stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viimeinen savotta (kirja)
Kirjan tapahtumat

Kirja kertoo jätkä Vikke Nilon tarinan. Nilon tarina alkaa äidin kuollessa pojan ollessa pieni. Vikke joutuu huutolaispojaksi Lehvän taloon, jossa on ankara isäntä Manne. Inhimillisempää puolta talossa edustaa piika Manta. Monien vaiheiden kautta ja kärsittyään isännän ankaruutta vuosikausia Vikke karkaa ja alkaa elää kiertolaisen elämää, jossa hän ei tunne katumusta teoistaan. Matkan varrella hän kohtaa monenlaisia ihmisiä ja saavuttaa pitkäaikaisen ystävyyden Pyrjähtämättömän Einarin kanssa.
Vikke Nilon tarina jatkuu vuonna 1968 julkaistussa romaanissa Kairankävijä.
Sovitukset

Edvin Laineen elokuva Viimeinen savotta vuodelta 1977.
Luettelo Pontiacin kapinassa vallatuista linnakkeista

Linnakkeet Ohion maaseudulla ja Suurten Järvien alueella 1763.
Tämä on luettelo Pontiacin kapinassa vallatuista linnakkeista, jotka joutuivat Suurten järvien ja Ohion rajaseutujen intiaanien haltuun kesällä 1763. Ne olivat valtaamisjärjestyksessä:
Fort Sandusky. Vallattu 16. toukokuuta. Pieni linnake Ohion maaseudulla oli helppo kohde Pontiacin kapinallisille. Ottawat ja wyandotit surmasivat kaikki Sanduskyn 13 puolustajaa.
Fort St. Joseph. Vallattu 27. toukokuuta Michiganissa potawatomien piirityksen seurauksena.
Fort Miami. Vallattu 27. toukokuuta Indianassa, valtaajina miamit ja kickapoot. Valtauksessa sai surmansa 10 englantilaista. Muista hyökkääjista poiketen miamit välttelivät turhaa verenvuodatusta ja kohtelivat vankejaan ystävällisesti. Linnake rakennettiin uudelleen 1791 ja nimettiin Fort Wayneksi.
Fort Ouiatenon. Vallattu 1. kesäkuuta. Kickapoot, mascoutenit ja miamit hyökkäsivät Indianassa sijainneeseen linnakkeeseen, jonka miehistö antautui suosiolla. Miamien ansiosta vankeja ei surmattu. Myöhemmin linnake rakennettiin uudelleen, ja siitä tuli Fort Lafyette.
Fort Machinas. Vallattu 4. kesäkuuta, valtaajina ojibwat Michiganissa. Lacrossea linnakkeen edessä pelanneet ojibwat löivät pallon yli paaluvarustuksen. Kun portit avattiin palloa noutavalle pelaajalle, hyökkäsivät soturit sisään. Valtauksen yhteydessä suurin osa linnakkeen miehistöstä surmattiin.
Fort Venango. Vallattu 16. kesäkuuta, valtaajina Ohion maaseudulla senecat, mingat, wyandotit ja ottawit.. Linnake poltettiin maan tasalle ja varuskunnan asukkaat surmattiin.
Fort Bresqu Isle Vallattu 18. kesäkuuta. Delawaret, ottawat ja senecat hyökkäsivät päällikkö Guyasutan alaisuudessa lähellä Erie-järveä sijainneeseen linnakkeeseen ja tuhosivat sen..
Fort Le Bouef. Vallattu 19. kesäkuuta, valtaajina senecat. Linnakkeen 12 puolustajaa pääsivät karkuun.
Fort Edward Augustus. Vallattu 21. kesäkuuta. Kapinoitsijoita edustaneet ojibwat ja ottawat antoivat linnoituksen henkilöstölle luvan poistua paikalta.
Pontiacin kapinalliset piirittivät myös Fort Detroitia, Fort Pittiä ja Fort Niagaraa, mutta eivät onnistuneet näiden valtauksessa.
Katolinen yhteiskuntaoppi

Katolinen yhteiskuntaoppi on katolisen kirkon käsitys yhteiskunnan ja teologian välisestä suhteesta. Katolisen yhteiskuntaopin keskeisiä käsitteitä ovat yhteinen hyvä ja oikeudenmukaisuus. Katolisessa yhteiskuntaopissa on kysymys näkökulmista ja lähestymistavoista yhteiskunnallisten kysymysten käsittelyyn.
Katolisen kirkon sosiaaliopetuksen periaatteet nousevat Raamatusta ja yhteiskuntaopetuksen perusteet historiasta ja monista eri lähteistä. Eräänä katolisen yhteiskuntaopin perustana pidetään vuonna 1891 julkaistua paavin kiertokirjettä Rerum Novarum. Nykyinen katolisen kirkon yhteiskuntaoppi on koottu teokseen Kirkon yhteiskuntaopin käsikirja (2005). Siihen perustuen on myöhemmin laadittu, erityisesti nuoria varten kirjoitettu Docat.
Katolisessa kirkossa ajatellaan, että kirkon toimialaan kuuluu kaikki ihmisten asiat. Samanaikaisesti kirkko rajaa politiikkaan osallistumisen tiukasti maallikkojen tehtäväksi. Esimerkiksi papit ja sääntökuntalaiset eivät saa osallistua politiikkaan. Katolinen kirkko näkee tehtäväkseen osoittaa moraalista esimerkillisyyttä ja selkeää opetusta.
Yhteiskuntanäkemys

Katolinen kirkko näkee oman roolinsa yhteiskunnan kivijalkana, ihmisoikeuksien arvon antajana ja ihmisarvon suojelijana. Katolisen kirkon näkemyksen mukaan kirkon toimintaa ei voida sekoittaa mihinkään poliittiseen yhteisöön eikä se ole sidottu mihinkään poliittiseen järjestelmään. Kirkko näkee asemansa totalitarismin torjunnassa ja tekee eron valtion ja kirkon välisissä tehtävissä.
Katolisen kirkon yhteiskuntakäsitys perustuu perheen käsitteseen yhteiskunnan keskipisteenä. Katolisen käsityksen mukaan perhekeskeisyys torjuu individualismia ja kollektivismia. Perheen käsitteeseen kytkeytyy myös miehen ja naisen välisen avioliiton arvo.
Yhteiskuntanäkemys > Periaatteet

Kirkon mukaan yksilö tarvitsee yhteisöllistä elämää voidakseen kehittää itseään luontonsa mukaisesti. Synnin turmellessa yhteisön ilmapiirin, on katolisen kirkon mukaan kehotettava kääntymykseen ja vedottava Jumalan armoon. Kirkon käsityksen mukaan yhteiskunnan perusongelmiin ei ole ratkaisua evankeliumine ulkopuolella.
Kirkon käsityksen mukaan ihmispersoona on kaikkien yhteiskunnalisten muodostelmien lähtökohta, toimija ja päämäärä. Yhteiskunnan tulee kirkon mukaan suosia hyveiden harjoittamista eikä estää sitä. Oikean arvojen hierarkian tulee ohjata yhteiskuntaa.
Yhteiskuntanäkemys > Periaatteet > Lähivastuu

Lähivastuun periaatteen mukaan valtio ja suuremmat yhteisöt eivät saa syrjäyttää yksityisten ihmisten ja pienempien yhteisöjen aloitteita ja vastuuta.
Yhteiskuntanäkemys > Periaatteet > Yhteinen hyvä

Katolisen kirkon mukaan auktoriteetin laillisuus perustuu yhteisön yhteisen hyvän edistämiseen. Tähän päästäkseen tulee käyttää moraalisesti hyväksyttäviä keinoja. Kirkon mukaan pyrkimys yhteiseen hyvään kuuluu ihmispersoonan arvoon ja jokaisen tulee osaltaan luoda ja edistää instituutioita, jotka pyrkivät parantamaan inhimillisiä elinoloja. Katolisen kirkon mukaan yhteiseen hyvään kuuluu:
Ihmispersoonan perusoikeuksien kunnioittaminen ja edistäminen;
Yhteisön henkisten ja ajallisten hyvyyksien menestyminen ja kehittyminen; sekä
ryhmien ja niiden jäsenten rauha ja turvallisuus.
Yhteiskuntanäkemys > Periaatteet > Ihmisarvo

Kirkon mukaan sosiaalinen oikeudenmukaisuus edellyttää kaikkien ihmisten arvokkuuden kunnioittamista. Kirkon mukaan ihmispersoona on yhteiskunnan ylin päämäärä ja yhteiskunta on olemassa ihmispersoonaa varten. Kirkko näkee ihmiset samanarvoisina ja ihmisten väliset erot Jumalan suunnitelmana. Kirkon näkemyksen mukaan ihmiset tarvitsevat toisiaan ja erojen tulee edistää kristillistä rakkautta.
Yhteiskuntanäkemys > Periaatteet > Solidaarisuus

Katolinen kirkko näkee solidaarisuuden "ystävyytenä" ja "sosiaalisena rakkautena", joka perustuu kristilliseen veljeyteen. Solidaarisuus näkyy ennen muuta hyvän jakamisena ja työn palkitsemisena. Kirkon mukaan solidaarisuus edellyttää pyrkimystä oikeudenmukaiseen yhteiskuntajärjestykseen, jossa jännitteitä voidana poistaa ja ristiriitoja ratkaista. Ihmisten yhtäläinen arvo velvoittaa kirkon mukaan ponnistelemaan yhteiskunnallisten ja taloudellisten erojen vähentämiseksi sekä epäoikeudenmukaisten erojen poistamiseksi.
Historia > Tausta

Katolisen yhteiskuntaopin perusta on dominikaaniteologia Tuomas Akvinolaisen kreikkalaisen sivistyksen ja kristillisen maailmankäsityksen pohjalta tekemässä synteesissä. Tämän käsityksen perusteella paavin ja piispojen opetuksen alueeseen kuuluvat kaikki ihmisen ja maailman asiat.
Historia > Rerum Novarum

Katolisen kirkon yhteiskuntaopetuksen yksi perusteos on vuonna 1891 julkaistu Rerum Novarum (suom. Uusista asioista). Kiertokirjeen kautta paavinistuin otti aseman antaa normatiivisia lausuntoja yhteiskunnallisista asioista. Tämän jälkeen paavien yhteiskunnalliset kiertokirjeet ovat kommentoineet ajankohtaisia suuria kysymyksiä Raamatun ja asiantuntijoiden kuulemisen pohjalta.
Viralliset asiakirjat

Rerum novarum (1891)
Singulari Quadam (1912)
Quadragesimo anno (1931)
Mater et magistra (1961)
Pacem in terris (1963)
Dignitatis humanae (1965)
Populorum progressio (1967)
Humanae vitae (1968)
Octogesima adveniens (1971)
Laborem exercens (1981)
Sollicitudo rei socialis (1987)
Centesimus annus (1991)
Evangelium vitae (1995)
Compendium of the Social Doctrine of the Church (2004)
Deus caritas est (2005)
Caritas in veritate (2009)
Evangelii gaudium (2013)
Laudato si' (2015)
Gaudete et exsultate (2018)
Fratelli tutti (2020)
Kirjallisuus

Katolisen kirkon katekismus
Kirkon yhteiskuntaopin käsikirja (suom. KATT 2017)
Alexandre Havard, Johdatus katolisen kirkon yhteiskuntaopetukseen (KATT 2004)
Paavien yhteiskunnallinen opetus. Katoliset sosiaaliensyklikat Leo XIII:sta Johannes Paavali II:een (KATT 1990)
Benedictus XVI: Caritas in veritate (Rakkaus totuudessa), suom. KATT 2013
Tribedo

| Tribedo Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Osuvia töitä, osaavia tekijöitä
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2001
Toimitusjohtaja:  Outi Kauppinen
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  Henkilöstöpalvelut
Liikevaihto:   31,4 miljoonaa (2021)
Henkilöstö:   744 (2021)
Omistaja:  OP Bravedo Oy
Kotisivu:  tribedo.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tribedo Oy, vuoteen 2021 Opset, on vuonna 2001 perustettu suomalainen OP:n ja Bravedo Oy:n yhteisyritys, joka tuottaa OP Ryhmälle asiakas- ja asiantuntijapalveluita. Tribedon liikevaihto oli lähes 53 miljoonaa euroa vuonna 2024.
Tribedolla on toimipisteet viidellä paikkakunnalla: Helsingissä, Tampereella, Kuopiossa, Joensuussa sekä Oulussa.
Tehtävät ja henkilöstö

Tribedon tarjoamia tehtäväalueita ovat esimerkiksi monikanavainen asiakaspalvelu, erilaiset back office -tehtävät, digitointi- ja talouspalvelut, digitaalinen viestintä sekä monet asiantuntijatehtävät henkilöstövuokrauksena.
Palveluita tuotetaan suomeksi ja ruotsiksi.
Tribedossa työskentelee noin 900 henkilöä.
Bravedo Oy osti ISS Palvelut Oy:n osuuden Tribedosta toukokuussa 2021. Yritysnimi muuttui omistajavaihdoksen myötä Opsetista Tribedoksi.
Elsa Laula Renberg
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elsa Laula Renberg Wikimedia Commonsissa
Nainen, joka kokosi saamelaiset, Yle Areena
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi 
Taiteenala:  KulturNav
Holkeri (kala)

| Holkeri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Piikkihaikalat Squaliformes
Heimo::  Somniosidae
Suku::  Somniosus
Laji::  microcephalus
Kaksiosainen nimi
 Somniosus microcephalus  (Bloch & Schneider, 1801) 
Synonyymit
 Squalus carcharias  Squalus squatina  Squalus microcephalus  Somniosus brevipinna  Squalus borealis  Squalus norvegianus  Scymnus gunneri  Scymnus glacialis  Scymnus micropterus  Leiodon echinatum 
 Holkerin levinneisyys
Katso myös
   Holkeri (kala) Wikispeciesissä   Holkeri (kala) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Holkeri eli jäähai tai grönlanninhai (Somniosus microcephalus) on suurikokoinen hailaji, joka elää Atlantin valtameren pohjoisosissa. Holkerin läheinen sukulaislaji Somniosus pacificus puolestaan elää arktisen Tyynenmeren alueella.
Mikään muu selkärankainen laji ei elä yhtä vanhaksi kuin holkeri. Se voi elää jopa 400–500-vuotiaaksi. Holkeri voi kasvaa pituudeltaan 6–7-metriseksi ja tonnin painoiseksi, eli se on kooltaan valkohain luokkaa.
Holkeria pyydystetään maksan vuoksi, josta keitetään rasvaa. Sen liha on käsittelemättömänä myrkyllistä.
Nimestä

Lajin suomenkielinen nimi tulee sen ruotsinkielisestä nimestä håkäring (vapaasti käännettynä 'haieukko'); tämä johtuu siitä, että pyydykseen joutuessaan tämä kookas hai käyttäytyy norjalaisten kalastajien mukaan niin sanotusti akkamaisesti: kala on pyydykseen jäätyään veltto ja lähes unisen tuntuinen, kun esimerkiksi paljon pienempi piikkihai tappelee vastaan todella rajusti. Lisäksi Norjan Kirkkoniemen nimi saamen kielellä viittaa jäähaihin. Näin on siitä huolimatta, että vesi ei sen läheisillä merialueilla ole kovinkaan syvää.
Levinneisyys

Holkeria tavataan Atlantin valtameren pohjoisosissa ja Pohjoisella jäämerellä. Lajista tehdään joskus havaintoja eteläiseltä pallonpuoliskolta, mutta havainnoissa se on ilmeisesti sekoitettu lajin Somniosus antarcticus kanssa.
Toisinaan holkeri voi harhautua myös Itämereen suolapulssien mukana, ja siitä on joitakin havaintoja Pohjanlahdella.
Elintavat

Holkeri pysyi varsin tuntemattomana lajina aina 1980-luvulle asti. Siihen asti tieto tästä hailajista pohjautui lähinnä kalastajien pyydystämiin yksilöihin. Viime vuosina tutkijat ovat kiinnostuneet siitä sen poikkeuksellisten ominaisuuksien takia.
Holkeri on hidasliikkeinen hai, joka elää kesäkuukausina yleensä 200–600 metrin syvyydessä. Talvella sitä tavataan rantavesistä ja jokisuistakin. Se voi elää jopa 400–500-vuotiaaksi.
Kun holkeri syntyy, se syö heikommat sisaruksensa. Syntyessään kala on 40 sentin mittainen, ja se varttuu hyvin hitaasti. Sukukypsyyden saavuttaminen vie aikaa, mutta tarkalleen ei tiedetä, kuinka kauan. Koska laji saavuttaa sukukypsyyden hitaasti, ihmisen harjoittama pyynti pienentää lajin kantaa muita lajeja enemmän. Sata vuotta sitten esimerkiksi Grönlannin vesillä pyydettiin jopa 32 000 haita vuodessa. On mahdollista, että lajin uhanalaisuusluokitus muuttuu pian silmälläpidettävästä vaarantuneeksi.
Holkerin lisääntymistavoista ja -paikoista on vain uuteen tutkimukseen perustuvia olettamuksia. Lajin todennäköisimmät parittelupaikat ovat syvällä syrjäisissä vuonoissa.
Holkerilla on pari riviä teräviä hampaita. Se voi liikkua korkeintaan 0,6 metriä sekunnissa. Hitaudestaan huolimatta holkeri on sinnikäs peto, joka saattaa väijyä saalistaan jopa viikkokausia. Näin on siitä huolimatta, että holkerit ovat lähes sokeita. Tämä johtuu niiden silmiin pesiytyvistä Ommatokoita elongata -hankajalkaisesta, joka loisii holkereissa. Holkerin ravinto on monipuolista: se käsittää kaloja ja selkärangattomia, mutta myös merinisäkkäitä kuten hylkeitä, sekä lintuja. Holkerien mahoista on löydetty jopa jääkarhujen jäänteitä.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut holkerin vaarantuneeksi lajiksi. Holkeria on historiallisesti kalastettu runsaasti etenkin Norjan, Islannin ja Grönlannin aluevesillä. Vuonna 1857 pelkästään Grönlannissa vuotuinen saalis oli 2 000–3 000 haita, ja 1910-luvulle tultaessa saalis oli kasvanut 32 000 haihin vuosittain. Holkerin kalastuksen syynä on öljy, jota saadaan sen maksasta. Tämän ohella kalastusta on ajoittain motivoinut myös se ajatus, että laji vähentäisi muiden kalakantojen saalista. Esimerkiksi 1970-luvulla Norjan valtio tuki holkerin kalastusta sen kannan pienentämiseksi. Nykyisin holkereita jää myös muita lajeja kalastaviin trooleihin ja verkkoihin. Koska pitkäikäiset holkerit kasvavat hitaasti, kalastuksella on saattanut olla merkittävä vaikutus lajin kantoihin. Sen tarkempia vaikutuksia ei kuitenkaan tunneta.
Holkeri on ekosysteemin huipulla oleva peto, joten siihen kertyy myrkkyjä. Koska laji voi saavuttaa myös huomattavan korkean iän, sillä voi olla paljon annettavaa tutkimukselle siitä, miten ihmisten toiminta näkyy valtameressä. On mahdollista, että sen geenien, luiden ja muiden kudosten perusteella pystytään mittaamaan, miten ilmastonmuutos ja merten saastuminen ovat vaikuttaneet lajiin.
Holkeri ravintona

Holkeri varastoi virtsansa elimistöön, mikä tekee raa’asta lihasta ammoniakkipitoista ja myrkyllistä. Tuntikausia keittämällä ja keitinvettä välillä vaihtamalla ammoniakki voidaan poistaa ja kalasta saadaan syötäväksi kelpaavaa. Mikäli tätä ei tehdä, lihasta voi jopa huumaantua. Lihaa on jouduttu kuitenkin syömään pula-aikoina. Silloin ihmiset huumaantuivat lihasta, ja heidän sanottiin olevan haihumalassa. Islannissa holkerista valmistetaan käyttämällä hákarl-nimistä vahvahajuista ja -makuista perinneruokaa. Holkeria on pyydetty sen suuren maksan takia, josta saadaan kalanmaksaöljyä.
Lisäksi maksasta saatavaa öljyä on käytetty muun muassa lampuissa ja koneiden voiteluaineena. Hain nahka on niin karheaa, että sitä käytettiin myös hiomapaperina.
Aiheesta muualla

Greenland Shark Photos – A Large Shark That Inhabits Cold Waters SeaPics.com. Viitattu 20.4.2020. (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Somniosus microcephalus:  Wikidata: Q370444  Wikispecies: Somniosus microcephalus  ADW: Somniosus_microcephalus  ARKive: somniosus-microcephalus  CoL: 4Y8YJ  EoL: 46560310  FishBase: 138  GBIF: 2421162  iNaturalist: 112841  IRMNG: 10849944  ITIS: 160611  IUCN: 60213  NatureServe: 2.106517  NBN: NBNSYS0000187140  NCBI: 191813  Observation.org: 2207  OBIS: 105919  Open Tree of Life: 442057  WoRMS: 105919 
Squalus microcephalus:  Wikidata: Q106446674  CoL: 6ZFN5  EUNIS: 121550  GBIF: 5216449  IRMNG: 11019677  ITIS: 160612  WoRMS: 299182 
Nelimetristä holkeria vedetään jäälle.
Islantilaista hákarlia.
Villejuif

| Villejuif |
| --- | --- |
 vaakuna
 Villejuif sijaitsee Pariisin keskustan eteläpuolella.
Valtio:  Ranska
Alue:  Île-de-France
Departementti:  Val-de-Marne
Arrondissementti:  L’Haÿ-les-Roses
Hallinto:  
 – Pormestari:  Franck Le Bohellec
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,34 km²
Väkiluku (2012):  56 504
 – Väestötiheys:  10 581 as./km²
Postinumero:  94800
 
 ville-villejuif.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Villejuif [vilʒɥif] on Ranskan kunta ja Pariisin esikaupunki 7 kilometriä Pariisin keskustasta etelään. Se kuuluu Île-de-Francen hallintoalueen Val-de-Marnen departementtiin ja siellä asuu noin 57 000 ihmistä.
Villejuifissa sijaitsevat Pariisin metrolinjan 7 asemat Villejuif – Léo Lagrange, Villejuif – Paul Vaillant-Couturier ja linjan pääteasema Villejuif – Louis Aragon.
Villejuifissa toimii kolme merkittävää sairaalaa: syöpätutkimussairaala Institut Gustave Roussy sekä Paul-Broussen ja Paul Guiraud’n sairaalat. Kaupungissa sijaitsevia yksityisiä korkeakouluja ovat tietotekniikka-alan EFREI (École Française d’Électronique et d’Informatique) ja EPITA (École pour l’informatique et les techniques avancées) sekä biotekniikka-alan ISBP (Institut Sup’Biotech de Paris).
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: fr:Villejuif & en:Villejuif
Naisten Bandyliiga

| Naisten Bandyliiga |
| --- | --- |
Laji:  Jääpallo
Maa(t):  Suomi
Perustettu:  1979
Hallitseva mestari:  Porvoon Akilles
Eniten mestaruuksia:  Wiipurin Sudet (10)
Aiheesta muualla
finbandy.fi
Naisten Bandyliiga on naisten jääpallon korkein sarjataso Suomessa. Sen järjestää Suomen Jääpalloliitto. Sarjan voittaja on naisten jääpallon Suomen-mestari. Naisten SM-sarja käynnistyi vuonna 1979. Kaudesta 2021-2022 alkaen sarja tunnetaan nimellä Naisten Bandyliiga.
Porvoon Akilles on hallitseva Suomen mestari.
Luettelo jääpallon naisten SM-mitalisteista

| Vuosi | Mestari | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1979 | Veitsiluodon Vastus | Jäähonka | Oulun Luistinseura |
| 1980 | Veitsiluodon Vastus | Lauttasaaren Pyrintö | Oulun Luistinseura |
| 1981 | Lauttasaaren Pyrintö | Veitsiluodon Vastus | Oulun Luistinseura |
| 1982 | Oulun Luistinseura | Lauttasaaren Pyrintö | Veitsiluodon Vastus |
| 1983 | Oulun Luistinseura | Veitsiluodon Vastus | Jyväskylän Seudun Palloseura |
| 1984 | Lauttasaaren Pyrintö | Veitsiluodon Vastus | Oulun Luistinseura |
| 1985 | Jyväskylän Seudun Palloseura | Veitsiluodon Vastus | Botnia-69 |
| 1986 | HIFK | Oulun Luistinseura |  Jyväskylän Seudun Palloseura |
| 1987 | HIFK | Oulun Luistinseura | Jyväskylän Seudun Palloseura |
| 1988 | Oulun Luistinseura | HIFK | Jyväskylän Seudun Palloseura |
| 1989 | Jyväskylän Seudun Palloseura | Oulun Luistinseura | HIFK |
| 1990 | Jyväskylän Seudun Palloseura | Oulun Luistinseura | HIFK |
| 1991 | Jyväskylän Seudun Palloseura | Oulun Luistinseura | Veitsiluodon Vastus |
| 1992 | Jyväskylän Seudun Palloseura | Veitsiluodon Vastus | Oulun Luistinseura |
| 1993–2005 | Ei pelattu |  |  |
| 2006 | Botnia-69 | HIFK | Mikkelin Kampparit |
| 2007 | Botnia-69 | Veitsiluodon Vastus | Lappeenrannan Veiterä |
| 2008 | Botnia-69 | Lappeenrannan Veiterä | Tornion Palloveikot |
| 2009 | Botnia-69 | Tornion Palloveikot | Lappeenrannan Veiterä |
| 2010 | Tornion Palloveikot | HIFK | Veitsiluodon Vastus |
| 2011 | HIFK | Oulun Luistinseura | Lappeenrannan Veiterä |
| 2012 | Lappeenrannan Veiterä | HIFK | Veitsiluodon Vastus |
| 2013 | Veitsiluodon Vastus | Lappeenrannan Veiterä | WP-35 |
| 2014 | Wiipurin Sudet | Botnia-69 | Veitsiluodon Vastus |
| 2015 | Wiipurin Sudet | Mikkelin Kampparit | HIFK |
| 2016 | Wiipurin Sudet | Veitsiluodon Vastus | Mikkelin Kampparit |
| 2017 | Wiipurin Sudet | Akilles | Mikkelin Kampparit |
| 2018 | Wiipurin Sudet | Akilles | Mikkelin Kampparit |
| 2019 | Wiipurin Sudet | HIFK | Mikkelin Kampparit |
| 2020 | Wiipurin Sudet | Mikkelin Kampparit | HIFK |
| 2021 | Wiipurin Sudet | Botnia-69 | Mikkelin Kampparit |
| 2022 | Wiipurin Sudet | Mikkelin Kampparit | Botnia-69 |
| 2023 | Porvoon Akilles | Wiipurin Sudet | HIFK Bandy |
| 2024 | Wiipurin Sudet | Porvoon Akilles | HIFK |
| 2025 | Porvoon Akilles | Wiipurin Sudet | Veitsiluodon Vastus |
Saint-Maur-des-Fossés

| Saint-Maur-des-Fossés |
| --- | --- |
 Saint-Maurissa sijaitseva Villa Médicis.
 vaakuna
 Saint-Maur-des-Fossés sijaitsee Pariisin keskustasta kaakkoon.
Valtio:  Ranska
Alue:  Île-de-France
Departementti:  Val-de-Marne
Arrondissementti:  Créteil
Kantoni:  
Hallinto:  
 – Pormestari:  Sylvain Berrios
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,25 km²
Väkiluku (2020 (arvio)):  75 441 
 – Väestötiheys:  6 593 as./km²
Postinumero:  94100, 94210
 
 saint-maur.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Maur-des-Fossés [sɛ̃ moʁ dɛ fɔse] on Ranskan kunta Pariisin kaakkoisella esikaupunkivyöhykkeellä noin 12 kilometriä Pariisin keskustasta kaakkoon. Se sijaitsee Île-de-Francen hallintoalueella Val-de-Marnen departementissa ja Créteil’n arrondissementissa. Vuoden 2012 väestölaskennan mukaan Saint-Maur-des-Fossés’ssa oli noin 74 tuhatta asukasta.
Saint-Maurissa asui elokuvaohjaaja Jacques Tati, joka kuvasi monet elokuvan Enoni on toista maata (1958) kohtaukset kaupungissa ja käytti avustajina paikallisia asukkaita. Kaupungin Place de la Pelouse -aukiolle on pystytetty veistos, joka kuvaa elokuvan julisteesta tuttua kohtausta: Tatin esittämä monsieur Hulot on kumartunut juttelemaan sisarenpojalleen.
Kaupungin muita tunnettuja asukkaita ovat olleet kirjailijat François Rabelais, La Rochefoucauld, Victor Hugo, Alexandre Dumas vanhempi, Madame de Sévigné sekä Henryk Sienkiewicz. Laulajista Saint-Maurissa ovat asuneet Charles Trenet, Françoise Hardy ja Vanessa Paradis.
Käännös suomeksi
Jonathan Brandis

Jonathan Brandis
Jonathan Gregory Brandis (13. huhtikuuta 1976 – 12. marraskuuta 2003) oli yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä sekä ääninäyttelijä.
Ura

Brandis syntyi Danburyssä, Connecticutissa, ja oli perheensä ainoa lapsi. Hän oli esiintynyt televisiomainoksissa jo ennen siirtymistään Los Angelesiin 9-vuotiaana. Ensimmäisen tähtiroolinsa hän sai vuonna 1990 elokuvasta Päättymätön tarina II – seuraava luku. Muita rooleja oli muun muassa Sea Quest -scifisarjassa sekä elokuvissa Sidekicks – yhdessä voittamattomat (1992) ja Ladybugs.