Pihattonavetta
Rakenne ja toiminnot > Eläintilat

Pihaton eläintiloihin kuuluvat ruokintapöytä, makuuparsirivit, lantakäytävät, poikimis- ja sairaskarsinat sekä mahdollisesti vasikoiden tilat.
Ruokintapöytä on yleensä 15–20 cm muuta lattiaa korkeammalla. Ruokintapöytä voi sijaita joko navetan keskellä tai sen jommallakummalla sivulla. Se voi olla myös navetan ulkoseinälle sijoitettu  kannellinen kouru, joka täytetään ulkopuolelta (ns. visiiripöytä). Ruokintapöydän leveys vaihtelee käytettävän rehunjakomenetelmän mukaan. Mikäli seosrehu jaetaan pöydälle suoraan traktorin vetämästä vaunusta, voi pöydän leveys olla 4,5–5,5 metriä. Jos rehu jaetaan pienkuormaajalla tai käytetään jotakin automaattista rehunjakolaitetta, riittää leveydeksi 2–3 metriä. Ruokintapöytään kuuluvassa putkiaidassa on naudan pään mentäviä aukkoja, jotka estävät eläimiä tallomasta rehua ja lisäksi varmistavat sopivanmittaiset välit rinnakkaisten syöjien kesken.
Betonista valmistetut makuuparret ovat noin 20 cm lattiaa korkeammat. Parret on päällystetty kumisella parsimatolla, tai niissä on kumirouhetta sisältävä patja eli parsipeti. Alusen lisäksi parsiin kuuluu kuivikekerros, joka pehmentää pohjaa ja pitää sen puhtaana; kuivike sitoo virtsaa ja lantaa ja estää sitä pääsemästä alusen pintaan. Kuivikepaksuuden ylläpitämisen haasteellisuuden vuoksi kinnerhiertymä on matto- tai petipohjaisissa parsissa tavanomainen vaiva. Parsi voi olla myös kaukalomainen täyttöparsi, johon muodostuu tiivistyvästä kuivikkeesta luja mutta joustava patja. Täyttöparren etuna muihin nähden on sen makuumukavuus, mikä makaamisen välttelyä vähentämällä ehkäisee jalkojen rasittumista.
Metalliputkesta taivutetut parrenerottajat ohjaavat lehmän parteen oikein päin siten, että takapää jää lantakäytävää kohti ja sonta putoaa käytävälle tai parren takareunaan. Parren leveys aikuisella naudalla on 125–130 cm ja pituus pään tila huomioiden 250–300 cm. Parsissa on 2–4 %:n kallistus taaksepäin puhtaanapidon helpottamiseksi. Parsirivejä on yleensä 2–3, mahdollisesti ruokintapöydän molemmin puolin.
Makuuparsirivien väliin jäävät lantakäytävät ovat joko kiinteäpohjaisia (avokouru) tai rakolattioita. Lantakäytävien leveys on yleensä 2–4 metriä. Kiinteäpohjaisilta käytäviltä lanta poistetaan ketju- tai vaijerivetoisilla lantakaapimilla, jotka työntävät lannan navetan päädyssä olevaan lantakuiluun ja sieltä lietesäiliöön. Kaapimet kytketään yleensä pareiksi niin, että yksi sähkömoottori käyttää kahden käytävän kaapimia toisen liikkuessa eteen ja toisen taaksepäin. Kaapimet liikkuvat hitaasti, ja eläimet voivat helposti astua niiden yli. Tyypillinen puhdistusväli on tunnista kahteen tuntiin.
Rakolattiassa on 25–40 mm leveitä rakoja 12–15 cm:n välein. Rakolattian alla on lantakuilu, joka valutusmenetelmästä riippuen on 0,5–2 metriä syvä. Mikäli lanta valuu lietesäiliöön painovoiman avulla, tarvitaan syvät kuilut ja pohjapadot nesteen pitämiseksi kuilussa, tällöin pinnalle kohoava kevyempi kuiva aine valuu padon yli. Lietteen liikkumista voidaan tehostaa pumppaamalla kuiluihin sekoitettua, notkeaa lietettä lietekaivosta (ns. slalom-lannanpoisto), tällöin kuilujen syvyydeksi riittää noin metri. Kuiluihin voidaan myös asentaa lantakaavin, jolloin riittää, että kaavin mahtuu kulkemaan lattian alla. Rakolattian yläpuoli voidaan puhdistaa lantakaapimilla, nykyään ovat kuitenkin yleistyneet akkukäyttöiset robotit (”Puuha-Pete”). Lattiat pinnoitetaan usein kumimatolla, kiinteäpohjaiset lattiat voidaan myös urittaa liukastumisen ehkäisemiseksi. Kuivalantanavetoissa lanta poistetaan käytäviltä joko kaapimilla, traktorilla tai pienkuormaajalla.