Kaarina Maununtytär
Kaarina erotetaan Eerikistä ja pojastaan

Kesäkuussa 1573 Kaarinan ja Eerikin elämässä seurasi uusi vaihe. Kaarle-herttuan pyynnöstä vangit siirrettiin Västeråsin linnaan siksi aikaa kunnes heidän huoneensa Gripsholmissa olisi korjattu. Tämä oli todennäköisesti vain muodollinen seikka, todellisen syyn ollessa se, että veljesten Juhanan ja Kaarlenkin välit olivat rikkoontumassa yhä enemmän ja Juhana pelkäsi Kaarlen liittoutuvan Eerikin kanssa. 13. kesäkuuta perhe matkusti tiukasti vartioituna Grispholmista ja jo seuraavana päivänä seurue saapui perille Västeråsiin. Vajaat kaksi viikkoa Västeråsiin saapumisen jälkeen 26. kesäkuuta Eerik on kirjoittanut muistikirjaansa lyhyesti "Vaimoni väkivalloin erotettu minusta". Tämän päivän jälkeen Kaarina ja Eerik olivat lopullisesti erotettuina toisistaan ja Eerik eli loppuelämänsä eristyksessä ja yksin. Juhana erotti Kaarinan ja Eerikin toisistaan todennäköisesti ennen kaikkea estääkseen heitä saamasta lisää perillisiä, jotka saattoivat vaatia itselleen Ruotsin kruunua.
Eerik luuli pitkään, että Kaarina oli siirretty ainoastaan Västeråsin linnan toiseen osaan. Tammikuussa 1574 kirjoittamassaan kirjeessä Eerik kertoo, miten hän uskoi kuulleensa Kaarinan askeleet portaissa vankilansa oven ulkopuolella. Hän oli huutanut Kaarinaa saamatta vastausta. Eerik ei tuolloin tiennyt, että Kaarina oli siirretty jo kuukausia aiemmin kokonaan toiselle paikkakunnalle ja etteivät he enää koskaan näkisi toisiaan. Västeråsista Kaarina vietiin lapsineen ensin Tukholmaan ja sieltä Juhanan sihteeri Bertil Eerikinpoika saattoi Kaarinan heinäkuussa 1573 Ahvenanmeren yli takaisin Turun linnaan.
Kaarinaa pidettiin Turun linnassa yhä vangittuna, sillä niin kauan kuin Eerik eli, voitiin perheen ja heidän mahdollisten kannattajiensa odottaa vaativan Ruotsin kruunua itselleen uuden vallankumouksen sattuessa. Kaarinalla oli Turun linnassa seuranaan vain tyttärensä Sigrid, joka oli syksyllä täyttänyt seitsemän vuotta sekä poikansa Kustaa joka oli viisi ja puolivuotias. Kaarina oli vangittuna linnassa seuraavat neljä vuotta, kunnes vuonna 1577 Eerik kuoli. Kaarinan nimi mainitaan Turun linnan asiakirjoissa tällä ajanjaksolla äärimmäisen harvoin, eikä tiedetä tarkkaan missä osassa linnaa hän lapsineen asui. Muutamien lyhyiden mainintojen mukaan annettiin Turun kaupungin kolmen räätälin tehdä töitä Kaarinalle tämän tarvitessa uusia vaatteita. Vuonna 1577 Kaarina ja Sigrid ovat muun muassa saaneet oravannahoilla vuoratut päällyshameet, oletettavasti kestääkseen kivilinnan kylmyyttä.
Ajanjakso Turun linnassa erossa Eerikistä oli Kaarinalle kova koettelemus. Erityisesti tämä käy ilmi vuoden 1575 kevään tapahtumista. Koko vuoden 1574 Ruotsin sisäpoliittinen tilanne oli ollut sekava, kun Juhanan ja Kaarle-herttuan välit huonontuivat. Kaarle-herttua jopa johti ajoittain oppositiota, jonka Juhana pelkäsi kapinoivan ja palauttavan Eerikin takaisin valtaistuimelle. Juhana ymmärsi samalla Eerikin ja Kaarinan pojan Kustaan saavuttavan vähitellen myös sen iän, jolloin hänestä saattaisi tulla pelinappula valtion sisäisissä valtataisteluissa. Vaaraa kuvailtiin Tukholmaan kokoontuneille valtaneuvoksille, jotka antoivat asiaan liittyen mietinnön 8. maaliskuuta 1575. Mietinnössä todetaan, että Eerikin ja Kaarinan pojan Kustaan ei pitäisi enää saada "olla Kaarina Maununtyttären luona Turussa, vaan hänet on otettava tältä ja pidettävä hyvässä ja tiukassa tallessa jollain toisella paikkakunnalla, minkä korkea Kuninkaallinen Majesteetti hyväksi näkee". Muutamaa viikkoa aiemmin Kustaa oli täyttänyt Turun linnassa seitsemän vuotta. Juhana kiirehti panemaan päätöksen toimeen ja pieni prinssi noudettiin pois Turusta. Kaarinalle pojan menetys on todennäköisesti ollut erittäin kova isku. Poika vietiin ensin Tukholmaan, josta hänet siirrettiin kauas Juhanan sukulaisten luokse Puolaan.
Turun linnan tilit eivät siis kerro paljoakaan Kaarinan elämästä Turun linnassa eivätkä ne kerro sanallakaan Kustaan erottamisesta äidistään ja sisarestaan Sigridistä. On kuitenkin olemassa lyhyt lause linnan tilikirjoissa, joka antaa kuvan vangitun kuningattaren ja prinsessan tunteista Turun linnassa. Tarkastettaessa Turun linnan tilejä 1577 Tukholman tilikamarissa kiinnitettiin huomiota linnan epätavallisen suureen kynttilöiden kulutukseen. Turun linnan voudilta pyydettiin asiaan selitystä. Vouti vastasi kyselyyn sanomalla, että "niin kauan kuin Kaarina Maununtytär oli linnassa, ei kynttilöitä koskaan yöllä sammutettu".