stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elossapitojärjestelmä
Suljettua elossapitojärjestelmää tavoittelevat kokeet

Osin suljetulla elossapitojärjestelmillä on tehty kokeita Yhdysvalloissa ja Venäjällä. Kokeissa on tullut epäonnistumisia ja ongelmia muun muassa hengitysilman ja ravinnon tuotannossa. Pahoja rasitteita on monesti ollut miehistön jäsenten väleissä kun joudutaan elämään pitkiä aikoja ahtaissa suljetuissa tiloissa sekä miehistön ja maa-aseman välillä, kun miehistö kokee maa-aseman käskyt painostavina.
Venäjällä on tutkittu pitkään erilaisia puoliavoimia elossapitojärjestelmiä. Nämä kokeet eivät ole tuottaneet suljettua elossapitojärjestelmää eli veden, ravinnon ja ilman täydellistä kiertämistä. Vuonna 1961 venäläinen tutkija Jevgeni Shepelev sulkeutui 24 tunniksi tilaan jossa 8 neliömetriä Chlorella-levää tuotti riittävästi happea, mutta ilma muuttui tukahduttavaksi uloshengityskaasuista ja Shepelev selvisi kokeesta hädin tuskin pyörtymättä.
Vuonna 1967–1968 kolme neuvostoliittolasta eli vuoden eristyksessä 12 m² alalla IMBP-kokeessa jossa oli mukana muun muassa lääkäri German Manovtsev. Kokeessa esiintyi muun muassa ikävää ja ärtymystä, ja eräässä vaiheessa miehet joivat vedenpuutteen takia vettä vessan säiliöstä. Miehet toivoivat pikaista kokeen loppumista eristyksissä ollessaan. Vuonna 1972 kolme koehenkilöä, kaksi miestä ja nainen viettivät puoli vuotta eristyksessä.
Venäjällä on pitkään kokeiltu puoliavoimia järjestelmiä BIOS-3:ssa Krasnojarskissa. 3 henkeä elättävän BIOS-3:n tilavuus on 315 kuutiometriä, ja siinä muun muassa kasvatetaan kasveja keinovalossa. Se vaatii 400 kW sähköä. 1960-luvun lopulla tehdyssä kokeessa BIOS-3:ssa ei kierrätetty ihmisen jätteitä kasvien ravinnoksi, ilma puhdistettiin katalyytillä ja miehistö söi muun muassa kuivattua lihaa viljeltyjen kasvien lisäksi. BIOS-3-laboratoriossa kävi ilmi, että kasvit ja lemmikkieläimet vähentävät henkistä pahoinvointia ja stressiä.
2000-luvun lopun Mars-500-koetta edeltävässä 105 päivän kokeessa oli venäläisten ja ulkomaalaisten välistä kitkaa vaikka välttämättömät toimet sujuivatkin. Alussa miehistön mieliala oli hyvä, keskivaiheilla oli pieniä erimielisyyksiä ja valvontakeskuksen vaatimukset ärsyttivät. Jäljitelty laskeutuminen Marsiin nosti mielialaa ja paluun keskivaiheilla oli tylsää.
Yhdysvalloissa kokeiltiin ilmatiivistä Biosfääri 2:ta, muttei täysin onnistuneesti. Järjestelmään jouduttiin tuomaan happea ulkoa ja asentamaan hiilidioksidin poistosuodattimia, kun kasvit eivät yhteyttäneet riittävästi. Molemmat 1991–1994 tehdyt kokeet epäonnistuivat ja johtivat osallistujien pahaan riitaantumiseen. Biosfääri 2 sai huonon maineen ja julistettiin tiedeyhteisössä laajalti epäonnistuneeksi.
Yhdysvalloissa kokeiltiin muun muassa ilman, veden ja ravinteiden kierrättämistä pienessä yhden hengen asuttamassa BioHome:ssa. Silti BioHome ei ollut täysin ilmatiivis, niin kuin Biosfääri 2. Euroopassa tutkitaan levien käyttöä ravintona MELiSSA-projektissa, joka liittyy mahdollisesti tuleviin Mars-lentoihin.
Kuulennon avaruuspuvun PLSS-järjestelmä
Kaavio Kansainvälisen avaruusaseman elossapitojärjestelmästä
Hans Elo

Hans Einer Elo (15. huhtikuuta 1891 Uusikirkko Tl – 24. marraskuuta 1981 Rauma) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Hans Stenros-Laurila ja Olga Palmroos. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Elly Tuomisen kanssa.
Opinnot

Hän kävi kansakoulun ja yksityisesti keskikoulukurssin Viipurissa vuonna 1926. Suojeluskuntaupseerikurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa hän suoritti vuonna 1922 ja täydennyskurssin vuonna 1924, reserviupseerikurssin hän suoritti vuonna 1926, taktiikan soveltamiskurssin hän suoritti vuonna 1928 ja komppanianpäällikkökurssin vuonna 1933.
Jääkärikausi

Tämä kalantilainen merimies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 27. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella, josta hänet siirrettiin 23. maaliskuuta 1917 pataljoonan pioneerikomppaniaan.
Suomen sisällissota

Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 2. Krenatöörirykmentin 1. Jyväskylän pataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet komennettiin 14. huhtikuuta 1918 päälliköksi 3. komppaniaan, jonka mukana otti osaa taisteluihin Mannisella, Kuljussa, Sääksjärvellä, Tampereella, Vesilahdella sekä rykmentin etenemiseen Pälkäneen, Aitoon, Luopioisten ja Lammin kautta Koskelle.
Sisällissodan jälkeinen aika

Suomen sisällissodan jälkeen hän palveli edelleen 2. Krenatöörirykmentissä ja nyt 1. komppaniassa vääpelinä sen hajottamiseen asti, jolloin hänet siirrettiin 17. heinäkuuta 1918 Viipurin vartiopataljoonaan komppanianvääpeliksi, josta edelleen myöhemmin muodostettuun Terijoen rajavartiopataljoonaan. Hän erosi armeijasta 4. joulukuuta 1918 ja liittyi 1. tammikuuta 1919 Eräjärven suojeluskuntaan paikallispäälliköksi, missä toimi vuoden loppuun asti, jolloin hänet siirrettiin harjoituspäälliköksi Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiiriin. Akaan–Toijalan suojeluskuntaan hän siirtyi 1. kesäkuuta 1920 ja edelleen Pyhärannan suojeluskunnan paikallispäälliköksi hän siirtyi 1. joulukuuta 1920 ja oli tehtävässä vuoden 1921 loppuun saakka, jonka jälkeen hän siirtyi Varsinais-Suomen suojeluskuntapiirin 12. alueen ja 1. helmikuuta 1927 alkaen 13. alueen päälliköksi.
Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan hän osallistui komppanianpäällikkönä JR 13:n konekiväärikomppaniassa ja osallistui taisteluihin Summassa. Myöhemmin hänet komennettiin Suomen suojeluskuntapiirin esikuntaan toimistoupseeriksi. Välirauhan aikana hän toimi Vakka-Suomen suojeluskuntapiirin taisteluvälineupseerina ja sotilasohjaajana. Jatkosotaan hän osallistui Jalkaväenkoulutuskeskus 18:ssa pataljoonan komentajana ja koulutusupseerina. Pataljoonan nimi muutettiin myöhemmin Järjestelykeskus 1:ksi. Vuodesta 1943 alkaen hän toimi Maaselän esikunnassa koulutusupseerina ja Osasto Elon komentajana Henkilötäydennyskeskus 8:ssa.
Sotien jälkeinen aika

Sotien jälkeen hän työskenteli osastonhoitajana ja kustannuslaskijana Rauman Nahkatehdas Oy:ssä.
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Elämänmäki

Elämänmäki oli Vilppulassa 1900-luvun alkuvuosikymmeninä toiminut hermotauti- ja luonnonparantola, jonka perusti 1904 tohtori Edvard Wilhelm Lybeck (1864–1919). Parantolarakennus sijaitsi 15 kilometrin päässä Vilppulan asemalta 189 metriä korkean Elämänmäen päällä, josta oli näköala neljälle eri järvelle. Parantolassa käytettiin hoitomuotoina ravinto-, ilma- ja aurinkokylpyjä, uintia, savihauteita sekä paastoa. Siellä oli potilaina monia sen ajan kuuluisuuksia, kuten Akseli Gallen-Kallela, Mathilda Wrede, Järnefeltit, Juhani Aho, Ilmari Kianto ja F. E. Sillanpää. Lybeckin hoitomenetelmissä oli lähtökohtana se olettamus, että ihminen on osa luontoa, ja että luonnon rauha ja kauneus sinällään ovat parantavia elementtejä.
Parantola toimi aluksi Lybeckin ostamassa Katajamäen kruununtorpassa, kunnes varsinainen parantolarakennus valmistui 1906 Elämänmäen laelle. Tähän 2–3-kerroksiseen 35 kertaa 17 metrin kokoiseen rakennukseen sijoitettiin parantolan miespotilaat, ja naispotilaita hoidettiin edelleen Katajamäen kruununtorpan rakennuksissa. Potilaat saapuivat parantolaan pääasiassa laivalla Tampereelta läheiseen Tyynysniemen laivalaituriin, ja heitä tuli myös ulkomailta saakka. Enimmillään parantolassa oli samanaikaisesti jopa 200 potilasta.
Ensimmäisen maailmansodan puhjettua parantolan toiminta loppui 1917. Parantola joutui vararikkoon, ja sen johtaja tohtori Lybeck siirtyi lääkäriksi Kirvun luonnonparantolaan. Hän teki itsemurhan vuonna 1919. Vilppulan kunta osti Elämänmäen parantolarakennuksen, ja se siirrettiin 1920-luvun lopulla Ajosjärven rantaan maamieskoulun käyttöön. Vuonna 1964 pystytettiin parantolarakennuksen perustuksen paikalle tohtori E. W. Lybeckin muistomerkki.
Luonnonsuojelualue

Elämänmäen alue oli vuosina 1926–2007 Metsäntutkimuslaitoksen hallinnassa. Alueelle perustettiin vuonna 1994 Elämänmäen vanhojen metsien suojelualue. Luonnonsuojelualue kuuluu vanhojen metsien suojeluohjelmaan sekä Natura 2000 -verkostoon. Suojelualue siirtyi vuonna 2008 Metsähallituksen hallintaan. Alueelle on laadittu hoito- ja käyttösuunnitelma vuonna 2011, ja siinä tavoitteeksi on määritelty vanhan luonnonmetsän säilyminen. Elämänmäki on myös virkistysalue, jolla risteilee luontopolkuja. Elämänmäkeä peittää nykyisin tiheä kuusikko, josta löytyy jopa 40 metriä korkeita kuusia. Alueella on runsaasti mukurakuusia ja -mäntyjä.
Kirjallisuutta

Kalle Achté, Jorma Rantanen ja Tapani Tamminen: Luontaishoidon isä tohtori E. W. Lybeck - Elämänmäen parantaja. Recallmed 1994 ISBN 951-9221-66-2
Aiheesta muualla

Elämänmäen puulajistopuisto[vanhentunut linkki]. Metla.fi. PDF. Viitattu 3.5.2014.
David Beckmann

| David Beckmann |
| --- | --- |
 Beckmann vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  David Alexander Beckmann
Syntynyt: 27. huhtikuuta 2000 (ikä 24) Iserlohn, Saksa
Kansalaisuus:   saksalainen
David Alexander Beckmann (s. 27. huhtikuuta 2000 Iserlohn) on saksalainen rata-autoilija. Vuonna 2025 Beckmann kilpailee Formula E -sarjassa.
Hän on aiemmin kilpaillut muun muassa Formula 2 ja Formula 3 luokissa.
Beckmann voitti 12-vuotiaana Saksassa DMV Kart Championship kartingsarjan. 2013 Beckmann voitti Saksan junioreiden kartingmestaruuden, voittaen muun muassa tulevan Formula 1-kuljettajan Mick Schumacherin. Vuonna 2015 Beckmann ajoi ADAC Formula 4-sarjaan ollen sarjan paras tulokaskuljettaja. Vuonna 2022 Beckmann liittyi Porschen Formula E -talliin vara- ja testikuljettajaksi. Formula E debyytin Beckmann tekee kesäkuussa 2023 Jakartan osakilpailussa, kun hän sijaistaa Andretti Autosportilla ajavaa André Lottereria.
Elämänlangat

| Elämänlangat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Solanales
Heimo::  Kiertokasvit Convolvulaceae
Suku::  Elämänlangat Ipomoea  L.
Katso myös
   Elämänlangat Wikispeciesissä   Elämänlangat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ipomoea muricata
Elämänlangat (Ipomoea) on kiertokasvien heimon suurin suku, johon kuuluu yli 500 lajia. Niitä tavataan luonnonvaraisina maapallon eri puolilla trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla. Joukossa on myös useita koristekasveina viljeltyjä lajeja, sekä bataatti (Ipomoea batatas), jota kasvatetaan ravinnoksi. Osa lajeista on yksi- ja osa monivuotisia, useimmat ovat kasvutavaltaan köynnöstäviä.
Suomessa kasvaa luonnonvaraisena kolme elämänlankalajia, jotka ovat levinneet ihmisen mukana Amerikasta: aitoelämänlanka, liuskaelämänlanka ja kaljuelämänlanka.
Lajeja

Ipomoea acuminata – learinelämänlanka
Ipomoea alba – kuuelämänlanka
Ipomoea aquatica – pinaattielämänlanka
Ipomoea arachnosperma
Ipomoea arborescens – puuelämänlanka
Ipomoea arenaria – hiekkaelämänlanka
Ipomoea batatas – bataatti
Ipomoea barlerioides
Ipomoea bonariensis – liilaelämänlanka
Ipomoea cairica – kaironpäivänsini
Ipomoea campanulata
Ipomoea carnea
Ipomoea cheirophylla
Ipomoea coccinea – punamiinanköynnös (syn. Quamoclit coccinea)
Ipomoea coptica
Ipomoea eriocarpa
Ipomoea hederacea – liuskaelämänlanka
Ipomoea hederifolia – heloelämänlanka
Ipomoea horsfalliae – prinsessanelämänlanka eli kardinaalinelämänlanka
Ipomoea imperati
Ipomoea imperialis
Ipomoea indica – taivaanelämänlanka
Ipomoea jalapa – rohtoelämänlanka (syn. Convolvulus jalapa)
Ipomoea kituiensis – kenianelämänlanka
Ipomoea laciniata
Ipomoea lacunosa – kaljuelämänlanka
Ipomoea lobata – liuskamiinanköynnös eli miinanköynnös (syn. Quamoclit lobata)
Ipomoea mauritiana
Ipomoea marginata
Ipomoea nil – keisarinelämänlanka
Ipomoea obscura
Ipomoea ochracea – keltapäivänsini
Ipomoea parasitica
Ipomoea pes-caprae – dyynielämänlanka
Ipomoea pes-tigridis – tiikerinelämänlanka
Ipomoea pileata – kehtoelämänlanka
Ipomoea pulchella
Ipomoea purpurea – aitoelämänlanka
Ipomoea quamoclit
Ipomoea quinquefolia
Ipomoea sindica
Ipomoea sinensis
Ipomoea tricolor – kirjopäivänsini eli päivänsini
Ipomoea triloba
Ipomoea violacea – lumoelämänlanka
Ipomoea wightii – hopeaelämänlanka
Ipomoea wrightii – meksikonelämänlanka
Ipomoea × multifida – kardinaalinelämänlanka
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Elämänlangat – Ipomoea
Funet: Elämänlangat (Ipomoea)
United States Department of Agriculture (USDA): Ipomoea (englanniksi)
Flora of China: Ipomoea (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q161173  Wikispecies: Ipomoea  APDB: 191667  APNI: 91017  BOLD: 264324  CoL: 62WB5  eFloraSA: Ipomoea  EoL: 38452  EPPO: 1IPOG  FloraBase: 21958  FNA: 116482  FoC: 116482  GBIF: 2928509  GRIN: 6064  iNaturalist: 52346  IPNI: 325789-2  IRMNG: 1040378  ITIS: 30758  NBN: NHMSYS0000459894  NCBI: 4119  NZOR: 2f94e526-0ce8-45e1-b496-7491bbd73da9  Open Tree of Life: 494853  PLANTS: IPOMO  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:325789-2  Tropicos: 40031392  VASCAN: 1287  VicFlora: aeb2e53b-1878-4e33-ad72-6b01b459221b  WFO: wfo-4000019160  WoRMS: 415511
Ekshibitionismi

Nainen paljastelemassa rintojaan julkisella alueella ekshibitionistisesti.
Ekshibitionismi (lat. exhibere 'tuoda esiin') eli itsensäpaljastaminen on seksuaalista mielihyvää tuottavaa esiintymistä, jossa henkilö paljastaa sukupuolielimensä, kehonmuotonsa, tai seksuaalisen toimintansa muille ihmisille. Erityistä mielihyvää tuottaa huomion kohteeksi joutuminen ja paljastelun kohdeyleisön reagoiminen. Ekshibitionismi on normaalia käytöstä ihmisten seksuaalisessa kanssakäymisessä, erotiikassa ja pornografiassa silloin, kun ekshibitionismin kohdeyleisö on antanut hyväksynnän ja suostumuksensa paljastelulle.
Vaikka laillinen ekshibitionismi on normaalia, se voi muuttua sukupuolelliseksi paljastamishäiriöksi silloin, kun paljastelun kohdeyleisöksi valitaan henkilöitä, jotka eivät ole antaneet suostumusta paljastelun näkemiselle, ja jos siihen liittyy pakottava tarve tai riippuvuus.
Viuhahtaminen ja seksiviestittely ovat molemmat ekshibitionismin alakäsitteitä.
Laajemmassa mielessä ekshibitionismi voi tarkoittaa myös yleisesti itsensä tahallista paljastamista tai ilmaisemista. Tällöin kysymyksessä on yleensä omien tunteiden, kokemusten ja yksityiselämän poikkeuksellisen avoin esittäminen, varsinkin kuvataiteessa tai kirjallisuudessa Esimerkkinä tästä on niin sanottu tunnustuskirjallisuus, jossa tekijä paljastaa omasta elämästään intiimejä ja usein sokeeraavia asioita.
Paljastelu

Ekshibitionismissa paljastetaan omaa kehoa muille, usein seksuaalisävytteisesti. Naispuoliset henkilöt paljastavat usein häpyhuuliaan, rintojaan ja pakaroitaan, kun taas miespuoliset henkilöt paljastelevat penistään tai pakaroitaan ja joissain tapauksissa myös lihaksiaan. Jotkut paljastavat myös täysin alastoman kehonsa.
Paljasteluun voi joskus liittyä tanssimista, kuten twerkkaamista, tankotanssia tai strippaamista, mutta paljastelija voi tehdä muutakin, kuten esim. seistä, istua paikoillaan tai maata sängyllä.
Internetissä itsensäpaljasteluun kuuluu usein myös itsetyydytys, josta lähetetään videokuvaa paljastelun aikana tai sen jälkeen.
Paljastelun kohdeyleisö, sekä tekopaikka

Paljastelun kohdeyleisö vaihtelee paljastelijan mukaan. Monet paljastelevat itseään mielellään internetissä tuhansille, ellei jopa miljoonille katsojille, kun taas toiset paljastaa itseään ainoastaan kaveripiirille.
Toiset paljastelijat paljastavat itseään ainoastaan niille ihmisille, jotka tietävät mitä he ovat tulleet katsomaan, kun taas toiset paljastelijat valitsevat kohdeyleisönsä satunnaisesti ja paljastelevat kysymättä asiasta lupaa etukäteen.
Internetissä ekshibitionismia harrastetaan usein sosiaalisessa mediassa ja pikaviestimissä sekä videonjakelu- ja suoratoistopalveluissa.
Tosin useat suositut sosiaalisen median sovellukset, kuten Facebook, Instagram ja Snapchat eivät hyväksy julkisia alastomuutta sisältäviä postauksia ja täten julkinen ekshibitionismi sosiaalisessa mediassa voi aiheuttaa käyttäjälle porttikiellon kyseiseen palveluun. Täten sosiaalisessa mediassa on tavanomaisempaa jakaa paljastava materiaali yksityisviesteillä, jolloin paljastelija on turvassa sensuurilta, eikä porttikielto tule yhtä helposti.
Toisinaan juuri tästä syystä useat harrastavat ekshibitionismia käyttäen pikaviestimiä, kuten Whatsappia, Skypeä ja Signalia, koska näiden sovellusten avulla on mahdollista lähettää paljastavaa alastonmateriaalia ilman että sitä sensuroitaisiin ja ilman että siitä saisi porttikieltoa.
Internetissä jaettu paljastelu kuvataan usein kotona. Kodin lisäksi paljasteluita tehdään myös yksityistilaisuuksissa, joskus myös julkisissa tiloissa, vaikka julkisissa tiloissa ekshibitionismi voi helposti muuttua laittomaksi.
Ekshibitionismi työnä

Itsensäpaljastelulla on mahdollista tienata internetissä rahaa esimerkiksi lataamalla joko puhelimella tai webkameralla kuvattuja itsensäpaljasteluvideoita pornosivuille, joissa on omat osastonsa paljastelumateriaalille. Toinen tapa hankkia ekshibitionismilla rahaa on etsiä sosiaalisesta mediasta ihmisiä, jotka ovat valmiita maksamaan rahaa siitä, että heille lähetetään paljasteluun liittyvää materiaalia joko yksityisviestein tai suoratoiston avulla. Etuus "perinteiseen pornoon" tässä on se, ettei siihen tarvita paria, ja sen tekeminen on helpompaa. Tämän lisäksi myös stripparien tekemää työtä voidaan pitää ekshibitionismina.
Paljastelun psykologia

Ekshibitionistit ovat henkilöitä, jotka kokevat jännitystä tai seksuaalista kiihotusta ekshibitionistisesta toiminnasta ja nauttivat huomion keskipisteessä olemisesta. Ekshibitionismiin saattaa liittyä ulospäinsuuntautuneisuutta. Joillekin ekshibitionistinen toiminta voi peilata myös itsetunnon koetteluhalua ja sen vahvistamispyrkimystä. Ekshibitionismi voi olla myös keino tuoda esille eksentristä persoonallisuutta tai olla eksentrisen persoonallisuuden ilmeneminen. Ekshibitionismin taustalla voi olla useita tekijöitä, ja sen psykologinen tausta on kompleksinen.
Laillinen ekshibitionismi

Laillista ekshibitionismia harrastetaan usein yksityistiloissa ja internetissä silloin, kun paljastelun kohdeyleisö on antanut tälle suostumuksen. Mikäli paljastelun kohdeyleisö ei ole antanut etukäteen suostumusta paljastelulle, paljastelu voi olla edelleen laillista, mikäli se ei aiheuta paheksuntaa kohdeyleisössä.
Julkisissa tiloissa ekshibitionismi on käytännössä kiellettyä, mutta periaatteessa laillista niin kauan kun se ei aiheuta ihmisissä paheksumista.
Lyhyesti sanottuna ekshibitionismi on miltei aina laillista, kunhan paljastelija tekee sen joko yksityisalueella tai internetissä ja ilmoittaa esityksen luonteesta etukäteen, riittävän selkeästi.
Laiton ekshibitionismi

Ekshibitionismi on Suomessa laitonta silloin, jos se aiheuttaa alueella paheksuntaa niissä, jotka eivät ole paljastuksen kohdeyleisöksi suostuneet. Täten julkisilla alueilla toteutettu paljastelu on usein laitonta. Myös yksityistiloissa aiheutettu paljastelu voi olla laitonta, jos se aiheuttaa paheksuntaa paljastelun kohteeksi joutuneessa, joka ei ole paljastelun katseluun suostunut, tai jos paljastelu näkyy julkiselle alueelle esimerkiksi ikkunasta, jolloin joku voi pahastua.
Laittomasta ekshibitionismista voi saada Suomessa syytteen sukupuolisiveellisyyden julkisesta loukkaamisesta, josta voidaan tuomita sakkoon tai vankeuteen enintään kuudeksi kuukaudeksi.
Henkilö, joka on taipuvainen laittomaan ekshibitionismiin, saattaa kärsiä sukupuolellisesta paljastamishäiriöstä, jolloin kyseessä on parafilia.
Sukupuolellisen paljastamishäiriön oireet

Sukupuolellisesta paljastamishäiriötä pidetään yleisempänä miehillä,lähde? mutta sitä esiintyy kummallakin sukupuolella.
Tässä on lista paljastamishäiriön oireista:
Potilaan ekshibitionismi on laitonta, ja paljastelun kohteena on uhreja, jotka eivät ole antaneet suostumusta paljastelun näkemiselle
Laittomaan paljasteluun viittaavaa käytöstä yli kuuden kuukauden ajan.
Käytös on toistuvaa ja potilas saa siitä äärimmäisen paljon seksuaalista mielihyvää
Käytös saa potilaan levottomaksi
Sosiaalinen elämä, työkyky, tai/ja elämänhallinta ongelmallista
Ei ole muita sairauksia, jotka voisivat selittää potilaan käytöksen
Pitää olla varma, ettei käytös johdu päihteistä, huumausaineista, taikka lääkityksestä
Potilaan omia tunteita hänen käytöksestään tulee ottaa huomioon
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ekshibitionismi Wikimedia Commonsissa
Ekshibitionismia harrastava ihminen voi olla osittain tai täysin alasti paljastaessaan itseään.
Ludwig Heumann
Aiheesta muualla

Vuosina 1933-1934 Suomessa julkaistu Heumannin lehti Kansalliskirjastossa
Miljoonien lääkärikirja (Rovasti Heumannin lääkärikirjan mainos), Karjatalous : karjanomistajien ammattilehti, 14.03.1930, nro 5, s. 41, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Heumannin lääkkeitä eläimille kirjan mainos, Aamulehti, 22.02.1930, nro 51, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Rovasti Heumannin lääkkeet, Matti Käen sivusto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  DDB 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Ludwig Heumann
Käännös suomeksi
Elämänsanalaisuus

Lestadiolaisuuden sukupuu.
Elämänsanalaisuus on vanhoillislestadiolaisuudesta irronnut kristillinen uskonsuunta. Nimitys on peräisin suuntauksen julkaisemasta Elämän sana -lehdestä. Ryhmää kutsutaan myös pappissuuntaukseksi. Elämänsanalaisilla oli Suomessa aikoinaan oma yhdistys nimeltä Laestadius-seura, joskin se lakkautettiin 2000-luvulla vähentyneen toiminnan takia. Ruotsin elämänsanalaisilla eli norbergilaisilla on yhdistys nimeltä Sveriges Kristna Fridsförbund (SKF), jonka perustivat vuonna 1953 ne ruotsalaiset vanhoillislestadiolaiset, jotka olivat tyytymättömiä leskisläisten haltuun joutuneeseen Laestadianska Missionsstyrelseen. Elämänsanalaisuus sai kannatusta Ruotsissa, Norjassa, Unkarissa ja Suomessa. Elämän sana -lehden painos oli parhaimmillaan noin 2 200.
Vuonna 2012 elämänsanalaisten määräksi arvioitiin 300 henkilöä koko maailmassa, joten se oli kymmenenneksi suurin lestadiolaisryhmä maailmassa, ja määrä oli säilynyt vuoden 2001 jälkeen samana. Elämänsanalaisuuteen meni myös Norjan "rauhanyhdistys" eli Norske Kristne Fredsforening Norjan vanhoillislestadiolaisuuden hajaannuksessa vuonna 1960–1961. Norjassa vain joitakin harvoja jäi hajaannuksen jälkeen samaan uskonymmärrykseen Suomen Rauhanyhdistysten keskusyhdistyksen eli SRK:n kanssa. Norjan elämänsanalaisten pääpaikka on ollut perinteisesti Evenesissä.
Elämänsanalaisuuden perustajina ja alkuvaiheen johtajina voidaan pitää Suomessa Leonard Pietari Tapanista, ja Ruotsissa SKF:n silloista puheenjohtajaa Paul Norbergia. Ruotsissa norbergilaisuus (SKF) erkani Ruotsin vanhoillislestadiolaisuudesta oikeastaan jo 1957–1959, ja siihen kuuluneet liittyivät vuonna 1960 elämänsanalaisuuteen, joka erkani vanhoillislestadiolaisuudesta Suomessa vuonna 1960. SKF:n ja Suomen vanhoillislestadiolaisten välit katkesivat lopullisesti tammikuussa 1961.