stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alajärven kirkko

| Alajärven kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Kirkkotie 6 62900 Alajärvi
Koordinaatit:  63°00′02″N, 023°49′32″E
Seurakunta:  Alajärven seurakunta
Rakentamisvuosi:  1836
Suunnittelija:  Carl Ludvig Engel
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  1200
Tyylisuunta:  uusklassinen puinen ristikirkko
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alajärven kirkko, sankarihaudat
Sodissa 1939–1940 1941–1944 maan ja kansan puolesta kaatuneiden muistolle.
 Sen suurempaa rakkautta ei kenelläkään ole kuin että hän antaa henkensä ystäväinsä edestä
Alajärven kirkko eli Gabrielin kirkko Alajärvellä Etelä-Pohjanmaalla on Carl Ludvig Engelin suunnittelema puinen ristikirkko. Se valmistui 1836 ja vihittiin käyttöön 1841. Kirkon rakennustöitä johtivat Heikki ja Jaakko Kuorikoski. Kirkko sijaitsee Alajärven länsirannalla kaupungin keskustan lähettyvillä. Verner Thomén  maalaama alttaritaulu kuvaa Jeesuksen rukoustaistelua Getsemanen puutarhassa. Kirkossa on Kangasalan urkurakentamon 33-äänikertaiset urut. Kirkon sisäänkäynnin vieressä on Heikki Mikkilän veistämä vaivaisukko.
Kirkon paikalla sijaitsi 1749 kirkonrakentaja Antti Hakolan rakentama vanha, ensimmäinen kirkko. Siitä on jäljellä enää tapuli, joka on nyt nykyisen tapulin sisällä.
Nykyistä kirkkoa on remontoitu kahteen otteeseen. Ensimmäisen kerran vuonna 1896, jolloin kirkkoon rakennettiin lehterit tilan tarpeen kasvaessa. Lehtereiden ansiosta kirkkoon mahtui jopa 1 200 ihmistä. Kirkko remontoitiin toisen kerran sisältä 1996, jolloin maalattiin, korjattiin penkkejä ja äänentoistoa sekä seuraavana vuonna paanukatto uusittiin ja tervattiin.
Engelin piirtämä Alajärven kirkko ja läheiset Alvar Aallon suunnittelemat kirkonkylän julkiset rakennukset on luokiteltu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alajärven kirkko Wikimedia Commonsissa
Alajärven kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Alajärven kirkko seurakunnan sivulla(Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Hakolan suvun rakentamat kirkot |
| --- | --- |
Tekijät:  Antti Hakola  Kaapo Hakola 
Kirkot:  Alajärven kirkko (1749–1836)  Alahärmän vanha kirkko (1752–1898)  Kauhavan vanha kirkko (1756–1921)  Keuruun vanha kirkko (1758)  Evijärven kirkko (1758)  Purmon kirkko* (1772)  Virtain kirkko (1772)  Kuortaneen kirkko (1777)  Nurmon kirkko (1778)  Ylihärmän kirkko (1787)  Jurvan kirkko (1802) 
 ei täyttä varmuutta tekijästä 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Alajärven kirkko (Q3585503)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Alajärvi
katuosoite: Kirkkotie 6
koordinaatit: 63°00′02″N 23°49′31″E﻿ / ﻿63.00043°N 23.82541°E﻿ / 63.00043; 23.82541
Al-Fajr

Aamunkoiton suuran arvoitukselliset sanat olivat aiheena legendalle Jemenissä sijaitsevasta kultaisesta kaupungista. Maalaus: Edwin Deakin (1838–1923).
Al-Fajr (arab. سورة الفجر‎, suom. Aamunkoiton suura) on Koraanin 89. suura. Se sisältää 30 jaetta.
Teksti

Suura alkaa Ahsen-Bören suomennoksen mukaan seuraavasti:
Kautta päivänkoiton
ja kymmenen yön,
kautta (juhlapäivien) luvun ja epäluvun,
kautta yön, jolloin lähdetään (kotimatkalle).
Eikö tässä kaikessa ole minkä nimeen vannoa, jos kuka sen tajuaa?
Etkö ole miettinyt sitä, mitä Herrasi teki Aadille
ja Aramin heimolle, jonka rakennuksia tukivat ylväät pilarit,
sellaiset, joiden vertaisia ei rakennettu muissa kaupungeissa,
(ja mitä tehtiin) Tamuudin kansalle, joka laaksossaan hakkasi asumuksensa suunnattomiin kallioihin
ja faraolle, sotajoukkojen valtiaalle,
noille kaikille, jotka harjoittivat irstaisuutta kaupungeissaan
ja saivat aikaan paljon pahaa.
Sisältö

Suura alkaa valaformulalla "Kautta päivänkoiton ja kymmenen yön - -" .
Sisältö > Tuhotut kansat

Jakeissa 6–14 puhutaan aiemmin tuhotuista kansoista. Jakeissa 6–8 kysytään Jaakko Hämeen-Anttilan käännöksen mukaan: "Etkö tiedä, mitä Herrasi teki Aadille, pylväikköjen Iramille, jonka kaltaista ei ole maailmaan toista luotu”.  Ahsen-Bören islamilaisessa suomennoksessa jakeet ovat hieman eri muodossa.
Iram tai ”pilareitten Iram” on Arabian niemimaalle keskiajan islamilaisessa tarinaperinteessä sijoitettu legendaarinen, kultainen kaupunki. Tarina sai alkunsa edellä mainituista Koraanin säkeistä, joissa sanotaan Herran langettaneen tuomion Iramin ylle. Katkelma on lyhyt ja epämääräinen: mahdollisesti Iram viittaa ”Aramin heimoon” ja ”pilarit” telttojen kiinnityspylväisiin. Koraanin pohjalta syntyi keskiajalla suosiota saavuttanut tarina, jota tunisialainen Ibn Khaldun (1332–1406) käsittelee historiateoksensa Muqaddimah johdannossa. Se oli tarina mahtavasta kaupungista, jonka ylpeä, jumalaton mies rakensi kilvoitellakseen Paratiisin kauneuden kanssa.
Sisältö > Tuomiopäivän kuvaus

Jakeet 21–30 ovat Tuomiopäivän kuvausta, jossa kohtalona ovat Helvetti tai autuuden puutarhat. Silloin ihmisen on myöhäistä katua.
Pekka Ala-Pietilä

| Pekka Ala-Pietilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. tammikuuta 1957 (ikä 67) Asikkala
Muut tiedot
Hallitusjäsenyydet:  Huhtamäki Sanoma
Pekka Juhani Ala-Pietilä (s. 13. tammikuuta 1957 Asikkala) on suomalainen yritysjohtaja. Hän työskenteli yli 20 vuotta Nokian palveluksessa. Vuosina 2011–2015 Ala-Pietilä oli Solidiumin hallituksen puheenjohtaja. Vuodesta 2016 lähtien Ala-Pietilä on toiminut Sanoman hallituksen puheenjohtajana.
Elämä ja ura > Nokia (1984–2006)

Vuonna 1985 Ala-Pietilä valmistui kauppatieteiden maisteriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta. Hän työskenteli vuosina 1984–2006 eri tehtävissä Nokia Oyj:ssä, muun muassa Nokia Mobile Phonesin toimitusjohtajana vuosina 1992–1998 ja Nokian toimitusjohtajana vuosina 1999–2005.
Ala-Pietilä oli vahva ehdokas pääjohtaja Jorma Ollilan seuraajaksi, mutta päätti vuonna 2005 ettei hae tehtävää ja erosi pian sen jälkeen yhtiön palveluksesta.
Elämä ja ura > Nokian jälkeen

Lähdettyään Nokiasta Ala-Pietilä perusti entisen opiskelukaverinsa Antti Öhrlingin kanssa virtuaalimatkapuhelinoperaattori Blykin. Ala-Pietilä oli yrityksen toimitusjohtaja vuosina 2006–2011. Elokuussa 2011 hän siirtyi yhtiön hallituksen puheenjohtajaksi.
Ala-Pietilä on Huhtamäki Oy:n hallituksen puheenjohtaja (2013–, jäsen vuodesta 2012), SAP AG:n hallintoneuvoston jäsen (2002–) ja Pöyry Oyj:n (2006–) sekä Sanoma Oyj:n (2014–) hallituksen jäsen.
Helmikuussa 2011 hänet valittiin valtion sijoitusyhtiö Solidiumin hallituksen puheenjohtajaksi. Ala-Pietilä vapautettiin tehtävästä huhtikuussa 2015.
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Ala-Pietilä on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.
Džvari

Džvarin luostari.
Kirkko lähempää.
Džvarin luostari (georg. ჯვრის მონასტერი, Džvaris monasteri eli kirjaimellisesti "ristin luostari") on historiallinen luostari Mtskhetan kaupungissa Mtskheta-Mtianetin hallintoalueella Georgiassa. Se kohoaa korkealla vuorella kaupungin itäpuolella ja Mtkvari- ja Aragvi-jokien yhtymäkohdan yläpuolella.
Džvari on yksi maan pyhimmistä paikoista ja sen historia liittyy kiinteästi maan kääntymiseen kristinuskoon. Pyhä Nino asetti perinteen mukaan paikalle ristin sen jälkeen, kun kuningas Mirian III ja siten koko Iberia oli hyväksynyt uuden uskonnon 300-luvulla. Ensimmäisen kirkon paikalle rakennutti Guaram I 500-luvun puolivälin jälkeen. Se sijaitsi nykyisen kirkon pohjoispuolella. Nykyisen kirkon rakennutti vuosina 586–605 Guaramin poika Stepanoz I. Se on yksi hienoimmista varhaisen georgialaisen kristityn arkkitehtuurin tuotoksista ja klassinen esimerkki neliapsisesta keskeiskirkosta. Kirkko on koristeltu korkokuvin. Sillä oli huomattava vaikutus Georgian arkkitehtuurin kehitykseen ja se sai aikaan lukuisia kopioita ympäri maata.
Džvari on otettu vuonna 1994 yhdessä Mtskhetan muiden historiallisten monumenttien kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Džvari Wikimedia Commonsissa
Petri Alanko

Petri Kaleva Alanko (s. 17. lokakuuta 1963 Joensuu) on suomalainen huilisti ja musiikin maisteri.
Alanko valmistui ylioppilaaksi vuonna 1982 ja musiikin kandidaatiksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 1987. Hän opiskeli Joensuussa Jari Sinkkosen oppilaana, vuodesta 1982 Sibelius-Akatemiassa Mikael Helasvuon johdolla ja 1985–1987 Saksassa Freiburgin musiikkiakatemiassa William Bennettin ja Hans-Peter Schmitzin oppilaana. Ylemmän loppututkinnon hän suoritti 1987. Vuodesta 1988 Alanko on toiminut Sibelius-Akatemian tuntiopettajana ja vuosina 2000–2005 Crusell-viikon taiteellisena johtajana.
Vuosina 1987–1988 Alanko soitti Zürichin oopperassa soolohuilistina ja vuosina 1988–2010 Radion sinfoniaorkesterissa. Alanko on soittanut myös Helsingin kaupunginorkesterin, Suomalaisen Kamariorkesterin, Tapiola Sinfoniettan, kamariorkesteri Avantin sekä Frankfurtin, Münchenin ja Stuttgartin radio-orkestereiden solistina. Omia soolokonsertteja hän on pitänyt Helsingissä, Lontoossa, Pariisissa, Frankfurtissa, Tokiossa ja New Yorkissa. Alanko soittaa myös Kerberos-yhtyeessä. Hän on levyttänyt Naxokselle, Ondinelle ja BIS:lle. Alangon ensimmäinen soololevy ilmestyi vuonna 1993 yhteistyössä RSO:n ja Avantin kanssa. Ondinen levyllä ovat Carl Nielsenin, Jacques Ibertin ja André Jolivet'n huilukonsertot.
Vuonna 1989 Alanko sijoittui Japanin Kōbessa järjestetyssä kansainvälisessä huilukilpailussa jaetulle ensimmäiselle sijalle. Vuonna 1990 hän voitti Münchenin kansainvälisen ARD-kilpailun ja samana vuonna hänet valittiin Finland Festivals ry:n Vuoden nuoreksi taiteilijaksi.
Rock-muusikot Ilkka ja Ismo Alanko sekä Helsingin kaupunginorkesterin viulisti Satu Alanko-Rautamaa ovat Petri Alangon sisaruksia, ja kansanedustaja Outi Alanko-Kahiluoto on hänen serkkunsa.lähde?
Dynaaminen konservatismi

Dynaaminen konservatismi on 1950-luvulla vaikuttanut konservatismin kehityssuuntaus. Suomen lisäksi termiä käytettiin Englannissa ja Saksassa. Dynaaminen konservatismi painotti konservatismia vähemmän perinteitä ja pyrki yhteiskunnan uudistamiseen. Dynaaminen konservatismi otti vaikutteita sekä liberalismista että sosialismista.
Poliittiset tavoitteet

Dynaamiseen konservatismiin liittyy yksilön toimintavapaus sekä pyrkimys kokonaisvaltaiseen yhteiskuntanäkemykseen.
Kansankapitalismi: Valtiokapitalismin sijaan yhtiöiden omistajapohjaa on laajennettava ja mahdollisimman moni kansalainen on saatava hankkimaan itselleen osakkeita. Tällä tavoin suuret kansalaisjoukot olisivat mukana yhtiöiden voitonjaossa. Ajatuksen voimakas puolestapuhuja oli Suomessa Tuure Junnila, joka Yhdysvalloissa tutustui kansankapitalismiin.
Sosiaalinen markkinatalous: Sosiaalinen markkintatalous korostaa kilpailun vapautta, mutta samalla vastuuta työntekijöistä. Vaikutteet sosiaalisen markkinatalouden eteen ovat tulleet Saksasta. Ludwig Erhardin kirja suomennettiin vuonna 1957.
Historia

Kokoomus halusi korostaa 1950-luvulla dynaamisen konservatismin käsitettä muiden Euroopan konservatiivisten puolueiden tapaan. Kokoomus halusi antaa ulospäin uudistusystävällisen ja omaa aikaansa seuraavan puolueen kuvan. Kokoomus markkinoi uusia peruslinjoja vuoden 1957 periaateohjelmassa. Dynaamisen konservatismin kysymykseksi muodostui, miten nämä sosiaaliset uudistukset toteutettaisiin. Yleisesti puolue tunnusti, että jokaisen täytyy tuntea itsensä sosiaalisesti turvatuksi, samanaikaisesti huomauttaen, että jokaisen on tultavat toimeen omalla eikä valtion kustannuksella. Edellämainittu oli konservatiiveille ja vanhaliberaaleille yhteinen periaate, jonka pyrkimyksenä oli tukea ihmisen pyrkimystä itse voittaa vaikeutensa.
Dynaamista konservatisma symbolisoi konservatismin tilanteenomainen teoria, jonka mukaan konservatismi etsii käytäntöjä selvitäkseen Suomen politiikassa. Tutkija Onni Rantalan mukaan dynaamisen konservatismi on seurausta konservatismin muuttumista luonteeltaan taloudelliseksi opiksi, joka lähentyy liberaalia taloudellista katsomusta.
(E)

| (E)-4-hydroksi-3-metyylibut-2-enyylipyrofosfaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (E)-4-hydroksi-3-metyylibut-2-eenioksi-oksidofosforyylifosfaatti
PubChem CID:  21597501
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H12O8P2
Moolimassa:  262,09 g/mol
(E)-4-hydroksi-3-metyylibut-2-enyylipyrofosfaatti eli (E)-4-hydroksidimetyyliallyylipyrofosfaatti on orgaaninen fosfaatti, joka on välituote niin kutsutussa DOXP-reitissä, jolla kasvit ja bakteerit tuottavat terpeenejä.
Synteesi ja biologinen rooli

Yhdiste on tärkeä osa kasvien ja bakteerien tarvitsemien yhdisteiden synteesiä. Yhdisteen hiilirunko on osana muun muassa eräissä hormoneissa ja glykosideissä. Kasveissa ja bakteereissa (E)-4-hydroksi-3-metyylibut-2-enyylipyrofosfaatti biosyntetisoidaan 2-C-metyyli-D-erytritoli 2,4-syklopyrofosfaatista 4-hydroksi-3-metyylibut-2-enyylidifosfaattisyntaasientsyymin katalysoimana. Terpeenien synteesissä (E)-4-hydroksi-3-metyylibut-2-enyylipyrofosfaatti muunnetaan 4-hydroksi-3-metyylibut-2-enyylidifosfaattireduktaasin vaikutuksesta isopentenyyli- ja dimetyyliallyylipyrofosfaatiksi.
Synteettisesti (E)-4-hydroksi-3-metyylibut-2-enyylipyrofosfaattia voidaan valmistaa kaksivaiheisella reaktiolla, jonka lähtöaine on 4-kloori-2-metyyli-2-butenaali. Reaktion saanto on 66 %.
(E)-4-hydroksi-3-metyylibut-2-enyylipyrofosfaatti ja eräiden muiden DOXP-reitin välituotteiden on todettu olevan niin kutsuttuja fosfoantigeenejä ja stimuloivan γδ-T-solujen reseptoreita.
Dynamis

Dynamis (m.kreik. δύνᾰμις, ”voima”; lat. potentia) on antiikin filosofian tekninen termi, joka tarkoittaa potentiaalisuutta. Termi on sanojen ”dynaaminen” ja ”dynamiikka” alkuperä.
Filosofia

Termi dynamis esiintyy Aristoteleen teoksissa, ja tarkoittaa sellaista, jolla on jokin tietty kyky tai johon liittyy jokin mahdollisuus (tulla joksikin tms.). Termi käännetään yleensä Aristoteleen filosofian yhteydessä ”potentiaalisuudeksi”. Aristoteles asetti dynamiksen kahta aktuaalisuuden lajia, ensimmäistä (entelekheia) ja toista (energeia) aktuaalisuutta vastaan.
Termiä käytettiin kreikkalaisessa filosofiassa jo ennen Aristotelesta: esisokraatikot viittasivat sillä aineen eri ominaisuuksiin tai piirteisiin. Uusplatonistit kehittivät personifioituneiden kausaalisten toimijoiden ajatusta, ja käyttivät termiä dynamis näiden toimijoiden luovasta ja vaikuttavasta voimasta. Tämä eroaa Aristoteleen käsityksestä, jossa dynamis oli lähinnä potentiaalisuutta; uusplatonilaisilla dynamis oli jotain aktiivisempaa.
Teologia

Kristillisessä teologiassa termiä dynamis on joskus käytetty Pyhän Hengen yhteydessä. Se kuvaa Pyhän Hengen toimintaa, kun uskovat ottavat sen vastaan. Gregorios Nyssalainen puolestaan käytti termiä uusplatonilaisesti Jumalan vaikuttavasta toiminnasta ja voimasta, ja piti sitä Jumalan kolminaisuutta yhdessä pitävänä tekijänä.
Kirjallisuutta

Blair, George Alfred: Energeia and Entelecheia: "act" in Aristotle.  University of Ottawa Press, 1992.  ISBN 978-0776603643
Alapitkän kirkko

| Alapitkän kirkko |
| --- | --- |
 Alapitkän kirkko on evankelis-luterilainen kirkko Lapinlahden Alapitkän kylässä.
Sijainti:  Kirkkotie 1, Alapitkä, Lapinlahti
Koordinaatit:  63.1977°N, 27.5450°E
Seurakunta:  Lapinlahden seurakunta
Rakentamisvuosi:  1970, 1986 (laajennusosa)
Suunnittelija:  Esko Laitinen, Matti Höyhtyä (laajennusosa)
Materiaali:  puu, mineriitti
Istumapaikkoja:  105
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alapitkän kirkko on Lapinlahden Alapitkässä sijaitseva rungoltaan puinen, mineriittipäällysteinen arkkitehti Esko Laitisen suunnittelema kirkko, joka rakennettiin 1970. Myös alttariseinällä oleva lasimaalaus Elämän puu on Laitisen suunnittelema. Arkkitehti Eino Pitkänen laati alun perin jo 1951 Alapitkän hautausmaan yhteyteen suunnitellun rukoushuoneen piirustukset, mutta ne tilannut rukoushuoneyhdistys ei toteuttanut hanketta. Se luovutti rukoushuoneelle varatun tontin vuonna 1969 Lapinlahden seurakunnalle. 1970 valmistunut kirkkorakennus on lähes neliömäinen ja sen toisesta päästä kohoaa porrastettuna alttaripääty. Sisällä puiset kattopalkit nousevat kohti alttaripäätyä, ikkunat ovat kapeita ja korkeita ja sijaitsevat seinäpilareiden välissä. Kirkon pinta-ala on 528 neliötä ja siinä on istumapaikkoja 105 hengelle. Kirkon alttaripäätyyn liittyvässä kellotelineessä on kaavilaisen Juutilan valimon valamat kellot.
Kirkon laajennoksen suunnitteli arkkitehti Matti Höyhtyä 1986, kirkkosalin viereiseen lisärakennukseen tehtiin on kerho-, toimisto- ja sosiaalitilat sekä keittiö.
Arvo Ala-Pöntiö

Arvo Matias Ala-Pöntiö (20. syyskuuta 1942 Himanka – 7. lokakuuta 1997 Tampere) oli suomalainen painonnostaja.
Ala-Pöntiö edusti Suomea kaksien olympiakisojen painonnostokilpailuissa. Münchenissä 1972 hän sijoittui alle 75 kilogramman sarjassa 13:nneksi ja Montréalissa 1976 samassa sarjassa viidenneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui yhteistuloksissa viidenneksi vuonna 1974 ja kuudenneksi vuonna 1975. EM-kilpailujen yhteistuloksissa hän oli kahdeksas vuonna 1972, yhdeksäs vuonna 1974 sekä kuudes vuosina 1975 ja 1976. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuosina 1971 ja 1975.
Seuratasolla Ala-Pöntiö edusti Tampereen Pyrintöä. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1970, 1971, 1975 ja 1976.
Ala-Pöntiön uran parhaat tulokset 75 kilon sarjassa olivat 140 kg tempauksessa, 180 kg työnnössä, 320 kg kahden nostomuodon yhteistuloksessa sekä 415 kg kolmen nostomuodon yhteistuloksessa.
Timo Alakotila

Timo Pekka Alakotila (s. 15. heinäkuuta 1959 Hattula) on suomalainen muusikko, säveltäjä ja musiikinopettaja. Hän on taiteilijaprofessori viisivuotiskaudella 2012–2016.
Alakotila kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1978 Nurmijärven yhteiskoulusta ja suoritti vuonna 1992 musiikkiteorian opettajan tutkinnon Oulunkylän Pop & Jazz Konservatoriossa pääaineenaan sävellys. Hän opetti vuosina 1983–2014 Pop & Jazz Konservatoriossa musiikin teoriaa, säveltapailua ja pianonsoittoa ja sivutoimisena  Sibelius-Akatemiassa vuosina 1989–2013 improvisointia, vapaasäestystä, pianon- ja harmooninsoittoa, säveltapailua, sovitusta, nuotintamista ja yhtyesoittoa.
Vuonna 1996 Alakotila sai yhdessä Maria Kalaniemen ja Aldargaz-yhtyeen kanssa Nuoren taiteen Suomi -palkinnon. Valtion viisivuotisen taiteilija-apurahan hän on saanut vuosina 2000, 2006 ja 2011 sekä platinalevyn Kyllä tukkipoika tunnetaan -levystä.
Alakotila on tehnyt runsaasti levytyksiä tuottajan, säveltäjän, sovittajan ja muusikon ominaisuudessa. JPP-yhtyeen kanssa hän on tehnyt 12 levyä vuosina 1986–2014 ja Maria Kalaniemen kanssa seitsemän levyä vuosina 1990–2014. Hän on levyttänyt myös Trokan, Tango-orkesteri Unton, Karen Tweedin, Nordik Treen, Johanna Juholan, T for Threen, Luna Novan ja Terhi Puronahon kanssa.
Alakotila on toiminut vuodesta 2017 lähtien vuosittain Hyvinkään Kaukasissa järjestettävän Kaukas EloFolk -kansanmusiikkitapahtuman taiteellisena johtajana.
Sävellyksiä

Folkmoods West, big bandille ja JPP-yhtyeelle, 1993
harmonikkakonsertto, 2002
Sinfonia Concertante, harmonikalle ja big bandille, 2003
musiikki teokseen Laulu tulipunaisesta kukasta, 2003
Valkoinen peura, musiikkilegenda, 2004
Moraine, BBC:n sinfoniaorkesterille ja JPP-yhtyeelle, 2004
barokkiviulukonsertto, 2006
Metsäooppera, 2006
Concerto Grosso, 2007
Tuuli ihollasi (solisti H. Ilmolahti), CD-kokonaisuus, 2008
Sketches from Folkscenes, Australian kamariorkesterille, 2009
Vaaleat pilvet, Jyväskylän Bug Bandille, 2009
Tangato Grosso, Guardia Nuevalle, 2009
Jousikvartetot 1-2-3, Meta 4-, Felis, ja Kamuskvartetille, 2010–2013
Unenpoika, Sommelolle, 2010
viulukonsertto nro 2, 2011
mandoliinokonsertto, 2014
sovituksia Kronos-kvartetille ja Kimmo Pohjoselle, 2014
Lähde
Aiheesta muualla

Timo Alakotilan verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  Europeana  IdRef
Alabastronpolis

| Alabastronpolis> Ἀλάβαστρων πόλις𓎛𓃀𓈖𓏌𓍢𓊖.Sijainti |
| --- | --- |
 Alabastronpolis
Koordinaatit:  28°02′26″N, 30°50′41″E
Valtio:  Egypti
Paikkakunta:  El-Kom el-Ahmar/El-Hafin, Al-Minya
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Hermopolites/Antinoites, Heptanomis, Egypti
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alabastronpolis (m.kreik. Ἀλάβαστρων πόλις, Alabastrōn polis, myös Ἀλαβαστρὰ, Alabastra, Αλάβαστρον, Alabastron; lat. Alabastrum) eli Hebenu (egypt. 𓎛𓃀𓈖𓏌𓍢𓊖, Ḥbnw, kopt. Ⲡⲙⲁⲛϩⲁⲃⲓⲛ, Ⲧⲁϩϩⲁⲃⲓⲛ, Ⲧϩⲁⲃⲓⲛ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Keski-Egyptissä eli Heptanomiissa ja kuului Hermopoliteen nomokseen.
Maantiede

Alabastronpolis sijaitsi Niilin itärannalla pohjoiseen Antinoopoliista ja Hermopoliista. Se sijoitetaan nykyiseen El-Kom el-Ahmariin noin 10 kilometriä etelään nykyisestä Minyasta. Klaudios Ptolemaios sijoitti kaupungin Heptanomiihin, mutta Plinius vanhempi varsinaiseen Ylä-Egyptiin eli Thebaikseen.
Historia

Hebenu toimi jossakin välissä Antinoiteen (U16) nomoksen pääkaupunkina. Kaupungille mainitaan myös egyptiläisestä nimestä johdettu kreikankielinen nimi Hipponon (m.kreik. Ἱππώνων, Hippōnōn). Tässä sitä ei kuitenkaan tule sekoittaa toiseen Hippononiin pohjoisempana Ankyropoliteen (U18) nomoksessa.
Muina aikoina kaupunki luettiin osaksi Hermopoliteen (U15) nomosta. Sen lähellä oli alasbasterilouhoksia, joista se sai myöhemmän kreikankielisen nimensä Alabastronpolis. Nimi tunnetaan hellenistiseltä kaudelta eli Ptolemaiosten ajalta 200-luvulta eaa. Rooman keisarikaudelle 100-luvun jaa. alkupuolelle saakka. Tämän jälkeen kaupunkiin viitataan useammin nimellä Alabastrine aina myöhäisantiikkiin 500-luvulle saakka.
Vanhoissa kartoissa Alabastronpolis on sijoitettu idemmäksi sisämaahan ja Hipponon joen rannalle, ikään kuin ne olisivat olleet erilliset kaupungit.
Rakennukset ja löydökset

Kaupungissa oli Horukselle ja Pakhetille omistetut temppelit. Kaupunkiin liittyviä arkeologisia kohteita ovat Kom el-Ahmarin lisäksi myös muun muassa Zawyet el-Amwet, Zawyet el-Maiyitin (Zawiet El-Maietin/Zawyet el-Meitin) ja Zawyet el-Sultan (Zawiyat al-Sultan), joista on löydetty muun muassa hautoja.
Alakosken voimalaitos

| Alakosken voimalaitos |
| --- | --- |
 Voimala etelän puolelta nähtynä.
Osoite:  Vuolteentori
Sijainti:  Nalkala, Tampere
Koordinaatit:  61°29′46″N, 23°45′52″E
Rakennustyyppi:  energiantuotantorakennus
Valmistumisvuosi:  1938
Suunnittelija:  Neuvotteleva insinööritoimisto Consulting (rakennussuunnitelma); Bertel Strömmer (julkisivupiirustukset) 
Rakennuttaja:  Tako, Verkatehdas ja Liljeroos
Urakoitsija:  Neuvotteleva insinööritoimisto Consulting 
Omistaja:  Koskienergia
Tyylisuunta:  funktionalismi
Julkisivumateriaali:  punainen tiili
Korkeus:  30 metriä 
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alakosken voimalaitos eli Alavoimala on vuonna 1938 valmistunut vesivoimalaitos, joka sijaitsee Tampereen keskustassa Tammerkosken alajuoksulla. Se on alun perin ollut kolmen tehtaan – Takon, Verkatehtaan ja Liljeroosin – yhteisomistuksessa.  Nykyään sen omistaa Koskienergia.
Voimalaitoksen teho on 4 megawattia, ja vuodessa sen sähköntuotanto on noin 15 gigawattituntia.
Arkkitehtuuri

Alavoimala muodostaa visuaalisen parin Keskiputouksen voimalaitokselle (1932), joka on kooltaan suurempi mutta muuten varsin samannäköinen. Molemmat ovat punatiilisiä ja funkistyylisiä rakennuksia, ja kummankin julkisivut on suunnitellut kaupunginarkkitehti Bertel Strömmer.
Strömmer ei ollut itse täysin tyytyväinen Alavoimalan toteutukseen. Hän olisi halunnut, että se olisi päällystetty vaalealla klinkkerillä. Lisäksi hän olisi sijoittanut laitoksen kosken reunaan, jotta näkymä Hämeensillalta kohti Ratinan suvantoa säilyisi avoimena. Takon edustaja, vuorineuvos Gösta Serlachius kuitenkin torjui nämä ideat ja vaati, että voimala tehdään punatiilestä ja että se rakennetaan keskelle koskea.
1980-luvulla voimalaitoksen eteläseinustalle tehtiin Tammerkosken ylittävä kävelysilta.