stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
S/v Estelle
Education for global sustainability, responsible consumption and fair trade

Vuosina 2008-2010 Uusi Tuuli ry toteutti kolmivuotista hanketta Education for global sustainability, responsible consumption and fair trade, joka jatkoi Make Fair Trade Greener -hankkeen teemojen käsittelyä ja keskittyi uutena aihekokonaisuutena muun muassa tuulivoiman käyttöön kuljetuksissa ja energian tuotannossa. Hanke oli EU-rahoitteinen, ja se toteutettiin yhteistyössä virolaisten, puolalaisten ja unkarilaisten yhteistyökumppaneiden kanssa.
Hankkeen aikana S/V Estelle teki kaksi kampanjakiertuetta Itämeren ja Pohjanmeren rannikkokaupungeissa. Vuonna 2008 kiertuesatamia olivat Helsinki, Tallinna, Hampuri, Bergen, Den Helder, Rotterdam, Malmö ja Gdansk. Estelle osallistui myös Tall Ships' Races -kiertueen jälkimmäiseen kilpailuosuuteen Norjan Bergenistä Hollannin Den helderiin.
Laivan myynti ja myöhemmät vaiheet

Uusi Tuuli ry. päätti vuoden 2010 kevätkokouksessaan luopua laivanvarustustoiminnastaan ja keskittyä toiminnassaan muihin osa-alueisiin, kuten fillarikirppiksen toimintaan ja hanketoimintaan.
Laivanvarustustoiminnasta luopumisen taustalla oli tarve keskittää yhdistyksen voimavaroja ja toisaalta halu löytää Estellelle uusia toimintamahdollisuuksia. Keväällä 2012 ilmoitettiin, että alus on myyty Ship to Gaza Swedenille, Ruotsissa toimivalle aktivistijärjestölle ja että sen avulla aiotaan murtaa Gazan saartoa.
Lokakuussa 2012 Estelle lähti avustuslastissa Gazaa kohti, ja sen mukana matkusti useita länsimaisia kansanedustajia. Aluksen kapteenina purjehduksella toimi suomalainen Mika Jämiä. Miehistössä oli mukana myös toinen Suomen kansalainen, puosu Wellu Koivisto. Israelin laivasto valtasi aluksen kansainvälisellä merialueella ja pakotti sen Ashdodin satamaan. Estelle on siitä alkaen ollut takavarikoituna Israelissa. Israelilainen tuomioistuin julisti takavarikon päättyneeksi syksyllä 2014, mutta alus on edelleen Israelissa.
Lisätietoja

purjepinta-ala 650 m²
purjeita: 10 kpl.
Apukoneet: 25kW + 7kW + 25kW akseligeneraattori
makuupaikkoja 17 kpl
lastiruumia 1+2 kpl.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Estelle vei Angolaan sairaalasänkyjä ja polkuompelukoneita 2002
Ylen Elävä arkisto: Toisinajattelijoiden laivalla puhuttivat globaali liike ja silkka oleminen
Yle Arkivet: Estelle, aktivism och rättvis handel 1985-2001
Estellen omistajasta Eestaas Oy:stä Pörssitiedon sivulla internetissä
Israelia tukeva mielenosoitus Helsingin Narinkalla marraskuussa 2012. Julisteessa lukee: ”Yritys rikkoa merisaarto on rikollista.”
Gustaf Georg Waldemar von Essen

Gustaf Georg Waldemar (Valdemar, Woldemar) von Essen (14. marraskuuta 1851 Helsingin pitäjä – 19. joulukuuta 1912 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Von Essenin vanhemmat olivat Fredrik Mauritz von Essen ja Elisabet Christina Lovisa Holm ja puolisot vuodesta 1881 Rosa Augusta Sofia Hjelt ja vuodesta 1899 Jenny Fogelberg (k. 1912). Von Essen oli Mustialasta valmistunut agronomi, joka viljeli Malmbyn sukutilaa Helsingin pitäjässä.
Von Essen oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1897.
Gustaf Frosterus

Johan Gustaf Frosterus (6. kesäkuuta 1826 Turku – 3. huhtikuuta 1901 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. Hän toimi historian ylimääräisenä professorina vuodesta 1867 ja oli kouluhallituksen ylitarkastaja 1869–1900.
Frosteruksen vanhemmat olivat Vaasan ja Mustasaaren kirkkoherra, professori Benjamin Frosterus ja hänen ensimmäinen  puolisonsa Vilhelmina Sofia af Gadolin. Hän kävi Helsingin yksityislyseota, Vaasan triviaalikoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1845. Frosterus valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1850, filosofian lisensiaatiksi 1856 ja filosofian tohtoriksi 1857. Frosterus opiskeli historiaa Pariisissa 1856–1857. Hänestä tuli riemumaisteri vuonna 1900.
Frosterus oli Helsingin yliopiston kirjaston ylimääräisenä amanuenssina 1851–1855, Hämeenlinnan lukion ranskanopettajana 1857–1858 ja Turun lukion vt. historian lehtorina 1858–1859. Hän oli Helsingin yliopiston historian dosenttina 1860, vt. historian professorina 1861–1863, ylimääräisenä historian professorina 1867 ja vt. yleisen historian professorina 1868–1869. Frosterus toimi samalla englanninopettajana Helsingin kouluissa 1867–1869. Hän oli viimeksi koulutoimen ylihallituksen historian opetuksen ylitarkastajana 1869–1900. Frosterus sai professorin arvon 1863.
Frosterus oli naimisissa vuodesta 1865 Alina Fredrika Ottelinin (k. 1921) kanssa. Heidän poikansa oli valtion maatutkimuslaitoksen johtaja Benjamin Frosterus.
Gustaf Georg Nordenswan

Gustaf Georg Nordenswan (12. tammikuuta 1774 Helsinki – 18. heinäkuuta 1853 Kalvola) oli suomalainen kamarineuvos, tilanomistaja ja Tervakosken paperitehtaan perustaja.
Nordenswanin vanhemmat olivat Uudenmaan ja Hämeen läänin lääninkamreeri Johan Alopaeus, aateloituna 1772 Nordenswan (1731-1811) ja Johanna Kristina Schwartz. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1786 ja hän suoritti tuomarintutkinnon Turun akatemiassa 1790 sekä auskultoi Turun hovioikeudessa 1791.
Nordenswan tuli Uudenmaan ja Hämeen läänin lääninkonttorin palvelukseen 1792. Hän oli kamarikollegion 3. eli Suomen provinssikonttorin kamarikirjurina Tukholmassa 1793–1794, Hollolan alisen kihlakunnan kruununvoutina 1797–1803 ja hallituskonseljin talousosaston kamaritoimituskunnan kamreerina 1809–1816. Nordenswanista tuli kamarineuvos 1811. Hän omisti Janakkalan Tervakosken ja Kalvolan Kankaisen tilat. Vuonna 1818 Nordenswan perusti Tervakosken paperitehtaan.
Nordenswan oli naimisissa vuodesta 1801 Anna Magdalena Indrénin (k. 1845) kanssa, jonka isä oli Keuruun kirkkoherra Abraham Indrenius nuorempi. Heidän poikiaan olivat Svean tykistörykmentin komentaja, kenraalimajuri Otto Nordenswan (1811–1892), alisen Sääksmäen kihlakunnan kruununvouti Georg Nordenswan (1813–1874) ja ratsumestari Karl Nordenswan (1815–1871). Georg Nordenswan omisti isänsä jälkeen Tervakosken paperitehtaan vuoteen 1856 saakka, Otto ja Karl Nordenswan muuttivat Ruotsiin Suomen sodan jälkeen.
Gustav Vanha-Seppälä

Gustav (Gustaf) Vanha-Seppälä  (7. tammikuuta 1815 Piikkiö – 3. lokakuuta 1893 Piikkiö) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Vanha-Seppälän vanhemmat olivat Michel Kärme ja Anna Juhontytär ja puoliso Johanna Seppä. Ratsutilallinen, kunnallismies Vanha-Seppälä oli talonpoikaissäädyssä Piikkiön ja Halikon ylisen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1863–1864. Hän oli valtiopäivillä laki- ja talousvaliokunnan varajäsen.
S/S Porthan

| S/S Porthan |
| --- | --- |
Tyyppi:  matkustajahöyrylaiva
Lippuvaltio:   Suomi
Kotipaikka:  Turku
Omistaja:  Ångfartyget-Porthans Bolag
Rakennustelakka:  Bergsunds Mekaniska Verkstad, Tukholma
Vesillelasku:  1864
Status:  karille ajo lokakuussa 1882 Harmajan edustalla
Tekniset tiedot
Pituus:  46 m
Leveys:  8 m
Uppouma:  259 t
Koneteho:  100 hv kW
Nopeus:  10 kn
Matkustajia:  60
S/S Porthan oli vuonna 1864 rakennettu Ångfartyget-Porthans Bolagin Ruotsista Bergsunds Mekaniska Verkstadilta tilaama matkustajalaiva. Se oli Turun ensimmäinen avomeriliikenteeseen soveltunut potkurialus.
Laiva aloitti syyskuun lopulla 1864 linjalla Turku–Helsinki-Lyypekki, mistä se siirrettiin Tukholman reitille. Alus ajoi karille Otkantin edustalla 23. marraskuuta, mikä päätti sen ensimmäisen purjehduskauden. Seuraavana vuonna alus kulki reittejä Porin Reposaari-Turku-Helsinki-Lyypekki sekä Turusta Tukholmaan. Kesän 1866 alus oli keskikesän Tukholma-Turku-Pietari purjehduksia lukuun ottamatta Lyypekin reitillä. Kaksi seuraavaa vuotta alus teki jäiden lähdettyä purjehdukset Turusta Lyypekkiin, minkä jälkeen se siirtyi Oulu-Pietari rannikkoreitille. Kauden päätteeksi alus teki toisen matkan Lyypekkiin. Vuoden 1867 marraskuussa alus ajoi karille Gotlannin rannikolla, minkä seurauksena se oli koko talven telakalla Oskarshamnissa.
Vuonna 1869 Porthan teki matkan Turusta Lyypekkiin pysähtyen välillä Helsingissä, Viipurissa, Pietarissa, Tallinnassa ja Riiassa. Tästä eteenpäin alus oli pääasiassa Pohjanlahden satamista Lyypekkiin kulkeneella reitillä. Aluksella tehtiin 1881 peruskorjaus, jolloin sen höyrykone vaihdettiin.
Porthan ajoi sumussa 19. lokakuuta 1882 Harmajan edustalla matalikolle sillä seurauksella, että 17-henkisen laivaväen täytyi jättää laiva ja pelastautua Helsinkiin. Aluksen päällikkönä turman sattuessa toimi G. Mattsson. Kovan aallokon takia lastia ei saatu puretuksi ja alus upposi muutaman päivän kuluttua karin kupeeseen. Porthanista on nähtävillä enää ahtojäiden repimiä jäänteitä karikon etelärannassa. Tunnistettavia osia on vähän, mutta esimerkiksi tukevimpia runkopalkkeja löytyy runsaasti. Höyrykattilat lienevät edelleen muodossaan jossakin samalla alueella.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Turkusteamers.com
Gustav Wetterström

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 15. lokakuuta 1911
Syntymäpaikka: Norrköping, Ruotsi
Kuolinaika: 16. marraskuuta 1991 (80 vuotta)
Kuolinpaikka: Norrköping, Ruotsi
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1931–1932   1934–1938 | IK Sleipner   IK Sleipner |  ? (?)   ? (?) |
Maajoukkue
|  |  Ruotsi |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Gustav Wetterström (15. lokakuuta 1911 Norrköping – 16. marraskuuta 1991 Norrköping) oli ruotsalainen jalkapalloilija. Hän edusti Ruotsia Ranskan MM-kisoissa 1938 kahdessa ottelussa tehden yhteensä kolme maalia (kaikki Kuubaa vastaan). Seurajoukkuetasolla Wetterström edusti IK Sleipneria.
S/S Primula

Primula. Kuva: Suomen merimuseon kokoelma.
S/S Primula oli suomalainen Helsingin Höyrylaiva Oy:n ja Suomen Höyrylaiva Oy:n omistama rahtihöyrylaiva joka oli liikenteessä 1904–1955.
S/S Primula rakennettiin W. Lindbergs Verkstad och Varfs Ab:n telakalla Tukholmassa tilaajan ollessa Helsingin Höyrylaiva Oy (Helsingfors Ångfartygs Ab). Matkustaja- ja rahtilaivaksi rakennettu alus liikennöi Helsinki-Lyypekki-linjalla. Ensimmäisen maailmansodan alettua 1914 saksalaiset takavarikoivat aluksen Lyypekissä ja se oli sitten vuodesta 1915 alkaen miinanraivaajien tuki- ja saattuealuksena. Laivan omistaja Helsingin Höyrylaiva Oy yhdistettiin vuonna 1920 Suomen Höyrylaiva Oy:hyn ja kun S/S Primula luovutettiin 1921 takaisin Suomen Höyrylaiva Oy:lle se vietiin Norddeutscher Lloydin telakalle Bremerhaveniin jossa laiva kunnostettiin ja muutettiin kokonaan rahtilaivaksi.
S/S Primula oli sitten vuodesta 1923 alkaen rahtilaivana muun muassa Helsinki-Tukholma-linjalla. Laiva sai konevian marraskuussa 1955 minkä jälkeen se myytiin Oy Vuoksenniska Ab:lle romutettavaksi.
S/S Primulan pituus oli 61,65 metriä, leveys 8,59 metriä ja syväys 4,80 metriä. Laivan vetoisuus oli 867 bruttorekisteritonnia. Sen voimanlähteenä oli kolmisylinterinen 870 hevosvoiman trippelihöyrykone. Suurin kulkunopeus oli 10 solmua.
Aiheesta muualla

Helsingin Höyrylaivaosakeyhtiön (HÅAB) S/S Primula ja Suomen valtion omistama S/S Nautilus. Suomen Merimuseon kuvakokoelmat (Arkistoitu – Internet Archive)
Saint-Sulpicen kirkko

François-Étienne Villeret: Saint-Sulpice.
Saint-Sulpicen päälaiva.
Saint-Sulpice [sɛ̃ sylpis] on Pariisin toiseksi suurin kirkko. Se on pituudeltaan 113 metriä, leveydeltään 58 metriä ja korkeudeltaan 34 metriä ja on siten vain vähän pienempi kuin Notre Dame. Kirkko on omistettu Bourgesin piispalle Sulpicius Hurskaalle.[lähde? ]
Kirkon viimeisteli Jean Chalgrin. Sen edustalla sijaitsee Place Saint-Sulpice -aukio.
Historiaa

Kirkko on toinen vanhan roomalaisen kirkon perustusten paikalle rakennettu kirkko. Ensimmäinen rakennus oli 1200-luvulta, ja siihen tehtiin laajennuksia aika ajoin vuoteen 1631 saakka. Nykyisen rakennuksen peruskiven laski seurakuntapappi Jean-Jacques Olier vuonna 1646. Rakennustyöt jatkuivat 140 vuotta ja vuonna 1732 kirkko oli valmis lukuun ottamatta länsipäätyä, jonka rakentaminen aloitettiin 1776.[lähde? ]
Saint-Sulpicen eteläisen transeptin ovi sytytettiin palamaan 17. maaliskuuta 2019. Rakennuksen sisätilat kärsivät vahinkoja palosta aiheutuneesta tuhkasta.
Urut

Kirkon urut rakensi François-Henri Clicquot vuosina 1776–1781. Urut uudisti Aristide Cavaillé-Coll vuonna 1862, minkä jälkeen ne olivat Ranskan suurimmat. Cavaillé-Collin toivomuksesta pääurkuriksi tuli tällöin kuuluisa urkuvirtuoosi ja säveltäjä Louis-James-Alfred Lefébure-Wély. Hänen kuoltuaan urkurina toimi urkusinfonian isänäkin muistettu säveltäjä Charles-Marie Widor vuosina 1870–1933. Widoria puolestaan seurasi pääurkurina hänen oppilaansa säveltäjä Marcel Dupré, joka hoiti virkaa 1934–1971.[lähde? ]
Aurinkokello

Vuonna 1727 Saint-Sulpicen pappi Languet de Gercy määräsi kirkon uudistamisen yhteydessä rakennettavaksi aurinkokellon voidakseen määrittää kevätpäiväntasauksen, koska sen mukaan määräytyy pääsiäisen ajankohta. Lattiaan upotettiin pronssinen meridiaanilinja, jonka päähän pystytettiin 11 metriä korkea marmoriobeliski. Sen huipulla oli pallo ja risti. Valmistumisvuosi oli 1743. Kellon suunnitteli englantilainen kelloseppä ja astronomi Henry Sully.[lähde? ]
Etelänpuoleiseen ikkunaan asetettiin linssisysteemi, joka ohjasi auringonvalon niin, että se osui talvipäivänseisauksena meridiaanilinjan obeliskinpuoleiseen päähän ja päiväntasauksina kuparilaattaan lähellä alttaria. Kelloa käytettiin hyväksi myös monissa tieteellisissä mittauksissa ja se tavallaan suojeli kirkkoa tuhoutumasta Ranskan vallankumouksen aikana.[lähde? ]
Kulttuuria

Jules Massenet’n oopperan Manon toinen näytös tapahtuu Saint-Sulpicessa.[lähde? ]
Dan Brownin romaani Da Vinci -koodi vuodelta 2003 toi Saint-Sulpiceen turistivyöryn. Turistit halusivat nähdä ”Ruusulinjan”, jota nimitystä romaanissa käytetään aurinkokellon meridiaanilinjasta.[lähde? ]
Kirkon urut, suunnittelija François-Henri Clicquot.
Sambla Group

| Sambla Group |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
ISIN:  SE5569748378
Perustettu:  2016
Avainhenkilöt:  Per Österström (toimitusjohtaja)
Kotipaikka:  Tukholma, Ruotsi
Toiminta-alue:  Pohjoismaat
Toimiala:  Rahoitus
Tuotteet:  Lainavertailu
Henkilöstö:  350 (2023)
Tytäryhtiöt:  Sambla Group Oy
Omistaja:  Nordic Capital (pääomistaja)
Kotisivu:  www.samblagroup.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sambla Group on finanssiteknologiayritys joka tarjoaa lainojen ja vakuutusten vertailu- ja välityspalveluita kuluttajille. Sambla perustettiin Ruotsissa vuonna 2014 ja on yritys on tämän jälkeen laajentunut muualle pohjoismaihin, myös Suomeen. Vuonna 2021 Sambla yhdistyi kilpailijayritys Advisan kanssa, Sambla Group perustettiin ja pääomasijoitusyhtiö Nordic Capitalista tuli uuden yrityksen pääomistaja. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Tukholmassa ja sen toimitusjohtajana toimii Per Österström.
Yritys

Sambla Group toimii neljässä pohjoismaassa; Ruotsissa, Suomessa, Norjassa ja Tanskassa. Suomessa Sambla Group Oy perustettiin vuonna 2022 useiden yritysten yhteenliittymänä. Näiden yrityskauppojen myötä Samblan brändejä Suomessa ovat Omalaina, Rahalaitos ja Rahoitu.
Vuonna 2023 Sambla Group toimii 6 tuotemerkin alla, näitä ovat:
Omalaina, Rahalaitos, Rahoitu (Suomi)
Sambla (Ruotsi, Norja ja Tanska)
Advisa (Ruotsi)
Digifinans (Norja ja Tanska)
Tunnustukset

2022 Sambla Group valittiin Ruotsin neljänneksi parhaaksi työpaikaksi.
Aiheesta muualla

Sambla Group
Gustaf Funck

Gustaf Funck (26. joulukuuta 1670 Tukholma, Tukholman lääni, Uplanti, Ruotsi - 12. syyskuuta 1736 Upplands-Bro, Tukholman lääni, Uplanti, Ruotsi) oli ruotsalainen vapaaherra ja Turun hovioikeuden presidentti.
Kuningas Fredrik I aateloi Gustaf Funckin Ruotsin ritarihuoneen aateliskalenteriin 15. lokakuuta 1723 (numerolla 189.)
Historia

Syntynyt 26.joulukuuta 1670. Opiskelija Uppsalassa 1680 ja Leipzigissä 1685 (De Brun, Holmiana et Alia). Auscultant in mountain collegium 1698. Kaivosmies Salbergetissä 1699. Lakimies Bohuslänissä 1710, Närkessä 1714. Varakuvernööri Västmanlandissa 1720. Tavallinen kuvernööri siellä 1720. Nimitetty Turun hovioikeuden presidentiksi vuonna 1728, mutta kieltäytyi ylennyksestä
Kuollut 12.9.1736 Brogårdissa ja haudattu vaimonsa kanssa Funckin paroniperheen hautaan Bro kirkossa.
Vihitty 14.3.1697 Christina Cronströmin kanssa, syntynyt 27.6.1678 Eskilstunassa, kuollut 27.7.1758 Brogårdissa, arvioija Peter Cronströmin ja Johanna Graun tytär.
Vanhemmat: Johan Funck, Elisabet Funck (syntynyt Hansdotter), Puoliso: Kristina Funck (syntynyt Kock Cronström)
Sennori

| Sennori (Sènnaru, Sènnari) |
| --- | --- |

 Sijainti Sassarin maakunnassa
 Sennori
 Koordinaatit: 40.789°0′0″N, 8.595°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Sassari
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  31,34 km²
Korkeus:  277 m
Väkiluku:  7 281
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  07036
Suuntanumero(t):    079
Rekisterikilpi:  SS
 
 http://www.comune.sennori.gov.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sennori (sardiksi Sènnaru, sassariksi Sènnari) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Sassarin maakunnassa. Kunnassa on arviolta 7 281 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 31,34 neliökilometriä. Se sijaitsee 277 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sennori Wikimedia Commonsissa
Sassarin maakunta
Aggius | Aglientu | Alà dei Sardi | Alghero | Anela | Ardara | Arzachena | Badesi | Banari | Benetutti | Berchidda | Bessude | Bonnanaro | Bono | Bonorva | Bortigiadas | Borutta | Bottidda | Buddusò | Budoni | Bultei | Bulzi | Burgos | Calangianus | Cargeghe | Castelsardo | Cheremule | Chiaramonti | Codrongianos | Cossoine | Erula | Esporlatu | Florinas | Giave | Golfo Aranci | Illorai | Ittireddu | Ittiri | La Maddalena | Laerru | Loiri Porto San Paolo | Luogosanto | Luras | Mara | Martis | Monteleone Rocca Doria | Monti | Mores | Muros | Nughedu San Nicolò | Nule | Nulvi | Olbia | Olmedo | Oschiri | Osilo | Ossi | Ozieri | Padria | Padru | Palau | Pattada | Perfugas | Ploaghe | Porto Torres | Pozzomaggiore | Putifigari | Romana | San Teodoro | Sant’Antonio di Gallura | Santa Maria Coghinas | Santa Teresa Gallura | Sassari | Sedini | Semestene | Sennori | Siligo | Sorso | Stintino | Telti | Tempio Pausania | Tergu | Thiesi | Tissi | Torralba | Trinità d'Agultu e Vignola | Tula | Uri | Usini | Valledoria | Viddalba | Villanova Monteleone
Halina Harelava

Halina Harelava (s. 1951 Minsk) on valkovenäläinen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Anatoli Bogatyrevin ja Dmitri Smolskin johdolla Valko-Venäjän valtionmusiikkiakatemiassa vuosina 1972–1979 ja Juri Fortunatovin johdolla Moskovan konservatoriossa 1980–1987. Harelavan saamiin palkintoihin lukeutuu Valko-Venäjän valtionpalkinto (1992) teoksesta Anno mundi ardentis mezzosopraanolle, baritonille ja suurelle orkesterille (1989). Lisäksi hänelle on myönnetty muun muassa Valko-Venäjän presidentin erikoispalkinto (2001) konsertosta kahdelle trumpetille.
Harelava oli mukana perustamassa Valko-Venäjän nykymusiikin seuraa vuonna 1990. Hän on opettanut Valko-Venäjän valtionmusiikkiakatemiassa vuodesta 1980.
Harelavan teoksia on esitetty Valko-Venäjän lisäksi myös Tšekissä, Ranskassa, Saksassa, Puolassa, Venäjällä, Slovakiassa, Sloveniassa, Ruotsissa, Sveitsissä, Ukrainassa ja Yhdysvalloissa.
Halina Frąckowiak

Halina Maria Frąckowiak (s. 10. huhtikuuta 1947 Poznan, Puola) on puolalainen laulaja, joka on edustanut lähinnä pop-rock-tyyliä. Hänen läpimurtonsa oli vuonna 1965 Tarpany-yhtyeen solistina esittämä Cień i ty (Varjo ja sinä). Hän käytti myös pseudonyymiä Sonia Sulin. Hänen urallaan oli merkittävä Amigan tuottama pitkäsoittolevy hallo-Schallplatten, jonka parissa hän työskenteili 1970-luvun puolivälissä. Hän tuli musiikillaan tunnetuksi myös Itä-Saksassa.
Hän on jatkanut esiintymistään Puolassa, ja muun muassa vuonna 2008 hän levytti rock-yhtye Muchyn kanssa Paperikuun.
Vuoden 2010 presidentinvaaleissa Frąckowiak tuki oikeistolaisen Laki ja oikeus -puolueen ehdokasta Jarosław Kaczyńskia.
Rosslynin kappeli

| Rosslynin kappeli Rosslyn Chapel |
| --- | --- |
 Rosslynin kappeli marraskuussa 2022.
Sijainti:  Roslin, Midlothian, Skotlanti
Kirkkokunta:  Skotlannin episkopaalinen kirkko
Hiippakunta:  Edinburghin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1446
Tyylisuunta:  gotiikka
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rosslynin kappeli on 1400-luvulla rakennettu goottilainen kirkko Roslinin kylässä Skotlannin Midlothianissa, lähellä Roslinin linnaa. Se on ollut suosittu käyntikohde jo 1700-luvulta lähtien runsaan koristelunsa ja luonnonkauniin sijaintinsa tähden. Kävijöiden määrä on kasvanut entisestään rakennuksen esiinnyttyä tapahtumapaikkana amerikkalaisen kirjailijan Dan Brownin romaanissa Da Vinci -koodi (2003) ja sen pohjalta tehdyssä elokuvassa.
Kirkko on yhä seurakuntakäytössä ja kuuluu Skotlannin episkopaalisen kirkon Edinburghin hiippakuntaan. Sille myönnettiin A-luokan suojelukohteen asema vuonna 1971.
Arkkitehtuuri

Rosslynin kappeli on sijoitettu mäenrinteelle, joka kohoaa Roslin Glenin notkon kupeessa Roslinin kylän etelälaidalla. Kirkko on goottilaistyylinen ja rakennettu luonnonvalkoisesta hiekkakivestä. Siitä piti tulla alun perin ristikirkko, mutta vain kuori, sakaristo ja osa poikkilaivan itäseinästä saatiin valmiiksi ennen William Sinclairin kuolemaa. Viktoriaanisella ajalla länsipäätyyn lisättiin harmaasta hiekkakivestä tehty baptisterio, jonka yläkertaan tuli urkuparvi.
Kirkko on kolmilaivainen basilika, jossa on viisitraveinen keskilaiva. Gotiikalle ominaiset tukikaaret siirtävät painoa keskilaivan ylle kaartuvista tynnyriholveista rakennuksen ulkopuolisille tukipilareille. Sivulaivoissa ja Neitsyt Marian kappelissa katto on matalammalla kuin keskilaivassa. Sekä sisä- että ulkotiloissa on runsaasti kiviveistoksia ja -ornamentteja, räystäissä myös mielikuvituksellisia vedensyöksijöitä.
Kirkkosaliin tulee valoa suippokaari- ja ruusuikkunoista sekä keskilaivan yläosassa sijaitsevasta klerestoriosta. Ikkunoihin asennettiin lasiruudut ensimmäistä kertaa vasta vuonna 1736, jota ennen ne oli peitetty luukuilla. Suurimman osan kirkon lasimaalauksista on tehnyt 1800-luvulla lontoolainen lasiateljee Clayton and Bell, ja ne esittävät muun muassa pyhimyksiä, arkkienkeli Mikaelia ja kohtauksia Raamatun kertomuksista. Sakaristossa ja baptisteriossa on myös uudempia lasimaalauksia, jotka kunnioittavat Sinclairin klaanin jäsenten muistoa.