stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hotline Miami 2: Wrong Number

| Hotline Miami 2: Wrong Number |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Dennaton Games, Abstraction Games
Julkaisija:  Devolver Digital
Jakelija:  Steam, GOG.com, Humble Store, Google Play, Amazon Appstore, PlayStation Store, Google Stadia ja PlayStation Now
Suunnittelija:  Jonatan Söderström (ohjelmoija/taiteilija)  Dennis Wedin (taiteilija)
Ohjelmoija:  Jonatan Söderström
Pelisarja:  Hotline Miami
Pelimoottori:  GameMaker Studio 2
Julkaistu:  5. Maaliskuuta 2015
Lajityyppi:  ylhäältäpäin kuvattu 2D-toimintapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  USK 18 
Alusta:  Microsoft Windows, OS X, Linux, PlayStation 3, PlayStation 4, PlayStation Vita, Android, Nintendo Switch
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Hotline Miami 2: Wrong Number on Dennaton Gamesin ja Abstractionin kehittämä ylhäältäpäin kuvattu 2D-toimintapeli, jonka Devolver Digital on julkaissut vuonna 2015. Peli sijoittuu aikoihin ennen ja jälkeen edeltäjäänsä Hotline Miamia. Edellisen pelin hahmo Jacket ei enää ole pelattava hahmo, vaikka peli kertookin hänen tarinaansa.
Herttatetrat

| Herttatetrat |
| --- | --- |
 Seepratetra (Distichodus sexfasciatus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Tetrakalat Characiformes
Heimo::  Herttatetrat  Distichodontidae  Latreille, 1825
Katso myös
   Herttatetrat Wikispeciesissä   Herttatetrat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herttatetrat (Distichodontidae) on tetrakalojen (Characiformes) lahkoon ja Citharinoidei-alalahkoon kuuluva kalaheimo, jonka joitakin lajeja pidetään akvaariossa. Kaikki herttatetrat elävät vain makeassa vedessä. Ne ovat levinneet vain Afrikan maanosaan. Osa herttatetroista syö kasveja ja osa saalistaa pieniä vesieliöitä. Herttatetrojen nimikkosuku herttatetrat (Distichodus) tunnetaan siitä että ne syövät kaikkia, jopa kovimpiakin kasveja. Herttatetroihin kuuluu kaikkiaan 16 sukua joissa on 102 lajia.
Suvut

Belonophago (2 lajia)
Congocharax (2 lajia)
Herttatetrat (Distichodus) (23 lajia)
Dundocharax (1 laji)
Eugnathichthys (3 lajia)
Ichthyborus (4 lajia)
Mesoborus (1 laji)
Microstomatichthyoborus (2 lajia)
Monostichodus (3 lajia)
Nannaethiops (2 lajia)
Nannocharax (28 lajia)
Neolebias (11 lajia)
Paradistichodus (1 laji)
Paraphago (1 laji)
Phago (3 lajia)
Xenocharax (1 laji)
Hotseat

Hotseat on moninpelimuoto, jossa kukin pelaaja suorittaa pelivuoroonsa liittyvät toimet samalla tietokoneella tai pelikonsolilla yksi kerrallaan. Pelivuoron jälkeen samalle valmiiksi lämpimälle istuimelle vaihtuu seuraava pelaaja, mistä pelimuoto on saanut nimensä.
Nimitystä Hotseat käytetään silloin tällöin myös paikallisen moninpelin synonyymina, jossa saman pelilaitteen äärellä useampi pelaaja pelaa peliä samaan aikaan, jokainen omalla peliohjaimellaan.
Husqvarna

| Husqvarna |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  STO: HUSQ-B STO: HUSQ-A
Markkina-arvo:  49,42 mrd. SEK
ISIN:  SE0001662230
Perustettu:  1689
Toimitusjohtaja:  Pavel Hajman
Puheenjohtaja:  Tom Johnstone
Kotipaikka:  Tukholma, Ruotsi
Toimiala:  Puutarhatarvikkeet, puutarhakoneet (päätoimiala) Moottorisahat ja metsuritarvikkeet Timanttityökalut Konetyökalut
Liikevaihto:  54,037 milj. SEK (2022)
Henkilöstö:  14.400
Kotisivu:  www.husqvarnagroup.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suomessa koottu Husqvarna 3600 -ompelukone
Husqvarna on ruotsalainen monialayritys, joka valmistaa metsä- ja puutarhakoneita. Lisäksi Electrolux käyttää Husqvarnaa tuotemerkkinään kodinkoneissa, ja Husqvarna-moottoripyöriä valmistetaan KTM:n kanssa samassa tehtaassa. Ensimmäinen Husqvarnan tehdas perustettiin vuonna 1689. Se toimi silloin asepajana. Asetehtaan osa siirrettiin 1689 Jönköpingistä naapuriin Huskvarnaan, ja siitä tuli osakeyhtiö.
Historia

Tammikuussa 2023 suuryhtiö Bosch halusi ostaa 12 prosenttia Husqvarnan osakekannasta.
Moottoripyörät

Moottoripyöriä Husqvarna on  valmistanut vuodesta 1903. Moottoripyörävalmistus siirtyi Ruotsista italialaisen Cagivan omistukseen 1980-luvun puolivälissä. Vuonna 2007 moottoripyöräosaston osti BMW. Husqvarna valmistaa enduro- ja motocross- ja supermotopyöriä katu- ja kilpakäyttöön. Vuodesta 2013 Husqvarnan moottoripyörävalmistus on kuulunut KTM Industries'n alaisuuteen.
Metsä, puisto ja puutarha

Sahat
Leikkurit
Trimmerit
Ruohoraivurit
Riderit
Puutarhatraktorit
Ilmaajat
Jyrsimet
Puhaltimet
Moottorijääkairat
Lumilingot
Pensasleikkurit
Rakentaminen

Sahat
Aggregaatit
Leikkurit
Timanttiporaus
Pintakäsittelylaitteet
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.husqvarna.fi/
http://www.mp-racing.fi/ (Husqvarna-moottoripyörien maahantuoja)
http://www.husqvarnaviking.com/ (Ompelukoneet)
Husqvarna TC610 BJ 2000
Herran tarhurit

| Herran tarhurit> The Year of the Flood |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Margaret Atwood
Kieli:  Englanti
Genre:  tieteiskirjallisuus
Kustantaja:  Bloomsbury
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  448
ISBN:  978-0747585169
Suomennos
Suomentaja:  Kristiina Drews
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2010
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  527
ISBN:  978-951-1-24117-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Herran tarhurit (engl. The Year of the Flood) on Margaret Atwoodin vuonna 2009 ilmestynyt dystopiaromaani ympäristötuhon jälkeisestä tulevaisuudesta. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2010 Otavan kirjasto -sarjassa Kristiina Drewsin kääntämänä. Teos on Atwoodin Oryx ja Crake -romaanin itsenäinen sisarteos. Atwoodin Uusi maa -romaani on jatkoa näille kirjoille.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Toni Jerrmanin mukaan Herran tarhurit on taitavasti kirjoitettu, monikerroksinen ja pääosin luontevasti etenevä. Teos ei tosin ole tieteiskirjallisuuden kentällä erityisen omaperäinen.
Teoksen Tähtivaeltaja-lehdessä arvostelleen Jussi K. Niemelän mielestä Atwoodin tarina on väsynyt, puuduttava ja mielikuvitukseton. Romaanissa häiritsee myös saarnaaminen ja ”päälle liimattu, henkisesti veltto ekouskonnollisuus”. Toistuva saarnaaminen on Niemelän mukaan rasittavaa. Mielikuvituksellisia kohtia korostetaan kiusallisesti tai ei kehitetä loppuun asti. Kirjan päätös herättää arvostelijan mielestä myötähäpeää.
Aiheesta muualla

Doug Johnstone: Margaret Atwood lets her imagination run wild. The Independent 27.9.2009. (englanniksi)
Joonas Säntti: Näin puhui Aatami ensimmäinen. Turun sanomat 29.11.2010.
Risto Korhonen: Atwood loistaa. Kansan uutiset 7.12.2010.
Helena Miettinen: Herran tarhurit (Arkistoitu – Internet Archive). Keskisuomalainen 3.2.2011.
Liisa Helve-Sibaja: Kohtalona vedetön tulva (Arkistoitu – Internet Archive). Kymen sanomat 21.1.2011.
Hotsi

Hotsi on lähinnä Hämeenlinnan alueella esiintyvä ruokalaji. Hotsin nimi juontuu laajemmalti tunnetusta käsitteestä hot dog. Hotsi kuitenkin eroaa tästä rakenteeltaan niin oleellisesti, että se voidaan katsoa omaksi ruokalajikseen.
Aito hotsi valmistetaan keitinpiirakasta ja lenkkimakkarasta. Ainekset jonkin verran vaihtelevat valmistajittain; yleisin resepti lienee höyrykeitetty piirakka ja 1–2 palaa halkaistua lenkkimakkaraa (tai "suomimakkaraa"). Perinteisesti Hämeenlinnan keskustassa myytyjen hotsien osat valmistettiin grillissä. Hotsin mausteina käytetään tavallisimmin ketsuppia, sinappia, sipulia ja kurkkusalaattia.[lähde? ]
Forssassa nimitystä hotsi käytetään lihapiirakasta, jonka sisällä on kaksi (mielellään täyslihasta tehtyä) nakkia.
Himon anatomia (kirja)

| Himon anatomia |
| --- | --- |

Kirjailija:  Toni Jerrman (toim.)
Genre:  kauhu, erotiikka
Suomennos
Suomentaja:  Anita Puumalainen
Kustantaja:  Jalava
Julkaistu:  1997
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  247
ISBN:  951-887-099-3

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Himon anatomia on Toni Jerrmanin toimittama novelliantologia vuodelta 1997. Kirjan tarinat käsittelevät kauhua ja erotiikkaa.
Antologia voitti Dark Fantasy -yhdistyksen Kultainen moottorisaha -palkinnon vuoden 1998 parhaasta kauhualan painotuotteesta.
Novellit

Wayne Allen Sallee: Nopea siirtyminen (Rapid Transit, 1985)
Kathleen E. Jurgens: Lukuisten asumus (Multiple Dwelling, 1992)
David J. Schow: Läpäisy (Penetration, 1992)
Nancy A. Collins: Mustan nahkan raivottaret (Furies in Black Leather, 1995)
Kathe Koja: Kaksintanssi (Pas de Deux, 1995)
Joe R. Lansdale: Bubba Ho-Tep (Bubba Ho-Tep, 1994)
Brian Hodge: Kurkun alkemia (The Alchemy of the Throat, 1994)
Graham Masterton: Jajouka-peniskuoriainen (The Jajouka Penis-Beetle, 1995)
John Peyton Cooke: Katumuksenharjoittaja (The Penitent, 1995)
Poppy Z. Brite: Muistin tuhka, halun tomu (The Ash of Memory the Dust of Desire, 1994)
Grant Morrison: Braille-ensyklopedia (The Braille Encyclopaedia, 1991)
Hattula Moholy-Nagy

Hattula Moholy-Nagy (s. 1933 Berliini, Saksa) on yhdysvaltalainen arkeologi, joka oli 1960-luvulla mukana Tikalin kaivauksilla ja on kirjoittanut niistä useita kirjoja. Hän on myös perustanut säätiön isänsä László Moholy-Nagyn perinnön suojelemiseksi ja ollut julkaisemassa tämän teosten catalogue raisonnéa.
Nuoruus

Hattula Moholy-Nagy syntyi Berliinissä 1933. Hänen vanhempansa olivat László ja Sibyl Moholy-Nagy. László Moholy-Nagy oli jo tuolloin merkittävä Bauhausin valokuvaaja ja kuvanveistäjä, ja Sibylistä tuli myöhemmin huomattava arkkitehtuurin historioitsija. Hattula sai nimensä Hattulan kunnan mukaan, sillä László Moholy-Nagy halusi kunnioittaa sillä Hattulan Pyhän Ristin kirkkoa ja sen seinämaalauksia. Tämä oli vieraillut vuonna kesällä 1931 Aino ja Alvar Aallon luona Suomessa ja ihastunut keskiaikaiseen kirkkoon.
Moholy-Nagyt muuttivat 1935 Lontooseen, missä heidän toinen tyttärensä, Claudia syntyi. Perhe muutti Chicagoon 1937. László Moholy-Nagy kuoli 1946, ja Sibyl muutti tyttärineen ensin San Franciscoon ja sitten New Yorkiin.
Ura arkeologina

Hattula Moholy-Nagy ei suuntautunut vanhempiensa tavoin taiteeseen, vaan hän kiinnostui arkeologiasta. Hän itse on epäillyt, että innostus syntyi Field-museossa. Moholy-Nagy pääsi opiskelemaan Michiganin yliopistoon, mutta vaihtoi pääaineekseen historian kyllästyttään arkeologian miesvaltaisuuteen. Hän suoritti 1955 historiasta alemman korkeakoulututkinnon, ja antropologiasta maisteriksi hän valmistui 1958 Chicagon yliopistosta.
Moholy-Nagy pystyi valmistumisensa jälkeen saamaan töitä arkeologina, ja ensimmäisen vuoden hän työskenteli Paquimén kaivausten kenttälagoratorion johtajana. Hän sai sen jälkeen paikan Pennsylvanian yliopiston museon Tikal-projektista. Moholy-Nagy työskenteli viitenä kaivauskautena 1960–1964 Tikalin maya-kohteessa. Hän oli jälleen vastuussa kenttälaboratoriosta, johon tuotiin kaikki kaivettu materiaali puhdistusta, korjausta, tutkimista, luettelointia ja valokuvausta varten. Moholy-Nagy on kirjoittanut Tikalin kaivauksista useita reportteja ja artikkeleita.
Moholy-Nagy meni vuonna 1965 naimisiin sveitsiläisen Hans-Ruedi Hugin kanssa. He olivat tavanneet Tikalissa ja muuttivat Zürichiin. He saivat kaksi lasta, ja Moholy-Nagy oli pääosin kotiäitinä. Hän opetti kuitenkin osa-aikaisesti arkeologiaa Zürichin yliopistossa. Moholy-Nagy ja Hug erosivat 1979.
Moholy-Nagy muutti eron jälkeen poikiensa kanssa Yhdysvaltoihin, jossa hän alkoi työstää väitöskirjaansa. Hän valmistui Michiganin yliopistosta 1994 antropologian tohtoriksi.
Isänsä työn hallinnoijana

Moholy-Nagyn äiti ja sisar Claudia kuolivat molemmat vuonna 1971. Hattulasta tuli sen jälkeen isänsä jäämistön hallinnoija. Kokoelmaan kuului satoja maalauksia ja valokuvia sekä kirjeitä. Moholy-Nagy halusi oppia tarkemmin isänsä työstä ja tulla sen auktoriteetiksi.
Moholy-Nagy perusti 2003 poikiensa kanssa Moholy-Nagy-säätiön helpottaakseen tiedonvaihtoa eri tahojen välillä, sillä Moholy-Nagy saa jokapäiväisesti kyselyitä taidehistorioitsijoilta, kuraattoreilta, taidekauppiailta ja opiskelijoilta. Moholy-Nagy oli myös toimittamassa isänsä töiden teoksista julkaistua catalogue raisonnéa.
Hyväntekeväisyysranneke

Lance Armstrongin säätiön ranneke.
Hyväntekeväisyysranneke eli rannelenkki on silikonikumista valmistettu ohut rannerengas, jossa on lyhyt teksti, iskulause tai tunnussana. Rannekkeita myydään halvalla hinnalla, tyypillisesti noin euron kappale, ja tuotto menee jonkun avustussäätiön hyväksi.
Ensimmäisenä rannekkeita alkoi myydä kilpapyöräilijä Lance Armstrongin nimeä kantava säätiö, joka tukee syöpäpotilaita. Ranneketta käyttämällä voi näyttää myötätuntonsa sekä muistuttaa lähimmäisiä sekä vapaaehtoistyön että omasta terveydestä huolehtimisen tärkeydestä. Armstrongin säätiön rannekkeet ovat keltaisia - väri muistuttaa Ranskan ympäriajon johtoasemaa osoittamaan käytetystä liivistä - ja niissä lukee "Livestrong". Näillä rannekkeilla on kerätty yli 70 miljoonaa dollaria vuodesta 2004 alkaenselvennä.
Muita kansainvälisesti tunnettuja rannekkeita ovat rintasyöpäjärjestöjen vaaleanpunainen sekä tsunamin uhreja tukeva tummansininen.
Suomessa rannekkeita ovat julkaisseet Suomen lastenklinikoiden kummit ry, Invalidiliitto,  Ronald McDonald lastentalosäätiö ja Syöpäjärjestöt.
Aiheesta muualla

Rannekkeesta Status-lehdessä
Helsingin kaupunginjohtaja

Helsingin kaupunginjohtaja oli vuosina 1921–2017 Helsingin kaupungin ylin viranhaltija, jonka tehtävänä oli johtaa kaupunginhallituksen alaisena kaupungin hallintoa, taloudenhoitoa ja muuta toimintaa. Kaupunginjohtajan oli lisäksi huolehdittava asioista, jotka eivät kuuluneet apulaiskaupunginjohtajan toimialaan tai sivusivat kahden tai useamman apulaiskaupunginjohtajan toimialaa.
Kaupunginjohtajan toimialaan kuuluivat kaupungin toiminnan ja talouden yleissuunnittelu, henkilöstöpolitiikka, elinkeinoasiat, valmiussuunnittelu, talousarvion valmistelu ja sen noudattamisen valvonta, sisäinen valvonta ja riskienhallinta sekä taloushallintoon liittyvät asiat yleensä ja riippumatta siitä mitä lautakuntaa, virastoa tai laitosta asia koskee. Lisäksi kaupunginjohtajan toimialaan kuuluivat asiat, jotka koskivat kaupunginkansliaa, 
taloushallintopalvelu-liikelaitoksen johtokuntaa, ja tarkastuslautakunnan yleishallintoa.
Vuoden 2017 valtuustokauden alusta lukien kaupunginjohtajan virka lakkautettiin ja Helsinki siirtyi hallinnossaan 1. kesäkuuta 2017 niin kutsuttuun pormestarimalliin.
Helsingin kaupunginjohtajat

| Kaupunginjohtaja | Kaupunginjohtaja | Kausi | Puolue |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Arthur Castrén (1866–1946) | 1921–1930 | Nuorsuomalainen |
|  | Antti Tulenheimo (1879–1952) | 1930–1944 | Kokoomuspuolue |
|  | Eero Rydman (1889–1963) | 1944–1956 | Edistyspuolue |
|  | Lauri Aho (1901–1985) | 1956–1968 | Kokoomus |
|  | Teuvo Aura (1912–1999) | 1968–1979 | Liberaalinen kansanpuolue |
|  | Raimo Ilaskivi (s. 1928) | 1979–1991 | Kokoomus |
|  | Kari Rahkamo (1933–2023) | 1991–1996 | Kokoomus |
|  | Eva-Riitta Siitonen (s. 1940) | 1996–2005 | Kokoomus |
|  | Jussi Pajunen (s. 1954) | 2005–2017 | Kokoomus |
Antti Tulenheimosta alkaen tasavallan presidentti myönsi Helsingin kaupunginjohtajalle ylipormestarin arvonimen.
Palkka

Vuodesta 2013 alkaen kaupunginjohtajalle on maksettu palkkaa 15 288 euroa kuukaudessa ja apulaiskaupunginjohtajille 12 800 euroa kuukaudessa.
Viimeisimmät apulaiskaupunginjohtajat

Pekka Sauri, rakennus- ja ympäristötoimi
Anni Sinnemäki, kaupunkisuunnittelu- ja kiinteistötoimi
Laura Räty, sosiaali- ja terveystoimi
Ritva Viljanen, sivistystoimi
Henryk Apostel

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Henryk Apostel
Syntymäaika: 29. tammikuuta 1941 (ikä 83)
Syntymäpaikka: Bytom, Puola
Pelipaikka: hyökkääjä
Seura
Seura: –
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1959–1962 1962–1968 1969 1970 1971–1972 1973–1974 1974 1976 |  Polonia Bytom  Legia Varsova  Orły Chicago  Legia Varsova  Śląsk Wrocław  Orły Chicago  Polonia Varsova  Orły Chicago |  |
Maajoukkue
| 1962 |  Puolan maajoukkue | 1 (0) |
Valmennusura
1974–1977 1977–1981 1983–1984 1984–1988 1988 1989–1991 1991–1993 1993 1994–1995 1996–1997 1997 1998–1999:  Pogoń Siedlce  Puolan U18-maajoukkue  Puolan U21-maajoukkue  Śląsk Wrocław  KKS Lech Poznań  Orły Chicago  KKS Lech Poznań  KS Górnik Zabrze  Puolan maajoukkue  Wisła Krakova  KS Górnik Zabrze  Ostrowiec Świętokrzyski
Henryk Paweł Apostel (s. 29. tammikuuta 1941) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Ura pelaajana

Apostel aloitti pelaajauransa Polonia Bytomin hyökkääjänä 1959. Hän oli mukana joukkueen kultavuosien ryhmässä, joka juhli Puolan mestaruutta hopeakauden jälkeen 1961/62. Apostel siirtyi menestyskauden jälkeen Legia Varsovaan, jonka paidassa pääsi lähelle mestaruutta 1968. Palkintokaappi täydentyi kuitenkin kahdella Puolan cupin mestaruudella. Lisäksi Apostel oli Legian kanssa Cup-voittajien Cupissa puolivälierissä 1965.
Kaudeksi 1969 Apostel siirtyi pieneen Orły Chicagoon, josta palasi seuraavana vuonna Legia Varsovaan voittamaan Puolan mestaruutta. Uransa lopun Apostel pelasi Orłyssä, Śląsk Wrocławissa ja Polonia Varsovassa. Hän lopetti pelaajauransa 35-vuotiaana 1976.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Puolan mestaruus (2): 1962, 1970
Hopeaa (2): 1961, 1968
Puolan cup (2): 1964, 1966
Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Apostel siirtyi valmennuspuolelle. Hän aloitti valmentamisen jo pelaajauransa loppuvaiheessa 1974 MKS Pogoń Siedlcessä ja siirtyi 1977 Puolan jalkapalloliiton palvelukseen alle 18-vuotiaiden maajoukkuevalmentajaksi. Hän toimi nuorisovalmentajana 1980-luvulle saakka ja johdatti alle 18-vuotiaat EM-hopealle 1981 sekä alle 21-vuotiaat EM-puolivälieriin 1984. Tämän menestyksen jälkeen hän palasi entiseen seuraansa Śląsk Wrocławiin, jonka johdatti kaudella 1986/87 Puolan cupin sekä supercupin mestariksi.
Jätettyään Śląsk Wrocławin 1988 Apostel toimi lyhyen aikaa KKS Lech Poznańin ja Orły Chicagon päävalmentajana. Vuonna 1991 hän palasi Lech Poznańin peräsimeen ja luotsasi seuran kahteen peräkkäiseen Puolan mestaruuteen. Mestaruuskautensa jälkeen Apostel toimi hetken aikaa KS Górnik Zabrzen päävalmentajana, kunnes tuli 1994 valituksi Puolan maajoukkueen peräsimeen. Menestys jäi kuitenkin vaisuksi ja Puolan jäätyä rannalle EM-kisoista 1996 Apostel sai lähteä.
Maajoukkuepestinsä jälkeen Apostel toimi Wisła Krakovan, KS Górnik Zabrzen ja KSZO Ostrowiec Świętokrzyskin päävalmentajana, mutta menestys jäi vaatimattomaksi.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Puolan mestaruus (2): 1992, 1993
Puolan cup: 1987
Puolan supercup (2): 1987, 1992
U18 EM-hopeaa: 1981
U21 EM-puolivälierät: 1984
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Lesław Ćmikiewicz | Puolan maajoukkueen päävalmentaja 1994–1995 | Seuraaja: Władysław Stachurski |
Henry George

| Henry George |
| --- | --- |
 Henry George vuonna 1865.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. syyskuuta 1839 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kuollut: 29. lokakuuta 1897 (58 vuotta) New York, Yhdysvallat
Ammatti:  taloustieteilijä, kirjoittaja ja poliittinen vaikuttaja
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  taloustiede
 Nimikirjoitus
Henry George (2. syyskuuta 1839 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 29. lokakuuta 1897 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä, kirjoittaja ja poliittinen vaikuttaja. George esitti teoksessaan Edistys ja köyhyys (1879, suom. 1906), että maan niin sanottu ansioton arvonnousu tulisi periä verona yhteiskunnan hyväksi.
Teokset

George, Henry: Edistys ja köyhyys. Tutkimus kasvavan rikkauden ohella enentyvään köyhtymiseen ja taloudellisiin ahdinkoihoin: parannuskeino.  ((Progress and Poverty. An Inquiry in the Cause of Industrial Depressions and of Increase of Want with Increase of Wealth: The Remedy, 1879.) Suomentanut Arvid Järnefelt)  Helsinki:  Otava, 1906.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henry George Wikimedia Commonsissa
The Life Of Henry George Henry George Foundation. Viitattu 21.9.2022. (englanniksi)
Henry George, American economist Encyclopædia Britannica. Viitattu 21.9.2022. (englanniksi)
Helsingin Laulu

Helsingin Laulu on helsinkiläinen sekakuoro, joka on perustettu vuonna 1951. Se syntyi, kun osa Kilven Kuoron laulajista perusti oman kuoron. Helsingissä toimivan kuoron toiminta käynnistyi näyttävästi musiikin monitoimimiehen Kalervo Tuukkasen johdolla. Helsingin laulun historia on monimuotoinen ja nyt 2000-luvulla kuoro elää yhtä aktiivisimmista kausistaan.
Helsingin Laulu toimi aikaisemmin osana Toimelan opistoa, joka on yksityinen helsinkiläinen kansalaisopisto. Nykyään kuoro toimii itsenäisenä rekisteröitynä yhdistyksenä ja kuorolla on itsenäinen toiminta- ja ohjelmistopolitiikka.
Helsingin Laulu on jäsenenä Sulasolin alajärjestössä Sekakuoroliitossa.
Helsingin Lauluun valitaan laulajia harjoitusten yhteydessä järjestettävissä koelaulutilaisuuksissa sovitusti. Nykyisin kuoron laulajavahvuus on hieman alle 40 henkilöä.
Taiteellisena johtajana on vuodesta 1998 lähtien toiminut musiikin maisteri Hanna Remes.
Kuoronjohtajat

Kalervo Tuukkanen 1951–1964
Kauli Kallioniemi 1964–1974
Ilmo Riihimäki 1974–1981
Erkki Sipilä 1981–1984
Jukka Lehtinen 1984–1993
Kristel Aer 1993–1996
Katri-Liis Tilk (nyk. Vainio) 1996–1998
Hanna Remes 1998–
Ohjelmisto, projektit ja kuorokilpailut

Kuoro esiintyy koko kuorona, mutta myös erilaisina pienryhminä, kuten duoina, kvartetteina sekä mies- ja naisryhminä. Ohjelmisto muodostuu kirkkomusiikista kevyeen kapakkalaulantaan keskittyen suomalaiseen ja italialaiseen musiikkiin. Helsinki-teema on myös muodostunut kuorolle olennaiseksi ja ominaiseksi ohjelmistossa.
Helsingin Laulun ohjelmistoa on 2000-luvulla leimannut Italia-projekti. Kuoron ohjelmisto on muodostunut suomalaisesta ja italialaisesta kuoromusiikista.
Ohjelmiston säveltäjänimiä ovat vanhat mestarit Claudio Monteverdi ja Giovanni Pierluigi da Palestrina sekä nykysäveltäjät, Bepi de Marzi, Roberto Padoin, Lamberto Pietropoli ja Marco Maiero.
Helsingin Laulu on käynyt neljästi Italiassa konsertti- tai kilpailumatkalla. Kulttuurivaihtoa on tehty pohjoisitalialaisten mieskuorojen Coro San Lorenzon ja Coro Coneglianon kanssa, Friulissa sekakuoro Coro G. Coceancighin ja Rooman lähellä Ardeassa sekakuoro Rutuli Cantoresin kanssa.
Viimeisimmät matkat on tehty keväällä 2006 Sardiniaan ja Roomaan, syksyllä 2010 Wieniin ja syksyllä 2014 Calellaan (Espanja). Kahdella viimeksi mainitulla matkalla kuoro saavutti sakraalimusiikin sarjoissa kultatason Interkulturin järjestämissä kansainvälisissä kuorokilpailuissa. Calellan "Canta al Mar"-kilpailussa kuoro sijoittui sakraalisarjassa neljänneksi saaden 2.tason kultadiplomin. Sen lisäksi Helsingin Laulu on esiintynyt Tampereen Sävelessä vuosina 2009 ja 2011, ja sijoittunut hopea- sekä pronssitasoille.
Helsingin Laulu on ensimmäisenä sekakuorona levyttänyt Karl Collanin Sylvian joululaulun. Laulun sovituksen Helsingin Laululle on tehnyt Säde Rissanen. Vuonna 2007 julkaistu cd sisältää suomalaista ja italialaista joulumusiikkia.
Vuonna 2012 ohjelmistoon alettiin ottaa helsinkiläisidentiteettiä korostavia ja vahvistavia Helsingistä kertovia lauluja joista osa on stadin slangilla sanoitettuja. Näistä Helsingin Laulu julkaisi vuonna 2014 levyn Lauluja Helsingistä - Stadi Sjungaa.
Myös joululaulut ovat merkittävä osa Helsingin Laulun ohjelmistoa, ja niitä on stadin slangillakin laulettuna mukana viimeisimmällä levyllä.
Aiemmat levytykset

Floora (2001)
Enkelten joulu (2004)
Sylvian joulu (2006)
Suomalainen joulun tunnelma (2012)
Lauluja Helsingistä – Stadi sjungaa (2014)
Aiheesta muualla

Hanna Remeksen opinnäytetyön pohjalta tiivistelmä Tuukkasen jalanjäljillä
Helsingin Laulun kotisivut.