stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
10,000 Maniacs
Historia

Yhtyeen perustivat nimellä Still Life vuonna 1981 New Yorkin Jamestownissa Dennis Drew (kosketinsoittimet), Steve Gustafson (basso), Chet Cardinale (rummut), Robert Buck (kitara) ja Teri Newhouse (laulu). Myöhemmin yhtyeeseen liittyi lauluntekijäksi, kitaristiksi ja laulajaksi John Lombardo. Pian Cardinale ja Newhouse lähtivät yhtyeestä, jolloin laulusolistiksi tuli Natalie Merchant, joka oli silloin 17-vuotias. Vuonna 1983 yhtyeen vakituiseksi rumpaliksi tuli Jerry Augustyniak.
John Lombardo jätti yhtyeen vuonna 1986, mutta palasi vuosiksi 1994–2002. Natalie Merchant jätti yhtyeen vuonna 1993, minkä jälkeen tärkeimpänä laulusolistina yhtyeessä on ollut Mary Ramsey.
Yhtye otti vuonna 1981 nimekseen 10,000 Maniacs ja alkoi kirjoittaa omaa musiikkia. Sävellyksistä vastasi useimmiten Lombardo ja sanoituksista Merchant. Vuonna 1982 yhtye julkaisi EP-levyn Human Conflict Number Five ja seuraavana vuonna ensimmäisen LP-levynsä Secrets of the I Ching. Vuonna 1990 näiden kahden levyn materiaalia julkaistiin uudelleenmasteroituna levyllä Hope Chest: The Fredonia Recordings 1982-1983.
Vuonna 1984 10,000 Maniacs teki sopimuksen Elektra-levy-yhtiön kanssa ja julkaisi seuraavana vuonna toisen LP-levynsä, The Wishing Chair, jonka musiikki oli folk-vaikutteista melodista rockia. Tämän levyn myötä 10,000 Maniacs alkoi saada entistä enemmän huomiota osakseen niin kriitikkojen kuin yleisönkin parissa.
Vuonna 1987 yhtye julkaisi levyn In My Tribe, joka oli edeltäjiään enemmän pop-rock-tyylinen. Sitä seurasivat edellisiä levyjä kantaa ottavampia sanoituksia sisältänyt Blind Man's Zoo (1989) ja Our Time in Eden (1992). Vuonna 1993 10,000 Maniacs julkaisi MTV Unplugged -esiintymisensä levynä, minkä jälkeen Natalie Merchant jätti yhtyeen aikaisemman lupauksensa mukaisesti ja ryhtyi soolouralle.
Merchantin lähdettyä 10,000 Maniacs on jatkanut toimintaansa vaihtelevalla kokoonpanolla. Perustajajäsen Robert Buck kuoli vuonna 2000.
Yhtyeen jäsenet

Jerome Augustyniak
Dennis Drew
Jeff Erickson
Steve Gustafson
Mary Ramsey
Natalie Merchant – (1981–1993)
John Lombardo – (1981–1986,1994–2002)
Rob Buck – (1981–1989)
Diskografia > Studioalbumit

Secrets of the I Ching, 1983
The Wishing Chair, 1985
In My Tribe, 1987
Blind Man's Zoo, 1989
Our Time in Eden, 1992
Love Among the Ruins, 1997
The Earth Pressed Flat, 1999
Music from the Motion Picture, 2013
Twice Told Tales, 2015
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 10,000 Maniacs Wikimedia Commonsissa
Valais’n vesivoimalat
Aiheesta muualla

http://www.wasserkraftwallis.ch/de/meta/home (Arkistoitu – Internet Archive)
Valkeislampi (Keuruu)

| Valkeislampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°15′30″N, 24°55′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Asunnanjärven valuma-alue (35.68)
Laskujoki:  oja Välijokeen 
Järvinumero:  35.683.1.002 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  132,1 m  
Rantaviiva:  1,443 km  
Pinta-ala:  7,903 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkeislampi 
Valkeislampi  on Keski-Suomessa Keuruulla Asunnan kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 7,9 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Asunnanjärven valuma-alueella (35.68), jonka Kolonjärven alueeseen (35.683) se kuuluu.
70-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: 100-luku eaa. · I vuosisata eaa. · I vuosisata · 100-luku · 200-luku
Vuosikymmenet: I vuosikymmen eaa. · I vuosikymmen · 10-luku · 20-luku · 30-luku 40-luku · 50-luku · 60-luku · 70-luku · 80-luku · 90-luku · 100-luku
Vuodet: 9 eaa. · 8 eaa. · 7 eaa. · 6 eaa. · 5 eaa. · 4 eaa. · 3 eaa. 2 eaa. · 1 eaa. · 1 · 2 · 3 · 4 · 5 · 6 · 7 · 8 · 9 10 · 11 · 12 · 13 · 14 · 15 · 16 · 17 · 18 · 19 20 · 21 · 22 · 23 · 24 · 25 · 26 · 27 · 28 · 29 30 · 31 · 32 · 33 · 34 · 35 · 36 · 37 · 38 · 39 40 · 41 · 42 · 43 · 44 · 45 · 46 · 47 · 48 · 49 50 · 51 · 52 · 53 · 54 · 55 · 56 · 57 · 58 · 59 60 · 61 · 62 · 63 · 64 · 65 · 66 · 67 · 68 · 69 70 · 71 · 72 · 73 · 74 · 75 · 76 · 77 · 78 · 79 80 · 81 · 82 · 83 · 84 · 85 · 86 · 87 · 88 · 89 90 · 91 · 92 · 93 · 94 · 95 · 96 · 97 · 98 · 99 100 · 101 · 102 · 103 · 104 · 105 · 106 · 107 · 108 · 109
Tapahtui vuosikymmenen aikana

70 – Roomalaiset piirittivät Jerusalemin Tituksen johdolla.
2014 FIFA World Cup (videopeli)

| 2014 FIFA World Cup |
| --- | --- |

Kehittäjä:  EA Canada
Julkaisija:  EA Sports
Pelisarja:  FIFA
Julkaistu:  NA 15. huhtikuuta 2014EU 17. huhtikuuta 2014
Lajityyppi:  urheilupeli
Pelimuoto:  yksinpeli moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 3  USK 0 
Alusta:  PlayStation 3 Xbox 360
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
2014 FIFA World Cup on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin huhtikuussa 2014 julkaisema jalkapalloaiheinen urheilupeli, jonka aiheena ovat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2014. Pelissä on kaikki FIFA:n maajoukkueet lukuun ottamatta Bhutania, Bruneita, Guamia, Mauritaniaa ja Etelä-Sudania, jotka eivät osallistuneet karsintoihin. Pelissä on myös kaikki kisojen stadionit.
Joukkueet

Nämä joukkueet ovat pelissä.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Eurooppa (UEFA)  Albania   Andorra   Armenia   Itävalta   Azerbaidžan   Valko- Venäjä   Belgia   Bosnia ja Hertsegovina   Bulgaria   Kroatia   Kypros   Tšekki   Tanska   Englanti   Viro   Färsaaret   Suomi   Ranska   Georgia   Saksa   Kreikka   Unkari   Islanti   Irlanti   Israel   Italia   Kazakstan   Latvia   Liechtenstein   Liettua   Luxemburg   Makedonia   Malta   Moldova   Montenegro   Alankomaat   Pohjois-Irlanti   Norja   Puola   Portugali   Romania   Venäjä   San Marino   Skotlanti   Serbia   Slovakia   Slovenia   Espanja   Ruotsi   Sveitsi   Turkki   Ukraina   Wales  |  Aasia (AFC)  Afganistan   Australia   Bahrain   Bangladesh   Kambodža   Kiina   Kiinan Taipei   Hongkong   Intia   Indonesia   Iran   Irak   Japani   Jordania   Pohjois-Korea   Etelä-Korea   Kuwait   Kirgisia   Laos   Libanon   Macao   Malesia   Malediivit   Mongolia   Myanmar   Nepal   Oman   Pakistan   Palestiina   Filippiinit   Qatar   Saudi-Arabia   Singapore   Sri Lanka   Syyria   Tadžikistan   Thaimaa   Itä-Timor   Turkmenistan   Yhdistyneet Arabiemiraatit   Uzbekistan   Vietnam   Jemen  |  Afrikka (AFC)  Algeria   Angola   Benin   Botswana   Burkina Faso   Burundi   Kamerun   Kap Verde   Keski-Afrikan tasavalta   Tšad   Komorit   Norsunluurannikko   Kongon tasavalta   Kongon demokraattinen tasavalta   Djibouti   Egypti   Päiväntasaajan Guinea   Eritrea   Etiopia   Gabon   Gambia   Ghana   Guinea   Guinea-Bissau   Kenia   Lesotho   Liberia   Libya   Madagaskar   Malawi   Mali   Mauritius   Marokko   Mosambik   Namibia   Niger   Nigeria   Ruanda   São Tomé ja Príncipe   Senegal   Seychellit   Sierra Leonen   Somalia   Etelä-Afrikka   Sudan   Swazimaa   Tansania   Togo   Tunisia   Uganda   Sambia   Zimbabwe  |  Pohjois- ja Väli-Amerikka ja Karibia (CONCACAF)  Anguilla   Antigua ja Barbuda   Aruba   Bahama   Barbados   Belize   Bermuda   Brittiläiset Neitsytsaaret   Kanada   Caymansaaret   Costa Rica   Kuuba   Curaçao   Dominica   Dominikaaninen tasavalta   El Salvador   Grenada   Guatemala   Guyana   Haiti   Honduras   Jamaika   Meksiko   Montserrat   Nicaragua   Panama   Puerto Rico   Saint Kitts ja Nevis   Saint Lucia   Saint Vincent ja Grenadiinit   Suriname   Trinidadin ja Tobago   Turks- ja Caicossaaret   Yhdysvallat   Yhdysvaltain Neitsytsaaret  |  Etelä-Amerikka (CONMEBOL)  Argentiina   Bolivia   Brasilia   Chile   Kolumbia   Ecuador   Paraguay   Peru   Uruguay   Venezuela  |  Oseania (OFC)  Amerikan Samoa   Cookinsaaret   Fidži   Uusi-Kaledonia   Uusi-Seelanti   Papua-Uusi-Guinea   Samoa   Salomonsaaret   Tahiti   Tonga   Vanuatu  |
Aiheesta muualla

2014 FIFA World Cup Brazil MobyGamesissa (englanniksi)
Álvaro Uribe

| Álvaro Uribe |
| --- | --- |

Kolumbian 31. presidentti
 7. elokuuta 2002 – 7. elokuuta 2010  
Varapresidentti:  Francisco Santos Calderón
Edeltäjä:  Andrés Pastrana
Seuraaja:  Juan Manuel Santos
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1952 (ikä 72) Medellín, Antioquia, Kolumbia
Puoliso:  Lina Moreno de Uribe
Tiedot
Puolue:  Liberaalit (1977-2002) Primero Colombia (2002-2010) Partido Social de Unidad Nacional (2011-)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
alvarouribevelez.com.co
Álvaro Uribe Vélez (s. 4. heinäkuuta 1952 Medellín) on kolumbialainen poliitikko ja maansa 58. presidentti. Hänet valittiin presidentiksi ensimmäistä kertaa vuonna 2002, jolloin hän seurasi virassa Andrés Pastrana Arangoa. Toiselle kaudelle hänet valittiin 28. toukokuuta 2006. Uriben presidenttikausi päättyi 7. elokuuta 2010 kun Juan Manuel Santos astui virkaan.
Uribea on kuvailtu kovan linjan oikeistolaiseksi suhtautumisessaan maan vasemmistolaisiin FARC- ja ELN-sissijärjestöihin ja talouspolitiikaltaan uusliberaaliksi. Hän on myös yksi vahvimpia Yhdysvaltain läsnäolon tukijoita Etelä-Amerikassa. Uriben toisen presidenttikauden laillisuus tuli kyseenalaiseksi, kun korkein oikeus kyseenalaisti sen mahdollistaneen perustuslainmuutoksen laillisuuden lahjonnan vuoksi. Uribe toimii nykyisin senaattorina.
Tausta

Uriben isä oli maanomistaja ja karjatilallinen ja äiti virkamies. Hän on vanhin viidestä lapsesta. Uribe opiskeli oikeustiedettä Antioquian yliopistossa, jossa hän suoritti lakitutkinnon 1977 ja jossa hän liittyi liberaalipuolueen (Partido Liberal Colombiano, PLC) nuorisojärjestöön. Vuodet 1977–1978 hän työskenteli työvoimaministeriössä Alfonso López Michelsenin presidenttikaudella. Vuonna 1980 presidentti Julio César Turbay Ayala nimitti hänet siviili-ilmailun johtoon.
Álvaro Uribe Vélez avioitui vuonna 1980 Line Morenon kanssa. Heillä on kaksi lasta, Tomás ja Jerómino. Vuonna 1982 hänestä tuli Medellínin pormestari muutamaksi kuukaudeksi. Hänen isänsä surmattiin 1983 FARC:in (Fuerzas Armadas Revolucionarias de Colombia – Ejército del Pueblo) sissien kaappausyrityksessä, jonka jälkeen Uribe hankkiutui eroon maaomaisuudesta ja keskittyi poliittiseen uraansa. Vuodet 1984–1986 hän oli Medellínin valtuustossa ja tuli 1986 valituksi senaattiin ja uudelleen 1990. Vuonna 1993 Uribe suoritti tutkinnon taloustieteissä Harvardin yliopistossa erikoistuen hallintoon. Vuodet 1998–2000 hän oli tutkijana Oxfordin yliopistossa Englannissa.
Uribe valittiin Antioquian departementin kuvernööriksi 1995–1997 kaudelle. Hän toteutti kommunitarismista mallia, joka karsi byrokratiaa ja loi uusia koulutuspaikkoja ja toi 1,2 miljoonaa ihmistä terveydenhuollon piiriin. Hän tuki puolustusministeriön CONVIVIR-ohjelmaa, joka perustui naapurustovahteihin ja vähensi tilastojen mukaan 60 % kidnappauksia. Ohjelmasta tuli nopeasti kyseenalainen, kun joukkoihin liittyivät tunnetut paramilitaarit, jotka uhkailivat sissien tukijoita tai joukkojen jäsenyydestä kieltäytyneitä. Marraskuussa 1997 korkein oikeus kielsi joukoilta sotilasaseet, ja osa niistä lopetettiin, mutta jotkut entisistä jäsenistä liittyivät puolisotilaallisiin ryhmiin kuten AUC (Autodefensas Unidas de Colombia).
Syytökset ihmisoikeusrikkomuksista

Huhtikuussa 2010 Kolumbiassa paljastui Kolumbian armeijan murhaamien ihmisten joukkohautoja. Ketään 2000 kuolleesta ei tunnistettu, mutta yhdysvaltalainen atropologian professori Adrienne Pine epäili niiden olleen siviilien ruumiita, joita armeija väittää FARC-sisseiksi. Motiivina tähän olisi Kolumbian USA:lta saama apu, joka riippuu surmattujen sissien määrästä. Näin tapettujen siviileiden esittäminen FARC-taistelijoina takaisi rahallisena avun jatkumisen. Jo vuonna 2008 Uriben hallitus joutui erottamaan armeijan upseereita siviilien surmaamisen takia ja armeijan komentaja erosi tuolloin tehtävästään. Myös YK:n diplomaatti syytti USA:n tukemia kolumbialaisia joukkoja laajalle levinneistä syyttömien siviilien teloituksista sissejä vastaan suunnatun operaation aikana.
Vuonna 2010 entinen kolumbialainen poliisiupseeri Juan Carlos Meneses kertoi yhdysvaltalaiselle medialle Alvaro Uriben veljen, Santiago Uriben, johtaneen maassa kuolemanpartioita 1990-luvulla. Mensesin mukaan partiot teloittivat ainakin 50 ihmistä. Hän myös väitti Santiagon kertoneen tuolloin senaattorina toimineen isoveljensä tienneen kuolemanpartioista. Menses kuitenkin totesi ettei hän voinut todistaa Alvaro Uriben tienneen kuolemanpartioista. Mensesin mukaan Santiago Uribe maksoi hänelle 700 dollaria kuussa, neljän kuukauden ajan, jotta hänen kuolemanpartionsa saivat operoida Antioquian osavaltiossa sijaitsevassa Yarumalissa, missä Menses toimi poliisipäällikkönä. Uriben karjatila sijaitsi kyseisessä osavaltiossa ja Mensesin mukaan kuolemanpartiot koulutettiin Uriben tilalla, mistä ne myös operoivat. Mensesin mukaan kaikki Santiago Uribelle työskennelleet palkkasoturit saivat surmansa tai katosivat. Santiago Uribe kiisti syytteet The Washington Postille ja Alvaro Uribe ei kommentoinut väitteitä, todeten ettei lue kansainvälistä lehdistöä. Uriben hallinto syytti Mensesin lausuntoa poliittiseksi, koska se annettiin Kolumbian presidentinvaalien aikaan.
Senaattorina

Uribe on arvostellut voimakkaasti presidentti Juan Manuel Santosin hallitusta ja Havannan rauhanneuvotteluja. Santosin diplomaattinen lähestymistapa Venezuelan suuntaan ei myöskään ole saanut Uribelta ymmärrystä. Helmikuussa 2015 Uribe vieraili Yhdysvalloissa kertomassa useille kongressin edustajille Kolumbian "todellisesta tilanteesta". Uriben mukaan presidentti Santos on vähätellyt Kolumbian tilannetta, eikä kansainvälinen yhteisö ole tietoinen siitä "näkymättömästä väkivallasta", joka Kolumbiassa hänen mukaansa vallitsee. Uribe on myös väittänyt, että Santosin hallinto on jatkoa "castro-chavismon" ideologialle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
BBC:n profiili (englanniksi)
Álvaro Uribe Vélez (Arkistoitu – Internet Archive) (CIDOB)
307 eaa.

| --- | --- |
Vuosisadat: 400-luku eaa. · 300-luku eaa. · 200-luku eaa.
Vuosikymmenet: 400-luku eaa. · 390-luku eaa. · 380-luku eaa. · 370-luku eaa. · 360-luku eaa. · 350-luku eaa. · 340-luku eaa. · 330-luku eaa. · 320-luku eaa. · 310-luku eaa. · 300-luku eaa. · 290-luku eaa.
Vuodet: 400 eaa. · 399 eaa. · 398 eaa. · 397 eaa. · 396 eaa. · 395 eaa. · 394 eaa. · 393 eaa. · 392 eaa. · 391 eaa. · 390 eaa. · 389 eaa. · 388 eaa. · 387 eaa. · 386 eaa. · 385 eaa. · 384 eaa. · 383 eaa. · 382 eaa. · 381 eaa. · 380 eaa. · 379 eaa. · 378 eaa. · 377 eaa. · 376 eaa. · 375 eaa. · 374 eaa. · 373 eaa. · 372 eaa. · 371 eaa. · 370 eaa. · 369 eaa. · 368 eaa. · 367 eaa. · 366 eaa. · 365 eaa. · 364 eaa. · 363 eaa. · 362 eaa. · 361 eaa. · 360 eaa. · 359 eaa. · 358 eaa. · 357 eaa. · 356 eaa. · 355 eaa. · 354 eaa. · 353 eaa. · 352 eaa. · 351 eaa. · 350 eaa. · 349 eaa. · 348 eaa. · 347 eaa. · 346 eaa. · 345 eaa. · 344 eaa. · 343 eaa. · 342 eaa. · 341 eaa. · 340 eaa. · 339 eaa. · 338 eaa. · 337 eaa. · 336 eaa. · 335 eaa. · 334 eaa. · 333 eaa. · 332 eaa. · 331 eaa. · 330 eaa. · 329 eaa. · 328 eaa. · 327 eaa. · 326 eaa. · 325 eaa. · 324 eaa. · 323 eaa. · 322 eaa. · 321 eaa. · 320 eaa. · 319 eaa. · 318 eaa. · 317 eaa. · 316 eaa. · 315 eaa. · 314 eaa. · 313 eaa. · 312 eaa. · 311 eaa. · 310 eaa. · 309 eaa. · 308 eaa. · 307 eaa. · 306 eaa. · 305 eaa. · 304 eaa. · 303 eaa. · 302 eaa. · 301 eaa. · 300 eaa. · 299 eaa.
50 Berkeley Square

50 Berkeley Square on Berkeley Squarella sijaitseva asuinrakennus, joka on luultavasti tunnetuin kummitustalo Lontoossa. Sen maine omituisten ilmiöiden tapahtumapaikkana oli laajalle levinnyt jo vuonna 1879.
Talossa kuolemaansa vuonna 1827 asti asunut Yhdistyneen kuningaskunnan entinen pääministeri George Canning väitti kokeneensa outoja asioita siellä.
Kauhukirjailija Elliott O'Donnellin julkaisemassa tarinassa kaksi merimiestä etsi talosta yösijaa ja heräsivät outoihin ääniin. Huoneeseen tuli kaamea olento, jota toinen miehistä onnistui pakenemaan. Toinen miehistä löytyi kuolleena pihalta, jonne hän oli hypännyt tai pudonnut yläkerran ikkunasta. Tarinan todenperäisyydestä ei ole todisteita, sillä tapaukseen liittyviä ruumiinavauskertomuksia tai paikallislehtien uutisia ei ole löytynyt.
AIESEC

| AIESEC> Association Internationale des Etudiants en Sciences Economiques et Commerciales |
| --- | --- |
 AIESEC:in kansainvälinen tunnus
Perustettu:  1948
Toimiala:  kansainvälinen työharjoitteluvaihto, kansainvälinen vapaaehtoistyö, seminaarit, johtajuuden kehittäminen
Päämaja:  Rotterdam
Toiminta-alue:  kansainvälinen
Jäsenet:  113 jäsenmaata
Viralliset kielet:  englanti
Aiheesta muualla
aiesec.org, aiesec.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
AIESEC eli Association Internationale des Etudiants en Sciences Economiques et Commerciales on johtajuusominaisuuksien kehittämiseen keskittynyt vapaaehtoisjärjestö. Järjestön toiminnan tunnetuin osa on kansainvälisten työharjoittelupaikkojen tarjoaminen nuorille. Vuonna 2016 AIESEC toimi noin 126 maassa ja vuonna 2012 yli 2 400 korkeakoulussa. Järjestön tavoitteena on tarjota 18-30-vuotiaille nuorille mahdollisuus kehittää itseään positiivisten johtajuus- ja oppimiskokemusten kautta.
Vuonna 2012 AIESEC:lla oli koko maailmassa noin 86 000 jäsentä, ja se järjesti noin 5 000 työharjoittelupaikkaa, 15 000 vapaaehtoistyöpaikkaa, 500 seminaaria ja yli 24 000 johtajuustehtävää. Harjoitteluohjelmaan hakeminen on avointa kaikille jäsenkorkeakoulujen opiskelijoille, ja vaihtoaikojen pituudet vaihtelevat kolmesta 18 kuukauteen.
Historia

Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1946 yhdeksän eri yliopiston opiskelijat kuudesta eri maasta tapasivat Liègessä Belgiassa tarkoituksena luoda suhteita toisiinsa ja kehittää uudenlaista kansainvälistä yhteistyötä. Tapaamisessa päätettiin perustaa järjestö Association Internationale des Etudiants en Sciences Economiques et Commerciales AIESEC.
Ensimmäiseksi presidentiksi valittiin nuori tšekki Jaroslav Zich. Järjestön päämaja oli ensin Tšekkoslovakiassa Prahassa, mutta siirrettiin vuoden kuluessa Rotterdamiin, jotta se olisi säilynyt poliittisesti neutraalina kommunistien valtaannousun jälkeen.
Järjestön perustaminen tapahtui virallisesti vuonna 1949 järjestön toisessa yleistapaamisessa. Silloin mukana oli yliopistoja Belgiasta, Alankomaista, Norjasta, Ranskasta, Ruotsista, Suomesta ja Tanskasta.
Myöhemmin järjestön nimeksi on vakiinnutettu ainoastaan nimi AIESEC, koska järjestössä oli myös opiskelijoita kaikilta opiskelualoilta (ei pelkästään kauppatieteitä opiskelevia). Nykyään järjestöön kuuluakseen tai vaihtoon lähteäkseen ei tarvitse olla korkeakouluopiskelija.
Nykypäivän arvot ja toiminta

AIESEC on pyrkinyt alusta lähtien olemaan voittoa tavoittelematon ja ei-poliittinen kansalaisjärjestö, jonka arvot kieltävät epäoikeudenmukaisen syrjinnän, ja yksi sen tärkeimmistä tavoitteista on rauhan ja ihmiskunnan koko potentiaalin saavuttaminen.
AIESEC on nimennyt itselleen seuraavat arvot: (vapaasti suomennettuna, virallista suomennosta ei ole olemassa, koska järjestö pyrkii toimimaan pelkästään englanniksi myös Suomessa)
johtajuuden edistäminen
yhdenvertaisuuden osoittaminen
osallistumisesta nauttiminen
(kansainvälisessä) moninaisuudessa eläminen
erinomaisuuteen pyrkiminen
kestävillä periaatteilla toimiminen
Käytännössä järjestö keskittyy kansainvälisten harjoitteluvaihtopaikkojen hankintaan, harjoittelussa olevista harjoittelijoista huolehtimiseen ja sellaisten tapahtumien (seminaarien yms.) järjestämiseen, joista jäsenet ja harjoittelijat voivat saavuttaa järjestön periaatteisiin sopivia oppimiskokemuksia.
AIESEC Suomessa

Suomessa AIESEC toimii eri korkeakouluissa Helsingissä, Tampereella, Turussa, Jyväskylässä ja Oulussa. Toiminta on kaikille jäsenkorkeakouluissa opiskeleville kiinnostuneille avointa. Järjestön toimintaa Suomessa johtaa ja koordinoi kansallinen jäsentoimikunta, jonka pysyvä toimipiste on Helsingissä.
Suomi oli yksi AIESECin seitsemästä perustajajäsenestä, ja järjestö on toiminut Suomessa vuodesta 1948. Tunnetuimpiin järjestön suomalaisiin alumnijäseniin kuuluvat muun muassa Martti Ahtisaari, Elisabeth Rehn, Erik Hartwall ja Matti Lehti.
AIESEC Suomessa > Rahoitus

Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille euroa:
2012: 37 000 €
2014: 37 000 €
2015: 46 300 €
2016: 46 500 €
2017: 46 500 €
2018: 57 000 €
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
AIESEC Finland. (englanniksi)
AIESEC International. (englanniksi)
70. hikō sentai

| 70>  hikō sentai |
| --- | --- |
Toiminnassa:  maaliskuu 1941 – sodan loppuun
Valtio:   Japani
Rooli:  hävittäjätoiminta
70. hikō sentai oli keisarillisen Japanin armeijan ilmavoimien hävittäjäyhtymä (rykmentti), joka perustettiin maaliskuussa 1941 Xingshussa. Se muodostettiin kaksilaivueisena 33. hikō sentain luovuttamista joukoista. Joulukuussa sentai täydennettiin kolmilaivueiseksi.
Olemassaolonsa aikana sentai osallistui taisteluihin Mantsuriassa elokuusta marraskuuhun 1944 ja Japanin kotisaarten puolustukseen pääasiassa Tokion alueella marraskuusta 1944 sodan loppuun. Sentai ilmoitti Japanissa tuhonneensa tai vaurioittaneensa 120 vihollisen lentokonetta ja menettäneensä saman aikaisesti 17 lentäjää.
Kalusto

Yhtymän kalustona olivat:
Nakajima Ki-27 maaliskuu 1941 – toukokuu 1943
Nakajima Ki-44 toukokuu 1943 – sodan loppuun
Nakajima Ki-84 Hayate kesäkuu 1945 – sodan loppuun
Komentajat

Yhtymän komentajana olivat:
majuri Mutsuo Eyama maaliskuu 1941 – huhtikuu 1944
majuri Katsumi Naganawa toukokuu – lokakuu 1944
majuri Atsuyuki Sakato lokakuu 1944 – sodan loppuun
Viktor Kortšagin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Viktor Kortšagin |  Viktor Kortšagin |  Viktor Kortšagin |  |
Maa:   Venäjä
Miesten hiihtosuunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Windischgarsten 1998 | normaalimatka |  |
|  Kultaa | Windischgarsten 1998 | viesti |  |
|  Kultaa | Krasnojarsk 2000 | viesti |  |
|  Kultaa | Borovetz 2002 | viesti |  |
|  Hopeaa | Chapelle de Bois 1992 | viesti |  |
|  Hopeaa | Borovetz 2002 | sprintti |  |
|  Pronssia | Val di Non 1994 | viesti |  |
Miesten pyöräsuunnistus
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Banská Bystrica 2005 | pitkä matka |  |
|  Hopeaa | Joensuu 2006 | viesti |  |
|  Pronssia | Ballarat 2004 | keskimatka |  |
Viktor Kortšagin (ven. Виктор Корчагин, s. 7. elokuuta 1967) on venäläinen hiihto- ja pyöräsuunnistaja. Aktiiviurallaan hän edusti Hyvinkään Rastia.
Hiihtosuunnistus

Windischgarstenin hiihtosuunnistuksen MM-kilpailuissa 1998 Kortšagin voitti normaalinmatkan maailmanmestaruuden. Borovetzissa 2002 hän voitti sprintistä MM-hopeaa. Lisäksi hän on voittanut MM-kilpailuiden viestistä kultaa vuonna 1998 Windischgarstenissa, 2000 Krasnojarskissa ja 2002 Borovetzissa sekä hopeaa vuonna 1992 Chapelle de Boisissa ja pronssia vuonna 1994 Val di Nonissa.
Pyöräsuunnistus

Ballaratin pyöräsuunnistuksen MM-kilpailuissa 2004 Kortšagin voitti pronssia keskimatkalta. Vuotta myöhemmin Banská Bystricassa hän voitti MM-hopeaa pitkältä matkalta. Joensuun MM-kilpailuissa 2006 hän voitti viestihopeaa.
Aino (lehti)

Aino oli Aalto-yliopiston ylioppilaskunnan julkaisema lehti. Lehti aloitti ilmestymisensä 26. syyskuuta 2009, ja se oli muodoltaan aikakauslehti. Lehti ilmestyi verkossa ja kampuksilla jaettavana paperilehtenä. Lehden päätoimittajaksi valittiin helmikuussa 2017 Emilia Mäenmaa. Hänen edeltäjiään ovat olleet Pauliina Suominen, Annaleena Kuronen, Anna Munsterhjelm, Johanna Mitjonen (vt.) ja Vappu Kaarenoja.
Aalto-yliopiston ylioppilaskunnan hallitus esitti vuonna 2020, ettei opiskelijamediaa tehdä enää jatkossa eikä sille budjetoida rahaa. Ylioppilaskunnan edustajisto päätti lokakuussa 2020 lakkauttaa julkaisun esityksen mukaisesti. Päätostä edelsi vuoden mittainen toimitustauko.
Aiheesta muualla

Ylioppilaslehti Aino