stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Octavia Spencer
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1996 | On aika tappaa | Roarkin hoitaja |
| 1997 | Kuudes kenttäpelaaja | Nativity Watson |
| 1997 | Miljoonan dollarin tyttö | Wanda |
| 1999 | Lansky | Evelyn |
| 1999 | Never Been Kissed | Cynthia |
| 1999 | Live Virgin – Neitsyys livenä | Agnes Large |
| 1999 | Being John Malkovich | Nainen hississä |
| 1999 | Blue Streak | Shawna |
| 1999 | Taivas putoaa | Hoitaja 2 |
| 2000 | Everything Put Together | Hoitaja B |
| 2000 | Puuttuvat palat | Elegantti vieras |
| 2000 | Seksitutkija avaruudesta | Hoitaja |
| 2000 | Hamekyttä | Twila |
| 2000 | Menolippu kuolemaan | Tarjoilija |
| 2001 | The Journeyman | Black Belly |
| 2001 | Follow the Stars Home | Hildy |
| 2002 | Spider-Man – Hämähäkkimies | Vastaanottovirkailija |
| 2002 | Little John | Tarjoilija |
| 2003 | Sol Goode | Työttömyysvirkailija |
| 2003 | Blondin kosto 2 | Vartija |
| 2003 | S.W.A.T. | Naapuri |
| 2003 | Paha pukki | Opal |
| 2004 | Tähtitreffit | Janine |
| 2004 | Rakkauden pelisäännöt | Stylisti |
| 2005 | Coach Carter | Mrs. Battle |
| 2005 | Pretty Persuasion | Nainen |
| 2005 | Marilyn Hotchkiss' Ballroom Dancing & Charm School | Ayisha Lebaron |
| 2005 | Miss FBI – Aseistettu ja ihana | Octavia |
| 2005 | Beauty Shop | Iso asiakas |
| 2005 | Wannabe | Lady Chanet Janney Jones |
| 2006 | Pulse | Vuokranantaja |
| 2007 | The Nines | Jalankulkija |
| 2008 | Pretty Ugly People | Mary |
| 2008 | Seitsemän elämää | Kate |
| 2008 | Next of Kin | Grace |
| 2009 | Drag Me to Hell | Pankkivirkailija |
| 2009 | The Soloist | Huolestunut nainen |
| 2009 | Jesus People: The Movie | Angel Angelique |
| 2009 | Just Peck | Opettaja |
| 2009 | Halloween II | Hoitaja Daniels |
| 2009 | Love at First Hiccup | Mrs. Hambrick |
| 2009 | Herpes Boy | Rochelle |
| 2010 | Small Town Saturday Night | Rhonda Dooley |
| 2010 | Dinner for Schmucks | Madame Nora |
| 2010 | Peep World | Alison |
| 2011 | Fly Paper | Madge |
| 2011 | Piiat | Minny Jackson |
| 2011 | Girls! Girls! Girls! |  |
| 2011 | Family Practice | Helen Overby |
| 2012 | Smashed | Jenny |
| 2012 | Blues for Willadean | LaSonia Robinson |
| 2013 | Fruitvale Station | Wanda |
| 2013 | Lost on Purpose | Hoitaja Keller |
| 2013 | Call Me Crazy: A Five Film | Dr. Nance |
| 2013 | Snowpiercer | Tanya |
| 2013 | Paradise | Loray |
| 2014 | Get on Up | Aunt Honey |
| 2014 | Black or White | Rowena Jeffers |
| 2015 | Outolintu-sarja: Kapinallinen | Johanna |
| 2015 | Fathers & Daughters | Dr. Corman |
| 2015 | The Great Gilly Hopkins | Ms. Harris |
| 2016 | The Free World | Linda Workman |
| 2016 | Outolintu-sarja: Uskollinen | Johanna |
| 2016 | Car Dogs | Mrs. Barrett |
| 2016 | Paha pukki 2 | Opal |
| 2016 | Hidden Figures – Varjoon jääneet | Dorothy Vaughan |
| 2017 | The Shack | Papa |
| 2017 | Small Town Crime | Kelly Banks |
| 2017 | Gifted | Roberta |
| 2017 | The Shape of Water | Zelda Fuller |
| 2018 | A Kid Like Jake | Judy |
| 2018 | Instant Family | Karen |
| 2019 | Luce | Harriet Wilson |
| 2019 | Mami | Sue Ann |
| 2020 | Kuka pelkää noitia | Isoäiti |
| 2021 | Thunder Force | Emily Stanton |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Octavia Spencer Wikimedia Commonsissa
Operaatio Finlandia

| Operaatio Finlandia |
| --- | --- |
Kirjailija:  Arto Paasilinna
Kieli:  suomi
Genre:  Weilin+Göös
Julkaistu:  1972

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Operaatio Finlandia on kirjailija Arto Paasilinnan esikoisromaani. Weilin+Göös julkaisi  sen vuonna 1972. Toinen painos kirjasta julkaistiin vuonna 1997. Se sai niin Suomessa kuin Ruotsissakin jonkinasteista keskustelua aikaiseksi aiheensa vuoksi 1970-luvun alussa. Teos on tyyliltään humoristinen sodankuvaus, jossa on sekoituksia kansallisajattelusta ja suurpolitiikasta pohjoismaisessa mittakaavassa.
Kirjan tapahtumat sijoittuvat vuoden 1977 Ruotsiin ja Suomeen, joiden välille puhkeaa sota mm. Ruotsin fasistisen hallituksen ja Ahvenanmaan itsenäistymispyrkimyksen johdosta. Ruotsin joukot nousevat maihin Turussa, Vaasassa ja Ahvenanmaalla, minkä aikana suomalaiset joukot aloittavat oman hyökkäyksensä Pohjois-Ruotsiin aloittaen Haaparannalta. Kirja on omistettu Ruotsin nykyiselle kuninkaalle Kaarle XVI Kustaalle.
Sovitukset

Yleisradio toteutti Operaatio Finlandiasta 50-minuuttisen radiokuunnelmaversion vuonna 2012. Sen ohjasi ja dramatisoi Jussi Niilekselä ja tuotti Hilkka Salo. Näyttelijöinä olivat muun muassa Vesa Kietäväinen, Marko Keskitalo, Janne Kallioniemi, Auvo Vihro, Laura Jurkka ja Jope Ruonansuu.
Aiheesta muualla

Arto Paasilinna: Operaatio Finlandia – Vihollinen hyökkää lännestä Yle Kirjojen Suomi.  3.1.2017. Viitattu 17.10.2018.
PJIRC

Plouf's Java IRC, lyhennettynä PJIRC, on javalla toteutettu IRC-asiakasohjelma. Toisin sanoen se voidaan upottaa WWW-sivulle tavallisena Java-sovelmana. PJIRC:in suurin etu on sen laaja muokattavuus HTML:län PARAM-elementeillä.
Aiheesta muualla

PJIRCin viralliset kotisivut (englanniksi)
PJIRCin viralliset italiankieliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
PJIRCin viralliset italiankieliset kotisivut käännettynä englanniksi[vanhentunut linkki] Google Translatorilla
PJIRCin projektisivu SourceForgessa, josta sen voi myös ladata
Octave Feuillet

| Octave Feuillet |
| --- | --- |
 Octave Feuillet, woodburytypia.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1821
Kuollut: 1890 (68–69 vuotta)
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Octave Feuillet (1821–1890) oli ranskalainen kirjailija. Feuillet'n ensimmäinen mainetta saavuttanut romaani on Le roman d’un jeune homme pauvre (1858), jossa hänen avunsa ja vikansa jo selvästi ilmenevät: toisaalta vakaumuksien järkähtämätön vilpittömyys, tyylin selkeys ja tekniikan varmuus, toisaalta hivenen epäröivää ja liioiteltua hienotunteisuutta, mikä tuotti Feuillet'lle sivistyneen naismaailman suosion. Yrittäessään vapautua näistä heikkouksista Feuillet joutui päinvastaiseen, liioitteluun, käsitellessään rohkeita, luovalle kyvylleen ylivoimaisia ongelmia, joissa hän kuvaa ylhäisen maailman turmeltumista, pintapuolisia ja kovasydämisiä aatelisia, nuoria naisia, joiden puheet ovat kyynisiä.
Feuillet'n tuotannon alkukaudelta merkittävä on näytelmä Montjoye (1863), joka on yhteiskuntakuvaus toisen keisarikunnan päiviltä. Feuillet'n myöhemmän iän romaaneja ovat Un mariage dans le monde (1875), Les amours de Philippe (1877), Le journal d’une femme (1878), Histoire d’une Parisienne (1881), La Morte (1886), Le divorce de Juliette (1889). Feuillet on lisäksi kirjoittanut useita näytelmiä, jotka ilmestyivät koottuina nimellä Théâtre complet 1892–1893.
Suomennetut teokset

Jalon nuorukaisen elämänvaiheet: näytelmä viidessä näytöksessä, jaettuna seitsemään kuvaelmaan, suom. Elisabeth Löfgren, Hämeenlinna: Hämäläisen osakeyhtiö 1880. Sarja: Suomalainen teateri-kirjasto, 20.
Sibylla, suom. Fredrik Joel Pätiälä, Porvoo: WSOY 1884.
Erään naisen päiväkirja: romaani, (Le journal d'une femme), Oulu: kustantaja tuntematon, 1893.
Köyhän nuoren miehen seikkailut (Le roman d'un jeune homme pauvre), Tampere: Tampereen Sanomain Osakeyhtiön kustannuksella 1910
Köyhän aatelisen tarina: romaani, suomentanut Hilja Walldén, Porvoo: WSOY 1912. Sarja:WSOY 50 pennin kirjoja, 3.
Taiteilijan kunniasana: romaani (Honneur d'artiste), Tampere: Isak Julin 1912
Lesken lupaus, suomentanut Timo Tuura, Helsinki: Kustannusoy. Kirja 1916. Sarja: 50 pennin kirjasto, n:o 45.
Nuoren naisen päiväkirja, suomentanut Kerttu Tuura, Helsinki: Kustannusoy. Ahjo 1920.
Kunnian mies: romaani, suom. K. V. Raitio, Helsinki: Kirja 1923. Sarja: Helmi-sikermä, n:o 1.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Octave Feuillet Wikimedia Commonsissa
Vapaasti ladattavia Octave Feuillet'n e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta.
Parvi

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Parvi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
parvi, joidenkin eläinten kuten lintujen tai kalojen joukko, ks. lauma
parvi, ilmavoimien yksikkö
parvi, huonetilan kuten teatterin yläosassa oleva parvekemainen tila
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Parvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Liechtensteinin jalkapallomaajoukkue

Liechtensteinin jalkapallomaajoukkue edustaa Liechtensteinia kansainvälisissä jalkapallon maajoukkuekilpailuissa.   Se ei ole koskaan selviytynyt maailman- tai Euroopan-mestaruuskilpailujen lopputurnaukseen.
Lähihistoriaa

Liechtenstein on pelannut virallisia maaotteluita vuodesta 1982 lähtien, mutta ensimmäisen kerran se osallistui arvokisojen karsintoihin vasta 1996 Englannin EM-kisoihin, missä sen ainoa valopilkku oli 0–0-tasapeli Irlannin kanssa. Sittemmin liechtensteinilaiset seurajoukkueet alkoivat ottaa osaa Sveitsin sarjoihin ja jonkinasteista kehitystä on tapahtunut, mukana on muun muassa joitakin ammattilaispelaajia kirkkaimpana tähtenä Mario Frick, mutta satunnaisia poikkeuksia lukuun ottamatta joukkue on säilyttänyt paikkansa "pisteautomaattina" isompia joukkueita vastaan.
Huono menestys innoitti brittiläisen kirjailijan Charlie Connellyn seuraamaan joukkueen taivalta 2002 MM-kisojen karsinnoissa, joissa joukkue hävisi kaikki kahdeksan otteluaan kykenemättä tekemään yhtään maalia. Sittemmin joukkue on silloin tällöin väläytellyt parempia otteita. 2006 MM-karsinnoissa se saavutti historiansa ensimmäisen vierasvoiton ja ensimmäisen voittonsa MM-karsinnoissa voitettuaan Luxemburgin 0–4. Luxemburg kaatui myös Liechtensteinissa. Lisäksi joukkue saavutti tasapelit Slovakiaa sekä edellisten EM-kisojen hopeajoukkuetta Portugalia vastaan.
Päävalmentajat kautta aikain

Erich Bürzle (1990)
Dietrich Weise (1990-1996)
Alfred Riedi (1997-1998)
Erich Bürzle (1998)
Ralf Loose (1998-2003)
Walter Hörmann (2003-2004)
Martin Andermatt (2004-2006)
Urs Meier (2006)
Hans-Peter Zaugg (2006-2012)
Rene Pauritsch (2013-2018)
Helgi Kolviðsson (2018-)
Aiheesta muualla

Liechtensteinin jalkapalloliitto
Kaikki ottelut (Arkistoitu – Internet Archive)
Pelaajatilastoja (RSSSF)
Omskista

| Omskista Heikki Salo & Janne Louhivuori |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999, Louhipaja & JJ-studio
 Julkaistu: 1999
 Tuottaja(t): Heikki Salo & Janne Louhivuori
 Tyylilaji: lastenmusiikki
 Kesto: 49.45
 Levy-yhtiö: Pyramid
Heikki Salon & Janne Louhivuoren muut julkaisut
|   | Omskista 1999 | Ilosofiaa! 2004 |
Omskista on Heikki Salon ja Janne Louhivuoren lastenmusiikkia sisältävä albumi, joka julkaistiin vuonna 1999.
Levy sai jatkoa vuonna 2004, kun Salon ja Louhivuoren Herra Heinämäen Lato-orkesteri -yhtye julkaisi Ilosofiaa!-albumin.
Kappaleet

Maailman luppopäivä – 2.14  (säv. Louhivuori & Salo)
Pappilan spöökijengi – 1.56  (säv. Louhivuori & Salo)
Omskista – 2.40  (säv. Salo)
Tiu Tii – 0.40  (säv. Louhivuori & Salo)
Karvaisen Keijo – 3.16  (säv. Louhivuori & Salo)
Kana Ghanasta – 2.21  (säv. Louhivuori & Salo)
Akka ajaa – 2.03  (säv. Salo)
Wumbata – 3.16  (säv. Salo)
Töppö tippa – 1.41  (säv. Salo)
Totta frotta – 2.18  (säv. Salo)
Kiinalainen posliini – 0.58  (säv. Louhivuori & Salo)
Pappa on mestarivaras – 3.04  (säv. Louhivuori & Salo)
Tyttö nimeltään Kuka Sinä Olet – 0.53  (säv. Louhivuori & Salo)
Tiu Tiin silmät – 1.35  (säv. Louhivuori & Salo)
Kauralla kulkee – 2.48  (säv. Louhivuori & Salo)
Kiinalainen posliini II – 0.20  (säv. Louhivuori & Salo)
Mustafa – 2.26  (säv. Salo)
Perhe Hohohahhaa – 3.13  (säv. Louhivuori & Salo)
Yön tähtirodeo – 2.32  (säv. Louhivuori & Salo)
Kiinalainen posliini III – 0.17  (säv. Louhivuori & Salo)
Paimenpojan serenadi – 1.58  (säv. Salo)
Unkarilaisen kärpäsen lemmentango – 2.25  (säv. Louhivuori & Salo)
Tiu Tii piilossa – 1.56  (säv. Louhivuori & Salo)
Kaunista ja rumaa – 2.43  (säv. Louhivuori)
Tekijät

Heikki Salo – soololaulu
Janne Louhivuori – soololaulu (kappaleet 10 ja 22), taustalaulu
Nelli Aaltonen – soololaulu (kappaleet 4, 14 ja 23)
Karoliina Ahonen – soololaulu (kappale 9)
Lotta Riihimäki – soololaulu (kappale 21)
Vilma Lankinen, Emma Louhivuori, Leona Löytty, Ronja Löytty ja Pilke Salo – Omskista-kuoro
Tekijät > Tuotanto

Janne Louhivuori – tuottaja, taustojen äänitys ja soitto
Heikki Salo – tuottaja
Juuso Nordlund – äänittäjä
Otto Hallamaa – äänittäjä
Dan Tigerstedt – miksaaja (Finnvox)
Eero Heikkinen – kansikuva
Aiheesta muualla

Omskista Heikki Salon kotisivulla
Omphalinaceae

| Omphalinaceae |
| --- | --- |
 Luumalikka (Infundibulicybe catinus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Alalahko::  Tricholomatineae
Heimo::  Omphalinaceae  Vizzini, Consiglio & M. Marchetti 2020
Suvut
 Infundibulicybe  Napalakit (Omphalina) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Omphalinaceae on Agaricales-lahkoon kuuluva sieniheimo. Se sisältää ainakin kaksi sukua: napalakit (Omphalina) suppeassa merkityksessä sekä malikkamaisten sienten Infundibulicybe-suvun. Mahdollisesti myös ripukat (Rimbachia) kuuluvat samaan heimoon.
Omphalinaceae-sienillä on kuiva, yleensä kuoppakeskustainen lakki. Heltat ovat johteiset. Itiöpöly vaihtelee valkoisesta kermanväriseen. Itiöt ovat läpikuultavat, sileät ja inamyloidit. Basidiot ovat nuijamaiset ja yleensä 4-itiöiset.
Omphalinaceae-heimoa tavataan pohjoisella pallonpuoliskolla. Lajit ovat tyypillisesti lahottajasieniä. Omphalina licheniformis on kuitenkin jäkälän sieniosakas.
Paul Thuneberg

Paul Thuneberg
Paul Alexander Thuneberg (22. syyskuuta 1865 Viipuri – 11. tammikuuta 1923 Viipuri) oli suomalainen lääketieteen lisensiaatti, filosofian maisteri, tilanomistaja ja kansallisen edistyspuolueen kansanedustaja.
Thunebergin vanhemmat olivat apteekkari Karl Gustav Achates Thuneberg ja Anna Elisabeth Berg. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1886 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1888, filosofian maisteriksi 1890, lääketieteen kandidaatiksi 1891 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1894. 
Thuneberg oli Helsingin yliopistossa fysiologian professorin apulaisena 1890–1894, Kuopion kaupungin vt. kaupunginlääkärinä 1893, Lappeenrannan vt. kaupunginlääkärinä ja vt. työvankilan lääkärinä 1893–1894 sekä koleralääkärinä Terijoella 1894. Hän toimi sittemmin yksityislääkärinä Viipurissa ja oli yleisen terveydenhoidon opettajana Viipurin merikoulussa vuodesta 1897 alkaen. Thuneberg omisti myös maatilan Viipurin maalaiskunnassa. Thuneberg oli kansallisen edistyspuolueen kansanedustajana 1919–1922 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen ja Köyhän ystävät -yhdistyksen puheenjohtaja. Hän avioitui vuonna 1896 Käthe von Köppenin kanssa. Perheen pojasta Erik Thunebergista (s. 1897) tuli isänsä tavoin lääkäri.
Oikeuden historiallinen koulukunta

Oikeuden historiallinen koulukunta on 1800-luvun alussa Saksassa syntynyt oikeustieteen suuntaus, joka korosti oikeuden ankkuroitumista kansalliseen historialliseen perinteeseen ja sen kulloiseenkin oikeusvakaumukseen.
Historiallisen koulukunnan mukaan oikeus on historiallinen, orgaaninen ilmiö ja sen ensisijainen lähde on kansanhenki, joka tarkoittaa kansan oikeustajuntaa tai -vakaumusta. Oikeus on positiivista, millä ei kuitenkaan tarkoitettu asetettua oikeutta vaan oikeuden historiallisesti määräytyneisyyttä erotuksena luonnonoikeudesta. Oikeuden legitiimisyys ei perustu sen järkevyyteen, kuten luonnonoikeusopissa, vaan historialliseen kehitykseen ja kansan oikeustajuntaan. Oikeuden tulee saada kehittyä vapaasti kansan historiallisesti muodostuvan oikeustajunnan mukaisesti, eikä lainsäätäjä saa mielivaltaisesti puuttua tähän kehitykseen vaan sen tulee myötäillä kansan oikeustajuntaa. Oikeuden kehityksessä eritellään alkuperäinen kansanoikeus (saks. Volksrecht), joka ilmeni tavanomaisena oikeutena ja oli osa kansan elämää ilman erillistä olemassaoloa, ja nykyaikainen, yhteisön toimintojen eriytymisen seurauksena muodostunut juristioikeus (saks. Juristenrecht), jonka jäsentämistä vastaavat kansan oikeustajuntaa tulkitsevat oikeusopinneet. Oikeustieteen tehtävänä on siis käsitteellistää oikeus systeeminä eli esittää historiallisesti määräytynyt oikeus tieteellisenä systeeminä.
Historiallista koulukuntaa edustivat etenkin Friedrich Carl von Savigny ja Georg Friedrich Puchta.
Historia

Historiallisen koulukunnan perusti Savigny 1800-luvun alussa, mutta sen edelläkävijöinä on pidetty jo 1700-luvun lopulla vaikuttaneita Gustav Hugoa ja Justus Möseriä. Koulukunnan synnyn taustalla oli Saksan 1800-luvun alun valtiollis-poliittinen hajaanus, jossa yhtenäissaksalaisen lainsäätäjän puuttuminen esimerkiksi johti oikeustieteen aseman korostamiseen, saksalainen idealistinen filosofia, etenkin sen piirissä omaksuttu historisismi, ja romantiikka, johon Savignya yhdisti esimerkiksi hänen syvä epäilyksensä rationalismista ajattelun perustana.
Historiallinen koulukunta tulkitaan usein aikansa poliittisen taantuman ilmentymäksi etenkin yhteiskuntatieteilijöiden keskuudessa Karl Marxin siihen kohdistaman kritiikin johdosta, mutta tätä käsitystä on pidetty osittain harhaisena. Savigny ja muut romanistit olivat konservatiivisempia, mutta historiallisen koulukunnan germanistit olivat poliittisesti liberaaleja eikä Savignynkaan oikeusteoria edusta aikansa konservatiivista valtioteoriaa.
Historiallinen koulukunta jakautui 1840-luvulla romanisteihin, jotka keskittyivät roomalaisen oikeuden pohjalta kehittyneen saksalais-roomalaisen oikeuden perinteeseen, ja germanisteihin, jotka keskittyivät keskiaikaiseen germaaniseen oikeuteen. Lisäksi germanistit edustivat saksalaista nationalismia ja pyrkivät löytämään yhteisöön perustuvan tavan tulkita oikeutta, kun taas romanistit korostivat yksilön tahdonvapausoppia ja oikeuksia. Monet germanistit myös osallistuivat vuoden 1848 vallankumoukseen, jonka epäonnistumisen myötä heidän vaikutusvaltansa heikkeni.
1800-luvun aikana historiallinen koulukunta kehittyi käsitelainopiksi, joiden välinen rajanveto on kuitenkin häilyvä. Puchtan, jota pidetään käsitelainopin kehittäjänä, on katsottu edustaneen siirtymää historiallisesta koulukunnasta käsitelainoppiin.
Historiallisen koulukunnan merkitys modernille oikeudelle ja oikeuskäsitykselle on jäänyt vähäisemmäksi kuin oikeuspositivismin, luonnonoikeusajattelun ja oikeusrealismin, eikä se ole niiden tapaan edelleen vahvasti vaikuttava oikeusajattelun suuntaus vaan sen merkitys on lähinnä muita suuntauksia täydentävä. Toisaalta Niilo Jääskinen on arvioinut, että historiallisen koulukunnan ja käsitelainopin oikeustiedettä määrittävät perusoletukset ovat pysyneet muuttumattomina 1800-luvulta asti ja muodostavat ne reunaehdot, joissa yksityisoikeustiede on sen jälkeen pysynyt. Mös tilanteiden, joissa lainsäädäntö on jäänyt yhteiskuntakehityksestä jälkeen, ja viimeaikaisen pluralistinen, ylikansallinen ja yhteisöllinen käsityksen oikeudesta on katsottu ilmentävän historiallisen koulukunnan yhteisöllisiä oikeuslähteitä korostavaa ajattelua.
Pekkola

Pekkola on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Eerikki Pekkola (s. 1993), pikajuoksija
Eero Pekkola (s. 1953), yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Helmi Pekkola (1886–1934), kirjailija
Iina Pekkola (s. 1973), aitajuoksija
Mika Pekkola (s. 1979), kirjailija, tutkija ja suomentaja
Pasi Pekkola (s. 1981), kirjailija ja koripalloilija
Sami Pekkola (s. 1983), koripalloilija
Samuli Pekkola (s. 1972), tietojärjestelmätieteen professori
Sonja Pekkola (s. 1993), sulkapalloilija
Sulo-Weikko Pekkola (1890–1931), kirjailija ja jääkärikapteeni
Ville Pekkola (s. 1989), koripalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Odilon Barrot
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Odilon Barrot Wikimedia Commonsissa
Paha-Kaija

| Paha-Kaija |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°16′27″N, 24°23′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ristajoen valuma-alue (35.65)
Laskujoki:  oja Petäisjärveen 
Järvinumero:  35.653.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  123,2 m  
Rantaviiva:  1,135 km  
Pinta-ala:  4,557 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPaha-Kaija 
Paha-Kaija  on Keski-Suomessa Keuruulla Haapamäen taajaman lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,6 hehtaaria ja se on 500 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Ristajoen valuma-alueella (35.65), jonka Petäisjärven alueeseen (35.653) se kuuluu.
Pakarat

Naisen ja miehen pakarat.
Pakarat ovat kehon osa, joka sijaitsee lantion takaosassa. Pakaralihas (Gluteus maximus) on yksi ihmisen suurimmista lihaksista. Gluteus medius muodostaa myös osan pakaralihaksistosta. Myös muilla kaksi- ja nelijalkaisilla on pakarat. Pakaroiden välissä on peräaukko. Pakarat ovat erogeeninen alue.
Pakarat populaarikulttuurissa

Laulaja Fredi edusti Suomea Euroviisuissa vuonna 1976 kappaleellaan Pump pump, jonka kertosäkeessä laulettiin: Pylly vasten pyllyä, pump pump.
Ensimmäisiä muodokkaista pakaroistaan tunnettuja julkisuuden naisia oli yhdysvaltalainen malli ja näyttelijätär Vikki Dougan, joka sai lempinimen “The Back” (takamus). Cambridgen herttuattaren pikkusisko Philippa Middleton herätti kohua ollessaan siskonsa häissä morsiusneitona vartalonmyötäisessä mekossa, joka korosti hänen pyöreää takamustaan. 2000-luvun vuosikymmeninä tanssilaji twerkkaus, jossa erityisesti tuodaan esiin pakaroita, on kasvattanut suosiotaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Naisen pakarat Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miehen pakarat Wikimedia Commonsissa
Pekko ja outolintu

| Pekko ja outolintu |
| --- | --- |

Kirjailija:  Timo Koivusalo
Kieli:  suomi
Genre:  huumori
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1997
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  221
ISBN:  951-0-22327-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pekko ja outolintu on Timo Koivusalon 1997 julkaistu romaani. Kirja kertoo fiktiivisestä Pekko Aikamiespojasta, josta Koivusalo teki myös viisi elokuvaa.
PJ Morton

| PJ Morton |
| --- | --- |
 Morton vuonna 2011
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1981  New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  2005–
Tyylilajit:  pop, R&B, funk, gospel
Soittimet:  koskettimet, laulu
Yhtyeet:  Maroon 5
Levy-yhtiöt:  Young Money Entertainment 
Aiheesta muualla
pjmortonmusic.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
PJ Morton, oikealta nimeltään Paul Morton Jr. (s. 29. maaliskuuta 1981 New Orleans, Louisiana) on yhdysvaltalainen Grammy-palkittu muusikko, joka on vuodesta 2012 ollut popyhtye Maroon 5:n kosketinsoittaja.
Morton on myös julkaissut seitsemän sooloalbumia ja voittanut kaksi Grammy-palkintoa R&B-kategoriassa.
Diskografia > Sooloartistina

Emotions (2005)
Walk Alone (2010)
New Orleans (2013)
Gumbo (2017)
Christmas with PJ Morton (2018)
Paul (2019)
Gospel According to PJ: From the Songbook of PJ Morton (2020)
Diskografia > Maroon 5

Overexposed (2012)
V (2014)
Red Pill Blues (2017)
Olga Jevkova

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Soul 1988 |  |  |
Olga Vladimirovna Jevkova (ven. Ольга Владимировна Евкова, s. 15. heinäkuuta 1965 Moskova, Venäjän SFNT) on Neuvostoliittoa edustanut, kilpauransa päättänyt, koripalloilija ja olympiamitalisti.
Jevkova voitti Neuvostoliiton naisten maajoukkueessa olympiapronssia Soulissa 1988. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös vuoden 1990 MM-kilpailuissa, missä Neuvostoliitto sijoittui viidenneksi.