The Kinks
Historia > Sanoitusten merkitys korostuu (1966–1967)

Vuoden 1966 alkupuolella julkaistu single ”Dedicated Follower of Fashion” merkitsi uuden aikakauden alkamista The Kinksin historiassa. Ray Davies ryhtyi kirjoittamaan varieteevaikutteisia sanoituksia, jotka usein ottivat kantaa yhteiskunnallisiin ja ajankohtaisiin tapahtumiin ja olivat sävyltään ironisia tai sarkastisia. Myös sävellyksistä tuli melodisempia – aiemmin Kinksin materiaali oli koostunut ensisijaisesti rock and rollista ja rhythm and bluesista. Uutta tyyliä oli tosin edustanut jo edellisvuonna Yhdysvalloissa julkaistu single ”A Well Respected Man”, joka pilkkasi ihmisten konservatiivisuutta. ”Dedicated Follower of Fashion” oli puolestaan ivaa Lontoon Carnaby Streetin muoti-ihmisiä ja koko Svengaavaa Lontoota kohtaan. Ray Davies ei pitänyt muiden Kinks-jäsenten tavoin juhlimisesta, vaan vietti vapaa-aikansa yhä vaatimattomassa paritalossa Muswell Hillissä vaimonsa liettualaissyntyisen taustalaulajan Rasan (o.s. Didzpetris) ja tyttärensä kanssa. Helmikuun lopussa julkaistu ”Dedicated Follower of Fashion” nousi Britanniassa singlelistan neljänneksi, ja se oli yhtyeen suurin hitti saarivaltiossa sitten edellisvuoden ”Tired of Waiting for Youn”.
Pian Ray Davies kuitenkin romahti uupumuksesta. Maaliskuussa alkaneella Euroopan-kiertueella Dave Davies toimi päälaulajana ja yhtyeeseen palkattiin myös vieraileva kitaristi. Väsymys edisti Ray Daviesin luovuutta, ja toukokuussa äänitettiin uusi single, jonka molemmat puolet luetaan Kinks-klassikoiksi. A-puolella on yhdeksi kaikkien aikojen pop-klassikoiksi katsottu ”Sunny Afternoon”, ja B-puolella eksistentialistinen ”I’m Not Like Everybody Else”. ”Sunny Afternoon” sisältää rivien välissä piikittelyä Britannian verotusjärjestelmää kohtaan, vaikka kappaleen voi tulkita kertovan vain rennon kesäpäivän viettämisestä. Kesäkuussa ilmestynyt ”Sunny Afternoon” oli The Kinksin kolmas ja viimeinen ykköshitti Britanniassa, vaikka myös marraskuussa julkaistu ”Dead End Street” menestyi hyvin. BBC hyllytti kappaleesta kuvatun promovideon hyvän maun vastaisena, koska yhtyeen jäsenet esittivät siinä hautajaiskulkuetta. Kappaleen sanoitus toi esiin Svengaavan Lontoon kääntöpuolen: työttömyydessä ja talouskriisissä rypevän työväenluokan.
»Heti kun levymme putosi listalla jonnekin 20. sijalle, johtajat sanoivat aina, että ”Teidän pitää tehdä uusi [hitti] tai uranne on ohitse.” [...] Se että kykenin synnyttämään biisejä nopeasti tarkoitti sitä, että alitajuntani oli jo valmiiksi käymistilassa. Pystyin sulkemaan turhat asiat mielestäni. Koskaan aikaisemmin en ollut kyennyt keskittymään. Nyt kykenin, 24 tuntia vuorokaudessa.» 
(Ray Davies)
Vuoden 1966 paikkeilla Davies alkoi myös kiinnostua yhä enemmän albumien muodostamista kokonaisuuksista yksittäisten hittisinglejen sijaan. Kyseisen vuoden Face to Face -albumia pidetäänkin väljänä konseptialbumina, jolla on myös havaittavissa Daviesin kehittymistä säveltäjänä ja sanoittajana. Monet levyn kappaleista käsittelevät brittiläistä yhteiskuntaa. Britanniassa Face to Face pääsi 12. sijalle, mutta Yhdysvalloissa levyn menestystä häiritsi Greatest Hits! -kokoelman lähes yhtäaikainen julkaiseminen, eikä levy yltänyt sadan myydyimmän albumin joukkoon. Greatest Hits! sen sijaan nousi yhdeksänneksi, mikä on Kinksin albumien paras sijoitus Yhdysvalloissa.
Keväällä 1967 ilmestyi ”Waterloo Sunset”, jota monet pitävät hienoimpana The Kinks -singlenä kautta aikojen. Tällä kahdesta lontoolaisesta rakastavaisesta kertovalla kappaleella Ray Daviesin kerronnallisen lauluntekotyylin on katsottu kehittyneen huippuunsa. Myös albumi Something Else by The Kinks sai osakseen suurta arvostusta, mutta Daviesin kasvava kiinnostus Something Elsen tapaisiin teema-albumeihin aiheutti ongelmia yhtyeen ja levy-yhtiö Pye Recordsin välillä. Pye oli kiinnostunut nimenomaan singlehiteistä eikä panostanut paljoakaan The Kinksin albumien markkinointiin. Heikosta markkinoinnista kertoo myös Something Else by The Kinksin vaatimaton kaupallinen menestys. Vaikka albumilla oli hitit ”Waterloo Sunset” ja ”Death of a Clown”, nousi levy Britanniassa vain sijalle 35. Se jäi samalla viimeiseksi brittilistalle yltäneeksi The Kinksin studioalbumiksi.
Yhtyeen soolokitaristi Dave Davies julkaisi vuonna 1967 ensimmäisen soolosinglensä ”Death of a Clown”, joka muodostui hitiksi Britanniassa, missä se nousi singlelistan kolmanneksi. Hän harkitsi myös kokonaisen sooloalbumin tekoa sekä Euroopan-kiertuetta, mutta luopui suunnitelmista seuraavien singlejen epäonnistuttua kaupallisesti.  Hän myös halusi soittaa mieluummin yhtyeessä. Dave Daviesin tuolloista soolouraa on muutenkin pidetty kyseenalaisena, sillä hänen singleillään soitti The Kinks, ja kappaleet oli tuotettu – ja joskus kirjoitettukin – yhdessä Ray Daviesin kanssa. Syksyllä The Kinks julkaisi Britanniassa kolmannelle sijalle nousseen singlen ”Autumn Almanac”, joka oli saanut innoituksensa Ray Daviesin puutarhurista.