stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Belgian Grand Prix 2016
Viikonlopun aikataulu ja sää

| Päivä | Aikataulu> Paik. | Aikataulu>  | Sessio | Sää | Ilma | Rata | Kosteus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 26. elokuuta | 10:00–11:30 | 11:00–12:30 | 1. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 25–27 °C | 26–32 °C | 54–59 % |
| 26. elokuuta | 14:00–15:30 | 15:00–16:30 | 2. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 31 °C | 39 °C | 42–46 % |
| 27. elokuuta | 11:00–12:00 | 12:00–13:00 | 3. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen | 30 °C | 36 °C | 47 % |
| 27. elokuuta | 14:00–15:00 | 15:00–16:00 | Aika-ajot |  Aurinkoinen | 32 °C | 43 °C | 39 % |
| 28. elokuuta | 14:00–16:00 | 15:00–17:00 | Kilpailu |  Puolipilvinen | 25–26 °C | 37–39 °C | 53–58 % |
Lähde:
Aika-ajot

Nico Rosberg ajoi paalupaikalle. Toiseen ruutuun itsensä kiilasi Red Bullin Max Verstappen, josta tuli 18 vuoden ja 321 päivän iässä kaikkien aikojen nuorin eturivistä startannut kuljettaja. Kolmas oli Ferrarin Kimi Räikkönen, neljäs Sebastian Vettel, viides Daniel Ricciardo, kuudes Sergio Pérez, seitsemäs Nico Hülkenberg, kahdeksas Valtteri Bottas, yhdeksäs Jenson Button ja kymmenes Felipe Massa.
Lewis Hamilton sai kaiken kaikkiaan 60 lähtöruutua rangaistusta kolmen voimayksikön vaihtamisesta, sekä vaihdelaatikon vaihtamisesta. Hamilton starttasi ruudusta 21. Hänen takaa lähti kilpailuun ainoastaan Fernando Alonso, jonka aika-ajo jäi kesken teknisen vian vuoksi.
Aika-ajot > Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika (Q1) | Aika (Q2) | Aika (Q3) | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 |  Nico Rosberg | Mercedes | 1.48,019 | 1.46,999 | 1.46,744 | 1 |
| 2 | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-TAG Heuer | 1.48,407 | 1.47,163 | 1.46,893 | 2 |
| 3 | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 1.47,912 | 1.47,664 | 1.46,910 | 3 |
| 4 | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 1.47,802 | 1.47,944 | 1.47,108 | 4 |
| 5 | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull Racing-TAG Heuer | 1.48,407 | 1.48,027 | 1.47,216 | 5 |
| 6 | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 1.48,106 | 1.47,485 | 1.47,407 | 6 |
| 7 | 27 |  Nico Hülkenberg | Force India-Mercedes | 1.48,080 | 1.47,317 | 1.47,543 | 7 |
| 8 | 77 |  Valtteri Bottas | Williams-Mercedes | 1.48,655 | 1.47,918 | 1.47,612 | 6 |
| 9 | 22 |  Jenson Button | McLaren-Honda | 1.48,700 | 1.48,051 | 1.48,114 | 9 |
| 10 | 19 |  Felipe Massa | Williams-Mercedes | 1.47,738 | 1.47,667 | 1.48,263 | 10 |
| 11 | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 1.48,751 | 1.48,316 |  | 11 |
| 12 | 20 |  Kevin Magnussen | Renault | 1.48,800 | 1.48,485 |  | 12 |
| 13 | 21 |  Esteban Gutiérrez | Haas-Ferrari | 1.48,748 | 1.48,598 |  | 18 |
| 14 | 30 |  Jolyon Palmer | Renault | 1.48,901 | 1.48,888 |  | 13 |
| 15 | 55 |  Carlos Sainz Jr. | Toro Rosso-Ferrari | 1.48,876 | 1.49,038 |  | 14 |
| 16 | 94 |  Pascal Wehrlein | Manor-Mercedes | 1.48,554 | 1.49,320 |  | 15 |
| 17 | 12 |  Felipe Nasr | Sauber-Ferrari | 1.48,949 |  |  | 16 |
| 18 | 31 |  Esteban Ocon | Manor-Mercedes | 1.49,050 |  |  | 17 |
| 19 | 26 |  Daniil Kvjat | Toro Rosso-Ferrari | 1.49,058 |  |  | 19 |
| 20 | 9 |  Marcus Ericsson | Sauber-Ferrari | 1.49,071 |  |  | 20 |
| 21 | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 1.50,033 |  |  | 21 |
| 22 | 14 |  Fernando Alonso | McLaren-Honda | Ei aikaa |  |  | 22 |
107 % aika: 1.55,279
Esteban Gutiérrezin sijoitusta pudotettiin viidellä lähtöruudulla koska hän esteli Pascal Wehrleinia lauantain harjoituksissa.
Marcus Ericssonin sijoitusta pudotettiin kymmenellä lähtöruudulla ylimääräisen voimanlähteen osan käyttöönoton takia.
Lewis Hamiltonin sijoitusta pudotettiin 60:llä lähtöruudulla ylimääräisten voimanlähteen osien käyttöönoton takia ja viidellä vaihdelaatikon sinetin murtamisen takia.
Fernando Alonson sijoitusta pudotettiin 60:llä lähtöruudulla ylimääräisten voimanlähteen osien käyttöönoton takia.
Kilpailu

Rosberg piti startissa kärkipaikan. Ferrari -kuljettajat lähtivät ruuduistaan paremmin kuin Max Verstappen, ja olivat hänen edellään ensimmäiseen mutkaan mentäessä. Vettel käänsi ulommaisena kuljettajana mutkaan sisään, törmäten Räikköseen, joka puolestaan osui myös Verstappeniin, joka yritti sisäpuolelta ohitusta Räikkösestä. Kaikki kolme joutuivat tulemaan ensimmäisen kierroksen päätyttyä varikolle. Pascal Wehrlein törmäsi mutkassa 7 Jenson Buttonin perään, jonka seurauksena molempien kilpailu jäi kesken avauskierroksella. Toisella kierroksella Carlos Sainzin vasen takarengas räjähti, ja Sainz joutui keskeyttämään kilpailunsa radan varteen. Virtuaalinen turva-auto tuli radalle. Myös Marcus Ericsson joutui keskeyttämään kilpailun alkukierroksilla.
Kierroksella 6 Renault’n Kevin Magnussen menetti autonsa hallinnan Eau Rouge -mutkassa, ja törmäsi rajusti seinään. Magnussen satutti ulosajossa jalkaansa. Turva-auto tuli radalle. Kierroksella kärjelle jäänyt Räikkönen ajatettiin tämän ansiosta muiden kuljettajien kanssa samalle kierrokselle. Kilpailu keskeytettiin kierroksella 10 punaisella lipulla noin vartiksi. Punaisten lippujen aikana sai vaihtaa renkaat, joka auttoi muutamia kuljettajia, jotka eivät tehneet vielä varikkopysähdystään.
Belgian GP:n voittoon ajoi lopulta Nico Rosberg ennen Daniel Ricciardoa ja Lewis Hamiltonia. Neljänneksi ajoi Nico Hülkenberg, viidenneksi Sergio Pérez, kuudenneksi Sebastian Vettel, seitsemänneksi Fernando Alonso, kahdeksanneksi Valtteri Bottas, yhdeksänneksi Kimi Räikkönen ja kymmenenneksi Felipe Massa.
Mercedeksen voittettua, valmistajan palkinnon otti palkintokorokkeella vastaan Hywel Thomas. Kuljettajien haastattelut palkintokorokkeella suoritti entinen Formula 1 -kuljettaja Mark Webber.
Formula 1.comin virallisessa äänestyksessä päivän kuljettajaksi valittiin Mercedeksen Lewis Hamilton.
Kilpailu > Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 6 |  Nico Rosberg | Mercedes | 44 | 1:44.51,058 | 1 | 25 |
| 2. | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull Racing-TAG Heuer | 44 | +14,113 | 5 | 18 |
| 3. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 44 | +27,634 | 21 | 15 |
| 4. | 27 |  Nico Hülkenberg | Force India-Mercedes | 44 | +35,907 | 7 | 12 |
| 5. | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 44 | +40,660 | 6 | 10 |
| 6. | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 44 | +45,394 | 4 | 8 |
| 7. | 14 |  Fernando Alonso | McLaren-Honda | 44 | +59,445 | 22 | 6 |
| 8. | 77 |  Valtteri Bottas | Williams-Mercedes | 44 | +1.00,151 | 8 | 4 |
| 9. | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 44 | +1.01,109 | 3 | 2 |
| 10. | 19 |  Felipe Massa | Williams-Mercedes | 44 | +1.05,873 | 10 | 1 |
| 11. | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-TAG Heuer | 44 | +1.11,138 | 2 |  |
| 12. | 21 |  Esteban Gutiérrez | Haas-Ferrari | 44 | +1.13,877 | 18 |  |
| 13. | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 44 | +1.16,474 | 11 |  |
| 14. | 26 |  Daniil Kvjat | Toro Rosso-Ferrari | 44 | +1.27,097 | 19 |  |
| 15. | 30 |  Jolyon Palmer | Renault | 44 | +1.33,165 | 13 |  |
| 16. | 31 |  Esteban Ocon | Manor-Mercedes | 43 | +1 Kierros | 17 |  |
| 17. | 12 |  Felipe Nasr | Sauber-Ferrari | 43 | +1 Kierros | 16 |  |
| Kesk. | 20 |  Kevin Magnussen | Renault | 5 | Ulosajo | 12 |  |
| Kesk. | 9 |  Marcus Ericsson | Sauber-Ferrari | 3 | Vaihdelaatikko | 20 |  |
| Kesk. | 55 |  Carlos Sainz Jr. | Toro Rosso-Ferrari | 1 | Rengasrikko | 14 |  |
| Kesk. | 22 |  Jenson Button | McLaren-Honda | 1 | Kolarivaurio (Wehrlein) | 9 |  |
| Kesk. | 94 |  Pascal Wehrlein | Manor-Mercedes | 0 | Kolari (Button) | 15 |  |
Kilpailu > Johtokierrokset

| Nro | Kuljettja | Talli | Kierrokset |
| --- | --- | --- | --- |
| 6 |  Nico Rosberg | Mercedes | 1–44 |
Sijoitukset kilpailun jälkeen

Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty
Muuta

Esteban Oconin uran ensimmäinen kilpailu.
Aiheesta muualla

Belgian GP 2016 - F1-ruutu (Arkistoitu – Internet Archive)
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2016
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia |  Bahrain |  Kiina |  Venäjä |  Espanja |  Monaco |  Kanada |  Eurooppa |  Itävalta |  Britannia |  Unkari |
|  Saksa |  Belgia |  Italia |  Singapore |  Malesia |  Japani |  Yhdysvallat |  Meksiko |  Brasilia |  Abu Dhabi |  |
Formula 1 -luokan Belgian Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Circuit de Spa-Francorchamps (1950–1956, 1958, 1960–1968, 1970, 1983, 1985–2002, 2004–2005, 2007–) Nivelles-Baulers (1972, 1974) Circuit Zolder (1973, 1975–1982, 1984)
Carnophage

| Carnophage> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2006–
Tyylilaji:  brutaali death metal
Kotipaikka:   Ankara, Turkki
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Oral Akyol, murinalaulu   Mert Kaya, kitara   Berkan Başoğlu, kitara   Bengi Öztürk, bassokitara   Onur Özçelik, rummut  
Levy-yhtiö:  Unique Leader Records, 2008–  
Aiheesta muualla
Yhtyeen kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Carnophage on turkkilainen teknisen/brutaalin death metalin yhtye. Sen perustivat kitaristi Mert Kaya ja basisti Bengi Öztürk Ankarassa vuonna 2006. Carnophagen musiikillisia vaikuttajia ovat mm. Nile, Suffocation ja Deeds of Flesh.
Yhtye solmi levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa helmikuussa 2008. Esikoisalbumi, Deformed Future // Genetic Nightmare, julkaistiin 26. elokuuta 2008, minkä jälkeen yhtye jäi vuoteen 2014 ulottuvalle tauolle, jolloin se jatkoi toimintaansa ilman kitaristi Berkan Başoğlua. Carnophagen tuleva toinen studioalbumi Monument julkaistaan 23. syyskuuta 2016.
Jäsenet

Oral Akyol – laulu (2006–)
Mert Kaya – kitara (2006–)
Bengi Öztürk – bassokitara (2006–)
Onur Özçelik – rummut (2006–)
Serhat Kaya – kitara (2014–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Berkan Başoğlu – kitara (2006–?), laulu (2006)
Diskografia

Deformed Future // Genetic Nightmare (2008,  Unique Leader Records)
Monument (2016,  Unique Leader)
Aiheesta muualla

Carnophage Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Carnophage Myspacessa (englanniksi)
Pablo Gargallo

Toinen kahdesta ratsastajapatsaasta Argallon palatsin (nykyinen Pablo Gargallo -museo) edessä Zaragozassa.
Pablo Emilio Gargallo (5. tammikuuta 1881 Maella, Zaragozan maakunta – 28. joulukuuta 1934 Reus, Tarragonan maakunta) oli espanjalainen kuvanveistäjä ja taidemaalari. Häntä pidetään yhtenä katalonialaisen avantgarden merkittävimmistä kuvanveistäjistä.  Hän kehitti omintakeisen tekniikan, jossa loi kolmiulotteisia veistoksia litteistä metallilevyistä tai joskus pahvista tai paperista. Osa näistä teoksista lähentyy minimalismia. Gargallo teki myös perinteisempiä veistoksia marmorista ja pronssista.
Gargallo asui ison osan elämästään Pariisissa Montmartrella, ja työskenteli yhdessä muun muassa Pablo Picasson ja Juan Grisin kanssa. Gargallo teki Picassosta rintakuvan. Gris esitteli Gargallolle nuoren Magali Tartansonin, jonka kanssa Gargallo meni naimisiin vuonna 1915.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pablo Gargallo Wikimedia Commonsissa
P-luokka (hävittäjä)

| P-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 717 t (standardi) 2 286 t (kuormattu)
Pituus:  105 m (kokonaispituus)
Leveys:  11 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  36,75 solmua
Miehistöä:  176 normaalipalveluksessa tai 228 laivueenjohtajana
Aseistus
Meritorjunta:  5 x QF 4"/L45 Mk V -tykkiä yksiputkisina HA.Mk III -asennuksina 4 x 21" torpedoputkea 4 x syvyyspomminheitintä sekä kaksi kiskoa, joihin 70 syvyyspommia
Ilmatorjunta:  4 x QF 2 naulan Mk VIII -ilmatorjuntatykkiä neliputkisena Mk VII -asennuksena jopa 6 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä yksiputkisina P Mk III -asennuksina
P-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjäluokka, jonka muodostivat vuoden 1939 hätäohjelman (engl. War Emergency Program) kahdeksan hävittäjää. Luokan alukset muodostivat aluksi saattuepalveluksessa niin kutsutun 2. hätälaivueen (engl. 2nd Emergency Flotilla). Osa aluksista muutettiin 1950-luvulla sukellusveneidentorjuntafregateiksi.
Alukset

Alukset olivat toisinta edeltäneestä O-luokasta poiketen aiemmasta luokasta lähinnä siinä, että kaikki alukset oli varustettu neljän tuuman ilmatorjuntakykyisillä tykkitorneilla. Torneihin asennettiin pidemmät kilvet miehistön suojan parantamiseksi.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Pakenham (ex -HMS Onslow) | Hawthorn Leslie and Company, Hebburn | 6. helmikuuta 1940 | 28. tammikuuta 1941 | 4. helmikuuta 1942 | upotettu 10. huhtikuuta 1943 |
| HMS Paladin | John Brown and Company, Clydebank | 22. heinäkuuta 1940 | 11. kesäkuuta 1941 | 12. joulukuuta 1941 | Tyypin 16 -fregatiksi 1954 myyty romutettavaksi 25. lokakuuta 1962 |
| HMS Panther | Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan | 5. maaliskuuta 1940 | 28. toukokuuta 1941 | 12. joulukuuta 1941 | upotettu 9. lokakuuta 1943 |
| HMS Partridge | Fairfield | 3. kesäkuuta 1940 | 5. elokuuta 1941 | 22. helmikuuta 1942 | upotettu 18. joulukuuta 1942 |
| HMS Pathfinder (ex- HMS Onslaught) | Hawthorn Leslie | 5. maaliskuuta 1940 | 10. huhtikuuta 1941 | 13. huhtikuuta 1942 | vaurioitunut korjauskelvottomaksi 11. helmikuuta 1945 myyty romutettavaksi 1949 |
| HMS Penn | Vickers Armstrong, Walker | 26. joulukuuta 1939 | 12. helmikuuta 1941 | 10. helmikuuta 1942 | myyty romutettavaksi 31. tammikuuta 1950 |
| HMS Petard (ex- HMS Persistent) | Vickers | 26. joulukuuta 1939 | 12. helmikuuta 1941 | 15. kesäkuuta 1942 | Tyypin 16 -fregatiksi myyty romutettavaksi 1967 |
| HMS Porcupine | Vickers | 26. joulukuuta 1939 | 10. kesäkuuta 1941 | 31. elokuuta 1942 | katkennyt torpedon osuttua 9. joulukuuta 1942 hylky myyty romutettavaksi 1947 |
Pablo Iglesias Turrión

| Pablo Iglesias Turrión |
| --- | --- |

Espanjan toinen varapääministeri
 13. tammikuuta 2020 – 31. maaliskuuta 2021  
Edeltäjä:  Manuel Chaves
Seuraaja:  Nadia Calviño
Espanjan sosiaalisista oikeuksista ja Agenda 2030:stä vastaava ministeri
 13. tammikuuta 2020 – 31. maaliskuuta 2021  
Seuraaja:  Ione Belarra
Podemos-puolueen pääsihteeri
 15. marraskuuta 2014 – 5. toukokuuta 2021  
Seuraaja:  Ione Belarra
Edustajainhuoneen jäsen
 13. tammikuuta 2016 –  
Euroopan parlamentin jäsen
Edeltäjä:  1. heinäkuuta 2014 – 27. lokakuuta 2015
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1978 Madrid, Espanja
Kansalaisuus:  espanjalainen
Ammatti:  poliitikko, politiikan tutkija, lehtori, juontaja
Lapset:  3
Tiedot
Puolue:  Podemos
Muut puolueet:  Unidos Podemos (2016–) Espanjan kommunistinen puolue  (1992–1999)
Kumppani:  Irene Montero
Tutkinnot:  Universidad Complutense de Madrid,  Universidad Carlos III,  European Graduate School
 Nimikirjoitus
Pablo Iglesias Turrión (s. 17. lokakuuta 1978 Madrid) on espanjalainen poliitikko ja politiikan tutkija. Iglesias oli Podemos-puolueen pääsihteeri 2014−2021. Iglesias toimi Pedro Sánchezin hallituksen varapääministerinä ja sosiaalisista oikeuksista ja Agenda 2030:stä vastaavana ministerinä 2020−2021.
Iglesias oli Euroopan parlamentin jäsen 2014–2015. Hän toimi yliopistonlehtorina 2008–2013 Madridin Complutense-yliopistossa.
Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden tohtori (Universidad Complutense de Madrid, 2008). Hän on opiskellut myös Universidad Carlos III:ssa Madridissa ja European Graduate Schoolissa Sveitsissä.
Iglesias on julkaissut runsaasti akateemista kirjallisuutta ja artikkeleita. Hän on juontanut televisiossa ja internetissä La Tuerka ja Fort Apache -keskusteluohjelmia.
Pablo Iglesiasin poliittinen ura alkoi Espanjan kommunistisen puolueen nuorisoliitossa, jossa hän oli jäsenenä 1990-luvulla.
Marraskuussa 2019 pidetyissä ennenaikaisissa parlamenttivaaleissa Podemos sai liittolaisineen (Unidas Podemos) 35 paikkaa ja vaalien jälkeen muodostettiin sosialistien (PSOE) johtama pääministeri Pedro Sánchezin koalitiohallitus, jossa olivat mukana PSOE ja Podemos. Pablo Iglesias tuli yhdeksi hallituksen varapääministereistä vastuualueinaan sosiaaliset oikeudet ja kestävä kehitys.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pablo Iglesias Turrión Wikimedia Commonsissa
Pablo Iglesias Turrión Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Palaeolagus

| Palaeolagus |
| --- | --- |
 Taiteilijan näkemys P. haydenista.
 Oligoseeni  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jäniseläimet Lagomorpha
Heimo::  Jänikset Leporidae
Alaheimo::  †Palaeolaginae
Suku::  †Palaeolagus  Leidy, 1856
Lajit
 †P. burkei Wood, 1940  †P. haydeni Leidy, 1856  †P. hemirhizis Korth & Hageman, 1988  †P. hypsodus Schlaikjer, 1935  †P. intermedius Matthew, 1899  †P. philoi Dawson, 1958  †P. primus Emry & Gawne, 1986  †P. temnodon Douglass, 1901 
Katso myös
   Palaeolagus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Palaeolagus on sukupuuttoon kuollut jäniseläinten suku, joka eli oligoseenilla Pohjois-Amerikassa. Se oli 25 senttiä pitkä ja sen luuranko oli samankaltainen kuin nykyisillä jäniksillä. Sen takajalat olivat kuitenkin hieman lyhyemmät, mikä viittaa siihen ettei se vielä ollut samanlainen juoksija kuin millaisena jänikset nykyään tunnetaan.
Carlton Bost

Carlton Bost (s. 8. huhtikuuta 1975) on yhdysvaltalainen muusikko ja levytuottaja Los Angelesista, Kaliforniasta. Parhaiten Carlton tunnetaan työstään Deadsyn leivissä, hän on myös The Dreamingin, Berlinin ja Orgyn kitaristi.
Musiikkiura

Bost liittyi Deadsy-yhtyeeseen vuonna 2002. Bost oli Deadsyn pitkäaikaisjäsenistöä aina vuoden 2007 oletettuun hajoamiseenselvennä asti. Suoraan Deadsyn kaatumisenselvennä jälkeen hän liittyi The Dreamingiin, jonka kanssa työsti kaksi studioalbumia vuosina 2008-2011 aina lähtöönsä asti. Bost myös liittyi Berliniin vuonna 2005 ja on soittanut yhtyeen kahdella studioalbumilla. Berlinin lisäksi Bost on kiertänyt ja äänittänyt uudelleenkasatun Orgyn kanssa, tuottanut Lunarclickin musiikkia ja tehnyt soololevyn. Vuonna 2013 Bost palasi The Dreamingiin.
Diskografia > Deadsyn kanssa

Commencement - 2002
Phantasmagore - 2007
Diskografia > Berlinin kanssa

4 Play - 2005
Animal - 2013
Diskografia > Lunarclickin kanssa

Toxicology - 2006
Toxic Remixology - 2009
Diskografia > The Dreamingin kanssa

Club Re-Mixes (EP) - 2007
Etched in Blood - 2008
Pre-Op (Mixtape) - 2008
Puppet - 2011
Diskografia > Shades of Scar

The Hollow Season - 2010
Diskografia > Orgyn kanssa

Grime of the Century (single) - 2012
Wide Awake and Dead (EP) - Esituotannossa
Boksarikapina

Boksarikapina (perint.: 義和團運動; yksink.: 义和团运动; pinyin: Yìhétuán Yùndòng) oli Kiinassa 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa puhjennut kiinalaisten kapina länsimaiden kasvanutta taloudellista ja poliittista vaikutusvaltaa vastaan.
Boksarit

Nimensä kapina sai liikkeestä Oikeudenmukaisuuden ja harmonian nyrkki (perint.: 義和團; yksink.: 义和团; pinyin: Yìhétuán), joka oli Shandongissa perustettu salaseura. Länsimaalaiset kutsuivat sen jäseniä nyrkkeilijöiksi, boksareiksi, koska seuran jäsenet harjoittivat taistelulajeja ja voimistelua. Boksarit uskoivat, että he saattoivat saada yliluonnollisen lentokyvyn ja että luodit ja miekat eivät vahingoittaisi heitä. Lisäksi he väittivät, että taivaasta saapuisi miljoonia henkisotureita, jotka auttaisivat kiinalaisia karkottamaan länsimaalaiset.
Aluksi boksarit vastustivat länsimaita myötäillyttä keisari Guangxua ja hallitsevaa Qing-dynastiaa. Tämän vuoksi Kiinan keskushallinto koetti ensin tukahduttaa boksariliikkeen. Guangxu yritti uudistaa ja kehittää keskushallintoa, mutta sadan päivän reformi (11. kesäkuuta – 21. syyskuuta 1898) epäonnistui, kun hänen tätinsä leskikeisarinna Cixi esti uudistukset asettamalla Guangxun kotiarestiin ja anastamalla vallan. Cixi vastusti länsimaalaisten vaikutusvallan kasvua, minkä vuoksi keskushallinnosta tuli boksareille myönteinen, ja vastaavasti boksarit tukivat Qing-dynastian uutta politiikkaa.
Kapina

Keisarillisen armeijan tukemat boksarit hyökkäsivät kesäkuussa 1900 Pekingissä ja Tianjinissa länsimaalaisten kimppuun. Länsivaltojen lähetystöt sijaitsivat Pekingissä samassa kaupunginosassa, ja alueella asui muitakin länsimaalaisia. Länsimaalaiset muodostivat alueesta linnoituksen, johon kaupungin länsimaalaiset vetäytyivät. Saksan lähetystö sijaitsi toisella puolella kaupunkia, ja sen boksarit saivat vallattua. Boksarit murhasivat 20. kesäkuuta Saksan lähettilään Clemens von Kettelerin, ja länsimaat vaativat tapahtumista hyvitystä. Keisarinna Cixi julisti 21. kesäkuuta sodan kaikille länsimaille, mutta alueelliset kuvernöörit ja Shanghain eliitti kieltäytyivät tukemasta häntä. Monet talonpojat kuitenkin nousivat aseisiin ja tukivat boksareita.
Heinäkuusta 1900 lähtien Kiinassa tapettiin 48 katolista lähetyssaarnaajaa ja 18 000 kiinalaista katolilaista. Lisäksi tapettiin 222 ortodoksista kiinalaista, 182 protestanttista lähetyssaarnaajaa ja 500 kiinalaista protestanttia.
Toukokuun lopulla Pekingiin lähetettiin kahdeksan maan muodostama sotilasosasto, jonka vahvuus oli 435 miestä. Nämä joukot puolustivat piiritettyä lähetystöaluetta yhdessä lähetystöjen väen kanssa. Puolustajilla oli käytössä vain yksi tykki. Huonosti aseistautuneet boksarit eivät onnistuneet valtaamaan länsimaalaisten improvisoitua linnoitusta, vaikka länsimaalaiset kärsivät suuria tappioita. Boksarit piirittivät länsimaalaisia 55 päivää 20. kesäkuuta – 14. elokuuta.
Länsimaat lähettivät Pekingiin 2 000 sotilaan osaston 10. kesäkuuta 1900, mutta kapinalliset katkaisivat osaston tien, ja se joutui kääntymään takaisin 200 haavoittuneen kanssa. Retkikunta valtasi kiinalaisen asevaraston, johon se asettui puolustukseen. Boksarit ja keisarilliset joukot piirittivät ja yrittivät vallata asevaraston, mutta puolustus kesti. Lopulta 25. kesäkuuta piirityksen lopetti 1 800 sotilaan kansainvälinen osasto, joka vapautti piiritetyt.
Länsimaat ja Japani muodostivat kahdeksan valtion liittokunnan lyödäkseen boksarikapinan. Muodostettuun rankaisuretkikuntaan kuului yhteensä 55 000 miestä (20 840 japanilaista, 13 150 venäläistä, 12 020 brittiä, 3 520 ranskalaista, 3 420 yhdysvaltalaista, 900 saksalaista sekä italialaisia ja itävaltaunkarilaisia). Retkikunta valtasi Tianjinin 14. heinäkuuta, jonka jälkeen 20 000 miehen osasto lähetettiin 120 kilometrin matkalle kohti Pekingiä. Matkalla oli vastassa 70 000 keisarillisen armeijan sotilasta ja 50 000–100 000 boksaria. Vastarinta oli kuitenkin vähäistä, ja etenemistä haittasi enemmänkin kuuma ja kostea sää. Retkikunta saapui Pekingiin 14. elokuuta ja vapautti piiritetyn lähetystöalueen sekä valtasi kaupungin.
Länsimaalaiset ja Japani rankaisivat ja teloittivat löytämiään boksareita kapinan jälkeen.