stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
IJssel

| IJssel |
| --- | --- |

Alkulähde:  Nederrijn
Laskupaikka:  Ketelmeer (IJsselmeer)
Maat:   Alankomaat
Pituus:  127 km
IJssel on Reinin suuhaara Alankomaissa. Se on Waalin ja Nederrijnin jälkeen kolmanneksi suurin uoma, johon Rein virtaa Alankomaiden puolella. IJssel erkanee Nederrijnista Arnhemin kaupungin kaakkoispuolella ja virtaa 127 kilometriä pohjoiseen kunnes laskee IJsselmeeriin.
IJssel ei ole aina ollut Reinin suuhaara, vaan joet on yhdistetty toisiinsa kanavan kautta. Ensimmäinen kanava rakennettiin mahdollisesti hieman ennen ajanlaskun alkua, kun Nero Claudius Drusus valloitti Reinin ja Elben väliset alueet. Roomalaisaikana joen latinankielinen nimi oli Isala.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta IJssel Wikimedia Commonsissa
Härmän kuntokeskus

| Härmän Kuntoutus Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1984
Toimitusjohtaja:  Jan-Erik Hagfors
Kotipaikka:  Kauhava
Toiminta-alue:  Länsi-Suomi
Toimiala:  terveydenhoito
Tuotteet:  kuntoutus-, työhyvinvointi- ja kylpyläpalvelut
Liikevaihto:  11,4 milj. € (2012)
Henkilöstö:  140
Omistaja:  Pihkahovisäätiö
Kotisivu:  harmankuntokeskus.fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Härmän kuntokeskus on Kauhavan Ylihärmässä sijaitseva kuntoutuskeskus, kylpylä ja hotelli. Härmän kuntokeskus tarjoaa kylpyläpalveluita ja kuntoutuspalveluita. Sen yhteydessä sijaitsee Härmä Golf. Hotellissa on 155 huonetta, ja sen ravintolat Lounatuuli ja Yölintu käsittävät noin 600 asiakaspaikkaa.
Härmän Kuntokeskus on Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakuntien alueita palveleva, työhyvinvointiin ja kuntoutukseen keskittynyt palvelulaitos. Yritys työllistää noin 140 henkilöä.
Härmän Kuntokeskus on perustettu vuonna 1984, ja sitä on laajennettu useaan otteeseen, viimeksi 5,5 miljoonalla eurolla kylpylän osalta vuonna 2011. Laitos aloitti yhdistysmuotoisena, ja yhdistyksen jäseninä oli alueen kuntia, sotaveteraanijärjestöjä ja yrityksiä. 2000-luvun puolivälissä yhdistys muutettiin yhtiöksi nimeltä Härmän Kuntoutus Oy. Osakeyhtiön omistaa Pihkahovisäätiö.
Hurjapäät (vuoden 1953 elokuva)

| Hurjapäät> The Wild One |
| --- | --- |

Ohjaaja:  László Benedek
Käsikirjoittaja:  John Paxton
Tuottaja:  Stanley Kramer
Säveltäjä:  Leith Stevens
Kuvaaja:  Hal Mohr
Leikkaaja:  Al Clark
Pääosat:   Marlon Brando  Mary Murphy  Lee Marvin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Stanley Kramer Productions  Columbia Pictures 
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  30. joulukuuta 1953
Kesto:  79 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hurjapäät (The Wild One) on yhdysvaltalainen László Benedekin ohjaama biker-elokuva vuodelta 1953. Elokuvassa Marlon Brando näyttelee pikkukaupunkiin saapuvan moottoripyöräjengin johtajaa. Kilpailevan jengin johtajaa näyttelee Lee Marvin.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Marlon Brando  | … |  Johnny Strabler ja kertoja   |
|  Mary Murphy  | … |  Kathie Bleeker   |
|  Robert Keith  | … |  Harry Bleeker   |
|  Lee Marvin  | … |  Chino   |
|  Jay C. Flippen  | … |  sheriffi  Stew Singer   |
|  Peggy Maley  | … |  Mildred   |
|  Hugh Sanders  | … |  Charlie Thomas   |
|  Ray Teal  | … |  Frank Bleeker   |
Aiheesta muualla

Hurjapäät Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Wild One Variety.  31.12.1952. Viitattu 30.5.2022. (englanniksi)
Luban, Milton: ‘The Wild One’: THR’s 1953 Review The Hollywood Reporter.  30.12.2016. Viitattu 30.5.2022. (englanniksi)
Ilpo Kuusela

Ilpo Johannes Kuusela (s. 24. joulukuuta 1960 Paattinen) on aktiiviuransa päättänyt keskimatkan juoksija. Hän edusti vuodesta vuodesta 1988 lähtien Saarijärven Pullistusta ja hänen valmentajanaan toimi Jorma Valo.
Kalevan kisoista Kuusela saavutti pronssia 800 metrin juoksusta vuonna 1984. Viestijuoksun SM-kilpailuista hän saavutti 4 x 800 metrin viestijuoksusta kolme pronssia vuosina 1983, 1984 ja 1985 sekä hopeaa vuonna 1986 ja 4 x 1 500 metrin viestijuoksusta kaksi kultaa vuosina 1984 ja 1989, kolme hopeaa vuosina 1988, 1990 ja 1994 sekä kaksi pronssia vuosina 1986 ja 1993. Lisäksi Kuusela oli mukana maastojuoksun SM-kilpailuissa saavuttaen lyhyen matkan joukkuekilpailun hopeaa vuonna 1985 sekä pronssia vuonna 1989.
Virallisissa kilpailuissa Kuusela ei ole esiintynyt vuoden 2004 jälkeen.
H’arkivskan metroasema

| H’arkivska (Харківська) |
| --- | --- |

 Kiovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Syretsko-Petšerska-linja
Sijainti:  50°24′3″N, 30°39′8″E
Paikkakunta:  Kiova, Ukraina
Avattu:  28. joulukuuta 1994
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
H’arkivska (ukr. Харківська) on yksi Kiovan metron asemista. Se avattiin 28. joulukuuta 1994.
Galleria

Aseman lippuhalli
Asemalaituri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta H’arkivskan metroasema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Poznjaky ▷ Syretsin metroasema |  |  Syretsko-Petšerska-linja |  | Vyrlytsja ▷ Tšervonyi h’utir |
muokkaa wikidataa
Impasenniemi

Impasenniemi on kylä Kangasniemellä. Impasenniemessä asuu paljon kesäasukkaita.[lähde? ] Impasenniemessä tomii kaksi yritystä: Veljekset Hokkanen Oy ja Viilukolmio Oy.[lähde? ]
Iivari Kaukoranta

| Iivari Kaukoranta> Ivar Alarik Litton |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. tammikuuta 1884 Turku
Kuollut: 24. huhtikuuta 1967 Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  taiteilija, kylttimaalari
Iivari Alarik Kaukoranta (vuoteen 1906 saakka Litton; 26. tammikuuta 1884 Turku – 24. huhtikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.
Kaukoranta opiskeli Turun piirustuskoulun valmistavalla luokalla lukuvuoden 1909–1910 ja malliluokalla lukuvuoden 1910–1911. Koulun johtaja oli Kaukorannan opiskeluaikana professori ja kuvataiteilija Victor Westerholm. Luokkatoverina hänellä oli mm. Asti Vermanen.
Kaukorannan teokset ovat pääasiassa maisemamaalauksia, mutta hän maalasi myös laatukuvia ja muotokuvia. Kaukorannan teoksia on esitelty 1900-luvun alussa useampana vuonna Turun Taideyhdistyksen vuosinäyttelyissä, Kaukorannan omissa yksityisnäyttelyissä sekä 1916 yhteisnäyttelyssä Yrjö Forsénin kanssa Tampereella.
Maalaustaiteen ohella Kaukoranta oli harrastajanäyttelijä- ja laulaja. Hän esiintyi usein turkulaisen Raittiusyhdistys Toivo II:n tilaisuuksissa. Vuonna 1918 hän esiintyi myös osana näyttelijä Onni Savolan kiertuetta.
Teoksia

Perunamaalla (1915), Teoksen sai arvonnassa 1915 agronomi Selim Liipola.
Elopellolla (1916)
Moottorivene (1917)
Talvimaisema (1918)
Maaliskuun päivä (1920)
Ilkka Kinnunen

Ilkka Kinnunen vuonna 2010.
Ilkka Kinnunen on suomalainen voimamies, joka on osallistunut useisiin kotimaisiin ja kansainvälisiin voimamieskilpailuihin. Ilkka Kinnunen on toinen Strongman Champions Leaguen perustajista. Sarja perustettiin vuonna 2007. Sarjassa on osakilpailuja yhteensä 16, kuudessatoissa eri maassa. Kinnusella on kaksi lasta.
Iivari Wallenius

Iivari Valdemar Wallenius, sukunimi vuodesta 1905 Vanaja (30. syyskuuta 1869 Hämeenlinna – 17. helmikuuta 1937 Turku) oli suomalainen rehtori ja suomentaja.
Walleniuksen vanhemmat olivat muurari Oskar Wallenius ja Maria Fredrika Fräntilä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1890 Hämeenlinnan lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1894 ja maisteriksi 1895. Wallenius opiskeli turkkilaista filologiaa Kazanin yliopistoissa 1896 ja harjoitti kieliopisntoja Moskovan yliopistossa 1898–1900. Hän teki myös tutkimusmatkat Itä-Siperiaan 1896 sekä Siperiaan, Turkestaniin ja Kiinaan 1897.
Wallenius toimi Turun suomalaisessa reaalilyseossa venäjän kielen lehtorina 1904–1937 ja hän oli myös koulun rehtorina vuodesta 1920 alkaen. Wallenius toimi lisäksi Turun kauppaopiston suomen- ja venäjänkielen opettajana 1910–1920 ja hän oli Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä 1918–1925.
Wallenius julkaisi tutkielman "Uhritoimitus Abakanin arolla" ja hän suomensi venäjänkielisiä kertomuksia ja novelleja.
Wallenius oli naimisissa vuodesta 1903 Bertha Hagelbergin kanssa.
Suomennoksia

Nimellä Iivari Wallenius:
Leo Tolstoi : Sota ja rauha : historiallinen romaani. 1 osa. WSOY 1905 (Kirja Project Gutenbergissä)
Leo Tolstoi : Sota ja rauha : historiallinen romaani. 2 osa. WSOY 1905 (Kirja Project Gutenbergissä)
Iivari Suosalo

Iivari Martinpoika Suosalo (s. 16. elokuuta 1995)[lähde? ] on helsinkiläinen musiikintekijä.
Suosalo varttui Helsingissä näyttelijä Martti Suosalon ja dokumentaristi Virpi Suutarin esikoisena.
Suosalo esiintyi lapsena poikakuoro Cantores Minoresissa ulkomaita myöten. Laulamisen lisäksi oppi soittamaan pianoa ja rumpuja jo varhaisella iällä.
Suosalo valmistui Sibelius-lukiosta vuonna 2014. Hetken hän opiskeli myös Pop & Jazz Konservatoriossa, mutta työkiireiden tähden koulu sai jäädä.
Suosalo toimii A&R-henkilönä Warner Musicilla muun muassa Benjamin Peltoselle ja Abreulle ja tämän lisäksi hän soittaa Vestan bändissä[lähde? ] sekä Roope Salminen & Koirat -yhtyeessä. Suosalo toimii myös biisinkirjoittajana Helsinki Music Companyssa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Luettelo Iivari Suosalon tekemistä kappaleista Fono-äänitetietokannassa
Iivari Porkkala

Joonas Iivari Porkkala (23. joulukuuta 1882 Jalasjärvi – 19. syyskuuta 1966 Lapua) oli suomalainen leipuri, maallikkosaarnaaja ja kristillinen kirjailija.
Porkkala toimi vuosina 1929–1946 vuonna 1923 perustetun Kauhavan kansallisseurakunnan saarnaajana. Seurakunnan perustamisen syinä olivat Kauhavan kirkon palo joulupäivänä 1921, heränneitten ja evankelisten väliset kiistat sekä kirkollisverojen korotus. Seurakunnan toiminta päättyi 1946 jolloin myös Porkkala palasi takaisin evankelis-luterilaisen kirkkoon.
Iivari Porkkala oli naimisissa kolme kertaa. Ensimmäisestä vuonna 1907 solmitusta avioliitostaan Maria Sofia Saarelan (1881–1945) kanssa hänellä oli 10 lasta. Porkkalan toinen puoliso oli Hilma Aleksandra Laaksonen (s. 1894) ja kolmas puoliso Senja Lyyli Vainionpää (1898–1986).
Teoksia

Raamatulliset lopun merkit ja silmäys ijäisyyteen. Otto Andersinin kirjapaino, Pori 1933
Ilmestyksen salaisuutta : maasta nouseva peto, eli viimeisen ajan Antikristus : puhuva pedon kuva ja pedon merkki : Kristuksen tuomio ja valtakunta. Tekijä, Forssa 1935
10 hengellistä uutta laulua ; runoili Iivari Porkkala. Tekijä, Kauhava 1938
Tulevaisuuden näky eli merkillinen ennustus vuosisadan vaiheessa : esitetty Juha Pelliselle Amerikassa 1898. Kirjoittaja, Kauhava 1938
Varoituksia ja ilmestyksiä isänmaan kohtalosta. Lapua 1940
Nostradamuksen ihmeelliset ennustukset maailman sodasta ja Euroopan kohtalosta ; kok. Iivari Porkkala. Lapua 1941
Silmäyksiä ja selityksiä Johanneksen ilmestyksen salaisuuksiin. 1 . osa. Lapua 1942
Aukenevaa salaisuuksien kirjaa eli silmäyksiä Johanneksen ilmestykseen. 2. osa. Tekijä, Lapua 1942
Suuren ilmestyksen täyttyviä salaisuuksia : seitsenkertainen soitto. 3. osa. Lapua 1945
Kahden uskovaisen miehen väittely aikuis- ja lapsikasteesta. Lapua 1951
Hildor Lundvik

Hildor Lundvik
Hildor Lundvik (6. maaliskuuta 1885 Hille – 24. tammikuuta 1951 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, kuoronjohtaja, laulupedagogi ja urkuri.
Elämä ja ura > Varhaiset vaiheet

Lundvik syntyi lääninrovasti Johan Vilhelm Lundvikin ja tämän puolison Hilda Nordendahlin poikana. Hän aloitti oikeustieteen opiskelun Uppsalassa, mutta siirtyi Tukholman kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun ja valmistui musiikkipedagogiksi vuonna 1912. Lundvik aloitti työskentelyn lauluopettajana vuoden 1913 aikana. Vuonna 1919 hän valmistui Västeråsissa suorittamistaan urkujensoiton opinnoista. Lundvikin varhaisimmat sävellykset ovat hänen Uppsalassa viettämiltään ajoilta. Vuonna 1909 hän sijoittui kolmanneksi Sällskapet för svenska kvartettsångens befrämjanden järjestämässä kilpailussa sävellyksillään Vägens vindar ja Sorg.
Vuosina 1924–1925 Lundvik työskenteli siirtymäkauden ajan kanttorina Saksalaisessa kirkossa ja vuosina 1926–1927 tilapäisenä kanttorina Kustaa Vaasan kirkossa. Vuodesta 1928 hän toimi vakituisena kanttorina Pyhän Yrjänän seurakunnassa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1949. Lundvik seurasi vuonna 1925 Emil Careliusta Stockholms Allmänna Sångförening -mieskuoron johdossa. Hänen seuraajakseen tuli vuonna 1928 Axel Nylander. Vuonna 1930 Lundvikista tuli Bellmanskörenin kuoronjohtaja, jona hän toimi vuoteen 1950 asti. Vuodesta 1932 hän toimi lisäksi mieskuorojen kattojärjestö Stockholms sångarförbundin toisena kuoronjohtajana Bror Arrheniuksen ollessa ensimmäisen kuoronjohtajan asemassa. Vuonna 1935 Lundvikista tuli Stockholms sångarförbundin ensimmäinen kuoronjohtaja. 21. toukokuuta 1934 järjestön 25-vuotisjuhlia vietettiin Skansenilla Lundvikin kantaatin Sången kantaesityksen merkeissä. Kantaatti osoittautui menestysteokseksi. Vuonna 1939 järjestö osallistui Eriksdalshallen-urheilutilan käyttöönvihkiäisiin; tässä yhteydessä Lundvik sai kultaisen ja timanttisen palvelusmitalin.
Vuonna 1940 Lundvikille myönnettiin Litteris et Artibus. Vuonna 1941 hän jätti tehtävänsä Stockholms sångarförbundin ensimmäisenä kuoronjohtajana. Hän kuoli tammikuussa 1951. Hänelle omistettu muistokivi paljastettiin Saltsjöbadenissa 14. kesäkuuta 1953.
Elämä ja ura > Tuotanto

Lundvik tunnetaan parhaiten kuoroteoksistaan, joista useimmin esitettyjä ovat olleet Som ett blommande mandelträd, Det första vårregnet ja Verlaine-stämning. Kuoroteostensa ohella Lundvik sävelsi soololauluja, pienimuotoisia orkesteriteoksia ja muuta instrumentaalimusiikkia.
Lundvikin varhaisiin lauluihin kuuluvat muiden muassa Lotusblomman (1915, sanat: Sigurd Agrell) ja En skymningens visa (1920, sanat: Bengt E. Nyström). Myöhempään tuotantoon kuuluu lukuisia hengellisiä lauluja, jotka olivat aiempia lauluja yksinkertaisempia sekä piano- että lauluosuuksiltaan. Näihin lauluihin kuuluvat Ida Granqvistin sanoihin sävelletyt ja vuonna 1939 julkaistut Än en dag, Helgsmålsringning ja På rosor gå vi fram.
Wilhelm Peterson-Berger kirjoitti marraskuussa 1921 Lundvikin pianokappaleiden vihosta arvion, jossa totesi osioiden olevan melodisesti selviä ja muistuttavan Emil Sjögrenin tyyliä. Lundvikin musiikkia on kuvattu myös romanttiseksi ja impressionistiseksi.
Elämä ja ura > Yksityiselämä

Lundvik oli naimisissa Johanna Magdalena Näsmanin kanssa.
Informaatiofysiikka

Informaatiofysiikka on fyysikko John Wheelerin keksimä hypoteettinen käsite.
Informaatiofysiikan sanotaan olevan luonteeltaan liki panpsykismiä pyrkiessään tutkimaan sekä selvittämään miten ihmisen tietoisuudella voi olla yhteys ympäristön syvimpiin perusrakenteisiin.
II Most Wanted

| ”II Most Wanted” Beyoncé ja Miley Cyrus |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Cowboy Carter
 Julkaistu: 26. huhtikuuta 2024
 Tekijä(t):  Beyoncé  Miley Cyrus  Ryan Tedder  Michael Pollack 
 Tuottaja(t):  Beyoncé  Miley Cyrus  Shawn Everett  Jonathan Rado  Michael Pollack 
 Tyylilaji: Country
 Kesto: 03.28
 Levy-yhtiö: Parkwood Entertainment Columbia Records
Beyoncén muut singlet
| ”16 Carriages” 2024 | ”II Most Wanted” 2024 |   |
II Most Wanted on yhdysvaltalaisten laulajien Beyoncén ja Miley Cyrusin kappale joka julkaistiin Parkwood Entertainmentin ja Columbia Recordsin kautta. Kappale julkaitiin Beyoncén kahdeksannen studioalbumin Cowboy Carterin kolmantena singlenä 26. huhtikuuta 2024.
Beyoncé ja Cyrus kirjoittivat kappaleen yhdessä Ryan Tedderin ja Michael Pollackin kanssa. Kappeletta ovat olleeet tuottamassa Pollack, Shawn Everett ja Jonathan  Rado.
Kappaleet

II Most Wanted - Suoratoisto/digitaalinen lataus
II Most Wanted – 3.28
Infokondria

Infokondria (engl. infochondria) on ilmiö, jossa henkilö haluaisi omaksua enemmän tietoa kuin mihin kokee pystyvänsä. Toisin sanoen hän kokee aivojensa ylikuormittuneen. Tämä haittaa uuden oppimista ja omaksumista. Paras hoitokeino tilaan on hyväksyä, että kaikkea ei voi osata tai oppia ja lakata harmittelemasta kaikkea sitä tietoa ja taitoa, jota emme ole ehtineet oppimaan.
Infokondria täytyy myös erottaa informaatioähkystä, joka on ahdistusta suuresta tietomäärästä. Toisin kuin infoähkyssä, infokondriassa oma rajallisuus nähdään ongelmana - ei tiedon suuri määrä. Infokondriaa potiessaan henkilö tunnistaa oman rajallisuutensa, mutta haluaisi kyetä omaksumaan enemmän. Informaatioähkyssä henkilökohtainen omaksumisen raja on tullut vastaan.
Infokondrian kokemisen riskiä lisäävät esimerkiksi huonolaatuinen uni, elämäntilanne ja työhön tai rahaan liittyvät huolet.
Tanskalainen kirjailija Carsten Graff käytti infokondria-termiä ensimmäisen kerran vuonna 1999.
Hildur Koskimies

Hildur Koskimies, vuoteen 1907 Forsman (2. heinäkuuta 1861 Jurva – 17. maaliskuuta 1960) oli suomalainen koulunopettaja ja suomentaja.
Hildur Koskimiehen vanhemmat olivat rovasti Oskar Wilhelm Forsman ja tämän toinen puoliso Maria Gustava Ahlholm. Koskimies kävi koulua Vaasassa ja Helsingissä, valmistui tyttökoulusta 1879 ja sai päästötodistuksen ruotsalaisesta jatko-opistosta 1881. Koskimies suoritti sitten tutkintoja eri opetusaineissa ja vuonna 1891 auskultoinnin jälkeen hän suoritti käytännölliset opettajakokeet. Hän teki opintomatkoja Saksaan ja Sveitsiin.
Koskimies oli Porin suomalaisen yksityisen tyttökoulun saksan kielen ja historian opettajana vuodesta 1881 ja koulun tultua valtion haltuun 1919 sen seuraajaksi perustetun Porin tyttölyseon saksan kielen nuorempana lehtorina 1921–1931. Hän jäi eläkkeelle 1931. Koskimies suomensi useita teoksia ja hän kirjoitti uskonpuhdistaja Martti Lutherin puolison Katharina von Boran elämäkerran.
Teokset

En helig förpligtelse. Helsingfors 1903
Katarina von Bora : Lutherin puoliso, WSOY, 1918.
Porin suomenkielinen yksityistyttökoulu 1880-1920 : muistojulkaisu. toimittanut Hildur Koskimies. Satakunnan kirjateollisuus, 1920
Suomennoksia

Nimellä Hildur Forsman:
Karl Gustaf Rosendahl : Lemun rannalla: laulunäytelmä kahdessa kuvaelmassa. Palander, Pori 1885
Erik Tollstadius : Kultainen aarrearkkunen: otteita hänen saarnoistaan. Satakunnan kirjakauppa, Pori 1901
Hans Lassen Martensen : Jokapäiväiseksi hartaudeksi, kootut piispa Martensenin saarnoista; suomennos tanskan kielestä. G. W. Edlund, Helsinki 1901
Cecilia Ulrika Laura Lovisa Bååth-Holmberg : Historian Kuvastosalista: tositarinoita nuorisolle. G. W. Edlund, Helsinki 1904, alkuteos I häfdernas hall
Nimellä Hildur Koskimies:
Theodor Grünewald : Opettajakutsumuksen ihanteellisuudesta ; toisesta saksankielisestä painoksesta suomentanut H. K. Karjalan kirjakauppa, Sortavala 1907
André Theuriet : Kuvia ja kertoelmia: valikoima maalaisjutelmia ; suomentaneet H. ja I. Koskimies. Kansa, Hämeenlinna 1909
Helene Stökl : Herran palveluksessa: neljä elämäkertaa ; toisesta saksalaisesta painoksesta suomentanut Hildur Koskimies. Wäinämöisen kirjakauppa, Tampere 1909
Muita käännöksiä

"Christ lag in Todesbanden" : kantat af J. S. Bach; övers. och förklaringar av H. K. Helsingfors 1916
Ilpo Kytösalmi

Ilpo Arto Kytösalmi (s. 14. tammikuuta 1946 Ruokolahti) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija.
Ilpo Kytösalmi valittiin vuoden lukkariksi 1970 ja vuoden parhaaksi pelaajaksi 1971. Hänet tunnettiin myös nimellä "maneesin taikuri". Itä-Länsi -otteluita Kytösalmelle kertyi kaikkiaan 13 ja Liitto-Lehdistö -otteluun hän osallistui yhdeksän kertaa. Suomen mestaruuden Kytösalmi voitti Imatran Pallo-Veikkojen joukkueessa 1977 ja 1978.
Saavutukset > Pelaajana

2 SM-kultaa: 1977, 1978
1 SM-pronssi: 1973
13 Itä-Länsi-ottelua: 1969-1979, 1981-1982
Vuoden lukkari: 1970
Vuoden pesäpalloilija: 1971
IKBAL

IKBAL eli Ismon Karkean Brutaalit Aavikko Levyt on Läjä Äijälän Torniossa vuonna 1979 perustama levy-yhtiö, joka julkaisi muun muassa Aavikon koneen ja moottorin kaksi ensimmäistä singleä, Terveiden Käsien levyt Rock laahausta vastaan ja II, jotka ovat ensimmäisiä tunnettuja suomalaisia hardcore punk-julkaisuja sekä Billy Boysin kaksi ensimmäistä singleä.
IKBALin ensimmäinen julkaisu oli monotonisia äänimaailmoja esitelleen Aavikon kone ja moottori -trion single Karavaani ja vuotta myöhemmin ilmestyi Rakkaudella sinulle. IKBALin ensimmäiset julkaisut ovat yksipuolisia 7" singlejä tai EP:tä.
Levyttäneitä

Aavikon kone ja moottori
Billy Boys
Ray Gun
Ripping Art
Rutto
Several Species Of Small Furry Animals
Sorto
Terveet Kädet
The Sultans
Aiheesta muualla

IKBALin julkaisemat levyt Suomen Äänitearkistossa (Arkistoitu – Internet Archive)
IKBAL finnmusic.netissä
II kaupunginosa (Turku)

| II kaupunginosa - Vartiovuori> II stadsdel - Vårdberget |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa II kaupunginosa - Vartiovuori korostettuna.  Turun kaupunginosat
Kaupunki:  Turku
Suuralue:  Keskusta
Väkiluku:  3 157 (31.12.2016)
Postinumero(t):  20500, 20700
II kaupunginosa on yksi Turun keskustan numeroiduista kaupunginosista. Se sijaitsee Aurajoen itäpuolella Uudenmaankadun ja Kaskenkadun välissä. Kaakossa se rajautuu Kunnallissairaalantiehen. Kaupunginosa muodostaa osan Turun historiallista keskustaa, ja siellä sijaitsee monia historiallisia ja kulttuurinähtävyyksiä, kuten Luostarinmäen käsityöläismuseo, Aboa Vetus & Ars Nova -museot sekä Vanha Suurtori. Myös Vartiovuorenmäen puistoalue on II kaupunginosassa.
Vartiovuoren tähtitorni nähtynä Nunnakadulta käsin. Vasemmalla Rettigin entinen tehdas ja Kåren.
Kaupunginosan väkiluku oli 3 157 vuoden 2016 lopussa. Kaupunginosan väestöstä alle 15-vuotiaita oli 7,4 %, 15–64-vuotiaita 69,8 % ja yli 64-vuotiaita 22,8 %. Äidinkielenään suomea puhui 80,1 % kaupunginosan asukkaista, ruotsia 16,1 % ja muita kieliä 3,9 %. II kaupunginosassa on enemmän suomenruotsalaisia kuin missään muussa Turun kaupunginosassa, ja siellä sijaitsee myös kaupungin ainoa ruotsinkielinen lukio: Katedralskolan i Åbo.
II kaupunginosalle annettiin ruutukaava-aluetta perustettaessa nimeksi Vårdberget. Roomalaisin numeroin merkityistä kaupunginosista ei kuitenkaan virallisesti käytetä kirjoitettuja nimiä, vaikka nimiä ei koskaan ole kumottu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta II kaupunginosa Wikimedia Commonsissa
Turun suuralueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Suuralueet: Kaupunginosat suuralueittain
1. Keskusta: I kaupunginosa · II kaupunginosa · III kaupunginosa · IV Martti · V Itäranta · VI kaupunginosa · VII kaupunginosa · VIII Port Arthur · IX Länsiranta · Iso-Heikkilä · Korppolaismäki1 · Kupittaa · Kurjenmäki · Mäntymäki · Nummi2 · Pihlajaniemi3 · Ruissalo · Turun satama · Vähäheikkilä4
2. Hirvensalo-Kakskerta: Friskala · Haarla · Illoinen · Jänessaari · Kaistarniemi · Kakskerta · Kukola · Lauttaranta · Maanpää · Moikoinen · Oriniemi · Papinsaari · Pikisaari · Satava · Särkilahti · Toijainen
3. Skanssi-Uittamo: Harittu · Ilpoinen · Ispoinen · Katariina · Koivula · Korppolaismäki1 · Luolavuori · Peltola · Pihlajaniemi3 · Puistomäki · Skanssi · Uittamo · Vasaramäki · Vähäheikkilä4
4. Varissuo-Lauste: Huhkola · Lauste · Vaala · Varissuo
5. Nummi-Halinen: Itäharju · Kohmo · Koroinen · Kurala · Halinen · Nummi2 · Oriketo · Pääskyvuori · Räntämäki
6. Runosmäki-Raunistula: Kaerla5 · Kastu · Kärsämäki · Raunistula6 · Runosmäki7
7. Länsikeskus: Kaerla5 · Kähäri · Mälikkälä · Pitkämäki · Runosmäki7 · Ruohonpää · Teräsrautela · Vätti
8. Pansio-Jyrkkälä: Artukainen · Pahaniemi · Pansio · Perno
9. Maaria-Paattinen: Haaga · Jäkärlä · Koskennurmi · Lentokenttä · Metsämäki · Moisio · Paattinen · Paimala · Saramäki · Tasto · Urusvuori · Yli-Maaria
Huomautukset:  1: Korppolaismäki kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 2: Nummi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Nummi-Haliseen. 3: Pihlajaniemi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 4: Vähäheikkilä kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 5: Kaerla kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 6: Raunistula kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 7: Runosmäki kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen.
Ilkka Keltanen

Ilkka Keltanen (s. 12. syyskuuta 1936)[lähde? ] on suomalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi opettaja Pentti Rautajärven roolissa elokuvassa Akseli ja Elina. Hän on myös käsikirjoittanut ja ohjannut pari hiihtoaiheista dokumenttielokuvaa 1960- ja 1970-luvuilla.
Keltanen asuu Helsingin Myllypurossa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Ilkka Keltanen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)