Ho Tši Minh
Elämäkerta > Pohjois-Vietnam

Japanin liityttyä vuonna 1941 toiseen maailmansotaan se miehitti suuria alueita Itä-Aasiasta, myös Indokiinan. Ho palasi tällöin Vietnamiin ja perusti kommunistisen Việt Minh -itsenäisyysliikkeen. Sodan aikana Việt Minh järjesti terrori-iskuja sekä Vichyn hallitusta että japanilaismiehittäjiä vastaan. Ollessaan Kiinassa Tšiang Kai-šekin johtama kuomintanghallitus pidätti hänet. Ho vapautettiin vuonna 1943, minkä jälkeen hän palasi Vietnamiin.
Vuonna 1945 Japani antautui ja vetäytyi Vietnamista. Hosta tuli Vietnamin väliaikaisen hallituksen puhemies ja hän julisti maansa 2. syyskuuta 1945 itsenäiseksi Vietnamin demokraattiseksi tasavallaksi. Hän pakotti keisari Bảo Đạin luopumaan kruunusta. Itsenäisyysjulistusta ei tunnustettu länsimaissa.  Ho vetosi Yhdysvaltoihin, mutta presidentti Harry Truman ei vaivautunut lukemaan tämän kirjeitä. Väliaikaisen hallituksen sisällä syntyi väkivaltaan johtaneita erimielisyyksiä: Perustuslaillisen puolueen johtaja Ngo Dinh Khoi ja muita surmattiin, muun muassa trotskilaisia sekä anti-stalinistisia kommunisteja. Ranskan siirtomaa-armeija pyrki estämään Vietnamin itsenäistymisen väkivalloin, ja maassa käytiin kiivaita taisteluita. Ranskan joukkoja johti brittikenraali Sir Douglas Gracey. Việt Minhin johtajat julistivat 24. syyskuuta yleislakon.
Vuonna 1946 Ho matkusti ulkomaille saadakseen tunnustuksia maansa itsenäisyydelle. Poliittiset puolueet kiellettiin ja länsimielinen oppositio vaiennettiin. Noin 25 000 ei-kommunistista nationalistia vangittiin ja 6 000 pakeni maasta. Tuhansia kommunistien poliittisia vastustajia surmattiin erityisesti niin sanotuilla kuolemanleireillä.
Politiikan tutkija R. J. Rummel on arvioinut, että kuolemanleireillä teloitettiin 24 000 ihmistä vuosina 1945–1956. Vietnamin maanomistusolojen asiantuntija Lam Thanh Liem puolestaan on arvioinut, että Hon maareformin yhteydessä teloitettiin 120 000 – 200 000 ihmistä. Eräiden lähteiden mukaan 30 % teloitetuista "maanomistajista" oli kommunistisen puolueen jäseniä. Maanomistajiksi luokiteltiin 5,68 % väestöstä, ja suurin osa koki teloitusta lievemmän rangaistuksen. Aikalaislähteiden mukaan Hon vastustajat murhattiin kolmella tavalla: heidät ammuttiin, heidän päänsä leikattiin irti tai heidät hakattiin kuoliaiksi. Hon politiikan kuolonuhrien määrää lisäsi se, että hänen vastustajiensa perheenjäsenet näännytettiin nälkään. Hoang Van Chin arvion mukaan kaikkiaan 500 000 pohjoisvietnamilaista sai surmansa Hon politiikan seurauksena.
Vuoden 1945 syyskuussa 200 000 lännen puolella taistelevaa nationalistista kiinalaista saapui Hanoihin. Kiinalaisen kenraali Lu Hanin kanssa tehdyssä sopimuksessa Ho lupasi lakkauttaa kommunistisen puolueen, järjestää vaalit ja perustaa koalitiohallituksen. Kun Tšiang Kai-šek neuvotteli Shanghaissa ranskalaisten kanssa Vietnamin tilanteesta, Hon oli pakko 6. maaliskuuta 1946 allekirjoittaa liittosopimus Ranskan kanssa. Sen mukaan Vietnamista tulisi itsehallinnollinen alue ja se liittyisi ranskalaismieliseen Indokiinalaiseen federaatioon. Hon tarkoituksena oli saada nationalistiset kiinalaiset pois Vietnamista. Tämä sopimus raukesi kuitenkin pian. Tämän jälkeen vietnamilaisten taistelut ranskalaisia miehittäjiä vastaan alkoivat.