stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alfa Romeo BAT
B.A.T. 7

Sensaation aiheuttanutta, ja niin muotoilijan kuin korittajankin maailmanmaineeseen singonnutta "B.A.T. 5":ttä seurasi vuonna 1954 jälleen Torinon autonäyttelyssä esitelty B.A.T. 7 edelleen tutkimustyön kautta hiotulla, entistäkin radikaalimmalla aerodynamiikalla, missä siivet kietoutuivat lähes matkustamon jättöpinnan ympäri. Siipien takaosaan oli lisätty aukko sisä- ja ulkopinnan paine-erojen tasaamiseksi, jotta siivet eivät joutuisi hallitsemattomaan flutter-värinäliikkeeseen. Tämä B.A.T. 7  pääsi monen ajankohdan autolehden kuten sveitsiläisen Automobil-Revue -lehden kansikuvaan. Väliin jääneet järjestysnumerot 6 ja sittemmin 8 tarkoittivat jälleen aerodynamiikan koemalleja.
B.A.T. 9d

Vuonna 1955 Torinossa esiteltiin B.A.T. 9 (nimitetty myös B.A.T. 9d :ksi), jonka muotoilussa oli aiemmista koeautoista poiketen jo pohdittu käytännöllisyyttä. Esimerkiksi tunnusomaiset, takaikkunan näkymää aiemmissa B.A.T. -koeautoissa rajoittaneet, matkustamon ja korin laminaarisen ilmavirtauksen aikaan saaneet siivet oli typistetty merkittävästi pienemmiksi, jo lähes aikakauden "siipiautojen" kaltaisiksi. Myös sen jäähdyttimen ilmanottoaukot sekä pleksilasi-kuvuilla varustetut ajovalot (aiemmin ne oli piilotettu avautuvien luukkujen taa) olivat lähestyneet tavanomaisia automalleja, ja B.A.T. 9:ssä oli nyt Alfa Romeon tyypillinen kolmio-koriste Biscione-käärmetunnuksella keskellä maskia. Biscione on Visconti-suvun vaakunassa kuvattu myyttinen käärme, mikä esiintyy paitsi Alfa Romeon logossa myös Milanon vaakunassa ja esimerkiksi jalkapalloklubi Inter Milano:n logossa. Kaikkien kolmen B.A.T.-koeauton jo vuonna 1989 saman omistajan kokoelmiin tullut triptyykki on myyty Sotheby`s - huutokaupassa New Yorkissa 28.10.2020 peräti 14 840 000 dollarin yhteishinnalla.
2008 Bertone B.A.T. 11 dk

Bertone palasi aiheeseen vuonna 2008 Genevessä autonäyttelyn aikana aiempiin tutkielmiin viittaavalla muotoilututkielma-konseptiautolla B.A.T. 11, mikä pohjautui Alfa Romeo 8C Competizione-sarjamalliin Sen muotoili David Wilkie. B.A.T.11 -tutkielman toimeksiantaja vuonna 2006 oli hammaskirurgian tohtori (DDS, doctor of dental surgery) Gary Kaberle, joka oli omistanut B.A.T. 9d-auton nuoruusvuosistaan lähtien. Koeauton järjestysnumeron 11 jälkeinen dk-lyhenne juontuu Kaberlen syöpään menehtyneen vaimon Debbie Kaberle nimestä. Se on puhtaasti muotoilututkielma ja kunnianosoitus, sillä B.A.T. 11dk:ssa ei ole moottoria, vaihteistoa, eikä liioin ajoon tarvittavaa laitteistoa.
Kuvia

AR 1900 Berlina (AR-museo).
1952 Abarth 1500 Biposto "B.A.T. 1".
1953 B.A.T. 5.
B.A.T. 5 ajovalot auki.
1954 B.A.T. 7.
1954 B.A.T. 7 siivet.
1955 B.A.T. 9d.
2008 B.A.T. 11 Bertone.
B.A.T. 11 takaviisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfa Romeo BAT Wikimedia Commonsissa
https://moottori.fi/ajoneuvot/jutut/huutokauppahelmet-alfa-romeo-berlina-aerodinamica-tecnica-sarja/ (suomenkielinen lehtijuttu B.A.T.-kolmikosta)
https://www.youtube.com/watch?v=DxF9vFJezRA&ab_channel=TopGear Alfa Romeo 8C Competizione "Disco Volante"-esittely, Top Gear, 10.11.2014, 8:03 min (englanniksi)
B.A.T. 5, 7 ja 9 yhteiskuvassa
Ciro Immobile

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ciro Immobile
Syntymäaika: 20. helmikuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Torre Annunziata, Italia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: Beşiktaş
Pelinumero: 17
Junioriseurat
2002–2008: Sorrento
2008–2009: Juventus
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2012 | Juventus | 3 | (0) |
| 2010–2011 | → Siena (laina) | 4 | (1) |
| 2011 | → Grosseto (laina) | 16 | (1) |
| 2011–2012 | → Pescara (laina) | 37 | (28) |
| 2012–2013 | Genoa | 33 | (5) |
| 2013–2014 | Torino | 33 | (22) |
| 2014–2015 | Borussia Dortmund | 24 | (3) |
| 2015 | → Sevilla (laina) | 8 | (2) |
| 2015–2016 | Sevilla | 0 | (0) |
| 2016 | → Torino (laina) | 14 | (5) |
| 2016–2024 | Lazio | 270 | (169) |
| 2024– | Beşiktaş | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2014– | Italia | 57 | (17) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 12. heinäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. heinäkuuta 2024.
Ciro Immobile (s. 20. helmikuuta 1990 Torre Annunziata) on italialainen jalkapalloilija. Hän edustaa kaudella 2024–2025 Turkin Superliigassa pelaavaa Beşiktaşia. Immobile on pelipaikaltaan hyökkääjä. Aikaisemmin hän on pelannut muun muassa Pescarassa, Genoassa, Torinossa ja kahdeksan kautta Laziossa sekä kotimaansa lisäksi Saksassa ja Espanjassa. Hän aloitti uransa Juventuksessa. Hän voitti maalikuninkuuden Serie B:ssä vuonna 2012 tehtyään Pescaran riveissä 28 maalia sekä Serie A:ssa vuonna 2014 tehtyään Torinon joukkueessa 22 maalia, vuonna 2018 Lazion pelaajana 29 maalilla, vuonna 2020 tehtyään Laziolle 37 ottelussaan 36 maalia ja 2022 osuttuaan Laziolle 27 kertaa. Hän voitti Italian cupin Lazion joukkueessa vuonna 2019.
Immobile on pelannut Serie A:ssa kaikkiaan 353 ottelua ja tehnyt niissä 201 maalia. Saksan Bundesliigassa hän pelasi kaudella 2014–2015 Borussia Dortmundin joukkueessa 24 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2015–2016 hän pelasi Espanjan La Ligassa kahdeksan ottelua ja teki kaksi maalia.
Immobile on pelannut Italian maajoukkueessa 57 ottelua ja tehnyt niissä 17 maalia. Hän pelasi sekä MM-kilpailuissa 2014 että EM-kilpailuissa 2016 kaksi alkulohko-ottelua. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi Euroopan-mestaruuden voittaneen Italian avauskokoonpanossa kaikki ottelut lukuun ottamatta jatkopaikan kannalta merkityksetöntä viimeistä alkulohko-ottelua ja teki alkulohkossa maalin Turkkia ja Sveitsiä vastaan.
Maalit Italian maajoukkueessa

| # | Päivämäärä | Pelipaikka | Vastustaja | Lopputulos | Kilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 4.9.2014 | Italia |  Alankomaat | 2–0 | Ystävyysottelu |
| 2 | 5.9.2016 | Israel |  Israel | 3–1 | MM-kilpailujen 2018 karsinnat |
| 3 | 9.10.2016 | Makedonia |  Makedonia | 3–2 | MM-kilpailujen 2018 karsinnat |
| 4 | 9.10.2016 | Makedonia |  Makedonia | 3–2 | MM-kilpailujen 2018 karsinnat |
| 5 | 12.11.2016 | Liechtenstein |  Liechtenstein | 4–0 | MM-kilpailujen 2018 karsinnat |
| 6 | 24.3.2017 | Italia |  Albania | 2–0 | MM-kilpailujen 2018 karsinnat |
| 7 | 5.9.2017 | Italia |  Israel | 1–0 | MM-kilpailujen 2018 karsinnat |
| 8 | 8.9.2019 | Suomi |  Suomi | 2–1 | EM-kilpailujen 2020 karsinnat |
| 9 | 18.11.2019 | Italia |  Armenia | 9–1 | EM-kilpailujen 2020 karsinnat |
| 10 | 18.11.2019 | Italia |  Armenia | 9–1 | EM-kilpailujen 2020 karsinnat |
| 11 | 25.3.2021 | Italia |  Pohjois-Irlanti | 2–0 | MM-kilpailujen 2022 karsinnat |
| 12 | 31.3.2021 | Liettua |  Liettua | 2–0 | MM-kilpailujen 2022 karsinnat |
| 13 | 4.6.2021 | Italia |  Tšekki | 4–0 | Ystävyysottelu |
| 14 | 11.6.2021 | Italia |  Turkki | 3–0 | EM-kilpailut 2021 |
| 15 | 16.6.2021 | Italia |  Sveitsi | 3–0 | EM-kilpailut 2021 |
| 16 | 15.6.2023 | Italia |  Espanja | 1–2 | Kansojen liiga |
| 17 | 9.9.2023 | Italia |  Pohjois-Makedonia | 1–1 | EM-kilpailujen 2024 karsinnat |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ciro Immobile Wikimedia Commonsissa
Italian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Buffon |
2 De Sciglio |
3 Chiellini |
4 Darmian |
5 Motta |
6 Candreva |
7 Abate |
8 Marchisio |
9 Balotelli |
10 Cassano |
11 Cerci |
12 Sirigu |
13 Perin |
14 Aquilani |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Immobile |
18 Parolo |
19 Bonucci |
20 Paletta |
21 Pirlo |
22 Insigne |
23 Verratti |
Valmentaja Prandelli
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Buffon |
2 De Sciglio |
3 Chiellini |
4 Darmian |
5 Ogbonna |
6 Candreva |
7 Zaza |
8 Florenzi |
9 Pellè |
10 Motta |
11 Immobile |
12 Sirigu |
13 Marchetti |
14 Sturaro |
15 Barzagli |
16 De Rossi |
17 Éder |
18 Parolo |
19 Bonucci |
20 Insigne |
21 Bernardeschi |
22 El Shaarawy |
23 Giaccherini |
Valmentaja Conte
Italian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 Sirigu |
2 Di Lorenzo |
3 Chiellini |
4 Spinazzola |
5 Locatelli |
6 Verratti |
7 Castrovilli |
8 Jorginho |
9 Belotti |
10 Insigne |
11 Berardi |
12 Pessina |
13 Emerson |
14 Chiesa |
15 Acerbi |
16 Cristante |
17 Immobile |
18 Barella |
19 Bonucci |
20 Bernardeschi |
21 Donnarumma |
22 Raspadori |
23 Bastoni |
24 Florenzi |
25 Tolói |
26 Meret |
Valmentaja Mancini
Euroopan Kultainen kenkä
1968: Eusébio • 1969: Petăr Žekov • 1970: Gerd Müller • 1971: Josip Skoblar • 1972: Gerd Müller • 1973: Eusébio • 1974: Héctor Yazalde • 1975: Dudu Georgescu • 1976: Sotiris Kaiafas • 1977: Dudu Georgescu • 1978: Hans Krankl • 1979: Kees Kist • 1980: Erwin Vandenbergh • 1981: Georgi Slavkov • 1982: Wim Kieft • 1983: Fernando Gomes • 1984: Ian Rush • 1985: Fernando Gomes • 1986: Marco van Basten • 1987: Rodion Cămătaru & Toni Polster • 1988: Tanju Çolak • 1989: Dorin Mateuț • 1990: Hugo Sánchez & Hristo Stoitškov • 1997: Ronaldo • 1998: Nikos Mahlas • 1999: Mário Jardel • 2000: Kevin Phillips • 2001: Henrik Larsson • 2002: Mário Jardel • 2003: Roy Makaay • 2004: Thierry Henry • 2005: Thierry Henry & Diego Forlán • 2006: Luca Toni • 2007: Francesco Totti • 2008: Cristiano Ronaldo • 2009: Diego Forlán • 2010: Lionel Messi • 2011: Cristiano Ronaldo • 2012: Lionel Messi • 2013: Lionel Messi • 2014: Cristiano Ronaldo / Luis Suárez • 2015: Cristiano Ronaldo • 2016: Luis Suárez • 2017: Lionel Messi • 2018: Lionel Messi • 2019: Lionel Messi • 2020: Ciro Immobile • 2021: Robert Lewandowski • 2022: Robert Lewandowski • 2023: Erling Haaland • 2024: Harry Kane
Eräjärven Seuratalo

| Eräjärven Seuratalo> Eräjärven työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Eräjärvi, Orivesi
Valmistumisvuosi:  1. talo: 1916 2. talo: 1939
Rakennuttaja:  1. talo: Eräjärven Työväenyhdistys ry  2. talo: Eräjärven Seuratalo Oy
Omistaja:  Eräjärven Seuratalo Oy
Runkorakenne:  1. talo: hirsi 2. talo: lauta
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  1–2
Kerrosala:  320 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eräjärven Seuratalo on entisessä Eräjärven kunnassa (vuodesta 1973 osa Orivettä) Uiherlan kylässä sijaitseva työväentalo.
Historiaa

Eräjärven työväenyhdistys perustettiin vuonna 1906. Perustamisvuoden lopulla yhdistyksen jäsenluku oli 50. Ensimmäinen työväentalo valmistui vuonna 1916 talkoilla, mutta se suljettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1930 ja myytiin pakkohuutokaupalla paikalliselle suojeluskunnalle vuonna 1932. Uutta taloa suunniteltaessa päädyttiin muodostamaan osakeyhtiö Eräjärven Seuratalo, sillä pelättiin uudenkin talon takavarikointia.
Uusi talo rakennettiin vesikattoon saakka vuonna 1939, ja sodan jälkeen töitä jatkettiin hiljalleen. Talon omistaa vuonna 2023 Eräjärven Seuratalo Oy.
Rakennus

Talo on lautarakenteinen, ja sen katteena on mineriittiä ja peltiä. Ulkoseinät on laudoitettu ja maalattu punaisiksi. Taloon kuuluu juhlasali, ravintola, keittiö ja eteinen, ja sen pinta-ala on 320 m².
Toimintaa työväentalolla

Talolla on järjestetty muun muassa kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, urheiluharjoituksia ja juhlia.
Talo on ollut monta vuosikymmentä Eräjärven Työväen Näyttämön harrastajateatterikäytössä.
Eräjärven työväentalo 1920-luvulla
Walter Smith

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Walter Smith
Syntymäaika: 24. helmikuuta 1948
Syntymäpaikka: Lanark, Derryn kreivikunta, Skotlanti
Kuolinaika: 26. lokakuuta 2021 (73 vuotta)
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1966–1975 1975–1977 1977–1980 |  Dundee United  Dumbarton FC  Dundee United | 108(2) 44(0) 26(0) |
Valmennusura
1978–1982 1982–1986 1991–1998 1998–2002 2004–2007 2007–2011:  Skotlanti U-19  Skotlanti U-21  Rangers FC  Everton FC  Skotlannin maajoukkue  Rangers FC
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Walter Smith (24. helmikuuta 1948 – 26. lokakuuta 2021) oli skotlantilainen jalkapallomanageri ja puolustaja. Hän vaikutti pitkällä urallaan ennen kaikkea Glasgow Rangersin valmentajana ja luotsasi seuran kymmeneen Skotlannin mestaruuteen.
Ura pelaajana

Smith aloitti peliuransa 1966 Dundee Unitedissa. Hän työskenteli pelaamisen ohessa sähköasentajana. Smith pelasi Dundee Unitedissa yhdeksän vuoden ajan, kunnes 1975 Dumbartoniin, josta palasi 1977 takaisin Dundee Unitediin. Vamma päätti Smithin uran 29-vuotiaana ja hän ryhtyi Jim McLeanin apuvalmentajaksi Dundee Unitedissa. Smith palasi vielä kerran pelikentille ja pelasi viimeisen ottelunsa syyskuussa 1980.
Meriitit valmentajana

Skotlannin Valioliiga (10): 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2009, 2010, 2011
Skotlannin Cup (5): 1992, 1993, 1996, 2008, 2009
Skotlannin Liigacup (7): 1991, 1993, 1994, 1997, 2008, 2010, 2011
UEFA Cup
Hopeaa: 2008
Skotlannin vuoden valmentaja (7): 1992, 1993, 1994, 1996, 1997, 2008, 2010
Christine Wenzel

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Christine Wenzel (2012) |  Christine Wenzel (2012) |  Christine Wenzel (2012) |  |
Maa:   Saksa
Naisten ammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Peking 2008 | skeet |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Nikosia 2007 | skeet |  |
|  Kultaa | Maribor 2009 | skeet |  |
|  Kultaa | Belgrad 2011 | skeet |  |
|  Kultaa | Lima 2013 | skeet |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Maribor 2015 | skeet |  |
|  Hopeaa | Granada 2007 | skeet |  |
|  Hopeaa | Larnaka 2012 | skeet |  |
|  Pronssia | Nikosia 2008 | skeet |  |
|  Pronssia | Osijek 2009 | skeet |  |
|  Pronssia | Baku 2017 | skeet |  |
Christine Wenzel (o.s. Brinker, s. 10. heinäkuuta 1981) on saksalainen skeetampuja, maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Wenzel on saavuttanut olympialaisissa pronssia Pekingissä 2008 ja maailmanmestaruuden Nikosiasta 2007, Mariborista 2009, Belgradista 2011 ja Limasta 2013.
Pertti Monto

Raimo Pertti Ilmari Monto (2. syyskuuta 1936 Kurkijoki – 10. kesäkuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen toimittaja. Hän toimi Talouselämä-lehden journalistisesta johtamisesta vastaavana toimituspäällikkönä 1972–1983, päätoimittajana 1983–1989 ja vastaavana päätoimittajana vuoteen 2000 saakka. Sitä ennen Monto työskenteli toimittajana Aamulehdessä ja Jyväskylän Sanomissa.
Monton kaudella Pohjoismaiden suurin talousviikkolehti Talouselämä kehittyi ajankohtaiseksi, kriittiseksi ja analyyttiseksi suomalaisten yrityspäättäjien sparraajaksi. Monto kirjoitti lehteen muun muassa yli tuhat Pelin henki -kolumnia, jotka eivät pyrkineet miellyttämään vallankäyttäjiä.
Monto sai pitkästä ja merkittävästä urastaan valtion journalistipalkinnon vuonna 2001. Vuonna 1982 Aikakauslehtien päätoimittajat ry palkitsi hänet Julius-palkinnolla. Suomen Kuvalehden journalistipalkinto Montolle myönnettiin 1996 ja Aikakauslehtien Liiton J. V. Snellman -palkinto 1997.
Aiheesta muualla

Muistokirjoitus Talouselämän sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive).
Pertti Monton muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
WAP

WAP (engl. Wireless Application Protocol) on käytöstä poistunut langattomien sovellusten protokolla, jonka avulla matkapuhelimella voidaan näyttää Internet-sivuja.
WAP-sivujen katselemiseksi matkapuhelinlaitteilla voidaan käyttää mitä tahansa soveltuvaa tiedonsiirtotapaa, kuten tekstiviestejäselvennä, GSM-datapuhelua tai GPRS:ää. Tiedonsiirtoprotokollana WAP:issa käytetään yleensä HTTP:tä.
WAP-dokumentit ja WML

WAP-dokumentit ovat yksinkertaista hypertekstiä. Muulla hypertekstillä koodattujen dokumenttien tapaan WAP-dokumentit voivat sisältää mm. linkkejä toisiin dokumentteihin sekä WBMP-muotoisia kuvia. WAP-dokumentit kirjoitetaan käyttäen tarkoitukseen suunniteltua XML-murretta WML:ää (Wireless Markup Language).
Yksi WML-dokumentti, eli korttipakka, voi sisältää useampia sivuja vastaavia kortteja. WML-dokumentteihin voi liittää erityisellä skriptikielellä kirjoitettuja lyhyitä ohjelmanpätkiä, joilla niihin voidaan lisätä monipuolista toiminnallisuutta.
WAP 2.0 -standardin sivunkuvauskieli on XHTML Mobile profile, jolla voidaan katsoa matkapuhelimella HTML-dokumentteja.
Pöytä- ja sylikoneisiin tarkoitetuista selaimista Opera tukee WML-sivuja suoraan, mutta muissa selaimissa voi tarvita laajennoksia.
Historia

WAP-teknologia oli yksi IT-kuplan kuumista teknologioista, josta odotettiin mullistusta erityisesti matkapuhelinmarkkinoille internetpalveluiden mobiilikäyttöön.
Vuonna 1999 julkaistu Nokia 7110 oli ensimmäinen puhelin, jossa oli WAP-selain, mutta WAP jäi kuitenkin vain hypetetyksi välivaiheeksi ennen kehittyneempiin mobiilisovelluksiin siirtymistä.
Esimerkiksi Nokian E- ja N-sarjan puhelimiin tuotu Nokia Series 60 -selain ei enää tukenut vuonna 2006 WAP-palveluita ollenkaan.  Suomessa teleoperaattorit Elisa ja Sonera (nyk. Telia) lakkauttivat wap-palvelunsa vuoteen 2012 mennessä. Palveluntarjoajat siirtyivät tarjoamaan palveluitaan muilla alustoilla.
WAP on jäänyt nimenä historiaan mm. yritysten nimissä. Esimerkkeinä kotimaiset konkurssiin mennyt Wapit ja edelleen toimiva Wapice, joka luopui itse teknologiasta.
WAP-palveluita

Suomessa oli saatavilla mm. seuraavia WAP-palveluita:
Finnkinon elokuvaliput
Postin seuranta
Meritan pankkipalvelu
Nordean sijoittajapalvelu
Alma Median uutiset (mm. Kauppalehti, Iltalehti, MTV3)
Sanoma WSOY:n uutiset (mm. Helsingin Sanomat, STT, Taloussanomat, Tietokone (lehti))
Haluatko miljonääriksi -mobiilipeli
Veikkauksen kuponkipelit
Finnairin lentoaikataulut ja plus-palvelut
Tilastokeskuksen suhdannetietopalvelu
Ilmatieteen laitoksen sääpalvelu
Aiheesta muualla

Tietoa WAP:n käyttöönotosta ja hinnoista (Arkistoitu – Internet Archive)
Liikenne ja viestintäministeriön julkaisu: Ensimmäisen aallon harjalla, tekstiviesti-, WAP- ja MMS-palveluiden markkinat 2000-2004 (Arkistoitu – Internet Archive)
Voimavalolyhty

Petromax 829 -voimavalolyhty. Lyhdyn lasin sisällä näkyvä pystysuora messinkiputki on kaasutin ja valkoinen pallomainen osa hehkusukka.
Petromax-voimavalolyhty käytössä
Voimavalolyhty on valopetrolikäyttöinen öljylamppu, jossa valopetroli kaasuuntuu ja palaa hehkusukassa tuottaen voimakkaan valkoisen valon. Lampun valo on tavallisen öljylampun valoa huomattavasti kirkkaampi ja vastaa teholtaan jopa monisatawattista hehkulamppua. Lyhty pitää palaessaan pientä kohisevaa ääntä ja tuottaa runsaasti lämpöä.
Markkinoilla on ollut lukuisia samaan perusperiaatteeseen, kemiallisesti (alkujaan radioaktiivisella toriumilla ja nykyään vaarattomammalla yttriumilla) käsiteltyyn hehkusukkaan ja lampussa kaasutettavan valopetrolin käyttöön, pohjautuvia voimavalolyhtyjä. Tunnettuja valmistajia ovat olleet esimerkiksi Petromax, Tilley, Hasag, Primus, Hipolito ja Optimus.
Jossakin määrin sekaannusta aiheuttaa usein se, että puhekielessä kaikista voimavalolyhdyistä on saatettu käyttää merkistä riippumatta yleisnimitystä petromaksi, tillikka tai hasakki.
Toimintaperiaate

Kaikkien voimavalolyhtyjen toimintaperiaate on sama. Sinänsä nestemäisenä heikosti syttyvästä, ja siten varsin turvallisesta, valopetrolista saadaan tehokas kaasumainen polttoaine höyrystämällä se lyhdyn tulikuumassa kaasutinputkessa. Polttoaine pakotetaan kaasutinputkeen ylipaineistamalla polttoainesäiliö yhdysrakenteisen pumpun avulla. Kaasutinputken yläpäässä oleva suutin säätelee polttoaineen kulutusta ja seossuhdetta. Suuttimesta yliäänennopeudella purkautuva petrolikaasu sekoittuu bunsenlampun toimintaperiaatetta vastaavalla tavalla ilmaan, minkä jälkeen tämä ilma-polttoaineseos ohjataan hehkusukan sisälle, jossa se syttyy. Näin syntyy erittäin kuuma liekki, joka saa hehkusukan säteilemään voimakasta valoa.
Valoteho ja käyttökohteet

Lyhdyn tuottama valoteho on moninkertainen tavanomaisiin öljylamppuihin verrattuna, mutta säiliöllinen polttoainetta riittää silti tavallisesti 6-10 tunnin käyttöön. Valotehoon ja polttoaineen kulutukseen vaikuttaa ensisijaisesti käytettävän suuttimen ja hehkusukan mitoitus. Liian suuren suuttimen ja sukan käyttö voi kuitenkin vaurioittaa lyhtyä, jota ei ole mitoitettu niiden tuottamalle lämpökuormalle. Pienimmissä lyhdyissä teho on 150–250 HK/CP (hefnerkynttilä/candle power), suurimmissa 300–500 HK/CP, joka vastaa jo 300–400 watin hehkulampun tehoa.
Voimavalolyhdyt tulivat suomalaisille tutuiksi viimeistään toisen maailmansodan aikana korsujen valaistusvälineinä, ja vielä 1950–60-luvuilla niillä korvattiin osin puuttuva sähkövalo maaseudulla. Voimavalolyhtyjä käytetään nykyisinkin vara-, mutta myös ensisijaisina valonlähteinä olosuhteissa, joissa sähkövaloa ei aina ole saatavilla, kuten sotilas-, mökki-, retkeily-, tuulastus- ja poikkeusolokäytössä. Kehitysmaissa voimavalolyhtyjä käytetään yhä laajasti jokapäiväisiin arkisiin valaistustarpeisiin.
Sytyttäminen ja käytönaikaiset ylläpitotoimet

Lampun jo käynnistyttyä hehkusukan sisällä palava liekki tuottaa moninkertaisesti polttoaineen höyrystämiseen tarvittavan lämmön. Kun lamppu on kylmä (sammuksissa), reaktio on kuitenkin käynnistettävä muilla keinoin. Tämä tapahtuu hehkuttamalla ensin polttoainesäiliöstä ylös nouseva kaasutinputki kuumaksi käyttäen esilämmitintä, joka voi olla joko kaasutinputken juurella oleva spriikuppi, polttoainetankkiin kiinteästi liittyvä pienoiskokoinen puhalluslamppu tai lampun varusteisiin kuuluva irrallinen spriihin kostutettava sytytyspihti.
Eräissä alkuaan lähinnä perustason lyhtyjä kalliimmissa malleissa (esimerkiksi Petromax Rapid) on kupin ohella pieni puhalluslampun tyyppinen yhdysrakenteinen esilämmitin, jolloin esilämmitys voidaan suorittaa paineistettua pääpolttoainetta käyttäen, eikä spriitä tarvita. Yhden polttoaineen ratkaisu on periaatteessa kätevä, mutta hienomekaanisten osien lisääminen merkitsee käytännössä myös suurempaa häiriöalttiutta ja huollon tarvetta. Sytytyspihtiratkaisu puolestaan on Tilley-lampun erikoisuus.
Lähes kaikissa lampuissa (myös puhalluslamppusytyttimen sisältävissä) on esilämmityksen pää- tai varajärjestelmänä yksinkertainen, mutta varmatoiminen spriikuppi, minkä takia seuraavassa esitellään pääpiirteittäin spriillä tapahtuva esilämmitysmenetelmä.
Spriikuppi tai sytytyspihdit täytetään spriillä ja annos sytytetään tulitikulla. 2–3 minuuttia kestävän esilämmityksen jälkeen kaasutinputki on riittävän kuuma muuttaakseen sen läpi kulkevan valopetrolin kaasumaiseksi. Mikäli polttoaine kuluu nopeammin, täytetään ja poltetaan kuppi toistamiseen. Vasta esilämmityksen valmistuttua suljetaan kaikki venttiilit ja luodaan säiliöön pieni paine muutamalla pumppauksella. Ylipaine nostaa polttoaineen kaasutinputkeen. Kun sukka hehkuu, avataan säätöventtiili kääntämällä se kerralla täysin auki, ja lamppu syttyy, jolloin sytytysliekin voi antaa sammua. Tämän jälkeen pumpataan säiliöön täysi paine.
Eräät mallit on varustettu painemittarilla, joka kertoo, milloin painetaso on riittävä. Mikäli mittaria ei ole, noin 50 pumppausta riittää yleensä paineistamaan puolillaan olevan säiliön. Säiliöön tulee aina jättää ainakin 1/3 ilmatilaa paineen muodostamista varten. Mikäli lampun tiivisteet ovat kunnossa, säiliössä oleva paine riittää vähintään puolen–yhden tunnin ajan, minkä jälkeen säiliöön on tarpeen pumpata lisää ilmaa varmistamaan riittävä polttoaineen syöttöpaine.
Turvallisuusnäkökohtia

Valopetroli ei yksinään ole nestemäisenä erityisen tulenarkaa: valopetroliin pudotettu ja kokonaan siihen uppoava tulitikku sammuu välittömästi. Esimerkiksi kankaaseen tai paperiin imeytettynä se kuitenkin palaa voimakkaasti, ja kuumat petrolihöyryt voivat leimahtaa rajusti. Viallinen, tukkeutunut, väärin säädetty tai kunnolla kiristämättömiä liitoksia sisältävä voimavalolyhty voi olla vaarallinen ja syöstä yllättäen ulos jopa metrin korkuiset liekit. Lyhty tulee aina sytyttää avoimessa ulkotilassa ja pitää poissa tulenarkojen materiaalien välittömästä läheisyydestä. Oikein toimiva lyhty palaa hyvälaatuisella polttoaineella puhtaasti, mutta viallinen tai väärin käytettävä lyhty saattaa tuottaa nokea ja häkää. Puhdaskin palaminen kuluttaa runsaasti happea, joten lyhty ei sovellu käytettäväksi tiloissa, joissa korvausilman saanti on puutteellista. Lyhdyn lasi ja yläosa lämpenevät normaalissa käytössä siten, että niihin koskeminen voi aiheuttaa palovammoja.