stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
RN Principe di Carignano

| RN Principe di Carignano |
| --- | --- |
 Principe di Carignano

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  La Foce, Genova
Kölinlasku:  tammikuu 1861
Laskettu vesille:  15. syyskuuta 1863
Palveluskäyttöön:  11. kesäkuuta 1865
Poistui palveluskäytöstä:  1875
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 446 t (normaali) 3 912 t (kuormattu)
Pituus:  72,98 m
Leveys:  15,10 m
Syväys:  7,18 m
Koneteho:  1 968 ihp
Nopeus:  10,2 solmua
Miehistöä:  572
Aseistus
Aseistus:  10 × 8" tykkiä 12 × 164 mm tykkiä
RN Principe di Carignano (ital. Regia Nave Principe di Carignano) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1863 vesillelaskettu Principe di Carignano -luokan ironclad (panssarifregatti).
Valmistus

Alus tilattiin Genovasta La Focelta ja sen köli laskettiin tammikuussa 1861. Alus laskettiin vesille 15. syyskuuta 1863 ja se otettiin palvelukseen 11. kesäkuuta 1865.
Palvelus

Alus romutettiin vuonna 1875.
Privolžsk

Privolžsk (ven. Приво́лжск) on kaupunki Ivanovon alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan sivujoen Šatšan rannalla 51 kilometriä Ivanovosta koilliseen. Kaupunki on Privolžskin piirin keskus. Asukkaita on 18 300 henkeä (vuonna 2008).
Paikalla sijainnut Bolšoje Jakovlevskojen kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1485. Siitä tuli huomattava tekstiiliteollisuuden keskus 1700–1800-luvuilla. Privolžskin kaupunki muodostettiin vuonna 1938, kun Jakovlevskojeen liitettiin sen lähikylät. Nykyään siellä toimii pellavanjalostuslaitos ja korutehdas.
Nähtävyyksiä ovat vuonna 1779 rakennettu Nikolaoksen kirkko ja uusbarokkia edustavat tehtaanomistajien asuintalot.
Aiheesta muualla

Privolžskin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Ivanovon alueen kaupungit
Hallinnollinen keskus: Ivanovo

Furmanov | Gavrilov Posad | Jurjevets | Juža | Kinešma | Kohma | Komsomolsk | Navoloki | Pljos | Privolžsk | Putšež | Rodniki | Šuja | Teikovo | Vitšuga | Zavolžsk
Príncipe de Asturias (1794)

| Príncipe de Asturias |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Artillero Real, Havanna, Kuuba
Laskettu vesille:  1794
Loppuvaihe:  romutettu 1814
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 308 t
Pituus:  60,34 m (tykkikansi) 53,40 m (köli)
Leveys:  16,67 m
Syväys:  7,90 m
Miehistöä:  1 113
Aseistus
Aseistus:  112 tykkiä
Príncipe de Asturias oli Espanjan laivaston vuonna 1794 vesille laskettu kolmikantinen 112-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Aluksen suunnitelmat perustuivat Santa Anaan ja sen oli suunnitellut José Romero y Fernández de Landa. Alus valmistettiin Havannassa ja siihen käytettiin 335 000 kuutiojalkaa kuubalaista mahonkia ja kuusta, mikä vastaa noin 6 700 runkoa. Alus laskettiin vesille 1794.
Ensimmäisen kerran palvelukseen varustettaessa aluksen aseistuksena oli alemmalla tykkikannella kolmekymmentä 32 naulan tykkiä, keskikannella 32 kappaletta 24 naulan tykkiä ja ylemmällä tykkikannella jälleen kolmekymmentä 12 naulan tykkiä. Näiden lisäksi aluksen puoli- ja keulakannella oli kahdeksantoista kahdeksan naulan ja kaksi 24 naulan karronadia. Näin aseistettuna aluksen täyslaidallisen paino oli 1 200 naulaa. Ennen Trafalgarin taistelua aluksen puolikannelle oli vaihdettu neljätoista 48 naulan karronadia ja keulakannelle kuusi 24 naulan karronadia, mikä kasvatti täyslaidallisen 1 512 naulaan. Lisäksi on mahdollista, että aluksen peräkannelle oli sijoitettu sisaralustensa tavoin neljä neljän naulan mörssäriä.
Palvelus

Alus liitettiin vuonna 1794 Espanjan Välimeren laivueeseen, joka oli sijoitettu Cartagenaan. Alus lähti 1. helmikuuta 1797 merelle kenraaliluutnantti José de Córdoba y Ramosin laivastossa, jonka lippulaivana oli Santisima Trinidad. Laivastoon kuului kaikkiaan 27 linjalaivaa, 12 fregattia, brigantiini ja muutama pienempi alus. Varastot täydennettiin Cádizissa, minkä jälkeen laivasto lähti Brestiin liittyäkseen Ranskan ja Alankomaiden laivastoihin Britteinsaarille tehtävää maihinnousua varten.
Espanjan laivasto kohtasi 14. helmikuuta 1797 amiraali Sir John Jervisin 25 aluksen laivueen Cabo de São Vicenten taistelussa. Osa Espanjan laivaston aluksista kuten Principe de Asturias ei joutunut lähitaisteluun vaan vetäytyi Cadiziin.
Vuonna 1808 aluksen päälliköksi tuli kommodori Rafael de Hore, joka varusti aluksen merikelpoiseksi. Se liittyi amiraali Villeneuven laivastoon, jonka mukana alus lähti 9. elokuuta Ferrolista Cadiziin. Aluksen saavuttua 20. elokuuta Cadiziin siitä tehtiin amiraali Don Federico Gravinan lippulaiva, joka oli Villeneuven tiedusteluosaston komentaja.
Villeneuve nousi 18. lokakuuta alukseen ja ilmoitti Gravinalle saaneensa käskyn valmistautua heti lähtöön. Seuraavan vuorokauden laivasto valmistautui lähtöön.  Principe de Asturias nosti 19. lokakuuta ankkurin, mutta voimakas vuorovesi hidasti merelle pääsyä. Laivaston järjestäydyttyä 21. lokakuuta yhteen linjaan matkalle pohjoiseen  alus ei ollutkaan etuosastossa vaan kolmanneksi viimeisenä. Aluksen oli Ranskan laivaston Achillen ja Berwickin välissä.
Osallistuessaan noin kello 13 ensi kerran Trafalgarin taisteluun aluksen tykit ampuivat HMS Defiancea. Aluksen kääntyessä se ampui HMS Revengeä, jolla sai surmansa 28 ja haavoittui 51 miestä. Pahoin vaurioitunut alus menetti myös mastonsa. HMS Thundererin yhteislaukaus vaurioitti Principe de Asturiasta, joka vaihtoi laukauksia vielä HMS Princen kanssa. Alus miehistöstä sai surmansa 54 ja haavoittui 109 eli yhteensä noin 15 prosenttia. Taistelun kulun kääntyessä tappiolliseksi Gravina nosti merkin taistelusta irtautumiseksi.
Alus lähti Cadiziin San Juston, San Leandron, Plutonin ja Neptunen kanssa Cadiziin. Taistelun lopulla puhjenneessa myrskyssä se menetti pää- ja mesaanimastonsa, mutta siitä huolimatta alus pääsi turvallisesti satamaan.
Trafalgarin taistelun jälkeen alus ei juuri palvellut merellä ja alus romutettiin vuonna 1814.
Syria Palaestina

| Syria Palaestina Provincia Syria Palaestina> Rooman provinssi |
| --- | --- |

 Syria Palaestinan provinssin alue vuonna 210.
Valtio:  Rooman valtakunta Itä-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Oriens (300-luku)
Diokeesi:  Oriens (n. 293–395)
Nykyinen valtio/alue:  Israel, Palestiina, Egypti (Siinai), Jordania, Syyria
Perustettu:  135
Lakkautettu:  n. 395–409
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Caesarea Maritima
Syria Palaestina (lat. Provincia Syria Palaestina) oli Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Palestiinassa pääosin nykyisten Israelin ja Palestiinan valtioiden alueella.
Maantiede

Syria Palaestinan provinssi sijaitsi Palestiinassa ja käsitti ennen kaikkea Juudean ja Galilean alueen. Siihen kuului myös Foinikian eteläosaa. Provinssin alue vastasi suurin piirtein nykyisen Israelin pohjoisosaa sekä Palestiinan valtion aluetta. Siihen kuului myös jonkin verran Siinain aluetta nykyisen Egyptin puolelta sekä nykyisten Jordanian ja Syyrian aluetta Jordanjoen itäpuolelta. Syria Palaestinan pohjoispuolella sijaitsi Syria Phoenicen provinssi, koillispuolella Syria Coelen provinssi ja itä- ja eteläpuolella Arabian provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Caesarea Maritima.
Maantiede > Kaupunkeja

Syria Palaestinan roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
Abila
Aelia Capitolina eli Jerusalem (Hierosolyma)
Anthedon
Antipatris
Apollonia
Azotos (Azotus)
Askalon (Ascalon)
Betomolakhon (Betomolachon)
Caesarea Maritima
Caesarea Philippi
Dora
Elusa
Emmaus Nikopolis (Emmaus Nicopolis)
Filotera (Philotera)
Flavia Neapolis
Gadara
Gaza
Hippos (Hippus, Hippum)
Iamneia (Jamnia)
Iamneia Paralios (Jamnia Paralius)
Ioppe (Joppe)
Kapernaum (Capernaum)
Lydda
Magdala
Maiuma (Maioma Ascalonitis)
Maiuma (Maioma Gazae)
Mampsis
Marisa
Pella
Rafia (Raphia)
Samaria eli Sebaste
Sepforis eli Diokaisareia (Sepphoris, Diocaesaraea)
Skythopolis (Scythopolis)
Sykomazon
Tiberias
Historia

Syria Palaestinan alue oli aiemmin osa Judaean provinssia. Syria Palaestinan provinssin perusti keisari Hadrianus vuonna 135 Bar Kokhban kapinan murskaamisen jälkeen. Samaan aikaan hän perusti entisen Jerusalemin paikalle Aelia Capitolinan kaupungin. Samalla provinssiin sijoitettiin toinen legioona, Legio VI Ferrata, Galilean alueelle. Toimien tarkoituksena on voinut olla ainakin osittain juutalaisuuden muiston hävittäminen: samalla kun Aelia Capitolina oli tarkoitettu korvaamaan Jerusalem, Syria Palaestina hävitti juutalaisiin viittaavan Judaean nimen provinssien joukosta.
Diocletianuksen uudistuksesta noin vuonna 293 lähtien Syria Palaestinan provinssi kuului Oriensin diokeesiin. 300-luvulla se oli osa Oriensin prefektuuria. Jossakin välissä Arabian provinssin eteläosa liitettiin Syria Palaestinaan.
Provinssi lakkautettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin, ja se jaettiin kolmeksi provinssiksi, jotka olivat Palaestina prima, Palaestina secunda ja Palaestina salutaris (Palaestina tertia). Jako on tapahtunut vaiheittain, ja esimerkiksi Palaestina salutaris on voinut olla olemassa jo vuonna 358. Viimeistään koko jako on ollut voimassa vuonna 409.
Näin tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Itä-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Judaea 44–135 | Syria Palaestina | Syria Palaestina | Palaestina prima | (Palestiina) |  |
| Judaea 44–135 | Syria Palaestina | Syria Palaestina | Palaestina secunda | (Palestiina) |  |
| Arabia Petraea 106– | Arabia Petraea 106– | Syria Palaestina | Palaestina salutaris (Palaestina tertia) | (Siinai) |  |
| Arabia Petraea 106– | Arabia Petraea 106– | Arabia | Arabia | (Jordania) |  |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Syria Palaestina Wikimedia Commonsissa
Rooman provinssit Diocletianuksen uudistuksesta n. vuonna 293
Achaea
Aegyptus Herculia
Aegyptus Jovia
Aemilia et Liguria
Africa proconsularis
Alpes Cottiae
Alpes maritimae
Alpes Poeninae et Graiae
Apulia et Calabria
Aquitania prima
Aquitania secunda
Arabia
Armenia minor
Asia
Baetica
Belgica prima
Belgica secunda
Bithynia
Britannia prima
Britannia secunda
Campania
Cappadocia
Caria
Carthaginensis
Cilicia
Corsica
Creta
Cyprus
Dacia mediterranea
Dacia ripensis
Dalmatia
Dardania
Diospontus
Epirus nova
Epirus vetus
Europa
Flaminia et Picenum
Flavia Caesariensis
Galatia
Gallaecia
Germania prima
Germania secunda
Haemimontus
Hellespontus
Insulae
Insulae Baleares
Isauria
Libya inferior
Libya superior
Lucania et Bruttii
Lugdunensis prima
Lugdunensis secunda
Lusitania
Lycia et Pamphylia
Lydia
Macedonia
Mauretania Caesariensis
Mauretania Sitifensis
Mauretania Tingitana
Maxima Caesariensis
Mesopotamia
Moesia prima
Moesia secunda
Narbonensis prima
Narbonensis secunda
Noricum mediterraneum
Noricum ripense
Numidia Cirtensis
Numidia militiana
Novempopulana
Osroene
Pannonia prima
Pannonia secunda
Paphlagonia
Phrygia prima
Phrygia secunda
Pisidia
Pontus Polemoniacus
Praevalitana
Raetia prima
Raetia secunda
Rhodope
Samnium
Sardinia
Savia
Scythia
Sequania
Sicilia
Syria Coele
Syria Palaestina
Syria Phoenice
Tarraconensis
Thebais
Thessalia
Thracia
Tripolitania
Tuscia et Umbria
Valeria Byzacena
Valeria
Venetia et Histria
Viennensis
Prilly

| Prilly |
| --- | --- |
 Prillyn kunnan arkistorakennus.
 vaakuna

 Prilly
 Koordinaatit: 46°32′N, 6°36′E 
Valtio:   Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Hallintoalue (district):  Ouest lausannois
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,19 km²
Korkeus:  420–605 m
Väkiluku (31.12.2022)  (vakituiset asukkaat):  12 294
 – Väestötiheys:  5 164 as./km²
 
 www.prilly.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Prilly on kaupunki Sveitsissä Vaud’n kantonissa. Kaupungissa on runsaat 12 000 asukasta.
Maantiede

Prilly sijaitsee Genevenjärven pohjoisrannalla Lausannesta pari kilometriä luoteeseen. Prilly on taajaan asuttu kaupunki, ja se muodostaa yhtenäisen kaupunkialueen Lausannen ja Renensin kanssa.
Liikenne

Moottoritie A1/A9 ohittaa Prillyn pohjoispuolelta. SBB:n rautatie Lausannesta Geneveen ja Yverdon-les-Bains’iin kulkee kaupungin kautta. Lisäksi Chemin de fer Lausanne–Echallens–Bercher -yhtiön (LEB) rautatie Lausannesta Bercheriin kulkee pohjoisosan kautta.
Prinssi Rohkea

Prinssi Rohkea (myös Prinssi Peloton ja Prinssi Urhea, engl. Prince Valiant In the Days of King Arthur tai pelkästään Prince Valiant) on Hal Fosterin luoma ritarisarjakuva. Se alkoi ilmestyä vuonna 1936. Foster oli ennen sarjakuvan julkaisua tutkinut kaksi vuotta tarukuningas Arthurin myyttiä ja vanhan Englannin historiaa. Viimeinen Fosterin kirjoittama Prinssi Rohkea ilmestyi vuonna 1980.
Prinssi Rohkea on pohjoisen valtion, Thulen, prinssi. Tarinan alkuvaiheilla Prinssi Rohkea saapuu Camelotiin ja ystävystyy ritari Gawainin ja Tristanin kanssa. Hänestä tulee Gawainin aseenkantaja, ja hän kohoaa pian itsekin Pyöreän pöydän ritariksi. Hän taistelee hunneja vastaan Laulavalla miekallaan (Flamberge), rakastuu Aleta-kuningattareen, saa lapsia ja matkustaa Afrikkaan ja Amerikkaan ja auttaa isäänsä saamaan takaisin Thulen kruunun.
Hal Fosterin piirrostyyli oli huolellista ja tarkkaa. Hän pyrki aitouteen yksityiskohdissa.
Teoksia suomeksi

Prinssi Peloton: Tarina kuningas Arthurin ajoilta.  (Prince Valiant, 1937–1939.) Suomentanut Kyllikki Hämäläinen. 3. painos (1. painos 1955)  Helsinki:  Jalava, 1987.  ISBN 951-9201-43-2
Prinssi Peloton: Tarina kuningas Arthurin ajoilta. 2, Taistelu hunneja vastaan.  ((Prince Valiant / Prinz Eisenherz kämpft gegen die Hunnen, 1940–?.) Suomennos: Jerry Silván)  Helsinki:  Jalava, 1988.  ISBN 951-9201-75-0
Vuosina 1976–1978 Semic julkaisi yhdeksän albumia. Tarinat olivat alun perin ilmestyneet vuosina 1941–1949 amerikkalaisissa sanomalehdissä. Niiden tapahtumissa Prinssi Rohkea ja Aleta avioituvat ja he saavat ensimmäisen lapsensa.
Angor Wrack - 1976, Semic
Afrikka - 1976, Semic
Aavat ulapat kutsuvat - 1976, Semic
Thulen seikkailijat - 1977, Semic
Aleta - 1977, Semic
Tehtävä Saramandissa - 1977, Semic
Uusi maailma - 1978, Semic
Auringon jumalatar - 1978, Semic
Kuninkaallista vehkeilyä - 1978, Semic
Aiheesta muualla

Prince Valiant, Prinssi Rohkea -  virallinen www-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Prolavaara

Prolavaara tai Prolanvaara oli kylä Soanlahden kunnan eteläosassa Raja-Karjalassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Prolavaara oli virallisesti osa Soanlahden kirkonkylää, mutta käytännössä sitä pidettiin omana kylänään. Prolavaara sijaitsi Soanjoen varrella Suistamon vastaisella rajalla. Naapurikyliä olivat etelässä Ypäkkö, lännessä Lehtomäki, idässä Suistamon puolella Jalonvaara. Prolavaaran kautta kulki tie Lehtomäestä Ypäkön ja Jalonvaaran väliselle tielle. Prolavaarassa toimi Prolavaaran dolomiittilouhos. Soanjoessa oli kylän alueella suuri Prolankoski, jossa toimivat Vornasen vehnämylly ja sirkkelisaha.
Talvisodan taistelut eivät ulottuneet Soanlahdelle, mutta Moskovan rauhassa 1940 koko kunta ja myös Prolavaaran kylä oli luovutettava Neuvostoliitolle. Kylän asukkaat evakuoitiin jäljelle jääneen Suomen alueelle. Jatkosodan alussa 1941 luovutetut alueet vallattiin takaisin ja prolavaaralaiset pääsivät palaamaan kotikyläänsä, mutta 1944 alue luovutettiin ja evakuoitiin uudelleen.
Príncipe de Asturias (R-11)

| Príncipe de Asturias |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bazán, Ferrol
Kölinlasku:  8. lokakuuta 1979
Laskettu vesille:  22. toukokuuta 1982
Palveluskäyttöön:  30. toukokuuta 1988
Poistui palveluskäytöstä:  6. helmikuuta 2013
Loppuvaihe:  romutettu 2017
Tekniset tiedot
Uppouma:  15 912 t (standardi) 16 700 t (kuormattu)
Pituus:  195,9 m
Leveys:  24,3 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  COGAG: 2 × Bazan-General Electric LM2500+ -kaasuturbiinia, 46 400 shp
Nopeus:  26 solmua
Miehistöä:  830
Aseistus
Aseistus:  4 × FABA Meroka Mod 2B CIWS  12 × Oerlikon L120 20 mm tykkiä 29 x lentokonetta ja helikopteria
Príncipe de Asturias (runkonumero R-11) oli Espanjan laivaston vuonna 1982 vesille laskettu lentotukialus.
Valmistus

Alus tilattiin 29. toukokuuta 1977 Ferrolista Bazánin telakalta, ja sen köli laskettiin 8. lokakuuta 1979. Alus laskettiin vesille 22. toukokuuta 1982 kumminaan Espanjan kuningatar Sofía ja otettiin palvelukseen 30. toukokuuta 1988.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 6. helmikuuta 2013.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Spanish aircraft carrier Príncipe de Asturias
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Príncipe de Asturias (R-11) Wikimedia Commonsissa
Käännös suomeksi
Proletkult

Proletkult (ven. Пролетку́льт, lyhenne sanoista proletarskaja kultura, ”proletaarinen kulttuuri”) oli Venäjällä helmikuun vallankumouksen jälkeen alkunsa saanut työväen kulttuuri- ja valistusjärjestö. Se järjestäytyi Pietarissa juuri ennen lokakuun vallankumousta. Vuosina 1917–1920 järjestön toiminta levisi koko maahan. Vuonna 1920 Proletkultilla oli yli 300 osastoa ja noin 400 000 jäsentä. Se perusti taide- ja kirjallisuuskerhoja, työpajoja ja teattereita sekä julkaisi noin kahtakymmentä aikakauslehteä, joista keskeisin oli Proletarskaja kultura. Varsinaiseen taidetoimintaan osallistui 80 000 henkeä.
Järjestön johtajina ja teoreetikkoina toimivat Aleksandr Bogdanov, Pavel Lebedev-Poljanski, Valerian Pletnjov, Platon Keržentsev ja Fjodor Kalinin. Sen keskeisiä ajatuksia olivat työväen omatoimisuuteen perustuvan luokkakulttuurin luominen sekä kriittinen suhtautuminen aikaisempaan kulttuuriperintöön. Kommunistisen puolueen suhtautuminen Proletkultiin oli vaihtelevaa. Anatoli Lunatšarski suhtautui järjestöön myönteisesti, Lev Trotski kielsi kokonaan ”proletaarisen kulttuurin” olemassaolon ja V. I. Lenin arvosteli voimakkaasti järjestön periaatteita.
Proletkultin pyrkimykset säilyttää itsenäisyytensä suhteessa kommunistipuolueeseen johtivat sen liittämiseen Venäjän valistusasiain kansankomissariaatin alaisuuteen Leninin aloitteesta vuonna 1920. Järjestön toiminta alkoi hiipua vuonna 1922. Vuodesta 1925 lähtien Proletkult oli osa ammattiliittoja kunnes se vuonna 1932 lakkautettiin kokonaan. Vastaavia järjestöjä perustettiin 1920-luvun alussa myös Britanniaan, Saksaan ja muihin maihin, mutta ne lopettivat pian toimintansa.
Proletkultin kaunokirjallinen merkitys on vähäinen. Sen toimintaan osallistuivat sävyltään romanttista ja tyyliltään eklektistä vallankumousrunoutta kirjoittaneet Mihail Gerasimov, Vladimir Kirillov, Ilja Sadofjev, Ivan Filiptšenko, Vasili Aleksandrovski, Aleksei Maširov-Samobytnik, Sergei Obradovitš, Nikolai Poletajev, Aleksandr Pomorski, Jakov Berdnikov, Aleksei Kraiski ja Vasili Kazin. Aleksandrovski, Poletajev, Obradovitš, Kazin ja eräät muut erosivat järjestöstä vuonna 1920 ja perustivat kirjallisuusryhmä Kuznitsan. 1920-luvulla Proletkultin toiminnan näkyvimmän osan muodosti työläisteatteri, jossa työskentelivät muun muassa Sergei Eisenstein, Valentin Smyšljajev, Ivan Pyrjev, Maksim Štrauh, Erast Garin ja Judif Glizer.
Proletariaatti

”Kapitalistisen järjestelmän pyramidi”. Vuonna 1911 Industrial Worker -lehdessä ilmestynyt kuva, jolla edistettiin teollisuustyöntekijöiden ammattiyhdistysliiketoimintaa.
Proletariaatti on yksityistä omaisuutta vailla olevien yhteiskuntaluokka, köyhälistö. Työväenluokka on teollisen vallankumouksen aikana muodostunut käsite yhteiskuntaluokasta, joka ei omista tuotantovälineitä vaan ansaitsee elantonsa palkkatyöstä.
Rooman valtakunnassa proletariaatti (proletarii) oli comitia centuriata -valtiosäännön mukaan alin varallisuusluokka, johon kuuluvien ihmisten, proletaarien, päätehtävän valtiossa katsottiin olevan lapsien (lat. proles) tuottaminen. Karl Marx ja Friedrich Engels tarkoittivat proletariaatilla ihmisiä, jotka saavat toimeentulonsa myymällä työvoimaansa kapitalisteille. Marxismissa työväenluokan ihminen, työläinen, on tuotantovälineet omistavaan luokkaan kuuluvan porvarin vastakohta.
Syntymisestä ja häviämisestä

Syntymisestä ja häviämisestä (m.kreik. Περί γενέσεως και φθοράς, Peri geneseōs kai fthoras; lat. De generatione et corruptione) on Aristoteleen kirjoittama fysiikkaa käsittelevä teos. Se kuvaa luonnossa tapahtuvia muutoksia ja niiden luonnetta.
Historia

Syntymisestä ja häviämisestä on Aristoteleen teosten joukossa suhteellisen varhainen. Se liittyy läheisesti teokseen Taivaasta. Aristoteles pyrkii teoksessaan muun muassa esittämään oman fysikaalisen teoriansa vastaukseksi atomistien näkemyksille, joita hän vastusti. Teos on samalla merkittävä lähde atomistien ajatteluun Aristoteleen Metafysiikan ja Fysiikan ohella.
Sisältö

Syntymisestä ja häviämisestä käsittää kaksi kirjaa. Teoksen alussa esitetään kysymys, tulevatko asiat oleviksi syiden kautta, jonkun ensimmäisen aineen kautta, vai syntyykö kaikki puhtaasti muuttumalla. Kysymys perustuu ajatukseen, joka on esitelty Aristoteleen aiemmassa teoksessa Fysiikka. Syntymisen ja häviämisen lisäksi teoksessa käsitellään myös muita liikkeen lajeja, eli kasvua, laadullista muutosta ja siirtymistä paikan suhteen, sekä yleisemmin vaikuttamista ja vaikutuksen kohteena olemista.
Teoksessa esitellään neljä syytä ja neljä alkuainetta (maa, vesi, ilma ja tuli). Aristoteles tarjoaa neljän alkuaineen kautta selityksen asioille, joita atomistit olivat yrittäneet selittää atomien kautta. Aristoteleen mielestä ajatus atomeista oli absurdi. Sen sijaan hän opetti, että neljällä alkuaineella on neljä ominaisuutta: kuuma, kylmä, kuiva ja kostea. Näiden ominaisuuksien muuttuessa jossakin alkuaineessa se voi muuttua miksi tahansa toiseksi alkuaineeksi. Maailmankaikkeus on ikuisessa liikkeessä, jossa alkuaineet muuttuvat toisikseen, aiheuttaen sen minkä havaitsemme aineellisissa asioissa tapahtuvana syntymisenä ja häviämisenä.
Kirjallisuutta > Suomennos

Aristoteles: Syntymisestä ja häviämisestä. Teoksessa Aristoteles: Taivaasta. Syntymisestä ja häviämisestä.  ((De caelo; De generatione et corruptione.) Suomennokset Tuija Jatakari, Petri Pohjanlehto. Selitykset Taneli Kukkonen. Teokset 4)  Helsinki:  Gaudeamus, 2003.  ISBN 951-662-872-9
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Aristotle: On Coming-to-be and Passing Away. Teoksessa Aristotle’s Works.  (Volume III. On Sophistical Refutations. On Coming-to-be and Passing Away. On the Cosmos. Loeb Classical Library 400)  Cambridge, Massachusetts:  Harvard University Press.  ISBN 0-674-99441-8  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aristotle: Aristotle's De Generatione Et Corruptione.  (Clarendon Aristotle series. Käännös ja selitykset C. J. F. Williams)  Oxford:  Clarendon Press, 1982.  ISBN 0198720637
Aristotle: On coming-to-be and passing-away.  ((De generatione and corruptione), revised Greek text with introduction and commentary by Harold H. Joachim)  Oxford:  Clarendon Press, 1926.