stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Michel Knuysen

| Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Belgia> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | perämiehetön kaksikko |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Mâcon 1951 | perämiehetön kaksikko |  |
|  Hopeaa | Kööpenhamina 1953 | perämiehetön kaksikko |  |
|  Hopeaa | Gent 1955 | perämiehetön kaksikko |  |
|  Pronssia | Bled 1956 | perämiehetön kaksikko |  |
Michel Jules Lodewijk Knuysen (25. lokakuuta 1929 Wijnegem – 6. toukokuuta 2013 Antwerpen) oli belgialainen soutaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.
Knuysen saavutti parinsa Robert Baetensin kanssa perämiehettömässä kaksikossa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Voittaja Yhdysvalloille belgialaiset hävisivät 2,8 sekuntia. Melbournessa 1956 belgialaiset eivät selviytyneet loppukilpailuun. Euroopan-mestaruuskilpailuista Knuysen saavutti yhteensä neljä mitalia, joista yhden kultaisen.
Knuysen kuoli Antwerpenissä 6. toukokuuta 2013, 83-vuotiaana.
Matagalpa

| Matagalpa |
| --- | --- |
 Matagalpan asutus levittäytyy keskustaa ympäröivien kukkuloiden rinteille.
 vaakuna
 Matagalpa
 Koordinaatit: 12°55′N, 85°55′W 
Valtio:  Nicaragua
Departementti:  Matagalpa
Pinta-ala:  
 – Maa:  641 km²
Korkeus:  680 m
Väkiluku:  105 299
 – Väestötiheys:  172 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Matagalpa on samannimisen departementin pääkaupunki Nicaraguan keskiosassa, noin 130 kilometrin päässä pääkaupungista Managuasta. Kaupunki sijaitsee noin 680 metrin korkeudessa Karibianmereen laskevan Rio Grande de Matagalpa -joen yläjuoksulla, vuorten ympäröimässä laaksossa. Kaupungin pinta-ala on 640 neliökilometriä. Asukkaita oli noin 105 300 vuoden 2017 arvioissa, ja se on maan kahdeksanneksi suurin kaupunki. Matagalpa on yliopistokaupunki ja tärkeän kahvinviljelyalueen keskus. Kaupungin markkinointilause on Matagalpa – pohjolan helmi, La Perla del Septentrión.
Kaupungin tärkeimpiä käsityötuotteita on musta keramiikka (cerámica negra) sekä varsinkin viime vuosina kehittyneet naisten käsityöosuuskuntien valmistamat tekstiilituotteet, kassit ja reput.[lähde? ]
Muuttoliike maaseudulta Matagalpaan on jatkuvaa, sillä kaupungista odotetaan parempaa toimeentuloa. Muuttoliikkeen seurauksena kaupungin laitamat ovat slummiutuneet.
Kaupungin alue on vanhaa chorotega- ja sumuintiaanien asuinaluetta.
Koulut

Matagalpassa on kaikkiaan 53 esi-, ala- ja yläkoulua. Ylemmän asteen oppilaitoksia kuten yliopistoja ja ammattikouluja on 7. Yliopistot ovat selvästi pienempiä kuin esimerkiksi eurooppalaiset yliopistot.[lähde? ]
Torit

Kaupungissa on kaksi suurta toria. Mercado Norte Guanucan kaupunginosassa on tärkein tori. Sen yhteydessä on myös bussiterminaali, josta lähtevät bussit pohjoiseen. Mercado Sur on edellistä vähän pienempi, se on lähempänä kaupungin keskustaa. Sen bussiterminaalista lähtevät autot etelään, muun muassa Managuaan.
Keskustassa on Mercado Campesino, jossa on parikymmentä myyntipaikkaa.
Puistot

Tärkeimmät puistot ovat Parque Morazán katedraalin vieressä, Parque Darío pääkadun toisessa päässä ja Parque Mono keskustan laidalla. Parque Monossa on pieni eläintarha, jossa on muun muassa apinoita.
Matkailu

Matagalpan ympäristössä on useita luontomatkailukohteita ja ns. community tourism -kohteita.
Luontomatkakohteet ovat luonnonsuojelualueita kuten Esperanza Verde ja Selva Negra, joissa on mahdollisuus vaelteluun, lintujentarkkailuun jne. Kohteissa on myös kahviviljelyksiä. Apante-vuori suojelualueineen aivan Matagalpan läheisyydessä tarjoaa mahdollisuuden patikointiin.
Yhteisöturismia harjoittavat lähinnä kahviosuuskunnat, jotka tarjovat matkailijoille kotimajoitusta ja kotiruokaa, tutustumista kahvinviljelyyn ja opastettuja retkiä luontoon. Tavoitteena on, että matkailijat saavat konkreettisesti tutustua maaseudun ja erityisesti kahvinviljelijöiden arkeen. Yhteisöturismikohteita on muun muassa San Ramonin (20 kilometriä Matagalpasta) ympäristössä.
Matagalpan tärkeimpiä juhlia ovat:[lähde? ]
14. helmikuuta San Valentínin päivä ja Matagalpan kaupungiksi julistamispäivä (1862)
Feria del Café, kahvifestivaali marraskuussa
Feria del Maíz, maissifestivaali
Fiesta del Huipil, huipilfestivaali
Tärkeitä vuosittaisia juhlapäiviä, jotka saavat kaupunkilaiset liikkelle suurin joukoins, ovat muun muassa Purissima eli adventtijuhla ja Día de los difuntos eli vainajien päivä marraskuun ensimmäisenä viikonloppuna hautausmaalla.
Ystävyyskaupungit ja ystävyystoiminta

Wuppertal, Saksa, vuodesta 1987
Tilburg, Alankomaat, vuodesta 1987
Sabadell, Espanja, vuodesta 1987
Suomessa toimii Oulu-Matagalpa-ystävyysseura ry.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Matagalpa Wikimedia Commonsissa
Mikko Tähtinen

Vuorineuvos Mikko Tähtinen (1979)
Mikko Ilmari Tähtinen (6. elokuuta 1914 Helsinki – 18. lokakuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen insinööri, yritysjohtaja ja vuorineuvos.
Tähtisen vanhemmat olivat johtaja Ilmari Tähtinen ja Siiri Amanda Heiniö ja puoliso vuodesta 1941 Taimi Annikki Muttilainen. Ylioppilaaksi Tähtinen tuli 1932 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1936. Hän työskenteli Suomen Raakasokeritehdas -yhtiön ja  Kumiteollisuus-yhtiön palveluksessa ja sitten vuodesta 1944 Oulu-yhtiön palveluksessa. Vuonna 1951 hänestä tuli Oulu-yhtiön sellutehtaan tekninen johtaja, 1954 yhtiön Nuottasaaren tehtaan yli-insinööri ja 1960 yhtiön varatoimitusjohtaja. Kajaani-yhtiön toimitusjohtajaksi Tähtinen siirtyi 1962 ja jäi eläkkeelle tehtävästä 1978. Vuorineuvoksen arvon hän sai 1970.
Michelle (kappale)

Michelle on Paul McCartneyn säveltämä The Beatles -yhtyeen kappale.
Kappaleessa McCartney laulaa hieman ranskaksi, mikä on lähtöisin kappaleen musiikillisesta luonteesta. McCartney kuuli noin 19-vuotiaana ranskalaisen laulun taideopiskelijoiden juhlissa. Tästä tuli inspiraatio Michelleen, joka jäi kuitenkin vuosiksi hautumaan (sävelmä tuli valmiiksi, kun vuoden 1965 albumi Rubber Soul kaipasi kipeästi lisää kappaleita).
”Michellen” on nauhoittanut The Beatlesin lisäksi brittiläinen lauluduo David and Jonathan, jonka coverversio nousi top 20:een sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa vuonna 1966.
Mäentakanen (Mäntyharju)

| Mäentakanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°10′13″N, 27°04′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskuoja:  oja Valkialampeen 
Järvinumero:  14.982.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  101,7 m  
Pituus:  320 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,798 km  
Pinta-ala:  2,083 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMäentakanen 
Mäentakanen  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Vekarajärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 320 metriä pitkä, 110 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Repoveden–Tihvetjärven valuma-alueella (14.98), jonka Naarajärven–Vääräojan valuma-alueeseen (14.982) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 101,7 metriä mpy.
Messerschmitt-Bölkow-Blohm

| Messerschmitt-Bölkow-Blohm |
| --- | --- |

Perustettu:  1968
Lakkautettu:  1989
Toimiala:  lentokoneteollisuus, aseteollisuus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Messerschmitt-Bölkow-Blohm GmbH (lyhenne MBB) oli saksalainen ilmailu- ja avaruustekniikan konserni.
Messerschmitt-Bölkow-Blohm syntyi vuonna 1968, kun Bölkow  ja Messerschmitt yhdistyivät. Tähän yhtymään liittyi vuonna 1969 vielä  Hamburger Flugzeugbau GmbH, joka oli laivoja ja lentokoneita valmistavan Blohm & Vossin tytäryritys.
Vuonna 1981 yhtiö hankki Vereinigte Flugtechnische Werken.
Vuonna 1988 Daimler-Benz AG hankki MBB:n ja yhtiö yhdistettiin vuonna 1989 Deutsche Aerospaceen. Vuonna 2000 DASA muuntui osaksi EADSia.
Tuotteet

Bo 105 helikopteri
BK 117 helikopteri
Tornado (osana Panaviaa)
Airbus A300
Airbus A310
Airbus A320
Transall C-160
ESA:n röntgensatelliitti EXOSAT
Tietoliikennesatelliitti: TV-SAT 1 & 2
Tietoliikennesatelliitti Intelsat V
Tietoliikennesatelliitti Intelsat VI
Avaruusluotain Galileo
Spacelab (osana ERNOa)
Ariane-kantoraketit 1 - 4
Transrapid
MILAN panssarintorjuntaohjus
HOT panssarintorjuntaohjus
Kabinentaxi Hagen
InterCityExpress
ET 420
MBB valmisti myös tuulivoimaloita.
Michelle Akers

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Michelle Akers
Syntymäaika: 1. helmikuuta 1966 (ikä 58)
Syntymäpaikka: Santa Clara, Kalifornia, Yhdysvallat
Junioriseurat
: UFC Knights
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | Tyresö FF |  |
Maajoukkue
| 1985–2000 | Yhdysvallat | 153 (105) |
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kiina 1991 | Jalkapallo |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 1999 | Jalkapallo |  |
|  Pronssia | Ruotsi 1995 | Jalkapallo |  |
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | Jalkapallo |  |
Michelle Akers (s. 1. helmikuuta 1966 Santa Clara, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Hän on Mia Hammin lisäksi toinen Pelén tekemän FIFA 100 -listan naisjalkapalloilijoista.
Vuosina 1985–2000 Akers pelasi Yhdysvaltain naisten jalkapallomaajoukkueessa 153 ottelua ja teki 105 maalia. Olympiavoiton lisäksi hän oli voittamassa maailmanmestaruuksia vuosina 1991 ja 1999.
Akers nimettiin vuosisadan naisjalkapalloilijaksi vuonna 2000. Vuodesta 2004 hän on kuulunut National Soccer Hall of Fameen.
Messengers

| Messengers> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2008–
Tyylilaji:  blues/rock
Kotipaikka:  Helsinki
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Dave Lindholm, laulu, kitara   Joe Vestich, laulu, kitara   Jake Yrölä, kitara, laulu   Juha Yrölä, rummut   Timo Salo, basso  
Levy-yhtiö:  AllStar Music, 2008-  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Messengers on suomalainen rock- ja blues-yhtye, joka perustettiin alkuvuodesta 2008. Sen johtohahmona toimii yhtyeen perustanut laulaja-kitaristi Dave Lindholm. Muun yhtyeen muodostavat Jake's Blues Bandin muusikot sekä amerikkalainen taidemaalari-muusikko Joe Vestich. Yhtye soittaa ennen julkaisemattomia, pääasiassa Lindholmin ja Vestichin säveltämiä rock-biisejä ja covereita.
Kokoonpano

Dave Lindholm - laulu ja kitara
Joe Vestich (Yhdysvallat) - laulu ja kitara
Jake Yrölä - kitara ja laulu
Juha Yrölä - rummut
Timo Salo - basso
Diskografia > Albumit

Messengers (2008)
Silver (2009)
Diskografia > Singlet

1, Two, 3, Four / C'mon - Use Me (2008)
Steal the Wind / On the Top (2009)
Aiheesta muualla

Yhtyeen esittely Blues-Finland.comin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Blues-Finland.comin uutinen yhtyeestä
Maxim Birbraer

| Maxim Birbraer> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. joulukuuta 1980 (ikä 43) Öskemen, Kazahstanin SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Israel  Kazakstan
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Max
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  190 cm
Paino:  100 kg
Seura
Seura:  Swindon Wildcats
Sarja:  EPIHL
Pelinumero:  23
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  Albany River Rats (AHL) San Antonio Rampage (AHL) Laredo Bucks (CHL) San Diego Gulls (ECHL) Long Beach Ice Dogs (ECHL) Cardiff Devils (EIHL) HK Kaztsink-Torpedo (RUS-2) Heilbronner Falken (2. BL) Telford Tigers (EPIHL)
NHL-varaus:  67. varaus, 2000 New Jersey Devils
Maxim Birbraer (s. 15. joulukuuta 1980 Öskemen, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto) on israelin-kazakstanilainen jääkiekkoilija, joka pelaa Yhdistyneen kuningaskunnan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla EPIHL-joukkue Swindon Wildcatsissa. Birbraer on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän on toistaiseksi ainoa NHL:ään varattu israelilainen, mutta Birbraer ei ole kuitenkaan pelannut NHL:ssä.
Ura > Seuraura

Birbraer syntyi ja kasvoi Kazakstanissa ja aloitti jääkiekkoilun Torpedo Ust-Kamenogorskissa. Hän muutti vuonna 1999 Pohjois-Amerikkaan ja siirtyi OPJHL:n Newmarket Hurricanesiin. New Jersey Devils varasi Birbraerin kolmannella kierroksella kesällä 2000. Hän pelasi kolme seuraavaa kautta Devilsin farmijoukkue Albany River Ratsissa, AHL:ssä muttei otteluakaan NHL:ssä. Hän aloitti kauden 2003–2004 AHL:n San Antonio Rampagessa, mutta siirtyi loppukaudeksi CHL:n Laredo Bucksiin. Vuodet 2004–2006 Birbraer pelasi ECHL:ssä. Hän oli kaudella 2004–2005 San Diego Gullsin paras pistemies tehoilla 19+30=49. Kauden 2005–2006 Birbraer pelasi Long Beach Ice Dogsissa.
Kaudeksi 2006–2007 Birbraer siirtyi walesilaiseen Cardiff Devilsiin, EIHL:ään ja pelasi siellä kaksi kautta. Keväällä 2007 hän voitti Challenge Cupin. Birbraer palasi kaudeksi 2008–2009 Kazakstaniin ja siirtyi HK Kaztsink-Torpedon riveihin, mutta siirtyi sieltä kesken kauden Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaan Heilbronner Falkeniin.
Birbraer palasi kaudeksi 2009–2010 Cardiff Devilsiin. Hän teki 24. lokakuuta 2009 EIHL:n kaikkien aikojen yhden ottelun syöttöennätyksen seitsemällä syötöllään. Kaudella 2010–2011 Birbraer sijoittui tehoilla 30+57=87 liigan pistepörssissä viidenneksi. Kaudella 2012–2013 hän nousi Devilsin kapteenistoon. Kaudeksi 2014–2015 Birbraer siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella sarjatasoa alemmas EPIHL-joukkue Telford Tigersiin. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden sekä EPIHL Cupin. Kaudeksi 2016–2017 Birbraer siirtyi jatkamaan EPIHL-taivaltaan Swindon Wildcatsiin. Hän oli joukkueen kolmanneksi paras pistemies tehoilla 16+31=47 sekä pudotuspeleissä Wildcatsin paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 6+3=9.
Ura > Maajoukkueura

Birbraer edusti Israelia II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2013, joista jälkimmäinen turnaus päättyi IIB-divisioonan kultaan ja sarjanousuun IIA-divisioonaan. Hän pelasi myös D-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1997, 1999 ja 2000.
Birbraer pelasi myös alle 18-vuotiaiden D-sarjan EM-kilpailuissa vuosina 1997 ja 1998. Hän oli molemmissa turnauksissa Israelin paras pistemies ja maalintekijä; ensimmäisessä tehoilla 10+2=12 ja jälkimmäisessä tehoilla 5+4=9.
Tilastot

Birbraerin Israelin maajoukkueessa käyttämä pelipaita.
Menestyksen maku

| Menestyksen maku |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Maunu Kurkvaara
Käsikirjoittaja:  Maunu Kurkvaara Mauno Saari Paavo Haavikko
Perustuu:  Mauno Saaren romaaniin Pimeä ilmansuunta (Otava 1980)
Säveltäjä:  Henrik Otto Donner
Kuvaaja:  Antti Peippo
Leikkaaja:  Timo Linnasalo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Ektofilm
Ensi-ilta:  1983
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Menestyksen maku on Maunu Kurkvaaran ohjaama draamaelokuva vuodelta 1983. Mauno Saaren romaaniin Pimeä ilmansuunta perustuva tarina kertoo Pohjois-Suomesta kotoisin olevasta nuoresta Martista, joka saa paikan helsinkiläisessä mainostoimistossa ja antautuu uralleen ihmissuhteidensa kustannuksella.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jukka-Pekka Palo  | … |  Martti Joenpää   |
|  Pekka Laiho  | … |  Kake Kuittinen   |
|  Kaija Kangas  | … |  Tuuli Joenpää   |
|  Pertti Palo  | … |  johtaja Viitala   |
|  Paavo Piskonen  | … |  Petras   |
|  Soili Markkanen  | … |  Anita   |
|  Sanna Majanlahti  | … |  Ruuth   |
|  Kalevi Kahra  | … |  tohtori Salmelin   |
|  Leena Suomu  | … |  Selma   |
|  Rauni Ikäheimo  | … |  Tuulin äiti   |
|  Aarre Karén  | … |  Tuulin isä   |
|  Tauno Lehtihalmes  | … |  rovasti   |
|  Jussi Kekkonen  | … |  Jouka Joenpää   |
|  Jukka Virtanen  | … |  toimittaja Jukka Virtanen   |
|  Aila Pervonsuo  | … |  Airi, mainostoimittaja   |
|  Heikki Saloranta  | … |  Hessu, mainostoimittaja   |
Vastaanotto

Vain 5 000 katsojaa teattereissa kerännyt Menestyksen maku sai kriitikoilta vaihtelevia arvosteluja. Sitä pidettiin Kurkvaaralle tyypilliseen tapaan liian ”viileänä” herättääkseen katsojassa samastumisen tunteita. Erityisesti Pekka Laihon ja Sanna Majanlahden roolitöitä arvostettiin. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta neljä antoi elokuvalle yhden tähden, kolme muuta ei sitäkään ja kolme ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli Projektio-lehden laskukaavalla 0,57 tähteä neljästä.
Aiheesta muualla

Elokuva katsottavissa Elonetissä
Motorola 68010

| Motorola 68010> Perustietoja |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Motorola
Arkkitehtuuri ja luokitus
Arkkitehtuurityyppi:  CISC
Käskykanta:  Motorola 68000 -sarja
Osoiteavaruus:  32-bit
Tavujärjestys:  Big endian
Motorola 68010
Motorola 68010 oli Motorolan valmistama 16/32-bittinen mikroprosessori, joka julkistettiin vuonna 1982. Siihen voidaan viitata numeroyhdistelmällä 010.
68010 oli parannettu versio Motorola 68000:sta, joka perustui samalle ytimelle ja oli yhteensopiva sen kanssa. 68010:ssa on 16-bittinen dataväylä ja 24-bittinen osoiteväylä.
Ohjelmat 68010:lla voivat käyttää supervisor (käyttöjärjestelmän ydin) -tilaa tai käyttäjätilaa. 68010:ssa on muutamia optimointeja, jotka nopeuttavat ohjelmien suoritusta verrattuna 68000:aan.
68010 tukee myös virtuaalimuistia, jota 68000 ei täysin tukenut.
Virtualisointia (virtual machine monitor) varten tilarekisteriä käsittelevä "MOVE from SR" -käsky oli 68010:ssa suojattu, joka teki siitä epäyhteensopivan 68000:n kanssa tiettyjen ohjelmien yhteydessä.
68010-malli oli käytössä Hitachi 2050 ja Oki Electric if1000 Unix-työasemissa.
Lisätyt käskyt ja korkeampi hinta eivät houkutelleet mahdollisiä käyttäjiä, 68010:sta ei tullut koskaan niin suosittua kuin edeltäjästään. Useimmat valmistajat odottivat mieluummin Motorola 68020:n julkistamista.
Aiheesta muualla

https://www.nxp.com/docs/en/reference-manual/MC68000UM.pdf
Luettelo Motorolan valmistamista suorittimista
| --- | --- |
6800-sarja:   6801  6802  6805  6809  Hitachi 6309 
Motorola 68000 -sarja:   68000  68008  68010  68012  68020  68030  68040  68060 
Matematiikkasuorittimet:  68881/68882
Muistinhallintayksiköt:   68451  68851 
88000-sarja:   88100  88110 
PowerPC-sarja:   PPC 6XX  PPC 7XX  PPC 7XXX 
Digitaaliset signaaliprosessorit:   Motorola 56000 56001  56002  56004  56100  56300  56800  96002 
Mikrokontrollerit:   Motorola 68300 DragonBall  PowerQUICC
Mureș (joki)

| Mureș |
| --- | --- |
 Mureș Aradissa
Alkulähde:  Harghita, Romania
Laskupaikka:  Tiszajoki, Szeged, Unkari
Maat:  Romania, Unkari
Pituus:  725 km
Alkulähteen korkeus:  850 m
Virtaama:  177 m³/s
Valuma-alue:  30 332 km²
 Mureș kartalla
Mureș (unk. Maros, saks. Mieresch tai Marosch) on Romanian ja Unkarin alueella virtaava joki. Se on noin 725 kilometriä pitkä ja sen valuma-alue on 30 332 neliökilometriä. Mureșin alkulähde sijaitsee Romaniassa, Itä-Karpaateilla, Harghitan piirikunnan alueella, josta se virtaa kaakkoon eteläisen Transilvanian halki. Joki laskee Tiszaan Unkarissa, Szegedin kaupungin kohdalla.
Huomattavia Mureșin varrella sijaitsevia kaupunkeja ovat muun muassa Aiud, Alba Iulia, Arad, Deva ja Târgu Mureș.
María Emilia Islas

María Emilia Islas
María Emilia Islas Gatti (18. huhtikuuta 1953 Montevideo – kadonnut 27. syyskuuta 1976) oli uruguaylainen vasemmistolainen aktivisti, joka katosi Buenos Airesissa Argentiinassa 27. syyskuuta 1976. Hänet on myöhemmin katsottu pakotetun katoamisen uhriksi.
Elämä ja poliittinen toiminta

Islas syntyi Ramón Islasin ja ihmisoikeusaktivisti María Ester Gattin tyttärenä. Hän varttui Cordónissa ja toimi Resistencia Obrero Estudiantil -järjestössä sekä Uruguayn anarkistisessa liitossa. Islas joutui pidätetyksi toimintansa johdosta Uruguayssa vuonna 1971. Hän aloitti kouluttautumisen opettajaksi. Marraskuussa 1973 Islas meni naimisiin Jorge Zaffaronin kanssa. Vuodenvaihteessa 1974–1975 pariskunta pakeni Buenos Airesiin. Islas oli ollut määrä pidättää Uruguayssa uudemman kerran, mutta häntä ei ehditty tavoittaa. Hänen tyttärensä Mariana syntyi 22. maaliskuuta 1975.
Vuonna 1975 Islas oli miehensä kanssa mukana perustamassa Partido por la Victoria del Pueblo -nimistä puoluetta.
Katoaminen

Islasin mies siepattiin kotimatkallaan 27. syyskuuta 1976. Hänet pakotettiin kotiinsa odottamaan vaimonsa ja 18-kuukautisen tyttärensä saapumista. Islasin saavuttua lapsensa kanssa siviiliasuiset, mutta aseistautuneet hyökkääjät veivät koko perheen salaiseen Automotores Orletti -pidätyskeskukseen. Hyökkääjät harjoittivat perheen asunnossa ryöstelyä ja ilkivaltaa. Osallisina oli sekä Argentiinan että Uruguayn joukkoja.
Myöhemmissä selvityksissä Islasin on katsottu joutuneen kidutuksen uhriksi. Katoamisia tutkineen komission raportissa vuonna 2003 pääteltiin, että Islas todennäköisesti siirrettiin 5. tai 6. lokakuuta 1976 tuntemattomaan kohteeseen, minkä jälkeisiä havaintoja hänestä ei ole. Argentiinan tiedustelun upseeri Miguel Ángel Furci otti Mariana-tyttären omaan perheeseensä ja antoi tälle nimen Daniela Romina Furci. Likaisen sodan jälkeen Furci vei tytön Paraguayyn. Tytär sai lopulta vanhan henkilöllisyytensä takaisin kesäkuussa 1992. Mariela Salaberry julkaisi tapahtumista kirjan Mariana: tu y nosotros (1993).
Mimmi Nurmela

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 3. elokuuta 1996 (ikä 28)
Syntymäpaikka: ,  Suomi
Pelipaikka: Puolustaja
Seura
Seura: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
|  | FC Espoo |  |  |
| 2012–2015 | VJS | 60 | (1) |
| 2014–2018 | PK-35 Vantaa | 71 | (0) |
| 2019– | HJK | 78 | (2) |
Maajoukkue
| 2017– |  Suomi | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5.11.2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26.12.2017.
Mimmi Nurmela (s. 3. elokuuta 1996) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Helsingin Jalkapalloklubia, jonne hän siirtyi kaudeksi 2019 PK-35 Vantaasta.
Nurmela pelasi kausina 2014–2018 PK-35 Vantaan joukkueessa 71 liigaottelua. HJK:ssa hän on ennen kauden 2023 alkua pelannut 78 liigaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Nurmela pelasi vuonna 2017 ensimmäiset naisten maaottelunsa tammikuussa Slovakiaa vastaan, maaliskuussa Serbiaa vastaan ja huhtikuussa Tanskaa vastaan.
Mimmo Paladino

Mimmo Paladino
Mimmo Paladino (s. 18. joulukuuta 1948, Paduli) on italialainen taidemaalari, kuvanveistäjä, graafikko ja piirtäjä. Hän opiskeli Beneventon Liceo Artistico di Beneventossa vuosina 1964–1968.  Paladino keskittyi 1970-luvun alussa piirtämiseen, jolloin hän kehitti suuren osan siitä kuvastosta, joka esiintyi myöhemmin hänen maalauksissaan. Paladino piti ensimmäiset yksityisnäyttelynsä vuonna 1976 Bolognan Galeria D‘Arte Duemilassa ja Brescian Nuovi Strumentissa. Hän muutti Milanoon vuonna 1977, ja 1970-luvun loppupuolella hän maalasi lähinnä monokromaattisia maalauksia sinisellä, punaisella tai keltaisella värillä. Hän liitti maalauksiinsa usein myös löydettyjä esineitä.
Taidekriitikko Achille Bonito Oliva liitti Paladinon 1980-luvulla Transavanguardia-ryhmään, johon kuuluivat taidemaalarit Sandro Chia, Francesco Clemente, Enzo Cucchi ja Nicola De Maria. Paladino kehitti nopeasti allegorisen, figuratiivisen tyylin, joka ammensi kristillisestä ja antiikin mytologian kuvastosta, mutta jossa oli vaikutteita myös muinaisen Egyptin ja alkuperäiskansojen taiteesta sekä modernista taiteesta. Paladino loi arvoituksellisia ja arkaaisia hahmoja veistoshahmoja ja maalasi tauluja, joita hallitsivat kuoleman ja uhrin tematiikat. Paladinon tekninen monipuolisuus tulee esiin hänen grafiikan töissään, joita hän on tehnyt vuodesta 1980. Paladino on tehnyt niin etsauksia, linotöitä, kuin myös akvatintoja.
Michelle Baptiste

Michelle Baptiste (s. 27. elokuuta 1977) on saintlucialainen entinen yleisurheilija, joka kilpaili pituushypyssä ja pikajuoksussa.
Baptiste osallistui olympialaisiin kerran, Atlantassa 1996. Hän oli tuolloin 100 metrin juoksussa alkueränsä seitsemäs ajallaan 11,92 sekuntia eikä päässyt toiselle kierrokselle. Baptiste osallistui Keski-Amerikan ja Karibianmeren mestaruuskilpailuissa 1999 pituushyppyyn, jossa hän voitti pronssimitalin hypättyään 6,26 metriä.
Ennätykset

Lähde: IAAF
100 m: 11,58 s (1996)
Pituushyppy: 647 cm (1996)