stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Japaninpunamänty
Kuvaus > Kukinnot

Laji on yksikotinen, mikä tarkoittaa samaan puuhun kehittyvän sekä hede- että emikukintoja. Hedekukinnot eli hedekävyt kasvavat pienissä ryppäissä kierteisesti nuorten pitkäversojen tyvellä. Kierteisesti rankaan asettuneista hedelehdistä muodostuva hedekäpy on 1,5–2,5 senttimetriä pitkä, muodoltaan lyhyen lieriömäinen ja väritykseltään keltainen.
Emikukinnot eli kävyt kasvavat tavallisesti yksittäin. Lyhytperäiset kävyt voivat olla pystyjä tai taakäänteisiä. Käpy on tavallisesti kolmesta kuuteen senttimetriä pitkä, symmetrinen ja muodoltaan käpysuomujen ollessa kiinni kartiomaisen munanmuotoinen sekä suomujen avauduttua leveän munanmuotoinen. Kierteisesti rankaan asettuneet käpysuomut ovat puutuneita, ohuita, jäykkiä ja muodoltaan pitkänpyöreitä. Kypsyvän kävyn ulkopinnan muodostava käpysuomun kärki on muodoltaan vinoneliömäinen tai yläreunastaan pyöristynyt, ja sen pinta voi olla tasainen tai hieman koholla. Käpysuomun kärjen napa saattaa olla hieman koholla tai sisäänpainunut. Käpy kypsyy toisena vuonna hedelmöityksen jälkeen ja karisee pian käpysuomujen avauduttua.
Siivelliset siemenet ovat vastapuikean munanmuotoisia tai luumunmuotoisia sekä hieman litistyneitä. Siemen on neljästä seitsemään millimetriä pitkä. Väritykseltään siemen on mattapintaisen ruskehtava. Siemenen lenninsiipi on tavallisesti 12–20 millimetriä pitkä ja viidestä seitsemään millimetriä leveä.
Rungon kuori on puun yläosissa oranssinpunaista.
Neulaset kasvavat kääpiöversoissa pareittain.
Hedekävyt kasvavat pieninä ryppäinä.
Kävyn kypsyminen kestää kaksi kasvukautta.
Luokittelu

Japaninpunamänty on mäntykasvien heimon (Pinaceae) mäntyjen sukuun (Pinus) kuuluva havupuulaji. Mäntyjen suvun sisällä laji on luokiteltu nimialasukuun Pinus, sen sektioon Pinus ja tämän alasektioon Pinus.
Jotkin kasvitieteilijät luokittelevat lajiin kuuluvaksi useita muunnoksia, kuten Kiinan Heilongjiangissa ja Venäjällä kasvava Pinus densiflora var. ussuriensis ja Kiinan Liaoningissa kasvava Pinus densiflora var. zhangwuensis. Toiset kasvitieteilijät katsovat nämä lajin muodoiksi tai synonyymeiksi.
Japaninpunamänty risteytyy luonnossa lähisukuisen japaninmustamännyn (Pinus thunbergii) kanssa. Lajiristeymän nimi on Pinus ×densithunbergii.
Levinneisyys

Japaninpunamänty kasvaa luonnossa Aasian koillisosissa. Sitä esiintyy luonnonvaraisena Etelä-Koreassa, Pohjois-Koreassa, Japanin Honshūn, Kyūshūn ja Shikokun saarilla, Kiinan Anhuin, Heilongjiangin, Henanin, Jiangsun, Jilinin, Liaoningin ja Shandongin maakunnissa sekä Venäjän kaukoidässä Primorjen aluepiirissä.
Elinympäristö ja ekologia

Japaninpunamänty on lauhkean ilmaston puu. Sitä esiintyy lähes merenpinnan tasosta rannikolta vuoristoihin noin 2 300 metrin korkeuteen. Puu menestyy monentyyppisillä happamilla mailla, ja sen kasvupaikat ovat usein kivikkoisia, hiekkaisia tai turpeisia.
Japaninpunamänty muodostaa usein yksilajisia metsiköitä. Lehtimetsävaltaisilla alueilla se kasvaa tyypillisesti ainoastaan karuilla paikoilla, kuten kallioilla tai nummien ja järvien laidoilla.
Japaninpunamänty on ekologisessa sukkessiossa pioneerilaji, joka valtaa nopeasti häiriöiden, erityisesti metsäpalojen, raivaamia alueita. Puu itse ei yleensä selviä elossa metsäpalosta.
Japaninpunamänty on yksi yleisimpiä havupuita Japanissa ja Korean niemimaalla. Laji on kuitenkin ollut palynologisten fossiilisten siitepölykerrostumien tutkimusten perusteella huomattavasti nykyistä harvinaisempi aiemmin ennen ihmisen vaikutusta. Puu on yleistynyt noin 2 500 vuotta sitten sen jälkeen kun maanviljely alueella yleistyi, ja sen myötä yleistyivät myös palot ja muut metsän häiriöt.
Merkitys ihmiselle

Japaninpunamänty on tärkeä talouspuu koillisessa Aasiassa. Puun eri osia on myös perinteisesti käytetty puurakentamisessa, lääkinnässä ja ravinnoksi.
Merkitys ihmiselle > Kulttuurillinen merkitys

Historiallisina aikoina japaninpunamänty on ollut yksi tärkeimmistä japanilaisessa puurakentamisessa käytetyistä lajeista. Useimpien japanilaisten 1300–1800-luvuilta säilyneiden Muromachi- ja Edo-kausien rakennusten runkorakenteet on tehty japaninpunamännyn tai japaninmustamännyn puusta, vaikka rakennusten muita osia on usein valmistettu japaninsypressin (Chamaecyparis obtusa) puusta.
Japaninpunamänty on perinteisesti ollut tärkeä puulaji Koreassa, ja se mainitaan Etelä-Korean kansallislaulun sanoissa. Puun siitepölyä on käytetty sekä lääkintään että ravinnoksi. Puun neulasia ja niistä tehtyjä uutteita on käytetty perinnelääkinnässä ja aromaterapiassa.
Merkitys ihmiselle > Taloudellinen merkitys

Sen puuta on käytetty niin puurakentamisessa ja rautateiden ratapölkkyinä kuin myös paperiteollisuudessa, missä puuta nykyisin käytetään eniten. Japaninpunamäntyä on käytetty laajalti talousmetsien istutuksessa erityisesti Japanissa. Sitä on käytetty myös puiden jalostuksessa ja risteytetty usean muun mäntylajin kanssa.
Japaninpunamänty on yleinen koristepuu. Se on perinteinen puu Japanin puutarhoissa, erityisesti pyhäkköjen ja palatsien suurissa puutarhoissa. Japaninpunamännystä tunnetaan kymmeniä koristekäyttöön valikoituja viljelylajikkeita, ja lajia käytetään yleisesti myös bonsaipuiden kasvatukseen. Puuta on kasvatettu Euroopassa suhteellisen vähän, mikä saattaa johtua osittain siitä, että Euroopassa luonnonvaraisena kasvava lähisukuinen metsämänty (Pinus sylvestris) on sekä ulkoisesti että puuaineksen ominaisuuksiltaan hyvin samankaltainen.
Siitepölyä korealaisessa myyntipakkauksessa.
Puun neulasista valmistettua juomaa.
Lajike Pinus densiflora ’Umbraculifera Compacta’.
Japaninpunamäntymetsää Odaesanin kansallispuiston kallioilla Etelä-Koreassa.
Eettinen egoismi

Eettinen egoismi (sanasta ego, minä) on näkökulma, jonka mukaan ihmisen tulisi toimia oman etunsa mukaisesti, vaikka se olisi (tai näyttäisi olevan) ristiriidassa muiden etujen kanssa. Egoismin vastakohtana on täten altruismi.
Moraaliteoria, jonka mukaan tulisi puhua totta ja kunnioittaa muita, koska se on oman edun mukaista, on egoistinen. Moraaliteoria, jonka mukaan moiset teot ovat yhteisen hyvän mukaisia, mutta toimijan etujen vastaisia, on pikemminkin altruistinen.
Esimerkiksi jotkut muinaisen Kreikan sofisteista todella halusivat hävittää koko tavanmukaisen moraalin. On myös sanottu, että kanta, joka tahtoo tehdä itsekkyyden kaiken inhimillisen toiminnan pääperiaatteeksi, oikeastaan kumoaa kaiken moraalin. Voidaan todeta, että egoismi ja altruismi vain harvoin ovat esiintyneet täysin puhtaina. Käytännössä joudutaan normaalisti sovittamaan yhteen yksilön etua ja yhteisön etua.
Bernard de Mandeville

Uudella ajalla erityisesti teollisuuden ja kaupan etujen on nähty vaativan itsekkyysmoraalia. Vuonna 1723 hollantilaissyntyinen lääkäri ja ajattelija Bernard de Mandeville (1670—1733) julkaisi Lontoossa teoksen The Fable of the Bees: or Private Vices, Publick Benefits (Tarina mehiläisistä: eli yksityiset paheet, yhteiset edut). De Mandeville julisti: "Tukahduttakaa tai rajoittakaa egoismia, turhamaisuutta, kaikkia moraalia hävittäviä tunteita, niin samalla vahingoitatte teollisuutta ja kauppaa, joitten vaikuttimia ne ovat."
Max Stirner

Vuonna 1844 julkaisi Kasper Schmidt salanimellä Max Stirner teoksen Der Einzige und sein Eigenthum (Yksilö ja hänen omaisuutensa), jonka pääajatuksiin perustui myöhemmin syntynyt Nietzschen "voimamoraali".
Stirnerin mukaan yksilöllä on niin paljon oikeutta kuin hänellä on valtaa ja hän hankkikoon itselleen kaikki, mitä hän kykenee, huolimatta siitä, ovatko hänen keinonsa moraalisia vai eivät. Moraali on harhakuva samoin kuin oikeus ja kaikki muut korkeat aatteet. Se, joka toiminnoissaan antaa sellaisten aatteiden johtaa itseään, on ennakkoluulojen ja taikauskon uhri yhtä paljon kuin se, jota toiminnoissaan ohjaa vanha usko jumaluuteen.
Friedrich Nietzsche

Samoihin ajatuksiin kuin Stirnerillä perustui myös Friedrich Nietzschen tekemä ero herramoraalin ja orjamoraalin välillä. Herramoraali oli Nietzschen mielestä ainoa oikeutettu. Se ei ollut ainoastaan alkuperäinen, vaan se perustui voimakkaisiin elämälle myönteisiin vaistoihin kun taas orjamoraali lähti elämän kieltämisestä ja vaistomaisesta vihasta voimakkaita ja hallitsevia kohtaan. Herramoraali on "yli-ihmisen" moraalia, se hylkää vallitsevan moraalin säälinormin ja päinvastoin käskee ihmistä tulemaan kovaksi. Yli-ihmisen moraaliin nähden on olemassa se ohje, ettei mikään ole siltä kiellettyä, kaikki on sallittua. Nietzsche kyllä asettaa itselleen velvollisuuksia, mutta ainoastaan kaltaisiaan kohtaan, orjia ja vieraita kohtaan häntä eivät sido mitkään siveelliset lait, hänen moraalinsa on "hyvän ja pahan tuolla puolen" .
Stirnerin ja Nietzschen ajatukset eivät olleet oman aikakautensa muista ajatussuunnista irrallisia. Esimerkiksi evoluutioteoria oletti, että olemassaolon taistelussa voimakkaimmat pääsevät voitolle ja häikäilemättömästi polkevat heikompia jalkojensa alle. Politiikan alalla esiintyi yksilön vapauden voimakasta korostamista ja sankareiden palvontaa.
Auguste Comte ja altruismi

Sanan altruismi keksi puolestaan vanhemman positivismin perustajana tunnettu Auguste Comte (1798-1857). Comte tarkoitti altruismilla egoismin vastakohtaa. Täydellinen altruismi merkitsee oman minän syrjäyttämistä ja antautumista toisten ihmisten hyvää tarkoittavaan toimintaan. Vastakohtana yksilön korostamiselle altruismi korostaa yhteisvastuullisuutta. Comten mukaan altruismi olisi kuitenkin haaveilevaa ja hedelmätöntä ihmisrakkautta ellei se tunnustaisi sitä pyrkimystä henkilökohtaiseen tyydytykseen, joka kuuluu jokaisen ihmisen luontoon. Mutta itsekäs pyrkimys on mukautettava näkökohtiin, jotka tarkoittavat koko yhteisön menestystä, ja tämä tapahtuu älyn ja sympatian asteittaisen kehityksen kautta.
Kirjallisuutta

Häyry, Heta & Matti Häyry: Hyvä, kaunis, tosi – arvojen filosofiaa.  Helsinki: Yliopistopaino, 1997.  ISBN 951-570-357-3
Jeremy

| ”Jeremy” Pearl Jam |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Ten
 Äänitetty : 1991
 Julkaistu: 1992
 Tuottaja(t): Pearl Jam, Rick Parashar
 Tyylilaji: grunge
 Kesto: 05.18
 Levy-yhtiö: Epic
Pearl Jamin muut singlet
| ”Even Flow” 1992 | ”Jeremy” 1992 | ”Oceans” 1992 |
Jeremy on grunge rock -yhtye Pearl Jamin single debyyttialbumilta Ten. Se oli Grammy-ehdokkaana parhaana rockkappaleena. Kappale löytyy myös Pearl Jamin kokoelmalevyltä Rearviewmirror: Greatest Hits 1991–2003.
Kappale sai inspiraationsa sanomalehden pikku-uutisesta, joka kertoi 16-vuotiaan Jeremy-nimisen pojan itsemurhasta. Hän ampui itsensä high school -luokkansa edessä Richardsonissa, Texasissa tammikuun kahdeksannen päivän aamuna 1991. Tultuaan myöhässä tunnille ja saatuaan määräyksen hakea koulun toimistosta lupalappu Jeremy oli palannut revolverin kanssa. Hän käveli luokan eteen ja ilmoitti: ”Neiti, löysin sen mitä todella lähdin hakemaan.” Sen jälkeen hän asetti aseen piipun suuhunsa ja laukaisi ennen kuin kukaan ehti reagoida.
Jena-maalari

| Jena-maalari |
| --- | --- |
 Jena-maalarin maalaama kyliks, n. 400–350 eaa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 400-luku eaa.
Kuollut: 300-luku eaa.
Ammatti:  vaasimaalari
Taiteilija
Aktiivisena:  n. 400–350 eaa.
Taidesuuntaus:  punakuviokeramiikka
Jena-maalari oli antiikin kreikkalainen vaasimaalari, joka maalasi attikalaista punakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa klassisella kaudella noin vuosina 400–350 eaa. Maalarin oikeaa nimeä ei tunneta. Tutkimuksessa käytetty nimitys perustuu siihen, että monet hänen löydetyistä töistään ovat nykyisin Jenan yliopistossa.
Jena-maalarilta tunnetaan ennen kaikkea kyliksejä ja niiden sirpaleita. Jenan yliopistossa olevat maalarin koristelemat vaasit ovat peräisin Ateenasta Ermoú-kadulta tehdystä löydöksestä vuodelta 1853. Tuolloin löydettiin mahdollisesti hänen työpajansa jäänteet. Maalari edusti tyyliä, joka ounastelee jo myöhäisen punakuviomaalauksen Kertš-tyyliä.
Nykyisin Jena-maalari katsotaan usein samaksi henkilöksi kuin Diomedes-maalari (engl. Diomed Painter), jonka nimivaasin kuvitus esittää Diomedestä palladionin kanssa. Kyseinen ”maalari” edustaisi näin Jena-maalarin yhtä tyylillistä kehityskautta.
Teoksia

Hydria, n. 390 eaa. Kuvituksessa Paris ja Helena.
Kyliks, n. 380–320 eaa.
Kyliks, n. 350 eaa.
Saman kyliksin alapuoli.
Jauhosavikka

| Jauhosavikka |
| --- | --- |
 Jauhosavikan latvakukinto
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Revonhäntäkasvit Amaranthaceae
Alaheimo::  Chenopodioideae
Suku::  Savikat Chenopodium
Laji::  album
Kaksiosainen nimi
 Chenopodium album  L. 
Katso myös
   Jauhosavikka Wikispeciesissä   Jauhosavikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jauhosavikka (Chenopodium album, syn. C. viride) on monimuotoinen, yksivuotinen vihreä rikkakasvi. Laji on levinnyt erittäin laajalle ihmisasutuksen mukana. Jauhosavikan suomalaisia kutsumanimiä ovat muun muassa saviheinä, savipuoli, savipää ja saviruoho. Suomessa kasvia pidetään muinaistulokkaana, ja kasvimailla se on yleinen rikkaruoho. Kasvia on käytetty rehuksi ja hätäravinnoksi sekä kasvisravintona, mutta sen sisältämä oksaalihappo rajoittaa laajamittaista ravintokäyttöä.
Ulkonäkö ja koko

Jauhosavikka kasvaa 10–100 senttimetriä, joskus jopa 150 senttimetriä korkeaksi. Kasvin nuoret osat ovat tavallisesti jauhoisia. Varsi on pysty, tavallisesti koko mitaltaan haarainen ja kova. Väriltään varsi on vihreä- tai punaraitainen, lehtihangat ovat usein punaisia. Kierteisesti olevat lehdet ovat usein väriltään likaisen harmaanvihreitä. Lehtilapa on kasvin keskiosissa kooltaan tavallisesti 2–7 senttimetriä ja muodoltaan vinoneliömäisen puikea, usein melko niukka- ja tylppähampainen, joskus myös ehytlaitainen. Ylempien lehtien lapa on suikea, ehytlaitainen ja usein otakärkinen. Vihreä kukinto on pitkälti lehdetön ja muodoltaan vaihteleva: se on joko tiheä ja tähkämäinen tai harsu ja terttumainen. Kukinnon sykeröt ovat usein pienehköjä ja tiheitä. Suomessa jauhosavikka kukkii heinä-syyskuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Musta siemen on vaaka-asennossa, 1,2–1,5 mm pitkä, ympärykseltään soikeahko tai lähes pyöreä, melko teräväreunainen sekä pinnaltaan sileä tai säteen suuntaan hieman uurteinen.
Jauhosavikan näköisiä lajeja ovat pohjanjauhosavikka (Chenopodium suecicum), punasavikka (Chenopodium rubrum), hyvänheikinsavikka (Chenopodium bonus-henricus) ja kylämaltsa (Atriplex patula).
Levinneisyys

Jauhosavikka on levinnyt ihmisen mukana erittäin laajalle ympäri maailman lukuun ottamatta arktisimpia alueita. Laji on alkujaan lähtöisin Euraasiasta. Suomessa jauhosavikka on yleinen laji koko maassa aivan pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Kemin korkeudelle saakka laji on muinaistulokas, pohjoisempana se on vakiintunut uudistulokas.
Elinympäristö

Jauhosavikka on tyypillinen kulttuurin seuralainen ja viihtyy multavassa typpipitoisessa maassa asutuksen läheisyydessä. Sitä tavataan esimerkiksi pelloilla, puutarhoissa, pihoilla, tienvarsilla, kaatopaikoilla, joutomailla ja joskus myös rannoilla.
Rikkakasvina

Hankalan rikkakasvin jauhosavikasta tekee sen runsas siementuotto. Pölytyksen onnistuessa yksi yksilö tuottaa noin 3 000 siementä, joiden itävyys säilyy maassa yli 10 vuotta. Tämän takia peltoneliöllä voi olla siemeniä mullassa tuhansia, joten rikkamyrkyistä huolimatta uusia taimia syntyy pelloille jatkuvasti. Useimmat rikkamyrkyt kuitenkin tehoavat hyvin kasvin torjunnassa.
Myös puutarhoissa jauhosavikka on ikävä rikkakasvi, sillä se kilpailee varsinaisten viljelykasvien kanssa viemällä syväjuurisena kasvina maasta ravinteita. Koska kasvi on yksivuotinen ja lisääntyy ainoastaan siemenistä, on tärkeätä poistaa kukinnot kasvin torjumiseksi. Muhevasta mullasta kasvi on helppo poistaa kitkemällä. Jauhosavikka ei lisäänny juuren paloista.
Käyttö

Jauhosavikkaa on käytetty ihmisravinnoksi ja eläinten rehuksi jo pitkään. Esimerkiksi Tanskasta on löydetty jauhosavikan siemeniä parituhatta vuotta vanhoista muumioituneista suoruumiista. Pula-aikoina sen siemeniä on käytetty jauhojen jatkeena hätäruokana. Jauhosavikkaa voidaan käyttää ravinnoksi tuoreena pinaatin tapaan, salaattina tai sitä voi myös pakastaa ryöpättynä. Nitraattipitoisten kasvupaikkojen takia sen käytössä kuitenkin pitää olla varovainen. Kasvi sisältää myös runsaasti oksaalihappoa, joten se sopii huonosti esimerkiksi munuaisvikaisille. Jauhosavikan eteeriset öljyt sisältävät peroksidi-monoterpeenejä, esimerkiksi askaridolia (C10H16O2).
Jauhosavikka on sukua inkojen ruokakasvi kvinoalle (Chenopodium quinoa).
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2011: Jauhosavikan levinneisyys Suomessa
Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Jauhosavikka (Chenopodium album)
Luontoportti: Jauhosavikka (Chenopodium album)
Nettikasvio: Jauhosavikka (Chenopodium album)
Den virtuella floran: Jauhosavikka (Chenopodium album) (ruotsiksi)
ITIS: Chenopodium album (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Chenopodium album (englanniksi)
Flora of China: Chenopodium album (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Chenopodium album (fat hen) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q158610  Wikispecies: Chenopodium album  AoFP: 1414  APA: 1497  APDB: 26527  APNI: 63374  ARKive: chenopodium-album  BioLib: 38657  Calflora: 1962  CoL: TX8H  Ecocrop: 17797  eFloraSA: Chenopodium_album  EoL: 587522  EPPO: CHEAL  EUNIS: 167842  FloraBase: 2483  FNA: 200006809  FoAO2: Chenopodium album  FoC: 200006809  FoIO: CHEALB  GBIF: 3083838  GRIN: 10178  iNaturalist: 58127  IPA: 5294  IPNI: 55993-2  IRMNG: 11163323  ISC: 12648  ITIS: 20592  MichiganFlora: 65  NatureServe: 2.133499  NBN: NHMSYS0000457251  NCBI: 3559  NTFlora: 1148  NZOR: 9467de9d-842a-4682-b4f0-f29f67c7e3b3  NZPCN: 3686  OBIS: 1491770  Open Tree of Life: 892395  PalDat: Chenopodium_album  PfaF: Chenopodium album  PFI: 468  Plant List: kew-2716945  PLANTS: CHAL7  Plazi: DB996552-2014-A6EB-86CE-7106A21023EF  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:55993-2  RHS: 105499  SANBI: 3592-1  Tropicos: 7200019  VASCAN: 4493  VicFlora: c9356d6f-6324-4aa2-996b-2bc9108d49ca  WiO: lambs-quarters  WisFlora: 3105  WoI: 1578  WFO: wfo-0000600897  Laji.fi: MX.38163 
Jauhosavikan taimen lehtiä.
Jauhosavikkakasvusto.
Jauhosavikan siemeniä.
Jeesuksen elämän kronologia

Jeesuksen elämä. Ikoni keskiajalta.
Jeesuksen elämän kronologian pyrkimyksenä on asettaa Uuden testamentin evankeliumeissa kuvatut Jeesuksen elämään liittyvät tapahtumat historialliseen aikajärjestykseen.
Jeesuksen syntymä Raamatun mukaan > Vuosi

Raamatussa on useita suhteellisen tarkasti historiallisesti ajoitettavissa olevia viitteitä Jeesuksen syntymävuodesta. Suurin osa viittaa Jeesuksen syntyneen Herodeksen hallitsijakauden lopulla, aikavälillä 6–1 eaa., Suoraan Jeesuksen syntymään viitataan Matteuksen ja Luukkaan evankeliumeissa, joissa ajan tavan mukaisesti menneeseen ajankohtaan viitataan vallassa olleen hallitsijan nimellä. Epäsuorasti syntymäajankohta voidaan laskea taaksepäin esimerkiksi tiedosta, että Jeesus aloitti opetustoimintansa noin 30-vuotiaana sekä tältä ajalta evankeliumeissa esiintyvistä historiallisesti ajoitettavissa olevista tapahtumista kuten Herodeksen temppelin rakennusvaiheista.
Evankeliumeissa ei kerrota suoraan Jeesuksen syntymäaikaa, mutta Matteuksen ja Luukkaan evankeliumien syntymä­kertomuksissa mainitaan yksi historiallinen henkilö, jolla evankeliumien kirjoittajat pyrkivät sitomaan Jeesuksen syntymän tiettyyn aikakauteen. Matteuksen evankeliumissa kerrotaan Jeesuksen syntyneen jonkin aikaa ennen Herodeksen kuolemaa. Herodes Suuri kuoli joidenkin lähteiden mukaan 4 eaa. Viime aikoina on julkaistu vertaisarvioituja tutkimuksia, joiden mukaan Herodes kuoli vasta 1 eaa.
Myös Luukas mainitsee Herodeksen aikakauden hieman ennen kuin enkeli Gabriel kertoo Marialle Jeesuksen tulevasta syntymästä. Toisaalta Luukkaan evankeliumin mukaan Jeesus syntyi hieman sen jälkeen, kun keisari Augustus antoi käskyn, että koko maailma oli verolle pantava. Englanninkielisessä NIV-käännöksessä tässä kohdassa käytetään termiä ”census”, joka tarkoittaa väestönlaskentaa .
Väestönlaskennan aikaan Publius Sulpicius Quirinius oli Syyrian käskynhaltijana.  Taulukossa 146, joka löytyy Jack Fineganin kirjasta “Handbook of Biblical Chronology” Quiriniuksen on merkitty olleen Syyrian maaherrana vuosina 3–2 eaa.   Ilmeisesti kyse tuolloin on ollut kyse Rooman valtakunnan alueella asuneiden ihmisten antamasta kuuliaisuudenvalasta keisari Augustukselle, josta löytyy historiallisia todisteita ajanjaksolta 3/2 eaa.
Tuon saman taulukon mukaan Quirinius toimi Syyrian maaherrana myös vuosina 6–7 jaa. Sitä ennen keisari Augustus oli määrännyt etnarkki Herodes Arkhelaoksen maanpakoon Galliaan hänen julmuuksiensa tähden. Juudeasta tuli tuolloin osa Rooman valtakuntaa. Tultuaan Syyrian maaherraksi Quirinius suoritti Juudeassa censuksen eli väestönlaskennan, mikä mahdollisti alueen verotuksen.
Osa kristillisistäkin tutkijoista pitää Jeesuksen syntymäkertomuksia epähistoriallisina, sillä heidän mielestään historiallista lähdettä, joka tukisi jompaakumpaa evankeliumien ilmoittamista syntymäajoista, ei ole olemassa.. Kuitenkin Raymond J. Jachowski tulee vertaisarvoidussa tutkimuksessaan siihen johtopäätökseen, että Jeesuksen syntymävuosi on saattanut olla 3 tai 2 eaa.
Jeesuksen opetustoiminnan aloitus

Vaikka Jeesuksen syntymästä annetaan evankeliumeissa epätarkka tai joidenkin tutkijoiden mukaan jopa ristiriitainen määritelmä, Jeesuksen opetustoiminnan alkaminen voidaan kuitenkin ajoittaa vuosille 26–30 jaa. Esimerkiksi Luukas kertoo Johannes Kastajan aloittaneen toimintansa Rooman keisari Tiberiuksen viidentenätoista hallitsijavuotena (29 jaa.) joten Jeesuksen kastaminen  ja Jeesuksen oma opetustoiminnan aloittaminen tapahtui pian tämän jälkeen. Johanneksen evankeliumissa taas Johannes kertoo Jeesuksen vierailleen Jerusalemin temppelissä opetustoimintansa alkuaikoina, ja että temppeliä oli tuolloin rakennettu 46 vuotta.. Antiikin historioitsija Josephuksen mukaan  Herodes aloitti temppelin rakennuksen 18. hallitsijavuotena
Herodeksen valtakauden voidaan katsoa alkaneen  Jerusalemin valloituksesta 36 eaa. loppuvuodesta.  Näin ollen 18.hallituskautensa loppuu ja temppelin rakentaminen alkaa n. 18 eaa.
Kun siitä lasketaan 46 ja puoli vuotta eteenpäin päädytään kevään 30 jaa. pääsiäiseen.   Tähän samaan ajankohtaan voi päätyä myös toisella laskelmalla.  Mikäli Jeesus olisi syntynyt syksyllä 3 eaa. kuten Martin L. Ernest olettaa
, niin Jeesus olisi täyttänyt 30 vuotta syksyllä 28 jaa. Julkisen opetustoimintansa alkaessa  vuonna 29 jaa. Jeesus olisi ollut siis hieman alle 31-vuotias.  Luukashan toteaa että hän oli noin 30-vuotias opetustoimintansa alkaessaan Jeesuksen ensimmäinen pääsiäinen opettajana sijoittautuisi myös näin tarkastellen kevääseen 30 jaa.
Anne Berit Eid

Anne Berit Eid (s. 13. kesäkuuta 1957) on norjalainen suunnistaja. Hän voitti henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja sijoittui viestissä neljänneksi Kongsbergin MM-kilpailuissa 1978. Hän saavutti viestissä MM-hopeaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa kuudenneksi Tampereella 1979. Thunin MM-kilpailuissa 1981 hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeskymmenes ja viestissä neljäs. Zalaegerszegin MM-kilpailuissa 1983 hän osallistui vain viestiin, jossa Norja sijoittui neljänneksi.
Saavutukset > MM-kisoissa

Kongsberg 1978
Kultaa henkilökohtaisella matkalla
Tampere 1979
Hopeaa viestissä