stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jackson Blake

| Jackson Blake> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. elokuuta 2003 (ikä 21) Fargo, Pohjois-Dakota
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Carolina Hurricanes
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
NHL-varaus:  109. varaus, 2021 Carolina Hurricanes
Jackson Blake  (s. 3. elokuuta 2003 Fargo, Pohjois-Dakota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on oikea laitahyökkääjä ja hän laukoo oikealta. Blake edustaa NHL-joukkue Carolina Hurricanesia.
Ennen NHL-uraansa Blake pelasi USHL-joukkue Chicago Steelissa ja Pohjois-Dakotan yliopiston joukkueessa. Carolina Hurricanes varasi hänet neljännellä kierroksella 109. varausvuorolla vuoden 2021 NHL:n varaustilaisuudessa. Blake on pelannut 24 NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt seitsemän maalia ja kolme syöttöä eli yhteensä kymmenen tehopistettä. Uran tilastot päivitetty 30. marraskuuta 2024.
Toivo Elomaa

Toivo Mikael Elomaa (10. joulukuuta 1893 Kälviä – 5. heinäkuuta 1944 Tulemajoki, Salmi) oli suomalainen yleisesikuntaupseeri, sotilasarvoltaan eversti. Hän kaatui Salmin Tulemajoella 5. heinäkuuta 1944 toimiessaan Jalkaväkirykmentti 44:n komentajana.
Elomaa oli valmistunut itsenäisen Suomen ensimmäiseltä kadettikurssilta vuonna 1920. Kuoleman aiheutti kranaatinsirpale sydämeen.
Elämä

Elomaan vanhemmat olivat rautatievirkamies Mikko Helenius ja Aleksandra Helin ja puoliso vuodestasta 1922 Siiri Margareta Villgren. He saivat kaksi lasta. Toivo Elomaan veli Viljo Elomaa oli menestynyt ampuja ja yleisurheilija. Toinen veli Sulo Elomaa oli AKS-aktivisti, lääkäri ja lahtelaisen yleisurheilun näkyvä toimija 1950-luvulla.
Elomaa tuli ylioppilaaksi Kouvolan yhteiskoulusta vuonna 1915. Hän suoritti jumaluusopillisen alkututkinnon Helsingin yliopistossa 1917. Sotilasuransa hän aloitti Fahnenjunkerschulessa, saksalaisten johdolla Haminassa aloitetulla jalkaväen upseerikokelaskurssilla, jonka suoritti 1918. Sisällissodassa Elomaa toimi talouspäällikkönä Jääkäritäydennyspataljoonassa, osallistui SJR Porajärven komennuskuntaan vuonna 1920 ja oli muun muassa Pälväjärven etuvartiokomppanian päällikkö ja otti osaa partiotaisteluun Lintajärvellä 7.6.1920.
Elomaa suoritti Kadettikoulun 1. kurssin vuosina 1919–1920 ja toimi nuorempana upseerina Savon jääkärirykmentissä 1920–1925 ja Rannikkotykistörykmentti 3:ssa 1925–1926. Komppanianpäällikkönä Elomaa toimi Savon jääkärirykmentissä 1926–1927 ja suoritti Sotakorkeakoulun vuosina 1929–1931. Yleisesikuntaupseerina Elomaa toimi Kuormastopataljoonassa 1927–1929, Huoltopataljoonassa 1931–1933 ja Haminan sotilaspiirin esikunnassa 1933–1934. Hän toimi 1 sotilasohjaajana Kymen suojeluskuntapiirissä 1934–1938 ja esikuntapäällikkönä Kymen Sotilasläänin esikunnassa 1938–1939.
Elomaa toimi komento-osaston päällikkönä I armeijakunnan esikunnassa 1940 ja Huoltopataljoona 4:n komentajana 1940–1941. Talvisodassa hän toimi esikuntapäällikkönä 2. divisioonan esikunnassa ja jatkosodassa Huoltokoulutuskeskuksen päällikkönä 1941–1942, toimistopäällikkönä VI armeijakunnan esikunnassa 1942–1943 ja Jalkaväkirykmentti 44:n komentajana 1943–1944.
Ylennykset: vänrikki 1920, luutnantti 1920, kapteeni 1926, majuri 1933, everstiluutnantti 1940 ja eversti 23.6.1944.
Kunnianosoitukset

2 luokan Vapauden Risti miekkojen kera
3 luokan Vapauden Risti miekkojen kera
Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan Ritarimerkki
Vapaussodan muistomitali
Talvisodan Muistomitali 1939–1940
Urheilu-ura

Elomaa otti osaa useisiin urheilukilpailuihin painissa, hiihdossa, ammunnassa ja yleisurheilussa. Toivon yleisurheilulajeina olivat mm. 100m, 200m, 400m viesti, pituus, kolmiloikka, 5-ottelu, 10-ottelu ja keihäs. Hän saavutti niissä yhteensä 10 kpl Keski-Pohjanmaan mestaruuksia ja neljä piiriennätystä. Lisäksi hän sijoittui toiseksi kolmiloikassa akateemisissa mestaruuskilpailuissa v. 1917.
Siiri Juva

Siiri Sylvia Juva (sukunimi vuoteen 1935 Juvelius, 8. joulukuuta 1886 Antrea – 8. lokakuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen lehtori ja kirjailija.
Juvan vanhemmat olivat komissioonimaanmittari Johan Henrik Juvelius ja Ida Maria Åkerman. Hänellä oli seitsemän sisarusta, joista tunnettuja ovat kirjallisuuden tutkija J. W. Juvelius (1863–1927), kirjailija Valter Juva (1865–1922), vankilanjohtaja V. O. Juvelius (1869–1937), lähetyssaarnaaja ja diakoni Ester Juvelius (1876–1962) sekä näytelmäkirjailija ja suomentaja Veera Roos (1882–1961). Siiri Juva toimi vanhempana lehtorina Turun tyttölyseossa.
Teoksia

Nimellä Siiri Juva:
Monsieur Vincent, évolution d'un saint. A. Tardy, Bourges 1939
Pyhimys ja rakkaus : sosiaalihuollon isän Vincentius Paulilaisen romaani : (1581-1660). Suomen opiskelevan nuorison raittiusliitto, Helsinki 1957
Nimellä Siiri Juvelius:
Miksi Rehtori harmaantui? : sekä seitsemän muuta partio- ja koululaisnäytelmää. Gummerus 1932
Partiolaisten sotasaalis : 2-näytöksinen näytelmä. Suomen opettajain raittiusliiton vuorokeskusteluja n:o 5. Helsinki 1933
Nimimerkillä Sylvia Solki:
Kun sydämet eroavat : romaani. Otava 1919
Aiheesta muualla

Siiri Juvelius : Wien viettää juhlaviikkoja, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 14.07.1929, nro 28, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Siiri Juvelius : Adrian aalloilla, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 13.04.1930, nro 15, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Siiri Juvelius : Postumian luolasaleissa, Helsingin Sanomat, 15.04.1934, nro 100, s. 31, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Arabinoosi

| Arabinoosi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,3,4,5-tetrahydroksipentanaali
CAS-numero:  147-81-9
SMILES:  C(C(C(C(C=O)O)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H10O5
Moolimassa:  150,13 g/mol
Sulamispiste:  164–165 °C
Tiheys:  1,585 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 500 g/l (25 °C)
Arabinoosi (engl. arabinose) on viisihiilinen monosakkaridi (pentoosi). Se sisältää viisi happiatomia. Polysakkarideista hemiselluloosat (lat. cellula = solu) ovat polymerisoituneet erilaisista sokeritähteistä kuten arabinoosista.
Arabinoosia on muun muassa havupuissa ja arabikumissa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Liber Herbarum II: Luettelo arabinoosia sisältävistä kasveista
| --- | --- |
Pääjoukko:   aldoosi  ketoosi  pyranoosi  furanoosi 
Geometria:   pentoosit  heksoosit  heptoosi  sykloheksaanikonformaatio  anomeeri  mutarotaatio 
Suuri / pieni:   glyseraldehydi  dihydroksiasetoni  erytroosi  treoosi  erytruloosi  sedoheptuloosi 
Pentoosit:   riboosi  arabinoosi  ksyloosi  lyksoosi  ribuloosi  ksyluloosi 
Heksoosit:   glukoosi  galaktoosi  mannoosi  guloosi  idoosi  taloosi  alloosi  altroosi  fruktoosi  sorboosi  tagatoosi  psikoosi  fukoosi  ramnoosi 
Disakkaridit:   sakkaroosi  laktoosi  trehaloosi  maltoosi  sellobioosi 
Polysakkaridit:   glykogeeni  tärkkelys  selluloosa  kitiini  amyloosi  amylopektiini  stakyoosi  inuliini  dekstriini  pullulaani 
Glykosaminoglykaanit:   hepariini  kondroitiinisulfaatti  hyaluronaani  heparaanisulfaatti  dermataanisulfaatti  kerataanisulfaatti 
Aminoglykosidit:   kanamysiini  streptomysiini  tobramysiini  neomysiini  paromomysiini  apramysiini  gentamisiini  netilmysiini  amikasiini
Takykardia

Tiheälyöntisyys eli takykardia tarkoittaa, että sydämen leposyke on terveellä aikuisella 100 lyöntiä minuutissa tai enemmän. Vastakkainen käsite on bradykardia, joka merkitsee harvalyöntisyyttä (alle 60 lyöntiä/minuutti).
Tiheälyöntisyyden haitalliset vaikutukset voivat näkyä kahdella tapaa. Sen lisäksi että sydän toimii tehottomasti lyödessään liian nopeasti, tämä nopeus lisää sydämen työtaakkaa. Tällöin hapen tarve sydämessä kasvaa, mutta veren virtaus sydänlihakseen vähenee, jolloin iskemian ja infarktin riskit kasvavat.
Tiheälyöntisyys on yleinen oirenimike, joka ei kerro tiheälyöntisyyden syytä. Sairaalloista tiheälyöntisyyttä saattavat aiheuttaa sairaudet tai mm. yliannostus, ja rytmihäiriön esiintyvyys kasvaa iän myötä. Esimerkiksi altistuminen ruumiilliselle rasitukselle kasvattaa sydämensykettä, mutta tällöin ei puhuta sairaalloisesta tiheälyöntisyydestä.
Tiheälyöntisyystyypit > Eteistakykardia

Eteisvärinässä eteiset eivät supistu säännöllisesti, vaan eteisten eri kohdat supistelevat eri tahdissa. Jos eteistakykardian tiheys on yli 300 lyöntiä/min, sitä kutsutaan eteisvärinäksi eli flimmeri. Jos tiheys on alle 300 lyöntiä minuutissa, kyseessä on eteislepatus eli flutteri. Eteisvärinä heikentää sydämen pumppaustehoa jonkin verran.
Eteisperäiselle supraventrikulaariselle takykardialle (käytetään myös lyhennettä SVT) on ominaista ajoittain ilmaantuva hyvin tiheä syke, joka on tavallisesti 140–220 kertaa minuutissa. Tällöin sykettä ohjaavassa sähköisessä toiminnassa on häiriö. Sydämen eteisen jokin kohta alkaa tuottaa sähköimpulsseja tiheään tahtiin. Toinen mekanismi on kiertoaktivaatio, jolloin sähköimpulssi kiertää kehää eteisten ja kammioiden välillä.
Tiheälyöntisyystyypit > Kammiotakykardia

Kammioperäisessä tykytyksessä sydämen rytmi on tyypillisesti välillä 100–200 lyöntiä minuutissa. Useimmiten aiheuttajana on perinnöllinen alttius tai jokin sydänlihaksen sairaus, mutta tykytys voi alkaa myös terveessä sydämessä.
Kammiolepatuksen uskotaan olevan siirtymisvaihe kammiotakykardian ja kammiovärinän välillä. Kammioperäinen tykytys voi muuttua kammiovärinäksi, jossa sydämen pumppaustoiminta loppuu kokonaan. Kammiovärinän yleisin syy on kammiolihaksen verenkierron voimakas heikentyminen yleensä sydäninfarktin seurauksena.
Vilma Melasniemi

| Vilma Melasniemi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Vilma Anna Uljana Melasniemi
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1973 (ikä 51) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Vanhemmat:  Eero Melasniemi   Kristiina Halkola
Puoliso:  Juho Milonoff (vih. )
Lapset:  Aamu Milonoff
Sukulaiset:  Joel Melasniemi (veli)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1982–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Vilma Anna Uljana Melasniemi (s. 30. maaliskuuta 1973 Helsinki) on suomalainen näyttelijä.
Ura

Melas­niemi näyttelee KOM-teatterissa. Hän on näytellyt myös Ylioppilasteatterissa ja Akseli Ensemblessä. Melas­niemi lauloi Ultra Bra -yhtyeessä.
Yksityiselämä

Melas­niemen vanhemmat ovat Eero Melasniemi ja Kristiina Halkola. Muusikko Joel Melasniemi on hänen veljensä. Melasniemi on naimisissa näyttelijä Juho Milonoffin kanssa. Hänellä on kaksi lasta. Hänen tyttärensä Aamu Milonoff on näyttelijä.
Filmografia

Lisäksi Melasniemi on toiminut tositelevisiosarja Sohvaperunoiden kertojana.
Aiheesta muualla

Vilma Melasniemi Twitterissä
| n k Ultra Bra |
| --- | --- |
 Vuokko Hovatta  Terhi Kokkonen  Arto Talme  Olli Virtaperko  Kerkko Koskinen  Joel Melasniemi Antti Lehtinen  Tommi Saarikivi  Jan Pethman  Kari Pelttari  Ilmari Pohjola  Marko Portin Anna Tulusto  Petriikka Pohjanheimo  Vilma Melasniemi  Timo Lassy 
Sanoittajat:  Anni Sinnemäki  Janne Saarikivi  Pekka Lahdenmäki  Juhana Rossi 
Studioalbumit:  Vapaaherran elämää (1996)  Kroketti (1997)  Kalifornia (1999)  Vesireittejä (2000) 
Kokoelmat:  Sinä päivänä kun synnyin (2001)  Sinä päivänä kun synnyimme (2017) 
EP:t:  Houkutusten kiihottava maku (1995) 
Muuta:  Diskografia  Kappaleet  Sokeana hetkenä -kirja 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Piirtokirvelit

| Piirtokirvelit |
| --- | --- |
 Mukulakirveli (Chaerophyllum bulbosum)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Apiales
Heimo::  Sarjakukkaiskasvit Apiaceae
Suku::  Piirtokirvelit Chaerophyllum  L.
Katso myös
   Piirtokirvelit Wikispeciesissä   Piirtokirvelit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piirtokirvelit eli kirvelit (Chaerophyllum) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Sukuun kuuluu 70 lajia, joita esiintyy luonnonvaraisesti Euraasiassa, Pohjois-Afrikassa, Amerikassa ja Australiassa.
Piirtokirvelilajeja

Tuoksukirveli (Chaerophyllum aromaticum)
Kultakirveli (Chaerophyllum aureum)
Mukulakirveli (Chaerophyllum bulbosum)
Karvakirveli (Chaerophyllum hirsutum )
vuorikarvakirveli (C. hirsutum subsp. hirsutum)
alppikarvakirveli (C. hirsutum subsp. villarsii)
Idänkirveli (Chaerophyllum prescottii)
Amerikankirveli (Chaerophyllum tainturieri)
Myrkkykirveli (Chaerophyllum temulum)
Piirtokirveleihin ei kuulu maustekirveli (Anthriscus cerefolium), joka kuuluu silokirveleihin (Anthriscus), eikä saksankirveli (Myrrhis odorata), joka kuuluu saksankirveleihin (Myrrhis). Ne ovat kuitenkin piirtokirveleille hyvin lähisukuisia kasveja, jotka kuuluvat samaan tribukseen eli sukuryhmään.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Piirtokirvelit (Chaerophyllum)
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kirvelit (Chaerophyllum)
ITIS: Chaerophyllum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Chaerophyllum (englanniksi)
Flora of China: Chaerophyllum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q278358  Wikispecies: Chaerophyllum  APDB: 189305  APNI: 205436  BioLib: 40220  CoL: 3LH5  EoL: 71043  EPPO: 1CHPG  FNA: 106316  FoC: 106316  GBIF: 3034649  GRIN: 2340  iNaturalist: 54902  IPNI: 39801-1  IRMNG: 1278391  ITIS: 29614  NBN: NHMSYS0000457107  NCBI: 54707  NZOR: b1058272-3db4-428c-85ba-f0a32193462f  Open Tree of Life: 90348  PLANTS: CHAER  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30028190-2  Tropicos: 40005086  VASCAN: 978  VicFlora: 092f49cd-8485-46d8-817a-47263c0f065c  WFO: wfo-4000007487
Moottoriajoneuvo

Pakettiauto on moottoriajoneuvo.
Moottoriajoneuvojen määrä 1 000 asukasta kohden Euroopan maissa (Vatikaani, Serbia ja Kosovo: ei tietoa).
Moottoriajoneuvo on omalla voimakoneella tiellä kulkevaksi henkilöiden ja tavaroiden kuljettamiseen tarkoitettu ajoneuvo tai laite. Moottoriajoneuvoja ovat autot, mopot, moottoripyörät, traktorit ja moottorityökoneet.
Autot jakautuvat henkilöautoiksi, linja-autoiksi, pakettiautoiksi, kuorma-autoiksi ja erikoisautoiksi. Erikoisautoja ovat paloauto, ambulanssi, ruumisauto, hinausauto, huoltoauto ja asuntoauto.
Suomessa

Suomessa vuoden 1992 asetuksen mukaan moottoriajoneuvoista luettiin pois traktorit, moottorityökoneet ja maastoajoneuvot.
Esimerkiksi moottorikelkka on lain mukaan maastoajoneuvo. Metsätyökoneiksi suunniteltuja ja rakennettuja koneita ei kuitenkaan lueta tiellä käytettäviksi moottoriajoneuvoiksi.
Käsitettä moottoriajoneuvo pidettiin harhaanjohtavana ja se korvattiin laissa vuoden 2003 alussa termeillä ”moottorikäyttöinen ajoneuvo” ja joissain tapauksissa ”auto”. Liikenne- ja viestintävirasto määrittelee verotuksellista syistä moottoriajoneuvot perusluokkiin ja niitä seuraaviin alaluokkiin. Ajoneuvojen käyttäjät ja omistajat jaottelevat ne käyttötarkoituksen mukaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Trafin ajoneuvoluokat
Mihail Guljajev

| Mihail Guljajev> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. huhtikuuta 2005 (ikä 19) Novosibirsk, Venäjä
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  Avangard Omsk
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
NHL-varaus:  31. varaus, 2023 Colorado Avalanche
Mihail Guljajev (s. 26. huhtikuuta 2005 Novosibirsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hän laukoo vasemmalta. Guljajev edustaa KHL-joukkue Avangard Omskia. Hänellä on sopimus joukkueen kanssa kauden 2025–2026 loppuun saakka.
Guljajevin kasvattajaseura on Sibir Novosibirsk. Hän ei ole kuitenkaan edustanut Sibirin joukkuetta KHL:ssä. NHL-joukkue Colorado Avalanche varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 31. varausvuorolla vuoden 2023 NHL:n varaustilaisuudessa. Guljajev on pelannut 110 KHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt kuusi maalia ja 14 syöttöä eli yhteensä 20 tehopistettä. Guljajev on pelannut 12 KHL:n pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt kaksi maalia ja yhden syötön eli yhteensä kolme tehopistettä. Uran tilastot päivitetty 18. joulukuuta 2024.
Suomen urheilu 2013

Suomen urheilu 2013 käsittelee vuoden 2013 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
| Sija | Urheilija | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Tero Pitkämäki | Yleisurheilu |
| 2. | Mårten Boström | Suunnistus |
| 3. | Matti Mattsson | Uinti |
| 4. | Roope Tonteri | Lumilautailu |
| 5. | Leo-Pekka Tähti | Yleisurheilu |
| 6. | Petteri Koponen | Koripallo |
| 7. | Pekka Koskela | Pikaluistelu |
| 8. | Tuukka Rask | Jääkiekko |
| 9. | Mikko Ilonen | Golf |
| 10. | Jarkko Nieminen | Tennis |
Lähde: 
Vuoden valmentajaksi valittiin koripallovalmentaja Henrik Dettmann.
Alppihiihto

Maailmanmestaruuskilpailuissa 4.–17.2. Schladmingissa, Itävallassa Tanja Poutiainen sijoittui pujottelussa neljänneksi, Andreas Romar superalppiyhdistetyssä neljänneksi ja syöksylaskussa viidenneksi sekä Marcus Sandell suurpujottelussa 12:nneksi.
Maailmancupissa 2012–2013 Tanja Poutiainen sijoittui yhteispisteissä 13:nneksi.
Ampumahiihto

Maailmanmestaruuskilpailuissa 7.–17.2. Nové Město na Moravěssa, Tšekissä Kaisa Mäkäräinen sijoittui 15 kilometrillä kahdeksanneksi, 7,5 kilometrillä yhdeksänneksi ja takaa-ajokilpailussa kymmenenneksi.
Maailmancupissa 2012–2013 Kaisa Mäkäräinen sijoittui yhteispisteissä viidenneksi.
Autourheilu

Rallin maailmanmestaruussarjassa Volkswagenilla ajanut Jari-Matti Latvala sijoittui kolmanneksi ja Citroën-kuljettaja Mikko Hirvonen neljänneksi. Latvala voitti touko-kesäkuun vaihteessa ajetun Akropolis-rallin. Heinä-elokuun vaihteessa ajetun Suomen rallin voitti maailmanmestari, Ranskan Sébastien Ogier.
Formula 1:n maailmanmestaruussarjassa Lotuksella ajanut Kimi Räikkönen sijoittui viidenneksi ja Williams-kuljettaja Valtteri Bottas 17:nneksi. Kahdessa viimeisessä osakilpailussa Heikki Kovalainen ajoi selkäleikkaukseen menneen Räikkösen sijaisena mutta ei yltänyt pisteille. Räikkönen voitti kauden avauskilpailuna ajetun Australian Grand Prix'n.
Golf

Mikko Ilonen otti Euroopan-kiertueella uransa kolmannen turnausvoiton, kun hän touko-kesäkuun vaihteessa voitti Tukholmassa pelatun Scandinavian Mastersin. Hän sijoittui Britannian avoimissa 79:nneksi ja karsiutui kahdelta viimeiseltä kierroksella PGA-mestaruusturnauksessa.
Jalkapallo

Naisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 10.–28.7. Ruotsissa Andrée Jeglertzin valmentama Suomi pelasi alkulohkossaan kaksi tasapeliä, Italiaa vastaan 0–0 ja Tanskaa vastaan 1–1, sekä hävisi Ruotsille 0–5 eikä selviytynyt lohkostaan jatkoon.
Suomen miesten maajoukkue pelasi päävalmentajansa Mixu Paatelaisen johdolla vuoden 2013 aikana kuusi MM-karsintaottelua. Maaliskuussa Gijónissa joukkue ylsi 1–1-tasapeliin hallitsevaa maailman- ja Euroopan-mestaria Espanjaa vastaan. Kesäkuussa Suomi voitti Valko-Venäjän kotiottelussaan 1–0 ja pelasi vieraskentällä sen kanssa tasan 1–1. Viimeisissä karsintaotteluissaan Suomi hävisi kotona Espanjalle 0–2, voitti vieraskentällä Georgian 0–1 ja hävisi vieraskentällä Ranskalle 3–0 eikä selviytynyt kisoihin.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa sai espoolainen FC Honka ja pronssille sijoittui Vaasan Palloseura.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Åland United, hopeaa sai PK-35 Vantaa ja pronssille sijoittui espoolainen FC Honka.
Jääkiekko

Naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 2.–9.4. Ottawassa, Kanadassa Suomi sijoittui neljänneksi hävittyään välierissä Yhdysvalloille 0–3 ja pronssiottelussa Venäjälle 0–2. Jenni Hiirikoski valittiin kisojen parhaaksi puolustajaksi ja Noora Räty tähdistökentällisen maalivahdiksi.
Miesten maailmanmestaruuskilpailut pelattiin 3.–19.5. Suomen ja Ruotsin kesken jaettuina kisoina. Suomessa kisapaikkakuntana oli Helsinki mutta mitaliottelut pelattiin Tukholmassa. Jukka Jalosen valmentama Suomi sijoittui neljänneksi voitettuaan puolivälierissä Slovakian 4–3 sekä hävittyään välierissä Ruotsille 0–3 ja pronssiottelussa Yhdysvalloille voittolaukauskilpailun jälkeen 2–3. Petri Kontiola voitti pistepörssin ja oli maalintekijätilaston jaetulla ykkössijalla. Hänet valittiin kisojen parhaaksi hyökkääjäksi ja tähdistökentälliseen.
Boston Bruins, ykkösmaalivahtinaan Tuukka Rask, hävisi Stanley Cupin loppuotteluissa Chicago Blackhawksille voitoin 2–4.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Porin Ässät, joka voitti loppuottelusarjassa tamperelaisen Tapparan otteluvoitoin 4–2. Pronssille sijoittui jyväskyläläinen JYP. Runkosarjan voittanut helsinkiläinen Jokerit hävisi puolivälierissä runkosarjan kymmenenneksi sijoittuneelle Rauman Lukolle.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Espoo Blues, hopeaa sai JYP ja pronssille sijoittui Oulun Kärpät.
Keilailu

Maailmanmestaruuskilpailuissa 16.–30.8. Hendersonissa, Yhdysvalloissa Perttu Jussila, Tony Ranta, Petteri Salonen, Pasi Uotila ja Osku Palermaa voittivat joukkuekilpailussa kultaa. Parikilpailussa Uotila ja Palermaa saavuttivat hopeaa sekä Salonen ja Joonas Jehkinen pronssia. Suomalaisnaiset sijoittuivat joukkuekilpailussa 15:nneksi eivätkä yltäneet muissa lajeissa 20 parhaan joukkoon.
Euroopan mestarien cupissa 22.–27.10. Bratislavassa, Slovakiassa 45-vuotias Kimmo Lehtonen voitti miesten ja 19-vuotias Sanna Pasanen naisten mestaruuden.
Koripallo

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 4.–22.9. Sloveniassa Henrik Dettmannin valmentama Suomi sijoittui jaetulle yhdeksännelle sijalle. Suomi voitti Turkin, Ruotsin, Venäjän, Kreikan ja Slovenian mutta hävisi Italialle, Kroatialle ja Espanjalle.
Venäläisessä BK Himkissä pelaava Petteri Koponen valittiin maaliskuussa kolmantena suomalaisena Euroliigan viikon arvokkaimmaksi pelaajaksi. Hän pääsi kymmenen pelaajan ehdokaslistalle Euroopan koripalloliiton valitessa maanosan parasta pelaajaa vuoden päätteeksi.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti loimaalainen Bisons, hopeaa sai kotkalainen KTP-Basket ja pronssille sijoittui Joensuun Kataja.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti lappeenrantalainen Catz, hopeaa sai kotkalainen Peli-Karhut ja pronssille sijoittui espoolainen Tapiolan Honka.
Käsipallo

Miesten Suomen-mestaruuden vei kaikki kolme loppuottelua voittanut Riihimäen Cocks, hopeaa sai helsinkiläinen Dicken, ja pronssille sijoittui kauniaislainen HC West.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin IFK, hopeaa sai Grankulla IFK ja pronssille sijoittui karjaalainen BK-46.
Lentopallo

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailuissa 20.–29.9. Tanskassa Tuomas Sammelvuon valmentama Suomi sijoittui kahdeksanneksi. Suomi voitti alkulohkossaan Alankomaat ja Slovenian 3–1 ja hävisi Serbialle 0–3. Puolivälierissä Suomi hävisi Italialle 1–3.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Kokkolan Tiikerit, hopeaa sai Hurrikaani-Loimaa ja pronssille sijoittui Vammalan Lentopallo.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti viidennen peräkkäisen kerran salolainen LP Viesti, hopeaa sai LP Kangasala ja pronssille sijoittui Oriveden Ponnistus.
Lumilautailu

Maailmanmestaruuskilpailuissa 17.–27.1. Kanadassa Roope Tonteri voitti kultaa big airissa ja slopestylessa. Pronssille ylsivät Janne Korpi slopestylessa ja Markus Malin lumikourussa.
Paini

Juha Lappalainen valittiin huhtikuussa Suomen Painiliiton uudeksi päävalmentajaksi.
Maailmanmestaruuskilpailuissa 16.–22.9. Budapestissa, Unkarissa viidenneksi sijoittuivat kreikkalais-roomalaisen tyylin painijat Veli-Karri Suominen alle 74-kiloisten sarjassa ja Rami Hietaniemi alle 84-kiloisissa. Timo Kallio oli alle 96-kiloisten sarjassa kahdeksas.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa 19.–24.3. Tbilisissä, Georgiassa Tiina Ylinen saavutti pronssia vapaapainin alle 51-kiloisten sarjassa. Hän sijoittui alun perin viidenneksi mutta nousi pronssille romanialaispainija Estera Dobren dopinghylkäyksen myötä. Miesten kreikkalais-roomalaisessa painissa Antti Hakala sijoittui yhdeksänneksi alle 84-kiloisten sarjassa.