stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Väinö Maunumaa
Sivu- ja luottamustoimet

Oman viran ohella Maunumaa toimi virkaa tekevänä (vt.) Ristijärven kirkkoherrana 1953, 1955-1956, 1967-1968 sekä Paltamon vt. kappalaisena 1954 ja 1960.
Nurmeksen nuorisolautakunnan puheenjohtajana Maunumaa toimi 1950 sekä Kuopion hiippakunnan nuorisotyö- ja pyhäkoulutoimikunnan jäsenenä hän oli 1950 ja 1967-1974. Paltamon kunnanvaltuuston jäsenenä Maunumaa toimi 1957-1974, kunnanvaltuuston toisena varapuheenjohtajana 1957-1964, raittiuslautakunnan jäsenenä 1957-1960, kansalaiskoulun johtokunnan jäsenenä 1960-1973, kansalaisopiston johtokunnan jäsenenä 1965-1967 sekä koulusuunnittelun toimikunnan jäsenenä 1968-1970.
Herättäjä-Yhdistyksen päätoimikunnan jäsenenä Maunumaa oli 1972-1983 sekä Lapuan musiikkiopiston johtokunnan puheenjohtajana 1981-1988.
Kainuun sotainvalidien veljesliiton luottamuspappina Maunumaa oli 1957-1974, reserviupseerien hengellisten asioiden yhdysmies 1960-1974 sekä Etelä-Pohjanmaan Sotainvalidien Hengellisen toimikunnan jäsen vuodesta 1985.
Huomioita

Herättäjä-Yhdistyksessä oli 1990-luvulla Väinö Maunumaalla, Onni Pääkkösellä ja Kari Rantakarilla tavoitteena laatia kaikista Siionin virsien sävelmistä 4-ääniset kuorosovitukset. Kokoelma julkaistiin 1995. Päätettiin tämän jälkeen ripeästi tehdä myös Siionin virsistä yksiääninen verkkoversio internetiin. Kari Rantakari skannasi virret sähköiseen muotoon. Väinö Maunumaa soitti 255 virrestä säkeistön kosketinsoittimella. Täten saatiin midi-tiedosto kustakin virrestä. Antti Maunumaa kokosi Rantakarin sana- ja Väinö Maunumaan säveltiedostoista Siionin virret Herättäjä-Yhdistyksen verkkosivuille 1996. Kymmenkunta vuotta tämä Siionin virsien verkkoversio oli käytössä.
Maunumaa oli Siionin virsien neliäänisen sovituksen toimituskunnassa 1958. Hän toimi myös Siionin virsien vuonna 1972 julkaistun uuden painoksen sävelmätoimikunnassa puheenjohtajana.
Myös kirjallisia julkaisuja Maunumaa toimitti.
Urkumusiikkia harrastavalle Maunumaalle myönnettiin rovastin arvo 1969. Yliluutnantiksi hän yleni 1968 ja sai kunniamerkkeinä 4. luokan Vapaudenristin sodanajan ansioista VR 4 sekä Suomen Valkoisen Ruusun ensimmäisen luokan jäsenmerkin SVR J I (vuodesta 1993 Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkki SVR R I).
Julkaisuja > Kirjoja

Maunumaa, Väinö, Väinö Malmivaara virsirunoilijana. Pro gradu –tutkielma. Helsingin yliopisto 1949.
Maunumaa, Väinö, Ranta, Juhani, Kainuun kristillinen kansanopisto (Mieslahti) 1909-1959. Kainuun kristillinen kansanopisto 1959.
Haavio, Jaakko, Maunumaa, Väinö, Tutustumme Siionin virsiin. Saarelma-Maunumaa, Minna, kirjoittaja, toimittaja. Herättäjä-yhdistys 1993. ISBN 951-878-051-X
Julkaisuja > Artikkeleita

Maunumaa, Väinö, Sisälähetysseura Herättäjä perustettiin Ylivieskassa Jaakolan talossa vuonna 1912. Kalajokilaakso : sitoutumaton Kalajokilaakson talousalueen äänenkannattaja 8.2.1992, s. 7
Herännäisyys, lämmin tupa. Kirjoittaja Räty, Jouko; haastattelut Maunumaa, Väinö ja Maunula, Paavo. Suomen lähetyssanomat 122(1980) : 3, s. 18-20
Julkaisuja > Partituureja ja nuotteja

Veisatkaa vuoroin. 8 . Valikoima virsikirjan ja Siionin virsien sekä J. S. Bachin ja E. Wikfeldtin sävelmiä mieskuorolle sovitettuina. Partituureja. Bach, Johann Sebastian, säveltäjä; Wikfeldt, Erhard, säveltäjä; Maunumaa, Väinö , toimittaja. Herättäjä-yhdistys 1986.
Johda Jeesus, minua. Nuotti. Odel, Anders, sanoittaja, 1718-1773; Norontaus, Veikko, sovittaja, toimittanut Väinö Maunumaa, Julkaisussa: Veisatkaa vuoroin. 8, sivu 7
Hiljaa niinkuin kaste. Nuotti. Wikfeldt, Erhard, säveltäjä; Apajalahti, Erkki, sanoittaja; Frostenson, Anders, sanoittaja; Palola, Elias, sovittaja. Toimittanut Väinö Maunumaa. Julkaisussa: Veisatkaa vuoroin. 8, Sivu 9
Käy isänmaataan kohti ain. Nuotti, Palola, Elias , sovittaja. Valikoima virsikirjan ja Siionin virsien sekä J. S. Bachin ja E. Wikfeldtin sävelmiä mieskuorolle sovitettuina. Toimittanut Väinö Maunumaa. Julkaisussa: Veisatkaa vuoroin. 8, Sivut 10-13
Veisatkaa vuoroin. 9. Valikoima Siionin virsiä sekakuorolle sovitettuna. Partituureja. Toimittanut Väinö Maunumaa. Herättäjä-yhdistys 1998.
Gdańskin lääketieteellinen yliopisto

| Gdańskin lääketieteellinen yliopisto> Gdański Uniwersytet Medyczny |
| --- | --- |
  

Tyyppi:  julkinen yliopisto
Opiskelijoita:  runsas 6 000
Sijainti:  Gdańsk,  Puola
Osoite:  M. Skłodowskiej-Curie 3a street, 80-210 Gdańsk
Kampus:  Gdańsk
Sivusto:  mug.edu.pl
Gdańskin lääketieteellinen yliopisto (puol. Gdański Uniwersytet Medyczny, engl. Medical University of Gdańsk; lyhenne MUG) on Puolan Gdańskissa toimiva lääketieteellinen yliopisto.
Yliopistossa on neljä tiedekuntaa: terveystieteiden, lääketieteen, farmasian ja Gdańskin yliopiston kanssa yhteinen biotekniikan tiedekunta. Terveystieteiden tiedekuntaan kuuluu myös Gdyniassa toimiva merenkulun ja trooppisten lääketieteen instituutti. Muita julkisia yliopistoja Gdańskissa ovat Gdańskin yliopisto, Gdańskin teknillinen yliopisto, Gdańskin liikuntakasvatuksen ja urheilun yliopisto sekä Gdańskin musiikkiakatemia. Yhdessä Gdańskin yliopiston ja Gdańskin teknillisen yliopiston kanssa lääketieteellinen yliopisto on ryhmittäytynyt Fahrenheit-yliopistojen nimellä kutsutuksi osaamisliittouttumaksi. Gdańskin lääketieteellinen yliopisto tiedekuntien opetustarjonnasta 17 lääketieteen, farmasian ja sairaanhoidon opetusohjelmaa opetetaan kokonaan englanniksi. Opiskelijoita lääketieteellisessä yliopistossa on runsas 6 000, joista noin 16 prosenttia tulee ulkomailta.
Kansallisen arvioinnin ja tavoitteenasettelun perusteella yliopistolle myönnettiin yhtenä kymmenestä puolalaisesta kärkiyliopistosta tutkimusyliopiston asema. Vuoden 2024 Perspektywy-arvioinnissa yliopiston kansallinen sijaluku oli 12. Tunnetuista yliopistorankingeista brittiläinen THE sijoitti yliopiston maailmanlistansa sijaluokkaan 1001-1200 (2025) runsaasta 2 000:sta arvioimastaan yliopistosta. Brittiläinen QS World University -ranking ei esittänyt yliopistolle maailmanlistansa yleistä sijaluokkaa, mutta sijoitti lääketieteessä yliopiston listansa sijalle 551-600 (2024) täsmentämättä, kuinka monen lääketieteellistä opetusta antavan yliopiston joukosta tämä sijoitus oli saatu. Verkkonäkyvyyttä korostava Webometrics-sivusto sijoitti MUGin kesän 2024 listallaan Puolan yliopistojen sijalle 28 ja maailmanlistan sijalle 1826.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gdańskin lääketieteellinen yliopisto Wikimedia Commonsissa
Gdańsk Medical University (englanniksi) (ror.org)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Tšekki 2  3
Dušan Ivković

| Dušan Ivković |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Dušan Ivković
Syntynyt: 29. lokakuuta 1943 Belgrad
Kansalaisuus:   Serbia
Koripalloilija
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1958–1968:   Radnički Belgrad
Maajoukkueet
1959–1967:   Jugoslavia
Valmennusura
1978–1980 1980–1982 1982–1987 1987–1990 1991–1994 1994–1996 1996–1999 1999–2001 2002–2005 2005–2007 2007–2013 2010–2012 2014–2016:   KK Partizan  Aris BC  KK Šibenik  KK Vojvodina  PAOK Thessaloniki BC  Panionios BC  Olympiakos BC  AEK Ateena BC  TsSKA Moskova  Moskovan Dynamo  Serbia  Olympiakos BC  Anadolu Efes SK
Aiheesta muualla
FIBA
Dušan Ivković (serb. Душан Ивковић, 29. lokakuuta 1943 Belgrad	– 16. syyskuuta 2021) oli serbialainen koripallovalmentaja, joka valmensi urallansa Serbiassa, Kreikassa, Venäjällä ja Turkissa. Hän voitti seurajoukkuetasolla muun muassa Jugoslavian-, Venäjän- ja Kreikan-mestaruuden sekä kahdesti Euroliigan. Maajoukkuetasolla hän valmensi Jugoslavian sekä Serbia ja Montenegron yhteensä kolmeen Euroopan-mestaruuteen ja yhteen maailmanmestaruuteen sekä olympiahopeaan.
Ivković aloitti valmennusuransa BKK Radničkin nuorten joukkueissa, joita hän valmensi vuosina 1968–1978. KK Partizanin päävalmentajana hän aloitti vuonna 1978, ja heti ensimmäisellä kaudella Partizan voitti Jugoslavian-mestaruuden ja cupin sekä eurooppalaisen Korać cupin. Seuraavat pari vuosikymmentä Ivković valmensi vuorotellen sekä Serbiassa että Kreikassa. Kreikan pääsarjan hän oli voittamassa ensimmäisen kerran vuonna 1992 PAOK:ssa. Olympiakosin Ivković valmensi vuonna 1997 triplamestaruuteen, sillä joukkue voitti Kreikan-mestaruuden ja cupin sekä Euroliigan. AEK Ateenan valmentajana Ivković voitti vielä vuonna 2000 Saporta Cupin.
Ivkovićin ura jatkui vuodesta 2002 Venäjällä, missä hän valmensi PBK TsSKA Moskovan kolme kertaa putkeen Venäjän koripallon superliigan voittajaksi. TsSKAn jälkeen hän valmensi Dinamo Moskovaa, joka voitti vuonna 2006 hänen ohjauksessa ULEB Eurocupin. Ivkovićista tuli voiton myötä ensimmäisen valmentaja, joka on voittanut neljä eri Euroopan seurajoukkuepokaalia. Ivković otti vielä vuonna 2012 toisen Euroliigan mestaruutensa, kun hän valmensi Olympiakosin voittajaksi. Ivković piti tämän jälkeen muutaman vuoden tauon, mutta valmensi vielä ennen lopettamistansa vuodet 2015–2017 Turkin Anadolu Efesiä.
Ivković valmensi seurajoukkueiden lisäksi maajoukkueita. Jugoslavian hän valmensi olympiahopeaan vuonna 1988, maailmanmestaruuteen vuonna 1990 ja Euroopan-mestaruuteen vuosina 1989 ja 1992. Kolmannen Euroopan-mestaruutensa hän sai Serbia ja Montenegron päävalmentajana.
Aiheesta muualla

Euroliigan valmentajaprofiili (englanniksi)
Jugoslavian joukkue – Kesäolympialaiset 1988
4 Petrović |
5 Radulović |
6 Čutura |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Obradović |
10 Zdovc |
11 Vranković |
12 Divac |
13 Rađa |
14 Arapović |
15 Cvjetičanin |
Valmentaja Ivković
Jugoslavian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1989
4 Petrović |
5 Radulović |
6 Čutura |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Zdovc |
10 Radović |
11 Vranković |
12 Divac |
13 Danilović |
14 Rađa |
15 Primorac |
Valmentaja Ivković
Jugoslavian joukkue – Koripallon MM-kilpailut 1990
4 Petrović |
5 Perasović |
6 Čutura |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Zdovc |
10 Obradović |
11 Ćurčić |
12 Divac |
13 Komazec |
14 Jovanović |
15 Savić |
Valmentaja Ivković
Jugoslavian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1991
4 Sretenović |
5 Perasović |
6 Đorđević |
7 Kukoč |
8 Paspalj |
9 Zdovc |
10 Danilović |
11 Jovanović |
12 Divac |
13 Komazec |
14 Rađa |
15 Savić |
Valmentaja Ivković
Serbian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2009
4 Popović |
5 Tepić |
6 Teodosić |
7 Paunić |
8 Bjelica |
9 Marković |
10 Tripković |
11 Raduljica |
12 Krstić |
13 Perović |
14 Veličković |
15 Mačvan |
Valmentaja Ivković
Minimitekijä

Minimitekijä eli niukkuustekijä on ympäristötekijä, joka rajoittaa jonkin eliön esiintymistä tai menestymistä silloin, kun muut eliöön vaikuttavat asiat ovat sen sietoalueella. Usein fosfori ja typpi ovat minimitekijöitä, minkä takia niiden päästäminen luontoon aiheuttaa rehevöitymistä.
Luettelo diktaattoreista

Tämä on luettelo tunnetuimmista diktaattoreista, jotka hallitsivat 1900–2000-luvuilla. Mukana on myös edelleen vallassa olevia diktaattoreita. Luetteloon on otettu diktatuureja ympäri maailmaa. Henkilöt on laitettu jaksoihin sen mukaan, milloin he nousivat valtaan.
Kylmä sota 1940-1960-luvut

| Nimi | Kuva | Valtakausi | Valtio | Puolue/ideologia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Mátyás Rákosi |  | 1945–1956 | Unkari | kommunismi |
| Suharto |  | 1945–1967 | Indonesia | toiminnallisten ryhmien puolue |
| Josip Broz Tito |  | 1945–1980 | Jugoslavia | kommunismi |
| Enver Hoxha |  | 1945–1985 | Albania | kommunismi |
| Kim Il-sung |  | 1946–1994 | Pohjois-Korea | kommunismi |
| Gamal Abdel Nasser |  | 1956–1970 | Egypti | arabisosialistiunioni |
| Mao Zedong‎ |  | 1949–1976 | Kiina | maolaisuus/kommunismi |
| Gustavo Rojas Pinilla |  | 1953–1957 | Kolumbia | sotilasdiktatuuri |
| Fulgencio Batista |  | 1952–1959, toinen kausi | Kuuba | sotilasdiktatuuri |
| Carlos Castillo Armas |  | 1954–1957 | Guatemala | sotilasdiktatuuri |
| Alfredo Stroessner |  | 1954–1989 | Paraguay | kansallinen tasavaltalaispuolue |
| Todor Živkov |  | 1954–1989 | Bulgaria | kommunismi |
| François Duvalier |  | 1957–1971 | Haiti | kansallinen yhtenäisyyspuolue |
| Habib Bourguiba |  | 1957–1987 | Tunisia | perustuslaillinen liberaalipuolue |
| Ibrahim Abboud |  | 1958–1964 | Sudan | sotilasdiktatuuri |
| Ahmed Sékou Touré |  | 1958–1984 | Guinea | demokraattinen puolue |
| Fidel Castro |  | 1959–2008 | Kuuba | kommunismi |
| Kwame Nkrumah |  | 1960–1966 | Ghana | kansanpuolue |
| Park Chung-hee |  | 1962–1979 | Etelä-Korea | demokraattinen tasavaltalaispuolue |
| Ne Win |  | 1962–1988 | Burma | sosialistinen puolue |
| Alphonse Massamba-Débat |  | 1963–1968 | Kongo | vallankumouksellinen kansallinen liike |
| Pol Pot |  | 1963–1981 | Kambodža | kommunismi |
| Alfredo Ovando |  | 1964–1970 | Bolivia | sotilasdiktatuuri |
| Moussa Traoré |  | 1964–1991 | Mali | kansan demokraattinen liitto |
| Ferdinand Marcos |  | 1965–1986 | Filippiinit | yksikamarinen parlamentti |
Kylmä sota 1960-1980-luvut

| Nimi | Kuva | Valtakausi | Valtio | Puolue/ideologia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Nicolae Ceaușescu |  | 1965–1989 | Romania | kommunismi |
| Mobutu Sese Seko |  | 1965–1997 | Kongo | kommunismi |
| Jean-Bédel Bokassa |  | 1966–1976, keisari 1976–1979 | Keski-Afrikka | sosiaalikehityksen liike |
| Hastings Banda |  | 1966–1994 | Malawi | kongressipuolue |
| Geórgios Papadópoulos |  | 1967–1974 | Kreikka | sotilasdiktatuuri |
| Nguyễn Văn Thiệu |  | 1967–1975 | Vietnam | sotilasdiktatuuri |
| Anastasio Somoza Debayle |  | 1967–1972, 1974–1979 | Nicaragua | sotilasdiktatuuri |
| Sukarno |  | 1967–1998 | Indonesia | kansallispuolue |
| Francisco Macías Nguema |  | 1968–1979 | Päiväntasaajan Guinea | kansallinen työväenpuolue |
| Emílio Garrastazu Médici |  | 1969–1974 | Brasilia | sotilasdiktatuuri |
| Siad Barre |  | 1969–1991 | Somalia | sotilasdiktatuuri |
| Muammar Gaddafi |  | 1969–2011 | Libya | sosialistinen arabiunioni |
| Lon Nol |  | 1970–1975 | Kambodža | kommunismi |
| Hafiz al-Assad |  | 1970–2000 | Syyria | baath |
| Idi Amin |  | 1971–1979 | Uganda | sotilasdiktatuuri |
| Jean-Claude Duvalier |  | 1971–1986 | Haiti | kansallinen yhtenäisyyspuolue |
| Mathieu Kérékou |  | 1972–1991, ensimmäinen kausi | Benin | kommunismi |
| Augusto Pinochet |  | 1973–1990 | Chile | sotilasdiktatuuri |
| Ernesto Geisel |  | 1974–1979 | Brasilia | kansallinen uudistumisliitto |
| Saddam Hussein |  | 1974–2003 | Irak | baath |
| Jorge Videla |  | 1976–1981 | Argentiina | sotilasdiktatuuri |
| Ziaur Rahman |  | 1977–1981 | Bangladesh | sotilasdiktatuuri |
| Muhammad Zia ul-Haq |  | 1977–1988 | Pakistan | sotilasdiktatuuri |
| Mengistu Haile Mariam |  | 1977–1991 | Etiopia | kommunismi |
| Ruhollah Khomeini |  | 1979–1989 | Iran | tasavaltalaispuolue |
| Daniel Ortega |  | 1979–1990 | Nicaragua | sandinismi |
| Chun Doo-hwan |  | 1980–1988 | Etelä-Korea | demokraattinen oikeuspuolue |
| Samuel Doe |  | 1980–1990 | Liberia | kansanvapautusneuvosto |
| Hosni Mubarak |  | 1981–2011 | Egypti | kansallisdemokraattinen puolue |
| Reynaldo Bignone |  | 1982–1983 | Argentiina | sotilasdiktatuuri |
| Efraín Ríos Montt |  | 1982–1983 | Guatemala | insitutionaalinen republikaanipuolue |
| Hissène Habré |  | 1982–1990 | Tšad | kansallinen unioni |
| Manuel Noriega |  | 1983–1989 | Panama | sotilasdiktatuuri |
| Lansana Conté |  | 1984–2008 | Guinea | yhtenäisyyden puolue |
| Saparmurat Nijazov |  | 1985–2006 | Turkmenistan | demokraattinen puolue |
Kylmän sodan jälkeen

| Nimi | Kuva | Valtakausi | Valtio | Puolue/ideologia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Robert Mugabe |  | 1987–2017 | Zimbabwe | nationalistinen unioni |
| Omar al-Bashir |  | 1989–2019 | Sudan | kansallinen kongressipuolue |
| Alberto Fujimori |  | 1990–2000 | Peru | fujimorismi/uudistuspuolue |
| Slobodan Milošević |  | 1991–1997, 1997–2000 | Serbia, Jugoslavia | kommunismi |
| Than Shwe |  | 1992–2011 | Myanmar | sotilasdiktatuuri |
| Sani Abacha |  | 1993–1998 | Nigeria | sotilasdiktatuuri |
| Heydər Əliyev |  | 1993–2003 | Azerbaiždan | kommunismi |
| Kim Jong-il |  | 1994–2011 | Pohjois-Korea | kommunismi |
| Mathieu Kérékou |  | 1996–2006, toinen kausi | Benin | kommunismi |
| Pervez Musharraf |  | 1999–2008 | Pakistan | sotilasdiktatuuri |
| Hugo Chávez |  | 1999–2013 | Venezuela | tasavallan liike/yhdistynyt sosialismi |
| Bašar al-Assad |  | 2000–2024 | Syyria | baath |
| Gurbanguly Berdimuhamedow |  | 2006–2022 | Turkmenistan | demokraattinen puolue |
Nykyajan diktaattorit

| Nimi | Kuva | Valtakausi | Valtio | Puolue/ideologia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Teodoro Obiang Nguema |  | 1979– | Päiväntasaajan Guinea | demokraattinen puolue |
| Paul Biya |  | 1982– | Kamerun   | kansan demokraattinen liike |
| Isaias Afewerki |  | 1993– | Eritrea | kansandemokratia |
| Aljaksandr Lukašenka |  | 1994– | Valko-Venäjä | kommunismi/valkoinen rus |
| Vladimir Putin |  | 2000– | Venäjä | Yhtenäinen Venäjä |
| Kim Jong-un |  | 2011–  | Pohjois-Korea | kommunismi/Korean työväenpuolue |
| Min Aung Hlaing |  | 2021– | Myanmar | sotilasdiktatuuri |
Suomen Triathlonliitto

| Suomen Triathlonliitto |
| --- | --- |

Laji:  triathlon
Tyyppi:  kansallinen lajiliitto
Toimialue:  Suomi
Perustettu:  1986
Päämaja:  Valimotie 10 Helsinki
Puheenjohtaja:  Tatu Koistinen
Toiminnanjohtaja:  Kaisa Tamminen
Jäsenyydet:   World Triathlon  European Triathlon  Suomen Olympiakomitea 
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Triathlonliitto on vuonna 1986 perustettu suomalainen triathlonin kattojärjestö. Triathlonliiton tehtäviin kuuluvat lajin kehittäminen kotimaassa ja jäsenseurojen edustaminen sekä kotimaassa että kansainvälisesti. Suomen Triathlonliittoon kuuluu sata jäsenseuraa.
Talous

Suomen Triathlonliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 302 700 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2022 lähtien 55 000 euroa.
Aiheesta muualla

Triathlonliiton kotisivut
Niklander

Niklander on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Alwar Niklander (1875–1969), liikemies
Elmer Niklander (1890–1942), kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä
Hannu Niklander (s. 1951), kirjailija, Alwar Niklanderin pojanpoika
Kirsti Salmi-Niklander (o.s. Salmi, s. 1957), folkloristi, Hannu Niklanderin puoliso
Tauno Niklander (1911–2006), merenkulkuhallituksen ylijohtaja
Eerikkilän urheiluopisto

| Eerikkilän urheiluopisto |
| --- | --- |

 Eerikkilän vuonna 1992 valmistunut opistorakennus Frenckell.
Sijainti:  Tammela
Tyyppi:  urheiluopisto
Perustettu:  1949   
Perustaja:  Suomen Palloliitto
Omistaja:  Palloilu Säätiö
Toimitusjohtaja:  Petri Jakonen
Aiheesta muualla
Sivusto
Eerikkilän urheiluopisto on Tammelassa sijaitseva urheiluopisto ja valmennus- sekä liikuntakeskus, joka on perustettu vuonna 1949. Ruostejärven rannalla sijaitseva Eerikkilä toimii jalkapallon ja salibandyn valtakunnallisena valmennuskeskuksena, ja lisäksi se järjestää liikunta- ja luontoalan koulutusta sekä tarjoaa palveluja yksityisille. Eerikkilän toimitusjohtajana on vuodesta 2013 lähtien työskennellyt Petri Jakonen.
Eerikkilä perustettiin Suomen Palloliiton valmennuskeskukseksi, ja jalkapalloilijat ovat edelleen opiston pääasiallisia käyttäjiä. Eerikkilä on Suomen naisten jalkapallomaajoukkueen ja nuorisomaajoukkueiden leiripaikka, jossa pelataan myös maaotteluita. Alueella sijaitsee muun muassa jalkapallostadion, jalkapallo- ja urheiluhalli, jalkapallon harjoitushalli, useita luonnon- ja keinonurmisia jalkapallokenttiä, yleisurheilukenttä, salibandyhalli, sekä monitoimihalli. Lisäksi Eerikkilässä on muun muassa hotelli ja loma-asuntoja. Eerikkilään kuuluu myös Ruostejärven eteläpuolella sijaitseva Hämeen Luontokeskus.
Historia > Suomen jalkapallomaajoukkueet

Ensimmäinen Eerikkilässä järjestetty maajoukkueleiri pidettiin kesäkuussa 1952, jolloin opistolla kokoontui Helsingin olympialaisiin valmistautuva Suomen jalkapallomaajoukkue. A-maajoukkueen ja nuorten maajoukkueiden pääasiallinen leiripaikka opistosta tuli vasta päävalmentaja Olavi Laaksosen kaudella 1962–1974. Maaotteluita edeltävän valmistautumisen ohella Eerikkilässä kokoonnuttiin myös talvella kuntoharjoittelun merkeissä.
1970-luvulta lähtien Eerikkilässä leireili lähinnä naisten maajoukkue. Miehet palasivat Eerikkilään jälleen Richard Möller Nielsenin ja Mixu Paatelaisen päävalmentajakausilla 1996–1999 ja 2011–2015, mutta muulloin joukkue on yleensä valmistautunut maaotteluihin Helsingissä. 2000-luvun aikana opistosta on tullut naisten ja nuorten maajoukkueiden säännöllinen leiripaikka. Ensimmäinen virallinen maaottelu Eerikkilässä pelattiin vuonna 2000, jonka jälkeen opistolla on kaikki ikäluokat mukaan lukien pelattu yli 130 maaottelua. Lisäksi naisten maajoukkue on pelannut Eerikkilässä kuusi A-maaottelua vuodesta 2011 lähtien. Eerikkilässä toimii myös vuonna 2011 perustettu Sami Hyypiä Akatemia.
Historia > Eerikkilän johtajat

Eino Rantanen 1954–1961
Eero Tuomola 1961–1982
Raimo Kauppinen 1983–1999
Göran Enckelman 1999–2013
Petri Jakonen 2013–
Kirjallisuutta

Tuomi, Raimo: Eerikkilän urheiluopisto 1949–1999.  Tammela:  Palloilu Säätiö, 1999.  ISBN 952-91124-6-7
Lavikainen, Jouni: Unelma, josta tuli totta : Eerikkilän urheiluopisto 1949–2019.  Tammela:  Palloilu Säätiö, 2019.  ISBN 978-952-94206-6-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eerikkilän urheiluopisto Wikimedia Commonsissa
Eerikkilän urheiluopiston kotisivut
| n k Suomen urheiluopistot |
| --- | --- |
Opistot:  Solvallan urheiluopisto  Eerikkilän urheiluopisto  Kisakallion Urheiluopisto  Kuortaneen urheiluopisto  Liikuntakeskus Pajulahti  Santasport Lapin Urheiluopisto  Suomen urheiluopisto  Tanhuvaaran urheiluopisto  Urheiluopisto Kisakeskus  Varalan urheiluopisto  Vuokatin Urheiluopisto 
Eerikkilän ensimmäinen päärakennus opiston vihkimispäivänä 25. syyskuuta 1949.
Eerikkilän pieni rantasauna.
Hyvä asianajajatapa

Asianajajien ammattikunnalla on kaikissa maissa omat ammattikunnan itsensä laatimat ja osin lakiin peruvat eettiset säännöt, joita ammattikuntaan kuuluvien tulee noudattaa. Alan kansainvälistyttyä on annettu myös kansainvälisiä eettisiä normeja, joilla varmistetaan, se, että kansallisista eroista huolimatta alan tietyt vähimmäissäännöt toteutuvat myös käytettäessä asianajajan palveluita vieraassa maassa.
Suomessa velvollisuus noudattaa hyvää asianajajatapaa perustuu lakiin, mutta sen sisältö jää ammattikunnan itsensä arvioitavaksi. Asianajajista annetun lain 5 §:n mukaan ”Asianajajan tulee rehellisesti ja tunnollisesti täyttää hänelle uskotut tehtävät sekä kaikessa toiminnassaan noudattaa hyvää asianajajatapaa.”
Asianajajaa, joka ei noudata tämän asianajajalain yleislausekkeen asettamia vaatimuksia, uhkaavat laissa säädetyt seuraamukset, viime kädessä erottaminen Asianajajaliitosta. Vain tämän julkisoikeudellisen, lailla perustetun liiton jäsenet saavat käyttää suojattua ammattinimikettä asianajaja, ruotsiksi advokat.
Hyvän asianajajatavan mukaiset eettiset tapaohjeet ovat syntyneet asianajajien omien kokemusten pohjalta. Ne heijastavat toisaalta yhteiskunnassa vallitsevaa moraalikäsitystä sekä kansalaisten käsitystä hyvästä oikeudenhoidosta ja toisaalta asianajajakunnan käsitystä tehtävänsä merkityksestä ja arvosta sekä heidän velvollisuuksistaan. Tapaohjeet osoittavat, mitä hyvältä asianajajalta voidaan edellyttää.