stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tina Weirather
Arvokilpailut

Nuorten MM-kilpailuissa Weirather on voittanut kaksi kultamitalia sekä kolme hopeamitalia. Kultaa hän voitti Mont-Sainte-Annen suurpujottelussa 2006 sekä Altenmarkt-Zauchenseen/Flachaun syöksylaskussa 2007. Vuonna 2007 hän voitti myös hopeaa sekä Flachaun suurpujottelussa että Altenmarkt-Zauchenseen supersuurpujottelussa. Vuonna 2009 hän sijoittui hopealle Garmisch-Partenkirchenin suurpujottelussa.
Weirather osallistui aikuisten arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Santa Caterinan MM-kisoissa 2005. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui syöksylaskussa 13:nneksi. Vailissa / Beaver Creekissä 2015 hän oli suurpujottelussa neljäs, supersuurpujottelussa kuudes ja syöksylaskussa yhdestoista. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti hopeaa supersuurpujottelussa 0,33 sekuntia Nicole Schmidhoferille hävinneenä. Syöksylaskussa hän sijoittui kymmenenneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia supersuurpujottelussa ja oli neljäs syöksylaskussa.
Maailmancup > Maailmancupin osakilpailuvoitot

| Päivämäärä | Paikka | Laji |
| --- | --- | --- |
| 1. maaliskuuta 2013 |  Garmisch-Partenkirchen | Supersuurpujottelu |
| 14. joulukuuta 2013 |  St. Moritz | Supersuurpujottelu |
| 22. joulukuuta 2013 |  Val d’Isère | Suurpujottelu |
| 7. maaliskuuta 2015 |  Garmisch-Partenkirchen | Syöksylasku |
| 21. helmikuuta 2016 |  La Thuile | Supersuurpujottelu |
| 17. maaliskuuta 2016 |  St. Moritz | Supersuurpujottelu |
| 16. maaliskuuta 2017 |  Aspen | Supersuurpujottelu |
| 3. joulukuuta 2017 |  Lake Louise | Supersuurpujottelu |
| 3. maaliskuuta 2018 |  Crans-Montana | Supersuurpujottelu |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tina Weiratherin kotisivut
Turpa kii tai tulee penalty

| ”Turpa kii tai tulee penalty” Referee All Stars |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 2000
 Tyylilaji: eurodance
 Levy-yhtiö: EMI
Listasijoitukset
  Suomen virallinen singlelista: 12.
Turpa kii tai tulee penalty on Referee All Starsin single. Singlen koko nimi on ”Referee All Stars Presents Seppo Mäkelä feat. Pentti Lindegren – Turpa kii tai tulee penalty”. Kappaleeseen on miksattu Seppo Mäkelän ja Pentti Lindegrenin puhetta musiikin tahtiin.
Kappaleet

Turpa Kii Tai Tulee Penalty (Radio Edit) – 3.13
Turpa Kii Tai Tulee Penalty (Penalty Box Extended) – 5.28
Turpa Kii Tai Tulee Penalty (Empty Box Remix) – 3.08
Juha Vuorivirta

Juha Vuorivirta (s. 3. toukokuuta 1976 Kempele) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Vuorivirta pelasi juniorina Oulun Kärpissä ja kaudesta 1993–1994 lähtien Tampereen Tapparassa. Hän pelasi Suomen joukkueessa nuorten EM-kilpailuissa 1994 sekä nuorten MM-kilpailuissa 1995 ja 1996. Tapparan SM-liigajoukkueessa hän pelasi kausilla 1994–1999. Yhteensä Vuorivirta pelasi 207 SM-liigan runkosarjaottelua. Kaudella 1998–1999 hän edusti myös Oulun Kärppiä 1. divisioonassa. Los Angeles Kings varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa 1995. 
Nykyään Vuorivirta asuu Tampereella ja työskentelee ohjelmistokehityksen parissa.
Jussi Pakkasvirta

Jussi Olavi Pakkasvirta (s. 1958 Hanko) on suomalainen kulttuurintutkija ja historioitsija. Hän toimii alue- ja kulttuurintutkimuksen professorina Helsingin yliopistossa. Hän on erikoistunut Latinalaisen Amerikan tutkimukseen.
Pakkasvirta väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa poliittisen historian oppiaineessa vuonna 1997. Hän on johtanut Helsingin yliopistossa politiikan ja talouden tutkimuksen laitosta vuosina 2010–2015 ja kulttuurien osastoa vuosina 2018–2021.
Elokuvaohjaaja Jaakko Pakkasvirta oli Jussi Pakkasvirran setä.
Julkaisut

Jussi Pakkasvirta ja Teivo Teivainen (toim.): Kenen Amerikka? 500 vuotta Latinalaisen Amerikan valloitusta. Helsinki: Gaudeamus, 1992.
Jussi Pakkasvirta: ¿Un continente, una nación? intelectuales latinoamericanos, comunidad política y las revistas culturales en Costa Rica y en el Perú (1919–1930) (väitöskirja). Helsinki: Suomalainen Tiedeakatemia, 1997.
Jussi Pakkasvirta ja Jukka Aronen (toim.): Kahvi, pahvi ja tango: Suomen ja Latinalaisen Amerikan suhteet. Helsinki: Gaudeamus, 1998.
Jussi Pakkasvirta ja Pasi Saukkonen (toim.): Nationalismit. Helsinki: WSOY, 2005. http://hdl.handle.net/10138/166631
Heikki Mikkeli ja Jussi Pakkasvirta: Tieteiden välissä? Johdatus monitieteisyyteen, tieteidenvälisyyteen ja poikkitieteisyyteen. Helsinki: WSOY Oppimateriaalit, 2007.
Jussi Pakkasvirta: Pulp & fiction: tarinoita globalisaatiosta ja sellutehtaasta. Helsinki: Gaudeamus, 2008.
Osmo Kuusi, Sirpa Kurppa ja Jussi Pakkasvirta (toim.): Löytöretkiä biopolitiikkaan: Suomen biopolitiikan haasteita ja näkökulmia globaaleissa puitteissa 2010−2050. Helsinki: Eduskunnan tulevaisuusvaliokunta, 2010.
Aiheesta muualla

Pakkasvirta ORCID:ssa
Pakkasvirta Google Scholarissa
Jussi Oras

Johan (Jussi) Henrik Mustonen, käytti kirjailijanimeä Jussi Oras (15. elokuuta 1868 Kuopio − 17. maaliskuuta 1902 Iisalmi) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä Oras.
Henkilöhistoria

Mustosen vanhemmat olivat Matti Mustonen ja Helena Katarina Mustonen. Hänen puolisonsa oli Maria Oinonen (s. 1864), metsänhoitaja Matti Aarne Mustonen (s. 1898) oli heidän poikansa. Mustonen kävi kansakoulun ja valmistui kirjaltajaksi 1886. Mustonen toimi sitten kirjapainon johtajana ja sanomalehtimiehenä. Hän oli toimitussihteerinä Savo-Karjala-lehdessä vuosina 1894−1896 ja Iisalmessa ilmestyneessä Salmetar-lehdessä vuodesta 1897.
Teoksia

Eukko, tositapauksen pohjalle kirjoittanut Jussi Oras, näytelmä.  O.W. Backman, Kuopio 1890
Jutta Kemilä

Jutta Maria Kemilä (s. 14. helmikuuta 1972 Oulu) on suomalainen pika-aitajuoksija. Hän edusti Oulun Pyrintöä ja häntä valmensi Eila Vartiainen-Maunu.
Kemilä sijoittui Helsingin EM-kilpailuissa 1994 sadan metrin aitajuoksun alkuerässään seitsemänneksi ja karsiutui jatkosta. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän juoksi avausosuuden Suomen 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui kuudenneksi ajalla 44,46. Alkuerässä Suomi oli juossut ajan 43,71. Kemilä edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1994–1995. Hän voitti 1995 ulkoratamaaottelussa 100 metrin aitajuoksun Helsingissä ja sisäratamaaottelussa 60 metrin aitajuoksun Kuopiossa.
Kemilä voitti Kalevan kisoissa 100 metrin aidoissa kultaa 1993, 1994 ja 1995. Lisäksi hän sai 100 metrin juoksussa pronssia 1995. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän saavutti 60 metrin aitajuoksussa kultaa 1992 ja 1995 sekä pronssia 1993.
Thomas Mofolo

Thomas Mokopu Mofolo (22. joulukuuta 1876 Khojane, Basutomaa – 8. syyskuuta 1948 Teyateyaneng, Basutomaa) oli lesotholainen kirjailija. Hän oli ensimmäinen länsimaistyylisiä romaaneja eteläsothon kielellä laatinut kirjailija.
Mofolo valmistui vuonna 1898 lähetyssaarnaajien Morijassa pitämästä oppilaitoksesta ja sai opettajan sertifikaatin. Hän työskenteli tämän jälkeen käsikirjoitusten lukijana, oikolukijana ja sihteerinä. Mofolo toimi opettajana Basutomaassa ja Kapmaassa. Hän myös kirjoitti eteläsothonkieliseen Leselinyana la Lesotho -lehteen. Mofolon ensimmäinen romaani oli Moeti oa Bochabela (1907). Siinä on kristillinen teema, kuten myös toisessa romaanissa (Pitseng, 1910). Mofolon maine perustuu kuitenkin erityisesti hänen kolmanteen ja viimeiseen kirjaansa, joka oli vuonna 1925 ilmestynyt Chaka. Se on historiallinen romaani zulujen Shaka Zulu -kuninkaasta. Lähetyssaarnaajat viivästyttivät viidentoista vuoden ajan kirjan julkaisemista, koska Mofolo ei siinä tuominnut pakanallisia heimokäytäntöjä. Hän luopui kirjoittamisesta tämän lannistamana, mutta toimi sen jälkeen liike-elämässä. Mofolo kuitenkin ajautui talousvaikeuksiin.
Vuonna 1941 Mofolo sairastui aivoverenkiertohäiriöön, jonka seurauksista hän ei koskaan täysin toipunut. Vuonna 2019 eteläafrikkalainen Geko Publishing perusti hänen mukaansa nimetyn Thomas Mofolo Prize for Outstanding Sesotho Fictionin. Kirjailijan mukaan on myös nimetty Lesothon kansallisen yliopiston kirjasto.
Tola (täsmennyssivu)

Tola voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Tola on lumen peittämä hiihtoura.
Henkilönnimenä

Akseli Tola (1886–1968), suomalainen näytelmäkirjailija
Erjon Tola (s. 1986), albanialainen alppihiihtäjä
Heini Tola (s. 1953), suomalainen teatterinjohtaja
Joonatan Tola (s. 1983), suomalainen kirjailija
Kejsi Tola (s. 1992), albanialainen laulaja
Olli Tapio Tola (s. 1951), suomalainen televisiotuottaja
Pamela Tola (s. 1981), suomalainen näyttelijä ja ohjaaja
Tadese Tola (s. 1987), on etiopialainen kestävyysjuoksija
Tamirat Tola Abera (s. 1991), etiopialainen kestävyysjuoksija
Tuulianna Tola (s. 1979), suomalainen televisiotoimittaja ja -juontaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tola”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jutta Kirst

| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Itä-Saksa> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Moskova 1980 | Korkeushyppy |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Hopeaa | Moskova 1973 | Korkeushyppy |  |
Jutta Kirst (o.s. Krautwurst; s. 10. marraskuuta 1954 Dresden) on saksalainen entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili korkeushypyssä. Hän edusti aktiiviurallaan Saksan demokraattista tasavaltaa ja seuratasolla SC Dynamo Berliniä.
Kirst osallistui olympialaisiin kerran, Moskovassa 1980. Hän voitti tuolloin pronssia tuloksellaan 194 cm, joka oli vielä suorituksen jälkeen silloinen olympiaennätys. Kirst voitti maansa mestaruuden yhteensä kolme kertaa, kerran ulko- ja kaksi kertaa sisäradoilla. Hänen ennätyksensä oli 197 cm, jonka hän hyppäsi Karl-Marx-Stadtissa vuonna 1982.
Unto Mansikkaniemi

Unto Oskari Mansikkaniemi (25. lokakuuta 1924 Tammela – 23. kesäkuuta 1991 Tammela) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.
Maanviljelijäperheeseen syntyneen Mansikkaniemen puoliso oli Eila Onerva Mero. Mansikkaniemi kävi kansakoulun, työskenteli kotitilallaan ja teki erilaisia muita töitä. Vuonna 1951 hän alkoi rakennusurakoitsijaksi, jatkaen sitä aina vuoteen 1956 asti, jolloin hän sai liikenneluvan ja aloitti maa-ainesten ja halkojen kuljetuksen. Karjankuljetusluvan Mansikkaniemi sai vuonna 1964, kylmäkuljetusluvan vuonna 1966 ja ulkomaankuljetusluvan vuonna 1969, minkä jälkeen hän perusti Etelä-Kiito-yhtiön. Maksikkaniemi oli sekä yhtiön toimitusjohtaja että hallituksen puheenjohtaja. Yhtiö erikoistui karjan, lihan ja lihajalostustuotteiden kuljetuksiin ja laajeni useiden yritysostojen myötä. Vuonna 1974 Mansikkaniemi perusti pakastekuljetuksia varten erillisen Finnfrigo-yhtiön.  Hän osallistui aktiivisesti alansa yhteistyöhön ja oli muun muassa perustajajäsen Karja- ja Lihaliikennöitsijät -yhdistyksessä. Mansikkaniemi sai Kuorma-autoliiton hopeisen ansiomerkin vuonna 1978. Liikenneneuvoksen arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1986.
The Years of Decay

| The Years of Decay Overkill |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä-heinäkuu 1989, Carriage House Studios, Stamford, USA
 Julkaistu: 13. lokakuuta 1989
 Tuottaja(t): Jon Zazula, Marsha Zazula, Terry Date ja Overkill
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 56.10
 Levy-yhtiö: Megaforce Records Atlantic Records
Muut kannet

Overkillin muut julkaisut
| Under the Influence 1988 | The Years of Decay 1989 | Horrorscope 1989 |
The Years of Decay on thrash metal -yhtye Overkillin vuonna 1989 ilmestynyt, järjestyksessään neljäs albumi. Se sisältää mm. kappaleen Elimination joka on yhtyeen tunnetuimpia ja jolle tehtiin musiikkivideo. Sen julkaisi Megaforce Records, mutta jakelun hoiti suurempi Atlantic Records.
Yleiskatsaus

Mm. Panteran, White Zombien ja Soundgardenin kanssa työskennelleen Terry Daten kanssa nauhoitettu The Years of Decay on soundeiltaan edeltäjäänsä Under the Influencea puhtaampi ja siistimpi sekä tunnelmaltaan vakavampi. Kappaleiden rakenteet ovat monimutkaisempia - kolme albumin kappaleista on pituudeltaan yli 8 minuuttia. Nopea Elimination valittiin singleksi ja sille tehtiin myös musiikkivideo, jota MTV:n heavymakasiini Headbanger's Ball pyöritti tiuhaan. Albumia promotoidakseen yhtye lähti Dawn of the Decade -nimiselle kiertueelle yhdessä samalle levymerkille levyttäneen Testamentin kanssa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut D.D. Verni, Bobby "Blitz" Ellsworth ja Bobby Gustafson
Time to Kill – 6.16
Elimination – 4.34
I Hate – 3.48
Nothing to Die For – 4.22
Playing With Spiders/Skullkrusher – 10.09
Birth of Tension – 5.02
Who Tends the Fire – 8.09
The Years of Decay – 8.01
E.Vil N.Ever D.Ies – 5.49
Kokoonpano

Bobby "Blitz" Ellsworth – laulu
Bobby Gustafson – kitara
D.D. Verni – basso
Sid Falck – rummut
Tuotanto

Nauhoitus ja miksaus Carriage House Studios, Stamford, Yhdysvallat
Tuottajat Terry Date ja Overkill
Masterointi: Howie Weinberg Masterdiskillä New Yorkissa, Yhdysvalloissa
Kansikuva: Steve Fastener ja Rich Larson
Valokuvaus: Michael Paras
Vastaavat tuottajat: Jon ja Marsha Zazula
Listat

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1989 | The Billboard 200 | 155 |
Aiheesta muualla

Rockmagic.net (Arkistoitu – Internet Archive), albumin sanoitukset
The Years of Decay Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Years of Decay Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Jutta Lau

| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Itä-Saksa> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montreal 1976 | pariaironelonen |  |
|  Kultaa | Moskova 1980 | pariaironelonen |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Luzern 1974 | pariaironelonen |  |
|  Kultaa | Nottingham 1975 | pariaironelonen |  |
|  Kultaa | Bled 1979 | pariaironelonen |  |
Jutta Lau (s. 28. syyskuuta 1955 Wustermark) on saksalainen, Itä-Saksaa edustanut soutaja. Hän voitti kaksi olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta
Lau kilpaili kansainvälisellä urallaan perämiehellisessä pariaironelosessa. Hän voitti tässä luokassa maailmanmestaruuden Luzernissa 1974, Nottinghamissa 1975 ja Bledissä 1979 sekä olympiakultaa Montrealissa 1976 ja Moskovassa 1980. Moskovan olympialaisissa hän ei soutanut alkuerissä mutta tuli loukkaantuneen Gisela Medefindtin tilalle keräilyeriin ja loppukilpailuun. Lake Karapiron MM-kilpailuissa 1978 Lau sijoittui neljänneksi.
Lau toimi kilpauransa jälkeen soutuvalmentajana Saksassa ja Kiinassa. Kansainvälinen soutuliitto FISA valitsi hänet vuonna 2001 vuoden valmentajaksi.
Tvedestrand

Tvedestrand on Norjan kaupunki ja kunta Agderin läänissä maan eteläosassa. Sen naapureita ovat Arendal lännessä ja Risør idässä. Kunta rajoittuu myös Frolandiin, Åmliin ja Vegårsheihin. Tvedestrand sai nykyiset rajansa vuonna 1964, jolloin pieni alue Molandin kunnasta liitettiin siihen. Vuoden 2024 alussa Tvedestrandissa oli 6 323 asukasta. Hallintokeskus Tvedestrandin lisäksi kunnassa sijaitsee Nesgrendan taajama.
Tvedestrand on perinteisesti ollut tärkeä vientisatama alueen rauta- ja puuteollisuudelle. Nykyisin se on myös suosittu matkailukohde.
Media

Paikallislehti Tvedestrandsposten ilmestyy kolmesti viikossa.
Kuvia

Kaupungin keskustaa
Holtin kirkko
Næsin rautaruukin päärakennus.
Lyngørin majakka
Tunnettuja henkilöitä

Jenny Hval (s. 1980), muusikko
Knud Knudsen (1812–1895), kirjanorjan kehittäjä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tvedestrand Wikimedia Commonsissa
Agderin läänin kunnat
Arendal
Birkenes
Bygland
Bykle
Evje og Hornnes
Farsund
Flekkefjord
Froland
Gjerstad
Grimstad
Hægebostad
Iveland
Kristiansand
Kvinesdal
Lillesand
Lindesnes
Lyngdal
Risør
Sirdal
Tvedestrand
Valle
Vegårshei
Vennesla
Åmli
Åseral
Norjan läänit | Norja
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: no:Tvedestrand
Käännös suomeksi
Unto Helo

| Unto Helo |
| --- | --- |
 Unto Helo Rakuunarockissa, Lappeenrannassa 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1978 (ikä 46)
Ammatti:  muusikko, näyttelijä, graafikko
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  surmacore hardcore punk thrash metal grindcore
Soittimet:  laulu, kitara
Yhtyeet:  Rytmihäiriö (2000–)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Unto ”Une” Helo (s. 8. huhtikuuta 1978 Helsinki) on suomalainen muusikko ja elokuvanäyttelijä. Helo laulaa thrash metalia/hardcore punkia, yhtyeen oman määritelmän mukaan ”surmacorea” soittavassa Rytmihäiriössä, jossa hän on toiminut vuodesta 2002. Lisäksi hän soittaa kitaraa Viimeinen Kolonna -nimisessä yhtyeessä. Helo on myös näytellyt pienen roolin televisiosarjassa Salatut elämät.
Helo työskentelee freelancer-graafikkona.
Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1999 | Pitkä kuuma kesä | Paavo ”Patu” Taskinen |
| 2003 | Helmiä ja sikoja | Timo Hirvonen |
| 2008 | 8 päivää ensi-iltaan | Ros |
Aiheesta muualla

Unto Helo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Rytmihäiriön virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Rytmihäiriö
| --- | --- |
Studioalbumit:   Surman siipien havinaa  Saatana on herra  Seitsemän surman siunausliitto  Sarvet, sorkat, salatieteet  Surmantuoja  Todellisuuden mestari  Gambinapsykoosi  Surmacore 
EP:t:   Surmatyö  Ihmisiä kuolee!  Surmaa kännissä 
Kokoelmat:   Möfaa puujumalille  Surman vuodet – The Homicide Years 
Splitit:   Rytmihäiriö / Amen  Chaosbreed / Rytmihäiriö 
DVD:t:  Sakara Tour 2006
Kappaleet:  Luettelo Rytmihäiriön kappaleista
USS Sandusky

USS Sandusky voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
USS Sandusky (1865), Marietta-luokan monitori
USS Sandusky (PF-54), Tacoma-luokan fregatti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”USS Sandusky”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jonna Pirttijoki

Jonna Pirttijoki (s. 1987 Kauhajoki) on suomalainen harmonikkataiteilija ja laulaja.
Tausta

Pirttijoki aloitti harmonikansoiton opinnot kuusivuotiaana Kauhajoen kansalaisopistossa vuonna 1993. Hän opiskeli myös Panula-opistossa 1995–2003 sekä Keski-Pohjanmaan konservatoriossa. Hän jatkoi opintoja Sibelius-Akatemiassa esittävän säveltaiteen osastolla. Pirttijoki valmistui musiikin maisteriksi keväällä 2012.
Jonna Pirttijoki voitti harmonikansoittajana Suomen pelimannimestaruuskilpailut Ikaalisissa alle 15-vuotiaiden sarjassa vuonna 2000 ja esiintyi Lasten laulukilpailu Karusellin finaaleissa. Hän sijoittui myös kahdesti toiseksi Kultainen Harmonikka -kilpailuissa vuosina 2003 ja 2006.
Pirttijoen pääasiallisina harmonikansoiton opettajina ovat toimineet Matti Rantanen, Veli Kujala, Sari Viinikainen, sekä Anne-Marie Sillanpää. Hän on osallistunut myös useille kansainvälisille mestarikursseille.
Ura

Pirttijoki on soittanut harmonikkaa ja bandoneonia tango-orkesteri Guardia Nuevassa vuodesta 2003 lähtien ja toiminut myös orkesterin laulusolistina.
Guardia Nuevan ohella Pirttijoki on luonut soolouraa ja esiintynyt erilaisissa konserteissa sekä televisiossa. Hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa ”Yön äänet” maaliskuussa 2008. Levynjulkistamiskonsertti pidettiin Kauhajoen Suupohja-salissa. Hän esiintyi Yleisradion Juhannusjuna-ohjelmassa 2012 sekä piti soolokonsertin Kokkolan Talviharmonikka -festivaaleilla 2013.
Jonna Pirttijoki asuu Ilmajoella ja toimii myös soitonopettajana.
Levytyksiä

Yön äänet, 2008 (Q ATVCD 015)
Aiheesta muualla

Jonna Pirttijoen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Thomas Mermillod Blondin

Thomas Mermillod Blondin vuonna 2014.
Thomas Mermillod Blondin (s. 3. tammikuuta 1984 Annecy) on ranskalainen alppihiihtäjä.
Mermillod Blondinin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Adelbodenin suurpujottelussa 6. tammikuuta 2007. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Adelbodenissa vuotta myöhemmin oltuaan suurpujottelussa yhdestoista. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa Mermillod Blondin saavutti helmikuussa 2011 oltuaan kolmas Banskon superalppiyhdistetyssä. Hän sijoittui kolmanneksi myös helmikuussa 2012 Sotšin superalppiyhdistetyssä ja tammikuussa 2013 Kitzbühelin alppiyhdistetyssä. Hän oli kolmas alppiyhdistetyn cupissa kaudella 2012–2013. Hän sijoittui toiseksi Lenzerheiden supersuurpujottelussa maaliskuussa 2014. Alppiyhdistetyn cupissa hän oli kaudella 2013–2014 jälleen kolmas. Hän sijoittui kaudella 2015–2016 kolmanneksi Kitzbühelin ja Chamonix'n alppiyhdistetyissä. Alppiyhdistetyn cupissa hän oli toinen.
Val d'Isèren MM-kilpailuissa 2009 Mermillod Blondin oli superalppiyhdistetyssä kuudes. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä 19:nneksi ja pujottelussa 21:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli supersuurpujottelussa 21:s ja Sotšin olympialaisissa 2014 samassa lajissa 15:s. Beaver Creekin / Vailin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä yhdeksänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli alppiyhdistetyssä kuudes.
Aiheesta muualla

Thomas Mermillod Blondinin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
USS Sangamon

USS Sangamon voi tarkoittaa seuraavia Yhdysvaltain laivaston aluksia:
USS Sangamon (1862), Passaic-luokan monitori
USS Sangamon (AO-28), Cimarron-luokan tankkeri
USS Sangamon (CVE-26), Sangamon-luokan saattuetukialus.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”USS Sangamon”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Trey Spruance

| Preston Lea Spruance III |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1969 (ikä 54–55) Eureka, Kalifornia, Yhdysvallat
Muusikko
Aktiivisena:  1985–
Tyylilajit:  experimental rock avant-progressive rock avant-garde metal
Soittimet:  kitara, kosketinsoittimet
Yhtyeet:  Mr. Bungle Faith No More Secret Chiefs 3
Levy-yhtiöt:  Warner Bros. Records Slash Records Mimicry Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Preston Lea ”Trey” Spruance III (s. 1969 Eureka, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen säveltäjä, tuottaja ja muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten Mike Pattonin alkuperäisyhtyeen Mr. Bunglen kitaristina. Spruance aloitti musikaalisen uransa aluksi kitaristina ja trumpetistina, mutta alkoi myöhemmin soittaa myös sähköurkuja, erilaisia itämaisia soittimia, kuten sitareja ja tar-huiluja sekä muita kieli- ja lyömäsoittimia. Samplet ja elokuvien ääniefektit ovat suuressa roolissa hänen nauhoituksissaan.
Elämä > Muusikkona

Spruance perusti opiskeluvuosinaan ystäviensä Mike Pattonin, Trevor Dunnin, Theo Lengyelin ja Jed Wattsin kanssa Mr. Bungle -yhtyeen vuonna 1985. Bunglen kokoonpano vaihteli useasti, ja lopulta se hajosi vuonna 2000.
Vuonna 1995 Spruance perusti oman yhtyeen, Secret Chiefs 3:n, muutaman Bunglen muun jäsenen kanssa. Secret Chiefs 3:ssa on useita muusikkoja, ja se soittaa monimuotoista musiikkia, kuten surf rockia, persialaista-, intialaista-, ja arabimusiikkia, death metallia, elokuvamusiikkia, elektronista musiikkia ja useita muita genrejä.
Spruance toimi myös Faith No Moren kitaristina albumilla King for a Day... Fool for a Lifetime.
Elämä > Tuottajana

Spruance työskenteli usein tuottajana Mr. Bunglessa, ja hänet on merkitty yksin tuottajaksi yhtyeen ensimmäisellä demoalbumilla, The Raging Wrath of the Easter Bunnylla. Muilla julkaisulla tuottajaksi on merkitty koko Mr. Bungle.  Spruance on merkitty tuottajaksi myös kaikilla Secret Chiefs 3:n julkaisuilla. Vuonna 2004 Spruance tuotti kalifornialaisen death metal -yhtye Impaledin albumin Death After Life, ja soitti myös osalla kappaleista. Muita Spruancen tuotto-projekteja ovat olleet yhtyeen The Tuna Helpers -albumi I'll Have What's She's Having (2004) ja Faxed Head'sin Chiropractic (2001).