stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sinkkiasetaatti

| Sinkkiasetaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  sinkki;diasetaatti
CAS-numero:  557-34-6
PubChem CID:  11192
SMILES:  C(C)(O)=O.[Zn]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  (CH3COO)2Zn
Moolimassa:  183,468 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoinen jauhelähde?
Sulamispiste:  200 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,84 g/cm3
Liukoisuus veteen:  300 g/l (20 °C)
    
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sinkkiasetaatti on suola, joka on muodostunut sinkki-ionista ja siihen liittyneistä kahdesta orgaanisesta asetaatti-ionista. Sinkkiasetaatin kemiallinen kaava on Zn(O2CCH3)2, joskin yleensä suolan kiderakenteessa on myös vettä. Sinkkiasetaatin kummatkin suolamuodot ovat värittömiä, ja huoneenlämmössä kiinteitä aineita. Sinkkiasetaattia käytetään kemiallisissa synteeseissä sekä ravintolisissä. Sinkkiasetaattia voi muodostaa muun muassa etikkahapon ja sinkki­karbonaatin reaktiolla.
Käyttö lisäaineena

Sinkkiasetaatin E-koodi on E650. Sitä saa käyttää aromin­vahventeena vain purukumeissa.
Käyttö flunssan hoidossa

Sinkkiasetaattia käytetään erityisesti flunssan hoidossa. Helsingin yliopiston dosentin Harri Hemilän meta-analyysin perusteella suuriannoksinen sinkkiasetaattikuuri vähentää flunssan kestoa 42 %:lla plaseboon verrattuna. Meta-analyysi kokosi kolme tutkimuslaadultaan tasokasta sinkkiasetaattitutkimusta, joiden sinkkiasetaatin päiväannos oli yli 75 mg. Hemilä analysoi myös viisi muuta suuriannoksista sinkkitutkimusta (annos yli 75 mg/päivä), joissa sinkki ei kuitenkaan ollut sidottuna asetaattiin. Näiden viiden tutkimuksen koonti osoitti myös flunssan keston vähenevän (20 %), mutta ei yhtä paljon kuin asetaattikokeissa.
Pieniannoksisista sinkkikuureista ei havaittu olevan hyötyä, kun meta-analyysissä koottiin yhteen viiden alle 75 mg päivässä annosteltujen sinkkitutkimuksien tulokset.
Sinkin asetaattimuodon paremmuus flunssan hoidossa selittynee sinkin ja asetaatin heikolla sitoutumisella, jonka vuoksi sinkki vapautuu tehokkaasti nielun alueella. Esimerkiksi sitraattiin sidottu sinkki (sinkkisitraatti) ei todennäköisesti vapaudu läheskään yhtä tehokkaasti vielä nielun alueella, vaan vasta myöhemmin ruuansulatuskanavassa.
Käyttö flunssan hoidossa > Vaikutusmekanismi

Flunssan todennäköisin aiheuttaja on rinovirus, joita tiedetään olevan satoja erilaisia. Sinkin tehosta rhinoviruksia vastaan on näyttöä jo 70-luvun soluviljelmäkokeista, jolloin sinkkiasetaatin osoitettiin estävän useiden eri tyyppisten rhinoviruksien lisääntymistä ihmissoluissa. Tutkijat huomasivat myös, että sinkin annosteluajankohdalla ei ole merkitystä, sillä virusten lisääntymissyklin eri vaiheissa lisätyt sinkkiannokset estävät virusten lisääntymisen yhtä tehokkaasti.
Korant ym. (1974) tutkivat myös rinovirusten esiasteproteiinien käsittelyä infektoituneissa ihmissoluissa ja huomasivat, että sinkki esti kyseisten proteiinien pilkkoutumisen viruksien aktiivisiksi rakenneosiksi. Normaalisti, virukset kaappaisivat ihmissolun proteiinituotannon haltuunsa, tuotetut esiasteproteiinit pilkottaisiin valmiiksi viruspartikkelien rakenneosiksi ja virukset poistuisivat soluista tavoitteenaan infektoida taas lisää terveitä soluja. Tutkijat siis ehdottivat, että sinkki estää virusten lisääntymisen häiritsemällä niiden proteiinirakenneosien käsittelyä.
Oulun Ilmoituslehti

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Oulun Ilmoituslehti oli Oulussa vuosina 1886–1905 ilmestynyt sanomalehti.
Lehden perustaja oli kauppias ja kirjapainonomistaja Nils Emmanuel Ringvall. Vuonna 1890 sen taakse muodostettiin Uleåborgs Tryckeri Ab, joka alkoi julkaista myös ruotsinkielistä Uleåborgsbladetia. Ilmoituslehden takana olivat ruotsinmieliset piirit, mutta se pyrki esiintymään puolueettomana maakuntansa äänenkannattajana. Sortovuosina lehti oli varovaisen perustuslaillinen. Se kärsi lopulta tappion kilpailussa oululaisten Kaiun, Louhen ja Kalevan kanssa.
Lehti ilmestyi vuodesta 1887 lähtien kahdesti, vuodesta 1890 kolmesti ja vuodesta 1904 kerran viikossa. Sen levikki oli 2800 kappaletta vuonna 1894. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Nils Emmanuel Ringvall (vast. toim. 1887–1891), Gustaf Adolf Arvidsson (1891–1893), Frans Enqvist (vast. toim. 1894–1896), Väinö Jurvelius (1896–1897), K. Hjalmar J. Wialén (vast. toim. 1897–1899), V. A. Marjanen (1902–1904) sekä H. H. Messman (1899–1901? ja 1904–1905).
Aiheesta muualla

Oulun ilmoituslehti digitoituna kansalliskirjastossa
Sinkkiboorihydridi

| Sinkkiboorihydridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  17611-70-0
PubChem CID:  12838295
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Zn(BH4)2
Moolimassa:  95,064 g/mol
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Sinkkiboorihydridi (Zn(BH4)2) on sinkki- ja boorihydridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä mietona ja selektiivisenä pelkistimenä.
Ominaisuudet

Sinkkiboorihydridi on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste reagoi veden ja kosteuden kanssa mutta liukenee eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin, tetrahydrofuraaniin, dimetyyliformamidiin, dikloorimetaaniin ja tolueeniin. Sinkkiboorihydridi pelkistää α,β-tyydyttymättömät karbonyyliyhdisteet, esimerkiksi aldehydit ja ketonit, α,β-tyydyttymättömiksi alkoholeiksi, esterit ja karboksyylihapot alkoholeiksi sekä amidit amiineiksi. Aminohapoista muodostuu aminoalkoholeja. Kuumennettaessa noin 85 °C:n lämpötilaan sinkkiboorihydridi hajoaa sinkiksi, booriksi ja vedyksi. Monista muista vastaavista reaktioista poiketen tämä reaktio on reversiibeli.
Valmistus ja käyttö

Sinkkiboorihydridiä voidaan valmistaa sinkkikloridin ja natriumboorihydridin välisellä reaktiolla ja liuottimena käytetään tyypillisesti dietyylieetteriä tai tetrahydrofuraania. Yhdistettä on myös raportoitu voitavan valmistaa sinkkikloridista ja natriumboorihydridistä jauhamalla kuulamyllyissä ilman liuotinta.
Sinkkiboorihydridiä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä erityisesti α,β-tyydyttymättömien karbonyyliyhdisteiden pelkistämiseen. Reaktio tapahtuu yleensä hyvin selektiivisesti, eivätkä muut mahdollisesti pelkistyvät ryhmät yleensä reagoi, ja hyvällä saannolla. Usein reaktioissa käytetään silikaan sidottua sinkkiboorihydridiä. Yhdisteen sisältämä sinkki-ioni kelatoituu helposti, minkä vuoksi yhdistettä käytetään hydroksi-tai alkoksikarbonyyliyhdisteiden stereoselektiiviseen pelkistämiseen. Sinkki-ioni koordinoituu karbonyyliryhmän happeen ja lähellä sijaitsevaan hydroksyyli- tai alkoksyylihappoon ja vety liittyy molekyyliin vähiten steerisesti estyneestä suunnasta. Näissä pelkistyksissä enantioylimäärä on usein hyvin korkea. Yhdisteen käyttöä vedyn varastoimismateriaalina tutkitaan.
Aiheesta muualla

ChemBlink: Zinc Borohydride (englanniksi)
KNM Otto Sverdrup

| KNM Otto Sverdrup |
| --- | --- |
 KNM Otto Sverdrup

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Navantia, Ferrol, Espanja
Kölinlasku:  25. toukokuuta 2005
Laskettu vesille:  28. huhtikuuta 2006
Palveluskäyttöön:  30. huhtikuuta 2008
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 290 t
Pituus:  134 m
Leveys:  16,8 m
Syväys:  7,6 m
Koneteho:  2 x BAZAN BRAVO 12V 4,5 MW -dieselmoottoria 1 x GE LM2500 21,5 MW -kaasuturbiini
Nopeus:  26 solmua
Miehistöä:  120
Aseistus
Aseistus:  1 x 8 siilon Mk 41 VLS, jossa 32 kpl RIM-162 ESSM -ohjusta 8 x Naval Strike Missile -merimaaliohjusta 4 x 324 mm torpedoputkea Stingray -torpedoille syvyyspommit 1 x 76 mm OTO Melara Super Rapid -tykki 4 x 12,7 mm Browning M2HB HMG Sea Protector -konekivääriä 2 x LRAD 1 x NH90-helikopteri
KNM Otto Sverdrup (runkonumero F312) on Norjan laivaston vuonna 2008 palvelukseenotettu Fridtjof Nansen -luokan fregatti.
Valmistus

Alus tilattiin 23. kesäkuuta 2000 Navantian telakalta Ferrolista Espanjasta, missä köli laskettiin 25. toukokuuta 2005. Alus laskettiin vesille 28. huhtikuuta 2006 ja otettiin palvelukseen 30. huhtikuuta 2008.
Palvelus

Alus vieraili Helsingissä elokuun lopulla 2017 Naton laivasto-osaston johtoaluksena.
Outokummun kirkko

| Outokummun kirkko |
| --- | --- |
Sijainti:  Kummunkatu 19, Outokumpu
Seurakunta:  Outokummun seurakunta
Rakentamisvuosi:  1955
Suunnittelija:  Bertel Liljeqvist, Samuel Salvesen
Materiaali:  rapattu tiili
Istumapaikkoja:  350 + 300
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Outokummun kirkko on  Outokummussa sijaitseva suorakaiteinen rapatusta tiilestä tehty pitkäkirkko. Kirkon suunnittelun aloitti Bertel Liljequist ja viimeisteli Samuel Salvesen. 
Kirkon toiselta sivulta ulkonee kaksikerroksinen siipirakennus ja alttaripäädystä kapeampi ja matalampi kuori, jonka sivulla on sakasti. Siipirakennuksen seurakuntasali voidaan yhdistää kirkkosaliin. Kirkossa on jyrkkälapeinen satulakatto, toisen sivun ikkunat ovat tasa- ja toisen kiilapäätteiset. Sisäkatteena on puinen taitekatto. Kattoratsastaja toimii kellotelineenä pääsisäänkäynnin harjalla.  Kirkon pinta-ala on 245 neliötä ja siellä on istumapaikkoja 350 + 300 hengelle.  Kirkon 20 + 2 -äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1956. Alttarilla on risti.
Kirkossa tehtiin peruskorjaus 1977–1978, jonka suunnitteli Erkki Helasvuo. Siinä muun muassa uudistettiin penkit ja kuori ja rakennettiin kappeli alakertaan. Vuonna 2000 tehtiin maalaus- ja saneeraustyö, jonka suunnitteli arkkitehti Aulis Jääskeläinen ja vuonna 2007 saneerattiin kirkon alakerran tiloja. Uudet tekstiilit kirkkoon on suunnitellut Hanna Korvela.
Sinkkifosfidi

| Sinkkifosfidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1314-84-7
PubChem CID:  25113606
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Zn3P2
Moolimassa:  258,17 g/mol
Ulkomuoto:  Tummanharmaita kiteitä
Sulamispiste:  420 °C
Kiehumispiste:  1 100 °C
Tiheys:  4,6 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Sinkkifosfidi (Zn3P2) on sinkki- ja fosfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Sinkkifosfidia käytetään pääasiassa jyrsijöiden hävittämiseen.
Valmistus

Sinkkifosfidia voidaan valmistaa kuumentamalla sinkkijauhetta fosforin kanssa.
Käyttö

Sinkkifosfidia käytetään pääasiassa tuholaismyrkkynä erityisesti hävittämään jyrsijöitä. Kosteuden vaikutuksesta sinkkifosfidi hajoaa, jolloin muodostuu erittäin myrkyllistä fosfiinia sekä sinkkihydroksidia
Hydrolyysi on nopeampi happamissa olosuhteissa esimerkiksi vatsassa, jossa on suolahappoa. Sinkkifosfidi on erityisen myrkyllistä jyrsijöille ja jäniseläimille, joilta puuttuu oksennusrefleksi eli ne eivät pysty poistamaan myrkkyä elimistöstään. Yhdistettä käytetään pelletteinä, jotka sisältävät ainetta 0,5–10 prosenttia.
Sinkkifosfidia on myös käytetty lisäaineena metalliseoksissa. Sitä on lisätty muun muassa pronssin, teräksen ja messingin lisäaineena. Yhdisteellä on myös sovelluksia puolijohdetekniikassa, mihin tarkoitukseen siitä valmistetaan ohutkalvoja.
Myrkyllisyys

Sinkkifosfidi on erittäin myrkyllistä myös ihmiselle. Aineelle altistuminen hengitysteitse aiheuttaa yskää, väsyneisyyttä ja huonovointisuutta, johon liittyy oksentamista. Nieleminen aiheuttaa vatsakipuja, oksentelua, yskää ja jopa tajuttomuuden tai kuoleman. Sinkkifosfidi voi myös vaurioittaa sisäelimiä.
Aineen myrkyllisyys johtuu suurelta osin fosfiinista joka on sytotoksinen yhdiste. Fosfiini on pelkistin ja sen vaikutuksesta kehossa voi muodostua voimakkaasti reagoivia happiradikaaleja, jotka vaurioittavat soluja. Fosfiini on myös sytokromi c-oksidaasin estäjä.
James Owens

James Earl Owens (s. 5. heinäkuuta 1955 Sacramento, Kalifornia, Yhdysvallat) on entinen yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija.
Owens sijoittui Montréalin 1976 olympialaisissa kuudenneksi 110 metrin aitajuoksussa ajalla 13,73 s.
George Owu

George Owu (s. 17. kesäkuuta 1982) on ghanalainen jalkapallomaalivahti, joka on pelannut muun muassa Ghanan pääsarjan Ashanti Gold SC -joukkueessa.
Owu pelasi Ateenan olympialaisissa 2004 Ghanan jalkapallomaajoukkueessa, joka jäi turnauksessa alkulohkonsa kolmanneksi ja putosi jatkosta. Owu kuului maajoukkueeseen myös Saksan MM-kisoissa 2006 mutta jäi varamaalivahdin rooliin.
Oulun Purjehdusseura

Oulun Purjehdusseura on perustettu 1881 ja on Oulun vanhin jatkuvasti toiminut urheiluseura. Uleåborgs Tidningen -lehti uutisoi seuran perustamisesta 29. huhtikuuta 1880: "Purjehdusseura on perustettu täällä kaupungissa. Meitä on kehoitettu ilmoittamaan, että yhdistyksen jäsenet ja muut aiheesta kiinnostuneet kokoontuvat niin mieslukuisasti kuin mahdollista Raatin hotelliin lauantaina 1. toukokuuta klo 5 j.pp. päättämään yhdistystä koskevista asioista ym".
Purjehdusseuran ensimmäinen kotisatama sijaitsi Vihreäsaaressa. Vuonna 1972 seura perusti Oulun Merenkävijöiden kanssa yhteisen veneilykeskuksen Hietasaaren Johanssoninrantaan. Vuonna 1991 valmistuneen Johteenpooki-veneilykeskuksen suunnitteli Arkkitehtitoimisto Harju. Vaikka seuran nimi viittaakin purjehtimiseen, niin enemmistö jäsenistön venekannasta on moottoriveneitä. OPS:n ideologiaan kuuluu purjehdus- ja veneilytaitojen edistäminen, junioritoiminnan kehittäminen, merellisen kulttuurin vaaliminen sekä perinteiden kunnioittaminen tulevaisuudenkin tuulissa.
Aiheesta muualla

Oulun Purjehdusseura
| n k Oulun urheilu |
| --- | --- |
Urheilupaikat:  Castrenin kenttä  Heinäpään jalkapallohalli  Heinäpään urheilukeskus  Iinatin moottoriurheilukeskus  Kisakangas  Linnanmaan jäähalli  Linnanmaan liikuntahalli  Lintulan urheilukeskus  Ouluhalli  Oulun jäähalli  Oulun uimahalli  Oulun urheilutalo  Äimäraution ravirata  Raatin liikuntakeskus  Raatin stadion  Raksilan pesäpallostadion  Sankivaaran golfkenttä  Virpiniemi 
Urheiluseurat:  AC Oulu  Haukiputaan Pallo  IFK Uleåborg  Jalkapalloseura Hercules  Jalkapalloseura Iltatähti  K&C  Kellon Työväen Urheilijat  Kiekko-Oulu  Kiimingin Kiekko-Pojat  KISE  Kuivasjärven Aura  Laivakankaan Futis Klubi  Laser HT  Lentopalloseura Etta  Lintulammen Palloseura  FC NETS  Merikoski SBT  Northern Lights  Oulun Floorball Club  Oulun Harrastefutis  Oulun Hiihtoseura  Oulun Jalkapalloklubi  Oulun Jousimiehet  Oulun Judokerho  Oulun kendoseura Hokufuu  Oulun Kärpät  Oulun Lippo  Oulun Luistelukerho  Oulun Luistinseura Jalkapallo  Salibandy  Oulun Merenkävijät  Oulun Naisfutis  Oulun NMKY  FC Oulun Pallo  Oulun Palloseura Jalkapallo  Jääpallo  Oulun Purjehdusseura  Oulun Pyrintö  Oulun Rotuaarin Pallo  Oulun Tarmo  Oulun Työväen Palloilijat  Oulun Työväen Pursiseura  Oulun Uinti  Oulujoen Kiekko  Oulunsalon Pallo  Oulunsalon Vasama  Pateniemen Vesa  ProSki Oulu  RB-Oulu  SK Pohjantähti  SS Rankat Ankat  Sun Volley Oulu  Taekwon-Do Akatemia  Telemark Team  Team FC Uleåborg  Tervarit  Villan Pojat  Yli-Iin Naseva  Ylikiimingin Nuijamiehet 
Urheilutapahtumat:  Oulu Ocean Race  Oulun Tervahiihto
Toimi Ovaskainen

Toimi Ovaskainen
Toimi Ovaskainen (17. syyskuuta 1909 Karttula – 29. marraskuuta 1991 Kaarina) oli Mannerheim-ristin ritari numero 108. Moottoritorpedoveneen päällikkönä toiminut Ovaskainen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 8. maaliskuuta 1943. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä sotilasmestari. Ennen sotatoimien päättymistä hänet ylennettiin aliluutnantiksi. Sotien jälkeen Ovaskainen toimi muun muassa yksityisyrittäjänä sekä isännöitsijätoimiston johtajana.
Oulun kauppahalli

| Oulun kauppahalli |
| --- | --- |
 Kauppahallin pääty pohjoissuuntaan.
Sijainti:  Kauppatori, Oulu
Koordinaatit:  65°00′47″N, 025°27′51″E
Valmistumisvuosi:  1901
Suunnittelija:  Karl Lindahl ja Valter Thomé
Omistaja:  Oulun kaupunki
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oulun kauppahalli on Oulussa kauppatorin laidalla sijaitseva kauppahalli.
Oulun kaupunginvaltuusto päätti kauppahallin rakentamisesta vuonna 1889 silloisten tiukentuvien elintarvikkeiden hygieniamääräysten vuoksi. Erityisesti lihakauppa haluttiin siirtää avoimelta torilta hallin suojaan. Kauppahalli valmistui vuonna 1901. Tyyliltään uusgotiikkaa edustavan rakennuksen suunnittelivat arkkitehdit Karl Lindahl ja Valter Thomé. Kahden pitkittäisen käytävän varsilla oli alun perin 62 puista myyntikojua.
Kauppahallissa on muun muassa kahvila sekä elintarvikeliikkeitä, pääasiassa kala- ja lihakauppoja.
Huhtikuussa 2019 Oulun rakennuslautakunta antoi luvan kauppahallin remontille. Remontissa korjattiin rakennuksen perustoimintoja, kuten ilmanvaihtoa ja muuta talotekniikkaa, tehtiin lisäosa ja sisätilat uusittiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oulun kauppahalli Wikimedia Commonsissa
Oulun nähtävyydet
| --- | --- |
Puistot ja nähtävyydet:   Franzénin puisto  Heinätorin puisto  Hollihaan puisto  Hautausmaa  Mannerheimin puisto  Hupisaaret  Kasvitieteellinen puutarha  Kaupunginojan puistovyöhyke  Letonniemi  Markkuun ryhmäpuutarha  Pilpasuo  Tuiranpuisto  Hautausmaa  Äimäraution siirtolapuutarha 
Museot:   Automuseo  Kierikkikeskus  Merimiehenkotimuseo  Sahamuseo  Pohjois-Pohjanmaan museo  Taidemuseo  Turkansaaren ulkomuseo 
Rakennukset ja alueet:   Kauppahalli  Kauppatori  Kaupungintalo  Kaupunginteatteri  Maikkulan kartano  Nallikari  Nuijamiesten lava  Pikisaari  Rotuaari  Tietomaa  Tuiran sillat  Tuomiokirkko  Vesaisenlinna  Villa Hannala  Ylikiimingin kirkko 
Patsaat ja veistokset:   Frans Mikael Franzénin patsas  Futura – Tuntematon  Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus  Kalasääski ja lohi  Kevätmyrskyä  Pallautuneet  Pohjan neito  Polskis  Ruutuvihko  Siivet  Toripolliisi  Tuirasta Ruijan rannoille  Valaistuksen tie 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Oulun kauppahalli (Q11886075)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kauppahalli
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Oulu
sijainti: Oulun kauppatori
koordinaatit: 65°00′47″N 25°27′51″E﻿ / ﻿65.0131°N 25.4642°E﻿ / 65.0131; 25.4642
Sinhalilainen kirjaimisto

| Sinhalilainen kirjaimisto |
| --- | --- |
 Batticaloassa sijaitsevan museon nimikyltti tamiliksi, sinhaliksi (keskellä) ja englanniksi.
Tyyppi:  abugida
Kielet:  sinhali
Kirjoitussuunta:  vasemmalta oikealle, rivit ylhäältä alas
ISO 15924:  Sinh, 348
Unicode-lohko:  0D80–0DFF
Sinhalilainen kirjaimisto (sinhaliksi සිංහල අකුරු siṁhala akuru) on Sri Lankassa puhutun sinhalin kielen kirjoitusjärjestelmä. Se kehittyi brahmi-kirjoituksesta ja sen läheisimmät edeltäjät ovat grantha- ja kadamba-aakkostot. Sinhalilaisia kirjaimia esiintyy varhaisimmassa muodossaan jo 200-luvulta eaa. peräisin olevissa kaiverruksissa. Nykymuotoonsa kirjaimisto alkoi kehittyä 700-luvulta jaa. lähtien. Kirjaimistoa on käytetty Sri Lankassa myös paalin ja sanskritin kirjoittamiseen.
Kirjoitusjärjestelmän piirteitä

Sinhalilainen kirjaimisto on abugida, eli siinä vokaalit ja konsonantit on kaikki pakko merkitä, mutta vokaalit merkitään muokkaamalla konsonanttimerkkien ulkonäköä erilaisilla diakriiteillä, jotka voivat sijoittua visuaalisesti konsonanttimerkin eteen, päälle, alle, jälkeen tai yhtä aikaa sekä eteen että jälkeen/päälle. Sinhalilaisessa kirjaimistossa on myös pelkkiä vokaaliäänteitä merkitsevät kirjaimet, joita käytetään lähinnä sanan alussa.
Diakriititön konsonanttikirjain merkitsee konsonantin ja a:ksi translitteroitavan vokaalin jonoa, ja tämä vokaali ääntyy välillä /a/ ja välillä /ə/ varsin monimutkaisin säännöin. Jos taas halutaan kirjoittaa pelkkä konsonanttiäänne ilman vokaalia, se tehdään liittämällä konsonanttimerkkiin "vokaalinpoistaja" eli merkki ්. Esimerkiksi diakriititön vokaalikirjain ල ääntyy tilanteesta riippuen joko /la/ tai /lə/, mutta ල:n ja ්:n yhdistelmä ල් ääntyy pelkkänä /l/-konsonanttina, ja /li/ puolestaan kirjoitetaan liittämällä ල-merkkiin ි, jolloin lopputulos on ලි.
Kirjoitusjärjestelmän piirteitä > Merkkejä

Alla olevissa taulukoissa esitellään suurin osa sinhalilaisen kirjaimiston konsonanttimerkeistä. Sinhalissa on monille konsonanteille kaksi eri merkkiä. Taulukossa "aspiroiduiksi" merkittyjä äänteitä ei oikeasti aspiroida, ja retrofleksiset resonantit ණ (ṇa) ja ළ (ḷa) ääntyvät alveolaaristen vastineidensa tavoin. Kirjaimet ශ (śa) ja ෂ (ṣa) äännetään kumpikin /ʃ/-konsonanttina.
| luokka | aspiroimaton soinniton | aspiroitu | soinnillinen | aspiroitu soinnillinen | nasaali | prenasaalistunut soinnill>  klusiili |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| velaarit | ක (ka) | ඛ (kha) | ග (ga) | ඝ (gha) | ඞ (ṅa) | ඟ (n̆ga) |
| palataalit | ච (ca) | ඡ (cha) | ජ (ja) | ඣ (jha) | ඤ (ña) |  |
| retrofleksit | ට (ṭa) | ඨ (ṭha) | ඩ (ḍa) | ඪ (ḍha) | ණ (ṇa) | ඬ (n̆ḍa) |
| dentaalit/alveolaarit | ත (ta) | ථ (tha) | ද (da) | ධ (dha) | න (na) | ඳ (n̆da) |
| labiaalit | ප (pa) | ඵ (pha) | බ (ba) | භ (bha) | ම (ma) | ඹ (m̆ba) |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| kontinuantit | ය (ya) | ර (ra) | ල (la) | ව (va) | ස (sa) | හ (ha) | ළ (ḷa) | ශ (śa) | ෂ (ṣa) |
Seuraavassa esitellään monoftongeja merkitsevät vokaalikirjaimet sekä niitä vastaavat diakriitit:
| itsenäinen | translitterointi | diakriitti (ස-merkkiin (sa) kiinnitettynä) | translitterointi |
| --- | --- | --- | --- |
| අ | a | ස | sa |
| ආ | ā | සා | sā |
| ඇ | æ | සැ | sæ |
| ඈ | ǣ | සෑ | sǣ |
| ඉ | i | සි | si |
| ඊ | ī | සී | sī |
| උ | u | සු | su |
| ඌ | ū | සූ | sū |
| එ | e | සෙ | se |
| ඒ | ē | සේ | sē |
| ඔ | o | සො | so |
| ඕ | ō | සෝ | sō |
Mainittujen konsonantti- ja vokaalimerkkien lisäksi sinhalilaisessa kirjaimistossa on velaarista nasaalia merkitsevä diakriitti ං, foneemijonoja /ru/ ja /ruː/ merkitsevät diakriitit ෘ ja ෲ sekä lisäksi muutamia harvinaisia tai käytöstä poistuneita symboleja.
Kirjoitusjärjestelmän piirteitä > Diakriittien ulkonäköjen muutokset

Suurin osa diakriiteistä säilyy samannäköisinä riippumatta siitä, mihin konsonanttiin ne liitetään, mutta poikkeuksia kuitenkin löytyy erityisesti /u/-äännettä merkitsevien diakriittien joukosta. Osaan niistä merkeistä, joissa on alaoikealla vasemmalle osoittava "koukku", kuten esimerkiksi dentaalista /t̪/:tä merkitsevään ත:hen liittyessään, /u/-diakriitit vaihtavat muotoaan. /t̪u/ kirjoitetaan තු ja /t̪uː/ on තූ. Näin ei käy kuitenkaan varsin samannäköisen /n/-merkin න kanssa, siihen liittyessään /u/:t ovat tavallisen näköisiä: නු ja නූ. Retrofleksi-ḷ:ään ළ (joka ei kuitenkaan äänny retrofleksisenä) liitettynä koko merkki muuttuu aivan toisen näköiseksi: ළ + ු = ළු, ළ + ූ = ළූ. /r/-äännettä merkitsevään kirjaimeen liitettynä /u/-diakriitit ovat /æ/-diakriittien näköisiä: ර + ු = රු ru, ර + ූ = රූ rū, kun taas ræ ja rǣ kirjoitetaan රැ ja රෑ. ræ:ssä ja rǣ:ssä diakriitit voivat olla kiinni konsonanttikirjaimessa tai irrallaan siitä, mutta molemmissa tapauksissa ne alkavat ylhäältä.
Myös vokaalinpoistaja sekä sen kanssa identtisen näköisen osasymbolin sisältävä pitkän ē:n merkki vaihtavat muotoaan vasemmalle ylöspäin suuntatuvaan kaareen päättyvien merkkien yhteydessä. Esimerkiksi ma kirjoitetaan ම, mutta m onkin ම්, jossa ei näy mitään latinalaista P-kirjainta muistuttavaa, toisin kuin esimerkiksi ත්:ssä (t).
Kirjoitusjärjestelmän piirteitä > Ligatuurit

Joillekin konsonanttiyhtymille sinhalilaisessa kirjaimistossa on omat ligatuurinsa, jotka koodataan Unicodessa U+200D-merkkiä (ZERO WIDTH JOINER) käyttäen. Erityisesti /j/- ja /r/-loppuisille konsonanttiyhtymille on ligatuurinsa, ja niinpä myös Sri Lankan valtion nimessä oleva Sri-sana on ligatuuri ශ්‍රී śrī, missä alakaari merkitsee /r/-äännettä. /j/-loppuisen konsonanttiyhtymän ligatuurista mainittakoon esimerkkinä ක්‍ය kya. Konsonanttiyhtymälle /rj/ on lisäksi oma erityinen ligatuurinsa ර්‍ය rya.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sinhalilainen kirjaimisto Wikimedia Commonsissa
Ottilia

| Ottilia |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Otta, Ottelia, Otti, Ottiilia, Ottil, Tiila, Tiilia, Tilan, Tilia, Tilli, Tilly 
Vastineita eri kielissä:  Odilia, Otelia, Otelie, Othelia, Othelie, Othilia, Othilie, Otilia, Otilie, Otteliaana, Otteliana, Otteljaana, Ottiliana, Ottilie 
Nimen alkuperä:  Oton sisarnimi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ottilia on naisen etunimi. Se on feminiininen vastine miehennimelle Otto. Kumpikin nimi pohjautuu muinaissaksalaisiin Od-alkuisiin nimiin, joissa tavu od on merkinnyt ’omistajaa’, ’omaisuutta’ tai ’rikkautta’.
Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston mukaan ollut vuoteen 2020 mennessä 1 256 Ottilia-nimistä naista.