stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leon Draisaitl
Ura > Seuraura > NHL:ssä

Edmonton Oilers varasi Draisaitlin koko NHL:n varaustilaisuuden kolmantena pelaajana ja ensimmäisenä eurooppalaisena kesällä 2014. Hänestä tuli kaikkien aikojen pienimmällä numerolla NHL:ään varattu saksalaispelaaja. Saman vuoden elokuussa Draisaitl teki kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Hän otti syksyn 2014 harjoitusleirin päätteeksi paikan Oilersin NHL-kokoonpanosta ja pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kauden 2014–2015 avauskierroksella 9. lokakuuta 2014 Calgary Flamesia vastaan. Draisaitl sai ottelussa jääaikaa 14.47 minuuttia. Hänen NHL-uransa avausmaali syntyi 24. lokakuuta 2014 Carolina Hurricanesia vastaan. Draisaitlin maali jäi Oilersin 6–3-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Hänet valittiin ottelun kakkostähdeksi.
Tammikuussa 2015 Draisaitl lähetettiin 37 ottelun ja yhdeksän pisteen jälkeen takaisin WHL:ään Prince Albert Raidersiin. Joukkue kuitenkin myi hänet pian tämän jälkeen Kelowna Rocketsiin saaden vaihdossa Kris Schmidlin, Dalton Yorken, vuoden 2015 ensimmäisen kierroksen varausvuoron sekä kaksi neljännen kierroksen varausvuoroa. Draisaitl jakoi koko WHL:n kevään 2015 pudotuspelien pistepörssin voiton Portland Winterhawksin Nic Petanin kanssa tehopistein 10+18=28. Hän voitti myös pudotuspelien tehotilaston lukemalla +17. Draisaitl voitti kauden päätteeksi WHL:n mestaruuden, Ed Chynoweth Cupin, ja hänet palkittiin pudotuspelien parhaana pelaajana. Hän voitti myös Memorial Cupin pistepörssin saaden Ed Chynoweth Trophyn ja jakoi maalipörssin voiton joukkuetoverinsa Gage Quinneyn kanssa tehopistein 4+3=7. Draisaitl palkittiin turnauksen arvokkaimpana pelaajana Stafford Smythe Memorial Trophylla.
Draisaitl palkittiin pistepörssin voittajalle jaettavalla Art Ross Trophylla ja Hart Memorial Trophylla NHL-kauden 2019–2020 runkosarjan päätteeksi. Saksassa hänet valittiin vuoden miesurheilijaksi vuonna 2020.
Kaudella 2021–2022 Draisaitlista tuli ensimmäinen pelaaja koko NHL:n historiassa, joka on saavuttanut kauden 20 ensimmäisen pelin aikana 20 maalia ja 20 syöttöä siten, että tehdyistä maaleista kymmenen on ylivoimamaaleja. Seuraavalla kaudella hän teki pudotuspelihistoriaa, kun hänestä tuli NHL:n ensimmäinen pelaaja, joka on tehnyt pudotuspelisarjan kahdessa ensimmäisessä ottelussa yhteensä kuusi maalia. Kuudes maali syntyi, kun Edmonton Oilers voitti pudotuspelien toisella kierroksella Vegas Golden Knightsin.
Syyskuussa 2024 Draisaitl solmi Edmonton Oilersin kanssa historiallisen rahakkaan kahdeksan vuoden ja yhteensä 112 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen, joka takaa hänelle kautta aikain suurimman vuotuisen palkan NHL:ssä, yhteensä 14 miljoonaa dollaria kaudessa.
Ura > Maajoukkueura > Nuorisomaajoukkueet

Draisaitl pelasi alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2012 ja 2013. Hän ylsi kummassakin turnauksessa Saksan sisäisen piste- ja syöttöpörssin voittoon, kuten myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2012.
Draisaitl pelasi alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2013 ja 2014. Draisaitl oli vuoden 2013 turnauksessa Saksan paras pistemies ja syöttäjä tehopisteillä 2+4=6. Vuoden 2014 turnauksessa hän teki samat tehot ja toimi joukkueen varakapteenina. Draisaitlilta odotettiin paljon, mutta hänet nähtiin kuitenkin kentällä ajoittain turhautuneena, ja hän voittikin turnauksen jäähypörssin 52 jäähyminuutilla.
Ura > Maajoukkueura > Miesten maajoukkueessa

Draisaitl edusti Saksaa maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2014 ollessaan vain 18-vuotias. Draisaitl edusti maataan myös vuosien 2016–2019 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Muuta

Draisaitlin isä Peter on kolminkertainen olympiakävijä, ja hän toimii nykyään Tšekin Extraliga-joukkue HK Hradec Královén päävalmentajana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leon Draisaitl Wikimedia Commonsissa
Draisaitl CHL Top Prospects Gamessa kaudella 2013–2014.
Draisaitl Edmonton Oilersin peliasussa vuonna 2014.
Ludvig Fabritius (eläinlääkäri)

Fabritius ajamassa rakasta Kirppu-orittaan 1900-luvun vaihteessa.
Ludvig Julius Wolfgang Fabritius (25. huhtikuuta 1854 Viipuri – 16. maaliskuuta 1933 Turku) oli suomalainen eläinlääkäri ja Turun Hippoksen perustajajäsen sekä pitkäaikainen puheenjohtaja.
Elämä

Fabritiuksen vanhemmat olivat lehtori Johan Gabriel Fabritius ja Emilia Elisabeth Dannenberg. Hän opiskeli Tukholman eläinlääkintäinstituutissa 1873–1876 ja toimi sitten eläinlääkärinä Viipurin läänissä sekä opettajana Kurkijoen ja Mustialan maatalousoppilaitoksissa, ennen siirtymistään läänineläinlääkäriksi Turkuun 1887. Tästä virasta hän erosi vasta vuonna 1926. Fabritius toimi Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1904-1911 ja 1914-1917.
Fabritiuksen tärkeimmät harrastukset olivat suomenhevosen jalostus ja raviurheilu. Hän valmensi vuosina 1887–1895 omistamaansa juoksijaori Kirppua moninkertaiseksi voittajaksi, ottaen 16 ensimmäistä ja 6 toista palkintoa. Kirppu voitti Fabritiuksen ajamana muun muassa Suuren orikilpailun neljästi peräkkäin vuosina 1888–1891.
Fabritius suoritti stipendiaattina 1883 zooteknillisiä opintoja Ruotsissa, Tanskassa, Englannissa, Skotlannissa, Ranskassa, Belgiassa, Saksassa ja Itävallassa perustettavaa Korkeasaaren eläintarhaa varten.  Jo ennen Turun Hipposen perustamista vuonna 1894 Fabritius oli perustanut 1890 Suomen ensimmäisen hevosvakuutusyhtiön (vuodesta 1916 Turun Eläinvakuutusyhdistys), jonka puheenjohtajana hän myös toimi.
Fabritius kirjoitti ja julkaisi kirjoja sekä piti palstaa Turun Sanomissa otsikolla Maamies Fabritiusta tapaamassa. Hän oli lisäksi etevä viulisti, joka toimi  Turun Soitannollisen Seuran puheenjohtajana vuosina 1902-1923. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1879 oli Wilhelmina Hagan (k. 1908) ja toinen vuodesta 1916 Aili Sigrid Bergh.
Fabritiuksen muistoksi on vuodesta 1987 lähtien järjestetty Metsämäen raviradalla kilpailu, joka nykyään tunnetaan nimellä L. Fabritius Memorial – Åbofemman.
Fabritiuksen veljiä olivat säveltäjä ja viulisti Ernst Fabritius, tähtitieteilijä Wilhelm Fabritius, pikakirjoituksen kehittäjänä tunnettu luutnantti August Fabritius ja kenraaliluutnantti Johannes Kristian Fabritius.
Teoksia

Suomen ravisportin kalenteri (1883–1887)
Den finska hästen (1884)
Eläinsuojeluksesta ja kotieläinten hoidosta (1892, Tampereen Eläinsuojelusyhdistys)
Ravikilpailujen tarkotuksesta ja suomalaisen juoksijahevosen harjoittamisesta (1914)
Juoksijaori Kirppu jälkeläisineen (1927)
Aiheesta muualla

Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
Liukeneminen

Ruokasuola, natriumkloridi, liukenee hyvin veteen. Suola on liukeneva aine ja vesi liuotin.
Kulta, joka on aikoinaan ollut liuenneena kuutiolliseen pyriittikiteeseen, on jäänyt jäljelle, kun pyriitti on liuennut virtaavaan veteen.
Kiven keskuksessa näkyy edelleen osa alkuperäisestä pyriitti­kiteestä.
Liukeneminen on tapahtuma, jossa liukeneva aine sekoittuu liuottimeen siten, että syntyy liuos.
Kun kiinteä aine liukenee nesteeseen, sen kiderakenne hajoaa erillisisiksi ioneiksi, atomeiksi tai molekyyleiksi. Jos liukeneva aine on neste tai kaasu, liuos muodostuu, jos sen molekyylit sopivat yhteen liottimen molekyylien kanssa. Liukenemisen lopputulos, liuenneen aineen määrä tasa­paino­n vallitessa eli aineen liukoisuus, riippuu ilmiöön liittyvistä termo­dynaamisista energioista kuten liukenemis­lämmöstä sekä entropian muutoksesta liukenemisessa, mutta liukeneminen itsessään on kineettinen prosessi. Ylipäänsä liuoksen vapaan energian on oltava negatiivinen, jotta liukenemista nettomääräisesti tapahtuisi. Nämä energiat taas riippuvat siitä, millä tavoin erilaiset liukenevassa aineessa ja liuottimessa esiintyvät kemialliset sidostyypit vuoro­vaikuttavat toistensa kanssa.
Kiinteitä liuoksia ovat muun muassa metalliseokset, ja niiden muodostuminen riippuu siihen liittyvästä faasidiagrammista.
Liukenemisilmiöllä on keskeinen merkitys monien maapallolla luonnossa esiintyvissä ilmiöissä, ja sillä on myös runsaasti käytännön sovelluksia. Liukenemiskokeita tehdään paljon esimerkiksi lääke­teollisuudessa tuotteiden laadun tarkkailemiseksi.
Ioniyhdisteiden liukeneminen

Kun ioniyhdiste liukenee nesteeseen, sen ionihila purkautuu ja aine liukenee erillisinä ioneina. Tämä tapahtuu yleisimmin poolisissa liuottimissa kuten vedessä tai ammoniakissa. Esimerkiksi natriumkloridin liukeneminen voidaan kuvata seuraavalla reaktioyhtälöllä:
Kolloidisessa aineissa voi olla hajallaan liuoksen seassa pieniä ionikiteitä, jotka ovat kemiallisessa tasapainossa ionien muodostaman kylläisen liuoksen kanssa, esimerkiksi:
Tällaisen systeemin käyttäytymistä kuvaavat sen komponenttien aktiivisuus­kertoimet sekä liukoisuustulo, joka määritellään seuraavasti:
Muiden yhdisteiden liukeneminen

Molekyylisten kiinteiden yhdisteiden liuetessa nesteeseen niiden kiderakenne purkautuu, ja ne liukenevat molekyyleinä. Tyypillistä on, että "samanlainen liuottaa samanlaista": poolisiin liuottimiin kuten veteen liukenevat ioniyhdisteet sekä toiset pooliset yhdisteet, poolittomiin liuottimiin (kuten bensiiniin, joka on eri hiilivetyjen seos) taas toiset poolittomat aineet. 
Jotta voitaisiin ennustaa yhdisteen liukenevuutta tiettyyn liuottimeen, tulee tarkastella sekä liuottimen että kyseisen yhdisteen rakennetta. Rakenteen avulla voidaan selvittää yhdisteen poolisuus ja yllä olevan säännönmukaisuuden "samanlainen liuottaa samanlaista" avulla kyseisen yhdisteen liukenevuus käsiteltävään liuokseen.
Muiden yhdisteiden liukeneminen > Polymeerit

Polymeerien liukoisuus riippuu niiden ketjussa olevista kemiallisista sidoksista sekä niiden yhteen­sopivuudesta liuottimessa olevien kanssa. Polymeerien liukoisuutta mitataan yleensä Hildebrandin liukoisuusparametrilla. Mitä lähempänä nämä ovat toisiaan, sitä toden­näköisemmin liukeneminen tapahtuu.
Liukenemisen nopeus

Liukenemisen nopeus riippuu seuraavista tekijöistä:
liukenevasta aineesta ja liuottimesta
lämpötilasta ja vähemmässä määrin paineesta
liuoksen kylläisyysasteesta
siitä, missä määrin aineita sekoitetaan
läsnä olevista inhibiittoreista, esimerkiksi liukenevan aineen pinnalla olevasta toisesta aineesta.
Liukenemisen nopeutta voidaan kuvata Noyesin ja Whitneyn yhtälöllä eli Nernstin ja Brunnerin yhtälöllä::
missä:
Jos liukenemista rajoittaa diffuusio, Cs on yhtä suuri kuin aineen liukoisuus.
Puhtaan kiinteän aineen liukenemis­nopeutta sen ja liuoksen välisen rajapinnan pinta-alayksikköä kohti nimitetään aineen ominais­liukenemis­nopeudeksi, ja sen yksikkö on kg/m2s. Sen on määritellyt Yhdysvaltojen farmakopea.
Eri systeemien liukenemisvauhdit eroavat toisistaan useiden suuruus­luokkien kanssa. Se korreloi voimakkaasti aineen liukoisuuden kanssa siten, että niukka­liukoiset aineet liukenevat yleensä hitaasti, runsas­liukoiset nopeasti. Tästä on kuitenkin poikkeuksia.
Käännös suomeksi
Lukki-kirjastot

Lukki-kirjastot on kolmen Länsi-Uudenmaan kunnan kirjastokimppa, jonka muodostavaa Lohjan kaupunginkirjasto yhdessä Karkkilan ja Vihdin kunnankirjastojen kanssa. Jäsenkirjastojen asiakkaat voivat lainata ja varata lainoja kaikista kirjastokimpan kirjastoista kirjastokortillaan, sekä palauttaa lainansa johonkin kimpan kirjastoista. Lukki-kirjastojen kokoelmaan kuuluvien teosten varaaminen on ilmaista, ellei varaus jää noutamatta, jolloin varauksesta peritään pieni maksu.
Lukki-kirjastoihin kuuluu kolmetoista kiinteää toimipistettä ja kaksi kirjastoautoa (tilanne maaliskuussa 2021):
| Kirjaston   nimi | Kunta | Osoite | Koordinaatit | Kuva | Lisätietoja (www-sivu) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Karkkilan kirjasto | Karkkila | Valtatie 26 E, 03600 Karkkila | 60.5317°N, 24.2033°E |  | Karkkilan kirjasto, Tervetuloa Karkkilan kirjastoon, Kirjaston historiaa |
| Karjalohjan kirjasto | Lohja | Keskustie 88, 09120 Karjalohja | 60.25088°N, 23.74039°E |  | Karjalohjan kirjasto |
| Lohjan pääkirjasto | Lohja | Karstuntie 3, 08100 Lohja | 60.25251°N, 24.06573°E |  | Lohjan pääkirjasto |
| Mäntynummen kirjasto | Lohja | Mäntynummenkuja 15, 08500 Lohja | suuntaa antavat:  60.2692°N, 24.1206°E |  | Mäntynummen kirjasto |
| Ojamon kirjasto | Lohja | Kartanonkuja 1, 08200 Lohja | 60.2306°N, 24.0255°E |  | Ojamon kirjasto |
| Ojaniittutalon kirjasto | Lohja | Ojaniitunkatu 3, 08150 Lohja | suuntaa antava: 60.2425°N, 24.0969°E |  | Ojaniittutalon kirjasto |
| Pusulan kirjasto | Lohja | Marttilantie 3 A, 03850 Pusula | 60.47505°N, 23.98174°E |  | Pusulan kirjasto |
| Routionmäen kirjasto | Lohja | Havumetsäntie 4, 08350 Lohja | 60.2757°N, 24.0587°E |  | Routionmäen kirjasto |
| Sammatin kirjasto | Lohja | Lönnrotintie 27, 09220 Sammatti | 60.32144°N, 23.81978°E |  | Sammatin kirjasto |
| Saukkolan kirjasto | Lohja | Kauppakuja 3, 09430 Saukkola | 60.38087°N, 23.96068°E |  | Saukkolan kirjasto |
| Virkkalan kirjasto | Lohja | Virkkalantie 9 B, 08700 Lohja | 60.18907°N, 23.99836°E |  | Virkkalan kirjasto |
| Lohjan kirjastoauto Saima | Lohja |  |  |  | Lohjan kirjastoauto Saima |
| Vihdin kirkonkylän kirjasto | Vihti | Nietoinkuja 1, 03400 Vihti | 60.41553°N, 24.31897°E |  | Vihdin kirkonkylän kirjasto |
| Vihdin pääkirjasto | Vihti | Pisteenkaari 9, 03100 Nummela | 60.33416°N, 24.31613°E |  | Vihdin pääkirjasto |
| Vihdin kirjastoauto | Vihti |  |  |  | Vihdin kirjastoauto |
Lukki-kirjastoilla on yhteinen Finna-verkkokirjasto (lukki.finna.fi).
Sulkaharjun lentokenttä

Sulkaharjun lentokenttä on Vetelissä noin kilometrin päässä Kemoran moottoriradasta sijaitseva yksityinen lentopaikka (ICAO: EFVT).
Sulkaharjun lentokentän sorapäällysteisen kiitoradan pituus on 740 metriä ja leveys 19 metriä. Kenttää alettiin käyttää 1980-luvun lopulla ultrakevyttoimintaan. Vanhaa ruohikkorataa pidennettiin 1990-luvun lopulla ja siitä tehtiin sorapäällysteinen. Kentällä on lentokonehalleja, ilmailukerhon toimisto, grillikatos, kerhosauna ja uintipaikka. Polttoainepiste on ilmailukerhon oma.
Lentokenttää pitää Perhonjokilaakson Ilmailukerho ry.
MP18

| Bergmann MP18/I |
| --- | --- |

Tyyppi:  konepistooli
Valmistaja:  Theodor Bergman Industriewerke
Valmistusmaa:   Saksa
Valmistusvuodet:  1918- 1920
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  9×19 mm Parabellum
Aseen pituus:  820 mm
Piipun pituus:  197 mm
Paino (tyhjänä):  4,10 kg
Lipas:  rumpulipas
Kapasiteetti:  32 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  380 m/s
Tulinopeus (laukausta/min):  500 lks/min
MP18 (saks. Maschinepistole 1918, M.P.18,I.) on Hugo Schmeisserin vuonna 1916 suunnittelema ja Theodor Bergman Industriewerken Saksan keisarikunnan armeijalle valmistama konepistooli, jota pidetään ensimmäisenä käytännöllisenä konepistoolimallina. Se on toimintamekanismiltaan massasulkuinen, avoimelta lukolta sarjatulta ampuva ja 9x19 mm Parabellum/Luger -kaliiperinen. Yleisesti kaikki 1920-1960 valmistuneet konepistoolimallit perustuivat MP18:n toimintaperiaatteeseen.
Saksan armeija käytti MP18:sta ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheessa vuonna 1918.
Valmistajan leima.
Aseessa alun perin käytetty 32 patruunan Trommel Magazin 08 -rumpulipas
Saksalaissotilas Pohjois-Ranskassa 1918 aseistautuneena MP18:la
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gunwriters
Jaeger Platoon: Bergmann and Suomi
Ludvig I (Anjou)

Ludvig I, kuva 1300-luvulta.
Ludvig I (ransk. Louis; 23. heinäkuuta 1339 Vincennes, Ranska – 20. syyskuuta 1384 Bisceglie, Napolin kuningaskunta) oli ranskalainen prinssi, Anjoun herttua sekä Provencen ja Mainen kreivi, joka julistautui vuonna 1382 Napolin kuningaskunnan kuninkaaksi saamatta sitä kuitenkaan haltuunsa. Hän oli myös Ranskan sijaishallitsija 1380-luvun alussa.
Elämänvaiheet

Ludvig oli Ranskan kuninkaan Juhana II Hyvän toiseksi vanhin poika. Hänen äitinsä oli Böömin prinsessa Bonne. Ludvigin veljiä olivat Ranskan kuningas Kaarle V, Burgundin herttua Filip Rohkea ja Berryn herttua Juhana.
Nuori Ludvig annettiin vuonna 1254 panttivangiksi Navarran kuningas Kaarle Pahalle. Ludvig osallistui vuonna 1356 tappiolliseen Poitiers’n taisteluun englantilaisia vastaan. Samana vuonna hän sai läänityksikseen Anjoun ja Mainen kreivikunnat. Vuonna 1360 hänen isänsä Juhana II korotti Anjoun perinnölliseksi herttuakunnaksi. Ludvig luovutettiin vuoden 1360 Brétignyn rauhansopimuksen nojalla Englantiin kuningas Edvard III:n panttivangiksi, mutta hän onnistui pakenemaan takaisin Ranskaan vuonna 1363. Tämän seurauksena kuningas Juhana II meni vapaaehtoisesti itse poikansa tilalle panttivangiksi Englantiin ja kuoli siellä vuonna 1364.
Veljensä Kaarle V:n hallitsijakaudella Ludvig toimi vuodesta 1364 Languedocin ja vuodesta 1369 myös vähitellen takaisinvallatun Guyennen maakunnan käskynhaltijana (lieutenant général). Ludvig taisteli englantilaisia vastaan ja alisti kovin ottein englantilaismieliset alueet, erityisesti Bretagnen. Kaarle V:n kuoltua vuonna 1380 Ludvig toimi alaikäisen veljenpoikansa Kaarle VI:n sijaishallitsijana.
Niin sanotun suuren skisman puhjettua Ludvig I asettui tukemaan vastapaavi Klemens VII:tä, joka lupasi luoda hänelle vastapalvelukseksi Keski-Italiaan oman ”Adrian kuningaskunnan”. Vuonna 1380 Ludvigin isän serkku, Napolin lapseton kuningatar Johanna I, joka oli myös Klemens VII:n tukija, adoptoi Ludvigin kruununperillisekseen. Napolin kruununperimyksestä syrjäytetty Johannan toinen sukulainen Kaarle Durazzolainen sai tukijakseen paavi Urbanus VI:n, joka kruunasi hänet Napolin kuninkaaksi Roomassa vuonna 1381 nimellä Kaarle III. Kaarle valtasi Napolin ja syrjäytti Johanna I:n ennen kuin Ludvig ehti tulla armeijoineen tämän apuun. Klemens VII kruunasi vuorostaan Ludvigin Sisilian (Napolin) ja Jerusalemin kuninkaaksi Avignonissa 30. toukokuuta 1382. Ludvig otti vuonna 1382 haltuunsa Johanna I:n valtakuntaan kuuluneen Provencen ja Forcalquier’n kreivikunnan. Hän lähti kesäkuussa 1382 Etelä-Italiaan sotaretkelle Kaarlea vastaan, mutta kuoli vuonna 1384 ehtimättä saada Napolia käsiinsä. Hänet haudattiin Angersin katedraaliin Ranskaan.
Ludvig I:stä polveutui niin sanottu nuorempi Anjou-suku. Hänen puolisonaan oli vuodesta 1360 Marie de Blois, jonka isä oli Blois’n kreivi Kaarle. Ludvigin läänitykset ja arvonimet peri hänen poikansa Ludvig II, joka jatkoi taistelua Napolin valtaistuimesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ludvig I (Anjou) Wikimedia Commonsissa
Länsikeskus (suuralue)

| Länsikeskus> Västcentrum |
| --- | --- |
Kaupunki:  Turku
Suuralue nro:  7
Väkiluku:  22 087   (2014)
Länsi1-ostoskeskus Länsikeskuksessa.
Länsikeskus (ruots. Västcentrum) on suuralue Suomen Turussa, tunnetaan myös nimikkeellä Suuralue 7. Alue sijaitsee kaupungin keskustasta koilliseen. Suuralueen aiempi nimi Kuninkoja perustui seudulla olevan historiallisen alueen nimeen. Nykyinen suuralue on rajoiltaan hieman suurempi. On myös olemassa Raision puoleinen Kuninkoja, mutta se ei kuulu tähän kaupunginosaan.
Alueen asukasluku oli 22 087 vuonna 2014. Vuosittainen väestönkasvu on vajaa 0,4 %. 13,29 % alueen väestöstä on alle 15-vuotiaita, kun taas yli 65-vuotiaita on 21,81 %. Asukkaista 94,82 % puhuu suomea, 3,09 % ruotsia. [lähde? ]
Kaupunginosat

Suuralue sisältää yhteensä seitsemän kaupunginosaa. Neljä niistä on jaettu toisiin suuralueisiin.
| --- | --- |
 Kähäri  Mälikkälä  Pitkämäki (Långbacka)  Pohjola (Norrstan)  Raunistula:  Runosmäki (Runosbacken)  Ruohonpää  Teräsrautela  Vätti
Näistä varsinainen Runosmäen lähiö kuuluu Runosmäki-Raunistulan suuralueeseen ja vain Länsinummi kuuluu Länsikeskuksen suuralueeseen. Myös Raunistula on jaettu näiden kahden suuralueen kesken.
MOTOmed

MOTOmed viva2
Näyttöruutu ja käsikammet. Käsikammet käännetään yläraajaraajaharjoituksen ajaksi takaa eteen.
MOTOmed on  liikuntarajoitteisen henkilön kuntoutukseen tarkoitettu restoraattori, jonka avulla mobilisoidaan raajoja esimerkiksi fysioterapian yhteydessä.  Mallista riippuen laitteella voi harjoittaa joko ala- tai yläraajoja tai molempia. Laite vahvistaa lihaksia, ylläpitää nivelliikkuuvuutta ja rentouttaa. Laitetta käyttävät esimerkiksi MS-tautia sairastavat, halvauksen saaneet, neurologiset kuntoutujat ja vuodepotilaat.
MOTOmed-malleja ovat viva1, viva2, gracile ja letto.  Näiden variantteja on yhteensä 12 kappaletta. Kaikkia muita malleja paitsi MOTOmed lettoa käytetään istualtaan tuolista tai pyörätuolista. MOTOmed letto on suunniteltu käytettäväksi vuoteessa, makuuasennosta.
Alaraajaharjoituksessa poljetaan, kuten kuntopyörällä. Yläraajaharjoituksessa pyöritetään kampia, kuten käsipolkupyörällä. Käyttäjä voi harjoittaa raajojaan joko itse tai moottorin avustamana. Liikkeen vastusta voi säätää, sekä nopeutta muuttaa passiivisessa, moottorin avustamana tapahtuvassa harjoituksessa. Alaraajaharjoitusta voi tehdä eteen- tai taaksepäin. Mikäli laite havaitsee alaraajaharjoituksen aikana spasmin, pyörimisliikkeen suunta vaihtuu päinvastaiseksi.
Laite mittaa nopeutta (kierrosta minuutissa), harjoituksen kestoa (itse poljettu, moottorin avustamana), matkaa (itse poljettu, moottorin avustamana) poljentatehoa (W), alaraajojen voimankäytön symmetriaa ja spastisuutta. Harjoituksen loputtua näytöltä voi lukea laitteen mittaamat arvot. Harjoitustiedot eivät ole diagnostisia arvoja. Harjoitustiedot ovat yksityiskohtaisesti seuraavat:
Harjoituksen kesto yhteensä, josta itse poljettu ja moottorin avustamana
Poljettu matka kilometreinä yhteensä, josta itse poljettu ja moottorin avustamana
Spastisuusluku alussa, lopussa ja keskiarvo (esim. ~0.0 Nm)
Suorituskykytiedot: keskiarvo ja huippu (esim. ~20 W)
Energiankulutus: kcal / kJ
Symmetria-analyysi: vasemman ja oikean jalan aktiivisuus prosentteina (laite mittaa symmetriaa vain alaraajaharjoituksessa)
MOTOmed-laitteita valmistaa saksalainen Reck Technik GmbH & Co. KG. Yrityksen perusti Anton Reck vuonna 1957. Aluksi yritys keskittyi maatalousteknologioiden kehittämiseen. Vuonna 1981 yritys valmisti ensimmäisen MOTOmed-laitteen. Yrityksestä on kehkeytynyt passiivi-aktiiviliiketerapialaitevalmistajien markkinajohtaja. Yrityksellä on 171 kansainvälistä yhteistyökumppania 68 maassa. Suomen maahantuoja on Kuntoväline oy.
Aiheesta muualla

Valmistajan kotisivu
MOTOmed-harjoitukset kuntouttavat ja rentouttavat. Terveiset, 2010, nro 3, s. 15.  Artikkelin verkkoversio. (pdf) (Arkistoitu – Internet Archive)
Forced Exercise - effects of MOTOmed® therapy on typical motor dysfunction in Parkinson’s disease
Mabel Grouitch

Mabel Grouitch
Mabel Grouitch, syntyjään Dunlop (13. elokuuta 1872- 13. elokuuta 1956) oli yhdysvaltalainen arkeologi, feministi ja hyväntekeväisyyden harjoittaja.
Elämänvaiheita

Mabel Dunlop kiinnostui arkelogiasta jo nuorena. Hän opiskeli ensin Chicagossa ja sitten Ateenassa, missä tapasi tulevan aviomiehensä Slavko Grouitchin.
Pariskunta asettui asumaan Serbiaan ja Mabel Grouitch päätti omistautua parantamaan maan naisten asemaa yhteiskunnassa. Belgradin yliopisto ei ollut kieltänyt naisten osallistumista yliopisto-opintoihin, mutta asiaa ei oltu julkistettu. Yhdessä Belgradin yläluokkaisten naisten kanssa hän käynnisti kampanjan naisten koulutusmahdollisuuksien puolesta. Ensimmäisen ja Toisen Balkanin sodan aikana Grouith keräsi varoja Serbian punaiselle ristille.
Grouitchin aviomies oli Serbian ulkoministeri ja maan jouduttua vuonna 1914 Itävalta-Unkarin hyökkäyksen kohteeksi, Mabel Grouitch oli järjestämässä maahan humanitaarista apua. Hän sai järjestettyä maahan maaliskuussa vuonna 1915 lääkäreitä, sairaanhoitajia, autonkuljettajia ja kokkeja.
Aluksi Grouitchin organisoimat lääkintäjoukot kamppailivat enemmän tartuntatautien kuin sotavammojen parissa. Joukot saivat serbien kunniotuksen, monia ihmetytti kuinka kaukaisesta Englannista tullaan Balkanille saakka heitä auttamaan. Belgradiin perustettiin Grouitchin johdolla sairaala ja siihen värvättiin lääkäri Yhdysvalloista. Sairaalaa yritettiin suojata Itävalta-Unkarin tykistötulelta vetämällä sen salkoon Yhdysvaltojen lippu.
Keskusvaltojen suurhyökkäys Serbiaan käynnistyi loppuvuodesta 1915. Grouitch seurasi perääntyvää armeijaa Albaniaan, mistä siirtyi Yhdysvaltoihin. Siellä hän käynnisti työn avustusten hankkimiseksi serbipakolaisille.
Lisää aiheesta

http://nicholaistudies.org/files/pdfs/2021/1/Nicholai%20Studies%20%282021%29%20I%2C%201%2C%20209-214%20Petrovic%2C%20Popovic%20Filipovic.pdf