Joseph F. Smith
Kirkon palveluksessa

Presidentti Brigham Young vihki Smithin apostoliksi 1. kesäkuuta 1866. Hänestä tuli ensimmäisen presidenttikunnan neuvonantaja ja Youngin läheinen työtoveri. Virallisesti hänet hyväksyttiin apostolien koorumin jäseneksi vasta seuraavan vuoden kevätkonferenssissa. 1874 Smith lähti uudelleen matkalle Isoon-Britanniaan. Tällä kertaa hänen oli määrä palvella koko Euroopan alueen lähetysjohtajana. Presidentti Youngin kuoltua 1877 Smith vapautettiin palveluksestaan Euroopassa ja hänet lähetettiin johtamaan lähetystyötä Yhdysvaltain itäosiin yhdessä vaikutusvaltaisen apostoli Orson Prattin kanssa. He vierailivat useilla MAP-kirkon historiassa merkittävillä paikoilla Missourissa, Ohiossa, New Yorkissa ja Illinoisissa. Tällä matkalla he myös tapasivat viimeisen elossa olevan Mormonin kirjan todistajan David Whitmerin ja haastattelivat tätä.
Presidentti Youngin kuoleman jälkeen Smith nimitettiin uuden presidentti John Taylorin toiseksi neuvonantajaksi lokakuussa 1880. Hän palveli myös presidentti Wilford Woodruffin ja presidentti Lorenzo Snow toisena neuvonantajana. Hänet nimettiin presidentti Snow ensimmäiseksi neuvonantajaksi vain neljä päivää ennen Snown kuolemaa, joten hän ei käytännössä ehtinyt koskaan toimia tässä virassa.
Smith palveli Salt Laken temppelin johtajana, toimitti kirkon lehtiä sekä toimi kirkon pyhäkoululaitoksen ja Nuorten miesten järjestön yleistarkastajana.
Smith valittiin presidentti Snown seuraajaksi 17. lokakuuta 1901. Hänen valintansa vahvistettiin erityiskonferenssissa 10. marraskuuta 1901. Smith valitsi neuvonantajikseen John R. Winderin, joka oli syntyjään Isosta-Britanniasta, ja Anthon H. Lundin, joka oli syntynyt Tanskassa. Nämä valinnat antoivat kirkolle hyvin kansainvälisen johtotroikan.
Joseph F. Smith oli ensimmäinen kirkon presidenteistä, joka kävi virassa ollessaan Pohjois-Amerikan ulkopuolella. Hän teki 1906 kiertomatkan Eurooppaan.
Jo heti virkakautensa alussa Joseph F. Smith joutui vastakkain moniavioisuuskysymyksen kanssa. Eräs kirkon kahdestatoista apostolista, Reed Smoot, oli valittu Yhdysvaltain senaatin jäseneksi. Hänen valintaansa kuitenkin vastustettiin sillä perusteella, että hän oli MAP-kirkon korkea virkailija. Valintaa seurasi sarja senaatin toimeenpanemia kuulusteluja, joissa tuli ilmi, että osa kirkon jäsenistä eli vieläkin moniavioisissa liitoissa ja että sellaiset liitot hyväksyttiin hiljaa kirkon johtoportaissakin. Estääkseen mahdollisen uuden vihamielisyyden aallon nousemisen presidentti Joseph F. Smith julkaisi 6. huhtikuuta 1904 nk. Toisen manifestin. Siinä hän uudisti vuoden 1890 manifestin kiellon solmia moniavioisia liittoja. Toisin kuin aikaisemmassa manifestissa, presidentti Smith uhkasi sekä moniavioisia liittoja solmineita että sellaisissa eläviä kirkkorangaistuksella, siis kirkosta erottamisella. Lisäksi hän julisti kiellon pätevän kaikkialla, sellaisillakin alueilla, jossa moniavioisuus ei sinällään ollut lainvastaista.
Smith itse kuitenkin jatkoi elämistä useiden vaimojensa kanssa. Vuonna 1906 hänet tuomittiin laittomasta yhdyselämästä 300 dollarin sakkoihin, mikä oli maksimirangaistus.
Smithin hallintokaudella suhteet Yhdysvaltain liittovaltioon paranivat selvästi. Kirkko hankki omistukseensa historiallisesti merkittäviä paikkoja ja pystytti niille muistomerkkejä, rakennutti lukuisia kappeleita ja seurakuntakeskuksia sekä kehitti kirkon opetusohjelmaa. Myös kirkon jäsenmäärä kasvoi tasaisesti.
Smith kuoli keuhkokuumeeseen 19. marraskuuta 1918. Häntä seurasi virassa Heber J. Grant. Paraikaa riehuva espanjantautiepidemia esti julkisten hautajaisten järjestämisen, joten Smith saatettiin hautaan perhepiirissä ja yksinkertaisin seremonioin.
Smith suunnitteli ja ohjasi temppelin rakennustyötä Lā'iessa, Havaijilla, jossa hän oli palvellut vuosia lähetyssaarnaajana. Hän ei kuitenkaan ehtinyt nähdä temppeliä valmiina.