stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Renault-skandaali
Oikeudenkäynti

Briatore haastoi lokakuussa 2009 FIA:n oikeuteen ja vaati miljoonan euron korvauksia. Oikeus kumosi tammikuussa 2010 Briatoren toimitsijakiellon, koska FIA:n asettamaa rangaistusta pidettiin sääntöjenvastaisena. Lisäksi FIA tuomittiin maksamaan Briatorelle 15 000 euron korvaukset. Briatoren mielestä hänen tuomionsa takana oli FIA:n silloinen puheenjohtaja Max Mosley, joka halusi käyttää FIA:n moottoriurheilun maailmanneuvostoa kostaakseen miesten väliset vanhat henkilökohtaiset kaunat. 11. tammikuuta FIA ilmoitti vielä vastustavansa ranskalaisen tuomioistuimen päätöstä, mutta päätti sallia Briatoren manageroimien kuljettajien osallistumisen seuraavalle kaudelle.
Tuomion myötä Briatore ja Symonds saivat palata F1 -sarjaan 31. joulukuuta 2012 jälkeen ja muihin FIA:n moottoriurheilusarjoihin jo vuoden 2012 alussa. Kaksikosta Symonds palasi ensimmäisenä Formuloihin ja teki vuonna 2011 sopimuksen Marussia-tallin kanssa. Toimitsijakieltonsa vuoksi hän toimi tallin konsulttina eikä saanut osallistua kilpailuviikonloppuihin ennen kautta 2013. Vuonna 2013 Briatore sanoi, ettei hänellä ole mitään syytä palata F1-sarjaan tällä hetkellä.
Singaporen katuradan Esplanade Drive iltavalaistuksessa.
Nelson Piquet sai potkut Renault’lta 3. elokuuta 2009 ja paljasti skandaalin. Kuva vuodelta 2007.
Flavio Briatore tuomittiin elinikäiseen toimitsijakieltoon kolarin vuoksi. Tuomiota lievennettiin myöhemmin Briatoren valitettua siitä pariisilaiseen tuomioistuimeen . Kuva vuodelta 2007.
Fernando Alonso sai pitää voittonsa, jota kolari vahvasti edesauttoi. Tutkimusten mukaan hän oli syytön kolariin, eikä häntä rangaistu. Kuva kesäkuulta 2008.
Tuhkatetraka

| Tuhkatetraka> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Madagaskarinkertut Bernieridae
Suku::  Tetrakat Xanthomixis
Laji::  tenebrosa
Kaksiosainen nimi
 Xanthomixis tenebrosa  (Stresemann, 1925) 
Katso myös
   Tuhkatetraka Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuhkatetraka (Xanthomixis tenebrosa, myös Bernieria tenebrosa, Crossleyia tenebrosa  ja Xanthomixis tenebrosus) on madagaskarinkerttujen heimoon kuuluva Madagaskarin kotoperäinen varpuslintulaji. Se elää saaren koillisosassa ainakin Marojejystä etelään Zahamenaan. Erwin Stresemann kuvaili lajin holotyypin Sianakan metsäalueelta vuonna 1921. Laji on puutteellisesti tunnettu.  IUCN arvioi, että lajin yksilömäärä on edelleen vähenemässä.
Viimeisin dokumentoitu havainto on tehty vuonna 2023.
Johanna Keinänen

Johanna Anneli Keinänen (s. 12. elokuuta 1968 Heinävesi) on tanssitaiteilija-koreografi, koomikko ja käsikirjoittaja, sekä Tanssiteatteri Minimin, Tahtiteatterin sekä Kuopion Uuden Kesäteatterin perustaja.
Ura

Keinänen valmistui vuonna 1991 tanssinopettajaksi Kuopion konservatoriosta, ja 2000 Tanssitaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulun koreografilinjalta.
Hän aloitti vuonna 1991 tanssin- ja teatterintekijänä kuopiolaisessa, yhdessä Liisa Ruuskasen, Anja Lapin, Tommi Huovisen ja Juha Westmanin kanssa perustamassaan Tanssiteatteri Minimissä, joka on tuottanut hänen ohjaamia ja käsikirjoittamia teoksia runsain määrin aina viime vuosiin saakka. Siirryttyään freelanceriksi vuonna 1993 Keinänen on esiintynyt paitsi stand up-koomikkona, näyttelijänä, klovnina, ja vuodesta 1993 eläkeläishahmona Tyyne Kettusena. Hän esiintyi myös televisiosarjassa Salatut Elämät kolmen jakson verran roolissa Kaitsu Pylläkkäisenä vuonna 1999.
Keinänen on urallaan tehnyt koreografiat muun muassa Lahden Kaupunginteatterissa vuonna 2018 esitettyyn The Sound of Musiciin, vuonna 2017 esitettyyn Love Me Tenderiin ja vuonna 2016 esitettyyn Housut Pois-esitykseen, sekä vuonna 2010 Kuopion kaupunginteatterissa esitettyyn Kilpakosijat-kansanmusikaaliin.
Avajaistuotannossa Kaiken takana on nainen! Matti & Teppo -musikaalissa Keinäsellä oli rooli esityksen ainoana naisena, ja hän vastasi myös musikaalin koreografiasta.
Keinänen on käsikirjoittanut Helsingin Kaupunginteatterissa esitetyt teokset AtomiAatos (2016, yhdessä Kimmo Virtasen kanssa), sekä Pako Päiväkodista (2013, yhdessä Kimmo Virtasen kanssa), sekä Kemin kaupunginteatterissa esitetyn teosen Mörköjen yö (2012, yhdessä Kimmo Virtasen kanssa). Lisäksi hän on toiminut ryhmäkäsikirjoittajana yhteensä 15 musiikkinäytelmässä ja -revyyssä.
Keinänen asuu nykyisin Tuusulassa.
Ura > Palkinnot ja kunniamaininnat

Moviezone Go Short -palkinto (Go Short – Kansainvälinen lyhytelokuvafestivaali, Nijmegen 2016, Alankomaat)
Kilpailun paras / Paras editointi / Naispääosan näyttelijä - erinomaisuuspalkinto (Depth of Field – International Film Festival Competition 2016, Yhdysvallat)
Palkinto näyttelijän yksilösuorituksesta (Southern Shorts Awards, Yhdysvallat)
Aiheesta muualla

Johanna Keinäsen nettisivut
Tahtiteatterin nettisivut
Mirjam Mustonen

Aura Mirjam Mustonen (o.s. Suurkari, ent. Elovaara, 4. maaliskuuta 1915 Huittinen – 4. toukokuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen sairaanhoitaja, sairaanhoidon opettaja ja opetusneuvos. Hän vastasi Satakunnan sairaanhoitajakoulutuksesta ja toimi Porin sairaanhoitajaopiston, myöhemmin Porin sairaanhoito-oppilaitoksen, opettajana ja myöhemmin rehtorina 26 vuotta, vuodesta 1951 aina eläkkeelle jäämiseensä asti. Mustosen aikana sairaanhoitajien opetusta uudistettiin merkittävästi, ja Porissa aloittivat Suomen ensimmäiset sairaanhoidon miesopiskelijat 1960-luvulla.
Mirjam Mustosen vanhemmat olivat Huittisten kirkkoherra Gustaf Stenros sekä Hilma Emilia (Elli) Stenros, o.s. Lindstedt. Mirjam Mustosen ensimmäinen aviomies, pastori Ensio Elovaara, kaatui jatkosodassa Nuijamaalla vuonna 1941. Hänen toinen aviomiehensä oli rovasti Matti A. Mustonenlähde?.
Santa Elena

| Santa Elena |
| --- | --- |
 Santa Elena
 Koordinaatit: 2°13′36″S, 80°51′30″W 
Valtio:  Ecuador
Maakunta:  Santa Elena
Väkiluku (2010):  39 681
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Santa Elena  on samannimisen maakunnan pääkaupunki Ecuadorissa. Vuonna 2010 siellä oli lähes 40 000 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santa Elena Wikimedia Commonsissa
Suomen Metsä- ja Uittotyöväen Liitto

| Suomen Metsä- ja Uittotyöväen Liitto |
| --- | --- |
Perustettu:  1946
Lakkautettu:  1960
Perustaja:  SPL:n osastot
Tyyppi:  ammattiliitto
Toimiala:  metsä- ja uittotyöntekijöiden edunvalvonta
Toiminta-alue:  Suomi
Kattojärjestö:  SAK
Jäsenlehti:  Savotan Sana
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Metsä- ja Uittotyöväen Liitto (SMUL) oli vuosina 1946–1960 toiminut ammattiliitto. SMUL kuului Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliittoon vuosina 1946–1949. Liitto julkaisi lehteä Savotan Sana (1954–1956).
Liitossa enemmistön muodostivat kommunistien ja kansandemokraattien kannattajat. Jäsenistön vaihtuvuus oli erittäin suurta, koska metsä- ja uittoalat olivat kausitöitä. Kauden loppuminen merkitsi usein myös alan ja liiton vaihtoa.
Ammatillisen edunvalvonnan ohella liitto järjesti muun muassa tukkilaiskisoja.
Historia > Perustaminen ja alkuvuodet

SAK teki toukokuussa 1945 periaatepäätöksen, jonka mukaan Suomen Puutyöväen Liittoon järjestäytyneiden metsätyöläisten tuli muodostaa oma liittonsa. Mukaan uuteen liittoon tulivat myös aiemmin (yhdessä työnjohtajien kanssa) Metsätalousammattiliitossa toimineet työntekijät.
SMUL:n perustava kokous pidettiin puuliiton edustajakokouksen yhteydessä. Kokoukseen osallistuneet metsä- ja uittotyöläiset perustivat uuden liiton HTY:n talossa 25. huhtikuuta. Edustettuina oli 140 osastoa. SPL:n 273 osastosta 172 ilmoitti siirtyvänsä SMUL:ään. Liitto aloitti varsinaisen toimintansa 1. heinäkuuta. Samalla aloitti toimintansa liiton sairaus- ja hautausapukassa.
Syksyllä 1947 maalaisliittolaiset alkoivat perustaa Pohjois-Suomessa metsäajo- ja hakkuumiesten osastoja, jotka kilpailivat SMUL:n kanssa jäsenistä. Rovaniemellä joulukuussa perustettu Metsäajo- ja hakkuumiesten piiriliitto edusti ennen kaikkea talvisin omilla hevosillaan ajoja tehneitä paikallisia maanviljelijöitä. Piiriliitto väitti etelän hevosmiesten vieneen Pohjolan miehille kuuluneet työt ja se tavoitteli järjestelmää, jossa muualta tulleet pääsisivät töihin vasta paikallisten jälkeen.
Historia > Kemin veritorstai ja erottaminen SAK:sta

Kesällä 1949 käynnistyi lakkoaalto Pohjois-Suomen jokien erottelutyömailla. Kemissä selkkaus laajeni paikalliseksi yleislakoksi, mutta lakkolaiset eivät saaneet SAK:lta työtaistelulupaa. Työläiset hylkäsivät työnantajien esittämän (alussa esitetyt vaatimukset sisältäneen) tarjouksen ja jatkoivat lakkoa esittäen uusia vaatimuksia. Lakon pitkittyessä muodostui massiivinen tukkisuma, jonka purkamiseksi Sosiaaliministeriö uhkasi julistaa työt valtalain nojalla hätätöiksi. Sosialidemokraattienemmistöinen SAK:n työvaliokunta vaati 13. elokuuta SMUL:lta taistelun lopettamista.
Uittotyöläisten jyrkkä linja oli seurausta SKP:n antamista ohjeista. Puolue valmisteli samanaikaisesti yleistä palkankorotus- ja hallituksenkaatamisliikettä, johon myös SMUL:n oli tarkoitus osallistua. SMUL ja kuusi muuta kommunistijohtoista liittoa aloittivat valtakunnalliset toimenpiteet 17.–18. elokuuta ja muodostivat Ammattiliittojen yhteisen lakkotoimikunnan. Fagerholmin hallitus julisti Kemin erottelutyömaan avoimeksi, jolloin lakkolaiset 18. elokuuta pyrkivät poistamaan rikkurit työstä, mikä johti konfliktiin poliisin kanssa. Yhteenotto sai nimen Kemin veritorstai, kun kaksi työläistä kuoli sen seurauksena. 63 työläistä sai myöhemmin tuomion kapinasta.
19. elokuuta SAK antoi viimeisen varoituksen SMUL:lle ja kolmelle muulle liitolle, jotka kuitenkin jatkoivat lakkojaan. SMUL erotettiin SAK:sta valtuuston ylimääräisessä kokouksessa 4.–6. syyskuuta yhdessä kuuden muun liiton kanssa äänin 69–42. Keskusliitto asetti syyskuussa toimikunnan selvittämään SMUL:n paluun edellytyksiä. Sosialidemokraattien mielestä edellytyksiä ei kuitenkaan ollut, vaikka liitto oli myöntynyt aiempiin ehtoihin. Liiton velat (SAK:lle) arvioitiin niin suuriksi, ettei se pystyisi niistä selviytymään. Paluuta eivät suositelleet myöskään työvaliokunnan lokakuussa perustetut tutkijajaostot. 18. joulukuuta pidetty SAK:n valtuuston kokous päätti äänin 57–37 antaa SMUL:n ja Suomen Kuljetustyöntekijäin Liiton alojen järjestysvastuun muille liitoille. Metsä- ja uittotyöläisiä kehotettiin jatkossa liittymään Suomen Maa- ja Sekatyöväen Liittoon. Työnantajat haastoivat SMUL:n työtuomioistuimeen, joka alkuvuonna 1950 päätti purkaa liiton työehtosopimukset tulkittuaan lakot sopimusten vastaisiksi. Lisäksi liitolle määrättiin sakkoja. Työnantajat eivät jatkossa suostuneet tekemään työehtosopimuksia SMUL:n kanssa.
Historia > 1950-luku

Helmikuussa 1950 SMUL ja kuljetusliitto perustivat SKP:n aloitteesta SAK:n ulkopuolisten yhtenäisyyskomitean, joka sai Maailman ammattiyhdistysten liiton tuen. Komitean puheenjohtajaksi valittiin SMUL:n K. Mäkinen ja sihteeriksi SKL:n Albert Oksanen. SMUL:stä toimikunnan jäseniksi tulivat lisäksi Kalle Pihlman ja Matti Peura. MAL yritti sovitella kiistaa, mutta sosialidemokraattien mukaan vasemmistojohtoinen maailmanliitto puuttui SAK:n sisäisiin asioihin sopimattomalla tavalla.
1950-luvulla SMUL:n osastot osallistuivat SAK:n ammatillisten paikallisjärjestöjen toimintaan vain, jos se oli tarpeen vasemmistoenemmistön turvaamiseksi.
SMUL:n toinen edustajakokous pidettiin 19.–20. helmikuuta 1955 Kajaanissa. Samassa yhteydessä järjestettiin ”metsätyöläisten ja pienviljelijäin maatakäsittävä neuvottelukokous”. Neuvottelukokous hyväksyi taloudellisen ja sosiaalisen ohjelman, joka laatijoiden mukaan vastasi kaikkien metsätyöläisten ja pientalonpoikain sekä koko maaseudun vähävaraisten etuja. Ohjelmassa vaadittiin muun muassa palkankorotuksia, metsäteollisuuden laajentamista ja sen jalostusasteen nostamista, puutavaraviennin lisäämistä, halpakorkoisia valtionlainoja asuntokurjuuden helpottamiseksi, maaseudun sähköistämistä ja infrastruktuurin kehittämistä, tulva-alueiden perkaus- ja pengerrystöitä, soiden kuivattamista viljelyksille, suuryhtiöiden ja keinottelijoiden maita pienviljelijöille, maatalouden koneellistamista, maaperän rikkauksien suurempaa hyötykäyttöä, parannuksia maaseutunuorison asemaan, verotuksen uudistamista pääomapainotteisempaan suuntaan ja verohelpotuksia, kahdeksan tunnin työpäivän voimaansaattamista metsä- ja uittoaloille, työttömyysvakuutuslain säätämistä, kämppälakien noudattamista sekä korvauksia työmatkoista, omien työkalujen käytöstä ja erillään perheestä asumisesta.
Neuvottelukokoukseen osallistui vierailijana muun muassa Neuvostoliiton metsätyöläisten ammattiliiton puheenjohtaja Ilja Novikov. SAK esitti vastalauseen jo ennen vierailua ja tapahtuneen jälkeen keskusliitto protestoi asiaa Neuvostoliiton ammattiliittojen keskusneuvostolle (VZSPS).
Helmikuussa 1956 SMUL antoi varauksettoman tukensa SAK:n julistamalle yleislakolle ja kehotti kaikkia metsätyöläisiä yhtymään siihen.
Vuoden 1955 liittokokouksessa liittotoimikunta valittiin kainuulaisten keskuudesta ja kokous esitti toivomuksen liittotoimiston siirtämisestä Helsingistä Kajaaniin. Osanottajien mielestä keskuksen tuli olla lähempänä varsinaisia metsätyöläisalueita. Liittovaltuusto päätti asiasta kesällä 1956 ja muutto osoitteeseen Linnankatu 2 toteutui lokakuun 1956 alussa.
Syksyllä 1959 SMUL ja Suomen Maaseututyöväen Liitto pääsivät sopimukseen yhdistymisestä, jossa SMUL lakkautti toimintansa ja maaliittoon palkattiin kaksi liiton entistä toimitsijaa. Metsä- ja uittotyöväen eheytymistä edisti molempien liittojen kehno taloudellinen tilanne sekä asiaan myönteisesti suhtautuneen Niilo Hämäläisen tulo maaliiton puheenjohtajaksi.
Puheenjohtajat

Kalle Pihlman 1946–19xx
Eeri Vänskä 195x
Sihteerit

Emil Auer 1946–19xx
K. Mäkinen 195x
Kirjallisuus

Tapio Bergholm: Sopimusyhteiskunnan synty I. Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliitto 1944–1956.  Otava, 2005.  ISBN 951-1-20418-1
Tapio Bergholm: Sopimusyhteiskunnan synty II. Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliitto 1956–1969.  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-21744-2
Tie 86 (Viro)

Kantatie 86 kulkee Saarenmaan saarella Virossa. Tie alkaa Kuressaaren keskustasta valtatieltä 10 ja päättyy Pangan kylään Saarenmaan pohjoisrannikolle. Tien pituus on 36,8 kilometriä.
Kantatie 86 kulkee koko matkan Saarenmaan kunnan alueella.
Mustajärvi (Mustajärvenkulma)

| Mustajärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Sastamala
Koordinaatit:  61°35′14″N, 23°04′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Saikkalanjoen valuma-alue‎ (35.16)
Laskuoja:  oja Pukaranjokeen 
Järvinumero:  35.163.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  91 m 
Rantaviiva:  3,177 km 
Pinta-ala:  26,296 ha  
 fiMustajärvi 
Mustajärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.
Maantiede

Järven pinta-ala on 26,3 hehtaaria ja sen pituus on 1,2 kilometriä ja leveys 450 metriä. Järveen laskee pelto-ojia ja suo-ojia. Sen luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 1,7 kilometriä pitkä laskuoja Pukaranjokeen Piippukosken alapuolelle.
Järven rantaviiva on 3,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltomaata ja Mustajärvenkulman kylän tiloja ympäröi järven. Seututie 249 ohittaa järven sen itäpuolelta.
Mark Cuban

Mark Cuban vuonna 2019.
Mark Cuban (s. 31. heinäkuuta 1958 Pittsburgh) on yhdysvaltalainen yrittäjä ja  NBA-joukkue Dallas Mavericksin vähemmistöomistaja. Cuban on tullut tunnetuksi Internetiin liittyvistä liiketoimista. Vuonna 2020 Forbes-lehti arvioi hänen omaisuudekseen 4,6 miljardia dollaria.
Ura

Cuban syntyi Pittsburghissa, Pennsylvaniassa. Hänen isänsä Norton Cuban oli autoverhoilija. Äitiään Cuban on kuvaillut henkilöksi, jolla oli "joka toinen viikko eri työ tai uratavoite".
Cuban on juutalainen, ja hän kasvoi Mount Lebanonin lähiössä Pittsburghissa juutalaiseen työväenluokkaan kuuluvassa perheessä. Hänen isänisänsä muutti sukunimen Chabenisky (Tšabeniski) Cubaniksi saavuttuaan perheineen Venäjän keisarikunnasta Ellis Islandille. Mark Cubanin veljen Brian Cubanin mukaan heidän äitinsä vanhemmat olivat romanianjuutalaisia, mutta Mark on väittänyt hänen äidinpuoleisen isoäitinsä olleen Liettuasta.
Cuban aloitti ensimmäiset liiketoimensa 12-vuotiaana. Hän myi roskapusseja maksaakseen kalliit koripallokenkänsä. Sitten hän ansaitsi rahaa myymällä postimerkkejä ja kolikkoja. Cuban hyödynsi 16-vuotiaana Pittsburghin pääsanomalehden Pittsburgh Post-Gazetten lakkoa ja toimitti sanomalehtia Clevelandista Pittsburghiin.
Cubanin ensimmäinen yritys oli MicroSolutions, jonka hän myi vuonna 1990 CompuServelle. Vuonna 1995 Cuban perusti Audionetin, josta tuli myöhemmin Broadcast.com. Neljä vuotta perustamisen jälkeen Yahoo! osti yrityksen. Tämän jälkeen Cuban oli mukana perustamassa mediayhtiö 2929 Entertainmentia. Samaan aikaan hänestä tuli NBA-seura Dallas Mavericksin omistaja. Mavericksissa Cuban tuli tunnetuksi kärkkäistä lausunnoistaan, joiden takia hän oli yksi liigan sakotetuimmista henkilöistä.
Cuban on myös yksi bisnesidea-tv-ohjelman Leijonan luola USA (Shark Tank) liikemies-sijoittajista.
Teokset

Voittajaksi urheilulajissa nimeltä bisnes. (How to Win at the Sport of Business: If I Can Do It, You Can Do It, 2013.) Suomentanut Risto Mikkonen. Scanria, 2017.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Forbesin profiili (englanniksi)
Mark Cuban Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Korea  Portugali 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie
Sly Cooper (videopelihahmo)

| Sly Cooper |
| --- | --- |
 Sly Cooper videopelissä Sly 2: Konnakopla.
Laji:  pesukarhu
Pelisarja:  Sly Cooper
Ensimmäinen peli:  Sly Raccoon (2002)
Ääninäyttelijä  (englanti):  Kevin Miller (videopelit)
Ääninäyttelijä (japani):  Tomokazu Seki (PS2) ja Takeshi Kusao (PS3)
Ääninäyttelijä (suomi):  Jari Salo
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Sly Cooper on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy Sucker Punch Productionsin ja Sanzaru Gamesin Sly Cooper -videopeleissä. Videopeleissä Slyn ääninäyttelijä on Kevin Miller, ja suomenkielisessä versiossa hahmoa on ääninäytellyt Jari Salo.
Sly on pesukarhu ja mestarivaras, ja hänen parhaat ystävänsä ovat kilpikonna Bentley sekä virtahepo Murray, joiden kanssa hän ystävystyi varttuessaan orpokodissa. Sly on maineikkaan Cooperin varassuvun viimeinen perillinen, ja hän hyödyntää mestarivarkaan taitojaan suorittamalla Bentleyn ja Murrayn kanssa muodostamansa koplan kesken erilaisia murtokeikkoja ja tehtäviä. Sly käyttää aseenaan Cooperin suvun perintökalleutta, joka on koukkupäinen keppi.
Hahmon esiintymiset > Sly Raccoon

Sly teki ensiesiintymisensä vuonna 2002 Sucker Punch Productionsin videopelissä Sly Raccoon.
Sly on maineikkaan Cooperin varassuvun jälkeläinen, ja hänen suvullaan on taustaa keskiajan Euroopassa, Kamakura-kauden Japanissa, Villissä lännessä sekä muinaisessa Egyptissä ja merirosvoissa. Sly menetti vanhempansa ollessaan kahdeksanvuotias, jolloin Clockwerk -pöllön johtama Fiendish Five -rikollisjoukko hyökkäsi Cooperin perheen kotiin ja varasti Cooperin suvun varkaiden käsikirjan. Sly joutui orpokotiin, jossa hän tapaa huippuälykkään kilpikonna Bentleyn ja vahvan virtahepo Murrayn. Heistä tulee parhaita ystäviä, ja myöhemmin he perustavat koplan kostaakseen Fiendish Fivelle ja hankkiakseen varkaiden käsikirjan Slyn haltuun.
Hahmon esiintymiset > Sly 2: Konnakopla

Videopelissä Sly 2: Konnakopla salaperäinen Klaww Gang -rikollisjoukko varastaa Fiendish Fiven johtajan, mekaanisen Clockwerk -pöllön, osat haltuunsa. Koplansa kanssa Sly alkaa jäljittää Klaww Gangin jäseniä ympäri maailman hankkiakseen Clockwerkin osat takaisin, jotta Clockwerkia ei enää koskaan voitaisi herättää henkiin.
Hahmon esiintymiset > Sly 3: Konnien kunnia

Pelisarjan kolmannessa osassa Sly 3: Konnien kunnia Slyn on päihitettävä Tohtori M, joka havittelee itselleen Cooperin suvun aarteita. Tehtävästä selviytyäkseen Slyn, Bentleyn ja Murrayn on värvättävä koplaansa uusia jäseniä, joista on apua Tohtori M:n päihittämisessä.
Hahmon esiintymiset > Sly Cooper: Thieves in Time

Pelisarjan neljännessä osassa Slyn on päihitettävä Le Paradox, joka aikoo varastaa Cooperin suvun kepit todistaakseen, että hän on kaikkien aikojen suurin varas. Sly, Bentley ja Murrayn on mentävä ajassa taaksepäin tapaamaan esi-isiä.
Matkapurjehdus

Matkapurjehdus on purjehtimista purjeveneillä, -jollilla tai -laudoilla. Matkapurjehdus on harrastustoimintaa, eli ei kilpailua, niin kuin kilpapurjehdus. Se on saarissa käymistä, mutta myös kuntoliikuntaa sekä purjehdustaitojen ja turvallisuuden lisäämistä. Kyse voi olla myös sosiaalisesta kanssakäymisestä muiden purjehtijoiden kanssa ja tutustumisesta uusiin purjehduskohteisiin. Tutut kotirannat ja saariston suoja luovat ihanteelliset olosuhteet matkaveneilylle ja -purjehdukselle.
Kun halutaan etsiä uusia ulottuvuuksia vesistöillä, on syytä ottaa huomioon erityispiirteitä, alkaen maantieteestä ja historiasta.
Purjehdusseurat järjestävät usein matkapurjehduksia, joille voi lähteä mukaan. Esimerkkinä Rauman Purjehdusseuran eskadeeripurjehdukset  . Suomen Purjelaivasäätiö järjestää matkapurjehduksia esim. Karibialle. Myös kaupalliset yritykset järjestävät opastettuja matkapurjehduksia. Niitä järjestää esim. SunSail  Maltalle ja Rodokselle.
Helvi Kuusamo

Helvi Kuusamo
Helvi Kuusamo (31. toukokuuta 1916 Turku – 29. lokakuuta 2005 Lahti)  oli suomalainen kansanopistonopettaja ja äidinkielen ja historian lehtori. Hän toimi Itä-Karjalan kansanopiston humanististen aineiden opettajana ja apulaisjohtajana vuosina 1945-1958 sekä sen jälkeen Savonlinnan tyttölyseon ja yläasteen äidinkielen ja historian lehtorina vuoteen 1979 saakka. Hän kirjoitti Savonlinnan tyttölyseon historian Sinun kaduillas, koulutie: Savonlinnan Tyttölyseo 1853-1975 ja Itä-Karjalan kansanopiston 75-vuotisjuhlakirjan Laatokan Karjalasta Punkaharjulle. Hän kuului myös Nuori Karjala -lehden toimituskuntaan.
Tausta ja kouluvuodet

Helvi Kuusamo syntyi 31.5.1916 Turussa.  Hänen isänsä oli Kaarlo Oskar Egon Kuusamo, josta tuli Itä-Karjalan kansanopiston johtaja ja äitinsä Augusta Charlotta os. Pettersson. Perhe muutti isän työn takia v. 1919 Impilahdelle, missä Helvi Kuusamo varttui kansanopiston pihapiirissä perheen kaikkiaan viidestä lapsesta vanhimpana. Koulua Helvi Kuusamo kävi Impilahden kirkonkylässä ja Sortavalan tyttökoulussa, missä hän kirjoitti ylioppilaaksi v. 1938.  Keskikoulun ja lukion välissä hän kävi Itä-Karjalan kansanopiston.
Sotavuodet

Helvi Kuusamo palveli molemmissa sodissa lottana, talvisodassa muonituslottana ja jatkosodassa lääkintälottana.  Hän toimi sotavuosina myös Raja-Karjalan sivistysliiton v.a. sihteerinä vuosina 1940-1942
Tutkinto ja työura Itä-Karjalan kansanopistossa

Filosofian kandidaatiksi (maisteri) Helvi Kuusamo valmistui Helsingin yliopistosta  sotien jälkeen vuonna 1947.  Hän palasi Itä-Karjalan kansanopistoon, joka oli sodan aikana siirtynyt Punkaharjulle, hoitamaan edesmenneen johtajattaren, Hellä Pelkosen jättämää tehtävää. Helvi Kuusamo toimi Itä-Karjalan kansanopiston humanististen aineiden opettajana ja apulaisjohtajana vuosina1945-1958. Hänen tekemänsä opintomatkat Pohjoismaihin, Saksaan, Sveitsiin ja Englantiin ajoittuvat tähän kansanopistouran kauteen 1940- ja -50-luvuille.  Punkaharjulla hänellä oli vuosina 1954-1958 myös kunnallisia ja seurakunnallisia luottamustehtäviä kunnanvaltuuston ja nuoriso- ja raittiuslautakunnan johtajana sekä kirkkovaltuutettuna.