stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Meiling Melançon
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2001 | Double Take | Malli |
| 2001 | Rush Hour 2 | Tyttö autossa |
| 2006 | X-Men: Viimeinen kohtaaminen | Tajunta |
| 2008 | Irreversi | Lynda |
| 2008 | Loaded | Rose |
| 2008 | Pathology | Catherine Ivy |
| 2008 | Fold | Maki |
| 2009 | The Truth About Angels | Mei |
| 2009 | Shrink | Miyu |
Aiheesta muualla

Meiling Melançon Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Muut:  Europeana
C. S. Lee

| C>  S. Lee |
| --- | --- |
 Lee vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Charles S. Lee
Syntynyt: 30. joulukuuta 1971 (ikä 52)  Cheongju
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Lara Cho
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Vince Masuka (Dexter)
Aiheesta muualla
IMDb 
Charles S. "Charlie" Lee (s. 30. joulukuuta 1971 Cheongju), virallisesti tunnettuna C. S. Lee, on korealais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Vince Masukan roolista televisiosarjassa Dexter.
Elämä

Lee kiinnostui koulussa näyttelemisestä, minkä jälkeen hän valmistui Cornish College of the Artsista. Hän jatkoi opiskelujaan Yalen yliopistossa. Myöhemmin hän muutti New York Cityyn näytelläkseen erilaisissa teatteri-, elokuva- ja televisiorooleissa.
Leen aviopuoliso on Lara Cho.
Filmografia

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Nimi | Rooli | Muuta |
| 1998–1999 | Spin City | reportteri | televisio, 2 jaksoa |
| 1998–2002 | Kova laki  | Kenny Chen, farmaseutti, rikosteknikko Turot | televisio, 3 jaksoa |
| 1999 | Random Hearts | Luncheonette Counterman | elokuva |
| 2002 | Guiding Light | tri Hong | televisio, 1 jakso |
| 2002 | Sophie | Isä Kim | elokuva |
| 2003 | Ed | Hal Clapone | televisio, 1 jakso |
| 2004 | Cha Cha de los Chans | tri Chan | elokuva |
| 2004 | Our Italian Husband | Shuei | elokuva |
| 2004 | Stepfordin naiset | ylimääräinen aviomies | elokuva |
| 2004 | Grand Theft Auto: San Andreas | gangsteri | videopeli, ääni |
| 2004–2006 | Law & Order: Criminal Intent | etsivä Choi, etsivä Matt See, etsivä Mike Lew | televisio, 3 jaksoa |
| 2005 | Every Dog's Day | herra Kim | elokuva |
| 2005 | As the World Turns | Faux Hwa | televisio, 2 jaksoa |
| 2005 | David & Layla | Yun | elokuva |
| 2005 | Grand Theft Auto: Liberty City Stories | jalankulkija | videopeli, ääni |
| 2006– | Dexter | Vince Masuka | televisio, 52 jaksoa |
| 2006 | Beyond | tri Hyung Lee | TV-elokuva |
| 2006 | Sopranos | tri Ba | televisio, 2 jaksoa |
| 2007 | Kasvottomat sotilaat | XO | televisio, 1 jakso |
| 2007 | Chuck | Harry Tang | televisio, 6 jaksoa |
| 2008 | Monk | apulaissheriffi Bell | televisio, 1 jakso |
| 2009 | A Motor Lodge Rub | etsivä | elokuva |
| 2009 | The Unborn | tri Lester Caldwell | elokuva |
| 2009 | Tenderness | aasialainen poliisi | elokuva |
| 2010 | Sami’s Cock |  ? | elokuva |
| 2024 | Avatar: The Last Airbender | Avatar Roku | televisio |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta C. S. Lee Wikimedia Commonsissa
C. S. Lee Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Korea 
Henkilöt:  Trove
Pohjan sota

Pohjan sota (myös toinen pohjoismainen sota, toinen Pohjan sota tai Pohjan sodat) käytiin vuosina 1655–1661 Itämeren alueella ja Puolassa. Sodan syinä olivat Ruotsin, Venäjän ja Brandenburgin laajenemishalut, Puolan heikkoudentila sekä Tanskan ja Ruotsin välinen valtataistelu Itämerellä. Brandenburg halusi Etu-Pommerin Ruotsilta ja Tanska kykeni vielä haastamaan Ruotsin Itämeren alueella. Venäjä halusi saada yhteyden Itämerelle. Ruotsi tähtäsi Preussin satamien takaisin saamiseen Puolalta tai Tanskan lyömiseen lännessä.
Sotaan liittyy myös Puolan ja Venäjän välinen sota 1654–1667. Mukana Pohjan sodan eri vaiheissa olivat Ruotsi, Puola, Brandenburg, Venäjä, Tanska, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta, Alankomaat, Transilvania ja Englanti.
Taustaa

Puola ajautui sisäisiin vaikeuksiin, kun aatelisto voimistui ja sai muun muassa oikeuden  ylläpitää omia paikallisia armeijoita. Puolan kuninkaan Juhana II Kasimirin armeija oli kuitenkin kohtuullisen vahva uudistusten jälkeen, kun uudet ruotsalaistyyliset jalkaväen tykit ja musketit oli otettu käyttöön Ruotsia vastaan käydyn sodan 1600–1629 jälkeen.
Ukrainan kasakoiden irtautumispyrkimykset Puolan ylivallasta johtivat Bohdan H'melnytskyn johtamaan kapinaan Ukrainassa, joka kuitenkin lyötiin 1648. Kasakat hakeutuivat Venäjän tsaarin Aleksei Mihailovitšin suojelukseen 1654, ja nousivat uudelleen kapinaan Puolan kuningasta vastaan. Tämä johti sotaan Puolan ja Venäjän välillä.
Venäläiset hyökkäsivät Puolaan ja valtasivat syksyllä 1654 Smolenskin ja Vilnan, uhaten näin myös Puolan Liivinmaata. Ruotsi havahtui venäläisten nopeasti edetessä kohti Itämerta. Venäjän pääsy rannikolle olisi merkinnyt vakavaa iskua Itämerta hallinneen Ruotsin  valtapolitiikalle. Samalla Kuurinmaan herttua Jakob von Kettlerin suurehko laivasto voisi joutua tsaarin käsiin. Juuri kuninkaaksi kruunatulle Kaarle X Kustaalle jäi vaihtoehdoiksi joko liittoutua Puolan kanssa Venäjää vastaan, tai rikkoa vuonna 1635 Puolan kanssa tehty Stuhmsdorfin välirauha ja vallata Puolan tärkeät osat ennen Venäjää. Sen jälkeen voitaisiin vielä kääntyä Venäjää vastaan. Kaarle päätti valita jälkimmäisen vaihtoehdon.
Sodan alkaminen Puolassa 1655–1656

Suunnitelman mukaan Ruotsin joukoista muodostettiin kolme armeijaa, joissa oli yhteensä 72 000 miestä. Kaarle X Kustaan ja Arvid Wittenbergin johtamien kahden armeijan tuli hyökätä lännestä Pommerista ja kolmas Kustaa Hornin komentama armeija hyökkäisi saman aikaisesti Liivinmaalta. Armeijoiden tuli kohdata Veikselillä ja Varsovan valtauksen jälkeen ne jatkaisivat Puolan hallussa olleeseen Preussiin.
Lännestä lähteneet armeijat aloittivat vuonna 1655 marssin Puolaan saavuttaen menestystä, mutta Hornin armeija ei saanut lähtökäskyä, vaan se pysyi Riiassa. Puolan heikkouden vuoksi osa aatelisista siirtyi suoraan Ruotsin puolelle. Väinänlinna vallattiin 1. heinäkuuta. Syyskuussa Puolan armeija lyötiin Zarnowin taistelussa ja Varsova vallattiin. Kun vielä Krakova vallattiin puolalaisilta, oli syksyllä lähes koko Puolan ydinalue Kaarlen X Kustaan hallussa. Liivinmaalla olleet joukot valtasivat saman aikaisesti muun muassa Dünaburgin.
Loppuvuodesta 1655 Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik Vilhelm uhkasi Ruotsia sodalla. Kaarle kääntyi pohjoiseen ja pakotti Fredrikin solmimaan 7. tammikuuta 1656 Königsbergin sopimuksen, jolla Ruotsi sai puolet Preussin satamien tulleista ja oikeuden käyttää Libaun ja Memelin satamia. Lisäksi Fredrikin hallitseman Preussin herttuakunnan tuli siirtyä Puolan alaisuudesta Ruotsin alaisuuteen.
Kaarle haki tukea Brandenburgilta ja lupasi Fredrik Vilhelmille lisäalueita Preussista. Vastineeksi Fredrik lupasi koko armeijansa Ruotsin käyttöön 12 kuukaudeksi ja sen jälkeen vielä 4 000 jalkamiestä pitemmäksi aikaa. Kaarle pääsi taas etenemään ja yhtynyt brandenburgilais-ruotsalainen armeija löi puolalaiset Varsovan taistelussa 18.–20. heinäkuuta 1656. Taistelun jälkeen Fredrik kuitenkin vetäytyi yhteistyöstä Kaarlen kanssa, eivätkä ruotsalaiset pystyneet hyödyntämään voittoa.
Kesällä 1658 puolalaiset nousivat kapinaan ruotsalaisia valloittajia vastaan. Kansannousu pakotti Kaarlen vetäytymään lähemmäs Itämerta piirittämään Danzigia, alueelle jossa joukkojen huoltaminen olisi helpompaa.
Kaarle X Kustaakin haki talven aikana liittolaisia. Transilvanian ruhtinas Yrjö II Rákóczi lupasi hyökätä etelästä Puolaan, kasakat sitoutuivat etenemään Ukrainasta ja Labiaun sopimuksella myös Fredrik Vilhelm lupautui jälleen sotilaalliseen yhteistyöhön ruotsalaisten kanssa. Vastineeksi Preussin herttuakunta siirtyi Brandenburgin osaksi ja Ruotsi luopui Preussin satamien tulleista. Muutkin liittolaiset saisivat osansa tulevista voittomaista. Keväällä 1657 Kaarle eteni taas syvälle Puolaan uusien liittolaistensa kanssa.
Venäläiset etenivät Inkerissä, Karjalassa (ns. ruptuurisota) sekä Liivinmaalla yhdessä liettualaisten kanssa ja puolalaiset löivät Transilvanian ruhtinaan armeijan Etelä-Puolassa. Syyskuussa Fredrik Vilhelm vaihtoi Wehlaun sopimuksella uudestaan puolta ja antoi 6 000 miestä puolalaisten käyttöön heidän hyökätessään Ruotsin Pommeriin ja Liivinmaalle. Vastineeksi Juhana II Kasimir lupasi Elbingin sekä Preussin herttuakunnalle täyden itsenäisyyden Puolan alaisuudesta.
Venäjä julistaa sodan

Toukokuussa 1656 tsaari Aleksei Mihailovitš julisti sodan Ruotsille tavoitteena reitin avaaminen Itämerelle. Kesäkuun alkupäivinä venäläiset hyökkäsivät pohjoisessa Pähkinälinnaa ja Käkisalmen linnaa kohti aloittaen vuosina 1656-1658 käydyn ruptuurisodan. Venäläiset saivat nopeasti koko Laatokan alueen hallintaansa piiritettyä Käkisalmen linnaa lukuun ottamatta. Etelämpänä venäläiset valtasivat elokuussa Väinänlinnan sekä Kokenhausenin, ja ryhtyivät 21. elokuuta piirittämään Riikaa. Piiritys kuitenkin epäonnistui, sillä Venäjällä ei ollut käytössään laivastoa. Venäläiset aloittivat vetäytymisen kaupungin edustalta lokakuun alussa.
Venäjä solmi elokuussa 1656 aselevon Puolan kanssa ja liittoutui Tanskan kuningas Fredrik III:n ja keisari Ferdinand III:n kanssa Ruotsia vastaan.
Sotatoimet päättyivät 21. toukokuuta 1658 solmittuun Vallisaaren aselepoon, joka vahvistettiin 20. joulukuuta kolmivuotiseksi. Sopimuksen mukaan Stolbovan rauhan raja säilyi maiden välillä lukuun ottamatta venäläisten haltuun jäämiä Kokenhusenia, Adselniä, Tartoa, Marienburgia ja Wasch-Narvaa.
Ruotsin ja Venäjän välillä solmittiin 21. kesäkuuta 1661 Kardisin rauha, jolla palattiin sotaa edeltäneeseen tilanteeseen. Vihollisuutensa uudestaan vuonna 1659 aloittaneet Puola ja Venäjä solmivat Andrusovon välirauhan vasta tammikuussa 1667. Kasakat lopettivat kapinansa Hadziaczin rauhassa 1658 ja katkaisivat yhteytensä Moskovaan, koska halusivat yhteistyötä Puolan kanssa. Tämän puolalaiset kuitenkin torjuivat ja rauhanteossa 1667 Ukraina jaettiin Puolan ja Venäjän kesken.
Sodan siirtyminen Tanskaan 1657

Alankomaiden tukemana Tanska julisti 1. kesäkuuta 1657 sodan Ruotsille, tavoitteenaan vallata Bremenin ja Verdenin hiippakunnat. Fredrik III:n luulo, että Ruotsi olisi täysin työllistetty Puolassa osoittautui vääräksi, kun Kaarle käänsikin huomionsa sotaan Tanskaa vastaan. Kaarle marssitti armeijansa Puolasta Holsteiniin ja valtasi Bremenin hiippakunnan takaisin Tanskalta. Syksyn aikana Ruotsi otti koko Jyllannin haltuunsa.
Kaarle X Kustaan oli saatava sota Tanskaa vastaan nopeasti päätökseen. Itämeren herruus oli tanskalais-hollantilaisella laivastolla, eikä Kaarle päässyt nousemaan maihin Tanskan saarille pakottaakseen Tanskan rauhaan. Apuun tuli kuitenkin poikkeuksellisen ankara talvi, Tanskan salmet jäätyivät ja Kaarle pääsi etenemään Tanskan saarille uhkaamaan Kööpenhaminaa. Tanska pakotettiin 26. helmikuuta 1658 solmimaan raskas Roskilden rauha, jossa Tanska menetti Etelä-Ruotsin maakuntansa, Trondheimin ja Bornholmin. Huhtikuussa saatiin aikaan myös välirauha venäläisten kanssa, mutta Brandenburg, keisari ja Puola jatkoivat taistelua Ruotsia vastaan.
Roskilden rauhan ehdot eivät kuitenkaan riittäneet Kaarlelle, joka tarvitsi lisää rahaa rahoittaakseen Ruotsin suurvaltapyrkimykset. Preussin satamien tullitulot oli mahdollista saada takaisin hyökkäämällä Brandenburgia vastaan, mutta se todennäköisesti olisi kääntänyt Ruotsia vastaan myös Ranskan, Englannin ja Alankomaat. Kaarle asetti tavoitteekseen Tanskan lopullisen lyömisen ja Juutinrauman tullitulojen saamisen Ruotsin hallintaan.
Elokuun alussa 1658 Ruotsin laivasto vei Kaarlen armeijan Själlantiin ja lokakuussa aloitettiin Kööpenhaminan piiritys. Alankomaat ja kolmiliitto (Brandenburg, Puola ja keisari) ryhtyivät tukemaan Tanskaa. Hollannin laivasto voitti Ruotsin laivaston Juutinrauman meritaistelussa lokakuun 29. päivä ja Brandenburgin 30 000 miehen armeija eteni Holsteiniin. Helmikuussa 1659 Kaarlen armeija teki epäonnistuneen rynnäkön Kööpenhaminan valtaamiseksi. Toukokuussa myös Englanti liittyi tukemaan Tanskaa ja lähetti avuksi laivastonsa. Lokakuussa Brandenburgin armeija eteni mantereelta Tanskan saarille. Itämeren etelärannalla Ruotsilla oli enää muutama kaupunki hallussaan.
Valmistellessaan Ruotsin armeijan hyökkäystä Norjaan Kaarle X Kustaa kuoli yllättäen 13. helmikuuta 1660. Seuraaja Kaarle XI oli vasta nelivuotias. Alankomaiden välityksellä solmittiin Kööpenhaminan rauha, jossa Ruotsi luovutti Trondheimin ja Bornholmin takaisin Tanskalle.
Olivan rauha ja sodan seuraukset

Ranska halusi Ruotsin säilyttävän vaikutusvaltansa Saksassa ja välitti Olivan rauhasopimuksen Ruotsin, keisari Leopold I:n, Puolan ja Brandenburgin välille. Sopimuksessa Elbing siirtyi takaisin Puolalle, mutta Preussin herttuakunnasta tuli Wehlaun sopimuksen mukaisesti osa Brandenburgia. Puola luopui vaatimuksistaan Ruotsin Liivinmaalla, ja lisäksi sovittiin ettei Juhana II Kasimirin oikeus Ruotsin kruunuun enää siirry seuraavalle Puolan kuninkaalle.
Brandenburgin vaikutusvalta alueella kasvoi suuren vaaliruhtinas Fredrik Vilhelmin ovelan liittoutumis- ja sopimuspolitiikan myötä, ja maan armeija kasvoi ja Preussin siirtyessä kokonaan Brandenburgin osaksi luotiin perusta tulevalle Preussin kuningaskunnalle. Tanska oli nyt lyöty ja se ei enää yksin pystynyt haastamaan Ruotsia taisteluun Itämeren herrudesta. Puolan heikkeneminen jatkui Pohjan sodan aikana ja se johti lopulta Puolan jakoihin 1700-luvun lopulla. Puolan heiketessä Venäjä vahvistui Smolenskin alueella ja erityisesti Ukrainassa, jonka itäosa joutui kolmeksi ja puoleksi vuosisadaksi Venäjän vaikutusvaltaan. Ukrainalaisten yritys luoda oma valtio epäonnistui. Ruotsin laajeneminen itään ja etelään pysähtyi, mutta se sai Tanskalta nykyiset eteläiset maakuntansa. Ruotsin emäalueen painopiste siirtyi tämän seurauksena huomattavasti lounaaseen päin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjan sota Wikimedia Commonsissa
| n k Tanskan historia |
| --- | --- | --- |
| Esihistoria |  Beowulf  Doggerland  Maglemosen kulttuuri  Kongemosen kulttuuri  Ertebøllen kulttuuri  Suppilopikarikulttuuri  Skandinavian pronssikausi  Esiroomalainen rautakausi  Tollundin mies  |  |
| Viikinkiaika |  Viikingit Gorm Vanha  Harald Sinihammas  Sven Haaraparta  Knuut Suuri  Jellingin riimukivet  Skandinaavinen mytologia  Danelagen  Danevirke  |  |
| Keskiaika |  Saksalainen ritarikunta  Bornhövedin taistelu  Lyndanisen taistelu  Kalmarin unioni Margareeta I  Haakon VI Maununpoika  Eerik Pommerilainen  Tanska-Norja  Tukholman verilöyly  Uskonpuhdistus Christiern Pedersen  Hans Tausen  Johanniittain ritarikunta  Kreivisota  |  |
| Suurvalta-aika |  Kolmikymmenvuotinen sota Brömsebron rauha  Pohjan sota Roskilden rauha  Skåneland  Holstein-Gottorp  Kööpenhaminan rauha  Skoonen sota  Suuri Pohjan sota  Siirtomaat Länsi-Intia  Grönlanti  Kööpenhaminan taistelu  Kuudennen liittokunnan sota  Wienin kongressi  Hans Christian Andersen  Søren Kierkegaard  Bertel Thorvaldsen  N. F. S. Grundtvig  Schleswig-Holstein Schleswigin herttuakunta  Holsteinin herttuakunta  Ensimmäinen Saksan–Tanskan sota  Helgolandin meritaistelu  Toinen Saksan–Tanskan sota  Skandinavian rahaliitto  |  |
| 1900- |  Hyvinvointivaltio  Pääsiäiskriisi  Tanskan miehitys Tanskan valtaus  Islannin maihinnousu  Tanskan protektoraatti  Tanskan vastarintaliike  Tanskan valtakunnankomissariaatti  Pohjoismaiden neuvosto  Kansanäänestys Eurosta  |  |
Ruotsin ja Novgorodin/Venäjän rauhansopimukset (päättyneet sodat)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Pähkinäsaaren rauha 1323 Täyssinän rauha 1595 (pohjoismainen viisikolmattavuotinen sota) | Stolbovan rauha 1617 (Inkerin sota) | Kardisin rauha 1661 (Pohjan sota) | Uudenkaupungin rauha 1721 (suuri Pohjan sota)   Turun rauha 1743 (hattujen sota) | Värälän rauha 1790 (Kustaa III:n sota) | Haminan rauha 1809 (Suomen sota) |  |
Ruotsin kuningas Kaarle X Kustaa (Sébastien Bourdonin maalaus).
Puolan kuningas Juhana II Kasimir. (Jan Matejkon maalaus)
Brandenburgin vaaliruhtinas Fredrik Vilhelm. (G. Flinckin maalaus 1652)
Ruotsin armeija ylittää Iso-Belttiä.
Dubai (emiraatti)

| Dubai |
| --- | --- |

 Lippu
 Sijainti
 Koordinaatit: 24°57′N, 55°20′E 
Valtio:  Yhdistyneet arabiemiirikunnat
Sektorit:  9 kpl
Asutuskeskukset:  224 kpl
Perustettu:  1833
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Dubai
 – suurin kaupunki:  Dubai
 – Šeikki:  Muhammad ibn Rašid Al Maktum
Pinta-ala:  3900 km² (2..)
Väkiluku (2019 (arvio)):  3 355 900 (2..)
Dubai on yksi seitsemästä emiraatista, jotka muodostavat Arabiemiirikuntien liiton. Emiraatin pääkaupunki ja koko valtion suurin pääkaupunki on niin ikään nimeltään Dubai.
Dubain emiraatti on väkiluvultaan ja pinta-alaltaan toiseksi suurin Abu Dhabin jälkeen. Dubai erottuu muista arabiemiraateista siten, että öljytulot muodostavat vain kuusi prosenttia sen bruttokansantuotteesta. Suurin osa emiraatin tuloista perustuu Jebel Alin vapaasatama-alueelle ja kasvavalle matkailulle.
Dubain öljyvarannot ovat alle kahdeskymmenesviidesosa Abu Dhabin öljyvarannoista, ja öljytulot muodostavatkin nykyään vain pienen osan kaupungin tuloista. Silti arabiemiirikunnissa on verovapaus, koska valtio omistaa yli puolet maan öljyvaroista.lähde?
Dubain 2,1 miljoonasta asukkaasta noin 80 prosenttia on ulkomaalaisia. Monet työläisistä ovat kotoisin Sri Lankasta, Bangladeshistä, Intiasta ja Pakistanista, ja ihmisoikeusjärjestöt ovat arvostelleet heidän elinolojaan.
Maantiede ja ilmasto

Dubai sijaitsee Persianlahden rannalla Arabiemiraattien koillisosassa. Sen pinta-ala on 3 900 neliökilometriä. Se on suunnilleen neliön muotoinen, ja sillä on 72 km Persianlahden rantaviivaa. Naapuriemiraatteina ovat Abu Dhabi lännessä ja etelässa ja  Sharja idässä ja koillisessa. Dubailla on myös pieni eksklaavi Al-Ḥajarayn.
Dubai sijaitsee Kravun kääntöpiirillä. Sen ilmasto on kuuma ja aurinkoinen. Vuoden kuumimmat kuukaudet ovat heinä- ja elokuu, keskimääräinen ylin lämpötila on yli 40 celsiusastetta. Viileintä on tammi- ja helmikuussa, keskimääräinen alin lämpötila on alle 15 astetta. Kesäkuusta lokakuuhun ei sada lainkaan, helmikuussa sataa eniten, keskimäärin 36 mm.
Hallinnollisesti Dubai on jaettu 9 sektoriin ja nämä edelleen 224 yhteisöön. Sektorit 1, 3 ja 5 sijaitsevat meren rannalla.
Historia

Vanhimmat arkeologiset löydöt Dubaissa ovat peräisin pronssikaudelta, noin vuodelta 3000 eaa.
1700-luvulla nykyisen Dubain ja Abu Dhabin aluetta hallitsi bani yas -heimo, ja niiden kilpailija oli qaewasim-heimo nykyisten Sharjahin ja Ra’s al-Khaiman emiraattien alueella. Tilanteeseen sekoittui Englannin Itä-Intian kauppakomppania, joka sen laivoja vastaan tehtyjen hyökkäysten johdosta liittoutui bani yas -heimon kanssa qawasim-heimoa vastaan ja voitti sen sotaretkellä vuonna 1819. Asemansa vakiinnuttaakseen britit velvoittivat alueen päälliköt solmimaan yleisen rauhansopimuksen. Sopimuksen solmimisen jälkeen Intian kauppareitit oli turvattu ja alueen helmien tuotanto alkoi kukoistaa, mikä hyödytti etenkin tuolloista Dubain aluetta. Vuonna 1833 noin 800 hengen joukko bani yas -heimon al-bu falasah -nimisestä alaryhmästä erosi Abu Dhabista ja muodosti itsenäisen Dubain alueen. Dubain ensimmäinen hallitsija oli Maktoum bin Buti, ja nykyisen Dubain emiirit polveutuvat Maktoumin suvusta.
Helmien tuotanto oli pitkään Dubain pääelinkeino. Sen talous sai huomattavan piristysruiskeen Persian korotettua tulleja satamissaan, minkä johdosta monet kauppiaat, käsityöläiset ja heidän perheensä muuttivat vapaampaan Dubaihin. Vuonna 1929 alkanut maailmanlaajuinen lama iski erityisesti helmientuotantoon, ja siksi Dubaissa alettiin panostaa entistä enemmän kaupan alaan. Talous ei kuitenkaan lähtenyt kovin suureen kasvuun toisen maailmansodan hankaloittaessa kansainvälistä kaupankäyntiä. Muutos tuli vasta vuonna 1966, kun rannikolta löydettiin öljyesiintymiä. Öljy ja sen tuomat tulot mahdollistivat suuret infrastruktuuri- ja teollisuushankkeet, kuten Port Rashidin ja Jebal Ali satamien sekä teollisuusalueen ja alumiinisulaton rakennuksen. Britannia päätti vetäytyä sotilastukikohdistaan Suezin itäpuolella vuonna 1967, ja sopimus sen alaisten sopimusvaltioiden kanssa päättyi 1. joulukuuta 1971. Sopimusvaltioista syntynyt uusi valtio oli nimeltään Yhdistyneet arabiemiirikunnat.
Dubailaiset kauppiaat rikastuivat erityisesti Irakin–Iranin sodan aikana, jolloin he veivät tavaraa Iraniin. Dubain kuivasatamasta tuli puolestaan houkutteleva satama, koska sitä pidettiin sodan aikana turvallisempana, kuin esimerkiksi Iranin tai Kuwaitin satamia. 1980-luvulta lähtien Dubaista kasvoikin Persianlahden vilkkain satama. Taloudelliseen kasvuun vaikutti myös Dubain kevyt verotus ja sisäinen vakaus. 1990-luvulta lähtien Dubain taloutta on pyritty monipuolistamaan entisestään, koska öljyn tiedetään loppuvan aikanaan. Niinpä 2000-luvulle tultaessa emiraatissa oli vireillä useita eri kokoisia rakennushankkeita. Vierastyöläisten lakkoilu ja globaalit talousongelmat johtivat maan velkaantumiseen ja suuriin lainoihin naapuriemiraatti Abu Dhabista.
Talous

Nykyään Dubai on tärkeä matkailukohde ja satama, mutta myös kasvava palvelualan keskus, jossa on muun muassa informaatioteknologiaa ja pankkitoimintaa. Matkailu tuo noin viidenneksen bruttokansantuotteesta.
Useimpien Arabiemiraattien pankkien ja vakuutusyhtiöiden pääkonttorit sijaitsevat Dubaissa.
Dubaihin on perustettu vapaatalousalueita ympäri kaupunkia. Dubai Internet City ja Dubai Media City ovat informaatioteknologian organisaatioiden keskuksia, joissa toimivat muun muassa EMC, Oracle, Microsoft ja IBM sekä media-alan organisaatioita, kuten MBC, CNN, Reuters, ARY ja AP.
Talous > Rahoitusongelmat

Dubain valtion sijoitusyhtiö Dubai World joutui syksyllä 2009 pyytämään puolen vuoden lykkäystä vajaan 40 miljardin euron velkojensa takaisinmaksuun. Samalla selvisi, että koko Dubain emiirikunta on joutunut niin vakavaan velkakierteeseen, että tilanne horjutti jo koko maailmantaloutta. Talous, joka on perustunut yksinomaan ulkomaiseen velanottoon, on ollut kaukana tasapainosta pikkuvaltion ylimitoitettujen hankkeiden vuoksi, ja sen odotettiin joutuvan konkurssiin. Valtio takasi Dubai Worldin velkoja, ja sille tehtiin maksuohjelma tuleville vuosille. Ohjelman mukaan Dubai Worldin olisi pitänyt myydä omistuksiaan monista yhtiöistä, kuten yhdysvaltalaisista tavarataloista ja kiinteistöyhtiöistä. Myytäväksi suunniteltujen yhtiöiden kurssit laskivat kuitenkin huomattavasti ostohintaan verrattuina, ja osa teki konkurssin.
Liikenne

Liikenneyhteyksiä hoitaa vuonna 1985 perustettu valtiollinen Emirates-lentoyhtiö, joka kuljettaa 40–60 miljoonaa matkustajaa vuosittain. Yhtiön kotikenttä on Dubain kansainvälinen lentoasema, joka oli vuonna 2016 maailman kolmanneksi vilkkain lentoasema matkustajamäärällä mitattuna.
12-kaistainen Šeikki Zayedin moottoritie (Sheikh Zayed Road) kulkee lähes koko emiraatin läpi. Yhteyksistä maan ulkopuolelle vastaavat Dubain kansainvälinen lentoasema sekä Jebel Alin satama. Dubaissa on myös metro-ilmajuna, joka valmistui syyskuussa 2009. Metrossa on käytössä kaksi linjaa (punainen ja vihreä).
Koulutus

Dubaissa on sekä julkisia että yksityisiä kouluja. 90% opetuksesta tapahtuu yksityiskouluissa. Koulunkäynti on pakollista 5–15-vuotiaille, ja maan omille kansalaisille se on ilmaista. Niille, joille arabia ei ole äidinkieli, arabian opetus vieraana kielenä on pakollista 9. luokalle asti.
Julkisissa eli valtion omistamissa kouluissa opetuskieli on arabia, englantia opiskellaan yleensä vieraana kielenä.
Dubain yliopiston lisäksi emiraatissa toimii 26 ulkomaalaisen yliopiston etätoimipisteitä.
Laki ja oikeus

Dubain lainsäädäntö ja sosiaaliset normit perustuvat šaria-lakiin. Arabiemiraattien lain mukaan raiskauksen todistamiseen vaaditaan, että raiskaaja myöntää teon tai neljän aikuisen miehen silminnäkijän todistus. Vuonna 2013 norjalainen liikematkalla ollut nainen tuomittiin 16 kuukaudeksi vankilaan, kun hän ilmoitti poliisille työkaverinsa raiskanneen hänet. Dubain hallitsija šeikki Muhammad ibn Rašid Al Maktum kuitenkin armahti hänet. Alkoholin nauttiminen ilman asianmukaista lupaa ja avioliiton ulkopuolinen seksi ovat laittomia.