stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uskonnon lukutaito

Uskontojen lukutaito tai uskontolukutaito on uskonnollisten kertomusten sekä perinteisen uskonnollisen kielen tuntemusta ja ymmärtämistä. Se on kykyä osata lukea, arvioida, tulkita ja viestiä erilaisia katsomuksiin liittyviä tapoja ilmaista uskontoa kuten kuvia, rituaaleja,  symboleita ja tekstejä. Uskontolukutaito antaa ihmisille kyvyn tulkita ja tunnistaa uskontoja niin julkisessa tilassa, poliittisesti että yksilöiden kannalta. Uskontolukutaitoa käyttäessa pyritään kuitenkin välttämään uskonnollistamista ja pyritään sen sijasta käyttämään opittua kykya tulkita ja arvioida uskontoja neutraalisti.
Uskontolukutaitoon liittyy kolme näkökulmaa: kulttuuripainotteinen näkökulma, uskontososiologiapainotteinen näkökulma ja teologiapainotteinen näkökulma. Kulttuuripainotteinen näkökulma korostaa uskonnon rakentumista kulttuurin sisään. Uskontososiologiapainotteinen näkökulma nostaa esiin tietämyksen uskonnollisista traditioista ja kyvyn oppia uutta. Teologiapainotteinen näkökulma korostaa teologista vuorovaikutusta ja yhteistyötä uskonnollisten yhteisöjen kanssa.
Kirjallisuutta

Linjakumpu, Aini ym.: Uskontolukutaito suomalaisessa yhteiskunnassa.  Gaudeamus, 2023.  ISBN 978-952-345-210-7
Luettelo Valakian hallitsijoista

Valakian historiallinen alue.
Valakia (rom. Țara Românească, harvemmin Valahia; turk. Iflak) oli historiallinen ruhtinaskunta nykyisen Romanian eteläosassa 1200-luvun lopulta vuoteen 1859. Ruhtinaskuntaa hallittiin aluksi Târgoviștesta, kunnes ruhtinas Gheorghe Ghika siirsi vuonna 1659 pääkaupungin Bukarestiin.
Nykyisin Valakia luetaan yhdeksi Romanian historiallisista alueista. Maantieteellisesti se rajoittuu etelässä, lännessä ja idässä Tonavaan sekä pohjoisessa Etelä-Karpaatteihin. Oltjoki jakaa Valakian kahteen osaan, Munteniaan eli Isoon-Valakiaan idässä ja Olteniaan eli Vähään-Valakiaan lännessä.
Salmo ferox

| Salmo ferox |
| --- | --- |
 Piirros Alexander Francis Lydonin teoksesta British fresh-water fishes (1879)
Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Lohikalat Salmoniformes
Heimo::  Lohet Salmonidae
Alaheimo::  Varsinaiset lohet Salmoninae
Suku::  Salmo
Laji::  ferox
Kaksiosainen nimi
 Salmo ferox  Jardine, 1835 
Katso myös
   Salmo ferox Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Salmo ferox on taimenen (Salmo trutta) lajikompleksiin kuuluva Britteinsaarten sisävesien lohikala. Se on suurikokoiseksi kasvava petokala, joka elää suurehkoissa järvissä.  Kalan tieteellinen lajinimi ferox merkitsee ”hurjaa” tai ”raivokasta”, mikä viitannee sen ahneeseen ja saaliinhimoiseen käyttäytymiseen.
Jotkut tutkijat pitävät S. feroxia  omana erillisenä lajinaan. Toiset, samoin kuin Skotlannin ja Irlannin viranomaiset, taas pitävät sitä taimenen paikallisena lajinsisäisenä muotona.
Robert Hamiltonin piirros teoksesta The natural history of British fishes (1843)
S. feroxin pohjaväritys vaihtelee ruskeasta hopeiseen ja sen kyljissä voi olla joitakin mustia täpliä. Se on tavallisesti maksimissaan 80 senttimetrin mittainen (SL). Ruumiin korkeus on sen standardipituutta 4,6–5 kertaa suurempi. Painavin vapavälinein kalastettu yksilö on painanut 14,4 kilogrammaa ja vanhin tavattu yksilö on ollut 23 vuoden ikäinen.
S. feroxiksi kutsuttuja lohikaloja tavataan Lough Melvin-, Lough Erne-, Lough Corrib- ja Lough Mask -järvissä Irlannissa, useissa Skotlannin pohjoisosan järvissä ja ilmeisesti myös Ullswater- ja Bassenthwaite-järvissä Cumbriassa sekä Llyn Padarn- ja Llyn Peris -järvissä Walesissa. Nämä kalat elävät sympatrisesti alueen taimenten kanssa ja erottuvat niistä geneettisesti, mutta ei ole varmistunut, ovatko ne kaikki Salmo feroxin edustajia tai samaa lajia keskenään.
S. feroxin lisääntymisaika on marras-joulukuussa. Lajin ravintoa ovat kalat ja erilaiset hyönteiset. Skotlannissa on havaittu, että sen ruokavalio koostuu selkä­rangattomista noin 30-senttiseksi asti ja alkaa sitten saalistaa kalaa, pääasiassa Salvelinus-suvun lajeja. S. ferox saavuttaa sukukypsyyden samoihin aikoihin, milloin se vaihta kalaruokavalioon, mikä on verrattain myöhään.
Tráfos

Tráfoksen saari.
| --- | --- |
Muut nimet:  Trafonísi (Τραφονήσι)
Sijainti:  34°56′12″N, 24°49′29″E, Faistós Iraklion, Kreeta Kreikka
Saariryhmä:  Kreetan saaret
Merialue:  Libyanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,015 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tráfos (kreik. Τράφος, myös Trafonísi, Τραφονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kreetan saariin ja sijaitsee Kreetan etelärannikolla Pigaïdákian Chrysóstomoksen kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,015 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Tráfos kuuluu Faistóksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen.
Tráfoksen saari sekä Kreetan etelärannikkoa ja antiikin Lasaian kaupungin arkeologista aluetta. Tráfoksen ja Kreetan pääsaaren välissä on näkyvissä aallonmurtajan jäänteitä.
Saari sijaitsee antiikin ajan Lasaian kaupungin paikan edustalla. Tráfoksen ja Kreetan pääsaaren välissä on näkyvissä kaupungin aallonmurtajan jäänteitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tráfos Wikimedia Commonsissa
Kreetan saaret
| --- | --- |
Pääsaari:  Kreeta
Alisaariryhmät:   Dionysadit Dragonáda  Gianysáda  Paximáda 
Muut pienemmät saaret:   Aféntis Christós  Ágioi Pántes  Ágioi Theódoroi  Ágios Nikólaos  Ágria Gramvoúsa  Agriómandra  Chrysí  Día  Elafonísi  Elása  Fotiá  Gávdos  Gavdopoúla  Gkrántes Paximádi  Prasonísi  Savoúra  Ímeri Gramvoúsa  Kárga  Kaválloi  Kolokythiá  Konída  Koufonísi  Kymó  Kyriamádi  Lazaréta  Léon  Loutró  Makronísi  Makrouló  Mármaros  Mavronísi  Mikronísi, Iraklion  Mikronísi, Lasíthi  Móchlos  Palaiósouda  Papadóplaka  Paximádi  Paximádia Megálo Paximádi  Mikró Paximádi  Peristeróvrachoi  Petalída  Petalídi  Pontikonísi  Prosforá  Pseíra  Sídero  Soúda  Spinalónga  Strongyló  Theodoropoúla  Thétis  Tráchilos  Tráfos  Vryonísi  muita saaria
Uskonto ja ihmismieli

| Uskonto ja ihmismieli |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Kimmo Ketola, Ilkka Pyysiäinen ja Tom Sjöblom
Kieli:  englanti
Kustantaja:  Gaudeamus
Julkaistu:  2008
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Uskonto ja ihmismieli: Johdatus kognitiiviseen uskontotieteeseen on vuonna 2008 ilmestynyt Kimmo Ketolan, Ilkka Pyysiäisen ja Tom Sjöblomin toimittama kirja kognitiivisesta uskontotieteestä. Teoksen kustansi Gaudeamus.
Aiheesta muualla

Kaarina Koski: Uskonto kognition tuotteena – ja vähän kulttuurinkin. Tieteessä tapahtuu 6/2008. (PDF)
Vähä Tammisluoto

Vähä Tammisluoto
| --- | --- |
Sijainti:  60°24′51″N, 21°44′39″E, Naantali Varsinais-Suomi Suomi
Merialue:  Saaristomeri
Pinta-ala:  0,075 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  0 (2009)
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vähä Tammisluoto on entisen Rymättylän kunnan, nykyisen Naantalin kaupungin länsiosassa sijaitseva saari. Saaren pinta-ala on noin 7,5 hehtaaria. Vuonna 2009 saaressa ei ollut yhtään vakituista asukasta.
Saari on lähes kokonaan metsän peitossa ja se on varsin kallioista, korkeimman kohdan ollessa yli 12,5 metriä merenpinnan yläpuolella. Vähä Tammisluoto on kuroutunut yhteen pienemmän Huhtakari-nimisen saaren kanssa. 1960- ja 1970-lukujen peruskartoissa saaressa oli yksi tila, ja pieni peltomaa. Huhtakari ei ollut maayhteydessä Vähä Tammisluotoon. Vähä Tammisluoto lähivesineen kuului Kuivaisten kylään. Nykyisin saarella on muutama vapaa-ajanasunto.
Vähä Tammisluodosta vain 60 metriä etelään sijaitsee Tammisluoto, joka on noin puolet Vähä Tammisluotoa suurempi saari. Tammisluodon saareen liikennöi Teersalosta Velkuan reittialueella maksuton yhteysalus M/S Kivimo. Suuremmista saarista Vähä Tammisluodon läheisyydessä ovat länsipuolella Raissiluoto ja pohjoispuolella Liettinen.
Uskonto ja politiikka Lähi-idässä

Uskonto ja politiikka Lähi-idässä on vuonna 2002 ilmestynyt Hannu Juusolan ja Heidi Huuhtasen toimittama kirja. Teoksen kustansi Gaudeamus.
Aiheesta muualla

Tuomas Martikainen: Ajankohtaista tietoa Lähi-idästä. Agricola 1.7.2002.
Hannu Reime: Turvaa tuonpuoleisesta (Arkistoitu – Internet Archive). Rauhan puolesta 11.9.2002.
Ari Kettunen: Lähi-idän uskontojen ja politiikan vyyhti (Arkistoitu – Internet Archive). Kumppani 25.2.2003.
Hannu Juusola: Uskonnon rooli on vahvistunut Lähi-idän konflikteissa[vanhentunut linkki]. Teologia.fi 24.9.2007.
Uskonnon määritelmä

Uskonnon määritelmiä on lukuisia eikä niistä vallitse yksimielisyyttä.
Kielitoimiston sanakirjan mukaan uskonto tarkoittaa uskoa ja siihen liittyvää pyhyyden kokemusta yleismaailmallisena ilmiönä, joka usein on muotoutunut oppijärjestelmäksi ja ilmenee erilaisina (yhteisöllisinä) tapoina ja palvontamenoina.
Uskontotieteilijä Ilkka Pyysiäisen mukaan uskonto on käsitteellistys, joka on tehty suuresta määrästä erilaisia uskomuksia, käyttäytymistaipumuksia ja kokemuksia. Erilaiset asiat nähdään uskonnollisina silloin kun ne täyttävät tietyt tulkitsijan asettamat ehdot.
Kirjallisuutta

Boyer, Pascal: Ja ihminen loi jumalat. Kuinka uskonto selitetään.  ((Et l’homme créa les dieux, 2001.) Suomentanut Tiina Arppe)  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-31815-7
Dennett, Daniel C.: Lumous murtuu. Uskonto luonnonilmiönä.  ((Breaking the Spell. Religion as a Natural Phenomenon, 2006.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra cognita, 2006.  ISBN 978-952-5202-96-0
Durkheim, Émile: Uskontoelämän alkeismuodot. Australialainen toteemijärjestelmä.  ((Les formes élémentaires de la vie religieuse, 1912.) Suomentanut Seppo Randell)  Helsinki:  Tammi, 1980.  ISBN 951-30-5061-0
Fingerroos, Outi & Opas, Minna & Taira, Teemu: Uskonnon paikka.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2004.  ISBN 951-746-628-5
Ketola, Kimmo & Pyysiäinen, Ilkka & Sjöblom, Tom (toim.): Uskonto ja ihmismieli. Johdatus kognitiiviseen uskontotieteeseen.  Helsinki:  Gaudeamus, 2008.  ISBN 978-952-495-007-7
Pyysiäinen, Ilkka: Jumalan selitys. ’Jumala’ kognitiivisena kategoriana.  Otava, 1997.  ISBN 951-1-14940-7
Aiheesta muualla

Mitä on uskonto? Johdatus kulttuuri- ja sosiaaliantropologiaan, Tampereen yliopiston täydennyskoulutuskeskus / Avoin yliopisto.
Urheiluvuosi 1985

Urheiluvuosi 1985 käsittelee vuoden 1985 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Alppihiihto

Maailmanmestaruuskilpailut 30.1.–10.2. Bormiossa, Italiassa. Kisaohjelmaan kuului neljä miesten ja neljä naisten lajia. Sveitsi voitti neljä kultamitalia. Sveitsin Pirmin Zurbriggen voitti kultaa syöksylaskussa ja alppiyhdistetyssä. Mitaleille pääsi kaikkiaan kahdeksan maata.
Maailmancupkaudella 1984–1985 miesten kokonaiskilpailun voitti Luxemburgin Marc Girardelli 18 pisteen erolla Sveitsin Pirmin Zurbriggeniin ja naisten kokonaiskilpailun ykkönen oli Sveitsin Michela Figini 41 pistettä maannaistaan Brigitte Oertlia enemmän keränneenä.
Amerikkalainen jalkapallo

Super Bowlin voitti San Francisco 49ers.
Ammunta

Ilma-aseiden Euroopan-mestaruuskilpailut 27.2.–4.3. Varnassa, Bulgariassa.
300 metrin matkan kiväärilajien Euroopan-mestaruuskilpailut 6.–9.6. Zürichissä, Sveitsissä.
Ampumahiihto

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 14.–17.2. Ruhpoldingissa, Länsi-Saksassa. Neuvostoliiton Juri Kaškarov voitti kultaa 20 kilometrillä ja kuului myös viestin kultamitalijoukkueeseen. Itä-Saksan Frank-Peter Roetsch voitti kultaa 10 kilometrillä.
Naisten maailmanmestaruuskilpailut 18.–24.2. Egg am Etzelissä, Sveitsissä. Neuvostoliiton Kaija Parve voitti kultaa 10 kilometrillä ja kuului myös viestin kultamitalijoukkueeseen. Norjan Sanna Grønlid voitti kultaa 5 kilometrillä.
Maailmancupissa 1984–1985 kokonaiskilpailun voitti toisen peräkkäisen kerran Itä-Saksan Frank-Peter Roetsch 31 pisteen erolla Neuvostoliiton Juri Kaškaroviin.
Autourheilu

Formula 1:n maailmanmestaruuden voitti ranskalainen Alain Prost.
Rallin maailmanmestaruuden voitti Peugeotilla ajanut suomalainen Timo Salonen.
Golf

Masters-turnauksen voitti länsisaksalainen Bernhard Langer.
Yhdysvaltain avoimen turnauksen voitti yhdysvaltalainen Andy North.
Britannian avoimen turnauksen voitti britti Sandy Lyle.
PGA-mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Hubert Green.
Ryder Cupin voitti Eurooppa.
Jalkapallo

Euroopan mestarijoukkueiden cupin 1984–1985 loppuottelu 29.5. Brysselissä, Belgiassa. Italialainen Juventus voitti englantilaisen Liverpoolin 1–0. Ennen ottelun alkua tapahtuneiden katsomomellakoiden seurauksena kuoli lähes 40 ihmistä.
Jääkiekko

Maailmanmestaruuskilpailut 17.4.–3.5. Prahassa, Tšekissä.
Edmonton Oilers voitti Stanley Cupin loppuotteluissa Philadelphia Flyersin. Edmontonin Jari Kurri oli pudotuspelien paras maalintekijä ja sivusi Reggie Leachin 19 maalin kausiennätystä.
Jääpallo

Maailmanmestaruuskilpailut 3.–10.2. Norjassa.
Keilailu

Euroopan-mestaruuskilpailut 5.–13.7. Wienissä, Itävallassa.
Nyrkkeily

Ammattinyrkkeilyn raskaassa sarjassa Michael Spinks voitti 21.9. Las Vegasissa IBF-liiton maailmanmestaruuden ottamalla pistevoiton vuodesta 1978 maailmanmestarina olleesta Larry Holmesista. Vähemmän arvostetuista mestaruuksista Tony Tubbs voitti 29.4. Buffalossa WBA-liiton maailmanmestaruuden pistevoitolla Greg Pagesta ja Pinklon Thomas puolusti menestyksekkäästi vuonna 1984 voittamaansa WBC-liiton maailmanmestaruutta.
Amatöörinyrkkeilyn Euroopan-mestaruuskilpailut 25.5.–2.6. Budapestissa.
Paini

Vapaapainin maailmanmestaruuskilpailut 10.–13.3. Budapestissa, Unkarissa.
Kreikkalais-roomalaisen painin maailmanmestaruuskilpailut 8.–12.8. Kolbotnissa, Norjassa.
Euroopan-mestaruuskilpailut 23.–28.4. Leipzigissa, Itä-Saksassa.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Maailmanmestaruuskilpailut 17.–27.1. Seefeldissä, Itävallassa.
Lentomäen maailmanmestaruuskilpailut 15.–17.3. Planicassa, Jugoslaviassa. Suomalainen Matti Nykänen voitti kultaa. Hän teki virallisissa harjoituksissa kaikkien aikojen pisimmät hypyt 187 ja 191 metriä ja ylsi vielä ensimmäisellä kilpailuhypylläänkin 190 metriin.
Keski-Euroopan mäkiviikon 1984–1985 kokonaiskilpailun voitti saksalainen Jens Weißflog.
Mäkihypyn maailmancupin 1984–1985 kokonaiskilpailun voitti Matti Nykänen.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti kolmannen kerran urallaan ranskalainen Bernard Hinault.
Ranskan ympäriajon voitti viidennen kerran urallaan Bernard Hinault.
Soutu

Maailmanmestaruuskilpailut 26.8.–1.9. Hazewinkelissä, Belgiassa.
Suunnistus

Maailmanmestaruuskilpailut 2.–6.9. Bendigossa, Australiassa.
Tennis

Ranskan avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti ruotsalainen Mats Wilander ja naisten yhdysvaltalainen Chris Evert-Lloyd.
Wimbledonissa miesten kaksinpelin mestaruuden voitti 17-vuotias länsisaksalainen Boris Becker kaikkien aikojen nuorimpana ja ensimmäisenä sijoittamattomana miespelaajana. Naisten kaksinpelin mestaruuden voitti jo kuudennen kerran yhdysvaltalainen Martina Navrátilová.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti tšekkoslovakialainen Ivan Lendl ja naisten saman maan Hana Mandlíková.
Australian avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti ruotsalainen Stefan Edberg ja naisten Martina Navrátilová.
Davis Cupin voitti Ruotsi ja Federation Cupin Tšekkoslovakia.
Yleisurheilu

Ensimmäiset sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 18.–19.1. Pariisissa, Ranskassa. Mitalitilaston kärjessä olivat neljä kultaa voittanut Itä-Saksa ja kolmen kullan Neuvostoliitto. Itä-Saksan Thomas Schönlebe teki 400 metrin juoksussa sisäratojen maailmanennätyksen 45,60.
Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut 24.3. Lissabonissa, Portugalissa. Miesten mestaruuden voitti 38-vuotias portugalilainen Carlos Lopes ja naisten nopein oli Isoa-Britanniaa edustanut 18-vuotias Zola Budd. Miesten joukkuemestaruuden voitti Etiopia ja naisten Yhdysvallat.
Naisten maantiejuoksun maailmanmestaruuskilpailu 3.11. Gatesheadissa, Isossa-Britanniassa. Mestaruuden voitti portugalilainen Aurora Cunha, ja joukkuekilpailun ykkönen oli Iso-Britannia.
Maailmancupin finaali 4.–6.10. Canberrassa, Australiassa. Miesten kilpailun voitti Yhdysvallat ennen Neuvostoliittoa ja Itä-Saksaa, ja naisten kärkikolmikko oli Itä-Saksa, Neuvostoliitto ja Eurooppa. Maailmanennätyksiä paransivat itäsaksalainen Marita Koch 400 metrin juoksussa aikaan 47,60 ja Itä-Saksan naisten joukkue 4 × 100 metrin viestijuoksussa aikaan 41,37. Muita huipputuloksia olivat itäsaksalaisen Uwe Hohnin 96,96 keihäänheitossa ja yhdysvaltalaisen Willie Banksin 17,58 kolmiloikassa.
Sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 2.–3.3. Ateenassa, Kreikassa. Mitalitilaston kärjessä olivat kolme kultaa voittaneet Itä-Saksa ja Iso-Britannia. Britti Todd Bennett juoksi 400 metrillä sisäratojen maailmanennätyksen 45,56.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1985 Wikimedia Commonsissa
Yllänpää

Yllänpää
| --- | --- |
Sijainti:  60°26′13.7″N, 21°45′22.4″E, Naantali Varsinais-Suomi Suomi
Merialue:  Saaristomeri
Pinta-ala:  0,36 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  1 (2009)
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Yllänpää on entisen Merimaskun kunnan, nykyisen Naantalin kaupungin länsiosassa sijaitseva saari. Saaren pinta-ala on noin 0,36 neliökilometriä ja vakituisia asukkaita oli vuonna 2009 yksi. Saarelle ei ole kiinteää tieyhteyttä.
Metsäinen saari on pääosin kallioista, korkeimpien kohtien ollessa yli 30 metriä merenpinnan yläpuolella. Alavimmissa kohdissa on kuitenkin aikaisemmin harjoitettu maataloutta, sittemmin pellot ovat niityttyneet. Saarella on kymmenisen vapaa-ajanasuntoa ja sitä halkoo polkuverkosto. Yllänpää on ruovikoitunut kiinni saman kokoiseen Hunkerin saareen, sekä pienempiin Lohikarin ja Oomanninkarin saariin. Saarten yhteispinta-ala on noin 81 hehtaaria. Suuremmista saarista Yllänpään läheisyydessä ovat lounaassa Liettinen, lännessä Salavainen ja idässä Iskola−Liianmaan saari.
1960- ja 1970-lukujen peruskartoissa saaressa oli yksi tai kaksi tilaa ja jonkin verran peltomaata. 70-luvulla saaressa oli myös muutamia mökkejä. Yllänpään maa-alue oli jakautunut neljän kylän kesken: Foudila-Koveri, Ritonpää, Kaukola ja Länsipää.
Urheiluvuosi 1991

Urheiluvuosi 1991 käsittelee vuoden 1991 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Alppihiihto

Maailmanmestaruuskilpailut 22.1.–3.2. Saalbach-Hinterglemmissä, Itävallassa. Ohjelmaan kuului viisi miesten ja viisi naisten lajia. Itävalta voitti viisi kultamitalia ja Sveitsi kolme. Kaikkiaan mitaleille ylsi kymmenen maata. Itävallan Stephan Eberharter voitti kultaa supersuurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä.
Maailmancupkaudella 1990–1991 miesten kokonaiskilpailun voitti neljännen kerran urallaan Luxemburgin Marc Girardelli 20 pisteen erolla Italian Alberto Tombaan. Naisten kokonaiskilpailussa Itävallan Petra Kronberger otti toisen voittonsa ylivoimaisesti 117 pisteen erolla maannaiseensa Sabine Gintheriin.
Autourheilu

Rallin maailmanmestaruuden voitti kolmannen kerran urallaan suomalainen Juha Kankkunen, joka ajoi Lancialla. Espanjalainen Toyota-kuljettaja Carlos Sainz hävisi Kankkuselle seitsemän ja ranskalainen Lancia-kuljettaja Didier Auriol 49 pistettä. Osakilpailuja oli neljätoista, joista Kankkunen ja Sainz voittivat viisi sekä Auriol, Ruotsin Kenneth Eriksson, Japanin Kenjiro Shinozuka ja Saksan Armin Schwarz yhden.
Formula 1:n maailmanmestaruuden voitti kolmannen kerran urallaan McLarenilla ajanut brasilialainen Ayrton Senna. Williams-kuljettajista Nigel Mansell hävisi Sennalle 24 ja Riccardo Patrese 43 pistettä. Osakilpailuja oli kuusitoista, joista Senna voitti seitsemän, Mansell viisi, Patrese kaksi sekä brasilialainen Nelson Piquet ja itävaltalainen Gerhard Berger yhden.
Golf

Masters-turnauksen voitti walesilainen Ian Woosnam.
Yhdysvaltain avoimen turnauksen voitti yhdysvaltalainen Payne Stewart.
Britannian avoimen turnauksen voitti australialainen Ian Baker-Finch.
PGA-mestaruuden voitti yhdysvaltalainen John Daly.
Jalkapallo

Naisten maailmanmestaruuskilpailut 16.–30.11. Kiinassa. Loppuottelussa Yhdysvallat voitti Norjan 2–1, ja pronssiottelussa Ruotsi voitti Saksan 4–0.
Cup-voittajien cupin loppuottelu 15.5. Rotterdamissa, Alankomaissa. Englantilainen Manchester United voitti espanjalaisen FC Barcelonan 2–1.
UEFA-cupin loppuottelut 8.5. ja 23.5. Milanossa ja Roomassa. Italialainen Inter voitti saman maan Roman kotiottelussaan 2–0, ja vierastappio 1–0 riitti Interille cupmestaruuteen.
Euroopan mestarijoukkueiden cupin loppuottelu 29.5. Barissa, Italiassa. Jugoslavialainen Belgradin Punainen tähti voitti ranskalaisen Olympique de Marseillen rangaistuspotkukilpailussa 5–3 maalittomana päättyneiden varsinaisen peliajan ja jatkoajan jälkeen.
Jääkiekko

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 19.4.–4.5. Turussa, Helsingissä ja Tampereella, Suomessa. Ruotsi nousi mitalisarjassa maailmanmestariksi voittamalla viimeisessä ottelussa Neuvostoliiton 2–1. Voittomaalin teki kisojen pistepörssin seitsemällä maalillaan ja viidella syötöllään voittanut Mats Sundin. Hopeaa sai Kanada ja Neuvostoliitto jäi pronssille.
Kanada-cup 31.8.–16.9. Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Loppuotteluissa Kanada voitti Yhdysvallat maalein 4–1 ja 4–2.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 15.–23.3. Frýdek-Místekissä ja Havírovissa, Tšekkoslovakiassa. Suomi voitti loppuottelussa Ruotsin 2–1. Pronssille sijoittui Tanska.
NHL:n loppuotteluissa Pittsburgh Penguins voitti Stanley Cupin, kun se oli Minnesota North Starsia parempi otteluvoitoin 4–2.
Koripallo

Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 11.–18.6. Israelissa. Loppuottelussa Neuvostoliitto voitti Jugoslavian 97–84, ja pronssille sijoittui Unkari.
Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 24.–29.6. Roomassa, Italiassa. Loppuottelussa Jugoslavia voitti Italian 88–73, ja pronssia sai Espanja.
NBA:n loppuotteluissa Chicago Bulls voitti Los Angeles Lakersin otteluvoitoin 4–1. Mestaruus oli Chicagon ensimmäinen.
Lentopallo

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 7.–15.9. Saksassa. Loppuottelussa Neuvostoliitto voitti Italian 3–0, ja pronssille sijoittui Alankomaat.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 29.9.–6.10. Italiassa. Loppuottelussa Neuvostoliitto voitti Alankomaat 3–0, ja pronssille sijoittui Saksa.
Moottoripyöräurheilu

RR-ajon maailmanmestaruuden voittivat italialainen Loris Capirossi (125 ksm), italialainen Luca Cadalora (250 ksm), yhdysvaltalainen Wayne Rainey (500 ksm) ja yhdysvaltalainen Doug Polen.
Motocrossin maailmanmestareiksi ajoivat belgialainen Stefan Everts (125 ksm), yhdysvaltalainen Trampas Parker (250 ksm) ja belgialainen Georges Jobé (500 ksm).
Speedwayn henkilökohtaisen maailmanmestaruuden voitti tanskalainen Jan O. Pedersen. Myös pariajon ja joukkueiden maailmanmestaruudet menivät Tanskaan.
Jääspeedwayn henkilökohtaisen maailmanmestaruuden voitti Neuvostoliiton Sergei Ivanov. Neuvostoliitto voitti joukkueiden maailmanmestaruuden.
Trialin maailmanmestaruuden voitti Espanjan Jordi Tarrés, joka oli voittamassa Espanjalle myös joukkuemestaruutta.
Enduron maailmanmestareiksi ajoivat italialainen Pierfranco Muraglia (80 ksm), ruotsalainen Jeff Nilsson (125 ksm), suomalainen Kari Tiainen (250 ksm), ruotsalainen Kent Karlsson (350 ksm) ja ruotsalainen Sven-Erik Jönsson (500 ksm). Joukkueiden kuuden päivän ajon voitti Ruotsi.
Nyrkkeily

Ammattinyrkkeilyn raskaan sarjan maailmanmestaruutta piti hallussaan yhdysvaltalainen Evander Holyfield. Hän voitti 19.4. Atlantic Cityssä 1970-luvulla maailmanmestarina olleen 42-vuotiaan George Foremanin 12-eräisessä ottelussa pistein.
Amatöörinyrkkeilyn maailmanmestaruuskilpailut 14.–24.11. Sydneyssä, Australiassa. Kilpailut käytiin 12 painoluokassa 48-kiloisista yli 91 kilon luokkaan. Kuuba sai neljä kulta-, kaksi hopea- ja kolme pronssimitalia. Kaikkiaan mitaleille ylsi 20 maata. Raskaimman sarjan mestaruuden voitti Kuuban Roberto Balado.