stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Reduktio (historia)
Iso reduktio

Iso reduktio toteutettiin 1600-luvun lopulla kuningas Kaarle XI:n käskystä Ruotsissa. Käytännössä se tarkoitti aatelistolle luovutettujen lahjoitus- ja läänitysmaiden palauttamista kruunulle lukuun ottamatta ennen vuotta 1632 lahjoitettuja rälssimaita. Kaikkiaan kruunulle palautui noin kahden miljoonan talarin vuotuiset verotulot. Peruutus merkitsi myös virka-aatelin syntyä ja kuninkaan vallan kasvua. Reduktion jälkeen valtio, aatelisto ja talonpojat omistivat kukin noin kolmanneksen koko maa-alasta.
Uudistuksen aloitti Kaarle XI kysymällä valtiopäivillä, millä valtakunta saadaan jaloilleen kaikkien vastoinkäymisten jälkeen. Kuninkaan neuvonantaja Hans Wachtmeister neuvoi tutkimaan holhoojahallituksen aikaisen tilinpidon, holhoojat oli saatettava vastuuseen toiminnastaan, jonka jälkeen asiasta käynnistettiin laaja tutkimus. Ensimmäisenä valtiolle palautettiin Kaarle X Kustaan ja kuningatar Kristiinan aikana lahjoitetut tilat, minkä jälkeen selvitys laajeni heitä edeltäneisiin aikoihin. Kartanot ja maatilat olivat jo usein vaihtaneet omistajaa hyvässä uskossa, mutta reduktiossa omaisuus otettiin takaisin valtiolle ilman korvausta. Uudistus ei johtanut erityisen suureen vastustukseen ja tästä on päätelty Ruotsin kansan olleen enemmän taipuvainen reduktioon kuin vallankumoukseen.
Suurimmat peruutukset kohdistuivat Magnus Gabriel De la Gardien omistuksiin, joihin kuului yli 30 linnaa ja herraskartanoa. Hän menetti kaikki omistuksensa ja sai sakon, joka vastasi 800 virkamiehen vuotuista palkkaa. Vielä suuremman sakon sai Nils Brahe, joka oli perinyt Pietari Brahen ja Carl Gustaf Wrangelin omaisuuden.
Suomessa ison reduktion seurauksena ratsutilojen joukkoon tuli uusi ryhmä: säteriratsutilat. Kaikista rasituksista vapaille aatelin säterikartanoille asetettiin ratsupalveluvelvollisuus eli ne joutuivat varustamaan ratsumiehen armeijaa varten. Tällaisia kartanoita olivat Helsingin pitäjässä sijainneet Munkkiniemi, Hämeenkylä, Tomtbacka, Westerkulla, Håkansböle ja Kulosaari. Samassa yhteydessä useista aatelin haltuun lahjoituksina päätyneistä tiloista tehtiin tavallisia ratsutiloja.
Paljakko (Hartola)

| Paljakko |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Hartola
Koordinaatit:  61°43′15″N, 25°48′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rautaveden alue (14.83)
Laskujoki:  Paljakonpuro Myllyojaan 
Järvinumero:  14.833.1.031
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  150,6 m  
Pituus:  440 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,982 km  
Pinta-ala:  2,636 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPaljakko 
Paljakko tai Tohtaantauksenlampi on Päijät-Hämeessä Hartolassa  Putkijärven lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 440 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Rautaveden alueella (14.83), jonka Sääksjärven valuma-alueeseen (14.833) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 150,6 metriä mpy.
Runkolinja 200

| Runkolinja 200 |
| --- | --- |
Tyyppi:  runkolinja
Sijainti:  Helsinki ja Espoo, Suomi
Avattu:  10. elokuuta 2020
Alkupiste:  Elielinaukio, Helsinki
Päätepiste:  Espoon keskus
Vyöhyke:  A B C
Asemia:   Päärautatieasema/ Rautatientori  Pitäjänmäki  Mäkkylä  Leppävaara  Espoo
Runkolinja 200 on Helsingin seudun liikenteen runkolinja, joka perustettiin 10. elokuuta 2020 Elielinaukion, Leppävaaran ja Espoon keskuksen välille. Sen reitti kulkee väliä Elielinaukio–Töölö–Ruskeasuo–Huopalahti–Pitäjänmäki–Mäkkylä–Leppävaara–Karakallio–Jorvi–Espoon keskus vyöhykkeillä A, B ja C. Espoon keskuksessa, Leppävaarassa ja Pitäjänmäessä on vaihtoyhteydet lähijuniin. Linja liikennöi noin kello 05–23 viikon jokaisena päivänä 10 minuutin vuorovälein (hiljaisempana aikana 15 minuutin välein). Linja korvasi entiset linjat 217, 218, 226 ja 235. Yöaikaan suurinta osaa reitistä ajaa linja 235N.
Linjan varrella olevilla pysäkeillä jouduttiin tekemään parannuksia runkolinjaa varten. Liikennöinti alkoi 12. elokuussa 2019 vanhalla numerolla 235, joka kulki kuitenkin jo runkolinjan 200 reittiä tihein vuorovälein. Syksyllä 2020 pysäkkimuutosten valmistuttua tunnus vaihtui 200:aan ja siitä tuli runkolinja.
Linja muodostaa pääkaupunkiseudun 13 muun runkolinjan (20, 30, 40, 300, 400, 500, 510, 520, 530, 560, 570 ja 600), sekä metron ja lähijunien kanssa Helsingin seudun joukkoliikenteen perustan.
Liekovesi

| Liekovesi, Rautaveden osa |
| --- | --- |
 Liekovesi kuvattuna Asemakadulta niityn ja rautatien yli
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Sastamala
Koordinaatit:  61°20′36″N, 22°52′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuloveden alue‎ (35.13)
Laskujoki:  Kokemäenjoki 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  57,5 m 
Rantaviiva:  12 km 
Pinta-ala:  4,58 km² 
Keskisyvyys:  2,2 m 
Suurin syvyys:  11 m 
Keskivirtaama:  183 m³/s (MQ) 
 fiLiekovesi, Rautaveden osa 
Liekovesi on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva entinen järvi ja nykyään Rautaveden osa, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueella olevaan Kulojärven alueeseen. Järven vedenpintaa säännöstelee Tyrvään voimalaitos.
Maantiede

Järvialtaan pituus on 3,9 kilometriä ja leveys 1,5 kilometriä. Siihen laskevat Vaunujoki pohjoisesta ja Pesurinoja etelästä. Suurin virtaama tulee kuitenkin Vammaskosken kautta Rautaveden selältä. Rautaveden luusua sijaitsee Liekoveden lounaisrannalla, josta saa alkunsa 112 kilometriä pitkä Kokemäenjoki.
Järven rantaviiva on 12 kilometriä pitkä, ja ranta on pääosin peltoa tai taajama-aluetta. Liekovettä on vuodesta 1957 säännöstellyt Tyrvään voimalaitos, joten vedenpinta on luonnollista tasoaan korkeammalla. Vedenpinnan vaihteluväli on 56,75−57,60 metriä merenpinnan yläpuolella. Jotta vedenpinnan nostolla ei olisi ollut viljelylle ja asutukselle haittaa, rakennettiin Liekoveden ympärille alaville osille suojavalli. Suojavallin takana virtaavat myös Pesurinoja kilometrin verran ja Vaunujoki kolmen kilometrin verran.
Liekovedessä on kolme saarta. Suurin saari on Liekosaari, joka on 1,2 kilometriä pitkä. Hiukkasaari, joka on 200 metriä pitkä, sijaitsee aivan luusuan edessä. Pieni Rätöskari sijaitsee aivan Liekosaaren itäpuolella. Sastamalan kaupungin keskusta Vammala sijaitsee Vammaskosken molemmilla puolilla Liekoveden itärannoilla.
Virkistyskäyttö

Järveen on istutettu järvitaimenta, kirjolohta, kuhaa ja joskus myös järvisiikaa. Järvi onkin, kuten sen yläpuolella olevat Rautavesi ja Kulovesikin, hyvää aluetta erityisesti kuhan kalastukseen. Lisäksi järvessä voi tavata ainakin madetta, ahventa ja haukea.
Pororannan uimaranta sijaitsee Sastamalassa Kaalisaareksi kutsutulla alueella. Laivaristeilylle Liekovedellä voi päästä Aste Line Ay:n laivalla M/S Liekovesi.
Kuukiven kevät

Liekovedellä on tärkeä osa Kaari Utrion 1995 ilmestyneessä kirjassa Kuukiven kevät, joka on romanttinen kertomus elämästä Roismalan talossa tuhat vuotta sitten. Kirjan kustansi Kalevalaisten naisten liitto. Kirjan kuvituksena ovat Kalevala-korut - jotkut niiden esikuvista on löydetty Kokemäenjoen varrelta. lähde?
Historia

Järven nimi viittaa ehkä seudun tukinuittohistoriaan, sillä 'lieko' tarkoittanee seudun murteissa kauan järven pohjassa tai suossa vettynyttä uppotukkia. Liekoveden etelä- ja länsirannoilla on muinaiskalmistoja. Kaukolan rautakautista kalmistoa järven eteläpuolella pidetään yhtenä Pirkanmaan laajimmista. Jotkin Liekoveden eteläpuolelta löytyneet asuinpaikat ovat mahdollisesti kivikauden lopulta tai pronssikaudelta.
Aiheesta muualla

Kokemäenjoki.net: Liekovesi-Rautavesi-Kulovesi (Arkistoitu – Internet Archive), 2014
Pirkanmaan Lintutieteellinen Yhdistys ry: Lintupaikkaesittelyjä - Sastamala, Liekoveden ympäristö (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 14.1.2015
Kokemäenjoen alue (35.1)
Wanha Satama

| Wanha Satama |
| --- | --- |

Sijainti:  Katajanokka, Helsinki, Suomi
Koordinaatit:  60°09′58″N 24°58′01″E﻿ / ﻿60.166°N 24.967°E﻿ / 60.166; 24.967
Rakennustyyppi:  Kongressikeskus
Suunnittelija:  Elia Heikel
Valmistumisvuosi:  Années 1890
 fiWanha Satama 
  
Wanha Satama on rakennus, joka sijaitsee Helsingin Katajanokalla. Tiloissa järjestetään erilaisia tapahtumia, kuten messuja, seminaareja ja juhlia. Wanhan Sataman tapahtumatoiminnasta vastaa WS ZeroTen Oy.
Wanhan Sataman historia

Katajanokan satama-alueen rakennusvaiheet liittyvät erottamattomasti Helsingin Makasiini Osakeyhtiön kehitykseen. Jo 1890-luvun alussa oli annettu asetus yleisistä talletusmakasiineista, joilla olisi oikeus antaa warrantteja eli talletustodistuksia säilytykseen jätetyistä, tullaamattomista tavaroista.
Makasiinitoimintaa varten perustettiin yhtiö ja kaupunginvaltuusto suhtautui asiaan suopeasti. Kaupunki tuli heti osakkaaksi luovuttamalla makasiinirakennukselle Ruusunmarjan korttelin. Siihen nousi sataman ensimmäinen warranttimakasiini vuonna 1896, ja pian valmistuivat Laukkasaarenkadun molemmille puolille makasiinikaksoset Seljan ja Poppelin kortteleihin. Selja ja Poppeli ovat edelleen paikallaan, nykyisin niiden nimi on Wanha Satama.
1900-luvun alkupuolella Wanha Satama toimi suurten kauppahuoneiden tullimakasiineina, jolloin rakennusten välissä kulki Töölön ratapihalta Katajanokalle ulottuva Satamarata, jota pitkin kuljetettiin muun muassa mausteita ja kahvia.
Suuri remontti pelasti Wanhan Sataman makasiinit: 1984 Helsingin Satamalaitoksen järjestämän kilpailun tuloksena arkkitehtitoimisto Heikkilä & Kauppinen suunnitteli ja Puolimatka toteutti saneerauksen.
Helsingin Messut Oy muutti Wanhan Sataman tiloihin vuonna 1989. Helsingin Messut Oy:n perusti vuonna 1981 yrittäjä Markku Nykänen, joka myi yhtiön silloiselle Insinöörilehdet Oy:lle, nykyiselle Talentum Oy:lle. Vuoden 1993 lopulla yhtiön omistajaksi tuli Navarino Oy. Suomen Messut Osuuskunta osti vuoden 2004 lopulla Wanhan Sataman kiinteistön ja Helsingin Messut Oy:n liiketoiminnan. Kiinteistön omistajuus vaihtui huhtikuussa 2018 yrittäjävetoiseksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wanha Satama Wikimedia Commonsissa
Wanha Satama (Arkistoitu – Internet Archive)
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1982

Holmenkollbakken
Vuoden 1982 hiihdon maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Oslossa Norjassa 19.–28. helmikuuta 1982.
Kisaohjelmaan kuului neljä miesten ja neljä naisten maastohiihtokilpailua, kolme mäkihyppykilpailua ja kaksi yhdistetyn kilpailua. Mäkihypyn ja yhdistetyn joukkuekilpailut kuuluivat ensimmäistä kertaa viralliseen kilpailuohjelmaan. Kisojen menestynein maa oli 14 mitalia kerännyt isäntämaa Norja (seitsemän kultaa, neljä hopeaa ja kolme pronssia). Menestynein urheilija oli Norjan Berit Aunli (kolme kultaa ja yksi hopea).
Miesten maastohiihto > 15 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Oddvar Brå | 38.52,5 |
| 2 |  | Aleksandr Zavjalov | 39.02,1 |
| 3 |  | Harri Kirvesniemi | 39.02,3 |
| 4 |  | Juri Burlakov | 39.14,4 |
| 5 |  | Aleksandr Batjuk | 39.19,8 |
| 6 |  | Juha Mieto | 39.24,7 |
Päivämäärä: 23. helmikuuta
Harri Kirvesniemi aloitti räväkästi ja oli 5 kilometrin kohdalla 16,5 sekuntia edellä toiseksi nopeimpaa, Oddvar Bråta. Vielä 10 kilometrin kohdalla ero oli Kirvesniemen hyväksi lähes kymmenen sekuntia mutta lopulta häntä nopeampi oli myös Aleksandr Zavjalov, tosin vain 0,2 sekunnin erolla. Brå saavutti pitkän uransa ensimmäisen arvokisavoiton. Maailmanmestaruuden 30 kilometrillä voittanut Thomas Eriksson keskeytti.
Suomen Aki Karvonen oli kilpailussa 14. ja Arto Koivisto 27:s.
Miesten maastohiihto > 30 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Thomas Eriksson | 1.21.52,3 |
| 2 |  | Lars-Erik Eriksen | 1.22.13,9 |
| 3 |  | Bill Koch | 1.22.14,8 |
| 4 |  | Ove Aunli | 1.22.45,0 |
| 5 |  | Juha Mieto | 1.22.59,7 |
| 6 |  | Aleksandr Zavjalov | 1.23.00,7 |
Päivämäärä: 20. helmikuuta
Lars-Erik Eriksen johti kilpailua pitkään mutta kolmanneksi viimeisenä matkaan lähtenyt, vuonna 1979 nuorten maailmanmestaruuden voittanut Thomas Eriksson nousi viimeisellä kympillä yllättäjänä voittoon. Bill Koch hyödynsi luistelutekniikkaa ja ylsi pronssille.
Suomalaisista Harri Kirvesniemi oli poissa vatsataudin takia ja hänen tilallaan hiihtänyt Aki Karvonen oli toiseksi parhaana suomalaisena kymmenes. Muista suomalaisista Kari Härkönen oli kilpailussa 12. ja Veijo Hämäläinen 26:s.
Miesten maastohiihto > 50 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Thomas Wassberg | 2.32.00,9 |
| 2 |  | Juri Burlakov | 2.32.34,3 |
| 3 |  | Lars-Erik Eriksen | 2.32.49,9 |
| 4 |  | Aleksandr Batjuk | 2.33.19,6 |
| 5 |  | Asko Autio | 2.33.23,9 |
| 6 |  | Aleksandr Zavjalov | 2.34.48,3 |
Päivämäärä: 27. helmikuuta
Kilpailunumerolla 16 hiihtänyt Asko Autio johti yli puolet matkasta mutta väsyi lumisateessa viidenneksi. Jäljempänä matkaan lähtenyt Thomas Wassberg aloitti rauhallisesti mutta oli puolimatkassa jo Aution jälkeen toisena ja 38 kilometrin väliaikapisteellä johdossa.
Suomen Harri Kirvesniemi oli kilpailussa yhdeksäs, Veijo Hämäläinen 27. ja Juha Mieto keskeytti.
Miesten maastohiihto > 4 × 10 km viesti

| Sija | Maa | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Lars-Erik Eriksen Ove Aunli Pål Gunnar Mikkelsplass Oddvar Brå | 1.56.27,6 |
| 1 |  | Vladimir Nikitin Aleksandr Batjuk Juri Burlakov Aleksandr Zavjalov | 1.56.27,6 |
| 3 |  | Kari Härkönen Aki Karvonen Harri Kirvesniemi Juha Mieto | 1.58.49,4 |
| 3 |  | Uwe Bellmann Uwe Wunsch Stefan Schicker Frank Schröder | 1.58.49,4 |
| 5 |  | Thomas Wassberg Jan Ottosson Sven-Erik Danielsson Benny Kohlberg | 1.59.39,4 |
| 6 |  | Jochen Behle Stefan Dotzler Franz Schöbel Josef Schneider | 2.00.36,1 |
Päivämäärä: 25. helmikuuta
Ensimmäisellä osuudella kärjessä hiihtivät Norja ja Ruotsi. Neuvostoliitto jäi osuudella 1.20 minuutin päähän kärjestä seitsemänneksi ja Suomi yli kahden minuutin päähän kymmenenneksi. Kolmannella osuudella Neuvostoliitto nousi kärkeen ja Suomi neljänneksi Ruotsin pudotessa mitalikamppailusta. Neljännen osuuden viimeisessä nousussa Neuvostoliiton Aleksandr Zavjalov kaatui Norjan Oddvar Brån ohittaessa hänet mutta Brån sauva katkesi. Maaliin hiihtäjät tulivat aivan tasoissa ja sääntöjen mukaisen maalikameran puuttumisen vuoksi kultamitalit annettiin molemmille. Suomen Juha Mieto ja Itä-Saksan Frank Schröder kamppailivat keskenään myös tiukasti. Alun perin pronssi annettiin pelkästään Suomelle, mutta DDR teki virallisen maalikameran puuttumisesta protestin ja kaksi päivää myöhemmin FIS päätti jakaa myös pronssimitalit kahdelle joukkueelle.
Naisten maastohiihto > 5 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Berit Aunli | 14.30,2 |
| 2 |  | Hilkka Riihivuori | 14.35,6 |
| 3 |  | Brit Pettersen | 14.48,2 |
| 4 |  | Anette Bøe | 14.48,6 |
| 5 |  | Kveta Jeriová | 14.53,3 |
| 6 |  | Anna Pasiarová | 14.59,8 |
Päivämäärä: 22. helmikuuta
Kärkikaksikko oli sama kuin kolme päivää aiemmin hiihdetyllä 10 kilometrillä. Kaikki neljä norjalaista sijoittuivat kymmenen parhaan joukkoon mutta paras neuvostoliittolainen oli yllättäen vasta sijalla 13.
Suomen Marja-Liisa Hämäläinen oli kilpailussa 17., Helena Takalo 29. ja Eija Penttilä 44:s.
Naisten maastohiihto > 10 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Berit Aunli | 29.25,9 |
| 2 |  | Hilkka Riihivuori | 29.46,5 |
| 3 |  | Kveta Jeriová | 30.15,9 |
| 4 |  | Brit Pettersen | 30.17,9 |
| 5 |  | Anette Bøe | 30.20,6 |
| 6 |  | Marie Johansson | 30.29,3 |
Päivämäärä: 19. helmikuuta
Berit Aunli johti jo puolimatkassa Hilkka Riihivuorta lähes 20 sekunnilla. Kaikki neljä norjalaista sijoittuivat yhdeksän parhaan joukkoon.
Suomen Marja-Liisa Hämäläinen oli kilpailussa 11. ja Pirkko Määttä 29:s.
Naisten maastohiihto > 20 km

| Sija | Maa | Kilpailija | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Raisa Smetanina | 1.06.16,9 |
| 2 |  | Berit Aunli | 1.06.20,3 |
| 3 |  | Hilkka Riihivuori | 1.07.29,6 |
| 4 |  | Ljubov Ljadova | 1.07.45,9 |
| 5 |  | Galina Kulakova | 1.07.47,6 |
| 6 |  | Marit Myrmæl | 1.07.57,3 |
Päivämäärä: 26. helmikuuta
Kolme kultaa jo voittanut Berit Aunli jäi hopealle, kun sairastelustaan toipunut ja Aunlia myöhemmin ladulle lähtenyt Raisa Smetanina voitti hänet runsaalla kolmella sekunnilla.
Suomen Marja-Liisa Hämäläinen oli kilpailussa 17., Helena Takalo 24. ja Eija Hyytiäinen 38:s.
Naisten maastohiihto > 4 × 5 km viesti

| Sija | Maa | Kilpailijat | Aika |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Anette Bøe Inger-Helene Nybråten Berit Aunli Brit Pettersen | 1.02.15,9 |
| 2 |  | Ljubov Ljadova Ljubov Zabolotskaja Raisa Smetanina Galina Kulakova | 1.02.29,6 |
| 3 |  | Petra Sölter Carola Anding Veronika Hesse-Schmidt Barbara Petzold | 1.02.57,3 |
| 4 |  | Marja-Liisa Hämäläinen Helena Takalo Pirkko Määttä Hilkka Riihivuori | 1.03.08,4 |
| 5 |  | Anna Pasiárová Dagmar Švubová Gabriela Svobodová Květa Jeriová | 1.03.34,9 |
| 6 |  | Marie Johansson Maria Thulin Karin Lamberg Lena Carlzon-Lundbäck | 1.04.35,8 |
Päivämäärä: 24. helmikuuta
Neuvostoliiton 39-vuotias Galina Kulakova oli mitaleilla jo kahdeksansissa peräkkäisissä arvokisoissa.
Yhdistetty > Normaalikilpailu

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Tom Sandberg | 426,600 |
| 2 |  | Konrad Winkler | 426,560 |
| 3 |  | Uwe Dotzauer | 426,455 |
| 4 |  | Jouko Karjalainen | 422,835 |
| 5 |  | Günther Schmieder | 422,320 |
| 6 |  | Thomas Müller | 418,400 |
Päivämäärä: 19.–20. helmikuuta
Mäkiosuuden paras oli heikkona hiihtäjänä tunnettu Hubert Schwarz, jolle Günther Schmieder hävisi vajaat kaksi pistettä. Jouko Karjalainen lähti hiihto-osuudelle noin 1,5 minuuttia Schwarzia jäljessä ja Tom Sandberg vielä 10 sekuntia Karjalaisenkin takaa. Sandberg oli selvästi hiihto-osuuden nopein ja nousi loppupään lähtönumerolla niukasti ohi Konrad Winklerin ja Uwe Dotzauerin.
Suomen Jorma Etelälahti oli kilpailussa seitsemäs, Rauno Miettinen kymmenes ja Ilpo Toikkanen 17:s.
Yhdistetty > Joukkuekilpailu

| Sija | Maa | Kilpailijat | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Uwe Dotzauer Günther Schmieder Konrad Winkler | 1295,92 |
| 2 |  | Jouko Karjalainen Rauno Miettinen Jorma Etelälahti | 1243,60 |
| 2 |  | Hallstein Bøgseth Espen Andersen Tom Sandberg | 1243,60 |
| 4 |  | Hubert Schwarz Thomas Müller Hermann Weinbuch | 1201,14 |
| 5 |  | Sergei Tšervjakov Aleksandr Majorov Sergei Šorikov | 1191,36 |
| 6 |  | Karl Lustenberger Walter Hurschler Ernst Beetschen | 1122,50 |
Päivämäärä: 23.–24. helmikuuta
Yhdistetyn joukkuekilpailu oli nyt ensimmäistä kertaa MM-ohjelmassa. Itä-Saksa otti ratkaisevan johdon jo mäkiosuudella ja lähti Gundersen-menetelmällä käydylle hiihto-osuudelle yli kaksi minuuttia ennen Norjaa ja yli kolme minuuttia ennen Suomea. Suomalaiset ottivat Norjan etumatkan kiinni kahdella ensimmäisellä osuudella ja loppukirissä Suomen Jorma Etelälahti oli videokuvan perusteella niukasti Norjan Tom Sandbergiä parempi. Norja teki protestin virallisen maalikameran puuttumisesta sen jälkeen kun DDR teki protestin samasta asiasta miesten viestihiihtokilpailun jälkeen. Lopulta 27. helmikuuta FIS päätti jakaa hopeamitalit molemmille joukkueille.
Mäkihyppy > Normaalimäki (K85)

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Armin Kogler | 249,3 |
| 2 |  | Jari Puikkonen | 248,6 |
| 3 |  | Ole Bremseth | 245,8 |
| 4 |  | Matti Nykänen | 244,4 |
| 5 |  | Andreas Felder | 243,9 |
| 6 |  | Horst Bulau | 243,4 |
Päivämäärä: 21. helmikuuta
Ensimmäisen kierroksen jälkeen kuusi parasta olivat 1,6 pisteen sisällä, ykkösenä Armin Kogler ja toisena Horst Bulau. Toisella kierroksella numerolla 13 hypännyt Jari Puikkonen teki kilpailun pisimmän, 85,5-metrisen hypyn, josta hän sai 128,9 pistettä. Vain Kogler pystyi ohittamaan hänet kokonaistuloksissa niukasti 83,5 metrin hypyllään.
Suomen Pentti Kokkonen oli kilpailussa 18. ja Kari Ylianttila 21:s.
Mäkihyppy > Suurmäki (K105)

| Sija | Maa | Kilpailija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Matti Nykänen | 257,9 |
| 2 |  | Olav Hansson | 255,1 |
| 3 |  | Armin Kogler | 244,7 |
| 4 |  | Klaus Ostwald | 242,6 |
| 4 |  | Ole Bremseth | 242,6 |
| 6 |  | Pentti Kokkonen | 238,5 |
Päivämäärä: 28. helmikuuta
Kilpailu käytiin lumisateessa ja sankassa sumussa. Edellisenä talvena nuorten maailmanmestaruuden voittanut Matti Nykänen hyppäsi jo harjoituksissa kahdesti virallista mäkiennätystä pidemmälle ja teki myös kilpailussa molempien kierrosten pisimmät hypyt, 108,5 metriä ja 102,5 metriä.
Suomen Kari Ylianttila oli kilpailussa 19., Jouko Törmänen 22. ja Jari Puikkonen 31:s.
Mäkihyppy > Joukkuemäki (K105)

| Sija | Maa | Kilpailijat | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Johan Sætre Per Bergerud Ole Bremseth Olav Hansson | 718,5 |
| 2 |  | Hans Wallner Hubert Neuper Armin Kogler Andreas Felder | 717,6 |
| 3 |  | Keijo Korhonen Jari Puikkonen Pentti Kokkonen Matti Nykänen | 670,8 |
| 4 |  | Holger Freitag Matthias Buse Klaus Ostwald Manfred Deckert | 660,3 |
| 5 |  | Ron Richards Steve Collins Horst Bulau | 625,7 |
| 6 |  | Nils Stoltzlechner Reed Zuehlke Jeff Hastings John Broman | 622,4 |
Päivämäärä: 26. helmikuuta
Mäkihypyn joukkuekilpailu oli nyt ensimmäistä kertaa virallisena lajina MM-ohjelmassa. Tuloksiin laskettiin molemmilta kierroksilta joukkueen kolmen parhaan hyppääjän pisteet. Ensimmäisen kierroksen jälkeen Itävalta johti 4,2 pisteen erolla Norjaan ja Suomi oli neljäntenä lähes 50 pistettä kärkeä ja yli 20 pistettä kolmantena ollutta Itä-Saksaa jäljessä. Norja nousi toisella kierroksella niukasti ohi Itävallan ja Suomi, viimeisenä hyppääjänään 101,5 metriä hypännyt Matti Nykänen, selvästi ohi Itä-Saksan.
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Norja | 7 | 4 | 3 | 14 |
| 2. |  Neuvostoliitto | 2 | 3 | 0 | 5 |
| 3. |  Ruotsi | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 4. |  Suomi | 1 | 4 | 4 | 9 |
| 5. |  Itä-Saksa | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 6. |  Itävalta | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 7. |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 7. |  Tšekkoslovakia | 0 | 0 | 1 | 1 |
Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto: Hiihdon MM-kisat Oslossa 1982
| n k Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Olympialaiset:  1924  1928  1932  1936  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984 
Maailmanmestaruuskilpailut:  1925  1926  1927  1929  1930  1931  1933  1934  1935  1937  1938  1939  1941  1950  1954  1958  1962  1966  1970  1974  1978  1980  1982  1984  1985  1987  1989  1991  1993  1995  1997  1999  2001  2003  2005  2007  2009  2011  2013  2015  2017  2019  2021  2023  2025
Jan van Goyen

Jan van Goyen, Gerard ter Borch  n. 1650
Jokinäkymä, Jan van Goyen 1652
Jan van Goyen ([vɑŋ ˈɣoːjə(n)]; 13. tammikuuta 1596 Leiden, Hollanti – 27. huhtikuuta 1656 Haag) oli Alankomaiden kultakauden aikana vaikuttanut taidemaalari. Hänet tunnetaan yhtenä hollantilaisen naturalistisen maisemamaalauksen edelläkävijöistä.