stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo argentiinalaisista sotalaivoista
Hävittäjät

Catamarca-luokka (Krupp)
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Catamarca | - | - | 1912 | 1957 |
| ARA Jujuy | - | - | 1912 | 1957 |

La Plata -luokka (Schichau)
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Córdoba | - | - | 1912 | 1957 |
| ARA La Plata | - | - | 1912 | 1957 |
Cervantes-luokka (Espanjan laivaston Churruca-luokka)
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Cervantes | D-1 | ex-Alcalá Galiano | 1928 | 1961 |
| ARA Juan de Garay | D-2 | ex-Churruca | 1928 | 1960 |
Mendoza-luokka (J. Samuel White and Company, Cowes)
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Mendoza | D-3 | - | 1929 | 1961 |
| ARA La Rioja | D-4 | - | 1929 | 1962 |
| ARA Tucumán | D-5 | - | 1929 | 1962 |
Buenos Aires -luokka (brittiläinen)
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Buenos Aires | D-6 | - | 1938 | 1971 |
| ARA Entre Ríos | D-7 | - | 1938 | 1971 |
| ARA Corrientes | D-8 | - | 1938 | 1941 |
| ARA San Juan | D-9 | - | 1938 | 1971 |
| ARA San Luis | D-10 | - | 1938 | 1970 |
| ARA Misiones | D-11 | - | 1938 | 1970 |
| ARA Santa Cruz | D-12 | - | 1939 | 1972 |
Brown/Almirante Domecq García -luokka  lainattuja Yhdysvaltain  Fletcher-luokan hävittäjiä)
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Brown | D-20 | ex-USS Heermann | 1962 | 1979 |
| ARA Espora | D-21 | ex-USS Dortch | 1962 | 1962 |
| ARA Rosales | D-22 | ex-USS Stembel | 1962 | 1962 |
| ARA Almirante Domecq García | D-23 | ex-USS Braine | 1971 | 1982 |
| ARA Almirante Storni | D-24 | ex-USS Cowell | 1971 | 1979 |
Seguí-luokka  (Yhdysvaltain Allen M. Sumner -luokka)
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Seguí | D-25 | ex-USS Hank | 1971 | 1983 |
| ARA Hipólito Bouchard | D-26 | ex-USS Borie | 1971 | 1983 |
| ARA Piedra Buena | D-29 | ex-USS Collett | 1977 | 1984 |
Py-luokka (Yhdysvaltain Gearing-luokka)
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Comodoro Py | D-27 | ex-USS Perkins | 1973 | 1984 |
Hércules-luokka (Tyyppi 42 -hävittäjä)
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Hércules | D-28, D-1 | - | 1978 | muutettu kuljetusalukseksi palveluksessa |
| ARA Santísima Trinidad  | D-2 | - | 1981 | reservissä |
Almirante Brown -luokka  saksalainen MEKO 360H2
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Almirante Brown | D-10 | - | 1983 | palveluksessa |
| ARA La Argentina | D-11 | - | 1983 | palveluksessa |
| ARA Heroína | D-12 | - | 1983 | palveluksessa |
| ARA Sarandí | D-13 | - | 1984 | palveluksessa |
Fregatit ja korvetit

Murature-luokka
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Murature | P-20 | - | 1946 | palveluksessa |
| ARA King | P-21 | - | 1946 | palveluksessa |
Hércules-luokka  River/Tacoma-luokka
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Hércules | P-31 | ex-Asheville, ex-Nadir, ex-HMCS Adur | 18. helmikuuta 1948 | 1961 (1) myyty 1969 |
| ARA Heroína | P-32 | ex-USS Reading | 8. helmikuuta 1947 | myyty 5. elokuuta 1964 |
| ARA Sarandí | P-33 | ex-USS Uniontown, ex-Chattanooga | 18. helmikuuta 1948 | myyty 29. kesäkuuta 1967 |
| ARA Santísima Trinidad | P-34 | ex-HMS Caicos, ex-USS Hannam | 1948 | 1963 (2), myyty 1970/1971 |
(1) Argentiinan merivartiostolle ja nimetty PNA Juan Bautista Azopardo
(2) muutettu tutkimusalukseksi ja nimetty ARA Comodoro Lasserre
República-class Kanadan Flower-luokka)
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA República | P-10 | ex-HMCS Smilax | 1948 | 1961 |
Azopardo-luokka
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Azopardo | P-35 | - | 1957 | 1972 |
| ARA Piedra Buena | P-36 | - | 1957 | 1973 |
Drummond-luokka (Ranskan D'Estienne d'Orves-luokka))
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Drummond | P-31 | ex-SAS Good Hope | 1978 | palveluksessa |
| ARA Guerrico | P-32 | ex-SAS Transvaal | 1983 | palveluksessa |
| ARA Granville | P-33 | - | 1981 | palveluksessa |
Espora-luokka saksalaisia MEKO 140A16 -tyypin aluksia valmistettu Argentiinassa
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Espora | P-41 | - | 1985 | palveluksessa |
| ARA Rosales | P-42 | - | 1986 | palveluksessa |
| ARA Spiro | P-43 | - | 1988 | palveluksessa |
| ARA Parker | P-44 | - | 1990 | palveluksessa |
| ARA Robinson | P-45 | - | 2000 | palveluksessa |
| ARA Gómez Roca | P-46 | - | 2004 | palveluksessa |
Sukellusveneet

Perinteisesti Argentiinan laivaston sukellusveneet on nimetty S:llä alkavien provinssien mukaan, jolloin vaihtoehtoja on ainoastaan kuusi: "Santa Fe", "Salta", "Santiago del Estero", "San Luis", "San Juan" ja "Santa Cruz". Tämän seurauksena nimet toistuvat useaan otteeseen.
Santa Fe -luokka (1933) Italian Tarantino-luokka
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Santa Fe | S-1 | - | 1933 | 1956 |
| ARA Salta | S-2 | - | 1933 | 1960 |
| ARA Santiago del Estero | S-3 | - | 1933 | 1959 |
Santa Fe -luokka (1960) Yhdysvaltain Balao-luokka
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Santa Fe | S-11 | ex-USS Macabi | 1960 | 1972 |
| ARA Santiago del Estero | S-12 | ex-USS Lamprey | 1960 | 1971 |
Santa Fe -luokka (1972) Yhdysvaltain Guppy-luokka
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Santa Fe | S-21 | ex-USS Catfish | 1972 | upotettu 1982 |
| ARA Santiago del Estero | S-22 | ex-USS Chivo) | 1971 | 1981 |
Salta-luokka Saksan 209-luokan sukellusveneitä)
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Salta | S-31 | - | 1974 | palveluksessa |
| ARA San Luis | S-32 | - | 1974 | 1997 |
Santa Cruz -luokka saksalainen TR-1700
Kuusi TR-1700 tyyppistä alusta on suunniteltu hankittavaksi, mutta ainoastaan kaksi Saksassa valmistettua on palveluksessa. Loppuja Argentiinassa valmistettavia ei saatu palvelukseen rahoitusvaikeuksien vuoksi.
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Santa Cruz | S-41 | - | 1984 | palveluksessa |
| ARA San Juan | S-42 | - | 1985 | palveluksessa |
| ARA Santa Fe | S-43 | - | ei valmistunut | - |
| ARA Santiago del Estero | S-44 | - | ei valmistunut | - |
| nimetön | S-45 | - | ei valmistunut | - |
| nimetön | S-46 | - | ei valmistunut | - |
Tykkiveneet

Paraná-luokka brittiläisiä - luokiteltu osassa lähteitä korveteiksi korveteiksi
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Paraná | - | - | 1875 | 1921 (1) |
| ARA Uruguay | - | - | 1875 | museolaivana |
(1) muutettu kuljetusalukseksi ja nimetty ARA Piedra Buenaksi. Uponnut myrskyssä.
Constitución-luokka brittiläinen
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Constitución | - | - | 1875 | 1955 |
| ARA República | - | - | 1875 | 1955 |
Bermejo-luokka brittiläinen
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Bermejo | - | - | 1875 | 1932 |
| ARA Pilcomayo | - | - | 1875 | 1935 |
Rosario-luokka Armstrongin valmistamat
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Rosario | - | - | 15. kesäkuuta 1909 | 1959 |
| ARA Paraná | - | - | 8. kesäkuuta 1909 | 1958 |
Purjefregatit

La Argentina -luokka itävalta-unkarilainen
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA La Argentina | - | - | 1884 | 1900 |
Presidente Sarmiento -luokka brittiläinen
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Presidente Sarmiento | - | - | 1898 | museolaivana |
Libertad-luokka
| Nimi | Viirinumero | Aiemmat nimet | Palvelukseen | Palveluksesta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ARA Libertad | Q-2 | - | 1963 | palveluksessa |
Musta-apila

| Musta-apila |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Faboideae
Suku::  Apilat Trifolium
Laji::  spadiceum
Kaksiosainen nimi
 Trifolium spadiceum  L. 
Katso myös
   Musta-apila Wikispeciesissä   Musta-apila Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Musta-apila (Trifolium spadiceum, syn. Chryaspis spandicea) on Euroopassa tavattava, hernekasveihin kuuluva apilalaji. Sen tunnistaa helposti kukista, jotka muuttuvat kukinnan aikana keltaisesta kiiltävän mustanruskeiksi.
Ulkonäkö ja koko

Tavallisesti kaksivuotinen (harvoin yksivuotinen) musta-apila kasvattaa 20–35 cm korkean kaljuhkon varren. Lehdet ovat kolmisormisia. Lehtien korvakkeet ovat lehtiruotia lyhyempiä ja ruodin kanssa yhdiskasvuisia. Lehdykät ovat 1–2 cm pitkiä, ruodittomia ja nirhalaitaisia. Kukinto on pitkänomainen ja tukilehteä paljon pitempi. Kukintoja on usein kaksi kappaletta lähekkäin. Kukan verhiön kolme alaliuskaa ovat karvaisia. Teriö on tyveltä yhdislehtinen. Väriltään teriö on aluksi kiiltävänkeltainen, mutta pian väri vaihtuu tummanruskeaan tai jopa mustaan. Tämän takia kukinto on usein kaksivärinen siten, että yläosa on kellertävä ja alaosa tumma. Musta-apila kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Siemenet kypsyvät verhiön sisään jäävässä palossa. Lajin vuosittainen runsaus kasvupaikoilla vaihtelee suuresti riippuen siementuotannon onnistumisesta.
Levinneisyys

Musta-apila on eurooppalainen laji, jonka levinneisyysalueen painopiste on itäinen. Lajia tavataan paikoitellen Espanjassa ja Ranskassa, Balkanin niemimaalla ja Kaukasuksella, mutta yhtenäinen levinneisyysalue alkaa Etelä-Saksasta kapeana vyöhykkeenä läpi Keski-Euroopan Länsi-Ukrainaan ja edelleen Venäjällä Uralille asti. Pohjoiseen päin levinneisyysalue jatkuu Itä-Puolasta Baltiaan ja edelleen Suomeen, Ruotsiin, Tanskaan ja Länsi-Norjaan. Suomessa musta-apila on muinaistulokas, jota kasvaa Oulun korkeudelle saakka. Se on kuitenkin kadonnut monilta vanhoilta esiintymisalueiltaan, muun muassa Ahvenanmaalta. Lapissa laji on satunnainen ja harvinainen tulokas. Laji on levinnyt Suomessa ihmisen ja karjan mukana.
Elinympäristö

Musta-apilalle tyypillistä kasvuympäristöä ovat kulttuurivaikutteiset ympäristöt, kuten niityt, pientareet ja pensaikot. Suomessa laji on viime vuosikymmeninä suuresti harvinaistunut, koska varsinkin sille mieluisat piennarniityt ovat vähentyneet voimakkaasti.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Musta-apila (Trifolium spadiceum)
Kasviatlas 2018: Musta-apilan (Trifolium spadiceum) levinneisyys Suomessa
Luontoportti: Musta-apila (Trifolium spadiceum)
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Musta-apila (Trifolium spadiceum)[vanhentunut linkki]
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Trifolium spadiceum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Trifolium spadiceum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q160055  Wikispecies: Trifolium spadiceum  BioLib: 40074  CoL: 58Q6W  EoL: 704135  EPPO: TRFSM  EUNIS: 170366  GBIF: 5358902  GRIN: 40368  iNaturalist: 464397  IPNI: 258113-2  IRMNG: 10178621  ISC: 117632  ITIS: 819991  NCBI: 361984  Observation.org: 145270  Open Tree of Life: 222192  PFI: 2631  Plant List: ild-9064  PLANTS: TRSP10  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:523712-1  WFO: wfo-0000214007  Laji.fi: MX.39046 
Musta-apilan kukintoja.
Mustajoutsen

| Mustajoutsen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Joutsenet Cygnus
Laji::  atratus
Kaksiosainen nimi
 Cygnus atratus  (Latham, 1790) 
Katso myös
   Mustajoutsen Wikispeciesissä   Mustajoutsen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Cygnus atratus
Mustajoutsen (Cygnus atratus) on Australiasta ja Uudesta-Seelannista kotoisin oleva vesilintu, jota tavataan Euroopassa tarhoissa ja tarhakarkulaisena. Kotimaassaan se on rauhoitettu laji. Mustajoutsen on myös Länsi-Australian osavaltion osavaltiolintu.
Koko ja ulkonäkö

Mustajoutsenen on pituudeltaan noin 110–140 cm ja sen siipien kärkiväli on 160–200 cm. Sen höyhenpuku on lähes kokonaan pikimusta, mutta siipisulat ovat valkoiset. Aboriginaalien uskomusten mukaan ne ovat ainoat jäänteet joutsenen alun perin kokovalkeasta värityksestä. Mustat höyhenensä mustajoutsen sai tarun mukaan variksilta, jotka peittivät sen omiin höyheniinsä kiilapyrstökotkan raadeltua joutsenen.
Levinneisyys

Mustajoutsenen levinneisyysalue kattaa koko Australian, mutta erityisen yleinen se on Kaakkois- ja Länsi-Australiassa sekä Tasmaniassa. Uuteen-Seelantiin siirretyt mustajoutsenet ovat myös levinneet voimakkaasti ja niitä pidetäänkin siellä pahoina viljelmien tuhoeläiminä.
Elintavat

Mustajoutsenen elintavat ovat varsin epäsäännölliset. Se vaihtaa pesimäpaikkaansa huomattavasti herkemmin kuin muut joutsenlajit ja voi pesiä lähes mihin vuodenaikaan tahansa. Ne voivat kuitenkin myös käyttää samaa pesää joka vuosi ja korjata sitä tarvittaessa. Mustajoutsenet pesivät matalaan järveen rakentamillaan suurilla kummuilla, useimmiten suurina yhdyskuntina, joissa voi olla kymmeniäkin tuhansia pareja.
Mustajoutsenen elintavat ovat sopeumia Australian luontoon. Ne syövät vesikasveja. Maanosan laajoilla aavikoilla on useimmiten pulaa vedestä, joten joutsenet pesivät harvojen rankkasateiden täyttämillä tilapäisillä soilla sekä vesistöillä.
Euroopassa on pieniä luonnonvaraisia kantoja tarhakarkaamisten seurauksena. Keväällä 2009 mustajoutsen tavattiin Hämeen Hartolassa laulujoutsenten seurassa. Sen arveltiin lentäneen maaliskuussa paluumuuttaneiden laulujoutsenten mukana näiden Keski-Euroopan talvehtimispaikoilta.
Aiheesta muualla

LuontoPortti: Mustajoutsen (Cygnus atratus)
ITIS: Cygnus atratus (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Cygnus atratus:  Wikidata: Q131044  Wikispecies: Cygnus atratus  ADW: Cygnus_atratus  AFD: Cygnus_(Chenopis)_atratus  Avibase: 46B54DB1D4CF50D3  BirdLife: 22679843  BirdLife-Australia: black-swan  BOLD: 78671  BOW: blkswa  CoL: 32ZQ4  eBird: blkswa  EoL: 45515904  EUNIS: 100603  EURING: 20800  Fauna Europaea: 96469  Fauna Europaea (new): 2e8ff691-02bc-4734-90b4-be0807f8dc4e  GBIF: 2498344  iNaturalist: 6914  IRMNG: 11127404  ITIS: 553906  IUCN: 22679843  NBN: NHMSYS0000532895  NCBI: 8868  NZBO: black-swan  NZOR: 45f36e6e-10d8-4ecb-ab72-857108bbf6b0  Observation.org: 212  OBIS: 225915  Open Tree of Life: 140312  Paleobiology Database: 368042  Paleobiology Database: 143783  TSA: 5594  WoRMS: 225915  Xeno-canto: Cygnus-atratus 
Anas atratus:  Wikidata: Q107055478  GBIF: 4850955  WoRMS: 1459973 
Mustajoutsen
Musikaalisuus

Musikaalisuus voidaan määritellä musiikilliseksi herkkyydeksi, lahjakkuudeksi tai kiinnostukseksi musiikkiin, psykofysiologiseksi rakenteeksi, joka on edellytyksenä kokea musiikki mielekkääksi ja ilmaista itseään musiikillisesti tai musikaalisuustestien oletuksissa usein esitettynä, havaintojärjestelmään perustuvaksi, harjoittelu- ja kulttuurivapaaksi potentiaaliksi oppia musiikin kuuntelu- ja ilmaisutaitoja.
Erilaisia näkökulmia musikaalisuuteen on useita ja ne riippuvat paljon tutkijan omista lähtökohdista sekä siitä, mistä näkökulmasta hän ilmiötä tarkastelee. Musikaalisuuden osa-alueita on usein ajateltu olevan muun muassa rytmitaju, sävellajitaju, kyky erottaa eri sävelkorkeuksia toisistaan, taito soittaa jotakin soitinta tai laulaa, kyky hahmottaa musiikkikappaleen rakennetta, kyky käyttää painotuksia ja tempon muutoksia musisoidessa ja kyky tuntea tunteita musiikkiin liittyvissä asioissa.
Musikaalisuuden eri määritelmiä

Musikaalisuuden määritelmiä on monenlaisia, ja musikaalisuuden eri osa-alueista on erilaisia mielipiteitä. Sensorisessa tarkastelutavassa korostetaan aistien toimintaa sellaisenaan, ja sen mukaan musikaalisuus koostuu useasta tekijästä, joita voidaan pitää toisistaan erillään. Sen sijaan kokonaisvaltaisten hahmopsykologiaan tukeutuvien näkemysten mukaan musikaalisuus on musiikin hahmottamista laajemmassa kontekstissa. Musikaalisuutta on vaikea määritellä, koska ei tiedetä tarkkaan, mitä ihmisen mielessä tapahtuu musiikillisessa ajattelussa tai havaitsemisessa. Toisaalta musikaalisuuden on myös ajateltu olevan kuin mikä tahansa taito, jota voi kehittää. Heiner Gembrisin mukaan musikaalisuuden voidaan ajatella jakautuvan väestössä samoin kuin älykkyyden: 68 % ihmisistä on keskivertoisesti musikaalisia, 14 % keskivertoa musikaalisempia ja 14 % keskivertoa vähemmän musikaalisia, 2 % on erityisen lahjakkaita ja 2 % erityisen heikosti lahjakkaita musiikin alalla.
Tutkijat ovat määritelleet musikaalisen ihmisen eri tavoin:
Carl Seashoren mukaan musikaalinen ihminen kuulee äänen frekvenssin, amplitudin, keston ja värin. Lisäksi hän osaa kuvitella äänet mielessään ja ratkaista musiikillisia ongelmia. Musikaalinen ihminen kokee tunteita kuulemiensa äänien perusteella sekä ilmentää ajatuksiaan ja tunteitaan musiikkia harjoittaessaan tai luodessaan.
James Mursellin mukaan musikaalinen ihminen kykenee vastaanottamaan tonaalis-rytmisiä rakenteita ja äänellisiä kuvioita. Lisäksi hän reagoi niihin emotionaalisesti.
Robert W. Lundinin mukaan musikaalisuus tai musiikillinen lahjakkuus on ryhmä käyttäytymismuotoja, jotka syntyvät organismin ja musiikillisten ärsykkeiden yhteisvaikutuksesta.
Kai Karman mukaan musikaalisuus ilmenee auditiivisena strukturointikykynä, eli musikaalinen ihminen kuulee äänten suhteista muodostuvia lähinnä ajallisia rakenteita eli struktuureja. Tällöin esimerkiksi rytmit, melodiat ja harmoniat ovat yksittäistapauksia yleisemmistä rakenteiden lajeista.
Musikaalisuus ihmisen biologisessa evoluutiossa

Musiikin alkuperästä esitettiin useita syntyteorioita 1800-luvulla ja 1900-luvulla. 1900-luvun näkemysten mukaan musiikki syntyi erkaantumalla kielestä, ja 1990-luvulla tultiin siihen tulokseen, että musiikki syntyi kielen kehityksen rinnalla evoluution merkityksettömänä sivutuotteena. Nykytutkimus on esittänyt uudenlaisia näkemyksiä, joihin on päädytty muun muassa eläinten ääntelyä seuraamalla. Lopulliseen tulokseen ei kuitenkaan ole vielä päästy.
Ihmisen musikaalisuuden kehittyminen alkoi ilmeisesti Afrikassa, kun Homo-suku erkaantui muusta ihmisapinoiden eli hominidien heimosta. Ratkaisevia muutoksia oli noin 1,8 miljoonaa vuotta sitten ilmaantuneen Homo ergasterin sekä sen jälkeläisten perimässä, yhteisöissä ja kulttuureissa. H. ergasterin melodis-rytmisestä viestinnästä on olemassa todisteita. Voikin siis olettaa, että musiikki on jatkoa ihmisen kadonneilta sukulaislajeilta peritylle tunnekommunikaatiolle, kun taas kielenkäyttö mahdollistui vasta nykyiselle ihmislajille. Nykyiselleen musiikki kehittyi toista miljoonaa vuotta sitten geenimutaatioiden ja sukupuolivalinnan ansiosta.
Musikaaliset kyvyt kehittyvät sikiölle varhain, millä on perusteltu musiikin biologista merkitystä evoluutiossa. Musiikin merkityksellisyyttä tukee myös se, että sen olemassaoloon tarvitaan abstraktia ajattelua, joka on välttämätöntä uuden keksimiselle ja selviytymiselle vaikeissa olosuhteissa. Lisäksi voidaan ajatella, että säveltäminen ja improvisointi ovat merkkejä kognitiivisesta joustavuudesta ja että sovittaminen on aivojen tarkkaavaisuuden ja suorituskyvyn harjoittelua tai evoluution näkökulmasta merkki mentaalisesta ja emotionaalisesta joustamisesta. Musiikki myös vapauttaa aivoissa oksitosiinia, joka auttaa vastaanottamaan ja siirtämään toisia ihmisiä koskevaa tietoa, ja tällöin tehostuvat yksilön tavat toimia yhdessä muiden kanssa. Toisaalta musiikki myös herättää monenlaisia tunteita, mihin saattavat perustua musiikin hoitavat ominaisuudet. Siten musiikki ja musikaalisuus hyödyttävät ihmistä evoluution näkökulmasta, jolloin musikaalisuuden voi tulkita olevan tärkeä osa ihmisen evolutiivista kehitystä.
Musikaalisuuden periytyminen ja ympäristötekijöiden vaikutukset

Musikaalisuuden periytymisestä puhuttaessa on helppoa kaivaa esiin Bachin sukupuu ja näyttää kuinka musikaalisuus periytyy. Kuitenkin todellisuudessa perimän ja ympäristön vaikutuksen määrää on vaikea arvioida. Musiikkiperheeseen syntynyt lapsi on luultavasti saanut jo pienestä pitäen virikkeitä musiikin alalta ja häntä on ohjattu ja kannustettu musiikin pariin. Lapsi on myös todennäköisesti nähnyt vanhempiensa tai sisarustensa musisointia, ja musiikki on muutenkin ollut tärkeä osa perheen arkea. Kuitenkin virikeympäristöstä ja kannustuksesta huolimatta, on mahdollista, että sisaruksista toinen on hyvinkin musikaalinen toisen ollessa täysin epämusikaalinen. Perimä sallii eroavaisuuksia sisarusten välillä, eivätkä periytyvät ominaisuudet näy välttämättä kaikissa sukupolvissa. Vaikka tilastojen mukaan musikaalisilla vanhemmilla on keskimääräisesti enemmän musikaalisia lapsia, musikaaliset vanhemmat voivat myös saada epämusikaalisen lapsen. Musikaalisuus ei myöskään välttämättä ilmene heti, vaan vasta ajan ja harjoittelun kanssa. Näin ollen sisaruksilla voi olla samanlaiset valmiuden musiikin saralla, mutta toinen on ehkä toista motivoituneempi.
Perimän osuutta musikaalisuudessa on kuitenkin tutkittu, ja DNA-tutkimusmenetelmät tarjoavat mahdollisuuden selvittää periytyvien ominaisuuksien siirtymistä sukupolvelta toiselle musiikkia harrastavissa perheissä ja suvuissa. Musikaalisuuden monimuotoisuus viittaa siihen, että taustalla olisi useampia geenejä, eikä vain yhtä musikaalisuusgeeniä. Musikaalisuuden periytymistä ja ympäristön vaikutusta on pyritty selvittämään kaksostutkimuksilla, joissa yhdessä ja erikseen kasvatettujen identtisten ja epäidenttisten kaksosten musiikillista suoriutumista verrataan keskenään. Näissä tutkimuksissa esille tulleet korrelaatiot identtisten kaksosten tai perheenjäsenten kesken saattavat kuitenkin johtua sekä samanlaisesta musiikilliselle ympäristölle altistumisesta että yhteisistä geeneistä, eikä niiden keskinäistä osuutta nykytiedoin pystytä selvittämään. Helsingin yliopiston ja Sibelius-Akatemian yhteisessä tutkimuksessa tutkittiin tiettyjen geenien osuutta musikaalisuuteen ja musiikillisen luovuuden perinnöllisyyteen. Tutkimuksessa perinnöllisyyden osuus musiikin säveltämiseen, sovittamiseen ja improvisointiin liittyviin musikaalisuuspisteisiin osoittautui huomattavaksi. Tämän katsottiin johtuvan AVPR1A-geenistä, joka on aiemmin yhdistetty sosiaaliseen kommunikaatioon, sitoutumiseen ja kiintymiseen.
Nykykäsityksen mukaan todennäköisimmin musikaalisuuden ilmentymiseen vaikuttaa monen geenin ja ympäristön suotuisa yhteisvaikutus. Tätä näkemystä tukee se, että geenit eivät anna valmista pakettia vaan ainoastaan rajat, joiden puitteissa jokaisella on mahdollisuus saavuttaa taitoja musiikin alalla.