stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kleanthes Assoslainen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kleanthes Assoslainen Wikimedia Commonsissa
Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit :
Kleantheen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kleantheen elämäkerta (kreikaksi)
Fieser, James & Dowden, Bradley (toim.): Cleanthes The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Antiikin filosofia  Stoalainen koulukunta
| --- | --- |
Varhaisstoa:  Zenon Kitionilainen · Dionysios · Ariston Khioslainen · Persaios · Kleanthes · Khrysippos · Herillos · Sfairos · Zenon Tarsoslainen · Diogenes Babylonialainen · Krates Malloslainen · Antipatros Tarsoslainen · Apollodoros
Keskistoa:  Panaitios · Dardanos · Mnesarkhos · Hekaton · Polemon Ilionlainen · Poseidonios · Iason Nysalainen · Diodotos · Antipatros Tyroslainen, vanhempi · Antipatros Tyroslainen, nuorempi · Geminos · Athenodoros Kananalainen
Myöhäisstoa:  Attalus · Seneca · Eufrates · Epiktetos · Lucius Annaeus Cornutus · Musonius Rufus · Athenodoros Kordylion · Junius Rusticus · Hierokles · Sekstos Khaironeialainen · Marcus Aurelius
Kivikkorastas

| Kivikkorastas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Kivikkorastaat Monticola
Laji::  saxatilis
Kaksiosainen nimi
 Monticola saxatilis  (Linnaeus, 1766) 

Alalajit
 M. s. coloratus  M. s. saxatilis 
Katso myös
   Kivikkorastas Wikispeciesissä   Kivikkorastas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kivikkorastas (Monticola saxatilis) on pienikokoinen varpuslintu. Suomenkielisestä nimestään huolimatta lajin katsotaan kuuluvan sieppojen, ei rastaiden heimoon. Lajin kuvaili ja nimesi Carl von Linné 1766.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 17–20 cm ja paino 42–65 g. Juhlapukuisella koiraalla on siniharmaa pää, niska ja kaula, sekä ruosteenpunainen alapuoli. Naaras, nuori ja peruspukuinen koiras ovat saman näköisiä, ruskehtavia ja poikittaisjuovaisia. Pyrstö on melko lyhyt ja punertava.
Vanhoilla linnuilla on täydellinen sulkasato kesällä, nuorilla vain osittainen.
Esiintyminen

Etelä- ja Keski-Eurooppa, paikoin Pohjois-Afrikka ja Lähi-itä sekä Keski-Aasia Kiinaan saakka. Euroopan populaation koko on 200 000–630 000 yksilöä. Muuttolintu, joka talvehtii Afrikassa Saharan eteläpuolella. Laji on tavattu Suomessa toistaiseksi neljästi: 21.10.-3.11.1991 Hailuodossa, 28.7-3.9.1992 Pyhäjärvellä, 26.-27.6.1994 Turussa ja 10.6.2002 Pirkkalassa.
Elinympäristö

Pesii vuoristojen rinteillä ja niityillä 1500 metristä ylöspäin.
Lisääntyminen

Pesä on maassa kiven- tai kallionkolossa. Munia on 4–5, joita naaras hautoo 2 viikkoa.
Ravinto

Syö pääasiassa isokokoisia hyönteisiä ja muun muassa marjoja.
munia Monticola saxatilis
Kitarō

| Kitarō> 喜多郎 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Masanori Takahashi, 高橋正則
Syntynyt: 4. helmikuuta 1953 (ikä 71) Toyohashi, Aichi, Japani
Ammatti:  muusikko, säveltäjä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Kitarō
Aktiivisena:  1972–
Tyylilajit:  New Age
Soittimet:  syntetisaattori, erhu, taiko, shakuhachi
Yhtyeet:  Far East Family Band (1972–1976)
Levy-yhtiöt:  Geffen Records
Aiheesta muualla
www.domomusicgroup.com/kitaro
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kitarō (jap. 喜多郎), oikealta nimeltään Masanori Takahashi (jap. 高橋正則, Takahashi Masanori, syntynyt 4. helmikuuta 1953 Toyohashi, Aichi, Japani), on japanilainen muusikko. Kitarō yhdistelee New Age -musiikissaan perinteisiä aasialaisia soittimia ja syntetisaattoria. Hän aloitti soolouransa vuonna 1977 ja tuli Japanissa kuuluisaksi vuonna 1980 tehtyään musiikin televisiosarjaan Silkkitie. Vuonna 1987 hän saavutti laajaa kansainvälistä suosiota Yhdysvalloissa tehdyn The Light of the Spirit -levyn myötä.
Elämä ja ura

Masanori Takahashi syntyi 4. helmikuuta 1953 Toyohashissa maanviljelijäperheeseen. Hän sai lempinimen Kitarō ("ilon ja rakkauden mies") ystäviltään television animepiirroshahmon mukaan, ja hän otti sen myöhemmin käyttöönsä taiteilijanimenään. Kitarō alkoi tehdä musiikkia lukiossa ja muutti valmistumisensa jälkeen Tokioon, missä hän liittyi Far East Family Band -yhtyeeseen vuonna 1972. Yhtye teki viisi albumia sekä ulkomaankiertueita ja hajosi 1976.
Vuonna 1977 Kitarō muutti Fujivuoren lähistölle ja aloitti soolouransa. Hän alkoi yhdistellä syntetisaattorin ääntä perinteisiin aasialaisiin soittimiin kuten kiinalaiseen erhu-jousisoittimeen sekä japanilaiseen taiko-rumpuun ja shakuhachi-huiluun, ja keskittyi musiikissaan henkisiin teemoihin. Hän sai vaikutteita etenkin saksalaiselta säveltäjältä Klaus Schulzelta, joka opetti hänelle syntetisaattorin käytön. Kitarōn uudenlainen New Age -musiikkityyli toi hänelle suosiota Japanissa. Vuonna 1980 hänet pyydettiin tekemään musiikki japanilaiseen Silkkitie-televisiosarjaan, sillä sarjan tekijöiden mielestä Kitarōn eteerinen musiikki sopi hyvin menneisyyden salaisuuksista kertovaan sarjaan. Kitarō teki vuosien 1980–1983 välillä neljä Silkkitie-albumia, jotka tekivät hänestä Japanissa laajalti kuuluisan. Neljännellä Silkkitie-albumilla julkaistu kappale ”Caravansary” on tunnettu Suomessa Katri Helenan esittämänä lauluna ”Unten erämaa” (san. Juha Vainio).
Vuonna 1986 Kitarō teki levytyssopimuksen yhdysvaltalaisen Geffen Recordsin kanssa ja levytti San Franciscossa 1987 albumin The Light of the Spirit. Levy myi hyvin ja Kitarō lähti ensimmäiselle Yhdysvaltain-kiertueelleen, joka oli myös menestyksekäs. Harmonista ja rauhallista musiikkia esittäneen Kitarōn ansiosta myös New Age -musiikin suosio kasvoi. Hänen vuoden 1990 albuminsa Kojiki nimettiin vuoden New Age -albumiksi.
Kitarō teki vuonna 1993 musiikin Oliver Stonen elokuvaan Taivas ja maa, mistä hän sai Golden Globe -palkinnon parhaasta alkuperäisestä musiikista. Hän sai parhaan New Age -albumin Grammyn albumistaan Thinking of You (1999). New Yorkin terroristihyökkäyksen 2001 vaikutuksesta Kitarō otti musiikkinsa teemaksi maailmanrauhan.
Yksityiselämä

Kitarō meni ensimmäisen kerran naimisiin vuonna 1983 ja pari sai seuraavana vuonna pojan. Pari erosi vuonna 1990. Hän meni 1995 uudelleen naimisiin muusikko Keiko Matsubaran kanssa, ja he alkoivat myös esiintyä yhdessä. He muuttivat Wardiin, Coloradoon Yhdysvaltoihin, ja heillä on kodit myös San Franciscossa ja Japanin Naganossa.
Diskografia > Sooloalbumit

Astral Voyage, 1978
Millennia, 1978
Ten Kai Astral Trip, 1978
Full Moon Story, 1979
Ki, 1979
Oasis, 1979
Kitaro Meets the London Symphony Orchestra, 1980 (Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa)
Silk Road Suite, 1980 (Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa)
Silk Road, Vol. 1, 1981
Silk Road, Vol. 2, 1981
Tun Huang: Silk Road, Vol. 3, 1981
India, 1983
Tenjiku: Silk Road, Vol. 4, 1983
Silver Cloud, 1986
Tenku, 1986
Toward the West, 1986
The Light of the Spirit, 1987
Kojiki, 1990
Tenkai-Astral Trip, 1990
Far East Family Band, 1991
Dream, 1992 (Jon Andersonin kanssa)
Mandala, 1994
Kitaro’s World of Music Featuring Nawang Khechog, 1996
Kitaro’s World of Music Featuring Yu-Xiao Guang, 1996
Peace on Earth, 1996
Cirque ingenieux, 1997
Gaia, 1998
Thinking of You, 1999
Ancient, 2001
An Ancient Journey, 2002
Ashu chakan, 2002 (Asian Café)
Dunhuang, 2002
Mizuniinorite, 2002
Sacred Journey of Ku-Kai, Vol. 1, 2003
Saihou: Journey of Silk Road, 2004
Shikoku 88 Kasho, 2004
Healing Forest, 2005
Sacred Journey of Ku-Kai, Vol. 2, 2005
Spiritual Garden, 2006
Sacred Journey Of Ku-Kai Vol. 3, 2007
Sacred Journey Of Ku-Kai Vol. 4, 2010
Final Call, 2013
Diskografia > Albumit Far East Family Bandin kanssa

The Cave Down to the Earth, 1975
Nipponjin, 1975
Parallel World, 1976
Tenkeyin, 1977
Diskografia > Elokuvamusiikki

Catch Your Dreams (1983)
Taivas ja maa (1993)
The Soong Sisters (2002)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Domo Records
Kitaro Official Website
Kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef
Kiyomizu-dera

| Kiyomizu-dera> 清水寺 |
| --- | --- |
 Kiyomizu-deran päähalli kirsikankukkien aikaan.
Perustiedot
Sijainti:   Kioto, Japani
Rakennustyyppi:  Temppeli
Uskonnollinen käyttö:  Buddhalaisuus
Arkkitehtuuri
Valmistumisvuosi:  778
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiyomizu-dera (jap. 清水寺, ’puhtaan veden temppeli’) on buddhalainen temppeli Higashiyama-kun suuralueella Kiotossa Japanissa. Temppeli tunnetaan virallisemmin nimellä Otowasan Kiyomizu-dera (jap. 音羽山清水寺). Nimensä se on saanut temppelin alueella sijaitsevalta vesiputoukselta, johon virtaa vettä viereisiltä vuorilta.
Historia

Temppeli perustettiin vuonna 778, joten se on vanhempi kuin Kioto. Perustuksesta on useita tarinoita: legendan mukaan buddhalainen munkki Enchin sai näyssä tietää löytävänsä kirkkaan Yodojoen lähteen. Etsintänsä aikana Enchin kohtasi askeetti Gyōein. Gyōei antoi hänelle puupalan, johon oli asettunut armon ja myötätunnon bodhisattvan Kannonin henki. Palasesta kaiverrettiin Kannonin kuva ja Enchin asetti sen puumajaan perustaen siten Kiyomizu-deran. Legendan jatko kertoo, miten keisarin kenraali Sakanoue Tamuramaro kohtasi Enchinin ollessaan peurametsällä. Enchinin puhe eläinten tappamista vastaan sai Tamuramaron katumaan, ja tämä määräsi rakennettavaksi paikalle kunnollisen temppelin.
Vuonna 798 Tamuramaro rakennutti temppelin päähallin uudelleen ja käytti sen rakennusosiksi Nagaoka-kyōn hylätyn palatsin hallia. Kiyomizu-dera toimi yhdessä Naran Kōfuku-jin kanssa Narasta peräisin olevan Hossō-suuntauksen temppelinä, ja kiotolaiset Hieivuoren munkit polttivat sen useita kertoja. Suurimman osan temppelin nykyisistä rakennuksista on rakennuttanut shōgun Tokugawa Iemitsu vuonna 1633.
Temppeli

Kiyomizu-dera sijaitsee vuoren rinteellä Kioton yläpuolella, joten näkymä kaupunkiin on hieno. Päähallilla on suuri veranta, jota kannattelevat yhteensä 139 viisitoista metriä korkeaa puupylvästä. Nykyisessä temppelissä on säilynyt rakennuksia 1400–1600-luvuilta. Temppelin alueella sijaitsee myös šintolainen pyhäkkö, Jishū-jinja, jossa asuu rakkauden ja hyvän avioliiton kami. Pyhäkkö on epätavallinen, sillä Meiji-restauraation jälkeen šintolaiset ja buddhalaiset temppelit yleensä erotettiin toisistaan (shinbutsu bunri). Yhteensä temppeliin kuuluu yli 30 rakennusta.
Ennen päähallia lännestä tultaessa ovat vuonna 1596 rakennettu kellotorni, vuonna 1633 uudelleenrakennettu kolmikerroksinen pagodi, sutra-halli Kyōdō, jossa pidetään käsikirjoituksia, ja vuonna 1728 uudelleenrakennettu Jishin-in (armon temppeli), joka oli Toyotomi Hideyoshin lempipaikka. Seuraavaksi vastaan tulevassa Nagaokasta 700-luvun lopussa siirretyssä Kanisandōssa (perustajan hallissa) on Gyōein, Enchinin ja Tamuramaron kuvia.
Keisari Tenmun pojan rakennuttaman Asakuradōn takana on Hondō eli päähalli. Hallin rakennutti uudelleen vuoden 1629 tulipalon jälkeen Tokugawa Iemitsu. Viereiseltä puupilareilla rotkon ylle korotetulta terassilta näkyy Kioto ja rotkon toisella puolella Koyasu-no-tō-pagodi. Pagodissa on turvallisen synnytyksen jumalatarta esittävä patsas. Päähallin alapuolella on vesiputous Otowa-no-taki (jap. 音羽の滝, ’höyhenten äänen putous’), jonka veden sanotaan auttavan sairauksiin. Palvojat ottavat sen vettä kauhoilla.
Kiyomizu-dera kuuluu Kioton suosituimpiin nähtävyyksiin. Se otettiin yhdessä muinaisen Kioton muiden kulttuuriaarteiden kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1994.
Kuvia

Niōmonin portti ennen temppeliä
Terassia kannattavat puupilarit
Otowa-no-taki, vesiputous
Pyhiä patsaita
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiyomizu-dera Wikimedia Commonsissa
| n k Muinaisen Kioton historialliset monumentit |
| --- | --- | --- |
| Kioto |  Daigo-ji  Ginkaku-ji  Kamigamo-jinja  Kinkaku-ji  Kiyomizu-dera  Kōzan-ji  Nijōn linna  Ninna-ji  Nishi-Hongan-ji  Ryōan-ji  Saihō-ji  Shimogamo-jinja  Tenryū-ji  Tō-ji  |  |
| Uji |  Byōdō-in  Ujigami-jinja  |  |
| Ōtsu | Enryaku-ji |  |
Temppelin kolmikerroksinen pagodi.
Klootti

Klootti tai kluutti (engl. cloth) on kirjan kansissa tai kirjakoteloissa käytetty, kovaksi viimeistelty kaksiniitinen päällystekangas. Klootti kyllästetään tai vuorataan paperilla, jolla estetään liiman imeytyminen kansimateriaalin läpi.
John Klenner

John Klenner (1899–1955) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen pianisti ja säveltäjä. Hän sävelsi taidemusiikkia ja teki lukuisia populaarimusiikin lauluja, joista tunnetuimpiin kuuluu Sam M. Lewisin sanoittama ”Just Friends” vuodelta 1931.
Sävellyksiä

”Down the River of Golden Dreams” (1930)
”Heartaches” (1931)
”Just Friends” (1931)
”Round the Bend of the Road” (1932)
”Smoke Dreams” (1937)
”On the Street of Regret” (1942)
Aiheesta muualla

John Klenner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove
Olavi Haapalainen

Olavi Haapalainen (7. maaliskuuta 1946 Tampere – 8. joulukuuta 2020	
) oli suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1966–1972 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Haapalainen edusti koko SM-sarjauransa ajan Tampereen Koo-Vee:ta. Hän pelasi SM-sarjassa yhteensä 89 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 6 + 3 = 9 ja jäähymääränsä 44 minuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1968.
H.Ö.N.Ö.

| H> Ö.N.Ö. Popeda |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : loppuvuosi 1993
 Studio : Harasoo-, Kvaak-, Costin koeputki- ja MSL-studiot
 Julkaistu: 25. huhtikuuta 1994
 Formaatti: CD, MC, LP
 Tuottaja(t): Costello Hautamäki, Markku Petander
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 52.02
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomi: 10. (huhtikuu 1994)
Popedan muut julkaisut
| Peetlehemin pesäveikot (nopein saa) 1993 | H.Ö.N.Ö. 1994 | Live at the BBC 1995 |
Singlet albumilta H.Ö.N.Ö.
 ”Tahdotko mut tosiaan” Julkaistu: 16. toukokuuta 1994
H.Ö.N.Ö. on suomalaisen Popeda-yhtyeen 12:s studioalbumi, joka julkaistiin 25. huhtikuuta 1994. Se menestyi hyvin ja myi kultaa. Hyvää myyntimäärää edesauttoi albumilta julkaistu single ”Tahdotko mut tosiaan”, josta tuli hyvin suosittu. Toinen suosittu kappale on ”Erotomania”. Levyn nimi on lyhenne lauseesta ”Huimia öitä, niukasti öljyä”, joka on myös yksi albumin kappale.
Levy äänitettiin loppuvuodesta 1993 hyvin hajanaisesti, eivätkä yhtyeen jäsenet tiettävästi olleet kertaakaan studiossa samanaikaisesti. Albumia työstivät enimmäkseen sen tuottaneet Costello Hautamäki ja Markku Petander, jotka myös sävelsivät valtaosan sen kappaleista. Heidän yhteistyönsä aiheutti kuitenkin myös ristiriitoja yhtyeen sisällä.
Albumilla on peräti 17 kappaletta, sillä mukaan valittiin kaikki sitä varten sävelletty materiaali. Runsaan kappalemäärän vuoksi albumi on musiikillisesti hajanainen mutta myös Popedan siihen asti monipuolisin. Yhtyeen jäsenten kirjoittamien kappaleiden lisäksi albumi sisältää muun muassa Juice Leskisen, Pauli Hanhiniemen, Mikko Saarelan, Jussi Tuomisen ja yhtyeen entisen basistin Ilari ”Ilpo” Ainialan sävellyksiä ja sanoituksia. Ainiala soitti myös bassokitaraa yhdessä albumin kappaleessa. Albumilla on myös muita vierailevia muusikoita, kuten Ari Toikka, Raaka-Arska ja Jyrki Niemi.
Työstö

Popedan albumeja oli pitkään ollut mukana tuottamassa Mika Sundqvist, mutta Hönölle häntä ei pyydetty mukaan. Popedan kitaristin Costello Hautamäen mukaan syynä oli se, että Sundqvistin MSL-studio oli muuttanut pidemmän matkan päähän Kihniöön, kun levy tehtiin Tampereella. Sundqvistin poisjäännin myötä Hönöstä tuli Popedan aiempia albumeja enemmän Hautamäen ja basisti Markku Petanderin levy.
Hönö äänitettiin loppuvuodesta 1993. Se tehtiin hyvin hajanaisesti, eivätkä Popedan jäsenet tiettävästi olleet kertaakaan samanaikaisesti studiossa. Esimerkiksi solisti Pate Mustajärvi on sanonut, ettei nähnyt rumpali Kari Holmia nauhoitusten aikana. Levyä tekivät pääasiassa Hautamäki ja Petander, kun muut pistäytyivät vain silloin tällöin äänittämässä omat osuutensa. Hajanaisuuteen vaikutti se, että albumia äänitettiin kolmessa eri studiossa, muun muassa Hautamäen ja Petanderin kotistudioilla. Levytettäviä kappaleita ei myöskään harjoiteltu etukäteen, vaan niitä nauhoitettiin sitä mukaa, kun niitä valmistui. Kappaleita ei myöskään hiottu pidemmälle, vaan ne päätyivät levylle alkuperäisessä muodossaan. Tuottajiksi on merkitty Hautamäki ja Petander nimellä ”Gipsy Brothers”.
Äänityksissä oli paljon ongelmia ja ristiriitoja. Popedan muita jäseniä häiritsi Hautamäen ja Petanderin yhteistyö, ja esimerkiksi Holmin mukaan kaksikko teki levyä omaa tahtiaan kysymättä muilta mitään. Holm myös sivuutettiin rummuista kappaleissa ”Tahdotko mut tosiaan”, ”Baareja taivaaseen”, ”Tulta munille”, ”Kärol” ja ”Rutatuta”. Rumpalina niissä toimi Ari Toikka. Petander oli tehnyt kappaleesta demon ja oli niin tyytyväinen Toikan siinä soittamiin rumpuihin, että ei halunnut äänittää niitä uudestaan Holmin kanssa. Mustajärven mukaan Hautamäki ja Petander olivat ilmoittaneet saavansa tehdä Popedan levyillä mitä haluavat, koska eivät tee soololevyjä. Albumilla on Toikan lisäksi muitakin Popedan ulkopuolisia muusikoita, kuten puhallinsoittaja Jyrki Niemi ja yhtyeen aiempi basisti ja toinen perustajajäsen Ilari ”Ilpo” Ainiala.
»Enhän mä edes tiennyt, että ”Tahdotko mut tosiaan” -biisillä soittaakin rumpuja Ari Toikka, ennen kuin Kari (Holm) aavistuksen tuohtuneena mulle asiasta mainitsi. Joo, kyllähän tuo Hönön teko oli niin Rolling Stonesia kuin vain voi olla.» 
(Pate Mustajärvi)
»Täytyy myöntää, että rintamat olivat tosiaankin tuolloin hyvin hajallaan. Ensimmäisten sessioiden aikana yritettiin vääntää kolmea biisiä nauhalle ja yksikään biiseistä ei toiminut. Muutenkin Hönön tekeminen oli hyvin tuskallista.» 
(Costello Hautamäki)
Albumia tehdessä syntyi peräti 17 kappaletta, ja ne kaikki valittiin levylle. Costello Hautamäen mukaan ratkaisu oli hänen ”merkillinen päähänpistonsa”, jota hän myöhemmin katui. Levyn kokonaispituus on yli 50 minuuttia. Albumin nimi on lyhenne lauseesta ”Huimia öitä, niukasti öljyä”, joka on myös yksi albumin kappale.
Musiikki

Koska Hönölle päätyi paljon materiaalia, sisältö oli hajanaista ja eritasoista, ja albumilta puuttui edellislevy Svobodan kaltainen tasapaino. Toisaalta albumi oli musiikillisesti Popedan siihen asti monipuolisin. Suurin osa kappaleista on Hautamäen ja Petanderin tekemiä. He olivat hyvin tuotteliaita, mikä loi kilpailuasetelman, kun molempien piti tehdä mahdollisimman hyviä kappaleita, jotta toinen ei olisi saanut lauluntekijänä yhtyeessä ylivaltaa. Popedan aiempi jäsen Ilpo Ainiala teki levylle kappaleen ”Uskon vielä Rolling Stonesiin”, jonka laulaa Hautamäki.
Popeda sai ison hitin Petanderin säveltämästä ja Pauli Hanhiniemen sanoittamasta kappaleesta ”Tahdotko mut tosiaan”. Pate Mustajärvi on verrannut sen sanoitusta monisäikeiseen runoon ja sanonut, että teksti vaati erilaista lähestymistapaa kuin hänellä. Mustajärvi itse kirjoitti albumille poikkeuksellisen vähän sanoituksia, vain viisi.
”Siankorvaa ja raanavettä” syntyi Hautamäen ja Mika Sundqvistin yhteistyönä. Sävellys on heidän yhteinen, säkeistöt teki Hautamäki ja kertosäkeet Sundqvist. Jälkimmäisen kirjoittama sanoitus käsittelee työväestön huonoa kohtelua. Pate Mustajärvi on kritisoinut sanoitusta ja sanonut sen vieneen yhtyeen sille vieraalle ”renttuiskelmälinjalle”. Sundqvistin mukaan Mustajärvi entisena konepajahitsarina otti sanoituksen liian henkilökohtaisesti.
Popedalle epätyypillinen, aihepiiriltään kesään sijoittuva ”Oodi makkaralle” sai innoituksensa, kun Pate Mustajärvi luki Veikko Ennalan pakinan, jossa oli häntä huvittanut lause: ”Juhannusyössä neito kirmaa niityllä hihitellen ja ylkä painaa perässä kynnetön jutkahdellen reideltä toiselle.” Lause päätyi hieman muunneltuna kappaleen toiseen säkeistöön.
Yhtyeen sisällä keskustelua aiheutti päätöskappale, Petanderin säveltämä ja sanoittama ”Erotomania”, joka tunnetaan myös kertosäkeistönsä mukaisesti nimellä ”Jos pillua saan”. Sen jättämistä pois levyltä harkittiin. Esimerkiksi kosketinsoittaja Jukkis Järvinen on sanonut vihaavansa kappaletta ja olevansa sitä mieltä, ettei kappaleen tekstiä voi laulaa kuin 15-vuotias poika. Sen sijaan levy-yhtiö Poko Rekordsin johtaja Epe Helenius oli siitä innoissaan ja piti sitä levyn kruununa. Sanoituksen kappaleeseen teki alun perin Juice Leskinen, mutta Hautamäki ja Petander hylkäsivät sen, joten lopullisen, suorapuheisen version sanoitti Petander. Pate Mustajärvi kieltäytyi jyrkästi laulamasta kappaletta, ja lopulta Petander lauloi sen itse ja myös soitti kaikki soittimet. ”Erotomaniasta” tuli ajan mittaan suosittu kappale, jota usein pyydettiin soittamaan Popedan keikoilla. Petanderin lähdettyä yhtyeestä sitä on laulanut keikkojen encoressa Costello Hautamäki.
Albumin toinen Petanderin laulama kappale on ”Baareja taivaaseen”. Kappaleen ”Lauantai-ilta” laulaa Raaka-Arska. Ainoa lainakappale on ”Kärol”, joka on alun perin Chuck Berryn ”Carol”. Se oli yhtyeen vanha keikkasuosikki, jota se oli esittänyt jo vuonna 1978.
Kansitaide

Albumin kansikuvan teki Juho Juntunen. Kannessa olevasta animaatiohahmosta oli tarkoitus luoda Popedan eräänlainen kuvalogo, joka olisi mukana myös yhtyeen seuraavilla albumeilla. Tämä ei kuitenkaan toteutunut, eikä hahmoa ole enää käytetty myöhemmillä levyillä.
Julkaisu ja vastaanotto > Myynti ja julkaisut

H.Ö.N.Ö. julkaistiin 25. huhtikuuta 1994. Levyn julkaisutilaisuudessa kilpailtiin karting-autoilla. Albumista tuli menestyslevy, joskaan ei aivan yhtä suosittu kuin Popedan edellisalbumista Svoboda. H.Ö.N.Ö. nousi Suomessa listalle huhtikuussa 1994 ja oli korkeimmillaan sijalla kymmenen. Listaviikkoja kertyi 19.
Hönön myynnistä myönnettiin kultalevy vuonna 1995. Sitä oli myyty Suomessa vuoteen 2022 mennessä yli 28 000 kappaletta. Kari Holmin mielestä Hönön hyvän myyntimäärän mahdollisti hitti ”Tahdotko mut tosiaan”, jota ilman albumia olisi myyty vain 5 000 kappaletta.
Albumi julkaistiin alun perin CD-levynä ja C-kasettina. Tammikuussa 2011 ilmestyi tuplavinyyli. Sen kakkoslevyn B-puoli koostui kokonaan kappaleesta ”Erotomania”. Lisäksi vuonna 2009 oli ilmestynyt paketti, jossa oli mukana CD sekä 300-palainen palapeli, jossa kuvana oli levynkansi LP-koossa.
Julkaisu ja vastaanotto > Arvioita

Albumia arvioitiin Rumban numerossa 10/1994:
»”H.Ö.N.Ö.” on kepeästi laatuvaatimukset ylittävää Popedaa. Biisejä on 17: Huimia öitä ja niukasti öljyä on tarpeeton instrumentaali ja mukana on myös muutama rutiininomainen raita, mutta onneksi Popedan rutiini on kelvollista tasoa, etenkin kun sanoituksiin on edellisen levyn tavoin satsattu. Teksteissä on oma ehyt logiikkansa ja aihepiirejä riittää vahvoista tilityksistä hauskoihin bailaushoilituksiin.» 
(Rumba 10/1994)