stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Urheiluvuosi 1990
Koripallo

Naisten maailmanmestaruuskilpailut 12.–22.7. Malesiassa. Loppuottelussa Yhdysvallat voitti Jugoslavian 88–78, ja pronssille sijoittui Kuuba.
Miesten maailmanmestaruuskilpailut 8.–19.8. Argentiinassa. Loppuottelussa Jugoslavia voitti Neuvostoliiton 92–75, ja pronssia sai Yhdysvallat.
NBA:n loppuotteluissa Detroit Pistons voitti Portland Trail Blazersin otteluvoitoin 4–1. Mestaruus oli Detroitille toinen peräkkäinen.
Käsipallo

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 28.2.–10.3. Tšekkoslovakiassa. Loppuottelussa Ruotsi voitti Neuvostoliiton 27–23. Pronssille sijoittui Romania.
Naisten maailmanmestaruuskilpailut 24.11.–4.12. Etelä-Koreassa. Loppuottelussa Neuvostoliitto voitti Jugoslavian 24–22. Pronssille sijoittui Itä-Saksan joukkue, joka voitti pronssiottelussa läntisen Saksan 25–19.
Lentopallo

Naisten maailmanmestaruuskilpailut 22.8.–1.9. Kiinassa. Mukana oli 16 joukkuetta. Maailmanmestaruuden voitti Neuvostoliitto, hopealle sijoittui Kiina ja pronssia sai Yhdysvallat.
Miesten maailmanmestaruuskilpailut 18.–28.10. Brasiliassa. Kisoihin osallistui 16 joukkuetta. Maailmanmestaruuden voitti Italia, hopealle sijoittui Kuuba ja pronssia sai Neuvostoliitto.
Nyrkkeily

Mike Tyson menetti yllättäen ammattinyrkkeilyn raskaan sarjan maailmanmestaruutensa James "Buster" Douglasille, joka 11.2. Tokiossa käydyssä ottelussa tyrmäsi Tysonin kymmenennessä erässä. Evander Holyfield otti mestaruuden nimiinsä tyrmäämällä Douglasin 25.10. Las Vegasissa käydyssä ottelussa.
Pikaluistelu

Yleisluistelun naisten maailmanmestaruuskilpailut 10.–11.2. Calgaryssa, Kanadassa. Mestaruuden voitti Itä-Saksan Jacqueline Börner ennen Japanin Seiko Hashimotoa ja maannaistaan Constanze Moseria.
Yleisluistelun miesten maailmanmestaruuskilpailut 17.–18.2. Innsbruckissa, Itävallassa. Mestaruuden voitti Norjan Johann Olav Koss ottamatta yhtään matkavoittoa. Muut mitalit menivät Alankomaihin: hopea Ben van der Burgille ja pronssi kaksi pisintä matkaa voittanut Bart Veldkamp.
Sprinttimaailmanmestaruuskilpailut 24.–25.2. Tromssassa, Norjassa. Miesten mestaruuden voitti Etelä-Korean Bae Ki-tae voittamatta yhtään yksittäislähtöä. Muut mitalistit olivat Neuvostoliiton Andrei Bahvalov ja Igor Železovski. Naisten paras oli molemmat 500 metrin lähdöt voittanut Angela Hauck ennen Yhdysvaltain Bonnie Blairia ja Alankomaiden Christine Aaftinkia.
Yleisluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 19.–21.1. Heerenveenissä, Alankomaissa. Miesten mestaruuden voitti Alankomaiden Bart Veldkamp ja naisten Saksan Gunda Kleemann, joka oli nopein kaikilla matkoilla.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Lentomäen maailmanmestaruuskilpailut 25.2. Vikersundissa, Norjassa. Mestaruuden voitti länsisaksalainen Dieter Thoma ennen Suomen Matti Nykästä ja Itä-Saksan Jens Weißflogia.
Keski-Euroopan mäkiviikko 30.12.1989–6.1.1990 Saksassa ja Itävallassa. Länsi-Saksan Dieter Thoma voitti kokonaiskilpailun yhdeksän pisteen erolla Tšekkoslovakian František Ježiin ja 15 pisteen erolla Itä-Saksan Jens Weißflogiin. Kärkikolmikon lisäksi osakilpailuvoittoon ylsi Innsbruckissa Suomen Ari-Pekka Nikkola.
Maastohiihdon maailmancupin 1989–1990 miesten kokonaiskilpailun kärkikolmikko oli norjalainen Vegard Ulvang, häntä yhden pisteen vähemmän kerännyt ruotsalainen Gunde Svan ja norjalainen Bjørn Dæhlie sekä naisten neuvostoliittolaiset Larisa Lazutina ja Jelena Välbe ja norjalainen Trude Dybendahl.
Mäkihypyn maailmancupin 1989–1990 kokonaiskilpailun voitti Suomen Ari-Pekka Nikkola 48 pisteen erolla Itävallan Ernst Vettoriin ja 51 pisteen erolla Itävallan Andreas Felderiin.
Yhdistetyn maailmancupin 1989–1990 kokonaiskilpailun voitti Itävallan Klaus Sulzenbacher 29 pisteen erolla Neuvostoliiton Allar Levandiin ja 65 pisteen erolla Norjan Knut Tore Apelandiin.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti isäntämaan Gianni Bugno.
Ranskan ympäriajon voitti kolmannen kerran urallaan yhdysvaltalainen Greg LeMond.
Squash

Naisten maailmanmestaruuskilpailut 7.–21.10. Sydneyssä, Australiassa. Henkilökohtaisen kilpailun loppuottelussa Uuden-Seelannin Susan Devoy voitti Englannin Martine Le Moignanin 3–0. Pronssia sai Australian Danielle Dradey. Joukkuekilpailun loppuottelussa Englanti voitti Australian 2–1, ja pronssille sijoittui Uusi-Seelanti.
Miesten maailmanmestaruuskilpailut 6.–11.11. Toulousessa, Ranskassa. Pakistanin Jansher Khan voitti loppuottelussa Australian Chris Dittmarin 3–1.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailut 5.–10.3. Halifaxissa, Kanadassa. Maailmanmestaruuden voittivat Kanadan Kurt Browning, Yhdysvaltain Jill Trenary, pariluistelussa Neuvostoliiton Jekaterina Gordejeva / Sergei Grinkov sekä jäätanssissa Neuvostoliiton Marina Klimova / Sergei Ponomarenko.
Euroopan-mestaruuskilpailut 29.1.–3.2. Leningradissa, Neuvostoliitossa. Mestaruuden voittivat Neuvostoliiton Viktor Petrenko, Itä-Saksan Evelyn Großmann sekä neuvostoliittolaiset Jekaterina Gordejeva / Sergei Grinkov ja Marina Klimova / Sergei Ponomarenko.
Tennis

Australian avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti tšekkoslovakialainen Ivan Lendl ja naisten länsisaksalainen Steffi Graf.
Ranskan avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti ecuadorilainen Andrés Gómez ja naisten jugoslavialainen Monica Seles.
Wimbledonin miesten kaksinpelin mestaruuden voitti ruotsalainen Stefan Edberg ja naisten ennätyksellisesti yhdeksännen kerran yhdysvaltalainen Martina Navrátilová.
Yhdysvaltain avointen miesten kaksinpelin mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Pete Sampras ja naisten argentiinalainen Gabriela Sabatini.
Yhdysvallat voitti sekä Davis Cupin että Federation Cupin.
Yleisurheilu

Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut 24.3. Aix-les-Bainsissa, Ranskassa. Miesten 12,2 kilometrin pituisen kilpailun voitti Marokon Khalid Skah ennen Kenian Moses Tanuita ja Julius Koriria. Naisten 6,0 kilometrin kilpailun voitti Yhdysvaltain Lynn Jennings, ja seuraaviksi sijoittuivat Portugalin Albertina Dias ja Neuvostoliiton Jelena Romanova. Miesten joukkuekilpailun voitti Kenia ja naisten Neuvostoliitto.
Naisten maantiejuoksun maailmanmestaruuskilpailut 14.10. Dublinissa, Irlannissa. Parhaat 15 kilometrin matkalla olivat Romanian Iulia Negura, Yhdysvaltain Francie Larrieu Smith ja Kiinan Zhong Huandi.
Euroopan-mestaruuskilpailut 27.8.–1.9. Splitissä, Jugoslaviassa. Mitalitilaston kärkimaat olivat 12 kultaa ja yhteensä 34 mitalia voittanut ja viimeistä kertaa omalla joukkueellaan EM-kilpailuissa esiintynyt Itä-Saksa, yhdeksän kultaa ja 18 mitalia voittanut Iso-Britannia sekä kuusi kultaa ja 21 mitalia voittanut Neuvostoliitto. Kaikkiaan mitaleille pääsi 20 maata. Kolmeen kultamitaliin ylsi itäsaksalainen pikajuoksija Katrin Krabbe. Ranskan miesten pikaviestijoukkue, jossa juoksivat Max Morinière, Daniel Sangouma, Jean-Charles Trouabal ja Bruno Marie-Rose, paransi maailmanennätyksen aikaan 37,79.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1990 Wikimedia Commonsissa
Uskonpuhdistus Englannissa

Uskonpuhdistus Englannissa merkitsee uskonpuhdistusaatteen leviämistä Englantiin, anglikaanisen kirkon syntymistä ja myöhempiä uskonsotia protestanttien ja katolilaisten välillä.
Uskonpuhdistus oli Englannissa pikemminkin poliittinen, kuin uskonnollinen. Uskonpuhdistuksen levitessä keskisessä Euroopassa olivat uudistuspaineet paljon vähäisempiä Britteinsaarilla. Maassa oli toki ennenkin arvosteltu kirkkoa – muun muassa John Wycliffen ansiosta – mutta pääasiallinen vaatimus uudistua tuli humanistien puolelta. Sen sijaan vankassa asemassa oleva kuningas Henrik VIII suhtautui kielteisesti Lutherin ajatuksiin vähentää sakramentteja tai kääntää Raamattu kansankielelle. Kuninkaan toiminta oli niin katolismyönteistä, että paavi jopa antoi hänelle arvonimen defensor fidei (uskon puolustaja).
Henrik VIII

Tilanne muuttui radikaalisti Henrikin halutessa avioeron vaimostaan Katariina Aragonialaisesta. Paavi Klemens VII ei hyväksynyt tällaista menettelyä. Saadakseen tahtonsa läpi Henrik kutsui maansa papiston koolle ja nimitytti itsensä maan kirkon pääksi vuonna 1531. Thomas Cranmer nostettiin Canterburyn arkkipiispaksi. Seuraavana vuonna välirikko katolisen kirkon kanssa sinetöitiin lopullisesti uudella suprematialailla:
»Kuningasta, ylintä Herraamme ja hänen perijöitään ja seuraajiaan on pidettävä Englannin kirkon ainoina päämiehinä ja heillä olkoon kaikki valta tukahduttaa ja poistaa kaikki erehdykset, harhaopit, väärinkäytökset ja pahennukset.» 
()
Henrik VIII:n toiminta loi anglikaanisen kirkon maan valtionkirkoksi. Koska uskonpuhdistuksen luonne ei piillyt teologisissa kysymyksissä, ei uuden kirkon oppi alkuun juurikaan poikennut katolisen kirkon ajatuksista. Näkyvimpänä merkkinä luostaritoiminta lakkautettiin ja paavin ylivalta kumottiin, mutta esimerkiksi messu ja pappien selibaatti jätettiin ennalleen.
Edvard VI

Vasta Henrik VIII:n kuoltua reformaatio ulottui myös opinkappaleisiin. Edvard VI:n hallituskaudella uudistukset ulottuivat jo oppiin ja liturgiaan. 1552 ilmestyi anglikaaninen uskontunnustus 42 artiklaa. Henrik-kuninkaan kuoltua myös ulkomaalaisten teologien, etupäässä Jean Calvinin, vaikutus alkoi ulottua myös Englantiin.
Toisaalta Edvard ei onnistunut saavuttamaan kansansuosiota uudistuksillaan. Hänen rasitteenaan olivat epäonnistumiset politiikan muilla osa-alueilla, eivätkä siten myöskään uskonnolliset uudistukset jääneet vankoiksi.
Uskonpuhdistuksen myöhemmät vuodet

Myöhempinä vuosina osoittautui, ettei Englannin uskonpuhdistus ollut järin vakaalla pohjalla. Kuningatar Marian valtakaudella vuonna 1554 katolilaisuus palasi jälleen Englannin uskoksi. Tämä merkitsi paitsi paavin ylivallan paluuta, myös laajoja protestanttien vainoja. Kuningattaren kuolema vuonna 1558 nosti Elisabet I:n valtaan. Hänen aikanaan anglikaaninen kirkko uudelleenperustettiin.
Vuonna 1559 Englannin parlamentti uudisti vanhan suprematialain. Uskontunnustusta muokattiin ja viilattiin, kunnes se vuonna 1563 ilmestyi nimellä 39 artiklaa. Sisällöllisesti tärkeitä kohtia olivat esimerkiksi artikla 19, joka myönsi Rooman kirkon erehtyneen sekä artikla 20, jossa kirkon auktoriteettia rajoitettiin.
Puritaani John Foxe julkaisi Elisabet I:n valtakaudella protestanttisuuden vuoksi vainottuja esittelevän poleemisen  The Book of Martyrs -teoksen, joka vaikutti voimakkaasti kansan katolilaisvastaisiin ennakkoluuloihin Englannissa sukupolvien ajan.
Henrik VIII, 
Englannin ja Irlannin kuningas,
Hans Holbein nuoremman maalaus.
Uskelanjoki

| Uskelanjoki |
| --- | --- |
 Salonjokea Salon keskustassa kesäkuussa 2015.
Alkulähde:  Rekijoen, Terttilänjoen ja Hitolanjoen yhtymäkohta, Salo
Laskupaikka:  Salo, Halikonlahti, Saaristomeri  60°21′59″N, 23°05′18″E
Maat:  Suomi
Pituus:  vajaa 30 km
Virtaama:  5 m³/s
Valuma-alue:  566,45  km²
Uskelanjoki (alajuoksullaan myös Salonjoki) on Saaristomereen laskeva joki Salon kaupungissa Varsinais-Suomessa. Se laskee Halikonlahteen Salossa.
Joen kulku

Varsinainen Uskelanjoki saa alkunsa Perttelin Haalilla Salossa, missä sen latvahaarat Rekijoki, Terttilänjoki ja Hitolanjoki yhtyvät.  Täältä joki alkaa virrata lounaaseen noin 5 m³/s virtauksella. Pelloilta jokeen virtaa savea ja ravinteita, jotka värjäävät sen ruskeaksi.
Joen kulku seuraa suurta lounais–koillis-suuntaista kallioperän murroslinjaa, joka alkaa Kemiön Lappdalsfjärdeniltä ja jatkuu pitkin Halikonlahtea ja muodostaa tästä eteenpäin Uskelanjoen ja sen sivujoen Terttilänjoen laakson. Pienimittakaavaisella kartalla jokilaakso näkyy viivasuorana, kuten useat muutkin saman alueen jokilaaksot.
Uoma

Laaksossaan joki virtaa pääasiassa savialueiden halki muodostaen vähän mutkittelevan, usein jyrkkäreunaisen uoman peltojen keskelle. Saviset penkereet ovat välillä sortuneet jokeen, ja vuonna 1825 pengervyörymä tuhosi Uskelan emäkirkon. Salon kaupunkiin tultaessa joen penkereet on tuettu miltei koko matkalta ja muutettu monin paikoin venepaikoiksi. Aivan joen alajuoksulla keskellä jokea on Lammassaari.
Suisto

Salonjoella ja Halikonjoella on yhteinen suistoalue Halikonlahdella. Jokien väliselle alueelle on rakennettu jätevedenpuhdistamo. Suistolla esiintyy lukuisia lintulajeja, ja sinne on rakennettu kaksi lintutornia
Kalasto

Uskelanjoessa esiintyy luonnonvarainen, geneettisesti ainutlaatuinen ja uhanalainen meritaimenkanta. Uskelanjoki ja Hitolanjoki ovat Kalastuslain (Arkistoitu – Internet Archive) 8 §:n mukaisia lohi- ja siikapitoisia vesistöjä tai vesistön osia. Kalastuslain 8 §:ssä tarkoitettu onkiminen, pilkkiminen ja läänikohtaisella vieheluvalla tapahtuva viehekalastus on vapaata tietyillä ehdoilla. Lohi- ja siikapitoisten vesistöjen koski- ja virtapaikoissa nämä pyyntimuodot eivät ole sallittuja.
Sillat

Uskelanjoen ylittävät Salossa seututie 110 ja rantarata, Uskelassa valtatie 1 ja Perttelissä yhdystie 2403.
Uskelanjoen vesistö

Uskelanjoen valuma-alue on 566 km², josta peräti 44 prosenttia on peltoalaa.
Uskelanjoen suurimpia sivujokia ovat Somerolta alkunsa saava, Kiikalan ja Perttelin kautta virtaava Rekijoki, Somerniemeltä Somerolta alkunsa saava, Someron ja Kiikalan kautta virtaava Terttilänjoki sekä kiikalassa virtaava Hitolanjoki, joiden yhtymäkohdasta Perttelin Haalilla alkaa varsinainen Uskelanjoki. Perttelin Kaivolassa Uskelanjokeen yhtyy pohjoisesta Kuusjoelta Salossa alkunsa saava Kurajoki ja Salon keskustassa idästä Uskelasta akunsa saava Vähäjoki. Pienempiä Uskelanjoen sivu-uomia ovat Syväoja ja Hossilankrotti Perttelissä.
Uskelanjoen valuma-alueen suurin järvi on Terttilänjoen lähdejärvi Halkjärvi Somerniemellä Somerolla. Pienempiä, osaksi laskujoettomia, osaksi puroja ja pikkujokia myöten Halkjärveen laskevia järviä on sitä ympäröivällä Kolmannen Salpausselän harjualueella ja sen liepeillä. Terttilänjoen valuma-alueeseen Halkjärven alapuolella kuuluvat harjujärvet Iso-Pitkusta ja Vähä-Pitkusta.
Hitolanjoen lähdejärvi Kurajärvi Kiikalassa kuivatettiin 1960-luvulla ja on nykyään viljelysmaana. Hitolanjoen valuma-alueen nykyisistä järvistä suurin on Lammenjärvi Kiikalanummella. Hitolanjoen latvoille jäävät myös rauhoitettu Kultalähde sekä Someron puolella Kaskiston kylässä pieni suorantainen Kertomuksenjärvi.
Kokonaan savialueilla virtaavien Kurajoen ja Rekijoen valuma-alueet ovat täysin järvettömät.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lasse Kylänpää: Yllätysten, vastakohtien ja ihmisten Uskelanjoki. Määritä julkaisija! ISBN 952-91-5067-9
Kemppainen, Ritva; Kalpa, Arto; Juuti, Heljä; Tähtinen, Sanna; Anttila, Soile; Myllyoja, Ilkka; Karhunen, Anni; Sainisto, Petra; Onjukka, Anu: Maa- ja metsätalousalueiden monimuotoisuus ja kosteikot: Uskelanjoen alaosa.  Turku:  Varsinais-Suomen ELY-keskus, 2012.  ISBN 978-952-257-589-0  Julkaisun verkkoversio (pdf) (viitattu 9.3.2014).
Kemppainen, Irma; Karhunen, Anni: Maa- ja metsätalousalueiden monimuotoisuus ja kosteikot: Uskelanjoen yläosa.  Turku:  Varsinais-Suomen ELY-keskus, 2011.  ISBN 978-952-257-222-6  Julkaisun verkkoversio (pdf) (viitattu 9.3.2014).
Uskelanjoen vesistö
| --- | --- |
Joki ja meri::  Uskelanjoki eli Salonjoki • Halikonlahti • Saaristomeri • Itämeri
Lähivesistöt::  Halikonjoen vesistö • Paimionjoen vesistö • Karjaanjoen vesistö • Kiskonjoen–Perniönjoen vesistö
Sivujokia::  Vähäjoki • Kurajoki • Rekijoki • Terttilänjoki • Hitolanjoki
Järviä::  Halkjärvi • Iso-Pitkusta  • Vähä-Pitkusta  •  Iso-Valkee •  Kurajärvi (kuivatettu järvi) • Lammenjärvi
Lähteitä::  Kultalähde  • Lamminlähde  • Herakkaanlähde
Uskelanjokea Veitakkalassa Salossa.
Urheiluvuosi 1989

Urheiluvuosi 1989 käsittelee vuoden 1989 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Alppihiihto

Maailmanmestaruuskilpailut 29.1.–12.2. Vailissa, Yhdysvalloissa. Kisaohjelmaan kuului viisi miesten ja viisi naisten lajia. Sveitsi ja Itävalta voittivat kumpikin kolme kultamitalia, ja kaikkiaan mitaleille pääsi kahdeksan maata. Itävallan Rudolf Nierlich voitti kultaa pujottelussa ja suurpujottelussa.
Maailmancupkaudella 1988–1989 miesten kokonaiskilpailun voitti Luxemburgin Marc Girardelli 98 pisteen erolla Sveitsin Pirmin Zurbriggeniin ja naisten kokonaiskilpailun ykkönen oli Sveitsin Vreni Schneider maannaistaan Maria Walliseria 115 pistettä enemmän keränneenä. Girardellille voitto oli uran kolmas.
Amerikkalainen jalkapallo

Super Bowl 23.1. Miamissa. San Francisco 49ers voitti Cincinnati Bengalsin 20–16.
Ampumahiihto

Maailmanmestaruuskilpailut 5.–12.2. Feistritzissa, Itävallassa. Neuvostoliitto voitti kolme kultamitalia. Miesten henkilökohtaiset maailmanmestarit olivat Norjan Eirik Kvalfoss ja Itä-Saksan Frank Luck sekä naisten Länsi-Saksan Petra Schaaf ja Norjan Anne Elvebakk.
Maailmancupissa 1988–1989 miesten kokonaiskilpailun voitti Norjan Eirik Kvalfoss 11 pisteen erolla Neuvostoliiton Aleksandr Popoviin ja naisten ykkönen oli Neuvostoliiton Jelena Golovina 23 pisteen erolla maannaiseensa Natalija Prikoštšikovaan.
Autourheilu

Rallin maailmanmestaruuden voitti Lancialla ajanut italialainen Massimo Biasion 41 pisteen erolla maanmieheensä ja tallitoveriinsa Alessandro Fiorioon sekä 46 pisteen erolla suomalaiseen Toyota-kuljettajaan Juha Kankkuseen. Mestaruus oli Biasionille toinen peräkkäinen, ja hän voitti kauden 13 osakilpailusta viisi. Ruotsalaiset Ingvar Carlsson ja Mikael Ericsson voittivat kumpikin kaksi osakilpailua. Lancia voitti ylivoimaisesti valmistajien maailmanmestaruuden.
Formula 1:n maailmanmestaruuden voitti McLarenilla ajanut ranskalainen Alain Prost kolmannen kerran urallaan. Toiseksi sijoittui Prostin brasilialainen tallitoveri Ayrton Senna 16 pistettä mestarille hävinneenä ja kolmas oli italialainen Williams-kuljettaja Riccardo Patrese. Senna voitti kauden 16 osakilpailusta kuusi, Prost neljä sekä britti Nigel Mansell ja belgialainen Thierry Boutsen kaksi. McLaren voitti ylivoimaisesti tallien maailmanmestaruuden.
Golf

Masters-turnauksen voitti britti Nick Faldo.
Yhdysvaltain avoimen turnauksen voitti toisena peräkkäisenä vuonna yhdysvaltalainen Curtis Strange.
Britannian avoimen turnauksen voitti yhdysvaltalainen Mark Calcavecchia.
PGA-mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Payne Stewart.
Jalkapallo

Euroopan mestarijoukkueiden cupin 1988–1989 loppuottelu 24.5. Barcelonassa, Espanjassa. Italialainen AC Milan voitti romanialaisen Steaua Bukarestin 4–0.
Judo

Maailmanmestaruuskilpailut 10.–15.10. Belgradissa, Jugoslaviassa. Sekä miehillä että naisilla oli ohjelmassa seitsemän painoluokkaa ja avoin luokka. Japani ja Ranska voittivat kumpikin kolme mestaruutta, ja Japani saavutti kaikkiaan kymmenen mitalia. Japanin Naoya Ogawa voitti mestaruuden sekä yli 95-kiloisten sarjassa että avoimessa luokassa.
Koripallo

Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 14.–18.6. Varnassa, Bulgariassa. Loppuottelussa Neuvostoliitto voitti Tšekkoslovakian 64–61, ja pronssia sai Bulgaria. Mestaruus oli Neuvostoliitolle 16. peräkkäinen.
Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 20.–25.6. Zagrebissa, Jugoslaviassa. Loppuottelussa Jugoslavia voitti Kreikan 98–77, ja pronssia sai välierissä Kreikalle hävinnyt Neuvostoliitto.
NBA:n mestaruuden voitti Detroit Pistons, joka oli loppuotteluissa Los Angeles Lakersia parempi otteluvoitoin 4–0. Lakersin pitkäaikainen tähtipelaaja Kareem Abdul-Jabbar lopetti uransa näihin finaaleihin.
Lentopallo

Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2.–10.9. Länsi-Saksassa. Kultaa voitti Neuvostoliitto, hopeaa sai Itä-Saksa ja pronssille sijoittui Italia.
Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 23.9.–1.10. Ruotsissa. Kultaa voitti Italia, hopeaa sai Ruotsi ja pronssille sijoittui Alankomaat.
Nyrkkeily

Yhdysvaltalainen Mike Tyson puolusti ammattinyrkkeilyn raskaan sarjan kiistatonta maailmanmestaruuttaan voittamalla 25.2. Las Vegasissa britti Frank Brunon viidennessä erässä ja 21.7. Atlantic Cityssä maanmiehensä Carl Williamsin ensimmäisessä erässä.
Ammattinyrkkeilyliitto WBC:n ylemmän keskisarjan maailmanmestaruudesta ottelivat 7.12. Las Vegasissa 33-vuotias yhdysvaltalainen Sugar Ray Leonard ja 38-vuotias panamalainen Roberto Durán, joista ensin mainittu voitti kaikin tuomariäänin.
Pikaluistelu

Yleisluistelun naisten maailmanmestaruuskilpailut 4.–5.2. Lake Placidissa, Yhdysvalloissa. Mestaruuden voitti Itä-Saksan Constanze Moser ennen maannaistaan Gunda Kleemannia.
Yleisluistelun miesten maailmanmestaruuskilpailut 11.–12.2. Oslossa, Norjassa. Mestaruuden voitti alankomaalainen Leo Visser ennen maanmiestään Gerard Kemkersia. Visser oli nopein 1 500 metrillä ja 5 000 metrillä sekä toiseksi nopein 10 000 metrillä.
Sprinttimaailmanmestaruuskilpailut 25.–26.2. Heerenveenissä, Alankomaissa. Miesten mestaruuden voitti maailmanennätyspistein 145,945 Neuvostoliiton Igor Železovski, joka oli nopein kolmessa neljästä lähdöstä ja sivusi 1 000 metrin maailmanennätystä 1.12,58. Naisten mestaruuden voitti maailmanennätyspistein 159,435 Yhdysvaltain Bonnie Blair, joka oli nopein molemmissa 500 metrin kilpailuissa.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 17.–26.2. Lahdessa, Suomessa. Ohjelmassa oli viisi miesten ja viisi naisten maastohiihtolajia sekä kolme mäkihypyn ja kaksi yhdistetyn kilpailua. Mitalitilaston ykkönen oli kuusi kultaa voittanut ja yhteensä 15 mitalia saavuttanut Suomi. Kaikkiaan mitaleille pääsi kahdeksan maata. Ruotsin Gunde Svan voitti kolme kultamitalia, ja kaksinkertaisia kultamitalisteja olivat suomalaishiihtäjät Marja-Liisa Kirvesniemi ja Marjo Matikainen, venäläishiihtäjä Jelena Välbe, suomalainen mäkihyppääjä Jari Puikkonen sekä norjalainen yhdistetyn hiihtäjä Trond Einar Elden. Kahteen henkilökohtaisten lajien kultamitaliin ylsivät Svan ja Välbe. Matikainen saavutti yhteensä viisi mitalia.
Maastohiihdon maailmancupin 1988–1989 miesten kokonaiskilpailun voitti Ruotsin Gunde Svan 16 pisteen erolla Norjan Vegard Ulvangiin ja naisten kokonaiskilpailun ykkönen oli Venäjän Jelena Välbe 62 pistettä Tšekkoslovakian Alžbeta Havrančíkováa edellä.
Mäkihypyn maailmancupin 1988–1989 kokonaiskilpailun voitti Ruotsin Jan Boklöv 55 pisteen erolla Itä-Saksan Jens Weißflogiin.
Yhdistetyn maailmancupin 1988–1989 kokonaiskilpailun voitti Norjan Trond Arne Bredesen kymmenen pisteen erolla Itävallan Klaus Sulzenbacheriin.
Keski-Euroopan mäkiviikko 30.12.1988–6.1.1989 Saksassa ja Itävallassa. Kokonaiskilpailun voitti Suomen Risto Laakkonen 2,5 pisteen erolla maanmieheensä Matti Nykäseen ja Itä-Saksan Jens Weißflogiin. Osakilpailuvoittajia olivat Länsi-Saksan Dieter Thoma, Nykänen, Ruotsin Jan Boklöv ja Yhdysvaltain Mike Holland.
Pyöräily

Ratapyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut elokuussa Lyonissa, Ranskassa. Ohjelmassa oli seitsemän miesamatöörien, viisi miesammattilaisten ja kolme naisten lajia. Italialainen Claudio Golinelli voitti ammattilaisten eräajon ja keirinin, ja Jeannie Longo voitti kultaa kolmen kilometrin takaa-ajossa ja pisteajossa.
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut elokuussa Chambéryssa, Ranskassa. Henkilökohtaisen maailmanmestaruuden voittivat puolalainen Joachim Halupczok (amatöörit), yhdysvaltalainen Greg LeMond ja ranskalainen Jeannie Longo.
Italian ympäriajon voitti ranskalainen Laurent Fignon.
Ranskan ympäriajon voitti toisen kerran urallaan yhdysvaltalainen Greg LeMond.
Suunnistus

Maailmanmestaruuskilpailut 16.–20.8. Skövdessä, Ruotsissa. Norjan Petter Thoresen ja Ruotsin Marita Skogum voittivat henkilökohtaiset mestaruudet ja kuuluivat myös viestien voittajajoukkueisiin.
Tiomila-viesti 6.–7.5. Bogesundissa ja Vaxholmissa, Ruotsissa. Ruotsalaisseuroista OK Tyr voitti miesten ja IFK Södertälje naisten viestin.
Jukolan viesti 17.–18.6. Joutsenossa, Suomessa. Norjalainen NTHI voitti miesten Jukolan ja suomalainen Helsingin NMKY Venlojen viestin.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailut 12.–18.3. Pariisissa, Ranskassa. Maailmanmestaruuden voittivat Kanadan Kurt Browning, Japanin Midori Ito, pariluistelussa Neuvostoliiton Jekaterina Gordejeva / Sergei Grinkov kolmannen kerran urallaan sekä jäätanssissa Neuvostoliiton Marina Klimova / Sergei Ponomarenko. Itosta tuli Japanin ensimmäinen taitoluistelun maailmanmestari.