stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miss Ruotsi

Miss Ruotsi (ruots. Fröken Sverige) oli jokavuotinen kansallinen kauneuskilpailu Ruotsissa, joka järjestettiin 1949–2009.
Kilpailun perusti  Vecko-Revy-lehti, joka toimi järjestäjänä 1990-luvun loppuun asti. 1990-luvulla kilpailu järjestettiin yhteistyössä TV4:n kanssa. Vuoden 2001 maaliskuussa kilpailuun hyökkäsi feministiryhmä Unfucked Pussy, kun he kiipesivät lavalle ja levittivät nähtäväksi bannerin, jossa luki Gubbslem (miessonta), tämän Anna-Lena Lodeniusin uskoo vaikuttaneen siihen, että lehti luopui kilpailun järjestämisestä ja myi tavara­merkin. Kun Emma Hamberg ja Niklas Sessler tulivat Vecko Revyn päätoimittajaksi, myytiin kilpailu  MTG:lle, mistä johtuen kilpailu lähetettiin muutaman vuoden ajan TV3:ssa. Vuonna 2005 kilpailua ei pidetty, ja samana vuonna tavaramerkin osti uimapuku­suunnittelija ja yrittäjä Panos Papadopoulos, Panos Emporio AB:n omistaja, joka järjesti uuden kilpailun vuodesta 2006 alkaen.
Kilpailun voittaja osallistui Miss Universum -kilpailuun, ja vuodesta 2004 lähtien vain tästä kilpailusta valittiin ehdokas Miss Universum -kilpailuun.  Ehdokkaat Miss World ja Miss Europe -kilpailuun valittiin yksittäisistä kilpailuista.
Sen sijaan vuodesta 2009 lähtien Miss Universum -kilpailuun osallistuu Miss Universe Sweden -kilpailun voittaja.
Vuodesta 2005 tv-kanava Star! Skandinavia näyttää sekä Miss Universum- että Miss Maailma -kilpailuiden finaalit livenä. Vuonna 2006 näytettiin jopa Miss Ruotsi -kilpailun finaali tällä kanavalla.
Kilpailua ei ole järjestetty vuoden 2009 jälkeen eikä uusia suunnitelmia ole ilmoitettu.
Uusi Miss Ruotsi

Panos Papadopoulos, uimapukumerkki Panos Emporion perustaja, otti hoitaakseen Miss Ruotsi -tavaramerkin vuonna 2004 ja muutti sen yksivuotiseksi projektityöksi.
Papadopoulos on tähdännyt siihen, että Miss Ruotsi osallistuu Miss Universumiin. Maakuntamissejä ei enää ole olemassa, sen sijaan karsintakilpailuja on järjestetty Kalixissa, Göteborgissa sekä Helsingborgissa .
Vuonna 2007 finaalit järjestettiin Helsingborgissa 21. huhtikuuta. Tällöin Isabel Lestapier Winqvist Helsingborgista voitti tittelin. Valinnan jälkeisellä viikolla useat maan sanomalehdet  kirjoittivat, että Winqvist saattaisi menettää tittelinsä, koska hänestä oli julkaistu bikinikuvia FHM-lehdessä. Papadopoulos tiedotti 26. huhtikuuta lehdistölle, että Winqvist saa säilyttää tittelinsä. Hän teki myös selväksi, että bikinikuvat eivät tulisi olemaan ongelma. Hänen osallistumistaan Miss Universum -kilpailuun lykättiin sen jälkeen vuoteen 2008, Papadopoulosin hän saisi näin tarvitsemansa ajan kasvaakseen Miss Ruotsin rooliin. Myöhemmin Isabel Lestapier Winqvist luopui tittelistään, koska sopimus, jonka hän oli tehnyt Papadopouloksen kanssa ei enää vastannut alun perin sovittua ja sen myötä kolmanneksi sijoittuneelta Lina Hahnealta Kalixista kysyttiin, haluaisiko hän periä Miss Ruotsi 2007 -tittelin. Tästä lähtien Miss Universum -kilpailu tulee olemaan viimeinen, johon Miss Ruotsi osallistuu ennen kuin seuraava kaunotar kruunataan.
Ruotsilla ei ollut ketään edustajaa Miss Universum -kilpailussa vuonna 2007. Syiksi kerrottiin ajanpuute sekä se, että Miss Ruotsi -järjestö halusi huomauttaa Miss Universum -järjestöä kilpailun liian hitaasta kehittymisestä. Vuoden 2007 Miss Ruotsin oli tarkoitus edustaa Ruotsia vuoden 2008 Miss Universum -kilpailussa, mutta Panos päätti, että Ruotsi boikotoi kilpailua vielä toisen vuoden.
Voittajat vuosien varrella

| Vuosi | Voittaja | Kotikaupunki/ aikaisempi titteli | Miss Universum -sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1949 | Kerstin Ringberg | Tukholma | – |
| 1950 | Ebba Adrian | Göteborg | – |
| 1951 | Anita Ekberg | Malmö | – |
| 1952 | Ann-Marie Thistler | Tukholma | Semifinalisti |
| 1953 | Ulla Sandklef | Göteborg | – |
| 1954 | Ragnhild Olausson | Alingsås | 5 |
| 1955 | Hillevi Rombin | Uppsala | 1 |
| 1956 | Ingrid Goude | Sandviken | 3 |
| 1957 | Inger Johnson | Malmö | Semifinalisti |
| 1958 | Britt Gårdman | Tukholma | Semifinalisti |
| 1959 | Mari-Louise Ekström | Sundsvall | Semifinalisti |
| 1960 | Birgitta Öfling | Uppsala | – |
| 1961 | Gunilla Knutsson | Ystad | Semifinalisti |
| 1962 | Karin Hyldgaard-Jensen | Göteborg | Ei kilpaillut |
| 1963 | Kerstin Jonsson | Tukholma | – |
| 1964 | Siv Åberg | Gävle | 4 |
| 1965 | Ingrid Norrman | Tranås | 4 |
| 1966 | Margareta Arvidsson | Vänersborg | 1 |
| 1967 | Eva-Lisa Svensson | Göteborg | Semifinalisti |
| 1968 | Anne-Marie Hellqvist | Hallsberg | Semifinalisti |
| 1969 | Birgitta Lindloff | Göteborg | Semifinalisti |
| 1970 | Britt-Inger Johansson | Kalmar | Semifinalisti |
| 1971 | Wivianne Öiangen | Vaxholm | – |
| 1972 | Britt-Marie Johansson | Trångsund | – |
| 1973 | Monica Sundin | Tukholma | – |
| 1974 | Kitty Eriksson | Lund | Ei kilpaillut |
| 1975 | Eva Eriksson | Örebro | Ei kilpaillut |
| 1976 | Sabina Nilsson | Månkarbo | Ei kilpaillut |
| 1977 | Birgitta Lindvall | Luleå | Semifinalisti |
| 1978 | Cecilia Rodhe | Göteborg | 5 |
| 1979 | Anette Ekström | Eskilstuna | 5 |
| 1980 | Eva Birgitta Andersson | Uddevalla | 5 |
| 1981 | Eva-Lena Lundgren | Piteå | 3 |
| 1982 | Anna-Kari Bergström | Piteå | – |
| 1983 | Viveca Ljung | Göteborg | – |
| 1984 | Yvonne Ryding | Eskilstuna | 1 |
| 1985 | Carina Marklund | Eskilstuna | – |
| 1986 | Anna Rahmberg | Göteborg | – |
| 1987 | Susanne Thörngren | Handen | Semifinalisti |
| 1988 | Annika Davidsson | Umeå | – |
| 1989 | Louise Drevenstam | Örebro & Tukholma | 2 |
| 1990 | Linda Isacsson | Vilhelmina | – |
| 1991 | Susanna Gustafsson | Grums | – |
| 1992 | Monica Brodd | Hagsätra | Semifinalisti |
| 1993 | Johanna Lind | Åtvidaberg | – |
| 1994 | Domenique Forsberg | Kiruna (Miss Lappi) | Semifinalisti |
| 1995 | Petra Hultgren | Värmdö (Miss Tukholma) | – |
| 1996 | Annika Duckmark | Borås (Miss Länsi-Götanmaa) | Semifinalisti |
| 1997 | Victoria Lagerström | Tukholma (Miss Tukholma) | Semifinalisti |
| 1998 | Jessica Olérs | Borlänge (Miss Taalainmaa) | – |
| 1999 | Emma-Helena Nilsson | Östersund (Miss Jämtland) | – |
| 2000 | Valerie Aflalo | Malmö (Miss Malmö) | – |
| 2001 | Malin Olsson | Falun (Miss Taalainmaa) | – |
| 2002 | Malou Hansson | Järfälla (Miss Uplanti) | – |
| 2003 | Helena Stenbäck | Piteå (Miss Norrbotten) | – |
| 2004 | Katarina Wigander | Lerum | – |
| 2005 | Ei kilpailua | – | – |
| 2006 | Josephine Alhanko | Tukholma | Semifinalisti |
| 2007 | Lina Hahne | Kalix | – |
| 2009 | Azra Duliman | Tukholma | Ei kilpaillut |
Aiheesta muualla

Miss Sweden – virallinen sivusto
Lempimissit.suntuubi.com – Miss Ruotsi (Arkistoitu – Internet Archive)
Minun Afrikkani

| Minun Afrikkani> Out of Africa |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sydney Pollack
Käsikirjoittaja:  Kurt Luedtke
Tuottaja:  Sydney Pollack Kim Jorgensen
Säveltäjä:  John Barry
Kuvaaja:  David Watkin
Leikkaaja:  Fredric Steinkamp William Steinkamp Pembroke Herring Sheldon Kahn
Pukusuunnittelija:  Milena Canonero
Pääosat:  Meryl Streep Robert Redford Klaus Maria Brandauer
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:   18. joulukuuta 1985  28. helmikuuta 1986
Kesto:  161 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti swahili
Budjetti:  31 000 000 dollaria
Tuotto:  128 499 205 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Minun Afrikkani (engl. Out of Africa) on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut Sydney Pollackin ohjaama elämäkerrallinen elokuva kirjailija Karen Blixenistä. Elokuva perustuu Blixenin kirjoihin Out of Africa, Varjoja ruohikolla ja Letters from Africa, Judith Thurmanin kirjoittamaan elämäkertaan Karen Blixen – tarinankertojan elämä sekä Errol Trzebinskin kirjaan Silence Will Speak. Sovituksen on tehnyt Kurt Luedtke ja elokuvan pääosissa ovat Meryl Streep, Robert Redford ja Klaus Maria Brandauer.
Minun Afrikkani sai yhteensä 11 Oscar-ehdokkuutta, joista se voitti seitsemän mukaan lukien palkinnot parhaasta elokuvasta, ohjauksesta sekä sovitetusta käsikirjoituksesta. Elokuva palkittiin myös muun muassa parhaan draamaelokuvan Golden Globella.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Meryl Streep  | … |  Karen Blixen   |
|  Robert Redford  | … |  Denys Finch Hatton   |
|  Klaus Maria Brandauer  | … |  Hans Blixen   |
|  Michael Kitchen  | … |  Berkeley Cole   |
|  Malick Bowens  | … |  Farah   |
|  Joseph Thiaka  | … |  Kamante   |
|  Stephen Kinyanjui  | … |  Kinanjui   |
|  Michael Gough  | … |  Lordi Delamere   |
|  Iman  | … |  Mariammo   |
Vastaanotto > Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kenelle | Palkinnot ja ehdokkuudet> Voitto / Ehdokkuus |
| --- | --- | --- | --- |
| Oscar | Elokuva |  | Voitto |
| Oscar | Ohjaus | Sydney Pollack | Voitto |
| Oscar | Naispääosa | Meryl Streep | Ehdokkuus |
| Oscar | Miessivuosa | Klaus Maria Brandauer | Ehdokkuus |
| Oscar | Sovitettu käsikirjoitus | Kurt Luedtke | Voitto |
| Oscar | Kuvaus | David Watkin | Voitto |
| Oscar | Leikkaus | Fredric Steinkamp, William Steinkamp, Pembroke Herring ja Sheldon Kahn | Ehdokkuus |
| Oscar | Musiikki | John Barry | Voitto |
| Oscar | Lavastus | Stephen Grimes, Josie MacAvin | Voitto |
| Oscar | Puvustus | Milena Canonero | Ehdokkuus |
| Oscar | Äänitys | Chris Jenkins, Gary Alexander, Larry Stensvold ja Peter Handford | Voitto |
| Bafta-palkinto | Naispääosa | Meryl Streep | Ehdokkuus |
| Bafta-palkinto | Miessivuosa | Klaus Maria Brandauer | Ehdokkuus |
| Bafta-palkinto | Sovitettu käsikirjoitus | Kurt Luedtke | Voitto |
| Bafta-palkinto | Kuvaus | David Watkin | Ehdokkuus |
| Bafta-palkinto | Musiikki | John Barry | Voitto |
| Bafta-palkinto | Puvustus | Milena Canonero | Ehdokkuus |
| Bafta-palkinto | Äänitys | Chris Jenkins, Gary Alexander, Larry Stensvold ja Peter Handford | Voitto |
| Golden Globe | Draamaelokuva |  | Voitto |
| Golden Globe | Ohjaus | Sydney Pollack | Ehdokkuus |
| Golden Globe | Naispääosa draamaelokuvassa | Meryl Streep | Ehdokkuus |
| Golden Globe | Miessivuosa | Klaus Maria Brandauer | Voitto |
| Golden Globe | Käsikirjoitus | Kurt Luedtke | Ehdokkuus |
| Golden Globe | Musiikki | John Barry | Voitto |
Vastaanotto > Arvioita

Helsingin Sanomien Helena Ylänen luonnehti elokuvaa tyylikkääksi, kiireettömäksi, kypsäksi ja ajatuksia sisältäväksi: ”Se ei vain ulkokohtaisesti kuvaa erään naisen yksinäistä elämää. Siihen on putkahtanut myös kaiken kattava teema, se kuvaa omistamisen ja luopumisen ongelmatiikkaa kaikilla ihmisen elämän tasoilla, huonekaluista ja palvelusväestä rakastettuihin ja kokonaiseen maanosaan.” Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo piti elokuvaa lähinnä ylipitkänä rakkausdraamana kauniissa ja eksoottisessa ympäristössä ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Moika

Näkymä Moikalle. Oikealla keisarillinen Tallivirasto, vasemmalla Pyöreä tori ja taustalla Mikaelinlinna. Andrei Martynovin akvarelli vuodelta 1809.
Moika (ven. Мо́йка, aikaisempi nimitys Mja, Мья) on Nevan suuhaara Pietarissa Venäjällä. Sen pituus on 4,67 kilometriä, suurin leveys 40 metriä ja suurin syvyys 3,2 metriä.
1700-luvun alkuun saakka Moika sai alkunsa nykyisen Mars-kentän tienoilla sijainneesta suosta. Vuonna 1711 se yhdistettiin Fontankaan. Joki virtaa Amiraliteetin saaren eteläpuolitse ja laskee Suureen Nevaan lähellä sen suuta. Joutsen- ja Talvi-kanavat yhdistävät Moikan Nevaan ja Krjukovin kanava Gribojedovin kanavaan sekä Fontankaan. Vuosina 1798–1811 rakennettiin graniittiset rantakadut, joita vuonna 1975 jatkettiin Prjažka-joelle saakka. Moikan ylittää 14 siltaa, joista monet ovat rakennustaiteen muistomerkkejä. Joen varrella sijaitsevat mm. Mikaelinlinna, Pyöreä tori, keisarillinen Tallivirasto, Stroganovin palatsi, Razumovskin palatsi, Jusupovin palatsi ja Uuden Hollannin varastoalue. Moikan rantakadulla talossa numero 12 asui ja kuoli runoilija Aleksandr Puškin. Vuodesta 1925 lähtien siellä toimii hänelle omistettu kotimuseo.
Jane Moilanen

Jane Elisabet Moilanen (o.s. Korri, s. 17. marraskuuta 1956 Nokia) on suomalainen mainonnan ja markkinoinnin ammattilainen ja yksi henkilöstökonsultointiyritys M2 Talent Oy:n perustajista. Koulutukseltaan hän on ekonomi ja valtiotieteiden kandidaatti.
Jane Moilanen toimi tätä ennen perustamansa  House of Branding -konsulttiyhtiön toimitusjohtajana. Vuosina 1998–2008 hän työskenteli TeliaSoneran brändi- ja markkinointijohdon tehtävissä Suomessa ja Ruotsissa. Sonerassa hän toimi myös useissa kansainvälisissä, uuden liiketoiminnan käynnistämisprojekteissa.
Ennen TeliaSoneraa Moilanen loi uransa mainostoimistoissa vuodesta 1982 ja nousi McCann Helsingin toimitusjohtajaksi 33 vuoden iässä. Jane Moilasella on ollut uransa aikana lukuisia luottamustehtäviä, mm. QPR Software Oyj:n, World Trade Center Helsinki ry:n ja Suomen markkinointijohto ry:n hallituksen jäsen, sekä Mainostoimistojen Liiton ja IIC Finland ry:n hallituksen puheenjohtaja. Hän oli myös jäsenenä pääministeri Lipposen nimeämässä Suomi Strategia -työryhmässä.
Tsuneyasu Miyamoto

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 7. helmikuuta 1977 (ikä 47)
Syntymäpaikka: Osaka, Japani
Pelipaikka: Puolustajat
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1995-2006 2007-2008 2009-2011 | Gamba Osaka Red Bull Salzburg Vissel Kobe |  |
Maajoukkue
| 2000-2006 | Japani | 71 (3) |
Tsuneyasu Miyamoto (jap. 宮本恒靖) (s. 7. helmikuuta 1977 Osaka, Japani) on japanilainen jalkapalloilija, joka on kotimaansa Gamba Osakan ja Vissel Koben lisäksi edustanut Itävallan Bundesliigan FC Red Bull Salzburgia. Aiemmin hän pelasi Kongou FC -joukkueessa. Hän on myös ollut maajoukkueen kapteeni. Miyamoto pelasi Doshishan yliopiston sekä Ikunon lukion joukkueissa ennen ammattilaisuraa.
Miyamoto pelasi nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1997 ja vuoden 2000 jalkapallon olympiaturnauksessa. Saksan MM-kisoissa 2006 hän pelasi täyden ajan Japanin kahdessa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa mutta sai molemmissa varoituksen ja joutui pelikiellon vuoksi jäämään pois joukkueen viimeisestä ottelusta.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 2 | 0 |
| 2001 | 3 | 0 |
| 2002 | 11 | 0 |
| 2003 | 10 | 0 |
| 2004 | 19 | 2 |
| 2005 | 15 | 1 |
| 2006 | 11 | 0 |
| Yhteensä | 71 | 3 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2000
1 Narazaki |
2 Nakazawa |
3 Matsuda |
4 Morioka |
5 Miyamoto |
6 Inamoto |
7 H. Nakata |
8 Myōjin |
9 Hirase |
10 Nakamura |
11 Miura |
12 Sakai |
13 Yanagisawa |
14 Motoyama |
15 Nishi |
16 K. Nakata |
17 Takahara |
18 Tsuzuki |
Valmentaja Troussier
Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Kawaguchi |
2 Akita |
3 Matsuda |
4 Morioka |
5 Inamoto |
6 Hattori |
7 H. Nakata |
8 Morishima |
9 Nishizawa |
10 Nakayama |
11 Suzuki |
12 Narazaki |
13 Yanagisawa |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 K. Nakata |
17 Miyamoto |
18 Ono |
19 Ogasawara |
20 Myōjin |
21 Toda |
22 Ichikawa |
23 Sogahata |
Valmentaja Troussier
Japanin joukkue – Maanosaliittojen cup 2003
1 Narazaki |
2 Narahashi |
3 Akita |
4 Morioka |
5 Inamoto |
6 Hattori |
7 H. Nakata |
8 Ogasawara |
9 Ōkubo |
10 Nakamura |
11 Matsui |
12 Doi |
13 Oku |
14 Santos |
15 Myōjin |
16 K. Nakata |
17 Miyamoto |
18 Nagai |
19 Endō |
20 Takahara |
21 Tsuboi |
22 Yamada |
23 Kawaguchi |
Valmentaja Zico
Japanin joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2004
1 Narazaki |
3 Tanaka |
4 Endo |
5 Miyamoto |
6 Nakata |
8 Ogasawara |
10 Nakamura |
11 Suzuki |
12 Doi |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 Fujita |
17 Miura |
18 Matsuda |
19 Motoyama |
20 Tamada |
21 Kaji |
22 Nakazawa |
23 Kawaguchi |
24 Nishi |
25 Chano |
26 Yamada |
Valmentaja Zico
Japanin joukkue – Maanosaliittojen cup 2005
1 Narazaki |
2 Tanaka |
3 Chano |
4 Endō |
5 Miyamoto |
6 K. Nakata |
7 H. Nakata |
8 Ogasawara |
9 Tamada |
10 Nakamura |
11 Suzuki |
12 Doi |
13 Yanagisawa |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 Ōguro |
17 Miura |
18 Inamoto |
19 Motoyama |
20 Tsuboi |
21 Kaji |
22 Moniwa |
23 Kawaguchi |
Valmentaja Zico
Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Narazaki |
2 Moniwa |
3 Komano |
4 Endō |
5 Miyamoto |
6 K. Nakata |
7 H. Nakata |
8 Ogasawara |
9 Takahara |
10 Nakamura |
11 Maki |
12 Doi |
13 Yanagisawa |
14 Santos |
15 Fukunishi |
16 Ōguro |
17 Inamoto |
18 Ono |
19 Tsuboi |
20 Tamada |
21 Kaji |
22 Nakazawa |
23 Kawaguchi |
Valmentaja Zico
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Japani 
Tieteilijät:  CiNii
MOB-vene

MOB-venettä lasketaan vesille M/S Boknafjord -aluksesta Hortenissa Norjassa keväällä 2007.
MOB-vene (man over board eli 'mies yli laidan') on nopea pelastusvene, jota käytetään mies yli laidan -tilanteessa. SOLAS-yleissopimuksen (Safety Of Life At Sea) mukaan MOB-vene on kyettävä laskemaan nopeasti aluksen liikkuessa viiden solmun nopeudella. MOB-veneen miehistön on laivan sijainnista maailmalla riippuen yleisesti käytettävä joko pelastautumispukua tai AES-pukua (Antiexposure Suit). Miehistön tulee käyttää aina myös pelastusliivejä. Esimerkiksi merentutkimusalus Arandalla MOB-veneen miehittävät vahtiperämies, vahtimies sekä stopparimestari.
Onnettomuuksia

Heinäkuussa 2001 yksi ihminen kuoli MOB-veneen pudottua norjalaiselta M/S Antares -alukselta. Onnettomuus tapahtui Uudenkaupungin satamassa.
Marraskuussa 2004 kolme ihmistä loukkaantui MOB-veneen pudottua kreikkalaiselta M/S Superfast VIII -alukselta. Onnettomuus tapahtui Hangon satamassa.
Aiheesta muualla

Itämeriportaali: MOB-vene (Arkistoitu – Internet Archive)
Moët & Chandon

Moët & Chandonin luksusmerkki Dom Pérignon
Logo
Moët & Chandon on ranskalainen samppanjan tuottaja Épernayssa Champagnessa.
Yrityksen perusti viinikauppias Claude Moët vuonna 1743. Hänen poikansa Claude-Louis-Nicolas jatkoi hänen työtään ja oli ensimmäisiä samppanjanviejiä muualle Eurooppaan. Hänen poikansa Jean-Rémy Moët toimi yrityksen johtamisen lisäksi myös Épernayn pormestarina sekä diplomaattina, jonka tuttavuus keisari Napoleonin kanssa toi hänelle merkittäviä suosionosoituksia. Napoleonin kukistuttua Moëtista tuli kaikkien Euroopan hovien samppanjan toimittaja. Hänen poikansa kanssa yrityksen johtoon 1832 tulleen Pierre-Gabriel Chandonin myötä yrityksen nimeksi tuli Moët & Chandon. Talosta tuli samppanjatalojen ykkönen viimeistään Robert-Jean de Vogüén aikana vuodesta 1930 lähtien. Vogüén toi myös markkinoille talon luksussamppanjan Cuvée Dom Pérignonin. Yrityksen tunnetuimpia merkkejä on myös Brut Imperial.
Moët & Chandon oli vuonna 2011 maailman suurin samppanjantuottaja, ja sen vuosituotanto oli 2 205 000 yhdeksän litran laatikkoa.  Talon samppanjakellarit ovat 28 kilometrin pituiset, ja niissä säilytetään noin 28 miljoonaa pulloa. Kellareissa työskentelee yli 200 työntekijää, ja paikalla käy vuosittain yli 100 000 vierailijaa. Talo omisti vuonna 2007 noin tuhat hehtaaria viinitarhoja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivu
| n k LVMH |
| --- | --- |
Alkoholijuomat:  Domaine des Lambrays  Château d’Yquem  Dom Pérignon  Ruinart  Moët & Chandon  Hennessy  Veuve Clicquot  Chăteau Galoupet  Ardbeg  Chăteau Cheval Blanc  Glenmorangie  Krug  Mercier  Chandon  Joseph Phelps  Newton Vineyard  Cloudy Bay  Colgin Cellars  Beldevere  Terrazas de los Andes  Bodega Numanthia  Cheval des Andes  Woodinville  Ao Yun  Clos19  Volcan de mi Tierra  Eminente 
Muoti:  Loewe  Moynat  Louis Vuitton  Berluti  Rimowa  Loro Piana  Fendi  Celine  Christian Dior  Emilio Pucci  Givenchy  Kenzo  Marc Jacobs 
Kosmetiikka:  Stella by Stella McCartney  Officine Universelle Buly  Guerlain  Acqua di Parma  Parfums Christian Dior  Givenchy Parfums  Loewe Perfumes  Benefit Cosmetics  Olehenriksen  Make up For ever  Kenzo Parfums  Fresh  KVD Beauty  Maison Francis Kurkdjian  Cha Ling  Fenty Beauty by Rihanna 
Kellot ja korut:  Chaumet  Tiffany & Co.  TAG Heuer  Zenith  Bulgari  Fred  Repossi  Hublot 
Kaupat:  Le Bon Marché Rive Gauçhe  La Grande Epicerie de Paris  Starboard Cruise Services  DFS  Sephora  24S 
Muuta:  Cova  Royal Van Lent  Jardin D'Acclimatation  Les Echos  Le Parisien  Connaissance Des Arts  Investir  Belmond  Radio Classique  Cheval Blanc
Mobira Cityman 450

Mobira Cityman NMT450
Mobira Cityman 450 oli Mobiran valmistama vuonna 1985 julkaistu NMT 450 -verkossa toiminut matkapuhelin.
Tämä oli ensimmäinen kansainväliseen verkkoon Suomessa tehty käsipuhelin. Puhelin suunniteltiin ja valmistettiin Salossa.
Projektin nimi oli GAP, "Gallian Auto Phone", sillä alun perin oli tarkoitus tehdä myös ranskalaisille versio. Valtio antoi 4 000 000 markkaa tukea käsipuhelimen suunnitteluun. Tyyppihyväksyntä saatiin marraskuussa 1985. PTL ennakoi NMT-verkkonsa tukkeutuvan, joten Suomessa sallittiin käyttöön vain 100 kappaletta puhelimia. Myynti aloitettiin Islantiin ja Malesiaan.
Vuotta myöhemmin valmistui UK Tacs 900 -versio. Vuonna 1987 tuli Suomessa myyntiin NMT 900 -malli "Gorbatšov".
Ominaisuudet

Paino: 780 grammaa
Ulkomitat: 185 × 43 × 79 mm
8-numeroinen nestekidenäyttö ja 18 valaistua näppäintä
2 + 49 puhelinnumeron muisti, puhelinnumeron pikavalinta
Lähetysteho: 2 W (tai 0,2 W)
Akku: 9,6 V, 700 mAh nikkeli-kadmiumakku UL60. Varausaika 5 tuntia kevytlaturilla (PWR60N).
Käyttöaika: 5,5 tuntia 2 W teholla (vastaanottovalmius/puhelu 9/1)
Virrankulutus: vastaanottovalmiudessa 70 mA, lähetyksessä 0,2 W lähetysteholla 470 mA ja 2 W lähetysteholla 970 mA
Autoasennussarja lisävarusteena
Mogador (saari)

Mogador
Mogadorin saari mantereelta nähtynä.
| --- | --- |
Muut nimet:  Île de Mogador
Sijainti:  Essaouira Essaouiran provinssi Marrakech-Tensift-Al Haouz Marokko
Saariryhmä:  Îles Purpuraires
Vesialue:  Atlantin valtameri
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mogador (ransk. Île de Mogador) on Marokolle kuuluva pieni asumaton saari Atlantissa Essaouiran kaupungin edustalla. Saari on noin kolme kilometriä pitkä ja noin 1,5 kilometriä leveä.
Mogadorin saarelta löydetty 600-luvulta eaa. peräisin oleva foinikialainen keramiikankappale. Kappale on esillä Essaouiran Sidi Mohammed ben Abdallahin museossa.
1700-luvulta peräisin oleva kartta Mogadorin saaresta ympäristöineen.
Mogadorin saari ja muut Îles Purpuraires -ryhmän saaret ovat nykyisin luonnonsuojelualuetta, jolla tavataan esimerkiksi välimerenhaukkoja. Välimerenhaukat pesivät saarella huhtikuusta lokakuuhun. Saarille pääsee vain erikoisluvalla.
Historia

Mogadorin saaren ja mantereen välinen Mogadorinlahti on voimakkailta tuulilta suojainen luonnonsatama, minkä ansiosta alueella purjehtineet foinikialaiset perustivat saarelle 700–500-luvulla eaa. asutuskeskuksen, jota he kutsuivat nimellä Migdal tai Migdol. Nimi tarkoittaa vartiotornia tai pientä linnoitusta. Foinikialaiset perustivat saarelle purppurantuotantotilat, sillä Mogadorilla ja lähisaarilla elävästä Hexaplex trunculus -kotilosta saatiin ylellisyysvaatteiden värjäyksessä käytettyä purppuraa. Îles Purpuraires -saarten purppuran maine oli kiirinyt Roomaan saakka ja vuosina 25 eaa.–24 jaa. hallinnut Rooman valtakuntaan kuuluneen Mauretanian kuningaskunnan kuningas Juba lähetti saarille valtuuskunnan, jonka tarkoituksena oli käynnistää purppurantuotanto uudelleen. Alaouiten hallitsijasukuun kuuluva sulttaani Muhammad III rakennutti saarelle 1700-luvun lopulla neljä puolustuslinnoitusta. Sulttaani Abd al-Rahman rakennutti kaksi lisää omalla valtakaudellaan. Sulttaani Abd al-Aziz rakennutti saarelle vuonna 1897 moskeijan ja vankilan, johon vangittiin Rhamna-heimon kapinallisia. Nykyisin vankila on käyttämätön.
Mílos

Míloksen saarta.
| --- | --- |
Sijainti:  36°40′45″N, 24°25′07″E, Mílos Mílos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Kykladit
Korkein kohta:  Profítis Ilías, 751 m
Pinta-ala:  150,6 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  4 977
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mílos (kreik. Μήλος), antiikin Melos (m.kreik. Μῆλος, Mēlos), on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 150,6 neliökilometriä ja asukasluku 4 977 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Mílos kuuluu Míloksen kuntaan, Míloksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Pláka.