stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bethesda (Maryland)
Talous

Bethesdan suuriin työnantajiin kuuluu Yhdysvaltojen terveysvirasto (NIH), jonka päämaja ja monet laitokset sijaitsevat kaupungissa. Bethesdassa pääkonttoriaan pitävät myös muun muassa puolustusteollisuusyhtiö Lockheed Martin ja maailman suurin hotelliyhtiö Marriott International. Videopeliyhtiö Bethesda Softworks perustettiin 1986 Bethesdassa, mutta yritys muutti jo vuonna 1990 Marylandin Rockvilleen. Paikkakunnalla sijaitsee myös Yhdysvaltain presidenttien terveydenhoidosta tunnettu sotilassairaala Walter Reed National Military Medical Center.
2010-luvulla Movoto-kiinteistövälitysyhtiö arvioi Bethesdan Washingtonin pääkaupunkiseudun kolmanneksi parhaaksi asuinalueeksi niin ikään Marylandin puolella sijaitsevien Chevy Chasen ja Kensingtonin jälkeen. Bethesdaa luonnehditaan tilastojen perusteella myös Yhdysvaltojen korkeimmin koulutetuksi pikkukaupungiksi. Huomattava osa asukkaista on terveysalan tutkijoita tai muuta akateemista väkeä, kuten diplomaatteja, lobbareita ja journalisteja. Esimerkiksi monet Helsingin Sanomien Washingtonin-kirjeenvaihtajat ovat asuneet Bethesdassa ja tehneet siitä lehteensä monia juttuja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bethesda (Maryland) Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: sv:Bethesda, Maryland & en:Bethesda, Maryland
Lockheed Martinin päämaja.
Käännös suomeksi
Jon Aurtenetxe

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jon Aurtenetxe Borde
Syntymäaika: 3. tammikuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Amorebieta, Biskaja, Espanja
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja keskuspuolustaja
Pituus: 182 senttimetriä
Paino: 82 kilogrammaa
Seura
Seura: Athletic
Pelinumero: –
Junioriseurat
2001–2002: Amorebieta
2002–2010: Athletic
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009– | Athletic | 68 | (2) |
| 2010–2011 | Athletic B | 3 | (0) |
| 2013–2014 | → Celta (laina) | 20 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. heinäkuuta 2014.
Jon Aurtenetxe Borde (s. 3. tammikuuta 1992 Amorebieta, Biskaja, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja tai keskuspuolustaja. Hän edustaa Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa pelaavaa Athletic Bilbaota.
Seurajoukkueura

Aurtenetxe on Athleticin kasvatti. Hän siirtyi seuraan kaudeksi 2002–2003 kotikuntansa seurasta SD Amorebietasta. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa 17-vuotiaana 16. joulukuuta 2009 Eurooppa-liigan lohkovaiheen ottelussa Werder Bremeniä vastaan. Tuolloin hän kuului vakituisesti vielä seuran A-juniorijoukkueeseen, jonka kanssa hän voitti nuorten Copa del Reyn kaudella 2009–2010.
Kaudeksi 2010–2011 Aurtenetxe rekisteröitiin Athleticin reservijoukkueeseen Athletic B:hen, mutta hän ei pelannut joukkueessa otteluakaan, vaan pääsi suoraan edustusjoukkueen miehistöön. Ensiesiintymisensä Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän teki 28. elokuuta 2010 kauden avauskierroksen ottelussa Hérculesia vastaan. Aurtenetxe syrjäytti Koikilin, Xabi Castillon ja Mikel Balenziagan vasemman laitapuolustajan paikalla, mutta leikkaushoitoa vaatinut olkapäävamma keskeytti lupaavasti alkaneen esikoiskauden joulukuussa 2010. Loukkaantumisesta toivuttuaan Aurtenetxe pelasi kauden 2010–2011 lopulla kolme ottelua Athletic B:ssä.
Aurtenetxe palasi tuolloin Marcelo Bielsan valmentaman Athleticin avauskokoonpanoon kausiksi 2011–2012 ja 2012–2013. Ensimmäisellä kaudella joukkue ylsi sekä Eurooppa-liigan että Copa del Reyn loppuotteluun. Kesällä 2013 nimitetyn uuden päävalmentajan Ernesto Valverden suunnitelmiin Aurtenetxe ei kuitenkaan sopinut, ja kaudeksi 2013–2014 hänet lainattiin Celta Vigoon.
Maajoukkueura

Aurtenetxe kuului Espanjan alle 17-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2009 MM-kilpailuissa, jossa hän pelasi viidessä ottelussa. Espanja ylsi turnauksessa välieriin. Sittemmin hän on pelannut alle 19-vuotiaiden maajoukkueissa.
Aiheesta muualla

Jon Aurtenetxe Athleticin sivustolla (englanniksi)
Jon Aurtenetxe BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Jean Fritz

Jean Guttery Fritz (16. marraskuuta 1915 Hankou, Kiina – 14. toukokuuta 2017 Sleepy Hollow, New York) oli yhdysvaltalainen lastenkirjailija. Hän syntyi lähetystyöntekijöille Hankoussa ja asui siellä 12-vuotiaaksi. Hänelle syntyi myös sisko Miriam, kun hän oli 11-vuotias, mutta vauva kuoli viikon vanhana.
Fritz valmistui Massachusettsin Wheaton Collegesta vuonna 1937. Hän meni vuonna 1941 naimisiin Michael Fritzin kanssa. Parille syntyivät lapset David ja Andrea. Fritz työskenteli paitsi kirjailijana, myös kirjastoalalla. Hänen esikoisteoksensa, Bunny Hopwell’s First Spring, julkaistiin vuonna 1954. Aiemmin häneltä oli ilmestynyt lukuisia novelleja lehdessä. Hänen muihin teoksiinsa lukeutuu historiallinen romaani The Cabin Faced West (1958) sekä omaelämäkerta Homesick, My Own Story (1982).
Fritzille myönnettiin Newbery Honor vuonna 1983 ja Laura Ingalls Wilderin mitali vuonna 1986. Vuonna 2003 hän sai National Humanities Medalin.
Käännös suomeksi
Jean François Borderies

Jean-François-Étienne Borderies
Étienne-Jean-François Borderies (24. tammikuuta 1764 Montauban, Ranska – 4. elokuuta 1832 Versailles, Ranska) oli ranskalainen katolinen piispa ja hengellisten runojen kirjoittaja.
Borderies'n elämänvaiheista on vähän tietoa. Hän opiskeli Collège Sainte-Barbe -korkeakoulussa Pariisissa. Ranskan vallankumouksen koittaessa hänen oli lähdettävä maanpakoon Hollantiin, Saksaan ja Englantiin. Vuonna 1802 hänestä tuli pappi Lalandeen, vuonna 1819 Saint-Denis'n arkkidiakoni, ja hänet vihittiin Versailles'n piispaksi 29. heinäkuuta 1827.
Hänet tunnetaan ennen kaikkea englantilaisen John Francis Waden kirjoittaman joululaulun "Adeste fidelesin" muokkaajana. Hän on kirjoittanut Waden nelisäkeistöiseen lauluun kolme latinankielistä lisäsäkeistöä vuonna 1822.
Bill Slater

William John "Bill" Slater CBE (29. huhtikuuta 1927 – 18. joulukuuta 2018) oli brittiläinen jalkapalloilija. Hän pelasi Englannin maajoukkueessa vuoden 1958 maailmanmestaruuskilpailuissa Ruotsissa.
Seura, jossa Slater pelasi pisimpään, oli Wolverhampton Wanderers FC (1952–1963). Hän jatkoi ammattilaisuraansa vielä siitä lähdettyään.
Slater sai nimityksen Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeriksi vuonna 1982 ja komentajaksi 1998.
Bill Sidwell

Bill Sidwell (oikealla) vuonna 1945.
Oswald William Thomas ”Bill” Sidwell (16. huhtikuuta 1920 Goulburn – 19. elokuuta 2021) oli australialainen tennispelaaja. Hän pääsi neljästi Grand Slam -turnauksen loppuotteluun ja voitti sen kerran, miesten nelinpelissä Yhdysvaltain mestaruusturnauksessa vuonna 1949. Hänen pelitoverinaan oli John Bromwich.
Muut finaalipaikat Sidwell sai Ranskan avoimissa (miesten nelinpeli, 1947) ja Australian mestaruusturnauksissa (1948, 1949). Hän pelasi myös Davis Cupissa vuosina 1948–1949.
Brian Bowles

| Brian Bowles |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1980 (ikä 44) Charleston, Länsi-Virginia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Aktiivisena:  2006–
Pituus:  170 cm
Paino:  61 kg
Painoluokka:  kääpiösarja
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  paini, brasilialainen jujutsu, nyrkkeily
Seura:  American Top Team
Tilastot
Ottelut:  13
Voitot:  10
– tyrmäyksellä:  3
– luovutuksella:  6
– päätöksellä:  1
Tappiot:  3
Brian Bowles (s. 22. kesäkuuta 1980) on yhdysvaltalainen vapaaottelija.
Ura

Kääpiösarjassa (engl. bantamweight) otteleva Bowles aloitti vapaaotteluammattilaisena vuonna 2006 ja siirtyi vuonna 2007, kolmen voitokkaan ottelun jälkeen, World Extreme Cagefighting -organisaatioon (WEC). Voitettuaan neljä ensimmäistä WEC-otteluaan, vuonna 2007 Charlie Valencian takakuristuksella ja Marcos Galvãon tyrmäyksellä sekä vuonna 2008 Damacio Pagen ja Will Ribeiron molemmat giljotiinikuristuksella, hän sai mahdollisuuden otella organisaation mestaruudesta. Ottelun hallitsevaa kääpiösarjan mestaria Miguel Torresia vastaan oli alun perin määrä tapahtua huhtikuussa 2009 olleessa WEC 40 -tapahtumassa, mutta Bowles joutui vetäytymään ottelusta selkävamman vuoksi. Ottelu Torresia vastaan tapahtui lopulta elokuussa 2009 olleessa WEC 42 -tapahtumassa, jossa Bowles voitti mestaruuden ensimmäisen erän tyrmäyksellä.
Bowles puolusti mestaruuttaan maaliskuussa 2010 Dominick Cruzia vastaan, mutta kärsi tappion teknisellä tyrmäyksellä. Hän mursi ottelussa oikean kätensä, minkä vuoksi ottelu keskeytettiin kahden erän jälkeen. Cruz-ottelun jälkeen Bowlesin oli seuraavaksi määrä otella marraskuussa 2010 Wagnney Fabianoa vastaan, mutta hän joutui vetäytymään ottelusta loukkaantumisen vuoksi.
Bowles on otellut vuodesta 2011 Ultimate Fighting Championshipissä (UFC), kun WEC fuusioitiin UFC:hen. Oltuaan ottelematta lähes vuoden, hän otteli maaliskuussa 2011 toisen kerran urallaan Damacio Pagea vastaan. Hän voitti ottelun samalla tavalla ja samassa ajassa kuin heidän ensimmäisellä kohtaamiskerrallaan, giljotiinikuristuksella kolmessa ja puolessa minuutissa. Bowles voitti myös toisen UFC-ottelunsa, heinäkuussa 2011 käydyn ottelun Takeya Mizugakia vastaan, minkä jälkeen hän pääsi ottelemaan mahdollisuudesta päästä UFC:n mestaruusotteluun Dominick Cruzia vastaan. Hän kuitenkin hävisi marraskuun 2011 UFC 139 -tapahtumassa Urijah Faberille. Hän luovutti ottelun toisessa erässä giljotiinikuristuksen vuoksi.
Faberille kärsimänsä tappion jälkeen Bowles oli ottelematta puolitoista vuotta, mihin olivat syynä muun muassa selkävammat. Hän kohtasi neljännessä UFC-ottelussaan toukokuun 2013 UFC 160 -tapahtumassa George Roopin. Bowles sai ensimmäisessä erässä Roopin kaatumaan oikean käden lyönnillään ja pääsi yrittämään giljotiinikuristusta. Hän kuitenkin hävisi ottelun teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä.
Bitly

Bitly (aiemmin Bit.ly) on kirjanmerkki- ja URL-lyhennyspalvelu, jonka omistaa Bitly, Inc.
Palvelut

Palvelun tarkoituksena on antaa käyttäjälle lyhennetty muoto verkko-osoitteesta, jonka hän palveluun syöttää. Sitä käytetään yleisesti mikroblogipalveluissa linkkien lyhentämiseen. Tämä johtuu ennen kaikkea siitä, että Twitter otti sen toukokuun 6. päivänä vuonna 2009 oletusosoitelyhennyssivukseen. Edellisen hallitsevan lyhentämispalvelun, Tinyurl:n käyttö on sen jälkeen lähtenyt laskuun. Bitly tarjoaa osoitteiden lyhentämisen lisäksi tietoja linkkeihin kohdistuneista klikkauksista.
Bitly lisäsi lokakuun 12. päivänä 2010 palveluunsa automaattisen QR-koodien luomisen. Kun koodi luetaan matkapuhelimella, avautuu verkkosivusto, johon linkki osoittaa, matkapuhelimen verkkoselaimeen.
Palvelulla lyhennetyt linkit käyttävät bit.ly:n domain-nimeä. Esimerkiksi Wikipedian etusivun osoite http://fi.wikipedia.org/ lyhenee muotoon ”bit.ly/fneAZI”. Jos jokin yritys ostaa bit.ly Pro -palvelun, se voi käyttää myös omaa domain-nimeään. Esimerkiksi Pepsillä on käytössään osoite ”pep.si”.
Jos bit.ly-linkin perään lisää plus-merkin, näkee infosivun, jossa kerrotaan minne linkki johtaa ja kuinka monta kertaa sitä on klikattu ja milloin. Esimerkiksi em. esimerkin (”bit.ly/fneAZI”) infosivu löytyy osoitteesta ”bit.ly/fneAZI+”. Infosivulta käyttäjät voivat katsoa, minne linkki johtaa ennen sen painamista. Tämä parantaa tietoturvaa.
Aiheesta muualla

http://bit.ly
Jean Fridolin Nganbe Nganbe

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 11. toukokuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Douala, Kamerun
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 173 cm
Seura
Seura: Ilves-Kissat
Pelinumero: 2
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006 | Pouma FC |  |  |
| 2007–2009 | Canon Yaoundé |  |  |
| 2010 | AC Oulu | 20 | (2) |
| 2010–2011 | Odra Wodzisław | 12 | (1) |
| 2011–2013 | OPS | 38 | (8) |
| 2013 | → FC Lahti (laina) | 15 | (4) |
| 2014 | VPS | 30 | (5) |
| 2015–2016 | RoPS | 30 | (3) |
| 2017 | Piffen | 4 | (3) |
| 2017–2019 | Haka | 31 | (6) |
| 2020 | PKKU | 8 | (2) |
| 2021 | Ilves-Kissat | 8 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 196 | (36) |
Maajoukkue
| 2008 | Kamerun U20 | 3 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 31. toukokuuta 2022.
Jean Fridolin Nganbe Nganbe (s. 11. toukokuuta 1988 Douala, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Ilves-Kissoja. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Nganbe Nganbe pelasi kauteen 2009 asti kotimaassaan Kamerunissa pääsarjaseura Canon Yaoundéssa. Sinä aikana hän pelasi kotimaansa alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa kolme ottelua, joissa teki kaksi maalia.
Keväällä 2010 Nganbe Nganbe siirtyi Veikkausliigaan ja AC Oulun riveihin. Veikkausliigadebyytin Nganbe Nganbe pelasi 18. huhtikuuta ottelussa AC Oulu - Tampere United. Kausi 2010 päättyi kuitenkin elokuussa vakavaan loukkaantumiseen. Kaudeksi 2010–2011 Nganbe Nganbe siirtyi Puolan toiselle sarjatasolle Odra Wodzisławin joukkueeseen.
Nganbe Nganbe palasi Ouluun elokuussa 2011, kun hän siirtyi loppukauden ajaksi OPS:n riveihin.  Tammikuussa 2012 hän teki kahden vuoden jatkosopimuksen OPS:n kanssa.  Heinäkuussa 2013 FC Lahti vuokrasi Nganben loppukauden kattavalla pelaajasopimuksella.
Kaudeksi 2014 Nganbe Nganbe siirtyi Veikkausliigassa pelaavaan Vaasan Palloseuraan.
Vaasaan siirtyessään Nganbe Nganbe on pelannut AC Oulussa ja FC Lahdessa kaikkiaan 35 Veikkausliigaottelua ja tehnyt niissä 6 maalia.
John Stears

| John Stears |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. elokuuta 1934 Uxbridge
Kuollut: 28. kesäkuuta 1999 (64 vuotta) Los Angeles
John Stears (25. elokuuta 1934 Uxbridge – 28. kesäkuuta 1999 Los Angeles) oli brittiläinen erikoistehostesuunnittelija. Hän suunnitteli erikoistehosteita muun muassa moneen James Bond -elokuvaan ja Tähtien sotaan. Stearsille myönnettiin kaksi Oscar-palkintoa.
Elämäkerta

John Stears syntyi 25. elokuuta 1934 Britannian Uxbridgessä. Hän opiskeli Harrow College of Art and Southall Technical Collegessa. Stears työskenteli luonnostelijana ilmailuministeriössä ja pienoismallivalmistajana arkkitehtitoimistossa ja hänen työnsä kiinnitti erikoistehosteasiantuntija Bill Warringtonin huomion. Warrington palkkasi Stearsin rakentamaan lentokoneen pienoismallin elokuvaan Lentäjäsankari (1956). 1950-luvun lopulla Stears työskenteli Rank Organisationille ja suunnitteli veneiden ja lentokoneiden pienoismalleja elokuviin Yksi pääsi pakoon (1957) ja Titanicin kohtalonyö (1958).
Stears suunnitteli aseiden pienoismalleja elokuvaan Navaronen tykit (1961), jonka jälkeen hän teki erikoistehosteita kahteen Disneyn elokuvaan: Kapteeni Grantia etsimässä (1961) ja Mirrin kolme elämää (1962). Tämän jälkeen Stears siirtyi Bond-elokuvien pariin ja suunnitteli tohtori Non piilopaikan räjähdyksen elokuvaan Salainen agentti 007 ja tohtori No (1962). Seuraavaan Bond-elokuvaan, Salainen agentti 007 Istanbulissa, Stears yleni erikoistehosteosaston johtajaksi. Stears suunnitteli elokuvaan erään elokuvahistorian ensimmäisistä kauko-ohjattavista helikoptereista sekä puukkokengän. Elokuvaan 007 ja Kultasormi Stears loi Bondin Aston Martin DB5:n, jossa on muun muassa kääntyvä rekisterikilpi ja heittoistuin. Autoa on pidetty jopa maailman kuuluisimpana autona. Stears suunnitteli elokuvaan myös muun muassa tappavan laserin ja Oddjobin lentävän teräsreunaisen hatun. Hän suunnitteli lentävät autot elokuviin Chitty Chitty Bang Bang (1968) ja 007 ja kultainen ase (1974). Kultainen ase jäi hänen viimeiseksi Bond-elokuvakseen. Stears oli perustanut oman yrityksensä vuonna 1970. George Lucas piti Bond-elokuvista ja kiinnitti Stearsin Tähtien sodan tuotantoon. Stears suunnitteli elokuvaan Kuolemantähden, R2-D2:n sekä C-3PO:n, valosapelit ja Luke Skywalkerin maakiiturin.
Stears toteutti lentävän maton Bagdadin varkaaseen (1978). 1980-luvulla hän teki erikoistehosteet muun muassa elokuviin Kuningattaren kirous, Operaatio Outland, Ihmeitä, Bounty – kapina laivalla ja Hyytävä häämatka. Hän myös suunnitteli erikoistehosteet erikoistehostesuunnittelijaa käsittelevään elokuvaan F/X (1986). Stears pyrki tuottamaan elokuvan vuonna 1988, mutta ei saanut sitä varten tarpeeksi rahoitusta. Vuonna 1993 hän vetäytyi eläkkeelle. Stearsin viimeiseksi elokuvaksi jäi Zorron naamio, jossa hän koordinoi erikoistehosteiden toteutusta. Hän vetäytyi elokuvan tuotannosta taiteellisten erimielisyyksien vuoksi.
Stears kuoli 28. kesäkuuta 1999 UCLA Medical Centerissä Los Angelesissa. Hänelle pidettiin muistotilaisuudet Pacific Palisadesissa ja Lontoossa.
Merkitys

Erikoistehosteiden historiaa tutkinut California Institute of the Artsin professori Norman Kleinin mukaan Stearsilla oli suuri merkitys siirtymävaiheessa, jossa elokuvat siirtyivät teollisesta tekniikasta tietotekniikkaan.
Kunnianosoitukset

Stearsille myönnettiin kaksi parhaiden erikoistehosteiden Oscar-palkintoa: Pallosalamasta (1965) ja jaettu palkinto Tähtien sodasta (1977).
Yksityiselämä

Stears avioitui vuonna 1960 ja hänellä oli kaksi lasta. Hänellä oli kodit Pacific Palisadesissa Kaliforniassa ja Beaconsfieldissä Englannissa. Beaconsfieldissä Stears ja hänen puolisonsa kasvattivat karjaa ja jalostivat koiria.
Bond-elokuvista Stearsin suosikki oli Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa (1969), osittain, koska hän ihaili sen pääosaesittäjä George Lazenbya, joka halusi tehdä stunttinsa itse. Lazenbysta ja Stearsista tuli elinikäiset ystävät ja Lazenby oli Stearsin Kalifornian-asunnon naapuri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Stears Wikimedia Commonsissa
John Stears Internet Movie Database. Seattle:  Amazon.com. (englanniksi)
John Stears AllMovie. San Francisco:  All Media Network. (englanniksi)
Stears suunnittelee R2-D2:ta vuonna 1977. Taustalla Stearsille myönnettyjä palkintoja.
Julius Maggi

Julius Maggi (1846–1912) oli sveitsiläissyntyinen Maggi-nimisten elintarvikkeiden alkuperäinen valmistaja. Hän aloitti toimintansa Zürichin lähellä Lindaussa 1870-luvulla. Vuonna 1886 hän kehitti herne- ja papujauheesta massan, josta tuli valmiskeitto. Pian hän valmisti monia muitakin valmiskeittoja. Seuraavana vuonna hän siirtyi Saksan puolelle, jossa hänen kilpailijoinaan olivat Knorrin veljekset. Vuosisadan vaihteessa hän asettui Pariisiin ja muutti etunimensä muotoon Jules. Hän loi menestyksen pastöroidulla Maggi-maidolla. 1907 hän aloitti lihaliemikuutiot ja pari vuotta myöhemmin kasvisliemikuutiot. Hän oli kuollut jo kun ensimmäinen maailmansota puhkesi. Sitä eivät ranskalaiset tienneet, ja lisäksi häntä luultiin saksalaiseksi, niinpä hänen yrityksensä ja jälleenmyyjien tilat tuhottiin.
Yritys siirtyi myöhemmin Nestlén haltuun.
Bolshevismin ikeen alla

| Bolshevismin ikeen alla |
| --- | --- |
Ohjaaja:  G. Krol
Käsikirjoittaja:  Sergei Zhivotovski
Tuottaja:  Erik Estlander
Säveltäjä:  ei musiikkia
Pääosat:  Ljubov Jegorova   Raisa Lork
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Aktiebolaget Finlandia Film
Ensi-ilta:  27. lokakuuta 1919
Kesto:  120 minuuttia
Budjetti:  ei tiedossa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bolshevismin ikeen alla on vuonna 1919 valmistunut Venäjän vallankumousta paenneiden venäläisten emigranttien Suomessa tekemä elokuva. Elokuvan ensi-ilta oli 27. lokakuuta 1919 Pallas-teatterissa. Elokuvasta on säilynyt vain yksi kuva .
Elokuvaa kuvattiin Kannaksen Uudellakirkolla kesällä 1919, ja elokuvaa tiedetään esitetyn Suomessa ainakin Helsingissä ja Viipurissa .
Bolshevismin ikeen alla oli ensimmäinen Suomen itsenäistymisen jälkeen valmistunut suomalainen näytelmäelokuva.
Näyttelijät

Ljubov Jegorova  - Polinka
Raisa Lork	   - Natasha
Muut tekijät

Erik Estlander   - tuottaja
G. Krol          - ohjaaja
Sergei Zivotovski - käsikirjoittaja
Brian Boucher

| Brian Boucher |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. tammikuuta 1977 (ikä 47) Woonsocket, Rhode Island
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Boosh
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  90 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1997–2014
Seurat:  Philadelphia Phantoms (AHL) Philadelphia Flyers (NHL) Phoenix Coyotes (NHL) HV71 (SEL) Calgary Flames (NHL) San Antonio Rampage (AHL) Chicago Blackhawks (NHL) Columbus Blue Jackets (NHL) San Jose Sharks (NHL) Adirondack Phantoms (AHL) Carolina Hurricanes (NHL) EV Zug (NLA)
NHL-varaus:  22. varaus, 1995 Philadelphia Flyers
Brian Boucher (s. 2. tammikuuta 1977 Woonsocket, Rhode Island, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Boucher on ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta 1995, kun Philadelphia Flyers varasi hänet numerolla 22.
Ura

Boucherin kasvattajaseura on Mount St. Charles Mounties. Hän pelasi ennen NHL:ää myös WHL-joukkue Tri-City Americansissa vuoteen 1997 asti. Kaudella 1996–1997 Boucher valittiin WHL:n parhaaksi maalivahdiksi ja koko katto-organisaation CHL:n kolmostähdistöön. Hän siirtyi kaudeksi 1997–1998 Philadelphia Flyersin organisaatioon ja farmijoukkue Philadelphia Phantomsin maalinsuulle.
Boucher pelasi ensimmäiset NHL-ottelunsa kaudella 1999–2000, jolloin hän sai tililleen 35 ottelua. Boucher valittiin myös tulokkaiden tähdistöön. Kesällä 2002 hänet kaupattiin Phoenix Coyotesiin kolmannen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Robert Escheen ja Michal Handzušiin. Boucher oli kaudella 2003–2004 Coyotesin ykkösmaalivahti, kun edellinen ykkösvahti Sean Burke kaupattiin Flyersiin. Boucher pelasi työsulkukaudella 2004–2005 Elitserienin HV71:n maalilla.
Helmikuussa 2006 Boucher kaupattiin Mike Leclercin kanssa Calgary Flamesiin vaihdossa Steve Reinprechtiin ja Philippe Sauvéen. Kauden 2006–2007 hän aloitti Chicago Blackhawksissa, joka kuitenkin asetti hänet siirtolistalle, josta Columbus Blue Jackets hankki hänet helmikuussa 2007. Boucher palasi kaudeksi 2007–2008 Philadelphia Flyersin organisaatioon ja edusti ainoastaan farmijoukkue Philadelphia Phantomsia. Hän siirtyi helmikuussa 2008 vapaana agenttina San Jose Sharksiin, jossa jatkoi vielä kauden 2008–2009.
Kaudeksi 2009–2010 Boucher palasi jälleen Flyersin organisaatioon. Hän aloitti kakkosmaalivahtina, mutta sai Ray Emeryn loukkaantumisten myötä olla myös ykkösmaalivahtina. Seuraavalla kaudella Boucher pelasi Flyersissa 34 ottelua. Hän teki kesällä 2011 kahden vuoden sopimuksen Carolina Hurricanesin kanssa. Tammikuussa 2013 hän siirtyi kuitenkin jälleen takaisin Flyersin organisaatioon pelaajakaupassa, jossa Flyers sai hänen lisäkseen puolustaja Mark Altin ja jossa Hurricanes sai vaihdossa hyökkääjä Luke Pitherin.
Bordžomi-Kharagaulin kansallispuisto

Vuoristoa kansallispuistossa.
| --- | --- |
Sijainti:  Bordžomi Georgia
Pinta-ala:  76 000 ha
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1995
Hallinto:  Georgian ympäristö- ja luonnonvaraministeriö
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Bordžomi-Kharagaulin kansallispuisto (georg. ბორჯომ-ხარაგაულის ეროვნული პარკი, Bordžom-Kharagaulis erovnuli parki) on suuri kansallispuisto Georgiassa. Puisto on perustettu vuonna 1995 Saksan ja WWF:n avustuksella, ja se otettiin virallisesti käyttöön vuonna 2001. Kansallispuiston 76 000 hehtaarin suuruinen alue kattaa noin prosentin Georgian pinta-alasta. Puisto sijaitsee Vähä-Kaukasuksella ja sen korkein huippu kohoaa 2 642 metriin. Suuri osa puistosta on luonnontilaista metsää, jossa elää useita kotoperäisiä kasvilajeja ja uhanalaisia eläinlajeja. Puistossa suhteellisen pysyvästi asuviin eläinlajeihin kuuluvat esimerkiksi karhu, susi, ilves ja saksanhirvi, ja puisto sijaitsee myös lintujen muuttoreitillä. Puisto on saanut WWF:n PAN Parks -sertifikaatin.
Puistossa kulkee useita vaellusreittejä, joista valtaosa on auki huhti- tai toukokuusta lokakuuhun. Puisto on nimetty Bordžomin ja Kharagaulin alueiden mukaan. Baku–Tbilisi–Ceyhan-öljyputken rakentaminen puiston viereen on aiheuttanut huolta putken vaikutuksista alueen luontoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bordžomi-Kharagaulin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Borjomi – Big Business and Nature