stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nicklas Bäckström
Ura > Maajoukkueura

Ensimmäisen ottelunsa Ruotsin maajoukkueessa Bäckström pelasi 6. huhtikuuta 2006 Norjaa vastaan. Myöhemmin samana keväänä hän oli mukana voittamassa maailmanmestaruutta Latvian MM-kilpailuissa. Bäckström pelasi turnauksen neljä viimeistä ottelua ja nostettiin suoraan ykkösketjuun Henrik Zetterbergin ja Johan Franzénin rinnalle. Hänestä tuli näin 18 vuoden ja kuuden kuukauden ikäisenä nuorin Ruotsia maailmanmestaruuskilpailuissa edustanut pelaaja ja samalla nuorin ruotsalainen maailmanmestari.lähde?
Bäckström oli mukana Ruotsin maajoukkueessa Sotšin olympialaisissa 2014. Hänet suljettiin kuitenkin kilpailusta, kun hän antoi positiivisen dopingnäytteen turnauksen aikana. Bäckströmin mukaan näytteestä löytynyt pseudoefedriini oli peräisin hänen vuosia käyttämästään allergialääkkeestä. KOK:n päätöksellä hän sai kuitenkin Ruotsin saavuttaman hopeamitalin. Olympiakomitea oli ilmoittanut aiemmin keväällä, että rike olisi sisältänyt riittävät perustelut rangaistukselle. KOK kuitenkin myönsi mitalin Bäckströmille hänen yhteistyönsä ja maajoukkueen lääkärin osallisuuden seurauksena. Mitali annettiin Ruotsin jääkiekkoliiton haltuun. Bäckström edusti myös Ruotsia World Cupissa vuonna 2016, tuolloin Ruotsi putosi välieriässä Euroopan yhdistelmäjoukkueelle numeroin 3–2. Bäckström oli myös voittamassa mm kultaa vuonna 2017 jolloin hän teki muun muassa ratkaisevan rankkari osuman Kanadaa vastaan.
Muuta

Bäckströmin isä Anders Bäckström on entinen jääkiekkoilija, joka pelasi koko kymmenen kautta kestäneen uransa Brynäsissä. Myös hänen vanhempi veljensä Kristoffer Bäckström on jääkiekkoilija. Bäckströmin äiti Catrin Bäckström on syntynyt Suomessa ja pelannut käsipalloa Ruotsissa ja Suomessa.lähde?
Saavutukset

Stanley Cup: 2018
MM-kulta: 2006, 2017
Alle 18-vuotiaiden MM-pronssi: 2005
Elitserienin vuoden tulokas: 2005–2006
Olympiahopea: 2014
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nicklas Bäckström Washington Capitalsin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Nicklas Bäckström nhlfinns.com -sivustolla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Henrik Zetterberg Alexander Steen | Viking Awardin voittaja 2009 2015 | Seuraaja: Henrik Sedin Erik Karlsson |
Nicklas Bäckström Washington Capitalsin pelissä vuonna 2009.
Fazer (täsmennyssivu)

Fazer tarkoittaa seuraavia:
Oy Karl Fazer Ab eli Fazer, Karamelli-Fazer, suomalainen makeisvalmistaja
Fazer, suomalainen kansainvälinen nuottien kustantamo
Musiikki-Fazer, suomalainen musiikkialan yritys 1897–1994, nykyinen omistaja Warner Music Finland uudelleen nimettynä.
F-Musiikki, nykyinen soitinkauppa ja musiikkialan yritys sekä yksi osa jonka Warner myi 1998 Musiikki-Fazerista
Fazerin musiikkikauppa, Musiikki-Fazerin 1919 uudelleen nimetty liikeyritys
Fazer Finnlevy, suomalainen 1966–1998 toiminut levy-yhtiö ja levymerkki Musiikki-Fazerilla
Fazer Records, Warnerin Fazer Finnlevyn levymerkki, joka toimi uusiotuotannon 1998 loputtuakin
Fazer Music, levymerkki pörssilistautuneella Fazer Musiikki Oy Fazer Musik Ab yhtiöllä 1989−1994
Fazer Musiikki Oy Fazer Musik Ab, yritys 1989–1994, nykyinen omistaja Warner Music Finland uudelleen nimettynä.
Oy Musiikki-Fazer Musik Ab, yritys 1960–1989
Fazer Piano, suomalainen Musiikki-Fazerin 1963–1989 omistama pianotehdas. Myyty Hellas Pianolle.
Henkilöt

Fazer on suku, jonka tunnettuja jäseniä ovat:
Edvard Fazer (1861–1943), suomalainen pianisti, impressaari ja oopperanjohtaja, Fazerin konserttitoimiston perustaja
Johan Georg Fazer (1889–1935), K. G. Fazerin poika ja Fazerin musiikkikaupan toimitusjohtaja
Karl Fazer (1866–1932), makeisyhtiön perustaja
Konrad Georg Fazer (1864–1940), yritysjohtaja ja diplomaatti, Fazerin musiikkikaupan perustaja, Karl Fazerin veli
Max Fazer (1854–1922), sokeritehtailija ja tukkukauppias
Peter Fazer (1934–1998), kilpapurjehtija ja Fazer-yhtiön toimitusjohtaja
Sven Fazer (1897–1985), Karl Fazerin poika ja Fazer-yhtiön toimitusjohtaja.
Kommunikointitaulu

Kommunikointitaulu on kommunikoinnin apuväline, jollainen sisältää aihe- tai tilannekohtaista keskustelusanastoa. Kommunikointitauluja käyttävät etupäässä puhevammaiset, mutta tilapäisesti niistä hyötyvät myös viittomakieliset, vieraskieliset sekä tilapäisesti puhekyvyn menettäneet. Niiden avulla keskusteltaessa kommunikaatio toteutuu yleensä avainsanoilla. Kommunikointitauluissa käytetään kuvasymboleja tai blisskieltä. Kuvallisten taulujen lisäksi puhevammaiset saattavat käyttää sanatauluja ja kirjaintauluja. Kommunikointitauluja pystyy tekemään itsekin, ja kaupallisia tauluja on mahdollista täydentää sanoilla kuvien päälle tai alapuolelle.
Aiheesta muualla

Papunetin kuvatyökalu (Arkistoitu – Internet Archive)
Bildstöd (ruotsiksi) ja (englanniksi)
Äetsän vaakuna

Äetsän vaakuna (1981–2008)
Äetsän vaakuna on saanut aiheensa Äetsä kunnan vanhoista elinkeinoista. Meisti symboloi käsityötaitoa ja yrittämistä ja apilat maanviljelystä. Apilat voivat viitata myös entisiin Keikyän ja Kiikan kuntiin, jotka yhdistyivät Äetsäksi vuonna 1981.
Vaakunan heraldinen selitys on ”sinisessä kentässä nahkatyömeisti, sen varren molemmilla puolilla saatteena kolmiapila; kaikki kultaa”. Vaakunan on suunnitellut Kaj Kajander. Vaakuna muuttui epäviralliseksi 2009, kun Äetsä yhdistyi Vammalan ja Mouhijärven kanssa Sastamalan kaupungiksi.
Merikanto

Merikanto on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Merikantoja ovat:
Aarre Merikanto (1893–1958), säveltäjä ja professori, Oskar Merikannon poika
Aava Merikanto (s. 2004), näyttelijä
A. M. Merikanto (1876–1926), Tampereella toiminut karamellitehtailija
Eemil Merikanto (s. 2005), jalkapalloilija
Jussi Merikanto (s. 1979), oopperalaulaja
Kari Merikanto, kuvataiteilija
Oskar Merikanto (vuoteen 1882 Mattsson, 1868–1924), säveltäjä, muusikko, kapellimestari ja musiikkipedagogi
Reijo Merikanto (1919–2004), vuorineuvos
Tiina Merikanto (s. 1958), Yleisradion toimittaja
Ukri Merikanto (1950–2010), kuvanveistäjä, Aarre Merikannon poika.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Millennium

Millennium (lat. mille + annus) on latinalaisperäinen sana, jolla voidaan tarkoittaa:
Vuosituhatta tai yleisemmin tuhatta vuotta
Vuosituhannen vaihdetta, erityisesti kolmannen alkua
Vuotta 2000
Raamatun Tuhatvuotista valtakuntaa
Backstreet Boys -yhtyeen albumia Millennium
Televisiosarjaa Millennium
Millennium, Kiribatin Caroline-saaren toinen nimi
Radio-/televisiosarjaa Radio Millennium
Stieg Larssonin kirjojen Millennium-trilogiaa (2005–2007) sekä TV-sarjaa (2010), joka on muokattu kirjatrilogiaan pohjautuvista elokuvista Miehet jotka vihaavat naisia, Tyttö joka leikki tulella ja Pilvilinna joka romahti
Erästä kirjastojärjestelmää
Millennium Films, elokuvatuotantoyhtiö
YK:n vuosituhattavoitteet
Windows Me (Windows Millennium Edition)
Videopeli Millennium 2.2
Palkintoja

Millennium-teknologiapalkinto, suomalainen palkinto
Millennium-palkinto, Clay Mathematics Instituten lupaama palkinto Millennium-ongelmien ratkaisemisesta
Ahtee

Ahtee on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Aaro Ahtee (1909–1955), laki- ja hallintomies
Liisa Ahtee (s. 1937), farmakologian professori emerita, Aaro Ahteen tytär
Maija Ahtee (s. 1939), fyysikko, kasvatustieteilijä ja professori emerita, Aaro Ahteen tytär.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Jacqueline West

Jacqueline West on yhdysvaltalainen puvustaja ja pukusuunnittelija, joka on tehnyt urallaan puvustuksia useisiin menestyneisiin elokuviin. West saanut parhaan puvustuksen Oscar-palkintoehdokkuuden neljästi elokuvista Quills – syntiset säkeet (2003), Benjamin Buttonin uskomaton elämä (2008), The Revenant (2015) ja Dyyni (2021).
Filmografia

Nouseva aurinko (1993)
Unohtumaton yö (2000)
Quills – syntiset säkeet (2000) (Oscar-ehdokkuus)
Leo (2002)
Kerran bändäri - aina bändäri (2002)
Herrasmiesliiga (2003)
The New World (2005)
Down in the Valley (2005)
Lonely Hearts Killers (2006)
The Invasion - tunkeutujat (2007)
Benjamin Buttonin uskomaton elämä (2008) (Oscar-ehdokkuus)
State of Play (2009)
The Social Network (2010)
Vettä elefanteille (2011)
The Tree of Life (2011)
To the Wonder (2012)
Argo (2012)
Seventh Son (2014)
The Gambler (2014)
Knight of Cups (2015)
The Revenant (2015) (Oscar-ehdokkuus)
Live by Night (2016)
Song to Song (2017)
Dyyni (2021) (Oscar-ehdokkuus yhdessä Bob Morganin kanssa)
Killers of the Flower Moon (2022)
Dyyni: Osa kaksi (2023)
Aiheesta muualla

Jacqueline West Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jacqueline West Elonetissä.
Hilda Flodin

| Hilda Flodin |
| --- | --- |
 Hilda Flodin noin vuonna 1900.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Hilda Maria Flodin
Syntynyt: 16. maaliskuuta 1877 Helsinki
Kuollut: 9. maaliskuuta 1958 (80 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kuvanveistäjä, taidemaalari ja -graafikko
Omakuva 1901, lyijykynä, 32 cm x 23 cm.
Hilda Maria Flodin-Laitinen (16. maaliskuuta 1877 Helsinki – 9. maaliskuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja -graafikko. Hän opiskeli muun muassa Helene Schjerfbeckin johdolla Suomessa, ja Pariisissa hän oli Auguste Rodinin oppilaana.
Flodinin tunnetuimpia teoksia ovat Aleksanterinkadulla sijaitsevan Pohjolan talon vuolukiviveistokset. Hän oli taidegrafiikan alkuvaiheen uranuurtajia Suomessa ja samalla maan ensimmäisiä naistaidegraafikkoja.
Taiteellinen ura

Flodin aloitti 16-vuotiaana taideopinnot Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä, missä hän opiskeli viisi vuotta (1893–1898) opettajinaan ensin Helene Schjerfbeck ja sitten Albert Gebhard. Vuonna 1899 hän lähti jatkamaan opintojaan Ranskaan Pariisiin, missä opiskeli Académie Colarossissa vuosina 1899 ja 1900–1902 ja pääsi lankonsa Julien Leclercqin kontaktien avulla Auguste Rodinin oppilaaksi 1906–1909 ja 1927. Flodin opiskeli myös eripituisia jaksoja Italiassa vuonna 1902, Espanjassa 1911, Ruotsissa 1914 ja Englannissa 1920.
Varhaiskauden teokset ovat pääasiassa veistoksia ja grafiikkaa.
Flodin keskittyi aluksi kuvanveistoon, seuraavaksi taidegrafiikkaan ja lopuksi maalaukseen. Flodin veisti muotokuvia ja pienoisveistoksia, joissa on nähty vaikutteita Rodinilta. Taidegrafiikassa hän oli orastavan taiteenalan uranuurtajia,
hän oli myös Suomen ensimmäisiä naistaidegraafikkoja. Flodinin tunnetuimpia töitä on Helsingissä Aleksanterinkadulla sijaitsevat Pohjolan talon vuolukivinaamiot, jotka ovat valmistuneet vuonna 1901.
Flodin innostui taidegrafiikasta 1890-luvun lopulla saatuaan alan opetusta Hugo Simbergiltä Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Flodin teki paljon henkilötutkielmia, mutta myös sisäkuvia ja maisemia, kuten Bretagne-aiheiset syövytykset, joita oli syövytyksiä Pariisin salongissa syksyllä 1911. Flodinin muusta grafiikasta erottuva ryhmä on Kuolema ja me. vuosilta 12908-1914, jossa on paikoin viitteitä Francisco de Goyan suuntaan. Herkintä jälkeä on vanhempia naisia kuvaavissa luonnosmaisissa viivasyövytyksissä, kuten Rukoilijat 1908ja vanhan naisen kasvoja esittävä harjoitelma, jotka Onni Okkosen mukaan ovat viivan käytöltään rembrandtmaisia.
Valtaosa hänen grafiikanteoksistaan on henkilötutkielmia. Naiset erilaisissa askareissa olivat Flodinin lempiaiheita.  
Flodin perehtyi jo varhain taidegrafiikan eri menetelmiin, ja Pariisin näyttelyssä 1908 oli esillä seuraavat hänen grafiikan töistään: Aihe Helsingistä, Pilviä ja Kumpi voittaa?. Ensimmäisen näyttelynsä Flodin piti 1901. Flodinin töiden syövytyslaatat ovat kadonneet, ja näin monista grafiikan teoksista on tullut harvinaisuuksia.
Flodin osallistui tiiviisti Suomen Taiteilijain näyttelyihin debyyttistään 1899 alkaen vuoteen 1930 asti. Hänelle myönnettiin dukaattipalkintovuonna 1897 ja toinen palkinto J. V. Snellmanin patsaskilpailussa 1913.
Flodinin mukaan nimettiin Helsingissä Pikku Huopalahdessa aukio ja kuja vuonna 1989. 
Flodinin teoksia on monissa museoissa ympäri Suomea. Keuruun museolla on laaja kokoelma Flodinin teoksia, joista on koottu lainattava kiertonäyttely.
Yksityiselämä

Flodin oli lähtöisin vakavaraisesta säätyläisperheestä, sillä hänen vanhempansa olivat valtioneuvos Frithiof Flodin ja Fanny o.s. Basilier. 
Flodin avioitui  Juho Rissasen kanssa, johon Flodin oli tutustunut jo opiskeluaikanaan Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa. Rissasen ja Flodinin liitto ei kuitenkaan kestänyt, vaan he erosivat vuonna 1915. Vuonna 1922 Flodin avioitui professori Taavetti Laitisen kanssa.
Pariisissa asuessaan Flodinilla oli suhde brittiläisen maalari Gwen Johnin kanssa.
Pohjolan toimitalon julkisivuveistokset 1901

Kansallisromantiikkaa edustavan Pohjolan toimitalo valmistui vuonna 1901. Jo valmistumisen aikoihin eniten huomiota herätti Hilda Flodinin kiviornamentiikka, jonka satuihin, Kalevalaan ja muuhun kansantarustoon pohjaavat kuvat toivat esiin kotimaista eläin- ja kasvimaailmaa. Flodinin eläin- ja ihmishahmot on veistetty juukalaisesta vuolukivestä. Pääportaalin yläpuolella on Pohjojan tunnuksina toimineita karhuja..
Näkyvimpiä ovat mieshahmot, joita on kaksi sisäänkäynnin kummallakin puolen. Karkeapiirteiset hahmot kannattelevat palkkeja Atlaksen tapaan. Hahmoista erottuu ensin pelkät kasvot, jotka teatterinaamioiden hengessä kuvaavat tunnetiloja. Julkisivusta erottuu muitakin naamioita sekä kasvi- ja eläinornamentiikkaa. Pohjolan toimitalon veistoksissa on nähty kokeiluhenkeä ja halua keventää raskasta kivijulkisivua ihmisläheisillä aiheilla.
Yleiskuva Pohjolan toimitalon pääsisäänkäynnistä, Aleksanterinkatu 44, Helsinki.
Sisäänkäynnin kasvokuvat.
Pääoven vasemmanpuoleiset mieshahmot. Kuva Eeva Rista, kesä 1975.
Hahmot pääoven oikealla puolella. Kuva Eeva Rista, kesä 1975.
Pohjolan julkisivun eläinaiheita.
Torniosan eläinornamentiikkaa.
Parveke ja katonreunan veistokset.
Suomen Yhdyspankin liiketalon veistospylväs 1910, Viipuri

Flodin veisti vuonna 1910 Viipuriin Uno Ullbergin uudistamaan Yhdyspankin liiketaloon veistoksia. Graniittisia satoa korjaavia lapsihahmoja on portaikon valopylvään eri puolilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hilda Flodin Kansallisgallerian kokoelmissa
Hilda Flodin taiteilijamatrikkelissa
Hilda Flodin 1896 Taideyhdistyksen piirustuskoulun oppilaiden ja Thorsten Waenerbergin seurassa Ateneumin portailla.
Helsingin yliopiston musiikkiseura

Helsingin yliopiston musiikkiseura (HYMS) on vuonna 1989 Helsingin yliopiston 350-vuotisjuhlien alla perustettu yhdistys. Yhdistyksen puheenjohtajana on sen perustamisesta lähtien toiminut musiikkitieteilijä Eero Tarasti.
Musiikkiseura ylläpitää omaa kamarikuoroa, jonka johtaja on Leiu Ryland-Jones. HYMSillä on myös kamariensemble, joka on tehnyt kiertueita Euroopassa. Yhdistys järjestää myös pianopiiriä sekä esitelmä- ja konserttisarjoja, kuten vuonna 1992 japanilaisen musiikin viikon.
Helsingin yliopiston myöntämä Pacius-palkinto jaetaan Helsingin yliopiston musiikkiseuran esityksestä.
Aiheesta muualla

Helsingin yliopiston musiikkiseuran verkkosivut
Airas

Airas on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aaro Airas (1919–1982), päätoimittaja, puoluetoimitsija ja työläistarkastaja
Erkki Airas (1908–1993), pappi, kirjailija ja professori
Kaarlo Airas (1880–1960), pappi, opettaja ja historioitsija
Marjatta Airas (s. 1950), laulaja (mezzosopraano)
Matti Airas (1933–1976), koripalloilija ja jääkiekkoilija
Mirja Airas (s. 1945), taidemaalari
Terhi Airas-Järventaus (s. 1961), koripalloilija
Väinö Airas (1876–1941), diplomi-insinööri, oppikirjojen tekijä ja tietoteosten toimittaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kultaperäharlekiini

| Kultaperäharlekiini |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Harlekiinit Eurylaimidae
Suku::  Aasianharlekiinit Eurylaimus
Laji::  javanicus
Kaksiosainen nimi
 Eurylaimus javanicus  Horsfield, 1821 
Alalajit
 E. j. brookei  E. j. harterti  E. j. javanicus  E. j. pallidus 
Katso myös
   Kultaperäharlekiini Wikispeciesissä   Kultaperäharlekiini Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKVirheellinen IUCN-arvo: 
Kultaperäharlekiini (Eurylaimus javanicus) on kaakkoisaasialainen harlekiineihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan kultaperäharlekiini on noin 23 cm.. Vatsa ja selkä ovat lajilla tumman punaruskeat. Siivet ja perä ovat väriltään mustan ja keltaisen kirjavat. Suurikokoinen nokka on väriltään turkoosi. . Koiraalla on rinnassaan musta juova, joka puuttuu naaraalta. .
Elinympäristö

Kultaperäharlekiinia tavataan Bruneissa, Kambodžassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa . Singaporessa lajia ei ole tavattu 1920-luvun jälkeen . Lajia tavataan kosteahkoissa metsissä.
Ravinto ja lisääntyminen

Kuten muutkin harlekiinit myös kultaperäharlekiini käyttää pääasiallisena ravintonaan hedelmiä ja hyönteisiä. Laji rakentaa pesänsä puuhun yleensä lähelle runkoa. Pesänrakemnnusmateriaaleina laji käyttää bambuja, oksia, lehtiä, ruohoja ja kasvien juuria.
Lauri Vesanto

| Lauri Vesanto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1933 Lahti
Kuollut: 5. kesäkuuta 1995 (61 vuotta) Helsinki
Ammatti:  balettimestari, tanssinopettaja, koreografi
Lauri Olavi Vesanto (13. kesäkuuta 1933 Lahti – 5. kesäkuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen tanssija ja koreografi. Vesanto vaikutti etenkin Kuopiossa ja sen lähiseudulla. Hän työskenteli Kuopion balettikoulun opettajana ja johtajana vuosina 1955–1987. Koululla oli toimipisteitä kautta Savon.
Elämä ja ura

Vesannon vanhemmat olivat työmies Konstantin Vesanto ja siivooja Edit Vesanto. Vesanto opiskeli balettia ja liikuntaa muun muassa Alex Saxelinin, Airi Säilän, Elsa Sylvesterssonin ja Nora Kissin johdolla. Hän työskenteli Suomen Kansallisoopperassa vuosina 1958–1960. Vesanto siirtyi Kuopioon ja työskenteli Kuopion kaupunginteatterin balettimestarina vuosina 1963–1967. Hän toimi opettajana ja johtajana Kuopion balettikoulussa jo vuodesta 1955 alkaen. Hän johti koulua vuoteen 1987.
Vesanto suunnitteli koreografioita muun muassa Joensuun, Jyväskylän, Kuopion ja Lahden teattereihin.
Vesanto edisti merkittävästi balettitaidetta Itä-Suomessa ja hänelle myönnettiin Suomen Tanssitaiteilijain liiton kultainen ansiomerkki. Hän sairastui vakasti 1987 ja eli viimeiset vuotensa Helsingissä.
Aiheesta muualla

Encore.opera.fi: Lauri Vesanto (rooliluettelo)
Savon Sanomat: Omistajavaihdos lennosta
Österbladh

Österbladh on ruotsinkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Josef Österbladh (1845–1913), suomalainen pappi ja valtiopäivämies
Kaarlo Österbladh (1878–1943), suomalainen arkistonhoitaja, historioitsija ja tietokirjailija
Kaarlo Airas (vuoteen 1900 Österbladh, 1880–1960), suomalainen pappi, opettaja ja historioitsija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Alexander Aminoff (eversti)

Alexander Aminoff (30. marraskuuta 1811 Saaren kartano, Mietoinen - 16. heinäkuuta 1886 Kulosaari, Helsinki) oli suomalainen vapaaherra ja eversti.
Perhe

Aminoff vanhemmat olivat kreivi Johan Fredrik Aminoff ja Eva Matilda Bruncrona. Hän avioitui Fredrika Charlotta Maria af Forsellesin kanssa, joka oli majuri Fredrik Johan Ulrik af Forsellesin ja Ulrika Charlotta Möllersvärdin tytär. Fredrika af Forsellesin isoisoisä oli kauppaneuvos Jacob af Forselles. Pariskunta sai yhdeksän lasta. Heidän lapsia olivat kenraaliluutnantti Johan Fredrik Gustav Aminoff, vapaaherra Max Aminoff, eversti Adolf Casimir Aminoff ja merikapteeni Ivan Alexander Aminoff.
Ura

Aminoff ylennettiin kersantiksi vuonna 1827, vanhemmaksi aliupseeriksi 1827, vänrikiksi 1831, aliluutnantiksi 1836, alikapteeniksi 1854, kapteeniksi 1855, majuriksi 1858 ja everstiluutnantiksi 1864. Hän vetäytyi eläkkeelle everstinä vuonna 1871. Aminoff osallistui Krimin sotaan vuosina 1853-1856. Hän suoritti uran pääosin Suomen kaartin palveluksessa: 1. suomalaisessa jalkaväkirykmentissä, toisessa tarkk’ampujapataljoonassa Viipurin rykmentissä, inkerinmaalaisessa jalkaväkirykmentissä ja Henkikaartin Suomen Tarkk’ampujapataljoonassa.
Institut Polytechnique des Sciences Avancées

| Institut Polytechnique des Sciences Avancées |
| --- | --- |

Motto:  L'air, l'espace, l'IPSA
Perustettu:  1961
Tyyppi:  yksityinen
Sijainti:  Pariisi, Lyon, Marseille ja Toulouse,  Ranska
Sivusto:  www.ipsa.fr
Institut Polytechnique des Sciences Avancées (IPSA) on yksityinen ranskalainen ilmailutekniikan korkeakoulu. Se perustettiin vuonna 1961 Pariisissa.
Historia

Institut polytechnique des sciences appliquées perustivat vuonna 1961 Michel Cazin, Maurice Pradier ja Paul Lefort, kolme ilmailualan insinööriä, jotka asettuivat Pariisiin. Vuonna 2001 nimi muutettiin Institut polytechnique des sciences avancéesiksi. Vuonna 2007 se avasi tytäryhtiön Toulouseen, joka on suojassa alueen tärkeältä ilmailuteollisuudelta.
Ranskan hallitus myönsi vuonna 2005 koulun valmistuneille arvonimen "Ammattilainen ilmailu- ja avaruusjärjestelmien suunnittelussa", ja vuonna 2011 Commission des titres d'ingénieur valtuutti instituutin myöntämään insinöörin arvonimen. Ensimmäiset tästä tekniikasta valmistuneet päättivät opintonsa lukuvuoden 2013-2014 lopussa. Koulu tarjoaa kahden vuoden valmistelujakson ja kolmivuotisen erikoistumisjakson: "Televiestintäjärjestelmät", "On-board Computing", "Sähkömekaaniset järjestelmät", "Mekaniikka ja rakenteet" ja "Energia ja propulsio". Valmistuneet lähtevät koulusta virallisella arvonimellä "Expert en ingénierie des systèmes aéronautiques et spatiaux".
Vuodesta 2017 lähtien koulu on tarjonnut myös ilmailutieteen kandidaattia ja kesäkoulua.
Alumneja

Éric Boullier (1999), nykyisen F1-talli McLarenin tallipäällikkö
Julien Simon-Chautemps (2002), ranskalainen Sauberin Formula 1 -tallin insinööri
Aiheesta muualla

IPSAn sivusto
IPSA Alumni
James Watson

James Watson -nimisiä henkilöitä ovat:
James D. Watson (s. 1928), yhdysvaltalainen biokemisti, toinen DNA:n rakenteen selvittäjistä, Nobelin lääketieteen palkinnon saaja
James Lopez Watson (1922–2001), yhdysvaltalainen tuomari ja poliitikko
James S. Watson (1882–1952), yhdysvaltalainen lakimies ja tuomari.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”James Watson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sähköinen tunnistaminen

Sähköisellä tunnistamisella tarkoitetaan henkilöllisyyden todentamista sähköisesti. Vahva sähköinen tunnistus voidaan toteuttaa teknisesti eri menetelmiin.
Suomessa sähköisestä tunnistamisesta on säädetty laissa vahvasta sähköisestä tunnistamisesta ja sähköisistä luottamuspalveluista (7.8.2009/617). Sähköistä tunnistamista valvoo Suomessa Kyberturvallisuuskeskus.
William Alatalo

| William Alatalo |
| --- | --- |
 William Alatalo vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 2002 (ikä 22) Ilmajoki
Aiheesta muualla
Kotisivu
William Alatalo (s. 19. huhtikuuta 2002 Ilmajoki) on suomalainen autourheilija.