stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Full Frontal

| Full Frontal |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Steven Soderbergh
Käsikirjoittaja:  Coleman Hough
Tuottaja:   Gregory Jacobs  Scott Kramer 
Säveltäjä:  Jacques Davidovici
Kuvaaja:  Peter Andrews
Leikkaaja:  Sarah Flack
Pääosat:   David Duchovny  Nicky Katt  Catherine Keener  Mary McCormack  David Hyde Pierce  Julia Roberts  Blair Underwood 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Beverly Detroit  Miramax Films  Monophonic Inc.  Populist Pictures  Section Eight Ltd. 
Levittäjä:  Mikado Film Netflix
Ensi-ilta:  2002
Kesto:  101 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Full Frontal (Full Frontal) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Steven Soderberghin ohjaama elokuva. Se kuvaa yhtä päivää Hollywoodissa asuvien henkilöiden elämässä. Elokuva kuvattiin digitaaliselle videolle alle kuukaudessa, ja sen kerrontatapa hämärtää todellisuuden ja fiktion rajoja niin, ettei katsoja voi aina olla varma katsooko elokuvaa vai sen henkilöhahmojen kuvaamaa elokuvaa elokuvassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  David Duchovny  | … |  Bill / Gus   |
|  Nicky Katt  | … |  Hitler   |
|  Catherine Keener  | … |  Lee   |
|  Mary McCormack  | … |  Linda   |
|  David Hyde Pierce  | … |  Carl   |
|  Julia Roberts  | … |  Catherine / Francesca   |
|  Blair Underwood  | … |  Nicholas / Calvin   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Saarikoski, Petri: Full Frontal (2002) Film-O-Holic. Arkistoitu 19.7.2021. Viitattu 19.7.2021.
Niemenpää, Tero: Full frontal Elokuvateatteri.com.  8.7.2003. Viitattu 19.7.2021.
Gespunsart

Gespunsart
Gespunsart on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 125 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Gespunsartin pinta-ala on 21 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Emma Hale Smith

Emma Hale Smith
Emma Hale Smith Bidamon (10. heinäkuuta 1804 – 30. huhtikuuta 1879) oli myöhempien aikojen pyhien liikkeen perustajan Joseph Smithin vaimo aina tämän kuolemaan 1844. Hän oli miehensä perustaman uskonliikkeen tärkeitä varhaiskauden johtajia omalla oikeudellaan, vaikuttaen sekä kirkon teologiaan että sen spiritualiteettiin. Erityisen merkittävä oli Emma Smithin rooli Apuyhdistyksen, kirkon naisjärjestön, perustajana ja sen ensimmäisenä johtajana. Ensimmäisen miehensä kuoleman jälkeen Emma Smith ei seurannut Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon jäsenistön pääosaa sen matkatessa Kalliovuorille Smithin seuraajan Brigham Youngin johdolla. Emma Smith jäi asumaan Nauvoohon ja avioitui myöhemmin saksalaissyntyisen upseerin Lewis C. Bidamonin kanssa. Myöhemmin Emma Smith toimi poikansa Joseph Smith III:n tukena ja liittyi tämän johtamaan Reorganisoituun myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkkoon.
Varhainen elämä ja ensimmäinen avioliitto, 1804–1829

Emma syntyi 10. heinäkuuta 1804 Harmonyssa, Pennsylvaniassa, Isaac Halen ja Elizabeth Lewis Halen seitsemäntenä lapsena. Emma tapasi tulevan aviomiehensä Joseph Smithin ensi kertaa 1825. Smith asui oikeastaan Palmyrassa New Yorkin osavaltiossa, mutta hän oli majoittautunut Halien luokse Harmonyyn. Hän kuului miesjoukkoon, joka etsi lähistöllä kuuleman mukaan olevaa unohdettua hopeakaivosta. Vaikka kaivosta ei koskaan löydetty, Joseph palasi useita kertoja Halien luokse, koska hän oli aivan selvästi rakastunut nuoreen Emmaan. Hän kosi tätä useaan otteeseen, mutta Emman vanhemmat olivat vastentahtoisia hyväksymään nuorta miestä vävykseen. Lopulta tilanne ratkesi siten, että Emma karkasi Josephin kanssa vanhempiensa luota. He pakenivat osavaltion rajan ylitse New Yorkin osavaltioon, jossa heidät vihittiin 18. tammikuuta 1827. Nuori aviopari asettui asumaan Josephin kotitilalle Palmyran lähelle.
Heidän asuessaan Josephin kotitilalla Joseph kertoi vaimolleen enkeli Moronin osoittaneen hänelle läheisessä Kumoran kukkulassa kätkettyinä olleet kultaiset levyt. Niihin oli Smithin mukaan kaiverrettu Amerikan mantereen muinaisten asukkaiden aikakirja sekä "iankaikkisen evankeliumin täyteys". Joulukuussa 1827 nuoripari päätti muuttaa takaisin Emman kotitilalle tehtyään sovinnon Emman vanhempien kanssa. Nämä auttoivat nuorta paria jopa hankkimaan itselleen oman pienen maatilan melko lähellä Halien maatilaa. Tällä tilalla asuessaan Joseph aloitti oman kertomansa mukaan näiden haltuunsa uskottujen kultaisten levyjen "käännös" teokseksi, joka myöhemmin tultaisiin tuntemaan nimellä "Mormonin kirja". Käännöstyön alkuvaiheessa Emma toimi miehensä avustajana ja kirjurina. Hän kertoi myös tunteneensa levyjen painon ja niille tehdyt kaiverrukset kankaan läpi.
Harmonyssa ollessaan Emma synnytti 15. kesäkuuta 1828 vanhimman poikansa Alvinin, joka eli vain muutaman tunnin.
Toukokuussa 1829 Emma ja Joseph muuttivat pois Harmonysta ja muuttivat asumaan David Whitmerin luo Fayetteen, New Yorkiin. Siellä ollessaan Smith kertoi viimeistelleensä Mormonin kirjan painokuntoon vuonna 1830.
Joseph Smithin kuoleman jälkeen

Joseph Smithin kuolema jätti Emman yksin lastensa kanssa. Lisäksi hän oli neljännellä kuukaudella raskaana. 17. marraskuuta 1844 hän synnytti Joseph Smithin viimeisen pojan, David Hyrum Smithin.
Tilanne on ahdistava nuorelle leskelle. Nauvoon pyhät olivat vihamielisten kansalaisten ahdistamia, nämä vaativat pyhiä jättämään kotinsa ja siirtymään pois osavaltion alueelta. Mormonien elämää alueella häirittiin kaikin tavoin, ja myös profeetan leski sai osansa levottomuuksista. Lisäksi Josephin – joka oli kirkon presidentin ominaisuudessa ollut myös kirkon rahastonhoitaja – perheen ja kirkon raha-asioita ei ollut hoidettu erillään. Vaarana oli, että Emma lapsineen ajettaisiin pois perheen kodista, koska sen voitiin katsoa kuuluvan velkojien ahdistamalle MAP-kirkolle.
Joseph Smithin kuoleman jälkeen MAP-kirkko ajautui kaiken lisäksi myös johtajuuskriisiin. Emma lienee alusta alkaen tukenut vanhimman poikansa Joseph Smith III:n tulemista kirkon johtoon, mutta ymmärtänyt, että tämä oli nuorelle pojalle tässä tilanteessa mahdotonta. Emma siirtyikin tukemaan James J. Strangia kirkon johtajaksi. Kun kirkon jäsenten pääosa siirtyi kannattamaan kahdentoista apostolin koorumin kollektiivista johtoa, Emma ajautui riitaan koorumin ja sen johtajan Brigham Youngin kanssa. Heidän välinsä kiristyivät vähitellen äärimmilleen. Kun Brigham Young päätti johtaa kirkon jäsenet Kalliovuorten yli länteen, Emma lapsineen kieltäytyi seuraamasta häntä. He jäivät asumaan tässä vaiheessa jo lähes täysin autioituneeseen Nauvoohon. Väkivaltainen kansanjoukko oli hyökännyt kaupunkiin, josta lähes kaikki olivat paenneet Mississippi-joen länsirannalle, ja hävittänyt sitä pahoin.
23. joulukuuta 1847 Emma Smith solmi avioliiton saksalaissyntyisen majuri Lewis C. Bidamonin kanssa. Hän ei ollut MAP-kirkon jäsen. Majuri Bidamon oli iloinen ja elämää ymmärtävä, mutta valitettavan viinaanmenevä. Emma joutui kamppailemaan taloudellisessa ahdingossa, jonka saivat aikaan pienten lasten kasvattaminen ja aviomiehen runsaanpuoleinen alkoholinkäyttö. Emma yritti rahoittaa perhettään pitämällä edelleenkin hotellia ja ravintolaa omistamassaan Mansion Housessa, mutta mormonien poismuuton jälkeen tulokkaiden virta oli tyrehtynyt, eikä hotellinpito enää kannattanut.
Joseph, Emma ja Hyrum Smithin hauta
Gary Leeman

| Gary Leeman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1964 (ikä 60) Toronto, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  80 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1983–1999
Seurat:  Toronto Maple Leafs (NHL) Calgary Flames (NHL) Montreal Canadiens (NHL) Vancouver Canucks (NHL) St. Louis Blues (NHL)
NHL-varaus:  24. varaus, 1982 Toronto Maple Leafs
Gary Leeman (s. 19. helmikuuta 1964 Toronto, Ontario, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Toronto Maple Leafs varasi Leemanin vuoden 1982 NHL:n varaustilaisuudessa toisella kierroksella varausvuorolla 24. Toronton lisäksi Leeman edusti NHL:ssä Calgary Flamesia, Montreal Canadiensia, Vancouver Canucksia ja St. Louis Bluesia. NHL-urallaan Leeman pelasi runkosarjassa 667 ottelua joissa teki tehot 199+267=466 ja sai 531 rangaistusminuuttia.
Leeman edusti kaudet 1997–1999 Saksan DEL-liigan Hannover Scorpionsia ennen kuin lopetti uransa vuonna 1999.
Leeman voitti Stanley Cupin vuonna 1993 Montrealissa. Hän pelasi NHL:n tähdistöottelussa 1989.
Leeman on Auston Matthewsin, Rick Vaiven ja Dave Andreychukin lisäksi ainoa pelaaja, joka on tehnyt Torontossa 50 maalia yhdellä kaudella NHL:n runkosarjassa.
Gesta Danorum

Gesta Danorumin alkuperäinen pergamentille kirjoitettu sivu. Tanskan kuninkaallinen kirjasto, Kööpenhamina.
Gesta Danorum (”Tanskalaisten teot”) on Saxo Grammaticuksen latinaksi 1100-luvulla kirjoittama historiateos, joka on ensimmäinen merkittävä Tanskan historiaa käsittelevä kirja. Saxo työskenteli arkkipiispa Absalonin kirjurina, ja arkkipiispa ehdotti Saxo Grammaticukselle teoksen kirjoittamista.
Gesta Danorum koostuu 16 kirjasta. Se alkaa myyttisestä muinaisuudesta, legendaarisesta kuningas Danista ja päättyy Knuut VI:n Pommerin valloitukseen. Teoksen yhdeksän ensimmäistä kirjaa kertovat 60 legendaarisesta Tanskan kuninkaasta. Näiden kertomusten lähteenä olivat muinaiset runoelmat, romanttiset saagat ja islantilaisten selonteot. Gesta Danorumissa kerrottu legenda Amleth on mahdollisesti toiminut Shakespearen Hamletin lähdemateriaalina. Teoksessa esiintyvä jousiampuja Toke on puolestaan Wilhelm Tellin prototyyppi. Saxo Grammaticus kutoi historiateokseensa myyttejä eri jumalista, jotka perimätiedon mukaan olisivat muinoin olleet Tanskan kuninkaita, sekä taruja vierasmaalaisista sankareista. Ensimmäisessä kirjassa mainitaan myös Sumble, suomalaisten tai saamelaisten (finnit) myyttinen kuningas.
Saxo käänsi teokseen heksametri-runomitalla kolme merkittävää sankarirunoa. Nämä vanhimmat tunnetut tanskalaiset runot ovat Bjarkemaalet, Ingjaldskvadet sekä Hagbard ja Signe. Bjarkemaalet on sotaisuutta lietsova taistelulaulu, Ingjaldskvade taas runoelma, joka varoittaa ylellisyyden turmiollisesta vaikutuksesta viikinkien sieluun. Hagbard ja Signe on tragedia rakkaudesta ja sukuriidoista.
Gesta Danorumin seitsemän viimeistä kirjaa sisältävät Saxon selostuksia historialliselta ajalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gesta Danorum Wikimedia Commonsissa
GAIL (India)

| GAIL (India) |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö, valtionyhtiö
Osake:  BSE: 532155, NSE: GAIL, LSE: GAD; ISIN: INE129A01019  osa  CNX Nifty -osakeindeksiä
Markkina-arvo:  11,4 mrd. USD (5/2019)
ISIN:  INE129A01019
Perustettu:  1984
Toimitusjohtaja:  Ashutosh Karnatak, erään lähteen mukaan Bhuwan Chandra Tripathi
Puheenjohtaja:  Ashutosh Karnatak
Kotipaikka:  16 Bhikaiji Cama Place, R K Puram, New Delhi, New Delhi-110066, Intia
Toimiala:  maakaasu (sisältäen etsinnän, tuotannon, siirron, jalostuksen ja kaupan)
Liikevaihto:   8,5  mrd. USD (2018)
Tilikauden tulos:   0,744 mrd. USD (2018)
Henkilöstö:  19 891
Kotisivu:  www.gailonline.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
GAIL (India) Limited (GAIL) on suuri intialainen energia-alan pörssiyritys, jonka osake-enemmistö on Intian valtion hallinnassa. Erityisesti maakaasun etsinnän, porauksen, siirron, jalostuksen ja myynnin piirissä toimivan yhtiön nykynimi on lyhennys aiemmasta; yhtiö perustettiin 16. elokuuta 1984 nimellä Gas Authority of India Ltd. Yhtiön kotipaikka on New Delhi.
Yhtiön osake noteerataan paitsi Intian molemmissa pääpörsseissä (Bombayn (BSE) ja Intian kansallisessa pörssi (NSE)) että Lontoon pörssissä (LSE). Yhdysvaltalainen talousjulkkaisu Forbes luokitteli GAIL (India) Ltd:n vuonna 2019 Intian 28. ja maailman 1186. suurimmaksi julkiseksi osakeyhtiöksi. Kaasukonsernin liikevaihto oli 8,5 miljardia dollaria ja liikevoitto 0,744 miljardia dollaria (2019).
Eräs GAIL (India) Ltd:n tuotantolaitos (Ramanathapuram).
Intian maaöljy- ja kaasuministeri Shri Murli Deora ja muita asianosaisia GAIL (India)n rakenteilla olevan kaasunsiirtoputken äärellä Kankarkarissa lähellä Gujaratin osavaltion Suratia (7.5.2007).
Aiheesta muualla

Badri Chatterjee (6.11.2017) India’s carbon emission jumped 1,041% since 1971, says study  (englanniksi) (hindustantimes.com)
Methane to Markets (pdf, 2007): GAIL (India)n päästöjen osuus ollut huomattava
Enn Sellik

| Enn Sellik |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. joulukuuta 1954 (ikä 69) Iisaku, Itä-Virumaa, Neuvosto-Viro
Kansalaisuus:  Neuvostoliitto (-1991)  Viro (1991-)
Uran tiedot
Pituus:  174 cm
Laji:  kestävyysjuoksu
Seura:  Jõud Tartu
Valmentaja:  Kuno Maior Manfred Tõnisson
Valmennettavat:  Keio Kits, Viljar Vallimäe, Roman Fosti, Ragnar Lipp, Olavi Allase, Deniss Salmijanov
Saavutukset
Ennätykset:  1 500 m 3.40,4 (1975)   3 000 m 8.01,0 (1976)   5 000 m 13.17,2 (1976)   10 000 m 27.40,61 (1978)
| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.Maastojuoksun MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.Maastojuoksun MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Düsseldorf 1977 | Joukkue |  |
|  Pronssia | Limerick 1979 | Joukkue |  |
|  Pronssia | Rooma 1982 | Joukkue |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Sofia 1977 | 5000 m |  |
| U20 EM-kisat  | U20 EM-kisat  | U20 EM-kisat  |  |
|  Hopeaa | Duisburg 1973 | 5000 m |  |
Enn Sellik (10. joulukuuta 1954 Iisaku, Neuvosto-Viro) on entinen virolaista syntyperää oleva Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija, joka kilpaili kestävyysjuoksussa.
Sellik kasvoi Itä-Virumaalla Iisakussa, jossa hän kävi lukion ja jatkoi opiskeluja Viron maatalousakatemiassa sen metsätieteellisessä tiedekunnassa Tartossa.
Nousu Neuvostoliiton huipulle

Urheilu-uransa Sellik aloitti vuonna 1968 Kohtla-Järven piirin urheilukoulussa, jossa hänen valmentajansa oli entinen virolainen sodan jälkeisen ajan huippu-urheilija Kuno Maior ja sen jälkeen erityisesti kestävyysjuoksuun suuntautunut valmentaja Manfred Tõnisson. Hän saavutti Neuvostoliitton koulujen 1 500 metrin mestaruuden vuonna 1972, ja seuraavana vuonna 1973 hän nousi Neuvostoliiton nuorten edustusjoukkueeseen ja saavutti 5 000 metrillä hopeaa vuoden 1973 Duisburgin alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa. Sellik edusti Neuvostoliittoa heinäkuussa 1974 Helsingissä käydyssä Suomi-Neuvostoliitto -juoksumaaottelussa voittaen 5 000 metriä uudella Viron ennätyksellä 13.38,4. Sellik juoksi vielä syksyllä 1974 ensimmäisen kerran 10 000 metriä ja teki tuloksen 28.40,0 eli Neuvostoliiton nuorten ennätyksen.
Neuvostoliiton edustajana kansainvälisissä kisoissa

Hän nousi näin 1970-luvun puolivälissä Neuvostoliiton parhaiden pitkänmatkan juoksijoiden joukkoon ja edusti vuoden 1975 Eurooppa cupissa Nizzassa Neuvostoliittoa 5 000 metrillä sijoittuen toiseksi. Samana vuonna hän voitti ensimmäisen Neuvostoliiton mestaruuden 10 000 metrillä ajalla 28.21,6, joka oli matkan uusi Viron ennätys. Elokuussa 1975 käydyssä Suomi-Neuvostoliitto -maaottelussa Sellik juoksi 1500 metriä ja voitti ajalla 3.40,4 kukistaen mm. Suomen Pekka Päivärinnan ja Ari Paunosen. Pian sen jälkeen käydyssä Englanti-Neuvostoliitto -maaottelussa Lontoossa hän teki uuden Neuvostoliiton ja Viron 5 000 metrin ennätyksen ajalla 13.27,11, jolla hän oli kauden 1975 lopussa matkan maailmantilastossa 10. sijalla. Seuraavan vuoden alussa helmikuussa 1976 Sellik osallistui Maastojuoksun MM-kisoihin Walesin Chepstowssa sijoittuen kuudenneksi. Kesäkuussa 1976 hän paransi omissa nimissään olleita Neuvostoliiton ja Viron 5000 metrin ennätyksiä Podolskissa juostussa kisassa aikaan 13.17,2, joka oikeutti hänet vuoden 1976 maailmantilastossa kolmanneksi. Saman vuoden kesäolympialaisissa Montrealissa hän oli 5 000 metrillä loppukilpailussa sijoittuen 11:ksi, jota saattoi pitää pettymyksenä aiempiin tuloksiin nähden. Vuodesta 1977 Sellikin ura jatkui aiempien kahden vuoden malliin. Kauden alussa käydyissä maastojuoksun MM-kisoissa Düsseldorfissa hän oli 10. ja oli pronssia voittaneessa Neuvostoliiton joukkueessa. Kesän aikana paras saavutus oli Sofiassa kilpailtujen Kesäuniversiadien 5 000 metrin mestaruus.
Menestystä ja loukkaantumisia

Seuraavina vuosina Sellikille tuli hetkittäin menestystä. Vuoden 1978 EM-kisoissa Prahassa hän sijoittui niin 5 000 kuin 10 000 metrillä kahdeksanneksi. Hän teki kisoissa 10 0000 metrillä uuden ennätyksen 27.40,61, joka oikeutti kyseisen vuoden maailmantilastossa 10. sijalle. Maastojuoksun MM-kisoissa hän oli vuosien 1979 ja 1982 pronssia saavuttaneessa Neuvostoliiton joukkueessa. Vuoden 1979 maastojuoksun MM-kisojen jälkeen Sellik loukkasi akillesjännettään, joka pilasi loppukauden. Loukkaantumisella oli vaikutusta myös olympiakauteen 1980, sillän hän ei saavuttanut enää huippukuntoaan. Sellik edusti Neuvostoliittoa Moskovan olympialaisissa 1980. Hän sijoittui 10 000 metrillä kahdeksanneksi, mutta putosi 5 000 metrillä loppukilpailusta. Sellik kilpaili vielä muutaman vuoden niin, että viimeiset edustustehtävät olivat hänellä kaudella 1983.
Urheilu-uran jälkeisestä ajasta

Urheilu-urallaan Sellik paransi Viron 5 000 ja 10 000 metrin ennätyksiä, jotka ovat säilyneet aina 2020-luvulle maan ennätyksinä. Kaikkiaan hän saavutti vuosien 1975 ja 1976 Neuvostoliiton mestaruudet 10 000 metrillä ja vuonna 1977 pronssia ja 1978 hopeaa 5 000 metrillä. Sellik on myöntänyt 2000-luvulla verenvaihdosta, joka oli käytäntö 1970-luvun Neuvostoliiton kestävyysjuoksijoiden keskuudessa. Kyseessä oman veren talteenottaminen ja palauttaminen juoksijan verenkiertoon ennen tärkeitä kilpailuja.
Urheilu-uransa jälkeen Sellik aloitti vuonna 2004 palkattomana juoksuvalmentajana virolaisille kestävyysjuoksijoille. Itse hän työskenteli tällöin taksinkuljettajana Tartossa.
Asiasta muualla

Tiit Karuks, Allan Aan: "Jooksja - Enn Selliku lugu", 224 s, 2019.
Gareth Farr
Palkinnot ja tunnustukset

2006 Uuden-Seelannin ansioritarikunnan upseerin arvo
2010 Uuden-Seelannin Arts Laureate -palkinto
2014 Distinguished Alumni -palkinto, Aucklandin yliopisto.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
GAIG

| GAIG GAIG Stock Co> , Ltd. |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  valtionyhtiö
Perustettu:  2000
Toimitusjohtaja:  Zeng Qinghong
Puheenjohtaja:  Zhang Fangyou (myös kommunistipuolueen paikallisos. siht.)
Kotipaikka:    Cheng Yue Building, 448-458 Dong Feng Zhong Road, Kanton, Guangdong 510030, Kiina
Toimiala:  autoteollisuus
Tytäryhtiöt:  GAC Group (Guangzhou Automobile Group Co., Ltd., omistusosuus 91,9346 %), Denway Motors
Omistaja:  Kiinan valtio
Kotisivu:  www.gaig.com.cn
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
GAIG Stock Co., Ltd. (GAIG, kiin.: 广州汽车工业集团; pinyin: Guǎngzhōu qìchè gōngyè jítuán; ennen vuotta 2005 nimeltään Guangzhou Automobile Industry Group) on vuonna 2000 perustettu kiinalainen autoteollisuuskonserni. Yhtiön kotipaikka on Kanton.
Se on kiinalainen valtionyhtiö, joka tunnetaan erityisesti tytäryhtiönsä, julkisesti noteeratun valtionyhtiön, GAC Groupin (GAGC, Guangzhou Automobile Group Co., Ltd.) ja sen yhteis- ja tytäryritysten (muun muassa GAC Changfeng, GAC Gonow, GAC Honda, GAC Nissan, GAC Toyota, GAC Fiat Chrysler, GAC Mitsubishi) valmistamista autoista. Näitä ovat Kiinassa valmistetut automerkit Changfeng Liebao, Fiat, GAC, Gonow, Honda, Mitsubishi, Toyota, Trumpchi.
Changfeng Liebao Feiteng -maasturi poliisiautona (2009).
Fiat Viaggio 3 (2014).
GAC Triumpchi GS4 (2015).
Gonow Xingland 4 (2015).
Isuzu -linja-auto (2007).
Kiinalaisvalmisteinen Honda Fit GK03 (2014).
Mitsubishi Pajero Sport II (2015).
Toyota Yaris (2014).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guangzhou-ajoneuvot Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gonow-ajoneuvot Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Changfeng Liebao -ajoneuvot Wikimedia Commonsissa
GAC Group - Subdiaries (GAIG:n tytäryhtiön tytäryhtiöt) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (gagc.com.cn)
Granath

Granath tai Granat on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Björn Granath (1946–2017), ruotsalainen näyttelijä
Juha Granath (s. 1953), suomalainen toimittaja
Kaarlo Granath (1856–1924), suomalainen kupariseppä ja Tampereen Kassakaappitehdas Kaarlo O. Granath Osakeyhtiön perustaja
Moa Granat (s. 2004), ruotsalainen aitajuoksija
Philip Granath (s. 2002), norjalainen jääkiekkoilija
Vladimir Granat (s. 1987), venäläinen jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Funktionaalinen ryhmä

Funktionaalinen ryhmä eli toiminnallinen ryhmä on molekyylin sisältämä atomi, atomiryhmä tai sidos, joka antaa sille tyypilliset kemialliset ja fysikaaliset ominaisuudet riippumatta molekyylin muusta rakenteesta. Kemiallisissa reaktioissa muutos kohdistuu useimmiten funktionaaliseen ryhmään tai sen välittömään läheisyyteen. Funktionaalinen ryhmä voi muuttua tai sen paikalle voi tulla jokin toinen funktionaalinen ryhmä.
Funktionaaliset ryhmät orgaanisissa yhdisteissä

Orgaaniset yhdisteet luokitellaan funktionaalisten (toiminnallisten t. reaktiokykyisten) ryhmien perusteella. Orgaanisten yhdisteiden käyttäytyminen kemiallisissa reaktioissa perustuu ensisijaisesti niiden funktionaaliseen ryhmään, ja sen vuoksi samaan ryhmään kuuluvat
orgaaniset yhdisteet ovat aina kemialliselta luonteeltaan samanlaisia (esimerkiksi hiilivedyt, alkoholit, karboksyylihapot). Toisinaan funktionaalinen ryhmä vaikuttaa molekyyliorbitaaleihin niin, että reaktio tapahtuu täysin toisessa osassa molekyyliä. Tästä ilmiöstä löytyy useita esimerkkejä biokemiassa, muun muassa retinolin eli A-vitamiinin aldehydin cis-trans-isomeerinen reversiibeli (palautuva) signaali opsiini-proteiinille, joka välittää näköaistimuksen edelleen.
| Luokka | Ryhmän nimi | Kaava |
| --- | --- | --- |

| Alkeenit | kaksoissidos | –C=C– |
| Alkyynit | kolmoissidos | –C≡C– |
| Aromaattinen hiilivety | aromaattinen rengas eli fenyyliryhmä |  |
| Alkoholit ja fenolit | hydroksyyliryhmä | –OH |
| Aldehydit | karbonyyliryhmä | –CHO |
| Karboksyylihapot | karboksyyliryhmä | –COOH |
| Eetterit | alkoksiryhmä | –OR |
| Amiinit | aminoryhmä | RNH2, R2NH, R3N |
| Amidit | amidoryhmä | –CONH2, –CONHR, –CONR2 |
| Aminohapot | aminoryhmä ja karboksyyliryhmä | –NH2, –COOH |
| Esterit | esteriryhmä | –COOR |
| Ketonit | karbonyyliryhmä | –(C=O)– |
| Tiolit | sulfhydryyliryhmä | –SH |
| Sulfidit | alkyylitioryhmä | –SR |
| Nitriilit | nitriili-/syanoryhmä | –C≡N |
| Syanaatit | syanaattiryhmä | –O–C≡N |
| Isosyanaatit | isosyanaattiryhmä | –N=C=O |
| Isotiosyanaatit | isotiosyanaattiryhmä | –N=C=S |
| Alkyylihalidit | haloryhmä | –X |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Funktionaalinen ryhmä Wikimedia Commonsissa
Granatwerfer 42

| 12 cm Granatwerfer 42 |
| --- | --- |

Tyyppi:  kranaatinheitin
Valmistaja:  useita valmistajia
Valmistusmaa:   Saksa
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  120 mm
Piipun pituus:  747 mm
Paino (tyhjänä):  280 kg  Ammuksen paino 15,6 kg
Tehokas kantama:  suurin kantama 6 050 metriä
Granatwerfer 42 (tunnetaan myös lyhyemmällä nimellä 12cm GrW 42) oli Wehrmachtin käyttämä raskas kranaatinheitin toisessa maailmansodassa.
Granatwerfer 42 oli 120 millimetrin kranaatinheitin, joka kehitettiin vuonna 1941. Heittimen oli tarkoitus tarjota saksalaisille jalkaväenjoukoille tulivoimaisemman vaihtoehdon silloin yleisesti käytössä olleelle 81,4 millin kaliiperiselle 8 cm Granatwerfer 34 -kranaatinheittimelle. Käytännössä heitin oli kopio neuvostoliittolaisesta 120 millimetrin raskaasta kranaatinheittimestä PM 38:sta, joita saksalaiset olivat saaneet sotasaaliiksi ja ottaneet käyttöön itärintamalla.
Rakenteeltaan Granatwerfer 42 koostui pohjalevystä, putkesta ja putkea tukevasta kolmijalasta. Ase painoi noin 280 kiloa ja painosta johtuen siinä oli kahdella pyörällä varustettu akseli, jonka varassa ase saatettiin hinata taistelupaikalle. Ennen heittimen käyttöä akseli irrotettiin.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Granatwerfer 42