stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Blackburn Botha
Tekniset tiedot

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 4
Pituus: &&&&&&&&&&&&&015.056000015,56 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&017.098000017,98 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.04600004,46 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&05366.&&&&005 366 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&08369.&&&&008 369 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Bristol Perseus XA -yhdeksänsylinterinen tähtimoottori; &&&&&&&&&&&&0694.&&&&00694 kW (&&&&&&&&&&&&0930.&&&&00930 hv) per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0401.&&&&00401 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&02044.&&&&002 044 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&05610.&&&&005 610 m
Nousukyky: &&&&&&&&&&&&0300.&&&&00300 m/min
Aseistus
1 × kiinteä .303 kaliiperin eteenpäin ampuva konekivääri nokassa
2 × vapaasti suunnattavaa .303 kaliiperin konekivääri yläampumossa
907 kg pommi- tai torpedokuorma sisäisesti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Blackburn Botha Wikimedia Commonsissa
Botha valmistautuu lentoonlähtöön RAF Sillothin tukikohdassa.
Baker Streetin metroasema

Baker Streetin metroasema on Lontoon metron metroasema. Asemalla kulkevat Bakerloo-, Jubilee-, Circle-, Hammersmith & City- ja Metropolitan-linjojen junat. Asema on yksi maailman vanhimmista edelleen käytössä olevista metroasemista.
Asemalla on kymmenen laituria, enemmän kuin yhdelläkään toisella asemalla Lontoon metrossa.
Historia

Metropolitan Railway avasi aseman 10. tammikuuta 1863. Vuosien varrella aseman kautta alkoi kulkea muitakin linjoja. 23. ja 30. toukokuuta 1973 asemalta löydettiin pommeja, jotka kuitenkin poistettiin turvallisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Baker Streetin metroasema Wikimedia Commonsissa
Transport in London: Baker Street (englanniksi)
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Marylebonen metroasema (d) ▷ Harrow & Wealdstonen asema (en) |  |  Bakerloo Line |  | Regent’s Parkin metroasema (en) ▷ Elephant & Castlen metroasema |
| Edgware Roadin metroasema (en) ▷ Hammersmithin metroasema |  |  Circle Line |  | Great Portland Streetin metroasema ▷ Edgware Roadin metroasema (en) via Aldgaten metroasema |
| Edgware Roadin metroasema (en) ▷ Hammersmithin metroasema |  |  Hammersmith & City Line |  | Great Portland Streetin metroasema ▷ Barkingin asema |
| St. John’s Woodin metroasema (en) ▷ Stanmoren metroasema (en) |  |  Jubilee Line |  | Bond Streetin metroasema (en) ▷ Stratfordin metroasema |
| Finchley Roadin metroasema (en) ▷ Amershamin asema / Cheshamin metroasema / Uxbridgen metroasema (en) / Watfordin metroasema (en) |  |  Metropolitan Line |  | Great Portland Streetin metroasema ▷ Aldgaten metroasema |
muokkaa wikidataa
Boromir

Fanitaiteilijan piirtämä tulkinta Boromirista.
Boromir on kuvitteellinen henkilö J. R. R. Tolkienin fantasiakirjassa Taru sormusten herrasta.
Boromir elokuvissa

Uusiseelantilaisen elokuvaohjaaja Peter Jacksonin ohjaamassa Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiassa Boromiria esittää näyttelijä Sean Bean. Sormuksen ritareissa Boromirin tappaa uruk-hai-kapteeni Lurtz. Elokuvissa Boromir esiintyy myös Kahden tornin pidennetyn erikoisversion uudessa kohtauksessa. Kohtaus on takauma, jossa Boromir, Faramir ja Gondorin sotilaat juhlivat voittoaan Osgiliathissa. Kuninkaan paluussa Boromir esiintyy nopeassa takaumassa, jossa Pippin näkee Boromirin kaatuvan Lurtzin nuolesta. Kuninkaan paluun pidennetyssä erikoisversiossa on uusi kohtaus, jossa Denethor näkee Boromirin kuvajaisen Faramirin takana.
Ralph Bakshin ohjaamassa Taru sormusten herrasta -piirroselokuvassa vuodelta 1978 Boromirin ääninäyttelijänä toimi Michael Graham Cox.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boromir Wikimedia Commonsissa
B&H Airlines

| B&H Airlines |
| --- | --- |

 IATA: JA  –  ICAO: BON 
Kutsukoodi:  BH AIRLINES
Perustettu:  1994
Lakkautettu:  2015
Laivaston koko:  2
Kohteiden määrä:  11
Solmukohdat:  Sarajevon kansainvälinen lentoasema
Kotipaikka:   Sarajevo, Bosnia-Hertsegovina
Avainhenkilö(t):  Nudžeim Rečica (johtaja)
Yhtiön sivut:  www.bhairlines.ba
B&H Airlines (aikaisemmin Air Bosna) (IATA: JA, ICAO: BON, kutsukoodi: BH AIRLINES) oli Bosnia-Hertsegovinan 12. elokuuta 1994 perustettu kansallinen lentoyhtiö. Yhtiö tunnettiin aiemmin nimellä Air Bosna, mutta se vaihtoi nimensä vuoden 2004 puolivälissä B&H Airlinesiksi.
Yhtiöllä oli kaksi konetta joilla se lensi 11 kohteeseen. Solmukohtana yhtiölle toimi Sarajevon kansainvälinen lentoasema.
Historia

Yhtiö perustettiin 12. elokuuta 1994 nimellä Air Bosna ja se aloitti liikennöinnin vuonna 1997 vuokratulla koneella Eurooppaan. Vuonna 2000 yhtiön piti uusia laivastoaan, mutta pääomistajan vedettyä rahalliset avustuksensa pois, sopimus Airbusin kanssa purkautui.
Vuonna 2003 yhtiö lopetti operoinnin. Yhtiö operoi silloin 14 kohteeseen yhdellä McDonnell Douglas MD-82 -koneella ja yhdellä Fokker 50 -konella. Yhtiöllä oli myös ennen toiminnan seisahtamista kaksi code sharing -sopimusta. 2004 Yhtiö jatkoi toimintaansa kahdella ATR 72 -koneella.
Yhtiö hakeutui konkurssiin vuonna 2015 talousvaikeuksien seurauksena. Yhtiön viimeinen lento operoitiin 11. kesäkuuta 2015.
Laivasto

2 ATR 72-210
Kohteet > Reittikohteet

Bosnia ja Hertsegovina
Sarajevo (solmukohta)
Saksa
Frankfurt
Sveitsi
Zürich
Turkki
Istanbul
Kohteet > Code sharing -kohteet

Kroatia
Zagreb (operaattorina Croatia Airlines)
Serbia
Belgrad (operaattorina Jat Airways)
Kohteet > Charter-kohteet

Turkki
Antalya
Bodrum
Istanbul
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Yhtiön ATR 72 -kone.
Brett Ritchie

| Brett Ritchie |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1993 (ikä 31) Orangeville, Kanada
Kansalaisuus:  Kanada
Uran tiedot
Lempinimi:  Britch
Pituus:  191 cm
Paino:  98 kg
Laji:  Jääkiekko
Seura:  Arizona Coyotes (NHL)
Brett Ritchie (s. 1. heinäkuuta 1993) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Arizona Coyotesissa. Hän on Dallas Starsin varaus vuoden 2011 draftissa.
Viimeisenä vaihtopäivänä maaliskuussa 2023 Flames kauppasi Ritchien ja Connor Mackeyn Arizona Coyotesiin vaihdossa Nick Ritchieen ja Troy Stecheriin.
Ritchien veli Nick Ritchie on myös NHL-jääkiekkoilija.
Maajoukkueura

Ritchie pelasi alle 18-vuotiaiden kisoissa vuonna 2011 ja edusti Kanadaa myös alle 20-vuotiaiden kisoissa 2013.
Barryn piirikunta

Barryn piirikunta on kahden Yhdysvaltojen piirikunnan nimi
Barryn piirikunta, Michigan
Barryn piirikunta, Missouri
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Barryn piirikunta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Bernard Lagat
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

800 m: 1.46,00 (Berliini 10. elokuuta 2003)
1 000 m: 2.16,18 (Gateshead 31. elokuuta 2008)
1 500 m: 3.26,34 (Bryssel 24. elokuuta 2001)
maili: 3:47.28 (Rooma 29. kesäkuuta 2001)
2 000 m: 4.55,49 (Tukholma 30. heinäkuuta 1999)
3 000 m: 7.29,00 (Rieti 29. elokuuta 2010)
kaksi mailia: 8.12,45 (Eugene 8. kesäkuuta 2008)
5 000 m: 12.53,60 (Monaco 22. heinäkuuta 2011)
10 000 m: 27.49,35 (Palo Alto 1. toukokuuta 2016)
Puolimaraton: 1.02.33 (New York 17. maaliskuuta 2013)
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

800 m: 1.47,07 (Reno 20. helmikuuta 1999)
1 000 m: 2.18,12 (Karlsruhe 11. helmikuuta 2007)
1 500 m: 3.33,34 (Fayetteville 11. helmikuuta 2005)
maili: 3.49,89 (Fayetteville 11. helmikuuta 2005)
2 000 m: 4.54,74 (New York 15. helmikuuta 2014)
3 000 m: 7.32,43 (Birmingham 17. helmikuuta 2007)
kaksi mailia: 8.09,49 (New York 16. helmikuuta 2013)
5 000 m: 13.07,15 (New York 11. helmikuuta 2012)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bernard Lagat Wikimedia Commonsissa
Miesten 1 500 metrin juoksun maailmanmestarit
Miesten 5 000 metrin juoksun maailmanmestarit
Bebe Neuwirth

Bebe Neuwirth syyskuussa 2006.
Beatrice ”Bebe” Neuwirth ['biːbi 'njuːwɜːrθ] (s. 31. joulukuuta 1958 Princeton, New Jersey) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on luonut monipuolisen uran, joka on tuonut hänelle muun muassa kaksi Tony- ja kaksi Emmy-palkintoa. Neuwirthin tunnettu roolihahmo  on Lilith Sternin tilannekomediasarjassa Cheers (1982–1993) ja sen spin-offissa Frasier (1993–2004).
Näyttämöllä Neuwirth on esiintynyt muun muassa Chicago-musikaalissa. Elokuvarooleja ovat Kauhun oppitunnit (1998) ja Kuinka hukata kundi 10 päivässä (2003).
Aiheesta muualla

Bebe Neuwirth Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bad Vibes Forever

| Bad Vibes Forever XXXTentacion |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 6. joulukuuta 2019
 Kesto: 57.34
 Levy-yhtiö: Empire
 Levymerkki: Bad Vibes Forever
Listasijoitukset
  5. (21. joulukuuta 2019)
XXXTentacionin muut studioalbumit
| Skins 2018 | Bad Vibes Forever 2019 |   |
Singlet albumilta Bad Vibes Forever
 ”Royalty” Julkaistu: 19. heinäkuuta 2019  ”Hearteater” Julkaistu: 22. lokakuuta 2019  ”Bad Vibes Forever” Julkaistu: 22. Marraskuuta 2019
Bad Vibes Forever on yhdysvaltalaisen rap-artisti XXXTentacionin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 6. joulukuuta 2019. Se on hänen toinen postuumi sooloalbuminsa ja viimeinen, joka on julkaistu hänen vuonna 2018 tapahtuneen kuolemansa jälkeen. Albumilla vierailevat muun muassa Lil Wayne, Blink-182, Tory Lanez, Stefflon Don, Mavado, Ky-Mani Marley, Rick Ross ja Vybz Kartel.
”Royalty” julkaistiin 19. heinäkuuta 2019 albumin johtavana singlenä. ”Hearteater” julkaistiin virallisesti 22. lokakuuta 2019. Sen tarkoitus oli alun perin kuulua XXXTentacionin toiselle studioalbumille ?. Bad Vibes Forever ei vastannut XXXTentacionin aikaisempien albumien menestystä, vaan se debytoi viidennellä sijalla Billboard 200 -listalla. Albumi sai samanlaisia arvosteluja niin kuin Skins.[lähde? ]
Tausta

Bad Vibes Forever suunniteltiin alun perin XXXTentacionin esikoisalbumiksi, jonka julkaisupäivämäärä olisi ollut 31. lokakuuta 2016. XXXTentacion ilmoitti maaliskuun 2017 haastattelussa työstävänsä Bad Vibes Forever -albumin rinnalla toista albumiaan 17. Jälkimmäinen julkaistiin hänen esikoisalbuminaan elokuussa 2017 ja sitä seurasi joulukuussa EP A Ghetto Christmas Carol. Samassa kuussa XXXTentacion ilmoitti, että hänen kolme seuraavaa albumiaan ovat nimiltään ?, Skins ja Bad Vibes Forever.
XXXTentacionin toinen studioalbumi ? julkaistiin maaliskuussa 2018. Se oli hänen viimeisin projektinsa, joka julkaistiin ennen hänen murhaansa 18. kesäkuuta 2018. Hänen ensimmäinen postuaalisesti julkaistu albuminsa, Skins, julkaistiin joulukuussa 2018.
Julkaisu

XXXTentacionin murhan vuosipäivänä, 18. kesäkuuta 2019, hänen tiiminsä ilmoitti tulevasta albumista ja dokumentista, ja albumi olisi suunniteltu vuodeksi. Billboard vahvisti albumin nimen, Bad Vibes Forever, elokuussa 2019 ja julkaisupäivän syksylle 2019. Albumin todettiin sisältävän vierailijoita, kuten Stefflon Don, Lil Wayne, Lil Nas X, Trippie Redd, ​​Rick Ross ja Joey Badass. Lil Nas X:n sisältävää kappaletta ei kuitenkaan lisätty albumille, koska fanit eivät aluksi halunneet sitä albumille. Syynä tähän oli Lil Nas X:n aiempi twiitti hänen vanhalla Twitter-tilillään, mutta ongelma ratkaistiin heti albumin julkaisun jälkeen. Kappaleiden ”Hearteater” ja ”School Shooters”, jolla vierailee Lil Wayne, vahvistettiin olevan albumilla 25. elokuuta 2019.
Bad Vibes Forever -albumin ja XXXTentacionin samannimisen vaatelinjan teaseri julkaistiin hänen Instagram-tarinansa kautta 12. marraskuuta 2019. Videossa albumia kutsuttiin nimellä Bad Vibes Forever, vol. 1 ja sitä kuvailtiin ”viimeiseksi albumiksi”.
XXXTentacionin äiti julkaisi 20. marraskuuta 2019 albumin kansikuvan sosiaalisessa mediassa. Hän ilmoitti, että albumi jota kutsutaan edelleen nimellä Bad Vibes Forever, on tulossa pian. Seuraava albumin traileri paljasti julkaisupäiväksi 6. joulukuuta 2019.
Kappaleet

Introduction – 1.43
Ex Bitch – 2.01
Ugly – 1.31
Bad Vibes Forever – 2.30 (mukana PnB Rock ja Trippie Redd)
School Shooters – 1.33 (mukana Lil Wayne)
I Changed Her Life – 1.48 (mukana Rick Ross)
Triumph – 2.46
Limbo – 3.14 (mukana Killstation)
Before I Realize – 1.34
Ecstasy – 4.00 (mukana Noah Cyrus)
Kill My Vibe – 2.08 (mukana Tom G)
Hot Gyal – 2.14 (mukana Tory Lanez ja Mavado)
The Only Time I Feel Alive – 2.43 (Craig Xenin kanssa)
The Interlude That Never Ends – 2.28
Daemons – 2.52 (Kemban kanssa, mukana Joey Badass)
Attention! – 2.00
Eat It Up – 1.45
Voss – 1.47 (mukana Sauce Valka ja Garnace)
Royalty – 3.23 (mukana Ky-Mani Marley, Stefflon Don ja Vybz Kartel)
Wanna Grow Old (I Won’t Let Go) – 2.11 (mukana Jimmy Levy)
Hearteater – 2.16
Northstar – 2.46 (remix, mukana Joyner Lucas)
Chase / Glass Shards – 2.18 (mukana Ikabod Veins)
Numb the Pain – 1.22
It’s All Fading to Black – 2.31 (mukana Blink-182)
Blackburn Buccaneer

| Blackburn Buccaneer |
| --- | --- |

Tyyppi:  rynnäkkökone
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Blackburn Aircraft
Ensilento:  1958
Esitelty:  1962
Poistettu käytöstä:  1994
Tila:  ei käytössä
Pääkäyttäjät:  Britannian kuninkaalliset ilmavoimat
Blackburn Buccaneer on brittiläinen Blackburn Aircraftin valmistama rynnäkkökone, joka palveli Kuninkaallisissa ilmavoimissa ja laivaston ilmavoimissa 1960-luvulta vuoteen 1994 asti.
Kehitys

Buccaneer suunniteltiin merivoimien vuoden 1953 vaatimuksen mukaan tukialuskoneeksi, joka pystyisi lentämään pitkän matkan vihollisen tutkan alapuolella kantaen ydinasetta ja hyökkäämään laivoja ja satamia vastaan. Blackburnin suunnitelma B.103 voitti kilpailun heinäkuussa 1955, ja Blackburnilta tilattiin samassa kuussa 20 koneen esisarja mukaan lukien prototyypit. Esisarjan ensimmäinen prototyyppi, de Havilland Gyron DGJ.1 -moottoreilla varustettu kone lensi ensilentonsa 30. huhtikuuta 1958. Sarjan neljäs kone oli ensimmäinen, joka oli varustettu tukialuskäyttöön soveltuvilla varusteilla; taittuvilla siivillä ja nokkakappaleella, pysäytyskoukulla sekä katapulttilaukaisun mahdollistavilla kiinnityspisteillä. Ensimmäinen laskeutuminen tukialukselle tapahtui tammikuussa 1960, aluksena oli HMS Victorious. Tukialustestien jälkeen Blackburn sai tilauksen varsinaisten sarjakoneiden valmistuksesta tyyppimerkinnällä Buccaneer S.1. Tilatusta 40 koneen sarjasta ensimmäinen, de Havilland Gyron Junior 101 -moottorein varustettu S.1 lensi ensilentonsa 23. tammikuuta 1962. Ensimmäiset sarjakoneet tulivat Fleet Air Armin käyttöön heinäkuussa 1962.
Käyttö

Yhdistyneen kuningaskunnan meri- ja ilmavoimien lisäksi Etelä-Afrikka oli ainoa maa joka käytti konetta 1965–1991. Buccaneer jäi käytöstä merivoimissa lentotukialus Ark Royalista (R09) luopumisen yhteydessä 1978, jolloin loput koneet siirrettiin ilmavoimiin.
Buccaneerit kutsuttiin 1991 Persianlahdelle kesken sodan, koska kone oli ainoa RAF:n kone, joka pystyi täsmäpommien lasermerkkaukseen. 12 koneyksilöä suoritti yhteensä 250 taistelulentoa, pudottaen merkintätehtävän lisäksi itse 48 laserohjattua pommia ilman omia tappioita.
Viimeiset koneet poistettiin käytöstä maaliskuussa 1994.
Tekniset tiedot (S.2B)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 2
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&013608.&&&&0013 608 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&028123.&&&&0028 123 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Rolls-Royce RB.168 Spey Mk 101 -suihkuturbiinia; &&&&&&&&&&&&&049.&&&&0049 kN  per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&01040.&&&&001 040 km/h
Taistelusäde: &&&&&&&&&&&03701.&&&&003 701 km normaalilla asekuormalla
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&012190.&&&&0012 190 m
Aseistus
5 443 kg ohjuksia, pommeja, tiedusteluvarusteita (sekä sisä- että ulkopuolisesti)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
RAF:n museossa Lontoossa olevan Buccaneer-yksilön käyttöhistoria, pdf-dokumentti (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Blackburn Buccaneer: The Last British Bomber (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Nuclear weapon drop methods including from a Buccaneer. (englanniksi)
Hallen Hävittäjäsivut: Blackburn Buccaneer (Arkistoitu – Internet Archive)
Berninan Alpit

| Berninan Alpit |
| --- | --- |
 Piz Bernina
Maantiede
Sijainti:   Italia  Sveitsi
Päävuoristo:  Alpit
Korkein kohta
Nimi:  Piz Bernina
Korkeus meren-pinnan tasosta:  4 049 m
Berninan Alpit on Itäisiin Alppeihin kuuluva vuoristoalue, joka sijaitsee Sveitsin ja Italian rajaseudulla. Se on itä-länsisuunnassa noin 20 km pitkä, pohjois-eteläsuunnassa noin 10 km leveä. Vuoristoalue erottaa kaksi laajaa jäätikköä: Vadret Morteratsch ja Vadret Roseg.
Berninan Alppien korkein huippu on Piz Bernina (4 049 m).
Vuoret

Berninan Alpit on Grajisten Alppien, Valais'n Alppien ja Bernin Alppien jälkeen eräs korkeimmista Alppien vuoristoalueista. Alueella sijaitsee Alppien itäisin yli 4 000 metriä korkea huippu, Piz Bernina (4 049 m). Se on samalla ainut 4 000 metrin ylittävä huippu, joka luetaan kuuluvaksi Itäisten Alppien puolelle.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Piz Bernina – 4 049 m  Piz Zupò – 3 995 m  Piz Alv – 3 995 m  Piz Scerscen – 3 971 m  Piz Argient – 3 945 m |  Piz Roseg – 3 937 m  Bellavista – 3 922 m  Piz Palü – 3 905 m  Crast' Agüzza – 3 869 m  Piz Morteratsch – 3 751 m |  Piz Tschierva – 3 546 m  Piz Varuna – 3 462 m  Piz Corvatsch – 3 451 m  Cima di Castello – 3 400 m  Pizzo Scalino – 3 323 m |  Munt Pers – 3 207 m  Piz da la Margna – 3 158 m |
Kuvia

Morteratsch-jäätikkö.
Bellavista (3 922 m) (vasemmalla).
Piz Bernina (4 049 m) ja Piz Roseg (3 937 m).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Berninan Alpit Wikimedia Commonsissa
Panoraamakuva Morteratsch-jäätiköstä Berninan Alpeilla.
Blagodarnyi

Blagodarnyi (ven. Благода́рный) on kaupunki Stavropolin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kuman sivujoen Mokraja Buivolan varrella 150 kilometriä Stavropolista itään. Kaupunki on Blagodarnyin piirin keskus. Sen kautta kulkee Svetlogradin ja Budjonnovskin välinen rautatie. Asukkaita on 33 000 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1782 perustetusta kasakkakylästä. Vuonna 1971 siitä tuli kaupunki. Nykyään siellä on lähinnä elintarviketeollisuutta.
Aiheesta muualla

Blagodarnyin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Epävirallinen kaupunkisivusto (venäjäksi)
Binkolo

| Binkolo |
| --- | --- |
 Binkolo
 Koordinaatit: 8°57′00″N, 11°59′00″W 
Valtio:   Sierra Leone
Maakunta:  Pohjoinen maakunta
Piirikunta:  Bombalin piirikunta
Päällikkökunta:  Safroko Limba
Väkiluku (2004):  13 867
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Binkolo on maalaiskaupunki Bombalin piirikunnassa Pohjoisessa maakunnassa Sierra Leonessa. Vuoden 2004 arvion mukaan kaupungissa asui noin 13 867 ihmistä. Suurin osa kaupungista kuuluu limbojen etniseen ryhmään.
Binkolo on Sierra Leonen presidentin Joseph Saidu Momohin synnyinkaupunki.
Brendon Rodney

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Brendon Rodney |  Brendon Rodney |  Brendon Rodney |  |
Maa:  Kanada
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | 4 × 100 metriä |  |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | 4 × 100 metriä |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | 4 × 100 metriä |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Eugene 2022 | 4 × 100 metriä |  |
|  Pronssia | Peking 2015 | 4 × 100 metriä |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Hopeaa | Kazan 2013 |  4 × 400 metriä  |  |
Brendon Rodney (s. 9. huhtikuuta 1992 Etobicoke, Ontario) on kanadalainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrin juoksussa. Hän on 190 senttimetriä pitkä ja painaa 84 kilogrammaa. Hän on 4 × 100 metrin viestin olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Rodney oli mukana 200 metrillä vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä jääden semifinaaleihin. Hän saavutti noiden kisojen pikaviestistä pronssia yhdessä Aaron Brownin, Andre De Grassen ja Justyn Warnerin kanssa. Kanada nousi pronssille Yhdysvaltain hylkäyksen jälkeen. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 200 metrin välierissä ja juoksi kolmannen osuuden Kanadan 4 × 100 metrin viestijoukkueessa, joka sai pronssia maan ennätysajalla 37,64. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 100 metrin alkuerissä.Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui 200 metrin välierissä. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 200 metrin alkuerissä ja juoksi kolmannen osuuden Kanadan hopeajoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä. Hän juoksi kolmannen osuuden Kanadan voittaessa pikaviestin maailmanmestaruuden Eugenessa 2022 maan ennätysajalla 37,48. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän karsiutui 100 ja 200 metrin välierissä. Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 hän karsiutui 60 metrin juoksun alkuerissä. Pariisin olympialaisissa 2024 hän juoksi kolmannen osuuden Kanadan kultajoukkueessa 4 × 100 metrin viestissä. 200 metrillä hän karsiutui välierissä.
Kansainyhteisön kisoissa Rodney on kilpaillut 200 metrillä 2014, jolloin karsiutui välierissä, ja 2022, jolloin sijoittui viidenneksi. IAAF World Relays -kilpailuissa hän voitti kultaa 4 × 200 metrin viestissä 2017 ja sai hopeaa 4 × 200 metrillä 2024.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 metrin juoksu | 10,00 | Langley | 28. heinäkuuta 2023 |
| 200 metrin juoksu | 19,96 | Edmonton | 10. heinäkuuta 2016 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 metrin juoksu | 20,46 | New York | 20. helmikuuta 2016 |
Bladhin talo

| Bladhin talo |
| --- | --- |
Osoite:  Cneiffinpolku 1, Kaskinen
Valmistumisvuosi:  1788
Rakennuttaja:  Peter Johan Bladh
Omistaja:  Kaskisten kaupunki
Kerrosluku:  2
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bladhin talo (ruots. Bladhska gården) on Kaskisissa sijaitseva talo. Talo on Kaskisten vanhimpia rakennuksia. Talo on vuosisatojen aikana toiminut muun muassa Kaskisten kirkkona 150 vuotta ennen kuin Kaskisiin saatiin oikea kirkko, raastuvanoikeutena, useana kouluna ja kansalaisopistona.  Talossa toimii Kaskisten kirjasto.
Historia

Talon rakennutti Peter Johan Bladh kolme vuotta sen jälkeen, kun Kaskisista oli tullut kaupunki vuonna 1785. Bladhin talo oli pitkään Kaskisten suurin talo. 1790-luvun lopussa Bladh luovutti yläkerran salin kirkon käyttöön ja kirkko toimi Bladhin talossa vuoteen 1965 saakka. Talon alakerrassa, kirkkolattian alla, asui papisto. Muutamia vuosia Bladhin kuoleman jälkeen Kaskisten kaupunki sai talon omistukseensa. Talo oli vuosien ajan tyhjänä. Lopulta kaupunki päätti kunnostaa talon. Kunnostustyöt saatiin valmiiksi vuonna 1997 ja talo sisustettiin mahdollisimman alkuperäiseen tyyliinsä. Talon pihassa on myös kaksi tammea, jotka tarinan mukaan Sakari Topelius on istuttanut.
Blaeu

Blaeun kartaston nimiösivu, 1645.
Atlas Maior, 1662, The Phoebus Foundationin kokoelmasta.
Blaeu oli hollantilainen kirjanpainajasuku. Monet suvun jäsenistä olivat samalla oppineita, kuten Willem Blaeu (1571–1638) ja hänen poikansa Joan Blaeu (1600–1673), jotka molemmat ovat laatineet huomattavia karttateoksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Blaeu Wikimedia Commonsissa
Beyond the Blazing Horizon

| Beyond the Blazing Horizon Crionics |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1999–2000 Bartsound Studio
 Julkaistu: helmikuu 2000
 Tuottaja(t): Crionics
 Tyylilaji: blackened death metal
 Kesto: 19.26
 Levy-yhtiö: Demonic Records
Crionicsin muut julkaisut
| Demo ’98 1998 | Beyond the Blazing Horizon 2000 | Human Error: Ways to Selfdestruction 2002 |
Beyond the Blazing Horizon on Crionicsin EP-levy, joka julkaistiin vuonna 2000.
Kappaleet

Thus the Stars Were Falling – 1.07 (Intro)
Episode of the Falling Star – 4.40
Fireland – 3.36
Waterfalls of Darkness – 3.48
There Was Neither Ground Nor Firmament (Precipice Gaped) – 4.15
Beyond the Blazing Horizon – 1.56 (Outro)
Kokoonpano

Waran – kitara, kosketinsoitin, laulu
Bielmo – kitara
Marcotic – bassokitara
Carol – rummut
Vac-v – kosketinsoitin