stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M60
Historia

M60 suunniteltiin 1940-luvun lopulla saksalaisen FG-42-sarja-automaattikiväärin pohjalta. Aseen vyönsyöttömekanismi on samanlainen kuin MG-42:ssa. Yhdysvaltain maavoimien käyttöön se tuli vuonna 1957. Ase ei kuitenkaan ollut erityisen onnistunut, ja on enimmäkseen korvattu belgialaista alkuperää olevalla FN Minimillä ja FN MAG:lla, jotka Yhdysvalloissa tunnetaan nimillä M249 (SAW) ja M240. M60:n teoreettinen tulinopeus on noin 550 laukausta minuutissa ja luodin lähtönopeus 853 m/s.
M60 sai Vietnamin sodassa käyttäjiltään lempinimen ”Hog” tai ”Pig”, joitten nimitysten syyksi sanotaan aseen suurta kokoa ja painoa, kovaksi moitittua rekyyliä, tai huonosti huolletun aseen jumiintumistaipumusta.
M60 on edelleen Yhdysvaltain asevoimien käytössä muun muassa helikopterien oviaseena. M60E4 on Yhdysvaltain laivaston käytössä, siihen on tehty aseen syötön varmuutta parantavia rakennemuutoksia ja se on varustettu lyhyemmällä piipulla, etukahvalla ja kumisella perälevyllä.
Versiot > M60

Alkuperäinen versio otettiin käyttöön Yhdysvaltain armeijassa 1950-luvun lopulla pian valmistuksen alkamisen jälkeen. Tuolloin se oli tarkoitettu vain jalkaväelle. Sitä käytettiin ensimmäistä kertaa suuremmassa määrin 1960-luvulla, erityisesti Vietnamin sodassa.
Versiot > M60E1

M60:nen ensimmäinen päivitetty versio oli M60E1, joka ei kuitenkaan tullut sarjatuotantoon. Sen useat uudet ominaisuudet kuitenkin otettiin käyttöön myöhemmissä E3 ja E4 versioissa. Pääosin uudistukset koskivat kaasusylinteriä, piippua ja haarajalustan kiinnityskohtaa, joka siirrettiin piipusta kaasuputkeen.
Versiot > M60E2

M60E2 tuli käyttöön 1970-luvulla ja sitä on käytetty panssarivaunuissa, kuten M48A5 ja myöhemmin myös M60 Pattonissa ja K1 MBT:ssä. E2-versiosta puuttuu useita ulkopuolisia komponentteja perus M60 konekivääristä, kuten perä- ja kahvaosat. E2 oli elektronisesti ammuttava, jossa oli myös varalla manuaalinen liipaisin. Kaasuputki piipun alla oli pidennetty aseen täyden mitan mukaan, jotta kaasu kulkeutuisi ajoneuvosta ulos.
Versiot > M60E6

M60E6 on paranneltu versio M60E4 versiosta, jonka valmisti US Ordnance. Suurimmaksi osaksi siitä tehtiin kevyempi korvaamalla alkuperäinen teräs alumiinilla. Paino väheni 9.27 kilogrammaan. Tulinopeus säilyi samana noin 550. Myös aseen panosvyö syöttöä on parannettu 30 prosenttia, jotta se olisi luotettavampi hankalissa olosuhteissa. Tanskan armeija otti aseen käyttöönsä 2014.
Aiheesta muualla

Modern firearms. (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Beatrice Nedberge Llano

| Beatrice Nedberge Llano> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. joulukuuta 1994 (ikä 29)
Kansalaisuus:   Norja
Yleisurheilija
Laji:  moukarinheitto
Seura:  Laksevåg TIL
Beatrice Nedberge Llano (s. 14. joulukuuta 1997) on norjalainen moukarinheittäjä. Hän on voittanut kultaa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2016 sekä saavuttanut hopeaa alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2015 ja pronssia alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2017.
Beatrice Nedberge Llano osallistui 2019 Dohassa yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailujen moukarinheiton karsintaan, mutta jäi karsintaryhmässään sijalle 14 tuloksella 65,55 eikä näin selviytynyt jatkoon. Hän karsiutui loppukilpailusta myös Eugenen MM-kilpailuissa 2022 ja saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa.
Hän on voittanut moukarinheitossa Norjan mestaruuden vuosina 2015, 2016, 2017, 2019, 2020 ja 2021. Maaliskuussa 2019 hän heitti Arizonassa, Yhdysvalloissa uuden Norjan ennätyksen 71,43 m. Hän paransi ennätyksen lukemiin 72,10 Eugenessa kesäkuussa 2022.
Beatrice Nedberge Llano on äitinsä puolelta norjalainen ja isänsä puolelta chileläinen. Hänen sisarensa Paula Nedberge Llano on kilpaillut kansallisella tasolla seiväshypyssä voittaen pronssia maan mestaruuskilpailuissa neljästi vuosina 2010–2015.
Ennätykset

moukarinheitto: 72,10 (2022) NR
kiekonheitto: 39,73 (2015)
kuulantyöntö: 13,01 (2015)
Käännös suomeksi
M60 Patton

| M60 |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Tyyppi:  taistelupanssarivaunu
Pituus:  
– putki edessä:  6,4 m
Leveys:  3,6 m
Korkeus:  3,1 m
Taistelupaino:  52 000 kg
Maksiminopeus:  
– tiellä:  48 km/h
Toimintasäde:  415 km
Pääase:  105 mm:n rihlattu psv-kanuuna
Muu aseistus:  konekiväärit .50 ja 7,62 mm
Panssarointi:  180 mm
Moottori:  Continental AV-1790-5B, -7, -7B, tai -7C
– kilowattia:  510 kW
Miehistö:  4
M60 Patton on yhdysvaltalainen taistelupanssarivaunu, joka oli alatyyppeineen Yhdysvaltain pääasiallinen taistelupanssarivaunu 1960-luvulta 1990-luvulle. M60-vaunuja on valmistettu yhteensä noin 15 000 kappaletta eri versioina. Vaunu on nimetty toisen maailmansodan kenraalin George S. Pattonin mukaan.
Historia > Kehitys

M60 Pattonin kehittely alkoi vuonna 1957 kun ilmeni, että neuvostoliittolaiset olivat kehittäneet 100 mm:n panssarivaunukanuunalla aseistetun raskaasti panssaroidun T-54:n, joka oli ominaisuuksiltaan ylivoimainen verrattuna yhdysvaltalaisten silloiseen M48 Patton -taistelupanssarivaunuun.
M48:n runkoon asennettiin uusi 750 hevosvoimainen, ilmajäähdytetty Continental V-12-dieselmoottori ja aseistukseksi brittiläinen 105 mm:n L7-sarjan panssarivaunukanuuna. Vaunu nimettiin aluksi M68:ksi, ja sen sarjavalmistus aloitettiin 1959. M68 uudelleennimettiin M60:ksi ja se tuli palveluskäyttöön 1960.
Uudelleensuunnittelu lisäsi vaunun toimintamatkaa ja liikkuvuutta, ja vähensi tankkaus- ja huoltotarvetta. Vaunun runko on yksiosainen teräsvalu, joka on jaettu miehistö- ja moottoritilaan.
Vuonna 1963 M60 uudistettiin M60A1:ksi. Siinä oli suurempi ja paremmin muotoiltu torni, parempi panssarointi ja paremmat vakaimet. Sitä valmistettiin vuoteen 1980 saakka. M60A2:ssa oli edellistä matalaprofiilisempi torni vaununjohtajan konekiväärikupolilla varustettuna sekä 152 mm:n panssarivaunukanuuna, jolla voi ampua myös Shillelagh-panssarintorjuntaohjuksia. Kanuunaan liittyneiden ongelmien vuoksi M60A2 hylättiin tyyppinä ja monet niistä uudistettiin M60A3:ksi, mikä torni perustui M60A1:een. M60A3:n suunnittelu aloitettiin 1978. Sen tekniikka sisälsi uuden etäisyysmittarin ja ballistisen tietokoneen, sekä tornin vakautusjärjestelmän ja kaikki vaunut päivitettiin lopulta tähän malliin.
Historia > Käyttö maailmalla

Israel käytti M60:ia ja M60A1:iä Jom Kippur -sodassa 1973 Siinailla Egyptiä vastaan ja Golanin kukkuloilla Syyriaa vastaan. Yhdysvallat lähetti M60:ia lisätueksi ennen vihollisuuksien puhkeamista ja niiden kestäessä. Sodan seurauksena Israel sai myös lisää M48:a, M60:iä ja M60A1:iä.
Uudistetut M60:t palvelivat Israelia myös Rauha Galileaan -operaatiossa Libanonissa 1982. Israel uudisti M60:iä uusilla teloilla ja aktiivipanssarilla. Näin uudistettu M60 oli nimitykseltään Magach 6B. Magachia on kehitetty edelleen Magach 7A:ksi, 7B:ksi ja 7C:ksi lisäämällä panssarointia, ammunta-automatiikkaa, lämpösuojauksen ja savunheittimet.
Yhdysvaltain merijalkaväki ja saudit käyttivät M60A1:tä vielä ensimmäisessä Irakin sodassa. M60 oli verrattavissa Irakin T-72:n vientimalleihin, vaikkakin heikommin aseistettu, mutta toisaalta varustettu nykyaikaisella ammunnanhallinnalla.
M60-taistelupanssarivaunuja oli 2005 Argentiinalla, Bahrainilla, Itävallalla, Egyptillä, Kreikalla, Israelilla, Espanjalla, Turkilla, Thaimaalla ja Iranilla. Yhdysvalloissa niitä ei ole enää taistelukäytössä.
Tekniset tiedot

Miehistö
4 (ajaja, johtaja, lataaja ja ampuja)
Aseistus
105 mm psv-kanuuna
Ammustyypit: APFSDS, APDS, HESH, HEAT ja savukranaatteja
Ammustäyttö: 63 kpl 105 mm kranaatteja
7,62 mm konekivääri
Ammustäyttö: 5950 patruunaa
12,7 mm ilmatorjuntakonekivääri
Ammustäyttö: 900 patruunaa
Mitat
Pituus: 9,436 m kanuuna mukaan lukien
Leveys: 3,631 m
Korkeus: 3,27 m
Maavara: 0,45 m
Taistelumassa
52 617kg
Nopeus
Tiellä 48,28 km/h
Toimintamatka
480 km
Panssarointi
120 mm
Versiot

M60
M60A1
M60A2
M60A3
M728 (pioneerivaunu)
M60 AVLB (siltavaunu)
MAGACH-7 (Israelin oma muunnelma)
M60 120s (M1A1 Abramsin tornilla)
Käyttäjämaat

| --- | --- |
 Maat joissa käytössä  Bahrain Bahrainin maavoimat  Bosnia ja Hertsegovina Bosnian maavoimat  Brasilia Brasilian maavoimat  Egypti Egyptin maavoimat  Kreikka Kreikan maavoimat  Iran Iranin maavoimat  Israel Israelin maavoimat  Jordania Jordanian maavoimat  Libanon Libanonin maavoimat  Marokko Marokon maavoimat  Oman Omanin maavoimat  Portugali Portugalin maavoimat  Saudi-Arabia Saudi-Arabian maavoimat  Sudan Sudanin maavoimat  Taiwan Taiwanin maavoimat  Thaimaa Thaimaan maavoimat  Tunisia Tunisian maavoimat  Turkki Turkin maavoimat  Jemen Jemenin maavoimat :  Maat joiden käytöstä poistunut  Etiopia Etiopian maavoimat  Italia Italian maavoimat  Itävalta Itävallan maavoimat  Espanja Espanjan maavoimat  Yhdysvallat Yhdysvaltain maavoimat
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Israelin uudistamia M47 Patton ja M60 Patton tankeja
Kartta M60 Patton-vaunun käyttäjistä sinisellä ja entiset punaisella.
Mahinda Rajapaksa
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Presidentin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi, sinhaliksi, tamiliksi)
Mahinda Rajapaksan oma sivusto (englanniksi)
Lux Radio Theater

Lux Radio Theater oli radioantologiasarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa 1934–1955. Sarjan alkuvaiheessa ohjelmisto koostui Broadway-esitysten radioon sovitetuista versioista ja myöhemmin elokuvasovituksista. Sarjaa lähetettiin aluksi NBC Blue Networkin asemien kautta (1934–1935). Sieltä se siirtyi CBS:lle (1935–1954) ja sarjan päätösvuodet lähetettiin NBC:n radioverkossa (1954–1955).
Sarjan kuunnelmiin pyrittiin saamaan samat näyttelijät kuin elokuvaversioissakin, joten näyttelijäkaarti oli erittäin nimekäs. Näyttelijöiden joukossa olivat muun muassa Abbott ja Costello, Lauren Bacall, Lucille Ball, Ethel Barrymore, John Barrymore, Lionel Barrymore, Ingrid Bergman, Humphrey Bogart, Charles Boyer, James Cagney, Claudette Colbert, Ronald Colman, Gary Cooper, Joseph Cotten, Joan Crawford, Bing Crosby, Bette Davis, James Stewart, Shirley Temple, Gene Tierney, Spencer Tracy, John Wayne, Jane Wyman, Orson Welles ja Loretta Young. Ohjelman isäntänä toimi Cecil B. DeMille.
Sarja on päässyt Radio Hall of Fameen.
Lux Radio Theaterista tehtiin omat versiot myös Etelä-Afrikassa (1950–1985) ja Australiassa (1939–1951, 1955–1956).
Aiheesta muualla

Lux Radio Theaterin jaksoja kuunneltavissa/ladattavissa Internet Archivessa
Luettelo Lux Radio Theaterin jaksoista
Baltian rintama

| --- | --- |
 Puna-armeijan rintamat toisessa maailmansodassa 
Baltian rintamat: 
Baltian rintama: 
1. Baltian rintama: 
2. Baltian rintama: 
3. Baltian rintama: 
Brjanskin rintama: 
Luoteisrintama: 
Orjolin rintama : 
Valko-Venäjän rintamat: 
Valko-Venäjän rintama: 
1. Valko-Venäjän rintama: 
2. Valko-Venäjän rintama: 
3. Valko-Venäjän rintama: 
Keskustan rintama: 
Kurskin rintama: 
Lännen rintama : 
Ukrainan rintamat: 
1. Ukrainan rintama: 
2. Ukrainan rintama: 
3. Ukrainan rintama: 
4. Ukrainan rintama: 
Arorintama: 
Etelän rintama: 
Lounaan rintama: 
Voronežin rintama: 
Reservirintama : 
Kaukoidän rintamat: 
Kaukoidän rintama: 
1. Kaukoidän rintama: 
2. Kaukoidän rintama: 
Transbaikalin rintama : 
Moskovan rintamat: 
Moskovan puolustuslinja: 
Moskovan reservirintama: 
Možaiskin puolustuslinja: 
Kalininin rintama: 
Reservirintama : 
Pohjoiset rintamat: 
Karjalan rintama: 
Leningradin rintama: 
Pohjoinen rintama: 
Olhavan rintama : 
Kaukasuksen rintamat: 
Kaukasuksen rintama: 
Pohjois-Kaukasuksen rintama: 
Transkaukasian rintama: 
Krimin rintama : 
Stalingradin rintamat: 
Donin rintama: 
Kaakon rintama: 
Stalingradin rintama: 
Baltian rintama oli puna-armeijan toisen maailmansodan rintama, joka muodostettiin 10. lokakuuta 1943 Brjanskin rintamasta. 20. lokakuuta 1943 se uudelleennimettiin 2. Baltian rintamaksi. Rintaman komentajana toimi armeijankenraali Markian Popov.
Luettelo televisiosarjan Uutishuone henkilöistä

Tämä artikkeli käsittelee Yle TV1:llä esitetyn televisiosarjan Uutishuone henkilöitä.
Raija Aalto, o.s. Korhonen (Krista Kosonen)

Raija on syntynyt vuonna 1946. Koulun jälkeen hän aloittaa suomen kielen opinnot Helsingin yliopistossa. Kahden opiskeluvuoden jälkeen hän hakeutuu toimittajaksi: Raijan tavoittelema toimittajanpaikka Kansan Uutisissa menee ohi suun, mutta puolivahingossa hän päätyy Yleisradion TV-uutisiin toimittajaksi (aviomies Pertti oli lähettänyt hakupaperit Yleisradioon Raijan kiellosta huolimatta). Työ Yleisradiossa imaisee hänet tosissaan mukaansa, ja työstä muodostuu hänelle lähes koko elämä – loppujen lopuksi se vie hänen perhesuunnitelmansa ja aviomies Pertin, mutta antaa hyvän ystävän ja lopulta rakkauden. Myös tupakoinnin aloittaminen voidaan tietyllä tavalla lukea työpaikkaan.
Raija on ajatusmaailmaltaan voimakkaan vasemmistolainen. Hänen unelmansa on "muuttaa maailmaa", ja esimerkiksi Chilessä valtaan noussut Salvador Allende miellyttää häntä. Chilen ihmiskasvoinen sosialismi saa hänet haluamaan muutoksia myös omaan elämäänsä, mikä ajaa hänet lopulta haluamaan omaa elämää ja avioeroa Pertistä.
Yleisradiossa hänen suurin unelmansa on lukea uutiset, mutta tähän ei suostuta, sillä 1960- ja 1970-lukujen Suomessa se koetaan miesten työksi. Sarjan viimeisessä osassa, jouluna 1979, hän lopulta kuitenkin saa lukea Tv-uutiset. Lukemisen jälkeen hän lähtee vuodeksi Lontooseen kirjeenvaihtajan sijaiseksi.
Raija on mennyt 21-vuotiaana naimisiin Pertin kanssa. Avioliitto kuitenkin päättyy vuonna 1973, kun Raija haluaa itsenäistyä ja "hankkia elämälleen tarkoituksen". Avioero onnistuu, kun Raija lavastaa aviorikoksen päällikkönsä Martin kanssa. Samaan aikaan hänellä on myös yhden yön juttu chileläisen miehen (Julius Pillai) kanssa. Sarjan lopulla Vesa lopulta tunnustaa tunteensa Raijaa kohtaan, ja he ajautuvat sänkyyn. Raija lähtee Lontooseen, mutta sanoo rakastavansa Vesaa – "kymmenen vuoden rinnalla yksi vuosi on lyhyt aika".
Vesa Suominen (Samuli Vauramo)

Vesa on syntynyt vuonna 1944. Hänen perheensä on voimakkaasti SDP:n takana, ja uutisiin hän on päässyt isänsä painostuksesta. Martin ja Vesan välinen suhde ei ole kovin hyvä, ja Martti ei oikein usko Vesan onnistumiseen. Ennen uutisia Vesa on toiminut ainoastaan ilmaisjakelulehden toimittajana, ja sitä Martti ei pidä vakavasti otettavana journalismina. Vesa etenee lopulta Martin ja Keijon varjosta toimituksen päälliköksi.
Vesan ja Raijan välillä on koko sarjan aikana näkyvillä selkeä jännite, joka kuitenkin purkautuu tekoihin vasta aivan sarjan viimeisessä osassa vuonna 1979. Vesalla on sarjan aikana myös lyhyt suhde perintöprinsessa Helenaan (Malla Malmivaara) kanssa. Vuonna 1979 Vesa menee naimisiin Anneli "Antsa" Koposen (Inka Kallén) kanssa, vaikka ei tätä kovinkaan paljoa rakasta – hän ei vain halua menettää poikaansa Mikkoa, jonka sai Annelin kanssa. Sarjan lopussa Vesa lupaa Raijalle jättää Annelin, mutta "ei aio hylätä poikaansa".
Irma Andersson, myöh. Viitamäki (Noora Peltokukka)

Irma on vuonna 1947 syntynyt kuvaussihteeri. Irma on aito blondi, joka välillä puhuu ennen kuin ajattelee. Hän suhtautuu elämään positiivisesti, ja tukee työtovereitaan avoimesti.
Irma rakastuu silmittömästi toimitukseen tulevaan toimittajaan Lauriin, ja saa tunteilleen vastakaikua. Lauri pääsee eduskuntaan kokoomusedustajana varasijalta, ja Irma ja Lauri menevät naimisiin. He saavat yhden pojan, Jannen. He haluaisivat myös lisää lapsia, mutta sarjan aikana se ei tärppää.
Keijo Hujanen (Juho Milonoff)

Keijo on syntynyt vuonna 1938. Hän on Raijan täydellinen vastakohta: hän ei ole kiinnostunut kovinkaan paljoa työstään eikä liiemmin politiikastakaan. Hänen elämässään tärkeämpää osaa näyttelevät naiset ja yhä enenevässä määrin alkoholi.
Keijo on sarjan alkaessa irtisanomisuhan alla, ja hän lähes sabotoi tärkeän kuustudion. Keijo kuitenkin juontaa kyseisen ohjelman, ja hänestä tulee superjulkkis. Keijo nousee Martin tilalle uutistenlukijaksi ja pian uutiset lähes henkilöityvät Keijo Hujaseen. Julkisuus ei kuitenkaan ole aina kovin positiivista, ja hänen ympärillään pyörii ties minkälaista kuuhullua. Keijon pitkä ja taatusti värikäs toimittajaura päättyy vuonna 1979, kun hän juontaa tv-uutiset humalassa. Hänet määrätään puolen vuoden pakkolomalle. Tätä ennen hän oli vuoden johtanut toimitusta Martin kuoleman jälkeen.
Keijo on sarjan aikana naimisissa Hilkan (Nora Lähteenmäki) kanssa, ja heillä on kolme lasta. Keijolla on myös yksi avioliiton ulkopuolinen lapsi Marjatan (Leena Pöysti) kanssa.
Martti Keskitalo (Svante Martin)

Martti on toimituksen päällikkö, syntynyt vuonna 1931. Hän pitää Neuvostoliittoa Suomen pahimpana uhkana, ja vartioi tarkasti uutisia, joita toimituksen työntekijät itäisestä naapurista tekevät. Martti ei pidä Vesaa hyvänä toimittajana, koska tämä on tullut suhteilla toimitukseen – toisaalta hän luottaa Raijaan lähes sokeasti.
Martti on ollut ennen sarjan alkua naimisissa, mutta tämä lapseton liitto on päättynyt eroon. Myöhemmin sarjan edetessä paljastuu, että Martti on homoseksuaali ja yhdessä meteorologi Aarnen (Nicke Lignell) kanssa. Raija ja Martti levittivät toimituksessa perätöntä "totuutta", että heillä on suhde – näin Raija saa avioeron ja Martin homoseksuaalisuus ei paljastu, kun hänellä on heteroseksuaalinen suhde.
Martti kuolee traagisesti Rissalan lentoturmassa vuonna 1978. Tämä muuttaa toimituksen rakenteen rajusti, ja hänen tilalleen nousee Keijo. Hautajaisissa selviää, että Martti on testamentannut koko omaisuutensa Raijalle. Omaisuuden joukosta löytyy myös Martin kirjoittama kirja, joka aluksi vaikuttaa omituiselta tekeleeltä, mutta loppujen lopuksi se paljastuu nerokkaaksi kuvaukseksi vallan ja median suhteesta. Parin kommelluksen jälkeen kirja julkaistaan postuumisti.
Pertti Aalto (Eero Ritala)

Pertti on Raijan aviomies. Sarjan alkaessa he ovat olleet naimisissa vuoden. Vuonna 1968 Pertti lukee vielä yliopistossa tähtitiedettä, ja uskottelee olevansa tulevaisuudessa matemaattisten aineiden opettaja. Pertti ei kuitenkaan menesty opinnoissaan, ja lopulta hän lopettaa opintonsa ja aloittaa työt samassa voimalaitoksessa, jossa on töissä myös Raijan isä Juhani (Jari Pehkonen). Voimalaitoksessa miesten ennestään huonot välit paranevat, ja he suorastaan ystävystyvät.
Raijan ja Pertin avioliitto päättyy vuonna 1973. Avioero tulee lopulta mahdolliseksi, kun Raija "pettää" Perttiä Martin kanssa. Raijan jälkeen Pertti menee uudelleen naimisiin Kaija-nimisen naisen kanssa, ja saa tyttären, jolle annetaan nimeksi Maija.
Lauri Viitamäki (Antti Luusuaniemi)

Lauri on Yleisradioon kokoomuksen kiintiössä tuleva kotimaantoimittaja. Hän on ajatusmaailmaltaan kokoomuslaisen oikeistolainen. Laurista tulee uutisissa suosittu, kun hän esiintyy itse toimittamissaan uutisissa. Laurille uutisia tärkeämpää on kuitenkin politiikkaan osallistuminen, ja vuonna 1972 hän nouseekin varasijalta eduskuntaan.
Lauri ja Irma rakastuvat toisiinsa, ja solmivat avioliiton. He saavat pojan, Jannen. Heillä olisi "tilausta" myös muille lapsille, mutta sarjan aikana ei tärppää.
Liisa "Lissu" Kuulas (Elena Leeve)

Liisa eli tuttavallisemmin Lissu on toimituksen ulkomaantoimittajaksi vuonna 1979 tuleva nuori nainen, jolla on suuret uratavoitteet. Hänen isänsä on diplomaatti, minkä vuoksi hän on asunut perheineen ulkomailla, esimerkiksi Lähi-idän maissa. Lissu on opiskellut Englannissa.
Lissu on toimituksen ensimmäinen uutiset lukenut suomenkielinen nainen. Hän nousee yleisön suureksi suosiksi ja lehdistön suosikkitytöksi, joka komistaa lehden jos toisenkin kantta. Hän yrittää käyttää julkisuutta hyväkseen viemällä kustantamoon omissa nimissään Martin kirjoittaman kirjan, mutta perääntyy hankkeesta muun toimituksen kääntyessä häntä vastaan.
Juhani ja Suoma Korhonen (Jari Pehkonen ja Tiina Weckström)

Raijan vanhemmat Juhani ja Suoma ovat muuttaneet pohjoisesta Helsinkiin työn perässä: Juhani on työssä voimalassa ja Suoma on siivooja. Juhani on poliittiselta kannaltaan SMP:läinen, ja melko konservatiivinen, jopa rasistinen. Hän ei pidä Neuvostoliitosta ja haluaisi kansan elävän yhä enemmän maaseudusta. Raija-tyttären erilainen maailmankuva ja elämäntapa on kummankin vanhemman silmissä vähintäänkin epäilyttävää.
Elsa Sipilä (Riitta Elstelä)

Elsa on Yleisradion vahtimestari, joka omilla toimillaan pitää toimitusta yllä. Hänen sanotaan tietävän kaiken, ja hänen apunsa on joskus korvaamatonta. Elsa suosii miehiä, erityisesti Keijon naisseikkailuilta hän ummistaa silmänsä täysin. Naisten etenemistä toimituksessa Elsa ei hyväksy.
Aiheesta muualla

Yle Uutishuone > Henkilöt, Yle Vintti
Raija taksissa matkalla lentokentälle vuonna 1979 (osa 12).
Vesa vuonna 1973 (osa 6).
Baltic (taidekeskus)

Baltic Tynejoelta
Baltic on nykytaiteen keskus Koillis-Englannissa Newcastlen naapurissa Gatesheadin puolella. Se on rakennettu vanhaan viljamyllyyn, jonka nimi "Baltic" on lukenut rakennuksen seinässä jo ennen taidekeskuksen perustamista. Mylly rakennettiin vuonna 1951 ja lakkasi toimintansa 1987. Muutostyöt maksoivat 46 miljoonaa puntaa. Lopputuloksena on eräs Euroopan suurimpia nykytaiteen tiloja.
Ennen toista maailmansotaa suunnitellun myllyn nimi oli Baltic (suom. Baltia tai Itämeri). Se juontui tutkijoiden mukaan Lontoon Baltic Exchange -nimisestä vehnäkaupan keskuksesta. Luultavasti nimi johtuu alun perin Hovis Mills -yhtiön tavasta nimittää myllyjään merien tai jokien mukaan, kuten Ocean Mill, Solent Mill tai Atlantic Mill. Yhtiön Lontoon pääkonttori oli nimeltään Baltic House.
Turner-palkinnot on alettu jakaa Tate-museon ja Tate Modernin sijasta Balticissa vuodesta 2011 alkaen. Turner-palkintoehdokkaiden näyttelyn kävijämäärät ovat ylittäneet lähes kaikki odotukset. Tammikuussa 2012 Balticin toisessa Turner-näyttelyssä oli käynyt 149 000 vierailijaa, kun sen ollessa Lontoossa siinä oli käynyt keskimäärin 80 000 kävijää vuodesta 1984 alkaen.
Majestic (Gamma Rayn albumi)

| Majestic Gamma Ray |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Hansenin studioilla Hampurissa
 Julkaistu: 23. syyskuuta 2005
 Tuottaja(t): Schlächter ja Hansen
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 58.26
 Levy-yhtiö: Metal-Is
Listasijoitukset
  28. 
Gamma Rayn muut julkaisut
| No World Order! 2001 | Majestic 2005 | Land of the Free II 2007 |
Majestic on power metal -yhtye Gamma Rayn vuonna 2005 julkaisema studioalbumi.
Kappalelista

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | My Temple | Hansen | 4.57 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Fight | Richter | 3.24 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Strange World | Hansen | 5.03 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Hell Is Thy Home | Hansen | 4.46 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Blood Religion | Hansen | 6.53 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Condemned to Hell | Zimmermann | 4.56 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Spiritual Dictator | Zimmermann | 5.38 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Majesty | Hansen | 6.23 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | How Long | Hansen | 4.06 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Revelation | Richter | 8.30 |  |  |  |  |  |  |
| Japanin-painoksen bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Hellfire | Zimmermann | 4.37 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Kai Hansen – laulu, kitara
Henjo Richter – kitara, koskettimet
Dirk Schlächter – basso
Dan Zimmermann – rummut
Arvostelut

Imperiumi: 9-/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi Majestic (Gamma Rayn albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Majestic (Gamma Rayn albumi) Discogsissa. (englanniksi)