stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Olly Murs
Diskografia > Studioalbumit

Olly Murs (2010)
In Case You Didn't Know (2011)
Right Place Right Time (2012)
Never Been Better (2014)
24 HRS (2016)
Diskografia > Singlet

”Please Don't Let Me Go” (2010)
”Thinking of Me” (2010)
”Heart on My Sleeve” (2011)
”Busy” (2011)
”Heart Skips a Beat” feat. Rizzle Kicks (2011)
”Dance with Me Tonight” (2011)
”Oh My Goodness” (2012)
”Troublemaker” feat. Flo Rida (2012)
”Army of Two” (2013)
”Dear Darlin’” (2013)
”Hand on Heart” (2013)
”Wrapped Up” (2014)
”Up” ft. Demi Lovato (2014)
”Seasons” (2015)
”Beautiful to Me” (2015)
”You dont know love” (2016)
”Grow Up” (2016)
”Back Around” (2016)
Opaltšentsit

Opaltšenets-soturimalleja Bulgarian vapauttamisen 133-vuotisjuhlatilaisuudessa
Bulgarian vapaaehtoiset (ven. Болгарское ополчение, Bolgarskoje opoltšenije, bulg. Българско опълчение, Bălgarsko opăltšenie) olivat bulgarialaisista vapaaehtoisista koostuneita  Venäjän keisarikunnan armeijan sotilasyksiköitä, jotka Venäjän–Turkin sodassa (1877–1878) ja sitä edeltäneessä Serbian–Turkin sodassa (1876) sotivat Venäjän ja Serbian puolella maataan alistaneita ottomaaneja vastaan. Yksittäisestä sotilaasta käytettiin nimitystä opăltšenets-pobornik (bulg. опълченец-поборник), joka tarkoittaa vapaaehtoista taistelijaa.
Bulgariassa kerättiin vapaaehtoisia Venäjän keisarin Aleksanteri II:n manifestin avulla. Bulgarialaiset saapuivat Venäjälle ja he kokoontuivat Samaran kaupungissa. Vapaaehtoisjoukot ottivat osaa ensimmäiseen ja neljänteen Shipkan taisteluun.
Nurmijärven seurakunta

| Nurmijärven seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Nurmijärven kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Espoon hiippakunta
Rovastikunta:  Tuusulan rovastikunta
Pääkirkko:  Nurmijärven kirkko
Perustettu:  1605
Jäsenmäärä:  28 379 (elokuu 2024)
– Osuus asukkaista:  n. 63,2 %
Kirkollisvero:  1,45 %
Kirkkoherra:  Ari Tuhkanen
Nurmijärven seurakunta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nurmijärven seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Espoon hiippakuntaan kuuluva seurakunta. Se käsittää Nurmijärven kunnan keskisellä Uudellamaalla. Seurakunta on Suomen suurin maalaisseurakunta.
Elokuussa 2024 Nurmijärven seurakuntaan kuului 28 379 henkilöä eli noin 63,2 prosenttia kunnan väestöstä. Suurimmillaan jäsenmäärä oli vuonna 2007, jolloin jäseniä oli 32 283, minkä jälkeen jäsenluku on pienentynyt lähes joka vuosi.
Seurakunnalla on 120 työntekijää. Kirkkoherrana toimii Ari Tuhkanen.
Toiminta

Seurakunta pitää jumalanpalveluksia Nurmijärven kirkossa, Klaukkalan kirkossa ja Rajamäen kirkossa. Lisäksi seurakunnalla on seurakuntakeskus, nuorisotalo ja Iso Pappila Nurmijärven Kirkonkylässä ja uusi Kirkonnurkka-tila Rajamäellä. Myös Klaukkalan kirkon yhteydessä on seurakunnan muita toimitiloja. Lapsi- ja perhetyön ryhmiä kokoontuu lisäksi erilaisissa vuokratiloissa ympäri kuntaa.
Nurmijärven seurakunnalla on kaksi hautausmaata, Kirkonkylällä ja Rajamäellä. Molemmista löytyy myös siunauskappeli. Klaukkalan kirkon alakerrassa on uurnaholvi. Lisäksi seurakunta omistaa leiri- ja kurssikeskus Sääksin Hyvinkään Kiljavalla, noin viisi kilometriä Rajamäen keskustasta Sääksjärven rannalla.
Historia

Nurmijärven seurakunta perustettiin Helsingin pitäjän seurakuntaan kuuluneena kappeliseurakuntana vuonna 1558, mutta siihen liitettiin myös osia Sipoon, Janakkalan, Vihdin ja Espoon seurakunnista. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1605.
Nurmijärven seurakunta on kertonut luopuvansa kristillisestä kasvatuksesta iltapäivätoiminnassaan vuonna 2024. Päätöksen myötä iltapäiväkerhoissa ei lauleta hengellisiä lauluja, rukoilla eikä seurata kirkkovuotta.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Nurmijärven seurakunnan kirkkoherroina:
1605–1648: Josephus Canuti
1649–1668: Canutus Sigfridi Laevanus
1669–1670: Thomas M. Gestrinius
1676–1710: Samuel Erici Mechelaenius
1724–1743: Thomas Kelsinius
1745–1755: Simon Majorin
1759–1778: Hans Henrik Barck
1781–1784: Adolf Erik Hedén
1786–1821: Johan Fabritius
1824–1841: Karl Isak Vallenius
1843–1846: Aron Gustaf Borg
1848–1891: Axel Fredrik Granfelt
1892–1913: Karl Alfred Sadenius
1916–1927: Henrik Johan Pastinen
1928–1964: Kosti Kankainen
1964–1974: Åke Launiala
1975–1992: Tuomo Koivuranta
1992–2010: Jukka Iso-Herttua
2010→ Ari Tuhkanen
Aiheesta muualla

http://www.nurmijarvenseurakunta.fi
Oliivikasvit

| Oliivikasvit |
| --- | --- |
 Oliivi eli öljyoliivipuu (Olea europaea)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Oliivikasvit Oleaceae  Hoffmanns. & Link
Synonyymit
 Bolivaraceae Grisebach  Forestieraceae Meisner  Fraxinaceae Vest  Jasminaceae Juss.  Ligustraceae G.Meyer  Nyctanthaceae J.Agardh  Schreberaceae Schnizlein  Syringaceae Horaninow 
Tribukset
 Myxopyreae Boerl.  Fontanesieae L.A.S.Johnson  Forsythieae L.A.S.Johnson  Jasmineae Lam. & DC.  Oleeae Dumort. 
Katso myös
   Oliivikasvit Wikispeciesissä   Oliivikasvit Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oliivikasvit eli öljypuukasvit eli oliivipuukasvit (Oleaceae) on Lamiales-lahkoon kuuluva kasviheimo. Heimoon kuuluu noin 24 sukua ja 615 lajia. Lajeja esiintyy kaikilla mantereilla.
Oliivikasvit ovat yleensä puita tai pensaita ja aina- tai kesävihantia. Lehdet ovat vastakkaiset ja korvakkeettomat. Kukat ovat kaksineuvoisia ja usein huiskilona. Hedelmä on yleensä luumarja, kota tai siivekäs pähkylä.
Heimoon kuuluu taloudellisesti merkittäviä lajeja, kuten oliivi. Monia lajeja käytetään myös koristekasveina.
Heimon ainoa Suomessa alkuperäisenä esiintyvä laji on saarni eli lehtosaarni (Fraxinus excelsior), sekin vain harvinaisena maan eteläosassa. Syreenejä esiintyy melko usein viljelyjäänteinä tai -karkulaisina.
Sukuja ja lajeja

Abeliophyllum
A. distichum – vitipensas
Chionanthus – partapuut
C. foveolatus – kapinpartapuu
C. virginicus – virginianpartapuu
Fontanesia
Forestiera
Forsythia – onnenpensaat
F. europaea – euroopanonnenpensas
F. giraldiana – kiinanonnenpensas
F. × intermedia – komeaonnenpensas
F. mandshurica – mantsurianonnenpensas
F. ovata – koreanonnenpensas
F. suspensa – riippaonnenpensas
Fraxinus – saarnet
F. americana – valkosaarni
F. angustifolia – etelänsaarni (kaita- eli kapealehtisaarni)
F. anomala – kaliforniansaarni
F. chinensis – kiinansaarni
F. excelsior – saarni
F. latifolia – oregoninsaarni
F. mandshurica – mantsuriansaarni
F. nigra – mustasaarni
F. ornus – mannasaarni
F. pallisiae – nukkasaarni
F. pennsylvanica – punasaarni
F. quadrangulata – sinisaarni
F. sieboldiana – kiinankukkasaarni
F. syriaca – syyriansaarni
F. velutina – samettisaarni
Haenianthus
Jasminum – jasmiinit
J. auriculatum – intianjasmiini
J. azoricum – madeiranjasmiini
J. fruticans – pensasjasmiini
J. grandiflorum – aitojasmiini
J. mesnyi – kevätjasmiini
J. multiflorum – valkojasmiini
J. nudiflorum – talvijasmiini
J. odoratissimum – tuoksujasmiini
J. officinale – rohtojasmiini
J. polyanthum – kiinanjasmiini
J. sambac – arabianjasmiini
Ligustrum – likusterit
L. japonicum – japaninlikusteri
L. lucidum – kiiltolikusteri
L. ovalifolium – soikkolikusteri
L. sinense – kiinanlikusteri
L. tschonoskii – neidonlikusteri
L. vulgare – aitalikusteri
Menodora
Nestegis
Noronhia
Nyctanthes – neidonjasmiinit
N. arbor-tristis – neidonjasmiini
Olea – oliivit eli oliivipuut (öljypuut)
O. capensis – kenianoliivi
O. europaea – oliivi eli öljyoliivi
Osmanthus
Osmanthus fragrans
Phillyrea – piipensaat
P. angustifolia – kaitapiipensas
P. latifolia – leveäpiipensas
Picconia – pikkoniat
P. azorica – azorienpikkonia
P. excelsa – kanarianpikkonia
Schrebera – tähtisuut
Syringa – syreenit (sireenit)
S. × chinensis – kiinansyreeni
S. emodi – himalajansyreeni
S. × henryi – puistosyreeni
S. × josiflexa – kaarisyreeni
S. josikaea – unkarinsyreeni
S. × nanceiana – sirosyreeni
S. × persica – persiansyreeni
S. pinnatifolia – sulkasyreeni
S. × swegiflexa – nuokkuröyhysireeni
S. sweginzowii – röyhysyreeni
S. tomentella – nukkasyreeni
S. villosa – villasyreeni
S. vulgaris – pihasyreeni eli syreeni (sireeni)
S. wolfii – koreansyreeni
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Oliivipuukasvit – Oleaceae
Olli Sarekoski

Olli Yrjö Sarekoski (s. 23. maaliskuuta 1965) on suomalainen yritysjohtaja, joka on toiminut Veikkauksen palveluksessa vuodesta 2003. Hän aloitti uuden rahapeliyhtiön, Veikkauksen toimitusjohtajana vuoden 2017 alussa.
Aikaisemmin Sarekoski on toiminut Urheilukanavan omistaneen Suomen Urheilutelevisio Oy:n toimitusjohtajana. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri Vaasan yliopistosta.
Orest Subtelnyi

Orest Subtelnyi (ukr. О́рест Субте́льний; 17. toukokuuta 1941 Krakova – 24. heinäkuuta 2016 Toronto) oli ukrainalais-kanadalainen historioitsija.
Subtelnyi lähti vanhempiensa kanssa pakolaisena Yhdysvaltoihin vuonna 1949. Perhe asettui Philadelphiaan. Subtelnyi sai humanististen tieteiden kandidaatin arvon Templen yliopistosta vuonna 1965 ja humanististen tieteiden maisterin arvon historiassa Pohjois-Carolinan yliopistosta vuonna 1967. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Harvardin yliopistosta vuonna 1973. Väitöskirja oli Unwilling Allies: The Relations of Hetman Pylyp Orlyk with the Ottoman Porte and the Crimean Khanate. Subtelnyi luennoi kahden vuoden ajan Harvardin yliopiston historian laitoksella. Vuosina 1975–1982 hän opetti Hamilton Collegessa. Vuonna 1982 Subtelnyi liittyi Toronton Yorkin yliopiston palvelukseen, ja vuonna 1987 hänestä tuli sen professori. Hän opetti myös vierailevana professorina vuonna 1993 Tübingenin yliopistossa. Subtelnyi jäi eläkkeelle vuonna 2015.
Subtelnyi keskittyi tutkimustyössään Itä-Euroopan, varsinkin Ukrainan historiaan. Hänen pääteoksenaan on pidetty kirjaa Ukraine: A History, jonka ensimmäinen painos ilmestyi vuonna 1988. Subtelnyi oli Ševtšenkon tieteellisen seuran jäsen ja vuodesta 1992 tai 1993 Ukrainan kansallisen tiedeakatemian ulkomaalaisjäsen. Subtelnyi sai Antonovytš-palkinnon vuonna 1983 ja Ukrainan ansioritarikunnan merkin vuonna 2002. Lisäksi hän sai Ukrainian Canadian Congressin Ševtšenko-mitalin ja Ukrainan diplomaattiakatemian kunniatohtorin arvon.
Subtelnyi oli naimisissa professori Maria Subtelnyin kanssa. Hänen pojastaan Alexanderista tuli lääkäri. Subtelnyi kuoli heinäkuussa 2016. Hänen hautajaisensa pidettiin Toronton ukrainalaiskatolisessa St. Demetrius -kirkossa.
Julkaisuja

The Mazepists: Ukrainian Separatism in the Early Eighteenth Century (1981)
Domination of Eastern Europe: Native Nobilities and Foreign Absolutism, 1500–1715 (1986)
Ukraine: A History (1988)
Ukrainians in North America: An Illustrated History (1991)
Orest Miller

| Orest Miller |
| --- | --- |
 Orest Miller
Henkilötiedot
Koko nimi:  Orest Fedorovitš Miller
Syntynyt: 1833
Kuollut: 1889 (55–56 vuotta)
Ammatti:  kirjailija, kansanrunoudentutkija
Kirjailija
Salanimi: 200px
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: venäjä
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Orest Fedorovitš Miller (1833–1889) oli venäläinen kirjallisuushistorioitsija, syntyperältään Viron saksalainen. Hän oli kansanrunoudentutkija ja kehitti aikakaudella vallitsevan mytologisen teorian äärimäisyyteen. Hän oli ensimmäisiä, jotka käänsivät yleisen huomion kansanrunouteen, muun muassa teoksissaan 'Runouden siveellisestä elementistä' ja 'Ilja Muromets ja kiovalaiset sankarit'. Lisäksi hän tuli tunnetuksi kriitikkona ('Venäläiset kirjailijat Gogolin jälkeen'), vaikka hänen arvosteluissaan ei ollut itsenäisyyttä. Vaikuttaessaan yliopiston opettajana Moskovassa hän herätti huomiota loistavilla luennoillaan. Hän oli slavofiilisuuden idealistisimpia edustajia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Orest Miller Wikimedia Commonsissa
Orbcomm

ORBCOMM (Nasdaqin lyhenne ORBC) on yhdysvaltalainen tietoliikennesatelliittiyhtiö. Sen 30 satelliitin konstellaatioselvennä lentää matalalla (775 km) kiertoradalla. Yhtiön perustivat vuonna 1993 Orbital Sciences Corporation ja Teleglobe.
Yhtiössä on sata työntekijää, ja sen liikevaihto on 24 miljoonaa dollaria (2006). Sen pääjohtaja on Jerome Eisenberg. Se kilpailee Globalstarin ja Iridiumin kanssa. Kuten Iridium yhtiö on ollut vuodesta 2000 lähtien konkurssisaneerauksessa (Chapter 11). Marraskuussa 2006 sen osakeanti avautui. Se myi 9 miljoonaa osaketta.
Kukin satelliitti painaa vain 42 kg. Sähköteho on 160 wattia. Satelliitit ovat datalinkkejä. Yhtiöllä on palvelulleen 225 000 tilaajaa.
Satelliitit

Orbcommin LEO-radan tietoliikennesatelliiteilla on sama nimi kuin yhtiöllä. Vuoteen 2008 mennessä niitä laukaistiin 44 kappaletta. Satelliitit ovat toiminnaltaan samanlaisia kuin neuvostoliittolaiset Strela-viestivälityssatelliitit.
Satelliiteista on eri versioita: Orbcomm-CDS oli koesatelliittien sarja: Orbcomm-X laukaistiin vuonna 1991 - se ei toiminut lainkaan. Sitä seurasi ensin CDS-1 ja itten CDS-2, joka laukaistiin vuonna 2008. Tässä satelliitissa oli laivojen seurannan AIS-tekniikkaa mukana.  CDS-2 sai nimen Orbcomm FM-29
Varsinaiset operatiiviset satelliitit: Orbcomm-1 on tämän konstellaation nimi. Niitä laukaistiin 35, satelliitteja jäi yli 8 kappaletta. Yhden satelliitin toiminta-aika oli vain neljä vuotta.
Orbcomm-QL ovat konstellaation sammuneiden satelliittien korvaussatelliitteja. Näissä satelliiteissa on havaittu sähkäjärjestelmän ongelmia.
Orbcomm-2 on toinen satelliittisukupolvi Orbcomm Generation 2 (OG2), jotka laukaistaan vuosien 2011 ja 2014 välissä. Satelliitteja valmistetaan 30 kappaletta ja niiden laukaisu tuottaa SpaceX-yhtiölle kaupallisia Falcon 1-laukaisutilauksia.
ORBCOMM OG2-satelliitteja on tilattu Sierra Nevada Corporationin ja Boeingin konsortiolta ainakin 18 kappaletta.
Aiheesta muualla

Orbcomm
Orbcommin sivusto
Olli Järvinen (päätoimittaja)

| Olli Järvinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Olli Eerikki Järvinen
Syntynyt: 6. heinäkuuta 1912 Orimattila
Kuollut: 28. syyskuuta 1982 (70 vuotta) Lahti
Olli Eerikki Järvinen (6. heinäkuuta 1912 Orimattila – 28. syyskuuta 1982 Lahti) oli Etelä-Suomen Sanomien päätoimittaja vuosina 1962–1972. Lahti-mitalilla 1975 palkitun Järvisen tuotantoon sisältyy lisäksi näytelmä Viimeinen patriarkka (1968) sekä Päijät-Hämettä käsitteleviä tietokirjoja.
Henkilöhistoria

Olli Järvisen vanhemmat olivat kirvesmies Taavetti Taavetinpoika ja Auroora Järvinen ja puoliso vuodesta 1945 Irja Ilona Salokas. Järvinen kävi viisi luokkaa lyseota ja oli Etelä-Saimaan toimitussihteeri 1938–1941. Etelä-Suomen Sanomien palvelukseen hän tuli toimitussihteeriksi ja -päälliköksi 1941–1950, lehden toimituspäällikkönä hän oli myös 1959–1962 ennen päätoimittakauttaan. Vuosina 1950–1956 Järvinen oli Forssan Lehden ja vuosina 1956–1959 Lahti-lehden päätoimittaja. Poliittisena pakinoisijana Järvinen tuli tunnetuksi Akin pakinoiden myötä.
Julkaisuja

Lahden säästöpankin 40 toimintavuotta, Lahden säästöpankki, 1951
Forssan lehti vuosina 1917–1957. Piirteitä Lounais-Hämeen maakuntalehdestä ja Forssan aikaisemmista sanomalehtioloista, Forssan lehti, 1957
Lahden säästöpankki 1911–1961, 50-vuotishistoria, Lahden säästöpankki, 1961
Lahti, Lahden kaupunki, 1963
Lahti ennen meitä, kylä- ja kauppalakauden vaiheita, Karisto, 1965
Lahti Harjujen ja järvien kaunis kaupunki, kappale nykypäivän Suomea, Lahden kaupunki, 1967
Viimeinen patriarkka. Hyvää päivää kapteeni Fellman!, 1968, näytelmä
Lahden lyseo 1921–1971, 1971
Kestiystävyyttä Lahdessa Lahden seurahuoneen ja Lahden teollisuusseuran historia, Lahden seurahuone, 1974
Kyläkirjastosta maakuntakirjastoksi, Lahden kirjasto 1876–1976, Lahden kaupunki, 1976
Etelä-Saimaa, [Näköisp.], Etelä-Saimaan kustannus, [1989]
PON-1

| PON-1 |
| --- | --- |
Tyyppi:  koulukone
Alkuperämaa:   Viro
Ensilento:  1934
Pääkäyttäjät:  Viron ilmatorjuntajoukot
Valmistusmäärä:  7 
Valmistusvuodet:  1934–1937
Muunnelmat:  KOD-1
PON-1 (ÖGL-1) oli virolainen kaksitasoinen koulukone, joka lensi ensilentonsa vuonna 1934.
Viron ilma- ja kaasusuojelujärjestö rakensi seitsemän PON-1:tä vuosina 1934–1937. Virossa valmistetuista koneista neljä meni Viron ilmapuolustusjoukoille (vir. Õhukaitse, rek. nro. 154–157), yksi Eesti Aeroklubille (rek. nro. ES-PON) ja yksi Tallinna Õhuasjanduse Ühingulelle (rek. nro. ES-LDM). Tallinna Õhuasjanduse Ühingulen kone siirtyi myöhemmin Eesti Aeroklubille.
PON-1 oli sekarakenteinen , koneen osat olivat puurakenteisia teräsputkirakenteista runkoa lukuun ottamatta.
Virossa valmistettujen seitsemän koneen lisäksi konetyyppiä lisenssivalmistettiin nimellä KOD-1 Latviassa 13 konetta.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: et:PON-1
Orbex

| Orbex |
| --- | --- |
Kotipaikka:  Iso-Britannia
Toimiala:  kantoraketti
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Orbex on isobritannialainen avaruustoiminta-alan yhtiö. Se kehittää kevyttä Prime-nimistä kantorakettia.
Yhtiön päämaja on Isossa-Britanniassa; sivutoimipisteitä on Tanskassa ja Saksassa. Laukaisukeskuksen on tarkoitus olla Sutherland spaceport, joka sijaitsee A' Mhòine -niemimaalla pohjoisessa Skotlannissa.
Prime

Kaksivaiheinen Prime käyttää ajoaineena molemmissa vaiheissa LOX/bioLPG yhdistelmää eli nestehappea ja propaania. Ensimmäisen vaiheen on tarkoitus olla uudelleenkäytettävä.
Aiheesta muualla

https://orbex.space/
Primen toisen vaiheen rakettimoottori.
Primen toisen vaiheen prototyyppi.
Olli Saijonmaa

Olli Saijonmaa.
Vilho Olavi (Olli) Saijonmaa (28. marraskuuta 1908 Mikkeli – 6. heinäkuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän työskenteli muun muassa rakennushallituksessa ja vuodesta 1951 lähtien vaimonsa arkkitehti Eija Saijonmaan kanssa heidän yhteisessä arkkitehtitoimistossaan.
Olli Saijonmaan harrasti rakennusten valokuvausta, näitä kuvia on muun muassa Suomen arkkitehtuurimuseon kokoelmissa. Museossa on myös Saijonmaiden arkkitehtitoimiston piirustuskokoelma, toimisto osallistui lukuisiin arkkitehtuurikilpailuihin.
Olli Saijonmaa pääsi ylioppilaaksi vuonna 1927 Mikkelin Lyseosta ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1935. Saijonmaan ensimmäinen työpaikka valmistumisen jälkeen oli arkkitehti Väinö Vähäkallion toimisto, jossa hän työskenteli vuosina 1935–1941. Saijonmaa osallistui ansiokkaasti sotaan ja oli sotilasarvoltaan lopulta vuonna 1942 kapteeni. Sodan aikana hän toimi niin sanottuna TK-taiteilijana ja suunnitteli muun muassa komentokorsun ja muita puolustusrakenteita.
Pitäjänmäen kirkko. Arkkitehtuuritoimisto Olli ja Eija Saijonmaa (1959).
Sodan jälkeen Olli Saijonmaa oli lyhyen aikaa töissä rakennushallituksessa ja perusti oman arkkitehtitoimiston vuonna 1946. Saijonmaa avioitui vuonna 1948 arkkitehtiopiskelija Eija o.s. Äyhön kanssa, joka työskenteli samasta vuodesta lähtien Olli Saijonmaan toimistossa. Vaimon valmistuttua arkkitehdiksi he perustivat yhteisen arkkitehtuuritoimiston vuonna 1951. Toimisto suunnitteli sekä asuinrakennuksia että julkisia rakennuksia, muun muassa vanhusten palvelutaloja ja kirkkoja. Toimiston käsialaa on muun muassa Helsingin ensimmäinen vanhainkoti eli Kustaankartanon vanhainkoti, jonka punatiiliset rakennukset ja puisto valmistuivat vuonna 1953 Oulunkylään. Merkittäviin toteutettuihin töihin kuuluu myös nykyinen Vantaan kaupungintalo, joka perustui vuonna 1954 käytyyn Helsingin maalaiskunnan virastotalon suunnittelukilpailuun. Tikkurilaan rakennettu virastotalo valmistui vuonna 1957.
Muita Arkkitehtuuritoimisto Olli ja Eija Saijonmaan suunnittelemia rakennuksia ovat muun muassa vuonna 1959 valmistunut Pitäjänmäen ja vuonna 1960 valmistunut Puistolan kirkko.
Nykyään Mikkeliin kuuluvaan Haukivuoren kuntaan Saijonmaat suunnittelivat muun muassa kunnantalon ja siihen liittyvän asuinkerrostalon, ne valmistuivat 1957. Haukivuoren Asemankylään he suunnittelivat kansakoulun, joka valmistui 1957 ja keskikoulun, joka valmistui 1961.
Hämeenlinnaan Saijonmaat suunnittelivat Kauppaoppilaitoksen, joka valmistui 1965.
Ohjelmoitava laskin

Olivetti Programma 101.
Commodore PR-100, ohjelmoitava taskulaskin LED-näytöllä.
Texas Instruments TI-92-II, graafinen ohjelmoitava taskulaskin.
Ohjelmoitava laskin on elektroninen laskukone, jota voi ohjelmoida suorittamaan jaksoja toistuvia tehtäviä. Ohjelmoitavat laskimet voivat olla lähellä tietokonetta ja ne voivat olla Turing-täydellisiä, mutta niiden muut ominaisuudet ovat rajoittuneempia.
Outside (kappale)

| ”Outside” Calvin Harris feat>  Ellie Goulding |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Motion
 Julkaistu: 20. lokakuuta 2014
 Tuottaja(t): Calvin Harris
 Tyylilaji: Electro house, synthpop, dancepop
 Kesto: 03.47
 Levy-yhtiö: Fly Eye Records
Calvin Harrisin muut singlet
| ”Blame” 2014 | ”Outside” 2014 | ”Open Wide” 2014 |
Ellie Gouldingin muut julkaisut
| ”Flashlight” 2014 | ”Outside” 2014 | ”Love Me Like You Do” 2015 |
Outside on skotlantilaisen DJ-tuottaja Calvin Harrisin kappale hänen neljänneltä, Motion-albumilta. Kappaleella vierailee laulaja-lauluntekijä Ellie Goulding ja se julkaistiin albumin neljäntenä singlenä 20. lokakuuta 2014. Se on toinen kerta kun kyseiset artistit esiintyivät yhdessä vuonna 2013 julkaistun "I Need Your Loven" jälkeen.
Käännös suomeksi
Onkalon tuulivoimapuisto 2

| Onkalon tuulivoimapuisto 2 |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Simo
Koordinaatit:  65°37′41″N, 25°06′54″E
Valmistunut:  2016 
Rakennuttaja:  Tuuliwatti Oy
Omistaja:  Simo Onkalo Tuuli Ky 
Operaattori:  Carelin Oy 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Sähköasema:  Simon sähköasema 
Puistojännite:  20 kV 
Liittymisjännite:  siirtolinja 20 kV 
Tuulivoimalat:  3 × Vestas V126 (3,45 MW) 
Kapasiteetti:  10,35 MW  
 fiOnkalon tuulivoimapuisto 2 
Onkalon tuulivoimapuisto 2 on Lapissa Simon Onkalonperän pohjoispuolella sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 3 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 10 megawattia. Tuulivoimapuiston on rakentanut Tuuliwatti Oy, sen omistaa Simo Onkalo Tuuli Ky , joka on Exilion Tuuli Ky:n tytäryhtiö, ja operoi Carelin Oy .
Onkalonperällä sijaitsee myös vuonna 2012 valmistunut Onkalon tuulivoimapuisto 1, jonka laajennukseksi Onkalo II aluksi kutsuttiin. Molemmat Onkalo-tuulipuistot kuuluivat aluksi Tuuliwatille, mutta yhtiön jakauduttua vuonna 2020 ne joutuivat eri omistajille. Onkalo II jäi St1 Nordicille, joka myi sen eläkerahastojen Exilion Tuuli Ky:lle.
Yleistä

Tuulivoimapuiston tuulivoimalat muodostavat kolmion jonka sivut ovat 600–850 metriä pitkät. Tuulipuisto sijaitsee 300–600 metriä valtatien 4 eteläpuolella ja sen huoltotie yhtyy valtatiehen tuulipuiston lähellä. Voimalat sijaitsevat noin 120 metrin korkeudella mpy. ja matkaa merenrannikolle on kolme kilometriä.
Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa V126-mallia, jonka napakorkeus on 147 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 126 metriä, ja jonka kapasiteetti on 3,45 megawattia.
Tuulipuistosta on lyhyt tieyhteys valtatieltä 4. Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan 20 kilovoltin jännitteellä alueen pohjoispuolella sijaitsevalle Simon sähköasemalle. Sieltä tuotettu sähkö johdetaan 110 kilovoltin Raassakka-Isohaaran sähkönsiirtolinjalla kantaverkkoon.