stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Margot Käßmann

Margot Käßmann (2015)
Margot Käßmann (s. 3. kesäkuuta 1958) on saksalainen piispa. Hän toimi vuosina 1994–1999 Saksan evankelisten kirkkopäivien pääsihteerinä ja sitten vuoteen 2010 Hannoverin evankelisluterilaisen maakirkon maapiispana. Vuosina 2009–2010 hän myös toimi Saksan evankelisen kirkon neuvoston puheenjohtajana ja oli kirkon ensimmäinen naispuolinen johtaja. Käßmann sai pappisvihkimyksen vuonna 1985. Hänestä tuli Hannoverin Gottfried Wilhelm Leibniz -yliopistoin kunniatohtori vuonna 2001 ja Ruhrin yliopiston kunniaprofessori 2010. Hänellä on neljä lasta.
Käßmann erosi tehtävistään jäätyään helmikuussa 2010 kiinni rattijuopumuksesta (1,54 promillea veressä). Hän on ilmaissut tukensa kansallisdemokraattisen puolueen kieltämiselle. Häneltä leikattiin vuonna 2006 rintasyöpä.
Marco Bonanomi

Marco Bonanomi Doningtonissa 2007 World Series by Renault -sarjan kilpailussa.
Marco Bonanomi (s. 12. maaliskuuta, 1985 Lecco) on italialainen moottoriurheilija.
Ura

Bonanomi on kilpaillut Formula Renault -sarjoissa vuosina 2001-02, Italian F3 sarjassa vuosina 2003-04, F3 Euroseries -sarjassa vuosina 2004-05, Euroseries 3000 -sarjassa vuonna 2006, International Formula Master -sarjassa vuonna 2007 ja World Series by Renault -sarjassa vuosina 2006-08. Vuonna 2008 Bonanomi kilpaili Aasian GP2 -sarjassa voittaen kauden päätöskilpailun. Hän jatkoi sarjassa kaudella 2008-09 saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2012 Bonanomi kilpaili Le Mansin 24 tunnin kilpailussa Audilla, ollen kilpailun kolmas yhdessä Oliver Jarvisin ja Mike Rockenfellerin kanssa.
Linja 4 (Soulin metro)

| Linja 4 4호선（4號線） Sa Hoseon |
| --- | --- |

Perustiedot
Järjestelmä:  Soulin metro
Reitti:  Danggogae–Oido
Avattu:  20. huhtikuuta 1985
Liikenne
Liikennöitsijä(t):  Seoul Metro & Korail
Tekniset tiedot
Pituus:  72,1 km
Asemia:  48
Raideleveys:  1 435 mm
Seoul Subway Line 4 on linja Soulin metrossa, Etelä-Koreassa. Se kulkee Soulin läpi lounaasta koilliseen.
Maurice Philippe

Maurice Peter Philippe (toisinaan muodossa Phillippe, 30. huhtikuuta 1932 - 5. kesäkuuta 1989) oli brittiläinen lentokoneiden ja autojen suunnittelija.
Philippe työskenteli De Havillandille ja suunnitteli oman autonsa vuonna 1955, jota kutsuttiin nimellä MPS (Maurice Philippe Special). Vuonna 1965 siirtyi töihin Colin Chapmanin suunnitteluryhmään Team Lotus -talliin. Kuuluisan Lotus 49 -auton monokokki on hänen suunnittelemansa. Hän työskenteli myös Lotus 39, Lotus 43 ja Lotus 72 -autojen parissa. Vuonna 1972 hän muutti Yhdysvaltoihin ja työskenteli Parnelli-tallissa, jossa hän suunnitteli Parnelli VPJ4 -auton. Vuonna 1978 hän siirtyi Tyrrell-talliin, jossa hänen ensimmäinen projektinsa oli Tyrrell 008. Vuonna 1988 hän siirtyi March-talliin, jossa hän suunnitteli Indycar-sarjaan March 89CR -auton. Philippe teki itsemurhan vuonna 1989 57 vuotiaana.
Massimo Serato

Massimo Serato elokuvassa Domenica d’agosto (1950).
Massimo Serato (oikealta nimeltään Giuseppe Segato, 31. toukokuuta 1916 Oderzo, Trevison maakunta – 22. joulukuuta 1989 Rooma) oli italialainen näyttelijä.
Serato opiskeli näyttelemistä Rooman Kokeellisessa elokuvakeskuksessa ja esiintyi ensimmäisen kerran Franco Saponierin elokuvassa Appuntamento allo zoo (1937). Hänen varsinaisena debyyttinään pidetään kuitenkin Gianni Franciolinin elokuvaa L'ispettore Vargas (1940). Seuraavana vuonna Serato näytteli pääosaa Mario Soldatin hyvin menestyneessä elokuvassa Piccolo mondo antico.
Toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen Serato näytteli pääosia muun muassa Carmine Gallonen ja Gennaro Righellin elokuvissa sekä Alberto Lattuadan esikoisohjauksessa Giacomo l’idealista (1943). Myöhemmin hän esiintyi etupäässä melodraamoissa, eri tyylilajeja edustavissa seikkailuelokuvissa sekä televisiosarjoissa. Spagettiwesterneissä Serato käytti toisinaan taiteilijanimeä Joe Barracuda. Hänet on palkittu nastro d’argentolla sivuosasta Aldo Verganon elokuvassa Il sole sorge ancora (1946).
Seratolla oli 1940-luvulla suhde näyttelijä Anna Magnanin kanssa. Heille syntyi yhteinen poika Luca.
Elokuvia

Afrodite, dea dell’amore, 1958
Alaston Maja, 1958
Herkules ja rakkauden kuningatar, 1960
Marte, dio della guerra, 1962
55 päivää Pekingissä, 1963
Simson ja orjakuningatar, 1963
Goliath e la schiava ribelle, 1963
Brenno, il nemico di Roma, 1963
Il Colosso di Roma, 1964
Il leone di Tebe, 1964
Spartan gladiaattorit, 1964
Il gladiatore che sfidò l’impero, 1965
Superseven chiama Cairo, 1965
Aiheesta muualla

Elonet: Massimo Serato
Internet Movie Database: Massimo Serato (englanniksi)
Matti Väisänen (talousneuvos)

Matti Väisänen, sukunimi alkuaan Jevremov (21. tammikuuta 1890 Kontokki, Vienan Karjala – 14. elokuuta 1973) oli suomalainen Suolahdessa vaikuttanut kauppias, tehtailja ja talousneuvos.
Kontokin pitäjän Kentjärven kylässä syntynyt Väisänen muutti 1904 Suomen puolelle ja oli Laihialla Tanner & Mannerin palveluksessa juoksupoikana, liikeapulaisena ja kauppaedustajana. Vuonna 1910 hän aloitti kauppaliikkeen pidon Soinin kirkonkylässä nimellä Laine & Väisänen. Vuodesta 1911 alkaen Väisänen oli Jyväskylässä Aleksei Mitron palveluksessa ensin tukkumyyjänä ja sitten kauppamatkustajana. Väisänen oleskeli vuosina 1916–1919 Vienan Karjalassa jouduttuaan Venäjän kansalaisena kutsutuksi asepalvelukseen ja toimi siellä postinkantajana. Palattuaan 1919 Suomeen hän oli vuoteen 1924 saakka vakuutustarkastajana eri puolilla Suomea. Hän osallistui 1921 suomalaisten Vienan retkeen toimien etappiteiden valvojana.
Väisänen asui vuodesta 1924 alkaen Suolahdessa harjoittaen elintarvike-, puolukka-, tekstiili-, puku- ja lumppukauppaa. Hän perusti virvotusjuomia ja kaljaa valmistaneen Oluttehdas Voiman. Tehtaalle valmistui Suolahteen 1920-luvun lopulla kolmikerroksinen kivinen tehdas-, liike- ja asuinrakennus ja Väisäsellä oli myös useita kioskeja Suolahdessa. Tehdas oli Väisäsen omistuksessa jatkosodan lopulle saakka. Sotien jälkeen Väisänen harjoitti jonkin aikaa huonekalukauppaa.
Väisänen rakensi Suolahteen Keiteleentien varteen vuonna 1938 kivisen kaksikerroksisen funkkistyylisen Väisäsen liiketalon. Talossa oli myymälä- ja asuinhuoneistoja sekä Väisäsen omistama elokuvateatteri. Talossa oli myös Alkon Suolahden myymälä.
Väisänen vaikutti Suolahden seurakunnan muodostumiseen 1946 ja hän oli mukana rakentamssa Suolahden kirkkoa 1940 ja Suolahden Urheilutaloa 1946 sekä perustamassa Suolahden yhteiskoulua 1948. Väisänen sai talousneuvoksen arvon 1950.
Lauttasaaren metroasema

Lauttasaaren metroasema (ruots. Drumsö metrostation) on Helsingin metron maanalainen asema Lauttasaaren kaupunginosassa Helsingissä. Se on itäisin vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron metroasemista. Asemaa käyttää arkisin keskimääräisesti 16 000 matkustajaa.
Aseman pääsisäänkäynti on kauppakeskus Lauttiksen yhteydessä ja toinen sisäänkäynti Gyldénintiellä. Molemmista lippuhalleista johtaa laiturialueelle kolmet liukuportaat ja kaksi vinohissiä.
Asema sijoittui Helsingin seudun liikenteen vuoden 2019 maksuvyöhykeuudistuksessa Helsingin kantakaupungin kattavalle A-maksuvyöhykkeelle.
Historia

Ruoholahden ja Lauttasaaren välisen tunnelin rakennustyöt alkoivat loppuvuodesta 2012 ja Lauttasaaren aseman alkuvuodesta 2013. Rakennusurakkakilpailun voitti Skanska, ja urakan arvoksi laskettiin 30 miljoonaa euroa, joista 21,3 miljoonaa asemaan ja 8,7 miljoonaa tunnellin.
Kesällä 2016 Länsimetro Oy otti Skanskalta haltuunsa aseman työmaan loppuunsaatettavaksi. Asema avattiin yhdessä muun Länsimetron kanssa 18. marraskuuta 2017.
Vuonna 2021 Lauttasaaren ja Hakaniemen asemilla kokeiltiin niin sanottuja äänimajakoita, joiden on tarkoitus helpottaa eri tavoin liikunta- ja toimintaesteisten matkustajien kulkemista asemalla.
Arkkitehtuuri

Lauttasaaren metroaseman on suunnitellut Pekka Helinin arkkitehtitoimisto Helin & Co. Aseman visuaalisena teemana ovat jää ja lumi. Lauttasaari toimii siten vastinkappaleena saman toimiston suunnittelemalle Koivusaaren metroasemalle, joka ottaa inspiraatiota merestä ja vedestä.
Laiturialueen kattoa koristaa valotaideteos, joka muodostuu 700 LED-riippuvalaisimesta. Kauppakeskuksen puoleisen lippuhallin pilarirakenne kunnioittaa muodollaan puretun Lauttasaaren vesitornin muistoa.
Kuvia

Lauttasaaren metroaseman läntinen sisäänkäynti rakenteilla Gyldénintiellä maaliskuussa 2017.
Liukuportaat.
Kauppakeskuksen sisäänkäyntipaviljonki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lauttasaaren metroasema Wikimedia Commonsissa
Lauttasaaren metroasema Länsimetron verkkosivuilla
Lauttasaaren metroasema HKL:n verkkosivuilla
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Koivusaari ▷ Kivenlahti |  |  M1 |  | Ruoholahti ▷ Vuosaari |
| Koivusaari ▷ Tapiola |  |  M2 |  | Ruoholahti ▷ Mellunmäki |
muokkaa wikidataa
Matkalla taivaaseen

| Matkalla taivaaseen> Defending Your Life |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Albert Brooks
Käsikirjoittaja:  Albert Brooks
Tuottaja:  Robert Grand Michael Grillo Herb Nanas
Säveltäjä:  Erroll Garner Michael Gore
Kuvaaja:  Allen Daviau
Leikkaaja:  David Finfer
Pääosat:  Albert Brooks Meryl Streep Rip Torn Lee Grant Buck Henry
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  22. maaliskuuta 1991
Kesto:  112 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  16 371 128 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Matkalla taivaaseen (Defending Your Life) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut Albert Brooksin ohjaama ja käsikirjoittama romanttinen fantasiakomediaelokuva. Sen pääosissa ovat Albert Brooks, Meryl Streep, Rip Torn, Lee Grant ja Buck Henry.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Albert Brooks  | … |  Daniel Miller   |
|  Meryl Streep  | … |  Julia   |
|  Michael Durrell  | … |  Agency Head   |
|  Rip Torn  | … |  Bob Diamond   |
|  Lee Grant  | … |  Lena Foster   |
|  George D. Wallace  | … |  Daniel's Judge   |
|  Lillian Lehman  | … |  Daniel's Judge   |
|  Rachel Bard  | … |  Julia's Judge   |
|  Newell Alexander  | … |  Julia's Judge   |
|  S. Scott Bullock  | … |  Daniel's Father   |
|  Carol Bivens  | … |  Daniel's Mother   |
|  Buck Henry  | … |  Dick Stanley, Daniel's substitute attorney   |
|  James Eckhouse  | … |  Jeep Owner   |
Aiheesta muualla

Matkalla taivaaseen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Matkalla taivaaseen Elonet.
Markku Mattila

Markku Mattila voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Markku Mattila, Suomen Akatemian entinen pääjohtaja
Markku Mattila, kuvitteellinen hahmo Salatut elämät -sarjassa
Markku Mattila, Pro Fide -yhtyeen entinen kitaristi
Markku Mattila, Leevi and the Leavings -yhtyeen entinen rumpali
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Markku Mattila”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Marriage Story

| Marriage Story |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Noah Baumbach
Käsikirjoittaja:  Noah Baumbach
Tuottaja:   Noah Baumbach  David Heyman 
Säveltäjä:  Randy Newman
Kuvaaja:  Robbie Ryan
Leikkaaja:  Jennifer Lame
Pääosat:   Scarlett Johansson  Adam Driver  Laura Dern  Alan Alda  Ray Liotta  Julie Hagerty  Merritt Wever 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Heyday Films
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   2019-08-2929. elokuuta 2019 (Venetsia)  2019-11-066. marraskuuta 2019 (Yhdysvallat)  
Kesto:  136 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  18 000 000
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marriage Story on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Noah Baumbach. Elokuvan pääosissa ovat Scarlett Johansson ja Adam Driver. Marriage Story kertoo avioerosta.
Marriage Story sai ensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 29. elokuuta 2019, ja sai rajallisen teatterijulkaisun 6. marraskuuta Yhdysvalloissa, jonka jälkeen se julkaistiin Netflixissä 6. joulukuuta. Laura Dern voitti parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon vuoden 2020 gaalassa. Muut Oscar-ehdokkuudet olivat muun muassa paras elokuva, miespääosa (Driver), naispääosa (Johansson) ja alkuperäinen käsikirjoitus. Golden Globe 2020 -gaalassa se palkittiin parhaan naissivuosan (Dern) palkinnolla saatuaan yhteensä kuusi ehdokkuutta. Bafta-gaalassa se on ehdolla kuuteen palkintoon.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Scarlett Johansson  | … |  Nicole Barber   |
|  Adam Driver  | … |  Charlie Barber   |
|  Laura Dern  | … |  Nora Fanshaw   |
|  Alan Alda  | … |  Bert Spitz   |
|  Ray Liotta  | … |  Jay Marotta   |
|  Azhy Robertson  | … |  Henry Barber   |
|  Julie Hagerty  | … |  Sandra   |
|  Merritt Wever  | … |  Cassie   |
|  Mark O'Brien  | … |  Carter   |
|  Matthew Shear  | … |  Terry   |
|  Brooke Bloom  | … |  Mary Ann   |
|  Kyle Bornheimer  | … |  Ted   |
|  Mickey Sumner  | … |  Beth   |
|  Wallace Shawn  | … |  Frank   |
|  Robert Smigel  | … |  Mediator   |
|  Martha Kelly  | … |  Nancy Katz   |
|  Rich Fulcher  | … |  tuomari Neil Tilden   |
|  Lucas Neff  | … |  Pablo   |
|  Tunde Adebimpe  | … |  Sam   |
Vastaanotto

Rotten Tomatoes -kerääjäsivustolla sen saamasta 333 arvostelusta 94 prosenttia olivat myönteisiä. Metacritic-sivustolla se sai 93 pistettä sadasta perustuen 53 arvosteluun. Helsingin Sanomien Leena Virtanen antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, kun taas Hufvudstadsbladetin Sara Ehnholm Hielm antoi sille täydet viisi tähteä.
Aiheesta muualla

Marriage Story Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Marriage Story Elonet.
Marriage Story Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Marriage Story Metacriticissä. (englanniksi)
Leuze

| Leuze |
| --- | --- |
 Kunnantalo - koulu
 Leuze
 Koordinaatit: 49°51′08″N, 4°09′45″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Hauts-de-France
Departementti:  Aisne
Arrondissementti:  Vervins
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,2 km²
Väkiluku (2019):  172 
 – Väestötiheys:  16 as./km²
Kunnan numero:  02425
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Leuze on kunta Pohjois-Ranskassa Aisnen departementissa Hauts-de-Francen alueella. Se sijaitsee Thon-joen varrella, noin 22 kilometriä Vervinsin kaupungista itään.
Saint-Michelin kirkko
Kunnan nähtävyyksiä on 1700-luvun lopulla rakennettu Saint-Michelin kirkko. Samalla paikalla on ollut kirkko jo 1100-luvulla. Alkuperäisestä kirkosta on säilynyt vain kasteallas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leuze Wikimedia Commonsissa
Matti Huumo

Matti Valio Huumo (s. 7. syyskuuta 1933 Nurmo) on suomalainen kirjailija.
Huumon esikoisromaani Vainotulet käsittelee hänen omakohtaisiin kokemuksiinsa perustuen maaltapakoa ja maaseudun autioitumista.
Teoksia

Vainotulet : romaani. Otava 1974
Jäätikari. M. Huumo, Espoo 1977
Univarsa ; piirrokset: Anja Huumo. M. Huumo, Espoo 1982
Liekkien äänet. Matti Huumo, Espoo 2010
Matvejev

Matvejev on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Andrei Matvejev (1892–1985), venäläinen vepsäläissyntyinen opettaja, poliitikko ja osuustoimintamies
Maksim Matvejev (s. 1982), venäläinen näyttelijä
Natalja Matvejeva (s. 1986), venäläinen maastohiihtäjä
Nikolai Matvejev (1877–1951), venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen puoluevirkailija
Novella Matvejeva (1934–2016), neuvostoliittolainen runoilija, säveltäjä ja laulaja
Sergei Matvejev (s. 1972), venäläinen soutaja ja olympiamitalisti
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Leptoni

Leptonit ovat alkeishiukkasia, jotka reagoivat sähkömagneettiseen, heikkoon ja gravitaatiovuorovaikutukseen, mutta eivät vahvaan vuorovaikutukseen. Tosin leptoneista neutriinot eivät reagoi sähkömagneettiseen vuorovaikutukseen koska niillä ei ole sähkövarausta, eivätkä gravitaatiovuorovaikutukseen koska niillä on äärimmäisen pieni massa. Leptoneita on kuutta lajia, mutta ainoastaan elektroni on tavallisen aineen rakennusosanen. Leptonien nimet ovat elektroni, myoni, tau, elektronin neutriino, myonin neutriino ja taun neutriino.
Leptonit ovat fermioneja eli niiden spin on ½. Elektronin, myonin ja taun sähkövaraus on negatiivinen. Erikoista on se, että neutriinoilla ei ole lainkaan sähkövarausta. Myös niiden massa on hyvin lähellä nollaa. Jokaista kuutta leptonia vastaa antileptoni, jolla on vastakkainen sähkövaraus kuin leptonilla.
Leptonien nimi tulee kreikan kielestä ja merkitsee kevyttä, sillä leptonit ovat muihin alkeishiukkasiin verraten erittäin kevyitä.
| Hiukkanen / antihiukkanen> Nimi | Hiukkanen / antihiukkanen> Symboli | Hiukkanen / antihiukkanen> Varaus (e) | Hiukkanen / antihiukkanen> Massa (MeV) | Neutriino / antineutriino> Nimi | Neutriino / antineutriino> Symboli | Neutriino / antineutriino> Varaus (e) | Neutriino / antineutriino> Massa (MeV) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Elektroni / Positroni |  e^{-}\,/\,e^{+} | −1 / +1 | 0,511 | Elektronin neutriino / Elektronin antineutriino |  \nu _{e}\,/\,{\overline {\nu }}_{e} | 0 | <0,000003 |
| Myoni / Antimyoni |  \mu ^{-}\,/\,\mu ^{+} | −1 / +1 | 105,6 | Myonin neutriino / Myonin antineutriino |  \nu _{\mu }\,/\,{\overline {\nu }}_{\mu } | 0 | <0,19 |
| Tau / Antitau |  \tau ^{-}\,/\,\tau ^{+} | −1 / +1 | 1777 | Taun neutriino / Taun antineutriino |  \nu _{\tau }\,/\,{\overline {\nu }}_{\tau } | 0 | <18,2 |
Leptoniluvun säilymislaki

Leptoneille on voimassa lukumäärän, leptoniluvun säilymislaki, erikseen toisaalta elektronille ja elektronin neutriinolle, toisaalta myonille ja myonin neutriinolle. Näitä säilymislakeja sovellettaessa on leptonien antihiukkasten leptoniluku katsottava negatiiviseksi. Esimerkiksi beetahajoamisessa neutroni hajoaa protoniksi, elektroniksi ja antineutriinoksi. Ennen hajoamista neutronin leptoniluku on nolla, hajoamisen jälkeen se on elektronilla +1 ja antineutriinolla −1, joten summa on edelleen nolla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Particle data group (englanniksi)
Hiukkaset fysiikassa
Markku Mylly

Markku Olavi Mylly (s. 2. joulukuuta 1951 Kemi) on Euroopan meriturvallisuusviraston johtaja vuodesta 2012 alkaneen viisivuotiskauden ajan. Tätä ennen hän toimi Suomen Merenkulkulaitoksen pääjohtajana. Tämä on ensimmäinen kerta, kun suomalainen on valittu EU:n liikennealan viraston pääjohtajaksi.
Hän lähti merille 1973 ja työskenteli aluksi puolimatruusina ja matruusina useilla suomalaisilla kauppa-aluksilla. Hän suoritti merikapteenin tutkinnon Raumalla 1980 ja toimi sen jälkeen useiden alusten päällikkönä. Vuonna 1987 hän siirtyi Merenkulkuhallituksen palvelukseen luotsiksi Tankarin luotsiasemalle, josta siirtyi Utöön. Tämän jälkeen hän toimi projektipäällikkönä Saaristomeren merenkulkupiirissä, jossa hän johti Nauvossa sijaitsevan meriliikenteen ohjauskeskuksen  Archipelago VTS:n rakennustyötä. Ohjauskeskuksen toiminta alkoi 1993 ensimmäisenä alallaan.
Toimittuaan tämän jälkeen Pohjanlahden merenkulkupiirissä hänet nimitettiin 1999 apulaisjohtajaksi Merenkulkulaitoksen pääkonttoriin, jossa hänen tehtäviinsä kuuluivat muun muassa valtakunnallisen luotsaus- ja VTS-toiminnan johtaminen ja kehittäminen.
Vuonna 2000 hänestä tuli Merenkulkulaitoksen liikenneosaston osastopäällikkö. Tässä tehtävässä hän johti Suomenlahden yhteisen meriliikenteen ohjausjärjestelmän valmistelua yhteistyössä Venäjän ja Viron viranomaisten kanssa. Toimittuaan tämän jälkeen vielä projektipäällikkönä perustamassa Varustamoliikelaitosta ja oltuaan sen väliaikaisena toimitusjohtajana Mylly nimitettiin vuonna 2004 Merenkulkulaitoksen pääjohtajaksi. Hän oli tässä tehtävässä viimeinen merikapteeni ja viran viimeinen haltija, sillä vuonna 2009 Merenkulkulaitos yhdistettiin Tiehallinnon ja Ratahallintokeskuksen kanssa Liikennevirastoksi. 
Mylly toimi pari kuukautta Liikenneviraston merenkulkuosaston ylijohtajana ja siirtyi Suomen Satamaliiton toimitusjohtajaksi 2010. Tästä tehtävästä hänet valittiin EMSAn pääjohtajaksi. Viraston pääkonttori sijaitsee Lissabonissa. Pääjohtajan toimikausi on viisivuotinen.
Hänellä on ollut luottamustehtäviä Hätäkeskuslaitoksen, Suomen Meripelastusseuran ja  monien muiden merenkulkualan järjestöjen hallituksissa ja organisaatioissa. Hän on ollut myös kehittämässä merenkulkualan koulutusta ja vetänyt hankkeita, joissa valmisteltiin Euroopan unioniin liittyneiden Viron, Bulgarian ja Kroatian merenkulkulainsäädäntöä ja muita hankkeita.
Hän sai merenkulkuneuvoksen arvonimen vuonna 2012.
Leuvenin katolinen yliopisto

| Leuvenin katolinen yliopisto> Katholieke Universiteit Leuven |
| --- | --- |
  
 KU Leuvenin pääkirjasto.
Tyyppi:  julkinen tutkimusyliopisto
Sijainti:  Leuven (pääkampus); 12 muuta kampusta, mm. Aalst, Antwerp, Brugge,  Bryssel, Diepenbeek, Geel, Ghent, Kortrijk, Ostend ja Sint-Katelijne-Waver,  Belgia
Sivusto:  www.kuleuven.be
Leuvenin katolisen yliopiston vaakuna.
Leuvenin katolinen yliopisto (holl. Katholieke Universiteit Leuven, Katholieke Universiteit te Leuven; lyhennys KU Leuven) on hollanninkielinen tutkimusyliopisto Belgiassa. Yliopiston pääkampus sijaitsee Leuvenissa. Kaikkiaan sillä on 13 kampusta, jotka löytyvät yhteensä kymmenestä Flanderin alueen kaupungista.
Yliopisto on listattu kansainvälisissä yliopistovertailussa yleensä Belgian arvostetuimpien joukkoon. Esimerkiksi Shanghain yliopistorankingissa 2021 (ARWU) se on sijoittunut maansa tasokkaimpana maailmanlistan sijalle 87. KU Leuven kuuluu Euroopan tutkimusyliopistojen liittoon.
Yliopisto kerää opiskelijoiltaan lukukausimaksua monien muiden belgialaisten yliopistojen tavoin. Vuotuinen maksu on 1000 € EU-kansalaisilta ja 1000–7000 € muilta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leuvenin katolinen yliopisto Wikimedia Commonsissa
Massimo Ranieri

| Massimo Ranieri |
| --- | --- |
 Massimo Ranieri vuonna 2009
Henkilötiedot
Koko nimi:  Giovanni Calone
Syntynyt: 3. toukokuuta 1951 (ikä 73) Napoli
Ammatti:  laulaja, näyttelijä, juontaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Massimo Ranieri 
Aktiivisena:  1964–
Tyylilajit:  popmusiikki 
Levy-yhtiöt:  Warner Music Group ja Sony Music 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Massimo Ranieri (oik. Giovanni Calone, s. 3. toukokuuta 1951 Napoli) on italialainen laulaja ja näyttelijä.
Elämä

Ranieri debytoi televisiossa vuonna 1966 varieteessa Scala Reale. Vuonna 1968 Ranieri osallistui San Remon musiikkifestivaaleille kappaleella "Da bambino". Ranieri voitti Canzonissima-laulukilpailun vuonna 1970 kappaleella "Vent'anni".
Ranierin ura näyttelijänä alkoi vuonna 1970, kun hän esitti pääosaa Mauro Bologninin ohjaamassa elokuvassa Metello. Muihin Ranierin näyttelemiin elokuviin kuuluivat Bubù (1971), La cugina (1974) Con la rabbia agli occhi (1976) ja La patata bollente (1979).
Ranieri edusti Italiaa Eurovision laulukilpailussa 1971 kappaleella "L'amore è un attimo" ja sijoittui viidenneksi. Ranieri edusti Italiaa Eurovision laulukilpailussa uudelleen vuonna 1973 kappaleella "Chi sarà con te" ja sijoittui 13:nneksi 17 kilpailijan joukosta.
Vuonna 1975 laulajanuran käännyttyä laskuun Ranieri aloitti uransa teatterissa Raffaele Vivianin näytelmässä Napoli: chi resta e chi parte. Ranieri esiintyi niin Molièren kuin Shakespearen näytelmissä.
Ranieri palasi musiikin pariin voittamalla San Remon musiikkifestivaalit 1988 kappaleella "Perdere l'amore". Ranieri sijoittui San Remon musiikkifestivaaleilla 2022 kahdeksanneksi kappaleella "Lettera al di là del mare".