stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Punisher: War Zone

| Punisher: War Zone |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lexi Alexander
Käsikirjoittaja:   Nick Santora  Lexi Alexander  Matt Holloway  Arthur Marcum 
Tuottaja:   Avi Arad  Gale Anne Hurd 
Säveltäjä:  Michael Wandmacher
Kuvaaja:  Steve Gainer
Leikkaaja:   William Yeh  Vincent Tabaillon 
Pääosat:   Ray Stevenson  Dominic West  Julie Benz  Wayne Knight  Dash Mihok  Colin Salmon  Doug Hutchison  T. J. Storm  Mark Camacho  Keram Malicki-Sánchez 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Lions Gate Entertainment (Yhdysvallat)  Columbia Pictures (muu maailma) 
Levittäjä:  Lionsgate Films Netflix
Ensi-ilta:  5. joulukuuta 2008
Kesto:  103 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  35 000 000 dollaria
Edeltäjä:  Tuomari
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punisher: War Zone on vuonna 2008 julkaistu Lexi Alexanderin ohjaama supersankarielokuva, joka perustuu Marvelin sarjakuvahahmo Tuomariin. Sen pääosassa nähdään Ray Stevenson, jonka lisäksi elokuvassa keskeisissä osissa esiintyvät myös Dominic West, Julie Benz, Wayne Knight, Dash Mihok, Colin Salmon, Doug Hutchison, T. J. Storm, Mark Camacho ja Keram Malicki-Sánchez. Elokuva seuraa Castlen sotaa rikollisuutta vastaan hänen ajaessa takaa mafiajohtaja Jigsawia.
Elokuva ei ole jatko-osa vuoden 2004 Tuomari-elokuvalle, vaan pikemminkin uusi versio Frank Castlen tarinasta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ray Stevenson  | … |  Frank Castle / Tuomari   |
|  Dominic West  | … |  Billy Russoti / Jigsaw   |
|  Doug Hutchison  | … |  James Russoti / Loony Bin Jim   |
|  Dash Mihok  | … |  Etsivä Martin Soap   |
|  Colin Salmon  | … |  Agentti Paul Budiansky   |
|  Wayne Knight  | … |  Linus Lieberman / Microchip   |
|  T. J. Storm  | … |  Maginty   |
|  Romano Orzari  | … |  Nicky Donatelli   |
|  Julie Benz  | … |  Angela Donatelli   |
|  Stephanie Janusauskas  | … |  Grace Donatelli   |
|  Keram Malicki-Sánchez  | … |  Ink   |
|  Mark Camacho  | … |  Pittsy   |
|  David Vadim  | … |  Cristu Bulat   |
|  Carlos Gonzalez-vlo  | … |  Carlos Cruz   |
Aiheesta muualla

Elokuvan viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Põltsamaa jõgi

| Põltsamaa jõgi |
| --- | --- |
 Põltsamaa virtaa Põltsamaan kaupungin alapuolella
Alkulähde:  5,5 km Tamsalun kauppalan itäpuolella
Laskupaikka:  Pedjajoki
Maat:  Viro
Pituus:  135 km
Valuma-alue:  1 310 km²
Põltsamaajoen lehvästötunnelia.
Põltsamaa jõgi on Keski-Virossa virtaava Pedjan joen 135 km pitkä sivujoki. Se alkaa Pandiveren ylängöltä ja Endlan luonnonsuojelualueelta Jõgevamaan, Järvamaan ja Länsi-Virumaan maakuntien rajamailta.
Põltsamaa jõgi virtaa keskivaiheillansa Põltsamaan kaupungin halki. Se yhtyy Pedja jõgeen Alam-Pedjan luonnonsuojelualueen tuntumassa lähellä Võrtsjärveä.
Varsinkin yläjuoksulla majavat ovat tehneet patojaan jokeen. Siellä täällä joen poikki on myös itsestään kaatuneita ja paksujakin puita, mikä haittaa kanoottiretkeilyä. Joki on kuitenkin erinomainen melontajoki, rauhallinen ja kaunis. Joen yli kaartuvat puut muodostavat lehvästötunneleita. Joki mutkittelee paikoitellen hyvinkin voimakkaasti. Rannat ovat paikoitellen vaikeakulkuisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Põltsamaa jõgi Wikimedia Commonsissa
Presidenttien päivä

1890-luvulta peräisin oleva kyltti, jossa ilmoitetaan liiketoiminnan olevan tauolla presidenttien päivän kunniaksi.
Presidenttien päivä (engl. Presidents’ Day, virallinen nimi Washington’s Birthday) on yhdysvaltalainen pyhäpäivä. Sitä juhlitaan helmikuun kolmantena maanantaina. Se on yksi yhdestätoista vuosittaisesta liittovaltion vapaapäivästä.
Historiallisesti päivänä on juhlittu erityisesti George Washingtonia sekä Abraham Lincolnia, mutta presidenttien päivänä muistellaan myös muiden Yhdysvaltain presidenttien elämää ja saavutuksia. Washingtonia ja Lincolnia pidetään yleisesti Yhdysvaltain kahtena parhaimpana presidenttinä johtuen heidän rooleistaan kansakuntaa muovanneina aikoina.
Historia

Päivää vietettiin alkujaan maan ensimmäisen presidentin George Washingtonin muistoksi joka vuosi 22. helmikuuta eli gregoriaanisen kalenterin mukaisena Washingtonin syntymäpäivänä. Päivä määrättiin liittovaltion vapaapäiväksi kongressin päätöksellä vuonna 1879 ja sitä vietettiin ensi kerran vuonna 1880. Sitä ennen liittovaltion kansallisia juhlapäiviä olivat olleet vain uudenvuodenpäivä, itsenäisyyspäivä, kiitospäivä ja joulupäivä. Kongressin vuonna 1968 hyväksymän ja vuonna 1971 voimaanastuneen lain mukaan päivää alettiin viettää helmikuun kolmantena maanantaina. Samassa yhteydessä myös useita muita juhlapäiviä siirrettiin kiinteiltä päivämääriltä maanantaille.
Vuoden 1971 muutoksen seurauksena Washingtonin syntymäpäivänä (Washington’s Birthday) tunnettu juhlapäivä ei enää voi osua Washingtonin varsinaiseen syntymäpäivään, sillä kuukauden kolmas maanantai on aina 15. ja 21. päivän välillä. Presidentti Abraham Lincolnin syntymäpäivää 12. helmikuuta oli aiemmin vietetty myös epävirallisena juhlapäivänä, ja kaksi muistopäivää sulautuivat yhteen, kun Washingtonin päivän vietto siirrettiin Lincolnin ja Washingtonin syntymäpäivien väliin. Virallisesti päivän nimeä ei ole muutettu ja se on liittovaltion lainsäädännössä edelleen nimellä Washington’s Birthday, mutta siitä on alettu käyttää yleisemmin nimeä Presidents’ Day eli presidenttien päivä, mikä viittaa joko Washingtoniin ja Lincolniin tai kaikkiin Yhdysvaltain presidentteihin. Tätä nimeä käytetään virallisenakin nimenä joissain osavaltioissa, tosin paikoin muodossa President’s Day (”presidentin päivä”).
Yleisen harhaluulon mukaan päivän virallinen nimi olisi muutettu vuonna 1971 Washingtonin syntymäpäivästä presidenttien päiväksi silloisen presidentin Richard Nixonin määräyksestä. Tämä ei kuitenkaan pidä paikkaansa.
Vuonna 2019 presidenttien päivänä järjestettiin presidentti Donald Trumpia vastustaneita mielenosoituksia ympäri maata. Syynä oli Trumpin julistama kansallinen hätätila, jonka varjolla vapautettiin valtion budjetista varoja Yhdysvaltain ja Meksikon rajalle rakennettavaa muuria varten.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Presidenttien päivä Wikimedia Commonsissa
Hinterland Travel

Hinterland Travelin logo.
Hinterland Travel on brittiläinen seikkailumatkatoimisto, joka järjestää muun muassa Irakin- ja Afganistanin-kierroksia. Menestynyt pohjoisen ja keskisen Afganistanin kierros pääsi National Geographic Traveler Magazinen 50 Tours of a Lifetime -listaukseen. Hinterland Travelin kohdevalikoimaan kuuluvat myös Pakistan, Intia, Nepal, Armenia ja Myanmar. Matkatoimiston perustanut Geoff Hann on vaikuttanut seikkailumatkailun alalla 1970-luvulta asti ja ollut myös mukana kirjoittamassa Bradt Travel Guides -sarjaan kuuluvaa kirjaa Iraq: Then & Now.
Hinterland Travel on yksi harvoista Irakin hallituksen auktorisoimista matkatoimistoista. Henkivartijat järjestetään Irakin sisäministeriön taholta. Vapautta itsenäiseen liikkumiseen on ryhmämatkalla Irakissa hyvin vähän.
Hof Finnskogin kirkko

| Hof Finnskogin kirkko Hof Finnskog kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2001.
Sijainti:  Åsnes, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Hamarin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1953
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  100
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hof Finnskogin kirkko (norj. Hof Finnskog kirke) on Åsnesin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1953.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hof Finnskogin kirkko Wikimedia Commonsissa
Pohjois-Makedonian denaari

| Pohjois-Makedonian denaari |
| --- | --- |

ISO 4217 -koodi:  MKD (nro. 807)
Keskuspankki:  Pohjois-Makedonian tasavallan kansallispankki
Symboli:  den / ден
Käyttäjät:   Pohjois-Makedonia
Inflaatio:  -0,20%
Jaettava yksikkö:  deni / дени (ei enää käytössä)
Pohjois-Makedonian denaari (aiemmin Makedonian denaari, MKD) on Pohjois-Makedonian virallinen rahayksikkö. Yksi denaari jakaantuu 100 deniin. Pohjois-Makedonian denaari on ollut Pohjois-Makedonian tai aiemman Makedonian tasavallan virallinen rahayksikkö vuodesta 1992 lähtien. Vain vuotta myöhemmin vanha Makedonian denaari (MKN) vaihdettiin Makedonian denaariin (MKD) suhteessa 100:1.
Kolikot

1 denaari
2 denaaria
5 denaaria
10 denaaria
50 denaaria
50 denin kolikko ei ole ollut käytössä enää vuoden 2013 alusta lähtien.
Setelit

10 denaaria
50 denaaria
100 denaaria
500 denaaria
1000 denaaria
5000 denaria
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pohjois-Makedonian denaari Wikimedia Commonsissa
Pohjois-Makedonian keskuspankin sivut
Tämän hetkinen kurssi
Hofe

Helsingin Optio- ja Futuuripörssi Osuuskunta HOFE oli vuonna 1987 Helsinkiin suunniteltu optio- ja futuuripörssi.
Historia

Hofe perustettiin syksyllä 1987 johdannaisarvopaperien kaupankäyntiä varten. Sen rinnalle perustettiin kauppojen selvittely-yhtiö Helsingin Pörssiclearing Oy (HPC). Hofe merkittiin kaupparekisteriin 25. marraskuuta 1987 ja HPC 9. joulukuuta. Hankkeen taustalla oli Helsingin Arvopaperipörssiin 26.6.1987 perustettu optio- ja futuuritoimikunta. Hanke jakautui kuitenkin saman vuoden syyskuussa kahteen keskenään kilpailevaan hankkeeseen. Suurimpien pankkien välille syntyi niistä kiivas taistelu . Sitä kutsuttiin lehdistössä usein optiosodaksi.
Osuuskunnassa oli 24 jäsentä, joiden joukossa 9 pankkia, 11 pankkiiriliikettä, 2 vakuutusyhtiötä ja 2 muuta yhteisöä. Hallituksen puheenjohtaja oli pankinjohtaja Ossi Hynninen Osuuspankkien Keskuspankki Oy:stä ja varapuheenjohtaja toimitusjohtaja Kaj-Gustaf Bergh Pankkiiriliike Ane Gyllenberg Oy:stä. Muita hallituksen jäseniä olivat osastopäällikkö Markku Keinonen Postipankista, toimitusjohtaja Hannu Lahtinen Oy Erik Selin Ab:stä, apulaisjohtaja Jorma Petäjistö Kansa-yhtymästä, pankinjohtaja Pentti Rissanen Kansallis-Osake-Pankista, apulaisjohtaja Peter Storsjö Oy Bensow Ab:stä, apulaisjohtaja Rolf Wickström Tapiola-yhtiöistä ja toimitusjohtaja Matti Mäenpää Helsingin Arvopapaperipörssi Osuuskunnasta .
Osuuskunnan toimitusjohtajaksi kutsuttiin filosofian maisteri Timo Ahjos, joka valittiin myös osuuskuntaan läheisesti liittyneen Helsingin Pörssiclearing Oy:n toimitusjohtajaksi. Osuuskunnan oli tarkoitus toimia yhteistyössä sanotun yhtiön kanssa siten, että Hofe olisi määritellyt kaupankäynnin säännöt ja muut toimintaperiaatteet, kun taas kaupankäyntikoneisto henkilöstöineen ja järjestelmineen olisi kuulunut Helsingin Pörssiclearing Oy:lle. Viimeksi mainittu olisi myös taannut ja selvittänyt tehdyt kaupat .
Helsingin Pörssiclearing Oy:n suurimmat osakkaat (KOP, Postipankki, OKO) päätyivät tammikuussa 1988 Suomen Optiomeklarit Oy:n pääosakkaiden kanssa sopimukseen yhteisen kauppapaikan luomisesta. Helsingin Pörssiclearing Oy päätettiin sulauttaa Suomen Optiomeklarit Oy:hyn. Hofen kauppapaikan rakennustyö Rautatalossa Keskuskatu 3:ssa oli tuolloin vielä kesken eikä Hofen sääntöjen toimialapykälän tarkoittamaa toimintaa ollut vielä aloitettu .
Eduskunnan päätettyä kesällä 1988 lainsäädännöstä, joka salli johdannaispörssitoiminnan harjoittamisen myös säädetyt vaatimukset täyttäville osakeyhtiöille, osuuskunnan kokouksessa 27. lokakuuta 1988 se päätettiin asettaa selvitystilaan ja siis lopettaa .
Pyynmarjat

| Pyynmarjat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Matarakasvit
Suku::  Pyynmarjat Mitchella  L. (1753)
Katso myös
   Pyynmarjat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyynmarjat (Mitchella) on matarakasvisuku, jossa on kaksi lajia. Suvun kasvit ovat maanmyötäisesti suikertavia ruohoja, joista toinen laji esiintyy Pohjois-Amerikassa ja toinen Itä-Aasiassa.
Lajit

amerikanpyynmarja (Mitchella repens L.) – Esiintyy Kanadan ja Yhdysvaltojen itäosassa, Meksikossa ja Guatemalassa.
Mitchella undulata Siebold & Zucc. – Esiintyy Itä-Kiinassa, Taiwanissa, Etelä-Koreassa, Japanissa ja Kuriileilla.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Pyynmarjat – Mitchella
Hey, Mamma!

|  Hey, Mamma! |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  SunStroke Project
Levy-yhtiö:  Ragoza Music
Kesto:  2:59
Tyylilaji:  Electropop
Julkaistu:  6. helmikuuta 2017
Säveltäjä(t):  SunStroke Project Alina Galetskaja
Sanoittaja(t):  SunStroke Project Alina Galetskaja
Euroviisutiedot
Vuosi:  2017
Maa:  Moldova
Kieli:  englanti
Sijoitus:  3.
Pisteet:  374
Sijoitus semifinaalissa:  2.
Pisteet semifinaalissa:  291
Sanat:  sanoitus
Hey, Mamma! (myös Hey Mamma) on moldovalaisen SunStroke Project -yhtyeen esittämä kappale, jolla se edusti Moldovaa vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa.
Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa 9. toukokuuta, jossa se sijoittui toiseksi 291 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 374 pistettä ja saavutti sijan 3.
SunStroke Project esittämässä kappalettaan Euroviisujen harjoituksissa.
Presidenttifoorumi

Presidenttifoorumi on Suomen tasavallan presidentin Tarja Halosen kehittämä ja järjestämä keskustelutilaisuus, joissa pohditaan ajankohtaisia aiheita. Presidenttifoorumeissa on ollut mukana useita kymmeniä aiheen asiantuntijoita. Tilaisuudet on kuvannut Yleisradio ja ne on myös noteerattu laajalti mediassa. Ensimmäinen presidenttifoorumi järjestettiin elokuussa 2006. Presidenttifoorumien puheenjohtajana ovat toimineet Tarmo Ropponen ja Hannu Lehtilä.
Presidenttifoorumit

| Nro | Teema | Osanottajia | Järjestettiin | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| I | Suomalaisen työn kilpailukyky | Muun muassa Jorma Ollila, Anne Brunila, Lauri Ihalainen ja Sixten Korkman. | 29. elokuuta 2006 |  |
| II | Osaava ja innovatiivinen Suomi | Muun muassa Christoffer Taxell, Pekka Himanen, Kirsi Lindroos ja Mauri Ylä-Kotola. | 16. marraskuuta 2006 |  |
| III | Suomen ulkopolitiikan haasteet ja mahdollisuudet | Muun muassa Ilkka Kanerva, Erkki Tuomioja, Thomas Wallgren, Pekka Haavisto ja Raimo Väyrynen. | 8. toukokuuta 2007 |  |
| IV | Vanhustenhuollon tulevaisuus Suomessa | Muun muassa Paula Risikko, Vesa Vihriälä, Vappu Taipale ja Risto Pelkonen. | 30. lokakuuta 2007 |  |
| V | Itämeren tulevaisuus | Muun muassa Itämeren suurlähettiläs Ole Norrback, Baltic Sea Action Groupin puheenjohtaja Ilkka Herlin,  ympäristöjärjestö WWF:n meriohjelman johtaja Anita Mäkinen sekä Viron Suomi-instituutin kulttuurisihteeri Maimu Berg. | 11. maaliskuuta 2008 |  |
| VI | Monikulttuurisuus ja suvaitsevaisuus | Muun muassa Astrid Thors, Umayya Abu-Hanna, Johanna Suurpää ja Miranda Vuolasranta. | 21. toukokuuta 2008 |  |
| VII | Kuntapalvelut | Muun muassa Mari Kiviniemi, Risto Parjanne, Eino Siuruainen ja Ilkka Taipale. | 16. syyskuuta 2008 |  |
| VIII | Suomen historian vaietut vuodet | Muun muassa Heikki Ylikangas, Ulla-Maija Peltonen, Henrik Meinander ja Sari Näre. | 19. marraskuuta 2008 |  |
| IX | Muutosten Suomi | Muun muassa Mauno Koivisto, Martti Ahtisaari ja Pekka Himanen. | 17. maaliskuuta 2009 |  |
| X | "Laillista menoa" (perus- ja ihmisoikeudet) | Muun muassa Tuija Brax, Riitta-Leena Paunio, Kristiina Kouros ja Juha Sihvola. | 12. toukokuuta 2009 |  |
| XI | Työllisyys ja työttömyys | Muun muassa Anni Sinnemäki, Jutta Urpilainen, Jaakko Kiander ja Raija Julkunen. | 17. syyskuuta 2009 |  |
| XII | Ilmastonmuutos ja valmistautuminen Kööpenhaminan ilmastokokoukseen | Muun muassa Ilmatieteen laitoksen pääjohtaja Petteri Taalas, valtiovarainministeriön valtiosihteeri Velipekka Nummikoski, ilmastoneuvottelujen Suomen pääneuvottelija Sirkka Haunia ja Suomen WWF:n pääsihteeri Liisa Rohweder. | 10. marraskuuta 2009 |  |
| XIII | Lähisuhdeväkivalta | Muun muassa sisäasiainministeri Anne Holmlund, professori Janne Kivivuori Oikeuspoliittisesta tutkimuslaitoksesta, Amnesty Internationalin asiantuntija Pia Puu Oksanen sekä kehittämispäällikkö Helena Ewalds Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksesta. | 17. helmikuuta 2010 |  |
| XIV | Globalisaatio ja YK:n vuosituhattavoitteet |  |  |  |
| XV | Rauhanturvaaminen ja kriisinhallinta |  |  |  |
| XVI | Arktiset alueet |  |  |  |
| XVII | Kestävä kehitys |  | 22. maaliskuuta 2011 |  |
| XVIII | "Kulttuuria kaikille" |  | 11. elokuuta 2011 |  |
| XIX | "Suomi Euroopassa – Eurooppa maailmassa" |  | 24. marraskuuta 2011 |  |
| XX | "Nuoret ja tulevaisuus" |  | 19. tammikuuta 2012 |  |
Aiheesta muualla

Tarja Halosen puhe 1. Presidenttifoorumissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Holden Captiva

| Holden Captiva |
| --- | --- |
 2016-2017 Captiva
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Etelä-Korea
Valmistaja:  General Motors
Valmistusvuodet:  2007–2018
Korimalli:  5-ovinen katumaasturi
Luokka:  J-segmentti
Holden Captiva
Holden Captiva MaXX
Holden Captiva on Holdenin vuosina 2006–2018 valmistama Australiassa myyty katumaasturi. Sen perusmalli on sama auto kuin Euroopassa myytävä Chevrolet Captiva, ja erikoismalli Captiva MaXX puolestaan on sama auto kuin Opel Antara.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Holden Captiva Wikimedia Commonsissa
Petsamon luostari

Trifon Petsamolaisen luostarin sisäänkäynti (2014)
Trifon Petsamolaisen luostarin rakennuksia (2014)
Petsamon luostari 2015
Petsamon luostari
Petsamon luostari
Petsamon luostari (ven. Пе́ченгский монасты́рь, Petšengski monastyr) on ortodoksinen luostari Petsamon piirissä Murmanskin alueella Venäjällä. Vuosina 1920–1944 luostari kuului Suomeen.
Petsamon luostarin historiaan kuuluu kolme eri toimintakautta:
Luostari perustettiin 1530-luvulla, mutta toiminta katkesi sen hävittämiseen vuonna 1589.
Uudelleen luostaritoiminta Petsamossa alkoi 1886 päättyen käytännössä evakuointiin 1944.
Nykyinen luostaritoiminta alkoi neuvostovallan jälkeen 1997.
Pyhän Kolminaisuuden luostari

Pyhän Kolminaisuuden luostari syntyi munkki Trifon Petsamolaisen lähetystyön tuloksena Kuolan-Lappiin Petsamonvuonon varteen. Luostarin perustamisvuosi lienee 1533.
Valtaosa luostarin vaikutuspiirin ihmisistä oli paikallista itäsaamelaista väestöä eli kolttia. Luostarin perustamisella oli myös poliittisia vaikuttimia, sillä valtakuntien rajat olivat alueella epäselviä ja Tanska-Norja verotti usein myös kolttia. Perustamalla luostari saatiin koltista ortodokseja ja alue tiiviimmin Venäjän verotuksen alaisuuteen. Seudun karuuden vuoksi luostarin ensimmäiset vuodet olivat vaikeita, mutta tsaari Iivana Julman tuella luostari alkoi pian kasvaa. Tsaari lahjoitti luostarille muun muassa kirkonkellot sekä jumalanpalveluskaluston, minkä lisäksi hän antoi 1556 luostarin hallintaan kaiken Petsamonjokeen rajoittuvan maan Paatsjoelta Nuorttijoelle ja Suonikylään. Lisäksi luostari sai kalastusoikeudet alueen vesistöihin, luvan ottaa haltuunsa kaikki eläimet, kuten mursut ja valaat, jotka ajautuivat rantaan, sekä oikeuden verottaa kolttia. Tämä kaikki luonnollisesti edisti luostarin kasvua ja vuonna 1565 siellä mainitaan olleen 20 munkkia ja 30 maallikkotyöläistä ja sillä mainittiin olevan oma vapaasatama. Vuonna 1572 luostarissa oli peräti noin 50 munkkia ja noin 200 maallikkotyöläistä. Luostari kävi kauppaa myymällä kalaa, kalanrasvaa ja riistaa Vuoreijaan, josta se kulki edelleen Trondheimiin ja Bergeniin.
Suomalaisten Tornion ja Kemin talonpoikien muodostama sotajoukko, jota toisinaan on väitetty Pekka Vesaisen johtamaksi, tuhosi Petsamon luostarin jouluyönä 1589 osana pitkän vihan sissisotaa. Munkit tapettiin kirkkoon jumalanpalveluksen aikana ja kaikki rakennukset poltettiin. Vuoreijan linnoituksen komendantin laatiman raportin mukaan verilöylyssä sai surmansa 51 munkkia sekä 65 noviisia ja luostarin työntekijää. Eloonjääneet hautasivat kuolleet suureen yhteishautaan, jonka päälle pystytettiin risti. Eloonjääneet siirrettiin tsaari Fjodor I:n käskystä Kuolan linnoitukseen ja luostarista tuli näin vuonna 1592 tsaarin lahjakirjan perusteella Kuolan-Petsamon luostari, joka toimi Kuolan kaupungista käsin.
Pyhän Kolminaisuuden luostari > Uusi elpyminen

Solovetskin luostari aloitti Petsamon luostarin uudelleenrakentamiseen vuonna 1886. Luostarin johtajaksi ja rakentajaksi määrättiin pappismunkki Jonafan, joka oli aiemmin kunnostautunut Solovetskissa Savvatin skiitan rakentajana. Vasta myöhemmin hänestä tuli igumeeni ja vuonna 1907 arkkimandriitta. Vaikeuksia tuotti alkuun se, että luostarin alueelle oli muuttanut uudisasukkaita. Siitä huolimatta rakennustyöt edistyivät, osittain siirtämällä uudisasukkaita pois rakennusalueella. Korvaukseksi luostari rakensi vuosina 1894–1899 yhteensä 28 uutta taloa uudisasukkaille, lisäksi maksettiin myös rahallisia korvauksia niille jotka ottivat mieluummin sen kuin uuden talon. Luostariväen määrä nousi alun noin kymmenestä viiteenkymmeneen munkkiin 175 maallikkotyöläiseen. Väen kasvua lisäsi luostarin kehittyminen pyhiinvaelluskohteeksi, jonne tultiin eri puolilta Venäjää. Kasvua osoittaa myös se, että kun vuonna 1900 luostari omisti 18 poroa, oli porojen määrä vuonna 1908 jo noin tuhat. Luostarissa järjestettiin opetustoimintaa paikallisille nuorille ja lapsille. Lisäksi luostarin koululuokassa järjestettiin erilaisia luentoja, jotka olivat hyvin suosittuja. Niissä käsiteltiin uskonnollisia asioita, Venäjän historiaa ja kirjallisuutta, maantietoa, luonnontietoa sekä raittiusvalistusta. Luostarilla oli yli 2 000 teoksen kirjasto.
Pyhän Kolminaisuuden luostari > Osaksi Suomen ortodoksista kirkkoa

Luostari siirtyi Petsamon myötä Tarton rauhassa vuonna 1920 osaksi Suomen aluetta ja Suomen ortodoksisen kirkon alaisuuteen. Valtio siirsi luostarin maaomaisuuden pääosin itselleen. Yhteyden katkeaminen Venäjälle kuihdutti luostarin väkimäärän pian. Luostarin väki oli myös alkanut keskittyä liiaksi pelkkien maallisten askareiden hoitamiseen, minkä vuoksi hengellinen toiminta oli jäänyt vähälle huomiolle. Tätä asiantilaa korjasi Laatokan Valamon luostarista vuonna 1921 tullut igumeeni Jakinf, joka itse oli syvällinen kilvoittelija. Hän kuitenkin palasi Valamoon vuonna 1931, jolloin hänen seuraajakseen tuli munkkidiakoni Paisi.
Pyhän Kolminaisuuden luostari > Toiminta päättyy toiseen maailmansotaan

Talvisodan alettua 1939 luostari miehitettiin ja kaikki munkit lukuun ottamatta Savvatia ja Akakia jäivät neuvostojoukkojen vangiksi. Munkeille ei tehty väkivaltaa, mutta eräänä iltana igumeeni Paisi vietiin pois eikä häntä enää nähty. Häntä syytettiin kommunismin vastaisuudesta ja monien kuullustelujen jälkeen hänet teloitettiin. Lisäksi yksi munkeista sairastui järkytyksestä ja kuoli. Loput 11 siirrettiin Kuolaan vankileiriin. Talvisodan päätyttyä munkkeja yritettiin taivutella jäämään Neuvostoliittoon, mutta kaikki päättivät palata Suomeen. Jatkosodan loppuvaiheissa kesällä 1944 Petsamon luostarin viimeiset munkit evakuoitiin Heinäveden Valamon luostariin.
Viimeinen elossa ollut munkki Akaki kuoli 110-vuotiaana 1984 ja tuolloin voidaan katsoa myös Suomen ortodoksikirkon Pyhän kolminaisuuden luostarin elinkaaren päättyneen, vaikka se esiintyykin edelleen kirkon nykyasiakirjojen sivuilla ja sillä on kirkollishallituksen isännöimää omaisuutta.
Pyhän Kolminaisuuden luostari > Pyhän Kolminaisuuden luostarin johtajat (v:sta 1886)

arkkimandriitta Jonafan (1886–1917)
pappismunkki Porfiri (1917–1918)
igumeeni Innokenti (1918–1919)
igumeeni Jakinf (1921–1931)
pappismunkki Paisi (1932–1939)
vt. johtaja, rahastonhoitaja Joona (1940, 1941–1944, nimellisesti kuolemaansa asti 1952)
varajohtaja Isaaki (1941)
Trifon Petsamolaisen luostari

Venäjän ortodoksinen kirkko elvytti luostaritoiminnan uudelleen Petsamossa vuonna 1997 nimellä Trifon Petsamolaisen luostari (ven. Трифонов Печенгский монастырь, Trifonov Petšengski monastyr). Sen nykyisenä johtajana toimii pappismunkki David.
Luostari paloi maan tasalle joulukuussa 2007. Sen rakentaminen uudelleen alkoi 2008 ja valmistui 2012.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Trifon Petsamolaisen munkkiluostari Православный Календарь, Православие.ru (venäjäksi)
Petsamon luostari Ortodoksi.net
Petsamon luostarissa ja sen lähimmässä ympäristössä, Aamulehti, 12.02.1933, nro 41, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot