stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saksan keisarikunnan 7. armeija
Historia

7. armeija perustettiin 2. elokuuta 1914. Sen ensimmäinen komentaja oli kenraalieversti Josias von Heeringen. Armeija taisteli koko olemassa olonsa ajan länsirintamalla ja lakkautettiin alkuvuonna 1919 Saksan hävittyä sodan.
Komentajat

Armeijankomentajina olivat:
2. elokuuta 1914 kenraalieversti Josias von Heeringen
28. elokuuta 1916 tykistönkenraali Richard von Schubert
11. maaliskuuta 1917 jalkaväenkenraali Max von Boehn
6. elokuuta 1918 jalkaväenkenraali Magnus von Eberhardt
31. lokakuuta 1918 kenraalieversti Max von Boehn
tammikuu 1919 armeija lakkautettiin
Saksan keisarikunnan 8. armeija

Saksan keisarikunnan 8. armeija (saks. 8. Armee) oli Saksan keisarikunnan armeijan yhtymä, joka osallistui ensimmäiseen maailmansotaan.
Palvelus

Ensimmäisen maailmansodan alkaessa 8. armeija oli sijoitettuna Itä-Preussiin torjumaan Venäjän odotettua hyökkäystä (Suunnitelma XIX).
Sekavan Gumbinnenin taistelun jälkeen 8. armeijan komentaja Maximilian von Prittwitz määräsi joukot perääntymään. Tämän johdosta hänet korvasi kenraalisotamarsalkka Paul von Hindenburg, jonka esikuntapäällikkönä oli Erich Ludendorff.
Uudessa komennossa armeija oli ratkaisevassa osassa saksalaisten voittaessa Tannenbergin taistelun ja Masurian järvien taistelun.
Palvelus > Komentajat

Maximilian von Prittwitz (1913–1914)
Paul von Hindenburg (1914)
Otto von Below (1914–1916)
Hugo von Kathen (1918)
Saint-Étienne-de-Saint-Geoirs

| Saint-Étienne-de-Saint-Geoirs |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 vaakuna
 Saint-Étienne-de-Saint-Geoirs
 Koordinaatit: 45°19′59″N, 5°21′00″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Isère
Arrondissementti:  Vienne
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,6 km²
Väkiluku (2019):  3 206 
 – Väestötiheys:  172 as./km²
Kunnan numero:  38384
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Étienne-de-Saint-Geoirs on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 51 kilometriä Viennen kaupungista kaakkoon.
Ilmakuva keskustasta
Saint-Étienne-de-Saint-Geoirsin kirkko on uudelleenrakennettu 1800-luvulla. Rakennustöissä on kuitenkin säilytetty joitakin osia vanhasta kirkosta, kuten kappeli seinämaalauksineen. Yksityisomistuksessa oleva linna Château de Fassion on rakennettu 1300-luvulla. Linnaa vahvistettiin 1500-luvulla.
Grenoble-Isèren lentoasema sijaitsee pääosin Saint-Étienne-de-Saint-Geoirsin kunnan alueella.
Tunnettuja kuntalaisia

Louis Mandrin (1725-1755), salakuljettaja
Rose Valland (1898-1980), taidehistorioitsija
Saint-Étienne-de-Saint-Geoirsin kirkko
Château de Fassion
Grenoble-Isèren lentoasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Étienne-de-Saint-Geoirs Wikimedia Commonsissa
Sara Davis Buechner

Sara Davis Buechner (s. David Buechner, 1964 Baltimore) on yhdysvaltalainen pianisti.
Buechner on toiminut vuodesta 2003 pianonsoiton apulaisprofessorina Brittiläisen Kolumbian yliopistossa. Hän syntyi miehenä mutta aloitti sukupuolenkorjausprosessin vuonna 1998.
Buechner voitti vuonna 1983 yhdeksännen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa ja vuonna 1986 pronssimitalin Kansainvälisessä Tšaikovski-kilpailussa. Hän on levyttänyt mm. Joaquín Turinan, Ferruccio Busonin, Wolfgang Amadeus Mozartin, George Gershwinin ja Joseph Lambin tuotantoa.
Ruostesirppimatkija

| Ruostesirppimatkija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Matkijat Mimidae
Suku::  Sirppimatkijat Toxostoma
Laji::  rufum
Kaksiosainen nimi
 Toxostoma rufum  Linnaeus, 1758 
 Ruostesirppimatkijan esiintymiskartta
Katso myös
   Ruostesirppimatkija Wikispeciesissä   Ruostesirppimatkija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruostesirppimatkija (Toxostoma rufum) on pitkäpyrstöinen matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 23–30 cm, siipien kärkiväli 29–31 cm ja paino noin 60–90 g. Ruostesirppimatkija on helppo tuntea: sen höyhenpuku on päältä ruosteenruskea ja alta vaalea tummin nuolenkärkitäplin. Sen pyrstö on hyvin pitkä, lähes puolet linnun pituudesta. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Laji on tiheiköissä piileskelevä.
Esiintyminen

Ruostesirppimatkija elää Pohjois-Amerikan itäosassa, Itä-Teksasista ja Floridasta Kanadan eteläosiin. Pohjoiset kannat ovat muuttolintuja, jotka talvehtivat Yhdysvaltain kaakkoisosissa. Laji on tavattu Englannissa ainakin vuonna 1967 ja myöhemmin Saksassa. Lajin esiintymisalueen laajuus on noin 5,7 miljoonaa neliökilometriä ja populaation koko noin 7,3 miljoonaa yksilöä.
Elinympäristö

Ruostesirppimatkijat asuvat harvoissa metsissä, joissa on runsas pensaskerros. Ne viihtyvät myös pusikkoisilla viljelmillä ja muun kaltaisissa tiheiköissä. Lajin kanta on pienentynyt, johtuen pesimäalueiden eli tiheikköjen ja pensaikkojen vähenemisestä.
Lisääntyminen

Pesä on matalalla puussa tai pensaassa, ja se on rakennettu ohuista oksista ja ruohoista. Naaras munii 3–5 munaa. Sekä naaras että koiras hautovat. Poikaset jättävät pesän 9–13 päivän ikäisinä. Pesyeitä on kaksi tai kolme. Emot puolustavat pesäänsä raivokkaasti ja saattavat hyökätä ihmisenkin kimppuun.
Ravinto

Ruostesirppimatkija on kaikkiruokainen, syöden marjoja, hedelmiä, pähkinöitä ja pieniä selkärangattomia.
Saga (pelisarja)

| SaGa |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Square Soft
Julkaisija:  Square Soft
Suunnittelija:  Akitoshi Kawazu
Lajityyppi:  roolipeli
Ensijulkaisu:  The Final Fantasy Legend (1989)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
SaGa on Square Softin aloittama roolipelisarja.
Sarjan on suunnitellut Akitoshi Kawazu, joka on ollut vastuussa useista muista Squaren peleistä.
Pelit

The Final Fantasy Legend (1989)
Final Fantasy Legend II (1990)
Final Fantasy Legend III (1991)
Romancing SaGa (1992)
Romancing SaGa 2 (1993)
Romancing SaGa 3 (1995)
SaGa Frontier (1997)
SaGa Frontier 2 (1999)
Unlimited Saga (2002)
SaGa: Scarlet Grace (2016)
Pelit > Uusintajulkaisut

Sarjan kolme ensimmäistä peliä on julkaistu uudelleen kokoelmana nimellä Collection of SaGa Final Fantasy Legend vuonna 2020.
Aiheesta muualla

SaGa universe MobyGamesissä (englanniksi)
Sara Emil Baaring

| Sara Emil Baaring> Kansankäräjien jäsen |
| --- | --- |
 1. marraskuuta 2022 –  
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. lokakuuta 1986 (ikä 37) Verninge, Tanska
Kansalaisuus:  tanskalainen
Asuinpaikka:  Assens
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Sara Emil Baaring (11. lokakuuta 1986 Verninge, Tanska) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja kansankäräjien jäsen marraskuusta 2022 lähtien. Baaring valititiin kansankäräjille Fynin vaalipiiristä. Koulutukseltaan Baaring on opettaja Etelä-Tanskan yliopistosta.
Sammakko (sarjakuvahahmo)

Sammakko (engl. Toad), oikealta nimeltään Mortimer Toynbee, on Magneton Pahojen mutanttien veljeskunnassa esiintyvä mutantti ja Ryhmä-X:n vihollinen. Sammakolla on voimanaan hyppiä sammakon lailla ja vetää kielensä pitkänä ulos ja sisään sammakon lailla.
Hahmo esiintyy myös vuoden 2000 elokuvassa X-Men, jossa häntä esittää Ray Park.
Sanny Ekström

Sanny Elise Ekström (29. toukokuuta 1869 Vaasa – 1. joulukuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Ekströmin vanhemmat olivat valtioneuvos Olof Johan Ekström ja Elise Marti. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1898 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa kemiaa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1896 ja maisteriksi 1897. Ekström opiskeli myös Pariisin Sorbonnen yliopistossa.
Ekström toimi myös kirjallisuusarvostelijana ja avusti muun muassa Finsk Tidskrift-aikakuslehteä.
Teoksia

Dikter. Söderström, Helsingfors 1913
Sagans mark och andra dikter. Söderström, Helsingfors 1919
Sairaan onnellinen

| Sairaan onnellinen> Sykt lykkelig |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Anne Sewitsky
Käsikirjoittaja:  Ragnhild Tronvoll
Tuottaja:  Synnøve Hørsdal
Säveltäjä:  Stein Berge Svendsen
Kuvaaja:  Anna Myking
Leikkaaja:   Christoffer Heie  Zaklina Stojcevska 
Pääosat:   Agnes Kittelsen  Henrik Rafaelsen  Joachim Rafaelsen  Maibritt Saerens 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Norja
Tuotantoyhtiö:  Maipo Film- og TV Produksjon
Levittäjä:  Nordisk Film
Ensi-ilta:  2010
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  norja tanska saksa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sairaan onnellinen (Sykt lykkelig) on norjalainen komediaelokuva keskenään suhteisiin ryhtyvistä naapureista. Elokuvan on ohjannut Anne Sewitsky, ja se sai ensi-iltansa vuonna 2010.
Juoni

Naiivi ja yltiösosiaalinen Kaja (Agnes Kittelsen) asuu pienessä maaseutukylässä miehensä Eirikin (Joachim Rafaelsen) ja heidän kymmenvuotiaan poikansa kanssa. Puolisot ovat etääntyneet toisistaan, mutta Kaja uskottelee silti olevansa onnellinen. Kun naapuriin muuttaa samanikäinen pariskunta Afrikasta adoptoituine lapsineen, Kaja alkaa ihailla paitsi hienostunutta Elisabethia (Maibritt Saerens), myös tämän miestä Sigveä (Henrik Rafaelsen), josta myös Eirik on merkillisen kiinnostunut. Lapset kiinnostuvat oudoista rotujenvälisistä alistamisleikeistä.
Arvioita

Nyt-liitteessä kolme kriitikkoa antoi elokuvalle pistekeskiarvon 2,7.
Aiheesta muualla

Sairaan onnellinen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
San Francisco de Asís (1726)

| San Francisco de Asís |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Palveluskäyttöön:  1726
Tekniset tiedot
Uppouma:  573 t
Pituus:  33,53 m (köli)
Leveys:  9,8 m
Syväys:  4,83 m
Aseistus
Aseistus:  52 tykkiä
San Francisco de Asís oli Espanjan laivaston vuonna 1726 palvelukseen otettu kaksikantinen 52-tykkinen linjalaiva.
Hankinta

Hollantilainen kaappari vallattiin 26. toukokuuta 1728 Karibialla. Alus luovutettiin 5. heinäkuuta laivastolle nimellä San Francisco de Asís.
Palvelus

Alus suojasi 30. kesäkuuta 1730 Cádizista Manuel López Pintadon laivueessa saattueen Karibialle, mistä se palasi 21. kesäkuuta 1731 Cádiziin. Alus suojasi 7. marraskuuta 1732 Barcelonasta joukkojenkuljetussaattueen Oraniin. Saattue kuljetti neljä pataljoonaa ja 800 krenatööriä. Helmikuussa 1734 alus oli La Carracassa kunnostettavana ja uudelleen aseistettavana, mistä se palautettiin palvelukseen 8. huhtikuuta 1735.
Alus poistettiin 17. huhtikuuta 1741.
Sara Duterte

| Sara Duterte |
| --- | --- |

Filippiinien varapresidentti
 30. kesäkuuta 2022 alkaen  
Presidentti:  Bongbong Marcos
Edeltäjä:  Leni Robredo
Davaon pormestari
 2010–2013 ja 2016–2022  
Edeltäjä:  Rodrigo Duterte
Seuraaja:  Sebastian Duterte
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1978 (ikä 46) Davao, Mindanao
Ammatti:  juristi
Vanhemmat:  Rodrigo Duterte Elizabeth Zimmerman
Tiedot
Puolue:  Hugpong ng Pagbabago
Sara Zimmerman Duterte-Carpio (s. 31. toukokuuta 1978 Davao), on filippiiniläinen poliitikko, joka toimii maansa varapresidenttinä vuodesta 2022. Hänestä on veikattu Ferdinand Marcos Juniorin seuraajaa. Duterten isä on entinen presidentti Rodrigo Duterte.
Ennen varapresidentiksi valintaa hän oli synnyinkaupunkinsa Davaon pormestari.
Schuyler Colfax

| Schuyler Colfax |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 17. varapresidentti
 4. maaliskuuta 1869 – 4. maaliskuuta 1873  
Presidentti:  Ulysses S. Grant
Edeltäjä:  Andrew Johnson
Seuraaja:  Henry Wilson
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1823 New York
Kuollut: 13. tammikuuta 1885 (61 vuotta) Mankato, Minnesota
Puoliso:  Ellen Colfax
Tiedot
Puolue:  Republikaanit
 Nimikirjoitus
Schuyler Colfax (23. maaliskuuta 1823 – 13. tammikuuta 1885) oli yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi edustajainhuoneen puhemiehenä ja Yhdysvaltain varapresidenttinä.
Colfax valittiin kongressiin Indianan osavaltiosta vuonna 1854 ja edustajainhuoneen puhemieheksi 1863 edellisen puhemiehen, Galusha Growin hävittyä uudelleenvalinnan.
Vuonna 1868 Colfax valittiin varapresidentiksi, Ulysses S. Grantin tultua valituksi presidentiksi. Henry Wilson jatkoi varapresidenttinä vuoden 1872 vaalien jälkeen. Colfax kuoli sydänkohtaukseen 13. tammikuuta 1885 Mankatossa.
Colfax oli johtava jäsen Yhdysvaltain Oddfellows-järjestössä ja laati rituaalin järjestöön kuuluville naisille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Schuyler Colfax Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Galusha Aaron Grow | Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies 1863 – 1869 | Seuraaja: Theodore Medad Pomeroy |
Sargassomeri

| Sargassomeri |
| --- | --- |
 Sargassomeren sijainti
Koordinaatit:  28°0′0″N, 66°0′0″W
Sijainti:  Länsi-Intian, Bermudan ja Azorien saaristojen välissä.
Merialue:  Atlantin valtameri
Pinta-ala:  8,5 miljoonaa km²
Sargassomeri on Pohjois-Atlantin osa Länsi-Intian, Bermudan ja Azorien saaristojen välissä. Sen pinta-ala on noin 8,5 miljoonaa neliökilometriä. Sargassomeri on saanut nimensä sitä kiertävien merivirtojen rannikoilta tuomista Sargassum-suvun levistä. Sargassomeren länsiosa on ankeriaiden kutupaikka.
Sargassomeren ympärillä on usein sumua ja sateita, koska levää on paljon ja suurella alueella se haihduttaa itsestään vettä, joka muodostuu sumuksi ja nousee taivaalle muodostaen sadepilviä. Lisäksi Golfvirta aiheuttaa Sargassomereen pyörrettä, jolloin levä tiivistyy ja pysyy jatkuvassa liikkeessä.
Sargassomeren keskelle kasaantuu biohajoamatonta muovijätettä merivirtojen aiheuttaman pyörteisyyden vuoksi. Tämä on samankaltainen ilmiö kuin Tyynenmeren jätepyörre. Sargassomeressä on arvion mukaan yli 1 100 tonnia muovia. Vuonna 2011 tutkijat ovat kuitenkin löytäneet Sargassomereltä ongitusta jätteestä bakteerin, joka vaikutti syövän muovia. Tämä on ensimmäinen kerta, kun muovia syövä bakteeri on löydetty merestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sargassomeri Wikimedia Commonsissa
What is the Sargasso Sea? NOAA – National Oceanic and Atmospheric Administration.  19.9.2010. Viitattu 6.2.2020. (englanniksi)
Sargasso Sea Atlas Obscura. Viitattu 6.2.2020. (englanniksi)
Sara Doshō

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Doshō vuonna 2016 |  Doshō vuonna 2016 |  Doshō vuonna 2016 |  |
Maa:   Japani
Naisten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | 69 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2017 | 69 kg |  |
|  Hopeaa | Taškent 2014 | 69 kg |  |
|  Pronssia | Budapest 2013 | 67 kg |  |
|  Pronssia | Las Vegas 2015 | 69 kg |  |
| AM-kilpailut  | AM-kilpailut  | AM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Astana 2014 | 69 kg |  |
|  Kultaa | Bangkok 2016 | 68 kg |  |
|  Kultaa | New Delhi 2017 | 69 kg |  |
|  Kultaa | Xi'an 2019 | 68 kg |  |
Sara Doshō (jap. 土性 沙羅), s. 17. lokakuuta 1994) on japanilainen vapaapainija ja olympiavoittaja.
Doshō on kilpaillut aikuisten kilpailuissa vuodesta 2011 lähtien. Hän voitti samana vuonna junioreiden MM-kultaa. Ensimmäisiin aikuisten arvokisoihin hän osallistui vuonna 2012, kun hän oli kuudes Aasian-mestaruuskilpailuissa. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalin Doshō saavutti Budapestin MM-kilpailuissa, kun hän oli kolmas 67 kg sarjassa. Vuonna 2014 Doshō voitti World Cupin, Astanan AM-kilpailujen 69 kg sarjan ja oli toinen Taškentin MM-kilpailuissa samassa sarjassa. Vuonna 2015 hän oli kolmas Las Vegasin MM-kilpailuissa. Vuonna 2016 Doshō voitti Bangkokin AM-kilpailujen 68 kg sarjan. Hän osallistui myös Rio de Janeiron olympialaisiin, kun hän kilpaili 69 kg sarjassa. Hän voitti ensimmäisellä kierroksella ukrainalaisen Alina Stadnikin, toisella kierroksella Buse Tosunin ja puolivälierissä Dori Yeatsin. Välierissä Doshō voitti ruotsalaisen Jenny Franssonin 7–2. Loppuottelussa hän voitti venäläisen Natalja Vorobjovan.
Vuonna 2017 Doshō voitti sekä MM-kilpailujen että AM-kilpailujen 69 kg sarjan. Vuonna 2018 hän voitti Wolrd Cupin sekä Japanin mestaruuden. Vuonna 2019 Doshō voitti Xi'anin AM-kilpailujen 68 kg sarjan.
Sargassolevät

| Sargassolevät |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Chromalveolata
Kaari::  Ruskeat levät Heterokontophyta
Luokka::  Ruskolevät Phaeophyceae
Lahko::  Fucales
Heimo::  Sargassaceae
Suku::  Sargassolevät Sargassum  C.Agardh
Katso myös
   Sargassolevät Wikispeciesissä   Sargassolevät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sargassolevät (Sargassum) on ruskolevien suku, johon kuuluu monia lajeja. Useimmat elävät matalikolla ja koralliriutoilla. Tunnetuimpia ovat kuitenkin Sargassomerellä lilluvat laajat levämassat. Ne edustavat enimmäkseen lajeja Sargassum natans ja Sargassum fluitans.
Sargassolevät voivat kasvaa useita metrejä pitkiksi. Ne ovat yleensä ruskeansävyisiä tai tummanvihreitä. Niissä on lehdyköitä, joiden haaroihin kasvaa ilmakuplia samalla tavalla kuin rakkolevällä. Näistä kuplista tulee Sargassum bacciferum -levän vanha suomalainen nimi marjalevä.
Alun perin Japanista kotoisin oleva Sargassum muticum on haitallinen vieraslaji Euroopan rannikoilla. Se tarttuu veneiden potkureihin, haittaa uimista ja suuret levämassat haittaavat niiden alle jäävien eliöyhteisöiden valon saamista.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Sargassolevät – Sargassum
ITIS: Sargassum (englanniksi)
Sara Doorsoun

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sara Doorsoun |  Sara Doorsoun |  Sara Doorsoun |  |
Maa:   Saksa
Naisten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Pariisi 2024 | Jalkapallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Englanti 2022 | Jalkapallo |  |
Sara Doorsoun (s. 17. marraskuuta 1991) on saksalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa syyskuun 2022 puoliväliin mennessä 40 maaottelua. Ainoan maaottelumaalinsa hän on tehnyt elokuussa 2019 EM-karsintaottelussa Montenegroa vastaan.
Doorsoun pelasi ensimmäisen kerran maajoukkueessa maaliskuussa 2016 Ranskaa vastaan. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Saksan kaikki viisi ottelua alusta loppuun. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi kolme ottelua ja saavutti hopeaa Englannille loppuottelussa kärsityn jatkoaikatappion jälkeen.
Doorsoun on kotimaassaan edustanut Bad Neuenahrin, Potsdamin, vuosina 2013–2018 Essenin ja vuosina 2018–2021 Wolfsburgin joukkueita. Vuoden 2022 alusta hän on edustanut Eintracht Frankfurtia.
San Francisco Demons

| San Francisco Demons |
| --- | --- |

Seura
Perustettu:  2001
Lakkautettu:  2001
Kotikenttä:  Pacific Bell Park
Kaupunki:   San Francisco, Kalifornia
Miesten sarjataso:  XFL (Läntinen divisioona)
Värit:  Punainen, musta, keltainen               
Omistaja:  WWE, NBC
Miesten päävalmentaja:  Jim Skipper
Mitalit
Infobox OKNimi-testi OK: 
San Francisco Demons oli lyhytaikainen ammattilaistason amerikkalaisen jalkapallon joukkue San Franciscosta, Kaliforniasta. Joukkue pelasi vain yhden kauden toimineessa XFL-liigassa kaudella 2001 osana Läntistä divisioonaa.
Joukkue luotiin vuonna 2001 osaksi Vince McMahonin perustamaa XFL:ää, jonka omistivat puoliksi showpainiorganisaatio WWE ja televisioyhtiö NBC. Demonsin kotikenttä oli noin 40 000 katsojan Pacific Bell Park.
Ainoalla kaudellaan Demons pelasi runkosarjassa kymmenen ottelua, joista se voitti viisi ja hävisi viisi. Joukkue selvisi pudotuspeleihin, joissa se voitti välierissä Orlando Ragen 26–25, mutta hävisi finaaliottelun eli Million Dollar Gamen Los Angeles Xtremelle lukemin 6–38.
Kausittaiset tilastot

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | O | V | H | T  | Divisioona/sijoitus | Pudotuspelit |
| 2001 | 10 | 5 | 5 | 0 | Läntinen, jaettu toinen sija | Voitti välierissä 26–25 (Rage) Hävisi finaalissa 6–38 (Xtreme) |
| --- | --- |
 O = ottelut  V = voitot :  H = häviöt  T = tasapelit
Aiheesta muualla

Alkuperäisen XFL:n nettisivusto (arkistoitu) (englanniksi)
Rubén de la Red

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Rubén de la Red Gutiérrez
Syntymäaika: 5. kesäkuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka:  Móstoles, Madrid, Espanja
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 senttimetriä
Lempinimi: Pumuky
Junioriseurat
1999–2004:  Real Madrid
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2007 |  Castilla | 95 | (14) |
| 2004–2007 |  Real Madrid | 10 | (0) |
| 2007–2008 |  Getafe | 31 | (3) |
| 2008–2010 |  Real Madrid | 7 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 143 | (18) |
Maajoukkue
| 2004–2006 |  Espanja U19 | 4 | (0) |
| 2006–2008 |  Espanja U21 | 5 | (0) |
| 2008 |  Espanja | 3 | (1) |
Valmennusura
2010–2015:  Real Madrid (nuoret)
2015–2016:  Getafe B
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Rubén de la Red Gutiérrez (s. 5. kesäkuuta 1985 Móstoles, Madridin alue, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen valmentaja. Hän toimi viimeksi Espanjan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä pelanneen Getafe B:n valmentajana.
De la Red edusti pelaajaurallaan Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa Real Madridia ja Getafea. Hän pelasi myös Espanjan maajoukkueessa, johon hän kuului voittoisassa vuoden 2008 EM-turnauksessa. De la Red joutui päättämään uransa sydänvaivojen vuoksi 25-vuotiaana vuonna 2010. De la Redin pelipaikka oli keskikentän keskustassa, josta hän otti osaa sekä puolustus- että hyökkäyspeliin, mutta hän pelasi myös keskuspuolustajana.
Seurajoukkueura > Juniorivuodet

De la Red syntyi Móstolesissa, mutta asui nuoruudessaan myös Arroyomolinosissa. Hän aloitti palloilun pelaamalla futsalia koulunsa joukkueessa ja liittyi kasvattajaseuransa Real Madridin junioreihin benjamín-ikäluokassa (alle 10-vuotiaat). Juniorivuosinaan hän edusti myös CD Móstolesia.
De la Red oli yksi Real Madridin juvenil-ikäluokan (alle 19-vuotiaat) tähdistä. Kun valmentaja Quique Sánchez Flores siirtyi vast’ikään korkeimmalle sarjatasolle nousseeseen Getafeen kesällä 2004, olisi hän halunnut De la Redin mukaansa, mutta seurajohto ei suostunut.
Seurajoukkueura > Uran alku Real Madridissa

Kaudella 2004–2005 De la Red aloitti Real Madridin reservijoukkueessa Real Madrid B:ssä, ja oli mukana joukkueen noustessa Espanjan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin.
Ensimmäisen ottelunsa Real Madridin edustusjoukkueessa De la Red pelasi Espanjan cupissa Copa del Reyssä 10. marraskuuta 2004 Tenerifeä vastaan ja ensiesiintymisensä Espanjan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa hän teki 22. syyskuuta 2005 Athleticia vastaan. Hän pelasi myös kausien 2005–2006 ja 2006–2007 Mestarien liigan lohkovaiheessa. Ensimmäinen maali edustusjoukkueessa syntyi kauden 2006–2007 Copa del Reyn neljännen kierroksen ottelussa Écijaa vastaan.
Tammikuussa 2007 De la Red oli siirtyä lainasopimuksella Real Zaragozaan, mutta Real Madridin edustusjoukkueen silloinen valmentaja Fabio Capello halusi pitää hänet käytettävissään. Kaudella 2006–2007 hän pelasi seitsemässä Primera Divisiónin ottelussa Real Madridin voittaessa mestaruuden. Suurimman osan kaudesta hän pelasi kuitenkin edelleen reservijoukkueessa, joka putosi Segunda Divisiónista kauden päätteeksi. Kesällä 2007 De la Red otti kolmatta kertaa osaa edustusjoukkueen harjoituskaudelle ja teki seuran kanssa vuoteen 2011 ulottuneen jatkosopimuksen.