stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laivanrakennus
Moderni laivanrakennustekniikka > Alustyyppejä

Vanhanaikaisin rahtilaiva on purjelaivakauden tasakantinen alus. 1800-luvun keskivaiheilla muodostui komento- ja ohjaussilta keskilaivassa, jossa se mahdollisesti yhdisti siipirattaita. Ruori oli perinteisesti ollut laivan perässä ja ruorimiehen suojaksi rakennettiin puuppikansi ja ruori nostettiin korkeammalle. Keulaan tarvittiin käytännöllisistä syistä ankkurikansi. Silloin kun lentoliikenne ei vielä ollut kovin kehittynyttä, rahtilinjalaivoilla oli myös matkustajahyttejä.
Tyypillisellä rahtilinjalaivalla oli pituutta noin 150 metriä, leveys 18 metriä ja syväys 8 metriä. Moottoriteho oli dieselkoneissa 4 000 hevosvoimaa. Miehistöä oli noin 50–60 henkeä. "Three island vessel" oli nimitys tyypillisille keula-, keski- ja perärakenteella varustetuille rahtialuksille, esimerkiksi Victory-aluksille. Tämä alustyyppi on pääosin hävinnyt 1900-luvun lopulla ja rahtilaivojen ruumat ovat yhdessä sekä aluksissa on usein vain yksi korkea kansirakenne. Lastausajan minimoiminen on johtanut siihen, että konttialukset ja ro-ro-alukset ovat nykyään tyypillisimpiä rahtilaivoja.
Ensimmäiset tankkialukset rakennettiin 1860-luvulla Englannissa saksalaiselle tilaajalle. Vuonna 1921 rakennettiin Yhdysvalloissa 175 metriä pitkä, 23 metriä leveä tankkilaiva SS William Rockefeller. Supertankkereita alettiin rakentaa 1950-luvulla, ensimmäisen ollessa 236 metriä pitkä, 29 metriä leveä Tina Onassis vuonna 1953. Hinaaja on alus, jota käytetään esimerkiksi suurten, satamissa kömpelöiden rahtilaivojen saattamiseksi laituriin. Jäänmurtajaa tarvitaan pohjoisilla vesialueilla ympärivuotista merenkulkua varten. Ensimmäinen rakennettiin 1871 Hampurissa. 1900-luvun alussa näihin tuli potkurit myös keulaan.
Moderni laivanrakennustekniikka > Laivojen luokituslaitokset ja merenkulun turvallisuus

Merenkulkuun sisältyy paljon riskejä niin laivojen rakenteiden kuin merenkäynnin ja karikkojen suhteen. Tämän vuoksi on jo varhain kehittynyt järjestelmiä riskin jakamiseen. Yksi vanhimpia on kauppiaiden ja varustamojen takuusopimukset, joissa sovittiin, että lastin menetyksen yhteydessä kaikki maksavat siitä osan tai jos lasti saadaan perille, sopimusosapuolet eli takaajat saavat osuuden voitosta.
Tästä syntyivät 1760-luvulla vakuutuslaitokset ja laivojen puolueettomiksi kunnonmäärittäjiksi luokituslaitokset, joista tunnettuja ovat esimerkiksi Lloyd’s Register ja Det Norske Veritas. Jos laiva ei saa luokituslaitoksen hyväksyntää, laivalle ei yleensä saa vakuutusta, ainakaan edullisesti. Nykyään tällaista katsastamatonta laivaa eivät viranomaiset päästä pois satamasta. Luokituslaitokset ovat keränneet tietoa laivojen turvallisuudesta ja laatineet vaatimukset turvallisuuden suhteen. Vähitellen tämä on johtanut siihen, että lähes kaikkien laivoissa käytettävien komponentien ja rakenteiden täytyy olla luokituslaitosten hyväksimiä. Tarkat määräykset vähentävät kokeilua laivojen rakenteissa tai komponenteissa.
Moderni laivanrakennustekniikka > Telakka

Pienet alukset voidaan rakentaa rannalla ja työntää veteen, mutta laivojen koon kasvaessa on jo varhain jouduttu miettimään muita ratkaisuja. Antiikin Kreikkaan kuuluneessa Egyptissä rakennettiin suuria viisi- ja kuusisoutuja padotusta kanavasta tehdyllä kuivatelakalla. Myös kiinalaisten tiedetään käyttäneen allastelakoita 1000-luvulla. Uivasta telakasta on ensimmäinen maininta 1500-luvun Italiasta. Katettuja telakoita laivan runkojen rakentamiseen oli jo 1600-luvulla.
Myöhemmin yleistynyt menetelmä on rakentaa laiva pyörillä olevalle alustalle, joka voidaan laskea aluksen kanssa veteen kiskoja pitkin itse aluksen jäädessä kellumaan. Pienempiä aluksia voidaan nostaa vesille myös isolla nosturilla. Telakoita ei tarvita vain laivanrakennukseen, vaan myös laivojen korjaamiseen ja kunnossapitoon. Löytöretkien aikaan laivojen mukana oli puusepänverstas ja korjaukseen tarvittavat materiaalit. Isot puiset purjelaivat voitiin ajaa rannan tuntumaan ja kallistaa niin paljon, että pohjalautoja päästiin vaihtamaan. Tämä korjaamisen helppous oli yksi syy siihen, että isoissa purjelaivoissa luovuttiin limilaidoituksesta ja siirryttiin puskusaumoihin 1400-luvulla myös Pohjanmeren ja Itämeren piirissä.
Moderni laivanrakennustekniikka > Meriteollisuus maailmanlaajuisesti

Etelä-Korean telakat rakentavat eniten laivoja, 51,2 % markkinaosuudella vuonna 2011. Muita merkittäviä valtioita laivanrakennuksessa ovat Kiina ja Japani.
Steamboy

| Steamboy> スチームボーイ, Suchīmubōi |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Katsuhiro Ōtomo
Käsikirjoittaja:   Katsuhiro Ōtomo  Sadayuki Murai 
Tuottaja:   Shinji Komori  Hideyuki Tomioka  Shigeru Watanabe 
Säveltäjä:  Steve Jablonsky
Leikkaaja:  Takeshi Seyama
Pääosat:   Anne Suzuki  Masane Tsukayama  Katsuo Nakamura 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:  Sunrise
Levittäjä:  Tōhō Netflix
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  127 min
Alkuperäiskieli:  japani
Budjetti:  26 000 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Steamboy (jap. スチームボーイ, Suchīmubōi) on vuonna 2004 valmistunut Katsuhiro Ōtomon ohjaama ja käsikirjoittama steampunk-piirroselokuva. Elokuva oli valmistuessaan kaikkien aikojen kallein japanilainen animaatioelokuva eli anime. Elokuvan tekeminen aloitettiin lähes välittömästi Katsuhiro Ōtomon edellisen elokuvan Memories – muistoja tulevaisuudesta valmistumisen jälkeen vuonna 1996. Elokuvan tapahtumat sijoittuvat vuoden 1866 Manchesteriin ja fiktiiviseen Lontoon maailmannäyttelyyn.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anne Suzuki  | … |  James Ray Steam   |
|  Manami Konishi  | … |  Scarlett O’Hara   |
|  Kiyoshi Kodama  | … |  Robert Stephenson   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Steamboy Anime News Networkin sivuilla (englanniksi)
Elokuvan kotisivut (japaniksi)
Aiheesta muualla > Arvostelut

Ilja Rautsi: Steamboy (2004) 15.9.2004. Elitisti.
Yo-kai Watch: The Movie

| Yo-kai Watch: The Movie> 映画 妖怪ウォッチ 誕生の秘密だニャン! Yo-kai Watch: Tanjō no Himitsu da Nyan! |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Shigeharu Takahashi
Käsikirjoittaja:  Yōichi Katō
Tuottaja:  Makoto Wada
Säveltäjä:  Kenichiro Saigo
Kuvaaja:  Unknown
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:  OLM, Inc.
Levittäjä:  Tōhō 01 Distribution Walt Disney Studios Motion Pictures International Universal Studios Wild Bunch Selecta Visión SPI International Poland Fathom Events Spacetoon Pictures (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  20. joulukuuta 2014
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yo-kai Watch: The Movie (jap. 映画 妖怪ウォッチ 誕生の秘密だニャン!, Yo-kai Watch: Tanjō no Himitsu da Nyan!) on japanilainen animaatioelokuva, joka perustuu Yo-kai Watch -videopelisarjaan. Elokuva julkaistiin Japanissa 20. joulukuuta 2014.
Juoni

Eräänä iltana ilkeä Yo-kai Kin ja Gin varastavat Yo-kai watchin Nate Adamsilta auttaakseen mestari Dame Dedtimea estämään ihmisten ja Yo-kain ystävystymisen. Sitten hän kohtaa Meganyanin, joka kertoo hänelle Yo-kain olevan aito. Hän rientää joukkoineen Naten isoäidin luo, ja kohtaa haamun, jota lähtee turhaan jahtaamaan. Meganyan palaa ja pyytää vetämään korkin kehostaan – korkin joka pidättelee hänen energiaansa. Nate päättää pyytää Jibanyania ja Whisperiä vetämään korkin, mutta turhaan. Nate vetää sen itse, minkä seurauksena hän ja joukkio jäävät pinkin sumun alle. Hän saa apua Yo-kai Hovernyanilta ja käyttää aikakiveä viedäkseen Naten, Whisperin ja Jibanyanin 60 vuotta ajassa taaksepäin aikaan, jolloin Naten isoisä keksi Yo-kai Watchin. Dame Dedtime saa kuulla siitä ja kokeilee suunnitelmaansa työntää ihmismaailma kauemmas Yo-kai-maailmasta. Yhdessä poikakaksikko taistelee Dame Dedtimea ja hänen kätyreitään vastaan pelastaakseen maailman pahalta suunnitelmalta.
Levitys

Japanissa elokuvaa markkinoi Tōhō, Yhdysvalloissa Fathom Events ja Eleven Arts, Ranskassa Wild Bunch Distribution, Isossa-Britanniassa, Saksassa, Alankomaissa ja Skandinaviassa Universal Pictures, Turkissa Buena Vista International, Espanjassa Selecta Vision ja Italiassa 01 Distribution.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Yo-kai Watch: The Movie
Käännös suomeksi
Harlock: Space Pirate

| Harlock: Space Pirate |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Shinji Aramaki
Käsikirjoittaja:  Joseph Chou, Yoshi Ikezawa, Rei Kudo
Tuottaja:  Harutoshi Fukui, Kiyoto Takeuchi
Säveltäjä:  Tetsuya Takahashi
Kuvaaja:  Fumio Hirokawa Haruhiko Ishikawa
Leikkaaja:  Olivier Gajan Shigeru Nishiyama
Pääosat:  Shun Oguri, Haruma Miura, Yu Aoi, Arata Furuta, Ayano Fukuda, Toshiyuki Morikawa, Maaya Sakamoto, Miyuki Sawashiro, Kiyoshi Kobayashi, Chikao Ōtsuka
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:  Toei Animation Marza Animation Planet
Levittäjä:  Lucky Red Distribuzione Netflix
Ensi-ilta:  7 syyskuuta 2013 (Japani)
Kesto:  115 minuuttia
Alkuperäiskieli:  japanin kieli
Budjetti:  30 milj. jeni
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harlock: Space Pirate (jap. 宇宙海賊キャプテンハーロック, engl. Space Pirate Captain Harlock) on japanilainen anime-elokuva, joka julkaistiin vuonna 2013.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Shun Oguri  | … |  Captain Harlock   |
|  Haruma Miura  | … |  Yama Daiba (Logan)   |
|  Yū Aoi  | … |  Miime (Mimay)   |
|  Arata Furuta  | … |  Yattaran (Yullian)   |
|  Ayano Fukuda  | … |  Tori-san   |
|  Toshiyuki Morikawa  | … |  Isora Daiba (Ezra)   |
|  Maaya Sakamoto  | … |  Nami   |
|  Miyuki Sawashiro  | … |  Kei   |
|  Kiyoshi Kobayashi  | … |  Roujin   |
|  Chikao Ōtsuka  | … |  Soukan   |
Aiheesta muualla

Space Pirate Captain Harlock Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Stephan Sinding

| Stephan Sinding |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Stephan Abel Sinding
Syntynyt: 4. elokuuta 1846
Kuollut: 23. tammikuuta 1922 (75 vuotta)
Ammatti:  kuvanveistäjä
Taiteilija
Taidesuuntaus:  realismi
 Nimikirjoitus
Stephan Abel Sinding (4. elokuuta 1846 Trondheim – 23. tammikuuta 1922 Pariisi) oli norjalais-tanskalainen kuvanveistäjä. Hän opiskeli Albert Wolffin johdolla Berliinissä 1870-luvun alussa ja muutti sitten Pariisiin. Vuosina 1880–1883 hän asui Roomassa ennen muuttoaan Kööpenhaminaan, missä hänen työskentelyään rahoitti panimonomistaja Carl Jacobsen. Suurin osa hänen töistään kuuluukin Ny Carlsberg Glyptotek -museon kokoelmiin. Sinding sai vuonna 1890 Tanskan kansalaisuuden. Vuodesta 1910 hän asui jälleen Pariisissa, jonka Père-Lachaise -hautausmaalle hänet on haudattu.
Hänen veljensä olivat säveltäjä Christian Sinding ja taidemaalari Otto Sinding.
Teoksia

Valkyrie (Kööpenhamina, 1908)
Ole Bull (Bergen, 1901)
Henrik Ibsen (Oslossa kansallisteatterin edustalla, 1899)
Bjørnstjerne Bjørnson (edellisen vieressä, 1899)
Kööpenhaminan Marmorikirkon kastemalja
Den fangne mor (Ny Carlsberg Glyptotek, 1884)
Electra (Kongens Nytorv 26)
Le Printemps de la victoire (Musée des Beaux-Arts de Lyon, 1918)
Moder Jord (Ny Carlsberg Glyptotek, 1900)
Omakuva (1916)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stephan Sinding Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  KulturNav  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Jalkapallon Suomen Cup 2012

Jalkapallon Suomen Cup 2012 oli jalkapallon Suomen Cupin 58. järjestämisvuosi. Cupiin ilmoittautui 198 joukkuetta. Finaalissa FC Honka voitti KuPSin 1–0.
1. kierros

1. kierroksen otteluparit arvottiin 9. joulukuuta 2011. Ottelut pelattiin 6.-21 tammikuuta 2012.
2. kierros

2. kierroksen otteluparit arvottiin yhdessä ensimmäisen kierroksen kanssa 9. joulukuuta 2011. Ottelut pelattiin 14. tammikuuta–5. helmikuuta 2012.
3. kierros

Kolmannen kierroksen otteluparit arvottiin 24. tammikuuta ja ottelut pelattiin 5. helmikuuta-3. maaliskuuta.
4. kierros

4. kierroksella mukaan tulivat Ykkösen ja Kakkosen joukkueet. Kierros arvottiin alueellisena, ja sen runkopelipäivät olivat 15. helmikuuta–14. maaliskuuta. Kotietu oli alemmassa sarjassa pelaavalla.
5. kierros

5. kierros arvottiin 9. maaliskuuta. Kierroksella on mukana 40 joukkuetta. Veikkausliigan joukkueista kierroksella pelaavat vain ne neljä joukkuetta, jotka eivät selviä Liigacupin 2012 puolivälieriin. Kotietu on alemmassa sarjassa pelaavalla.
6. kierros

6. kierroksella alemmassa sarjassa pelaava joukkue saa kotiedun, jos sen vastustaja pelaa Veikkausliigassa. Muissa tapauksissa kotietu arvottiin.
7. kierros

7. kierroksen otteluparit arvottiin 13.4., jolloin mukaan tulivat loput liigajoukkueet.
Puolivälierät

Puolivälierät arvottiin yhtä aikaa 7. kierroksen ottelujen kanssa 13.4.
Välierät

Välieräparit arvottiin 11.5.
Loppuottelu > Joukkueiden kokoonpanot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  FC Honka: 1 Tuomas Peltonen  2 Sampo Koskinen  4 Tapio Heikkilä  5 Henri Aalto  6 Duarte Tammilehto  7 Tim Väyrynen  13 Lum Rexhepi  14 Jussi Vasara (82. -> 9 Tomi Petrescu  17 Moshtagh Yaghoubi  20 Nicholas Otaru  21 Antti Mäkijärvi |   |  KuPS: 16 Joonas Pöntinen  6 Pyry Kärkkäinen (v)  7 Antti Hynynen (v)  10 Chris James (v)  11 Ats Purje 78. -> 19 Johann Smith  17 Ebrima Sohna  20 Miikka Ilo 68. -> 13 Aleksi Paananen  22 Sander Puri (kentältäpoisto 72.)  23 Etchu Tabe (v+v 40.)  24 Atte Hoivala 58. -> 27 Ilja Venäläinen  25 Paul Obiefule (v) |
Rutger Macklean

| Rutger Macklean |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1742 Hjärtum, Ruotsi
Kuollut: 14. tammikuuta 1816 (73 vuotta) Skurup, Ruotsi
Ammatti:  upseeri, virkamies, poliitikko
Muut tiedot
Koulutus: Lundin yliopisto
Rutger Macklean (synt. Macklier; 28. heinäkuuta 1742 Hjärtum – 14. tammikuuta 1816 Skurup) oli ruotsalainen maanomistaja ja vapaaherra, joka muistetaan maatalouden uudistajana, ennen kaikkea isojakoa seuranneen yksjaon toteuttamisesta omistamansa Svaneholmin linnan mailla. Juristin koulutuksen hankkinut Macklean työskenteli Götan hovioikeudessa 1760-luvun alussa ja eteni myöhemmin upseerinurallaan kapteenin arvoon ja Loviisa Ulriikan kamariherraksi. Hän toimi edustajana säätyvaltiopäivillä 1778–1789 ja kuului Kustaa III:n arvostelijoihin. Yhdistys- ja vakuuskirjan voimaantulon jälkeen hän lähti politiikasta, mutta palasi valtiopäiville vuonna 1809, kun Kustaa IV Aadolf oli syrjäytetty vallankaappauksella. Macklean luonnosteli ehdotuksen uudeksi perustuslaiksi, mutta Ranskan vallankumouksesta ammentanut esitys oli vailla läpimenon mahdollisuuksia.
Kuvia

Mackleania esittävä patsas Svaneholmin linnan pihamaalla (Axel Ebbe).
Macklean Carl August Ehrensvärdin pilapiirroksessa.
Mackleanin mukaan nimetty paikallisjuna Hässleholmissa vuonna 1999.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rutger Macklean Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Ruotsi
Marja-Liisa Vartio -palkinto

Marja-Liisa Vartio -palkinto on Haavikko-säätiön vuodesta 1994 jakama palkinto. Se myönnettiin aluksi tutkimuksen, luovan kirjoittamisen tai tiedottamisen alalla toimivalle naiselle. Palkinnon arvo oli aluksi 25 000 markkaa, sittemmin 5 000 euroa.
Palkinto myösnnettiin vuonna 2025 uudelleen 17 vuoden tauon jälkeen, ja se jaetaan vastedes joka toinen vuosi. Palkinnon arvo on 10 000 euroa. Vuoden 2025 alusta palkinto on kirjallisuuspalkinto.
Palkinnon ovat saaneet:
1994 – Auli Viikari
1996 – Tuula-Liina Varis
1998 – Kaari Utrio
2000 – Uma Aaltonen
2007 – Outi Nyytäjä
2008 – Mirja Bolgár
2008 – Katriina Järvinen
2025 – Pirkko Saisio
Street Fighter Alpha: The Animation

| Street Fighter Alpha: The Animation |
| --- | --- |

ストリートファイターZERO   (Street Fighter Zero)
Genre: toiminta 
Elokuva: Street Fighter Alpha: The Animation
Ohjaaja: Shigeyasu Yamauchi
Studio: Group TAC
Julkaisupäivämäärä:  22. joulukuuta 1999  30. tammikuuta 2001
Kesto: 90 min 
Street Fighter Alpha: The Animation (jap. ストリートファイターZERO, Street Fighter Zero) on vuonna 1999 julkaistu japanilainen anime-elokuva, joka perustuu Capcomin videopeliin Street Fighter Alpha. Elokuvan on ohjannut Shigeyasu Yamauchi, käsikirjoittanut Reiko Yoshida ja tuottanut animestudio Group TAC. Elokuvan englanninkielisen käännöksen teki Manga Entertainment ja dubbauksen Animaze.
Juoni

Ryu on tämän hetken Street Fighter mestari voitettuaan Sagatin, mutta alkaa kokemaan sisimmissään vaikeuksia, kun pimeä voima "Dark Hadou" yrittää päästä valloilleen. Sama voima joka valtasi hänen senseinsä veljen Akuman. Eräs salaperäinen nainen nimeltä Rose varoittaa häntä tulevasta. Samaan aikaan hänen luonaan tulevat käymään Ken ja pian myös nuori poika, Shun, joka väittää olevansa Ryun kauan kadoksissa ollut veli. Sillä välin hullu tiedemies haluaa saada Ryun "Dark Hadou" voiman itselleen ja järjestää turnauksen tätä varten.
Äänirooleissa

| Hahmo | Ääninäyttelijä (japani) | Ääninäyttelijä (englanti) |
| --- | --- | --- |
| Ryu | Kane Kosugi | Skip Stellrecht |
| Ken | Kazuya Ichijō | Steve Blum |
| Chun-Li | Yumi Toma | Lia Sargent |
| Sakura | Chiaki Osawa | Michelle Ruff |
| Rose | Ai Orikasa | Kim Mai Guest |
| Shun | Reiko Kiuchi | Mona Marshall |
| Akuma (Gouki Japanissa) | Tomomichi Nishimura | Keith Burgess |
| Kei | Miki Nagasawa | Sherry Lynn |
| Wallace | Bin Shimada |  |
| Prof. Sadler | Daiki Nakamura | Peter Lurie |
| Vega | Kazuyuki Ishikawa | Richard Cansino |
| Zangief | Hidenari Ugaki | Joe Romersa |
| Dan | Kazuyuki Ishikawa | Bob Papenbrook |
| Birdie | Ryûzaburô Ôtomo | Joe Romersa |
| Adon | Wataru Takagi | R. Martin Klein |
Aiheesta muualla

Street Fighter Alpha: The Animation Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Anime News Network (englanniksi)
Street Fighter
| --- | --- |
Videopelit:  Street Fighter  Street Fighter II Super Street Fighter II  Super Street Fighter II Turbo  Turbo HD Remix  Street Fighter Alpha Alpha 2  Alpha 3  Street Fighter III  Street Fighter IV Super Street Fighter IV  Ultra Street Fighter IV  Street Fighter V  Street Fighter 6 
Spin-off-pelit:  Street Fighter 2010  Street Fighter: The Movie  Street Fighter EX EX2  EX3  Super Puzzle Fighter II Turbo  Super Gem Fighter Mini Mix  Street Fighter Online: Mouse Generation 
Muut pelit:  X-Men vs. Street Fighter  Marvel Super Heroes vs. Street Fighter  Street Fighter X Tekken  Tekken X Street Fighter 
Hahmot:  Akuma  Balrog  Blanka  Cammy  Chun-Li  Dan  Dhalsim  E. Honda  Fei-Long  Guile  Ken  M. Bison  Ryu  Sagat  Sakura  T. Hawk  Vega  Zangief 
Elokuvat:  Street Fighter (1994)  Street Fighter: The Legend of Chun-Li (2009) 
Animaatioelokuvat:  Street Fighter II: The Animated Movie (1994)  Street Fighter Alpha: The Animation (1999)  Street Fighter Alpha: Generations (2005)  Street Fighter IV: The Ties That Bind (2009) 
Televisiosarjat:  Street Fighter II V (1995)  Street Fighter (1995–1997)  Street Fighter: Assassin's Fist (2014) 
Sarjakuvat:  Street Fighter II: Ryu  Street Fighter: Sakura Ganburu!
Fender Jazzmaster

| Fender Jazzmaster |
| --- | --- |

Perustiedot
Alkuperäinen valmistaja:  Fender
Valmistusvuodet:  1958–1977; 1993–
Rakenne
Rungon tyyppi:  Kokopuu
Kaulan kiinnitys:  Pulttikiinnitys
Materiaalit
Runko:  Leppä
Kaula:  Vaahtera
Otelauta:  Ruusupuu
Tekniikka
Talla:  Vibratalla
Mikrofonit:  Kaksi yksikelaista
Värit
Värivaihtoehdot:  Monia vaihtoehtoja
Fender Jazzmaster on Fenderin vuodesta 1958 valmistama sähkökitaramalli.
Alkuperä

Kun Stratocaster tuli vuonna 1954 markkinoille, sen käyttäjiä olivat yleensä rock- ja blues-muusikot. Leo Fender alkoi muutaman vuoden kuluttua työstää uudenlaista kitaraa, joka oli sunnattu nimenomaan jazz-muusikoille. Fender yritti tehdä rungosta mahdollisimman mukavan niille muusikoille, jotka soittivat istuvassa asennossa, mutta kitara ei kuitenkaan saavuttanut suosiotaan jazz-muusikoiden keskuudessa. Sen sijaan Jazzmaster yleistyi monien surf-yhtyeiden, ja myöhemmin myös indie- ja punk-yhtyeiden, keskuudessa.
Breiðablik UBK (jalkapallo)

Breiðablik UBK on islantilainen samannimisen yleisseuran jalkapallojaosto Kópavogurin kaupungista. Sen miesten ja naisten edustusjoukkueet pelaavat maan korkeimmalla sarjatasolla.
Seuran miesten jalkapallon edustusjoukkue pelaa Islannin korkeimmalla sarjatasolla Úrvalsdeildissa. Vuonna 2010 seura voitti toistaiseksi ainoan Islannin-mestaruutensa. Toinen seura on ollut vuosina 2012 ja 2015. Islannin cupin seura on voittanut vuonna 2009. Islannin liigacupin Breiðablik on voittanut 2013 ja 2015.
Naisten joukkue on voittanut Islannin pääsarjan 16 kertaa ja Islannin cupin kymmenen kertaa.
Historia

Yleisseura on perustettu vuonna 1950. Seuran nimi juontuu norjalaisesta mytologiasta, jossa Breiðablik on Balderin kotipaikka. Seuran kannattajia kutsutaan nimellä blikar, joka tarkoittaa loistavaa tai välkkyvää. Jalkapallojaosto perustettiin seitsemän vuotta seuran perustamisen jälkeen vuonna 1957. Ensimmäisen ottelunsa Breiðablik pelasi 12. kesäkuuta 1957 Þróttur Reykjavíkia vastaan. Breiðablik hävisi ottelun 1–0. Aluksi seura pelasi alemmilla sarjatasoilla, mutta vuonna 1971 se nousi ensimmäisen kerran pääsarjaan. Samana vuonna Breiðablik selvisi cupin loppuotteluun, mutta hävisi Víkingur Reykjavíkille 1–0. Seura pelasi tämän jälkeen kolme kautta pääsarjassa, kunnes putosi takaisin sarjatasoa alemmas. Seuraavina vuosikymmeninä Breiðablik pelasi sekä pääsarjassa että 1. divisioonassa, kunnes vuodesta 2006 lähtien se on pelannut jälleen pääsarjassa.
Vuonna 2008 Islannin talouden romahdettua Breiðablik menetti useita sponsoreita, mutta Gylfi Sigurðssonin myynti Readingiin toi seuralle runsaasti varallisuutta. Vuonna 2009 Breiðablik voitti ensimmäisen kerran Islannin cupin. Cupin voitto takasi Breiðablikille ensimmäisen kerran pääsyn eurooppalaisten seurajoukkueiden kansainväliseen sarjaan, kun se pääsi seuraavan kauden Eurooppa-liigan toiselle karsintakierrokselle. Skotlantilainen Motherwell FC voitti kummatkin osaottelut 1–0, joten Breiðablik putosi heti ensimmäisellä kierroksella. Breiðablik voitti ensimmäisen kerran Islannin mestaruuden vuonna 2010. Kauden paras maalintekijä Alfreð Finnbogason valittiin kauden parhaaksi pelaajaksi. Pääsarjan mestaruus toi paikan Mestarien liigan toiselta karsintakierrokselta. Mestarien liigassa Breiðablik kohtasi Norjan mestarin Rosenborgin, joka voitti kotiottelunsa 5–0. Breiðablikin 2–0 kotivoitto ei riittänyt jatkopaikkaan, vaan Rosenborg meni jatkoon yhteismaalein 5–2. Liigassa seura sijoittui kuudenneksi.
Ennen vuoden 2012 kautta Breiðablik voitti Reykjavikin ulkopuolisten seurojen turnauksen. Seura oli myynyt edellisen kauden parhaan maalintekijän Kristinn Steindórssonin sekä Guðmundur Kristjánssonin. Huonosta alkukaudesta huolimatta Breiðablik sijoittui sarjassa toiseksi. Tämä takasi paikan seuraavan vuoden Eurooppa-liigan ensimmäiselle karsintakierrokselle. Ensimmäisellä karsintakierroksella se kohtasi andorralaisen FC Santa Coloman, jonka Breiðablik voitti yhteismaalein 4–0. Seuraavalla karsintakierroksella se voitti itävaltalaisen Sturm Grazin yhteismaalein 1–0. Kolmannella karsintakierroksella kazakstanilainen FK Aktobe voitti Breiðablikin rangaistuspotkukilpailussa. Sarjassa seura sijoittui lopulta neljänneksi. Vuonna 2014 Breiðablik sijoittui seitsemänneksi. Kaudella 2015 se sijoittui toiseksi kaksi pistettä liigan voittaneesta FH:sta.