stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Halhul
Maantiede

Halhul siajitsee Palestiinan Länsirannalla Hebronin kuvernoraatissa noin 6 kilometriä Hebronin kaupungista pohjoiseen. Halhulin naapurikaupunkeja ovat Hebronin lisäksi Sa'ir ja Ash Shuyukh idässä, Beit Ummar ja Al Arrubin pakolaisleiri pohjoisessa, Kharas ja Nuba lännessä, sekä Beit Kahil etelässä. Pohjoisessa sijaitsee myös Israelin siirtokunta Karmei Zur. Halhulia on pidetty yhtenä korkeimmista asutuista paikoista Palestiinassa. Korkeutta merenpinnasta alueella on noin 916 metriä.
Vuotuinen sadanta alueella on noin 583 mm ja vuoden keskilämpötila 16°C.
Historia

Varhaisimpia merkkejä ihmisistä nykyisen Halhulin alueelta ovat Halhulin noin 5 000 vuotta vanhat kaiverrukset, jotka kuuluvat vanhimpiin tunnetuihin kaltaisiinsa kaiverruksiin Palestiinasta. Nimensä Halhul sai kanaanilaisilta ja nimi viittaa tärisemiseen. Tärinä on puolestaan mahdollisesti viittaus seudun suhteellisen kylmään säähän. Myöhemmin Rooman valtakunnan kaudella paikka tunenttiin nimellä Alulos. Josephus viittaa paikaan idumealaisena kylänä nimeltä Aluros. Josephuksen mukaan paikka oli linnoituettu tukikohta ensimmäisen juutalaissodan aikoihin, jolloin sen tuhosivat Simon Bar Gioran johtamat joukot.
Islamilaisessa perinteessä Halhulia on pidetty  profeetta Joonan hautapaikkana. Tarkemmin hautapaikan on uskottu olevan nykyisen Nabi Yunusin moskeijan kohdalla. Kylän vanha keskusta kärsi huomattavia vahinkoja Israelin asevoimien käsissä vuonna 1968. Kaikkiaan kylä on kuitenkin kasvanut etenkin Hebronin läheisyyden takia 1950- 1960-luvuilta alkaen.
Talous

Maatalous on Halhulin talouden suurin työllistävä osa-alue. Kaupungin ympärillä on suuri maaseutu, jolla siajitsee esimerkiksi hedelmäpuutarhoja ja viiniviljelmiä. Maatalous työllisti noin 50 % kaupungin työssäkäyvistä. Kaupungissa on lisäksi neri palveluita ja teollisuutta.
Väestö

Palestiinan tilastokeskuksen mukaan Halhulin asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 29 222. Vuonna 1968 vastaava lukema oli noin 6 000.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Halhul Wikimedia Commonsissa
Paikallista maisemaa.
Islamilaisessa perinteessä  profeetta Joonan hautapaikkana pidetty Nabi Yunus.
Hanna Kinnunen (huilisti)

Hanna Kinnunen on suomalainen huilisti. Kinnunen opiskeli huilunsoittoa Sibelius-Akatemiassa Ilpo Mansneruksen ja Liisa Ruohon johdolla sekä Pariisissa Claude Lefèbvren ja Catherine Cantinin oppilaana. Hän on osallistunut lukuisille mestarikursseille opettajinaan mm. Aurèle Nicolet, Alain Marion, Sophie Cherrier, Emmanuel Pahud ja Camilla Hoitenga.
Hanna Kinnunen on toiminut sijaisena monissa orkestereissa kuten Tampere Filharmoniassa (2002–03) ja Radion sinfoniaorkesterissa (2003–06 ja 2010-2013). Hän on soittanut myös mm. Avanti!:ssa ja Tapiola Sinfoniettassa sekä Helsingin Festivaaliorkesterissa. Tällä hetkellä hän soittaa nykymusiikkiyhtye Defunensemblessa. Kamarimuusikkona hän on esiintynyt lukuisilla festivaaleilla Suomessa sekä eri puolilla Eurooppaa. Tällä hetkellämilloin? Hanna Kinnunen valmistelee uuteen musiikkiin keskittyvää jatkotutkintoa Sibelius-Akatemiassa ja työskentelee Akatemian DocMus-yksikössä assistenttina. Hän kuuluu myös valtakunnalliseen Musiikin ja näyttämötaiteen tutkijakouluun.
Kinnunen esittää aktiivisesti uutta musiikkia ja on tilannut useita teoksia. Hän on ollut perustamassa elektroniseen musiikkiin keskittyvää yhtyettä defunensembleä vuonna 2009.
Nykyisin Hanna Kinnunen opettaa Sibelius-Akatemiassa huilunsoittoa.milloin?
Aiheesta muualla

artikkeli Helsingin Sanomissa
artikkeli Helsingin Sanomissa
Heiberg

Heiberg on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Astrid Nøklebye Heiberg (1936–2020), norjalainen poliitikko
Axel Heiberg (1848–1932), norjalainen liikemies ja mesenaatti
Erik Heiberg (1916–1996), norjalainen kilpapurjehtija
Gerhard Heiberg (s. 1939), norjalainen liikemies ja urheilujohtaja
Gunnar Heiberg (1857–1929), norjalainen kirjailija
Jean Heiberg (1884–1976), norjalainen taidemaalari
Johan Ludvig Heiberg (1791–1860), tanskalainen kirjailija
Johanne Luise Heiberg (1812–1890), tanskalainen näyttelijä
Peter Andreas Heiberg (1758–1841), tanskalainen kirjailija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Hans Holmér

Hans Holmér (28. joulukuuta 1930 Tukholma – 4. lokakuuta 2002 Alstad, Skåne) oli ruotsalainen poliisivirkamies ja dekkarikirjailija, joka kirjoitti useita kirjoja Loppan-nimisestä poliisista. Holmér tunnetaan parhaiten toimestaan Tukholman läänin poliisipäällikkönä Olof Palmen murhan aikaan. Holmér johti murhatutkintaa sen alkuvaiheessa noin vuoden ajan. Holmér oli kymmenottelija Gösta Holmérin poika.
Ura

Holmér aloitti poliisiuransa 1952 ja oli virassa Tukholmassa vuosina 1956–1962. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi ja pääsi kihlakunnansyyttäjäksi Tukholmaan vuonna 1965. Seuraavana vuonna Holmérista tuli Ruotsin poliisihallituksen (Rikspolisstyrelsen, RPS) toimistopäällikkö. Holmér toimi Ruotsin turvallisuuspoliisin, Säpon, johtajana vuosina 1970–1976 P. G. Vingen seuraajana. Sosiaalidemokraattien kanssa riitautunut Vinge kritisoi Holmérin nimitystä muistelmissaan ja arveli, että tämän valitseminen virkaan oli ”sosiaalidemokratian keino saada Säpo liitettyä omaan valtapiiriinsä”, sillä he eivät Vingen mukaan luottaneet ”riippumattomiin ja itsenäisiin viranomaisiin”.
Tämän jälkeen Holmér toimi nimismiehenä Tukholmassa vuoteen 1987 asti. Hän toimi myös Ruotsin yleisurheiluliiton puheenjohtajana vuosina 1981–1985 sekä vuodesta 1993 lähtien Ruotsin mäki- ja ohjaskelkkailuliiton puheenjohtajana.
Lääninpoliisijohtajana ollessaan Holmér perusti Tukholmaan neljä niin kutsuttua katuväkivaltaryhmää. Ryhmät luotiin, jotta Tukholman katuväkivalta saataisiin kuriin. Yksi ryhmistä jäi kiinni kiistanalaisten menettelytapojen ja liiallisten voimakeinojen käytöstä ja tuli tunnetuksi nimellä Basebolligan.
Holmér yhdistetään vahvasti Olof Palmen murhan tuloksettomaan tutkintaan, jota hän johti tutkinnan alusta helmikuuhun 1987 asti. Holmérin oli irtisanouduttava, sillä hänen tapaansa johtaa tutkintaa kritisoitiin voimakkaasti muun muassa PKK-teorian takia. Myöhemmin Holméria syytettiin yhteyksistä Ebbe Carlssonin tapaukseen.
Palme-tutkinnan jälkeen Holmér sai viran YK:sta, jossa hän työskenteli huumeisiin liittyvien ongelmien parissa.
Teoksia

Olof Palme är skjuten!, 1988
Loppan, 1990
Monika, 1991
Igloo, 1992
Masken, 1993
Tie-break, 1994
Blindträff, 1995
Cykeln, 1996
Stockholm 2004, 1997
Krysset, 1998
Birka, 1999
Åttan, 2000
Blodshämnd, 2001
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Hans Holmér
Käännös suomeksi
Harfordin piirikunta

Harfordin piirikunta (engl. Harford County) on Yhdysvaltojen Marylandin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 255 441 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Bel Airin kaupunki. Piirikunta on perustettu 17. joulukuuta 1773.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harfordin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Henkien talo

Henkien taloja myytävänä Ubon Ratchathanissa Thaimaassa
Pyhien puiden juurella näkee usein joukoittain vanhoja henkien taloja teiden varsilla ja temppelien pihoilla.
Henkien talo (thaiksi ศาลพระภูมิ, IPA:[săːn pʰráʔ pʰuːm]) on Kaakkois-Aasian maissa Laosissa, Kambodžassa ja Thaimaassa yleinen henkiuskomuksiin liittyvä alttarirakennelma tai kotialttari. Useimmissa taloissa ja liikerakennuksissa on henkien talo yleensä tontin kulmassa. Alttarin sijainti on monesti harkittu tarkkaan käyttäen apuna brahmiinipappia. Henkien talo on useimmiten temppelin tai palatsin muotoon rakennettu pilari. Alttarin tarkoitus on muistaa ja lepyttää maan henkiä, joille tarjotaan juomaa ja ruokaa, ja poltetaan suitsukkeita. Usein henkien talon edessä vietetään lyhyt hartaushetki, jonka aikana toivotaan siunausta ja onnea.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Animismi Thaimaassa: Henkien talo (englanniksi)
Henri Miro

Henri Miro vuonna 1903.
Henri (s. Enrique) Miro (13. marraskuuta 1879 Tarrega, Espanja – 19. heinäkuuta 1950 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä, kapellimestari, sovittaja, pianisti ja kriitikko. Hän opiskeli musiikkia katalonialaisessa luostarissa ja Bienvenido Sociasin johdolla Barcelonan konservatoriossa. Hän lähti synnyinmaastaan Ranskaan vuonna 1898 ja asettui Kanadan Montrealiin vuonna 1902. Hänen omien oppilaidensa joukossa olivat Lucio Agostini, Fleurette Beauchamp ja Rafael Masella.
Miron sävellysten joukossa ovat Messe solennelle (kantaesitetty 1904), kantaatti Vox populi (kantaesitetty 1928) ja Symphonie canadienne (kantaesitetty 1931). Hän oli operetti- ja konserttikapellimestari, mutta myös edelläkävijä radiokapellimestarina.
Gösta Ågren

Gösta Ågren vuonna 1968.
Sven Gösta Ågren (3. elokuuta 1936 Uudenkaarlepyyn maalaiskunta – 24. kesäkuuta 2020) oli suomenruotsalainen runoilija ja elokuvaohjaaja, koulutukseltaan filosofian tohtori.
Elämä ja ura

Ågren opiskeli Svenska Filminstitutetin elokuvakoulussa vuosina 1964–1966; hänen ensimmäinen ja ainoa täyspitkä elokuvansa Lapualaisballadi valmistui 1969. Hän väitteli tohtoriksi Tukholman yliopistossa 1971 aiheenaan Dan Anderssonin elämä ja runous 1916–1920. Väitöskirjan otsikko on Kärlek som i allting bor.
Kirjailijan- ja tutkijanuransa ohella Ågren  työskenteli tehtaassa, Helsingin yliopiston kirjastossa, toimittajana Ny Tid -lehdessä, opettajana kansanopistossa Kalixissa Ruotsissa sekä elokuvaohjaajana 1965–1975, jolloin valmistui muun muassa television draamasarja Amirika.
Ågrenin ensimmäinen runokokoelma Kraft och tanke ilmestyi 1955. Läpimurtokokoelmia 1970-luvulla olivat Var inte rädd ja Molnsommar. Runoilijanura huipentui Jär-trilogiaan: Jär (murteellisesti 'här', 1988),  Städren (= 'Städerna', 1990) ja Hid (= 'Hit', 1992). Trilogian ensimmäisestä osasta hän sai Finlandia-palkinnon 1988. Lisäksi hänen teoksensa Dikter utan land (2015) oli ehdolla Yleisradion Tanssiva karhu -runouspalkinnon saajaksi vuonna 2016.
Ågrenille ovat olleet tärkeitä aiheita historia ja suomenruotsalainen identiteetti. Perimmiltään hänen runoutensa koettaa ymmärtää inhimillisen olemassaolon epävarmuutta ja tilapäisyyttä.
Ågrenin veljiä olivat kirjailijat Erik Ågren ja Leo Ågren. Sisar Inga Ågren (1932–1965) julkaisi runokokoelman Livet som är och förblir (1963). Gösta Ågren toimitti vuonna 1981 Inga Ågrenin runoista teoksen Liv: Samlade dikter, johon sisältyy myös elämäkerta.
Ågren harrasti virsikanteleen soittoa. Hän oli aktiivinen ja näkyvä kulttuuripersoona ruotsinkielisellä Pohjanmaalla. Marraskuussa 2006 Suomen tasavallan presidentti myönsi Ågrenille Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin, ja vuonna 2019 hänelle myönnettiin Ruotsin akatemian Bellman-palkinto.
Ågrenin tuotantoa on käännetty muun muassa suomeksi, englanniksi, ranskaksi, espanjaksi, islanniksi, venäjäksi, hollanniksi ja unkariksi.
Teoksia > Ruotsiksi

Dikter och slutsamtal, 2020
I det stora hela, 2011
von Bödelns nattvard, 2007
Bottniska nätter: dikter, 2009
Här i orkanens blinda öga, 2006
En arkadisk sång, 2003
Detta liv, 2001
Den finlandssvenska dikten osa 14, 2001
Bortom Nostradamus, 2000
Dranga, 1998
Timmermannen, 1996
Kväll över seklet, 1994
Hid, 1992
En dal i våldet runoja 1955–1985, valikoima, 1990
Städren, 1990
Jär, 1988
Den andre guden, 1985
Vår historia, 1977, kronikka suomenruotsalaisten kohtaloista
Hammarbandet, 1975, kirja pohjalaisista talonpoikaisveneistä
Natten har djup för oss alla, 1974
Han kommer, han kommer, 1973
Massmöte på jorden, 1972
Cellens dagrar, 1970
Dan Anderssons väg, 1970 (uusi painos 1988)
Ågren, 1968
Kungörelser, 1965
Säg farväl åt natten, 1963
Din makt är alltför stor, 1962
Ett brev från Helsingfors, 1961
Emigrantresan, 1960, reportaasi- ja esseekirja
Jordlös bonde, 1956
Teoksia > Suomennoksia

Tääl. Suomentanut Caj Westerberg, 1989
Turuilla. Suomentanut Caj Westerberg, 1990
Katve: Valittu runous 1955–1985. Suomentanut Caj Westerberg, 1991
Tähän. Suomentanut Caj Westerberg, 1992
Vuosisadan ilta. Suomentanut Caj Westerberg, 1994
Rakentaja. Suomentanut Caj Westerberg, 1996
Dranga. Suomentanut Caj Westerberg, 1998
Nostradamuksen tuolla puolen. Suomentanut Caj Westerberg, 2000
Tämä elämä. Suomentanut Risto Hannula, 2001
Arkadinen laulu. Suomentanut kirjailija, 2003
Täällä hirmumyrskyn sokeassa silmässä. Suomentanut kirjailija, 2006
Teoksia > Elokuvia

Täällä alkaa seikkailu, 1965 (ohjaajan apulainen)
Lapualaisballadi, 1969 (käsikirjoitus, ohjaus)
Palkintoja

Carl-Emil Englund -palkinto 1989
Finlandia-palkinto 1988
Tollanderin palkinto 1986
Dan Andersson -palkinto 1995
Vaasan läänin taidepalkinto 1997
Choraeus-palkinto 2001
Pro Finlandia 2006
Ruotsin akatemian Bellman-palkinto 2019
Kirjallisuutta

Niemi, Juhani: ”Ågren, Gösta (1936–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 10, s. 834–836.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007.  ISBN 978-951-746-451-2.  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Gösta Ågren Wikisitaateissa
Finlandia-palkinnon saaja Gösta Ågren. Ylen Elävä arkisto.
Ågren, Gösta hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Gösta Ågren Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Harald Olsen

| Harald Olsen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1851 Oslo, Norja
Kuollut: 11. marraskuuta 1910 (58 tai 59 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  arkkitehti
Arkkitehti
Merkittävät työt:  Glasmagasinet
Harald Olsen (1851 Oslo – 11. marraskuuta 1910 Oslo) oli norjalainen arkkitehti. Hänen tunnetuimpia töitään on Oslon keskustassa sijaitseva tavaratalo Glasmagasinet.
Töitä

Vahlin koulu, Herslebs gate 26 (1895)
Kirkegata 17 (1897)
Professor Dahls gate 32 (1898)
Glasmagasinet (1899)
Oslon työväentalo (purettu)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harald Olsen Wikimedia Commonsissa
Haramaanjärvi

| Haramaanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Iitti
Koordinaatit:  60°56′40″N, 26°07′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (14.12)
Laskuoja:  Myllyoja Selkojärveen 
Järvinumero:  14.122.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  76,2 m  
Pituus:  1,9 km  
Leveys:  640 m  
Rantaviiva:  5,06954 km  
Pinta-ala:  65,7095 ha  
Tilavuus:  0,00125628 km³ 
Keskisyvyys:  1,91 m  
Suurin syvyys:  5,7 m  
Saaria:  1 
 fiHaramaanjärvi 
Haramaanjärvi  on Päijät-Hämeessä Iitissä, Säyhteellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 66 hehtaaria, se on 1,9 kilometriä pitkä ja 650 metriä leveä. Sillä on yksi saari, jonka pinta-ala on 0,02 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 1,3 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0013 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 1,9 metriä ja suurin syvyys on 5,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 5,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Pyhäjärven alue (Kymijoki)ella (14.12), jonka Mankalan Arrajärven alueeseen (14.122) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 76,2 metriä mpy.
Heikki Leppänen

Heikki Olavi Leppänen (s. 31. elokuuta 1946 Parkano) on suomalainen yleisurheilija. Urheilu-uransa jälkeen hän on toiminut valmentajana ja yleisurheilukommentaattorina Radio Suomen urheilulähetyksissä.
Päälajissaan kymmenottelussa Leppänen voitti kolme SM-mitalia. Hän osallistui Montrealin olympialaisiin 1976, jossa kuitenkin keskeytti. Leppäsen kymmenottelun ennätys on 7 860 pistettä (vuodelta 1976, nykytaulukolla 7 755 pistettä). Uransa loppupuolella hän kilpaili myös kuulantyönnössä ja työnsi parhaimmillaan 18,12 m. Leppänen edusti Punkalaitumen Kuntoa ja Parkanon Urheilijoita.
Leppänen toimi moniotteluiden lajivalmentajana Suomen Urheiluliitossa vuosina 1983–1995.
Saavutuksia

Ulkoradat – kymmenottelu
kultaa 1976
hopeaa 1975
pronssia 1973
Sisäradat
Seitsenottelu – kultaa 1973
Kuulantyöntö – pronssia 1977
Korkeushyppy – pronssia 1971, 1975
HP (yritys)

| HP Inc>  |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  NASDAQ: HPQ
Perustettu:  2015
Toimitusjohtaja:  Dion Weisler
Puheenjohtaja:  Chip Bergh
Kotipaikka:  Palo Alto, Kalifornia, Yhdysvallat
Toimiala:  tietotekniikka ja elektroniikkateollisuus
Henkilöstö:  55 000 (2018)
Kotisivu:  www.hp.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
HP on yhdysvaltalainen suuryritys, joka kehittää ja valmistaa henkilökohtaisia tietokoneita, tulostimia ja niihin liittyviä tarvikkeita sekä 3D-tulostimia.
Yhtiö on vuorotellut Lenovon kanssa suurimpana henkilökohtaisten tietokoneiden valmistajana.
Historia

HP perustettiin 1. marraskuuta 2015 Hewlett-Packardin jakautuessa kahtia, joista toinen yhtiö oli Hewlett Packard Enterprise.
Lokakuussa 2012 HP esitteli Officejet Pro X -tulostinsarjan, joka käytti koko sivun levyistä tulostuspäätä. Sarjan malli Officejet Pro X576dw merkittiin Guinnessin ennätyskirjaan maailman nopeimpana väritulostimena. Vuonna 2016 tuotesarja brändättiin nimellä PageWide. HP lakkautti tuotesarjan lokakuussa 2021 LaserJet-sarjan hyväksi.
Tuotteet

3D-tulostimet
kuvanlukijat
tulostimet
tietokonenäytöt
henkilökohtaiset tietokoneet
Aiheesta muualla

HP:n kotisivut
Hannu Hirvonen

Hannu Hirvonen (s. 16. kesäkuuta 1965 Turku) on suomalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut erityisesti lapsille ja nuorille.
Hirvonen on opiskellut kulttuurihistoriaa, yleistä historiaa ja Rooman kirjallisuutta. Hän on valmistunut filosofian maisteriksi Turun yliopistosta. Hän on käynyt myös Teatterikorkeakoulun elokuvakäsikirjoituskurssin.
Hirvosen ensimmäinen nuortenkirja oli Karvat ja kaikki (2002), jonka itsenäinen jatko-osa Kynnet ja päivät ilmestyi vuonna 2003. Hän on kirjoittanut myös kolmiosaisen Listahirmut-lastenkirjasarjan. Hirvonen on kuulunut kirjoittajaryhmään, joka on julkaissut kaksi kirjaa nimimerkillä M. E. Kuusi. Muut ryhmän jäsenet ovat Tuula Kallioniemi, Raili Mikkanen, Katariina Romppainen, Aira Savisaari ja Katri Tapola.
Vuonna 2011 Hirvosen lastenkirja Rakastunut krokotiili oli Finlandia Junior -palkintoehdokas. Valintalautakunnan mukaan rakkausteemaa käsitellään kirjassa viisaasti ja Pia Sakin kuvitus on liikuttavaa ja tukee kerronnan maailmaa.
Hirvonen on kirjoittanut myös aforismeja aikuisille. Hänet palkittiin valtakunnallisessa aforismikilpailussa 2008. Vuonna 2011 ilmestyi kokoelma Kiireestä kantapää. Vuonna 2022 Hirvosen aforismikokoelma Vuori sumussa (2021) palkittiin Vuoden aforismikirjana.
Teokset

Karvat ja kaikki.  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-2405-3.
Kynnet ja päivät.  Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2838-5.
Salaperäistä, tuliperäistä.  (Kuvitus: Salla Savolainen)  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3282-X.
Murisevassa metsässä.  (Kuvitus: Pia Sakki)  Helsinki:  Tammi, 2007.  ISBN 978-951-31-3989-6.
Vikke Saapasrenki.  (Kuvitus: Mika Lietzén)  Helsinki:  Tammi, 2008.  ISBN 978-951-31-4310-7.
Tärisevä traktori.  (Kuvitus: Pia Sakki)  Helsinki:  Tammi, 2009.  ISBN 978-951-31-4494-4.
Tuonenkehrääjät.  Helsinki:  Tammi, 2010.  ISBN 978-951-31-5246-8.
Harvapäinen hirvi.  (Kuvitus: Pia Sakki)  Helsinki:  Tammi, 2010.  ISBN 978-951-31-5244-4.
Rakastunut krokotiili.  (Kuvitus: Pia Sakki)  Helsinki:  Tammi, 2011.  ISBN 978-951-31-5863-7.
Sadan asteen eskarikuume.  (Kuvitus: Mika Kolehmainen)  Hämeenlinna:  Karisto, 2012.  ISBN 978-951-23-5490-0.
Virtahepojen laulujuhlat.  (Kuvitus: Pia Sakki)  Helsinki:  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-6715-8.
Krokotiili hiihtää kevääseen.  (Kuvitus: Pia Sakki)  Helsinki:  Tammi, 2014.  ISBN 978-951-31-7144-5.
Tohtori Kalikali.  Hämeenlinna:  Karisto, 2014.  ISBN 978-951-23-5776-5.
Pullopostia tietenkin!.  (Kuvitus: Virpi Penna)  Hämeenlinna:  Karisto, 2015.  ISBN 978-951-23-5981-3.
Päivä pulkassa.  (Kuvitus: Virpi Penna)  Hämeenlinna:  Karisto, 2016.  ISBN 978-951-23-6179-3.
Listahirmut.  Helsinki:  Tammi, 2004.  ISBN 951-31-2991-8.
Listahirmut Huippuvuorilla.  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3286-2.
Krokkaus on ihanaa, Listahirmut.  Helsinki:  Tammi, 2006.  ISBN 951-31-3551-9.
Haudasta nousee hemmo.  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-35893-1.
Keikalla katoaa Gibson.  Helsinki:  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-38049-9.
Kiireestä kantapää: aforismeja.  Helsinki:  Kirja kerrallaan, 2011.  ISBN 978-952-480-255-0.
Avaruusajasta muistiin jäi Rymd: aforismeja.  Tampere:  Tampereen aforismiyhdistys, 2016.  ISBN 978-952-67812-4-2.
Vuori sumussa: aforismeja.  Helsinki:  Kulttuurivihkot, 2021.  ISBN 978-952-7274-85-9.
Helsingin IV terveydenhuolto-oppilaitos

Helsingin IV terveydenhuolto-oppilaitos oli vuosina 1965–1996 Helsingissä toiminut ammatillinen oppilaitos. Aiemmin sen nimi oli Helsingin IV sairaanhoitoalan oppilaitos (1965–1966) ja Helsingin IV sairaanhoito-oppilaitos (1966–1988). Loppuaikoina sieltä pystyi valmistumaan 17 ammattiin (Helsingin laboratorioteknillisten apulaisten kurssit, apuhoitajakurssit, röntgenhoitajakurssit, Valtion lääkintävoimistelijakurssit, Invalidisäätiön lääkitysvoimisteluopisto, hammashoitajakoulu, jalkojenhoitajakoulu, apuneuvoteknikot, välinehuoltajat ja laboratoriohoitajat). Siitä tuli vuonna 1996 osa Helsingin väliaikaista ammattikorkeakoulua Vanhalla Viertotiellä ja vuonna 1999 osa Helsingin ammattikorkeakoulua Stadiaa.
Heikki Leppo

Heikki Leppo vuonna 1986.
Niilo Heikki Antero Leppo (8. marraskuuta 1906 Vihti – 16. marraskuuta 1987) oli suomalainen diplomaatti. Hän toimi 1946–1948 Sveitsissä Suomen va. asiainhoitajana. Hänet nimitettiin 1955 lähettilääksi Buenos Airesiin, ja 1957 hän sai suurlähettilään arvon ja aseman. Vuodesta 1961 hän oli ulkovaltain lähettiläiden esittelijä ja 1964–1974 Brasiliassa suurlähettiläänä.
Hänen veljensä oli taloustieteilijä Matti Leppo.
Aiheesta muualla

Kuka kukin on 1978
Harri Haapaniemi

Harri Haapaniemi on seuraavien henkilöiden nimi:
Harri Haapaniemi (s. 1981), suomalainen jalkapalloilija
Harri Haapaniemi (s. 1960), suomalainen jääkiekkoilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Harri Haapaniemi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Harri Virtapohja

Harri Sakari Virtapohja (s. 22. maaliskuuta 1936 Tampere) on suomalainen eversti evp.
Virtapohjan vanhemmat olivat työnjohtaja Veikko Virtapohja ja Aune Kivelä. Hänen puolisonsa vuodesta 1960 tämän kuolemaan saakka oli Anja Tuulikki Lahtinen.
Virtapohja tuli ylioppilaaksi 1956 ja suoritti Kadettikoulun 1959 ja Sotakorkeakoulun 1971. Hän toimi Karjalan prikaatissa opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä 1959–1962, Reserviupseerikoulussa opetusupseerina, komppanianpäällikkönä ja toimistopäällikkönä 1963–1973, Kaakkois-Suomen Sotilasläänin  esikunnan järjestelytoimiston päällikkönä 1973–1978, Pääesikunnan liikekannallepanotoimiston päällikkönä 1978–1981, Hämeen Ratsujääkäripataljoonan komentajana 1981–1986 ja Jyväskylän sotilaspiirin päällikkönä 1986–1992. Keski-Suomen Sotilasläänin komentajana Virtapohja toimi 1993–1996.
Virtapohja ylennettiin vänrikiksi 1957, luutnantiksi 1960, yliluutnantiksi 1963, kapteeniksi 1966, majuriksi 1972, everstiluutnantiksi 1978 ja everstiksi 1986.
Heikki Liekola

Heikki Liekola (2014).
 Kuvaaja: Manne Stenros.
Heikki Liekola (s. 1984 Vantaa) on suomalainen keittiömestari. Hän voitti suomalaisen Vuoden kokki -kilpailun vuonna 2014 kolmannella osallistumiskerrallaan kilpailuun. Hän työskenteli voittaessaan Grotesk Meatbar -ravintolassa.
Hän on työskennellyt aiemmin esimerkiksi G. W. Sundmans, Lux Stockholm ja Olo, F12 ja Postres -ravintoloissa. Hän on toiminut muun muassa Olon keittiömestarina. Hän aloitti työskentelyn ravintola Askissa vuoden 2018 alusta.
Aiheesta muualla

Esittelyssä Vuoden kokki 2014 Heikki Liekola (Arkistoitu – Internet Archive) (foodiac.fi)
Gastro Helsinki 2014: Vuoden Kokki Heikki Liekola, haastattelu Metoksen osastolla (video, kesto runsas 7 min) (vimeo.com)