stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tunisia olympialaisissa
Mitalit lajeittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
|  Miekkailu | 0 | 0 | 1 | 1 | 36 |
|  Nyrkkeily | 0 | 0 | 2 | 2 | 66 |
|  Paini | 0 | 0 | 1 | 1 | 60 |
|  Taekwondo | 0 | 1 | 1 | 2 | 26 |
|  Uinti | 2 | 0 | 1 | 3 | 28 |
|  Yleisurheilu | 2 | 2 | 1 | 5 | 51 |
| Yhteensä | 5 | 3 | 7 | 15 | 71 |
Lähteet:
Mitalit olympialaisittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Olympialaiset | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
1960  1960 Rooma: 0
| 1964  1964 Tokio | 0 | 1 | 1 | 2 | 29 |
| 1968  1968 Mexico City | 1 | 0 | 1 | 2 | 28 |
| 1972  1972 München | 0 | 1 | 0 | 1 | 33 |
1976  1976 Montreal: 0
1984  1984 Los Angeles: 0
1988  1988 Soul: 0
1992  1992 Barcelona: 0
| 1996  1996 Atlanta | 0 | 0 | 1 | 1 | 71 |
2000  2000 Sydney: 0
2004  2004 Ateena: 0
| 2008  2008 Peking | 1 | 0 | 0 | 1 | 54 |
| 2012  2012 Lontoo | 2 | 0 | 1 | 3 | 36 |
| 2016  2016 Rio de Janeiro | 0 | 0 | 3 | 3 | 75 |
| 2020  2020 Tokio | 1 | 1 | 0 | 2 | 58 |
| Yhteensä | 5 | 3 | 7 | 15 | 71 |
Lähteet:
Olympiamitalistit

| Mitali | Nimi | Vuosi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 Hopeaa | Mohammed Gammoudi | 1964  1964 Tokio |  Yleisurheilu | Miesten 10 000  juoksu |
| 3 Pronssia | Habib Galhia | 1964  1964 Tokio |  Nyrkkeily | 63,5 kg |
| 1 Kultaa | Mohammed Gammoudi | 1968  1968 Mexico City |  Yleisurheilu | Miesten 5 000 m juoksu |
| 3 Pronssia | Mohammed Gammoudi | 1968  1968 Mexico City |  Yleisurheilu | Miesten 10 000 m  juoksu |
| 2 Hopeaa | Mohammed Gammoudi | 1972  1972 München |  Yleisurheilu | Miesten 5 000 m juoksu |
| 3 Pronssia | Fethi Missaoui | 1996  1996 Atlanta |  Nyrkkeily | 63,5 kg |
| 1 Kultaa | Oussama Mellouli | 2008  2008 Peking |  Uinti | Miesten 1 500 metrin vapaauinti |
| 1 Kultaa | Oussama Mellouli | 2012  2012 Lontoo |  Uinti | Miesten 10 kilometrin avovesiuinti |
| 1 Kultaa | Habiba Ghribi | 2012  2012 Lontoo |  Yleisurheilu | Naisten 3 000 m estejuoksu |
| 3 Pronssia | Oussama Mellouli | 2012  2012 Lontoo |  Uinti | Miesten 1 500 metrin vapaauinti |
| 3 Pronssia | Inès Boubakri | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Miekkailu | Naisten floretti |
| 3 Pronssia | Oussama Oueslati | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Taekwondo | Miesten 80 kg |
| 3 Pronssia | Marwa Amri | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Paini | Naisten vapaapainini 58 kg |
Lähteet:
Uhrin pano

Uhrin pano eli loitsun pano on kansantarinoissa jonkinlainen loitsu, rituaali tai taika, jolla tavoitellun asian toteutumiseen liittyy ehto tai lupaus menettää jotain. Kyseessä ei siis ole varsinainen uhritoimitus, vaan ikään kuin sopimus jonkun yliluonnollisen tahon kanssa, jonka ehdot voitiin täyttää myöhemminkin.
Kansantarinoissa kerrotaan, että uhreja on pantu, mutta siitä, miten tämä käytännössä tapahtuu, ei ilmeisesti ole säilynyt kuvausta. Minkä yliluonnollisen voiman tai henkiolennon kanssa ehdoista on neuvoteltu, ei sekään ole selvää.
Tarinoita uhrin panosta

Ilomantsin kirkkoa rakennettaessa eivät perustan kivet millään meinanneet pysyä paikoillaan. Sitten pantiin uhri, että kirkon kivet pysyisivät paikallaan, mutta jonakin juhannuksena palaisi sekä kirkko että kirkkoväki. Siitä lähtien ovat kivet pysyneet.
Hiidet tai lappalaiset lähtivät pois suomalaisten tieltä. He kätkivät aarteensa ja panivat uhrin, että aarteen saisi esille vain, jos tietäisi tehdä tiettyjä asioita juuri oikeaan aikaan. Siten syntyi aarnihauta.
Ulrich Matthes

| Ulrich Matthes |
| --- | --- |
 Matthes vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. toukokuuta 1959 (ikä 65) Länsi-Berliini, Länsi-Saksa
Ammatti:  Näyttelijä, ääninäyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1969–
Merkittävät roolit:  Perikato
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Ulrich Matthes (s. 9. toukokuuta 1959) on saksalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa Joseph Goebbelsin roolissa elokuvassa Perikato (2004). Natsiteema jatkui Der neunte Tagissa, jossa näyttelijällä oli rooli samana vuonna.
Matthes voitti vuonna 1999 Baijerin elokuvapalkinnon. Vuonna 2015 hän voitti Kultaisen kameran.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ulrich Matthes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ulleråkerin kihlakunta

Ulleråkerin kihlakunnan sijainti Uppsalan läänin kartalla.
Ulleråkerin kihlakunta (ruots. Ulleråkers härad) oli kihlakunta Uppsalan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 266,51 neliökilometriä ja asukasluku 8 450 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Bondkyrka, Uppsala-Näs, Vänge, Läby, Börje ja Jumkil.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Uppsalan kuntaan ja sijaitsevat sen länsiosassa.
Tummameriliitäjä

| Tummameriliitäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Meriliitäjät Procellaria
Laji::  parkinsoni
Kaksiosainen nimi
 Procellaria parkinsoni  (G.R. Gray, 1862 
Katso myös
   Tummameriliitäjä Wikispeciesissä   Tummameriliitäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tummameriliitäjä (Procellaria parkinsoni) on Uuden-Seelannin kotoperäinen valtamerilintu. Laji on nimetty skotlantilaisen Sydney Parkinsonin kunniaksi, joka osallistui kapteeni James Cookin Tyynenmeren-purjehdukselle 1768.
Koko ja ulkonäkö

Tummameriliitäjä on kokonaan tummanruskea, lähes musta, pitkäsiipinen Tyynenmeren liitäjä, jolla on sinertävän valkoinen, mustakärkinen nokka. Linnun pituus on noin 46 cm ja paino 680–720 g, ja se on meriliitäjistä pienikokoisin. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Esiintyminen

Tummameriliitäjä elää laajalla alueella Tyynellämerellä Uudesta-Seelannista Kalifornian, Keski-Amerikan ja Etelä-Amerikan luoteisrannikoille. Se pesii ainoastaan Uuden-Seelannin kahdella saarella, Great ja Little Barrier Islandilla, joista Great Barrier Islandilla on noin 2 500 parin ja Little Barrier Islandilla, jossa laji oli erittäin runsas 1800-luvulla, enää noin 100 parin yhdyskunnat. Lajin kokonaiskanta on noin 10 000 yksilöä. Aikaisemmin se pesi myös Pohjoissaarella ja Eteläsaaren lounaisrannikolla, mutta hävisi näiltä paikoilta 1960-luvulla.
Laji muuttaa koilliseen Galápagossaarten kautta Amerikan länsirannikolle. Kanta on taantunut saarille tuotujen vieraiden petojen, erityisesti villiintyneiden kissojen, sekä kalastuksessa käytettävien pitkäsiimojen takia.
Little Barrier Islandilta poistettiin kissat 1970- ja 1980-luvulla, jonka jälkeen sinne 1986–1990 siirrettiin yhteensä 249 poikasta Great Barrier Islandilta. Seuranta on kuitenkin ollut puutteellista.
Elinympäristö

Laji pesii metsäisillä rinteillä yli 500 m:n korkeudella merenpinnasta. Pääsaarella pesimäpaikat sijaitsivat jopa 1,2 kilometrin korkeudella. Pesimäajan jälkeen se elää valtamerellä.
Lisääntyminen

Tummameriliitäjät elävät yhdyskunnissa. Ne kaivavat pitkän pesäonkalon, jonka perälle ne rakentavat pesän. Naaras munii sinne joulukuussa yhden munan. Poikanen kuoriutuu tavallisesti helmikuussa ja jättää pesän lentokykyisenä toukokuussa, joskus jo huhtikuussa. Nuoret linnut palaavat synnyinsaarelleen kolme- tai neljävuotiaina, ja ovat sukukypsiä viisi- tai kuusivuotiaina.
Ravinto

Tummameriliitäjät syövät mustekaloja, kaloja ja äyriäisiä. Ne saalistavat enimmäkseen meressä kelluen siepaten ruokansa veden pinnasta, usein myös sukeltamalla. Joskus ne seuraavat kalastusaluksia syöden jätteitä ja perkuutähteitä.
USS Enterprise (CV-6)

| USS Enterprise |
| --- | --- |
 USS Enterprise syyskuussa 1945

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuilding
Kölinlasku:  16. kesäkuuta 1934
Laskettu vesille:  3. lokakuuta 1936
Palveluskäyttöön:  12. toukokuuta 1938
Poistui palveluskäytöstä:  17. helmikuuta 1947
Loppuvaihe:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  18 972 t (standardi) 25 500 t (kuormattu)
Pituus:  246,74 m
Leveys:  25,37 m (runko) 26,21 m (lentokansi)
Syväys:  7,9 m
Koneteho:  120 000 hv (90 MW)
Nopeus:  32,5 solmua
Miehistöä:  1 890
Aseistus
Aseistus:  8 × 5" (127 mm) ilmatorjuntatykkiä 96 lentokonetta
USS Enterprise (runkonumero CV-6) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1936 vesillelaskettu Yorktown-luokan lentotukialus, joka palveli vuoteen 1947. Alus oli toisen maailmansodan menestyneimpiä lentotukialuksia, jonka lentokoneet ja ilmatorjunta pudotti 911 vihollislentokonetta, upotti 71 alusta ja vahingoitti 192 muuta.
Valmistus

Aluksen hankinta vahvistettiin 16. kesäkuuta 1933 kongressissa lailla. Alus tilattiin Newport News Shipbuilding & Dry Dock Companyltä Newport Newsistä Virginiasta, missä köli laskettiin 16. heinäkuuta 1934. Alus laskettiin vesille 3. lokakuuta 1936 kumminaan laivastoministeri Claude A. Swansonin puoliso Lulie H. Swanson ja otettiin palvelukseen 12. toukokuuta 1938 Norfolkin laivastotukikohdassa ensimmäisenä päällikkönään Newton H. White.
Palvelus

Japanilaisten hyökätessä Pearl Harboriin 7. joulukuuta 1941 Enterprise oli palaamassa tukikohtaansa Pearl Harboriin Waken saarelta, jonne se oli vienyt merijalkaväen hävittäjälaivueen.
Alus osallistui Midwayn taisteluun, jossa sen TBD Devastator-torpedopommittajat kärsivät suuria tappioita. Torpedopommittajien tuho mahdollisti syöksypommittajien hyökkäyksen, jonka seurauksena keisarillisen Japanin laivaston lentotukialukset Akagi, Kaga ja Hiryū tuhoutuivat. Elokuussa 1942 Guadalcanalin taistelussa alukseen osui useita keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien pommikoneista pudotettuja pommeja. Aluksen vauriot korjattiin Pearl Harborissa. Lokakuussa Enterprise osallistui Santa Cruzin saarten taisteluun, jossa se vaurioitui uudelleen ja joutui palaamaan telakalle korjattavaksi. Aluksen palattua palvelukseen sen kannelta lähteneet lentokoneet upottivat taistelulaiva Hiein ja muutamia muita, pienempiä sotalaivoja.
Alus oli vuoden 1943 loppupuolen modernisoitavana, minkä jälkeen se osallistui iskuihin japanilaisten hallussa pitämiin kohteisiin. Aluksen lentokoneet osallistuivat japanilaisten taistelulaivojen Fusōn ja Musashin upottamiseen.
Alukseen osui 14. toukokuuta 1945 kamikaze, joka tuhosi aluksen lentokonehissin. Iskussa kuoli 14 miestä ja haavoittui 34. Vaurioiden vuoksi alus jouduttiin siirtämään telakalle, missä se oli sodan lopun.
Enterprise palasi palvelukseen 17. helmikuuta 1947, ja se varustettiin suureksi miehistönkuljetusalukseksi. Viimeisenä tehtävänään se vei Euroopan rintamalta kotimaahan yli 10 000 miestä. Yhdysvalloissa alus siirrettiin reserviin, jossa se luokiteltiin heinäkuussa 1953 uudelleen sukellusveneentorjunta-alukseksi (CSV-6). Se ei kuitenkaan palannut enää palvelukseen. Alus yritettiin pelastaa museokäyttöön, mutta se kuitenkin myytiin 1. heinäkuuta 1958 romutettavaksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
USS Enterprisen muistosivu
navsource.org: USS Enterprise
Yorktown-luokan lentotukialukset
Kamikazen osuma Enterprisen lentokonehissiin. Kuvattu taistelulaiva Washingtonin kannelta.
Unconsecrated

| Unconsecrated The Red Shore |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Complex Studios
 Julkaistu: 6. marraskuuta 2008
 Tuottaja(t): Roman Koester
 Tyylilaji: deathcore
 Kesto: 33.56
 Levy-yhtiö: Stomp Entertainment Siege of Amida (EU) Rise Records (US)
The Red Shoren muut julkaisut
| Salvaging What’s Left (EP) 2006 | Unconsecrated 2008 | Lost Verses 2009 |
Unconsecrated on The Red Shoren esikoisalbumi, joka julkaistiin 6. marraskuuta 2008.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Garden of Impurity | 2.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Misery Hymn | 3.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Deception Prologue | 3.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Slain by the Serpent | 3.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | The Architects of Repulsion | 5.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Your Chariot Awaits | 3.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Rise and Fall | 3.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | The Forefront of Failure | 3.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Nephilim | 1.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Vehemence the Phoenix | 3.42 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 33.56 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Jamie Hope – laulu (kappaleet 2–4, 6–7 ja 10)
Damien Morris – laulu (kappaleet 1, 5 ja 8)
Jason Leombruni – kitara
Roman Koester – kitara
Jon Green – basso
Jake Green – rummut
Arvostelut

Imperiumi: 6/10
Aiheesta muualla

Unconsecrated Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Unconsecrated Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Untsukulin piiri

Untsukulin piiri Dagestanin kartalla.
Untsukulin piiri (ven. Унцукульский район, Untsukulski raion, avaariksi Унсоколо район, Unsokolo raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 559,9 neliökilometriä. Asukkaita on 28 700 henkeä (vuonna 2010).
Untsukulin piiri sijaitsee Dagestanin keskiosan vuoristoseudulla. Se rajoittuu koillisessa Buinakskin, kaakossa Levašin, etelässä Gergebilin ja Hunzahin sekä luoteessa Gumbetin piiriin. Seudulla virtaa Avarskoje Koisu -joki.
Piiriin kuuluu Šamilkalan kaupunkimainen taajama (kaupunkikunta) sekä 11 maalaiskuntaa: Arakani, Ašilta, Balahani, Gimry, Haratši, Irganai, Ištiburi, Kahabroso, Maidanskoje, Tsatanih ja Untsukul. Hallinnollinen keskus on Untsukulin kylä, josta on 186 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Kyliä on yhteensä 20. Kaupunkiväestön osuus on 25,1 %. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 97,1 % asukkaista on avaareja.
Seudun talous perustuu energian tuotantoon, puutarhanhoitoon ja käsityöammateihin. Tärkein tuotantolaitos on Irganain vesivoimalaitos. Lisäksi on pienimuotoista elintarviketeollisuutta. Untsukulin kylässä toimii ainutlaatuinen puukäsityöverstas.
Piirissä toimii 11 lastentarhaa, 18 koulua, kaksi taidekoulua ja lasten luomistyön keskus. Kulttuurilaitoksia ovat 18 kerhotaloa, 20 kirjastoa, kolme museota ja teatteri.
Nähtävyyksiin kuuluu imaami Šamilin kotikylä Gimry. Kahabrososta on kotoisin avaarirunoilija Mahmud Magomedov ja Untsukulista bolševikkijohtaja Mahatš Dahadajev.
Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen Ahihan (”Puutarhuri”).
Aiheesta muualla

Untsukulin piiri Dagestanin presidentin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Untsukulin piiri Dagestanin hallituksen sivustolla (venäjäksi)
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
Buinaksk | 
Dagestanskije Ogni | 
Dahadajev | 
Derbent | 
Derbent | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
Hasavjurt |
Hiv | 
Hunzah | 
Izberbaš | 
Južno-Suhokumsk | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
Kaspijsk | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
Kiziljurt | 
Kizljar | 
Kizljar | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
Mahatškala | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
Vehkanen (Pieksämäki)

| Vehkanen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Pieksämäki
Koordinaatit:  62°24′50″N, 26°53′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  suo-oja 
Järvinumero:  14.718.1.083
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  142,9 m  
Pituus:  270 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,667 km  
Pinta-ala:  1,845 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVehkanen 
Vehkanen  on Etelä-Savossa Pieksämäellä  Mataramäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 270 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Myhinjärven valuma-alueeseen (14.718) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 142,9 metriä mpy.
Untulanharju

Pähkinälehtoa Untulanharjun luontopolun varrella
Harju Ormajärven etelärannalta nähtynä
Untulanharju on harju Hämeenlinnan Lammilla Kanta-Hämeessä. Yhdessä viereisen Ormajärven kanssa se muodostaa valtakunnallisesti arvokkaan luontotyyppien kokonaisuuden ja kuuluu Natura 2000 -ohjelmaan.
Ormajärvi on lähdevaikutteinen, harjun liepeellä sijaitseva järvi, jonka kasvillisuus on monipuolista ja erikoista.
Untulanharjun pintakerros on maalajiltaan hienoa hietaa, ns. Lammin lössiä, joka on hyvin ravinteikasta ja on todennäköisesti tuulen kuljettamaa. Harjulla esiintyy mm. metsälehmusta ja pähkinäpensaslehtoja.  Harjun korkeimmassa kohdassa on entinen vesitorni.
Aiheesta muualla

Markku Karvonen: Mustapääkerttu on Untulanharjun tähtisolisti YLE Häme. Viitattu 19.8.2013.
Untulanharjun luontopolku Hämeenlinnan kaupunki. Viitattu 19.8.2013.[vanhentunut linkki]
Umeå IK

Umeå IK:n logo
Umeå IK on vuonna 1917 perustettu ruotsalainen urheiluseura. Sen kotikaupunki on Uumaja.
Umeå IK on tunnettu varsinkin naisten jalkapallojoukkueesta, joka on moninkertainen Ruotsin mestari ja voittanut kahdesti naisten UEFA Cupin. Seuran lajivalikoimaan kuuluu myös keilailu, paini, käsipallo, salibandy ja taitoluistelu.
Historia

Seuran perusti 20. heinäkuuta 1917 vasta 17-vuotias Helge Boström. Perustettaessa seuran nimi oli Tegs Idrottsklubb, mutta pian nimeksi muutettiin Umeå Idrottsklubb. Lajeihin kuului tuolloin yleisurheilu, hiihto, jääpallo ja jalkapallo. 1920-luvulla mukaan tulivat pyöräily, uinti, voimistelu ja nyrkkeily. Seuran toimintaa vauhditti uusi Gammliavallenin urheilukenttä, josta UIK sai uuden kodin 1925. Gammliavallen toimii edelleen seuran kotikenttänä.
Talousvaikeudet vaivasivat Umeå IK:ta sen alkutaipaleella. Taloutta paikattiin esimerkiksi jalkapallon ystävyysottelulla unkarilaista Szeged FC:tä vastaan 1936, mutta ongelmat hellittivät vasta 1950-luvun lopulla mm. järjestämällä tanssiaisia ja bingoa.
1960-luvun taitteessa seura koki monia muutoksia. Umeå IK:n alkuvuosien menestyksekkäin laji, yleisurheilu, loppui 1960, kun seuran urheilijat siirtyivät IFK Umeå:an. Jääpallojaos lakkautettiin 1963. Lajikirjo kasvoi 1958 keilailulla, joka on myöhempinä vuosina tuonut menestystä seuralle.
Tiivis yhteistyö naisten jalkapallossa paikallisen Mariehems SK:n kanssa alkoi 1992, minkä seurauksena naisten edustusjoukkue nousi Damallsvenskaniin 1996. Umeå IK putosi ensimmäisen kauden jälkeen, mutta nousi heti takaisin ja on sen jälkeen hallinnut Ruotsin naisjalkapalloa. Ensimmäisen mestaruutensa Umeå IK voitti vuonna 2000 ja uusi mestaruuden sen jälkeen vielä kahdesti peräkkäin. Seura osallistui myös ensimmäisen naisten UEFA Cupiin kaudella 2001–2002, jolloin se eteni aina finaaliin asti. Umeå IK hävisi ottelun 1. FFC Frankfurtille 2–0, mutta kahtena seuraavana vuonna se voitti cupin. Voittojen jälkeen Umeå IK on ollut kahdesti finaalin häviävänä osapuolena.
Saavutukset > Jalkapallo

Ruotsin mestari
2000, 2001, 2002, 2005, 2006, 2007
Naisten UEFA Cup
Voittaja: 2003, 2004
Toinen: 2002, 2007, 2008
Tunnettuja urheilijoita > Jalkapallo

Hanna Ljungberg
Anna Sjöström
Malin Moström
Tina Nordlund
Hanna Marklund
Elaine
Marta
Laura Kalmari
Jessica Julin
Anne Mäkinen
Sanna Valkonen
Maija Saari
Emmi Alanen
Aiheesta muualla

Umeå IK:n virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Naisten UEFA Cupin 2. finaali 2008
Vehkalampi (Suonenjoki, Tyyrinmäki)

| Vehkalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki, Rautalampi
Koordinaatit:  62°37′41″N, 26°56′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Koskeloveteen 
Järvinumero:  14.713.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  97,9 m  
Pituus:  600 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  1,329 km  
Pinta-ala:  6,501 ha  
Suurin syvyys:  1,4 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiVehkalampi 
Vehkalampi  on Pohjois-Savossa Suonenjoella ja Rautalammilla Tyyrinmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 600 metriä pitkä, 190 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 6,5 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Koskeloveden alueeseen (14.713) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 97,9 metriä mpy.
Urajärvi (täsmennyssivu)

Urajärvi tarkoittaa seuraavia:
Urajärvi, kylä Asikkalassa
Urajärven kartano, kartano Asikkalassa
Urajärvi, järvi Asikkalassa
Urajärvi, järvi Iitissä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Urajärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ulli

Ulli eli Ullenpyöli (ruots. Ullenböle) on kylä Salossa. Kylä sijaitsee nelisen kilometriä kaupungin keskustasta etelään kantatien 52 varrella.
Ulli sijaitsee Vähäjoen latvahaarojen yhtymäkohdassa. Alue on Ilmusmäen, Silkkismäen ja Toravuoren raajaamaa laaksoa, joka on pitkälti muutettu pelloiksi. Kylässä on nykyään vain muutama maatila.
Paikallisen kansanperinteen mukaan piru asui Toravuorella ja oli ollut myös riidoissa Ullin isännän kanssa.
Untuvaviuhkaheinä

| Untuvaviuhkaheinä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Chloridoideae
Suku::  Viuhkaheinät Chloris
Laji::  virgata
Kaksiosainen nimi
 Chloris virgata  Sw. 
Katso myös
   Untuvaviuhkaheinä Wikispeciesissä   Untuvaviuhkaheinä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Untuvaviuhkaheinä (Chloris virgata) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, viuhkaheinien (Chloris) sukuun kuuluva kasvilaji.
Untuvaviuhkaheinä on yksivuotinen sekä yleensä mätästävä, joskus yksittäisversoina kasvava heinälaji. Varsien pituus voi vaihdella 10 cm:n korkeudesta yli metriin. Lehtilavat ovat enintään 30 cm pitkiä ja 1,5 cm leveitä. Kieleke on enintään 4 mm pitkä. Kukintona olevassa röyhyssä on 4–20 erillistä haaraa, jotka ovat 5–10 cm pitkiä. Röyhyn haarat voivat olla pystyjä tai nuokkuvia, ja niissä on keskimäärin kymmenen tähkylää senttimetrillä. Kussakin tähkylässä on yksi kaksineuvoinen kukka sekä yksi tai kaksi martoa kukkaa. Ulkokaleet ovat 1,5–2,5 mm pitkiä ja sisäkaleet 2,5–4,3 mm pitkiä. Ulkohelpeet ovat 2,5–4,2 mm pitkiä. Alimman kukan ulkohelpeessä oleva vihne on 2,5–15 mm pitkä ja sisemmän kukan vihne on 3–9,5 mm pitkä. Jos tähkylässä on vielä kolmaskin kukka, on se tavallisesti hyvin selvästi redusoitunut ja vihneetön. Jyvät ovat 1,5–2 mm pitkiä, noin 0,5 mm leveitä ja muodoltaan soikeita.
Untuvaviuhkaheinä on laajalle levinnyt ja monenlaisilla kasvupaikoilla kasvava laji. Sitä tavataan tropiikista temperaattisille alueille, joilla kesät ovat kuumia. Yhdysvaltojen lounaisosissa untuvaviuhkaheinä on tavallinen sinimailaspeltojen rikkaruoho.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Untuvaviuhkaheinä (Chloris virgata)
Kasviatlas 2018: Untuvaviuhkaheinän (Chloris virgata) levinneisyys Suomessa
JSTOR Global Plants: Chloris virgata (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Chloris virgata (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Chloris virgata (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Chloris virgata (englanniksi)
Flora of China: Chloris virgata (englanniksi)