stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
George Lillo
Näytelmät

Silvia, or The Country Burial (1730)
The London Merchant, or The History of George Barnwell (1731)
Britannia and Batavia (1734)
The Christian Hero (1735)
Fatal Curiosity (1737)
Marina (1738)
Elmerick, or Justice Triumphant (1740)
Arden of Feversham
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta George Lillo Wikimedia Commonsissa
Red Blooded Woman

| ”Red Blooded Woman” Kylie Minogue |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Body Language
 Julkaistu: 1. maaliskuuta 2004
 Formaatti: CD single
 Tekijä(t): Johnny Douglas Karen Poole
 Tuottaja(t): Johnny Douglas
 Tyylilaji: Pop, R&B
 Kesto: 04.21
 Levy-yhtiö: Parlophone
Kylie Minoguen muut singlet
| ”Slow” 2003 | ”Red Blooded Woman” 2004 | ”Chocolate” 2004 |
"Red Blooded Woman" on pop- ja R&B -kappale Kylie Minoguen albumilta Body Language (2003). Se julkaistiin vuonna 2004 ja sen kirjoittivat Johnny Douglas ja Karen Poole. B-puolia ovat "Almost a Lover" ja "Cruise Control".
Singlen kappaleet

"Red Blooded Woman" – 4:21
"Almost a Lover" – 3:40
"Red Blooded Woman" – 4:21
"Cruise Control" – 4:55
"Slow" (Chemical Brothers Mix) – 7:03
"Red Blooded Woman" (Video)
"Red Blooded Woman" (Whitey Mix) – 5:20
"Slow" (Chemical Brothers Remix) – 7:03
"Red Blooded Woman" (Narcotic Thrust Mix) – 7:10
"Red Blooded Woman" – 4:21
"Cruise Control" – 4:55
"Almost a Lover" – 3:40
"Slow" (Chemical Brothers Mix) – 7:13
"Red Blooded Woman" (Whitey Mix) – 5:20
"Red Blooded Woman" (Video)
Esitykset konsertissa

Showgirl Tour
Showgirl Homecoming Tour
For You, For Me Tour
Kappale esitettiin myös TV-konsertissa Money Can't Buy (2003).
Listasijoitukset

| Lista (2004) | Korkein sijoitus |
| --- | --- |
Australia (ARIA Charts): 4
Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 23
Belgia (Ultratop 50 Flanderi): 29
Belgia (Ultratop 50 Vallonia): 20
Tanska (Tracklisten): 10
Eurooppa (European Hot 100): 8
Suomi (Suomen virallinen lista): 12
Ranska (SNEP): 33
Saksa (Media Control Charts): 16
Unkari (Mahasz): 3
Irlanti (Irish Singles Chart): 9
Italia (FIMI): 10
Alankomaat (MegaCharts): 21
Uusi-Seelanti (RIANZ): 19
Ruotsi (Sverigetopplistan): 28
Espanja (PROMUSICAE): 8
Sveitsi (Schweizer Hitparade): 15
Britannia (UK Singles Chart): 5
Yhdysvallat (Hot Dance Club Songs): 24
Aiheesta muualla

Kylie Minoguen virallinen sivusto (englanniksi)
Ethernet

| TCP/IP-pino |
| --- | --- |
sovelluskerros sovelluskerros: BGP · DHCP · DNS · ESMTP · FTP · HTTP · IMAP · IRC · LDAP · MGCP · NNTP · NTP · POP3 · RPC · RTP · RTSP · SIP · SMTP · SNMP · SOCKS · SSH · Telnet · TLS/SSL · XMPP  ·  (..lisää..)
kuljetuskerros kuljetuskerros: TCP · UDP · QUIC · DCCP · SCTP · RSVP · RIP · ECN
verkkokerros verkkokerros: IP (IPv4 ja IPv6) · ICMP (ICMPv6) · IGMP · IPsec
siirtoyhteyskerros: ARP · IS-IS · NDP · OSPF · L2TP · PPP
fyysinen kerros
Ethernet-kaapeli
Ethernet on pakettipohjainen lähiverkkoratkaisu (Local Area Network, LAN), joka on yleisin ja ensimmäisenä laajasti hyväksytty lähiverkkotekniikka. Nimi Ethernet on lähtöisin maailmaneetteristä: jaetusta kommunikaatioon käytetystä väylästä, yhteisestä viestiavaruudesta. Nykyään nimitys "Ethernet" viittaa joukkoon lähiverkkojen toteutustapoja, jotka käyttävät CSMA/CD-kilpavaraustekniikkaa jakaessaan siirtotien työasemien kesken. Ethernet toteuttaa OSI-mallin kerrokset 1 ja 2 (fyysinen- ja siirtoyhteyskerros). IEEE on standardoinut Ethernet-tekniikoita 802.3-työryhmässä.
Ethernet on ytimessään protokolla, joka kertoo miten tietoa välitetään johtimissa.
Ethernetin vaiheet

Ensimmäistä Ethernet-verkkoa – jota nimitettiin Alto ALOHANetiksi – alettiin kehittää Xeroxin Palo Alton tutkimuskeskuksessa vuonna 1972. Ensimmäinen käyttökohde oli Xerox Alto-tietokone. Aluksi verkon siirtonopeus oli 2,94 Mbit/s koaksiaalikaapelin yli. David Boggs ja Robert Metcalfe julkaisivat Ethernetin kuvauksen vuonna 1976 artikkelissa Ethernet: Distributed Packet Switching for Local Computer Networks.
30. syyskuuta 1980 DEC, Xerox ja Intel julkaisivat "siniseksi kirjaksi" kutsutun Ethernetin määrittelyn, josta tuli viisi vuotta myöhemmin IEEE-standardi IEEE 802.3.
Laajemmin Ethernet-verkkoa alettiin käyttää 1980-luvulla. Aluksi käytettiin halkaisijaltaan yli 10 mm vahvuiseen koaksiaalikaapeliin perustuvaa Ethernet-versiota (10Base5 eli "paksu" Ethernet), 1985 hyväksyttiin ohuempaa ja halvempaa kaapelia käyttävä versio (10Base2 eli "ohut" Ethernet). Seuraavaksi tuli 10baseT, halpaa Cat3-parikaapelointia käyttävä versio.
Vuonna 1995 saavutettiin 100 Mbit/s siirtonopeus, FastEthernet eri versioineen, joista 100baseTX on jäänyt käyttöön. Siirtonopeuden kasvu perustui paitsi parempiin verkkolaitteisiin ja laadukkaampiin kaapeleihin (Cat5) niin ennen kaikkea verkon rakenteen muuttumiseen: Ethernetissä alun perin käytetty väylärakenne (topologia) oli muuttunut tähtimäiseksi, eli jokainen "solmu" on erillisen yhteyden (kaapelin) päässä eikä riipu toisen solmun yhteydestä, ja keskitin tai kytkin välittää tietoja. Aiemmin 10Base2-kaapelit kulkivat solmusta (tietokoneesta) toiseen.
Vuonna 1998 kehitettiin seuraava versio GigabitEthernet, jossa 1 Gbit/s nopeus saavutettiin ottamalla käyttöön pidemmät kehykset, pienentämällä  CSMA/CD-algoritmille sallitun alueen kokoa, tehostamalla siirrossa käytettävää koodausta eli symbolin esitystapaa, siirtymällä half-duplexiin ja lisäämällä PAM-modulaatioon kaksi uutta jännitetasoa. Nykyisin käytössä on jo 10 Gbit/s Ethernet, joka tuki aluksi vain valokuituyhteyksiä, mutta nyt käytössä on jo useampi standardi myös kuparikaapeleille.
Vertailu alkuperäisen Ethernetin ja modernin Ethernetin välillä
Alkuperäinen toteutus: jaettu, törmäysherkkä. Kaikki tietokoneen yrittävät kommunikoida samaa jaettua kaapelia pitkin ja kilpailevat toistensa kanssa.
Modernin Ethernetin toteutus: kytketty yhteys, törmäyksetön. Jokainen tietokone kommunikoi vain kytkimen kanssa ilman kilpailua kaapelin käytöstä.
Fyysinen toteutus

Perinteinen Ethernet on topologialtaan väylä: kaikki verkossa olevat koneet ovat kiinni samassa kaapelissa ja jokainen niistä näkee toistensa liikenteen. Kaapelointina oli aluksi 10Base5, Orange Hose Ethernet eli "paksueetteri", eli 10 milliä paksu RG-8-koaksiaalikaapeli, johon laitteet liitettiin erillisten lähetin-vastaanotinyksiköiden eli transceiverien avulla. Yhden kaapelin eli segmentin enimmäispituus oli 500 m.
Seuraavaksi kehitettiin 10Base2, "ohuteetteri", thinnet tai cheapernet. Paksu "letku" korvattiin suhteellisen ohuella ja notkealla RG-58-koaksiaalikaapelilla. Laitteet kytketään peräkkäin ketjuun, laitteiden ja kaapelin osien liittämiseen käytetään BNC-liittimiä. Ethernet-kaapeli voitiin nyt viedä  suoraan verkkokortille, erillistä liitinyksikköä ei tarvittu. Ohuemman koaksiaalikaapelin sähköiset ominaisuudet eivät olleet yhtä hyvät kuin paksun, ja segmentin pituus piti laskea 185 metriin.
Aluksi kaikki verkon koneet oli kytketty yhteiseen kaapeliin. Pian kuitenkin kehitettiin toistin, digitaalinen vahvistin, joka toistaa yhden kaapelin liikenteen toisessa. Alkuperäisen spesifikaation mukaan toistimia sai kytkeä kaksi peräkkäin, 1985 sallittiin neljä peräkkäistä toistinta ja viisi segmenttiä.
Vuodesta 1990 alkaen käyttöön tuli edelleen halvempi ja helpompi parikaapeliin perustuva tähtimäinen Ethernet. Jokaisella verkkoon kytketyllä laitteella oli oma kaapelinsa, joka oli kytketty tähden keskellä olevaan toistimeen, keskittimeen. Ethernet ja puhelinverkko voivat nyt käyttää rakennusten sisällä yhteiskaapelointia: samat parikaapelit ja RJ-45-liittimet käyvät sekä puhelimille että Ethernet-verkoille.
Kuparikaapelille on tullut vaihtoehdoksi valokuitukaapeli, jolla on etuja erityisen pitkien kaapeleiden kanssa sekä suurta kaistaa vaativissa verkoissa. Valokuitu on myös immuuni sähkömagneettisille häiriöille, joita teollisuusympäristöissä esiintyy.
Vuonna 2009 julkaistussa HDMI 1.4 -standardissa on tuki Ethernetille, jonka tarkoituksena on helpottaa esimerkiksi älytelevisioiden kaapelointia, koska sama kaapeli voi kuljettaa sekä AV-signaalit että verkkosignaalit.
Sillat ja kytkimet

Kun verkkoon kytkeytyi satoja koneita, joiden teho ja tiedonsiirtotarpeet olivat moninkertaistuneet 1970-luvulta, Ethernetin alun perin rajattomalta tuntuneen 10 Mb/s kapasiteetin rajat alkoivat tulla vastaan. Ratkaisu tähän ongelmaan, samoin kuin perättäisten toistimien ja segmenttien määrään, oli verkon osien erottaminen toisistaan sillalla. Silta on laite, joka vastaanottaa kehyksen yhdestä verkon osasta ja lähettää sen toiseen. Ethernetin CSMA/CD-algoritmi toimi itsenäisesti kussakin sillalla erotetussa verkon osassa, kullekin osalla oli käytettävissään Ethernetin koko 10 Mb/s kapasiteetti.
Viimeisin 10 Mbit/s Ethernetin kehitysvaihe oli kytketty Ethernet: siinä keskitin ei olekaan toistin (hub) vaan kytkin. Verkon jokainen työasema voi viestiä toisista riippumatta, jokaisella 10 Mbit/s nopeudella (aikaisemmin koko verkon yhteinen nopeus oli 10 Mbit/s).
Siirtoyhteys

Ethernetin kaistanvarausmenetelmä on CSMA/CD (Carrier Sense Multiple Access With Collision Detection). Se on kilpavarausmenetelmä: jos mikään muu laite ei lähetä (Carrier Sense), kaikilla laitteilla on oikeus aloittaa lähetys (Multiple Access). Jos kaksi tai useampi laite alkaa lähettää samanaikaisesti, ne havaitsevat törmäyksen (Collision Detection) ja keskeyttävät lähetyksen. Törmäykseen osallistuneet laitteet odottavat satunnaisen ajan, jonka jälkeen ne yrittävät uudelleen lähettämistä.
Eri verkkolaitteet tunnistetaan MAC-tason (Media Access Control) MAC-osoitteilla, joka on 48-bittinen yksilöllinen osoite jokaiselle verkkolaitteelle. Ethernet versio 2 kehys on pituudeltaan 64–1518 tavua, ja pystyy kantamaan 1 500 tavua kuormaa. Alla IEEE 802.3 kehysrakenne.
Fast Ethernet

Fast Ethernet on yleisnimitys kaikille 100 Mbit/s siirtäville Ethernet-tekniikoille. Näitä ovat:
100BASE-TX (Cat5 parikaapelin yli)
100BASE-T4 (neliparisen Cat3 tai paremman kaapelin yli; nyt vanhentunut)
100BASE-T2 (kaksiparisen Cat3 tai paremman kaapelin yli; nyt vanhentunut)
FastEthernetiin siirtymisessä vaaditaan usein uusi kaapelointi, sillä FastEthernet vaatii tähtimäiseen verkkoon kytkimen ja Cat5-luokan parikaapelin. Uuden kaapeloinnin käyttö on tehnyt mahdolliseksi myös kaksisuuntaisen (full-duplex) tiedonsiirron perinteisen vuorosuuntaisen (half-duplex) lisäksi.
Gigabit Ethernet

Gigabit Ethernet on yleisnimitys kaikille 1 Gbit/s siirtonopeuteen pystyville Ethernet-verkkotekniikoille. Tekniikka on standardoitu 1000BASE-T:ssa Cat5e kuparikaapeloinnille ja 1000BASE-SX:ssa lyhyille kuituyhteyksille. 1000BASE-TX vaatii toimiakseen Cat6-luokan kaapeloinnin.
Gigabit Ethernetissä on kaikki toimivaksi todettu, "vanha" Ethernet ja FastEthernet tekniikka pyritty säilyttämään ja samalla on saavutettu yhteensopivuus vanhoihin 10 Mbit/s ja 100 Mbit/s verkkoihin.
Lähetys tapahtuu edelleen kilpavaraustekniikalla, mutta lyhyiden kehysten pituus on kasvatettu täytetavuilla vähintään 512 tavuun, jotta lähetysaika kasvaa ja törmäys voidaan havaita koko segmentin pituudella.
Uudet standardit > 10 Gbit Ethernet

10 gigabitin Ethernet määriteltiin ensimmäisen kerran IEEE 802.3 standardin liitteessä IEEE 802.3ae. Määriteltyjä mediatyyppejä oli seitsemän, kaikki erilaisia valokuituja. Myöhemmin ovat tulleet muun muassa standardit 802.3ak ja 802.3an erilaisille kuparikaapeleille.
10 gigabitin Ethernetissä on myös otettu käyttöön XGMII (Gigabit Media Independent Interface), jonka tarkoituksena on ohjata datavirta varsinaiselle siirtomediakohtaiselle alikerrokselle ja loogisesti erottaa siirtomediakohtainen elektroniikka kaikille toteutuksille yhteisestä siirtokerroksen elektroniikasta.
Vuonna 2016 ethernetin käyttö ohitti InfiniBandin Top 500-listan suosituimpana kytkentänä supertietokoneissa: InfiniBandin käyttö laski 205:een järjestelmään kun gigabitin ethernet oli käytössä 218:ssa järjestelmässä, joista 176 käytti 10 gigabitin ethernetiä.
Uudet standardit > 400 Gbit Ethernet

Toukokuussa 2021 arvioitiin päivityssyklin alkavan 400 gigabitin ethernetiin.
Uudet standardit > Terabit Ethernet

Muun muassa Facebook on ilmaissut tarpeen terabitin ethernetille: vuonna 2010 oli jo tarve 100 gigabitin ethernetille.
Ethernet-verkko
Gibraltarin liberaalipuolue

| Gibraltarin liberaalipuolue> Liberal Party of Gibraltar |
| --- | --- |
Perustettu:  1991
Johtaja:  Joseph Garcia (pj.)
Ideologia:  liberalismi EU-myönteisyys
Gibraltarin parlamentti:  3 / 17
Kansainväliset jäsenyydet:  – ALDE (liitännäisjäsen) – Liberal International
Kotisivu:  www.liberal.gi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gibraltarin liberaalipuolue (engl.  Liberal Party of Gibraltar) on Gibraltarilla toimiva liberaali puolue. Sen puheenjohtaja on Joseph Garcia. Puolue on perustettu vuonna 1991. Vuoden 2011 parlamenttivaaleissa se oli Gibraltarin sosialistisen työväenpuolueen kanssa vaaliliitossa, joka voitti vaalit, mihin päättyi Gibraltarin sosiaalidemokrattisen puolueen 15 vuotta kestänyt valtakausi. Vaalien jälkeen puolue sai kolme ministerinpaikkaa, mutta pääministeriksi nousi sosialistisen työväenpuolueen Fabian Picardo. Ennen GSLP:hen liittymistään Picardo toimi oli toiminut Liberaalipuolueessa ja sitä ennen hän oli perustamassa sen edustajaa Kansallispuoluetta. Vaalikampanjan avanneessa manifestissa puheenjohtaja Garcia vakuutti puolueensa pyrkimään suurempaan avoimuuteen ja lisäävän kansalaisten vaikutusmahdollisuuksia.
Puolue on Liberal International -järjestön jäsen vuodesta 1997. Mikään muu Gibraltarin puolueista ei ole päässyt vastaavien kansainvälisten puoluejärjestöjen jäseneksi.
Ison-Britannian tasolla Gibraltarin liberaalit tekevät yhteistyötä Liberaalidemokraattien kanssa.
Quenya

| Quenya |
| --- | --- |
Oma nimi:  Quenya
Tiedot
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  tengwar, latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  keinotekoiset kielet
Kieliryhmä:  taidekielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  -
ISO 639-2:  art
ISO 639-3:  qya
 Ohje 
Quenya on yksi fantasiakirjailija J. R. R. Tolkienin kehittämistä keinotekoisista kielistä. Tolkienin luomassa fantasiamaailmassa quenya on yksi haltioiden puhumista kielistä. Sitä puhuivat suurhaltioihin lukeutuvat noldor- ja vanyar-kansat, jotka asuivat Amanissa läntisen meren takana. Noldorin maanpako toi quenyan Keski-Maahan, jossa se lakkasi olemasta kenenkään kotikieli. Romaanissa Taru sormusten herrasta quenya esiintyy seremoniallisena kielenä, joka tunnetaan sekä joidenkin ihmisten että joidenkin haltioiden keskuudessa. Quenyaa kirjoitettiin enimmäkseen tengwar-kirjaimistolla, jota edelsi Amanissa kirjaimisto nimeltä sarati.
Quenya on sindarin ohella yksityiskohtaisimmin kuvattuja Tolkienin luomista kielistä. Quenya sai alkunsa viimeistään vuonna 1915 ja muuttui asteittain Tolkienin elämän varrella. Suuren yleisön tietoisuuteen quenya tuli Taruun sormusten herrasta (1954–1955) sisältyneiden näytteiden myötä. Lukuisia Tolkienin kirjoituksia quenyasta on julkaistu hänen kuolemansa jälkeen.
Quenyaa ei ole johdettu olemassa olevista kielistä, mutta siihen on otettu vaikutteita ainakin latinasta, suomesta ja kreikasta. Quenya, sindar ja muut haltiakielet polveutuvat Tolkienin hahmottelemasta kantakielestä, minkä vuoksi niiden keskinäiset suhteet muistuttavat todellisten sukukielten suhteita.
Historia

Kielten keksiminen kiinnosti Tolkienia jo varhain. Yksinkertaisista, yhdessä muiden lasten kanssa keksityistä koodikielistä hän alkoi edetä kohti yksilöllisiä, esteettisin perustein luotuja kieliä, joilla olisi oma historiansa ja sukulaisuussuhteita muihin kieliin. Opiskellessaan Exeter Collegessa Tolkien sai tärkeitä vaikutteita tutustuessaan suomen kielioppiin (vuonna 1911) ja hankkiessaan kauan kaipaamansa kymrin kieliopin (vuonna 1914).
Quenya (alkuperäinen kirjoitusasu ”qenya”) on varhaisin Tolkienin haltiakieli, josta on olemassa todisteita. Sen ensimmäinen tunnettu dokumentti on vuodelta 1915 peräisin oleva Qenyaqetsa. Quenyan kieli syntyi aikana, jolloin Tolkien oli alkanut kehitellä myös omaa tarumaailmaansa ja mytologiaansa. Myöhemmin hän korosti kielten merkitystä tarinoidensa synnyssä: "Perustana on kielten keksiminen. 'Tarinoiden' tarkoituksena oli tarjota kielille maailma, ei toisinpäin." Tarua sormusten herrasta hän kutsui kerran yritykseksi luoda tilanne, jossa (quenyankielinen) elen síla lúmenn' omentielvo olisi tavallinen tervehdys. Joitain hänen kommenteistaan voidaan pitää liioiteltuina, mutta on totta, että Tolkien kirjoitti ensimmäiset tarumaailmaansa sijoittuvat kertomukset vasta noin kaksi vuotta Qenyaqetsan jälkeen, ja monet mytologian elementit esiintyivät ensimmäisen kerran kieliä käsittelevissä kirjoituksissa.
Tolkien jatkoi quenyan ja sen rinnalla muiden haltiakielten muokkaamista koko elämänsä ajan. Hän kirjoitti vuonna 1955: ”’Kielet’ ovat tietenkin muuttuneet aivan yhtä paljon kuin se maailma ja ne tarinat, joihin ne kuuluvat, ja ovat nyt lähes enttimäinen selostus kieliesteettisestä historiastani. Iän myötä ne ovat viimein kovettuneet.” Fonologian osalta quenyassa ei tapahtunut suuria muutoksia, tosin kielen taustalla olevan kantakielen äänteet muuttuivat selvästi.
Vuonna 1954 kirjoittamassaan kirjeessä Tolkien nimesi quenyan tärkeimmiksi ulkoisiksi vaikutteiksi latinan, suomen ja kreikan. Carl Hostetterin mukaan latinan vaikutus näkyy joissain quenyan äännehistorian yksityiskohdissa sekä painollisen tavun määräytymisen säännöissä. Fonologiassa on mahdollista nähdä myös kreikan vaikutusta. Suomea muistuttavia piirteitä ovat soinnillisten klusiilien b, d, g vähäinen merkitys (quenyassa ne esiintyvät vain tietyissä konsonanttiyhtymissä) sekä se, että quenya sallii sanan lopussa vain konsonantit t, n, l, r, s. Taivutusmuotojen runsaudessa quenya muistuttaa sekä latinaa että suomea. Selvimmin suomea muistuttavia kieliopillisia piirteitä ovat kieliopillisen suvun puute, sijaintia ja liikettä ilmaisevat sijamuodot (quenyassa allatiivi, lokatiivi ja ablatiivi) sekä partitiivinen monikko, jolla on yleisellä tasolla yhtäläisyyksiä suomen partitiiviin.
Vastaanotto

Quenya ja sindar kiinnostivat lukijoita heti Tarun sormusten herrasta ilmestyttyä 1954–1955. Kielten harrastajilla on ollut järjestäytynyttä toimintaa 1960-luvun jälkipuoliskolta lähtien. Helge Fauskangerin arvion mukaan (kirjoitettu 2003 tai aikaisemmin) quenya on aina ollut Tolkienin kielistä suosituin. Siitä on ”viime aikoihin saakka” tiedetty enemmän kuin sindarista, ja quenya lienee Tolkienin kielistä myös pisimmälle kehitetty.
Nykyinen kiinnostus Tolkienin kieliä kohtaan voidaan Carl Hostetterin mukaan jakaa kahteen suuntaukseen: pyrkimyksiin analysoida ja kuvailla kieliä ja pyrkimyksiin käyttää niitä lähinnä kielten myöhäisten muotojen pohjalta. Yksinkertaistettua quenyaan pohjautuvaa kieltä on käytetty live-roolipeleissä. Peter Jacksonin ohjaamien Taru sormusten herrasta -elokuvien dialogissa ja musiikissa kuullaan esimerkkejä sindarista ja vähäisemmässä määrin myös quenyasta. Osa quenyankielisistä katkelmista on peräisin Tolkienilta, loput on kääntänyt elokuvia varten David Salo.
Kirjoituksia

Näytteitä Tolkienin jälkeensä jättämistä kielitieteellisistä papereista on julkaistu muun muassa The History of Middle-earth -sarjassa (1983–1996), jonka on toimittanut hänen poikansa Christopher Tolkien. 1990-luvulta lähtien kieliä koskevaa materiaalia on julkaistu Elvish Linguistic Fellowship -ryhmän toimittamissa Parma Eldalamberon- ja Vinyar Tengwar -lehdissä. Christopher Tolkien ehdotti alun perin, että Gnomish Lexicon, sindarin varhaisimman edeltäjän sanasto, josta hän oli siteerannut otteita The History of Middle-earthin kahdessa ensimmäisessä osassa, julkaistaisiin kokonaisuudessaan Parma Eldalamberonissa. Järjestely päätettiin myöhemmin laajentaa kattamaan kaikki toistaiseksi julkaisemattomat keksittyjä kieliä koskevat kirjoitukset.
Tolkien kirjoitti quenyaksi muun muassa seuraavat runot:
Narqelion, 1910-luku (mm. Vinyar Tengwar 40)
Oilima Markirya, Nieninque ja Earendel, viimeistään 1931 (The Monsters and the Critics and Other Essays)
Fírielin laulu, 1930-luku (The Lost Road and Other Writings)
Namárië eli Galadrielin valituslaulu (Taru sormusten herrasta)
Markirya-runon myöhäinen versio, 1960- tai 1970-luku (The Monsters and the Critics and Other Essays).
Pitkiä proosatekstejä ovat varhainen Sí qente Feanor (Parma Eldalamberon 15) ja sarja katolisten rukousten käännöksiä 1950-luvulta (Vinyar Tengwar 43 ja 44).
Laajoja kuvailevia tekstejä ovat esimerkiksi
Qenyaqetsa, johon sisältyy sanasto (Qenya Lexicon) sekä fonologian kuvaus, 1910-luku (Parma Eldalamberon 12)
Early Qenya Grammar, kielioppi, 1920-luku (Parma Eldalamberon 14)
Lhammas, essee haltiakielten suhteista, 1930-luku (The Lost Road and Other Writings)
Etymologies, haltiakielten etymologinen sanasto, 1930-luku (The Lost Road and Other Writings)
Quendi and Eldar, nimistöä ja sen ohessa monia muita aiheita käsittelevä essee, n. 1959–1960 (The War of the Jewels)
Words, Phrases and Passages, keskeneräisiä selityksiä Tarun sormusten herrasta vieraskielisille sanoille ja lauseille, n. 1960-luvun alku (Parma Eldalamberon 17).
Kielen kuvaus > Historia

Tolkienin haltiakielille ominainen piirre on, että ne luotiin alusta alkaen historiallisen kielitieteen periaatteita hyödyntäen. Kuvitteellisen kehityshistoriansa mukaan quenya kehittyi niiden noldorin ja vanyarin keskuudessa, jotka saavuttivat aikojen alussa Valinorin. Quenya kehittyi eldarilaisesta kantakielestä (engl. Common Eldarin), joka oli puolestaan kehittynyt kaikille haltioille yhteisestä kantakielestä (engl. Primitive Quendian). Noldorin ja vanyarin Valinorissa käyttämät kielimuodot erosivat jonkin verran toisistaan muodostaen jaon kahteen quenyan tärkeimpään murteeseen. Valinorissa myös valarin kielestä tuli vaikutteita quenyaan, varsinkin vanyarin murteeseen, sillä vanyar olivat noldoria enemmän tekemisissä valarin kanssa. Kolmas kansa, teleri, eivät puhuneet quenyaa vaan omaa kieltään, jolla kylläkin oli paljon samankaltaisuuksia quenyan kanssa.
Quenya levisi Keski-Maahan niiden noldorin mukana, jotka pakenivat sinne Ensimmäisellä ajalla. Keski-Maan sindarin kuningas, Elu Thingol kuitenkin kielsi quenyan käytön valtakunnassaan Doriathissa saatuaan tietää noldorin murhanneen teleriä, sindarin heimolaisia, Valinorissa. Noldorin oli helpointa sopeutua käyttämään sindarin kieltä Keski-Maassa, ja näin quenya ei siellä levinnyt arkiseen käyttöön.
Kolmannella ajalla (jonka loppuun Taru sormusten herrasta sijoittuu) quenya säilyi yhä Keski-Maassa, mutta vain eräänlaisena seremoniallisena kielenä, kuten latina meidän maailmassamme. Keski-Maan quenya erosi jonkin verran Valinorin murteista pitkän eristyksen aikana tapahtuneiden muutosten ja sen erityisaseman johdosta, muun muassa ääntämys erosi yksityiskohdissa.
Kielen kuvaus > Esimerkki

Ai! laurië lantar lassi súrinen,
yéni únótimë ve rámar aldaron!
”Ah! kultana putoavat lehdet tuuleen, pitkät vuodet lukemattomat kuin puiden siivet!”
Teksti on Galadrielin valituslaulusta (Namárië), joka esiintyy Tarussa sormusten herrasta, Sormuksen ritarien luvussa Jäähyväiset Lórienille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ardalambion (Arkistoitu – Internet Archive): Tietoa Keski-Maan kielistä (englanniksi)
Are High Elves Finno-Ugric? (Arkistoitu – Internet Archive) eli ovatko suurhaltiat suomalais-ugrilaisia (englanniksi)
Suomen ja quenyan suhteeseen liittyviä linkkejä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Suomennos Ardalambionin quenya-tekstistä (suomeksi)
Kielioppi (suomeksi)
Keinotekoiset kielet
afrihili
babm
basic english
borduuri
budinos
dothraki
dunia
ekspreso
esperanto
esperanto II
europanto
fasala
gestuno
glosa
hutt
ido
interlingua
interlingue
interslaavi
ithkuil
klingon
kotava
latino sine flexione
lingua franca nova
loglan
lojban
loxian
mondlango
neo
novial
pandunia
quenya
sindar
slovio
solresol
sona
syldaavi
talossa
toki pona
uuskieli
volapük
kansainvälinen apukieli
taidekieli
suunnitelmakieli
luettelo keinotekoisista kielistä
George Bushin kansainvälinen lentoasema

George Bushin kansainvälinen lentoasema (engl. George Bush Intercontinental Airport, IATA: IAH, ICAO: KIAH) on  julkinen lentoasema Houstonissa, Texasin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Lentoasema on nimetty entisen Yhdysvaltain presidentin George H. W. Bushin mukaan ja se sijaitsee 24 kilometriä Houstonista pohjoiseen. Lentoasemalla on viisi terminaalia.