stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Martinlaakso

| Martinlaakso> Mårtensdal |
| --- | --- |
 Martinlaakson voimalaitos Kehä III:n tuntumassa.
 Kaupungin kartta, jossa Martinlaakso korostettuna.
Kaupunki:  Vantaa
Suuralue:  Myyrmäen suuralue
Kaupunginosa nro:  17
Pinta-ala:  3,7 km² 
Väkiluku:  13 992 (31.12.2023)
Postinumero(t):  01620
Lähialueet:  Kaivoksela, Myyrmäki, Varisto, Myllymäki, Vantaanlaakso
Martinlaakso (ruots. Mårtensdal) on kaupunginosa Länsi-Vantaalla. Vuosina 1968–1975 rakennettiin kerrostaloalue, jota on uudistettu ja täydennetty. Ensin sinne oli rakennettu jo 1950-luvulla omakotitaloja Vihertielle ja Kivimäkeen. Vanhinta asutus on kuitenkin Isontammentiellä, joka on osa Turusta Viipuriin johtanutta Suurta rantatietä eli Kuninkaantietä. Kaupunginosan pohjoisosassa on vuonna 1991 valmistunut Vantaankosken rautatieasema  ja siihen liittyvä Martinlaakson yritysalue. Kaupunginosassa oli vuoden 2023 lopussa 13 992 asukasta. Vuoden 2020 lopussa alueen väestöstä muuta kuin suomea, ruotsia tai saamea äidinkielenään puhuvien osuus oli 28,4 prosenttia, eli eniten Myyrmäen suuralueella. Vuoden 2022 lopussa Martinlaakson postinumeroalueen asukkaista 34 prosenttia oli ulkomaalaistaustaisia. Martinlaakson lähialueita ovat Kaivoksela, Myyrmäki, Varisto, Myllymäki ja Vantaanlaakso.
Martinlaaksossa on kolme suurta mäkeä: Raappavuori, korkealle kohoava Laajavuori ja Kivivuori. Ne ovat pohjana valtaosalle alueen kadunnimistä. Vihertien nimi johtuu talosta, jonka maista tontit lohkottiin; Grönkullan talo sijaitsee Lyhtykujalla. Kivimäen nimi johtuu vastaavasti Stenbackan talosta, joka sijaitsee Ylästöntien länsipäässä.
Asemakaava perustuu ulkosyöttöiseen katuverkkoon ja laajaan sisäiseen jalankulkuverkkoon, jonka varrelle sijoittuvat puistot ja palvelut. Pääkatu Martinlaaksontie on leveä ja lehtevä bulevardi.
Martinlaakson historiaa

Martinlaakso on rakennettu Martinkylän (Mårtensby) maarekisterikylän takametsään. Kylän kantatalot olivat saaneet täältä maakaistaleet isojaossa 1700-luvulla. Vanha Martinkylä sijaitsee Vanhan Nurmijärventien varrella, ja siellä on ollut maataloja jo 1500-luvulla.
Myös Espoossa ja Sipoossa oli Martinkylä, Mårtensby. Siksi päätettiin, että Espooseen tulee Martinsilta, Vantaalle Martinlaakso ja Sipooseen jää Martinkylä.
Martinlaaksossa oli 1990-luvulla kehityshanke, jolloin parannettiin katuja ja puistoja ja taloyhtiöille myönnettiin edullisia perusparannuslainoja. Tällöin useimpiin kerrostaloihin tehtiin julkisivu- ja parvekekunnostuksia ja muita perusparannuksia. Eri kerrostaloja kunnostettiin eri tavoin, jolloin taloista tuli yksilöllisiä ja kaupunginosan ilmeestä tuli vaihteleva. Julkisivujen betonilaatat ja kivimurske vaihtuivat tiileen ja rappaukseen.
Uudempaa rakentamista ovat Kauppiaitten kauppaoppilaitos ja konserttisali Martinus (1987), Raikukuja 14:n palvelutalo (1994), Raikukuja 1:n kerrostalo (1999) ja Raappavuorenpolku 1:n palvelutalo (1999).
Laajaniityntiellä sijainneen Työ­terveys­laitoksen talon paikalle valmistui uudet kerrostalot 2007. Samoin Martinlaakson rautatieaseman itäpuolella ollut liike- ja toimistotalo on purettu. Sen tilalle valmistui uusi punatiilinen kauppakeskus (Arkkitehtitoimisto Petri Rouhiainen 2011). Sen eteläkulmassa kohoaa 14-kerroksinen asuintorni (Skanska, Arkkitehtitoimisto Petri Rouhiainen 2012), jonka pihaterassi on 12. kerroksen korkeudessa. Näiden pohjoispuolelle Kivivuorentien varrelle on rakennettu uusia punatiilipintaisia kerrostaloja (Sato ja SRV 2012). Rautatieaseman pohjoisen sisäänkäynnin yhteyteen rakennettiin Laajaniitynaukio, joka on World Design Capital -muotoiluhanke (2012). Lisää asuntoja on rakennettu purettujen Laajavuoren koulun ja Martinkeskuksen tonteille. Martinlaakson koulua on laajennettu.
Martinlaakson palvelualue (1997–2006) on käsittänyt 16 Luoteis-Vantaan kaupunginosaa. Nykyisin Martinlaakso kuuluu Myyrmäen suuralueeseen.
Liikenneyhteydet

Martinlaakson rata valmistui ensin Martinlaaksoon asti 1975, jolloin M-juna alkoi kuljettaa asukkaita Helsinkiin 20 minuutissa: matka-aika Martinlaaksosta Helsinkiin piteni 21 minuuttiin Vantaankosken aseman valmistuttua 2.9.1991. Kaupunginosassa on kaksi rautatieasemaa: Martinlaakso (1975) ja Vantaankoski (1991). Liityntäpysäköintipaikkoja löytyy Vantaankosken asemalta ja Kivivuorentien varrella sijaitsevan Martinlaakson ostarin kattopaikoituksesta.
Kehärata Vantaankoskelta Kivistön ja Helsinki-Vantaan lentoaseman kautta pääradalle ja edelleen Tikkurilaan on valmistui vuoden 2015 heinäkuussa. Rata yhdistää toisiinsa 200 000 asukasta ja 200 000 työpaikkaa.
Martinlaaksosta liikennöi runkolinja 400 Helsinkiin ja runkolinja 520 Matinkylään. Martinlaaksosta on bussiliikennettä myös Espooseen ja eri puolille Vantaata, muun muassa  Leppävaaraan, Espoon keskukseen ja Tikkurilaan. Hämeenlinnanväylällä on Martinlaakson pikavuoropysäkki.
Autoliikenteen yhteyksiä ovat Hämeenlinnanväylä (E12) ja Kehä III (E18). Sanomatie Martinkyläntieltä Kehä III:lle valmistui vuonna 2012.
Palveluja ja yritystoimintaa

Alueella toimii kaksi alakoulua: suomenkielinen Kivimäen koulu ja ruotsinkielinen Mårtensdals skola. Martinlaakson koulu laajeni yhtenäiskouluksi, joten sisäilmaongelmien vaivaama Laajavuoren koulu purettiin keväällä 2016 ja sen tontille on rakennettu kerrostaloja. Alueella toimivat myös Martinlaakson lukio ja Kauppiaitten kauppaoppilaitos. Päiväkotejakin on useampia. Muita kaupungin palveluja ovat Martinlaakson kirjasto, uimahalli, terveyskeskus ja neuvola. Kulttuuritalo Martinuksessa järjestetään konsertteja ja tanssiesityksiä.
Martinkeskus (1970) oli aikanaan Pohjoismaiden suurin kauppakeskus. Se sulkeutui ja purettiin vuonna 2016. Aseman viereen on valmistunut uusi kauppakeskus, Martinlaakson ostari vuonna 2011. Lisäksi Laajavuorenkujalla on K-Supermarket (1975) ja toinen K-Supermarket (nykyinen K-Market) on valmistunut Louhelaan 2012.
Vantaankosken aseman ympäristössä Martinkyläntien varrella sijaitsee Martinlaakson yritysalue, jonne on sijoittunut muutamia suuryrityksiä. Sanomalassa painetaan valtakunnan päälehtiä Helsingin Sanomia ja Hufvudstadsbladetia. Martinlaakson voimalaitos vastaa merkittävästä osasta Vantaan energiahuoltoa. Passeja valmistavan digitaalisen turvallisuuden yrityksen Gemalton Suomen toimipiste muutti Viinikkalasta Martinlaaksoon, Hansaprintin vanhoihin tiloihin vuonna 2013. Murata Electronics Oy valmistaa erilaisia antureita esimerkiksi autoteollisuudelle, Pöyry Oyj on kansainvälisestikin merkittävä suunnittelu- ja konsulttitalo. Thermo Fisher Scientific valmistaa laboratoriotekniikkaa. Vantaankosken aseman ympäristöön on kaavoitteilla lisää yritysten toimitiloja.
Kulttuuritalo Martinus
Kauppakeskus Martinkeskuksen (1970) länsipää kesällä 2013.
Martinlaakson ostari (2017) ja Martintorni sijaitsevat rautatieaseman itäpuolella.
Martinlaakson uimahalli.
Sanomala Martinkyläntien varrella.
Pöyry-konsernin pääkonttori.
Kuuluisuuksia

Martinlaaksossa on asunut kaksi tunnettua Formula 1 -kuljettajaa: Mika Häkkinen ja Mika Salo. Häkkinen vietti lapsuutensa Raiviosuonmäki 6:ssa, Salo kadun toisella puolella Raiviosuonmäki 3:ssa. Häkkiselle on myös nimetty aukio Martinlaaksoon. Myös Virve Rosti, Annikki Tähti ja Jorma Hynninen ovat martinlaaksolaisia. Samoin metalliyhtye Amorphis on kotoisin Martinlaaksosta.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martinlaakso Wikimedia Commonsissa
Vantaan kaupunginmuseo, 7.2.2014: Martinlaakson rakennuksia (näkökulmana rakennusperintö, pdf) (Arkistoitu – Internet Archive) (vantaa.fi)
Martinlaakson asukasyhdistyksen kotisivut –
Martinlaakson kotisivut (kaupunginosan historiaa ja tapahtumia) (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Vantaa |
| --- | --- | --- |
 Uusimaa  Helsingin seutukunta  Pääkaupunkiseutu 
| Myyrmäen suuralue |  Askisto  Hämeenkylä  Hämevaara  Kaivoksela  Linnainen  Martinlaakso  Myyrmäki  Petikko  Vantaanlaakso  Vapaala  Varisto  |  |
| Kivistön suuralue |  Keimola  Kiila  Kivistö  Lapinkylä  Luhtaanmäki  Myllymäki  Piispankylä  Riipilä  Seutula  Vestra  |  |
| Aviapoliksen suuralue |  Lentokenttä  Pakkala  Tammisto  Veromies  Viinikkala  Ylästö  |  |
| Tikkurilan suuralue |  Hakkila  Helsingin pitäjän kirkonkylä  Hiekkaharju  Jokiniemi  Koivuhaka  Kuninkaala  Ruskeasanta  Simonkylä  Tikkurila  Viertola  |  |
| Koivukylän suuralue |  Asola  Havukoski  Ilola  Koivukylä  Päiväkumpu  Rekola  |  |
| Korson suuralue |  Jokivarsi  Korso  Leppäkorpi  Matari  Metsola  Mikkola  Nikinmäki  Vallinoja  Vierumäki  |  |
| Hakunilan suuralue |  Hakunila  Itä-Hakkila  Kuninkaanmäki  Länsimäki  Länsisalmi  Ojanko  Rajakylä  Sotunki  Vaarala  |  |
Pelkkiä 15 m²:n pikkuyksiöitä sisältävä talo Raikukujalla.
Martinlaakson linja-autoasema (2009). Martinlaakson rautatieasema sijaitsee aivan linja-autoaseman vieressä.
Mika Häkkisen mukaan nimetty aukio sijaitsee Martinlaaksossa. Muistopaalu on sittemmin siirretty Vantaan vauhtikeskukseen, lentoaseman lähistölle Kiilan kaupunginosaan.
Äetsä

| Äetsä> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Sastamala |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°17′05″N, 022°41′50″E
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Pirkanmaa
Seutukunta:  Lounais-Pirkanmaan seutukunta
Kuntanumero:  988
Hallinnollinen keskus:  Pehula
Perustettu:  1981
Kuntaliitokset:  Keikyä (1981) Kiikka (1981)
Liitetty:  2009
– liitoskunnat:  Mouhijärvi Vammala Äetsä
– syntynyt kunta:  Sastamala
Pinta-ala:  241,95 km²  (1.1.2008)
– maa:  233,57 km²
– sisävesi:  8,38 km²
Väkiluku:  4 792   (31.12.2008)
– väestötiheys:  20,52 as./km² (31.12.2008)
Ikäjakauma:  2007 
– 0–14-v.:  15,8 %
– 15–64-v.:  62,4 %
– yli 64-v.:  21,8 %
Äetsä on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Pirkanmaalla. Vuoteen 1993 asti Äetsä kuului Satakunnan maakuntaan.
Äetsä oli Suomen teollistuneimpia kuntia. Kunta perustettiin vuonna 1981 yhdistämällä Keikyän ja Kiikan kunnat. Äetsän eteläosassa sijainnut Kiikan–Illon alue liitettiin Vammalaan vuonna 1985. Äetsä liittyi 1.1.2009 osaksi Sastamalan kaupunkia yhdessä Vammalan ja Mouhijärven kanssa.
Äetsän naapurikunnat olivat Huittinen, Kiikoinen, Kokemäki, Punkalaidun ja Vammala.
Päätaajamat, Kiikka ja Pehula, ovat Kokemäenjoen varrella noin kuuden kilometrin etäisyydellä toisistaan. Molemmissa taajamissa oli mm. useita päivittäistavarakauppoja ja pankkeja. Pehulan taajamaa kutsuttiin yleisesti Äetsäksi. Sen lähellä sijaitseva pienempi Keikyän taajama kuihtui palveluiltaan kunnan itsenäisyyden aikana. Äetsän kunnan hallinnollinen keskus sijaitsi Pehulassa, jonne oli vuonna 1977, vielä silloisen Keikyän kunnan aikakaudella valmistunut edustava virastotalo.
Äetsän suurin teollinen työantaja oli Finnish Chemicals Oy:n Äetsän tehdas, joka valmisti mm. sellu- ja paperiteollisuuden käyttämiä valkaisukemikaaleja. Nykyisin yhtiö kuuluu Kemira-konserniin. Kunnassa toimi myös useita pienehköjä nahka-alan yrityksiä, jotka valmistivat laukkuja ja lompakoita tällä Laukkulaaksoksikin kutsutulla seudulla.
Vapaa-ajan asuntoja Äetsässä oli yli 350. Suurimmat vesistöt ovat Aurajärvi, Kiimajärvi, Syväjärvi ja Tyrisevä.
Äetsän kunta sai kyseenalaista mainetta, kun sitä käytettiin esimerkkinä epäonnistuneesta kuntaliitoksesta. Liitoskunnat olivat väestöltään melko tasavahvat, jolloin päätöksenteko päällekkäisten toimintojen vähentämisestä tai investointien kohdentamisesta oli usein vaikeaa.  Kunnan sijainti maakuntien rajamailla ja kahden kaupungin välissä aiheutti myös laajempia suuntautumiskiistoja. Näihin vaikutti myös historiallinen tausta, sillä Keikyä oli aikoinaan irtautunut Huittisista ja Kiikka Tyrväästä (myöhemmin Vammalaa).
Ruokakulttuuri

Äetsän pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla klimppisoppa ja keitetty sianliha.
Äetsä nimenä

Äetsää pidettiin varsin osuvana valintana kunnan nimeksi. Se oli jo laajalti tunnettu, sillä postiosoitteeksi Äetsä tuli rautatieaseman rakentamisen yhteydessä vuonna 1902. Läheistä tehdasyhdyskuntaa alettiin rakentaa uudella nimellä, joka johdettiin Kokemäenjoen Äetsänkoskesta. Molempien liitoskuntien puolille ulottuneella taajaan asutulla alueella oli mm. klooritehdas ja vetoketjutehdas. 1980-luvulla nimen käyttöalue laajeni käsittämään koko kuntaa, mutta lähiseudun asukkaat tarkoittivat Äetsällä yleensä vain Pehulaa ja aseman ympäristöä. Sastamalan kaupungin perustamisen myötä toteutettiin vuoden 2009 alussa postiosoitteiden yhtenäistäminen, jossa Äetsäkin korvattiin Sastamalalla. Äetsä-nimen käyttö on vähentynyt ja se on vaarassa kadota. Äetsä elää edelleen yritysten, yhdistysten ja rakennusten nimissä. Entisen kunnan alueella kulkeva seututien 249 osa on nimetty Äetsäntieksi. Nimen vanhempaa historiaa edustaa Äetsänmäen kylä Kokemäenjoen eteläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Äetsä Wikimedia Commonsissa
| n k Pirkanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Akaa  Hämeenkyrö  Ikaalinen  Juupajoki  Kangasala  Kihniö  Kuhmoinen  Lempäälä  Mänttä-Vilppula  Nokia  Orivesi  Parkano  Pirkkala  Punkalaidun  Pälkäne  Ruovesi  Sastamala  Tampere  Urjala  Valkeakoski  Vesilahti  Virrat  Ylöjärvi 
Entiset kunnat:  Aitolahti  Akaa  Eräjärvi  Ikaalisten epäitsenäinen kauppala  Ikaalisten maalaiskunta  Karkku  Keikyä  Kiikka  Kiikoinen  Kuhmalahti  Kuru  Kylmäkoski  Luopioinen  Längelmäki (osa)  Messukylä  Mouhijärvi  Mänttä  Pohjaslahti  Sahalahti  Suodenniemi  Suoniemi  Sääksmäki  Teisko  Toijala  Tottijärvi  Tyrväntö (osa)  Tyrvää  Vammala  Viiala  Viljakkala  Vilppula  Äetsä 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Ilmakuva Keikyän keskustasta.
Antti Eteläpää

Antti Eteläpää (s. 11. toukokuuta 1967) on suomalainen pesäpalloilija ja uransa jälkeen pelinjohtaja.
Pelaajaura

Eteläpää edusti pääsarjaurallaan kausina 1985-1993 Imatran Pallo-Veikkoja, Kiteen Urheilijoita ja Kiteen Palloa. Kaudella 1986 Eteläpää voitti Imatran Pallo-Veikoissa SM-kultaa. Eteläpää pelasi urallaan kaksi A-poikien ja kaksi B-poikien Itä-Länsi-ottelua. Hän pelasi ulkokentällä kakkoskopparina. Eteläpää pelasi urallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä yhteensä 174 runkosarjaottelua. Näissä hän löi kuusi kunnaria ja 81 tavallista juoksua, toi 64 juoksua ja keräsi 605 kärkilyöntiä. Eteläpää pelasi urallaan kymmenen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja neljä tavallista juoksua, toi neljä juoksua ja keräsi 27 kärkilyöntiä. Eteläpää pelasi urallaan 14 alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja 12 tavallista juoksua, toi yhdeksän juoksua ja keräsi 62 kärkilyöntiä.
Pelinjohtajaura

Kaudet 1995-1997 Eteläpää toimi naisten Superpesiksessä Viinijärven Urheilijoiden pelinjohtajana. Kaudella 1996 Viinijärven Urheilijat saavutti Eteläpään alaisuudessa SM-pronssin. Kaudet 2012-2013 Eteläpää toimi Miesten Superpesiksessä Joensuun Mailan pelinjohtajana. Kaudella 2013 Joensuun Maila saavutti Eteläpään alaisuudessa SM-pronssin. Eteläpää on myös toiminut asiantuntijana Ruudun pesäpallolähetyksissä.
Mahdoton planeetta

| Mahdoton planeetta> The Collected Stories of Philip K. Dick |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Philip K. Dick
Kieli:  englanti
Genre:  sci-fi
Julkaistu:  1987
Suomennos
Suomentaja:  Kristiina Drews
Kansitaiteilija:  Heikki Kalliomaa
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1990
Sivumäärä:  392
ISBN:  951-0-16545-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Mahdoton planeetta on kokoelma Philip K. Dickin novelleja 1950- ja 1960-luvuilta. Suomenkielinen käännös julkaistiin vuonna 1990, ja siinä on suppeampi valikoima novelleja kuin englanninkielisessä laitoksessa.
Kirjan novellit

Ruf (Roog, 1951)
Metsän pillipiipari (Piper in the Woods, 1953)
Rakentaja (The Builder, 1952)
Perhosen pisto (Meddler, 1952)
Siirtokunta (Colony, 1952)
Muunnelma numero kaksi (Second Variety, 1952)
Jälkipolvi (Progeny, 1952)
Marsilaiset pilvin pimein (Martians Come in Clouds, 1952)
Mahdoton planeetta (The Impossible Planet, 1953)
Väärä mies (Imposter, 1953)
Harry B. Stowe (James P. Crow, 1953)
Isäolio (The Father-Thing, 1953)
Näyttelyosasto (Exhibit Piece, 1953)
Mönkiäiset (The Crawlers, 1953)
Foster sinä kuolit (Foster, You're Dead, 1953)
Me tutkimusmatkailijat (Explorers We, 1959)
Sotapeli (War Game, 1959)
Muistojemme Perky Pat (The Days of Perky Pat, 1963)
Pieni musta laatikko (The Little Black Box, 1964)
Revanssi (Return Match, 1966)
Kaikista tarinoista viimeinen (The Story to End All Stories, 1968)
Euripideen luola

| Euripideen luola> Σπήλαιο του Ευριπίδη |
| --- | --- |
 Euripideen luola.
Sijainti
 Euripideen luola
Koordinaatit:  37°52′56″N, 23°27′08″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Salamis, Saaret, Attika
Historia
Tyyppi:  luola ja pyhäkkö
Kulttuuri:  mm.: mykeneläinen kulttuuri antiikki
Aiheesta muualla
  Euripideen luola Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Euripideen luola (kreik. Σπήλαιο του Ευριπίδη, Spílaio tou Evripídi) on luola ja arkeologinen kohde Salamiin saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren eteläosassa lähellä Peristérian ja Kolónesin kyliä.
Historia

Euripideen luolana tunnettu luola on löydösten perusteella ollut käytössä neoliittiselta kaudelta ja erityisesti noin ajalta 5300–4300 eaa. lähtien. Myöhäisellä mykeneläisellä kaudella 1300–1100-luvuilla eaa. luola oli hautapaikkana. Klassisen antiikin aikana 400-luvun eaa. lopulla luola toimi tragediakirjailija Euripideen vetäytymispaikkana. On arveltu, että hän olisi laatinut siellä tragediansa Hippolytos. Myöhemmin luolan yhteydessä oli Dionysoksen pyhäkkö, johon liittyi myös Euripideelle omistettu kultti. Pyhäkkö oli käytössä erityisesti hellenistisellä kaudella 200–100-luvuilla eaa. Sen tuhouduttua maanjäristyksessä Dionysoksen ja Euripideen kultin harjoittaminen siirtyi sisälle luolaan.
Luola säilyi tässä käytössä roomalaisella kaudella, ja siitä tuli nähtävyys ja pyhiinvaelluskohde. Varhaisimmat tiedot luolasta ovat peräisin hellenistisen ja roomalaisen kauden kirjailijoilta, kuten Filokhorokselta, Satyrokselta, Euripideen elämäkerran anonyymiltä kirjoittajalta sekä Aulus Gelliukselta, joka kertoo itse käyneensä paikalla Ateenassa ollessaan. Herulit ja gootit tuhosivat pyhäkön vuonna 267. Frankkivallan aikana 1300-luvulla luolaa käytettiin piilopaikkana ja omaisuuden kätköpaikkana. Luolan arkeologiset kaivaukset suoritti Ioánninan yliopisto vuosina 1994–1997 Giánnis Lóloksen johdolla. Sen ympäristöä tutkittiin jatkotutkimuksissa vuosina 1998–2000.
Luola ja löydökset

Euripideen luola sijaitsee 115 metrin korkeudessa merenpinnasta laskettuna. Se ei näy rannikolle, mutta sen suuaukolta on hyvä näkymä merelle. Luola on vaakasuuntainen ja siinä on matala sisäänkäynti. Sen sisällä on kymmenen kammiota sekä kapeita käytäviä ja syvennyksiä. Kammioiden ja käytävien yhteispituus on noin 47 metriä. Sisällä luolassa on stalagmiitteja, jotka muodostavat kuin verhoja kammioiden välille. Aulus Gellius kuvasi paikkaa ”epämiellyttäväksi ja pelottavaksi”.
Luolan lähellä olleeseen Dionysoksen pyhäkköön kuului suorakulmainen naiskos eli pieni temppeli sekä pöytä ja vesisäiliö. Se oli rakennettu vesilähteen yhteyteen.
Luolasta tehtyjä löytöjä on Salamiin arkeologisessa museossa. Niihin lukeutuu muun muassa kulttiesineitä, keramiikkaa, piikivestä ja Míloksen obsidiaanista tehtyjä työkaluja, rahoja, koruja, lyhyt mykeneläisaikainen pronssimiekka sekä skyfos, johon on kaiverrettu Euripideen nimi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Euripideen luola Wikimedia Commonsissa
Luolaan liittyneen Dionysoksen pyhäkön jäänteitä.
Luolasta löydetty roomalaisaikaisten hopearahojen (253–268 jaa.) kätkö.
Eteläsaame

| Eteläsaame |
| --- | --- |
Oma nimi:  åarjelsaemie
Muu nimi:  etelälappi
Tiedot
Alue:   Ruotsi   Norja
Puhujia:  300
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  uralilaiset kielet
Kieliryhmä:  suomalais-ugrilaiset kielet suomalais-permiläiset kielet suomalais-volgalaiset kielet suomalais-saamelaiset kielet saamelaiskielet länsisaamelaiskielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  sma
ISO 639-3:  sma
 Ohje 
Eteläsaame (eteläsaameksi åarjelsaemien gïele) on uralilainen kieli, jota puhuvat eteläsaamelaiset. Se kuuluu saamelaiskielten länsisaamelaiseen haaraan. Sen lähin sukukieli on uumajansaame, ja hieman etäämpänä siitä ovat pohjoissaame, luulajansaame ja piitimensaame. Eteläsaamen suurin ero muihin saamelaiskieliin on astevaihtelun puuttuminen. Murteita on kaksi, pohjoinen ja eteläinen. Murteet poikkeavat toisistaan vain vähän.
Äännerakenne

Eteläsaamen äännerakenne on seuraavanlainen:
|  | Labiaalit | Dentaalit | Alveolaarit | Postalveolaarit | Palataalit | Velaarit | Glottaalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaalit | m ⟨m⟩ | n ⟨n⟩ |  |  | ɲ ⟨nj⟩ | ŋ ⟨ng⟩ |  |
| Klusiilit | p ⟨b⟩, ⟨p⟩ pʰ ⟨p⟩ | t ⟨d⟩, ⟨t⟩ tʰ ⟨t⟩ |  |  |  | k ⟨g⟩, ⟨k⟩ kʰ ⟨k⟩ |  |
| Affrikaatat |  |  | ts ⟨ts⟩ | tʃ ⟨tj⟩ |  |  |  |
| Frikatiivit | f ⟨f⟩ |  | s ⟨s⟩ | ʃ ⟨sj⟩ |  |  | h ⟨h⟩ |
| Lateraalit |  |  | l ⟨l⟩ |  |  |  |  |
| Tremulantit |  |  | r ⟨r⟩ |  |  |  |  |
| Approksimantit | β ~ w ⟨v⟩ |  |  |  | j ⟨j⟩ |  |  |
|  | etu | keski | taka |
| --- | --- | --- | --- |
| suppea | i ⟨i⟩ y ⟨y⟩ | ɨ ⟨ï⟩, ⟨i⟩ ʉ ⟨u⟩ | u ⟨o⟩ |
| väli | e ⟨e⟩ |  | o ⟨å⟩ |
| väljä | ɛ ⟨ä⟩, ⟨æ⟩, ⟨ae⟩ |  | ɑ ⟨a⟩ |
Vokaaleja /i ɨ/ ei yleensä eroteta oikeinkirjoituksessa vaan ne molemmat kirjoitetaan ⟨i⟩. Tieteellisissä julkaisuissa käytetään äänteen /ɨ/ merkitsemiseen kirjainta ⟨ï⟩.
Äänne /ɛ/ kirjoitetaan Ruotsissa ⟨ä⟩ ja Norjassa ⟨æ⟩. Pitkä /ɛː/ kirjoitetaan aina ⟨ae⟩.
Vokaalipituus on foneemista ei-suppeilla vokaaleilla /e ɛ o ɑ/. Suppeat vokaalit esiintyvät vain lyhyinä.
Eteläsaamen diftongit ovat /ie/ ⟨ie⟩; /yo/ ⟨yø⟩, ⟨yö⟩; /ʉe/ ⟨ue⟩; /ɨe/ ⟨ïe⟩, ⟨ie⟩; /uo/ ⟨oe⟩; /ʉa/ ⟨ua⟩; /oe/ ⟨øø⟩, ⟨öö⟩; /eæ/ ⟨ea⟩; /oæ/ ⟨åe⟩; /oa/ ⟨åa⟩.
Kirjaimisto

Eteläsaamen kirjakielen perustan loi 1700-luvulla ruotsalainen pappi Per Fjellström. Myös pappi Jonas Nensén laati kielellä useita kirjoituksia 1820-luvulla.
Eteläsaamen nykyisin käytetty oikeinkirjoitus standardoitiin vuonna 1976. Siihen kuuluu 24 kirjainta, joista ä ja ö ovat käytössä Ruotsissa sekä vastaavasti æ ja ø Norjassa. Oikeinkirjoitus mukailee ruotsin ja norjan kielten kirjoitustapaa, minkä vuoksi jotkin äänteet ilmaistaan konsonanttiyhtymillä tai diftongeilla. Esimerkiksi äänne /ʃ/ kirjoitetaan sj.
| A a | B b | D d | E e | F f | G g | H h | I i |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| a | be | de | e | æf / äf | ge | hå | I i |
| J j | K k | L l | M m | N n | O o | P p | R r |
| je | kå | æl / lä | æm / äm | æn / än | o | pe | ær / är |
| S s | T t | U u | V v | Y y | Ö ö /  Ø ø | Ä ä Æ / æ | Å å |
| æs / äs | te | u | ve | y | ø / ö | æ / ä | å |
Joissakin yhteyksissä käytetään myös kirjainta ï ilmaisemaan äännettä /ɨ/.