stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korisliiga-kausi 2007–2008
Talous

Korisliiga-seuroista suurimmalla budjetilla kauteen lähti Espoon Honka 500 000 eurolla ja pienimmällä jälleen Tampereen Pyrintö 190 000 eurolla. Liigajoukkueiden budjettien keskiarvo kaudeksi 2007–08 kohosi 358 000 euroon, kun edelliskaudella joukkueiden budjettikeskiarvo oli 309 000 euroa. Kauden aikana uutisoitiin Torpan Poikien maksamattomista veloista sekä Lappeenrannan NMKY:n suurista talousvaikeuksista.
Torpan Poikien takana oleva yhdistys ToPo Juniorit ry ajautui helmikuussa 2008 Kauppalehden protestilistalle reilun 4 000 euron maksamattomien velkojen takia. Kauhajoen Karhu teki asian johdosta Koripalloliitolle esityksen Torpan Poikien liigalisenssin peruuttamisesta. Esitys ei kuitenkaan aiheuttanut toimenpiteitä, sillä Korisliigan lisenssiehdoissa ei ole mainintaa edustusjoukkueen takana olevan seuran taloudellisesta tilanteesta. Liigalisenssiehtojen mukaan ainoastaan edustusjoukkueen talous on oltava kunnossa.
Lappeenrannan NMKY oli kauden päättyessä talousvaikeuksien takia vaarassa menettää paikkansa Korisliigassa. Ensimmäiset epäilyt joukkueen huonosta taloudellisesta tilanteesta tuli ilmi, kun Adrian Henningin pelaaja-agentin väitettiin tarjonneen pelaajaansa KTP-Basketin riveihin maksamattomien palkkojen takia. Henning itse vakuutti kaiken olevan kuitenkin kunnossa. Myös Namikan päävalmentaja Mika Turunen vakuutti ettei seuralla ole suuria taloudellisia ongelmia. Hänen mukaansa pieniä ongelmia seuran taloudessa aiheutti kuitenkin se, että joukkueen kulut ovat olleet kauden aikana pääosin etupainotteisia ja kaksi isoa saatavaa summaa olivat takapainotteisia.
Lappeenrannan NMKY:n selviytyessä puolivälieristä jatkoon ilmoitti seura yllättäen erottavansa Mika Turusen päävalmentajan paikalta ja velvoitti hänen auttamaan seuraa kaikin tavoin edustusjoukkueen huonon taloudellisen tilanteen takia tehtävässä erityistilintarkastuksessa. Toukokuun lopulla Lappeenrannan NMKY esitti vetoomuksen tukijoilleen ja kannattajilleen. Vetoomuksessa seura ilmoitti olevansa noin 440 000 euron veloissa. Seura vetosi kannattajiin, että he varaisivat tulevalle kaudelle kausikortin sekä sponsoreihin yhteistyösopimusten solmimiseksi.
Suomen Koripalloliitto käsitteli liigajoukkueiden liigalisenssejä 17. kesäkuuta 2008 pitämässään kokouksessa. Tähän mennessä Lappeenrannan NMKY oli saanut taloutensa jo kuntoon siten, että Koripalloliitto pystyi  myöntämään heille liigalisenssin kaudeksi 2008–09. Liitto oli kuitenkin ennen liigalisenssien käsittelyä ehtinyt pyytää selvitykset myös Kauhajoen Karhulta sekä Lapuan Korikobrilta liigaan osallistumisesta.
| Joukkue | Budjetti | Muutos ed>  kaudesta |
| --- | --- | --- |
| Espoon Honka | 500 000 € | +184 000 € |
| Namika Lahti | 440 000 € | +36 000 € |
| Joensuun Kataja | 420 000 € | ±0 € |
| Lappeenrannan NMKY | 395 000 € | +105 000 € |
| Kouvot | 379 000 € | +59 000 € |
| KTP-Basket | 360 000 € | +10 000 € |
| Torpan Pojat | 350 000 € | +10 000 € |
| UU-Korihait | 330 000 € | +47 000 € |
| Porvoon Tarmo | 327 000 € | −33 000 € |
| Kauhajoen Karhu | 320 000 € | 1 div |
| Team Componenta | 280 000 € | +60 000 € |
| Tampereen Pyrintö | 190 000 € | +60 000 € |
Palkitut > Suomen mestarit 2008 – Espoon Honka

Espoon Honka voitti historiansa seitsemännen Suomen mestaruuden. Hongan aiemmat mestaruudet ovat vuosilta 1974, 1976, 2001–2003 ja 2007. Joukkueen päävalmentajalle Mihailo Pavićevićille Suomen mestaruus oli viides ja joukkueen kapteenille Jukka Matiselle uran neljäs. Hongan amerikkalaisvahvistus Matthew Williams saavutti jo neljännen peräkkäisen mestaruuden. Uransa toista mestaruutta juhlivat Hongan pelaajista Kimmo Muurinen, Petteri Koponen, Juho Nenonen, Eldar Skamo ja Anselmi Vanjoki.
| # | Pelaaja | Pituus | Syntynyt |
| --- | --- | --- | --- |
| 4 |  Kimmo Muurinen | 202 | 1981 |
| 6 |  Akeem Scott | 186 | 1983 |
| 7 |  Juho Nenonen | 202 | 1987 |
| 8 |  Petteri Koponen | 194 | 1988 |
| 9 |  Sasu Salin | 187 | 1991 |
| 10 |  Anselmi Vanjoki | 193 | 1988 |
| 12 |  Samuli Vanttaja | 203 | 1991 |
| 13 |  Lauri Toivonen | 197 | 1991 |
| 14 |  Eldar Skamo | 195 | 1986 |
| 15 |  Matthew Williams | 200 | 1977 |
| 21 |  Petri Heinonen | 207 | 1988 |
| 22 |  Ben Perkins | 200 | 1979 |
| 51 |  Jukka Matinen | 203 | 1978 |
Päävalmentaja
|  |  Mihailo Pavićević |  | 1958 |
Palkitut > Suomen Koripalloliiton kauden parhaat

Liigajoukkueiden kapteenit ja valmentajat äänestivät vuoden pelaajaksi Espoon Hongan Petteri Koposen niukasti yhden äänen erolla joukkuekaveri Jukka Matiseen. SM-Finaalien parhaaksi pelaajaksi valittiin odotetusti Hongan Akeem Scott, joka upotti ratkaisevassa finaalissa 36 pistettä. Hopeajoukkue Kouvot keräsi Korisliigan palkinnoista kolme, muun muassa vuoden valmentaja -tittelin, jonka pokkasi Jukka Toijala. Lisäksi Kouvolaan matkasi myös Fair Play -palkinto eli niin sanottu Framin pytty sekä vuoden koripallojohtaja-titteli, jonka vei nimiinsä Jukka Kyöstilä. Vuoden puolustuspelaajaksi valittiin toista kertaa urallaan Lappeenrannan NMKY:n Juha Sten. Myös puolustuspelaajan valinnassa Jukka Matinen jäi yhden äänen päähän voittajasta. Korisliigan parhaaksi toimitsijapöydäksi valittiin Torpan Pojat.
| Palkinto | Voittaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden pelaaja |  Petteri Koponen | Espoon Honka |
| SM-finaalien paras pelaaja |  Akeem Scott | Espoon Honka |
| Vuoden puolustuspelaaja |  Juha Sten | Lappeenrannan NMKY |
| Vuoden tulokas |  Jesse Niemi | Tampereen Pyrintö |
| Vuoden kehittynein pelaaja |  Timo Heinonen | Torpan Pojat |
| Paras kuudes pelaaja |  Roope Suonio | Kouvot |
| Vuoden ulkomaalaisvahvistus |  Corey Smith | Kouvot |
| Vuoden valmentaja |  Jukka Toijala | Kouvot |
| Vuoden erotuomari |  Janne Muurinen | − |
Palkitut > IS-tähtikisa

Ilta-Sanomien jakamat tähdet olivat mukana seitsemättä kertaa Korisliigassa. Jokaisessa runkosarjan ottelussa paikallisista koripallovaikuttajista koottu Ilta-Sanomien tähtiraati antoi ottelun kolmelle parhaalle pelaajalle IS-tähtiä siten, että paras pelaaja sai kolme tähteä, toiseksi paras kaksi tähteä ja kolmanneksi paras yhden tähden. Kaikkiaan IS-tähtiä jaettiin kauden aikana 114 eri pelaajalle. IS-tähtikisan voitti Kouvojen Corey Smith 64 pisteellä. Hän kuittasi voitostaan 3400 euron palkintoshekin.
| # | Pelaaja | Joukkue | Tähdet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Corey Smith | Kouvot | 64 |
| 2 |  Damon Williams | Tampereen Pyrintö | 56 |
| 3 |  Petteri Koponen | Espoon Honka | 49 |
| 4 |  Glenn Stokes | UU-Korihait | 46 |
| 5 |  Jussi Kumpulainen | UU-Korihait | 37 |
|  |  Tyson Patterson | Torpan Pojat | 37 |
Pippen heittämässä vapaaheittoa Espoon Honkaa vastaan 5.1.2008
Kannabiksen käytöstä kärähtänyt Jerald Fields nostamassa palloa koriin Kouvoja vastaan 17.10.2007.
Vuoden puolustuspelaaja Juha Sten runkosarjan ottelussa Espoon Honkaa vastaan 22.3.2008.
Ljapin

| Ljapin |
| --- | --- |

Alkulähde:  Hulgan ja Štšekurjan yhtymä
Laskupaikka:  Severnaja Sosva
Maat:  Venäjä
Pituus:  151 km
Virtaama:  345 m³/s
Valuma-alue:  27 300 km²
Ljapin (ven. Ляпи́н, myös Sygva, Сыгва; Hulga, Хулга) on Obin vesistöön kuuluvan Severnaja Sosvan sivujoki Tjumenin alueeseen kuuluvassa Hanti-Mansian autonomisessa piirikunnassa Venäjällä. Sen muodostavat Uralin pohjoisosasta alkunsa saavat Hulga- ja Štšekurjajoet. Ljapinin pituus on 151 kilometriä (Hulga mukaan luettuna 404 kilometriä), valuma-alueen laajuus 27 300 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 345 kuutiometriä sekunnissa.
Joen varsilla asuu manseja.
Ljerko Spiller

Ljerko Spiller (21. heinäkuuta 1908 Crikvenica – 9. marraskuuta 2008) oli kroatialaissyntyinen viulisti, musiikkipedagogi ja kapellimestari. Hän muutti Argentiinaan ja sai maan kansalaisuuden. Spiller oli useiden orkestereiden ja kamarimusiikin kokoonpanojen perustaja ja kouluttaja.
Spiller opiskeli Václav Humlin, Jacques Thibaud'n, George Enescun ja Diran Alexanianin johdolla. Hän sai taiteilijadiplomin Zagrebin musiikkiakatemiasta vuonna 1927 ja sai sitten diplomin (1928) sekä "konserttilisenssin" École normale de musique de Parisista (1930). Spiller opetti viulunsoittoa École normale de musique de Parisissa vuosina 1930–1935. Hän toimi myös Alfred Cortot'n perustamassa kamarikokoonpanossa vuosina 1928–1935. Hän sai palkinnon Varsovan kansainvälisessä Henryk Wieniawski -viulukilpailussa vuonna 1935.  Samana vuonna Spiller saapui Buenos Airesiin Argentiinaan paettuaan kansallissosialismia Euroopasta. Argentiinassa hän perusti mukaansa nimetyn kamariorkesterin sekä muita orkestereita ja kamarikokoonpanoja. Hän toimi myös pääkapellimestarina Luís Gianneon vuonna 1945 perustamassa Orquesta Sinfónica Juvenil de Radio Nacionalissa (Kansallisen radion nuorisosinfoniaorkesteri).
Spiller koulutti kamarimusiikista pitämillään kursseilla lukuisia pianisteja, kitaristeja sekä puhallin- ja jousisoittajia. Hän piti kursseja Euroopan eri kaupungeissa ja istui tuomaristojen jäsenenä kansainvälisissä kilpailuissa, kuten Salzburgin Mozarteumissa pidetyssä viulukilpailussa vuonna 1991. Tuomarina Spiller istui myös kansainvälisissä viulukilpailuissa Genevessä vuonna 1980 sekä Zagrebissa vuosina 1977, 1981, 1985, 1989 ja 1993. Hän jatkoi opetustoimintaansa nuorten parissa vuoteen 1990 ja oli associate professor La Platan kansallisessa yliopistossa. Spiller teki monia julkaisuja, joihin kuuluivat El pequeño violinista (1943, monia painoksia) ja Iniciación al violín en grupos (1980).
Spiller soitti suuren määrän teoksia argentiinalaisilta ja ulkomaalaisilta säveltäjiltä. Monet säveltäjät myös omistivat hänelle uusia teoksia. Spillerille myönnettiin muun muassa timanttinen Konex-palkinto klassisen musiikin kategoriassa vuonna 1989 ja Argentiinan musiikkikriitikoiden liiton pedagogipalkinto vuonna 1992. Vuonna 1999 Spiller oli klassisen musiikin Konex-palkinnon myöntäneen tuomariston puheenjohtaja. Viulisti Antonio Spiller ja oboisti, kapellimestari Andrés Spiller ovat hänen poikiaan.
Ljiljana Petrović

| Ljiljana Petrović> Љиљана Петровић.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1939 Bosanski Brod, Jugoslavian kuningaskunta
Kuollut: 4. helmikuuta 2020 Novi Sad, Serbia
Muusikko
Aktiivisena:  1959-1980
Tyylilajit:  popmusiikki 
Levy-yhtiöt:  Jugoton ja PGP-RTB 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ljiljana Petrović (serb. Љиљана Петровић, 1939 – 4. helmikuuta 2020) oli serbialainen laulaja. Petrović syntyi Bosanski Brodin kaupungissa nykyisessä Bosnia ja Hertsegovinassa ja kasvoi Novi Sadissa. Petrović aloitti uransa esiintymällä paikallisissa laulukilpailuissa sekä ravintoloissa. Levy-yhtiö Jugotonin edustaja näki Petrovićin esiintymässä Mali Lošinjin festivaalilla 1960 ja tarjosi Petrovićille levytyssopimusta.
Petrović voitti 1961 jugoslavialaisen Jugovizija-laulukilpailun kappaleella Neke davne zvezde ja tuli näin valituksi Jugoslavian edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Petrović sijoittui kahdeksanneksi. Petrović osallistui Jugovizijaan uudestaan vuonna 1963 kappaleella Tabakera ja sijoittui kolmanneksi.
Petrović jatkoi laulajan uraansa 1970-luvulle, jolloin hän vetäytyi julkisuudesta, mutta palasi julkisuuteen 1989 runoilijana ja kirjailijana.
Love (vuoden 2015 elokuva)

| Love |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gaspar Noé
Käsikirjoittaja:  Gaspar Noé
Tuottaja:  Vincent Maraval
Säveltäjä:   Lawrence Schulz  John Carpenter 
Kuvaaja:  Benoît Debie
Leikkaaja:   Gaspar Noé  Denis Bedlow 
Pääosat:   Aomi Muyock  Karl Glusman  Klara Kristin 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska Belgia
Tuotantoyhtiö:   Les Cinémas De La Zone  Rectangle Productions  Wild Bunch  RT Pictures 
Levittäjä:  Wild Bunch
Ensi-ilta:   2015-5-2020. toukokuuta 2015 (Cannes)  2015-7-1515. heinäkuuta 2015 (Ranska)  2015-11-1313. marraskuuta 2015 (Suomi)  
Kesto:  135 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  2 900 000 dollaria
Tuotto:  860 896 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Love on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut eroottinen draama- ja taide-elokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Gaspar Noé. Se sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2015, ja se julkaistiin 3D:nä. Elokuva tunnetaan sen autenttisista seksikohtauksista.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Karl Glusman  | … |  Murphy   |
|  Aomi Muyock  | … |  Electra   |
|  Klara Kristin  | … |  Omi   |
|  Ugo Fox  | … |  Gaspar (vauva)   |
|  Juan Saavedra  | … |  Julio   |
|  Gaspar Noé  | … |  Noé   |
|  Isabelle Nicou  | … |  Nora   |
|  Vincent Maraval  | … |  Castel   |
|  Deborah Revy  | … |  Paula   |
|  Stella Rocha  | … |  Mama   |
|  Xamira Zuloaga  | … |  Lucile   |
|  Benoît Debie  | … |  Yuyo   |
|  Omaima S.  | … |  Victoire   |
Aiheesta muualla

Love Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Love Box Office Mojossa. (englanniksi)
Love Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Love Metacriticissä. (englanniksi)
Resist (Within Temptationin albumi)

| Resist Within Temptation |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. helmikuuta 2019
 Tyylilaji: sinfoninen metalli
 Kesto: 47.35
 Levy-yhtiö: Vertigo Records, Spinefarm Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 4.    Fyysinen albumilista: 2.
Within Temptationin muut julkaisut
| Let Us Burn – Elements & Hydra Live in Concert 2014 | Resist 2019 | Bleed Out 2023 |
Resist on alankomaalaisen sinfonisen metallin yhtyeen Within Temptationin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. helmikuuta 2019.
Kappaleet

The Reckoning – 4.11 (feat. Jacoby Shaddix)
Endless War – 4.09  4:09
Raise Your Banner – 5.34 (feat. Anders Fridén)
Supernova – 5.34
Holy Ground – 4.10
In Vain – 4.25
Firelight – 4.46 (feat. Jasper Steverlinck)
Mad World – 4.57
Mercy Mirror – 3.49
Trophy Hunter – 5.51
Kappaleet > Extended deluxe

"Raise Your Banner" (single edit) – 3.32
"Endless War" (single edit) – 3.42
"Firelight" (single edit) – 3.50
"Mad World" (single edit) – 3.38
"Supernova" (single edit) – 3.35
"The Reckoning" (instrumental) – 4.11
"Endless War" (instrumental) – 4.09
"Raise Your Banner" (instrumental) – 5.33
"Supernova" (instrumental) – 5.33
"Holy Ground" (instrumental) – 4.08
"In Vain" (instrumental) – 4.25
"Firelight" (instrumental) – 4.46
"Mad World" (instrumental) – 4.57
"Mercy Mirror" (instrumental) – 3.49
"Trophy Hunter" (instrumental) – 5.52
Arvostelut

Imperiumi.net: 6+/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Resist Discogsissa (englanniksi)
Albumi Resist (Within Temptationin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Within Temptation
| --- | --- |
Studioalbumit::  Enter ·  Mother Earth ·  The Silent Force ·  The Heart of Everything ·  The Unforgiving ·  Hydra ·  Resist  ·  Bleed Out
Livealbumit::  Mother Earth Tour ·  The Silent Force Tour ·  Black Symphony ·  An Acoustic Night at the Theatre
EP:t::  The Dance ·  The Howling
Singlet::  Restless ·  Our Farewell ·  Ice Queen ·  Mother Earth ·  Running Up That Hill ·  Stand My Ground ·  Memories ·  Angels ·  What Have You Done ·  Frozen ·  All I Need ·  Forgiven ·  Utopia ·  Faster  ·  Sinéad ·  Shot in the Dark ·  Paradise (What About Us?) ·  Dangerous ·  Whole World Is Watching ·  And We Run ·  The Reckoning ·  Raise your banner ·  Firelight ·  In vain ·  Entertain You ·  The Purge ·  Shed My Skin ·  Don’t Pray For Me ·  The Fire Within ·  Wireless ·  Bleed Out ·  Ritual
Muut kappaleet::  Enter ·  Never Ending Story ·  Jillian (I'd Give My Heart) ·  Hand of Sorrow ·  Where Is The Edge
Love Never Dies

Love Never Dies on Sir Andrew Lloyd Webberin jatko-osa The Phantom of the Opera -musikaalille. Love Never Dies sai ensi-iltansa Lontoon West Endissä 9. maaliskuuta 2010 Adelphi Theatressa.
Lloyd Webber kehitteli jatko-osaa The Phantom of the Operalle 15 vuotta. Love Never Dies -musikaalin tapahtumat sijoittuvat Coney Islandille, noin kymmenen vuoden päähän The Phantom of the Operan tapahtumista. Mukana ovat Phantomista tutut hahmot.
Loudenvielle

| Perustiedot |
| --- | --- |
Valtio::  Ranska
Région:: Oksitania
Departementti:: Hautes-Pyrénées
Pinta-ala:: 42,65 km²
Asukasluku:: 261 (1999)
Asukastiheys:: 6 as./km²
Alueen matalin paikka:: 956 m
Alueen korkein paikka:: 3 130 m
Kaupunginjohtaja:: Michel Pélieu   2001–2008
Kotisivu:: 


Loudenvielle on kunta Hautes-Pyrénéesin departementissa Lounais-Ranskassa.
Kuntaan liitettiin 1. tammikuuta 2016 'Armenteulen kunta.
Kunta sijaitsee Louronlaaksossa ja se on suosittu matkailukohde. Sieltä löytyy muun muassa kylpylä, sekä vesipuisto. Loudenvielle on myös lähimpänä Val Louronin hiihtokeskuksia.
Loudenviellen vierestä alkaa Col de Peyresourden nousu ja kaupunkiin on päättynyt Ranskan ympäriajon etappi kolme kertaa (1997, 2003 ja 2007).
Aiheesta muualla

www.lelouron.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Loudenvielle Ranskan kansallisen maantieteellisen seuran sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Loudenvielle Ranskan tilastokeskuksen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Loudenvielle Quid-tiedostosivuilla[vanhentunut linkki]
Love (yhdysvaltalainen televisiosarja)

| Love |
| --- | --- |

Kestoaika:  26–45 minuuttia
Luoja(t):   Judd Apatow  Paul Rust  Lesley Artin 
Pääosissa:   Gillian Jacobs  Paul Rust  Claudia O’Doherty 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  Netflix
Esitetty:  19. helmikuuta 2016 – 9. maaliskuuta 2018
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  34
Aiheesta muualla
IMDb 
Love on yhdysvaltalainen romanttinen komediasarja, jonka ovat luoneet Judd Apatow, Paul Rust ja Lesley Artin. Sen pääosia esittävät Gillian Jacobs ja Rust. Loven ensimmäinen, 10 jakson mittainen kausi julkaistiin Netflixissä 19. helmikuuta 2016. Viimeinen kausi julkaistiin vuonna 2018.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gillian Jacobs  | … |  Mickey   |
|  Paul Rust  | … |  Gus   |
|  Claudia O’Doherty  | … |  Bertie   |
Aiheesta muualla

Love Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Love Records 1966–1979

| Love Records 1966–1979 |
| --- | --- |

Kirjailija:  Miska Rantanen
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Schildts
Julkaistu:  2005
ISBN:  978-951-50-1528-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Love Records 1966–1979 on Miska Rantasen kirjoittama, vuonna 2005 julkaistu kirja suomalaisesta levy-yhtiöstä Love Recordsista.
Rantanen on kirjoittanut levy-yhtiön vaiheet asianomaisten haastatteluiden ja muun aineiston perusteella. Yrityksen historian lisäksi Rantanen on kirjoittanut luonnehdinnat Love Recordsin artisteista.
Teoksen lopussa on listaus Love Recordsin tuotannosta, diskografiassa on levytysten perustietojen lisäksi lisätietoja esimerkiksi levyjen etiketeistä. Teoksessa on valokuvia Love Recordsin arjesta ja juhlista sekä levykansista, jotka kuvaavat samalla suomalaisen äänitteiden visuaalista kehitystä.
Vuoden 2005 loppuunmyydystä painoksesta tehtiin uusi tarkastettu laitos vuonna 2014. Teosta ei muutettu radikaalisti. Biografiaosuutta ajantasaistettiin ja tekstiä muokattiin esimerkiksi sen mukaan, ketkä ovat kuolleet ensipainoksen julkaisemisen jälkeen. Diskografiaosaan on tehty pieniä korjauksia ja parin singlen kansikuvat lisättiin.
Rimas Kurtinaitis

| Rimas Kurtinaitis |
| --- | --- |
 Kurtinaitis vuonna 2008
Henkilötiedot
Koko nimi:  Rimas Kurtinaitis
Syntynyt: 15. toukokuuta 1960 (ikä 64) Kaunas, Liettuan SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Liettua
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Pituus:  196 cm
Paino:  94 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1982–1983 1983–1989 1989–1992 1992–1993 1993 1993 1993–1995 1995–1996 1996 1997 1997–1998 1998 2001–2002 2002–2006:   TsSKA Moskova  BC Žalgiris  Brandt Hagen  BC Žalgiris → CB Peñas Huesca  Townsville Suns  Real Madrid  BC Žalgiris  Élan Chalon  Angers BC 49  KK Atletas  BC Lietuvos Rytas  BK Kiova  Baku Gala
Maajoukkueet
1982–1990 1992–1996:   Neuvostoliitto  Liettua
Valmennusura
2002–2006 2002–2006 2006–2007 2007 2007–2008 2007–2008 2008–2010 2010–2011 2011–:   Baku Gala  Azerbaidžan  PBC Ural Great  BC Sakalai  Liettua (apuv.)  Śląsk Wrocław  BC Lietuvos Rytas  BK VEF Rīga  Himki BK
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Miesten koripallo.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten koripallo.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten koripallo.Maa:   Neuvostoliitto. Olympialaiset  | Miesten koripallo> Maa:   Neuvostoliitto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Espanja 1986 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Länsi-Saksa 1985 |  |  |
|  Pronssia | Jugoslavia 1989 |  |  |
Maa:   Liettua
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Barcelona 1992 |  |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kreikka 1995 |  |  |
Rimas Kurtinaitis (s. 15. toukokuuta 1960 Kaunas) on liettualainen kilpauransa päättänyt koripalloilija ja nykyinen koripallovalmentaja. Hän valmentaa nykyisin venäläistä Himkiä.
Vaikka Kurtinaitis ei ikinä pelannut NBA:ssa, oli hän mukana vuoden 1989 kolmen pisteen heittokilpailussa kutsupelaajana.
Ura > Pelaajaura

Kurtinaitis aloitti pääsarjakoripallon TsSKA Moskovassa kaudella 1982–1983. Hän edusti seuraa vain yhden kauden ennen siirtymistään BC Žalgirisiin, jossa hän voitti kolme Neuvostoliiton-mestaruutta vuosina 1985–1987. Vuonna 1989 Kurtinaitis siirtyi pelaamaan länsisaksalaiseen Brandt Hageniin, joka pelasi maan pääsarja-tasolla. Kolmen kauden jälkeen hän palasi Žalgirisiin.
Kurtinaitis aloitti kauden 1992–1993 Žalgirisissa, mutta lokakuussa 1992 hän siirtyi ottelukohtaisella sopimuksella CB Peñas Huescaan loukkaantuneen pelaajan paikalle. Tämän jälkeen Kurtinaitis palasi Zalgirisiin, josta hän siirtyi tammikuussa 1993 australialaiseen Townsville Sunsiin. Vuodet 1993–1995 hän edusti Real Madridia, jossa hän voitti molempina pelikausinaan Espanjan-mestaruuden. Kauden 1995–1996 Kurtinaitis edusti jälleen Žalgirista. Seuraavan kauden hän aloitti Ranskan pääsarjassa pelanneessa Élan Chalonissa, mutta hänet irtisanottiin marraskuussa 1996. Helmikuussa 1997 hän jatkoi Angers BC:ssä, joka pelasi Ranskan toisella sarjatasolla.
Kaudeksi 1997–1998 Kurtinaitis palasi Liettuaan, jossa hän siirtyi KK Atletasiin. Seuraavan kauden hän aloitti BC Lietuvos Rytasissa, josta hän lähti kuitenkin joulukuussa 1998. Tämän jälkeen Kurtinaitis ei pelannut ammattilaistasolla missään seurassa, mutta palasi kaudeksi 2001–2002 pelaamaan BK Kiovaan.
Ura > Valmentajaura

Kurtinaitis jatkoi pelaamista vuoden 2002 jälkeen azerbaidžanilaisessa Baku Galassa, jossa hän toimi joukkueen pelaaja-valmentajana. Samalla hän valmensi myös Azerbaidžanin maajoukkuetta. Kurtinaitis oli molemmissa valmentajatoimissa vuoteen 2006 asti, jolloin hän siirtyi valmentamaan PBC Ural Greatia. Hän valmensi seuraa tammikuuhun 2007 asti, jolloin häntä pyydettiin BC Sakalain päävalmentajaksi. Kurtinaitis aloitti myös kauden 2007–2008 Sakalain valmentajana, jonka lisäksi hän oli mukana Liettuan maajoukkueen valmentajistossa. Kurtinaitis ei valmentanut Sakalaita koko kautta, sillä hän lähti seurasta joulukuussa 2007, jolloin hänet hankittiin Śląsk Wrocławin päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa lähes vuoden ajan, sillä lokakuussa 2008 seura vetäytyi sarjasta taloudellisten syiden takia.
Kaudeksi 2008–2009 Kurtinaitis siirtyi valmentamaan BC Lietuvos Rytasia. Hän valmensi seuraa myös seuraavalla kaudella, kunnes lähti toukokuussa 2010. Kauden 2010–2011 Kurtinaitis aloitti VEF Rīgassa, mutta siirtyi maaliskuussa 2011 Himkin päävalmentajaksi. Seuran valmentajana hän voitti muun muassa kauden 2011–2012 Eurocup-mestaruuden.