stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Magos, espadas y rosas
Kokoonpano

Guillermo Sanchez – basso
Walter Giardino – soolokitara
Adrian Barilari – laulu
Gustavo Rowek – rummut
Sergio Berdichevsky – komppikitara
Hugo Bistolfi – koskettimet
Aiheesta muualla

Magos, espadas y rosas Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Magos, espadas y rosas Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Alkifron

| Alkifron> Ἀλκίφρων.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 100/200-luku
Ammatti:  kirjailija, sofisti
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka (klassinen)
Aikakausi:  antiikki
Pääteokset:  kirjeet
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Alkifron (m.kreik. Ἀλκίφρων, Alkifrōn, lat. Alciphron; 100–200-luku) oli antiikin kreikkalainen sofisti ja epistolografi eli kirjemuotoisten teosten kirjoittaja.
Elämä

Alkifronin elämästä tai ajoituksesta ei ole minkäänlaista suoraa tietoa. Aiemmin tutkijat ovat ajoittaneet hänet ilman mitään erityistä syytä 400-luvulle eaa. Stephan Bergler puolestaan ajoitti hänet Lukianoksen ja Aristainetoksen väliseen aikaan eli noin vuosiin 170–350. Joskus taas on esitetty ajoituksia, joiden perusteella hän olisi elänyt jo ennen Lukianosta. Ainoa seikka, joka vaikuttaa antavan jonkinlaisen vihjeen hänen ajoituksestaan, on se, että Aristainetoksen kirjeiden joukossa on kaksi kirjettä Lukianoksen ja Alkifronin kirjeenvaihdosta. Näin Alkifron vaikuttaisi olleen Lukianoksen aikalainen.
Teokset

Alkifronilta on säilynyt noin 120 kuvitteellista kirjettä, jotka on jaettu kolmeen kirjaan. Kirjeiden tavoitteena on kuvata erilaisia ihmistyyppejä esittämällä heidät kuvaamassa omia ajatuksiaan ja mielipiteitään heille tutuista aiheista. Ihmistyyppeihin lukeutuu muun muassa kalastajia, maalaisia, parasiitteja ja hetairoita. Kaikki nämä ilmaisevat ajatuksiaan mitä eleganteimmalla kielellä, silloinkin kun ovat alaluokkaisia. Näin henkilöt nostetaan kielellisesti ylempään rekisteriin. Kirjeiden kieli on kaunista ja puhdasta attikalaista kreikkaa.
Kirjeiden näyttämönä toimii muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta Ateena tai sen lähiseutu. Aika, sikäli kun se on pääteltävissä, on hellenististä kautta Aleksanteri Suuren ajan jälkeen. Henkilötyypit perustuivat paljolti attikalaiseen uuteen komediaan. Samalla ne antavat hyvän kuvan aikansa ihmisten tavallisesta yksityiselämästä.
On sanottu, että Alkifron olisi jäljitellut Lukianosta; mutta lukuun ottamatta tyyliä ja joissakin tapauksissa aihetta, näiden kahden kirjailijan teoksissa ei ole kovin paljon yhtäläisyyttä, sillä he käsittelevät aiheitaan täysin erilaisessa hengessä. Yhtäläisyytenä on lähinnä se, että kummatkin saivat aineistonsa samoista lähteistä, ja kumpikin pyrki käyttämään täydellistä attikalaista kreikkaa. Berglerin mukaan Alkifronin voidaan nähdä olevan samassa suhteessa Menandrokseen kuin Lukianoksen Aristofaneehen.
Alkifronin kirjeiden ensimmäinen painettu laitos (editio princeps) oli Aldus Manutiuksen painama kokoelma kreikkalaisten epistolografien kirjoituksia (Venetsia, 1499). Tämä laitos käsitti kuitenkin vain kirjeet, jotka myöhemmissä laitoksissa muodostivat kaksi ensimmäistä kirjaa.  Bergler lisäsi omaan laitokseensa (Leipzig, 1715) 72 kirjettä Wienin ja Vatikaanin käsikirjoituksista, ja ne muodostivat kolmannen kirjan; lisäksi laitos piti sisällään selityksiä ja latinankielisen käännöksen. J. A. Wagner (Leipzig, 1798, 2 osaa) lisäsi kaksi uutta kirjettä ja katkelmia viidestä muusta. Nämäkään eivät sisältäneet vielä kaikkia säilyneitä kirjeitä.
Makoto Ogawa

Makoto Ogawa (jap. 小川麻琴, s. 29. lokakuuta 1987 Kashiwazaki, Niigata, Japani) on Morning Musumen 5. sukupolven jäsen. Hän liittyi Morning Musumeen vuonna 2001 samaan aikaan Ai Takahashin, Risa Niigakin ja Asami Konnon kanssa. Ennen Morning Musumeen liitymistä Ogawa kävi Apple Little Performers (ALP) -nimistä taidekoulua, jossa hän oli huippuoppilas. Hän on esiintynyt myös mallina useissa lehdissä ja mainoksissa. Ogawa erosi yhtyeestä 27.8.2006 lähteäkseen ulkomaille opiskelemaan englantia.
Hello! Project -ryhmät

Morning Musume (2001−2006)
Alaryhmät
Petitmoni (2002−2003)
Morning Musume otomegumi (2003−2004)
Sekaryhmät
2002: Happy 7
2003: SALT5
2004: H!P Allstars
Muut
2002: Pocky Girls
2003-2004: Gatas Brilhantes H!P
2006: Metro Rabbits H!P
Elokuvat

2002: Tokkaekko
2003: Koinu Dan no monogatari
TV-sarjat

2002: Angel Hearts
2004: Aijō ippon!
Kuvakirjat

22.2.2005: Ogawa Makoto shashinshū
28.8.2006: Natsu no uta
16.8.2002: 5 Morning Musume 5-ki menbā shashinshū (Ai Takahashin, Asami Konnon ja Risa Niigakin kanssa)
Akvitania

Akvitania (ransk. Aquitaine) on Lounais-Ranskassa sijaitseva entinen Ranskan hallintoalue, joka rajoittuu lännessä Biskajanlahteen ja etelässä Espanjaan ja Pyreneihin. Akvitania, Limousin ja Poitou-Charentes yhdistettiin vuoden 2016 alussa Uuden-Akvitanian hallintoalueeksi.
Akvitania jakautuu viiteen departementtiin: Dordogne, Gironde, Landes, Lot-et-Garonne ja Pyrénées-Atlantiques. Pääkaupunki on Bordeaux. Asukkaita alueella on 3 150 890 (2007) (7,97 % Ranskan väestöstä) ja pinta-ala on 41 308 km² (7,6 % koko Ranskan pinta-alasta).
Historia

Akvitanian alueesta on puhuttu ensimmäiseltä vuosisadalta eaa. lähtien. Siihen aikaan siellä asuivat akvitaanit. Akvitanialla on tarkoitettu erikokoisia alueita Pyreneiden ja Loiren välissä.
Rooman vallan aikana Akvitania oli Rooman provinssi, Gallia Aquitania, joka ulottui Pyreneiltä Loirelle ja sen pääkaupunki oli aluksi Saintes, sittemmin Poitiers ja Bordeaux. Visigoottien vallan aikana Akvitania oli kuningaskunta ja noin 600–800-luvuilla se muodosti jaksoittain Akvitanian herttuakunnan ja 800-luvulta alkaen yhtäjaksoisesti.
Satavuotisessa sodassa Englanti sai Akvitanian haltuunsa vuonna 1356. Ranska valtasi alueen itselleen lopullisesti Castillonin taistelussa 1453.
Kaupunkeja

Vuonna 2007 Akvitanian suurimmat kaupungit olivat (väkiluku suluissa)
Bordeaux 	(235 000)
Pau 	(85 000)
Mérignac (66 000)
Pessac (58 000)
Bayonne  (44 000)
Anglet (38 000)
Agen  (34 000)
Mont-de-Marsan  (30 000)
Alberto Rodríguez Larreta

| Alberto Rodríguez Larreta |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   argentiinalainen
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1960
Talli(t):  Lotus
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Argentiinan Grand Prix 1960
Viimeinen kilpailu:  Argentiinan Grand Prix 1960
Alberto Rodríguez Larreta (s. 14. tammikuuta 1934 – 11. maaliskuuta 1977) oli argentiinalainen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja.
Rodríguez Larreta osallistui yhteen Formula 1 -sarjan MM-osakilpailuun, joka oli vuoden 1960 Argentiinan Grand Prix. Hän sijoittui pisteiden ulkopuolelle yhdeksänneksi. Hän lähti lähtöruudusta 15. Hän ei F1-uransa aikana kerännyt yhtään maailmanmestaruuspistettä. Hän ajoi Lotus-tallissa.
Formula 1:n MM-sarjan kilpailujen tulokset

| Vuosi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Talli | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960 | Lotus | ARG 9 | MON  | INDY  | DUT  | BEL  | FRA  | GBR  | POR  | ITA  | USA  | Lotus | - | 0 |
Amanda Kaarlonen

Amanda Eufrosyne Kaarlonen (synt. Glade, myöh. Silén, s. 22. marraskuuta 1852 Pori) oli suomalainen näyttelijä ja oopperalaulaja, joka oli yksi Suomalaisen Teatterin eli nykyisen Kansallisteatterin ensimmäisistä näyttelijöistä. Hän oli kauppias Carl Adam Gladin tytär, joka liittyi Kaarlo Bergbomin johtamaan Suomalaiseen Teatteriin sen antaessa ensimmäisiä näytöksiään Porissa syksyllä 1872. Hieman myöhemmin Kaarlonen siirtyi teatterin lauluosastoon, josta pian tuli Suomalainen Ooppera.
Kaarlosen puoliso oli Viipurissa opettajana toiminut laulaja Adolf Fredrik Silén (1855–1927).
Aleksandra Krunić

| Aleksandra Krunić |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1993 (ikä 31)
Kansalaisuus:   Serbia
Tennispelaaja
Pituus:  163 cm
Paino:  53 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2008–
Palkintorahat:  3 807 141 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  39. (18.6.2018)
Turnausvoittoja:  1
Voitot/tappiot:  382–290
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2019)
Ranskan avoimet:  1. kierros (2015, 2018)
Wimbledon:  3. kierros (2015)
Yhdysvaltain avoimet:  4. kierros (2014)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  43. (24.4.2017)
Turnausvoittoja:  3
Voitot/tappiot:  222–185
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Aleksandra Krunić (s. 15. maaliskuuta 1993 Moskova, Venäjä) on serbialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 39 kesäkuussa 2018. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen kaksinpelissä ja kolme nelinpelissä.
Krunić pelasi ensimmäisen kerran Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Yhdysvaltain avoimissa 2013, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Coco Vandeweghelle. Seuraavana vuonna hän ylsi Yhdysvaltain avoimissa neljännelle kierrokselle.
Aiheesta muualla

Aleksandra Krunić WTA:n sivuilla (englanniksi)
Aleksandra Krunić ITF:n sivuilla (englanniksi)
Ann-Catrin Nordman

Ann-Catrin Nordman (s. 9. kesäkuuta 1970) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti koko urheilu-uransa ajan IFK Mariehamnia ja hänen valmentajinaan toimivat Per-Erik Lindqvist ja Allan Korpi. Kalevan kisoista Nordman saavutti uransa aikana kaksi mitalia; hopeaa 5 000 metrin juoksussa vuonna 1997 sekä pronssia samalta matkalta vuonna 1996. Ulkoradoilta hän saavutti lisäksi SM-pronssia puolimaratonilta vuonna 1996. Sisäratojen SM-kisoista Nordman voitti neljä mitalia; hopeaa 1 500 metrin juoksussa vuonna 1994 sekä 3 000 metrin juoksussa kaksi kultaa (vuosina 1994 ja 1997) ja hopeaa vuonna 1996.
Kansainvälisissä kilpailuissa Nordman on edustanut Suomea kahteen otteeseen. Vuonna 1994 hän oli Suomen edustajana Helsingissä järjestettyjen EM-kisojen maratonilla ja vuonna 1995 hän edusti Suomea puolimaratonin MM-kilpailuissa. Molemmat kisaurakat päättyivät hänen kohdaltaan keskeyttämiseen.
Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 2000 jälkeen.
Ann

Ann voi viitata seuraaviin asioihin:
Ann, kaupunki Myanmarissa
Ann, autiokaupunki Kaliforniassa
Ann, kraatteri Kuussa
Ann, nimi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ann”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Anja Fichtel

| Mitalit> Naisten miekkailu.Maa:   Saksa. Olympialaiset  | Mitalit> Naisten miekkailu.Maa:   Saksa. Olympialaiset  | Mitalit> Naisten miekkailu.Maa:   Saksa. Olympialaiset  | Naisten miekkailu> Maa:   Saksa. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Seoul 1988 | floretti |  |
|  Kultaa | Seoul 1988 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | floretin joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | floretin joukkuekilpailu |  |
Anja Fichtel miekkailun maailmanmestaruuskilpailuissa Essenissä vuonna 1993.
Anja Fichtel (s. 17. elokuuta 1968 Baden-Württemberg) on saksalainen florettimiekkailija joka uransa aikana on voittanut neljä olympia- ja viisi maailmanmestaruusmitalia.
Fichtel aloitti miekkailun 10-vuotiaana. Hän oli pitkä ja vahvarakenteinen ja tunnettiin aggressiivisista hyökkäyksistään. Fichtel synnytti Lauren-poikansa vain seitsemän viikkoa ennen Barcelonan olympialaisia, mutta osallistui joukkuekilpailuun, jossa Saksan joukkue voitti hopeaa.
Amanda Holden (libretisti)

Amanda Juliet Holden (19. tammikuuta 1948 – 9. syyskuuta? 2021) oli brittiläinen libretisti ja kielenkääntäjä.
Holden varttui Lontoossa, opiskeli musiikkia Oxfordin yliopistossa ja pääsi stipendillä Guildhall School of Music and Dramaan, jossa myöhemmin opetti pianonsoittoa. Hän toimi samalla myös vapaana säestäjänä. Holden suoritti opintoja lisäksi musiikkiterapian alalla ja perusti vuonna 1974 musiikin laitoksen sairaalan oppimisvaikeuksista kärsineiden lasten keskukseen.
Holden työskenteli Grove Dictionaryn parissa ja perusti 1980-luvulla The Viking/Penguin Opera Guiden, jota ryhtyi toimittamaan. Ensimmäisen kerran Holden teki työtä oopperayhtiölle kääntämällä Don Giovannin libreton Jonathan Millerin tuotantoon English National Operalle vuonna 1985. Sittemmin hän kirjoitti lisää tekstejä konserttiteoksiin, lauluihin, musiikkiteatteriin, näytelmiin ja oopperoihin. Ensisijaisesti hän työskenteli English National Operan palveluksessa. Oopperoita Holdenin teksteillä kuitenkin esitettiin kaikissa brittiläisissä oopperayhtiöissä sekä Irlannissa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Etelä-Afrikassa ja Yhdysvalloissa. Käännökset Holden laati English National Operalle muiden muassa Lucia di Lammermoorista ja La bohèmesta sekä Georg Friedrich Händelin oopperoista Partenope, Ariodante, Alcina ja Agrippina. Omia, alkuperäisiä librettojaan hän kirjoitti Brett Deanille (Bliss), Mark-Anthony Turnagelle (The Silver Tassie) ja Nigel Osbornelle (The Piano Tuner). Hänen käsialaansa on myös kuuden eri säveltäjän yhteistyöoopperan Family Matters libretto. Turnage ja Holden saivat yhdessä Olivier-palkinnon The Silver Tassie -teoksesta vuonna 2001.
Holden kuoli äkillisesti nukkuessaan 73-vuotiaana. Hänellä oli kolme poikaa ja lapsenlapsia.
Ann-Charlotte Alverfors

| Ann-Charlotte Alverfors> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1947
Kuollut: 2018 (70–71 vuotta)
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Pääteokset:  Sparvöga, Hjärteblodet, Snabelros (trilogia)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ann-Charlotte Alverfors (1947 Eksjö, Ruotsi – 20. maaliskuuta 2018) oli ruotsalainen kirjailija. Hänen läpimurtonsa oli omaelämäkerrallinen romaanitrilogia Sparvöga (1975), Hjärteblodet (1976) ja Snabelros (1977), mutta jo niitä ennen hän oli julkaissut kaksi runokokoelmaa. Viimeiseksi teokseksi jäi Vitnäbb (2015), jonka aiheeseen heijastui se, että hän ja hänen puolisonsa sairastuivat melkein yhtä aikaa syöpään. Vaikka läpimurto toi julkisuutta, myöhemmin häntä ei enää juuri muistettu.
Trilogian pohjalta on tehty televisiosarja Sparvöga (1989).
6teen

| 6teen |
| --- | --- |
Tyyli:  tilannekomedia
Kestoaika:  22 min
Luoja(t):  Tom McGillis  Jennifer Pertsch
Pääosissa:  Brooke D'Orsay Megan Fahlenbock Terry McGurrin Christian Potenza Stacey DePass Jess Gibbons
Alkuperämaa:   Kanada
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Teletoon  Yle TV2
Esitetty:  7. marraskuuta 2004 – 14. tammikuuta 2010
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  93
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Gary Hurst  Karen Lessman
Tuotantoyhtiö(t):  Fresh Animation Limited  Nelvana
Palkinnot
Voitetut:  Daytime Emmy (2009)
Ehdokkuudet:  WGC Award (2006, 2009) Gemini (2008)
Aiheesta muualla
IMDb 
6teen on Emmy-palkittu kanadalainen animoitu nuorille suunnattu tilannekomediasarja. Sarjan ovat luoneet Jennifer Pertsch ja Tom McGillis. Sarjaa esitti Kanadassa TV-kanava Teletoon ja Yhdysvalloissa Nickelodeon. Suomessa sarjaa esittää Yle TV2.
Sarja kertoo kuudesta juuri koulunsa lopettaneesta nuoresta, ja heidän ensimmäisestä kesästään osa-aikatöissä. Nuoret ovat 16-vuotiaita ja he työskentelevät paikallisessa ostoskeskuksessa ja viettävät vapaa-aikaansa usein Sitruuna-nimisen mehubaarin edustalla.
Päähenkilöt > Caitlin Cooke

Caitlin on ryhmän uusin jäsen, joka joutuu kesätöihin luottokortin luottorajan ylityttyä ja isän kieltäydyttyä maksamasta tyttärensä velkoja. Hänen paras ystävänsä Tricia lopettaa heidän ystävyyssuhteensa, koska hän ei olekaan enää rikas, vaan joutuu töihin Linkoon. Jokaisessa jaksossa Caitlin ostaa jotakin, ja saa jopa luottokorttinsa takaisin kerran, mutta avuliaat ystävät takavarikoivat sen Caitlinin hallitsemattoman shoppaushimon takia. Caitlin inhoaa tiettyä tyttötrioa ja kilpailee aina sen johtajan, Trician kanssa. Caitlin on luonteeltaan herkkä.
Päähenkilöt > Jen Masterson

Jen työskenteli ensin Lingossa, kunnes sai Caitlinin houkuteltua ottamaan työpaikkansa, jotta pääsisi Halderin urheiluvälinekauppaan töihin. Tässä työpaikassa Jen joutuu koville valmentaja Halderin määrätessä tuon tuosta punnerruksia. Jen on nuorista eniten tulevaisuuten panostava ja töitä tekevä.
Jenistä tulee Jonesyn siskopuoli Jenin äidin mennessä naimisiin Jonesyn isän kanssa.
Päähenkilöt > Jonesy Garcia

Jonesyllä on pakkomielle kauniisiin naisiin. Jonesy saa potkut usein, mutta saa jälleen uuden työpaikan. Hän on vahva eikä anna periksi, jos kyse on tytöistä tai töistä. Jonesy kärsii lievästä ahtaanpaikankammosta. Hänellä on myös verikammo, sillä hänellä oli pienenä nenäverenvuoto joka ei ottanut loppuakseen. Jonesy pitää yllä ”kova kaveri” –imagoaan, joten hän ei myönnä fobioitaan. Kun fobiat iskevät päälle, Nikki on ainoa ihminen joka saa Jonesyn rauhoittumaan. Jonesy rehentelee alati, ja ärsyttää aina ostoskeskuksen vartijaa. Jonesy on myös seurustellut Nikin kanssa ja seurustelee edelleenkin, vaikka suhde ensimmäisellä kerralla päättyikin eroon. Jonesy on porukastaan, myös kaikkein ahnein ja itsekkäin. Jonesy tekee lähes mitä tahansa oman rahallisen hyötynsä eteen.
Päähenkilöt > Jude Lizowski

Jude on ryhmän koomikko ja hieman omalaatuinen tyyppi, joka häärää sarjassa taustalla usein omiaan. Hän on töissä Stick-in-nimisessä pikaruokapaikassa, josta hän saa potkut toisella tuotantokaudella. Juden unelmana on hypätä laskuvarjolla alasti, jonka hän myöhemmin myös tekee lopputenttien läpipääsyn kunniaksi.
Myös Jude on toisen kauden jaksoissa töissä Underground Videossa. Jude rakastaa rullalautailua. Jude huijasi verenluovutusteltassa luovuttamalla verta 17 kertaa eri asuissa, koska jokaisesta verenluovutus kerrasta sai donitsin. Jude oli yhdessä Star-nimisen tytön kanssa, tosin heidän suhteensa oli enemmänkin sitä, että he pitivät toisiaan todella jänninä tyyppeinä. Jude opetti Wyattiakin rullalautailemaan, koska tämä halusi irti kaavoistaan. Jude on omistanut Fish-Fisu nimisen lemmikin, joka tosin kuoli nopeasti. Jude on juutalainen.
Kanadalais-ranskalaisessa käännöksessä häntä kutsutaan Hugoksi.
Päähenkilöt > Nikki Wong

Nikki on joukon kapinallinen jäsen. Hän on töissä Khakimökissä, liikkeessä joka myy trendikkäitä vaatteita. Nikki kerää rahaa päästäkseen maailmanympärimatkalle. Nikki on sarkastinen ja äreä. Nikkillä ja Jonesyllä on viha-rakkaus suhde. Nikillä on violetit hiukset ja lävistyksiä naamassa, ja Nikki inhoaa työtään ”kloonien” kanssa Khakimökissä. Nikki kokeili muitakin töitä saatuaan hetkellisesti potkut Khakimökistä, mutta huomasi kuitenkin viihtyvänsä siellä. Nikki häpeää vanhempiaan, eikä mielellään mene heidän kanssaan minnekään. Nikki ja Jen ovat ainoat, jolla on ollut kauan sama työ.
Päähenkilöt > Wyatt Williams

Wyatt on ryhmän musikaalinen jäsen. Hän soittaa kitaraa ja laulaa. Wyatt oli töissä musiikkikaupassa kunnes sai potkut toisella tuotantokaudella. Wyattilla oli suhde kaupan pomon Serenan kanssa ja hän ei ole vieläkään päässyt yli tytöstä. Työskentelee myöhemmin Juden kanssa Underground Video-nimisessä liikkeessä, joka on ostoskeskuksen vähiten suosituimpia paikkoja. Wyatt on ”kangistunut kaavoihinsa” ja on näin porukan mietteliän tyyppi.
Kanadalais-ranskalaisessa versiossa kutsuttu myös Vincentiksi.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Brooke D'Orsay  | … |  Caitlin Cooke   |
|  Megan Fahlenbock  | … |  Jen Masterson   |
|  Terry McGurrin  | … |  Jonesy Garcia   |
|  Christian Potenza  | … |  Jude Lizowski   |
|  Stacey DePass  | … |  Nikki Wong   |
|  Jess Gibbons  | … |  Wyatt Williams   |
Aktivistit (elokuva)

| Aktivistit |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Risto Orko
Käsikirjoittaja:  Ilmari Unho   Risto Orko
Tuottaja:  Matti Schreck
Säveltäjä:  Pekka Akimov
Kuvaaja:  Charles Bauer
Leikkaaja:  Risto Orko
Lavastaja:  Hannu Leminen
Koreografi:  Alexander Saxelin
Pääosat:  Helena Kara Tuulikki Paananen Tauno Majuri  Uuno Laakso  Ville Salminen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi Oy
Ensi-ilta:  9. huhtikuuta 1939
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aktivistit (ruots. Aktivisterna) on vuonna 1939 valmistunut Risto Orkon ohjaama suomalainen mustavalkoelokuva. Lajityypiltään se on sortovuosien aktivisteista kertova historiallinen aatedraama.
Alkuteksteissä elokuva omistetaan ”niiden miesten muistolle, jotka henkensä hinnalla nostivat kansamme taisteluun sortajaa vastaan”. Tapahtumat sijoittuvat toisen sortokauden loppuaikoihin, vuosiin 1916–1917. Ensimmäisen sortokauden keskeisiä tapahtumia käsitellyt alkujakso jätettiin elokuvan lopullisesta versiosta pois, kun sille kertyi pituutta jo lähes kaksi tuntia. Alkujakso olisi käsitellyt samoja aiheita kuin samana vuonna valmistunut ja hieman aiemmin elokuvateattereihin ehtinyt SF-elokuva Helmikuun manifesti.
Aktivistit-elokuvan kirjapainokohtauksessa oli nähtävissä vaikutteita Nyrki Tapiovaaran elokuvasta Varastettu kuolema.
Elokuvan ensi-ilta oli 9. huhtikuuta 1939 Helsingin Kino-Palatsissa ja Scalassa. Yleisömenestys oli varsinkin Helsingissä tuntuvasti yli vuoden keskitason. Elokuva oli erittäin kallis, minkä vuoksi se jäi esityskiellon jälkeen taloudellisesti tappiolle. Sen tuotantokustannukset olivat lähes yhtä suuret kuin vuotta aikaisemmin valmistuneen Jääkärin morsiamen. Aktivistit joutui sotien jälkeen 1944 esityskieltoon, josta se vapautui 1986. Yksi erikoisluvalla järjestetty näytös oli Elokuva-arkistossa vuonna 1959.
Aktivistit esitettiin televisiossa ensimmäisen kerran heinäkuussa 1991.
Tuotanto

Jääkärin morsiamen (1938) hyvä yleisömenestys innoitti Suomi-Filmiä ja Risto Orkoa jatkamaan samantapaisen aiheen merkeissä. Niin syntyi alkuperäiskäsikirjoitus spektaakkelielokuvaan Aktivistit, jonka Orko teki yhdessä Ilmari Unhon kanssa syyskesällä 1938. Elokuva kuvattiin seuraavana talvena.
Suomi-Filmi valmistautui Aktivisteihin erittäin huolellisesti: erilaisia lavastuksia rakennettiin puolisensataa, ja varsinkin pukujen valmistukseen käytettiin aikaa ja varoja tavallista runsaammin. Uutisaitta-lehdessä kerrottiin, että elokuvan tapahtumat sijoittuivat aikaan, jolloin naisten pukumuoti ei ollut kovin kaunis. Koska naisfilmitähdistä Karasta ja Paanasesta ei haluttu tehdä ”linnunpelättimiä”, roolihahmojen asuista suunniteltiin hienompia kuin ne sortovuosina oikeasti olivat. Aktivisteissa toistuu myös vanhan kotimaisen elokuvan naisstereotypia: tumma nainen edustaa pahuutta ja vaalea hyvyyttä. Kara oli elokuvassa viaton suomalaisneito, jonka kavalana venäläisvastustajana oli tummaverikkö Paananen.
Elokuvan ulkojaksoja tehtiin lähinnä Helsingin Kasarmikadulla, Bulevardilla, Eirassa ja Katajanokalla. Aktivistien piilopaikkaa esittävä metsämökki löytyi Espoosta. Osa sisäkuvista on peräisin ravintola Fenniasta ja Pyhän Laurin kirkosta. Studioina käytettiin Suomi-Filmin studiota Munkkisaaressa, ja Upseerikasinon tanssiaiskohtaus tehtiin Polin rakennuksessa Lönnrotinkatu 29:ssä.
Suomi-Filmi leikkasi Aktivisteja ensi-illan jälkeen. Poiston kohteiksi joutui jakso, jossa aktivistit pakenevat maaseudulle ja santarmit pysäyttävät heidät tarkistaen kuorman. Jakso palautettiin KAVI:n digitoituun Elonet-versioon vuonna 2019. Venäläisvastaisuutensa takia Aktivistit määrättiin sodan jälkeen hyllylle. Se sai virallisen esitysluvan vasta yli 40 vuotta myöhemmin, vuonna 1986.
Arviot

Elokuva on poliittinen sankarikuvaus, johon aikalaisarvioissa suhtauduttiin kunnioittavasti, mutta kriittisiäkin äänenpainoja löytyi. Aikalaiskriitikot kiittelivät elokuvaa jännittäväksi, romanttiseksi sekä taitavasti tehdyksi. Toisaalta sen henkilöhahmoja pidettiin yksiviivaisina, ja joidenkin mielestä ”ryssiä” nostettiin liikaa esille aktivistien ohi.
Esityskiellosta vapautumisen yhteydessä 1980-luvulla kriitikot tunnustivat muun muassa elokuvan ”visuaalisen hienostuneisuuden ja tyylikkyyden” sekä ”reilun isänmaallisuuden”. Toisaalta kansalliskiihkoisuuden katsottiin hallitsevan elokuvaa. Tuolloin nostettiin esille myös elokuvan ”voimakkaan seksistiset asetelmat”: niin sanotuista ”naisen keinoista” on apua, kun pelissä on satojen miesten henki ja kenties koko maan vapaus.
Televisioesityksen yhteydessä vuonna 2013 eräs kriitikko piti Aktivisteja muun muassa jännittävänä sekä vahvasti tyyliteltynä, ja totesi sen ”kestävän kansainvälisenkin vertailun”.