stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Per Krafft (vanhempi)

Per Krafft vanhemman maalaama Carl Michael Bellmanin muotokuva.
Per Krafft (vanhempi) (16. tammikuuta 1724 Arboga, Ruotsi – 7. marraskuuta 1793 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen muotokuvamaalari, Per Krafft nuoremman isä.
Krafft matkusti Pariisiin, missä hän oli Chardinin oppilaana. Myöhemmin hän opiskeli Alexander Roslinin ohjauksessa. Hän toimi opettajana Bayreuthissa ja Puolan kuninkaan Stanisław II Augustin hovimaalarina, ennen kuin hän vuonna 1768 päätti palata Ruotsiin.
Ploštšad Leninan metroasema (Novosibirskin metro)

| Ploštšad Lenina> Площадь Ленина |
| --- | --- |

 Novosibirskin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Leninskaja linja
Sijainti:  55.02969°N, 82.92093°E
Paikkakunta:  Novosibirsk, Venäjä
Avattu:  7. tammikuuta 1986
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Ploštšad Lenina (ven. Площадь Ленина) on yksi Novosibirskin metron asemista. Se avattiin 7. tammikuuta 1986.
Otto Peitsalo

| Otto Peitsalo |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 4.4.1917–31.10.1917  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Turun läänin pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. maaliskuuta 1870 Lieto
Kuollut: 16. toukokuuta 1929 (59 vuotta) Helsinki
Ammatti:  toimitusjohtaja
Otto Peitsalo (vuoteen 1906 Palén, 13. maaliskuuta 1870 Lieto – 16. toukokuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen osuustoimintamies ja poliitikko, joka toimi sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana vuonna 1917. Peitsalo oli suomalaisen osuustoimintaliikkeen 1900-luvun alkuvuosien merkittävimpiä vaikuttajia. Hän työskenteli muun muassa Rauman Osuuskaupan, Osuusliike Kansan ja Osuusliike Tarmolan johtajana sekä kuului Osuustukkukaupan (OTK) ja Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan (SOK) hallintoneuvostoihin.
Elämä > Osuustoimintamiehenä ja poliitikkona

Liedossa syntynyt Peitsalo aloitti työnteon jo lapsena paimenena. Kansakoulun ja käsityökoulun käytyään hän työskenteli suutarina, kunnes suoritti kauppakoulun kirjekurssin ja toimi Turun Nahka- ja Jalkinekauppa Oy:n liikkeenjohtajana. Vuonna 1897 Peitsalo muutti Raumalle, jossa hän työskenteli aluksi kaupanhoitajana. Vuosina 1898–1900 Peitsalolla oli kauppaliike Eurajoen asemalla Sydänmaalla, jonka jälkeen hän toimi Rauman Nahkatehtaan edustajana.
Vuonna 1904 perustettiin Peitsalon aloitteesta Rauman Osuuskauppa, jonka johtajana hän toimi vuoteen 1916 saakka. Peitsalo tunnettiin innovaattorina, joka suunnitteli uusia tuotantolaitoksia, myymälärakennuksia ja myymälöiden sisustuksia. Raumalle hän suunnitteli muun muassa osuuskauppaliikkeiden ensimmäisen suurleipomon. Peitsalo oli SOK:n kahtiajaon alullepanija ottaessaan asian esille Viipurin edustajakokouksessa vuonna 1911 pitämässään puheessa. Vuonna 1913 Peitsalo osallistui Glasgow'ssa järjestettyyn kansainväliseen osuustoimintakonferenssiin Armas Hellen, Eemil Linnan ja Emil Stavenhagenin kanssa.
Rauman Työväenyhdistykseen Peitsalo liittyi 1905 ja oli Rauman kaupunginvaltuuston jäsen 1909–1916. Sosialidemokraattien vaalilakosta johtuen hän oli valtuustossa aluksi nuorsuomalaisten edustajana ja myöhemmin sitoutumattomana. Eduskuntaan Peitsalo valittiin sosialidemokraattien listalta vuoden 1916 eduskuntavaaleissa. Hänen kansanedustajakautensa käynnistyi vasta huhtikuussa 1917, jolloin uusi eduskunta kokoontui ensimmäisen kerran. Samana vuonna Peitsalo siirtyi Osuusliike Kansan johtajaksi Poriin, ja liittyi Porin Työväenyhdistykseen.
Elämä > Sisällissota

Sisällissodan aikana Peitsalo toimi punaisten hallussa olleen Suomen Pankin Porin haarakonttorin komissaariona. Peitsalo väitti ottaneensa tehtävän vastaan pankinjohtaja K. E. Bromsin kehotuksesta, kun tämä kieltäytyi yhteistyöstä. 10. huhtikuuta Peitsalo ja konttorin kassanhoitajana toiminut Tahvo Ruotsalainen tyhjensivät holvin, jossa oli 48 000 markan arvosta kultaa sekä lähes 1,9 miljoonaa markkaa käteistä, tarkoituksenaan siirtää varat punaisten Viipuriin evakuoimaan Suomen Pankin pääkonttoriin. Perillä varat luovutettiin Viipurin haarakonttoria hallussaan pitäneille punaisille, minkä jälkeen Peitsalo ja Ruotsalainen jäivät asumaan paikalliseen hotelliin ja onnistuivat Viipurin valtauksen aikana välttämään vangitsemisen.
Viikon kuluttua Peitsalo ja Ruotsalainen saivat matkustusluvan Turkuun, josta heidän oli tarkoitus paeta Ruotsiin. Tampereen rautatieasemalla miehet kuitenkin tunnistettiin, ja he jäivät valkoisten vangiksi 7. toukokuuta. Peitsalon ja Ruotsalaisen seurassa oli tuolloin myös Jussi Rainio, joka pääsi pakenemaan. Tampereelta heidät kuljetettiin Porin raatihuoneen tyrmään, jonne parin päivän kuluttua päätyivät myös Rainio ja punaisten kunnallishallinnossa toiminut Oskari Peltomäki. Väitteiden mukaan vankeja kidutettiin ja pahoinpideltiin, ja sen seurauksena Rainio kuoli 10. toukokuuta. Kuulusteluissa Peitsalo ja Ruotsalainen väittivät toimittaneensa rahat Viipuriin, jotteivät ne päätyisi Porin punakaartin päällikön Hannes Uksilan haltuun.
Kesäkuun lopussa Peitsalo siirrettiin Turun vankileirille, ja syyskuussa hän sai valtiopetoksesta kymmenen vuoden tuomion. Peitsalo suoritti rangaistustaan Turun pakkotyölaitoksessa kirjastonhoitajana, kunnes hänet vapautettiin uuden armahduslain myötä toukokuussa 1920. Kesällä Suomen Pankki ryhtyi vaatimaan Peitsalolta ja Ruotsalaiselta korvauksia kadonneista rahoista, joiden oletettiin päätyneen Neuvosto-Venäjälle paenneiden punaisten mukana Pietariin. Vuonna 1922 korvausvaatimuksista luovuttiin, kun kävikin ilmi, että varat olivat Viipurin haarakonttorin kassassa valkoisten otettua sen haltuunsa.
Elämä > Viimeiset vuodet

Vapauduttuaan Peitsalo asettui Turkuun, jossa hän toimi OTK:n toimistonhoitajana 1920–1921 ja Osuusliike Tarmolan toimitusjohtajana 1921–1925. Vuonna 1926 Peitsalo muutti Helsinkiin, josta käsin hän työskenteli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton kiertävänä tarkastajana kuolemaansa saakka. Peitsalo toimi myös useissa luottamustehtävissä. Hän oli muun muassa Henki-Kansan hallintoneuvoston varapuheenjohtaja sekä SOK:n, OTK:n ja Kaupan Keskusvaliokunnan (KK) hallintoneuvostojen jäsen.
Otto Peitsalo kuoli 59-vuotiaana kotonaan Helsingissä pitkän sairauden jälkeen toukokuussa 1929. Hänet on haudattu perhehautaan Malmin hautausmaalle.
Perhe

Otto Peitsalon vanhemmat olivat Liedon Rähälän kylässä asuneet renki Otto Fridolf Juhonpoika (1847–1909) ja piika Wilhelmiina Juhontytär (1847–1925). Hänen ensimmäinen puolisonsa oli pariskunnan ainoan lapsen synnytykseen kuollut raumalainen Wendla Wilhelmina Tuominen (1872–1897), ja toinen Kiukaisista kotoisin ollut Alma Jaakkola (1876–1954), jonka kanssa Peitsalo sai kahdeksan lasta. Heidän poikiaan olivat näyttelijä Ilmari Peitsalo ja toimitusjohtaja Kalervo Peitsalo, sekä pitkät urat OTK:n ja Elannon palveluksessa tehneet ekonomi Orvo Peitsalo (1902–1962) ja tarkastaja Urho Peitsalo (1908–1982). Ilmari Peitsalon tytär oli näyttelijä Eila Peitsalo.
Pleumeur-Bodou

| Pleumeur-Bodou (Pleuveur-Bodoù) |
| --- | --- |
 Radôme ja vapaa-ajanpuisto Village Gaulois (gallialainen kylä)
 vaakuna
 Pleumeur-Bodou
 Koordinaatit: 48°46′36″N, 3°30′59″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Côtes-d'Armor
Arrondissementti:  Lannion
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  26,7 km²
Väkiluku (2018):  3 881 
 – Väestötiheys:  145 as./km²
Kunnan numero:  22198
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pleumeur-Bodou (bretoniksi Pleuveur-Bodoù) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla, noin 7 kilometriä Lannionin kaupungista luoteeseen.
Kunnan alueeseen kuuluu 800 asukkaan saari Île-Grande, joka on yhdistetty mantereeseen vuonna 1891 rakennetulla sillalla. Saarella oli merkittävä graniittilouhos, josta saatua kiveä käytettiin erityisesti Pariisin rakennusten ja katujen rakentamiseen.
Pleumeur-Bodoussa on Euroopan suurin televiestinnälle omistettu kulttuuri- ja vapaa-ajan keskus Cité des télécoms. Keskus on 11 hehtaarin kokoinen, ja sen keskipisteenä on 50 metriä korkea satelliittiantenni Radôme. Antennilla otettiin vastaan ensimmäinen Atlantin yli lähetetty satelliittilähetys Yhdysvalloista Ranskaan 11. heinäkuuta 1962. Antennin toiminta lopetettiin vuonna 1985.
Radôme ja Cité des télécoms
Île-Grande
Île-Granden vanha louhos
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pleumeur-Bodou Wikimedia Commonsissa
Pleudihen-sur-Rance

| Pleudihen-sur-Rance (Pleudehen) |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Pleudihen-sur-Rance
 Koordinaatit: 48°30′42″N, 1°57′02″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Bretagne
Departementti:  Côtes-d'Armor
Arrondissementti:  Dinan
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  24,6 km²
Väkiluku (2017):  2 909 
 – Väestötiheys:  118 as./km²
Kunnan numero:  22197
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pleudihen-sur-Rance (bretoniksi Pleudehen) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Rancejoen varrella, noin 11 kilometriä Dinanin kaupungista koilliseen.
Kunnan keskusta on rakennettu 41 metriä korkean kukkulan laelle. Keskustassa olevan kirkon Notre-Dame de Pleudihen-sur-Rancen torni on 56 metriä korkea, joten se näkyy kauas.
Rancejoen laaksossa kasvatetaan runsaasi omenoita, ja se onkin huomattava siiderin tuotantoalue.  Pleudihenin omenanviljelijät kuuluvat Les Celliers Associés -siideriosuuskuntaan. Osuuskunnan tuottamalla siiderillä on tuotemerkki Val de Rance. Pleudihenissä on siiderinvalmistuksesta kertova museo Musée du Cidre.
Val de Rance –siideriä
Notre-Damen kirkko Rancejoelta nähtynä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pleudihen-sur-Rance Wikimedia Commonsissa
Perämeren valashavainto 2006

Perämerellä havaittiin kesäkuussa 2006 nuori ryhävalas. Valas oli enintään 10 metriä pitkä nuori yksilö. Yksilön arveltiin olevan kotoisin Atlantilta.
Valas oli saapunut Itämerelle mahdollisesti talvella, sillä vastaavankokoinen ryhävalas nähtiin Puolan Sopotissa jo huhtikuussa. Ruotsissa uutisoitiin 13. kesäkuuta ryhävalashavainto. Valas takertui kalaverkkoon Örnsköldsvikin edustalla mutta onnistui vapautumaan. Sen jälkeen yksilö nähtiin merellä Luulajan edustalla. Suomessa ryhävalas havaittiin Himangan edustalla 2. heinäkuuta ja myöhemmin Uudenkaupungin edustalla. Riianlahdelta löydettiin 24. heinäkuuta läheltä Duntea arviolta noin kaksi viikkoa aikaisemmin kuolleen valaan raato, joka preparoitiin Latvian maatalousyliopistossa. Tarkemmissa tutkimuksissa tämä kuollut ryhävalas osoittautui nuoreksi, 10-metriseksi ja 10 tonnin painoiseksi yksilöksi. Se oli pahoin vahingoittunut, joten se oli oletettavasti kuollut törmättyään johonkin alukseen.
Valaasta käytettiin Suomessa lehdistössä nimeä Veeti. Nimen antoi valaan havainnut ylivieskalainen opettaja Juha Mäkelä, joka nimesi sen venematkalla mukana olleen 3-vuotiaan poikansa mukaan.
Hetulavalaat ovat harvinaisia Itämerellä ja erityisesti sen pohjoisosissa. Ryhävalas on tavattu Suomen rannikolla tätä ennen varmuudella ainoastaan kerran, vuonna 1978 ("Valpuri"). Valpuri vaelteli Itämerellä yli puoli vuotta eikä löytänyt enää takaisin Atlantille vaan kuoli talvella todennäköisesti nälkään. Virossa Tallinnan itäpuolella pyydystettiin ryhävalas vuonna 1851.
Peipohja

Peipohjan koulu
Kokemäen rautatieasema, aiemmalta nimeltään Peipohjan rautatieasema.
Peipohja on yksi Kokemäen kaupunginosista. Se on osa Kokemäen keskustaajamaa, sijaiten noin kaksi kilometriä keskustan lounaispuolella. Peipohjan lävitse kulkevat Valtatie 2 ja Tampere–Pori-rata. Kokemäki–Rauma-rata erkanee Tampereen radasta Peipohjassa. Vuonna 2018 asukasluku postinumeroalueella 32810 Peipohja oli 1 794.
Peipohjassa sijaitsee Satakunnan ammattiopiston Kokemäen toimipiste, alakoulu sekä päiväkoti. Peipohjassa on runsaasti PK-yrityksiä. Sen sijaan kaupalliset palvelut ovat hävinneet 1990- ja 2000-lukujen aikana.
Peipohjassa on myös Kokemäen rautatieasema, joka tunnettiin aikaisemmin Peipohjan aseman nimellä. Rautatieasema-alue on Museoviraston inventoima valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Peipohjan pikavuoropysäkillä pysähtyvät kaikki Helsingin ja Porin väliä kulkevat linja-autot. Ainoastaan osa niistä kiertää Kokemäen keskustan kautta.
Aiheesta muualla

Peipohjan rautatieasema 1895–1984 YouTube.
Peillon

Peillon
Peillon on pikkukaupunki Ranskan Rivieralla, Nizzasta noin 18 kilometriä koilliseen. Kaupungissa on 1 322 asukasta (2006).
Pénitents Blancs -veljestö rakensi 1400–1500-luvuilla tähän keskiaikaiseen pikkukaupunkiin Notre-Dame de la Madone des Douleursin kappelin. Kappelissa on J. Canavesion temperamaalauksia 1400-luvun lopulta. 1700-luvun kirkosta löytyy muun muassa Ruusumadonna vuodelta 1639 ja krusifiksi 1700-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peillon Wikimedia Commonsissa
Pikanäppäin

Mozillan valikko
Pikanäppäin on näppäin tai näppäinyhdistelmä, jolla käyttäjä voi toteuttaa tietyn käyttöliittymän toiminnon käyttämättä valikkoa. Useissa Windows-ohjelmissa käyttäjä voi esimerkiksi tallentaa tiedot käyttämällä näppäinyhdistelmää Ctrl+S.
Pikaraiset (pohjoinen)

| Pikaraiset (pohjoinen) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Kirkkonummi
Koordinaatit:  60°16′36″N, 24°29′16″E
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  66,1 m 
Rantaviiva:  1,1 km 
Pinta-ala:  0,044 km² 
 fiPikaraiset (pohjoinen) 
Pikaraiset on noin neljän hehtaarin laajuinen järvi Kirkkonummen koillisosassa. Se muodostaa saman nimisen, lounaassa sijaitsevan pienemmän vakaveden kanssa Pikaraiset-nimisen kokonaisuuden. Järviä yhdistää kaita salmi. Ympäristö on kallioista ja metsäistä. Pientaloasutusta on jonkin verran.
Pikaraiset-sana palautuu adjektiiviin pikkarainen. Järvet tunnetaan myös nimillä Iso   Pikkarainen ja Vähä Pikkarainen. Myös muotoa Pekkarais on käytetty, muiden muassa. Nimet lienevät melko nuoria.
Pohjoinen Pikarainen kuuluu eteläosiltaan Nuuksion kansallispuistoon. Pikaraisten etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin seitsemäntoista kilometriä pohjoiseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 28 kilometriä luoteeseen. Kirkkonummen pohjoisin taajama, Veikkola, sijaitsee Pikaraisten länsipuolella.
Pikapuhemuoto

Pikapuhemuodoiksi kutsutaan eräitä suomen kielen yleisten verbien ja pronominien muotoja, joita on pidetty tyypillisinä etenkin nopeatempoisessa puheessa. Pikapuhemuotoja ovat verbien olla, tulla, mennä ja panna taivutusmuodot, joissa konsonantti on kadonnut, esimerkiksi en oo 'en ole', oisin, 'olisin' tuun, 'tulen', meette 'menette', paa 'pane'. Pronominien pikapuhemuotoja ovat mä 'minä' ja sä 'sinä' ja niiden yksitavuiset taivutusmuodot: mulle 'minulle', sulla 'sinulla' ja niin edelleen.
Pekka M. Sinisalo

| Pekka M>  Sinisalo.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1969 (ikä 55) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Pekka Markus Sinisalo (s. 24. maaliskuuta 1969 Helsinki) on suomalainen kunnallispoliitikko ja Uudenmaan Perussuomalaisten piirin entinen puheenjohtaja, joka siirtyi sinisiin. Sinisalo on Sinisten Uudenmaan piirin puheenjohtaja ja puoluehallituksen jäsen. Koulutukseltaan hän on filosofian maisteri.
Taustaa

Sinisalo asuu perheineen Kirkkonummen Veikkolassa ja on ollut virkavapaalla Euroopan yhteisöjen tuomioistuimesta Luxemburgissa. Hän on myös työskennellyt Euroopan parlamentissa MEP Sampo Terhon kotimaan avustajana. Sinisalo toimi Perussuomalaisten EU-vaalipäällikkönä vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa.
Sinisalo on toiminut lukuisissa erilaisissa kunnallisissa luottamustehtävissä. Hän on ollut Kirkkonummella kunnanvaltuutettu, Perussuomalaisten valtuustoryhmän pj ja kunnanhallituksen toinen varapuheenjohtaja. Työkokemusta Sinisalolla on erityisesti opettajana, sekä kotimaasta että ulkomailta. Hän on myös aiemmin toiminut Suomalaisuuden liiton toiminnanjohtaja.
Vaalimenestys

Sinisalo oli ehdokkaana vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Kirkonummella, sai 281 ääntä tullen valituksi valtuustoon. Vuoden 2012 kuntavaaleissa Sinisalo sai Kirkkonummelta 399 ääntä, neljänneksi eniten koko kunnasta. Vuoden 2017 kuntavaaleissa Sinisalo sai Kirkkonummelta 321 ääntä. Valtuustokauden aikana Sinisalo loikkasi Sinisiin. Vuoden 2021 kuntavaaleissa Sinisalo oli ehdolla Kirkkonummella poliittisen yhdistyksen, Pro Kirkkonummen listalta ja sai 86 ääntä ja ei tullut valituksi valtuustoon vaan jäi varasijalle.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa hän sai Uudeltamaalta 1 375 ääntä, joista 755 tuli kotikunnastaan Kirkkonummelta. Hän ei tullut valituksi eduskuntaan. 
Sinisalo valittiin Perussuomalaisten Uudenmaan piirin eduskuntavaaliehdokkaaksi vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Vaaleissa Sinisalo sai 1 244 ääntä eikä tullut valituksi eduskuntaan. Äänistä Kirkkonummelta tuli 569 ja muualta Uudeltamaalta loput 675. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Sinisalo oli Sinisten ehdokas, mutta vaalitulos jäi 77 ääneen.  Vuoden 2022 aluevaaleissa ja 2023 eduskuntavaaleissa Sinisalo ei ollut ehdolla.
Persipura Jayapura

Persatuan Sepak Bola Indonesia Jayapura usein lyhyemmin Persipura Jayapura on jalkapalloseura Jayapuran kaupungista Länsi-Papualta. Se pelaa Indonesian korkeimmalla sarjatasolla Superliigassa. Se on liigan historian menestynein seura kolmella mestaruudellaan. Mestaruudet se on voittanut 2009, 2011 ja 2013. Muina pelatuilla kausilla se on ollut toisena.
Permoslampi

| Permoslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°03′32″N, 25°57′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.421.1.042
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  105,9 m  
Pituus:  400 m  
Leveys:  240 m  
Rantaviiva:  1,148 km  
Pinta-ala:  3,576 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPermoslampi 
Permoslampi  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Permoskylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 400 metriä pitkä, 240 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Keski-Keiteleen lähialueeseen (14.421) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 105,9 metriä mpy.
Pogba

Paul Pogba
Pogba on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Florentin Pogba (s. 1990), ranskalais-guinealainen jalkapalloilija
Mathias Pogba (s. 1990), guinealainen jalkapalloilija
Paul Pogba (s. 1993), ranskalainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Per Landgren

Per Lennart Landgren (s. 14. tammikuuta 1958 Mariestad) on kristillisdemokraattinen poliitikko Ruotsissa. Hän istui valtiopäivien jäsenenä vuosina 1998–2006. Hän on evoluution epäilijä ja älykkään suunnittelun puolestapuhuja, joka on muun muassa kirjoittanut ruotsalaisten kreationistien Genesis-lehteen.
Aiheesta muualla

Per Landgren valtiopäivien sivuilla (ruotsiksi)
Per Knutsen

| Per Knutsen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. elokuuta 1951 Hamarøy, Norja
Kuollut: 19. elokuuta 2022 (71 vuotta) Bergen, Norja
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Esikoisteos:  Gutten og ørna (1976)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Per Knutsen (4. elokuuta 1951 Hamarøy – 19. elokuuta 2022 Bergen) oli norjalainen kirjailija. Hänen esikoisteoksensa, lastenkirja Gutten og ørna ilmestyi vuonna 1976. Hän kirjoitti paitsi lasten- ja nuortenkirjoja, myös muun muassa rikosromaaneja ja näytelmiä. Kaksi hänen kirjoistaan (Gutten som ikke kunne fly ja Svart Cayal) on filmatisoitu.
Knutsen kuoli pitkäaikaiseen sairauteen elokuussa 2022.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Per Knutsen Wikimedia Commonsissa
Ploštšad Revoljutsiin metroasema

| Ploštšad Revoljutsii (Пло́щадь Револю́ции) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Arbatsko-Pokrovskaja
Sijainti:  55.7566°N, 37.6216°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  13. maaliskuuta 1938
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Ploštšad Revoljutsii (ven. Пло́щадь Револю́ции) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 13. maaliskuuta 1938.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ploštšad Revoljutsiin metroasema Wikimedia Commonsissa
Pimchanok Luevisadpaibul

| Pimchanok Luevisadpaibul |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. syyskuuta 1992 (ikä 32) Bangkok, Thaimaa
Ammatti:  näyttelijä, malli
Näyttelijä
Aktiivisena:  2009–
Aiheesta muualla
IMDb 
Pimchanok Luevisadpaibul (thaiksi พิมพ์ชนก ลือวิเศษไพบูลย์, s. 30. syyskuuta 1992 Bangkok, Thaimaa) on thaimaalainen näyttelijä ja malli.
Perfecto (pelaaja)

| Perfecto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ilja Zalytski
Syntynyt: 24. marraskuuta 1999 (ikä 24)
Kansalaisuus:   Venäjä
Ammatti:  Ammattipelaaja
Elektronisen urheilun pelaaja
Pelaajanimi:  Perfecto
Aktiivisena:  2018–
Nyk. joukkue:  Cloud9 (penkitetty)
Rooli:  support lurker
Peli:  Counter-Strike 2
Ilja ”Perfecto” Zalytski (ven. Илья Залуцкий; s. 24. marraskuuta 1999) on venäläinen Counter-Strike 2 -ammattilainen. Hän edustaa nykyään Cloud9-joukkuetta varapelaajana.
Perfecto tunnetaan parhaiten Natus Vincerestä, jossa hän voitti merkittävimpänä turnaukset PGL Major Stockholm 2021 ja Intel Grand Slam Season 3. Ensimmäisessä Perfecto oli puolivälierässä Team Vitalityä vastaan joukkueensa paras 1,44 ratingillaan.
Kun Venäjä hyökkäsi Ukrainaan vuonna 2022, sekä Perfecto että hänen tiimikaverinsa Denis ”electroNic” Šaripov ilmoittivat haluttomuudestaan edustaa Venäjää Liquidpediassa. Cloud9:n kanssa Perfecto on voittanut muun muassa BLAST Premier: Fall European Showdown 2023 -turnauksen, josta joukkue voitti 20 000 dollaria. Cloud9 penkitti Perfecton huhtikuussa 2024.
Phorusrhacos

| Phorusrhacos |
| --- | --- |
 Vuoden 1901 piirros Phorusrhacoksesta.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kurkilinnut Gruiformes
Heimo::  †Hirmulinnut Phorusrhacidae
Suku::  †Phorusracos
Laji::  longissimus
Kaksiosainen nimi
 † Phorusracos longissimus  Ameghino, 1887 
Katso myös
   Phorusrhacos Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Phorusrhacos oli kolme metriä korkea, lihaa syövien lintujen eli hirmulintujen (Phorusrhacidae) heimoon kuulunut petolintu. Sen arvellaan saalistaneen Etelä-Amerikassa isoja kasvinsyöjiä, muun muassa Toxodoneja ja Macrauchenioita, sekä syöneen raatoja. Peto katosi Etelä-Amerikasta Smilodon-sapelihammaskissan saavuttua Pohjois-Amerikasta ja alkaessa kilpailla sen kanssa ravinnosta kolmisen miljoonaa vuotta sitten. Lintu kuitenkin levittäytyi Pohjois-Amerikkaan Teksasin ja Floridan alueille, ja eräiden hyvin kiistanalaisten lähteiden mukaan katosi juuri ennen, kuin ihminen saapui mantereelle, siis noin 12 000 vuotta sitten. Phorusrhacos oli kaukaista sukua 50 miljoonaa vuotta aikaisemmin eläneille Gastornis- eli Diatryma-linnuille. Lintu lienee ollut yksi suurimpia petolintuja.
Pavel Goldin

Pavel Goldin (ven. Павел Гольдин; 4. joulukuuta 1978 Krim, Neuvostoliitto) on ukrainalais-venäläinen runoilija.
Suku ja koulutus

Pavel Goldin on eläintieteen tohtori ja valmistunut vuonna 2000 biologiasta V. I. Vernadskin Taurian kansallisesta yliopistosta (ukr. Таврійський національний університет імені В.І. Вернадського (ТНУ)) Simferopolissa, jossa hän on työskennellyt eläintieteen osastolla vuosina 2005–2014 evoluutiobiologina delfiinifossiilien asiantuntijana. Ennen maaliskuussa 2014 tapahtunutta Venäjän suorittamaa Krimin miehitystä hän asui Simferopolissa Krimillä. Hän lähti Krimiltä vuonna 2014, työskenteli Tanskassa vuoteen 2015 asti ja on asunut sekä työskennellyt vuodesta 2016 lähtien Kiovassa ja Tšernihivissä.