stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kokemäenjoen alaosan alue
Vesistöalueen rakenne

Kokemäenjoen alaosan alueeseen kuuluvat suiston ja Harjavallan voimalaitoksen väliset vesistöt ensimmäisen 36 kilometrin matkalta. Kokemäenjoen alaosan alueella (35.11) Kokemäenjokeen yhtyy Kokemäenjoen alueen toisen jakovaiheen osa-alueista Harjunpäänjoen valuma-alue (35.14) ja Tattaranjoen valuma-alue (35.19). Niiden rakennetta ei käsitellä tässä. Kokemäenjokeen yhtyvät alla lueteltuja jokia tai ojia.
Järvioja on Porissa Porin alueeseen (35.111) kuuluva lyhyt oja. Porin alueen pinta-ala 122 neliökilometriä ja sen alueelta ei löydy järviä. Esimerkiksi alueella ollut Pyntösjärvi on kuivatettu pelloksi.
Suntinoja on Porissa 11 kilometriä pitkä peltoaukealle kaivettu oja, jonka Suntinojan valuma-alueen (35.114) pinta-ala on 55 neliökilometriä. Se yhtyy Kokemäenjokeen suistossa Raumanjuovaan eteläpuolelta. Sen valuma-alueella ei ole järviä.
Murjunoja on Porin Lattomerellä sijaitseva peltoalueen kuivatusoja, jonka pituus on noin 11 kilometriä. Se kuuluu Friitalan-Lattomeren valuma-alueella (35.113), jonka pinta-ala on 50 neliökilometriä. Alueella ei ole järviä. Murjunoja yhtyy Kokemäenjokeen Saarenluotoa vastapäätä joen eteläpuolelta.
Saarenluodon eteläpään kohdalta alkavalla Ulvilan-Harjavallan alueella (35.113) Ulvilan taajamassa on jäänne muinaisesta luodosta, jonka muut juovat paitsi Kokemäenjoen uoma ovat maatuneet. Tällaisen maatuneen juovan painanteeseen on jäänyt Pappilanjärvi, joka laskee jokeen pohjoisesta Ulvilan sillan juureen. Samaisella entisellä luodolla on myös pieni Nikinjärvi, jonka syntyyn on vaikuttanut samat olosuhteet.
Huomioita

↑  Pääuoman muodostumista ja sen pituutta on selostettu ja arvioitu artikkelin Kokemäenjoen vesistö kappaleessa ”Pääuoma”.
Jason Voorhees

| Jason Voorhees |
| --- | --- |
 Jason elokuvassa Freddy vs. Jason.
Luoja(t):  Victor Miller Ron Kurz Sean S. Cunningham Tom Savini
Elokuvasarja:  Perjantai 13. -elokuvasarja
Ammatti:  sarjamurhaaja
Näyttelijä(t):  Ari Lehman Warrington Gillette Steve Daskewisz Richard Brooker Ted White Tom Morga C. J. Graham Kane Hodder Ken Kirzinger Derek Mears
Jason Voorhees on kuvitteellinen sarjamurhaaja, joka esiintyy Perjantai 13. -kauhuelokuvasarjassa. Jason esiintyy lähes kaikissa elokuvissaan antagonistina, vaikkei hänen hahmoaan alun perin tähän suunniteltu. Hänestä on elokuvasarjan suosion myötä tullut myös erittäin suosittu hahmo populaarikulttuurissa. Hän on esiintynyt oman elokuvasarjansa lisäksi lukemattomissa parodioissa, televisio-ohjelmissa ja sarjakuvissa. Perjantai 13. -elokuvista on tehty dokumentteja ja kirjoitettu jopa kirjoja. Jasonin parhaat tuntomerkit ovat hänen käyttämänsä jääkiekkonaamio sekä hänen vakioaseensa viidakkoveitsi. Jason hukkui lapsena Camp Crystal Laken kesäleirillä, kun toiset lapset heittivät hänet järveen. Jason kuitenkin palasi kuolleista aikuisena (tai sitten ei koskaan hukkunutkaan, tarkka tarina ei ole selvillä) ja asettui autioituneelle Camp Crystal Lakelle, missä hän tappaa jokaisen alueelle uskaltautuvan ihmisen. Jasonin on mainittu tappaneen 162 ihmistä, joista suurin osa on teini-ikäisiä Crystal Laken kesäleirivalvojia. Hän esiintyy myös Mortal Kombat X -pelissä.
Elämäntarina > Varhaiselämä

Alkuperäisessä tarinassa Jason oli hollantilais-amerikkalaisen isänsä, Elias Voorheesin ja irlantilais-amerikkalaisen äitinsä Pamela Voorheesin ainoa lapsi, mutta myöhemmin paljastui Jasonilla olevan myös sisko Diana Kimble. Kaikki perheenjäsenet Eliasta lukuun ottamatta ovat esiintyneet elokuvasarjassa ja Diana on näistä ainoa psyykkisesti terve. Jason syntyi 13. kesäkuuta 1946. Hän ei ole kuitenkaan syntynyt perjantaina 13. päivä, sillä vuoden 1946 kesäkuun 13. oli torstai. Jason hukkui 11-vuotiaana Camp Crystal Lake -leirikeskuksessa vuonna 1957, kun ryhmä muita leirillä olevia lapsia työnsi hänet järveen haukkuen häntä samalla luonnonoikuksi. Jason ei osannut uida kunnolla, ja kesäleiriohjaajat, joiden olisi pitänyt vahtia lapsia, olivat harrastamassa seksiä eivätkä huomanneet Jasonin tapaturmaa. On mahdollista, että juuri tämän tapahtuman johdosta Jasonille kehittyi vihamielinen asenne esiaviolliseen seksiin.
Jasonin äiti, Pamela Voorhees, työskenteli itse aikoinaan leirikeskuksessa kokkina. Jasonin tapaturman jälkeen hän jätti tehtävänsä. Pamelalla oli pakkomielle poikaansa Jasoniin, jonka kuolemasta hän syytti Crystal Lakelle majoittuvia nuoria. Hän murhasi 1958 kaksi leirinjohtajaa. Camp Crystal Lake suljettiin tapaturman päätteeksi, mutta avattiin uudestaan 1979. Leiri tosin oli aiottu avata jo aiemmin, mutta tuolloin joku (todennäköisesti Pamela Voorhees) oli myrkyttänyt alueen vesistöt. Ennen leirin avaamista vuonna 1979 tulevat leiriohjaajat saapuivat alueelle valmistelemaan leiriä. Tällöin Pamela murhasi seitsemän leiriohjaajaa, mutta joutui itse ainoan selviytyjän, Alicen tappamaksi: Alice hyökkäsi itsepuolustukseksi rouva Voorheesin kimppuun katkaisten viidakkoveitsellä tämän kaulan. Vaikka rouva Voorhees kuoli, hänet on silti nähty haamuna/hallusinaationa tai muistona jatko-osissakin, ja hänellä tuntuu yhä olevan suuri vaikutus poikaansa Jasoniin ja tämän tekemisiin. Alun perin Pamelaa näytteli Betsy Palmer, mutta jatko-osissa roolin otti Paula Shaw.
Vaikka Jason ei ollut murhaajana ensimmäisessä elokuvassa, hän esiintyy silti elokuvan lopussa Alicen muistossa, hallusinaatiossa tai unessa, jossa lapsi-Jason syöksyy ylös järvestä ja kiskoo Alicen veteen. Sama viimeinen säikäytys – joka on hyvin samanlainen kuin Brian De Palman elokuvassa Carrie – toistuu myös seuraavien osien lopuissa.
Elämäntarina > Legendan synty

Eri tulkinnoista riippuen Jason joko palasi selittämättömästi kuolleista, tai sitten hän ei ikinä hukkunutkaan. Tähän ei ole missään elokuvassa annettu vastausta, mutta joka tapauksessa Jason näki äitinsä kuoleman. Hän otti Alicen katkaiseman pään talteen ja säilöi sen erääseen Crystal Laken leirikeskuksen rakennukseen. Tämän jälkeen hän asettui asumaan autioituneeseen Camp Crystal Lakeen. Jasonista muodostui pian legenda, jonka mukaan hän palaisi kostamaan ”kuolemansa” kaikille kesäleiriohjaajille, jotka uskaltautuisivat jalallakaan Camp Crystal Lakelle, koska hänen äitinsä ei siihen kyennyt. Jason asui vuosikausia yksin Crystal Lakella ja useat paikalliset kertoivat tuona aikana nähneensä Jasonin alueella.
Viisi vuotta Pamela Voorheesin suorittaman verilöylyn jälkeen päätettiin Crystal Lake jälleen avata. Ennen leirin avaamista joukko tulevia leiriohjaajia kokoontui paikalle viikonlopuksi valmistelemaan leirin avaamista ja pitämään hauskaa. Mukana joukossa, oli myös Shelly niminen teini jolta Jason sai ikonisen jääkiekko-naamarinsa. Jason murhasi useita nuoria, mutta sai lopulta itse iskun päähänsä, omasta machetestaan selviytyjä Ginny Fieldin toimesta. Jason ei kuitenkaan kuollut, vaan pakeni paikalta. Elokuvassa Perjantai 13. päivä, osa 3 Jasonin kohtasi jälleen joukko nuoria läheisellä mökillä. Heidän joukossaan oli myös Chris Higgins, joka oli törmännyt Jasoniin aiemminkin (tarkkaa ajankohtaa ei kerrota). Tuolloin maskiton Jason hyökkäsi hänen kimppuunsa metsässä, mutta hän pääsi pakoon. Chrisin ja hänen ystäviensä ollessa mökillä Jason murhasi heidät kaikki Chrisiä lukuun ottamatta, ja lisäksi kolme paikalle tullutta moottoripyöräjengiläistä. Chris kuitenkin löi kirveen Jasonin päähän, ja häntä luultiin kuolleeksi ja vietiin ruumishuoneelle. Jason ei kuitenkaan ollut kuollut.
Elokuvassa Friday the 13th Part 4: The Final Chapter Jason heräsi ruumishuoneella ja palasi Crystal Lakelle minne oli jälleen kerran kokoontunut joukko nuoria. Lopulta Jason kuoli lopullisen oloisesti pojan nimeltä Tommy Jarvis toimesta, joka onnistui tappamaan Jasonin tämän omalla viidakkoveitsellä. Jason pysyikin kuolleena useita vuosia, mutta heräsi kuitenkin henkiin osassa kuusi.
Elämäntarina > Roy Burns ja Jasonin Paluu

Elokuvassa Perjantai 13. päivä, osa 5 – uusi alku yllätykseksi murhaajana ei toiminutkaan Jason, vaan kieroutunut ambulanssimies Roy Burns, joka vain esiintyi Jasonina, koska oli mennyt sekaisin nähtyään kuolleen poikansa ruumiin. Fanit olivat katkeria tästä juonenkäänteestä ja ovatkin äänestäneet viidennen osan kaikista turhimmaksi ja huonoimmaksi osaksi sarjassa. Tuottajat ja käsikirjoittajat päättivät palauttaa Jasonin takaisin kuudennessa osassa, jossa aikuiseksi varttunut Tommy Jarvis ja hänen ystävänsä herättävät hänet vahingossa henkiin. He kaivoivat Jasonin haudan auki aikomuksenaan tuhota hänen ruumiinsa, mutta suunnitelma epäonnistui – Tommy iski rautaisen seipään Jasonin rintaan, mutta salama iski siihen ja herätti Jasonin henkiin. Tommy onnistui pakenemaan, mutta hänen ystävänsä sai surmansa. Jason lähti kulkemaan takaisin kohti Crystal Lakea, missä Tommy lopulta onnistui kahlitsemaan hänet järven pohjaan. Tämän jälkeen Tommy ei ole enää esiintynyt elokuvissa. Jason vapautui seuraavassa osassa loukustaan. Jason kuoleekin yleensä jokaisen elokuvan lopussa, mutta herää aina jollain konstilla henkiin.
Elämäntarina > Jason tulevaisuudessa

Jason X on toistaiseksi kronologisesti viimeinen elokuva (vaikka Freddy vs. Jason valmistuikin sen jälkeen). Se alkaa vuodesta 2008 ja elokuvassa Jason matkustaa vuoteen 2455.
Elokuvassa Jason saadaan kiinni ja kuljetetaan Crystal Laken tutkimuslaitokselle, mutta hän pääsee kahleistaan irti ja tappaa lähes kaikki tutkimusyksikön ihmiset. Kuitenkin tutkija Rowan LaFontainen onnistuu houkutella Jason syväjäädytyskammioon, mutta jäädyttää vahingossa heidät molemmat. Vuosisatojen päästä, 2400-luvulla joukko nuoria saapuu pilalle saastuneeseen Maahan ja ottaa jäätyneet ruumiit mukaan tutkittavaksi avaruusalukseensa. Kehittyneellä teknologialla Rowan onnistutaan herättämään ja parantamaan, sillä hän haavoittui taistellessaan Jasonin kanssa. Jason todetaan kuolleeksi, mutta yllätykseksi hän herääkin henkiin ja ryhtyy murhaamaan aluksen matkustajia.
Elokuvan lopulla Jason jää alakynteen taistellessaan androidi KM-14:n kanssa. Hänen ruumiinsa tuhoutuu todella pahasti eikä hänessä näy minkäänlaisia elonmerkkejä. Kuollessaan Jason kuitenkin kaatui pöydälle, joka pystyy kehittyneellä teknologialla parantamaan vaikeitakin vammoja, ja näin syntyy uusi ”Super-Jason”. Hän on huomattavasti robottimaisempi sekä ulkonäöltään että entistäkin yli-inhimillisimmiltä voimiltaan. ”Super-Jason” kuitenkin kuolee elokuvan lopussa palamalla planeetan ilmakehässä, ja hänen maskinsa (joka sekin on muuttunut huomattavasti) putoaa erääseen järveen.
Elämäntarina > Freddy Krueger

Freddy Krueger on esiintynyt Perjantai 13. -elokuvissa jo aiemminkin, osan Jason Goes to Hell: The Final Friday lopussa jossa Freddyn käsi ilmestyy maan alta ja vetää Jasonin maskin mukanaan. Tämä todennäköisesti antoi pohjan näiden kauhuikonien yhteiselle elokuvalle, joka valmistuikin kymmenen vuotta myöhemmin. Elokuvassa Freddy vs. Jason Jason ottaa yhteen Elm Streetin Freddy Kruegerin kanssa. Elokuvan alussa Freddy Krueger oli juuttunut helvettiin kuolleena ja unohdettuna, eikä tämän takia voi palata tappamaan. Hän kääntyy Jasonin puoleen ja lähettää tämän Elm Streetille ”tappamaan muutaman uhrin” mutta pian selviää, ettei Jason aio poistua oivilta apajilta, vaan hän saalistaa jokaisen vastaantulevan teinin. Freddy ei katso tätä hyvällä, ja kahden sarjamurhaajan välille syntyy taistelu, joka huipentuu Camp Crystal Lakelle, missä sarjamurhaajat päätyvät taistelemaan järven rannalle, samaan aikaan kun joukko nuoria yrittää tuhota heidät molemmat. Freddyn onnistuu riistää Jasonilta tämän viidakkoveitsi, ja Jasonin puolestaan repiä Freddyn veitsikäden irti. Kamppailu jää lopulta ratkaisematta, kun elokuvan viimeiset kaksi eloojäänyttä nuorta räjäyttävät laiturin, jolla sarjamurhaajat taistelevat. Freddy nousee vielä kerran vedestä ja yrittää tappaa nuoret Jasonin macheten kanssa, mutta Jason yllättää hänet takaapäin ja lyö Freddyn oman veitsikäden hänen rintansa läpi. Nuoret lyövät Freddyltä vielä pään irti, ja sekä Freddy että Jason vajoavat järven pohjaan. Elokuvan epilogissa kuitenkin nähdään, kuinka Jason nousee järvestä, kantaen Freddyn päätä mukanaan. Elokuvan viimeisillä minuuteilla Freddyn pää iskee silmää katsojalle, vihjaten ettei hänkään kenties ole kuollut. Freddy Vs. Jasonille tehtiin epävirallinen jatko-osa Freddy Vs. Jason Vs. Ash sarjakuvan muodossa. Kuusiosaisessa sarjakuvassa Jason ei taistele pelkästään Freddyä vastaan vaan myös Evil Dead -trilogian Ashia vastaan.
Myöhemmin hän otti sarjakuvissa myös yhteen Texasin moottorisahamurhat -elokuvasarjan tappajan, Leatherfacen kanssa. Myös Halloween-elokuvasarjan Michael Myers tuli taisteluun mukaan.lähde?
Tuntomerkit

Lapsena Jason oli ilmeisesti jollain tapaa kehitysvammainen ja epämuodostunut. Alun perin ensimmäisen Perjantai 13. päivä-elokuvan käsikirjoittanut Victor Miller oli tarkoittanut Jasonin olevan "lievästi jälkeenjäänyt", normaalin näköinen lapsi. Jasonista päätettiin kuitenkin tehdä myös epämuodostunut. Lapsi-ikäistä Jasonia ensimmäisessä elokuvassa näytelleen Ari Lehmanin mukaan tarkoituksena oli "luoda hahmo, joka herättäisi katsojissa sekä sympatiaa että inhoa."  Lapsi-Jasonin ulkonäön kehittely ja maskeeraus oli Tom Savinin työtä.
Jason on aikuisena hyvin pitkä eikä puhu lainkaan. Hän on etenkin elokuvasarjan myöhemmissä osissa
fyysisesti yliluonnollisen voimakas ja lähes kuolematon. Jasonin kuolemattomuuden syyksi on elokuvassa Jason X mainittu, että hänellä on ainutlaatuinen kyky korvata menetettyjä soluja. Muissa elokuvissa tätä ei mainita.
Ensimmäisissä osissa Jasonilla oli vielä inhimillisiä piirteitä, esimerkiksi kolmannessa osassa hän huutaa kivusta eräässä kohtauksessa, mutta kuudennesta osasta lähtien hän on ollut ikään kuin zombi, eikä hän myöskään tunne kipua, eikä hän oletetusti tarvitse happea eikä ravintoa. Myös Jasonin kasvot tuhoutuivat miltei täysin, sillä hän ehti olla kuolleena haudassa ja mädäntyä useita vuosia.
Tunnetuin Jason Voorheesin tuntomerkki on eittämättä vanha jääkiekkomaski, jonka Jason ottaa elokuvassa Perjantai 13. päivä, osa 3 eräältä uhriltaan. Alkuperäinen maski tuhoutuu seitsemännessä elokuvassa, mutta Jason hankkii seuraavan osan alussa itselleen uuden, samanlaisen maskin. Ensimmäisen elokuvan Perjantai 13. päivä Jasonia näytellyt Ari Lehman ei käyttänyt mitään naamiota, koska elokuvassa tämä oli vielä lapsi. Sarjan toisessa osassa Perjantai 13. päivä, osa 2 Jason piti valkoista kangaspussia päässään. Lisäksi elokuvassa Jason X murhaajan naamio muuttuu radikaalisti eikä muistuta enää jääkiekkomaskia. Jasonin vaatteet ovat lähes koko elokuvasarjan ajan kuraisia ja repaleisia. Ainoastaan toisessa osassa vaatteet ovat puhtaat ja suhteellisen siistit. Jälkeenpäin toisen elokuvan Jasonia on haukuttu huonosta puvustuksesta ja varsinkin kangaspussista naamiona. Elokuvassa Jason poikkeaa nykyisestä ulkoasustaan runsaasti, sekä naamionsa että kasvojensa puolesta – elokuvassa Jasonilla on, toisin kuin muissa elokuvissa, hiukset ja muutenkin hänen kasvonsa poikkeavat siitä millaisena hänet on myöhemmissä osissa näytetty. Kolmannessa osassa Jasonin ulkonäkö muuttuukin radikaalisti – hän on kalju ja hänen kasvonsakin ovat erilaiset. Lisäksi hän on kolmannessa elokuvassa huomattavasti pidempi kuin toisessa.
Tunnistettavin Jasonin käyttämä ase on viidakkoveitsi eli machete, joka on yleisin murha-ase. Tosin murha-aseet vaihtelevat paljon, ja Jason onkin murhannut ihmisiä mitä eriskummallisimmilla tavoilla. Välillä Jason murhaa myös paljain käsin.
Näyttelijät

Jasonia ovat näytelleet lukuisat eri stunt-näyttelijät. Uran aloitti Ari Lehman, joka näytteli lapsi-Jasonia ensimmäisessä elokuvassa. Toisessa osassa (ensimmäisessä, jossa Jason nähdään murhaajana), roolin otti Warrington Gillette. Kolmanteen elokuvaan Jasonin rooliin tuli Richard Brooker. Jasonin tunnetuin näyttelijä lienee Kane Hodder, joka on näytellyt häntä kaikkiaan neljässä elokuvassa, seitsemännestä osasta eteenpäin aina osaan Jason X. Hodder on myös näytellyt Freddy Kruegeria (tai hänen kättään) elokuvassa Jason Goes to Hell: The Final Friday. Hodderia on fanien keskuudessa pidetty parhaimpana Jasonina. Elokuvassa Freddy vs. Jason häntä näytteli Ken Kirzinger. Vuoden 2009 uusintaversiossa Jasonia näyttelee Derek Mears.
| Vuodet | Näyttelijät | Elokuvat | Videopelit |
| --- | --- | --- | --- |
| 1980 | Ari Lehman (lapsena) | Perjantai 13. |  |
| 1981 | Warrington Gillette | Perjantai 13. päivä, osa 2 |  |
| 1982 | Steve Daskewisz (maskilla) Richard Brooker | Perjantai 13. päivä, osa 3 |  |
| 1984 | Ted White | Friday the 13th Part 4: The Final Chapter |  |
| 1985 | Tom Morga | Perjantai 13. päivä, osa 5 – uusi alku |  |
| 1986 | C. J. Graham Dan Bradley | Perjantai 13. päivä, osa 6 |  |
| 1988–1989 1993, 2001 2017 | Kane Hodder | Friday the 13th: The New Blood Friday the 13th. Part VIII – Jason Manhattanilla Jason Goes to Hell: The Final Friday Jason X | Friday the 13th: The Game (motion capture) |
| 2003 | Ken Kirzinger | Freddy vs. Jason |  |
| 2009 | Derek Mears | Friday the 13th |  |
Elokuvat

Perjantai 13. (1980)
Perjantai 13. päivä, osa 2 (1981)
Perjantai 13. päivä, osa 3 (1982)
Friday the 13th: The Final Chapter (1984)
Perjantai 13. päivä, osa 5 – uusi alku (1985)
Perjantai 13. päivä, osa 6 (1986)
Friday the 13th: The New Blood (1988)
Friday the 13th. Part VIII – Jason Manhattanilla (1989)
Jason Goes to Hell: The Final Friday (1993)
Jason X (2001)
Freddy vs. Jason (2003)
Friday the 13th (2009)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jason Voorhees Wikimedia Commonsissa
Jasonin ikoninen jääkiekkonaamio
Kane Hodder lienee tunnetuin Jasonin näyttelijöistä.
Teemu Turunen (jääkiekkoilija)

| Teemu Turunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. marraskuuta 1995 (ikä 29) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Teme
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Kärpät
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  77
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Jukurit (Mestis) HPK (SML) HIFK (SML) HC Davos (NL) Jokerit (KHL)
Teemu Eemeli Turunen (s. 24. marraskuuta 1995 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Oulun Kärpissä. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Turunen on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet ja Mestis

Turunen on Jokereiden kasvatti. Hän oli kaudella 2010–2011 C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 17+17=34. Turunen palkittiin kauden päätteeksi sarjan herrasmiespelaajana Holger Granström -palkinnolla. Kahden seuraavan kauden päätteeksi hän voitti B-nuorten Suomen-mestaruuden. Turunen jakoi seitsemällä osumallaan kevään 2013 pudotuspelien maalipörssin voiton joukkuetoverinsa Aleksi Mustosen ja Ässien Niklas Lehtimäen kanssa. Kaudella 2012–2013 hän oli tehoilla 15+8=23 Jokereiden A-nuorten paras maalintekijä ja sisäisen pistepörssin toinen Santeri Saaren kanssa edellään vain Kasperi Ojantakanen. Kaudella 2013–2014 Turunen oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Ojantakasen jälkeen tehoilla 18+34=52, joilla hän jakoi A-nuorten SM-liigan pistepörssin yhdeksännen sijan TPS:n Jasper Lindstenin kanssa.
Kesäkuussa 2014 Turunen teki 1+1-vuotisen KHL-sopimuksen Jokereiden kanssa. Vain muutamaa päivää myöhemmin seura lainasi hänet koko kauden 2014–2015 kattaneella sopimuksella Mestis-joukkue Mikkelin Jukureihin. Turusen tulokaskausi sarjassa toi 51 runkosarjaottelussa tehot 11+14=25 ja yhdeksässä pudotuspeliottelussa yhden syöttöpisteen. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Jokerit ei käyttänyt Turusen sopimuksessa ollutta optiota, mutta hän teki toukokuussa 2015 vuoden mittaisen jatkosopimuksen Jukurien kanssa. Kaudella 2015–2016 Turunen teki Mestiksen runkosarjassa 38 tehopistettä. Hän sijoittui pudotuspeleissä tehoilla 8+7=15 maalipörssissä toiseksi edellään vain Hokin Aku Kestilä sekä pistepörssissä kolmanneksi. Turunen voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden. Hänet palkittiin sarjan herrasmiespelaajana Waltteri Immonen -palkinnolla.
Ura > Seuraura > SM-liigauran alku HPK:ssa

Turunen siirtyi kaudeksi 2016–2017 2+1-vuotisella sopimuksella SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoon, johon Jukureista siirtyi myös päävalmentaja Antti Pennanen. Hän teki liigadebyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 17. syyskuuta 2016 Oulun Kärppiä vastaan. Turunen merkittiin HPK:n kolmosketjun oikeaan laitaan Oula Palveen ja Juho Keräsen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.58 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Turunen teki viidennessä ottelussaan 29. syyskuuta 2016 vieraissa myös Oulun Kärppiä vastaan. Hän keräsi ottelussa myös yhden syöttöpisteen oltuaan kakkossyöttäjänä Otto Paajasen tekemään maaliin. Kaikkiaan Turusen tulokaskausi toi 58 runkosarjaottelussa tehot 11+19=30 ja seitsemässä pudotuspeliottelussa tehot 1+3=4. Hän oli runkosarjassa HPK:n toiseksi paras pistemies Sakari Mannisen jälkeen. Turunen jakoi koko tulokkaiden pistepörssin voiton Ilveksen Otto Koivulan kanssa, mutta hän vei Koivulaa yhden maalin enemmän tehneenä varsinaisen kärkisijan. Turunen voitti myös tulokkaiden tehotilaston lukemalla +21. Hänen liigauransa ensimmäinen pudotuspelimaali syntyi kuudennessa puolivälieräottelussa 31. maaliskuuta 2017 JYPiä vastaan. Turusen osuma jäi HPK:n 5–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Eero Somervuoren tekemään ylivoimamaaliin. Jani Juselius valitsi Turusen ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi. JYP voitti kuitenkin lopulta koko ottelusarjan ja eteni välieriin otteluvoitoin 4–3. Turunen oli kauden päätteeksi ehdolla koko SM-liigan parhaalle tulokkaalle myönnettävän Jarmo Wasaman muistopalkinnon voittajaksi, mutta palkinto meni lopulta kuitenkin Ilveksen Otto Koivulalle.
Kaudella 2017–2018 Turunen jakoi 17 osumallaan HPK:n sisäisen maalipörssin toisen sijan Otto Paajasen kanssa edellään vain kesken kauden Kärppiin siirtynyt Kristian Vesalainen. Tehopisteitä runkosarjassa kertyi kaikkiaan 32. Hän voitti myös joukkueensa sisäisen tehotilaston lukemalla +4. 17. lokakuuta 2017 Kalevan Palloa vastaan Turunen teki SM-liigauransa ensimmäisen kypärätempun. Hänen toinen maalinsa syntyi ylivoimalla. Ari Kokko valitsi Turusen ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Hän edusti HPK:ta kauden aikana myös Spengler Cupissa. Joulukuussa 2017 joukkue käytti Turusen sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Kaudella 2018–2019 Turunen nousi SM-liigan eliittiin ja hän jakoi koko SM-liigan pistepörssin kolmannen sijan Tapparan Kristian Kuuselan kanssa tehoilla 20+34=54. Turunen valittiin liigan marraskuun 2018 kuukauden pelaajaksi. Hän sijoittui myös tehoilla 5+9=14 pudotuspelien pistepörssissä toiseksi edellään vain Kärppien Ville Leskinen. Turunen voitti kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden.
Ura > Seuraura > HIFK 2019–2020

Turunen siirtyi kaudeksi 2019–2020 1+1-vuotisella sopimuksella Helsingin IFK:hon. Tammikuussa 2020 hän joutui seitsemäksi viikoksi sivuun alaraajavamman vuoksi. Turunen pelasi runkosarjassa vain 43 ottelua, mutta hän voitti kuitenkin HIFK:n sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 20+31=51, joilla Turunen jakoi koko SM-liigan pistepörssin kuudennen sijan Kärppien Juho Lammikon kanssa. Hän teki myös liigassa eniten tehopisteitä (1.19) ottelua kohden. Turunen jakoi myös HIFK:n sisäisen tehotilaston voiton Anton Lundellin ja Johan Motinin kanssa lukemalla +11.
Ura > Seuraura > Sveitsi ja KHL

Kaudeksi 2020–2021 Turunen siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Sveitsin National Leaguen HC Davosiin. Kaudeksi 2021–2022 hän palasi vuoden mittaisella KHL-sopimuksella kasvattajaseuraansa Jokereihin. Turunen oli 12 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Nicklas Jensenin jälkeen. Helmikuussa 2022 Jokerit purki hänen sopimuksensa joukkueen kauden päätyttyä ennenaikaisesti Venäjän ja Ukrainan sodan vuoksi. Turunen palasi loppukauden kattavalla sopimuksella HIFK:n SM-liigajoukkueeseen.