stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hartikainen

Hartikainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Anni Hartikainen (s. 2003), jalkapalloilija
Antti Hartikainen (s. 1963), yleisesikuntaupseeri ja Tullin ent. pääjohtaja
Antti Hartikainen (s. 1976), oboisti ja kapellimestari
Antti Hartikainen (s. 1985), pesäpalloilija
Ari Hartikainen (s. 1958), raviohjastaja ja -valmentaja
Emil Hartikainen (s. 2003), viulisti
Ensio Hartikainen (s. 1941), yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Erkki Hartikainen (1942–2021), uskontokriitikko
Esko Hartikainen (s. 1958), eversti ja yleisesikuntaupseeri
Hanna Hartikainen (s. 1971), yritysjohtaja
Heli Hartikainen (s. 1993), saksofonisti, klarinetisti, säveltäjä ja äänitaiteilija
Helinä Hartikainen (s. 1947), maatalouskemisti, professori
Jani Hartikainen (s. 1975), jalkapalloilija
Jari Hartikainen (s. 1967), keihäänheittäjä
Jarkko Hartikainen (s. 1981), säveltäjä
Jessica Lindfors, o.s. Hartikainen (s. 1977), pikajuoksija, pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja
Johanna Hartikainen (s. 1964), käsikirjoittaja
Johannes Hartikainen (1912–1979), Mannerheim-ristin ritari
Juho Hartikainen (1861–1889), toimittaja
Kaarlo Hartikainen (s. 1891), kirjailija
Karl Emil Hartikainen (1873–1939), kauppias ja yritys- ja pankinjohtaja, kauppaneuvos
Niina Hartikainen (s. 1982), laulaja ja musikaaliesiintyjä
Olli Hartikainen (s. 1968), pesäpalloilija
Pekka Hartikainen (1861–1889), toimittaja ja kirjailija
Saana Hartikainen (s. 2000), jalkapalloilija
Santeri Hartikainen (s. 1999), jääkiekkoilija
Soja Murto-Hartikainen (s. 1975), kansallispukujen valmistaja
Teemu Hartikainen (s. 1990), jääkiekkoilija ja olympiavoittaja
Teemu Hartikainen (s. 1991), koripalloilija
Kuvitteelliset hahmot

Härski Hartikainen, hahmo Uuno Turhapuro -elokuvissa
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Mago Barka

Mago Barka tai Magon Barka (/lat. ma:go:/, k. 203 eaa) oli karthagolainen kenraali toisen puunilaissodan aikana. Hän oli kenraali ja valtiomies Hamilkar Barkan nuorin poika.
Toisessa puunilaissodassa Mago seurasi vanhempaa veljeään Hannibalia Italiaan ja komensi osaa joukoista sotaretken kolmen ensimmäisen vuoden aikana. Hannibalin armeijan voitettua roomalaiset Cannaen taistelussa Mago lähetettiin Hispaniaan taistelemaan toisen veljensä Hasdrubalin rinnalla. Veljekset löivät ja surmasivat kaksi roomalaista kenraalia, Publius Cornelius Scipion ja Gnaeus Cornelius Scipio Calvuksen vuonna 211 eaa. Vuonna 206 eaa Mago hävisi kuitenkin Publius Cornelius Scipion pojalle Scipio Africanukselle, eikä onnistunut valloittamaan Carthago Novaa eikä Gadesia. Myöhemmin Mago hyökkäsi Baleaarien saarille ja Liguriaan. Vuonna 203 eaa hän koki tappion Po-joen laaksossa ja kuoli taistelussa saamiinsa haavoihin matkalla Karthagoon.
Adrian Newey

Adrian Newey vuonna 2011
Adrian Newey (s. 26. joulukuuta 1958 Stratford-upon-Avon, Englanti, Iso-Britannia) on Formula 1 -sarjassa kilpailevan Aston Martinin tekninen johtaja.
Newey on työskennellyt Formula 1- ja IndyCar-sarjoissa menestyksellisesti kilpailuinsinöörinä, aerodynaamikkona ja teknisenä suunnittelijana sekä teknisenä johtajana. Hän suunnitteli muun muassa Williamsin ja McLarenin maailmanmestariautot. McLarenille tullessaan Newey muutti huomattavasti tallin toimintatapoja: Aikoinaan  McLarenilla ajanut Mika Häkkinen totesi vuonna 2012 Monacossa ”Documentary about the F1 Legend” -nimisessä ohjelmassa antamassaan haastattelussa McLarenin autonkehittelystä, että sellainen autonosien kokeillaan tuota ja katsotaan tyyli loppui. Newey teki ensin virtauslaskelmat ja sitten myöhemmin tulokseksi saatu muutos laitettiin autoon; Häkkisen mukaan muutokset toimivat lähes aina. Nyttemmin Adrian Newey työskentelee Red Bull Racingille ja menestys on näyttänyt seuraavan hänen mukanaan kyseiseen talliin. Tästä osoituksena on Red Bull Racing:in valmistajien maailmanmestaruus Formula ykkösissä vuosina 2010, 2011, 2012, 2013, 2022 ja 2023.
Vuonna 2024 kerrottiin että Newey lähtee Red Bullilta alkuvuodesta 2025.
Aikaisempi elämä

Newey syntyi Stratford-upon-Avonissa vuonna 1958. Hän opiskeli aerodynamiikkaa ja astronautiikkaa ja valmistui vuonna 1981 Southamptonin yliopistosta . Yliopiston jälkeen Newey liittyi Fittipaldi-F1-talliin. Myöhemmin hän lähti Johnny Cecotton insinööriksi Formula 2 -sarjaan. Neweyn ensimmäinen projekti oli March GTP -auto. Se menestyi, ja March voitti IMSA GTP -luokan kaksi kertaa.
Vuonna 1983 Newey ryhtyi suunnittelemaan seuraavan vuoden autoa. Auto oli jälleen menestyksellinen. Sillä voitettiin seitsemän kilpailua ja himottu Indy 500.
Muuta

Adrian Neweyn poika Harrison Newey on kilpa-autoilija.
Adrian Newey on kirjoittanut HarperCollins Publishers Ltd:n kustantaman 400-sivuisen omaelämäkertakirjan How to Build a Car: The Autobiography of the World’s Greatest Formula 1 Designer.
Polttomoottori

Mercedes-Benzin DTM-auton V6-moottori vuodelta 1996.
Polttomoottori on moottori, jossa polttoaineen polttamisesta saatava energia muutetaan mekaaniseksi liikkeeksi.
Polttomoottoreita ovat mäntämoottorit ja kaasuturbiinit. Mäntämoottorissa laajeneva palamiskaasu työntää mäntää ja männän edestakainen liike muutetaan kiertokangen ja kampiakselin avulla käyttökelpoiseksi pyöriväksi liikkeeksi. Suihku- ja kaasuturbiinit perustuvat jatkuvaan palamiseen, jossa laajenevat palamiskaasut vaikuttavat turbiinisiivistön kautta pyörivään akseliin. Kemialliset rakettimoottorit ovat polttomoottoreita, joissa polttoaineen ja hapettimen palamisesta aiheutuvien palamiskaasujen virtaus luo työntövoiman.
Polttomoottorin polttoaineena voidaan käyttää nesteitä ja kaasuja. Yleisiä polttoaineita ovat öljyjalosteet kuten dieselöljy, bensiini, petroli, nestekaasu ja maakaasu. Nykyisin näiden lisäksi käytetään uusiutuvista raaka-aineista tehtyjä polttoaineita kuten etanoli, biodiesel ja biokaasu.
Polttomoottoreita voi muuttaa toimimaan toisella polttoaineella kuten vedyllä.
Historia

Polttomoottoreiden kehitykseen vaikuttivat lukuisat henkilöt ennen ensimmäistä onnistunutta ratkaisua. Ennen polttomoottoreita Nicolas-Joseph Cugnot kehitti höyrykoneella toimivan auton.
John Barber patentoi ensimmäisen kaasuturbiinin vuonna 1791 "hevosetonta vaunua" varten. Kaksitahtista mäntämoottoria ehdotti Philippe LeBon vuonna 1801.
François Isaac de Rivaz rakensi ensimmäisen vedyllä toimivan polttomoottorin vuonna 1806 ja oli pioneeri kipinäsytytyksen kehittämisessä. Jean-Joseph-Etienne Lenoir kehitti ensimmäisen kaupallisesti menestyksekkään kaasumoottorin 1858-1860 ja hän patentoi sytytystulpan. Lenoir rakensi moottoriaan käyttävän kulkuneuvon vuonna 1862 tai 1863. Lenoirin moottori ei käyttänyt puristusta, mutta hän teki kokeita Alfonse Beau de Rochasin vuonna 1862 patentoimalla nelitahtisella puristuksella. Nicolaus Otto näki matkoillaan Lenoirin moottorin ja yritti patentoida nestemäistä polttoainetta käyttävän kopion vuonna 1861. Otto ja Eugen Langen rakensivat oman ilmanpaineessa toimivan moottorinsa vuonna 1864, joka sai vuoden 1867 Pariisin maailmannäyttelyssä paremman vastaanoton kuin muut kaasumoottorit koska se toimi paremmalla hyötysuhteella. Vuonna 1876 Otto kehitti nelitahtisen ottomoottorin, jossa käytetty seoksen esipuristus mahdollisti merkittävän hyötysuhteen parannuksen 1880- ja 1890-luvuilla. Siegfried Marcus kehitti noin vuonna 1875 moottoriajoneuvon, joka oli mahdollisesti ensimmäinen auto, joka käytti nelitahtista bensiinimoottoria, jossa oli ensimmäinen kaasutin ja ensimmäinen magneettosytytys. Vuonna 1883 Edouard Delamare-Deboutteville ja Léon Malandin rakensivat polttomoottorin, joka perustui Nicolaus Otton kehittämään nelitahtimoottoriin. Vuodesta 1893 alkaen Rudolf Diesel rakensi prototyyppejä ja vuonna 1897 sai valmiiksi dieselmoottorin, jonka hyötysuhde oli yli kaksi kertaa parempi kuin Otton moottori. Gottlieb Daimler sai patentin ahdinjärjestelmälle vuonna 1885 ja Diesel pohti sen käyttöä omassa moottorissaan. Alfred Büchi patentoi turboahdetun moottorin vuonna 1905.
EU:ssa suunniteltiin uusien polttomoottoriautojen myynnin täyskieltoa vuodesta 2035 alkaen, jolloin vain sähköakkua tai polttokennoa käytettävien uusien autojen myynti olisi sallittua. EU kuitenkin muutti linjaa sallimaan synteettisiä polttoaineita, jotka ovat hiilineutraaleja myös kun niitä käytetään polttomoottoreissa.
Mäntämoottori

Mäntämoottoreissa polttoaineen palamisen synnyttämä paine muutetaan sylintereissä liikkuvien mäntien avulla mekaaniseksi energiaksi. Mäntämoottorit voidaan luokitella monella tavalla:
Mäntämekanismi (Iskumäntä- tai Wankelmoottori)
Kiertoprosessi (Ottomoottori, Dieselmoottori, Atkinsonmoottori)
Työkierto (kaksitahtimoottori, nelitahtimoottori, viisitahtimoottori tai kuusitahtimoottori)
Sytytys (kipinä- tai puristussytytys)
Polttoaine (esim. polttoöljy, bensiini, etanoli tai nestekaasu)
Polttoaineen syöttöjärjestelmä (esim. kaasutin tai polttoaineen ruiskutus)
Ahtaminen (esim. vapaasti hengittävä, mekaaninen ahdin, turboahdin)
Jäähdytys (ilmajäähdytteinen moottori tai nestejäähdytteinen moottori)
Moottorin pyörintänopeus (isot dieselmoottorit luokitellaan nopeiksi, keskinopeiksi tai hitaiksi)
Käyttökohde (paikallismoottorit eli maamoottorit, laivamoottorit, auton moottorit, lentokoneen moottorit, veturin moottorit)
Voitelujärjestelmä (esim. märkäsumppu tai kuivasumppu)
Sylinterien määrän mukaan (yksi tai useampi)
Sylinterien sijoittelun mukaan (esim. rivi, V, tähtimoottori, vastaiskumoottori)
Venttiilikoneiston mukaan (esim. kannen yläpuoliset venttiilit, kannen yläpuolinen nokka-akseli tai sivuventtiilit)
Tehon säätö vaihtelevan kuorman mukaan (esim. seoksen rikastaminen dieselissä tai virtauksen lisääminen ottomoottorissa)
Palotilan muodon mukaan (esim. puolipallon muotoinen)
Mäntämoottori > Kaksi- ja nelitahtimoottori

Mäntämoottorit käyttävät yleisesti joko kahta tai neljää tahtia. Polttoaineena käytetään yleisesti bensiiniä tai dieseliä.
Kaksitahtisia dieselmoottoreita käytetään esimerkiksi laivoissa ja kaksitahtisia bensiinimoottoreita käytetään nykyään muun muassa mopoissa, skoottereissa ja moottorisahoissa.
Mäntämoottori > Bensiini- ja dieselmoottori

Kaksi nykyisin valmistettavien polttomoottorien päätyyppiä ovat kipinäsytytteinen bensiinimoottori ja puristyssytytteinen dieselmoottori. Näistä useimmat ovat nelitahtisia.
Merkittävin ero moottorityypeissä on sytytysratkaisu: dieselmoottorissa polttoaineen puristus aiheuttaa sytytyksen kun taas bensiinimoottoreissa käytetään yleensä kipinäsytytystä sytytystulpan avulla.
Puristussytytteinen dieselmoottori on saanut nimensä Rudolf Dieselin mukaan. Kipinäsytytteinen nelitahtinen ottomoottori sai nimensä Nikolaus Otton mukaan.
Moottorin sylinteriin syötetään polttoaineen ja ilman seosta. Bensiinimoottorissa seos sytytetään kipinällä kun taas dieselmoottorissa seos syttyy puristuksen vaikutuksesta. Seoksen erittäin nopea palaminen aiheuttaa palotilaan paineen joka työntää mäntää kohti kampiakselia. Männän liike työntää kiertokankea, mikä pakottaa kampiakselin pyörimisliikkeeseen.
Dieselmoottorissa nestemäinen polttoaine ruiskutetaan hieman ennen tarkoitettua syttymishetkeä kuumaa ilmaa sisältävään palotilaan, jolloin polttoaine höyrystyy ja sekoittuu kuumaan ja paineistettuun ilmaan. Ilman kuumuus ja paine sytyttävät polttoaineen ja paine sylinterissä nousee nopeasti. Tästä johtuu dieselin hieman nakuttava käyntiääni. Dieselprosessin suurimpana vahvuutena ottoprosessiin verrattuna voidaan pitää verraten pieniä pumppaushäviöitä osakuormituksilla. Dieselmoottoria voidaan ajaa ja ajetaan ilmaylimäärällä, jolloin osakuormituksilla pumppaushäviöitä aiheuttavia ja ilman määrää rajoittavia kuristuksia ei imuputkistoissa tarvita. Ottomoottorissa taas ilma/polttoaine-suhde on pidettävä hyvin lähellä stoikiometrista muutoin aiheutuvien ongelmien vuoksi.
Nykyaikaisissa ottomoottoreissa pumppaushäviöitä pienennetään käyttämällä polttoaineen suoraruiskutusta. Kun sytytystulpan ympärille suihkutetaan syttymiskelpoinen seos, voi sylinterissä olla ilmaylimäärä, jolloin ilman määrää ei tarvitse rajoittaa kaasuläpän avulla, mikä pienentää pumppaushäviöitä.
Muita ratkaisuja ovat muun muassa Miller-sykli ja Atkinson-sykli (Atkinsonmoottori). Otto-sykliin verrattuna Atkinson-syklissä imuventtiilit ovat auki pidempään, jolloin osa polttoaineseoksesta syötetään takaisin imusarjaan ja puristustahdin alku muuttuu. Tällöin työtahti on pidempi ja seoksesta saadaan hyödynnettyä enemmän energiaa. Lisäksi puristuksessa ei menetetä yhtä paljoa energiaa. Miller-sykli toimii Atkinson-syklin tavoin, mutta vaatii ahtimen käyttöä seoksen tiheyden nostamiseen ja kompensoi tällä Atkinson-syklin pienempää tehoa.
Mäntämoottori > Polttoaineen mukaan

Eri polttoaineilla on valta-asema tietyissä käyttökohteissa. Autojen polttomoottoreissa käytetään usein dieseliä tai bensiiniä, mopot ja skootterit käyttävät pääasiassa bensiiniä ja traktorit käyttävät polttoöljyä. Laivat ja voimalaitokset voivat käyttää esimerkiksi polttoöljyä tai nestekaasua. Muita polttoaineita ovat muun muassa propaani, etanoli ja vety.
Käytetty polttoaine vaikuttaa myös muuhun tekniikkaan kuten sytytysjärjestelmään ja polttoaineen syöttöjärjestelmään sekä seoksen muodostamiseen.
Moottorin komponentit

Luettelo tyypillisen ajoneuvomäntämoottorin peruskomponenteista:
Mäntä
Kampiakseli
Kiertokanki
Sylinterinkansi
Sylinteri
Imu- ja pakoventtiilit
Nokka-akseli
Nostajat
Kansitiiviste
Männän renkaat
Imusarja
Pakosarja
Sytytystulpat
Sähköjärjestelmä
Hihnat ja tiivisteet
Laturi
Vesi- ja öljypumppu
Öljypohja
Öljynjäähdytin
Jäähdytysjärjestelmä
Starttimoottori
Moottorin poltto- ja voiteluaineet

Moottorissa on öljypumppu, jonka tehtävä on kierrättää moottoriöljyä moottorissa voidellen, puhdistaen ja jäähdyttäen sen komponentteja. Öljy kiertää öljynsuodattimen läpi, jolloin se suodattaa öljystä kiinteät ainekset, kuten metallien kulumahiukkaset, palamisjäänteet ja pölyn. Näin ollen öljyn toimintakyky säilyy huoltovälin aikana. Tästä syystä öljyn ja öljynsuodattimen vaihto säännöllisin väliajoin on moottorille elintärkeää.
Voiteluaineen käyttötarkoitus on koneen liikkuvien osien kitkan pienentäminen. Käytettävä voiteluaine riippuu voitelukohteesta ja ympäristöolosuhteista.
Moottoreissa käytetään polttoaineina dieselöljyä, bensiiniä, biopolttoainetta ja maakaasua.
Ahtaminen

Moottorin teho on suoraan verrannollinen moottorin ilmankäyttöön mz, koska käytetty ilmamassa on suoraan verrannollinen sylinterissä olevan ilman tiheyteen. Näin ollen moottorin tehoa voidaan nostaa ahtimen avulla.
Ahtimet jaetaan mekaanisiin- ja pakokaasuahtimiin.
Mekaanisessa ahtimessa ahdin saa käyttövoimansa suoraan moottorin kampiakselista. Ahtimen päällekytkemiseen käytetään useimmiten mekaanisia tai sähkömagneettisia kytkimiä. Mekaanisen ahtimen etuja ovat: suhteellisen yksinkertaiset ahdintyypit moottorin ''kylmällä puolella''. Moottorin pakoputkistoon ei tarvitse tehdä muutoksia. Ahdin reagoi herkästi ja ilman viiveitä kuormitusmuutoksiin. Haittana on polttoainekulutuksen nousu, koska ahdinteho otetaan suoraan moottorin akselilta.
Pakokaasuahtimen käyttöenergia otetaan moottorin pakokaasusta. Pakokaasuahtimia ovat turboahdin ja harvinaisempi paineaaltoahdin. Turboahtimessa pakokaasuenergia muutetaan turbiinilla mekaaniseksi energiaksi ja pakokaasuturbiinin pyörittämä virtausahdin esipuristaa uuden sylinterilatauksen. Pakokaasuturbiinin ja virtausahtimen yhdistelmää kutsutaan turboahtimeksi. Pakokaasuahtimen etuja: huomattava ominaistehon ja tilavuustehon lisäys, hyvä vääntömomenttikuvaaja käyttökierrosnopeusalueella, selvä polttoaineen kulutuksen aleneminen vastaavan tehoisiin vapaasti hengittäviin moottoreihin verrattuna ja pakokaasun puhtauden parantaminen. Pakokaasuahtimen haittoja: ahtimen sijoittaminen moottorin kuumalla puolelle edellyttää lämpöä kestävien komponenttien käyttöä, ahtimen ja välijäähdyttimen tilantarve ja rakennemuutokset ja turboahtimen tapauksessa huono perusvääntömomentti alhaisilla kierroksilla.
Päästöt

Polttomoottorilla varustetut autot saavat liikkumiseen tarvittavan energian kiinteän, nestemäisen tai kaasumaisen polttoaineen kemiallisesta energiasta. Polttoaineen palamisessa syntyy pakokaasuja, joiden haittoja ovat mm. näkyvyyttä haittaava savusumu sekä ihmisen terveyteen ja luontoon vaikuttavat päästöyhdisteet. Nykyään polttomoottoreiden päästöjä rajoitetaan erilaisilla määräyksillä suuremmassa osassa maailmaa. Euroopassa päästömääräyksiä on tiukennettu asteittain viime vuosikymmenien aikana. Henkilöautoissa bensiini- ja dieselmoottoreille on omat määräyksensä, joiden tiukkeneminen vähentää päästöjä ja tuo uusiin autoihin entistä monimutkaisempaa tekniikkaa. Hengitysilman laatua pilaavia päästöjä ovat typenoksidit (NOx), hiukkaspäästöt (PM), häkä eli hiilimonoksidi (CO) sekä hiilivedyt (HC). Näille päästöille on asetettu raja-arvot joita autot eivät saa ylittää päästömittaussykliä ajettaessa. Bensiinikäyttöisissä autoissa katalysaattorit ovat vähentäneet hiukkaspäästöjä ja muitakin säänneltyjä päästöjä huomattavasti. Dieselmoottoreiden hiukkaspäästöjä on vähennetty polttoaineita ja moottoritekniikkaa kehittämällä ja pakokaasuja edelleen puhdistavat hiukkassuodattimet ovat yleistyneet.
Suihkumoottori

Suihkumoottoreissa työntövoima tuotetaan kiihdyttämällä massaa moottorin sisällä. Moottorin sisään ahdettu ilma päätyy polttokammioon, jossa polttoaine sekoitetaan ilmaan. Palokaasut pyörittävät polttokammion takana olevaa turbiinia, joka on samalla akselilla kuin ahdin. Turbiinin jälkeen palokaasut poistuvat suihkuputken kautta suurella nopeudella ulos.
Rakettimoottori

Useimmat rakettimoottorit ovat polttomoottoreita, niiden lisäksi on olemassa mm. ydinpropulsiomoottoreita, joita on vain testattu sekä ionimoottoreita, joiden työntövoiman tuotantokyky on rajallinen. Nk. kemialliset rakettimoottorit tuottavat työntövoiman kiihdyttämällä suuttimessa raketista poistuvia kuumia ja korkeapaineisia palamiskaasuja, jotka on yleensä aikaansaatu polttamalla polttoainetta hapettimella, jotka molemmat kuljetetaan raketin mukana. Tämä mahdollistaa raketin toiminnan avaruuden tyhjiössä.
Kirjallisuutta

Stone, Richard: Introduction to Internal Combustion Engines, Third Edition. MACMILLAN PRESS LTD, 1999. ISBN 0-7506-2176-1
Challen, Baranescu: Diesel Engine Reference Book, Second Edition. Butterworth-Heinemann, 1999. ISBN 0-333-74013-0
Brass, Seiffert: Handbook of Automotive Engineering. SAE International, 2005. ISBN 978-07680-0783-1
Taylor, Charles Fayette: The Internal Combustion Engine in Theory and Practise, Volume 1 and Volume 2, Second Edition. The M.I.T. Press, 1985. ISBN 0-262-20051-1, ISBN 0-262-70027-1
Makartchouk, Andrei: Diesel Engine Engineering, 2nd Edition. King Printing Company, Inc. ISBN 0-9846346-0-6
Richard van Basshuysen & Fred Schäfer: Internal Combustion Engine. SAE International, 2002. ISBN 0-7680-1139-6
Heywood, John B: Internal Combustion Engine Fundamentals. McGraw-Hill Book Company, 1988. ISBN 0-07-100499-8
Bosch: Auto-teknillinen Taskukirja, 5. painos. Robert Bosch Gmbh, 1991. ISBN 951-9155-12-0
Heisler, Heinz: Advanced Engine Technology.  Butterworth-Heinemann, 1998.  ISBN 978-0-34056822-4  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lenoirin moottori.
Nelitahtinen Otto-kiertoprosessi polttomoottorissa. 
1. Imutahti
2. Puristustahti
3. Työtahti
4. Poistotahti.
Juno (elokuva)

| Juno |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jason Reitman
Käsikirjoittaja:  Diablo Cody
Tuottaja:  John Malkovich Lianne Halfon Mason Novick Russell Smith
Säveltäjä:  Mateo Messina
Kuvaaja:  Eric Steelberg
Leikkaaja:  Dana E. Glauberman
Pääosat:  Ellen Page Michael Cera Jennifer Garner Jason Bateman Allison Janney J. K. Simmons Olivia Thirlby
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Fox Searchlight Pictures
Levittäjä:  Fox Searchlight Pictures Netflix Disney+
Ensi-ilta:   25. joulukuuta 2007  1. helmikuuta 2008
Kesto:  96 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  6,5 - 7 milj. USD
Tuotto:  231 411 584 USD
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Juno on Jason Reitmanin ohjaama elokuva, jonka pääosissa nähdään Ellen Page, Michael Cera, Jennifer Garner ja Jason Bateman. Elokuva käsittelee teiniraskautta ja sen on käsikirjoittanut Diablo Cody.
Juno on voittanut monia elokuva-alan palkintoja, muun muassa Oscarin parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta (Diablo Cody). Elokuva oli Oscar-ehdokkaana myös kategorioissa paras elokuva, naispääosa (Ellen Page) ja ohjaus (Jason Reitman).
Toisaalta elokuva on saanut osakseen myös negatiivista arvostelua epärealistisesta suhtautumisesta adoptioprosessiin ja abortin hakemiseen. Ei pidetä luonnollisena, että todellisuudessa aikuismaisen kypsästi ja määrätietoisesti toimiva teiniäiti haluaisi antaa lastaan adoptoitavaksi. Elokuvaa on tällaisista syistä muun muassa pidetty adoptiojärjestöjen propagandana.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Jason Reitmanin ohjaamat elokuvat
| --- | --- |
2000-luku:  Thank You for Smoking (2006)  Juno (2007)  Up in the Air (2009) 
2010-luku:  Young Adult (2011)  Labor Day (2013)
Numerologia

Pietro Bongo, Numerorum mysteria, 1591
Numerologia on okkulttinen näennäistiede, jonka mukaan henkilön syntymähetken ja nimen sisältämien kirjaimien lukuarvoista voidaan laskea erilaisia henkilön luonteeseen, tulevaisuuteen ja kohtaloon liittyviä asioita. Nimi tulee latinan sanasta numerus. Numerologiassa on piirteitä astrologiasta ja horoskoopeista. Kreikkalaista Pythagorasta (582–496 eaa.) pidetään numerologian perustajana.
Enkelinumerot

Enkelinumerot ovat erityisiä numerosarjoja, joilla uskotaan olevan erityinen merkitys ja energiatieto. Toistuvat numerot, kuten 111, 222 tai 333, symboloivat erilaisia vaiheita ja oppimiskokemuksia elämässämme. Ne toimivat viestinnän välineenä, jolla enkelit ohjaavat, suojelevat ja välittävät meille tärkeitä sanomia.
Kirjallisuutta

Aaltonen, Kai: Tunne numerosi – tunne itsesi: Numeroiden salattu maailma.  Helsinki:  WSOY, 1987.  ISBN 951-0-14372-3
Lempiäinen, Pentti: Sano se kukkasin: Kasvit vertauskuvina.  Helsinki:  WSOY, 1992.  ISBN 951-0-16031-8
Brabham

|  Brabham |
| --- | --- |
Koko nimi:  Motor Racing Developments Ltd.
Päämaja:  Milton Keynes, Iso-Britannia
Perustajat:  Jack Brabham, Ron Tauranac
Henkilökunta:  Bernie Ecclestone, Gordon Murray, Ron Dennis, Charlie Whiting
Tunnetuimmat kuljettajat:   Jack Brabham  Dan Gurney  Damon Hill  Graham Hill  Denny Hulme  Niki Lauda  Nelson Piquet
Moottorit:  Coventry Climax, Repco, Cosworth, Alfa Romeo, BMW, Judd, Yamaha
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Saksan GP 1962
Kilpailuja:  402 (394 starttia)
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  2 (1966, 1967)
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  4 (1966, 1967, 1981, 1983)
Voittoja:  35
Paalupaikkoja:  39
Nopeimpia kierroksia:  42
MM-pisteitä:  827 (848)
Viimeinen kilpailu:  Unkarin GP 1992
Motor Racing Developments Ltd., paremmin tunnettu nimellä Brabham, oli kilpa-auto- ja Formula 1 -talli.
Brabhamin perusti vuonna 1960 kaksi australialaista: kilpa-ajaja sekä F1-maailmanmestari Jack Brabham ja suunnittelija Ron Tauranac. Talli voitti neljä henkilökohtaista ja kaksi valmistajien mestaruutta 30-vuotisen historiansa aikana. Jack Brabhamin vuoden 1966 F1-mestaruus on yhä ainoa mestaruus, jonka on voittanut kuljettaja, jonka talli on kantanut kyseisen henkilön nimeä. Jack Brabham voitti tuon mestaruutensa 40-vuotiaana. Talli perustettiin Britanniassa ja se ajoi Britannian lisenssillä, vaikka sen henkilökunta oli lähes täysin australialainen ja uusiseelantilainen.
Brabham valmisti kilpa-autoja yli 500 kappaletta vuoteen 1970 mennessä. Brabhamin autot voittivat F1-mestaruuksien lisäksi mestaruuden Formula 2:ssa ja Formula 3:ssa. 1970- ja 1980-luvulla Bernie Ecclestonen omistuksessa talli toi Formula 1:een uusia keksintöjä kuten hiilikuitujarrut. 1980-luvulla tallin kuljettaja Nelson Piquet voitti kaksi mestaruutta. Jälkimmäinen mestaruus voitettiin ensimmäistä kertaa turboahdetulla moottorilla.