Winnipeg
Historia > 1800-luvun loppupuoli ja 1900-luvun alku

Winnipeg kasvoi kiivaasti 1890–1920, jolloin kaupungin asukasluku nousi 25 000:sta yli 200 000:een.
Canadian Pacific Railwayn rautatie Ontariosta Winnipegiin valmistui 1881. Rautatien tulo kaupunkiin aiheutti valtavan muuttoliikkeen alueelle, kaupunkiin virtasi matkailijoita, liikemiehiä ja siirtolaisia ympäri maailmaa, luoden pohjan Kanadan monikulttuuriselle yhteiskunnalle läntisessä Kanadassa. Maatalous oli alueen tärkein ja kukoistavin teollisuudenala, monet liikemiehet tekivätkin suuria voittoja ja rikastuivat tästä nousukaudesta. Usko tulevaisuuteen on hyvin nähtävissä Manitoba Legislative Buildingissa, joka rakennettiin 1920 kustannuksia säästämättä Tyndal stone-kivestä ja jonka huipulle pystytettiin nelimetrinen 23,5 karaatin kullalla päällystetty pronssinen patsas. Patsaan virallinen nimi on engl. "Eternal Youth and the Spirit of Enterprise", mutta yleisemmin tunnetaan nimellä engl. "Golden Boy". rakentamisen kiivaudesta johtuen tonttien hinnat nousivat nopeasti, talouskasvu hidastui ajan myötä, pian tämän jälkeen Vancouverista kasvoi maan kolmanneksi suurin kaupunki Winnipegin ohítse.
Kaupunki ajautui taloudellisiin ongelmiin Panaman kanavan avauduttua liikenteelle vuonna 1914 tavarankuljetukset rautateitä pitkin vähenivät huomattavasti laivojen purkaessa lastinsa suoraan kohdesatamiin, tämä auttoi Vancouveria kasvamaan muita kaupunkeja nopeammin.
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä talouselämä koki syvän laman jonka johdosta työttömyysaste nousi rajusti, Ammattiliittojen toimista ja sodasta palaavien miesten heikentäessä työnsaantimahdollisuuksia 35 000 työntekijää aloittivat Winnipegin yleislakon toukokuussa 1919. Monet lakkoilijat vangittiin tai karkotettiin, mutta lakkoa ei saatu päättymään ennen kuin Riot Act poikkeuslaki julistettiin voimaan ja Kanadan ratsupoliisin joukot hyökkäsivät lakkoilijajoukon kimppuun, kaksi lakkoilijaa kuoli kahakassa ja ainakin 30 loukkaantui, päivä tunnetaan "Verisenä lauantaina" (engl. 'Bloody Saturday'). Tapahtuien johdosta väestön mielipiteet jakautuivat, lakon yhtenä johtajana toiminut J. S. Woodsworth perusti Co-operative Commonwealth Federation (CCF) puolueen joka oli Kanadan ensimmäinen sosialistisen puolue ja joka myöhemmin muuttui NDP-puolueeksi.
Osamarkkinoiden romahdettua 1929 Winnipegin talousnäkyvät synkkenivät entisestään, 1930-luvun lama aiheutti kaupungissa massiivisen työttömyysasteen kasvun. Lamaa pahensi kuivuuskaudet ja maataloustuotteiden hintojen aleneminen. Lama päättyi vasta Toisen maailmansodan alun jälkeen 1939. Winnipegissä sijaitsevat armeijan varusvarastot Minto, Tuxedo (Fort Osborne) ja McGregor olivat ääriään myötä täynnä ja ottivat haltuunsa ympäröiviä rakennuksia varastoidakseen sotatarvikkeita.
Toisen maailmansodan päätyttyä usko parempaan tulevaisuuteen kasvoi Winnipegissä. Kaupungin rakennusbuumi alkoi uudelleen, mutta pysähtyi täysin vuoden 1950 tulvan seurauksena. Tulva oli suurin sitten vuoden 1861. Se kesti kaikkiaan 51 päivää, kunnes 8. toukokuuta 1950 kahdeksan tulvavallia murtui ja vesi valtasi suuren osan kaupunkia. Neljä kaupungin yhdestätoista sillasta tuhoutui, ja lähes 100 000 ihmistä evakuoitiin kaupungista. Operaatio oli Kanadan historian suurin. Kanadan hallitus arvioi tulvavahinkojen olleen yli 26 miljoonaa dollaria, Manitoban provinssin arviot olivat noin kaksinkertaiset.