stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikki Hiiri

| Mikki Hiiri |
| --- | --- |
 Mikki Hiiren ensiesiintyminen valkokankaalla elokuvassa Höyrylaiva Ville (1928).
Luoja(t):  Walt Disney Ub Iwerks
Näyttelijä(t):  englanniksi: Walt Disney (1928–1947) James MacDonald (1947–1977) Wayne Allwine (1977–2009) Bret Iwan (2009–) Chris Diamantopulos (2013–) suomeksi: Mirjam Himberg (1963) Pekka Autiovuori (80-luvulla) Jukka-Pekka Palo (90-luvulla) Antti Pääkkönen (1999–)
Ensi- esiintyminen:  Höyrylaiva Ville (18. marraskuuta 1928), ensimmäinen julkinen esiintyminen Lentohullu (15. toukokuuta 1928), ensimmäinen julkaisematon tuotanto
Kustantaja:  Disney
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mikki Hiiri
Sukupuoli:  koiras
Ikä:  aikuinen
Asuinpaikka:  Ankkalinna
Suhteet
Puoliso(t):  Minni Hiiri (tyttöystävä)
Sisarusten lapset:  Mortti ja Vertti (veljenpojat)
Muut sukulaiset:  Osku Kani (velipuoli (metafiktiivisesti))
Tutut:  Hessu Hopo Aku Ankka Polle Koninkaulus  Roope Ankka Heluna Ammu tohtori Staattinen Eka Vekara Atomiinus Poliisimestari Sisu Pluto (lemmikkikoira) Musta Pekka Mustakaapu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mikki Hiiri (engl. Mickey Mouse) on Walt Disneyn ja Ub Iwerksin luoma maailmankuulu piirroshahmo ja The Walt Disney Companyn maskotti. Hän on ihmisenkaltainen hiiri, jolla on kaksi suurta pyöreää korvaa, siimahäntä ja punaiset pöksyt. Hahmo esiintyi alkujaan piirroselokuvissa, mutta myöhemmin ennen kaikkea sarjakuvissa.
Mikki Hiirtä voidaan Encyclopædia Britannican mukaan kutsua kaikkien aikojen suosituimmaksi piirroshahmoksi. Kirjailija John Updike kuvasi vuonna 1992 Mikki Hiirtä ”tämän vuosisadan pysyvimmäksi ja kokonaisvaltaisimmaksi amerikkalaisen populaarikulttuurin luomukseksi”. Moviefone-elokuvapalvelu listasi vuonna 2009 Mikki Hiiren kolmannelle sijalle "Kaikkien aikojen 25 parasta animaatioelokuvien hahmoa" -listallaan.
Mikki esiintyi ensi kerran 18. marraskuuta 1928 piirroselokuvassa Höyrylaiva Ville (Steamboat Willie). Se oli kolmas Mikki-piirretty mutta ensimmäinen, joka esitettiin yleisölle. Sen jälkeen Mikki on esiintynyt myös kirjoissa, sarjakuvissa, lehdissä, lyhytfilmeissä, videopeleissä, televisio-ohjelmissa, pitkissä elokuvissa ja radiossa. Mikin hahmoa on käytetty paljon myös kuluttajatavaroissa kuten vaatteissa, leluissa ja ruokatavaroissa. Mikki on esiintynyt myös Disneyn huvipuistoissa vuodesta 1955 alkaen.
Tekijänoikeudet Mikki Hiiren varhaisimpaan muotoon raukesivat vuonna 2024.
Kuvaus

Mikki asuu Ankkalinnassa. Mikin lähipiiriin kuuluvat ystävä ja aisapari Hessu Hopo, tyttöystävä Minni Hiiri, lemmikkikoira Pluto, ystävä ja keksijä tohtori Staattinen sekä ystävä Polle Koninkaulus. Mikillä on kaksi veljenpoikaa, Mortti ja Vertti. Aiemmin Mikki seikkaili aika ajoin myös Aku Ankan kanssa, mutta nykyään Mikin ja Akun tapahtumat esitetään useimmin toisistaan riippumattomina, erillisinä maailmoina.
Mikin ulkonäkö ja vaatetus on muuttunut aikojen myötä. Ub Iwerksin ensimmäisissä animaatioissa Mikin raajat olivat kumiletkumaisia. Animaattori Freddie Moore teki Mikistä pyöreämmän, raskasaskeleisemman ja söpömmän.
Alussa Mikki oli ilkikurinen karjapihan hahmo. Suosion kasvaessa Mikki rauhoittui vähän, ja kujeilu sai jäädä pääosin muille hahmoille. Vanhojen piirrosfilmien kultakaudella 1940- ja 1950-luvuilla Mikki oli usein herrasmiesmäinen arjen sankari, jolle päivittäiset askareet tai esimerkiksi metsästysretket Pluto-koiran kanssa tuottivat usein vaikeuksia, mutta joka osasi suhtautua ongelmiinsa huumorilla päinvastoin kuin Aku Ankka.
Historia > Synty

Mikki Hiiren edeltäjä oli sitä ulkoisesti muistuttanut animaatioelokuvahahmo Osku Kani, jota nuoren Walt Disneyn animaatioyhtiö piirsi vuosina 1927–1928. Hahmon oikeudet kuuluivat kuitenkin Universal-yhtiölle, ja Disney joutui vuonna 1928 luopumaan hahmosta.
Disney kehitti yhdessä animaattori Ub Iwerksin kanssa Osku Kanin korvaajaksi uuden hahmon, Mikki Hiiren. Hahmon täytyi olla pieni eläin mutta ei kuitenkaan jänis, joka oli jo käytössä. Hahmon syntytarinasta on kerrottu erilaisia versioita. Yhden mukaan Disney sai ajatuksen Mikistä leikkiessään kesyjen hiirien kanssa Kansas Cityssä. Disney on kertonut kirjoittaneensa juonen ensimmäiseen Mikki-tarinaan junamatkalla New Yorkista Kaliforniaan maaliskuussa 1928. Aluksi hahmon etunimeksi piti tulla Mortimer, mutta Disneyn vaimo Lillian Disney ei pitänyt sitä sopivana hiirelle. Näin hahmon etunimeksi annettiin Mickey (suom. Mikki).
Historia > Piirroselokuvissa > Ääninäyttelijät

Mikki Hiiren falsettiäänenä toimi ensimmäisenä itse Walt Disney. 1940-luvulla Disneyn kiireiden takia Mikin ääneksi vaihtui Jim Macdonald, joka jatkoi työtä kolmekymmentä vuotta. 1970-luvulta alkaen Mikin äänenä toimi Wayne Allwine, joka on toistaiseksi ollut pisimpään Mikin äänenä (1977–2009). Bret Iwan on ilmoitettu olevan Allwinen seuraaja Mikin uutena äänenä. Iwanin lisäksi Chris Diamantopoulos on näytellyt Mikkiä, mutta vain sarjoissa Mikki Hiiri ja Mikki Hiiren ihmeellinen maailma. Suomessa Mikin äänenä Mikki Hiiren jouluaaton alkuperäisessä dubbauksessa ja 1980-luvun musiikkisaduissa on Pekka Autiovuori. 1990-luvulla dubatuissa lyhytelokuvissa ja Hopon poppoo -elokuvassa Mikin suomenkielisenä äänenä toimi Jukka-Pekka Palo. 1990-luvun loppupuolesta asti Antti Pääkkönen on toiminut Mikin virallisena suomenkielisenä äänenä.
Historia > Kirjoissa ja sarjakuvissa

Ensimmäisen Mikki Hiiri -kirjan julkaisi vuonna 1930 newyorkilainen kustantamo Bibo and Lang. Seuraavana vuonna julkaistiin ensimmäinen nelivärinen ja kovakantinen Mikki Hiiri -kirja. Mickey Mouse Magazine -lehti aloitti ilmestymisensä tammikuussa 1933.
Sanomalehtisarjakuvassa Mikki esiintyi ensimmäisen kerran tammikuussa 1930. Ensimmäiset tarinat olivat Walt Disneyn kirjoittamia ja Ub Iwerksin piirtämiä ja perustuivat Lentokonehullu-animaatioon. Toukokuussa 1930 sarjan tekijäksi otettiin Floyd Gottfredson, joka piirsi Mikkiä usean vuosikymmenen ajan ja kehitti hahmoa ja sen maailmaa paljon. Hän keksi esimerkiksi Mustakaavun, Eka Vekaran sekä veljenpojat Mortin ja Vertin.
Mikki Hiiri -strippi alkoi ilmestyä myös Ranskassa lokakuussa 1930, ja vuoden 1931 alussa Mikki ilmestyi jo yli 20 maassa ja yli 40 sanomalehdessä. Vuonna 1932 aloittanut italialainen Topolino oli ensimmäinen ei-amerikkalainen Mikki-sarjakuvalehti.
Suomessa Mikki Hiiri -sarjakuvia julkaistaan Aku Ankka -lehdessä, usein jatkokertomuksina. Toisinaan niitä julkaistaan myös erillisissä sarjakuva-albumeissa sekä Aku Ankan taskukirjoissa. Joulukuussa 2008 ilmestynyt Mini-Taskari 5 (Eläköön Mikki) kertoo Mikki Hiirestä, ja siinä on ainoastaan Mikki-tarinoita.
Sarjakuvissa Mikki toimii usein poliisin apurina rikollisten jäljittämiseksi. Tavanomaisin teema nyky-Mikin seikkailuissa on rikollisuuden torjunta joko ammattimaisena yksityisetsivänä tai poliisimestari Sisun epävirallisena salapoliisiavustajana. Tunnetuimmat Mikin rikolliset vastustajat ovat Musta Pekka, Mustakaapu, Salomo ja Samu Suutari. Toinen usein toistuva teema on arkielämän seikkailut, missä Mikki joutuu usein selvittelemään ystävänsä Hessun moninaisia toilailuja tai pelastamaan tämän pulasta.
Historia > Videopeleissä

Mikki Hiiri esiintyy päähenkilönä muun muassa alla mainituissa videopeleissä.
| Vuosi | Nimi | Kehittäjä | Alusta(t) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 | Mickey Mousecapade | Hudson Soft | NES |
| 1990 | Castle of Illusion Starring Mickey Mouse | Sega | Sega Mega Drive/Genesis Sega Game Gear Sega Saturn |
| 1992–1995 | Disney's Magical Quest | Capcom | SNES Sega Mega Drive/Genesis Game Boy Advance |
| 1993 | Mickey Mouse: Magic Wands! | Kemco | Game Boy |
| 1994 | Mickey Mania: The Timeless Adventures of Mickey Mouse | Traveller's Tales | Sega Mega Drive SNES Sega Mega-CD PlayStation |
| 1994 | Mickey's Ultimate Challenge | Disney Interactive Studios | Sega Genesis SNES Game Boy Sega Game Gear Sega Master System |
| 1995 | Legend of Illusion Starring Mickey Mouse | Sega | Sega Game Gear Sega Master System |
| 2002 | Disney's Magical Mirror Starring Mickey Mouse | Capcom | Nintendo GameCube |
| 2010 | Epic Mickey | Junction Point Studios | Wii |
| 2012 | Epic Mickey 2: The Power of Two | Junction Point Studios | PlayStation 3 PlayStation Vita Wii Wii U Xbox 360 |
| 2013 - 2016 | Disney Infinity | Avalanche Software & Disney Interactive Studios | PlayStation 3 PlayStation 4 Xbox 360 Wii U Xbox One |
Mikki Hiiri esiintyy yhtenä merkittävimmistä hahmoista Disney Interactive Studiosin sekä Square Enixin yhteistyönä kehittämässä Kingdom Hearts -pelisarjassa. Hän toimii Disney-linnan (engl. Disney Castle) ja sitä ympäröivän Disney-kaupungin (engl. Disney Town) kuninkaana, joka on myös yksi Avainmiekan käyttäjistä (engl. Keyblade wielders), jotka voivat avata tien minne tahansa ja joilla voi taistella pimeyttä vastaan. Hän antanut koko pelien juonen ajan apua pelien päähenkilölle, Soralle ja lähettänyt tämän avuksi hovitaikurinsa Aku Ankan sekä kapteeninsa Hessun.
Historia > Georg Malmsténin lauluissa

Georg Malmstén levytti Suomessa 1930-luvulla muutamia "Mikki-Hiirestä" kertovia suosittuja lastenlauluja ja oli vähällä joutua oikeuteen Disney-yhtiön kanssa. Disney kuitenkin veti haasteuhkauksensa pois ja tyytyi Malmsténin selitykseen, että hänen Mikki-Hiirellään ei ollut Disney-hahmon kanssa muuta yhteistä kuin nimi, sekin eri lailla kirjoitettu. Tosin Malmsténin selitys ontui, sillä hän oli levyttänyt samat laulut myös ruotsiksi ja niissä Mikki oli Musse Pigg, sama kuin Disneyn Mikki ruotsiksi.lähde?
Tunnetuimmat Malmsténin Mikki-laulut ovat "Mikki-Hiiri ja susihukka", "Mikki-Hiiri merihädässä", "Mikki-Hiiri ja vuorenpeikko", "Mikki-Hiiri koskenlaskussa" ja "Mikki-Hiiri lentäjänä".
Historia > Huvipuistoissa

Mikki Hiiri on esiintynyt näkyvästi vuonna 1955 Kalifornian Anaheimiin avatussa Disneylandissa ja sitä seuranneissa Disney-huvipuistoissa Floridassa ja ulkomailla.
Historia > Postimerkeissä

Ensimmäinen yhdysvaltalainen Mikki-aiheinen postimerkki julkaistiin vuonna 2004. Sitä ennen Mikki oli esiintynyt jo vuosikymmenien ajan monen muun maan postimerkeissä.
Historia > Televisiosarjat

Mickey Mouse Club -televisiosarjaa alettiin esittää Yhdysvaltain televisiossa lokakuussa 1955. Tunnin mittaisessa päivittäisessä ohjelmassa oli uutisia, piirrettyjä, musiikkia ja lasten esityksiä. Ohjelmaa tehtiin vuoteen 1959 asti. Sen jälkeen sarja elvytettiin vuosiksi 1977–1978 ja uudelleen 1990-luvulla. Vuodesta 2017 alkaen sarjaa on esitetty sosiaalisessa mediassa.
Historia > Kerhot

Kalifornialainen elokuvateatterijohtaja Harry Wood perusti syyskuussa 1929 Mikki Hiiri -kerhon (The Mickey Mouse Club) lapsille. Vuonna 1932 kerholla oli jo miljoona jäsentä, ja vuonna 1935 sillä oli Yhdysvalloissa kaikkiaan yli 700 jaosta.
Historia > Lelut

Mikki- ja Minni-leluja alettiin valmistaa lisenssillä vuonna 1930. Seuraavina vuosina Mikin hahmosta tuli yleinen kaikissa Yhdysvaltain tavarataloissa, ja vuoteen 1935 mennessä Mikistä oli tullut jo kansainvälinen menestystuote.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kvaak.fi:n artikkeli Mikin historiasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Varhaisten Mikki Hiiri -piirroselokuvien huumori oli absurdia ja suorasukaista. Piirroselokuvassa The Barnyard Battle (1929) Mikki värvätään armeijaan.
Munsalan vaakuna

Munsalan vaakuna (1965–1974)
Munsalan vaakuna oli Munsalan kunnan tunnus. Sen joutsenaihe viittaa rannikkoseudun luontoon kuin myös vapauteen ja kaukokaipuuseen.
Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä kultainen alainen hirsi ja sen yläpuolella kaksi lentävää hopeajoutsenta.” Vaakunassa joutsenet edustavat maastamuuttoa ja kaukokaipuuta, kultainen kenttä sinisellä pohjalla valkoisella viivalla  edustaa peltoja ja vaahtoavaa sinistä merta. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, se perustuu ehdotettuun ajatukseen kansalaiskoulunopettaja Lars Pensarilta. Munsalan kunnanvaltuusto hyväksyi sen 16. maaliskuuta 1965 ja Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 4. marraskuuta samana vuonna.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1975, kun Munsala yhdistyi Uudenkaarlepyyn kaupunkiin yhdessä Uudenkaarlepyyn maalaiskunnan ja Jepuan kanssa.
Hasan Hamidulla

| Hasan Hamidulla> حسن نظام الدين حميد الله Hasan Nizâmeddîn Hamîdullâh |
| --- | --- |
 Hasan Hamidulla julkaisunsa ”Nik alay?” kannessa 1960-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: Хасан Низаметдинов حسن نظام الدين 25. marraskuuta 1895 / 1900 Aktuk, Sergatšin kihlakunta, Nižni Novgorodin kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 6. lokakuuta 1988 Helsinki, Suomi
Arvonimi: hadži
Vanhemmat:  Nizameddin bin Hamidullah bin Muhammed Rahim (isä)
Sukulaiset:  Sadri Hamid (serkku)
Muut tiedot
Merkittävät teokset: Yañapar tarihı: Aktukin kylän historia (1954)
Hasan Hamidulla (25. marraskuuta 1895 tai 1900 Aktuk, Nižni Novgorodin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 6. lokakuuta 1988 Helsinki, Suomi) oli Suomessa vaikuttanut tataarikirjailija, julkaisija ja yrittäjä. Yhteisönsä aktiivisimpia tekijöitä, Hamidulla kirjoitti lukuisia teoksia uskonnosta ja kansansa historiasta, sekä kaunokirjallisuutta kuten runoja ja näytelmiä. Teoksensa hän painatti omakustanteisesti ja jakoi ilmaiseksi.
Hamidulla ylläpiti perustamaansa elektroniikkaliikettä vuosikymmenten ajan Kemissä ja lopulta myös Helsingissä, aina 1980-luvulle. Jatkosodan aikaan Hamidullan liike huolsi Suomen ja Saksan armeijoiden sähkölaitteita, akkuja ja perämoottoreita.
Kavin katselupisteistä löytyvä Yleisradion alkujaan vuonna 1983 näyttämä dokumentti ”Niznij Novgorodin kauppamiehet” sisältää Hamidullan.
Elämäkerta

Hasan Nisametdininpoika (Nizametdinov, Nizameddin uğlı) syntyi Nižni Novgorodin kuvernementin Aktukin kylässä. Syntymävuodesta on eriävää tietoa; 1895 tai 1900. Suomeen Hasanin tiedetään saapuneen kauppiasisänsä Nisametdinin mukana vuonna 1915. Hasanin isoisä Hamidulla Muhammed-Rahim puolestaan oli oleskellut maassa jo 1860-luvulta ja tiettävästi kuuluu ensimmäisiin tataarikauppiaisiin Suomessa.
Hamidullan perhe asui vuoteen 1923 Terijoella, minkä jälkeen Oulussa ja Kemissä, missä Hamidulla elätti itsensä kulkukauppiaana. Vuosina 1926–1927 Hamidulla asui Turkissa, jossa hän suoritti asepalveluksen.
Hamidulla piti Kemissä kymmeniä vuosia omaa sähkö- ja radioliikettä, joka jatkosodan aikana huolsi myös Suomen ja Saksan armeijoiden sähkölaitteita, akkuja ja perämoottoreita. Vuodesta 1950 Hamidulla asui Helsingissä, missä hänen liikkeensä Tehowatti toimi Pienellä Roobertinkadulla. Hän toimi liikkeessään aina 1980-luvulle asti.
Hamidulla puhui tataarin kielen ohella arabiaa, venäjää, turkkia, suomea ja ruotsia. Kirjallisen toimintansa hän aloitti julkaisemalla Kemissä vuonna 1925 kaksitoista numeroista lehteä nimeltään Mägrifät. Suomen viranomaiset kuitenkin lopulta kielsivät lehden, koska eivät osanneet valvoa lehden vieraskielistä sisältöä. Hamidulla teetti laajan kirjallisen työnsä omassa käsipainossaan. Kirjojen ja vihkosten aiheet käsittivät pääasiassa historiaa, muistelmia, uskonnollisia teoksia ja kaunokirjallisuutta, kuten näytelmiä ja runokokoelmia. Hamidulla muun muassa laati kotikylänsä Aktukin historiikin (Yañapar tārīhi, 1954) sekä vuonna 1943 Kemissä 20 000 kappaleen näköispainoksen alun perin Kazanissa painetusta arabiankielisestä Koraanista. Sitä jaettiin sotavangeiksi jääneille puna-armeijan muslimisotilaille Suomessa ja Saksassa. Hamidulla jatkoi aktiivista julkaisutoimintaa 1970-luvun lopulle saakka. Hänen teoksensa on enimmäkseen kirjoitettu vanhalla tataarin kielen arabialaisella kirjaimistolla, joskin osassa on käytössä myös latinalainen. Hamidullan tiedetään lisäksi kirjoittaneen Suomeksi joihinkin lehtiin, esimerkiksi Nyyrikkiin. Hamidulla oli nuoruusvuosinaan työskennellyt myös pietarilaisessa lehdessä toimittajana.
Hamidulla teki elämänsä aikana kaksi pyhiinvaellusta Mekkaan. Hän oli myös mukana vaikuttamassa Helsingissä paikallisessa seurakunnassa. Hamidullan vanhemmat olivat Nisametdin ja Bedrihayet. Hänen vaimonsa oli Gülsüm ja lapset Tahire sekä Ymär. Julkaisutoimintaa harjoittanut runoilija Sadri Hamid oli Hasanin serkku.
Kazanilainen tieteilijä Xatıyp Miñnegulov ”kiinnitti huomiota suureen määrään kirjailijoita, jotka työllään määrittelivät ulkomaisen tataarikirjallisuuden taiteellisen ja esteettisen suunnan”, kuten esimerkiksi Saniyä Ğiffät, Xösäyen Ğabdüş, Minhac İsmäğil sekä Xäsän Xämidulla (Hasan Hamidulla).
Nimi

Tataarin modernilla kirjakielellä Хәсән Хәмидулла, Xəsən Xəmidulla.
Sukunimi aikaisemmin Hamidullen (ven. Хамидуллин; Hamidullin).
Myös nimellä Hasan Kulik.
Tataarin arabialaisella kirjaimistolla  حسن نظام الدين حميد الله.
Hasan tuli lapsena Suomeen. Yleensä maahan saapuneet tataarit omaksuivat venäläiseen passiin merkityn patronyyminsä sukunimekseen, mutta vanhempiensa tai isänsä kanssa matkanneet ottivat käyttöön isänsä patronyymin, eli isoisänsä nimen. (Isä: Nizameddin Hamidullanpoika, Hamidullin / Hamidullah uğlı). Hasan on täten Hamidullan pojanpoika (Hasan Hamidullah onığı).
Lähteet:
Kirjallinen tuotanto > Historia, muistelmat, elämäkerrat ym.

Yañapar tarïhï : Aktukin kylän historia : 1667–1919 (Helsinki, Tekijä, 1954).
Nik alay? Yazuçïnïn üz tärğümä-i ḥālendän 1-7. Finlandiyä möselmanlarïnïn tāriḫ materiallarï / Miksi niin? Kirjoittajan oma elämänkerrasta osat 1-7. Aineksia Suomen muslimien historiaan. (Helsinki, (omakustanne) 1962-1977) (III:s jakso - painettu tekijän omassa käsipainossa, 1964) Koko teos 	[Helsinki] : Kadriye Bedretdin, 2021
Ḥāğğ ḥāṭiräläre / Hac hatırelerı / Pyhänmaan muistoja 1-2 (Helsinki 1968-1971).
Baṣïlmïyča qalganlar / Basılmıçe kalganlar (”Painamatta jääneitä”).
Ḥasan Niẓāmeddīn Ḥamīdullāh äsärläre / teokset 1-5.
İsem könläre kalindarï / Isım könläre kalendarı / Musulmaanien nimipäiväkalenteri (Kemi 1948).
Finlandiyä möselmānlarïnïñ telefon kataloġï / Telefon katalogı / Suomen musulmanien puhelinluettelo (1971-1972, 1974, 1977, 1980).
Tellär tārīhï / Teller tarıhı / Kielten yleistä historiaa. Hamidullan uusintapainos Kazanissa 1909 ilmestyneestä vihkosesta (Helsinki 1960).
Kirjallinen tuotanto > Lehdet

Mä'rifät / Mägrifät (”Valistus”) 1 - 12 (Kemi 1925)
Šimāl očqonlarï / Šimāl ocqonlarï / Şimal oçkunları / Revontulet 1945 -1977. Kahdeksan numeroa, ensin Kemissä (1-2) ja sitten Helsingissä.
Kirjallinen tuotanto > Kertomukset

Yoldozlarġa säyāḥat / Yulduzlarga seyehat / Retki tähtiin (Kemi 1947).
Täqdīr qaršïnda. Berenče dönya ṣuġïšï vāqï`alarïndan. / Tekdir karşında / Tuomion edessä. Kertomus ensimmäisen maailmansodan ajoilta (Helsinki 1950).
Möhāğïr bäḥete (Mohacır behıtı / Pakolaisen onni (Helsinki 1953).
Kirjallinen tuotanto > Runot, näytelmät, sananlaskut

Ḥayrülnisā / Haırünnisa (Kemi 1943).
İlhām yimešläre / Ilham yımışlerı / Lahjan hedelmät 1 - 9 (1925-1945) - ilmestyivät Helsingissä 1969-1970.
Tormoš moñlarï. Ši'ir / Tormuş moñları. Șıyirlar (”Elämän murheet. Runoja”) Helsinki 1973.
Vaẓï'yät ečendä / Vaziyet içinde. Şiyırlar. (”Tilanteen mukaan. Runoja”) Helsinki 1973.
Yöräk ärnüläre. Ši'irlar / Yörek Ernülerı (”Sydän suruja”) Helsinki 1980.
Borongï kartlar süze / Burungı kartlar / babaylar süzı / Vanhoja sanaparsia. Helsinki 1951, 1977.
Tatar halïq ğïrlarï häm moňlarï 1 / Tatar halik moňları 1 (”Tataarien kansan lauluja ja sävelmiä 1”) Helsinki 1975.
Özölgän ömid / Özülgen ömid / Katkennut unelma on 5-näytöksinen draama. Helsinki 1960.
Behitsizlär (”Onnettomat”) Helsinki 1973.
Mökter babay ("Mökter pappa") Helsinki 1973.
Qaraq / Karak (”Varas”) Helsinki 1974.
Aldïm birdem / Aldïm birdım (”Avioliittosopimus”) Helsinki 1976.
Kirjallinen tuotanto > Uskonnollinen kirjallisuus

Kälām-i šärif: Qur'ān-i kärīm / Kur'ani Kerim (Kemi 1943, toinen versio Helsinki 1969).
Täfsīr-i No'mānī (”Nu'mānin kommentaari”) Helsinki 1958.
Yaña īmān šartï häm belemleklär / Yaña iman şartı hem blımkler / Uskonnon ehdot - İsm-i e'aẓam / İsmü eazam (”Ylevin nimi”) Helsinki 1955, 1968.
Vaq sürälär häm do'ālar / Uak Süreler hem Doalar / Rukouksia. Ğom'a ḫoṭbalarï 1 / Cuma hotbaları 1 / Perjantaisaarnoja (Helsinki 1973).
Vä'azlar - ḫoṭbalar. Ğom'a ḫoṭbalarïnïñ dävāmï /  Veazlar Hotbalar. Cuma hotbalarının 2 - 6 (Helsinki 1974).
Yāsīn-i šärif / Yasın / 36:s Süre (Koran) (”YS”, Koraanin 36. suura) Helsinki 1966.
Yāsīn-i šärif  / Yasın şerif (Helsinki 1975).
Namaz (”Rukous”) Helsinki 1973.
Täübä do'āsï / Tevbe doası (”Katumusrukous”) Helsinki 1975.
Latinča döröst uqur öčön namāz süräläre / Latinča döröst ukïr öçön Namaz syreler (Ramazan ayï ḥörmätenä / ”Ramazan kuun kunniaksi”) Helsinki 1976.
Täbärek. El-mülk süräse / Tebarek. Kor'an: Elmük sürese (”Surat al-mulk. Valtiuden suura”) Helsinki 1978.
Hamidullan painattama näytelmän käsiohjelma.
Hamidullan hauta Helsingin islamilaisella hautausmaalla.
Keskusta (Turku)

| Keskusta> Centrum |
| --- | --- |

Kaupunki:  Turku
Suuralue nro:  1
Väkiluku:  54 490   (2016)
Keskustan suuralue Turun kartalla vuoden 2006 jaotuksen mukaisesti. Huomaa esimerkiksi Ruissalon puuttuminen.
Turun Keskusta (ruots. Centrum) sijaitsee Aurajoen suulla. Se käsittää kaupungin liikekeskustan ja joitakin keskeisiä asuinalueita. Tässä artikkelissa Keskustalla tarkoitetaan tilastollisen aluejaotuksen mukaista suuraluetta 1.
Keskusta on Turun suurin suuralue: sen väkiluku on 54 490 (31.12.2016). 7,0 % suuralueen väestöstä on alle 15-vuotiaita ja 21,0 % on vähintään 65-vuotiaita. 86,6 % asukkaista puhuu äidinkielenään suomea, 8,9 % ruotsia ja 4,4 % muita kieliä.
Kaupunginosat

Keskustan suuralueeseen kuuluvat kokonaan ruutukaava-alueen yhdeksän kaupunginosaa. Lisäksi siihen kuuluu osittain joitakin muita kaupunginosia. Osa kaupunginosista on jaettu keskustan ja jonkin muun suuralueen kesken. Suuralueen nykyiset rajat ovat vuodelta 2005.
I kaupunginosa
II kaupunginosa
III kaupunginosa
IV kaupunginosa - Martti (Martins)
V kaupunginosa - Itäranta (Öststranden)
VI kaupunginosa
VII kaupunginosa
VIII kaupunginosa - Port Arthur
IX kaupunginosa - Länsiranta (Väststranden)
Iso-Heikkilä (Storheikkilä)
Korppolaismäki (Korppolaisbacken)
Kupittaa (Kuppis)
Kurjenmäki (Tranbacken)
Mäntymäki (Tallbacka)
Nummi (Nummisbacken)
Pihlajaniemi(Rönnudden)
Ruissalo (Runsala)
Satama (Åbo hamn)
Vähäheikkilä (Lillheikkilä)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Keskusta (Turku) Wikimedia Commonsissa
Turun suuralueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Suuralueet: Kaupunginosat suuralueittain
1. Keskusta: I kaupunginosa · II kaupunginosa · III kaupunginosa · IV Martti · V Itäranta · VI kaupunginosa · VII kaupunginosa · VIII Port Arthur · IX Länsiranta · Iso-Heikkilä · Korppolaismäki1 · Kupittaa · Kurjenmäki · Mäntymäki · Nummi2 · Pihlajaniemi3 · Ruissalo · Turun satama · Vähäheikkilä4
2. Hirvensalo-Kakskerta: Friskala · Haarla · Illoinen · Jänessaari · Kaistarniemi · Kakskerta · Kukola · Lauttaranta · Maanpää · Moikoinen · Oriniemi · Papinsaari · Pikisaari · Satava · Särkilahti · Toijainen
3. Skanssi-Uittamo: Harittu · Ilpoinen · Ispoinen · Katariina · Koivula · Korppolaismäki1 · Luolavuori · Peltola · Pihlajaniemi3 · Puistomäki · Skanssi · Uittamo · Vasaramäki · Vähäheikkilä4
4. Varissuo-Lauste: Huhkola · Lauste · Vaala · Varissuo
5. Nummi-Halinen: Itäharju · Kohmo · Koroinen · Kurala · Halinen · Nummi2 · Oriketo · Pääskyvuori · Räntämäki
6. Runosmäki-Raunistula: Kaerla5 · Kastu · Kärsämäki · Raunistula6 · Runosmäki7
7. Länsikeskus: Kaerla5 · Kähäri · Mälikkälä · Pitkämäki · Runosmäki7 · Ruohonpää · Teräsrautela · Vätti
8. Pansio-Jyrkkälä: Artukainen · Pahaniemi · Pansio · Perno
9. Maaria-Paattinen: Haaga · Jäkärlä · Koskennurmi · Lentokenttä · Metsämäki · Moisio · Paattinen · Paimala · Saramäki · Tasto · Urusvuori · Yli-Maaria
Huomautukset:  1: Korppolaismäki kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 2: Nummi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Nummi-Haliseen. 3: Pihlajaniemi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 4: Vähäheikkilä kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 5: Kaerla kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 6: Raunistula kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 7: Runosmäki kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen.