stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Samarkandin alue
Maantiede, ilmasto ja luonto

Samarkandin alue rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Navoiyn alueeseen, koillisessa Jizzaxin alueeseen, kaakossa Tadžikistaniin ja etelässä Qashqadaryon alueeseen. Se sijaitsee Alaivuorten länsireunalla Zarafshonjoen keskijuoksulla. Pohjoisessa ovat Nurota- ja Oqtogʻvuoret, keskiosassa idästä länteen laskeutuva Zarafshonin laakso, kaakossa Zarafshonvuoret ja lounaassa Qarnobin aro. Hyötykaivannaisiin kuuluvat kulta, hopea, volframi, fluoriitti, kvartsi, kalkkikivi, graniitti, merkeli, kipsi, bentoniitti, hionta-aineet, mineraalivärit, marmori, korundi ja kivennäisvesi.
Seudulla vallitsee kuiva mannerilmasto. Talvi on tasangolla leuto ja kesä kuuma ja kuiva. Keskilämpötila on tammikuussa –2:sta –4,8:aan ja kesällä 25,9–27,8 astetta. Vuotuinen sademäärä on 282–459 millimetriä. Sateita saadaan etupäässä talvella ja keväällä.
Tärkein joki on Zarafshon, joka jakautuu Samarkandin luona kahdeksi haaraksi. Maatalouden keinokastelua varten on rakennettu kanavia ja Kattaqoʻrgʻonin tekojärvi. Vuorilta virtaavien purojen vesi käytetään kokonaan kasteluun.
Luonnonvarainen kasvillisuus koostuu etupäässä ruoho-, heinä- ja suolakkokasveista. Vuorilla, Zarafshonin varsilla ja Omonqoʻtonissa Samarkandin lähellä on metsiä. Eläinkuntaan kuuluvat kettu, villisika, susi, kuhertajagaselli, karhu ja näätä.
Hallinnollinen jako ja asutus

Vuonna 1938 perustettuun alueeseen kuuluvat Samarkandin ja Kattaqoʻrgʻonin aluetasoiset kaupungit sekä 14 piirikuntaa: Bulungʻur, Ishtixon, Jomboy, Kattaqoʻrgʻon, Narpay, Nurobod, Oqdaryo, Pastdargʻom, Paxtachi, Payariq, Qoʻshrabot, Samarkand, Toyloq ja Urgut. Muut kaupungit ovat suuruusjärjestyksessä Urgut, Oqtosh, Bulungʻur, Juma, Chelak, Jomboy, Ishtixon, Payariq ja Nurobod. Taajamia on 88, paikallisia itsehallintoalueita 1 126 ja maaseutuasutuksia 1 901.
Asukkaat ovat etupäässä uzbekkeja (89 %). Lisäksi on muun muassa tadžikkeja (7 %) ja venäläisiä (1 %). Asutus on keinokastellulla alueella tiheää. Kaupunkiväestön osuus oli 37 prosenttia vuonna 2024.
Historia

Samarkandin alue on asutettu noin 2 000 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Myöhemmin se kuului Persian Sogdianan maakuntaan, jonka pääkaupunki oli Maracanda (nykyinen Samarkand). Makedonian hallitsija Aleksanteri Suuri valloitti alueen vuonna 329 eaa. Sittemmin sen kautta kulki tärkeä kauppareitti Kiinan ja Välimeren alueen välillä. Arabit valloittivat alueen 700-luvun alussa ja väestö käännytettiin islaminuskoon. Mongolit valloittivat alueen vuonna 1220 hallitsijansa Tšingis-kaanin johdolla ja aiheuttivat suurta tuhoa. Alue kuului vuodesta 1369 lähtien mongolijohtaja Timur Lenkin valtakuntaan, ja hän teki Samarkandista valtakuntansa pääkaupungin. Tämä valtakunta heikentyi 1400-luvulla ja vuonna 1500 sen valloittivat uzbekit. Buharan kaanikunta valloitti alueen vuonna 1784 ja vuonna 1868 se joutui Buharan mukana Venäjän vaikutuspiiriin. Vuodesta 1920 lähtien alue kuului ensin Buharan neuvostotasavaltaan, kunnnes vuonna 1924 perustettiin Neuvostoliittoon kuulunut Uzbekistanin sosialistinen neuvostotasavalta.
Talous ja liikenne

Samarkandin alueen pääelinkeinot ovat maatalous ja teollisuus. Viljelysmaata on 328 100 hehtaaria, josta yli puolet tuottaa viljaa ja alle neljäosa puuvillaa. Lisäksi viljellään vihanneksia, perunaa, tupakkaa, hedelmiä ja rehua. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siipikarja ja hevoset. Alueella tuotetaan myös silkkikuitua.
Alueella on elintarvike-, liikenneväline-, tekstiili-, tupakka-, rakennustarvike- ja metalliteollisuutta. Sähköenergiaa tuottavat useat pienehköt vesivoimalaitokset. Samarkand on vanhastaan tunnettu käsityötuotteistaan.
Alueelta on maantie- ja rautatieyhteydet Taškentiin, Buharaan, Qarshiin ja Tadžikistaniin. Samarkandissa on kansainvälinen lentoasema.
Kulttuuri

Samarkandissa toimii yliopisto, joukko muita korkeakouluja, Uzbekistanin tiedeakatemian osasto ja maatalouden tutkimuslaitoksia. Kulttuurilaitoksia ovat lukuisat museot, Samarkandin musiikki- ja draamateatteri, venäläinen teatteri ja Kattaqoʻrgʻonin draamateatteri. Samarkand historiallisine rakennuksineen kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Alueen muita rakennusmuistomerkkejä ovat Qalandarxonan moskeija Kattaqoʻrgʻonissa ja maalaiskylissä sijaitsevat mausoleumit.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Samarkandin alueen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Uzbekistanin hallinnolliset alueet
Andijon
Buxoro
Fargʻona
Jizzax
Karakalpakia (tasavalta)
Namangan
Navoiy
Qashqadaryo
Samarkand
Sirdaryo
Surxondaryo
Taškent (pääkaupunki)
Taškent (alue)
Xorazm
Oulun Pokaali

Kilpailija ylittämässä estettä Oulun Pokaalissa kesällä 2006
Oulun pokaali on yksi Suomen suurimmista kansallisista hevosurheilukisoista, joka järjestetään Oulussa, Äimäraution raviradalla, n. kolme kilometriä Oulun keskustan eteläpuolella. Oulun Pokaalin järjestää Oulun Pokaali ry, joka on rekisteröity SRL :n (Suomen ratsastajainliitto) jäseneksi vuonna 2002. Ensimmäinen Oulun Pokaali järjestettiin 1987.
Oulun Pokaalissa on este- ja kouluratsastuskisojen lisäksi paljon oheisohjelmaa. Menneinä vuosina oheisohjelmissa on nähty muun muassa erilaisia yleisökilpailuja, katrillia, extreme-duudsoneiden esitys, ym. Esteratsastuskilpailuja ovat muun muassa Oulun Pokaali, Oulun Junioripokaali, Oulun Ponipokaali ja Pohjois-Suomen Pokaali.
Oulun pokaalissa on sisäänpääsymaksu, ja lippuja myydään sisääntuloporteilla. Ilmoittautuneille talkoolaisille sisäänpääsy on ilmainen talkootöiden johdosta. Oulun pokaali vetää Äimärautiolle joka vuosi, kolmen päivän ajaksi noin 10 000 katsojaa.
Viime vuosina Oulun Pokaalia ei ole järjestetty lainkaan.
Audi Q2

| Audi Q2 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Algeria  Kiina  Saksa
Valmistaja:  Audi
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  2016–
Korimalli:  5-ovinen crossover
Luokka:  J-segmentti
Teknisesti samankaltaisia:   MQB-pohjalevyn mallit * Audi A3 (Typ 8V) Audi TT (Typ FV)  SEAT León (Typ 5F)  Škoda Octavia (Typ 5E)  Škoda Superb (Typ 3V)  Volkswagen Arteon  Volkswagen Atlas  Volkswagen Atlas Cross Sport  Volkswagen Bora (2018)  Volkswagen Golf VII  Volkswagen Golf Sportsvan  Volkswagen Jetta VII  Volkswagen Lamando  Volkswagen Lavida II  Volkswagen Passat (B8)  Volkswagen Passat (Kiina)  Volkswagen Touran II  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Volkswagen Group MQB
Moottori:  R3 R4
Iskutilavuus:  1,0–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 7-vaihteinen kaksoiskytkin
Audi Q2 (Typ GA) on Audin vuodesta 2016 lähtien valmistama pieni crossover-tyyppinen automalli. Se sijoittuu mallistossa suuremman Q3:n alapuolelle. Auto esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2016.
Vuoden 2016 Euro NCAP -kolaritestistä Q2 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Bensiinimoottorit ovat kolmesylinterinen 1,0 TFSI sekä nelisylinteriset 1,4 TFSI (148 hv) ja 2,0 TFSI (187 hv). Dieselmoottoreina ovat 1,6 TDI (114 hv) ja 2,0 TDI (148 hv). Neliveto on saatavana 2,0-litraisten moottorien yhteyteen.
Audi SQ2
Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2018 esiteltiin urheilullinen SQ2-malli, jonka 2,0-litrainen bensiinimoottori tuottaa 296 hevosvoimaa tehoa. Voimansiirtona on seitsemänportainen kaksoiskytkinvaihteisto ja quattro-neliveto. Alustaa on laskettu 20 millimetriä perusmalleja alemmaksi.
Ainoastaan Kiinan markkinoille esiteltiin vuonna 2018 Q2L, joka on perusmallia 38 millimetriä pidempi kokonaispituudeltaan ja 28 millimetriä akseliväliltään.
Facelift-mallin Audi Q2.
Syksyllä 2020 Q2 sai pienen kasvojenkohotuksen puskureihinsa ja värivalikoimaansa, johon tuli viisi uutta vaihtoehtoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Audi Q2 Wikimedia Commonsissa
Bundesverband Öffentlicher Banken Deutschlands (VÖB)

| Bundesverband Öffentlicher Banken Deutschlands (VÖB) |
| --- | --- |

Perustettu:  1916
Toimiala:  Saksan pankkisektorin johtava järjestö
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sterntaler-Buddy Bear VÖB: n pääkonttorin edessä Berlin-Tiergartenissa.
Saksan julkisten pankkien liitto (VÖB) (saksaksi: Bundesverband Öffentlicher Banken Deutschlands, VÖB) on Berliinissä sijaitseva Saksan pankkialan johtava yhdistys. Se edustaa 61 jäseninstituutiota, mukaan lukien valtionpankit sekä liittovaltion ja osavaltioiden kehityspankit.
"Saksan julkisten luottolaitosten liitto" perustettiin vuonna 1916 ja sai uuden nykyisen nimensä vuonna 1974. VÖB:llä on ollut toimisto Brysselissä vuodesta 1987 lähtien. Yhdistys on myös edustettuna Pariisissa Euroopan pankkiviranomaisen (EPV) ja Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (ESMA) yhteystoimiston kautta. Yhdistys on Brysselissä sijaitsevan Euroopan julkisten pankkien liiton (EAPB) jäsen. VÖB:stä tuli 1.1.2023 alkaen myös Euroopan pankkiliiton (EBF) ylimääräinen jäsen. Yhdistys on olemassaolonsa aikana tukenut jäseniään läpi Saksan valuuttauudistuksen, kahden maailmanlaajuisen talous- ja rahoituskriisin sekä euron käyttöönoton.
VÖB-ZVD Netzbetrieb Frankfurt on Saksan pankkialan hyväksymä verkko-operaattori yleisimpien korttimaksutapojen (girocard, luottokortit, kansainväliset pankkikortit / Maestro, GeldKarte, asiakas- ja bonuskortit) tekniseen käsittelyyn ja on yksi johtavista hyväksytyistä verkko-operaattoreista, jolla on noin 70 000 kytkettyä päätelaitetta.
Aiheesta muualla

Liittovaltion osavaltion pankkien virallinen sivusto
LinkedIn[vanhentunut linkki]
VÖB:n jäseniä
Kehitys- ja edistämispankit Saksassa
Kristillisdemokraattien Kymen piiri

| KD Kymi |
| --- | --- |


Alue:  Kymenlaakson maakunta Etelä-Karjalan maakunta
Johto:  Juha Rantalainen (pj)  Esa Niemelä (vpj)
Jäseniä:  601 (2020)
Kansanedustajia:  0 / 17 (2019)
Aluevaltuutettuja:  3 / 118 (2022)
Kunnanvaltuutettuja:  15 / 477 (2021)
Aiheesta muualla
Sivusto
Kristillisdemokraattien Kymen piiri on yksi Kristillisdemokraattien viidestätoista piirijärjestöstä. Piiri vastaa Kristillisdemokraattien järjestö-, tiedotus- ja vaalitoiminnasta Kymenlaakson ja Etelä-Karjalan maakunnissa, Kaakkois-Suomen vaalipiirissä.
Ylintä päätösvaltaa Pirkanmaan Kristillisdemokraateissa käyttää piirikokous. Piirin puheenjohtajana toimii Juha Rantalainen.
Poliitikot > Kansanedustajat

Raino Westerholm (1970–1979)
Esko Almgren (1979–1991)
Sakari Smeds (1995–2003)
Sari Palm (2007–2015)
Poliitikot > Aluevaltuutetut

Kymenlaakson hyvinvointialue
Mikko Almgren (2022→)
Mikaela Blomqvist-Lyytikäinen (2022→)
Etelä-Karjalan hyvinvointialue
Juha Rantalainen (2022→)
Puheenjohtajat

Raino Westerholm (1966–1973)
Yrjö Trygg (1974–1977)
Esko Almgren (1978–1982)
Jukka Launo (1983–1988)
Risto Rasimus (1989–1999)
Antti Jarva (2000–2003)
Kalevi Komppa (2004–2009)
Juha Turkia (2010–2011)
Laura Peuhkuri (2012–2013)
Ilpo Sientola (2014–2016)
Jorma Kaario (2017)
Vesa Vainio (2018–2021)
Juha Rantalainen (2022→)
Vaalihistoria > Eduskunta

| Vaalit | Kannatus> Äänet | Kannatus>  % | Paikat | +/– |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 | 8 367 | 3,9 % |  |  |
| 1987 | 7 215 | 3,5 % |  |  |
| 1991 | 8 973 | 4,9 % |  |  |
| 1995 | 5 827 | 3,2 % |  |  |
| 1999 | 9 224 | 5,4 % |  |  |
| 2003 | 9 438 | 5,5 % |  |  |
| 2007 | 11 012 | 6,6 % |  |  |
| 2011 | 11 114 | 6,6 % |  |  |
Holden Commodore (2006)

| Holden Commodore (VE) |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Australia
Valmistaja:  Holden
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2006–2013
Muut nimet:  Chevrolet Lumina Chevrolet Omega Holden Berlina Holden Calais Holden Ute Pontiac G8 Vauxhall VXR8
Korimalli:  2-ovinen lava-auto 4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  E-segmentti
Edeltäjä:  Holden Commodore (VT/VX/VY/VZ)
Seuraaja:  Holden Commodore (VF)
Teknisesti samankaltaisia:  Chevrolet Camaro V Holden Caprice (WM/WN)
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  GM Zeta
Moottori:  V6 V8
Iskutilavuus:  3,0–6,0 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti 5-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen automaatti
Holden Commodore VE on Holden Commodoren neljännen sukupolven mallin ensimmäinen versio, jota valmistettiin vuosina 2006–2013. Mallisarjaan kuuluivat myös ylellisemmät versiot Berlina ja Calais sekä kaksiovinen avolavamalli Ute. Lähi-idässä ja Etelä-Afrikassa Commodorea myytiin nimellä Chevrolet Lumina, Brasiliassa mallin nimenä oli Chevrolet Omega, Yhdysvalloissa Pontiac G8 ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa Vauxhall VXR8. Vuonna 2013 Commodore sai perusteellisen kasvojenkohotuksen, jonka yhteydessä koritunnukseksi vaihtui VF.
Holden Commodore VE (2006–2013)

Holden Commodore oli koko siihenastisen valmistushistoriansa ajan perustunut tekniikaltaan takavetoisiin Opel-malleihin. Kun Opel Omegan valmistus lopetettiin vuonna 2003, Holdenille ei ollut enää tarjolla sopivaa alustaa uutta Commodorea varten. Emoyhtiö General Motors tarjosi Holdenin käyttöön Sigma-pohjalevyä, joka oli ensimmäisenä tullut käyttöön Cadillac CTS -mallissa vuonna 2002. Holdenilla pohjalevyn ei kuitenkaan katsottu sopivan uuteen Commodoreen, koska tavaratila olisi jäänyt liian pieneksi ja pohjalevyn runsas alumiinin käyttö olisi nostanut auton hintaa. Holden kehitti Commodorea varten täysin uuden perusrakenteen, joka tunnetaan GM Zeta -pohjalevynä. Sille rakennettiin myös muun muassa vuonna 2009 esitelty viidennen sukupolven Chevrolet Camaro.
Ensimmäisenä esitelty korimalli oli neliovinen sedan, sitä seurasivat avolavamalli Ute vuonna 2007 ja farmarimalli Sportwagon vuonna 2008. Ulkonäön ja sisustuksen yksityiskohdissa oli joitain eroavaisuuksia eri malliversioiden välillä. Perusmalli oli nimeltään Omega, jolla haluttiin kunnioittaa Commodoren menneisyyttä Opel Omegaan perustuvana mallina. Berlina ja Calais olivat paremmin varusteltuja ja ylellisempiä versioita, joiden mallinimissä ei ollut viittausta muuhun Commodore-mallistoon. Commodore SV6 ja SS puolestaan edustivat malliston urheilullisempaa päätä.
Jokaiseen vuosimalliin oli tehty pieniä uudistuksia, mutta VE-mallisarja sai suurimmat muutoksensa elokuussa 2010, jolloin esiteltiin mallivuoden 2011 autot. Uudistettuun mallisarjaan viitataan yleensä VE II -nimellä. Ajovalot ja puskurit oli muotoiltu uudelleen ja etusäleiköstä tuli aiempaa suurempi. Sisällä kojelautaa oli uudistettu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Holden Commodore (2006) Wikimedia Commonsissa
Holden Ute VE
Holden Commodore VE Sportwagon
Holden Calais VE
Holden Commodore VE II
Karoliiniarmeijan herätys

Karoliiniarmeijan herätys eli karoliinipietismi oli Ruotsin karoliiniarmeijan vangiksi jääneiden upseerien keskuudessa syntynyt herätysliike. Herätys syntyi kymmenen vuoden ajanjaksolla vuosina 1711–1721 Tobolskissa, Siperiassa. Herätyksen innoittaja oli Hallen professori August Hermann Francke. Tunnetuimpia karoliinipietistejä oli majuri Carl Johan Creutz, Poltavan vanki ja tuleva herätyssaarnaaja sekä eversti Peter Stierncrantz, myöhemmin Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherra.
Herätys

Karoliinipietismin sisältö oli sotilaille tyypillistä kunnian kulttuuria, jossa heränneiden karoliiniupseerien uusi tehtävä oli palvella kuninkaansa sijasta Jumalaa. Usko oli jatkuvaa taistelua ja kilvoittelua uuden elämän tiellä, jonka päämäärä oli iankaikkinen ilo. Pietistinen herätysyhteisö tarjosi mahdollisuuden jatkaa karoliiniupseerin elämää sotilaallisesta romahduksesta huolimatta.
Tausta

Vuonna 1709 Ruotsin suurvalta kävi taistelua Ukrainan Poltavassa, joka päättyi tappioon Venäjää vastaan. Monet Ruotsin karoliiniupseereista päätyivät sotavankeuteen Venäjälle ja Siperiaan. Karoliiniarmeijan elämään ja sotakulttuuriin kuuluivat luonnollisena piirteenä hartauselämä ja hengellinen kurinalaisuus. Karoliiniarmeija oli luterilaisen uskon esitaistelija Kustaa II Aadolfin perinnön mukaisesti. Osa upseeriherätyksen piirteistä palautuu karoliiniarmeijan hurskauteen.
Ensimmäisen kerran karoliiniarmeija oli yhteydessä pietismiin vuosina 1705–1707 Sleesin ja Saksin sotaretkellä. Karoliiniarmeija oli leiriytynyt myös Riikaan, joka oli yksi Hallen pietismin keskuksista. Poltavan taistelu käytiin kesäkuussa 1709. Tappion seurauksena noin 1 500 vankia vietiin vangiksi eri paikkakunnille Siperiaan. Ensimmäiset vangit saapuivat Tobolskiin vuonna 1711 ja vapautuivat kymmenen vuoden kuluttua, kun Uudenkaupungin rauha päätti isonvihan.
Herätys vankien keskuudessa

Tobolskissa karoliinivankien keskuuteen levisi pietistinen herätys, joka kosketti erityisesti upseeristoa. Tobolskin sotilaat muodostivat vankeuden pitkittyessä oman yhteisön kirkkoineen ja kouluineen. Koulun perustaja oli eräs herätyksen aktiivisimmista upseereista, kapteeni Curt Friedrich von Wreech. Vuonna 1714 Tobolskiin perustettiin myös sairaala.
August Herman Francke sai kuulla Ruotsin armeijan upseerien ahdingosta ja lähetti heille avustuksia ja pietististä kirjallisuutta. Kirjeenvaihdon avulla Siperiaan syntyi yksi Hallen pietismin keskuksista. Heränneet karoliinit tulivat tunnetuiksi myös Euroopassa.
Sotavankeuden jälkeen

Sotavankeuden jälkeen karoliiniupseerit toivat uskonnolliset ajatukset mukanaan. Karoliiniarmeijan herätyksen seurauksena syntyivät muun muassa Erikinpoikien uskonliike Kokkolan ja Pedersören seudulla sekä kartanopietismi Itä-Uudenmaan ja Kymenlaakson aateliskartanoissa.
Hergé-museo

| Hergé-museo |
| --- | --- |

 Kävelysilta museota lähestyessä.
Tyyppi:  Museo 
Sijainti:  Louvain-la-Neuve, Belgia
Perustettu:  2009
Johtaja:  Laurent de Froberville
Kotisivut:  Museeherge.com
Koordinaatit:  
 fiHergé-museo 
   
Museo rakenteilla (yllä) ja arkkitehdin luonnoksena (alla).
Hergé-museo (ransk. Musée Hergé) on ennen kaikkea Tintistä tunnettua sarjakuvapiirtäjä Hergétä kunnioittamaan perustettu museo, joka sijaitsee Louvain-la-Neuvessa Belgiassa. Museo avattiin 2. kesäkuuta 2009. Rakennuksen on suunnitellut ranskalainen Pritzker-palkittu arkkitehti Christian de Portzamparc. Museonjohtaja on Laurent de Froberville.
Museon idea syntyi jo Hergén elinaikana. Kolme vuotta hänen kuolemansa jälkeen Stiftung Hergé (nyk. Studios Hergé) ryhtyi viemään suunnitelmaa eteenpäin. Ensin museon kotipaikaksi suunniteltiin Brysseliä. Vuosien keskustelun jälkeen sijaintipaikaksi ilmoitettiin kuitenkin yliopistokaupunki Louvain-la-Neuve, ja Hergén leski Fanny Rodwell antoi hankkeeseen 17 miljoonaa euroa.
Rakennus

Museorakennuksen suunnitteli ranskalainen Pritzker-palkittu arkkitehti Christian de Portzamparc. Hän suunnitteli luonnon keskelle sokkeloisen valoisan rakennuksen, jossa on viistoja seiniä. Lasista ja betonista rakennettuun valkoisen rakennuksen ovelle johtaa pitkä puinen kävelysilta. Kokonaisuus muodostuu neljästä yksiköstä, joita yhdistävät toisiinsa sillat ja lasiset käytävät. Tiloissa on kahdeksan näyttelyhuonetta.
Näyttely

Näyttelyn on suunnitellut alankomaalainen taiteilija Joost Swarte. Näyttely alkaa kolmannesta kerroksesta, jossa ovat ensimmäiset neljä näyttelysalia, ja siirtyy sen jälkeen toiseen kerrokseen, jossa ovat muut salit. Näyttelyn pinta-ala on 2 000 m².
Kritiikkiä

Saksalainen lehdistö (Die Welt ja Frankfurter Allgemeine Zeitung) toi museon avaamisen yhteydessä esille sieltä täysin puuttuvan kritiikin Hergén rasismista ja natsisympatioista. Avajaisten yhteydessä syntyi myös skandaali siitä, ettei valokuvaajien sallittu kuvata tilaisuudessa. Kiellon syynä olivat näyttelytilojen runsaat alkuperäiskuvat, joita ei haluttu kuvattavan.
Mercury Topaz

Mercury Topaz on Mercuryn vuosina 1983–1994 valmistama ylemmän keskiluokan automalli, joka korvasi Mercury Zephyrin. Se oli ylellisempi versio Ford Temposta, joka perustuu pohjoisamerikkalaiseen Ford Escortiin. Topazin seuraajaksi tuli Mercury Mystique.
Mercury Topaz I (1983–1987)

| Mercury Topaz I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kanada  Yhdysvallat
Valmistaja:  Mercury
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1983–1987
Korimalli:  2-ovinen coupé 4-ovinen sedan
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Mercury Zephyr
Seuraaja:  Mercury Topaz II
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Escort I Ford EXP Ford Tempo I Mercury Lynx
Iskutilavuus:  2,0–2,3 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti
Ensimmäisen sukupolven Topaz esiteltiin sisarmallinsa Ford Tempon kanssa vuonna 1983. Etuvetoisuutensa ansiosta autossa oli suuremmat sisätilat kuin takavetoisessa edeltäjässään Zephyrissä, vaikka ulkomitoiltaan Topaz olikin pienempi. Muotoilultaan mallit edustivat Fordin uutta tyylisuuntaa, joka näkyi myös myöhemmin esitellyssä Ford Tauruksessa.
Vuonna 1986 Topazia uudistettiin keulan ja perän osalta muun muassa uusin ajovaloumpioin. Mallivalikoimaa täydennettiin nelivetoisella versiolla.
Mercury Topaz II (1988–1994)

| Mercury Topaz II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kanada  Yhdysvallat
Valmistaja:  Mercury
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1988–1994
Korimalli:  2-ovinen coupé 4-ovinen sedan
Luokka:  D-segmentti
Edeltäjä:  Mercury Topaz I
Seuraaja:  Mercury Mystique
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Escort I Ford EXP Ford Tempo II Mercury Lynx
Iskutilavuus:  2,3–3,0 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti
Toisen sukupolven Topaz esiteltiin vuonna 1988. Autoa oli päällisin puolin uudistettu, mutta se perustui edelleen samalle pohjalevylle kuin alkuperäinen malli.
Nelivetoinen versio poistui mallivuoden 1991 valikoimasta. Vuonna 1992 Topaz sai muun muassa uuden etusäleikön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercury Topaz Wikimedia Commonsissa
Ensimmäisen sukupolven facelift-malli.
Coupé-korinen Mercury Topaz.
Toisen sukupolven facelift-malli.
Kilon talli

Kilon talli Oy on Espoon Kilossa Kilon kartanon alueella sijaitseva talli, jossa on ratsastuskoulu ja yksityistalli. Ratsastuskoululla on 13 hevosta ja 12 ponia. Opettajia on kolme. Yritys on perustettu 1980, ja sen toimitusjohtaja on Dorrit Burmeister.
Ratsastuskoulun yhteydessä toimii ratsastusseura Kilon ratsastuskerho, joka on Suomen Ratsastajainliiton jäsen. Kerhossa on noin 150 jäsentä, ja se järjestää seurakilpailuja, retkiä ja muita tapahtumia. Sen puheenjohtaja on Timo Ajanto.
Tallin kasvatti Sandra Burmeister oli esteratsastuksen suomenmestaruuskilpailuissa toinen vuonna 2007. Lisäksi hänellä on nuorten SM-mestaruuksia vuosilta 1999 ja 1998 sekä toinen sija nuorten SM-kilpailuissa 1997. Ratsastuskoulun entinen opettaja Timo Ajanto toimii SRL:n esteratsastuksen nuorten- ja juniorimaajoukkueen valmentajana.
Cleveland

| Cleveland |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Cleveland
 Koordinaatit: 41°28′56″N, 81°40′11″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Ohio
Piirikunta:  Cuyahoga
Perustettu:  1796
Kaupungiksi:  1836
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  213,6 km²
 – Maa:  201,2 km²
 – Josta vettä:  12,3 km² 
Korkeus:  199 m
Väkiluku (2013):  390 113 
 – Väestötiheys:  1 940,8 as./km²
 – Metropolialue:  2 064 725 
Aikavyöhyke:  UTC-5
Suuntanumero(t):  216
Lempinimi::  The Forest City
Motto::  Progress & Prosperity
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cleveland on Yhdysvaltojen Ohion osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Kaupunki kuuluu niin sanottuun ruostevyöhykkeeseen, Koillis-Yhdysvaltojen perinteiseen teollisuusalueeseen.