stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Selina Freitag

| Selina Freitag |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. toukokuuta 2001 (ikä 23)
Uran tiedot
Laji:  mäkihyppy 
Maailmancup
Kaudet:  2019–
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  9
 Tietolaatikko päivitetty 17. helmikuuta 2025 
| Mitalit> Maa:  Saksa.Naisten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Saksa.Naisten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Saksa.Naisten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Maa:  Saksa> Naisten mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Planica 2023 | joukkuemäki |  |
|  Kultaa | Planica 2023 | sekajoukkuemäki |  |
|  Hopeaa | Trondheim 2025 | normaalimäki |  |
|  Hopeaa | Trondheim 2025 | suurmäki |  |
|  Pronssia | Trondheim 2025 | joukkuemäki |  |
Selina Freitag (s. 19. toukokuuta 2001) on saksalainen mäkihyppääjä.
Freitag saavutti nuorten MM-kilpailuissa joukkuemäessä hopeaa ja sekajoukkuemäessä pronssia Lahden vuoden 2019 kilpailuissa. Paras henkilökohtainen sijoitus oli kuudes sija Oberwiesenthalissa 2020. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Pekingin olympialaisissa 2022 Freitag sijoittui normaalimäessä 22:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän voitti kultaa joukkuemäessä ja sekajoukkuemäessä sekä sijoittui normaalimäessä neljänneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti normaalimäessä ja suurmäessä hopeaa sekä joukkuemäessä pronssia.
Mäkihypyn maailmancupissa Freitag kilpaili ensimmäisen kerran Oberstdorfissa helmikuussa 2019 sijoittuen heti 28:nneksi ja maailmancupin pisteille. Ensimmäistä kertaa kymmenen parhaan joukkoon hän pääsi Lillehammerissa joulukuussa 2022 oltuaan kuudes. Hänen ensimmäinen palkintokorokesijoituksensa oli kolmas sija uudenvuodenpäivänä 2023 Ljubnossa. Kaksi viikkoa myöhemmin hän oli toinen Zaōn toisessa kilpailussa. Maaliskuussa hän sijoittui Lillehammerissa toiseksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli viides. Marraskuussa 2024 hän sijoittui Lillehammerin kilpailuissa kolmanneksi ja toiseksi. Hän oli samalla kaudella Sapporossa toinen ja Lake Placidissa kolmas sekä molemmissa Ljubnon kilpailuissa toinen.
Selina Freitagin veli Richard Freitag on uransa lopettanut mäkihyppääjä.
The Three Stooges

The Three Stoogesin mainoskortti vuodelta 1937.
The Three Stooges oli yhdysvaltalainen slapstick-komiikkaan erikoistunut koomikkoryhmä, joka toimi 1922-1970. Kuuluisinkenen mukaan? kokoonpano tunnettiin nimillä Moe, Larry ja Curly. Ryhmä tunnetaan lukuisista elokuvistaan ja lyhyemmistä filmipätkistään.
Aiheesta muualla

Ryhmän viralliset kotisivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta The Three Stooges Wikimedia Commonsissa
Kaarlo Castrén

| Kaarlo Castrén |
| --- | --- |

Suomen pääministeri
 K. Castrénin hallitus 17.4.–15.8.1919  
Edeltäjä:  Lauri Ingman
Seuraaja:  J. H. Vennola
Suomen valtiovarainministeri
 Ingmanin I hallitus 27.11.1918–17.4.1919  
Edeltäjä:  Juhani Arajärvi
Seuraaja:  August Ramsay
Senaatin siviilitoimituskunnan päällikkö
 2.8.1908–23.4.1909  
Edeltäjä:  Hugo Lilius
Seuraaja:  Hugo Rautapää
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1860 Turtola
Kuollut: 19. marraskuuta 1938 (78 vuotta) Helsinki
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Edistyspuolue
Muut puolueet:  Nuorsuomalainen puolue (vuoteen 1918)
Kaarlo Castrén (28. helmikuuta 1860 Turtola – 19. marraskuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, asianajaja ja talousmies, joka toimi Suomen pääministerinä vuonna 1919 ja valtiovarainministerinä vuosina 1918–1919. Hänen pääministerikautenaan säädettiin tasavaltainen hallitusmuoto. Castrén edusti ensin nuorsuomalaisia ja sittemmin Kansallista Edistyspuoluetta. Hänet tunnetaan myös vuonna 1888 perustamastaan Castrén & Snellman -asianajotoimistosta.
Suku ja perhe

Kaarlo Castrén kuului Castrénin sivistyssukuun, josta tuli useita poliitikkoja. Castrénin vanhemmat olivat Karungin kirkkoherra, rovasti Johan Robert Castrén ja Ida Maria Susanna Taucher. Kaarlo Castrénin nuorempi veli oli senaattori ja nuorsuomalainen poliitikko Arthur Castrén. Senaattori Jalmar Castrén oli heidän serkkunsa. Castrén oli etäisempää sukua myös presidentti K. J. Ståhlbergille. Castrénin puoliso vuodesta 1888 oli Elin Rosina Tamelander, joka oli Oulun läänin kuvernööri Carl Adolf Tamelanderin tytär. Heille syntyi neljä lasta, joihin kuuluivat lääkäri, professori Harry Castrén ja pääjohtaja Aarne Robert Castrén.
Varhaisempi ura

Castrén kirjoitti ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta vuonna 1879 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1883 ja molempain oikeuksien kandidaatiksi 1887. Hän opiskeli myös Leipzigissa ja oli opiskeluaikanaan vuonna 1884 Morgonbladetin vastaavana toimittajana. Castrén perusti vuonna 1888 varatuomari Frans Emil Snellmanin kanssa Castrén & Snellman -asianajotoimiston, jonka osakkaana hän oli vuoteen 1897. Asianajajan työn ohella Castrén työskenteli vuosina 1888–1892 ylimääräisenä kopistina senaatin valtiovarain- ja kauppa- ja teollisuustoimituskunnissa.
Castrén kuului Helsingin kaupunginvaltuustoon vuosina 1892–1897. Säätyvaltiopäiville hän osallistui porvarissäädyssä Tornion edustajana 1894 ja Haminan edustajana 1905–1906. Talonpoikaissäädyn notaarina ja rikoslakivaliokunnan tulkkina hän toimi 1887–1888. Hän ei ollut koskaan kansanedustajana.
Castrén oli nuorsuomalaisessa puolueessa lähellä K. J. Ståhlbergin johtamaa vasemmistoliberaalia siipeä eli ”varpusia” ja toimi useita vuosia puolueen puheenjohtajana. Puolueen linjanvetäjinä toimivat kuitenkin muut, ja puheenjohtajalle jäi epäkiitollinen sovittelijan rooli. Castrén nimitettiin lokakuussa 1906 senaatin siviilitoimituskunnan apulaispäälliköksi Mechelinin senaattiin. Elokuussa 1908 hänestä tuli siviilitoimituskunnan päällikkö uudessa Hjeltin senaatissa. Hän erosi senaatista toisen sortokauden alussa huhtikuussa 1909 muiden nuorsuomalaisten kanssa vastalauseeksi keisari Nikolai II:n esittämälle laintulkinnalle tämän vahvistaessa eduskunnan hyväksymän maanvuokralain. Castrén perusti samana vuonna oman asianajotoimiston, jota hän piti kuolemaansa asti.
Itsenäisyyden aika

Castrén nimitettiin marraskuussa 1918 Lauri Ingmanin I hallituksen valtiovarainministeriksi. Hän oli vuoden 1918 valtiomuotokiistan yhteydessä allekirjoittanut yhden monarkiaa tukevan adressin, mutta liittyi silti tasavaltalaisten perustamaan Kansalliseen Edistyspuolueeseen. Tasavaltalaisten voitettua maaliskuun 1919 eduskuntavaalit Castrén nousi huhtikuussa itse pääministeriksi. Uusi hallitus vakuutti ympärysvallat, joten Yhdysvallat ja Iso-Britannia tunnustivat Suomen itsenäisyyden toukokuussa 1919. Castrénin hallituksen tärkein hanke oli tasavaltainen hallitusmuoto. Sen eräistä kohdista syntyi kiistaa hallituksen sisälläkin; ministerien enemmistö halusi tasavallan presidentin valinnan kuuluvan eduskunnalle, kun taas Castrén kannatti vähemmistön mukana valitsijamiesvaalia. Eduskunta päätyi lopulta jälkimmäiseen vaihtoehtoon. Oikeisto-oppositio onnistui lykkäämään hallituksen alkuperäisen esityksen käsittelyn yli vaalien, mutta eduskunta hyväksyi hieman myöhemmin sisällöltään lähes yhtäläisen lakialoitteen, jonka oli tehnyt edistyspuolueen Heikki Ritavuori. Castrénin hallituksen aikana säädettiin myös elinkeinolaki ja elintarviketilanne parani. Castrén oli pääministerinä 121 päivää.
Edistyspuolueessa Castrén sijoittui selvästi oikealle laidalle. Useissa pääministerikautensa kiistoissa hän asettui tukemaan puolueensa johtohahmon Ståhlbergin sijasta oikeistoa ja valtionhoitaja C. G. E. Mannerheimia, jonka luottomiehenä hän halusi pysyä. Kun presidentiksi valittu Ståhlberg hylkäsi Mannerheimin vaatimukset, jotka tämä oli asettanut ehdoiksi armeijan ylipäällikkönä jatkamiselleen, myös Castrénin hallitus erosi elokuussa 1919. Castrén etääntyi pian edistyspuolueesta ja siirtyi selvemmin oikealle, vaikkei enää osallistunutkaan politiikkaan aktiivisesti. Hän toimi oikeistolaisessa Suomen Suojelusliitossa ja julkaisi vuonna 1926 kirjan Punaisten hirmutyöt vapaussodan aikana – sitä varten, ettei totuus unohtuisi, jossa kuvattiin Suomen sisällissotaa tiukasti niin sanotun valkoisen totuuden näkökulmasta. Myöhemmin Castrén tuki myös Lapuan liikettä. Hän oli P. E. Svinhufvudin vaaliliiton (kokoomuksen) valitsijamiehenä vuoden 1937 presidentinvaalissa.
Castrén oli vuonna 1924 toimineen sotatalouskomitean puheenjohtaja.
Politiikan ulkopuolella

Castrén toimi myös liike-elämässä. Hän kuului Kansallis-Osake-Pankin johtokuntaan vuosina 1898–1904 ja 1916–1922 ja sen hallintoneuvostoon vuosina 1893–1897, 1915–1916 ja 1922–1938. Hän oli pitkään hyvissä väleissä pankin pääjohtajana toimineen J. K. Paasikiven kanssa, mutta oli vuonna 1934 mukana painostamassa tätä eroamaan. Castrén oli vuonna 1906 lyhyen aikaa Suomi-yhtiön virkaa tekevänä toimitusjohtajana ja johtokunnan jäsenenä. Lisäksi hän toimi Palovakuutus Oy Imatran, vuosina 1922–1924 W. Gutzeit & Co:n ja vuosina 1924–1931 Diesen Woodin johtokunnan puheenjohtajana.
Castrén liittyi 1880-luvun lopulla muodostuneeseen Nuoren Suomen ryhmään ja toimi Päivälehden ensimmäisen johtokunnan puheenjohtajana. Myöhemmin hän kuului eri aikoina sekä Päivälehden että Helsingin Sanomien johtokuntiin. Castrén kirjoitti myös päivän kysymyksistä Helsingin Sanomiin nimimerkillä K. C.. Hänen harrastuksiinsa kuuluivat metsästys ja urheilukalastus ja hän oli Suomen metsästysyhdistyksen puheenjohtajana useita vuosia.
Castrén kirjoitti Lars Levi Laestadiuksesta elämäkertakirjan Kiveliön suuri herättäjä Lars Levi Laestadius (Otava, 1932). Castrénin isä oli 1800-luvun harvoja lestadiolaisia pappeja. Kaarlo Castrén identifioitui uskonnollisesti lestadiolaiseksi kouluaikanaan, mutta sittemmin etääntyi liikkeestä, kunnes aktiivisen politiikan jätettyään kiinnostui siitä uudestaan.
Castrén kuoli marraskuussa 1938 pitkällisen sairauden jälkeen. Hänet on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaan vanhalle alueelle.
Teoksia

Punaisten hirmutyöt vapaussodan aikana : sitä varten, ettei totuus unohtuisi. Kirja, Helsinki 1926 (Teoksen digitoitu versio (Työväenliikkeen kirjasto : Digitaalinen arkisto))
Vakava sana vakavassa asiassa ; eripainos Kauppalehdestä n:o 203 3/9 1927. Helsinki 1927
Sananen taloudellista puolustusvalmiuttamme koskevassa asiassa : välien selvittelyä; eripainos Uusi Suomi 17.8.1928. Helsinki 1928
Taloudellinen puolustusvalmiutemme ja sen järjestely ; esitelmä Kansantaloudellisen yhdistyksen kokouksessa huhtikuun 25 p:nä 1928. Porvoo 1928
Vad lapporörelsen är och vill. Helsingfors 1930
Seurahuoneen hotelli 1831–1931 : merkintöjä hotellin historiasta. Helsinki 1931 (nimimerkillä Socius)
Kiveliön suuri herättäjä Lars Levi Laestadius : elämäkerta. Otava 1932, 2. painos 1934
Niilo Helander : Sivistyssäätiön perustaja. Helanderin säätiö, Helsinki 1936
Aiheesta muualla

Kaarlo Castrén : Lohia onkimassa Jaatilan suvannolla, Suomen Kuvalehti, 21.06.1924, nro 25, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kaarlo Castrén : Karjalan metsämailta, Suomen Kuvalehti, 04.04.1925, nro 14, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kaarlo Castrén : Monnia vaanimassa, Suomen Kuvalehti, 20.08.1927, nro 34, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Lauri Ingman | Suomen pääministeri 1919 | Seuraaja: Juho Vennola |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Juhani Arajärvi | Suomen valtiovarainministeri 1918–1919 | Seuraaja: August Ramsay |
| n k  Suomen pääministerit |
| --- | --- | --- |
:  Svinhufvud  Paasikivi  Ingman  K. Castrén  Vennola  Erich  Vennola  Cajander  Kallio  Cajander  Ingman  Tulenheimo  Kallio  Tanner  Sunila  Mantere  Kallio  Svinhufvud  Sunila  Kivimäki  Kallio  Cajander  Ryti  Rangell  Linkomies  Hackzell  U. Castrén  Paasikivi  Pekkala  Fagerholm  Kekkonen  Tuomioja  Törngren  Kekkonen  Fagerholm  Sukselainen  von Fieandt  Kuuskoski  Fagerholm  Sukselainen  Miettunen  Karjalainen  Lehto  Virolainen  Paasio  Koivisto  Aura  Karjalainen  Aura  Paasio  Sorsa  Liinamaa  Miettunen  Sorsa  Koivisto  Sorsa  Holkeri  Aho  Lipponen  Jäätteenmäki  Vanhanen  Kiviniemi  Katainen  Stubb  Sipilä  Rinne  Marin  Orpo 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Castrénin hauta Hietaniemen hautausmaalla.
Gary Cole

| Gary Cole |
| --- | --- |
 Gary Cole vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Gary Michael Cole
Syntynyt: 20. syyskuuta 1956 (ikä 68) Park Ridge, Illinois, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1983–
Merkittävät roolit:  Jack Killian (Keskiyön kutsu) Bill Lumbergh (Konttorirotat)
Aiheesta muualla
www.garycole.net
IMDb 
Elonet
Gary Michael Cole (s. 20. syyskuuta 1956 Park Ridge, Illinois) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjasta Keskiyön kutsu.
Elämäkerta

Cole syntyi Park Ridgessä, Illinoisissa, jossa hän kävi Rolling Meadows High Schoolia. Tuolloin Cole kiinnostui näyttelemisestä ja esitti Ressua koulun näytelmässä You’re A Good Man, Charlie Brown. Valmistumisen jälkeen hän siirtyi opiskelemaan Illinois State -yliopistoon teatteria.
Elämäkerta > Ura

Cole aloitti näyttelijän uransa teatterinäyttelijänä Chicagossa ja esiintyi samalla myös New Yorkissa. Televisiossa hän esiintyi ensi kerran vuonna 1983 elokuvassa Heart of Steel ja vuotta myöhemmin elokuvassa Murha vai painajainen. Sittemmin Cole tunnettaan useiden televisiosarjojen myötä, kun hän esitti pääosaa Emmy-palkitussa televisiosarjassa Keskiyön kutsu vuosina 1988–1991. Sarjan jälkeen Cole teki muutamia elokuvarooleja, kunnes vuosina 1995–1996 hän näytteli sheriffi Lucas Buckia televisiosarjassa Piru irti. Vuonna 1999 Cole tuli tunnetuksi elokuvasta Konttorirotat, jossa hän näytteli ärsyttävää pomoa Bill Lumberghia. Cole näytteli myös West Wingissä varapresidentti Bob Russellia. Hänellä oli myös rooli Täydelliset naiset -televisiosarjassa Katherine Mayfairin entisenä aviomiehenä Waynena vuonna 2008.
Elämäkerta > Ääninäyttelijänä

Television ja elokuvien ohella Cole on lainannut ääntään eri animaatioihin, joista kenties merkittävin oli James Possible Kim Possiblessa. Hän on myös ääninäytellyt Family Guyssa ja Harvey Birdman, Attorney at Law -animaation nimikkohahmoa.
Filmografia > Ääninäyttely videopeleissä

| Vuosi | Videopeli | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2008 | Harvey Birdman: Attorney at Law | Harvey Birdman, tuomari Hiram Mightor |
| 2016 |  Hitman | oma itsensä |
| 2018 |  Hitman 2 | oma itsensä |
| 2021 | Hitman 3 | oma itsensä |
Aiheesta muualla

TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  IdRef 2
Paul Lindberg

Paul Olavi Lindberg (s. 13. elokuuta 1926 Laukaa) on suomalainen eläinlääketieteilijä ja biokemian professori emeritus.
Lindbergin vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Aleksi Lindberg ja Toini Karoliina Weck. Hän avioitui 1955 pankkivirkailija Sirkka Liisa Penttisen kanssa. Lindberg tuli ylioppilaaksi Jyväskylän yhteislyseota 1946 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1955 ja maisteriksi 1961. Eläinlääketieteen tohtoriksi hän väitteli Tukholmassa 1968 tutkimuksella Selenium determination in plant and animal material and in water.
Lindberg oli Tukholman eläinlääketieteellisen korkeakoulun tutkimusassistentti 1956–1961, nuorempi tutkija 1961–1965, kokeilutoiminnan johtaja 1965–1972 ja apulaisprofessori 1972–1976. Eläinlääketieteellisen korkeakeakoulun biokemian professori Helsingissä hän oli 1976–1991.
Ei taida tietää tyttö

| ”Ei taida tietää tyttö” Erin |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sä osaat!
 Äänitetty : 2013
 Julkaistu: 15. toukokuuta 2013
 Tuottaja(t): Suvi Vainio & Vesa Anttila
 Tyylilaji: folk, pop
 Kesto: 03.28
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Erin muut singlet
| ”On elämä laina” 2012 | ”Ei taida tietää tyttö” 2013 | ”Toiset mimmit” 2013 |
”Ei taida tietää tyttö” on Erinin toisen sooloalbumin, Sä osaat!, ensimmäinen single. Single julkaistiin digitaalisesti 15. toukokuuta 2013, se sai samana päivänä myös ensisoittonsa radiossa. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Erin itse. Kappale kertoo nuoren tytön baarikäyttäytymisestä.
Musiikkikustantajat ry valitsi ”Ei taida tietää tyttö” -kappaleen vuoden biisiksi 25. syyskuuta 2014.
Kappaleet

Ei taida tietää tyttö – 3.28
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: 10 
Suomen virallinen latauslista: 5 
Radiolista: 1
Juliane Seyfarth

| Juliane Seyfarth |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1990 (ikä 35) Eisenach, Itä-Saksa
Mäkihyppääjä
Pituus:  160 cm
Seura:   WSC 07 Ruhla
Suksimerkki:  Fluege.de
Maailmancup
Kaudet:  2011–
Voitot:  4
Palkintokorokkeella:  13
 Tietolaatikko päivitetty 25. maaliskuuta 2019 
| Mitalit> Maa:  Saksa.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Saksa.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Saksa.Mäkihyppy.MM-kilpailut  | Maa:  Saksa> Mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Seefeld 2019 | joukkuemäki |  |
|  Kultaa | Seefeld 2019 | sekajoukkuemäki |  |
|  Pronssia | Trondheim 2025 | joukkuemäki |  |
Juliane Seyfarth (s. 19. helmikuuta 1990 Eisenach) on saksalainen mäkihyppääjä ja joukkuemäen maailmanmestari. Hän edustaa WSC 07 Ruhlaa. Seyfarth on 160 senttimetriä pitkä ja painaa 48 kilogrammaa.
Seyfarth debytoi mäkihypyn maailmancupissa joulukuussa 2011 Lillehammerissa sijoittuen sijalle 15. Näin ollen hän saavutti heti myös uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Rasnovissa helmikuussa 2015. Ensimmäisen palkintosijansa, ja samalla voittonsa, hän saavutti Lillehammerissa marraskuussa 2018. Hän voitti myös kahdesti Nižni Tagilissa ja kerran Tšaikovskissa maaliskuussa 2019. Hän oli samalla kaudella toinen ja kolmas Sapporon kilpailuissa, kolmas Râșnovissa, toinen Hinzenbachissa, kolmas Ljubnossa sekä toinen Oberstdorfissa, Oslossa, Trondheimissa ja Tšaikovskissa. Hän sijoittui kolmanneksi maailmancupin kokonaiskilpailussa, voitti Russia Blue Bied -kiertueen ja oli Raw Airin kokonaiskilpailussa kolmas.
Continental Cupissa Seyfarth on saavuttanut kymmenen voittoa ja ollut 21 kertaa palkintokorokkeella.
Seyfarth sijoittui olympialaisissa kymmenenneksi Pyeongchangissa 2018 ja 19:nneksi Pekingissä 2022. Hän on osallistunut viisiin MM-kilpailuihin. Oslossa 2011 hän sijoittui normaalimäessä 31:nneksi ja Falunissa 2015 sijalle 14. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Seyfarth oli mukana voittamassa historian ensimmäistä naisten joukkuemäkeä. Hän voitti kultaa myös sekajoukkuemäessä ja sijoittui normaalimäessä neljänneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli suurmäessä kymmenes, normaalimäessä 21:s ja joukkuemäessä viides. Trondheimissa 2025 hän saavutti pronssia joukkuemäessä sekä oli suurmäessä 13:s ja normaalimäessä 27:s. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 2006.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juliane Seyfarth Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Sä oot kaikkea kumista ja muovista

| ”Sä oot kaikkea kumista ja muovista” Lapinlahden Linnut |
| --- | --- | --- |

Juho Juntusen piirtämä kansikuva.
Singlen tiedot
 Albumilta: Höyhenet pöllyää! 90-luvun parhaat
 Julkaistu: 2000
 Formaatti: CD
 Tekijä(t): Timo Eränkö (san.) Pekka Hedkrok (säv.)
 Tuottaja(t): Lapinlahden Linnut
 Tyylilaji: pop, rock, huumori
 Kesto: 03.36
 Levy-yhtiö: AXR
Sä oot kaikkea kumista ja muovista on Lapinlahden Lintujen single vuodelta 2000. Kappale oli mukana myös samana vuonna julkaistulla kokoelma-albumilla Höyhenet pöllyää!
Laulun aiheena on Suomen ensimmäinen naispresidentti Tarja Halonen, joka singlen julkaisun aikoihin oli hiljattain valittu toimeensa. Sanoittaja Timo Eränkö halusi kappaleella kunnioittaa Kalliossa syntyneen Halosen työväenluokkaista taustaa. Tekstin epämääräiset sanavalinnat voi kuitenkin tulkita myös pilkanteoksi, eikä Halonen tiettävästi arvostanut kappaletta. Kappale ei muutenkaan saavuttanut merkittävää suosiota.
Kappaleesta kuvattiin musiikkivideo, jossa esiintyy Haloseksi maskeerattu Heikki ”Hiski” Salomaa. Video sisältyy kokoelma-CD:lle Höyhenet pöllyää!
Kappale julkaistiin CD-singlenä ja 7-tuumaisena vinyylinä. Vinyylisinglen B-puolena oli Turo’s Hevi Geen ”Tampere” (suomennos Dionin kappaleesta ”The Wanderer”).
Gugguu

Gugguu on suomalainen vuonna 2012 perustettu lastenvaatemerkki. Yrityksen tuotteita ovat puuvillasta, ekopuuvillasta ja puuvillasekoitteista valmistetut lasten sisä- ja ulkovaatteet sekä asusteet. Valtaosa tuotteista tehdään Virossa. Yrityksen toimitusjohtajana on Miia Riekki. Gugguun vuosiliikevaihto oli 2010-luvun loppuvuosina noin neljä miljoonaa euroa, henkilöstön määrä vuonna 2020 oli 18.
Marraskuussa 2018 pääomasijoitusyhtiö Panostaja ilmoitti ostavansa 43 prosenttia Gugguun osakkeista. Toisena uutena sijoittajana mukaan tuli Kimi Räikkösen puoliso Minttu Räikkönen, joka aloitti työn kansainvälisille markkinoille pyrkivän Gugguun ”brändisuurlähettiläänä” ja suunnittelijana.
Vuonna 2019 julkaistussa Eettisen kaupan puolesta -yhdistyksen selvityksessä Gugguu osoittautui tuotteidensa vastuullisesta alkuperästä huonoimmin tiedottaneeksi suomalaiseksi vaateyritykseksi.
Aiheesta muualla

Gugguu.com
Mitä järkeä on maksaa taaperon collegehaalarista 85 euroa? Näitä suomalaisia lastenvaatemerkkejä rynnätään nyt jonottamaan, vaikka hinnat ovat pilvissä (Arkistoitu – Internet Archive), Aamulehti 1.11.2018 (tilaajille).
Winnipeg Jets

| Winnipeg Jets |
| --- | --- |

Historia:  Atlanta Thrashers (1999–2011)   Winnipeg Jets (2011–)
Perustettu:  1999
Kaupunki:   Winnipeg, Manitoba
Kotiareena:  MTS Centre
– kapasiteetti:  15 321
Sarja:  NHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Keskinen
Värit:                          

Toimitusjohtaja:   Kevin Cheveldayoff
Päävalmentaja:   Scott Arniel
Kapteeni:   Adam Lowry
Omistaja:   True North Sports & Entertainment
Yhteistyöseurat:   Manitoba Moose (AHL)  Norfolk Admirals (ECHL)
Stanley Cupit:  0
Konferenssin mestaruudet:  0
Divisioonan mestaruudet:  0
Infobox OKNimi-testi OK: 
Winnipeg Jets on kanadalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Winnipeg Manitoban provinssissa. Seura kuuluu NHL-liigan Läntisen konferenssin Keskiseen divisioonaan.
Seura toimi alun perin Atlantan kaupungissa Yhdysvalloissa nimellä Atlanta Thrashers, kunnes vuonna 2011 kanadalaisyhtiö True North Sports & Entertainment osti seuran ja siirsi sen Winnipegiin.
Seura on saanut nimensä Winnipegin alkuperäisen NHL:ssä ja WHA:ssa pelanneen joukkueen mukaan. Alkuperäinen Jets toimi vuosina 1972–1996, minkä jälkeen se kaupattiin Phoenixiin ja se muutti nimensä Phoenix Coyotesiksi. Nykyinen Jetsin joukkue pelaa kotiottelunsa MTS Centressä. Seura jatkoi kaudet 2011–2012 ja 2012–2013 itäisen konferenssin kaakkoisessa divisioonassa, johon Atlanta Thrasherskin oli kuulunut, mutta siirrettiin ennen kautta 2013–2014 läntisen konferenssin keskiseen divisioonaan.
Winnipeg Jetsin kapteenina toimii Adam Lowry. Seuran päävalmentajana toimii Rick Bowness, ja toimitusjohtajana aiemmin Chicagossa työskennellyt Kevin Cheveldayoff. Uudistetun Jetsin ensimmäinen pelaajavaraus oli Mark Scheifele vuoden 2011 varaustilaisuudessa. Tuolloin Scheifele kuitenkin pukeutui mustaan NHL-logolla varustettuun pelipaitaan ja lippalakkiin, sillä Jets ei ollut vielä varaustilaisuuteen mentäessä julkistanut uutta peliasuaan tai logoaan.
Seura julkisti logonsa virallisella verkkosivustollaan heinäkuussa 2011, ja pelipaitoihin tulevan Hornet-logon lisäksi julkistettiin myös kaksi muuta logoa, joita tultaisiin käyttämään organisaation oheistuotetavaroissa.