stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Sakke Aallon tuottamista kappaleista
Tuotantodiskografia > 2016 > Tono Slono – Tantr Slangrr

3. "Just niinku kelasin"
Tuotantodiskografia > 2016 > Cheek – All good everything

1."All good everything" co-sävellys
Kastilianpaimenkoira

| Kastilianpaimenkoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Espanja
Määrä:  harvinainen
Alkuperäinen käyttö:  paimennus
Nykyinen käyttö:  paimennuskoira
Muita nimityksiä:  Carea Castellano-Manchego
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu RGEC: ei määritelty
Ulkonäkö
Paino:  uros 12–18 kg narttu 10–16 kg
Säkäkorkeus:  uros 43–49 cm narttu 42–48 cm
Väritys:  black&tan, brown&tan, tricolor, kerma, fawn tai kanelinruskea
Kastilianpaimenkoira (Carea Castellano-Manchego), sananmukaisesti "Kastilia-La Manchan carea", on espanjalainen koirarotu. Sillä ei ole FCI:n hyväksyntää, ja Espanjassa se on hyväksytty Grupos Étnicos-listalle, joka on eräänlainen esivaihe ennen rodun virallista kansallista hyväksyntää. Rodusta huolehtii Toledon San Román de los Montesissa toimiva Asociación de Criadores del Perro Carea Castellano Manchego.
Ulkonäkö

Kastilianpaimenkoira on kooltaan pieni tai keskikokoinen; hieman korkeuttaan pidempi. Olemukseltaan se on maatiaismainen ja tasapainoinen. Kallon ja kuonon suhde on 3:2. Tummilla yksilöillä kirsu on musta, vaaleilla osittain tai täysin pigmentoitunut ruskea. Silmät ovat keskikokoiset, mantelinmuotoiset ja kallon etuosaan nähden viistosti asettuneet; väriltään joko keltaiset tai ruskeat eri sävyissään. Korvat ovat keskikokoiset, kolmionmuotoiset ja korkealle asettuneet; sivuille tai eteen taittuneet. Häntä on keskipitkä, kärjestään sapelin tai koukun muotoon kaartuva. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 43–49 cm ja paino 12–18 kg välillä, nartuilla vastaavat mitat ovat 42–48 cm ja 10–16 kg.
Karvapeite on karkea ja tiheä; joko suora tai hieman aaltoileva. Lyhytkarvaisemmilla yksilöillä se on pisin (3–4 cm) niskassa, säässä, selässä, lanteessa, vatsassa, reiden hapsuissa ja hännäntöyhtössä; päässä ja muissa osissa runkoa se on lyhyempi. Yleisin väritys on musta kermanvärisin merkein; toisinaan seassa esiintyy valkoisia tai harmaita karvoja, ja tällaisia yksilöitä kutsutaan nimillä piñano ("männynkäpy") ja cenizo ("tuhka"). Joillain yksilöillä väritykseen sekoittuu kanelinvärisiä karvoja, jolloin käytetään nimitystä atabacada ("kahvinruskea"). Muut värivaihtoehdot ovat suklaanruskea kermanvärisin merkein, kolmivärinen (tricolor) sekä yksivärinen (jonka sävy vaihtelee erittäin vaaleasta kermasta kaneliin - ei kuitenkaan koskaan kastanjanruskea).
Luonne ja käyttäytyminen

Rotu on tottelevainen ja vaiston varassa toimiva. Se on jalostettu karjanajoon, mihin sillä on synnynnäinen vaisto.
Alkuperä

Rotua esiintyy lähinnä Kastilia-La Manchan alueella, erityisesti Toledon maakunnassa. Lisäksi sitä tavataan Madridin itsehallintoalueella, Kastilia ja Leónin Ávilan maakunnassa sekä Pohjois-Extremadurassa.
Tuliunikot

| Tuliunikot |
| --- | --- |
 Kaliforniantuliunikko (Eschscholzia californica)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Unikkokasvit Papaveraceae
Suku::  Tuliunikot Eschscholzia  Cham.
Katso myös
   Tuliunikot Wikispeciesissä   Tuliunikot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuliunikot (Eschscholzia) on unikkokasveihin kuuluva suku, jossa on kahdeksasta kymmeneen lajia. Niitä esiintyy läntisessä Pohjois-Amerikassa. Tuliunikot ovat yksi- tai monivuotisia, hentoja ja pystyjä ruohovartiskasveja, joilla on hienoliuskaiset lehdet ja yksittäin kasvavat unikkomaiset kukat, jotka ovat punaisia, oransseja tai keltaisia. Ne sulkevat kukkansa pilvisellä säällä. Mätästuliunikkoa ja kaliforniantuliunikkoa viljellään yksivuotisina koristekasveina.
Lajeja

Eschscholzia caespitosa – mätästuliunikko
Eschscholzia californica – kaliforniantuliunikko
Mätästuliunikko.
Kaliforniantuliunikko.
Kaliforniantuliunikko.
Kaliforniantuliunikoita.
Eschscholzia glyptosperma.
Eschscholzia minutiflora.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Eschscholzia
Suomen Lajitietokeskus: Tuliunikot – Eschscholzia
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q161926  Wikispecies: Eschscholzia  APDB: 190639  APNI: 76112  BOLD: 510011  CoL: 62RSK  eFloraSA: Eschscholzia  EoL: 61884  EPPO: 1ESHG  FloraBase: 21453  FNA: 112192  FoAO2: Eschscholzia  FoC: 112192  GBIF: 2888379  GRIN: 4457  iNaturalist: 48226  IPNI: 30000448-2  IRMNG: 1066265  ITIS: 18954  NBN: NHMSYS0000458613  NCBI: 3466  NZOR: 567025b3-fed1-4ddc-a5fb-7e6f58f62b89  Open Tree of Life: 439722  PLANTS: ESCHS  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30000448-2  Tropicos: 40006162  VASCAN: 1134  VicFlora: a9179aa0-e456-49fa-8f95-916e6bc52791  WFO: wfo-4000014023
Moduulimitta

Moduulimitta on rakennustekniikassa käytettävä kuvitteellinen liittymismitta. Moduulimittajärjestelmän avulla voidaan määrittää ja varmistaa esivalmistettujen rakennusosien yhteensopivuus asennusvaiheessa. Moduulimitoitus myös vähentää tarvetta paikallamittauksiin ja auttaa vakioimaan rakennusosien ja tarvikkeiden mittoja.
Rakennusosan liittymismitta

Liittymismitta on mitta johon sisältyy:
rakennusosan mitta eli perusmitta
asennuksen vaatima tila
mittapoikkeamien vaatima tila
eri osien välinen sauma.
Rakennusosan niiden sivujen, joihin liittyy muita rakennuosia tulee mahtua paikoilleen asennettuna liittymismitan sisälle. Mittapoikkeamia syntyy rakennusosien valmistuksessa, kuljetuksessa, asennuksessa ja paikalleenmittauksessa, sekä olosuhteiden muuttuessa esimerkiksi lämpölaajenemisen myötä. Vaadittavaa tarkkuutta ilmaistaan toleransseilla. Sauman suuruus riippuu rakennusosan toleransseista, mahdollisesta saumausmateriaalista ja liitostavasta.
Moduulimitta

Moduulimitta on mitoituksen perusyksikkö, joka muodostaa tasomaisen moduuliverkon, jossa perusyksikkö on yksi moduuli molempiin suuntiin. Moduuliverkkotasot puolestaan muodostavat kolmiulotteisen koordinaatiston, jossa myös pystysuora kantamitta on yksi moduuli. Rakennus ja kukin rakennusosa ajatellaan sijoitettavan tähän peruskoordinaatistoon.
Rakennuksen eri osat voivat sijoittua kukin omaan suorakulmaiseen moduuliverkkoonsa, jotka esimerkiksi kiertyvät toistensa suhteen. Verkot kytketään toisiinsa yhteisten pisteiden ja kulmamäärityksen avulla. Suorakulmaisesta poikkeavat muodot voidaan sitoa omaan lieriö- tai pallokoordinaatistoonsa, tai ne voidaan mitoittaa riittävän tiheästi suorakulmaiseen peruskoordinaatistoon.
Moduulimitta > Kantamoduuli

Moduulimitoituksen perusmoduuli eli kantamoduuli merkitään kirjaimella M. Suomessa kantamoduulin suuruus on 100 millimetriä. Mitoitettaessa rakennusosia pyritään käyttämään perusmittaa 1M tai sen kerrannaisia 3M, 6M, 9M ja 12M, suuremmissa mitoissa 12M-kerrannaisia 24M, 36M, 48M, 60M jne. Esimerkiksi oven yleinen leveys on 9M, korkeus 21M, rakennuksen kerroskorkeus tyypillisesti 30M ja rungon syvyys usein 84M. Mikäli moduulimitoitus on rakennusosalle liian karkeaa, käytetään ensisijaisesti 0,5M moduulia, toissijaisesti millimetrimittaa.
Poikkeus mitoituksesta Suomessa on ikkunateollisuus, joka on pitkään käyttänyt pystysuuntaisissa mitoituksesa 2M-kerrannaisia, esimerkiksi 6M, 12M, 14M, 16M. Nykyisin ikkunateollisuus voi käytännössä valmistaa tuotteet käyttäen 1M-kerrannaisia, tai ilman moduulimitoitusta.
Piirustuksissa moduulimittaa tarkoitettaessa voidaan merkitä eksaktin mitan sijaan kantamoduulin kerroin, esimerkiksi mitan 8400 sijasta merkitään 84M.
Aiheesta muualla

SFS 2490 (RT 001.10) Mitat ja toleranssit rakennusalalla, käsitteitä.
RT 02-10050 Rakennustoleranssit, toleranssien määritelmät.
RT 02-10102 Betonirakenteiden toleranssit.
Betonielementtien toleranssit. SBK 1993.
Lars Tunbjörk

Lars Tunbjörk
Lars Tunbjörk (15. helmikuuta 1956 Borås – 8. huhtikuuta 2015 Tukholma) oli ruotsalainen valokuvataiteilija, joka tunnetaan hiljaisen humoristisista valokuvistaan banaaleista arkielämän ilmiöistä.
Tunbjörkin kuvat ovat useimmiten syväteräviä ja kirkassävyisiä värikuvia monine yksityiskohtineen, ilman lavastusta tai kuvattavien ohjaamista. Hänen esikuviaan olivat muun muassa yhdysvaltalaiset Weegee ja William Eggleston, ranskalainen Henri Cartier-Bresson ja ruotsalainen Christer Strömholm. Samankaltaisesta tyylistä tunnettu brittiläinen Martin Parr luonnehti Tunbjörkiä nykyihmisten elämäntavan tarkaksi havainnoijaksi.
Tunbjörk aloitti uransa 15-vuotiaana Borås Tidning -sanomalehdessä, suoritti vuonna 1977 asevelvollisuutensa Värnpliktsnytt-lehden valokuvaajana ja muutti Tukholmaan, jossa hän työskenteli freelance-pohjalta muun muassa Aftonbladet- ja Stockholms-Tidningen-lehdille sekä lentoyhtiö Linjeflygin asiakaslehdelle Upp och Ner. Lentoyhtiön toimeksiannosta tehty reportaasi Ruotsin kaupallistumisesta ja amerikkalaistumisesta tuotti myös valokuvateoksen ja -näyttelyn Landet utom sig (1993) ja teki Tunbjörkistä tunnetun. Valokuvasarja oli esillä Suomenlinnan Rantakasarmissa alkuvuodesta 2000 nimellä Maa, tolaltaan.
Tunbjörk oli yksi ranskalaisen Vu-kuvatoimiston kuvaajista ja työskenteli muun muassa The New York Times Magazinelle ja Geo-lehdelle. Time-lehden toimeksiannosta hän kuvasi vaalikampanjoita vuosina 2008 ja 2011 Yhdysvaltojen Keskilännessä. Tunbjörkin töitä on ruotsalaismuseoiden lisäksi muun muassa New Yorkin modernin taiteen museossa sekä Pariisissa Centre Pompidoun ja Maison Européenne de la Photographie -valokuvakeskuksen kokoelmissa.
Tunbjörkin avopuoliso oli dokumentaristi Maud Nycander, jonka kanssa hän teki myös taiteellista yhteistyötä. He saivat kaksi tytärtä.
Lars Tunbjörkin muistoksi perustettu säätiö jakaa yhdessä Tore G. Wärenstamin säätiön kanssa vuosittaista 25 000 kruunun arvoista, Tunbjörkin mukaan nimettyä valokuvapalkintoa. Rahasumman lisäksi palkintoon kuuluu mahdollisuus yksityisnäyttelyyn Boråsin taidemuseossa.
Valokuvakirjoja

Gränslösa bilder, Lucida, 1987. ISBN 91-87300-02-8.
Landet utom sig : bilder från Sverige. Stockholm : Journal, 1993. ISBN 91-630-1834-9.
Office / Kontor, toim. Gösta Flemming, Stockholm : Journal, 2002. ISBN 91-973629-7-2.
Home, Göttingen : Steidl, 2002. ISBN 3-88243-868-1.
Dom alla : reflektioner om socialt arbete. Tekstit Göran Odbratt. Stockholm : Journal, 2003. ISBN 91-974182-7-7
I love Borås!. Göttingen: Steidl, 2006. ISBN 9783865212962.
Vinter, Göttingen: Steidl, 2007. ISBN 9783865214973.
Every day. Montreuil-sur-Brèche : Diaphane, 2012. ISBN 9782919077137.
Nycander, Maud ym.: Lars Tunbjörk : retrospektiv. Bokförlaget Max Ström, 2018. ISBN 9789171264398.
Käännös suomeksi
Erik Tulindberg

Tuntemattoman taiteilijan tekemä varjokuva Tulindbergistä.
Erik Eriksson Tulindberg (22. helmikuuta 1761 Vähäkyrö – 1. syyskuuta 1814 Turku) oli suomalainen säveltäjä, viulisti ja korkea virkamies. Häntä pidetään varhaisimpana tunnettuna taidemusiikin säveltäjänä Suomessa. Hän oli myös vuosina 1809–1812 Suomen hallituskonseljin valtionvaraintoimituskunnan puheenjohtaja eli periaatteessa Suomen ensimmäinen valtiovarainministeri.
Elämä

Erik Tulindbergin vanhemmat olivat maanmittari ja lääninkamreeri Erik Tulindberg ja Kristina Beata Carlborg. Hänen puolisonsa vuodesta 1787 oli Margareta Kristina Nylander (k. 1843).
Tulindberg merkittiin jo 15-vuotiaana vuonna 1776 kirjoille Turun akatemiaan, josta hän valmistui maisteriksi vuonna 1782. Hän muutti vuonna 1784 Ouluun ja toimi siellä virkamiehenä. Hän oli vuodesta 1794 Oulun läänin ja vuodesta 1811 Turun ja Porin läänin lääninkamreeri. Tulindberg valittiin vuonna 1797 Ruotsin Kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. Vuonna 1809 hän siirtyi takaisin Turkuun ja toimi Suomen suuriruhtinaskunnan hallituskonseljin jäsenenä ja valtionvaraintoimituskunnan puheenjohtajana. Hän oli tuolloin talousosaston ainoa jäsen, jolla oli akateeminen loppututkinto. Vastaavasti hän ja Carl Johan Idman (vuodesta 1814 aateloituna Idestam) olivat osaston ainoat aatelittomat.
Sävellysura

Tyylillisesti Tulindbergin teokset edustavat 1700-luvun loppupuolen klassismia, mutta jotkin piirteet ennakoivat jo romantiikan aikakautta.
Tulindbergin teoksista kuusi jousikvartettoa on sävelletty todennäköisesti 1780-luvun alussa. Teosten käsikirjoitukset löytyivät Helsingin yliopiston kirjaston kokoelmasta vuonna 1925. Kvartettojen nuottivihkoista puuttui toisen viulun osuus ja myös alttoviuluääni oli osittain puutteellinen. Kvartettoja ovat täydentäneet John Rosas, Toivo Haapanen, Kalevi Aho 1990-luvulla ja Anssi Mattila 2004.
Tulindbergin viulukonsertto on varhaisempi teos kuin jousikvartetot. Se on ilmeisesti esitetty vuonna 1783 Turussa ja sitä pidetään ensimmäisenä suomalaisen säveltäjän luomana suurimuotoisena sävelteoksena. Konserton käsikirjoitus löytyi Tukholman musiikkiakatemian kirjastosta vuonna 1956. Tulindberg sävelsi tiettävästi myös toisen viulukonserton, mutta se on kadonnut.
Säilyneet teokset

Viulukonsertto B-duuri op. 1
Jousikvartetto nro 1 B-duuri op. 2 nro 1
Jousikvartetto nro 2 d-molli op. 2 nro 2
Jousikvartetto nro 3 C-duuri op. 2 nro 3
Jousikvartetto nro 4 G-duuri op. 3 nro 1
Jousikvartetto nro 5 c-molli op. 3 nro 2
Jousikvartetto nro 6 F-duuri op. 3 nro 3
Polonaise con variationi sooloviululle
Aiheesta muualla

Oramo, Ilkka 1989. Viennese Classicist of the Far North. Finnish Music Quarterly 5:3, 34–39.
Pohjoista musiikkia: Erik Tulindberg (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852 
Muut:  Europeana  RISM
Rovastikunta

Rovastikunta (ruots. prosteri) on Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa hiippakunnan hallinnollinen osa. Hiippakunnan seurakunnat kuuluvat rovastikuntiin, jotka ovat seurakuntaa suurempia hallinnollisia hiippakunnan yksiköitä. Kussakin rovastikunnassa on 3–13 seurakuntaa. Vuonna 2013 Suomessa oli 66 rovastikuntaa.
Rovastikunnan merkitys on varsin vähäinen. Sillä on suurempi merkitys hiippakunnalle kuin seurakunnille.
Lääninrovastit

Tuomiokapitulin ja piispan apuna rovastikunnan hallinnossa on lääninrovasti. Lääninrovastina toimii joku rovastikunnan seurakuntien kirkkoherroista, tuomiorovastina toimii tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherra. Hiippakunnan tuomiokapituli nimittää lääninrovastiksi jonkun kolmesta vaalissa eniten ääniä saaneesta kirkkoherrasta. Toimikausi on kuusi vuotta. Lääninrovastin vaalissa ovat äänivaltaisia rovastikunnan papit ja lehtorit.
Rovastikunnalla ei ole muuta pakollista hallintoa kuin lääninrovasti ja lääninrovastin vaali. Tosin eräät muutkin hiippakunnalliset vaalit toimitetaan rovastikunnittain (piispan, kirkolliskokousedustajien ja hiippakuntavaltuuston jäsenten vaalit).
Rovastikunnan seurakunnilla voi olla rovastikunnittain järjestettyä yhteistyötä. Muilta osin rovastikunnan toiminta pelkistyy lääninrovastin toimivaltaan. Lääninrovasti
tukee ja edistää seurakuntien työtä
asettaa rovastikunnallisia yhteistyöelimiä ja johtaa rovastikunnallista toimintaa
valvoo seurakuntien toimintaa
suorittaa piispan ja tuomiokapitulin hänelle antamat tehtävät
Suomen rovastikunnat 2022

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Turun arkkihiippakunta Tuomiorovastikunta  Nousiaisten rovastikunta  Paimion rovastikunta  Ala-Satakunnan rovastikunta  Porin rovastikunta  Tampereen hiippakunta Tuomiorovastikunta  Hämeenlinnan rovastikunta  Kangasalan rovastikunta  Hämeenkyrön rovastikunta  Tammelan rovastikunta |  Oulun hiippakunta Tuomiorovastikunta  Limingan rovastikunta  Koillismaan rovastikunta  Kalajoen rovastikunta  Kokkolan rovastikunta  Rovaniemen rovastikunta  Kemi-Tornion rovastikunta  Lapin rovastikunta  Mikkelin hiippakunta Etelä-Savon tuomiorovastikunta  Etelä-Karjalan rovastikunta  Kymenlaakson rovastikunta  Päijät-Hämeen rovastikunta |  Porvoon hiippakunta Tuomiorovastikunta (ruots. Domprosteriet)  Helsingin rovastikunta (ruots. Helsingfors prosteri)  Keski-Uudenmaan rovastikunta (ruots. Mellersta Nylands prosteri)  Raaseporin rovastikunta (ruots. Raseborgs prosteri)  Turunmaan rovastikunta (ruots. Åbolands prosteri)  Ahvenanmaan rovastikunta (ruots. Ålands prosteri)  Närpiön rovastikunta (ruots. Närpes prosteri)  Korsholman rovastikunta (ruots. Korsholms prosteri)  Pedersören rovastikunta (ruots. Pedersöre prosteri)  Kuopion hiippakunta Tuomiorovastikunta  Iisalmen rovastikunta  Kajaanin rovastikunta  Joensuun rovastikunta  Rautalammin rovastikunta |  Lapuan hiippakunta Tuomiorovastikunta  Etelä-Pohjanmaan rovastikunta  Pohjanmaan rovastikunta  Eteläisen Keski-Suomen rovastikunta  Pohjoisen Keski-Suomen rovastikunta  Helsingin hiippakunta Tuomiorovastikunta  Huopalahden rovastikunta  Malmin rovastikunta  Vartiokylän rovastikunta  Vantaan rovastikunta  Porvoon rovastikunta  Espoon hiippakunta Tuomiorovastikunta  Lohjan rovastikunta  Tuusulan rovastikunta |  |
Suomen rovastikunnat 1938

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Turun arkkihiippakunta Tuomiorovastikunta  Mynämäen rovastikunta  Vehmaan rovastikunta  Rauman rovastikunta  Porin rovastikunta  Loimaan rovastikunta  Tyrvään rovastikunta  Ylä-Satakunnan rovastikunta  Perniön rovastikunta  Ilmajoen rovastikunta  Lapuan rovastikunta  Kauhavan rovastikunta  Kokkolan rovastikunta |  Tampereen hiippakunta Tuomiorovastikunta  Helsingin rovastikunta  Lohjan rovastikunta  Iitin rovastikunta  Hollolan rovastikunta  Heinolan rovastikunta  Jyväskylän rovastikunta  Saarijärven rovastikunta  Ruoveden rovastikunta  Oriveden rovastikunta  Hämeenlinnan rovastikunta  Tammelan rovastikunta  Oulun hiippakunta Tuomiorovastikunta  Iin rovastikunta  Raahen rovastikunta  Kalajoen rovastikunta  Kuopion rovastikunta  Iisalmen rovastikunta  Kajaanin rovastikunta  Kemin rovastikunta  Lapin rovastikunta |  Viipurin hiippakunta Tuomiorovastikunta  Haminan rovastikunta  Lappeenrannan rovastikunta  Mikkelin rovastikunta  Juvan rovastikunta  Savonlinnan rovastikunta  Jääsken rovastikunta  Äyräpään rovastikunta  Käkisalmen rovastikunta  Kurkijoen rovastikunta  Sortavalan rovastikunta  Kiteen rovastikunta  Joensuun rovastikunta  Nurmeksen rovastikunta  Porvoon hiippakunta Tuomiorovastikunta  Helsingin rovastikunta  Raaseporin rovastikunta  Turunmaan rovastikunta  Ahvenanmaan rovastikunta  Närpiön rovastikunta  Korsholman rovastikunta  Pietarsaaren rovastikunta |  |
Suomen rovastikunnat 1859

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Turun arkkihiippakunta Tuomiorovastikunta  Mynämäen rovastikunta  Vehmaan rovastikunta  Porin alinen rovastikunta  Porin ylinen rovastikunta  Tyrvään rovastikunta  Tampereen rovastikunta  Hattulan rovastikunta  Hämeenlinnan rovastikunta  Raaseporin itäinen rovastikunta  Raaseporin läntinen rovastikunta  Perniön rovastikunta  Vaasan alinen rovastikunta  Vaasan ylinen rovastikunta  Pietarsaaren rovastikunta  Lapuan rovastikunta  Kokkolan rovastikunta |  Porvoon hiippakunta Tuomiorovastikunta  Uudenmaan rovastikunta  Hämeen itäinen rovastikunta  Hämeen läntinen rovastikunta  Hämeen ylinen rovastikunta  Vaasan läänin rovastikunta  Etelä-Savon rovastikunta  Pohjois-Savon rovastikunta  Viipurin rovastikunta  Haminan rovastikunta  Lappeenrannan rovastikunta  Pohjois-Käkisalmen rovastikunta  Etelä-Käkisalmen rovastikunta  Sortavalan rovastikunta |  Kuopion hiippakunta Tuomiorovastikunta  Yli-Karjalan rovastikunta  Ali-Karjalan rovastikunta  Raahen rovastikunta  Oulun rovastikunta  Kajaanin rovastikunta  Kemin rovastikunta  Lapinmaan rovastikunta |  |
Tunika

Tunikaan pukeutunut roomalainen työläinen.
Tunika (lat. tunica) on pitkän paidan tyylinen roomalainen vaatekappale, joka vastasi kreikkalaisten kitonia. Sitä käytettiin kotona ja työssä sekä aluspukuna stoolan ja toogan alla. Roomassa tunikan pituus, mahdollinen raidoitus tai koristelu ilmaisi käyttäjän yhteiskunnallista asemaa. Sotilaat, työläiset ja orjat käyttivät yleensä hiukan polven yläpuolelle ulottuvaa tunikaa, ylempiarvoiset taas nilkkapituista vaatetta.lähde?
Nykyisin tunikalla tarkoitetaan yleensä naisten käyttämää mekkomaista pitkää paitaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tunika Wikimedia Commonsissa
De Havilland D.H.108 Swallow

Kuvassa ensimmäisenä kolmen sarjasta valmistunut D.H.108 Swallow: TG283. Kone tuhoutui lentoturmassa toukokuun 1. 1950, surmaten ohjaajansa.
Kuvassa nopeusennätyksen rikkonut koekone VW120.
De Havilland D.H.108 Swallow.
De Havilland D.H. 108 Swallow (suom. Pääskynen) oli suihkumoottorikäyttöinen prototyyppilentokone. Koekoneet oli varustettu de Havilland Goblin 4 -suihkumoottorilla, ja olivat käytössä vuosina 1946-1950. Kaikki kolme konetta tuhoutuivat lento-onnettomuuksissa. Niistä yhdessä menehtyi Geoffrey de Havilland Jr.
Swallow muistutti ulkomuodoltaan paljon saksalaista Messerschmitt Me 163 -rakettihävittäjää. Kone oli profiililtaan pyrstötön ja noudatti siiven nuolimuotoja. Koneen lakikorkeus oli 10 800 metriä ja huippunopeus 1 090 km/h alitti hieman äänen nopeuden. Kone VW120 teki 12. huhtikuuta 1948 uuden 100 km:n mittaisella radalla tehdyn nopeuslennon maailmanennätyksen, joka oli 974,02 km/h. Kolmella lentokoneella tehtiin kaikkiaan 480 lentoa.
Aiheesta muualla

http://www.youtube.com/watch?v=emzr-sPaTtQ
http://www.classic-aircraft.co.uk/de%20havilland%20dh108.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://civilianmilitaryintelligencegroup.com/10606/the-de-havilland-dh-108-swallow
Jan Ormerod

| Jan Ormerod> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. syyskuuta 1946 Bunbury, Länsi-Australia, Australia
Kuollut: 23. tammikuuta 2013 (66 vuotta) Cambridge, Cambridgeshire, Britannia
Kansalaisuus:  australialainen
Ammatti:  kuvittaja, lastenkirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jan Ormerod, oik. Janette Louise Ormerod, o.s. Hendry (23. syyskuuta 1946 Bunbury, Länsi-Australia, Australia – 23. tammikuuta 2013 Cambridge, Cambridgeshire, Britannia) on australialaissyntyinen brittiläinen kuvittaja ja lastenkirjailija. Hän muutti Australiasta Britanniaan 1980.
Ormerod opiskeli muotoilua ja työskenteli taidekouluissa ja collegeissa ensimmäisen lapsensa syntymään saakka. Siinä vaiheessa hän kiinnostui kirjankuvituksesta ja arveli, että se edellyttäisi muuttoa joko Australian itäisiin valtioihin tai Lontooseen. Niinpä perhe muutti Lontooseen.
Haastattelussa vuonna 2002 brittiläisellä verkkosivulla Adhocilla Ormerod sanoo:
»Ensimmäiset työni perustuivat paljolti omaan perheeseeni, kun lapset olivat pieniä ja elämäni täyttyi arkisista puuhista... Kirjoitin tekstit ja sekä tekstit että kuvat ovat minun. Mutta nyt kun lapset ovat kasvaneet, aiheet ovat laajempia, ja kirjoitan kyllä toisinaan itsekin, mutta toisinaan minulle tarjotaan valmiita tekstejä... Suuri osa työstäni on muiden kirjoittajien tekstien kuvittamista.»
Ormerod kuvitti sekä brittiläisten että amerikkalaisten kirjailijoiden tekstejä, ja hän teki kuvat Viking Kestrelin vuonna 1988 julkaisemaan J. M. Barrien Peter Panin laitokseen. Hän on saanut lastenkirjoistaan lukuisia palkintoja.
Suomennetut teokset

Isä tuli kotiin (Dad's Back), suom. Riitta Mäyrälä. Porvoo: WSOY, 1985 ISBN 951-0-12636-5. Sarja: Isän kulta 1 (Kirjassa virh. ISBN 951-0-12636-5)
Sottapytty (Messy baby), suom. Riitta Mäyrälä. Porvoo: WSOY, 1985 ISBN 951-0-12637-3. Sarja: Isän kulta 2
Lukee (Reading), suom. Riitta Mäyrälä. Porvoo: WSOY, 1985 ISBN 951-0-12638-1. Sarja: Isän kulta 3
Nukkuu (Sleeping), suom. Riitta Mäyrälä. Porvoo: WSOY, 1985 ISBN 951-0-12639-X. Sarja: Isän kulta 4
Maija ja Karhu (Maudie and Bear), kirjoittanut Jan Ormerod; kuvittanut Freya Blackwood; suomentanut Leena Perttula. Hämeenlinna: Karisto, 2011 ISBN 978-951-23-5362-0
Vaihtovauvat (The Swap), kuvitus: Andrew Joyner; suomentanut Suvi Clarke. Stavanger: Sandviks; 2014. ISBN 978-82-305-1799-4
Teemu Tumelius

Tumelius Teemu
Teemu Tumelius (s. 1957 Helsinkilähde?) on suomalainen merimestari (evp) ja tietokirjailija. Tumeliuksen vanhemmat ovat Aulis Tumelius (1926–2006) ja Heidi Tumelius (1928–2019).lähde?