stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tytöt tytöt tytöt
Aiheesta muualla

Tytöt tytöt tytöt Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tytöt tytöt tytöt Elonet.
| n k Alli Haapasalo |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Syysprinssi (2016)  Tottumiskysymys (2019)  Tytöt tytöt tytöt (2022) 
| n k Parhaan elokuvan Jussi-palkinnon saaneet elokuvat |
| --- | --- |
1987–1999:  Varjoja paratiisissa (1987)  Tuhlaajapoika (1993)  Onnen maa (1994)  Pidä huivista kiinni, Tatjana (1995)  Kivenpyörittäjän kylä (1996)  Kauas pilvet karkaavat (1997)  Sairaan kaunis maailma (1998)  Kuningasjätkä (1999) 
2000–2019:  Rukajärven tie (2000)  Seitsemän laulua tundralta (2001)  Joki (2002)  Mies vailla menneisyyttä (2003)  Nousukausi (2004)  Koirankynnen leikkaaja (2005)  Paha maa (2006)  Laitakaupungin valot (2007)  Musta jää (2008)  Niko – Lentäjän poika (2009)  Postia pappi Jaakobille (2010)  Napapiirin sankarit (2011)  Le Havre (2012)  Kohta 18 (2013)  Betoniyö (2014)  He ovat paenneet (2015)  Miekkailija (2016)  Hymyilevä mies (2017)  Ikitie (2018)  Tyhjiö (2019) 
2020–2039:  Aurora (2020)  Tove (2021)  Hytti nro 6 (2022)  Tytöt tytöt tytöt (2023) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Puola
Jean Baptiste Christophore Fusée Aublet

Jean Baptiste Christophore Fusée Aublet vuonna 1775.
Jean Baptiste Christophore Fusée Aublet (1720 – 1778) oli ranskalainen apteekkari ja kasvitieteilijä. Hänet tunnetaan yhtenä ensimmäisistä Etelä-Amerikan kasviston tutkijoista, joka oli kiinnostunut etnobotaniikasta ja kasvien lääkekäytöstä. Aublet matkusti Ranskan siirtomaissa ja päätyi 1760-luvulla Ranskan Guyanaan. Hänen tieteellinen pääteoksensa oli 1775 julkaistu neliosainen Ranskan Guyanan kasveja käsittelevä teos Histoire des plantes de la Guiane françoise, jossa on kuvattu monia satoja aiemmin tuntemattomia kasvilajeja. Aubletin kuvaamat taksonit tunnetaan auktorilyhenteestä Aubl.
Vine (ohjelmisto)

| Vine |
| --- | --- |

Luoja:  Dom Hofmann, Rus Yusupov ja Colin Kroll
Kehittäjä:  Vine Labs, Inc. (Twitter)
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  kesäkuu 2012
Kehitystilanne:  lakkautettu
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  videoiden jakaminen
Alusta:  Windows, macOS, iOS, Android, Windows Phone, Xbox One
Lisenssi:  ilmaisohjelma
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Vine oli Twitterin (nykyisin X) omistama videojakopalvelu, joka antoi käyttäjien luoda sekä lähettää lyhyitä videoklippejä mobiilisovelluksella. Ohjelmistolla luodut videot ovat maksimissaan kuuden sekunnin pituisia ja niitä voitiin jakaa Vinen sosiaalisessa verkossa, tai muissa palveluissa, kuten Twitterissä ja Facebookissa.
Twitter ilmoitti 27. lokakuuta 2016 lakkauttavansa Vinen, mutta vanhat videot säilyvät katseltavissa sivustolla.
Historia

Vinen perustivat Dom Hofmann, Rus Yusupov ja Colin Kroll kesäkuussa 2012. Twitter osti yhtiön lokakuussa 2012, ja kauppahinnaksi raportoitiin 30 miljoonaa dollaria.
Vine julkaistiin virallisesti 24. tammikuuta 2013 ilmaisena sovelluksena iOS-laitteille. Android-versio julkaistiin 2. kesäkuuta 2013. 12. marraskuuta 2013 sovellus julkaistiin myös Windows Phonelle.
Käännös suomeksi
Julius Nättinen

| Julius Nättinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. tammikuuta 1997 (ikä 27) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Julle
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Hanska:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  HC Ajoie
Sarja:  National League
Pelinumero:  71
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  JYP-Akatemia (Mestis) JYP (SML) San Diego Gulls (AHL) HC Ambrì-Piotta (NL) Växjö Lakers HC (SHL) HIFK (SML)
NHL-varaus:  59. varaus, 2015 Anaheim Ducks
KHL-varaus:  93. varaus, 2014 Jokerit
Julius Nättinen (s. 14. tammikuuta 1997 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Sveitsin National Leaguen HC Ajoiessa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Suomi 2016 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Sveitsi 2015 | jääkiekko |  |
Nättinen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2016 ja 2017, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Nättinen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti hopeaa. Nättinen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2014, jolloin hän toimi Suomen varakapteenina. Nättinen pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2013. Yhteensä hän on pelannut 27 nuorten ja 47 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Nättinen on pelannut kahdeksan ottelua tehopistein 1+3=4. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin 12. joulukuuta 2019]Plzeňissä pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Nättinen merkittiin Suomen kakkosketjun oikeaan laitaan kahden muun debytantin, hänen kanssaan JYPissä pelanneiden Miska Siikosen ja Petrus Palmun viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Nättinen teki Beijer Hockey Gamesin Helsingin jäähallissa 6. helmikuuta 2020 pelatussa avausottelussa Venäjää vastaan.
Nättinen valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2012.
Muuta

Nättisen isoveljet Jussi ja Joonas sekä heidän serkkunsa Topi ovat myös jääkiekkoilijoita.
Hulda Salmi

| Hulda Salmi |
| --- | --- |
 Hulda Salmi 1910-luvulla.
Kansanedustaja
 1.3.1910–16.5.1918  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Hämeen läänin eteläinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1879 Nastola
Kuollut: 8. huhtikuuta 1949 (70 vuotta) Lahti
Ammatti:  kansakoulunopettaja
Hulda Salmi (5. huhtikuuta 1879 Nastola – 8. huhtikuuta 1949 Lahti) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1910–1918.
Elämä > Varhaiset vuodet

Nastolan Pyhäntaalla syntyneen Hulda Salmen vanhemmat olivat pitäjän varakkaimpiin talollisiin kuulunut Antti Salmi (1837–1906) ja Kaisa Juhontytär Harjunaho (1841–1916). Kaksoissisarensa Ainon kanssa hän oli perheen viidestä lapsesta nuorin. Viisi vuotta Seestan kansakoulua käytyään sisarukset suorittivat Helsingissä Kaarle Werkon yksivuotisen esiseminaarin ja aloittivat syksyllä 1897 opinnot Jyväskylän seminaarissa, josta he valmistuivat kansakoulunopettajiksi 1901. Valmistuttuaan Salmi sai määräaikaisen viran Hollolan Lahden kylän kansakoulusta, josta hän vuoden kuluttua siirtyi Ainon kanssa Säkkijärvelle Vilajoen kansakouluun. Salmi aloitti yhteiskunnallisen vaikuttamisensa raittiusliikkeessä. Hän muun muassa piti suurlakon aikana Lahden kauppatorilla järjestetyssä kansankokouksessa kieltolakia vaatineen puheen.
Vuonna 1907 sisarukset valittiin opettajiksi Hollolaan Möysän kansakouluun. Salmi kiinnostui työväenaatteesta oltuaan tekemisissä vähävaraisten työläisperheiden kanssa ja liittyi paikalliseen työväenyhdistykseen. Sisarukset joutuivat pian vaikeuksiin poliittisen toimintansa vuoksi, kun pääosin suomettarelaisista koostunut koulun johtokunta alkoi syrjiä heitä. Johtokunnan nuorsuomalainen puheenjohtajan Rope Kojonen kuitenkin totesi sisarusten hoitaneen työnsä moitteettomasti. Syytöksiä seurasi jälleen keväällä 1909, jolloin Salmella väitettiin olevan suhde naimisissa olevaan Raivaajan päätoimittajaan Juho Raitioon ja hänen sisarensa puolestaan kerrottiin heilastelevan lehden toimitussihteerin Alpo Mattilan kanssa. Väitteet kuitattiin ilkeinä juoruina, mutta kun Kojonen syksyllä 1909 syrjäytettiin puheenjohtajan paikalta johtokunta lopulta erotti heidät uusien siveettömyyssyytösten johdosta. Aino Salmi erotettiin, vaikka hän oli avioitunut toimittaja Mattilan kanssa.
Elämä > Politiikka ja sisällissota

Erottamisensa jälkeen Salmi lähti täyspäiväisesti politiikkaan toimien muun muassa kiertävänä puhujana. Kansanedustajaksi hänet valittiin helmikuun 1910 eduskuntavaaleissa. Yhdessä Olli Pajarin kanssa Salmesta tuli ensimmäinen Lahdesta valittu kansanedustaja. Kun eduskunta ei vuonna 1915 kokoontunut ensimmäisen maailmansodan vuoksi, sai Salmi opettajanviran Kymin pitäjässä toimineesta Tiutisen kansakoulusta. Kesällä 1917 Salmi oli perustamassa Sosialidemokraattista opettajaliittoa ja hänet valittiin myös sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi.
Sisällissodan aikana Salmi muodosti Jaakko Pärssisen, Yrjö Laineen ja Riku Penttisen kanssa Koulutoimen ylihallituksen korvaajaksi perustetun kouluneuvoston, joka toimi Suomen kansanvaltuuskunnan valistusasiain osaston alaisuudessa. Kansanvaltuuskunnan siirryttyä Viipuriin Salmi pakeni sodan loppuvaiheessa kotiinsa Kymiin, jossa hänet vangittiin toukokuun lopussa ja siirrettiin lopulta muiden vangittujen kansanedustajien tavoin Helsingin lääninvankilaan. Lokakuussa 1918 Valtiorikosoikeus antoi Salmelle kuuden vuoden kuritushuonetuomion avunannosta valtio- ja maanpetokseen. Muun muassa Johannes Kunilan ja Rope Kojosen puoltavista lausunnoista huolimatta Valtiorikosylioikeus korotti tuomion kahdeksaksi vuodeksi, kun Salmen katsottiin kuuluneen punaisten johtohahmoihin. Kojosen mukaan tuomion taustalla olivat vuosikymmenen takaiset erimielisyydet Möysän koulun johtokunnan kanssa, joiden vuoksi Hollolan suojeluskunnan esikunta vaati Salmelle ankaraa tuomiota.
Elämä > Sodan jälkeen

Salmi vapautui armahduslakien nojalla Hämeenlinnan naisvankilasta vuonna 1921. Vuodet 1923–1924 Salmi toimi opettajana Koiviston Patalan kansakoulussa, jonka jälkeen hänet valittiin opettajaksi lapsuudenkouluunsa Nastolan Seestaan. Sodan aikaisen toiminnan vuoksi Salmen valinta aiheutti porvarilehdistössä vastustusta, mutta opettajavaalin tulosta ei saatu kumotuksi. Vuonna 1927 Salmi oli jälleen ehdolla eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi. Vuosina 1929 ja 1930 hän ei läpäissyt puolueen sisäistä jäsenäänestystä eduskuntavaaliehdokkaista ja päätti luopua politiikasta. Kesällä 1930 äärioikeistolaisen Suomen Lukon Nastolan osasto vaati Salmea eroamaan ja hän myöntyikin painostuksen edessä luopumaan virastaan. Kansakouluntarkastaja ei kuitenkaan reagoinut asiaan, eikä myöskään koulun johtokunta noteerannut tapausta millään tavalla ja näin Salmi jatkoi virassaan. Hulda Salmi jäi eläkkeelle Seestan kansakoulunopettajan virasta vuonna 1946 ja kuoli Lahdessa 70-vuotiaana huhtikuussa 1949.
Perhe

Salmi ei ollut avioliitossa, mutta hänellä oli inkeriläinen ottotytär Elsi, johon Salmi oli tutustunut vankeusaikanaan. Hänen kaksoissisarensa Aino Mattila toimi opettajana muun muassa Viipurissa ja kuoli vuonna 1957.lähde?
Suomen Maanviljelys- ja Teollisuuspankki

Suomen Maanviljelys- ja Teollisuuspankki Osakeyhtiö oli vuosina 1897–1901 toiminut suomalainen liikepankki. Pankilla oli pääkonttori Helsingissä Pohjoisesplanadin varrella ja haarakonttorit Viipurissa, Tampereella, Kokkolassa, Porissa sekä Karhulassa. Pankin perustaja ja pääjohtaja oli Kansallis-Osake-Pankin ensimmäisenä toimitusjohtajana aiemmin toiminut Otto Hjelt (1853–1918).
Maanviljelyspankki aloitti vauhdikkaasti, avasi useita haarakonttoreita ja kohosi pienten pankkien kärkisijoille. Ylisuurin ja katteettomin lupauksin aloittaneen pankin toimintaa hankaloitti kuitenkin pääoman puute. Pankki joutui marraskuussa 1900 vaikeuksiin lähinnä Oy Taimille myönnetyistä 2,5 miljoonan markan lainoista kärsimiensä suurien luottotappioiden takia. Viipurilainen Oy Taimi oli harjoittanut halkokauppaa Pietariin sekä propsikauppaa ja sillä oli omistuksessaan hinaajia, proomuja ja lotjia sekä matkaustajahöyrylaiva Taimi II. Taimi teki konkurssin pian sen jälkeen kun se oli ostanut Strömsdalin ruukin sahoineen Suomen Maanviljelys- ja Teollisuuspankin myöntämillä lainoilla.
Hjelt erotettiin ja hän pakeni Yhdysvaltoihin. Pankki luovutettiin 1901 suoritustilaan ja vuonna 1902 selvitysmiehet hakivat pankin konkurssiin. Pankin varat olivat 3,8 miljoonaa markkaa ja velat 9,4 miljoonaa markkaa. Suomen Maanviljelys- ja Teollisuuspankin konkurssi oli Suomen siihen mennessä suurin konkurssi ja ensimmäinen pankin konkurssi Suomessa. Pankin konkurssipesän selvitys kesti vuoteen 1917 saakka ja lopulta pankin osakkeenomistajat menettivät sijoituksensa kokonaan ja pankin tallettajat menettivät varoistaan yli 30 prosenttia. Pankin velkojien menetykset olivat noin 30 prosenttia eli 4,3 miljoonaa markkaa.
Suomen Kaupunkien Hypoteekkikassa

Osakeyhtiö Suomen Kaupunkien Hypoteekkikassa (ruots. Aktiebolaget Städernas i Finland Hypotekskassa) oli Suomessa toiminut kiinnitysluottolaitos.
Hypoteekkikassan perustivat vuonna 1895 Kansallis-Osake-Pankki yhdessä K. H. Renlundin, Julius Tallbergin ja eräiden muiden kanssa. Hypoteekkikassan tarkoitus oli myöntää lainoja kaupunkikiinteistöihin kohdistuvaa kiinnitystä vastaan. Pääosakkaat olivat Kansallis-Osake-Pankki ja Keskinäinen Henkivakuutusyhtiö Suomi. Hypoteekkikassa toimi Hypoteekkiyhdistyksen talossa Helsingissä.
Hypoteekkikassa ajautui umpikujaan 1920-luvun alussa. Se oli ottanut ulkomailta isoja valuuttalainoja, joista sen oli vaikea suoriutua valuuttakurssien muututtua epäedullisesti. Hypoteekkikassaa yritettiin pelastaa siirtämällä pääosa sen osakkeista Suomen Pankille. Eduskunta ei kuitenkaan hyväksynyt asiaa riittävän ajoissa, vaan Hypoteekkikassa asetettiin vararikkoon vuoden 1922 alussa. Asia herätti arvostelua ”laittomuuksista” pankkivaliokunnassa ja eduskunnan täysistunnossa. Pelastussuunnitelman epäonnistuminen johti osaltaan Otto Stenrothin eroon Suomen Pankin johtokunnan puheenjohtajan tehtävistä. Suurin osa Hypoteekkikassan toiminnasta siirtyi Suomen Kiinteistöpankin hoitoon.
Hypoteekkikassan osakkeet noteerattiin Helsingin pörssissä vuosina 1912–1921. Vaihto oli vähäistä.
Luotto-Pankki

Luotto-Pankki Oy oli 1917 perustettu erityisesti suomenkielisille asiakkaille tarkoitettu liikepankki.  Pankilla oli pääkonttori Helsingissä Aleksanterinkatu 15:ssä ja sivukonttorit Helsingissä, Viipurissa ja Turussa.
Luotto-Pankki perustettiin Kansallis-Osake-Pankin tuella; KOP myönsi osakkeiden merkitsijöille luottoja.
Pankki ajautui vaikeuksiin vuonna 1921. Se oli ottanut valuuttalainaa Ruotsin kruunuissa. Kruunun kurssi kuitenkin muuttui epäedullisesti samaan aikaan, kun eräät pankin omat laina-asiakkaat kärsivät maksuvaikeuksista. Pankin pelastamiseksi tehtiin järjestely, jossa Luotto-Pankin osake-enemmistö siirtyi KOP:tä lähellä olevien piirien omistukseen. Luotto-Pankki suuntautui nyt aiempaa selvemmin pienteollisuuden ja käsiteollisuuden tukemiseen. Vaikka pankki oli vuodesta 1923 alkaen KOP:n ja sitä lähellä olevien piirien omistuksessa, se toimi nimellisesti itsenäisenä.
Luotto-Pankin tila kävi 1930-luvun alussa kestämättömäksi. Se fuusioitiin 1933 Kansallis-Osake-Pankkiin ja sen toiminta päättyi samana vuonna.
Sticklinge udde

| Sticklinge udde |
| --- | --- |

 Sticklinge udde
 Koordinaatit: 59°23′06″N, 18°06′40″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Tukholman lääni
Maakunta:  Upplanti
Kunta:  Lidingö
Väkiluku (31.12.2023):  3 000
Stikclinge udde on taajama Lidingön kunnassa Tukholman läänissä Upplannin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 3 000 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sticklinge udde Wikimedia Commonsissa
Suomen Teollisuuspankki

Suomen Teollisuuspankki Oy (vuoteen 1976 Suomen Teollisuus-Hypoteekkipankki Oy) oli Suomessa vuosina 1924–1998 toiminut kiinnitysluottopankki.
Suomen Teollisuus-Hypoteekkipankin perustivat suomalaiset liikepankit ja teollisuus vuonna 1924. Pankin perustajiin lukeutui tuleva presidentti J. K. Paasikivi. Pankin tehtävä oli rahoittaa teollisuuden perustamista ja uusimista erityisesti pitkäaikaisilla luotoilla.
Teollisuuspankilla oli oikeus keskuspankin luvalla laskea liikkeeseen obligaatiolainoja, joilla rahoitettiin suomalaisen teollisuuden investointeja. Liikepankit eivät voineet laskea liikkeelle obligaatiolainoja.
Teollisuuspankin osake-enemmistö kuului sen perustamisesta lähtien Yhdyspankille. Vuonna 1958 omistusta muutettiin niin, että Yhdyspankki ja Kansallispankki omistivat kummatkin 44 %. Helsingin Osakepankille omistusosuudeksi tuli 11 %.
1980-luvulla Yhdyspankki sai Teollisuuspankin kokonaan itselleen, kun se osti itselleen ensin Helsingin Osakepankin ja sen jälkeen Teollisuuspankin loput osakkeet Kansallispankilta. Kansallispankki perusti samassa yhteydessä oman kiinnitysluottopankkinsa nimellä Kansallisluottopankki Oy. Kiinnitysluottopankit alkoivat kuitenkin käydä vanhanaikaisiksi, sillä rahamarkkinat olivat 1980-luvulla vapautumassa.
1990-luvulla Teollisuuspankki toimi Merita Pankin konttoreiden välityksellä. Se myönsi pitkäaikaisija lainoja yrityksille, kunnille, kuntayhtymille, seurakunnille sekä kuntien takaamille yrityksille ja yhteisöille. Teollisuuspankki sulautui Merita Pankkiin vuoden 1998 lopussa, kun erilliselle joukkovelkakirjalainoja liikkeelle laskevalle yhtiölle ei enää ollut juridista tarvetta.
Aiheesta muualla

https://www.porssitieto.fi/poistuneet/steollhyp.shtml
Raija Paalanen

| Raija Paalanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. lokakuuta 1930 Jyväskylä
Kuollut: 26. lokakuuta 2002 (72 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1963–?
Merkittävät roolit:  Dolly Räpsy & Dolly eli Pariisi odottaa
Palkinnot
 Kultainen ansiomerkki 30 vuoden teatterityöstä 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Raija Helena Paalanen (2. lokakuuta 1930 Jyväskylä – 26. lokakuuta 2002 lähde?) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki pääosan taiteellisesta urastaan Hämeenlinnan kaupunginteatterissa.
Elämä ja ura

Paalasen vanhemmat olivat Toivo ja Lyyli Paalanen. Hän esiintyi suomalaisissa elokuvissa lapsiavustajana. Ammattimaisen näyttelijän uransa Paalanen aloitti Riihimäen Teatterista, johon hänellä oli kiinnitys 1963–1965. Elämäntyönsä hän teki Hämeenlinnan kaupunginteatterissa, jossa hän aloitti 1965.
Paalanen näytteli mittavan teatteriuransa ohella muutaman elokuvaroolin, joista merkittävin on naispääosa elokuvassa Räpsy & Dolly eli Pariisi odottaa. Hänen teatteriroolejaan olivat muun muassa Mamma (Kissa kuumalla katolla) ja Linnea (Kivenpyörittäjän kylä). Uransa alkuvuosina Paalanen näytteli muun muassa papinrouva Salpakaria näytelmässä Täällä Pohjantähden alla I.
Vuonna 1974 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa Paalanen kuittaa teatteriroolinsa ytimekkäästi yhdellä sanalla: "paljon".
Filmografia

Kaksi ruplan rahaa (1976)
Räpsy & Dolly eli Pariisi odottaa (1990)
Onnellinen hääpäivä (1993)
Paratiisin lapset (1994)
Tulennielijä (1998)
Aiheesta muualla

Ilona esitystietokanta: Paalanen, Raija
Kaupunkiuutiset.com: Tapahtui maaliskuussa 1976
Hameensanomat.fi: Johanna Reilin tietää myös työn kovimmat vaatimukset (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Riyoko Ikeda

| Riyoko Ikeda> 池田 理代子 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. joulukuuta 1947 (ikä 77) Osaka, Japani
Kansalaisuus:   Japani
Taiteilija
Ala:  mangaka
Kuuluisimpia töitä:  Lady Oscar - La Rose de Versailles
Aiheesta muualla
Kotisivut
Riyoko Ikeda (jap. 池田 理代子, Ikeda Riyoko, s. 18. joulukuuta 1947 Osaka, Japani) on japanilainen mangaka ja laulaja. Hän oli yksi suosituimmista Japanilaisista piirtäjistä vuonna 1970, hän on parhaiten tunnettu Lady Oscar-animesarjasta.
Ura

Ikeda on kirjoittanut ja kuvittanut monet tarinat, joista monet perustuvat historiallisiin tapahtumiin, kuten Ranskan vallankumoukseen tai Venäjän vallankumoukseen.
Hänen tunnetuin mangansa on Lady Oscar, joka perustuu löyhästi Ranskan vallankumoukseen. Mangasta on tehty musikaaleja, osaksi animesarja sekä elokuva Lady Oscar. 2000-luvulla Ikeda opiskeli musiikkikoulussa ja hänestä tuli laulaja.
Teokset > Mangat

Bara Yashiki no Shōjo (1954) — short story
Soyo Kaze no Mary — short story
Francesca no Shouzou (1969)
Sokoku ni Ai o (1969)
Freesia no Asa (1970)
Futari Pocchi (1971)
Ikite te Yokatta! (1971)
Jinchouge (1971)
Mariko (1971)
Sakura Kyou (1972)
Berusaiyu no Bara (1972) — The Rose of Versailles
Shiroi Egmont (1973)
Yureru Soushun (1973)
Shōko no Etude (1974)
Oniisama e (1975)
Orpheus no Mado (1975)
Claudine (1978)
Ayako (1980)
Epitaram: A Wedding Song (1981)
Aoi Zakuro (1983)
Jotei Ecatherina (1983)
Berusaiyu no Bara Gaiden (1984) — extra chapters for The Rose of Versailles
Eikou no Napoleon – Eroica (1986)
Glass no Yami (1987)
Mijo Monogatari (1988)
Kasuganotsubon - Kefuzo Kataku o (1989)
Porando Hishi Ten no Hate Made (1991) — Poland's Secret Story: To the Borders of Heaven
Shoutoku Taishi (1991)
Fuyu no Shukusai (1997)
Elizabeth (1999) — text only; art by Erika Miyamoto
Niberunku no Yubiwa (2000) — Der Ring des Nibelungen
Ikeda Riyoko the Best: Ai to Tatakau Onnatachi (2001)
Falcon no Meikishu (2004)
Ai wa Waltz ni Nosete (2005)
BeruBara Kids (2006) — The Rose of Versailles Kids (parody)
Haru no Yuki (2006) — Spring Snow
Taiyou Shijinki (2007)
Taketori Monogatari (2014)
Aiheesta muualla

Riyoko Ikeda Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
MyAnimelist-sivustolla (englanniksi)
The Rose of Versailles: Women and Revolution in Girls’ Manga and the Socialist Movement in Japan (PDF) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Korea  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Savo-Karjalan Osake-Pankki

Savo-Karjalan Osake-Pankki oli vuonna 1916 perustettu suomalainen liikepankki.  Pankin pääkonttori oli Viipurissa ja sillä oli parhaimmillaan 46 sivukonttoria Itä- ja Kaakkois-Suomessa. Pankilla oli vuonna 1920 talletuksia 36 miljoonaa markkaa.
Pankin perustamisen takana olivat viipurilaiset liikemiehet, jotka perustivat pankin tukemaan Savon ja Karjalan pienyrittäjiä ja hoitamaan Venäjän-kauppaan liittyviä pankkisuhteita. Pankin erikoisuus oli uudenaikainen voitonjakoperiaate, jonka mukaan tallettajille kuuluisi osa vuosivoitoista.
Pankin alkuvuosia rasittivat epäonnistuneet hankkeet.  Vuonna 1919 pankki hankki Suomen Kauppapankki Osakeyhtiön osake-enemmistön. Kaupan tarkoituksena oli pankkien yhdistäminen ja toiminnan laajentaminen, mutta suunnitelma epäonnistui. Kauppapankin osakkeet jouduttiin myymään 5 miljoonan markan tappiolla Helsingin Osake-Pankille. Toinen epäonnistuminen tapahtui savonlinnalaisen K. V. Korhosen sahan luototuksessa, jossa pankki kärsi muutamien miljoonien luottotappiot. Tilanne johti lopulta siihen, että pankin pääjohtaja K. N. Rantakari ja sen hallitus erotettiin 1924.
Seuraavan pääjohtajan Väinö Väisälän aikana pankin asiat alkoivat kehittyä suotuisasti. Pankki pysyi kuitenkin maakuntapankkina eikä sillä ollut esimerkiksi sivukonttoria Helsingissä. Helsingissä pankkia edusti Maakuntain Keskuspankki Oy.
Vuonna 1940 Lahteen siirtynyt pankki julistettiin suoritustilaan talvisodan aiheuttamien menetysten takia. Jatkosodan aikana pankin omaisuutta onnistuttiin saamaan takaisin ja realisoimaan, joten pankin velkojat ja tallettajat saivat omat saatavansa 1943. Pankin toiminta päättyi lopullisesti 1952, jolloin sen osakkeenomistajat saivat purkuosuutena 188 prosenttia osakepääomasta. Inflaatio oli kuitenkin tässä välissä syönyt osakepääoman reaaliarvon olemattomiin.
Pörssihistoria

Savo-Karjalan Osake-Pankki noteerattiin Helsingin pörssissä vuosina 1922–1940.
AL-38022A

| AL-38022A |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-(8,9-dihydro-7H-pyrano[2,3-g]indatsol-1-yyli)propan-2-amiini
CAS-numero:  478132-11-5
PubChem CID:  22496603
SMILES:  CC(CN1C2=C(C=CC3 =C2CCCO3)C=N1)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C13H17N3O
Moolimassa:  231,29 g/mol
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
AL-38022A on indatsolijohdannainen, jotka on kehitetty tieteelliseen tutkimukseen ja joihinkin mahdollisiin kliinisiin sovelluksiin. Se toimii tehokkaana ja selektiivisenä agonistina 5-HT2-reseptoreille, ja sillä on suurin sitoutumisaffiniteetti 5-HT2C-alatyyppiin ja noin neljä kertaa pienempi affiniteetti 5-HT2A- ja 5-HT2B-reseptorien suhteen. Eläimillä tehdyissä huumeiden erottelukokeissa se korvasi täysin sekä DOM:n että 5-MeO-DMT:n.