stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Urheiluvuosi 2006
Pikaluistelu

Torinon olympialaisissa sekä miehet että naiset kilpailivat kuudessa eri lajissa. Joukkuetakaa-ajo oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa, ja sen voitti miesten puolella Italia ja naisten Saksa. Italian Enrico Fabris voitti joukkuetakaa-ajon lisäksi kultaa 1 500 metrillä ja oli kisojen ainoa kaksinkertainen kultamitalisti. Shani Davis voitti kultaa 1 000 metrillä ja hän oli talviolympialaisten ensimmäinen tummaihoinen yksilölajin voittaja. Mitalitilaston kärkimaat olivat kolme kultamitalia voittaneet Yhdysvallat ja Alankomaat.
Sprinttimaailmanmestaruuskilpailut 21.–22.1. Heerenveenissä, Alankomaissa. Miesten maailmanmestaruuden voitti Yhdysvaltain Joey Cheek ja naisten Venäjän Svetlana Žurova.
Yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 18.–19.3. Calgaryssa, Kanadassa. Miesten maailmanmestaruuden voitti Yhdysvaltain Shani Davis ja naisten Kanadan Cindy Klassen. Davis luisteli uuden maailmanennätyksen 1 500 metrillä ja yhteispisteissä, Alankomaiden Sven Kramer 10 000 metrillä sekä Klassen 3 000 metrillä ja yhteispisteissä.
Yleisluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 14.–15.1. Hamarissa, Norjassa. Miesten mestaruuden voitti Italian Enrico Fabris ja naisten Saksan Claudia Pechstein.
Maailmanennätykset:
| Laji | Tulos | Urheilija | Pvm | Paikka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Miesten 1 500 metriä | 1.42,68 | Shani Davis (USA) | 19.3. | Calgary |
| Miesten 10 000 metriä | 12.51,60 | Sven Kramer (HOL) | 19.3. | Calgary |
| Miesten yhteispisteet | 148,799 | Chad Hedrick (USA) | 22.1. | Calgary |
|  | 145,742 | Shani Davis (USA) | 19.3. | Calgary |
| Naisten 1 000 metriä | 1.13,46 | Cindy Klassen (CAN) | 24.3. | Calgary |
|  | 1.13,11 | Cindy Klassen (CAN) | 25.3. | Calgary |
| Naisten 3 000 metriä | 3.53,34 | Cindy Klassen (CAN) | 18.3. | Calgary |
| Naisten sprinttipisteet | 149,305 | Cindy Klassen (CAN) | 25.3. | Calgary |
| Naisten yhteispisteet | 157,177 | Cindy Klassen (CAN) | 22.1. | Calgary |
|  | 154,580 | Cindy Klassen (CAN) | 19.3. | Calgary |
Pohjoismaiset hiihtolajit

Torinon olympialaisissa sekä miehet että naiset kilpailivat kuudessa eri maastohiihtolajissa. Parisprintti oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmassa. Viron Kristina Šmigun voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia. Ruotsin Björn Lind voitti kultaa sprintissä ja parisprintissä, ja Italian Giorgio Di Centa vei kultaa 50 kilometrin yhteislähtökilpailussa ja 4 × 10 kilometrin viestissä. Mäkihypyssä Itävallan Thomas Morgenstern voitti kultaa suurmäessä ja joukkuemäessä. Norjan Lars Bystøl voitti normaalimäen kilpailun ja saavutti lisäksi kaksi pronssimitalia. Yhdistetyssä Felix Gottwald voitti kultaa sprintissä ja joukkuekilpailussa sekä saavutti hopeaa normaalikilpailussa. Normaalikilpailun voitti Saksan Georg Hettich, joka sai kisoista lisäksi hopeaa ja pronssia.
Lentomäen maailmanmestaruuskilpailut 13.–15.1. Kulmin lentomäessä, Itävallassa. Henkilökohtaisen kilpailun mitalistit olivat Norjan Roar Ljøkelsøy sekä itävaltalaiset Andreas Widhölzl ja Thomas Morgenstern. Joukkuekisan parhaat olivat Norja, Suomi ja Saksa.
Keski-Euroopan mäkiviikko 29.12.2005–6.1.2006 Saksassa ja Itävallassa. Suomen Janne Ahonen ja Tšekin Jakub Janda päätyivät tasapisteisiin ja jakoivat mäkiviikon voiton. Ahoselle mäkiviikon voitto oli uran neljäs, millä hän sivusi Jens Weißflogin ennätystä. Kolmanneksi sijoittui Norjan Roar Ljøkelsøy. Ahonen voitti kaksi osakilpailua, Janda yhden ja Norjan Lars Bystøl yhden.
Hiihdon ensimmäinen Tour de Ski -sarja alkoi 31.12. Münchenissä. Ohjelmassa olleiden vapaan hiihtotavan sprinttien parhaat olivat miesten kisassa sveitsiläinen Christoph Eigenmann ja naisten kisassa norjalainen Marit Bjørgen.
Pyöräily

Italian ympäriajo 6.–28.5. Kilpailun voitti isäntämaan Ivan Basso yli yhdeksän minuutin erolla Espanjan José Enrique Gutiérreziin.
Ranskan ympäriajo 1.–23.7. Kilpailun voitti alun perin Yhdysvaltain Floyd Landis 57 sekunnin erolla Espanjan Óscar Pereiroon ja 1.29 minuutin erolla Saksan Andreas Klödeniin. Dopingin käytön vuoksi voitto otettiin Landisilta jälkikäteen pois ja Pereiro julistettiin voittajaksi. Useiden dopingtutkimuksiin yhdistettyjen pyöräilijöiden, kuten Ivan Basson ja Jan Ullrichin osallistuminen kilpailuun kiellettiin jo ennen ajon alkua.
Espanjan ympäriajo 26.8.–17.9. Kilpailun voitti Kazakstanin Aleksandr Vinokurov 1.12 minuutin erolla Espanjan Alejandro Valverdeen.
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 20.–24.9. Salzburgissa, Itävallassa. Maantieajon maailmanmestaruuden voittivat Italian Paolo Bettini ja Alankomaiden 19-vuotias Marianne Vos. Aika-ajon nopeimmat olivat Sveitsin Fabian Cancellara ja Yhdysvaltain Kristin Armstrong.
Ratapyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 13.–16.4. Bordeaux'ssa, Ranskassa. Kahteen maailmanmestaruuteen polkivat Alankomaiden Theo Bos (eräajo ja keirin) sekä Valko-Venäjän Natalija Tsylinskaja (eräajo ja 1 000 metrin aika-ajo). Bosista tuli ensimmäinen kolmessa eri henkilökohtaisessa ratalajissa maailmanmestaruuden voittanut pyöräilijä. Madisonin maailmanmestaruuden yhdessä Joan Llanerasin kanssa voittanut espanjalainen Isaac Gálvez kuoli 26. marraskuuta kaaduttuaan Brysselissä ajetussa kilpailussa.
Pöytätennis

Joukkueiden maailmanmestaruuskilpailut 24.4.–1.5. Bremenissä, Saksassa. Kiina voitti sekä miesten että naisten joukkueiden maailmanmestaruuden.
Ratsastus

Maailmanmestaruuskilpailut 20.8.–3.9. Aachenissa, Saksassa. Isäntämaa Saksa voitti kisojen 16 lajista kuusi. Esteratsastuksen henkilökohtaisen mestaruuden voitti Belgian Jos Lansink, kenttäratsastuksen ykkönen oli Ison-Britannian kuninkaallisiin kuuluva Zara Phillips, ja kouluratsastuksen mestaruudet menivät Saksan Isabell Werthille ja Alankomaiden Anky van Grunsvenille. Kisojen ohjelmaan kuuluivat myös matkaratsastus, vikellys, reining ja nelivaljakkoajo.
Raviurheilu

Prix d'Amerique 29.1. Pariisissa. Voittoon ravasi Christophe Gallierin ohjastama Jag de Bellouet, joka kuitenkin hylättiin myöhemmin dopingin käytön vuoksi.
Salibandy

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 21.–28.5. Ruotsissa. Isäntämaa Ruotsi voitti loppuottelussa jatkoajalla Suomen 7–6. Pronssiottelussa Sveitsi voitti Tšekin 9–4. Pistepörssin ykkönen oli Sveitsin Adrian Zimmerman (9+7=16) ja paras maalintekijä 11 maalia tehnyt Suomen Tero Tiitu.
Soutu

Maailmanmestaruuskilpailut 20.–27.8. Etonissa, Englannissa. Miehillä oli ohjelmassa neljätoista ja naisilla yhdeksän lajia. Kultamitaleja voitti kaikkiaan 15 eri maata. Kolmeen kultamitaliin ylsivät Australia, Kiina ja Saksa sekä venäläissoutajan dopingkäryn seurauksena Iso-Britannia. Yksikköjen mestareiksi soutivat Uuden-Seelannin Mahé Drysdale ja Valko-Venäjän Jekaterina Karsten-Hodovitš sekä kevyiden yksikköjen mestareiksi Ison-Britannian Zac Purchase ja Alankomaiden Marit van Eupen.
Squash

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 30.8.–6.9. Kairossa, Egyptissä. Australian David Palmer voitti loppuottelussa Ranskan Grégory Gaultierin 3–2.
Naisten maailmanmestaruuskilpailut 21.–26.11. Belfastissa, Pohjois-Irlannissa. Malesian Nicol David voitti loppuottelussa Australian Natalie Grinhamin 3–2.
Naisjoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut 22.–30.9. Edmontonissa, Kanadassa. Englanti voitti loppuottelussa Egyptin 2–0.
Sulkapallo

Maailmanmestaruuskilpailut 18.–24.9. Madridissa, Espanjassa. Kiinalaiset Lin Dan ja Xie Xingfang voittivat kaksinpelien maailmanmestaruudet, ja myös miesten ja naisten nelinpelien voitot menivät kiinalaisille. Sekanelinpelin voitti englantilaispari Nathan Robertson / Gail Emms.
Joukkueiden maailmanmestaruuskilpailut 28.4.–7.5. Japanissa. Kiina voitti sekä miesten Thomas Cupin että naisten Uber Cupin.
Kansainvälinen sulkapalloliitto päätti 7.5. virallistaa uuden pistelaskun, jossa jokaisesta syötöstä tulee piste, ja erävoittoon vaaditaan 21 pistettä sekä otteluvoittoon kaksi erävoittoa.
Suunnistus

Maailmanmestaruuskilpailut 29.7.–6.8. Aarhusissa, Tanskassa. Sveitsin Simone Niggli-Luder oli mitaleilla kaikissa naisten lajeissa voittaen kaksi kultaa, yhden hopean sekä viestistä pronssin. Muista maista myös Suomi voitti kahdessa lajissa kultaa: Jani Lakanen pitkällä matkalla sekä Paula Haapakoski, Heli Jukkola ja Minna Kauppi viestissä.
Euroopan-mestaruuskilpailut 7.–13.5. Virossa. Suomi oli mitalitilaston ykkönen, kun Jani Lakanen voitti pitkän matkan, Minna Kauppi keskimatkan ja naisjoukkue viestin. Simone Niggli-Luder voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia.
Tiomila-viesti 29.–30.4. Hallsbergissä. Norjalainen Halden SK voitti miesten viestin, ja myös naisten viestin voitto meni Norjaan, Nydalens SK:lle.
Jukolan viesti 17.–18.6. Salossa. Vehkalahden Veikot voitti miesten Jukolan ja ruotsalainen Ulricehamns OK kolmannen peräkkäisen kerran Venlojen viestin.
Taitoluistelu

Torinon olympialaisissa kilpailtiin neljässä eri lajissa. Venäjä saavutti kolme kultamitalia, kun Jevgeni Pljuštšenko voitti miesten kilpailun, Tatjana Totmjanina / Maksim Marinin pariluistelun ja Tatjana Navka / Roman Kostomarov jäätanssin. Japanin Shizuka Arakawa voitti naisten kilpailun.
Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut 19.–26.3. Calgaryssa, Kanadassa. Maailmanmestaruuden voittivat Sveitsin Stéphane Lambiel, Yhdysvaltain Kimmie Meissner, Kiinan Pang Qing / Tong Jian sekä Bulgarian Albena Denkova / Maxim Staviski. Mestaruus oli Lambielille uran toinen, muille ensimmäinen.
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 17.–22.1. Lyonissa, Ranskassa. Venäjä voitti kaikki neljä mestaruutta. Jevgeni Pljuštšenko voitti jo uransa viidennen mestaruuden ja Irina Slutskaja ennätyksellisesti seitsemännen. Pariluistelun voitti pari Tatjana Totmjanina / Maksim Marinin sekä jäätanssin Tatjana Navka / Roman Kostomarov.
Muodostelmaluistelun maailmanmestaruuskilpailut 30.3.–1.4. Prahassa, Tšekissä. Suomalaisjoukkueista Marigold IceUnity voitti kultaa ja Rockettes saavutti pronssia. Hopealle sijoittui ruotsalainen Team Surprise.
Tennis

Australian avointen kaksinpelien loppuotteluissa sveitsiläinen Roger Federer voitti kyproslaisen Marcos Baghdatisin ja ranskalainen Amélie Mauresmo belgialaisen Justine Henin-Hardennen. Kiinalaiset Yan Zi ja Zheng Jie voittivat naisten nelinpelin ja heistä tuli ensimmäiset kiinalaiset Grand Slam -voittajat.
Ranskan avointen kaksinpelien loppuotteluissa espanjalainen Rafael Nadal voitti Roger Federerin ja Justine Henin-Hardenne venäläisen Svetlana Kuznetsovan.
Wimbledonin kaksinpelien loppuotteluissa Roger Federer voitti Rafael Nadalin ja Amélie Mauresmo Justine Henin-Hardennen.
Yhdysvaltain avointen kaksinpelien loppuotteluissa Roger Federer voitti isäntämaan Andy Roddickin ja venäläinen Maria Šarapova Justine Henin-Hardennen. Yhdysvaltalainen Martina Navrátilová voitti ennätysmäisesti uransa 59. Grand Slam -tittelin voittamalla sekanelinpelin loppuottelun maanmiehensä Bob Bryanin parina.
Uinti

Lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut 5.–9.4. Shanghaissa, Kiinassa. Australia oli kisojen paras maa 12 kultamitalilla. Lisbeth Lenton voitti viisi kultaa, joista kolme henkilökohtaisissa lajeissa. Miesten puolella Matt Welsh voitti neljä kultaa, joista kolme henkilökohtaisissa lajeissa. Kolmeen henkilökohtaiseen kultaan ylsivät myös Etelä-Afrikan Ryk Neethling ja Yhdysvaltain Ryan Lochte. Maailmanennätyksen uivat Lochte 200 metrin sekauinnissa (1.53,31) ja 200 metrin selkäuinnissa (1.49,05), Australia naisten 4 × 100 metrin sekauinnissa (3.51,84) sekä Alankomaat naisten 4 × 100 metrin vapaauinnissa (3.33,32).
Pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 26.7.–6.8. Budapestissa, Unkarissa. Venäjä oli kisojen menestynein maa 16 kultamitalilla, joista neljä tuli uimahypyistä ja neljä taitouinnista. Saksa voitti 12 kultamitalia, joista neljä se sai avovesiuinnista. Ranskan Laure Manaudou voitti neljä kultamitalia henkilökohtaisilta matkoilta sekä kolme pronssia, joista kaksi viesteistä. Manaudou ui 400 metrin vapaauinnin maailmanennätykseksi 4.02,13, ja Saksan Britta Steffen teki 100 metrin vapaauinnissa maailmanennätyksen 53,30 sekä Saksan joukkueen mukana 4 × 100 metrin vapaauinnissa maailmanennätyksen 3.35,22 ja 4 × 200 metrin vapaauinnissa maailmanennätyksen 7.50,82.
Lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 7.–10.12. Helsingissä, Suomessa. Saksa oli mitalitilaston ykkönen kuudella kultamitalilla. Maailmanennätyksen uivat Laure Manadou 400 metrin vapaauinnissa (3.56,09), Saksa miesten 4 × 50 metrin sekauinnissa (1.34,06) sekä Ruotsi miesten 4 × 50 metrin vapaauinnissa (1.24,89). Isäntämaa Suomen uimareista Hanna-Maria Seppälä voitti kultaa 100 metrin sekauinnissa sekä sai pronssia 50 metrin vapaauinnissa, ja miesten 4 × 50 metrin sekauinnissa Suomen joukkue saavutti hopeaa. Suomen kaikkien aikojen menestynein uimari, 31 arvokisamitalia kerännyt Jani Sievinen lopetti arvokisauransa sijoittumalla 100 metrin sekauinnissa viidenneksi.
Voimistelu

Telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut 13.–21.10. Aarhusissa, Tanskassa. Kiina voitti molemmat joukkuekilpailut ja vei kisojen 14 kultamitalista kahdeksan. Miesten kuusiottelun voitti Kiinan Yang Wei ja naisten neliottelun Italian Vanessa Ferrari. Kahteen telinemestaruuteen ylsivät Romanian Marian Drăgulescu (permanto ja hyppy) sekä Kiinan Cheng Fei (permanto ja hyppy).
Telinevoimistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 27.4.–7.5. Volosissa, Kreikassa. Naisten neliottelun mestaruuden voitti Italian Vanessa Ferrari ja Italia voitti myös joukkuekilpailun. Viikkoa myöhemmin käydyissä miesten kilpailuissa kuusiottelun mestaruuden voitti Ranskan Dimitri Karbanenko ja joukkuekilpailun ykkönen oli Venäjä, jonka voimistelijoista Anton Golotsutskov voitti kultaa myös permannolla ja Aleksandr Safoškin renkailla.
Yleisurheilu

Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailut 1.–2.4. Fukuokassa, Japanissa. Miesten, naisten ja juniorien kilpailuissa kultamitaleja saavuttivat vain Kenia ja Etiopia, molemmat kuusi kappaletta. Kenenisa Bekele voitti viidentenä peräkkäisenä vuonna miesten sarjassa sekä lyhyen että pitkän matkan
Euroopan-mestaruuskilpailut 6.–13.8. Göteborgissa, Ruotsissa. Pikajuoksijat Francis Obikwelu (Portugali) ja Kim Gevaert (Belgia) voittivat kaksi henkilökohtaista kultamitalia. Kisojen menestynein maa oli Venäjä 12 kultamitalilla. Suomalaisista Jukka Keskisalo voitti kultaa 3 000 metrin estejuoksussa.
IAAF:n yleisurheilufinaali 9.–10.9. Stuttgartissa, Saksassa.
Maailmancup 16.–17.9. Ateenassa, Kreikassa.
Maantiejuoksun maailmanmestaruuskilpailut 8.10. Debrecenissä, Unkarissa.
Göteborgin EM-kilpailuihinkin osallistunut suomalainen kuulantyöntäjä Ville Tiisanoja jäi kiinni testosteronin käytöstä, ja 30.8. hänen tiedotettiin saaneen kahden vuoden kilpailukiellon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 2006 Wikimedia Commonsissa
Vampire Weekend

| Vampire Weekend |
| --- | --- |
 Vampire Weekend esiintymässä Lollapalooza-festivaaleilla, Chicagossa elokuussa 2009.
Tiedot
Toiminnassa:  2006–
Tyylilaji:  alternative rock, indie rock
Kotipaikka:   New York, New York, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Ezra Koenig, laulu, kitara, piano, rumpu   Rostam Batmanglij, urut, chamberlin, piano, cembalo, kitara, taustalaulu, ohjelmointi, helistin   Chris Tomson, rummut, kitara   Chris Baio, basso  
Levy-yhtiö:  XL Recordings   DGC Records  
Aiheesta muualla
www.vampireweekend.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vampire Weekend 2013
Vampire Weekend on yhdysvaltalainen vuonna 2006 perustettu indie rock -yhtye.
Taustaa

Vampire Weekendin nimi juontaa laulaja Ezra Koenigin samannimisestä harrastelijafilmistä. Yhtye on saanut vaikutteita sekä afrikkalaisesta pop-musiikista että länsimaisesta klassisesta musiikista, ja he ovat käyttäneet tyylistään nimitystä "Upper West Side Soweto". Yhtyeen kappaleista esimerkiksi "Cape Cod Kwassa Kwassa" ja "Oxford Comma" viittaavat kongolaiseen soukous-musiikkiin.
Yhtyeen jäsenet tapasivat opiskellessaan Columbian yliopistossa. Valmistuttuaan he julkaisivat itse tuottaman albuminsa, kun kävivät vielä kokopäivätyössä. Laulaja Ezra Koenig ja rumpali Chris Tomson tekivät yhteistyötä ensimmäisen kerran komedia-rap-yhtyeessä "L'Homme Run". Yhtyeen managerina toimii Ian Montone, joka toimi myös The White Stripesin managerina. Yhtyeellä on sopimus XL Recordingsin kanssa, jonka yhtye halusi levy-yhtiökseen jo ennen kuin yksikään levy-yhtiö oli ottanut heihin yhteyttä.
Yhtye sai paljon huomiota monissa blogeissa kuten Stereogumissa. Vuonna 2007 Rolling Stone listasi Vampire Weekendin "Cape Cod Kwassa Kwassa" -kappaleen vuoden 67. parhaaksi. Marraskuussa 2007 yhtye kiersi Isossa-Britanniassa The Shinsin kanssa. Spin-lehti nimesi yhtyeen "Vuoden parhaaksi uudeksi bändiksi" maaliskuussa 2008.
Vampire Weekendin nimeä kantava debyyttialbumi ilmestyi 29. tammikuuta 2008. Yhtyeen toinen albumi "Contra" ilmestyy Englannissa 11. tammikuuta ja USA:ssa 12. tammikuuta.
Tuotanto > Albumit

Vampire Weekend (2008)
Contra (2010)
Modern Vampires of the City (2013)
Father of the Bride (2019)
Only God Was Above Us (2024)
Tuotanto > EP:t

Vampire Weekend (2007)
The Kids Don't Stand A Chance (2008)
The MySpace Transmissions (digi-EP) (2008)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto
Vampire Weekend Myspacessa (englanniksi)
Uurrenokka-ani

| Uurrenokka-ani |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Käkilinnut Cuculiformes
Heimo::  Käet Cuculidae
Suku::  Anit Crotophaga
Laji::  sulcirostris
Kaksiosainen nimi
 Crotophaga sulcirostris  Swainson, 1827 

Alalajit
 C. s. pallidula  C. s. sulcirostris 
Katso myös
   Uurrenokka-ani Wikispeciesissä   Uurrenokka-ani Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Uurrenokka-ani (Crotophaga sulcirostris) on käkiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Pohjois-, Keski- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Uurrenokka-ani voi kasvaa 31–32 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Yleisväritykseltään laji on sinertävänkiiltoisen musta. Nokka linnulla on suuri, tukeva, sivuistaan litistynyt ja uurteinen. Uurteiden merkitystä ei tunneta. Pyrstö on hyvin pitkä. Uurrenokka-ani muistuttaa ulkonäöltään huomattavasti ania (Crotophaga ani) ja ainoa ero on nokka.
Levinneisyys ja elinympäristö

Uurrenokka-ania tavataan Teksasin eteläosasta Panamaan ja eräille Karibianmeren saarille ja Etelä-Amerikasta Venezuelasta länsirannikkoa pitkin Peruun ja satunnaisesti Argentiinaan. Sen elinympäristöä ovat pensaikot, marskimaat, niityt ja metsien reunamaat. Usein lajia tavataan vesien läheisyydestä. Uurrenokka-anin ravintoa ovat hyönteiset maasta ja pensaikosta ja se voi myös nokkia karjan loisia turkista. Lisäksi lintu syö marjoja ja hedelmiä. Uurrenokka-ani ei ole pesäloinen vaan rakentaa lehdillä reunustetun kuppimaisen risupesän. Useat parit voivat pesiä samassa pesässä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uurrenokka-ani Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q791145  Wikispecies: Crotophaga sulcirostris  ABA: grbian  ADW: Crotophaga_sulcirostris  Avibase: C5B34740987E450C  BirdLife: 22684438  BOLD: 9903  BOW: grbani  CoL: ZRKX  eBird: grbani  EoL: 45510705  EURING: 7320  GBIF: 2496211  GNAB: groove-billed-ani  IBC: groove-billed-ani-crotophaga-sulcirostris  iNaturalist: 1972  IRMNG: 11402766  ITIS: 177839  IUCN: 22684438  NatureServe: 2.102907  NCBI: 33598  Neotropical: grbani  Open Tree of Life: 1041415  Paleobiology Database: 373599  Paleobiology Database: 373599  Xeno-canto: Crotophaga-sulcirostris
Kapina nuorisovankilassa

| Kapina nuorisovankilassa> Scum |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alan Clarke
Käsikirjoittaja:  Alan Clarke, Roy Minton
Perustuu:  tv-elokuvaan Scum (1977, esitetty vasta 1991)
Tuottaja:  Clive Parsons Don Boyd
Pääosat:  Ray Winstone Mick Ford Julian Firth John Blundell Phil Daniels Alan Igbon Ray Burdis
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Ensi-ilta:  1979
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kapina nuorisovankilassa (Scum) on brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1979. Alan Clarken ohjaama elokuva kertoo brittiläisen nuorisovankilan brutaaleista oloista. Se perustuu Clarken vuonna 1977 BBC:lle ohjaamaan tv-elokuvaan, jota ei väkivaltaisuutensa takia sallittu esittää televisiossa ennen kuin 14 vuotta myöhemmin. Esityskiellon saatuaan ohjaaja Clarke ja käsikirjoittaja Roy Minton sovelsivat ja kuvasivat tarinan uudelleen pitkäksi teatterielokuvaksi, joka sai ensi-iltansa 1979. Teatteriversiosta tuli paitsi tuotannollisesti näyttävämpi, myös vielä paljon realistisempi ja väkivaltaisempi kuin esityskieltoon laitettu tv-versio.
Elokuvassa nuori Carlin (Ray Winstone) saapuu kärsimään rangaistustaan nuorisovankilaan ja alkaa väkivallan ja suojelujärjestelmän avulla edetä vankien keskinäisessä arvojärjestyksessä yhä korkeammalle. Toinen keskeinen hahmo on Archer (Mick Ford), rauhallinen ja virnuileva kasvissyöjä ja ateisti, joka turhaan yrittää selviytyä yhteisössä ylivoimaisen älynsä ja keskustelun avulla. Kolmas keskeinen hahmo, herkkä Davis (Julian Firth) joutuu vihamiestensä raiskaamaksi henkilökunnan silmien alla, viiltää yöllä ranteensa auki ja kuolee verenvuotoon koska henkilökunta ei vastaa hänen hälytyskellon soittoonsa.
Tarina korostaa 1970-luvun brittiläisen nuorisovankilajärjestelmän kyvyttömyyttä auttaa rangaistusta kärsiviä nuoria kohti parempaa elämää. Sadistiset, rasistiset ja korruptoituneet vartijat pönkittävät poikien keskinäisiä valtapyrkimyksiä ja käyttävät itsekin kyseenalaisia menetelmiä. Ensi-iltansa aikoihin vuonna 1979 Kapina nuorisovankilassa herätti kiistanalaisuutensa vuoksi paljon keskustelua, mikä osaltaan johti nuorisovankilajärjestelmän uudistuksiin 1980-luvun Britanniassa.
Sekä alkuperäinen, vuonna 1977 tehty mutta vasta 1991 ensiesitetty tv-elokuva että vuoden 1979 teatterielokuva on julkaistu Britanniassa kahden dvd-levyn yhteisjulkaisuna lisämateriaaleineen.
Vuoden 1979 teatteriversio esitettiin vuonna 1983 uuden Channel 4 -televisiokanavan ohjelmistossa. Konservatiiviaktivisti Mary Whitehouse nosti asiasta oikeusjutun, jonka aluksi voitti mutta tuomio kumottiin sittemmin.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti vuonna 1980 elokuvan pysyvän juuri ja juuri loitolla väkivallalla mässäilystä totisuutensa ansiosta: ”Filmin väkivalta ei ole hauskaa, vaan iskut ja potkut sattuvat ruumiiseen ja jättävät jäljen mieleen.” Hän luonnehtii Kapinaa nuorisovankilassa kovaksi, tapahtumiin keskittyväksi elokuvaksi, ”joka ei tunne myötätuntoa eikä ole kiinnostunut syistä ja taustoista”.
Vuoden 2010 kanadalaisessa vankilakuvauksessa Dog Pound nähdään paljon vaikutteita Scum-elokuvista.
Käännös suomeksi
Kidulthood

| Kidulthood |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Menhaj Huda
Käsikirjoittaja:  Noel Clarke
Tuottaja:   Menhaj Huda  George Isaac  Damian Jones 
Säveltäjä:  The Angel
Kuvaaja:  Brian Tufano
Leikkaaja:  Victoria Boydell
Pääosat:   Aml Ameen  Red Madrell 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Levittäjä:  Revolver Entertainment Netflix
Ensi-ilta:  3. maaliskuuta 2006
Kesto:  89 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  600 000 puntaa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kidulthood (Kidulhood, joskus KiDULTHoOD) on Menhaj Hudan ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 2006. Elokuva kertoo lontoolaisista nuorista, jotka joutuvat hankaluuksiin huumeiden, seksin, rikoksien ja väkivallan takia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aml Ameen  | … |  Trevor / 'Trife'   |
|  Red Madrell  | … |  Alisa   |
|  Adam Deacon  | … |  Jay   |
|  Noel Clarke  | … |  Sam   |
|  Jaime Winstone  | … |  Becky   |
|  Femi Oyeniran  | … |  Moony   |
|  Madeleine Fairley  | … |  Claire   |
|  Cornell John  | … |  Curtis   |
|  Rafe Spall  | … |  Lenny   |
|  Nicholas Hoult  | … |  Blake   |
|  Rebecca Martin  | … |  Katie   |
|  James Witherspoon  | … |  Kilpo   |
|  Ortis Deley  | … |  Derek   |
|  Stephanie Di Rubbo  | … |  Shaneek   |