stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Poruni jõgi

| Poruni jõgi |
| --- | --- |

Maat:  Viro
Maakunnat:  Itä-Virumaa
Kunnat:  Alutagusen kunta
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Narvanjoen alue
Pinta-ala:  32,6 km² 
Yhtyy:  Narvanjoki
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Gorodenka ojan haara 
 :  59°8′32″N, 27°44′42″E 
Laskupaikka:  Poruni ürgmets, Narvanjoki   (53 km suistosta )
 :  59°10′16″N, 27°51′42″E 
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  32 m mpy. 
Laskukorkeus:  30–25 m mpy.
Korkeusero:  4 m
Pituus:  12,3 km 
Kaltevuus:  0,33 m/km
Muuta
Poruni jõgi (vir. Poruni jõgi, Borovnja jõgi) on Viron Alutagusen kunnassa virtaava pieni joki, josta noin puolet sen valuma-alueesta sijaitsee luonnonsuojelualueella. Joki laskee Narvanjokeen sen vasemmalta puolelta noin 20 kilometriä Peipsijärven luusuasta alaspäin.
Joen kulku

Joen nimiosan alku sijaitsee Puhati soostikin ja Laukasoon välissä olevalla kannaksella, missä siihen yhtyy Laasina kraavi ja se sivuaa Gorodenka ojaa. Yläjuoksulla ojat on perattu suoriksi valtaojiksi, mutta Puhatun luonnonsuojelualueella alkaa joki meanderoida luonnollisesti. Muutaman kilometrin jälkeen se laskee pari kilometriä pitkään joen suulahteen, joka yhtyy erämaassa Narvanjokeen. Joki on yli 12 kilometriä pitkä ja joensuussa sen ylittää korkeajännitelinja. Joki virtaa alueella, joka sijaitsee Alutagusen alangolla ja sen valuma-alueen pinta-ala on 33 neliökilometriä. Poruni jõgi erkaantuu Godenkan ojasta kohti koillista ja yhtyy lopulta Narvanjokeen. Joen alajuoksulla sen äyräillä on useita kalliopaljastumia.
Huomautuksia

↑  Teksti on osittain käännös vironkielisestä artikkelista et:Poruni jõgi, ja nämä asia on tarkistamatta muista lähteistä.
Pähkinäpeippo

| Pähkinäpeippo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Hävinnyt  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peipot Fringillidae
Suku::  Chloridops
Laji::  kona
Kaksiosainen nimi
 Chloridops kona  Wilson, 1888 
Katso myös
   Pähkinäpeippo Wikispeciesissä   Pähkinäpeippo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pähkinäpeippo (Chloridops kona) oli peippojen heimoon kuulunut varpuslintu.
Pähkinäpeippoa tavattiin Havaijisaariin kuuluvalla Lanain saarella. Siitä ei ole tehty havaintoja vuoden 1894 jälkeen, ja laji on kuollut sukupuuttoon. Metsien hakkuu oli todennäköisesti tärkein syy sen häviämiseen.
Punainen virta

| Punainen virta> Red River |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Howard Hawks
Käsikirjoittaja:   Charles Schnee  Borden Chase 
Perustuu:  Borden Chase]]n tarinaan
Tuottaja:  Howard Hawks
Säveltäjä:  Dimitri Tiomkin
Kuvaaja:  Russell Harlan
Leikkaaja:  Christian Nyby
Pääosat:   John Wayne  Montgomery Clift 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  United Artists
Levittäjä:  United Artists Netflix
Ensi-ilta:   26. elokuuta 1948  Suomi: 22. syyskuuta 1950 
Kesto:  133 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punainen virta (engl. Red River) on Howard Hawksin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuvan klassikko vuodelta 1948. Se oli Broadwaylta Hollywoodiin siirtyneen Montgomery Cliftin ensimmäinen elokuva. Toista pääosaa näytteli lännenelokuvien konkari John Wayne.
Punainen virta kertoo suuresta karjanajosta Texasista Kansasiin asti. Päähenkilöinä on karjanajon suunnitellut vanha karjatilallinen Tom Dunson (John Wayne) ja hänen aikuinen adoptiopoikansa Matthew (Montgomery Clift).
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kokoon luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Punainen virta pääsi mukaan kahdeksalla äänellä.
Punainen virta valittiin vuonna 1990 Yhdys­valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti­sesti, historialli­sesti tai kulttuuri­sesti merkittäviä amerikkalais­elokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Wayne  | … |  Thomas Dunson   |
|  Montgomery Clift  | … |  Matthew ”Matt” Garth   |
|  Joanne Dru  | … |  Tess Millay   |
|  Walter Brennan  | … |  ”Groot” Nadine   |
|  Colleen Gray  | … |  Fen   |
|  Harry Carey  | … |  herra Melville   |
|  John Ireland  | … |  Cherry Valance   |
|  Noah Beery, Jr.  | … |  Buster McGee   |
|  Harry Carey, Jr.  | … |  Dan Latimer   |
|  Chief Yowlachie  | … |  Quo   |
|  Paul Fix  | … |  Teeler Yacey   |
|  Hank Worden  | … |  Sims Reeves   |
|  Ray Hyke  | … |  Walt Jergens   |
|  Wally Wales  | … |  Old Leather   |
|  Mickey Kuhn   | … |  Matt (poikana)   |
Palkinnot

Oscar-ehdokkuudet:
paras leikkaus – Christian Nyby
paras alkuperäinen tarina – Borden Chase
Aiheesta muualla

Punainen virta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Leffatykki
Porvari nukkuu huonosti

| Porvari nukkuu huonosti KOM-teatteri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1971 (LP)   1996 (CD)
 Formaatti: LP (LRLP 49)   CD-levy (LRCD 49)
 Tyylilaji: folk rock, työväenmusiikki
 Kesto: 33.47 (LP)
 Levy-yhtiö: Love Records
KOM-teatterin muut julkaisut
|   | Porvari nukkuu huonosti 1971 | Kansainvälinen 1972 |
Porvari nukkuu huonosti on KOM-teatterin vuonna 1971 ilmestynyt esikoisalbumi. Se julkaistiin uudelleen CD-muodossa 1996. Uudelleenjulkaisu sisältää myös kuusi bonuskappaletta vuoden 1973 Torpedo-albumilta. Levyn kansikuvan on suunnitellut Måns Hedström.
Muusikot

Kaisa Korhonen – laulu
Eriikka Magnusson – laulu
Pekka Milonoff – laulu
Tytti Oittinen – laulu
Sulevi Peltola – laulu
Tom Wentzel – laulu
Hasse Walli – kitara
Ilkka Willman – basso
Reiska Laine – rummut
Eero Ojanen – piano
Juhani Aalto – pasuuna
Kaj Backlund – trumpetti
Tauno Virtanen – trumpetti
Paavo Honkanen – klarinetti, saksofoni
Reijo Lehtovirta – huilu, saksofoni
Erik Dannholm – huilu saksofoni
Kappaleet

A-puoli
Kolme pikku miestä – 2.36  (säv. Kaj Chydenius, san. Matti Rossi)
Riistäjän lait – 3.25  (säv. Kaj Chydenius, san. Matti Rossi)
Siirtotyöläinen – 2.09  (säv. Kaj Chydenius, san. Aulikki Oksanen)
Toveri, mitä odotat – 1.55  (säv. Kaj Chydenius, san. Sulevi Peltola)
Tämä pieni laulu on sinulle – 2.24  (säv. Kaj Chydenius, san. Matti Rossi)
Oppimisen ylistys – 3.13  (säv. Eero Ojanen, san. Bertolt Brecht, Hannu-Pekka Lappalainen)
B-puoli
Savolainen balladi – 4.50  (säv. Kaj Chydenius, trad., san. Matti Rossi)
Kenen joukoissa seisot – 2.16  (säv. Kaj Chydenius, san. Aulikki Oksanen)
Ikiliikkuja – 2.41  (säv. Kaj Chydenius, san. Sulevi Peltola)
Vallankumouksen ylistys – 2.44  (säv. Kaj Chydenius, san. Bertolt Brecht, Brita Polttila)
Balladi toveri Viljasesta – 4.10  (säv. Kaj Chydenius, san. Matti Rossi)
Työväen yhtenäisyys – 1.24  (säv. Kaj Chydenius, san. trad.)
CD-julkaisun bonuskappaleet:
Muistatko Baikalin rannat – 3.33  (säv. Kaj Chydenius, san. Matti Rossi)
Laulu punaisesta sydämestä – 1.50  (säv. Kaj Chydenius, san. Matti Rossi)
Maailman aamu – 2.42  (säv. Kaj Chydenius, san. Elvi Sinervo)
Lukevan työläisen kysymyksiä – 3.55  (säv. Eero Ojanen, san. Bertolt Brecht, Brita Polttila)
Maaliskuu 1918 – 3.19  (säv. Kaj Chydenius, san. Matti Rossi)
Traktoristin laulu – 2.48  (säv. Eero Ojanen, san. Salli Lund)
Päivölä (kylä)

Päivölä (ruots. Solberg) on kylä Inkoossa Uudellamaalla. Päivölässä sijaitsee muun muassa Päivölän rautatieasema, joka nykyisin toimii yksityiskotina, sekä Djupträskin uimaranta. Päivölä sijaitsee Tähtelän ja Degerbyn kylien välissä. Vuonna 1944 Päivölä joutui osaksi Neuvostoliiton vuokraamaa Porkkalan aluetta. Päivölä palautui Suomelle yhdessä koko Porkkalan alueen kanssa vuonna 1956.
Phobia (Torture Killerin albumi)

| Phobia Torture Killer |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. maaliskuuta 2013
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 35.19
 Levy-yhtiö: Dynamic Arts
Listasijoitukset
  15.
Torture Killerin muut julkaisut
| I Chose Death (EP) 2012 | Phobia 2013 |   |
Phobia on Torture Killerin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 15. maaliskuuta 2013.
Kappaleet

Devil's Reject – 4.02
Phobia – 2.29
Await His Third Arrival – 4.16
Written in Blood – 4.55
Faces of My Victims – 3.31
March of Death – 4.25
The Book of Dying World – 5.09
Epitaph – 2.04 (instrumentaali)
Voices – 4.28
Kokoonpano

Pessi Haltsonen – laulu
Jari Laine – kitara, taustalaulu
Tuomas Karppinen – kitara
Kim Torniainen – bassokitara
Tuomo Latvala – rummut
+
Chris Barnes – laulu (kappale 4)
Kokoonpano > Tuotanto

Santeri Salmi – äänittäjä
Pasi Juhola – kansikuva
TGRantanen – layout
Arvostelut

Imperiumi.net:
Inferno:
Lammaszine.fi:
Metalliluola: 8+/10
Aiheesta muualla

Phobia (Torture Killerin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Phobia (Torture Killerin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Päivölä

Päivölä tarkoittaa seuraavia asioita:
Päivölä, kylä Inkoossa
Päivölä, suomalaisessa kansantarustossa päivättärien ja päivän poikien koti sekä suurten pitojen paikka
Päivölän Kansanopisto, sisäoppilaitos Valkeakoskella
Päivölän Virkistyskoti, täysihoitola Vihdin Nummelassa, nykyään kokous-, juhla- ja leiripaikka
Päivölä, Nokian Sarkolassa sijaitseva seuraintalo. Tunnetaan myös nimellä Vahalahden Päivölä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Päivölä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Porin ravirata

| Porin ravirata |
| --- | --- |

Sijainti:  Ravintie 1, 28130 Pori
Koordinaatit:  61.28024°N, 21.48724°E
Avattu:  1950 (katsomorakennus 1969)
Remontoitu:  1999, 2012
Omistaja:  Porin Ravit Oy
Porin ravirata on Porissa Impolan kaupunginosassa sijaitseva ravirata, jonka omistaa Porin Ravit Oy. Ravirata on valmistunut 1950 ja sen nykyinen katsomorakennus on vuodelta 1969. Kaksikerroksisessa katsomorakennuksessa sijaitsevat totomyyntipisteiden ohella kahvila, anniskeluravintola sekä 600-paikkainen katsomoravintola. Lisäksi raviradan tallialueella toimii Porin kaupungin ympäristöviraston eläinlääkintäyksikkö.
Vuonna 2017 Porin raviradalla on 24 kilpailupäivää, joista kolme on valtakunnallisia Toto76-kierroksia. Ohjelmassa on viisi suurkilpailua; Kultaloimi, Satakunta Senior, St. Leger, Satakunta-ajo sekä Lämminveristen Suurmestaruus.
Kuninkuusravit Porin raviradalla on järjestetty kuudesti vuosina 1950, 1966, 1972, 1980, 1999 ja 2014. Vuonna 2013 radalla järjestettiin myös Ponikuninkuusravit. Suomen Hippos on palkinnut Porin raviradan vuoden raviratana 2011 ja 2012.
Historia > Porin ensimmäiset ravikilpailut

Ravikilpailujen järjestäminen aloitettiin Porissa muun Suomen tavoin ilmeisesti viimeistään 1850–1860-luvuilla. Nälkävuosien johdosta kilpailuihin tuli 1860-luvun puolivälin jälkeen vajaan kymmenen vuoden tauko, kunnes helmikuussa 1874 pidetyssä Satakunnan Maanviljelysseuran kokouksessa perustettiin Porin Hevosystäväinseura, jonka puheenjohtajaksi valittiin pormestari F. E. Molander. Yhdistys järjesti ensimmäiset kilpa-ajonsa vielä samana keväänä. Vuotuiset kilpailut pidettiin tuolloin Kokemäenjoen Herralahden jäällä, jonne oli tehty virstan eli noin kilometrin pituinen rata. Vuosisadan vaihteesta lähtien kilpailuja järjesti hevosystäväinseuran ja Satakunnan Hevosjalostusyhdistysten Liiton ohella myös Porin työväenyhdistykseen kuulunut Porin Ajuriyhdistys.
Historia > Satakunnan hevoskenttä valmistuu

Herralahti toimi kilpailupaikkana aina vuoteen 1911 saakka, jolloin Tiilimäen kaupunginosaan valmistui Porin ensimmäinen ravirata. Satakunnan hevoskentäksi nimetyn radan avajaisia vietettiin Satakunnan Maanviljelysseuran 50-vuotisjuhlien yhteydessä 4.-6. elokuuta. Kolmipäiväisten hevoskilpailujen lisäksi järjestettiin myös auto- ja polkupyöräkilpailut, joita radalla jatkettiin myös myöhemmin. Radan omisti aluksi paikallisten hevosharrastajien perustama Satakunnan Hevoskenttä Oy, jolta se vuonna 1914 siirtyi kokonaisuudessaan Satakunnan hevosjalostusyhdistysten liiton haltuun.
Uusi ravirata tuli rakennuksineen maksamaan noin 10 000 markkaa, joka nykyrahassa on vajaat 38 000 euroa. Hiekkakankaalle rakennettu kilometrin pituinen rata oli pohjustettu 3 000 kuormallisella savea. Sen leveys oli 12 metriä, kun muiden Suomen raviratojen leveys oli vain 8–10 metriä. Leveämpi rata mahdollisti volttilähtöjen ajamisen. Radan kaarteissa oli 70 senttimetrin kallistukset. Puurakenteisessa katsomossa oli 540 istumapaikkaa ja vajaat 200 seisomapaikkaa. Katsomorakennuksen sekä alueelle johtavan juhlaportin oli suunnitellut Torkel Nordmanin ja Arthur Fagerholmin arkkitehtitoimisto. Lisäksi sisäkentällä oli neljä metriä korkea tuomaripaviljonki, jonka oli piirtänyt piirieläinlääkäri John Engdahl. Koko rata-alue oli ympäröity pystyaidalla. Satakunnan hevoskenttää pidettiin Suomen nykyaikaisimpana raviratana ja sen ansiosta Porissa pysyttiin ajamaan nyt myös valtionajoja. Hevoskentällä järjestivät omia tapahtumiaan myös muun muassa Porin VPK sekä suojeluskunta ja 1930-luvulla se toimi Tiilimäen TT-ajojen lähtöpaikkana.
Porissa järjestetyt Kuninkuusravit

| Vuosi | Ravikuningas | Ravikuningatar | Yleisömäärä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1950 | Akapeetus / Jukka Perttula | Esta / Pekka Lohioja | 19 000 |
| 1966 | Riuska / Adam Arponen | Helätin / Lauri Kokko | 15 000 |
| 1972 | Alo-Valo / Veikko Suikki | Tella / Veikko Okkola | 17 372 |
| 1980 | Vekseli / Pentti Savolainen | Pimari / Unto Järveläinen | 22 117 |
| 1999 | Viesker / Kaarlo Ahokas | I.P. Sukkula / Heikki Parviainen | 47 109 |
| 2014 | Köppinen / Ari Moilanen | Mokomani / Jukka-Pekka Kauhanen | 32 471 |
Rataennätykset

Lämminveriset: Sobel Conway / Olli Koivunen 09,7a / 1600 m – ajettu 24.8.2019.
Suomenhevoset: Costello / Risto Tupamäki 21,2a / 2100 m – ajettu 14.4.2018 (täyden matkan autolähetyksen SE:tä sivuava tulos).
Aiheesta muualla

Porin Ravien kotisivut
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Porin ravirata Wikimedia Commonsissa
Porin raviradan katsomorakennus ravikilpailujen elokuussa 2011.
Porin raviradan jättinäyttö.
Päivö Tarjanne

Päivö Tarjanne (oikealla) Leif Belfragen kanssa
Päivö Kaukomieli Tarjanne (vuoteen 1906 Törnqvist; 4. toukokuuta 1903 Hämeenlinna – 16. joulukuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti.
Tarjanne valmistui Helsingin yliopistosta lainopin kandidaatiksi vuonna 1928 ja pääsi heti virkamiesharjoittelijaksi ulkoasiainministeriöön. Hän toimi lähettiläänä Oslossa vuosina 1945–1950 ja samalla Reykjavíkissa 1947–1950  ja kansliapäällikkönä ulkoministeriössä 1950–1953. Vuosina  1953-1956 Tarjanne toimi lähettiläänä Kööpenhaminassa , ja seuraavana vuonna hänen asemansa muuttui suurlähettilääksi, kun Suomen keskeisiä lähetystöjä korotettiin suurlähetystöiksi. Vuosina 1956–1961 Tarjanne oli suurlähettiläänä Tukholmassa, mutta palasi sieltä takaisin Kööpenhaminaan vuosiksi 1961–1970. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1970.
Tarjanteen vanhemmat olivat kouluneuvos Jukka Tarjanne ja Hellin Lovisa Makkonen. Hän oli vuodesta 1932 naimisissa Heikki Ritavuoren tyttären Anna-Kertun (”Annu”) kanssa ja pariskunnalla oli kolme poikaa. Heistä Pekka Tarjanne (1937–2010) tuli tunnetuksi niin poliitikkona kuin tieteilijänäkin, Heikki Tarjanteesta (s. 1934) tuli puolestaan lääkäri.
Poputtšik

Poputtšik (ven. попутчик, ’myötäjuoksija’; ukr. попутник, poputnyk) on varhaisessa neuvostokirjallisuudessa käytetty nimitys kirjailijoista, jotka eivät olleet kommunistipuolueen jäseniä eivätkä myöskään aktiivisesti pyrkineet edistämään neuvostohallintoa mutta toimivat jossain määrin yhteistyössä.
Ukrainassa

Ukrainalaiset poputtšikkirjailijat eivät kuuluneet proletaarikirjailijoiden järjestöihin, esimerkiksi Hartiin, josta myöhemmin tuli Ukrainan työläiskirjailijoiden liitto. Termiin yhdistettiin alkuvaiheissa myös futuristisia kirjailijajärjestöjä, kuten Fljamingo (1919), Panfuturistien liitto (1922–1925), Nova Heneratsija (1927–1931) ja Avanhard (1926–1929). Futuristikirjailijoiden suhtautuminen oli kuitenkin usein poliittisesti ristiriitaista, sillä jotkut heistä siirtyivät äärivasemmalle, esimerkkinä ukrainalainen futuristi Oleksi Poltoratskyi.
Ukrainalaiset poputtšikit kuuluivat aluksi lähinnä Knyhar-nimisen lehden (1917–20) ympärille kertyneeseen ryhmään ja myöhemmin Slovon ryhmään, josta muodostui kirjailijaryhmä uusklassikot. Myös Lankan jäseniä on pidetty poputtšikeina. Joukkoon kuului myös kirjallisuuskriitikkoja, esimerkiksi Borys Jakubskyi, Anani Lebid, Oleksandr Doroškevytš, Hryhori Maifet, ja Myh’ailo Dolengo, joiden yhteisenä nimittäjinä olivat aikakauslehdet Tšervonyi šljah’, Žyttja i revoljutsija sekä myöhemmin Literaturnyi jarmarok. Useimmat poputtšikit joutuivat 1930-luvulla pakkotyöleireille, jossa he kuolivat. Mainittu on muun muassa Mykola Zerov, Pavlo Fylypovytš, Myh’ailo Drai-H’mara, Hryhori Kosynka, Jevhen Plužnyk, Dmytro Falkivskyi, Hordi Brasjuk, Borys Teneta ja monia muita. Osa, kuten Jakiv Katšura, kuoli myöhemmin toisen maailmansodan aikaisilla saksalaisten pakkotyöleireillä. Joidenkin karkotettujen, kuten Borys Antonenko-Davydovytš, maine puhdistettiin 1950-luvulla.
Äänekkäimmin poputtšikeja arvostelivat Volodymyr Korjak, Dmytro Zahul, Jakiv Savtšenko, Oleksi Poltoratskyi ja Borys Kovalenko. Kirjailijajärjestö Vaplite oli yhteistyössä poputtšikien kanssa ja puolusti heitä, ja osa heistä liittyikin sittemmin järjestöön. Termi jäi pois käytöstä, kun kaikkien kirjailijoiden oli puolueen 1932 määräyksestä liityttävä viralliseen Ukrainan kirjailijaliittoon.
Punainen enkeli

| Punainen enkeli> The Angel Wore Red La Sposa Bella |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Nunnally Johnson
Käsikirjoittaja:  Nunnally Johnson
Perustuu:  Bruce Marshallin romaaniin
Tuottaja:  Goffredo Lombardo
Säveltäjä:  Bronisław Kaper
Kuvaaja:  Giuseppe Rotunno
Tuotantosuunnittelija:  Piero Filippone
Pukusuunnittelija:  Maurizio Chiari
Pääosat:  Ava Gardner Dirk Bogarde
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Italia
Tuotantoyhtiö:  Titanus Metro-Goldwyn-Mayer Spectator
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:   14. huhtikuuta 1960  28. syyskuuta 1960  9. kesäkuuta 1961
Kesto:  95 minuuttia (Italia) 99 minuuttia (USA)
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1 843 000 USD
Tuotto:  935 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punainen enkeli (engl. The Angel Wore Red; ital. La Sposa Bella) on vuonna 1960 ensi-iltansa saanut Nunnally Johnsonin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalais-italialainen sotadraamaelokuva, jonka pääosissa ovat Ava Gardner ja Dirk Bogarde. Johnson oli laatinut elokuvan käsikirjoituksen Bruce Marshallin romaanin The Fair Bride (1953) pohjalta. Punainen enkeli kertoo papista ja prostituoidusta, jotka rakastuvat Espanjan sisällissodan aikana.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ava Gardner  | … |  Soledad   |
|  Dirk Bogarde  | … |  pappi Arturo Carrera   |
|  Joseph Cotten  | … |  Hawthorne   |
|  Vittorio de Sica  | … |  kenraali Clave   |
|  Aldo Fabrizi  | … |  Canon Rota   |
|  Enrico Maria Salerno  | … |  kapteeni Botargus   |
Tuotanto

Punainen enkeli kuvattiin mustavalkoelokuvana 1,8 miljoonan dollarin budjetilla Italiassa. Kuvauspaikkoina olivat Sisilian Catania, Latiumin Rooma ja Roomassa sijaitsevat Cinecittàn elokuvastudiot. Kuvaukset olivat alkaneet 2. marraskuuta 1959 ja päättyneet tammikuun alussa 1960. Elokuvan työniminä olivat Temptation, The Fair Bride ja La Sposa Bella, ja Titanus, Metro-Goldwyn-Mayer ja Spectator -elokuvayhtiöt toimivat elokuvan tuotantoyhtiöinä.
Julkaisu ja vastaanotto

Punainen enkeli sai Italian ensi-iltansa 14. huhtikuuta vuonna 1960. Yhdysvalloissa elokuva sai ensi-iltansa 28. syyskuuta 1960 New Yorkissa. Suomessa elokuvan teatteriensi-ilta oli 9. kesäkuuta vuonna 1961. Metro-Goldwyn-Mayer vastasi elokuvan teatterilevityksestä.
MGM:n merkintöjen mukaan elokuva tuotti Yhdysvalloissa ja Kanadassa ainoastaan 410 000 dollaria ja ulkomailla 525 000 dollaria. Heikon kaupallisen menestyksen johdosta MGM jäi 1 527 000 dollarin verran tappiolle. Punainen enkeli oli yksi MGM:n vuoden 1960 suurimmista flopeista.
Aiheesta muualla

Punainen enkeli Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Punainen enkeli Elonet.
Punainen enkeli AllMoviessa. (englanniksi)
Punainen enkeli TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Rakas äitini

| Rakas äitini |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Paul-Anders Simma
Käsikirjoittaja:  Paul-Anders Simma
Tuottaja:  Paul-Anders Simma
Säveltäjä:  Matti Bye
Kuvaaja:  Elen Lotman Arvo Vilu
Leikkaaja:  Jari Innanen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi Norja Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Safi Sveriges Television
Ensi-ilta:   2020-05-055. toukokuuta 2020   (Tampereen elokuvajuhlat)
Kesto:  87 minuuttia
Alkuperäiskieli:  venäjä saame
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rakas äitini on Paul-Anders Simman ohjaama ja käsikirjoittama suomalais-norjalais-ruotsalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2020.
Elokuva kertoo Venäjän saamelaisesta Dashasta, joka on kasvanut orpokodissa Kantalahdella, Venäjällä. Dashan isä on vankilassa ja hänen äitinsä on hylännyt Dashan kadottuaan vuosia sitten ja hänet on julistettu kuolleeksi. Yllättäen Dashan äiti Julia ottaa häneen yhteyttä haluten aloittaa elämän uudelleen Dashan kanssa. Tällä välin orpokoti on valinnut Dashalle sijaisäidin ja Dasha joutuu valitsemaan kumman äidin hän haluaa elämäänsä.
Aiheesta muualla

Rakas äitini Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Päivölä (mytologia)

Päivölä on päivättärien ja päivän poikien koti suomalaisessa kansantarustossa. Päivölä esiintyy myös maanpäällisenä paikkana kertomuksessa Päivölän pidoista. Joissain kertomuksissa Päivölän tilalla on Pohjola. Näin on myös kansanrunoissa kootussa Kalevalassa.
Päivölän suuressa talossa pidetään suuret pidot eli juhlat, joissa tarjotaan ruokaa ja juomaa. Tappelupukarina tunnettua Lemminkäistä ei kuitenkaan ole kutsuttu. Lemminkäinen saa kuulla pidoista ja tulee paikalle. Hänelle tarjotaan matoinen olut, jonka hän juo otettuaan ensin madot pois. Lemminkäinen istuu isännän paikalle, jolloin hänen ja isännän välille tulee riitaa. Syntyneessä kaksintaistelussa Lemminkäinen surmaa Päivölän isännän ja pakenee sitten pidoista.
Pansuola

Pansuola on eräs mineraalisuolamerkki. Siinä on puolet vähemmän natriumia kuin tavallisessa suolassa. Pansuola sisältää 28 % kaliumkloridia ja 12 % magnesiumsulfaattia. Sen sisältämä kalium auttaa ylläpitämään normaalia verenpainetta.
Pizzeria Julietin tuhopoltto

| Pizzeria Julietin tuhopoltto |
| --- | --- |
 Hämeenkatu 10 tuhopolton jälkeen 22. marraskuuta 2010.
Päivämäärä:  22. marraskuuta 2010
Tapahtumapaikka:  Voiman talo Hämeenkatu 10, Tampere
Syy:  tuhopoltto
Kuolleita:  3
Loukkaantuneita:  5
Omaisuusvahinko:  6 miljoonaa euroa
Pizzeria Julietin tuhopoltto oli 22. marraskuuta 2010 Tampereen keskustassa Hämeenkatu 10:ssä tehty tuhopoltto ja vakuutuspetoksen yritys, joka vaati kolmen ihmisen hengen ja aiheutti noin kuuden miljoonan euron taloudelliset vahingot. Ravintolan toiminnasta vastanneista veljeksistä Araz Bibani tuomittiin kymmeneksi vuodeksi ja Aram Bibani 11 vuodeksi vankeuteen. Varsinaisen tulipalon sytyttäneistä Abbas Karim Muhammad sai yhdeksän vuotta ja kahdeksan kuukautta vankeutta ja Zakhariya Hassan kymmenen vuotta vankeutta.