stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vinovo

| Vinovo |
| --- | --- |

 Vinovo
 Koordinaatit: 44°57′N, 7°38′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Piemonte
Metropolikaupunki:  Torino
Korkeus:  232 m
Väkiluku:  15 026
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 https://www.comune.vinovo.to.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vinovo (piemonteksi Vineuv ) on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 15 026 asukasta.
Willem Bilderdijk

| Willem Bilderdijk |
| --- | --- |
 Charles Howard Hodges: Willem Bilderdijk.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1756
Kuollut: 1831 (74–75 vuotta)
Kansalaisuus:  Hollanti
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: hollanti
Tuotannon kieli: hollanti
Pääteokset:  Geschiedenis des vaderlands
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Willem Bilderdijk (1756–1831) oli alankomaalainen runoilija ja aikanaan alankomaalaisista runoilijoista huomattavimpia. Hän oli kirkon ja kuningasvallan kannattaja ja vihasi vallankumouksen aatteita. Bilderdijk eli useita vuosia maanpakolaisuudessa. Runoilijana hän oli tuottelias ja kokeili kaikkia runouden lajeja. Nicolas Boileau ja Alexander Pope olivat hänen oppi-isiään. Hänen parhaat runoelmansa ovat sisällykseltään opettavaisia, kuten De ziekte der geleerden. Bilderdijk on kirjoittanut myös aikanaan ansiokkaana pidetyn historiateoksen Geschiedenis des vaderlands.
Katharina Wilhelmina Schweickhardt
Myös Bilderdijkin puoliso Katharina Wilhelmina Schweickhardt on kirjailijana merkittävä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Willem Bilderdijk Wikimedia Commonsissa
Anders Jahren lääketieteen palkinto

Anders Jahren lääketieteen palkinto on Oslon yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan myöntämä, arvostettu pohjoismainen lääketieteen palkinto. Se on nimetty palkinnolle peruspääoman lahjoittaneen norjalaisen laivanvarustajan Anders August Jahren (28.5.1891–26.2.1982) mukaan. Hän täydensi palkintorahastoa myöhemmin.
Anders Jahren lääketieteellinen palkinto jakautuu suuruudeltaan kahteen eri palkintotyyppiin:
Anders Jahren pääpalkinto on jaettu vuodesta 1960 lähtien. Vuonna 2017 se oli rahalliselta arvoltaan kaksi miljoonaa Norjan kruunua (NOK).
Nuoren tutkijan Anders Jahren palkinto on jaettu vuodesta 1965 lähtien. Vuonna 2017 sen rahallinen arvo oli 500 000 Norjan kruunua.
Palkinto myönnettiin alkuvaiheessa vuosittain. Vuonna 1990 rahaston peruspääoma oli 66,3 miljoonaa NOK. Anders Jahren lääketieteellinen pääpalkinto sisälsi yhden miljoonan NOK palkintosumman, ja nuoren tutkijan palkinto oli 400 000 NOK. Vuoden 2015 jälkeen palkintosummia nostettiin, ja pääpalkinnon arvo kaksinkertaistui, nuoren tutkijan palkintoa korotettiin 100 000 Norjan kruunulla. Samalla palkintoa alettiin myöntää joka toinen vuosi. Palkintoon liittyy kultamitali.
Adam Pardy

| Adam Pardy |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1984 (ikä 40) Bonavista, NF, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  100 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2005–2019
Aik. seurat:  Calgary Flames   Dallas Stars   Buffalo Sabres   Winnipeg Jets   Edmonton Oilers   Nashville Predators   Newfoundland Growlers
NHL-varaus:  173. varaus, 2004 Calgary Flames
Adam Pardy (s. 29. maaliskuuta 1984) on entinen kanadalainen jääkiekkoilija. Hän on aloitti NHL-uransa Calgary Flamesissa, joka varasi hänet NHL:ään kuudennella kierroksella 173. pelaajana vuoden 2004 varaustilaisuudessa. Lisäksi hän on pelannut Dallas Starsissa ja Buffalo Sabresissa ennen kuin siirtyi Winnipegiin vuonna 2013. Pardy pelasi junioriurallaan QMJHL-joukkue Cape Breton Screaming Eaglesissa. Hän on AHL:n tähdistössä kaudella 2007–2008 ja teki NHL-debyyttinsä kaudella 2008–2009 kolmen AHL:ssä pelatun kauden jälkeen.
Ura > Junioriura

Pardy varattiin vuonna 2002 QMJHL-joukkue Halifax Mooseheadsiin, mutta hän ei saanut pelipaikkaa joukkueessa. Tämän takia Pardy aloitti kauden 2002–2003 MJAHL:ssä pelaten ensin Yarmouth Marinersissa ja myöhemmin kaudella Antigonish Bulldogsissa. Hänen oikeutensa QMJHL:ssä myytiin Cape Breton Screaming Eaglesille tammikuussa 2013, mutta Bulldogs kieltäytyi vapauttamasta häntä, koska he halusivat pitää hänet pudotuspelirupeaman ajan itsellään. Pardy kuitenkin luovutettiin Screaming Eagles loppukaudeksi ja hän ehti pelata seitsemän ottelua runkosarjassa sekä kaksi pudotuspeleissä.
Pardy pelasi Screaming Eaglesissa kahden kokonaisen kauden ajan. Kaudella 2003–2004 hän pelasi Cape Bretonissa 68 ottelua tehden niiden aikana neljä maalia ja syöttäen 12. Jäähyminuutteja hänelle kertyi 137. Kauden jälkeisessä vuoden 2004 NHL:n varaustilaisuudessa Pardy varattiin Calgary Flamesiin kuudennella kierroksella 173. pelaajana. Hänen varauksensa 20-vuotiaana oli epätavallinen, sillä suurin osa hänen ikäisistään pelaajista oli varattu jo kaksi vuotta aiemmin ja tämä oli jo kolmas ja viimeinen kerta kun hänet oli mahdollista varata vuosien 2002 ja 2003 jälkeen. Hän pelasi vielä kauden 2004–2005 yli-ikäisenä pelaajana Screaming Eaglesissa, jossa teki 12 maalia ja sai 27 syöttöä sekä keräsi yhteensä 163 rangaistusminuuttia. Yhteensä Pardy pelasi Screaming Eaglesissa 144 peliä, joissa sai 56 (16+40) pistettä ja 302 jäähyminuuttia.
Pelityyli

Pardy ei ole hyökkäävä pelaaja, vaan hän keskittyy enemmän estämään vastustajien maalinteon. Hänen kanssaan samassa pakkiparissa pelannut Cory Sarich kehui Pardyn rauhallista käytöstä kauden 2009–2010 aikana. Hän pelaa myös fyysistä peliä. Tulokaskaudellaan Pardy taklasi 60 ottelussa 77 kertaa mukaan lukien myös Jared Bolliin kohdistunut taklaus, jota kuvattiin yhdeksi kauden 2008–2009 parhaista taklauksista.
Yksityiselämä

Pardy kasvoi Bonavistassa, joka on 3 800 asukkaan kaupunki. Hänen perheeseensä kuuluivat vanhemmat Stan ja Lorraine sekä isoveljet Neil ja Todd. Perhe joutui tekemään rahallisia uhrauksia Pardyn jääkiekkouran vuoksi. Perhe muutti myöhemmin Pardyn jälkeen Albertaan. Hänen isänsä muutti rakennushankkeiden perässä Lloydminsteriin ja veljensä sähkömiehinä Calgaryyn.
Käännös suomeksi
Anita Page

Anita Page
Anita Page (4. elokuuta 1910 – 6. syyskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Page syntyi New Yorkissa ja aloitti uransa 1920-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Hän oli 1930-luvun alkuvuosina Hollywoodin aktiivisimpia tähtiä, mutta ilmoitti lopettavansa uransa jo vuonna 1933, 23 vuoden iässä. Hän esiintyi vielä brittiläisessä elokuvassa 1936, mutta vetäytyi sitten hiljaiseloon.
Page palasi valkokankaalle vuonna 1996 kuuden vuosikymmenen tauon jälkeen.  Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Ennen kuolemaansa 98-vuotiaana hän oli ainoa elossa ollut vuoden 1929 Oscar-palkintojen jakotilaisuuteen osallistunut.
Annabel Scholey

Annabel Scholey (s. 1984) on englantilainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten BBC:n draamasarjasta Being Human, jossa hän esiintyi vuonna 2009. Scholeyn ensimmäinen elokuvarooli on pääosa vuonna 2014 ensi-iltaan tulleessa brittiläisessä musikaalielokuvassa Walking on Sunshine.
Aiheesta muualla

Annabel Scholey Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Zoo TV Tour

Zoo TV Tour (kirjoitettu myös muodoissa ZooTV, ZOO TV ja ZOOTV) oli irlantilaisen rock-yhtye U2:n vuosina 1992–1993 järjestämä kiertue, joka seurasi yhtyeen vuoden 1991 studioalbumia Achtung Baby. Kiertueella U2 konsertoi stadioneilla ja areenoilla Pohjois-Amerikassa, Euroopassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja Japanissa. Kiertue erosi huomattavasti yhtyeen uran aiemmista konserttikiertueista, ja sen tarkoituksena oli tukea U2:n musiikillisesti uutta tyyliä, jonka Achtung Baby -albumi oli aloittanut. Zoo TV Tour on tunnettu muun muassa massiivisista ja monipuolisista lavasteistaan sekä sen satiirisesta suhtautumisesta populaari- ja televisiokulttuuriin ja median asemaan. U2 esiintyi kiertueella konserteissaan uuden imagonsa turvin aiempaa kevytmielisempänä, ironisempana ja itseään väheksyvänä yhtyeenä tehdäkseen eroa 1980-luvun vakavaan lavaesiintymiseensä.
Kiertueen lavasteisiin lukeutui visuaalisia efektejä ja videoita välittäviä videotauluja sekä televisionäyttöjä, osittain lentävillä Trabant-autoilla rakennettu valaistus, satelliittitelevisiolinkkejä ja mastoja. Zoo TV Touria on lavasteidensa johdosta luonnehdittu multimediatapahtumaksi, jonka tarkoituksena monen muun ohella oli esimerkiksi pilkata rock-musiikin kaupallistumista. U2:n laulaja Bono esiintyi konserteissa kolmessa eri lavahahmossa, jotka vaihtelivat kappaleiden mukaan. Bonon luomia lavahahmoja kiertueella olivat soittamillan pilapuheluilla konserttiyleisöä viihdyttänyt omahyväinen paholaishahmo Mr. MacPhisto, ahne televisioevankelista Mirror Ball Man ja egoistinen rock-tähti The Fly.
Zoo TV Tourin konserteissa U2 aloitti show’n soittamalla kuudesta kahdeksaan uutta Achtung Baby -albumin kappaletta, ennen kuin soittaisi vanhoja kappaleitaan. 157 konserttia kattanut kiertue käynnistyi Floridasta vuoden 1992 helmikuussa ja päättyi Tokioon vuonna 1993. Vuonna 1993 yhtye levytti albumin Zooropa ennen kiertueen saapumista Euroopan stadioneille. Värikäs ja monipuolinen Zoo TV Tour herätti kriitikoiden arvosteluissa eriäviä mielipiteitä, mutta sai suurimmaksi osaksi positiivisen vastaanoton, ja sitä on myöhemmin pidetty yhtenä rockin merkittävimmistä ja muistettavimmista kiertueista. Vuonna 1992 se oli taloudellisesti menestynein kiertue Pohjois-Amerikassa, ja lippujen myynti oli yli 5,3 miljoonaa koko kiertueella.
Yhtye taltioi vuoden 1993 marraskuussa konserttinsa Sydneyn jalkapallostadionilla Grammy-palkituksi konserttivideoksi Zoo TV: Live from Sydney.
Tausta

U2:n vuoden 1987 studioalbumi The Joshua Tree oli nostanut yhtyeen kansainväliseksi tähdeksi. Erityisesti Yhdysvalloissa yhtyeen suosion kasvu oli räjähdysmäinen. Yhtyeen aiempien kiertueiden tapaisesti myös Joshua Tree -kiertue oli tyyliltään minimalistinen ja seesteinen kokonaisuus, jonka avulla yhtye toi julki poliittisia ja yhteiskunnallisia näkemyksiään. Yhtye sai maineen totisena ja vakavana kokoonpanona, mutta joutui myöhemmin samasta syystä myös pilkan kohteeksi vuonna 1988 albumin ja dokumenttielokuvan Rattle and Hum myötä. Amerikkalaiseen roots-musiikkiin pohjautunutta Rattle and Humia ja erityisesti elokuvaa pidettiin lähinnä teennäisenä tuotoksena, ja U2:ta pidettiin nyt omahyväisenä ja suurieleisenä. Yhtyeen vuoden 1989 Lovetown Tour -kiertue ei enää vieraillut Yhdysvalloissa, ja kiertueen päätyttyä laulaja Bono ilmoitti ”yhtyeen vetäytyvän pois ja miettivän asioita uudelleen.” Lovetown Tourin jälkeen U2 vietti tauon julkisesta esiintymisestä ja uuden musiikin julkaisemisesta.
Konsertti > Encore

Pohjois-Amerikan stadionkiertueelta alkaen konsertin pääosan ja encoren välissä videoruuduilla esitettiin videoklippejä kiertueella videoiduista ripittäytymisistä. Konserttiyleisöä rohkaistiin ripittäytymään videokameran edessä ennen konsertin alkua ja sanomaan, mitä ikinä halusivatkaan. Videolle taltioitui ripittäytymisiä muun muassa rintojaan vilauttaneesta naisesta sekä miehestä, joka kertoi tappaneensa ystävänsä auto-onnettomuudessa. Kun yhtye aloitti konsertin encoren, Bono saapui lavalle vuoden 1992 konserteissa lavahahmona Mirror Ball Man ja vuoden 1993 konserteissa hahmona Mr. MacPhisto. Usein encoren käynnistänyttä kappaletta ”Desire” tukivat videonäytöillä esitetyt Richard Nixonin, Margaret Thatcherin, Paul Gascoignen ja Jimmy Swaggartin valokuvat. Esityksen tarkoituksena oli kritisoida ahneutta, ja kappaleen aikana lavalle satoi käteisrahaa.
Encoren aikana Bono soitteli lavahahmossaan pilapuheluja esimerkiksi puhelinseksinumeroihin, tilasi takseja sekä Detroitissa myös 10 000 pitsaa. Detroitissa toimitettiin konserttipaikalle lopulta sata pitsaa. Tavanomaisesti hän myös soitteli paikallisille poliitikoille sekä Valkoiseen taloon yrityksenään saada puhelinyhteys Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bushiin. Hän ei koskaan tavoittanut presidentti Bushia puhelimitse, mutta myöhemmin presidentti mainitsi lehdistötilaisuudessa olleensa tietoinen puhelinsoitoista.
”Ultraviolet (Light My Way)” ja ”With or Without You” seurasivat usein konsertin pilapuhelunumeroa. Viimeisenä kappaleena kuultiin useimmiten Achtung Baby -albumin päätösraita ”Love Is Blindness”, jonka lopussa Bono lauloi toisinaan pätkän Elvis Presleyn kappaleesta ”Can’t Help Falling in Love” ja totesi, että ”Elvis on yhä rakennuksessa.” Konsertti päättyi viimeisen kappaleensa myötä hiljaisessa tunnelmassa vastakohtana sen äänekkäälle ja näyttävälle alulle. U2 halusi myös luopua yleisön ja yhtyeen yhteislauluna tunnetun kappaleen ”40” käyttämisestä konserttiensa päätösnumerona.
Konsertin päätyttyä videoruuduilla esitettiin teksti ”Thanks for shopping at Zoo TV” (suom. Kiitos, että kävit ostoksilla Zoo TV:ssä).
Konsertti > Vierailevia esiintyjiä

ABBA-yhtyeen Benny Andersson ja Björn Ulvaeus nousivat yhdessä lavalle ensimmäisen kerran vuosiin vieraillessaan 11. kesäkuuta 1992 kiertueen Tukholman-konsertissa, jossa he esittivät U2:n kanssa ABBA:n kappaleen ”Dancing Queen”. Yhtye oli esittänyt kappaletta myös kiertueen aiemmissa konserteissa. Muita Zoo TV Tourin vierailevia esiintyjiä olivat muun muassa Guns N’ Rosesin laulaja Axl Rose, U2:n tuottaja Daniel Lanois sekä Jo Shankar.
Vuoden 1992 kesäkuussa U2 konsertoi kesken Euroopan-kiertueensa Manchesterissa ”Stop Sellafield” -konsertissa protestoiden Sellafieldin ydinvoimalahanketta. Konsertin lava muutettiin mukailemaan Zoo TV Tourin konserttilavaa yhtyeen esitystä varten. Konserttia seuranneena päivänä yhtye osallistui myös Greenpeacen järjestämään tilaisuuteen, jossa suuri ryhmä mielenosoittajia sekä mediaa kokoontui Sellafieldin rannalle.
Kun kiertue siirtyi Pohjois-Amerikan stadioneilla, Lou Reed esitti kappaleen ”Satellite of Love” yhtyeen kanssa. Bono julisti konsertissa Lou Reedin olleen suuri U2:n innoittaja ja sanoi, että yhtye oli varastanut jokaisen kappaleensa Reediltä. Lopun kiertueen ajan Reed vieraili konserteissa nauhoitetun videon muodossa, jolloin hän lauloi ”Satellite of Loven” duettona Bonon kanssa videoruutujen välityksellä.
Kirjailija Salman Rushdie saapui yhtyeen kanssa lavalle Lontoossa, jossa yhtye konsertoi Wembleyn stadionilla vuonna 1993. Rushdie uhmasi julkisella esiintymisellään aiemmin saamaansa fatwaa, joka hänelle oli tuomittu teoksen Saatanalliset säkeet myötä. Teoksen saatanallisiin viittauksiin nojaten Rushdie kohtasi konserttilavalla Bonon Mr. MacPhisto -lavahahmon todeten, että ”todellisilla paholaisilla ei ole sarvia.” U2:n asisti Adam Clayton muisteli tapahtunutta vuonna 2010: ”Bono oli kutsunut Salman Rushdiea lavalle jokaisessa Zoo TV Tourin konsertissa. Kun soitimme Wembleylla, Salman saapui henkilökohtaisesti paikalle ja stadion räjähti. Larryn kasvoilta saattoi nähdä, että me emme odottaneet sitä tapahtuvaksi. Salman oli sen jälkeen vakituinen vierailija. Hänellä oli backstage-passi, jota hän käytti niin usein kuin oli mahdollista. Mieheksi, jonka olisi pitänyt pysytellä piilossa, hänet oli erittäin helppo nähdä paikalla.”
Zooropa-albumin levyttäminen

U2 levytti kahdeksannen studioalbuminsa Zooropa vuoden 1993 keväällä Dublinissa, kun Zoo TV Tour oli tauolla. Alun perin se oli tarkoitus julkaista EP:nä markkinoimaan Euroopan stadionkonsertteja. Yhtye kuitenkin päätyi levyttämään täysimittaisen albumin, ja Zooropan kaikki kymmenen kappaletta äänitettiin kuudessa viikossa. Albumia ei saatu valmiiksi ennen kuin kiertue jatkui, joten yhtye lensi Euroopan-kiertueen ensimmäisen kuukauden ajan takaisin Dubliniin levyttämään albumia vapaa-ajallaan. Työskentely jatkui usein aamuyön tunneille asti, jonka jälkeen yhtye matkusti seuraavaan maahan uutta konserttia varten. Basisti Adam Clayton kuvaili albumin tekoa ”hulluimmaksi asiaksi, jonka itselleen saattoi tehdä” ja rumpali Larry Mullen Jr. ”hulluksi, mutta hyvällä tavalla.” Yhtyeen manageri Paul McGuinness sanoi myöhemmin yhtyeen lähes polttaneen itsensä loppuun albumin tekemisen aikana.
Zooropa julkaistiin 5. heinäkuuta 1993, ja se oli saanut vaikutteensa Zoo TV Tourin teknologiasta ja mediasta. Se oli yhä suurempi musiikillinen tyylimuutos kuin Achtung Baby, ja albumilla on mukana vaikutteita muun muassa elektronisesta tanssimusiikista ja efekteistä. Zoo TV Tourin konserteissa yhtye esitti albumin kappaleita Zooropa- ja Zoomerang-osioiden konserteissa. Yleisimpiä konserteissa esitettyjä kappaleita olivat albumin kaksi singleä, ”Numb” ja ”Stay (Faraway, So Close!)”. Zoomerang-konserteissa kappale ”Dirty Day” lisättiin konsertin pääosaan, ja ”Daddy’s Gonna Pay For Your Crashed Car” sekä ”Lemon” puolestaan encore-osuuteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zoo TV Tour Wikimedia Commonsissa
Vuonna 1992 Pohjois-Amerikan stadioneilla käytetty lavarakennelma ennen konsertin alkua. Veterans Stadium, Philadelphia.
Vuoden 1993 Euroopan-konserttien lava ennen konsertin alkua. Estádio José Alvalade, Portugali.
Eräs lavasteisiin lukeutuneista Trabant-autoista on esillä Dublinin Hard Rock Cafessa.
Konserttilava kappaleen ”One” aikana. Videonäytöllä on valokuvaaja David Wojnarowiczin lainaus ”smell the flowers while you can (suom. Haistele kukkia, kun vielä ehdit).” Veterans Stadium, Philadelphia.
U2 esiintymässä B-lavalla. Veterans Stadium, Philadelphia.
Lava sivusta päin kuvattuna konsertin jälkeen vuonna 1992. Veterans Stadium, Philadelphia.
Aurinkolaseista muodostui kiertueen myötä eräs laulaja Bonon tunnistettavimmista piirteistä.
Alan Merrill

Merrill vuonna 2013
Alan Merrill (synt. Allan Preston Sachs) (19. helmikuuta 1951 Bronx, New York, Yhdysvallat – 29. maaliskuuta 2020 Manhattan, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muusikko ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan parhaiten I Love Rock’n’Roll -hitistään. Merrill oli The Arrows -yhtyeen laulaja ja basisti, minkä lisäksi hänet tunnettiin lauluntekijänä, kitaristina, mallina ja näyttelijänä. Merrill kuoli  covid-19-tautiin maaliskuussa 2020.
Käännös suomeksi
Whitby

Whitby voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Whitby, kaupunki Englannissa North Yorkshiressä
Whitby, kaupunki Kanadassa Ontariossa
Whitby-luokka, Britannian Kuninkaallisen laivaston sukellusveneidentorjuntafregattiluokka
HMCS Whitby (K346), Kanadan laivaston vuonna 1944 valmistunut korvetti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Whitby”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ajatuksia jälleensyntymisestä

| Ajatuksia jälleensyntymisestä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jari Pietiläinen (toim.)
Kieli:  suomi
Genre:  uskonto
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  1994
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  271
ISBN:  951-23-3334-1

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ajatuksia jälleensyntymisestä on Jari Pietiläisen toimittama, jälleensyntymistä käsittelevä artikkelikokoelma, joka ilmestyi Kariston julkaisemana vuonna 1994. Teos sisältää 16 artikkelia.
Vastaanotto

Skeptikko Kalevi Kuitunen arvosteli kirjan Helsingin Sanomissa. Hänen mukaansa jälleensyntymisopin kasvanut suosio kulttuurissa on kuoleman kieltämisen ja välttelyn ilmenemismuoto. Teoksessa jälleensyntymisen ajatusta arvostellaan vain uskontojen opinkappaleiden kannalta.
Andrew Hammond

| Andrew Hammond |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. helmikuuta 1988 (ikä 36) White Rock, Brittiläinen Kolumbia
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Hamburglar
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  98 kg
Seura
Seura:  Montreal Canadiens
Sarja:  NHL
Pelinumero:  30
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Ottawa Senators (NHL)   Binghamton Senators (AHL)   Belleville Senators (AHL)   Colorado Avalanche (NHL)   San Antonio Rampage (AHL)   Buffalo Sabres (NHL)   Rochester Americans (AHL)   Minnesota Wild (NHL)   Iowa Wild (AHL)
NHL-varaus:  ei varattu
Andrew Robert Hammond (s. 11. helmikuuta 1988 White Rock, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti. Hän edustaa NHL-seura Montreal Canadiensin organisaatiota. 188 senttimetriä pitkän ja 98 kilogrammaa painavan Hammondin hanskakäsi on vasen.
Ura

NHL-varaukseton Hammond siirtyi maaliskuussa 2013 NHL-seura Ottawa Senatorsiin. Helmikuussa 2014 hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa Detroit Red Wingsiä vastaan. Pääosin hän pelasi kaudella Senatorsin farmiseurassa Binghamton Senatorsissa, jossa otteluita kertyi 52.
Kaudella 2014–2015 Hammond on pelannut enemmän NHL:ssä. Hän on esiintynyt pelaamissaan otteluissa erittäin hyvin ja hänen torjuntaprosenttinsa on ollut noin 95 ensimmäisten 14 ottelun jälkeen.
Kaudella 2017–2018 Hammond siirtyi ison pelaajakaupan yhteydessä Colorado Avalancheen. Hän jatkoi kauden loppuun Senatorsin farmissa lainalla, sillä Coloradolla oli tarpeeksi maalivahteja. Seuraavalla kaudella hän sai yhden ottelun verran peliaikaa Coloradossa.
Kaudeksi 2018–2019 Hammond teki sopimuksen Minnesota Wildin kanssa, mutta pelasi vain tämän farmijoukkueessa AHL-liigan Iowa Wildissa. Kaudeksi 2019–2020 Hammond teki sopimuksen Buffalo Sabresin kanssa. Joulukuussa 2020 Hammond teki Minnesota Wildin kanssa yksivuotisen ja kaksisuuntaisen sopimuksen. Kaudella 2020-2021 Hammond ei pelannut yhtäkään ottelua. Heinäkuussa 2021 Wild ja Hammond solmivat yhden vuoden mittaisen kaksisuuntaisen jatkosopimuksen, jonka arvo oli 700 000 dollaria.
Helmikuussa 2022 Wild kauppasi Hammondin Montreal Canadiensiin vaihdossa Brandon Baddockiin.
Muuta

Hammond tunnetaan lempinimellä Hamburglar, joka viittaa hampurilaisiin. Senatorsin peleissä on kaukaloon heitetty hampurilaisia ja Hammond on saanut pikaruokaketju McDonald'silta ilmaiset hampurilaiset elinikäisesti.
Andrew Howe

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Andrew Howe Osakan MM-kisoissa 2007. |  Andrew Howe Osakan MM-kisoissa 2007. |  Andrew Howe Osakan MM-kisoissa 2007. |  |
Maa:   Italia
Miesten yleisurheilu
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Osaka 2007 | pituushyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Moskova 2006 | pituushyppy |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Göteborg 2006 | pituushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Birmingham 2007 | pituushyppy |  |
Andrew Howe Besozzi (s. 12. toukokuuta 1985 Los Angeles, Yhdysvallat) on italialainen pituushyppääjä ja pikajuoksija.
Vuonna 2001 Howe saavutti Debrecenissä alle 18-vuotiaiden MM-kisoista pronssia pituushypystä tuloksella 761 cm. Vuonna 2004 hän saavutti Grossetossa pidetyissä alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa kultaa pituushypyssä (811) ja 200 metrillä (20,28). Hän karsiutui 200 metrin toisissa alkuerissä Ateenan olympialaisissa 2004 ja Helsingin MM-kilpailuissa 2005. Lopullisen läpimurtonsa maailman huipulle Howe teki vuonna 2006. Kevättalvella sisäratojen MM-kisoissa Moskovassa hän hyppäsi kolmanneksi häviten voittaja Ignisious Gaisahille 11 senttiä tuloksella 819 cm. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Eurooppa-cupissa pituuskilpailun tuloksella 829 cm, ja elokuussa Göteborgin EM-kisoissa kultamitalin tuloksella 820 cm. Kauden päätteeksi hän oli toinen maailmancupissa hypättyään 812.
Howe voitti Birminghamin halli-EM-kilpailuissa 2007 kultaa Italian halliennätyksellä 830. Osakan MM-kisoissa 2007 Howe hyppäsi hopealle uudella Italian ennätyksellä 847 cm. Kisassa hän hyppäsi viimeisellään sentillä ohi sillä hetkellä johdossa olleen Panaman Irving Saladinon. Saladino kuitenkin ohitti Howen viimeisellä hypyllään. Myöhemmin samana syksynä Howe voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin hypättyään 835. Pekingin olympialaisissa 2008 Howe karsiutui tuloksella 781 cm. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän oli viides tuloksella 812 cm.
Howe selviytyi arvokilpailuihin seitsemän vuoden tauon jälkeen Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017, joissa karsiutui pituushypyn loppukilpailusta. Berliinin EM-kilpailuissa 2018 hän karsiutui 200 metrin välierissä.