stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neidonhiuspuu
Ulkonäkö

Neidonhiuspuu on suurikokoinen puu. Nuorella puulla on usein suora ja haarautumaton runko ja kartiomainen latvus. Vanhemmiten latvus muuttuu pyöreämmäksi ja epäsäännölliseksi. Sopivissa olosuhteissa neidonhiuspuu voi elää yli tuhatvuotiaaksi, kasvaa 30–40 metriä korkeaksi ja tulla rungon rinnankorkeusläpimitaltaan yli nelimetriseksi.
Puu kasvattaa varsinkin vanhemmiten rungostaan ja suurista oksista alaspäin suuntautuneita epäsäännöllisiä pahkoja, jotka saattavat olla yli kaksi metriä pitkiä. Osuessaan maahan pahkat saattavat kasvattaa juuria ja tuottaa lehteviä versoja. Puun kaarna on harmaanruskeaa ja varsinkin vanhemmilla puilla pitkittäin uurteista.
Neidonhiuspuun versot ovat erikoistuneet pitkäversoiksi ja lyhytversoiksi. Pitkäversot eli pitkähaarat kasvavat suhteellisen nopeasti ja haarautuvat uusiksi versoiksi. Lyhytversot eli lyhythaarat kehittyvät silmuina pitkäversojen lehtihankoihin. Ne kasvavat hitaasti ja kasvattavat vain muutaman lehden vuosittain. Lyhytversot voivat joskus kehittyä pitkäversoiksi, kun taas pitkäversojen kasvu saattaa hidastua lyhytverson kasvutapaa muistuttavaksi. Puun talvehtivat silmut ovat puikeita ja väriltään keltaruskeita.
Lehdet ovat viuhkamaiset ja suonitukseltaan halkihaaraiset. Lyhytversoissa ja pitkäversojen tyviosissa kasvavat lehdet ovat yleensä aaltoilevan ehytlaitaisia tai heikosti kaksiliuskaisia. Pitkäversojen kärkiosien lehdet ovat yleensä syvän loven jakamina selvästi kaksiliuskaisia. Lehdet ovat 2–10 senttimetriä pitkiä ja 2–12 senttimetriä leveitä. Ilmaraot sijaitsevat lehtien alapinnoilla. Neidonhiuspuu on kesävihanta ja talvehtii lehdettömänä. Lehtien syysväritys on kirkkaankeltainen.
Neidonhiuspuu on kaksikotinen, joten hedelehdet ja emilehdet muodostuvat eri puuyksilöihin. Hedeyksilöiden hedelehdet muodostavat norkkomaisia kierteisiä käpyjä, jotka kehittyvät lyhytversojen lehtihankoihin. Paljaat siemenaiheet kehittyvät kaksittain lyhytversojen lehtihangoissa kasvavien pitkävartisten emilehtien kärkiin. Neidonhiuspuu on tuulipölytteinen. Pölytys tapahtuu maalis-huhtikuussa.
Siemenet ovat soikeita, 2,3–2,7 senttimetriä pitkiä ja 1,9–2,3 senttimetriä leveitä. Ne kehittyvät yhden kasvukauden aikana ja ovat kypsiä syys-lokakuussa. Siementä ympäröi paksu siemenkuori. Siemenkuoren uloin kerros on mehevä ja siemenet siten muistuttavat monien koppisiemenisten hedelmiä. Kuoren sisempi kerros on kova. Siemenkuoren ulkopinta on vahapintainen ja väriltään keltainen. Siemenkuori on voimakastuoksuinen varsinkin siementen pudottua maahan. Hajua pidetään yleensä epämiellyttävänä ja tämän vuoksi siemeniä tuottavia emipuita usein vältetään käyttämästä puistopuina.
Hedelehtiä.
Emilehtiä.
Paksun siemenkuoren suojaamia siemeniä.
Puun ruskaväritys.
Puuainesta.
Levinneisyys ja elinympäristö

Neidonhiuspuun uskotaan olevan kotoperäinen kaakkoisessa Kiinassa, mutta ei ole varmaa onko aidosti luonnonvaraisia kantoja jäljellä enää ollenkaan. Ainoa tunnettu usein luonnonvaraisena pidetty kanta kasvaa Zhejiangin maakunnan Xitianmuvuorella. Alueella on ollut runsaasti ihmisasutusta jo yli tuhannen vuoden ajan, ja neidonhiuspuut saattavat olla istutusperäisiä.
Neidonhiuspuu kasvaa luonnossa yleensä joenrannoilla ja rinteillä. Puuta kasvaa myös harvakseltaan lehtipuuvaltaisissa sekametsissä. Se viihtyy happamilla, hyvin vettä läpäisevillä lössimailla.
Käyttö

Neidonhiuspuuta kasvatetaan koristepuuna lähes kaikkialla lauhkeilla ja subtrooppisilla ilmastoalueilla. Sen ajatellaan soveltuvan hyvin puistojen tai kadunvarsien istutuspuuksi, koska se kestää hyvin ilmansaasteita, suolaisuutta ja tuholaisia. Lajia on kasvatettu laajasti varsinkin Itä-Aasiassa satoja vuosia, ja etenkin buddhalaisten temppeleiden puutarhoissa on usein erittäin vanhoja yksilöitä. Neidonhiuspuita on istutettu temppelirakennusten väleihin, koska ne palavat huonosti.lähde? Laji on hyvin suosittu myös subtrooppisten ja lauhkeiden alueiden kasvitieteellisissä puutarhoissa. Lontoon Kew Gardensissa sijaitsee Euroopan vanhin ja suurin neidonhiuspuu. Niinkin pohjoisessa kuin Helsingin yliopiston kasvitieteellisessä puutarhassa on useita neidonhiuspuita. Siellä suurin ulkona ilman talvisuojausta kasvava puu on viitisen metriä korkea. Koska neidonhiuspuu kestää suhteellisen hyvin leikkaamista, sitä kasvatetaan paljon bonsaina.
Neidonhiuspuun siemeniä syödään Kiinassa paistettuina, paahdettuina ja keitettyinä varsinkin pääskysenpesäkeiton kera. Japanissa siemenistä tehdään chawanmushi-nimistä kastiketta. Ruoaksi valmistettavista siemenistä tavallisesti poistetaan siemenkuoren pehmeä uloin kerros, jonka jälkeen niitä höyrytetään, kunnes sisempi kova siemenkuoren osa aukeaa. Tämän jälkeen siemenen ydin voidaan valmistaa ja tarjoilla halutulla tavalla. Siemeniä pidetään hyvänä niasiinin eli B3-vitamiinin, proteiinin ja tärkkelyksen lähteenä.
Neidonhiuspuu on Kiinan perinteisessä lääkinnässä runsaasti käytetty lääkekasvi. Lajin puuainesta on käytetty varsinkin huonekalujen, keittiövälineiden ja pelivälineiden, kuten go-lautojen valmistuksessa. Puun kaarnasta on saatu nahan parkitsemiseen käytettäviä tanniineja ja useista puun osista on tehty hyönteismyrkkyä.
Kulttuuri

Neidonhiuspuuta on kauan arvostettu itäisessä Aasiassa. Nykyisin se on usean Japanin prefektuurin nimikkopuu, ja sen lehti on Tokion prefektuurin tunnus.
Neidonhiuspuuta on arvostettu sekä buddhalaisuudessa että kungfutselaisuudessa. Tämän vuoksi lajia on istutettu laajalti varsinkin temppelien ja luostarien läheisyyteen itäisessä Aasiassa.
Johann Wolfgang von Goethe kirjoitti 1815 neidonhiuspuun lehdestä runon Ginkgo Biloba. Hän kirjoitti sen silloiselle rakastetulleen Marianne von Willemerille ja kaksijakoinen lehti symboloi heidän ystävyyttään.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Neidonhiuspuu (Ginkgo biloba)
Angiosperm Phylogeny Website: Ginkgoaceae (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Ginkgo biloba (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q43284  Wikispecies: Ginkgo biloba  ARKive: ginkgo-biloba  BioLib: 2305  Calflora: 9340  CoL: 3G3B3  Conifers.org: Ginkgoaceae  EoL: 1156278  EPPO: GIKBI  FNA: 200005235  FoC: 200005235  GBIF: 2687885  GRIN: 17540  iNaturalist: 64350  IPNI: 262125-1  IRMNG: 10200404  ITIS: 183269  IUCN: 32353  MoBotPF: 280988  NatureServe: 2.158473  NBN: NBNSYS0000042115  NCBI: 3311  NZOR: c7a434f2-a5bd-4ee7-aba5-bc4155c4d0b4  NZPCN: 4147  Observation.org: 118279  Open Tree of Life: 994084  PalDat: Ginkgo_biloba  PfaF: Ginkgo biloba  PFI: 8487  Plant List: kew-334053  PLANTS: GIBI2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:262125-1  RHS: 7990  Steere: 127217  Tropicos: 14100001  WFO: wfo-0000795526 
Neidonhiuspuun lehtiä
Bonsaiksi kasvatettu neidonhiuspuu
Goethen alkuperäiskäsikirjoitus Ginkgo Biloba -runoon.
Nelikuoppakauniainen

| Nelikuoppakauniainen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Elateriformia
Yläheimo::  Kauniaismaiset Buprestoidea
Heimo::  Jalokuoriaiset Buprestidae
Alaheimo::  Buprestinae
Suku::  Anthaxia
Laji::  quadripunctata
Kaksiosainen nimi
 Anthaxia quadripunctata  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Nelikuoppakauniainen Wikispeciesissä   Nelikuoppakauniainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nelikuoppakauniainen (Anthaxia quadripunctata) on pieni, jalokuoriaisten heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Se on heimonsa yleisin laji Suomessa.
Koko ja ulkonäkö

Nelikuoppakauniainen on 4–8 mm:n pituinen, hieman kiiltäväpintainen, musta kovakuoriainen. Joskus sen pinnassa saattaa erottua sinistä sävyä. Kauniainen on muodoltaan melko leveä ja litteä. Etuselän keskiosassa on neljän selvästi erottuvan kuopan muodostama rivi. Etuselän reunus on terävä ja ulottuu takanurkista eteenpäin yli selän puolenvälin. Hyvin samannäköinen laji on harvinainen mäntykauniainen (Anthaxia godeti), ja lajien erottaminen vaatii melko yksityiskohtaista tutkailua.
Levinneisyys

Lajin levinneisyys ulottuu Britteinsaarilta ja Espanjasta Euroopan ja Keski-Aasian poikki Venäjän Kaukoitään. Suomessa se on erittäin yleinen ja sitä tavataan koko maassa Lapin pohjoisimpia osia lukuun ottamatta.
Elinympäristö ja elintavat

Nelikuoppakauniainen elää lämpimillä ja aurinkoisilla metsänreunoilla tai hakkuuaukeilla kasvavilla kuusilla tai harvemmin männyillä. Ruotsista se on tavattu myös katajalta ja lehtikuuselta. Tyypillinen elinpaikka on ohut, kuoleva puu, jonka runkoon tai oksiin toukka kovertaa käytäviä. Aikuiset kuoriaiset ovat liikkeellä toukokuusta heinäkuun lopulle, jolloin ne lentävät ahkerasti auringonpaisteessa tai juoksentelevat puiden rungoilla. Aikuisia kuoriaisia löytyy etenkin keltaisilta kukilta, joskus suuriakin määriä pienellä alalla.
Toukan tekemä käytäväverkosto rajoittuu yleensä sellaiseen osaan puuta, joka on suorassa auringonpaisteessa. Avohakkuun seurauksena voi jäädä liialliseen paisteeseen kuusia, joihin kauniainen voi myös asettua. Toukan käytävät ovat litteitä, noin 3 mm:n levyisiä, mutkittelevia ja usein niitä on useita vierekkäin. Toukan tuottama puru on hienojakoista, tiivisti pakkautunutta ja siinä ruskeat ja valkoiset alueet vuorottelevat. Aikuisten yksilöiden ulostuloaukot ovat litteitä ja soikeita. Kehitys munasta aikuiseksi kuoriaiseksi kestänee Suomessa kaksi vuotta, Keski-Euroopassa vuoden.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Nelikuoppakauniainen (Anthaxia quadripunctata)
Ötökkätieto: Nelikuoppakauniainen (Anthaxia quadripunctata)
Hyönteiskuvasto, Raimo Peltonen: Nelikuoppakauniainen (Anthaxia quadripunctata)
Kaefer der Welt - Beetles of the World (saksaksi)
Pherobase: Semiochemicals of Anthaxia quadripunctata (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Anthaxia quadripunctata:  Wikidata: Q225274  Wikispecies: Anthaxia quadripunctata  BioLib: 9137  BOLD: 155766  CoL: 5VB32  EoL: 3220928  EPPO: ANTXQU  Fauna Europaea: 101565  Fauna Europaea (new): e7c55fab-d829-49ee-b950-db72701c210c  GBIF: 4431637  iNaturalist: 491496  NBN: NHMSYS0020919937  NCBI: 1501861  Observation.org: 22919  Laji.fi: MX.192661 
Buprestis quadripunctata:  Wikidata: Q109601522  GBIF: 8997772
Luettelo pikkuplaneetoista: 158001–159000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
158001:stä ja päättyen 159000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Luettelo pikkuplaneetoista: 156001–157000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
156001:stä ja päättyen 157000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Neljännen liittokunnan sota

Neljännen liittokunnan sota oli Ranskan keisari Napoleonin sota neljättä liittokuntaa vastaan vuosina 1806–1807. Neljäs liittokunta oli Britannian, Preussin, Saksin, Ruotsin ja Venäjän sotilasliitto.
Liittokunta

Napoleonin-vastainen kolmannen liittokunnan sota oli juuri päättynyt vuonna 1806, kun sodan ulkopuolella pysytellyt Preussi katkaisi alkusyksyllä 1806 suhteensa Ranskaan ja alkoi valmistella uutta sotaa. Britannia oli mielellään mukana liittokunnan perustamisessa, sillä se oli jo vuosien ajan ollut sotatilassa Ranskaa vastaan. Liitto rakennettiin siten, että Britannia antoi apurahoja eli rahoitti muidenkin maiden sotaretkiä. Preussin päätöksen taustana oli Napoleonin antama petollinen lupaus Hannoverin antamisesta Preussille ja Reinin liiton muodostaminen.
Napoleon uskoi, että Englannin talous olisi heikko ja se voitaisiin suistaa talouskriisiin. Tämän vuoksi Ranska pyrki pakottamaan kaikki Euroopan valtiot mannermaasulkemukseen eli kauppasaartoon Britanniaa vastaan. Valtioita pakotettiin siihen uhkauksilla ja voimakeinoilla. Napoleonin marraskuussa 1806 antama Berliinin päätös sisälsi vaatimuksen, että kaikki kaupankäynti ja yhteydenpito brittien kanssa on kielletty. Syksyllä 1807 sitä täydennettiin Milanon päätöksillä, joiden mukaan kaikki Britannian turvalupaa käyttävät laivat otetaan sotasaaliiksi.
Sotatapahtumat

Napoleon ei aikaillut, vaan ylitti 8. lokakuuta 1806 Saksin rajan 200 000-miehisen armeijansa voimin. Päävihollinen oli Preussi. Viikkoa myöhemmin Preussia vastaan käyty Jenan–Auerstedtin taistelu päättyi Napoleonin ylivoimaiseen voittoon. Tämän jälkeen Preussin linnoitukset antautuivat yksi toisensa jälkeen: Magdeburgin vahva linnoitus antautui pienelle ranskalaisryhmälle ja viimeisenä lokakuun lopussa Lyypekki. Napoleon eteni itään ja saapui Varsovaan vielä ennen vuodenvaihdetta. Helmikuussa 1807 Ranskan ja Venäjän joukot kävivät verisen mutta ratkaisemattoman taistelun Eylaussa (nyk. Bagrationovsk). Napoleon sai kuitenkin 14. kesäkuuta suuren voiton Friedlandissa (nyk. Pravdinsk), ja sota oli ratkennut.
Tilsitin sopimus

Napoleon solmi heinäkuun alussa Tilsitissä aselevon sekä Venäjän että Preussin kanssa. Venäjä suostui liittymään Britannian-vastaiseen mannermaasulkemukseen. Tämä Tilsitin sopimus päätti neljännen liittokunnan sodan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neljännen liittokunnan sota Wikimedia Commonsissa
Ranskan vallankumoussodat ja Napoleonin sodat
ensimmäinen liittokunta 1792–1797 | toinen liittokunta 1798–1801 | kolmas liittokunta 1804–1805 | neljäs liittokunta 1806–1807 | viides liittokunta 1809 | kuudes liittokunta 1812–1814 | seitsemäs liittokunta 1815
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Puola
Neljä seinää

| Neljä seinää Jonna Tervomaa |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1999
 Tuottaja(t): Jussi Jaakonaho
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 53.03
 Levy-yhtiö: Universal Music
Jonna Tervomaan muut julkaisut
| Jonna Tervomaa 1998 | Neljä seinää 1999 | Viivalla 2001 |
Neljä seinää on Jonna Tervomaan vuonna 1999 ilmestynyt aikuisiän toinen albumi. Levy oli Suomen virallisella listalla kaikkiaan kuuden viikon ajan - parhaimmillaan neljäntenä.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sanoittanut Jonna Tervomaa sekä sovittanut Jussi Jaakonaho, ellei toisin mainittu.
Näyteikkunalla – 5.58 (säv. Mikki Kauste)
Suunta muuttuu – 3.24 (säv. Kauste)
Päivänsäde – 4.02 (säv. Lasse Kurki)
Tänään – 4.03 (säv. Jussi Jaakonaho, sov. Jaakonaho & Niko Kokko)
Yhtä en saa – 3.52 (säv. Markus Nordenstreng)
Lempi pehmentää pään – 5.52 (säv. Jaakonaho, Tuure Kilpeläinen, san. Jonna Tervomaa, Kilpeläinen)
Ilonpilaaja – 2.59 (säv. Kari Lankinen, san. Tervomaa, Lankinen, sov. Jaakonaho, Lankinen)
Juhlapäivä – 3.41 (säv. Kurki)
Taakankantaja – 3.35 (säv. Mikko Paavola)
Täydellinen uni – 4.30 (säv. Tommi Lattunen)
Miten vaan – 4.37 (säv. Tervomaa, Knipi)
Neljä seinää – 6.30 (säv. Kie von Hertzen, sov. Jaakonaho & Von Hertzen)
Kokoonpano

Jonna Tervomaa – laulu
Jussi Jaakonaho – kitara, koskettimet (1, 2, 7, 8), rhodes (3), lyömäsoittimet (3, 9, 10), synabasso (6, 12), urku (9)
Niko Kokko – basso, taustalaulu (2), laulu (4, 6), tamburiini (4)
Tero Mikkonen – rummut, lyömäsoittimet (1, 2, 5, 7, 9, 10)
Jyrki Tuovinen – synamanipulointi (1)
Teijo Tikkanen – piano (4, 10, 11), koskettimet (5, 6, 9, 12)
Anssi Växby – kontrabasso (6)
Kie von Hertzen – kitara (12)
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
Aiheesta muualla

Laulujen sanat Jonna Tervomaan nettisivuilta (Arkistoitu – Internet Archive)
Luettelo pikkuplaneetoista: 169001–170000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
169001:stä ja päättyen 170000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Axel Nepraunik

Axel Nepraunik (s. 3. helmikuuta 1945 Hampuri) on itävaltalainen pikajuoksija.
Nepraunik edusti Itävaltaa Münchenin 1972 olympialaisissa. Hän karsiutui 100 metrin juoksun ensimmäisissä alkuerissä sekä 4 × 100 metrin viestijuoksun välierissä, joissa Itävallan joukkue hylättiin. Hän voitti Itävallan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1967, 1968, 1969 ja 1972 sekä 200 metrin juoksussa vuosina 1968, 1969 ja 1972. Hän teki 60 metrin juoksussa Itävallan ennätyksen 6,6 s vuonna 1969 ja sivusi samana vuonna 100 metrin juoksussa Itävallan ennätystä 10,3 s.
Nenohi (1932)

| Nenohi / 子日 |
| --- | --- |
 Nenohi

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Uraga Dock Company
Kölinlasku:  15. joulukuuta 1931
Laskettu vesille:  22. joulukuuta 1932
Palveluskäyttöön:  30. syyskuuta 1933
Loppuvaihe:  upotettu 5. heinäkuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 530 t
Pituus:  109,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  10 m
Syväys:  3,38 m
Koneteho:  42 000 shp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  212
Aseistus
Aseistus:  5 x 127 mm/50 type 3 -tykkiä kahtena kaksiputkisena Malli B mod 2 -asennuksena ja yhtenä yksiputkisenä Malli A -asennuksena 2 x 40 mm ilmatorjuntatykkiä 9 x 61 cm torpedoputkea
Nenohi (jap. 子日) oli keisarillisen Japanin laivaston Hatsuharu-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Uraga Dock Companylta, missä köli laskettiin 15. joulukuuta 1931. Alus laskettiin vesille 22. joulukuuta 1932 ja valmistui 30. syyskuuta 1933.
Palvelus

Alus upposi 5. heinäkuuta 1942 Attulla Yhdysvaltain laivaston sukellusveneen USS Tritonin torpedoimana.
Neljäs sopimus

| Neljäs sopimus> The Fourth Protocol |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Joch Mackenzie
Käsikirjoittaja:  Frederick Forsyth
Tuottaja:  Timothy Burrill
Säveltäjä:  Lalo Schifrin
Kuvaaja:  Phil Meheux
Leikkaaja:  Graham Walker
Lavastaja:  Tim Hutchinson
Pääosat:  Michael Caine   Pierce Brosnan   Ned Beatty   Joanna Cassidy   Julian Glover
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Fourth Protocol Films
Levittäjä:  Lorimar Television (käännä suomeksi) Netflix
Ensi-ilta:   28. elokuuta 1987    20. marraskuuta 1987
Kesto:  119 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotto:  12 423 831 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neljäs sopimus (The Fourth Protocol) on 28. elokuuta 1987 ensi-iltansa saanut englantilainen, kylmän sodan henkinen vakoiluelokuva, joka sijoittuu vuoteen 1968. Elokuva perustuu Frederick Forsythin samannimiseen romaaniin, ja sen pääosissa näyttelevät Michael Caine ja Pierce Brosnan.
Paattion kartano
Elokuva kuvattiin pääasiassa Isossa-Britanniassa, mutta osa sen kohtauksista kuvattiin myös Suomessa. Kemissä sijaitseva Paattion kartano toimi elokuvassa moskovalaisena datšana. Muita kuvauspaikkoja Suomessa olivat Lehtojärvi, Pohtimolampi, Ounasvaara, Lapin Urheiluopisto ja Melttaus.
Elokuvan toinen päätähti Brosnan esiintyi myöhemmin myös brittiagentti James Bondina elokuvasta 007 ja kultainen silmä alkaen.
Juoni

Suurvaltojen välinen salainen sopimus estää pienten ydinaseiden käytön. Neuvostokenraali Govershin (Alan North) lähettää sopimuksesta piittaamatta kylmän ja määrätietoisen agenttinsa Valeri Petrovskyn (Pierce Brosnan) Yhdistyneeseen kuningaskuntaan määräyksenä räjäyttää pieni ydinpommi Yhdysvaltain ilmavoimien tukikohdan lähellä, minkä seurauksena Yhdysvaltain joukot joutuisivat epäsuosittuina poistumaan maasta ja Nato saattaisi hajota. Pommin osat toimitetaan vaivihkaa maahan yksi kerrallaan.
Britannian turvallisuuspalvelussa vaikeuksiin joutunut agentti John Preston (Michael Caine) saa vihiä suunnitelmasta ja yrittää estää sen. Ennen pitkää sekä britit että venäläiset tulevat hänen tuekseen Petrovskyn pysäyttämiseksi.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael Caine   | … |  John Preston   |
|  Pierce Brosnan   | … |  Valeri Petrovsky/James Ross   |
|  Ned Beatty   | … |  Borisov   |
|  Joanna Cassidy   | … |  Irina Vassilievna   |
|  Julian Glover   | … |  Brian Harcourt-Smith   |
|  Michael Gough   | … |  Sir Bernard Hemmings   |
|  Ray McAnally   | … |  kenraali Karpov   |
|  Ian Richardson   | … |  sir Nigel Irvine   |
|  Anton Rodgers   | … |  George Berenson   |
|  Caroline Blakiston   | … |  Angela Berenson   |
|  Joseph Brady   | … |  Carmichael   |
|  Matt Frewer   | … |  Tom McWhirter   |
|  Alan North   | … |  kenraali Govershin   |
|  Ronald Pickup   | … |  Wynne-Evans   |
|  Michael Bilton   | … |  Kim Philby   |
Arvioita

Helsingin Sanomien Mikael Fränti ei arviossaan vuodelta 1987 tiedä pitäisikö elokuvaan edes suhtautua vakavasti: ”Neljäs sopimus on tyhmää ja vastenmielistä kylmän sodan sapelinkalistelua, jonka takana ovat äärimmäisen kylmät ja kyyniset aivot.” Fränti pitää huvittavana muun muassa sitä, että neuvostomajuri on kuvattu homoseksuaaliksi, joka ei uskalla toteuttaa itseään kotimaassaan.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen luonnehtii Neljättä sopimusta tuttuja vakoilu-uria kulkevaksi vakaaksi perusjännäriksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Neljäs sopimus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Daniel Negreanu

| Daniel Negreanu |
| --- | --- |
 Daniel Negreanu Las Vegasissa WSOP-turnauksessa vuonna 2005.
Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Kanada
Pokerinpelaaja
Sponsori:  PokerStars
WSOP-voitot:  5
WSOP-rahasijat:  67
WPT-voitot:  2
EPT-voitot:  0
Turnausansiot (USD):  $52,995,756
Päivitetty:  25. elokuuta 2024
Aiheesta muualla
danielnegreanu.com
Daniel Negreanu (s. 26. heinäkuuta 1974 Toronto, Ontario) on kanadalainen Las Vegasissa, Yhdysvalloissa asuva pokeriammattilainen ja yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä turnauspelaajista. Hänen lempinimensä on "Kid Poker".
Varhainen elämä

Negreanun romanialaiset vanhemmat Annie ja Constantin muuttivat Kanadaan vuonna 1967. Daniel Negreanu jätti high schoolin kesken ja aloitti pelaamisen paikallisilla kasinoilla. Torontossa hän tapasi ja alkoi seurustella Evelyn Ngn kanssa. Ngsta tuli myöhemmin myös tunnettu pokeriammattilainen. 21-vuotiaana hän muutti Las Vegasiin, mutta hävittyään rahansa joutui muuttamaan takaisin Kanadaan.
Pokeriura

Negreanun ura kääntyi nousuun vuonna 1997, jolloin hän voitti World Poker Finals -tapahtumassa Foxwoodsissa kaksi peliä ansaiten 133 600 dollaria. Hänet valittiin myös turnauksen parhaaksi yleispelaajaksi. Seuraavan vuoden World Series of Pokerissa Negreanu voitti 169 460 dollaria 2000 dollarin pot limit hold'em -turnauksessa ja hänestä tuli nuorin WSOP-rannekkeen voittaja kautta aikojen (ennätys kesti vuoteen 2004).
Seuraavien vuosien aikana Negreanusta tuli eräs kautta aikojen menestyneimmistä turnauspelaajista. Hän on voittanut kaksi World Poker Tour (WPT)-kilpailua sekä kaksi WSOP-ranneketta lisää. World Series of Pokerin vuoden pelaajaksi Negreanu valittiin vuonna 2004 ja vuonna 2013  ja World Poker Tourin vuoden pelaajaksi 2005 sekä Card Player -lehden suosikkipelaajaksi helmikuussa 2006.
Joulukuussa 2005 Negreanu käynnisti oman pokerihuoneensa ja viralliset sivunsa nimeltään Full Contact Poker. Tätä ennen hän oli ollut palkattuna pelaajana Wynn Las Vegas -kasinolla. Kesäkuusta 2007 lähtien Negreanu on edustanut PokerStars-nettipokerihuonetta.
Elokuussa 2013 Negreanun pokeriuran turnausansiot olivat yli 18,1 miljoonaa dollaria ja hän on The Hendon Mobin tietokannassa kautta aikojen kolmanneksi eniten ansainnut turnauspelaaja. Negreanu johtaa myös World Poker Tourin kaikkien aikojen rahalistaa ja hän on eniten turnauspokerilla ansainnut kanadalainen.
Negreanu on kirjoittanut kolme pokeriopasta, yli 100 artikkelia CardPlayer Magazine -lehteen ja kirjoittanut myös Doyle Brunsonin Super System II -pokerioppaaseen. Hän on esiintynyt myös muun muassa televisio-ohjelmissa Late Night Poker, High Stakes Poker, Poker After Dark ja Ultimate Poker Challenge.
Pokeriura > WSOP-rannekkeet

| Vuosi | Turnaus | Voittosumma (USD) |
| --- | --- | --- |
| 1998 World Series of Poker | $2,000 Pot Limit Hold'em | 169 460 |
| 2003 World Series of Poker | $2,000 S.H.O.E. | 100 440 |
| 2004 World Series of Poker | $2,000 Limit Hold'em | 169 100 |
| 2008 World Series of Poker | $2,000 Limit Hold'em | 204 863 |
| 2013 World Series of Poker Asia Pacific | 10,000 AUD No Limit Hold'em | 1 038 825  (AUD) |