stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Honkobackharjun jätinkirkko

| Honkobackharjun jätinkirkko> Sijainti |
| --- | --- |
 Honkobackharjun jätinkirkko
Koordinaatit:  63.71442404°N, 23.50278050°E
Valtio:  Suomi
Paikkakunta:  Kruunupyy (Alaveteli)
Historia
Tyyppi:  Jätinkirkko
Ajanjakso:  esihistoria
Korkeus:  55,0  m
Pinta-ala:  470 (25×20)  m²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Honkobackharjun jätinkirkko on Pohjanmaalla Kruunupyyn Alavetelissä sijaitseva kahdesti tutkittu ja metsä-äestyksessä osittain tuhoutunut jätinkirkko. Vaikka sen ajoittaminen on kesken, sijoittuu se kivikauden loppupuolelle.
Sijainti

Jätinkirkko sijaitsee Alavetelin kirkosta noin 7 kilometriä itäkoilliseen. Sinne pääsee Alavetelistä joko yhdystietä 18007 pitkin Jolkkaan tai yhdystietä 17947 pitkin Paasilaan. Jos seuraa ensin mainittua tietä, jatketaan sitten Saarukkaan ja käännytään siellä etelään metsäautotietä pitkin Paasilan suuntaan. Jos tuleekin jälkimmäistä tietä, käännytään Paasilassa Stora Kutusträsketin kohdalla vasemmalle koilliseen johtavaa metsätietä pitkin. Honkobackharju sijaitsee metsätien keskivaiheilla. Harju on kilometrin pitkä ja noin 200–300 metriä leveä. Harjun lakialue on melko tasainen ja se on muodostunut sorasta ja suurista kivistä. Alempana rinteillä on pintamaassa hiekkaa. Laella on kolme muinaisjäännösryhmää. Keskellä on noin 10 röykkiön ryhmittymä, noin 200 metriä koillisessa on suuri ja pyöreä kivivalli ja noin 100 metriä etelässä sijaitsee jätinkirkko.
Jätinkirkko > Löytöjä jätinkirkon kaivauksilta

Jätinkirkon sisäpihan ja kivivallin kaivauksilta ei löydetty montaakaan esinettä. Suurin osa löydöistä (noin 1 000 kappaletta) olivat kivikaudelle tyypillisiä kvartsi-iskoksia. Muutama prosentti löydöistä olivat kiventyöstöstä syntyviä kiven ytimiä. Kiviesineitä löydettiin vain viisi. Ne olivat kaavin, uurrin, kaksi esineen teelmää ja hiotun esineen kappale. Keramiikkaa löytyi neljä sirpaletta. Ne olivat asbestikeramiikkaa ja niiden kuviokoristelu muistutti Pöljän keramiikkaa. Koska löytöaineisto on vähäistä ja esimerkiksi palanutta luuta ei löytynyt, päätteli kaivauksien johtaja Hans-Peter Schulz paikan eroavan tyypillisestä kivikauden asuinpaikasta niin paljon, että varsinaisen asuinpaikan täytyy sijaita muualla.
Jätinkirkko > Havaintoja ja tulkintoja kaivauksilta

Hans-Peter Schulzin mukaan portit oli raivattu maanpinnan tasalle ja hänen vaikutelmaksi jäi, että ne olisivat toimineet jätinkirkon kulkuaukkoina. Hän huomasi kaivausten aikana myös, että pohjoisvallin portin reunuskivet olivat voimakkaasti palaneet. Kivissä oli syvät halkeamat, jotka alkoivat pinnasta ja loppuivat kiven sisälle. Samanlaisia halkeamia oli myös maan alta pinnalle kaivetuissa kivissä, joten syy ei ilmeisesti ole metsäpalossa. Hän päätteli, että kivivallit olivat perustus hirsirakenteelle ja joka olisi palanut erittäin kuumana halkaisten hirsiä reunustavat kivet. Portin edusta ja osin kivivallin altakin maa oli muuttunut punaiseksi. Palanut maa on usein punaista johtuen raudan kuumuuden vaikutuksesta tapahtuvasta hapettumisesta. Palanutta maata oli monissa muissakin paikoissa. Palaneen maan päällä oli kuitenkin kerros puhdasta rantahiekkaa tai soraa. Schultz päätyi olettamaan, että sekä kivivalleja oli rakennettu ainakin kahteen kertaan ja että jätinkirkon sisäpihan maanpintaa olisi korotettu rantahiekkalla noin 10–15 senttimetriä.
Kivien halkeamisen aiheuttaman kuumuuden on täytynyt olla korkeaa. Sen Schulz tulkitsi niin, että kuumuuden aiheuttivat hirren paksuisten puurakenteiden palaminen. Siitä, että jätinkirkoissa olisi ollut puisia rakenteita, on Schulzin mukaan täällä löytynyt ensimmäiset viitteet. Kaikki havaitut yksityiskohdat tukevat hänen olettamustaan, että jätinkirkko rakennettiin palamisen jälkeen uudelleen.
Ympäristö > Jätinkirkon lähiympäristö

Noin 25 metriä jätinkirkon eteläisen kivivallin eteläpuolella erottuu mäen rinteessä muinaisrannan törmä. Sen ja jätinkirkon välissä on 170 neliömetrin (m²) laajuinen likamaa-alue, jonka äestysurissa pilkottaa kvartsinkappaleita. Likamaata, joka on muodostunut ihmisen toiminnasta, on 5–10 senttimetrin kerros. Likamaa-alueen koilliskulmassa havaittiin urissa kolme keskittymää rikkipalaneita kiviä ja aivan jätinkirkon kivivallin tuntumassa löytyi metrin levyinen ja 20 senttimetriä korkea palokivikumpu (röykkiö). Urissa olevat palokivet voivat olla palokivikumujen hajonneiden kasojen jäänteitä. Jätinkirkon pohjoisvallin pohjoispuolella sijaitsee kaksi halkaisijaltaan nelimetristä kiviröykkiötä, joiden korkeus on 50–60 senttimetriä. Kumpikin röykkiö oli rakennettu suuren maakiven viereen. Niitä ei ole tutkittu.
Ympäristö > Röykkiöalue

Jätinkirkosta 80 metriä pohjoiseen sijaitsee 1,3 hehtaaria suuri röykkiöalue, mistä on löytynyt 10 kiviröykkiötä ja kaksi painannetta. Kolmen painanteen halkaisijat ovat 6–8 metriä ja seitseman vain 2–5 metriä. Painanteet ovat 4–6 metriä pitkät ja ne ovat kivivallien ympäröimät.
Ylioppilas Gunnar Rosén tutki vuonna 1949 kaksi röykkiötä. Hän ei löytänyt niistä mitään, mikä olisi viitannut hautaukseen, mutta siitä huolimatta hän kutsui niitä haudoiksi. Röykkiöt koostuivat sorasta, pyöreistä rantakivistä ja muista kivistä. Röykkiön pohjakerros oli samanlaista kuin maaperän harjusora ja raja röykkiön ja maaperän välissä oli vaikea erottaa. Röykkiön reunaa ei oltu rajattu kiviasetelmilla eikä muitakaan rakenteita löytynyt. Mitään luita tai hauta-anteja ei löytynyt. Rosénille jäi epäselväksi, olivatko röykkiöt luontaisia vai ihmisen tekemiä.
Ympäristö > Pyöreä kivivalli

Röykkiöistä noin 200 metriä itäkoillisen suuntaan sijaitsee maa- ja kivirakenne, joka on halkaisijaltaan 30 metriä. Ympyrän muotoinen kivivalli reunustaa ympäristöään korkeampaa ja tasaista aluetta. Alueen pintamaa on huhtoutunutta hiekkaa ja soraa, mutta sen alla löytyy 10–15 senttimetriä vahva ja tumma nokinen likamaakerros. Siihen kaivetuista koekuopista löytyi luuta ja palaneita kiviä. Alueelta löytyi myös kaksi 20–30 senttimetriä syvää ja metrin läpimittaista kuoppaa.
Ympäristö > Hongellin asuinpaikka

Noin 300–400 metriä etelään korkeudella 43–45 metriä (mpy) sijaitsee asuinpaikka, jonka keramiikka ei ole samaa tyyppiä kuin jätinkirkosta löydetty. Tässä keramiikassa ei käytetty asbestikuituja ja se on karkeapintaista. Sen arvellaan olevan kivikauden loppupuolelta. Asuinpaikka sijaitsee sellaisella korkeuskäyrällä, että meri ulottui tänne asti kivikauden loppupuolella.
Ajoitus

Kaivauksilta otettiin talteen erilaisia näytteitä radiohiili- ja termoluminenssiajoituksia varten. Niiden tuloksia ei ole tässä käytettävissä. Scholz päättelee kohteen ajoituksen epäsuorasti. Maankohoamisen rannansiirtymän kronologian mukaan jätinkirkolle voidaan antaa karkea ajoitus. Jätinkirkko on voitu rakentaa aikaisintaan silloin, kun Litorinameren vedenpinnan keskivedentaso alitti 54 metriä (mpy). Se vastaa ajoitusta 3200 eaa. Alue oli saaristona siihen asti, kun keskivedentaso alitti 42 metriä (mpy). Tämä vastaa ajoitusta 2400 eaa. Molemmat ajoitukset sopivat kiviesinelöytöihin ja Pöljän keramiikkaan.
Jari Okkonen sijoittaa jätinkirkon myöhäisemmäksi 1500 eaa. Hän niputtaa kaikki Kruunupyyn kolme jätinkirkkoa samanaikaisiksi.
Tutkimuksia

Kohdetta on tutkittu pintapuolisesti vuosina 1975 (Mirja Miettinen), 2003 (Pentti Risla) ja 2006 (Kaisa Lehtonen). Siinä on suoritettu arkeologisia kaivauksia vuosina 1950 (Gunnar Rosen) ja 2007 (Hans-Peter Schulz).
Historiaa

Jätinkirkko vaurioitui syksyllä 2006 tehdyissä metsänhoitotöissä, jolloin koko jätinkirkon eteläosa tuhoutui metsäalueen äestyksessä. Äestys rikkoi eteläosan kivivallit ja kivivallien sisäpihan kulttuurikerros rikkoontui.
Aiheesta muualla

Okkonen, Jari: Jätinkirkot – Pohjanmaan arvoitukselliset muinaisjäännökset (Arkistoitu – Internet Archive), Arkeologia NYT! 2-3/2008, s.5–7
Suomen jätinkirkot
| --- | --- |
Pohjois-Karjala:  Ison Mahosaaren jätinkirkko
Etelä-Pohjanmaa:  Korkeamäen jätinkirkko • Storbackenin jätinkirkot
Pohjanmaa:  Bäckeshällornan jätinkirkko • Hembackenin jätinkirkko • Honkobackharjun jätinkirkko • Högryggenin jätinkirkko • Höysälänjärven jätinkirkko • Jäknabackenin jätinkirkko • Kejsmolandsbackenin jätinkirkko • Kåtabackenin jätinkirkko • Racklen jätinkirkko • Snårbackenin jätinkirkko • Svedjebackenin jätinkirkko • Tallbackharjun jätinkirkot • Tavoman jätinkirkko
Keski-Pohjanmaa:  Hangaskankaan jätinkirkko • Honkiperän Hautakankaan jätinkirkko • Kiimanevan Hautakankaan jätinkirkko • Kirkkoharjun jätinkirkko • Korven jätinkirkko • Kämppäkankaan jätinkirkko • Pahikaisharjun jätinkirkko • Pikku Hautakankaan jätinkirkko • Tressunharjun jätinkirkot
Pohjois-Pohjanmaa:  Hiidenlinna • Jätinlinna • Jättiläissaaren jätinkirkko • Kehäkankaan jätinkirkko • Keskimmäisenkankaan jätinkirkko • Kettukankaan jätinkirkko • Kivilammen jätinkirkko • Kiviojakankaan jätinkirkko • Kotakankaan jätinkirkko • Käyräkankaan jätinkirkot • Laivakankaan jätinkirkko • Linnamaan jätinkirkko • Linnakankaan jätinkirkko • Linnankankaan jätinkirkko • Linnansaaren jätinlinna • Luola-ahon jätinkirkko • Metelinkankaan jätinkirkko • Metelinkirkko • Miehennevan jätinkirkko • Mustosenkankaan jätinkirkko • Mäntyselän jätinkirkko • Pattijoen Kastelli • Pesuankankaan jätinkirkko • Pikku Jakenaron jätinkirkko • Pikku Liekokankaan jätinkirkot • Pirttihaudankankaan jätinkirkko • Pirttivaaran jätinkirkot • Rajakankaan kirkko • Tyrnävän Hautakankaan jätinkirkko
Lappi:  Jatulinlehdon jätinkirkko
Hortytsja

Hortytsjan kasakkamuseo.
Hortytsja (ukr. Хо́ртиця, ven. Хо́ртица, puol. Chortyca) on Dnepr-joen saari ja historiallinen suojelukohde, joka sijaitsee Zaporižžjan kaupungin alueella Ukrainassa.
Saarella sijaitsi Zaporižžjan kasakoiden linnoitettu tukikohta, sitj, jonka hetmanni Myhailo Vyšnevetski rakensi sille 1550-1560-luvulla. Sitj oli aikanaan Zaporižžjan kasakoiden hallinnollinen ja sotilaallinen keskus, ja Zaporižžjan sitjistä tuli malli myös muille kasakkakulttuureille.
Steela skyyttien ajalta. Skyytit sijoittivat steeloja esimerkiksi hautakumpujensa läheisyyteen.
Saari on noin 12 kilometriä pitkä ja 2,5 kilometriä leveä. Saaren luonto on monipuolinen ja siihen kuuluu tammilehtoja, kuusimetsiä, niittyjä ja aroa, kun sen pohjoisosa on hyvin kivinen ja erottuu korkeudellaan (noin 30 metriä) saaren matalasta eteläosasta, joka ajoittain kärsii Dneprin tulvista.
Arkeologisissa tutkimuksissa Hortytsjasta on löytynyt myös jälkiä paljon vanhemmasta asutuksesta. Seutua on pidetty eräänä skyyttien pääkaupunkina.
Nykyään saarella toimii Zaporižžjan kasakoille omistettu museo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hortytsja Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Khortytsia
Käännös suomeksi
Manon Houette

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Manon Houette vuonna 2014. |  Manon Houette vuonna 2014. |  Manon Houette vuonna 2014. |  |
Maa:   Ranska
Naisten käsipallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Rio 2016 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Saksa 2017 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ranska 2018 |  |  |
|  Pronssia | Ruotsi 2016 |  |  |
Manon Houette (s. 2. heinäkuuta 1992 Le Mans) on ranskalainen käsipalloilija. Hän pelasi Ranskan maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa lokakuussa 2013. Hän on saavuttanut olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 sekä voittanut maailmanmestaruuden Saksassa 2017 ja Euroopan-mestaruuden Ranskan kotikisoissa 2018. Seuratasolla hän on edustanut Fleury Loiret HB:tä, kaudella 2016–2017 saksalaista Thüringer HC:tä sekä kaudella 2017–2018 Metz Handballia.
Horuksen silmä

Wedjat eli Horuksen silmä.
Horuksen silmä on muinaisegyptiläinen suojeluksen, kuninkaallisen vallan ja terveyden symboli. Sen egyptinkielinen nimi on Wedjat, ja symbolin henkilöitymä on Wadjet-jumalatar. Symboli tunnetaan myös Ran silmänä.
Wedjat kuvaa joko ihmisen tai haukan silmää. Silmän alapuolella on haukan poskea jäljittelevä muoto ja sen vieressä "kyynelkanava", joka muistuttaa gepardin kasvokuviointia. Egyptiläisessä mytologiassa myös gepardi liitettiin taivaaseen, koska sen turkin kuvioinnin nähtiin muistuttavan tähtiä.
Wedjatia käytettiin Egyptissä yleisesti amulettina. Sitä kannettiin kaulassa, se kuvattiin vainajien arkuissa ja merimiehet maalasivat sen laivan keulaan suojelemaan vaaroilta.
Horus oli taivaan haukkapäinen jumala, ja taivaankappaleet aurinko ja kuu miellettiin tämän silmiksi, niin että aurinko oli oikea ja kuu vasen silmä. Oikea silmä yhdistyi näin myös auringonjumala Rahan ja vasen yhdistettiin toisinaan kuunjumaliin Thotiin tai Khonsuun.
Legendan mukaan Horuksen silmä vaurioitui tämän kamppaillessa setäänsä Sethiä vastaan. Horus sai kuitenkin silmänsä takaisin, ja nimen wedjat arvellaan tarkoittavan "Kokonaista" tai "Korjattua".
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Horuksen silmä Wikimedia Commonsissa
Daniel Houghton

Daniel Houhgton (noin 1740–1791) oli brittiläinen tutkimusmatkailija, joka sai ensimmäisenä eurooppalaisena selville Nigerjoen kulkusuunnan.
Irlantilaiseen sotilassukuun syntynyt Houghton palveli vuosina 1778–1783 Länsi-Afrikan rannikolla brittien miehittämällä Goréen saarella, jossa hän suunnitteli tutkimusmatkaa kultaesiintymistään tunnetulle Gambiajoelle. Joseph Banksin johtama Afrikan sisämaan tutkimuksen seura lähetti hänet vuonna 1790 etsimään Nigerin lähteitä ja määrittelemään joen kulkureittiä.
Majuri Houghton purjehti laivalla Gambian suuhun Pisanian kauppapaikalle, josta hän lähti nousemaan ylös jokea. Hänellä oli mukanaan paljon kauppatavaraa, joiden tarkoituksena oli helpottaa suhteita paikalliseen väestöön. Hän puhui alueen kieltä mandinkaa ja jonkin verran arabiaa.
Houghton eteni Gambian yläjuoksulle Wulin mandinkavaltioon ja edelleen Bunduun ja Faléméjoelle Bambukiin, mutta menetti matkalla kaikki kauppatavaransa. Hän lähetti Pisaniaan viestin, jossa hän kertoi kuulleensa, että Niger virtaa lännestä itään ja aikovansa purjehtia jokea pitkin Timbuktuun. Houghton ylitti Senegaljoen ja ratsasti Kouniakarysta Kaartaan, jossa hän liittyi maurien kauppakaravaaniin. Sen oli määrä viedä hänet Tichittiin, mutta kauppiaat ryöstivät Houhgtonin loputkin tavarat ja jättivät hänet kuolemaan autiomaahan. Nigerjokea seuraavaksi etsimään lähetetty Mungo Park kuuli vuonna 1795, että Houghton oli kuollut Nioron lähellä.
Dione Housheer

| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten käsipallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten käsipallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Naisten käsipallo.EM-kilpailut  | Maa:   Alankomaat> Naisten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ranska 2018 |  |  |
Dione Housheer (s. 26. syyskuuta 1999 Gendringen) on alankomaalainen käsipalloilija. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa yhdeksän ottelua ja tehnyt niissä 19 maalia. Hän on saavuttanut EM-kilpailuissa pronssia vuonna 2018.
Housheer on edustanut seuratasolla kotimaassaan VOC Amsterdamia vuosina 2017–2018 ja Tanskassa Nykøbing Falster HK:ta vuodesta 2018.
Djibril Cissé

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Djibril Cissé
Syntymäaika: 12. elokuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Arles, Bouches-du-Rhône, Ranska
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 182 cm
Lempinimi: Djib´
Seura
Seura:  SC Bastia
Pelinumero: 12
Junioriseurat
1995-1997 1997-1998:  AC Arles  Nîmes Olympique
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1998-2004 2004-2006 2006-2009 2008-2009  2009-2011 2011-2012 2012-2013 2013 2013 2014- |  AJ Auxerre   Liverpool FC  Olympique de Marseille → Sunderland AFC (laina)  Panathinaikos FC Lazio Queens Park Rangers →  Al-Gharafa SC  FK Kuban Krasnodar  SC Bastia | 127 (70) 49 (13) 59 (24)  35 (10) 61 (47)  18 (1) 26 (9) 9 (1) 15 (4) |
Maajoukkue
| 2002- |  Ranska | 41 (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. toukokuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. lokakuuta 2011.
Djibril Cissé (s. 12. elokuuta 1981) on ranskalainen jalkapalloilija. Cissé on Ranskan maajoukkuehyökkääjä. Hän edustaa SC Bastiaa.
Ura

Cissé on tunnettu nopeudestaan, kiihtyvyydestään ja vaihtuvasta hiustyylistään. Ranskassa Ligue 1:n maalikuninkuuden voittanut Cissé siirtyi Liverpooliin AJ Auxerresta vuoden 2004 kesällä 14 miljoonan punnan siirtosummalla. Hän pelasi kauden 2006-07 lainalla Olympique de Marseillessa ja siirtyi seuraan kesällä 2007. Peliaika Marseillessa jäi vähiin loukkaantumisten vuoksi ja kaudeksi 2008-09 hän siirtyi lainalle Sunderlandiin. Kausi Englannissa teki hyvää Cissélle, mutta hän ei kuitenkaan kuulunut uuden Marseille-valmentaja Didier Deschampsin suunnitelmiin ja kesäkuussa 2009 hän siirtyi kreikkalaisseura Panathinaikosiin kahdeksalla miljoonalla eurolla.  Helmikuussa 2011 Cissé kertoi jättävänsä Panathinaikosin kauden jälkeen. Syynä on Cissén Kreikassa kokema rasismi ja fanien jopa väkivaltaiset hyökkäykset häntä kohtaan. Cisse allekirjoitti 12. heinäkuuta 2011 neljän vuoden sopimuksen roomalaisen Lazion kanssa, mikä takasi hänelle noin kahden miljoonan euron vuositulot. Lazio maksoi Cissestä noin 5,8 miljoonan euron siirtokorvauksen Panathinaikosille.
Cisse siirtyi Queens Park Rangersiin 31.1.2012 siirtosummana 4 miljoonaa puntaa. Hän teki avausmaalinsa 1. helmikuuta 2012 QPR-debyytissään 11. minuutin kohdalla 2-2 tasapeliin päättyneessä vierasottelussa Aston Villaa vastaan. Cissé jätti QPR:n tammikuussa 2013 ja siirtyi kevätkauden mittaisella lainasopimuksella Qatariin Al-Gharafaan.  Kesällä hän jätti QPR:n ja teki sopimuksen Venäjän liigassa pelaavan FK Kuban Krasnodarin kanssa.
Tammikuussa 2014 Cissé palasi kotimaahansa allekirjoitettuaan puolitoistavuotisen sopimuksen SC Bastian kanssa.
Maajoukkuedebyyttinsä Cissé teki toukokuussa 2002 ottelussa Belgiaa vastaan. MM-kilpailuissa 2002 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle Ranskan kaikissa kolmessa ottelussa. Hän ei päässyt EM-kisoihin 2004, koska oli pelikiellossa, ja vuoden 2006 MM-kisat jäivät väliin, sillä hän mursi oikean jalkansa epäonnekkaasti päivää ennen kisojen alkua harjoitusottelussa Kiinaa vastaan.
Saavutukset

Coupe de France: 2003
FIFA Confederations Cup: 2003
Mestarien liiga: 2005
UEFA Super Cup: 2005
FA Cup: 2006
Kreikan liiga : 2010
Kreikan Cup : 2010
Kreikan liigan paras maalintekijä : 2009-2010 (23 maalia)
Kreikan liigan paras maalintekijä : 2010-2011 (20 maalia)
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Henkilökuva ja tilastoja
Ranskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Ramé |
2 Candela |
3 Lizarazu |
4 Vieira |
5 Christanval |
6 Djorkaeff |
7 Makélélé |
8 Desailly |
9 Cissé |
10 Zidane |
11 Wiltord |
12 Henry |
13 Silvestre |
14 Boghossian |
15 Thuram |
16 Barthez |
17 Petit |
18 Lebœuf |
19 Sagnol |
20 Trezeguet |
21 Dugarry |
22 Micoud |
23 Coupet |
Valmentaja Lemerre
Ranskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Lloris |
2 Sagna |
3 Abidal |
4 Réveillère |
5 Gallas |
6 Planus |
7 Ribéry |
8 Gourcuff |
9 Cissé |
10 Govou |
11 Gignac |
12 Henry |
13 Evra |
14 Toulalan |
15 Malouda |
16 Mandanda |
17 Squillaci |
18 Diarra |
19 Diaby |
20 Valbuena |
21 Anelka |
22 Clichy |
23 Carrasso |
Valmentaja Domenech
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Godfrey Hounsfield

| Godfrey Hounsfield |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. elokuuta 1919 Newark, Iso-Britannia
Kuollut: 12. elokuuta 2004 Kingston upon Thames, Iso-Britannia
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Sähkötekniikka ja tietokonekerroskuvaus
Palkinnot:   Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto
Godfrey Newbold  Hounsfield  (28. elokuuta 1919 – 12. elokuuta 2004) oli brittiläinen  sähkötekniikan insinööri, joka sai vuonna 1979 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Allan McLeod Cormackin kanssa tietokonekerroskuvauksen kehittämisestä.
Tietokonetomografiakuvauksessa pikselien harmaasävyarvoja kuvataan Hounsfieldin yksiköiden avulla (HU-luku, TT-luku) Godfrey Hounsfieldin kunniaksi.
Hounsfield oli EMI-yhtiöllä töissä ja oli kehittänyt ennen kerroskuvauslaitteistoa Britannian ensimmäisen täysin transistoroidun tietokoneen vuonna 1958. Beatlesin menestymisen johdosta EMI-yhtiö, joka oli mukana myös äänilevyliiketoiminnassa, oli varoissaan ja pystyi rahoittamaan Hounsfieldin työtä.
HMS Clas Fleming (1912)

| HMS Clas Fleming |
| --- | --- |
 HMS Clas Fleming

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Finnbodan telakka
Laskettu vesille:  14. joulukuuta 1912
Palveluskäyttöön:  23. helmikuuta 1914
Poistui palveluskäytöstä:  1. tammikuuta 1959
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 640 t (standardi) 1 850 t (kuormattu)
Pituus:  80 m
Leveys:  10,4 m
Syväys:  4,3 m
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  160
Aseistus
Aseistus:  4 x Bofors 120 mm/L45 M/11 -tykkiä 3-4 x 6,5 mm ilmatorjuntakonekivääriä noin 200 miinaa
HMS Clas Fleming oli Ruotsin laivaston miinaristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Finnbodan telakalta. Se laskettiin vesille 14. joulukuuta 1912 ja valmistui reilua vuotta myöhemmin 23. helmikuuta 1914.
Palvelus

Toisessa maailmansodassa alus kuului Ruotsin rannikkolaivastoon. Sodan jälkeen se sijoitettiin huonokuntoisena reserviin. Alus luokiteltiin maalilaivaksi ja myytiin 1960 romutettavaksi Ystadiin.
Aiheesta muualla

Harris, Daniel G.: Minelayer Clas Fleming: an early Gas Turbine Ship. Warship 2004, 2004, XXVI. vsk, s. 92-98.  Lontoo, UK:  Conway Maritime Press. ISBN 0-85177-948-4  (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: HMS Fylgia | Ruotsin merivoimien risteilijät | Seuraaja: HMS Gotland |
Hottentottilaulu

| ”Hottentottilaulu” Maikki Länsiö ja Esa Saario |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Hottentottilaulu
 Julkaistu: 1961
 Tyylilaji: lastenlaulu
 Kesto: 03.30
Hottentottilaulu on suomennosversio norjalaisen laulunsanoittaja-kirjailija Thorbjørn Egnerin kappaleesta ”Visen om vesle Hoa”. Suomennoksen kappaleeseen teki Jukka Virtanen ja ensimmäisen levytysversion sovituksen Ensio Kosta.
Kappale kertoo Afrikassa Chickaduajoella asuvasta ”noenmustasta” hottentottipojasta Huua Kotista.
»Asui kerran Afrikassa Chickadua-joella, pikkupoika Huua Kotti musta kuin pesty noella. Ei ollut puettu Kallen tavoin, kulki melkein paljain navoin. Siten kulki Huua Kotti, hän oli oikea hottentotti.»
Kappale julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1961, jolloin sen esittivät Maikki Länsiö ja Esa Saario. Myöhemmin kappaleen ovat levyttäneet muun muassa Ilkka Merivaara, Vesa-Matti Loiri, Markku Suominen, Virtanen ja Tuomari Nurmio.
Helsingin kaupunginkirjaston mukaan laulussa hottentotit esitetään hyväntuulisina, lapsenkaltaisina ja harmittomina satuhahmoina. Kansan tapoja ja elinympäristöä kuvaavat yksityiskohdat on sepitetty, esimerkiksi nimet ovat sepitettyjä ja mainittua bambua kasvaa lähinnä Aasiassa. Helsingin kaupunginkirjasto katsoo, että laulu on vääristelevä tai suorastaan pilkkaava.
Maaliskuussa 2010 uutisoitiin, että kansanedustaja Pertti ”Veltto” Virtanen oli esittänyt "Hottentottilaulun" Perussuomalaisten puolueristeilyllä. Risteilyemäntä keskeytti Virtasen esityksen, koska sitä pidettiin rasistisena. Myöhemmin Viking Line ilmoitti keskeytyksen syyksi muun muassa Virtasen muihin matkustajiin suuntautuneet asiattomat kommentit.
Aiheesta muualla

Alkukielinen esitys vuodelta 1967 NRK
Hovibaletti

Hovibaletti (ransk. ballet de cour) on Ranskan hovissa 1600-luvulla syntynyt taidemuoto, joka oli erityisen suosittua Ludvig XIV:n aikana. Hovibaletissa yhdistettiin juonellinen tarina tanssiin, lauluun ja runouteen. Tyypillinen hovibaletti koostui useista näytöksistä, joissa oli laulusooloja, kuoro-osuuksia ja orkesterin säestämiä tanssiosuuksia. Hovibaletin esiintyjinä toimivat ammattitanssijoiden lisäksi hovin jäsenet. Ludvig XIV tanssi ensimmäistä kertaa julkisesti jo kolmetoistavuotiaana ja esiintyi myöhemmin lukuisissa baleteissa, muun muassa Apollon roolissa Ballet des fêtes de Bachusessa (Bacchuksen festivaalin baletti) ja nousevan Auringon roolissa Ballet da la nuitssa (Yön baletti), josta sai myös lempinimensä Aurinkokuningas..