stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hans Keilson

Hans Keilson vuonna 2007.
Hans Keilson (12. joulukuuta 1909 – 31. toukokuuta 2011) oli saksalaissyntyinen alankomaalainen psykoanalyytikko ja kirjailija. Hän oli juutalainen ja pakeni natsihallintoa vuonna 1936. Hänen vuonna 1933 julkaistu romaaninsa kiellettiin myöhemmin, ja häneltä kiellettiin myös lääketieteen harjoittaminen. Natsit miehittivät Alankomaat, missä Keilson piilotteli ensimmäisen tyttärensä syntyessä vuonna 1941. Saksalainen katolilainen, josta sodan jälkeen tuli Keilsonin ensimmäinen vaimo (ja joka myös kääntyi juutalaisuuteen), väitti parin yhteisen lapsen isäksi saksalaista sotilasta. Keilsonin vanhemmat kuolivat Auschwitzissä.
Keilsonin potilaista monet olivat traumatisoituneita juutalaisia lapsia, joiden vanhemmista osan natsit olivat surmanneet. Hän kirjoitti traumoista uraauurtavan tutkimuksen, mutta häneltä on ilmestynyt myös romaaneja ja runoutta. Elokuussa 2010 The New York Timesin kirja-arvostelussa Francine Prose arvioi yli puoli vuosisataa vanhat Keilsonin romaanit Vastustajan kuolema (Der Tod des Widersachers) ja Komedia mollissa (Komödie in Moll) mestariteoksiksi. Keilsonin ensimmäisen vaimon kuoltua 1969 hän meni naimisiin Marita Keilson-Lauritzin kanssa, jonka kanssa oli kuolemaansa asti naimisissa. Parilla on yhteinen tytär.
Keilsonin romaanit ovat osin omaelämäkerrallisia. Niistä on suomennettu Vastustajan kuolema (Like 2012) ja Komedia mollissa (Like 2013).
Hjalmar Fellman

Arvid Hjalmar Fellman (20. syyskuuta 1871 Helsinki – 21. joulukuuta 1950 Tampere) oli suomalainen yleisurheilija ja Lahden kaupunginvaltuuston puheenjohtaja. Hän oli ammatiltaan apteekkari.
Hjalmar Fellman oli monipuolinen yleisurheilija. Hän voitti Helsingissä järjestetyillä yleisillä voimistelujuhlilla viisiottelun viisi kertaa peräkkäin vuosina 1890–1894. Viisiottelun lajit olivat tuolloin keihäänheitto, kuulantyöntö, korkeushyppy, pituushyppy ja 150 metrin juoksu. Heitot suoritettiin ajan tavan mukaan paikaltaan molemmilla käsillä ja hypyissä ponnistettiin molemmilla jaloilla. Ylioppilasvoimistelijoita edustanut Fellman voitti vuonna 1891 Tukholmassa pidetyillä urheilujuhlilla keihäänheiton molempien käsien yhteistuloksen ja vuonna 1893 myös Tukholmassa kuulantyönnön. Tukholman vuoden 1891 kisoissa hän heitti paremmalla kädellä tulokset 37,61 ja 37,82 metriä, jotka olivat epävirallisia maailmanennätyksiä.
Hjalmar Fellman opiskeli Berliinin yliopistossa farmaseutiksi. Hän toimi apteekkarina Lahdessa vuosina 1903–1912 ja Tampereella vuodesta 1918 eteenpäin. Vuonna 1906 hänestä tuli Lahden ensimmäisen kaupunginvaltuuston jäsen. Vuosina 1909–1912 Fellman oli Lahden kaupunginvaltuuston puheenjohtaja. Fellman rakennutti vuonna 1912 kauppakeskus Lahden Cityn, joka purettiin vuonna 1955.
Fellman harrasti valokuvausta ja oli Amatörfotografklubben i Helsingforsin jäsen.
Fellmanin isä oli senaattori Gustaf Esaias Fellman.
Hans Morgenthau

Hans Joachim Morgenthau (17. helmikuuta 1904 Coburg, Saksa – 19. heinäkuuta 1980 New York, Yhdysvallat) oli saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen kansainvälisten suhteiden tutkija. Morgenthauta pidetään E. H. Carrin ohella klassisen realismin oppi-isänä, jonka vaikutus on ollut ratkaisevan tärkeä etenkin toisen maailmansodan jälkeisessä yhdysvaltalaisessa ajattelussa. Hän varmisti realismin nousun valta-asemaan teoksellaan Politics Among Nations (1948), jota on kutsuttu realismin raamatuksi ja käytetty alan keskeisenä yliopistollisena oppikirjana monissa maissa.
Elämä

Morgenthau syntyi Saksassa, jossa hän opiskeli Berliinin, Frankfurtin ja Münchenin yliopistoissa sekä aloitti akateemisen uransa. Hänen väitöskirjansa vuodelta 1929 käsitteli kansainvälistä oikeutta, sen muotoja ja rajoituksia. Vuonna 1932 Morgenthau siirtyi opettamaan Geneveen, Sveitsiin, jonne hän jäi natsien valtaannousun johdosta. Vuosina 1935–1936 hän opetti Madridissa, Espanjassa, ja vuonna 1937 hän muutti Yhdysvaltoihin.
Yhdysvalloissa Morgenthau opetti Brooklyn Collegessa vuosina 1937–1939, Missouri–Kansas Cityn yliopistossa vuosina 1939–1943, Chicagon yliopistossa vuosina 1943–1971, City College of New Yorkissa vuosina 1968–1974 ja New School for Social Researchissa vuosina 1974–1980. Hänen uransa lähti nousuun toisen maailmansodan loputtua. Vaikka Morgenthau oli luonut ajattelunsa perustan Euroopassa, hän ei ollut siellä tunnettu, vaan alkoi saada kannattajia vasta mukautettuaan ajattelunsa amerikkalaiselle yleisölle ja maailmansodan muuttamaan kansainvälispoliittiseen tilanteeseen.
Kansainvälisten suhteiden teoria

Morgenthaun mukaan politiikka rakentuu ihmisluontoon palautettavissa oleviin objektiivisiin lakeihin tai käyttäytymismalleihin. Hänen mukaansa kansainvälisessä politiikassa on kyse ihmisluontoon perustuvasta vallan tai voiman tavoittelusta, joka määrittää politiikan itsenäisenä aihealueena. Valta määrittelee valtion edun, sillä riippumatta siitä, mitä kulloisestakin poliittisesta ja kulttuurisesta ympäristöstä riippuvia materiaalisia tai ideologisia tavoitteita politiikan taustalla on, niihin liittyy aina pyrkimys kontrolloida toisten toimia vaikuttamalla näiden mieliin. Kaikissa poliittisissa ilmiöissä on Morgethaun mukaan kyse joko vallan ylläpitämisestä, vallan kasvattamisesta tai vallan osoittamisesta. Vallassa ei ole kyse vain aineellisista tekijöistä, kuten maantieteestä, luonnonvaroista, teollisesta voimasta, sotilaallisesta valmiudesta ja väestöstä, vaan myös ei-aineelliset seikat, kuten nationalismi, kansakunnan luonne, moraali, halinnon tehokkuus ja arvovalta ulkomailla, vaikuttavat valtion valtaan toisten ihmisten mieliin ja sitä kautta heidän toimintaansa. Valtion vallan maksimoiminen ja vähintään valtion selviytymisen takaaminen on Morgenthaun mukaan rationaalista ja myös hyveellistä, mikäli se perustuu hillittyyn harkintaan.
Morgenthaun mukaan rauhan ja vakauden säilyttämisen välineitä kansainvälisessä järjestelmässä ovat voimatasapainopolitiikka, jossa valtiot tasapainottavat ja hillitsevät toistensa valtapyrkimyksiä, kansainvälinen oikeus ja kansainväliset järjestöt sekä tärkeimpänä diplomatia eli valtiomiestaito. Lisäksi Morgenthau piti maailmanvaltiota pysyvän rauhan ehtona ja välttämättömänä ihmiskunnan säilymisen kannalta. Hän kuitenkin piti sitä vaikeana saavuttaa eikä juuri yrittänyt pohtia, kuinka siihen lopulta päästäisiin, vaan keskittyi teoretisoimaan järjestelmää, jossa maailmanhallitusta ei ole. Morgenthau katsoi demokratioiden pystyvän parhaiten kanavoimaan "kansallista energiaa" oman turvallisuutensa tueksi.
Morgenthaun mukaan valtiot ja valtiomiehet eivät todellisuudessa aina toimi realismin mukaisesti, vaan realismi kertoo miten valtiomiehen pitäisi käyttäytyä, jotta hänen johtamansa valtio selviäisi voimapoliittisessa kamppailussa. Morgenthau vertasi tätä todellisen politiikan ja rationaalisen politiikan eroa valokuvan ja muotokuvan eroon: valokuva näyttää sen, minkä silmä näkee, kun taas muotokuva nostaa esille ihmisen olemuksen kaikkein olennaisimmat piirteet.
Teoksia

Scientific Man Versus Power Politics (1946)
Politics Among Nations: The Struggle for Power and Peace (1948)
In Defense of the National Interest (1951)
The Purpose of American Politics (1960)
Crossroad Papers: A Look Into the American Future (ed.) (1965)
Truth and Power: Essays of a Decade, 1960-70 (1970)
Hjalmar Erik Eklund

Hjalmar Erik Eklund (s. 3. elokuuta 1888 Akaa) oli suomalainen poliitikko. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli satulaseppä.
Suomen sisällissodan alkaessa Eklund oli toiminut Suomen Sosialidemokraattisen Raittiusliiton kiertävänä puhujana joulukuusta 1917 lähtien. Myöhemmin sodan aikana hän työskenteli kansanvaltuuskunnan maksukonttorissa ja kuului sodan loppuvaiheessa ilmeisesti myös punakaartiin. Huhtikuun lopussa Eklund pakeni Helsingistä Viipuriin. Eklund onnistui Naulasaaren taistelun jälkeen pakenemaan Viipurista, mutta hänet vangittiin Virolahdella ja toimitettiin Tammisaaren vankileirille.
Sodan jälkeen Eklund toimi Suomen sosialistisen työväenpuolueen puheenjohtajana 28. joulukuuta 1920 – 26. tammikuuta 1922.[lähde? ] Hän toimi myös Suomen sosialidemokraattisen nuorisoliiton puheenjohtajana vuodet 1919–1922, ja nousi 1920-luvun puolivälissä Suomen kommunistisen puolueen keskuskomiteaan.[lähde? ] Hän käytti myöhemmin Neuvostoliitossa nimeä Johan Salminen. Arvo Tuomisen mukaan Eklund sai surmansa Stalinin vainoissa vuonna 1937.
Hemming (Tanska)

Hemming
Hemming oli Tanskan kuningas, joka nousi valtaan vuonna 810 ja kuoli 811 tai 812. Hän oli edellisen kuninkaan Godfredin veljenpoika ja hallitsi sisällissodan aikana, jolloin Tanskalla oli useita kilpailevia hallitsijoita yhtä aikaa. Hemming solmi vuonna 811 Frankkivaltakunnan hallitsijan Kaarle Suuren kanssa rauhan, jonka yhteydessä Tanskalle määriteltiin ensimmäisen kerran selkeä eteläraja Eiderjoelle.
Hemmilä

Hemmilä on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Anna Hemmilä (s. 1999), pesäpalloilija
Pertti Hemmilä (s. 1955), poliisi, Kokoomuksen ent. kansanedustaja
Eino Hemmilä (1902–1969), toimittaja, pakinoitsija ja kirjailija
Gustaf Hemmilä, Gustaf Wilson (1827–1905), amerikansuomalainen uudisraivaaja, sotilas ja liikemies
Jari Hemmilä (s. 1959), juoksija.
Hjalmar Filip Palmén

Hjalmar Filip Palmén (30. marraskuuta 1858 Helsinki – 12. marraskuuta 1901 Ruokolahti) oli suomalainen vapaaherra, juristi ja virka- ja valtiopäivämies.
Palménin vanhemmat olivat sijaiskansleri, senaatin oikeusosaston varapuheenjohtaja, vapaaherra Johan Philip Palmén ja Adolfina Fredrika Emilia Sallmén ja puoliso vuodesta 1892 Maria (Mary) Ida Lindes. Palmén tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1877 ja suoritti oikeustutkinnon 1884. Auskultoituaan Viipurin hovioikeudessa 1884 Palmén tuli seuraavana vuonna ylimääräiseksi virkamieheksi ministerivaltiosihteerin virastoon, apulaistoimitussihteeriksi 1888, toiseksi toimitussihteeriksi 1889 ja toimitussihteeriksi 1892. Hän sai valtioneuvoksen arvon. Palmén löydettiin syksyllä 1901 hukkuneena Imatrankoskesta. Hän oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1885 ja 1891.
Palménin sisaruksia olivat yhteiskunnallinen vaikuttaja Fanny Palmén, eläintieteilijä J. A. Palmén, historiantutkija ja poliitikko E. G. Palmén ja Forssa-yhtiön pääjohtaja K. E. Palmén.
Hjalmar Erik Gabriel von Bonsdorff

Hjalmar Erik Gabriel von Bonsdorff (29. syyskuuta 1826 Helsinki – 17. toukokuuta 1905 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, tilanomistaja ja virka- ja valtiopäivämies.
Von Bonsdorffin vanhemmat olivat kamreeri, vapaaherra Johan Gabriel von Bonsdorff ja Ulrika Charlotta von Willebrand ja puolisot vuodesta 1856 Ulrika Karolina Wasenius (k. 1860) ja vuodesta 1861 Matilda Johanna Margareta Tams (k. 1897). Professori, lääkintäkenraalimajuri Hjalmar Gabriel von Bonsdorff oli Hjalmar Erik Gabriel von Bonsdorffin poika ensimmäisestä avioliitosta ja ylitarkastaja Adolf von Bonsdorff toisesta avioliitosta. Hjalmar Erik Gabriel von Bonsdorff tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1843 ja valmistui filosofian maisteriksi 1850. Venäjällä hän opiskeli vuodesta 1851 ja suoritti 1854 suuremman kameraalitutkinnon. Von Bonsdorff oli senaatin talousosaston ylimääräinen kopisti 1854, apukamreeri Suomen sotakomissariaatissa 1855 ja kassanhoitaja 1857–1858. Vapaaherra hänestä tuli isänsä kanssa 1868 ja hän oli tilanomistaja Sonabyssä vuodesta 1883.
Von Bonsdorff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878, 1882 ja 1885.
Hjalmar Frithiof Segercrantz

Hjalmar Frithiof (Fritiof) Segercrantz (20. kesäkuuta 1864 Lappträsk – 4. joulukuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen kauppias ja valtiopäivämies.
Segercrantzin vanhemmat olivat majuri, kruununvouti Johan Gustaf Emil Segercrantz ja Marja Melechin ja puoliso Elin Matilda Wellingk. Segercrantz vietti nuoruusvuotensa Haminassa, mutta harjoitti kaupallisia opintoja Turussa. Hän toimi aluksi kirjanpitäjänä, mutta hankki sitten omistukseensa rautakaupan Helsingistä. Segercrantz & C:o -liikettä hän piti vuoteen 1920 asti. Segercrantz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891, 1899, 1904–1905 ja 1905–1906.
Pankinjohtaja Johan Segercrantz oli Hjalmar Frithiof Segercrantzin veli.
Haukijärvi (Virrat, Ilomäki)

| Haukijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°17′43″N, 23°50′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  oja Särkijärveen 
Järvinumero:  35.417.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  143,6 m  
Rantaviiva:  1,92 km  
Pinta-ala:  7,626 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaukijärvi 
Haukijärvi  on Pirkanmaalla Virroilla Ilomäen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,6 hehtaaria, se on 850 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 143,6 metriä mpy.
Haukijärvi (Pälkäne, Rautajärvi)

| Haukijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Pälkäne
Koordinaatit:  61°25′17″N, 24°37′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Längelmäveden alue (35.72)
Laskujoki:  oja Iso-Laippaan 
Järvinumero:  35.728.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  151 m  
Rantaviiva:  1,694 km  
Pinta-ala:  7,745 ha  
Saaria:  1 
 fiHaukijärvi 
Haukijärvi  on Pirkanmaalla Pälkäneellä Laipanmaan metsäalueella  sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 7,7 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Se sijaitsee mäkien ympäröimän Haukijärvenrahkan itäpäässä ja sillä on kaksi lahtea. Järvellä on kartan mukaan yksi nimetön saari, joka on yli 50 metriä pitkä. Saari suojaa toista lahtea. Järven rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä ja sen rannat ovat soistuvaa metsämaata. Sen itärannassa on vapaa-ajan asunto, jolle tulee tie Niittylahdelta.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Keljonjärven valuma-alueeseen (35.728) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 151 metriä mpy. Siihen on johdettu kaksi suo-ojaa, jotka tuovat Haukijärvenrahkalta kuivatusvesiä. Suo-ojista on kaivettu oja pohjoiseen, missä se laskee Iso-Laippaan. Iso-Laippa laskee Vähä-Laipan kautta Lammasojaan, joka laskee vuorostaan Isoon Saksijärveen.
Himbat

Himbanainen.
Himbat ovat pääasiassa Kunenen alueella Namibian pohjoisosissa ja Angolan lounaisosissa elävä noin 12 000 -henkinen paimentolaiskansa. Himbat kasvattavat pääasiassa nautoja ja vuohia.
Suuren osan historiastaan himbat ovat eläneet eristyksissä muista kansoista, ja täten säilyttäneet perinteiset kulttuurinsa ja tapansa näihin päiviin saakka.milloin? Himbat eivät useinkaan ole tietoisia nykyajan ilmiöistä kuten rahasta, ja harvoin osaavat lukea tai laskea. Pääosa ajasta menee kiertelyyn ja matkaamiseen veden perässä. Himbanaisille ominaista on ihon värjääminen vuohen rasvalla ja okralla suojautuakseen Auringon paahteelta. Tästä johtuu himbanaisten ihon punertava sävy. Himban asema yhteisössä on nähtävissä hänen käyttämistään vuohennahkavaatteista.
Himbat ovat hyvin läheistä sukua hereroille ja puhuvat samaa kieltä. Usein himbat ja hererot katsotaankin yhdeksi kansaksi, vaikka niiden kulttuureissa on merkittäviä eroja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Himbat Wikimedia Commonsissa
Himbat näyttävät kyläänsä rahasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Namibia: Hukkuuko himba-heimo
Hateform

| Hateform |
| --- | --- |
 Tuskassa 2013
Tiedot
Toiminnassa:  2004–
Tyylilaji:  death metal, thrash metal
Kotipaikka:  Turku
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Petri Nyström, laulu   Tomy Laisto, kitara   Tom Gardiner, kitara   Joni Suodenjärvi, basso, taustalaulu   Tuomo Latvala, rummut  
Entiset jäsenet:  Ville Vänni, kitara (2004–2006)  Tuomas Vähämaa, rummut (2004–2009) 
Levy-yhtiö:  7:45 Records, 2008–   Spinefarm Records, 2011–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hateform on turkulainen death- ja thrash metal -yhtye.
Yhtyeen perustivat kitaristi Tomy Laisto, basisti Joni Suodenjärvi ja rumpali Tuomas Vähämaa vuonna 2004. Piakkoin perustamisen jälkeen yhtyeeseen liittyi laulaja Petri Nyström. Vuonna 2005 Insomniumin kitaristi Ville Vänni liittyi Hateformiin, kunnes hänet korvasi vuonna 2006 Mordredin ja Scorched Earth Tacticsin kitaristi Tom Gardiner.
Yhtyeen ensimmäinen albumi Dominance ilmestyi 7:45 Records -levymerkin kautta tammikuussa 2008. Albumin Japanin-painos sisälsi cover-version Leevi and the Leavingsin kappaleesta ”Teuvo, maanteiden kuningas”, mikä julkaistiin myöhemmin singlenä. Vuoden 2008 Finnish Metal Awardsissa yhtye valittiin vuoden tulokkaaksi.
Hateformin toinen albumi Origins of Plague ilmestyi vuonna 2010.
Jäsenet

Petri Nyström – laulu (2004–)
Tomy Laisto – kitara (2004–)
Tom Gardiner – kitara (2006–)
Joni Suodenjärvi – basso (2004–)
Tuomo Latvala – rummut (2009–)
Entiset jäsenet
Ville Vänni – kitara (2004–2006)
Tuomas Vähämaa – rummut (2004–2009)
Diskografia

Studioalbumit
Dominance (2008,  7:45 Records)
Origins of Plague (2010,  7:45 Records)
Sanctuary in Abyss (2013,  Spinefarm Records)
Singlet
Teuvo (maanteiden kuningas) (2008)
Demot
Hateform (2005,  omakustanne)
Retaliate (2006,  omakustanne)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hateformin sivusto (englanniksi)
Hateform Myspacessa (englanniksi)
Hateform Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Graz

| Graz |
| --- | --- |

 vaakuna
 Graz
 Koordinaatit: 47°4′13″N, 15°26′20″E 
Valtio:  Itävalta
Osavaltio:  Steiermark
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  127,56 km²
Väkiluku (2014):  269 997
 – Väestötiheys:  2 100 as./km²
 
 www.graz.at 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Graz (sloveeniksi Gradec) on Itävallan toiseksi suurin kaupunki ja Steiermarkin pääkaupunki. Sen asukasluku on 269 997 asukasta (2014). Grazin vanhakaupunki on listattu UNESCOn maailmanperintöluetteloon.
Maantiede > Sijainti

Graz sijaitsee Itävallan kaakkoisosassa lähellä Slovenian rajaa, noin 200 kilometriä Wienistä lounaaseen ja 50 kilometriä Mariborista pohjoiseen. Kaupungin läpi virtaavan joen nimi on Mur. Grazia ympäröi Steiermarkille tyypillinen kukkulamaisema. Kaupungin eteläpuolella sen sijaan on alankoa. Grazin korkein kohta on Plabutschin 763 metriä korkea huippu. Kaupungin ympäristö kuuluu Graz-Umgebungin piiriin.
Maantiede > Kaupunginosat

Graz on jaettu 17 Bezirkiin eli kaupunginosaan. Kaupunginosat ovat numeroituja, mutta päinvastoin kuin Wienissä, Grazissa kaupunginosista puhutaan niiden nimillä. Pinta-alaltaan suurin kaupunginosa on Andritz, kun taas Jakomini on asukasmäärältään suurin.
Innere Stadt (Keskusta: Raatihuone, keskusaukio, kellotorni, ostoskatu Herrengasse)
St. Leonhard (Teknillinen korkeakoulu)
Geidorf (Kolme muuta yliopistoa)
Lend (Rautatieasema)
Gries (Työläiskortteli)
Jakomini (Jakominiplatz, tärkeä raitioliikenteen solmukohta)
Liebenau (Graz-Liebenaun stadion)
St. Peter
Waltendorf
Ries
Mariatrost (Mariatrostin basilika, pyhiinvaelluskohde)
Andritz
Gösting
Eggenberg (Eggenbergin linna)
Wetzelsdorf
Straßgang
Puntigam
Grazin kaupunkiin kiinni kasvaneita tärkeitä esikaupunkialueita ovat muun muassa Seiersberg ja Feldkirchen bei Graz.
Maantiede > Ilmasto

Graz sijaitsee lauhkealla ilmastovyöhykkeellä, mutta ilmastoon vaikuttaa myös Välimerenilmasto. Kaupungin sijainti Alppien kaakkoispuolella suojaa sitä Keski-Euroopan sääoloilta: sadevyöhykkeet saapuvat tyypillisesti etelästä.
Vuonna 2006 Grazin keskilämpötila oli 10,1 °C. Kylmin kuukausi oli tammikuu (–3,4 °C) ja lämpimin heinäkuu (+22,3 °C).
Historia

Kaupungin linnavuorella (Schlossberg) oli luultavasti linnoitus jo 800-luvulla. Graz sai kaupunkioikeudet vuonna 1240, ja keskiajalla siitä kehittyi Steiermarkin keskus. Habsburgit asuivat kaupungissa vuodesta 1379. 1400- ja 1500-luvuilla rakennettujen muurien avulla kaupunki pystyi puolustautumaan unkarilaisia ja turkkilaisia vastaan. Napoleonien sotien aikana kaupunkia hallitsivat ajoittain ranskalaiset, jotka räjäyttyivät Schlossburgin linnoituksen 1809, ja paikalle rakennettiin puisto.
Väestö

Grazissa asuu 250 099 asukasta, ja asukastiheys on 1 960,49 asukasta/km².
Grazin väestöpyramidin mukaan alle 15-vuotiaita on 13,5 %, 15–59-vuotiaita 63,8 %. Yli 59-vuotiaiden osuus väestöstä on 22,7 %. Naisia on väestöstä 52 %. Grazilaisten keski-ikä on 41,1 vuotta. Elinajanodote naisilla on 82,4 vuotta ja miehillä 76,2 vuotta.
Väestö > Väestönkehitys

1869: 98 229
1900: 168 808
1923: 199 578
1939: 208 016
1961: 237 080
1981: 243 166
1991: 237 810
2001: 226 244
2006: 250 099
Lähde: Statistik Austria
Väestö > Ulkomaalaiset

Grazin 250 000 asukkaasta 32 072 eli 13,1 prosenttia on ulkomaalaisia. Eniten ulkomaalaisia on Turkista, Bosniasta ja Hertsegovinasta sekä Serbiasta. Prosentuaalisesti eniten ulkomaalaisia (25,7 %) asuu Griesin kaupunginosassa. Puhutuimmat kielet Grazissa ovat saksan jälkeen kroatia ja turkki.
Hallinto

Grazin poliittisessa hallinnossa työskentelee kaksi päätöselintä: kaupunginvaltuusto (Gemeinderat) ja kaupunginhallitus (Stadtregierung). Väestö valitsee kaupunginvaltuuston viideksi vuodeksi, ja kaupunginvaltuusto puolestaan valitsee kaupunginhallituksen, johon myös kaupunginjohtaja kuuluu.
Graz ja Wien ovat ainoat Itävallan kaupungit, joissa valitaan myös kaupunginosavaltuusto (Bezirksrat). Kaupunginosavaltuustoissa on 7–19 jäsentä kaupunginosan asukasluvusta riippuen. Kaupunginosavaltuustoilla on oikeus tulla kuulluiksi monissa kaupunginosaa koskevissa päätösasioissa.
Kaupunginvaltuustossa on 56 jäsentä. Vuonna 2021 kunnallisvaalit voitti Itävallan kommunistinen puolue (KPÖ) 28,9 prosentilla äänstä,  Itävallan kansanpuolue (ÖVP)  sai 25,7 prosenttia.
Kaupunginvaltuuston jäsenet sekä jokaisen 17 kaupunginosan edustajat kokoontuvat kerran kuukaudessa Grazin raatihuoneessa. Istunnot ovat yleisölle avoimia.
Marraskuussa 2021 Grazin pormestariksi valittiin Kommunistisen puolueen (KPÖ) Elke Kahr.
Kaupunginhallitus kokoontuu kerran viikossa.
Palvelut > Koulutus

Graz on merkittävä yliopistokaupunki, jonka yliopistoissa opiskelee 40 000 opiskelijaa. Seuraavassa kaupungin neljä yliopistoa ja niiden opiskelijaluvut:
Karl-Franzens-Universität, perustettu 1585 ja Itävallan toiseksi suurin yliopisto, 22 000 opiskelijaa
Technische Universität, n. 9 000 opiskelijaa
Medizinische Universität, n. 6 000 opiskelijaa
Universität für Musik und darstellende Kunst, n. 1 500 opiskelijaa
Lisäksi Grazissa toimii kaksi ammattikorkeakoulua.
Palvelut > Kirjastot

Grazissa toimii kaupungin ylläpitämä pääkirjasto, joka perustettiin vuonna 1895. Kirjasto on vuodesta 1995 sijainnut Griesin kaupunginosassa. Kirjastossa on niteitä yli 38 000. Lisäksi Grazin kaupunginkirjastolla on viisi muuta toimipistettä ympäri kaupunkia (Gösting, Eggenberg, St. Leonhard, Geidorf ja Andritz) sekä Mediathek-niminen mediakirjasto, jolla on yli 15 000 niteen kokoelma videoita sekä CD- ja DVD-levyjä. Kaupungin alueella liikennöi myös kirjastoauto.
Grazin yliopiston kirjasto on Steiermarkin osavaltion suurin tieteellinen kirjasto.