stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Judy Garland
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The Judy Garland Page (englanniksi)
Judy Room (englanniksi)
Judy Garland Fragrance (parfyymi-sivusto) (englanniksi)
Judy Garland Notable Names Databasessa (englanniksi)
Judy Garland. Classic Movies. Arkistoitu 26.1.2021. (englanniksi)
Garland Dorothyn roolissa elokuvassa Ihmemaa Oz.
MGM:n hohdokkaat tähdet Lana Turner, Hedy Lamarr ja Judy Garland Revyytytön promokuvassa 1941.
Judy Garland elokuvan Tähti on syntynyt trailerissa.
Judy Garland elokuvassa Nürnbergin tuomio (1961).
Garland elokuvassa Tässä tulen minä.
Judy Garland ja Mickey Rooney elokuvan Andy Hardy, tyttöjen sankari trailerissa.
Judy Garland viimeiseksi jääneessä elokuvassaan Suuri voitto.
Jóhannes Sveinsson Kjarval

Jóhannes Sveinsson Kjarval vuonna 1934.
Jóhannes Sveinsson Kjarval (7. marraskuuta 1885 – 13. huhtikuuta 1972) oli islantilainen taidemaalari. Hänen taustansa oli perinteisessä islantilaisessa maatalousyhteiskunnassa. Hänen elämänsä ja uransa oli vahvasti kytköksissä 1900-luvun alkupuolen kulttuuriseen heräämiseen maassa. Parhaiten Kjarval tunnetaan luonnon kuvauksistaan ja taiteensa mystisestä visuaalisuudesta. Vaikka painopisteet Kjarvalin uralla vaihtelivat vuosien mittaan, hänen työhönsä vaikutti koko uran ajan luonnon näkeminen elävänä. Reykjavíkin taidemuseo on luonnehtinut taiteilijaa yhdeksi maansa kaikkien aikojen rakastetuimmista ja arkkityypin mukaiseksi boheemiksi, romanttiseksi taiteilijaksi.
Kahdentuhannen Islannin kruunun seteliin otettiin vuonna 1995 Kjarvalin kuva. Reykjavíkin taidemuseoon kuuluu hänen mukaansa nimetty Kjarvalsstaðir, joka avattiin vuonna 1973.
Karju (sarjakuvahahmo)

| Karju |
| --- | --- |
 Karju
Luoja(t):  Chris Claremont ja John Buscema
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Wolverine #4 (1989)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Ei tiedossa
Status:  Aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Verihuuto, kenraali Nguyen Ngoc Coy
Voimat:  Yli-inhimilliset voimat ja kestävyys asgardilaisten kivipeikkojen verenperinnöstä
Karju on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä kovaotteinen kätyri. Hahmon loivat käsikirjoittaja Chris Claremont ja piirtäjä John Buscema. Karjun ensiesiintyminen tapahtui Wolverine-lehden numerossa 4 (1989). Karju on enimmäkseen esiintynyt Wolverinen vihollisena.
Historia

Karju on yksi salaperäisimmistä vastustajista, joihin Wolverine on matkoillaan törmännyt ja hänen taustastaan tiedetään vähän. Karju on asgardilaisten kivipeikkojen jälkeläinen, eli samaa rotua kuin Thorin vanha vihollinen Ulik. Karjun tiedetään mutisseen erään kerran "Ymirin jäisen parran kautta!", mikä on viittaus huurrejättiläisten vanhimpaan jäseneen, muinaiseen Ymiriin.
Karjun isä pahoinpiteli Karjua järjestelmällisesti lapsuudessa. Jotkut käsikirjoittajat ovat esittäneet Karjun kasvoilla olevien arpien olevan peräisin isän iskuista ja Karjun kätkevän häpeänsä valtavan parran alle.
Karju siirtää sarjassa toimintapistettään Madripooriin yhdessä kumppaninsa Verihuudon kanssa. Pahamainen kenraali Coy, yksi Madripoorin suurimmista rikollisjohtajista otti heidät omaan palvelukseensa. Heidän yrittäessä eliminoida kilpailevan liigan johtajatarta nimeltään Tyger Tiger, Wolverine asettui kaksikkoa vastaan salanimellä Patch. Huolimatta lukuisista yhteenotoista Wolverinen kanssa Verihuuto ja Karju eivät koskaan ole onnistuneet voittamaan häntä.
Lopulta kenraali Coy kyllästyi Karjun epäonnistumisiin ja myi hänet Geist-nimiselle entiselle natsille ja nykyiselle kyborgille. Geist tarvitsi koekaniinin uudelle kokeelliselle huumeelleen ja pisti sitä Karjuun ajellen ensin tämän karvoistaan. Parturointi vaikutti traumatisoivasti Karjuun ja Wolverine säntäsi huudot kuullessaan paikalle pelastamaan vihollistaan.
Karju, kivipeikkojen jälkeläinen tositoimissa.
Jóhanna María Sigmundsdóttir

| Jóhanna María Sigmundsdóttir> Kansanedustaja |
| --- | --- |
 2013–2016  
Ryhmä/puolue:  Edistyspuolue
Vaalipiiri:  Norðvesturkjördæmi
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1991 (ikä 33) Reykjavík
Kansalaisuus:  Islanti
Tiedot
Puolue:  Edistyspuolue
Jóhanna María Sigmundsdóttir (s. 28. kesäkuuta 1991) on islantilainen entinen edistyspuolueen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Alþingissä. Tullessaan valituksi hän oli kaikkien aikojen nuorin islantilainen kansanedustaja.
Jóhanna syntyi Reykjavíkissä. Hän suoritti maatalousalan tutkinnon Hvanneyrissä vuonna 2012. Vuoden 2013 parlamenttivaaleissa hänet valittiin Alþingiin 21 vuoden ikäisenä ollen näin ollen kaikkien aikojen nuorin Alþingiin valittu. Hän istui Alþingissä vuoteen 2016 asti, jolloin hän päätti olla asettumatta ehdolle kyseisen vuoden vaaleissa. Kansanedustajuutensa jälkeen Jóhanna on työskennellyt maanviljelijänä Mið-Garðarissa.
Kino Tapio

Elokuvateatteri Kino Tapio Joensuussa on yksi Suomen vanhimmista alkuperäisessä käytössä toimivista elokuvateattereista. Se on toiminut vuodesta 1927. Teatterin alkuperäinen nimi on Oy Elävienkuvien Teatteri Tapio. Sen ensimmäinen esitys oli 29. marraskuuta 1927 Uuno Eskolan ohjaama Ei auta itku markkinoilla.
Kino Tapio.
Tapion uusitut tilat valmistuivat 30. syyskuuta 2005 ja Kino Tapio muuttui Elokuvateatterikeskus Tapioksi. Paikka on Joensuun keskustassa  Kauppakatu 27:ssä sijaitseva suojelutalo. Elokuvateatteri Tapion omistaa perheyritys Savon Kinot Oy, joka hankki Tapion vuonna 1990.
Tilat

Elokuvateatterikeskus Tapiossa on neljä salia, joissa on yhteensä 652 katsojapaikkaa. Saleissa on Dolby Digital -äänimaailma, akustiikka on rakennettu THX-kriteereillä. Teatterissa on myös mahdollisuus katsoa stereoskooppisia 3D-elokuvia.
Erikoistapahtumia

Rokumentti - rockelokuvafestivaali marraskuussa
Viscult - dokumenttielokuvafestivaali lokakuussa
Cinemare - kauhu- ja roskaelokuvayö marraskuussa
Historian lehdiltä

Sanomalehti Karjalaisessa oli 29.11.1927 ilmoitus elokuvasta ja avajaisista:
"Pyydämme kohteliaimmin ilmoittaa, että tänään avataan teatterimme ja näytellään avajaisnäytäntönä 29/11- 2/12 vauhdikas, voimaa ja rakkautta uhoava kotimainen elokuvauutuus "Ei auta itku markkinoilla". Näytännöt alkavat arkisin klo 6 ip, sunnuntaisin klo 2 ip. Triosoittoa näytäntöjen alusta klo 10 ip. Suljemme alkavan teatterimme arvoisan yleisön suosioon."
Karita Mattila -palkinto

Karita Mattila -palkinto on rahallisesti suurin Suomessa vuosittain myönnettävä laulajille tarkoitettu palkinto. Vuonna 2005 palkinnon suuruus oli 13 000 euroa, vuoden 2009 voittajat saivat molemmat 6 500 euroa. Sen jakaa Senaatti-kiinteistöt. Palkinto on nimetty oopperalaulaja Karita Mattilan mukaan.
Palkinnon saajan valitsee lautakunta, johon kuuluivat vuonna 2005: sopraano Karita Mattila, Kansallisoopperan pääjohtaja Erkki Korhonen sekä palkinnon rahoittavan Senaatti-kiinteistöjen toimitusjohtaja Aulis Kohvakka.
Palkittuja

2009: Tuomas Katajala ja Nicholas Söderlund
2006: Helena Juntunen
2005: Essi Luttinen
2003: Tiina Vahevaara
2002: Juha Uusitalo
2001: Johanna Rusanen
2000: Gabriel Suovanen
Kallõtõ järv

| Kallõtõ järv |
| --- | --- |
 Kallõtõ järv Karulassa v. 2014
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Valgamaa
Kunnat:  Valgan kunta
Koordinaatit:  57°45′49″N, 26°27′23″E
Järvinumero:  VEE2133100
Mittaustietoja
Pituus:  0,375 km 
Leveys:  0,26 km 
Rantaviiva:  1,208 km 
Pinta-ala:  0,08 km² 
Suurin syvyys:  6,2 m 
 fiKallõtõ järv 
Kallõtõ järv, myös Kallete, Kallato järv, Kalleto S. tai Kallete jerw on Valgamaalla Valgan kunnassa Lustin kylässä sijaitseva eutrofinen luonnonjärvi.
Nimi ja maantietoa

Karulan ja Vana-Antslan kartanoiden rajaseudulla sijaitsevan järven nimi on luultavimmin johtunut sanan ”kalatu” (suom.  kalaton) uudelleentulkinnasta võrokielisenä ”kallõ”:na (”kalle” tai ”penger”). Samalla nimen arvellaan sisältävän itämerensuomenkielisen ilmaisun ”kalaton” ja võron ”kalalda” (vir.  kalatu). Hypoteesia vahvistaa vesistönimien Kalatonjärvi, Kalatonlampi, Kalaton ja muiden suuri esiintymistiheys Suomessa, minkä vuoksi voidaan edellyttää tämän Itämeren nimeämismallin säilyneen jossain määrin myös Viron alueilla.
Pinta-alaltaan noin 7,7 tai 8 hehtaarin kokoinen Kallõtõ-järvi sijaitsee 70,8 metriä merenpinnan yläpuolella keskellä metsiä noin 5,5 kilometriä Lüllemäestä itään. Järven enimmäissyvyys on 6,2 ja keskisyvyys 4,9 metriä. Rannat ovat tasaisia ja yleensä kovapintaisia, etenkin länsirannalla, kun taas kaakkoisranta on matala ja soinen ja eteläkärkeä reunustaa hete. Uimarannat puuttuvat kokonaan ja järven pohja on melko mutainen.
Järven luokittelu ja ekologia

Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir.  Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen mukaan Kallõtõ on VRD II:n, veden pinta-alaltaan alle 10 km²:n vähäkloridinen (klorideja alle 25 mg/l) ja veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir.  keskmise karedusega kihistumata veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti kovavetiseksi ja eutrofiseksi järveksi (vir.  kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE), jossa on kohtalaisesti läpivirtausta. Sen vesi tulee ruskeavetisestä Kaatsi järvestä, jossa on runsaasti vedenalaista kasvillisuutta, ja valuu Savijärveen, jossa on pohjavesilähteitä. Savijärven pohjoisosasta alkavan Tohvri-ojan yhdistyessä Tinu-ojan kanssa muodostuu Valtina-joki, jonka virtaus päättyy Ärnu ja lopulta Väike Emajõgi (suom. Pieni Emajoki) -nimiseen jokeen. Tämän valuman ansioista järven vesi ei ole ruskeaa, vaan kellertävän vihreää ja läpinäkyvyys on keskitasoa (2,2-2,8 m). Vuoteen 1961 asti järvessä kasvillisuutta oli sekä runsaudelta että lajien lukumäärältä keskimäärin. Huomionarvoisia ovat välkevita ja pitkälehtivita, karvalehdet, vesirutto ja haarautuneita kasveja muistuttava järvisieni yhdessä veden vihreäksi tai kellertäväksi värittävien pikkulevien kanssa jne.. Melko runsaasti esiintyy eläinplanktonia, jonka ryhmän muodostavat jotkut harvinaiset vesikirput. Pohjaeläimistöä on kehnosti, mutta suhteellisen monipuolisesti.
Luontoarvoja ja kalakanta

Keskellä metsää sijaitseva Kallõtõ tai Kallete tunnetaan hyvänä hauki- ja lahnajärvenä, jossa on myös runsaasti suutaria, sorvaa, ahventa ja kiiskeä. Järvi on myös piisamin asuinpaikka.
Kallõtõ järvi kuuluu yhdessä Must- ja Väikene Mustjärven kanssa Karulan kansallispuiston pohjoisosassa sijaitsevien Oikunnan ja Kallõtõn, joidenkin lähteiden mukaan Kaatsi-Patuperan erityissuojavyöhykkeen (vir.  sihtkaitsevöönd) alueelle.
Kirill

| Kirill |
| --- | --- |

 Moskovan ja koko Venäjän patriarkka
 1.2.2009 alkaen 
Edeltäjä:  Aleksei II
Henkilötiedot
Koko nimi:  Vladimir Mihailovitš Gundjajev
Syntynyt: 20. marraskuuta 1946 (ikä 77)  Leningrad, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   venäläinen
Ammatti:  pappi
Muut tiedot
Uskonto:  ortodoksisuus
 Nimikirjoitus
Kirill (ven. Кири́лл, s.  20. marraskuuta 1946 Leningrad), siviilinimeltään Vladimir Mihailovitš Gundjajev (ven. Владимир Михайлович Гундяев), on Moskovan ja koko Venäjän patriarkka, Venäjän ortodoksisen kirkon johtaja, vuoden 2009 helmikuun alusta. Etniseltä taustaltaan hän kuuluu suomalais-ugrilaiseen kansaan, ersäläisiin.
Ura

Kirill valittiin Moskovan ja koko Venäjän 16. patriarkaksi selvällä äänten enemmistöllä. Häntä vastustivat kirkon vanhoilliset piirit, jotka eivät pidä siitä, että Kirill on pyrkinyt saamaan hyvät suhteet myös Vatikaaniin.
Ennen patriarkaksi valintaansa Kirill toimi Viipurin piispana vuosina 1976–1984, arvonimenään piispa vuosina 1977–1984 ja sen jälkeen arkkipiispa. Tämän jälkeen hän toimi Smolenskin ja Kaliningradin piispana vuosina 1984–2009. Jälkimmäisessä virassa hänen arvonimenään oli aluksi arkkipiispa vuosina 1984–1991 ja sitten metropoliitta vuosina 1991–2009. Viipurin piispana ollessaan hän oli myös vuodesta 1978 alkaen Suomessa toimivien Moskovan patriarkaatin alaisten seurakuntien johtaja. Pitkään kylmillään ollut Viipurin Kristuksen kirkastumisen katedraali kunnostettiin ja vihittiin uudelleen hänen tullessaan piispaksi, alkuvuonna 1976.
Ennen piispallista uraansa Kirill toimi Leningradin hengellisen akatemian rehtorina 1974–1984. Pyhän Synodin jäsen hän on ollut vuodesta 1989 alkaen.
Ura > KGB

Forbes-talouslehden mukaan "Neuvostoliiton arkistojen mukaan Kirill oli KGB:n agentti, kuten [edeltäjänsä] Aleksei. Tämä tarkoittaa, ettei hän ollut vain informantti... Hän oli järjestön aktiivinen upseeri." Hän ajoi Venäjän ihmisoikeusvastaisia kantoja.
KGB:n Kirillille antamat tehtävät olivat useimmiten kansainvälisiä. Kirillin piti auttaa Neuvostoliitolle mieleisiä ihmisiä pääsemään tärkeisiin virkoihin ja saada neuvosto tuottamaan Neuvostoliitolle sopivia julkilausumia.
The Guardianin artikkelissa ukrainalaiset katsoivat Kirillin KGB-taustan syyksi hänen vihamielisiin lausuntoihinsa Ukrainasta. Kirill puolusti Venäjän hyökkäystä Ukrainaan ja vaati ihmiskuntaa valitsemaan, onko se Jumalan puolella vai vastaan. Homoseksuaalisuuden turmelemat länsimaat olivat hänestä pahan voimia.
Neuvostoliitossa kommunistit ensin tukahduttivat ortodoksikirkkoa. Vuonna 1943 Stalin, entinen pappisseminaarilainen, tarvitsi kirkkoa vahvistamaan kansan taistelutahtoa Saksaa vastaan. Siitä lähtien Venäjän ortodoksikirkko on toiminut Kremlin ehdoilla. Entinen suurlähettiläs Rene Nyberg kertoi kirkon olleen KGB:n soluttama ja olevan nyt syvällä mukana korruptiossa. Kirkko, oligarkit ja voimamiehet palvelevat yhdessä valtion johtoa. Kirillin isä kastoi aikanaan Putinin. Kirill toimi pitkään Kirkkojen maailmanneuvostossa Venäjän kirkon edustajana. Vuonna 1989 hänestä tuli Moskovan patriarkaatin ulkomaansuhteiden johtaja. Neuvostoarkistoissa kerrotaan Kirillin KGB-yhteyksistä vuodesta 1972 asti. Vuonna 1991 KGB arvioi, että 15–20 prosenttia papeista kieltäytyi KGB-yhteistyöstä.
Suomen Kuvalehden mukaan Kirill on ilmeisesti läheisissä suhteissa FSB:hen. Papistoa valvoneista KGB:n työntekijöistä moni päätyi FSB:n avaintehtäviin. Siunatessaan ortodoksikirkon, joka rakennettiin FSB:n akatemiaa vastapäätä, Kirill kiitti FSB-johtaja Aleksandr Bortnikovia siitä, että kirkko rakennettiin akatemian aloitteesta ja tuella. Bortnikov kuuluu Putinin sisäpiiriin.
Näkemyksiä

Kirillin mielestä feminismi on erittäin vaarallista ja voi tuhota Venäjän. Kirillin mukaan feminismi tarjoaa naisille illuusion vapaudesta, eräänlaisen pseudo-vapauden, jossa naiset toimivat avioliiton ja perheen ulkopuolella – kun taas naisten pitäisi keskittyä perheisiinsä ja lapsiinsa. Kirillin mukaan jos naisen tärkeä rooli hävitetään, sen mukana tuhoutuu kaikki muu, kuten perhe, ja sen mukana kotimaa. Kirillin mukaan ei ole sattumaa, että suurin osa feministijohtajista on naimattomia.
Kansainvälinen asema

Kirillin aikakaudella Venäjän ortodoksinen kirkko on etääntynyt muusta ortodoksisesta ja kristillisestä maailmasta.
Kirillin johdolla Venäjän ortodoksinen kirkko katkaisi ehtoollisyhteyden Konstantinopolin ekumeeniseen patriarkaattiin ja samalla myös Suomen ortodoksiseen kirkkoon vuonna 2018, koska nämä tunnustivat Ukrainan ortodoksisen kirkon itsenäistymisen Moskovan patriarkaatista.
Kansainvälinen teologiryhmä tuomitsi Kirillin harhaoppiseksi maaliskuussa 2022 Venäjän hyökättyä Ukrainaan. Annetussa julistuksessa Kirillin opetukset niin sanotusta venäläisestä maailmasta tuomittiin harhaoppisiksi, fundamentalistisiksi ja totalitaristisiksi. Julistuksessa todettiin, että "jonkin tietyn kansallisuuden ympärille rakentuvan kirkon idea tuomittiin Konstantinopolin kokouksessa vuonna 1872". Julistuksessa tuomittiin myös "Venäjän hallinnon häpeälliset toimet aloittaa sota Ukrainaa vastaan". Julistus on saanut satoja allekirjoittajia teologeista ja kirkollisista toimijoista. Suomen ortodoksinen kirkko julkaisi julistuksen kotisivuillaan teologian tohtori ja tutkija Ari Koposen suomentamana. Koponen ja Suomen ortodoksisen kirkon jäsenistöä allekirjoittivat julistuksen, mutta kirkko itse Konstantinopolin patriarkaatin alaisena ei voinut allekirjoittaa sitä, koska harhaoppijulistukset kuuluvat ylemmälle patriarkaattitasolle.
Maaliskuussa 2022 Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa Leo vaati, että Kirill tuomitsisi Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan. Kirill oli tukenut sotaa. Venäjän kirkon johto esitti sen oikeutettuna, niin sanottuna pyhänä sotana. Leon mukaan Venäjän sotarikokset olivat äärimmäistä pahuutta. "Herätkää ja tuomitkaa tämä pahuus!", Leo vetosi Kirilliin. Suomen ortodoksinen kirkko ja sen kaikki neljä piispaa tuomitsivat Venäjän hyökkäyksen yhteisessä julkilausumassaan 26. helmikuuta 2022.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ortodoksi.net
Kaisa Viitala

| Kaisa Viitala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. huhtikuuta 2004 (ikä 20)
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Aktiivisena:  2022-
Sisäpelirooli:  etenijäjokeri
Seura:  Joensuun Maila
Sarja:  Superpesis
Pelaajaura
Junioriseurat
:  Porin Pesäkarhut
Ammattilaisjoukkueet
2022-:  Porin Pesäkarhut Pöytyän Urheilijat Joensuun Maila
Kaisa Viitala (s. 17. huhtikuuta 2004) on suomalainen pesäpalloilija.
Viitala edustaa Superpesiksessä pelaavaa Joensuun Mailaa. Hän on edustanut Superpesiksessä myös kasvattajaseuraansa Porin Pesäkarhuja ja Pöytyän Urheilijoita. Viitala on saavuttanut kaksi SM-kultaa kaudella 2021 ja kaudella 2023 ja yhden SM-pronssin kaudella 2020. Hän pelaa etenijäjokerina. Viitala on pelannut 45 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden kunnarin ja kaksi tavallista juoksua, tuonut 36 juoksua ja kerännyt 112 kärkilyöntipistettä. Viitala on pelannut 11 Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun ja kerännyt 22 kärkilyöntipistettä. Viitala on pelannut neljä Superpesiksen alempien pudotuspelien ottelua. Näissä hän on tuonut kuusi juoksua ja kerännyt 14 kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2023 jälkeen.
Jörg Jaksche

Jaksche vuoden 1999 Pariisi–Tours -kilpailussa
Jörg Jaksche vuoden 2005 Tour de France'issa.
Jörg Jaksche (s. 23. heinäkuuta 1976, Fürth) on saksalainen uransa päättänyt maantiepyöräilijä.
Jaksche aloitti ammattilaisuransa Polti-tallissa kausilla 1997–1998. Vuosina 1999–2000 hän kilpaili Telekom-tallissa. Tämän jälkeen hän siirtyi kausiksi 2001–2003 ONCE-tallin ajajaksi. CSC-tallissa hän kilpaili kaudella 2004 ennen kuin siirtyi Liberty Seguros-Würth-talliin kausiksi 2005–2006. Kaudella 2007 Jaksche kilpaili Tinkoff Credit Systems -tallissa.
Jaksche voitti kaudella 2004 Pariisi–Nizza-ajon ja Välimeren ajon.
Jaksche on osallistunut Ranskan ympäriajoon kuudesti. Kahdenkymmenen parhaan joukkoon hän on kokonaiskilpailussa yltänyt kolmesti: vuonna 2005 hän oli 16. vuonna 1998 18. ja vuonna 2003 17.
Vuoden 2006 Sveitsin ympäriajossa Jaksche sijoittui kolmanneksi.
Jaksche oli yksi 9 ajajasta, joiden osallistuminen vuoden 2006 Ranskan ympäriajoon kiellettiin Operaatio Puerto-dopingskandaaliin liittyvien epäilyiden johdosta. 30. kesäkuuta 2007 Jaksche myönsi käyttäneensä veridopingia, ja että hänen koodinimensä espanjalaisen lääkärin Eufemiano Fuentesilta takavarikoiduissa dokumenteissa oli Bella. Hän lopetti uransa tämän jälkeen.
Käännös suomeksi
Jörg Jüttner

Georg ”Jörg” Jüttner (s. 16. syyskuuta 1941 Vrbno pod Pradědem) on saksalainen entinen yleisurheilija. Hän edusti seuratasolla VfL Wolfsburgia.
Jüttner pääsi Tokion olympialaisissa 1964 välieriin saakka 400 metrillä ja juoksi myös maansa viidenneksi sijoittuneessa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa. Hän voitti seuraavana vuonna Saksan-mestaruuden pituushypyssä tuloksellaan 769 cm. Jüttnerin ennätys 400 metrin juoksussa oli 46,78 sekuntia vuodelta 1964.
Kaisa Vala

| Kaisa Vala |
| --- | --- |
 Kaisa Vala vuonna 2011.
Henkilötiedot
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Tyylilajit:  alternative rock, pianorock, pop
Soittimet:  laulu, piano, koskettimet
Levy-yhtiöt:  Mana Rec (2007–2010)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kaisa Vala (s. 1983 Joensuu) on suomalainen laulaja, lauluntekijä ja kosketinsoittaja, jonka ensimmäinen sooloalbumi Ghost Waltz ilmestyi vuonna 2007. Hänen isänsä Otra Romppanen on muusikko, joka tunnetaan myös musiikkituottajana. Kaisa Vala on taiteilijanimi.
Vuonna 2012 Vala osallistui Uuden Musiikin Kilpailuun ja pääsi finaaliin kappaleellaan Habits of Human Beings.
Diskografia

Ghost Waltz (2007)
International Shaman (2012)
Jörg Lucke

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jörg Lucke |  Jörg Lucke |  Jörg Lucke |  |
Maa:   Itä-Saksa
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
Miesten soutu
|  Kultaa | México 1968 | perämiehetönkaksikko |  |
|  Kultaa | München 1972 | perämiehellinenkaksikko |  |
Jörg Lucke (s. 7. tammikuuta 1942 Berliini) on entinen Itä-Saksaa edustanut soutaja ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän voitti vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa kultaa perämiehettömässä kaksikossa ja vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä toisen kultamitalin perämiehellisessä kaksikossa.
Kalervo Hyppölä

Kalervo Onni Hyppölä (12. tammikuuta 1914 Jämsä – 5. tammikuuta 1976) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1967.
Hyppölän vanhemmat olivat maanviljelijä Onni Hyppölä ja Aleksandra Aurora Venttola ja puoliso vuodesta 1941 hammaslääkäri Maila Marjatta Marttila. Hyppölä kirjoitti ylioppilaaksi Jämsän yhteiskoulusta vuonna 1933 ja valmistui agronomiksi ja maatalous- ja metsätaloustieteitten kandidaatiksi vuonna 1949. Hän oli Valtion sikatalouskoeaseman vastaavana johtajana 1940–1941, jonka jälkeen hän tuli Valtion viljavaraston palvelukseen päälliköksi. Hyppölä siirtyi vuonna 1953 Vaasan Höyrymylly Oy:n palvelukseen, jossa hän toimi ensin vilja- ja rehuosaston päällikkönä 1954–1957 ja vilja- ja rehuasiain johtajana 1957–1974. Johtajana hän vastasi erityisesti yhtiön rehuteollisuussektorin kehittämisestä Suomen suurimmaksi.
Hyppölä toimi valtion vilja-alan komiteoiden jäsenenä, sekä edusti Suomea kauppaneuvotteluissa ja vilja-alan kansainvälisissä tilaisuuksissa. Hyppölä oli Osuuskunta Rehu-Lannoitteen ja Öljynpuristamo Oy:n johtokunnan jäsen ja Suomen Maataloustieteellisen seuran puheenjohtaja vuosina 1970–1972. Hän julkaisi runsaasti rehu- ja vilja-alan ammattikirjoituksia ja tutkimuksia lehdissä.
Jóhann Jóhannsson

| Jóhann Jóhannsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1969 Reykjavik, Islanti
Kuollut: 9. helmikuuta 2018 (48 vuotta) Berliini, Saksa
Ammatti:  säveltäjä, tuottaja
Muusikko
Tyylilajit:  länsimainen taidemusiikki, taidemusiikki, minimalistinen musiikki ja ambient 
Soittimet:  piano, urut, syntetisaattori
Levy-yhtiöt:  Deutsche Grammophon, 4AD, Touch
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jóhann Gunnar Jóhannsson (19. syyskuuta 1969 Reykjavík – 9. helmikuuta 2018 Berliini) oli islantilainen säveltäjä, muusikko ja tuottaja. Hän sävelsi musiikkia muun muassa elokuviin Vangitut (2013) ja Kaiken teoria (2014), josta hänet palkittiin parhaan musiikin Golden Globella. Elokuvista Kaiken teoria ja Sicario (2015) Jóhann Jóhannsson sai myös parhaan musiikin Oscar-ehdokkuuden.
Vuonna 2016 Jóhann Jóhannsson sävelsi elokuvan Arrival, josta hän sai parhaan musiikin Golden Globe -ehdokkuuden.
Jóhann löydettiin kuolleena Berliinin asunnostaan 9. helmikuuta 2018. Kuolinsyyksi paljastui kokaiinin yliannostus. Hänen viimeiseksi työkseen jäi elokuvan Maria Magdalena (2018) musiikin säveltäminen.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Jóhann Jóhannsson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jóhann Jóhannssonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Karjuasema

Karjuasema on kuohitsemattomien urossikojen siemennesteen keräyspaikka, jossa kerätään, käsitellään ja säilytetään siemennestettä naarassikojen keinosiemennystä varten. Vuonna 2019 Suomessa oli kaksi karjuasemaa, Sastamalassa sijaitseva Finnpig Oy:n asema ja Figen Oy:n asema Kauhavan Ylihärmässä.