stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Martin-Marietta Sprint

Martin-Marietta Sprint
Martin-Marietta Sprint oli Yhdysvalloissa kehitetty ohjustorjuntajärjestelmä. Se oli palveluskäytössä 1965–1975, jonka jälkeen vedettiin pois asekalustosta. Asejärjestelmässä oli maailman ensimmäinen neutroniydinlataus W-66, ja se oli voimakkuudeltaan 1–2 kT.
Ohjustyyppi muistutti ulkomuodoltaan kartiota. Sen rakettimoottorit käyttivät kiinteätä ajoainetta kaksivaiheisesti.
Teknisiä tietoja ja suoritusarvoja

Pituus: 8,20 m (26 jalkaa 11 tuumaa)
Läpimitta: 1,35 m (4 jalkaa 5 tuumaa)
Paino: 3 500 kg (7 700 paunaa)
Nopeus: +10 Machia
Kiihtyvyys lähdössä: yli 100 G (mahdollisesti jopa 400 G)
Lakikorkeus: 30 km
Torjuntaetäisyys: 40 km
Lentoaika torjuntakohteeseen: n. 15 sekuntia
Marais poitevin

Alueen tyypillinen kepillä kanavanpohjasta työnnettävä lautta.
Marais poitevin [maʁɛ pwatvɛ̃] on läntisessä Ranskassa sijaitseva suoalue, joka ulottuu departementtien Vendée, Deux-Sèvres ja Charente-Maritime alueille. Nimi tarkoittaa ”Poitoun suota” ja juontaa entisen Poitounlahden nimestä.
Suoalue sijaitsee Niortin kaupungin länsipuolella,  La Rochellen pohjoispuolella ja Fontenay-le-Comtesta etelään.
Suoalueen läntinen osa on kuivattu viljelys- ja laidunkäyttöön, kun taas noin kolmanneksen kokoinen itäinen osa, ”Marais mouillé”,  on runsasvetinen puustoinen luhtasuo monine kanavineen ja muine vesireitteineen. Tämä ”Vihreäksi Venetsiaksi” kutsuttu alue on suosittua soutu- ja pyöräilyretkien aluetta.
Suoalue on pinta-alaltaan 970 neliökilometriä, mikä tekee siitä suurimman suoalueen Atlantin rannikolla ja Ranskan toiseksi suurimman suoalueen maan eteläosassa sijaitsevan Camarguen jälkeen.
Vuonna 1979 alue nimettiin alueelliseksi luonnonpuistoksi (parc naturel régional), mutta se menetti tuon aseman 1997 voimakkaiden maatalouteen liittyvien muutostensa takia. Nykyisin vain 185 neliökilometrin alue on suojeltua nimellä Parc Interrégional du Marais poitevin. Alueella viljellään väinönputkea (Angelica archangelica), jonka lehtiä, siemeniä ja juuria käytetään ravinnoksi ja yrttinä.
Vuonna 2010 suoalueelle myönnettiin omaleimaisen matkailukohteen Eden-palkinto (European Destinations of Excellence).
Kuvagalleria

Kävelysilta kanavan yli.
Kanavanäkymä.
Lampaita pikkusaarella.
Perinteinen talo kanavan varrella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marais poitevin Wikimedia Commonsissa
"History of the Marais Poitevin" (englanniksi)
(ranskaksi) Alueen matkailusivusto
(ranskaksi) Luonnonpuiston sivusto
(ranskaksi) Alueen suojelujärjestön sivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Marais Poitevin
Käännös suomeksi
McCain

McCain voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Henry Pinckney McCain (1861–1941), yhdysvaltalainen kenraali, Yhdysvaltain armeijan kenraaliadjutantti 1914–1918
John S. McCain, Sr. (1884–1945), yhdysvaltalainen amiraali
John S. McCain, Jr. (1911–1981), yhdysvaltalainen amiraali
John S. McCain III (1936–2018), yhdysvaltalainen sotilas ja poliitikko
Meghan McCain (s. 1984), yhdysvaltalainen kolumnisti, kirjailija ja televisiojuontaja
Roberta McCain (1912–2020), yhdysvaltalainen seurapiirihenkilö
William David McCain (1907–1993), yhdysvaltalainen kenraali, yliopiston kansleri ja poliitikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Max Havelaar (elokuva)

| Max Havelaar |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fons Rademakers
Käsikirjoittaja:  Gerard Soeteman
Perustuu:  romaaniin Max Havelaar (1860)
Tuottaja:  Fons Rademakers
Kuvaaja:  Jan de Bont
Pääosat:   Peter Faber  Sacha Bulthuis 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Alankomaat  Indonesia 
Tuotantoyhtiö:   Jakarta Film  Fons Rademakers Productie 
Ensi-ilta:  1976, Suomessa 1981
Kesto:  170 min
Alkuperäiskieli:  hollanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Max Havelaar on Fons Rademakersin ohjaama alankomaalais-indonesialainen draamaelokuva vuodelta 1976. Lähes kolmetuntinen teos perustuu Multatulin vuonna 1860 julkaistuun samannimiseen romaaniin ja kertoo Alankomaiden siirtomaavallan julmuuksista Indonesiassa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Peter Faber  | … |  Max Havelaar   |
|  Sacha Bulthuis  | … |  Tine   |
|  Adendu Soesilaningrat  | … |  hallitsija   |
|  Maruli Sitompul  | … |  Demang   |
|  Krijn ter Braak  | … |  Verbrugge   |
|  Rima Melati  | … |  Mevrouw Slotering   |
|  Rutger Hauer  | … |  Duclari   |
Arvioita

Suomen Kuvalehdessä elokuussa 1981 Ywe Jalander piti elokuvaa vanhahtavampana kuin esimerkiksi Werner Herzogin siirtomaa-aiheista ohjausta Aguirre – jumalan viha (1972). Kun elokuvan pohjalla oleva romaani oli tendenssimäinen siirtomaavallan kritiikki, Jalanderin mukaan elokuvan ansiot ovat muualla: Jaavan luonnon sekä kolmen yhteiskuntaluokan – viljelijöiden, paikallisten hallitsijoiden ja siirtomaaherrojen – kuvaamisessa. Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti Max Havelaaria perinteisessä tyylilajissaan jokseenkin täydellisenä elokuvana, jonka sekä sisältö että muoto kantavat. ”Tarina on julma, myös verinen, mutta Rademakersin perimmäinen huumorintaju ja inhimillisyys pehmittää ja valaisee synkkiä loppuvaiheitakin.”
Martín Acosta y Lara

| Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uruguay.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Uruguay> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 |  |  |
Martín Raúl ”Macoco” Acosta y Lara Díaz (12. maaliskuuta 1925 Montevideo – 5. tammikuuta 2005 Mendoza, Argentiina) oli uruguaylainen koripalloilija ja olympiamitalisti. Acosta kuului Uruguayn maajoukkueeseen sen voittaessa olympiapronssia Helsingissä 1952. Acosta pelasi seitsemässä ottelussa tehden yhteensä 93 pistettä.
Acosta pelasi Urugyayn maajoukkueessa myös edellisissä, Lontoon vuoden 1948 kesäolympialaisissa, joissa hän pelasi kahdessa ottelussa keräten yhteensä kaksi pistettä. Uruguayn joukkue sijoittui Lontoossa viidenneksi.
Martin (elokuva)

| Martin |
| --- | --- |

Ohjaaja:  George A. Romero
Käsikirjoittaja:  George A. Romero
Tuottaja:  Richard P. Rubinstein
Säveltäjä:  Donald Rubinstein
Kuvaaja:  Michael Gornick
Leikkaaja:  George A. Romero
Tuotantosuunnittelija:  Tom Savini
Pääosat:   John Amplas  Elyane Nadeau  Tom Savini 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 7. heinäkuuta 1977
Kesto:  95 min, 165 min (ohjaajan leikkaus)
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  80 000 USD (arvioitu)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Martin on George A. Romeron vuonna 1977 käsikirjoittama ja ohjaama indie-kauhuelokuva. Martin on vampyyrielokuva ilman yliluonnollista elementtiä ja Romero selvästikin pyrki luomaan elokuvan avulla modernia vampyyrielokuvaa. Elokuvassa vampyyriksi itsensä mieltävä Martin on selvästi mieleltään järkkynyt.
Martin on ensimmäinen niistä elokuvista joissa Romero teki yhteistyötä erikoistehostetaiteilija Tom Savinin kanssa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Amplas  | … |  Martin Mathias   |
|  Lincoln Maazel  | … |  Tateh Cuda   |
|  Christine Forrest  | … |  Christina-serkku   |
|  Elyane Nadeau  | … |  Abbie Santini   |
|  Tom Savini  | … |  Arthur   |
|  Sara Venable  | … |  kotirouvauhri    |
|  Fran Middleton  | … |  uhri junassa   |
|  Roger Caine  | … |  Lewis (alias Al Levitsky)   |
|  George A. Romero  | … |  pastori Howard   |
|  J. Clifford Forrest Jr  | … |  pastori Zulemus   |
Max Hoffmann

Hoffmann (oik.) ja kenraali Erich Ludendorff (vas.).
Max Hoffmann (25. tammikuuta 1869 Homberg an der Efze – 8. heinäkuuta 1927 Bad Reichenhall) oli saksalainen kenraali, joka suunnitteli ensimmäisen maailmansodan aikana useat itärintaman keskeisistä operaatioista. Häntä on pidetty lahjakkaana strategina.
Ura

Hoffmann liittyi Saksan armeijaan vuonna 1887, kävi Berliinin sota-akatemian, palveli upseerina Preussin jalkaväessä ja siirtyi sitten pääesikuntaan. Hänestä tuli pääesikunnan erikoisasiantuntija Kaukoitään liittyvissä asioissa ja Venäjän–Japanin sodan aikana 1904–1905 hän toimi sotilastarkkailijana Japanin puolella. Tammikuussa 1914 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi.
Hoffmann nimitettiin juuri ennen maailmansodan puhkeamista elokuussa 1914 Itä-Preussiin sijoitetun Saksan 8. armeijan apulaisesikuntapäälliköksi. Hän vastusti 8. armeijan komentajan, kenraali Maximilian von Prittwitzin suunnitelmaa perääntyä Veikselin taakse, koska se olisi merkinnyt Itä-Preussin jättämistä venäläisille ilman taistelua. Armeijan johto korvasi Prittwitzin nopeasti Paul von Hindenburgilla, joka omaksui yhdessä Erich Ludendorffin kanssa Hoffmannin hyökkäysstrategian. Suunnitelma perustui Venäjän armeijoiden huonoon keskinäiseen koordinaatioon. Tuloksena oli saksalaisten murskavoitto 26.–30. elokuuta käydyssä Tannenbergin taistelussa, jossa Aleksandr Samsonovin komentama Venäjän 2. armeija saarrettiin ja käytännössä tuhottiin. Hindenburg ja Ludendorff saivat tuolloin kunnian voitosta, mutta myöhemmin Hoffmann on tunnustettu menestyksekkään suunnitelman pääarkkitehdiksi. Osin hänen suunnitelmaansa perustui myös Venäjän 1. armeijan lyöminen Masurian järvien taistelussa syyskuun alussa, minkä myötä venäläiset ajettiin kokonaan pois Saksan maaperältä.
Hoffmann oli tämän jälkeen Ludendorffin läheinen avustaja kunnes Ludendorff siirrettiin itärintamalta päämajaan. Elokuussa 1916 Hoffmann ylennettiin everstiksi ja hänestä tuli itärintaman vastanimitetyn uuden komentajan, prinssi Leopoldin esikuntapäällikkö. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin kenraalimajuriksi. Hoffmann toimi Saksan sodanjohdon edustajana joulukuussa 1917 käynnistyneissä Brest-Litovskin rauhanneuvotteluissa. Venäjän bolševikkihallituksen viivytellessä sopimuksen allekirjoittamista Hoffmann irtisanoi 16. helmikuuta 1918 maiden välisen aselevon ja määräsi kaksi päivää myöhemmin käynnistettäväksi Saksan massiivisen hyökkäyksen. Saksalaisten vallattua lyhyessä ajassa valtavan maa-alueen venäläiset taipuivat 1. maaliskuuta allekirjoittamaan Saksalle edullisen rauhansopimuksen.
Hoffmann siirrettiin pois palveluksesta kesäkuussa 1919, kun hän kieltäytyi tunnustamasta Versailles’n rauhansopimusta. Sodan jälkeen hän kirjoitti useita muistelmateoksia, kuten vuonna 1923 ilmestyneen Der Krieg der versäumten gelegenheiten (”Menetettyjen mahdollisuuksien sota”). Teoksissaan hän arvosteli Saksan sodan aikaista sodanjohtoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Max Hoffmann Wikimedia Commonsissa
Hoffmann, Max  Deutsche Biographie  (saksaksi)
Marmorimittari

| Marmorimittari |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Hyvin harvinainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Mittarit Geometridae
Suku::  Pareulype
Laji::  berberata
Kaksiosainen nimi
 Pareulype berberata  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Katso myös
   Marmorimittari Wikispeciesissä   Marmorimittari Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Marmorimittari (Pareulype berberata) on Geometridae -heimoon kuuluva koi. Lajin kuvasivat ensimmäisen kerran itävaltalaiset luonnontieteilijät Michael Denis ja Ignaz Schiffermüller vuonna 1775. Marmorimittaria tavataan Afrikassa, Aasiassa ja Euroopassa. Suomessa sitä on havaittu Helsingissä Pasilan konepajalla.
Kuvaus

Marmorimittarin siipiväli on 23–27 mm. Etusiivet ovat okranruskeat, vaalean harmahtavanokran sekaiset ja niissä on tumman harmaanruskeita poikkijuovia. Tyvisarakkeen reuna on kaksinkertainen, musta, ruskeatäytteinen ja hiukan kulmikas lähellä etureunaa. Reunan sisempi poikkiviiru on kaksinkertainen, musta, ruskeatäytteinen, keskisarake vaalean okranharmaa, ulompi poikkiviiru mustanruskea, aaltoileva, etupuoliskosta vahvempi, sen etuosassa ja keskellä terävä uloke. Joskus siinä on näkyvissä harmaa keskipilkku. Aaltoviiru on usein melko epäselvä, vaaleanharmaa ja kärkijuomu mustahko. Marmorimittarin takasiivet ovat okranharmaat; keskipilkku ja ulko-osan poikkiviirut tummemmat.
Rattle and Hum

| Rattle and Hum U2 |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1987–1988 Äänitysstudiot Sun Studio (Memphis, Tennessee)  The Point Depot (Dublin, Irlanti)  Danesmoat (Dublin)  STS (Dublin)  A&M Studios (Los Angeles, Kalifornia)  Ocean Way (Los Angeles)
 Julkaistu: 10. lokakuuta 1988
 Formaatti: CD, LP, C-kasetti
 Tuottaja(t): Jimmy Iovine
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 72.27
 Levy-yhtiö: Island Records
U2:n muut julkaisut
| The Joshua Tree 1987 | Rattle and Hum 1988 | Achtung Baby 1991 |
Singlet albumilta Rattle and Hum
 ”Desire” Julkaistu: 26. syyskuuta 1988  ”Angel of Harlem” Julkaistu: 1. joulukuuta 1988  ”When Love Comes to Town” Julkaistu: huhtikuuta 1989  ”All I Want is You” Julkaistu: 12. kesäkuuta 1989
Rattle and Hum on irlantilaisen rock-yhtye U2:n kuudes studioalbumi. Se on osittain myös livealbumi, sillä se sisältää myös yhtyeen vuoden 1987 kiertueella äänitettyjä live-kappaleita. Albumin on tuottanut Jimmy Iovine, ja sen julkaisi Island Records 10. lokakuuta 1988. Albumi seurasi erittäin menestyksekästä The Joshua Tree -albumia, ja se on musiikilliselta tyyliltään jatkoa The Joshua Treen aloittamalle amerikkalaiseen musiikkiin keskittyvälle teemalle. Albumilla on läsnä yhä enemmän vaikutteita blues rockista, folk rockista ja gospel-musiikista.  Rattle and Hum on taltioitu myös konserttielokuvaksi.
Albumin tarkoituksena oli esittää U2 osoittamassa kunnioitustaan rockin legendoille, minkä vuoksi se sai osakseen myös kritiikkiä. Huolimatta albumin ja elokuvan ristiriitaisesta vastaanotosta Rattle and Hum myi kansainvälisesti yli 14 miljoonaa kappaletta ja nousi listaykköseksi monissa maissa. Albumin ensimmäinen single ”Desire” oli U2:n ensimmäinen listaykkönen Britannian singlelistalla, ja Yhdysvalloissa se oli Billboard Hot 100 -listan kolmas. Rattle and Humin osakseen saama arvostelu kuitenkin vaikutti yhtyeen uraan siinä määrin, että seuraava albumi Achtung Baby oli musiikillisesti täysin uudenlainen U2-albumi.
Albumi sisältää kaksi lainakappaletta: The Beatlesin "Helter Skelter" ja Bob Dylanin "All Along the Watchtower". Muut kappaleet paitsi "Van Diemen´s Land" ovat yhtyeen laulaja Bonon sanoittamia. "Van Diemen`s Land" on yhtyeen kitaristin The Edgen sanoittama ja laulama. Albumilla vierailee myös blueskitaristi B. B. King kappaleessa "When Love Comes to Town".
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | "Helter Skelter" (live)  | 3.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | "Van Diemen's Land" | 3.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | "Desire" | 2.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | "Hawkmoon 269" | 6.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | "All Along the Watchtower" (live)  | 4.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | "I Still Haven't Found What I'm Looking For" (live)  | 5.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | "Freedom for My People" (lainaus Adam Gussow and Sterling Mageelta)  | 0.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | "Silver and Gold" (live)  | 5.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | "Pride (In the Name of Love)" (live)  | 4.27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | "Angel of Harlem" | 3.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | "Love Rescue Me" | 6.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | "When Love Comes to Town" | 4.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | "Heartland" | 5.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | "God Part II" | 3.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | "The Star Spangled Banner" (lainaus Jimi Hendrixiltä)  | 0.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | "Bullet the Blue Sky" (live)  | 5.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | "All I Want Is You" | 6.30 |  |  |  |  |  |  |  |
Listasijoitukset ja myynti

| Maa | Listasijoitus | Sertifikaatio | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Australia | 1 |  |  |
| Brasilia |  | Kultaa | 50 000+ |
| Kanada |  | 7x Platinaa  | 7 000 000+ |
| Suomi |  | Kultaa  | 28 632 |
| Ranska | 34 | Kultaa  | 100 000+ |
| Saksa |  | Platinaa  | 200 000+ |
| Alankomaat | 1 | Platinaa  | 80 000+ |
| Sveitsi | 1 (9 viikkoa) | 2x Platinaa  | 100 000+ |
| Britannia | 1 | 4x Platinaa  | 1 200 000+ |
| Yhdysvallat | 1 | 5x Platinaa  | 5 000 000+ |
Tekijät > Yhtye

Bono – laulu, kitara, huuliharppu
The Edge – kitara, koskettimet, taustalaulu
Adam Clayton – basso
Larry Mullen, Jr. – rummut, lyömäsoittimet
Tekijät > Vierailevat muusikot

B.B. King – kitara ja laulu kappaleessa "When Love Comes to Town"
Bob Dylan – urut kappaleessa "Hawkmoon 269", laulu kappaleessa "Love Rescue Me"
The New Voices of Freedom – laulu kappaleessa "I Still Haven't Found What I'm Looking For"
The Memphis Horns – torvi kappaleissa "Angel of Harlem" ja "Love Rescue Me"
Benmont Tench – urut kappaleessa "All I Want Is You"
Arvosteluja

Helsingin Sanomat, verkkoliite:
Mbwana Samatta

Mbwana Ally Samatta (s. 23. joulukuuta 1992 Dar es Salaam) on tansanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Belgian pääsarjassa pelaavaa Royal Antwerpia lainalla turkkilaisseura Fenerbahçesta.
Samatta siirtyi kotimaastaan Simban joukkueesta Kongon demokraattisen tasavallan Mazembeen kesällä 2011. Joukkue voitti Afrikan Mestarien liigan kaudella 2014–2015 ja Samatta teki 13 ottelussaan kahdeksan maalia, muun muassa USM Algeria vastaan pelatun kaksiosaisen loppuottelun molemmissa otteluissa. Tammikuussa 2016 hän siirtyi Eurooppaan ja belgialaisseura Genkiin, jossa hän neljän vuoden aikana pelasi yli sata liigaottelua ja teki kymmeniä maaleja. Kaudella 2018–2019 hän teki Belgian liigan runkosarjassa 28 ottelussaan 20 maalia, millä hän oli sarjan paras maalintekijä. Genk voitti tuolla kaudella Belgian-mestaruuden. Mestarien liigassa Samatta pelasi syksyllä 2019 kuusi ottelua ja teki niissä kolme maalia, vieras- ja kotiottelussa Red Bull Salzburgia sekä vierasottelussa Liverpoolia vastaan. Aiempina kausina Samatta pelasi Eurooppa-liigassa 19 ottelua ja teki niissä viisi maalia.
Tammikuussa 2020 Samatta siirtyi Englannin Valioliigan Aston Villaan. Hän teki maalin helmikuun alussa ensimmäisessä valioliigaottelussaan Bournemouthia vastaan ja joukkueensa ainoan maalin liigacupin loppuottelussa, jonka Aston Villa hävisi Manchester Citylle 1–2, mutta sen enempää maaleja hän ei kauden aikana tehnyt. Hän pelasi tuolla kaudella 14 valioliigaottelua, joista 11 ottelua avauskokoonpanossa.
Samatta pelasi kauden 2020–2021 lainalla turkkilaisseura Fenerbahçessa. Hän pelasi Turkin Superliigassa kauden aikana 27 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Kesällä 2021 hän siirtyi Fenerbahçen omistukseen, mutta elokuussa hän lähti kauden mittaiselle lainalle belgialaiseen Royal Antwerpiin.
Samatta on pelannut vuodesta 2011 alkaen Tansanian maajoukkueessa ja toiminut kapteenina vuodesta 2016. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi täyden ajan joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa ja teki maalin Keniaa vastaan.
Martin-Gropius-Bau

Rakennuksen julkisivu.
Martin-Gropius-Bau on entinen taidemuseo ja nykyinen näyttelyrakennus Berliinin keskustassa, Kreuzbergin ja Mitten kaupunginosien rajalla. Sen osoite on Niederkirchnerstrasse 7. Aivan sen vieressä sijaitsee natsien terroria esittelevä ulkoilmamuseo Topographie des Terrors. Vastapäätä Martin-Gropius-Bauta on Berliinin osavaltion edustajainhuoneen talo.
Martin-Gropius-Bau on saanut nimensä 1800-luvulla eläneeltä arkkitehti Martin Gropiukselta, joka oli Walter Gropiuksen isosetä. Martin Gropius suunnitteli talon yhdessä Heino Schmiedenin kanssa Berliinin taideteollisuusmuseon käyttöön, ja se rakennettiin vuosina 1877–1881. Rakennus vaurioitui toisessa maailmansodassa ja sai odottaa pitkään kunnostamistaan. Se jäi Berliinin jaossa Länsi-Berliinin puolelle, mutta vyöhykeraja ja Berliinin muuri kulkivat suoraan talon edessä olevaa katua pitkin. Rakennus restauroitiin lopulta vuosina 1978–1989. Kadun puoleinen julkisivu päästiin kunnostamaan vasta muurin murtumisen jälkeen. Rakennuksen toinen restaurointi suoritettiin 1998–1999.
Martin-Gropius-Bau avattiin uudelleen vuonna 1981, jolloin sinne sijoitettiin aluksi Berlinische Galerien ja Werkbund-arkiston kokoelmat sekä Berliini-museon juutalainen kokoelma. Ne ovat myöhemmin kaikki muuttaneet pois, minkä jälkeen rakennus on toiminut vaihtuvien taiteeseen, historiaan ja etnologiaan liittyvien näyttelyiden järjestämispaikkana. Järjestäjinä ovat muun muassa Berliinin valtionmuseot ja Berliinin juhlaviikot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martin-Gropius-Bau Wikimedia Commonsissa
Kotisivu (saksaksi)
Luettelo MS-DOS-peleistä

Tämä on luettelo MS-DOS-käyttöjärjestelmälle julkaistuista peleistä.
#

3-Demon -- 4D Sports Boxing -- 4D Sports Driving
A

Abuse -- The Adventures of Robbo -- Alien Carnage -- All New World of Lemmings -- Alley Cat -- Alone in the Dark -- Alone in the Dark 2 -- Alone in the Dark 3 -- Alphaman -- Ancient Domains of Mystery -- Ancients 1: Deathwatch -- Angband -- Another World -- Arctic Adventure -- Arkanoid
B

Balance of Power -- Batman Forever: The Arcade Game -- Batman: The Caped Crusader -- Battle Arena Toshinden -- Battle Chess -- Battle Isle -- Battle Isle 2 -- The Beast Within: A Gabriel Knight Mystery -- Beneath a Steel Sky -- Betrayal at Krondor -- Beyond Castle Wolfenstein -- Beyond Zork -- Bio Menace -- Blake Stone: Aliens of Gold -- Blake Stone: Planet Strike -- BlockBuster -- Blood -- Brix -- Broken Sword: The Shadow of the Templars -- Bubble Bobble -- Bubble Ghost
C

Caesar -- Caesar II -- Cannon Fodder -- Capitalism -- Captain Comic -- Carmageddon -- Castles -- Castlevania -- Castles II: Siege and Conquest -- Catacomb -- Caves of Thor -- The Chaos Engine -- Chaos Strikes Back -- Chessmaster -- Chip’s Challenge -- Civilization -- Colonization -- Command & Conquer -- Command & Conquer: Red Alert -- Commander Keen – Invasion of the Vorticons -- Commander Keen – Goodbye, Galaxy! -- Commander Keen – Aliens Ate My Babysitter! -- Conquest of the New World -- Constructor -- Cool Spot -- Covert Action -- Crime Fighter -- Crusader: No Regret -- Crusader: No Remorse -- Crystals of Arborea -- Cyberdogs -- Cybersphere
D

Dangerous Dave -- Dark Ages -- Dark Forces -- Darklands -- Day of the Tentacle -- Death Rally -- Descent -- Descent II -- Deus -- The Dig -- Doom -- Doom II: Hell on Earth -- Donald Duck's Playground -- Dragonsphere -- Duck Tales: The Quest for Gold -- Duke Nukem -- Duke Nukem II -- Duke Nukem 3D -- Dune -- Dune II -- Dungeon Keeper -- Dungeon Master -- Dungeon Master II: The Legend of Skullkeep
E

Earth 2140 -- EarthSiege -- Earthworm Jim -- Elasto Mania -- The Elder Scrolls: Arena -- The Elder Scrolls II: Daggerfall -- Elder Scrolls Legends: Battlespire -- Electranoid -- Electro Man -- Elite -- Empire: Wargame of the Century -- Empire Deluxe -- Epic Pinball -- Eric the Unready -- Excelsior Phase 1: Lysandia -- Extreme Pinball -- Eye of the Beholder -- Eye of the Beholder II: The Legend of Darkmoon --  Eye of the Beholder III - Assault on Myth Drannor
F

Fallout: A Post Nuclear Role Playing Game -- Final Doom -- Fire Hawk -- Flashback -- Flightmare -- Formula One Grand Prix -- Full Throttle -- FX Fighter
G

Gabriel Knight: Sins of the Fathers -- Gauntlet -- Gauntlet II -- Gobliins -- Gobliins 2: The Prince Buffoon -- Goblins Quest 3 -- God of Thunder -- Gorillas -- Grand Prix Circuit -- Grand Theft Auto -- Grand Theft Auto: London 1969
H

Harpoon -- Harpoon II -- Heartlight -- Heaven's Dawn - viimeinen toivo -- Heretic -- Heroes of Might and Magic -- Heroes of Might and Magic II -- Hexen -- Highway Hunter