stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jaco Pastorius (albumi)

| Jaco Pastorius Jaco Pastorius |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1976
 Julkaistu: 1976
 Tuottaja(t): Bobby Colomby
 Tyylilaji: jazz, fuusiojazz
 Kesto: 55.17
 Levy-yhtiö: Epic Records
Pastoriuksen muut julkaisut
| –  | Jaco Pastorius 1976 | Word of Mouth 1982 |
Jaco Pastoriuksen samanniminen debyyttisoololevy julkaistiin alun perin vuonna 1976. Levyn muilla raidoilla soittaa useita kuuluisia jazzmuusikoita, kuten Herbie Hancock, Wayne Shorter, Hubert Laws ja Don Alias.
Levy alkaa cover-versiolla Miles Davisin "Donna Leestä" (kappale on alun perin kreditoitu Charlie Parkerin sävellykseksi)[lähde? ]. Toinen kappale on funk-raita, jossa laulajina on R&B duo Sam & Dave. Se on myös levyn ainoa vokaaliraita. Kolmas kappale, "Continuum", on Pastoriuksen varsin kokeellinen sävellys, jota dominoivat ilmavasti käytetty basso ja kaksi sähköpianoa. Neljäs raita on jousisektion tuella esitetty jazzmainen nopeahko sävellys, joka osittain yhdistyy Hancockin kappaleeseen "Speak Like A Child". B-puolen aloittava "Portrait of Tracy" on Jacon bassollaan yksin soittama hidas sävellys. "Opus Pocus" on steel-rumpuja hyödyntävä melodinen fuusiokappale, jossa saksofonissa on Wayne Shorter. "Okokole Y Trompa" on yksinkertainen sävellys, jossa bassokuvion ja lyömäsoittimen päällä kuullaan puhallinsooloa. "(Used to Be a) Cha-Cha" on puhdasta jazzia edustava sävellys, jossa huilisti Hubert Laws puhaltaa melodian piccolollaan. Laws, Hancock ja Pastorius soittavat kaikki pitkän soolon. Viimeinen raita, "Forgotten Love", on Pastoriuksen sävellys pianolle ja jousille, jossa hän ei itse soita laisinkaan.
Kappaleet

Donna Lee – 2.27  - merkitty Charlie Parkerin sävellykseksi (todellisuudessa Miles Davisin)[lähde? ]
Come On, Come Over – 3.53  - Jaco Pastorius & Bob Herzog
Continuum – 4.33  - Jaco Pastorius
Kuru/Speak Like A Child – 7.41  - Jaco Pastorius & Herbie Hancock
Portrait Of Tracy – 2.22  - Jaco Pastorius
Opus Pocus – 5.29  - Jaco Pastorius
Okokole Y Trompa – 4.25  - Jaco Pastorius & Don Alias
(Used To Be A) Cha-Cha – 8.57  - Jaco Pastorius
Forgotten Love – 2.14  - Jaco Pastorius
(Used To Be A) Cha-Cha – 8.48
6/4 Jam – 4.24
Aiheesta muualla

Virallinen Jaco Pastorius -sivusto
Israel olympialaisissa

Israel osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Helsingin 1952 kesäolympialaisissa. Talviolympialaisiin se osallistui ensimmäistä kertaa Lillehammerissa 1994.
Israel on saavuttanut olympiamitaleja kolmessa eri urheilumuodossa, menestynein se on purjehduksessa ja judossa. Maan ainoa olympiavoittaja on purjelautailun kultaa Ateenan 2004 olympialaisissa voittanut Gal Fridman.
Mitalit lajeittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
|  Judo | 0 | 1 | 5 | 6 | 38 |
|  Melonta | 0 | 0 | 1 | 1 | 43 |
|  Purjehdus | 1 | 0 | 2 | 3 | 29 |
|  Taekwondo | 0 | 0 | 1 | 1 | 38 |
|  Voimistelu | 2 | 0 | 0 | 2 | 30 |
| Yhteensä | 3 | 1 | 9 | 13 | 82 |
Lähteet:
Mitalit olympialaisittain

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Olympialaiset | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä | Sija |
1952  1952 Helsinki: 0
1956  1956 Melbourne: 0
1960  1960 Rooma: 0
1964  1964 Tokio: 0
1968  1968 Mexico City: 0
1972  1972 München: 0
1976  1976 Montreal: 0
1984  1984 Los Angeles: 0
1988  1988 Soul: 0
| 1992  1992 Barcelona | 0 | 1 | 1 | 2 | 48 |
| 1996  1996 Atlanta | 0 | 0 | 1 | 1 | 71 |
| 2000  2000 Sydney | 0 | 0 | 1 | 1 | 71 |
| 2004  2004 Ateena | 1 | 0 | 1 | 2 | 52 |
| 2008  2008 Peking | 0 | 0 | 1 | 1 | 83 |
2012  2012 Lontoo: 0
| 2016  2016 Rio de Janeiro | 0 | 0 | 2 | 2 | 77 |
| 2020  2020 Tokio | 2 | 0 | 2 | 4 | 39 |
| Yhteensä | 3 | 1 | 9 | 13 | 82 |
Lähteet:
Olympiamitalistit

| Mitali | Nimi | Vuosi | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 Hopeaa | Yael Arad | 1992  1992 Barcelona |  Judo | Naisten 61 kg |
| 3 Pronssia | Oren Smadja | 1992  1992 Barcelona |  Judo | Miesten 71 kg |
| 3 Pronssia | Gal Fridman | 1996  1996 Atlanta |  Purjehdus | Miesten purjelautailu |
| 3 Pronssia | Michael Kolganov | 2000  2000 Sydney |  Melonta | Miesten 500 metrin kajakkiyksikkö |
| 3 Pronssia | Ariel Zeevi | 1992  1992 Barcelona |  Judo | Miesten 100 kg |
| 1 Kultaa | Gal Fridman | 2004  2004 Ateena |  Purjehdus | Miesten purjelautailu |
| 3 Pronssia | Shahar Zubari | 2008  2008 Peking |  Purjehdus | Miesten purjelautailu |
| 3 Pronssia | Yarden Gerbi | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Judo | Naisten 63 kg |
| 3 Pronssia | Or Sasson | 2016  2016 Rio de Janeiro |  Judo | Miesten yli 100 kg |
Lähteet:
Iso Sunijärvi

| Iso Sunijärvi |
| --- | --- |
 Iso Sunijärvi kesäkuussa 2007
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Hailuoto
Koordinaatit:  65°04′05″N, 24°39′54″E
Järvinumero:  99.610.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  5,8 m
Rantaviiva:  2,2 km 
Pinta-ala:  0,14 km² 
 fiIso Sunijärvi 
Sunijärven autiotupa kesäkuussa 2007
Iso Sunijärvi, yleisesti myös pelkkä Sunijärvi, on järvi Hailuodon saaren luoteisosassa. Se sijaitsee noin 1,4 kilometrin päässä Keskiniemestä kaakkoon ja noin 6,5 kilometrin päässä Hailuodon kirkonkylältä pohjoisluoteeseen.
Järvestä noin kaksi kolmasosaa on luonnonsuojelualuetta. Sen pohjoisrannalla on myös autiotupa. Ojakylästä ja kirkonkylältä alkavat ja Keskiniemen kautta Marjaniemeen johtavat Hailuodon retkeilyreitit sivuavat järven pohjoisrantaa.
Järvi on matala, ja sen rannat ovat pääosin soistuvia. Järven etelä- ja kaakkoisrantaa ympäröivät Satajärvensuot, ja pohjoispäässä suoalue yhdistää sen Pikku Sunijärveen.
Alueella pesii ja levähtää runsaasti vesilintuja, sieltä on tavattu myös tunturipöllöjä.
Hyvinkään Ponteva (naiset)

| Hyvinkään Ponteva |
| --- | --- |

Koko nimi:  Hyvinkään Pontevan
Perustettu:  1916
Kaupunki:  Hyvinkää
Kotiareena:  Martinhalli
Sarja:  Naisten I-divisioona
SM-kausia:  6
Päävalmentaja:   Tero Niskanen
Kapteeni:  Naisissa: Miisa Pylkkänen ja Miehissä: Toni Honka
Kultaa:  1
Hopeaa:  1
Pronssia:  2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hyvinkään Ponteva (HyPo) on hyvinkääläinen koripalloseura, jonka naisten edustusjoukkue pelaa Naisten I-divisioonassa.
Joukkueen päävalmentajana toimii Tero Niskanen.
Joukkue on pelannut kuusi kautta sm-tasolla voittaen kerran kultaa, hopeaa ja pronssia.
Historia

Pontevan naisten edustusjoukkue pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa 31. elokuuta 1997 Naisten Suomen Cupissa vastustajana Pussihukat. Naiset pelasivat pääsääntöisesti eteläistä 2. divisioonaa kauteen 2008–2009 asti, jonka jälkeen nousivat valtakunnalliseen 1-divisioonaan.
Historia > 2009–2010, 2010–2011 ja 2011–2012

Noustuaan kaudeksi 2009–2010 Naisten valtakunnallisen 1. divisioonaan joukkueella meni hyvin sijoittuen lopulta runkosarjassa 3:ksi.
Seuraavana kautena sijoitus nousi yhdellä sijoittuen lopulta 2:ksi.
Kaudella 2011–2012 HyPo sijoittui runkosarjassa 2:ksi päästen näin pelaamaan pudotuspeleihin ja noususta Naisten SM-sarjaan. Sarjan 1:ksi sijoittunut BC Nokia sai suoraan SM-sarja paikan voittamalla runkosarjan. Ensimmäisen välierä vastustajan Helmi Capitalsin HyPo voitti otteluvoitoin 3-1 samoin kuin toisessa välierä parissa Turun Riento voitti Puhuttaret. Loppuottelusarjan HyPo vei Rientoa vastaan 3-0 ansaiten näin paikan Naisten SM-sarjassa seuraavaksi kaudeksi.
Historia > 2012–2013 ja 2013–2014

Naiset nousivat kaudeksi 2012–2013 Naisten Korisliigaan, mutta matka jäi sillä erää yhden kauden mittaiseksi. Joukkue sijoittui viimeiseksi 11 joukkueen sarjassa 3 voitolla ja 27 tappiolla tippuen näin takaisin 1. divisioonaan toisen sarja nousia BC Nokian kanssa.
Kaudella 2013–2014 ponteva pelasi jälleen 1. divisioonan finaaleissa häviten kuitenkin Vimpelin Vedolle otteluvoitoin 0-3. Näin ollen Veto ansaitsi paikan sarjapaikkaa ylempänä. Kuitenkin ennen kauden 2014–2015 alkua Kerava ja HoNsU luopuivat liigapaikoistaan ja liigaan nostettiin HyPo ja Pyrintö.
Historia > 2014–2015

Naisten Korisliiga-kausi 2014–2015 lähti käyntiin HyPolla ensimmäistä kertaa uuden nimen alla vanhan Naisten SM-sarjan vaihduttua Naisten Korisliigaksi edelliskautena.
Joukkue vahvistui usealla pelaajalla saaden riveihinsä Suomen naisten koripallomaajoukkueessa pelanneita pelaajia mm. Taru Tuukkasen, Laura Saarisen, Kaisa Höökin sekä Anni Mäkitalon. Myös edelliskauden Vuoden kehittynein pelaaja -palkinnon voittanut Titta-Riina Lepistö liittyi joukkueeseen.
Joukkue sijoittui runkosarjassa viidenneksi varmistaen sarjassa pysymisen ja pääsyn pudotuspeleihin. Pudotuspeleissä vastaan asettui Peli-Karhut, joka meni mitalipeleihin otteluvoitoin 3-2 viimeisen ottelun voitolla 77-56.
Historia > 2015–2016

Kaudella 2015–2016 joukkue vahvistui entisestään maajoukkuepelaajalla Henna Salomaalla sekä ulkomaalaisvahvistuksilla Bria Gossilla (Yhdysvallat) ja Jael Freixanetilla (Espanja).
Joukkue lähti kauteen liikkeelle mitalisuosikin asetelmista; kesällä hankittujen pelaajien ja laajan pelaajarungon ansiosta. HyPo tulikin lopulta viimeisen ja erittäin ratkaisevan runkosarja pelikierroksen jälkeen toiseksi runkosarjassa, päästen näin suoraan 4 parhaan joukkoon. Pudotuspeleissä vastaan asettui ensimmäisenä Forssan Alku. Jännittävien otteiden jälkeen HyPo kuitenkin meni finaalin suoraan 3-0 otteluvoitoin. Toisessa välieräparissa vastakkain olivat Lappeenrannan Catz ja Äänekosken Huima, jonka Catz vei otteluvoitoin 3-0. Finaalisarjassa Catz vei tiukkojen otteiden jälkeen kultaa 3-0 voitoin. Kulta oli Catzille 5 peräkkäinen ja pronssia voitti Huima. Hopea oli Pontevalle seuran ensimmäinen aikuisten pääsarjatason mitali.
Historia > 2016–2017

Kausi 2016–2017 lähti liikkeelle uudella valmentajalla, kun kaksi edellistä kautta valmentanut Tero Niskanen sai seuraajakseen Miikka Sopasen. Joukkueeseen saatiin myös Bria Gossin seuraksi toinen ulkomaalaisvahvistus Darius Faulk (Yhdysvallat). Kausi lähti käyntiin voitokkaasti joukkueen voittaen joulutaukoon mennessä 12 ottelua 14:stä.
Darius Faulk joutui lähtemään takaisin Yhdysvaltoihin henkilökohtaisista syistä ennen kevätkauden alkua, mutta joukkue sai lisäystä Euroopan kentiltä palanneista maajoukkueessakin pelanneista Meral Bedterdinistä ja seuran omasta kasvatista Anni Jämsästä. 27. tammikuuta 2017 tiedotettiin, että Naisten maajoukkueen pitkäaikainen vakiokasvo Niina Laaksonen palaa Korisliigan kentille puolentoista vuoden jälkeen seuranaan HyPo.
Palkinnot ja ennätykset > Palkinnot

Naisten Korisliigan vuoden pelaaja
Taru Tuukkanen – 2016–2017
Naisten Korisliigan vuoden ulkomaalaisvahvistus
Bria Goss – 2016–2017
Naisten Korisliigan vuoden valmentaja
Miikka Sopanen – 2016–2017
Naisten Korisliigan fair play -palkinto
Hyvinkään Ponteva – 2015–2016
Hyvinkään Ponteva – 2016–2017
Naisten Korisliiga finaalien MVP
Taru Tuukkanen – 2016–2017
Palkinnot ja ennätykset > HyPo:n Naisten Korisliigan ennätykset

| Ennätys | Määrä | Kausi |
| --- | --- | --- |
| Syöttöjä kaudessa (koko kausi) | 728 | 2017–2018 |
| Syöttöjä kaudessa (runkosarja) | 539 | 2017–2018 |
| Katsojia kaudessa (koko kausi) | 10148 | 2016–2017 |
| Levypalloja ottelussa | 77 | 2016–2017 |
| Syöttöjä ottelussa (pudotuspelit) | 30 | 2017–2018 |
| Katsojia ottelussa | 1460 | 2016–2017 |
Palkinnot ja ennätykset > Hyvinkään Pontevan otteluennätykset

| Ennätys | Määrä | Pelaaja | Kausi | Päivämäärä ja paikka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Pisteitä runkosarjassa | 36 |  Bria Goss | 2016–2017 | 17.12.2016 Urheilutalo Feeniks |
| Pisteitä pudotuspeleissä | 37 |  Taru Tuukkanen | 2016–2017 | 08.04.2017 Martinhalli |
| Levypalloja runkosarjassa | 27 |  Phebe Smith | 2012–2013 | 26.01.2013 Tapiolan urheiluhalli |
| Levypalloja pudotuspeleissä | 19 |  Taru Tuukkanen | 2016–2017 | 18.04.2017 Tapiolan urheiluhalli |
| Hyökkäyslevypalloja runkosarjassa | 13 |  Phebe Smith | 2012–2013 | 13.01.2013 Jyväskylän monitoimitalo |
| Hyökkäyslevypalloja pudotuspeleissä | 8 |  Taru Tuukkanen | 2016–2017 | 16.04.2017 Martinhalli |
| Puolustuslevypalloja runkosarjassa | 22 |  Taru Tuukkanen | 2014–2015 | 06.12.2014 Urheilutalo Feeniks |
| Puolustusevypalloja pudotuspeleissä | 16 |  Taru Tuukkanen | 2016–2017 | 18.04.2017 Tapiolan urheiluhalli |
| Syöttöjä runkosarjassa | 11 |  Taru Tuukkanen | 2016–2017 | 25.02.2017 Martinhalli |
| Syöttöjä pudotuspeleissä | 11 |  Anni Mäkitalo | 2015–2016 | 08.04.2016 Martinhalli |
| Onnistuneet 1P heitot runkosarjassa | 16 |  Bria Goss | 2016–2017 | 17.12.2016 Urheilutalo Feeniks |
| Onnistuneet 1P heitot pudotuspeleissä | 9 |  Henna Salomaa  Bria Goss | 2015–2016 2016–2017 | 21.04.2016 Martinhalli 05.04.2017 Steveco-areena |
| Onnistuneet 2P heitot runkosarjassa | 13 |  Taru Tuukkanen x3 | 2016–2017 | 15.10.2016 Vimpelin liikuntahalli 20.01.2017 Martinhalli 11.03.2017 Steveco-areena |
| Onnistuneet 2P heitot pudotuspeleissä | 15 |  Taru Tuukkanen | 2016–2017 | 08.04.2017 Martinhalli |
| Onnistuneet 3P heitot runkosarjassa | 6 |  Titta-Riina Lepistö  Henna Salomaa | 2014–2015 2015–2016 | 07.03.2015 Martinhalli 06.02.2016 Martinhalli |
| Onnistuneet 3P heitot pudotuspeleissä | 6 |  Henna Salomaa | 2017–2018 | 03.04.2018 Martinhalli |
| Riistoja runkosarjassa | 6 |  Ariadna Chueca Moreno  Bria Goss | 2014–2015 2016–2017 | 15.02.2015 Nunnavuoren palloiluhalli 07.12.2016 Äänekosken liikuntatalo |
| Riistoja pudotuspeleissä | 5 |  Candice Warthen | 2017–2018 | 09.04.2018 Martinhalli |
| Torjuntoja runkosarjassa | 6 |  Taru Tuukkanen | 2017–2018 | 02.12.2017 Martinhalli |
| Torjuntoja pudotuspeleissä | 4 |  Laura Saarinen | 2014–2015 | 22.03.2015 Martinhalli |
Jalustin (täsmennyssivu)

Jalustin tarkoittaa seuraavia asioita:
jalustin, satulan osa
jalustin, välikorvan luu
jalustin, varsijousen eli jalkajousen osa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jalustin”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jacob (Lost)

Jacob (Latina: Iacob) on Mark Pellegrinon esittämä fiktiivinen hahmo televisiosarjassa Lost.
Jalunka

| Jalunka |
| --- | --- |
Muu nimi:  yalunka
Tiedot
Alue:   Guinea  Sierra Leone  Senegal  Mali
Puhujia:  104 500
Kirjaimisto:  arabialainen, latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  nigeriläis-kongolaiset kielet
Kieliryhmä:  mandelaiset kielet
ISO 639-3:  yal
 Ohje 
Jalunka on mandelainen kieli, jota puhuu äidinkielenään noin 100 000 ihmistä hajanaisella alueella Länsi-Afrikassa. Se on läheistä sukua susun kielelle. Jalunkaa voidaan kirjoittaa arabialaisilla tai latinalaisilla kirjaimilla.
Jalebi

Jalebi
Jalebi on suosittu makea välipala Etelä- ja Länsi-Aasiassa, Afrikassa ja Mauritiuksella. Sillä on monia nimiä, mukaan lukien jilapi, jilebi, jilipi, zulbia, jerry, mushabak, z’labia tai zalabia.
Eteläaasialainen lajike valmistetaan uppopaistamalla maida-jauhoista (tavallinen jauho tai yleisjauho) valmistetusta taikinasta pretzelin tai pyöreän muotoisia, jotka sitten liotetaan sokerisiirapissa. Jalebi voidaan syödä jogurtin tai rabrin kanssa (Pohjois-Intiassa) sekä valinnaisten ​​muiden makujen, kuten kewran (tuoksuvesi), kanssa.
Joissakin Länsi-Aasian keittiöissä jalebi voi koostua hiivapaistetusta taikinasta, joka on kastettu hunaja- ja ruusuvesisiirappiin. Pohjois-Afrikan zalabiassa käytetään erilaista taikinaa sekä hunajasiirappia ja ruusuvettä.
Jalebi voidaan tarjoilla lämpimänä tai kylmänä. Niissä on hieman pureskeltava rakenne ja kiteinen sokerimainen ulkopinnoite. Siirappiin lisätään joskus sitruunahappoa, limetin mehua ja ruusuvettä. Samanlaisia, ​​mutta erillisiä ruokia ovat imarti, chhena jalebi, lokma, zalabiyeh ja bamiyeh.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jalebi Wikimedia Commonsissa
Jalustinlihas

Jalustinlihas (musculus stapedius) on välikorvan kuuloluuketjun jalustimeen kiinnittynyt lihas, joka vaimentaa liian kovia ääniä vasaraan liittyvien lihasten kanssa jäykistämällä kuuloluuketjua. Lihakset eivät kuitenkaan pysty suojaamaan korvaa kovin äkillisiltä ääniltä, koska niiden reaktioaika on noin 0,015 sekuntia. Jalustinlihasten supistumista kovien äänien saapuessa korvaan kutsutaan jalustinheijasteeksi. Jalustinheijaste kuuluu yhdessä koukistusheijasteen ja räpytysheijasteen kanssa suojaheijasteisiin.
Jacob-und-Wilhelm-Grimm-Zentrum

| Jacob-und-Wilhelm-Grimm-Zentrum |
| --- | --- |

Osoite:  Geschwister-Scholl-Straße 1/3, 10117 Berlin
Sijainti:  Berliini, Saksa
Rakennustyyppi:  Tieteellinen kirjasto
Valmistumisvuosi:  2009
Suunnittelija:  Max Dudler
Omistaja:  Humboldt-yliopisto
Kerrosluku:  10
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jacob-und-Wilhelm-Grimm-Zentrum on Humboldt-yliopiston rakennus Berliinissä, Mitten kaupunginosassa. Rakennuksessa sijaitsee Humboldt-yliopiston kirjaston pääkirjasto sekä tietokone- ja mediapalvelut (Computer- und Medienservice). Grimmin veljeksien mukaan nimetty rakennus avattiin 12. lokakuuta 2009.
Pääkirjaston kokoelma sisältää noin neljä miljoonaa nidettä, mikä tekee siitä yhden saksankielisen alueen kirjastojen suurimmista yhtenäisistä avokokoelmista. Nykyisiin kokoelmiin kuuluu vanhan pääkirjaston kokoelman lisäksi myös kahdentoista entisen alakohtaisen sivukirjaston kokoelmat, jotka kattavat humanistiset tieteet, yhteiskuntatieteet sekä taloustieteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jacob-und-Wilhelm-Grimm-Zentrum Wikimedia Commonsissa
Jacob-und-Wilhelm-Grimm-Zentrum Humboldt-yliopiston kirjaston kotisivuilla
Jaco Van Dormael

Jaco Van Dormael
Jaco Van Dormael (s. 9. helmikuuta 1957 Ixelles) on belgialainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä näytelmäkirjailija. Hänen monitasoiset elokuvansa tunnetaan erityisesti lasten ja nuorten sekä psyykkisesti ja fyysisesti vammautuneiden henkilöiden kunnioittavasta ja empaattisesta käsittelystä.
Van Dormael vietti lapsuutensa Saksassa ja opiskeli Brysselin INSAS-elokuva- ja teatterikorkeakoulussa ja Pariisin Louis Lumière -instituutissa. Ennen elokuvaopintojaan hän työskenteli muun muassa klovnina sirkuksessa ja ohjasi lastennäytelmiä belgialaisille teattereille.
Hänen ensimmäinen pitkä näytelmäelokuvansa Toto, sankari (1991) on tarina miehestä, joka uskoo elämänsä menneen myttyyn kun hän vaihtui toiseen vauvaan synnytyslaitoksella. Dormaelin kymmenen vuotta valmistelema elokuva nousi kohtuullisen suureksi teatterimenestykseksi ja sai Cannesin elokuvajuhlien Kultainen kamera -esikoisohjauspalkinnon. Viisi vuotta myöhemmin hänen elokuvansa Kahdeksas päivä (1996) tuotti pääosien esittäjille Daniel Auteuilille ja Pascal Duquennelle Cannesissa yhteisen parhaan näyttelijän palkinnon. Van Dormaelin kolmas pitkä elokuva, englanninkielinen tieteiselokuva Mr. Nobody (2009, pääosassa Jared Leto) sai kuusi Magritte-palkintoa, mukaan lukien parhaan elokuvan ja parhaan ohjauksen palkinnot.
Aiheesta muualla

Jaco Van Dormael Elonetissä.
Jaco Van Dormael Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jali Joutsen

Frans Jalmari Joutsenniemi (sukunimi vuoteen 1901 Viklund), käytti kirjailijanimeä Jali Joutsen (18. tammikuuta 1880 Tampere – 27. huhtikuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja lehtimies.
Jali Joutsen työskenteli kivityöläisenä, kauppa-apulaisena sekä lehtimiehenä (Kansan Lehti, Länsi-Suomen Työmies, Viikko ja Syntisäkki-lehdissä)
Ollessaan Suomen sisällissodan jälkeen 1919 vangittuna Tammisaaren vankileirillä Jali Joutsen kirjoitti siellä sanat lauluun Punavangin valssi.
Teoksia

Parivaljakolla : humoristisia runoja, tekijät Kasperi Tanttu ja Jali Joutsen.   Paperikauppa "Viertola", Helsinki 1915
Alas sota! : rajuja riimejä, tekijät Toivo Raita ja Jali Joutsen.  Työläiskynäilijäin kustannusliike, Helsinki 1917
Punakaartilaisten marssi, sepittänyt Jali Joutsen.  Työläiskynäilijäin kustannusliike, Helsinki 1917
Valoa ja varjoa : säkeniä työläisrunosepon pajasta.  Työläiskynäilijäin kustannusliike, Lahti 1917
Jali

| Jali |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Jari
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Hjalmar, Jalmari
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jali on miehen nimi, jolla ei ole omaa nimipäivää. Vuoden 2009 loppuun mennessä Jali-nimisiä miehiä on Suomessa ollut vajaat 250.
Tunnettuja Jali-nimisiä

Jali Joutsen (Frans Jalmari Joutsenniemi) (1880–1955), suomalainen runoilija ja lehtimies
Jali Mäkilä (s. 1965), suomalainen kilpapurjehtija
Jali Ruokokoski, oik. Joel Ruokokoski (1886–1936), suomalainen ekspressionistinen taidemaalari
Jali Ruuskanen (s. 1939), suomalainen päätoimittaja
Jali Timari (1927–1998), suomalainen asesuunnittelija, keksijä ja yrittäjä
Jali Valtonen (s. 1967), suomalainen kymmenottelija
Jali Wahlsten (s. 1963), suomalainen jääkiekkoilija
Kuvitteellisia henkilöitä

päähenkilö kirjassa Jali ja suklaatehdas
Iso Särkijärvi (Sysmä)

| Iso Särkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Sysmä
Koordinaatit:  61°25′40″N, 25°32′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Päijänteeseen 
Järvinumero:  14.221.1.301
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  82,1 m  
Pituus:  580 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  1,351 km  
Pinta-ala:  5,024 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Särkijärvi 
Iso Särkijärvi  on Päijät-Hämeessä Sysmässä Nikkaroisen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5,0 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 82,1 metriä mpy.
Intianviippa

| Intianviippa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Lari
Heimo::  Pääskykahlaajat Glareolidae
Suku::  Viipat Rhinoptilus
Laji::  bitorquatus
Kaksiosainen nimi
 Rhinoptilus bitorquatus  (Blyth, 1848) 
Katso myös
   Intianviippa Wikispeciesissä   Intianviippa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Intianviippa (Rhinoptilus bitorquatus) on vain Intiassa elävä äärimmäisen uhanalainen pääskykahlaajiin kuuluva lintu. Intianviippa on yksi maailman harvinaisimmista linnuista.
Ulkonäkö

Intianviipan pituus on noin 27 cm. Selkä linnulla on ruskea ja pyrstön pää musta. Vatsa on väriltään harmaan valkea ja rinnassa on kolme ruskeaa juovaa. Intianviipan pää on valkoinen ja siinä on kaksi ruskeaa juovaa. Nokka linnulla on keltainen ja mustakärkinen.
Elinympäristö

Intianviippa elää pääasiassa pensaikkoisilla metsäseuduilla ja vuoristojen reunaseuduilla.. Intianviippa on yöaktiivinen ja käyttää ravintonaan hyönteisiä.
Kanta ja uhat

Ensimmäisen kerran intianviipan löysi Thomas C. Jerdon vuonna 1848. Sen luultiin myöhemmin kuolleen sukupuuttoon, mutta se löytyi uudelleen vuonna 1986. Koska lintu on harvinainen sen elintavoista ei tiedetä paljonkaan. Arviot kannan koosta vaihtelevat 25–200 yksilöön.
Suurimmat uhat linnuille ovat elinympäristön tuhoutuminen sekä ihmisten aiheuttama häiriytyminen. Intianviipan ainoa tunnettu esiintymisalue oli vaarassa tuhoutua Telugu-Gangan kanaalin rakennustöiden takia vuonna 2005. Lisäksi alueella tapahtuva laiton rakentaminen uhkaa intianviippoja.