206. laivue (RAF)
Historia > Toinen maailmansota

Laivue perustettiin uudelleen 13. kesäkuuta 1936 Manstonissa täydentämällä 48. laivueen C-lentue laivueeksi ja nimeämällä se 206. laivueeksi koulutuslennostoon (engl. Training Command). Laivueen komentajana oli A. H. Love, ja kalustona oli 24 kappaletta kaksi moottorista Avro Ansonia. Kuukauden kuluttua laivue siirtyi Manstonista Bircham Newtoniin Norfolkiin päällikkönään F. J. Vincent.  Elokuussa laivue siirrettiin rannikkolennoston 16. rykmenttiin (engl. No 16 (Reconnassaince) Group Coastal Command) tehtävänään kaksitasoisilla lentäneiden miehistöjen jatkokouluttaminen yksitasoisiin.
Lokakuussa Vincent luovutti laivueen päällikkyyden H. O. Longille. Laivue siirrettiin operatiivisiin tehtäviin vuonna 1937, jolloin se tärkein tehtävä oli merimaalien etsintä.
206. laivueen kalustoksi vaihdettiin maaliskuussa 1940 Lockheed Hudsonit ja sen toimialueeksi määrättiin Saksan pohjoisrannikko. Toukokuussa laivue aloitti partioinnin Alankomaiden ja Belgian rannikoilla, minkä lisäksi se suojasi Pohjanmerellä liikkuneita saattueita ennen siirtoa Dunkerquen alueelle.
Britannian siirtoarmeijan rippeiden siirryttyä Britteinsaarille laivue aloitti Saksan maihinnousuvalmisteluiden tiedustelun Alankomaiden rannikolla. Sen koneet upottivat 21. kesäkuuta Alankomaiden laivaston rannikkovartioaluksen ja heinäkuun 1941 loppuun mennessä miinanraivaajan ja mahdollisesti sukellusveneen.
Elokuussa laivue siirrettiin Pohjois-Irlantiin, josta se suojasi Liverpoolin ja Clyden reittejä. Laivue jaettiin pitkin Britannian länsirannikkoa sijoitettuihin erillisosastoihin, ja sen kone upotti kesäkuussa 1943 sukellusveneen. Heinäkuussa kalustoksi tulivat Boeing B-17 Flying Fortress -koneet, joiden pitkä toimintamatka mahdollisti suuremman valvonta-alueen, ja laivue siirrettiin Azoreille, mistä se kykeni valvomaan niin kutsuttua Etelä-Atlantin aukkoa.
Laivue palasi Azoreilta Britteinsaarille huhtikuussa 1944, mutta osa laivueen miehistöistä jäi muiden Flying Fortress -laivueiden täydennyksiksi. Laivue sai uudeksi kalustokseen Aldergrovessa Liberator GR.Mk VI -koneet, ja laivueen henkilöstö täydennettiin Nassausta koulutuksesta saapuneilla. Laivue siirrettiin neljänneksi Liberator-laivueeksi St. Evaliin, josta se aloitti lentotoiminnan 23. toukokuuta. Laivueen koneet valvoivat Normandian maihinnousun etenemistä, jolloin laivueen lentokone upotti 10. kesäkuuta sukellusveneen. Laivue siirtyi tämän jälkeen heinäkuussa Leucharsiin, josta se aloitti partiolennot Norjan rannikolla. Partiomatkalla 15. marraskuuta 1944 laivueen Liberator EW288 kohtasi neljä Saksan ilmavoimien 26. raskaan hävittäjälennoston Messerschmitt Bf 110G-2 -hävittäjää. Seuranneessa lähes tunnin kestäneessä ilmataistelussa Liberator vaurioitui pahoin ja menetti muun muassa yhden moottorin, peräsimestä suuren palan, hydrauliikan ja sähköt. Miehistöstä sai surmansa taka-ampuja ja etuampuja haavoittui. Kone kuitenkin kykeni palaamaan tukikohtaansa, jossa se teki pakkolaskun.
Laivueen kalustoksi tulivat marraskuussa Leigh Light -etsintävalonheittimillä varustetut koneet, joita se käytti Euroopan sotatoimien päättymiseen saakka. Laivue varustettiin Liberator VIII -kuljetuskoneilla, joilla se aloitti lennot Intiaan kesäkuussa 1945. Lentoja tehtiin aina 25. huhtikuuta 1946 saakka, jolloin laivue lakkautettiin.