stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lev Praha
Historia > Kausi 2013–2014

Toiselle KHL-kaudelleen 2013–2014 Lev hankki valmentajakseen Kari Jalosen. Hänet pestattiin tehtävään lokakuussa 2013 kauden jo alettua, sillä seuraa valmentanut Václav Sýkora pyysi seurajohdolta lupaa jäädä syrjään valmentajan tehtävistä. Sýkora jatkoi joukkueessa Jalosen kakkosvalmentajana. Jalosen valmennuksessa seura paransi sarjasijoitustaan kauden edetessä. Valmentajavaihdoksen aikaan Lev oli läntisen konferenssin kuudes. Lev varmisti pudotuspelipaikkansa hyvissä ajoin jo tammikuussa ennen runkosarjan päätöskierroksia. Seura sijoittui lopulta runkosarjassa läntisen konferenssin kolmanneksi.
Pudotuspeleissä Lev voitti ensimmäisellä kierroksella Medveščak Zagrebin voitoin 4-0 ja konferenssin välierissä se voitti Donbassin voitoin 4-2. Konferenssivälierävoiton myötä Lev teki KHL-historiaa edetessään konferenssin finaaliin ja liigan neljän parhaan joukkoon ensimmäisenä Venäjän ulkopuolelta tulleena joukkueena. Konferenssifinaaleissa Jaroslavlin Lokomotivia vastaan Lev jatkoi vakuuttavia esityksiään ja eteni Gagarin cupin loppuotteluun voitoin 4-1.
Gagarin cupin loppuottelusarja Metallurg Magnitogorskia vastaan muodostui jännittäväksi. Lev voitti ensimmäisen ottelun, mutta hävisi kaksi seuraavaa. Neljännen ottelun Lev taas voitti. Sarjan viides ja kuudes ottelu ratkesivat vasta jatkoajan jälkeen; viidennen voitti Magnitogorsk, kuudennessa ottelussa Lev tasoitti voitot 3-3:een. Näin loppuottelusarja venyi seitsemänteen otteluun. Seitsemäs ottelu pelattin Magnitogorskissa. Maalirikas ottelu kääntyi pelin puolessavälissä kotijoukkueen eduksi ja Metallurg ratkaisi mestaruuden lopulta itselleen 7-4 voitolla.
Historia > Seuran lopettaminen

Seuraavalle kaudelle 2014–2015 Levin valmentajaksi hankittiin Jukka Rautakorpi. Levin menestyksekäs liigan kakkossijan saavuttanut joukkue oli kuitenkin rakennettu suurella rahalla ja Lev ajautui talousvaikeuksiin. Seuran ongelmat johtivat siihen, että Lev vetäytyi kauden 2014–2015 KHL-liigasta ja seura lopetti toimintansa kokonaan, vain kaksi vuotta perustamisen jälkeen.
Lev Prahan Petr Vrána, Zdeno Chára ja Ľuboš Bartečko seuran vieraspeliasussa kaudella 2012–2013.
Konferenssivälieräottelu Lokomotivia vastaan O2-areenalla.
Majoituslait

Majoituslait (engl. Quartering Acts) olivat kaksi Ison-Britannian parlamentin vuosina 1765 ja 1774 säätämää lakia, jotka koskivat sotajoukkojen majoitusta Pohjois-Amerikan siirtokunnissa.
Vuoden 1765 laki velvoitti siirtokuntien viranomaiset kustantamaan ja tarjoamaan siirtokuntien alueille sijoitettujen brittijoukkojen ruuan, juomat, majoituksen ja kuljetuksen. Kyseessä oli itse asiassa lisäys vuosittain uusittuun kapinalakiin (Mutiny Act). Uuden lain syynä oli Pohjois-Amerikkaan sijoitetuista joukoista suuren siirtomaasodan ja Pontiacin kapinan vuoksi syntyneiden sotilasmenojen merkittävä kasvu. Kuten samana vuonna säädetty leimaverolaki, myös majoituslaki nähtiin samalla siirtokuntien itsehallintoon puuttumisena, sillä siihen asti siirtokuntalaisten osallistumisesta sotalaitoksen kuluihin olivat päättäneet siirtokuntien edustajakokoukset itse. Lakia vastustettiin erityisesti New Yorkin provinssissa, johon brittijoukkoja oli sijoitettu kaikkein eniten. Kun provinssin viranomaiset uhmasivat majoituslakia, vuoden 1767 Townshendin lakeihin sisällytettiin niin sanottu Suspending Act, jolla newyorkilaiset yritettiin pakottaa täyttämään majoitusvelvollisuutensa. Ensimmäisen majoituslain kiistanalaisuuden vuoksi se jätettiin kuitenkin vuonna 1770 uusimatta ja se raukesi.
Toinen majoituslaki oli vuoden 1774 niin sanottuihin sietämättömiin lakeihin sisältynyt lisäsäädös.
Vihattujen majoituslakien perintö näkyy edelleen Yhdysvaltain perustuslain kolmannessa lisäyksessä, joka kieltää tällaisen velvoitteen käytön rauhan aikana.
Lyhtykalat

| Lyhtykalat |
| --- | --- |
 Polymetme corytheola
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Ylälahko::  Stenopterygii
Lahko::  Sukasuukalat Stomiiformes
Heimo::  Lyhtykalat Phosichthyidae  Weitzman, 1974
Suvut
 Ichthyococcus  Pollichthys  Phosichthys  Polymetme  Vinciguerria  Woodsia  Yarrella 
Katso myös
   Lyhtykalat Wikispeciesissä   Lyhtykalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lyhtykalat (Phosichthyidae) on sukasuukalojen lahkoon kuuluva syvänmeren kalojen heimo, joka esiintyy Atlantissa, Tyynessämeressä ja Intian valtameressä. Sukulaisheimonsa sukasuiden tapaan lyhtykalat ovat yleensä hoikkavartaloisia. Lyhtykalojen valoelimet sijaitsevat kylkien alareunassa.
Lyhtykaloja tunnetaan 24 lajia, jotka jaetaan seitsemään sukuun. Ne ovat yleensä pienikokoisia, alle 10 senttimetrin mittaisia kaloja, mutta toisaalta ne voivat olla erittäin runsaslukuisia.
Aiheesta muualla

Family Phosichthyidae (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
ITIS: Phosichthyidae (englanniksi)
Luettelo suksilajien maailmancupeissa eniten osa- ja kokonaiskilpailuvoittoja saavuttaneista urheilijoista

Tämä on luettelo eniten suksiurheilulajien maailmancupien henkilökohtaisia osakilpailuita ja kokonaiskilpailuita voittaneista urheilijoista. Aktiiviurheilijat on lihavoitu.
Osakilpailuvoitot

Päivitetty 19.3.2018.
| Sija | Urheilija | Maa | Voitot | Vuodet | Laji | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 | Ole Einar Bjørndalen |  Norja | 95 | 1993–2018 | Ampumahiihto ja maastohiihto | 94 ampumahiihtossa,  yksi maastohiihdossa |
| 2 | Ingemar Stenmark |  Ruotsi | 86 | 1974–1989 | Alppihiihto |  |
| 3 | Marit Bjørgen |  Norja | 83 | 2002–2018 | Maastohiihto | eniten voittoja pohjoismaisissa hiihtolajeissa |
| 4 | Lindsey Vonn |  Yhdysvallat | 81 | 2004– | Alppihiihto |  |
| 5 | Martin Fourcade |  Ranska | 69 | 2008– | Ampumahiihto |  |
| 6 | Annemarie Moser-Pröll |  Itävalta | 62 | 1971–1979 | Alppihiihto |  |
| 7 | Marcel Hirscher |  Itävalta | 58 | 1993–2009 | Alppihiihto |  |
| 8 | Vreni Schneider |  Sveitsi | 55 | 1989–1995 | Alppihiihto |  |
| 9 | Hermann Maier |  Itävalta | 54 | 1998–2009 | Alppihiihto |  |
| 10 | Gregor Schlierenzauer |  Itävalta | 53 | 2006– | Mäkihyppy |  |
| 11 | Alberto Tomba |  Italia | 50 | 1987–1998 | Alppihiihto |  |
| 12 | Hannu Manninen |  Suomi | 48 | 1996–2007, 2009–2010 | Yhdistetty |  |
| 13 | Bjørn Dæhlie |  Norja | 46 | 1989–1999 | Maastohiihto |  |
| 13 | Matti Nykänen |  Suomi | 46 | 1982–1991 | Mäkihyppy |  |
| 13 | Donna Weinbrecht |  Yhdysvallat | 46 | 1989–1997 | Freestylehiihto |  |
| 13 | Renate Götschl |  Itävalta | 46 | 1993–2009 | Alppihiihto |  |
| 17 | Jelena Välbe |  Neuvostoliitto/ Venäjä | 45 | 1989–1998 | Maastohiihto |  |
| 18 | Mikaela Shiffrin |  Yhdysvallat | 44 | 2012- | Alppihiihto |  |
| 18 | Raphaël Poirée |  Ranska | 44 | 2000–2007 | Ampumahiihto |  |
| 20 | Eric Frenzel |  Saksa | 43 | 2008- | Yhdistetty |  |
| 20 | Marc Girardelli |  Luxemburg | 43 | 1983–1996 | Alppihiihto |  |
Kokonaiskilpailun voitot

| # | Urheilija | Maa | Kokonaisvoitot | Vuodet | Laji |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Martin Fourcade |  Ranska | 7 | 2012-2018 | Ampumahiihto |
| 1 | Marcel Hirscher |  Itävalta | 7 | 2012-2018 | Alppihiihto |
| 2 | Ole Einar Bjørndalen |  Norja | 6 | 1998, 2003, 2005–06, 2008–09 | Ampumahiihto |
| 2 | Magdalena Forsberg |  Ruotsi | 6 | 1997–02 | Ampumahiihto |
| 2 | Bjørn Dæhlie |  Norja | 6 | 1992–93, 1995–99 | Maastohiihto |
| 2 | Annemarie Moser-Pröll |  Itävalta | 6 | 1971–75, 1979 | Alppihiihto |
| 7 | Eric Frenzel |  Saksa | 5 | 2013-2017 | Yhdistetty |
| 7 | Jelena Välbe |  Neuvostoliitto/ Venäjä | 5 | 1989, 1991–92, 1995, 1997 | Maastohiihto |
| 7 | Marc Girardelli |  Itävalta/ Luxemburg | 5 | 1985–86, 1989, 1991, 1993 | Alppihiihto |
| 7 | Gunde Svan |  Ruotsi | 5 | 1984–86, 1988–89 | Maastohiihto |
| 11 | Raphaël Poirée |  Ranska | 4 | 2000–02, 2004 | Ampumahiihto |
| 11 | Pirmin Zurbriggen |  Sveitsi | 4 | 1984, 1987–88, 1990 | Alppihiihto |
| 11 | Matti Nykänen |  Suomi | 4 | 1983, 1985–86, 1988 | Mäkihyppy |
| 11 | Frank Ullrich |  Saksa | 4 | 1978, 1980–82 | Ampumahiihto |
| 11 | Gustav Thöni |  Italia | 4 | 1971–73, 1975 | Alppihiihto |
| 11 | Hannu Manninen |  Suomi | 4 | 2004–2007 | Yhdistetty |
| 11 | Adam Małysz |  Puola | 4 | 2001–2003, 2007 | Mäkihyppy |
| 11 | Justyna Kowalczyk |  Puola | 4 | 2008–11, 2013 | Maastohiihto |
| 11 | Marit Bjørgen |  Norja | 4 | 2005–06, 2012, 2015 | Maastohiihto |
Luettelo Pellon julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Pellon julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Pellon kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Anders Hellantin muistomerkki | Pellon kirkon länsipuolella, Tapulitie 1 |  | 66.7971°N, 23.9898°E |  |  |  |  |
| Eero Mäntyrannan patsas (Kaarteetki täysillä) | Pellon keskustassa, lähin osoite Nivanpääntie 1 |  | 66.7765°N, 23.9661°E | Seppänen, EnsioEnsio Seppänen | 1997 |  |  |
| Muualle haudattujen muistomerkki, Pello | Pellon hautausmaa, Kalottitie 10 |  | 66.7954°N, 23.9938°E |  |  |  |  |
| Muualle haudattujen muistomerkki, Turtola | Turtolan hautausmaa, Torniontie 128 | Turtola | 66.6593°N, 23.8729°E |  |  |  |  |
| Pierre Louis Moreau de Maupertuis´n astemittausretkikunnan muistomerkki | Kittisvaaran huipulla |  | 66.8094°N, 24.0077°E |  | 1956 |  |  |
| Sankarivainajien muistopatsas Sotilas vartiossa | Turtolan kirkon sankarihautausmaa, Torniontie 134 | Turtola | 66.6542°N, 23.8731°E | Kallio, KalervoKalervo Kallio | 1957 |  |   |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julkisia taideteoksia ja muistomerkkejä Pellossa Wikimedia Commonsissa
Lorne Balfe

| Lorne Balfe |
| --- | --- |
 Lorne Balfe vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. helmikuuta 1976 (ikä 48)
Ammatti:  säveltäjä
Muusikko
Aktiivisena:  1999–
Tyylilajit:  videopelimusiikki 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lorne Balfe (s. 23. helmikuuta 1976) on skotlantilainen elokuva- ja videopelisäveltäjä sekä musiikkituottaja. Hän työskentelee Remote Control Productionsille. Balfe on säveltänyt vain muutamaan elokuvaan ja videopeliin musiikin yksin; yleensä hän toimii avustavana säveltäjänä ja varsinaista säveltäjää pienemmässä mittakaavassa. Hän on työskennellyt erityisen paljon Hans Zimmerin kanssa.
Lorne on kaukaista sukua 1800-luvulla eläneelle säveltäjälle Michael William Balfelle. Lorne Balfen isä David Balfe oli rockmuusikko.
Tuotanto > Elokuvamusiikki

| --- | --- |
 666 – Traue keinem, mit dem Du schläfst! (2002) – myös Henning Lohner  The Night We Called It a Day (2003) – myös Rupert Gregson-Williams  Mies ilman identiteettiä (2003) – myös Rupert Gregson-Williams  Barstow (2003) – myös Henning Lohner  Wanted (2003) – myös Rupert Gregson-Williams  Mimic 3 (2003) – myös Henning Lohner  Crazy in Love (2004)  Saving Jessica Lynch (2003) – myös Ramin Djawadi  Incident at Loch Ness (2004) – myös Henning Lohner  Wimbledon (2004) – myös Edward Shearmur  Lauran tähti (2004) – myös Hans Zimmer  Kuningas Arthur (2004) – myös Hans Zimmer  Hellraiser: Deader (2005) – myös Henning Lohner  Wallace & Gromit: Kanin kirous (2004) – myös Julian Nott  Santa’s Slay – Paholaispukki (2005) – myös Henning Lohner  Holiday (2006) – myös Hans Zimmer  Da Vinci -koodi (2006) – myös Hans Zimmer  Pirates of the Caribbean: Kuolleen miehen kirstu (2006) – myös Hans Zimmer  BloodRayne (2006) – myös Henning Lohner  10.5: Apocalypse (2006) – myös Henning Lohner  Mehiläisen elokuva (2007) – myös Rupert Gregson-Williams  Transformers (2007) – myös Steve Jablonsky  The Simpsons Movie (2007) – myös Hans Zimmer  Pirates of the Caribbean: Maailman laidalla (2007) – myös Hans Zimmer  The Burning Plain (2008) – myös Hans Zimmer ja Omar Rodríguez-López  Iron Man (2008) – myös Ramin Djawadi  Yön ritari (2008) – myös Hans Zimmer ja James Newton Howard  Running The Sahara (2007) – myös Heitor Pereira  Casi Divas (2008) – myös Hans Zimmer  Frost/Nixon (2008) – myös Hans Zimmer  Madagascar 2 (2008) – myös Hans Zimmer :  Call of Duty: Modern Warfare 2 (2009) – myös Hans Zimmer  Crying With Laughter (2009)  Transformers: Kaatuneiden kosto (2009) – myös Steve Jablonsky  Sherlock Holmes (2009) – myös Hans Zimmer  Enkelit ja demonit (2009) – myös Hans Zimmer  Ironclad (2010)  Inception (2010) – myös Hans Zimmer  Megamind (2010) – myös Hans Zimmer  Five (2011)  Paha paikka (2011) – myös Hans Zimmer  Kung Fu Panda 2 (2011) – myös Hans Zimmer ja John Powell  Sherlock Holmes: A Game of Shadows (2011) – myös Hans Zimmer  Madagascar 3 (2012) – myös Hans Zimmer  Yön ritarin paluu (2012) – myös Hans Zimmer  Restless (2012)  Magpie (2013)  Not Another Happy Ending (2013)  The Frozen Ground (2013)  Side by Side (2013)  – myös Dan Michaelson  Red Wing (2013)  Son of God (2014) – myös Hans Zimmer ja Lisa Gerrard  Blackwood (2014)  Gloria (2014)  Madagascarin pingviinit  (2014)  Vihdoin kotona (2015)  Bone in the Throat (2015)  Dough (2015)  Terminator Genisys (2015)  Captive (2015)  Black Widow (2021)  Black Adam (2022)
Tuotanto > Videopelimusiikki

Battlefield 2: Modern Combat (2005)  – myös Tobias Marberger ja Rupert Gregson-Williams
Assassin’s Creed: Brotherhood (2010) – trailerimusiikki
Crysis 2 (2012) – myös Hans Zimmer
Assassin’s Creed: Revelations (2011)  – myös Jesper Kyd
Skylanders: Spyro’s Adventure (2011) – myös Hans Zimmer
Skylanders: Giants (2012)
Assassin’s Creed III (2012)
Beyond: Two Souls (2013) – myös Normand Corbeil
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Lorne Balfe Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lorne Balfe VGMdb-sivustolla (englanniksi)
Mikael Samuelsson

| Mikael Samuelsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. joulukuuta 1976 (ikä 47) Mariefred, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  187 cm
Paino:  94 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2015
Seurat:  Södertälje SK (Ruotsi I/SEL) Nyköpings HK (Ruotsi I) Frölunda HC (SEL) Brynäs IF (SEL) San Jose Sharks (NHL)  Kentucky Thoroughblades (AHL) New York Rangers (NHL)  Hartford Wolf Pack (AHL) Pittsburgh Penguins (NHL) Florida Panthers (NHL) HC Servette Genève (NLA) Rapperswil-Jona Lakers (NLA) Detroit Red Wings (NHL) Vancouver Canucks (NHL) Florida Panthers (NHL) Grand Rapids Griffins (AHL) Djurgårdens IF (SHL)
NHL-varaus:  145. varaus, 1998 San Jose Sharks
| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Torino 2006 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Latvia 2006 | jääkiekko |  |
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Detroit Red Wings | 2008  |
Mikael Samuelsson (s. 23. joulukuuta 1976 Mariefred, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkoilija. Melko isokokoisen laitahyökkääjän vahvuudet olivat voimakkuudessa, kahden suunnan pelaamisessa, kokemuksessa ja laukauksessa. Samuelsson pelasi ammattilaisurallaan 13 kautta NHL-liigassa edustaen useaa eri seuraa, sekä kuusi kautta Ruotsin pääsarjassa. Hän kuuluu kolmen kullan klubiin.
Ura > Seuraura > Uran alku Ruotsissa

Samuelsson on IFK Mariefredin kasvatti. Hän pelasi kauden 1991–1992 TV-Puckenin Södermanlandissa. Kaudesta 1994–1995 lähtien Samuelsson pelasi Södertälje SK:n J20-joukkueessa SuperElitissä. Hän debytoi miesten peleissä kaudella 1995–1996 Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I-divisioonassa pelaten 18 runkosarjaottelua ja neljä nousukarsintaottelua tehoilla 5+1=6 nostaen Södertäljen takaisin Elitserieniin. Samuelsson teki Elitserien-debyyttinsä kaudella 1996–1997 pelaten 29 runkosarja- ja 10 putoamissarjaottelua tehoilla 3+2=5.
Kaudella 1997–1998 pelasi Elitserienin lisäksi I-divisioonan Nyköpings HK:ssa, mutta Södertälje putosi takaisin I-divisioonaan. NHL-joukkue San Jose Sharks varasi Samuelssonin viidennellä kierroksella 145. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 1998. Hän jatkoi Södertäljessä seuraavalla kaudella, pelaten myös Elitserienin Frölunda HC:ssa. Kauden 1999–2000 Samuelsson pelasi Brynäs IF:ssä. Ilman mainittavaa runkosarjamenestystä hän oli pudotuspeleissä joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies tehoilla 7+2=9 Mikko Luovin jälkeen.
Ura > Seuraura > Aikainen NHL-ura

Samuelsson siirtyi Pohjois-Amerikkaan hänet varanneeseen San Jose Sharksiin kaudeksi 2000–2001. Hänet lähetettiin farmijoukkue Kentucky Thoroughbladesiin harjoitusleirin jälkeen ja sijoittui AHL:n pistepörssissä seitsemänneksi 66 ottelussa syntyneillä tehoilla 32+46=78. Hän teki kaudella myös NHL-debyyttinsä pelaten neljä ottelua.
Kesäkuussa 2001 Samuelsson ja toinen lupaus Christian Gosselin kaupattiin New York Rangersiin vaihdossa veteraanihyökkääjä Adam Gravesiin. Hän aloitti kauden 2001–2002 farmijoukkue Hartford Wolf Packissa, mutta sai kutsun NHL:ään lokakuussa tehtyään kahdeksassa AHL-ottelussa yhdeksän pistettä. Samuelsson teki ensimmäiset NHL-maalinsa 20. marraskuuta Patrick Royn taakse 5–3-voitossa Colorado Avalanchesta. Hän pelasi loppukauden Rangersissa ja teki tulokkaana 67 ottelussa tehot 6+10=16. Ajallaan New Yorkissa Samuelssonia käytettiin ensisijaisesti puolustavassa roolissa tappaen alivoimaa ja pelaten vastustajan kärkiketjuja vastaan.
Samuelsson teki Rangersin kanssa jatkosopimuksen ja aloitti kauden 2002–2003 Rangersin pelaavassa kokoonpanossa. Helmikuussa 2003 hän siirtyi osana kahdeksan pelaajan jättikauppaa Pittsburgh Penguinsiin. Samuelssonin lisäksi Rangers lähetti Rico Fatan, Joel Bouchardn, Richard Lintnerin ja rahaa Penguinsille vaihdossa Aleksei Kovaljoviin, Dan LaCoutureen, Janne Laukkaseen ja Mike Wilsoniin. Hän teki kaudella yhteensä 80 ottelussa tehot 10+14=24.
Penguins kauppasi Samuelssonin NHL:n varaustilaisuudessa 2003 varauspäivänä ensimmäisen ja toisen varauskierroksen pelaajien (Nathan Horton ja Stefan Meyer) lisäksi Florida Panthersiin vaihdossa ensimmäisen ja kolmannen kierroksen varaukseen (Marc-André Fleury ja Daniel Carcillo) kesäkuussa 2003. Hän vietti suurimman osan kaudesta 2003–2004 Panthersin loukkaantuneiden reservien listalla murrettuaan leukansa Branislav Mezein korkean mailan seurauksensa 22. marraskuuta 2003. Samuelsson palasi vasta tammikuussa 2004 oltuuan sivussa 22 ottelua, mutta loukkasi samassa kuussa kätensä ja oli sivussa 21 ottelua. Hän pelasi kaudella vain 37 ottelua tehden yhdeksän pistettä, eikä Panthers tehnyt hänelle jatkosopimustarjousta.
Vapaana agenttina ollut Samuelsson teki välittömästi NHL:n koko kauden kattavan työsulun varmistuttua sopimuksen sveitsiläisen NLA-joukkue Servette Genèven kanssa syyskuussa 2004. Hän pelasi joukkueessa 12 ottelua ja palasi kuukauden jälkeen entiseen seuraansa Södertälje SK:hon, joka pelasi Elitserienissä. Hän pelasi 29 runkosarja- ja 10 playoff-ottelua tehoilla 10+16=26 joukkueen edetessä välieriin, jossa se kuitenkin putosi Färjestads BK:lle suoraan neljässä ottelussa.
Ura > Seuraura > Detroit Red Wings

NHL:n työsulun päätyttyä Detroit Red Wingsin eurooppalaisten pelaajien scouting-johtaja Håkan Andersson otti Samuelssoniin yhteyttä kesällä 2005. Hän pelasi Euroopassa Södertälje SK:sta lainassa sveitsiläisessä Rapperswil-Jona Lakersissa, jonne hänen oli kahden pelin pituinen lainasopimus syyskuun alussa. Samuelsson pelasi Lakersissa yhden ottelun ennen yhden vuoden sopimuksen tekemistä Detroit Red Wingsin kanssa. Siirtyminen Detroitiin oli käännekohta hänen urallaan. Samuelsson pelasi pääasiassa kolmosketjussa, mutta häntä peluutettiin ylivoimalla ja osoittautui hyökkääväksi pelaajaksi NHL:ään tehden 71 runkosarjaottelussa tehot 23+22=45. Häneltä jäi väliin yhdeksän ottelua murtuneen ranteen takia, mutta palasi pudotuspeleihin. Joukkue putosi ensimmäisellä kierroksella Edmonton Oilersille ja Samuelsson pelasi uransa ensimmäiset kuusi playoff-ottelua.
Maaliskuussa 2006 Samuelsson teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Red Wingsin kanssa. Kaudella 2006–2007 häneltä jäi väliin 18 ottelua murtuneen oikean jalan takia. Hän pelasi 53 runkosarjaottelua tehoilla 14+20=34 ja 18 playoff-ottelua tehoilla 3+8=11. Joukkue putosi läntisen konferenssin semifinaaleissa Anaheim Ducksille.
Ura > Seuraura > Vancouver Canucks

Kaudella 2007–2008 Detroit eteni Stanley Cupin finaaliin. Finaalisarjan ensimmäisessä pelissä Samuelsson teki kaksi maalia Pittsburgh Penguinsia vastaan ja hänet valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Lopulta Detroit vei finaalisarjan 4–2 ja Samuelssonista tuli Kolmen kullan klubin jäsen ruotsalaisten seurakavereidensa Henrik Zetterbergin ja Niklas Kronwallin kanssa. Samuelsson pelasi Detroitissa vielä kauden 2008–2009, mutta kirjoitti kesällä 2009 kolmen vuoden sopimuksen Vancouver Canucksin kanssa.
Canucksissa Samuelsson pelasi kaksi kautta ja teki molemmilla kausilla vähintään 50 pistettä.
Ura > Seuraura > Paluut Florida Panthersiin ja Detroitiin

Hän joutui kesällä 2011 leikkaukseen, jossa häneltä korjattiin muun muassa urheilijan tyrä. Samuelsson tuli kautta 2011–2012 edeltäneelle harjoitusleirille leikkauksesta täysin parantuneena, mutta joutui silti alkukaudesta olemaan muutaman ottelun sivussa jälkioireiden takia. Florida Panthers hankki hänet lopulta lokakuun lopulla, kun hän siirtyi Marco Sturmin kanssa Canucksista Panthersiin. Vaihdossa Canucks sai David Boothin ja Steven Reinprechtin.
Heinäkuussa 2012 Samuelsson palasi Detroit Red Wingsiin. Hän teki seuran kanssa kaksivuotisen sopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

Samuelsson on voittanut Ruotsin jääkiekkomaajoukkueen kanssa kultaa kaksi kertaa; vuoden 2006 Torinon talviolympialaisissa ja maailmanmestaruuskilpailussa samana vuonna.
Luotisade Broadwaylla

| Luotisade Broadwaylla> Bullets Over Broadway |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Woody Allen
Käsikirjoittaja:  Woody Allen   Douglas McGrath
Tuottaja:  Robert Greenhut
Säveltäjä:  Dick Hyman
Kuvaaja:  Carlo Di Palma
Leikkaaja:  Susan E. Morse
Tuotantosuunnittelija:  Santo Loquasto
Pääosat:  John Cusack   Dianne Wiest   Jennifer Tilly   Chazz Palminteri
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Miramax Films
Levittäjä:  Miramax Netflix
Ensi-ilta:  1994
Kesto:  98 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luotisade Broadwaylla (Bullets Over Broadway) on Woody Allenin ohjaama ja käsikirjoittama, vuonna 1994 valmistunut komediaelokuva. 1920-luvun New Yorkiin sijoittuvassa äänekkäässä farssissa neuroottinen näytelmäkirjailija (John Cusack) joutuu mafian valvonnan alle ja vaarantaa paitsi seuraavan ensi-iltansa, myös koko uransa.
Elokuva sai kaikkiaan seitsemän Oscar-palkintoehdokkuutta, muun muassa paras miessivuosa (Chazz Palminteri), paras naissivuosa (Dianne Wiest ja Jennifer Tilly) sekä paras ohjaus (Woody Allen). Elokuva sai kuitenkin vain yhden palkinnon, kun Dianne Wiestille myönnettiin Oscar parhaasta naissivuosasta.