stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gheorghe Hagi
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: László Bölöni | Romanian maajoukkueen päävalmentaja 2001 | Seuraaja: Anghel Iordănescu |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Fatih Terim Frank Rijkaard | Galatasaray SK:n päävalmentaja 2004–2005 10/2010–3/2011 | Seuraaja: Eric Gerets Bülent Ünder |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Cosmin Olăroiu | FCU Politehnica Timișoaran päävalmentaja 2006 | Seuraaja: Iosif Rotariu |
Romanian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1990
1 Lung
2 Rednic
3 Klein
4 Andone
5 Rotariu
6 G. Popescu
7 Lăcătuș
8 Sabău
9 Cămătaru
10 Hagi
11 Lupu
12 Stelea
13 A. Popescu
14 Răducioiu
15 Mateuț
16 Timofte
17 Dumitrescu
18 Balint
19 Săndoi
20 Muzsnay
21 Lupescu
22 Liliac
Valmentaja Jenei
Romanian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1994
1 Prunea
2 Petrescu
3 Prodan
4 Belodedici
5 Lupescu
6 Popescu
7 Munteanu
8 Chiriță
9 Răducioiu
10 Hagi
11 Dumitrescu
12 Stelea
13 Selymes
14 Mihali
15 Panduru
16 Vlădoiu
17 Moldovan
18 Gâlcă
19 Papură
20 Stîngă
21 Ivan
22 Preda
Valmentaja Iordănescu
Romanian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1996
1 Stelea |
2 Petrescu |
3 Prodan |
4 Belodedici |
5 Lupescu |
6 Popescu |
7 Lăcătuș |
8 Sabău |
9 Răducioiu |
10 Hagi |
11 Munteanu |
12 Prunea |
13 Selymes |
14 Gâlcă |
15 Doboș |
16 Mihali |
17 Filipescu |
18 Stîngă |
19 Ilie |
20 Moldovan |
21 Vlădoiu |
22 Tene |
Valmentaja Iordănescu
Romanian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 Stângaciu
2 Petrescu
3 Dulca
4 Doboș
5 Gâlcă
6 Gheorghe Popescu
7 Lăcătuș
8 Munteanu
9 Moldovan
10 Hagi
11 Ilie
12 Stelea
13 Ciobotariu
14 Niculescu
15 Marinescu
16 Gabriel Popescu
17 Dumitrescu
18 Filipescu
19 Stîngă
20 Selymes
21 Craioveanu
22 Prunea
Valmentaja Iordănescu
Romanian joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2000
1 Lobonț |
2 Petrescu |
3 Ciobotariu |
4 Filipescu |
5 Gâlcă |
6 Popescu |
7 Mutu |
8 Munteanu |
9 Moldovan |
10 Hagi |
11 Ilie |
12 Stelea |
13 Chivu |
14 Petre |
15 Lupescu |
16 Roșu |
17 Belodedici |
18 Ganea |
19 Lincar |
20 Hîldan |
21 Prunea |
22 Contra |
Valmentaja Jenei
Jack Parker (pika-aitajuoksija)

| Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Iso-Britannia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Bern 1954 | 110 m aj |  |
Frederick John ”Jack” Parker (6. syyskuuta 1927 East Sheen – 20. helmikuuta 2022) oli brittiläinen pika-aitajuoksija.
Parker saavutti EM-hopeaa Bernissä 1954. Kesäolympialaisissa hän kilpaili kahdesti, Helsingissä 1952 ja Melbournessa 1956. Hän oli molemmissa olympiakisoissa myös Ison-Britannian pikaviestijoukkueen varajäsen. Parker kuoli 94-vuotiaana 20. helmikuuta 2022.
HMS Belos (1961)

| HMS Belos |
| --- | --- |
 HMS Belos

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kalmarin telakka ja Karlskronavarvet
Laskettu vesille:  1961
Palveluskäyttöön:  29. toukokuuta 1963
Poistui palveluskäytöstä:  1993
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 000 t
Pituus:  58 m
Leveys:  11,2 m
Syväys:  4 m
Koneteho:  1 200 ihp
Nopeus:  13 solmua
Miehistöä:  45
HMS Belos oli Ruotsin laivaston sukellusveneiden pelastusalus.
Valmistus

Alus laskettiin vesille 1971 Kalmarin telakalta. Laivasto lunasti aluksen, jolloin se siirrettiin Karlskronan laivastontelakalle muutettavaksi sukeltajien emälaivaksi sekä sukellusveneiden pelastustehtäviin. Se otettiin palvelukseen 29. toukokuuta 1963.
Palvelus

Alus modernisoitiin 1981, jolloin sille valmistui mahdollisuus sijoittaa miehittämätön sukellusvene (engl. Remote Operated Vehicle, ROV) Sjöugglan. Alus oli palveluksessa vuoteen 1993, jolloin uusi HMS Belos korvasi sen.
Isonevan tuulivoimapuisto

| Isonevan tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Siikajoki
Koordinaatit:  64°44′42″N, 24°47′31″E
Rakentaminen alkoi:  huhtikuu 2021 
Sähköverkkoon:  2023 
Valmistunut:  helmikuu 2023 
Perustaja:  Intercon Energy,   Taaleri Energia Oy
Rakennuttaja:  Taaleri Energia Oy 
Omistaja:  Isonevan Tuulipuisto Oy
Operaattori:  Taaleri Energia Oy 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Sähköasema:  1 
Liittymisjännite:  110 kV 
Korkeus:  20–35 m 
Pinta-ala:  alle 10 km² 
Tuulivoimalat:  21 × Vestas V162 (6 MW) 
Kapasiteetti:  126 MW  
Vuosituotanto:  330 GWh 
 fiIsonevan tuulivoimapuisto 
Verkkosivut:  www.isonevantuulipuisto.fi
Isonevan tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Siikajoen Isonevan ympäristössä sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 21 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 126 megawattia ja vuosituotanto on noin 330 gigawattituntia. Voimalat on rakentanut Taaleri Energia Oy & Intercon Energy yhdessä ja ne omistaa rahoitusyhtiö Taaleri SolarWind II yhtiön Isonevan Tuulipuisto Oy kautta. SolarWind II on Taaleri Energian ja sijoittajien yhteisomistuksessa. Voimaloita operoi Taaleri Energia Oy.
Yleistä

Tuulivoimapuisto sijaitsee Siikajoella noin 70 kilometriä Oulusta lounaaseen päin ja Raahesta 35 kilometriä itään päin. Voimala-alue on Raaheen tulevan valtatien 8 pohjoispuolella. Seutu on vaihtelevaa ja pääosin asumatonta maastoa, jossa rämesuot, aapasuot sekä entiset rantadyynit ja -kivikot vuorottelevat. Alueen läpi virtaa Majavaojan vesistöalue. Tuulipuiston pituus on 6 kilometriä, leveys 4 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on alle 10 neliökilometriä. Voimalat sijaitsevat 20–35 metriä mpy.
Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa Vestas V162-mallia, jonka tuuliturbiinin halkaisija 162 metriä, ja jonka kapasiteetti on 6,9 megawattia.
Tuulipuistosta on kaksi tieyhteyttä, toinen on etelään valtatielle 8, ja toinen koilliseen Siikajokea seuraavalle seututielle 807. Voimaloiden välille on rakennettu huoltoteitä ja voimaloiden tuottama sähkö johdetaan maakaapeleilla Kotinkankaalla sijaitsevalle sähköasemalle. Siellä sähkö johdetaan 110 kilovoltin siirtolinjalla 6,5 kilometriä Siikajoen pohjoispuolella sijaitsevan Vartinojan tuulivoimapuiston sähköasemalle. Sieltä siirtolinja jatkaa itään päin liittyen siellä kantaverkkoon.
Historiaa

Vuonna 2013 hanketta kutsuttiin nimellä Vartinojan–Isonevan tuulivoimapuisto ja sen toimijaksi mainitaan tuolloin TerraWinD Oy, jonka nimi muuttui tammikuussa 2012 nimelle Isonevan Tuulipuisto Oy. Siinä haettiin 9–44 tuulivoimalan pystyttämistä. Tässä toteutunutta hanketta voidaan kutsua nimellä Isoneva 1, sillä sille on haettu lupaa laajentaa (Isoneva 2). Isoneva 1 on ollut kokonaan Taaleri Energia Oy suunnittelema. Hankkeen ympäristövaikutusten arviointimenettely (YVA) saatiin päätökseen vuonna 2013. Sen ensimmäinen lainvoimainen osayleiskaava on päivätty syyskuuhun 2016, joka syntyi kun kunnanvaltuuston toukokuussa 2014 tekemästä osayleiskaavasta tehdyt valitukset käsiteltiin Korkeimmassa hallinto-oikeudessa.
Rakennusluvassa on voimaloiden lukumääräksi ilmoitettu 22 ja suurin sallittu korkeus on 210 metriä. Rakennuslupaan haettiin muutosta saada korottaa voimaloiden enimmäiskorkeutta 230 metriin, mutta ELY-keskus vaati heinäkuussa 2020 tekemässään päätöksessään, että sen toteuttamiseksi on järjestettävä uusi YVA-menettely.
Tuulipuiston on rahoittanut Taaleri SolarWind II-rahasto, johon kuuluu (2021) Euroopan investointipankki, Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen, Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Varma, Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki, Obligo Global Infrastuktur II -rahasto, Kirkon eläkerahasto, Nordic Environment Finance Corporation (NEFCO), Taaleri-konserni, Taaleri Energian tiimi sekä laaja joukko eläkerahastoja, säätiöitä ja perheyhtiöitä. Suomen Voima Oy on ostanut tuulivoimasta saatavaa sähköä 15 vuoden sopimuksella. Vestas vastasi tuulivoimaloiden toimittamisesta ja vastaa niiden huollosta seuraavien 35 vuoden ajan. Tuulipuisto valmistui helmikuussa 2023 ja se käsittää 21 tuulivoimalaitosta.
Tuulipuistolle on ollut käynnissä myös laajennushanke Isoneva 2 kuudelle lisävoimalalle. Pohjois-Suomen hallinto-oikeus kuitenkin kumosi siihen liittyvän kunnan osayleiskaavapäätöksen kesäkuussa 2022.
Aiheesta muualla

Isonevan tuulivoimapuisto (verkkosivut)
Taaleri Energia (verkkosivut)
Jack Parker

Jack Parker -nimisiä henkilöitä ovat:
Roger ”Jack” Parker (1915–1964), yhdysvaltalainen kymmenottelija ja olympiamitalisti
Frederick ”Jack” Parker (1927–2022), brittiläinen pika-aitajuoksija
Jack Parker (s. 1945), yhdysvaltalainen jääkiekkovalmentaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jack Parker”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Istanbul (elokuva)

| Istanbul |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Joseph Pevney
Käsikirjoittaja:   Barbara Gray  Seton Miller  Richard Alan Simmons 
Tuottaja:  Albert J. Cohen
Säveltäjä:  Joseph Gershenson
Kuvaaja:  William H. Daniels
Leikkaaja:  Sherman Todd
Lavastaja:   Julia Heron  Russell A. Gausman 
Pääosat:   Torin Thatcher  Errol Flynn  Nat King Cole  John Bentley  Cornell Borchers 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios
Ensi-ilta:  1956
Kesto:  84 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Istanbul on yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1956. Siinä vanheneva Errol Flynn esittää seikkailija James Brennania, joka sekaantuu timanttien salakuljetukseen.
Aiheesta muualla

Istanbul (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Gustaf Lundberg

Gustaf Lundberg (17. elokuuta 1695 Tukholma – 18. maaliskuuta 1786) oli yksi Ruotsin kaikkein tuotteliaimpia ja taloudellisesti menestynempiä taiteilijoita. On arvioitu, että hän maalasi Pariisissa lähes koko Versaillesin kuninkaallisen hovin, ja Ruotsissa lähes 300 perhettä. Hän oli hyvin menestynyt taiteilija.
Lundberg tunnetaan parhaiten pastellimaalaajana, mutta maalasi 60-vuotisen uransa alussa öljyllä kankaalle. Hän jatkoi Rosalba Carrieran pastellimaalaustyyliä. Hän vaikutti pitkään ruotsalaiseen muotokuvataiteeseen. Lundbergin teoksia löytyy runsaasti  Ruotsin kansallismuseosta, sekä Drottningholmin linnasta ja Gripsholmin linnasta sekä monista  yksityiskokoelmista.
Elämäkerta > Opiskeluaika 1712-1719

Gustaf Lundberg meni David von Krafftin luo oppiin 17-vuotiaana 1712, mutta lähti jo 1717 opettajansa neuvosta Pariisiin jatkamaan opintojaan.
Pariisissa hän oli Hyacinthe Rigaudin, Nicolas de Largillièrein ja historiemaalari Jean François de Troy'n oppilaana.
Käännekohta Lundbergin taiteessa tapahtui vuonna 1721 kun hän pääsi venetsialaisen pastellitaiteilija Rosalba Carrieran oppiin. Carriera toi pastellimmalauksen Ranskaan ja Lundberg oli hänen ainoa opiskelija sinä vuonna kun hän oleskeli Pariisissa. Kun Carriera lähti Pariisista 1722 Lundbergistä tuli yksi johtavista muotokuvataiteilijoista Pariisissa ja piti asemansa kahdenkymmenen vuoden ajan. Tämä ansiosta hän sai suuren määrän tilauksia kuningassuvulta, hovilta ja Pariisin seurapiirin johtavilta henkilöiltä.
Carl Gustaf Tessinin avulla hänet valittiin vuonna 1741 jäseneksi Ranskan taideakatemiaan.
Elämäkerta > Ruotsissa, 1745

Kun Lundberg palasi Ruotsiin vuonna 1745, hän oli kansainvälisesti tunnustettu taiteilija ja tuli heti suosituksi. Hänen myötään rokokoon pastellitaide löi läpi Ruotsissa. Lundbergista tuli kuningashuoneen, aateliston ja ylemmän porvariston suosituin muotokuvataiteilija kolmeksikymmeneksi vuodeksi ja hänen ateljeensa oli ylimystön kohtauspaikka.
Carl Gustaf Tessinin kautta Lundberg pääsi kruununprinssi Adolf Fredrikin ja Lovisa Ulrikan hoviin, minkä myötä syntyi monia muotokuvia (kolme alla galleriassa).Lundberg nimitettiin 1750 hovi-intendentiksi ja toimi hovin virallisena muotokuvataiteilijana. Seuraavat kolmekymmentä vuotta oli hyvin tuotteliasta aikaa ja hän kuvasi lähes 300 ruotsalaissuvun jäsentä.
Painetut lähteet

Oscar Levertin; Gustaf Lundberg – tutkimuksen (Valo kustantajat, 1902)
Ansio Laine ja Carolina Ruskea; Gustaf Lundberg 1695-1786 national museum, 2006)
Boo von Malmborg; ruotsin Muotokuvia (Allhems Förlag ja national museum, 1978)
Sixten Strömbom; Indeksi englanti muotokuvia national museum, 1939)
Lothar Brieger; Das Pastelli. (Verlag für Kunstwissenschaft, Berliinissä 1922.)
Gunnar W. Lundberg; Gustav Lundberg, artikkeli (Svenskt Biografiskt Lexikon, 1984)
Sigrid Leijonhufvud; Noin Carl Gustaf Tessin. (Norstedts 1917)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gustaf Lundberg Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Gustaf Lundberg
Käännös suomeksi
It’s Alive!

| It's Alive Spiha |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 2003–2004 Nosturi; Semifinal
 Julkaistu: helmikuu 2005
 Tyylilaji: stoner rock, psykedeelinen rock
 Kesto: 60.59
 Levy-yhtiö: Low Frequency Records
Spihan muut julkaisut
| Egoreactor 2003 | It's Alive 2005 | Spiritual Hallucination 2005 |
It's Alive on suomalaisen stoner rock -yhtye Spihan livealbumi. Se julkaistiin helmikuussa 2005 levymerkillä Low Frequency Records.
Kappaleet

Interstellar Overdrive – 1.46
Sheaster – 3.25
Freedom Fuel – 4.18
Enola Gay – 3.35
Altamont – 5.01
I Ain't the One – 3.08
For Rest – 3.46
Samurai of the Sound – 3.25
If I Fall – 4.39
Moondoll – 3.58
Egoreactor – 4.01
Scratch – 5.08
Honeymoon in Hell – 2.53
New Beginning – 6.10
Heaven Demon – 5.46
Kokoonpano

Henry Lee Rock – laulu
Daemon P.A. Volume – kitara
Junza – kitara
Bomber Fagerholm – bassokitara
Ringo Deathstarr – rummut
Mr. Ilectric – kosketinsoitin
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

It's Alive finnmusic.netin sivulla
Getafe

| Getafe (Villa de Getafe) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Madrid
Maakunta:  Madrid
Hallinto:  
 – Pormestari:  Sara Hernández Barroso (PSOE)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  79 km²
Korkeus:  623 m
Väkiluku (2015):  174 921
 – Väestötiheys:  2200 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 
 www.ayto-getafe.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Getafe on kaupunki Madridin itsehallintoalueella Espanjassa. Se sijaitsee metropolialueella 14 kilometriä itsehallintoalueen ja maan pääkaupungista Madridista etelään. Kaupungin pinta-ala on noin 79 neliökilometriä. Vuonna 2015 kaupungissa oli 174 921 asukasta. Kaupungin itäosan läpi virtaa pieni Manzanaresjoki.
Getafe on teollisuus- ja liikekeskus, ja siellä sijaitsee suuri sotilaslentokenttä (ICAO: LEGT). Kaupungin suurimpia teollisuuslaitoksia ja työnantajia on EADS:n tehdas, jossa valmistetaan osia Airbusin matkustajalentokoneisiin.
Getafen itäosassa sijaitsee Espanjan maantieteellisenä keskipisteenä pidetty Cerro de Los Ángeles, jossa seisoo kuningas Alfonso XIII:n vuonna 1919 rakennuttama Monumento al Sagrado Corazón de Jesús, lähes 12 metriä korkea Jeesusta kuvaava patsas.
Getafessa toimii vuonna 1989 perustetun Kaarle III:n yliopiston (Universidad Carlos III de Madrid) pääkampus, joka pitää majaansa tarkoitusta varten täysin uudistetuilla asevoimien vanhoilla kasarmeilla. Kaarle III:n yliopisto on yksi itsehallintoalueen seitsemästä julkisesta yliopistosta, ja sillä on yksiköitä myös Leganésissa ja Colmenarejossa. Kaupungin jalkapalloseura Getafe Club de Fútbol on pelannut useita kausia Espanjan pääsarjassa Primera Divisiónissa.
Getafesta on hyvät liikenneyhteydet Madridiin. Kaupungit yhdistää toisiinsa useat moottoritiet, Cercanías-lähiliikennejunat sekä Madridin metron MetroSur-linja.
Kuvagalleria

Cerro de los Ángeles, Espanjan maantieteellinen keskipiste.
Monumento al Sagrado Corazón de Jesús
Kaupungintalo
Catedral de Nuestra Señora de La Magdalena
Yliopiston auditorio
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Getafe Wikimedia Commonsissa
Ayuntamiento de Getafe (Arkistoitu – Internet Archive)
Google Maps
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ivan Ohlobystin

Ivan Ohlobystin.
Ivan Ivanovitš Ohlobystin (s. 22. kesäkuuta 1966 Polenovo, Tulan seutu) on tunnettu venäläinen käsikirjoittaja, näyttelijä, televisiojuontaja, elokuvaohjaaja, kirjailija, toimittaja ja näytelmäkirjailija. Hänet tunnetaan uskovaisena, konservatiivisena aristokraattis-nationalistina, joka jyrkästi vastustaa seksuaalisia vähemmistöjä Ohlobystin on Baon-yrityksen johtaja.
Ohlobystin on näkyvästi tukenut Putinin Ukrainan-vastaista toimintaa.
Ivan kiinnostui elokuvista nähtyään lapsena elokuvan "Tavallinen ihme". Ohlobystin opiskeli näyttelemistä valtion elokuvainstituutissa monien muiden julkkisten kanssa. Ohlobystin aloitti elokuvissa ja teatterissa vuonna 1991. Armeija kovetti Ohlobystinin luonnetta, kun siellöä oli runsaasti tappeluja. Ohlobystin toimi ortodoksisena pappina, kunnes vaihtoi 2000-luvun lopulla takaisin elokuva-uralle rahanpuutteen takia.
Okhlobystin on naimisissa ja hänellä on kuusi lasta. Oklobystin tunnetaan seksuaalivähemmistöjen kiihkeänä vastustajana. Hän harrastaa itsepuolustuslajeja ja aseiden keräilyä. Ohlobystiniä on kielletty saapumasta moneen maahan, kuten esimerkiksi Ukrainaan.
Filmografia

Ohlobystin on näytellyt tai muuten toiminut muun muassa näissä elokuvissa (nimet epävirallisia suomennoksia):
Freudin menetelmä 2 (TV-sarja 2015)
Priest-San (2014)
Lumikuningatar 2: Lumikuningas (2014)
Todellisuuden operaattori (2014)
Chapaev Chapaev (2013)
Ivan Tsarevitš ja harmaa susi 2 (2013)
Freudin menetelmä (TV-sarja 2012)
Lumikuningatar (2012)
Torni (TV-sarja 2012)
Nightingale the Robber (2012)
Dot Dok Ten Last Days (2011)
Rikosolosuhteet (2011)
Poikaystäväni on enkeli (2011)
Ivan Tsarevitš ja harmaa susi (2011)
Generation P (2011)
Toimistoromantiikka.  Meidän aikamme (2011)
Bell (2010)
Metso.  "Uutta taas!"  (TV, 2010)
Supermanager tai Kohtalon kuokka (2010)
Kiss Through the Wall (2010)
Harjoittelijat (TV-sarja, 2010 - ...)
Ironia of Love (2010)
Bullet Fool 2: The Agent Is Almost Invisible (minisarja, 2009)
Todelliset villisiat (TV-sarja, 2009)
Turbulenssivyöhyke (2009)
Kuva Ro (2009)
Pietarin lomat (TV, 2009)
Bullet Fool 3: Agent for the Heiress (minisarja, 2009)
Moskova, minä rakastan sinua!  (2009)
House of the Sun (2009)
King (2009)
Gogol: Salaperäisen neron muotokuva (2008)
Hullu enkeli (TV-sarja 2008)
Bullet Fool: Return of the Agent (TV, 2008)
Salaliitto (TV, 2007)
Hypnoosi (2001)
Down House (2001)
Love.ru (TV-sarja, 2001)
Minun sijastani (2000)
Musta huone (TV-sarja 2000)
DMB (2000)
Kahdeksan ja puoli dollaria (1999)
Maximilian (1999)
Jarkko Parikka

| Jarkko Parikka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. syyskuuta 1997 (ikä 27) Imatra, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jake
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Ilves
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  57
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
KHL-varaus:  128. varaus, 2014 Sibir Novosibirsk
Jarkko Ilari Parikka (s. 6. syyskuuta 1997 Imatra) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä.
Ura > Maajoukkueura

Parikka pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014. Hänet valittiin Sveitsiä vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2015 turnaus Parikalta jäi väliin akillesjännevamman vuoksi. Hän myös putosi viimeisten joukossa Suomen alle 20-vuotiaiden MM-joukkueesta vuoden 2017 turnaukseen. Parikka pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuosina 2013 ja 2014.
Suomen A-maajoukkueessa Parikka on pelannut 18 ottelua keräten yhden syöttöpisteen. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Nordic Cupissa 11. huhtikuuta 2019 Aalborgissa Tanskaa vastaan. Parikka merkittiin Suomen seitsemänneksi puolustajaksi. Hän putosi viimeisten joukossa Suomen lopullisesta MM-joukkueesta vuoden 2021 turnaukseen.
Parikka valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2012. Yhteensä hän on pelannut 20 nuorten ja 27 poikien maaottelua.
Pelityyli

Ilveksen urheilutoimenjohtaja Timo Koskelan mukaan Parikka on luisteluvoimainen yleispuolustaja. Koskelan mukaan hän on myös fyysinen ja voimakas kamppailija, joka pystyy pelaamaan illasta toiseen isot minuutit vastustajien parhaita pelaajia vastaan.
Muuta

Parikan isoveli Jere pelasi omalla urallaan hyökkääjänä Suomi-sarjassa.
Halsten

| Halsten Stenkilinpoika> Ruotsin kuningas |
| --- | --- |
Valtakausi:  vuoden 1067 jälkeen, luultavasti vuoteen 1070 saakka
Edeltäjä:  Eerik Stenkilinpoika   Eerik Pakana
Seuraaja:  Anund Gardarikilainen

Syntynyt:  n. 1050
Kuollut:  1070–1084
Lapset:  Filip   Inge nuorempi
Suku:  Stenkilin suku
Isä:  Stenkil
Uskonto:  katolilaisuus
Halsten (myös Hallsten) Stenkilinpoika (syntynyt n. 1050, kuollut 1070–1084) oli ruotsalainen kuningas, joka hallitsi Ruotsia lyhyen aikaa vuoden 1067 jälkeen, oletettavasti noin vuoteen 1070 asti. Adam Bremeniläinen mainitsee hänet kronikkansa reunahuomautuksissa. Hänet mainitaan myös vanhemmassa Västgötalagenissa (Länsi-Götanmaan laissa), samoin kuin "Wisigothorum Rex Alstanus" -kirjeessä paaville vuodelta 1081.
Halsten oli kuningas Stenkilin poika ja kuninkaiden Filip ja Inge nuoremman isä. Halstenin kuolinvuodesta ei ole varmuutta, hän on saattanut kuolla jo 1070 tai vasta 1084. Jälkimmäisessä tapauksessa hän olisi mahdollisesti hallinnut veljensä Inge vanhemman kanssa tämän noustua valtaistuimelle 1079.
Västgötalagenin hallitsijaluettelossa hänen sanotaan olleen kohtelias ja iloinen, ja milloin tahansa riita-asia tuotiin hänen ratkaistavakseen, hän tuomitsi oikeudenmukaisesti, ja "tästä syystä huononi Ruotsin valtakunta hänen poismenonsa ja kuolemansa myötä".
Aiheesta muualla

Hans Gillingstam: Halsten i Svenskt biografiskt lexikon (1969–1971)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Eerik Stenkilinpoika Eerik Pakana | Ruotsin kuningas   | Seuraaja: Anund Gardarikilainen   |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Halsten
Käännös suomeksi
Itä-Euroopan jääkiekkoliiga

| Itä-Euroopan jääkiekkoliiga |
| --- | --- |
Laji:  jääkiekko
Maa(t):   Valko-Venäjä  Ukraina  Latvia  Liettua  Puola  Venäjä
Perustettu:  1995
Lopetettu:  2005
Seuraaja:  Valko-Venäjän Ekstraliga
Itä-Euroopan jääkiekkoliiga (ven. Восточно-европейская хоккейная лига, Vostotšno-jevropeiskaja hokkeinaja liga, ukr. Східноєвропейська хокейна ліга, Sh'idnojevropeiska h'okeina liha) oli kansainvälinen Itä-Euroopassa pelattu jääkiekkosarja vuosina 1995-2005
Liigan perustivat vuonna 1995 Valko-Venäjä, Latvia, Liettua ja Ukraina viemään jääkiekkoa korkeammalle tasolle näissä maissa. Muutaman vuoden kuluttua siihen liittyi joukkueita myös Puolasta ja Venäjältä.
Liigan loppumisen jälkeen kolme sen joukkueista (Metalurgs Liepaja, HK Riga 2000 ja HK Sokol Kiova) liittyi Valko-Venäjän Ekstraligaan.
Tulokset > Kausi 2003–2004

HK Riga 2000
HK Liepājas Metalurgs
ASK/Ogre
HK Sokol Kiova
Neman Grodno
HK Keramin Minsk
HK Gomel
Himvolokno Mogilev
Titan Klin
Tulokset > Kausi 2002–2003

HK Keramin Minsk
HK Gomel
HK Sokol Kiova
HK Riga 2000
HK Liepājas Metalurgs
Himvolokno Mogilev
Neman Grodno
Kapitan Stupino
Polimir Navapolazk
HK Vitebsk
Tulokset > Kausi 2001–2002

| Alkukierros>  | Alkukierros> Joukkue | Alkukierros> O | Alkukierros> V3 | Alkukierros> V2 | Alkukierros> T | Alkukierros> H1 | Alkukierros> H | Alkukierros> Maalit | Alkukierros> Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1. |  HK Liepājas Metalurgs | 32 | 17 | 1 | 4 | 1 | 9 | 114:078 | 58 |
| 2. |  Neman Grodno | 32 | 16 | 0 | 7 | 2 | 7 | 93:079 | 57 |
| 3. |  HK Keramin Minsk | 32 | 15 | 1 | 6 | 0 | 10 | 87:068 | 53 |
| 4. |  HK Berkut Kiova | 32 | 14 | 3 | 4 | 1 | 10 | 91:081 | 53 |
| 5. |  HK Gomel | 32 | 12 | 2 | 7 | 0 | 11 | 83:083 | 47 |
| 6. |  HK Riga 2000 | 32 | 12 | 2 | 2 | 1 | 15 | 111:108 | 43 |
| 7. |  HK MGU Moskova | 32 | 11 | 1 | 2 | 2 | 16 | 92:116 | 39 |
| 8. |  HK Sokol Kiova | 32 | 11 | 0 | 3 | 2 | 16 | 83:100 | 38 |
| 9. |  Polimir Navapolazk | 32 | 8 | 0 | 1 | 1 | 22 | 96:137 | 26 |