stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Menneitten sukupolvien varjot

| Menneitten sukupolvien varjot> Тіні забутих предків |
| --- | --- |
 Elokuvan venäjänkielinen juliste
Ohjaaja:  Sergei Paradžanov
Käsikirjoittaja:  Sergei Paradžanov   Ivan Tšendei
Säveltäjä:  Myroslav Skoryk
Kuvaaja:  Juri Iljenko
Pääosat:  Ivan Mykolaitšuk   Larysa Kadotšnykova   Tetjana Bestajeva
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Dovženkon elokuvastudio, Kiova
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   1964    24. toukokuuta 1968
Kesto:  95 min. (98 min.)
Alkuperäiskieli:  ukraina
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Menneitten sukupolvien varjot (ukr. Тіні забутих предків, Tini zabutyh’ predkiv, ven. Тени забытых предков, Teni zabytyh predkov) on Sergei Paradžanovin ohjaama neuvostoukrainalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1964. Elokuva perustuu Myh’ailo Kotsjubynskyin kirjaan.
Menneitten sukupolvien varjot oli Paradžanovin ensimmäinen julkisuuteen päässyt suuri teos ja se sai kansainvälisesti kiitosta rikkaasta roolivaatteiden ja värien käytöstä. Elokuvassa kuvataan myös tarkasti hutsulien kulttuuria, mukaan luettuna tämän etnisen ryhmän musiikkia ja vaatetusta.
Elokuva on esitetty Suomessa ainakin Yle Teema -kanavalla maaliskuussa 2017, ja se oli katsottavissa Yle Areenassa runsaan kahden vuoden ajan (2015-2017). Elokuva nostettiin Ukrainan elokuvahistorian parhaaksi elokuvaksi maan kansallisen elokuva-arkiston eli Dovženko-keskuksen vuonna 2021 julkaisemalla Ukrainan elokuvahistorian sata parasta elokuvaa -listalla.
Juoni

Pienessä hutsulien asuttamassa kylässä Karpaateilla nuori poika, Ivan, rakastuu Maritškaan. Perheiden välillä on voimakkaita jännitteitä, koska Maritškan isä on surmannut mittelössä Ivanin isän. Sukuriidasta huolimatta he menevät yhteen ja Maritska tulee raskaaksi. He aikovat mennä naimisiin ja Ivan lähtee kylästä ansaitkseen rahaa. Ivanin ollessa poissa Maritška putoaa lammasta pelastaessan jokeen ja hukkuu. Kun Ivan palaa takaisin kylään, hän vaipuu masennukseen nähdessään rakastettunsa ruumiin.
Ivan jatkaa elämäänsä puurastaen onnettomana, kunnes tapaa Palagnan kengittäessään hevosta. He menevät naimisiin perinteisin hutsulien menoin. Avioliiton onni kuitenkin haihtuu, kun Ivan pakkomielteisesti vaalii Maritškan muistoa.
Elokuvan juoni muodostaa kehyksen ohjaajan taitavalle Karpaattien jylhän ja ankaran luonnon sekä tätä heijastavien kansanperinteiden ja -tapojen runolliselle kuvaukselle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ivan Mykolaitšuk  | … |  Ivan   |
|  Larysa Kadotšnykova  | … |  Maritška   |
|  Tetjana Bestajeva  | … |  Palagna   |
|  Spartak Bahašvili  | … |  Juri Malfara   |
|  Mykola Hrynko  | … |  paimen   |
|  Leonid Jenhibarov  | … |  Miko   |
|  Nina Alisova  | … |  Ivanin äiti   |
|  Oleksandr Hai  | … |  Ivanin isä   |
Hizbollah

| حزب الله Hizbollah |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1982–
Valtio:   Libanon
Koko:  20 000 – 50 000 sotilasta
Tukikohta:  Beirut, Libanon
| Hizbollah> حزب الله |
| --- | --- |
  
  
Perustettu:  1982
Ideologia:  islamilainen nationalismi jihad antisemitismi populismi islamismi panislamilaisuus antisionismi homofobia
Parlamentti:  13 / 128 (2020)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hizbollah (arab. ‮حزب الله‬‎, Ḥizb Allāh, [ħizbu‿ɫːɑː] tai [ħizb aɫːɑː], ’Jumalan puolue’) on vuonna 1982 perustettu poliittinen ja sotilaallinen libanonilaisten šiiamuslimien järjestö ja puolue. Israel, Saudi-Arabia, Yhdysvallat ja Kanada luokittelevat Hizbollahin terroristijärjestöksi, mutta esimerkiksi Kiina ja Venäjä eivät näin tee. Euroopan unioni ja Australia luokittelevat ainoastaan Hizbollahin sotilaallisen siiven luonteeltaan terroristiseksi, mutteivät poliittista organisaatiota.
Hizbollah-järjestö luotiin vastustamaan Israelin invaasiota Libanoniin sekä Israelin myöhempää Libanonin eteläosien miehitystä. Libanonilaisten apuna oli Iranin lähettämiä vallankumouskaartilaisia, joiden läsnäolo oli mahdollista Syyrian myötämielisyyden ansiosta. On esitetty arvioita, että Iranin todelliset syyt Hizbollahin avokätiseen tukemiseen oli levittää iranilaista, islamilaista vallankumousta Libanoniin ja yli koko arabimaailman. Alkuaikoinaan Hizbollah todella kannattikin Iranin kaltaisen islamistijohtoisen mallin tuomista Libanoniin, mutta 1980-luvun jälkeen Hizbollah on merkittävästi maltillistunut ja toimii nykyään monilta osin tavallisen puolueen tavoin. Hizbollahilla on merkittävä vaikutus alueellaan. Se pitää yllä sairaaloita, kouluja, orpokoteja ja al-Manar-televisioasemaa.
Hizbollahia pidetään sotilaallisesti maailman voimakkaimpana ei-valtiona. Sen hallussa arvioidaan olevan 40 000–140 000 ohjusta, 25 000 palkkasotilasta ja jopa 50 000 reserviläistä. Lisäksi Iranin vallankumouskaarti tukee järjestöä kouluttamalla sen sotilaita ja tarjoamalla rahallista avustusta. Hizbollahia pidetäänkin sen takia yhtenä Iranin ulkopoliittisena proxy-sodankäynnin muotona Yhdysvaltoja ja sen liittolaisia vastaan. Syyrian sisällissodassa Hizbollah taistelee presidentti Bašar al-Assadin puolella.
Ideologia

Hizbollah on radikaali šiialainen järjestö, joka oli alkujaan radikaalin islamistinen. Se on kuitenkin muuttanut vuosien aikana ideologiaansa vähemmän uskonnolliseksi ja enemmän nationalistiseksi. Hassan Nasrallah alkoi 1990-luvulla tehdä pragmaattista muutosta järjestön ideologiaan, ja hän esitti sen edustavan koko Libanonina, ei vain šiialaisia. Hizbollahin vuoden 2009 manifestissa ei enää viittata islamilaiseen valtioon. Siinä kerrotaan Libanonin hallinnon perustan olevan demokratiassa.
Hizbollahin keskeisiä ajatuksia on muqawama eli vastarinta. Järjestön yhteiskunnallinen ajatus on luoda Libanonista vastarinnan yhteiskunta. Yhteiskunnan palvelujen ja toimintojen tarkoituksena on ideologian mukaan levittää vastarinnan ideaalia ympäri yhteiskuntaa. Toisen asteen koulutuksessa, nuorisojärjestöissä ja naiskomiteoissa luodaan sekä ryhmäidentiteettiä että levitetään vastarinnan arvoja, kuten isänmaallisuutta, uhrautumista ja marttyyrien arvostamista.
Hizbollahin ensimmäinen manifesti on vuodelta 1985, ja siinä järjestö määriteltiin sotilaalliseksi, uskonnollisesti konservatiiviseksi ja anti-imperialistiseksi, joka vaati länsimaisten valtojen vetäytymistä Libanonista. Järjestön koko ideologia kietoitui oikeastaan Israelin miehitysvallan vastaisen taistelun ympärille. Israelin vetäytymistä pidettiin samalla ensimmäisenä askeleena sen tuhoutumisessa. Hizbollahin tavoitteena on edelleen vuoden 2009 manifestissa Israelin valtion tuhoaminen.
Organisaatio

Hizbollah on järjestäytynyt hyvin hierarkkisesti, ja se muistuttaa valtiollista toimijaa. Sen korkein päätöksenteko elin on šuura-neuvosto, jota vuosina 1992–2024 johti Hassan Nasrallah. Hän kuoli 27. syyskuuta Israelin ilmaiskussa Beirutissa. Nasrallahin seuraajaksi epäillään nousevan Hashem Safieddine. Naim Qassem hoitaa järjestön johtotehtäviä, kunnes šuura-neuvosto on valinnut Nasrallahin seuraajan.
Hizbollahin hallintojärjestelmään kuuluu šuura-neuvoston lisäksi toimeenpaneva neuvosto, lainopillinen neuvosto, parlamentaarinen neuvosto, jihad-neuvosto ja poliittinen neuvosto. Jihad-neuvoston vastuulla on kaikki sotilaalliset ja turvallisuuteen liittyvät toiminnot. Sen alaisuudessa on muun muassa ulkopuolisen turvallisuuden organisaatio, joka on hoitanut ulkomailla tapahtuneen terrorismin. Parlamentaarinen neuvosto vastaa muun muassa Hizbollahin puolueesta. Toimeenpanevassa neuvostossa on puolestaan muun muassa sosiaaliyksikkö, jonka vastuulla on sosiaalihuolto.
Hizbollahissa on vuonna 2020 tehdyn arvion mukaan noin 30 000 sotilasta ja 20 000 reserviläistä. Lisäksi sillä on tuhansia työntekijöitä ja vapaaehtoisia. Näissä on mukana myös naisia, jotka eivät saa virallisesti olla järjestön jäseniä. Libanonin ulkopuolella Hizbollahilla on lisäksi tuhansia jäseniä ja tukijoita.
Hizbollah on taloudellisesti ja sotilaallisesti sidoksissa Iraniin, joka tulee järjestöä vuosittain sadoilla miljoonilla dollareilla. Iran antaa Hizbollahille lisäksi aseistusta, räjähteitä ja sotilaskoulutusta sekä poliittista, diplomaattista ja organisatorista tukea. Järjestö kerää varoja lisäksi keräyksillä, sponsoreilla ja erilaisten tapahtumien kautta sekä khums-almuverolla.
Historia > Tausta ja perustaminen

Libanonin vuoden 1943 sopimuksen perusteella maan poliittinen valta on jaettu sunnien, maroniittikristittyjen ja šiialaisten välillä. Pääministerin tulee olla sunnimuslimi, presidentin maroniitti ja parlamentin puhemies šiiamuslimi. Sunnien määrä oli Libanonin itsenäistymisen jälkeen kasvanut selkeästi, kun maahan oli virrannut palestiinalaisia pakolaisia. Šiialaiset olivat alkaneet tuntea itseään marginalisoiduiksi sunnien ja kristittyjen välillä.
Šiialaisten etuja alkoi ajaa erityisesti maltillinen ja pääosin sekulaari Amal-liike. Šiiapappien ryhmä perusti Hizbollahin 1982. Sen tavoitteena oli ajaa Libanoniin hyökännyt Israel pois maasta. Hizbollah sai tukensa erityisesti šiiaenemmistöisiltä alueilta Bekaanlaaksosta, Etelä-Libanonista ja Beirutin eteläosista. Iranin teokraattinen hallinto näki Hizbollahissa mahdollisuuden saada lisää vaikutusvaltaa arabimaailmassa. Iranin vallankumouskaarti alkoikin antaa taloudellista tukea ja kouluttamaan uuden järjestön sotilaita. Hizbollahiin liittyi myös monia Amal-liikkeen radikaalimpia jäseniä.
Historia > Pommikampanjoita

Hizbollah alkoi pian saada mainetta äärijärjestönä, sillä se otti monia kertoja yhteen muiden šiioiden sotilaallisten järjestöjen kanssa. Se alkoi iskeä myös ulkomaalaisia kohteita vastaan. Yhdysvaltain-suurlähetystön pommi-iskussa huhtikuussa 1983 kuoli 63 ihmistä ja lokakuussa Yhdysvaltain ja Ranskan joukkojen kasarmeihin pommi-iskussa kuoli yli 300 ihmistä. Libanonin panttivankikriisi kesti vuodesta 1982 vuoteen 1992. Sen aikana Hizbollah sieppasi yli 90 länsimaalaista, joista ainakin kahdeksan sai surmansa.
Islamilaisen vastarinnan aseryhmät ja jotkin muut järjestöt ja uskonnolliset ryhmittymät liittyivät vuonna 1985 virallisesti yhteen ja alkoivat kutsua itseään nimellä hizb Allah, Jumalan puolue. Se onnistui luomaan itsestään keskeisimmän Israelin miehitysvallan vastustajan, kun muut järjestöt eivät saaneet kansainvälistä tukea ja olivat sisäisissä ristiriidoissa. Hizbollah myös salamurhasi Libanonin vasemmistointellektuelleja ja johtajia.
Libanonin sisällissota päättyi 1990. Libanonin parlamentaarikot olivat sopineet edellisenä vuotena sopimuksesta, joka antoi Syyrialle luvan valvoa maan rauhaa. Samalla suurin osa Libanonin aseryhmistä joutui laskemaan aseensa, mutta Hizbollah sai pitää aseistuksensa. Tätä perusteltiin sillä, että Israel miehitti edelleen Libanonin eteläosaa.
Historia > Politiikkaan

Hizbollah liittyi 1992 myös Libanonin politiikkaan, kun sen poliittinen siipi sai kahdeksan paikkaa Libanonin parlamenttiin. Lisäksi neljän itsenäistä ehdokasta liittyi Hizbollahin blokkiin. Neljä vuotta myöhemmin se sai kaikkiaan yhdeksän edustajaa. Hizbollah on saanut merkittävästi paikkoja kunnallisiin ja alueellisiin hallintoihin maan šiiaenemmistöisissä osissa.
Hizbollah jakautui 1990-luvulla selvemmin poliittiseen ja sotilaalliseen toimintaan. Siitä on tullut osa Libanonin poliittista järjestelmää, mutta se jatkoi 1990-luvulla sissitoimintaa Israelin miehitystä vastaan.
Vaikka Hizbollah on kiistänyt osan siviileihin kohdistuneista hyökkäyksistä, mm. argentiinalainen syyttäjä Alberto Nisman, Marcelo Martinez Burgos ja heidän noin 45 hengen henkilöstönsä sanoivat Hizbollahin ja heidän Iranin-kontaktiensa olevan vastuussa vuoden 1994 AMIA:n pommi-iskusta juutalaiseen kulttuurikeskukseen Argentiinassa. Iskussa kuoli 85 ihmistä ja yli 200 loukkaantui.
Vuoden 1994 Alas Chiricanas 901-lennon räjäytyksessä kaikki 21 matkustajaa kuolivat Panamassa. Hizbollahille läheinen Ansar Allah -ryhmä otti vastuun iskusta.
Historia > Israelin vetäytyminen Libanonista

Hizbollah sai merkittävän voiton, kun Israel väsyi kalliiseen Etelä-Libanonin miehitykseen ja veti vuonna 2000 joukkonsa pois sieltä. Arabimaailma juhli Hizbollahin voittoa, sillä milloinkaan aiemmin Israel ei ollut aseellisen vastarinnan vuoksi vetäytynyt miehittämiltään alueilta. Israelin vetäytymisen jälkeen Hizbollah julisti, ettei se aio iskeä rajan yli Israelin alueille.
Libanonissa nousi vastustusta Syyrian miehitysjoukkoja vastaan, mutta samaan aikaan osa kansasta, kuten Hizbollah, tuki Syyrian asemaa. Tilanne muuttui vuonna 2005 Libanonin pääministerin Rafik al-Haririn salamurhan jälkeen. Siitä lähti liikkeelle setrivallankumous, joka johti Syyrian vetäytymiseen Libanonista. Myöhemmin selvisi, että Hizbollahilla oli osuutensa Haririn murhaan. YK:n Libanonin erityistuomioistuin ei kuitenkaan löytänyt todisteita Hizbollahin johdon osuudesta tapahtumaan. Hizbollahin väliportaaseen kuulunut Salim Ayyash tuomittiin kuitenkin in absentia murhan pääsyylliseksi.
Hizbollahin joukot jatkoivat edelleen ajottaisia yhteenottoja Israelin kanssa vielä tämän vetäydyttä Libanonista. Taisteluja oli erityisesti kiistellyllä Shebaan alueella. Yhteenotot laajenivat täysimittaiseksi sodaksi vuonna 2006, kun Hizbollah oli tappanut useita israelilaisisa otilaita ja kaapannut kaksi. Sen tarkoituksena oli painostaa Israelia vapauttamaan kolme vangittua libanonilaista. Israel vastasi sotilasoperaatiolla, josta alkoi 34 päivää kestänyt sota, jonka aikana kuoli yli tuhat libanonilaista ja noin miljoona joutui pakenemaan kotoaan. Taistelujen seurauksena Libanonin eteläosiin perustetiin YK:n turvallisuusneuvoston päätöksellä vyöhyke, joka olisi kielletty sekä Hizbollahin että Israelin asevoimilta.
Hizbollah käytti vuonna 2008 ensimmäistä kertaa sotilaitaan sisämaan politiikaan. Libanonin hallitus oli suunnittelut hajottavan Hizbollahin yksityisen viestintäverkoston, minkä järjestön johtaja Hassan Nasrallah otti sodanjulistuksena. Hizbollah valtasi toukokuussa 2008 nopeasti osan Beirutista, ja hallitus veti päätöksensä pois.
Hizbollah kaatoi vuonna 2010 hallituksen vedettyään siitä pois kaksi ministeriänsä ja yhdeksän saman koalition ministeriä. Taustalla oli Libanonin erityistuomioistuimen tutkimukset entisen pääminsiterin Harririn salamurhasta. Maaliskuun 14. päivän koalitio tuki tutkimuksia, mutta Nasrallah syytti niitä poliittisesti epärehellisiksi. Sunnimiljardööri Najib Mikatista tuli tammikuussa 2011 uusi pääministeri Hizbollahin tuella. Mikatin 30-jäseniseen hallitukseen tuli 18 ministeriä Hizbollahista ja tämän liittolaisista.
Historia > Syyrian sisällissota

Hizbollah tuki Syyrian sisällissodassa presidentti Bašar al-Assadin hallitusta, ja järjestö lähetti tuhansia sotilaita auttamaan Assadin joukkoja. Hizbollahin joukot valtasivat kesäkuussa 2013 tärkeän al-Qusairin kaupungin. Niinpä järjestön uskotaan vaikuttaneen merkittävästi sodan kulkuun.
Hizbollahin Maaliskuun 8. päivän koalitio sai vuoden 2018 vaaleissa enemmistön parlamenttiin, ja järjestöstä tuli ensimmäistä kertaa valtapuolue. Yhdeksän kuukautta kestäneiden neuvotteluiden jälkeen muodostettiin kolaitiohallitus. Hizbollah ei kuitenkaan saanut merkittävimpiä misteripaikkoja, koska monet valtiot luokittelevat sen terroristijärjestöksi. Libanon olisi saattanut jäädä ilman monia kansainvälisiä tukia.
Hallituksesta tuli epäsuosittu, ja se korvaattiin teknokraattisella hallituksella. Libanonin taloudelliset vaikeudet jatkuivat kuitenkin koronapandemina aikana, ja elokuussa 2020 tapahtuneet räjähdykset Beirutissa aiheutti valtaisia tuhoja. Protestit johtivat hallituksen eroon, ja vuoden 2022 vaaleissa äänestäjät nostivat parlamenttiin monia uusia itsenäisiä ehdokkaita. Maaliskuun 8. päivän koalitio menetti enemmistönsä.
Historia > Hamasin terrori-iskun jälkeen 2023

Hamasin terrori-iskun jälkeen Israel hyökkäsi lokakuussa 2023 Gazaan. Hizbollah alkoi tämän seurauksena ampua Israelia raketeilla tukeakseen Hamasin taistelua. Alle vuodessa vähintään 60 000 israelilaista oli joutunut pakenemaan kodeistaan.
Israel vastasi syyskuussa 2024 räjäyttämällä Hizbollahin hakulaitteita ja tuhoamalla ilmaiskuilla Hizbollahin asevarastoja, jotta siviilit voisivat palata koteihinsa. Ennen iskuja Israel varoitti tuhansia libanonilaissiviilejä tekstiviesteillä. Israelin iskuissa on kuollut satoja ihmisiä. Monet libanonilaiset syyttivät Hizbollahia heidän altistamisestaan Israelin hyökkäykselle. Etenkin sunnit ja kristityt suhtautuvat Hizbollahiin kielteisesti, mutta sillä on myös paljon tukijoita. Terrorismin tutkija, tutkimusjohtaja Magnus Ranstorpin mukaan Hizbollah käy kansainvälisen oikeuden vastaista hyökkäyssotaa Israelia vastaan. Tämän vuoksi Israelilla oli oikeus räjäyttää sen hakulaitteet syyskuussa 2024, mikä ei ollut terrorismia. Al-Jazeeran haastattelema arabidemokratiajärjestön edustaja oli eri mieltä.
Israel teki 27. syyskuuta ilmaiskun Hizbollahin päämajaan Beirutin esikaupunkialueella Dahiehissa. Iskussa kuoli Hizbollahin johtaja Nasrallah. Israel teki myös muita iskuja, joissa kuoli useita järjestön johtohenkilöitä.
Muu toiminta

Hizbollah sai vuoden 2005 vaaleissa 14 paikkaa 128-henkisessä Libanonin parlamentissa ja siitä tuli kahdella ministerillä hallituspuolue. Libanonin hallituksessa on myös kolmas ministeri, joka on Hizbollahin tukema. Hizbollah on liittoutunut Amal-puolueen ja eräiden muiden pienempien ryhmien kanssa. Libanonissa presidentti on maroniittikristitty, pääministeri sunnimuslimi ja parlamentin puhemies šiiamuslimi.
Hizbollah on mainostanut hyväntekeväisyyttä al-Manar-television ja al-Nour-radion kautta.lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
EU laittoi Hizbollahin terrorilistalleen Yle Uutiset. 22.7.2013.
Arabien–Israelin konflikti
Hizbollahin paraati Libanonissa vuonna 2000.
Hizbollahin sotilaita.
Juice Leskinen Slam

Juice Leskinen Slam esiintymässä Tampereen ylioppilastalolla 1970-luvun lopulla.
Juice Leskinen Slam on yksi lauluntekijä Juice Leskisen tunnetuimmista yhtyeistä. Se oli toiminnassa vuoden 1977 syksystä vuoden 1981 syksyyn. Yhtyeen alkuperäisjäsenet olivat Juice Leskinen, Eero ”Safka” Pekkonen, Pekka ”Petteri” Salminen, Matti A. Takala ja Hannu Tervaharju.
Yhtyeen kokoonpano kuitenkin muuttui vuosien varrella. Ensiksi kitaristi Petteri Salminen väsyi keikkailuun ja lähti Sibelius-Akatemiaan opiskelemaan vuonna 1979, jolloin tilalle tuli Jari Yliaho.
Toinen muutos tapahtui, kun rumpali Matti Takala erosi yhtyeestä vuonna 1980 syynään, että yhtyeen esittämä musiikki oli liian helppoa ja yksinkertaista. Eroamisensa jälkeen Takala alkoi soittaa Catwalk-yhtyeessä ja hänen tilalleen Slamiin tuli rumpaliksi Kari Peltonen.
Kolmas muutos tapahtui, kun Kari Peltonen erosi yhtyeestä keväällä 1981 ja hänen tilalleen tuli silloisen Jukka Törmä & Omuna -yhtyeen rumpali Vesa Sytelä, joka soitti Slamin loppuun saakka ja sen jälkeen myös Grand Slam -yhtyeessä.
Neljäs muutos tapahtui, kun Hannu Tervaharju erotettiin yhtyeestä. Väittämän mukaan Eero Pekkonen ja Jari Yliaho sanoivat olevansa kyllästyneitä hänen bassonsoittoonsa, jolloin Leskisellä oli kaksi vaihtoehtoa: joko erottaa hyvä pitkäaikainen ystävänsä Hannu Tervaharju yhtyeestä tai sitten ei, jolloin sekä Eero Pekkonen että Jari Yliaho jättäisivät yhtyeen. Juice Leskisen mielestä oli mahdoton ajatus saada yhtyeeseen sekä uusi kitaristi että urkuri, joten hän erotti keväällä 1981 Tervaharjun, ja Slamissa pianoa soittava Ila Loueranta ryhtyi yhtyeen uudeksi basistiksi. Pekkonen ja Yliaho ovat kuitenkin kiistäneet painostaneensa Leskistä ja kertoneet erottamisen liittyneen Leskisen ja Tervaharjun jo pidemmän aikaa tulehtuneisiin väleihin. Vaikka yhtye oli tyytyväinen vallitsevaan kokoonpanoon, se päätti silti lopettaa. Kesäksi 1981 oli kuitenkin luvassa monia keikkoja, jotka yhtye sai hoidettua. Yhtye oli kesällä 1981 myös Tuuliajolla-kiertueella, jossa ainakin kahdessa konsertissa, jotka olivat Saimaa-ilmiö-elokuvassa, soitti mukana yhtyeen entinen kitaristi Petteri Salminen. Yhtye esiintyy myös Mika Kaurismäen elokuvassa Valehtelija.
Slamin kanssa Leskinen julkaisi kaikkiaan viisi albumia ja 11 singleä. ”Ilomantsi” tehtiin nimellä Juice Leskinen Slamfonia ja sillä osallistuttiin Suomen euroviisukarsintaan 1981.
Julkaisut > Studioalbumit

Tauko I (1978)
Tauko II (1979)
XV yö (Tauko III) (1980)
Kuusessa ollaan (1980)
Ajan henki (1981)
Julkaisut > Muut albumit

Tuuliajolla (eli ballaadeja Saimaalta) (1981)
Julkaisut > Singlet

”Anne ja Jacques” / ”Pedro” (1977) (Slam soittaa vain singlen B-puolella)
”Iisalmen discossa” / ”Skorpioninainen” (1978)
”Hauho” / ”Eksä pese sitä koskaan” (1979)
”Hauho” / ”Jäminkipohja boogie” (1979)
”On syytä elää” / ”Hellurei ja hellät tunteet” (1979) (Slam säestää Eino Valtasta)
”Ei elämästä selviä hengissä” / ”Viidestoista yö” (1980)
”Mies joka rakastaa itseään” / ”Mene kotiin” (1980)
”Mussolini, perusdiini” / ”Myrkytyksen oireet” (1981)
”Ilomantsi” / ”Syys” (1981)
”Kettusen Pekka ja Happosen Marja” / Kettusen Pekka ja Happosen Marja” (instr.) (1981)
”Ollaan ihmisiksi” / ”Munasillaan” (1981)
Jäsenet

Juice Leskinen – laulu ja kitara
Eero ”Safka” Pekkonen – urut ja laulu
Petteri Salminen – kitara (1977–1979)
Hannu Tervaharju – basso (1977 – kevät 1981)
Matti A. Takala – rummut (1977–1980)
Jari Yliaho – kitara ja laulu (1979–1981)
Ilkka ”Ila” Loueranta – piano ja laulu (1980–kevät 1981), basso (kevät–syksy 1981)
Kari Peltonen – rummut (1980–kevät 1981)
Vesa Sytelä – rummut (kevät–syksy 1981)
Enhanced Games

Enhanced Gamesin logo
Enhanced Games on suunniteltu urheilukilpailu, jossa ei ole dopingin testausta. Kisoja suunniteltiin aiemmin vuodelle 2024, mutta toteutuminen on lykkääntynyt vähintään vuodelle 2025.
Kesäkuussa 2023 kisoille ei ollut vielä valittu paikkaa. Dopingin käyttö ei ole vaatimus kisoihin osallistumiselle. Enhanced Gamesin kaltaisista kisoista oli keskusteltu hypoteettisella tasolla jo vuosia.
Ecuadorin intiaanikulttuurit

Ecuadorin intiaanikulttuurit ovat Ecuadorin alueen esikolumbiaanisia intiaanikulttuureja eli Ecuadorissa ennen eurooppalaisten tuloa vallinneita intiaanikulttuureja. Maanviljely alkoi Ecuadorissa ehkä jo 6000 eaa. Maissi ja keramiikka levisivät alueelle luultavasti muualta, ehkä Kolumbian ja Venezuelan suunnalta. Ecuadorin rannikolle syntyi jo varhain, noin 3500 eaa. kiinteitä kyliä, joiden asukkaat elivät maissinviljelyllä ja kalastuksella. Tämä Valdivian kulttuuri lienee saanut lähtövaikutteita muualla keksitystä keramiikasta. Valdivian kulttuurin jälkeen tuli monia muita kulttuureja. Ecuadorin seuduilla oli runsaasti luonnonvaroja, mm puuta jota puuttui Perusta. Vuoteen 3100 eaa. mennessä kulttuurikehityksen painopiste siirtyi etelään Keski-Andeille. Ecuadorin kulttuurit kävivät kauppaa Amazonin alueen sademetsien heimojen kanssa. Cerro Narrioon vuorille syntyi keskus, joka osti rannikolta simpukankuoria ja sademetsistä kokapensaan lehtiä. Noin 2700 eaa. Real Altoon Chanduy-joen laaksoon syntyi U:n muotoisia temppeleitä, joissa oli keskusaukio. Nämä ovat tuon ajan Perun kulttuurille ominaisia. Ei täsmälleen osata sanoa, missä tehtiin ensimmäiset tämäntyyppiset temppelit.