stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Trinity House

Trinity Housen nykyinen lippu
Trinity House on Yhdistyneen kuningaskunnan majakoista ja merimerkeistä vastaava järjestö. Kuningas Henrik VIII perusti järjestön vuonna 1514 määrämällä erään munkkijärjestön lakkauttamisen sijaan huolehtimaan Thamesjoen merenkulun parantamisesta; tästä toiminta vähin erin laajeni.
Järjestön asiantuntemus ei ollut alkuvuosina paras mahdollinen ja kestikin kauan ennen kuin entisten munkkien tilalle alkoi ilmestyä todellisia asiantuntijoita. Ajan kuluessa järjestöön värvättiin entisiä laivaston upseereita joiden terveys ei enää sallinut aktiivityötä merellä; aikanaan myös kauppalaivaston upseerit tulivat mukaan; nämä miehet kehittivät Trinity Housen nykyiselleen.
1700-luvun lopussa Trinity House otti lopullisesti huostaansa siihen asti yksityisten hoitamia majakoita, eritoten Eddystonen majakan. Nykyisin järjestön asiantuntemus on korkea ja kaikkialla arvostettu. Trinity House -järjestö on esimerkiksi maailman huomattavin majakkalaivojen varustamo. Järjestöllä on oma lippu, jolla on kansallislipun asema.
Trinity House on hyväntekeväisyysjärjestö, jonka tehtävänä on merenkulkijoiden ja merenkulkijoiden turvaaminen, koulutuksen, tuen ja hyvinvoinnin tarjoaminen merenkulkualan yhteisölle, jolla on lakisääteinen tehtävä yleisenä majakkaviranomaisena luotettavien, tehokkaiden ja kustannustehokkaiden avustusten tarjoamiseksi navigointipalvelua varten kaikkien merenkulkijoiden hyödyksi ja turvallisuudeksi.
Arkkitehti Samuel Wyatt suunnitteli vuonna 1794 järjestölle komean päämajan Lontoon Tower Hilliin; rakennuksen mahtavan klassisen julkisivun takana on Lontoon tyylikkäimpiä juhlatiloja ja kokoushuoneita. Sen sijainti, rakennuksen tyylikkyys ja huoneiden monipuolisuus tekevät Trinity Housesta halutun tapahtumapaikan sosiaali- ja yritystapahtumille. Myös häiden järjestäminen järjestön päämajassa tai muissa toimitiloissa on erittäin suosittua.
TonleSap Airlines

| TonleSap Airlines |
| --- | --- |

 IATA: K9  –  ICAO: TSP 
Kutsukoodi:  TONLESAP AIR
Perustettu:  2011
Laivaston koko:  1
Kohteiden määrä:  4
Tunnuslause:  Happy Flying
Solmukohdat:   Siĕm Réabin kansainvälinen lentoasema
Kotipaikka:   Phnom Penh, Kambodža
Avainhenkilö(t):  Yong-Hwee Teo (toimitusjohtaja) 樓文豪
Yhtiön sivut:  www.tonlesapairlines.com
TonleSap Airlines (IATA: K9, ICAO: TSP, kutsukoodi: TONLESAP AIR) on kambodžalainen alueellinen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 2011. Yhtiön kotipaikka sijaitsee maan pääkaupunki Phnom Penhissä. TonleSap Airlines operoi lentoja yhden koneen laivastolla Siĕm Réabin kansainväliseltä lentoasemalta Kiinaan ja Taiwanin saarelle.
Historia

Yhtiö perustettiin vuonna 2011 ja sen ensimmäinen reittilento lennettiin 21. tammikuuta 2011.
Kohteet

TonleSap Airlines lentää neljään kohteeseen Phnom Penhistä.
| --- | --- |
  Kambodža Phnom Penh (Siĕm Réabin kansainvälinen lentoasema) Solmukohta   Kiina Kunming (Kunming Wujiaban kansainvälinen lentoasema):   Taiwan Kaohsiung (Kaohsiungin kansainvälinen lentoasema)  Taipei (Taoyuanin kansainvälinen lentoasema)
Laivasto

| Konetyyppi | Laivastossa | Matkustajia |
| --- | --- | --- |
| Boeing 737-33A | 1 | 144 |
| Boeing 757-200 | 1 | 206 |
| MD-83 (Lean Far Eastern Air Transport) | 1 | - |
Toukokuussa 2011 yhtiön laivaston keski-ikä oli 19,8 vuotta.
Aiheesta muualla

TonleSap Airlinesin viralliset kotisivut
Elijah Cummings

| Elijah Cummings |
| --- | --- |

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Marylandin 7. vaalipiiristä
 16. huhtikuuta 1996 – 17. lokakuuta 2019  
Edeltäjä:  Kweisi Mfume
Seuraaja:  avoin
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. tammikuuta 1951 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat
Kuollut: 17. lokakuuta 2019 (68 vuotta) Baltimore, Maryland, Yhdysvallat
Ammatti:  poliitikko
Puoliso:  Maya Rockeymoore (vih. 2008)
Lapset:  3
Tiedot
Puolue:  demokraatit
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
cummings.house.gov
Elijah Eugene Cummings (18. tammikuuta 1951 Baltimore, Maryland – 17. lokakuuta 2019 Baltimore, Maryland) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Demokraattiseen puolueeseen kuulunut Cummings edusti marylandilaista vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 1996 kuolemaansa lokakuussa 2019 asti. Cummings tunnettiin afroamerikkalaisten oikeuksien puolestapuhujana. Hän toimi edustajainhuoneen valvontakomitean puheenjohtajana sekä ensimmäisessä virkasyytetutkinnassa presidentti Donald Trumpia vastaan.
Trinity Rodman

| Mitalit |
| --- | --- | --- |
 Trinity Rodman vuonna 2021.
 Olympialaiset 
|  Kultaa | Pariisi 2024 | Jalkapallo |
Trinity Rodman (s. 20. toukokuuta 2002) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Washington Spiritin joukkueessa. Hän on 18-vuotiaana jalkapalloliiga NWSL:n nuorin varattu pelaaja. Hänet varattiin tammikuun 2021 varaustilaisuudessa numerolla kaksi. Ennen ammattilaisuraansa hän pelasi So Cal Bluesin juniorijoukkueessa.
Rodmanin oli tarkoitus pelata ainakin yksi kausi Washington State Cougarsin joukkueessa yliopistosarjassa, mutta suunnitelmiin tuli muutos kun COVID-19-pandemia peruutti koko kauden 2020. Rodman teki maalin heti ensimmäisessä ammattilaisottelussaan 2–3-tappiossa North Carolina Couragea vastaan.
Rodman on edustanut Yhdysvaltoja alle 17-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2018 ja alle 20-vuotiaiden CONCACAF-alueen mestaruuskilpailuissa vuonna 2020.
Rodmanin isä on entinen NBA-tähti Dennis Rodman ja äiti Michelle Moyer. Trinity Rodmanin isoveli Dennis Rodman Jr. pelaa yliopistokoripalloa Washington Staten joukkueessa.
Käännös suomeksi
Eino Penttilä

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Eino Penttilä |  Eino Penttilä |  Eino Penttilä |  |
Maa:   Suomi
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1932 | keihäs |  |
Eino Penttilä (27. elokuuta 1906 Joutseno – 24. marraskuuta 1982 Pori) oli suomalainen keihäänheittäjä, olympiamitalisti sekä upseeri. Seuratasolla Penttilä edusti muun muassa Lahden Ahkeraa ja Lappeenrannan Urheilu-Miehiä.
Urheilu-uran saavutuksia

olympiapronssia Los Angeles 1932 (keihäänheitto)
kuudes tila olympialaiset Amsterdam 1928
keihäänheiton maailmanennätys 69,88 metriä vuonna 1927 (rikkoi Ruotsin Erik Lundqvist vuonna 1928)
kymmenen maaotteluedustusta
Sotilasura

Penttilä suoritti varusmiespalveluksensa 1924-1926 sekä reserviupseerikurssin 1927. Hän valmistui Kadettikoulun 12. kurssilta vuonna 1930 ja kävi tämän lisäksi kapteenikurssin vuonna 1937 sekä komentajakurssin 1951. Ennen sotaa Penttilä toimi suojeluskuntajärjestössä aluepäällikkönä Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirissä 1935-1939. Talvisodassa hän oli eskadroonanpäällikkönä Kevyt Osasto 3:ssa. Jatkosodassa Penttilä komensi pataljoonaa JR 15:ssä, Kevyt Osasto 16:a sekä Erillistä Pataljoonaa 20. Sodan jälkeen Penttilä toimi toimistoupseerina armeijakunnan esikunnassa 1944-1947 sekä Satakunnan sotilasläänin esikunnassa 1947-1952. 3.prikaatissa hän oli pataljoonankomentajana 1953-1954 sekä toimistopäällikkönä 1955-1956.
Elijah Blue Allman

Elijah Blue Allman (s. 10. heinäkuuta 1976 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen muusikko ja kuvataiteilija. Hän on yhdysvaltalaisen laulaja-näyttelijä-lauluntekijä Cherin toinen lapsi. Hänen isänsä on muusikko Gregg Allman. Elijah Blue Allman on rock-yhtye Deadsyn laulaja-kitaristi.
Trinity Collegen kuoro

Trinity Collegen kuoro on Cambridgen yliopistoon kuuluvan Trinity Collegen sekakuoro. Laulajia siinä on noin 30 ja urkureita kaksi. Trinity Collegen kuoroperinne juontaa juurensa jo 1300-luvulla toimineeseen mieskuoroon. 1980-luvulla Richard Marlowin johdolla kuoroon lisättiin naislaulajat. Marlowin lisäksi kuoroa ovat johtaneet muiden muassa Charles Villiers Stanford, Alan Gray, Raymond Leppard ja Richard Marlow; vuonna 2006 sen johdossa (Director of Music) aloitti Stephen Layton.
Kuoron ohjelmistossa ovat edustettuna sekä katoliset että protestanttiset perinteet. Se on myös levyttänyt laajasti eri aikakausien musiikkia. Kuoron kiertueet ovat suuntautuneet Euroopan kohteisiin, Yhdysvaltoihin, Kanadaan, Etelä-Afrikkaan, Namibiaan, Zimbabween, Japaniin, Taiwanille, Hongkongiin, Peruun ja Australiaan.
Gramophone-lehden "20 Greatest Choirs" -listauksessa Trinity Collegen kuoro sijoittui maailman viidenneksi parhaaksi kuoroksi.
Ensimmäinen piiri

| Ensimmäinen piiri> В круге первом.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Aleksandr Solženitsyn
Julkaistu:  1968 (lyhennetty versio englanniksi),  1978 (alkuperäinen venäjänkielinen versio)
Suomennos
Suomentaja:  Esa Adrian
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1970 (lyhennetty versio)
Sivumäärä:  689 s.
Sarja: Keltainen kirjasto 100
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ensimmäinen piiri (В круге первом, V kruge pervom t. V pervom krugu) on Aleksandr Solženitsynin romaani vuodelta 1968. Se käsittelee neuvostoyhteiskuntaa Solženitsynille tyypillisesti vankien näkökulmasta. Kirjan konteksti poikkeaa esimerkiksi Vankileirien saaristosta siinä, että kuvauksessa keskitytään Gulagin valoisimpiin kuuluvaan paikkaan, akustiikkatutkimusta tekevään Marfinon laboratorioon Moskovan liepeillä. Teos ei ole Vankileirien saariston tavoin dokumentaristinen, vaan pääosassa ovat vankien ihmissuhteet poikkeuksellisessa ympäristössä.
Saadakseen kirjan julkaistuksi Neuvostoliitossa Solženitsyn lyhensi ja vesitti sitä. Kun sitä ei kuitenkaan julkaistu, hän luovutti sen länteen, ja se ilmestyi 1968 nimellä First Circle. Alkuperäinen lyhentämätön versio ilmestyi venäjäksi Ranskassa 1978. Englanniksi se ilmestyi lyhentämättömänä 2009. Teoksen on kääntänyt Harry T. Willetts. Lyhentämättömässä on 98 lukua, karsitussa 87. Lyhennetyssä ei ole muun muassa tärkeää lukua, jossa matemaatikko Neržin ja kielitieteilijä Rubin väittelevät sosialismin arvosta ja atomipommiin liittyvistä moraalikysymyksistä.
Suomeksi kirjan karsitun version on kustantanut Tammi, ja se ilmestyi Keltaisessa kirjastossa vuonna 1970.
Kirjasta on tehty tanskalais-saksalais-ruotsalainen elokuva vuodelta 1972 ja kanadalais-ranskalainen televisiosarja vuodelta 1992. Vuonna 2006 valmistui Gleb Panfilovin ohjaama venäläinen kymmenosainen televisiosarja, jossa kertojaäänenä on Solženitsyn itse. Yle Teema esitti sen alkukesästä 2010.
Elektra (vuoden 2005 elokuva)

| Elektra |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rob Bowman
Käsikirjoittaja:   Zak Penn  Stuart Zicherman  Raven Metzner 
Tuottaja:   Avi Arad  Gary Foster  Arnon Milchan 
Säveltäjä:  Christophe Beck
Kuvaaja:  Bill Roe
Leikkaaja:  Kevin Stitt
Pääosat:   Jennifer Garner  Goran Višnjić  Will Yun Lee  Cary-Hiroyuki Tagawa  Terence Stamp 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  InterCom Netflix Xfinity Streampix Disney+
Ensi-ilta:  2005
Kesto:  97 minuuttia
Alkuperäiskieli:   englanti  japani 
Budjetti:  43 000 000 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elektra on Rob Bowmanin ohjaama yhdysvaltalainen supersankarielokuva vuodelta 2005. Se kertoo Marvelin Elektra-sarjakuvahahmosta, joka esiintyi sivuroolissa jo vuoden 2003 Daredevil-elokuvassa. Päähenkilöä esittää Jennifer Garner.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jennifer Garner  | … |  Elektra Natchios   |
|  Goran Višnjić  | … |  Mark Miller   |
|  Kirsten Prout  | … |  Abby Miller   |
|  Will Yun Lee  | … |  Kirigi   |
|  Cary-Hiroyuki Tagawa  | … |  Roshi   |
|  Terence Stamp  | … |  Keppi   |
|  Natassia Malthe  | … |  Typhoid   |
|  Bob Sapp  | … |  Stone   |
|  Chris Ackerman  | … |  Tattoo   |
|  Edson T. Ribeiro  | … |  Kinkou   |
|  Colin Cunningham  | … |  McCabe   |
|  Hiro Kanagawa  | … |  Meizumi   |
|  Mark Houghton  | … |  Bauer   |
|  Laura Ward  | … |  nuori Elektra   |
|  Kurt Max Runte  | … |  Nikolas Natchios   |
Turkki (vaate)

Nutrian turkista valmistettu takki.
Susiturkki vuodelta 1903
Turkki on turkiksesta valmistettu päällystakki. Se on ollut yksi viileiden alueiden vanhimmista vaatteista, jota on käytetty Pohjoismaissa, eskimoiden parissa, Siperiassa ja Japanissa. Saamelaisten perinteinen poroturkki on suomeksi nimeltään peski.  Pohjoissaameksi sama vaatekappale on nimeltään beaska, koltansaameksi piâckk ja inarinsaameksi peskâ.
Nykyisin länsimaissa monet välttävät turkisten käyttöä eettisistä syistä.
Erilaisia turkkeja

Varsinaisessa turkissa karvapuoli on päälläpäin. Minkki, soopeli, kärppä ja näätä ovat olleet kalliimpien turkkien aineksia, lammas, kettu, kani ja susi halvempien.
Krimiturkki tai astrakaaniturkki on musta ja tiiviisti kähärä turkis, jota on käytetty hattuihin ja etenkin naisten takkeihin. Sitä saadaan keskiaasialaisen karakul-lampaan nuorista karitsoista.
Kelsiturkissa karvapuoli on sisäpuolella ja nahkapuoli näkyvissä. Ne tehdään yleensä lampaannahasta.
Sisäturkissa karvapuoli on myös sisällä, mutta päällinen on kangasta. Hihansuut, kaulus ym. reunat voidaan usein somistaa turkiksella. Vuorimateriaalina käytetään yleensä kania, kettua tai näätää.
Kääntöturkki on nimensä mukaisesti käännettävä turkki, jossa on toisella puolella karva ja toisella kangas tai nahka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Turkki (vaate) Wikimedia Commonsissa
MuseoSuomi erilaisia turkkeja
The Beatles’ Second Album

| The Beatles’ Second Album The Beatles |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1963–1964
 Studio : Abbey Road Studios, Lontoo
 Julkaistu: 10. huhtikuuta 1964
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): George Martin
 Tyylilaji: rock and roll, pop rock, beat
 Kesto: 27.30
 Levy-yhtiö: Capitol
Listasijoitukset
  1. (5 viikkoa, 1964)
The Beatlesin Yhdysvaltain muut julkaisut
| Meet the Beatles! 1964 | The Beatles’ Second Album 1964 | A Hard Day’s Night 1964 |
The Beatles’ Second Album on The Beatlesin vuonna 1964 Yhdysvalloissa julkaistu studioalbumi. Albumi nousi listaykköseksi pudottaen kärkipaikalta pois yhtyeen edellisen albumin Meet the Beatles!:in. Näin ei ollut koskaan aiemmin tapahtunut Amerikassa.
Kappaleet

A-puoli
Roll Over Beethoven – 2.44 (säv. Chuck Berry)
Thank You Girl – 2.01 (säv. John Lennon, Paul McCartney)
You’ve Really Got a Hold on Me – 2.58 (säv. Smokey Robinson)
Devil in Her Heart – 2.23 (säv. Richard Drapkin)
Money (That’s What I Want) – 2.47 (säv. Janie Bradford, Berry Gordy)
You Can’t Do That – 2.23 (säv. Lennon, McCartney)
B-puoli
Long Tall Sally – 2.03 (säv. Robert Blackwell, Enotris Johnson, Little Richard)
I Call Your Name – 2.09 (säv. Lennon, McCartney)
Please Mr. Postman – 2.34 (säv. Robert Bateman, Georgia Dobbins, Garrett, Fred Gorman, Brian Holland)
I’ll Get You – 2.04 (säv. Lennon, McCartney)
She Loves You – 2.19 (säv. Lennon, McCartney)
Etelä-Afrikan naisliitto

Etelä-Afrikan naisliitto (engl. Federation of South African Women) oli vuonna 1954 perustettu järjestö, joka vastusti apartheid-järjestelmää ja erityisesti niin sanottujen passilakien laajentamista koskemaan myös maan naisväestöä. Sen perustivat ANC:n naiskongressin jäsenet vuonna 1954 ja se toimi pääasiassa ANC:n naiskongressin sisällä. Liikkeen keskeisiä johtajia olivat Helen Joseph ja Lilian Ngoyi.
Järjestön suurin kampanja oli passilakeja vastustanut mielenosoitus Pretoriassa 9. elokuuta 1956, johon osallistui yli 20 000 naista. Järjestö osallistui myös Sharpevillen verilöylyyn johtaneeseen passien polttamiskampanjaan.
Järjestöä ei virallisesti koskaan kielletty, mutta monet sen jäsenet pidätettiin, asetettiin pannaan tai pakotettiin maanpakoon 1960-luvun aikana.
Tigger’s Honey Hunt

| Tigger’s Honey Hunt |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Disney Interactive
Julkaisija:  NA NewKidCo EU Ubisoft
Pelimoottori:  Honey Engine
Julkaistu:   29. syyskuuta 2000 PlayStation NA 29. syyskuuta 2000 EU 17. lokakuuta 2000 Nintendo 64 NA 1. marraskuuta 2000 EU 6. huhtikuuta 2001 Windows NA 8. joulukuuta 2000 EU huhtikuu 2001 
Lajityyppi:  seikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E
Alusta:  PlayStation   Nintendo 64   Microsoft Windows
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Tigger’s Honey Hunt on Disney Interactiven kehittämä Nalle Puh -aiheinen seikkailupeli. Peli julkaistiin PlayStationille, Nintendo 64:lle ja Microsoft Windowsille vuonna 2000.
Juoni

Nalle Puh päättää järjestää juhlat ystävilleen, mutta hänellä ei ole riittävästi hunajaa. Hän pyytää Tiikeriä etsimään tarpeeksi hunajaa juhliinsa. Tiikeri saa apua Pöllöltä, joka antaa vinkkejä ja laskee hunajan määrän jokaisen tason lopussa.
Pelaaminen

Pelissä on kaksi eri pelimuotoa. Ensimmäinen on pääpeli, jossa pelataan Tiikerin kanssa läpi alueiden etsien hunajaa. Toinen pelimuoto sisältää kolme minipeliä, jotka on voitettava päästäkseen pelissä eteenpäin ja mahdollisesti oppimaan uusia taitoja.
Pääpelissä Tiikerin on kerättävä tietty määrä hunajapurkkeja päästäkseen eteenpäin. Pelaaja voi palata takaisin jo läpipäästylle kentälle opittuaan taitoja, joiden avulla pääsee alueille, joissa viimeiset purkit ovat saaden näin kaikki (100) hunajapurkit jokaisesta kentästä.
Jokaisessa kentässä on myös salainen paikka (jossa on paljon hunajapurkkeja), jonne on päästävä, jos haluaa päästä seuraavassalle tasolle. Yleensä joku Tiikerin ystävistä (esim. Myyrä) antaa vinkin tällaisesta paikasta ollen sen läheisyydessä tai menemällä sinne.
Jokaisessa kentässä on myös joku Tiikerin ystävistä (esimerkiksi Ihaa, Nasu tai Kengu), joka tarvitsee tämän apua löytääkseen hukkaamansa tavaran/esineen/henkilön, ja kun tämä on löydetty ja palautettu, aikahaaste ilmestyy kyseiselle kentälle.
Jokaisessa kentässä on aluksi sininen Ruun kuva, joka täytyy kerätä. Keltainen Kanin kuva ilmestyy kyseiselle kentälle, josta on kerätty 100 hunajapurkkia. Punainen Nalle Puh kuva ilmestyy kyseiselle kentälle, jossa aikahaasteen aika on alitettu. Kuvia kerätessä, ne ilmestyvät päävalikosta käsin pääsevään Valkokuvakirjaan, jossa voi nähdä taidetyötä pelin kentistä.
Pelaaminen > Minipelit

Pelissä on kolme minipeliä, jotka ovat erilaisia muusta pääpelistä, jotka perustuvat klassikkopeleihin. Pelejä pystyy myös pelaamaan moninpelitilassa 2 –4 pelaajaa eri vaikeustasoissa.
Rabbit Says: Kanin versio kapteeni käskee -leikistä.
Pooh Sticks: pelissä heitetään tikku mahdollisimman kauas sillasta, ja voittaja on se, jonka tikku tulee nopeiten takaisin virran mukana.
Owl, Paper, Scissors: Pöllön versio kivi, paperi ja sakset -leikistä.
Tupelot

| Tupelot |
| --- | --- |
 Jokitupelo (Nyssa aquatica)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Heimo::  Tupelokasvit Nyssaceae
Suku::  Tupelot Nyssa  L.
Tyyppilaji
 jokitupelo Nyssa aquatica L. (1753) 
Katso myös
   Tupelot Wikispeciesissä   Tupelot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tupelot (Nyssa) on tupelokasveihin kuuluva kasvisuku ja heimon tyyppisuku. Siinä on kymmenen lajia. Muutamaa pohjoisamerikkalaista ja aasialaista tupelolajia kasvatetaan koristepuuna.
Tupelot ovat kaksikotisia puita. Niiden kukat ovat yksineuvoisia ja sijaitsevat lyhyissä kukinnoissa. Hedekukat ovat viisilukuisia ja niissä on yhteensä kymmenen hedettä kahtena kiehkurana. Emikukat ovat myös viisilukuisia tai joskus nelilukuisia. Hedelmät ovat luumarjamaisia ja niissä on verhiö jäljellä.
Tupelolajit

Nyssa aquatica – jokitupelo
Nyssa bidoupensis
Nyssa bifida
Nyssa biflora
Nyssa hongiaoensis
Nyssa javanica
Nyssa ogeche – limettitupelo
Nyssa sinensis – kiinantupelo
Nyssa sylvatica – mustatupelo
Nyssa talamancana
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Nyssa
Suomen Lajitietokeskus: Tupelot – Nyssa
Eino Palola

Aksel Eino Palola (sukunimi vuoteen 1906 Brander; 6. syyskuuta 1885 Kirvu – 14. joulukuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, kääntäjä ja kirjailija.
Elämä

Eino Palolan vanhemmat olivat sotakamreeri Axel Berndt Brander ja Hildur Beda Karolina Sirelius. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin jatko-opistosta 1905 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1911. Palola toimi uusien kielten vt. opettajana eri kouluissa 1912–1917 ja oli Arvi A. Kariston kustannusliikkeen 2. kirjallisuuden johtajana 1918. Hän oli Tampereen Sanomain toimitussihteerinä vuodesta 1918, Uusi Suomi-lehdessä ulkomaanosaston toimittajana vuoteen 1928 sekä toimittajana 1932–1935, Yleisradion päätoimittajana 1929–1930 ja Tuotanto ja Markkinat-lehden toimitussihteerinä 1931. Myöhemmin Palola oli vapaa kirjailija ja hän oli vuodesta 1939 Helsingin Sanomien teatteri- ja kirjallisuusarvostelijana.
Oman kirjallisen tuotannon Palola toimi myös kääntäjänä. Hän suomennoksiaan olivat muun muassa Gustave Flaubertin Rouva Bovary, Charles Dickensin Pickwick-kerhon jälkeenjääneet paperit, Henrik Ibsenin Nukkekoti, Henri Murgerin Boheemielämää ja Jarl Hemmerin Mies ja hänen omatuntonsa. Palola käänsi suomeksi myös G. K. Chestertonin Isä Brown-salapoliisikertomuksia.
Palola oli Suomen kirjailijaliiton varapuheenjohtaja 1925–1927 ja puheenjohtaja 1928–1930. Hän kuului myös Kansan Näyttämön johokuntaan 1925–1933 ja Suomen Pen-klubin johtokuntaan 1927–1937 ja 1944–1949.
Eino Palola oli naimisissa Hilma Salan (Löppönen) kanssa 1912–1936. Avioeron jälkeen hän meni uusiin naimisiin kirjailija Katri Ingmanin kanssa.
Julkaisuja

Lukemisto uudempaa suomalaista kirjallisuutta koulujen tarpeeksi; laatineet Eino Palola ja Martti Raitio. WSOY 1915
Joel Lehtonen novellistina : ääriviivoja. Valvoja 39/1919
Kertomus Suomen punaisen ristin Tampereen osaston toiminnasta kapinan aikana. Suomen punainen risti, Helsinki 1920
Kansa hädässä : vaikutelmia ja havaintoja nykypäivien Saksasta.  Otava 1922
Vapaa Puola : katsaus maan valtiolliseen, taloudelliseen ja sivistyselämään.  Karisto 1922
Lloyd George : elämäkerrallinen kuvaus.  Otava 1923
Eurooppalaisia kasvoja.  Gummerus 1927
Joel Lehtonen : piirteitä ja vaikutelmia.  Otava 1927
Lompakon voimalla, romaani. Otava 1929
Sanomalehtimiesten työolot eri maissa heidän työehtosopimustensa valossa. Suomen sanomalehtimiesten liiton julkaisuja, n:o 1. Helsinki 1929
Ihminen ja viini.  Helsinki 1933
Runoja, värejä, säveleitä : taiteilijaelämää Tuusulassa.  Helsinki 1935
Ranska odottaa suomalaisia. Porvoo 1936 (Digitoitu versio Doriassa)
Heleätä Hämettä.  Karisto 1937
Huoleton retki läpi Ranskan.  Karisto 1937 (yhdessä Katri Ingmanin kanssa)
Helsingin kansanteatterin 40-vuotistaival : 1907-1947. Helsingin kansanteatteri, Helsinki 1947
Brontësta Lagerlöfiin : maailmankirjallisuuden suurimpien mestarien elämäkertoja.  WSOY 1950
Heidenstamista Undsetiin : suurten kirjailijain elämäkertoja, toimittanut Eino Palola.  WSOY 1957
Aiheesta muualla

Jyrki Vesikansa: / Palola, Eino (1885–1951) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  3.4.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Lisää luettavaa aiheesta Eino Palola on Wikiaineistossa  Luettelo Eino Palolan lehtiartikkeleista