stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Xianbit
Historia

Xianbit olivat alun perin itäisten huiden alaryhmä. Itäiset hut joutuivat xiongnuiden vallan alle noin vuonna 209 eaa. ja he maksoivat näille veroja seuraavan kahden vuosisadan ajan. Noin 50-luvulla jaa. xianbit muuttivat nykyiseen Pohjois-Mongoliaan sulauttaen itseensä osan xiongnuista. Xiongnuista poiketen xianbit eivät aluksi muodostaneet keskusvaltiota Mongolian alueelle. Tanshihuai yhdisti tasankoalueen lyhyesti valtakautensa aikana vuosina 136-181, mutta hän ei jättänyt itselleen perillistä. Valtiorakennelma alkoi muodostua vasta kun xianbit muuttivat nykyisen Kiinan alueelle. Eri xianbiryhmät perustivat Kiinan alueella useita eri dynastioita. Xianbien Gifu-klaani perusti myöhemmän Qin-dynastian (385–431) nykyisessä Shaanxissa ja Murong-suku perusti useamman Yan-nimellä tunnetut valtiot nykyisen Pekingin ja Shandongin alueelle vuosina 337 vuoteen 410. Murong-suvun toinen ryhmä muutti länteen Qinghaihin, jossa he kukistivat paikalliset qiangit ja perustivat Achai-dynastian, jonka valloitti puolestaan lopulta Tibet vuonna 638. Tabghachit puolestaan valloittivat alueita pohjoisesta Shaanxista ja he perustivat Pohjoisen Wei-dynastian (386–528), joka sittemmin yhdisti Pohjois-Kiinan valtansa alle.
Tabghach Hong, joka hallitsi vuosina 471-499 nimellä Xiaowendi, muutti pääkaupunkinsa Datongista Luoyangiin. Hän myös pakkokiinalaisti tabghachien tavat ja sukunimet. Xiaowendin muihin uudistuksiin kuului talonpoikaisarmeija, jonka myötä jokainen talonpoikia toimi valtion miliiseinä. Armeijan heimosotilaiden suuren kapinan jälkeen vuonna 523 Yuwen Tai perusti läntisen Wei-dynastian, josta tuli sittemmin pohjoinen Zhou-dynastia. Yuwen kumosi kiinalaistamispolitiikan, mutta hyödynsi Xiaowendin luomaa talonpoikaismiliisiä valloittaessaan Sichuanin ja yhdistäessään pohjoisen vuonna 577. Yuwenit kukisti vallasta kenraali nimeltä Yang Jian, joka näin perusti Sui-dynastian ja kahdeksaa vuotta myöhemmin tämän jälkeen vuonna 589 hän yhdisti koko Kiinan.
Xianbisotilasta esittävä patsas pohjoisten dynastioiden ajalta.
Robert Lewis
Aiheesta muualla

History – Main – 509th Composite Group http://www.mphpa.org/classic/HICC/HICC_CG.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Photo – Enola Gay Crew http://www.mphpa.org/classic/CG/Photo-Pages-2/CGP-484.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pumpkin_bomb
Käännös suomeksi
Eimo

Eimo Oy (aikaisemmin Eimo-Muovi Oy) on päijäthämäläinen muovin ruiskupuristusyritys, joka valmistaa matkapuhelinten kuoria. Eimo-Muovi Oy:stä, Teräspeikko Oy:stä, Makron Oy:stä ja Fixron Oy:stä sai perustaja Jalo Paananen Suomen Yrittäjien palkinnon 1986.
Historiaa

Eimo Muovi Oy aloitti toimintansa Pertunmaalla Kuortissa 1981. Eimo-Muovin perusti Unto Eilamo, jolta Jalo Paananen osti yrityksen 1985. 2001 Eimo Oyj myi Kuortin yksikön sen viidelle työntekijälle, jotka perustivat Plastep Oy:n.
Uudessakaupungissa Teräsnailon Ky:nä aloittanut ja Laitilaan 1975 muuttanut ja vuodesta 1985 Tasoplast Oy:nä toiminut yritys myytiin 1989 Eimo Oy:lle, johon se myös fuusioitiin. Pörssiin Eimo Oy tuli 1999. Matkapuhelinten kuorien teko loppui Laitilassa 2000.
Foxconn - Hon Hai Precision Industry > Lunastustarjouksella pörssistä

Eimo Oy:n osakekannan osti vuonna 2003 taiwanilainen Hon Hai Precision Industry Co., Ltd., joka tunnetaan myös nimellä Foxconn. Eimon nimi vaihtui Foxconn Oy:ksi. Hon Hai myi vuonna 2004 Foxconn Oy:n Laitilan tehtaan sen toimivalle johdolle, Laitilan tehtaan tehdaspäällikkö Mikko Koivistolle ja myyntipäällikkö Kauko Kämäräiselle, sekä ulkopuoliselle Keijo Parviaiselle ja turkulaiselle pääomasijoitusyhtiö Aboa Venture Management Oy:lle. Omistus jakaantui tasan neljän omistajan kesken. Uuden yrityksen nimeksi tuli Coreplast Laitila Oy, ja sen toimitusjohtajaksi valittiin Koivisto, myyntijohtajaksi Kämäräinen ja tuotantojohtajaksi Parviainen. Yritys aloitti toimintansa 12. lokakuuta 2004. Foxconnille jäi Hollolan ja Lahden tehtaat.
Parhaimmillaan Foxconnin Suomen tehtailla työskenteli noin 1300 henkilöä (2004). Foxconn alkoi kehittää voimakkaasti Unkarin toimintoja ja Suomen toimintoja pyrittiin saneeraamaan.
Foxconn - Hon Hai Precision Industry > Toimialarationalisointia

Foxconn siirtyi Teknologiateollisuus ry:een ja edellytti työntekijöiden seuraavan Kemian liitosta Metallityöväen Liittoon, koska Teknologiateollisuus noudattaa Metallityöväenliiton työehtosopimusta. Pohjoiskarjalalaisen Perloksen esimerkkiin nojautuen työntekijät päättivät edelleen pysyä Kemian liitossa ja työehtosopimuksessa, mistä oli tuloksena pitkä lakko, jonka aikana pyrittiin käyttämään tavanomaista laajemmin Jarnasol Oy:n vuokratyövoimaa myös Virosta.
Lakon tuloksena päätettiin jatkaa Kemian liiton työehtosopimuksen noudattamista toistaiseksi. Lakko aiheutti paljon keskustelua, mm. Etelä-Suomen Sanomien sähköisellä keskustelupalstalla yli 7 000 viestin keskustelun yrityksen tilasta ja globalisoitumisesta sekä lakosta yleensä. Kemian liiton lakon aikana niin Hollolan kuin Lahdenkin tehtaalla työt jatkuivat lahtelaisen vuokratyövoimayhtiön palkkaaman henkilökunnan turvin.
Foxconn - Hon Hai Precision Industry > Toisen Suomen tehtaan lakkauttaminen

Loppukevään 2005 ja kesän aikana investoinnit Lahden tehtailla jatkuivat ja Hollolan tehtaan lakkauttamisesta ilmoitettiin 23. elokuuta 2005 Hon Hai Precision Industryn saatua laajennuksensa kesällä 2005 valmiiksi Unkarin tehtaillaan.
Foxconnin Hollolan tehtaat olivat suurin yksityinen työnantaja Hollolan kunnassa noin 600 työntekijällä, joista noin puolet oli vakituisia. Päijäthämäläiset kansanedustajat Maija-Liisa Lindqvist ja Matti Kauppila vetosivat valtioon erityistoimiksi tilanteen jälkihoidoksi.
26. elokuuta 2005 perjantaina järjestivät Foxconnin työntekijät Lahden torilla mielenosoituksen, jossa poltettiin lippu. Foxconnin irtisanotut työntekijät ovat järjestämässä myös kunnan tukemaa organisoitua työnhakua.
29. elokuuta 2005 Hollolan kunnanhallitus päätti hakea sisäasiainministeriön tarveharkintaista apua, ns. "kuntien köyhien apua" Foxconnin vuoksi menetettävien verotulojen korvaamiseksi.
Foxconn - Hon Hai Precision Industry > Suomen viimeisen tehtaan lakkauttaminen

Lahden tehdasta koskevien yhteistoimintaneuvottelujen tuloksena 24. huhtikuuta 2006 julkistettiin tieto siitä, että matkapuhelinten kuorien valmistus lakkaa Lahdessa ja että ainoa tuotannollinen toiminta, mikä Lahteen jää voi olla Kiinasta tuotujen kuorien viimeistely siten, että niihin painetaan logoja. Irtisanottavat eivät saa varsinaista tukipakettia. Vajaassa kahdessa vuodessa noin 1200 työpaikkaa katosi matkapuhelinten valmistuksesta Päijät-Hämeestä. 
Lahden tehdas työllistää noin 100 henkilöä (tarkistettu 17.7.2008). Helsingissä toimii myyntiorganisaatio.
Foxconn päätti syksyllä 2009 siirtää matkapuhelinten kuorien viimeistelytyöt Lahdesta Saloon Nokian matkapuhelintehtaan tiloihin. Lahdesta irtisanottiin tuolloin liki 60 työntekijää, jotka eivät suostuneet muuttamaan koneiden mukana. Ensimmäiset koneet tuotiin Saloon joulukuussa 2009, ja 2010 alkuvuoden yritys toimi parinkymmenen työntekijän voimin.
Foxconn aloitti Nokian jälkeen yt-neuvottelut 2012 maaliskuussa koko tuotannon lopettamiseksi Salosta. Yrityksellä oli noin 130 työntekijää ja neuvottelujen päätöksenä irtisanottiin niistä yli 100. 15 työntekijän tiimi jäi hoitamaan jäljelle jääneen tuotannon syksyyn 2012 asti. Nykyään samoissa tiloissa toimii Valmet Automotiven (nyk. Ioncor Oy)  akkutehdas.
Aiheesta muualla

Foxconnin tarjousasiakirja Eimo Oyj:stä 2003 (.pdf)[vanhentunut linkki]
Foxconn
Valtakunnalliset yrittäjäpalkinnot 1968-2009 (Arkistoitu – Internet Archive)
Lipunpoltto
Eimo-osakkeen pörssihistoriaa (Pörssitieto)
Plastep Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
Te: Coreplast Laitila Oy (Arkistoitu – Internet Archive)
Irtisanomisia ja vuokratyöntekijöitä
Yhdestoista hetki, Kimmo Kevätsalo, Käyttötieto, 2005, toinen painos 2006, Helsinki, ISBN 951-98873-1-8 ja ISBN 978-951-98873-1-9  (Arkistoitu – Internet Archive)
Levisiat

| Levisiat |
| --- | --- |
 Lewisia cotyledon
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Hetekaalikasvit Montiaceae
Suku::  Levisiat Lewisia  Pursh
Katso myös
   Levisiat Wikispeciesissä   Levisiat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Levisiat (Lewisia) on hetekaalikasveihin kuuluva, aikaisemmin portulakkakasveihin kuulunut kasvisuku. Levisioita on noin 20 lajia, joita kasvaa läntisessä Pohjois-Amerikassa Kaliforniasta Alaskaan. Ne kasvavat luonnossa muun muassa kivikkoisilla niityillä sekä kallioilla ja niiden halkeamissa. Levisiat ovat ikivihreitä tai kukinnan jälkeen lakastuvia matalia perennoja, joiden muodoltaan vaihtelevat mehevät lehdet muodostavat ruusukkeen. Kukat ovat monenkirjavia, vaaleanpunaisia, magentanpunaisia, violetteja, oransseja, keltaisia tai valkoisia. Useita levisialajeja viljellään monivuotisina koristekasveina, ne sopivat hyvin kivikkopuutarhaan. 'Elise'-lajikeryhmän lajikkeita käytetään myös yksivuotisena kesäkukkana.
Lajeja

louhilevisia (Lewisia columbiana )
valkolouhilevisia (L. columbiana var. wallowensis)
Lewisia cotyledon
kesälevisia (L. cotyledon var. howellii)
kevätlevisia (Lewisia nevadensis)
pikkulevisia (Lewisia pygmaea)
kanadanlevisia (Lewisia rediviva)
sahalevisia (Lewisia serrata)
isolevisia (Lewisia tweedyi)
Louhilevisia.
Pikkulevisia.
Kanadanlevisia.
Isolevisia.
Isolevisia.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Lewisia
Suomen Lajitietokeskus: Levisiat – Lewisia
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q879036  Wikispecies: Lewisia  CoL: 638QP  EoL: 37675  EPPO: 1LWSG  FNA: 118480  FoC: 118480  GBIF: 3084625  GRIN: 6802  iNaturalist: 47364  IPNI: 30004809-2  IRMNG: 1374151  ITIS: 20473  NCBI: 89080  Open Tree of Life: 995526  PLANTS: LEWIS  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30004809-2  Tropicos: 40006269  VASCAN: 1337  WFO: wfo-4000021636
Ingvar Lidholm

Ingvar Lidholm noin vuonna 1945.
Ingvar Natanael Lidholm (24. helmikuuta 1921 Jönköping, Ruotsi – 17. lokakuuta 2017) oli ruotsalainen säveltäjä.
Lidholm opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa viulunsoittoa ja orkesterinjohtoa sekä Hilding Rosenbergin opettamana säveltämistä. Hän suoritti jatko-opintoja Italiassa, Ranskassa ja Sveitsissä. Vuosina 1947–1956 hän oli Örebron sinfoniaorkesterin johtaja. Vuoteen 1965 hän johti Ruotsin yleisradion kamarimusiikkiosastoa. Tämän jälkeen, vuosina 1965–1975, hän toimi sävellyksen professorina Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa.
Lidholm on säveltänyt yhden oopperan, yhden televisio-oopperan, orkesteriteoksia, kamarimusiikkia, kantaatteja, kuoromusiikkia ja lauluja.
Mark Leyner

Mark Leyner 2006.
Mark Leyner (s. 1956) on yhdysvaltalainen kirjailija. Leyner on juristi-isän ja kiinteistövälittäjä-äidin poika. Hän on opiskellut kirjallisuutta ja luovaa kirjoittamista. Hän on työskennellyt toimittajana ja mainostoimiston lääketieteen alan copywriterina. Läpimurtonsa hän teki Mississippi Review'ssa julkaistulla novellilla. Pian hän jo julkaisikin ensimmäisen romaaninsa My Cousin, My Gastroenterologist, jonka ansiosta hänestä tuli kulttikirjailija. Sittemmin hän ei ole julkaissut mitään erityisen merkittävää. Joskin suomennettu on hänen yhdessä Billy Goldbergin kanssa kirjoittamansa Why Do Men Have Nipples? (2005, Miksi miehillä on nännit? 2007), joka vastaa kysymyksiin, joita miehet tapaavat pohtia muutaman oluen jälkeen.
Postmodernistina tunnettu Leyner oli David Foster Wallacen esikuva ja ihailun kohde, ja hän kehui vuolaasti tämän romaania tai pikemminkin novellikokoelmaa My Cousin, My Gastroenterologist, jossa on 17 jokseenkin irrallista tarinaa, nokkelana, suorastaan skitsofreenisen hajanaisena kokoelmana. Myöhemmin, uuden asenteen löydettyään, Wallace kuitenkin sanoo Harper'sille kirjoittamassaan artikkelissa, että se on "huumaava yhdistelmä pop-pastisseja, huipputeknologisia heittoja ja häikäisevää, kuin televisioon luotua parodiaa", ja siteeraa kansilievettä: "kirjallinen vastine parhaalle koskaan nauttimallesi huumeelle", mikä Wallacen tilanteen tunteneille avautuu kaikkea muuta kuin kehuna.
Suomennetut teokset

Miksi miehillä on nännit? (Why Do Men Have Nipples?), suom. Ilkka Karisto, Ajatus 2007 ISBN 978-951-20-7475-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mark Leyner Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Lielupe

| Lielupe |
| --- | --- |
 Lielupe lähellä Jelgavaa.
Laskupaikka:  Riianlahti
Maat:  Latvia
Pituus:  119 km
Alkulähteen korkeus:  10,8 m
Virtaama:  106 m³/s
Valuma-alue:  17 900 km²
Näkymä Lielupejoelta
Lielupe (aik. saks. Kurländische Aa) on 119 kilometriä pitkä joki Latviassa. Se saa alkunsa Liettuan ja Latvian rajalla virtaavan Mēmele- ja Mūsa-joen yhtymäkohdasta Latvian eteläosissa Bauskassa. Mēmele mukaan luettuna joen pituus on 310 km. Joki kulkee Bauskan, Jelgavan ja Jūrmalan kautta Riianlahden rannikolle, josta se seuraa rantaviivaa noin 30 kilometriä Riikaan. Lielupen valuma-altaan koko on 17 900 km².
Kerstin Ekman

| Kerstin Lillemor Ekman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. elokuuta 1933 (ikä 91) Risinge, Finspång
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Palkinnot
 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto 1994  August-palkinto 1993, 2003 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kerstin Lillemor Ekman (o.s. Hjorth, s. 27. elokuuta 1933 Risinge, Finspång) on ruotsalainen kirjailija.
Ekman opiskeli Uppsalan yliopistossa kirjallisuushistoriaa, pohjoismaisia kieliä ja saksaa ja valmistui 1957. Hän aloitti dekkarikirjailijana, ja esikoisromaani ilmestyi 1959. Myöhemmin hän siirtyi yhteiskunnallisiin ja psykologisiin teemoihin. Ekman on kirjoittanut myös elokuva- ja oopperakäsikirjoituksia.
Ekman valittiin Ruotsin akatemiaan kolmantena naisena 1978, mutta hän lopetti toimimisen akatemiassa 1989, koska se ei hänen mielestään tukenut tarpeeksi fatwa-kuolemantuomion saanutta Salman Rushdieta Nobelin kirjallisuuspalkinnon myöntäjän arvovallallaan. Ekman on kuitenkin akatemian sääntöjen mukaan nimellisjäsen lopun elämäänsä.
Dekkarimuotoinen teos Tapahtui veden äärellä (1993) sai Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon. Ekman on saanut ruotsalaisen August-palkinnon vuosina 1993 ja 2003.
Teokset

30  meter mord, 1959 (30 metriä murhaa, 1960)
Han rör på sig, 1960
Kalla famnen, 1960
De tre små mästarna, 1961 (Kolme pientä mestaria, 1963)
Den brinnande ugnen, 1962
Dödsklockan, 1963
Pukehornet, 1967
Menedarna, 1970
Mörker och blåbärsris, 1972
Häxringarna, 1974 (Noidankehät, 1975)
Springkällan, 1976 (Elämänlähde, 1977)
Änglahuset, 1979 (Enkelitalo, 1980)
En stad av ljus, 1983 (Valokaupunki, 1985)
Mine Herrar... , 1986
Hunden, 1986
Rövarna i Skuleskogen, 1988
Knivkastarens kvinna, 1990
Händelser vid vatten, 1993 (Tapahtui veden äärellä, 1994)
Rätten att häda, 1994
Gör mig levande igen, 1996 (Herätä minut eloon, 1998)
Guds barmhärtighet, 1999 (Herran armo, 2002)
Urminnes tecken, 2000 (Ikimuiston merkki, 2001)
Sista rompan, 2002 (Viimeinen uitto, 2004)
Skraplotter, 2003 (Raaputusarvat, 2005)
Herrarna i skogen, 2007
Mordets praktik, romaani, 2009
Se blomman, esseekokoelma, 2011
Grand final i skojarbranschen, romaani, 2011 (Huijareiden paraati, 2014)
Jorun orm i öga (oopperalibretto) 2013
Gubbas hage, esseekokoelma, 2018
Tullias värld, esseekokoelma, 2020
Löpa varg, 2021 (Suden jälki, 2022)
Teokset > Suomennetut teokset

30 metriä murhaa salapoliisiromaani. Suom. R. Terhomaa. (Salamasarja 79).
Kolme pientä mestaria: salapoliisiromaani. Suom. Marja Tuovinen. Jyväskylä: Gummerus, 1963. (Salamasarja 113).
Noidankehät. Suom. Elvi Sinervo. Jyväskylä: Gummerus, 1975. ISBN 951-20-1102-6
Elämänlähde. Suom. Elvi Sinervo ja Liisa Ryömä. Jyväskylä: Gummerus, 1977. ISBN 951-20-1434-3
Enkelitalo. Suom. Liisa Ryömä. Jyväskylä: Gummerus, 1980. ISBN 951-20-1998-1
Valokaupunki. Suom. Liisa Ryömä. Jyväskylä: Gummerus, 1985 ISBN 951-20-2574-4
Tapahtui veden äärellä. Suomentanut Oili Suominen. Helsinki: Otava, 1994. ISBN 951-1-13319-5
Herätä minut eloon. Suomentanut Pirkko Talvio-Jaatinen. Helsinki: Tammi, 1998 ISBN 951-31-0992-5
Ikimuiston merkki. Suomentanut Pirkko Talvio-Jaatinen. Helsinki: Tammi, 2001 ISBN 951-31-2109-7
Sudentalja-trilogia:
Sudentalja 1: Herran armo. Suomentanut Pirkko Talvio-Jaatinen. Helsinki: Tammi, 2002 (Keltainen kirjasto 339) ISBN 951-31-1731-6
Sudentalja 2: Viimeinen uitto. Suomentanut Pirkko Talvio-Jaatinen. Helsinki: Tammi, 2004 (Keltainen kirjasto 356) ISBN 951-31-2678-1
Sudentalja 3: Raaputusarvat. Suomentanut Pirkko Talvio-Jaatinen. Helsinki: Tammi, 2005 (Keltainen kirjasto 363) ISBN 951-31-2977-2
Huijareiden paraati. Suomentanut Pirkko Talvio-Jaatinen. Helsinki: Tammi, 2014 (Keltainen kirjasto 451) ISBN 978-951-31-7010-3 (KV), ISBN 978-951-31-7010-3
Suden jälki. Suomentanut Pirkko Talvio-Jaatinen. Helsinki: Tammi, 2022 (Keltainen kirjasto 529) ISBN 978-952-04-4376-4
Palkinnot

August-palkinto
1993 Tapahtui veden äärellä
2003 Raaputusarvat
Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto 1994 Tapahtui veden äärellä
Pilot-palkinto 1995
Kirjallisuutta

Ulkomaisia nykykertojia 1. Toimittaneet Ritva Aarnio ja Ismo Loivamaa. BTJ Kirjastopalvelu, 1998.
Ulkomaisia suosikkikirjailijoita. Toimittanut Ismo Loivamaa. BTJ Kustannus, 2007.
Aiheesta muualla

Kerstin Ekman Tammi. Viitattu 30.4.2021.
Ekman, Kerstin Kirjasampo. Viitattu 30.4.2021.
| n k Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajat |
| --- | --- |
1960-luku:  1962: Eyvind Johnson  1963: Väinö Linna  1964: Tarjei Vesaas  1965: William Heinesen & Olof Lagercrantz  1966: Gunnar Ekelöf  1967: Johan Borgen  1968: Per Olof Sundman  1969: Per Olov Enquist 
1970-luku:  1970: Klaus Rifbjerg  1971: Thorkild Hansen  1972: Karl Vennberg  1973: Veijo Meri  1974: Villy Sørensen  1975: Hannu Salama  1976: Ólafur Jóhann Sigurðsson  1977: Bo Carpelan  1978: Kjartan Fløgstad  1979: Ivar Lo-Johansson 
1980-luku:  1980: Sara Lidman  1981: Snorri Hjartarson  1982: Sven Delblanc  1983: Peter Seeberg  1984: Göran Tunström  1985: Antti Tuuri  1986: Rói Patursson  1987: Herbjørg Wassmo  1988: Thor Vilhjálmsson  1989: Dag Solstad 
1990-luku:  1990: Tomas Tranströmer  1991: Nils-Aslak Valkeapää  1992: Friða Á. Sigurðardóttir  1993: Peer Hultberg  1994: Kerstin Ekman  1995: Einar Már Guðmundsson  1996: Øystein Lønn  1997: Dorrit Willumsen  1998: Tua Forsström  1999: Pia Tafdrup 
2000-luku:  2000: Henrik Nordbrandt  2001: Jan Kjærstad  2002: Lars Saabye Christensen  2003: Eva Ström  2004: Kari Hotakainen  2005: Sjón  2006: Göran Sonnevi  2007: Sara Stridsberg  2008: Naja Marie Aidt  2009: Per Petterson 
2010-luku:  2010: Sofi Oksanen  2011: Gyrðir Elíasson  2012: Merethe Lindstrøm  2013: Kim Leine  2014: Kjell Westö  2015: Jon Fosse  2016: Katarina Frostenson  2017: Kirsten Thorup  2018: Auður Ava Ólafsdóttir  2019: Jonas Eika 
2020-luku:  2020: Monika Fagerholm  2021: Niviaq Korneliussen  2022: Solvej Balle 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Leväkatkarapu

| Leväkatkarapu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Lahko::  Kymmenjalkaiset Decapoda
Alalahko::  Pleocyemata
Osalahko::  Caridea
Heimo::  Palaemonidae
Suku::  Palaemon
Laji::  adspersus
Kaksiosainen nimi
 Palaemon adspersus  Rathke, 1837 
Synonyymit
 Leander adspersus 
Katso myös
   Leväkatkarapu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Leväkatkarapu (Palaemon adspersus) on Euroopan rannikkomerissä elävä katkarapulaji. Se on toinen kahdesta Pohjois-Itämeressä ja Suomen rannikollakin alkuperäisenä esiintyvästä katkaravusta hietakatkaravun ohella. Viime vuosina on kolmantena tavattu leväkatkaravulle lähisukuista sirokatkarapua, joka on vieraslaji.
Ulkonäkö ja koko

Leväkatkarapu kasvaa noin kahdeksansenttiseksi. Sillä on huomiota herättävä, kapea ja terävä otsapiikki, jonka yläreunassa on 5-7 väkästä ja alareunassa 2-4. Sen tuntosarvet ovat pitkät ja sillä on kaksi paria varsin sirorakenteisia saksia. Väriltään leväkatkarapu on elinympäristönsä mukaan vihertävä, punertava tai harmaanruskea, ruskeiden pilkkujen kirjoma.
Leväkatkarapu elää matalassa vedessä rakkolevän ja muun kasvillisuuden kuten meriajokkaan seassa. Talvella se siirtyy syvemmälle, 5–10 metriin. Se on kaikkiruokainen ja käyttää sekä kasvi- että eläinravintoa.
Leväkatkaravun levinneisyys kattaa Euroopan rannikot Norjasta Välimerelle ja Mustallemerelle ja nykyisin myös Kaspianmeren. Suomessa laji elää noin Porin ja Pernajan välisellä rannikkoalueella.
Leväkatkarapua pyydetään ravinnoksi kaupallisessa mitassa muun muassa Tanskassa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Leväkatkarapu (Palaemon adspersus)
LuontoPortti: Leväkatkarapu (Palaemon adspersus)
iNaturalist: Leväkatkarapu (Palaemon adspersus)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Palaemon adspersus, baltic prawn (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Palaemon adspersus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q585024  ADW: Palaemon_adspersus  BioLib: 32882  BOLD: 469387  EoL: 1040993  EPPO: PALMSQ  EUNIS: 27613  GBIF: 2225020  iNaturalist: 526549  IRMNG: 10605634  ITIS: 96478  NBN: NBNSYS0000176940  NCBI: 1169710  Observation.org: 27728  OBIS: 107613  Open Tree of Life: 958834  SeaLifeBase: 24525  WoRMS: 107613  Laji.fi: MX.212195 
Leväkatkarapuja syödään etenkin Tanskassa
Rondo (täsmennyssivu)

Rondo voi tarkoittaa seuraavia:
rondo, soitinmusiikin muototyyppi, alkujaan keskiaikainen piiritanssi
Rondo Classic, aik. Rondo, klassista musiikkia käsittelevä aikakauslehti
Rondo FM, myöhemmin Rondo Classic, Suomessa toiminut radioasema, nykyisen Radio Classicin edeltäjä
Rondo, suomalainen levymerkki 1974–1985
Rondo (GM 6494-5), viiniköynnöksen hybridilajike
Rondo, sukunimenä:
Rajon Rondo (s. 1986), yhdysvaltalainen koripalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rondo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Willy Ley

Willy Ley (oikealla) vuonna 1954.
Willy Ley (2. lokakuuta 1906 – 24. kesäkuuta 1969) oli saksalais-amerikkalainen kirjailija ja avaruusintoilija, joka julkaisi monia avaruustekniikkaa ja tähtitiedettä käsitteleviä kansantajuisia teoksia englannin kielellä. Suomessa hänet muistetaan teoksesta Avaruuden valloitus, englanninkielinen alkuteos Conquest of Space, joka on kuvitettu Chesley Bonestellin maalauksilla.
Alkujaan Ley luki paleontologiaa, mutta innostui avaruusasioista luettuaan Hermann Oberthin teoksen planeettainvälisistä lennoista. Vuonna 1927 Ley liittyi Saksan rakettiyhdistykseen ja toimitti aktiivisesti sen lehteä Die Raketea. Ley avusti Oberthin kanssa Fritz Langin tieteiselokuvan Matka kuuhun (Frau im Mond) teossa. Rakettiyhdistys hajotettiin 1933, kun Saksan sotilaita alkoi kiinnostaa rakettitekniikka, ja he halusivat sen jäseniä armeijan palvelukseen. Willy Ley pakeni vuonna 1935 pari vuotta aiemmin valtaan nousseita natseja Yhdysvaltoihin, jossa sai kansalaisoikeudet vuonna 1944. Leytä kiinnostivat myös myyttiset eläimet, kuten merikäärme, jeti, yksisarvinen ja kyklooppi. Ley ehti nähdä avaruusajan ensimmäisen vuosikymmenen, jolloin laukaistiin ensimmäinen satelliitti ja luotaimet lensivät Kuuhun, Marsiin ja Venukseen, ja jolloin tehtiin miehitettyjä avaruuslentoja.
Ley kuoli hieman alle kuukausi ennen ensimmäistä kuulentoa.