stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mestis-kausi 2022–2023
Pudotuspelit > Maalivahtien torjuntapörssi

Maalivahti listataan, jos hän on pelannut vähintään 1/3 joukkueensa otteluista pudotuspelien aikana.
| # | Pelaaja | Joukkue | Ottelut | PO | PM | T | PMK | NP | T% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Samuli Tervo | K-Vantaa | 3 | 3 | 7 | 101 | 2,15 | 0 | 93,52 |
| 2. | Severi Auvinen | Ketterä | 17 | 16 | 30 | 368 | 1,69 | 3 | 92,46 |
| 3. | Emil Vuorio | TUTO Hockey | 8 | 3 | 9 | 102 | 2,67 | 0 | 91,89 |
| 4. | Niklas Kokko | Hermes | 4 | 3 | 8 | 88 | 2,31 | 0 | 91,67 |
| 5. | Waltteri Ignatjew | K-Espoo | 16 | 15 | 30 | 323 | 1,90 | 3 | 91,50 |
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
: K-Espoo
: Ketterä
: RoKi
4.: JoKP
5.: Hermes
6.: IPK
7.: KOOVEE
8.: TUTO Hockey
9.: KeuPa HT
10.: K-Vantaa
11.: Hokki
12.: HK Zemgale
13.: FPS
14.: Peliitat
Ari Palolahti

Ari Palolahti (s. 9. syyskuuta 1968 Rovaniemi) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti Alatornion Pirkkoja. Palolahti oli parhaimmillaan sprinttihiihdossa[lähde? ]. Hän on moninkertainen hiihdon arvokisaedustaja. Rajavartijana työskentelevä Palolahti on osallistunut myös sotilaiden MM-hiihtoihin.
Kansainväliset saavutukset

Ari Palolahti edusti Suomea Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002. Lahden MM-kilpailuissa 2001 hän sijoittui sprintissä neljänneksi, vaikka kolaroi radalla. Maailmancupissa Palolahti on ottanut yhden osakilpailuvoiton, joulukuussa 1997 Milanossa. Lisäksi hän on sijoittunut maailmancupin sprinttikilpailuissa kolmanneksi Garmisch-Partenkirchenissä joulukuussa 1998 ja Nové Městossa helmikuussa 2001. Palolahti oli sprintissä neljäs sotilaiden vuoden 2001 MM-kilpailuissa Jerichossa, Vermontin osavaltiossa Yhdysvalloissa.
Aikuisten SM-mitalit

Pronssia
Aiheesta muualla

Ari Palolahti Suomen Hiihtoliiton kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ari Palolahti Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Arakawa

| Arakawa (荒川区) |
| --- | --- |
 Nipporin rautatieaseman ympäristöä
 lippu:  Symboli
 Arakawan sijainti Tokion metropolissa
 Arakawa
 Koordinaatit: 35°44′10″N, 139°47′0.2″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Tokio
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,16 km²
Väkiluku (2017):  213 289
 – Väestötiheys:  20 993 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Atsalea
 – Puu:  Sakura
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.arakawa.tokyo.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arakawa (jap. 荒川区, Arakawa-ku) on yksi Japanin pääkaupungin Tokion erillisalueista. Se sijaitsee sisämaassa kaupungin pohjoisosassa Sumidajoen oikealla rannalla Tokion keisarillisen palatsin pohjoispuolella ja rajautuu Adachin, Bunkyōn, Kitan, Sumidan ja Taitōn erillisalueisiin. Erillisalue on saanut nimensä Arajoelta, joka virtaa sen pohjoispuolella. Arakawassa on 213 289 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 10,16 neliökilometriä.
Aluejako

Arakawan erillisalueella on 7 kaupunginosaa, jotka jakautuvat yhteensä 52 osa-alueeseen (jap. 町丁, chōchō). Yhteen kaupunginosaan kuuluu kuudesta kahdeksaan osa-aluetta.
Arakawa
Higashi-Nippori
Higashi-Ogu
Minami-Senju
Machiya
Nishi-Nippori
Nishi-Ogu
Kuvia

Arakawan puistoa
Toden-Arakawa-raitiovaunulinjan varikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arakawa Wikimedia Commonsissa
Erillisalueen internetsivut (japaniksi)
Arakanin rohingyojen pelastusarmeija

Arakanin rohingyojen pelastusarmeija (burm. အာရ်ကန်ရိုဟင်ဂျာ ကယ်တင်ရေးတပ်မတော်, engl.The Arakan Rohingya Salvation Army, ARSA) on myanmarilainen rohingyojen perustama kapinallisryhmä, jonka tarkoitus on puolustaa Rakhinen osavaltiossa (ent. Arakan) asuvia rohingyoja. Pääosin islamilaiset rohingyat ovat uskonnollisesti ja etnisesti vähemmistönä Myanmarissa, jossa enemmistö on theravadabuddhalaisia. Hallitus on vuosikymmeniä sortanut rohingyoja.
International Crisis Groupin mukaan liikkeeseen kuuluu satoja jäseniä. Ryhmää johtavat Saudi-Arabiassa asuvat rohingyat, ja sen taistelijat ovat hyvin koulutettuja. Se tekee hyökkäyksiä kuitenkin usein pelkkiä viidakkoveitsiä tai puukeppejä käyttäen. ARSA:lla ei ole ollut yhteyksiä ulkomaisiin jihadistiryhmiin.
ARSA:n edeltäjä oli Harakah al-Yaqin -järjestö ("Uskonliike"), joka piti päämajaa Saudi-Arabiassa. Kaakkois-Aasian historian tutkija Marja-Leena Heikkilä-Hornin mukaan Saudi-Arabia tukee ARSA:a ja ARSA:n otteiden koveneminen on osa Saudi-Arabian vaikutusvallan yleistä kasvua Kaakkois-Aasiassa.
Reutersin mukaan ARSA:n johtaja on arvioijien ja paikallisten ihmisten mukaan Ata Ullah.
Tavoite

ARSA:n mukaan sen tavoitteena on taistella Myanmarin "julmaa sotilashallitusta" vastaan viimeiseen henkeen, kunnes Myanmarin valtiokansleri ja ulkoministeri Aung San Suu Kyi alkaa suojella rohingyoja. Myanmarin johto ei tunnusta rohingyoja kansalaisiksi, eikä etniseksi ryhmäksi. Se kieltää heiltä terveydenhuollon ja liikkumisvapauden. Helmikuussa 2017 YK:n raportti kertoi, että Myanmarin turvallisuusjoukot ovat joukkomurhanneet ja joukkoraiskanneet rohingyoja kukistaessaan kapinaa. YK:n mukaan teot tuomittaisiin mahdollisesti rikoksena ihmisyyttä vastaan.
Hyökkäys 25. elokuuta 2017

24.−25. elokuuta välisenä yönä 2017 noin 100 ARSA:n jäsentä tappoi henkilökuntaa 30:llä poliisin rajavartioasemalla ampumalla, viidakkoveitsillä ja itsetehdyillä kranaateilla. Hallituksen mukaan hyökkäyksessä kuoli 59 hyökkääjää ja 12 turvallisuusjoukkojen työntekijää sekä loukkaantui 11 työntekijää, joista kolme vakavasti.
ARSA ilmoitti 25. päivä Twitterissä olevansa hyökkäyksen tekijä ja perusteli hyökkäysten olevan "puolustavia toimenpiteitä", koska hallitus on tappanut ja raiskannut rohingyoja. Sen mukaan Rathedaung on ollut piiritettynä yli kaksi viikkoa, minkä takia rohingyat kuolevat nälkään ja järjestö uskoo, että hallitus tekee saman Maungdawissa, minkä takia hyökkäyksen tarkoituksena on ajaa Myanmarin "valtausjoukot" pois.
Myanmarin valtiokansleri ja ulkoministeri Aung San Suu Kyi sanoi 25. elokuuta, että armeija ja rajapoliisi vastaavat hyökkäyksiin aloittamalla "puhdistusoperaatiot". Hallitus nimesi ARSA:n samana päivänä terroristijärjestöksi vuonna 2014 laaditun terrorisminvastaisen lain perusteella, ja lähetti lisää turvallisuusjoukkoja osavaltioon. ARSA on ensimmäinen ryhmä, jonka vuonna 2011 lakkautetun sotilashallinnon jälkeinen siviilihallitus on nimennyt terroristijärjestöksi.
YK:n entisen pääsihteerin Kofi Annanin johtama Rakhinen väkivaltaisuuksia ratkova työryhmä oli julkaissut loppuraporttinsa hyökkäystä edeltävänä päivänä. Raportti suositteli hallituksen pikaisesti parantavan talouskasvua ja tulonjakoa Rakhinessa laannuttaakseen väkivallan buddhalaisten ja rohingyojen välillä. ARSA:n mukaan Myanmarin armeija oli aktivoitunut raportin julkaisua edeltävinä viikkoina tarkoituksenaan tuhota kaikki yritykset toimeenpanna työryhmän suosituksia.
Aung San Suu Kyin kanslia taas väitti Facebookissa, että ARSA teki iskut tarkoituksella raportin julkaisun yhteydessä.[lähde? ]
Myanmarin johto aloitti välittömästi kostoksi vastahyökkäykset kaikkia rohingyoja vastaan. 9. syyskuuta 2017 taisteluissa oli kuollut yli 1000 ihmistä, joista suurin osa rohingyoja.
9. syyskuuta ARSA julisti kuukauden tulitauon, jotta avustusjärjestöt voisivat toimittaa apua Rakhineen, josta yli 270 000 ihmistä on paennut väkivaltaa Bangladeshiin kahden viikon aikana.
Aiheesta muualla

ARSA:n Twitter-tili
Arikaran kieli

| Arikara |
| --- | --- |
 Arikaran kielen alkuperäinen puhuma-alue.
Oma nimi:  Sáhniš
Tiedot
Alue:   Yhdysvallat  Pohjois-Dakota
Puhujia:  noin 20 (v. 1997)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  caddolaiset kielet
Kieliryhmä:  pohjoiscaddolaiset kielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  −
ISO 639-2:  −
ISO 639-3:  ari
 Ohje 
Arikaran kieli on Fort Bertholdin reservaatissa Pohjois-Dakotassa asuvien arikarojen puhuma caddolainen kieli. Vuoden 1997 arvion mukaan kielellä oli jäljellä noin 20 puhujaa ja määrä oli vähenemään päin. Arikarat ovat siirtyneet käyttämään pääasiassa englannin kieltä. Arikaran kielellä on julkaistu jonkin verran opetuskäyttöön tarkoitettua materiaalia. Yksi viimeisistä kieltä sujuvasti puhuneista henkilöistä Sahnin Kata kuoli tammikuussa 2010. Hän oli myös niitä harvoja arikaran puhujia, joilla oli valmiudet antaa kielen opetusta.
Äännerakenne

Arikaran äännerakenne on seuraavanlainen:
|  | Labiaalit | Alveolaarit | Postalveolaarit | Velaarit | Glottaalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Klusiilit | p | t |  | k | ʔ |
| Affrikaatat |  |  | t͡ʃ |  |  |
| Frikatiivit |  | s | ʃ | x | h |
| Nasaalit |  | n |  |  |  |
| Approksimantit | w | j |  |  |  |
Affikaatta /t͡ʃ/ ja yhdistelmä /t + ʃ/ ovat kontrastoivia; čipátš [t͡ʃiˈpətʃ] ('pihatatar'). Soinnillisilla konsonanteilla on soinnittomat allofonit ennen soinnittomia konsonantteja.
|  | etu | taka |
| --- | --- | --- |
| suppea | i | u |
| väli | e | o |
väljä: a
Kaikki vokaalit esiintyvät sekä lyhyinä että pitkinä.
Mikael Storsjö

Storsjö vuonna 2009
Mikael Storsjö (s. 22. joulukuuta 1957) on suomalainen tietokoneyrittäjä, journalisti ja kansalaisjärjestöaktiivi. Suomessa Storsjö sai julkisuutta lokakuussa 2004, kun hän siirsi Liettuassa kielletyn Kavkaz Centerin nettisivut Suomessa olevalle palvelimelleen, jonka Suojelupoliisi takavarikoi. Syntyneessä julkisessa keskustelussa katsottiin yleisesti että viranomaiset olivat toimenpiteillään rikkoneet sananvapautta. Storsjö on näiden tapahtumien jälkeen jatkanut Kavkaz Centerin tukemista tarjoamalla julkaisulle palvelintilaa sekä Suomessa että Ruotsissa.
Taloudellinen tuki tšetšeenikapinallisille

Storsjö ilmoitti toukokuussa 2005 Turun Sanomien haastattelussa keräävänsä rahaa lahjoituksin, jotka voi ohjata yhdistykselle nimeltä ”Kaukasialaisen tiedonvälityksen tuki”, josta rahat ohjataan Kavkaz Centerin tukemiseen. Hän kuitenkin myönsi, että rahat ohjautuvat tšetšeenikapinallisille, joissa on mukana myös ”terrorismiin taipuvaisia” elementtejä.
Kiinni ottaminen Odessassa

Ukrainan viranomaiset ottivat tiistaina 26.8.2008 Mikael Storsjön kiinni Odessassa, koska hän on Venäjän federaation epätoivottujen henkilöiden luettelossa. Storsjö vapautettiin torstaina 28.8.2008, ja Ukraina joutui pohtimaan sitä, millä perusteilla se voi kieltää pääsyn maahan vastaisuudessa.
Oikeusjuttu tšetšeenien maahantulon järjestämisestä Suomeen

Kesäkuun alussa 2009 Storsjö ilmoitti järjestäneensä humanitäärisistä syistä kaikkiaan viitisenkymmentä maanpaossa elävää tšetšeeniä Turkista Suomeen. Hän kertoi myös Rajavartiolaitoksen epäilevän häntä törkeästä laittoman maahantulon järjestämisestä huhtikuussa 2009.
24.3.2011 Vantaan käräjäoikeudessa alkaneessa oikeudenkäynnissä syyttäjä Mikko Sipilä syytti Storsjötä kaikkiaan kolmesta laittomasta maahantulon järjestämisestä, joista yhtä hän piti törkeänä. Hän vaati Storsjölle rangaistukseksi vankeutta. Väitetyt rikokset olivat tapahtuneet vuosina 2007–2010. Syyttäjän mukaan Storsjö oli seitsemällä eri kerralla tuonut Istanbulista Suomeen 22 tšetšeeniä, joista yhdeksän oli ollut alaikäisiä. Näillä ei ollut ollut Suomeen tuloon oikeuttaneita matkustusasiakirjoja. Syyttäjä oli myös sitä mieltä, että vaikka Storsjö ei ollutkaan saanut toiminnastaan rahallista hyötyä, hän oli kuitenkin hyötynyt siitä muulla tavoin, eli niittämällä ”mainetta ja tiettyjen piirien kunnioitusta”.
Storsjö kiisti saaneensa hyötyä maineensa kasvamisen muodossa. Hän oli tuonut toimintansa esiin julkisuudessa vasta, kun rajavartiolaitos oli kertonut häneen kohdistuvista rikosepäilyistä. Itse asiassa hänelle oli koitunut toiminnastaan taloudellisia tappioita, sillä hän oli maksanut tulijoiden lentoliput välille Istanbul–Helsinki–Pietari omasta ja yrityksensä varoista. Storsjö kiisti rikkoneensa Suomen lakia. Hänen mukaansa rikoslaki sallii ihmisten maahantulon järjestämisen, jos teolle on hyväksyttävä syy. ”Olen päättänyt auttaa näitä ihmisiä, ja olen tehnyt sen tietoisella riskillä”, hän sanoi.
Oikeudenkäynti saatiin päätökseen 9.5.2011. Storsjö vapautettiin syytteistä, sillä oikeus katsoi, ettei hänen toimintansa ollut rikollista vaan sille oli hyväksyttävät perusteet. Oikeuden päätöksessä viitattiin samaan lainkohtaan, johon Storsjö oli oikeudessa vedonnut. Oikeus piti Storsjön perusteluja toiminnalleen uskottavina: kyse oli myötätuntoon perustuneesta humanitäärisestä toiminnasta. Kyseisten tšetšeenien arvioitiin todella olleen suojelun tarpeessa, sillä lähes kaikille heistä oli jo myönnetty turvapaikka Suomessa. Oikeus ei myöskään katsonut Storsjön saaneen hyötyä toiminnastaan; päinvastoin hän on toimintansa vuoksi joutunut uhkausten kohteeksi.
Syyttäjä ilmaisi tyytymättömyytensä oikeuden päätökseen, joten tapausta käsiteltiin vielä hovioikeudessa. Helsingin hovioikeus muutti helsinkiläisyrittäjä Mikael Storsjön käräjäoikeudesta laittoman maahantulon järjestämisestä saaman vapauttavan tuomion ehdolliseksi vankeusrangaistukseksi. Storsjö tuomittiin neljän kuukauden ehdolliseen vankeuteen. Storsjö on ilmoittanut hakevansa valituslupaa korkeimmasta oikeudesta.
Poliittinen toiminta

Storsjö oli Vihreän liiton kunnallisvaaliehdokkaana Helsingissä 2008. Hän sai 106 ääntä, jolla ei tullut valituksi.
Aiheesta muualla

Storsjön haastattelu tšetšeenitaistelijoiden sivuilla (englanniksi)
Mikael Storsjön haastattelu Ruotsin radiossa, aiheena Kavkaz Centerin Ruotsin-palvelinten takavarikko 2006 (käännetty englanniksi)
Suomesta (kuvat, video ja audio) ja Ruotsista (tietokanta) latautuva Kavkaz Center -sivusto
Mikael Storsjö myöntää, että rahat menevät "terroristien" tukijoille – Tshetshenia-sivusto aukeaa perjantaina salaisella palvelimella[vanhentunut linkki] (Turun Sanomat; Julkaistu 12.5.2005 4:00:38)
Appasinghe Paul Perera

Appasinghe Paul Perera (26. marraskuuta 1913 – 16. toukokuuta 1989) oli srilankalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Kandyn hiippakuntaan 14. elokuuta 1939 ja nimitettiin sen johtoon 17. toukokuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Paavali VI, jota avustivat Agostino Casaroli ja Bernardin Gantin.
Perera jäi eläkkeelle 17. maaliskuuta 1983.
Anadyr (kaupunki)

| Anadyr Анадырь |
| --- | --- |
 Anadyr helikopterista nähtynä
 lippu:  vaakuna
 Tšukotkan sijainti Venäjän itäosissa, alla kaupungin sijainti alueella
 Anadyr
 Koordinaatit: 64°42′N, 177°14′E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Tšuktšien autonominen piirikunta
Väkiluku (2010):  13 053
Aikavyöhyke:  UTC+12 (MSK+9)
Postinumero:  689000
Suuntanumero(t):  +7 42722
 
 www.adm.anadyr.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Anadyr (ven. Ана́дырь, tšuk. Въэӈын (Wengön) ja Кагыргын (Kagörgön), vuoteen 1920 saakka Novo-Marijnsk) on satamakaupunki Anadyrjoen suulla Beringinmeren Anadyrinlahden rannalla Venäjällä. Anadyr on Tšukotkan autonomisen piirikunnan pääkaupunki. Vuonna 2010 kaupunki oli Tsukotkan suurin kaupunki 13 045 asukkaallaan.
Historiaa

Anadyrin linnoituksen (1649–1771) paikkakunnalle perusti S.I. Dežnjov. Vuonna 1889 samalle paikalle perustettiin taajama Venäjän keisarikunnan raja-asemaksi nimellä Novomarinsk, jonka nimen se sai tsaari Aleksanteri III:n vaimon Maria Feodorovnan mukaan. Vuonna 1923 (toisen lähteen mukaan 1920) kaupunki nimettiin uudelleen läheisen joen mukaan. Paikkakunta pysyi taajamana vuoteen 1965 saakka, jolloin se muutettiin kaupungiksi.
Historiaa > Asukasluvun kehitys

Oheinen taulukko kuvaa Anadyrin kaupungin ja piirikunnan väkiluvun kehitystä vuosien 1959–2010 väestönlaskentojen perusteella. Joissain laskennoissa kaupungin väkiluku sisältyy piirin väkilukuun, joissain ne ovat erikseen.
| Vuosi | Koko Tšukotkan väestö | Anadyrin  piirin asukasluku | Anadyrin kaupungin asukasluku |
| --- | --- | --- | --- |
| 1959 | 46 689 | 8 190 | 5 859 (sisältyy piirin väestöön) |
| 1970 | 101 184 | 22 155 | 7 703 (sisältyy piirin väestöön) |
| 1979 | 132 859 | 20 831 | 12 241 (ei sisälly piirin väestöön) |
| 1989 | 157 528 | 40 475 | 17 094 (sisältyy piirin väestöön) |
| 2002 | 53 824 | 8 007 | 11 038 (ei sisälly piirin väestöön) |
| 2010 | 50 526 | 9 436 | 13 045 (ei sisälly piirin väestöön,  mutta on pääosan Anadyrin kaupunki- piirikunnan 13 517 hengestä) |
Kaupungin rakennuskannassa on 2–4-kerroksisia tiilirakennuksia, mukana yksittäisiä rakennuksia 1800-luvulta tai 1900-luvun alusta. Asemakaava on suorakulmainen.
Kaupungin elinkeinoihin kuuluvat muun muassa kalastus ja kaivosteollisuus (hiilikaivoksia). Kaupungissa toimii normaalikoulu, kotiseutumuseo ja televisioasema. Venäjän luoteisosien kylmälaboratorio, Venäjän tiedeakatemian tutkimuskeskus. Kaupungin satamasta on meriliikennettä Venäjän kaukoidän useisiin muihin satamakaupunkeihin. Kaupunkia palvelee Anadyrinlahden toisella puolella, noin 11 kilometriä kaupungista itään sijaitseva Anadyrin lentoasema (Anadyr-Ugolnyi, Ugolnyin lentoasema).
Vuonna 2012 aloitettiin rakentamaan ympärivuotista tieyhteyttä Anadyriin.
Kuvia

Anadyrin satamaa
Anadyrin satamaa
Lasten luovuuden palatsi ja Lenin patsas
Kadunvarsimyyjiä
Bussi Anadyrissa
Medvedev kaupungin ortodoksisen kirkon edustalla (2008)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anadyr (kaupunki) Wikimedia Commonsissa
Anadyr •
Anadyrin piiri •
Bilibinon piiri •
Iultinin piiri •
Providenijan piiri •
Tšaunin piiri •
Tšukotkan piiri
Aurangzeb

Aurangzeb
Suurmogulien valtakunta laajimmillaan 1700-luvulla
Aurangzeb (pers. ‏ورنگ‌زیب‎), tunnettiin myös nimellä Alamgir I (pers. عالمگیر) (s. 6. marraskuuta 1618 – k. 3. maaliskuuta 1707 oli Suurmogulien valtakunnan kuudes hallitsija. Hän oli vallassa vuodesta 1658 kuolemaansa saakka. Aurangzeb tunnettiin hurskaudestaan ja uskonkiihkostaan. Hän pyrki tekemään hanbali-koulukunnan mukaisen šarian ainoaksi laiksi valtakunnassaan.
Aurangzeb hallitsi Hindustania 48 vuotta ja laajensi mogulivaltakunnan suurimmilleen, jolloin se käsitti lähes koko Intian niemimaan. Vain niemimaan eteläisin kärki ei kuulunut Aurangzebin valtakuntaan. Aurangzebin jatkuvat sodat tekivät valtakunnasta laajan ja hankalammin hallittavan, eikä suuri osa kansasta ollut tyytyväinen hänen hallintoonsa.
Aurangzeb on yhä ristiriitainen hahmo Intian historiassa. Hänen uskontopolitiikkansa saattaa edelleen olla uskonnollisten ja poliittisten ryhmien välisten konfliktien taustalla Intiassa ja Pakistanissa. Aurangzebia pidetään viimeisenä voimakkaana mogulihallitsijana, eikä hänen seuraajillaan ollut samanlaista mahtia. Mogulivaltakunnan syrjäyttikin 1700-luvulla hindulainen marattien valtakunta.
Anthon Bruun

Anthon Bruun (23. lokakuuta 1778 Hamina – 12. elokuuta 1824 Hamina) oli suomalainen kauppias ja kauppaneuvos.
Tausta

Bruunin kauppiassuku oli asettunut Haminaan 1700-luvun alussa. Jo suvun ensimmäiset edustajat eli veljekset Johan ja Heino Erik Bruun kohosivat kaupungin huomattavimpien porvareiden joukkoon. Johan Bruunin (1714–1756) poika oli kauppias Carl Bruun (1748–1809), josta aikanaan tuli Anthon Bruunin isä. Carl Bruunin pojista neljä toimi kauppiaina Haminassa.
Elämä

Anthon Bruun syntyi perheensä toiseksi vanhimpana poikana. Hän varttui Haminassa. Sukunsa perinteitä noudattaen hän siirtyi kaupan alalle. Hänellä oli Haminassa oma kauppaliike. Nuorena kuolleen Bruunin ura kauppiaana jäi tosin melko lyhyeksi. Hänen onnistui kuitenkin saavuttaa taloudellista menestystä, vaikka taloudelliset olot Venäjän keisarikunnan hallintaan (1809) autonomisena alueena liitetyssä Suomen suuriruhtinaskunnassa olivat vielä alkuvuosina (eli 1810-luvulla) taloudellisesti vaikeat. Kauppahuoneen keskeisiä välitystuotteita olivat vilja ja suola. 1810-luvulla Anthon Bruun oli Haminan merkittävin viljan maahantuoja.
Kauppaliikkeen ohella Bruun omisti veljensä Christian Bruunin kanssa osan Anjalassa sijainneesta Ummeljoen sahalaitoksesta. Anthon Bruun otti osaa myös Haminan kunnalliselämään. Hän oli vuodesta 1813 lähtien Haminan kaupunginvanhimpien puheenjohtaja.
Vuonna 1821 Haminan kaupungin keskusta paloi. Anthon Bruunin kerrotaan menettäneen terveytensä, kun hän osallistui palon sammutustöihin. Vuonna 1822 hän sai kauppaneuvoksen arvonimen. Sen jälkeen hän eli enää vain pari vuotta.
Perhe

Anthon Bruun oli vuodesta 1814 naimisissa Jacobina Catharina Stewenin (1790–1853) kanssa. Pariskunnalla oli kaksi tytärtä, jotka avioituivat venäläisten upseerien kanssa. Bruunin poika oli ministerivaltiosihteeri Theodor Bruun.
Antti Parviala

Antti Aleksander (Aleki, Aliki) Parviala (vuoteen 1906 Anders Aleksander  Majander; 27. tammikuuta 1876 Himanka – 24. lokakuuta 1959 Helsinki) oli Valion pitkäaikainen toinen johtaja  vuosina 1910–1945. Hänen vastuullaan oli osuusmeijerien liittäminen vuonna 1905 perustetun Voinvientiosuusliike Valion piiriin. Valion meijerien määrä seitsenkertaistui hänen 36 vuotta kestäneen työuransa aikana.
Elämä

Anders Majander syntyi Himangalla kauppias Anders Majanderin perheeseen. Perhe asui Kannuksessa vuoteen 1882 ja muutti sieltä Pyhäjärvelle, poika kävi koulunsa. Isä  jatkoi siellä kaupanpitoa. Äiti, Margareta hoiti kirkonkylän postiasemaa.
Anders lähetettiin kouluun Kokkolaan ja sieltä kauppakouluun Kuopioon, josta hän valmistui 1896. Ensimmäinen työpaikka oli vaasalaisen Laurellin tukkuliikkeen voinostajana. Vuonna 1900 hän siirtyi hankolaiseen “Suomalaiseen voinvientiliikkeeseen” ja 1903 edelleen voinvientiliike Temperaton toimitusjohtajaksi.
Tästä tehtävästä hänet kutsuttiin Valion toiseksi johtajaksi 1910 ja hän toimi tässä tehtävässä vuoteen 1946, jolloin hän jäi eläkkeelle. Yhtiöön perustettiin 1910 johtokunta, joka muodostui toimitusjohtajasta, toisesta johtajasta ja teknillisestä johtajasta. Uusitun yhtiösäännön mukaan toimitusjohtajan oli tehtävä päätökset yhdessä vähintään yhden johtokunnan jäsenen kanssa.
Voista oli tullut Suomen (suuriruhtinaskunnan) tärkein vientituote. Voin tuotannon määrä ja laatu olivat nouseet, kun separaattorit yleistyivät 1800-luvun lopulta alkaen. Valio ja yksityiset voinviejät kilpailivat tuotetusta voista, ja molemmat tahot pyrkivät sitomaan meijereitä omaan piiriinsä. Varsinkin osuuskuntamuotoinen Valio vaati jäsenmeijereiltään ehdotonta uskollisuutta, eikä niiden sallittu myydä voita kilpailijoille.
Parvialan tehtävänä oli rakentaa koko maan kattava osuusmeijeriverkosto, jonka turvin voitiin varmistaa keskeytymätön voin vienti. 1880-luvun lopulta lähtien voita oli alettu viedä Hangosta pääasiassa Englantiin ympärivuotisesti, kun höyrylaivoihin alettiin tehdä jäävahvistuksia.
Valiosta tuli pian perustamisensa jälkeen Suomen selvästi suurin voinviejä.
Parviala asui Hangossa vuoteen 1921, jolloin hän siirtyi Helsinkiin perustettuun Valion pääkonttoriin. Hän vaikutti hankolaisessa paikallispolitiikassa ja uskonnollisessa elämässä Christian Endeavor -nimisen yhteisön piirissä. Laajemminkin hän toimi suomalaisissa uskonnollisissa järjestöissä, kuten Merimieslähetysseurassa. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1902 Elin Hendunen. Tämän kuoltua hän avioitui 1929 Ester Otsakorven kanssa. Avioliitto päättyi kuitenkin jo seuraavana vuonna. Eläkkeelle jäätyään hän asui Helsingissä.
Armstrongin seos

Armstrongin seos
Armstrongin seos on erittäin herkkä räjähde. Sen pääraaka-aineet ovat punainen fosfori ja vahva hapetin, kuten kaliumkloraatti tai kaliumperkloraatti. Rikkiä sekä kalsiumkarbonaattia saattaa esiintyä seoksessa pieninä määrinä, sekä muita lisäaineita käytetään joissain seoksissa. Kaupallisesti Armstrongin seosta käytetään pieninä määrinä nallipyssyissä paperisissa liuskoissa tai muovirenkaissa sekä paukkuserpentiinissä.
Seosta käytetään myös tuliaseiden patruunoiden nalleissa, mutta siihen lisätään boorikarbidia.
Turvallisuus

Armstrongin seos on erityisen vaarallinen räjähde, sillä se on herkkä iskuille, kitkalle ja tulelle. Kuluttajaraketeissa käytetään arviolta kymmenen milligrammaa seosta. Armstrongin seos voi räjähtää aggressiivisesti umpinaisessa tilassa riippuen seoksesta, olosuhteista ja määrästä.