stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Herttoniemen mäkikeskus

| Herttoniemen mäkikeskus |
| --- | --- |

Sijainti
Paikkakunta:   Helsinki, Suomi
Koordinaatit:  60°12′42″N, 25°01′59″E
Avattu:  1930
Remontoitu:  1936, 1962, 1976, 1993
Muut mäet:  K2 HS4
Seura:  Helsingin Mäkihyppääjät
Herttoniemen hyppyrimäki
K-piste:  46 metriä
Mäkiennätys:  49,0 metriä  Toni Nieminen
Kesämäkiennätys:  48,0 metriä  Kasperi Siitari  Artti Aigro  Teemu Summanen  Mico Ahonen
Naisten kesämäkiennätys:  42,0 metriä  Hannele Eronen (21.5.2006)
Avattu:  24.1.1936
Remontoitu:  1993
Suljettu:  2015
Purettu:  1.4.2019
Muovitus:  Kyllä
Tornin korkeus:  30 m
K22
K-piste:  22 metriä
Mäkikoko:  24 metriä
Mäkiennätys:  21,0 metriä  Eetu Suontama  Joona Forsgren  Eetu Kytösaho (18.3.2008)
Naisten mäkiennätys:  18,0 metriä  Olga Tervahartiala (18.3.2008)
Kesämäkiennätys:  23,0 metriä  Artti Aigro (16.5.2010)
Naisten kesämäkiennätys:  21,0 metriä  Julia Kykkänen (2.10.2005)
Avattu:  1930
Muovitus:  Kyllä
K15
K-piste:  15 metriä
Mäkikoko:  17 metriä
Mäkiennätys:  17,0 metriä  Toni Nieminen
Kesämäkiennätys:  13,0 metriä  Artti Aigro (20.5.2007)
Naisten kesämäkiennätys:  12,0 metriä  Julia Kykkänen (2.10.2004)
Avattu:  1930
Muovitus:  Kyllä
Herttoniemen mäkikeskus on nykyisin kolmen muovitetun hyppyrimäen muodostama mäkikeskus Helsingissä, Herttoniemen liikuntapuistossa noin kilometrin etäisyydellä Siilitien metroasemalta. Se on Suomen eteläisin hyppyrimäki ja maan käytetyimpiä mäkihyppypaikkoja.
Mäkikeskuksessa on muovitetut K22-, K15- ja K2-hyppyrimäet. Aikaisemmin siellä on ollut myös K46-hyppyrimäki, mutta se suljettiin vuonna 2015 ja purettiin vuonna 2019. Paikalla on myös lämmin suksikoppi, tuomaritorni ja pukeutumistilat. Mäkiä ylläpitää urheiluseura Helsingin Mäkihyppääjät.
Yleistä

Herttoniemen mäkikeskuksessa on kolme hyppyrimäkeä: K22, K15 ja K2 sekä lämmin suksikoppi, tuomaritorni ja pukeutumistilat. Niitä ylläpitää Helsingin Mäkihyppääjät. Hyppyrimäki on Suomen käytetyimpiä. Aikaisempi K46-mäki purettiin vuonna 2019.
Herttoniemen mäkikeskus on myös maan eteläisin hyppyrimäki ja ainoa paikka pääkaupunkiseudulla, jossa voi harrastaa mäkihyppyä, sillä seuraavaksi lähimmät mäet sijaitsevat Lahdessa ja Paimiossa. Herttoniemen K46-mäen hyppytorni oli kauas näkyvä maamerkki. Sen korkeus oli noin 30 metriä maan pinnasta ja 70 metriä merenpinnasta.
Hyppyrimäkiä käyttävien Helsingin mäkihyppääjien määrä oli suurimmillaan 1960-luvulla. Heitä oli vuonna 2016 muutamia kymmeniä. Hyppäämiselle asetetut tuulirajat ovat niin tiukat, että hyppääminen on sallittua vain lähes tyynessä säässä.
Historia

Liian pieneksi käyneen Alppilan hyppyrimäen korvannut Herttoniemen vanha hyppyrimäki rakennettiin Majavatien päähän vuosina 1935–1936. Virallisesti se otettiin käyttöön 24. tammikuuta 1936, jolloin Helsingin Hiihtäjät järjestivät avajaiskilpailun. Herttoniemessä toimi Helsingin Hiihtäjien lisäksi talvisin toinenkin urheiluseura, Helsingin Työväen Hiihtäjät. Hypyt vanhassa mäessä olivat pisimmillään noin 50 metriä, ennätys oli Veikko Kankkosen 1960-luvulla hyppäämä 55 metriä. Mäki purettiin 1960-luvulla, mutta Fastholman suuntaan viettävä alastulorinne on yhä paikoillaan.
Seuraava hyppyrimäki valmistui vuonna 1962 Herttoniemen urheilukentän länsipuoliselle kalliolle, jolle rakennettu mäki oli hieman edellistä pienempi. Hypyt olivat tiettävästi ainakin 40-metrisiä, mutta mäkeä ei koskaan voitu käyttää kilpailuissa ja se purettiin vuonna 1976. Mäen viereiselle half-pipe-paikalle oli rakennettuna Spede Pasasen kehittämä linkomäki, jossa hypyt olivat jopa 65-metrin mittaisia.
Uusi mäki rakennettiin Herttoniemen urheilupuiston viereen ja se valmistui vuonna 1976. Mäki oli muovitettu, joten sitä voitiin käyttää myös kesäisin. Mäkiennätyksen on hypännyt Toni Nieminen.
Historia > Elokuun 2015 onnettomuus

Hyppyrimäellä tapahtui 29. elokuuta 2015 onnettomuus, jossa 16-vuotias tyttö kuoli sekä 16- ja 17-vuotiaat tytöt ja yksi poika loukkaantuivat, kun he olivat iltaa viettäessään kello 23:n jälkeen laskeneet istualtaan K46-hyppyrimäen alastulorinnettä alas. Kuollut tyttö oli valaisemattomassa rinteessä törmännyt sen keskivaiheilla poikittain olleeseen teräsvaijeriin, joka oli osunut häntä kaulaan. Myös loukkaantuneet saivat vaijerista vammoja kaulan ja kasvojen alueelle. Mäkikeskus on suosittu nuorison illanviettopaikka, ja vaijeri oli asennettu siellä jatkuvasti tapahtuvan ilkivallan vuoksi. Alueella on varoituskylttejä vaijereista, mutta tytöt kertoivat, etteivät nähneet niitä.
Tapauksesta nostettiin joulukuussa 2016 kolmea liikuntapaikoista vastaavaa kaupungin työntekijää ja kahta Helsingin Mäkihyppääjät ry:n aktiivia vastaan syytteet, joiden nimikkeinä olivat kuolemantuottamus ja kaksi vammantuottamusta. Tapauksen käsittely alkoi Helsingin käräjäoikeudessa tammikuussa 2018. Kaikki syytetyt kiistivät syyllistyneensä rikoksiin. Käräjäoikeus tuomitsi heidät syytteiden mukaisista teoista sakkorangaistuksiin kesäkuussa 2018. Lisäksi yksi kaupungin työntekijä tuomittiin tuottamuksellisesta virkavelvollisuuden rikkomisesta. Ratkaisu ei ollut yksimielinen. Eriävän mielipiteen mukaan syyte tuli kokonaisuudessaan hylätä siksi, että nuoret olivat omalla varomattomalla menettelyllään myötävaikuttaneet heille aiheutuneisiin seurauksiin, eikä rikosvastuuta siksi olisi syntynyt. Enemmistö kuitenkin katsoi, ettei onnettomuutta olisi tapahtunut, mikäli vaijeri olisi poistettu, jätetty virittämättä tai merkitty selkeästi. Tapauksen käsittely kahden syytetyn osalta eteni hovioikeuteen, joka helmikuussa 2020 vahvisti alioikeuden päätöksen. Muiden syytettyjen osalta käräjäoikeuden päätös sai jo aiemmin lainvoiman. Hovioikeus perusteli käräjäoikeuden tavoin, että vuosina 1933 ja 1936 syntyneet tuomitut miehet laiminlöivät vastuunsa varmistaa, että vaijeri ei aiheuta hengenvaaraa. Miehet tiesivät, että mäkeä käytettiin mäenlaskuun sääntöjen vastaisesti, ja heitä oli nimenomaisesti varoitettu vaijerien mahdollisista vaaroista. Hovioikeus otti toisaalta kantaa myös siihen, että asianomistajat mäkeä laskiessaan olivat huolimattomia eivätkä piitanneet säännöistä. Asianomistajien toiminta ei kuitenkaan poistanut vastaajien rikosvastuuta.
Poliisin tekemässä esitutkinnassa selvisi, että 2010-luvulla mäen alastulorinteessä on tapahtunut kaksi muutakin teräsvaijerin aiheuttamaa onnettomuutta, joista toisessa loukkaantui seitsemänvuotias poika vuonna 2011 ja toisessa 16-vuotias poika vuonna 2014. Turvallisuusriskistä oli varoitettu mäkihyppy-yhdistystä ja kaupunkia. Yhdistys oli kuitenkin sitoutunut alueen puhtaanapitoon vain määriteltyinä aikoina, muulloin kunnossapidosta ja turvallisuudesta on vastannut Helsingin kaupunki. Kuolemaan johtanutta onnettomuutta edeltäneenä päivänä mäen vaarallisuudesta mainittiin keskustelussa poliisin kanssa.
Historia > K46-mäen purku

Vuonna 2015 sattuneen onnettomuuden vuoksi K46-mäki asetettiin käyttökieltoon. Pienemmissä mäissä sen sijaan sai edelleen hypätä. Kiellosta huolimatta myös isoimmasta mäestä hypättiin vielä elokuussa 2018.
Vuonna 2016 K46-mäelle tehtiin kuntotarkastus. Sen perusteella todettiin, että mäki jouduttiin todennäköisesti purkamaan, koska rakenteissa huomattiin ongelmia, joiden korjaamista pidettiin liian kalliina, ja halvempaa olisi rakentaa uusi mäki. Tukirakenteet olivat niin heikkokuntoisia, että tornin tukia olisi jouduttu vahvistamaan entisestään. Lisäksi pultteja ei pystytty kiristämään ruosteen takia. Hyppytorni oli korjattu vuonna 1993. Mäkeä käyttäneiden hyppääjien mukaan mäki kuitenkin oli hyvässä kunnossa, eikä elokuussa 2015 tapahtunut onnettomuus antanut aihetta purkamiseen.
Lopullinen päätös K46-mäen purkamisesta tehtiin syyskuussa 2018. Elokuussa tehdyn kuntotarkastuksen mukaan mäki oli sortumisvaarassa. Samalla mäestä poistettiin teräslatu, mikä käytännössä esti hyppäämisen. Purkamisen kustannukset olivat vuonna 2015 tehdyn arvion mukaan 150 000 euroa. Uusi teräsrakenteinen mäki maksaisi 300 000 euroa, mutta Helsingin kaupungin investointiesitykseen ei sisälly sellaisen rakentaminen. Lisäksi uusi mäki vaatisi arvioiden mukaan maanrakennustöitä ja rakenteiden perusparannuksia. Uuden mäen rakentamatta jättämistä on perusteltu myös alhaisilla harrastajamäärillä: Helsingin mäkihyppääjät ry:n harjoituksissa K46-mäessä kävi viimeisinä vuosina parhaimmillaan noin 20 hyppääjää.
Helsingin kaupunginmuseo ilmoitti, että hyppyrimäen purkamiselle ei ollut kulttuurihistoriallista estettä. Harrastajien mukaan mäen purkaminen käytännössä lopettaa mäkihypyn harrastamisen Helsingissä. Pienemmät K22- ja K15-mäet olivat jääneet yli 12-vuotiaille liian pieniksi, ja Helsingin Mäkihyppääjien harrastajat olivat vuoteen 2018 mennessä siirtyneet hyppäämään Lahteen.
Herttoniemen hyppyrimäki purettiin 1. huhtikuuta 2019.
Tilastoja > Herttoniemen hyppyrimäki > Mäkiennätyksen kehittyminen

Mäkiennätyksen 49,0 metriä on hypännyt Toni Nieminen.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960-luku |  Veikko Kankkonen | 55,0 m |  | 1. mäen mäkiennätys |
|  |  Toni Nieminen | 49,0 m |  |  |
Tilastoja > Herttoniemen hyppyrimäki > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Kesämäkiennätyksen 48,0 metriä ovat hypänneet Kasperi Siitari, Artti Aigro, Teemu Summanen ja Mico Ahonen.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16.5.2004 |  Matias Tuominen | 26,0 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Ossi-Pekka Valta | 33,5 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Toni Paukkunen | 33,5 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Mikke Leinonen | 37,0 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Nico Ravantti | 40,0 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Jori Routo | 40,5 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Jesse Kykkänen | 41,0 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Miikka Koskensaari | 42,0 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Kim Havukainen | 43,0 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Mikko Mäkitalo | 43,5 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Mika Kulmala | 44,0 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Kari Nurmi | 44,0 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Jari Putkinen | 45,5 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 3.10.2004 |  Ossi-Pekka Valta | 47,0 m | Ruskarieha |  |
| 3.10.2004 |  Mats Piho | 47,0 m | Ruskarieha |  |
| 3.10.2004 |  Mikko Mäkitalo | 47,0 m | Ruskarieha |  |
| 3.10.2004 |  Jari Putkinen | 47,0 m | Ruskarieha |  |
| 16.5.2005 |  Sebastian Klinga | 47,0 m | XXV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 2.10.2005 |  Sebastian Klinga | 47,0 m | Ruskarieha |  |
| 20.5.2007 |  Juuso Kaisko | 47,0 m | XXVII Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 7.10.2007 |  Juuso Kaisko | 47,0 m | Ruskarieha |   |
| 7.10.2007 |  Janne Tervahartiala | 47,0 m | Ruskarieha |  |
| 5.10.2005 |  Kasperi Siitari | 48,0 m | Ruskarieha |  |
| 2.10.2011 |  Artti Aigro | 48,0 m | Ruskarieha |  |
| 18.5.2014 |  Teemu Summanen | 48,0 m | XXXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 5.9.2014 |  Mico Ahonen | 48,0 m | Ruskarieha |  |
Tilastoja > Herttoniemen hyppyrimäki > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Kesämäkiennätyksen 42,0 metriä on hypännyt Hannele Eronen.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16.5.2004 |  Hannele Eronen | 33,5 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 2.10.2005 |  Hannele Eronen | 36,5 m | Ruskarieha |  |
| 2.10.2005 |  Hannele Eronen | 38,0 m | Ruskarieha |  |
| 21.5.2006 |  Hannele Eronen | 42,0 m | XXVI Helsingin mäkikarnevaalit |  |
Tilastoja > K22 > Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Mäkiennätyksen 21,0 metriä ovat hypänneet Eetu Suontama, Joona Forsgren ja Eetu Kytösaho.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.1.2005 |  Matias Vehkaoja | 18,5 m | Helsingin Mäkihyppääjien sarjakilpailut |  |
| 8.2.2005 |  Matias Vehkaoja | 20,0 m | Helsingin Mäkihyppääjien seuramestaruuskilpailut 2005 |  |
| 15.2.2005 |  Otso Laakso | 20,0 m | Helsingin Mäkihyppääjien sarjakilpailut |  |
| 15.2.2005 |  Oscar Simula | 20,0 m | Helsingin Mäkihyppääjien sarjakilpailut |  |
| 22.3.2005 |  Otso Laakso | 20,0 m | Helsingin Mäkihyppääjien sarjakilpailut | Kaksi kertaa |
| 22.3.2005 |  Matias Vehkaoja | 20,5 m | Helsingin Mäkihyppääjien sarjakilpailut |  |
| 18.3.2008 |  Daniel Okas | 20,5 m | Herttoniemen kevätkisat |  |
| 18.3.2008 |  Eeli-Pekka Valta | 21,0 m | Herttoniemen kevätkisat | Kaksi kertaa |
| 18.3.2008 |  Eetu Suontama | 21,0 m | Herttoniemen kevätkisat |  |
| 18.3.2008 |  Joona Forsgren | 21,0 m | Herttoniemen kevätkisat |  |
| 18.3.2008 |  Eetu Kytösaho | 21,0 m | Herttoniemen kevätkisat |  |
Tilastoja > K22 > Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Mäkiennätyksen 18,0 metriä on hypännyt Olga Tervahartiala.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18.3.2008 |  Olga Tervahartiala | 18,0 m | Herttoniemen kevätkisat |  |
Tilastoja > K22 > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)

Kesämäkiennätyksen 23,0 metriä on hypännyt Artti Aigro.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16.5.2004 |  Toni Laakso | 19,0 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Joni Muurinen | 19,0 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Waltteri Wickström | 19,0 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Siim-Tanel Sammelselg | 20,0 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 16.5.2004 |  Ville Oinonen | 21,5 m | XXIV Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 2.10.2005 |  Aleksi Salmensuu | 21,5 m | Ruskarieha |  |
| 2.10.2005 |  Oscar Simula | 22,0 m | Ruskarieha |  |
| 20.5.2007 |  Mikhel Oja | 22,0 m | XXVII Helsingin mäkikarnevaalit |  |
| 7.10.2007 |  Sebastian Okas | 22,0 m | Ruskarieha |  |
| 7.10.2007 |  Anselmi Ilola | 22,5 m | Ruskarieha | Kaksi kertaa |
| 16.5.2010 |  Artti Aigro | 23,0 m | XXX Helsingin mäkikarnevaalit |  |
Tilastoja > K22 > Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)

Naisten kesämäkiennätyksen 21,0 metriä on hypännyt Julia Kykkänen.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3.10.2004 |  Mikaela Klinga | 16,5 m | Ruskarieha |  |
| 3.10.2004 |  Julia Kykkänen | 19,0 m | Ruskarieha | Kaksi kertaa |
| 2.10.2005 |  Julia Kykkänen | 20,0 m | Ruskarieha |  |
| 2.10.2005 |  Julia Kykkänen | 21,0 m | Ruskarieha |  |
Tilastoja > K15

Mäkiennätyksen 17,0 metriä on hypännyt Toni Nieminen. Kesämäkiennätyksen 13,0 metriä on hypännyt virolainen Artti Aigro 20. toukokuuta 2007 XXVII Helsingin mäkikarnevaaleilla. Naisten kesämäkiennätyksen 12,0 metriä on hypännyt Julia Kykkänen 2. lokakuuta 2004 Haastekilpailussa.
Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto – Herttoniemen hyppyrimäki
Hyppyrimäen alastulorinne
Neuvostoliiton hajoaminen

Neuvostoliiton korkeimman neuvoston ylähuone viimeisessä istunnossaan 26. joulukuuta 1991, jossa äänestettiin Neuvostoliiton lakkauttamisesta.
Neuvostoliiton hajoaminen alkoi edistyksellisen neuvostojohtajan Mihail Gorbatšovin uudistuspolitiikasta 1985. Gorbatšovin perestroika ja glasnost olivat yritys korjata reaalisosialismia paremmin toimivaksi ja inhimillisemmäksi. Monet maan ongelmat kuitenkin pahenivat uudistuspolitiikan takia.
Neuvostoliiton hajoamiseen johtaneet syyt olivat pääasiassa maan sisäisiä, joista keskeisempiä olivat ideologinen ja taloudellinen romahdus, ympäristöongelmat, kansallisuusriidat sekä  moraaliset syyt. Neuvostoliiton kansainvälinen asema vahvistui aina 1970-luvun loppupuolelle saakka, jolloin se vielä levittäytyi globaaliin etelään, mutta laajentuminen ja sotilaallinen tukitoiminta alkoi käydä valtion taloudelle liian ylivoimaiseksi. Lisäksi on syytä mainita Ronald Reaganin aloittama kilpavarustelu, jota Neuvostoliiton talous ei enää kestänyt ja joka vääristi sen kansantaloutta entistä militaristisemmaksi.
Neuvostoliiton johtavien kommunistien mediaani-ikä oli noussut 70:een ja verrattain nuori Gorbatšov nousi johtajaksi, kun Leonid Brežnev oli kuollut vuonna 1982, Juri Andropov vuonna 1984 ja Konstantin Tšernenko vuonna 1985. Gorbatšov toteutti uudistuksia, ja talous alkoi luhistua komentojärjestelmän purkautuessa. Demokratisointi poisti poliittisen valvonnan ja nosti kansallismielistä liikehdintää eri osatasavalloissa. Kommunismi alkoi murtua Itä-Euroopassa sen jälkeen, kun Gorbatšov oli vuonna 1988 luopunut Brežnevin opista. Itä-Euroopan maissa tapahtui sarja vallankumouksia 1988–1989. Vuonna 1991 Venäjällä järjestettiin kansanäänestys Neuvostoliiton jatkamisesta.
Lopulta monet tasavallat halusivat irtautua Neuvostoliitosta. Baltian maat antoivat ensin itsenäistymisjulistuksen. Valta alkoi luisua Gorbatšovilta tasavalloille. Käytännössä parlamentin puhemies Boris Jeltsinin johtama Venäjäkin julistautui suvereeniksi kesällä 1990. Vanhoilliset sotilaat ja kommunistit vastustivat Neuvostoliittoa uhannutta hajoamista ja Gorbatšovin uudistuksia. Näin Gorbatšov joutui poliittisesti Jeltsinin demokraattien ja vanhoillisten väliin. Vanhoilliset kaappasivat vallan elokuussa 1991. Kaappaus kukistui pian Jeltsinin vastarintaan, ja Krimillä kotiarestissa ollut Gorbatšov menetti lopunkin valtansa. Tasavaltojen johtajat hajottivat Boris Jeltsinin johdolla Neuvostoliiton, joka lakkasi virallisesti olemasta 26. joulukuuta 1991. Neuvostoliiton kansainvälisen aseman peri Venäjän federaatio.
Neuvostoliiton talousongelmat

Josif Stalin oli kehittänyt eniten raskasta teollisuutta, ja laiminlyönyt kulutustavaroiden tuotantoa ja kollektivoinut maatalouden. Tämä talouden osa toimi tehottomasti, koska neuvostotalous oli eristäytynyt muusta maailmasta ja se alkoi enenevässä määrin jäädä teknisestä kehityksestä jälkeen. Voimavaroja tuhlattiin. Huonosti toimiva maatalous aiheutti sen, että Neuvostoliitto alkoi vuonna 1963 ostaa viljaa ulkomailta. Vientituotevalikoima oli kehitysmaalle tyypillinen. Se pyrki viemään pois energiaa ja raaka-aineita. Neuvostoliitto jäi lopulta öljyn hintaloukkuun.
Mihail Gorbatšovin uudistuspolitiikka

Neuvostotalouden kasvu hidastui 1970-luvulla, minkä takia kommunistit tiedostivat talousuudistuksen tarpeen. 1980-luvun alkupuolella kuoli lyhyen ajan kuluessa kolme vanhan polven neuvostojohtajaa, Leonid Brežnev, Juri Andropov ja Konstantin Tšernenko. Uudistusmielinen Mihail Gorbatšov valittiin kommunistisen puolueen pääsihteeriksi. Hän aikoi uudistaa Neuvostoliiton diktatuuriin perustuvaa Brežnevin ajoilta periytyvää byrokraattista sosialismia ihmiskasvoiseksi sosialismiksi.lähde?
Uudistukset pääsivät todella vauhtiin vasta vuonna 1987, jolloin Gorbatšov poisti yritysten valvonnan ja alkoi vapauttaa poliittisia toisinajattelijoita. Poliittiseen kielenkäyttöön ilmestyi uusia iskusanoja, perestroika, demokratisointi ja glasnost. Tarkoitus oli lisätä keskusjohtoiseen neuvostojärjestelmään joitain läntisten demokratioiden piirteitä. Demokratisointi aiheutti kansallisen liikehdinnän alun monissa maissa, kun sensuuria ja toisinajattelijoiden vainoa purettiin. Kävi ilmi, että kansallisuuskiistat oli pidetty Neuvostoliitossa poissa pakkovallan keinoin. Samaan aikaan Gorbatšov sai lännessä osakseen suurta suosiota liennytyspolitiikallaan.lähde?
Perestroikan vika oli se, että valtionyritysten ohjauksen poisto poisti yrityksiltä pakolliset tavaratoimitukset. Tämä johti talouden romahtamiseen. Uusi talous oli epämääräinen yhdistelmä markkinataloutta ja suunnitelmataloutta, ja toimi heikommin kuin sitä edeltävä talous. Niinpä se alkoi luhistua kiihtyvällä vauhdilla. Gorbatšov oli enemmän poliitikko kuin talousasiantuntija, ja hän vaihtoi taloudellisia neuvonantajia tiuhaan tahtiin. Näistä yksikään ei saanut ohjattua taloutta kasvuun.lähde?
Gorbatšovin politiikka herätti enenevää vastustusta monissa kommunistijohtajissa, jotka kannattivat Brežnevin aikana noudatettua perinteistä linjaa. Toisaalta yksi keskuskomitean jäsen, populistinen Boris Jeltsin, piti Gorbatšovin uudistuksia liian hitaina ja joutui eroamaanlähde?.
Vuonna 1989 valittiin kansanedustajien kongressi osin vapaissa vaaleissa. Nämä vaalit voitti Moskovan vaalipiirissä Boris Jeltsin, vaikka suurin osa valituista oli kommunisteja. Jeltsinin demokraattinen liike halusi kapitalismia. Alussa sen kilpailijana olivat maltillisten sosialistien löyhä ja poliittisesti heikko Kansanrintama, joka ajan kuluessa haki kompromissia liberaalien kanssa ja jäivät politiikassa sivuun.
Saman vuoden lopuilla monien Itä-Euroopan maiden kommunistihallitukset luhistuivat ilman että Neuvostoliitto puuttui asiaan. Samana vuonna Neuvostoliitossa päätettiin siirtyä markkinatalouteen joko nopeammin tai pidemmän aikavälin kuluessa. Gorbatšov ja varsinkin vanhoillisten kommunistien poliittinen vastustaja Boris Jeltsin nousi Moskovan edustajaksi vanhoillisten vastustuksesta huolimatta vuoden 1989 alussa. Talvella 1990–1991 oli pulaa elintarvikkeista, kun jakelu ei toiminut. Maan talous oli luhistumassa perinteisen suunnitteluun perustuvan neuvostotalouden pettäessä.
Tasavaltojen kapina Neuvostoliittoa vastaan

1980-luvun kuluessa neuvostotasavallat alkoivat näkyvästi kiistellä keskenään ja vaatia itselleen suurempaa vapautta. Kansallisuuskiistat olivat venäläisten ja pienempien kansojen välisiä sekä eri pienten kansojen välisiä.
Vuoristo-Karabahissa kuohui, Baltian maissa, Azerbaidžanissa, Georgiassa ja Ukrainassa oli voimakas kansallisuusliike. Neuvostoliitto pyrki salailemaan yhteenottoja. Jälkikäteen Gorbatšov kiisti tienneensä monista yhteenotoista mitään. Myös Venäjällä kupli pintaan kansallismielinen liike.
Vuonna 1988 näkyi jo merkkejä Neuvostoliiton uhkaavasta hajoamisesta, vaikka siitä ei vielä puhuttu. Näkyväksi Baltian maiden itsenäisyysliike radikalisoitui syksyllä 1989–keväällä 1990.
11. maaliskuuta 1990 Liettua julistautui itsenäiseksi, mikä oli Neuvostoliiton valtiollisen hajoamisen alkusoitto. Latvia ja Viro olivat samalla kurssilla Liettuan kanssa.lähde?
Kesäkuussa 1990 Itä-Euroopan maat kieltäytyivät sotilaallisesta yhteistyöstä Neuvostoliiton kanssa. Myös etelässä Kaukasuksella oli kuohunut pitkään. Elokuussa 1990 julistettiin Armeniaan poikkeustila siellä pitkään jatkuneiden levottomuuksien takia. Neuvostoliiton hajotti lopulta Baltian maiden itsenäistyminen, ja Venäjän halu luoda oma demokraattinen hallinto maahan.lähde?
Talouden alamäki

Yksityistäminen alkoi Venäjällä jo vuosina 1990–1991, ja maan valtavan sotilasteollisuuden konversio eli muuntaminen siviiliteollisuudeksi 1990. Loppujen lopuksi konversio ei ollut menestyksekäs, vaikka monia tehtaita muutettiinkin siviilituotantoon. Neuvostotalouden alamäki kiihtyi juuri vuonna 1990, ja pulat olivat jatkuvia. Tämä johtui perestroikan aiheuttamasta keskusjohtoisen talouden höltymisestä. Vuonna 1990 rikollisuus alkoi näkyä selvästi maassa. Pulat ja demokratialiike johtivat siihen, että Gorbatšovin kansansuosio pieneni huomattavasti vuoden mittaan.lähde?
Puolueen pääsihteeri laati 1990 presidentin käskystä erittäin salaisen ohjeen rahojen kätkemisestä kotimaahan ja ulkomaille. Tästä hyötyivät nuoret kommunistit.lähde?
Mielenosoitukset ja pluralismi

Helmikuusta 1990 kevääseen 1991 Moskovan keskiluokka osoitti sunnuntaisin mieltään, yleensä mielenosoittajia oli alle 100 000. Helmikuun 5. päivänä pidetyssä mielenosoituksessa 200 000 mielenosoittajaa vaati kommunistipuoluetta pois vallasta, ”dinosauruksia eläkkeelle” Moskovassa. Mielenosoitukset nostivat Boris Jeltsinin Venäjän johtoon, kun demokraatit ottivat Jeltsinin keulakuvakseen. Helmikuussa 1990 McDonald's perusti hampurilaisravintolan Moskovaanlähde?.
Maaliskuussa 1990 demokraatit voittivat tasavaltojen paikallisvaalit Leningradissa ja Moskovassa.
Maaliskuussa 1990 Gorbatšov kumosi kommunistipuolueen johtavan aseman eli Neuvostoliiton perustuslain 6. artiklan. 15. maaliskuuta 1990 Gorbatšov valittiin kolmannen kerran 18 kuukauden sisään valtionpäämieheksi.lähde?