stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Anchusa

| HMS Anchusa |
| --- | --- |
 HMS Anchusa

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Harland and Wolff, Belfast
Kölinlasku:  17. syyskuuta 1940
Laskettu vesille:  15. tammikuuta 1941
Palveluskäyttöön:  1. maaliskuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1946 nimettynä Silverlordiksi
Tekniset tiedot
Uppouma:  925 t
Pituus:  62,48 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  2 750 hv
Nopeus:  16 solmua (30 km/h)
Miehistöä:  96
Aseistus
Aseistus:  1 x BL 4″/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 x kaksipiippuinen Vickers .50″ -ilmatorjuntakonekivääri 1 x kaksipiippuinen .303" Lewis-pikakivääri 2 x Mk II syvyyspomminheitintä, joihin yhteensä 40 syvyyspommia
HMS Anchusa (viirinumero K186) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 8. huhtikuuta 1940 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 17. syyskuuta. Alus laskettiin vesille 15. tammikuuta 1941 ja valmistui pari kuukautta myöhemmin 1. maaliskuuta.
Palvelus

Alus myytiin 1946 ja siitä tehtiin 1949 kauppalaiva Silverlord. Se nimettiin uudelleen 1954 Sir Edgariksi. Alus upposi 18. tammikuuta 1960, minkä jälkeen se nostettiin romutettavaksi Mauritiuksella.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
Philipp Everett-Price, DSC 20. tammikuuta – heinäkuu 1941
James Ernest Lewis Peters heinäkuu 1941 – 27. maaliskuuta 1942
David Mirylees Gibb 27. maaliskuuta 1942 – 30. maaliskuuta 1943
Henry Vincent Gordon 30. maaliskuuta – 20. lokakuuta 1943
Raymond Archilles Baker 20. lokakuuta 1943 – heinäkuu 1945 (?)
Atomic Swing

Atomic Swing on ruotsalainen vuonna 1992 perustettu pop-yhtye, joka levytti 1990-luvulla kolme albumia 1960-luku-vaikutteista musiikkia. Yhtyeen suurimmat hitit olivat ensimmäisellä levyllä olleet "Stone Me into the Groove" ja "Smile".
Yhtye hajosi toukokuussa 1997, minkä jälkeen laulaja/lauluntekijä Niclas Frisk on tehnyt yhteistyötä muun muassa Nina Perssonin ja James Ihan kanssa. Suurta underground-suosiota nauttinut yhtye teki comebackin vuonna 2006 albumillaan Broken Habanas
Jäsenet

Niclas Frisk – laulu, kitara
Micke Lohse – kosketinsoittimet, taustalaulu
Henrik Berglund - rummut
Petter Orwin (Dahlström) - basso
Anders Graham-Paulsson - basso (1996-1997)
Diskografia > 1993 - A Car Crash in the Blue

Panicburgh City
Lovething
Too Late to Exit
Stone Me into the Groove
The Weird Years of Gentle Chill
Smile
In the Dust
Carnival Stall
Mosquitos on Mars?
From Venus to Everyday
Diskografia > 1994-10-10 - Bossanova Swap Meet

Stuck on a Worn Out Rhyme
So in Need of a Change
Like a John Needs a Yoko
Bossanova Swap Meet
Teenage Divina
Envy Moon
Soul Free
Hoodood in Mamou
Suburban Wing
Moon Age Revolution
Diskografia > 1997-03-19 - fluff

Midnight Scraper
Bought and Sold
Walking My Devil
My Last Humiliation
When My High Goes Down
Straight Forever
Gone in the Smoke
Stray Dog
Teenage Nocturne
Waiting on a Friend
Revival Days
The Right Move (Bonus track for Japan)
Diskografia > 1998 - In Their Finest Hour (Greatest Hits-kokoelma)

In the Dust
Smile
Bossanova Swap Meet
Too Late to Exit
Suburban Wing
Lovething
Teenage Divina
So in Need of a Change
Stuck on a Worn Out Rhyme
Stone Me into the Groove
Like a John Needs a Yoko
Stray Dog
Waiting On a Friend
Dead End Row Playmates (Demo)
Envy Moon (Demo)
Looking for Tomorrow
Diskografia > 2006-05-16 - The Broken Habanas

The Flasher
Pilgrim
Dream on
Venus Addiction
Chocolates and Candy
Dying to Live
So Mystifying
Lovin' out of Nothing
Dreamer's Battlefield
All up to You
Diskografia > Singlet ja EP:t

Stone Me into the Groove (1992)
Stone Me into the Groove
Feedin' Frenzy
Smile (1993)
Smile
Looking for Tomorrow
Panicburgh City (1993)
Panicburgh City
Lovething
Panicburgh City (Maxi-Single) (1993)
Panicburgh City
Lovething
From Venus to Everyday
Feedin' Frenzy
In the Dust (1993)
In the Dust
Mosquitoes on Mars?
Bossanova Swap Meet (1994)
Bossanova Swap Meet
Hoodood in Mamou
So in Need of a Change (1994)
So in Need of a Change (Mad Genious Mix)
So in Need of a Change (Radio Edit)
So in Need of a Change (Album Version)
Too Late
Walking My Devil (1997)
Walking My Devil (Edit)
Walking My Devil (Album Version)
The Right Move
So Mystifying (2006)
So Mystifying
Dream On
The Flasher (2006)
The Flasher
Venus Addiction (uncut version)
Venus Addiction (2006)
Venus Addiction
Pilgrim (demo)
So Mystifying (demo)
Callboy (2007)
Callboy
Burden of Dreams
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
From Venus To Atomic (Arkistoitu – Internet Archive)
Carl Johan Stjernvall

Carl Stjernvall.
Carl Johan Stjernvall (10. syyskuuta 1764 Padasjoki – 6. helmikuuta 1815 Viipuri) toimi Viipurin läänin ensimmäisenä maaherrana Suomen autonomian aikana.
Suku, koulutus ja sotilasura

Carl Johan Stjernvall syntyi Stjernvallien sotilassukuun. Hänen isänsä oli eversti Erik Johan Stjernvall (s. 1724) , joka oli kapteenina osallistunut Pommerin sotaan ja mennyt silloin naimisiin 18-vuotiaan stralsundilaisen kauppiaantyttären Catharina Elisabet Nonnemanin (s. 1744) kanssa. Vaimon isä oli Stralsundin raatikellarimestari ja viinikauppias, joka kuitenkin muutti tyttärensä perässä Suomeen ja kuoli vuonna 1791 Kirkkonummella. Heillä oli kaksi poikaa: Carl Johan 1764–1815 ja luutnantti, Linnaisten kartanon omistaja Hans Henrik Stjernvall (1769–1820).
Sukunsa perinteiden mukaisesti Stjernvall laitettiin armeijaan. Hän oli vasta seitsemänvuotias, kun hänet kirjoitettiin korpraaliksi, ja 13-vuotias, kun hänet lähetettiin Ruotsiin, jossa hän palveli Kustaa III:n hovissa lähes vuosikymmenen. Palattuaan Suomeen Stjernvall täydensi opintojaan Royal Suédois, "Kungliga Svenska regementet" -rykmentissä Ranskassa, mutta palasi pian ja hänet nimitettiin ylipäällikkö Wilhelm Mauritz Klingsporin adjutantiksi. Suomen sodan syttyessä Stjernvall oli Porin rykmentin everstiluutnantti, mutta koska hän jäi vangiksi heti ensimmäisessä taistelussa, hän ei päässyt kunnostautumaan sodassa. Porvoon valtiopäivien jälkeen Stjernvall matkasi upseerilähetystön mukana Pietariin sopimaan upseerien palkkaetujen säilymisestä Suomen armeijan lakkauttamisesta huolimatta.
Virkaura

Stjernvall nimitettiin 1812 Viipurin läänin ensimmäiseksi maaherraksi. Viipurin läänin asioiden järjestely oli vaikeaa. Lääni oli kuulunut vuosikymmeniä Venäjään, ja siksi sen hallintokulttuuri oli muuttunut. Stjernvallin kommentin mukaan virkamiehiä oli vähän ja he työskentelivät "venäläistä tahtia". Pikkuhiljaa asiat näyttäytyivät parempina. Hän sai mieleisiään apulaisia, ja hänen johtamansa järjestämiskomitea kartoitti tehokkaasti metsien tilat, kyytilaitoksen puutteet, hallinnon kehittämistarpeet ja opetuslaitoksen laadun. Realistina Stjernvall oivalsi, ettei ollut järkeä välittömästi yhtenäistää Viipurin läänin ja muun Suomen oloja.
Pitkään Venäjän vallan alla ollut lääni, aikaisempi Vanha Suomi, oli venäläisen hallintokulttuurin leimaama. Stjernvall kirjoittikin hieman epäileväisesti: "Veli hyvä, Viipurin läänistä ei tule koskaan Suomea – mutta Jumala armahtakoon, ettei käy päinvastoin!!!"lähde tarkemmin? Viipurin lääni yhdistettiin muuhun Suomeen Stjernvallin suunnitelmien mukaisesti: keskitien mielipiteineen hän joutui usein vastakkain niiden kanssa, jotka halusivat nopeaa yhdistymistä, ja myös niiden, jotka pitivät vauhtia liian kovana. Keisari Aleksanteri I:n ja kenraalikuvernööri Armfeltin tukema Stjernvallin sovitteleva keskitien politiikka johti ilmeisen onnistuneeseen lopputulokseen.
Entisenä sotilaana Stjernvall paneutui kaikkein innokkaimmin sotaväkikysymykseen. Vanha Ruotsin vallan aikainen ruotusotamiesjärjestelmä oli purettu, ja sen tilalle ryhdyttiin 1812 kokoamaan uutta armeijaa. Stjernvall saikin koottua joukkonsa ensimmäisenä Suomessa, ja ilmeisesti hänen tavoitteenaan oli paitsi osoittaa lojaalisuuttaan keisarille, myös paikata sotilasmaineensa aiemmin saamaa kolausta. Hän suunnitteli lähtevänsä joukkoineen sotimaan Napoleonia vastaan, mutta joukkojen ainoaksi toiminnaksi jäi lopulta vartiopalvelus Pietarissa.
Varhainen kuolema 1815 katkaisi Stjernvallin työn Viipurin läänin kehittäjänä.
Perhe

Stjernvallin ja hänen vaimonsa Eva Gustafva von Willebrandtin kahdestatoista lapsesta kahdeksan kuoli ennen aikuisikää. Ensimmäiset kuusi lasta kuolivat kaikki ennen vuotta 1807. Neljä aikuiseksi elänyttä olivat:
Carl Emil Knut (1806–1890), myöh. Stjernvall-Walleen, ministerivaltiosihteeri
Eva Aurora Charlotta (1808–1902), puolisot: 1. hovijahtimestari Paul Demidov 2. eversti Andrei Karamzin
Emelie (1811–1846), puoliso kreivi Vladimir Musin-Puškin
Alexandra (1812–1850), puoliso suurlähettiläs, paroni José Maurício Correa de Henriquez, conte do Seisal (Seisalin 1. kreivi)
Stjernvallin veli Fredrik Gustaf Stjernvall oli Hämeen-Uudenmaan läänin maaherra.
Stjernvall on haudattu Jokioisten kirkon hautausmaalle.
Pyramidin muotoinen Carl Johan Stjernvallin ja hänen seitsemän lapsensa hauta lähellä Jokioisten kirkkoa.
Aurinkoenergia Suomessa

Aurinkopaneeleita Toppilan voimalaitoksessa Oulussa.
Aurinkoenergiaa käytetään Suomessa pääasiassa vedenlämmittämiseen sekä sähkön tuottamiseen aurinkopaneeleilla. Aurinkoenergialla tuotettiin 0,6 prosenttia sähkön kokonaistuotannosta Suomessa vuonna 2022. Aurinkoenergian tuotannon määrä on kasvanut Suomessa vuosittain sen ensimmäisistä käyttöönottovuosista lähtien. Esimerkiksi vuonna 1990 aurinkoenergiaa tuotettiin noin 18 terajoulea, vuonna 2000 noin 22 terajoulea ja vuonna 2010 noin 56 terajoulea. Vuonna 2023 aurinkopaneeleilla tuotettu aurinkosähkö maksoi Suomessa 30-35 euroa megawattitunnilta.
Vuonna 2023 aurinkosähkökapasiteettia oli Suomessa noin 600 megawattia, josta noin 75-80 prosenttia pientalojen ja taloyhtiöiden katoilla. Tämä osuus on kuitenkin laskemassa, ja vastaavasti suuren mittakaavan teollisten hankkeiden osuus nousemassa. Fingridin arvion mukaan aurinkosähkön tuotantokapasiteetti yli kymmenenkertaistuu nykyisestä vuoteen 2030 mennessä noin 7000 megawattiin. Pullonkaulaksi saattaa nousta kantaverkon kapasiteetin riittävyys erityisesti Itä-Suomessa.
Kantaverkkoyhtiö Fingridin ennusteen mukaan aurinkoenergialla tuotetaan kuusi prosenttia sähköstä vuonna 2030.
Historia

Suomen ensimmäinen verkkoon kytketty aurinkovoimalaitos vihittiin käyttöön Inkoon Kopparnäsissä 31. elokuuta 1989.
Aurinkovoimapotentiaali

Aurinkoenergian tuotanto perustuu valon määrään, joten Suomessa aurinkoenergian määrä on kesällä jopa suurempi kuin Keski-Euroopassa. Marras-helmikuussa aurinkoenergiaa suomessa ei juuri saada talteen. Alkukeväästä ja loppusyksystä aurinkoenergiaa on suomessa saatavilla huomattavasti vähemmän kuin Keski-Euroopassa. Käytännössä Suomessa aurinkoenergiaa on keskikesällä saatavilla reilusti enemmän kuin Keski-Euroopassa, mutta talvea kohden aurinkoenergian saatavuus romahtaa. Vuositasolla aurinkoenergian määrä per neliömetri on Keski-Suomessa noin 900 kWh. Vertailuarvona Hampurissa auringon säteilyn energia on vuositasolla 938 kWh sekä Lissabonissa 1  689 kWh. Auringosta paneelien avulla saatavan energian kokonaismäärä saattaa olla Keski-Eurooppaa korkeampi, koska useimpien paneelien teho on parempi Suomen kylmemmässä ilmastossa. Vuositasolla hyödynnettävän aurinkosähkön määrää voi arvioida Suomen säteilykartan avulla. Euroopan säteilykartan avulla voi puolestaan arvioida miten Suomessa saatava aurinkoenergian määrä pärjää vertailussa esimerkiksi Välimeren rannikkoseutuihin nähden.
Laadukkaiden aurinkolämpöjärjestelmien vuosituotanto vaihtelee Suomessa keskimäärin välillä 400 – 500 kWh/keräin-m2. Aurinkolämpöjärjestelmän vuosituotto riippuu merkittävästi keräintyypistä, asennettujen keräinten sijainnista, suunnasta sekä mitoituksesta suhteessa kohteen lämmönkulutukseen. 400 kWh/keräin-m2 on tyypillinen tuotanto käyttöveden tapauksessa, kun muissa käyttökohteissa (esim. tilojen tai uima-altaan lämmitys) ylletään vähintään 500 kWh/keräin-m2 tuottoihin.
Oulussa kyetään tuottamaan yhtä paljon aurinkosähköä kuin Pohjois-Saksassa. Oulussa ja Tampereella aurinkopaneelien tuotot ovat käytännössä samat.
Aurinkoenergian käyttöä Suomessa rajoittavat vuodenaikavaihtelut. Etelä-Suomessa auringon vuosittainen auringon säteilymäärä on samaa suuruusluokkaa kuin Keski-Euroopassa, mutta siitä noin 90 prosenttia saadaan maalis-syyskuun välisenä aikana. Vuodenaikavaihtelut ovat vielä suuremmat pohjoisessa.
Aurinkovoimakapasiteetti

Fingridin aurinkovoimaennusteissa käytetty Suomen voimajärjestelmään liitetyn aurinkovoiman kokonaiskapasiteetti. Tieto perustuu Energiaviraston keräämään jakeluverkkojen pientuotantotilastoon. Lisäksi sitä päivitetään Fingridille toimitettuihin tietoihin perustuvien arvioiden avulla (Arkistoitu – Internet Archive)
| Päivämäärä | Aurinkoenergian kokonaiskapasiteetti |
| --- | --- |
2024-1: 1018 MW
2022-12: 606 MWh/h
2022-07: 498 MWh/h
2022-06: 414 MWh/h
2022-05: 377 MWh/h
2021-11: 358 MWh/h
2021-09: 328 MWh/h
2021-05: 295 MWh/h
2020-12: 277 MWh/h
2020-07: 235 MWh/h
2020-05: 213 MWh/h
2020-02: 203 MWh/h
2019-12: 180 MWh/h
2019-07: 150 MWh/h
2019-05: 113 MWh/h
Lähde:
Tuotettu energia ja osuus energiantuotannosta

| Vuosi | Aurinkoenergialla tuotettu energia (TJ) | Aurinkoenergian osuus energiantuotannosta (%) |
| --- | --- | --- |
| 1990 | 18 | 0,0016 |
| 1995 | 20 | 0,0017 |
| 2000 | 22 | 0,0017 |
| 2005 | 29 | 0,0021 |
| 2010 | 56 | 0,0038 |
| 2015 | 103 | 0,0074 |
| 2020 | 887 | 0,1 |
| 2022 | 1534 | 0,1 |
Lähde:
Aurinkoenergian taloudellisuus Suomessa

Aurinkoenergiajärjestelmien globaalin hintojen laskun myötä aurinkoenergiasta on tullut Suomessa vuodesta 2014 alkaen taloudellisesta kannattavaa tietyillä reunaehdoilla. Aurinkosähkö ja aurinkolämpö ovat taloudellisesti kannattavia investointeja sillä ehdolla, että aurinkoenergia tuotetaan Suomessa omaan käyttöön, sillä korvataan kalliimpaa ostoenergiaa sekä investointien kannattavuuden laskenta-aikana käytetään paneelien tai keräinten takuuajan pituista aikajaksoa (yleensä 25 vuotta). Lisäksi yritysten ja kuntien tapauksessa Työ- ja elinkeinoministeriön energiatuen saaminen on kannattavuuden ehto. Investointien kannattavuutta tulee arvioida investointien sisäisellä korkokannalla, nettonykyarvolla ja energian omakustannushinnalla. Takaisinmaksuaika ei ole yksin soveltuva aurinkoenergian kannattavuuden arviointimenetelmä. Tyypillisesti pientalouksien aurinkosähköjärjestelmien takaisinmaksuaika on 24–32 vuotta ja suuremmissakin kohteissa takaisinmaksuajaksi arvioidaan yli 20 vuotta
Työ- ja elinkeinoministeriö voi hankekohtaisen harkinnan perusteella myöntää yrityksille, kunnille ja muille yhteisöille energiatukea sellaisiin ilmasto- ja ympäristömyönteisiin investointi- ja selvityshankkeisiin, jotka edistävät uusiutuvan energian käyttöä, energiansäästöä, energiantuotannon tai käytön tehostamista, vähentävät energian tuotannon tai käytön ympäristöhaittoja. Tuen määrä on vuonna 2016 aurinkoenergialle 20–25 prosenttia.
Seinäjoella sijaitsevan 6 megawatin aurinkopuiston investointi oli lähes 7 miljoonaa euroa ja takaisinmaksuaika on noin 10 vuotta.
Aurinkoenergian kotimaisuusaste Suomessa

Aalto-yliopiston FinSolar-hankkeessa (2015) toteutettu aurinkoenergiainvestointien arvoketjutarkastelu koski neljää investointia, joista kaksi edustivat aurinkolämpöä ja kaksi aurinkosähköä. Kahdessa investoinnissa aurinkosähköpaneelit ja aurinkolämpökeräimet olivat kotimaista tuotantoa. Kahdessa muussa investoinnissa paneelit ja keräimet tulivat ulkomailta. Tarkasteltuja aurinkolämmön investointitapauksia olivat Helsingin Sakarinmäen koulun aurinkolämpövoimala, johon asennettiin suomalaisen Savo-Solarin aurinkokeräimet, sekä nelihenkisen omakotitalon aurinkolämpöjärjestelmä Porissa. Aurinkosähkö-tapauksina tarkasteltiin porilaisen Kiinteistö Oy Aurinkopajan aurinkosähköjärjestelmää, joka toimii kotimaisen Valoen paneeleilla, sekä Tampereen Vuoreksen koulukeskuksen järjestelmää. Aurinkolämpöinvestointien kotimaisuusasteet olivat 48 prosenttia ja 71 prosenttia. Aurinkosähköinvestointien kotimaisuusasteet olivat 55 prosenttia ja 62 prosenttia. Tarkastelu koski vain neljää aurinkoenergiakohdetta, joten keskimääräisen kotimaisuusasteen arviointi Suomessa vaatisi suuremman otoksen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta aurinkoenergia Suomessa Wikimedia Commonsissa
Aurinkoteknillinen Yhdistys Ry (Arkistoitu – Internet Archive)
https://www.helen.fi/aurinko/kodit/aurinkolaskuri/
Ringbom

Ringbom on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Anders Ringbom (1903–1972), kemisti, professori
Antonia Ringbom (s. 1946), animaatiotaiteilija, kirjailija, ohjaaja ja tuottaja
Henrika Ringbom (s. 1962), suomenruotsalainen kirjailija ja kääntäjä, Lars-Peter Ringbomin tytär
Håkan Ringbom (1936–2015), englannin kielen ja kirjallisuuden professori
Johanna Ringbom (s. 1948), näyttelijä
Lars-Ivar Ringbom (1901–1971), taidehistorioitsija
Lars-Peter Ringbom (1929–2009), Yleisradion ohjelmapäällikkö, Lars-Ivar Ringbomin poika
Lena Ringbom Lindén (1914–1965), suomenruotsalainen kirjailija
Leopold Ringbom (s. 1992), moottoriurheilija
Mårten Fredrik Ringbom (1770–1811), suomalainen juristi, pormestari ja valtiopäivämies
Nils-Eric Ringbom (1907–1988), säveltäjä ja musiikkitieteilijä
Reijo Ringbom (s. 1963), jääkiekkoilija ja jääkiekkotuomari
Sixten Ringbom (1935–1992), taidehistorioitsija, Lars-Ivar Ringbomin poika
Susanna Ringbom (s. 1939), näyttelijä
Åsa Ringbom (s. 1945), taidehistorian professori.
Nimen entisiä haltijoita:
Yrjö Kulovesi (1887–1943), lääkäri (vuoteen 1906 asti Ringbom)
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
RN Airone (1907)

| RN Airone |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantieri navali Odero, Sestri Ponente
Kölinlasku:  19. huhtikuuta 1906
Laskettu vesille:  13. toukokuuta 1907
Palveluskäyttöön:  28. marraskuuta 1907
Loppuvaihe:  romutettu 25. syyskuuta 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  216,5 t
Pituus:  50,35 m
Leveys:  5,3 m
Syväys:  1,725 – 1,775 m
Koneteho:  2 900 ihp
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  35-41
Aseistus
Aseistus:  2 x 57 mm/43 tykkiä 1 x 47 mm/43 tykkiä 3 x 450 mm torpedoputkea
RN Airone (ital. Regia Nave Airone) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1907 valmistunut Pegaso-luokan torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Sestri Ponentesta Cantieri navali Oderolta, missä köli laskettiin 19. huhtikuuta 1906. Alus laskettiin vesille 13. toukokuuta 1907 ja liitettiin laivastoon vielä saman vuoden lopulla 28. marraskuuta.
Palvelus

Alus muutettiin miinanraivaajaksi 1918 ja romutettiin 25. syyskuuta 1923.
Avgó (Petalioí)

Avgón saari.
| --- | --- |
Muut nimet:  Strongyló (Στρογγυλό)
Sijainti:  38°03′00″N, 24°15′59″E, Kárystos Euboia, Keski-Kreikka Kreikka
Saariryhmä:  Petalioí
Vesialue:  Petaliónlahti
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,012 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Avgó (kreik. Αβγό) eli Strongyló (Στρογγυλό) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Euboian saariin ja tarkemmin Petalioí-saariin, ja sijaitsee Megalónisoksen pohjoispuolella ryhmänsä saarista pohjoisimpana. Saaren pinta-ala on noin 0,012 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Avgó kuuluu Kárystoksen kuntaan, Euboian alueyksikköön ja Keski-Kreikan alueeseen.
HMS Algerine

| HMS Algerine |
| --- | --- |
 HMS Algerine

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Harland and Wolff, Belfast
Kölinlasku:  15. maaliskuuta 1941
Laskettu vesille:  22. joulukuuta 1941
Palveluskäyttöön:  24. maaliskuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 15. marraskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  850 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  2 000 shp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 x 4″ (102 mm) QF Mk V -ilmatorjuntatykki 4 x Oerlikon 20 mm
HMS Algerine (viirinumero J213) Britannian kuninkaallisen laivaston Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 15. marraskuuta 1940 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1941 telakkanumerolla 1132. Alus laskettiin vesille 22. joulukuuta, ja valmistui 12. maaliskuuta 1942.
Palvelus

Algerine liitettiin palvelukseenoton jälkeen maaliskuussa 1942 12. miinanraivaajalaivueeseen. Alus siirtyi 12. maaliskuuta tyyppihyväksyntään, joiden päätyttyä 24. maaliskuuta Tobermoryyn miehistökoulutukseen sekä valmistautumaan miinanraivaustehtäviin. Koulutuksen päätyttyä alus siirrettiin huhtikuussa Port Edgariin harjoittelemaan miinanraivausta Forthin alueella.
Toukokuussa alus siirtyi Harwichiin, jossa se oli 9. miinanraivaajalaivueessa ennen 12. laivueen perustamista. Alus raivasi laivueen mukana itärannikon laivareiteillä taatakseen turvallisen meriliikenteen Thamesin suistossa.
Syyskuussa perustettiin 12. miinanraivaajalaivue, johon Algerine sai määräyksen valmistautua siirtymään laivueenjohtajana Välimerelle tukemaan Pohjois-Afrikan maihinnousua. Alus liittyi lokakuussa laivueeseensa, jonka muodostivat HMS Acute, HMS Alarm, HMS Albacore ja HMS Cadmus. Alus jäi 22. lokakuuta kotimaahan rikottuaan propellinsa miinanraivauksen aikana muiden laivueen alusten aloittaessa matkansa Gibraltarille. Se palasi 26. lokakuuta telakalta, minkä jälkeen se liittyi saattueeseen KMF1 Oraniin liittyäkseen laivueeseensa.
Algerine raivasi 8. marraskuuta laivueen mukana Baker-rannalle menevien alusten edellä. Seuraavana päivänä alus hinasi ilmahyökkäyksessä vaurioituneen hävittäjä HMS Cowdrayn matalikolle.
Miinanraivaaja määrättiin 10. marraskuuta laivueineen sukellusveneentorjuntapartioon Algerin edustalle, josta se palasi 13. marraskuuta. Se aloitti matkansa Bougieen maihinnousua tukeviin miinanraivaustehtäviin (operaatio Perpetual).
Algerine ja Alarm joutuivat 15. marraskuuta Italian laivaston sukellusveneen R.Smg. Ascianghin hyökkäyksen kohteeksi, jolloin Algerine upposi torpedon osuttua vieden mukanaan kaikki upseerit sekä 80 miehistönjäsentä. Alarm sekä ilmatorjunta-alus HMS Pozaerica pelastivat uppoavan aluksen 32 eloonjäänyttä, joista 24 kuoli myöhemmin saamiinsa vammoihin.
Päälliköt

Aluksen ainoana päällikkönä oli komentajakapteeni Wilfrid Alan Cooke 11. marraskuuta 1941 alkaen aluksensa tuhoon saakka 15. marraskuuta 1942, jolloin hän sai surmansa..
Kauko Kortelaisen veistospuisto

Kauko Kortelaisen veistospuisto on Juuan keskustaan osaksi Keskuspuistoa vuonna 2022 perustettu näyttelyalue, jossa on 12 Kauko Kortelaisen lahjoittamaa veistosta. Puistossa järjestetään Juuan Kivenveisto -tapahtumia.
Adonxs

| Adonxs |
| --- | --- |
 ADONXS esiintymässä vuonna 2021.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Adam Pavlovčin
Syntynyt: 13. syyskuuta 1995 (ikä 29) Myjava, Slovakia
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, malli, tanssija
Muusikko
Taiteilijanimi:  Adonxs, ADONXS
Laulukielet:  englanti, slovakki
Aktiivisena:  2015–
Tyylilajit:  kamaripop, indiepop, synthpop, neofolk, uusi aalto, dark ambient, pop
Soittimet:  piano, koskettimet
Levy-yhtiöt:  Warner Music Group
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Adam Pavlovčin, (s. 13. syyskuuta 1995 Myjava, Slovakia) taiteilijanimeltään Adonxs (tyyliteltynä ADONXS) on slovakialainen laulaja-lauluntekijä, malli ja tanssija. Hän oli lontoolaisen vaihtoehtobändi Pacen entinen laulaja ja julkaisi debyyttisooloalbuminsa Age of Adonxs vuonna 2022, mikä toi hänelle lukuisia tunnustuksia, kuten vuoden albumin palkinnon, parhaan miesartistin palkinnon ja Slovakian parhaan uuden artistin palkinnon. Pavlovčin edustaa Tšekkiä vuoden 2025 Eurovision laulukilpailussa Baselissa.
Käännös suomeksi
Jani Toivola

| Jani Toivola |
| --- | --- |
 Jani Toivola SuomiAreena-tapahtumassa vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. marraskuuta 1977 (ikä 47) Vaasa
Ammatti:  kansanedustaja juontaja, näyttelijä, tanssija
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Jani Petteri Toivola (s. 27. marraskuuta 1977 Vaasa) on suomalainen näyttelijä, tanssija ja juontaja sekä entinen vihreiden kansanedustaja.