stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shakkiavaus

Alkuasetelma shakissa
Shakkiavaukseksi kutsutaan tiettyyn asemaan shakkipelin aloitusasemasta johtavaa siirtosarjaa. Koska eri siirtosarjat voivat johtaa samaan asemaan, avauksen nimi voi pelin edetessä vaihtua toiseksi (niin sanottu siirtovaihto). Avauksia kutsutaan pääsääntöisesti avauksiksi tai peleiksi tunnussiirron ollessa valkean valinta ja puolustuksiksi sen ollessa mustan valinta. Tunnusasemasta jatkuvia siirtosarjoja nimitetään kyseessä olevan avauksen muunnelmiksi tai varianteiksi.
Avaukset ovat saaneet erilaisia nimiä, kuten sisilialainen puolustus tai torjuttu kuningatargambiitti, mutta niiden luokitteluun on myös systemaattisia järjestelmiä, kuten ECO-koodisto. Erilaisia shakkiavauksia on tusinoittain ja niiden alamuunnelmia satoja. Kirjassa Oxford Companion to Chess on 1 327 avauksen ja muunnelman lista. Avaukset voivat vaihdella luonteeltaan asemallisista avauksista (kuten Rétin avaus ja monet torjutun kuningatargambiitin muunnelmat) hyvinkin taktisiin avauksiin (esimerkiksi latvialainen gambiitti ja preussilaisen pelin Traxler-gambiitti).
Standardeja, tunnettuja avaussiirtosarjoja (jotka on listattu referenssiteoksissa) kutsutaan teoriasiirroiksi (engl. book moves, book). Nämä siirtosarjat on usein esitetty algebrallisella siirtomerkinnällä, avauspuuna tai avaussiirtotaulukkona. Uutta, ennen pelaamatonta siirtoa kutsutaan siirtouutuudeksi. Joissakin avauksissa parhaana pidetyt siirtosarjat saattavat käsittää yli 25 siirtoa (yksi siirto tässä tarkoittaa tässä valkoisen siirtoa ja mustan vastausta yhdessä). Shakkiammattilaisten arkeen kuuluu suuressa määrin juuri avausten opiskelu, ja koska avausteoria kehittyy jatkuvasti, on opiskelukin jatkuvaa.
Shakkiavausten luokittelu

Alkuasetelma mahdollistaa kaksikymmentä erilaista siirtoa valkoiselle. Näistä 1.e4, 1.d4, 1.Rf3 ja 1.c4 ovat selkeästi eniten käytettyjä, koska ne kaikki edesauttavat nopeaa kehitystä ja keskustan kontrollointia. Muutamaa muutakin avaussiirtoa pidetään mahdollisina, mutta ne ovat vähemmän johdonmukaisia avausperiaatteiden suhteen. Dunstin avaus, 1 Rc3, kehittää ratsun hyvään ruutuun, mutta se on jokseenkin joustamaton siirto, koska se estää valkoisen c-sotilaan kulun; siirron 1 ...d5 jälkeen ratsu joutuu siirtymään huonommalle ruudulle siirron ...d4 jälkeen. Birdin avaus 1.f4 vahvistaa valkoisen keskustakontrollia mutta ei kehitystä, ja heikentää myös kuningasasemaa. Sokolskin avaus 1.b4 ja kuningas- sekä kuningatarsivustoinnit auttavat kehitystä, mutta kontrolloivat keskustaa vain etäisesti ja ovat hitaampia kuin suositummat avaukset. Yksitoista muuta avausmahdollisuutta ovat harvoin pelattuja huipputasolla. Näistä parhaat ovat vain hitaita, kuten 1.c3, 1.d3 ja 1.e3. Epäilyttävämpiä avauksia ovat ne, jotka eivät kontrolloi keskustaa tai vaikuta upseerien kehitykseen, kuten 1.a3, tai valkoisen asemaa heikentävät avaukset (1.f3 ja 1.g4) tai ratsualoitukset 1. Ra3 ja 1.Rh3, jossa ratsu on verrattain huonossa ruudussa.
Mustalla on kaksikymmentä mahdollista vastausta valkoisen aloitukseen. Monet näistä ovat peilikuvia valkoisen suhteen (valkoisella on silti aloite pelistä, koska hänellä on ”tempo” enemmän). Puolustukset 1 ...c6 ja 1 ...e6, joita seuraa keskustasotilaan siirto 2...d5, ovat myös suosittuja. Yleisiä ovat myös avaukset joissa siirretään aikainen ...d6 ja joihin sisältyy kuningaslähetin sivustointi.
Shakkiavaukset on luokiteltu kattavimmin ECO-koodeilla, jotka käsittävät noin 500 avausta, joilla jokaisella on oma koodinsa. Vaikka nämä koodit ovat tärkeitä opiskellessa shakkia, ne eivät esimerkiksi ole luokiteltuja samankaltaisten asemien suhteen.
Yksinkertainen tapa luokitella shakkiavauksia on esimerkiksi lajitella ne kuningassotilasavauksiin, kuningatarsotilasavauksiin ja muihin.
Koska nämä kategoriat ovat hyvin laajoja, on yleistä jaotella ne vielä pienempiin osiin.
Yksi järkevä tapa ryhmitellä avaukset on
Avopelit (kuningassotilasavaus, jossa musta siirtää sotilaansa valkoisen tavoin, 1.e4 e5)
Puoliavoimet pelit (kuningassotilasavaus, jossa musta pelaa muuten kuin 1...e5)
Suljetut pelit (kuningatarsotilasavaus, jossa musta siirtää sotilaansa valkoisen tavoin 1.d4 d5)
Muut kuningatarsotilaspelit. Voidaan myös kutsua puolisuljetuiksi peleiksi
Muut avaukset (sisältää esimerkiksi aloitukset 1.c4, 1.Rf3 ja 1.f4)
Epäsäännölliset avaukset (pelitavat, joista ei ole vakiintunutta teoriaa, tai joilla ei ole vakiintunutta nimeä)
Intialaiset puolustukset (1.d4 Rf6) luokittuvat kuningatarsotilaspeleihin, mutta ovat tärkeytensä vuoksi oma lajinsa.
Shakkiavausten luokittelu > Suljetut pelit (1.d4 d5) > Muut mustan vastaukset siirtoon 1.d4

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
| 8 |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 |
| 7 |  |  |  |  |  |  |  |  | 7 |
| 6 |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 |
| 5 |  |  |  |  |  |  |  |  | 5 |
| 4 |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 |
| 3 |  |  |  |  |  |  |  |  | 3 |
| 2 |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |
| 1 |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
Hollantilainen puolustus
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
| 8 |  |  |  |  |  |  |  |  | 8 |
| 7 |  |  |  |  |  |  |  |  | 7 |
| 6 |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 |
| 5 |  |  |  |  |  |  |  |  | 5 |
| 4 |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 |
| 3 |  |  |  |  |  |  |  |  | 3 |
| 2 |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 |
| 1 |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |
|  | a | b | c | d | e | f | g | h |  |
Benoni
Muista puolustuksista siirtoon 1.d4 tärkeimpiä ovat hollantilainen puolustus sekä Benoni-puolustus. Hollantilaista puolustusta ovat pelanneet maailmanmestarit Aljehin sekä Botvinnik (sekä Bronstein vuoden 1951 maailmanmestaruusottelussaan juuri Botvinnikia vastaan). Nigel Short pelaa toisinaan hollantilaista. Benoni-puolustus on myös suhteellisen yleinen, ja avauksesta voi tulla hyvin terävä, jos se vaihtuu moderniin Benoniin.
Shakkiavausten luokittelu > Laita-avaukset > Epäsäännölliset valkoisen aloitukset

Valkoisen muut avaussiirrot ovat harvoin pelattuja. Vaikka jotkin avauksista eivät olekaan suoranaisesti huonoja valkoiselle, jokaisella niistä oleva haittapuoli tekee näistä avausiirroista ryhmänä vähemmän suositun:
liian passiivisia valkoiselle (1. d3, 1.e3, 1.c3, 1.Rc3)
selkeästi valkoisen asemaa heikentäviä (1. f3, 1.g4)
eivät tee mitään auttaakseen valkoisen kehitystä tai keskustan kontrollia (1.a3, 1.a4, 1.h3, 1.h4)
kehittävät ratsun verrattain huonolle ruudulle (1.Ra3 tai 1.Rh3).
Kirjallisuutta

De Firmian, Nick: Modern Chess Openings: MCO-14.  Random House Puzzles & Games, 1999.  ISBN 0-8129-3084-3
Kasparov, Garry, and Raymond Keene: Batsford Chess Openings 2.  Henry Holt, 1989, 1994.  ISBN 0-8050-3409-9
Nunn, John (ed.), et al.: Nunn’s Chess Openings.  Everyman Chess, 1999.  ISBN 1-85744-221-0
Sahovski Informator. Encyclopaedia of Chess Openings
Nyköpings Hockey

| Nyköpings Hockey |
| --- | --- |
Perustettu:  1990
Entiset nimet:  IK Nyköping Hockey 90   1990-2003   IK Nyköpings Hockey   2003-2007   Nyköpings Hockey   2009-
Kaupunki:   Nyköping, Ruotsi
Kotiareena:  Stora Hallen
– kapasiteetti:  5 500
Sarjataso:  HockeyEttan
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Marcus Kristoffersson
Päävalmentaja:   Tobias Snäll
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nyköpings Hockey on ruotsalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Nyköpingin kaupungista. Seura perustettiin vuonna 1990, jolloin se sai nimen IK Nyköping Hockey 90. Nimi vaihtui vuonna 2003 IK Nyköpings Hockeyksi ja vuonna 2009 nykyiseksi Nyköpings Hockeyksi. Seura pelaa Ruotsin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyEttanissa. Sillä on myös junioritoimintaa useissa eri ikäluokissa.
Nyköpings Hockeyn kotiareena
Joukkue kaudella 2024-2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 |  | Alp Percinel | L | Juniori | Uppsala, Ruotsi |  |
| 1 |  | Georg Vladimirov | L | Juniori | Tallinna, Viro |  |
| 35 |  | Linus Hjerp | L | 2026 |  |  |
| 37 |  | Sebastian Wagner | L | 2025 |  |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 3 |  | Wille Laine | L | Juniori | Flen, Ruotsi |  |
| 7 |  | Linus Malm | L | 2025 |  |  |
| 9 |  | Filip Gunnarsson | R | 2025 | Köping, Ruotsi |  |
| 11 |  | Adam Wagner | L | 2025 | Nyköping, Ruotsi |  |
| 15 |  | Otto Humble (A) | L | 2025 | Lidingö, Ruotsi |  |
| 22 |  | Elias Holmberg | R | 2025 | Tullinge, Ruotsi |  |
| 43 |  | Leo Ekengren | L | 2025 |  |  |
| 52 |  | Jesper Andersson | L | 2025 |  |  |
| 80 |  | Petter Sjöcrona | R | 2025 | Göteborg, Ruotsi |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 10 |  | Viktor Råström | L | KH | Juniori | Nyköping, Ruotsi |
| 13 |  | Kristoffer Mourujärvi | L | H | 2025 |  |
| 16 |  | Charlie Berglund | L | KH | 2025 |  |
| 18 |  | Joar Packalén | R | H | Juniori | Tukholma, Ruotsi |
| 19 |  | Albin Kedbrant (C) | L | KH | 2025 | Gävle, Ruotsi |
| 20 |  | Ivan Kolsmyr | L | LH | 2025 | Uppsala, Ruotsi |
| 39 |  | Valter Björnsson | L | OLH | 2025 |  |
| 40 |  | Elliot Almgren | L | VLH | 2025 |  |
| 47 |  | William Hildebertzon | L | KH / VLH | 2025 | Sollefteå, Ruotsi |
| 51 |  | Jonathan Andersson | L | VLH / KH | 2025 | Flen, Ruotsi |
| 61 |  | Andreas Wagner | R | OLH | 2025 | Nyköping, Ruotsi |
| 74 |  | Samuel Svedberg | L | KH | 2025 | Örnsköldsvik, Ruotsi |
| 77 |  | Jonas Risberg | L | VLH | 2025 |  |
| 92 |  | Oskar Cederqvist (A) | R | KH | 2025 |  |
Joukkue kaudella 2024-2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Tobias Snäll
Apuvalmentaja: Christoffer Rangensjö
Maalivahtivalmentaja: Mathias Oscarsson
Fysiikkavalmentaja: Freddie Byström
Huoltopäällikkö & Joukkueenjohtaja: Anton Grentzelius
Toimitusjohtaja: Marcus Kristoffersson
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (ruotsiksi)
Jakki

| Jakki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Naudat Bovinae
Suku::  Naudat Bos
Laji::  grunniens
Kaksiosainen nimi
 Bos grunniens  Linnaeus, 1766 
Katso myös
   Jakki Wikispeciesissä   Jakki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jakki (Bos grunniens tai Bos mutus) on aasialainen nautaeläin, joka elää luonnonvaraisena eteläisen Keski-Aasian ylängöillä ja vuoristoissa. Jakki elää jopa Tiibetin ylätasangolla erittäin ankarassa ympäristössä, jossa on talvisin kylmää ja niukasti ravintoa. Jakkihärkä painaa jopa 1 000 kg. Piirteiltään jakki on leveäpäinen ja pitkäsarvinen, häntä on pitkäjouhinen, ja kupeilla pitkät, alasriippuvat jouhet. Kesytetty jakki on yleinen hyötyeläin Aasian ylängöillä ja vuoristoissa. Kesytettyjä jakkeja arvioidaan olevan yli 15 miljoonaa yksilöä. Täysin villejä jakkeja arvioidaan olevan jäljellä alle tuhat yksilöä, mutta lähes villeinä pidettyjä yli 10 000.
Nimitys

Jakin tieteellinen nimi on Bos grunniens. Muissa kuin tiibetin kielessä ”jakki” tarkoittaa sekä urosta että naarasta, kesyä ja villiä muotoa.
Jakin nimi tulee tiibetinkielisestä sanasta gyag (གཡག་, g.yag). Gyag tarkoittaa tiibetin kielessä vain urosta: naaraista käytetään Tiibetissä nimeä dri tai nak. Villi jakki Bos grunniens mutus tai Bos mutus on Tiibetin kielessä (འབྲོང་,brong).
Yleistä

Märehtijöihin kuuluva alkuhärän tai biisonin sukuinen jakki on vuoristoissa elävä kookas ja vahva nautaeläin. Jakin jalat ovat lyhyet, samoin niska. Sarvet ovat pitkät ja kaartuvat. Jakki on 3,2 m pitkä, vanha sonni on jopa 4 m:n pituinen. Jakkiuroksen säkäkorkeus saattaa olla jopa 2,2 m. Villi jakkisonni painaa 820–1000 kg. Lehmä painaa noin 2/3 sonnin painosta. Kesytetyt jakit ovat paljon kevyempiä. Kesy jakkiuros painaa vain 350–580 kg, ja kesy jakkinaaras 225–255 kg. Sekä uroksilla että naarailla on sarvet. Koostaan ja painostaan huolimatta jakki liikkuu ketterästi vuorilla. Jakilla on hyvä näkö ja kuulo. Jakkia saalistavat sudet, lumileopardit ja karhut.
Elintavat

Jakkeja on tutkittu melko vähän, koska ne elävät vaikeapääsyisessä Tiibetissä. Sonnit saattavat joskus kulkea noin kymmenen yksilön laumoina. Lehmät, näiden vasikat jne. saattavat kokoontua mm myrskyllä ja muun vaaran niitä uhatessa 100-1000 jakin laumoiksi, jotka kuitenkin hajaantuvat etsimään ravintoa niukasta ympäristöstä. Jakit myös suojautuvat yöpakkasilta kerääntymällä yhteen niin että kylmää vähiten sietävät vasikat ovat keskellä.
Kylmänsietokyky

Jakki vaihtaa mustan-ruskean turkkinsa joka vuosi kesällä. Kesyllä jakilla on myös valkoista turkkia. Turkissa on kylmää pitävä tiheä aluskarva ja pitkä päällyskarva. Sen avulla jakki sietää –40 °C, ehkä jopa –50 °C pakkasta. Jakki ei elä lämpimässä, koska sen lisääntymiskierto häiriintyy silloin ja mahdollisesti sairaudet iskevät helpommin. Jakin elinalueella on keskimäärin vuodessa –5 °C – +5.5 °C ja lämpimimmän kuukauden keskilämpötila on alle 13 °C. Yli 16 asteessa jakin sydämen syke ja ruumiin lämpötila alkavat nousta. Yli 20 asteessa jakki hakeutuu veden äärelle tai varjoon, jos mahdollista. Elinympäristön korkeus merenpinnasta ei ole jakille niin tärkeä kuin lämpötila. Jakki elää normaalisti alle 5 500 metrin korkeudessa, mutta sitä käytetään kuljetuksissa jopa 7 200 metrin korkeudessa.
Siitä huolimatta jakki kestää hellettä varjossa. Jakki ääntelee harvoin, esim. vaaran uhatessa murisee ja puhisee. Jakki sopeutuu kylmään vuoristoympäristöön mm. suurin keuhkoin ja sydämin sekä hyvän veren hapenottokyvyn avulla. Jakin veressä on enemmän ja pienempiä punasoluja kuin esim. lehmän veressä. Jakilla on paksu rasvakerros vararavinnoksi, ja joka suojaa myös hieman kylmältä. Jakilta puuttuvat hikirauhaset lähes täysin.
Elinympäristö, ravinto

Jakit elävät muun muassa Kiinan ja Intian aroilla sekä Tiibetin ylängön ja ympäröivien vuorien tundramaisilla vuoristoniityillä ja kylmillä aroilla. Villijakin alue on kutistunut merkittävästi parin viime vuosisadan aikana. Jakin karussa, Tiibetin ylätasangon niukassa, suurelta osin kasvittomassa elinympäristössä kasvaa siellä täällä kitukasvuista heinää, ruohokasveja ja jäkälää. Jakki syö myös heinää, saraa ja matalia pensaita. Se saattaa syödä pelkkiä heinien juuriakin.
Tiibetin jakki elää 3 200–6 100 metrin korkeudessa ylätasangolla, jossa ei ole juurikaan puita ja pensaita mutta soita ja järviä kylläkin. Jakin elinseuduilla on kovia hiekka- ja lumimyrskyjä. Jakki elää mieluiten veden lähellä soisilla paikoilla tai purojen varsilla. Kesällä jakit vaeltavat ylös vuoristoon vuorten pohjoisrinteiden varjoon, rotkoihin tai lumisille alueille. Niinpä jakki talvehtii laaksossa. Jakki etsii vettä jäätymättömistä puroista ja lähteistä. Seudulla ei sada paljon, ja pintavedet ovat niukkoja ja suolaisia. Jakki sammuttaakin usein janonsa syömällä lunta. Jakin mahan bakteerikannan aiheuttama käyminen lämmittää jakkia keskuslämmityksen tavoin.
Eniten Tiibetin jakkeja on tunturisarakkeen sukuista Kobresiaa kasvavilla niityillä, jotka ovat monesti ohutturpeisia soistumia. Tiibetin kylmien arojen jakkilaumat ovat pienempiä, ja vain erittäin harvoin jakkeja tavataan aavikoilla. Tiheimmillään jakkeja lienee noin yksi jakki/3 km², mutta karuimmilla alueilla vain 30–100 km²/jakki. Näiden väliin jäävillä keskiharvoilla-tiheillä jakki alueilla, jotka ovat 12 % Chang Tangista, on noin 1 jakki/13 km². Jakin elinympäristössä eläimen saama ravinto vaihtelee huomattavasti vuosikierron mukaan. Jakki syö 2,7–4,6 kg kasviainesta päivässä. Tämä on noin prosentin jakin elopainosta, tosin kuin lehmä syö kolme prosenttia elopainostaan päivässä. Jakin lehmän verkkomahaa suurempi verkkomaha mahdollistaa huonolaatuisen ravinnon pitkän sulamisajan.
Suurin laitumen ruohon tms. saatavuus on elokuussa, alle 1000 kg/ha, mutta huhtikuussa alle 100 kg/ha. Tämä aiheuttaakin joidenkin jakkien kuolemisia nälkään talvella.
Lisääntyminen

Urokset liikkuvat yleensä naaraiden ja poikasten kanssa ryhmissä, joiden koko on yli 10 yksilöä. Mutta vanhemmat urokset liikkuvat joskus erillään naaraista 2-5 jakin ryhminä. Ne hajaantuvat kiima-aikana. Se on monesti heinä-syyskuussa ympäristöstä riippuen. Urokset myös tällöin kieriskelevät kuivassa maassa biisonien tavoin. Ne myös merkitsevät maastoa virtsalla tai ulosteilla. Kiimassa jakkiurokset hakeutuvat naaraslaumoihin pariutuakseen. Härät taistelevat oikeudesta paritella naaraiden kanssa. Ne kamppailevat keskenään syöksyen toisiaan päin sarvet ojossa. Kiima-aikana naaraasta irtoaa munasolu keskimäärin neljä kertaa noin 20 päivän välein. 3/4 naaraista tulee tiineeksi jo ensimmäisellä ovulaatiokerralla. Naaras on ovulaatiossa vastaanottavainen vain muutaman tunnin kerrallaan.
Yhdeksän kuukauden kantoajan päätteeksi jakkinaaras synnyttää yhden jälkeläisen. Vasikka on emonsa hoivissa vuoden ajan. Naaras synnyttää joka toinen vuosi luultavasti saatavissa olevan ravinnon mukaan. Jakkinaaras voi synnyttää 4-vuotiaana, ja jakki kasvaa täyskokoiseksi noin 6-vuotiaaksi tultaessa. Jakki elää noin 25-vuotiaaksi.
Risteymät

Jakkia on risteytetty kesyjen nautojen kanssa muun muassa Nepalissa ja Kiinassa. Urokset (kutsutaan nimellä 'dzo') ovat lisääntymiskyvyttömiä, ja näitä käytetään usein juhtina. Risteytymästä syntyneet naaraat pystyvät lisääntymään kummankin lajin kanssa. Himalajalla monissa naudoissa on hieman jakin perintöainesta, ja kesyissä jakeissa vastaavasti usein naudan.
Jakki risteytyy samalla tavoin kuin nauta myös Amerikan biisonin, gaurin ja bantengin kanssa.
Käyttö

Jakit kesyyntyvät helposti nuorina. Niinpä jakkia on käytetty pitkään Keski-Aasian eteläosan vuorilla vetoeläimenä, ratsuna sekä lihan, maidon ja villan lähteenä. Noin 1,65 miljoonan km² laajuisella Tiibetin arolla elää 12 miljoonaa kesyjakkia. Jotkut paimenten leirit ovat jopa 5100 m korkealla.
Aiheesta muualla

International Yak Association (IYAK)
Europena Yak Association (EYAK)
Yak Research Center
Yak Information Center
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q13408062  Wikispecies: Bos grunniens  ADW: Bos_grunniens  BOLD: 28104  CoL: MLPW  CMS: bos-grunniens  EoL: 328700  EPPO: BOVSGR  GBIF: 2441019  IRMNG: 11003902  ITIS: 183840  MDD: 1006261  MSW: 14200680  NBN: NHMSYS0000376450  NCBI: 30521  Observation.org: 82078  Paleobiology Database: 44611  Paleobiology Database: 44611  TSA: 2753 
Jakkeja Garan laaksossa.
Jakkeja Ladakhissa.
Kaksi jakkia kyntömiehen apuna Tiibetissä
Muumimaailma

| Muumimaailma |
| --- | --- |

 Muumitalo Muumimaailmassa.
 Sijainti kartalla    
Sijainti:  Naantali, Suomi
Koordinaatit:  60.473°N, 22.006°E
Osoite:  Tuulensuunkatu 14, 21100, Naantali (Muumiparkki)
Omistaja:  Muumimaailma Oy
Avattu:  26. kesäkuuta 1993
Kävijämäärä:  240 000 (2013)/vuosi
 :  yht. 3 milj.
Aiheesta muualla
www.muumimaailma.fi
  Muumimaailma Commonsissa 
 n k 
Muumimaailma on vuonna 1993 perustettu Muumi-aiheinen teemapuisto Naantalissa Kailon saarella lähellä Naantalin keskustaa.
Teemapuiston toimintaa

Toisin kuin monissa huvi- ja teemapuistoissa Muumimaailmassa ei ole ainuttakaan huvipuistolaitetta. Muumimaailmaa suunniteltaessa huvipuistolaitteiden puuttuminen oli yksi Tove Janssonin ehdoista ja siitä on pidetty kiinni edelleen.
Muumimaailman nähtävyyksiä ovat muun muassa Muumitalo, Hemulin talo, Teatteri Emma ja uimahuone. Lisäksi Muumimaailmassa pääsee vierailemaan esimerkiksi Noidan mökissä, hattivattien luolassa, Niiskun talossa sekä Nuuskamuikkusen leirillä. Teemapuistossa pääsee tapaamaan keskeisimpiä Muumi-tarinoiden hahmoja.
Vuonna 2006 Muumimaailma oli 281 402 kävijällään Varsinais-Suomen suosituin matkailukohde. Muumien ulkomailla saama suosio on luonut uudenlaisen ilmiön. Muumimaailmassa on alettu järjestää häitä sitä haluaville pareille. Aasiasta, erityisesti Japanista, on matkustettu Suomeen, jotta parit voisivat mennä naimisiin Muumimaailmassa Nuuskamuikkusen vihkiessä ja muumien todistaessa noin tunnin kestävää seremoniaa.
Hahmot

Oleellinen osa Muumimaailman toimintaa ovat itse muumihahmot, joita pääsee tapaamaan eri puolilla teemapuistoa joka päivä puiston ollessa avoinna. Vakiohahmojen lisäksi Muumimaailmassa tavataan toisinaan myös harvinaisempia hahmoja, joita saattaa esiintyä esimerkiksi erityisen teemapäivän tai tapahtuman aikana.
Muumipeikko
Pikku Myy
Muumimamma
Muumipappa
Nipsu
Nuuskamuikkunen
Niiskuneiti
Hemuli
Vilijonkka
Noita
Aliisa
Haisuli
Tuu-tikki
Niisku
Tiuhti ja Viuhti
Hosuli
Sosuli
Emma
Hattivatit
Drontti Edvard
Mörkö
Sijainti

Muumimaailma sijaitsee Naantalin keskustan välittömässä läheisyydessä sen luoteispuolella Kailon saaressa. Saareen johtaa 250-metrinen ponttoonisilta Naantalin vanhastakaupungista. Suomen tasavallan presidentin kesäasunto Kultaranta sijaitsee 500 metriä Kailosta lounaaseen. Kailon omistaa Naantalin kaupunki ja se on pääosin vuokrattu elämyspuisto Muumimaailma Oy:lle.
Kailon saari on Naantalin kaupungin ulkoilusaari, noin kaksi kolmasosaa sen pinta-alasta on Muumimaailman käytössä. Talvisin Muumimaailman alueella saa myös liikkua vapaasti.lähde?
Alun perin Muumimaailmaa kaavailtiin Turun Ruissalon Kansanpuistoon ja Porvooseen, mutta Turun viivyttely rakennusluvissa ja Porvoon haluttomuus ryhtyä hankkeeseen peruuttivat suunnitelmat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Muumimaailma Wikimedia Commonsissa
Muumimaailman kotisivut
Ylen Elävä arkisto: Mutkia matkalla Muumimaailmaan
Muumijuna, Muumimaailman portti ja Kailon saareen vievä ponttoonisilta.
Gordini

| Gordini |
| --- | --- |

Koko nimi:  Gordini
Päämaja:   Ranska
Perustajat:  Amédée Gordini
Tunnetuimmat kuljettajat:  Jean Behra, Maurice Trintignant, Prinssi Bira
Moottorit:  Gordini, Simca
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Ranskan GP 1950
Kilpailuja:  40
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  1
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  Italian GP 1956
Gordini oli Formula 1-talli vuosina 1950-1956.
Amédéé Gordini, autosuunnittelija perusti tallin 1950, ja jo vuonna 1952 Gordinin autot olivat ainoat, jotka pystyivät pistämään kampoihin Ferrarille. Alussa Gordini teki paljon yhteistyötä Simcan kanssa.
Gordinit olivat nopeita ja kevyitä, mutta harvemmin kestivät koko kisan pituutta. Positiivinen poikkeus oli MM-sarjaan kuulumaton Reimsin GP, jossa Jean Behra oli ylivoimainen Gordinilla.
MM-sarjassa Gordini saavutti muutaman palkintopallisijoituksen, mutta F1-autojen kehitysvauhti oli jo 1950-luvulla liian kovaa pienelle tallille. Amédéé Gordini myi tallinsa Renault'lle ja jäi firmaan tekemään kehitystyötä.
Formula 1 -saavutukset

Palkintosijat
| Nro | Kilpailu | Kuljettaja |
| --- | --- | --- |
| 1 | Sveitsin GP 1952 | Jean Behra |
| 2 | Belgian GP 1952 | Robert Manzon |
Paalupaikat
| Nro | Kilpailu | Kuljettaja |
| --- | --- | --- |
1: 
Nopeimmat kierrokset
| Nro | Kilpailu | Kuljettaja |
| --- | --- | --- |
| 1 | Britannian GP 1954 | Jean Behra |
Huomioita

↑  Vuoden 1954 Britannian GP:ssä seitsemän kuljettajaa ajoi kilpailun nopeimman kierroksen, joista yksi oli Gordinin Jean Behra.
↑  Valmistajien MM-taistelu alkoi kaudella 1958.