stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stig (artisti)

| Pasi Siitonen |
| --- | --- |
 Stig esiintymässä Ilosaarirockissa kesällä 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1978 (ikä 46) Helsinki
Ammatti:  laulaja rap-artisti musiikkituottaja säveltäjä multi-instrumentalisti
Muusikko
Taiteilijanimi:  Stig (2011–) Stig Dogg (2006–2019) Hullukoira Musa Basha Paser Soze Punavuoren R. Kelly Hermannin Herttua
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2004–
Tyylilajit:  folk, country, R&B, rap, pop, house
Soittimet:  laulu kitara basso rummut kosketinsoitin autotune
Yhtyeet:  G-Litter Kuja Orchestra Raisin Team Yön Polte
Levy-yhtiöt:  Numbers Entertainment Oy Muumaa Musiikki Pingispong Records The Fried Music Oy
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pasi Petteri Siitonen (s. 22. elokuuta 1978 Helsinki), taiteilijanimeltään Stig (tyyliteltynä STIG, aikaisemmin Stig Dogg), on suomalainen hip hop-, R&B ja kantrimuusikko, jonka laulut käsittelevät pääasiassa naisia ja juhlimista. Humoristisissa sanoituksissaan Stig parodioi yhdysvaltalaisen kaupallisen hip hopin kliseitä. Myös miehen imago viiksineen on tarkoituksellisen korni. Siitonen vaihtoi tyyliään akustisemmaksi vuoden 2011 lopulla osallistuttuaan Uuden Musiikin Kilpailuun.
Ura > Taustaa

Artisti on käyttänyt kappaleessaan "Häsleri" itsestään lisänimeä "Punavuoren R. Kelly". Vuonna 2007 hän sanoi pyrkivänsä sanoituksissaan vastaavaan härskiyteen.
Siitonen on tehnyt myös house-tyylistä musiikkia nimellä Musa Basha, jolta on julkaistu vinyyli-EP Flamongo Sanomat. Hän on lisäksi vaikuttanut jazz/funk-yhtyeissä G-Litter, Kuja Orchestra ja Raisin Team. Siitonen on soittanut yhtyeissään muun muassa kitaraa, bassokitaraa, rumpuja ja koskettimia. Siitonen on myös 3rd Rail Musicin studioinsinööri ja tuottaja (nimellä Hullukoira). Koiran taustoja on kuultavissa esimerkiksi Kallio Undergroundin ja Jontin & Shakan levyillä. Vuonna 2004 julkaistu MC Vittumeitsin Numero yks on Siitosen taiteilijanimellä Paser Sozeyhdessä Timo Palmgrenin 'Rick Timebees' tuottama albumi. Siitonen on myös tuottanut Popedan albumin Haista Popeda!.
Ura > 2006–2010

Stig Doggin ensimmäinen, omaa nimeä kantava albumi, Stig Dogg, julkaistiin 26. heinäkuuta 2006. Se ylsi Suomen virallisen albumilistan 37. sijalle. Albumilta julkaistiin singlenä kappale Rakkauden Bermudan kolmio ja siitä julkaistiin myös musiikkivideo. Kappale nousi myös Suomen virallisen singlelistan 18. sijalle.
Siitosen toinen Stig Dogg -nimellä julkaistu albumi Stigidilaatio julkaistiin 3rd Rail Musicin alaisuudessa toimivan Muumaa Musiikin kautta 10. tammikuuta 2007. Albumi sijoittui parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan 8. sijalle. Samana vuonna albumilta julkaistiin singleinä kappaleet Stigidilaatio ja Vadelmasuklaa. Albumin nimikkosingle Stigidilaatio nousi Suomen virallisen singlelistan 12. sijalle ja pysyi listalla yhteensä viisi viikkoa.
Albumin toinen single Vadelmasuklaa oli mukana Valio Play vadelmasuklaa kampanjassa. Kampanja valittiin parhaaksi viraalikampanjaksi Grand One -digimediakilpailussa 13. maaliskuuta 2008. Lisäksi kampanja palkittiin Kultahippu -palkinnolla Suomen merkittävimmässä graafisen suunnittelun ja mainonnan kilpailussa 3. huhtikuuta 2008. Kummastakin singlestä julkaistiin myös musiikkivideot.
Ura > 2011–2012

Stig Dogg otti käyttöön uuden taiteilijanimensä Stig vuonna 2011 ja osallistui kappaleellaan "Laululeija" Uuden Musiikin Kilpailuun, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 2012 Eurovision laulukilpailuun. Hän pääsi Uuden Musiikin Kilpailun finaaliin ja kolmen parhaan ehdokkaan joukkoon, mutta jäi toisella kierroksella valitsematta Suomen euroviisuedustajaksi, kun voiton vei Pernilla Karlsson. "Laululeija" -kappaleen ovat säveltäneet Tehosekoittimen Matti Mikkola ja DJPP ja sen sanoituksesta vastaa PMMP -yhtyeen Paula Vesala. Siitonen kertoi Metro Liven haastattelussa, että hänen on pitänyt osallistua Eurovision laulukilpailun karsintoihin Stig Doggina jo 3–4 vuotta, mutta se on jäänyt johtuen aikataulujen puutteesta. "Laululeija" -kappaleella käytetään akustisia soittimia, joten se on tyyliltään erilainen verrattuna aikaisempaan Stig Dogg -nimellä tehtyyn musiikkiin.
Helmikuussa 2012 Stig, Kuningas Pähkinä ja Setä Tamu julkaisivat perustamansa Yön Polte -yhtyeen ensimmäisen kappaleen "Tyttö sinä olet meritähti". Kappale nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle kahdeksan ja se oli parhaimmillaan Suomen Spotify-käyttäjien toiseksi kuunnelluin kappale.
Maaliskuun lopulla 2012 julkaistiin YouTubessa Stigin single "Ryyppy", sekä Setä Tamun siitä tekemä remix-versio "Ryyppy (Hevoshullu remix)". Single nousi parhaimmillaan virallisen singlelistan sijalle 9. Stigin kolmas studioalbumi Puumaa mä metsästän julkaistiin 23. toukokuuta 2012. Siitonen käyttää albumilla uutta nimeä Stig ja se sisältää uusien kappaleiden lisäksi Stigin vanhoja kappaleita uudelleensovitettuina. Puumaa mä metsästän nousi suomen virallisen albumilistan 17. sijalle ja iTunesissa parhaimmillaan sijalle 3.
Ura > 2013–

Stig vierailee laulaja Meiju Suvaksen kanssa Teflon Brothersin Valkoisten dyynien ratsastajat -albumin kappaleella "Seksikkäin jäbä". Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 31. joulukuuta 2012, ja se nousi parhaimmillaan Suomen virallisen singlelistan kolmannelle sijalle. Kappaleesta julkaistiin myös rock-henkinen remixversio ja musiikkivideo huhtikuussa 2013 nimellä "Seksikkäin jäbä (Mötley RMX) Xcovered".
Yön Polte -yhtyeen toinen single "Rakkauden ratapiha" sai ensisoittonsa YleX:llä 15. huhtikuuta 2013.
Keväällä Stig ja rap-artisti Majuri vierailivat Kristalin singlellä "Kultaa". Kappaleeseen kuvattiin myös musiikkivideo.
Stig julkaisi "Viheltelen" -nimisen singlen 21. kesäkuuta 2013. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin heinäkuussa. "Niks ja naks" -niminen single julkaistiin puolestaan 4. lokakuuta 2013. Stig osallistui kappaleella Syksyn sävel -kilpailuun. Kappaleita seurasi Stigin neljäs pitkäsoitto Niks ja naks, joka näki päivänvalon 25. lokakuuta 2013. Albumi sijoittui parhaimmillaan Suomen virallisen albumilstan 12. sijalle.
Stig oli mukana keväällä 2014 esitettävässä Tähdet, tähdet -televisiosarjassa, mutta putosi toisena 23. maaliskuuta 2014.
Stig oli mukana Vain elämää -sarjan 11. tuotantokaudella vuonna 2020.
Yksityiselämä

Siitonen elää avoliitossa, ja parilla on kaksi poikaa. Siitonen asuu tällä hetkellä Helsingin Hermannissa. Hän on asunut aikaisemmin Punavuoressa ja vietti lapsuutensa Kruununhaassa. Siitonen on työskennellyt siivoojana metroasemalla ja Puistolan yläasteella, Helsingissä. Hän kävi Ressun lukion. Parhaillaanmilloin? Siitonen opiskelee Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun elokuvataiteen laitoksella äänisuunnittelua.
Diskografia > Albumit

Stig Dogg (2006,  Numbers/Pingispong)
Stigidilaatio (2007,  Muumaa Musiikki)
Puumaa mä metsästän (2012,  The Fried Music)
Niks ja naks (2013,  The Fried Music)
Stig (2015,  Warner Music Finland / Etenee Records)
Playlist, Vol. 1 (2018, Warner Music Finland / Etenee Records)
Diskografia > Singlet

"Rakkauden Bermudan kolmio" (Numbers/Pingispong 2006) CDS, singlelistan 18.
"Stigidilaatio" (3rd Rail Music 2007) CDS, singlelistan 12.
"Vadelmasuklaa" (Muumaa Musiikki 2007) julkaistu digitaalisesti, myös promo CDS ja 12".
"Laululeija" (2011)
"Ryyppy" (2012)
"Puumaa mä metsästän" (2012)
"Viheltelen" (2013)
"Niks ja naks" (2013)
"Laulu pahan päivän varalle" (2014)
"Roy Orbison" (2014)
"Lupasit et kelpaan näin" (2015)
"IT-mies" (2016)
"ORIGINAL GIGOLO" (feat. Teflon Brothers, 2016)
"Oon tulossa kotiin (nakkikukkaro)" (2016)
"Ai Ai Ai" (2017)
"Polje vaan" (2017)
"Korjaan sut" (2017)
"Lonkeronvärinen taivas" (2019)
"Sitä sun tätä" (2019)
"Biip Biip" (2019)
"Märkylii" (2021)
"Älä vie mun kitaraa" (2021)
"Isomunanen mies" (2022)
Diskografia > Yön Polte

"Tyttö sinä olet meritähti" (single, 2012)
"Rakkauden ratapiha" (single, 2013)
"RIP" (single, 2016)
"Aikamoinen munapää" (single, 2018)
Diskografia > Musiikkivideot > Omat

Rakkauden Bermudan kolmio
Stigidilaatio
Vadelmasuklaa
Laululeija
Ryyppy
Puumaa mä metsästän
Piparia piparia
Viheltelen
Niks ja naks
Roy Orbison
Lupasit et kelpaan näin
Perunamaa
IT-mies
Diskografia > Musiikkivideot > Vierailijana

Kullii (Edu Kehäkettunen & DJPP mukana Stig Dogg)
Saanks mä murista sun muffinssiin (Edu Kehäkettunen & DJPP mukana Stig Dogg)
Tervetuloo Helsinkiin (DJ RZY mukana Wögä, Tasis, Elastinen, Juno, Mikael Gabriel, Timo Pieni Huijaus, Spekti, Uniikki, Stig Dogg, Cheek & Davo)
Seksikkäin jäbä (Teflon Brothers mukana Stig & Meiju Suvas)
Seksikkäin jäbä (Mötley RMX) Xcovered (Teflon Brothers mukana Stig & Meiju Suvas)
Kultaa (Kristal mukana Stig & Majuri)
Kesä vielä jäädä vois (Neljänsuora mukana Stig)
Diskografia > Vierailijana kappaleissa

| Artisti | Kappale | Albumilta | Muut vierailijat | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| DJPP | "Aineita" | Tuottajalevy |  | 2006 |
| DJPP | "Puhelimet kii" | Tuottajalevy | Davo | 2006 |
| DJPP | "Häsleri" | Tuottajalevy | Petos | 2006 |
| Konvehdinmussuttajat | "Yhen imun ilta" | Älä mussuta! |  | 2007 |
| Edu Kehäkettunen & DJPP | "Saanks mä murista sun muffinssiin" | Hyvän olon konsultit |  | 2008 |
| Edu Kehäkettunen & DJPP | "Kullii" | Hyvän olon konsultit |  | 2008 |
| DJPP | "Mitä mä teen" | Street Tape vol. 2 |  | 2008 |
| Juno | "Neiti Ivan Ho" | 13 |  | 2008 |
| Jontti & Jodarok | "Inseminaatio intentio" | Uuden ajan avaruususkonto |  | 2009 |
| Tea | "Auringonlaskuun" | – |  | 2010 |
| Nopsajalka | "Tervetuloo paratiisiin" | Kuningas soundi |  | 2010 |
| DJ RZY | "Tervetuloo Helsinkiin" | – | Wögä, Tasis, Elastinen, Juno, Mikael Gabriel, Timo Pieni Huijaus, Spekti, Uniikki, Cheek & Davo | 2011 |
| No Smoking Team | "Telluksen parhaat" | Terve elämä, puhdas omatunto |  | 2012 |
| Teflon Brothers | "Seksikkäin jäbä" | Valkoisten dyynien ratsastajat | Meiju Suvas | 2013 |
| Teflon Brothers | "Seksikkäin jäbä (Mötley RMX) Xcovered" | – | Meiju Suvas | 2013 |
| Kristal | "Kultaa" | – | Majuri | 2013 |
| JVG | "Puhelimet kii" | Voitolla yöhön |  | 2014 |
| Uniikki | "Oispa kaljaa" | – |  | 2016 |
| LGNDRY | "Superkova" | – |  | 2017 |
| Yksi Totuus | "Sammakko" | – |  | 2017 |
| Sliki & Hamuelos | "TRÄK" | – | SANÈ | 2018 |
| Pasi ja Anssi | "Kyntömies" | – |  | 2018 |
Diskografia > Mukana kokoelmilla

Bassoradio Compilation ("Viva")
Monsp Records 1997–2007 ("Puhelimet kii")
Uuden Musiikin Kilpailu 2012 ("Laululeija")
Voicen kesähitti 2012 (Kappaleet "Ryyppy" ja Yön Poltteen "Tyttö sinä olet meritähti")
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stig Twitterissä
Stig Dogg Myspacessa (englanniksi)
Muumaa Musiikki (Arkistoitu – Internet Archive)
3rd Rail Music
Ylen Elävä arkisto: Stigin Laululeija lentää sovinnontekoon
Stig lauluntekijänä - Fono.fi
| n k Stig |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Stig Dogg  Stigidilaatio  Puumaa mä metsästän  Niks ja naks  Stig  Playlist, Vol. 1 
Singlet:  ”Rakkauden Bermudan kolmio”  ”Stigidilaatio”  ”Vadelmasuklaa”  ”Laululeija”  ”Ryyppy”  ”Puumaa mä metsästän”  ”Viheltelen”  ”Niks ja naks”  ”Laulu pahan päivän varalle”  ”Roy Orbison”  ”Lupasit et kelpaan näin”  ”IT-mies”  ”ORIGINAL GIGOLO” (feat. Teflon Brothers)  ”Oon tulossa kotiin (nakkikukkaro)”  ”Ai Ai Ai”  ”Polje vaan”  ”Korjaan sut”  ”Lonkeronvärinen taivas”  ”Sitä sun tätä”  ”Biip Biip”  ”Märkylii”  ”Älä vie mun kitaraa”  ”Isomunanen mies” 
Musiikkivideot:  Rakkauden Bermudan kolmio  Stigidilaatio  Vadelmasuklaa'  Laululeija  Ryyppy  Puumaa mä metsästän  Piparia piparia  Viheltelen  Niks ja naks  Roy Orbison  Lupasit et kelpaan näin  Perunamaa  IT-mies 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  Europeana
Vologases III

Vologases III (k. 147) oli Parthian kuningas vuosina 105–147. Hän havitteli valtaistuinta edellisen kuninkaan Pakoros II:n kuoltua vuonna 105. Parthia oli tuolloin sisällissodassa ja Vologases taisteli melkein koko valtakautensa ajan Pakoroksen veljiä ja laillisia perijöitä, Osroes I:tä ja Mithridates IV:ää vastaan, jotka hallitsivat Parthian valtakunnan länsiosassa. Lisähuolia aiheuttivat alaanien hyökkäykset pohjoisessa ja tuntematon vallananastaja Iranissa noin vuonna 140. Rooman keisari Antoninus Piuksen kaudella Vologases suunnitteli hyökkäystä Armeniaan mutta varoituskirje keisarilta sai Vologaseksen peruuttamaan suunnitelmansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vologases III Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  DDB 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Vologases III of Parthia
Käännös suomeksi
Vologda (joki)

| Vologda |
| --- | --- |

Laskupaikka:  Suhona
Maat:   Venäjä
Pituus:  155 km
Valuma-alue:  3 030 km²
Vologda (ven. Вологда) on 155 kilometriä pitkä joki Vologdan alueella Pohjois-Venäjällä.  Se laskee Suhonaan, joka laskee edelleen Vienanjokeen ja Vienanmereen. Vologdan kaupunki sijaitsee joen varrella.
Joen valuma-alue on 3 030 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vologda (joki) Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Natalija Voltšek

| Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Valko-Venäjä> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | kahdeksikko |  |
Natalija Voltšek (s. 6. tammikuuta 1972) on valkovenäläinen soutaja. Hän saavutti Atlantan olympialaisissa 1996 pronssia kahdeksikossa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui kahdeksikossa viidenneksi Račicessa 1993, Indianapolisissa 1994 ja Tampereella 1995, perämiehettömässä nelosessa seitsemänneksi Račicessa 1993 sekä pariaironelosessa kahdeksanneksi Kölnissä 1998.
Voipiolampi

| Voipiolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Konnevesi
Koordinaatit:  62°30′59″N, 26°10′37″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kuusveden–Kynsiveden alue (14.35)
Tulo-oja:  oja Kieräjärvestä
Laskuoja:  oja Kynsiveteen 
Järvinumero:  14.358.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  88 m  
Pituus:  350 m  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  0,894 km  
Pinta-ala:  4,104 ha  
Valuma-alue:  10,15 km²  
Saaria:  ei saaria 
 fiVoipiolampi 
Voipiolampi on Keski-Suomessa Konnevedellä Hänniskylässä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 4,1 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen erottaa Kynsivedestä Voipiovuori, joka kohoaa eteläpuolella 82 metrin korkeuteen lammesta. Pohjoispuolella sijaitsevat Hänniskylän peltoaukea. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä ja sen rannat ovat vettynyttä luhtamaata. Soisilta rannoilta on kartan mukaan nostettu turvetta. Etelärannalla sijaitsee kaksi kiinteästi asuttua tilaa ja vapaa-ajan asunto.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Kuusveden–Kynsiveden alueella (14.35), jonka Voipiolammen valuma-alueeseen (14.358) se kuuluu. Valuma-alueen pinta-ala on 10 neliökilometriä ja sen järvisyys on 3,45 %. Se on lähes sama myös Voipiolammelle. Valuma-alueen pääuoma on merkitty Kieräjärvelle asti ja se on yli 2,5 kilometriä pitkä. Voipiolammen laskuoja on noin 50 metriä pitkä ja se laskee Kynsiveden Voipiolahteen. Lammen vedenpinnan korkeus on 88,0 metriä mpy., joten laskuojan pudotukseksi tulee 0,2 metriä. Voipiolampeen tulee yksi merkittävä oja Kieräjärvestä. Valuma-alueella on vielä kolmas vesistö, piskuinen Saukkolampi.
Voloma (joki)

Voloma (ven. Во́лома, karjalaksi Vuoloma) on joki Karjalan tasavallan Mujejärven ja Karhumäen piireissä. Sen pituus on 138 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 2 070 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa samannimisestä järvestä ja laskee Seesjärveen entisen Suontaleen kylän luona. Tärkeimmät sivujoet ovat Amindomaoja, Talvijesjoki ja Pelkula. 1900-luvulle saakka Volomajokea käytettiin puutavaran uittoon, jota varten on rakennettu kaksi patoa.
Aiheesta muualla

Voloma Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
Volokolamsk

| Volokolamsk Волоколамск |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Moskovan alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Volokolamsk
 Koordinaatit: 56.0360°N, 35.9558°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Moskovan alue
Piiri:  Volokolamsk
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  30 km²
Väkiluku (2010):  23 618
 – Väestötiheys:  787 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Volokolamsk (ven. Волокола́мск) on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Lama-jokeen laskevan Gorodenka-joen rannalla 130 kilometriä Moskovasta luoteeseen. Kaupungin läpi kulkee Moskovasta Latvian rajalle suuntautuva M9-valtatie. Eteläpuolella on Moskovan ja Riian välinen rautatie (Volokolamskin asema). Kaupunki on Volokolamskin piirin keskus. Asukkaita on 23 600 henkeä (vuonna 2010).lähde?
Näkymä Volokolamskin linnoitusmäelle.
Volokolamsk on Moskovan alueen vanhimpia kaupunkeja. Se tunnetaan vuodesta 1135 lähtien nimillä Volok na Lame, Volok Lamski. Novgorodilaiset perustivat sen Lama-joen kannakselle (ven. volok), jonka kautta kulki Volgan ja Okan vesistöjen välinen tärkeä kauppareitti. 1400-luvulta lähtien se kuului Moskovan ruhtinaskuntaan. Vuosina 1462–1513 kaupunki oli Volokolamskin lääniruhtinaskunnan keskus. Vuonna 1781 Volokolamskista tuli Moskovan lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. Toisen maailmansodan aikana loka-joulukuussa 1941 kaupunki oli saksalaisten miehittämä. Seudulla käytiin ankaria taisteluja Moskovaan suuntautuneen hyökkäyksen pysäyttämiseksi.
Nykyään Volokolamsk on maatalousalueen keskus, jossa toimii lähinnä elintarviketeollisuutta. Kaupunki on rakennettu purojen ja rotkojen erottamille kukkuloille. Keskustassa Gorodnja-joen mutkassa sijaitsee entinen maalinnoitus, jossa on vuosina 1462–1494 rakennettu Ylösnousemuksen katedraali. Kirkkoa ympäröivät 1800-luvun alun klassistiset rakennukset. Linnoituksen länsipuolella on moskovalaista barokkityyliä edustava Pokrovan kirkko vuodelta 1695. Kaupungin itäosassa sijaitsee vuonna 1535 rakennettu Neitsyt Marian syntymän kirkko. 1950-luvulta lähtien Volokolamskin etelä- ja lounaispuolelle on rakennettu uusia asuinalueita.
Volokolamskissa toimii historiallis-arkkitehtoninen museo. Kahdenkymmenen kilometrin päässä kaupungista sijaitsee 1400-luvun lopulla perustettu Josifo-Volokolamskin luostari.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lamagrad – epävirallinen kaupunkisivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Volokolamskin piirille omistettu sivusto (venäjäksi)
Moskovan alueen kaupungit
Visentti

| Visentti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Naudat Bovinae
Suku::  Bison
Laji::  bonasus
Kaksiosainen nimi
 Bison bonasus  (Linnaeus, 1758) 
 Visentin villinä elävien populaatioiden levinneisyys (2020)
Alalajit 
 B. b. bonasus – alamaanvisentti  †B. b. caucasicus – kaukasuksenvisentti  †B. b. hungarorum 
Katso myös
   Visentti Wikispeciesissä   Visentti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Visentti eli euroopanbiisoni (Bison bonasus) on suurikokoinen nautaeläinlaji ja eurooppalainen vastine amerikkalaiselle biisonille. Se oli vähällä kuolla sukupuuttoon 1900-luvun alussa, mutta laji säilyi eläintarhoissa kasvatettujen yksilöiden ansiosta. Tarhoista luontoon palautettuja visenttejä elää nykyisin monilla alueilla eri puolilla Eurooppaa.
Evoluutio ja taksonomia

Visenttien jäänteet ilmestyvät fossiilistoon yhtäkkiä noin 11 000 vuotta sitten ajalla, jolloin viimeisin jääkausi oli juuri päättymässä. Visenttien alkuperää on vaikea jäljittää, koska niiden edeltäjät elivät alueilla, joilla niiden jäänteet eivät säilyneet. Visentin edeltäjänä on pidetty pitkään arovisenttiä (Bison priscus), joka on myös pohjoisamerikkalaisen biisonin edeltäjä. Lokakuussa 2016 julkaistun tutkimuksen mukaan visentti on tulos arovisentin ja alkuhärän risteytymistä. Tutkimuksessa tarkasteltiin säilyneitä luita Uralilta, Kaukasukselta ja Länsi-Euroopasta. Tutkimuksen mukaan risteymät tapahtuivat yli 120 000 vuotta sitten ja nykyiset visentit omaavat noin 10 % perimästään alkuhäriltä. Tutkimuksessa käytettiin myös Ranskan Chauvetin luolamaalauksia. Tutkijoiden mukaan vanhemmat 30 000–36 000 vuotta vanhat maalaukset esittävät arovisenttejä, joilla oli pidemmät sarvet ja korkeampi säkä, kun taas nuoremmat 17 000–10 000 esittävät visenttejä, joilla oli matalampi säkä ja lyhyemmät sarvet. Kaikki tutkijat eivät ole hyväksyneet teoriaa visentin alkuperästä hybridinä alkuhärän ja arovisentin välillä. Arovisenttiä, visenttiä ja amerikkalaista biisonia on kaikkia pidetty joidenkin tutkijoiden mukaan myös yhtenä samana lajina.
Toinen lokakuussa 2016 julkaistu tutkimus käsitteli visentin ja arovisentin kantoja tutkimalla jäänteitä 50 000 vuoden ajalta. Tutkimuksen mukaan arovisentti levisi Siperiasta Ranskaan saakka viimeisen jääkauden huipulla. Visentti levisi Eurooppaan Kaukasukselta noin 14 000 vuotta sitten ilmaston lämmitessä ja arovisentin samalla hävitessä. Arovisentin häviämisen syystä ei ole varmuutta, mutta yksi mahdollinen selitys on kilpailu lämpimämpiin olosuhteisiin paremmin sopeutuneen visentin kanssa. Nykyaikaan säilyneistä kannoista voidaan tunnistaa kaksi toisistaan poikkeavaa geneettistä linjaa, alamaanvisentti (B. b. bonasus) ja kaukasuksenvisentti (B. b. caucasicus). Puhdasveriset kaukasuksenvisentit ovat kuolleet sukupuuttoon, mutta sekarotuiset yksilöt muodostavat osan nykyisestä kannasta.
Ulkonäkö ja koko

Visentti on Euroopan suurin maanisäkäs. Visentit painavat 350–1 000 kg. Niiden ruumiinpituus on 210–350 cm ja säkäkorkeus 150–200 cm. Turkki on tiheä ja väriltään tumman- tai kultaisenruskea. Visentin hartioilla on kyttyrä, joka on naarailla hieman uroksia pienempi. Hartioilla ja olkapäillä on myös karkeaa villaista karvaa. Niska on lyhyt, mutta paksu. Niskassa on myös pitkää karvaa, joka muodostaa harjan sen alapuolella. Leuan alla on lyhyt parta ja otsalla kasvaa kiharaa karvaa. Uroksilla ja naarailla on sarvet. Naarailla sarvet ovat hieman uroksia pienemmät. Sarvet kasvavat ensin päästä ulospäin ja sitten ylös kaartuen.
Visentti on biisoniin verrattuna korkeampi ja pitkäjalkaisempi. Turkki on vähäkarvaisempi. Visentit myös kesyyntyvät biisoneja huonommin ja niitä on hankalampi risteyttää tavallisten nautojen kanssa.
Levinneisyys > Alkuperäinen levinneisyys

Keskiajalle asti visenttejä on elänyt lähes koko Euroopan alueella, esimerkiksi Sveitsissä niitä tavattiin vielä 1000-luvulla ja Espanjassa vielä 1200-luvulla. Myös Englannista ja eteläisestä Skandinaviasta on löydetty niiden jäänteitä. Ruotsin Skånen metsissä eläneet visentit hävisivät keskiajalla. Alkuperäinen esiintymisalue on käsittänyt lisäksi ainakin osia Länsi-Siperiasta, idempää tietoa Euraasiasta ei ole.
Esihistoriallisena aikana visenttejä on elänyt myös Suomen lähialueilla. Jatkosodan aikana Karjalasta, Syvärin voimalaitostyömaalta löydettiin kolme subfossiilista visentin luuta. Niiden arvioitiin olevan peräisin litorinakaudelta. Sitä ennen Suomea lähimmät merkit muinaisista visenteistä olivat löytyneet kauempaa Laatokan kaakkoispuolelta.