stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Babuška-nainen

Babuška-nainen (engl. Babushka Lady) on lempinimi tunnistamattomalle naiselle, jonka tiedetään valokuvanneen tai jopa videoineen John F. Kennedyn salamurhan vuonna 1963 erittäin läheltä. Hänen nimensä tulee hänen pitämästään huivista ja venäjän kielen sanasta babuška, joka tarkoittaa mummoa tai vanhaa naishenkilöä.
Vaikka monet näkivät tapahtumat yhtä läheltä, on paikalta erittäin vähän läheltä otettua video- tai kuvamateriaalia. Lisäksi moni paikalla ollut etsi suojaa ja juoksi pakoon laukausten jälkeen, toisin kuin Babuška-nainen, jonka tiedetään todistetusti jatkaneen kuvaamista tilanteesta huolimatta. Yhdessäkään valokuvassa, jossa Babuška-nainen esiintyy, hän ei katso suoraan kameraan, joten häntä ei ole koskaan pystytty tunnistamaan eikä hän ole koskaan ilmoittautunut lukuisista pyynnöistä huolimatta.
Vuonna 1970 Beverly Oliver -niminen nainen väitti olevansa Babuška-nainen. Hänen väitteensä osoitettiin myöhemmin perättömiksi. Hän muun muassa väitti kuvanneensa tapahtumat kameralla, jollaista ei vielä tuolloin ollut olemassakaan. Lisäksi valokuvat Babuška-naisesta osoittavat naisen olevan vanhempi kuin Oliver tuolloin.
Tapauksen toinen merkittävä sivuhenkilö on niin kutsuttu Sateenvarjomies (engl. Umbrella Man), joka nähdään Kennedyn kulkureitin varrella mustiin pukeutuneena pitämässä sateenvarjoa auki yllään kirkkaana syyspäivänä. Vuonna 1978 mies nimeltä Louie Steven Witt kertoi olevansa kyseinen mies, ja yhä omistavansa kyseisen sateenvarjon. Hän kertoi sateenvarjon olleen eräänlainen protesti Kennedyn politiikalle.
Bechdelin testi

Bechdelin testi on yhdysvaltalaisen sarjakuvapiirtäjän Alison Bechdelin kehittämä kolmen kohdan testi, jota vasten voi tutkia sukupuolten tasa-arvoista esittämistä näytelmäelokuvissa. Elokuva läpäisee Bechdelin testin, jos sen tarinassa
esiintyy vähintään kaksi naishahmoa
jotka keskustelevat keskenään
jostakin muustakin kuin miehistä.
Kysymyssarja esiintyi ensi kerran Bechdelin vuonna 1985 julkaisemassa Lepakkoelämää (Dykes To Watch Out For) -lesbosarjakuvan stripissä. Bechdel kertoo keksineensä sen yhdessä silloisen karateharjoittelukumppaninsa Liz Wallacen kanssa, ja pitääkin parempana kutsua testiä ”Bechdelin–Wallacen testiksi”.
Bechdelin mukaan testi oli alkujaan pelkkä vitsi, eikä hän tarkoittanut, että siitä tulisi mikään oikea mittari.
Testiä läpäisemättömät elokuvat eivät välttämättä ole seksistisiä, vaan usein vain niin sanottuja ”miesten tarinoita”, joissa naiset ovat sivuosassa. Helsingin Sanomat haastatteli vuonna 2013 muun muassa suomalaista elokuvaohjaajaa Aleksi Mäkelää, joka piti selvänä ettei hänen ohjaamissaan tarinoissa ole keskenään eri asioista keskustelevia naishahmoja. Testin ulkopuolelle jäävät myös muun muassa Harry Potter- ja Pirates of the Caribbean -elokuvasarjojen jokainen osa, samoin kuin valtaosa Tähtien sota -elokuvista. Vuoden 2013 yhdeksästä katsotuimmasta suomalaiselokuvasta kuusi läpäisi testin.
Loppuvuodesta 2013 testi otettiin käyttöön neljässä ruotsalaisessa elokuvateatterissa, jotka alkoivat merkitä esittämänsä elokuvan markkinointimateriaaliin kirjaimen A jos elokuva täyttää Bechdelin testin vaatimukset.
Aiheesta muualla

https://bechdeltest.com/ Sivustolle on kerätty yli 10 000 elokuvan tulokset Bechdelin testissä
Ben Mulroney

Ben Mulroney.
Benedict "Ben" Mulroney (s. 9. maaliskuuta 1976 Montréal, Québec) on kanadalainen televisiojuontaja. Hänet tunnetaan parhaiten Canadian Idol -ohjelman, Kanadan version Pop Idol -formaatista, juontajana; hän on juontanut ohjelmaa vuodesta 2003, sen ensimmäisestä tuotantokaudesta lähtien. Lisäksi hän juontaa arkipäivisin CTV-kanavalla esitettävää viihdemakasiinia eTalk Daily yhdessä Tanya Kimin kanssa sekä kirjoittaa säännöllisesti kolumneja Toronto Sun -lehteen. Vuosina 2001–2002 hän toimi CTV:n ohjelman Canada AM viihdetoimittajana.
Mulroney on Kanadan entisen pääministerin Brian Mulroneyn ja tämän vaimon Mila Mulnoreyn (o.s. Pivnicki) vanhin poika. Hänellä on kolme sisarusta, isosisko Caroline sekä nuoremmat veljet Mark ja Nicholas. Ennen uraansa televisiossa Mulroney suoritti lakitutkinnon Lavalin yliopistossa Québecissä sekä tutkinnon historiassa Duken yliopistossa Pohjois-Carolinassa.
Ben Nelson

Ben Nelson
Earl Benjamin ”Ben” Nelson (s. 17. toukokuuta 1941) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän otti tammikuussa 2001 paikan Yhdysvaltain senaatissa Nebraskan edustajana ja tuli sen jälkeen valituksi uudelleen vuonna 2006. Hän ei pyrkinyt kolmannelle kaudelle vuonna 2012 ja jätti senaatin tammikuussa 2013.
Nelson toimi ennen valintaansa senaattiin Nebraskan osavaltion 40. kuvernöörinä vuosina 1991–1999. Senaattorivuosiensa jälkeen hän aloitti tammikuussa 2013 Yhdysvaltain osavaltioiden vakuutusvalvontaviranomaisten yhteistyöjärjestön NAIC:n (National Association of Insurance Commissioners) toimitusjohtajana. Hän on koulutukseltaan juristi.
Becca Fitzpatrick

| Becca Fitzpatrick |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. helmikuuta 1979 (ikä 45)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Becca Fitzpatrick (s. 3. helmikuuta 1979) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut neliosaisen Hush, hush -kirjasarjan.
Hush, hush -kirjasarja

Langennut enkeli (Hush, hush)
Riitasointu (Crescendo)
Hiljaisuus (Silence)
Loppusoitto (Finale)
Augustine Harris

Augustine Harris (27. lokakuuta 1917 Liverpool – 30. elokuuta 2007) oli brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Liverpoolin arkkihiippakuntaan Richard Downey 30. toukokuuta 1942. Hänet nimitettiin Liverpoolin vihkipiispaksi ja Socian titulaaripiispaksi 23. joulukuuta 1965, ja hänet vihittiin piispaksi 11. helmikuuta 1966. Pääkonsekraattorina toimi George Andrew Beck, jota avustivat John Aloysius Murphy ja Thomas Holland.
Harris sai 10. marraskuuta 1978 nimityksen Middlesbroughin piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 3. marraskuuta 1992.
Belgirate

| Belgirate |
| --- | --- |
 Belgirate
 Belgirate
 Koordinaatit: 45°50′23″N, 8°34′21″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Piemonte
Maakunta:  Verbano-Cusio-Ossola
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Valter Leto
Pinta-ala:  
 – Maa:  7,13  km²
Korkeus:  199 (min. 193 - maks. 475) m
Väkiluku (2015):  542
 – Väestötiheys:  76  as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  28832
Suuntanumero(t):  0323
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Belgirate on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. Belgiraten naapurikunnat ovat Besozzo, Brebbia, Ispra, Leggiuno, Lesa ja Stresa.
Augustin Traoré

Augustin Traoré (s. 15. marraskuuta 1955) on malilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Ségoun hiippakuntaan 6. heinäkuuta 1985 ja nimitettiin sen piispaksi 30. lokakuuta 2003. Piispaksi vihkiminen seurasi 14. maaliskuuta 2004. Pääkonsekraattorina toimi Joseph Dao, jota avustivat Jean-Gabriel Diarra ja Michel-Joseph-Gérard Gagnon.
Kalle Kustaa Lappalainen

Kaarlo "Kalle" Kustaa Lappalainen (30. syyskuuta 1877 – 9. toukokuuta 1965) oli suomalainen ampuja ja olympiamitalisti.
Lappalainen saavutti kaksi mitalia Antwerpenin 1920 kesäolympialaisissa. Hopeaa hän sai hirviammunnan kertalaukausten joukkuekilpailussa ja pronssia sotilaskivääriammunnan joukkuekilpailussa (300 metriä, makuu). Hän osallistui myös muihin ampumalajeihin Antwerpenissä mutta ei saavuttanut niissä mitaleita.
Suomen mestaruuden Lappalainen voitti hirviammunnan kertalaukauksilla 1920 ja vapaakiväärin 3 × 30 laukauksella 1921 pistein 709. Hän toimi Suomen Ampujainliiton johtokunnassa.
Ben McLemore

| Ben McLemore |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Ben McLemore III
Syntynyt: 11. helmikuuta 1993 (ikä 31) St. Louis, Missouri
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies
Pituus:  196 cm
Paino:  88 kg
Nyk. joukkue:   Houston Rockets
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  7. varaus, 2013 Sacramento Kings
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2011–2013:   Kansasin yliopisto
Seurajoukkueet
2013–2017 2017–2018 2017 2018–2019 2019–:   Sacramento Kings  Memphis Grizzlies →  Memphis Hustle  Sacramento Kings  Houston Rockets
Ben McLemore III (s. 11. helmikuuta 1993 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan heittävä takamies. Hän pelaa kaudella 2019–2020 ammattilaiskoripalloa NBA:ssa Houston Rocketsissa.
Sacramento Kings varasi McLemoren vuoden 2013 NBA:n varaustilaisuudessa seitsemännellä varausvuorolla. Ennen ammattilaisuraansa hän pelasi Kansasin yliopiston joukkueessa.
Kauden 2017–2018 McLemore pelasi Memphis Grizzliesin organisaatiossa ja kauden 2018–2019 jälleen Sacramento Kingsissä.
Augustinatten

Augustinatten on suomalainen musiikkifestivaali, joka järjestetään vuosittain Tammisaaressa, Uudellamaalla. Festivaali on suunnattu lähinnä nuorille, alle 25-vuotiaille ja sen järjestää Finlandssvensk kulturutveckling. Augustinatten on järjestetty vuodesta 2017. Festivaaliin ei ole ikärajaa.
Vuonna 2022 festivaaleilla esiintyi muun muassa italialaiset veljekset Alessandro ja Andrea Vinai, sekä suomenruotsalainen rap-artisti Averagekidluke. Vuonna 2023 Augustinattenissa tulee esiintymään esimerkiksi ruotsalaiset Bolaget, Rasmus Gozzi ja Fröken Snusk.
At the Edge of Time (Uusinnan albumi)

| At the Edge of Time Uusinta |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: tammikuu 2004
 Tyylilaji: kamarimusiikki, nykymusiikki
 Kesto: 73.32
 Levy-yhtiö: Uusinta Publishing Company Ltd.
Uusinnan muut julkaisut
| Extraterrestrial 2003 | At the Edge of Time 2004 | Värikallio 2006 |
At the Edge of Time on Uusinta-kamariyhtyeen kamarimusiikkilevy (UUCD101). Se ilmestyi tammikuussa 2004. Levyn teokset ovat (säveltäjä suluissa):
Damballa – 7.41 (säv. Osmo Tapio Räihälä)
Korunkaarros – 11.08 (säv. Riikka Talvitie)
Next Deposit – 7.03 (säv. Lauri Toivio)
The Edge of Time (Ajan reuna) – 7.33 (säv. Hannu Pohjannoro)
Heartmonth (Sydänkuu) – 10.48 (säv. Lotta Wennäkoski)
Milk (Maito) – 10.14 (säv. Max Savikangas, san. Teemu Mäki)
Oboe Quartet I – 9.48 (säv. Kimmo Leppälä)
Imaginary Landscapes – 9.17 (säv. Sebastian Fagerlund)
Kokoonpano

Eva Ollikainen – kapellimestari
Lauri Toivio – huilu, lausuja
Riikka Talvitie – oboe
Kimmo Leppälä – klarinetti
Otto Virtanen – fagotti
Reeta Rossi – käyrätorvi
Emil Holmström ja Jerry Jantunen – piano
Maria Puusaari ja Reeta Maalismaa – viulu
Max Savikangas – alttoviulu
Markus Hohti, Roi Ruottinen ja Seeli Toivio – sello
Juho Martikainen – kontrabasso
Ben Gardane

| Ben Gardane بنقردان |
| --- | --- |
 Keskusta
 Ben Gardane
 Koordinaatit: 33°07′59″N, 11°12′58″E 
Valtio:   Tunisia
Tunisian Kuvernoraatti:  Medenine
Väkiluku (2014):  79 912
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ben Gardane (arab. بنقردان‎) on suurehko kaupunki Tunisian kaakkoisosassa Medeninen kuvernoraatissa.
Ranskalaisten valtaan joutumista edeltävinä aikoina Ben Gardane oli Tunisian seudun eteläosan tärkein kauppapaikka. Se houkutteli kauppiaita eri puolilta Pohjois-Afrikkaa ja jopa Bornusta Saharan eteläpuolelta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ben Gardane Wikimedia Commonsissa
Kanadan rajapalvelutoimisto

Kanadan rajapalveluvirasto (englanti Canada Border Services Agency, CBSA; ranska: Agence des services frontaliers du Canada, ASFC) on Kanadan liittovaltion lainvalvontavirasto, joka vastaa rajavalvonnasta (eli suojelusta ja valvonnasta), maahanmuuton valvonnasta ja tullipalveluista Kanadassa.
Virasto perustettiin 12. joulukuuta 2003 yhdistämällä lakkautettu Canada Customs and Revenue Agency, silloisen Citizenship and Immigration Canada (nykyisin nimellä Immigration, Refugees and Citizenship) täytäntöönpanotoiminnot ja Kanadan elintarviketarkastusviraston (Canadian Food Inspection Agency, CFIA) saapumistarkastustoiminnot.
Virastolla on 1200 palvelupistettä Kanadassa ja 39 muissa maissa. Se työllistää yli 14 000 virkamiestä ja tarjoaa ympärivuorokautista palvelua 117 maarajanylityspaikallaan ja 13 kansainvälisellä lentokentällä. Se tekee tiivistä yhteistyötä Kanadan maahanmuutto-, pakolais- ja kansalaisuusjärjestöjen kanssa maahanmuuttolakien valvomiseksi ja avustamalla paikallista poliisia maahanmuutto- ja pakolaisasiain lain rikkomusten tutkinnassa. Viraston Inland Enforcement -yksikkö jäljittää ja karkottaa laittomasti Kanadassa oleskelevia ulkomaalaisia.
Virasto valvoo myös toimintaa kolmessa suuressa merisatamassa ja ylläpitää pidätyskeskuksia, jotka tunnetaan maahanmuuttokeskuksina (Immigration Holding Centre, IHC) Lavalissa (Quebec), Torontossa (Ontario) ja Surreyssa (Brittiläinen Kolumbia).
BarokkiKuopio

Nokkahuiluyhtye The Royal Wind Music esiintyi BarokkiKuopio-festivaalilla 2019. Kuva Kuopion tuomiokirkosta (21.7.2019).
BarokkiKuopio-festivaali on vuodesta 2005 alkaen Kuopiossa järjestetty vanhan Musiikki tapahtuma
Tapahtuman taiteellisena johtajana on vuodesta 2017 alkaen toiminut cembalisti Matias Häkkinen. Vuosina 2005–2016 taiteellisena johtajana toimi Markus Kuikka. Tapahtuman järjestämisestä vastaa BarokkiKuopion kannatusyhdistys ry.
Konserttipaikkoja ovat muun muassa Kuopion Tuomiokirkko, Männistön kirkko (Pyhän Johanneksen kirkko), Männistön vanha puukirkko ja Puijon kirkko. Lisäksi festivaali on levittäytynyt Kuopion katukuvaan, puistoihin, museoihin, ravintoloihin, kahviloihin ja kapakoihin. BarokkiKuopio on järjestänyt useana kesänä myös lapsille suunnattuja barokkimusiikin konsertteja ja elokuvanäytöksiä. Vuodesta 2018 alkaen konsertteja on järjestetty myös kesän festivaaliviikon ulkopuolella ja festivaalin päätöskonsertti kuullaan yleensä myös Helsingissä. Vuonna 2019 BarokkiKuopio-festivaali levittäytyi Kuopion katukuvaan musiikkisuunnistuksella ja vuonna 2023 Puijon metsään useaksi viikoksi australialaisen nokkahuilisti ja performanssitaiteilija Genevieve Laceyn suunnittelemalla luontoaiheisella Pleasure Garden - Soiva metsä -ääni-installaatiolla.
Festivaalilla esiintyvät taiteilijat ovat kotimaisia ja ulkomaisia alansa tunnustettuja tekijöitä. Vuosien varrella festivaalilla ovat konsertoineet muiden muassa nokkahuilisti Genevieve Lacey, nokkahuiluyhtye The Royal Wind Music, sopraano Tuuli Lindeberg, Avanti!:n gambajouhiconsort,  Jaye Consort, Ensemble Nylandia, Ilpo Laspas, Bravade, Suomalaisen barokkiorkesterin yhtye, Jarmo Julkunen sekä sellisti Josetxu Obregón yhtyeensä La Ritiratan kanssa. BarokkiKuopiossa esiintyvät taiteilijat ovat kotimaisten ja ulkomaisten vanhan musiikin huippuammattilaisten lisäksi Itä-Suomesta lähtöisin olevia tai siellä työskenteleviä muusikoita. Varsinkin historialliset kosketinsoittimet, kuten klavikordi, cembalo ja urut ovat merkittävässä asemassa Kuopion seudulla.
Vanha musiikki tarkoittaa BarokkiKuopion yhteydessä 1600–1700-luvuilla sävellettyä musiikkia. Olennaista tapahtumalle on musiikin esittäminen kyseessä olevan ajan mukaisessa sointiasua edustavilla soittimilla. Käytännössä tämä tarkoittaa esimerkiksi barokkihuilua, barokkiviulua, viola da gambaa, cembaloa ja urkuja. Laulumusiikissa asiaan kuuluu perehtyneisyys ajanmukaiseen äänenmuodostukseen. Kesästä 2017 alkaen festivaalin tarjonta on laajentunut vanhan musiikin lisäksi myös elektronisen musiikin, rock-musiikin, kansanmusiikin ja nykymusiikin suuntiin.
Tapahtumaa ovat tukeneet Taiteen edistämiskeskus, Suomen Kulttuurirahasto, Musiikin edistämissäätiö, Kuopion seurakuntayhtymä ja seurakunnat sekä Kuopion kaupunki. Yhteistyökumppaneita ovat muun muassa Café Barock, Ensemble Nylandia ja Kuopion kaupunginorkesteri.
Festivaalin teemat

2025 juhla/julistus
2024 sähkö/säihke
2023 luonto/luonne
2022 tunto/tunne
2021 talo/talous
(2020 peruttu tapahtumarajoitusten vuoksi)
2019 urheus/urheilu
2018 folk/kaikille
2017 consort/yhdessä
(2005-2016 ei teemaa)
Kantaesitykset festivaalilla

Matthias McIntire: Sing nature alive from my insides (Rachel Fenlon, 2024, Euroopan kantaesitys)
Turkka Inkilä: Almanac (Antti Salovaara, Matias Häkkinen, Turkka Inkilä, 2023)
Gustav Nyström: Intimacy (Sini Vahervuo, 2022)
Niilo Tarnanen: Oma tunto / omatunto (Aura Visala, 2022)
Eero Hämeenniemi: Kolme laulua rakkaudesta sopraanolle ja soitinyhtyeelle (Tuuli Lindeberg ja Ensemble Nylandia, 2019)
Gustav Nyström: Sju ritualer renessanssinokkahuiluyhtyeelle (Q Consort, 2017–2019)
J.S.Bach/P.Arvo: Praeambulum nokkahuiluille ja live-elektroniikalle BWV821 (Petri Arvo, 2017)
Aiheesta muualla

www.barokkikuopio.com
www.vanhamusiikki.net (Arkistoitu – Internet Archive)
Askian hauta

| Askian hauta |
| --- | --- |
 Askian hauta
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Gao, Mali  16°17′23.28″N, 0°2′40.416″E
Tyyppi:  kulttuurikohde
Kriteerit:  ii, iii, iv
Tunnusnumero:  1139
Valintahistoria
Valintavuosi:  2004
 Gao
Askian hauta tai Askian moskeija on historiallinen hautamonumentti Malissa Gaon kaupungin liepeillä. Songhain kuningaskunnan kultakauden hallitsija Askia Mohammad Ture rakennutti sen vuonna 1495. Rakennus lisättiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 2004.
Historia ja nykypäivä

Hautamonumentin rakennutti Songhaivaltakuntaa hallinnut Askia Mohammad Ture. Vuosina 1464–1492 Songhain valtakuntaa hallinnut Sonni Ali Ber oli yhdistänyt aiemmin hajanaiset alueet yhdeksi suureksi Songhain valtakunnaksi ja laajentanut edelleen aluetta voitoilla tuareg-, mosi- ja fulbe-heimoista.
Sonni Ali Berin kuoltua 1492 hänen seuraajansa kieltäytyi kääntymästä muslimiksi. Homborin käskynhaltija Muhammed Aboubacar Sylla nousi kapinaan ja perusti islamilaisen askia-dynastian. Hän otti hallitsijanimen Askia Mohammad Ture, jonka sana askia tarkoittaa 'voimakasta'.
Askia Mohammad Ture laajensi valtakuntaa edelleen Länsi-Afrikan kaikkien aikojen suurimmaksi valtioksi. Songhai hallitsi lännessä entisen Malin kuningaskunnan alueita ja laajeni hausojen maille nykyiseen Nigeriaan asti. Uskonnollinen Askia Muhammad teki vuosina 1496–1497 suuren pyhiinvaellusmatkan Mekkaan, joka vahvisti hänen asemaansa Länsi-Sudanin muslimien hallitsijana. Matkalla Egyptin pyramidit tekivät hallitsijaan suuren vaikutuksen, ja hän päätti rakentaa myös itselleen hautamonumentin. Hallitsija tuotti paikalle andalusialaisen muurarin johtamaan rakennustöitä, joihin palkattiin kivitöistään tunnetulta Macinan alueelta Niger-joelta satoja työntekijöitä. Myös valtakunnan muut alueet osallistuivat rakennustöihin.
Askia Mohammad Turea ei ole todennäköisesti haudattu Askian hautaan. Gaolaiseen perimätiedon mukaan hallitsija haudattiin tuntemattomaan paikkaan hautamonumentista koilliseen. Todellinen hautapaikka todennäköisesti salattiin, koska pelättiin haudanryöstäjiä. Askian haudan ympäristöön on kuitenkin haudattu lukuisia merkkihenkilöitä Songhaivaltakunnan ja vuoden 1989 välisenä aikana.
Historia ja nykypäivä > Askian hauta nykyisin

Rakennus on ollut rakentamisestaan lähtien merkittävä islamilainen paikka Gaossa. Jo Askia Mohammad Ture käytti sitä rukouspaikkana. Paikalliset kutsuvatkin rakennusta nimellä Askia Djira, 'Askian moskeija'. Nimi Askian hauta on peräisin kolonialistiselta kaudelta.
Rakennusta käytetään edelleen aktiivisesti moskeijana ja kulttuurikeskuksena. Eroosio turmeli rakennusta vuosien varrella ja poliittisesti epästabiilin tilanteen tilanteen vuoksi sen ylläpitoon ei pystytty kiinnittämään riittävästi huomiota. Rakennuksen suojelemiseksi se lisättiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon 2004 esimerkkinä läntisen Sahelin alueen suurista muta-arkkitehtuurirakennuksista. Rakennus on esimerkki myös islamilaisen arkkitehtuuriperinteen muokkaamisesta alueen omien perinteiden mukaiseksi.
Vaikka rakennusta saatiin kunnostettua, se lisättiin vaarantuneiden maailmanperintökohteiden luetteloon vuonna 2012. Kun islamilaiset taistelijat valtasivat Gaon, paikalliset asukkaat puolustivat moskeijaa, joka kärsi silti vaurioita.
Arkkitehtuuri

Askian hautarakennuksen keskellä kohoaa 17 metriä korkea mutatiilistä rakennettu keskustorni, jonka pinta-ala on noin 17×12 metriä. Rakennusta kiertävät portaat, jotka alkavat sen itäpuolelta ja päättyvät länsipuolelle. Gaon alue on pääosin kuivaa, mutta sateiden aikana rakennusta päällystävä mutakerros alkaa kulua, ja se on uudistettava. Rakennuksen ulkopinnasta sen jokaisella sivulla työntyvät palkit on tarkoitettu kannattelemaan työntekijöitä, jotka lisäävät sen pinnalle uuden kerroksen mutapinnoitetta.
Rakennuksen itä- ja länsipuolella on matalat suorakaiteen muotoiset rakennukset, joiden kattorakenne on tuettu pylväillä. Suurempaa (50×15 metriä) käytetään miesten ja  pienempää naisten moskeijana. Moskeijarakennuksia on laajennettu 1950- ja 1980-luvuilla. Rukousrakennukset on yhdistetty toisiinsa muurilla. Rakennuksen itä-, pohjois- ja länsipuolilla on laaja hautausmaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Askian hauta UNESCOn sivuilla (englanniksi).
Askian hauta (Arkistoitu – Internet Archive) endangered sites -sivustolla (englanniksi).
Askian hauta saksalaisen Walter Mittelholzerin valokuvaamana vuosien 1931–1932 välisenä aikana.
Keskustornin ulkopinnan palkit Walter Mittelholzerin kuvaamina vuosien 1931–1932 välisenä aikana.
Barnyard

| Barnyard |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Blue Tongue Entertainment Halfbrick (GBA)
Julkaisija:  THQ
Jakelija:  Paramount Pictures  Nickelodeon Movies
Julkaistu:  Game Boy Advance, Windows & PlayStation 2NA 1. elokuuta 2006AUS 14. syyskuuta 2006PAL 13. lokakuuta 2006 GameCubeNA 1. elokuuta 2006PAL 13. lokakuuta 2006 WiiNA 19. marraskuuta 2006AUS 7. joulukuuta 2006PAL 9. helmikuuta 2007JP 5. huhtikuuta 2007
Lajityyppi:  toimintapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 3 ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Game Boy Advance, Nintendo GameCube, PlayStation 2, Windows, Wii
Jakelumuoto:  optinen levy, pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Barnyard on Blue Tongue Entertainmentin kehittämä ja THQ:n julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu vuonna 2006 Nintendo GameCubelle, PlayStation 2:lle ja Windowsille, sekä seuraavana vuonna Wiille.
Peli perustuu Nickelodeon Moviesin tekemään animaatioelokuvaan Tallipihan bilehileet.
Pelaaminen

Pelaaja ohjaa pelissä lehmää, joka voi ruiskia maitoa utareistaan. Pelaajan on tarkkailtava staminaa, joka vähenee liikkuessa maatilalla. Pelaaja tarvitsee unta voidakseen päihittää ryöstelevät pesukarhut ja kojootit.
Peli on hiekkalaatikkotyylinen peli, jossa voi tehdä monia asioita milloin itseä huvittaa.
Vastaanotto

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7.2/10.
Aiheesta muualla

Barnyard MobyGamesissa (englanniksi)
Bassas da India

Bassas da India
| --- | --- |
Sijainti:  Intian valtameren erillissaaret  Ranska
Pinta-ala:  0,2 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Bassas da India (ransk. Île Bassas-da-India) on Mosambikin kanaalissa, Madagaskarin ja Kaakkois-Afrikan välissä sijaitseva, tuliperäinen atolli, joka on kuulunut Ranskalle vuodesta 1897. Saari sijaitsee vedenalaisen, sammuneen tulivuoren päällä, ja sitä ympäröivät koralliriutat. Nousuveden aikana se jää yleensä kokonaan veden alle.
Sijainti ja luonto

Bassas da India sijaitsee Mosambikin kanaalissa lähellä Madagaskarin eteläkärkeä. Se on lähes pyöreä atolli, joka on 12–13 kilometriä halkaisijaltaan. Vuoksen aikana atolli jää lähes kokonaan meriveden alle. Riutta sulkee sisäänsä matalan hiekkapohjaisen laguunin. Itse koralliriutta on edelleen kasvava.
Bassas da India on Agulhasinvirran vaikutusalueella, ja meriveden lämpötila on yleensä yli 30 astetta. Vuotuinen sadanta on noin 600 millimetriä, ja atollille voi toisinaan iskeä hurrikaaneja. Bassas da Indialla ei ole kasvillisuutta, koska se peittyy vuoksen aikana. Meriluonto on kuitenkin monimuotoista, mutta vaikeiden olosuhteiden takia haastavaa tutkia.
Bassas da India ja ihminen

Bassas da India on osa Ranskan Intian valtameren erillissaaria, jotka puolestaan ovat vuodesta 2007 kuuluneet Ranskan eteläisiin ja antarktisiin alueisiin. Saarta hallinnoidaan Réunionilta käsin, ja Madagaskar on vaatinut sitä toistuvasti itselleen.
Ilmakuva saaresta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bassas da India Wikimedia Commonsissa