stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tekla Hultin
Poliittinen toiminta

Hultin oli yksi Nuorsuomalaisen Puolueen perustajista. Sittemmin hänestä tuli puolueen pää-äänenkannattajan Päivälehden vakituinen toimittaja (1893–1901).
Hultin osallistui Aleksanteri II:n patsaan mielenosoitusluonteiseen kukittamistapahtumaan 13. maaliskuuta 1899. Hultin oli Helsingissä keräämässä allekirjoituksia Suureen adressiin, monistamassa adressia varten tarvittuja adressilehtiä ja järjestelemässä tuhansia koottuja adresseja lopulliseen järjestykseen. Hän osallistui Seurahuoneen juhlasalissa myös Suuren adressin lähetystön tervetuliaisjuhlaan, joka järjestettiin kun lähetystö palasi Pietarista 18. maaliskuuta 1899.
Hultin oli mukana senaattori Leo Mechelinin 60-vuotisjuhlissa miehen kotona Fabianinkatu 16:ssa. Hultin oli Mechelinin sukulainen ja läheinen perheystävä, ja hän toimi tämän sihteerinäkin. Toisin kuin Mechelin, Hultin ei sortokausilla tyytynyt rauhanomaiseen vastarintaan. Hultin toimi vuonna 1900 Isänmaan Ystävä -lehden vastaavana toimittajana, mutta tehtävä päättyi kun venäläinen kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov lakkautti lehden.
Hultin oli perustamassa naiskagaalia vuonna 1902, jolloin joukko hänen ystäviään kokoontui hänen kotonaan. Yhdessä he päättivät auttaa kagaalia levittämään ja ylläpitämään vastarintahenkeä kodeissa ja yhteiskunnassa. Naiskagaalin keskuskomitea oli Helsingissä, ja paikalliskomiteoita taas muilla paikkakunnilla. Hän toimi naiskagaalin varapuheenjohtajana.
Hultin työskenteli myös aktivisti- ja jääkäriliikkeiden puolesta. Hän oli merkittävä ideologinen vaikuttaja puolueissaan ja liikkeissään. Hän salakuljetti Vapaita lehtisiä Tukholmasta Suomeen.
Hultin oli Suomalaisen naisliiton (1907–1909) sekä Nuorsuomalaisen Naisklubin (1902) ensimmäinen puheenjohtaja sekä Naisasialiitto Unionin merkittävä vaikuttaja. Naisasialiitto Unioni toimi ahkerasti muun muassa yleisen ja yhtäläisen äänioikeuden puolesta, jonka Mechelinin senaatti toteuttikin vuonna 1906. Hultin yritti saada kaikkien yhteiskuntaluokkien naiset yhteistyöhön näissä kysymyksissä, mistä naisasiaan sinänsä myönteisesti suhtautunut SDP varoitteli omiaan.
Hultin oli vuosina 1908–1924 Viipurin läänin läntisen vaalipiirin kansanedustaja. Kun Nuorsuomalainen Puolue hajosi vuonna 1918, hän liittyi Kansalliseen kokoomuspuolueeseen. Helsingin kaupunginvaltuutettuna hän toimi vuosina 1925–1930. Hultin toimi myös presidentin valitsijamiehenä vuonna 1925.
Muistaminen

Helsingin kaupunkisuunnittelulautakunta nimesi keväällä 2014 Helsingin ydinkeskustassa sijaitsevan Sanomatalon ja Kiasman välisen aukion Tekla Hultinin mukaan kunnianosoituksena Suomen ensimmäiselle naispuoliselle toimittajalle ja aikansa merkittävälle yhteiskunnalliselle vaikuttajalle.
Julkaisut > Kirjoja

Historiska upplysningar om bergshandteringen i Finland under svenska tiden. 1, Jernbruken.  (Väitöskirja)  Helsingin yliopisto, 1896.
Historiska upplysningar om bergshandteringen i Finland under svenska tiden. 2.  Helsingin yliopisto, 1897.
Leo Mechelin, en konturteckning.  (48 s., Ilmestynyt alun perin suomeksi nimellä Leo Mechelin, muutamia ääripiirteitä Nuori Suomi 9)  Kustantaja tuntematon, 1900.
Mikä on perustuslaki?, vuoropuhelua lautamiehen tuvassa, kirj. T. H. – Erkko Johan Henrik. Viirimme. Runo. Helsingissä 1899. Päivälehden kirjapaino. (Kirjasia kansalaisille. N:o 7).
Mistä on kysymys?, 22 s., Nuorsuomalaisen puolueen kanslia, 1909.
Naisasia Pienpainateaineisto, 1810–1944.
Perustuslaillinen hallitus ja suomettarelainen hallitus, esitelmä pidetty nuorsuomalaisten kokouksissa syksyllä 1906, 24 s., [kustantaja tuntematon] 1907.
Päiväkirjani kertoo. 1, 1899–1914. 507 s., Sanatar, 1935.
Päiväkirjani kertoo. 2, 1914–1918. 400 s., Sanatar, 1938.
Suomen asema Venäjän valtakunnassa. 19 s., WSOY,1908 Suomalaisen naisliiton kirjasia; 3
Taistelun mies, piirteitä Jonas Castrénin elämästä ja toiminnasta.  (Muistojulkaisu Karjalan kulttuurirahaston isännistön toimesta)  Otava, 1927.
Vielä kerran suomettarelainen hallitus, vastaus sen nimettömälle asianajajalle. 32., Nuorsuomalaisen puolueen kanslia, 1907.
Undersökning rörande nattarbeterskorna i Finlands industrier ; på uppdrag af Kejserliga Senaten och under dess öfverinseende värkstäld. X, 85, 49 s. s., Edlundska Bokhandeln, 1911. Arbetsstatistik; XI
Yötyöntekijättäret Suomen teollisuudessa, tutkimus Keisarillisen Suomen Senaatin määräyksestä ja Teollisuushallituksen ylivalvonnan alaisena. X, 85, 49 s. 1911. Työtilastoa; 11
Julkaisut > Suomennoksia ja toimituksia

Gustaf Alexander Cygnæus: K. Suomen talousseura 1797–1897, toimikunnan toimesta kuvailtu. Suomennoksen suoritti Tekla Hultin. 1897.
Suomalaisuuden herätys, lausuntoja suomalaisuuden asiassa ennen Saima-lehden ilmestymistä, toimittanut Tekla Hultin. Otava, 1892
Suomen matkailija-yhdistys: Vuoksi, lyhyitä neuvoja Vuoksen-retkiä varten Imatralta Käkisalmeen ynnä kartta. Toim. Aug. Ramsay; suom. Tekla Hultin. Wasenius’en kirjakauppa, 1892.
Ukko-Pekka, kansan mies, tammikuun 5 p:nä 1937. Toim. Erkki Räikkönen, E. A. Fabritius, Tekla Hultin. Sanatar, 1937.
Pierre Paul Leroy-Beaulieu: Yleisen kansantalouden pääpiirteet. Suom. Tekla Hultin. WSOY, 1891.
Kirjallisuutta

Kujala, Helena: Tekla : tahtonaisen elämä : levottomien vuosien journalisti ja poliitikko Tekla Hultin 1864–1943.  Sastamala:  Warelia, 2022.  ISBN 978-952-387-018-5
Spürma

| Spürma> Tiedot |
| --- | --- |
Tyylilaji:  rock, punk
Kotipaikka:  Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Happis, laulu   Kale, taustalaulu   Make, taustalaulu   Dani, kitara, taustalaulu   Toma, basso   Öde, rummut  
Levy-yhtiö:  Monsp Records  
Aiheesta muualla
www.myspace.com/spyrma
Infobox OKNimi-testi OK: 
Spürma (lausutaan: spyrma) on suomalainen punk-yhtye. Yhtyeeseen kuuluvat Steen1:nä tunnettu Seppo Lampela, joka esiintyy yhtenä yhtyeen laulajista laulajana nimellä "Kale". Myös yhtyeen muut jäsenet ovat tunnettuja muista projekteistaan: Dani soitti kitaraa yhtyeessä Chaos Infinitum, Öde soittaa rumpuja yhtyeessä Sonic Roots ja Toma soittaa yhtyeissä Viola ja Echo Is Your Love. Spürman debyyttialbumi Spürma lentää -julkaistiin Monspin kautta alkuvuonna 2008.
Jäsenet

Happikaappi (lyh. Happis) – laulu
Kale – taustalaulu
Make – taustalaulu
Dani – kitara, taustalaulu
Toma – basso
Öde – rummut
Levytykset

Spürma lentää (Monsp, 2008)
Piennarkeltto

| Piennarkeltto |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Cichorioideae
Suku::  Keltot Crepis
Laji::  biennis
Kaksiosainen nimi
 Crepis biennis  L. 
Katso myös
   Piennarkeltto Wikispeciesissä   Piennarkeltto Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piennarkeltto (Crepis biennis) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, kelttojen (Crepis) sukuun kuuluva, kaksivuotinen ruohovartinen kasvilaji. Piennarkeltto muistuttaa ranskankelttoa (Crepis nicaeensis), mutta lajit ovat erotettavissa mykeröiden koon, luottien värin sekä kehtosuomujen karvoituksen perusteella.
Piennarkeltto voi kasvaa noin metrin korkuiseksi, ja sen varsi on kasvutavaltaan pysty. Lehdet ovat pariliuskaisia ja karheakarvaisia. Ylimmät lehdet ovat osittain sepiviä, kun taas alimmat lehdet ovat ruodillisia. Kaikista alimmat lehdet sijaitsevat yleensä ruusukkeena varren tyvellä. Piennarkelton kukat sijaitsevat mykeröinä, jotka ovat noin 3 cm leveitä. Mykeröt sijaitsevat huiskilomaisesti. Mykeröiden kehtosuomut ovat mustanvihreitä ja ulommat kehtosuomut ovat sisempiä lyhyempiä sekä usein ulospäin siirottavia. Sisemmät kehtosuomut ovat sisäpinnoiltaan karvaisia. Mykeröissä olevat kukat ovat kokonaan keltaisia. Piennarkeltto kukkii heinäkuusta elokuulle. Siemenet ovat valkean lenninhaivenen omaavia.
Piennarkeltto kasvaa tienpientareilla ja pellonreunoilla. Suomessa piennarkelttoa on tavattu sieltä täältä eri puolilta maata, eniten eteläisestä Suomesta.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Piennarkeltto (Crepis biennis)
LuontoPortti: Piennarkeltto (Crepis biennis)
Pohjolan kasvien pauloissa: Crepis biennis - piennarkeltto
ITIS: Crepis biennis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Crepis biennis (englanniksi)
Flora of North America: Crepis biennis (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q489597  Wikispecies: Crepis biennis  APDB: 240415  APNI: 116890  BioLib: 41736  CoL: 6BFNV  EoL: 578198  EPPO: CVPBI  EUNIS: 154230  FNA: 250066442  GBIF: 5403531  GRIN: 12178  iNaturalist: 161116  IPNI: 199717-1  IRMNG: 10199903  ISC: 113590  ITIS: 37180  MichiganFlora: 303  NatureServe: 2.142189  NBN: NBNSYS0000004575  NCBI: 122532  Open Tree of Life: 1016032  PalDat: Crepis_biennis  PFI: 6355  Plant List: gcc-18530  PLANTS: CRBI3  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:199715-1  Tropicos: 2700627  VASCAN: 3024  WFO: wfo-0000061510  Laji.fi: MX.39952
Kerttutiainen

| Kerttutiainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tiaiset Paridae
Suku::  Sylviparus
Laji::  modestus
Kaksiosainen nimi
 Sylviparus modestus  Burton, 1836 
Alalajit
 S. m. klossi  S. m. modestus  S. m. simlaensis 
Katso myös
   Kerttutiainen Wikispeciesissä   Kerttutiainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kerttutiainen (Sylviparus modestus) on tiaisiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-, Kaakkois- ja Itä-Aasiassa.
Koko ja ulkonäkö

Kerttutiainen kasvaa 9–10 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä ja siivet ovat ruskehtavan vihreät. Kerttutiaisen siivissä on vaalea juova. Päälaella on lyhyt töyhtö ja silmäkulmissa on heikosti erottuva keltainen juova. Linnun rinta ja vatsa ovat vaalean keltaiset tai harmahtavat. Alalajin S. m. klossi värisävyt ovat muita alalajeja kirkkaammat.
Levinneisyys ja elintavat

Kerttutiaisen levinneisyysalue on laaja mutta laikuttainen ja ulottuu Intiaista Vietnamiin ja Kiinan eteläosiin. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat tammimetsät, tiheiköt ja pensaikot. Se liikkuu useimmiten yksin tai pareittain, mutta myös pieninä ryhminä tai osana sekaparvia. Kerttutiaisen ravintoa ovat hyönteiset ja siemenet. Linnun pesimäkausi on huhtikuusta toukokuulle. Pesä on puunkolossa ja naaras munii neljästä kuuteen munaa.
Koordinaatioluku

Koordinaatioluku tarkoittaa kemiassa yhdisteissä tiettyyn atomiin sitoutuneiden ryhmien määrää. Kompleksikemiassa koordinaatioluvulla tarkoitetaan keskusionin ja ligandien muodostamien σ-sidosten määrää.
Koordinaatioluku kompleksiyhdisteissä ja koordinaatiogeometria

Koordinaatioluku siirtymämetallien kompleksiyhdisteissä vaihtelee 2–9 välillä ja näistä koordinaatioluvut 6 ja 4 ovat tyypillisimmät. Lantanoideilla ja aktinoideilla koordinaatioluku voi olla jopa 12. Määritettäessä koordinaatiolukua otetaan huomioon ainoastaan ligandin ja keskusatomin väliset σ-sidokset, eikä keskusionin ja ligandin välisiä mahdollisia π-sidoksia oteta huomioon. Mikäli kaikki ligandit ovat yksihampaisia on keskusatomin koordinaatioluku sama kuin siihen sitoutuneiden ligandien määrä. Keskusatomin koordinaatioluku kompleksissa riippuu keskusatomin atomisäteestä ja hapetusluvusta. Koordinaatioluku kasvaa ryhmässä alaspäin mentäessä atomikoon kasvaessa ja korkeammalla hapetusluvulla olevat keskusatomit muodostavat komplekseja yleensä suuremmilla koordinaatioluvuilla kuin silloin kun keskusatomina on sama alkuaine alemmalla hapetusluvulla. Myös ligandin koko vaikuttaa koordinaatiolukuun ja suurimpaan mahdolliseen koordinaatiolukuun 9 päästään vain ligandien ollessa hyvin pieniä, esimerkiksi hydridoligandeja. Jokaisella koordinaatioluvulla on yksi tai useampi sille tyypillinen koordinaatiogeometria. Koordinaatioluvuilla 5 ja 7 esiintyy usein rakenteen fluksionaalisuutta.
| Koordinaatioluku | Geometria | Esimerkkikompleksi |
| --- | --- | --- |
| 2 | Lineaarinen | [CuCl2]- |
| 3 | Tasokolmio   T-mallinen | [Ni(C2H4)3]   [Rh(PPh3)3]+ |
| 4 | Tasoneliö   Tetraedrimäinen | [PdCl4]2-   [Ni(CO)4] |
| 5 | Trigonaalinen bipyramidi   Neliöpohjainen pyramidi | [Fe(CO)5]   [Co(CNPh)5]2+ |
| 6 | Oktaedri   Trigonaalinen prisma | [Mo(CO)6]   MoS2 |
| 7 | Pentagonaalinen bipyramidi   Leikattu oktaedri   Leikattu trigonaalinen prisma | [UF7]3-   [NbOF6]3-   [TaF7]2- |
| 8 | Dodekaedri  Neliömäinen antiprisma   Kuutio | [MoH4(PR3)4]  [TaF8]3-  [W(CN)8]4- |
| 9 | Leikattu trigonaalinen prisma | [Re(H)9]2- |
Kirjolippuluikero

| Kirjolippuluikero |
| --- | --- |
 Korkeaeväinen koiras ylhäällä, alhaalla naaras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Blenniiformes
Heimo::  Haukiluikerot Chaenopsidae
Suku::  Emblemaria
Laji::  pandionis
Kaksiosainen nimi
 Emblemaria pandionis  Evermann & Marsh, 1900 
Katso myös
   Kirjolippuluikero Wikispeciesissä   Kirjolippuluikero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kirjolippuluikero (Emblemaria pandionis) on haukiluikeroiden heimoon kuuluva kalalaji, joka elää Atlantin länsiosissa ja Karibianmeressä. Toisinaan sitä pidetään myös riutta-akvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö

Kirjolippuluikero voi kasvaa 6–7 cm pitkäksi. Ruumiinmuodoto on pitkänomainen, eikä kalalla ole suomuja. Sukupuolet ovat eri näköiset. Koiras on hyvin tumman ruskea, lähes musta. Sen selkäevä on korkea ja pitkä, ja sen tyvessä on sinisiä täpliä. Rintaevät ovat melamaiset. Naaraan pohjaväri on vaaleanruskea, ja siinä on tummempia ruskeita täpliä. Selkäevä on matalampi kuin koiraalla. Kalan päässä sierainten vieressä ja yläpuolella on ulokkeet.
Levinneisyys ja elintavat

Kirjolippuluikeroa tavataan Yhdysvalloissa Teksasin ja Floridan osavaltioissa, Karibianmeressä ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Sen elinympäristöä ovat kirkasvetiset koralliriutat lähellä rannikkoa. Kirjolippuluikerot elävät korallien koloissa ja vanhoissa putkimatojen kuorissa. Ravintona ovat pienet selkärangattomat eläimet. Kala on territoriaalinen, ja koiras hätistää muut koiraat alueeltaan kohottamalla selkäeväänsä. Koiras käyttää selkäeväänsä myös houkutellakseen naaraita lisääntymään kanssaan.
Melutaidegalleria

Mikko Kallion teos Melutaidegallerian itäpäässä Soukanlahdenkadulla.
Melutaidegalleria on Tampereen rantatunnelin meluesteisiin toteutettu ison mittakaavan taideteoskokonaisuus vuodelta 2015. Teoksien pohjana olevia meluseiniä on Santalahdessa, Naistenlahdessa, Soukanlahdenkadulla ja Tunturipuistossa. Teosten tekijät ovat Ilkka Väätti, Sauli Iso-Lähteenmäki, Mikko Kallio, Teija-Tuulia Ahola, Kaisa Soini ja Soile Jääskeläinen.
Teoskokonaisuuden budjetti on noin 130 000 euroa. Taiteen kustannuksista vastaa Tampereen kaupunki ja Pirkanmaan ELY-keskus. Taidemeluesteitä on katujen sekä valtatien puolella yhteensä noin 440 metriä. Teokset on toteutettu betonielementteihin elementtivalun yhteydessä.
Teoskokonaisuuden osien sijainti

Rantatunnelin itäpää: Naistenlahti, Soukanlahdenkatu ja Tunturipuisto 61.5072392°N, 23.7734271°E
Rantatunnelin länsipää, Santalahti 61.5025215°N, 23.7277321°E
Teoskokonaisuuden osien sijainti > Kuvia

Tunturipuisto, Sauli Iso-Lähteenmäki ja Soile Jääskeläinen.
Meluesteen teoksia Tunturipuistossa.
Mikko Kallio, Soukanlahdenkatu.
Aiheesta muualla

Mitä mieltä olet Rantatunnelin meluaidasta? – Katso kuvat ja äänestä; Tamperelainen
Tampereen Rantatunneliin valmistuu laaja taidekokonaisuus; Taiteilija-lehti 20.8.2015
Kissamerimonni

| Kissamerimonni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Merimonnit Ariidae
Suku::  Galeichthys
Laji::  feliceps
Kaksiosainen nimi
 Galeichthys feliceps  Valenciennes, 1840 
Katso myös
   Kissamerimonni Wikispeciesissä   Kissamerimonni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kissamerimonni (Galeichthys feliceps) on merimonneihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Eteläisen Afrikan rannikolta.
Koko ja ulkonäkö

Kissamerimonni voi kasvaa suurimmillaan noin 55 cm pitkäksi ja tyypillinen pituus on noin 35 cm. Lajin ruumis on pitkänomainen ja pää on pitkä. Yläleuassa on kaksi ja alaleuassa neljä viiksisäiettä. Kalan selkä- ja rintaevissä on myrkyllinen piikki ja pyrstöevä on haarautunut. Kissamerimonnilla on rasvaevä. Väriltään laji on selästään ruskea tai vihertävä ja vatsa on vaalea.
Levinneisyys ja elintavat

Kissamerimonnia tavataan Namibian ja Etelä-Afrikan rannikolta. Laji elää parvina murtovesissä ja joissa lähellä mutapohjaa. Kalan ravintoa ovat äyriäiset, pienet kalat ja monisukasmadot. Kissamerimonnin lisääntymisaika on syys-joulukuussa ja koiraat hautovat munia suussaan.
Kissamerimonni on hyvä ruokakala ja sitä kalastetaan kaupallisesti.
Titolaisuus

Titolaisuus oli Jugoslavian puoluejohtajaan Josip Broz Titoon yhdistetty kommunismin oppi ja haara, jonka Josif Stalinin johtama Neuvostoliitto väitti Titon kehittäneen. Neuvostoliitto pyrki saamaan Jugoslavian käskyvaltaansa 1940-luvun lopulla tässä onnistumatta, mistä seurasivat vuonna 1948 alkanut välirikko ja Neuvostoliiton esittämät syytökset vääräoppisesta titolaisuudesta. Titolaisuutta pidettiin Neuvostoliitossa omiin riveihin pesiytyneenä vastavallankumouksellisuutena, ja Titon väitettiin olevan amerikkalaisen imperialismin kätyri. Kominform kehotti myös muiden maiden kommunistisia puolueita kitkemään titolaiset riveistään.lähde?
Titolaisuuden pelko johti itäblokin maissa vuosina 1949–1953 poliittisiin vainoihin ja puhdistuksiin, joissa tuomittiin monia korkea-arvoisia kommunistijohtajia, kuten Unkarin László Rajk, Tšekkoslovakian Rudolf Slánský ja Bulgarian Traitšo Kostov.
Toisinaan titolaisuudella voidaan viitata myös Titon Jugoslaviassa todellisuudessa harjoitettuun kommunismin muotoon, joka erosi joiltain osin muista kommunistisista maista.
Lemlahti

| Lemlahti> Lemlax |
| --- | --- |
Kaupunki:  Eurajoki
Koordinaatit:  
Lemlahti (ruots. Lemlax) on kylä Satakunnassa Eurajoen kunnan Luvialla. Kylä sijaitsee Selkämeren rannalla.
Lemlahti asutettiin aikoinaan aivan meren rannalle, mutta asutus on nyt maankohoamisen vuoksi noin kahden kilometrin päässä merestä. Suurin osa kylän pinta-alasta on entistä hyvin kiviperäistä merenpohjaa. Maanviljelyä voidaan harjoittaa vain muutamilla mäkiä reunustavilla savimaill. Lemlahdenoja halkoo metsäisen kyläalueen.
Lemlahden kylä on muodostunut vasta keskiajalla, minkä vuoksi se maksoi veronsa ruotsalaisen oikeuden mukaan. Varhaisin maininta kylästä on 1420-luvulta. Perinteinen tiivis kylämäki alkoi hajota vuonna 1784 suoritetun isojaon jälkeen. 1800-luvun aikana muodostuivat torpparialueet Antinkadunvarsi ja Katinhäntä sekä erillinen rannikon kyläalue.
Maanviljelyksen lisäksi kalastus oli 1900-luvulle saakka Lemlahdessa tärkeä elinkeino. Kylässä harjoitettiin 1800-luvulle saakka myös laivanrakennusta.
Kloksasilliini

| --- | --- |


Kloksasilliini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(2S,5R,6R)-6-[[3-(2-kloorifenyyli)-5-metyyli-1,2-oksatsoli-4-karbonyyli]amino]-3,3-dimetyyli-7-okso-4-tia-1-atsabisyklo[3.2.0]heptaani-2-karboksyylihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 61-72-3
ATC-koodi: J01CF02
PubChem CID: 6098
DrugBank: DB01147
Kemialliset tiedot
Kaava: C19H18N3ClO5S 
Moolimassa: 435,884
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: noin 50 %
Proteiinisitoutuminen: 93–96 %
Metabolia: hepaattinen (vähäistä)
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen, intramuskulaarinen, intravenoosi
Kloksasilliini (C19H18SN3ClO5) on penisilliineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina. Kloksasilliini kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.
Ominaisuudet ja käyttö

Kloksasilliini estää muiden penisilliinien tavoin muodostamasta bakteerien soluseinän peptidoglykaanikerrosta. Vaikutuskirjoltaan se on kapea ja tehoaa lähinnä grampositiivisista bakteereista stafylokokkeihin. MRSA-kantoihin se ei kuitenkaan tehoa. Kloksasilliini tehoaa hieman myös eräisiin streptokokkeihin ja Neisseria-suvun lajeihin. Kloksasilliini annostellaan joko tablettina suun kautta tai ruiskeena lihakseen tai laskimoon. Sitä käytetään stafylokokkien aiheuttamien ihotulehdusten ja niveltulehdusten hoitoon sekä leikkausten  jälkeen bakteeri-infektioiden ehkäisemiseen.
Haittavaikutukset

Kloksasilliini on suhteellisen hyvin siedetty lääkeaine. Yhdiste voi aiheuttaa huonovointisuutta ja ripulia ja suurina annoksina ruiskeena annettuna se voi olla myrkyllistä munuaisille. Kloksasilliini voi aiheuttaa yliherkkyysoireita kuten ihottumaa.
Stickland-reaktio

Aminohappoparin käymisreaktio.
Stickland-reaktio on biokemiallinen reaktio, jossa aminohappoparista tuotetaan käymisreaktion  eli fermentaation avulla energiaa. Sticklandin reaktiossa toisesta aminohaposta irrotetaan elektroni, jolloin aminohappo hapettuu. Irrotettu elektroni luovutetaan toiselle aminohapolle, joka siten pelkistyy. Reaktion avulla Clostridium-suvun bakteerit kykenevät tuottamaan energiaa aminohapoista hapettomissa oloissa. Reaktiossa syntyy karboksyylihappoja, ammoniakkia, hiilidioksidia ja ATP:tä.
Reaktion kulku

Esimerkkireaktiona kuvassa on alaniinin ja glysiinin reaktio.
Reaktion ensimmäisessä vaiheessa alaniinista irrotetaan kaksi elektronia, jolloin aminoryhmä ja vety irtoavat. Alaniinista syntyy palorypälehappo ja ammoniakkia. Elektronit luovutetaan kahdelle glysiinimolekyylille. Pelkistettyyn glysiinimolekyyliin voidaan liittää fosforiryhmä, jolloin syntyy glysiini-fosfaatti. Fosforiryhmä siirretään glysiini-fosfaatilta ADP:lle, josta syntyy ATP:tä.
Alaniinista syntyneeseen palorypälehappoon taas lisätään Koentsyymi A-ryhmä (CoA), jolloin irtoaa hiilidioksidimolekyyli ja syntyy asetyyli-CoA. Koentsyymi A korvataan fosforiryhmällä, ja glysiinin tavoin alaniinista syntyy lopulta asetyyli-fosfaatti, josta saadaan jälleen ATP:tä. Reaktiossa syntyy yhteensä kolme ATP-molekyyliä.
Reaktiokaava:

 2 Alaniini + 2 Glysiini + 3 NADH + 3 ADP + 3 Pi → 3 Asetaatti + CO2 + 3 ATP + 3 NH4+
Esimerkiksi Clostridium sporogenes tuottaa energiaa glysiinistä ja alaniinista. Reaktiossa alaniini on elektronin luovuttaja ja glysiini on elektronin vastaanottaja.
Lähtöaineet

Sticklandin reaktiossa tulee olla aminohappopari, joista toinen voi hapettua ja toinen pelkistyä. Alla on taulukko näistä aminohappopareista, jotka voivat yhdessä hapettua ja pelkistyä.
| Hapettuva aminohappo | Pelkistyvä aminohappo |
| --- | --- |
Alaniini: Glysiini
Leusiini: Proliini
Isoleusiini: Hydroksiproliini
Valiini: Tryptofaani
Histidiini: Arginiini
Aiheesta muualla

Nisman B.: "The Stickland Reaktion." PubMed. (englanniksi)
Esimerkki reaktiosta, jossa yksi molekyyli alaniinia ja kaksi molekyyliä glysiiniä fermentoidaan. Sticklandin reaktio on anaerobinen, joten solussa hapen paikalla tulisi olla NAD+.
Ulla Järvilehto

| Ulla Järvilehto> Ulla Eskelinen.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. joulukuuta 1938 (ikä 85) Tampere
Ammatti:  lääkäri, poliitikko
Poliitikko
Puolue:  Suomen Kristillinen Liitto
Vaalipiiri:  Häme eteläinen
Kotipaikka:  Tampere
Koulutus:  Lääketieteen lisensiaatti (1965)
Uskonto:  helluntailaisuus
Puoliso:  Kaarlo Järvilehto
Vanhemmat:  Tauno Eskelinen Hellä Salo
Ulla Elina Tuulikki Järvilehto (o. s. Eskelinen) (s. 31. joulukuuta 1938 Tampere) on suomalainen lääkäri ja entinen poliitikko, joka on toiminut Suomen Kristillisen liiton kansanedustajana vuosina 1975–1983.
Ura > Opinnot

Järvilehto kirjoitti ylioppilaaksi 1958 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1965. Hänestä tuli naistentautien ja synnytyksen erikoislääkäri 1971.