Susanne Lindholmin murha
Teorioita > Sarjamurhaajateoria

Susanne Lindhomin murhaa tutkittiin pitkään yksittäisenä henkirikoksena, kunnes 6. joulukuuta 1980 Helsingin Kontulassa surmattiin 41-vuotias Seija Tuulikki Kekkonen ja 30. tammikuuta 1981 Itä-Pasilassa 42-vuotias Helka Onerva Ketola. Susanne Lindholmin murhan tavoin sekä Kekkosen että Ketolan tapauksessa uhri oli mennyt tekijän kanssa kerrostalon kellaritiloihin, missä tekijä oli raiskannut tai yrittänyt raiskata uhrin ja sitten surmannut tämän. Surmia yhdistää myös se, että kaikissa kolmessa tapauksessa uhri oli kohdannut tekijän palatessaan yöllä illanviettopaikasta kotiinsa. Tapauksissa tutkinnanjohtajana toiminut Martti Latikka kertoi vuonna 1995, että kolmen henkirikoksen tekijän henkilöllisyys oli poliisilla tiedossa, mutta  todisteet häntä vastaan eivät olleet riittävät. On kuitenkin myös eriäviä mielipiteitä siitä, ovatko kaikki surmat yhden tekijän tekemiä. Sarjamurhaajateoriaa vastustavien mukaan tekotavoissa on liikaa eroavaisuuksia, jotta teot voisivat olla yhden henkilön tekemiä. Sekä Susanne Lindholmin että Helka Onerva Ketolan murhassa surmatapa oli kuristaminen, ja heidät molemmat oli myös raiskattu. Seija Kekkosen surmasta ei ole kerrottu yksityiskohtia julkisuuteen, mutta sen on sanottu muistuttaneen paljon Ketolan surmaa.
Vuonna 1982 alettiin selvittämään seksuaalimurhaan ja useisiin seksuaalirikoksiin syyllistyneen, Suomussalmella vuonna 1944 syntyneen, Espoossa asuneen linja-autonkuljettaja Jalo Eetu Seppäsen yhteyttä kellarisurmiin. Seppänen raiskasi ja surmasi 6. heinäkuuta 1981 18-vuotiaan Helena Mäntylän Helsingin Haagassa. Teko tapahtui noin viisi kuukautta viimeisen kellarisurman jälkeen. Henkirikos tehtiin tässäkin tapauksessa kuristamalla, ja kellarisurmien tapaan tekijä ja uhri olivat kohdanneet uhrin ollessa myöhään illalla kotimatkallaan. Lisäksi sekä Helena Mäntylältä että kellarisurmien uhreilta oli viety esineitä.lähde tarkemmin? Esineiden vieminen on sarjamurhaajille tyypillinen piirre, sillä heillä on tapana ottaa uhreiltaan ”voitonmerkkejä” ja muistoesineitä. Seppänen kertoi tekojensa motiiviksi sen, että hän halusi kostaa naisille, että muut naiset olivat jättäneet hänet. Hänen avioliittonsa oli päättynyt eroon hieman ennen Susanne Lindholmin murhaa. Seppänen oli pitkään epäiltynä Susanne Lindholmin murhasta, mutta häntä ei kuitenkaan koskaan tuomittu, ja kaikki kolme kellarisurmaa ovat edelleen selvittämättä.
Sarjamurhaajan mahdollisuutta Susanne Lindholmin tapauksessa pohdittiin myös jo vuonna 1979, kun tutkittiin Susanne Lindholmin murhan ja vuonna 1979 tapahtuneen 28-vuotiaan Helena Korlinin murhan yhteyttä toisiinsa. Matkatoimistovirkailija Helena Korlin, jota lehdistö kuvasi Susanne Lindholmin ystävättäreksi, katosi maaliskuun lopulla 1979 Helsingin Etu-Töölöstä. Katoamisen syyksi paljastui henkirikos, ja Helena Korlinin murhasta tuomittiin lempinimillä ”Ceeli" ja ”Punavuoren Pukki” tunnettu, vuonna 1944 syntynyt seksuaalirikollinen, Carl-Erik Björkqvist. Björkqvist oli kuristanut ja paloitellut Korlinin sen jälkeen, kun Korlin oli kieltäytynyt seksistä hänen kanssaan. Sittemmin poliisi luopui epäilyistään Björkqvistin osallisuudesta myös Susanne Lindholmin murhaan.lähde tarkemmin?