stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viktor Lőrincz

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Viktor Lőrincz |  Viktor Lőrincz |  Viktor Lőrincz |  |
Maa:   Unkari
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | 87 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Nur-Sultan 2019 | 87 kg |  |
|  Pronssia | Budapest 2013 | 84 kg |  |
|  Pronssia | Taškent 2014 | 85 kg |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Pronssia | Minsk 2019 | 87 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Novi Sad 2017 | 85 kg |  |
|  Hopeaa | Rooma 2020 | 87 kg |  |
|  Pronssia | Belgrad 2012 | 84 kg |  |
Viktor Lőrincz (s. 28. huhtikuuta 1990) on unkarilainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija. Hän edustaa ceglédiläistä CVSE-seuraa ja on pituudeltaan 176 cm. Häntä ovat valmentaneet Ferenc Papp ja vuodesta 2008 Andras Szuecs.
Lőrincz saavutti kadetti-ikäisten (eli alle 17-vuotiaiden) EM-kilpailuissa pronssia 76 kg:n painoluokassa 2007. Hän voitti nuorten Euroopan-mestaruuden 74-kiloisissa 2010.
Lőrincz saavutti Belgradin EM-kilpailuissa 2012 pronssia 84 kg:n sarjassa. Hän sai MM-kilpailuissa pronssia samassa painoluokassa Budapestissa 2013 ja 85-kiloisissa Taškentissa 2014. Hän sijoittui 85-kiloisissa viidenneksi Las Vegasin MM-kilpailuissa 2015, seitsemänneksi Riian EM-kilpailuissa 2016 ja viidenneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.
Lőrincz voitti Euroopan-mestaruuden 85 kg:n painoluokassa Novi Sadissa 2017 kukistettuaan loppuottelussa turkkilaisen Metehan Başarin. Saman vuoden Pariisin MM-kilpailuissa hän oli 85-kiloisissa kahdeksas. Hän saavutti 87 kg:n sarjassa vuonna 2019 pronssia Minskin Euroopan kisoissa ja hopeaa Nur-Sultanin MM-kilpailuissa. Hän sai samassa painoluokassa EM-hopeaa Roomassa 2020 ja olympiahopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion kisoissa.
Vaughan Coveny

Vaughan Coveny vuonna 2008.
Vaughan Coveny (s. 13. joulukuuta 1971 Wellington) on uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edusti urallaan kotimaansa ja Australian seurajoukkueita. Hän pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 64 maaottelua ja on 28 maalillaan eniten miesten maaottelumaaleja tehnyt uusiseelantilainen jalkapalloilija.
Coveny edusti kotimaassaan Waterside Karoria ja Miramar Rangersia sekä vuodesta 1992 alkaen Australiassa Melbourne Knightsia, Wollongong Wolvesia, South Melbourne FC:tä, Essendon Royalsia, Newcastle Jetsiä ja Wellington Phoenixia.
Coveny pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 64 maaottelua ja teki niissä ennätykselliset 28 maalia vuosina 1992–2006. Hän pelasi Maanosaliittojen cupissa vuosina 1999 ja 2003. Oseanian-mestaruutta OFC Nations Cupissa hän oli voittamassa vuonna 2002, ja hän teki turnauksessa kolme maalia Uuden-Seelannin voittaessa Vanuatun maalein 8–1. Hän teki urallaan kaikkiaan viisi hattutemppua, edellä mainitun lisäksi Papua-Uutta-Guineaa, kahdesti Tahitia ja toistamiseen Vanuatua vastaan.
Viljo Kämäräinen

Viljo Kämäräinen (vas.) ja Urho Tallgren vuonna 1915.
Viljo Johan Kämäräinen (30. toukokuuta 1892 – 5. syyskuuta 1945) oli suomalainen kestävyysjuoksija, joka juoksi 25 000 metrin maailmanennätyksen vuonna 1915. Sulkavalta kotoisin ollut Kämäräinen edusti aluksi Viipurin Reipasta, kunnes muutti Helsinkiin 1913, edustaen sen jälkeen Helsingin Kisa-Veikkoja ja vuodesta 1915 lähtien Helsingin Jyryä. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli kirjaltaja.
Ura

Vuonna 1912 Kämäräinen saavutti SM-pronssia 10 000 metrin (5×2 000m) viestinjuoksussa Viipurin Reippaan joukkueessa ja samana vuonna hän kuului myös seuran joukkueeseen, joka voitti Pietarissa St. Petersburger Amaterur-Sportvereinin järjestämän maastojuoksun joukkuekilpailun. Kesäkuussa 1913 Kämäräinen voitti Riiassa järjestetyn 5 000 metrin kilpailun ja osallistui myöhemmin syksyllä Suomen edustajana Kööpenhaminassa järjestettylle kansainväliselle maratonille. Vuoden 1915 maastojuoksun SM-kilpailuissa Kämäräinen sijoittui kolmanneksi ja voitti joukkuekilpailun Helsingin Jyryn joukkueessa yhdessä Tiivo Lahman ja A. Böökin kanssa.
Vuonna 1915 Kämäräinen juoksi tuolloin yleisen 25 000 metrin maailmanennätyksen, joka oli ensimmäinen Kansainvälisen yleisurheiluliiton IAAF:n perustamisen jälkeen noteerattu 25 000 metrin maailmanennätys. Hän juoksi 31. heinäkuuta Helsingissä Eläintarhan kentällä ajan 1.27.11,1 alittaen Ison-Britannian George Crosslandin vuonna 1894 juokseman epävirallisen amatöörien ME-tuloksen 10,9 sekunnilla. Ennätys kesti ainoastaan puolitoista kuukautta, kunnes Tatu Kolehmainen alitti sen 37,5 sekunnilla Viipurissa 12. syyskuuta. Kämäräinen sijoittui kilpailussa toiseksi, mutta hävisi Kolehmaiselle lähes puolitoista minuuttia. 26. syyskuuta 1915 Kämäräinen sijoittui kolmanneksi Oulunkylän raviradalla järjestetyssä kahden tunnin juoksussa, jonka yhteydessä Albin Stenroos teki uuden 30 000 metrin maailmanennätyksen.
Ubbo-Sathla

| Ubbo-Sathla |
| --- | --- |
Kirjailija:  Clark Ashton Smith
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu, Cthulhu-tarusto
Kustantaja:  Weird Tales
Julkaistu:  heinäkuu 1933
Suomennos
Suomentaja:  Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  Musta kivi (1995)

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ubbo-Sathla on fantasiakirjailija Clark Ashton Smithin kosminen kauhunovelli. Smith sai novellin valmiiksi helmikuussa 1932, ja se julkaistiin yhdysvaltalaisessa pulp-lehdessä Weird Talesissa heinäkuussa 1933.
Smith luki ”Ubbo-Sathlan” osaksi Hyperborea-sarjaansa. Muista sarjan tarinoista poiketen kertomus ei kuitenkaan sijoitu fantastiseen esihistoriaan vaan kyse on nykyaikaan sijoittuvasta kauhutarinasta, jonka tyyli jäljittelee Smithin kirjeystävä H. P. Lovecraftin tuotantoa. Myöhemmin kertomus onkin luettu osaksi lovecraftilaista Cthulhu-tarustoa.
Juoni

»Merkillinen fantasia — kristalliinkatsoja kulkee ajassa taaksepäin saavuttaakseen kaiken olevaisen alun» 
(Weird Talesin johdate)
Novelli alkaa lainauksella kuvitteellisesta Eibonin kirjasta: ”Sillä Ubbo-Sathla on alku ja loppu. Jo ennen Zhotaqquahin, Yok-Zothotin ja Kthulhutin tuloa tähdistä Ubbo-Sathla asui nuoren maapallon höyryävissä rämeissä: päätön ja raajaton massa, joka siitti alkuajan harmaat muodottomat vesiliskot sekä maaeläinten hirmuiset esi-isät – – Ja kaikki Maan elämä, niin väitetään, palaa lopulta ajan suuren ympyrän kautta takaisin Ubbo-Sathlan luo.”
Kertomuksen päähenkilö on Paul Tregardis, antropologian opiskelija ja okkultisti. Lontoolaisesta antiikkiliikkeestä hän ostaa oudon kristallin, joka löydettiin Grönlannista. Tregardis omistaa myös Eibonin kirjan ranskankielisen käännöksen. Tässä ikivanhassa salatieteellisessä teoksessa kerrotaan kadonneesta Hyperborean mantereesta ja muinaisesta velhosta Zon Mezzamalechista, joka kristallin avulla kykeni näkemään aina maapallon historian alkuun saakka. Hyperborean pohjoisosien Tregardis uskoo vastaavan nykyistä Grönlantia.
Kotonaan Tregardis katselee kiveen ja näkee yhä muinaisempia tapahtumia. Hänen on vaikea keskittyä omaan elämäänsä, ja hänen muistonsa sekoittuvat muiden kiveen katsoneiden muistoihin. Kuten Zon Mezzamalech aikanaan, myös Tregardis haluaisi nähdä Ubbo-Sathlan sekä kivitaulut, ”jotka oli tehty tähdistä louhitusta kivestä ja joihin oli kirjoitettu maailmaa vanhempien jumalten käsittämätön viisaus”. Lopulta hän ei enää kykene vastustamaan kiusausta vaan seuraa kiven historiaa aikojen alkuun saakka. Hän todistaa ihmiskunnan nousua barbarismista sivistykseen, sitten eläinten kehittymistä ihmiseksi, ja lopulta ihmisille tuntematonta käärmeihmisten sivilisaatiota ”maapallon ensimmäisellä mantereella”. Viimein Tregardis palaa alkumereen, jossa elämä erkani Ubbo-Sathlasta. Hän näkee myös kirjoitustaulut mutta ei kykene lukemaan niitä, koska hänen tietoisuutensa on sulautunut alkumeren järjettömiin olentoihin.
Lontoossa paikallislehdet julkaisevat pikku-uutisia Tregardisin katoamisesta. ”Kukaan ei tunnu tietäneen hänestä mitään: hän oli poissa niin kuin häntä ei olisi koskaan ollutkaan, ja kristalli lienee myös kadonnut. Ainakaan kukaan ei ole löytänyt sitä.”
Tausta ja julkaisu

”Ubbo-Sathla” syntyi kioskikirjailija Clark Ashton Smithin kiihkeimmän luomiskauden aikana 1930-luvun alussa. Hyperborea-niminen kadonnut manner esiintyy useissa Smithin novelleissa, joista ”Ubbo-Sathla” oli viides. Muista Hyperborea-novelleista poiketen ”Ubbo-Sathla” ei varsinaisesti sijoitu Hyperboreaan, ja fantasiakirjallisuuden sijaan kertomus edustaa lähinnä kauhukirjallisuutta. Smith laski sen kuitenkin sarjaan kuuluvaksi.
Smith sai ”Ubbo-Sathlan” valmiiksi 15. helmikuuta 1932 mennessä. Hän tarjosi sitä Weird Talesille, jonka päätoimittaja Farnsworth Wright ei kuitenkaan ostanut sitä. Smith kertoi H. P. Lovecraftille maaliskuussa 1932 lähettämässään kirjeessä, että Wright uumoili kertomuksen ”menevän yli lukijakunnan hilseen”. Myöhemmin Wright kuitenkin muutti mieltään ja osti novellin. Se ilmestyi Weird Talesin heinäkuun 1933 numerossa.
Robert M. Price arvelee, että Arthur Machenin ”Suuri jumala Pan” oli ”Ubbo-Sathlan” pääasiallinen innoittaja. Novelli innoitti myös Smithin Cthulhu-novellit ”The Nameless Offspring” (kirj. 1931) ja ”The Beast of Averoigne” (kirj. 1932). Novellin nimi lienee peräisin buddhalaisuudesta, jossa uposatha tarkoittaa täysikuuta, uusikuuta sekä täsmälleen niiden puoliväliin jääviä päiviä. Novellin tyyli jäljittelee Lovecraftin tuotantoa.
Ulla Selkälän ja Ilkka Äärelän suomennos ilmestyi 1995 WSOY:n FAN-sarjaan kuuluneessa antologiassa Musta kivi.
Vastaanotto

Syyskuun 1933 Weird Talesin lukijapalstalla kehuttiin heinäkuun numeroa, ja useampi kirjoittaja nosti Smithin yhdeksi suosikeistaan. Muuan H. M. Jacobson Rochesterista kertoi pitävänsä Smithin ”fiineistä ja kertakaikkisen fantastisista, jopa groteskeista” kertomuksista. ”Ubbo-Sathlaa” ei kuitenkaan erikseen mainittu yhdessäkään kirjeessä, ja heinäkuun parhaaksi novelliksi äänestettiin H. P. Lovecraftin ”Unet noitatalossa”.
Black Gate -sivuston Ryan Harvey laskee ”Ubbo-Sathlan” Smithin parhaiden töiden joukkoon ja huomauttaa, että novellin näky elämän alkuperästä on lähellä nykytieteen näkemystä. Harveyn mukaan tarina yhdistää yliluonnollisen kauhukirjallisuuden ajatuksia kosmiseen ja tieteelliseen kuvastoon, ja lopputulos on kammottavampi kuin perinteinen kauhuviihde.
Vaikutus

Smithin jälkeen Ubbo-Sathlasta kirjoittivat Lin Carter, Brian Lumley ja August Derleth.
Sekä Markku Sadelehto että Robert M. Price pitävät ”Ubbo-Sathlaa” Cthulhu-kertomuksena. Cthulhun kutsu -roolipelissä Ubbo-Sathla luokitellaan suureksi muinaiseksi eli jumalaksi, kuten Cthulhu-taruston voimakkaimpia olentoja pelissä kutsutaan. Daniel Harmsin The Encyclopedia Cthulhiana (1998) kertoo, että Ubbo-Sathlasta on monenlaisia ristiriitaisia taruja. Nyogtha, Zuchequon ja jokunen muu suuri muinainen ovat mahdollisesti Ubbo-Sathlasta siinneitä. Toisen version mukaan muinaiset (engl. Elder Things) loivat Ubbo-Sathlan shoggotheja synnyttämään. Hyperboreassa Ubbo-Sathla vartioi Y’qaassa kivitauluja, joihin on tallennettu vanhempien jumalten tietämys.
Suomalainen lyhytelokuva Ääni syvyydestä (2017) kertoo laivasta, jonka miehistö selvittää Jäämerellä havaitun oudon äänen alkuperää. Äänen aiheuttajaksi paljastuu Ubbo-Sathla.
Undertakers

Undertakers oli Keski-Pohjanmaalta Ouluun siirtynyt indie-kitarapoppia soittanut yhtye. Yhtyettä verrattiin aikoinaan R.E.M.-yhtyeeseen. Yhtye keikkaili pääasiassa Suomessa, mutta teki myös pari Saksan keikkaa. Yhtye julkaisi yhden singlen, yhden EP-levyn ja yhden LP-levyn.
Kokoonpano

Mikko Toppari: laulu, kitara
Timo Sipilä: kitara
Matti Salo: basso
Anne Toppari: rummut
Diskografia

Happiness (1991)
Aiheesta muualla

Undertakersien esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Viljo Lampela

Viljo Ahti Lampela (28. huhtikuuta 1918 Perho – 16. joulukuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen elokuvanäytteljä, -ohjaaja ja -tuottaja.
Lampela opiskeli Oy Suomen Filmiteollisuuden vuonna 1938 perustamassa Filmikoulussa ja oli sitten avustajana ja sivuosien näyttelijänä Suomen Filmiteollisuuden elokuvissa 1938–1940. Myöhemmin hän oli Suomi-Filmi Oy:n kaitafilmiosaston hoitajana ja teki tilaustöinä vuosina 1952–1962 tusinan verran lyhyt- ja dokumenttielokuvia.
Lampela oli mukana Moraalinen varustautuminen (MRA) liikkeen toiminnassa Suomessa. Hän käsikirjoitti, ohjasi ja tuotti kaksi MRA-liikkeen opeista vaikutteita saanutta elokuvaa Vastaus (1952) ja Kiusausten vuori (1960).
Viljo Lampela oli naimisissa 1941–1962 elokuvanäyttelijä Kaija Raholan kanssa. Heidän lapsiaan ovat oopperalaulaja Pirkkoliisa Tikka ja elokuvaäänittäjä ja -leikkaaja Pekka Lampela.
Filmografia

Vastaus (1952) ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja
Sokeri pohjalla (1955) dokumentti Suomen Sokeri Oy:stä, ohjaaja
Kiusausten vuori (1960) ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja
Vilhelm Andreas Wexelsen

| Vilhelm Andreas Wexelsen |
| --- | --- |

Norjan kirkko- ja opetusministeri
 Steenin II ja Blehrin I hallitus 17. helmikuuta 1898 – 22. lokakuuta 1903  
Edeltäjä:  Jakob Sverdrup
Seuraaja:  Hans Nilsen Hauge
 Steenin I hallitus 6. maaliskuuta 1891 – 15. heinäkuuta 1892  
Edeltäjä:  Jacob Aall Bonnevie
Seuraaja:  Carl Berner
Henkilötiedot
Koko nimi:  Vilhelm Andreas Wexelsen
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1849 Klæbu, Norja
Kuollut: 19. heinäkuuta 1909 (60 vuotta) Trondheim, Norja
Ammatti:  pappi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Venstre
Koulutus:  Oslon yliopisto
Vilhelm Andreas Wexelsen (5. kesäkuuta 1849 Klæbu – 19. heinäkuuta 1909 Trondheim) oli norjalainen pappi ja poliitikko. Hän toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä vuosina 1891–1892 sekä 1898–1903. Vuodesta 1905 hän oli Trondheimin piispa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vilhelm Andreas Wexelsen Wikimedia Commonsissa
Vaughan Gething

| Vaughan Gething |
| --- | --- |

Walesin pääministeri
 20. maaliskuuta 2024–  
Edeltäjä:  Mark Drakeford
Walesin talousministeri
 13. toukokuuta 2021 – 20. maaliskuuta 2024  
Edeltäjä:  Ken Skates
Seuraaja:  Jeremy Miles
Walesin terveys- ja sosiaaliministeri
 19. toukokuuta 2016 – 13. toukokuuta 2021  
Edeltäjä:  Mark Drakeford
Seuraaja:  Eluned Morgan
Kansanedustaja
 2011– (Walesin parlamentti)  
Ryhmä/puolue:  Työväenpuolue
Vaalipiiri:  Cardiff South and Penarth
Henkilötiedot
Syntynyt: 1974 Lusaka, Sambia
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Aiheesta muualla
www.vaughangething.wales
Humphrey Vaughan ap David Gething (s. 1974 Lusaka, Sambia) on walesiläinen työväenpuolueen poliitikko, joka on toiminut Walesin pääministerinä vuodesta 2024 lähtien.
Gething syntyi Sambian Lusakassa walesiläiselle isälle ja sambialaiselle äidille. Hän muutti perheineen Walesiin Abergavennyyn ja myöhemmin Englantiin Dorsetiin, jossa hän vietti suurimman osan lapsuudestaan. Hän opiskeli Aberystwythin yliopistossa oikeustiedettä. Hän toimi ylioppilaskunnan puheenjohtajana sekä Walesin kansallisen ylioppilasliiton puheenjohtajana. Ennen poliittista uraansa hän työskenteli lakimiehenä.
Vuoden 2004 paikallisvaaleissa Gething valittiin Cardiffin kaupunginvaltuustoon. Vuonna 2011 hänet valittiin Walesin kansalliskokoukseen. Hän toimi Walesin terveys- ja sosiaaliministerinä vuosina 2016–2021 ja talousministerinä vuosina 2021–2024. Walesin parlamentti valitsi hänet Walesin pääministeriksi 20. maaliskuuta 2024 virasta eronneen Mark Drakefordin tilalle.
5. kesäkuuta 2024 Gething hävisi ei-sitovan epäluottamusäänestyksen Seneddissä äänin 29–27. Epäluottamuslause ei ole sitova, ja Gething ilmoitti, ettei aio erota pääministerin virasta. Epäluottamuslauseen taustalla oli se, että Gething oli puheenjohtajakampanjaansa varten vastaanottanut lahjoituksen yritykseltä, jonka omistaja on tuomittu ympäristörikoksista. 16. heinäkuuta 2024 Gething ilmoitti eroavansa pääministerin virasta.
Vila

Vila voi tarkoittaa seuraavia:
vila Slaavilaisen kansanperinteen taruolento
Vila, paikka Salomonsaarilla
Vila, kylä Andorrassa
Vila, Bestseller-yrityksen vaatemerkki naisille
Port Vila, Vanuatun pääkaupunki
Henkilöitä:
Carlos Vila Nova (s. 1959), São Tomén ja Principen presidentti
Dídac Vilà (s. 1989), espanjalainen jalkapalloilija
Enrique Vila-Matas (s. 1948), espanjalainen kirjailija
José Vila y Martínez (1866-1932), espanjalainen katolinen piispa
Nieves Rebolledo Vila, Bebe (s. 1978), espanjalainen laulaja
Santi Vila (s. 1973), katalonialainen poliitikko ja aluehallinnon ministeri.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vila”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Victor Moses

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 12. joulukuuta 1990 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Kaduna, Nigeria
Pelipaikka: laitahyökkääjä, laitapuolustaja
Pituus: 177 senttimetriä
Seura
Seura: Spartak Moskova
Junioriseurat
2001–2007: Crystal Palace
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2007–2010 | Crystal Palace | 58 | (11) |
| 2010–2012 | Wigan Athletic | 74 | (8) |
| 2012–2021 | Chelsea | 87 | (7) |
| 2013–2014 | → Liverpool | 19 | (1) |
| 2014–2015 | → Stoke City | 19 | (3) |
| 2015–2016 | → West Ham United | 21 | (1) |
| 2019–2020 | → Fenerbahce | 20 | (5) |
| 2020 | → Inter Milano | 12 | (0) |
| 2020–2021 | → Spartak Moskova |  |  |
| 2021– | Spartak Moskova |  |  |
Maajoukkue
| 2005 | Englanti U16 | 1 | (0) |
| 2006−2007 | Englanti U17 | 12 | (9) |
| 2008−2009 | Englanti U19 | 11 | (1) |
| 2010 | Englanti U21 | 1 | (0) |
| 2012– | Nigeria | 38 | (12) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. elokuuta 2020.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 20. elokuuta 2020.
| Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Nigeria> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Etelä-Afrikka 2013 | Jalkapallo |  |
Victor Moses (s. 12. joulukuuta 1990 Kaduna) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä tai -puolustaja. Hän edustaa Venäjän Valioliigassa pelaavaa Moskovan Spartakia.
Seurajoukkueura

Moses aloitti ammattilaisuransa Crystal Palacessa jossa pelasi vuosina 2007–2010 kaikkiaan 58 ottelua Englannin Mestaruussarjassa. Hän siirtyi tammikuussa 2010 kolmen miljoonan euron siirtosummalla Wiganiin, jossa pelasi 74 valioliigaottelua ennen 11,5 miljoonan euron siirtoa Chelseaan elokuussa 2012. Hän debytoi avauskaudellaan Chelseassa sekä Mestarien liigassa että Eurooppa-liigassa, jossa teki kuudessa pelaamassaan ottelussa neljä maalia Chelsean voittaessa mestaruuden. Hän pelasi lainalla Liverpoolissa kauden 2013–2014 ja Stokessa kauden 2014–2015 pelaten kummassakin 19 valioliigaottelua. Seuraavalla kaudella hän oli lainalla West Hamissa, jossa pelasi 21 pääsarjaottelua.
Moses pelasi kaudella 2016–2017 Chelseassa 34 valioliigaottelua ja teki kolme maalia Chelsean voittaessa mestaruuden. Seuraavalla kaudella hän oli voittamassa FA Cupia pelattuaan kolme viimeistä ottelua. Liigapelejä tuolla kaudella kertyi 28, mutta syyskaudella 2018 vain kaksi. Hän siirtyi tammikuussa 2019 puolentoista vuoden lainasopimuksella Turkin Superliigan Fenerbahceen. Sittemmin hän on pelannut Italiassa Inter Milanon ja Venäjällä Moskovan Spartakin joukkueissa.
Maajoukkueura

Moses on pelannut Englannin alle 16-, 17-, 19- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa, mutta valitsi synnyinmaansa Nigerian aikuisten tasolla. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Ruandaa vastaan helmikuussa 2012. Ensimmäiset kaksi maaottelumaaliaan hän teki Liberiaa vastaan saman vuoden lokakuussa. Hän pelasi viimeiset viisi ottelua Nigerian voittaessa Afrikan-mestaruuden 2013. Hän pelasi MM-kilpailuissa kaksi ottelua 2014 ja kolme ottelua 2018.
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1996

Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1996 järjestettiin Wienissä Itävallassa. Tšekki voitti kisoissa ensimmäisen maailmanmestaruutensa Tšekkoslovakian hajoamisen jälkeen voittamalla Kanadan 4–2-lukemin loppuottelussa. Pronssia voitti Yhdysvallat, joille maailmanmestaruusmitali oli ensimmäinen 34 vuoteen. Venäjä voitti ennen välierää kaikki ottelunsa varsinaisella peliajalla, mutta jäi lopulta neljänneksi hävittyään välierän rangaistuslaukauskilpailussa Kanadalle ja pronssiottelun jatkoajalla Yhdysvalloille.
Kaikki sarjatasot huomioiden kisoihin osallistui ennätykselliset 32 maata, joten 1996 kisoihin perustettiin kaksi D-sarjan karsintalohkoa, Oseanian lohko ja Välimeren lohko.
B-sarja pelattiin 10.–20. huhtikuuta Eindhovenissa Alankomaissa.
C-sarja pelattiin 22.–31. maaliskuuta Jesenicessa ja Bledissa Sloveniassa.
D-sarja pelattiin  25.–31. maaliskuuta Kaunasissa ja Elektrėnaissa Liettuassa.
Joukkueet

Lohkot määräytyivät vuoden 1994 maailmanmestaruuskisojen sijoitusten mukaan.[lähde? ]
| --- | --- |
 Lohko A  Kanada   Yhdysvallat   Venäjä   Itävalta   Saksa   Slovakia :  Lohko B  Suomi   Ruotsi   Italia   Tšekki   Ranska   Norja
Alkulohkot > Lohko A

| Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Venäjä | 5 | 5 | 0 | 0 | 23 | 8 | +15 | 10 |
|  Yhdysvallat | 5 | 3 | 0 | 2 | 15 | 14 | +1 | 6 |
|  Kanada | 5 | 2 | 1 | 2 | 17 | 15 | +2 | 5 |
|  Saksa | 5 | 2 | 0 | 3 | 12 | 11 | +1 | 4 |
|  Slovakia | 5 | 1 | 1 | 3 | 13 | 16 | -3 | 3 |
|  Itävalta | 5 | 1 | 0 | 4 | 3 | 19 | -16 | 2 |

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 21.4. |  Saksa | 1-2 |  Venäjä | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 21.4. |  Kanada | 3-3 |  Slovakia | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 22.4. |  Itävalta | 1-5 |  Yhdysvallat | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 22.4. |  Venäjä | 6-2 |  Slovakia | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 23.4. |  Yhdysvallat | 4-2 |  Saksa | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 23.4. |  Kanada | 4-0 |  Itävalta | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24.4. |  Saksa | 5-1 |  Kanada | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.4. |  Slovakia | 1-2 |  Itävalta | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.4. |  Yhdysvallat | 1-3 |  Venäjä | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 26.4. |  Itävalta | 0-3 |  Saksa | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 26.4. |  Venäjä | 6-4 |  Kanada | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 27.4. |  Yhdysvallat | 4-3 |  Slovakia | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 28.4. |  Venäjä | 6-0 |  Itävalta | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 28.4. |  Kanada | 5-1 |  Yhdysvallat | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |








| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 29.4. |  Slovakia | 4-1 |  Saksa | Wiener Stadthalle |  |


|  |  |  |      |  |  |