stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eija
Tunnettuja Eija-nimisiä

Eija Ahlberg (o.s. Kare, s. 1959), VR:n ”virallinen ääni”, kuulutusten tekijä
Eija-Liisa Ahtila (s. 1959), videotaiteilija, ohjaaja ja valokuvaaja
Eija Ahvo (s. 1951), näyttelijä ja laulaja
Eija Ailasmaa (s. 1950), Sanoma Magazinesin toimitusjohtaja
Eija-Elina Bergholm (s. 1943), elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
Eija Hetekivi Olsson (s. 1973), ruotsalainen kirjailija
Eija Hiltunen (1912–1978), näyttelijä
Eija Inkeri Hukkanen (1926–2012), näyttelijä
Eija Höynälä (Eija Klötzner, Hanne, 1954–2010), iskelmälaulaja
Eija Isojärvi (s. 1957), suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä
Eija Jansson (s. 1954), kirjailija
Eija Jurvanen (s. 1958), rallikuljettaja
Eija Kalso (s. 1955), suomalainen lääkäri ja professori
Eija Kankaanranta, kanteleensoittaja
Eija Kantola (s. 1966), iskelmälaulaja, vuoden 1992 tangokuningatar
Eija Karipää (1920–2004), näyttelijä
Eija-Riitta Korhola (s. 1959), poliitikko (Kokoomus)
Eija Koriseva (s. 1963), iskelmälaulaja ja ravintoloitsija
Eija Koskivaara (s. 1965), suunnistaja
Eija Kourimo (s. 1962), laulaja
Eija Krogerus (1932–2018), keilaaja
Eija Kärnä (s. 1956), kasvatustieteilijä ja erityispedagogiikan professori
Eija-Irmeli Lahti (s. 1951), teatteriohjaaja
Eija Lapinleimu (s. 1969), kirjailija ja itsehoito-ohjaaja
Eija Lappalainen (o.s. Laitinen, s. 1975), kirjailija
Eija Lönnroos (s. 1964), erikoislääkäri ja geriatrian professori
Eija-Liisa Löyttyniemi (s. 1939), taidemaalari
Eija Merilä (s. 1946), laulaja
Eija Mäkinen (s. 1952), julkisoikeuden professori
Eija Nivala (s. 1967), rovasti, Kirkon akateemiset AKI:n ja Suomen kirkon pappisliiton puheenjohtaja, Ylivieskan kirkkoherra
Eija Nousiainen (s. 1944), näyttelijä
Eija-Riitta Nuotio, Eppu Nuotio (s. 1962), kirjailija ja näyttelijä
Eija Palosaari (s. 1954), kriisipsykologi
Eija Palsbo (1912–2002), kääntäjä
Eija Pelkonen, suomalainen virkamies ja proviisori
Eija Penttilä (s. 1955), maastohiihtäjä
Eija Piekkari, rikoskirjailija
Eija Pokkinen (s. 1939), näyttelijä ja malli
Eija Puolakka (s. 1959), korkeushyppääjä
Eija Rasinmäki (s. 1945), tekstiilitaiteilija ja design-mattojen suunnittelija
Eija Ristanen (o.s. Hyytiäinen, s. 1961), hiihtäjä
Eija Ristola (s. 1956), pika-aitajuoksija ja viisiottelija
Eija Saijonmaa (1923–2014), arkkitehti
Eija Salonen (s. 1975), ampumahiihtäjä
Eija Sinikka (s. 1952), iskelmälaulaja
Eija Suneli, kuvataiteilija
Eija Temisevä (s. 1956), kuvanveistäjä ja videotaiteilija
Eija Timonen (s. 1954), mediatutkija, folkloristi ja lastenkirjailija
Eija Tolpo (s. 1948), ooppera- ja TV-ohjaaja, esiintymisvalmentaja ja pedagogi
Eija Varima (s. 1948), näyttelijä
Eija Ventola (s. 1951), kielitieteilijä ja professori
Eija Vilpas (s. 1957), näyttelijä, käsikirjoittaja ja koomikko
Eija Wager (s. 1951), toimittaja ja tietokirjailija
Erkki Eirto

Erkki Eirto
Erik (Erkki) Vilhelm Eirto (vuoteen 1935 Eklund; 6. huhtikuuta 1907 Helsinki – 1. elokuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (baritoni), joka lauloi vuodesta 1931 alkaen yhteensä parinkymmenen vuoden ajan eri rooleja oopperassa. Eirto levytti myös iskelmiä, joista parhaiten tunnettuja ovat kappaleet "Vartiossa" ja "Ilta Kannaksella". Muita Eirron, tosin muiden tunnetummaksi tekemiä ensilevytyksiä olivat mm. Leif Wagerin bravuuri "Romanssi" elokuvasta Katariina ja Munkkiniemen kreivi, tangon "Mustasukkaisuutta" ensimmäinen suomenkielinen levytys sekä "Tahiti", jonka Pirkka-Pekka Petelius teki uudelleen tunnetuksi 1980-luvun alkupuolella TV-ohjelmassa Velipuolikuu ja matki koomisesti jopa Eirrolle tyypillistä voimakasta vibratoa.
Erkki Eirto levytti iskelmiä myös salanimillä Eero Tammisto ja Tauno Eskola. Hänen poikansa Juha Eirto (1934–2011) menestyi levylaulajana.
Aiheesta muualla

Erkki Eirton esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
DVD

| DVD |
| --- | --- |


Tyyppi:  Optinen levy
Kapasiteetti:  4,7 GB (yksipuolinen ja yksikerroksinen)   8,5 GB (yksipuolinen ja kaksikerroksinen)   9,4 GB (kaksipuolinen ja yksikerroksinen)   17,08 GB (kaksipuolinen ja kaksikerroksinen)
Lukumekanismi:  650 nm laser, 10,5 Mbit/s (1×)
Kirjoitusmekanismi:  10,5 Mbit/s (1×)
Käyttötarkoitus:  Digitaalisen videon ja datan tallennus
Lyhenne:  DVD
Pidennys:  Digital Versatile Disc   Digital Video Disc
DVD (engl. Digital Versatile Disc tai Digital Video Disc, suom. digitaalinen video-/monikäyttölevy) on optinen digitaalisen datan tallennusväline. DVD:n yleisimmät käyttötavat ovat videokuvan ja muun tiedon tallennus. DVD muistuttaa ulkoisesti CD-levyä. DVD:n kapasiteetti vaihtelee välillä 4,38–15,9 gigatavua.
DVD voi sisältää dataa useissa formaateissa
DVD-Video (elokuvien kuvan ja äänen tallentamiseen)
DVD-Audio (high-end-tasoisen äänen tallentamiseen)
DVD-Data (datan tallentamiseen)
DVD-media voi olla
DVD-ROM (vain luku, painettu, hopean- tai kullanvärinen)
DVD+R/RW (R = kertatallenteinen, RW = uudelleenkirjoitettava)
DVD-R/RW (kuten yllä, mutta eri standardi)
DVD-RAM (uudelleenkirjoitettava hajasaantilevy)
Historiaa

1990-luvun alussa oli uudeksi optiseksi massamuististandardiksi kaksi kilpailevaa ehdokasta. Ensimmäinen oli Multimedia Compact Disc (MMCD), jota tukivat Philips ja Sony, toinen oli Super Density Disc (SD), jolla oli takanaan usean teollisuusjätin tuki (Toshiba, Time-Warner, Matsushita Electric, Hitachi, Mitsubishi Electric, Pioneer, Thomson ja JVC). IBM johti yritystä saada kaikki yhtiöt yhden standardin alle, jotta VHS:n ja Betamaxin kaltaiselta formaattisodalta vältyttäisiin. Philips ja Sony myöntyivät Toshiban SD-formaattiin kahdella muutoksella, jotka molemmat liittyvät servotekniikkaan. Philipsin EFMPlus-tekniikan myötä levyn kapasiteetti laski 4,7 gigatavuun SD:n viidestä gigatavusta, mutta sen etuna oli sietokyky levyn vaurioille kuten naarmuille tai sormenjäljille.
DVD määrittelyn versio 1.0 julkistettiin vuonna 1995 ja viimeisteltiin syyskuussa 1996. Virallista määrittelyä valvoo DVD Forum, johon kuuluvat edellä mainitut 10 perustajayhtiötä sekä yli 220 muuta jäsentä.
Yhdysvalloissa DVD-soittimen hinnat putosivat keväällä 1999 300 dollarin rajapyykin alle, jolloin Wal-Mart alkoi tarjota soittimia liikkeissään. Tällöin VHS muodosti vielä suurimman osan myynnistä, ja DVD oli pelkkä marginaalituote. Vuoteen 2004 mennessä tilanne oli kääntynyt päälaelleen. Useimmat kauppaketjut tarjoavat myynti-DVD:itä, kun taas kasettien myynti on romahtanut. Euroopassa (Suomi mukaan lukien) tilanne on ollut parin vuoden viiveellä sama; suurin osa elokuvavuokrauksista oli DVD-formaatissa jo vuonna 2005.
”DVD” oli alun perin tarkoitettu lyhenteeksi sanoille ”digital video disc”, mutta jotkut DVD Forumin jäsenet halusivat sen tulevan sanoista ”digital versatile disc” (digitaalinen monikäyttölevy), jotta formaatin muut käyttömahdollisuudet tulisivat paremmin esiin. DVD Forum ei koskaan päässyt asiasta yksimielisyyteen, ja nykyisin formaatin virallinen nimi on yksinkertaisesti ”DVD” ilman virallista selitettä.
DVD-Video

DVD-Video-levy on tarkoitettu videokuvan ja -äänen tallentamiseen. Kuva tallennetaan levylle MPEG-2-muodossa resoluution ollessa (NTSC) 720/704×480 tai (PAL) 720/704×576. Levyjen toistoon tarvitaan DVD-asema ja MPEG-2-dekooderi, toisin sanoen DVD-soitin tai tietokoneeseen kytketty DVD-ROM-asema tarvittavine ohjelmineen. Ääniraita voidaan tallentaa MPEG-, PCM-, DTS-, MP2- tai Dolby Digital -muodossa, joista Dolby Digital on selvästi yleisin. Huomionarvoista on lisäksi se, että ainoastaan eurooppalainen DVD-Video-standardi tukee monikanavaista MPEG-ääntä (jopa 7.1 kanavaa) – joskin sen tuki on lopetettu käytännössä myös Euroopassa – sekä MP2-ääntä.
DVD-Video > Kopiointisuojaus

Useimmilla elokuvalevyillä on käytössä CSS-suojaus, jonka vuoksi levyä voi soittaa vain lisensoidulla soittimella, eikä siltä voi kopioida MPEG2-tiedostoja ulos. Suojaus osoittautui heikoksi ja 15-vuotias norjalainen Jon Lech Johansen (”DVD Jon”) julkaisi sen murtavan ohjelman vuonna 1999. Nykyisten elokuvien levyjä on alettu suojata lisäämällä niille virheellisiä sektoreita, mutta nämäkin ”suojaukset” on kierretty yleensä nopeasti.lähde?
DVD-Video > Hyvitysmaksu

Kuluttajille myytävien kirjoitettavien DVD:iden hinnassa oli Suomessa 0,60 euron suuruinen tekijänoikeuden hyvitysmaksu (1–10:n Gt:n levyt).
Tallenteiden hyvitysmaksu poistui 1.1.2015.
DVD-Video > Aluekoodit

Elokuvia julkaisevat yhtiöt suojelevat markkinoitaan julkaisemalla DVD-elokuvia eri maissa eri aikaan ja eri hintaisina. Tämän vuoksi maapallo on jaettu eri alueisiin aluekoodeilla. Eri alueilla myydään pääasiassa vain kyseisen alueen soittimia ja levyjä. Aluekoodijako ja sen ohittaminen on ollut tekijänoikeuslainsäädännön keskustelunaiheena ympäri maailmaa.
| Koodi | Alue |
| --- | --- |
0: Toistettavissa kaikilla alueilla
0: Vapaa
1: Yhdysvallat, Kanada, Bermuda ja Puerto Rico
2: Eurooppa (paitsi Venäjä, Valko-Venäjä, Ukraina), Grönlanti, Turkki, Lähi-itä, Egypti, Swazimaa, Lesotho, Etelä-Afrikka, Japani ja Ranskan Guiana
3: Kaakkois-Aasia, Etelä-Korea, Taiwan, Hongkong, ja  Macao
4: Latinalainen Amerikka (paitsi Ranskan Guiana ja Puerto Rico), Oseania ja Karibia
5: Afrikka (paitsi Egypti, Lesotho, Swazimaa ja Etelä-Afrikka), Venäjä, Valko-Venäjä, Ukraina, Keski-Aasia, Etelä-Aasia, Mongolia ja Pohjois-Korea
6: Manner-Kiina
7: Kaikki levyt ovat MPAA-aiheisia DVD-levyjä ja "mediakopioita" esijulkaisuista Aasiassa
8: Kansainväliset alueet, kuten lentokoneet, matkustajalaivat ym.
9: Näillä levyillä on kaikki kahdeksan lippua, joiden avulla levy voidaan toistaa missä tahansa paikassa, missä tahansa soittimessa.
Kaikki: Näillä levyillä on kaikki kahdeksan lippua, joiden avulla levy voidaan toistaa missä tahansa paikassa, missä tahansa soittimessa.
Aluekoodia 0 ei ole olemassa, mutta R0-lyhennettä käytetään ilmaisemaan, että levy on tarkoitettu toistettavaksi kaikissa soittimissa; tällöin kaikki alueet on kytketty päälle. Alkuaikoina laitevalmistajat saattoivat kytkeä laitteen aluekoodin nollaksi, jolloin toiselta alueelta tuotu levy toistui ongelmitta. Jakeluyhtiöt tukkivat tämän porsaanreiän varsin nopeasti RCE-laajennuksella. Joissain maissa, muun muassa Australiassa ja Uudessa-Seelannissa aluekoodien käyttö on kielletty laittomanaselvennä. Suomen näkemyksen mukaan aluekoodin murtaminen ei ole laitonta, koska kyse ei ole suoranaisesta kopioinnin estämiseen ja siten tekijäinoikeuksien suojaamiseen tarkoitetusta tekniikasta. Kiinalla on oma aluekoodinsa sen omasta vaatimuksesta: painottaakseen vaatimustaan Kiina uhkasi ottaa käyttöön kilpailevan elokuvalevyn, joka olisi kiistatta loukannut DVD:tä koskevia patentteja. Kiinan motivaationa uskotaan olevan sensuuri: se haluaa kontrolloida DVD-elokuvien tarjonnan sisältöä.
DVD-Audio

DVD-Audio on markkinoille vuonna 2000 saapunut formaatti, joka tukee parempaa äänenlaatua kuin CD. Se tukee monikanavaääntä ja suurempia taajuuksia ja tarkkuuksia kuin CD. Uudet levyt eivät ole saavuttaneet juurikaan markkinaosuutta. Lisäksi sillä on kilpailijana samat edut tarjoava SACD.lähde?
Vuonna 2007 DVD-audiota kutsuttiin "sukupuuttoon kuolleeksi" (engl. extinct).
Käyttäjän tallentavat DVD-formaatit

Ensimmäiset levyt tarjosivat mahdollisuuden kaksipuoliseen tallennukseen ja kahteen tallennuskerrokseen per levyn puoli. Levyjä voitiin kuitenkin tallentaa vain prässäämällä. Ensimmäiset DVD-tallentimet tulivat markkinoille 2000, jolloin formaattien välille syntyi formaattisota.
Formaattien nimissä "+" ja "-" viittaavat kahteen, osittain yhteensopivaan tekniseen standardiin. Standardit ovat likimain yhtä suosittuja, ja suurin osa DVD-laitteista tukee niistä kumpaakin.
Käyttäjän tallentavat DVD-formaatit > "-" -standardin formaatit

DVD-R on yleisin, kerran tallennettava yksipuolinen ja yksikerroksinen levy, jolle voi tallentaa 4,7 Gt dataa.
DVD-RW on useaan kertaan tallennettava vastaava levy.
DVD-R DL on kaksikerroslevy, jolle mahtuu 8,5 Gt dataa.
DVD-RAM tarvitsee yhteensopivan lukulaitteen, levyt ovat usein koteloissa ja niille voidaan tallentaa 4,7 Gt dataa per puoli.
Käyttäjän tallentavat DVD-formaatit > "+" -standardin formaatit

DVD+R vain kerran tallennettava.
DVD+R DL kaksikerroksinen DVD+R, jolle mahtuu 8,5 Gt dataa.
DVD+RW uudelleenkirjoitettava 4,7 Gt; voidaan toistaa tavallisessa soittimessa, se on myös yleisin kotikäytössä.
DVD+RW DL kuten DVD+R DL, mutta uudelleenkirjoitettava.
Käyttäjän tallentavat DVD-formaatit > Tiedon säilyminen

Levyjen valmistajien tekemien simuloitujen vanhentamiskokeiden perusteella tiedon väitetään säilyvän kertatallenteisilla DVD-R:illä ja DVD+R:illä 30–100 vuotta ja 30 vuoteen asti uudelleen tallennettavilla formaateilla. Käytännössä levyjen kestävyys nähdään vasta vuosien saatossa.
Parannukset ja seuraajaformaatit > HD DVD ja Blu-ray

Vuonna 2006 Toshiba julkaisi HD DVD -formaatin, kun Philips ja Sony puolestaan esittelivät Blu-rayn, tarkoituksenaan korvata DVD. Vaikka HD DVD:llä oli omat etunsa Blu-ray formaattiin verrattuna, se kuitenkin hävisi formaattisodan Blu-raylle pienemmän kapasiteettinsa sekä elokuvayhtiöiden tuen puutteen vuoksi.
DVD näyttää kuitenkin vielä pitävän pintansa ja pysyvän pääasiallisena ohjelmamateriaalin levitysformaattina. Syynä tähän uskotaan olevan se, että DVD riittää ominaisuuksiltaan ja tekniseltä suorituskyvyltään suurimmalle osalle kuluttajista. He eivät myöskään halua vaihtaa olemassa olevia levyjään ja soittimiaan kalliimpiin vastaaviin, joista ei välttämättä ole näkyvää/kuuluvaa hyötyä, mikäli katsojalla on käytössä 32" tai sitä pienempi televisio ja laadultaan vaatimattomampi äänentoistojärjestelmä.
Parannukset ja seuraajaformaatit > HVD

HVD, eli englanniksi "Holographic Versatile Disc" on teknologia, joka perustuu holograafiseen levyn luentaan lasersäteillä. Levyä luetaan vihreällä sekä punaisella säteellä. Vihreä laser lukee datan levyn ylemmältä kerrokselta, punaista käytetään paikantamaan raita CD-tyyliseltä kerrokselta. HVD:n kapasiteetti teoriassa on maksimissaan 6 TB, käytännössä tällä hetkellä 500 GB. HVD:n on tarkoitus tukea UHDV laatua.
Parannukset ja seuraajaformaatit > 5D DVD

5D DVD on kehittelyasteelle jäänyt formaatti, jossa olisi useita datakerroksia päällekkäin. Tämä mahdollistaisi kapasiteetin nostamisen 10:een terabittiin asti.
Kirjallisuutta

DVD Demystified, Jim Taylor; McGraw-Hill Professional; ISBN 0-07-135026-8 (2. painos, joulukuu 2000)
DVD Authoring and Production, Ralph Labarge; CMP Books; ISBN 1-57820-082-2 (elokuu 2001)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta DVD Wikimedia Commonsissa
How DVDs work (englanniksi)
Alueet
Günter Eich

| Günter Eich |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1907 Lebus, Oder, Saksa
Kuollut: 1972 (64–65 vuotta) Salzburg, Itävalta)
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Günter Eich (1907 Lebus, Oder, Saksa – 1972 Salzburg, Itävalta) oli saksalainen kirjailija, Gruppe 47:n perustajia.
Eich aloitti harmittomien kuunnelmien kirjoittajana, mutta toisen maailmansodan jälkeen hänestä tuli ajan kriitikko. Hän sai 1959 Büchner-pakinnon.
Eich oli naimisissa kirjailija Ilse Aichingerin kanssa.
Suomennetut teokset

Viimeinen päivä: kuunnelma (Der letzte Tag), suom. Oili Suominen, Yleisradio [1967?]
Lähde:
Puiden lohtu: saksankielistä runoutta 1946–2000 , toim. Stefan Moster, Helsinki: WSOY 2005 ISBN 951-0-30300-3
Alaviite Roomaan, suomentaja Jouni Inkala
Erään kesän loppu, suomentaja Jouni Inkala
Inventaari, suomentaja Jouni Inkala
Sateen sanoma, suomentaja Jouni Inkala
Siellä missä asun, suomentaja Jouni Inkala
Totuuden syntyperä, suomentaja Jouni Inkala
Parnasso 1959 ; nro 6 s. 250–252
Merihylkyä, suomentaja Helvi Juvonen
Missä asun, suomentaja Anselm Hollo
Unia: 1, suomentaja Anselm Hollo
Unia: 2, suomentaja Anselm Hollo
Kutsut minua nimeltä: uskonnollista runoutta 1900-luvun Euroopassa , Helsinki: Kirjapaja, 1981 ISBN 951-621-300-6
Kesän loppu, suomentaja Anna-Maija Raittila
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Günter Eich Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 2  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Ekologinen pyramidi

Ekologinen pyramidi on biologian käsite, jolla kuvataan tuottajien ja kuluttajien määrää eliöyhteisössä. Se osoittaa muun muassa, että kuluttajien määrä on pienempi kuin tuottajien energian poistumisesta johtuen. Ekologinen pyramidi koostuu trofiatasoista.
Yhteyttävät kasvit, jotka ovat tuottajia, käyttävät hiiltä yhteyttämiseen. Maaperän mikrobit taas sitovat tehokkaasti typpeä. Kaikilta trofiatasoilta tulee ympäristöön epäorgaanista ainesta. Hajottajat hajottavat kuolleen aineksen epäorgaanisiksi aineiksi, jolloin ne palautuvat aineiden kiertoon.
Kasvinsyöjien ja petojen käyttämän ravinnon määrä on eliöyhteisön muotoutumisen kannalta ratkaisevimpia tekijöitä.
Eksekvatuuri

Franklin D. Rooseveltin 1938 allekirjoittama eksekvatuuri Ranskan pääkonsulille.
Eksekvatuuri (lat. ex(s)equatur, tehtäköön < ex(s)equor, seuraa) tarkoittaa oikeustieteessä kolmea asiaa. Ensiksi se on kotimaisen tuomioistuimen tai muun viranomaisen päätös, jolla ulkomaisen tuomioistuimen tai viranomaisen tekemä päätös sen sisältöä muuttamatta tehdään päteväksi kotimaassa. Tavallisia ovat esimerkiksi avioeroa tai adoptiota koskevat päätökset. Eksekvatuuri on siis lupa ulkomailla annetun tuomion pakkotäytäntöönpanoa varten.
Toiseksi eksekvatuuri merkitsee diplomatiassa konsulaatin päällikön (konsulin) toimilupaa. Päällikkö saa nimittämisensä yhteydessä tulevan asemamaansa hallitukselle osoitetun valtakirjan. Jos asemamaan hallitus hyväksyy sen, hallitus myöntää konsulille eksekvatuurin, minkä jälkeen konsuli voi aloittaa toimensa hoitamisen.
Kolmanneksi eksekvatuuriksi nimitetään sitä asemamaan hallituksen antamaa asiakirjaa eli konsulintoimen vahvistuskirjaa, jolla toimilupa myönnetään.
Ekstrapyramidaalirata

Ekstrapyramidaalirata on aivoissa motorisen kuorialueen, kortikospinaaliradan ja kortikobulbaariradan lisäksi liikkeiden säätelyyn osallistuva radasto (radasto koostuu useasta radasta). Niiden lähtökohtina ovat esimerkiksi eräät talamuksen osat ja tyvitumakkeet eli basaaligangliot. Aivorungon alueella motoriseen säätelyyn osallistuvat esimerkiksi tasapainohermotumakkeet, aivoverkosto sekä keskiaivojen punatumake ja mustatumake.
Mainituista alueista lähtevät motoriset radat muodostavat hermoliitoksia aivorungon ja selkäytimen välineuronien välityksellä gammamotoneuroneihin. Radat osallistuvat muun muassa tasapainoheijasteiden, lihastonuksen, myötäliikkeiden ja liikesarjojen säätelyyn. Eli ne hermottavat merkittävässä määrin lihaskäämejä, joihin kulkee hermoimpulsseja juuri gammamotoneuroneita pitkin.
Harry Ekman

Harry John Ekman  (28. syyskuuta 1923 Chicago – 17. kesäkuuta 1999 Medford, New Jersey) oli yhdysvaltalainen muotokuvamaalari, kuvittaja, mainospiirtäjä ja pin-up-taiteilija. Hän aloitti uransa Gil Elvgrenin oppipoikana ja työtoverina, ja ryhtyi myöhemmin itsenäiseksi kalenteritaiteilijaksi. Ekman käytti samaa työskentelytapaa kuin Elvgrenkin: hän valokuvasi mallinsa ja maalasi öljyvärein 76 × 61 senttimetrin kokoiselle kankaalle valokuvan pohjalta.
Ekman valmistui New Trier High School ja the American Academy of Art kouluista. Hänellä oli opintoja Nortwestern University yliopistossa. Varsinaista kuuluisuutta Ekman sai ryhdyttyään 1960-luvulla maalaamaan poliitikkojen ja liikemiesten muotokuvia, joita hän teki loppuelämänsä ajan kaupallisen uran jälkeen.
Aiheesta muualla

A World History of Art: Harry Ekman (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  Europeana
Einar Kárason

| Einar Kárason |
| --- | --- |
 Einar Kárason 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1955 (ikä 69–70) Reykjavik, Islanti
Kansalaisuus:  Islanti
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: islanti
Tuotannon kieli: islanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Einar Kárason (s. 24. marraskuutalähde? 1955 Reykjavik, Islanti) on islantilainen kirjailija. Hän julkaisi esikoisromaaninsa vuonna 1981. Varsinainen läpimurtoteos oli kuitenkin 1983 ilmestynyt sukukronikka Pirunsaari. Se kertoo 1950-luvun Reykjavikin köyhälistön asuinalueesta. Hän kirjoitti sille jatkoksi 1985 ilmestyneen teoksen Kultasaari. Molempien tyyli on karski ja liioitteleva, henkilökuvaus katkeran realistista.
Kárasonin romaaneja on käännetty useille kielille. Suomeksi on julkaistu kuusi romaania.
Teokset > Suomennetut teokset

Pirunsaari (Dar sem djöflaeyan rís), suom. Panu-Petteri Höglund, Helsinki: Like 1990 ISBN 951-8929-18-1
Kultasaari (Gulleyjan), suom. Panu-Petteri Höglund, Helsinki: Like 1991 ISBN 951-578-079-9
Luvattu maa (Fyrirheitna landid), suom. Panu-Petteri Höglund, Helsinki: Like 1992 ISBN 951-578-113-2
Tyhmyreiden neuvot (Heimska manna rád), suom. Panu-Petteri Höglund, Helsinki: Like 1997 ISBN 951-578-413-1
Revontulet (Nor urljós), suom. Tapio Koivukari, Helsinki: Like 2000 ISBN 951-578-769-6
Miekkakäräjät (Óvinafagnadhur), suom. Tapio Koivukari, Helsinki: WSOY: Johnny Kniga 2003 ISBN 951-0-28284-7
Myrskylinnut (Stormfuglar), suom. Tapio Koivukari, Rajamäki: Aviador 2023 ISBN 978-952-381-139-3
Teokset > Kaikki teokset

Þetta eru asnar Guðjón, 1981
Þar sem djöflaeyjan rís, 1983 (suomeksi Pirunsaari, 1990)
Gulleyjan, 1985 (suomeksi Kultasaari, 1991)
Fyrirheitna landið, 1989 (suomeksi Luvattu maa, 1992)
Heimskra manna ráð, 1992 (suomeksi Tyhmyreiden neuvot, 1997)
Kvikasilfur, 1994
Norðurljós, 1998 (suomeksi Revontulet, 2000)
Óvinafagnaður, 2001 (suomeksi Miekkakäräjät.  (Suomennos: Tapio Koivukari)  Helsinki:  Johnny Kniga, 2003.  ISBN 951-0-28284-7
Stormur, 2003
Ofsi, 2008
Skáld, 2012
Skálmöld, 2014
Passíusálmarnir, 2016
Ekonofysiikka

Ekonofysiikka on tieteidenvälinen tutkimusala, jossa taloutta tutkitaan fysiikan tutkimusmenetelmillä. Tutkimuskohteina ovat erityisesti stokastiset ja epälineaariset ilmiöt.
Uuden tutkimusalueen synty perustuu edistykseen, jota tilastollisessa fysiikassa on tapahtunut viimeisten 30 vuoden aikana. Taloustieteiden eri alueita voidaan pitää kompleksisina systeemeinä, joihin voidaan soveltaa fysiikassa kehitettyjä menetelmiä. Suurin osa ekonofysiikan sovelluksista on rahoitusmarkkinoiden analysointia.
Aiheesta muualla

Rosario N. Mantegna & H. Eugene Stanley. An Introduction to Econophysics: Correlations and Complexity in Finance, Cambridge University Press, 2000, ISBN 0-521-62008-2
Sitabhra Sinha, Arnab Chatterjee, Anirban Chakraborti & Bikas K Chakrabarti. Econophysics: An Introduction, Wiley-VCH, 2010.
Econophysics Forum, Friedbergin Yliopisto
Eiser

Eiser oli ruotsalainen trikootuotteita valmistanut yritys, joka toimi vuosina 1913–1986. Eiserillä oli Varkaudessa vuonna 1971 perustettu suuri trikootehdas, joka myytiin yrityksen johdolle vuonna 1986 ja ajautui konkurssiin 1993.