stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pyhät kirjoitukset (mormonismi)
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko > Mormonin kirja (1830)

Mormonin kirja on mormonismin perusteksti, josta koko uskonto on saanut nimensä. Se kertoo Jumalan teoista Amerikan muinaisten asukkaiden keskuudessa. Joseph Smith kertoi kääntäneensä kirjan kultalevyistä, joihin nefiläisten profeetta Mormon ja hänen poikansa Moroni olivat kaivertaneet kansansa historian uudistetun egyptin kirjoitusmerkein. Kuolemansa jälkeen Moroni ylösnousi enkelinä ja antoi Smithille opastusta tämän profeetallisen kutsumuksen alkuvaiheessa. Käännöstyön valmistuttua Moroni haki kultalevyt pois. Smith julkaisi Mormonin kirjan maaliskuussa 1830 ja perusti Kristuksen kirkon 6. huhtikuuta 1830.
Kirkon alkuvuosina Mormonin kirjan merkitys oli ennen kaikkea symbolinen. Sen kääntäminen oli todiste Smithin profeetallisesta kutsumuksesta, mutta saarnoissa Smith ja muut varhaiset mormonit viittasivat enimmäkseen Raamattuun, joka oli yleisölle entuudestaan tuttu. Mormonismin omintakeisimpia oppeja ei Mormonin kirjasta löydy, sillä ne syntyivät vasta kirjan julkaisun jälkeen. Kirjan asema mormonien arjessa ja kirkon opetuksissa pysyi vähäisenä 1980-luvulle saakka, jolloin presidentti Ezra Taft Benson alkoi järjestelmällisesti vahvistaa sen asemaa. Jäseniä kehotetaan lukemaan Mormon kirjaa päivittäin, ja lähetyssaarnaajat opettavat sen avulla kirkon sanomaa. Nykyään sen asema on jopa Raamattua hallitsevampi.
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko > Oppi ja liitot (1835)

Oppi ja liitot julkaistiin 1835. Ensipainos sisälsi seitsemän teologista luentoa (oppi) sekä valikoiman Smithin saamia näkyjä ja ilmoituksia (liitot). Myöhemmistä laitoksista teologiset luennot on poistettu, ja teokseen on lisätty uusia Smithin ja kirkon myöhempien johtajien ilmoituksia ja julistuksia. Osaa ilmoituksista on jälkeenpäin muutettu, eikä Oppi ja liitot anna todenmukaista kuvaa Smithin teologisen ajattelun kehityksestä. Kokoelman tuorein lisäys on syyskuussa 1978 annettu Virallinen julistus 2, jossa sallittiin pappeus ja temppelikelpoisuus myös mustaihoisille miehille.
Opilla ja liitoilla ei ole MAP-kirkossa Mormonin kirjaan verrattavaa symbolista asemaa, ja ulkopuolisten keskuudessa se on melko tuntematon. Kirjassa on kuitenkin useita kirkon opin ja historian kannalta keskeisiä lukuja. Niissä käsitellään esimerkiksi Mormonin kirjan syntyä ja kirkon perustamisen teologista merkitystä ja annetaan ohjeita keskeisten rituaalien toimittamiseen. Kirjassa käsitellään myös moniavioisuutta ja siitä luopumista. Viisauden sanana tunnettu luku 89 kehottaa välttämään päihteitä ja rajoittamaan lihan syöntiä. Sillä on tärkeä asema mormonikulttuurissa ja -identiteetissä.
Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko > Kallisarvoinen helmi (1880)

Kallisarvoinen helmi koottiin vasta Smithin kuoleman jälkeen. Se sisältää monenlaisia tekstejä, joilla ei ole yhtenäistä teemaa. Ne merkittiin muistiin Smithin elinaikana, mutta osa niistä julkaistiin vasta myöhemmin. Kallisarvoinen helmi toimitettiin aluksi brittiläisten käännynnäisten käyttöön, sillä näillä ei ollut pääsyä kirkon moninaisissa sanomalehdissä ja muissa painatteissa Yhdysvalloissa julkaistuihin teksteihin. Ensipainos ilmestyi Liverpoolissa vuonna 1851 ja uudistettu laitos Utahissa 1878. Kokoelma kanonisoitiin 1880.
Osa Kallisarvoisen helmen teksteistä on kehystetty muinaisiksi kirjoituksiksi, kun taas toiset liittyvät selkeästi nykyaikaan. Mooseksen kirja ja Joseph Smith – Matteus ovat otteita Smithin raamatunkäännöksestä. Aabrahamin kirjaa innoittivat Smithin haltuun päätyneet egyptiläiset muumiot ja papyruskirjoitukset. Joseph Smith – Historia on Smithin selonteko nuoruudestaan, Mormonin kirjan synnystä ja kirkon perustamisesta. Uskonkappaleet sisältää 13 keskeistä opillista näkemystä, joiden asema kirkossa muistuttaa uskontunnustusta.
Muut kirkkokunnat

Kristuksen yhteisö eli entinen Reorganisoitu myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko syntyi Joseph Smithin kuolemaa seuranneen perimyskriisin seurauksena. Se pitää perustekstinään Raamattua. Käytetty raamatunkäännös on tieteelliseen tutkimukseen perustuva New Revised Standard Version. Myös Mormonin kirjalla sekä Opilla ja liitoilla on kanoninen asema.
Mormonismin varhaisiin johtohahmoihin lukeutunut James Strang perusti Smithin kuoltua oman kirkkonsa. Strang väitti Smithin nimittäneen hänet seuraajakseen ja julkaisi Herran lain kirjan, jonka kertoi kääntäneensä liitonarkussa säilytetyistä kirjoitustauluista. Strang murhattiin kesällä 1856, minkä jälkeen strangiittien lahko käytännössä katosi.
Avoin kaanon

Smithin mukaan ihmiset eivät kykene täydellisesti ilmaisemaan Jumalan antamia ilmoituksia. Pyhiä kirjoituksia voidaan siksi muuttaa, kun ymmärrys Jumalan tarkoitusperistä ja uskonnon sisällöstä syventyy. Jumalan ilmoittama totuus on pyhä, mutta niihin perustuva kirjoitus on ihmisen tekemä ja siten virheille ja puutteille altis. Varsinkin varhaisessa mormonismissa esiintyi ajatus elävästä pyhästä kirjoituksesta, jossa vanhoja kirjoituksia voitiin muuttaa vastaamaan myöhemmin syntyneiden käsitysten mukaisiksi. Kirkon johtajiin suhtaudutaan nykyajan profeettoina. Heidän lausuntonsa voidaan tulevaisuudessa kanonisoida, jolloin pyhiin kirjoituksiin lisätään uutta tekstiä. Tämä mahdollistaa radikaalitkin muutokset kirkon opetuksessa ja pyhien kirjoitusten tulkinnassa.
Englanninkielinen yhteisnide, joka sisältää Kuningas Jaakon Raamatun, Mormonin kirjan, Opin ja liitot sekä Kallisarvoisen helmen.
Henrik Kihlman

Henrik Peter-Johan Kihlman (s. 1961) on suomalainen hopeaseppä ja muotoilija. Hän valmistui hopeasepäksi vuonna 1987 Lahden Muotoiluinstituutin Kultaseppäkoulusta. Hopeaseppämestarin tutkinnon hän suoritti vuonna 1991 ja muotoilija AMK-tutkinnon 1999.
Kihlman työskenteli Kalevala Korussa 1990 ja omassa työhuoneessa nimeltä Studio K:n 1990–2000. Vuonna 2000 hän perusti kultasepänliikkeen Alfred K. Silver & Jewellery Show Room. Liike sai nimensä Kihlmanin isoisän isoisän, liikemies ja pappi Alfred Kihlmanin mukaan, jonka rakentamassa talossa liike sijaitsee Helsingin Korkeavuorenkadulla. Henrik Kihlmanin töitä löytyy mm. Kansallismuseon kokoelmista ja Johanneksenkirkosta Helsingissä.
Henrik Kihlman oli Suomen kultaseppien liiton johtokunnan jäsen 2006–2010 ja varapuheenjohtajana 2008–2010. Hän kuuluu myös Suomen hopeaseppien r.y.-Finlands Silversmeder r.f. perustajajäseniin ja toimi yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana. Hän on toiminut Suomen Jalometalliteollisuusliiton puheenjohtajana vuodesta 2008. Kihlman työskenteli huutokauppahuone Bukowskin hopea- ja koruosaston intendenttinä vv 2010-2013. Vuoden 2014 alusta lukien hän on toiminut Suomen Kultaseppien liiton toimitusjohtajana.
Jennings (kirjasarja)

Tammen julkaisemia suomenkielisiä Jennings-kirjoja.
Jennings-kirjat ovat  brittiläisen kirjailija Anthony Buckeridgen luoma lastenkirjasarja, jonka 25 osaa ilmestyivät vuosina 1952–1994. Kustannusosakeyhtiö Tammi julkaisi yksitoista niistä suomeksi vuosina 1965–1971, suomentajana muiden muassa Ulf Erik Qvickström.
Jennings-kirjat kertovat humoristisesti noin 11-vuotiaasta sisäoppilaitoksessa opiskelevasta pojasta, hänen kaveristaan Darbishirestä ja heidän hyväntahtoisista hölmöilyistään ja väärinkäsityksistään koulutovereiden riemuksi mutta opettajien ja muun henkilökunnan harmiksi.
Buckeridgen teossarja perustuu kirjailijan omiin sisäoppilaitoskokemuksiin 1920-luvulla hänen seurattuaan itseään pari vuotta nuoremman Jennings-nimisen pojan toilailuja. Myöhemmin Buckeridgesta tuli sisäoppilaitoksen opettaja, ja hänellä oli tapana kertoa oppilaille muistelmiaan tuosta pojasta. Toisen maailmansodan jälkeen Buckeridge kirjoitti tarinoista kuunnelmasarjan BBC:n Children’s Hour -ohjelmaan, kunnes päätti alkaa kirjoittaa tarinoita myös kirjoiksi.
Vuonna 1995 televisiotoimittaja Michael Crick haastatteli 83-vuotiasta Buckeridgea ja kysyi, tietääkö tämä Jennings-pojan myöhemmistä vaiheista. Buckeridge ei tiennyt, mutta Crick alkoi selvittää asiaa ja löysi kirjasarjan alkuperäisen esikuvan vanhainkodista Uuden-Seelannin Eteläsaarelta. Tämä Diarmaid Jennings ei muistanut Anthony Buckeridgea eikä ollut koskaan kuullutkaan Jennings-kirjoista. Buckeridge ja Jennings aloittivat kuitenkin kirjeenvaihdon, ja vanhainkodin hoitajat lukivat herra Jenningsille Buckeridgen kirjoja. Diarmaid Jennings kuoli 96-vuotiaana 2009. Kirjailija Buckeridge kuoli viisi vuotta aiemmin 92-vuotiaana.
Jennings-kirjoja on käännetty suomen lisäksi ainakin ranskaksi, ruotsiksi ja norjaksi. Ranskassa päähenkilön nimeksi tuli Bennett ja Norjassa Stompa. Norjalaiskirjoissa myös tarinat muutettiin tapahtuviksi norjalaiskoulussa. Stompa-tarinoiden pohjalta tehtiin Norjassa 1960-luvulla myös neljä elokuvaa.
1990-luvun alussa BBC teki kahdesta Jennings-kirjasta radioversiot Stephen Fryn lukemana. Kolmas Jennings-tarina, Jennings’ Little Hut, radioitiin 2010 lukijana Mark Williams. Vuonna 2011 kuusi Jennings-kirjaa tallennettiin äänikirjoiksi, lukijana Simon Vance.
Kirjailija Jari Tervo on maininnut Jennings-kirjat tärkeinä lapsuutensa lukukokemuksina.
Suomennetut Jennings-kirjat

Jennings koulussa, 1965 (Jennings Goes to School, 1950)
Jennings salapoliisina, 1965 (Jennings Follows a Clue, 1951)
Jenningsin maja, 1966 (Jennings’ Little Hut, 1951)
Jennings kiipelissä, 1967 (Jennings & Darbishire, 1952)
Jennings oli sitä mieltä, 1967 (According to Jennings, 1954)
Ystävämme Jennings, 1968 (Our Friend Jennings, 1955)
Kiitos Jenningsin, 1968 (Thanks to Jennings, 1957)
Jenningsin päiväkirja, 1969 (Jennings’ Diary, 1953)
Jennings luonnontieteilijänä, 1969 (Take Jennings for Instance, 1958)
Jenningsin hyvät päätökset, 1970 (Trouble with Jennings, 1960)
Jennings, kukapa muu, 1971 (Jennings As Usual, 1959)
Aiheesta muualla

Jennings-kirjasarjasta blogissa 5555 luettua kirjaa
Jennings-kirjojen fanisivusto The Linbury Court (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jennings (novels)
Käännös suomeksi
Sinisthra

Sinisthra on suomalainen metalli-yhtye. Sinisthra perustettiin vuonna 1999 ja alun perin yhtye tunnettiin nimellä Nevergreen. Nimi vaihdettiin sittemmin Sinisthraksi joka pohjautuu italian kielen sanaan sinistra (suom. vasen).
Diskografia

Studioalbumit
Last of the Stories of Long Past Glories (2005,  Arise Records)
The Broad and Beaten Way (2020,  Arise Records)
EP:t
Softly Whispering Mountains to Gravel (2002,  omakustanne)
Empty Banalities Adorned with Dashing Eloquence (2004,  omakustanne)
Singlet
Slowly Getting There (2002)
Effortlessly Improving on Perfection (2003)
Jäsenet

Tomi Joutsen – laulu
Markku Mäkinen – kitara
Erkki Virta – rummut
Janne Telen – basso
Marko Välimäki – kitara
Timo Vainio – kosketinsoittimet
Petr Kodýtek

| Petr Kodýtek> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. elokuuta 1998 (ikä 26) Sušice, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kody, Raketa
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  168 cm
Paino:  70 kg
Seura
Seura:  HIFK
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  77
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  HC Plzeň (ČEL) HC Klatovy (Tšekki II) Ilves (SML)
Petr Kodýtek (s. 17. elokuuta 1998 Sušice, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue HIFK:ssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura

Kodýtek pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018 sekä alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2016. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2015. Kodýtek pelasi myös World Junior A Challengessa vuosina 2015 ja 2016. Hän edusti myös Tšekin alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2015, jolloin hän voitti hopeaa. Kodýtek pelasi myö Yhteensä Kodýtek on pelannut 38 nuorten ja 73 poikien maaottelua.
Tšekin A-maajoukkueessa Kodýtek on pelannut 37 ottelua tehopistein 6+11=17. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupissa 17. joulukuuta 2020 Moskovan TsSKA Arenassa Suomea vastaan. Kodýtek merkittiin Tšekin 13. hyökkääjäksi. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki 24. huhtikuuta 2021 Jindřichův Hradecissa pelatussa harjoitusottelussa alivoimalla Itävaltaa vastaan. Kodýtek sai ottelussa myös kakkossyöttöpisteen Jakub Flekin tekemään maaliin.
Ngai

Ngai (Enkai, En-kai, Engai, Eng-ai, Mweai) on itäisessä Afrikassa elävien kamba-, kikuju- ja masai-heimojen yksijumalaisten uskontojen ylijumala.
Kikujut uskovat, että Ngai asuu Mount Kenya-vuorella, josta he käyttävät nimitystä Kirinyaga.
Kuuluuks

| ”Kuuluuks” Juno mukana Janna & Gracias |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: 050187
 Julkaistu: 8. helmikuuta 2013
 Formaatti: digitaalinen
 Tuottaja(t): Sakke
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 02.59
 Levy-yhtiö: Sony Music Entertainment
Junon muut singlet
| ”Levyttävä artisti” 2012 | ”Kuuluuks” 2013 |   |
"Kuuluuks" on rap-artisti Junon toinen single hänen neljänneltä studioalbumiltaan 050187. Se julkaistiin YouTubessa 8. helmikuuta 2013. Kappaleella vierailevat laulaja Janna Hurmerinta ja rap-artisti Gracias, ja sen on tuottanut Sakke Aalto. "Kuuluuks" nousi Suomen virallisen singlelistan toiselle ja latauslistan 17. sijalle.
Kappaleet

Kuuluuks (mukana Janna & Gracias) – 2.59
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: 2 
Suomen virallinen latauslista: 17
Malakbel

Malakbelille omistettu alttari Musei Capitolinissa.
Malakbel (arameaksi "Baalin sanansaattaja") oli länsiseemiläinen auringonjumala ja jumalan sanasaattaja. Malakbeliä palvottiin lähinnä antiikin Palmyrassa nykyisessä Syyriassa.
Kreikkalaiset yhdistivät Malakbelin Zeukseen ja Hermekseen. Roomalaiset yhdistivät hänet vastaavasti auringonjumala Soliin. Malakbel-nimi saattaa olla babylonialaista alkuperää ja häntä pidettiin babylonialaisen Shamash-auringonjumalan vastineena. Kaiverrukset palmyralaisella marmorialttarilla kuvaavat Malakbelin elämän neljää vaihetta, jotka symbolisoivat auringon vuotuisia vaiheita. Useimmat muut Malakbeliä esittävät teokset kuvaavat hänet kuunjumala Aglibolin kanssa.
Pentti Ikonen (uimari)

Pentti Olavi Ikonen (9. toukokuuta 1934 Viipuri – 24. maaliskuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen uinnin olympiaedustaja. Hän oli 1950-luvun alkupuolella Suomen parhaita vapaauimareita.
Ikonen kilpaili Helsingin kesäolympialaisissa 1952 ja karsiutui alkuerissä kaikilla kolmella matkallaan: 100 metrin vapaauinnissa, 400 metrin vapaauinnissa ja 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Hän saavutti Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa pronssia 100 metrin vapaauinnissa vuonna 1951. Hän voitti Suomen-mestaruuden 100 metrin vapaauinnissa vuosina 1950–1954 ja 400 metrin vapaauinnissa vuosina 1951–1953 sekä useita viestimestaruuksia. Hän ui useita Suomen-ennätyksiä ja alitti vuonna 1952 ensimmäisenä suomalaisena viiden minuutin rajan 400 metrin vapaauinnissa ajallaan 4.53,3. Hän saavutti SM-mitaleja myös vesipallossa. ”Pena” Ikonen edusti Helsingin Uimareita.
Tmesipteris

| Tmesipteris |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Luokka::  Psilotopsida
Lahko::  Psilotales
Heimo::  Psilotaceae
Suku::  Tmesipteris  Bernh.
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tmesipteris on psilotopsidien suku, joka sisältää muutamia lajeja. Tmesipteris-lajeja esiintyy pääasiassa Tyynenmeren saarilla, kuten Uudesta-Seelannissa ja Polynesiassa. Ne viihtyvät trooppisissa ja subtrooppisissa ympäristöissä ja niitä tavataan usein kosteikoilla, metsissä ja vuoristoalueilla. Tmesipteris-lajeja esiintyy erilaisissa kasvupaikoissa, kuten metsien aluskasvillisuudessa ja kosteikoilla, joissa ne voivat kasvaa sammalien ja muiden kosteikkokasvien kanssa.
Tmesipteris-lajit ovat pienikokoisia ja kääpiömäisiä kasveja, joilla ei ole varsinaisia lehtiä tai juuria. Niiden lisääntymisrakenne muodostuu pienehköistä itiömuodostumista, jotka esiintyvät kasvin oksistoissa. Tmesipteris-kasvit ovat primitiivisiä ja niiden rakenne on yksinkertainen verrattuna moniin nykyaikaisiin kasveihin.
Lajit

Tmesipteris-suvusta ei tunneta kaikkia lajeja tai niiden lukumäärää. Tunnetuimmat lajit ovat:
Tmesipteris elongata
Tmesipteris lanceolata
Tmesipteris tannensis
Puolijumala

Puolijumala on monissa mytologioissa hahmo, jonka toinen vanhempi on Jumala ja toinen ihminen.  Puolijumala on kuolevainen. Sanotaan että Zeus laati säännön joka kuuluu näin: "Jumalat eivät saa tavata koskaan kuolevaisia lapsiaan". Puolijumala saa yleensä vanhempansa taidot, esim. Poseidonin lapsi saa veden voimat. Herakles ja Akhilleus ovat kuuluisimpia puolijumalia.
Populaarikulttuurissa epiteettiä puolijumala voidaan käyttää viihteen ja urheilun idoleista.
Wolfgang Koeppen

| Wolfgang Koeppen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1909 Greifswald, Saksa
Kuollut: 1996 (86–87 vuotta) München, Saksa
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pokkarin kansi: Kasvihuone.
Pokkarin kansi: Der Tod in Rom
Wolfgang Koeppen (1909 Greifswald, Saksa – 1996 München, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat kolme 1950-luvun alkupuolen romaania, joissa hän käsittelee Saksan sodanjälkeistä jälleenrakennuksen kautta kriittisesti: Kyyhkyset ruohikolla (1951), Kasvihuone (1953) ja Der Tod in Rom (1954). Omaelämäkerrallisessa teoksessaan Jugend (1976) hän kuvaa porvarillisten normien ulkopuolella viettämäänsä nuoruutta. Hän on kirjoittanut myös matkakirjoja.
Wolfgang Koeppenin leposija sukuhaudassa, Münchenissä.
Suomennetut teokset

Onneton rakkaus.  (Eine unglückliche Liebe))  Suomentanut Hilkka Suomi. Hämeenlinna:  Karisto, 1962.
Kyyhkyset ruohikossa.  (Tauben im Gras, 1951))  Suomentanut Oili Suominen. Helsinki:  Kirjayhtymä, 1982.  ISBN 951-26-2267-X
Kasvihuone.  (Das Treibhaus, 1953))  Suomentanut Oili Suominen. Helsinki:  Kirjayhtymä, 1984.  ISBN 951-26-2561-X
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wolfgang Koeppen Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Nicolò Barella

Nicolò Barella Italian maajoukkueen peliasussa vuonna 2021.
Nicolò Barella (s. 7. helmikuuta 1997 Cagliari, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 172-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Interiä. Hän voitti Italian maajoukkueessa Euroopan-mestaruuden kesällä 2021.
Seurajoukkueura

Barella nousi Cagliarin junioreista edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran kaudella 2014–2015. Alkuvuoden 2016 hän pelasi lainalla Serie B -seura Comossa ja pelasi siellä 16 liigaottelua. Cagliarissa hän pelasi kaikkiaan sata Serie A -ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia, ja viisi Serie B -ottelua.
Kaudella 2019–2020 Barella oli lainalla Interissä, jossa hän pelasi 27 Serie A -ottelua ja teki niissä yhden maalin. Italian cupissa hän teki voittomaalin puolivälieräottelussa Fiorentinaa vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua ja teki yhden maalin, ja kansainvälinen kausi jatkui Eurooppa-liigassa, jossa hän pelasi tappiollinen loppuottelu mukaan lukien kuusi ottelua ja teki yhden maalin puolivälierässä Bayer Leverkusenia vastaan.
Syyskuussa 2020 Inter osti Barellan itselleen. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Serie A:ssa 36 ottelua, joissa hän teki kolme maalia, ja voitti Italian-mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Serie A:ssa 36 ottelua, joissa hän teki kolme maalia ja antoi 13 maalisyöttöä. Italian cupissa hän pelasi viisi ottelua ja teki avausmaalin Interin voittamassa loppuottelussa Juventusta vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Mestarien liigassa avauskokoonpanossa 12 ottelua, mukaan lukien tappiollinen finaali Manchester Cityä vastaan, ja teki kolme maalia. Serie A:ssa pelaamissaan 35 ottelussa hän teki kuusi ja syötti seitsemän maalia. Hän syötti voittomaalin Italian cupin loppuottelussa. Kaudella 2023–2024 Inter voitti Serie A:n mestaruuden ja Barella pelasi 37 liigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia ja syötti kuusi. Mestarien liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua. Kaudella 2024–2025 hän on joulukuun 22. päivään mennessä pelannut Serie A:ssa 12 ottelua ja tehnyt kolme maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut viisi ottelua.
Maajoukkueura

Barella on pelannut Italian kaikissa nuorisomaajoukkueissa yhteensä yli 50 ottelua. Hän saavutti hopeaa alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 sekä pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2017 ja alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019.
Barella pelasi Italian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2018 ystävyysottelussa Ukrainaa vastaan. Hän on pelannut 59 A-maaottelua, joista 18 ensimmäistä ja kaikkiaan 54 ottelua avauskokoonpanossa. Maaleja hän on tehnyt kymmenen.
Barella kuului Italian EM-kultaa voittaneeseen joukkueeseen kesälle 2021 siirretyissä kisoissa. Hän pelasi avauskokoonpanossa kuusi ottelua ja istui vaihdossa vain jatkopaikan kannalta merkityksettömän viimeisen alkulohko-ottelun. Puolivälieräottelussa Belgiaa vastaan hän teki joukkueensa ensimmäisen maalin ja syötti toisen. EM-kilpailuissa 2024 hän oli avauskokoonpanossa Italian kaikissa neljässä ottelussa ja teki maalin alkulohko-ottelussa Albaniaa vastaan.
Barella teki vuoden 2020 EM-kilpailujen karsinnoissa kolme maalia: maaliskuussa 2019 Suomea, kesäkuussa 2019 Kreikkaa ja marraskuussa 2019 Armeniaa vastaan. Neljännen maaottelumaalinsa hän teki Kansojen liigassa Alankomaita vastaan syyskuussa 2020, viidennen ystävyysottelussa Tšekkiä vastaan kesäkuussa 2021, kuudennen EM-kilpailujen puolivälieräottelussa Belgiaa vastaan heinäkuussa 2021, seitsemännen Kansojen liigan pronssiottelussa Belgiaa vastaan lokakuussa 2021 ja kahdeksannen Kansojen liigan ottelussa Unkaria vastaan kesäkuussa 2022 ja yhdeksännen maaliskuussa 2024 ystävyysottelussa Ecuadoria vastaan. Kymmenennen maalinsa hän teki Albaniaa vastaan EM-kilpailuissa kesäkuussa 2024.
Ahriman

Uskomukset ja tavat
Ahura Mazda
Zarathustra
Aša
Enkelit ja demonit
Amesha Spentas
Jazatas
Ahuras
Daevat
Ahriman
Tekstit ja palvontamenot
Avesta
Gathas
Vendidad
Ahuna Vairja
Tulitemppeli
Tarinat ja legendat
Dēnkard
Bundahišn
Arda Viraf
Jamasp Namag
Qissa-i Sanjan
Historia ja kulttuuri
Zurvalaisuus
Kalenteri
Juhlapäivät
Avioliitto
Hiljaisuuden torni
Eskatologia
Katso myös
Zarathustralaiset Iranissa
Parsit
Iranit
Zarathustralaisten syrjintä
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Ahriman eli Angra Mainyu on zarathustralaisuuden pahuuden henkilöitymä. Hän juonittelee jatkuvasti hyvyyden henkilöitymää Ahura Mazdaa eli Ormuzdia vastaan. Kumpikin voima vaikuttaa maailmanhistoriassa, kunnes hyvä voittaa ja paha tuhoutuu. Viimeisinä päivinä hyvä voittaa, mutta sitä ennen ihmiset elävät hyvän ja pahan sekoittumisen aikaa.
Vastaavanlainen käsitys henkilöityneestä pahasta, paholaisesta, siirtyi akemenidien aikana zarathustralaisuudesta juutalaisuuteen ja siitä myöhemmin kristinuskoon, jossa siitä muodostettiin Jumalan vastustaja Saatana.
Nykyään Ahrimanin merkitys zarathustralaisuudessa on vähäisempi ja uskonto korostaa enimmäkseen Ahura Mazdan kaikkivoipaisuutta.