stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bromiasetoni
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bromiasetoni on väritöntä nestettä. Valon vaikutuksesta se muuttuu nopeasti väriltään ruskeaksi tai violetiksi. Yhdiste on veteen niukkaliukoista ja liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja bentseeniin. Bromiasetoni reagoi hyvin helposti nukleofiilien kanssa. Aine ärsyttää voimakkaasti silmiä aiheuttaen kyynelvuotoa. Lisäksi yhdiste ärsyttää ihoa ja hengitysteitä.
Eräät eliöt kuten Asparagopsis taxiformis -levät kykenevät tuottamaan bromiasetonia. Lisäksi tämä levälaji muodostaa myös dibromi- ja tribromiasetonia.
Valmistus ja käyttö

Bromiasetonia valmistetaan bromaamalla asetonia bromin avulla happamissa olosuhteissa esimerkiksi jääetikkaliuoksessa tai vesiliuoksessa kaliumkloraatin toimiessa katalyyttinä. Reaktiossa muodostuu ensin asetonin enoli, joka nukleofiilina reagoi elektrofiilisen bromin kanssa muodostaen bromiasetonia.
Bromiasetonia on käytetty ensimmäisessä maailmansodassa kyynelkaasuna joko kranaatteina tai suihkutettuna. Nykyään yhdistettä ei käytetä enää tähän tarkoitukseen. Nykyään yhdistettä käytetään useiden muiden kemikaalien synteeseissä valmistettaessa esimerkiksi asetonin johdannaisia ja heterosyklisiä yhdisteitä.
Aiheesta muualla

Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Bromoacetone (englanniksi)
US Environmental Protection Agency: Acute exposure guideline levels (AEGLs), Bromoacetone (CAS Reg. No. 598-31-2) Interim (englanniksi) (pdf)
Paweł Brożek

Paweł Brożek
Paweł Łukasz Brożek (s. 21. huhtikuuta 1983 Kielce) on puolalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan Brożek on hyökkääjä.
Brożekin ura alkoi 1998 Polonia Białogon Kielce -seurassa, jossa pelasi myös hänen veljensä Piotr. Brożek pelasi huhtikuusta 2001 alkaen pitkään Wisła Krakovassa sekä lisäksi lainapelaajana ŁKS Łódźissa ja GKS Katowicessa. Vuosina 2011–2012 hän pelasi turkkilaisseura Trabzonsporissa sekä lainapelaajana skotlantilaisseura Celticissä. Tämän jälkeen hän siirtyi espanjalaisseura Recreativo de Huelvaan, josta hän palasi kesällä 2013 Wisła Krakovaan.
Brożek on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut Puolan Ekstraklasassa 375 ottelua, joissa hän on tehnyt 149 maalia. Turkin Superliigassa hän on pelannut 19 ottelua ja tehnyt kolme maalia. Skotlannin Valioliigassa hän on pelannut kolme ottelua ja Espanjan toisella sarjatasolla Segunda Divisiónissa 18 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Brożek on pelannut Puolan maajoukkueessa 38 ottelua ja tehnyt niissä yhdeksän maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi huhtikuussa 2005 ja viimeisen tammikuussa 2014. Hän kuului Puolan joukkueeseen Saksassa pidetyissä vuoden 2006 MM-kilpailuissa, joissa hän pääsi vaihtopelaajana kentälle Puolan jokaisessa kolmessa ottelussa, kahdessa tosin vasta loppuminuuteilla. EM-kilpailuissa 2012 hän tuli vaihtopelaajana kentälle kahdessa ottelussa.
Maalit Puolan maajoukkueessa

| # | Päivämäärä | Pelipaikka | Vastustaja | Lopputulos | Kilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 28.4.2005 | Chicago, Yhdysvallat |  Meksiko | 1–1 | Ystävyysottelu |
| 2 | 11.10.2008 | Chorzów, Puola |  Tšekki | 2–1 | MM-kilpailujen 2010 karsinnat |
| 3 | 7.2.2009 | Vila Real de Santo António, Portugali |  Liettua | 1–1 | Ystävyysottelu |
| 4 | 10.12.2010 | Antalya, Turkki |  Bosnia ja Hertsegovina | 2–2 | Ystävyysottelu |
| 5 | 10.12.2010 | Antalya, Turkki |  Bosnia ja Hertsegovina | 2–2 | Ystävyysottelu |
| 6 | 5.6.2011 | Varsova, Puola |  Argentiina | 2–1 | Ystävyysottelu |
| 7 | 2.9.2011 | Varsova, Puola |  Meksiko | 1–1 | Ystävyysottelu |
| 8 | 15.11.2011 | Poznań, Puola |  Unkari | 2–1 | Ystävyysottelu |
| 9 | 20.1.2014 | Abu Dhabi, Arabiemiraatit |  Moldova | 1–0 | Ystävyysottelu |
Valeri Brumel

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 1964 | korkeus |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | korkeus |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgrad 1962 | korkeus |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Sofia 1961 | korkeus |  |
|  Kultaa | Porto Alegre 1963 | korkeus |  |
Valeri Nikolajevitš Brumel (ven. Валерий Николаевич Брумель, 14. huhtikuuta 1942 Tolbuzino, Tšitan alue – 26. tammikuuta 2003 Moskova) oli venäläinen, Neuvostoliittoa edustanut korkeushyppääjä, joka oli 1960-luvun alkupuoliskolla lajissaan maailman paras.
185-senttinen Brumel nousi maailman huipulle kesällä 1960 hypättyään Euroopan ennätyksen 217. Rooman olympialaisissa hän saavutti hopeaa tuloksella 216; Robert Šavlakadze voitti kultaa samalla tuloksella. Syksyllä Brumel paransi Euroopan ennätystä vielä kolme kertaa päätyen tulokseen 220.
Kesäkuussa 1961 Brumel hyppäsi Moskovassa uuden maailmanennätyksen 223. Hän paransi ennätystä heinäkuuhun 1963 mennessä kaikkiaan kuusi kertaa – sentin kerrallaan – päätyen tulokseen 228. Kesällä 1962 Brumel voitti Euroopan mestaruuden Belgradissa hypättyään 221; hopeamitalisti Stig Pettersson hävisi kahdeksan senttiä.
Brumel voitti olympiakultaa Tokiossa 1964 tuloksella 218, John Thomas sai samalla tuloksella hopeaa.
Brumel joutui vakavaan moottoripyöräonnettomuuteen 6. lokakuuta 1965. Oltuaan yli kaksi vuotta sairaalassa ja läpikäytyään 31 leikkausta hän pystyi vihdoin kävelemään. Brumel hyppäsi vuonna 1970 vielä 213, mutta arvokilpailuihin hän ei enää päässyt.
Brumel oli ammatiltaan näytelmäkirjailija.
Maailmanennätykset

223 Moskova 18. kesäkuuta 1961
224 Moskova 16. heinäkuuta 1961
225 Sofia 31. elokuuta 1961
226 Palo Alto 22. heinäkuuta 1962
227 Moskova 29. syyskuuta 1962
228 Moskova 21. heinäkuuta 1963
Bromibentseeni

| Bromibentseeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  108-86-1
PubChem CID:  7961
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)Br
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H5Br
Moolimassa:  157,0 g/mol
Sulamispiste:  -30,8 °C
Kiehumispiste:  156 °C
Tiheys:  1,495 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee hyvin etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin Veteen 0,446 g/l (30 °C)
    
Bromibentseeni eli fenyylibromidi (C6H5Br) on bentseenin bromattu johdannainen. Yhdistettä käytetään orgaanisessa synteesissä ja liuottimena.
Valmistus ja käyttö

Bromibentseeniä valmistetaan bromaamalla bentseeniä ja reaktio on tyypiltään elektrofiilinen aromaattinen substituutio. Reaktion katalyytteinä käytetään tyypillisesti raudan tai alumiinin halideja tässä tapauksessa rauta(III)bromidia tai alumiinibromidia.
Bromibentseeniä käytetään orgaaniseen synteesiin, erityisesti fenyylimagnesiumbromidin valmistamiseen. Sitä voidaan käyttää myös liuottimena ja moottoriöljyjen lisäaineena.
Myrkyllisyys

Bromibentseeni on ihoa ärsyttävä yhdiste.. Se on myös maksalle myrkyllinen aine. Ihmisen elimistössä se metaboloituu sytokromi P450 -ryhmään kuuluvien entsyymien vaikutuksesta epoksideiksi bromibentseeni-1,2-epoksidiksi ja bromibentseeni-3,4-epoksidiksi. Nämä ovat voimakkaasti alkyloivia yhdisteitä. Bromibentseeni voi metaboloitua myös myrkyllisiksi katekoli- ja kinonijohdannaisiksi.
Aiheesta muualla

Bromibentseenin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 26.12.2014.
Bromihappo

| Bromihappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7789-31-3
PubChem CID:  24445
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  HBrO3
Moolimassa:  128,908 g/mol
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Bromihappo (HBrO3) on epäorgaaninen yhdiste ja eräs bromin happihapoista. Yhdistettä voidaan käyttää hapettimena. Bromihapon suolat ovat bromaatteja.
Ominaisuudet

Bromihappo on suhteellisen pysymätön yhdiste ja tunnetaan ainoastaan vesiliuoksena, jossa on korkeintaan 56 massaprosenttia bromihappoa. Väkevimmissä liuoksissa ja kuumennettaessa se hajoaa bromiksi, hapeksi ja vedeksi. Bromihappo on kuitenkin hieman kloorihappoa stabiilimpi yhdiste. Bromihappo ja sen suolat ovat vahvoja hapettimia ja yhdiste pelkistyy tässä reaktiossa bromidi-ioneiksi. Bromihappo kykenee hapettamaan muun muassa vetykloridin klooriksi, vetybromidin bromiksi ja vetyjodidin jodihapoksi. Bromihappo on vahva happo.
Valmistus ja käyttö

Bromihappoa voidaan valmistaa käsittelemällä bariumbromaatin vesiliuosta rikkihapolla, jolloin veteen niukkaliukoinen bariumsulfaatti saostuu ja bromihappo jää liuokseen. Toinen tapa valmistaa yhdistettä on hapettaa bromia bromihappoliuoksessa elektrolyyttisesti käyttäen elektrodeina platina- tai lyijydioksidielektrodeja. Kolmas vaihtoehto bromihapon valmistukseen on johtaa bromaattisuolan liuosta happaman ioninvaihtohartsin läpi.
Bromihappoa voidaan käyttää hapettimena valmistettaessa muun muassa väriaineita. Bromihappoa käytetään yhtenä reagenssina Belousov–Zhabotinsky-reaktiossa.
Aiheesta muualla

PubChem: Bromic acid (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Bromic acid (englanniksi)
Brummerin talo

| Brummerin talo |
| --- | --- |

Sijainti:  Helsinki, Kruununhaka
Koordinaatit:  60°10′8.4″N, 24°57′15.6″E
Rakennustyyppi:  Helsingin pormestarin virka-asunto
Valmistumisvuosi:  1823
Suunnittelija:  Jean Wiik
Omistaja:  Helsingin kaupunki
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Brummerin talo on Helsingin Kruununhaassa, Elefantin korttelissa osoitteessa Aleksanterinkatu 14 sijaitseva rakennus, joka toimii Helsingin pormestarin ja vuoteen 2017 asti Helsingin kaupunginjohtajan virka-asuntona. Brummerin talo sijaitsee Remanderin talon ja Balderin talon välissä. Talon rakennutti alun perin merikapteeni Kåhlman vuonna 1823 Jean Wiikin suunnitelmien mukaan. Helsingin kaupunki osti rakennuksen itselleen vuonna 1959, entisöi talon ja remontoi sen kaupunginjohtajan virka-asunnoksi vuosina 1961–1962.
Brummerin talon tontti on ollut olemassa jo 1600-luvulla, ja talon kellari on osittain tältä ajalta. Kåhlmanin jälkeen talon omisti taiteenharrastaja H. J. Falkman, joka perusti siihen viinatehtaan. Nimensä rakennus on saanut hovineuvos Carl Brummerin mukaan. Hänen omistuskaudellaan Falkmanin poika, taidemaalari Severin Falkman, rakennutti pihan puolelle ateljeen vuonna 1887. Piharakennuksen suunnitteli Theodor Höijer. Talossa on myös kokoontunut aikoinaan muun muassa Lauantaiseura, ja marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheim asui siellä lyhyen aikaa valtionhoitajakautensa päätyttyä. Tasavallan presidentti Sauli Niinistöllä oli väliaikaiset työtilat Brummerin talossa Presidentinlinnan remontin ajan vuosina 2013–2014.
Aiheesta muualla

Kuva Brummerin talosta (Aleksanterinkatu 14) Korttelit.fi-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ulrike Bruns

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ulrike Bruns 6.5.1984 |  Ulrike Bruns 6.5.1984 |  Ulrike Bruns 6.5.1984 |  |
Maa:   Itä-Saksa
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 | 1 500 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Rooma 1987 | 3 000 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Stuttgart 1986 | 10 000 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Milano 1978 | 800 m |  |
Ulrike Bruns (o.s. Klapezynski, s. 17. marraskuuta 1953 Cottbus, Brandenburg) on saksalainen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija, joka edusti kilpaurallaan Itä-Saksaa.
Bruns osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa Rooman EM-kisoissa 1974, jossa hän oli kuudes 1 500 metrin juoksussa. Seuraavana vuonna hän juoksi 18. elokuuta uuden maailmanennätyksen 1 000 metrin juoksussa ajalla 2.32,0. Vuonna 1976 Bruns oli mukana juoksemassa 4 x 800 metrin viestijuoksun maailmanennätystä. Montrealin olympialaisissa hän saavutti pronssia 1 500 metrin juoksussa. Sisäratojen EM-kisoissa 1978 Milanossa hän voitti kultaa 800 metrillä. 26. helmikuuta 1978 hän juoksi 800 metrillä uuden sisäratojen maailmanennätyksen 2.00,8 ja 14. heinäkuuta 1979 alitti ensimmäisenä saksalaisnaisena 1 500 metrillä neljän minuutin rajan juosten ajan 3.59,9.
Bruns sijoittui 1 500 metrillä viidenneksi Moskovan olympialaisissa 1980. Ateenan EM-kisoissa 1982 hän oli samalla matkalla myös viides. Stuttgartin EM-kisoissa 1986 hän juoksi 10 000 metrin juoksussa pronssille. Hän saavutti seuraavana vuonna Rooman MM-kisoissa 3 000 metrin juoksun MM-pronssia.
Bruns meni 1979 naimisiin valmentajansa Jürgen Brunsin kanssa. Parilla on Katharina-niminen tytär. Urheilu-uransa aikana Bruns edusti SC Cottbus -seuraa ja myöhemmin ASK Vorwärts Potsdamia, jossa häntä valmensi Bernd Dießner. Hän oli aktiiviaikoinaan 58 kilogramman painoinen ja 170 senttimetriä pitkä. Aktiiviuransa jälkeen hän toimi luutnanttina Saksan demokraattisen tasavallan kansanarmeijassa. Saksojen yhdistymisen jälkeen hän avasi miehensä kanssa urheilukaupan Potsdamiin.
Aiheesta muualla

Ulrike Bruns Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics  Tilastopaja 🔒
Roger Browne

Roger Browne Los Angelesissa vuonna 2012.
Roger Browne (s. 13. huhtikuuta 1930 Cincinnati, Ohio) on yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä.
Roger Browne aloitti näyttelijänuransa italialaisissa peplum-elokuvissa, joissa hän esitti muun muassa kahdesti sodan jumalaa Marsia. Peplumin kukoistuskauden päätyttyä hän siirtyi vakoilujännäreihin kuten Come rubare la corona d’Inghilterra (1967). Brownen viimeinen huomattavampi elokuva oli Emanuelle Amerikassa (Emmanuelle in America) vuonna 1977. Hän toimi Roomassa myös englanninkielisten jälkiäänittäjien yhdistyksen puheenjohtajana. Myöhemmin hän muutti asumaan Los Angelesiin.
Elokuvia

Vulcano, figlio di Giove, 1962
Marte, dio della guerra, 1962
La vendetta di Spartacus, 1964
Superseven chiama Cairo, 1965
Aiheesta muualla

Roger Browne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat
Tod Browning

| Tod Browning |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Charles Albert Browning, Jr.
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1880 Louisville, Kentucky, Yhdysvallat
Kuollut: 6. lokakuuta 1962 (82 vuotta) Malibu, Kalifornia, Yhdysvallat
Ohjaaja
Aktiivisena:  1915–1946
Tunnetuimmat ohjaukset:  Dracula – vanha vampyyri,   Freaks – kummajaiset
Palkinnot
 Walk of Fame 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Tod Browning (syntyjään Charles Albert Browning, Jr.; 12. heinäkuuta 1880 Louisville, Kentucky, Yhdysvallat – 6. lokakuuta 1962 Malibu, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä, -ohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hänen ohjasi urallaan sekä mykkä- että äänielokuvia. Hän ohjasi mm. elokuvat Dracula – vanha vampyyri ja Freaks – kummajaiset.
Ura

Browningin lapsuudesta ei ole juurikaan tietoja, mutta 16-vuotiaana hän karkasi kiertävän sirkuksen mukaan. Browning esiintyi sirkuksessa mm. klovnina, käärmeihmisenä ja kahlekuninkaana. Hän työskenteli sirkuksen lisäksi huvipuistoissa ja vaudevillessä, ennen kuin aloitti uransa elokuvanäyttelijänä Biographilla vuonna 1913. Seuraavana vuonna hän siirtyi Reliance-Majestic Studiosille, jossa hän esiintyi mm. D. W. Griffithin elokuvassa Suvaitsemattomuus (1916). Browning toimi myös elokuvan apulaisohjaajana.
Browning siirtyi Universal Picturesin listoille vuonna 1919. Universalilla Browning ohjasi useita elokuvia Priscilla Deanin kanssa. Yrityksen palveluksissa hän tutustui myös näyttelijä Lon Chaneyyn, jonka kanssa hän teki myöhemmin yhteistyötä. Metro-Goldwyn-Mayer perustettiin 1924, ja se tavoitteli nousemista Hollywoodin suurimmaksi elokuvayhtiöksi. Se palkkasikin heti monia suuria nimiä. Browning ohjasikin vuonna 1925 MGM:lle elokuvan Kolme paholaista (1925), jonka pääosassa oli Chaney. Elokuva oli vuoden 1925 menestykkäimpiä. Browningin ja Chaneyn yhteistyö ehti tuottaa MGM:lle kahdeksan elokuvaa ennen Chaneyn kuolemaa vuonna 1930. Näistä tunnetuimmat ovat Singaporen opiumipesä (1926), Kädetön Alfonso (1927), West of Zanzibar (1928) ja kadonnut Laukaus yössä (1927). Browningin muut elokuvat tuona aikana eivät saavuttaneet samaa kuuluisuutta kuin ne, jotka hän teki Chaneyn kanssa.
Monissa Browningin elokuvista oli uhkaava ilmapiiri. Hänen vuoden 1931 elokuvansa Dracula – vanha vampyyri, jossa pääosaa esitti Bela Lugosi, nosti Universalin kauhugenren hallitsijaksi kahdeksi vuosikymmeneksi. Se oli myös käytännössä aloittamassa uutta elokuvan lajityyppiä. Draculan menestyksen jälkeen Universal mainosti tekevänsä vielä uuden kauhuelokuvan. Se oli ensimmäinen kerta, kun termiä kauhuelokuva käytettiin. Browningin menestys Draculan jälkeen ei jatkunut kovinkaan kauan, sillä hänen seuraava elokuvansa, Freaks – kummajaiset (1932), käytännössä lopetti hänen uransa. Freaksin päähahmoina oli sirkuksen kummajaisia, mikä oli monelle katsojalle liikaa. Katsojat inhosivatkin elokuvaa, ja kriitikot haukkuivat sen. Elokuva oli myös 31 vuoden ajan kiellettynä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Freaksin maine on kuitenkin kasvanut sen jälkeen, kun se esitettiin uudelleen Venetsian elokuvajuhlilla 1962. Siitä on tullutkin kriitikoiden ylistämä.
Freaksin surkean menestyksen jälkeen Browning tippui b-elokuvien ohjaajaksi, mikä ei tarjonnut hänelle tarpeeksi haasteita. Hän ohjasikin enää muutaman elokuvan, kunnes lopetti uransa 1939. Browningin viimeisimpiä elokuvia olivat Mark of the Vampire (1935), joka oli uusintaversio Laukauksesta yössä, ja Hirveä kosto (1936).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tod Browning Wikimedia Commonsissa
Tod Browning Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tod Browning Elonetissä.
Where to begin with Tod Browning Martyn Conterio, 12. heinäkuuta 2018, BFI
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Johanna Hellsten

Johanna Hellsten (s. 5. huhtikuuta 1981) on suomalainen uransa päättänyt salibandyn pelaaja. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.
Hellsten voitti kaudella 2000–2001 I divisioonan itälohkon pistepörssin Imatran Voimassa ja siirtyi sitten lappeenrantalaiseen NST:hen, jonka kanssa hän nousi kauden 2001–2002 päätteeksi Salibandyliigaan. Hellsten pelasi Salibandyliigan runkosarjassa 179 ottelua pistein 48 + 43 = 91 ja pudotuspeleissä 61 ottelua pistein 9 + 14 = 23. Hänen joukkueensa liigassa NST:n (2002–2004) lisäksi olivat Tapanilan Erä III (2004–2008, 2011–2012) ja Tikkurilan Tiikerit (2008–2011). Erä III:n kanssa hän saavutti SM-kultaa kaudella 2006–2007 ja SM-hopeaa kaudella 2004–2005.
Suomen maajoukkueessa Hellsten pelasi 34 ottelua pistein 2 + 4 = 6. Otteluista neljä oli MM-kilpailuissa. Noissa vuoden 2005 kilpailuissa Suomi saavutti hopeaa.
Hellsten pelasi juniorina myös jalkapalloa Joutsenon Kullervossa. Hän voitti Kultsun C-tyttöjen kanssa aluemestaruuden vuonna 1995.
Aiheesta muualla

Johanna Hellstenin pelaajakortti Kansainvälisen salibandyliiton sivustolla
Brittiläinen Intian valtameren alue

Brittiläinen Intian valtameren alue (engl. British Indian Ocean Territory, lyhenne BIOT tai B.I.O.T.) on Intian valtamerellä sijaitseva Yhdistyneeseen kuningaskuntaan kuuluva merentakainen alue (engl. overseas territory). Se muodostuu Chagossaarten kuudesta atollista, joihin kuuluu noin 55 saarta. Alue sijaitsee suunnilleen puolessavälissä Afrikkaa ja Indonesiaa. Alueen koordinaatit ovat 6 astetta eteläistä leveyttä ja 71 astetta ja 30 minuuttia itäistä pituutta. Tilastokeskus laskee sen kuuluvan Afrikan maanosaan. Alueen pinta-ala on yhteensä noin 60–78 neliökilometriä, mutta 54 400 neliökilometriä, jos vesialueet lasketaan mukaan..
Chagossaaret
Saarista suurin ja eteläisin on Diego Garcia. Sillä sijaitsee Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen yhteinen sotilastukikohta. Saarella asuu noin 4 000 Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltain asevoimien sotilashenkilöä ja siviilityöntekijää (marraskuu 2004), mutta Tilastokeskus määrittää alueen olevan ”vailla pysyvää asutusta.”
Vuoden 2024 lokakuussa Yhdistynyt kuningaskunta ja Mauritius sopivat alueen liittämisestä osaksi Mauritiusta. Yhdistyneen kuningaskunnan ja Yhdysvaltojen sotilastukikohta Diego Garcian saarella jatkaa kuitenkin toimintaansa tämän jälkeenkin.
Historia

Alueen suurimmalle saarelle Diego Garcialle saapui portugalilaisia merenkulkijoita 1500-luvulla ja siirtokunnan perustaminen todettiin tarpeettomaksi. Chagossaarten tultua Mauritiuksen omistukseen, sekä Aldabran, Farquharin ja Desrochesin tultua Seychellien omistukseen saarille muutti siirtolaisia kookosplantaaseille. Britannia osti Mauritiuksen osuuden 3 miljoonalla dollarilla. Seychellien osuuden ostettuaan Brittiläinen Intian valtameren alue muodostettiin 1965 yhdistämällä saaret. 1976 Seychellit saivat omat alueensa takaisin, jonka jälkeen jäljellä on ollut Chagossaaret, joihin Diego Garcia kuuluu. Saarten alkuperäisasukkaat (noin 3 000)lähde? siirrettiin Mauritiukselle ja Seychelleille ennen sotilas- ja laivastotukikohdan rakentamista.
Talous

Alueen ainoa elinkeino on Britannian ja Yhdysvaltain yhteinen ilmavoimien- ja laivaston sotilastukikohta alueen suurimmalla saarella Diego Garcialla. Tukikohdassa on myös rakennettuna polttoainevarasto.
Alueen internet-verkkotunnus on vuodesta 1997 lähtien ollut .io. Alue on julkaissut omia postimerkkejään 17. tammikuuta 1968 lähtien. Alueen virallinen valuutta on Yhdistyneen kuningaskunnan punta, mutta myös Yhdysvaltain dollari hyväksytään maksuvälineenä. Saarilla ei ole maanviljelyä, joten kaikki elintarvikkeet joudutaan tuomaan muualta.
Maantiede

Brittiläinen Intian valtameren alue muodostuu Chagossaarten kuudesta atollista, joihin kuuluu noin 2300lähde? pientä saarta. Alueen pinta-ala on yhteensä noin 60–78 neliökilometriä, mutta 54 400 neliökilometriä, jos sisäiset vesialueet lasketaan mukaan.lähde? Alueen saariston nimi on Chagossaaret. Saarista suurin ja eteläisin on Diego Garcia. Alueen muilla saarilla on luonnollista, lähes koskematonta kasvillisuutta (pääasiassa kookospalmuja).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tietoa Brittiläisestä Intian valtameren alueesta Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoministeriön sivustolla (englanniksi)
CIA World Factbook (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Yhdysvaltain asevoimien sivusto Diego Garciasta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Diego Garcia Online (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Georghraphica, maailmankartasto maat kansatlähde tarkemmin?
Maailma tänään Tieteen kuvalehden hakuteos (kirjasarja) lähde tarkemmin?
| n k Aasian valtiot |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |  Afganistan  Armenia1  Azerbaidžan1  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Georgia1  Indonesia  Intia  Irak  Iran  Israel  Itä-Timor  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kazakstan1  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Kypros1  Laos  Libanon  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Syyria  Singapore  Sri Lanka  Tadžikistan  Thaimaa  Turkki1  Turkmenistan  Uzbekistan  Venäjä1  Vietnam  Yhdistyneet arabiemiirikunnat  |  |
| Kiistanalaiset valtiot |  Abhasia1  Etelä-Ossetia1  Palestiina  Pohjois-Kypros1  Vuoristo-Karabah1  Taiwan  |  |
| Erityisalueet |  Akrotíri ja Dekéleia  Brittiläinen Intian valtameren alue  Hongkong  Joulusaari  Kookossaaret  Macao  |  |
1Lasketaan kuuluvaksi myös Eurooppaan.
Brotulat

| Brotulat |
| --- | --- |
 Bidenichthys consobrinus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Partanilkkakalat Ophidiiformes
Heimo::  Brotulat  Bythitidae  Gill, 1866
Katso myös
   Brotulat Wikispeciesissä   Brotulat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Brotulat (Bythitidae) on partanilkkakaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät pääosin suolaisissa valtamerissä.