stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Väestöhistoria
Suomen väestöhistoria > Suomen väkiluku ja kuolleisuus

Keskiajan Suomen väkilukua on vaikea arvioida. Luultavasti väkiluvun kasvu pysähtyi myöhäiskeskiaikana. Väestömäärää voidaan pääpiirteissään seurata 1600-luvulta alkaen, ja tarkasti 1700-luvun puolimaista alkaen. Maan väkiluku ennen suuria kuolonvuosia oli runsaat puoli miljoonaa. Tilastoissa näkyy se sama parin-kolmenkymmenen vuoden jaksoittaisuus, joka oli ominaista koko Euroopalle. Suomen väestökatastrofeista ankarimmat olivat suuret kuolonvuodet vuosina 1695–1697, jolloin todennäköisesti neljäsosa kansasta menehtyi, ja suuret nälkävuodet vuosina 1867–1868, jolloin kuolleita oli 8 prosenttia kansasta. Kuolleista suurin osa menehtyi tauteihin, joita leipää kerjäämään lähteneet kerjäläislaumat levittivät. Nälkä oli kuitenkin osatekijänä näissä kahdessa katastrofissa, mutta muulloin suuret kuolleisuusluvut johtuivat isorokosta, pilkkukuumeesta, lavantaudista ja punataudista. Suuriin nälkävuosiin liittyi keski-ikäisten, erityisesti naisten
suuri kuolleisuus sekä yli 65-vuotisen väestön lyhyt elinajanodote Suomen kaakkoisosissa.
Kuolleisuudessa oli suuria paikallisia vaihteluja. Korkeimpia kuolleisuuslukuja ilmeni toisaalta Pohjanmaan rannikolla, toisaalta maan kaakkoisosassa. Kaakon kuolleisuus johtui Pietarin suurkaupungin läheisyydestä ja vilkkaasta yhteydestä sinne. Pohjanmaan kuolleisuuslukuja nosti imeväisikäisten ruokinta muulla kuin rintamaidolla. Paikallisia epidemioitakin oli runsaasti, kuten Helsinkiin ulkomaisesta laivasta kesällä 1788 levinnyt pilkkukuume. Alhaisin kuolleisuus taas oli harvaan asutuilla seuduilla. Syntyvyys oli syrjäseuduilla tavattoman korkeaa ja se selittää Suomen väkiluvun nopean kasvun vuosina 1722–1809 ja koko 1800-luvun ajan. Vuonna 1749 väkiluku oli 426 000 ja vuonna 1800 se oli 832 000, vaikka niin sanottu Vanha Suomi oli menetetty Venäjälle. Vuonna 1870 väkiluku oli 1 769 000 henkeä. Väkiluvun kasvua alkoi sen jälkeen vielä kiihdyttää kuolleisuuden väheneminen.
Kirjallisuutta

Diamond, Jared: Tykit, taudit ja teräs, Ihmisen ihmiskuntien kohtalot.  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Terra Cognita, 2003.  ISBN 952-5202-56-9
Jutikkala, Eino: Kuolemalla on aina syynsä : Maailman väestöhistorian ääriviivoja.  WSOY, 1987.  ISBN 951-0-14689-7
Aiheesta muualla

Uusi tutkimus muuttaa käsityksiä hirmuisesta mustasta surmasta: moni alue Euroopassa säästyi pandemialta, Suomi ei. Yle Uutiset 14.2.2022.
Värtsilä (Venäjä)

| Värtsilä Вя́ртсиля |
| --- | --- |
 Värtsilä
 Koordinaatit: 62°10′30″N, 30°41′45″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Sortavalan piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunkimainen taajama
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  93 km²
Väkiluku (2011):  3 100
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Värtsilän kaupunkikunta Sortavalan piirin kartalla.
Värtsilä (ven. Вя́ртсиля) on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Juuvanjoen varrella lähellä Suomen rajaa 55 kilometriä Sortavalasta pohjoiseen. Kunnassa oli 3 100 asukasta vuonna 2011.
Maantiede

Värtsilän kunnan pinta-ala on 93 neliökilometriä. Se rajoittuu Loimolan ja Kaalamon maalaiskuntiin sekä Suomeen. Pinta-alasta 92,7 % on metsää ja 6,1 % asuinaluetta. Kunnan alueella virtaavat Jänisjoki ja siihen laskeva Juuvanjoki.
Historia

Taajama on saanut alkunsa talvi- ja jatkosodan jälkeen Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle jääneestä Värtsilän kunnan kirkonkylästä. Siellä sijainnut Wärtsilän rautatehdas kunnostettiin vankityövoiman avulla. Terästä ja piikkilankaa valmistanut tehdas otettiin käyttöön vuonna 1947 ja Värtsilän vankileiri lakkautettiin vuonna 1953. Terässulaton toiminta lopetettiin myöhemmin kannattamattomana.
Liikenne, talous ja palvelut

Värtsilän kautta kulkee  Norjan Nesnasta Atlantin rannikolta Petroskoihin johtava Sininen tie. Se on samalla myös Aunus–Värtsilä-tien (A130) läntinen päätepiste. Suojärven piiriin on maantieyhteys Korpiselän kautta.
Viiden kilometrin päässä taajamasta sijaitsee Niirala–Värtsilän kansainvälinen raja-asema. Värtsilässä on myös Matkaselästä Suomeen johtavan rautatien tavara-asema. Värtsilän kansainvälistä raja-asemaa käyttää keskimäärin yli puolitoista tuhatta ajoneuvoa vuorokaudessa. Vuodessa sen kautta viedään Suomeen noin kaksi miljoonaa tonnia puutavaraa, joista kaksi kolmasosaa kulkee rautateitse.
Taajamassa toimii kaksi teollisuuslaitosta. Metšel-yhtymään vuodesta 2002 kuuluva Värtsilän metallitehdas valmistaa teräslankaa, -verkkoa ja nauloja ja työllistää vajaat 400 henkeä. Noin 70 henkeä työllistävä Karlis-Prom tuottaa sahatavaraa, jota viedään etupäässä Suomeen.
Julkisiin palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, lasten musiikkikoulu, kirjasto ja paikallissairaala. Taajamasta on linja-autoyhteys Kaalamon kautta Sortavalaan.
Kaupunkikuva, nähtävyydet ja matkailu

Värtsilän taajama koostuu etupäässä viisikerroksisista kerrostaloista sekä matalista usean perheen asuintaloista. Kulttuuriperintökohteisiin kuuluvat Värtsilän rautatieasema, Leninin ja Wärtsilän rautatehtaan perustajan Nils Arppen patsaat, vuonna 1992 paljastettu Värtsilän kirkon muistomerkki sekä neuvostoliittolaisten sotilaiden ja sotavankien haudat.
Majoituspalvelut käsittävät pienen hotellin ja taajaman eteläpuolella sijaitsevat neljä lomakylää. Värtsilän risteyksen lähellä toimii muun muassa kaksi huoltoasemaa ja ravintola.
Aiheesta muualla

Värtsilän kunta Sortavalan piirin sivustolla (venäjäksi)
| n k Karjalan tasavallan kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Aunus  Belomorsk  Karhumäki  Kemi  Kontupohja  Kostamus  Lahdenpohja  Petroskoi  Pitkäranta  Puudosi  Segeža  Sortavala  Suojärvi  |  |
| Taajamat |  Helylä  Louhi  Mujejärvi  Pinduinen  Poventsa  Prääsä  Pääjärvi  Tšuuppa  Uhtua  Vojatšu  Värtsilä  |  |
Sixten Wackström

Sixten Konstantin Wackström (s. 2. elokuuta 1960 Porvoo) on entinen suomalainen kilpapyöräilijä.
Wackström edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Moskovassa 1980 hän sijoittui 100 kilometrin joukkueajossa seitsemänneksi yhdessä Harry Hannuksen, Kari Puiston ja vanhemman veljensä Patrick Wackströmin kanssa sekä keskeytti henkilökohtaisessa 189 kilometrin maantieajossa. Radalla hän sijoittui 4 000 metrin takaa-ajossa 11:nneksi Suomen ennätyksellä 4.50,17. Los Angelesissa 1984 hän sijoittui 100 kilometrin joukkueajossa 13:nneksi yhdessä Harry Hannuksen, Kari Myyryläisen ja Patrick Wackströmin kanssa sekä karsiutui 4 000 metrin takaa-ajon alkuerissä.
Sixten Wackström sijoittui viidenneksi 3 000 metrin takaa-ajossa nuorten MM-kilpailuissa vuonna 1978. Aikuisten MM-kilpailuissa hän sijoittui 100 kilometrin joukkueajossa parhaimmillaan 11:nneksi vuonna 1983 sekä 4 000 metrin takaa-ajossa 17:nneksi ja joukkuetakaa-ajossa 11:nneksi vuonna 1981. Hän sijoittui Berliinin neljän päivän ajossa kolmanneksi vuonna 1981. Ikämiessarjoissa hän voitti kaksi maailmanmestaruutta 1990-luvun lopulla, ja mm. 2010 EM-kisoissa pisteajon kultaa.
Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Wackström voitti kultaa henkilökohtaisessa maantieajossa vuonna 1980 sekä 4 000 metrin takaa-ajon henkilökohtaisessa ja joukkuekilpailussa vuonna 1984. Vuoden 1980 maantieajon palkintojenjaossa hän sai alun perin hopeamitalin, koska hän irrotti kätensä ohjaustangosta ennen maaliviivaa ja hänet silloisten sääntöjen mukaisesti pudotettiin lopputuloksissa oman ryhmänsä viimeiseksi eli tuossa tapauksessa toiseksi. Mestaruusarvo palautettiin hänelle vasta vuonna 2000.
Seuratasolla "Sicke" Wackström edusti Porvoon Akillesta. Hän voitti maantie- ja ratalajeissa vuosina 1979–1998 yhteensä kymmenen henkilökohtaista Suomen-mestaruutta ja viisi joukkuemestaruutta. Hän ajoi 4 000 metrin takaa-ajon lisäksi Suomen ennätyksen myös 1 000 metrin aika-ajossa, 1.09,68 vuonna 1984.
Sixten Wackströmin isä Ole Wackström oli 1960-luvulla Suomen parhaita kilpapyöräilijöitä ja toimi myös poikiensa valmentajana.
Välitystuomio (Menandros)

| Välitystuomio> Ἐπιτρέποντες |
| --- | --- |
Kirjoittaja:  Menandros
Alkuperäiskieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Tyylilaji:  komedia
Tapahtumapaikka ja -aika:  Akharnain demos, Attika, Kharisioksen ja Khairestratoksen talojen edusta
Kantaesitys:  304 eaa. jälkeen
Kantaesityspaikka:  Dionysoksen teatteri, Ateena
Henkilöt
Henkilöt:  Kharisios, nuori aviomies Pamfile, hänen vaimonsa Khairestratos, Kharisioksen ystävä Smikrines, Pamfilen isä Karion, kokki Onesimos, Kharisioksen orja Syriskos, Khairestratoksen orja Syriskoksen vaimo Daos, paimenorja Simias, seuralainen Habrotonon, lyyransoittajatar
Kuoro:  juopuneita nuorukaisia
Välitystuomio (m.kreik. Ἐπιτρέποντες, Epitrepontes, ”Puoleenkääntyjät”) on Menandroksen kirjoittama, niin kutsuttua uutta komediaa edustanut antiikin kreikkalainen komedia. Se on säilynyt nykyaikaan vain osittain.
Historia

Menandros eli ja kirjoitti 300-luvun eaa. lopulla ja 200-luvun eaa. alussa. Komedia Välitystuomio on ajoitettu tarkemmin vuoden 304 eaa. jälkeiseen aikaan. Vielä 1800-luvun alkupuolella komediasta tunnettiin vain noin 60 runosäettä lainauksina muussa antiikin kirjallisuudessa. Tämän jälkeen komediasta on löydetty useita papyruskatkelmia muun muassa osana Oksyrhykhoksen papyruksia.
Sisältö

Välitystuomio edustaa tyyliltään ja henkilöhahmoiltaan niin kutsuttua uutta komediaa. Se koostuu viidestä näytöksestä. Näytelmästä on säilynyt 773 runosäettä, mikä tekee noin kaksi kolmasosaa arvioidusta noin 1 225 alkuperäisestä säkeestä. Niiden perusteella sen juoneesta saa melko hyvän kuvan.
Sisältö > Juoni

Näytelmä sijoittuu Akharnain demokseen Attikassa. Kharisios on ollut työmatkalla viisi kuukautta häidensä jälkeen. Hänen poissa ollessaan hänen vaimonsa Pamfile synnytti lapsen, ja hylkäsi sen säilyttääkseen maineensa ja avioliittonsa, sillä lapsi syntyi liian aikaisin ollakseen avioliitosta. Kharisios sai tietää tapahtuneesta heti palattuaan, sillä hänen uskollinen orjansa Onesimos oli nähnyt Pamfilen vanhan palvelijattaren jättävän lapsen metsään yhdessä tunnusesineiden kanssa (jotta tämä voisi tarvittaessa todistaa henkilöllisyytensä).
Näytelmä alkaa siitä, että paljastus on saanut aikaan perhekriisin. Kharisios on hylännyt vaimonsa, muuttanut naapuriin ystävänsä, poikamies Khairestratoksen luokse, ja hukuttaa surujaan viiniin ja naisiin. Kharisios kuitenkin rakastaa edelleen vaimoaan, minkä vuoksi hänen hankkimansa kallispalkkainen hetaira Habrotonon joutuu valittamaan, ettei Kharisios suostu koskemaan häneen, vaan ainoastaan valittaa hänelle rakkaussurujaan.
Ennen pitkää paljastuu kuitenkin, että Pamfilen synnyttämä lapsi onkin todellisuudessa Kharisioksen lapsi. Kharisios oli nimittäin maannut väkisin erään nuoren neidon ollessaan humalassa Tauropolia-juhlassa neljä kuukautta ennen häitään. Tämä neito oli Pamfile. Koska tuolloin oli ollut pimeää, kumpikaan ei tunnistanut toisiaan myöhemmin.
Näytöksessä kaksi suoritetaan komedialle nimen antanut ”välitystuomio”, joka koskee hylättyä vauvaa. Sen olivat löytäneet metsästä orjat Syros ja Daos, jotka kiistelevät lapsen mukana löytyneistä helyistä. Korut ovat Daoksella, kun taas lasta kantaa Syroksen vaimo. Heitä vastaan tulee Smikrines, Pamfilen äreä vanha isä. Hän on menossa Kharisioksen luokse valittamaan tämän käytöksestä; ei kuitenkaan siitä, että tämä on palkannut prostituoidun, vaan siitä, että Habrotonon on niin kallis, että Kharisios tuhlaa tähän kaikki myötäjäisensä. Daos ja Syros kääntyvät Smikrineen puoleen, jotta tämä voisi toimia puolueettomana tuomarina sen suhteen, kummalla heistä olisi oikeus vauvaan ja helyihin.
Lopulta totuus lapsesta ja tapahtumista selviää kaikille, ja Kharisios ja Pamfile palaavat yhteen. Näytelmä on todennäköisesti päättynyt tavanomaisesti juhla-ateriaan.
Kirjallisuutta > Suomennos

Menandros: Välitystuomio. Teoksessa Viisi komediaa.  (Ärmätti; Samoksen nainen; Kilpi; Keritty kaunotar; Välitystuomio. Suomennos Kaarle Hirvonen)  Helsinki:  Gaudeamus, 1977.  ISBN 951-662-199-6
Kirjallisuutta > Tekstilaitoksia ja käännöksiä

Menandri reliquiae selectae.  (Toim. F. H. Sandbach. Oxford Classical Texts)  Oxford University Press, 1990.  ISBN 978-0-19-814737-4
Menander: Epitrepontes. Teoksessa Menander: Aspis. Georgos. Dis Exapaton. Dyskolos. Encheiridion. Epitrepontes.  (Menander Volume I. Käännös W. G. Arnott. Loeb Classical Library 132)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1979.  ISBN 9780674991477
Menander (of Athens.): Epitrepontes.  (Toimittanut ja kääntänyt Stanley Ireland. Aris & Phillips classical texts. Classical texts, ISSN 0953-7961)  Aris & Phillips, 2010.  ISBN 9780856688331
Menander: The Arbitration: The Epitrepontes of Menander.  (Toimittanut ja kääntänyt Gilbert Murray. Routledge Revivals)  Taylor & Francis, 2015.  ISBN 9780415730389
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Capps, Edward: The Plot of Menander's Epitrepontes. The American Journal of Philology, 1908, 29. vsk, nro 4, s. 410–431.  Artikkelin verkkoversio.
Furley, William D.: Menander Epitrepontes. Bulletin of the Institute of Classical Studies. Supplement, 2009, 106. vsk, s. iii, vi-vii, ix-xi, 1-35, 37-257, 259-275, 277-290.  Artikkelin verkkoversio.
Menandroksen näytelmät
Keritty kaunotar · Kilpi · Samoksen nainen · Välitystuomio · Ärmätti
Waenerbergin talo

| Waenerbergin talo |
| --- | --- |
 Rakennuksessa toimii nykyään Nuorten Ystävien keskustoimisto Oulun Torikadulla.
Osoite:  Torikatu 28
Sijainti:  Oulu, Vanhatulli
Koordinaatit:  65°00′40″N, 25°28′37″E
Rakennustyyppi:  asuinrakennus
Valmistumisvuosi:  1829
Rakennuttaja:  Kauppias Olof Lundström
Omistaja:  Nuorten Ystävät ry
Käyttäjä:  Nuorten Ystävät ry
Runkorakenne:  Puuhirsi
Julkisivumateriaali:  Puu
Bruttoala:  380 + 60 m2 (laajennuksen jälkeen 564 m2)
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Waenerbergin talo on vuonna 1829 Oulun Torikadun varrelle rakennettu puurakenteinen talo. Rakennus sijaitsee toisen 1800-luvulta peräisin olevan puurakenteisen talon eli Liljeblomin talon naapurina.
Waenerbergin talon vanhimman osan rakennutti kauppias Olof Lundström vuonna 1829. Rakennuksessa tehtiin 1900-luvun alussa muutostöitä, jotka suunnitteli lääninarkkitehti Viktor J. Sucksdorff. Vuonna 1917 rakennus siirtyi lyhyeksi ajaksi lääninarkkitehti Harald Andersinin omistukseen. Hänen omistuksessaan kiinteistöä muutettiin enemmän jugend-henkiseksi. Kaikkia suunnitelmia ei kuitenkaan toteutettu eli kiinteistö muistuttaa osaksi alkuperäistä klassista ja muutoksen pohjalta tehtyjä jugend-henkisiä ratkaisuja.
Lääninarkkitehti Andersinin lyhyen omistajuuden jälkeen kiinteistöstä muodostettiin asunto-osakeyhtiö, jonka yhtenä omistajana oli lehtori Georg Waenerberg.
Vuodesta 1964 Oulun kaupungin omistuksessa ollut rakennus suojeltiin asemakaavalla 1994. Saman vuoden joulukuussa kaupunki myi kiinteistön Nuorten Ystävät ry:lle. Yhdistys puratti sortumisvaarassa olleen vuonna 1851 valmistuneen pihasiiven elokuussa 1995. Päärakennus kunnostettiin ja uusi siipirakennus rakennettiin vuosina 1996-1997 arkkitehtien Jukka Laurilan sekä Ulla ja Lasse Vahteran suunnitelmien mukaan.
Kalle Wahlman

Kalle Wahlman (helmikuu 1878 – 18. kesäkuuta 1918) oli urjalalainen torppari Nuutajärveltä, joka toimi Urjalan työväenyhdistyksen puheenjohtajana.
Hän kuului päällikkönä Urjalan punakaartiin. Sisällissodan lopussa hän pakeni, jäi kiinni Lahden vankimotissa ja joutui Hennalan vankileirille. Hennalasta Wahlman siirrettiin Lappeenrantaan, jossa häntä kuulusteltiin. Wahlman teloitettiin ampumalla Lappeenrannassa.
Stereotyyppi

Kansallisia stereotyyppejä ulostustapoihin liittyen vuodelta 1796.
Stereotyyppi on jotain joukkoa, tavallisimmin ihmisryhmää, koskeva kaavamainen ja yleistävä näkemys. Stereotyypit perustuvat ryhmää koskevaan tietoon, uskomuksiin ja odotuksiin. Stereotyyppi voi olla vain yksittäisen ihmisen näkemys, tai se voi olla yleinen näkemys. Stereotyypit voivat olla totuudenmukaisia, tai ne voivat olla liioiteltuja ja virheellisiä yleistyksiä, jotka eivät päde ryhmän kaikkiin tai edes useimpiin yksittäisiin jäseniin. Tutkijoiden mielipiteet jakautuvat näissä suhteissa siinä, miten stereotyyppi tarkalleen määritellään.
Historia

Termiä käytti ihmisryhmiin viitaten ensimmäisenä yhdysvaltalainen Walter Lippmann vuonna 1922 kirjassaan Public Opinion. Lippmann lainasi sanan painoalalta, jossa stereotyypillä tarkoitetaan kohokuvalaattaa.
Jaottelu ja syntyminen

Yleisimpiä ja eniten tutkittuja stereotyyppejä ovat sukupuoleen, ikään ja rotuun liittyvät stereotyypit. Sukupuoli, ikä ja rotu ovat ihmisten paljon käyttämiä kategorioita, ja ne on myös helppo tunnistaa visuaalisesti. Yleisiä stereotyyppejä ovat esimerkiksi stereotyypit naisista kiltteinä ja hoivaavina, mutta miehiä vähemmän osaavina, ja stereotyypit miehistä naisia osaavampina ja dominoivampina, mutta vähemmän kiltteinä. Vanhoja ihmisiä koskevia yleisiä stereotyyppejä ovat käsitykset vanhuksista seniileinä, toimintakyvyttöminä ja äreinä, mutta toisaalta myös viisaina ja anteliaina.
Stereotyypin muodostuminen perustuu siihen, että ihmiset jaetaan ensin ryhmiin ja aletaan sitten nähdä kaikki saman ryhmän jäsenet keskenään samankaltaisina. Tämän ajattelumallin takana on sekä kognitiivisia syitä että motivaatiosyitä. Kognitiivinen syy on se, että koska ihmisten ajattelukapasiteetti ei riitä ryhmän kaikkien yksittäisten jäsenten tietojen erottelemiseen, yleistämisen avulla ihminen pystyy ajattelemaan tehokkaammin ja käytännöllisemmin, etenkin silloin, kun tarkempaa tietoa jäsenistä ei ole saatavilla. Tämän hyödyllisyys riippuu siitä, kuinka hyvin kyseinen stereotyyppi vastaa totuutta. Stereotyypin muodostumiseen vaikuttaa myös se kognitiivinen vinouma, joka saa ihmisen kiinnittämään kohtuuttoman paljon huomiota epätavallisiin ärsykkeisiin.
Motivaatioon liittyvä syy stereotyypin synnylle perustuu siihen, että ihmiset pyrkivät vahvistamaan omaa itsearviointiaan omaan ryhmäänsä identifioitumisen kautta. Tämän seurauksena ihminen haluaa nähdä oman ryhmänsä mahdollisimman hyvänä ja verrata sitä suosiollisesti toisiin ryhmiin. Ihminen myös usein näkee ulkoryhmiin kuuluvat ihmiset keskenään enemmän samankaltaisina kuin oman sisäryhmänsä ihmiset.
Kun ihminen on muodostanut mielessään sosiaalisia kategorioita, joihin sijoittaa ihmiset, hänelle alkaa kertyä tietoa, uskomuksia ja odotuksia näiden ryhmien jäsenistä. Kun tietyt tiedot, uskomukset ja odotukset yhdistetään eri ryhmiin, muodostuu stereotyyppejä. Sen jälkeen ihminen alkaa nähdä kyseisten ryhmien kaikissa jäsenissä samat ominaisuudet. Kun ihminen kohtaa henkilöitä, jotka eivät mahdu hänen muodostamaansa stereotyyppiin, hän saattaa sijoittaa kohteen johonkin ryhmänsä alaryhmään, joka eroaa hiukan pääryhmästä.
Ihmisillä on tapana kiinnittää tavallista enemmän huomiota sellaiseen tietoon, joka vastaa heidän uskomuksiaan, tulkita ristiriitainen tieto omien uskomusten mukaisesti, ja ohittaa uskomusten vastainen tieto. Ihmiset etsivät kysymystensä asettelulla sellaista tietoa, joka vahvistaa heidän luomiaan stereotyyppejä. Ihmiset lisäksi selittävät ryhmän jäsenten käyttäytymistä stereotyypeillä. Kun ihminen ajattelee jotain ryhmää, hän palauttaa herkimmin mieleen stereotyyppiä vahvistavaa tietoa.
Leviäminen ja pysyvyys

Stereotyypit leviävät vanhemmilta lapsille, ystävien kesken, etnisten vitsien kautta, tai laajemmin television, elokuvien ja lehtien kautta. Lisäksi jos jokin ryhmä on yliedustettuna joissain rooleissa, siitä voi syntyä virheellinen uskomus, että ryhmän jäsenillä olisi luontainen taipumus näihin rooleihin.
Stereotyypit ovat melko pysyviä, eivätkä ne tavallisesti muutu ajan myötä. Joskus esimerkiksi sota voi aiheuttaa väliaikaisen stereotyypin muutoksen viholliskansallisuutta kohtaan.
Ryhmien välisten kontaktien lisäämisellä on pyritty muuttamaan stereotyyppejä ja vähentämään vihamielisyyksiä. Tämä voi johtaa ryhmän näkemiseen aiempaa monimuotoisena. Joskus ryhmään tutustuminen voi johtaa vain uusien alaryhmästereotyyppien muodostumiseen, jolloin pääryhmän stereotyyppi säilyy ennallaan.
Täsmäävyys

Stereotyyppien tarkka oikeellisuus on koko sosiaalipsykologian suurimpia ja toistettavimpia tuloksia. Väestötieteelliset stereotyypit ovat tarkkoja: lähes kaikki jaetut stereotyypit roduista, etnisyyksistä ja sukupuolista saavuttivat korrelaation yli 0,5, vaikka vain 5 % sosiaalipsykologian kaikista tuloksista yltää samaan. Yksilöidenkin stereotyyppikäsityksistä puolet ylitti korrelaation 0,5. Useimmat muutkin stereotyypit olivat tarkkoja, kuten ammattien tai collegen pääaineiden tai yliopistoveljeskuntien perusteella tehdyt.
Kansanluonteen stereotyypit olivat epätarkkoja, jos niitä verrattiin ihmisten itse raportoimiin luonteenpiirteisiin, mutta erittäin tarkkoja, jos niitä verrattiin heidän käyttäytymiseensä.
Yhdysvalloissa poliittiset stereotyypit republikaaneista ja demokraateista tai konservatiiveista ja liberaaleista liioittelevat todellisia eroja. Äärikannan omaavat liioittelivat eniten. Korrelaatiot olivat silti korkeita.
Ihmiset nojautuvat stereotyyppeihin kovin vähän tapauksissa, joista heillä riittää yksilökohtaista informaatiota, aivan kuten rationaalinen ihminen tekisikin.
Vaikutuksia

Ihmiset käyttäytyvät toisia ihmisiä kohtaan usein stereotyyppikäsitystensä mukaisesti. Joskus tästä seuraa se, että vastapuoli ryhtyy itsekin käyttäytymään itseensä kohdistuvien stereotyyppisten odotusten mukaisesti. Tämä puolestaan nähdään stereotyyppiä oikeuttavana todisteena, jolloin stereotyyppi vahvistuu.
Professori Karmela Liebkindin mukaan luokittelu ja yleistäminen ovat välttämättömiä apuvälineitä, mutta hän tarkoittaa stereotypialla vain arvottavaa luokittelua, jossa ihmisryhmä arvotetaan hyväksi tai pahaksi, mikä voi johtaa välttelyyn tai väkivaltaan.
Tohtori Samuel Pihan mukaan stereotypioissa on kyse liian rohkeista yleistyksistä. Ne ovat silti voineet olla hyödyllisiä, kuten suuren, karskin ja miehisen olemuksen yhdistäminen uhkaavuuteen tai vieraiden piirteiden pitäminen arveluttavana. Siksi esimerkiksi pitkä mies voi kärsiä siitä, että ihmiset säikähtävät häntä. Pihan mukaan myös selkeät päättelysäännöt ja luokitukset helpottavat maailman hallintaa, minkä vuoksi näemme ihmiset yliyksinkertaistavasti.
Chita Wahlroos

Chita Charlotta Maria Wahlroos (o.s. Smedberg, s. 2. joulukuuta 1971 Helsinki) on suomalainen, 1990-luvulla menestynyt kilpapurjehtija.
Chita Smedberg sijoittui olympialaisten E-jolla-luokassa kymmenenneksi Barcelonassa 1992 ja 19:nneksi Atlantassa 1996. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän sijoittui kahdeksanneksi vuonna 1993. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän oli 17:s vuonna 1991 ja viides vuonna 1995. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1994 ja sijoittui PM-pronssille vuonna 1993.
Seuratasolla Smedberg edusti Helsingfors Segelklubbia ja Borgå Segelsällskapia. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 1993.
Ammatiltaan Chita Wahlroos on eläinlääkäri.