Toni Morrison
Elämä ja ura > Kustannustoimittajasta kirjailijaksi

Morrison muutti 1960-luvun lopulla New Yorkiin, missä hän sai paikan Random Housen kustannustoimittajana. Random Housella Morrison oli käytännössä luomassa afroamerikkalaisen kirjallisuuden kaanonia. Hän auttoi muun muassa Toni Cade Bambaran, Gayl Jonesin, Angela Davisin ja Muhammad Alin kirjoja julkaistavaksi. Morrison kokosi myös vuonna 1974 julkaistun The Black Book -nimisen antologiateoksen, johon oli koottu afroamerikkalaisten historiaa käsitteleviä uutisleikkeitä, valokuvia, mainoksia ja lentolehtisiä.
Työskennellessään kustannustoimittajana Morrison huomasi, että oli vain harvoja teoksia, jotka puhuttelivat hänentapaistaan yleisöä. Hän alkoikin kirjoittaa 1960-luvun lopulla ensimmäistä romaaniaan Sinisimmät silmät. Se julkaistiin vuonna 1970, ja sen päähenkilö Pecola Breedlove halusi siniset silmät. Breedlove suhtautui pakkomielteisesti valkoisiin kauneusihanteisiin, mitä siniset silmätkin kuvastivat.
Morrisonin tuotanto esitti jo alusta saakka orjuuden aiheuttamaa traumaa afroamerikkalaisissa naisissa ja miehissä sekä sitä, miten se vaikutti heihin taloudellisesti ja psykologisesti. Morrisonin seuraavat romaanit olivat Sula (1973) ja Solomonin laulu (1977). Jälkimmäisessä on poikkeuksellisesti musta mies päähenkilönä. Siitä hänet palkittiin myös National Book Critics Circle Awardilla, ja teos nostikin Morrison kansalliseen tietouteen. Morrisonin neljäs romaani Tervanukke (1981) käsittelee mustien rotu- ja luokkaennakkoluuloja.
Morrisonin tuotannon huippuna pidetään vuonna 1987 ilmestynyttä romaania Minun kansani, minun rakkaani. Se on ensimmäinen romaani trilogiassa, joka käsittelee afroamerikkalaista pientä kaupunkia ja kaupunkiyhteisöjä noin 150 vuoden ajalta. Minun kansani, minun rakkaani sai inspiraationsa tositapahtumasta, johon Morrison törmäsi kerätessään aineistoa The Black Book -kokoelmaa varten. Tapauksessa nuori orjuudesta karannut äiti murhaa lapsensa, jottei tämä joutuisi elämään orjaisännän omistuksessa. Romaanista Morrison palkittiin Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinnolla. Teos sovitettiin myös valkokankaalle. Elokuva Beloved – rakastettu julkaistiin 1998, ja sen pääosassa näytteli Oprah Winfrey. Morrison itse kirjoitti libreton vuonna 2005 oopperaan Margaret Garner, joka perustui samaan tositarinaan.
Minun kansani, minun rakkaani romaanin menestyksen jälkeen Morrison nimitettiin vuonna 1989 Princetonin yliopiston humanististen tieteiden professoriksi. Sitä ennen hän oli opettanut kirjoittamista New Yorkin osavaltionyliopistossa. Princetonissa hän opetti luovaa kirjoittamista. Morrison eläköityi professorin virasta vuonna 2006. Hän toimi myös vierailevana professorina Yalen yliopistossa ja Bard Collegessa. Morrisonin vuonna 1990 Harvardin yliopistossa pitämät Massey-luennot julkaistiin vuonna 1992 teoksena Soittoa pimeässä – valkoihoisuus ja kirjailijan luova mielikuvitus.
Morrisonin kuudes romaani oli Jazz (1992), joka rakenteellisesti muistuttaa jazzkappaletta. Paratiisissa (1998) hän palasi Ohion maaseudun pikkukaupunkiin, ja siinä romaanin tapahtuvat kehittyvät naisyhteisössä tehdystä murhasta.
Morrisonin kahdeksas romaani Rakkaus julkaistiin vuonna 2003. Se on perhesaaga, jonka tarina kietoutuu mustan patriarkan ja viihdyttäjän Bill Coseyn ympärille. Romaanissa käsitellään afroamerikkalaisten historian ja kulttuurin muutosta 1930-luvulta 1980-luvulle. Armolahja (2008) sijoittuu puolestaan Virginian siirtokunnan alkuhetkiin vuoteen 1682. Koti kertoo afroamerikkalaisesta Korean sodan veteraanista, joka yrittää pelastaa siskonsa valkoisen lääkärin tekemiltä kokeilta. Luoja lasta auttakoon (2015) palaa Sinisimmät silmät -romaanin teemaan, sillä sen päähenkilönä on nuori nainen, jota piinaa se, että hänen äitinsä ei pitänyt hänen tummasta ihostaan.
Morrisonin esseekokoelma Toiseuden synty julkaistiin vuonna 2017. Se perustuu hänen edellisenä vuotena Harvardissa pitämiinsä Norton-luentoihin. Teoksessa Morrison kirjoittaa siitä, miten kirjallisuuden, median ja jokapäiväisen puheen kautta vahvistetaan toiseutta. Toiseuden syntyä seurasi vuonna 2019 esseiden ja puheiden kokoelma Mouth of Full Blood. Morrison julkaisi urallaan myös kirjallisuuskritiikkiä sekä lastenkirjoja, jotka hän kirjoitti poikansa Slade Morrisonin kanssa.