stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Carl von Haartman
Elämäkerta > Espanjan sisällissota

Carolus-isän kuoltua vuonna 1935 von Haartman sai suuren perinnön, jonka turvin hänen elintasonsa oli turvattu. Hän kuitenkin kaipasi armeijakokemuksia, ja lähti sisällissotaa käyvään Espanjaan, jossa hän liittyi kenraali Francisco Francon johtamaan kansalliseen armeijaan. Siellä hän yleni aina pataljoonankomentajaksi asti. Espanja oli ammatillisessa mielessä opettava kokemus, koska siellä hän tutustui nykyaikaiseen sodankäyntiin panssarivaunuineen ja ilmavoimineen. Espanjassa sotimassa ollut von Haartman sai kuulla vuonna 1937 pitkään sairastaneen vaimonsa kuolemasta.
Elämäkerta > Talvisota

Espanjasta von Haartman palasi Suomeen 1938, jossa syttyi pian talvisota. Ratsumestari von Haartman liittyi jälleen armeijaan, jossa hänet määrättiin Jalkaväkirykmentti 34:n II pataljoonan komentajaksi Kollaanjoelle. Kollaalla hän oli johtamassa kovia taisteluita alaisenaan kapteeni Aarne Juutilainen eli "Marokon kauhu", jonka alaisuudessa taas oli kuuluisaksi tullut tarkka-ampuja, alikersantti Simo Häyhä. Espanjan-vuosiensa takia von Haartmania kutsuttiin toisinaan "Espanjan kauhuksi". Talvisodan jälkeen hänet ylennettiin ansioituneena majuriksi ja määrättiin Hangon alueen rajakomendantiksi.
Elämäkerta > Jatkosota

Jatkosodan sytyttyä von Haartman jatkoi aluksi edelleen Jalkaväkirykmentti 34:n II pataljoonan komentajana Hangon rintamalla ja Karjalassa. Vuoden 1941 lopulla hän yleni JR 34:n komentajaksi. Keväällä 1942 von Haartman pääsi saksan kielen taitonsa ansiosta yhdysupseeriksi Rovaniemelle, mutta jo vuoden lopulla hänet nimitettiin Suomen sotilasasiamieheksi Espanjaan ja Portugaliin asemapaikkanaan Madrid. Siellä hän tapasi kreivitär Marie-Eugenie "Ifi" Zichy-Pallavicinin, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1944.
Kesällä 1943 von Haartman ylennettiin everstiluutnantiksi. Sodan loputtua syksyllä 1944 hänet komennettiin Suomeen, jossa puolustusvoimien johto erotti hänet. Syinä olivat Francon joukoissa taistelleen von Haartmanin poliittinen kanta ja "heikko sotilaallinen koulutus".
Elämäkerta > Sotien jälkeen

Von Haartmanit muuttivat takaisin Espanjaan, jonka pääkaupungissa Carl von Haartman aloitti Espanjan ja Suomen välisen kompensaatiokaupan harjoittamisen. Pariskunta muutti 1954 Aurinkorannikolta ostamalleen maatilalle.
Carl von Haartman kuoli 83 vuoden iässä elokuussa 1980. Hänet haudattiin kotimaahansa Halikon hautausmaalle. Hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan yksi lapsi, Christina.
Ohjauksia

Korkein voitto (1929)
Kajastus (1930)
Teoksia

Haartman kirjoitti viisi kirjaa:
En nordisk Caballero i Francos Armé (1939)
Manovern som blev verklighet - vid Kollaanjoki och Ulismaa (1940),
Francon armeijasta Kollaanjoelle (1940),
Slag i slag (1971)
Antaa Haartmanin yrittää (1972).
Aiheesta muualla

Veli-Martti Syrjö: / Haartman, Carl von (1897 - 1980) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  8.6.2004. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Carl von Haartman Elonetissä.
Carl von Haartman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Brantberg, Robert: Espanjan Kauhu. Everstiluutnantti Carl von Haartman.  Revontuli, 2015.  ISBN 978-952-6665-28-3.
Dimítrios Petrokókkinos

| Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten tennis. Olympialaiset  | Maa:   Kreikka> Miesten tennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ateena 1896 | Nelinpeli |  |
Dimítrios Petrokókkinos (kreik. Δημήτριος Πετροκόκκινος; 17. huhtikuuta 1878 – 10. helmikuuta 1942) oli kreikkalainen tennispelaaja ja olympiamitalisti. Hän pelasi Ateenan olympialaisissa 1896 sekä kaksin- että nelinpeleissä. Petrokókkinos voitti nelinpelissä hopeaa yhdessä Dionýsios Kásdagliksen kanssa. Kaksinpelissä hän putosi ensimmäisellä kierroksella hävittyään Evángelos Rállikselle ja oli jaetulla kahdeksannella sijalla.
Käännös suomeksi
Dick Lövgren

| Dick Lövgren |
| --- | --- |
 Lövgren Melbournessa vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. marraskuuta 1980 (ikä 43) Varberg, Ruotsi
Ammatti:  basisti
Muusikko
Tyylilajit:  thrash metal progressiivinen metalli
Soittimet:  basso
Yhtyeet:  Meshuggah Time Requiem Last Tribe Cromlech Frequency Armageddon
Levy-yhtiöt:  Nuclear Blast
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Dick Lövgren (s. 11. marraskuuta 1980, Varberg) on ruotsalainen basisti, joka tunnetaan parhaiten thrash metal -yhtye Meshuggahin basistina. Lövgren on ollut yhtyeen toiminnassa mukana vuodesta 2004 eteenpäin. Ennen Meshuggahia Lövgren on soittanut muun muassa Time Requiem- ja Last Tribe -yhtyeiden kanssa ja toiminut Arch Enemyn ja In Flamesin kiertuebasistina.
Lövgrenin tärkeimpiä musiikillisia vaikuttajia ovat monet jazz-artistit ja yhtyeet, kuten Dave Holland, Steve Swallow, John Scofield, Medeski Martin & Wood, Miles Davis ja Brad Mehlda sekä Metallican edesmennyt basisti Cliff Burton.
Lövgren käyttää Warwickin 5- ja 6-kielisiä bassoja.
Diskografia > Meshuggah

Nothing (2006) (uudelleenjulkaisu)
obZen (2008)
Donald J. Cram

| Donald J>  Cram.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1919 Chester, Yhdysvallat
Kuollut: 17. kesäkuuta 2001 (82 vuotta) Palm Desert, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Louis Fieser
Tutkimusalue:  orgaaninen kemia
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto
Donald James Cram (22. huhtikuuta 1919 Chester − 17. kesäkuuta 2001 Palm Desert) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1987 "isäntä- ja vierasmolekyylien sekä niiden kompleksien suunnittelusta". Cram jakoi palkinnon Jean-Marie Lehnin ja Charles J. Pedersenin kanssa.
Cram opiskeli Nebraskan yliopistossa Lincolnissa. Tohtoriksi hän valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1947. Samana vuonna hän siirtyi Kalifornian yliopistoon Los Angelesiin ja sai sieltä professorin viran vuonna 1956.
Cram jatkoi Pedersenin aloittamaa kruunueettereiden, tiettyjen metallien ioneja tunnistamaan ja kuljettamaan pystyvien rengasmaisten eettereiden, synteesiä. Cram jatkoi tätä työtä kolmanteen ulottuvuuteen ja loi erimuotoisia molekyylejä, jotka muotonsa takia pystyivät sulkemaan sisälle kokonaisia molekyylejä. Näitä yhdisteitä kutsutaan karserandeiksi. Hänen työnsä kehittivät entsyymien kaltaisten molekyylien syntetisoimista laboratorio-oloissa. Lisäksi Cram tutki myös stereokemiaa. Cram oli myös kansainvälisen tiedeakatemian jäsen.
Dimítrios Golémis

| Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kreikka> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ateena 1896 | 800 m |  |
Dimítrios P. Golémis (kreik. Δημήτριος Γολέμης; 15. marraskuuta 1874 Lefkas – 9. tammikuuta 1941) oli kreikkalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keskimatkojen juoksuissa. Ateenan olympialaisissa 1896 hän voitti pronssia 800 metrin juoksussa ja sijoittui kuudenneksi 1 500 metrillä.
Käännös suomeksi
Darja Dugina

| Darja Dugina |
| --- | --- |
 Dugina vuonna 2022
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. joulukuuta 1992 Moskova, Venäjä
Kuollut: 20. elokuuta 2022 (29 vuotta) Moskova, Venäjä
Kansalaisuus:  venäläinen
Ammatti:  toimittaja
Sukulaiset:  Aleksandr Dugin (isä) Natalja Melentjeva (äiti)
Darja Aleksandrovna Dugina (ven. Дарья Александровна Дугина; 15. joulukuuta 1992 – 20. elokuuta 2022) oli venäläinen toimittaja ja poliittinen aktivisti.
Elämäkerta

Dugina syntyi vuonna 1992 Moskovassa. Hän oli äärikansallismielisen Aleksandr Duginin ja tämän toisen vaimon Natalja Melentjevan tytär.
Dugina opiskeli Moskovan valtionyliopistossa mutta oli myös harjoittelussa Bordeaux'n Montaignen yliopistossa, jossa hän erikoistui antiikin filosofiaan. Opintojensa jälkeen hän alkoi työskennellä toimittajana RT:lle ja Tsargradille nimellä Darja Platonova (ven. Дарья Платонова).
Dugina oli mielipiteiltään kansallismielinen ja muun muassa tuki Venäjän hyökkäystä Ukrainaan ja hän oli lännen pakotelistalla disinformaation ja propagandan levittämisestä. Hän seurasi isänsä jalanjäljissä politiikassa ja toimi tämän lehdistösihteerinä. Duginan mielestä ukrainalaiset eivät ole ihmisiä vaan natseja. Lisäksi hän oli vieraillut Venäjän miehittämillä alueilla Ukrainassa.
Kuolema

Dugina kuoli autopommi-iskussa, jonka suunniteltuna pääkohteena uskotaan olleen hänen isänsä. Dugina osallistui festivaaleille Moskovan lähellä, jossa hänen isänsä piti luennon. Heidän oli ilmeisesti tarkoitus lähteä samalla autolla, mutta suunnitelmiin tuli muutos. Dugin syytti, että tytär kuoli "Ukrainan natsihallinnon terrori-iskussa."
Venäjän FSB on väittänyt tekijäksi ukrainalaista naista, joka muutti heinäkuussa pikku tyttärensä kanssa Duginan naapuriin ja olisi todellisuudessa ollut Ukrainan salaisten palvelun palkkalistoilla. Murhan jälkeen nainen pakeni FSB:n väitteen mukaan Viroon. Viron ulkoministeri Urmas Reinsalu kiisti väitteet ja sanoi niitä provokaatioksi Viroa vastaan. Yhdysvaltojen tiedusteluviranomaiset uskovat, että autopommi-iskun järjestäjä liittyy Ukrainan hallintoon.
Kunnianosoituksia

Urhoollisuuden ritarikunta (Venäjä, 2022, postuumisti)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Darja Dugina Wikimedia Commonsissa
Done for Me

| ”Done for Me” Charlie Puth ft>  Kehlani |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Voicenotes
 Julkaistu: 15. maaliskuuta 2018
 Tuottaja(t): Charlie Puth
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.00
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Charlie Puthin muut singlet
| ”Sober” 2017 | ”Done for Me” 2018 | ”Change” 2018 |
Kehlanin muut singlet
| ”Again” 2018 | ”Done for Me” 2018 | ”Nowhere Fast” 2018 |
Done for Me on yhdysvaltalaislaulaja Charlie Puthin kappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalaislaulaja Kehlani. Kappaleen ovat sanoittaneet Kehlani, Jacob Kasher, John Ryan sekä kappaleen tuottajana toiminut Puth. Sen julkaisi Atlantic Records Puthin toisen, Voicenotes-studioalbumin kolmantena singlenä 15. maaliskuuta 2018. Kappaleelle on toteutettu myös virallinen musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 21. huhtikuuta 2018.
Käännös suomeksi
Delatiivi

Delatiivi on suomen kielessä adverbisija, joka ilmaisee liikettä jostakin pois. Sen käyttö rajoittuu pieneen joukkoon pronomineja,
täältä
tuolta
sieltä
muualta
toisaalta
yhtäältä
kahtaalta
moniaalta
kaikkialta.
Delatiivin pääte on yksikössä -alta/-ältä; monikkomuotoja ei käytetä.
Unkarin kielessä delatiivi on produktiivinen ulkopaikallissija, joka vastaa yleensä suomen ablatiivia, joskus elatiivia. Pääte on -ról, -ről.
pályaudvarról ’rautatieasemalta’
Magyarországról ’Unkarista’
Aiheesta muualla

Panu Mäkisen adverbisijat (Arkistoitu – Internet Archive)
Sijamuodot
abessiivi • ablatiivi • absolutiivi • adessiivi • adverbiaali • akkusatiivi • allatiivi • benefaktiivi • datiivi • delatiivi • distributiivi • eksessiivi • ekvatiivi • elatiivi • ergatiivi • essiivi • finaali • formaali • genetiivi • illatiivi • inessiivi • instruktiivi • instrumentaali • kausaali • kausatiivi • komitatiivi • komparatiivi • latiivi • lokatiivi • modaali • multiplikatiivi • nominatiivi • oppositiivi • partitiivi • prepositionaali • prolatiivi • separatiivi • situatiivi • sosiatiivi • sublatiivi • superessiivi • superlatiivi • temporaali • temporaalinen distributiivi • terminatiivi • translatiivi • vokatiivi
Deep Forest

| Deep Forest |
| --- | --- |

 Eric Mouquet & Michel Sanchez
Tiedot
Toiminnassa:  1992–
Tyylilaji:  Ambient, New Age, Maailmanmusiikki
Kotipaikka:  Ranska
Jäsenet:  Eric Mouquet  (1992 - )
Entiset jäsenet:  Michel Sanchez   (1992 - 2005)
Levy-yhtiö:  Sony Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Deep Forest on ranskalainen yhtye, jonka perustivat muusikot Eric Mouquet ja Michel Sanchez vuonna 1992. Yhtye on säveltänyt ambient-tyylistä musiikkia johon sekoittuu vahvoja etnisiä vaikutteita. Vuonna 1993 yhtye oli Grammy-ehdokas "Paras maailmanmusiikkialbumi" -luokassa (Best World Music Album) ja voitti saman palkinnon vuonna 1996 albumillaan Boheme. Yhtyeen albumeja on myyty yli 10 miljoonaa. Osa myynnistä saaduista tuloista on lahjoitettu hyväntekeväisyyteen.
Sanchez lähti yhtyeestä laulajan soolouralle 2005, jonka jälkeen vain Mouquet on tehnyt musiikkia Deep Forest -nimikkeellä. tarvitaan parempi lähde
Diskografia > Albumit

Deep Forest (1992)
World Mix (1994)
Boheme (1995)
Comparsa (1997)
Made in Japan (1999)
Pacifique (2000)
Music Detected (2002)
Essence of (Deep Forest) the Forest (2003/2004)
Kusa No Ran (2004) (Vain Japanin markkinoille)
Deep Brasil (2008)
Deep India (2013)
Deep Africa (2013)
Evo Devo (2016)
Deep Symphonic (25.12.2020)
Diskografia > Singlet

Deep Forest (1992)
Sweet Lullaby (1992)
White Whisper (1992)
Forest Hymn (1993)
Savana Dance (1994)
Boheme (1995)
Boheme (The Remixes) (1995)
Marta's Song (1995)
Marta's Song (The Remixes) (1995)
While the Earth Sleeps (1996)
Bohemian Ballet (Promo) (1996)
Freedom Cry (1997)
Madazulu (1997)
Media Luna (1998)
Noonday Sun (1998)
Hunting (Live) (1999)
Sweet Lullaby (Live) (1999)
Pacifique (2000)
Endangered Species (2002)
Will You Be Ready (Promo) (2002)
Aiheesta muualla

Eric Mouquetin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Michael Sanchezin kotisivu
Deep in the Jungle - Deep Forest fan site (Arkistoitu – Internet Archive)
Dan Lacksmanin kotisivu
Lyrical translations of Deep Forest albums
Dum Dum Diddle

| ”Dum Dum Diddle” ABBA |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Arrival
 Äänitetty : 1976
 Julkaistu: 1976
 Tuottaja(t): Benny Andersson Björn Ulvaeus
 Kesto: 02.53
 Levy-yhtiö: Polar Music
Arrivalin muut kappaleet
|   | ”Dum Dum Diddle”  |   |
Dum Dum Diddle on ruotsalaisen Abba-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1976. Sen sävelsivät ja sanoittivat Benny Andersson ja Björn Ulvaeus. Päävokalisteina ovat Agnetha Fältskog ja Anni-Frid Lyngstad.
"Dum Dum Diddle" -kappaleen levyttäminen aloitettiin 19. heinäkuuta 1976. Ensimmäinen julkaisu oli Arrival-studioalbumilla lokakuussa 1976. RCA Victor julkaisi sen seitsentuumaisena singlenä Argentiinassa b-puolenaan "Tigre" ("Tiger"). Laulun sanoitusta on pidetty banaalina ja hupsuna.
"Dum Dum Diddle" on versioitu muutaman kerran. Muun muassa The Sessionmen ja Beagle ovat levyttäneet siitä omat tulkintansa.
Käännös suomeksi
Chuck Liddell

| Chuck Liddell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. joulukuuta 1969 (ikä 54) Santa Barbara, Kalifornia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  The Iceman
Aktiivisena:  1998–2010 2018
Pituus:  188 cm
Paino:  93 kg
Taistelutyyli:  Koei-Kan, Kenpo Karate, potkunyrkkeily, paini, brasilialainen jujutsu
Tilastot
Ottelut:  30
Voitot:  21
– tyrmäyksellä:  13
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  7
Tappiot:  9
– tyrmäyksellä:  7
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  1
Aiheesta muualla
www.chuckliddell.com
| Chuck Liddell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. joulukuuta 1969 (ikä 54) Santa Barbara, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Potkunyrkkeilijä
Lempinimi:  The Iceman
Pituus:  188 cm
Paino:  101 kg
Kätisyys:  oikea
Seura(t):  The Pit
Tilastot
Ottelut:  22
Voitot:  20
– tyrmäyksellä:  16
– päätöksellä:  4
Tappiot:  2
Aiheesta muualla
www.chuckliddell.com
Charles David ”Chuck” Liddell (s. 17. joulukuuta 1969 Santa Barbara, Kalifornia) on yhdysvaltalainen entinen vapaaottelija. 188 senttimetriä pitkä ja 92 kilogrammaa painava Liddell on entinen UFC:n kevyen raskassarjan mestari. Hän on saavuttanut huomattavimmat voittonsa seuraavista vastustajista: Renato Sobral (kahdesti), Jeff Monson, Guy Mezger, Kevin Randleman, Vitor Belfort, Tito Ortiz (kahdesti), Murilo Bustamante, Alistair Overeem, Jeremy Horn, Wanderlei Silva ja Randy Couture (kahdesti). Liddell on myös toiminut Randy Couturen kanssa valmentajana Ultimate Fighter -televisiosarjassa.
Alku

Liddell aloitti kamppailulajien harrastamisen 12-vuotiaana Koei-Kan Karatella ja harjoitteli myöhemmin high schoolissa myös painia. Hänestä tuli NCAA:n Division 1 tason painia opiskellessaan California Polytechnic State Universityssä, josta hän valmistui vuonna 1995 liiketoiminta/kirjanpito tutkinnolla. Valmistumisen jälkeen Liddell ryhtyi kilpailemaan potkunyrkkeilyn parissa amatööritasolla. Hän liittyi The Pit -talliin Arroyo Grandessa, Kaliforniassa, jossa hän tapasi tulevan valmentajansa John Hackelmanin. Hänen johdolla Liddell ryhtyi harjoittelemaan myös Kenpo Karatea. Liddell menestyi potkunyrkkeilyn raskaansarjan parissa varsin menestyksekkäästi voitettuaan urallaan kaksikymmentä ottelua, joista kuusitoista päättyi tyrmäys voittoon. Hän saavutti USMPA- ja WKA-tittelit, sekä kaksi kertaa kansallisen mestaruuden.
Vapaaottelu

Liddell otteli ensi kerran vapaaottelun parissa UFC 17 -tapahtumassa 15. toukokuuta 1998 Noe Hernandezia vastaan. Liddell voitti ottelun tuomariäänin. Sittemmin hän otteli Brasiliassa yhden ottelun IVC-organisaatiossa ennen seuraavaa UFC-ottelua Jeremy Hornia vastaan 5. maaliskuuta 1999. Liddell hävisi ottelun käsitriangelilla, jonka myötä hän ryhtyi harjoittelemaan brasilialaista jujutsua John Lewisin opissa. Rrunsaat kolme viikkoa myöhemmin Liddell voitti NG-organisaation ottelussa Kenneth Williamsin luovutuksella kuristuksen myötä. Liddell otteli Paul Jonesia vastaan toisen kerran UFC:ssä syyskuussa 1999 ja voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä lääkärin keskeytyksen myötä.
Vapaaottelu > IFC-mestaruus ja haastaminen UFC:n mestaruudesta (2000–2003)

Liddell aloitti vuoden 2000 saamalla IFC:n alemman raskaansarjan mestaruuden heinäkuussa 2000. Hän voitti mestaruusottelussa Steve Heathin toisessa erässä tyrmäyksellä, potkaistuaan vastustajaansa päähän. Joulukuussa Liddell kohtasi Jeff Monsonin UFC 29 -tapahtumassa, jossa hän voitti tuomariäänin.
Liddell otteli vuonna 2001 UFC:n lisäksi yhden ottelun myös Japanissa. Toukokuussa hän kohtasi ensin UFC 31 -tapahtumassa entisen UFC:n raskaansarjan mestarin Kevin Randlemanin. Liddell voitti kamppailun tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Toukokuun lopulla hän kohtasi Japanissa, Priden organisaatiossa entisen UFC:n kevytsarjan mestarin ja Pancrasen avoimensarjan mestarin Guy Mezgerin. Liddell voitti ensimmäisen Prideottelunsa tyrmäyksellä toisessa erässä. Liddell jatkoi voittokulkuaan UFC:ssä voitettuaan tuomariäänin seuraavat kolme otteluaan ensin syyskuussa Murilo Bustamanten ja myöhemmin 2002 Amar Suloevin ja Vitor Belfortin. Liddell voitti vielä Renato Sobralin teknisellä tyrmäyksellä UFC 40 -tapahtumassa marraskuussa 2002.
Liddell sai mahdollisuuden otella UFC:n alemman raskaansarjan tilapäisestä mestaruudesta Randy Couturea vastaan. Ottelu käytiin kesäkuussa 2003 UFC 43 -tapahtumassa, jossa Liddell hävisi mestaruuden teknisellä tyrmäyksellä kolmannessa erässä.
Vapaaottelu > Priden keskisarjan turnaus (2003)

Liddell jatkoi tappion jälkeen uraansa Pridessa, jossa hän osallistui keskisarjan turnaukseen. Elokuussa 2003 Liddell kohtasi avauskierroksella Alistair Overeemin, jonka hän voitti tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä Pride Total Elimination 2003 -tapahtumassa. Toisella kierroksella hän kohtasi Quinton Jacksonin, josta voittaja kohtaisi loppuottelussa samana iltana Wanderlei Silvan. Liddell hävisi marraskuussa 2003 käydyn kamppailun teknisellä tyrmäyksellä, kun hänen kulmamiehensä heittivät pyyhkeen kehään luovutukseksi Liddellin otettua liian monta osumaa, eikä kyennyt enää puolustamaan itseään.
Vapaaottelu > Takaisin UFC:hen (2004–2010)

Pride turnauksen jälkeen Liddell otteli Tito Ortizia vastaan huhtikuussa 2004. UFC 47 -tapahtumassa käyty ottelu päättyi Liddelin voittoon tyrmäyksellä toisen erän alussa. Elokuussa Liddell otteli vielä toista UFC-otteluaan käyneen Vernon Whitea vastaan. Hän voitti ottelun myös tyrmäyksellä ensimmäisen erän lopussa.
Vapaaottelu > Takaisin UFC:hen (2004–2010) > Alemman raskaansarjan mestaruus (2005–2007)

Liddell pääsi kahden voitetun ottelun jälkeen ottelemaan alemman raskaansarjan mestaruudesta Randy Couturea vastaan, jolle hän oli hävinnyt kaksi vuotta aiemmin mestaruuden. Couture puolusti ensimmäistä kertaa mestaruuttaan voitettuaan sen Vitor Belfortilta. Ottelu käytiin 16. huhtikuuta 2005 UFC 52 -tapahtumassa, jossa Liddell voitti mestaruuden ensimmäisen erän tyrmäyksellä.
Liddell puolusti mestaruuttaan ensimmäisen kerran 20. elokuuta 2005 Jeremy Hornia vastaan, jolle hän kärsi vapaaottelu-uransa ensimmäisen tappion. Horn teki samalla paluun UFC:hen, kun ottelu käytiin UFC 54 -tapahtumassa, jossa Liddell puolusti mestaruuttaan. Hän voitti ottelun teknisellä tyrmäyksellä neljännessä erässä.
Toisen kerran Liddell puolusti mestaruuttaan Randy Couturea vastaan, joka oli kaksikon kolmas keskinäinen ottelu. Kumpikin oli voittanut toisensa kertaalleen ja he kohtasivat uudelleen 4. helmikuuta 2006 UFC 57 -tapahtumassa. Liddell onnistui puolustamaan toistamiseen mestaruuttaan voitettuaan tyrmäyksellä toisen erän alussa.
Kolmannen kerran Liddell puolusti mestaruuttaan jo puolen vuoden jälkeen 26. elokuuta 2006 Renato Sobralia vastaan, jonka hän oli voittanut kerran aiemmin 2002. Sobral oli voittanut kymmenen ottelua peräkkäin, joista kolme oli UFC:ssä. Sobral oli voittanut muun muassa Liddellin vanhan vastustajan Jeremy Hornin. Kamppailu käytiin UFC 62 -tapahtumassa, jossa Liddell onnistui voittamaan kamppailun ensimmäisen erän alussa teknisellä tyrmäyksellä.
Liddell puolusti neljännen kerran mestaruuttaan Tito Ortizia vastaan 30. joulukuuta 2006. UFC 66 -tapahtumassa käyty kamppailu päättyi Liddellin voittoon kolmannen erän lopussa teknisellä tyrmäyksellä. Kaksikon välinen ottelu palkittiin illan kamppailu bonuksella. Liddell kärsi ottelun aikana repeytyneestä sisemmästä sivusiteestä ja vasemman käden keskisormen jänne irtosi pois paikaltaan kesken ottelun.
Liddell puolusti viidennen kerran mestaruuttaan Quinton Jacksonia vastaan, jonka hän oli kohdannut kerran aikaisemmin 2003. Mestaruusottelu käytiin 26. toukokuuta 2007 UFC 71 -tapahtumassa, jossa Liddell menetti mestaruutensa ensimmäisessä erässä teknisellä tyrmäyksellä. Liddell sai lehdistöltä kritiikkiä silminnäkijöiden mukaan hänen olleen yökerhoissa juhlimassa ennen ottelupäivää. Liddell itse kertoi ettei tehnyt mitään erilailla edellisiin otteluihin nähden.
Vapaaottelu > Takaisin UFC:hen (2004–2010) > Tappioputki ja uran päätös (2007–2010)

Mauricio Rua tyrmäsi Liddellin 18. huhtikuuta 2009 UFC 97 -tapahtumassa. UFC:n puheenjohtaja Dana White kertoi ottelun jälkeen, että Liddell lopettaa uransa. Myöhemmin kuitenkin Liddellin ilmoitettiin palaavan UFC:hen ja toimivan Ultimate Fighter -tositelevisiosarjan 11. tuotantokauden valmentajana yhdessä Tito Ortizin kanssa. Valmentajille oli suunniteltu ottelu televisiosarjan nauhoituksen jälkeen, mutta Ortiz joutui perumaan ottelun ja hänet korvasi Rich Franklin. Liddell hävisi ottelun tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä ja lopetti vapaaottelu-uransa.
Daniel Dae Kim

| Daniel Dae Kim |
| --- | --- |
 Daniel Dae Kim Havaiji 5-0:n kuvauksissa vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. elokuuta 1968 (ikä 56) Busan, Etelä-Korea
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Daniel Day Kim
Aktiivisena:  2000–
Merkittävät roolit:  Lost Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2 Crash Havaiji 5-0
Aiheesta muualla
danieldaekim.com
IMDb 
Daniel Dae Kim (s. 4. elokuuta 1968 Busan, Etelä-Korea) on Koreassa syntynyt yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Jin-Soo Kwonin roolista televisiosarjasta Lost ja Chin Ho Kellyn roolista Havaiji 5-0:ssa.
Biografia > Nuoruus

Kim syntyi Busanissa, Etelä-Koreassa ja muutti perheensä kanssa Eastoniin, Pennsylvaniaan, Yhdysvaltoihin kaksivuotiaana. Daniel valmistui Freedom High Schoolista Bethlehemissä ja Haveford Collegesta, jossa hän suoritti valtio-opin ja teatteritaiteen tutkinnot. Hänen teatteritaiteen tutkintonsa suoritettiinselvennä loppuun läheisessä Bryn Mawr Collegessa. Kim valmistui myös NYU:sta pääaineenaan näytteleminen vuonna 1996.