stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aimo Lahti (opettaja)
Julkaisuja

Sortavalan seminaari 1880-1930. Valistus, Helsinki 1930 (toimittaja)
Algebran alkeita: seminaareja varten. WSOY 1931
Eräitä ensimmäisen ja toisen asteen funktioiden graafiseen käsittelyyn liittyviä lukioluokkien algebran oppimäärän kohtia, liite Heinolan keskikoulun jatkoluokkien vuosikertomukseen 1932-33. Heinola 1933
Analyyttisen geometrian harjoitustehtäviä, liite Heinolan keskikoulun jatkoluokkien vuosikertomukseen 1933-34. Heinola 1934
Kemian kertauskirja: etupäässä realikokeeseen valmistautuvia varten. WSOY 1935
Koulufilosofian kertauskirja: etupäässä lukioluokkalaisia ja ylioppilaskokelaita varten. Otava 1936
Koulu ja maanpuolustus: kokemuksia maanpuolustusopetuksesta. Karisto 1936
Virheet opetusopillisena ongelmana: lähinnä matemaattiseen tietoalueeseen sijoittuva opetusopillinen tutkimus, Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun väitöskirja. Kasvatustieteellinen kirjasto 4.  Suomen kasvatusopillinen yhdistys, Kuopio 1949
Suomennoksia

Hj. Nilsson ja G. H. Gustafson : Kojerakentelu askartelutyönä ; mukaillen ja täydentäen suom. Aimo Lahti. WSOY 1931
Alan Silvestri

| Alan Silvestri |
| --- | --- |
 Alan Silvestri vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. maaliskuuta 1950 (ikä 74) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  säveltäjä
Muusikko
Tyylilajit:  elokuvamusiikki
Merkittävät teokset:  The Avengers Forrest Gump Paluu tulevaisuuteen Predator – saalistaja
Soittimet:  kitara ja piano 
Levy-yhtiöt:  Varèse Sarabande 
Aiheesta muualla
www.alansilvestri.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Alan Silvestri (s. 26. maaliskuuta 1950 New York) on yhdysvaltalainen palkittu elokuvasäveltäjä. Hän on opiskellut Berklee College of Musicissa Bostonissa. Silvestri tunnetaan ohjaaja Robert Zemeckisin kanssa tekemästään pitkästä yhteistyöstä, jonka aikana syntyivät elokuvat Forrest Gump (1994), Paluu tulevaisuuteen -trilogia (1985, 1989, 1990), Ensimmäinen yhteys (1997), Cast Away – tuuliajolla (2000), Vihreän timantin metsästys (1984), Napapiirin pikajuna (2004), Beowulf (2007) ja Saiturin joulu (2009).
Silvestrillä on kolme lasta.
Filmografia

| --- | --- |
 The Doberman Gang (1972)  The Mack (1973) (1983 video reissue)  Las Vegas Lady (1975)  The Amazing Dobermans (1976)  Viides kerros (1978)  CHiPs (1978-1983)  Vihreän timantin metsästys (1984)  Fandango (1985)  Paholaisen silmät (1985)  Paluu tulevaisuuteen (1985)  Pakkoloma (1985)  Luolakarhun klaani (1986)  Delta Force (1986)  Kohti huippua (1986)  Avaruuden sankari (1986)  Ei armoa (1986)  Wow! Mikä pako (1987)  Posketonta porukkaa (1987)  Predator – saalistaja (1987)  Yli laidan (1987)  Kuka viritti ansan, Roger Rabbit? (1988)  Mac ja minä (1988)  Äitipuoli avaruudesta (1988)  Näpit irti tyttärestäni (1989)  Abyss – syvyys (1989)  Paluu tulevaisuuteen II (1989)  Downtown – kyttäpari (1990)  Paluu tulevaisuuteen III (1990)  Nuoret sankarit 2 (1990)  Predator 2 – Saalistaja (1990)  Saippuakuplia (1991)  Tulen hulluksi! (1991)  Pelon sirpaleet (1991)  Harhaluoti (1991)  Morsiamen isä (1991)  Seis! Tai mamma ampuu (1992)  FernGully – viimeinen sademetsä (1992)  Diner (1992)  Kuolema pukee häntä (1992)  Bodyguard (1992)  Sidekicks – yhdessä voittamattomat (1992)  In Search of the Obelisk (1993)  Kyttä ja puolikas (1993)  Super Mario Bros. (1993)  Tuomion yö (1993)  Äksyt vanhat herrat (1993)  Blackout (1994)  Forrest Gump (1994)  Räjähdyspisteessä (1994)  Riku Rikas (1994)  Nopeat ja kuolleet (1995)  The Perez Family (1995)  Judge Dredd – tuomari (1995) :  Father of the Bride Part II (1995)  Äksymmät vanhat herrat (1995)  Kersantti Bilko (1996)  Eraser – suojelija (1996)  The Long Kiss Goodnight (1996)  Suin päin suhteeseen (1997)  Volcano (1997)  Ensimmäinen yhteys (1997)  Hiiri, jota ei saatu hengiltä (1997)  Toivoton taistelupari (1998)  Ansa vanhemmille (1998)  Pyhä myyntitykki (1998)  Lumotut sisaret (1998)  Siegfried & Roy: The Magic Box (1999) (IMAX)  Stuart Little – pieni suuri hiiri (1999)  Pelin henki (2000)  Salaisuus pinnan alla (2000)  Cast Away – tuuliajolla (2000)  Mitä nainen haluaa (2000)  The Mexican (2001)  Muumion paluu (2001)  Sattumalta (2001)  Showtime (2002)  Lilo ja Stitch (2002)  Stuart Little 2 (2002)  Unelmien Manhattan (2002)  IIdentity (2003)  Lara Croft Tomb Raider: Elämän lähde (2003)  Two Soldiers (2003)  Van Helsing (2004)  Napapiirin pikajuna (2004)  Aivan villit (2006)  Night at the Museum – yö museossa (2006)  Beowulf (2007)  Saiturin joulu (2009)  The A-Team (2010)  Captain America: The First Avenger (2011)  The Avengers (2012)  Lento (2012)  Croodit (2013)  Red 2 (2013)  Night at the Museum – Haudan salaisuus (2014)  The Walk (2015)  Allied (2016)  Ready Player One (2018)  Avengers: Infinity War (2018)  Avengers: Endgame (2019)  Kuka pelkää noitia (2020)  Pinocchio (2022)  Here (2024)  The Electric State (2024)  Avengers: Doomsday (2026)  Avengers: Secret Wars (2027)
Aiheesta muualla

Alan Silvestri Elonetissä.
Alan Silvestri Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Alphonse Henri d’Hautpoul

| Alphonse Henri d’Hautpoul |
| --- | --- |

Ranskan pääministeri
 31. lokakuuta 1849–10. huhtikuuta 1851  
Presidentti:  Louis Napoléon Bonaparte
Edeltäjä:  Odilon Barrot
Seuraaja:  Léon Faucher
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. tammikuuta 1789 Versailles, Ranska
Kuollut: 27. heinäkuuta 1865 (76 vuotta) Saint-Papoul, Ranska
Tiedot
Sotilaspalvelus
Puolustushaara:  Ranskan maavoimat
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Alphonse Henri d’Hautpoul (4. tammikuuta 1789 Versailles – 27. heinäkuuta 1865 Saint-Papoul) oli ranskalainen kreivi, kenraali ja poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä toisen tasavallan aikana vuosina 1849–1850.
D’Hautpoul osallistui nuorena Napoleonin sotiin. Vuoden 1823 Espanjan-sotaretken aikana hän komensi kaartinrykmenttiä. Hänet ylennettiin vuonna 1828 kenraalimajuriksi ja 1841 kenraaliluutnantiksi. Hän oli myös edustajainkamarin jäsenenä 1830–1838 ja sai 1848 päärinarvon. Toisen tasavallan perustamisen jälkeen d’Hautpoul valittiin vuonna 1849 lakiasäätävään kansalliskokoukseen ja nimitettiin samana vuonna sotaministeriksi. Vuonna 1850 hän siirtyi Algerian kenraalikuvernöriksi. Presidentti Louis Napoléon Bonaparte nimitti hänet joulukuun 1851 vallankaappauksensa jälkeen senaattoriksi ja senaatin suurreferendaariksi.
Alphonse d’Hautpoulin veli oli kenraali Marie Constant Fidèle Henri d’Hautpoul.
Aimo Mela

Aimo Martti Mela (sukunimi vuoteen 1906 Mélart; 30. toukokuuta 1893 Mäntsälä – 15. syyskuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.
Teoksia

Voittaja : 1-osainen näytelmä. Seuranäytelmiä n:o 473. Karisto 1946
Pekka Ervast : kirjailija, teosofian tutkija, kristillinen mystikko. Ruusu-ristin kirjallisuusseura, Helsinki 1956
Ihminen vain : näytelmä. 1958
Aiheesta muualla

PekkaErvast.net: Aimo Melan Pekka Ervast -elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive)
Ainoat oikeat

| Ainoat oikeat |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Saara Cantell
Käsikirjoittaja:  Outi Keskevaari
Tuottaja:  Jarkko Hentula
Kuvaaja:  Heikki Färm
Pääosat:  Anna-Maija Tuokko Antti Reini Ilkka Villi Jenni Kokander Inka Kallén
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yellow Film & TV
Ensi-ilta:  27. joulukuuta 2013
Kesto:  116 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 490 000 €   (SES-tuki 700 000 €)
Tuotto:  1 085 205 €
Katsojat:  113 284
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ainoat oikeat on Saara Cantellin ohjaama suomalainen romanttinen komedia, joka sai ensi-iltansa 27. joulukuuta 2013. Elokuvan on käsikirjoittanut Outi Keskevaari, joka on kertonut luonnostelleensa käsikirjoitusta jo vuosina 1999–2000.
Juoni

Kolmekymppisen fysioterapeutti Hannan (Anna-Maija Tuokko) ja hänen kahden parhaan ystävänsä elämä pyörii miessuhteiden ympärillä. Hanna on nirsompaa sorttia, Elli (Inka Kallén) vaihtaa miestä kuin sukkia ja Paula (Jenni Kokander) on vakiintuneemmassa suhteessa.
Eräänä yönä Hanna törmää Markukseen (Ilkka Villi), joka vie häneltä jalat alta. Mies kuitenkin katoaa hänen elämästään onnettoman sattuman kautta. Hanna yrittää löytää Markusta, mutta mies tuntuu kadonneen kuin tuhka tuuleen. Lopulta Hanna saa muuta ajateltavaa, kun hänet lähetetään työkomennukselle Lahteen. Hannan asiakas on auto-onnettomuudessa pahasti loukkaantunut Suomen pääministeri Ismo Majuri (Antti Reini). Kuntoutusjakson aikana Hanna päättää lakata etsimästä Markusta.
Kun kuntoutuskausi on ohi, Hanna ja Ismo palaavat Helsinkiin ja alkavat seurustella. He yrittävät pitää suhteensa salassa, mutta päätyvät lopulta juorulehden kanteen. Jonkin ajan kuluttua Hanna tapaa Markuksen uudelleen ja hänen on valittava kahden miehen välillä.
Hanna saa tietää olevansa raskaana ja uskoo lapsen isän olevan Markus, sillä Ismo on kertonut hänelle hedelmällisyysongelmistaan. Hanna synnyttää terveen tyttövauvan ja lapsen isäksi selviää Markus.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anna-Maija Tuokko  | … |  Hanna   |
|  Antti Reini  | … |  Ismo   |
|  Ilkka Villi  | … |  Markus   |
|  Inka Kallén  | … |  Elli   |
|  Jenni Kokander  | … |  Paula   |
|  Sampo Sarkola  | … |  Anders   |
|  Frans Isotalo  | … |  Kimi   |
|  Aarni Kivinen  | … |  Jussi   |
|  Ville Myllyrinne  | … |  Timo   |
|  Mari Rantasila  | … |  Sari   |
|  Johanna af Schultén  | … |  Annika   |
|  Leena Uotila  | … |  Jumalan ruoska   |
|  Eeva Putro  | … |  Pilvi   |
|  Pirjo Heikkilä  | … |  Cortex-virkailija   |
|  Wanda Dubiel  | … |  kätilö   |
|  Kiti Kokkonen  | … |  tv-ohjaaja   |
|  Eppu Pastinen  | … |  humalainen poika   |
|  Anna-Leena Sipilä  | … |  sylkevä nainen   |
|  Teemu Aromaa  | … |  pukumies   |
Aiheesta muualla

Elokuvan traileri Filmtrailer-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Afraid of Heights

| Afraid of Heights Billy Talent |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammi–huhtikuu 2016, Revolution Recording ja Dudebox Studios, Toronto, Kanada
 Julkaistu: 29. heinäkuuta 2016
 Tuottaja(t): Ian D’Sa
 Tyylilaji: punk rock, post-hardcore
 Kesto: 48.54
 Levy-yhtiö: Warner Bros., Roadrunner
Listasijoitukset
  26. (31/2016)
Billy Talentin muut julkaisut
| Hits 2014 | Afraid of Heights 2016 | Crisis of Faith 2022 |
Singlet albumilta Afraid of Heights
 ”Afraid of Heights” Julkaistu: 12. toukokuuta 2016  ”Louder Than the DJ” Julkaistu: 3. kesäkuuta 2016  ”Time-Bomb Ticking Away” Julkaistu: 25. heinäkuuta 2016
Afraid of Heights on kanadalaisen Billy Talent -yhtyeen viides studioalbumi, joka julkaistiin 29. heinäkuuta 2016. Albumin nimikkokappale ”Afraid of Heights” julkaistiin singlenä 12. toukokuuta 2016.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 26.
Kappaleet

Big Red Gun – 3.17
Afraid of Heights – 3.45
Ghost Ship of Cannibal Rats – 3.39
Louder Than the DJ – 3.21
The Crutch – 4.15
Rabbit Down the Hole – 6.03
Time-Bomb Ticking Away – 3.22
Leave Them All Behind – 4.53
Horses & Chariots – 3.35
This Is Our War – 4.02
February Winds – 4.19
Afraid of Heights (Reprise) – 4.23
Half Past Dead – 3.28  (Japanin bonuskappale)
Kappaleet > Deluxe Edition

Big Red Gun – 3.17  (Demo)
Afraid of Heights – 3.45  (Demo)
Ghost Ship of Cannibal Rats – 3.41  (Demo)
Louder Than the DJ – 3.26  (Demo)
The Crutch – 4.15  (Demo)
Time-Bomb Ticking Away – 3.24  (Demo)
Leave Them All Behind – 4.52  (Demo)
Afraid of Heights (Reprise) – 4.23  (Demo)
Kokoonpano

Ben Kowalewicz – laulu
Ian D’Sa – kitara, laulu
Jon Gallant – basso, taustalaulu
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Jordan Hastings – rummut, lyömäsoittimet
Arvostelut

Metacritic: 72/100
Allmusic:
The A.V. Club: B–
Consequence of Sound: C+
Akseli Andersson

Akseli (Axel) Evert Andersson (9. syyskuuta 1861 Viipurin maalaiskunta – 20. maaliskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen juristi,  valtiopäivämies ja hovioikeudenneuvos.
Henkilöhistoria

Anderssonin vanhemmat olivat kanavakasööri Anton Andersson ja Lovisa Eleonora Serlachius. Akseli Andersson oli naimisissa vuodesta 1891 Bertha Öhmannin kanssa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1880 Mikkelin ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1884. Andersson sai varatuomarin arvon 1887.
Andersson oli Heinolan pormestarina 1891–1900, toimi asianajajana Tampereella 1900–1906 ja oli Viipurin hovioikeudessa apujäsenenä 1906–1910, viskaalina 1910 sekä asessorina 1910–1913. Hän menetti virkansa yhdenvertaisuuslain vastustajana ja oli 8 kuukautta vangittuna Krestyn vankilassa Pietarissa 1913. Andersson oli uudelleen Viipurin hovioikeudessa asessorina 1917 ja hovioikeudenneuvoksena 1917–1919. Hän oli viimeksi Kiteen tuomiokunnan tuomarina 1919–1927. Andersson oli myös Viipurin kaupungin rahatoimikamarin jäsen.
Andersson oli porvarissäädyssä Heinolan edustaja valtiopäivillä 1894.
Julkaisuja

Yrjö Esaias Mäkelin : Työväen vaaliopas ; asiakirjain kaavat laatinut A. E. Andersson. M. W. Wuolukka, Tampere 1906
Suomen rikoslaki : annettu jouluk. 19 p:nä 1889, muutoksineen ja lisäyksineen ; toimittanut A. E. Andersson. Suomalaisen Kirjallisuuden seura, Helsinki 1919
Lakikirja : sisältävä Suomen valtakunnassa voimassa olevat osat 1734 vuoden valtiopäivillä hyväksyttyä ja noudatettavaksi otettua Ruotsin valtakunnan lakia sekä liitteenä myöhemmin, ennen syysk. 1 p:ää 1920, ilmestyneitä lakeja ja asetuksia ; toimittanut A. E. Andersson. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 165. Helsinki 1920
Suomennoksia

Samuel Rudolf Detlof ja Knut Olivecrona : Kuolemarangaistuksesta ; suom. lyhentäen A. E. A. Edlund, Helsinki 1886
Aleksanteri Mero

Aleksander (Aleksanteri) Mero (27. toukokuuta 1884 Muolaa – 24. toukokuuta 1939 Viipuri) oli suomalainen maanviljelijä ja kansanedustaja 1920–1922.
Meron vanhemmat olivat talollinen Antti Mero ja Hetti Hyytiäinen. Hän työskenteli maanviljelijänä Muolaassa, Muolaan kunnan lastenvalvojana, raittiuspoliisina ja Perkjärven–Perojoen perkaushankkeen toimitsijamiehenä.
Mero nousi eduskuntaan varasijalta maalaisliiton edustajaksi Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä 26. lokakuuta 1920 Lauri Kristian Relanderin siirryttyä Viipurin läänin maaherraksi. Hän toimi myös Muolaan kunnanvaltuuston puheenjohtajana, kunnallislautakunnan jäsenenä ja presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 vaalissa.
Aleksanteri Nenonen

Aleksanteri (Ale) Nenonen (1. joulukuuta 1889 Parikkala – 8. maaliskuuta 1953 Joensuu) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Nenosen vanhemmat olivat kauppias, maanviljelijä Pärttyli Nenonen ja Henriikka Terävä ja puoliso vuodesta 1921– Elsa Koskelainen. Nenonen kävi kansakoulun ja Kuopiossa kauppakoulun 1909–1911. Hän oli P. J. Reinikaisen kauppaliikkeen harjoittelija ja myymälänhoitaja Parikkalassa 1905–1909 ja kirjanpitäjä 1911, M. Kaurasen liikkeen kotimyyjä ja kauppamatkustaja Viipurissa 1912, A. Peipon liikkeen vanhempi myyjä ja kirjanpitäjä Parikkalassa 1913–1916, Oy Savo-Karjalan Tukkuliikkeen kirjanpitäjä Viipurissa 1917–1919, kotimyyjä 1919–1921 ja Joensuun konttorin johtaja 1921–1940 ja Keskon Joensuun konttorin johtaja 1941–1951. Nenonen oli myös Toiminimi Riikonen ja Kumpp:n toinen omistaja Simpeleellä 1932–1938, H. Nenonen Oy:n perustaja 1938 ja johtokunnan puheenjohtaja ja pääosakas. Hän oli Joensuun kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1931 ja kaupunginhallituksen jäsen 1937–1948 sekä kaupunginjohtajan varamies 1941–1948. Nenosella oli myös muita luottamustehtäviä. Hän toimi Joensuun Katajan puheenjohtajana ja oli seuran kunniajäsen. Kauppaneuvoksen arvonimen Nenonen sai 1952.
Afragola

| Afragola |
| --- | --- |
 Afragolan kaupungintalo
 vaakuna
 Afragola
 Koordinaatit: 40°55′0″N, 14°19′0″E 
Valtio:  Italia
Alue:  Campania
Metropolikaupunki:  Napolin metropolikaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  17,9 km²
Korkeus:  43 m
Väkiluku (31.12.2019):  64 354
 – Väestötiheys:  3 595 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  80021
Suuntanumero(t):  081
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Afragola on kunta Campanian alueella Etelä-Italiassa noin 10 kilometriä Napolin keskustasta koilliseen. Sen arkkitehtuuriin kuuluu historiallisten monumenttien ohella modernia muotokieltä edustava rautatieasema Stazione di Napoli Afragola.
Maantiede ja ilmasto

Afragola sijaitsee Napolin metropolikaupungin pohjoisosassa maaperältään erittäin hedelmällisellä alueella, jota kutsutaan nimellä Campania antica tai Campania Felix. Alueella vallitsee välimerenilmasto kuumine kesineen ja leutoine talvineen.
Italian neliportaisessa maanjäristysriskiä arvioivassa luokituksessa Afragola on määritelty luokkaan 2 (Zona 2, medio-alta), eli kohtalaisen korkean riskin luokkaan.
Historia

Perimätiedon mukaan Afragolan perustivat normannit, ja paikkakunta lienee saanut nimensä mansikanviljelyn mukaan: Villa delle Fragole. Varhaisin asiakirjamaininta paikkakunnasta on vuodelta 1131 muodossa Afraore. Afragola saavutti varsin korkean kehitystason 1300-luvulla, jolloin sitä hallitsi Angioinin suku, ja Napolin kuningattarena oli sukuun kuulunut Giovanna I (1327–1382). Sen jälkeen paikkakunta ajautui feodaalisukujen haltuun, joista se vapautui vihdoin 1639.
Vuonna 1799 Afragola kuului lyhytikäiseksi jääneeseen Napolin tasavaltaan. Oman kunnallishallintonsa paikkakunta sai 1809. Virallisesti Afragola nimettiin kaupungiksi 5. lokakuuta 1935. Kaupungin väkiluku lähes kolminkertaistui vuodesta 1861 vuoteen 1961, jolloin se oli noin 46 000. Väkiluvun kasvu on tasaantunut vuoden 1990 jälkeen. 2020-luvun alussa Afragolassa asui noin kaksi prosenttia koko metropolikaupungin väestöstä.
Afragolan kaupunkikuvaa hallitsevat 1800-luvun ja 1900-luvun alun kerrostalot. Kuningatar Giovanna I:n linna 1300-luvulta on säilynyt, mutta sen nykyasu on myöhemmältä ajalta. Linnan nimenä on Castello di Afragola. Kaupungin useista kirkoista huomattavimpia ovat San Marco in Sylvis (vihitty 1356), San Giorgio Martire (rakennettu 1695–1702) ja Sacratissimo Rosario (valmistunut 1602, restauroitu 1989).
Afragolan suojeluspyhimys on Antonius Padovalainen, ja häntä juhlitaan 13. kesäkuuta.
Talous ja liikenne

Afragolan elinkeinoja ovat maatalous (viinirypäleitä, tomaatteja) ja teollisuus (elintarvikkeet, rakennusmateriaalit). Afragolaa palvelee kolme rautatieasemaa: Stazione di Casoria-Afragola, Stazione di Salice ja Stazione di Napoli Afragola. Viimeksi mainittu sijaitsee Afragolan hallinnollisella alueella Rooma–Napoli-suurnopeusradan varrella. Sen asemarakennus on arkkitehti Zaha Hadidin käsialaa, ja se valmistui 2017. Autostrada del Sole kulkee Afragolan itäosien halki, ja siitä erkanee Autostrada A16, joka vie itään Apuliaan. Afragolan pohjoisosia halkoo Strada statale 162 NC Asse Mediano. Napolin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Afragolan eteläpuolella. A1:n ja A16:n risteysalueen länsipuolella on moderni kauppakeskittymä.
Urheilu

Afragolan jalkapallojoukkue on 1944 perustettu Associazione Sportiva Dilettantistica Vis Afragolese 1944 (Afragolese), joka on yltänyt sarjatasolle Serie C.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Afragola, Campania, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: it:Afragola
Napolin metropolikaupungin kunnat
Acerra | Afragola | Agerola | Anacapri | Arzano | Bacoli | Barano d’Ischia | Boscoreale | Boscotrecase | Brusciano | Caivano | Calvizzano | Camposano | Capri | Carbonara di Nola | Cardito | Casalnuovo di Napoli | Casamarciano | Casamicciola Terme | Casandrino | Casavatore | Casola di Napoli | Casoria | Castellammare di Stabia | Castello di Cisterna | Cercola | Cicciano | Cimitile | Comiziano | Crispano | Ercolano | Forio | Frattamaggiore | Frattaminore | Giugliano in Campania | Gragnano | Grumo Nevano | Ischia | Lacco Ameno | Lettere | Liveri | Marano di Napoli | Mariglianella | Marigliano | Massa Lubrense | Massa di Somma | Melito di Napoli | Meta | Monte di Procida | Mugnano di Napoli | Napoli | Nola | Ottaviano | Palma Campania | Piano di Sorrento | Pimonte | Poggiomarino | Pollena Trocchia | Pomigliano d’Arco | Pompei | Portici | Pozzuoli | Procida | Qualiano | Quarto | Roccarainola | San Gennaro Vesuviano | San Giorgio a Cremano | San Giuseppe Vesuviano | San Paolo Bel Sito | San Sebastiano al Vesuvio | San Vitaliano | Sant’Agnello | Sant’Anastasia | Sant’Antimo | Sant’Antonio Abate | Santa Maria la Carità | Saviano | Scisciano | Serrara Fontana | Somma Vesuviana | Sorrento | Striano | Terzigno | Torre Annunziata | Torre del Greco | Trecase | Tufino | Vico Equense | Villaricca | Visciano | Volla
Käännös suomeksi
Alkyonidiensaaret

| Alkyonidiensaaret> Αλκυονίδες Νήσοι |
| --- | --- |
 Alkyonidiensaarten kartta.
  Alkyonidiensaaret 
Maantiede
Muut nimet:  Kalá Nisiá (Καλά Νησιά)
Sijainti:  38°06′52″N, 22°59′13″E
Merialue:  Joonianmeri, Välimeri
Vesialue:  Korintinlahti
Saaria yht.:  4
Suurin saari:  Zoodóchos Pigí
Valtio
Valtio:  Kreikka
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Korinthia
Kunta:  Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroi
Väestö
Väkiluku:  0
Tärkein kieli:  kreikka
Alkyonidiensaaret (kreik. Αλκυονίδες Νήσοι, Alkyonídes Nísoi) eli Alkyonídes (Αλκυονίδες) eli Kalá Nisiá (Καλά Νησιά, "Hyvät saaret") on Kreikan saariryhmä, joka sijaitsee Korintinlahden itäosassa. Se käsittää neljä pientä saarta, joista suurin on Zoodóchos Pigí. Saaret ovat asumattomia (vuonna 2011). Hallinnollisesti saaret kuuluvat Loutráki-Perachóra-Ágioi Theódoroin kuntaan, Korinthian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen.
Zoodóchos Pigín saarella on samanniminen luostari (Moní Zoodóchou Pigís).
Saaret

|  | Saari | Väkiluku (2011) | Pinta-ala (km²) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Zoodóchos Pigí | 0 | 0,71 |
| 2 | Daskalió (Daskaleió) | 0 | 0,22 |
| 3 | Glaronísi | 0 | 0,10 |
| 4 | Prasonísi | 0 | 0,01 |
Allen B. DuMont

Allen Balcom DuMont (29. tammikuuta 1901 New York, New York – 15. marraskuuta 1965 New York) oli yhdysvaltalainen insinööri ja keksijä. Hänet tunnetaan erityisesti työstään katodisädeputken kehittämisessä.
DuMont sairastui 11-vuotiaana polioon. Hän oli vuoteenomana vuoden ajan, jona aikana hän kiinnostui radioista hänen isänsä ostettua hänelle kidekoneen. 15-vuotiaana DuMont suoritti laivasähköttäjän tutkinnon, jota työtä hän teki kesäisin usean vuoden ajan.
DuMont valmistui sähköinsinööriksi 1924, ja hän siirtyi Westinghouse Lamp Companyn palvelukseen Bloomfieldiin, New Jerseyn osavaltioon, jossa hänen tehtäviinsä kuului muun muassa tuotanto- ja testilaitteiden kehittäminen. 1928 DuMontista tuli De Forest Radio Companyn pääinsinööri. Siellä ollessaan hän kiinnostui Charles F. Jenkinsin jo 1920-luvun alkupuolella kehittelemistä televisiolaitteista. Omien kokeilujensa tuloksena DuMont päätyi siihen, että televisio tulisi toteuttaa elektronisesti sähkömekaniikan sijaan.
Vuonna 1931 DuMont perusti DuMont Laboratories -nimisen yrityksen, joka valmisti pitkän käyttöiän saavuttavia katodisädeputkia. Seuraavana vuonna Dumont ehdotti Yhdysvaltain armeijalle radioaaltoihin perustuvaa paikannusjärjestelmää. Häntä ei kuitenkaan usein mainita ensimmäisien tutkan kehittäjien joukossa, sillä armeija halusi pitää keksinnön salaisena ja neuvoi DuMontia olemaan hakematta patenttia. Hän kuitenkin osallistui pitkän kantaman tutkan kehitystyöhön toisen maailmansodan aikana.
Dumont Laboratories toi ensimmäisen täyselektronisen televisionsa markkinoille 1938. Allen B. Dumont oli merkittävässä roolissa National Television Systems Committeessa, joka vuonna 1941 määritteli käyttöön otettavat televisiostandardit. Omien televisiovastaanottimiensa myyntiä vauhdittamaan Dumont Laboratories perusti DuMont Television Networkin, joka toimi 1946–1955.
Dumont Laboratoriesien fuusioitua Fairchild Camera and Instrumentin kanssa 1960, Allen B. DuMont toimi konsulttitehtävissä kuolemaansa saakka vuonna 1965.