stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salaliittoteoria

Kahden tunnetun salaliittoteorian, Uuden maailmanjärjestyksen ja Illuminatin, vertauskuvaksi sanotun katkaistun pyramidin kuva Yhdysvaltain dollarin setelissä.
Salaliittoteoriaksi kutsutaan ilman riittäviä perusteita ja todisteita esitettyä käsitystä, jonka mukaan jonkin asian takana on salaliitto. Useimmiten salaliittoteoria poikkeaa yleisesti hyväksytystä, tiedeyhteisössä ja tiedotusvälineissä esitetystä selityksestä asioiden kulusta. Tyypillisiä salaliittoteorioita ovat oletukset vaikutusvaltaisten tahojen juonimista poliittisista rikoksista, epädemokraattisten salaseurojen valtapyrkimyksistä sekä salailuoperaatioista.
Salaliittoteoria on pyrkimys selittää haitallisia tai traagisia tapahtumia pienen, voimakkaan ryhmän toiminnan seurauksiksi. Monessa salaliittoteoriassa oletetaan salaliittolaisten olevan hyvin vaikutusvaltaisia ja kieroja sekä taitavia salaliiton toteuttamisessa ja sen salaamisessa. Salaliittoteoreetikot etsivät tapahtumasta ja sen raportoinnista poikkeavuuksia, jotka he näkevät todisteina salaliitosta siinä kun muut voivat nähdä niissä vain tavanomaisia inhimillisiä virheitä tai sattumaa. Salaliittoteoriat hylkäävät tapahtumien ympärille hyväksytyn kertomuksen ja saattavat nähdä virallisen versionkin todisteena salaliitosta.
Useissa kyselytutkimuksissa on havaittu, että yhteen salaliittoteoriaan uskova ihminen uskoo usein tavallista useammin myös muihin salaliittoteorioihin. Salaliittoteorioihin uskovia saatetaan arvostella puutteellisesta arvostelukyvystä, herkkäuskoisuudesta ja varomattomasta yksittäistapauksista yleistämisestä. Salaliittoihin uskovilla ihmisillä on kyselytutkimusten perusteella myös muita ihmisiä enemmän uskoa ja kiinnostusta muunkintyyppisiin epätavallisiin käsityksiin, kuten näennäistieteisiin, uskomuslääkintään, yliluonnollisiin ilmiöihin ja taikauskoisuuteen.
Määritelmiä ja rajauksia

Salaliittoteorian sanakirjamääritelmät ovat yleensä kirjaimellisia, ja ne mainitsevat vain oletuksen salaliiton olemassaolosta. Joskus niissä mainitaan, että väitetyt salaliittolaiset, kuten hallitus tai salainen järjestö, ovat vaikutusvaltaisia ja kieltävät kaiken vastuunsa tapahtumasta. Termiä ”salaliittoteoria” ei kuitenkaan yleisessä kielenkäytössä käytetä minkä tahansa salaliiton oletuksen yhteydessä. Rikollisten tai suuryritysten tavanomaisista juonista ja salaisista suunnitelmista teoretisoiminen ei ole salaliittoteoria, sillä niissä ei katsota olevan mitään erikoista. Salaliittojen tutkija Richard Hofstadter puhuikin salaliittoteorioista selitysten ”tyylinä”.
Etenkin journalismissa, politiikassa ja osassa akateemista tutkimusta on yleistä kutsua salaliittoteorioiksi väitteitä, joita pidetään ilmiselvän harhaisina. Jonkin teorian kutsuminen salaliittoteoriaksi on usein pyrkimys mitätöidä se. Salaliittoteoria-sanassa on halventava sävy, ja sitä käytettäessä annetaan ymmärtää, että salaliittoteoriaksi leimattu näkemys on naurettava, väärä, vainoharhainen, perusteeton, kummallinen tai järjenvastainen.
Salaliitosta syytetään usein poliittista vastustajaa. Kielitieteilijä Noam Chomskyn mukaan ”salaliittoteoria” on eräs niistä termeistä, joita kohteliaat ihmiset käyttävät kirosanojen ja nyrkkien älyllisenä korvikkeena silloin kun kuulevat jotain, josta eivät pidä. Yhdysvaltain hallituksen julkaisemalla, siihen itseensä kohdistuvien salaliittoteorioiden vastaisella sivulla sanotaan: ”Salaliittoteoriat elävät myyttien maailmassa, missä mielikuvitus laukkaa, pelot ohittavat tosiasiat ja todisteet sivuutetaan. Supervaltana Yhdysvallat nähdään usein näiden draamojen roistona.”
Politiikan tutkijat Cass Sunstein ja Adrian Vermeule rajaavat omassa määritelmässään salaliittoteoriat sellaisiksi teorioiksi, jotka voidaan osoittaa valheellisiksi, mutta rajaavat ulkopuolelle sellaiset, jotka ovat totta tai joiden totuudellisuutta ei voi määrittää. Tutkija Kathryn Olmstedin mukaan salaliittoteoria on ”salaliiton oletus, joka voi olla totta tai ei – sitä ei vielä ole todistettu”.
Tunnettuja salaliittoteorioita

Moni salaliittoteoria kuvaa jonkin salaseuran tai vaikutusvaltaisen ryhmän valtapyrkimyksiä. Tunnetuimpia ovat esimerkiksi vapaamuurarit ja Illuminati.
Salamurhiin ja kuolemantapauksiin liittyvät salaliittoteoriat ovat olleet erityisen suosittuja julkisessa keskustelussa. Esimerkiksi Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedyn, paavi Johannes Paavali I:n ja näyttelijä Marilyn Monroen kuolemien taustalla on väitetty olevan laajemmat salaliitot.
Lääketieteeseen liitetään useita salaliittoteorioita, esimerkiksi vesijohtoveteen lisätystä fluorista ja rokotteista. Niitä liittyy myös ajankohtaisiin tapahtumiin ja onnettomuuksiin, kuten syyskuun 11. päivän terroritekoihin, koronaviruspandemiaan tai Estonian uppoamiseen. Tunnettuja salaliittoteorioita on kehitetty myös avaruusolentojen vierailusta maan päällä, kuten Roswellin tapaus ja Area 51.
Osa salaliitoista on poliittisia, ja niillä pyritään olemaan eri mieltä vallitsevasta näkemyksestä. Tällaisia salaliittoja ovat muun muassa holokaustin kiistäminen ja muut denialistiset salaliitot, kuten ilmastonmuutoksen kieltäminen, tai äärioikeiston levittämä salaliitto väestönvaihdosta, eli väitteestä että Euroopan väestö korvataan maahanmuuttajilla.
Tutkimusten mukaan tunnetuimpiin salaliittoteorioihin uskoo suurin piirtein 10–30 prosenttia ihmisistä. Vuosina 2013 ja 2014 tehdyissä kyselytutkimuksissa, joissa vastaajille näytettiin lyhyt lista salaliittoteorioista, 63 prosenttia yhdysvaltalaisista kertoi uskovansa ainakin yhteen poliittiseen salaliittoteoriaan ja puolet ainakin yhteen lääketieteelliseen salaliittoteoriaan. Presidentti Kennedyn murhaan liittyvään salaliittoon uskoo jopa yli puolet yhdysvaltalaisista. Yksittäisten salaliittoteorioiden suosio tosin vaihtelee ajan myötä.
Suomessa kymmenen suosituinta salaliittoteoriaa vuonna 2021 olivat seuraavat:
Lee Harvey Oswald ei toiminut yksin John F. Kennedyn salamurhassa. (38,4 % vastaajista uskoi väitteeseen ainakin vähän.)
Vapaamuurarit vaikuttavat salaisesti liike-elämässä ja politiikassa. (32,2 %)
Tietokoneyritykset julkaisevat tarkoituksellisesti ohjelmia, joissa on virheitä, jotta ne voivat myydä ohjelmiin päivityksiä. (29,8 %)
iPhone-puhelimen sovellukset tallentavat keskusteluja ilman käyttäjän lupaa. (29,3 %)
Koronavirus SARS-CoV-2 kehitettiin alun perin laboratoriossa. (24,1 %)
Tietyt julkisuuden henkilöt ovat lavastaneet kuolemansa kadotakseen julkisuudesta. (21,7 %)
Viranomaisilla on paljon laittomasti kerättyä tietoa jokaisesta kansalaisesta. (21,4 %)
Eri maiden hallitukset kehittävät ja rahoittavat sosiaalisen median toimijoita kuten Facebookia ja Twitteriä, jotta voisivat vakoilla niiden käyttäjiä. (20,3 %)
Suomalaisessa mediassa valtaa pitää punavihreä toimittajablokki, joka syöttää kansalaisille omaa agendaansa ja estää muunlaisten näkemysten julkitulon. (19,3 %)
Autonvalmistajat ja öljy-yhtiöt toimivat yhdessä estääkseen ympäristöystävällisten moottoreiden kehitystä. (17,8 %)
Kirjallisuutta

Bugge, Lars: Parhaat salaliittoteoriat.  (Suomentanut Veijo Kiuru)  Helsinki:  Bazar, 2006.  ISBN 951-9107-38-X
Fenster, Mark: Conspiracy Theories. Secrecy and Power in American Culture.  Minneapolis:  University of Minnesota Press, 1999.  ISBN 978-0-8166-3242-8  (englanniksi)
Häkkinen, Jukka: Salaliitot ympärilläni. Miksi totuus ei kiinnosta aivojamme?  Helsinki:  SKS Kirjat, 2023.  ISBN 978-951-858-484-4
Kivioja, Pasi: Salaliittoteorioiden ihmemaassa. Tositarinoita ihmisistä kaninkolossa.  Jyväskylä:  Docendo, 2022.  ISBN 978-952-382-196-5
Newton, Michael: The Encyclopedia of Conspiracies and Conspiracy Theories.  New York:  Facts on File, 2005.  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Sivelä, Jonas: Kaiken takana on salaliitto. Tutkimusmatkoja epäilysten maailmaan.  Jyväskylä:  Atena, 2015.  ISBN 978-952-300-170-1
Tiittula, Markus: Taistelu totuudesta. Mikä salaliittoteorioissa koukuttaa ja miksi ne pitää ottaa vakavasti?  Helsinki:  Johnny Kniga, 2022.  ISBN 978-951-0-47610-9
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Conspiracy theory. Rational wiki. (englanniksi)
Enqvist, Kari: Se on salaliitto! Yle uutiset 14.6.2017.
Kallinen, Timo: Salaliitot avoimuuden aikakaudella. Antroblogi 28.11.2017.
Myllymäki, Laura & Kelola, Kati: Kuka salaliittoteorioista hyötyy? Miten ne tunnistaa? Apu 25.3.2022.
Ritzmann, Alexander ym.: How to deal with conspiracy narratives in your family and with your friends. Publications Office of the European Union, 2023. (PDF) (englanniksi)
Tomperi, Tuukka: Salaliittoteoriat. Katsaus salaliittokertomusten vetovoimaan ja ideologiseen hyväksikäyttöön. Niin & näin 4/2022.
We’re all conspiracy theorists at heart. BBC 16.2.2007. (englanniksi)
Suosittuja salaliittoteorioita
| --- | --- |
Kuolemia:   John F. Kennedyn salamurhan teoriat  Salaliittoteoriat prinsessa Dianan kuolemasta  Salaliittoteoriat Dag Hammarskjöldin kuolemasta  Salaliittoteoriat Adolf Hitlerin kuolemasta  Salaliittoteoriat Elvis Presleyn kuolemasta  Salaliittoteoriat Johannes Paavali I:n kuolemasta  Salaliittoteoriat Osama bin Ladenin kuolemasta 
Onnettomuuksia:   Estonian uppoamisen salaliittoteoriat 
Terrori-iskuja:   Venäjän kerrostalopommeja koskevat salaliittoteoriat  Syyskuun 11. päivän terroritekojen salaliittoteoriat 
Avaruus ja maan ulkopuolinen elämä:   Apollo-ohjelmaa koskevat huijaussyytökset  Black Knight -satelliitti  Liskoihmiset  Mustapukuiset miehet  Natsiufot  Nibiru  Roswellin tapaus 
Muita:   Bilderberg-ryhmä  Die Glocke  Epäilyt Barack Obaman kansalaisuudesta  Eurabia/Väestönvaihto/Kalergi-salaliittoteoria  Great Reset  Grooming  HAARP  Holokaustin kiistäminen  Illuminati  Keksitty keskiaika  Kemikaalivanat  Koronaviruspandemiaan liittyvät salaliittoteoriat  Kulttuurimarxilaisuus  Kuollut internet -teoria  Lilla Saltsjöbadsavtalet  Mustat helikopterit  NESARA  Paul on kuollut  Philadelphia-koe  Pizzagate  QAnon  Selkäänpuukotusteoria  Siionin veljeskunta  Siionin viisaiden pöytäkirjat  Syvä valtio  Uusi kronologia  Uusi maailmanjärjestys  Valkoisten kansanmurha  Varsovan keskitysleirin puolalaisten murhaaminen  ZOG 
Kuvitelma juutalaisista myrkyttämässä kaivoja. Kuvitus Édouard Drumont’n antisemitistisessä teoksessa vuodelta 1885.
”Globaali eliitti”. Graffiti Britanniassa.
East Lynne

| East Lynne |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bertram Bracken
Käsikirjoittaja:  Mary Murillo
Perustuu:  Ellen Woodin romaaniin Mary Elizabeth Braddonin näytelmään
Tuottaja:  William Fox
Pääosat:  Theda Bara
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Fox Film Corporation
Levittäjä:  20th Century Studios
Ensi-ilta:   19. kesäkuuta 1916
Kesto:  50 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
East Lynne on vuonna 1916 ensi-iltansa saanut Bertram Brackenin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosaa näyttelee Theda Bara.
East Lynne perustuu Ellen Woodin romaaniin East Lynne (1861), jonka pohjalta Mary Murillo laati käsikirjoituksen. Ellen Woodin romaanin pohjalta oli tehty ennen vuoden 1916 East Lynneä yhteensä seitsemän lyhyttä mykkäelokuvaa vuosina 1902–1915. Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä toimi Fox Film Corporation, ja se kuvattiin Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä. East Lynne sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 19. kesäkuuta vuonna 1916.
East Lynnen oletettiin olevan kadonnut, mutta elokuvan kopio löydettiin vuonna 1971. East Lynne on yksi harvoista Baran elokuvista, jotka ovat säilyneet nykypäivään asti. East Lynneä säilytetään Museum of Modern Art -taidemuseossa.
Juoni

Kun Isabel Carlisle erheellisesti uskoo, että hänen aviomiehensä Richard rakastaa Barbara Harea, Isabel jättää hänet ja heidän kaksi lastaan. Myöhemmin Isabel ei tee mitään korjatakseen virheellistä tietoa, että hän olisi kuollut junaonnettomuudessa. Richard, uskoen olevansa leski, avioituu Barbaran kanssa. Muutaman kuukauden jälkeen Isabel ikävöi lapsiaan ja haluaa nähdä heidät, joten Isabel naamioi itsensä ja hakee kotiopettajattaren työtä Carlisleilta. Kun Isabelin poika sairastuu ja kutsuu äitiään, Isabel heittää valepukunsa yltään ja menee lohduttamaan häntä, joka kuolee hänen syliinsä. Richard, joka löytää Isabelin poikansa kanssa, antaa heti anteeksi Isabelille hänen ja lastensa jättämisen. Isabel ei voi antaa itselleen anteeksi ja kuolee pian suruun.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Theda Bara  | … |  lady Isabel Carlisle   |
|  Ben Deeley  | … |  Archibald Carlisle   |
|  Stuart Holmes  | … |  kapteeni Levison   |
|  Claire Whitney  | … |  Barbara Hare   |
|  William H. Tooker  | … |  tuomari Hare   |
|  Loel Steuart  | … |  Carlislen lapsi   |
|  Eldean Stuart  | … |  William Carlisle   |
|  Eugenie Woodward  | … |  rouva Hare   |
|  Stanhope Wheatcroft  | … |  Richard Hare   |
|  Emily Fitzroy  | … |  Cornelia   |
|  H. F. Hoffman  | … |  Otway Bethel   |
Aiheesta muualla

East Lynne Internet Movie Databasessa (englanniksi)
East Lynne AllMoviessa. (englanniksi)
East Lynne TCM Movie Databasessa (englanniksi)
East Lynne Silent era -sivustolla (englanniksi)
Rakkauden tähtien alla

| Rakkauden tähtien alla> The Eddy Duchin Story |
| --- | --- |

Ohjaaja:  George Sidney
Käsikirjoittaja:  Samuel A. Taylor
Tuottaja:  Jerry Wald
Säveltäjä:  Ary Barroso
Kuvaaja:  Harry Stradling
Leikkaaja:  Viola Lawrence
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1956
Kesto:  123 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rakkauden tähtien alla (The Eddy Duchin Story) on George Sidneyn ohjaama yhdysvaltalainen musiikkipitoinen rakkaus- ja elämäkertaelokuva vuodelta 1956. Se kertoo 41-vuotiaana kuolleen 1930- ja 1940-luvun viihdepianistin ja yhtyeenjohtajan Eddy Duchinin elämästä. Häntä esittää Tyrone Power, hänen ensimmäistä vaimoaan Kim Novak ja toista vaimoa Victoria Shaw.
Juoni

Farmaseutiksi opiskellut mutta pianistina itseoppinut Eddy Duchin saapuu 1920-luvulla New Yorkiin, saa töitä hienostoklubeista ja yökerhoista ja alkaa seurustella seurapiirikaunotar Marjorie Oelrichsin kanssa, joka lopulta kosii miestä. Vaimo kuolee esikoispoika Peterin synnyskomplikaatioihin ja Eddy pakenee työhönsä jättäen pojan vaimon suvun hoitoon. Sotavuosina mies palvelee Yhdysvaltain laivastossa. Hän tapaa poikansa ensi kerran vasta vuosien kuluttua ja rakastuu tätä hoitavaan latinosukuiseen Chiquitaan. Pian mies itse sairastuu vakavasti ja kuolee vain 41-vuotiaana.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tyrone Power  | … |  Eddy Duchin   |
|  Kim Novak  | … |  Marjorie Oelrichs   |
|  Victoria Shaw  | … |  Chiquita Wynn   |
|  James Whitmore  | … |  Lou Sherwood   |
|  Larry Keating  | … |  Leo Reisman   |
|  Rex Thompson  | … |  Peter Duchin 12-vuotiaana   |
|  Mickey Maga  | … |  Peter Duchin 5-vuotiaana  |
Vastaanotto

Elokuva toi tekijöilleen neljä Oscar-ehdokkuutta: alkuperäistarinasta (Leo Katcher), musiikista (Morris Stoloff, George Duning),  ‎ 
äänityksestä (John Livadary) ja värikuvauksesta (Harry Stradling). Victoria Shaw palkittiin vuoden parhaan tulokkaan Golden Globella.
Helsingin Sanomien Mikael Fränti kirjoitti elokuvan tv-esityksen alla 1997, ettei rooliinsa liian iäkäs Tyrone Power löydä ollenkaan oikeaa viritystä eikä ohjaaja Sidney ole saanut Kim Novakistakaan mitãän irti. ”Ylitunteellisuus kohotetaan ajoittain ällöttäviin mittasuhteisiin.”
Kosto

Kosto on teko, jossa itseen kohdistuneeseen vääryyteen tai pahantekoon vastataan tekijään kohdistuvalla vastavuoroisella vahingonteolla. Näin uhrin ja tekijän osat vaihtuvat. Koston vastakohtana nähdään usein anteeksianto.
Koston tavoitteena voi olla esimerkiksi vääryyden korjaaminen, uhatun itsetunnon, omakuvan tai maineen palauttaminen, valta-asemien tasaaminen, tulevien pahantekojen ehkäiseminen, tai opetuksen antaminen pahantekijälle.
Kostoa pidetään usein vahingollisena ja antisosiaalisena tekona. Kosto voi aiheuttaa tekijässään syyllisyyden tunteita tai pahan olon, tai epäilyksen omaa hyvyyttä tai moraalisuutta kohtaan, tai se voi osoittautua hyödyttömäksi ihmissuhteen korjaamisessa. Joskus kostolla nähdään hyödyllisiä seurauksia, kuten provokaation aiheuttamien kielteisten tunteiden korjaaminen, empatian saaminen vastapuolelta ihmissuhteessa, tai opetuksen antaminen tai katumuksen tunteen synnyttäminen pahantekijässä.
Useimpien ihmisten mielestä kostaminen on moraalisesti väärin sekä kypsymätön ja lapsellinen tapa vastata vääryyteen. Toisaalta monet näkevät heikkoina ja tehottomina sellaiset ihmiset, jotka eivät vastaa kaltoinkohteluunsa kostolla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sitaatteja aiheesta Kosto Wikisitaateissa
Alfonso VI (León)

Alfonso VI. Miniatyyri 1200-luvulta, Santiago de Compostelan katedraali.
Iberian niemimaan valtiot vuonna 1065:
  García II:n valtakunta (Galicia)
  Alfonso VI:n valtakunta (León)
  Sancho II:n valtakunta (Kastilia)
Alfonso VI:n patsas
Alfonso VI (ennen kesäkuuta 1040 – 1. heinäkuuta 1109) oli vuosina 1065–1070 Leónin kuningas ja vuodesta 1072 lähtien Kastilian kuningas.
Nousu valtaan ja kamppailu veljiä vastaan

Alfonson vanhemmat olivat Kastilian kuningas Ferdinand I ja Leónin prinsessa Sancha de León (n. 1018–1067), joka oli Leónin kuningas Alfonso V:n ja Elvira Menéndezin tytär. Alfonso oli heidän toiseksi vanhin poikansa. Kuollessaan vuonna 1065 isä jakoi valtakuntansa kolmen poikansa kesken. Heistä keskimmäinen, isän suosikki Alfonso sai Leónin kuninkuuden sekä oikeuden Toledon pakkoveroihin. Veljekset kuitenkin riitaantuivat, ja vanhin heistä, Kastilian Sancho II voitti Alfonson Llantadan taistelussa vuonna 1068 sekä uudelleen seuraavan vuoden alussa, jolloin Alfonso joutui pakenemaan Toledon hallitsijan suojiin ja Sancho liitti Leónin omaan valtakuntaansa.
Sanchon kuoltua salamurhaan vuonna 1072 Alfonso palasi Leónin kuninkaaksi. Koska Sancho oli kuollut lapsettomana, Alfonso liitti myös tämän maat omiinsa jouduttuaan sitä ennen vannomaan Rodrigo Díaz de Vivarin johtamille Kastilian ylimyksille, ettei hänellä ollut osuutta veljensä kuolemaan. Myöhemmin tämä mies tultiin tuntemaan nimellä El Cid. Vangittuaan nuorimman veljensä Garcían Alfonso liitti myös tämän kuningaskunnan Galician omaan valtakuntaansa.
Suhde kirkkoon > Paavin ja kuninkaan kiista arvovallasta

Alfonson pitkän hallituskauden aikana Rooman kirkko sai lisää vaikutusvaltaa Espanjassa. Santiago de Compostelaan matkasi ulkomaisia pyhiinvaeltajia koko Euroopasta, ja paavi Gregorius VII pyrki saamaan kirkon irti keisarin vaikutusvallasta. Jo tämän paavin edeltäjä Aleksanteri II oli tukenut ranskalaisten ritarien Barbastron valtausta vuonna 1064, ja heistä kumpikin selitti Reconquistan tapahtuvan paavin alaisuudessa. Lisäksi Gregorius julisti vuonna 1073 kaikkien Espanjan kuningaskuntien kuuluneen aikanaan Pyhälle Pietarille, ja näin ollen hän paavina ja Pyhän Pietarin perillisenä vaati oman johtoasemansa tunnustamista. Sama viesti kuulsi läpi vuonna 1077 Espanjan kuninkaille lähetetyssä kirjeessä.
Alfonso kieltäytyi tunnustamasta paavin ylivaltaa käyttämällä itsestään titteliä imperator totius Hispaniae, eikä paavi Gregorius enää painostanut Alfonsoa vaan näytti hyväksyvän tilanteen ja nimitti tätä Espanjan loisteliaaksi kuninkaaksi.
Suhde kirkkoon > Liturginen kiista

Espanjassa oli käytössä mozarabien varhaisilta kristillisiltä vuosisadoilta periytynyt nk. Toledon liturgia. Vuonna 1074 paavi Gregorius VII kirjoitti Leónin ja Navarran kuninkaille ja kehotti näitä ottamaan käyttöön uudemman roomalaisen liturgian. Hankkeelle myötämielinen Alfonso VI huomasi kuitenkin mozarabialaisella liturgialla olevan laajaa kannatusta, joten hän järjesti liturgioiden välisen kilpailun. Kun Roomasta tullut liturgia osoittautui selvästi perinteistä mozarabialaista heikommaksi, määräsi kuningas uuden tavan punnita niiden välistä paremmuutta. Kumpikin liturgia oli kirjoitettu omaan kirjaansa, ja ne heitettiin tuleen ajatuksella, että jumalalle mieluisampi selviää liekeistä vahingoittumattomana. Toledolainen putosi liekeistä, jolloin kuningas vihaisesti potkaisi sen takaisin tuleen sanoen: ”Taipukoon liekit kuninkaan tahtoon”. Pettynyt Alfonso pyysi vuonna 1078 paavia lähettämään Espanjaan sopivan munkin uutta liturgiaa selittämään.
Myös kuningaskunnan tärkeimpään luostariin nimitettiin uusi apotti Robert, joka ryhtyi taivuttelemaan munkkeja uuden liturgian kannalle. Vaikka Robertista tuli liturgiakiistan ratkaisija, vuonna 1080 paavi korvasi hänet uudella miehellä, Bernard de Sauvetotilla. Robert oli nimittäin kannustanut kuningasta lemmenseikkailuihin kuningattaren hovinaisen kanssa ja muutenkin ilmeisesti ajanut enemmän omaa uraansa kuin paavillista arvovaltaa. Vuonna 1080 Bernard saapui ja toi mukanaan myös paavin uhkauksen julistaa Alfonso pannaan, mikäli tämä ei hankkiutuisi eroon rakastajattarestaan.
Toledon valtaus

Alfonso VI:n onnistui täyttää Leónin kuninkaiden unelma visigoottien muinaisen hallintokaupungin Toledon valtaamisesta vuonna 1085.
Toledon valtaus > Taifojen painostus

Alkupuolella hallituskauttaan Alfonso VI jatkoi isänsä lailla taifojen pakkoverotusta. Saatuaan tuntuvia summia Sevillan, Granadan, Badajozin, Toledon ja Zaragozan muslimihallitsijoilta, yhä uusien vaatimusten kiristäminen näiltä alkoi houkuttaa häntä. Abd Allah, Granadan kuningas (1074/5–1090) kuvaili muistelmissaan, kuinka Alfonso VI:n tavoite oli saada muslimihallitsijat nousemaan toinen toisiaan vastaan. Kuninkaan edustaja Granadassa, kreivi Sisnando Davídiz sanoikin suoraan: ”Al-Andalus kuului aiemmin kristityille ennen arabien valloitusta...nyt...me haluamme vallata sen jälleen ja ottaa voimalla...kun teillä ei ole enää rahaa tai sotilaita valtaamme maan ilman vastarintaa.”
Toledon valtaus > Kuohuntaa muslimien hallitsemassa Toledossa

Paetessaan veljeään Sanchoa Alfonso oli etsinyt ja saanut turvaa Toledon hallitsijan al-Mamunin luota. Al-Mamunin jälkeen valtaan nousi hänen hallitsijaksi kyvytön pojanpoikansa al-Qadir (1075–1085), josta ei ollut vastustamaan naapureidensa hyökkäyksiä. Valencia julistautui itsenäiseksi, ja Sevilla joutui Córdoban valtaan. Toledon asukkaat alkoivat suhtautua yhä avoimemmin vihamielisesti al-Qadiriin, joka vuonna 1080 joutui pakenemaan valtakunnastaan ja etsimään suojaa Alfonso VI:n luota. Alfonso lupasikin auliisti apuaan sillä ehdolla, että al-Qadir luovuttaisi lopulta Toledon Alfonsolle ja siirtäisi hallintonsa Valenciaan, minkä valtaamisessa Alfonson joukot myös auttaisivat.
Toledon valtaus > Toledon valtaus ja Alfonson suvaitsevaisuus

Alfonso palautti al-Qadirin valtaan ja sai tältä suuret summat rahaa sekä tärkeimpien Toledoa suojaavien linnoitusten hallinnan kesällä 1081. Al-Qadirin vastainen kuohunta kuitenkin jatkui Toledossa, ja tämän pyynnöstä kesällä 1084 Alfonso VI aloitti kaupungin piirityksen. Soveliaan ajan jälkeen, jotta puolustajia ei syytettäisi islamin pettureiksi, puolustajat antautuivat keväällä 1085. Antautumisehdoissa Alfonso VI takasi kaupungin asukkaille henkilön ja omaisuuden turvan. Halukkaat muslimit saivat jäädä kaupunkiin työtään tekemään, ja lähteville kuningas lupasi vapaan poistumisen. Alfonso lupasi säilyttää suuren moskeijan koskemattomuuden, ja tasoittaakseen eri uskontojen ja väestöjen suhteita Alfonso nimitti mozarabi Sisnando Davídizin kaupungin kuvernööriksi. Saatuaan kaupungin valtaansa kuningas täytti myös lupauksensa al-Qadirille ja auttoi tämän Valencian valtaistuimelle.
Toledon valtaus > Suuren moskeijan tuho

Ranskan kuningatar ja joukko ranskalaisia munkkeja vastustivat kuninkaan muslimeille osoittamaa suvaitsevaisuutta. Alfonson ollessa poissa kaupungista Toledon arkkipiispaksi nimitetty ranskalainen Bernard de Sauvetot otti muun kirkkorakennuksen puutteessa käyttöönsä Toledon moskeijan. Takaisin tultuaan kuningas lupasi rangaista omavaltaista piispaa ankarasti, mutta koston pelossa muslimit pyysivät kuningasta pidättäytymään rankaisusta. Toledon valtaus toi suuren määrän muslimeja kristityn kuninkaan alaisuuteen, ja muutamat arabikirjoittajat mainitsevatkin Alfonson kutsuneen itseään kahden uskonnon keisariksi.