stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toinen maailmansota
Sotatapahtumat > Saksan länsirintaman sotaoperaatiot

Vaikka Britannia ja Ranska julistivatkin jo 3. syyskuuta 1939 sodan Saksalle, ne eivät juuri käynnistäneet hyökkäysoperaatioita Westwallin taakse linnoittautuneita saksalaisia vastaan. Saksan ja Ranskan rajalla oli käynnissä ns. valesota, jota on nimitetty myös ”hullunkuriseksi sodaksi” (ransk. drôle de guerre). Liittoutuneet arvelivat Saksan uusivan ensimmäisen maailmansodan aikaisen suunnitelman Ranskan linnoituslaitteiden kiertämisestä Belgian kautta, joten brittiläinen siirtoarmeija ja vahvat ranskalaiset joukot ryhmitettiin Pohjois-Belgiaan.
Saksa hyökkäsi huhtikuussa 1940 Tanskaan ja Norjaan (ks. operaatio Weserübung), koska Britannia ja Ranska tiettävästi suunnittelivat jo Suomen talvisodan aikana Norjan satamien valloittamista ja aluevesien miinoittamista sekä Narvik–Kiiruna–Luulaja-rautatien haltuunottoa katkaistakseen Saksalle elintärkeät rautamalmitoimitukset. Tanska kukistui kuuden tunnin taisteluiden jälkeen (ks. Tanskan miehitys) ja Norja kahdessa kuukaudessa (ks. Taistelu Norjasta).
10. toukokuuta 1940 Saksa käynnisti hyökkäyksen länsirintamalla. Tämä edesauttoi Britannian pääministeri Neville Chamberlainin eroa, ja samana päivänä kuningas nimitti pääministeriksi Chamberlainin politiikkaa vastustaneen Winston Churchillin.
Liittoutuneiden sodanjohto piti Ardenneja läpitunkemattomana alueena modernille sodankäynnille, joten alueen puolustus oli laiminlyöty. Saksalaiset osoittivat oletuksen vääräksi, ja vahva panssarihyökkäys mursi alueen puolustuksen, ja saksalaiset joukot etenivät vauhdikkaasti Englannin kanaalin rannalle eristäen kiilan pohjoispuolelle jääneet liittoutuneiden joukot.
Saksa hyökkäsi myös Alankomaihin, joka oli sodan alussa julistautunut puolueettomaksi. Hollantilaisten oletettua tehokkaamman vastarinnan vuoksi saksalaiset pommittivat Rotterdamia pakottaakseen sen antautumaan. Kaupungin antautumisesta oli jo sovittu, mutta saksalaislentäjät eivät olleet saaneet asiasta tietoa. Alankomaat antautui 15. toukokuuta ja Belgia 28. toukokuuta. Britit onnistuivat kuitenkin evakuoimaan suuren osan joukkojaan Dunkerquesta kanaalin yli pommituksen alla. Myös Ranskan puolustus oli revitty auki tällä liikkeellä, ja muutamassa viikossa Saksa miehitti laajat alueet Länsi-Ranskaa aina Bordeaux’hon saakka, ja lopulta Ranska antautui 22. kesäkuuta. Aseleposopimuksen mukaan koko Pohjois-Ranska ja Atlantin rannikko jäi Saksan miehittämäksi. Etelä-Ranskaa ja siirtomaita hallitsi tämän jälkeen Philippe Pétainin johtama Vichyn hallitus.
Itä-Euroopassa Neuvostoliitto miehitti Baltian 15. kesäkuuta – 17. kesäkuuta ja Romanian Bessarabian 28. kesäkuuta.
Ranskan sotaretken jälkeen Hitler alkoi valmistella hyökkäystä Neuvostoliittoon. Saksan Luftwaffe pommitti rajusti Britanniaa ja yritti lamaannuttaa Kuninkaalliset ilmavoimat, mutta ei kuitenkaan onnistunut siinä. Taistelu Britanniasta oli hävitty, ja Hitler siirsi Englannin miehityksen eli operaatio Merileijonan tulevaisuuteen.
Sotatapahtumat > Balkan

Syyskuussa 1940 Italia hyökkäsi Kreikkaan Albaniasta, mutta sotamenestys oli surkea. Keväällä 1941 Jugoslaviassa tapahtunut Saksalle vihamielinen vallankaappaus provosoi Hitlerin toimimaan. Saksa, Italia, Unkari, Romania ja Bulgaria hyökkäsivät Jugoslaviaan, jonka puolustus romahti hetkessä. Jugoslavian sotavoimia ei kuitenkaan onnistuttu tuhoamaan, vaan kommunistit ja kansallismieliset serbit muodostivat sissiosastoja, jotka ahdistelivat miehittäjiä sodan loppuun asti (ks. Jugoslavian partisaanit). Sissien lukumäärä on arvioitu yli sadaksituhanneksi. Balkanin miehittäminen sitoi runsaasti Saksan joukkoja. Osia Jugoslaviasta liitettiin naapurimaihin, ja lopusta muodostettiin itsenäinen Kroatian valtio ja Serbia. Kroatiaa hallitsivat kiihkokansalliset kroaatit Ante Pavelićin johdolla. Kroatian alueella asuvia serbejä murhattiin joukoittain keskitysleireissä.
Akselivallat valtasivat myös Kreikan maalis–huhtikuussa 1941. Raskaimmat taistelut käytiin Kreetan hallinnasta, joka saksalaisten oli vallattava laskuvarjojääkäreillä.
Sotatapahtumat > Pohjois-Afrikka

Pohjois-Afrikassa 1940 britit olivat torjuneet Italian hyökkäykset Egyptiin ja onnistuneet vastahyökkäyksissään hyvin, joten Saksa joutui lähettämään joukkoja Italian avuksi. Akselivallat kävivät välillä menestyksellistäkin sotaa vuoteen 1942 asti Erwin Rommelin johdolla, kunnes liittoutuneiden joukot löivät saksalais-italialaiset joukot El Alameinin taistelussa loka-marraskuussa 1942. Tunisiassa vastarinta päättyi toukokuussa 1943.
Vuoden 1941 lopulla Yhdysvallat oli tullut mukaan sodankäyntiin Japanin iskettyä tuhoisasti Pearl Harbourin tukikohtaan Havaijilla. Josif Stalin vaati länsivaltoja avaamaan Euroopassa toisen rintaman. Eteneminen aloitettiin kuitenkin ensiksi Pohjois-Afrikassa maihinnousulla 8. marraskuuta 1942. Saksa päätti vallata Ranskan miehittämättömätkin osat ranskalaisiin kohdistuneen epäluulon takia.
Kun saksalaiset oli karkotettu Pohjois-Afrikassa, seurasi maihinnousu Sisiliaan 10. heinäkuuta 1943. Italiassa oltiin tyytymättömiä sotaan, ja maa vetäytyi sodasta: Mussolini pakotettiin eroamaan ja Italia solmi aselevon 3. syyskuuta 1943. Liittoutuneet pääsivät Roomaan 4. kesäkuuta 1944, mutta Pohjois-Italian sosiaalista tasavaltaa saksalaiset pitivät hallussaan toukokuuhun 1945 asti.
Pohjois-Afrikka käsitti myös laajaa laivastosodankäyntiä. Brittien selviytyminen oli kiinni laivasaattueista, joita saksalaiset lentokoneet ja Italian laivasto kykenivät häiritsemään. Vaikka Italian laivastoa ei katsottu kovin todennäköiseksi uhaksi, sillä oli käytössä kuitenkin riittävästi aluksia pitämään Kuninkaallinen Laivasto varpaillaan Välimerellä. Siksi britit järjestivät ilmaiskun Taranton satamaan lentotukialukselta. Lentokoneet oli varustettu pommein ja torpedoin, ja ne lamauttivat italialaisen pintalaivaston lähes täysin vain kahden Swordfish-koneen tappiolla.
Sotatapahtumat > Italia vuodesta 1943

Pohjois-Afrikan taisteluiden päätyttyä Tunisiassa olleiden akselivaltojen joukkojen antautumiseen, liittoutuneet aloittivat valmistelut toisen rintaman muodostamiseksi. Sisilian maihinnousu oli Churchillin ehdotus, joka lopettaisi samalla Maltan saarron. Sisilian valtauksen jälkeen joukot siirrettiin Italian mantereelle Salernoon, mistä aloitettiin eteneminen kohti pohjoista. Liittoutuneiden eteneminen pysäytettiin Monte Cassinossa, jossa käytiin kiivaita taisteluita. Puolustuslinjan murruttua eteneminen jatkui kohti pohjoista Roomaan.
Sotatapahtumat > Länsirintama sodan loppuvaiheessa

6. kesäkuuta 1944 liittoutuneet tekivät maihinnousun Normandiassa, mikä yllätti saksalaisten puolustuksen. Elokuussa 1944 liittoutuneet tekivät maihinnousun Rivieralle. Liittoutuneet pääsivät Pariisiin 25. elokuuta 1944. Vuoden 1944 lopulla taisteluja käytiin jo Alankomaissa ja Elsass-Lothringenissa.
Vastoinkäymisten takia saksalaisten upseerien keskuudessa oli syntynyt salaliitto, joka yritti surmata Hitlerin pommilla 20. heinäkuuta 1944. Vastarintaliike murskattiin, ja saksalaiset kokosivat joukkonsa ja tekivät vastahyökkäyksen länsirintamalla Ardenneilla. Alkumenestyksestä huolimatta huolto-ongelmat ja polttoainepula pysäyttivät Wehrmachtin panssarikärjen ja hyökkäys tyrehtyi. Päämäärä Antwerpen jäi vain sadan kilometrin päähän. Liittoutuneiden painostuksen alla Saksalla ei enää ollut voimia pitää saavuttamiaan asemia, vaan se joutui aloittamaan lopullisen perääntymisen Reinin ylitse.
Saksan alueen puolustus murtui tammi-huhtikuussa 1945. Liittoutuneet olivat sopineet miehitysrajaksi Elbe-joen, ja puna-armeija ja länsiliittoutuneiden joukot kohtasivat siellä 25. huhtikuuta 1945. Mussolini surmattiin 28. huhtikuuta, ja Hitler teki itsemurhan 30. huhtikuuta.
Saksa antautui lopullisesti 8. toukokuuta. Sota Euroopassa oli päättynyt liittoutuneiden voittoon. Saksa jaettiin Ranskan, Britannian, Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton kesken miehitysalueisiin. Myös Saksan pääkaupunki Berliini, joka jäi Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle, jaettiin kolmen voittajavallan ja Ranskan välillä vyöhykkeiksi. Liittoutuneet jakoivat Itävallan neljäksi miehitysalueeksi, jotka myöhemmin itsenäistyivät Itävallan valtiona.
Myöhemmin Neuvostoliiton ja länsiliittoutuneiden välit kiristyivät, mikä johti kylmään sotaan.
Sotatapahtumat > Tyynenmeren sota

Keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimat pommitti Yhdysvaltain laivastotukikohtaa Pearl Harborissa 7. joulukuuta 1941. Hyökkäys tuhosi suurimman osan Yhdysvaltain Tyynenmeren laivastosta ja aiheutti Yhdysvaltain liittymisen sotaan liittoutuneiden puolella. Japani aloitti seuraavaksi suurhyökkäyksen Malesiaan, Borneoon ja Filippiineille, vallaten muun muassa Singaporen briteiltä. Japanilaisten voittokulku jatkui toukokuuhun 1942, jolloin Port Moresbyn valtaus epäonnistui Yhdysvaltain laivaston vastustuksen ansiosta.
Kuukautta myöhemmin Japani lähetti voimakkaan laivasto-osaston valtaamaan keskellä Tyyntämerta sijaitsevaa Midwayn tukikohta-atollia, mutta yllättäen amerikkalaisten ilma-ase onnistui upottamaan neljä japanilaista lentotukialusta Midwayn taistelussalähde tarkemmin?lähde tarkemmin? osittain hyvän onnen, osittain paremman taktiikan ja tiedustelun takia – syöksypommittajat saivat rauhassa pommittaa lentotukialuksia, joiden kannet olivat täynnä pommeja, torpedoja ja polttoainetta. Suonenisku merkitsi Japanin joutumista puolustuskannalle.
Pitkän ja raskaan kampanjan avulla liittoutuneet valtasivat takaisin Japanin valtaamia alueita. Merijalkaväki ja laivasto olivat avainasemassa, kun muun muassa Iwo Jima ja Okinawa vallattiin verisissä taisteluissa. Alakynteen joutuneet japanilaiset turvautuivat kamikaze-taktiikkaan, lentokoneiden ja baka-pommien itsemurhaiskuihin yhdysvaltalaisia aluksia vastaan. B-29-pommittajia vastaan kehitettiin erityisiä taktiikoita, kuten törmäämistä (ramming).lähde tarkemmin?
Vallatuilta saarilta Yhdysvallat aloitti voimakkaan ilmatoiminnan Japanin pääsaaria vastaan, ja esimerkiksi Tokion pommitus muodostui siihen asti suurimmaksi operaatioksi lajissaan. Vuonna 1945 myös Neuvostoliitto julisti sodan Japania vastaan, vallaten takaisin Mantšurian. 15. elokuuta 1945, viikko Hiroshiman ja Nagasakin atomipommitusten jälkeen, Japani antautui ja miehitettiin.
Sodassa kuolleet

Toisessa maailmansodassa kuoli enemmän ihmisiä kuin missään sodassa sitä ennen tai sen jälkeen. Arviot menehtyneiden määrästä vaihtelevat 50 miljoonan ja 70 miljoonan välillä. Sotilaita sai surmansa 22–25 miljoonaa, ja siviiliuhreja oli 40–52 miljoonaa. Sodassa suomalaisia kuoli noin 96 000, joka oli 2,5 prosenttia koko väestöstä.
Kirjallisuutta

Sasuly, Richard: I.G. Farben, 1947.
Seldes, George: Facts and Fascism, 1943.
Beevor, Antony: Toinen maailmansota. (The Second World War, 2012.) Suomennos: Jorma-Veikko Sappinen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toinen maailmansota Wikimedia Commonsissa
Mannerheim.fi: Toinen maailmansota – lyhyt yleiskatsaus
Värikuvia toisesta maailmansodasta
The Senate Military Affairs Subcommittee on War Mobilization (Kilgore Committee), headed by Senator Harley M. Kilgore, held several hearings throughout the second half of 1945 that focused on German economic penetration of neutral countries, elimination of German resources for war, German's resources for a third world war, etc. Archives are at NARA's Center for Legislative Archives in the Archives I building. See the National Archives finding aid for Holocaust research.
Asiakirjoja IG Farbenin oikeudenkäynnistä
Yle Areena: Elävä arkisto: Toinen maailmansota 1939 - 1945 (audiot)
Mussolini ja Hitler Münchenissä 29. syyskuuta 1938.
Toisen maailmansodan kulku Euroopassa (animaatio, saksaksi). Värit: Sininen: akselivallat ja niiden miehittämät alueet; punainen: liittoutuneet ja niiden miehittämät alueet; vihreä: Neuvostoliitto ennen Operaatio Barbarossaa. Vaaleampi värisävy on alue jolla taistellaan. Valkoinen on puolueeton.
Saksalaisen 21. panssaridivisioonan 39. panssarintorjuntapataljoona (Panzerjäger-Abteilung 39) etenee Pohjois-Afrikassa.
Buchenwaldin keskitysleirin uhreja. Myöhempi Yhdysvaltain varapresidentti Alben W. Barkley oli natsien rikoksia tutkivan komitean jäsen.
Kamikaze-hävittäjä iskeytymässä taistelulaiva USS Missouriin.
Katu Berliinissä taistelun jäljiltä vuonna 1945.
Tšiang Kai-šek, Roosevelt ja Churchill Kairon konferenssissa 25.11.1943.
Japanin ulkoministeri Mamoru Shigemitsu allekirjoittaa antautumissopimuksen sotalaiva USS Missourin kannella. Vasemmalla Yhdysvaltain maavoimien kenraaliluutnantti Richard K. Sutherland ja oikealla Japanin ulkoministeriön edustaja Toshikazu Kase.
Yhdistyneet kansakunnat perustettiin rauhanjärjestöksi toisen maailmansodan jälkeen. Kuvassa Yhdistyneiden kansakuntien päämaja New Yorkissa.
Oleydong Sithsamerchai

| Oleydong Sithsamerchai> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1985 (ikä 39) Bangkok, Thaimaa
Kansalaisuus:  Thaimaa
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Kittipong Jaikajang
Painoluokka:  Korsisarja
Kätisyys:  vasenkätinen
Ammattilaistilastot
Ottelut:  66
Voitot:  64
– tyrmäysvoitot:  25
Tappiot:  1
Ratkaisemattomat:  1
Oleydong Sithsamerchai (thaiksi โอเล่ห์ดง ศักดิ์เสมอชัย; s. 17. heinäkuuta 1985 Bangkok) on thaimaalainen korsisarjan nyrkkeilijä. Urallaan Sithsamerchai on voittanut WBC-liiton mestaruuden.
Sithsamerchai debytoi ammattikehässä vuonna 2002. Vuonna 2007 Sithsamerchai voitti WBC-liiton haastajaottelussa Omar Soton ja pääsi haastamaan mestari Eagle Den Junlaphan, jonka voitti kaikin tuomariäänin. Mestaruutta Sithsamerchai puolusti 11 kertaa onnistuneesti, kunnes hävisi vasta seitsemättä ammattinyrkkeilyotteluaan otelleelle Kazuto Iokalle teknisellä tyrmäyksellä viidennessä erässä. Tämän jälkeen Sithsamerchai ei ole päässyt suurten liittojen mestaruusotteluihin.
Aiheesta muualla

boxrec.com
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Eagle Den Junlaphan | WBC-liiton korsisarjan maailmanmestari 29. marraskuuta 2007 – 11. helmikuuta 2011 | Seuraaja: Kazuto Ioka |
Osaaminen

Osaaminen on suppeasti määriteltynä taitotietoa (engl.  know-how ). Filosofian kannalta osaaminen kuuluu näin määriteltynä tietoteorian eli epistemologian alaan.  Käsitteen käyttö julkisessa keskustelussa on toisinaan monimutkaista ja epämääräistä: osaaminen voi esiintyä määritelmissä jopa itsensä ylä- ja alakäsitteenä; siis osaamista määritellään osaamisen avulla.  Suomen sanaa osaaminen käytetään käännöksenä englannin termeille competence ja competency, joista edellinen painottaa oppimisen tulosta ja jälkimmäinen puolestaan prosessia.
Osaaminen voidaan määritellä tietoina, taitoina ja asenteina. On huomattava, että samoilla termeillä on aiemmin, viimeistään 1960-1970-luvuilla, määritelty esimerkiksi opettajien ammattitaitoa tiedollisina, taidollisina ja asenteellisina reaktioina.  (Reaktio-käsitteen em. käyttö liittyy behavioristiseen oppimiskäsitykseen.) Oppijoiden osalta on tarkasteltu tiedollisia, taidollisia ja asenteellisia valmiuksia eri aloilla ja eri aiheiden kannalta. Myös opetussuunnitelmia on jäsennetty näillä ulottuvuuksilla, jolloin on puhuttu opetuksen tiedollisista, taidollisista ja asenteellisista tavoitteista.
Osaamisen käsite ja sisältö ovat kulttuurisidonnaisia

Kansainvälisessä osaamiskeskustelussa käytetyssä englannissa on useita termejä, joiden merkitys osin sisältyy suomen osaaminen-termiin. Näitä ovat: competence / competency (osaaminen), knowledge (tieto), skill (taito) ja learning outcome (oppimistulos).  Sekä competence että competency voidaan siis suomentaa osaamiseksi, vaikka painotus on erilainen. Edellinen  on kapea-alainen, tuotosta korostava ja jälkimmäinen laaja-alaisempi, prosessia painottava käsite.
Osaamisen käsitteet ja sisällöt ovat siis kulttuurisidonnaisia. Brittiläisessä kulttuurissa osaamista (competence)  tarkastellaan kykynä suoriutua ennalta määriteltyjen standardien mukaisista tehtävistä. Yhdysvalloissa osaamista (competency) taas katsotaan käyttäytymisen ja persoonallisuuden piirteinä. Saksassa osaaminen (Handlungskompetenz) tarkoittaa työn tekemisen edellytyksiä.
Kansainvälisessä tarkastelussa terminologia voi näyttää samalta, mutta tulkinnat käsitteistä ja niiden taustasta vaihtelevat. Esimerkiksi Ranskassa voidaan sanoa olevan tietoperustainen ja Isossa-Britanniassa taitoperustainen käsitys osaamisesta. Edellinen korostaa ihmiseksi ja kansalaiseksi kasvamista ja jälkimmäinen työllistymistä.
Suomessa osaaminen on esiintynyt hallitusohjelmissa Lipposen I hallituksesta lähtien, poikkeuksena Stubbin hallitus. Rinteen hallituksen ohjelmassa se mainitaan 98 kertaa.
Euroopan unioni tähtää työvoiman liikkuvuuteen harmonisoimalla osaamiskäsitteitä

Euroopan unionin 29:n jäsenmaan vuonna 1999 solmima Bolognan sopimus tähtää yhtenäisiin työmarkkinoihin. Yhtenä ulottuvuutena tähän liittyy koulutuksen tuottaman osaamisen harmonisointi Bolognan prosessissa luomalla tutkintojen ja osaamisen eurooppalaisen viitekehys (European Qualification Framework EQF) ja siihen perustuvien kansallisten kehysten sisällä osaamisperustaisilla opetussuunnitelmilla.  Suomalainen toisen asteen koulutukseen liittyvä keskustelu käyttää tästä kehityksestä termiä osaamisperusteisuus, kun taas ammattikorkeakoulupuhe suosii termiä osaamisperustaisuus.
Osaamisen ulottuvuuksia suomalaiseen ammattikorkeakouluun liittyvässä tutkimuksessa

Ammattikorkeakoulussa osaamisen käsitettä käytetään runsaasti. Osaamisesta puhutaan jopa ammattikorkeakoulun uutena paradigmana.  Suomalaiseen ammattikorkeakouluun liittyvästä väitöskirjatasoisesta tutkimuksesta on löydettävissä esimerkiksi seuraavia osaamisen jäsentämistapoja:
osaaminen tutkintojen kannalta
ammattikorkeakouluinsinöörin osaaminen
restonomin ydinosaaminen
hoitotyöntekijän ammatillinen osaaminen
terveydenhoitajan ammatillinen osaaminen
röntgenhoitajan ammatillinen osaaminen
osaaminen sisällön mukaan
viestintä ammattiosaamisen ulottuvuutena
kansainvälisyysosaaminen
lähteiden käyttö insinöörityössä
tietotekniikan osaaminen
osaamisen tunnistaminen, arviointi ja mittaaminen
opiskelijoiden osaaminen sosiaali- ja terveysalalla
osaamisen tunnistaminen
osaamisen johtaminen, kohderyhmittäin ja erityistilanteissa
opettajan osaamisen johtaminen
opettajan osaamisen haasteet
osaaminen ammattikorkeakoulua ja koulutusta kuvaavana käsitteenä, osaamisperustaisuus
osaamisperustainen koulutus
osaaminen paradigmana
Osaamisen käsitteen kritiikkiä

Osaaminen koetaan itsestäänselväksi ja tutuksi. Näin ollen ei ole helppoa nähdä käsitteen käyttöön sisältyviä painotuksia ja sitä, mitä sen alle mahdollisesti peittyy. Käsitteellä on normatiivinen asema: sen käyttäjät esittävät itsensä hyvän ja uuden edustajiksi.
Osaaminen esitetään toisinaan negatiivisesti työntekijöillä ja -hakijoilla olevaksi puutteeksi, joka haittaa talouskasvua.
Kirjallisuutta

Brockmann, Michaela, Clarke, Linda & Winch, Christopher: Competence and competency in the EQF and in European VET systems. Journal of European Industrial Training, 2009, 33. vsk, nro 8/9, s. 787-799.  (englanniksi)
Kotila, Hannu, Mutanen, Arto & Volanen, Matti Vesa (toim.): Taidon tieto.  Helsinki:  Edita, 2007.  ISBN 978-951-37-5159-3
Aiheesta muualla

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Intian väestö

Intian väkiluvun kehitys vuosina 1961–2003
Intian väestöpyramidi vuodelta 2020
Intian väestötiheys (vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan)
Intian väestöllä tarkoitetaan kaikkia Intian tasavallan alueella asuvia ihmisiä. Maassa suoritetaan virallinen väestönlaskenta 10 vuoden välein. Viimeisimmässä väestölaskennassa, vuosina 2010−2011 kaikki yli 15-vuotiaat intialaiset valokuvattiin ja heiltä otettiin sormenjäljet uutta kansallista väestörekisteriä varten. Väestönlaskennan tuloksena todettiin, että Intian väkiluku oli ylittänyt 1,2 miljardin ihmisen rajan, mikä vastasi noin 17 prosenttia maailman väkiluvusta. Valtion väkiluku oli kymmenessä vuodessa, 2001–2011, kasvanut 17,6 prosenttia eli noin 181 miljoonan ihmisen verran, vaikkakin syntyvyys oli laskenut hieman.  Vuoden 2021 laskentaa siirrettiin koronavirus­pandemian vuoksi.
Heinäkuussa 2013 CIA arvioi Intian väkiluvuksi arvioitiin 1 220 800 359 ihmistä, mikä on maailman toiseksi suurin väkiluku Kiinan jälkeen. Intian väkiluvun on ennustettu ohittavan Kiinan väkiluvun vuonna 2025 johtuen maan suuremmasta lapsiluvusta. Kuitenkin jo kesäkuussa 2023 Intian väkiluvun uskotaan nousevan 1,4286 miljardiin ohi Kiinan 1,4257 miljardin.
Yli 50 % Intian asukkaista on alle 25-vuotiaita, ja vain 6,8% on yli 65-vuotiaita. Maan huoltosuhde on siis hyvä. Intian väestön keski-ikä on 27,4 vuotta ja eliniänodote noin 68 vuotta.
Intiassa asuu yli 100 miljoonaa alkuperäiskansoihin kuuluvaa ihmistä.
Tilastotietoa

Tämä osio sisältää tilastoja Intian väestöstä. Tilastot vastaavat The World Factbookin toukokuun 2023 arvioita.
Väkiluku: 1 399 179 585
Ikärakenne:
0–14 vuotta: 24,77%  (miehiä 182 143 540/naisia 164 492 120)
15–64 vuotta: 68,42% (miehiä 494 814 550/naisia 462 533 456)
Yli 65 vuotta: 6,8% (miehiä 43 860 101/naisia 51 335 818)
Väestönkasvu: 0,7%
Syntyvyys: 16,53/1 000 ihmistä
Kuolleisuus: 9,65 kuollutta/1 000 ihmistä
Nettomaahanmuutto: 0,12 maahanmuuttoa/1 000 ihmistä
Sukupuolijakauma:
Syntyneet: 1,1 miestä/nainen
Alle 15 vuotta: 1,11 miestä/nainen
15–64 vuotta: 1,07 miestä/nainen
Yli 65 vuotta: 0,85 miestä/nainen
Yhteensä: 1,06 miestä/nainen
Imeväiskuolleisuus: 30,36 kuolemaa/1 000 vastasyntynyttä
Eliniänodote: 67,69 vuotta
Kokonaishedelmällisyysluku: 2,07
Suurimmat kaupungit

Vuoden 2001 väestönlaskennan tulosten mukaan Intiassa on 35 yli miljoonan asukkaan kaupunkia. Intian suurimmat kaupungit (metropolialueet) olivat seuraavat:
| №>  | Nimi | Väkiluku |
| --- | --- | --- |
| 1 | Mumbai | 16 434 386 |
| 2 | Kalkutta | 13 205 697 |
| 3 | Delhi* | 12 877 470 |
| 4 | Chennai | 6 560 242 |
| 5 | Hyderabad | 5 742 036 |
| 6 | Bangalore | 5 701 446 |
| 7 | Ahmedabad | 4 525 013 |
| 8 | Pune | 3 760 636 |
| 9 | Surat | 2 811 614 |
| 10 | Kanpur | 2 715 555 |
* Maan pääkaupunki on New Delhi, Delhin kaupunkialueen osa, jossa asuu noin 240 000 asukasta.
Mumbai
Kalkutta
Delhi
Chennai
Kielet

Ethnologue-kirjan mukaan Intiassa puhutaan 447 eri kieltä, joista Intian perustuslaissa tunnustetaan 22. Kaikista laajimmalle levinnein ja puhutuin kieli on hindi, mutta poliittisesti ja taloudellisesti tärkein kieli on englanti, jota käytetään hallituksen työkielenä yhdessä hindin kanssa. Hindin lisäksi muita merkittäviä kieliä ovat bengali, telugu, marathi, tamili ja urdu.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa 74 % intialaisista oli lukutaitoisia. Prosenttiosuus on kasvanut edellisestä väestönlaskennasta, jossa se oli 65 %.
Uskonnot

Intialla ei ole virallista valtionuskontoa. Valtion pääuskonto on hindulaisuus, jota kannattaa noin 80 % valtion asukkaista. Suurin osa maailman hinduista asuu Intiassa. Myös islamilla on maassa merkittävä määrä kannattajia, ja Intiassa asuukin enemmän muslimeita kuin naapurimaa Pakistanissa.
Intiassa, erityisesti Goan alueella, on myös kristitty vähemmistö. Goassa uskonnon levinneisyys johtuu siitä, että alue oli ennen portugalilaisten vallassa. Punjabin osavaltiossa puolestaan sikhiläisyys on valtauskonto. Intiassa on myös merkittäviä määriä buddhalaisia ja jainalaisia, mutta prosentuaalisesti kummankaan uskonnon osuus maan väestöstä ei ylitä prosenttia.
Vuonna 2004 Intian kongressipuolue sai enemmistön vaaleissa ja uusi pääministeri Manmohan Singhistä tuli Intian ensimmäinen sikhi-pääministeri. Hän pitää rauhanomaisen yhteistyön rakentamista eri uskontoryhmien välille yhtenä hallituksensa tärkeimmistä haasteista.
Vuoden 2001 väestönlaskennan tuloksissa intialaisten uskonnot jakaantuivat seuraavasti:
| Uskonto | Kannattajia | Väestönosuus (%) |
| --- | --- | --- |
| Hindulaisuus | 827 578 868 | 80,5 |
| Islam | 138 188 240 | 13,4 |
| Kristinusko | 24 080 016 | 2,3 |
| Sikhiläisyys | 19 215 730 | 1,9 |
| Buddhalaisuus | 7 955 207 | 0,8 |
| Jainalaisuus | 4 225 053 | 0,4 |
| Muu uskonto | 6 639 626 | 0,6 |
| Ei uskontoa | 727 588 | 0,1 |