stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalkapallon A-sarjan kausi 1933
Joukkueet

A-sarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta, joista kuusi kaudelta 1932 ja kaksi nousijaa kauden 1932 B-sarjasta. B-sarjan loppusarjan kaksi parasta, HJK ja EIF, nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet Toverit ja KIF:n.
| Joukkue | Kaupunki | Manageri |
| --- | --- | --- |
| Ekenäs IF (EIF) | Tammisaari |  Ferry Forssell |
| Helsingfors IFK (HIFK) | Helsinki |  Jarl Malmgren |
| Helsingin Jalkapalloklubi (HJK) | Helsinki |  Eino Lehtola |
| Helsingin Palloseura (HPS) | Helsinki |  William Kanerva |
| Turun Palloseura (TPS) | Turku |  Jalmari Suomela |
| Vaasan Palloseura (VPS) | Vaasa |  Hugo Valpas |
| Viipurin Sudet (Sudet) | Viipuri |  Lauri Mäkinen |
| Åbo IFK (ÅIFK) | Turku |  Ivar Grannas |
Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | HIFK (M) | 14 | 13 | 1 | 0 | 67 | 13 | +54 | 27  |
| 2 | HJK | 14 | 5 | 6 | 3 | 20 | 14 | +6 | 16  |
| 3 | Sudet | 14 | 5 | 6 | 3 | 22 | 16 | +6 | 16  |
| 4 | TPS | 14 | 5 | 5 | 4 | 29 | 21 | +8 | 15  |
| 5 | ÅIFK | 14 | 6 | 2 | 6 | 28 | 32 | −4 | 14  |
| 6 | HPS | 14 | 5 | 3 | 6 | 27 | 19 | +8 | 13  |
| 7 | VPS (P) | 14 | 5 | 1 | 8 | 34 | 40 | −6 | 11  |
| 8 | EIF (P) | 14 | 0 | 0 | 14 | 11 | 83 | −72 | 0  |
Lähde: Jalkapallokirja 1934
(M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koti \ Vieras1 | HIFK | HJK | SUD | TPS | ÅIFK | HPS | VPS | EIF |
| HIFK  |   | 3–0  | 3–0  | 3–3  | 3–1  | 4–2  | 7–0  | 10–3 |
| HJK  | 0–3  |   | 0–0  | 2–2  | 0–0  | 0–0  | 4–1  | 6–0 |
| Sudet  | 0–3  | 0–0  |   | 1–1  | 0–0  | 3–2  | 3–0  | 4–0 |
| TPS  | 0–5  | 0–1  | 1–1  |   | 3–1  | 1–0  | 3–2  | 7–0 |
| ÅIFK  | 2–5  | 0–2  | 0–3  | 2–1  |   | 2–0  | 6–1  | 7–1 |
| HPS  | 0–6  | 0–0  | 0–0  | 2–1  | 11–0  |   | 1–0  | 6–0 |
| VPS  | 1–8  | 5–0  | 4–3  | 1–1  | 1–2  | 1–0  |   | 9–1 |
| EIF  | 1–4  | 0–5  | 2–4  | 0–5  | 1–5  | 1–3  | 1–8  |   |
Lähde: Jalkapallokirja 1933; Jalkapallokirja 1934
1 Kotijoukkue vasemmanpuoleisessa sarakkeessa.
Värit: Sininen = kotivoitto; Keltainen = tasapeli; Punainen = vierasvoitto.
Yleisömäärät

| Kaupunki | O | Yleisö |
| --- | --- | --- |
| Helsinki | 21 | 23 534 |
| Turku | 14 | 11 065 |
| Vaasa | 7 | 7 732 |
| Viipuri | 7 | 5 821 |
| Tammisaari | 7 | 1 656 |
| Yhteensä | 56 | 49 808 |
Lähde: Jalkapallokirja 1934
Suomen mestarit

| Pelaaja | O | M |
| --- | --- | --- |
|  Gunnar Närhinen (mv) | 12 | 0 |
|  Ernst Grönlund | 14 | 6 |
|  Frans Karjagin | 14 | 0 |
|  Leo Karjagin | 14 | 0 |
|  Ragnar Lindbäck | 14 | 0 |
|  Albin Lönnberg | 14 | 12 |
|  Jarl Malmgren | 14 | 5 |
|  Alfons Nylund | 14 | 0 |
|  Holger Salin | 14 | 16 |
|  Olof Strömsten | 14 | 18 |
|  Gunnar Åström | 14 | 10 |
Lähteet: Jalkapallokirja 1981; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006
Joukkueessa pelasi myös Charles Holmberg (mv, 2/0).
HMS Gurkha

HMS Gurkha tai HMS Ghurka on ollut viiden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Ghurka (1888), (moottori)torpedovene
HMS Ghurka (1907), Tribal-luokan hävittäjä
HMS Gurkha (F20), Tribal-luokan hävittäjä
HMS Gurkha (G63), L-luokan hävittäjä
HMS Gurkha (F122), Tribal-luokan fregatti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Gurkha”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
It’s Alive Films

| It’s Alive Films Oy |
| --- | --- |
Perustettu:  2013
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  elokuvien, videoiden ja televisio-ohjelmien tuotanto
Kotisivu:  www.itsalive.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
It’s Alive Films Oy on Teemu Nikin ja Jani Pösön omistama elokuva- ja televisiotuotantoyhtiö. Yhtiö on perustettu vuonna 2013.
Tuotantoja

| Vuosi | Tuotanto | Tyyppi |
| --- | --- | --- |
| 2013 | #lovemilla (1. tuotantokausi) | televisiosarja |
| 2013 | #lovemilla (2. tuotantokausi) | televisiosarja |
| 2014 | Tissit | lyhytelokuva |
| 2014 | #lovemilla (3. tuotantokausi) | televisiosarja |
| 2015 | Lovemilla | elokuva |
| 2016 | Sekasin (1. tuotantokausi) | televisiosarja |
| 2016 | Halko | lyhytelokuva |
| 2016 | Fantasia | lyhytelokuva |
| 2017 | Armomurhaaja | elokuva |
| 2018 | Pilkkihiihto | lyhytelokuva |
| 2018 | Venetsia | lyhytelokuva |
| 2018 | Siivooja | lyhytelokuva |
| 2018 | Sekasin (2. tuotantokausi) | televisiosarja |
| 2019 | Limbo | lyhytelokuva |
| 2019 | All Inclusive | lyhytelokuva |
| 2020 | Nimby | elokuva |
| 2021 | Sekasin (3. tuotantokausi) | televisiosarja |
| 2021 | Sokea mies joka ei halunnut nähdä Titanicia | elokuva |
| 2021 | Mister8 | televisiosarja |
| 2022 | Tuulikki | lyhytelokuva |
| 2023 | Peluri – Kuolema on elävien ongelma | elokuva |
| 2024 | Räkä ja Roiskis | elokuva |
Palkintoja

Kultainen Venla – #lovemilla, Paras lasten- ja nuortenohjelma 2013
Eurovision Creative Days – #lovemilla, Paras draamaformaatti 2014
Aiheesta muualla

Yhtiön verkkosivut
Jeanne Itasse-Broquet

Jeanne Itasse-Broquet (25. syyskuuta 1867 Pariisi – 12. tammikuuta 1941) oli ranskalainen kuvanveistäjä. Hänen töitään oli esillä ensimmäistä kertaa Pariisin salongissa, kun hän oli vain 14-vuotias.
Itasse-Broquet sai opetusta omalta isältään Adolphe Itasselta. Hän solmi avioliiton kuvanveistäjä Gaston Broquetin kanssa. Itasse-Broquet sai töistään useita tunnustuksia, kuten Chicagon maailmannäyttelyn mitalin vuonna 1893 ja kultamitalin Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1900. Viimeisen näyttelynsä hän piti vuonna 1938.
Teoksia

Egyptiläinen harpunsoittajatar, vuodelta 1891
Bakkantti, vuodelta 1899
Adolphe Itassen muotokuva, Père Lachaisen hautausmaalla.
Aiheesta muualla

International Women Sculptors 1893 Chicago World's Fair and Exposition
Göteborgin diskopalo 1998

Claes Haken tekemä muistomerkki tapaturman 10-vuotismuistopäivänä 29. lokakuuta 2008.
Göteborgin diskopalo tapahtui Makedonia-yhdistyksen tiloissa Ruotsissa Hisingenin kaupunginosassa Göteborgissa 30. lokakuuta 1998. Tulipalossa kuoli 63 ihmistä ja loukkaantui lähes 200. Lähes kaikkien kuolinsyy oli savumyrkytys, ja pääosa uhreista oli maahanmuuttajia. Loukkaantuneet esimerkiksi olivat lähtöisin 19 eri maasta, useimmat Jugoslaviaan kuuluneista maista ja Somaliasta.
Kreikkalais-ruotsalainen laulaja Helena Paparizou oli lähellä mennä juhliin, mutta hänen äitinsä kielsi häntä menemästä sinne. Paparizou menetti viisi hyvää ystäväänsä tulipalossa.
Tulipalon syttyminen

Tulipalo syttyi illalla diskotilan varauloskäynnin luona, kun neljä iranilaistaustaista poikaa sytytti penkeillä olleet paperiroskat tuleen. Tulipalo eteni rakennuksessa räjähdysmäisesti, ja nuoriso alkoi rynniä ulos pääovesta. Diskotila ei täyttänyt paloturvallisuudelle asetettuja vaatimuksia, eikä tilat vuokranneella yhdistyksellä ollut lupaa vuokrata tiloja eteenpäin. Tilat oli tarkoitettu biljardin peluuta varten, ja niissä oli vain kaksi hätäuloskäyntiä, pääovi ja varauloskäytävä. Varauloskäytävä jäi tehottomaksi, koska tulipalo sytytettiin sen edessä. Vain 150 hengelle tarkoitetuissa tiloissa oli kokoontunut 375 ihmistä.
Pelastautumista hidasti se, että diskotila sijaitsi rakennuksen toisessa kerroksessa ja että sieltä oli portaat alakertaan pääovelle. Portaat hidastivat pakenemista yläkerran kapeassa käytävässä. Räjähdysmäinen tulipalo levisi diskotilaan nopeasti. Lähes kaikki kuolleista löydettiin yläkerran käytävältä ja muutama diskotilan käytävän päädystä.
Syylliset ja oikeudenkäynti

Tapaus selvisi vasta tammikuussa 2000, jolloin poliisi pidätti neljä iranilaistaustaista miestä: Meysam Mohammadyehin, Housein Arsaninin, Mohammad Mohammadimininin ja Shoresh Kavehinin. Pidätetyistä kolme oli Göteborgin poliisille entuudestaan tuttuja, ja heillä oli pitkä rikosrekisteri. Heitä oli jo aiemmin kuulusteltu diskopalosta, mutta he eivät ennen pidätystä olleet epäiltyjen listoilla. Kaikki kielsivät syyllisyytensä ja ilmaisivat olevansa ”tyrmistyneitä heitä vastaan kohdistetuista syytöksistä”. Myöhemmin Shoresh Kavehi tunnusti sytyttäneensä tulipalon toisen henkilön kanssa ja pyysi myöhemmin oikeudessa tekoaan anteeksi uhrien omaisilta. Missään vaiheessa Kavehi ei kuitenkaan paljastanut, kuka tuo toinen henkilö oli.
Palo sytytettiin hätäuloskäynnin lähistöllä. Siellä sattui olemaan kannullinen helposti syttyvää nestettä, joka kaadettiin käytävään pinottujen tuolien ja kerätyn paperiroskan päälle. Tulipalo oli nuorten miesten kosto siitä, ettei heitä päästetty ilmaiseksi sisään diskoon. Ainoastaan nuorin, Meysam Mohammadyeh, pääsi sisälle ja hän avasi myöhemmin illalla takaoven muille. Kaikkien neljän miehen sukulaisia ja ystäviä menehtyi palossa. Oikeudenkäynnin kuluessa he perustelivat vaitioloaan poliisia kohtaan tuntemallaan kaunaisella asenteella ja pelolla kostosta, jonka iranilaiset heihin kohdistaisivat.
Oikeudessa vakuutettiin, ettei tarkoituksena ollut aiheuttaa näin suurta katastrofia. Syytetyt vetosivat siihen, etteivät he arvanneet palon leviävän koko tilaan. He kertoivat kuvitelleensa, että sprinklerit sammuttaisivat automaattisesti heidän hätäuloskäynnin luona sytyttämänsä tuolit. He myös kuvittelivat, että palokunta ehtisi paikalle nopeasti ennen suurpaloa.
Kesäkuussa 2000 Göteborgin käräjäoikeus katsoi selvitetyksi, että kaikki neljä olivat yhteistuumin sytyttäneet tulipalon. Oikeus tuomitsi päätekijäksi nimetyn Shoresh Kavehinin kahdeksaksi vuodeksi vankeuteen. Hosein Arsani ja Mohammad Mohammadamini saivat kuusi vuotta vankeutta. Tekohetkellä alle 18-vuotias Meysam Mohammadyeh tuomittiin kolmeksi vuodeksi nuorisovankilaan. Tuomiolauselmassa rikosnimike oli törkeä murhapoltto. Ruotsin lain mukaan siitä tuomitaan vähintään kuudeksi vuodeksi ja enintään elinkautiseen. Mikäli tekijä on alle 21-vuotias, pitää se ottaa lieventävänä tekijänä huomioon. Alaikäistä ei myöskään voi tuomita elinkautiseen vankeuteen.
Hosein Arsaninin, Meysam Mohammadyehin ja Mohammad Mohammadamininin asianajajat ilmaisivat heti tuomionluvun jälkeen tyytymättömyytensä. Tyttärensä tulipalossa menettänyt Angelihi Bouras ei tyrmännyt ajatusta asian käsittelystä hovioikeudessa. Syyllisten tuomiot kovenivat hovioikeudessa vuodella.
Javier Lambán

| Javier Lambán |
| --- | --- |

Aragonian aluejohtaja
 2015–  
Edeltäjä:  Luisa Fernanda Rudi
Ejea de los Caballerosin pormestari
 2007–2014  
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. elokuuta 1957 (ikä 67) Ejea de los Caballeros, Espanja
Tiedot
Puolue:  Espanjan sosialistinen työväenpuolue (PSOE)
Tutkinnot:  Barcelonan yliopisto, Zaragozan yliopisto
Javier Lambán Montañés (s. 19. elokuuta 1957 Ejea de los Caballeros, Espanja) on espanjalainen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko. Lambán on Aragonian itsehallintoalueen johtaja heinäkuusta 2015 alkaen.
Javier Lambán on toiminut Aragonian sosialistisen työväenpuolueen (PSOE–Aragón) pääsihteerinä vuodesta 2012 alkaen. Hän on suorittanut historian tohtorin tutkinnon Zaragozan yliopistossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Javier Lambán Wikimedia Commonsissa
Gérard Buscher

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 5. marraskuuta 1960 (ikä 63)
Syntymäpaikka: Alger, Ranskan Algeria
Pituus: 182 cm
Seura
Seura:  AS Marsa
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1977–1983 1983–1984 1984–1987 1987–1988 1988–1989 1989–1990 1990–1992 1992–1994 |  OGC Nice  Nantes  Stade Brestois  RC France  Montpellier  Stade Brestois  Valenciennes  OGC Nice |  |
Maajoukkue
| 1986–1987 |  Ranska | 2 (0) |
Valmennusura
2005 2005–? 2009–2010 2010 2010–:  OGC Nice  OGC Nice B  CS Hammam-Lif  CA Bizertin  AS Marsa
Gérard Buscher (s. 5. marraskuuta 1960 Alger, Ranskan Algeria) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Pelaajaura

Buscher pelasi koko uransa ajan Ranskassa 1970-luvulta 1990-luvun alkuun saakka. Hyökkääjänä pelannut Buscher edusti muun muassa Nicea, Nantesia ja Montpellier’ta.
Valmennusura

Buscher aloitti valmentamisen vuonna 2005 ollessaan Nicen väliaikainen valmentaja kaudella 2004–2005. Kahden kuukauden pestin jälkeen hän siirtyi Nicen reservijoukkueen päävalmentajaksi heinäkuussa 2005.
Toukokuussa 2009 Buscher teki alustavasti kauden mittaisen sopimuksen tunisialaisen CS Hammam-Lifin kanssa. Joukkue sijoittui kauden päätteeksi yhdeksänneksi. Buscher lopulta siirtyi kesäkuussa 2010 CA Bizertinin uudeksi päävalmentajaksi.
Helmikuussa 2010 Buscher allekirjoitti tunisialaisen Stade Tunisienin kanssa sopimuksen, jossa hänen tarkoituksena on toimia 1. heinäkuuta 2010 lähtien junioriseuran teknisenä johtajana.
Buscher erotettiin tehtävästään CA Bizertinin valmentajana elokuussa 2010, joukkueen kärsittyä kaksi tappiota peräkkäin. Hän ehti valmentaa joukkuetta kaksi kuukautta.
Joulukuussa 2010 Buscher palkattiin AS Marsan valmentajaksi.
Jeanne Moreau

| Jeanne Moreau |
| --- | --- |
 Moreau vuonna 1958
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1928 Pariisi, Ranska
Kuollut: 31. heinäkuuta 2017 (89 vuotta) Pariisi, Ranska
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja
Puoliso:  Jean-Louis Richard (1949–1951) Teodoro Rubanis (1966) William Friedkin (1977–1979)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1947–2017
Merkittävät roolit:  elokuvissa Hissillä mestauslavalle Jules ja Jim
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jeanne Moreau (23. tammikuuta 1928 Pariisi, Ranska – 31. heinäkuuta 2017 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja laulaja. Hän näytteli yli 50-vuotisen uransa aikana yli 120 elokuvassa.
Moreau opiskeli konservatoriossa Pariisissa. Vuonna 1947 hän teki teatteridebyyttinsä Avignonin teatterifestivaaleilla. 20-vuotiaana hän oli jo Ranskan suosituimpia teatterinäyttelijöitä Comédie-Françaisessa. Suuri kiitos kuuluu Louis Mallelle hänen antamastaan kannustuksesta, kun he tekivät yhdessä elokuvan Hissillä mestauslavalle vuonna 1958[lähde? ].
Valikoitu filmografia

Hissillä mestauslavalle (Ascenseur pour l’échafaud, 1958)
Yö kuuluu rakkaudelle (Les amants, 1958)
Vaarallisia suhteita (Les liaisons dangereuses, 1959)
Yö (La notte, 1961)
Jules ja Jim (Jules et Jim, 1962)
Virvatuli (Le feu follet, 1963)
Enkelten lahti (La Baie des anges, 1963)
Juna (The Train, 1964)
Keltainen Rolls-Royce (The Yellow Rolls-Royce, 1964)
Kamarineidon päiväkirja (Le journal d’une femme de chambre, 1964)
Viva Maria! (1965)
Morsian pukeutui mustaan (La mariée était en noir, 1968)
Riipukset (Les valseuses, 1974)
Viimeinen valtias (The Last Tycoon, 1976)
Querelle (1982)
Tyttö nimeltä Nikita (Nikita, 1990)
La vieille qui marchait dans la mer (1991)
A Foreign Field (1993)
Rakastaa, ei rakasta (I Love You, I Love You Not, 1996)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jeanne Moreau Wikimedia Commonsissa
Jeanne Moreau Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jeanne Moreaun muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Moreau San Sebastiánin elokuvajuhlilla vuonna 2006.
Jack Phillips

Jack Phillips
John George ”Jack” Phillips (11. huhtikuuta 1887 – 15. huhtikuuta 1912) oli brittiläinen merimies, joka tunnetaan parhaiten huono-onnisen postihöyrylaiva RMS Titanicin vanhempana sähköttäjänä. Kello 23 aikaan 40 minuuttia ennen onnettomuutta Phillips oli vastannut törkeästi SS Californianin radistille Cyril Evansille hänen kerrottua aluksensa olevan ahtojään saartamana, koska viesti oli merkitty väärin. Evans meni nukkumaan tämän jälkeen, ja tätä voidaan pitää syynä siihen miksi Californian ei voinut pelastaa Titanicin miehistöä ja matkustajia ajoissa. Juuri Phillips lähetti hätäkutsua RMS Carpathialle ja monelle muulle laivalle Harold Briden kanssa. Myöhemmin kapteeni Edward J. Smith antoi hänen mennä veneeseen Briden kanssa. Phillips onnistui hyppäämään ympärikääntyneen pelastuslautta B:n päälle, mutta hän paleltui myöhemmin kuoliaaksi. Hänen ruumistaan ei löydetty.
Istanbulin isku 2017

| Istanbulin yökerhoammuskelu 2017 |
| --- | --- |
 Reina-yökerho vuonna 2012
Paikka:  Istanbul, Turkki  41°03′00″N, 29°01′57″E
Ajankohta:  1. tammikuuta 2017
Iskutyyppi:  ammuskelu
Kuolleita:  39
Haavoittuneita:  69
Tekoväline:  AK-47
Istanbulin yökerhoammuskelu 2017 tapahtui Turkissa Istanbulin Beşiktaşin alueella Reina-yökerhossa 1. tammikuuta 2017. Terrori-iskussa kuoli 39 ihmistä ja haavoittui 69.  Terroristijärjestö Isis ilmoittautui iskun tekijäksi.
16. tammikuuta 2017 uzbekistanilainen ampuja, 34-vuotias Abdulgadir Masharipov, taistelijanimeltään Ebu Muhammed Horasani, pidätettiin Esenyurtin kaupunginosassa Istanbulissa ja hän on tunnustanut tekonsa. Hän toimi Isisin nimissä ja oli saanut terroristikoulutusta Afganistanissa. Hänen piilopaikkansa kotietsinnässä löytyi 185 000 €:n arvosta eri maiden valuuttoja. Hänen lisäkseen on pidätetty yksi irakilainen mies ja kolme naista, jotka ovat kotoisin Egyptistä ja kahdesta muusta Afrikan maasta.
Isoneula

| Isoneula |
| --- | --- |
 Isoneula julkisessa akvaariossa
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Putkisuukalat Syngnathiformes
Heimo::  Merineulat Syngnathidae
Alaheimo::  Syngnathinae
Suku::  Syngnathus
Laji::  acus
Kaksiosainen nimi
 Syngnathus acus  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Dermatostethus punctipinnis Gill, 1862  Sygnathus acus (Linnaeus, 1758)  Syngnathus alternans Günther, 1870  Syngnathus brachyrhynchus Kaup, 1856  Syngnathus delalandi Kaup, 1856  Syngnathus rubescens Risso, 1810  Typhle heptagonus Rafinesque, 1810 
Katso myös
   Isoneula Wikispeciesissä   Isoneula Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Isoneula (Syngnathus acus) on merineulojen (Syngnathidae) heimoon kuuluva subtrooppisen vyöhykkeen merivesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Isoneulan maksimipituus on 50 senttimetriä. Sen on heimonsa painavin laji, jonka ruumis on melko pitkänomainen mutta korkea verrattuna muihin merineuloihin. Väriltään se on vihertävä tai kellertävä. Lajin kyljissä on useita pystysuuntaisia tummia ja vaaleita juovia. Isoneulan rintaevät ovat pyöreäreunaiset. Merineulasta (Entelurus aequoreus) se eroaa selvimmin siinä suhteessa, ettei sillä ole perä- ja vatsaeviä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Isoneulaa tavataan Atlantin valtameren rannikolla Norjan keskiosista, Färsaarilta ja Britteinsaarilta aina Länsi-Saharan, Gambian ja Senegalin rannikolle asti. Se on runsastunut lähiaikoina myös Kattegatissa ja Skagerrakissa ja esiintyy joskus myös Itämeressä. Lajia elää monenlaisissa elinympäristöissä, joista yleisin on kasvillisuudessa lähellä rannikkoa, missä se elää yleensä korkeintaan 50 metrin syvyydessä vedenpinnasta.
Ravinto ja elintavat

Isoneulan ravintoa ovat pienet äyriäiset ja kalojen poikaset. Sukukypsyyden se saavuttaa noin yhden vuoden iässä ja noin 30 senttimetrin mittaisena. Kutu tapahtuu touko-elokuussa tiheän kasvillisuuden suojissa. Naaras laskee yhden koiraan vatsapussiin noin 200 munaa, jotka kuoriutuvat sieltä viiden viikon kuluttua.
Vuoden 1911 piirros lajin koiraasta
Jack Palmer

Jack Palmer (1900–1976) oli yhdysvaltalainen pianisti ja säveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten Spencer Williamsin kanssa yhteistyössä sävelletyistä jazzstandardeista ”Everybody Loves My Baby ja ”I’ve Found a New Baby”.
Palmer syntyi Nashvillessa, Tennesseen osavaltiossa. Hän työskenteli New Yorkin Tin Pan Alleylla ja sävelsi kappaleita useiden eri yhteistyökumppaneiden kanssa. Hänen Cab Callowayn kanssa tekemistään elokuvakappaleista ”Jumpin’ Jive” (1939) ja ”Boog It” (1940) tuli hittejä.
Gheorghe Hagi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 5. helmikuuta 1965 (ikä 59)
Syntymäpaikka: Săcele, Romania
Pituus: 174 senttimetriä
Lempinimi: Karpaattien Maradona
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1982–1983 1983–1987 1987–1990 1990–1992 1992–1994 1994–1996 1996–2001 |  Farul Constanța   Sportul Studențesc  Steaua Bukarest   Real Madrid CF   Brescia Calcio   FC Barcelona   Galatasaray SK Ura | 18 (17) 108 (58) 97 (76) 64 (19) 60 (14) 36 (7) 167 (78) 513 (237) |
Maajoukkue
| 1983–2000 |  Romania | 125 (35) |
Valmennusura
2001 2003 2004–2005 2006 2007 2010–2011 2014–2016:  Romania  Bursaspor  Galatasaray SK   FC Timișoara   Steaua Bukarest  Galatasaray SK   FC Viitorul Constanța
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Gheorghe Hagi (s. 5. helmikuuta 1965 Săcele, Romania) on romanialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä.
Ura pelaajana

Hagi, joka on etniseltä taustaltaan aromanialainen ja lempinimeltään Karpaattien Maradona, on voittanut Romanian vuoden pelaaja -palkinnon ennätykselliset kuusi kertaa. Hänet myös hiljattain nimettiin Romanian vuosisadan pelaajaksi. Hagi pelasi 125 maaottelua, joissa teki 35 maalia ja edusti Romaniaa kolmissa MM-kilpailuissa. Hän voitti UEFA Cupin Galatasarayn riveissä vuonna 2000.
Pelaamisen jälkeiset vuodet

Aktiiviuransa päättymisen jälkeen Hagi on toiminut valmentajana. Hänestä tuli Romanian maajoukkueen päävalmentaja 2001, mutta pesti kesti vain puoli vuotta Romanian jäätyä rannalle vuoden 2002 MM-kisoista. Seuraava työpaikka oli Turkin liigan Bursaspor, mutta Hagi jätti joukkueen huonon kauden alun jälkeen.
Hagi piti puolitoista vuotta taukoa jalkapalloilun maailmasta ja toimi Mustanmeren rannikolla sijaitsevan hotellin johtajana. Tämän jälkeen hän palasi Galatasarayn leipiin, tällä kertaa johtotehtäviin. Hagi erosi tehtävästään kauden 2004–2005 lopuksi, Galatasarayn sijoituttua liigassa kannattajien pettymykseksi vasta kolmanneksi.
Vuonna 2006 Hagi valmensi romanialaista FCU Politehnica Timișoaraa, mutta sai potkut vain kuuden kuukauden jälkeen kehnojen tulosten vuoksi.
Vuonna 2007 Hagi toimi Steaua Bukarestin päävalmentajana, mutta sai potkut syksyllä huonosti alkaneen Mestarien liigan vuoksi.
Lokakuussa 2010 Hagi palasi valmennustehtäviin Galatasarayn päävalmentajana.  Menestystä ei kuitenkaan tullut toivotulla tavalla ja Hagi sai potkut maaliskuussa 2011 Galatasarayn ollessa Turkin liigassa vasta sijalla 11.
Hagi toimi vuosina 2014–2020 omistamansa romanialaisen jalkapalloseuran FC Viitorul Constanțan valmentajana.
Mestaruudet pelaajana

Steaua Bukarest
Romanian Liiga: 1986–87, 1987–88, 1988–89 (3)
Romanian Cup: 1986–87, 1988–89 (2)
UEFA Super Cup: 1986
Real Madrid
Supercopa de España: 1990
Brescia
Anglo-Italian Cup: 1993–1994
Barcelona
Supercopa de España: 1994
Galatasaray
Turkin Liiga: 1996–97, 1997–98, 1998–99, 1999–00 (4)
Turkin Cup: 1998–99, 1999–00 (2)
Turkin Supercup 1996,1997 (2)
Uefa Cup: 1999–00
UEFA Super Cup: 2000
Mestaruudet Valmentajana

Galatasaray
Turkin Cup: 2004–05
Muuta

Hänellä on kaksi lasta.
Hagi on Adrian Mutun kummisetä.