stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fantasia (albumi)

| Fantasia Fantasia |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1975 (LP)   2. kesäkuuta 2010 (CD)
 Tuottaja(t): Mikael Wiik ja Ronnie Österberg
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 35.19
 Levy-yhtiö: Hi-Hat
Fantasia muut julkaisut
|   | Fantasia  | Aikamatkaajan unikuva 2022 |
Fantasia on samannimisen suomalaisyhtyeen ainoaksi jäänyt albumi. Se julkaistiin vuonna 1975. Ensimmäisen CD-painoksen levystä julkaisi Rocket Records 2.6.2010.
Kappaleet

Pilvien takaa – 4.31  (säv. Hannu Lindholm, san. Kari Ilmonen)
Unikuva – 3.38  (säv./san. Hannu Lindholm)
Huutokauppa – 2.53  (säv./san. Roul Helantie - Hannu Lindholm)
Suihkuliidolla – 3.48  (säv./san. Roul Helantie - Hannu Lindholm)
Hautausmaani rannoilla – 3.12  (säv. Hannu Lindholm, san. Kari Ilmonen)
Tulen pisara – 6.10  (säv. Roul Helantie - Hannu Lindholm - Harri Piha - Karl-Erik Rönngård, san. Kari Ilmonen)
Agressio – 2.40  (säv./san. Roul Helantie - Hannu Lindholm)
Härmä jazz – 1.29  (säv./san. Roul Helantie - Hannu Lindholm)
Depressio – 6.54  (säv./san. Roul Helantie - Hannu Lindholm)
Kokoonpano

Hannu Lindblom – kitara, laulu
Roul Helantie – kosketinsoittimet, viulu, kitara
Harri Piha – basso
Karl-Erik Rönngård – rummut
Hot Lips Page

Hot Lips Page
Oran Thaddeus "Hot Lips" Page (27. tammikuuta 1908 Dallas, Texas – 5. marraskuuta 1954 New York, New York) oli yhdysvaltalainen swing-trumpetisti. Hän oli myös lahjakas blueslaulaja. Page esiintyi 1920-luvulla Texasissa muun muassa Ma Raineyn taustayhtyeessä. Vuosina 1928–1931 hän teki yhteistyötä Walter Pagen Blue Devilsin kanssa, ja tämän jälkeen hän liittyi Bennie Motenin yhtyeeseen Kansas Cityssä. Page oli vapaana taiteilijana Kansas Cityssä ja oli vuonna 1936 mukana Count Basien orkesterissa. Hän sai Joe Glaserilta sopimuksen sooloartistina ja levytti oman big bandinsa kanssa. Vuosina 1941–1942 hän soitti Artie Shaw'n orkesterissa, mutta tästä uransa loppuun asti hän oli pääasiassa vapaa taiteilija. Hän levytti muun muassa monien all-star-yhtyeiden kanssa.
Page esiintyi myös lukuisissa radio- ja televisioesityksissä 1940- ja 1950-luvuilla; hänet nähtiin muun muassa Pearl Baileyn kanssa The Ed Sullivan Show'ssa vuonna 1951. Hän esiintyi Pariisin jazzfestivaalilla vuonna 1949. Vuonna 1953 Pagen terveys alkoi heikentyä. Hän sai lokakuussa 1954 sydänkohtauksen ja kuoli viikkoa myöhemmin keuhkokuumeen komplikaatioihin.
FS Monge (1859)

| Monge |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Brest
Kölinlasku:  10. heinäkuuta 1857
Laskettu vesille:  19. maaliskuuta 1859
Palveluskäyttöön:  16. huhtikuuta 1859
Poistui palveluskäytöstä:  haaksirikkoutunut 4. marraskuuta 1868
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 154 t
Pituus:  64,50 m
Leveys:  10,4 m
Syväys:  4,13 m
Koneteho:  815 hv
Nopeus:  11,5 solmua
Miehistöä:  136-148
Aseistus
Aseistus:  4 × 160 mm tykkiä
Monge oli 1859 palvelukseen otettu Ranskan laivaston aviso, joka luokiteltiin myöhemmin 3. luokan risteilijäksi.
Valmistus

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 10. heinäkuuta 1857. Se laskettiin vesille 19. maaliskuuta 1859 ja otettiin palvelukseen kuukautta myöhemmin 16. huhtikuuta.
Palvelus

Lokakuun lopulla 1868 alus lähti Junonin kanssa Saigonista Japaniin. Se haaksirikkoutui 4. marraskuuta Japaninmerellä joutuessaan pyörremyrskyyn.
Elokuvavuosi 1987

Tässä artikkelissa käsitellään vuoden 1987 aikana julkaistuja elokuvia ja elokuvamaailman merkittäviä tapahtumia.
HS-kriitikoiden suosikit

Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti tammikuun 1988 alussa edellisen vuoden tärkeimpänä ulkomaisena elokuvaensi-iltana Suomessa Tarkovskin Uhria ja kirjoitti Helsingissä esitetyn vuoden mittaan myös muita vahvoja neuvostoliittolaistuotantoja: Konstantin Lopušanskin Kuolleen miehen kirjeet (1986), Gleb Panfilovin Teema ja Tengis Abuladžen Katumus. Myös Mikael Fränti nosti suosikikseen Uhrin ja kymmenen parhaan joukkoon toisenkin neuvostoelokuvan, Nikita Mihalkovin Mustat silmät. Sekä Ylänen että Fränti pitivät vuoden parhaana suomalaisensi-iltana Aki Kaurismäen elokuvaa Hamlet liikemaailmassa.
Vuoden kohutuimmaksi ensi-illaksi Ylänen nosti Oliver Stonen Platoonin, ja amerikkalaiselokuvien heikentyneestä tarjonnasta hän mainitsi lisäksi David Byrnen ohjauksen True Lies, Jonathan Demmen Vaarallisen tyttöystävän sekä Byrnen ja Demmen yhteistyönä syntyneen konserttitaltioinnin Stop Making Sense. Eurooppalaisten elokuvien parhaiksi ensi-illoiksi Ylänen nimesi Marco Bellocchion Paholaisen ruumiissa ja Derek Jarmanin Caravaggion.
Suomalaiset ensi-illat

16. tammikuuta – Jäähyväiset presidentille
16. tammikuuta – Kärpänen
16. tammikuuta – Uhri
23. tammikuuta – Tropic of Ice – Jään kääntöpiiri
30. tammikuuta – Painajainen Elm Streetillä 2 – Freddyn kosto
6. helmikuuta – Elvis kissan jäljillä
6. helmikuuta – Moskiittorannikko
13. helmikuuta – Kuolleen miehen kirjeet
13. helmikuuta – Stand by Me – viimeinen kesä
20. helmikuuta – Crocodile Dundee – Krokotiilimies
20. helmikuuta – Suuret setelit
20. helmikuuta – Tulijalka
20. helmikuuta – Älä itke Iines
21. helmikuuta – Rusinoita
27. helmikuuta – Ei mitään yhteistä
6. maaliskuuta – Sanaton rakkaus
13. maaliskuuta – Heartbreak Ridge
27. huhtikuuta – Platoon – nuoret sotilaat
3. huhtikuuta – American Ninja
3. huhtikuuta – Pahan otteessa
17. huhtikuuta – Noiduttu sydän
17. huhtikuuta – Thérèse
1. toukokuuta – Raaka keikka
22. toukokuuta – Jack Murphyn laki
5. kesäkuuta – Arizona Baby
3. heinäkuuta – Blue Velvet – ja sinisempi oli yö
17. heinäkuuta – Poliisiopisto 4: Korttelipoliisit
24. heinäkuuta – Painajainen Elm Streetillä 3 – Unien soturit
31. heinäkuuta – 007 vaaran vyöhykkeellä
31. heinäkuuta – Muistojen vanki
7. elokuuta – Radio Days
21. elokuuta – Hamlet liikemaailmassa
28. elokuuta – Uuno Turhapuro – kaksoisagentti
4. syyskuuta – Poikien pesula
11. syyskuuta – Rottis
11. syyskuuta – Tappava ase
18. syyskuuta – Beverly Hills kyttä II
25. syyskuuta – Critters – keskiyön nakertajat
25. syyskuuta – Naapurissa kummittelee
9. lokakuuta – Full Metal Jacket
9. lokakuuta – Teräsmies ja uhka auringosta
16. lokakuuta – Predator – saalistaja
16. lokakuuta – Who’s That Girl
30. lokakuuta – Lahjomattomat
31. lokakuuta – Fakta homma
13. marraskuuta – Helsinki Napoli All Night Long
20. marraskuuta – Dirty Dancing – kuuma tanssi
20. marraskuuta – Neljäs sopimus
4. joulukuuta – Baarikärpänen
6. joulukuuta – Niskavuoren nuori emäntä (televisio)
11. joulukuuta – Fievel matkalla Amerikkaan
13. joulukuuta – Niskavuoren Heta (televisio)
18. joulukuuta – Avaruusboltsit
18. joulukuuta – Masters of the Universe
18. joulukuuta – Viimeinen keisari
25. joulukuuta – Tappajahain kosto
Kansainväliset ensi-illat

’38
Action Force: The Movie
Allan Quatermain ja kadonnut kultainen kaupunki
American Ninja 2
Auringon valtakunta
Avaruusboltsit
Bad Taste
Barbaarit
Berliinin taivaan alla
A Better Tomorrow II
Can’t Buy Me Love
City on Fire
Creepshow 2
The Cure for Insomnia
Daoma zei
Dirty Dancing – kuuma tanssi
Evil Dead II
Heitä mami junasta
Hellraiser
Huuto vapaudelle
Ilta kaupungilla
Isän kanssa maailmalla
Juokse tai kuole
King Lear
Kolme miestä ja baby
Kuuhullut
Kyttäyskeikka
Lahjomattomat
Lain ulkopuolella
Lasten kuningas
The Lost Boys
Munchies
My Best Friend’s Birthday
Naapurissa kummittelee 2
Nekromantik
Neljäs sopimus
Odotuksia
Onnen kiertolaiset
Paholaisen auringon alla
Paholaisen portti
Pimeyden läheisyys
Prick Up Your Ears
Prinsessan ryöstö
Ranskalainen illallinen
RoboCop
Salamurhaaja
Steele Justice
Täysosuma
Urhea pikku leivänpaahdin
Vaarallinen suhde
Vauhdilla Chicagoon
Väkivallan vihollinen 4
Wall Street – rahan ja vallan katu
Yön ammattilaiset
Zegen – parittajakeisari
Tapahtumia

Audiovisuaalisen kulttuurin edistämiskeskus (AVEK) perustetaan
31. tammikuuta – The School of the Art Insitutessa Chicagossa esitetään maailman pisin elokuva The Cure for Insomnia. Se pääsee Guinnessin ennätystenkirjaan.
17. heinäkuuta – Tulee kuluneeksi 50 vuotta Lumikki ja seitsemän kääpiötä -elokuvan ensi-illasta.
Kuolleita

14. tammikuuta – Douglas Sirk, ohjaaja
15. tammikuuta – Ray Bolger, näyttelijä, laulaja ja tanssija
27. helmikuuta – Joan Greenwood, näyttelijä
3. maaliskuuta – Danny Kaye, näyttelijä
21. maaliskuuta – Robert Preston, näyttelijä ja laulaja
14. toukokuuta – Rita Hayworth, näyttelijä
1. kesäkuuta – Khwaja Ahmad Abbas, ohjaaja
22. kesäkuuta – Fred Astaire, näyttelijä, laulaja ja tanssija
3. heinäkuuta – Viola Dana, näyttelijä
7. heinäkuuta – Hannelore Schroth, näyttelijä
31. heinäkuuta – Joseph E. Levine, tuottaja
1. elokuuta – Pola Negri, näyttelijä
17. elokuuta – Clarence Brown, ohjaaja
28. elokuuta – John Huston, näyttelijä ja ohjaaja
29. elokuuta – Lee Marvin, näyttelijä
4. syyskuuta – Richard Marquand, ohjaaja
13. syyskuuta – Mervyn LeRoy, ohjaaja
23. syyskuuta – Bob Fosse, ohjaaja ja koreografi
25. syyskuuta – Mary Astor, näyttelijä
25. syyskuuta – Emlyn Williams, näyttelijä
2. lokakuuta – Madeleine Carroll, näyttelijä
13. lokakuuta – Kishore Kumar, näyttelijä ja laulaja
4. joulukuuta – Rouben Mamoulian, ohjaaja
Aiheesta muualla

Elokuvavuosi 1987 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Suomen katsotuimmat elokuvat vuonna 1987
Firda

| Firda |
| --- | --- |

 Lehden toimitus Førdessä.
Lehtityyppi:  sanomalehti
Levikki:  11 458 (2021)
Perustettu:  1917
Päätoimittaja:  Kai Aage Pedersen
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Sunnfjord
Kotimaa:   Norja
Ilmestymistiheys:  ti, to-la
Kieli:  uusnorja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Firda on Norjan Vestlandetissa ilmestyvä sanomalehti. Se on perustettu vuonna 1917 ja sen toimitus on Førdessä Sunnfjordin kunnassa.
Firda on Norjan suurin uusnorjankielinen sanomalehti.
Historia

Lehden perusti Kristian Ulltang, ja sen ensimmäinen koenumero ilmestyi 15. joulukuuta 1917. Varsinaisesti lehti alkoi ilmestyä seuraavan vuoden tammikuussa. Lehti oli alusta saakka poliittisesti tiukasti sitoutumaton. Levikki kasvoi nopeasti 1920-luvulla. Aluksi lehti ilmestyi vain lauantaisin, mutta vuonna 1919 se alkoi ilmestyä kahdesti viikossa.
Toisen maailmansodan aikana Natsi-Saksa miehitti Norjan, ja Firda-lehteen tuli saksalaisten valitsema uusi päätoimittaja, mikä johti levikin romahdukseen: noin 4 000 tilaajasta noin 1 000:een. Sodan jälkeen lehti kuitenkin palasi nopeasti jaloilleen, ja vuonna 1954 sillä oli jo 5 000 tilaajaa.
Førden kunta kasvoi nopeasti 1960-luvulla, mikä hyödytti myös Firdaa, ja siitä tuli fylkensä suurin sanomalehti. Tuolloin se ilmestyi vasta kaksi kertaa viikossa. 1990-luvulla lehti ilmestyi jo kuudesti viikossa. Nykyisin lehti ilmestyy paperisena neljästi viikossa (ti, to, pe ja la).
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (uusnorjaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Firda Wikimedia Commonsissa
FS Monge (A601)

| Monge |
| --- | --- |
 Monge

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chantiers de l'Atlantique, St. Nazaire
Kölinlasku:  26. maaliskuuta 1990
Laskettu vesille:  6. lokakuuta 1990
Palveluskäyttöön:  4. marraskuuta 1992
Tekniset tiedot
Uppouma:  21 000 t
Pituus:  225,6 m
Leveys:  24,84 m
Syväys:  7,60 m
Koneteho:  2 x SEMT Pielstick 8PC 2.5 L400 -dieselmoottoria, 9 000 hv (6 615 kW)
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  201, joista 21 upseeria ja 15 siviiliteknikkoa
Aseistus
Aseistus:  2 x 20 mm modèle F2 2 x 12,7 mm Browning M2
Monge (runkonumero A601) on Ranskan laivaston ohjustenseuranta-alus (ransk. Batiment d'Essais et de Mesures), joka on suunniteltu seuraamaan ja laskemaan ohjustenlentoratoja. Se valmistettiin sukellusveneiden mannertenvälisten ohjusten laukaisukokeisiin ja sitä kyetään käyttämään myös Ariane-rakettien laukaisujen seurannassa.
Valmistus

Alus tilattiin korvaamaan palveluksesta poistuva Henri Poincaré St. Nazairesta Chantiers de l'Atlantiquelta, missä köli laskettiin 26. maaliskuuta 1990. Alus laskettiin vesille saman vuoden lopulla 6. lokakuuta ja otettiin palvelukseen 5. marraskuuta 1992.
Alukselle on asennettu kaksi Racal Deccan DRBN-34 -navigaatiotutkaa ja DRBV 15C -ilmavalvontatutka. Ohjusten radan seurantaan alukselle on asennettu neljä C-alueen järjestelmää: Stratus Gascogne, kaksi Armorin tutkajärjestelmää ja Savoie-järjestelmä. Lisäksi aluksella on Stratuksen L-alueen järjestelmä, johon on liitetty kaksi erillistä antennia. Telemetriaan aluksella on kuuden antennin laitteisto ja seitsemän optronista telemetria laitteistoa. Alukselle on asennettu myös LIDAR-lasertutka.
Navigaatiojärjestelmä koostuu Navstar-satelliittijärjestelmästä ja satelliittikommunikointi hoidetaan Syracuse- ja Inmarsat-järjestelmin.
Palvelus

Alus on osallistunut M45 ja M51 ohjusten laukaisuiden valvontaan.
Aluksen seurantatutkat
FS Mogador (1937)

| Mogador |
| --- | --- |
 Mogador

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Lorient
Kölinlasku:  28. joulukuuta 1934
Laskettu vesille:  9. kesäkuuta 1937
Palveluskäyttöön:  8. huhtikuuta 1939
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 27. marraskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 997 t (standardi) 4 018 t (kuormattu)
Pituus:  137,5 m
Leveys:  12,57 m
Syväys:  4,74 m
Koneteho:  92 000 shp
Nopeus:  39 solmua
Miehistöä:  12 upseeria ja 226 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  8 x Canon de 138 mm Modèle 1934 kaksiputkisina asennuksina 2 x 37 mm Mle 1933 -ilmatorjuntatykkiä 4 x 13 mm Mle 1929 -ilmatorjuntakonekivääriä kaksipiippuisina asennuksina 10 x 550 mm torpedoputkea 32 x syvyyspommia
Mogador oli Ranskan laivaston 1935 valmistunut Mogador-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Lorientin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 28. joulukuuta 1934. Alus laskettiin vesille 9. kesäkuuta 1937 ja valmistui 8. huhtikuu 1939.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 6. hävittäjäviirikköön, joka yhdessä 8. ja 10. viirikön kanssa muodosti Brestiin sijoitetun Force de Raidin 2. kevyen laivueen. Alus oli talven 1939-1940 viirikkönsä mukana Atlantilla etsien Saksan laivaston saarronmurtajia. Heinäkuussa 1940 Ranskan antauduttua alus siirrettiin Mers-el-Kebiriin, jossa se oli Britannian kuninkaallisen laivaston hyökätessä satamaan.
Alukseen osui takakannelle 15 tuuman kranaatti, joka räjäytti syvyyspommit. Tulipalosta ja pahoista vaurioista huolimatta se ei uponnut. Tunteja myöhemmin tulipalo oli sammutettu ja alus hinattu takaisin satamaan. Tilapäiskorjausten jälkeen alus hinattiin Touloniin telakalle. Vaurioita korjattaessa aluksen X-torni korvattiin kahdella kaksiputkisella 37 millimetrin M1933 -ilmatorjuntatykillä ja lisäksi kaksi 37 millimetrin M1927 -tykkiä korvattiin vastaavilla kaksiputkisilla.
Alus oli juuri palannut palvelukseen, kun sen miehistö upotti aluksensa 27. marraskuuta 1942 Toulonin satama-altaaseen. Hylky nostettiin 5. huhtikuuta 1943, mutta sitä ei palautettu palvelukseen.
Mogador Mers-el-Kebirissä 3. heinäkuuta 1940
Herra Fantastinen

| Herra Fantastinen |
| --- | --- |
 Herra Fantastinen, Marvel-universumin nerokkain mies
Luoja(t):  Stan Lee ja Jack Kirby
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Fantastic Four (vol. I) nro 1 (1961)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Reed Richards
Status:  Aktiivinen
Pituus:  184 cm
Paino:  81 kg
Ryhmäsidokset:  Ihmeneloset, Kostajat, Puolustajat, Illuminati
Voimat:  Nero, kyky venyttää kehoaan erittäin monipuolisesti   - Kyky muuttaa nyrkkinsä nuijan kokoisiksi   - Kyky muuttumaan tennispallon kokoiseksi
Suhteet
Sukulaiset:  Nathaniel (isä), Evelyn (äiti, kuollut), Susan Storm Richards (vaimo), Franklin (poika), Valeria (tytär), Johnny Storm (lanko), Cassandra (ottoäiti)
Herra Fantastinen (engl. Mister Fantastic), esiintynyt myös nimellä Mr. Suurenmoinen ja ihmemies, (60-luvulla myös Pitkäsormi) oikealta nimeltään Reed Richards on Marvel -kustantamon luoma supersankari, joka toimii Ihmenelosten johtajana. Hänen erikoisominaisuutensa on kyky venyttää omaa kehoansa, lisäksi hän työskentelee tiedemiehenä ja keksijänä. Hän on naimisissa Susan "Sue" Stormin kanssa ja heillä on kaksi lasta, Franklin ja Valeria.
Herra Fantastisen ensiesiintyminen Suomessa tapahtui Ihmesarjan numerossa 2 (1967); tässä käännöksessä hän esiintyi nimellä Richard Reed.
Voimat ja varusteet

Venyminen; Reed voi venyttää ruumistaan sata kertaa yli normaalimittojen. Lisäksi hän voi halutessaan kutistaa itsensä noin kaksi kertaa tennispallon kokoiseksi – joskin se on hyvin rasittavaa; näin hän teki ainakin seikkailussa "Tomazooma – elävä totemi".
Reed pitää kuitenkin venymiskykyään toisarvoisena: hän arvostaa enemmän tiedemiehen kykyjään, ja hän onkin eräs maailman nerokkaimmista; Tuho (sarjakuvahahmo) on niitä harvoja jotka ovat voittaneet Reedin älyssä. Ihmenelosten päämajan varustus on kokonaan hänen kehittämänsä; samoin hän on luovuttanut eräitä keksintöjään valtion käyttöön, ensi sijassa poliisille.
Samoin hän on lääketieteen asiantuntija; hän mm. toimi synnytyslääkärinä, kun epäinhimillisten kuningasperheen jäsenen Kristallin esikoinen Luna syntyi Kuussa.
Ultimate Herra Fantastinen

| Herra Fantastinen |
| --- | --- |
 Herra Fantastinen, Ultimate Marvel -universumin nerokkain mies
Luoja(t):  Brian Michael Bendis, Mark Millar, Adam Kubert
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Ultimate Fantastic Four #1 (2004)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Reed Richards
Status:  Aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Ihmeneloset
Voimat:  Nero, kyky venyttää kehoaan erittäin monipuolisesti
Suhteet
Sukulaiset:  Gary Richards (isä), Enid Richards (sisar), kaksi nimeämättömäksi jäänyttä sisarta
Queensissa kasvanut, kolmesta lapsesta vanhin Reed Richards oli muita älykkäämpi. Reedin ystävä Ben Grimm suojeli häntä kiusaavilta luokkatovereilta, mutta Reedin isä ei pystynyt käsittelemään poikansa neroutta ja kohteli lapsiaan rankasti, saaden Reedin ja hänen sisarensa ilottomiksi. Reed löysi toisen ulottuvuuden ja rakensi oskillaattorin joka salli hänen katsella sitä. Puoli vuotta myöhemmin, viidennellä luokalla, Midtownin ala-asteen tiedenäyttelyssä Reed demonstroi kykyään lähettää esineitä siihen ulottuvuuteen. Tämän huomasi luutnantti Lumpkin, Mannerteknologian Kehitystiimin johtajan ”kykyjenetsijä”, joka etsi erityislaatuisia lapsia ympäri maailman.
Reedin otti suojelukseensa kansainvälisesti tunnettu tiedemies tohtori William Storm Baxter Buildingista, Manhattanin keskustassa sijaitsevasta laitoksesta lahjakkaille lapsille. Reedin isä oli helpottunut päästessään eroon hänestä, joten Reed näki perhettään harvoin sen jälkeen. Hänen ainoat kontaktinsa olivat nuoria oppilaita ja hänen koiransa Einstein. Ikävöiden perhettään Reed rakensi salaa ”Ihmeauton”, polttoaineettoman kulkuneuvon joka pystyi lentämään seitsenkertaisella äänennopeudella, mutta ei koskaan käyttänyt sitä. Viisi ja puoli vuotta Reed tutki N-vyöhykettä, onnistumatta kuitenkaan murtamaan sen salaisuuksia kokonaan kunnes toinen nero Victor Van Damme korjasi Reedin laskelmia; seuraavan viiden vuoden aikana Van Damme auttoi Reediä työssä N-vyöhykkeen matematiikan parissa ja Reed puolestaan auttoi Victoria pienoisrobottien rakentamisessa. Kun hallitus rakensi luonnollisen kokoisen kaukosiirtimen N-vyöhykkeelle, Van Damme teki salassa viime minuutin muutoksia laskelmiin ja portin aktivoiminen loi vaihetason ilmiön, joka muutti Reedin ja hänen ystävänsä ikuisesti antaen heille yli-inhimilliset kyvyt.
Pystymättä vakuuttamaan Van Dammea avukseen muutosten perumisessa, Reed jatkoi keskittymistään tieteeseen täydellistäen siirtimensä N-vyöhykkeelle ja muutellen sitä sopivaksi sekä aikamatkustukseen että pääsyyn rinnakkaisiin ulottuvuuksiin. Tiimin tultua julkisuuteen taistelussa Nihiliä vastaan Las Vegasissa, Reed alkoi kaivata julkista hyväksyntää supersankaruudelle, ehkä kompensoiden isänsä asennetta häneen. Hän nyt tasapainottelee pakkomielteisen rakkautensa tieteeseen ja Susan Stormin kanssa solmimansa romanttisen suhteen ja uuden supersankariasemansa välillä.
Herra Fantastinen muissa medioissa > Animaatiot

Herra Fantastinen on esiintynyt jokaisessa Ihmenelosista tehdyissä piirrossarjoissa.
Hahmo esiintyy myös 19990-luvulla tehdyssä Hämähäkkimiehen animaatiosarjassa.
Herra Fantastinen muissa medioissa > Elokuvat

Tim Story ohjasi vuosina 2005 ja 2007 elokuvat Fantastic Four ja Fantastic Four: Hopeasurffari, joissa Herra Fantastista näytteli Ioan Gruffudd. Reed Richards ja Ben Grimm pyysivät Victor von Doomilta tukea tutkiakseen kosmisia pilviä. Tutkimukseen osallistuivat myös Doomin geenitutkimusjohtaja ja Reedin ex-tyttöystävä, Susan Storm, sekä Suen veli Johnny Storm. He kaikki altistuvat avaruudessa pilven säteilylle ja saavat yli-inhimillisiä voimia. Reed yrittää aluksi keksiä parannuskeinoa, mutta Doomin yrittäessä tuhota heidät tullakseen ”jumalaksi”, ”Ihmeneloset” pysäyttävät hänet ja alkavat sen jälkeen käyttää voimiaan toimiakseen supersankareina. Elokuvan lopussa Reed myös kosii Susania. Hopeasurffarissa, Reedin ja Susanin hääsuunnitelmat viivästyvät, kun armeija värvää sekä heidät että Doomin tutkimaan Maahan saapuneen Hopeasurffarin toimia.
Josh Trankin ohjaamassa vuoden 2015 Fantastic Four -elokuvassa Herra Fantastista näytteli Miles Teller. Reed ja Ben Grimm olivat lapsuudenystäviä, ja Franklin Stormin värvää heidät rakentamaan yhdessä Victor von Doomin kanssa kvanttiporttia, jolla matkustaa Planeetta Zeroksi kutsuttuun ulottuvuuteen, mistä Ihmeneloset myös saavat voimansa.
Herra Fantastinen muissa medioissa > Marvel Cinematic Universe

Vaihtoehtoisen universumin Maan-838 variantti Reed Richardsista / Herra Fantastisesta esiintyy Baxter-säätiön johtajana ja Illuminatin jäsenenä Marvel Cinematic Universen (MCU) elokuvassa Doctor Strange in the Multiverse of Madness (2022). Illuminati pidätti MCU:n pääuniversumista, Maa-616:sta, tulleen Stephen Strangen, koska uskoivat kaikkien varianttien Strangestä olevan uhka multiversumille. Maan-616 Wanda Maximoff ottaa unikävelyloitsulla valtaansa Maan-838 variantin itsestään, tunkeutuu Illuminatin tukikohdaan, ja tappaa viisi Illuminatin jäsenistä, mukaan lukien Richardsin.
MCU-elokuvien pääversio Reed Richardsista / Herra Fantastisesta tekee ensiesiintymisensä vuoden 2025 elokuvassa The Fantastic Four: First Steps , näyttelijänään Pedro Pascal.
Pascal tulee palaamaan rooliinsa elokuvissa Avengers: Doomsday (2026) ja Avengers: Secret Wars (2027).
Herra Fantastinen muissa medioissa > Videopelit

Herra Fantastinen esiintyy Marvel: Ultimate Alliancessa yhtenä pelattavista hahmoista.
Herra Fantastinen muissa medioissa > Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1967–1968 | Gerald Mohr | Ihmeneloset |  |  |
| 1978 | Mike Road | The Fantastic Four |  |  |
| 1994–1996 1999 | Beau Weaver | Ihmeneloset Hulk Silver Surfer |  |  |
| 1997 | Cam Clarke | Hämähäkkimies |  |  |
| 2005 2007 | Ioan Gruffudd |  | Fantastic Four Fantastic Four: Hopeasurffari | Fantastic Four |
| 2005 | Robin Atkin Downes |  |  | Fantastic Four |
| 2006–2007 | Hiro Kanagawa | Ihmeneloset |  |  |
| 2006 | David Naughton |  |  | Marvel: Ultimate Alliance |
| 2007 | Matthew Kaminsky |  |  | Fantastic Four: Rise of the Silver Surfer |
| 2009 | Robert Clotworthy |  |  | Marvel: Ultimate Alliance 2 |
| 2009 | James Marsters | The Super Hero Squad Show |  |  |
| 2015 | Miles Teller |  | Fantastic Four |  |
| 2022 | John Krasinski |  | Doctor Strange in the Multiverse of Madness |  |
| 2025–2027 | Pedro Pascal |  | The Fantastic Four: First Steps Avengers: Doomsday Avengers: Secret Wars |  |
Hot Mainstream Rock Tracks

Hot Mainstream Rock Tracks on yhdysvaltalaisen Billboard-lehden julkaisema lista soitetuimmista kappaleista valtavirran rock-radioasemilla, joilla soitetaan pääasiassa rock-kappaleita. Lista aloitti toimintansa vuonna 1981, ja se tunnettiin alun perin nimellä Top Tracks. Lista on vuosien aikana tunnettu myös nimellä Rock Albums chart.
Aiheesta muualla

Hot Mainstream Rock Tracks Billboard