stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Michael Kidd-Gilchrist
NBA-ura

Yliopistokoripalloa Kentuckyn yliopiston joukkueessa pelannut Kidd-Gilchrist oli yksi 14:stä vuoden 2012 varaustilaisuuteen NBA:n paikan päälle kutsumasta pelaajasta. Charlotte Bobcats varasi hänet ensimmäisellä kierroksella, koko tilaisuuden toisella varausvuorolla. Ensimmäistä kertaa NBA:n historiassa kaksi ensimmäistä varausta olivat samasta yliopistosta, sillä hänen joukkuekaverinsa Anthony Davis varattiin tilaisuuden ensimmäisenä pelaajana.
Kauden 2017–2018 loppuun mennessä Kidd-Gilchrist on pelannut NBA:ssa 357 runkosarjaottelua mutta vain neljä pudotuspeliä, sillä Hornets on hänen aikanaan selviytynyt vain kahtena vuonna pudotuspeleihin ja toisella kerralla, kaudella 2015–2016, hän kärsi kahdesta pahasta olkapäävammasta, joiden vuoksi hän pystyi pelaamaan vain seitsemän runkosarjaottelua. Kidd-Gilchrist on pelannut lähes kaikki ottelunsa aloituskokoonpanossa.
Muuta

Kidd-Gilchrist tunnettiin syntyjään nimellä Michael Gilchrist, mutta hän lisäsi sukunimeensä edesmenneen setänsä ja isähahmon Darrin Kiddin nimen. Tämä menehtyi samana päivänä kun Gilchristin oli tarkoitus allekirjoittaa kirjallinen suostumus pelata Kentuckyn yliopiston joukkueessa.
McDonnell Douglas A-12 Avenger II

Taiteilijan näkemys A-12-koneesta
A-12 Avenger II ("kostaja") oli McDonnell Douglasin ja General Dynamicsin yhteistyössä tekemä suunnitelma uudesta laivastokäyttöön tarkoitetusta rynnäkkökoneesta. Koneesta suunniteltiin A-6 Intruder-koneiden korvaajaa. Koneen oli määrä olla "lentävä siipi"-mallinen häivelentokone. Nimi viittaa toisen maailmansodan aikaiseen Grumman TBF Avenger-koneeseen.
Konetyypistä ei koskaan valmistunut edes prototyyppiä, ainoastaan ulkoasumalli. Tuotantokustannukset uhkasivat nousta pilviin, ja hinta-arvion ollessa 165 miljoonaa dollaria konetta kohden (1991), puolustusministeri Dick Cheney perui hankkeen.
Perumisen seurauksena McDonnell Douglas/GD nostivat puolustusministeriötä vastaan kanteen. Kesäkuussa 2009 oikeus päätti, että laivastolla oli oikeus perua hanke. GD ja McDonnell Douglasin ostanut Boeing velvoitettiin lähes 3 miljardin dollarin oikeudenkäynti- ja muihin korvauksiin.
Tekniset tiedot

A-12-koneiden suunnitellut ominaisuudet:
Miehistö: 2
Pituus: 11,5 m
Kärkiväli: Taitettuna 11 m, levitettynä 21,4 m
Korkeus: 3,4 m
Siipipinta-ala: 122 m²
Omapaino: 17 700 kg
Kokonaispaino: 36 300 kg
Moottorit: 2× General Electric F412-GE-D5F2 ilman jälkipoltinta. Työntövoima 2x58 kN
Suorituskyky
Nopeus: 930 km/h
Toimintasäde: 1 480 km
Lentokorkeus 12 200 m
Nousunopeus: 25 m/s
Siipien nostovoima: 300 kg/m²
Teho/painosuhde: 0,16
Aiheesta muualla

Kuvia koneen ulkoasumallista.
A-12 eri kuvakulmista
Michael Kennedy

Michael LeMoyne Kennedy (27. helmikuuta 1958 – 31. joulukuuta 1997) oli Robert F. Kennedyn ja Ethel Skakelin kuudes lapsi. Hän oli presidentti John F. Kennedyn ja senaattori Edward M. Kennedyn veljenpoika.
Michael Kennedy työskenteli veljensä Joseph Patrick Kennedyn energiaorganisaatiossa ja vaaleissa sekä setänsä Edward M. Kennedyn vaalikampanjassa 1994.
Vuonna 1997 häntä syytettiin lapsenvahdin raiskauksesta. Tapaus aiheutti valtavan kohun.
Perhe

Michael Kennedy oli naimisissa Victoria Giffordin kanssa. Heillä on kolme lasta: Michael LeMoyne Kennedy Jr. (s. 9. tammikuuta 1983), Kyle Francis Kennedy (s. 6. heinäkuuta 1984) ja Rory Gifford Kennedy (s. 14. marraskuuta 1987).
Kennedyllä oli neljä siskoa ja kuusi veljeä: Kathleen Kennedy Townsend, Joseph Patrick Kennedy II, Robert F. Kennedy, Jr., David Anthony Kennedy, Courtney Kennedy Hill, Kerry Kennedy, Christopher George Kennedy, Matthew Maxwell Taylor Kennedy, Douglas Harriman Kennedy ja Rory Kennedy.
Kuolema

Michael Kennedy kuoli lasketteluonnettomuudessa samana vuonna 1997 Aspenissa Coloradossa. Hän oli laskettelemassa Kennedyn klaanin jäsenien kanssa. Hänen tapaturmaisesta kuolemastaan on ollut liikkeellä erilaisia teorioita.
Mannheim

| Mannheim |
| --- | --- |

 vaakuna
 Mannheim
 Koordinaatit: 49°29′N, 8°28′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Karlsruhe
Piirikunta:  kaupunkipiiri
Hallinto:  
 – Pormestari:  Peter Kurz (SPD)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  144,96 km²
Korkeus:  97 m
Väkiluku (30.6.2022):  314 428
 – Väestötiheys:  2 169 as./km²
 
 www.mannheim.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vesitorni
Mannheim on Saksan Baden-Württembergin osavaltion toiseksi suurin kaupunki Stuttgartin jälkeen. Kesäkuun 2022 lopussa siellä oli 314 428 asukasta.
Kaupunki on merkittävä teollisuuskeskus ja yliopistokaupunki, ja Euroopan toiseksi suurin sisäsatama ja järjestelyratapiha tekevät siitä myös tärkeän liikennesolmun. Mannheim on myös kuuluisa ajoneuvoalan keksijöistään, kuten resiinan ja polkupyörän alkumuotoja kehitelleestä Karl Draisista, Karl Benzin autoista ja Heinrich Lanzin traktoreista. Nykyään Mannheimilla on merkitystä myös popmusiikin luovana keskuksena. Lähimmät suuret kaupungit ovat Frankfurt am Main (noin 70 km pohjoiseen) ja Stuttgart (95 km kaakkoon).
Mannheim muodostaa oman kaupunkipiirinsä (Stadtkreis), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista.
Maantiede ja ilmasto

Mannheimin kohdalla Neckarjoki laskee Reiniin. Kantakaupunki on näiden kahden joen välisessä ”hevosenkengässä”. Keskikaupunki hahmottuu asukkaille pikemminkin risteävien katujen muodostamien  kortteleiden mukaan, viralliset kadunnimet ovat paikallisille asukkaille tuntemattomia.
Vuoden lämpimimmät kuukaudet ovat heinäkuu ja elokuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 25 °C. Kylmintä on tammi- ja helmikuussa, jolloin keskimääräinen alin on vajaan asteen pakkasen puolella.
Historia

Mannheim mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 764. Pitkään se oli vain vähäinen kalastajakylä. Vuodesta 1284 alkaen se oli osa Wittelsbachin pfalzkreivin maita. Laajempaa merkitystä se sai vasta vuonna 1349, kun sinne rakennettiin Eichelsheimin tulli verottamaan ohi kulkevaa laivaliikennettä. Vuonna 1415 saksalais-roomalainen keisari Sigismund vangitutti viraltapannun vastapaavi Johannes XXIII:n Mannheimiin.
Vuonna 1606 vaaliruhtinas Fredrik IV aloitti Friedrichsburgin linnan rakentamisen Mannheimiin. Tässä yhteydessä syntyi myös nykyisen keskikaupungin omalaatuinen asemakaava, ja kylä kohotettiin kaupungiksi asianmukaisilla privilegioilla. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Mannheim tuhoutui pahoin. Jälleenrakennuksen yhteydessä myönnetyt laajennetut kaupunkiprivilegiot nostivat Mannheimin taas jaloilleen, mutta Pfalzin perimyssodan aikana 1689 ranskalaiset joukot tuhosivat kaupunkia. Sen jälkeen Mannheimia koetteli myös suuri tulipalo, mutta vaaliruhtinas jälleenrakensi taas itsepäisesti kaupungin houkutellen sinne uusilla privilegioilla lisää uudisasukkaita.
Historia > Mannheimin kukoistus 1700-luvulla

Mannheimista tuli 1700-luvulla Kurpfalzin hallituskaupunki, ja paikallinen hovi suosi taiteita ja tieteitä. Tällöin perustettiin myös Mannheimin yliopiston edeltäjä Kurpfälzische Akademie der Wissenschaften, ja kaupungin vieraanvaraisuudesta nauttivat Johann Wolfgang von Goethen, Friedrich Schillerin ja Friedrich Gottlieb Klopstockin kaltaiset merkittävät kirjailijat puhumattakaan itsestään säveltäjämestari Wolfgang Amadeus Mozartista.
Vaaliruhtinas Karl Theodor, jonka ansiota kaupungin kulttuurinen nousu oli, peri vuonna 1778 myös Baijerin ruhtinaan arvonimen ja siirsi hovinsa Pfalzista Baijerin pääkaupunkiin Müncheniin. Tällöin Mannheim alkoi menettää asemaansa muutenkin. Vuonna 1795, Ranskan vallankumouksen seurauksena alkaneissa sodissa, ranskalaiset sotilaat miehittivät Mannheimin, ja itävaltalaisten joukkojen vallatessa kaupungin takaisin vaaliruhtinaalle tykkituli aiheutti tuhoja. Vuonna 1803 Kurpfalz, jonka pääkaupunki Mannheim oli, lakkautettiin itsenäisenä valtiona, ja kun Saksan pikkuvaltioiden kaaosta selviteltiin Wienin kongressin aikana uuteen uskoon, kaupunki päätyi osaksi Badenia.
Historia > Mannheim – vallankumouksellinen kaupunki

Vuonna 1819 radikaali opiskelija murhasi Mannheimissa venäläistyneen, saksaksi taantumuksellisia näytelmiä kirjoittaneen kirjailija August von Kotzebuen, jonka tsaarin Venäjällä muovautuneet mielipiteet ärsyttivät nuoria vapaamielisiä saksalaisia. Murha johti ruhtinas Metternichin johdolla säädettyihin niin sanottuihin Karlsbadin asetuksiin, joilla pyrittiin kovin kourin tukahduttamaan niin ylioppilaiden kuin lehdistönkin vapaudet.
Radikaali ja demokraattinen henki eli kaupungissa tämän jälkeenkin, varsinkin kun talous sai uutta potkua 1820–1830-luvuilla kehittyneestä laiva- ja rautatieliikenteestä: Mannheim oli yksi vuoden 1848 niin sanotun maaliskuun vallankumouksen keskuspaikkoja, jossa Badenin kansankokous kokoontui. Kun vallankumousta seuraavana vuonna tukahdutettiin, Mannheimissa nähtiin myös teloituksia.
Historia > Teollisuuden ja laivaliikenteen pioneerikaupunki

Vuonna 1865 Friedrich Engelhorn perusti Mannheimiin kemiallisen tehtaan, Badenin aniliini- ja soodatehtaan, Badische Anilin- und Soda-Fabrik. Yritys tunnetaan nykyään lyhennenimellä BASF ja on kansainvälinen kemian teollisuuden jätti. Vuonna 1868 taas Saksan keskeiset valtiot, Ranska ja Alankomaat sopivat Mannheimin asiakirjalla (Mannheimer Akte) Reinin kansainvälistä laivaliikennettä koskevista määräyksistä. Asiakirja on keskeisiltä osiltaan vieläkin voimassa. Vuonna 1886 Karl Benz koeajoi moottorikäyttöistä autoaan Mannheimissa ja patentoi sen.
Teollisuuden ja liikenteen turvin Mannheim paisui 1800-luvun lopulla valtavaksi ja nieli joukon ympäröiviä kyliä. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Ranska miehitti Reinin vasemman rannan puoleiset osat Saksaa, jolloin Mannheimista tuli käytännössä rajakaupunki. 1920-luvun alussa kaupungissa nähtiin myös ensimmäinen traktori.
Historia > Kansallissosialismin vuodet

Poliittisten olojen vapauduttua Mannheim sai vuonna 1928 ensimmäisen sosiaalidemokraattisen pormestarinsa, Hermann Heimerichin, joka pyrki luomaan leimallisesti teollisuuskaupungiksi jääneelle Mannheimille kulttuurisempaa mainetta. Vaikka natsit eivät saaneet Mannheimissa koskaan runsasta kolmannesta enempää ääniä, vuonna 1933 he ottivat kaupungin komentoonsa ja panivat Heimerichin viralta. Julman joukkotuhon enne oli kahden tuhannen juutalaisen kaupunkilaisen vangitseminen ja kuljetus Gursin internointileiriin miehitettyyn Ranskaan vuonna 1940. Monet internoiduista menehtyivät sittemmin tuhoamisleirien kaasukammioissa. Sodan kallistuessa loppuaan kohti liittoutuneiden ilmapommitukset runtelivat Mannheimin aivan raunioiksi, kunnes yhdysvaltalaiset miehittivät kaupungin maaliskuun 1945 lopussa.
Historia > Mannheim toisen maailmansodan jälkeen

Toisen maailmansodan jälkeen Mannheim jouduttiin jälleen rakentamaan. Linna ja vesitorni palautettiin alkuperäisille paikoilleen, teatteri pystytettiin uuteen kohtaan. Vuonna 1967 Mannheimin korkeakoulu sai virallisen yliopistostatuksen. Nyttemmin kaupungissa on myös muita, ammattikasvatukseen suuntautuneita korkeakouluja.
Teollisuuden taantuminen on vähentänyt viime aikoina työpaikkoja Mannheimista. Tilalle on pyritty hankkimaan palvelualojen yrityksiä, ja rakennustyö ja kaupungin kehittäminen kunnallisin varoin on ollut vilkasta.
Väestö ja uskonnot

Teollisuuskaupunkina Mannheim on luonnollisesti vetänyt puoleensa myös suuria joukkoja siirtotyöläisiä. Nykyään kaupungissa asuu suurimpana ulkomaalaisryhmänä parikymmentä tuhatta turkkilaissyntyistä henkilöä. Muita tärkeitä ulkomaalaisperäisiä asukasryhmiä ovat italialaiset ja entisen Jugoslavian alueen asukkaat.
Mannheim kuuluu vanhaan Kurpfalzin alueeseen, josta tuli uskonpuhdistuksen myötä ensin luterilainen, sitten reformoitu. Kaupunki on siis perinteisesti kuulunut protestanttiseen Saksaan, vaikka myös katolisuus on ilmaantunut Mannheimiin olojen vapauduttua. Vuonna 1821 Badenin luterilaiset ja reformoidut kirkot yhdistyivät, joten nykyisin kaupungin protestanttinen väestö kuuluu vapaakirkkojen jäseniä lukuun ottamatta Badenin evankeliseen maakirkkoon. Katoliset mannheimilaiset ovat Freiburgin arkkihiippakunnan alaisia. Turkkilaisten maahanmuuttajien uskonnollisista tarpeista huolehtii sulttaani Selim I:n mukaan nimetty Saksan suurin moskeija. Adolf Hitlerin vainoista pahoin kärsinyt juutalainen seurakunta sai uuden synagogan vuonna 1987.
Kulttuuri

Mannheimin mediatarjonta on monipuolinen. Suurimmat paikalliset tiedotusvälineet lienevät sanomalehti Mannheimer Morgen ja kaupungin televisiotornista ohjelmansa lähettävä Rhein-Neckar-Fernsehen.
Mannheim järjestää vuosittain yhdessä Heidelbergin kanssa elokuvajuhlan Internationales Filmfestival Mannheim-Heidelberg.
Metalliyhtye Beyond the Black on kotoisin Mannheimista.
Kulttuuri > Mannheimissa tehtyjä keksintöjä

Maailman ensimmäinen polkupyörä, jonka teki Karl Dreis Mannheimissa 1817.
Maailman ensimmäinen auto, jonka teki Karl Benz Mannheimissa 1885
Karl Benzin työpaja Manheimissa (osoitteessa T6, 11)
Virallinen muistolaatta Bertha Benzin ensimmäisen automatkan varrella Mannheimista Pforzheimiin 1888 (104 km)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mannheimin viralliset kotisivut
Alb-Donau-Kreis
Baden-Baden
Biberach
Bodenseekreis
Breisgau-Hochschwarzwald
Böblingenin piirikunta
Calw
Emmendingen
Enzkreis
Esslingen
Freiburg
Freudenstadt
Göppingen
Heidelberg
Heidenheim
Heilbronnin piirikunta
Heilbronnin kaupunki
Hohenlohekreis
Karlsruhen piirikunta
Karlsruhen kaupunki
Konstanz
Lörrach
Ludwigsburg
Main-Tauber-Kreis
Mannheim
Neckar-Odenwald-Kreis
Ortenaukreis
Ostalbkreis
Pforzheim
Rastatt
Ravensburg
Rems-Murr-Kreis
Reutlingen
Rhein-Neckar-Kreis
Rottweil
Schwarzwald-Baar-Kreis
Schwäbisch Hall
Sigmaringen
Stuttgart
Tübingen
Tuttlingen
Ulm
Waldshut
Zollernalbkreis
Mannheimin sijainti
Marktplatz-Denkmal (1760)
Michael Khodarkovsky

Michael Khodarkovsky on yhdysvaltalainen historioitsija ja professori, joka opettaa historiaa Loyolan yliopistossa Chicagossa. Khodarkovsky on erikoistunut Venäjän historiaan, josta hän on kirjoittanut useita teoksia sekä artikkeleita.
Khodarkovsky syntyi ja kasvoi Neuvostoliiton ajan Ukrainassa. Hän opiskeli historiaa Kalmukian valtionyliopistossa Elistassa, jossa myös suoritti Bachelor of Artsia vastaavan tutkinnon. Hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa väitteli tohtoriksi Chicagon yliopistosta 1987. Hän on kirjoittanut artikkeleita Venäjän historiasta ja nykytilasta muun muassa lehtiin The New York Times, The Wall Street Journal and Chicago Tribune.
Teoksia

Of Religion and Empire - Missions, Conversion, and Tolerance in Tsarist Russia Cornell University Press, 2001.
Russia's Steppe Frontier: The Making of a Colonial Empire, 1500-1800 Indiana University Press, 2002.
Where Two Worlds Met - The Russian State and the Kalmyk Nomads, 1600–1771 Cornell University Press, 2006.
Bitter Choices - Loyalty and Betrayal in the Russian Conquest of the North Caucasus Cornell University Press, 2011. Teos on käännetty venäjäksi 2016.
Aiheesta muualla

Michael Khodarkovsky Discusses His Scholarship - Khodarkovsky kertoo tutkijantyöstään Youtube-videossa. (englanniksi)
Michael Keusch

Michael Keusch (s. 1955 Calgary, Alberta, Kanada) on saksalainen elokuvaohjaaja ja valokuvaaja, joka sai elokuvasta Autobahnraser Euregio Filmball -ehdokkuuden vuonna 2004.
Ura

Keusch vietti nuoruutensa Bochumissa, Saksassa, mutta palasi takaisin Kanadaan täytettyään 21 vuotta. Hän aloitti elokuvaopiskelunsa Los Angelesissa vuonna 1983 American Film of Institutesissa ja myöhemmin Alberta of Institutes of Technologyssa, Kanadassa.
Keusch on ohjannut elokuvia vuodesta 1989 lähtien. Ne olivat aluksi englanninkielisiä, mutta myöhemmin 1990-luvun jälkeen hän on ohjannut enimmäkseen saksankielisiä elokuvia. Keuschin on myös ohjannut kolme Steven Seagalin tähdittämää elokuvaa: Shadow Man (2006), Attack Force (2006) ja Flight of Fury (2007).
Ohjaamisen lisäksi Keusch on toiminut vuodesta 2000 lähtien valokuvaajana, ja järjesti ensimmäisen näyttelynsä vuonna 2002 nimellä "Looking At..L.A."
Aiheesta muualla

Michael Keusch Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Matías Lucuix

| Matías Lucuix> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. marraskuuta 1985 Buenos Aires, Argentiina
Kansalaisuus:   Argentiina
Uran tiedot
Lempinimi:  Mati
Pituus:  186 cm
Laji:  futsal
Seura:   Inter Movistar
 Tietolaatikko päivitetty 24. helmikuuta 2015 
| Mitalit> Maa:  Argentiina.Miesten futsal.Pan-Amerikan kisat  | Mitalit> Maa:  Argentiina.Miesten futsal.Pan-Amerikan kisat  | Mitalit> Maa:  Argentiina.Miesten futsal.Pan-Amerikan kisat  | Maa:  Argentiina> Miesten futsal. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 2007 |  |  |
Matías Raúl Lucuix (s. 20. marraskuuta 1985 Buenos Aires) on argentiinalainen futsalpelaaja. Hän edustaa espanjalaista Inter Movistaria ja Argentiinan futsalmaajoukkuetta. Pelipaikaltaan 186 senttimetriä pitkä Lucuix on ala eli laitapelaaja.
Lucuix on kuulunut Argentiinan futsalmaajoukkueeseen kaksissa MM-kilpailuissa, vuosina 2008 ja 2012. Hän on tehnyt MM-kilpailuissa pelaamissaan kymmenessä ottelussa neljä maalia. Vuoden 2012 MM-kilpailuiden alkulohkon ottelussa Australiaa vastaan Lucuix, joka oli juuri silloin uransa huipulla ja aivan maailman parhaiden pelaajien joukossa, mursi pohje- ja sääriluunsa eikä ole voinut pelata sen jälkeen yli kahteen vuoteen, vaikka alun perin toipumisajan uskottiin olevan kahdeksasta kymmeneen kuukautta. Silti on mahdollista, että useisiin leikkauksiin joutunut Lucuix palaa vielä jonain päivänä futsalkentille.
Lucuix kuuluu yhä nimellisesti espanjalaisjoukkue Inter Movistarin kokoonpanoon. Hän siirtyi seuraan vuonna 2011 toisesta espanjalaisseurasta Caja Segoviasta, jota hän edusti vuodet 2007-2011. Vuonna 2007 Lucuix saavutti Argentiinan kanssa hopeaa Pan-Amerikan kisoista Rio de Janeirosta.
Käännös suomeksi
Martti Porthan

Martti Porthan (s. 7. kesäkuuta 1952) on janakkalalainen urkurakentaja, joka on perehtynyt erityisesti barokin- ja romantiikanajan urkujen rakennukseen. Martti Porthan on Urkurakentamo Martti Porthan Oy:n omistaja ja toimitusjohtaja.
Martti Porthanin veli Olli Porthan on Sibelius-Akatemian urkumusiikin professori.
Matewan – kuoleman kaivos

| Matewan – kuoleman kaivos> Matewan |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Sayles
Käsikirjoittaja:  John Sayles
Tuottaja:   Peggy Rajski  Maggie Renzi 
Säveltäjä:  Mason Daring
Kuvaaja:  Haskell Wexler
Leikkaaja:  Sonya Polonsky
Pääosat:   Chris Cooper  James Earl Jones  Mary McDonnell 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Red Dog Films
Levittäjä:  Cinecom Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1987
Kesto:  133 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Matewan – kuoleman kaivos (Matewan) on John Saylesin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen independent-draamaelokuva vuodelta 1987. Se perustuu vuoden 1920 kaivoslakkoon Länsi-Virginiassa, joka johti avoimeen taisteluun kaivosyhtiön ja työläisten välillä. Chris Cooper näyttelee tapausta selvittämään tulevaa ammattiliiton miestä, joka pyrkii käännyttämään afroamerikkalaisten ja italialaissiirtolaisten joukosta haalitut rikkurityöläiset lakkolaisia tukemaan. Muissa keskeisissä osissa nähdään muun muassa David Strathairn, Will Oldham, James Earl Jones ja Mary McDonnell.
Vastaanotto

Haskell Wexler oli kuvauksesta ASC- ja Oscar-ehdokkaana ja voitti kategoriansa Film Independent Spirit Awards -gaalassa, jossa elokuva toi ehdokkuuksia neljässä muussakin sarjassa.
Elokuvaa ei tuotu Suomen teattereihin, vaan se julkaistiin videokasettina. Suomen tv-kanavilla se on nähty 1993 ja 1995. Helsingin Sanomien Petri Immonen luonnehti Matewania balladinomaisesti kerrotuksi lännenelokuvaa muistuttavaksi tarinaksi, joka ei pyri saarnaamaan. Saman lehden Mikael Fränti kirjoitti kesäkuun 1993 tv-esityksen alla: ”John Saylesia kiinnostaa kollektiivin synty ja ryhmän toiminta. Sayles ei kuvaa Amerikkaa yhtenä suurena kokonaisuutena, vaan hän pyrkii näyttämään lähihistorian oikeat kasvot ja vaietut ristiriidat.” Video-oppaassa 95 Amerikkalaiselokuvalle harvinaista kollektiivin kuvausta kehui myös Tapani Maskula: ”Matewan on sangen tarkkanäköinen ja oivaltava analyysi amerikkalaisesta demokratiasta sekä sen sisälle rakennetusta riistomekanismista. Toisaalta Sayles käyttää historiallista etäisyyttä hyväkseen viedäkseen tarinansa lähes westerniä muistuttaviin myyttisiin raameihin. Koko ajan elokuva silti pohtii yksilön sidonnaisuutta ryhmäänsä, paneutuu luokkatietoisuuden heräämiseen ja varoittaa valtasuhteiden kärjistymisestä.” Video-opas 95 -kirjassa Asko Alanen kuvaili elokuvaa tuimaksi raportiksi, joka leikittelee tulitikuilla luokkasodan ruutitynnyrin äärellä.
Maria Mena

| Maria Mena |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. helmikuuta 1986 (ikä 38)
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Aktiivisena:  2002–
Tyylilajit:  pop, alternative rock, folk pop, alternative country
Soittimet:  laulu
Levy-yhtiöt:  Sony BMG, Columbia
Aiheesta muualla
www.mariamena.no
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Maria Viktoria Mena (s. 19. helmikuuta 1986) on norjalainen pop-laulaja.
Ura

Mena syntyi Oslossa. Hänen vanhempansa ottivat avioeron tyttären ollessa 9-vuotias. 13-vuotiaana Mena muutti asumaan isänsä kanssa, ja alkoi kirjoittaa laulunsanoja muun muassa vanhempiensa avieron aiheuttamista tunteista.
Mena julkaisi ensimmäisen singlensä "Fragile" vuonna 2002. Toisella singlellään "My Lullaby" hän pääsi Norjan virallisen listan viidenneksi. Hänen ensimmäinen studioalbuminsa oli Another Phase (2002). Albumia myytiin Norjassa 40 000 kappaletta. Hänen seuraava albuminsa Mellow julkaistiin kaksi vuotta myöhemmin. Yksityiselämässä Menalla ei mennyt yhtä hyvin. 17-vuotiaana hänelle kehittyi masennus ja syömishäiriö. Hän parani sittemmin syömishäiriöstä.
Vuonna 2004 Mena julkaisi kansainvälisen debyyttialbuminsa White Turns Blue, joka sisälsi kappaleita Menan kahdelta aiemmalta albumilta. Mena on saavuttanut menestystä kansainvälisillä markkinoilla albumin julkaisun jälkeen. Albumin kappale "You're the Only One" nousi listoille Norjassa, Hollannissa ja Yhdysvalloissa.
Menan seuraavan albumin Apparently Unaffected single "Just Hold Me" saavutti suosiota useissa Euroopan maissa, kuten Saksassa ja Hollannissa. Vuonna 2008 Mena julkaisi albumin Cause and Effect, jonka lauluissa hän käsittelee esimerkiksi nuoruutensa traumoja ja ihmissuhteita. Albumin single "All This Time" nousi listoille ainakin Norjassa, Saksassa ja Suomessa. Menan uusin albumi Viktoria julkaistaan syyskuussa 2011.
Yksityiselämä

Mena kertoi tammikuussa 2024 odottavansa lasta kihlattunsa Morten Kleppan kanssa.
Diskografia > Albumit

Another Phase (2002)
Mellow (2004)
Apparently Unaffected (2005)
Cause and Effect (2008)
Viktoria (2011)
Weapon in Mind (2013)
Diskografia > Kokoelma-albumit

White Turns Blue (2004)
Diskografia > Singlet

Fragile (2002)
My Lullaby (2002)
You're the Only One (2004)
Just a Little Bit (2004)
Miss You Love (2005)
Just Hold Me (2006)
Our Battles (2006)
Nevermind Me (2006)
Belly Up (2008)
All This Time (Pick-Me-Up Song) (2008)
I'm In Love (2009)
I Was Made for Lovin' You (2009)
Wide Awake (Sasha ft. Maria Mena) (2009)
Home for Christmas (2010)
This Too Shall Pass (2011)
Homeless (2011)
Fuck You (2013)
I've Always Liked That (2013)
Aiheesta muualla

Maria Menan blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
Maria Mena Official UK (Arkistoitu – Internet Archive)
Maria Mena Myspacessa (englanniksi)
Maria Mena Facebookissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maria Mena Wikimedia Commonsissa