stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aigion
Maantiede

Aigionin kaupunki sijaitsi Peloponnesoksen niemimaan pohjoisrannikolla Korintinlahden rannalla länteen Selinus (nyk. Selinoúntas) -joen suusta. Kaupunki oli rakennettu kahden niemenkärjen reunustaman lahden pohjukkaan, joka muodosti Akhaian parhaan satamapaikan Patrain jälkeen. Aigionin etäisyydeksi Rhypesistä mainitaan 30 stadionia eli noin viisi kilometriä ja Helikestä 40 stadionia eli noin seitsemän kilometriä. Patrai sijaitsi noin 45 kilometriä Aigionista itään ja Korintti noin 97 kilometriä kaakkoon.
Aigionin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 tai jopa 100–200 neliökilometriä.
Historia

Aigionin paikka on ollut asuttu jo esihistoriallisella ajalla varhaiselta helladiselta kaudelta mykeneläiselle kaudelle. Aigionin kaupungin perustajana pidettiin kreikkalaisessa mytologiassa heeros Aigeusta. Joskus nimi Aigeus on kuitenkin tulkittu lähinnä Poseidonin epiteetiksi. Strabonin mukaan Aigion syntyi, kun seitsemän tai kahdeksan kylää yhdistyi yhdeksi kaupungiksi. Kylien nimiä ei tunneta. Varhaisin maininta Aigionista on Homeroksen Iliaan Laivaluettelossa, joka esittää sen kuuluneen Agamemnonin vallassa olleisiin alueisiin ja lähettäneen laivoja Troijan sotaan. Muutoin kaupungin varhaisemmista vaiheista tiedetään vain vähän.
Paikka säilyi asuttuna läpi geometrisen ja arkaaisen kauden. Klassisella kaudella Aigion oli yksi Akhaian liiton dodekapoliin kahdestatoista kaupungista. Kun läheinen Heliken kaupunki tuhoutui vuoden 373 eaa. maanjäristyksessä, aigionilaiset saivat haltuunsa sen alueet, ja näin kaupungista tuli Akhaian merkittävin. Tämän jälkeen Aigion toimi Akhaian liiton keskuksena, jossa pidettiin liiton kokoukset. Tämä asema säilyi sillä aina siihen saakka, kun Filopoimen sääti uuden Akhaian liiton aikana, että liiton kokoukset voitiin pitää missä tahansa jäsenkaupungissa. Aigionissa kokoukset pidettiin Homagyrion- tai Homarion-nimisessä lehdossa meren rannalla.
Aigion taantui Rooman keisarikaudella samalla kun Patrai kehittyi Akhaian merkittävimmäksi kaupungiksi. Kuitenkin vielä roomalaisellakin kaudella Pausaniaan aikana akhaialaiset saivat pitää säännölliset kokouksensa Aigionissa, samalla tavalla kuin amfiktyonit saivat kokoontua Delfoissa ja Thermopylaissa.
Aiemmin Aigionin katsottiin lyöneen omaa hopearahaa, mutta nykyisin kyseiset rahat liitetään toiseen akhaialaiseen kaupunkiin, Aigaihin. Pausaniaan mukaan Suur-Kreikassa sijainnut Kaulonian kaupunki olisi perustettu Aigionista käsin. Olympian kisojen voittoja Aigionilla tiedetään olleen koko antiikin ajalla ainakin neljä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Aigieus (Αἰγιεύς), myöhemmin latinaksi Aegiensis.
Nykyinen Aígion kaupunki tunnettiin keskiajalla ja sen jälkeenkin nimellä Vostítsa (Βοστίτσα), mikä tuli kaupunkia ympäröineistä puutarhoista (vósta, vostáni). Se on nimetty uudelleen antiikin aikaisen kaupungin mukaan. Kaupungin alueella on tehty lähinnä pelastuskaivauksia, muun muassa vuosina 1993–1994 ja 1998.
Rakennukset ja löydökset

Antiikin Aigionista on säilynyt vain vähän jäänteitä, koska myöhempi kaupunki on samalla paikalla. Kaupunki on ollut ympäröity muurein viimeistään 300-luvulla eaa. Aigionin paikalta on löydetty rakennusten ja rakennelmien jäänteitä klassiselta, hellenistiseltä ja roomalaiselta kaudelta, mukaan lukien agoran paikka, roomalainen kylpylä sekä vesijohtoja ja viemäröintejä. Uuden ajan rakennuksista on löydetty uudelleenkäytettynä antiikin aikaisten rakennusten koristeosia sekä veistoksia.
Pausaniaan mukaan Aigionissa oli useita temppeleitä ja muita julkisia rakennuksia, joista hän antaa kuvauksen. Kaupungissa tiedetään kirjallisten lähteiden perusteella olleen teatteri, mutta sitä ei ole löydetty. Akhaian liiton kokouspaikka Homagyrionin tai Homarionin lehto sijaitsi kaupungin ulkopuolella. Se oli pyhitetty Zeus Homagyriokselle tai Zeus Homariokselle, ja on ollut olemassa viimeistään vuonna 280 eaa. Sanat homagyrion, ”kokous”, ja homarion, ”liitto”, viittasivat liiton kokouksiin, mutta myöhemmin niiden selitettiin tarkoittaneen paikkaa, johon Agamemnon kokosi kreikkalaiset sotapäälliköt ennen Troijan sotaa. Lehdon lähellä sijaitsi Demeter Panakhaialle omistettu temppeli.
Mykeneläisen ajan löydöistä merkittävin on megaronin kaltainen rakennus noin 1400–1200-luvulta eaa. Kaupungin läheltä on löydetty mykeneläisaikainen nekropolis eli hauta-alue, josta on löydetty 30 kammiohautaa, sekä hellenistiselle kaudelle ajoitettuja hautoja. Seudulta tehtyjä esinelöytöjä on esillä Aígion arkeologisessa museossa.
Roomalaisaikainen veistos, joka esittää joko Zeus Aigiokhosta tai Aigionin perustajaa, heeros Aigeusta. 1. vuosisata jaa. Aígion arkeologinen museo.
Aigionista peräisin oleva Hermeen patsas. Roomalaisaikainen kopio (n. 27 eaa. – 17 jaa.) Lysippoksen alkuperäisveistoksesta.
Aigospotamoi

| Aigospotamoi> Αἰγοσποταμοί |
| --- | --- |
 Aigospotamoin paikka nähtynä Hellespontoksen toiselta puolelta.
Sijainti
 Aigospotamoi
Koordinaatit:  40°19′53″N, 26°35′58″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Sütlüce, Gallipoli, Çanakkale
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  400- ja 300-luvut eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Traakian Khersonesos
Aiheesta muualla
  Aigospotamoi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aigospotamoi (m.kreik. Αἰγοσποταμοί, myös Aigospotamos, Αἰγοσποταμός, Aigos Potamoi, Αἰγὸς Ποταμοί; lat. Aegospotami) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakian Khersonesoksella nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan lähelle nykyistä Çanakkalen maakunnan Sütlücen kylää.
Maantiede

Aigospotamoi sijaitsi Traakian Khersonesoksen itärannikolla eli Hellespontoksen länsirannalla lähellä kaupungille nimensä antanutta Aigos-jokea (Aigos Potamos, lat. Aegos flumen) eli ”Vuohijokea”. Kaupunki sijaitsi lähellä Kressan kaupunkia, vastapäätä salmen itärannan Lampsakosta ja koilliseen Sestoksesta.
Aigospotamoin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu alle 25 neliökilometriä tai korkeintaan 25–100 neliökilometriä.
Historia

Aigospotamoin nimi muistetaan erityisesti peloponnesolaissodan viimeisestä suuresta taistelusta, vuoden 405 eaa. Aigospotamoin taistelusta, jossa Sparta voitti Ateenan. Ilmeisesti Aigospotamoin kaupunkia ei kuitenkaan ollut olemassa tuohon aikaan, sillä ateenalaisten sotapäälliköiden virheeksi taistelussa mainitaan se, että he pysyivät paikassa, jossa heillä ei ollut tukenaan kaupunkia, joka olisi voinut järjestää muonitusta. Kaupunki vaikuttaa kuitenkin olleen olemassa aikaisemmin 400-luvulla eaa., koska se löi tuolloin omaa hopearahaa.
Myöhemmin noin vuodesta 350 eaa. lähtien paikalla oli jälleen kaupunki, koska antiikin aikaiset maantieteilijät mainitsevat sen, ja sen tiedetään lyöneen tuolloin omaa pronssirahaa. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti, ja luettelointi perustuu lähinnä rahan lyömiseen. Strabon sanoo kaupungin olleen hänen aikanaan autiona.
Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Aigospotamitēs (Αἰγοσποταμίτης).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aigospotamoi Wikimedia Commonsissa
Aigospotamoin lyömä raha, 300-luku eaa. Kuvituksessa naisen (Demeterin?) pää sekä pukki ja teksti AIΓOΣ-ΠO, Aigos-po.
Aioleion

| Aioleion> Αἰόλειον.Sijainti |
| --- | --- |
 Aioleion
Koordinaatit:  40°18′8″N, 23°10′53″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Néa Tríglia, Néa Propontída, Chalkidikí, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  400–300-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Bottike, Traakia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aioleion (m.kreik. Αἰόλειον; lat. Aeolium) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Bottikessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Néa Propontídan kunnan alueella lähellä nykyistä Néa Tríglian kaupunkia, mutta sen tarkkaa sijaintipaikkaa ei tunneta.
Maantiede

Aioleionin kaupunki sijaitsi Bottikessa nykyisen Chalkidikín niemimaan läntisissä sisäosissa. Alue ei antiikin aikana kuulunut Khalkidiken alueeseen, josta koko niemimaa on saanut nykyisen nimensä. Aioleionin lähellä sijaitsivat Spartolos, Pleume ja Sinos, mutta kaupungille esimerkiksi Barrington Atlas of the Greek and Roman World -kartastossa merkitty sijainti on summittainen. Aioleionin kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta.
Historia

Aioleionin historiasta tiedetään vain vähän. Se kuului 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla bottiaialaisten kaupunkien liittoon sekä Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa muutamia kertoja vuosina 434/433–422/421 eaa. 300-luvulla eaa. Aioleion on saattanut kuulua Khalkidiken liittoon. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Aiolitēs (Αἰολίτης).
Ainanlinna

| Ainanlinna |
| --- | --- |
 Ainanlinna kesällä 2019.
Osoite:  Kauppakatu 12 Näsilinnankatu 23
Sijainti:  Tammerkoski, Tampere
Koordinaatit:  61°29′53.5″N, 23°45′18.7″E
Rakennustyyppi:  asuin- ja liikerakennus
Valmistumisvuosi:  1952
Suunnittelija:  Erkki Huttunen
Tyylisuunta:  funktionalismi
Kerrosluku:  8
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ainanlinna on vuonna 1952 valmistunut asuin- ja liikerakennus, joka sijaitsee Tampereen keskustassa Kauppakadun ja Näsilinnankadun kulmassa. Talon on suunnitellut rakennushallituksen pääjohtaja Erkki Huttunen vuonna 1950.
Arkkitehtuuri ja status

Ainanlinna edustaa 1950-luvun pehmeää funktionalismia. Siinä on kahdeksan kerrosta, joista ylin on sisäänvedetty. Liiketilat sijoittuvat ensimmäiseen ja toiseen kerrokseen. Rakennukseen ei ole vuosien varrella tehty suuria muutoksia. Julkisivu on remontoitu vuonna 1998.
Pirkanmaan maakuntakaavassa Tampereen Kauppakatu on määritelty maakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Ainanlinna on siinä keskeinen kaupunkimaiseman osa. Rakennusta ei kuitenkaan ole suojeltu asemakaavalla.
Talon nimi

Ainanlinna ja sen paikalla aiemmin sijainnut Langin talo on nimetty tontin pitkäaikaisen omistajan Aina Evelina Langin (1861–1937) mukaan. Hän oli kustantaja Emil Hagelbergin tytär ja kruununnimismies August Edvard Reinhold Langin (1848–1912) puoliso.
Tunnettuja asukkaita

Ainanlinnan asukkaisiin ovat kuuluneet muotialan yrittäjä Sara Hildén ja hänen puolisonsa, taiteilija Erik Enroth. He muuttivat Ainanlinnaan vuonna 1957.
Aigai (Aiolis)

| Aigai> Αἰγαί |
| --- | --- |
 Aigain raunioita.
Sijainti
 Aigai
Koordinaatit:  38°50′1″N, 27°11′37″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Yuntdağıköseler, Manisa
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  218–133 eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  itsenäinen kaupunkivaltio Lyydia Seleukidien valtakunta Attalidien valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Aiolis
Provinssi:  Asia
Aiheesta muualla
  Aigai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aigai (m.kreik. Αἰγαί, myös Aigaiai, Αἰγαῖαι, lat. Aegae, Aegaeae) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Aioliissa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Manisan maakunnan Yuntdağıköseleriä.
Maantiede

Aigai sijaitsi Aioliissa noin 12 kilometriä sisämaahan Aigeianmeren rannasta ja noin 35 kilometriä etelään Pergamonista. Tällaisena se oli kauaempana sisämaassa kuin useimmat muut Aioliin kreikkalaissiirtokunnat. Kaupunki oli rakennettu kukkulalle, joka sijaitsee linnuntietä noin 2,6 kilometriä etelälounaaseen nykyisestä Yuntdağıköseleristä. Rannikolla kaupungin kohdalla sijaitsivat Kyme, Myrina ja Gryneion.
Historia

Aigai oli yksi Aioliin dodekapoliin kahdestatoista kaupungista. Legendojen mukaan se olisi perustettu muiden Aioliin kreikkalaissiirtokuntien tavoin jo noin 1100 eaa., mutta arkeologia voi vahvistaa sen olleen olemassa vasta 700-luvulta eaa. lähtien. Arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. alkupuolella Aigai oli osa Lyydian kuningaskuntaa.
Aigai ei koskaan liittynyt Deloksen meriliittoon, ja sen oletetaan olleen 400- ja 300-luvuilla eaa. ainakin nimellisesti Persian vallan alla. Kaupunkia ei juuri mainita klassisen kauden historiassa, lukuun ottamatta sitä, että Themistokles kulki sen kautta pakomatkallaan Kreikasta Persiaan. Aigaissa hänet otti vastaan hänen ystävänsä, kaupungin asukkaisiin kuulunut Nikogenes. Ksenofonin Hellenikassa kaupungista käytetään nimimuotoa Aigaieis (Αἰγαιεῖς), mutta se on todennäköisesti korruptoitunut muoto. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Aigaios (Αἰγαῖος) ja Aigaleus (Αἰγαλεύς).
Aleksanteri Suuren ajan jälkeen Aigai tuli osaksi seleukidien valtakuntaa. Aigai löi omaa rahaa noin vuodesta 300 eaa. lähtien. Attalos I valtasi Aigain seleukideilta Pergamonille ensimmäisen kerran vuonna 228 eaa. ja pysyvästi vuonna 218 eaa. Prusias II tuhosi kaupunkia sodassaan Attalos II:sta vastaan 156–154 eaa. Sota päättyi Rooman väliintulon seurauksena. Rauhansopimuksessa Aigai sai korvausta 100 hopeatalenttia.
Aigai tuli osaksi Rooman valtakuntaa ja sen Asian provinssia vuonna 133 eaa. muun Pergamonin valtakunnan tavoin. Aigai tuhoutui keisari Tiberiuksen aikana vuonna 17 jaa. tapahtuneessa maanjäristyksessä, joka tuhosi useita Vähän-Aasian kaupunkeja. Sen jälkeen kaupunki rakennettiin kokonaan uudelleen keisarin tuella. Aigai löi rahaa aina 200-luvun puoliväliin saakka. Kaupunki vaikuttaa tulleen hylätyksi 200-luvun lopulla. Tämä vaikuttaa tapahtuneen nopeasti, ja arvellaan, että kaupunki evakuoitiin goottien lähestyneen hyökkäyksen vuoksi.
Bysanttilaisella kaudella 1100-luvun lopulla samalle kukkulalle rakennettiin linnoitus, ja sinne kehittyi pienimuotoinen asutus. Se hylättiin 1200-luvun lopulla turkkilaisten lähestymisen vuoksi. Paikan arkeologiset tutkimukset alkoivat 1880-luvulla.
Rakennukset ja löydökset

Aigaista on säilynyt huomattavia raunioita. Rakennukset muistuttavat Pergamonissa olevia rakennuksia, ja ne on rakennettu monin osin samoihin aikoihin ja Pergamonin kuninkaiden tuella. Kaupunki on ollut ympäröity muurein, jotka yhdistelevät moni- ja suorakulmaista kiveystä. Muureja on kahdessa tasossa. Sisempi muuri on pituudeltaan noin kilometrin ja sulkee sisäänsä suunnilleen kolmionmuotoisen alueen. Se voi olla jo hellenististä kautta edeltävältä ajalta. Laajempi ulompi muuri ajoitetaan Eumenes II:n ajalle. Ylös kaupunkikukkulalle johtaa kivetyt tiet koillisesta ja lounaasta.
Aigaissa oli agora. Sen pohjoislaidalla oli buleuterion eli neuvoston kokoontumispaikka. Kaupungin huomattavimpia säilyneitä jäännöksiä ovat agoran laidalla sijainneen 75 metriä pitkän kauppahallin rauniot, joita on edelleen pystyssä suurimmillaan kymmenen metrin korkeudelta. Halli oli kolmikerroksinen. Alakerroksessa oli 16 kaksihuoneista liiketilaa, joissa kussakin oli ovi ja ikkuna itään päin. Myös toisessa kerroksessa oli huoneita. Kolmas kerros muodosti avoimemman, pylväiden tukeman tilan.
Kaupunkikukkulan luoteiskulmasta on löydetty Demeterille ja Korelle omistettu temppeli. Sen eteläpuolella on roomalainen teatteri, josta on säilynyt lähinnä sen katsomon alla olleita holvikäytäviä. Teatterin eteläpuolella sijaitsi stadion.
Kaupungin itäpuolelta on löydetty Apollon Khresteriokselle omistettu temppeli, jonka rakennuttivat pergamonlaiset vuonna 46 eaa. Asian prokonsulin Publius Servilius Isauricuksen johdolla. Siitä on säilynyt parhaiten sen cellan ovi.
Aigain lyömissä rahoissa on toisella puolella alkuvaiheessa Apollonin pää ja toisella puolella vuohen pää. Myöhemmissä rahoissa esiintyvät myös muun muassa Athene ja Nike.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aigai Wikimedia Commonsissa
Kauppahallin rauniot.
Buleuterionin rauniot.
Aigain pohjakaava.
Aitoffin projektio

Aitoffin projektion mukainen maailmankartta
Aitoffin projektio on David A. Aitoffin vuonna 1889 esittämä karttaprojektio. Se on muodostettu muuntamalla sellaisesta oikeakeskipituisesta tasoprojektiosta, jossa sivuamispiste on päiväntasaajalla. Aitoffin projektio muodostetaan siten, että ensin ajatellaan kaikkien paikkakuntien pituusasteet kartan keskimeridiaanista luettuina puolitetuiksi, sitten projisoidaan niiden tällä tavoin saadut sijainnit oikeakeskipituisen tasoprojektion tavoin tasolle ja lopuksi venytetään saatua karttaa vaakasuorassa suunnassa suhteessa 2:1, mikä kompensoi pituusasteiden alkuperäisen puolittamisen. Maapallolla oleva paikka, jonka leveysaste on φ ja pituusaste λ, kuvautuu oikeakeskipituisessa tasoprojektiossa pisteeseen, jonka karteesiset koordinaatit ovat
mutta Aitoffin projektiossa vastaavat koordinaatit ovatkin:
missä
ja sinc(α) tarkoittaa normalisoimatonta sinc-funktiota:
jatkettuna origossa siten, että sinc(0) = 0.
Kolme vuotta myöhemmin Ernst Hermann Heinrich Hammer ehdotti, että Lambertin oikea­pintaisesta taso­projektiosta voitaisiin kehittää uusi kartta­projektio muuntamalla sitä samalla tavalla kuin Aitoffin projektio oli muodostettu oikea­keski­pituisesta projektiosta.  Vaikka Hammer asian­mukaisesti viittasi Aitoffiin ja teki selväksi, mikä ero projektioiden välillä on, alan kirjallisuudessa on näin saatua Hammerin projektiota myöhemmin toisinaan virheellisesti nimitetty Aitoffin projektioksi.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Aitoff Projection
Aiheesta muualla

Radical Cartography: Wall Maps of the World radicalcartography.net.
Map Projection: Aitoff (interaktiivinen Java-applet, jolla voidaan tarkkailla mittasuhteiden muuttumista Aitoffin projektiossa) uff.br. Arkistoitu 24.3.2017. Viitattu 3.3.2016.
Aini

| Aini |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  10. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  1. helmikuuta
Muunnelmia:  Ainikki, Ainamo
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Aino, Aina
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aini on suomalainen naisen etunimi.
Aini on toisinto nimistä Aino ja Aina, mutta Virossa se on Aina-nimen tavoin käsitetty myös Anna-nimen muunnelmaksi. Aini viettää nimipäiväänsä yhdessä Ainon ja Ainan kanssa 10. toukokuuta. Almanakassa Aini on ollut vuodesta 1950 lähtien.
Ainit tilastoissa

Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan on Suomessa ollut kirjoilla vuoden 2019 loppuun mennessä 7770 Aini-nimistä henkilöä, jotka kaikki ovat naisia.
Tunnettuja Aineja

Aini Aavikko (1923–2019), pikajuoksija
Aini Alhovuori (1901–1982), kirjailija
Aini Lagus (1879–1978), kotitalousopettaja ja kotitalouskoulun opettaja
Aini Linjakumpu (s. 1968), politiikan tutkija
Aini Nevander (1871–1954), järjestöjohtaja ja kunnallispoliitikko
Aini Setälä (1899–1991), lastenkirjailija ja suomentaja
Aini Tahvanainen (1929–2021), eräkirjailija
Aini Vaari (1931–2024), tekstiilitaiteilija
Tunnettuja Aineja > Aini taiteilijanimenä

Aini Sinikka oli näytelmäkirjailija Lydia Blåfieldin (1871–1949) kirjailijanimi.
Aitomerililjat

| Aitomerililjat |
| --- | --- |
 Endoxocrinus-suvun aitomerililja
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Piikkinahkaiset Echinodermata
Luokka::  Merililjat Crinoidea
Lahko::  Aitomerililjat Isocrinida  Sieverts-Doreck, 1952
Alalahkot ja heimot
 Isocrinina Cainocrinidae  Isocrinidae  Isselicrinidae  Proisocrinidae  Pentacrinitina Pentacrinitidae 
Katso myös
   Aitomerililjat Wikispeciesissä   Aitomerililjat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aitomerililjat (Isocrinida) on merililjoihin kuuluva lahko. Lahkon lajeja tavataan merivesissä useimmiten 200–900 metrin syvyydessä.
Taksonomia ja anatomia

Varhaisimmat aitomerililjoihin kuuluvat fossiilit on ajoitettu triaskaudelle. Nykyään elävät 24 lajia on jaettu neljään heimoon alalahkossa Isocrinina. Jotkin lähteet tosin lukevat kaikki niin elävät kuin fossiilisetkin lajit heimoon Pentacrinitidae. Aitomerililjoilla on pitkä useiden kalkkeutuneiden tukilevyjen muodostama varsi. Varsi on poikkileikkaukseltaan viisikulmainen tai pyöreä, ja solmukohdissa on tarttumaelimiä. Keskuskiekossa on viisi haaraa, joista lähtee useita haarautuneita pyyntilonkeroita.
Airport ’80 – Concorde

| Airport ’80 – Concorde> The Concorde ... Airport ’79 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Lowell Rich
Käsikirjoittaja:  Eric Roth
Tuottaja:  Jennings Lang
Säveltäjä:  Lalo Schifrin
Kuvaaja:  Philip Lathrop
Leikkaaja:  Dorothy Spencer
Pääosat:   Alain Delon  Susan Blakely  Bibi Andersson  Sylvia Kristel  George Kennedy  Eddie Albert 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios
Ensi-ilta:  1979
Kesto:  114 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Airport '80 - Concorde (The Concorde ... Airport ’79) on David Lowell Richin ohjaama yhdysvaltalainen katastrofielokuva vuodelta 1979. Elokuvassa näyttelevät muun muassa Alain Delon, Susan Blakely ja Sylvia Kristel.
Elokuva on neljäs ja viimeinen osa matkustajalentokoneista kertovien katastrofielokuvien sarjassa, jonka aiemmat osat ovat Kiitorata (Airport, 1970), Jättiläinen taivaalla (Airport 1975, 1974) ja Kaappaus Bermudan kolmiossa (Airport ’77, 1977).
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano luonnehti elokuvaa tv-sarjatasoiseksi sekä juonen että näyttelijöiden suhteen ja antoi sille yhden tähden viidestä.
Aiheesta muualla

Airport ’80 – Concorde Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Aito Kajaus

| Aito Kajaus |
| --- | --- |
Perustettu:  28. lokakuuta 1989
Lopettanut:  31. joulukuuta 2019
Kuuluvuus: paikallinen
Alajärvi: 101,1 MHz
Hyrynsalmi: 90,9 MHz
Iisalmi: 88,3 MHz
Joensuu: 104,7 MHz
Joroinen: 98,7 MHz
Jyväskylä: 104,0 MHz
Kaarina: 101,0 MHz
Kajaani: 95,7 MHz
Kankaanpää: 100,7 MHz
Kittilä: 107,0 MHz
Kotka: 100,8 MHz
Kostamus, Kuhmo pohjoinen: 104,7 MHz
Kouvola: 91,7 MHz
Kuhmo: 103,2 MHz
Kuopio: 93,6 MHz
Kuusamo: 101,8 MHz
Lappeenranta: 97,7 MHz
Lapua: 91,5 MHz
Mikkeli: 100,0 MHz
Nokia: 95,3 MHz
Oulu: 98,7 MHz
Parkano: 103,6 MHz
Pelkosenniemi: 103,5 MHz
Pietarsaari: 107,8 MHz
Pihtipudas: 91,8 MHz
Pori: 100,0 MHz
Raahe: 98,9 MHz
Rovaniemi: 99,5 MHz
Savonlinna: 106,1 MHz
Sotkamo: 95,4 MHz
Suomussalmi: 87,9 MHz
Vaasa: 98,0 MHz
Fuengirola, Torremolinos (Espanja): 102,6 MHz
Kaisanetin kaapeliverkko Kajaani ja Sotkamo: 101,6 MHz
Mediatiedot
Omistaja:  Sanoma Media Finland
Aito Kajaus eli virallisesti Radio Kajaus Oy (aiemmin Kainuun Paikallisradio Oy Kajaus) oli yksi Suomen vanhimmista paikallisradioista. Se aloitti toimintansa Kajaanissa 28. lokakuuta 1989.
Radio Kajauksen perusti kajaanilainen yrittäjä Pekka Turpeinen ja hän toimi radion toimitusjohtajana ja omistajana kuolemaansa 19. lokakuuta 2008 saakka. Turpeisen kuoleman jälkeen Radio Kajauksen omistivat hänen lapsensa. Lokakuussa 2012 Kajauksen osakekannan ostivat kainuulaiset Aki Karjalainen ja Antti Kela. Toukokuussa 2014 Antti Kela osti Radio Kajauksesta Aki Karjalaisen osuuden. Vuoden 2015 alussa Kevyt Kanava osti Radio Kajauksen. Elokuussa 2019 Sanoma Media Finland ilmoitti ostavansa Kevyt Kanavan. Kaupan myötä myös Aito Kajaus siirtyy Sanoman omistukseen. Aito Kajaus siirtyi osaksi Nelonen Median radioita 2. syyskuuta 2019. Kanavan toiminta loppui vuoden 2019 lopussa sen yhdistyessä sisarkanavansa Aito Iskelmän kanssa uudeksi Aito Iskelmäksi. Samalla myös paikallissisällöt, poislukien mainonta, loppuivat.
Radio Kajaus on kasvattanut monia nykyisiä radio- ja tv-alan persoonia kuten Mikko Hannula, Osku Laukkanen, Maria Leppänen, Markus Turunen, Heikki Kähkönen, Pekka Vitikka, Juha Mäntykenttä, Keijo Salokangas, Petri Julkunen, Anssi Leppänen, Kaje Komulainen, Minna Hannula, Elina Nieminen, Petri Niemi, Riitta Vanhatalo, Anu Myllärinen, Katja Oittinen ja Jarmo Nuotio.
Radio Kajauksen kuuluvuusalue oli paikallisradioista yksi Suomen suurimmista. Se kuului yli 700 kilometriä valtatie 5:ttä ajettaessa Kainuussa, Koillismaalla, Lapissa sekä Ylä-Savossa. Radio Kajausta voi kuunnella myös Espanjan Aurinkorannikolla, jossa se toimii yhteistyössä paikallisen radion kanssa.
Radio Kajauksen ohjelma koostui pääosin suomenkielisestä iskelmä- ja pop-musiikista, uutislähetyksistä, kilpailuista sekä kuuluvuusalueen ajankohtaisista haastatteluista. Finnpanelin Kansallisen Radiotutkimuksen (joulukuu 2012- toukokuu 2013) mukaan Radio Kajaus oli kuuluvuusalueensa kuunnelluin kaupallinen radiokanava.