stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
V. Y. Vihdoinkin yhdessä

| V>  Y. Vihdoinkin yhdessä |
| --- | --- |
 Markus Heikkerön suunnittelema alkuperäinen teatterijuliste.
Ohjaaja:  Kari Kyrönseppä
Käsikirjoittaja:  Kari Kyrönseppä   Pirkka-Pekka Petelius
Tuottaja:  Kaj Holmberg
Säveltäjä:  Pedro Hietanen
Kuvaaja:  Henrik Paersch   Timo Heinänen (Jamaika-jakso)
Leikkaaja:  Olli Soinio
Lavastaja:  Erkki Saarainen
Pääosat:  Pirkka-Pekka Petelius   Sarianna Salminen   Raili Veivo   Taisto Reimaluoto
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi
Tuotantoyhtiö:  Skandia-Filmi Oy
Ensi-ilta:  28. marraskuuta 1986
Kesto:  82 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  2 420 077 mk
Katsojat:  2 558
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
V. Y. Vihdoinkin yhdessä on marraskuussa 1986 ensi-iltansa saanut jouluaiheinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Kari Kyrönseppä ja jonka pääosassa sekä Kyrönsepän ohella toisena käsikirjoittajana on Pirkka-Pekka Petelius.
Elokuvan lauluja julkaistiin myös Peteliuksen samannimisellä albumilla. Elokuvaa kuvattiin Helsingissä, Lohjalla ja Jamaikan Ocho Rioksella. Elokuvaa ei ole julkaistu VHS-kasettina eikä DVD-levynä.
Elokuvan miksannut Tom Forsström sai Valtion elokuvataiteilijapalkinnon vuonna 1986.
Juoni

Videofirman ujo omistaja Hese kulkee mopolla kuvaamassa tilauksesta joulujuhlia videolle. Toimistonsa portailta Hese löytää nimettömän joululahjan, Hese-slipoverin, ja alkaa selvittää keneltä se on. Hän kulkee taksilla naisten ovilla, kunnes hänelle valkenee, että lahja onkin taksinkuljettaja Astalta. Lukemattomien absurdien juonenkäänteiden jälkeen hän ja Asta lopulta ehkä saavat toisensa.
Muut tekijät

Tero Malmberg - äänittäjä
Satumarja Nygren - pukusuunnittelu
Nadja Pyykkö - naamiointi
Sirpa Lipponen - naamiointi
Eija-Leena Lehmuskallio -  naamiointi
Milja Salomies - tuotantopäällikkö
Terhi Tammila - kuvauspäällikkö
Raimo Paananen - kuvausassistentti
Timo Jalasti - kuvausassistentti
Jouko Seppälä - kuvausassistentti
Marja-Liisa Raunio-Laine - kuvaussihteeri
Raija Ryynänen - puvustaja
Jussi Jalasti - valaisija
Esko-Juhani Jantunen - valaisija
Jari Innanen - apulaisäänittäjä
Matti Kuortti - apulaisäänittäjä
Aimo Hellstedt - apulaisäänittäjä
Tom Forsström - miksaus
Juha Huhtamaa - lavastemies
Eero Toivinen - lavastemies
Tom Åkerblom - lavastemies
Kari Laine - lavastemies
Tuukka Keso - lavastemies
Antti Lahtinen - tekstikuvaus
Heikki Vastamäki - tekstikuvaus
Helena Selin - negatiivinleikkaus
Timo Nousiainen - värinmääritys
Finnkino Oy - levittäjä
Timo Heinänen - Jamaika-jakson kuvaus
Juhani Jotuni - tuotantopäällikkö
Kari Sara -  kuvauspäällikkö
Terhi Tammila - järjestäjä
Extern Ky - tiedotus
Markus Heikkerö -  juliste
Soundtrack > Kappaleet

Pedro Hietanen: Virsi 21 (Enkeli taivaan lausui näin) – 1.30 (säv. saksalainen kansansävelmä)
Lapsikuoro: Joulupukki – 0.15 (säv. ja san. P. J. Hannikainen, sov. Esko Linnavalli)
Pirkka-Pekka Petelius ja studio-orkesteri: Tulilanka palaa – 3.05 (säv. ja sov. Pedro Hietanen, san. Kari Kyrönseppä) *
Petelius ja studio-orkesteri: Lemmentunneliin – 4.25 (säv. ja sov. Pedro Hietanen, san. Kari Kyrönseppä ja Pirkka-Pekka Petelius) *
Petelius, Sarianna Salminen ja studio-orkesteri: Vihdoinkin yhdessä – 4.25 (säv. ja sov. Pedro Hietanen, san. Kari Kyrönseppä ja Pirkka-Pekka Petelius) *
(*) Julkaistu soundtrackilla.
Soundtrack > Kappaleet > Muusikot

Pedro Hietanen - sähköurut (1), piano ja haitari (3-5)
Mongo Aaltonen - lyömäsoittimet ja marimba (3-5)
Markku Johansson - trumpetti (3-5)
Esa Kaartamo - "shuubi-duubi"-taustalaulu (3-5)
Hannu "Hande" Lemola - rummut (3-5)
Janne Louhivuori - kitarat (3-5)
Harri Merilahti - basso (3-5)
Antero Priha - trumpetti (3-5)
Pepa Päivinen - tenori- ja baritonisaksofoni (3-5)
Markku Veijonsuo - pasuuna (3-5)
Vastaanotto

Aamulehden Matti Apusessa elokuva herätti odotuksia tekijöidensä takia, mutta tuotti kuitenkin pettymyksen: ”V. Y.:ssä ei ole tarpeeksi röyhkeyttä ja anarkiaa, juuri niitä ominaisuuksia joissa Kyrönsepän huumori on maukkaimmillaan.” Osmo Peltonen (Kansan Uutiset) mielestä ”käsittämättömän kömpelö” Vihdoinkin yhdessä romahduttaa uskon kotimaiseen elokuvakomediaan. Iltalehden Olli Manninen piti elokuvaa auttamattoman keskeneräisenä elokuvana, mutta kirjoitti sen sisältävän kuitenkin ripauksen suomalaiselokuville harvinaista lämpöä. Hannu-Pekka Wettenhovi oli Etelä-Saimaa-lehdessä myönteisempi: ”Tarina etenee sopivan joutuisasti. Tapahtumat seuraavat toisiaan johdonmukaisesti ja mielekkäästi. Joulun aika suo tekijöille mahdollisuuden hurjanlaisiinkin mielikuvitusretkiin ja kohtauksiin, joita ei muuten voisi uskoa todeksi.”
Televisioesitykset

| Päivämäärä | Kanava | Katsojamäärä |
| --- | --- | --- |
| 24.12.1988 | TV-2 | 560 000 |
| 24.12.1990 | TV-2 | 521 000 |
| 31.12.2007 | YLE TV2 |  |
Sisätuloavaruus

Sisätulo
Sisätuloavaruus on matematiikan käsite, tarkemmin ottaen algebrallinen rakenne. Se on vektoriavaruus, jossa on lisärakenteena sisätulo. Sisätulo mahdollistaa kysymykset muun muassa avaruuden alkioiden välisistä kulmista ja ortogonaalisuudesta. Lisäksi sisätulo indusoi vektoriavaruuteen normin, jolla voidaan mitata alkioiden "suuruuksia" ja metriikan, jolla puolestaan voidaan mitata alkioiden välisiä etäisyyksiä.
Määritelmä

Olkoon  V vektoriavaruus, jonka skalaarikunta on  F (reaaliluvut  \mathbb {R}  tai kompleksiluvut  \mathbb {C} ). Sisätulo on kuvaus  \langle \cdot ,\cdot \rangle :V\times V\rightarrow F, joka toteuttaa aksioomat:
Konjugaattisymmetrisyys
Seskvilineaarisuus
Ei-negatiivisuus
Ei-degeneratiivisuus
Pistetulo

Tavalliset tason ( \mathbb {R} ^{2}) tai kolmiulotteisen avaruuden ( \mathbb {R} ^{3}) vektorit muodostavat sisätuloavaruuden, jossa sisätulo on sama kuin vektorien pistetulo. Geometrisesti kahden vektorin pistetulo voidaan määritellä niiden itseisarvojen tulona kerrottuna niiden välisen kulman kosinilla:
Pistetulo toteuttaa kaikki edellä annetut aksioomat.
Normi ja kulma yleisesti

Pistetulon geometriseen määritelmään perustuen voidaan käänteisesti määritellä vektorin itseisarvo eli normi sekä vektorien välinen kulma missä tahansa sisätuloavaruudessa. Vektorin normi määritellään neliöjuureksi sen sisätulosta itsensä kanssa:
Tällöin vektorien x ja y välinen kulma  \theta  voidaan yleisesti määritellä jakamalla niiden sisätulo niiden normien tulolla ja ottamalla saadusta osamäärästä arkuskosini:
Jos kahden vektorin sisätulo on nolla, ne ovat ortogonaaliset, mikä tason tai kolmiulotteisen avaruuden vektorien tapauksessa merkitsee, että ne ovat kohtisuorassa toisiaan vastaan.
Sisätuloavaruus metrisenä avaruutena

Sisätuloavaruuden normi täyttää metriikan määritelmän, joten jokainen sisätuloavaruus on esitettävissä metrisenä avaruutena.
Jos sisätuloavaruus on lisäksi täydellinen, se on Hilbertin avaruus.
Kirjallisuutta

Jalava, Väinö: Moderni analyysi I.  (15)  Tampere:  TTKK, 1976.  ISBN 951-720-223-7
Mercedes-Benz-museo

Mercedes-Benz-museo
Mercedes-Benz-museo on moottoriajoneuvomuseo ja osa Stuttgartissa olevaa Mercedes-Benz-maailmaa (saks. Mercedes-Benz Welt). Mercedes-Benz-maailma sijaitsee 53 000 neliömetrin tontilla kehätien B14 varrella Stuttgartin Untertürkheimin alueella. Rakennuskompleksin muodostavat Mercedes-Benz-museo ja Mercedes-Benz-keskus. Keskus on suorassa yhteydessä museoon noin sadan metrin mittaisen maanalaisen tunnelin kautta, sekä puistoalueen kautta. Puistoalueella on ulkoilmanäyttämö ja erilaisia tapahtumatiloja..
Museorakennus

Mercedes-Benz-museon pohjapiirros on kolmiapilan muotoinen. Museon on suunnitellut amsterdamilainen arkkitehtitoimisto UN Studio van Berkel & Bos, joka voitti kansainvälisen kilpailun vuonna 2001. Rakentaminen aloitettiin vuonna 2003 ja museo avattiin yleisölle vuonna 2006.
Pääsisäänkäynti on nostettu kerroksella ylöspäin. Rakennuksessa on kahdeksan päätasoa. Tavallisia tasoja ovat kerrokset (tasot 3–7) ja erikoiskerrokset (tasot 0, 2, Z2 ja 8). Jaottelun perustana ovat kantavat rakenteet ja käyttötarkoitus. Viisi horisontaalista tasoa ovat joko yksi tai kaksikerroksisia. Tekniset elementit on keskitetty isoihin yksikköihin. Jotta kaikille tasoille on saatu pilarittomat rakenteet, ne ovat kotelopalkkeina joko valopihalla tai julkisivulla. Valopihalta pääsee näyttelyyn, museon koulutustiloihin, museokauppaan ja maisematason alla olevaan ravintolaan..
Näyttelyt

Pre-show-hissit vievät kävijän korkeasta atriumimaisesta aulasta ylimpään kerrokseen, mistä kiertokäynti etenee ylhäältä alaspäin. Viidessä kaksikerroksisessa legendahuoneessa on yhtiön historian esittely kuvatauluina. Viiteen ulosavautuvaan yksikerroksiseen kokoelmahuoneeseen on järjestetty näyttelyosiot teemojen mukaan. Näyttelyssä esitellään brändin ja yhtiön kaikki aikakaudet aina henkilöajoneuvojen historian alusta hamaan tulevaisuuteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mercedes-Benz-museo Wikimedia Commonsissa
Mercedes-Benz-museo
Nuukin lentoasema

| Nuukin lentoasema |
| --- | --- |

IATA-koodi:  GOH
ICAO-koodi:  BGGH
Sijainti:  Sermersooq
Koordinaatit:  64°11′27″N, 051°40′41″W
Tyyppi:  Julkinen
Ylläpitäjä:  Greenlandic Airports Administration
Liikenneyhteydet
Tärkein keskus ja etäisyys:  Nuuk, 4 km
Nuukin lentoaseman kiitotie.
Nuukin lentoasema (IATA: GOH, ICAO: BGGH) on Grönlannin pääkaupungin lentoasema. Se sijaitsee noin neljä kilometriä kaupungin keskustasta koilliseen. Kentällä on yksi kiitotie, joka on vain 950 metriä pitkä. Sen takia pääosa Grönlannin kansainvälisestä liikenteestä hoidetaan Kangerlussuaqin lentoasemalta ja Narsarsuaqin lentoasemalta. Vuonna 2007 Air Iceland aloitti kuitenkin lennot Reykjavíkiin. Lentoasema on Air Greenlandin päämaja. Sieltä liikennöi de Havilland Canada Dash 7 -lentokoneita. Lentoasema on suljettu sunnuntaisin.
Kohteet

Air Greenland
Ilulissat
Kangerlussuaq
Kulusuk
Maniitsoq
Narsarsuaq
Paamiut
Sisimiut
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nuukin lentoasema Wikimedia Commonsissa
Suomen Jääkiekkohistoriallinen Seura

Seuran perustamiskokous Tampereen Vapriikissa. Seuran ensimmäinen hallitus eturivissä vasemmalta Matti Hannula, Kimmo Leinonen, Hannu Kauhala (puheenjohtaja), Kimmo Isotalo, Antti Seppänen, Jari Vainio ja Ossi Viita. Takarivissä muut perustamiskokoukseen osallistuneet (vasemmalta) Veikko Lintinen, Juha Aaltonen, Pekka Jyrkiäinen, Juha Hiitelä, Michael Sundsten, Mika Heinonen, Tom Ratschunas, Markku Kasila, Olav Björkstrand, Arto Nieminen, Ari Mennander ja Janne Sarna.
Suomen Jääkiekkohistoriallinen Seura (SJHS) on Tampereella 5. joulukuuta 2015 perustettu yhdistys, jonka tarkoituksena kerätä, tallentaa jääkiekkoiluun liittyvää aineistoa, harjoittaa julkaisu- ja tutkimustoimintaa sekä järjestää kokous-, esitelmä-, keskustelu- ja muita tilaisuuksia.
Yhdistyksen perustamiskokous kutsuttiin koolle Suomen Jääkiekkomuseoyhdistyksen puheenjohtaja Kimmo Leinosen aloitteesta. Kokous valitsi Hannu Kauhalan yhdistyksen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi sekä hallitukseen Leinosen ohella Matti Hannulan, Kimmo Isotalon, Antti Seppäsen, Jari Vainon ja Ossi Viidan. Näin hallituksessa olivat edustettuina niin Liiga, Suomen Urheilumuseo, Suomen Jääkiekkomuseo kuin yliopistomaailma.
Vuosikokouksessaan vuonna 2017 SJHS valitsi erovuoroisen Leinosen tilalle Teemu Vanhalan Suomen Jääkiekkoliitosta. Leinonen jatkoi kuitenkin yhdistyksen hallitustyöskentelyssä.
Aiheesta muualla

Seuran sivut
Malcolm X (elokuva)

| Malcolm X |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Spike Lee
Käsikirjoittaja:  Alex Haley Malcolm X
Tuottaja:  Marvin Worth Spike Lee
Säveltäjä:  Terence Blanchard
Kuvaaja:  Ernest Dickerson
Leikkaaja:  Barry Alexander Brown
Tuotantosuunnittelija:  Wynn Thomas
Pukusuunnittelija:  Ruth E. Carter
Pääosat:  Denzel Washington Angela Bassett Albert Hall Al Freeman Jr. Delroy Lindo Spike Lee
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  1992
Kesto:  202 minuuttia
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Malcolm X on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, joka kertoo mustien ihmisoikeustaistelija Malcolm X:stä. Elokuvan on ohjannut Spike Lee ja pääosassa on Oscar-ehdokkuudenkin roolistaan saanut Denzel Washington. Spike Lee on maininnut, että Malcolm X on hänen suosikkiohjauksensa, Do the Right Thingin ohella.
Juoni

Malcolm Little oli nuorena pikkurikollinen ja hän halveksi omaa kulttuuriaan ja rotuaan. Malcolm tutustuu vankilassa afroamerikkalaiseen vapautusaatteeseen ja islamin uskoon. Hänen vapautuessa vankilasta hänestä tulee Malcolm X, kuuluisa radikaalijohtaja joka kannusti mustia nousemaan valkoisia sortajia vastaan.
Vastaanotto ja jälkimaine

Elokuva valittiin vuonna 2010 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. The New York Timesin kriitikot valitsivat Malcolm X:n vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Denzel Washington  | … |  Malcolm X   |
|  Angela Bassett  | … |  Betty Shabazz   |
|  Albert Hall  | … |  Baines   |
|  Al Freeman Jr.  | … |  Elijah Muhammad   |
|  Delroy Lindo  | … |  West Indian Archie    |
|  Spike Lee  | … |  Shorty   |
Iskitim

| Iskitim |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin
 lippu:  vaakuna
 Novosibirskin alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Iskitim
 Koordinaatit: 54.642°N, 83.303°E 
Valtio:  Venäjä
Feneraatiopiiri:  Siperian federaatiopiiri
Federaatiosubjekti:  Novosibirskin alue
Perustettu:  1938
Väkiluku (2010):  60 078
Aikavyöhyke:  UTC+7 (MSK+4)
Postinumero:  633200-633209, 633227, 633222
Suuntanumero(t):  +7 38343
Rekisterikilpi:  54, 154
 
 www.admiskitim.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Iskitim (ven. Искити́м) on kaupunki Novosibirskin alueella Venäjällä, noin 50 kilometriä miljoonakaupunki Novosibirskin keskustasta eteläkaakkoon, Obiin padottuun Novosibirskin tekojärveen laskevan Berd-joen suulla.
Kaupunki on perustettu vuonna 1938. Iskitimin kautta kulkee Novosibirskistä etelään kohti Barnaulia johtava M52-valtatie ja Venäjän rautateiden päärataverkostoon kuuluva rautatie.
Vuonna 2010 suoritetun väestönlaskennan mukaan tässä oman kaupunkipiirinsä muodostavassa kaupungissa asui 60 078 henkeä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iskitim Wikimedia Commonsissa
Capucho

Capucho (oik. Nuno Fernando Gonçalves da Rocha, s. 21. helmikuuta 1972 Barcelos, Portugali) on portugalilainen jalkapalloilija. 180 senttimetriä pitkän Capuchon pelipaikka oli laitalinkki.
Capucho edusti ammattilaisuransa aikana Gil Vicenteä (1990–1992), Sportingia (1992–1995), Vitóriaa (1995–1997), Portoa (1997–2003), skotlantilaista Rangersia (2003–2004) ja espanjalaista Celta Vigoa (2004–2005). Portugalin A-maajoukkueessa hän pelasi vuosina 1996–2002 34 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Capucho oli mukana maajoukkueessa muun muassa olympialaisissa 1996, EM-kisoissa 2000 ja MM-kisoissa 2002. MM-kilpailuissa hän pääsi kentälle yhdessä ottelussa 69. minuutilla vaihtopelaajana. Capucho voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 1991 ja saavutti hopeaa alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1994.
Titanic (vuoden 1953 elokuva)

| Titanic |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jean Negulesco
Käsikirjoittaja:   Charles Brackett  Richard L. Breen  Walter Reisch 
Tuottaja:  Charles Brackett
Säveltäjä:  Sol Kaplan
Kuvaaja:  Joseph MacDonald
Leikkaaja:  Louis R. Loeffler
Tuotantosuunnittelija:  Maurice Ransford
Pukusuunnittelija:  Dorothy Jeakins
Lavastaja:   Maurice Ransford  Lyle R. Wheeler 
Pääosat:   Clifton Webb  Barbara Stanwyck  Robert Wagner  Audrey Dalton  Harper Carter  Thelma Ritter  Brian Aherne  Richard Basehart 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  11. huhtikuuta 1953
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Titanic on Jean Negulescon ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1953. Titanic oli Oscar-ehdokkaana kolmessa eri kategoriassa, joista se voitti palkinnon parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta. Muut ehdokkuudet tulivat parhaasta kuvauksesta ja lavastuksesta.
Juoni

Julia Sturges (Barbara Stanwyck) on varannut matkan RMS Titanicille yhdessä poikansa Normanin (Harper Carter) kanssa. Aviomies Richard (Clifton Webb) nousee laivaan viime hetkellä. Hänen vaimonsa ilmoittaa aikovansa ottaa avioeron ja että Richard ei ole heidän lapsensa oikea isä. Laivan törmättyä jäävuoreen aiemmin hyvin luokkatietoinen Richard Sturges auttaa useita matkustajia pelastautumaan. Hänen poikansa on antanut oman paikkansa pelastusveneessä iäkkäälle naiselle. Isä ja poika sopivat erimielisyytensä ennen kuolemaansa.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Clifton Webb  | … |  Richard Ward Sturges   |
|  Barbara Stanwyck  | … |  Julia Sturges   |
|  Robert Wagner  | … |  Gifford "Giff" Rogers   |
|  Audrey Dalton  | … |  Annette Sturges   |
|  Harper Carter  | … |  Norman Sturges   |
|  Thelma Ritter  | … |  Maude Young   |
|  Brian Aherne  | … |  kapteeni Edward John Smith   |
|  Richard Basehart  | … |  George S. Headley   |
Aiheesta muualla

Brannan, Tiffany: 100 New Code Films – #45. “Titanic” from 1953; “Heroism During Disasters” for The Disaster Blog-a-Thon (Blogi) Pure Entertainment Preservation Society – Save the Arts in America!. 10.6.2020. Viitattu 31.5.2021. (englanniksi)
Hengityspalje

Hengityspalje
Hengityspalje (tunnetaan myös nimellä elvytyspalje) on lääkinnällinen laite. Sitä käytetään hengityksen tukemisessa elvytyksessä, nukutuksessa tai muissa tilanteissa, joissa potilaan hengitys tarvitsee apua. Hengityspaljetta voidaan käytää myös tilanteissa, joissa potilaan oma yskimisvoima on riittämätön. Se auttaa liman irtoamista.
Sen oikea käyttö ja kokoaminen on tärkeää potilasturvallisuudelle. Hengityspalkeita valmistetaan sekä moni- että kertakäyttöisinä. Niitä valmistetaan eri kokoisina lapsille ja aikuisille. Hengityspalje voidaan kytkeä happilähteeseen.
Hengityspalkeen käytön harjoittelua osana elvytysharjoitusta.
Hengityspaljetta käytetään painamalla silikonista paljetta ja pitämällä maskia tiiviisti kasvoilla tai kytkemällä palje intubaatioputkeen.
Hengityspalkeiden valmistajia ovat esimerkiksi norjalainen Laerdal Medical ja tanskalainen Ambu.
Agnolo Bronzino

Bronzino: Venuksen riemuvoitto, 1540–1545. Lontoon National Galleryn kokoelmissa.
Agnolo di Comiso ”Bronzino” (17. marraskuuta 1503 – 23. marraskuuta 1572) oli italialainen manieristitaiteilija. Bronzino tuli tunnetuksi muun muassa muotokuvillaan, ja osassa hänen teoksistaan kuvataan uskonnollisia tai mytologisia aiheita.
Bronzino syntyi Firenzessä ja opiskeli Raffaellino del Garbon sekä Pontormon johdolla. Hän itse opetti myöhemmin muiden muassa Alessandro Alloria.
Cosimo I de’ Medicin palveluksessa työskennellyt Bronzino oli myös Pontormon työtoveri.
Bronzinon tärkeimpiä teoksia ovat Ugolino Martellin muotokuva, Eleonora di Toledo poikansa kanssa sekä Venuksen riemuvoitto, jonka voidaan tulkita olevan myös mielihyvän allegoria. Bronzino on maalannut myös Andrea Dorian muotokuvan. Siinä amiraali esitetään Neptunuksena.
Bronzino: Lucrezia Panciatichin muotokuva, 1540, Uffizi.
Teoksia

Eleanora Toledo poikansa kanssa, 1544–1545.
Andrea Doria Neptunuksena, 1550–1555.
Matfors IF

Seuran logo
Matfors IF on ruotsalainen jalkapalloseura Matforsista.
Seura perustettiin vuonna 1901. Vuonna 1916 seura vaihtoi nimekseen Matfors Idrottsförening. 1930–luvulla Matfors IF nousi alueensa parhaimpien seurojen joukkoon, mutta ei koskaan noussut pääsarjaan. Seuran naisten edustusjoukkue on pelannut neljä kautta korkeimmalla sarjatasolla.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (ruotsiksi)
Iskelmä (lehti, 2000-luku)

| Iskelmä |
| --- | --- |

Aihealue:   musiikki  iskelmät  viihdemusiikki 
Kustantaja:  Acacom Media
Perustettu:  2008
Lakkautettu:  2009
Päätoimittaja:  Sanna Wikström
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Kieli:  suomi
Iskelmä oli populaari, musiikkiin painottunut aikakauslehti. Ensimmäinen numero ilmestyi 30. toukokuuta 2008. Lehden oli tarkoitus ilmestyä 2008 kolme kertaa ja myöhemmin kuusi kertaa vuodessa. Lehden viimeinen numero ilmestyi joulukuussa 2008.
Uutta Iskelmä-lehteä julkaisi ja kustansi Acacom Media, yhteistyökumppanina Iskelmä-radio. Lehden päätoimittaja oli Sanna Wikström. Lehdessä oli sata sivua. Lehdellä ei ollut kytköksiä 1960-luvun kaimaansa.
Aiheesta muualla

Acacom.com
Karl Adolf Hällström

K. A. Hällström.
Karl Adolf Hällström (2. huhtikuuta 1854 Liperi – 27. huhtikuuta 1919 Viipuri) oli suomalainen piirilääkäri ja yksi Duodecim-seuran 12 perustajajäsenestä.
Hällströmin vanhemmat olivat Liperin Simananniemen kartanon omistanut varatuomari, kunnallisneuvos Johan Edvard Hällström  (1821-1899) ja Thora Karolina Hällström (k. 1885). Hän pääsi ylioppilaaksi 1871 Kuopion lukiosta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1876, filosofian maisteriksi 1882, lääketieteen kandidaatiksi 1879 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1884. Hällström oli piirilääkärinä Kittilässä 1884–1890, Raahessa 1890–1893 ja Lappeenrannassa 1893-1917. Hän oli perustamassa vuonna 1881 Duodecim-seuraa. Hällström oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen 1898–1919 ja valtuuston puheenjohtaja 1904–1912.
Hällström oli naimisissa vuodesta 1884 Edit Sofia Kiljanderin (1860–1916) kanssa. Hällströmin veljiä olivat agronomi, koulunjohtaja ja maatalousneuvos Juhani Erkki Hällström (1865–1940), Siikakoski Oy:n ja Gustaf Cederberg & Co:n toimitusjohtaja, Joensuun piirin höyrykattiloiden ja matkustajalaivojen tarkastaja Henrik Reinhold Hällström (1866–1923) ja Viipurin lääninhallituksen ylimääräinen esittelijä, hovioikeuden asessori Ernst Edvard Hällström (1870–1955).
Amarcord

| Amarcord |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Federico Fellini
Käsikirjoittaja:  Federico Fellini Tonino Guerra
Tuottaja:  Franco Cristaldi
Säveltäjä:  Nino Rota
Kuvaaja:  Giuseppe Rotunno
Leikkaaja:  Ruggero Mastroianni
Tuotantosuunnittelija:  Danilo Donati
Pukusuunnittelija:  Danilo Donati
Lavastaja:  Danilo Donati
Pääosat:  Magali Noël Bruno Zanin Pupella Maggio
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia Ranska
Tuotantoyhtiö:  F.C. Produzioni P.E.C.F.
Levittäjä:  Netflix Fandango at Home
Ensi-ilta:   13. joulukuuta 1973  20. joulukuuta 1974
Kesto:  123 min
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amarcord on Federico Fellinin ohjaama osin omaelämäkerrallinen elokuva vuodelta 1973. Kirpeän komediallinen filmi kertoo värikkään henkilögallerian vaiheista Fellinin kotikaupunkia Riminiä muistuttavassa kuvitteellisessa Borgossa 1930-luvun fasistisessa Italiassa. Amarcord (a m'arcòrd) on romagnolinkielinen ilmaus lauseelle "Minä muistan".
Amarcord voitti parhaan ulkomaisen elokuvan Oscarin 1974. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta. Vuonna 2017 BBC:n äänestyksessä 253 eri puolilta maailmaa olevaa elokuvakriitikkoa valitsi Amarcordin kaikkien aikojen sadan parhaan komedian listalle.