stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fixing a Hole
Nauhoitus

Paul McCartneylla oli suuri halu päästä äänittämään kappaletta, mutta koska Abbey Road Studios oli juuri sillä hetkellä varattu Cilla Blackille, joutui yhtye turvautumaan toiseen studioon Lontoossa, Tottenham Court Roadilla sijainneeseen Regent Sound Studioon. ”Fixing a Holen” levytyksestä muodostui siten toinen Beatles-kappale, jota oltiin äänitetty muualla kuin Abbey Roadilla. Toinen oli ollut ”Can’t Buy Me Love”, joka oli äänitetty Pariisissa. Myöskään Beatlesin hoviäänittäjä Geoff Emerick ei ollut ensimmäisessä sessiossa käytettävissä, joten hänen paikkansa otti Regent Soundin äänittäjä Adrian Ibbetson.
Kappaleen perusta saatiin nauhalle hyvin yksinkertaisesti 9. helmikuuta 1967. McCartney soitti cembaloa, John Lennon bassoa, Ringo Starr rumpuja ja George Harrison rytmikitaraa. He nauhoittivat kolme ottoa, joiden jälkeen kappale jätettiin sikseen joksikin aikaa. Töitä jatkettiin 21. helmikuuta Abbey Roadin studioilla. Siellä nauhoitettiin neljäs otto, mutta tultiin kuitenkin siihen lopputulokseen, että otto numero kaksi oli ollut paras. Tämän jälkeen McCartney tuplasi lauluraitansa, Ringo Starr lisäsi kappaleeseen marakassin ja George Harrison kitarasoolon. McCartney nauhoitti myös toisen rytmikitararaidan, ja lisäksi hän, Lennon ja Harrison tekivät taustalle ”oooh”- ja ”dooh”-äänähdyksiä ennen toista väliosaa.
Kappaleen miksaus suoritettiin samana päivänä toisen session kanssa, 21. helmikuuta. Monomiksauksia tehtiin kaikkiaan viisi ja ne nimettiin numeroin 2–6. Levylle päätynyt miksaus on yhdistelmä miksauksista 3 ja 6. Se on samalla muutaman sekunnin pidempi kuin stereoversio.
McCartneyn mukaan ensimmäisessä sessiossa oli ollut läsnä mieshenkilö, joka väitti olevansa Jeesus. Hän oli ilmestynyt aiemmin päivällä McCartneyn kodin portille. Keskusteltuaan hänen kanssaan jonkin aikaa kotonaan, McCartney pyysi hänet mukaan studioon sillä ehdolla, että tämä lupaisi istua hiljaa nurkassa. McCartney ei tämän jälkeen enää koskaan tavannut miestä.
Nauhoitus > Kokoonpano

On ollut epäselvyyksiä sen suhteen, kuka soitti kappaleessa mitäkin. Jotkut väittävät tuottaja George Martinin soittaneen cembaloa ja McCartneyn bassoa. Myös marakassin ja kitarasoolon soittajista on ollut kiistaa. Tiedetään kuitenkin, että yhtye nauhoitti lauluraidat sekä soitinraitojen pohjat sille epätavanomaisesti samalla hetkellä, mikä tarkoittaa, ettei McCartney ole voinut soittaa sekä cembaloa että bassoa. Yhtyeen kanssa työskennellyt Neil Aspinall on väittänyt itse olleensa todistamassa, että McCartney soitti cembaloa, ja bassonsoitton on sanottu kuulostavan enemmän Lennonin kuin McCartneyn tyyliltä.
Paul McCartney – laulu (tuplattu), cembalo, taustalaulu
John Lennon – bassokitara (Rickenbacker 4001S), taustalaulu
George Harrison – marakassi, soolokitara (Sonic Blue Fender Stratocaster), taustalaulu
Ringo Starr – rummut (Ludwig)
Adrian Ibbetson – äänittäjä ensimmäisessä sessiossa, 9. helmikuuta
Geoff Emerick – äänittäjä toisessa sessiossa, 21. helmikuuta
George Martin – tuottaja
Rakenne

Kappaleen sävellaji on F (doorinen molli ja duuri) ja tahtilaji 4/4. Se etenee seuraavasti:
Ensimmäinen säe (McCartneyn laulu tuplattu lopussa, jossa sävellaji nousee korkealle.)
Toinen säe
Väliosa (Laulu tuplattu ja rumpuja muokattu. Kitara tulee mukaan ensimmäisen rivin lopussa ja pysyy mukana seuraavan osion alkuun asti.)
Kolmas säe (Kitara tuplattu.)
Neljäs säe (kitarasoolo)
Väliosa (Taustalaulu/-äänet tulevat mukaan.)
Viides säe (Taustalaulu pysyy mukana kappaleen loppuun asti. McCartneyn laulu edelleen tuplattu.)
Outro (häivytys) (McCartneyn laulu tuplattu, hän improvisoi laulun sävelen mukaisesti.)
Kappaleen säkeistöjä on kuvattu George Gershwin -tyyliseksi jazz/blues-yhdistelmäksi ja kertosäettä ”popmarssiksi”. Sekä säkeissä että kertosäkeissä käytetään doorista moodia, eli kuudes sävel on korotettu. Laulun sanoitus on huomattavan samantapainen albumin edellisraidan, ”Getting Better”, kanssa. ”Fixing a Hole” on kuitenkin musiikillisesti monimutkaisempi, vaihtelevampi ja syvällisempi.
Julkaisu

”Fixing a Hole” julkaistiin Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band -albumin viidentenä raitana. Se ilmestyi Britanniassa 1. kesäkuuta 1967 ja Yhdysvalloissa päivää myöhemmin. Jotkut epäilivät jo kappaleen ilmestyessä sen kertovan heroiinipiikin pistämisestä. Paul McCartney kertoi kuitenkin vuonna 1967 kappaleen kertovan ulko-ovella notkuvista faneista, jotka eivät kuitenkaan pyri tulemaan sisään. Samalla hän tyrmäsi väitteet heroiiniyhteyksistä:
»Jos olet huoneessa istuva, reikää korjaava narkkari, niin silloin se (sanoitus) tarkoittaa sinulle sitä (heroiinin pistämistä), mutta minä kirjoitin sen tarkoittamaan sitä, että jos siellä (katossa) on halkeama, tai huone on väritön, silloin maalaan sen.» 
(Paul McCartney, 1967.)
Vuonna 1980 John Lennon kehui McCartneyn tekemää sanoitusta.
Kappaleesta ovat tehneet cover-version muun muassa George Burns, The Fray, Cheap Trick ja Big Daddy. Lisäksi kappaleeseen viitataan myöhemmässä, John Lennonin kirjoittamassa The Beatles -kappaleessa ”Glass Onion” sekä Jeff Lynnen hitissä ”Evil Woman”.
Paul McCartney vuonna 1964.
Florentia (Etruria)

| Florentia> Colonia Florentina |
| --- | --- |
 Florentian roomalaisen teatterin jäänteitä Palazzo Vecchion eli Firenzen kaupungintalon alla.
Sijainti
 Florentia
Koordinaatit:  43°46′7″N, 11°15′24″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Firenze, Toscana
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  1. vuosisata eaa.–
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta Länsi-Rooman valtakunta
Alue:  Regio VII Etruria, Italia
Aiheesta muualla
  Florentia Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Florentia (lat.; m.kreik. Φλωρεντία, Flōrentia) oli antiikin aikainen kaupunki Etruriassa Italiassa. Se on kehittynyt nykyiseksi Firenzen kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla. Kaupunki perustettiin roomalaisena coloniana eli sotilassiirtokuntana. Antiikin Florentia ei kuitenkaan ollut vielä erityisen merkittävä kaupunki verrattuna siihen, millaiseksi Firenze kehittyi keskiajalla.
Maantiede

Florentia sijaitsi Etrurian pohjoisosassa Arnus (nyk. Arno) -joen pohjoisrannalla noin kolme roomalaista mailia eli noin 4,5 kilometriä etelään Faesulaesta. Sen kohdalla oli tärkeä joenylityspaikka, ja sen kautta kulki keskeisiä teitä, mikä teki sen sijainnista luonnostaan merkittävän. Roomalaisista teistä kaupungin kautta kulkivat Via Cassia ja Via Quinctia. Kaupungin ympäristö oli hedelmällistä viljelysmaata.
Historia

Florentian paikalla ei ole merkkejä siitä, että se olisi ollut asuttu vielä etruskiajalla, ja se vaikuttaa syntyneen roomalaisena coloniana eli sotilassiirtokuntana. Sen perustamisen ajankohtaa ei tunneta varmuudella, mutta perustamisen arvellaan tapahtuneen ensimmäisen vuosisadan eaa. puolivälin tienoilla. Jotkut viitteet antavat ymmärtää, että kaupungin olisi perustanut jo Sulla, mutta tälle ei ole suoraa antiikin aikaista lähdettä, ja ainakaan paikka ei ollut erityisen merkittävä, koska sitä ei mainita, kun Antonius Hybrida soti seudulla Catilinaa vastaan. Nykyisin on katsottu, että colonian olisi saattanut perustaa Julius Caesar. Viimeistään kaupunki perustettiin (tai ainakin sai uusia siirtokuntalaisia) Liber coloniarumin mukaan Caesarin kuoleman jälkeen, jolloin triumvirit perustivat paikalle colonian nimeltään Colonia Florenti(n)a.
Myöskään kaupungin nimen alkuperää ei tunneta varmuudella. Niccolò Machiavellin mukaan nimen selitettiin myöhemmin tulleen joko eräästä Fiorinuksesta tai Florinuksesta, joka liittyi colonian perustamishistoriaan, tai olleen alun perin Fluentia (< flumen, ’virta’), mikä viittasi Arnus-jokeen. Perinteen mukaan kaupunki olisi saanut ensimmäiset asukkaansa Faesulaesta. Tällekään seikalle ei kuitenkaan ole suoraa antiikin aikaista lähdettä. Kaupungin asukkaat luettiin Scaptian tribukseen. Heistä käytettiin etnonyymiä Florentinus.
Colonian perustamiseen jälkeen Florentia kasvoi nopeasti suhteellisen huomattavaksi ja kukoistavaksi kaupungiksi, ja se ohitti merkittävyydessä paljon vanhemman Faesulaen, vaikka ei vaikutakaan säilyttäneen colonian titteliä pitkään. Tacitus mainitsee Florentian niiden municipiumeiden joukossa, joiden asukkaat lähettivät lähetystön Roomaan Tiberiuksen aikana esittääkseen vastustuksensa suunnitelmalle, jossa Clanis (nyk. Chiani) -joen uoma oli tarkoitus ohjata Tiberistä Arnukseen. Tämä olisi mitä ilmeisimmin johtanut heidän kaupunkinsa ja maidensa jäämiseen tulvavesien alle. Plinius vanhempi mainitsee Florentian Etrurian municipiumeiden joukossa. Kaupungin nimi esiintyy myös Klaudios Ptolemaioksella sekä itinerariumeissa.
Kaupunki kukoisti erityisesti Hadrianuksen aikana ensimmäisellä vuosisadalla. Varhaisella kristillisellä kaudella siitä tuli piispanistuin. Myöhemmän antiikin aikana Florentia mainitaan vain harvoin, mutta sen asema merkittävänä kaupunkina tulee ilmi muun muassa piirtokirjoituksista sekä kaupungin rakennusjäänteistä, kuten siitä, että siellä oli suuri amfiteatteri. Goottisotien aikaan kaupunki esiintyy huomattavana linnoituspaikkana ja yhtenä koko Toscanan merkittävimmistä kaupungeista. Se taantui sotien seurauksena, mutta paikka ei vaikuta jääneen missään vaiheessa asumattomaksi antiikin ja keskiajan murrosvaiheessa. Kun keskiaikainen Firenze alkoi nousta 800-luvulta lähtien, se rakennettiin antiikin aikaista asemakaavaa edelleen seuraten.
Rakennukset ja löydökset

Florentiassa oli roomalaisen colonian ruutuasemakaava, jonka koko oli noin 480 × 420 metriä. Sen pääkadut olivat tyypilliset pohjois-eteläsuuntainen cardo maximus ja itä-länsisuuntainen decumanus maximus. Ensin mainittu noudatti nykyisen Via Roma -kadun linjausta ja jälkimmäinen nykyisten Via degli Strozzi, Via degli Speziali ja Via del Corso -katujen linjausta. Pienemmät cardot ja decumanukset jakoivat kaupungin noin 60 × 60 metrin kokoisiin kortteleihin. Kaupungin keskellä nykyisen Piazza della Repubblican paikalla sijaitsi forum. Sen laidalla oli Capitolium eli Juppiterille, Junolle ja Minervalle omistettu temppeli sekä Marsin temppeli ja muita julkisia rakennuksia. Florentia oli ympäröity muureilla, joissa oli pyöreitä torneja. Ajan kuluessa kaupunki kasvoi muurien ulkopuolelle erityisesti etelän suuntaan.
Antiikin ajan kaupungista on säilynyt suhteellisen vähän muinaisjäänteitä, koska ne ovat keskiaikaisen ja myöhemmän Firenzen rakennusten alla. Merkittävimpiin lukeutuvat forumin marmorikiveyksen jäänteet, nykyisen Basilica di Santa Crocen lähellä olevat amfiteatterin rauniot sekä Palazzo Vecchion eli Firenzen kaupungintalon alla olevat roomalaisen teatterin jäänteet. Amfiteatterin ovaalimainen muoto näkyy edelleen Firenzen asemakaavassa Piazza Santa Crocen länsipuolella. Löydöksiin lukeutuvat myös muun muassa Isikselle omistetun temppelin, kahden roomalaisen kylpylän sekä kahden varhaisen kristillisen basilikakirkon jäänteet sekä useita hautoja. Arnuksen ylittänyt roomalaisaikainen silta sijaitsi nykyisen Ponte Vecchion paikalla. Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on Firenzen arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Florentia Wikimedia Commonsissa
Pienoismalli roomalaisaikaisesta Florentiasta.
Firenzen arkeologisen museon lapidariumia.
Elpiksen hauta-alttari.
Arco

| Arco |
| --- | --- |
 Arco sijaitsee Gardajärveen laskevan Sarcajoen laaksossa.
 vaakuna
 Arco
 Koordinaatit: 45°55′N, 10°53′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Trentino-Etelä-Tiroli
Maakunta:  Trento
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Alessandro Betta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  63,22 km²
Korkeus:  65–2 055 m
Väkiluku (1.1.2017):  17 588
 – Väestötiheys:  278 as./km²
 
 www.comune.arco.tn.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arco on kaupunki Trenton maakunnassa, Pohjois-Italiassa. Arcon asukasluku on vajaat 18 000 ja pinta-ala noin 63 neliökilometriä. Kaupunki sijaitsee Gardajärven pohjoispäässä.
Arco on tunnettu Castello di Arco -linnoituksesta sekä Itävallan arkkiherttua Albrektin rakennuttamasta puistosta arboretumeineen. Arcon pääelinkeino on matkailu. Vuorikiipeily ja maastopyöräily ovat suosittuja harrastuksia alueella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arco Wikimedia Commonsissa
Trenton maakunta
Ala | Albiano | Aldeno | Altavalle | Altopiano della Vigolana | Amblar-Don | Andalo | Arco | Avio | Baselga di Pinè | Bedollo | Besenello | Bieno | Bleggio Superiore | Bocenago | Bondone | Borgo Chiese | Borgo Lares | Borgo Valsugana | Brentonico | Bresimo | Brez | Caderzone | Cagnò | Calceranica al Lago | Caldes | Caldonazzo | Calliano | Campitello di Fassa | Campodenno | Canal San Bovo | Canazei | Capriana | Carano | Carisolo | Carzano | Castel Condino | Castelfondo | Castel Ivano | Castello Tesino | Castello-Molina di Fiemme | Castelnuovo | Cavalese | Cavareno | Cavedago | Cavedine | Cavizzana | Cembra Lisignago | Cimone | Cinte Tesino | Cis | Civezzano | Cles | Cloz | Comano Terme | Commezzadura | Contà | Croviana | Daiano | Dambel | Denno | Dimaro Folgarida | Drena | Dro | Faedo | Fai della Paganella | Fiavè | Fierozzo | Folgaria | Fondo | Fornace | Frassilongo | Garniga Terme | Giovo | Giustino | Grigno | Imer | Isera | Lavarone | Lavis | Ledro | Levico Terme | Livo | Lona-Lases | Luserna | Madruzzo | Malosco | Malè | Massimeno | Mazzin | Mezzana | Mezzano | Mezzocorona | Mezzolombardo | Moena | Molveno | Mori | Nago-Torbole | Nave San Rocco | Nogaredo | Nomi | Novaledo | Ospedaletto | Ossana | Palù del Fersina | Panchià | Peio | Pellizzano | Pelugo | Pergine Valsugana | Pieve Tesino | Pieve di Bono-Prezzo | Pinzolo | Pomarolo | Porte di Rendena | Pozza di Fassa | Predaia | Predazzo | Primiero San Martino di Castrozza | Rabbi | Revò | Riva del Garda | Romallo | Romeno | Roncegno Terme | Ronchi Valsugana | Ronzo-Chienis | Ronzone | Rovereto | Roverè della Luna | Ruffrè-Mendola | Rumo | Sagron Mis | Samone | San Lorenzo Dorsino | San Michele all’Adige | Sant’Orsola Terme | Sanzeno | Sarnonico | Scurelle | Segonzano | Sella Giudicarie | Sfruz | Soraga | Sover | Spiazzo | Spormaggiore | Sporminore | Stenico | Storo | Strembo | Telve | Telve di Sopra | Tenna | Tenno | Terragnolo | Terzolas | Tesero | Tione di Trento | Ton | Torcegno | Trambileno | Trento | Tre Ville | Valdaone | Valfloriana | Vallarsa | Vallelaghi | Varena | Vermiglio | Vignola-Falesina | Vigo di Fassa | Villa Lagarina | Ville d’Anaunia | Volano | Zambana | Ziano di Fiemme
Fluoripiihappo

| Fluoripiihappo |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  16961-83-4
PubChem CID:  21863527
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  H2SiF6
Moolimassa:  144,106
Ulkomuoto:  Väritön neste
Sulamispiste:  19 °C (dihydraatti)
Tiheys:  1,2235 g/cm3 (25 % liuos) 1,4634 g/cm3 (61 % liuos)
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Fluoripiihappo eli heksafluoripiihappo (H2SiF6) on kaksiarvoinen vahva happo, joka tunnetaan vain vesiliuoksinaan ja hydraatteinaan. Yhdistettä käytetään muun muassa alumiinin tuotannossa ja veden fluoraukseen.
Ominaisuudet

Fluoripiihappoa ei tunneta vapaana vedettömänä yhdisteenä vaan ainoastaan sen vesiliuokset tai hydraatit ovat pysyviä. Väkevistä vesiliuoksista yhdiste kiteytyy mono- tai dihydraatteina, joita voidaan pitää myös sen oksoniumsuoloina. Fluoripiihappo on vahva happo ja reagoi emästen kanssa muodostaen suolojaan heksafluorisilikaatteja. Kuumennettaessa tai fluoripiihappoliuoksia tislattaessa se hajoaa vetyfluoridiksi ja piitetrafluoridiksi.
Valmistus

Fluoripiihappoa muodostuu suuria määriä fosforihapon valmistuksen yhteydessä käsiteltäessä fluoriapatiittia, joka sisältää usein mukanaan myös piidioksidia, väkevällä rikkihapolla. Fluoripiihappoa voidaan valmistaa myös piidioksidin ja fluorivedyn välisellä reaktiolla, mutta usein piidioksidin tilalla käytetään piitetrafluoridia. Yhdisteen suurin tuottajamaa on Yhdysvallat.
Käyttö

Fluoripiihapon tärkein käyttökohde on alumiinin tuotanto, mihin tarkoitukseen siitä valmistetaan alumiinifluoridia ja kryoliittia. Siitä saadaan sen suoloja heksafluorisilikaatteja neutraloimalla emäksen avulla ja näin voidaan valmistaa esimerkiksi natriumheksafluorisilikaattia. Fluoripiihappo on myös yksi veden fluoraukseen käytettävistä kemikaaleista. Yhdisteellä on myös bakteerien ja sienten kasvun estävää vaikutusta, minkä vuoksi sitä on käytetty puunsuoja-aineena. Muita  käyttökohteita ovat esimerkiksi metallipintojen puhdistus ja kiillotus.
Aiheesta muualla

Fluoripiihapon kansainvälinen kemikaalikortti
Ardent-luokka (hävittäjä)

| Ardent-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  265 t 295 t (max)
Pituus:  61,11 m (kokonaispituus)
Leveys:  5,79 m
Syväys:  2,16 m
Koneteho:  4 000 ihp
Nopeus:  27,5 solmua
Miehistöä:  53
Aseistus
Meritorjunta:  1 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 5 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
Ardent-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka (engl. torpedo boat destroyer, TBD), jonka alukset valmisti John I. Thornycroft and Companyn valmistama ja se oli aseistusta lukuun ottamatta identtinen telakka Daring-luokan alusten kanssa. Alusten torpedoputket asennettiin kääntyviin telineisiin savuhormien rinnalle.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Ardent | John I. Thornycroft and Company, Chiswick | joulukuu 1893 | 16. lokakuuta 1894 | 25. maaliskuuta 1895 | myyty romutettavaksi 1911 |
| HMS Boxer | Thornycroft | helmikuu 1894 | 28. marraskuuta 1894 | kesäkuu 1895 | uponnut kolaroituaan 8. helmikuuta 1918 |
| HMS Bruizer | Thornycroft | huhtikuu 1894 | 27. helmikuuta 1895 | kesäkuu 1895 | myyty romutettavaksi 26. toukokuuta 1914 |
Argo

Argo-laiva Johannes Heveliuksen Uranographia-tähtikartassa.
The Argo (n. 1500–1530),  Lorenzo Costan näkemys laivasta.
Argo (m.kreik. Ἀργώ) oli kreikkalaisessa mytologiassa argonauttien laiva, jolla Iason ja argonautit purjehtivat Kolkhiiseen ryöstämään lohikäärmeen vartioimaa kultaista oinaan taljaa. Argon rakensi Argos, Friksoksen poika, Dodonan oraakkelipaikassa kasvaneesta tammesta, ja niinpä  laiva kykeni puhumaan ja ennustamaan. Argo toimi myös innoittajana, kun Ptolemaios loi eteläiselle tähtitaivaalle sitä esittävän tähdistön, Argo-laivan. Odysseian mukaan Argo oli ensimmäinen laiva, joka oli selvinnyt Skyllan ja Kharybdiin ohi vahingoittumatta.
Argon rakentaminen. Vasemmalta oikealle: Athena, Tiphys ja Argos.
Fluoribentseeni

| Fluoribentseeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  462-06-6
PubChem CID:  10008
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)F 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H5F
Moolimassa:  96,1 g/mol
Sulamispiste:  -42,2 °C
Kiehumispiste:  84,7 °C
Tiheys:  1,025 g/cm3
Liukoisuus veteen:  1,540 g/l (30 °C)
Fluoribentseeni eli fenyylifluoridi (C6H5F) on bentseenin johdannainen, jossa yksi vetyatomeista ja korvautunut fluoriatomilla.
Ominaisuudet

Fluoribentseeni on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä, jolla on aromaattisille yhdisteille tyypillinen haju. Yhdiste liukenee veteen hieman. Aine reagoi voimakkaasti vahvojen hapettimien kanssa.
Toisin kuin kloori- tai bromibentseeni fluoribentseeni ei reagoi vahvojen emästen kanssa vapauttaen halogeenin vety-yhdistettä, jolloin muodostuisi bentsyynivälituote. Tämä johtuu fluoribentseenin vahvasta C–F-sidoksesta. Butyylilitium-yhdisteiden kanssa se reagoi muodostaen bentsyyniä ja litiumfluoridia.
Valmistus

Fluorobentseeniä valmistivat ensimmäisen kerran italialaiset kemistit Emanuele Paternò ja Oliveri vuonna 1883. He valmistivat p-fluoribentseenisulfonihappoa ja kuumensivat sitä väkevän suolahapon kanssa, jolloin muodostui fluoribentseeniä.
Vuonna 1886 Otto Wallach kehitti menetelmän tuottaa fluoribentseeniä niin kutsutulla diatsopiperididimenetelmällä. Ensimmäisessä vaiheessa aniliinista valmistetaan fenyylidiatsoniumsuola, josta valmistetaan piperididi, joka hajotetaan väkevällä vetyfluoridilla ja kuumennuksella fluoribentseeniksi.
Wallach valmisti fluoribentseeniä myös toisella tavalla. Hän valmisti yhdistettä lisäämällä aniliinia ja natriumnitriittiä kylmään vetyfluoridiin ja kuumensi seoksen. Tämä tapa yleistyi teollisuudessa 1940-luvulla.
Wallachin menetelmien ongelma on se, että niissä joudutaan käyttämään erittäin myrkyllistä väkevää vetyfluoridia. Tämän vuoksi erityisesti laboratorioissa fluoribentseeniä valmistetaan Balz–Schiemann-menetelmällä, jonka Günther Balz ja Günther Schiemann julkaisivat vuonna 1927. Menetelmässä diatsoniumsuola reagoi tetrafluoroboraatti-ionin kanssa muodostaen liukenemattoman diatsoniumtetrafluoriboraattisuolan. Fluoribentseeniä vapautuu, kun suolaa kuumennetaan. Lisäksi muodostuu typpikaasua ja booritrifluoridia.
Fluoribentseeniä voidaan valmistaa myös syklopentadieenin ja difluorikarbeenin välisellä reaktiolla. Difluorokarbeenia voidaan tuottaa esimerkiksi difluorikloorimetaanin pyrolyysillä. Syklopentadieeni ja difluorokarbeeni reagoivat 550–670 °C:n lämpötilassa ja syklisen välituotteen hajotessa muodostuu fluoribentseeniä.
Käyttö

Fluoribentseeniä käytetään teräksen valmistuksessa hiilipitoisuuden kontrollointiin, lääkeaineiden, hyönteismyrkkyjen ja muiden orgaanisten yhdisteiden synteeseissä sekä liuottimena F-NMR-spektrometriassa.
Aiheesta muualla

KEGG: Fluorobenzene (englanniksi)
ChemBlink: Fluorobenzene (englanniksi)
Argo (yhtiö)

| ARGO |
| --- | --- |
Perustettu:  1988
Perustaja:  Valerio ja Pierangelo Morra
Kotipaikka:  Fabbrico, Italia
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  maatalouskoneet
Tuotteet:  traktorit, leikkuupuimurit, paalaimet
Tytäryhtiöt:  Argo Tractors
Kotisivu:  www.argotractors.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Argo on maatalouskoneita valmistava holdingyhtiö Italiassa. Sen perustivat veljekset Valerio ja Pierangelo Morra vuonna 1988. Yhtiö on sen jälkeen kasvanut voimakkaasti. Vuonna 1994 se osti enemmistön traktoreita valmistavasta Landinista ja seuraavana vuonna Valpadanasta. Yhtiö osti leikkuupuimuri- ja paalainvalmistaja  Laverdan sekä Doncasterin traktoritehtaan Englannista, jonka mukana se sai McCormick-tuotemerkin CNH-yhtiöltä vuonna 2000. Traktoreiden valmistuksesta vastaa nykyisin tytäryhtiö Argo Tractors ja Valpadana. Traktoreiden tuotantotilat sijaitsevat Fabbricossa ja Luzzarassa.
Yhtiön nykyiset tuotemerkit:
Landini
McCormick
Valpadana
S.E.P.
Fort
Pegoraro
Argobban kieli

Argobba on Etiopiassa asuvien argobbojen puhuma seemiläinen kieli.
Argobbaa puhutaan Etiopian keskiosassa Amharan ja Afarin alueiden rajaseudulla. Sen äidinkielisiä puhujia on vuoden 2007 väestönlaskennan mukaan 43 682 henkeä. Etnisiä agrobboja on yli 140 000, ja lähes kaikki he puhuvat ensimmäisenä tai toisena kielenään amharaa tai oromoa.
Argobba kuuluu etiopianseemiläisten kielten etelähaaraan, jossa sen läheinen sukukieli on amhara. Argobbaa puhuttiin aikaisemmin laajalla yhtenäisellä alueella Ifatin suttaanikunnassa, mutta sen puhuma-alue alkoi hajota 1500-luvulla. Hararin eteläpuolella asuvat argobbat menettivät kielensä 1900-luvun puoleenväliin mennessä.
Argobballa ei ole virallista statusta eikä sitä käytetä kouluopetuksessa tai tiedotusvälineissä. Kielellä on viime aikoina laadittu tekstejä arabialaista kirjaimistoa käyttäen. Tällaista kirjallisuutta on mahdollisesti ollut olemassa aiemminkin.
Arete Kyreneläinen

Arete Kyreneläinen (m.kreik. Ἀρετὴ ἡ Κυρηναία, Aretē hē Kyrenaia, 300-luku eaa.) oli Sokrateen oppilaan Aristippos Kyreneläisen tytär ja kyreneläiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän on ensimmäinen ja yksi harvoja antiikin ajalta tunnettuja merkittävämpiä naisfilosofeja. Hänen nimensä tarkoittaa ”Hyvettä”. Aretella oli poika jonka nimi oli myös Aristippos ja jota hän opetti itse. Tämän vuoksi poikaa kutsuttiin nimellä Aristippos Äidinopettama.
Areten mainitsevat sekä Diogenes Laertios että Claudius Aelianus. Hänet kuvataan usein vanhemman Aristippoksen seuraajana kyreneläisen koulukunnan johdossa, mutta todellisuudessa ei tiedetä, kumpi Aristippoksista perusti koulukunnan. Ei kuitenkaan ole mitään syytä epäillä, etteikö Arete olisi toiminut itsekin filosofina. Hänen kerrotaan opettaneen yli 30 vuotta ja kirjoittaneen useita teoksia, jotka kaikki ovat kuitenkin kadonneet.
J. Moransin mukaan Arete opiskeli Platonin Akatemiassa ja hänen hautakirjoituksessaan luki: ”Kreikan suuruus, Helenan kauneus, Aristippoksen kynä, Sokrateen sielu ja Homeroksen kieli”.