stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bo Kaspers Orkester
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Samuel Owen

| Samuel Owen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1774 Shropshire, Englanti
Kuollut: 15. helmikuuta 1854 (79 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:  brittiläinen, ruotsalainen
Ammatti:  mekaanikko, liikemies, keksijä
Samuel Owen (12. toukokuuta 1774 Shropshire, Englanti – 15. helmikuuta 1854 Tukholma, Ruotsi) oli brittiläis-ruotsalainen mekaanikko, keksijä ja liikemies. Hän työskenteli Matthew Boultonin ja James Wattin palveluksessa Birminghamissa vuosina 1796–1800 ja oppi taitavaksi höyrykonemekaanikoksi. Hän muutti Ruotsiin ja perusti Tukholman Kungsholmenille oman verstaan, jossa hän opetti ruotsalaisille höyrykoneiden rakentamista. Owenin verstas rakensi myös Ruotsin ensimmäisen höyrylaivan, Amphitriten, joka teki neitsytmatkansa Mälarenilla vuonna 1818. Owen myös edisti metodismia Ruotsissa ja oli aktiivinen varhaisessa raittiusliikkeessä.
Owenin entisen verstaan luona Kungsholmenilla on hänen mukaansa nimetty Samuel Owens gata.
Kuvia

Owenin verstaat sijaitsivat Tukholman Kungsholmenilla lähellä nykyistä kaupungintaloa.
Owenin tekninen piirros höyryaluksesta vuodelta 1819.
Owenin hauta Norra begravningsplatsenilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samuel Owen Wikimedia Commonsissa
Tekniska museet (ruotsiksi)
Shinty

Shinty, camanachd tai iomain on skotlantilainen joukkuepallopeli, joka muistuttaa hyvin paljon sukulaislajejaan hurlingia, maahockeyta ja jääpalloa. Shintya pelataan nykyisin lähes yksinomaan Skotlannin ylämailla.
Jääkiekon uskotaan kehittyneen shintyn pohjalta, kun Nova Scotian skotlantilaiset siirtolaiset pelasivat sitä jäällä 1800-luvulla Widsorin pikkukaupungissa. Vielä nykyäänkin kanadalaiset kutsuvat jääkiekon pienpelejä ja muita harrastepelailuja nimellä "shinny".
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://shinty.com/history.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://dmoz.org/Sports/Gaelic/Shinty/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.uscamanachd.org
http://www.whfp.com
http://www.londonshinty.com (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.sportsunion.strath.ac.uk/shinty (Arkistoitu – Internet Archive)
Börje Hellen

Börje Hellén on suomalainen kuvaaja. Hän on kuvannut muun muassa Alamaailma-trilogian 1. osan, Vanki ja 2. osan, Kyttä sekä Kylmäverisesti sinun kaikki kolme tuotantokautta.
Filmografia

Kylmäverisesti sinun, tv-sarja, 2000–2005
Alamaailma-trilogia: Vanki, Kyttä, tv-sarja, 2011
Hokkasen näköinen nainen, tv-elokuva, 2005
Kuumia aaltoja, tv-sarja, 2003
Kivestä käsin, dokumentti, 1994
Brittney Griner

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Griner vuonna 2019. |  Griner vuonna 2019. |  Griner vuonna 2019. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten koripallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio 2016 |  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 |  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Turkki 2014 |  |  |
|  Kultaa | Espanja 2018 |  |  |
Brittney Yevette Griner (s. 18. lokakuuta 1990 Waco, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän edustaa WNBA-liigan Phoenix Mercuryä ja pelasi aiemmin talvisin Venäjällä UGMK Jekaterinburgissa. Ennen ammattilaisuraansa Griner pelasi yliopistokoripalloa Baylorin yliopiston joukkueessa.
Griner oli WNBA:n vuoden 2013 varaustilaisuuden ensimmäinen varaus. Myös NBA-joukkue Dallas Mavericksin omistaja Mark Cuban ilmoitti julkisesti olevansa kiinnostunut Grinerin varaamisesta vuoden 2013 varaustilaisuuden toisella kierroksella. Hän voitti WNBA:n mestaruuden kaudella 2014.
Yhdysvaltain maajoukkueen pelaajana Griner on voittanut maailmanmestaruuden Turkissa 2014 ja Espanjassa 2018 sekä olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016, Tokiossa 2021 ja Pariisissa 2024.
Kesällä 2020 Black Lives Matter -protestien aikaan Griner vaati Yhdysvaltain kansallislaulun poistamista pelien alusta. Hän myös protestoi sitä vastaan pysymällä pukuhuoneessa kunnes kansallislaulu oli soitettu. Grinerin mukaan kansallislaulu ei edustanut kaikkia amerikkalaisia.
Griner pidätettiin Venäjällä helmikuussa 2022. Häntä syytettiin huumeiden salakuljetuksesta. Heinäkuussa 2022 Venäjällä alkaneessa oikeudenkäynnissä hän myönsi syyllisyytensä ja elokuussa hänet tuomittiin yhdeksäksi vuodeksi vankeuteen ja miljoonan Venäjän ruplan (16 000 €) sakkoihin huumeiden salakujettamisesta. Griner vapautettiin joulukuussa 2022, kun Yhdysvallat ja Venäjä vaihtoivat vankeja. Hänet vaihdettiin Abu Dhabissa asekauppias Viktor Butiin, joka istui Yhdysvalloissa 25 vuoden vankeustuomiota.
Vuonna 2013 Grinerista tuli ensimmäinen avoimesti homoseksuaali urheilija, joka on solminut sponsorisopimuksen Niken kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brittney Griner Wikimedia Commonsissa
Celebrity Big Brother 10

| Celebrity Big Brother 10 |
| --- | --- |
Maa:  Iso-Britannia
Esittäminen
Verkko:  Channel 5
Ensimmäinen esitys:  Syksy 2012
Viimeinen esitys:  Syksy 2012
Celebrity Big Brother 10 oli toinen Celebrity Big Brother kausi vuonna 2012. 27. maaliskuuta 2012 Channel 5 ilmoitti, että kymmenes Celebrity Big Brother kausi alkaa syksyllä 2012 normaalin tuotantokauden jälkeen. Kauden logo on samanlainen kuin normaalituotantokaudella.
Sinitäplätursas

| Sinitäplätursas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Pääjalkaiset Cephalopoda
Alaluokka::  Mustekalat Coleoidea
Lahko::  Tursaat Octopoda
Heimo::  Octopodidae
Suku::  Hapalochlaena
Laji::  maculosa
Kaksiosainen nimi
 Hapalochlaena maculosa  (Hoyle, 1883) 
Katso myös
   Sinitäplätursas Wikispeciesissä   Sinitäplätursas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sinitäplätursas (Hapalochlaena maculosa) on pienikokoinen mutta  myrkyllinen mustekala, joka elää Australian eteläisellä rannikoilla.
Sinitäplätursaan vaipan pituus on noin 5 cm ja lonkerot 10 cm, ja se painaa alle 30 g. Sen selkäpuoli on epätasaisen ryppyinen ja nystyinen. Normaalitilassa tursas on harmaan sävyinen ja ruskeiden täplien kirjoma. Ärsytetyllä yksilöllä täplät tummenevat voimakkaasti ja niiden sisälle ilmestyy pieniä (alle 2 mm) fluoresoivan sinisiä, sykkiviä renkaita, tyypillisesti 50-60 rengasta.
Eläin ei sinänsä ole aggressiivinen ja se pyrkii ensi sijassa piiloutumaan vaaran havaittuaan, mutta tarvittaessa se antaa värisignaalin varoitusmerkkinä ja eritää tappavan vaarallista hermomyrkkyä, joka lamauttaa ihmisenkin hengityselimistön.
Australian pohjoisrannikolla elää toinen saman Hapalochlaena-suvun myrkyllinen laji, sinirengastursas.
Brittiläisten Neitsytsaarten lippu

1:2
Brittiläisten Neitsytsaarten lippu on Brittiläisten Neitsytsaarten käyttämä tunnus. Se otettiin käyttöön 15. marraskuuta 1960. Lipun pohja on sininen ja siinä on Ison-Britannian tunnus Union Jack. Vaakuna lipussa on Brittiläisten Neitsytsaarten vaakuna, jota symboloi Ursula-niminen pyhimys. Lipun mittasuhteet ovat 1:2.
Aiemmat liput

Nykyinen Brittiläisten Neitsytsaarten alue kuului vuodesta 1625 lähtien Alankomaille ja oli osa Alankomaiden Neitsytsaaria. Saarten lippuna käytettiin Hollannin Länsi-Intian kauppakomppanian trikoloria. Alue siirtyi Britannian hallintaan vuonna 1680, josta eteenpäin sen lippuna käytettiin Britannian (ja vuodesta 1801 Yhdistyneen kuningaskunnan) lippua.
Vuosina 1833–1956 Brittiläiset Neitsytsaaret oli osa Brittiläisten Leewardsaarten siirtokuntaa ja käytti sen lippua. Vuonna 1956 Brittiläiset Neitsytsaaret sai oman lippunsa, jossa oli sinisellä pohjalla Union Jack ja Brittiläisten Neitsytsaarten vaakuna. Lippu ja vaakuna virallistettiin vuonna 1960, jolloin lippuun lisättiin vaakunan alle saarten motto.
Hollannin Länsi-Intian kauppakomppanian lippu (käytössä Brittiläisillä Neitsytsaarilla 1625–1680)
Ison-Britannian lippu (1680–1801)
Yhdistyneen kuningaskunnan lippu (1801–1833)
Brittiläisten Leewardsaarten lippu (1833–1956)
Muut liput

Brittiläisten Neitsytsaarten kauppalippu on punainen ja siinä on samat tunnukset kuin kansallislipussa. Lisäksi Brittiläisten Neitsytsaarten kuvernöörillä on oma lippunsa, Yhdistyneen kuningaskunnan lippu, jonka keskelle on sijoitettu seppeleen reunustamaan valkoiseen ympyrään Brittiläisten Neitsytsaarten vaakuna.
Brittiläisten Neitsytsaarten kauppalippu
Brittiläisten Neitsytsaarten kuvernöörin lippu
Caroline Ansink

Caroline Ansink (s. 8. elokuuta 1959 Amsterdam) on alankomaalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli Utrechtin konservatoriossa, jossa hänen huilunsoitonopettajanaan oli Abbie de Quant ja sävellysopettajanaan Joep Straesser. Valmistuttuaan hän soitti huilua Clara Schumann -orkesterissa Kölnissä ja työskenteli opetustehtävissä Utrechtin konservatoriossa.
Vuonna 1992 Ansink ja toinen säveltäjä, Catharina van Rennes, olivat I compose as a human being -nimisen televisiodokumentin aiheina.
Ansinkille on myönnetty erinäisiä palkintoja useissa eri maissa. Hänen tuotantoonsa kuuluu kamarimusiikkia sekä orkesteri- ja kuoroteoksia.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (hollanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Caroline Ansink
Käännös suomeksi
Börje Kuhlbäck

Börje Kuhlbäck vuonna 1967.
Börje Waldemar Kuhlbäck (18. tammikuuta 1924 Helsinki – 13. syyskuuta 2012) oli suomalainen lääkäri ja professorin arvonimen saanut munuaissairauksien hoidon kehittäjä.
Kuhlbäckin  vanhemmat olivat toimitusjohtaja Vilhelm Waldemar Kuhlbäck ja Elin Emilia Forsberg ja puoliso vuodesta 1951 vapaaherratar Carola Maria Aminoff, ent. Wrede af Elimä. Kuhlbäck tuli ylioppilaaksi 1941 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1955, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1957 ja erikoistui sisätauteihin 1961. Hän toimi uransa alkuvaiheessa lääkärinä useissa eri sairaaloissa, mutta myös kouluissa ja yrityksissä ja piti yksityisvastaanottoa. Kuhlbäck kehitti munuaissairauksien hoitoa 1960-luvun alusta alkaen ja muun muassa teki Suomen ensimmäisiä munuaisen siirtoleikkauksia kirurgi Björn Lindströmin kanssa. Dialyysihoitoa hän oli siirtämässä kaikkiin Suomen keskussairaaloihin. Kuhlbäck oli aktiivinen alansa yhdistyksissä ja järjestöissä ja sai toiminnastaan useita tunnustuksia, kuten Pohjolan ja Suomi-yhtiön lääketieteellisen palkinnon 1986. Hänen itsensä kunniaksi perustettiin Suomen Nefrologiyhdistyksen toimesta Börje Kuhlbäck -palkinto ja toteutettiin Munuaissäätiön mitali. Kuhlbäckille myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2000.
Aiheesta muualla

Börje Kuhlbäck (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen nefrologiyhdistys
Brendan Coyle

| Brendan Coyle |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. joulukuuta 1963 (56) Corby, Northamptonshire, Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Muut tiedot
Aktiivisena:  1992-
Brendan Coyle, alun perin David Coyle, (s. 2. joulukuuta 1963) on englantilais-irlantilainen näyttelijä.Hän voitti parhaan miessivuosan Olivier-palkinnon roolistaan Brendanina näytelmässä The Weir vuonna 1999.Hänet muistetaan rooleistaan sarjoissa Etelästä pohjoiseen, Candlefordin postineiti sekä Downton Abbey. Herra Batesin roolistaan Downton Abbey -sarjassa Coyle oli ehdolla sekä Primetime Emmy -palkinnon että Bafta-palkinnon saajaksi.[lähde? ]
Yksityiselämä

Brendan Coyle syntyi Corbyssa, Northamptonshiressä, irlantilaiselle isälle ja skotlantilaiselle äidille.Perheeseen kuuluu myös veli, joka työskentelee teurastajana.Coylella on syntyperänsä vuoksi kaksoiskansalaisuus. Hän on jalkapalloilija Sir Matt Busbylle sukua.[lähde? ]
Brendan Coylen isä työskenteli teurastajana omassa yrityksessään, jossa myös Coyle teki töitä 11-vuotiaasta alkaen.Laman aikaan perheyritys meni konkurssiin ja Coylen isä kuoli, kun Coyle oli 17-vuotias.Tuolloin Coyle alkoi miettiä elämänsä suuntaa ja päätyi seuraamaan kiinnostustaan näyttelemistä kohtaan.
Coyle opiskeli draamaa Dublinissa vuonna 1981 ja sai apurahan Mountview Academy of Theatre Arts -kouluun Britanniaan vuonna 1983.
Coyle asuu Norfolkissa.
Ura

Brendan Coyle sai Olivier -palkinnon vuonna 1999 roolistaan Conor McPhersonin The Weir -näytelmässä ja voitti New York Critics Theater World Award -nimisen palkinnon saman näytelmän New Yorkin tuotannosta.Vuonna 2001 Coyle esiintyi elokuvassa Lopullinen ratkaisu Gestapon päällikkö Heinrich Müllerin roolissa. Hän esitti Kaz Sweeneyä brittiläisessä draamassa True Dare Kiss ja Nicholas Higginsiä BBC:n Etelästä pohjoiseen -minisarjassa.
Vuonna 2008 hän näytteli Robert Timminsiä BBC:n Candlefordin postineiti -sarjassa, joka perustuu Flora Thompsonin kirjoittamaan romaaniin Lark Rise to Candleford. Vuonna 2010 hän aloitti John Batesin roolissa Julian Fellowesin draamasarjassa Downton Abbey. Fellowes kirjoitti osan Coylelle ja Coyle oli roolistaan ehdokkaana Bafta-, Ifta- ja Primetime Emmy -palkintojen saajaksi. Hän voitti yhdessä muun Downton Abbey -kokoonpanon kanssa SAG- palkinnon vuosina 2013, 2015 ja 2016.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Ailsa | Miles Butler |  |
| 1997 | The Last Bus Home | Steve Burkett |  |
| 1997 | Huominen ei koskaan kuole | Merimies HMS Bedfordilla |  |
| 1998 | Soft Sand, Blue Sea | Gerry |  |
| 1998 | Alamaailman kenraali | UVF-johtaja |  |
| 1998 | Happy Birthday To Me |  | lyhytelokuva |
| 1999 | I Could read the Sky | Francie |  |
| 2001 | MapMaker | Robert Bates |  |
| 2005 | Allegiance | Michael Collins |  |
| 2005 | Sidottu | Damon |  |
| 2006 | Offside | Duncan Miller |  |
| 2009 | Perrier's Bounty | Jerome |  |
| 2012 | The Raven | Reagan |  |
| 2014 | Noble | Gerry Shaw |  |
| 2016 | Kerro minulle jotain hyvää | Bernard Clark |  |
| 2016 | The Rising | Augustine Birrell |  |
| 2016 | Unless | Casper Brown |  |
| 2016 | Bare | Mick "Irlantilainen vasara" | Lyhytelokuva |
| 2018 | Kaksi kuningatarta | Lennoxin jaarli |  |
| 2019 | Downton Abbey | John Bates |  |
Filmografia > Televisio

| Vuosi | Ohjelma | Rooli | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | Kissankultaa | Benwell | Televisioelokuva |
| 1992 | The Bill | Chris Bailey | Televisiosarja (1 jakso: "Radio Waves") |
| 1995 | The Glass Virgin | Manuel Mendoza | Minisarja |
| 1995 | Dangerfield | David Walsh | Televisiosarja (2 jaksoa) |
| 1996 | Hiljainen todistaja | Liam Slattery | Televisiosarja (2 jaksoa) |
| 1996 | Thief Takers | Bob "Bingo" Tate | Televisiosarja (16 jaksoa) |
| 2000 | Paths to Freedom | Jeremy Fitzgerald | Televisiosarja (6 jaksoa) |
| 2001 | McCready ja tytär | Donal McCready | Televisiosarja (5 jaksoa) |
| 2001 | Lopullinen ratkaisu | Heinrich Müller | Televisioelokuva |
| 2001 | Rebel Heart | Michael Collins | Minisarja |
| 2001 | Komisario Lynley | Richard Tey | Televisiosarja (1 jakso: "A Great Deliverance") |
| 2001 | The Bombmaker | George McEvoy | Televisioelokuva |
| 2002 | Ylämaan pelastuspartio | Douglas McLanaghan | Televisiosarja (7 jaksoa) |
| 2003 | Murhan jäljet | Martin Corgan | Televisiosarja (2 jaksoa) |
| 2003 | Single | Paul | Televisiosarja (6 jaksoa) |
| 2004 | Amnesia | Ian Reid | Televisioelokuva |
| 2004 | Omagh - rauhan arvet | John White | Televisioelokuva |
| 2004 | Etelästä pohjoiseen | Nicholas Higgins | Minisarja (4 jaksoa) |

| 2005 | Hävytöntä | Isä Polish | Televisiosarja (1 jakso "Episode #2.4") |
| 2005 | Jericho | Christie | Televisiosarja (3 jaksoa) |
| 2005 | The Ghost Squad | Ralph Allan | Televisiosarja (1 jakso: "Heroes") |
| 2006 | Poliisikomentaja Blake: Mustaa valoa | Carl Dirkwood | Televisioelokuva |
| 2006 | Soundproof | Dave Cox | Televisioelokuva |
| 2006 | Epäilyksen polttopiste: Viimeinen näytös | Mitchell | Televisioelokuva |
| 2006 | Perfect Parents | Ed | Televisioelokuva |
| 2007 | The Mark of Cain | Davey Gulliver |  |
| 2007 | Hääkellot | Pappi | Televisioelokuva |
| 2007 | The Good Samaritan | Lewis Farrell | Televisioelokuva |
| 2007 | Damage | Aidan Cahill | Televisioelokuva |
| 2007 | True Dare Kiss | Kaz Sweeney | Televisiosarja (6 jaksoa) |
| 2008–2010 | Candlefordin postineiti | Robert Timmins | Televisiosarja (31 jaksoa, kaudet 1–3) |
| 2009 | Komisario Gently | Patrick Donovan | Televisiosarja (1 jakso: "Gently in the Night") |
| 2009 | Blue Murder | Derek Jowell | Televisiosarja (2 jaksoa) |
| 2010–2015 | Downton Abbey | John Bates | Televisiosarja (52 jaksoa) |
| 2012–13 | Starlings | Terry Starling | Televisiosarja (16 jaksoa) |
| 2015 | Spotless | Nelson Clay | Televisiosarja (10 jaksoa) |
| 2015 | Murdochin murhamysteerit | Mr. Rankin | Televisiosarja (1 jakso: "A Merry Murdoch Christmas") |
| 2016 | 12 apinaa | Benjamin Kalman | Televisiosarja (1 jakso: "Year of the Monkey") |
| 2018 | Requiem | Stephen Kendrick | Televisiosarja (6 jaksoa) |
Anderson Shelter Productions -yritys

Heinäkuussa 2014 Brendan Coyle ja Joy Harrison perustivat Anderson Shelter Productions Limited -yrityksen,jonka tehtävänä on "löytää lahjakkaita nuoria elokuvantekijöitä" ja auttaa heitä lyhytelokuvaprojektiensa rahoittamisessa.
| # | Nimi | Julkaisupäivä | Työ | Viitteet>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Starcross (lyhytelokuva, Council Child Productions) | 2014 | Apulaistuottaja |  |
| 2 | Loneliest Time (lyhytelokuva, Time Bomb Pictures Ltd.) | 2015 | Apulaistuottaja |   |
| 3 | Bare (lyhytelokuva, Council Child Productions) | 2016 | Vastaava tuottaja |   |
| 3 | Margie's Garden (lyhytelokuva, Council Child Productions) | 2016 | Vastaava tuottaja |   |
| 4 | Emerald City (elokuva, Colin Broderick) | 2016 | Apulaistuottaja |  |
Aiheesta muualla

Brendan Coyle Fansite
Brendan Coyle Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Caroline Bonaparte

Caroline Bonaparte (1813)
Maria Nunziata Carolina Buonaparte, Napolin kuningatar, Bergin ja Kleven ruhtinatar (25. maaliskuuta 1782, Ajaccio – 18. toukokuuta 1839, Firenze) tunnetaan paremmin nimellä Caroline Bonaparte oli Carlo Buonaparten ja Letizia Ramolinon seitsemäs lapsi ja kolmas tytär.
Vuonna 1793 Caroline muutti perheen mukana Ranskaan vallankumouksen aikaan. Hän rakastui erääseen veljensä kenraaleista, Joachim Muratiin, jonka kanssa meni naimisiin 20. tammikuuta 1800. Kunnian- ja vallanhimoisesta Carolinesta tuli Bergin ja Kleven ruhtinatar 15. maaliskuuta 1806 ja miehensä mukana Napolin kuninkaan puoliso 1. elokuuta 1808.
Napoleon II:n syntymä veljelleen ja hänen puolisolleen Marie-Louise d'Autrichelle vei kaiken toivon, että hänen poikansa Napoléon Achille Murat pääsisi Napoleonin seuraajaksi. Siten Caroline liittoutui Itävallan Klemens von Metternichin kanssa. Muratin teloittivat 1815 hänen kilpailijansa Ferdinand IV:n joukot, jolloin Caroline pakeni Itävaltaan. Hän kuoli Firenzessä.
Aiheesta muualla

Napoleonin juonikas sisar Karolina, jonka kuolemasta tänä vuonna on kulunut 100 vuotta, Aamulehti, 10.09.1939, nro 243, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sabotage (albumi)

| Sabotage Black Sabbath |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Morgan Studios, Lontoo ja Bryssel, helmikuu-maaliskuu 1975
 Julkaistu:  28. heinäkuuta 1975    22. elokuuta 1975
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Black Sabbath ja Mike Butcher
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock, progressiivinen rock
 Kesto: 43.44
 Levy-yhtiö:  NEMS Records    Vertigo    Warner Bros. Records
Listasijoitukset
  6. (viikko 34/1975)    7. (syyskuu 1975)    9. (15. syyskuuta 1975)    28. (1975)    33. (20. syyskuuta 1975)    44. (1975)
Black Sabbathin muut julkaisut
| Sabbath Bloody Sabbath 1973 | Sabotage 1975 | We Sold Our Soul for Rock 'n' Roll 1975 |
Sabotage on englantilaisen heavy metal -yhtye Black Sabbathin heinäkuussa 1975 julkaistu kuudes studioalbumi. Albumin tekoa varjostivat entistä manageria vastaan käydyt oikeustoimet. Albumia pidetään viimeisenä alkuperäisen kokoonpanon klassikoksi luokiteltavana tuotoksena ja sen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Hole in the Sky” ja ”Symptom of the Universe”.
Taustaa

Hyvin vastaanotetun Sabbath Bloody Sabbath -albumin jälkeen yhtye esiintyi huhtikuussa 1974 yli 300 000 katsojaa vetäneellä, televisioidulla California Jam -festivaalilla. Yhtye oli yksi pääesiintyjistä Deep Purplen ja Emerson, Lake & Palmerin ohella. Ongelmat manageri Patrick Meehanin kanssa alkoivat näihin aikoihin, kun yhtye huomasi, että festivaalilta saadusta 250 000 dollarin palkkiosta maksettiin vain 1000 dollaria per muusikko ja managerifirman taloudenpito oli muutenkin hämärää.
Kitaristi Tony Iommi kertoo tilanteesta: "Aloimme ihmetellä, onko kukaan nähnyt tilejämme. Kukaan meistä ei tiennyt paljonko meillä oli rahaa, koska olimme saaneet aina kaiken mitä halusimme soittamalla Meehanille. Kun kysyimme Meehanilta rahoistamme, ohjasi hän meidät kirjanpitäjien luokse, jotka selittivät rahojen olevan verojen vuoksi ulkomaisilla tileillä. Myöhemmin selvisi, että nämä kirjanpitäjät olivat Meehanin palkollisia. Sitten paljastui, että managerisopimuksessamme oli vain meidän nimet, ei Meehanin, mikä vain pahensi asioita. Olimme niin sinisilmäisiä kaikesta. Halusimme vain soittaa ja päästä Amerikkaan, sen takia emme kyseenalaistaneet aluksi Meehanin toimia. Kun tahdoimme jotain, hän vain laittoi kymppitonnin tulemaan ja kaikki oli jälleen ruusuista. Aloimme katsoa nyt kaikkea toisesta kulmasta. Meehan oli ostellut levy-yhtiöitä, teki elokuvaprojekteja ja omisti rakennusfirman. Hänellä oli kaikenlaisia bisneksiä ja myös kaikenlaisia hämäriä tyyppejä pyöri kuvioissa. Sitten meille kerrottiin, että rahamme oli laitettu London Bank & County -pankkiin, joka meni nurin. Ja meidän rahamme sen mukana. Haastoimme lopulta Meehanin oikeuteen ja hän haastoi meidät, ja voitti lopulta. Lisäksi meitä painoi vielä entisen managerimme Jim Simpsonin tekemä oikeusjuttu, jossa hän syytti meitä sopimusrikosta. Tämä juttu käsiteltiin samoihin aikoihin ja Simpson sai korvaukset. Oikeusjuttujen aikana tapasimme monia juristeja ja kirjanpitäjiä, ja jouduimme itse hoitamaan asioita koska meillä ei ollut manageria. Oli hankala luottaa keneenkään ja päätimme yrittää manageroida itse itseämme."
Molempien osapuolten haastaessa toisensa yhtyeen loputkin varat jäädytettiin ja lisäksi yhtyeen jäsenten omaisuutta takavarikoitiin velkojen vuoksi. Lisäksi selvisi, että yhtyeen alkuaikojen kappaleiden oikeudet oli myyty Essex Music -nimiselle firmalle yhtyeen ulottumattomiin. Yhtyeen täytyi ruveta keikkailemaan entistä enemmän pystyäkseen maksamaan oikeuskuluja. Nämä tapahtumat tulivat myös leimaamaan Sabotage-albumin sisältöä.
Kansitaide

Albumin kansitaide on herättänyt huomiota vuosien aikana. Rumpali Bill Ward: "Idea 'käänteisestä peilistä' tuli, kun keskustelin roudarimme Graham Wrightin kanssa. Luonnostelimme idean paperille ja muu yhtye hyväksyi sen. Ainoa mitä ei sovittu oli vaatetus, ja kannesta onkin sitten saatu kuulla loputtomia arvosteluja. Mutta mielestäni se on edelleen hyvä". Iommi: "Kansi on luultavasti yksi noloimmistamme. Bill lainasi punaiset sukkahousut vaimoltaan, ja Ozzy puki ylleen japanilaisen kimonon. Olemme saaneet kuulla kannesta jälkeenpäin."