stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Medigenin COVID-19-rokote

Taiwanin presidentti Tsai Ing-wen saa Medigenin rokotteen elokuussa 2021.
Medigenin COVID-19-rokote, virallisesti MVC-COV1901, on Taiwanissa kehitetty rokote COVID-19 -tautia vastaan. Rokotteen ovat kehittäneet taiwanilainen Medigen Vaccine Biologics Corporation ja yhdysvaltalainen Dynavax Technologies sekä Yhdysvaltain terveysvirasto. Kyseessä on ensimmäinen Taiwanissa kehitetty rokote virusta vastaan.
Rokotteen toiminta perustuu proteiinin alayksikölle, eli se sisältää eristettyjä ja puhdistettuja viruksen proteiinin osia (engl. subunit). Rokotteen antigeeninä toimii S-2P-proteiinin rekombinaatio, joka on saatu Yhdysvaltain terveysvirastolta. Rokote annetaan injektiona lihakseen. Täyden suojan saamiseksi vaaditaan kaksi annosta, joista toinen voidaan antaa valmistajan mukaan aikaisintaan 28 vuorokauden kuluttua ensimmäisestä. Rokote on tarkoitettu yli 20-vuotiaille.
Rokote sai hätäluvan heinäkuussa 2021 Taiwanin terveysministeriöltä. Tämä herätti poliittista kritiikkiä oppositiossa, ja pääoppositiopuolue Kuomintang teki lakialoitteen hätäluvan perumiseksi.
Ensimmäisen vaiheen testirokotuksia suoritettiin vain Taiwanissa, toisen vaiheen taas sekä Taiwanissa että Vietnamissa. Toisen vaiheen otanta oli huomattavasti suurempi kuin normaalisti (yhteensä 3800 koehenkilöä, kun normaalikäytäntö on joitakin satoja) ja tämän datan perusteella 99,8 prosentille muodostui immuunivaste virusta vastaan kahden annoksen jälkeen. Kolmannen vaiheen testirokotukset saatiin valmiiksi joulukuun 2021 alussa. Ne toteutettiin Paraguayssa, jossa tuhannesta koehenkilöstä 500 sai Medigenin rokotteen ja 500 AstraZenecan rokotteen.
Joulukuun 2021 lopulla Taiwan ilmoitti lahjoittavansa 150 000 annosta Medigen-rokotetta Somalimaahan. Medigenin rokotteen ovat ottaneet Taiwanin presidentti Tsai Ing-wen ja varapresidentti William Lai. Toistaiseksi vain Taiwan on sallinut rokotteen käytön hätäluvan nojalla.
Mati Klarwein

| Mati Klarwein |
| --- | --- |
 Mati Klarwein 1992
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. huhtikuuta 1932 Hampuri, Saksa
Kuollut: 7. maaliskuuta 2002 (69 vuotta)
Taiteilija
Ala:  taidemaalaus
Taidesuuntaus:  surrealismi, Fantastinen realismi, Visionaarinen taide
Taiteen reunoilla
Suuntaukset
Art brut | Fantastinen realismi | Graffiti | ITE-taide | Kansantaide | Naivismi | Outsider-taide | Primitivismi | Visionaarinen taide
Tekijöitä Suomesta
Aleksanteri Ahola-Valo | Andreas Alariesto | Annukka Grönlund | Martti Innanen | Einari Junttila | Arto Ali-Eskola | Edvin Hevonkoski | Enni Id | Aleksandra Ionowa | Alice Kaira | Matias Keskinen | Nikolai Lehto | Jussi Löf | Kalervo Palsa | Matti Rutanen | Veijo Rönkkönen | Ilmari Salminen | Olli Seppänen | Kaarina Staudinger-Loppukaarre | Vihtori Storck | Ilkka Juhani Takalo-Eskola | Heikki Tuomela | Ensio Tuppurainen | Sigurd Wettenhovi-Aspa
Tekijöitä ulkomailta
William Blake | Aleksanteri Ahola-Valo | Banksy | Jean-Michel Basquiat | Hieronymus Bosch | Salvador Dalí | Jean Dubuffet  | Max Ernst | H. R. Giger | Alex Grey | Keith Haring | Edward Hicks | Frida Kahlo | Theodor Kittelsen | Mati Klarwein | Paul Kondas | Séraphine Louis | Gustave Moreau | Grandma Moses | Niko Pirosmani | Maria Primatšenko | Henri Rousseau
Mati Klarwein (9. huhtikuuta 1932 Hampuri – 7. maaliskuuta 2002 Mallorca) oli psykedeelinen taiteilija, joka tunnetaan parhaiten levyjen kansiksi päätyneistä töistään (muun muassa Santanan Abraxas-albumi ja Miles Davisin Bitches Brew). Tunnetuimmat teoksensa hän valmisti 1960- ja 1970-luvuilla; töissä näkyy surrealismin vaikutus.
Aiheesta muualla

MatiKlarwein.com (englanniksi)
MatiKlarwein.de (saksaksi)
The Manic Landscape: Mati Klarwein (englanniksi)
The Artists.org listing (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Medimax

Medimax on laivatyyppi, joka mahtuu lastaamaan ja purkamaan Välimeren (engl. Mediterranean Sea) satamissa. Medimax-alusten kantavuus on tyypillisesti 69 000–76 000 tonnia. Medimax-laivatyypistä käytetään myös nimitystä Medmax.
Max-kokoiset alustyypit
Aframax
Baltimax
Chinamax
Dunkirkmax
Handymax
Japanamax
Kamsarmax
Malaccamax
Medimax
Newcastlemax
Panamax
Saimax
Seawaymax
Setouchmax
Suezmax
Supramax
B-Max
C-Max
P-Max
Q-Max
V-Max
Belgia Eurovision laulukilpailussa

| Belgia |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  VRT, RTBF
Toiminut isäntämaana:  1987
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  62
Ensiesiintyminen:  1956
Paras sijoitus:  1. (1986)
Huonoin sijoitus:  25. (1993)
Paras pistemäärä:  217 (2015)
Huonoin pistemäärä:  0
Viimeinen sija:  8 (1961, 1962, 1965, 1973, 1979, 1985, 1993, 2000)
Ilman pisteitä:  2 (1962, 1965)
Belgia osallistui Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 1956, joten se on yksi sen alkuperäisistä osallistujamaista. Belgia on voittanut kilpailut kerran, vuonna 1986. Viimeiseksi maa on tullut peräti kahdeksan kertaa, vuosina 1961, 1962, 1965, 1973, 1979, 1985, 1993 ja 2000.
Belgian Flanderin yleisradioyhtiö VRT ja Vallonian yleisradioyhtiö RTBF lähettävät edustajan kilpailuun vuorovuosin. Perinteisesti flaamien edustaja on esiintynyt hollanniksi ja vallonien ranskaksi, mutta kielisäännön vapautumisen jälkeen tavallisin laulukieli on ollut englanti. Onpa Urban Trad jopa saavuttanut vuonna 2003 toisen sijan mielikuvituskielellä laulamalla.
Edustuskappaleet

Vuosien 1956–1974 pisteet
ole vertailukelpoisia vuodesta 1974 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisten pisteytysjärjestelmien vuoksi.
Vuosien 1975–2015 pisteet eivät ole vertailukelpoisia vuodesta 2016 eteenpäin olevien pisteiden kanssa erilaisen pisteytysjärjestelmän vuoksi.
Edustuskappaleet > Nykyinen pistejärjestelmä

Vuonna 1975 kehitettiin uusi äänestyskäytäntö. Jokaisesta osallistujavaltiosta annetaan ääniä 10 parhaimmalle esitykselle. Parhaalle esitykselle annetaan 12 pistettä, toiselle 10 pistettä ja seuraaville pisteet 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 ja 1.
| Vuosi | Artisti | Kappale | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1975 | Ann Christy | "Gelukkig zijn" | 15 | 17 |
| 1976 | Pierre Rapsat | "Judy et Cie" | 8 | 68 |
| 1977 | Dream Express | "A Million in One, Two, Three" | 7 | 69 |
| 1978 | Jean Vallée | "L'amour ça fait chanter la vie" | 2 | 125 |
| 1979 | Micha Marah | "Hey Nana" | 18 | 5 |
| 1980 | Telex | "Euro-Vision" | 17 | 14 |
| 1981 | Emly Starr | "Samson" | 13 | 40 |
| 1982 | Stella | "Si tu aimes ma musique" | 4 | 96 |
| 1983 | Pas de Deux | "Rendez-vous" | 18 | 13 |
| 1984 | Jacques Zegers | "Avanti la vie" | 5 | 70 |
| 1985 | Linda Lepomme | "Laat me nu gaan" | 19 | 7 |
| 1986 | Sandra Kim | "J’aime la vie" | 1 | 176 |
| 1987 | Liliane Saint-Pierre | "Soldiers of Love" | 11 | 56 |
| 1988 | Reynaert | "Laissez briller le soleil" | 18 | 5 |
| 1989 | Ingeborg | "Door de wind" | 19 | 13 |
| 1990 | Philippe Lafontaine | "Macédomienne" | 12 | 46 |
| 1991 | Clouseau | "Geef het op" | 16 | 23 |
| 1992 | Morgane | "Nous, on veut des violons" | 20 | 11 |
| 1993 | Barbara Dex | "Iemand als jij" | 25 | 3 |
| 1995 | Frédéric Etherlinck | "La voix est libre" | 20 | 8 |
| 1996 | Lisa del Bo | "Liefde is een kaartspel" | 16 | 22 |
| 1998 | Mélanie Cohl | "Dis oui" | 6 | 122 |
| 1999 | Vanessa Chinitor | "Like The Wind" | 12 | 38 |
| 2000 | Nathalie Sorce | "Envie de vivre" | 24 | 2 |
| 2002 | Sergio & The Ladies | "Sister" | 13 | 33 |
| 2003 | Urban Trad | "Sanomi" | 2 | 165 |
Edustuskappaleet > Nykyinen pistejärjestelmä > Kaksivaiheinen loppukilpailu

Vuonna 2003 EBU:ssa päätettiin muuttaa laulukilpailun rakennetta. Semifinaali ja finaali käytiin kahtena eri päivänä ja laulukilpailuun voi osallistua korkeintaan 40 valtiota. Kansainvälisessä finaalissa suora finaalipaikka on edellisenä vuonna 10 parhaiten menestyneellä valtiolla sekä suurimmilla laulukilpailun rahoittajamailla Saksalla, Ranskalla, Espanjalla ja Isolla-Britannialla. Ne valtiot, jotka eivät päässeet suoraan finaaliin, kilpailevat finaalipaikasta semifinaalissa. 10 parhaiten menestynyttä valtiota semifinaalissa pääsevät finaaliin.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Finaali | Finaali | Semifinaali | Semifinaali |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Sijoitus | Pisteet | Sijoitus | Pisteet |
| 2004 | Xandee | "1 Life" | 22 | 7 | X | X |
| 2005 | Nuno Resende | "Le grand soir" | X | X | 22 | 29 |
| 2006 | Kate Ryan | "Je t’adore" | X | X | 12 | 69 |
| 2007 | The KMG's | "Love Power" | X | X | 26 | 14 |
Edustuskappaleet > Nykyinen pistejärjestelmä > Kaksi semifinaalia

Vuonna 2008 päätettiin ottaa käyttöön kahden semifinaalin järjestelmä, jossa suurimmat rahoittajamaat ja edellisen vuoden voittaja ovat automaattisesti finaalissa. Kaikki muut valtiot kilpailevat finaalipaikasta kahdessa semifinaalissa, joista jatkoon pääsee yhteensä 20 maata. Vuosina 2004–2010 Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Saksa pääsivät automaattisesti finaaliin. Italia palasi kisoihin vuonna 2011 ja isona rahoittajamaana on automaattisesti finaalissa.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Finaali | Finaali | Semifinaali | Semifinaali |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Sijoitus | Pisteet | Sijoitus | Pisteet |
| 2008 | Ishtar | "O Julissi" | X | X | 17 | 16 |
| 2009 | Patrick Ouchène | "Copycat" | X | X | 17 | 1 |
| 2010 | Tom Dice | "Me and My Guitar" | 6 | 143 | 1 | 167 |
| 2011 | Witloof Bay | "With Love Baby" | X | X | 11 | 53 |
| 2012 | Iris | "Would You?" | X | X | 17 | 16 |
| 2013 | Roberto Bellarosa | "Love Kills" | 12 | 71 | 5 | 75 |
| 2014 | Axel Hirsoux | "Mother" | X | X | 14 | 28 |
| 2015 | Loïc Nottet | "Rhythm Inside" | 4 | 217 | 2 | 149 |
Edustuskappaleet > Nykyinen pistejärjestelmä > Uusi pisteidenlaskujärjestelmä

Vuonna 2016 otettiin käyttöön uusi pisteidenlaskujärjestelmä, jolla halutaan pitää jännitys loppuun asti. Ennen vuotta 2016 voittaja saattoi selvitä jo hyvin varhaisessa vaiheessa pisteidenlaskua. Tämän ja usein moititun pisteiden vääristymisen takia haluttiin antaa molemmille äänestysryhmille täysin oma valta, joten pisteet jaettiin. Uudessa systeemissä jokaisen osallistujamaan raadit antavat pisteet 1-8, 10 ja 12. Sen jälkeen puhelinäänet julistetaan könttäsummina. Näin ollen voittaja selviää vasta kun eniten puhelinääniä saanut maa saa pisteet.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Finaali | Finaali | Semifinaali | Semifinaali | Huom. |
| Vuosi | Esittäjä | Laulu | Sijoitus | Pisteet | Sijoitus | Pisteet | Huom. |
| 2016 | Laura Tesoro | "What’s the Pressure" | 10 | 181 | 3 | 274 |  |
| 2017 | Blanche | "City Lights" | 4 | 363 | 4 | 165 |  |
| 2018 | Sennek | "A Matter of Time" | X | X | 12 | 91 | Kappale ei läpäissyt semifinaalia. |
| 2019 | Eliot | "Wake Up" | X | X | 13 | 70 | Kappale ei läpäissyt semifinaalia. |
| 2020 | Hooverphonic | "Release Me" | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. | Euroviisut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. |
| 2021 | Hooverphonic | "The Wrong Place" | 19 | 74 | 9 | 117 |  |
| 2022 | Jérémie Makiese | "Miss You" | 19 | 64 | 8 | 151 |  |
| 2023 | Gustaph | "Because of You" | 7 | 182 | 8 | 90 |  |
| 2024 | Mustii | "Before the Party’s Over" | – | – | 13 / 16 | 18 | Kappale ei läpäissyt semifinaalia. |
Kapellimestarit

Vuosina 1956–1998 Eurovision laulukilpailussa lauluja säesti suuri viihdeorkesteri jousineen, puhaltimineen ja komppiryhmineen. Jokainen maa lähetti kilpailuun oman kapellimestarin, joka vastasi laulun sovituksesta ison orkesterin säestämänä. Belgian kappaleet esitettiin ilman orkesterisäestystä vuosina 1980 ja 1998.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
Belgian kapellimestarit 1956–1996
| Vuosi | Nimi |  |  |
| 1956 | Léo Souris |  |  |
| 1957 | Willy Berking (kilpailun saksalainen pääkapellimestari) |  |  |
| 1958 | Dolf van der Linden (kilpailun hollantilainen pääkapellimestari) |  |  |
| 1959 | Francis Bay |  |  |
| 1960 | Henri Segers |  |  |
| 1961 | Francis Bay |  |  |
| 1962 | Henri Segers |  |  |
| 1963 | Francis Bay |  |  |
| 1964 | Henri Segers |  |  |
| 1965 | Gaston Nuyts |  |  |
| 1966 | Jean Roderes (kilpailun luxemburgilainen pääkapellimestari) |  |  |
| 1967 | Francis Bay |  |  |
| 1968 | Henri Segers |  |  |
| 1969 | Francis Bay |  |  |
| 1970 | Jack Say |  |  |
| 1971 | Francis Bay |  |  |
| 1972 | Henri Segers |  |  |
| 1973 | Francis Bay |  |  |
| 1974 | Pierre Chiffre |  |  |
| 1975 | Francis Bay |  |  |
| 1976 | Michel Bernholc |  |  |
| 1977 | Alyn Ainsworth |  |  |
| 1978 | Jean Musy |  |  |
| 1979 | Francis Bay |  |  |
| 1981 | Giuseppe Marchese |  |  |
| 1982 | Jack Say |  |  |
| 1983 | Freddy Sunder |  |  |
| 1984 | Jo Carlier |  |  |
| 1985 | Curt-Eric Holmquist (kilpailun ruotsalainen pääkapellimestari) |  |  |
| 1986 | Jo Carlier |  |  |
| 1987 | Freddy Sunder |  |  |
| 1988 | Daniel Willem |  |  |
| 1989 | Freddy Sunder |  |  |
| 1990 | Rony Brack |  |  |
| 1991 | Roland Verlooven |  |  |
| 1992 | Frank Fievez |  |  |
| 1993 | Bert Candries |  |  |
| 1995 | Alec Mansion |  |  |
| 1996 | Bob Porter |  |  |
Beninin parlamenttivaalit 2019

Parlamenttivaalit Beninissä järjestettiin 28. huhtikuuta 2019.
Taustaa

Vaalipäivä vahvistettiin ministerineuvoston kokouksessa 9. tammikuuta 2019. Vuonna 2015 valitun Kansalliskokouksen istuntokausi päättyi maaliskuussa 2019.
Vaalijärjestelmä

Kansalliskokouksen 83 jäsentä valittiin suhteellisella vaalitavalla 24:ssa monijäsenisessä vaalipiirissä, jotka perustuivat maan 13 departementtiin.
Heinäkuussa 2018 otettiin käyttöön kiistelty uusi vaalilaki. Se toi 10 prosentin äänikynnyksen parlamenttiin pääsemiseksi, kun taas parlamentaariselle listalle vaadittu talletus kasvoi 8,3 miljoonasta frangista (12 860 euroa) 249 miljoonaan frangiin (385 824 euroa). Uudistusten tarkoituksena oli vähentää poliittisten puolueiden määrää, joita Beninissä on noin 200.
Kampanja

Uudesta äänikynnyksestä johtuen useat vaaliliitot muodostettiin ennen vaaleja. Mukana oli aluksi yksi liittouma, joka tukee presidenttiä, ja opposition liittouma, johon kuuluu Forces Cauris pour un Bénin émergent  (FCBE).
Vaikka FCBE:n johtaja ja entinen presidentti Thomas Boni Yayi kehotti oppositiopuolueita yhtenäisyyteen, vaikutti aluksi siltä, että jotkut oppositiopuolueet asettuvat ehdolle vaaleihin yksin, mukaan lukien Demokraattinen uudistuspuolue. Kuitenkin 16. tammikuuta 2019 ilmoitettiin, että oppositio muodostaa yhden blokin.
Lopulta vaaliin hyäksyttiin vain kaksi puolueblokkia, Bloc républicain (BR) (Republikaaninen ryhmittymä) ja Union progressiste (UP) (Progressiivinen liitto). Ne liittyvät molemmat presidentti Patrice Taloniin. Vaalitoimikunta hylkäsi viiden oppositioryhmän (PRD, UDBN, FCBE, USL ja Moele-Bénin) hakemukset.
Vaalin kulku

Protestit uutta vaalilakia kohtaan kiellettiin, ja sitä uhmaavat protestoijat pidätettiin. Aikaisemmat presidentit Nicéphore Soglo ja Boni Yayi puhuivat molemmat protestitapahtumassa Cotonoussa, jossa poliisi käytti kyynelkaasua. Ennen vaaleja pidätettiin myös useita opposition aktivisteja ja poliittisia journalisteja.
Myös Beninin pääkaupungin Porto-Novon kaduilla nähtiin panssarivaunuja.
Vaalipäivänä NetBlocks raportoi sosiaalisen median julkaisufoorumeiden estosta ja samanaikaisesti lähes koko maan internetyhteyksien katkaisemisesta maassa.
Tulos

Vaaliin osallistui 27.12 prosenttia äänioikeutetuista.
| Puolue | Puolue | Ääniä | % | Paikkoja |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Union progressiste (UP) | 645 214 | 56,22 | 47 |  |
|  | Bloc républicain (BR) | 502 411 | 43,78 | 36 |  |
| Mitätöidyt/tyhjät äänet | Mitätöidyt/tyhjät äänet |  | – | – |  |
| Yhteensä | Yhteensä | 1 147 625 | 100 | 83 |  |
| Rekisteröityjä äänestäjiä/osallistujia | Rekisteröityjä äänestäjiä/osallistujia | 4 992 399 | 27.12 | – |  |
Lähde: Jeune Afrique
Seuraukset

Opposition johtajat kokoontuivat vaalin jälkeen ja vaativat, että presidentin on mitätöitävä vaalin tulos. Presidentin tiedottaja hylkäsi heidän haasteensa, mainitsi heidän toimintansa "pelon lietsomisena" ja sanoi, että äänestys suoritettiin lain mukaisesti.
Vaalien jälkeisiä mielenosoituksia tukahdutettiin aseellisesti Beninin kaupallisessa pääkaupungissa Cotonoussa. Armeijan ja poliisin joukot estivät entisen presidentti Boni Yayin kodin ympärille kokoontuneiden mielensoituksia keskiviikkona toukokuun 1. päivänä. Beninin sisäministeri kertoi ranskalaiselle uutistoimisto RFI:lle, että myöhemmin samana iltana Beninin turvajoukot "toimivat vastoin käskyjä" ja käyttivät "tappavia aseita" opposition protestoijia vastaan. Todistajat kertoivat AFP:lle, että kolme henkilöä kuoli. Kandin kaupungissa, joka sijaitsee Cotonousta 620 kilometriä pohjoiseen, protestoijat sytyttivät tuleen presidentti Talonin puuvillatehtaan.
Boni Yayin mukaan kansa vaatii demokratian palauttamista, ja hän kutsui ihmisiä vastustamaan nykyistä presidenttiä. Kansalaisyhteiskunta ja ihmisoikeusryhmät sekä Beninissä, että sen ulkopuolella varoittivat tilanteesta. Ennen vaaleja Amnesty International totesi, että poliittisten aktivistien ja journalistien mielivaltaiset pidätykset ja iskut rauhallisia mielenosoituksia vastaan ovat saavuttaneet hälyttävän tason.
YK:n tiedottaja Stephane Dujarric kertoi toimittajille: “Huomioimme huolestuneina meneillään olevat jännitteet ja levottomuudet, jotka ovat johtaneet omaisuuden tuhoamiseen ja turvallisuusjoukkojen rajuihin reaktioihin."
Aiheesta muualla

Somanou, Salifou: Benin’s resilient democracy poised to survive yet another deep crisis The African.  23.3.2019. Viitattu 1.5.2019. (englanniksi)
Adewale, Adeniyi: Resolving Benin Republic political crisis Thisday.  21.4.2019. Thisday Newspapers LTD. Viitattu 1.5.2019. (englanniksi)
Lou, Sifa: Unprecedented violence marred Sunday’s legislative election in Benin The African.  29.4.2019. Viitattu 1.5.2019. (englanniksi)
Salifou, Soumanou: A sad day for Benin’s often-praised democracy The African.  28.4.2019. Viitattu 1.5.2019. (englanniksi)
Bambi, Jerry: Violent protests in Benin over parliamentary election [Morning Call] Africanews.  2.5.2019. Viitattu 3.5.2019. (englanniksi)
Benin protesters in violent clashes with security forces after polemic polls Africanews.  2.5.2019. Africanews/AFP. Viitattu 3.5.2019. (englanniksi)
Elijah, Samuel ja Sasse, Allegresse: Protesters in Benin clash with police in post-election violence Reuters.  2.5.2019. Arkistoitu 3.5.2019. Viitattu 3.5.2019. (englanniksi)
How Benin's democratic crown has slipped BBC News.  6.5.2019. Viitattu 10.5.2019. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:2019 Beninese parliamentary election
Käännös suomeksi
Mat Hoffman’s Pro BMX

| Mat Hoffman’s Pro BMX |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Runecraft
Julkaisija:  Activision
Julkaistu:  22. toukokuuta 2001
Lajityyppi:  urheilupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille 
Alusta:  Game Boy Color, PlayStation, Sega Dreamcast, Windows, Game Boy Advance
Jakelumuoto:  CD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Mat Hoffman’s Pro BMX on vuonna 2001 julkaistu videopeli, jossa käytetään Tony Hawk’s Pro Skater -pelin pelimoottoria. Pelaajan tehtävä on ajaa BMX-pyörällä ja tehdä temppuja erilaisissa kentissä. Pelissä voi ajaa Mat Hoffmanina, tai seitsemänä muuna ammattilais-bmx-pyöräilijänä. Pelissä voi myös itse tehdä kenttiä, mutta hahmoa ei pysty itse luomaan, toisin kuin Tony Hawk’s Pro Skater -pelisarjassa. Pelissä on erilaisia pelimuotoja kuten H.O.R.S.E., Graffiti ja Trick Attack. Pelissä on moninpelimahdollisuus. Pelin on julkaissut Activision.
Laitteistovaatimukset

Käyttöjärjestelmä: Windows 98, Me, 2000 tai XP
Suoritin: P2 266 MHz
Keskusmuisti: 64 Mt
Näytönohjain: 8 Mt
Vapaata kiintolevytilaa: 550 Mt
CD-aseman nopeus: 4x
DirectX: versio 8.0a tai uudempi
Muuta

ELSPAN antama ikäsuositus: 15+
PEGIN antama ikäsuositus: 3+
Maverick (elokuva)

| Maverick |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Richard Donner
Käsikirjoittaja:   Roy Huggins  William Goldman 
Tuottaja:   Bruce Davey  Richard Donner  Jim Van Wyck  Alexander B. Collett 
Säveltäjä:  Randy Newman
Kuvaaja:  Vilmos Zsigmond
Leikkaaja:  Stuart Baird
Pääosat:   Mel Gibson  Jodie Foster  James Garner  Graham Greene 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 20. toukokuuta 1994  Suomi 15. heinäkuuta 1994 
Kesto:  127 minuuttia
Alkuperäiskieli:  Englanti
Tuotto:  183,0 milj. usd
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maverick on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut western/komediaelokuva. Elokuvan ohjasi Richard Donner ja pääosissa ovat Mel Gibson sekä Jodie Foster.
Elokuva oli kaupallinen menestys, sillä se tuotti maailmanlaajuisesti noin 183 miljoonaa dollaria.
Juoni

Pokeriammattilainen Bret Maverick (Mel Gibson) kuulee jokilaivalla pidettävästä pokerikilpailusta. Osallistumismaksu on 25 000 dollaria, mutta palkinto on jopa 500 000. Matkalla kohti laivaa hän kohtaa toisen pokeriammattilaisen, joka metsästää palkintorahoja; Annabelle Bransfordin (Jodie Foster). Myös entinen sheriffi Zane Cooper (James Garner) on matkalla pokerikilpailuun, mutta aivan eri syystä kun Maverick.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mel Gibson  | … |  Bret Maverick   |
|  Jodie Foster  | … |  Annabelle Bransford   |
|  James Garner  | … |  Zane Cooper   |
|  Graham Greene  | … |  Joseph   |
|  Alfred Molina  | … |  Angel   |
|  James Coburn  | … |  Duvall   |
Matka maailman ääriin

| Matka maailman ääriin> Voyage au bout du monde |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Philippe Cousteau
Käsikirjoittaja:  Philippe Cousteau
Tuottaja:  Philippe Cousteau
Säveltäjä:  Maurice Ravel
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Ensi-ilta:  1976
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Matka maailman ääriin (Voyage au bout du monde) on Philippe Cousteaun ohjaama dokumenttielokuva Jacques-Yves Cousteaun tutkimusaluksen Calypson matkasta Etelämantereelle.
Elokuvan teon aikana yksi tutkimusryhmän jäsenistä kuolee silpouduttuaan helikopterin roottoreihin. Jännittäviä vaiheita Matkaan maailman äärin tuo Calypson juuttuminen keskelle kovaa myrskyä jäävuorien väliin. Harmaan Etelämantereen lisäksi elokuvassa esitellään pienoissukellusveneen tutkimuksia merenpinnan alla.
Aiheesta muualla

Matka maailman ääriin Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Melissa Leo

| Melissa Leo |
| --- | --- |
 Melissa Leo vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. syyskuuta 1960 (ikä 64) New York, New York, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1984–
Merkittävät roolit:  Frozen River Taistelija Oblivion Vangitut
Palkinnot
 Parhaan naissivuosan Oscar  2010 Taistelija   
Aiheesta muualla
www.melissaleo.com
IMDb 
Elonet
Melissa Chessington Leo (s. 14. syyskuuta 1960 New York) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä.
Leo aloitti näyttelijänuransa 1980-luvun puolivälissä yhdysvaltalaisessa saippuasarjassa All My Children.
Hän sai parhaan naispääosan Oscar-ehdokkuuden elokuvasta Frozen River (2008). Vuonna 2010 hän näytteli Alice Wardia elokuvassa Taistelija, josta hänet palkittiin parhaan naissivuosan Oscarilla, Golden Globella ja SAG-palkinnolla. Hän on näytellyt myös muun muassa elokuvissa 21 grammaa, Oblivion ja Vangitut. Leo palkittiin Primetime Emmyllä roolistaan televisiosarjassa Louie vuonna 2013.
Leo on muuntautumiskykyinen näyttelijä, joka paneutuu kulloinkin esittämäänsä hahmoonn niin voimakkaasti, että häntä voiolla vaikea tunnistaa eri elokuvissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Melissa Leo Wikimedia Commonsissa
Melissa Leo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Melissa Leo NNDB:ssä