stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gala
Muuhun

HMS Gala, Britannian Kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä
Royal Gala, omenalajike
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gala”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Marina Petrovna Romanova

Marina Petrovna Romanova
Ruhtinatar Marina Petrovna Romanova (1892–1981) oli suuriruhtinas Pjotr Nikolajevitš Romanovin ja montenegrolaisen prinsessa Militzan ensimmäinen lapsi. Marina oli tsaari Nikolai I:n pojanpojantytär. Täten hänen arvonimensä oli vain ruhtinatar, eikä suuriruhtinatar. Marinalla oli kolme sisarusta, joista nuorin kuoli lapsena.
Ruhtinas Roman Petrovitš Romanov (1896–1978)
Ruhtinatar Nadežda Petrovna Romanova (1898–1988)
Ruhtinatar Sofia Petrovna Romanova (1898 – kuoli lapsena)
Marina Petrovna oli lahjakas taiteilija. Hänen veljensä Roman muistelee: ”Jo lapsena Marinalla oli selvästi lahjoja piirtämiseen ja myöhemmin hän opiskeli maalaamista erittäin innokkaasti, ensin jaltalaisen opettajan ja sitten pietarilaisen professori Kordovskin johdolla. Jaltalainen piirtäjämestari Orlov opetti myös Nadeždaa ja minua. Hän oli loistava opettaja ja miellyttävä ihminen, ja me kaikki kolme olimme kiitollisia hänelle siitä, että hän herätti meissä kaikissa rakkauden piirtämiseen ja maalaamiseen. Kehittyessään edelleen Marina hämmästytti opettajansa paitsi teknisellä taituruudellaan myös innostavilla sommitelmillaan. Isäni, joka itse oli kovin kiinnostunut maalaamisesta, oli hyvin ilahtunut Marinan lahjakkuudesta.”[lähde? ]
Ensimmäisen maailmansodan aikaan Marinan veli Roman palveli Kaukasian-joukoissa Trabzonin lähellä. Marina teki hoitotyötä samassa yksikössä. Heidän sisarensa Nadežda oli vielä liian nuori kouluttautuakseen sairaanhoitajaksi.
Helmikuussa 1918 kaikki vangitut keisarilliset koottiin suuriruhtinas Pjotrin palatsiin Dulberiin. Heitä vartioineet Sevastopolin neuvoston miehet eivät saaneet ampua heitä ilman nimenomaista käskyä. Saksalaisten joukkojen lähestyessä Krimiä Jaltan neuvoston miehet päättivät kuitenkin ryhtyä toimeen. Kaikesta huolimatta kaikki keisarilliset pelastuivat, sillä saksalaiset ehtivät paikalle ennen bolševikkeja. Suuriruhtinaat Nikolai ja Pjotr Nikolajevitš perheineen onnistuivat pakenemaan Venäjältä.
Ruhtinatar Marina Petrovna Romanova kuoli vuonna 1981.
Martin Laursen

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Martin Laursen
Syntymäaika: 26. heinäkuuta 1977 
Syntymäpaikka: Fårvang, Tanska
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 1,90 m
Junioriseurat
: Fårvang IF
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1995–1998 1998–2001 2001 2001–2004 2004–2009 | Silkeborg IF Hellas Verona Parma FC AC Milan Aston Villa Ura | 35 (1) 58 (3) 0 (0) 32 (2) 91 (11) 209 (14) |
Maajoukkue
| 2000–2008 | Tanska | 53 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2. syyskuuta 2007.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. elokuuta 2018.
Martin Laursen (s. 26. heinäkuuta 1977 Fårvang, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.
Laursen aloitti uransa kotimaansa pääsarjassa Silkeborg IF -joukkueessa vuonna 1995. Kolmen Silkeborg kauden aikana, Laursen auttoi muun muassa seuran toiseksi Tanskan liigassa kaudella 1997–1998. Elokuussa 1998 hän siirtyi Serie B:ssä pelaavaan Hellas Veronaan. Samana vuonna Verona nousi Serie A:han, vaikka Laursenin kausi meni pilalle loukkaantumisen takia. Vuonna 2001 Parma hankki 188-senttiä pitkän Laursenin pelaajaoikeudet. Laursen ehti harjoitella Parman kanssa ainoastaan 3 viikkoa, kunnes Italian suurseuroihin kuuluva AC Milan osti hänet 8,7 miljoonalla punnalla. Milanissa Laursen aloitti hyvin ja teki kaksi maalia neljässä ensimmäisessä liigaottelussa. Milanissa pelatessaan Laursen oli mukana voittamassa Italian Cupia, Mestarien liigaa, UEFA Super Cupia ja Italian liigamestaruutta.
21. toukokuuta 2004 Kolmen kauden ja 41:n Milan pelin jälkeen Aston Villa solmi tanskalaispuolustajan kanssa neljän vuoden sopimuksen. Debyyttinsä joukkueessa hän teki 14. elokuuta 2004 ottelussa Southamptonia vastaan. Paljon loukkaantumisista kärsinyt Laursen on ehtinyt edustaa Villaa vasta neljässätoista ottelussa.
Tanskan maajoukkueessa Laursen teki debyyttinsä ystävyysottelussa Portugalia vastaan maaliskuussa 2000. Yhteensä Laursen edusti maataan 53 maaottelussa ja teki kaksi maalia. Hänet valittiin myös vuoden 2000 ja 2004 Euroopan-mestaruuskilpailuihin. MM-kisoissa hän edusti Tanskaa vuoden 2002 MM-kisoissa.
Vuonna 2009 Laursen päätti lopettaa uransa, koska olisi muuten joutunut käymään polvileikkauksessa.
Aiheesta muualla

Profiili footballdatabase.comin sivustolla
Profiili soccerbase.comin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
RIAA (täsmennyssivu)

RIAA voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Recording Industry Association of America, yhdysvaltalainen järjestö
RIAA korjaus, samaisen järjestön luoma levysoittimissa käytettävä taajuuskorjaustapa
RIAA-korjain, elektroninen toteutus joka toteuttaa levysoittimissa tarvittavan taajuuskorjauksen
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”RIAA”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Marcel de Graaff

Marcel de Graaff (s. 7. huhtikuuta 1962 Rotterdam) on alankomaalainen äärioikeistolainen poliitikko. Hän edusti kansallisessa politiikassa alun perin Geert Wildersin Vapauspuoluetta, mutta loikkasi vuonna 2022 Foorumi demokratialle -puolueeseen. Graaff oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2014–2024, mutta hän lähti Identiteetti ja demokratia -europarlamenttiryhmästä lokakuussa 2022 ja oli sittemmin Euroopan parlamentissa sitoutumaton. Graaff on ollut huomion kohteena salaliittoteorioiden tukemisestaan ja Venäjä-myönteisyydestään.
Toiminta Euroopan parlamentissa

Graaff oli Euroopan parlamentissa ensimmäisellä kaudellaan yksi Kansakuntien ja vapauden Eurooppa -ryhmän puheenjohtajista. Hän nousi vuoden 2014 lopussa huomion kohteeksi jaettuaan uudelleen twiitin, jossa vaadittiin kuolemaa muslimeille. Hän poisti jakonsa sittemmin ja pahoitteli asiaa.
Graaffin kanssa Kansakuntien ja vapauden Eurooppa -ryhmää johtanut Marine Le Pen kertoi vuonna 2015 Graaffin antaneen ääniä luvattomasti Le Penin puolesta neljästi tämän ollessa poissa. Seuraamuksena häneltä pidätettiin palkkioita 1 530 euron verran. Graaff jatkoi toimimista yhtenä Kansakuntien ja vapauden Eurooppa -ryhmän puheenjohtajista. Tänä aikana hän muun muassa katsoi "Euroopan unionin diktatuurin, massamaahanmuuton, avoimien rajojen ja euron" uhkaavan eurooppalaisia kulttuureja, arvoja ja vapauksia. Lisäksi Graaff luonnehti puheenjohtajistoon kuulumisensa aikana Euroopan parlamenttia ja Euroopan komissiota yksiksi suurimmista valeuutisten tuottajista.
Vuonna 2019 Graaff ei alun perin tullut valituksi toiselle kaudelle Euroopan parlamenttiin, mutta hän sai paikan Ison-Britannian menetettyä edustajansa Brexitin johdosta. Hän edusti Identiteetti ja demokratia -ryhmää, kunnes tuli vuonna 2022 lausuntojensa johdosta erotetuksi siitä kolmeksi kuukaudeksi. Tämän jälkeen hän erosi itse Identiteetti ja demokratia -ryhmästä pysyvästi vedoten ryhmän Venäjä-vastaisuuteen. Hän syytti ryhmään kuuluneita puolueita eliittiin kuulumisesta kansalaisten kustannuksella. Vuonna 2022 Graaff myös loikkasi Wildersin Vapauspuolueesta Foorumi demokratialle -puolueeseen, koska vastusti Vapauspuolueen myönteistä suhtautumista koronarokotuksiin. Graaff kritisoi myös kokemaansa lasten altistamista transsukupuolisuudelle ja "wokelle". Vähän ennen Identiteetti ja demokratia -ryhmän jättämistä hän väitti Yhdysvaltain olevan saatananpalvontaa harjoittavan eliitin nukke. Hänen mukaansa eliitin tarkoituksena oli saattaa voimaan kommunistinen maailmanhallinto, jonka kansalaisia kontrolloitaisiin digitaalisesti.
Toiminta Euroopan parlamentissa > Näkemyksiä Venäjästä ja Ukrainan sodasta

Graaff vaati vuonna 2022 kaikkien Venäjään kohdistettujen pakotteiden purkamista. Samalla hän vaati Ukrainalle myönnetyn ase- ja talousavun purkamista. Graaff piti Euroopan unionia uutena Neuvostoliittona ja katsoi sen vihaavan Venäjää, koska Venäjä vapautui kommunismista. Graaff kertoi liberaalien "uuden maailmanjärjestyksen" olevan lähellä loppuaan ja Venäjän tulevan murskaamaan Naton. Graaff väitti Ukrainan tehneen Butšan verilöylyn. Hän uskoi Naton suunnittelevan ydinaseiden käyttöä Venäjää vastaan sekä syytti Volodymyr Zelenskyita ja tämän "natsiarmeijaa" sotarikoksista. Hänen mukaansa Ukrainassa oli bioaseita valmistavia laboratorioita.
Lokakuussa 2023 Graaff osallistui Voice of Europen europarlamentissa järjestämään keskusteluun. Siinä hän hahmotteli Ukrainan sotaa sivilisaatioiden väliseksi sodaksi, jossa hän toivoi Ukrainan häviävän. Lisäksi Graaff oli sitä mieltä, että paras tapa saada rauha Ukrainaan olisi Ukrainan antautuminen. Samassa keskustelussa Maximilian Krah piti välttämättömänä Ukrainan muuttamista demilitarisoiduksi puskurivyöhykkeeksi. Politicon selvitys paljasti kuudentoista äärioikeistoa lähellä olevan europarlamentaarikon osallistumisen Voice of Europen Youtube-kanavan lähetyksiin. Graaffin ja Krahin lisäksi nimettiin Joachim Kuhs, Patricia Chagnon, Thierry Mariani, Hervé Juvin, Matteo Gazzini, Francesca Donato, Miroslav Radačovský, Milan Uhrík, Jaak Madison, Hermann Tertsch, Jorge Buxadé, Ladislav Ilčić, Anders Vistisen ja Tom Vandendriessche. Näistä Politico kuitenkin katsoi vain osan ilmaisseen Venäjälle myötämielisiä näkökulmia. Belgian pääministeri Alexander De Croo syytti osaa europarlamentaarikoista rahan vastaanottamisesta Voice of Europelta, mutta todisteita tästä ei esitetty. Graaff itse kiisti rahoituksen saamisen. Toukokuussa 2024 Euroopan unioni asetti pakotteita Voice of Europea vastaan.
Graaffin avustaja Guillaume Pradouran kotiin tehtiin kotietsintä toukokuussa 2024. Belgialaisen syyttäjän mukaan avustajalla oli huomattava rooli venäläisessä propagandaoperaatiossa. Graaff itse kiisti osallisuutensa operaatioon.
Aiheesta muualla

Marcel de Graaff Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
German Masters 2015

Kreativ Dental Clinic German Masters 2015 oli snookerin ranking-turnaus, joka järjestettiin 4.–8. helmikuuta 2015 Tempodromissa Berliinissä Saksassa. Turnaus oli kauden kuudes ranking-turnaus.
Mark Selby voitti viidennen ranking-turnauksensa, voittamalla finaalissa Shaun Murphyn lukemin 9–7.
Judd Trump teki uransa toisen ja kautta aikain 113:nnen virallisen maksimibreikin puolivälieräottelussa Mark Selbyä vastaan.
Gilbert Stuart

Keskeneräinen George Washingtonin muotokuva, 1796, Stuartin tunnetuin maalaus.
1 dollarin seteli ja Stuartin muotokuva George Washingtonista.
Gilbert Charles Stuart (alun perin Stewart; 3. joulukuuta 1755 – 9. heinäkuuta 1828) oli yhdysvaltalainen taidemaalari.
Häntä pidetään yhtenä Yhdysvaltojen taiteen merkittävimmistä muotokuvamaalareista.
Parhaimpana Stuartin tunnetuista teoksista pidetään keskeneräistä George Washingtonin muotokuvaa, jota toisinaan kutsutaan nimellä The Athenaeum. Stuart aloitti työn 1796, mutta se ei tullut koskaan valmiiksi. Hän piti maalauksen itsellään ja käytti sitä mallina noin 130 kopion maalaamisessa, kopiot hän myi 100 dollarin kappalehintaan. Kuva on varsin kuuluisa siksikin, että se on kuvattu yhden dollarin setelissä. Lisäksi sitä on käytetty monissa postimerkeissä. Alkuperäinen maalaus on Bostonin taidemuseon kokoelmissa.
Uransa aikana Gilbert Stuart maalasi muotokuvan yli tuhannesta henkilöstä, muun muassa Yhdysvaltojen kuudesta ensimmäisestä presidentistä. Stuartin maalauksia on monissa museoissa kuten Metropolitan Museum of Art ja National Gallery.
Muotokuvien kohteita

John Adams - Yhdysvaltain toinen presidentti
John Quincy Adams - Yhdysvaltain kuudes presidentti
Horatio Gates - Yhdysvaltain vapaussodan kenraali
Thomas Jefferson - kolmas presidentti
James Madison - neljäs presidentti
James Monroe - viides presidentti
Joshua Reynolds - englantilainen taidemaalari
George Washington - Yhdysvaltain ensimmäinen presidentti
Martha Washington - edellisen vaimo
Benjamin West - yhdysvaltalainen taidemaalari
Muotokuvia

Omakuva 1778.
The Skater, 1782, William Grantin muotokuva.
Benjamin West, 1783–84
Joshua Reynolds, 1784
Taidemaalari John Singleton Copley, 1784
Northcumberlandin herttuan lapset, ryhmämuotokuva 1787.
George Washington, 1795, Metropolitan Museum of Art
Martha Washington, "Atheneum"-muotokuva, 1796.
Lansdowne portrait, George Washington, 1797
George Washington 1797
George Washington, 1805.
George Washington At Dorchester Heights, 1806.
Sirkusratsastaja John Bill Rickettsin eli Breschardin muotokuva, 1808.
Washington Allstonin muotokuva 1818.
Postimerkeissä

~ 1861 ~
~ 1861 ~
~1903 ~
~ 1954 ~
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
National Gallery of Art, Washington (Arkistoitu – Internet Archive)
Elämäkerta, National Gallery of Art (Arkistoitu – Internet Archive)
Gilbert-Stuart.org
Kim Novak

| Kim Novak |
| --- | --- |
 Kim Novak elokuvassa Vertigo – punainen kyynel
Henkilötiedot
Koko nimi:  Marilyn Pauline Novak
Syntynyt: 13. helmikuuta 1933 (ikä 91) Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1954–1991
Merkittävät roolit:  Judy Barton/Madeleine Elster (Vertigo – punainen kyynel)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Kim Novak (oik. Marilyn Pauline Novak, s. 13. helmikuuta 1933 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli 1950-luvun lopussa yksi Amerikan suosituimmista elokuvatähdistä. Hänen kuuluisin roolityönsä on luultavasti Alfred Hitchcockin ohjaama elokuva Vertigo – punainen kyynel (1958).
Lapsuus ja nuoruus

Kim Novakin alkuperäinen nimi on Marilyn Pauline Novak. Hän syntyi katolilaiseen amerikantšekkiläiseen perheeseen. Hänen molemmat vanhempansa olivat entisiä opettajia, ja Novakilla on yksi sisar. Valmistuttuaan high schoolista Kim aloitti mallin työt ja jatkoi niitä muutettuaan Los Angelesiin. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli Lloyd Baconin ohjaamassa elokuvassa Ranskalainen linja (1954), jonka pääosassa näytteli Jane Russell. Kim Novakin nimi ei päässyt edes lopputeksteihin.
Ura

Kim Novakin löysi Columbia Picturesin agentti, ja hän teki koefilmin. Columbia etsi uutta kaunotarta korvaamaan kapinoivaa ja hankalaa Rita Hayworthia ja allekirjoitti Novakin kanssa puolen vuoden sopimuksen. Columbia päätti tehdä vaaleasta Kim Novakista oman versionsa Marilyn Monroesta. Tuolloin Kim vielä käytti omaa nimeään, Marilyn Novak. Tuotantoyhtiö olisi halunnut vaihtaa sen Kit Marloweksi. Kim kuitenkin halusi pitää edes sukunimensä, ja niin hän ja studio lopulta sopivat taiteilijanimeksi Kim Novak. Kimistä tulikin nopeasti suosittu näyttelijä, ja hänen vastanäyttelijöinään oli sellaisia maailmantähtiä kuin Jack Lemmon, William Holden, Frank Sinatra ja Rita Hayworth. Vuonna 1958 Kim esitti kaksoisroolin Alfred Hitchcockin elokuvassa Vertigo – punainen kyynel, jossa hänen vastanäyttelijänään oli James Stewart. Elokuva ei ollut erityinen kaupallinen menestys, mutta vuosikymmenten aikana siitä on tullut todellinen jännityselokuvien klassikko ja Kim Novakin parhaiten tunnettu roolityö. 1960-luvulla Novakin tähti alkoi himmetä. Hän kieltäytyi monista hänelle tarjotuista seksikkäistä ja hohdokkaista naisrooleista. Hän myös torjui monet "vahvat roolit", kuten pääosan elokuvasta Aamiainen Tiffanylla. Hän sai kuitenkin paljon kehuja roolistaan vulgaarina tarjoilijattarena elokuvassa Elämän kahle (1964). Vuonna 1964 hän näytteli Dean Martinin kanssa Billy Wilderin elokuvassa Suutele minua, tyhmyri. 1960-luvun jälkeen Novak on esiintynyt elokuvissa vain harvakseltaan, ja viimeisin elokuva on vuodelta 1991. 1970- ja 1980-luvuilla hän esiintyi televisiosarjoissa, kuten Viinitila Falcon Crestissä vuosina 1986–1987.
Yksityiselämä

Kim Novak on ollut kaksi kertaa naimisissa, ensin englantilaisen näyttelijän Richard Johnsonin kanssa vuosina 1965–1966, sitten vuodesta 1976 lähtien tohtori Robert Malloyn kanssa. Hänen kotinsa on Oregonissa. Suurin osa hänen uraansa liittyvistä muistiinpanoista ja valokuvista tuhoutui tulipalossa vuonna 2000.
Valikoitu filmografia

Rikos kello 24 (Pushover, 1954)
Rakkaani, antaudun (Phffft, 1954)
Pelipankin ryöstö (5 Against the House, 1955)
Rakkauden huviretki (Picnic, 1955)
Kultainen käsivarsi (The Man with the Golden Arm, 1955)
Rakkauden tähtien alla (The Eddy Duchin Story, 1956)
Hänen suurin rakkautensa (Jeanne Eagels, 1957)
Ystävämme Joey (Pal Joey, 1957)
Vertigo - Punainen kyynel (Vertigo, 1958)
Hurmaava noita (Bell Book and Candle, 1958)
Rakkauden jälkikesä (Middle of the Night, 1959)
Uskottomat (Strangers When We Meet, 1960)
Pepe (Pepe, 1960)
Pahamaineinen vuokraemäntä (The Notorious Landlady, 1962)
Aviomiesten vapaailta (Boys' Night Out, 1962)
Elämän kahle (Of Human Bondage, 1964)
Suutele minua, tyhmyri (Kiss Me, Stupid, 1964)
Moll Flandersin lemmenseikkailut (The Amorous Adventures of Moll Flanders, 1965)
Harhakuva (The Legend of Lylah Clare, 1968)
Suurenmoinen pankkiryöstö (The Great Bank Robbery, 1969)
Verenpunainen preeria (The White Buffalo, 1977)
Just a Gigolo (Schöner Gigolo, armer Gigolo, 1978)
Tuijottava katse (The Mirror Crack'd, 1980)
Aiheesta muualla

Kim Novak NNDB:ssä.
Kim Novakin kuvagalleria.
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kim Novak Wikimedia Commonsissa
Kim Novak vuonna 2004.
RGD-33

| RGD-33 varsikäsikranaatti |
| --- | --- |

Tyyppi:  Käsikranaatti
Valmistusmaa:   Neuvostoliitto
Valmistusvuodet:  1933-
Tekniset tiedot
Aseen pituus:  190 mm
Paino (tyhjänä):  500 g, 750 g lisävaipan kanssa
Tehokas kantama:  Sirpaleiden vaikutussäde noin 15 metriä
RGD-33 irrotettavalla sirpalevaipalla
RGD-33 (РГД-33, Ручная Граната Дьяконова обр. 1933 года, Rutšnaja Granata Djakonova) oli neuvostoliittolainen toisessa maailmansodassa käytetty varsikäsikranaatti. Se kehitettiin vuonna 1933 ensimmäisessä maailmansodassa käytetystä mallin 1914 kranaatista.
Kranaatin räjähdeosa sisälsi noin 200 grammaa TNT-räjähdysainetta, koko kranaatti oli noin 200 mm pitkä ja painoi noin 600 grammaa. Sen heittoetäisyys oli 35–40 metriä ja sytytysviive oli kolmesta ja puolesta sekunnista neljään sekuntiin. Sirpaleiden vaikutussäde oli noin 15 metriä, mutta yksittäiset sirpaleet saattoivat lentää jopa 100 metrin päähän. Kranaatti voitiin varustaa metallisella 100 grammaa painavalla lisävaipalla sirpalemäärän lisäämiseksi ja vaikutusetäisyyden lisäämiseksi noin 30 metriin.
RGD-33 oli monimutkainen valmistaa ja käyttää, ja se korvattiin myöhemmin sodan aikana RG-42 munakäsikranaatilla.
Venäjän presidentti Boris Jeltsin räjäytti 11-vuotiaana vasemman kätensä peukalon ja etusormen irti purkaessaan RGD-33-kranaattia, jonka hän oli varastanut asevarastosta.[lähde? ]
Ratmir Holmov

Ratmir Dmitrijevitš Holmov (ven. Ратмир Дмитриевич Холмов, 13. toukokuuta 1925 – 18. helmikuuta 2006) oli venäläinen shakin suurmestari. Holmov oli yksi parhaista neuvostopelaajista 1950–1970-luvuilla. Hän voitti useita Itä-Euroopan turnauksia urallaan. Hän ei ollut kovinkaan hyvin tunnettu länsimaissa, koska kilpaili pääasiassa entisen Neuvostoliiton alueella.
Aiheesta muualla

Ratmir Holmov ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Madisonin piirikunta (Pohjois-Carolina)

Madisonin piirikunta (engl. Madison County) on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 21 193 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Marshallin kunta ja suurin asutuskeskus on Mars Hill. Piirikunta on perustettu 1851.
Kuvia piirikunnasta

Madisonin piirikunnan oikeustalo Marshallissa.
Mars Hillin keskustaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Madisonin piirikunta (Pohjois-Carolina) Wikimedia Commonsissa
QBZ-191

| QBZ-191/Type 191 |
| --- | --- |

Tyyppi:  rynnäkkökivääri
Valmistaja:  Norinco
Valmistusmaa:   Kiina
Valmistusvuodet:  2019–
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  5,8×42 mm
Lipas:  30 ammuksen tankolipas tai 75 ammuksen rumpulipas
Tulinopeus (laukausta/min):  750
QBZ-191 (lyh. sanoista qīngwǔqì bùqiāng zìdòng – kevyt, kivääri, automaattinen, kiin.: 轻武器—步枪—自动) tai Type 191 on kiinalaisen Norincon valmistama rynnäkkökivääri. Se on Kansan vapautusarmeijan ja Kansan aseistetun poliisin uusi palveluskivääri, joka korvaa QBZ-95:n.
QBZ-191 esiteltiin ja nähtiin Kiinan kansantasavallan 70-vuotisjuhlaparaatissa 2019.
Suunnittelu

QBZ-191 ei ole bullpup-tyyppinen, kuten korvattava QBZ-95, vaan laukaisukoneisto on perinteisesti kahvan ja liipaisimen edessä. Ase muistuttaakin paljolti 2000-luvun alussa suunniteltua QBZ-03:a, joka meni armeijan sijasta viranomaiskäyttöön. QBZ-191 tulee käyttöön luultavasti kaikkialla Kansan vapautusarmeijassa. Armeijan suuren koon takia vanhojen aseiden korvaaminen  kokonaan voi kestää pitkään.
QBZ-191 on saatavissa varustettuna eri piipunpituuksilla, joita on valittavissa useita aiotun tarkoituksen mukaisesti. Ase on varustettu kiinnityskiskoilla lisävarusteita varten. Standardivarusteena on optinen tähtäin. Aseen ergonomiaan on kiinnitetty huomiota, jotta sitä olisi helpompi käyttää kuin edeltäjiään. Toiminnaltaan ase on lyhytiskuinen, valinnaisesti auto- tai puoliautomaattinen kaasumäntä-ase, jossa mäntään osaksi ohjattu ruutikaasun paine liikuttaa luistia ja lukkoa varren välityksellä ladaten aseen uudelleen.
Mallit

Aseesta on kolme pohjamallia:
Perusmalli: noin 370 mm pitkä piippu.
Karbiinimalli: lyhennetty, noin 260 mm pitkä piippu.
Tukiampujamalli: noin 550 mm pitkä ja raskaampi piippu sekä yleensä kiikaritähtäin. Pitkän kantaman ammuntaan.
Käännös suomeksi
RHYNS-oireyhtymä

RHYNS-oireyhtymä on äärimmäisen harvinainen oireisto, jossa yhdistyvät retinitis pigmentosa, aivolisäkkeen vajaatoiminta, nefronoftiisi ja skeletaalinen dysplasia. Sen periytyvyys on todennäköisesti autosomissa peittyvää. Tähän mennessä oireisto on kuvattu neljällä miespuolisella potilaalla.
Madisonin piirikunta (Ohio)

Madisonin piirikunta on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty presidentti James Madisonin mukaan.
Maantiede

Madisonin naapuripiirikuntia ovat Union pohjoisessa, Franklin idässä, Pickaway kaakossa, Fayette etelässä, Greene lounaassa, Clark lännessä ja Champaign luoteessa.
Väestö

Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 43 435 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 90,9%, mustiin (6,8%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,3%) ja aasialaisiin (0,6%).
Kotitalouden mediaanitulo on 54 366 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 10,5% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.
Madison County Courthouse, Madisonin piirikunta
Kriittinen militarismitutkimus

Kriittinen militarismitutkimus on akateemista tutkimusta, jonka kohteena sotilaallinen valta.  Siinä tutkitaan sosiaalitieteiden ja humanististen tieteiden keinoin militarismia ja militarisoitumista erilaisissa yhteiskunnissa. Kriittinen militarismitutkimus ei pyri vain ymmärtämään ja selittämään kohdettaan vaan tavoittelee myös yhteiskunnallista muutosta ja haluaa kyseenalaistaa sotilaallisen vallan sekä sodan yhteiskunnallisen vallan. Kriittinen militarismitutkimus on kiinnostunut erityisesti siitä, miten sukupuoli ja seksuaalisuus muokkaavat sotilaallisia käytäntöjä ja niitä koskevaa tutkimusta. Feministisen tutkimuksen, postkolonialistisen tutkimuksen ja queer-tutkimuksen tavoin kriittinen militarismitutkimus on aktivismia, joka haastaa sotilaallisen vallan hegemoniaa.
Vuodesta 2015 lähtien Taylor & Francis on julkaissut alan tieteellistä lehteä Critical Military Studies.