stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Layla and Other Assorted Love Songs

| Layla and Other Assorted Love Songs Derek and the Dominos |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elo-marraskuu 1970
 Julkaistu: joulukuu 1970
 Tuottaja(t): Tom Dowd
 Tyylilaji: Blues rock
 Levy-yhtiö: Criteria Studios, Miami
Derek and the Dominos muut julkaisut
| -  | Layla and Other Assorted Love Songs 1970 | In Concert 1973 |
Layla and Other Assorted Love Songs on Derek and the Dominosin vuonna 1970 julkaisema blues-rock-albumi. Julkaisuaikoinaan se ei saanut kovin paljon suosiota, mutta nykyään albumi mielletään merkkiteokseksi[lähde? ]. 
Useissa kaikkien aikojen parhaimman albumin äänestyksissä albumi on hyvin korkealla ja varsinkin kappale Layla on tunnustettu rock-klassikoksi[lähde? ].
Albumia pidetään yleisesti Eric Claptonin uran kohokohtana ja parhaana albumina, Creamin albumin Disraeli Gears ohella.[lähde? ]
Kappalelista

"I Looked Away" (Eric Clapton, Bobby Whitlock) – 3:05
"Bell Bottom Blues" (Clapton) – 5:02
"Keep On Growing" (Clapton, Whitlock) – 6:21
"Nobody Knows You When You're Down And Out" (Jimmie Cox) – 4:57
"I Am Yours" (Clapton, Nezami) – 3:34
"Anyday" (Clapton, Whitlock) – 6:35
"Key To The Highway" (Charles Segar, Willie Broonzy) – 9:40
"Tell The Truth" (Clapton, Whitlock) – 6:39
"Why Does Love Got To Be So Sad?" (Clapton, Whitlock) – 4:41
"Have You Ever Loved A Woman" (Billy Myles) – 6:52
"Little Wing" (Jimi Hendrix) – 5:33
"It's Too Late" (Chuck Willis) – 3:47
"Layla" (Clapton, Jim Gordon) – 7:04
"Thorn Tree In The Garden" (Whitlock) – 2:53
Max Friberg

| Max Friberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1992 (ikä 31) Skövde, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  179 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  Frölunda HC
Sarja:  SHL
Pelinumero:  12
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Skövde IK (Ruotsi I) Timrå IK (SEL) Norfolk Admirals (AHL) Anaheim Ducks (NHL) San Diego Gulls (AHL) St. John’s IceCaps (AHL)
NHL-varaus:  143. varaus, 2011 Anaheim Ducks
KHL-varaus:  151. varaus, 2012 Metallurg Novokuznetsk
Max Friberg (s. 20. marraskuuta 1992 Skövde, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SHL-joukkue Frölunda HC:ssä. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä ja laukoo oikealta. Friberg on pelannut urallaan myös kuusi NHL-ottelua Anaheim Ducksissa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kanada 2012 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Valko-Venäjä 2010 | jääkiekko |  |
Friberg pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2011 ja 2012, joista jälkimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Hän oli tehoilla 9+2=11 koko turnauksen paras maalintekijä sekä jakoi pistepörssin toisen sijan Suomen Mikael Granlundin kanssa edellään vain Venäjän Jevgeni Kuznetsov. Friberg valittiin turnauksen tähdistökentälliseen ja valmennus valitsi hänet Ruotsin turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Friberg valittiin myös Sveitsiä vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Friberg pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Friberg on pelannut 37 nuorten ja 15 poikien maaottelua.
Ruotsin A-maajoukkueessa Friberg on pelannut kuusi ottelua tehopistein 2+1=3. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksen 7. marraskuuta 2019 Leksandissa pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Hänet merkittiin Ruotsin nelosketjun vasempaan laitaan Linus Johanssonin ja Daniel Brodinin viereen. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Friberg teki seuraavan vuoden Karjala-turnauksen avausottelussa 5. marraskuuta 2020 Helsingin Hartwall Arenalla Tšekkiä vastaan.
Muuta

Fribergin kummisetä on Skövde IK:n Hockeyettan-joukkueen toimitusjohtaja Hans Ljunggren, joka on aiemmin tunnettu myös jääkiekkovalmentajana ja alempien sarjojen pelaajana.
Lauri Lehtinen (kilpapurjehtija)

Lauri Lehtinen (s. 25. maaliskuuta 1987 Helsinki) on  suomalainen kilpapurjehtija, joka kilpailee nykyisin 49er-luokassa. Hän sijoittui Lontoon 2012 kesäolympialaisissa Kalle Baskin kanssa seitsemänneksi.
Lehtinen saavutti Miikka Pennasen kanssa 29er-luokassa MM-hopeaa vuonna 2004 ja EM-hopeaa vuonna 2003. Hän siirtyi 49er-luokkaan vuonna 2006. Hänen gastinaan oli aluksi Heikki Soininen, vuodesta 2009 Kalle Bask ja vuodesta 2014 Miikka Pennanen. Lehtinen ja Bask ovat sijoittuneet MM-kilpailuissa 11:nneksi vuonna 2010, 16:nneksi vuonna 2009 sekä 19:nneksi vuosina 2011 ja 2012. EM-kilpailuissa parin sijoitukset ovat viides vuonna 2009 sekä yhdestoista vuosina 2010 ja 2011. Vuonna 2011 he sijoittuivat esiolympialaisissa kahdeksanneksi.
Lauri Lehtinen edustaa Nyländska Jaktklubbenia ja häntä valmentaa Jan Thorström. Hänen siskonsa Silja Lehtinen on menestynyt purjehtijana Match racing -luokassa. Hänen isänsä Tapio Lehtinen on tunnettu yksinpurjehtija.
Lauri Leikola

Lauri Yrjö Anton Leikola (29. maaliskuuta 1933 Helsinki – 30. marraskuuta 1996 Lohja) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen.
Leikolan vanhemmat olivat kunnanlääkäri Yrjö Ferdinand Leikola, aiemmin Leidenius, ja hammaslääkäri Dagny Maria Dahlström ja puoliso vuodesta 1959 Marja Anneli Andersson, liikenneneuvos Arne Anderssonin tytär. Leikola kävi seitsemän luokkaa Lohjan yhteiskoulua ja valmistui insinööriksi Helsingin teknillisestä opistosta vuonna 1957. Hän oli työskenteli Iskumetallilla 1950–1951, Physicalla 1951–1952, Evoxilla 1953–1956, uudelleen Iskumetallilla 1957–1962, Painokytkentä-yhtiössä 1962–1964 sekä Lohjan Kalkkitehtaalla radio- ja televisiotehtaan teknisenä johtajana 1964–1967. Lohjan Liikenteen toimitusjohtaja hän oli 1967–1984 ja sitten hallituksen puheenjohtaja. Leikola oli myös Lohjan ammattikoulun tuntiopettaja 1960-luvun alussa, Elin Lindberg -yhtiön toimitusjohtaja 1970–1978, LL Tourist Servicen varatoimitusjohtaja vuodesta 1975, Ylexin toimitusjohtaja vuodesta 1977 ja Siuntion Linjan toimitusjohtaja 1979–1984. Lohjan kaupunginvaltuuston jäsen Kokoomuksen edustajana Leikola oli 1969–1972. Hänellä oli runsaasti erilaisia luottamustehtäviä. Liikenneneuvoksen arvonimen vuonna 1984 saanut Leikola oli sotilasarvoltaan reservin luutnantti (1964).
Laforey-luokka

| Laforey-luokka |
| --- | --- |
 Luokkaan kuulunut HMS Loyal lokakuussa 1914

Tekniset tiedot
Uppouma:  980–1 019 t
Pituus:  82 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,15 m
Syväys:  2,90 m
Koneteho:  24 500 hv (18,3 MW)
Nopeus:  29 solmua (54 km/h)
Miehistöä:  77
Aseistus
Meritorjunta:  3 × QF 4″ Mk IV -tykkiä yksiputkisina P Mk XI -asennuksina 4 × 21″ torpedoputkea
Ilmatorjunta:  1 × QF 2 naulan Mk II -ilmatorjuntatykki
Laforey-luokka oli Britannian kuninkaallisen laivaston 22 hävittäjän muodostama alusluokka, joka nimettiin uudelleen lokakuussa 1913 L-luokaksi ja alusten nimet vaihdettiin alkamaan L-kirjaimella, ensimmäisenä luokkana Kuninkaallisessa laivastossa. ensimmäisessä maailmansodassa kolme aluksista tuhoutui. Jäljelle jääneet myytiin romutettavaksi pian sodan päätyttyä.
Suunnittelu

Laforey-luokka pohjautui Acasta-luokan hävittäjässä HMS Fortunessa kokeiltuihin muutoksiin, joita olivat hieman pidennetty kapeampi runko sekä klipperikeula. HMS Laurelissa, HMS Libertyssä, HMS Larkissa, HMS Landrailissa ja HMS Linnetissä oli kaksi ja muissa luokan aluksissa kolme samanmittaista savuhormia. Keskimmäinen hormi oli paksuin.
Alusten aseistusta oli lisätty savuhormien takaisten torpedoputkien lukumäärän tuplautuessa. Putkien väliin oli rakennettu pieni tasanne valonheittimelle. Tykistöaseistus oli sama kuin Acasta-luokassa, mutta tykkien sijaintia oli muutettu. Tykit olivat keulakannella, savuhormien välissä ja takakannella.
Voimanlähteenä olivat parannellut Parsonsin tai Brown-Curtisin höyryturbiinit, jotka oli kytketty kahteen akseliin. Luokan aluksista tilattiin kaksikymmentä vuosien 1913–1914 laivasto-ohjelmassa ja kaksi vuoden 1914 hätäohjelmassa.
Lawrence Klein

| Lawrence Robert Klein |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. syyskuuta 1920 Omaha, Nebraska, Yhdysvallat
Kuollut: 20. lokakuuta 2013 (93 vuotta) Gladwyne, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kalifornian yliopisto, Berkeley (1942),  MIT (1944)
Väitöstyön ohjaaja:  Paul Samuelson
Instituutti:  Chicagon yliopisto (1944–1947),  National Bureau of Economic Research (1948–1950),  Michiganin yliopisto (1949–1954),  Oxfordin yliopisto (1954–1958),  Pennsylvanian yliopisto (1958–1991)
Tutkimusalue:  makrotalous, ekonometria
Tunnetut työt:  Ekonometriset suhdannemallit
Palkinnot:   Nobelin taloustieteen palkinto 1980
Lawrence Robert Klein (14. syyskuuta 1920 Omaha, Nebraska – 20. lokakuuta 2013 Gladwyne, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen taloustieteilijä. Hänet tunnetaan erityisesti ekonometristen suhdannemallien kehittäjänä sekä soveltajana. Kleinille myönnettiin Nobelin taloustieteen palkinto vuonna 1980.
Tausta

Lawrence Robert syntyi Leo Byron Kleinin ja Blanche o.s. Monheitin kolmilapsisen perheen keskimmäiseksi. Hän kävi julkista koulua Omahassa. Hän kertoi 1930-luvun laman vaikuttaneen merkittävästi intellektuaaliseen ja ammatilliseen uraansa. Klein kertoi olleensa jo varhain kiinnostunut matematiikasta ja hän opiskeli matematiikkaa Los Angeles City Collegessa.
Valmistuttuaan Kalifornian yliopistosta, Berkeleysta, 1942, Klein opiskeli MIT:ssä taloustieteilijä Paul Samuelsonin johdolla. Hän väitteli tohtoriksi (PhD) 1944.
Ura

Seuraavat neljä vuotta Klein tutki ekonometriaa Chicagon yliopistossa ja vuodet 1948–1950 hän työskenteli National Bureau of Economic Research -toimistossa. Michiganin yliopiston Survey Research Centerissä hän toimi vuodet 1949–54, minkä jälkeen hän työskenteli Oxfordin yliopiston tilastotieteen instituutissa.
Vuodesta 1958 Klein työskenteli Pennsylvanian yliopistossa, jonka Wharton Schoolissa hänet nimitettiin Benjamin Franklin -professoriksi taloustieteissä 1968. Hän jäi eläkkeelle 1991.
Tutkimus

Klein tunnetaan makrotaloudellisten mallien kehittämisen uranuurtajana ja hänen ensimmäisiä kuuluisia tutkimuksiaan oli toisen maailmansodan jälkeisten taloudellisten olojen kehittymisen oikea ennustaminen. Useimmat taloustieteilijät olivat ennustaneet sodan loppumisen johtavan uuteen lamaan, kun Klein puolestaan ennusti kulutustuotteiden puutteen ja sodasta palaavien sotilaiden ostovoiman lisääntymisen ehkäisevän lamaa.
Kleinin tutkimus tuotti useita yksityiskohtaisia ja kehittyneitä ekonometrisia suhdannemalleja, joita käytettiin laajalti ennustamaan kansantalouden tuotantoa, vientiä, investointeja ja kulutusta. Whartonin malleista tuli käsite. LINK-projektin nimellä tunnettu kunnianhimoinen hanke kokosi dataa lukuisista teollistuneista, keskusjohtoisista ja kehitysmaista, jota käytettiin ennustamaan kaupan kehitystä ja pääomien liikkeitä ja testaamaan talouspolitiikan muutosideoita.
Lewis Baker

Lewis Baker
Lewis Renard Baker (s. 25. huhtikuuta 1995 Luton) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Stoke Cityä.
Baker aloitti jalkapallon Luton Townissa, josta hän 9-vuotiaana vuonna 2005 siirtyi Chelseaan. Seuran juniorijoukkueissa vartuttuaan hän pelasi ensimmäisen virallisen ottelunsa Chelsean edustusjoukkueessa 5. tammikuuta 2014, kun Chelsea voitti Derby Countyn FA Cupin vierasottelussa 2–0. Baker vaihdettiin ottelussa Oscarin tilalle 87. minuutilla. Toisen – ja samalla viimeisen – ottelunsa Chelseassa hän pelasi FA Cupissa Chesterfieldiä vastaan 2022. Hän pelasi Chelsea-vuosinaan lainasopimuksilla Sheffield Wednesdayssa, Milton Keynes Donsissa, SBV Vitessessä, Middlesbroughissa, Leedsissä, Readingissa, Fortuna Düsseldorfissa ja Trabzonsporissa ennen pysyvää siirtoaan Stokeen tammikuussa 2022.
Baker on pelannut yli 40 ottelua Englannin poikamaajoukkueissa.
Liikkalan rautatieasema

Liikkalan rautatieaseman muistomerkki
Liikkalan rautatieasema (lyh. Lik, ratakm 221+000) oli rautatieasema Liikalassa, Kouvolan kaupungissa (aiemmin Sippolan kunnassa vuoteen 1974 asti ja Anjalankosken kaupungissa 1975–2008). Asema oli jo puretun Inkeroinen–Hamina-radan varrella. Henkilöliikenne radalla loppui 1968 ja tavaraliikenne 1984 ja rata purettiin. Nykyään Liikkalan rautatieasemasta on muistomerkki sen entisen sijainnin lähettyvissä.
Lewis Allen

Lewis Allen -nimisiä henkilöitä ovat olleet:
Lewis Allen, oik. Abel Meeropol (1903–1986), yhdysvaltalainen lauluntekijä
Lewis Allen (1905–2000), brittiläis-yhdysvaltalainen teatteri-, elokuva- ja televisio-ohjaaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lewis Allen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lastenkulttuurikeskus Rulla

Rulla sijaitsi aiemmin Finlaysonin alueella. Kuva on vuodelta 2013.
Lastenkulttuurikeskus Rulla on Tampereen kaupungin hallinnoima Kulttuuritalo Laikussa sijaitseva lastenkulttuurikeskus, jonka tarkoituksena on tuottaa helposti lähestyttävää kulttuuritoimintaa lapsille ja lapsiperheille. Pääpaino on näyttelytoiminnassa, ja Rullassa nähdäänkin vuosittain useita lapsille suunnattuja, eri taiteenaloja esitteleviä näyttelyitä. Lisäksi Rullassa järjestetään työpajatoimintaa sekä erilaisia lapsille suunnattuja esityksiä ja tapahtumia. Lasten lava tarjoaa lapsille myös oman esiintymisestraadin. Rullassa käy vuosittain satoja päiväkoti- ja kouluryhmiä ohjatulla näyttelykierroksella, johon sisältyy yleensä myös aihetta syventävää omaa tekemistä. Toiminta on pääsääntöisesti ohjattua myös vapaa-ajan kävijöille. Lastenkulttuurikeskus Rulla on osa Tampereen kaupungin asukkailleen tuottamia lastenkulttuuripalveluja. Rullan perustoiminta on maksutonta.
Aiheesta muualla

Lastenkulttuurikeskus Rullan kotisivut
Lankhmarin varkaat

| Lankhmarin varkaat> Swords and Deviltry |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Fritz Leiber
Kansitaiteilija:  Jeff Jones
Genre:  fantasia
Kustantaja:  Ace
Julkaistu:  1970
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  254
ISBN:  0-441-79191-3
Suomennos
Suomentaja:  Mervi Hämäläinen
Kansitaiteilija:  Jani Nummela
Kustantaja:  Vaskikirjat
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  229
ISBN:  978-952-5722-01-7
Sarja: Lankhmar
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lankhmarin varkaat (engl. Swords and deviltry) on Fritz Leiberin vuonna 1970 ilmestynyt fantasiakirja. Teos on sarjan sisäisessä aikajärjestyksessä ensimmäinen osa Lankhmar-kaupungin Fafhrdista ja Harmaasta Hiirestäjästä kertovia miekka ja magia -tarinoita.
Kirja sisältää johdannon ja kolme novellia:
Lumentulon naiset (The Snow Women, 1970)
Pahuuden malja (The Unholy Grail, 1962)
Kohtalokkaita kohtaamisia Lankhmarissa (Ill Met in Lankhmar, 1970) – Nebula-palkinto 1970 ja Hugo-palkinto 1971.
Aiheesta muualla

Toni Jerrman: Miekka ja magia -fantasian juurilla (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin Sanomat 21.12.2007.
Liikkanen

Liikkanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Antti Liikkanen (s. 1946), erikoislääkäri ja poliitikko (SDP)
Arvi Liikkanen (1912–1980), Mannerheim-ristin ritari
Raimo Liikkanen (1942–2011), Luumäen kunnanjohtaja, kansanedustaja (kesk.)
Väinö Liikkanen (1903–1957), kilpahiihtäjä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Lastenkulttuurikeskus Pyykkitupa

Lastenkulttuurikeskus Pyykkitupa.
Lastenkulttuurikeskus Pyykkitupa on Håkansbölen kartanonpuistossa sijaitseva organisaatio.
Lastenkulttuurikeskus Pyykkituvassa järjestetään saavutettavaa taide- ja kulttuuritoimintaa, taideleirejä sekä tapahtumia lapsille ja nuorille. Toimintaa on myös perheille, kouluille ja päiväkodeille.
Aiheesta muualla

Lastenkulttuurikeskus Pyykkitupa Vantaan kaupungin sivuilla
https://www.vantaa.fi/sites/default/files/document/2_asukaslehti_2-22_web.pdf
https://www.vantaansanomat.fi/paikalliset/4821083
https://www.vantaansanomat.fi/paikalliset/4325908
Lhasa (joki)

Lhasa-joki joulukuussa 2006
Lhasa (kiinan kieli: 拉薩河; pinyin: Lāsà hé) on Yarlung Tsangpon sivujoki Tiibetin autonomisella alueella Kiinassa.
Lhasan pituus on 551 kilometriä ja pinta-ala 32 471 neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lhasa (joki) Wikimedia Commonsissa
Lauri Lehmussaari

Lauri Ilmari Lehmussaari (18. syyskuuta 1895 Turku – 8. helmikuuta 1984) oli suomalainen taidemaalari.
Lehmussaari opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1910–1914. Hänen töitään oli esillä Prahassa ja Bratislavassa Tšekkoslovakiassa 1936, 22 eri kaupungissa Saksassa 1936, Kööpenhaminassa 1937, Budapestissa ja Wienissä 1937 sekä Lontoossa 1938.
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Lauri Lehmussaari
Lavotškin LaGG-3

LaGG-3
Lavotškin-Gorbunov-Gudkov LaGG-3 (ven. Лавочкин-Горбунов-Гудков ЛаГГ-3) oli neuvostoliittolainen toisen maailmansodan aikainen hävittäjälentokone. Se oli kehitetty edelleen LaGG-1 koneesta.
Vuoden 1939 alussa Neuvostoliiton johto järjesti suunnittelukilpailun, jossa pyrittiin luomaan hävittäjälentokone, jossa otetaan huomioon Espanjan sisällissodan kokemusten analyysi muun muassa Saksan Messerschmitt Bf 109 -hävittäjästä. Tuloksena oli kolme konetta: I-26, joka sai sarjatuotannossa nimen Jak-1, I-61, joka sai sarjatuotannossa nimen MiG-1 ja I-26, joka sai sarjatuotannossa nimen LaGG-1. LaGG-1:n suunnittelivat Semjon Lavotškin, V. Gorbunov ja M. Gudkov. Ensimmäinen LaGG-1:n prototyyppi I-22 lensi 30. maaliskuuta 1940.
Alas ammuttu neuvostoliittolainen LaGG-3 -hävittäjä Nurmoilan metsässä maaliskuussa 1942.
LaGG-1:n ongelmana oli moottoritehon puute, jota pyrittiin korjaamaan korvaamalla 1 050 hv:n Klimov M-105P -moottori tehokkaammalla 1 210 hv:n M-105PF -moottorilla, jolloin syntyi malli LaGG-3. Vain noin 100 Lagg-1 -konetta valmistettiin. Koneen rakennetta ja aseistusta kevennettiin. LaGG-3:ta parannettiin koko se valmistuksen ajan, mikä johti 66 eri versioon 6 200 rakennetun koneen aikana. Ongelmat korjasi viimein uusi moottori, jolloin konetyyppi muuttui La-5:ksi
Tekniset tiedot (LaGG-3) > Yleiset ominaisuudet

Tyyppi: yksipaikkainen ja -moottorinen puurakenteinen vapaastikantava alataso, jossa oli katettu ohjaamo ja sisäänvedettävä laskuteline.
Voimalaite: Hispano-Suiza 12Y:stä kehitetty Klimov M-105 PF, joka tuotti 1 260 hevosvoimaa.
Kärkiväli: 9,80 m
Pituus: 8,87 m
Korkeus: 2,9 m
Siipipinta-ala: 17,58 m²
Tyhjäpaino: 2 535 kg
Lentopaino: 3 445 kg
Tekniset tiedot (LaGG-3) > Suorituskyky

Huippunopeus: 447 km/h merenpinnan tasalla
Huippunopeus: 532 km/h 4 700 metrin korkeudessa
Huippunopeus: 487 km/h 7 000 metrin korkeudessa
Matkanopeus: 400 km/h
Nousuaika: 3 min 4 s 3 000 metriin (16 m/s), 7 min 6 s 5 000 metriin (3-5 km 8 m/s)
Lakikorkeus: 9 000 m
Lentomatka: 650 km
Tekniset tiedot (LaGG-3) > Aseistus

Potkurinnavan läpi ampuva 20 mm tykki + 1-3 tahditettua 7,62-12,7 mm konekivääriä koneen nokalla (Suomessa tykin lisäksi yksi 12,7 mm konekivääri)
Käyttö Suomessa

Suomen ilmavoimat saivat jatkosodassa sotasaaliiksi useita pakkolaskun tehneitä LaGG-3- hävittäjälentokonetta, joista kolme korjattiin lentokuntoon vuosina 1942–1943. LaGG-3 oli ilmavoimien käytössä 29. tammikuuta 1945 asti. Käyttäjinä oli joulukuuhun 1944 saakka Lentolaivue 32, sen jälkeen Hävittäjälentolaivue 11. Niillä saavutettiin yksi ilmavoitto.
Aiheesta muualla

SovietWarplanes.com (englanniksi)
Airwar.ru (venäjäksi)
LaGG-3
Lawrence G. Rawl

| Lawrence G>  Rawl.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. toukokuuta 1928 Lyndhurst, New Jersey
Kuollut: 14. helmikuuta 2005 (76 vuotta) Fort Worth, Texas
Muut tiedot
Yritys:  Exxon
Asema:  puheenjohtaja ja toimitusjohtaja
Tutkinnot:  Oklahoman yliopisto
Lawrence G. Rawl (4. toukokuuta 1928 Lyndhurst, New Jersey – 14. helmikuuta 2005 Fort Worth, Texas) oli yhdysvaltalainen yritysjohtaja, joka toimi Exxonin puheenjohtajana ja toimitusjohtajana. Hänen uransa Exxonissa oli pitkä, ja hänen hallintokautenaan yritys muun muassa vähensi toimintakulujaan ja siirsi päämajansa Texasin Irvingiin. Exxonin säiliöalus Exxon Valdez joutui 1989 öljyonnettomuuteen, josta vuoti mereen miljoonia litroja öljyä. Exxonia ja Rawlia syytettiin hitaasta reagoinnista onnettomuuteen.
Nuoruus ja uran alku

Lawrence Rawl syntyi vuonna 1928 kuusilapsisen perheen viidentenä lapsena. Hän liittyi toisen maailmansodan lopulla Yhdysvaltain merijalkaväkeen. Sodan jälkeen hän opiskeli Oklahoman yliopistossa ja valmistui öljyteknologian alalta vuonna 1952. Valmistumisensa jälkeen Rawl työskenteli Etelä-Texasissa Exxonin edeltäjän Humble Oilin porausinsinöörinä.
Rawlin ura Exxonissa oli pitkä. Vuonna 1960 hänet siirrettiin New Yorkiin yrityksen tuotanto-osastolle. Hän sai jatkuvasti lisää kansainvälistäkin vastuuta Exxon USA:ssa ja Esso Europessa, jonka varatoimitusjohtajaksi hänet valittiin vuonna 1980. Rawl palasi New Yorkiin 1980, kun hänet valittiin Exxon Corporationin toimialajohtajaksi. Vuonna 1985 hänestä tuli Exxonin hallintoneuvoston puheenjohtaja ja 1987 hallituksen puheenjohtaja ja toimitusjohtaja.
Toimitusjohtajana ja viimeiset vuodet

Rawl toimi Exxonin johdossa vuoteen 1993. Hänen hallintoaikanaan Exxon vähensi toimintojaan ja toimintakulujaan, kun se myi tytäryhtiöitään, sulki huoltoasemia ja muutti päämajansa Manhattanilta Texasin Irvingiin. Yritys laajensi kuitenkin kemiallisia toimintojaan ja öljy- ja kaasuvarantojaan Afrikassa ja Aasiassa.
Rawlin aika toimitusjohtajana muistetaan erityisesti Exxonin säiliöaluksen Exxon Valdezin öljyonnettomuudesta, kun miljoonia litroja öljyä vuosi arvokkaaseen meriekosysteemiin Alaskan Prince William Sound -lahdessa. Maaliskuussa 1989 tapahtunut onnettomuus tappoi kymmeniätuhansia lintuja ja merieläimiä ja ajoi tuhansia kalastajia työttömäksi. Monien kommentoijien mukaan Exxonilla kesti liian kauan reagoida onnettomuuteen; Rawl itse kommentoi ensimmäisen kerran onnettomuutta julkisesti vasta noin viikon päästä ja vieraili onnettomuuspaikalla vasta kolme viikkoa onnettomuuden jälkeen. Esimerkiksi Yhdysvaltain ympäristönsuojeluviraston silloisen johtajan William K. Reillyn mukaan Rawlin toiminta oli malliesimerkki siitä, miten yritys ei saisi hoitaa viestintää itse tekemänsä virheen jälkeen.
Rawl jäi eläkkeelle 1993 työskenneltyään Exxonilla 41 vuoden ajan. Häntä seurasi Exxonin johdossa Lee Raymond. Rawl kuoli vuonna 2005 Fort Worthissa Alzheimerin taudin komplikaatioihin.
Yksityiselämä

Rawl oli kahdesti naimisissa: hänen ensimmäinen vaimonsa oli Betty E. Rawl ja toinen vaimonsa Gail Williamson Rawl. Hän sai yhteensä neljä lasta, kaksi poikaa ja kaksi tyttöä. Rawlin ensimmäinen vaimo ja yksi poika kuolivat ennen kuin Rawl itse.
Lankjärvi

| Lankjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Laitila 
Koordinaatit:  60°56′19″N, 21°41′51″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Pollinkurkunoja 
Järvinumero:  32.003.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  21,1 m 
Rantaviiva:  4,381 km 
Pinta-ala:  23,767 ha  
 fiLankjärvi 
Lankjärvi  tai myös Langjärvi  on Varsinais-Suomessa Laitilan Soukaisten kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Sirppujoen vesistöön.
Maantiede

Järven pinta-ala on 24 hehtaaria ja se on 1,6 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järven muoto on pitkä, kapea ja hieman kaareva. Siihen laskee neljä metsäojaa ja yksi pelto-oja. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 3,8 kilometriä pitkä laskuoja, joka alkaa Pollinkurkunojana ja jatkaa alempana Pihajokena ja yhtyy lopulta Sirppujokeen Laitilan pohjoispuolella.
Järvellä on 4,4 kilometriä rantaviivaa ja sen ranta on pääosin kallio- ja moreenipohjaista metsämaastoa. Rannoille on rakennettu runsaasti loma-asuntoja, joille johtaa tiet Laitilasta. Lankjärvellä on yleinen uimaranta.