stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Atomirunoilijat

Atomirunoilijat on 1950-luvun alussa muodostunut modernistinen islantilainen runoilijaryhmä, joka ei järjestäytynyt virallisesti. Sen äänitorvena oli kirjallisuuslehti Birtingur. Ryhmän keskeisiä jäseniä olivat Einar Bragi, Hannes Sigfússon, Jón Óskar, Sigfús Daðason ja Hörður Grímsson. Omaksuessaan vapaan mitan atomirunoilijat  edistivät uuden aikakauden alkua Islannin runoudessa. Nimitys on peräisin Halldor Kiljan Laxnessin romaanista Atomiasema, jossa väheksyvän nimityksen atómskáld saa hahmo Benjamin.
Runoille on ominaista, että ne ovat vailla riimiä, rytmiä ja alkusointua, jotka olivat ominaisia aiemmalle islantilaiselle runolle. Ryhmä herätti syvää paheksuntaa, ja siitä kertoi alun perin nimityskin, jonka ryhmän jäsenet pian omaksuivat itselleen. Vastustajat pelkäsivät, että islantilainen runous kadottaa vuosisatoja vanhan kulttuurisen identiteettinsä. Aiempi runous noudatti tiukkoja sääntöjä, joihin ahdettiin käännösrunotkin. Vapaamittaisuus oli vastustajien mukaan vierasta vaikutusta, jota oli vastustettava ankarasti.
Varpuslinnut

| Varpuslinnut |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes  Linnaeus 1758
Heimot
 
Katso myös
   Varpuslinnut Wikispeciesissä   Varpuslinnut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Varpuslinnut (Passeriformes) on suurin lintujen lahko. Siihen kuuluu yli 5 000 lajia (eri lähteissä mainitaan lukuja 5 100–5 700), eli yli puolet kaikista maailman lintulajeista. BirdLife Suomen lajiluettelon mukaan varpuslintuja on 5 990 eri lajia. Suurimmassa nisäkkäiden lahkossa, jyrsijöissä, on lajeja yli puolet vähemmän kuin varpuslinnuissa. Varpuslinnut muodostavatkin yhden monipuolisimmista maalla elävistä selkärankaisryhmistä. Laululinnut on varpuslintujen alalahko. Täten kaikki varpuslinnut eivät ole laululintuja, vaikkakin kaikki eurooppalaiset varpuslinnut sitä ovat.
Ulkonäkö ja koko

Varpuslinnut ovat enimmäkseen pienikokoisia. Niiden jaloissa on kolme varvasta eteenpäin ja yksi taaksepäin. Maailman varpuslinnuista pienin on töpökääpiötypäkkö (6,9 cm) ja suurin korppi (70 cm).lähde? Suomen pienin varpuslintu on hippiäinen ja suurin korppi.
Aleksis (oppikirjasarja)

Aleksis on Otavan vuodesta 2001 alkaen julkaisema äidinkielen ja kirjallisuuden oppikirjasarja peruskoulun 7.–9. luokille. Sarjaan kuuluvat oppikirjat, harjoituskirjat ja opettajan oppaat.
Oppikirjat on jaoteltu eri osa-alueisiin:
kielen tutkiminen
kirjoittaminen
kirjallisuus
medialukutaito
kielenhuolto
Aiheesta muualla

Kirjasarjasta Otavan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Elämää ja erotiikkaa

| Elämää ja erotiikkaa Juha Vainio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1981–1985
 Julkaistu: 1985
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 35.06
 Levy-yhtiö: Delta
Juha Vainion muut julkaisut
| Sellaista elämä on 1983 | Elämää ja erotiikkaa 1985 | Viiskymppisen viisut 1991 |
Elämää ja erotiikkaa on Juha ”Watt” Vainion albumi, joka julkaistiin vuonna 1985. Se oli viimeinen Junnun studioalbumi, joka julkaistiin hänen eläessään. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Matkalla pohjoiseen” ja ”Heiskasen kanssa kun heiluttiin” sekä nimikappale ”Elämää ja erotiikkaa”.
Kappaleet > A-puoli

Mies joka tapasi Dingon – 3.00
Pankinjohtajan vapaailta – 3.11
Aleks ja Jaan – 2.45
Mä voisin olla amerikkalainen – 2.30
Mummun aineet – 2.33
Heiskasen kanssa kun heiluttiin – 3.31
Kappaleet > B-puoli

Elämää ja erotiikkaa – 3.10
Yksinäinen saarnipuu – 3.08
Ramsö-Rabbe – 3.12
Laihian keikka – 2.38
Matkalla pohjoiseen – 2.25
Kun aurinko lämmittää – 2.57
Tekijätiedot

Muusikot
Jaakko Salo - kapellimestari (A1, A2, A4-A6, B1, B4), piano (A2, A4-A6, B4), haitari (A4, A6, B1, B4) ja sähköpiano (A1, B1)
Markku Johansson - kapellimestari (A3, B2, B3, B6), trumpetti (A3, A5, B6), flyygelitorvi (B2) ja syntetisaattori (B3)
Veikko Samuli - kapellimestari ja sähköpiano (B5)
Kalevi Ukkola - kuoronjohtaja (B2, B3)
Marjo-Riitta Kervinen (A3, B5, B6), Pave Maijanen (A5), Irina Milan (A5, B5), Irma Tapio (A3, A5, B1, B6) ja Pepe Willberg (B1) - taustalaulu
Martti Metsäketo - taustalaulu (A1, A3, B1), tenorisaksofoni (B5, B6), basso (A1)
Hyvän Tuulen Laulajat - kuoro (B2, B3)
Juhani Aaltonen - huilu (A6), alttosaksofoni (B1)
Pentti Lasanen - klarinetti (A5), alttosaksofoni (A3, B5, B6)
Reijo Lehtovirta - alttosaksofoni (A2)
Jörgen Petersen - trumpetti (B5)
Tom Bildo (A5) ja Petri Juutilainen (A3, B6) - pasuuna
Nacke Johansson - piano (B2), sähköpiano (A3, B3, B6)
Aaro Kurkela - haitari (B2, B3)
Juha Björninen (A3, A4, B2, B3, B5, B6), Kalle Lae (A5), Heikki Laurila (A1, A5), Peter Lerche (B1), Janne Louhivuori (A6, B1, B5) ja Taisto Wesslin (A2, B4) - kitara
Jari Lappalainen - kitara (A2), viulu (B4)
Christer Bergholm (A4), Pekka Helin (B1), Harri Merilahti (A6), Pekka Pohjola (A5), Tapio Salo (A3, B2, B3, B6) ja Heikki "Häkä" Virtanen (A2, B4, B5) - basso
Vesa Aaltonen (A4, A5), Tapani "Nappi" Ikonen - rummut (A1, A3, B1-B3 B5, B6), Miri Miettinen (A2, A6, B4)
Muut
Ronnie Kranck (A1), Jukka Teittinen ja Timo Toikka (A1) - äänitys
Jaakko Salo - tuotanto
Fred Ohert - valokuvat
Attila Bartis

Bartis Attila
Attila Bartis (s. 22. tammikuuta 1968 Târgu Mureș) on unkarilainen kirjailija ja valokuvaaja. Hän on syntynyt Romanian puolella. Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 2001 ilmestynyt romaani A nyugalom, joka on käännetty englanniksi nimellä Tranquility.
Vilho Verronen

Vilho Joonas Verronen (12. helmikuuta 1906 Rautio – 25. maaliskuuta 1984) oli suomalainen kirjailija.
Verrosen Kertomus elämästä -sarjassa julkaistu romaani Huutolaispoika perustui hänen omiin elämänkokemuksiinsa. Verronen vietti lapsuutensa 1910-luvulla Pohjanmaan maaseudulla ja joutui äitinsä kuoltua huutolaiseksi.
Verrosen vanhemmat olivat maakauppias Joonas Verronen (aikaisemmin Härö) ja Ruusa (o.s. Torvi). Verrosen puoliso oli Anna Kaarina (o.s. Heiniö) vuodesta 1941. Verronen oli saha- ja metsätyöläisenä vuosina 1928–1931, siirtolaisena Kanadassa 1941–1944, ja muun muassa puistonvartijana Tampereella 1946–1967.
Teoksia

Huutolaispoika, romaani. Otava 1974
Elämän taipaleelta, toimittanut Esko Huhdanpää. 1981
Aikamme siveellisyyskysymyksiä

Aikamme siveellisyyskysymyksiä oli Yrjö Weilinin perustama julkaisusarja jossa julkaistiin vuosina 1903–1908 sekä suomalaisia että ulkomaisia sukupuolimoraalia ja terveyskasvatusta käsitelleitä teoksia.
Sarjassa ilmestyneitä kirjoja

Fredrik Klaveness : Aikamme kanta kysymyksessä: Sukupuolista puhtautta nuoruusvuosina vai eikö? : esitelmä ; tekijän luvalla suomentanut Paavo Snellman. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 1. Yrjö Weilin, Helsinki 1903, 3. painos 1907
Ellen Sandelin : Nuorison siveellisestä kasvatuksesta ; suomeksi toim. Paavo Snellman. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 2. Yrjö Weilin, Helsinki 1903
Max Oker-Blom : Sieluelämä ja viettielo : kahdessa luennossa. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 3. Yrjö Weilin, Helsinki 1903
Fredrik Klaveness : Sukuvietin oikea sija ja merkitys persoonallisuudessa ; tekijän luvalla suom. Paavo Snellman. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 4. Yrjö Weilin, Helsinki 1903
Mary Wood-Allen : Pojasta mieheksi ; suom. O. L. Hellman. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 5. Yrjö Weilin, Helsinki 1903
Mary Wood-Allen : Tytöstä naiseksi ; suomensi O. L. Hellman. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 6. Yrjö Weilin, Helsinki 1903
Jean Alfred Fournier : Pojillemme heidän täyttäessään 18 vuotta : muutamia lääkärin neuvoja ; suom. Hannes Heikel. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 7. Yrjö Weilin, Helsinki 1904
Fredrik Klaveness : Nuoruusajan ensi epäsiveellisyys sekä vapautuminen siitä ja sen seurauksista luonnollis-siveellisen sukuelämän-käsityksen kautta : esitelmä ylioppilaille ; tekijän luvalla suomeksi toim. Paavo Snellman. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 8. Yrjö Weilin, Helsinki 1904
Maria Furuhjelm : Mietteitä maaseutuväestön siveellisyysoloista : kansalle kirjoitettu ; tekijän käsikirjoituksesta suom. toim. Paavo Snellman. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 9. Yrjö Weilin, Helsinki 1905
Pietari Päivärinta : Siveellisyysolot Pohjanmaalla rahvaan keskuudessa. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 10. Yrjö Weilin, Helsinki 1905
Paavo Virkkunen : Sukupuoliasia kristinuskon opetuksessa : koulun ja seurakunnan opettajille. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 11. Yrjö Weilin, Helsinki 1906
Henrik Berg : Sukupuolikysymysteorioja ja käytäntö : esitelmä Helsingissä ; suomalaisen painoksen tekijän valtuuttamana toimittanut Paavo Wirkkunen. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 12. Yrjö Weilin, Helsinki 1907
Henrik Berg : Avioliitosta : esitelmä Helsingissä ; suomalaisen painoksen tekijän valtuuttamana toimittanut Paavo Wirkkunen. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 13. Yrjö Weilin, Helsinki 1907
Henrik Berg : Salakareja : esitelmä Helsingissä ; suomalaisen painoksen tekijän valtuuttamana toimittanut Paavo Wirkkunen. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 14. Yrjö Weilin, Helsinki 1907
Henrik Berg : Puhtauden taistelu : esitelmä Helsingissä ; suomalaisen painoksen tekijän valtuuttamana toimittanut Paavo Wirkkunen. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 15. Yrjö Weilin, Helsinki 1907
Max Oker-Blom : Siveellisyyskannan kohottamiseksi : kaksi luentoa. Aikamme siveellisyyskysymyksiä n:o 16. Yrjö Weilin, Helsinki 1908
Audrey Meadows

| Audrey Meadows |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. helmikuuta 1922 Wuchang, Kiina
Kuollut: 3. helmikuuta 1996 (73 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Alice Kramden televisiosarjassa The Honeymooners
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Audrey Meadows (synt. Audrey Cotter 8. helmikuuta 1922 Wuchang, Kiina – 3. helmikuuta 1996 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Alice Kramdenia televisiosarjassa The Honeymooners, mistä roolista hän sai Emmy-palkinnon vuonna 1954.
Meadowsin syntymäpaikasta ei ole täyttä selvyyttä: joidenkin lähteiden mukaan hän syntyi Kiinassa, ja toisten lähteiden mukaan New Yorkissa Yhdysvalloissa. Audrey Meadowsin sisar oli näyttelijä Jayne Meadows.
Meadows kuoli keuhkosyöpään vuonna 1996. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Veikko Viita

Veikko Uljas Viita (8. tammikuuta 1919 Jalasjärvi – 13. toukokuuta 2008) oli suomalainen kirjailija.
Viidan omaelämäkerrallinen romaani Iivari vähäpuheinen ilmestyi 1974 Otavan Kertomus elämästä -sarjassa.
Viita kävi kansakoulun ja toimi Raision tehtailla leipomokonsulenttina vuodesta 1958. Viidan äiti oli Alma Viita (o.s. Lamminpää) ja puoliso Tyyne Sofia (o.s. Isoaho) vuodesta 1938.
Teoksia

Iivari vähäpuheinen. Otava 1974
Nísyros

Nísyros (suurin saari oikeassa alakulmassa) satelliittikuvassa.
| --- | --- |
Sijainti:  36°35′12″N, 27°10′02″E, Nísyros Kos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Korkein kohta:  Profítis Ilías, 698 m
Pinta-ala:  41,263 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  1 008
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Nísyros (kreik. Νίσυρος; transl. myös Nísiros) on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Se on yksi saariryhmän kahdestatoista pääsaaresta. Saaren pinta-ala on 41,263 neliökilometriä ja asukasluku 1 008 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Nísyros kuuluu Nísyroksen kuntaan, Kosin alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saaren pääkylä on Mandráki, jossa asuu suurin osa väestöstä.
Nísyros on yhä aktiivinen tulivuori.
Maantiede

Nísyros sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren kaakkoisosassa ja kuuluu Dodekanesian saaristoon. Sen lähimmät suuremmat saaret ovat Gyalí ja Kos pohjoispuolella ja Tílos kaakkoispuolella. Kosin saari sijaitsee 15 kilometriä Nísyrokselta pohjoiseen ja pääkaupunki Ateenan kupeessa sijaitsevaan Pireukseen matkaa kertyy 200 meripeninkulmaa eli noin 370 kilometriä.
Saaren korkein kohta on Profítis Ilías (698 metriä). Saaren keskiosaa hallitsee tulivuoren kaldera. Nísyroksen tulivuori on aktiivinen, mutta nukkuva. Tulivuori ei ole toisen lähteen mukaan purkautunut tuhansiin vuosiin, kun taas toinen lähde kertoo tulivuoren purkautuneen viimeksi vuonna 1933. Tulivuoresta purkautuu toisinaan kuumia höyryjä ja mutaa. Nísyroksen kalderalla on noin 20 nimettyä kraatteria. Suurin kraattereista on nimeltään Stéfanos. Se on muodoltaan ellipsi ja leveyttä sillä on kapeimmassa kohdassa reilut 200 metriä. Syvyyttä on puolestaan miltei 30 metriä. Kaldera-alueella on merkittyjä polkuja, joilta poikkeaminen saattaa olla vaarallista, sillä maankuori kaldera-alueella on paikoin ohut. Kalderan reunamilla sijaitsevat kylät Emporeiós ja Nikiá.
Tulivuorenpurkaukset ovat antaneet saarelle hedelmällisen maaperän ja saarella kasvaakin oliivi-, saksanpähkinä- ja hedelmäpuita. Saarella vallitsee välimerenilmasto eli talvet ovat sateisia ja leutoja ja kesät taas kuumia ja kuivia.
Maantiede > Hallinto ja kylät

Nísyros kuuluu hallinnollisesti Nísyroksen kuntaan, johon kuuluu myös pienempiä lähisaaria, kuten Gyalí. Kunta kuuluu Kosin alueyksikköön ja se Etelä-Egean saarten alueeseen.
Saaren suurimmat asutukset ovat Mandráki (660 asukasta), Páloi (239), Nikiá (61) ja Emporeiós (27). (Katso myös: Luettelo Nísyroksen kunnan kylistä.)
Historia > Antiikki

Kreikkalaisen mytologian mukaan Nísyros, tai antiikin kontekstissa Nisyros (lat. Nisyrus) syntyi, kun meren jumala Poseidon irrotti Kosin saaresta kallionpalan ja heitti sen jättiläisten ja jumalten sodassa Polybotes-nimisen gigantin päälle. Näin Polybotes jäi saaren alle aiheuttamaan maanjäristyksiä ja rikinkatkua. Poseidonin voiton kunniaksi Nisyroksella oli tälle omistettuja temppeleitä. Jumala oli kuvattuna myös saaren rahoissa. Runoilija Homeroksen mukaan saari otti osaa myös Troijan sotaan.
Antiikin aikana Nisyros oli doorilaista aluetta. Se tunnettiin alun perin nimellä Porfyris. Saaren poliksen eli kaupunkivaltion Nisyroksen kaupunkikeskus sijaitsi lähellä nykyistä Mandrákin kylää. Sen paikalla on säilynyt kaupungin muureja poikkeuksellisen hyvin.
Historia > Myöhempi historia

Rooman valtakunnan jakautuessa saari tuli muun Kreikan tavoin osaksi Bysantin valtakuntaa. Johanniittain ritarikunta valloitti Nísyroksen 1300-luvulla. Ritarit rakensivat saarelle vuonna 1315 linnoituksen. Osmanien valtakunnan osaksi saari liitettiin vuonna 1522. Italia valloitti Nísyroksen ja muun Dodekanesian Kastelórizoa lukuun ottamatta vuonna 1912. Kreikkaan saari liitettiin vuonna 1948.
Saarella oli 1900-luvun alussa noin 10 000 asukasta. Monet ihmiset lähtivät toisen maailmansodan päätyttyä Yhdysvaltoihin ja Australiaan paremman elämän perässä. Osa on sittemmin palannut takaisin. Toiseen maailmansotaan saakka maanviljely oli saaren tärkein elinkeino. Nykyisin monet nuoret lähtevät saarelta töihin Kosille ja monet pellot jäävät viljelemättä.
Nähtävyydet

Nísyroksen tunnetuin nähtävyys on sen tulivuoren kraatteri, johon on mahdollista laskeutua jalkaisin. Ylhäältä Emporeióksesta ja Nikiásta on hyvä näköala kalderaan.
Saarella sijaitsee kolme luostaria, jotka kaikki on omistettu Neitsyt Marialle. Ne ovat Panagía Spilianí, Evangelístria ja Panagía Kyrá. Pääkylässä Mandrákissa sijaitsevat kansanperinteen ja historian museo sekä arkeologinen museo.
Mandrákissa on säilynyt nykypäiviin saakka osia vanhasta sataman muurista. Eri puolilla saarta on lisäksi säilynyt johanniittaritarien kaudelta peräisin olevia pyöreitä torneja ja linnoituksia.
Liikenne

Nísyrokselle kulkee lauttoja Pireuksesta 1–2 kertaa viikossa. Matka-aika on 16–17 tuntia. Kosin kaupungista ja Kosin Kardámainasta tulee sesongin aikana päivittäin 2–3 lauttaa Nísyrokselle. Matka-aika Kosin kaupungista on kaksi tuntia. Sesongin ulkopuolella ainoastaan Kardámainasta kulkee yksi lautta päivittäin. Kosilta liikennöidään Nísyrokselle pari kertaa viikossa myös katamaraanilla ja kantosiipialuksella.
Nísyrokselta kulkee lauttoja 1–3 kertaa viikossa myös Ródokselle, Sýmille, Pátmokselle, Tílokselle, Kastelórizolle, Náxokselle, Kálymnokselle, Lérokselle, Párokselle ja Astypálaialle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nísyros Wikimedia Commonsissa
Nisyros.gr. Saaren verkkosivut. (kreikaksi, englanniksi)
Nisyros.co.uk (englanniksi)
Dodekanesia
| --- | --- |
Pääsaaret:   Astypálaia  Kálymnos  Kárpathos  Kásos  Kastelórizo (Megísti)  Kos  Léros  Nísyros  Pátmos  Ródos  Sými  Tílos 
Muut suuremmat saaret:   Agathonísi  Alimiá  Arkoí  Farmakonísi  Gyalí  Kínaros  Lévitha  Leipsoí  Nímos  Psérimos  Saría  Télendos 
Pienet saaret:   Adelfoí  Áfoti  Ágios Antónios  Agía Kyriakí, Astypálaia  Agía Kyriakí, Kálymnos  Agía Kyriakí, Léros  Agía Marína  Agía Thékla  Ágios Andréas  Ágios Geórgios, Megísti  Ágios Geórgios, Pátmos  Ágios Theódoros  Agriélaia  Ammoúdi  Antítilos  Ánydro  Apanonísia  Archángelos  Archangélou  Arefoúsa  Argeloússa  Armáthia  Artikonísi  Aspronísia Makrý Aspronísi  Megálo Aspronísi  Mikró Aspronísi  Aspropníchtis  Astakidonísia Astakída  Astakidópoulo  Chténi  Siál  Aváptistos  Avgó  Balámou  Chálavra Káppari  Makronísi  Piáto  Piláfi, Leipsoí  Psómos  Stavrí  Chamilí  Charkiás  Chiliomódi  Chína  Chondró  Chondronísi  Chondrós  Despotikó  Diakóftis  Diavátes Karavalonísi  Megalonísi  Divoúnia  Drosonísi  Exonísi  Faradonísia  Fokionísia  Frágkos  Ftenó  Gáidaros Livadeión  Gáidaros Megálou Chorioú  Gialesíno  Gláros, Agathonísi  Gláros, Léros  Glynó  Griá  Ímia  Kalapódia  Kalavrós  Kalólimnos  Kalóvolos  Kandelioússa  Karávolas  Karofýlla  Káto Prasoúa  Katsagrélli  Katsikópoula  Kentronísi  Kolófonas, Chálki  Kolófonas, Kásos  Kómaros  Kouloúndros  Kouloúra  Kounéli  Kounoúpoi  Koúrika  Koutsomýti  Krevátia  Krevatió  Kténia  Liádia Megálo Livádi  Pláka, Léros  Lígkia  Líra  Lítra  Maelonísi  Makronísi, Kásos  Makronísi, Pátmos  Makrý  Manóli  Márathos  Marmarás  Mávra  Mávro Poïní  Megálo Mávro Poïní  Megálo Trístomo  Mikrí Kouloúra  Mikró Sofráno  Mikró Trístomo  Moíra  Moní  Nekrothíki  Nerá, Agathonísi  Nerá, Kálymnos  Nípouri  Nisáki  Nisí  Nisierós  Ofidoússa  Oxiá  Pacheiá  Palaiókastro  Páno Prasoúa  Páploma  Patelída  Paximáda  Pentánisa  Pénte Vráchoi  Pergoússa  Petrokáravo  Piganoússa  Piláfi, Pátmos  Pítta  Pláka, Kásos  Plateía  Pláti, Kálymnos  Pláti, Kásos  Pláti, Sými  Polýfados  Pontikonísia Megálos Pontikós  Mikrós Pontikós  Pontikoúsa  Porionísi  Práso  Prasonísi, Kárpathos pohj.  Prasonísi, Kárpathos itä  Prasonísi, Pátmos  Prasonísi, Ródos  Prasoúda  Psathonísi, Agathonísi  Psathonísi, Pátmos  Psomí  Psoradiá  Ro  Safonídi  Saráki  Savoúra  Sélli  Sesklí  Sfýra  Skláves  Smyneronísi  Sochás  Sókastro  Spoláto  Strongylí, Agathonísi  Strongýli, Chálki  Strongýli, Kásos  Strongylí, Léros  Strongylí, Megísti  Strongylí, Nísyros  Strongyló, Pátmos  Strongyló, Ródos  Sýrna  Tigáni  Tragonéra  Tragonísi  Tragoúsa  Tría Nisiá Mesonísi  Plakída  Stefánia  Troumpéto  Trypití  Tsoúka, Chálki  Tsoúka, Pátmos  Tsoukáki  Vasilikí  Velóna  Xéra  Xóplakes  Zaforás 
Nísyroksen suurin kraatteri.
Saaren pääkylä Mandráki mereltä nähtynä.
Emporeióksen kylä Nísyroksen kaldera-alueen reunamilla.
Mozartin veljekset

| Mozartin veljekset> Bröderna Mozart |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Suzanne Osten
Käsikirjoittaja:   Etienne Glaser  Suzanne Osten  Niklas Rådström 
Säveltäjä:  Björn J:son Lindh
Kuvaaja:   Hans Welin  Solveig Warner 
Leikkaaja:  Lars Hagström
Lavastaja:  Roland Söderberg
Pääosat:  Etienne Glaser
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:   Crescendo Film  Svenska Filminstitutet  Sveriges Television 
Ensi-ilta:  1986
Kesto:  109 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mozartin veljekset (ruots. Bröderna Mozart) on ruotsalainen komediaelokuva vuodelta 1986. Elokuvan on ohjannut Suzanne Osten. Osten sai palkinnon parhaasta ohjauksesta vuoden 1987 Guldbagge-gaalassa. Olof Palme näki elokuvan Tukholman Grand-elokuvateatterissa murhayönään.
KAVI on luokitellut elokuvan sallituksi yli 7-vuotiaille.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Etienne Glaser   | … |   Walter    |
|  Philip Zandén   | … |   Flemming    |
|   Henry Bronett   | … |   Fritz    |
|  M. A. Numminen   | … |     |
|  Pedro Hietanen   | … |     |
|  Okko Kamu   | … |     |
Lähde:
Käännös suomeksi
Gummeruksen nuorten kirjasto

Gummeruksen nuorten kirjasto (GNK) on K. J. Gummerus Osakeyhtiön kirjasarja, jossa on ilmestynyt sekä suomalaisten että muunmaalaisten kirjailijoiden teoksia.
Teosluettelo

| Nro | Kirjailija(t) | Teos | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- |
|   1. | Torsten Scheutz | Kalle Looping | 1954 |
|  |  | Kalle Looping, 2. painos |  |
|   2. | Knud Meister – Carlo Andersen | Nelitoistavuotias salapoliisi | 1954 |
|   3. | Kaija Pakkanen | Raija | 1954 |
|  |  | Raija, 2. painos |  |
|   4. | Lisbeth Werner | Puck joutuu pulaan | 1954 |
|   5. | Torsten Scheutz | Kalle Looping iskee | 1954 |
|   6. | Sven Ingvar | Bill Brandon – karjavarkaitten kauhu | 1955 |
|   7. | James Ramsey Ullman | Vuoren valloittaja | 1955 |
|   8. | Torsten Scheutz | Kalle Looping tekee pakkolaskun | 1955 |
|   9. | Karin Anckarsvärd | Ottakaa maisteri kiinni! | 1955 |
| 10. | Sonja Hedberg | Pappilan lapset | 1955 |
| 11. | Knud Meister – Carlo Andersen | Käykää päälle pojat! | 1955 |
| 12. | Sven Ingvar | Bill Brandon ja pankkirosvot | 1955 |
| 13. | Matti Kokkonen | Keksintö vaarassa | 1955 |
| 14. | Helge Heikkinen | Koululaivalla maailman ympäri | 1955 |
| 15. | Lisbeth Werner | Puck valloillaan | 1956 |
| 16. | Louis F. G. de Geer | Pelionni vaihtelee | 1956 |
| 17. | Louis F. G. de Geer | Voittoja ja tappioita | 1956 |
| 18. | Torsten Scheutz | Tapahtui Venuksessa | 1956 |
| 19. | Lisbeth Werner | Puck uskaltaa | 1956 |
| 20. | Sivar Ahlrud | Valokuvattu varkaus | 1956 |
| 21. | E. I. J. Ahonius | Nuoret aktivistit | 1956 |
| 22. | Britt G. Hallqvist | Tuntematon toveri | 1956 |
| 23. | Matti Kokkonen | Lentokone lähtee yöllä | 1956 |
| 24. | Disa Netterström-Jonsson | Kaikkien aikojen kesä | 1956 |
| 25. | Pentti J. Huhtala | Jupiterin valloittajat | 1957 |
| 26. | Jalmari Vaula | Huippuvuorten koira | 1957 |
| 27. | Sven Ingvar | Bill Brandon ja kultarosvot | 1957 |
| 28. | Louis F. G. de Geer | Singletonin tulikoe (Elddop på Singleton) | 1957 |
| 29. | Knud Meister – Carlo Andersen | Nuoret salapoliisit | 1957 |
| 30. | Sonja Hedberg | Rasavillien kerho | 1957 |
| 31. | Sigurd Laesvirta | Lukittu sola | 1957 |
| 32. | Mikko Mykkänen | Kolme poikaa ja Musta Rudolf | 1957 |
| 33. | René Gardi | Alppijärven leiri | 1958 |
| 34. | Torsten Scheutz | Kalle Looping ja ilmarosvot | 1958 |
| 35. | Matti Kokkonen | Näätä-vartio Helmijoella | 1958 |
| 36. | Karl-Aage Schwartzkopf | Alaskan lentäjä (Alaskapiloten) | 1958 |
| 37. | John Blaine | Raketin varjo | 1958 |
| 38. | Rebekka Räsänen | Saarisen musta lammas | 1958 |
| 39. | J. V. Wainio | Perman Jousi | 1958 |
|  |  | Perman Jousi, 2. painos |  |
| 40. | Kaija Pakkanen | Missu löytää ratkaisun | 1958 |
|  |  | Missu löytää ratkaisun, 2. painos |  |
| 41. | Lennart Nyblom | Kesä kummitussaarella | 1958 |
| 42. | John Blaine | Kadonnut kaupunki | 1958 |
| 43. | Poul Nörgaard | Leenan kesäloma | 1958 |
| 44. | Poul Nörgaard | Leenan joululoma | 1958 |
| 45. | Matti Kokkonen | Salojen salakyttä | 1959 |
| 46. | Terttu Pajunen-Kivikäs | Jäniksenä avaruuslaivassa | 1959 |
| 47. | Poul Nörgaard | Leenan lomamatka | 1959 |
| 48. | Sonja Hedberg | Pappilan Kaisa ulkomailla | 1959 |
| 49. | Matti Kokkonen | Sirkus Braunin vangit | 1959 |