stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John Neville
Aiheesta muualla

John Neville Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Teodoro Obiang Nguema Mbasogo

| Teodoro Obiang Nguema Mbasogo |
| --- | --- |

Päiväntasaajan Guinean presidentti
 3. elokuuta 1979 –  
Edeltäjä:  Francisco Macías Nguema
Afrikan unionin puheenjohtaja
 2011–2012  
Edeltäjä:  Bingu wa Mutharika
Seuraaja:  Yayi Boni
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1942 (ikä 82)
Lapset:  Teodoro
Teodoro Obiang Nguema Mbasogo (s. 5. kesäkuuta 1942) on ollut Päiväntasaajan Guinean presidentti vuodesta 1979. Hän nousi valtaan syrjäytettyään setänsä Francisco Macías Ngueman.
Obiang syntyi Esangui-klaaniin Acoancánissa. Hän aloitti uransa armeijassa ja kävi sotilasakatemiaa Espanjan Zaragozassa.
Suurimman osan setänsä ja edeltäjänsä Francisco Macías Ngueman kautta Obiang oli everstiluutnantin arvoisena Biokon saaren sotilaskuvernöörinä. Saarella sijaitsee myös pääkaupunki Malabo. Macías vietti suuren osan ajastaan suvun kotiseuduilla mantereella, joten Obiang sai vapaat kädet saarella. Obiang oli kuvernöörintoimensa ohella myös Blackbichin vankilan johtaja. Kyseinen vankila oli hallinnon vastustajien kidutus- ja teloituspaikka.
Hallintonsa loppuaikoina Francisco Macías Nguema murhautti myös oman perheensä jäseniä. Tätä hallitseva eliitti ei voinut hyväksyä. Ryhmä koostui lähinnä fang-heimon esangui-klaanista, jotka olivat käytännössä diktaattorin omaa perhettä ja sukua. Yksi teloitetuista oli Obiang Ngueman isä. Macías Nguema vangittiin, tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin näytösoikeudenkäynnin jälkeen.
Obiang päätti, että uusi hallitus toisi maalle uuden alun setänsä hallinnon jälkeen. Hän sai hallittavakseen maan, jonka kassa oli tyhjä ja jonka väestö oli vähentynyt kolmanneksen vuoden 1968 tasosta. Puolet 1,2 miljoonasta asukkaasta muutti Espanjaan tai naapurimaihin. Hänestä tuli virallisesti presidentti lokakuussa 1979 sen jälkeen kun palkkasoturit olivat teloittaneet edellisen presidentin.[lähde? ]
Obiang pysäytti joukkomurhat ja entisen hallinnon pakkotyöleirit ja myönsi armahduksen poliittisille vangeille. Hän saavutti pian kansainvälistä tunnustusta. Espanjan kuningas Juan Carlos I saapui vierailulle Malaboon, ja vuonna 1981 paavi Johannes Paavali II vieraili maassa. Vuonna 2004 ja 2006 Obiang vieraili Yhdysvalloissa George W. Bushin ja vuonna 2014 Barack Obaman hallinnon vieraana.
Uusi perustuslaki otettiin käyttöön 1982 samaan aikaan, kun Obiang valittiin presidentiksi seitsenvuotiskaudelle. Hän oli ainoa ehdokas vuoden 1989 presidentinvaaleissa ja tuli näin valittua seuraavalle kaudelle.[lähde? ]
Marraskuussa 2021 Teodoro Obiang Nguema Mbasogo nimitettiin puolueensa kongressissa ehdokkaaksi kuudennelle kaudelle vuoden 2023 vaaleissa.[lähde? ]
Presidenttiys

Useimmat kansalliset ja kansainväliset tarkkailijat sanovat Päiväntasaajan Guinean olevan yksi korruptoituneimpia, etnosentrisimpiä, sortavimpia ja epädemokraattisimpia maita maailmassa. Päiväntasaajan Guineassa on käytännössä käytössä yksipuoluejärjestelmä, jota Obiangin Päiväntasaajan Guinean demokraattinen puolue (PDGE) hallitsee.
Kaikki paitsi kaksi paikkaa satapaikkaisesta kansallisesta parlamentista kuuluvat demokraattiselle puolueelle. Oppositio on toiminut paikkaajana vapaan lehdistön puutteelle levittämällä näkökantojaan.
Noin 90 % kaikista oppositiopoliitikoista elää maanpaossa, 550 Obiangin vastaista aktivistia on vangittu ja useita tapettu Obiangin valtaannousun jälkeen. Obiang valittiin uudelleen 1996, 2002 ja 2009, mutta vaalijärjestelyt eivät olleet kansainvälisten tarkkailijoiden mukaan hyväksyttäviä.
Heinäkuussa 2003 valtiollinen radio ylisti presidenttiä maan Jumalaksi jolla on "pysyvä yhteys Kaikkivaltiaaseen" ja "voi tappaa kenet tahansa ilman erillistä selontekoa".
Vallankaappausyritys 2004

Maaliskuussa 2004 Obiang kertoi, että Yhdysvalloilla, Isolla-Britannialla ja Espanjalla oli liitto, jonka oli määrä syöstä hänet vallasta.
7. maaliskuuta 2004 brittiläinen palkkasoturi Simon Mann ja hänen 69 miehen joukkonsa pidätettiin Hararen lentokentällä Zimbabwessa. Heidän Boeing 727 -koneessaan oli runsas aselasti. Samaan aikaan kahdeksan muuta palkkasoturia pidätettiin Guineassa. Miehiä syytettiin vallankaappauksen suunnittelusta. Myös Sir Mark Thatcher, entisen pääministeri Margaret Thatcherin poika pidätettiin Etelä-Afrikassa osallisuudesta kaappausyritykseen. Guinea syytti aluksi myös Etelä-Afrikkaa osallisuudesta kaappaukseen.. Simon Mann luovutettiin neljä vuotta myöhemmin Zimbabwesta Päiväntasaajan Guineaan, jossa hänet tuomittiin 34 vuodeksi. Obiang kuitenkin armahti hänet vuoden päästä. Kaappauksen taustalla oli BBC:n mukaan maanpaossa elävä oppositiojohtaja Severo Moto Nsá, joka oli tarkoitus nostaa maan johtoon, ja libanonilainen liikemies Ely Khalil.
Mann kertoo myös varoittaneensa Obiangia uudesta kaappauksesta 2011. Tämän juonen taustalla Mann kertoo olleen Moton ja Khalilin lisäksi ranskalaisen lakimiehen William Bourdonin (mm. Sherpa, Transparency International, Survie ja SOS Racisme -järjestöt) ja liikemies George Sorosin. Soros on kieltänyt osallisuutensa.
Mann on myös puolustanut Obiangin poikaa Teodorin Obiang Nguemaa tämän oikeudenkäynnissä Pariisissa.
Vallankaappausyritys 2004 > Vallan siirtyminen

Obiang on kärsinyt muun muassa eturauhassyövästä muiden sairauksiensa ohella. Hoitojen aikana 2005 hänen kerrottiin painavan alle 50 kiloa.
Kysymys siitä, kenelle valta siirtyy Obiangin jälkeen, hallitsee maata. Käynnissä on poliittinen kamppailu maan eliitin kesken. Obiang haluaa poikansa (Teodoro Nguema Obiang Mangue), jonka on kerrottu viettävän säännöllisesti vastuutonta elämääselvennä, ottavan vallan.
Marraskuussa 2005 Obiang piti tärkeän tapaamisen puolueensa kanssa, jossa hänen uskotaan yrittäneen muodostaa varapresidentin virkaa, jonka hän olisi sitten täyttänyt pojallaan. Hänen paheneva terveydentilansa vaatii häntä matkustamaan ulkomaille hoitoon kahdesti kuussa, mikä jättää maan entistä haavoittuneemmaksi vallankumoukselle.
Obiang valittiin kuitenkin vielä uudelle kaudelle marraskuussa 2009. Hän sai 96,7 prosenttia äänistä. Vuoden 2016 vaaleissa vastaehdokas Avelino Mocache Benga sai 1.5 prosenttia äänistä.
Aikakauslehti Forbes kertoi vuonna 2006 Obiangin olevan yksi rikkaimmista valtionpäämiehistä yli 600 miljoonan dollarin varallisuudellaan.
Vuonna 2012 nimitettiin presidentin poika Teodorin Obiang maan varapresidentiksi. Presidentin poika on tunnettu äärimmäisen ylellisestä elämäntavastaan. Vuonna 2020 ranskalainen tuomioistuin tuomitsi hänet maksamaan 30 miljoonaa euroa sakkoja Päiväntasaajan Guinean julkisten varojen käytöstä omaan ylelliseen elämäänsä, johon on kuulunut kalliit kiinteistöt Euroopassa, ylelliset autot, taide, jalokivet, kellot ja designvaatteet.
Päiväntasaajan Guinean taloutta määrittelee huono hallinto, korruptio, nepotismi ja sitä on kuvattu suoranaiseksi kleptokratiaksi. Amerikkalaiset öljy-yhtiöt, mm. ExxonMobil, ovat maksaneet oikeuksistaan toimia maassa ja rahojen on todettu menevän suoraan maata yli 40 vuotta johtaneelle presidentille ja hänen lähipiirilleen. Kouluja ja sairaaloita ei ole öljyvaroilla rakennettu; kansasta lähes puolet elää edelleen öljybuumin keskellä köyhyysrajan alapuolella. Presidentin poika ja tämän seuraajakseen nimeämä varapresidentti Teodoro Nguema Obiang, joka tunnetaan paremmin nimellä Teodorin Obiang, on joutunut eri puolilla maailmaa korruptioon ja rahanpesuun liittyvien selvittelyiden ja syytteiden kohteeksi. Hän on ranskalaisen tuomioistuimen mukaan sijoittanut maansa julkisia varoja kymmeniä miljoonia dollareita kartanoon, urheiluautoihin (mm. erityisen kallis ja ainutlaatuinen Lamborghini Veneno) ja jalokiviin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Teodoro Obiang Nguema Mbasogo Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Francisco Macías Nguema | Päiväntasaajan Guinean presidentti 1979– | Seuraaja:   |
Jerry Lewis

| Jerry Lewis |
| --- | --- |
 Lewis The Jerry Lewis Show'ssa n. 1963
Henkilötiedot
Koko nimi:  Joseph Levitch
Syntynyt: 16. maaliskuuta 1926 Newark, New Jersey, Yhdysvallat
Kuollut: 20. elokuuta 2017 (91 vuotta) Las Vegas, Nevada
Ammatti:  koomikko, näyttelijä, ohjaaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1946–2017
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.jerrylewiscomedy.com
IMDb 
Elonet
AllMovie
Jerry Lewis, oikea nimi Joseph Levitch, (16. maaliskuuta 1926 Newark, New Jersey, Yhdysvallat – 20. elokuuta 2017 Las Vegas, Nevada) oli yhdysvaltalainen komedianäyttelijä ja ohjaaja. Hänet tunnetaan 1950-luvulta Dean Martinin koomikkoparina ja sitä seuranneista useista menestyskomedioistaan.
Varhainen elämä

Jerry Lewis syntyi 16. maaliskuuta 1926 Newarkissa New Jerseyssä. Hänen oikea nimensä oli Joseph Levitch. Taiteilijanimeä Danny Lewis käyttänyt isä Daniel Levitch oli näyttelijä ja esiintyjä ja äiti Rae oli pianisti. Viihdetaiteilijaperheeseen syntynyt Jerry sai esiintyä jo viisivuotiaana Catskillvuorten kerhoissa.
Koomikonuran alku

Lewis keskeytti high schoolin 15-vuotiaana ryhtyäkseen viihdetaiteilijaksi. Hänen ensimmäinen esiintymisensä buffalolaisessa burleskissa epäonnistui, joten hän joutui hankkimaan elantonsa teatterin paikannäyttäjänä ja juomamyyjänä. Koomikko Max Coleman järjesti Lewisille esiintymisen newyorkilaiseen hotelliin ja onnistunut esitys toi hänelle lisää esiintymisiä.
Martin ja Lewis

Lewis tutustui laulaja Dean Martiniin vuonna 1945 esiintyessään New Yorkissa. He alkoivat esiintyä yhdessä heinäkuussa 1946. Kaksikko esiintyi nimellä Martin ja Lewis, ja heistä tuli suuri menestys. Esityksissä Martin lauloi ja Lewis keskeytteli häntä ja esitti improvisoituja loukkauksia, sotki ruoalla ja jutteli yleisön kanssa.
Martin ja Lewis aloittivat vuonna 1949 vakituisen radio-ohjelman The Martin and Lewis Show. Paramountin tuottaja Hal Wallis näki heidän esiintyvän New Yorkin Copacabana-yökerhossa ja teki heidän kanssaan elokuvasopimuksen. Martinin ja Lewisin ensimmäinen elokuva oli Tontut toverukset (1949). Lewisin koominen suoritus sai The New York Timesissa kehuja. Martin ja Lewis tekivät seuraavan vuosikymmenen aikana yhdessä 16 elokuvaa ja lisäksi useita televisioesiintymisiä. Lewisin saama suurempi huomio ja hänen itsekeskeinen käyttäytymisensä johtivat kuitenkin välien rikkoutumiseen ja eroon 1956.
Sooloura

Eron jälkeen Lewis aloitti menestyksekkään soolouran näyttelijänä ja ohjaajana. Hänen sopimuksensa Paramountin kanssa 1959 oli siihen aikaan tuottoisin näyttelijänsopimus ja sen ansiosta Lewis sai elokuviinsa aiempaa suuremman päätösvallan.
Lewis ohjasi vuosien 1960−1983 aikana 12 pitkää elokuvaa ja näytteli myös itse niistä jokaisessa. Lewisin ensimmäinen ohjaustyö oli Jerry piccolona (1960). Sitä seurasi sarja menestyskomedioita, kuten Tri Jerry ja herra Hyde (1963).
Lewisin komedioissa on usein joukko löyhästi yhteen liitettyjä koomisia kohtauksia ja Lewisin tunarointia uudessa työpaikassa. Ranskassa häntä on pidetty fyysiseen slapstick-komediaan perustuvan kabareeperinteen manttelinperijänä. Myöhemmällä uralla Lewis teki myös vakavia rooleja.
Lewis alkoi opettaa elokuvantekoa Etelä-Kalifornian yliopistossa 1967 ja näistä luennoista koottua kirjaa The Total Film-Maker pidetään alan merkkiteoksena. Näyttelijänä Lewis teki kiitetyn roolin vielä Martin Scorsesen elokuvassa Koomikkojen kuningas (1983). Hän näytteli ensi kertaa Broadwaylla vuonna 1995 näytelmässä Damn Yankees. Lewis esiintyi vielä 2010-luvullakin yhden miehen show’ssa. Lewis oli erityisen suosittu Ranskassa, missä hänet valittiin vuoden ohjaajaksi kolme kertaa.
Yksityiselämä

Lewis meni naimisiin Patti Palmerin kanssa 1944. Avioliitto kesti vuoteen 1980 ja perheeseen syntyi kuusi lasta. Vuonna 1983 Lewis avioitui SanDee Pitnickin kanssa ja pari sai tyttären. Lewisin vanhin poika Gary Lewis johti 1960-luvulla menestynyttä yhtyettä Gary Lewis and the Playboys.
Lewis keräsi vuosittaisen Telethon-hyväntekeväisyyskeräyksen kautta noin 2,5 miljardia dollaria lihassurkastumaa potevien ihmisten hyväksi 1966 - 2010. Lewisille myönnettiin Jean Hersholtin humanitaarinen palkinto vuonna 2009.
Lewis kärsi kroonisesta kivusta 37 vuoden ajan hypättyään vuonna 1965 esityksen aikana pianon päältä vahingossa selälleen. Hänen selkärankansa murtui ja hän joutui käyttämään kipulääkkeitä, joista hän tuli riippuvaiseksi. Hänelle asennettiin 2000-luvun alussa ihonalainen, kauko-ohjattava sähkölaite, joka esti kivun. Lewis kärsi myös vakavasta keuhkosairaudesta, jonka steroidilääkitys aiheutti hänelle painonnousun.
Lewis kuoli 91-vuotiaana kotonaan Las Vegasissa 20. elokuuta 2017.
Filmografia ohjaajana

Jerry piccolona (The Bellboy, 1960)
Jerry naisten miehenä (The Ladies Man, 1961)
Jerry Hollywoodissa (The Errand Boy, 1961)
Tri Jerry ja herra Hyde (The Nutty Professor, 1963)
Jerry neropattina (The Patsy, 1964)
Jerry, perheen musta lammas (The Family Jewels, 1965)
Hurmuri-Jerry (Three on a Couch, 1966)
Sammakkomies koukussa (The Big Mouth, 1967)
Kahden kelmin kepposet (One More Time, 1969)
Anteeksi, miten pääsee rintamalle? (Which Way to the Front?, 1970)
Toivoton duunari (Hardly Working, 1980)
Lääkärin kauhu (Cracking Up, 1983)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jerry Lewisin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Martin Scorsese on Jerry Lewis: 'It was like watching a virtuoso pianist at the keyboard' (Guardian, 1.9.2017)
Toinen Jerry Lewisin tähdistä Hollywood Walk of Famella.
Jerry Lewis vuonna 2005.
John Newlands

| John Alexander Reina Newlands |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. marraskuuta 1837 Lontoo, Englanti
Kuollut: 21. heinäkuuta 1898 (60 vuotta) Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:  Iso-Britannia
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Analyyttinen kemia ja kemia
John Alexander Reina Newlands (26. marraskuuta 1837 Lontoo, Englanti – 21. heinäkuuta 1898 Lontoo) oli brittiläinen kemisti, joka  oli ensimmäinen, joka järjesti alkuaineet
taulukkoon niiden atomimassan mukaan.
Ura

Newlands opiskeli lyhyen aikaa Royal College of Chemistryssä ja oli siellä assistenttina. Hän vietti suurimman osan elämästään Lontoossa ja sen ympäristössä työskennellen konsultoivana kemistinä, kemian opettajana ja useita vuosia sokerinjalostamon pääkemistinä. Newlands, joka oli äitinsä puolelta italialaista syntyperää, taisteli vapaaehtoisena Italiassa Garibaldin joukoissa vuonna 1860.
Newlandsin varhaisin panos jaksollisuuden kysymykseen oli kirje, joka julkaistiin Chemical News -lehdessä helmikuussa 1863. Vuonna 1865  Newlands esitti teorian, että kun alkuaineet järjestetään kasvavan atomipainon mukaiseen järjestykseen, havaitaan samankaltaisia toistuvia jaksoja ominaisuuksissa kahdeksan alkuaineen välein. Hän nimitti teoriaansa oktaavilaiksi. New­landsin teoriaa ei yleisesti hyväksytty tai siihen suhtauduttiin naureskellen, mutta myöhemmin Dmitri Mendelejevin ja muiden tutkijoiden havainnot osoittivat Newlandsin olleen oikeilla jäljillä. Hän kokosi alkuaineiden jaksollisuutta käsittelevät artikkelinsa pieneen teokseensa The Discovery of the Periodic Law, joka julkaistiin Lontoossa vuonna 1884.
Unelmana Mestis

| Unelmana Mestis |
| --- | --- |

Tyyli:  Tositelevisio
Kestoaika:  30 min
Alkuperämaa:  Suomi
Verkko:  URHOtv
Esitetty:  29. tammikuuta 2012 – 8. huhtikuuta 2012
Jaksoja:  10
Unelmana Mestis on URHOtv:n tuottama suomalainen tosi-tv -sarja, joka seuraa Suomi-sarjassa pelaavan jääkiekkojoukkue HCK:n taivalta kohti unelmaa, nousua Mestikseen. Kymmenen viikon ajan ohjelma esittelee joukkueen, sen pelaajien ja valmentaja Sami Rannan, sekä myyntipäällikkö Jussi Haapasaaren arkea seuran pyörittämisessä. Sarja nähtiin URHOtv:llä talven 2012 aikana sunnuntaisin kello 20:00.
Kustaa Aadolf Tervoinen

Kustaa Aadolf (Adolf) Tervoinen  (3. syyskuuta1831 Lemu – 13. toukokuuta 1897 Mietoinen) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Tervoisen vanhemmat olivat Heikki Juhonpoika Meritalo ja Ulriika Erkintytär Meritalo ja puoliso Loviisa Vilhelmiina Vilhelmintytär Tervoinen. Kustaa Aadolf Tervoinen oli talonpoikaissäädyssä Mynämäen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1882 ja Vehmaan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1888. Hän oli 1882 säädyn yksityisen valitusvaliokunnan jäsen ja talousvaliokunnan varajäsen ja 1888 yleisen valitusvaliokunnan ja säädyn yksityisen valitusvaliokunnan varajäsen.
John Newcombe

| John Newcombe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. toukokuuta 1944  Sydney 
Tennispelaaja
Pituus:  183  cm
Paino:  80 kg
Kätisyys:  oikeakätisyys
Ammattilaisena:  1967–1981
Palkintorahat:  1 062 408 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  1  (3. kesäkuuta 1974)
Voitot/tappiot:  520–181
Nelinpeli
Paras sijoitus:  455  (3. tammikuuta 1983)
Voitot/tappiot:  333–115
Aiheesta muualla
ITF
ATP
John Newcombe (s. 23. toukokuuta 1944 Sydney) on entinen australialainen tennispelaaja.
Newcombe saavutti urallaan seitsemän Grand Slam -turnausvoittoa kaksinpelissä. Hän voitti Wimbledonin turnauksen kolmasti, Yhdysvaltain avoimen turnauksen kahdesti ja kotimaansa Australian avoimen turnauksen kahdesti. Hän oli kesällä 1974 kahdeksan viikkoa ATP-maailmanlistan ykkösenä. Yhteensä Newcombe voitti urallaan 64 turnausta, joista 31 kaksinpelissä ja 33 nelinpelissä.
Vuonna 1971 Newcombe pelasi Australian avoimen turnauksen puolivälierässä Dennis Ralstonia vastaan 93 peliä, mikä on turnauksen historiassa eniten pelejä sisältänyt kaksinpeli. Newcombe hävisi tuon ottelun. Samana vuonna hän oli Yhdysvaltain avoimessa turnauksessa ykkössijoitettu pelaaja mutta hävisi jo 1. kierroksella Jan Kodešille.
Kaksinpelivoitot Grand Slam -turnauksissa

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja loppuottelussa | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1967 | Wimbledon |  Wilhelm Bungert | 6–3, 6–1, 6–1 |
| 1967 | Yhdysvallat |  Clark Graebner | 6–4, 6–4, 8–6 |
| 1970 | Wimbledon |  Ken Rosewall | 5–7, 6–3, 6–2, 3–6, 6–1 |
| 1971 | Wimbledon |  Stan Smith | 6–3, 5–7, 2–6, 6–4, 6–4 |
| 1973 | Australia |  Onny Parun | 6–3, 6–7, 7–5, 6–1 |
| 1973 | Yhdysvallat |  Jan Kodeš | 6–4, 1–6, 4–6, 6–2, 6–3 |
| 1975 | Australia |  Jimmy Connors | 7–5, 3–6, 6–4, 7–6 |
1 2  Lance Tingay, 100 years of Wimbledon, Enfield, Guinness Superlatives, 1977, s. 202 . Tieto on haettu Wikidatasta.
Kustaa Aadolfin kirkko (Tukholma)

| Kustaa Aadolfin kirkko Gustaf Adolfskyrkan |
| --- | --- |

Kirkkokunta:  Ruotsin kirkko
Hiippakunta:  Tukholman hiippakunta
Seurakunta:  Oscars församling
Rakentamisvuosi:  1892
Tyylisuunta:  Uusgotiikka
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kustaa Aadolfin kirkko (ruots. Gustaf Adolfskyrkan) on kirkkorakennus Tukholman Östermalmin kaupunginosan itäosassa, Kustaa Aadolfin puistossa. Uusgoottilaista arkkitehtuuria edustavan punatiilisen kirkon on suunnitellut arkkitehti Carl Möller. Se on rakennettu vuosina 1891–1892. Piispa Gottfrid Billing vihki kirkon käyttöön vuonna 1892. Se oli alun perin Tukholman varuskunnan varuskuntakirkko, mutta se on sittemmin muutettu tavalliseksi kirkoksi. Oscarin seurakunta osti kirkon itselleen 1960-luvulla. Samaan seurakuntaan kuuluu myös läheinen Oscarskyrkan. Kirkko restauroitiin vuonna 1968 arkkitehti Björn Linnin johdolla.
Käännös suomeksi
Johnny Gill

| Johnny Gill |
| --- | --- |
 Gill vuonna 1998
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. toukokuuta 1966 (ikä 58) Washington, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, säveltäjä, tuottaja, näyttelijä
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1982–
Tyylilajit:  R&B, soul, pop, new jack swing
Yhtyeet:  New Edition, LSG, Heads of State
Levy-yhtiöt:  Cotillion, Motown, Notifi, Caroline
Aiheesta muualla
www.johnnygill.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Johnny Gill Jr. (s. 22. toukokuuta 1966 Washington, Yhdysvallat), joka tunnetaan myös nimillä J.G., J. Skillz ja Johnny G, on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Gill on R&B:n ja popmusiikin yhtyeen New Editionin kuudes jäsen. Hän oli myös LSG-nimisen superyhtyeen jäsen yhdessä Gerald Levertin ja Keith Sweatin kanssa. Gill on tällä hetkellä uudessa yhtyeessä Heads of State New Editionin jäsenten Bobby Brownin ja Ralph Tresvantin kanssa.
Diskografia > New Edition

Heart Break (1988)
Home Again (1996)
One Love (2004)
Diskografia > LSG

Levert.Sweat.Gill (1997)
LSG2 (2003)
Diskografia > Sooloartistina

Johnny Gill (1983)
Perfect Combination (1984) (with Stacy Lattisaw)
Chemistry (1985)
Johnny Gill (1990)
Provocative (1993)
Let’s Get the Mood Right (1996)
Still Winning (2011)
Game Changer (2014)
Vaihtoehtoliike Itu

Vaihtoehtoliike Itu (1979–1989) oli suomalainen aatteellinen kulttuurijärjestö. Sen perustivat MLR:n (Marxilais-leniniläiset ryhmät) toiminnassa mukana olleet henkilöt, ja sen ohjelma perustui Matti Puolakan 1970-luvun aikana esittämiin uusiin ajatuksiin. MLR oli lakkautettu koska katsottiin, että marxismi ei kykene antamaan vastauksia ajan nostamiin uusiin kysymyksiin (vieraantuminen, ihmiskäsitys, moraalifilosofia jne), se on systeeminä kumottava ja toimintaa pyrittävä järjestämään uudelta pohjalta. Itu jatkoi suomettumisen ja Neuvostoliiton arvostelua. Sitä ei juuri noteerattu. Taistolainen lehdistö huomioi Idun  kahdessa artikkelissa 1980-luvun alussa.
Idun toiminta

Itu järjesti syksyllä 1979 paneelitilaisuuksia, joihin kutsuttiin mukaan eri mielipidesuunnan edustajia, mm. Dan Steinbock, Pertti Lindfors, Sakari Hänninen, Yrjö Haila, Pekka Sundell, Ville Komsi ja Maukka Perusjätkä. Keskustelutilaisuuksista julkaistiin alkupuheenvuorot ja kommentit vihkoina.
Itu julkaisi myös lehtiä, vihkosia, monisteita ja Matti Puolakan kaksi kirjaa - Kysymyksiä marxilaisesta ihmiskäsityksestä sekä Mikä ihminen on? Jälkimmäisessä esitettiin systemaattinen marxilaisen filosofian kritiikki ja näkemys Kiinan kulttuurivallankumouksen katastrofaalisen epäonnistumisen syvimpiin syihin (Ks. Idun julkaisut, kirjoja).
Idun julkaisuja

Julkaisut löytyvät kaikki Yliopiston kirjastosta; painetut vihkoset Kansan Arkistosta ja monistemuotoiset myöhemmät tekstit Kansallisarkistosta.
Idun julkaisuja > Paneelikeskusteluvihot (1979)

Ympäristöliike tärkein joukkoliike? Itujulkaisuja 10 (Paneelissa: Olli Tammilehto, Pekka Sundell, Heli Santavuori, Ville Komsi).
Punk mitä kapinaa? Itujulkaisuja 11 (Paneelissa: Maukka Perusjätkä, Jyrki Siukonen, Kimmo Sininen, Pertsa Koskela).
Vieraantuneisuus tämän ajan pääongelma? Itujulkaisuja 12 (Paneelissa: Dan Steinbock, Yrjö Haila, Juha Olavinen, Tomas Brunila).
Ihmiskuva eri aatevirtauksissa ja tämän ajan todellisuudessa Itujulkaisuja 13 (Paneelissa: Sakari Hänninen, Pertti Lindfors, Tomas Brunila).
Idun julkaisuja > Aforismivihot (1979)

Matti Puolakka: 101 teesiä typeryydestä ja muita teesejä muista aiheista,
101 lisäteesiä typeryydestä,
Teesejä ihmisestä ja ihmissuhteista.
Idun julkaisuja > Itu-julistukset (1979)

Itua elämään!
Itua ihmissuhteisiin!
Itua vastakulttuuriin
Uuteen ihmiskuvaanko?
Idun julkaisuja > Ituja-lehdet

1/1979
Kulttuurikerho Idun periaateohjelma, Marxilainen moraali – eräitä kysymyksiä, Esseitä: Teesejä ihmisluonnosta, Teesejä silmiin tuijottamisesta, Teesejä ihmissuhteista, runoja, novelleja, lauluja ym.
2/1979
3-4/79
Mitä ituja, uusia tuulia estetiikassa, sitten tuli Steinbock, kritiikin kritiikkiä, aivoituksia, teesejä, runoja, henkilökuvia, levyarvostelujakin.
1/1982
Marxilaisen maailmankatsomuksen kriisi, 
Ihmiskäsitys ja itsekasvatus, 
Althussserin ja Ottomeyerin kritiikkiä, 
Leniniläinen puolueteoria on ylitettävä, 
Neuvostoliiton taloudellinen umpikuja.
2/1982
Mitä on vallankumouksellinen työ nykyään?
Marxismin kriisi ja perhe katoavana ilmiönä, 
Perhe – hitaasti katoava ilmiö, 
Vaihtoehtoliike Idun ihmiskäsitys, 
Neuvostoyhteiskunnan kriisi syvenee, 
Mikä on Vaihtoehtoliike Idun katsomuksissa parasta?, 
Soihtu ja Puola, 
Marxilaisen ihmiskäsityksen kritiikkiä, 
Ensimmäinen ja viimeinen arviointiperusta, 
On jo aika havaita: Neuvostoliiton talous tulee romahtamaan.