stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harmaapäätangara
Levinneisyys ja elintavat

Harmaapäätangaran levinneisyysalue ulottuu Meksikon eteläosista Brasilian itäosiin. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat ja kosteat metsät usein vesialueiden lähellä. Lintu liikkuu yksin tai pareittain ja on satunnaisesti osana sekaparvia. Harmaapäätangara tarkkailee sotilasmuurahaisten liikkeitä ja syö hyönteisiä ja hedelmiä. Laji rakentaa pesän puuhun tai pensaaseen ja naaras munii kaksi tai kolme munaa.
Harri Ala-Kojola

Harri Ala-Kojola (s. 2. marraskuuta 1964) on suomalainen rumpali, joka tunnetaan keikka- että sessiotyöstään. Hän on soittanut muun muassa seuraavien artistien kanssa: Aki Sirkesalo, Pepe Ahlqvist, Jore Marjaranta, Lenni-Kalle Taipale, Sami Pitkämö ja Maarit Hurmerinta. Hän on soittanut myös lukuisissa levysessioissa. Ala-Kojola tunnetaan myös television viihdesarja Tanssii Tähtien Kanssa rumpalina.
Arto Noras

Pianisti Elisabeth Leonskaja, sellisti Arto Noras ja violisti Oleg Kagan vuonna 1967.
Kapellimestari Okko Kamu, sellotaiteilija Arto Noras ja ohjaaja Hannu Heikinheimo veneessä Savonlinnan oopperajuhlien aikaan vuonna 1973.
Arto Erkki Noras (s. 12. toukokuuta 1942 Turku) on suomalainen kansainvälisesti tunnettu sellotaiteilija.
Noras aloitti sello-opinnot isänsä, Helsingin kaupunginorkesterin fagotistin Erkki Noraksen kannustamana jo 6-vuotiaana ja kävi Sibelius-Akatemian nuoriso-osastossa Yrjö Selinin oppilaana. Selin kiinnitti huomiota äänen ja soiton kauneuteen. Noras jatkoi opintoja Pariisin konservatoriossa Paul Tortelier’n johdolla ja suoritti siellä diplomin vuonna 1964. Pariisissa hän joutui opettelemaan uuden soittotekniikan, sillä solistisen sellonsoiton tekniikka eroaa huomattavasti siitä, mitä käytetään kamarimusiikissa ja orkesterisoitossa.
Noras nousi musiikkielämän tietoisuuteen saavuttaessaan jaetun toisen palkinnon Moskovan Tšaikovski-kilpailussa vuonna 1966. Kilpailumenestys mahdollisti kansainvälisen solistiuran, mutta asuinpaikkansa Noras piti Suomessa. Hänelle tarjottiin Radion sinfoniaorkesterin koesoitossa soolosellistin paikkaa, mutta hän ei kokenut mielekkääksi ottaa vastaan jaettua soolosellistin tehtävää, joten paikalle valittiin yksin Seppo Laamanen. Noras aikoi siirtyä työskentelemään ulkomaille ja hän hakikin orkesteripaikkaa sekä Berliinistä että Kööpenhaminasta. Hänet valittiin kumpaankin, mutta hän ei ottanut tehtäviä vastaan, sillä hänet haluttiin sellomusiikin professoriksi Sibelius-Akatemiaan. Siellä sellonsoiton professorina työskenteli Erkki Rautio, mutta Norasta varten perustettiin toinen selloprofessuuri. Hän toimi Sibelius-Akatemian professorina 1970–2010 ja siitä virasta eläkkeelle jäätyään hän jatkoi opetustyötään vielä Hampurin musiikkikorkeakoulun professorina 2010–2015.
Noras on saavuttanut paljon kansainvälistä mainetta esiintymällä merkittävien orkestereiden solistina. Häntä arvostetetaan maailmalla myös kamarimuusikkona. Erkki Salmenhaaran mukaan Norakselle on ominaista pettämätön musikaalisuus, briljanttisuus soittamisen teknisissä haasteissa sekä varma musiikillisen muodon taju ja eleganssi. Vuodesta 1970 Noras on toiminut Sibelius-Akatemiassa sellonsoiton professorina. Silti hänen uransa painopiste on ollut kansainvälisessä konserttitoiminnassa.
Noras on perustanut Naantalin Musiikkijuhlat ja toimi niiden taiteellisena johtajana 1980–2022. Myös Paulon sellokilpailu on syntynyt hänen aloitteestaan 1991. Hän on saanut Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1989.
Kirjallisuutta

Meller, Jorma: Arto Noras, sello.  Helsinki:  WSOY, 1988.  ISBN 951-0-13085-0.
Haapakoski, Martti – Heino, Anni – Huttunen, Matti – Lampila, Hannu-Ilari – Maasalo, Katri: ”Noras, Arto”, Suomen musiikin historia: Esittävä säveltaide, s. 165–167.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-23564-4.
Sariola, Raimo: ”Noras, Arto (1942–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 7, s. 122.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-448-7.  / Teoksen verkkoversio.
Banaskanthan piirikunta

Banaskanthan piirikunta (gudžaratiksi બનાસકાંઠા જિલ્લો, Banāsakāṇṭhā jillo, hindiksi बनासकांठा जिला, Banāsakāṇṭhā jilā) on yksi Intian Gujaratin osavaltion 33 piirikunnasta. Piirikunta rajautuu etelästä Patanin, Mehsanan ja Sabarkanthan piirikuntiin, pohjoisesta Rajasthanin osavaltioon ja lännestä Kutchin piirikuntaan.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 3 120 506 asukasta.
HMS Arethusa (1913)

| HMS Arethusa |
| --- | --- |
 HMS Arethusa

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chathamin telakka
Kölinlasku:  28. lokakuuta 1912
Laskettu vesille:  25. lokakuuta 1913
Palveluskäyttöön:  elokuu 1914
Poistui palveluskäytöstä:  osunut miinaan 11. helmikuuta 1916, jonka vuoksi myöhemmin uponnut
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 500 t
Pituus:  133 m
Leveys:  12 m
Syväys:  4,1 m
Koneteho:  40 000 shp
Nopeus:  28,5 solmua
Miehistöä:  318
Aseistus
Aseistus:  3 × BL 6" (152,4 mm)/L45 Mk XII -tykkiä 4 × QF 4" (101,6 mm)/L45 Mk V -tykkiä 2 × 3" ilmatorjuntatykkiä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Arethusa oli Britannian kuninkaallisen laivaston Arethusa-luokan risteilijä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Chathamin telakalta, missä köli laskettiin 28. lokakuuta 1912. Alus laskettiin vesille 25. lokakuuta 1913 ja otettiin palvelukseen elokuussa 1914.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin vasta muodostettuun Harwichin osastoon hävittäjien lippulaivaksi. Alus osallistui 28. elokuuta 1914 Helgolandin taisteluun, jolloin se oli kommodori Reginald Thyrwhittin lippulaivana. Se vaurioitui pahoin Saksan keisarikunnan laivaston risteilijöiden SMS Frauenlobin ja SMS Stettinin osumista, minkä vuoksi alus jouduttiin hinaamaan takaisin satamaan. Alus osallistui 25. joulukuuta Cuxhaveniin suunnatun hyökkäysosaston suojaamiseen ja 24. tammikuuta 1915 Doggermatalikon taisteluun.
HMS Landtrail hinasi huhtikuussa aluksen takaisin Helgolandin matalalikolta sen törmättyä HMS Undauntedin kanssa. Telakalla alukselle asennettiin lentokoneiden lähtöalusta, joka poistettiin elokuussa. Alus palasi kesäkuussa 1915 Harwichin osaston 5. risteilijäviirikköön, jonka mukana se suojasi heinäkuussa Borkumin tehtyä vesilentokoneiskua.
Alus osallistui 9. elokuuta Saksan laivaston miinalaivan SMS Meteorin upottamiseen. Alus määrättiin edelleen elokuussa viirikön lippulaivaksi. Se osallistui 30. syyskuuta kolmen saksalaisen troolarin valtaamiseen. Toiset kolme troolaria vallattiin 7. lokakuuta.
Arethusa osui miinaan 11. helmikuuta 1916 Felixstowen edustalla. Miinojen asettajaksi on sanottu Saksan laivaston sukellusvenettä SM UC-7. Saamiensa vaurioiden vuoksi alus kellui avuttomana, kunnes apu saapui. Aallokossa kuitenkin touvi katkesi, jolloin alus ajautui Cutlerin matalikolle. Matalikolla aluksen köli murtui, minkä jälkeen se upposi.
Arto Nyqvist

Arto ”Artsi” Nyqvist (s. 28. maaliskuuta 1958 Helsinki) on suomalainen moottoripyöräilijä, joka on tullut tunnetuksi näyttävistä stunt-tempuistaan. Eräs hänen tunnusmerkeistään on tavalliset puukengät, jotka jalassa yleensä suoritti temppunsa. Eräässä tempussa hän liukuu moottoripyörän perässä näiden puukenkien päällä roikkuen moottoripyörän takana yli 200 km/h nopeudessa.
Nyqvist ajoi menestyksekkäästi motocrossia vuoteen 1978. Vuoden 1978 Hyvinkään osakilpailussa hän menetti kilpailulisenssinsä. Kilpailulisenssin menettämisen jälkeen Nyqvist ymmärsi olevansa enemmän showmiehiä.
Nyqvist teki temppunsa pääasiassa Kawasaki Z1300 moottoripyörällä. Hänen näyttävimpiä temppujaan ovat Pyhätunturinmäestä moottoripyörällä tehty 60-metrinen loikka ja vuoden 1987 Salpausselän kisoissa hyppy Lahden hiihtokeskuksen K64-mäestä Citroën Dyane -henkilöautolla eli ”rättisitikalla”. Hän oli alun perin suunnitellut tekevänsä hypyn moottoripyörällä, mutta ei saanut siihen kaupungilta lupaa. Henkilöautolla hyppääminen hyväksyttiin.
Nyqvist lopetti aktiiviuransa hieman yli 30-vuotiaana.
1980-luvulla Nyqvist kiersi Sleepy Sleepers-yhtyeen mukana heidän rock-konserteissaan.
2006 Nyqvist avasi Artsicycle-nimisen moottoripyöräliikkeen Helsingissä, jonka toiminta on nyt jo päättynyt.
Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto: Hurjapää Artsi Nyqvistin ura oli täynnä vauhtia ja vaarallisia tilanteita
HMS Argo (1909)

| HMS Altair |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bergsunds Mekaniska Verkstads, Tukholma
Laskettu vesille:  19. kesäkuuta 1909
Palveluskäyttöön:  16. lokakuuta 1909
Poistui palveluskäytöstä:  18. lokakuuta 1940
Loppuvaihe:  romutettu 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  119 t
Pituus:  40,2 m (kokonaispituus)
Leveys:  4,4 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  2 000 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  18
Aseistus
Aseistus:  2 x 45,7 cm M/04 torpedoputkea 2 x 57 mm kan M/95D -tykkiä
HMS Argo (runkonumerot 46 ja V46) oli Ruotsin laivaston Plejad-luokan torpedovene, joka luokiteltiin myöhemmin yhteysalukseksi.
Valmistus

Alus tilattiin Tukholmasta Bergsunds Mekaniska Verkstads AB:lta. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1909 ja liitettiin laivastoon neljää kuukautta myöhemmin 16. lokakuuta.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1928 yhteysveneeksi runkonumerolla V46, jolloin sen torpedoaseistus korvattiin miinanraivauskalustolla. Alus poistettiin palveluksesta 18. lokakuuta 1940 ja romutettiin 1947.
Gutorm Gjessing

Gutorm Gjessing 1935
Gutorm Gjessing (14. huhtikuuta 1906 Stranda – 27. huhtikuuta 1979) oli norjalainen kansatieteilijä. Hän oli vuosina 1947–1973 Oslon yliopiston kansatieteen professori ja Oslon Etnografisk museumin johtaja.
Elämäkerta

Vuonna 1924 Gjessing valmistui Oslon katedraalikoulusta ja kirjautui arkeologian maisterikoulutukseen. Hän valmistui maisteriksi vuonna 1931 ja sai tohtorin arvonimen vuonna 1934. Väitöskirjan aiheena oli Studier i norsk merovingertid. Ensimmäinen työpaikka oli Tromssan museossa, jossa hän toimi konservaattorina vuosina 1936−1940. Yhdessä Gjertrud Gjessingin kanssa he aloittivat saamelaisten kansanperinteen tutkimisen vuonna 1940. Hän on kirjoittanut aihelmia ja kirjoja myös pyyntikulttuurista, Pohjois-Norjan ja Trøndelagin kalliopiirroksista ja suorittanut kaivauksia muun muassa Trænassa.
Vuosina 1940−1946 hän toimi arkeologian konservaattorina Oldsaksamlingenissa Oslon Yliopistossa. Toisen maailmansodan päätyttyä julkaistiin noin 500 sivuinen Norges steinalder, joka oli kirjoitettu kansanomaiseen tyyliin. Hän toimi vuosina 1946−1947 Rockefeller-stipendiaattina USA:ssa.
Jo Tromsøn ajoista saakka antoi hän itsensä saamelaisasialle. Hän toimi näkyvästi saamelais-norjalaisen vastakkaisasettelun kritisoijana. Vuonna 1951 sai hän siirrettyä Kansanperinteen osaston saamelaiskokoelmat Norsk folkemuseumiin sillä ajatuksella, että saamelaisten kulttuuri tulisi olla samanarvoisena esillä norjalaisten menneisyyttä esitelevässä kansallismuseossa. Hänestä tuli Saamelaiskomitean jäsen vuonna 1956.
Gjessing oli aina poliittisesti aktiivinen. Hän oli perustamassa Sosialistista kansanpuoluetta (Sosialistisk Folkeparti) yhdessä Finn Gustavsenin ja Knut Løfsnesin kanssa. Hän toimi aikanaan puhemiehenä rauhanyhdistyksessä Folkereisning Mot Krig.
Kunnianosoituksia

Royal Anthropological Inststitutetin kunniajäsen
Den bergenske-palkinto
Fridtjof Nansens-palkinto
Just Knud Qvigstadin kultainen mitali
Litteratur

Nordenfjelske ristninger og malinger av den arktiske gruppe – 1936
Mennesket er ett – kulturforskning og kulturkrise – 1948
Individ og samfunn hos naturfolk – Etnologisk Samfunns Skrifter – 1948
Krigen og kulturene – 1950
Mennesket og kulturene i 2 bind – 1952
Changing lapps, nr. 13 i London School of Economics' skriftsserie Monographs in sosial anthropology, samling med forelesninger holdt der i 1952
Sosio-culture  – 1956
De hundre år – Universitetets etnografiske museums historie 1857–1957 – Studies honouring the centennial of Universitetets etnografiske museum vol.V (sammen med Marie Krekling Johannessen) – 1957
Samfunn og kultur – 1963
Sosialisme og fred – 1965
Kibbutz, ikke-kommunistisk kommunisme – 1967
Complementarity, value, and socio-cultural field – 1968
Norge i Sameland – 1973
Ideer omkring forhistoriske samfunn – utg. av Oldsaksamlingen 1977
Kultur og samfunn er ett – 1977
Aiheesta muualla

Stylega, Frans-Arne: Gutorm Gjessing og gammel og ny arkeologi arkeologi.blogspot.fi.  2011. Viitattu 13.3.2013. (norjaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: no:Gutorm Gjessing
Käännös suomeksi
Anberlin

| Anberlin |
| --- | --- |
 Anberlin esiintymässä Hongkongissa 2011.
Tiedot
Toiminnassa:  2002–
Tyylilaji:  vaihtoehtorock
Kotipaikka:  Winter Haven, Florida, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Stephen Christian, laulu   Deon Rexroat, basso   Joseph Milligan, kitara   Nathan Young, rummut   Christian McAlhaney, rytmikitara  
Entiset jäsenet:  Nathan Strayer   Joey Bruce  
Levy-yhtiö:  Universal Republic (2008-)   Tooth & Nail (2003-2007)  
Aiheesta muualla
anberlin.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anberlin on vuonna 2002 perustettu alternative rock -yhtye, joka on kotoisin Winter Havenista Floridasta. Vuodesta 2007 lähtien yhtye on koostunut laulaja Stephen Christianista, basisti Deon Rexroatista, kitaristi Joseph Milliganista, rumpali Nathan Youngista ja rytmikitaristi Christian McAlhaneysta.
Anberlinin jäsenet muodostivat alun perin 1990-luvun lopulla SaGoh 24/7 -nimisen yhtyeen, joka julkaisi kaksi studioalbumia ennen hajoamistaan. Anberlin perustettiin vuonna 2002, ja vuoden kuluessa se oli tehnyt sopimuksen levy-yhtiö Tooth & Nail Recordsin kanssa sekä julkaissut debyyttialbuminsa Blueprints for the Black Market. Vuonna 2005 yhtye julkaisi toisen albuminsa Never Take Friendship Personal, jota myytiin yli 150 000 kappaletta.
Yhtyeen kolmas studioalbumi Cities julkaistiin vuonna 2007, ja siitä tuli yhtyeen ensimmäinen Billboardin top 20-listalle päässyt albumi sen myytyä julkaisuviikollaan 34 000 kappaletta.
Kolmen studioalbumin jälkeen Anberlin ilmoitti tehneensä levytyssopimuksen Universal Republic Recordsin kanssa elokuussa 2007. Yhtyeen ensimmäinen albumi uuden levy-yhtiön kanssa julkaistiin vuonna 2008 nimellä "New Surrender". Parhaimmillaan albumi ylsi sijalle 13 Billboardin top 200 -listalla.  Albumin ensimmäinen single "Feel Good Drag" ylsi Alternative Songs -listan ykköseksi, kun se oli ollut 29 viikkoa listalla. Elokuussa 2010 yhtye esiintyy ensimmäistä kertaa pohjoismaissa, Frizon-festivaaleilla Örebrossa.
Diskografia > Albumit

2003: Blueprints for the Black Market
2005: Never Take Friendship Personal
2007: Cities
2008: New Surrender
2010: Dark is the Way, Light is a Place
2012: Vital
2014: Lowborn
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivusto
Anberlin Myspacessa (englanniksi)
Harri Edgren

Harri Herman Edgren (27. heinäkuuta 1909 Pietari, Venäjän keisarikunta – 13. huhtikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen vasemmistolaisen kansansivistystyön vaikuttaja. Hän vaikutti pääasiassa ruotsinkielisessä työväenliikkeessä.
Edgrenin isä oli konsuli ja kirjakauppias Robert Edgren, jonka perhe asui ennen lokakuun vallankumousta Pietarissa Venäjällä ja sen jälkeen Viipurissa. Edgren opiskeli 1930-luvun alussa Kölnin yliopistossa Saksassa ja valmisteli kesken jäänyttä väitöskirjaa kirjailija Romain Rollandista. Sotien jälkeen Edgren liittyi Suomen Kommunistiseen Puolueeseen (SKP). Hän oli mukana perustamassa vasemmistolaista Folkets bildningsförbund -säätiötä vuonna 1946 ja toimi sen rehtorina ja sihteerinä vuosina 1955–1974. Hän järjesti kodissaan Helsingissä vuosina 1950–1974 kurssimuotoista kulttuurikasvatusta nuorisolle. Hän työskenteli myös Helsingin venäläisen lyseon ruotsinkielen opettajana 1953–1964. Edgren päätoimitti kulttuurilehti Progressia vuosina 1963–1965 ja Kontaktia vuosina 1965–1970. Hän kuului SKP:n vähemmistöön. Hän oli eläkepäivinään aktiivinen Uppslagsverket Finland -tietosanakirjan toimituskunnassa. Hän oli myös Yleisradion ruotsinkielisen ohjelmaneuvoston jäsen 1950–1955.
Arvi Tynys

Risto Ryti ja korpraali Arvi Tynys (oikealla) Mäkiluodon linnakkeella Tynyksen veistämän muistomerkin paljastamisen yhteydessä syyskuussa 1941.
Arvi Tynys (2. syyskuuta 1902 Viuhkola, Luumäki – 29. lokakuuta 1959 New York, Yhdysvallat) oli suomalainen kuvanveistäjä. Hän työskenteli kuvanveistäjänä Suomessa ja useissa muissa maissa. Tynys teki useita hautamuistomerkkejä ja sankaripatsaita, joita on Suomessa, Yhdysvalloissa ja Haitissa. Hän veisti pronssiin, graniittiin ja puuhun. 
Tynys oli ennen kaikkea kuvanveistäjä, mutta Tuotantoon kuuluu myös pienveistoksia, akvarelleja ja  öljyvärimaalauksia. Tynys yhdisti eri tyylilajeja ja persoonallista ilmaisutapaa. Häntä arvostettiin taiteilijana niin Suomessa kuin muun muassa Haitilla.
Julkiset teokset

Vilppulan 1918 taistelujen muistopatsas, 1938, Vilppula
Sankarimuistomerkki, Nokia, 1943. Kuva teoksesta (Arkistoitu – Internet Archive)
Sankarimuistomerkki, Kalevankankaan hautausmaa, 1946, Tampere Kuva teoksesta
Suihkulähdeveistos, 1949–1950, Haiti, Haitin maailmannäyttelyä varten. Kuva teoksesta
Kotka, 1953, New Orleans
Ylös valoon, 1958, Kudeneule OY:n piha, heijastusaltaalla, Hanko.  Kuva teoksesta[vanhentunut linkki]
Siunaava enkeli, kaatuneiden karjalaisten muistopatsas, 1959, Luumäki
Julkiset teokset > Kuvia julkisista teoksista

Vapaussodan muistomerkki – Rauman vapaudenpatsas, 1937, Rauma.
Vilppulan 1918 taistelujen muistopatsas, 1938, Vilppula.
Talvi- ja jatkosodan muistomerkki, Mäkiluodon linnake, 1941, Kirkkonummi.
Sankarivainajien yhteismuistomerkki, 1943, Nokia.
Kalevankankaan sankarimuistomerkki, 1946, Tampere.
Siunaava enkeli, Kankaan hautausmaa, yhdessä Heikki Niemisen kanssa, 1960, Luumäki.
Aiheesta muualla

Arvi Tynys Suomen kuvataiteen bibliografiassa
Kuvia Arvi Tynyksestä ja hänen teoksistaan, Tynysten sukuseura
Hegge

Hegge on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Christoph Hegge (s. 1962), saksalainen piispa
Ole Hegge (1898–1994), norjalainen hiihtäjä
Per Egil Hegge (1940–2023), norjalainen toimittaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Asser Hilpe

Asser Hilpe (3. marraskuuta 1918 Kotka – 2. helmikuuta 1992 Lahti) oli suomalainen virkamies ja kirjailija.
Hilpe toimi työlaitoksen johtajana kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriössä vuosina 1946–1949, piiriohjaajana sosiaali- ja terveysministeriössä 1950–1962 ja viimeksi tarkastajana Hämeen lääninhallituksessa 1962–1977.
Hilpen vanhemmat olivat urakoitsija Topias Hilpe ja Matilda (o.s. Mikkola). Puoliso oli Toini (o.s. Kuparinen) vuodesta 1942. Hilpe kävi keskikoulun. Hilpe toimi Salpausselän kirjailijat yhdistyksen puheenjohtajana 1970–1978.
Teoksia

Säälimätön vihollinen, romaani.   Karisto 1952
Kuilun reunalla, romaani.    Karisto 1954
Kuolema auttoi murhaajaa, romaani.    Karisto 1954
Odotan huomista, romaani.    Karisto 1955
Halvar Björk

Erik Halvar Bertil Björk (22. syyskuuta 1928 – 12. marraskuuta 2000) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän esiintyi Malmön kaupunginteatterissa vakituisena tähtenä vuosina 1962–1986, mutta teki myös merkittäviä elokuvarooleja; hänet nähtiin esimerkiksi Ingmar Bergmanin Syyssonaatissa (1978).
Roolistaan Yngve Gamlinin elokuvassa Badarna (1968) Björk voitti parhaan miespääosan Guldbagge-palkinnon. Hän kuoli keuhkosyöpään.
Aiheesta muualla

Halvar Björk Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Atom

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Atom tarkoittaa seuraavia:
Atom, XML-kieleen pohjaava standardi
Atom, ohjelmointiin tarkoitettu tekstieditori
Intel Atom, Intelin suoritinperhe
Asser Lindholm

| Asser Lindholm> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Asser Lindholm
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1955 (ikä 69)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  185 cm
Paino:  80 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1971–1972 1972–1982 1983–1984:   Helsingin NMKY  Tapiolan Honka/Playhonka  Tampereen Pyrintö
Asser Lindholm (s. 31. maaliskuuta 1955) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.
Lindholm aloitti pääsarjauransa pelaten yhden kauden Helsingin NMKY:ssä saavuttaen SM-hopeaa, minkä jälkeen hän pelasi Tapiolan Hongassa/Playhongassa kymmenen SM-sarjakautta. Hongassa Lindholm voitti Suomen mestaruuden vuonna 1979 ja Suomen cupin vuonna 1978. Lisäksi hän saavutti Hongassa kaksi SM-hopeaa, kaksi SM-pronssia ja yhden cup-hopean. Pääsarjauransa viimeisen kauden 1982–1983 Lindholm pelasi Tampereen Pyrinnössä. A-nuorten maaotteluista Lindholm pelasi 12 kappaletta 9,1 pisteen keskiarvolla. Urheilijanuransa jälkeen Lindholm on toiminut muun muassa toimitusjohtajana suorahakuun erikoistuneessa yrityksessä.
Saavutukset

Suomen mestaruus 1979
SM-hopeaa 1972, 1977 ja 1978
SM-pronssia 1973 ja 1975
Suomen cup 1978
Suomen cupin hopeaa 1977
HMS Arethusa (26)

| HMS Arethusa |
| --- | --- |
 HMS Arethusa

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Chathamin telakka
Kölinlasku:  25. tammikuuta 1933
Laskettu vesille:  6. maaliskuuta 1934
Palveluskäyttöön:  23. toukokuuta 1935
Poistui palveluskäytöstä:  1945
Loppuvaihe:  myytiin romutettavaksi 9. toukokuuta 1950
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 220 t (standardi) 6 665 t (kuormattuna)
Pituus:  154 m
Leveys:  16 m
Syväys:  4,3 m
Koneteho:  64 000 shp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  500
Aseistus
Aseistus:  3 × 6" (152 mm) kaksoistykkitornia 4 × 4" (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykkiä 2 × nelipiippuista Vickers .50" -ilmatorjuntakonekivääriä 6 × 21" torpedoputkea
HMS Arethusa (viirinumero 26) Britannian kuninkaallisen laivaston Arethusa-luokan kevyt risteilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Chathamin telakalta, missä köli laskettiin 25. tammikuuta 1933. Alus laskettiin vesille 6. maaliskuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 23. toukokuuta 1935.
HMS Flirt (1897)

| HMS Flirt |
| --- | --- |
 HMS Flirt

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Palmers Shipbuilding and Iron Company, Jarrow
Kölinlasku:  5. syyskuuta 1896
Laskettu vesille:  15. toukokuuta 1897
Palveluskäyttöön:  huhtikuu 1899
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 27. lokakuuta 1916
Tekniset tiedot
Uppouma:  390 t (standardi) 440 t (kuormattu)
Pituus:  67,06 m  (kokonaispituus)
Leveys:  6,32 m
Syväys:  2,97 m
Koneteho:  6 200 ihp
Nopeus:  30 solmua (suunniteltu)
Miehistöä:  63
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 3 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
HMS Flirt oli Britannian kuninkaallisen laivaston Star-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1896-1897 laivasto-ohjelmaa Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista, missä köli laskettiin 5. syyskuuta 1896 telakkanumerolla 722. Alus laskettiin vesille 15. toukokuuta 1897 ja valmistui huhtikuussa 1899.
Palvelus

Alus palveli koko uransa Britteinsaarilla. Palmers uusi aluksen kattilat vuonna 1903. Se liitettiin ensimmäisessä maailmansodassa Doverin partio-osastossa. Se upposi 27. lokakuuta 1916 Doverinsalmen taistelussa Saksan keisarikunnan laivaston hävittäjien torpedoimana.
Hegesias

Hegesias voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Hegesias Kyreneläinen, "Kuolemankannattaja", kyreneläiseen koulukuntaan kuulunut filosofi
Hegesias Magnesialainen, reetori, historioitsija ja filosofi
Hegesias tai Hegesinos Salamislainen, jota pidetään joskus kadonneen eeppisen Kypria -teoksen kirjoittajana
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hegesias”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hegesinos Pergamonlainen

Hegesinos Pergamonlainen (m.kreik. Ἡγησίνους) (n. 160 eaa.) oli antiikin kreikkalainen Platonin Akatemiaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Pergamonista. Hegesinos toimi Akatemian johtajana Euandroksen jälkeen ja välittömästi ennen Karneadesta. Hän vaikutti vuoden 160 eaa. aikoihin, mutta muuten hänestä ei tiedetä juurikaan mitään muuta. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että hän hyväksyi Arkesilaoksen akateemisen skeptisismin ainakin jossakin muodossa.
Käännös suomeksi