stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Giuseppe Zangara
Aiheesta muualla

Lahjomattomat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Giuseppe Zangara
Käännös suomeksi
Ghanan historia

Ghanan historialla tarkoitetaan nykyisen Ghanan alueen historiaa.
Varhaiset vaiheet

Arkeologiset löydöt osoittavat, että rannikon laguuneilla ja jokisuissa on asunut kalastajia varhaiselta pronssikaudelta asti (noin 4000 eaa.), mutta näistä yhteisöistä on jäänyt vain vähän jälkiä. Maan keskiosat metsävyöhykkeen pohjoispuolelta lienee asutettu 3000–4000 vuotta sitten. Metsäalue säilyi harvaan asuttuna, kunnes alueelle levisivät metsämaahan soveltuvat viljelyskasvit banaani, maniokki ja durrat. Nykyiset kansat ovat asettuneet nykyisille asuinsijoilleen pääpiirteissään 1500-luvun loppuun mennessä.
Ghanan tasavalta on saanut nimensä keskiaikaisesta Ghanan kuningaskunnasta. Siitä tuli osa Malin kuningaskuntaa 1200-luvun loppupuolella. Ghanan kuningaskunta sijaitsi noin 800 kilometriä nykyisestä Ghanasta pohjoiseen, Senegal- ja Niger-jokien välissä. Osalla nykyisistä ghanalaisista on esi-isiensä kautta yhteyksiä keskiaikaiseen Ghanaan.
Eurooppalaiset yhteydet

Ghanan ensimmäiset kontaktit eurooppalaisten kanssa muodostuivat jo 1400-luvun lopulla, jolloin portugalilaiset saapuivat maan etelärannikolle ja rakensivat vuonna 1482 Elminan linnakkeen kauppa-asemakseen.
Seuraavien vuosisatojen aikana maan etelärannikolla, jonka eurooppalaiset nimesivät Kultarannikoksi, oli portugalilaisten lisäksi muun muassa hollantilaisten, tanskalaisten, ruotsalaisten, saksalaisten ja englantilaisten tukikohtia. Maan tärkeimmäksi vallaksi kohosi kuitenkin 1600-luvun lopulta Ašanti-liitto, afrikkalainen kuningaskunta, jonka pääkaupunki oli Kumasi.
Englannin hallitus otti englantilaiset kauppa-asemat Ghanassa kontrolliinsa vuonna 1821, ja 1844 fante-kansan päälliköiden kanssa tehty sopimus aloitti Ghanan muuttumisen Britannian siirtomaaksi, jonka nimenä oli Kulta­rannikko. Britit kävivät Ašanti-liittoa vastaan sarjan sotia vuosina 1826–1900, kunnes lopulta saivat hallintaansa koko kuningaskunnan alueen. Ensimmäisen maailmansodan tuloksena Saksan siirtomaana olleen Togon läntinen osa siirtyi brittien hallitsemaksi Kansain­liiton mandaatti­alueeksi ja yhdistettiin Ghanaan kansanäänestyksen jälkeen vuonna 1957.
Itsenäisyyden aika

Ghana itsenäistyi Kwame Nkrumahin johdolla 6. maaliskuuta 1957. Aluksi maa oli Commonwealth realm, jonka valtion­pää­miehenä edelleen oli Britannian kuningatar Elisabet II, mutta vuonna 1960 se muutettiin tasavallaksi. Nkrumah ja hänen johtamansa Kansan konventtipuolue (Convention People’s Party, CPP) veivät maata kohti sosialismia ja julistivat maahan kansanäänestyksen jälkeen yksipuoluejärjestelmän vuonna 1964. Ghanan armeija ja poliisivoimat syrjäyttivät Kwame Nkrumahin kuitenkin vallankaappauksella 24. helmikuuta 1966 Nkrumahin ollessa valtiovierailulla Pekingissä. Vallankumoukselliset perustivat kansallisen vapautusneuvoston, jonka johtajaksi tuli kenraaliluutnantti J. A. Ankrah. Siviilihallinto palautui vaalien jälkeen vuosina 1969–1970, mutta 13. tammikuuta 1972 armeija kaappasi talouskriisin varjossa uudelleen vallan. Ignatius Kutu Acheampongin johtama sotilashallitus piti valtaa heinäkuuhun, jolloin Acheampongin syrjäytti armeijan esikuntapäällikkö Frederick Akuffo. Akuffon puolestaan syrjäytti 4. kesäkuuta 1979 väkivaltaisella kaappauksella armeijan aliupseerien ja nuorten upseerien muodostama Asevoimien vallankumousneuvosto (AFRC) johtajanaan Jerry John Rawlings. Syyskuussa 1979 AFRC luovutti vallan vaaleissa presidentti Hilla Limannille, joka osoittautui kuitenkin kyvyttömäksi kääntämään talouden vääjäämätöntä alamäkeä noususuuntaiseksi.
Joulukuussa 1981 Rawlingsin johtama kaappaus syrjäyttikin siviilit jälleen vallan kahvasta. Rawlingsin johtama Väliaikainen kansallinen puolustusneuvosto hallitsi maata aina 1990-luvulle, jolloin kansainvälinen ja kotimainen painostus johti demokratian palauttamiseen. Ensimmäiset vaalit vuonna 1992 kohtasivat opposition boikotin ja vilppisyytöksiä. Vuoden 1996 vaaleihin oppositio kuitenkin osallistui, ja tarkkailijat pitivät niitä rehellisinä. Näissä vaaleissa Rawlings valittiin uudelleen presidentiksi ja hänen NDC-puolueensa sai ehdottoman enemmistön parlamenttiin. Vuonna 2000 Rawlings luopui perustuslain mukaisesti presidenttiydestä ja hänen seuraajakseen valittiin John Agyekum Kufuor. Kufuor valittiin jatkamaan myös vuoden 2004 vaaleissa.
Vuodesta 2009 lähtien presidenttinä toimi John Atta Mills, joka voitti vaalit vain 40 000 äänen erolla. Valta oli nyt vaihtunut Ghanassa jo toistamiseen rauhanomaisesti ja demokraattisesti. Ghanan valtion poliittinen järjestelmä on eräs Afrikan vakaimpia ja toimivimpia. John Atta Mills kuoli äkilliseen sairauteen virkakautensa lopulla 24. heinäkuuta 2012. Hänen tehtäviään ryhtyi hoitamaan varapresidentti John Dramani Mahama.
Mahama voitti joulukuun 2012 presidentinvaalit. Vuoden 2016 vaaleissa presidentiksi valittiin Nana Akufo-Addo, joka aloitti virassaan tammikuussa 2017.
Gears of War 3

| Gears of War 3 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Epic Games
Julkaisija:  Microsoft Studios
Jakelija:  Microsoft Store
Tuottaja:  Chris Wynn Rod Fergusson
Suunnittelija:  Cliff Bleszinski
Käsikirjoittaja:  Karen Traviss
Säveltäjä:  Steve Jablonsky
Pelisarja:  Gears of War
Pelimoottori:  Unreal Engine 3.5
Julkaistu:  NA 20. syyskuuta 2011EU 20. syyskuuta 2011JP 22. syyskuuta 2011
Lajityyppi:  kolmannen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, kaksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: M  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 18
Alusta:  Xbox 360
Jakelumuoto:  Optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Gears of War 3 (lyhyemmin GoW3) on Epic Gamesin kehittämä ja Microsoft Studiosin julkaisema Gears of War -pelisarjaan kuuluva kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin syyskuussa 2011 Xbox 360:lle.
Aiheesta muualla

Gears of War 3 MobyGamesissa (englanniksi)
Gustavs Zemgals

| Gustavs Zemgals |
| --- | --- |

Latvian 2. presidentti
 8. huhtikuuta 1927 – 8. huhtikuuta 1930  
Pääministeri:  Marģers Skujenieks Pēteris Juraševskis Hugo Celmiņš
Edeltäjä:  Jānis Čakste
Seuraaja:  Alberts Kviesis
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. elokuuta 1871 Džūkste, Kuurinmaa, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 8. tammikuuta 1939 (67 vuotta) Riika, Latvia
Gustavs Zemgals (12. elokuuta 1871 Džūkste, Kuurinmaa – 8. tammikuuta 1939 Riika, Latvia) oli latvialainen poliitikko ja maan toinen presidentti.
Elämäkerta

Gustavs Zemgals syntyi käsityöläisperheeseen ssa Kuurinmaalla. Hän suoritti lukion Riiassa ja valmistui lakitutkinnoistaan Moskovan yliopistosta. Sittemmin hän työskenteli lakimiehenä. Politiikkaan hän tutustui jo opiskeluaikoinaan liittyen Jaunā Stravā -nimiseen sosialistiseen liikkeeseen. Zemgals osallistui reservin upseerina Venäjän-Japanin sotaan 1904–1905 taisteluissa Kaukoidässä. Vuosien 1905–1907 vallankumouksen aikana hän oli mukana perustamassa Latvian sosiaalidemokraattista puoluetta ja toimitti sen lehteä. Sittemmin hänestä tuli Riian pormestari ja hän liittyi radikaalidemokraattiseen puolueeseen.
Zemgalsista tuli 17. marraskuuta 1917 Latvian väliaikaisen kansallisen komitean varapuheenjohtaja ja seuraavana päivänä varsinaisen puheenjohtajan ollessa muualla hän luki Latvian itsenäisyysjulistuksen. Saksalaisten yritettyä järjestää vallankaappauksen Liepājassa hän vastasi kansallisen komitean toiminnasta. Vuonna 1919 hänet valittiin jälleen Riian pormestariksi sekä kansallisen komitean varapuheenjohtajaksi. Vuosina 1921–1923 Zemgals toimi sotaministerinä, ja vuonna 1922 hänet valittiin Latvian parlamenttiin demokraattisen keskustan ehdokkaana. Jānis Čaksten kuoleman jälkeen Zemgals valittiin 8. huhtikuuta 1927 maan presidentiksi. Kautensa lopussa 8. huhtikuuta 1930 hän kieltäytyi lähtemästä ehdokkaaksi uudestaan. Hänet valittiin kuitenkin vuonna 1931 jälleen parlamenttiin ja vuonna 1933 Baltian unionin johtoon. Sittemmin Zemgals työskenteli kuolemaansa saakka lakimiehenä Riiassa, jonne hänet on myös haudattu.
Gustavs Zemgalsin muistomerkki.
Gerd Kanter

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kanter tuulettaa MM-kultaansa Osakassa 2007. |  Kanter tuulettaa MM-kultaansa Osakassa 2007. |  Kanter tuulettaa MM-kultaansa Osakassa 2007. |  |
Maa:   Viro
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2008 | kiekonheitto |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | kiekonheitto |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Osaka 2007 | kiekonheitto |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2005 | kiekonheitto |  |
|  Hopeaa | Daegu 2011 | kiekonheitto |  |
|  Pronssia | Berliini 2009 | kiekonheitto |  |
|  Pronssia | Moskova 2013 | kiekonheitto |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Göteborg 2006 | kiekonheitto |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2012 | kiekonheitto |  |
|  Hopeaa | Zürich 2014 | kiekonheitto |  |
|  Pronssia | Amsterdam 2016 | kiekonheitto |  |
Gerd Kanter (s. 6. toukokuuta 1979 Tallinna) on virolainen kiekonheittäjä, joka on kiekonheiton maailmanmestari vuodelta 2007 ja olympiavoittaja vuodelta 2008.
Ura

Kanter karsiutui vuoden 2001 universiadeissa tuloksella 57,44 m. Hän sijoittui 2002 Euroopan talviheittocupissa kolmanneksi ja osallistui ensimmäisiin arvokisoihinsa sijoittuen Münchenin EM-kilpailuissa kahdenneksitoista. Hän voitti Euroopan talviheittocupin 2003. Pariisin MM-kilpailuissa 2003 hän karsiutui. Vuonna 2004 hän voitti Euroopan talviheittocupin ja Euroopan cupin kakkosliigan kilpailun. Hän karsiutui Ateenan olympialaisissa tuloksellaan 60,05 m ja sijoittui myöhemmin samana vuonna IAAF:n yleisurheilufinaalissa viidenneksi heitettyään 63,28 m. Kanter voitti 2005 Euroopan talviheittocupin tuloksellaan 66,05 m ja Euroopan cupin ykkösliigan tuloksella 68,16 m. Helsingin MM-kilpailuissa 2005 hän voitti MM-hopeaa tuloksella 68,57 m. Loppukaudella hän voitti universiadit ja sijoittui toiseksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa.
Vuonna 2006 Kanter heitti kolmanneksi Euroopan talviheittocupissa sekä ensimmäiseksi Euroopan cupin ykkösliigassa. Hän voitti hopeaa Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 ja sijoittui toiseksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa. Maaliskuussa 2007 hän voitti Euroopan talviheittocupin. Kesäkuussa hän voitti Euroopan cupin kakkosliigan. Osakan MM-kilpailuissa 2007 Kanter voitti maailmanmestaruuden 68,94 metriä kantaneella heitollaan. Kauden päätteeksi hän voitti IAAF:n yleisurheilufinaalin tuloksella 66,54.
Kanter voitti vuonna 2008 jälleen Euroopan talviheittocupin ja Euroopan cupin kakkosliigan. Hän jatkoi voittoputkeaan samana kesänä Pekingissä, kun hän voitti olympiakultaa tuloksella 68,82 m. IAAF:n yleisurheilufinaalin hän voitti tuloksella 68,38. Vuonna 2009 hän voitti Euroopan talviheittocupin heitettyään 69,70. Hän voitti myös Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 1. divisioonan kilpailun. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 66,88 m. IAAF:n yleisurheilufinaalissa hän oli viides. Hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen 1. divisioonan kilpailun 2010. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 66,20 m.
Daegun MM-kilpailuissa 2011 Kanter voitti hopeaa tuloksella 66,95. Hän sai hopeaa myös Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 66,53. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sai pronssia tuloksella 68,03. Hän oli kolmas myös Moskovan MM-kilpailuissa 2013 heitettyään 65,19. Zürichin EM-kisoissa 2014 Kanter oli toinen tuloksella 64,75. Hän voitti kiekonheiton maanosien cupissa 2014. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui neljänneksi. Amsterdamin EM-kisoissa 2016 Kanter oli kolmas tuloksella 65,27. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui viidenneksi. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli kahdestoista ja Berliinin EM-kilpailuissa 2018 viides.
Kanterin ennätys, 73,38 m, on vielä heinäkuussa 2024 maailman kaikkien aikojen neljänneksi pisin heitto.
Viron presidentti Toomas Hendrik Ilves myönsi Gerd Kanterille Viron Valkoisen Tähden ritarikunnan I luokan kunniamerkin (suurristi) 23.2.2009.
Henkilökohtaiset ennätykset

Kiekonheitto: 73,38 (2006)
Gustavo Zapata

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 15. lokakuuta 1967 (ikä 56)
Syntymäpaikka: Saladillo, Argentiina
Kansalaisuus:  Argentiina
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 175 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1986-1989 1989-1993 1993-1996 1996-2000 2000-2001 | Temperley River Plate Yokohama Marinos San Lorenzo Almagro Chacarita Juniors |  |
Maajoukkue
| 1991-1998 | Argentiina | 27 (0) |
Gustavo Zapata (s. 15. lokakuuta 1967 Saladillo) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Zapata debytoi Argentiinan maajoukkueessa 1991. Hän on pelannut 27 maaottelua.
HMS Carnation

HMS Carnation on ollut ainakin viiden Britannian kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä. Nämä olivat:
HMS Carnation (1807), 18-tykkinen Cruizer-luokan prikisluuppi
HMS Carnation (1813), Cruizer-luokan prikisluuppi
HMS Carnation (1855), Albacore-luokan puurunkoinen potkurilla varustettu tykkivene
HMS Carnation (1915), Acacia-luokan miinanraivaussluuppi
HMS Carnation (M00), Flower-luokan korvetti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Carnation”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gudsbergan luostari

Luostarin rauniot
Gudsbergan luostari (joskus myös Husbyn luostari) on Ruotsissa nykyisen Hedemoran kunnan alueella sijainnut entinen luostari. Se oli sistersiläinen munkkiluostari ja on nykyisin raunioina.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Upptäck Sveriges historia: Gudsberga kloster (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Ekomuseum Husbyringen (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Guelfit ja ghibelliinit

Guelfit ja ghibelliinit ottamassa yhteen Bolognassa 1300-luvulla luccalaisen Giovanni Sercambin maalauksessa. Kuva on Sercambin teoksesta Croniche.
Guelfit ja ghibelliinit olivat kaksi keskiajalla Italian keski- ja pohjoisosissa vaikuttanutta poliittista ryhmittymää. Guelfit kannattivat paavinvaltaa ja ghibelliinit Pyhän saksalais-roomalaisen keisarin vallankäyttöä. He ottivat rajusti yhteen 1100- ja 1200-luvuilla.
Nimitykset guelfit ja ghibelliinit viittasivat saksalaisen Welfin hallitsijasuvun vihanpitoon Hohenstaufen-sukuisten keisarien kanssa 1100–1200-luvuilla. Guelf oli Welfin suvun italiankielinen nimi, ja Ghibellini taas viittasi Hohenstaufenien tärkeään tukikohtaan Waiblingeniin. Epäluotettavan perimätiedon mukaan nimitykset olisivat väännöksiä sotahuudoista, joita Welfien ja Hohenstaufenien armeijat olisivat käyttäneet vuonna 1140 Weinsbergin piiritystaistelussa. Nimitykset vakiintuivat käyttöön ensin Firenzessä ja sitten muissakin Italian kaupunkivaltioissa alkaen keisari Fredrik II:n valtakaudesta 1200-luvun alkupuolella.
Guelfit löivät ghibelliinit, mutta ajautuivat lopulta sisäisiin ristiriitoihin ja jakautuivat ”mustiin” ja ”valkoisiin”. Mustat jatkoivat paavin kannattamista, kun taas valkoiset vastustivat paavin liiallista vaikutusvaltaa, etenkin vuosina 1294–1303 paavina olleen Bonifatius VIII:n aikana.
Dante Alighieri eli konfliktin aikaan, ja hän saikin siitä aineksia teokseensa Jumalainen näytelmä. Dante itse kuului valkoisten guelfien puolelle, ja mustat karkottivat hänet Firenzestä vuonna 1302.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Guelfit ja ghibelliinit Wikimedia Commonsissa
Funksons

| Funksons> Tiedot |
| --- | --- |
Tyylilaji:  rap, funk, reggae
Kotipaikka:  Oulu
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Olli-PA, MC   Äiti-Masa, MC   Rikihatka, MC   Tanja Torvikoski, laulu   Niko Konttinen, rummut   Lasse Rasinkangas, koskettimet   Katariina Kuure, basso   Jesse Heikkinen, kitara  
Entiset jäsenet:  Jukka Törrö,  basso   Ville Varanka, basso  
Levy-yhtiö:  Joku Roti Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Funksons (aikaisemmin Olli-PA / Olli-PA & Funksons) on kahdeksanhenkinen rap/funk-yhtye Oulusta.
Historia

Oululaisen Funksons -yhtyeen aidoilla instrumenteilla ryyditetty rap liikkuu jossakin soulin, funkin ja reggaen rajapinnoilla kantaen silti äänimaailmassaan kotimaisia juuria. Kolmen räppärin lisäksi yhtyeessä on myös laulava vokalisti, Tanja Torvikoski. Yhtyeen soittajilla on historiaa musiikillisen kentän eri äärilaidoilta. Soittotaustaa on progressiivisesta metallista jazzin kautta klassiseen musiikkiin. Yhtyeen kymmenvuotisen historian (2007-) aikana basisti on vaihtunut kahdesti, mutta muuten kokoonpano on pysynyt samana.
Olli-PA julkaisi vuonna 2008 omakustanteena ensimmäisen sooloalbuminsa Sykkeen. Levy saavutti orastavaa suosiota hip hopin kuuntelijoiden keskuudessa. Levyllä kuultiin myös Funksons -yhtyeen muita räppäreitä, Äiti-Masaa ja Rikihatkaa, jotka vaikuttavat OlliPA:n tavoin myös oululais-tamperelaisessa Oman Pihan Porukka (OPP) -rap-kollektiivissa.
Yhtyeen esikoisalbumin Laiva lasipullossa julkaisi vuonna 2010 Joku Roti Records. Yhtyeen seuraava albumi 201NYT julkaistiin yhteistyössä MediaCroco Recordsin kanssa 1. maaliskuuta 2013.
Vuosien 2013-2017 aikana yhtyeen tiedetään tehneen yhteistyötä ainakin Stache -yhtyeen, Wolfbeat studiosin, Ammattiopisto Luovin, Oulu All Stars Big Bandin sekä tamperelaisen Cosmic Playground -levy-yhtiön kanssa. 
Cosmic-yhteistyökuvioista huolimatta he päättivät jatkaa tulevaisuudessa omakustannelinjalla kertoen sen olevan heille luontevin vaihtoehto.
Diskografia > Albumit

Laiva lasipullossa (2010)
201NYT (2013)
Diskografia > Olli-PA soolo

Syke (2008)
Myrsky (2012)
Diskografia > Vierailijana

Seuraavassa taulukossa vierailevana artistina toimii ainoastaan Rikihatka tai Olli-PA, ei koko yhtye.
| Artisti | Kappale | Albumilta | Muut vierailijat | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Teflon Brothers | "Pelihimo" | T |  | 2009 |
| Teflon Brothers | "Toisen eväät on toisen ruuat" | Iso hätä | Pyhimys, Heikki Kuula, Riki Hatka & Jii-Pee | 2010 |
Aiheesta muualla

Olli-PA & Funksons Joku Roti Recordsin sivustolla.
Funksonsin Facebook-sivu
Greatest Hits! (The Kinksin albumi)

| Greatest Hits! The Kinks |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1964–1966
 Julkaistu: 12. elokuuta 1966
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Shel Talmy
 Tyylilaji: rock   pop
 Levy-yhtiö: Reprise Records
Listasijoitukset
  9. (1966)
The Kinksin muut kokoelmalevyt
|   | Greatest Hits! (USA) 1966 | Well Respected Kinks 1966 |
Greatest Hits! on brittiläisen The Kinksin elokuussa 1966 Yhdysvalloissa julkaistu kokoelma-albumi.
Kappaleet

A-puoli
You Really Got Me
Tired of Waiting for You
Set Me Free
Something Better Beginning
Who’ll Be the Next in Line
B-puoli
Till the End of the Day
Dedicated Follower of Fashion
A Well Respected Man
Ev’rybody’s Gonna Be Happy
All Day and All of the Night
Kokoonpano > The Kinks

Ray Davies
Dave Davies
Pete Quaife
Mick Avory
HMS Carysfort

HMS Carysfort on ollut viiden Britannian  Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Carysfort (1766), Coventry-luokan 28-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Carysfort (1836), 26-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Carysfort (1878), potkurikorvetti
HMS Carysfort (1914), Caroline-luokan risteilijä
HMS Carysfort (R25), Ca-luokan hävittäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Carysfort”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gastón Mazzacane

| Gastón Mazzacane |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Argentiina
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  2000–2001
Talli(t):  Minardi (2000) Prost (2001)
Kilpailuja:  21
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Australian GP 2000
Viimeinen kilpailu:  San Marinon GP 2001
Aiheesta muualla
www.gastonmazzacane.com
Gastón Mazzacane (s. 8. toukokuuta 1975 La Plata, Argentiina) on argentiinalainen kilpa-autoilija, entinen Formula 1 -kuljettaja.
Mazzacane ajoi yhteensä 21 GP:ta Formula 1 -sarjassa kausina 2000 ja 2001 Minardin ja Prostin talleissa. Hänen parhaaksi suorituksekseen jäi Euroopan GP:ssa 2000 saavutettu kahdeksas sija. Koska silloisen pistelaskujärjestelmän mukaan vain kuusi parasta sai pisteitä, Mazzacane ei saavuttanut yhtään pistettä urallaan.
Mazzacane aloitti F1-uransa jo 1999 Minardin testikuljettajana. Seuraavana vuonna hän sai kilpakuljettajan paikan espanjalaisen Marc Genén parina. Prost-tallissa hänen kumppaninaan oli ranskalainen Jean Alesi. Mazzacane ajoi 13 kertaa ruutulipulle saakka, kahdeksan kisaa päättyi keskeytykseen.
F1-uran jälkeen Mazzacane on kokeillut taitojaan muissa autoluokissa, mm. Yhdysvaltain IRL:ssä.
Kaudet numeroina

| Kausi | Talli | Sijoitus | Kilpailut | Pisteet | Voitot | Palkinto- sijat | Paalu- paikat | Nopeimmat kierrokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Minardi-Fondmetal | 21. | 17 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2001 | Prost-Acer | 25. | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Yhteensä (2 kautta) | Yhteensä (2 kautta) | Yhteensä (2 kautta) | 21 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
Kaudet numeroina > Tulokset kilpailuittain

| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Minardi | AUS Kesk. | BRA 10 | SMR 13 | GBR 15 | ESP 15 | EUR 8 | MON Kesk. | CAN 12 | FRA Kesk. | AUT 12 | GER 11 | HUN Kesk. | BEL 17 | ITA 10 | USA Kesk. | JPN 15 | MAL 13 | 0 | 21. |
| 2001 | Prost | AUS Kesk. | MAL Kesk. | BRA 12 | SMR Kesk. | ESP   | AUT   | MON   | CAN   | EUR   | FRA   | GBR   | GER   | HUN   | BEL   | ITA   | USA   | JPN   | 0 | 25. |
Aiheesta muualla

Gaston Mazzacanen kotisivut (espanjaksi)
Gears of War (kappale)

| ”Gears of War” Megadeth |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: United Abominations
 Julkaistu: 2006
 Formaatti: digi
 Tuottaja(t): Dave Mustaine & Jeff Balding
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 04.27
 Levy-yhtiö: omakustanne
Megadethin muut singlet
| ”The Scorpion” 2005 | ”Gears of War” 2006 | ”À Tout le Monde (Set Me Free)” 2007 |
Gears of War on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtye Megadethin single, joka julkaistiin vuonna 2006.
Kappaleet

Gears of War – 04.27
Kokoonpano

Dave Mustaine – kitara, laulu
Glen Drover – kitara
James LoMenzo – basso, taustalaulu
Shawn Drover – rummut
Gray Maynard

| Gray Maynard |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. toukokuuta 1979 (ikä 45) Phoenix, Arizona
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  The Bully
Aktiivisena:  2006–
Pituus:  173 cm
Paino:  66 kg
Painoluokka:  Kevytsarja (2006–2015, 2018–) Höyhensarja (2016–2017)
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  paini, nyrkkeily, brasilialainen jujutsu
Seura:  Xtreme Couture (2006–2011, 2014–) American Kickboxing Academy (2011–2014) Nova União
Tilastot
Ottelut:  22
Voitot:  13
– tyrmäyksellä:  2
– päätöksellä:  11
Tappiot:  7
– tyrmäyksellä:  5
– päätöksellä:  2
Tasapelit:  1
Ei tuomiota/mitätöity:  1
Aiheesta muualla
graymaynard.com
Bradley Gray Maynard (s. 9. toukokuuta 1979 Phoenix, Arizona) on yhdysvaltalainen kevytsarjan vapaaottelija. Hän otteli kahdesti UFC:n kevytsarjan mestaruudesta Frankie Edgaria vastaan, joista ensimmäinen päättyi tasapeliin ja toinen tyrmäystappioon. Kaksikon välinen ensimmäinen ottelu palkittiin muun muassa World MMA Awardsissa vuoden 2011 vapaaotteluna.
Saavutukset

Illan kamppailu (kolmesti, vs. Rob Emerson, Dennis Siver, Frankie Edgar)