stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boråsin eläintarha

Boråsin eläintarhan savannialue
Boråsin eläintarha (ruots. Borås djurpark) on Boråsissa Ruotsissa 40 hehtaarin alueella sijaitseva eläintarha. Boråsin kunta päätti perustaa sen Sigvard Berggrenin Afrikan-matkailun ja eksoottisten eläinhankintojen innoittamana. Eläintarha avattiin yleisölle 12. toukokuuta 1962.
1980-luvulla Boråsin eläintarha sai luontovalokuvaajana tunnetun Jan Lindbladin tiikerit. Vuodesta 1991 eläintarhan toiminnasta on vastannut Borås Djurpark AB, jonka alaisuudessa toimivat myös Boråsparken ja Borås Camping. Vuonna 2001 Boråsin eläintarhassa syntyi Ruotsin ensimmäinen norsunpoikanen Kwanza. Eläintarhan suurin siihenastinen investointi tehtiin vuonna 2010, jolloin perustettiin uusi tila karhuja varten. Karhutilasta tuli eläintarhan pohjoismaisen osion keskus. Boråsin eläintarha on keskittynyt varsinkin Afrikan suurten eläinten ja pohjoismaisten lajien esittelyyn.
Boråsin eläintarhassa syntyi vuonna 2010 kahdeksan gepardin pentue. Määrä oli niin poikkeuksellinen, että tapahtumasta uutisoitiin muun muassa The New York Timesissa ja Washington Postissa. Boråsin eläintarhan gepardit kuuluvat European Association of Zoos and Aquarian eurooppalaiseen jalostusohjelmaan. 2000-luvulla Boråsin eläintarhassa on ollut noin neljäsataa eläinyksilöä, jotka ovat edustaneet noin seitsemääkymmentä eri lajia. Tarkka lajimäärä on kuitenkin vaihdellut. Vuonna 2011 Boråsin eläintarhassa kävi noin 282 000 vierailijaa.
Imerovígli

| Imerovígli Ημεροβίγλι |
| --- | --- |
 Imerovíglin kylä Firásta nähtynä.
 Imerovígli
 Koordinaatit: 36°25′58″N, 25°25′22″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Egea
Alue:  Etelä-Egean saaret
Alueyksikkö:  Thíra
Kunta:  Thíra
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  6001010801
Väkiluku (2011):  431
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Imerovígli (kreik. Ημεροβίγλι; kath.kreik. Ημεροβίγλιον, Imerovíglion) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Thíran saarella Santorínin saariryhmässä ja kuuluu Thíran kuntaan, Thíran alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Se kuului aiemmin Firán kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Thíran kunnan Firán kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 431 (vuonna 2011).
Imerovígli sijaitsee ylhäällä Santorínin kalderan jyrkällä reunalla noin kaksi kilometriä saaren pääkaupungista Firásta pohjoiseen. Firán ja Imerovíglin välissä sijaitsee Firostefáni. Imerovígli muodostaa laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Ημεροβιγλίου, Topikí Koinótita Imeroviglíou), johon kuuluu myös Panagía Kaloún kylä. Koko kyläyhdyskunnan väkiluku on 535.
Imerovíglin lähellä sijaitsee jyrkkä Skároksen kallio, jolla sijaitsi saaren keskiaikainen pääkylä. Nykyisin paikka on arkeologinen kohde, jossa on jäljellä vähäisiä raunioita. Imerovíglin ja Firostefánin välillä sijaitsee Pyhän Nikolaoksen luostari.
Imerovígli panoraamakuvassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Imerovígli Wikimedia Commonsissa
Imerslund–Gräsbeckin tauti

Imerslund–Gräsbeckin tauti eli oireyhtymä (syndrooma) on B12-vitamiinin puutostauti, joka  johtuu elimistön kyvyttömyydestä ottaa vitamiinia ravinnosta eli ”selektiivinen kobalamiinin imeytymättömyys ja proteinuria”.
Taudin tai oireyhtymän ”IGS” kuvasivat samanaikaisesti vuoden 1960 paikkeilla lastenlääkäri Olga Imerslund Norjassa ja laboratoriolääkäri Ralph Gräsbeck työtovereineen Suomessa. Tila johtuu synnynnäisestä kyvyttömyydestä imeä suolesta B12-vitaminia, ja oireet alkavat yleensä ikävälillä muutama kuukausi – kahdeksan vuotta. Ne ovat alussa epämääräisiä: hidas kasvu, hengitysteiden ja ruoansulatuskanavan infektiot. Myöhemmin kehittyy megaloblastinen anemia, joka on ominainen B12-vitamiinin puutteelle.  Hermoston oireita esiintyy myös. Valkuaisvirtsaisuutta esiintyy noin puolella potilaista.
Perussyy on, että ohutsuolen seinämästä puuttuu B12-vitamiinin imeytymisessä tarvittava vastaanottaja eli reseptori, mistä syystä vitamiini ei imeydy. Suolessa vitamiini ei ole vapaassa muodossa vaan sitoutuneena nk. sisäiseen tekijään eli intrinsic factoriin, jota mahalaukun limakalvo erittää mahanesteeseen. (Intrinsic factor on välttämätön, jotta B12-vitamiinin tavanomaisina määrinä nautittuna imeytyisi suolesta, ja sen puuttuminen aiheuttaa melko tavallisen taudin nimeltään pernisiöösi anemia eli veren näivetystauti). Suolen yllä mainittu reseptori rakentuu kahdesta osasesta, kubiliini ja amnionless, joiden synteesiä ohjaavat kaksi geeniä, joista IGS-taudissa jompikumpi puuttuu tai on väärin rakennettu. Tauti esiintyy molemmilla sukupuolilla ja periytyy väistyvästi. Sama viallinen geeni on perittävä molemmilta vanhemmilta, eikä oireita esiinny henkilöillä, joilla vain toinen geeni on viallinen. Kaikki suomalaiset tapaukset ovat toistaiseksi johtuneet viallisesta kubiliini-geenistä ja kaikki norjalaiset amnionless-geenin viasta. Molemmista geeneistä johtuvia tapauksia on kuvattu koko maailmasta, eniten Välimeren muslimimaista. Tauti esiintyy myös koirilla.
Tauti muistuttaa synnynnäistä intrinsic factorin puutetta, ja monet julkaistut tapaukset potenevatkin sitä eikä IGS-tautia. Oireyhtymää on usein vaikea erottaa yleisestä malabsorptiosta, kuten keliakiasta, jossa lukuisten ravintoaineiden imeytyminen on häiriytynyt. Jos IGS-potilasta tutkii, kun hän vielä potee B12-vitamiinin puutetta, imeytymiskokeet voivat puhua yleisen imeytymishäiriön puolesta, sillä B12-vitamiinin puutteessa suolen solujen toiminta voi olla vajavainen. Imeytymiskokeet on siksi syytä uusia, kun B12-vitamiinin puute on korjattu.
IGS hoidetaan antamalla säännöllisiä B12-vitamiinipistoksia; on vielä selvittämättä, sopiiko tablettihoito. Hoidon on jatkuttava koko elämän. Potilaat pysyvät silloin terveinä, eikä munuaisten toiminta huonone, vaikkakin valkuaisvirtsaisuus ei häviä.
Kirjallisuutta

Forsius, Arno:  (Arkistoitu – Internet Archive)
Gräsbeck, Ralph:  Imerslund-Gräsbeck syndrome (selective vitamin B12 malabsorption with proteinuria) (pdf-tiedosto)
Irene Parlby

| Irene Parlby |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. tammikuuta 1868 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Kuollut: 12. heinäkuuta 1965 (97 vuotta) Red Deer, Alberta, Kanada
Mary Irene Parlby (o.s. Marryat; 9. tammikuuta 1868 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 12. heinäkuuta 1965 Red Deer, Alberta, Kanada) oli kanadalainen feministi, aktivisti ja poliitikko. Hän istui Albertan lainsäädäntöelimen jäsenenä neljäntoista vuoden ajan (1921–35). Hän oli Albertan ensimmäinen ja Brittiläisen imperiumin toinen ministerin asemaan noussut nainen.
Parlby oli yksi Famous Five -ryhmän jäsenistä. Famous Five kävi läpi menestyksekkään kampanjan, joka johti Persons Case -tapauksen seurauksena naisten tunnustamiseen "henkilöiksi" brittilain näkökulmasta. Parlby omisti aktivisminsa etenkin maaseudun naisten ja lasten asemien parantamiseen. Hän oli ensimmäinen Albertan yliopiston kunniaoppiarvon saanut nainen.
Inge Borkh

Inge Borkh Menottin Konsulin esityksessä vuonna 1951
Inge Borkh (alun perin Ingeborg Simon; 26. toukokuuta 1921 Mannheim – 26. elokuuta 2018 Stuttgart) oli saksalainen oopperalaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
Borkh syntyi perheeseen, jonka isä oli juutalainen. Perhe pakeni Natsi-Saksasta vuonna 1935 ja asettui ensin Geneveen, sitten Wieniin. Anschlussin (1938) jälkeen Borkh palasi Sveitsiin, jossa tapasi basso Fritz Ollendorffin. Borkhin äidin puoleisessa suvussa oli paljon laulajia, mutta Borkh itse aloitti koulutuksensa näyttelijänä. Ollendorffin suosituksesta hän kuitenkin keskittyi lauluäänensä kehittämiseen. Borkh opiskeli Milanossa ja teki ensimmäisen esiintymisensä Luzernissa omaksumallaan Inge Borkh -taiteilijanimellä. 1940-luvulla hän asui Sveitsissä ja siirtyi nopeasti kevyemmästä lyyrisestä ohjelmistosta raskaampiin rooleihin. Näihin kuuluivat Senta (Lentävä hollantilainen, Wagner), Giacomo Puccinin Toscan ja Turandotin nimiroolit sekä Leonoran roolit Giuseppe Verdin oopperoissa Trubaduuri ja Kohtalon voima.
Borkh tuli tunnetuimmaksi Richard Straussin oopperoiden Elektra ja Salome nimirooleista. Vuonna 1951 hän myös saavutti merkittävän menestyksen Gian Carlo Menottin Konsulin Magda Sorelin roolissa Berliinissä vain vuosi teoksen kantaesityksen jälkeen. Vuonna 1958 Borkh teki ensimmäisen esiintymisensä Metropolitan-oopperassa Salomena Dimitri Mitropouloksen johdolla. Lontoon Royal Opera Housessa hän esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1959 jälleen Salomen roolissa. Borkh debytoi myös muun muassa San Franciscossa, mutta hänen uransa pääpaino pysyi Manner-Euroopassa. Metropolitan-oopperassa hän teki vielä esiintymisiä Valkyyrian (Wagner), Nainen vailla varjoa -oopperan (R. Strauss) ja Fidelion (Beethoven) tuotannoissa.
Borkh vetäytyi oopperasta esiinnyttyään vuonna 1973 Palermossa Elektrana. Hän kuitenkin teki vielä esiintymisiä monologioilla ja kabareetaiteilijana. Borkh teki vähän kaupallisia levytyksiä, mutta arvostetuksi on noussut esimerkiksi Mitropouloksen johtama Elektran  liveäänitys Salzburgin musiikkijuhlilta vuodelta 1957. Borkh julkaisi omaelämäkertateoksen Ich komm' vom Theater nicht los... vuonna 1996. Hän oli naimisissa bassobaritoni Alexander Welitschin (k. 1991) kanssa, ja hänellä oli poikapuoli.
Boost

Boost on ohjelmakirjasto algoritmeja, jotka ovat toteutettu C++-ohjelmointikielellä. Kirjastossa on algoritmitoteutuksia muun muassa lineaarialgebraan, monisäikeistykseen ja säännöllisiin lausekkeisiin.
Boost-kirjastoa on käytetty esimerkkitoteutuksena C++11-standardikirjaston Technical Report 1 -versiossa.
Kirjaston toteutusta tiedostojärjestelmätuelle on ehdotettu C++17-standardiin (ISO/IEC TS 18822:2015).
Lisenssi

Kirjasto käyttää Boost Software License -nimellä tunnettua avoimen lähdekoodin lisenssiä.
Aiheesta muualla

Boost-kirjaston kotisivut (englanniksi)
Iskelmäiltama

Iskelmäiltama on Radio Helsingissä lähetettävä vanhaan suomalaiseen musiikkiin erikoistunut radio-ohjelma.
Ohjelman musiikillinen linja kattaa kaiken Suomessa levytetyn musiikin 1900-luvun alusta 1980-luvun loppuun. Musiikin pääpaino on 1950- ja 1960-lukujen iskelmällä, popilla ja rock'n'rollilla, 1970-luvun folkilla ja suomigroovella sekä 1970-80-lukujen diskolla.
Iskelmäiltaman toimittajat Olli Sirén ja Mikko Mattlar ovat helsinkiläisiä dj:tä, jotka ovat soittaneet mm. We Love Helsinki -yhteisön suosituissa iskelmätansseissa.
Iskelmäiltaman lähetykset alkoivat syyskuussa 2009. Ohjelma lähetetään joka toinen perjantai klo 20-22.
Aiheesta muualla

Ohjelman nettisivu Radio Helsingin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Ohjelman Facebook-ryhmä
Lista ohjelmassa soitetuista kappaleista
Hyundai Rotem

| Hyundai Rotem Co>  |
| --- | --- |


Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
ISIN:  KR7064350002
Perustettu:  1977
Kotipaikka:  Uiwang, Etelä-Korea
Toimiala:  Rautatiekalusto
Emoyhtiö:  Hyundai Motor Group
Kotisivu:  www.hyundai-rotem.co.kr
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hyundai Rotem (aiemmin Rotem) on eteläkorealainen rautatiekaluston ja aseiden valmistaja. Yhtiö on osa Hyundai Motor Groupia ja se on listattu Etelä-Korean pörssiin.
Hyundai Rotem perustettiin vuonna 1977. Yhtiön nimi vaihdettiin vuonna 2007 uuden omistajan takia.
Irene Roivainen

Irene Roivainen (s. 14. joulukuuta 1955 Sotkamo) on suomalainen sosiaalitieteilijä ja poliitikko. Hänen puolueensa on Vihreä liitto.
Roivainen on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden tohtori, joksi hän valmistui vuonna 1999, pääaineenaan sosiaalityö. Hänen väitöskirjansa, nimeltään Sokeripala metsän keskellä – lähiö sanomalehden konstruktiona, käsitteli lähiöstä rakennettua kuvaa Helsingin Sanomissa. Myös hänen pro gradunsa vuodelta 1987 ja lisensiaatintyönsä vuodelta 1992 liittyivät lähiöihin. Roivainen on työskennellyt muun muassa sosiaalityön yliassistenttina ja määräaikaisena professorina sekä sosiaalipolitiikan ja sosiaalityön laitoksen johtajana Tampereen yliopistossa.
Poliitikkona Roivainen on vaikuttanut Tampereen kunnallispolitiikassa. Hän nousi Tampereen kaupunginvaltuuston jäseneksi vuonna 1999 varavaltuutetun paikalta, minkä jälkeen hänet on valittu valtuuston varsinaiseksi jäseneksi neljissä vaaleissa, 2000, 2004, 2008 ja 2012. Vuosina 2009–2012 hän toimi kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Hän on ollut myös kaupunginhallituksen jäsen vuosina 2007–2008.
Roivaisen muihin luottamustehtäviin ovat kuuluneet muun muassa Sosiaalityön tutkimuksen seuran puheenjohtajuus 2005–2006, Suomen Setlementtiliiton varapuheenjohtajuus ja Tampereen seurakuntayhtymän yhteisen kirkkovaltuuston jäsenyys. Roivainen valittiin Suomen Setlementtiliiton puheenjohtajaksi marraskuussa 2010.
Roivainen on ollut naimisissa Pauli Välimäen kanssa vuodesta 1980 ja hänellä on kolme lasta.
Iskelmä Ankkuri

Iskelmä Ankkurin vanha paikallislogo, jota asema käytti, kun kanavaa lähetettiin Kemin ja Tornion pienitehoisista kaupunkilähettimistä kahdelta eri taajuuksilta vuosina 2009-2012. Kanava toimi silloin teknisten toimilupien voimin.
Iskelmä Ankkuri on vuonna 2002 Iskelmä-ketjuun liittynyt, Meri-Lapissa kuuluva paikallisradio, jonka omistaa Bauer Media Oy:n omistama Kaimax Media Oy. Iskelmän ohjelmiston lisäksi asemalta voi kuunnella paikallisuutisia ja kaksi kertaa arkipäivisin tulevaa paikallismakasiinia (klo 13:30 ja 17:30). Ennen Iskelmä-ketjuun liittymistä aseman nimi oli Radioankkuri. Iskelmä Ankkurin toimitus sijaitsee nykyään Oulun Isokadulla Iskelmä Oulun, Radio Pookin ja Radio City Oulun kanssa samassa rakennuksessa.
Iskelmä Ankkuri lopetti väliaikaisesti toimintansa muutamaksi vuodeksi vuoden 2006 lopulla, kun asema ei saanut toimilupaa. Vuoteen 2006 loppuun asti kanava toimi taajuudella 98,8 MHz ja sen kuuluvuusalue kattoi kaikki Meri-Lapin kunnat. Se kuitenkin palasi takaisin eetteriin kesällä 2009 Kemiin taajuudelle 95,0 MHz ja myöhemmin syksyllä Tornioon taajuudelle 106,4 MHz teknisten toimilupien voimin. Kemin 50 watin lähetin sijaitsi Kemin keskustassa ammattikoulun katolla ja Tornion 50 watin lähetin Torpin vesitornin päällä.
Iskelmä Ankkuri sai jälleen pysyvän toimiluvan valtioneuvostolta kaudelle 2012-2019 vuonna 2011. Tämän seurauksena 30.3.2012 asema sulki Tornion lähettimen ja koko Tornion taajuuden (106.4 MHz). Kemin lähetin siirrettiin Tornion Laivakankaan Digitan radioasemalle ja lähettimen voimakkuutta nostettiin 50 watista yhteen kilowattiin. Entisestä Kemin taajuudesta (95,0 MHz) tuli näin ollen kanavan virallinen taajuus koko Meri-Lapissa. Kuuluvuusalue laajentui merkittävästi, kun Kemin ja Tornion ohella kanavaa pystyi kuuntelemaan myös muissa Meri-Lapin ympäryskunnissa.
Nykyään kanavalla on yhteinen mediamyynti ja markkinointi Iskelmä Oulun kanssa.
Kanava kuuluu myös koko Meri-Lapissa Soneran Kaapeli-TV-verkossa taajuudella 99,3 MHz.
Taajuudet

Tornio: 95,0 MHz (Kaapelissa: 99,3 MHz)
Irene Steer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Irene Steer |  Irene Steer |  Irene Steer |  |
Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Naisten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | 4 × 100 metrin vapaauintiviesti |  |
Irene Steer (10. elokuuta 1889 Cardiff – 18. huhtikuuta 1947 Cardiff) oli brittiläinen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti olympiakultaa Tukholman kesäolympialaisissa vuonna 1912 4 × 100 metrin vapaauintiviestissä. Samassa joukkueessa Steerin kanssa uivat myös Annie Speirs, Jennie Fletcher sekä Belle Moore. Joukkueen voittoaika oli uusi olympiaennätys 5.52,8. Steer osallistui kilpailuissa myös henkilökohtaiseen 100 metrin vapaauintiin, jossa hän karsiutui välierissä.
Steer voitti urallaan myös seitsemän Walesin mestaruutta uinnissa.
InXile Entertainment

| inXile Entertainment |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  yksityinen
Perustettu:  2002
Perustaja:  Brian Fargo
Kotipaikka:  Kalifornia, Yhdysvallat
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  videopelit
Omistaja:  Microsoft
Kotisivu:  inxile-entertainment.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
inXile Entertainment on yhdysvaltalainen videopelien kehittäjä.
Historia

Yrityksen on perustanut Brian Fargo, joka kuuluu myös Interplay Entertainmentin perustajiin.
Yritys on kehittänyt The Bard's Tale IV -pelin, joka rahoitettiin Kickstarter-keräyksellä.
Yhtiö on sopinut Obsidian Entertainmentin kanssa yhteistyöstä työkalujen ja teknologian kehittämisessä.
Vuonna 2018 ilmoitettiin Microsoft Studiosin ostavan yhtiön.
Studion tuleva peli on Clockwork Revolution.
Pelit

The Bard's Tale (2004)
Hunted: The Demon's Forge (2011)
Choplifter HD (2012)
Wasteland 2 (2014)
Torment: Tides of Numenera (2017)
The Bard's Tale IV (2018)
Wasteland Remastered (2020)
Wasteland 3 (2020)
Aiheesta muualla

Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:inXile Entertainment
Käännös suomeksi
Cajetanus

Martti Luther ja kardinaali Cajetanus.
Thomas Cajetanus (20. helmikuuta 1469 Gaeta – 9. elokuuta 1534 Rooma) oli italialainen katolinen kardinaali ja skolastikko.
Cajetanuksen oikea nimi oli Jacopo Vio. Hän otti luostarinimen Thomas, ja sukunimen hän otti syntymäpaikkansa mukaan. Viisitoistavuotiaana hän liittyi dominikaaniveljistöön ja omistautui tomistisen filosofian opiskelulle. Hän oli sen huomatuimpia opettajia jo ennen kuin hän täytti kolmekymmentä. Sääntökunnan kenraaliprokuraattori hänestä tuli vuonna 1507 ja kenraali vuotta myöhemmin.
Tomistisen filosofian alueella hän osoitti huomattavaa itsenäisyyttä ja ilmaisi vapaamielisen käsityksensä avioliitosta ja avioerosta. Hän kielsi aineellisen helvetin olemassaolon ja kannatti julkisten rukousten lukemista kansankielellä. Sorbonnen yliopisto totesi osan näistä ajatuksista harhaoppisiksi, ja kiistanalaiset kohdat poistettiin hänen kiitetyn Tuomas Akvinolaisen Summa theologiaen kommentaarionsa vuoden 1570 painoksesta.
Summula Caietani, 1530
Opuscula omnia, 1596
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Renessanssifilosofia
Francesco Petrarca
Georgios Gemistos Plethon
Leonardo Bruni
Georgios Trapezuntios
Nicolaus Cusanus
Johannes Bessarion
Lorenzo Valla
Johannes Argyropulos
Marsilio Ficino
Pietro Pomponazzi
Giovanni Pico della Mirandola
Gianfrancesco Pico della Mirandola
Erasmus Rotterdamilainen
Niccolò Machiavelli
Thomas Cajetanus
Nikolaus Kopernikus
Thomas More
Martti Luther
Juan Luis Vives
Paracelsus
Agostino Steuco
Bernardino Telesio
Petrus Ramus
Francesco Patrizi da Cherso
Jacopo Zabarella
Michel de Montaigne
Hieronymus Fabricius
Justus Lipsius
Giordano Bruno
Francisco Suárez
Francisco Sánchez
Cesare Cremonini
Francis Bacon
Galileo Galilei
Tommaso Campanella
Cajanus

Cajanus ja Kajanus tarkoittavat seuraavia
Cajanus, kasvisuku kyyhkynherneet
Cajanus

Cajanus, suku
Alexander Cajan (1767–1810), ornitologi, sotarovasti
Daniel (Taneli) Cajanus (1703–1749), ”pitkä suomalainen”,
Eerik Cajanus (~1675–1737), Kruunupyyn kirkkoherra, virsikirjan toimittaja
Esther Hjelt-Cajanus (1879–1959), taidemaalari, kirjailija ja kuvittaja
Johan (Juhana) Cajanus vanhempi (1626–1703), Paltamon kirkkoherra
Jonas Cajanus (1716–1785), maanmittari ja isojaon toteuttaja
Juhana Cajanus nuorempi (1655–1681), professori
Juhana Fredrik Cajan (1815–1887), historioitsija
Werner Cajanus (1878–1919), metsätieteilijä, professori
Kajanus

Aino Kajanus-Mangström (1888–1951), harpisti, Robert Kajanuksen tytär
Arthur Kajanus, (1850–1904), suomalainen arkkitehti
Birger Kajanus, (1882–1931), ruotsalainen biologi
Georg Kajanus, (s. 1946), norjalainen säveltäjä
Kai Kajanus (1908–1984), viulisti ja konserttimestari, Robert Kajanuksen poika
Lilli Kajanus, o.s. Kurikka (1865–1928), näyttelijä ja laulaja, Robert Kajanuksen puoliso
Lilly Kajanus-Blenner (1885–1963), harpputaiteilija
Miska Kajanus (s. 1979), freelancenäyttelijä
Robert Kajanus, (1856–1933), suomalainen säveltäjä, kapellimestari
Selma Kajanus (1860–1935), pianisti ja runoilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Boråsin ammattikorkeakoulu

Textile Fashion Center Boråsissa.
Boråsin ammattikorkeakoulu on ammattikorkeakoulu Boråsissa Ruotsissa. Boråsin kunnan aikuiskoulutuskeskus toimii päävastuullisena koulutuksen järjestäjänä. Koulutusmuotoa kutsuttiin aikaisemmin nimityksellä kvalificerad yrkesutbildning  (KY), mutta vuodesta 2009 lähtien on käytetty termiä ammattikorkeakoulu.
Koulutus aloitettiin vuonna 2001 logistiikka-alan koulutuksella, joka järjestettiin yhdessä Boråsin korkeakoulun kanssa. Vuonna 2002 aloitettiin tuotantotekniikan koulutus vaatetusteollisuuden koulutusohjelmassa. Myöhemmin koulutustarjontaa on täydennetty teknisten tekstiilien, sähköisen kaupan ja digitaalisen viestinnän, tuotantoteknologian, tukipedagogiikan ja lääketieteellisen sihteerin koulutuksilla. Vuonna 2009 aikuiskoulutuksen hammashoitajan ja sähköasentajan täydennyskoulutukset  saivat ammattikorkeakoulututkinnon statuksen.
Koulun koulutukset järjestetään Textile Fashion Centerissä Simonslandissa ja aikuiskoulutuskeskuksen tiloissa Boråsin keskustassa. Nykyinen rehtori on vuodesta 2016 alkaen Josipa Matić.
Koulu on laajentunut aikuiskoulutustoiminnasta täydentämään Boråsin alueen tarvetta ammatillisesti koulutetulle henkilöstölle.
Aiheesta muualla

Boråsin ammattikorkeakoulun verkkosivut (ruotsiksi)
Inge Auerbacher

Auerbacher vuonna 2013.
Inge Auerbacher (s. 31. joulukuuta 1934) on holokaustista selvinnyt saksanjuutalainen. Hän syntyi Kippenheimissä ja joutui seitsemänvuotiaana (1942) vanhempineen Theresienstadtiin. Perhe vapautui 8. toukokuuta 1945 ja muutti 1946 Yhdysvaltoihin.
Auerbacher sairasti tuberkuloosia, johon hän sai Yhdysvaltoihin muutettuaan streptomysiiniä. Hän valmistui Bushwick High Schoolista vuonna 1953, pääsi yliopistoon ja ryhtyi kemistiksi.
Auerbacher on 1980-luvulta lähtien ollut laajasti julkisuudessa niin luennoitsijana kuin kirjailijanakin. Hänestä on tehty myös dokumentteja. Hänelle myönnettiin vuonna 1999 Ellis Island Medal of Honor ja Louis E. Yavner Citizen Award. Hän on ollut vuodesta 2005 Long Islandin yliopiston kunniatohtori.
Kirjoissaan I Am a Star, Beyond the Yellow Star to America ja Finding Dr Schatz Auerbacher kertoo omista kokemuksistaan. Running Against the Wind kertoo kirjailijan tuntemista DeSaussuren kaksosista. Lisäksi Auerbacher on kirjoittanut runoutta ja laulujen sanoituksia.
Aiheesta muualla

Ingeauerbacher.com (englanniksi)
Children during the Holocaust (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Imerina

Imerinan kuningaskunta (malagassiksi Fanjakan’Imerina) eli Merina oli merinojen muodostama valtio Madagaskarin keskiosassa. Perimätiedon mukaan se syntyi 1300- tai 1400-luvulla. Andriamanelo (hallitsi noin 1540–1575) ja Ralambo (noin 1575–1610) yhdistivät suuren osan merinojen asuinalueesta. Andrianjaka (noin 1610–1630) laajensi valtakuntaa ja perusti Antananarivon.
Imerinan laajentuminen 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa.
Andriamasinavalonan valtakaudella 1600–1700-lukujen vaihteessa Imerina käsitti merinojen koko asuinalueen. Keinokasteluun perustuva riisinviljely kehittyi ja käsityöammatit sekä kaupankäynti kukoistivat. Yhteiskuntajärjestelmä perustui feodalismiin. Hallitsija jakoi ylimystölle maaorjien asuttamia läänityksiä. Vapaat talonpojat ja kauppiaat maksoivat hallitsijalle veroa ja suorittavat erilaisia velvollisuuksia. Alimman ryhmän muodostivat orjat. Andriamasinavalona jakoi maan poikiensa kesken, ja hänen kuoltuaan vuonna 1710 valtakunta hajosi.
Kuningassukuun kuulunut Ambohimangan hallitsija Andrianampoinimerina valloitti vuonna 1794 Antananarivon ja julistautui Imerinan hallitsijaksi. Hän aloitti koko Madagaskarin yhdistämisen laajentamalla valtakuntaansa sotien, naimakauppojen ja liittosopimusten avulla. Maa jaettiin hallintoalueisiin, rakennettiin teitä, raudantuotanto ja kaupankäynti kehittyivät. Vuosina 1810–1828 hallinnut Radama I alisti valtaansa suurimman osan saarta. Hänen aikanaan valtakuntaa alettiin nimittää Madagaskarin kuningaskunnaksi.
Ranska valloitti Madagaskarin vuonna 1895 ja saaresta tuli Ranskan siirtomaa.