stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Asekeräily
Kulttuuriperintö > Kulttuuriperinnön säilyttäminen > Keräilyaseiden huutokaupat

Suomen Asehistoriallinen Seura järjestää kaksi kertaa vuodessa keräilyaseiden huutokaupan. Historiallisesti ja kulttuurillisesti arvokkaat ampuma-aseet saavat uuden, niitä arvostavan omistajan ja säilyvät näin hyvin hoidetuissa kokoelmissa tulevia sukupolvia varten. Asekeräilijöiden antamat asiantuntijapalvelut perikunnille auttavat keräilyaseiden ja niiden iän tunnistamisessa sekä rahallisen arvon määrittämisessä. Ilman asekeräilijöiden apua kuolinpesien arvoaseet jäisivät osin tunnistamatta ja päätyisivät mahdollisesti tuhottavaksi historiallisesti vähäarvoisen asemateriaalin mukana.
Poliisi järjestää asehuutokauppoja poliisille luovutetuista aseista. Harmillisesti osa poliisille luovutetuista aseista päätyy tuhottavaksi, olivatpa ne kuinka merkittäviä tahansa, jos omistaja ei huomaa osoittaa niitä huutokauppaan myytäväksi. Myös huutamatta jääneet aseet menevät tuhottavaksi. Minimihuutohinnan asettaminen ja aselupien korkea hinta tekevät nykyään aseen hankinnasta kalliin. Niinpä valtaosa poliisihuutokauppojen edullisista aseista päätyy sulattoon, kuten käytännössä kaikki torpparihaulikotkin. Poliisin järjestelmä ei mahdollista tällä hetkellä lupavapaiden osien ja varusteiden myymistä erikseen.
Kulttuuriperintö > Kulttuuriperinnön elävöittäminen

Asehistoriallisten seurojen tykkiryhmät järjestävät näytöksiä alkuperäisillä tai alkuperäisen mallin mukaan valmistetuilla tykeillä. Tykkiryhmän asukokonaisuus ja tarvikkeet mallintavat ajankohdan varusteita. Erilaisten asekeräilytapahtumien tai historiallisten aseiden ampumakilpailuissa juhlistetaan usein kilpailun alkua mustaruutitykin laukauksella savupöllähdyksen kera.
Asemessuilla järjestetään näyttelyiden lisäksi pukukilpailuja, joissa paras historiallinen pukukokonaisuus palkitaan. Asekeräilijät ovat myös auttaneet ja neuvoneet kesäteattereita niiden esityksissä ja näytelmissä, koskien ajanmukaisia pukuja ja varusteita.
Tykkiryhmä, Gun Show 2012 Ellivuoressa
Gun Show pukukilpailu 2021
Kulttuuriperintö > Kulttuuriperinnön siirtäminen tuleville polville

Aseisiin ja asehistoriaan liittyvää kulttuuriperintöä vaalitaan yksityisten asekeräilijöiden, yhdistysten ja museoiden toimesta. Tämän kulttuuriperinnön säilymisen varmistaminen vaatii tiedollisia, taidollisia ja taloudellisia resursseja. Kulttuuriperintö katoaa ajan myötä, ellei sitä tietoisesti säilytetä. Aineeton kulttuuriperintö säilyy ainoastaan, kun se siirretään tuleville polville koulutus- ja opetustilaisuuksien sekä kirjallisten julkaisujen kautta.
Suomen Asehistoriallinen Seura on järjestänyt historiallisten aseiden ampumatapahtumien lisäksi esimerkiksi konekiväärikursseja, joiden tarkoituksena on Suomen sotiin liittyvän vanhan aseistuksen syvällisempi tuntemus, sen turvallinen käsittely ja aseisiin liittyvän historian elävöittäminen. Puolustusvoimat ei enää kouluta, eikä varastoi vanhoja Maxim-konekiväärejä ja museoissa on ainoastaan joitain aseita näytteillä. Ilman kursseja näihin aseisiin liittyvä tieto ja osaaminen häviäisi ajan myötä.
Asekeräilijät kokoavat ja tuottavat myös alaan liittyvää kirjallista tietoa jälkipolville. Kirjoituksia julkaistaan muun muassa suomalaisissa ase-alaan liittyvissä lehdissä ja seurojen jäsenistölleen lähettämissä omissa julkaisuissa. Julkaisutoiminnasta hyvänä esimerkkinä on Paavo Raukon kirjoittama kirja Eurooppalaiset sotilaskiväärit ja patruunat 1867–1886, joka on tutkimus eurooppalaisista takaaladattavista mustaruutikivääreistä ja niiden latauksista. Toinen mainitsemisen arvoinen julkaisu on Bengt Lerviks:n kirjoittama Bössmeder och själjägare i svenska Österbotten och Portö 1800-1935, jossa on ansiokkaasti dokumentoitu Suomen varhaisempaa kansanomaista asevalmistusta.
Asemessut

Tärkeitä asekeräilytapahtumia ovat eri puolilla Suomea järjestettävät asemessut, missä tavataan muita keräilijöitä ja vaihdetaan keräilykuulumisia. Messut ovat osto- ja myyntitapahtumia, joissa myydään keräilyaseita, niiden tarvikkeita, keräilypatruunoita, kunniamerkkejä, militariaa ja muita historiallisia kohteita. Asemessuilla järjestetään usein yksi tai useampi suurempi teemanäyttely ja historiaan liittyviä pukukilpailuja. Näyttely koostuu yleensä asekeräilijöiden omistamista aseista, tarvikkeista ja aiheeseen liittyvästä historian taustoituksesta. Messuilla järjestetään myös yleisöluentoja ja seminaareja asekeräilyyn liittyvistä aiheista. Myös Puolustusvoimat ja Poliisi ovat silloin tällöin osallistuneet messuille omilla infopisteillään.
Keräilyaseiden alkuperäinen kunto

Keräilyaseen arvo määräytyy suurelta osin aseen harvinaisuuden ja kunnon mukaan, jossa tärkeää on nimenomaan alkuperäinen kunto. Restaurointi, pinnoitteen uudelleen käsittely ja korjaukset alentavat aseen keräilyllistä arvoa. Arvo alenee myös, jos aseesta puuttuu osia, sitä on korjattu taitamattomasti, joku osista on rikki, pahasti syöpynyt tai osia on vaihdettu vääränlaisiin aseen käyttöhistorian aikana. Aseen entisöinti ja sen kannattavuus on harkittava aina tapauskohtaisesti. Usein varsinkin arvokkaamman aseen kohdalla työ kannattaa teettää ammattilaisella.
Asekeräily ja museot

Asekeräily voi olla myös museotoimintaa, mutta asekeräilijän koti ei useinkaan ole museo. Museotoiminta on yleensä passiivista, kun taas asekeräily on laaja-alaista ja aktiivista harrastamista, jossa tunteja ei lasketa. Museotoimintaan kuuluu yleensä vain säilyttäminen ja näytteille asettaminen, kun taas asekeräily sisältää koko keräilyaseisiin liittyvän harrastuneisuuden kirjon, kulttuuriperinnön vaalimisen lisäksi.
Lähes kaikki asemuseot ja useimmat museoiden asekokoelmat ovat saaneet alkunsa yksityisistä kokoelmista. Nykyään useat julkiset museot eivät enää ota ampuma-aseita kokoelmiinsa raskaan lupakäytännön johdosta.
Asekeräily ja ampuma-aselaki

Asekeräily on määritelty Suomen laissa yhdeksi aseluvan myöntämisen perusteeksi. Asekeräily on määritelty sekä lain, että yleisten normien puitteissa.
Suomen ampuma-aselaissa asekeräilijällä tarkoitetaan luonnollista henkilöä taikka Suomessa rekisteröityä tai julkista tehtävää hoitavaa yhteisöä tai säätiötä, joka kerää ja säilyttää ampuma-aseita, aseen osia, patruunoita tai erityisen vaarallisia ammuksia historiaan, tieteeseen, tekniikkaan, koulutukseen tai kulttuuriperintöön liittyviä tarkoituksia varten ja jolle Poliisihallitus on hakemuksesta antanut asekeräilijän hyväksynnän.
Asekeräilyä on myös miekkojen ja muiden lupamenettelystä vapaiden vanhojen aseiden kerääminen.
Ampuma-aselaki määrittelee myös keräilyaseisiin liittyvän koulutuksen kuuluvaksi asekeräilyharrastuksen piiriin. Aseet ovat toimintatavoiltaan hyvinkin erilaisia ja niihin liittyvä koulutus on omiaan parantamaan keräilyesineiden turvallista käsittelyä. Esimerkkinä hyvin ja turvallisesti järjestetystä koulutustilaisuudesta on Suomen asehistoriallisen seuran koulutustilaisuus Suomen armeijan talvi- ja jatkosodassa käytössä olleista sarjatuliaseista.
Asekeräily ja ampuma-aselaki > Keräilysuunnitelma

Ampuma-aselaki määrittelee aselupaa haettaessa aseen hyväksyttäväksi käyttötarkoitukseksi asekeräilijän ampuma-aseiden tai aseen osien keräilysuunnitelman mukaisen keräämisen ja säilyttämisen. Käytännössä Poliisihallitus on edellyttänyt tarkasti rajattua keräilysuunnitelmaa asekeräilijähyväksynnän ehdoksi.
Ongelmallista on, että usein keräilijä löytää mielenkiintoisen ja edullisen esineen, joka ei suoraan kuulu hänen laatimaansa tiukasti rajattuun keräilysuunnitelmaansa. Kuten taidemaalausten keräilijä voi olla kiinnostunut myös veistoksista tai vanhoja autoja harrastava voi olla kiinnostunut myös moottoripyörien ja mopojen keräämisestä, pitäisi asekeräilijänkin voida tehdä hankintoja keräilysuunnitelmansa ulkopuolelta. Yleisesti muussa keräilyharrastuksessa on tyypillistä, että kerätään ilman sitovasti rajattua aihetta. Kohteet voivat valikoitua yksittäisen mielenkiinnon ja ostotilaisuuksien perusteella. Asekeräilyn kohdalla tämä ei ole tällä hetkellä yleensä mahdollista ja jäykkä lupalinja aiheuttaa haittaa asekeräilijöille.
Keräilysuunnitelma voi perustua puhtaasti vuosilukuihin, esimerkiksi ”vuosina 1917–1945 valmistetut ampuma-aseet”. Tällainen määritelmä on aika laaja ja yleisempää on sitoa ajanjakso myös maantieteellisesti, esimerkiksi ”Suomen itsenäisyyden aikana Puolustusvoimien käytössä olleet aseet”.
Keräilysuunnitelma voi myös perustua teknisesti rajattuun esineistöön, esimerkiksi ”Suomen itsenäisyyden aikana puolustusvoimien käytössä olleet pulttilukkoiset kiväärit” Tällainen määritelmä on jo hyvinkin rajattu.
Joskus keräilysuunnitelma liittyy valmistajaan, esimerkiksi ”FN tehtaan valmistamat pistoolit”.
Yleensä keräilysuunnitelma on kuitenkin jokin yhdistelmä edellä olevien esimerkkien rajauksista.
Keräilysuunnitelman määritelmä voi olla myös teknisen lisäksi taiteellinen. Tietyllä tapaa muotoillut, kaiverretut, pinnoitetut ja koristellut aseet (kuten esimerkiksi lahjaesineiksi luovutetut aseet), tietyistä materiaaleista valmistetut (esimerkiksi messinkipiippuiset, ruostumattomasta teräksestä valmistetut tai polymeerirunkoiset aseet) tai jopa tietyn taiteellisen kulttuurisidonnaisen koristelun omaavat aseet (esimerkiksi eurooppalaiset runsaasti kaiverretut metsästysaseet eri kaiverrustyyleineen), voivat olla keräilijän erityisen mielenkiinnon kohteita.
Keräilysuunnitelman aihe voi olla myös aseen käyttötarkoitus, kuten esimerkiksi metsästysaseet tai urheiluammunnassa käytettävät aseet.
Asekeräily ja ampuma-aselaki > Aseen osat ja patruunat

Aselain näkökulmasta aseiden osienkin keräily on asekeräilyä. Tyypillisesti aseiden osia kerätään varsinaisten aseiden ”oheistavarana” tai varaosina, vaikka laki mahdollistaisi senkin, että joku kerää vain osia. Joskus vanhasta aseesta ei ole jäänyt jälkipolville kuin kasa metalliosia, kun tupajumit ja laho tai tulipalo on tehnyt selvää puuosista. Esimerkiksi vanhojen piilukkoaseiden lukot ovat mielenkiintoinen keräilykohde, joka ei vaadi paljon säilytystilaa.
Patruunoiden ja ammusten keräily on määritelmällisesti ampumatarvikkeiden keräilyä, joka edellyttää asianmuksisia lupia keräilykohteesta riippuen. Keräilyala on varsin laaja ja liittyy tiiviinä osana aseiden vuosisataiseen tekniseen kehityskaareen.
Yhdistykset ja seuratoiminta

Suomessa toimii ainakin 28 asekeräilyn rekisteröityä yhdistystä. Useimmat seurat ovat asehistoriallisten seurojen keskusjärjestön, Asehistorian Liiton jäsenseuroja.
Pohjoismaiset asekeräilijäyhdistykset kokoontuvat vuosittain "Nordic"-kokoukseen, jossa edistetään pohjoismaista asekulttuuria ja asekeräilyä.
Suomen Asehistoriallinen Seura edustaa Suomea Euroopan asekeräilijäjärjestössä FESAC:ssa (Foundation for European Societies of Arms Collectors). FESAC tekee työtä yhteisen Eurooppalaisen kulttuuriperinnön säilyttämiseksi.
Aiheesta muualla

Suomalainen asekeräily
Historiallisten aseiden ampumakilpailut, Suomen Asehistoriallinen Seura, 2021.
Keräilyaseiden huutokauppa 2022, Suomen Asehistoriallinen Seura
Suomen Asehistoriallisen Seuran konekiväärikurssi
Tamarms asemessut, Tampere 2020
Justine Braisaz-Bouchet

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Justine Braisaz vuonna 2018 |  Justine Braisaz vuonna 2018 |  Justine Braisaz vuonna 2018 |  |
Maa:  Ranska
Naisten ampumahiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2022 | yhteislähtö |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | 4 × 6 km viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Nove Mesto 2024 | sekaviesti |  |
|  Kultaa | Nove Mesto 2024 | 4 x 6 km viesti |  |
|  Kultaa | Nove Mesto 2024 | yhteislähtö |  |
|  Kultaa | Lenzerheide 2025 | pikakilpailu |  |
|  Kultaa | Lenzerheide 2025 | viesti |  |
|  Hopeaa | Kontiolahti 2015 | 4 × 6 km viesti |  |
|  Hopeaa | Oslo 2016 | 4 × 6 km viesti |  |
|  Hopeaa | Nove Mesto 2024 | pikakilpailu |  |
|  Pronssia | Hochfilzen 2017 | 4 × 6 km viesti |  |
|  Pronssia | Östersund 2019 | normaalimatka |  |
|  Pronssia | Nove Mesto 2024 | takaa-ajo |  |
|  Pronssia | Lenzerheide 2025 | takaa-ajo |  |
Justine Braisaz-Bouchet (s. 4. heinäkuuta 1996 Albertville) on ranskalainen ampumahiihtäjä. Hän voitti yhteislähtökilpailussa olympiakultaa vuonna 2022. Hän edustaa Club des Sports Les Saisiens -seuraa.
Arvokilpailut

Nuorten MM-kilpailuissa Braisaz-Bouchet on ollut parhaimmillaan viides sprintissä Presque Islessa 2014.
Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 Braisaz-Bouchet hiihti kolmannen osuuden Ranskan hopeaa voittaneessa naisten viestijoukkueessa. Henkilökohtaisilla matkoilla hän oli pikamatkalla ja normaalikilpailussa 34:s ja takaa-ajossa 35:s. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän hiihti avausosuuden Ranskan hopeajoukkueessa naisten viestissä. Yhteislähdössä hän sijoittui 12:nneksi, normaalimatkalla 16:nneksi, takaa-ajossa 22:nneksi ja pikakilpailussa 25:nneksi. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän hiihti kolmannen viestiosuuden Ranskan pronssijoukkueessa ja oli takaa-ajossa viides.
Braisaz-Bouchet hiihti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 kolmannen osuuden Ranskan pronssijoukkueessa naisten viestissä. Pikakilpailussa hän oli kymmenes, yhteislähdössä 20:s, takaa-ajossa 34:s ja normaalimatkalla 55:s. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia normaalimatkalla sekä oli kahdeksas viestissä, viidestoista yhteislähdössä ja 60:s pikakilpailussa. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän sijoittui sekaviestissä seitsemänneksi, viestissä 14:nneksi, normaalimatkalla 19:nneksi, yhteislähdössä 22:nneksi, pikamatkalla 32:nneksi ja takaa-ajossa 37:nneksi. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui pikamatkalla 25:nneksi, yhteislähdössä 28:nneksi, takaa-ajossa 30:nneksi ja normaalimatkalla 63:nneksi eikä osallistunut viesteihin. Pekingin olympialaisissa 2022 hän voitti kultaa yhteislähtökilpailussa sekä sijoittui viestissä kuudenneksi, normaalimatkalla 40:nneksi ja pikamatkalla 48:nneksi. Nove Meston MM-kilpailuissa 2024 hän voitti kultaa sekaviestissä, viestissä ja yhteislähdössä. Pikakilpailussa hän saavutti hopeaa ja takaa-ajossa pronssia. Normaalimatkalla hän oli seitsemäs. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän voitti kultaa pikakilpailussa ja viestissä sekä saavutti pronssia takaa-ajossa. Normaalimatkalla hän oli yhdeksäs ja yhteislähtökilpailussa kymmenes.
Maailmancup

Kaudella 2014–2015 Braisaz-Bouchet debytoi ampumahiihdon maailmancupissa joulukuussa 2014 ollen Hochfilzenin pikakilpailussa 17:s. Näin ollen hän saavutti heti uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan neljäs Hanty-Mansijskin pikakilpailussa maaliskuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Pokljukan pikakilpailussa joulukuussa 2016. Hän oli samalla kaudella Oslon pikakilpailussa toinen ja takaa-ajossa kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kuudenneksi ja pikakilpailun cupissa viidenneksi.
Kaudella 2017–2018 Braisaz-Bouchet oli toinen Östersundin pikakilpailussa ja takaa-ajossa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Le Grand-Bornandin yhteislähtökilpailussa. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui kolmanneksi Pokljukan pikakilpailussa ja Östersundin MM-normaalimatkalla. Kaudella 2019–2020 hän voitti Östersundin normaalimatkan ja oli Le Grand-Bornandin pikakilpailussa toinen. Normaalimatkan cupissa hän sijoittui kolmanneksi ja maailmancupin kokonaiskilpailussa yhdeksänneksi. Kaudella 2021–2022 hän oli Hochfilzenin pikakilpailussa toinen. Hän voitti Anterselvan normaalimatkan kilpailun ja Oslon yhteislähdön. Hän voitti yhteislähtöcupin ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Hochfilzenin pikakilpailussa kolmanneksi. Hän voitti Lenzerheiden pikakilpailun, takaa-ajon ja yhteislähdön. Hän voitti Oberhofin pikakilpailun ja sijoittui takaa-ajossa toiseksi. Hän voitti Soldier Hollowin pikakilpailun. Hän sijoittui kolmanneksi Canmoren takaa-ajossa. Hän oli  pikakilpailucupissa toinen sekä maailmancupin kokonaiskilpailussa, takaa-ajocupissa ja yhteislähtöcupissa neljäs. Kaudella 2024–2025 hän voitti Le Grand-Bornardin pikakilpailun. Hän sijoittui toiseksi Nove Meston pikakilpailussa.
Braisaz-Bouchet on hiihtänyt maailmancupissa myös Ranskan naisten viestijoukkueessa.
Psykologia

Psykologia on tieteenala, jonka tutkimuksen kohteiksi katsotaan yleisesti kuuluvan ihmisen mieli ja käyttäytyminen. Tarkemmin määriteltynä, psykologian tutkimuskohteisiin lukeutuu moninainen kirjo erilaisia psykologiksi katsottuja aihealueita, kuten tietoisuus, tunteet, kognitio, käyttäytyminen, muisti ja mielenterveys. Psykologian monet erityisalat, kuten sosiaalipsykologia tai neuropsykologia, sisältävät erilaisia painopisteitä tutkimuskohteissaan. Suomessa tosin sosiaalipsykologian opetus on yliopistotasolla eriytetty omaan oppiaineeseensa.
Psykologiaa harjoittavasta ammattilaisesta käytetään nimikettä psykologi, joka Suomessa on laillistettu terveydenhuollon ammattihenkilö. Psykologian asiantuntemus liitetäänkin usein mielenterveystyöhön, joka on kliinisen psykologian sovellusalue. Muita esimerkkejä yhteiskunnan alueista, joissa psykologiaa sovelletaan ovat mainonta ja markkinointi, opetustyö ja pedagogiikka, suorituksien ja soveltuvuuden arviointi sekä kehittäminen, oikeudelliset kysymykset, liikenneturvallisuus ja lääkinnällisen kuntoutustyön tukeminen.
Vuodesta 1942 alkaen psykologia sisältyi suomalaiskoulujen opetukseen omana valinnaisaineenaan. Tätä ennen psykologiaa opetettiin yhdistelmänä filosofian oppiaineen kanssa. Ennen 1970-luvulla toteutettua peruskoulu-uudistusta psykologiaa opetettiin oppikoulun yläluokilla. Sittemmin, vuodesta 2005 alkaen, psykologia on ollut lukioissa pakollinen oppiaine, jota on opiskeltava yksi kurssi tai moduuli. Sitä ennen se oli lukioissa valinnaisaine. Vuonna 2005 uudistettiin myös lukio-opetuksen sisältöjä, kun aiempaa, nykynäkökulmasta katsottuna suurelta osin psykologian historiaan liittyvää ainesta karsittiin ja mukaan otettiin uusia, ajankohtaisia näkökulmia, kuten evoluutiopsykologiaa.  Psykologia on ollut ylioppilaskirjoitusten oppiaine vuodesta 1950.
Etymologia

Psykologia tulee kahdesta kreikankielisestä sanasta: ψυχή, psukhē, sielu/henki/mieli, ja -λογία -logia, eli oppi.
Historia

Vaikka psykologisia kysymyksiä on pohdittu vuosisatoja esimerkiksi filosofiassa, itsenäisenä tieteenalana psykologia on suhteellisen nuori, vasta 1800-luvun puoliväliltä. Saksalainen Wilhelm Wundt perusti vuonna 1879 ensimmäisen psykologian laboratorion Leipzigiin ja häntä pidetään kokeellisen psykologian isänä.
Suomen ensimmäinen yliopistollinen psykologian laboratorio perustettiin Turun Suomalaiseen yliopistoon sen perustamisvuonna 1922. Laboratorio oli tuolloin filosofian professorin alaisuudessa. Sen perustaja oli filosofian professori Eino Kaila. Ensimmäinen psykologian professuuri perustettiin Turun yliopistoon vuonna 1956.
2000-luvun alusta alkaen on puhuttu niin sanotusta psykologian toistettavuuskriisistä. Kriisi johtuu siitä, että monet psykologian tulokset ja teoriat saattavat perustua tutkimuksiin, joiden tuloksia ei ole pystytty toistamaan. Lisäksi toistettavuuskokeita ei ole tehty kovinkaan paljon psykologian alalla. Osa ongelmaa on, että tieteelliset lehdet eivät ole niistä kiinnostuneita, sillä ne haluavat uutta tutkimusta, eivät vanhan toistoa. Monet psykologian tutkijat ovat kuitenkin sanoneet, että toistettavuuskriisi on tehnyt alalle hyvää. Se on pakottanut tarkastelemaan tutkimusmenetelmiä ja karsimaan huonoja tutkimuskäytäntöjä. Kriisi on synnyttänyt liikehdintää, joka voi johtaa parempaan avoimuuteen ja läpinäkyvyyteen tieteellisessä tutkimuksessa. Lisäksi kriisi on paljastanut, että monet psykologiset tutkimustulokset, joihin on vuosikausien ajan uskottu, eivät perustu yhtään mihinkään.
Psykologian jaottelua > Psykologian osa-alueita

Ekopsykologia
Evoluutiopsykologia
Havaintopsykologia
Kehityspsykologia
Kliininen psykologia
Kognitiivinen psykologia
Neuropsykologia
Persoonallisuuspsykologia
Positiivinen psykologia
Psykolingvistiikka
Sosiaalipsykologia
Työ- ja organisaatiopsykologia
Urheilupsykologia
Uskontopsykologia
Psykologian jaottelua > Psykologian suuntauksia

Behaviorismi
Fenomenologinen psykologia
Hahmopsykologia
Humanistinen psykologia
Kognitiivinen psykologia
Kulttuurihistoriallinen psykologia
Sosiokulttuurinen psykologia
Psykoanalyysi
Kirjallisuutta

Kalliopuska, Mirja: Psykologian sanasto.  Helsingissä:  Otava, 2005.  ISBN 951-1-20094-1
Lagerspetz, Kirsti: Psykologia – järjen ja tunteen tiede.  Helsinki:  Tammi, 1990.  ISBN 951-30-9319-0
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Psykologia (Arkistoitu – Internet Archive) Makupalat-linkkikirjasto.
Suomen Psykologiliitto ry
Suomen psykologinen seura
Psykonet-yliopistoverkosto
Neptunus

| Neptunus |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  Urbain Le Verrier  John Couch Adams  Johann Galle
Löytöaika:  23. syyskuuta 1846
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  4 498 252 900 km 30,06896348 AU
Eksentrisyys:  0,00858587
Kiertoaika Auringon ympäri:  164 a 288 d 13 h
Synodinen kiertoaika:  367,5 d
Keskiratanopeus:  5,4778 km/s
Inklinaatio:  1,76917°
Kuiden lukumäärä:  14
Fyysiset ominaisuudet
Päiväntasaajan halkaisija:  49 572 km
Pinta-ala:  7,65×109 km2
Massa:  1,024×1026 kg 17,147 Maan massaa
Keskitiheys:  1,64 g/cm3
Putoamiskiihtyvyys pinnalla:  11,0 m/s2
Pyörähdysaika:  16 h 6,5 m
Akselin kaltevuus:  29,58°
Albedo:  0,41
Pakonopeus:  23,71 km/s
Pinnan lämpötila:  alin: 50 K keski: 53 K 
Kaasukehän ominaisuudet
Kaasunpaine:  100–300 kPa
Koostumus
Vetyä Heliumia Metaania Ammoniakkia Etaania Asetyleeniä:  84 % 12 % 2 % 0,01 % 0,00025 % 0,00001 %
Neptunus (symboli: ) on aurinkokunnan kahdeksas ja uloin planeetta Auringosta laskettuna. Sen etäisyys Auringosta on noin 30 AU. Planeetan arvellaan koostuvan pääasiassa kivestä ja jäästä, joiden päällä on melko ohut vetykerros, jonka yläosa on kaasumainen. Neptunus tunnetaan sinisestä väristään ja suuresta tummasta pilkustaan. Neptunus on halkaisijaltaan neljänneksi ja massaltaan kolmanneksi suurin planeetta – hieman Uranusta pienempi mutta massiivisempi. Siten Neptunus on tihein jättiläisplaneetta.
Neptunusta ei voi nähdä Maassa paljain silmin. Neptunus on aurinkokuntamme planeetoiksi nykyään laskettavista kahdeksasta taivaankappaleesta (Plutoa ei enää lasketa planeetaksi) ainoa, jota ei voi nähdä Maasta paljain silmin, tosin Uranus näkyy niin heikosti, että sitäkin alettiin vasta myöhään pitää planeettana. Teleskoopilla Neptunus näyttää sinertävältä, sillä sen ilmakehän metaani suodattaa punaisen värin. Planeetalla on 14 tunnettua kuuta. Triton on kuista suurin ja parhaiten tunnettu. Neptunuksella on myös ohut rengasjärjestelmä. Neptunus säteilee noin kaksi kertaa sen Auringosta saaman energian verran.
Planeetta on saanut nimensä roomalaisen meren jumalan Neptunuksen mukaan, ja sen symboli on Neptunuksen kolmikärki (). Planeetta löydettiin 23. syyskuuta 1846. Sitä on lähietäisyydeltä tutkinut vain yksi avaruusalus, luotain Voyager 2 vuonna 1989.