stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vertical Smiles
Kokoonpano

Rick Medlocke – laulu, kitara, kitara-syntetisaattori
Ken Hensley – kosketinsoittimet, laulu
Greg T. Walker – basso, laulu
Jakson Spires – rummut, perkussio, laulu
+
Sherri Jarrell – taustalaulu
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Vertical Smiles discogs.com -sivustolla
UEFA Intertoto Cupin kausi 2008

Alueet kartalla
UEFA Intertoto Cupin kausi 2008 on UEFA Intertoto Cupin 14. kausi. Turnaus käydään 21. kesäkuuta – 27. heinäkuuta 2008. Kolmannen kierroksen voittajat pääsevat mukaan UEFA Cupin kauden 2008-2009 toiselle karsintakierrokselle.
Osallistujat

UEFA Intertoto kaudelle 2008 osallistuu yhteensä 50 joukkuetta, 50 eri maasta UEFA:n maakertoimen mukaan.
Ensimmäinen kierros: (28 joukkuetta)
28 joukkuetta sarjoista 23–36, 38–50 ja 53
Toinen kierros: (28 joukkuetta)
14 voittajaa ensimmäiseltä kierrokselta
14 joukkuetta sarjoista 9–22
Kolmas kierros: (22 joukkuetta)
14 voittajaa toiselta kierrokselta
8 joukkuetta sarjoista 1–8
Ensimmäinen kierros

Ensimmäiset osaottelut pelattiin 21. kesäkuuta ja 22. kesäkuuta 2008. Toiset osaottelut pelattiin 28. kesäkuuta ja 29. kesäkuuta 2008.
| Joukkue #1> Eteläinen ja Välimeren alue | Yht> .Eteläinen ja Välimeren alue | Joukkue #2> Eteläinen ja Välimeren alue | 1>  osa.Eteläinen ja Välimeren alue | 2>  osa.Eteläinen ja Välimeren alue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| KS Besa Kavajë  | 1–1(vm.) |  Ethnikos Achna FC | 0–0 | 1–1  |
| NK Celik Zenica  | 4–4 (vm.) |  FK Grbalj | 3–2 | 1–2  |
| NK Rijeka  | 0–2 |  FK Renova | 0–0 | 0–2  |
| Hibernians FC  | 0–3 |  ND Gorica | 0–3 | 0–0 |
Keski ja Itäinen alue
| FC Zhetysu  | 3–6 |  Budapest Honvéd FC | 1–2 | 2–4  |
| FC MIKA  | 2–2(vm.) |  FC Tiraspol | 2–2 | 0–0  |
| Neftçi Baku  | 3–3(vm.) |  FC Nitra | 2–0 | 1–3  |
| Cracovia Kraków  | 1–5 |  FC Shakhtyor Soligorsk | 1–2 | 0–3  |
| Etzella Ettelbruck  | 2–2(vm.) |  FC Lokomotivi Tbilisi | 0–0 | 2–2 |
Pohjoinen alue
| FK Ekranas  | 4–0 |  JK Narva Trans | 1–0 | 3–0  |
| Havnar Bóltfelag  | 1–4 |  IF Elfsborg | 1–4 | 0–0  |
| Bohemian FC  | 9–3 |  Rhyl FC | 5–1 | 4–2  |
| Lisburn Distillery FC  | 3–6 |  TPS Turku | 2–3 | 1–3  |
| FK Riga  | 3–2 |  Fylkir | 1–2 | 2–0 |
Kaikissa ottelupareissa ensimmäisen osaottelun kotijoukkue on ilmoitettu ensin.
Toinen kierros

Ensimmäiset osaottelut pelattiin 5. heinäkuuta ja 6. heinäkuuta 2008. Toiset osaottelut pelattiin 12. heinäkuuta ja 13. heinäkuuta 2008.
| Joukkue #1> Eteläinen ja Välimeren alue | Yht> .Eteläinen ja Välimeren alue | Joukkue #2> Eteläinen ja Välimeren alue | 1>  osa.Eteläinen ja Välimeren alue | 2>  osa.Eteläinen ja Välimeren alue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| PFC Chernomorets Burgas  | 3–1 |  ND Gorica | 1–1 | 2–0  |
| FK Grbalj  | 2–3 |  Sivasspor | 2–2 | 0–1  |
| Grasshopper-Club Zürich  | 5–1 |  KS Besa Kavaje | 2–1 | 3–0  |
| FK Renova  | 1–3 |  Bnei Sakhnin | 1–2 | 0–1  |
| OFK Beograd  | 2–3 |  Panionios FC | 1–0 | 1–3 |
Keski ja Itäinen alue
| KFC Germinal Beerschot  | 1–2 |  Neftçi Baku | 1–1 | 0–1  |
| Saturn  | 8–1 |  Etzella Ettelbruck | 7–0 | 1–1  |
| FC Tiraspol  | 1–3 |  SC Tavriya Simferopol | 0–0 | 1–3  |
| SK Sturm Graz  | 2–0 |  FC Shakhtyor Soligorsk | 2–0 | 0–0  |
| FK Teplice  | 3–3(vm.) |  Budapest Honvéd FC | 1–3 | 2–0 |
Pohjoinen alue
| TPS Turku  | 1–4 |  Odense BK | 1–2 | 0–2  |
| Hibernian FC  | 0–4 |  IF Elfsborg | 0–2 | 0–2  |
| FK Ekranas  | 1–7 |  Rosenborg BK | 1–3 | 0–4  |
| FK Riga  | 2–2(vm.) |  Bohemian FC | 1–0 | 1–2 |
Kaikissa ottelupareissa ensimmäisen osaottelun kotijoukkue on ilmoitettu ensin.
Kolmas kierros

Ensimmäiset osaottelut pelattiin 19. heinäkuuta ja 20. heinäkuuta 2008. Toiset osaottelut pelataan 26. heinäkuuta ja 27. heinäkuuta 2008. Osaotteluiden voittajat pääsevät UEFA Cupin 2008-2009 toiselle karsintakierrokselle.
| Joukkue #1> Eteläinen ja Välimeren alue | Yht> .Eteläinen ja Välimeren alue | Joukkue #2> Eteläinen ja Välimeren alue | 1>  osa.Eteläinen ja Välimeren alue | 2>  osa.Eteläinen ja Välimeren alue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Bnei Sakhnin  | 1–3 |  Deportivo La Coruña | 1–2 | 0–1  |
| Panionios FC  | 0–2 |  SSC Napoli | 0–1 | 0–1  |
| Sivasspor  | 0–5 |  Sporting Clube de Braga | 0–2 | 0–3  |
| Grasshopper-Club Zürich  | 4–0 |  PFC Chernomorets Burgas | 3–0 | 1–0 |
Keski ja Itäinen alue
| Saturn  | 1–3 |  VfB Stuttgart | 1–0 | 0–3(ja.)  |
| Neftçi Baku  | 2–3 |  FC Vaslui | 2–1 | 0–2  |
| Rennes  | 1–1 (10–9rp.) |  SC Tavriya Simferopol | 1–0 | 0–1  |
| SK Sturm Graz  | 2–1 |  Budapest Honvéd FC | 0–0 | 2–1 |
Pohjoinen alue
| NAC Breda  | 1–2 |  Rosenborg BK | 1–0 | 0–2  |
| Odense BK  | 2–3 |  Aston Villa FC | 2–2 | 0–1  |
| IF Elfsborg  | 1–0 |  FK Rīga | 1–0 | 0–0 |
Kaikissa ottelupareissa ensimmäisen osaottelun kotijoukkue on ilmoitettu ensin.
Aiheesta muualla

UEFA Intertoto Cupin kotisivu
Uumolampi

| Uumolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Konnevesi
Koordinaatit:  62°32′21″N, 26°26′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Isoon Ruuhilampeen 
Järvinumero:  14.719.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  130,3 m  
Pituus:  140 m  
Leveys:  130 m  
Rantaviiva:  0,413 km  
Pinta-ala:  1,157 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiUumolampi 
Uumolampi  on Keski-Suomessa Konnevedellä  Sirkkamäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 140 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Lummukan valuma-alueeseen (14.719) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 130,3 metriä mpy.
Veririntatapakulo

| Veririntatapakulo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tapakulot Rhinocryptidae
Suku::  Liosceles
Laji::  thoracicus
Kaksiosainen nimi
 Liosceles thoracicus  (Sclater, 1865) 
Alalajit
 L. t. dugandi  L. t. erithacus  L. t. thoracicus 
Katso myös
   Veririntatapakulo Wikispeciesissä   Veririntatapakulo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Veririntatapakulo (Liosceles thoracicus) on tapakuloihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Veririntatapakulo kasvaa 19–20 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, niska ja kyljet ovat harmaat ja kyljissä on lisäksi ruskeita ja valkoisia juovia. Silmäkulmajuova on valkoinen. Linnun selkä ja siivet ovat punaruskeat ja olkasulissa on kellertäviä täpliä. Veririntatapakulon rinta ja vatsa ovat valkoiset. Keskellä rintaa on alalajista riippuen punaisen- tai keltaisenruskea laikku.
Levinneisyys ja elintavat

Veririntatapakuloa tavataan Kolumbiasta Bolivian pohjoisosiin ja Brasilian keskiosiin.  Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät, joissa on runsaasti kaatuneita puita. Se liikkuu usein yksin tai pareittain ja syö hyönteisiä.
Vennalampi (Joutsa)

| Vennalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Joutsa, Hirvensalmi
Koordinaatit:  61°49′31″N, 26°22′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Puulaveden alue (14.92)
Laskuoja:  oja Hirvijärveen 
Järvinumero:  14.924.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,1 m  
Pituus:  660 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  1,51 km  
Pinta-ala:  5,293 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVennalampi 
Vennalampi tai Vennanlampi on Keski-Suomessa Joutsassa ja Hirvensalmella Hirvenlahden lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 660 metriä pitkä, 170 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Puulaveden alueella (14.92), jonka Hirvijärven valuma-alueeseen (14.924) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 118,1 metriä mpy.
Urkusinfonia

Charles-Marie Widorin käytössä olleet Cavaillé-Coll-urut Pariisin Saint-Sulpice-kirkossa.
Urkusinfonia on ranskalaisten urkuri-säveltäjien, pääasiassa Charles-Marie Widorin ja Louis Viernen kehittämä erityisesti Cavaillé-Coll-urkujen mahdollisuuksia hyödyntävä sävellysmuoto. Sävellystä yhdelle soittimelle kutsutaan yleensä sonaatiksi, mutta urkujen toimiessa orkesterina on sinfonia-nimitys myös perusteltavissa. Urkusinfonia ja urkusonaatti ovatkin monesti synonyymeja.
Camille Saint-Saënsin ”Urkusinfoniana” tunnettu sinfonia nro 3 on luonteeltaan orkesteriteos, jossa urkuja käytetään tietynlaisen sointivärin luovana orkesterin soittimena.
Saksalainen koulukunta > Bach

Johann Sebastian Bach kirjoitti useita ei-liturgisia Preludi (tai Fantasia tai Toccata) ja Fuuga - tyyppisiä kappaleita, joista monet olivat tarkoitetut uusien urkujen vastaanottotarkastukseen. Suuret Preludit ja Fuugat (C-duuri, c-molli, Es-duuri, e-molli ja h-molli) sekä Doorinen Toccata ja Fuuga ovat täydellä syyllä kaksiosaisia urkusinfonioita.
Saksalainen koulukunta > Mendelssohn

Felix Mendelssohnin kuusi sonaattia uruille ovat muodoltaan epäyhtenäisiä ja luonteeltaan enemmänkin muistiinkirjoitettuja improvisaatioita. Musiikillisen materiaalinsa ne ottavat osittain koraaliteemoista.
Saksalainen koulukunta > Liszt ja Reubke

Franz Lisztin fantasia ja fuuga Giacomo Meyerbeerin oopperaan Le Prophète sisältyvästä koraalista Ad nos, ad salutarem undan laajentaa muotoa preludin ja fuugan välisellä adagiolla. Samaan kategoriaan kuuluu Lisztin oppilaan Julius Reubken Der 94ste Psalm – Sonate für die Orgel.
Ranskalainen koulukunta > Franck

César Franckin Grande pièce symphonique otti esikuvakseen Ludwig van Beethovenin yhdeksännen sinfonian erikoispiirteen - tärkeimpien teemojen muistelun finaalin johdannossa. Kappale ei ole perinteistä kirkkomusiikkia vaan muistuttaa Franckin ainoata orkesterille kirjoittamaa sinfoniaa d-molli.
Ranskalainen koulukunta > Guilmant

Alexandre Guilmant kirjoitti kahdeksan sonaattia uruille. Ensimmäisen sonaatin tekstuurin hän kirjoitti myös orkesterille ja nimesi sen sinfoniaksi. Vastaavasti orkesterille kirjoittamansa kahdeksannen urkusonaatin hän nimesi sinfoniaksi järjestysnumerolla toinen. Seitsemännen sonaatin vaihtoehtoinen nimi on sarja.
Sonate (Symphonie) nr.1 pour orgue en ré mineur Opus 42 (1874)
Introduction et Allegro - Pastorale (Andante quasi allegretto) - Final (Allegro assai)
Seconde Sonate pour Grand Orgue en Ré majeur Opus 50 (1876/1883)
Allegro moderato - Larghetto - Allegro vivace
Troisième sonate pour orgue en ut mineur Opus 58 nr.1 (1881)
Preludio (Allegro maestoso e con fuoco) - Adagio - Fuga (Allegro moderato)
Quatrième Sonate pour Orgue (Pédale ad libitum) ou Harmonium en ré mineur Opus 61 (1884)
Allegro assai - Andante - Menuetto (Allegretto) - Final
Sonate nr.5 pour orgue en ut mineur Opus 80 (1894)
Allegro appassionato - Adagio con molto espressione - Scherzo (allegro) - Recitativo - Choral et Fugue (allegro)
Sonate nr.6 pour orgue en si mineur Opus 86 (1897)
Allegro con fuoco - Méditation (Andante quasi allegro) - Fugue et Adagio
Sonate nr.7 pour orgue - Suite pour orgue en Fa majeur Opus 89 (1902)
Entrée (Tempo di Marcia, maestoso) - Lento assai (Rêve) - Intermezzo (Allegretto) - Grand choeur (Allegro con brio) - Cantabile (Andante) - Final (Allegro)
Sonate nr.8 pour orgue (Deuxième symphonie) La majeur Opus 91 (1906)
Introduction et Allegro risoluto - Adagio con affetto - Scherzo (Vivace) - Andante sostenuto - Intermède et Allegro con brio
Ranskalainen koulukunta > Vierne

Louis Vierne oli sekä Franckin että Widorin oppilas ja omaksui eräitä heidän käytäntöjään, mutta säveltäjänä kulki omia teitään. Hän kirjoitti kuusi numeroitua urkusinfoniaa.
Première symphonie en ré mineur op. 14 (1898-99)
Prelude - Fugue - Pastorale - Allegro vivace - Andante - Final
Deuxième symphonie en mi mineur op. 20 (1902)
Allegro - Choral - Scherzo - Cantabile - Final
Troisième symphonie en fa dièse mineur op. 28 (1911)
Allegro maestoso - Cantilene - Intermezzo - Adagio - Final
Quatrième symphonie en sol mineur op. 32 (1914)
Prelude - Allegro - Menuet - Romance - Final
Cinquième symphonie en la mineur op. 47 (1923-24)
Grave - Allegro - Scherzo - Larghetto - Final
Sixième symphonie en si mineur op. 59 (1930)
Introduction et Allegro - Aria - Scherzo - Adagio - Final
Ranskalainen koulukunta > Saint-Saëns

Symphonie nº 3 en ut mineur op. 78, dite «avec orgue»
Vaippasakaali

| Vaippasakaali |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Koiraeläimet Canidae
Suku::  Lupulella
Laji::  mesomelas
Kaksiosainen nimi
 Lupulella mesomelas  (Schreber, 1775) 
Synonyymit
 Canis mesomelas Schreber, 1775 
 Vaippasakaalin levinneisyys
Alalajit
 Lupulella mesomelas mesomelas  Lupulella mesomelas schmidti 
Katso myös
   Vaippasakaali Wikispeciesissä   Vaippasakaali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaippasakaali (Lupulella mesomelas) on afrikkalainen koiraeläin. Vaippasakaali on perinteisesti luettu koirien (Canis) sukuun, mutta DNA-analyysien perusteella se ei ole läheistä sukua koirien muiden lajien kanssa, ja siksi se on alettu lukea uuteen Lupulella-sukuun. Juovasakaali saattaa kuulua samaan sukuun, mutta sen sukulaissuhteissa on epäselvyyksiä. Vaippasakaali jaetaan kahteen maantieteellisesti eristyneeseen alalajiin, jotka joidenkin geneettisten tutkimusten mukaan ovat kaksi erillistä lajia.
Koko ja ulkonäkö

Vaippasakaali muistuttaa ulkonäöltään kettua. Sen turkki on keltaruskea lukuun ottamatta selkäpuolella niskasta häntään asti kulkevaa mustavalkeaa karvoitusta. Sakaalien säkäkorkeus on yleensä 38–48 cm, ruumiin pituus 65–74 cm ja ruumiin paino 7–13 kg. Urokset ovat hieman naaraita kookkaampia. [lähde? ]
Levinneisyys

Vaippasakaalilla on Afrikassa kaksi erillistä levinneisyysaluetta; eteläinen Afrikka sekä Afrikan itärannikko. Elinympäristöksi niille kelpaa lähes mikä vain; metsä, pensaikko, savanni ja aavikkomaiset alueet. Parhaiten ne kuitenkin viihtyvät alueilla, joilla on riittävästi ja helposti saatavilla olevaa ravintoa. [lähde? ]
Elintavat

Vaippasakaalit elävät yleensä pareina, mutta metsästävät laumassa saadakseen suurempia saaliseläimiä kuten impaloita ja muita antilooppeja. Ne ovat hyvin reviiritietoisia ja jokaisella parilla on oma pysyvä reviirinsä. Vaippasakaali on yöeläin mutta se tulee silloin tällöin luolastaan ulos myös päivisin. [lähde? ]
Vaippasakaalien ravinto koostuu siitä aineksesta, mitä elinalueella on tarjolla. Ne ovat raadonsyöjiä, mutta myös hyviä saalistajia. Pääasiallista ravintoa ovat kuitenkin rotat, mangustit ja linnut. Sakaalit ovat omnivoreja. [lähde? ]
Lisääntyminen

Vaippasakaalin tiineys kestää kaksi kuukautta. Pesue koostuu 3–6 pennusta joista jokainen painaa syntyessään 200–250 grammaa. Kahdeksan kuukauden ikäisinä pennut ovat tarpeeksi vanhoja aloittaakseen itsenäisen elämän. Sukukypsyys saavutetaan 11 kuukauden iässä. [lähde? ]
Sakaali ja ihminen

Sakaaleja tapetaan joskus niiden turkin vuoksi tai vaihtoehtoisesti siksi, että niitä pidetään uhkana karjalle. [lähde? ]
Aiheesta muualla

Laji.fi: Vaippasakaali (Canis mesomelas)
ITIS: Canis mesomelas (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Canis mesomelas, the Black-backed jackal (englanniksi)
Gustav Goßler

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 1900 | Perämiehellinen nelikko |  |
Gustav-Ludwig Goßler (4. huhtikuuta 1879 Hampuri – 4. huhtikuuta 1940) oli saksalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli hampurilainen Germania Ruder Club.
Goßler kuului Germania Ruderer Clubin joukkueeseen, joka voitti perämiehellisten nelikkojen kultaa Pariisin olympialaisissa 1900. Joukkueessa olivat myös Gustavin veljet Carl ja Oskar. Gustav sousi olympialaisissa nelikkokilpailun lisäksi perämiehellisissä kahdeksikoissa, joissa hän sijoittui neljänneksi.
Urban Assault

| Urban Assault |
| --- | --- |

Kehittäjä:  TerraTools
Julkaisija:  Microsoft Game Studios
Julkaistu:  1998
Lajityyppi:  Strategiapeli, FPS-peli
Pelimuoto:  moninpeli ja yksinpeli
Alusta:  Microsoft Windows
Jakelumuoto:  CD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Urban Assault on TerraTools-pelitalon (myöh. RadonLabs) kehittämä ja Microsoftin vuonna 1998 julkaisema tietokonepeli. Peli on yhdistelmä reaaliaikaista strategiapeliä ja FPS-peliä. Peli sijoittuu massiivisen ympäristötuhon jälkeiseen maailmaan 2070-luvulla.
Tarina

2000-luvun alussa on tapahtunut ympäristökatastrofi, jonka seurauksena ilmakehä on saastunut ja otsonikerros tuhoutunut, jolloin maan pinnalle pääsee vaarallisia määriä ultraviolettisäteilyä. Säteily ja saasteet ovat tappaneet elämän valtameristä ja tehneet suuresta osasta maapalloa elinkelvottoman ihmisille. Ihmiset joutuvat elämään pienissä kaupungeissa, joita ympäröivä kupolimainen voimakenttä suojaa niitä liialliselta säteilyltä. Maailmassa vallitsee ruoka- energia- ja resurssipula, ja ihmiskunta on jakautunut ryhmittymiin, jotka sotivat toisiaan vastaan. Kaikki ryhmittymät käyttävät uutta teknologiaa, jonka avulla sota-aluksia voidaan luoda pelkästä energiasta ja ohjata tukialuksen (Host Station) kautta.
Vastarintaliike (The Resistance) edustaa demokraattista ja vapaata yhteiskuntaa, ja liikkeen tavoitteena on selviytyä kriisistä ja palauttaa rauha maapallolle. Vastarintaliike oli jo tuhoutumaisillaan, kunnes joukko hakkereita ja insinöörejä yhdisti vapaan maailman tietokoneet suureksi tekoälyllä varustetuksi järjestelmäksi. Järjestelmään kuului seitsemän tukialusta, joita kutakin ohjaa ihminen (Synaptic Donor Unit, SDU), jonka aivot on liitetty osaksi järjestelmää. Pelaaja asettuu viimeisen tukialuksen komentajaksi, muut kuusi ovat tuhoutuneet taisteluissa.
Ghorkovit on kommunistinen ja totalitaristinen ryhmittymä, joka hallitee Itä-Eurooppaa ja Aasiaa. He olivat aluksi Resistancen liittolaisia, mutta kääntyivät myöhemmin näitä vastaan, kun nämä yrittivät myydä heidät ulkoavaruudesta tulleille valloittajille saadakseen itse lisäaikaa.
Taerkastenit on lähinnä Etelä-Euroopassa ja Afrikassa vaikuttava vahvasti uskonnollinen veljeskunta, joka vihaa modernia teknologiaa ja syyttää teollistunutta yhteiskuntaa ilmakehän ja valtamerien pilaamisesta.
Musta lahko (Black Sect) on mystinen, lähinnä rikollisista ja terroristeista koostuva ryhmä, joka liittyi sotaan ajaakseen omia etujaan. He hyödyntävät muilta ryhmittymiltä varastettua teknologiaa.
Avaruusolennot ovat päättäneet käyttää sekasortoista tilannetta hyväkseen. Ensimmäisenä saapuivat Mykonianit. Heidän tavoitteenaan on valloittaa Maa ja muuttaa se heille sopivammaksi; tällöin myös ihmiskunta on tuhottava. He ovat luoneet Parasite-nimisen koneen, joka imee energiaa Maan ytimestä ja muuntaa sitä Mykonianien käyttöön. Koneen tuhoaminen on pelaajan päätavoite; jos se ei onnistu, Maan ydin kylmenee ja Maan magneettikenttä häviää, jolloin maailmanloppu on varma.
Pian Mykonianien jälkeen saapuivat Sulgogarit. Ne ovat suuria sieniä muistuttavia lentäviä olentoja, joiden kaikki "alukset" ovat ilmeisesti eläviä ja käyttävät voimakkaita kemiallisia ja biologisia aseita. Sulgogarien tavoitteena on luoda Maasta elinpaikka itselleen ja ne käyttävät ihmisiä ravinnokseen.
Pelaaminen

Peli yhdistää strategiapelin ja FPS-pelin ominaisuuksia. Pelaaja voi luoda aluksia, kuten panssarivaunuja ja lentokoneita, sekä rakennuksia, esimerkiksi voimalaitoksia ja tutka-asemia, ohjatessaan tukialusta. Aluksille voi määrätä tehtäviä kartalta tai niitä voi ohjata itse. Pelimaailma esitetään aina sen aluksen kuvakulmasta, jota pelaaja ohjaa. Pelin tekoäly ohjaa muita aluksia. Tekoälyn ohjaamat alukset lähettävät pelaajalle viestejä liittyen esimerkiksi kohteen tavoittamiseen tai perääntymisaikeisiin.
Yksinpelissä pelaaja suorittaa tehtäviä, joita on pelin täysversiossa 42. Uusia tehtäviä avautuu sitä mukaa kun edellisiä suoritetaan, eivätkä ne etene lineaarisesti. Pelaaja voi usein valita seuraavan tehtävän useista vaihtoehdoista. Tehtäviä suorittamalla saa myös mm. uusia aluksia ja muuta teknologiaa käyttöönsä.
Peliä voi pelata myös moninpelinä internetin välityksellä. Moninpelissä jokainen pelaaja valitsee ryhmittymän, jota ohjaa. Tavoitteena on tuhota muut ryhmittymät.
Vastaanotto

Peli sai osakseen sekä positiivista että negatiivista kritiikkiä. Strategia- ja FPS-pelin yhdistämistä pidettiin yleisesti hienona oivalluksena ja pelin hyvää joystick-tukea kehuttiin. Peliä kritisoitiin mm. käyttöliittymän puutteista, kovasta vaikeustasosta ja yksitoikkoisuudesta.     Pelin myyntilukemat jäivät varsin alhaisiksi.
Lisäosa

Peliin kehitettiin lisäosa Urban Assault: Metropolis Dawn, jota ei kuitenkaan julkaistu, ilmeisesti pelin alhaisen suosion vuoksi. Lisäosassa pelaaja pääsee pelaamaan Ghorkovien ja Taerkastenien puolella, ja lisäosan tarina on kerrottu näiden ryhmittymien näkökulmasta.
Ilmeisesti turhautunut pelinkehittäjä antoi lähes valmiiksi kehitetyn lisäosan pelin pienelle faniyhteisölle. Monet pitävät sitä, ja itse peliä, nykyään "abandonwarena", koska pelin tukeminen on lopetettu eikä sitä myydä juuri missään. On kuitenkin hyvä muistaa, että pelin tekijänoikeudet ovat yhä voimassa.
Aiheesta muualla

Microsoftin Urban Assault-sivu
Urban Assault GameFaqs-sivustolla
Stoudson Corporation Forums (Arkistoitu – Internet Archive), Urban Assaultin faniyhteisön foorumi
Valkeajärvi (Pello, Ruuhijärvi)

| Valkeajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Pello
Koordinaatit:  66°54′20″N, 24°31′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Valkeajärvenoja 
Järvinumero:  67.966.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  165,3 m  
Rantaviiva:  2,895 km  
Pinta-ala:  21,592 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkeajärvi 
Valkeajärvi  on Lapissa Pellossa Ruuhijärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 22 hehtaaria, se on 1,1 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Iso-Vietosen–Raanujärven alueella (67.96), jonka Pahtajoen valuma-alueeseen (67.966) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 165,3 metriä mpy.
Vasemmistoliiton synty

| Vasemmistoliiton synty |
| --- | --- |

Kirjailija:  Sirpa Puhakka
Kieli:  suomi
Genre:  politiikan tutkimus
Kustantaja:  Into
Julkaistu:  2015
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  278
ISBN:  978-952-264-365-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vasemmistoliiton synty on Sirpa Puhakan vuonna 2015 ilmestynyt kirja Vasemmistoliiton syntyvaiheista. Teoksen julkaisi Into.
Aiheesta muualla

Veli-Pekka Leppänen: 25-vuotias Vasemmistoliitto vakaannutti poliittisen kentän vasenta laitaa. Helsingin Sanomat 14.3.2015.
Annukka Kantola: Punavihreys karkotti monta konkaria uudesta vasemmistoliitosta (Arkistoitu – Internet Archive). Suomenmaa 3.3.2015.
Mauri Liukkonen: Vain yksi on joukosta poissa (Arkistoitu – Internet Archive). Savon sanomat 8.3.2015.
Hannu Miettunen: Kommunismin tuhkasta noussut (Arkistoitu – Internet Archive). Turun sanomat 25.3.2015.
Rauli Mickelsson: Radikaalivasemmiston muodonmuutos. Agricolan kirja-arvostelut 28.4.2015.