stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sense-Making-teoria

Sense-Making -teoria (sensemaking, Sense-Making Methodology (SMM)) on yhdysvaltalaisen viestintätutkijan Brenda Dervinin 1970-luvulta lähtien kehittelemä malli toiminnan merkityksellistämisestä. Se puolustaa vahvasti käyttäjälähtöisyyttä tiedonhankinnassa ja -käytössä. Mallin keskeiset oletukset ovat metaforisia ja liittyvät askeltamiseen. Tiedonhankinnan kokonaisuus muodostuu yksilön kohdatessa ns. kuilun (gap), jota hän ei pysty vanhojen toimintamallien avulla ylittämään. Eteenpäin päästäkseen yksilön täytyy muodostaa silta (bridge). Askeltamalla eteenpäin (step-taking), eli hankkimalla tietoa, päästään kuilun ylitse. Lopussa ongelma ratkeaa, tai sen ratkaisua jatketaan.
Teoria

Tiedonhankinnan kokonaisuus muodostuu metaforisesta tilanne - kuilu - käyttö (situation - gap - use) -mallista.
Mallin perusoletuksena on ymmärtää ihmisen inhimillisen käyttäytymisen ainutkertaisuus ja monimuotoisuus kuten myös sen rajoittuneisuus ja hyväksyä se tiedonhankinnassa. Inhimillinen käyttäytyminen luo joustavasti käsityksiä ja merkityksiä. Maailma, jossa elämme, on myös epätäydellinen ja täynnä katkoksia (gappiness). Sen epäjatkuvuus määrittää viestintää ja tiedonhankintaa. Tämä on mallin kannalta keskeistä.
Teoria > Tiedonhankinnan konteksti (situation)

Kutsutaan lyhyemmin tilanteeksi (situation).
Virittää tiedontarpeen. Yksilö joutuu pysähtymään kognitiivisen kuilun eteen kohdatessaan ongelman. Syntynyt kuilu (gap) merkitsee tilanteessa heränneitä kysymyksiä, joita voidaan kutsua tiedontarpeiksi. Tietoa ei ole riittävästi, eivätkä vanhat rutiininomaiset mallit auta.
Dervin erottaa erityyppisiä pysähdyksiä (stops): päätöstilanne (risteys, jossa kaksi suuntaa), estetilanne (este tiedonhankinnalle), tien puuttumistilanne (umpikuja), tien huuhtoutumistilanne (joudutaan tyhjän päälle, tietä ei enää ole), ongelmallinen tilanne (tilanteessa ei haluttaisi olla).
Teoria > Tiedontarve ongelmatilanteessa (gaps)

Lyhyemmin kuilu (gap).
Kun ihminen kohtaa kuilun, on hänen tehtävä tilannearvio, arvioitava uudelleen toimintaa ja sen mahdollisuuksia. Kuilua (jotakin asiaa) ei ymmärretä tarpeeksi hyvin. Kuilu voi olla aikaa vaativa tai ongelma voi ratketa nopeasti; joka tapauksessa yksilö on ymmällään miten jatkaa.
Ihmisen kohdatessa kuilun, kohdistetaan huomio kysymyksiin. Kysymykset jaetaan 5W-luokkiin:
Why (miksi-kysymykset)
When/where (milloin/missä-kysymykset)
What (mitä-kysymykset)
Who (kuka-kysymykset)
How (miten/kuinka-kysymykset)
Teoria > Silloittaminen (gap-bridging)

Tiedontarpeen ratkaisemiseksi aletaan pohtia erilaisia mahdollisuuksia edetä kuilun yli – rakennetaan siltaa. Silloittamisessa (gap-bridging) kootaan yhteen kognitiivisia ja affektiivisia elementtejä jotka auttavat eteenpäin. Silloittamisen strategiat ja taktiikat vaihtelevat kuiluittain, esimerkiksi kokeillaan samanlaisia taktiikoita kuin edellisillä kerroilla (analogiat), voidaan myös yrittää keksiä kokonaan uudenlaisia keinoja (vaativin vaihtoehto). Sillan rakennuspuina toimii siis ihmisen hankkima tieto.
Silloittaminen käsitteellistetään tiedonhankinnaksi. Rakennettua siltaa pitkin eteneminen on tiedon käyttöä (tai tiedon hyödyntämistä).
Teoria > Merkitykset, joita tiedonkäyttö antaa (uses/helps)

Tiedon käyttöön viitataan sanalla "käyttö", joka merkitsee kognitiivisten "siltojen" käyttöönottoa eli vastauksia kysymyksiin. Termi "use" ei suoranaisesti merkitse käyttöä, vaan ennemminkin sitä, mitä positiivista (avut, "helps") tai negatiivista (haitat, "hurts") merkityksellistämisestä seuraa yksilön tilanteelle. Helps tarkoittaa kokemuksia siitä miten kuilun yli päästiin. Kun tieto ei auta, vaan hankaloittaa asioita nousee esiin termi hurts.
Taustaa > Varhaista ajattelua - kohti sense-makingia

1970-luvulla Dervin aloitti sense-making -mallinsa hahmottelun. Teoriassa lähtökohtaisesti oletetaan asiantilojen ja toiminnan olevan epäjatkuvaa niiden muuttuvuuden vuoksi. Tiedonhankintakäyttäytyminenkin on muuttuvaa, siinä siirrytään tilanteesta toiseen askel askeleelta. Dervin kokee mallinsa kehittelyn elämäntyökseen. Hänestä se ei ehkä ole niinkään teoria, vaan metodologia.
Brenda Dervinin ja Michael Nilanin vuonna 1986 julkaisemalla artikkelilla, jossa he kritisoivat järjestelmäkeskeistä lähestymistapaa, on ollut tärkeä rooli tiedonhankintatutkimuksessa ja sen suuntautumisessa kohti käyttäjälähtöistä tarkastelutapaa kenen mukaan? (puhutaan käyttäjäkeskeisestä paradigmasta). Artikkelissaan he vertailevat järjestelmä- ja käyttäjäkeskeistä lähestymistapaa kiinnittääkseen huomiota enemmän yksilölähtöiseen tarkasteluun.
Heidän mielestään järjestelmäkeskeinen paradigma olettaa, että kaikki yksilöt toimivat rationaalisesti hankkiessaan tietoa. Oletetaan, että kaikella tiedolla on jonkinlainen vakiomerkitys riippumatta tulkitsijasta ja lähteestä. Järjestelmäkeskeisen paradigman ei katsottu pystyvän luomaan kokonaisvaltaista käsitystä siitä, miten tiedonhankintaprosessi etenee. Ihmiset nähtiin liian passiivisina toimijoina, dokumenttien vastaanottajina (esimerkiksi kirjastopalveluissa), ei aktiivisina tiedonhankkijoina.
Käyttäjäkeskeisen paradigman piirissä Dervinin Sense-making -teoria on ollut teoreettisena viitekehyksenä monille tutkimuksille ja siksi sitä voidaan pitää eräänlaisena läpimurtona.
Taustaa > Monitasoinen rakennelma

Sense making -lähestymistapaan viitataan monentasoisin luonnehdinnoin. Sitä pidetään menetelmänä, metodologiana tai
joukkona tutkimustuloksia. Kehittäjä on varhemmin luonnehtinut sitä metateoreettiseksi rakennelmaksi, jossa otetaan kantaa tiedon, 
tiedonkäytön ja inhimillisen viestinnän olemuksiin. Myöhemmin Dervin on todennut, että lukuisat tavat viitata sense makingiin voivat olla keskenään ristiriitaisia eivätkä eri tasojen väliset yhteydet ole selvästi artikuloituja.
Kritiikkiä

1980-luvulta lähtien on kiinnitetty enemmän huomiota tiedonhankinnan kontekstitekijöihin (kognitiivisiin, sosiaalisiin, affektiivisiin ja tilannetekijöihin). Dervinin käyttämä termistö on suppeampaa eikä se juuri määrittele sen yksityiskohtaisemmin tällaisia tekijöitä.
Sovellukset

Sense-making -teoria henkilöityy vahvasti Derviniin, mutta mallista ollaan kiinnostuneita suurenevissa määrin myös muualla maailmassa.
Sense-making –teoriasta on tehty melko vähän empiirisiä tutkimuksia, Dervin on lähinnä itse soveltanut sitä omissa tutkimuksissaan, muut tiedonhankinnassa. Dervin on itse kehittänyt time-line-interview-metodin, jossa tiedonhankinnan prosessi rakennetaan uudelleen tilanne-kuilu-käyttö -ajattelulla. Lisäksi varhain 1970-luvulla tutkimuksen kohteena oli köyhän väestönosan tiedonhankinta, myöhemmin esimerkiksi verenluovutusprosessin tiedonhankinnan selvitys sekä syöpäpotilaiden tiedontarve ja hankinta.
Pettigrew, Durrance ja Unruh ovat soveltaneet sense-making -teoriaa tutkiessaan, kuinka kirjastonkäyttäjät käyttivät Internetiä.
Jarkko Karin väitöskirja 2001 (paranormaaleista ilmiöistä tapahtuva tiedonhankinta) soveltaa metodia. Samoin tekee Kimmo Tuominen gradussaan (Arkielämän tiedonhankinta: Nokia Mobile Phones Oy:n työntekijöiden arkielämän tiedontarpeet, -hankinta ja -käyttö vuodelta 1992).lähde tarkemmin?
Aiheesta muualla

Sense-Making Methodology Site (Arkistoitu – Internet Archive)
Siegmar Wätzlich

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Wätzlich vuonna 1974. |  Wätzlich vuonna 1974. |  Wätzlich vuonna 1974. |  |
Maa:   Itä-Saksa
Miesten jalkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | München 1972 |  |  |
Siegmar Wätzlich (16. marraskuuta 1947 – 18. huhtikuuta 2019) oli saksalainen jalkapalloilija. Hän pelasi lähes koko uransa eli vuodet 1967–1975 Dynamo Dresdenissä. Itä-Saksan jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi 22 ottelua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siegmar Wätzlich Wikimedia Commonsissa
Saksan demokraattisen tasavallan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1974
1 Croy  |
2 Kurbjuweit |
3 Bransch |
4 Weise |
5 Fritsche |
6 Schnuphase |
7 Pommerenke |
8 Löwe |
9 Ducke |
10 Kreische |
11 Streich |
12 Wätzlich |
13 Lauck |
14 Sparwasser |
15 Vogel |
16 Irmscher |
17 Hamann |
18 Kische |
19 Seguin |
20 Hoffmann |
21 Blochwitz |
22 Friese |
Valmentaja Buschner
Eino Leino 4 – Päivän laskiessa

| Eino Leino 4 – Päivän laskiessa Vesa-Matti Loiri |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Musapaja
 Julkaistu: 12. helmikuuta 2001 
 Formaatti: CD-levy (8573-86450-2)
 Tuottaja(t): Peter Lerche
 Tyylilaji: folk, iskelmä, folkrock
 Kesto: 01.10.47
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
 Levymerkki: Fazer Records
Listasijoitukset
  Suomi: 6. (helmikuu 2001) 
Vesa-Matti Loirin muut julkaisut
| Kirkkokonsertti 2000 | Eino Leino 4 – Päivän laskiessa 2001 | Ystävän laulut 2003 |
Eino Leino -sarjan muut julkaisut
| Eino Leino 3 1985 | Eino Leino 4 – Päivän laskiessa 2001 |   |
Singlet albumilta Eino Leino 4 – Päivän laskiessa
 ”Ja vuodet ne käy yhä vaikeammiks” / ”Legenda” Julkaistu: 2001 (PR02482)
Eino Leino 4 – Päivän laskiessa on suomalaisnäyttelijä Vesa-Matti Loirin 21. studioalbumi, joka julkaistiin helmikuussa 2001. Albumi on neljäs ja viimeinen osa Eino Leino -albumisarjaa, jonka levytyksillä Loiri tulkitsee Eino Leinon runoja uusina sävellyksinä ja sovituksina. Albumin kappaleet ”Ja vuodet ne käy yhä vaikeammiks” ja ”Legenda” julkaistiin myös singlenä.
Albumin kappaleista ”Ja vuodet ne käy yhä vaikeammiks”, ”Maininkeja”, ”Se kuitenkin liikkuu” sekä ”Elegia” on julkaistu jo aiemmin albumisarjan ensimmäisellä ja toisella levyllä, mutta ne sovitettiin uudelleen tälle levylle.
Albumi julkaistiin Warner Music Finlandin levittämänä Fazer Records -levymerkillä CD-levynä, eikä siitä ole toistaiseksi julkaistu painosta LP-levynä tai C-kasettina. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 6, ja pysyi listalla yhteensä yhdeksän viikkoa.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Perttu Hietanen, ellei toisin mainita.
Kaikkien kappaleiden sanoitukset ovat Eino Leinon runoja.
Kaikki kappaleet sovittanut Peter Lerche.
Filosofeeraava ylioppilas – 4.27
Mietelmiä – 4.09
Ja vuodet ne käy yhä vaikeammiks – 3.33 (säv. Perttu Hietanen – Taisto Wesslin)
Trubaduurin laulu – 9.50
Niin jos oisit lauluni – 5.48
Maininkeja – 4.02 (säv. Perttu Hietanen – Taisto Wesslin)
Hyljätyn valitus – 3.45
Luonnossa luminen ilta – 4.42
Se kuitenkin liikkuu – 8.50 (säv. Perttu Hietanen – Taisto Wesslin)
Erakon hämmästys – 4.48
Elegia – 6.20 (säv. Perttu Hietanen – Taisto Wesslin)
Päivän laskiessa – 4.23
Legenda – 6.10
Kokoonpano > Muusikot

Vesa-Matti Loiri – laulu, nokkahuilu, huuliharppu, kazoo
Peter Lerche – kitara
Maria Kalaniemi – harmonikka
Christer Bergholm – bassokitara
Kalle Torniainen – rummut
John Storgårds – viulu (4-5, 7-10, 13)
Esa Kotilainen – kosketinsoittimet (10, 12-13)
Olli Haavisto – steel-kitara (1)
Savar Sabri – tabla (13), tavutus (4)
Kokoonpano > Tuotanto

Peter Lerche – tuottaja
Esa Kotilainen – äänitys (Musapaja)
Dan Tigerstedt – miksaus (Finnvox)
Pauli Saastamoinen – masterointi (Finnvox)
Outi Montonen – valokuva
Krista Mäkinen – ulkoasu (Mainospeukalo)
Timo Lindström – vastaava tuottaja
Dorian Grayn muotokuva

| Dorian Grayn muotokuva> The Picture of Dorian Gray |
| --- | --- |
 Ensimmäisen painoksen kansi
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Oscar Wilde
Kieli:  englanti
Genre:  romaani
Kustantaja:  Lippincott's Monthly Magazine
Julkaistu:  1890
Suomennos
Suomentaja:  Helmi Setälä (1906) Aulis Nopsanen (1947) Kai Kaila (1963) Jaana Kapari-Jatta (2009)
Julkaistu:  1906 1947 1963 2009
Sivumäärä:  363 (vuoden 2009 suomennos)
ISBN:  978-951-1-23479-1 (vuoden 2009 suomennos)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Dorian Grayn muotokuva on Oscar Wilden kirjoittama romaani. Vuonna 1890 se ilmestyi sarjana Lippincott's Magazine -aikakauslehdessä ja seuraavana vuonna kirjana. Romaani sijoittuu 1800-luvun lopun Lontooseen.
Henkilöhahmot > Päähenkilöt

Dorian Gray - poikkeuksellisen kaunis nuori mies
Basil Hallward - Dorianin ystävä, muotokuvamaalari
Lordi Henry Wotton - Dorianin turmeltunut viettelijä
Henkilöhahmot > Muut henkilöt

Sibyl Vane - Dorianin rakastettu, näyttelijätär
Rouva Vane - Sibylin äiti
James Vane - Sibylin veli, merimies
Alan Campbell – Dorianin ystävä, kemisti
Lord Fermor – lordi Henryn setä
Victoria, lady Henry Wotton – lordi Henryn vaimo
Kertomuksen juoni

Basil Hallward maalaa kauniin nuoren miehen muotokuvaa. Lordi Henry Wotton näkee kuvan ja haluaa tutustua sen malliin. Basil vastustelee, koska hän tuntee Lordi Henryn huonon maineen eikä halua tämän turmelevan puhdasmielistä Dorian Graytä. Juuri silloin Dorian astuu sisään ja ihastuu heti Lordi Henryn nokkeluuteen ja sulavuuteen. Henry imartelee Dorianin kauneutta ja surkuttelee sitä, että kauneus on niin katoavaista. Tämä saa Dorianin vaipumaan synkkyyteen. Epätoivossaan  hän toivoo, että muotokuva vanhenisi ja hän itse saisi pitää ikuisesti kauneutensa ja nuoruutensa. Pelästyneenä nuoren miehen kiihkeydestä Basil yrittää tuhota maalauksen, mutta Dorian estää sen ja vie taulun kotiinsa.
Dorianin toiveen toteutumisesta alkaa hänen tuhonsa. Itsekäs elostelija lordi Henry opastaa Dorianin moraalittomien nautintojen maailmaan. Hän alkaa vierailla oopiumiluolissa ja prostituoitujen luona. Hänestä tulee  tunteeton ja kyyninen, hän aiheuttaa  kylmyydellään rakastettunsa Sibylin itsemurhan ja lopulta murhaa Basil Hallwardin, muotokuvansa tekijän ja omatuntonsa. Paheellinen elämä ei kuitenkaan kuluta häntä lainkaan. Hän pysyy jatkuvasti nuorena ja kauniina, mutta hänen muotokuvansa muuttuu vähitellen rumuuden ja inhon perikuvaksi, aivan kuin jokainen hänen tekemänsä synti tahraisi sitä. Dorian piilottaa maalauksen muilta. Lopulta hän päättää tuhota maalauksen, koska se voisi todistaa hänen veriteostaan. Hän yrittää lyödä maalausta veitsellä, jolla hän surmasi Basil Hallwardin. Palvelija kuulee huudon, ja Dorian löydetään huoneesta kuolleena veitsi sydämessään. Hän on vanhentunut ja muuttunut hirvittävän näköiseksi, kun taas maalaus on muuttunut alkuperäiseksi.
Kritiikki

Aikalaisiltaan Dorian Grayn muotokuva sai tylyn tuomion. Se herätti ”moraalittomuudellaan”  ja homoseksuaaliseksi ymmärretyllä asetelmallaan pahennusta, ja kirjaa käytettiin myöhemmin todisteena oikeudenkäynnissä Wildeä vastaan.
Lukija voi tulkita Wilden teosta monella tasolla. Sen voi nähdä viktoriaanisena trillerinä, josta voi nauttia pelkästään sen luoman  tunnelman ja jännityksen takia. Samalla sen voi tulkita olevan moraalinen allegoria, joka kuvaa viattoman ihmismielen myrkytystä ja rappiota. Sitä voi pitää myös psykologisena teoksena tai filosofisena pohdintana taiteen olemuksesta sekä taiteen ja elämän välisestä suhteesta: Jäljitteleekö taide elämää vai elämä taidetta, ja mitä tapahtuu, kun ihminen arvostaa elämän esteettistä puolta enemmän kuin eettistä.
Teos muissa taiteissa

Kirjasta on tullut luettu klassikko ja siitä on tehty useita elokuvasovituksia:
Dorian Grayn muotokuva, elokuva vuodelta 1945, ohjaaja Albert Lewin
The Picture of Dorian Gray, TV-elokuva vuodelta 1973, ohjaaja Glenn Jordan
The Picture of Dorian Gray, elokuva vuodelta 1976, "BBC Play of the Month", ohjaaja John Gorrie
The Picture of Dorian Gray, elokuva vuodelta 2004, ohjaaja David Rosenbaum
Dorian Gray, elokuva vuodelta 2009, ohjaaja Oliver Parker
TV-sarja Penny Dreadful (2014–2016).  Yksi sarjan hahmoista on Dorian Gray.
Like Dorian Gray, kappale vuodelta 2013 Luxury Toysin levyllä Music is liquid
Dorian Gray, kappale vuodelta 2023 Krypta -yhtyeen levyllä Outo laakso
Lisäksi kirjasta on tehty useita dramatisointeja. Intertekstuaalisuutta ilmenee myös muissa teoksissa, esimerkiksi elokuvassa Herrasmiesliiga, jossa Stuart Townsend esittää Dorian Graytä sekä James Bluntin laulussa "Tears and Rain".
Suomenkieliset käännökset

Kirja on suomennettu neljään eri otteeseen: Helmi Setälä vuonna 1906, Aulis Nopsanen vuonna 1947, Kai Kaila vuonna 1963 ja Jaana Kapari-Jatta 2009.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Replica of the 1890 Edition & Critical Edition, University of Victoria
The Picture of Dorian Gray (13-lukuinen versio) Gutenbergissä (englanniksi)
The Picture of Dorian Gray (20-lukuinen versio) Gutenbergissä (englanniksi)
Äänikirjana LibriVoxissa (englanniksi)
Elokuvasovitukset
Vuodelta 1945
TV-elokuva vuodelta 1973
Vuodelta 1976
Vuodelta 2004
Vuodelta 2009
Näytelmäsovitus
Tukkateatterin esittämä näytelmäversio
Serif

Serifejä
Serif eli pääteviiva on kirjasimen rungon päätteessä oleva pieni osa. Kirjasimia, joissa on serifejä sanotaan päätteellisiksi. Päätteettömiä kirjaimia ovat sans-serifit eli groteskit.
Roomalaissyntyisiä

Serifit syntyivät Antiikin Roomassa, jossa kaiverrettava kirjoitus maalattiin ensin kiveen. Tällöin maalattujen siveltimenvetojen päätteet tulivat helposti leveiksi, ja kirjainten kaivertajat kaiversivat uskollisesti myös kirjainten päissä olevat levennykset.
Sana serif tulee joidenkin tulkintojen mukaan hollanninkielen sanasta schreef, joka tarkoittaa "kirjoitti". Toisten lähteiden mukaan sanserif, josta sana sans-serif tulee, on vanhempi sana kuin serif.
Serifejä on useita erilaisia. Esimerkiksi Times-kirjasintyypissä serif on orgaaninen ja se liittyy kirjasimen runkoon kaarevana. Toinen serifin perustyyppi on esimerkiksi Courier-kirjasimissa. Se on kulmikkaampi ja jäykempi. Näistä perusmuodoista on useita eri versioita.
Myös antiikva tarkoittaa päätteellistä kirjasintyyppiä. Se kehitettiin renessanssin jälkeen yhdistelemällä roomalaista meisselikirjoitusta ja karolingista kirjoitusta.
Itämaiset vastineet

Serifillä on vastineensa itämaisessa kalligrafiassa ja typografiassa. Japanin kielessä niistä käytetään sanaa uroko eli kirjaimellisesti "suomu". Kiinan kielessä taas käytetään termiä "jalalliset muodot".
Serifejä

Roomalaisia Capitalis Rustica -kirjasimia.
Esimerkkejä serif-kirjasimista.
Erilaisia serifejä.
Japanin katakana ウ serifillisenä.
Japanin katakanaligatuuri sans serifinä.
Heprealainen kirjain tav, vasemmalla serifinä, oikealla sans serifinä.
Typografia
| --- | --- |
Typografit ja kirjainmuotoilijat:   Jonathan Barnbrook  Saul Bass  Ed Benguiat  Morris Fuller Benton  Neville Brody  Frederic Goudy  Claude Garamond  Eric Gill  Tomi Haaparanta  Nicolas Jenson  Edward Johnston  Donald Knuth  Rudolf Koch  Sami Kortemäki  Zuzana Ličko  William Morris  Stanley Morison  Jan Tschichold  Carol Twombly  Wolfgang Weingart  Hermann Zapf  Gudrun Zapf-von Hesse 
Kirjaintyylit ja -lajit:   Anfangi  Antiikva  Arial  Baskerville  ITC New Baskerville  Calibri  Comic Sans  Egyptienne  Fraktuura  Garamond  Gill Sans  Helvetica  Palatino  Times Roman  Unsiaali  Verdana 
Merkit:   Alduksen lehti ❦  Asteriski *  Ät-merkki @  Englannin punta £  Ampersandi &  Jokerimerkki  Kappaleen merkki ¶  Luetelmamerkki  Luettelo matemaattisista merkeistä  Plus-miinusmerkki ±  Promille ‰  Prosentti %  Pykälämerkki §  Risti †  Ristikkomerkki #  Rub el Hizb ۞  Tekijänoikeusmerkki ©  Tilde ~  Valuuttamerkki ¤  Yläpuolinen indeksointipilkku 
Suuntaukset:   Amerikan uusi aalto  Dekonstruktivismi  Postmodernismi  Sveitsiläinen tyyli 
Muut aiheet:   Aakkoslaji  CamelCase  Glyyfi  Goottilaiset kirjaintyypit  Kapiteeli  Kirjain  Kirjaintyyppi  Kursiivi  Ligatuuri  Logo  Lorem ipsum  Orpo- ja leskirivit  Painokirjaimet  Sans-serif  Serif  TrueType  Web Open Font Format  X-korkeus  Yliviivaus  Ylleviivaus  Ylä- ja alaindeksi
Siegfried Wentz

| Mitalit> Maa:  Länsi-Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Länsi-Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Länsi-Saksa.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:  Länsi-Saksa> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | kymmenottelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Rooma 1987 | kymmenottelu |  |
|  Pronssia | Helsinki 1983 | kymmenottelu |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Zagreb 1987 | kymmenottelu |  |
Siegfried Wentz (s. 7. maaliskuuta 1960 Röthenbach) on saksalainen entinen kymmenottelija. Hän edusti urallaan Länsi-Saksaa.
Wentz voitti kymmenottelussa olympiapronssia Los Angelesissa vuonna 1984, MM-hopeaa Roomassa 1987 ja pronssia neljä vuotta aiemmin Helsingin MM-kisoissa. Lisäksi hänellä on kultamitali vuoden 1987 universiadeista.
Wentzin henkilökohtainen ennätys ottelussa on 8762 pistettä vuodelta 1983.
Muuta

Urheilu-uransa jälkeen Wentz on työskennellyt lääkärinä.
Domenico Berni Leonardi

Domenico Berni Leonardi (s. 26. toukokuuta 1940 Bedonia) on Perussa toimiva italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu augustinolaisiin. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1966 ja nimitettiin Chuquibambillan alueprelatuurin prelaatiksi 29. maaliskuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Dossena, jota avustivat Giovanni Volta ja Antonio Giuseppe Angioni.
Sibelius-opisto

Sibelius-opisto (ent. Hämeenlinnan musiikkiopisto) on musiikkiopisto, joka tarjoaa taiteen perusopetusta musiikissa ja tanssissa Hämeenlinnan, Hattulan ja Janakkalan toimipisteissä. Opistoa hallinnoi Hämeenlinnan musiikinystävät ry.
Historia

Hämeenlinnan musiikkiopisto perustettiin vuonna 1950. Edellisenä vuonna Hämeenlinnan kaupunginorkesterin johtajana aloittanut säveltäjä Tauno Marttinen koki opiston perustamisen tärkeäksi kaupunginorkesterin jatkuvuuden kannalta. Marttisen lisäksi perustamassa oli joukko muitakin hämeenlinnalaisia, mm. hänen vaimonsa Ilmi Marttinen Opiston toiminta alkoi vaatimattomasti, ja opetusta annettiin myös mm. opettajien kodeissa.
Opistossa opetettiin aluksi myös balettia, mutta Ilmi Marttinen perusti vuonna 1952 Hämeenlinnan Liikunta- ja Balettikoulun, johon tanssin opetus siirtyi. Opistoon perustettiin musiikkileikkikoulu vuonna 1976. Ajan myötä toiminta kasvoi ja vuonna 1990 opistossa opiskeli jo 600 lasta, joista 150 leikkikoulussa.
Tanssin opetus siirtyi takaisin musiikkiopistoon, kun Hämeenlinnan Liikunta- ja Balettikoulu liitettiin vuonna 2002 musiikkiopistoon koulun johtaja Ilmi Marttisen ilmoitettua kaupunginhallitukselle toiminnan lopettamisesta.
Opiston Hämeenlinnan-toimipiste muutti vuonna 2008 Punaportilla sijaitsevasta Aartelan talosta Verkatehtaalle.
Rehtorit

Tauno Marttinen (1950–1975)
Jorma Savolainen (ainakin vuosina 1983–1991)
Tapio Hurri (1997–2020)
Mika Hakala (2020–)
Aiheesta muualla

Sibelius-opiston verkkosivusto
Sillat (kappale)

| ”Sillat” Cheek feat>  Ilta |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Alpha Omega
 Julkaistu: 14. lokakuuta 2015
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tekijä(t): Antti Riihimäki, Jare Tiihonen
 Tuottaja(t): RZY
 Tyylilaji: rap
 Kesto: 04.06
 Levy-yhtiö: Liiga Music / Warner Music Finland
Listasijoitukset
 Suomen virallinen singlelista: 1. Suomen virallinen latauslista: 3.
Cheekin muut singlet
| ”Sä huudat” 2015 | ”Sillat” 2015 | ”Me ollaan ne Part 2” 2016 |
"Sillat" on toinen single suomalaisen rap-artisti Cheekin yhdeksänneltä studioalbumilta Alpha Omega. Single julkaistiin 14. lokakuuta 2015. Kappaleella on mukana Ilta. Kappaleen ovat säveltäneet Cheek ja Antti Riihimäki, ja sen on sanoittanut Cheek. Kappaleen jousiosuudet soittaa Bratislavan sinfoniaorkesteri.
"Sillat" sijoittui Suomen virallisen listan singlelistalla parhaimmillaan ensimmäiseksi ja latauslistalla kolmanneksi. Molemmat sijoitukset tulivat ensimmäisellä listaviikolla 43/2015. Kappale pysyi singlelistan ykkösenä myös seuraavan viikon. Yhteensä listaviikkoja kertyi singlelistalla 11 ja latauslistalla kuusi.
Cheek ja Ilta esittivät kappaleen Nenäpäivä-show'ssa Yle TV2:lla 6. marraskuuta 2015 ja Voitolla yöhön -ohjelman Unicef-spesiaalissa MTV3:lla 29. marraskuuta 2015. Kappaleesta ei tehty varsinaista musiikkivideota, mutta 19. marraskuuta 2015 julkaistiin YouTube-videopalvelussa video, jossa kappaleen yhteydessä on videomateriaalia Alpha Omega -albumin kansikuvauksista. Video on katsottu noin 3,5 miljoonaa kertaa.