stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ihmisen koronavirus OC43

| HCoV-OC43 |
| --- | --- |

Virusten luokittelu
Ryhmä::  (+)ssRNA-virukset
Kunta::  Virukset
Luokka::  Pisoniviricetes
Lahko::  Nidovirales
Heimo::  Coronaviridae
Suku::  Betacoronavirus
Lajeja
 HCoV-OC43 genotyypit A–G 
Katso myös
   Ihmisen koronavirus OC43 Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ihmisen koronavirus OC43 eli HCoV-OC43 on maailmanlaajuisesti levinnyt ihmisiä tartuttava koronavirus. Se leviää lähinnä yskimisen ja aivastamisen kautta. Lauhkealla vyöhykkeellä viruksen leviäminen on yleisintä talvisin. Yleensä virus aiheuttaa flunssaa eli lieviä ylähengitystieoireita, kuten yskää ja nuhaa. Koska tartunnan oireet ovat usein lievät, ei virusta vastaan ole kehitetty rokotetta. Virus voi tosin aiheuttaa hengenvaarallisenkin keuhkokuumeen eritoten vanhuksille, vauvoille tai immuunivajetta poteville.
Muita yleisiä lieväoireisia ihmisten koronaviruksia ovat HCoV-229E, -NL63 ja -HKU1. Yhdessä HCoV-OC43 ja nämä muut virukset aiheuttavat 15–30 % kaikista maailman flunssista. Näistä HCoV-OC43 ja -HKU1 ovat sukulaisuussuhteeltaan lähimpänä toisiaan.
HCoV-OC43:sta tunnetaan ainakin 7 genotyyppiä, joille on annettu kirjainsymbolit A–G. Kustakin genotyypistä on monia eri viruskantoja. Virus tartuttaa ihmissoluja kiinnittymällä solujen pinnan proteiineihin, joissa on 9-O-asetyloidun sialihapon sisältävä glykaani.
HCoV-OC43 nimettiin ja eristettiin ihmisestä ensi kerran Yhdysvalloissa 1967. "OC43" tulee englanninkielen sanoista organ culture 43. "HCoV" on lyhenne englanninkielen sanoista human coronavirus. HCoV-OC43 ja nautojen koronavirus eli BCoV ovat ehkä kehittyneet samasta viruksesta 1890-luvulla. Jyrsijät ovat sitten ehkä toimineet väli-isäntälajina ja levittäneet HCoV-OC43:n ihmisiin.
Nykyisin OC43 aiheuttaa yleensä vain lieviä oireita. On kuitenkin arveltu, että tämän viruksen varhaisempi muoto olisi aiheuttanut vuosina 1889–1890 laajalle levinneen pandemian, ns. venäläisen influenssan.
Rakenne ja monistuminen

HCoV-OC43 on positiivisjuosteinen RNA- eli ssRNA(+)-virus. Sen yhdestä RNA-säikeestä koostuva perimä on epäsymmetrisen (pleomorfisen) lipidikalvon sisällä, jonka halkaisija on noin 80–120 nanometriä. Perimän pituus on yli 30 000 nukleotidia. Sen 3'-päässä on poly-A-häntä ja 5'-päässä cap-rakenne. Perimän geenit koodaavat viruksen rakenteeseen kuuluvaa S-proteiinia (eng. spike), E-proteiinia (envelope), M-proteiinia (membrane), hemagglutiniiniesteraasia ja nukleokapsidia eli N-proteiinia. Näitä proteiineja on kussakin viruksessa monia. N-proteiinit päällystävät perimää, mutta muut edeltävistä proteiineista ovat kiinni viruksen kalvossa. Jokin viruksen ulkopinnalla olevista nuijamaisia ulokkeita muistuttavista S-proteiineista kiinnittyy viruksen tartuttaman solun pinnalla olevaan proteiiniin, jossa on 9-O-asetyloidun sialihapon sisältävä glykaani. Kiinnittymisen avulla viruksen kalvo sulautuu osaksi solukalvoa, jolloin viruksen RNA-perimä vapautuu solulimaan.
Viruksen ulkopinnalla olevan hemagglutiniiniesteraasin (HE) hemagglutiniinitoiminnon on esitetty avustavan S-proteiinia (toimivan sen kofaktorina) ja edistävän siten viruksen siirtymistä soluun. Lisäksi HE:n esteraasitoiminto poistaa 9-O-asetyylin sialihaposta siirtymisen yhteydessä. Poiston on esitetty estävän tartutetussa solussa muodostuvia viruksia siirtymästä takaisin jo tartutettuun soluun ja edistäen siten niiden siirtymistä uusiin toistaiseksi terveisiin soluihin.
Viruksen perimä koodaa myös 16:ta rakenteeseen liittymätöntä nsp-proteiinia (eng. non-structural protein), joiden geenit ovat avoin lukukehys- eli ORF-alueella (eng. open reading frame). ORF-alueet kattavat pituudeltaan noin 2/3-osaa perimästä ja niitä on kaksi: ORF1a ja ORF1b. ORF-alueiden nukleotidisekvenssit menevät osin päällekkäin. Viruksen tartuttaman solun ribosomit transloivat ORF1a:n pp1a-proteiiniketjuksi. ORF1b ja osa ORF1a:sta transloituu ribosomivälitteisesti hieman pp1a:ta pidemmäksi pp1ab-proteiiniketjuksi. Ketjut laskostuvat ja hajottavat itse itsensä proteolyysin kautta nsp-proteiineiksi, joiden toiminta riippuu nsp-proteiinista. Niistä osa esimerkiksi toimii RNA-replikaasina tai sen kofaktoreina.
Replikaasi tuottaa viruksen positiivista RNA:ta mallinaan käyttäen useita negatiivisia RNA:ita. Solun ribosomit käyttävät näitä mRNA:n tapaan tuottaen (katso translaatio) niiden koodin perusteella useita S-proteiineja ja muita viruksen rakenteeseen kuuluvia proteiineja. Replikaasi tuottaa negatiivisesta RNA:sta lisää positiivisia RNA:ita. Ribosomien tuottamat rakenneproteiinit ja positiiviset RNA kokoontuvat lähelle solukalvoa. Ne kuroutuvat ulos solusta uusiksi viruksiksi ottaen samalla osan solukalvoa mukanaan lipidikuorekseen.
Improbatur

Improbatur voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
improbatur (hylätty), suomalaisen ylioppilastutkinnon arvosana
Improbatur, suomalainen lukiolaisten aikakauslehti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Improbatur”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hyypät

| Hyypät |
| --- | --- |
 Töyhtöhyyppä (Vanellus vanellus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurmitsat Charadriidae
Suku::  Hyypät Vanellus  Brisson, 1760
Katso myös
   Hyypät Wikispeciesissä   Hyypät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hyypät (Vanellus) on rantalintujen lahkoon ja kurmitsojen heimoon kuuluva lintusuku.
Lajit

Hyyppiin luetaan kuuluvaksi 24 lajia:
Töyhtöhyyppä (Vanellus vanellus)
Pitkävarvashyyppä (Vanellus crassirostris)
Seppähyyppä (Vanellus armatus)
Kynsihyyppä (Vanellus spinosus)
Jokihyyppä (Vanellus duvaucelii)
Afrikantöyhtöhyyppä (Vanellus tectus)
Intianhyyppä (Vanellus malabaricus)
Viiksihyyppä (Vanellus albiceps)
Kulohyyppä (Vanellus lugubris)
Laidunhyyppä (Vanellus melanopterus)
Kruunuhyyppä (Vanellus coronatus)
Tuhkahyyppä (Vanellus senegallus)
Etiopianhyyppä (Vanellus melanocephalus)
Ruskorintahyyppä (Vanellus superciliosus)
Huppuhyyppä (Vanellus cinereus)
Kenttähyyppä (Vanellus indicus)
Jaavanhyyppä (Vanellus macropterus)
Australianhyyppä (Vanellus tricolor)
Naamiohyyppä (Vanellus miles)
Arohyyppä (Vanellus gregarius)
Suohyyppä (Vanellus leucurus)
Tyllihyyppä (Vanellus cayanus)
Eteläamerikanhyyppä (Vanellus chilensis)
Andienhyyppä (Vanellus resplendens)
Hwang Jang-yop

Hwang Jang-yop
Hwang Jang-yop (17. helmikuuta 1923 – 10. lokakuuta 2010) oli pohjoiskorealainen poliitikko. Hän loikkasi vuonna 1997 Etelä-Koreaan ja on toistaiseksi korkea-arvoisin maasta paennut virkailija.
Ura puolueessa

Hwang Jang-yop opiskeli aluksi kauppakorkeakoulussa Pjongjangissa ja sen jälkeen Tokiossa. Sen jälkeen hän toimi entisen koulunsa matematiikanopettajana. Marraskuussa 1946 Hwang liittyi Korean työväenpuolueeseen. Vuosina 1949–1953 hän opiskeli Moskovan yliopistossa ja pääsi filosofian dosentiksi Pjongjangissa toimivaan Kim Il-sungin yliopistoon.
Vuodesta 1958 lähtien Hwang liittyi työväenpuolueen johtoelimiin. Huhtikuussa 1965 hänestä tuli Kim Il-sungin yliopiston rehtori. Vuosina 1972–1983 hän toimi parlamentin puheenjohtajana. Tämän jälkeen hän toimi puolueen tiedesihteerinä ja lopulta vuodesta 1984 ulkopoliittisena sihteerinä pakenemiseensa saakka. Vuonna 1993 hänestä tuli parlamentin ulkopoliittisen valiokunnan jäsen.
Hwang oli merkittävässä osassa Juche-aatetta suunniteltaessa.
Pako ja myöhempi elämä

Vuonna 1997 Hwang Jang-yop jätti palaamatta Tokion-matkaltaan. 12. helmikuuta 1997 hän haki neuvonantajansa kanssa poliittista turvapaikkaa Etelä-Korean Pekingin-suurlähetystöstä. He jäivät noin kuukauden ajaksi suurlähetystöön, ja heidät vietiin sen jälkeen Filippiineille toisen kuukauden ajaksi. Sieltä heidät lennätettiin lopulta erityiskoneella Etelä-Koreaan.
Saapumisensa jälkeen Etelä-Korean tiedustelupalvelu kuulusteli Hwangia muun muassa armeijaan liittyvistä asioista. 10. heinäkuuta hän piti lehdistötilaisuuden, jossa hän kertoi loikkaamisensa syyt ja näkökantansa Koreoiden suhteista ja Pohjois-Korean valtiosta. Hwang asui pakenemisensa jälkeen valtion tarjoamassa asunnossa, jossa hänelle oli taattu henkivartijat.
Hwang löydettiin 10. lokakuuta 2010 kotoaan ilmeisesti sydänkohtaukseen kuolleena.
Hypokondria

| Hypokondria |
| --- | --- |
 Honoré Daumier, Luulosairas (noin 1860—1862)
Luokitus
ICD-10:  F45.2
ICD-9:  300.7
MeSH:  D006998
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Hypokondria on mielenterveyden häiriö, josta kärsivä luulee tai pelkää perusteetta sairastavansa jotakin vakavaa sairautta. Hypokondriaa kutsutaan puhekielessä myös luulotaudiksi tai luulosairaudeksi. Hypokondria on suunnilleen yhtä yleistä miehillä ja naisilla. Hypokondriaa esiintyy kaiken ikäisillä, mutta useimmiten se puhkeaa nuorella aikuisiällä.
Huomattava osa hypokondriadiagnooseista on virheellisiä, ja etenkin naisille annetaan usein väärä hypokondriadiagnoosi. Yhdysvaltojen autoimmuunisairausyhdistyksen toiminnanjohtajan mukaan yli 40 prosentille autoimmuunisairautta potevista naispotilaista annetaan tai ehdotetaan hypokondriadiagnoosia ennen oikean diagnoosin löytymistä.
Hypokondria liittyy yleensä johonkin muuhun psyykkiseen sairauteen. Noin kaksi kolmasosaa hypokondrikoista kärsii myös masennuksesta tai paniikkihäiriöstä. Hypokondria on somatoforminen häiriö, ja varsin monesti se esiintyy kliinisen depression lisätautina.
Hypokondrikko ei yleensä kuvittele tai valehtele oireitaan, vaan kokee ne oikeasti. Merkki hypokondriasta on kuitenkin vähäistenkin oireiden jatkuva leimaaminen vakaviksi sairauksiksi. Sitkeä käsitys ja pelko esimerkiksi syövän tai AIDSin olemassaolosta voi pysyä jopa useiden lääkärintutkimusten jälkeen. Vakavimmillaan hypokondria saattaa olla psykoottistasoista, jolloin potilas on harhaluuloinen eli täysin vakuuttunut omasta vakavasta sairaudestaan. Tavallisesti potilas kuitenkin käsittää pelkonsa osin aiheettomaksi tai liioitelluksi mutta ei voi sille mitään.
Hypokondriasta kärsivä potilas on jatkuvasti peloissaan ja ahdistunut oireistaan, ja tämä saattaa johtaa masennukseen, joka taas nostaa itsemurhan riskiä. Yleensä potilas osaa nimetä "sairautensa" hyvinkin tarkkaan ja seuraa lähes kaikkia ruumiinsa tapahtumia. Potilas uskoo, että hänen pelkäämänsä sairaus johtaa kuolemaan tai huomattaviin ruumiillisiin vammoihin. Ohimenevä vakavasta sairaudesta kärsimisen pelko ei ole merkki psyykkisestä sairaudesta, mutta kyseessä on hoitoa vaativa tila, kun pelko on erittäin pitkäaikaista ja arkipäivän toimia haittaavaa.
Hypokondriaa voidaan hoitaa psykoterapialla. Joillekin potilaille myös masennuslääkkeistä on apua. Useilla pitkäaikaisesta hypokondriasta kärsivistä henkilöistä on elämässään oireettomia jaksoja.
Aiheesta muualla

What is hypochondria? (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
IG-88

IG-88 on kuvitteellinen salamurhaajarobotti George Lucasin luomassa Tähtien sota -trilogiassa.
IG-88 on IG-sarjan salamurhaajadroidi, jonka kehitti Holowan Laboratories. IG-88 muistuttaa magnavartijadroidia, jota kenraali Grievous käytti kloonisotien aikana ja IG-Lancerdroidia jota palkkionmetsästäjä Durge käytti. IG-88:asta tuli myöhemmin yksi galaksin pahamaineisimmista salamurhaajista, mutta se oli kuitenkin vain peite sen suunnitelmille aloittaa droidien vallankumous.
Vain neljä, identtistä tämän mallista droidia valmistettiin. Originaalidroidin aktivoituessa se kääntyi laboratorion työntekijöitä vastaan, ja tappoi heidät. Tämän jälkeen se asensi oman mielensä muihin IG-88-droideihin, ja ne pakenivat tutkimuskeskuksesta. Droidin tappojen takana on mahdollisesti sen mielen epätäydellinen kehittyminen. Droidimalli oli mallin IG-86 seuraaja.
Muita Tähtien sodan tappajadroideja

HK-47
ASN-121
Guri
Hullu kuningas

| Hullu kuningas> The Madness of King George |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Nicholas Hytner
Käsikirjoittaja:  Alan Bennett
Perustuu:  Alan Bennettin näytelmään The Madness of George III
Tuottaja:   Stephen Evans  David Parfitt 
Säveltäjä:  George Fenton (Georg Friedrich Händel)
Kuvaaja:  Andrew Dunn
Leikkaaja:  Tariq Anwar
Tuotantosuunnittelija:  Ken Adam
Pääosat:   Nigel Hawthorne  Helen Mirren  Ian Holm  Amanda Donohoe  Rupert Graves  Rupert Everett 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Close Call Films Renaissance Films
Levittäjä:  The Samuel Goldwyn Company Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:   1994-12-2828. joulukuuta 1994 (Yhdysvallat)    1995-03-2424. maaliskuuta 1995 (Iso-Britannia)  
Kesto:  107 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hullu kuningas (engl. The Madness of King George) on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut tositapahtumiin perustuva brittiläinen historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Nicholas Hytner. Elokuva perustuu Alan Bennettin näytelmään The Madness of George III (1991), joka kertoo Englannin kuninkaan Yrjö III:n luisumisesta hiljalleen mielisairauteen. Nykyisin osa modernin lääketieteen asiantuntijoista uskoo kuninkaan sairastaneen porfyriaa, joka tutkijoiden mukaan aiheutti hänen oireensa ja aikalaisten hulluudeksi tulkitsemat kohtaukset.
Juoni

Vuonna 1788 Englannin kuningas Yrjö III (Nigel Hawthorne) alkaa hovin järkytykseksi osoittaa asteittain pahenevan mielisairauden merkkejä, jolloin kuninkaan poika Walesin prinssi (Rupert Everett) alkaa juonitella oppositiopoliitikkojen kanssa. Valmisteilla on Walesin prinssin julistaminen isänsä sijaishallitsijaksi, jolloin hän voisi nimittää uuden hallituksen. Pääministeri William Pitt (Julian Wadham) yrittää salata kuninkaan sairauden parlamentilta estääkseen vallanvaihdon. Yrjö III erotetaan vaimostaan (Helen Mirren) ja hän joutuu aikakaudelle tyypillisten ankarien hoitojen kohteeksi, mutta lääkärit eivät osaa parantaa hänen sairauttaan. Lopulta erään hovinaisen suosittelema tohtori Willis (Ian Holm) vie kuninkaan maatilalleen ja saa omilla  hoitomenetelmillään tämän tilan paranemaan. Vallansiirto perutaan viime hetkellä ja kuninkaan outoa käytöstä edellisinä kuukausina todistaneet palvelijat erotetaan. Walesin prinssi joutuu luopumaan salaisesta avioliitostaan katolisen rakastajattarensa kanssa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nigel Hawthorne  | … |  kuningas Yrjö III   |
|  Helen Mirren  | … |  kuningatar Charlotte   |
|  Ian Holm  | … |  tohtori Francis Willis   |
|  Rupert Everett  | … |  Walesin prinssi   |
|  Julian Wadham  | … |  pääministeri William Pitt nuorempi   |
|  Jim Carter  | … |  oppositiojohtaja Charles James Fox   |
|  Amanda Donohoe  | … |  Lady Pembroke   |
|  Rupert Graves  | … |  Robert Fulke Greville   |
|  Geoffrey Palmer  | … |  tohtori Warren   |
|  Julian Rhind-Tutt  | … |  Fredrik, Yorkin herttua   |
|  John Wood  | … |  lordikansleri Edward Thurlow   |
|  Cyril Shaps  | … |  tohtori Pepys   |
|  Roger Hammond  | … |  tohtori Baker   |
|  Jeremy Child  | … |  ’Black Rod’, parlamentin virkamies   |
|  Struan Rodger  | … |  Henry Dundas   |
|  Caroline Harker  | … |  Maria Fitzherbert   |
|  Anthony Calf  | … |  Charles FitzRoy   |
|  Adrian Scarborough  | … |  Fortnum   |
|  Matthew Lloyd Davies  | … |  Papendiek   |
|  Janine Duvitski  | … |  Margaret Nicholson   |
|  Selina Cadell  | … |  rouva Cordwell   |
Tuotanto

Kun alkuperäinen näytelmä The Madness of George III sovitettiin elokuvaksi, jätettiin sen otsikosta pois kuninkaan nimeen kuuluva järjestysnumero. Urbaanilegendan mukaan muutos tehtiin siksi, jotta yhdysvaltalainen yleisö ei luulisi Hullun kuninkaan olevan elokuvasarjan kolmas osa. Ohjaaja Hytnerin mukaan huhu ”ei ole täysin paikkansapitämätön” ja nimi todella muutettiin amerikkalaista yleisöä ajatellen, mutta tärkeimpänä pidettiin kuningasta tarkoittavan sanan king lisäämistä nimeen, jotta elokuvan ymmärrettäisiin kertovan kuninkaasta.
Vastaanotto

Elokuva voitti parhaan lavastuksen Oscar-palkinnon, palkinnon saivat Ken Adam ja Carolyn Scott. Elokuva oli lisäksi ehdolla parhaan miespääosan (Nigel Hawthorne), parhaan naissivuosan (Helen Mirren) sekä parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi.
Elokuva valittiin vuonna 1999 British Film Instituten kokoamalle sadan parhaan brittiläisen elokuvan listalle. The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Ebert, Roger: The Madness Of King George RogerEbert.com.  27.1.1995. Viitattu 24.4.2021. (englanniksi)
Tunzelmann, Alex von: The Madness of King George: the only insanity is Nigel Hawthorne losing out on the Oscar to Forrest Gump The Guardian.  18.2.2010. Viitattu 24.4.2021. (englanniksi)
Travers, Peter: The Madness of King George RollingStone.  28.12.1994. Viitattu 24.4.2021. (englanniksi)
Interdikti

| --- | --- |
:  Määritelmä: katolisen kirkon keskiajalla käyttämä rangaistuskeino, jossa tietyllä alueella kiellettiin kaikki kirkolliset toimitukset, paitsi kaste ja ehtoollinen suurina juhlapyhinä 
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Interdikti. Katso interdikti Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
ISO 3166-2:BE

Belgian provinssijako.
ISO 3166-2:BE on ISO-standardointijärjestön standardi, joka määrittää geokoodit Belgialle. ISO 3166-2:BE on ISO 3166-2 -standardin osajoukko, joka määrittää kolmen alueen ja kymmenen provinssin koodit.
Koodit

Koodin ensimmäinen osa on ISO 3166-1 -standardin mukainen Belgian maakoodi ”BE” ja toinen osa on aluekohtainen kolmikirjaiminen tunnus.
Koodit > Alueet

| Koodi | Alue |
| --- | --- |
BE-BRU: Région de Bruxelles-Capitale (fr) / Brussels Hoofdstedelijk Gewest (nl)
BE-VLG: Vlaams Gewest (nl)
BE-WAL: Région Wallonne (fr)
Koodit > Provinssit

| Koodi | Provinssi | Alue |
| --- | --- | --- |
| BE-VAN | Antwerpen (nl) | VLG |
| BE-VBR | Vlaams-Brabant (nl) | VLG |
| BE-VLI | Limburg (nl) | VLG |
| BE-VOV | Oost-Vlaanderen (nl) | VLG |
| BE-VWV | West-Vlaanderen (nl) | VLG |
| BE-WBR | Brabant Wallon (fr) | WAL |
| BE-WHT | Hainaut (fr) | WAL |
| BE-WLG | Liège (fr) | WAL |
| BE-WLX | Luxembourg (fr) | WAL |
| BE-WNA | Namur (fr) | WAL |
Intianmaina

| Intianmaina |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kottaraiset Sturnidae
Suku::  Mainat Acridotheres
Laji::  ginginianus
Kaksiosainen nimi
 Acridotheres ginginianus  (Latham, 1790) 
Katso myös
   Intianmaina Wikispeciesissä   Intianmaina Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Intianmaina (Acridotheres ginginianus) on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Intianmainaa tavataan luonnonvaraisena laajalla alueella Bangladeshissa, Bhutanissa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Pakistanissa, Kiinassa ja Taiwanissa. Lisäksi sitä on istutettu Kuwaitiin, Omaniin ja Arabiemiraatteihin. Lajin on kuvattu olevan pääasiassa melko yleinen tai yleinen, paitsi Bhutanissa harvinainen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Humalanvieras

| Humalanvieras |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Solanales
Heimo::  Kiertokasvit Convolvulaceae
Alaheimo::  Cuscutoideae
Suku::  Vieraat Cuscuta
Laji::  Euroopanvieras europaea
Alalaji::  europaea
Kolmiosainen nimi
 Cuscuta europaea subsp. europaea  L. (autonyymi) 
Katso myös
   Humalanvieras Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Humalanvieras eli nokkosvieras (Cuscuta europaea subsp. europaea) on luonnonvaraisena Euroopassa ja Aasiassa elävä lehtivihreätön loiskasvi. Sitä tavataan myös Suomesta. Humalanvieras on euroopanvieraan (Cuscuta europaea) nimialalaji.
Aikaisemmin alalaji luokiteltiin humalanvieraskasveihin, jotka nykyään luetaan kiertokasvien heimoon.
Ulkonäkö ja koko

Yksivuotisen humalanvieraan varsi on paksuhko, haarova ja sen väri vaihtelee punaisesta lähes valkoiseen. Saavutettuaan sopivan isäntäkasvin humalanvieras kasvattaa laajoja, jopa 150 cm pitkiä ja takkuisen sotkuisia kasvustoja. Kasvin lehdet ovat hyvin pieniä ja suomumaisia. Kukinto on tiheä, 1–1,5 cm leveä sykerö. Vaatimattomien kukkien väri vaihtelee vaaleanpunaisesta valkoiseen. Humalanvieras kukkii heinä-elokuussa. Kukkien runsaus riippuu isäntäkasvin kunnosta.
Humalanvieras on täysloinen, eli se ottaa kaiken ravintonsa isäntäkasvista. Humalanvieraan siemenen idettyä se kasvattaa sirkkavarren, joka alkaa kasvaessaan. Kasvin turvattua ravinnonsaannin isäntäkasvistaan, sen tyviosa ja sirkkajuuret kuihtuvat pois.
Levinneisyys

Humalanvieras kasvaa lähes koko Euroopassa pohjoisimpia ja läntisimpiä osia lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu yhtenäisenä Venäjän kautta Kaukasukselle ja Keski-Aasiaan. Lajia on tavattu laajalta alueelta Aasiaa sekä Afrikasta, Australiasta ja Pohjois-Amerikasta. Suomessa humalanvieras on muinaistulokas. Levinneisyysalue keskittyy seuduille, jotka olivat pysyvästi asuttuina jo keskiajalla. Lajia tavataan Etelä-Suomessa noin Pori–Tampere–Lappeenranta-linjan eteläpuolella sekä Vaasan seudulla.
Suomen etelärannikolla kasvaa humalanvierasta hennompi ja pienikukkaisempi alalaji merenrantavieras (Cuscuta europaea subsp. halophyta).
Elinympäristö

Humalanvierasta tavataan kulttuuriympäristöissä pihoilla ja pihapiireissä, kyläpientareilla, puronvarsipensaikoissa ja joenvarsiruohostoissa. Humalan (Humulus lupulus) ollessa tärkeä viljelykasvi humalanvieras oli harmillinen rikka. Nykyään humalanvieras loisii tavallisesti isonokkosella (Urtica dioica), mutta myös monilla muilla, enimmäkseen monivuotisilla ruohoilla kuten sinimailasella (Medicago sativa). Nokkosen yleisyydestä huolimatta humalanvieras on Suomessa harvinaistunut.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Humalanvieras (Cuscuta europaea subsp. europaea)
Kasviatlas 2021: Humalanvieraan levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Cuscuta europaea subsp. europaea – euroopanvieras subsp. humalanvieras
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Cuscuta europaea[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Cuscuta europaea (European dodder) (englanniksi)
Humalanvieraskasvustoa ruohoseljassa.
Hypoksantiini

| Hypoksantiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3,7-dihydropurin-6-oni
CAS-numero:  68-94-0
PubChem CID:  790 ja 135398638
SMILES:  C1=NC2=C(N1)C(=O)N=CN2
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H4N4O
Moolimassa:  136,122 g/mol
Sulamispiste:  150 °C 
Hypoksantiini on puriinin johdannainen, jota syntyy muun muassa  adenosiinin aineenvaihduntatuotteena.Se muodostaa yhdessä riboosisokerin inosiiniksi kutsutun nukleosidin.
Ksantiinioksidaasi on entsyymi, joka hapettaa hypoksantiinin ksantiiniksi ja edelleen virtsahapoksi. Tämän vuoksi kihdin hoitoon käytetään ksantiinioksidaasin toimintaa estäviä lääkkeitä . Hypoksantiini-guaniinifosforibosyylitransferaasientsyymi muuttaa hypoksantiinin inosiinimonofosfaatiksi.
Aiheesta muualla

Terveysportti, metatesaurus: Hypoksantiini
DrugBank: Hypoxanthine (englanniksi)
Human Metabolome Database: Hypoxanthine (englanniksi)
KEGG: Hypoxanthine (englanniksi)
ChemBlink: Hypoxanthine (englanniksi)
Liber Herbarum II: Hypoksantiinia sisältäviä kasveja