stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kielletty kohde
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Charles Bronson  | … |  Komisario Crowe   |
|  Perry Lopez  | … |  Eddie Rios   |
|  Juan Fernández  | … |  Duke   |
|  James Pax  | … |  Hiroshi Hada   |
|  Peggy Lipton  | … |  Kathleen Crowe   |
|  Sy Richardson  | … |  Lavonne   |
|  Marion Kodama Yue  | … |  Karuko Hada   |
|  Bill McKinney  | … |  Isä Burke   |
|  Gerald Castillo  | … |  Poliisipäällikkö Tovar   |
|  Nicole Eggert  | … |  DeeDee   |
|  Amy Hathaway  | … |  Rita Crowe   |
|  Kumiko Hayakawa  | … |  Fumiko Hada   |
|  Michelle Wong  | … |  Setsuko Hada   |
|  Sam Chew Jr.  | … |  McLane   |
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen totesi, ettei rasistisia, homofobisia ja seksistisiä ennakkoluuloja voisi juuri tätä elokuvaa ponnekkaammin julistaa. Tähtien sijasta hän antoi elokuvalle pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Aiheesta muualla

Kielletty kohde Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kielletty kohde Elonet.
Kielletty kohde AllMoviessa. (englanniksi)
Reijo Kiiskilä

Reijo Eero Sakari Kiiskilä (2. lokakuuta 1964 Sievi – 15. marraskuuta 2002 Sievi) oli suomalainen painonnostaja.
Kiiskilä sijoittui Soulin 1988 olympialaisissa alle 67,5 kilogramman sarjassa 11:nneksi. EM-kilpailuissa hän saavutti työnnössä pronssia vuonna 1988 sekä sijoittui yhteistuloksissa 12:nneksi vuonna 1987 ja neljänneksi vuonna 1988. Hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1987.
Seuratasolla Kiiskilä edusti Sievin Sisua. Hän voitti Suomen mestaruuden alle 67,5-kiloisissa vuosina 1987, 1988, 1989, 1991 ja 1992, alle 75-kiloisissa vuonna 1990, alle 70-kiloisissa vuonna 1994 sekä alle 76-kiloisissa vuonna 1995.
Kiiskilän parhaat tulokset alle 67,5-kiloisissa olivat 135 kg tempauksessa, 165 kg työnnössä ja 297,5 kg yhteistuloksessa. Alle 75-kiloisissa hänen parhaat tuloksensa olivat 135 kg tempauksessa, 170 kg työnnössä ja 305 kg yhteistuloksessa. Kiiskilän valmentajana toimi Jaakko Kailajärvi.
Kiiltokuva

Kiiltokuvia joululeivonnaisten koristeena
Kiiltokuva on kiiltävälle paperille painettu tai kiiltäväksi lakattu värillinen painokuva, joka on stanssattu kuva-aiheen reunoja myöten ja useimmiten korkopuristettu eli preeglattu siten että reliefi korostaa kuva-aiheen muotoja. Tyypillisesti kiiltokuvat ovat noin tulitikkurasian kokoisia.lähde? Yleisiä kiiltokuvien aiheita ovat enkelit, kukat, lapset ja eläimet. Joskus aiheina käytetään osia tunnetuista taideteoksista, esimerkiksi Rafaelin enkeli. Myös populaarikulttuuri on ollut kuvien aiheena, esimerkiksi Disneyn hahmoista on tehty kiiltokuvia.
Kielikuvana kiiltokuva tarkoittaa epätodellisen ihannoivaa sanallista tai kuvallista esitystä jostakin henkilöstä tai asiasta.
Historiaa

Kiiltokuvia alettiin painaa 1800-luvun keskivaiheilla monivärisen kivipainotekniikan kehityksen myötä. Niiden synnynmaaksi arvellaan Saksaa. Vanhimmissa kiiltokuvissa on kukka-aiheita, kuten lemmikkiseppeleen ympäröivät, toisiaan puristavat kädet. 1870-luvulla alettiin suosia aiheina lapsia ja lapsenhahmoisia enkeleitä sekä lemmikkieläimiä. Vuosisadan lopulla yleistyivät tunnettujen tarinoiden aiheet, kuten Robinson Crusoe.
Kiiltokuvia käytettiin ensin leike- ja päiväkirjojen koristeina. Kiiltokuvat liittyivät myös muistokirjan pitoon: ystävän muistokirjaan kirjoitetun ”värssyn” kuvitukseksi piti luovuttaa yksi kiiltokuva. Silkkinauhaan ripustettuja kiiltokuvia käytettiin kirjanmerkkinä. Jouluisin niitä käytettiin kuusenkoristeina joko sellaisenaan tai koristekaramellin kääreeseen liimattuna.
1900-luvun lapset saattoivat välitunneilla ja vapaa-aikoinaan harrastaa kiiltokuvien vaihtamisleikkiä, jossa kouluvihon kahtia taitettujen lehtien sisällä säilytettiin kussakin yhtä kiiltokuvaa. Arvonnan kaltaisessa vaihtoleikissä piti osoittaa mistä lokerosta haluaa luovuttamansa kiiltokuvan tilalle toisen. Vihon yksi lokero saattoi olla kuvaton ”kassa”, jonka osuessa kohdalle menetti kiiltokuvansa saamatta mitään tilalle.
Nykyisin kiiltokuvat ovat suosittu nostalginen keräilyharrastuksen kohde myös aikuisille.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Holm, Inga: Kiiltokuvista kauneimmat.  ((Bokmärken våra älskade stycken, 1995.) Suomentanut Ritva Lassila)  Hämeenlinna:  Karisto, 1998.  ISBN 951-23-3780-0
Ekrem, Carola: Lev lycklig, glöm ej mig! Minnesböckernas historia. Svenska litteratursällskapet i Finland.  Jyväskylä:  Gummerus Printing, 2003.  ISBN 978-9515830807
Penttinen, Kirsti: Muistokirjan tarina. Albuminlehtiä ja muistovärssyjä kahdelta vuosisadalta.  Porvoo:  WSOY, 1983.  ISBN 951-0-11919-9
Kiimkallion seisake

Kiimkallion seisake (lyh. Kmk) on Uudenkaupungin radan varressa sijaitseva lakkautettu seisake. Vehmaan Kiimkallion kylään valmistunut, Thure Hellströmin  suunnittelema seisake palveli alusta alkaen vain muutamaa lähistön tilaa, joiden maantieyhteys oli huono. Siksi Kiimkallio muutettiin laiturivaihteesta miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1955 ja seisakkeeksi tavaraliikenteen loppuessa kaksi vuotta myöhemmin, vuonna 1957. Myös seisakkeen sivuraiteet purettiin 1950-luvulla. Asema palveli kuitenkin henkilöliikennettä koko radan lakkauttamiseen asti 1.1.1993.
Vuonna 2007 asema siirtyi Senaatti-kiinteistöjen myyntikohteeksi, jolloin myyntiin tulivat noin puolen hehtaarin tontilla sijaitsevat asuinrakennus, sauna, ulkorakennus ja käymälä. Ne siirtyivät uudelle omistajalle vuoden 2008 alkupuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia Kiimkallion seisakkeesta Vaunut.org -sivustolla
Kiilameriahven

| Kiilameriahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Meriahvenet Epinephelinae
Tribus::  Epinephelini
Suku::  Plectropomus
Laji::  laevis
Kaksiosainen nimi
 Plectropomus laevis  (Lacépède, 1801) 
Synonyymit
 Labrus laevis Lacepède, 1801  Bodianus cyclostomus Lacepède (ex Commerson), 1802  Bodianus melanoleucus Lacepède, 1802  Plectropoma maculatum Playfair & Günther, 1867 
Katso myös
   Kiilameriahven Wikispeciesissä   Kiilameriahven Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Kiilameriahven (Plectropomus laevis) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja meriahventen (Epinephelinae) alaheimoon kuuluva indopasifisella merialueella tavattava kalalaji. Se on arvostettu ruokakala, vaikka onkin aiheuttanut lukuisia ciguatera-myrkytystapauksia.
Koko ja ulkonäkö

Kiilameriahven voi saavuttaa noin 125 senttimetrin pituuden (TL) ja noin 18 kilogramman painon. Sillä on kaksi värivaihetta. Toisessa pohjaväritys on valkea tai vaaleankeltainen ja kyljissä on viisi mustaa pystyä raitaa tai laikkuriviä. Toisessa taas pohjaväritys on ruskea, oliivinvärinen, punainen tai lähes musta, kylkien mustat kuviot ovat himmeät tai niitä ei ole lainkaan ja lisäksi päässä, kyljissä ja osassa eviä on lukuisia sinisiä tummareunaisia täpliä.
Kiilameriahvenella on kylkiviivallaan 83–97 suomua. Selkäevässään lajilla on 7⁠–⁠8 piikkiruotoa ja 10–12 pehmeää ruotoa. Peräevässään kiilameriahvenella on kolme piikkiruotoa ja kahdeksan pehmeää ruotoa. Rintaevissään sillä on 16⁠–⁠18 ruotoa.
Levinneisyys ja elintavat

Kiilameriahventa tavataan alueella Afrikan itärannikolta ja Intian valtameren saarilta Riukiusaarille, etelässä Korallimerelle ja idässä Marshallsaarille, Marquesassaarille, Australsaarille ja Rapan saarelle asti. Lajin elinympäristöjä ovat koralliriuttojen ulkoreunat korkeintaan 100 metrin syvyisissä vesissä.
Kiilameriahvenen ravintoa ovat kalat ja toisinaan myös äyriäiset. Se saavuttaa sukukypsyyden noin kahden vuoden iässä. Laji on protogyyninen hermafrodiitti (kaikki yksilöt aluksi naaraita ja muuttuvat myöhemmin koiraiksi). Sukupuolenvaihdos tapahtuu 8–9-vuotiaana. Kiilameriahven voi saavuttaa ainakin 20 vuoden iän.
Kiilameriahven Malediiveilla.
Tommi Kiiski

Tommi Kiiski (s. 14. tammikuuta 1966 Loimaa) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi hyökkääjänä SM-liigassa vuosina 1984–1995 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden.
Kiiski edusti SM-liigassa Turun Palloseuraa, Saimaan Palloa, Tampereen Ilvestä ja Turun Tovereita. Hän pelasi SM-liigassa yhteensä 257 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 28 + 46 = 74 ja jäähymääränsä 81 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi 13 ottelua, joissa hän jäi tehopisteittä ja sai neljä jäähyminuuttia.
Kiinan keisarillinen laivasto

| Kiinan keisarillinen laivasto |
| --- | --- |
 Kiinan Qing-dynastian lippu
Toiminnassa:  1132–1912
Valtio:  Kiina
Aselajit:  Laivasto
Sodat ja taistelut:  Toinen oopiumisota Ranskan–Kiinan sota Kiinan–Japanin sota
Kiinan keisarillinen laivasto oli Kiinan keisarikunnan laivasto.
1800-luvulla Kiina oli lähes kaikkien teollistuneiden länsimaiden taloudellisen imperialismin kohteena. Maa mahdollisti lähes rajattomat markkinat, mutta länsimaiden toiminta pakotti maan luopumaan eristyneisyyspolitiikastaan. Yhdistynyt kuningaskunta ajautui sotaan Kiinan kanssa vuosina 1840 ja 1857, jolloin se sai Ranskalta tukea toimilleen. Venäjä valtasi kaikki Amur-joen pohjoispuoliset alueet vuonna 1860 ja Yhdysvallat teki rankaisuretken Koreaan 1871. Samana vuonna Yhdistynyt kuningaskunta kävi sotaa Kiinan kanssa Burman kaupan vuoksi. Kiinan laivasto koostui perinteisesti aseistetuista džonkeista eikä siitä ollut vastusta länsimaisille aluksille, vaikka Kiina olikin hankkinut vuodesta 1869 alkaen joitakin pienehköjä tykkiveneitä laivastonsa tueksi. Laivasto oli jaettu kahtia pohjoiseen Beiyangin ja eteläiseen Nankingin laivastoihin. Näistä Beiyangin laivasto oli suurempi. Lisäksi Foochow’ssa ja Kantonissa oli laivasto-osastot.
Toisen oopiumisodan aikana 1858 Kiinan keisarillinen laivasto koostui 826 džonkista ja siihen ei kuulunut ensimmäistäkään höyryvoimalla liikkuvaa alusta. Tilanne parani 1860-luvun lopulla laivaston ostettua ulkomailta joitakin höyrykonein varustettuja aluksia ja Foochow’n ja Kiangnanin telakat aloittivat höyryalusten valmistuksen Kiinassa. Kiinan–Ranskan sodan alkaessa vuonna 1883 laivastoon kuului kuitenkin edelleen noin 250 džonkkia.
Laivaston taistelukykyä laski vielä heikko organisaatio. Se oli muodostettu provinsseittain siten, että kaksi provinssia muodosti kenraalikuvernöörille alistetun laivasto-osaston. Tällaisia pareja oli kaikkiaan neljä etelästä alkaen: Kwantung ja Kwangsi, Fukien ja Chekiang, Kiangsi ja Anhwei sekä Chihli, joka muodosti Pekingin ympäristössä yksinään yhden parin. Lisäksi oli pieniä paikallishallinnon valvonnassa olevia laivasto-osastoja, jotka operoivat itsenäisesti erillään varsinaisesta laivastosta.
Vuoden 1874 Formosan kriisin jälkeen kasvanut Japanin aiheuttama uhka, jota kasvatti edelleen Japanin tilattua seuraavana vuonna kolme ironclad-taistelulaivaa Yhdistyneestä kuningaskunnasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kiinan dynastiat
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiinan dynastiat Wikimedia Commonsissa
Kiiltopujokolibri

| Kiiltopujokolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Pujokolibrit Chalcostigma
Laji::  stanleyi
Kaksiosainen nimi
 Chalcostigma stanleyi  (Bourcier, 1851) 

Alalajit
 C. s. stanleyi  C. s. versigulare  C. s. vulcani 
Katso myös
   Kiiltopujokolibri Wikispeciesissä   Kiiltopujokolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kiiltopujokolibri (Chalcostigma stanleyi) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta Andeilta.
Koko ja ulkonäkö

Kiiltopujokolibri voi kasvaa 10–12 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Kiiltopujokolibrikoiras on yleisväritykseltään tumman ruskea. Selkä ja pitkä ja voimakkaasti haarautunut pyrstö ovat tumman siniset. Kurkussa on kiiltävä laikku, joka on yläosastaan vihreä ja alaosastaan violetti. Lajin naaras on kauttaaltaan tumma ja kurkkulaikkua ei ole. Kiiltopujokolibrin nokka on lyhyehkö ja suora.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kiiltopujokolibri elää alueella, joka ulottuu Ecuadorista Boliviaan. Se on vuoristolaji, jota tavataan kivikkoisilta ruohikko- ja pensaikkomailta sekä Polylepis-metsistä 2 500–4 500 metrin korkeudella. Linnun ravintoa on pääasiallisesti kukkien mesi ja se syö myös hyönteisiä.
Aleksandr Kikin

Aleksandr Vasiljevitš Kikin (ven. Алекса́ндр Васи́льевич Ки́кин, 1673 – 17. maaliskuuta 1718) oli Venäjän tsaarin Pietari I:n läheinen työtoveri.
Vuonna 1693 Aleksandr Kikin oli Pietari I:n ”huvirykmentin” tykkimies. Azovin sotaretkellä hän toimi Pietarin sotilaspalvelijana. Vuonna 1697 Kikin matkusti Pietarin mukana Hollantiin opiskelemaan laivanrakennustaitoa. Venäjälle palattuaan hän työskenteli Voronežin ja Lotinapellon telakoilla, komensi pientä sotilasosastoa ja johti vuodesta 1707 lähtien Pietarin amiraliteettia. Vuonna 1712 hän sai amiraliteettineuvoksen arvonimen.
Vuonna 1715 Kikin pidätettiin lahjusten ottamisesta ja karkotettiin Moskovaan, mutta jo samana vuonna hän sai luvan palata Pietariin. Kilpailu Aleksandr Menšikovin kanssa huipentui seuraavana vuonna avoimeen yhteenottoon ja lähentymiseen suuriruhtinas Aleksei Petrovitšin kanssa. Keväällä 1716 Kikin auttoi Alekseita pakenemaan ulkomaille. Hänet vangittiin helmikuussa 1718 Aleksein antamien lausuntojen perusteella. Kidutusten jälkeen Kikin tunnusti syyllisyytensä ja hänet tuomittiin kuolemaan teilaamalla.
Pietarissa on Aleksandr Kikiniä varten rakennettu barokkityylinen Kikinin talo.
Kiitesjärvi

| Kiitesjärvi Каменное, Kamennoje |
| --- | --- |
Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Kaupunkipiirikunta:  Kostamus
Paikkakunta:  Karjalan tasavalta 
Koordinaatit:  64°27′11″N, 30°10′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kemijoki
Järveen tulevat joet:  Karankajoki, Lyttäjoki, Munanki, Lahtijoki
Laskujoki:  Nokeusjoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  195 m
Pituus:  24,4 km
Leveys:  12,1 km
Rantaviiva:  193 km
Pinta-ala:  95,5 km²
Tilavuus:  0,767 km³
Keskisyvyys:  8 m
Suurin syvyys:  26 m
Valuma-alue:  572 km²
 fiKiitesjärvi 
Kiitesjärvi eli Kiteenselkä eli Kiitehjärvi eli Kiitehenjärvi (myös Kivijärvi, ven. Ка́менное, Kamennoje) on Kemijoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kostamuksen kaupunkipiirikunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 95,5 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 572 neliökilometriä, keskisyvyys 8,0 metriä ja tilavuus 0,767 kuutiokilometriä. Järvessä on useita saaria, joiden yhteispinta-ala on kymmenen neliökilometriä.
Kiitesjärveen virtaavat Karankajoki, Lyttäjoki, Munanki, Lahtijoki ja 42 puroa. Se laskee Nokeusjoen (Kivijoen) kautta Nuokkijärveen. Järven kalalajeja ovat lohi, siika, muikku, harjus, hauki, särki, lahna, säyne, seipi, mutu, salakka, made, ahven, kiiski, kymmenpiikki ja kivisimppu.
Järvi sijaitsee Kostamuksen luonnonpuistossa lähellä Suomen rajaa. Sen rannalla on aikaisemmin ollut muun muassa Akonlahden kylä. Nykyään seudulla ei ole asutusta.
Kiinan tasavallan vaakuna

Kiinan tasavallan vaakuna
Kiinan tasavallan vaakuna on Kiinan tasavallan tunnus lipun ja kansallislaulun ohella.
Vaakunan 12-sakarainen aurinko, joka on myös maan lipussa, on Kuomintang-puolueen tunnus. Sakarat kuvaavat Kiinan perinteisiä kahtatoista tuntia. Valkoinen väri symboloi suoruutta ja veljeyttä, sininen tasa-arvoa ja oikeutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiinan tasavallan vaakuna Wikimedia Commonsissa
Aasian vaakunat
Afganistan
Arabiemiirikunnat
Armenia
Azerbaidžan
Bahrain
Bangladesh
Bhutan
Brunei
Etelä-Korea
Filippiinit
Georgia
Indonesia
Intia
Irak
Iran
Israel
Itä-Timor
Japani
Jemen
Jordania
Kambodža
Kazakstan
Kiina
Hongkong
Kirgisia
Kuwait
Kypros
Laos
Libanon
Macao
Malediivit
Malesia
Mongolia
Myanmar
Nepal
Oman
Pakistan
Pohjois-Korea
Qatar
Saudi-Arabia
Singapore
Sri Lanka
Syyria
Tadžikistan
Taiwan
Thaimaa
Turkki
Turkmenistan
Uzbekistan
Venäjä
Vietnam
Kiilakotiloahven

| Kiilakotiloahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Kirjoahvenkalat Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Lepidiolamprologus
Laji::  boulengeri
Kaksiosainen nimi
 Lepidiolamprologus boulengeri  (Steindachner, 1909) 
Synonyymit
 Julidochromis boulengeri Steindachner, 1909  Lamprologus boulengeri (Steindachner, 1909)  Neolamprologus boulengeri (Steindachner, 1909)  Lamprologus kiritvaithai Meyer, Foerster & Dieckhoff, 1986  Neolamprologus kiritvaithai (Meyer, Foerster & Dieckhoff, 1986) 
Katso myös
   Kiilakotiloahven Wikispeciesissä   Kiilakotiloahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiilakotiloahven (Lepidiolamprologus boulengeri) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä kalastetaan ja pidetään akvaariokalana. Laji on saanut tieteellisen lajinimensä eläintieteilijä George Albert Boulengerin mukaan.
Koko ja ulkonäkö

Kiilakotiloahven voi kasvaa enintään noin kuuden senttimetrin mittaiseksi. Laji on ruumiinmuodoltaan pitkänomainen ja sivusuunnassa litistynyt. Selkäevässä on näkyvä musta täplä sekä oranssi reunus ja silmien yllä on pieni kohouma. Molemmat sukupuolet ovat samannäköisiä, mutta koiraat ovat hieman naaraita kookkaampia.
Levinneisyys ja elintavat

Kiilakotiloahven elää kotoperäisenä Tanganjikajärvessä. Sitä tavataan järven pohjoisosasta Tansanian rannikolta. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin elinvoimaiseksi. Se elää noin 10–30 metrin syvyisessä vedessä ja käyttää ravinnokseen pieniä äyriäisiä sekä selkärangattomia.
Levinneisyys ja elintavat > Lisääntyminen

Kiilakotiloahven kutee tyhjiin kotilonkuoriin. Koiras houkuttelee naaraita kuorien luokse, ja naaras valitsee yhden kuorista. Naaras hautaa kuoren niin, että vain suuaukko on näkyvissä, ja laskee sitten mätimunat kuoren sisään. Koiras ei tule kuoren sisälle, vaan ohjaa maitinsa evillään munien päälle. Munia on enintään 60 ja ne kuoriutuvat noin kolmen päivän kuluttua.
Kierteissarvivuohi

| Kierteissarvivuohi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Nautaeläimet Bovidae
Alaheimo::  Vuohet Caprinae
Suku::  Capra
Laji::  falconeri
Kaksiosainen nimi
 Capra falconeri  (Wagner, 1839) 
Alalajit 
 C. f. falconeri  C. f. heptneri  C. f. megaceros – suorasarvikauris 
Katso myös
   Kierteissarvivuohi Wikispeciesissä   Kierteissarvivuohi Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Kierteissarvivuohi eli kierteissarvikauris eli markor tai markhor (Capra falconeri) on kesyn vuohen sukuinen sorkkaeläinlaji, jolla on korkkiruuvia muistuttavat sarvet. Laji elää Keski-Aasian vuoristoissa. Se on Pakistanin kansalliseläin.
Koko ja ulkonäkö

Urospuolisten kierteissarvivuohien säkäkorkeus on yli metrin ja painoa niillä on jopa 100 kiloa. Kutut ovat pienempiä, noin 150-senttisiä ja alle metrin korkuisia, ja paino on vain puolet pukeista. Kierteissarvivuohen lyhyt ja sileä peitinkarva pitenee talvella, jolloin pohjavillakin kasvaa. Molemmilla sukupuolilla on leukaparta, pidempi se on kuitenkin pukeilla. Uroksilla on myös pitkät riippukarvat kaulassa, ryntäällä ja säärissä sekä pitkäkarvainen selkäharja. Pukkien huomiota herättävin piirre on sarvet, jotka kierrettä pitkin mitaten voivat olla jopa 1,5-metriset. Kierteiden muoto vaihtelee eri alalajeilla. Joillain ne ovat leveät, taaksepäin suuntautuvat ja vain puolitoistakierteiset, joskus ne sojottavat V:n muotoisina kohtisuoraan ylöspäin muodostaen 4–5-kertaisen korkkiruuvimaisen kierteen. Sarvissa on omalaatuinen sääntö: oikea sarvi kiertyy ulospäin oikealle, vasen vasemmalle. Samoin on kuttujen pienemmissä sarvissa, jotka ovat vain enintään 25 senttimetriä pitkät ja kaartuvat taaksepäin. Väriltään ne ovat yleensä valkoisia ja niskassa on tumma läikkä.
Levinneisyys

Kierteissarvivuohia tavataan vain Pohjois-Afganistanin, Pakistanin Kashmirin, Tadžikistanin ja Uzbekistanin vuoristoissa 600–3 600 metrin korkeudessa. Levinneisyysalue on hyvin laikuttainen.
Elintavat

Kierteissarvivuohet elävät vuoristojen metsävyöhykkeellä ja niiden yläpuolella. Ne viihtyvät kallioisten seutujen ruohoniityillä ja lähtevät suurille vaelluksille vain runsaslumisina talvina. Parittelukausi on talvella, jolloin urokset esittelevät sarviaan ja pöyhistelevät selkäharjaansa näyttääkseen isommilta. Ne myös nousevat takajaloilleen vuorikauriiden tapaan. Naaras synnyttää 135–170 päivän kantoajan jälkeen yleensä yhden tai kaksi vohlaa, harvoin kolme. Vohlat syntyvät touko-kesäkuun alussa. Kierteissarvivuohet elävät pieninä ryhminä, urokset ja naaraat erillään. Kierteissarvivuohet syövät vuoriston heinää ja muuta kasvillisuutta.
Uhat

Kierteissarvivuohet ovat harvinaistuneet metsästyksen takia melkoisesti, ja jotkin alalajit ovat jo sukupuuton partaalla.
Lajia suojellaan muun muassa Euroopan eläintarhojen yhteisellä suojeluohjelmalla. Suojeluohjelmaa johtaa Korkeasaaren eläintarha, jossa lajia on myös nähtävillä.
Kickboxer

| Kickboxer |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mark DiSalle David Worth
Käsikirjoittaja:  Glenn A. Bruce
Tuottaja:  Mark DiSalle
Säveltäjä:  Paul Hertzog
Kuvaaja:  Jon Kranhouse
Leikkaaja:  Wayne Wahrman
Pääosat:  Jean-Claude Van Damme
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Kings Road Entertainment
Levittäjä:  Mokép Netflix
Ensi-ilta:  20. huhtikuuta 1989
Kesto:  97 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1 500 000 dollaria
Tuotto:  39 286 030 dollaria
Seuraaja:  Kickboxer 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kickboxer on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan ovat ohjanneet Mark DiSalle ja David Worth. Käsikirjoituksesta vastasi Glenn A. Bruce ja pääosissa näyttelevät Jean-Claude Van Damme, Dennis Alexio ja Dennis Chan. Van Damme vastasi myös elokuvan taistelukohtausten koreografiasta.
Elokuva sai jatko-osat Kickboxer 2 ja Kickboxer 3 – tappava isku.
Juoni

Eric Sloane on potkunyrkkeilyn maailmanmestari, joka päättää ottaa mittaa thainyrkkeilyn mestarista Tong Posta. Sloane ja hänen veljensä Kurt matkaavat Thaimaan Bangkokiin, jossa ottelu käydään. Ennen ottelua Kurt varoittaa veljeään vastustajasta, mutta hän ei kuuntele. Tietämättä thainyrkkeilyn sallituista lyönneistä ja potkuista Eric tulee tyrmätyksi kehässä ja halvaantuu. Kurt vannoo kostavansa Tong Polle ja ryhtyy etsimään opettajaa, joka voisi opettaa hänelle thainyrkkeilyä. Kurt löytää Xian Chow -nimisen miehen, joka harjoittaa hänet ottelua varten.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jean-Claude Van Damme  | … |  Kurt Sloane   |
|  Dennis Alexio  | … |  Eric Sloane   |
|  Dennis Chan  | … |  Xian Chow   |
|  Michel Qissi  | … |  Tong Po   |
|  Haskell Anderson  | … |  Winston Taylor   |
|  Rochelle Ashana  | … |  Mylee   |
|  Ka Ting Lee  | … |  Freddy Li   |
|  Richard Foo  | … |  Tao Liu   |
|  Ricky Liu  | … |  Big Thai Man   |
|  Brad Kerner  | … |  selostaja   |
|  Dean Harrington  | … |  selostaja   |
|  Mark DiSalle  | … |  toimittaja   |
Tuotanto > Roolitus

Elokuvan pääroiston Tong Pon rooliin haluttiin isokokoinen aasialaisen näköinen mies, joka osaisi thainyrkkeilyä. Vielä tuotannon alkuvaiheessa teknisenä neuvonantajana ja koreografina ollut Michel Qissi tarjoutui koe-esiintymään ja sai roolin. Qissi oli ennen elokuvauraansa harjoitellut muun muassa thainyrkkeilyä Belgiassa, mutta ei ollut geneettisesti aasialainen, joten hän kävi läpi usean tunnin maskeerauksen, jotta näyttäisi enemmän aasialaiselta. Qissiä ei kuitenkaan mainita elokuvan lopputeksteissä.