stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Julie Lamarre
Kilpaura

2008 tammikuussa Lamarre saavutti Yhdysvaltain keskisarjan mestaruuden Los Angelesissa. Hän voitti loppuottelussa Daniela Dinevan.
2009 Lamarre sijoittui neljänneksi elokuussa pidetyissä MM-kilpailuissa Japanissa. Hän hävisi pronssiottelun Evgenia Lukjanenkolle.
2010 Lamarre saavutti All American Openin mestaruuden keskisarjassa, voitettuaan loppuottelussa Yuma Tasakin.
2011 Lamarre saavutti hopeaa naisten historian ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissa, joka käydään avoimessasarjassa. Hän hävisi loppuottelun Anastasia Khripunovalle.
2012 Lamarre voitti Ekaterina Provkovan All American Openin loppuottelussa, jonka myötä hän saavutti Yhdysvaltain keskisarjan mestaruuden.
2013 huhtikuussa Lamarre saavutti keskisarjan maailmanmestaruuden voitettuaan loppuottelussa Tazaki Yuman. Hän saavutti myöhemmin kesäkuussa All American Openin keskisarjan mestaruuden, voitettuaan loppuottelussa Myriam Lamarren.
2017 Lamarre oli mukana KWU-liiton MM-kilpailuissa Venäjällä, jossa hän saavutti hopeaa. Lamarre hävisi loppuottelun Agata Winiarskalle.
Crossfit

Lamarre on kilpaillut myös Crossfitin parissa. Hän osallistui vuosina 2015 ja 2016 CrossFit Games kilpailuihin.
Julia Louis-Dreyfus

| Julia Louis-Dreyfus |
| --- | --- |
 Julia Louis-Dreyfus vuonna 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Julia Scarlett Elizabeth Louis-Dreyfus
Syntynyt: 13. tammikuuta 1961 (ikä 63) New York, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, koomikko, tuottaja
Puoliso:  Brad Hall (vih. 1987)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1982–
Merkittävät roolit:   Saturday Night Live  Seinfeld  Edessä uusi elämä  Rouva varapresidentti 
Palkinnot
  Parhaan naissivuosan Primetime Emmy komediasarjassa  1996 Seinfeld  Parhaan naispääosan Primetime Emmy komediasarjassa  2006 Edessä uusi elämä  2012–2017 Rouva varapresidentti  katso lisää  
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Julia Scarlett Elizabeth Louis-Dreyfus (s. 13. tammikuuta 1961 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja tuottaja. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan televisiosarjoissa Seinfeld, Edessä uusi elämä ja Rouva varapresidentti.
Hänet on palkittu uransa aikana yhdellätoista Emmyllä, Golden Globella, kahdeksalla SAG-palkinnolla ja viidellä American Comedy Awards -palkinnolla. Vuonna 2010 hän sai tähden Hollywood Walk of Famelle.
Varhainen elämä

Louis-Dreyfus syntyi New Yorkissa 13. tammikuuta 1961. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan yksivuotias. Louis-Dreyfusin äiti Judith oli kirjailija ja isä Gérard oli ranskanjuutalainen miljardööriliikemies. Hänen isoisänsä oli ranskanjuutalainen, tarkemmin alsacenjuutalainen miljonääriliikemies.
Ura

Näyttelemisen hän aloitti vuonna 1982 Saturday Night Livessä. Hän jatkoi siellä kolmen vuoden ajan, kunnes hän sai muutaman pienen elokuvaroolin ja teki pieniä rooleja televisiosarjoissa.
Vuodesta 1989 vuoteen 1998 Louis-Dreyfus näytteli Elaine Benesia NBC:n televisiosarjassa Seinfeld. Hän näytteli sarjassa kaikki yhdeksän tuotantokautta ja kolmea jaksoa lukuun ottamatta hän esiintyi kaikissa jaksoissa. Yksi jaksoista, jossa hän ei esiintynyt oli sarjan pilottijakso. Vasta ensimmäisen jakson jälkeen NBC:n tuottajat vaativat sarjan luojia Jerry Seinfeldiä ja Larry Davidia lisäämään sarjaan naishahmon. Roolistaan Elaine Benesinä hänet palkittiin Primetime Emmyllä, Golden Globella ja viidellä SAG-palkinnolla.
Louis-Dreyfus näytteli vuosina 2006–2010 omassa televisiosarjassaan Edessä uusi elämä, josta hänet palkittiin parhaan naispääosan Primetime Emmyllä vuonna 2006.
Vuodesta 2012 Louis-Dreyfus on näytellyt HBO:n televisiosarjassa Rouva varapresidentti. Roolistaan Yhdysvaltain varapresidentti Selina Meyerina Louis-Dreyfus on saanut kuusi peräkkäistä parhaan naispääosan Primetime Emmyä. Sarjan tuottajana hänet on palkittu Emmyllä kolmesti.
Yksityiselämä

Louis-Dreyfus on ollut naimisissa Brad Hallin kanssa vuodesta 1987 lähtien. Heillä on vuonna 1992 ja 1997 syntyneet pojat.
Syyskuussa 2017 Louis-Dreyfus kertoi Twitterissä sairastuneensa rintasyöpään.
Valikoitu filmografia

| --- | --- |
 Elokuvat Hannah ja sisaret (1986)  Joulupuu on kärvennetty (1989)  Isäni, ystäväni (1993)  Vanhemmat vaihtoon (1994)  Isänpäivä (1997)  Harry pala palalta (1997) :  Televisio Saturday Night Live (1982–1985)  Day by Day (1988–1989)  Seinfeld (1990–1998)  Watching Ellie (2002–2003)  Edessä uusi elämä (2006–2010)  Rouva varapresidentti (2012–2019)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julia Louis-Dreyfus Wikimedia Commonsissa
Julia Louis-Dreyfus vuonna 2007.
Kangaspäänjärvi

| Kangaspäänjärvi |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Pohjanmaa
Kunnat:  Reisjärvi
Koordinaatit:  63°40′16″N, 24°48′17″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kalajoen vesistö (53)
Järveen tulevat joet:  Vähävedenpuro
Laskujoki:  Kotijoki
Järvinumero:  53.057.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,4 m 
Rantaviiva:  7,51 km 
Pinta-ala:  0,67 km² 
 fiKangaspäänjärvi 
Kangaspäänjärvi on matala, runsashumuksinen ja saareton järvi Reisjärven kuntakeskuksen pohjoispuolella Pohjois-Pohjanmaan maakunnan eteläisimmässä osassa. Sen pinta-ala on 67 hehtaaria. Etäisyys Oulusta on 153 kilometriä etelään. Kangaspäänjärvi on kasvillisuustyypiltään järvikortetyyppiä.
Maantiede

Kangaspäänjärven pituus kaakosta luoteeseen on 2,5 kilometriä. Järven leveys vaihtelee huomattavasti, sillä länsiranta koostuu suurelta osin niemimaista. Kangaspäänjärven rannoilla on reisjärveläistä kulttuurimaisemaa, jota reunustaa suovaltainen valuma-alue. Järven vesikasvillisuusvyöhykkeen leveys on enintään noin kymmenen metriä. Kangaspäänjärven tilaa alettiin parantaa hoitokalastuksin vuonna 1997. Sen ekologinen tila on arvioitu tyydyttäväksi.
Kangaspäänjärveen virtaa Vähävedenpuro luoteesta Norssinjärveltä (118,6 metriä mpy). Kangaspäänjärvi laskee Kotijokea kaakkoon Kiljanjärveen (114,5 metriä mpy).
Kangaspäänjärvi (53.057.1.001) kuuluu Kiljanjärven valuma-alueeseen (53.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Kalajoen vesistössä (53). Toinen jakovaihe on Kalajanjoen valuma-alue (53.05). Kangaspäänjärvi on neljänneksi laajin Kiljanjärven valuma-alueen 16:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Laajimmat ovat Kiljanjärvi, Saarivesi ja Norssinjärvi.
Kangaspäänjärvi on kahdeksanneksi laajin Reisjärven 95:stä vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä.
Jouttijärvi (Pälkäne, Holja)

| Jouttijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Pälkäne
Koordinaatit:  61°20′32″N, 24°33′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mallasveden ja Pälkäneveden alue (35.71)
Laskujoki:  Pitkänsillanoja Pälkäneveteen 
Järvinumero:  35.715.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  97 m  
Rantaviiva:  4,334 km  
Pinta-ala:  25,803 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiJouttijärvi 
Jouttijärvi  on Pirkanmaalla Pälkäneellä Aitoon ja Holjan puolivälissä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 26 hehtaaria ja se on 1,9 kilometriä pitkä ja 250 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata paitsi pohjois- ja eteläpäässä, jossa järvenrantaan ulottuu peltomaata. Järven lähellä on sijainnut neljä maatilaa ja sen rantaan on rakennettu yli kymmenen vapaa-ajan asuntoa. Järven pohjoispuolelta sen ohittaa seututie 322.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen Mallasveden ja Pälkäneveden alueella, jonka Joutteselän alueeseen (35.715) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 97,0 metriä mpy. Siihen on johdettu pari metsäojaa ja sen laskuoja Pitkänsillanoja (tai myös Huovioja) lähtee järven pohjoisosasta. Se laskee ensin Sorvalampeen ja jatkaa sen jälkeen Säynäjärven kylään, jossa se yhtyy toiseen johto-ojaan ja laskee sitten Joutsenpohjanojana Pälkäneveden Jouttenselän Huhtalahteen.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Joutenjärvi”. Tuolloin järven pohjoispuolella kulki nykyistä seututietä edeltänyt maantie. Järvi oli autio, mutta Sorvalammella ja Jouttijärven pohjoispäissä näyttäisi olleen niittyjä. Vuoden 1957 peruskartassa nämä niityt on otettu viljelykäyttöön ja järven eteläpäähän on raivattu kaksi peltoalaa lisää. Järven ympäristössä oli silloin kolme maatilaa, mutta seuraavassa 1979 kartassa niitä voisi olla neljä.
Kalajärvi (järvi Espoossa)

| Kalajärvi |
| --- | --- |
 Kalajärvi ilmakuvassa kesäkuussa 2016.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Espoo
Koordinaatit:  60°18′18″N, 24°43′18″E
Järvinumero:  81.055.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  44,1 m 
Rantaviiva:  2,2 km 
Pinta-ala:  0,16 km² 
Valuma-alue:  0,73 km² 
 fiKalajärvi 
Kalajärvi sijaitsee Pohjois-Espoossa, yhtenä Espoonjoen latvajärvistä. Kalajärven valuma-alue muodostuu yksinomaan läheisistä metsistä valuvista pienistä puroista ja lähteistä. Järven keskisyvyys on vain 1,2 metriä, joskin pohja on pääosin vuosisatojen aikana kertynyttä humusta ja oletettavasti todellinen pohja löytyy huomattavastikin syvemmältä. Ranta-alueiden hiekkapohjaisilla uimapaikoilla syvyyttä on paikoitellen jopa pari metriä. [lähde? ]
Ympäristö

Kalajärven veden laatu on erinomainen, joskin viime vuosina lisääntynyt rakentaminen alueella on oleellisesti aiheuttanut lisää ympäristökuormaa. Alue on ollut 50-luvulta asti kesämökkialueena, mutta vasta 2000-luvulla kiihtynyt rakentaminen ja vakinainen asutus puutarhan hoitoineen on alkanut rasittamaan järven ekologiaa. [lähde? ]
Espoon kaupunki ja Uudenmaan ympäristökeskus tarkkailevat järven tilaa säännöllisesti. Viimeksi tehdyn tutkimuksen mukaan (17/2008 – Elina Oinonen), Kalajärven tila ei ole hälyttävä, vaikkakin muutoksia leväkasvillisuuden lisääntymisessä ja lummelauttojen laajenemisessa onkin havaittavissa. [lähde? ]
Kalastus

Kalajärvessä on istutettu kalakanta, joka muodostuu pääosin ahvenesta, hauesta ja kirjolohesta.  Vuoden 2003 pakkastalvi jäädytti järven pohjiaan myöten ja tappoi silloin käytännössä koko kalakannan. Tuolloin jäästä löytyi mm. ankeriaita.  Kalakannan uudistus tuli hyvään aikaan, sillä lajisto oli erittäin taantunut ja muodostui pääosin alamittaisesta särjestä. [lähde? ]
Kalajärven kalanhoidosta vastaa Espoon Röylän Kalastuskunta, joka hoitaa vuosittaiset istutukset ja valvoo alueen kalastusta. [lähde? ]
Alue

Kalajärven rannoista noin yksi kolmannes on rakennettu. Aluetta kiertää kolme päättyvää katua; Kalajärventie ja siitä haarautuvat Järvitörmä ja Kalajärvenranta. Tiet ovat kaikki yksityisteitä ja Kalajärven tiehoitokunnan hoidossa. Teiden varsilla on noin 60 omakotitaloa, joista pääosa on valmistunut 2000-luvun alussa. [lähde? ]
Järven pohjoispäässä on voimassa oleva asemakaava ja kunnallistekniikka. Järven valuma-alueella on lisäksi ollut vireillä Kalajärvenkallioiden kaavahanke jo useita vuosia. [lähde? ]
Järven etelä-päässä on luonnonmukainen, rauhoitettu suoalue. Koko järven ympäri kulkee luontopolku, jossa moottoriajoneuvoilla kulkeminen on kielletty. Järven ohitse menee eräs Espoon merkittävimmistä ekologisista käytävistä, joka yhdistää Nuuksion järviylängön ja Vestra-Petikon luontoalueen. Järven rannalla ei ole julkista uimarantaa. [lähde? ]
Karol Križan

| Karol Križan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1980 (ikä 44) Žilina, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Slovakia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Maila:  oikea
Hanska:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  HC 07 Detva
Sarja:  2. liga
Pelinumero:  60
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–
Aik. seurat:  HK 32 Liptovský Mikuláš (SVK)   HKm Zvolen (SVK)   MODO (Elitserien)   HC Ambrì-Piotta (NLA)   MHC Martin (SVK)   Växjö Lakers (Allsvenskan)   Ritten Sport (Serie A)   HC Nové Zámky (MOL)   Tønsberg Vikings (NOR)   MsHK Žilina (SVK)   HKM Rimavská Sobota (2. liga)   MHK Kežmarok (2. liga)  
Karol Križan (s. 5. kesäkuuta 1980, Žilina, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka on pelannut urallaan Slovakian, Ruotsin, Sveitsin, Italian ja Norjan pääsarjassa sekä monikansallisessa MOL-liigassa. Slovakian-mestaruuden hän on voittanut kahdesti, 2001 HK 32 Liptovský Mikulášissa ja 2005 HKm Zvolenissa. Ruotsin-mestaruuden hän on voittanut MODOssa 2007.
Slovakian joukkueessa Križan on pelannut viidet MM-kilpailut ja yhdet olympialaiset.
Killian Duréchou

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Killian Duréchou vuonna 2013. |  Killian Duréchou vuonna 2013. |  Killian Duréchou vuonna 2013. |  |
Maa:  Ranska
Miesten yleisurheilu
| Frankofoniset kisat  | Frankofoniset kisat  | Frankofoniset kisat  |  |
|  Pronssia | Nizza 2013 | keihäänheitto |  |
Killian Duréchou (s. 15. elokuuta 1992) on ranskalainen keihäänheittäjä. Hänen ennätyksensä on vuonna 2013 Poitiersissa heitetty 79,98.
Duréchou voitti hopeaa vuoden 2009 alle 18-vuotiaiden MM-kisoista Bressanonesta tuloksella 73,54. Frankofonisissa kisoissa Nizzassa vuonna 2013 Duréchou oli kolmas. Hänellä on myös yksi Ranskan mestaruus. Se tuli vuoden 2012 kisoista tuloksella 75,06.
Duréchou edustaa Franconville-seuraa.
Käännös suomeksi
Killiecrankien taistelu

Killiecrankien taistelu oli vuonna 1689 jakobiittien ja Vilhelm III Oranialaisen kannattajien välillä Skotlannissa käyty taistelu, joka liittyy vuoden 1688 vallankumoukseen[lähde? ].
Taistelu käytiin Grampianvuoristossa Perthin kreivikunnassa Tayn sivujoen Tummelin luona Killiecrankien solassa. Jakobiitit voittivat 27. heinäkuuta 1689 Claverhousen John Grahamin johdolla Vilhelm III:n joukot, joita johti Hugh Mackay.
Karol Dobiaš

Karol Dobiaš vuonna 1969.
Karol Dobiaš (s. 18. joulukuuta 1947 Handlová) on Tšekkoslovakiaa edustanut slovakialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja, joka oli pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän oli Tšekkoslovakian maajoukkueessa voittamassa Euroopan-mestaruutta vuonna 1976. Hänet valittiin maansa vuoden jalkapalloilijaksi vuosina 1970 ja 1971.
Dobiaš edusti kausina 1965–1977 Spartak Trnavaa ja kausina 1977–1980 Bohemians Prahaa. Hän voitti Tšekkoslovakian mestaruuden vuosina 1968, 1969, 1971, 1972 ja 1973. Kaudella 1968–1969 Spartak Trnava ylsi Euroopan cupissa välieriin pudotettuaan jatkosta romanialaisen Steaua Bukarestin, suomalaisen Lahden Reippaan ja kreikkalaisen AEK Ateenan. Välierissä Spartak hävisi alankomaalaiselle Ajaxille kahden ottelun yhteismaalein 2–3. Dobiaš pelasi kaikki kahdeksan cup-ottelua ja teki kolme maalia kotiottelussa Reipasta vastaan. Pelaajauransa viimeiset vuodet hän pelasi Belgiassa Lokerenin ja Heirnis Gentin joukkueissa.
Dobiaš pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueessa 67 maaottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi toukokuussa 1967 ja viimeisen maaliskuussa 1980. Hän pelasi MM-kilpailuissa 1970 ja EM-kilpailuissa 1976. Hän kuului myös EM-kilpailuissa 1980 Tšekkoslovakian joukkueeseen mutta ei päässyt turnauksessa kentälle. Tšekkoslovakia voitti vuonna 1976 Euroopan-mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa Länsi-Saksan. Dobiaš teki ensimmäisellä jaksolla joukkueensa 2–0-johtomaalin mutta hänet otettiin vaihtoon ennen ottelun ratkaissutta rangaistuspotkukilpailua.
Pelaajauransa jälkeen Dobiaš on toiminut valmentajana Tšekkoslovakian ja Tšekin sarjoissa.
Killian Mullarney

Killian Mullarney (s. 1958 Dublin, Irlanti) on irlantilainen lintutieteilijä, taiteilija ja lintumatkojen vetäjä.
Killian Mullarneyn äiti Máire Mullarney, joka oli Irlannin vihreän puolueen perustajajäseniä, opetti poikaansa kotona. Killian kiinnostui linnuista ja luonnosta jo lapsena, ja alkoi saavuttaa kuuluisuutta taiteilijana 1970-luvun lopulla. Vuonna 1999 julkaistu Birds of Europe, uusintapainoksena Collins Bird Guide (Lintuopas – Euroopan ja Välimeren alueen linnut) on paras Euroopan linnuista tehty kenttäopas, ja Mullarney sekä Dan Zetterström maalasivat kirjan kuvat. Vuosien 1997 ja 2004 välillä Mullarney kuvitti sarjan postimerkkejä Irlannin postilaitokselle.
Mullarney toimi Irlannin Rariteettikomiteassa vuosina 1980–2008, ja on toiminut useiden lintulehtien määritysasiantuntijana (Birding World, Alula, Dutch Birding). Edesmenneen Peter J. Grantin kanssa hän kirjoitti joukon artikkeleita, jotka myöhemmin julkaistiin kokoelmana.
Mullarney toimii eri puolille maapalloa suuntautuvien lintumatkojen oppaana.
Kiili (kauppala)

Kerrostaloja Kiilissä.
Kiili on kauppala (vir. alev) Virossa Harjumaalla. Se kuuluu samannimiseen Kiilin kuntaan.
Väestö

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Kiilin kauppalassa oli 1 497 asukasta, joista 1 446 (96,6 %) oli virolaisia, 39 (2,6 %) venäläisiä ja 12 (0,8 %) muita kansallisuuksia.
Kikuri

Kikuri tarkoittaa seuraavia asioita:
Järvi Latviassa, 21 ha
Kikurinjärvi Urjalassa
Kulmakunta Urjalassa
Partisaanien muistomerkki Latviassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kikuri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Judy Erola

Judith Erola synt. Jacobson (s. 16. tammikuuta 1934) on entinen kanadalainen poliitikko, joka edusti nikkelialueen äänestysaluetta Kanadan edustajainhuoneessa vuosina 1980–1984 Kanadan liberaalipuolueen edustajana. Hän nousi ministeriksi kabinettiin ja sai Kanadan Queen's Privy Councilin neuvonantajan aseman. Hän on toisen polven kanadansuomalainen.
Televisioura

Sudburyssa, Ontariossa syntynyt Judith Jacobson työskenteli radio-ja tv-lähetystoiminnassa Sudburyssa. CKSO-TV:ssä hän teki historiaa ensimmäisenä naispuolisena kanadalaisen televisioaseman sääreportterina, ja toimitti myös muotiohjelmia. Hänestä tuli myöhemmin CHNO:n toimitusjohtaja,  ja hän avioitui Lake Panachessa veneily- ja matkailukeskuksen omistavan Vic Erolan kanssa.
Politiikka

Miehensä kuoleman jälkeen vuonna 1977 Erola päätti aloittaa poliittisen uran. Hän oli ehdolla vuoden 1979 vaaleissa nikkelialueen liberaalien ehdokkaana, mutta hävisi Uuden demokraattisen puolueen ehdokkaalle John Rodriguezille. Hänen kampanjaansa leimasi kompurointi hänen vaadittuaan vaalimainoksessaan "viljelysmaan käytön käytäntöjen kansallistamista". Erola pyrki radiohaastattelussa selittämään lausetta kirjoitusvirheellä, koska Liberaalipuolue yleisesti vastusti kansallistamista. Sanan olisi kuulunut olla "rationalisointia" (nationalization  \rightarrow  rationalization).
Erola voitti Rodriguezin vuoden 1980 vaaleissa. Hän joutui kiistoihin vaalikampanjan aikana ja sen jälkeen. Toinen koski sitä, että hän kutsui vastaehdokastaan Rodriguezia marxilaiseksi vaalikampanjassaan ja toinen hänen kotiäideille kohdentamaansa kampanjaa. Hän väitti, että oli tärkeämpää saada nainen edustajainhuoneeseen kuin äänestää työllisyyskysymyksiä edustavaa ehdokasta. Näkemys jakoi mielipiteitä vahvasti kaupungissa, joka oli toipumassa katastrofaalisesta Sudburyn lakosta vuonna 1978.
Hän palveli koko liittovaltion parlamentin kautensa ajan Kanadan kabinetissa, vaikka varhaisen käsityksen mukaan hänen vaalitoimikuntakollegansa Doug Frithin oli todennäköisempää tulla valituksi Sudburyn alueen edustajana kabinettiin. Uransa aikana hänen hän palveli kaivosministerinä, naisten asemasta vastaavana ministerinä, kuluttaja- ja yritysasioiden ministerinä ja sosiaalisen kehityksen ministerinä.
Pian kabinettiin nimityksensä jälkeen Erola erosi johtajan ja rahastonhoitajan asemastaan venesatamayrityksessä liittovaltion hallituksen ministereitä koskevien eturistiriitamääräysten mukaisesti.
Politiikka > Kaivosministeri

Kaivosministerinä hänen ensimmäinen merkittävä lakimuutoksensa koski Kanadan työlainsäädäntöä (Canada Labour Code) saattamalla Ontariossa liittovaltion alaiset kaivokset tiukempien terveys- ja turvallisuuslakien alaisuuteen. Näin oli menestyksekkäästi toimittu myös Elliot Laken uraanikaivostyöstekijöiden kanssa, kun työntekijät olivat vaatineet vapautusta vaarallisista tehtävistä, joiden turvallisuutta liittovaltion laki ei taannut. Erolan menettelyä kritisoitiin, sillä kaivosyhtiöiden uskottiin kumovan sen oikeudessa. Muutos salli myös naisten kaivostyön ensimmäistä kertaa liittovaltion lain mukaan, vaikka se oli ollut sallittua paikallisen lainsäädännön mukaan.
Erola tuki kaivosteknologian tuotantoa Kanadassa kaluston riittävyyden turvaamiseksi, ja vakuutteli kaivosyhtiöitä, etteivät he joudu kansallista energiaohjelmaa vastaavan toiminnan kohteeksi. Kesäkuussa 1981 hän julkisti ohjelman, jonka mukaan liittovaltion hallitus antaisi 400 dollarin korvauksen propaanilla käyvien ajoneuvojen omistajille.
Politiikka > Naisten asema

Syyskuussa 1981 Erola sai naisten asemasta vastaavan ministerin tehtävän kaivosasioiden lisäksi. Hän oli siinä asemassa ensimmäinen naispuolinen Lloyd Axworthyn vastattua tehtävästä aiemmin. Tässä roolissa hän puolusti Kanadan perustuslain jaksoa 28, joka turvaa sukupuolten välisen tasa-arvoisuuden. Hän tuki äitiysloman aikaista tukea, tavoitteita kiristää liittovaltion lakeja kotiväkivaltaa kohtaan, intiaanilainsäädänöön uudistamista, joka parantaisi naisten oikeuksia avioitua ei-aboriginaalimiesten kanssa, uudistuksia feministisen lobbausorganisaation NAC:in toimintaan ja tiukempia käytäntöjä hallituksen viestinnässä sukupuolistereotypioiden käyttämistä vastaan.
Lokakuussa 1982 Erolasta tuli ensimmäinen nainen kautta aikojen, joka nimettiin kabinetin Priorities and Planning -komiteaan, joka neuvottelee ja muotoilee hallituspolittikan suuntaviivat.
Politiikka > Kuluttaja- ja yritysasioiden ministeri

Elokuussa 1983 Erola savustettiin kaivosministerin tehtävästä ja nimitettiin kuluttaja- ja yritysasioiden ministeriksi.Hän lupasi välittömästi korostaa kuluttajanäkökulmaa enemmän kuin edeltäjänsä edeltäjänsä André Ouellet, jota oli kritisoitu niiden ohittamisesta.
Tässä tehtävässä monet hänen näkyvimmistä julkisista taisteluistaan liittyivät joidenkin organisaatioiden jatkuvaan metrijärjestelmän vastustamiseen. Hän myös ehdotti lainsäädäntöä rajoittamaan sanomalehtieyhtiöiden fuusioita, mutta luopui aiheesta myöhemmin.
Kun Pierre Trudeau jäi eläkkeelle pääministerin tehtävästä, Erola jatkoi kuluttaja- ja yritysasioiden ministerinä John Turnerin kabinetissa. Erola hävisi Rodriguezille vuoden 1984 vaaleissa, joissa liberaalien paikkaluku putosi 40 paikkaan.
Politiikan jäkeinen ura

Vuonna 1987 Erolasta tuli Kanadan lääketeollisuuden liiton presidentti, ja hän jatkoi tehtävässään eläkkeelle jäämiseensä saakka vuonna 1998.
Hän on ollut Sveitsissä päämajaansa pitävän kansainvälisen lääketeollisuuden yhdistyksen johtajana. Hänet valittiin ensimmäisenä naisena International Nickel Co:n johtokunnan jäseneksi.
Erola on vaikuttanut merkittävästi siihen, että Sudburyyn rakennettiin 1990-luvun alussa monipuolinen tiedekeskus Science North. Paljolti hänen vaikutuksestaan  ympäristöasioihin on kiinnitetty erityistä huomiota ja aloitettu laajat ympäristönparannusohjelmat nikkeliteollisuuden saastuttamilla ja pilaamilla alueilla 1970-luvulta lähtien. Hän on myös ollut kehittämässä Sudburyn Laurentian Universityn kaivos- ja mineraalitutkimuskeskusta (CIMMER) sekä alueella tehtävää lääketieteellistä tutkimusta.
Hän on osallistunut kulttuurielämän tukemiseen ja muun muassa johtanut valtakunnallista kampanjaa kanadalaisen lastentautien tutkimussäätiön tukemiseksi. Hän kirjoittanut paljon naisten asemaan liittyvistä kysymyksistä. Hän on myös ollut Sudburyn alueen kanadansuomalaisen väestön merkittävimpiä toiminnan tukijoita. Ansioistaan hänet on vihitty Mount St. Vincent Universityn kunniatohtoriksi 1992 ja Laurentian Universityn kunniatohtoriksi 1996. Hänet nimitettiin Canadian Medical Hall of Famen johtokuntaan 1994.
Hän oli virkansa puolesta edustaja Kanadan Liberaalipuolueen johtajavaaleissa vuonna 2006.
Hän on tällä hetkellä Equal Voicen hallituksessa. Järjestö pyrkii auttamaan kanadalaisia naisia politiikassa.