stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiyose

| Kiyose (清瀬市) |
| --- | --- |
 Kiyose Suitengū
 lippu:  Symboli
 Kiyosen sijainti Tokion metropolissa
 Kiyose
 Koordinaatit: 35°47′08.6″N, 139°31′35.3″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kantō
Prefektuuri:  Tokio
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,23 km²
Väkiluku (2017):  74 791
 – Väestötiheys:  7 311 as./km²
Symbolit:  
 – Kukka:  Camellia sasanqua
 – Puu:  Idänselkova
 – Lintu:  Siniharakka
Aikavyöhyke:  UTC+9
 
 www.city.kiyose.lg.jp 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kiyose (jap. 清瀬市, Kiyose-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Taman alueella Tokion erillisalueiden länsipuolella ja rajautuu Tokion Higashikurumen ja Higashimurayaman kaupunkeihin sekä Saitaman prefektuurin Niizan ja Tokorozawan kaupunkeihin. Kiyosessa on 74 791 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 10,23 neliökilometriä.
Nykyisen muotoinen Kiyosen kaupunki perustettiin 1. lokakuuta 1970. Kaupungin länsiosassa Tokorozawan rajalla virtaa Yanasejoki. Kiyosea palvelee Seibu-rautateiden Ikebukuro-linja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiyose Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Fanny Blankers-Koen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Blankers-Koen vuonna 1949. |  Blankers-Koen vuonna 1949. |  Blankers-Koen vuonna 1949. |  |
Maa:   Alankomaat
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | 100 metriä |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | 200 metriä |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | 80 metrin aidat |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | 4 × 100 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oslo 1946 | 80 metrin aidat |  |
|  Kultaa | Oslo 1946 | 4 × 100 metriä |  |
|  Kultaa | Bryssel 1950 | 100 metriä |  |
|  Kultaa | Bryssel 1950 | 200 metriä |  |
|  Kultaa | Bryssel 1950 | 80 metrin aidat |  |
|  Hopeaa | Bryssel 1950 | 4 × 100 metriä |  |
|  Pronssia | Pariisi 1938 | 100 metriä |  |
|  Pronssia | Pariisi 1938 | 200 metriä |  |
Francina Elsje ”Fanny” Blankers-Koen (26. huhtikuuta 1918 Baarn, Alankomaat – 25. tammikuuta 2004 Hoofddorp, Alankomaat) oli hollantilainen yleisurheilija, joka kilpaili erityisesti pikamatkoilla sekä pituus- ja korkeushypyssä. Hänen uransa huippuhetki osui Lontoon olympialaisiin 1948, jolloin hän voitti 30-vuotiaana kahden lapsen äitinä neljä olympiakultaa, vaikka hän ei edes osallistunut hyppylajeihin. Olympiamitalien lisäksi Blankers-Koen voitti kahdeksan EM-mitalia, joista viisi oli kultaisia, ja teki useita maailmanennätyksiä. Kansainvälinen yleisurheiluliitto valitsi vuonna 1999 naisten yleisurheilun asemaa muokanneen Blankers-Koenin 1900-luvun parhaaksi naisyleisurheilijaksi.
Nuoruus

Francina Koen syntyi 26. huhtikuuta 1918 Baarnissa, Lage Vuurschen kylässä. Hän oli perheen ainoa tytär, ja hänellä oli sekä kaksi vanhempaa että nuorempaa veljeä. Hänen isänsä Arnold Koen oli kilpaillut kiekonheitossa ja kuulantyönnössä ja innosti tytärtään urheilun pariin. Fanny kävi koulunsa Hoofddorpissa ja harrasti muun muassa voimistelua, uintia ja yleisurheilua. Koulun johtajan neuvosta Fanny päätti keskittyä yleisurheiluun ja liittyi amsterdamilaiseen naisten yleisurheiluseuraan.
Kilpaura > Alkuvaiheet

Koen osallistui vuonna 1935 Groningenissa ensimmäiseen kilpailuunsa, mutta hän ei sijoittunut 200 metrin juoksussa korkealle. Vaikka ensimmäinen kilpailu ei sujunutkaan hyvin, Koen osallistui vuoden aikana muihinkin kilpailuihin. Vielä saman vuoden aikana hän voitti 800 metrillä Alankomaiden-mestarin ja teki matkan uuden Alankomaiden-ennätyksen. Juoksu vakuutti Alankomaiden yleisurheilukomission, joka päätti ottaa Koenin Berliinin olympialaisiin valmistautuvaan ryhmään. Samalla Koenin valmentajana aloitti Jan Blankers, joka oli itse kilpaillut olympiatasolla kolmiloikassa.
800 metrin juoksu oli kielletty olympialaisissa naisilta, mutta Koen valittiin edustamaan Alankomaita korkeushypyssä. Olympialaisia edeltäneissä juoksukilpailuissa hän osoitti nopeutensa, ja hänet otettiin myös Alankomaiden viestijoukkueeseen. Olympialaisissa Koen ylitti korkeushypyssä 1,55 metriä ja sijoittui kuudenneksi. 4 × 100 metrin viestijoukkue sijoittui puolestaan viidenneksi. Myöhemmin Koen muisteli, että Jesse Owensin nimikirjoituksen saaminen oli hänelle kisojen arvokkain hetki.
Olympialaisten jälkeen Blankers alkoi hioa Koenin pikajuoksutekniikkaa. Seuraavan vuoden aikana Koen voitti jokaisen pikajuoksukilpailun Alankomaissa ja kaksi Saksassa. Koenin ensimmäinen maailmanennätys syntyi 1938, kun hän juoksi 100 jaardin matkan 11 sekuntiin. Samana vuonna hän voitti ensimmäiset arvokisamitalinsa, kun hän sijoittui Wienissä järjestetyissä Euroopan-mestaruuskilpailuissa pronssille 100 ja 200 metrin juoksuissa. Vuoden 1938 EM-kilpailut olivat ensimmäiset, joihin naiset hyväksyttiin mukaan, vaikkakin kilpailut järjestettiin eri kaupungissa kuin miesten kilpailut.
Koen alkoi harjoittelussaan tähdätä vuoden 1940 Helsingin olympialaisiin ja keskittyi korkeushyppyyn ja 100 metrin juoksuun. Alankomaissa lehdistö odotti menestystä olympialaisista, mutta kansainvälinen kilpailutoiminta keskeytettiin 1939 toisen maailmansodan puhkeamisen jälkeen.
Kilpaura > Maailmanennätyksiä ja perheenlisäystä sota-aikana

Alankomaat oli toisen maailmansodan aikana Natsi-Saksan miehittämänä, mutta Koen jatkoi sodan aikana harjoittelemista ja osallistui kansallisiin kilpailuihin. Saksa valtasi Alankomaat toukokuussa 1940. Koen oli pari viikkoa aikaisemmin mennyt kihloihin valmentajansa Blankersin kanssa, ja he menivät naimisiin 29. elokuuta. Heidän esikoisensa Jan Blankers nuorempi syntyi elokuussa 1941, eikä Blankers-Koen pystynyt kilpailemaan vuoden 1941 aikana. Hän aloitti harjoittelun sisäradalla kuitenkin jo kolme kuukautta pojan syntymän jälkeen. Vuoden 1942 aikana Blankers-Koen päätti keskittyä myös 80 metrin aitoihin ja sivusi vielä saman vuoden aikana matkan maailmanennätysaikaa 11,3.
Blankers-Koen rikkoi sota-aikana useita maailmanennätyksiä ja voitti esimerkiksi vuonna 1942 jokaisen juoksunsa. Hän ylitti 30. toukokuuta 1943 korkeushypyssä maailmanennätyskorkeuden 1,71 metriä ja teki 19. syyskuuta pituushypyssä maailmanennätystuloksen 6,25 metriä. Seuraavana vuonna Blankers-Koen juoksi 100 jaardin matkan maailmanennätysaikaan 10,8 ja oli mukana tekemässä 4 × 110 jaardin ja 4 × 200 metrin maailmanennätyksiä.
Talvi 1944–1945 oli ankara Alankomaissa. Blankers-Koenin perhe selviytyi kuitenkin Hongerwinter-nimellä tunnetusta talvesta, jonka aikana saksalaisten blokin takia maassa kärsittiin paikoin ankarasta nälänhädästä. Sota loppui toukokuussa 1945, eikä Blankers-Koenilla ollut suunnitelmia palata kilpaurheiluun. Hän päätti kuitenkin jatkaa uraansa kuultuaan, että Oslossa järjestettäisiin EM-kilpailut vuonna 1946.
Kilpaura > Toisen maailmansodan jälkeen > Uran loppuvuodet

EM-kilpailuissa 1950 Blankers-Koen oli jälleen voitokas. Hän onnistui voittamaan kultaa 100 ja 200 metrillä sekä 80 metrin aidoissa, vaikka Saksa oli palannut kilparadoille ja Neuvostoliitto osallistui ensimmäisen kerran arvokisoihin. Viestimestaruutta Alankomaat ei onnistunut uusimaan, vaan se jäi siinä hopealle. EM-kilpailujen jälkeen Blankers-Koen lisäsi valikoimaansa myös viisiottelun, joka ei ollut kuitenkaan vielä naisten arvokisalajina. Siinä hän teki maailmanennätyksen vuonna 1951.
Blankers-Koen osallistui vielä Helsingin 1952 olympialaisiin. Paise vaikeutti kuitenkin hänen valmistautumistaan kisoihin, ja hän joutui vetäytymään pikajuoksuista ja viestistä. Blankers-Koen juoksi jatkoon 100 metrin alkueristä ja puolivälieristä, mutta ei osallistunut enää välieriin. Aitajuoksussa Blankers-Koen pääsi finaaliin, mutta sen hän keskeytti osuttuaan pahasti toiseen aitaan. Olympialaisten jälkeen Blankers-Koen jatkoi vielä uraansa, vaikkei osallistunutkaan enää arvokisoihin. Uransa hän lopetti 37-vuotiaana vuonna 1957. Kansainvälisen menestyksen lisäksi Blankers-Koen voitti uransa aikana 58 Alankomaiden-mestaruutta.
Kilpauran jälkeen

Blankers-Koen jatkoi vielä kilpauransa jälkeen yleisurheilun parissa. Hän toimi Alankomaiden yleisurheilujoukkueen johtajana Rooman 1960, Tokion 1964 ja Méxicon 1968 olympialaisissa.
Jan Blankers kuoli heinäkuussa 1977, ja muutaman vuoden päästä Blankers-Koen päätti muuttaa Amsterdamista entiseen kotikaupunkiinsa Hoofddorpiin. Hän joutui viimeisinä vuosinaan psykiatriseen hoitokotiin, kun hänen terveytensä oli heikentynyt Alzheimerin taudin ja aivoinfarktin seurauksena. Blankers-Koen kuoli 85-vuotiaana tammikuussa 2004.
Tunnustukset ja merkitys

Kansainvälinen yleisurheiluliitto valitsi vuonna 1999 vuosisadan yleisurheilijat. Blankers-Koen valittiin 1900-luvun parhaaksi naisyleisurheilijaksi ja Carl Lewis miesyleisurheilijaksi. Blankers-Koenin vaikutus naisyleisurheiluun oli suuri. Hänen kilpauransa aikana naisyleisurheilu oli käytännössä vain miesten kilpailujen oheisaktiviteettia. Lisäksi naisten ei uskottu pystyvän kilpailemaan huipputasolla enää 30-vuotiaana. Blankers-Koenin pitkä ja ansiokas ura kuitenkin pakotti monien ajattelemaan uudelleen naisurheilun asemaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fanny Blankers-Koen Wikimedia Commonsissa
Naisten 100 metrin juoksun olympiavoittajat
Naisten 200 metrin juoksun olympiavoittajat
Naisten 100 metrin aitajuoksun olympiavoittajat (vuosina 1932–1968 80 metrin aitajuoksu)
Naisten 100 metrin juoksun euroopanmestarit
Naisten 200 metrin juoksun euroopanmestarit
Alankomaiden viestijoukkue vuonna 1950, Blankers-Koen toinen oikealta.
Blankers-Koen vuonna 1988.
Kauppatori (Jyväskylä)

Kauppatori nähtynä pohjoisen suuntaan.
Kauppatori on Jyväskylässä Harjun kaupunginosassa sijaitseva tori. Aukio sijaitsee keskustan pohjoispuolella ja rajautuu Lyseonkatuun, Yliopistonkatuun sekä Väinönkatuun sekä luoteessa suoraan asuinkortteliin. Kauppatorin keskellä sijaitsee kuvanveistäjä Veikko Hirvimäen veistämä vuonna 1989 paljastettu veistos Torikuningas. Torin lounaislaidalla sijaitsee liikerakennus, jossa toimi vuoteen 2008 saakka Jyväskylän kauppahalli. Myös Harjun kaupunginosaa vastaavan kaupungin tilastoalueen nimi on torin mukaan Kauppatori.
Kirsten Lee Clark

Kirsten Lee Clark (s. 23. huhtikuuta 1977 Portland) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Clark saavutti hopeaa supersuurpujottelussa St. Moritzissa 2003. Hän kilpaili kolmissa olympialaisissa sijoittuen parhaimmillaan 12:nneksi syöksylaskussa Salt Lake Cityn kisoissa 2002. Maailmancupissa Clark voitti yhden osakilpailun, Lenzerheiden syöksylaskun helmikuussa 2001. Sen lisäksi hän sijoittui seitsemän kertaa kolmen parhaan joukkoon.
Aiheesta muualla

Kirsten Lee Clark sports-reference.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kellokanervat

| Kellokanervat |
| --- | --- |
 Puukellokanerva (Erica arborea)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kanervakasvit Ericaceae
Suku::  Kellokanervat Erica  L., 1753
luokitusjärjestelmä::  APG III
Katso myös
   Kellokanervat Wikispeciesissä   Kellokanervat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kellokanervat (Erica) on kanervakasveihin kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu yli 800 lajia. Sen edustajat ovat lähinnä Euraasian ja Afrikan lauhkeiden ja subtrooppisten alueiden varpuja ja pensaita. Useita suvun lajeja käytetään koristekasveina.
Kuvaus

Kellokanervat ovat ainavihantia varpuja, pensaita tai pieniä puita. Lehdet ovat ruodillisia, nahkeapintaisia, yleensä ripsilaitaisia ja säteittäin asettuneita.
Versojen kärjissä tai hangoissa sijaitsevat kukinnot ovat terttumaisia; terttuja, sarjoja tai huiskiloita. Kukinnoissa on yleensä 10–30 kukkaa. Kukat ovat kaksineuvoisia ja säteittäissymmetrisiä. Sekä verho- että terälehtiä on 4–5. Terälehdet ovat verholehtiä pidempiä, ja lähes koko pituudeltaan yhteenkasvaneita, antaen kukalle kellomaisen muodon. Heteitä on kymmenen. Emin vartalo on pitkä ja kapea.
Hedelmä on yleensä rakenteeltaan kota, joillakin lajeilla kuitenkin luumarjamainen. Siemenet ovat pieniä ja siivettömiä.
Lajeja

Kellokanervien sukuun kuuluu lähteestä riippuen noin 800–900 lajia. Lähisukuinen kanerva (Calluna vulgaris) luettiin aiemmin kuuluvaksi kellokanervien sukuun, mutta nykyään sitä pidetään yksin oman sukunsa edustajana. Joitakin tunnetumpia tai suomeksi nimettyjä kellokanervalajeja ovat:
| --- | --- |
 Erica arborea – puukellokanerva eli puukanerva  Erica azorica  Erica australis  – espanjankellokanerva  Erica baccans  Erica caffra  Erica carnea – lumikellokanerva  Erica cerinthoides  Erica ciliaris  Erica cinerea – harmaakellokanerva  Erica erigena – iberiankellokanerva  Erica gracilis – syyskellokanerva  Erica hiemalis – talvikellokanerva  Erica lusitanica – portugalinkellokanerva  Erica mackaiana – irlanninkellokanerva  Erica maderensis – madeirankellokanerva:  Erica mammosa – piippukellokanerva  Erica manipuliflora – kreetankellokanerva  Erica mannii – tuuheakellokanerva  Erica multiflora – pensaskellokanerva  Erica reunionensis  Erica rossii – vuorikellokanerva  Erica scoparia – luutakellokanerva  Erica spiculifolia – tähkäkellokanerva (aiemmin tähkäkanerva Bruckenthalia spiculifolia)  Erica terminalis – korsikankellokanerva  Erica tetralix – nummikellokanerva  Erica trimera – pilvikellokanerva  Erica turgida  Erica vagans  Erica ventricosa – torvikellokanerva  Erica verticillata – kiehkurakellokanerva
Lumikellokanervan (Erica carnea) kukkia
Karola

| Karola |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Vastineita eri kielissä:  Carla, Carol, Carola, Carole, Karla 
Nimen alkuperä:  muinaissaksan charal ’vapaa talonpoikainen mies’
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karola on naisen etunimi. Se on johdettu miehennimestä Carolus (Karolus), joka pohjautuu muinaissaksan sanaan charal, ’vapaa talonpoikainen mies’.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on heinäkuuhun 2022 mennessä tilastoitu noin 350–360 Karola-nimistä naista.
Nimipäivä

Karola-nimi sisältyi suomenruotsalaiseen almanakkaan vuosina 1950–1972. Nimipäivä oli 27. lokakuuta. Vuodesta 1973 alkaen almanakassa on ollut Karola-nimen sijaan Carola (28. tammikuuta).
Tunnettuja Karoloita

”Karola”, oik. Olga Nordlund (1849–1927), suomalainen runoilija
Aiheesta muualla

Etunimien taivutus: Karola (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Kauppasota

Kauppasota on kahden tai useamman valtion välinen konflikti, jossa valtiot korottavat toistensa tuotteiden tuontitariffeja tai asettavat tuonnille joitain muita rajoituksia.
Kauppasota voi alkaa kun yksi valtio katsoo toisen valtion harjoittavan epäreiluja kauppakäytäntöjä. Kauppasodan perusteena on usein valtion protektionistinen pyrkimys suojella kotimaisia yrityksiä ja työpaikkoja ulkomaiselta kilpailulta. Kauppasodalla pyritään myös korjaamaan kauppavajetta.
Protektionismin kannattajien mukaan kauppasota voi hyödyttää kotimaista tuotantoa ja tuoda työpaikkoja. Sen avulla voidaan myös painostaa epäreilusti tai epäeettisesti toimiva valtio ruotuun. Toisaalta kauppasodan seurauksena voi olla tiettyjen tuontituotteiden hintojen nousu tai niiden puute. Kauppasota saattaa myös aiheuttaa inflaatiota, vahingoittaa maan omia yrityksiä ja valtiontaloutta sekä vahingoittaa ulkomaansuhteita.
Kauppasodilla on pitkä historia. Siirtomaavallat kävivät kauppasotia jo 1600-luvulta alkaen. Britannia kävi 1800-luvulla Kiinaa vastaan niin sanottuja oopiumisotia. Myös Yhdysvallat on käynyt kauppasotia, viimeksi Kiinaa vastaan presidentti Trumpin kaudella.
Katuhaukka

Katuhaukka (Street Hawk) on yhdysvaltalainen ABC:n tuottama televisiosarja, jota tehtiin 13 jaksoa vuosina 1983–1984. Ritari Ässän suosion vanavedessä luodun sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 4. tammikuuta 1985 ja päättyi 16. toukokuuta 1985. Sarja kertoi Jessie Mach (Rex Smith) -nimisestä poliisista, joka taisteli salaisen henkilöllisyyden turvin rikollisia vastaan erikoisvarustellulla moottoripyörällä. Jessien tukena oli Katuhaukka-projektin pääsuunnittelija, FBI:n agentti Norman Tuttle (Joe Regalbuto), joka opasti Los Angelesin kaduilla ajelevaa Jessietä komentokeskuksesta käsin. Komentokeskuksessa oli yhteys kaikkiin mahdollisiin poliisin tietopankkeihin ja hätäkanaviin, joiden ansiosta miehet pysyivät aina ajan tasalla, missäpäin rikos oli tapahtumassa.
Katuhaukka-moottoripyörässä oli useita erikoistoimintoja. Pilottijaksosta lähtien pyörän vakiovarusteena oli kyky pysähtyä täydestä vauhdista lähes silmänräpäyksessä, hyppytoiminto, joka nosti moottoripyörää paineilmalla useita metrejä ylöspäin, ja jonka ansiosta korkeidenkin esteiden yli pääsi vauhdissa, sekä komentokeskuksesta käsin aktivoitava tietokoneohjattu hyper-ajo, jolla saavutettiin 300 mailin (480 km/h) tuntinopeus. Moottoripyörässä oli myös tehtäviä helpottavia laitteita, esimerkiksi infrapunakamera ja kyky muuntautua nopeasti kaupunki- ja maastoajoon. Aseistuksena pyörässä oli aluksi vain pieni lasertykki, mutta sarjan edetessä Norman Tuttle asensi pyörään lisää aseita. Seuraksi tulivat lämpöhakuohjukset sekä pienoiskonekivääri.
Sarjan tunnusmusiikkina toimi Tangerine Dream -yhtyeen kappale ”Le Parc”.
Sarjan jaksot

Street Hawk (kahden tunnin pilottijakso)
A Second Self
The Adjuster
Vegas Run
Dog Eat Dog
Fire on the Wing
Chinatown Memories
The Unsinkable 453
Hot Target
Murder is a Novel Idea
The Arabian
Female of the Species/The Assassin
Follow the Yellow Gold Road
Aiheesta muualla

Katuhaukan epävirallinen fanisivu (englanniksi)
Katuhaukka Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kirsten Jensen

| Kirsten Jensen> Euroopan parlamentin jäsen |
| --- | --- |
 25.7.1989–19.7.1999  
Ryhmä:  PES-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1961 (ikä 63) Esbønderup, Tanska
Kansalaisuus:  tanskalainen
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Kirsten Jensen (s. 11. maaliskuuta 1961 Esbønderup, Tanska) on tanskalainen poliitikko. Jensen edustaa Sosiaalidemokraattista puoluetta. Jensen on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 1989–1999. Hän edusti Euroopan parlamentissa sosialistien ja demokraattien ryhmää.
Aiheesta muualla

Kirsten Jensen Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Katujalkapallo

Katujalkapalloa Caracasissa, Venezuelassa.
Katujalkapallo terminä tarkoittaa monia erilaisia variaatioita perinteisestä jalkapallosta. Yleensä katujalkapallossa ei tarvita perinteisen jalkapallon vaatimuksia, kuten kentän rajoja, tuomareita tai yhtätoista pelaajaa per joukkue. Katujalkapalloa voi pelata käytännössä ympäri maailmaa, kunhan vain pelissä on pallo. Maalina voi toimia yleensä vaikkapa jokin muuri tai pelaajien vaatteet. Usein peleissä ei myöskään lasketa maaleja, vaan niitä pelataan huvikseen.
Maailmanmestaruuskilpailut

Kaikkien aikojen ensimmäiset katujalkapallon maailmanmestaruuskilpailut käytiin vuonna 2006 Berliinissä, Saksassa. Niiden voittajaksi selviytyi kolumbialainen Fútbol por la Paz, joka voitti finaalissa eteläafrikkalaisen Kick AIDS:in. Finaaliturnaukseen osallistui kaiken kaikkiaan 22 joukkuetta ympäri maailmaa.
Populaarikulttuurissa

EA Sports, joka tunnetaan muun muassa FIFA- ja NHL-pelisarjoistaan, kehitti vuonna 2005 pelin nimeltä FIFA Street, joka perustuu katujalkapalloon ja freestylejalkapalloon. Pelissä on kenttiä, jotka sijaitsevat esimerkiksi kaduilla tai puistoissa. Kenttiä on ympäri maailmaa.
Kertokaa se hänelle

Kertokaa se hänelle on Mauno Kuusiston vuonna 1959 levyttämä laulu. Se on alun perin napolilainen Dicitencello vuie. Suosittu laulu herätti myös Åke Lindmanin kiinnostuksen ja sai hänet ohjaamaan samannimisen elokuvan. Kuusisto sai singlenä julkaistusta laulusta ensimmäisenä miesartistina kultalevyn, ja 47 000 kappaleen myynnillä se on ylivoimaisesti myydyin kotimainen single Suomessa. Singlen kääntöpuolella on Otto Palmgrenin sävelmä ”Heijastus”.
Alkuperäinen säveltäjä on Rodolfo Falvo ja sanoittaja Enzo Fusco. Suomenkieliset sanat on tehnyt Sauvo Puhtila salanimellä Timjami. Toinen suomenkielinen sanoitus sävelmään on Reino Helismaan tekemä ”Vie hänelle lauluni”, jonka Veikko Tuomi esittää elokuvassa Suuri sävelparaati (1959) ja Henry Theel lauloi äänilevylle 1955.
Kompetentti lapsi

Kompetentin lapsen käsite on ollut lapsuudentutkimuksessa esillä 1990-luvulta asti. Kompetentin lapsen piirteiksi on määritelty muun muassa lapsen aktiivinen vaikuttaminen sosiaalisen todellisuuden muovaamiseen, kypsyys, itsereflektiivisyys, vastuullisuus, tavoitteellisuus, lapsen tasavertaisuus aikuisen kanssa, sekä lapsen kompetenttius tässä hetkessä eikä vasta tulevaisuudessa. Käsitteen sisällöllisten ulottuvuuksien on katsottu peilaavan muuttuneita yhteiskunnallisia olosuhteita. Yksilöllisyyttä korostava myöhäismoderni aika vaatii aiempaa enemmän joustavuutta, oma-aloitteisuutta ja reflektiivistä toimintakykyä valmiiksi annettujen rooliodotusten täyttämisen sijaan. Osana tätä muutosta lasten asemaa sekä heidän suhdettaan aikuisiin on määritelty uudestaan. Lapsuuden määrittelyiden muutokset perustuvat myös lapsikeskeisen ajattelutavan yleiseen esiinmarssiin ja politisoitumiseen (johtuen osittain YK:n lasten oikeuksien sopimuksesta) sekä lapsuuden sosiologian nousuun tieteenalana. Lapset tuotiin sosiologisen teorian keskiöön ja heidät alettiin ymmärtää aikuisiin verrattavina sosiaalisina toimijoina. Yksi merkittävä lapsuuden uudenlaisen institutionaalistumisen seuraus on ollut pedagogisten toimien kiinnittyminen yksittäiseen lapseen yleisten ikäperusteisten käytäntöjen sijasta.
Kompetenttia lasta määrittävät ajatusmallit ovat saaneet runsaasti myös kritiikkiä osakseen. Esimerkiksi Vandenbroeck ja Bouverne-Debie ovat korostaneet kompetentin lapsen käsitteen olevan kulttuurisidonnainen eikä millään muotoa arvovapaa. Pohjoismaisessa varhaiskasvatuspedagogiikassa ja yleisemmin länsimaisessa kulttuurissa lapsen odotetaan olevan kykenevä kypsään neuvotteluun ja järkevään verbaaliseen ulosantiin kun taas monissa muissa kulttuureissa tunnepitoiset toimintamallit ovat yleisiä. Tämä on johtanut siihen, että vähemmistökulttuurin edustaja suljetaan yhä usein kompetentti lapsi – käsitteen ulkopuolelle. Grantin ja Sleeterin mukaan vähemmistökulttuurista tulevien lasten oma kulttuuri pyritään häivyttämään ja vahvistamaan valtakulttuurin piirteitä.
Uprichard korostaa, että käsitteen ”kompetentti” käyttö sekä aikuisen että lapsen kohdalla on yksipuolinen ja antaa vääristyneen kuvan molempien osapuolten toimijuudesta. Esimerkiksi Alanen ja Kalliala ovatkin korostaneet kompetentin lapsen käsitteessä sosiaalisen kontekstin merkityksen korostamista. Esimerkiksi Uprichardin mukaan kompetentin lapsen käsite pitää sisällään myös liian haastavia vaatimuksia ja kompetentilta lapselta saatetaan vaatia epärealistisia ominaisuuksia, mikä on johtanut aikuisuuden ja lapsuuden välisen rajan hälventymiseen. Kehityskulku on johtanut vastareaktioon, joka näkee aikuisen ehdottoman auktoriteettiaseman suhteessa lapsiin sekä lasten toiminnan rajoittamisen tämän suojelemiseksi tavoiteltavana asiaintilana. Strandellin mukaan viime vuosituhannen vaihteessa suomalaisessa yhteiskunnassa alettiin kokea lisääntyvässä määrin tarvetta suojella lapsia erilaisilta riskeiltä ja sosiaalisilta ongelmilta. Lasten yksilöllisyyttä ja itsemääräämisoikeutta ei ole pyritty kokonaan häivyttämään, mutta valtaa on enenevässä määrin pyritty siirtämään takaisin aikuisille.
Katujen kuningatar

Katujen kuningatar on kappale, jonka levytti kauhajokelainen rock-yhtye Skädäm vuonna 1985.
Sen sävelsivät nimimerkki Rockheart eli Jukka Riitaluoma ja nimimerkki Frogley eli Jukka Mänty-Sorvari. Sen sanoitti Jukka Riitaluoma.
Levylle sovituksen tekivät yhtye ja Kalervo "Kassu" Halonen, joka toimi levytyksen tuottajana. Kappaleen lauloi Mänty-Sorvari; rumpuja soitti Mänty-Sorvari; kitaraa Riitaluoma ja Ensio eli Pasi Tuovinen; bassoa soitti Örtsi eli Jukka Ojala. Tuottaja Kassu Halonen soitti levytyksellä pianoa.
Kappale julkaistiin albumilla Mustat joutsenet (1986) ja samana vuonna singlenä ”Katujen kuningatar / Tuuli” (1986) .
Sittemmin kappaleen ovat levyttäneet mm. Yö ja Irina.