Irakilainen keittiö
Irakilainen keittiö / Mesopotamialainen keittiö > Makeat ruoat

Varhaisin tunnettu kakun resepti on peräisin muinaisesta Mesopotamiasta. Kakun arvellaan olleen pääasiassa palatsi- tai temppeliruoka, ja kakku valmistettiin rasvasta, valkoisesta juustosta, taatelista ja rusinoista. Toinen resepti, joka on peräisin Hammurabin hallituskaudesta (1792 eaa. – 1750 eaa.), sisältää samanlaisia ​​perusainesosia ja lisäksi rypälesiirappia, viikunoita ja omenoita.
Perinteisten irakilaisten kleicha-keksien otaksutaan pohjaavan Mesopotamian qullupu-kekseihin, eli taatelilla täytetyt leivonnaiset, jotka on paistettu puulämmitteisessä tannour-uunissa. Nykyaikana muunkin tyyppisiä keksejä (biskit) ja kakkuja (ka'ak) valmistetaan kotona, yleensä maustettuna kardemummalla tai ruusuvedellä. Jotkut muunnelmat ovat levyn muotoisia (khfefiyyat), puolikuun muotoisia, kleichat joz valmistettu täytettynä pähkinöillä ja taatelilla täytetyt kleichat tamur.
Abbasid-kalifaatin 10. ja 13. vuosisadan väliset keittokirjat sisältävät reseptejä sadoille jälkiruoille. Perinne jatkuu nykypäivään, mutta rikkaat, siirappiset jälkiruoat kuten baklava valmistetaan yleensä erityistilaisuuksia tai uskonnollisia juhlia varten, koska useimpia päivittäisiä aterioita seuraa jälkiruokana yleensä yksinkertaisesti sesonginmukainen hedelmä, erityisesti taatelit, viikunat, melonit, nektariinit, aprikoosit, granaattiomenat, persikat, mulperinmarjat, viinirypäleet tai vesimelonit.
Vaikka ei niin tunnistettavissa kuin baklava, paistettu leivonnainen nimeltään lauzeenaj, maustettu mastiksilla ja ruusuvedellä, oli kalifien Bagdadin erikoisuus.
Lokma on Irakissa suosittuja leivonnaisia, jotka on tehty hapatetuista ja friteeratuista taikinapalloista, jotka on liotettu siirapissa tai hunajassa, joskus päällystetty kanelilla tai muilla ainesosilla. Al-Baghdadi kuvaili ruokaa jo 1200-luvulla nimellä luqmat al-qādi (arab. لقمة القاضي‎), "tuomarin suupalaksi".
Nauharuusukkeen muotoisina, "tippaleipämäisinä" uppopaistettavat, kellervät zalabiat ovat paikallisia erikoisuuksia, joiden uskotaan ottaneen nimensä Ziryabilta, joka on tunnettu kurdi-irakilainen muusikko Cordoban kalifaatissa.
Kleicha (myös Kulicha) on yleisemmin taatelilla täytetty keksimäinen leivonnainen, mutta siitä valmistetaan myös ohueksi levyksi kaulittuna vehnä-hiiva-sokeri-voi/margariini-taikinasta, sen päälle taatelimassaa, seesaminsiemeniä, kanelia, kardemummaa. Levy rullataan ja siitä leikataan siivupaloja. Kulicha voi olla siis myös hyvin korvapuustimainenkin.
Baklava ja zalabia ovat tyypillisiä tarjottavia Ramadania seuraavien Eid al-Fitr -juhlien aikana.
Halqoum (tunnetaan yleisesti nimellä Turkish Delights) annetaan perinteisesti lahjaksi loman aikana.
Halva, suosittu Balkanilla, Puolassakin, Lähi-idässä ja Välimerta ympäröivillä alueilla. Tämän makeisen pääainesosat ovat seesamivoi tai -tahna (tahini) ja sokeri, glukoosi tai hunaja.
Knafeh, Kunafa, oranssi tai kellertävä kakkuleivonnainen, joka on valmistettu kataifi-taikinasta (tai mannasuurimotaikinakerroksista), valkoisesta juustosta ja sokerisiirapista, johon on ripoteltu ruusuvettä. Päällinen koristellaan lisäksi usein pistaasipähkinärouheella. Knafeh-kakkua on saatavilla nykyään Suomessakin osassa Lähi-itä-konditorioita ja kahviloita.
Qatayef, arabialainen jälkiruoka, joka on varattu muslimilomalle Ramadanille, eräänlainen makea kreppi, joka on täytetty juustolla tai pähkinöillä. Sen valmistivat perinteisesti katukauppiaat sekä kotitaloudet Levantissa, ja se on levinnyt viime aikoina Egyptiin.
Luzina on karkki, joka on samanlainen kuin Turkkilainen lukum, valmistettu jauhetuista hedelmistä.