stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seppo Lindström

| Seppo Lindström |
| --- | --- |
 Lindström vuonna 1968.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. toukokuuta 1941 (ikä 83) Turku
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Pappa
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  181 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1963–1982
Seurat:  Turun Toverit Klagenfurter AC TPS SC Preussen Berlin
Valmennusura
Vuodet:  1971–1973
Seurat:  TuTo
Seppo Vilhelm Lindström (s. 16. toukokuuta 1941 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja jääkiekkovalmentaja.
Lindström edusti Suomessa pelatessaan koko uransa turkulaisseuroja. TuTossa hän pelasi kaudet 1965–1975 lukuun ottamatta kauden mittaista vierailua Itävallan AC Klagenfurtissa, jolloin hänet valittiin, vaikka pelasi ulkomailla, SM-sarjan tähdistökentälliseen ja ensimmäisenä ulkomaalaisjoukkuetta edustaneena pelaajana MM-kilpailuihin. TPS:aan Lindström siirtyi kaudeksi vuonna 1975 ja heti tuli uran ainoa Suomen mestaruus. Kahden TPS:n vuoden jälkeen Lindström palasi ulkomaille tällä kertaa SC Berliiniin. TPS:ssa hän pelasi vielä uransa viimeisen kauden 1981–1982.
Yhteensä Lindström pelasi SM-sarjassa ja liigassa 342 ottelua pistein 56+91. Pudotuspeleissä Lindström esiintyi 19 ottelussa saldolla 3+3. Yhden mestaruuden lisäksi häneltä löytyy kaksi hopeaa ja pronssia.
Maajoukkueessa Lindström pelasi 214 A-maaottelua ja teki pisteet 14+21. Hän edusti maatansa seitsemän kertaa MM-kisoissa ja kolmesti olympialaisissa.
Pelaajauransa jälkeen ja sen aikanakin Lindström toimi myös jääkiekkovalmentajana. Lindström valmensi TuToa SM-sarjassa kaudella 1971–1972 yhdessä Voitto Soinin kanssa, toimien pelaajavalmentajana. Seuraavalla kaudella Lindström toimi joukkueen ainoana valmentajana.
Saavutukset ja palkinnot

1 Suomen mestaruus (1976)
2 SM-hopeaa ja 2 -pronssia
1 Itävallan mestaruus (1971)
1 Länsi-Saksan hopea ja pronssi
Suomen paras jääkiekkoilija 1969
Valinta SM-sarjan All Stars -kentälliseen (1968, 1969, 1970, 1971, 1973)
Suomen Jääkiekkoleijona #51
KDM Lindormen (1868)

| KDM Lindormen |
| --- | --- |
 KDM Lindormen

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kööpenhaminan laivastontelakka
Kölinlasku:  20. heinäkuuta 1866
Laskettu vesille:  8. elokuuta 1868
Palveluskäyttöön:  15. elokuuta 1869
Poistui palveluskäytöstä:  29. kesäkuuta 1907
Loppuvaihe:  romutettu 1907
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 105 t
Pituus:  66,43 m
Leveys:  12 m
Syväys:  4,45 m
Koneteho:  2 x höyrykonetta, 1 500 ihp
Nopeus:  12 solmua
Miehistöä:  140
Aseistus
Aseistus:  2 x rihlattua 90 naulan 254 cnt -tykkiä
KDM Lindormen oli Tanskan laivaston vuonna 1868 vesillelaskettu tykkitornilla varustettu ironclad, joka luokitellaan usein monitoriksi.
Valmistus

Alus tilattiin Kööpenhaminen laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 20. heinäkuuta 1866. Alus laskettiin vesille 8. elokuuta 1868 ja se valmistui 15. elokuuta 1869.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 29. kesäkuuta 1907 ja se romutettiin vielä samana vuonna.
Linguaphone

Linguaphone on englantilaisen Jacques Rostonin kehittämä audiovisuaalinen kielenopiskelumenetelmä, johon kuului äänilevyjä. Menetelmää käyttävä kieliopisto Linguaphone Institute perustettiin 1923. Suomessa toimineen Linguaphonen ja useita muita yrityksiä osti 1988 Kari Kasanen ja yhdisti ne Kasanen Koulutusyhtiöt Oy:ksi. Myöhemmin hän myi sen WM-datalle.
Suomen Linguaphone-kielikoulu ja ABC-piirustuskoulu olivat mainostoimisto Erva-Latvalan vuonna 1937 perustamia ja sen omistuksessa vuosina 1941–70.
Aiheesta muualla

History, Linguaphone Group (Arkistoitu – Internet Archive)
La moglie di Claudio

| La moglie di Claudio |
| --- | --- |
 Pina Menichelli ja Vittorio Rossi Pianelli.
Ohjaaja:  Gero Zambuto
Perustuu:  Alexandre Dumas nuoremman näytelmään La femme de Claude (1873)
Kuvaaja:  Antonino Cufaro
Pääosat:  Pina Menichelli, Vittorio Rossi Pianelli
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Itala Film
Ensi-ilta:  6. joulukuuta 1918 (Rooma)
Kesto:  1798/1437 metriä (70 min.)
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
La moglie di Claudio
La moglie di Claudio (”Claudion vaimo”) on vuonna 1918 julkaistu italialainen mykkäelokuva. Alexandre Dumas nuoremman näytelmään La femme de Claude perustuvan elokuvan on ohjannut Giovanni Pastronen valvomana Gero Zambuto. Sen pääosaa esittää elokuvadiiva Pina Menichelli.
Juoni

Asesuunnittelija Claudio Ruper on naimisissa huikentelevaisen Cesarinan kanssa. Heidän suhteensa on kylmennyt osittain heidän ainoan poikansa kuoleman takia. Miehen suunnitellessa uudenlaista tykkiä hänen vaimonsa viettää joutilasta elämää. Claudio on rakastunut juutalaiseen Rebeccaan, mutta hänen uskonnollisuutensa estää häntä ottamasta avioeroa. Cesarinalla on suhde miehensä apulaiseen Antoninoon. Vieraan vallan agentti Cartenac kiristää Cesarinaa saadakseen käsiinsä Claudion asekeksinnön piirustukset. Lopuksi Claudio tappaa vakoojan apuriksi ryhtyneen vaimonsa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pina Menichelli  | … |  Cesarina Ruper   |
|  Vittorio Rossi Pianelli  | … |  Claudio Ruper   |
|  Alberto Nepoti  | … |  Antonio   |
|  Gabriel Moreau  | … |  Cantagnac   |
|  Camillo Talamo  | … |     |
|  Arnaldo Arnaldi  | … |     |
|  signora Sperani  | … |     |
|  Antonio Monti  | … |     |
|  Leopoldo Lamari  | … |     |
Tuotanto, teemat ja vastaanotto

La moglie di Claudio oli Pina Menichellin viimeinen torinolaiselle Itala Filmille tekemä elokuva. Sen valmistumisen aikaan näyttelijä oli jo siirtynyt paroni Carlo Amaton häntä varten perustamalle Rinascimento Filmille. Julkaisun viivästyminen johtui Menichellin mukaan vaikeuksista elokuvasensuurin kanssa: sensorit olivat pitäneet hänen henkilöhahmoaan liian seksikkäänä (”troppo affascinante”).
Alexandre Dumas nuoremman näytelmä siirtää roomalaisen Messalina-myytin 1800-luvun Ranskaan. Ensimmäisen maailmansodan ajankohtaiseksi tekemä elokuvaversio sijoittuu mielikuvitusmaahan mutta sisältää ajankohtaisia viittauksia muun muassa sionismiin. Sen päähenkilö on tyypillinen femme fatale, joka uhkaa miehiä seksuaalisuudellaan: hän on ”paha nainen, joka uhkaa yhteiskuntaa, särkee perheen, tuhoaa isänmaan, näännyttää miehen, häpäisee naiseuden ja tuhoaa ne, jotka eivät murskaa häntä”. Hypnoottisen ja eroottisen Menichellin näyttelijänsuoritus vastaa tätä kuvausta, mutta elokuvana La moglie di Claudio on keinotekoinen ja ennalta arvattava. Aikalaiskriitikot pitivät Menichellin suoritusta myös liian ulkokohtaisena, stereotyyppisenä ja itseään toistavana.
Restaurointi

Torinon Kansallinen elokuvamuseo ja Bolognan elokuva-arkisto ovat restauroineet elokuvan pariisilaisen Lobster Filmsin kokoelmissa säilyneen ranskankielisen nitraattikopion pohjalta. Alkuperäisestä 1 789 metrin pituudesta on jäljellä 1 400 metriä. Italiankieliset välitekstit on laadittu arkistolähteiden perusteella. Restauroitu versio on nähtävissä elokuvamuseon Vimeo-sivustolla.
Aiheesta muualla

La moglie di Claudio Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Lintujärvi (Hirvas)

| Lintujärvi Линдозеро, Lindozero |
| --- | --- |
Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Kontupohjan piiri
Kunnat:  Hirvas
Koordinaatit:  62°26′49″N, 33°12′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Suunujoki
Järveen tulevat joet:  Suunujoki, Nurmisenjoki, Djanga, Redojoki
Laskujoki:  Suunujoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  132 m
Pituus:  4 km
Leveys:  3,8 km
Rantaviiva:  16,7 km
Pinta-ala:  6,3 km²
Tilavuus:  0,0202 km³
Keskisyvyys:  3,2 m
Valuma-alue:  4 380 km²
 fiLintujärvi 
Lintujärvi (ven. Линдозеро, Lindozero) on Suunujoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Hirvaksen kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 6,3 neliökilometriä ja valuma-alueen laajuus 4 380 neliökilometriä. Järven kautta virtaa Suunujoki. Siihen laskevat Nurmisenjoki, Djanga ja Redojoki. Kalalajeja ovat siika, muikku, hauki, särki, salakka, lahna, säyne, seipi, pasuri, made, kiiski ja ahven.
Järven koillisrannalla sijaitsee Lintujärven kylä.
Modaliteetti

Modaliteetti (< lat. modus) merkitsee jonkin asian tai tapahtuman laatua.
Ontologiassa modaliteetti tarkoittaa olemisen tapaa, esimerkiksi välttämätön, sattumanvarainen (kontingentti) tai mahdollinen. Logiikassa arvostelmat voidaan jakaa varmuusasteensa mukaan kolmeen modaliteettiin: problemaattisiin (mahdollinen), assertorisiin (aktuaalinen) ja apodiktisiin (välttämätön).
Psykologiassa modaliteetilla tarkoitetaan yleensä aistikanavaa, esimerkiksi näkö, kosketus tai kuulo. Lääketieteellisessä tekniikassa ja radiologiassa modaliteetti tarkoittaa erilaisia menetelmiä, joilla tutkimus voidaan suorittaa, esimerkiksi röntgenkuvaus, magneettikuvaus tai ultraääni.
Olemisen tavat

Ontologiassa olevaa voidaan jaotella paitsi kategorioihin eli entiteettiluokkiin myös modaliteetteihin eli olemisen tapoihin. Eri modaliteetteja ovat mahdollinen, kontingentti ja välttämätön. Aristoteles erotteli toisistaan lisäksi aktuaalisen ja potentiaalisen olevan.
Se, miten modaliteetteja on tulkittu, on muuttunut filosofian historiassa vähitellen.
Olemisen tavat > Nykyajan synkroninen tulkinta

Modaliteetit voidaan määritellä suhteessa toisiinsa seuraavasti (missä a on entiteetti, kuten esim. olio, väittämä tai asiaintila):
Välttämättömyys: a on välttämätön, jos ja vain jos ei-a ei ole mahdollinen.
Kontingenssi: a on kontingentti, jos ja vain jos a on mahdollinen mutta ei välttämätön.
Mahdollisuus: a on mahdollinen, jos ja vain jos ei-a ei ole välttämätön.
Tällainen tulkinta on synkroninen: sen mukaan tapahtumien kululle on olemassa aitoja vaihtoehtoja. Tämän johdosta modaliteetteja tutkitaan nykyisin mahdollisten maailmojen avulla.
Olemisen tavat > Antiikin diakroninen tulkinta

Antiikin aikana modaliteetit tulkittiin yleensä diakronisesti eli suhteessa aikaan seuraavasti:
Välttämättömyys: a on välttämätön, jos a esiintyy tai on totta aina.
Kontingenssi: a on kontingentti, jos a esiintyy tai on totta joskus (aito mahdollisuus).
Mahdollisuus: a on mahdollinen, jos a voisi esiintyä tai olla totta, mutta ei koskaan esiinny tai ole totta (epäaito mahdollisuus).
(Mahdottomuus: a on mahdoton, jos a ei esiinny tai ole totta koskaan.)
Esimerkiksi Aristoteleelle mahdollisuus yllä annetussa merkityksessä ei ollut aitoa mahdollisuutta — aito mahdollisuus oli sellaista, joka oli kontingenttia, mutta ei välttämätöntä eikä mahdotonta. Ajan suhteen tehty tulkinta tarkoitti, että jokainen aito mahdollisuus toteutuu joskus (runsauden periaate).
Olemisen tavat > Aktuaalisuus ja potentiaalisuus

Aktuaalisuus ja potentiaalisuus ovat Aristoteleen metafysiikan ja luonnontieteen peruskäsitteitä, jotka liittyvät muutokseen.
Aristoteleelle muutos oli potentiaalisen tulemista aktuaaliseksi, potentiaalisen tarkoittaessa olion kykyä tai mahdollisuutta tulla joksikin ja aktuaalisuuden tarkoittaessa olion nykyistä tilaa. Hänen filosofiassaan aito mahdollisuus (kontingenssi) ja potentiaalisuus käytännössä samaistuivat toisiinsa.
Arvostelmien modaliteetit

Apodiktinen arvostelma on sellainen arvostelma, joka on välttämättä tosi. Apodiktisuus (m.kreik. αποδεικτικος, ”todistettavissa oleva”) tarkoittaa ehdotonta varmuutta, epäilemättömyyttä.
Assertoriset arvostelmat väittävät vain, että jokin asiantila on tosi tai epätosi.
Problemaattiset arvostelmat väittävät vain, että jokin on mahdollista.
Esimerkiksi arvostelma ”2 + 2 = 4” on apodiktinen, arvostelma ”Helsinki on suurempi kuin Lappi” on assertorinen, ja arvostelma ”yritys voi olla varakkaampi kuin valtio” on problemaattinen.
Aristoteelisessa logiikassa ”apodiktinen” on ”dialektisen” vastakohta: tieteellinen todistaminen asettuu todennäköisyyksiin ja mahdollisuuksiin liittyvää päättelyä vastaan. Immanuel Kant asetti apodiktisen assertorista ja problemaattista vastaan teoksessaan Puhtaan järjen kritiikki.
Aiheesta muualla

Knuuttila, Simo: Medieval Theories of Modality The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Vaidya, Anand: The Epistemology of Modality The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Lineaarinen aliavaruus

Lineaarinen aliavaruus eli vektorialiavaruus on vektoriavaruuden osajoukko, joka on itsekin vektoriavaruus käytetyn laskutoimituksen ja skalaarikunnan  K suhteen. Sitä kutsutaan hyvin usein vain aliavaruudeksi, jos ei ole vaaraa sekoittaa sitä topologiseen aliavaruuteen. Aliavaruuden dimensio on aina pienempi tai yhtä suuri kuin alkuperäisen avaruuden. Jos aliavaruus on pienempi kuin alkuperäinen avaruus, kutsutaan sitä aidoksi aliavaruudeksi.
Jos V on vektoriavaruus ja W on sen osajoukko, niin W on avaruuden V aliavaruus jos ja vain jos  0\in W,  \alpha x\in W ja  x+y\in W kaikilla  \alpha \in \mathbb {R} ,\ x,y\in W.
Siis esimerkiksi  \scriptstyle \mathbb {R} ^{2}-tason (eli  x- y-tason) aliavaruudet ovat  \scriptstyle \mathbb {R} ^{2} itse (sen ainoa "epäaito aliavaruus"), jokainen origon läpi kulkeva suora ja "triviaali avaruus"  \scriptstyle \{0\}, johon kuuluu pelkkä origo. Vastaavasti avaruuden  \scriptstyle \mathbb {R} ^{3} aliavaruudet ovat  \scriptstyle \mathbb {R} ^{3},  \scriptstyle \{0\} sekä kaikki origon sisältävät tasot ja suorat.
Aliavaruuskriteeri

Aliavaruuskriteeri on lause, joka kertoo milloin jokin vektoriavaruus on toisen vektoriavaruuden aliavaruus. Olkoon  V jokin vektoriavaruus ja  U jokin sen osajoukko, joka ei ole tyhjä. Nyt joukko  U on  V:n aliavaruus, jos ja vain jos
Kaikilla vektoreilla  \mathbf {x} ,\mathbf {y} \in U ja skalaareilla  a\in K.
(Tavanomaisimpien vektoriavaruuksien skalaarikuntana  K on reaalilukujen joukko.)
Kirjallisuutta

Kivelä, Simo K.: Algebra ja geometria.  Helsinki:  Otatieto, 1989.  ISBN 951-672-103-6
Rikkonen, Harri: Matematiikan pitkä peruskurssi I – Vektorialgebra ja analyyttinen geometria.  Helsinki:  Otakustantamo, 1969.  ISBN 951-671-067-0
Lipaksos

| Lipaksos> Λίπαξος |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Chalkidikí, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Krusis, Traakia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lipaksos (m.kreik. Λίπαξος, lat. Lipaxus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Krusiksessa Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.
Myöskään Lipaksoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Sen mainitsevat vain Herodotos sekä Hekataios, jota Stefanos Byzantionlainen lainaa. Herodotos sanoo kaupungin luovuttaneen joukkoja Kserkseelle persialaissotien aikaan vuonna 480 eaa.
Lintutyttö ja mies joka seurasi aurinkoa

| Lintutyttö ja mies joka seurasi aurinkoa> Bird Girl and the Man Who Followed the Sun |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Velma Wallis
Kuvittaja:  Jim Grant
Kieli:  englanti
Julkaistu:  1996
Suomennos
Suomentaja:  Tuomas Kilpi
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  1998
Sivumäärä:  207
ISBN:  951-578-512-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lintutyttö ja mies joka seurasi aurinkoa (engl. Bird Girl and the Man Who Followed the Sun: An Athabascan Indian Legend from Alaska, 1996) on Velma Wallisin kirjaama Alaskan athabasca-intiaanien legenda. Kirja kertoo Daagoosta ja Lintutytöstä, jotka tapaavat. Lintutyttö on itsenäinen nuori nainen, joka ei halua ryhtyä vaimoksi, vaikka hänen perheensä pakottaa. Kirja on ilmestynyt suomeksi Liken kustantamana vuonna 1998.
Liperin vaakuna

Liperin vaakuna
Liperin vaakuna on Liperin kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa Liperin asemaan vanhana pohjoiskarjalaisena emäpitäjänä sekä sen pyhiin karsikkopuihin, joita vanhan karjalaisen perinteen mukaan omistettiin vainajien muistolle.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä punainen toistoristi.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Liperin kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 5. huhtikuuta 1956. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 17. heinäkuuta samana vuonna.
Lipogeneesi

Lipogeneesi merkitsee hiilihydraattien muuttumista triglyserideiksi rasvoiksi elimistön metaboliassa. Lipogeneesi merkitsee käytännössä veressä olevan ylimääräisen glukoosin muuttamista varastorasvaksi (lihomista). Erityisen aktiivista rasvahapposynteesi on maksan, rasvakudoksen ja toimivan maitorauhasen soluissa.
Lipogeneesin käynnistää insuliini, joka säätelee veren glukoositasoa. Lipogeneesissä yhdestä glukoosimolekyylistä muodostuu ensin kaksi glyserolimolekyyliä, joihin liittyy edelleen glukoosin auenneesta renkaasta muodostunut, pelkistynyt rasvahappoketju. Tyypillisesti kahdesta tai kolmesta glukoosimolekyylistä muodostuu rasvahappo, jonka hiiliketjun pituus on C12–C18 Arvioidaan, että noin 45 % nautituista hiilihydraateista menee suoraan elimistön ravinnoksi, ja noin 55 % ottaa osaa lipogeneesiin.
Rasva-aineenvaihdunta on jatkuvassa dynaamisessa tasapainossa, jossa osa rasvoista menee glukoneogeneesin raaka-aineeksi, ja osa varastoituu. Rotilla yksittäisen lipidimolekyylin ”elinaika” on noin 2–10 vrk, ja tilanteen arvellaan olevan sama ihmisillä.
Lipogeneesin rasvahappo-osan muodostuminen alkaa asetyyli-CoA:lla, joka rakentaa kahdesta auenneesta glukoosimolekyylistä hiiliketjun. Samalla glukoosiin sisältyvät hydroksyyli- ja karbonyyliryhmät pelkistyvät. Rasvahapot lopuksi esteröityvät glukoosista muodostuneen glyserolin kanssa triglyserideiksi. Reaktioon ottaa osaa useita eri entsyymejä, ja reaktio tapahtuu sytoplasmassa, toisin kuin hapettuminen, joka tapahtuu mitokondrioissa.
Lipogeneesi vaatii lisäksi adenosiinitrifosfaattia (ATP:tä) sekä nikotiiniamidiadeniinidinukleotidifosfaattia (NADPH:ta), sillä kaikki reaktiot ovat pelkistymisreaktioita.
Lion-luokka (taisteluristeilijä)

Lion-luokan aluksen piirustukset.
Lion-luokan taisteluristeilijöihin (Splendid Cats) kuului kolme taisteluristeilijää. Alukset palvelivat Britannian Kuninkaallisessa laivastossa ensimmäisessä maailmansodassa.
Alus luokka perustui pitkälti ensimmäisissä Super-Dreadnoughteissa Orion-luokan taistelulaivoissa 1910 tehtyihin ratkaisuihin. Tällöin alusten pääaseiksi määritettiin muun muassa Vickersin valmistamat 13,5 tuuman (343 mm) tykit. Alusten suunnittelussa kuitenkin korjattiin joitakin edeltäneen Indefatigable-luokan heikkouksista kuten keskimmäisten tykkitornien sijoittaminen keskelle alusta, jolloin niiden käyttö ammuttaessa täyslaidallinen ei aiheuttanut enää merkittäviä rakenteellisia vaurioita. Kuitenkin Q-torni oli edelleen keskilaivassa eikä kyennyt ampumaan suoraan taakse, mikä korjattiin vasta HMS Tigeriä suunniteltaessa.
Alukset olivat nopeampia kuin edeltänyt luokka ja samalla hieman pidempiä. Lisääntynyt ja raskaampi aseistus ja raskaampi moottori lisäsivät aluksen uppoumaa noin 8000 tonnia. Kuten kaikki Kuninkaallisen laivaston taisteluristeilijät aluksen taisteluarvoa heikensi merkittävästi heikko panssarointi.
Luokan aluksista ainoastaan HMS Lion rakennettiin vastaamaan alkuperäisiä suunnitelmia. Muissa siirrettiin etummainen savupiippu jo rakennusvaiheessa etummaisen maston taakse ja rakennettiin kansirakenteet uudelleen. Samoin takimmainen savupiippu samanmittainen kuin muutkin.
Lineweaver–Burk-yhtälö

Esimerkki Lineweaver–Burk-yhtälön kuvaajasta
Lineweaver–Burk-yhtälö on lineaarinen muunnos Michaelis–Menten-yhtälöstä. Yhtälön kuvaajassa Lineweaver–Burk-esitetään entsyymin katalysoiman reaktion nopeuden käänteisluku substraattikonsentraation käänteisluvun funktiona. Yhtälö on saanut nimensä kehittäjiensä Hans Lineweaverin ja Dean Burkin, jotka julkaisivat sen vuonna 1934, mukaan. Lineweaver–Burk-yhtälöä ja sen kuvaajaa käytetään biokemiassa kuvaamaan entsyymikinetiikkaa.
Lineweaver–Burk-yhtälön johto

Michaelis–Menten-yhtälön mukaan entsyymikatalysoidun reaktion reaktionopeus V on
, missä Vmax on reaktion maksiminopeus, [S] on substraatin konsentraatio ja KM on Michaelis-vakio.
Kun, tästä otetaan käänteisluku, saadaan Lineweaver–Burk-yhtälö
Kun reaktionopeuden käänteisluku piirretään substraattikonsentraation käänteisluvun funktiona, saadaan suora, jonka y-akselin leikkauspiste on 1/Vmax ja x-akselin leikkauspiste on -1/KM.
Kilpailevan inhibiittorin länsäollessa Lineweaver–Burk-yhtälö saa muodon
,missä [I] on inhibiittorin konsentraatio ja Ki on inhibiittorin sitoutumista entsyymiin kuvaava nopeusvakio
Ei-kilpailevan inhibiittorin läsnä ollessa Lineweaver–Burk-yhtälö on
Lineweaver–Burk-yhtälön käyttö

Lineweaver–Burk-yhtälölle on tyypillistä, että pienillä substraattikonsentraatioille mitatuilla reaktionopeuksilla on suurempi tuloksia hieman vääristävä merkitys. Myös mittausvirheet aiheuttavat epävarmuutta tuloksiin. Nykyään sitä käytetäänkin lähinnä kineettisen datan havainnollistamiseen eikä kineettisten parametrien laskemiseen. Kineettisten parametrien määrittämiseen käytetään lineaarisista malleista joko Eadie–Hofstee-yhtälöä tai Hanes–Woolf-yhtälöä tai tietokoneilla laskettaessa epälineaarisia malleja.
Lineweaver–Burk-kuvaajaa voidaan käyttää tutkittaessa entsyymien inhibiittoreita. Riippuen siitä onko inhibiittori kilpaileva vai ei-kilpaileva on inhibiittorin vaikutus entsyymin toimintaan ja tämä näkyy eri laisina muutoksina Lineweaver–Burk-kuvaajissa. Kilpaileva inhibiittori kasvattaa entsyymin näennäistä KM-arvoa, mutta Vmax-arvo pysyy entisellään. Lineweaver–Burk-kuvaajissa tämä näkyy kulmakertoimen kasvuna. Ei-kilpaileva inhibiittorin tapauksessa KM-ei muutu, mutta Vmax-arvo pienenee. Ei-kilpailevan inhibiittorin tapauksessa Lineweaver–Burk-kuvaajan kulmakerroin on pienempi kuin inhiboimattoman entsyymin tapauksessa.
Arvo Linko

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Arvo Linko |  Arvo Linko |  Arvo Linko |  |
Maa:   Suomi
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 1908 | 66,6 kg |  |
Arvo Leander Linko (alun perin Lindén, 27. helmikuuta 1887 Tampere – 18. maaliskuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen painija ja olympiamitalisti. Linko kilpaili myös uimahyppääjänä.
Lindén saavutti olympiapronssia kreikkalais-roomalaisessa painissa Lontoon kesäolympialaisissa 1908 alle 66,6 kg:n sarjassa. Hän kehitti pystypainiin heiton, joka jäi pysyvästi painitermistöön Lindén-heittona. Ainoan Suomen mestaruutensa hän voitti vuonna 1908 Tampereen seurahuoneen juhlasalissa. Kahtena seuraavana vuonna hän voitti Venäjän mestaruuden.
Painiurallaan Lindén edusti Tampereen Pyrintöä. Myöhemmin hän edusti uimahyppääjänä Helsingin Jyryä. Lindénin olympiamitali myytiin huutokaupassa helmikuussa 2015.
Painisaavutuksia

Olympiapronssia Lontoossa 1908 (sarja 66,6 kg)
PM-hopeaa 1908
SM-kultaa 1908
Venäjän mestaruus 1909 ja 1910
Aiheesta muualla

Arvo Linko – Linden-heittäjä ja uimahyppääjä