Rami Alanko
Ura > Seuraura

Alanko oli Etelä-Vantaan Urheilijoiden kasvatti. Hän pelasi kuitenkin viimeisimmät juniorivuotensa Jokereissa, jonka A-nuoria Alanko oli nostamassa I-divisioonasta SM-sarjaan vuonna 1993. Hän voitti A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 1996. Alanko ei päässyt A-juniorivuosinaan vielä debytoimaan SM-liigassa, mutta hän debytoi viimeisellä A-juniorikaudellaan 1995–1996 miesten peleissä pelaamalla kuusi ottelua lainalla I-divisioonajoukkue KJT:ssä.
Tultuaan yli-ikäiseksi A-nuoriin Alanko siirtyi kaudeksi 1996–1997 Hämeenlinnan Pallokerhoon, jossa SM-liigan tulokaskausi toi hänelle 47 runkosarja- ja kymmenessä playoff-ottelussa seitsemän syöttöpistettä. Hän voitti SM-pronssia keväällä 1997. Kaudella 1997–1998 Alanko yritti murtautua Jokereiden SM-liigajoukkueeseen, mutta onnistumatta siinä. Hän kävi kolmen ottelun mittaisella visiitillä Sveitsin Nationalliga A:n EHC Klotenissa ja palasi loppukaudeksi HPK:hon, jossa Alanko voitti taas SM-pronssia keväällä 1998.
Kaudella 1998–1999 Alanko onnistui murtautumaan Jokereiden SM-liigakokoonpanoon. Hän voitti SM-hopeaa keväällä 2000 ja Suomenmestaruuden keväällä 2002. Alanko joutui kuitenkin kevään 2002 pudotuspelien aikana erimielisyyksiin Jokereiden päävalmentaja Raimo Summasen kanssa ja hän seurasi useita otteluita katsomosta. Yksi tekijä erimielisyyksiin oli myös toisessa puolivälieräottelussa Oulun Kärppiä vastaan otettu 5+20 -minuutin jäähy väkivaltaisuudesta ja käytöksestä.
Toukokuussa 2002 Alanko teki vuoden mittaisen sopimuksen Espoo Bluesin kanssa. Hän jatkoi joukkueessa myös kaksi seuraavaa kautta. Alanko nousi syksyllä 2003 Bluesin kapteeniksi, kun Juha Ylönen loukkaantui harjoituskaudella ja oli sivussa koko syyskauden ajan. Kuntouduttuaan Ylönen kuitenkin luopui kapteenin tittelistään ja antoi Alangon jatkaa tehtävässä. Alanko teki kauden 2003–2004 aikana seitsemällä osumallaan SM-liigan yhden kauden maaliennätyksensä, joilla hän oli Bluesin eniten maaleja tehnyt puolustaja Sebastian Sulun kanssa. Alanko kärsi keväällä 2004 polvivaivoista, mutta pelasi niistä huolimatta pudotuspelit. Hänen liigauransa ensimmäinen playoff-osuma syntyi hyvään paikkaan 19. maaliskuuta 2004 neljännessä puolivälieräottelussa Turun Palloseuraa vastaan, sillä se ratkaisi Bluesille 3–2-voiton. Alanko palkittiin ottelun Ilta-Sanomien kolmen tähden tähtipelaajana. Kauteen 2004–2005 hän lähti Bluesin lähtökohtaisena kapteenina.
Alanko siirtyi kaudeksi 2005–2006 Elitserien-joukkue Färjestads BK:hon, jossa hän voitti Ruotsin-mestaruuden keväällä 2006. Kesken toisen Färjestad-kautensa 2006–2007, joulukuussa 2006 Alanko siirtyi Saksan DEL-liigan Frankfurt Lionsiin. Kaudeksi 2007–2008 hän palasi kaksivuotisella sopimuksella Bluesiin ja joukkueen kapteeniksi. Vuoden 2007 lopulla Alanko joutui noin kuukaudeksi sivuun käsivamman takia ja pelasi tämän takia vain 45 runkosarjaottelua, mutta hän onnistui tekemään kuitenkin SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 3+11=14. Alanko voitti SM-hopeaa keväällä 2008.
Elokuussa 2008 Alanko jatkoi sopimustaan kevääseen 2011 saakka. Hän edusti Bluesia kauden 2008–2009 aikana myös Mestarien liigassa. Alanko sai kauden aikana kuitenkin kahdesti pahan aivotärähdyksen. Hän sai vuoden sisään jo kolmannen aivotärähdyksensä kuitenkin jo kauden 2009–2010 toisessa ottelussa Oulun Kärppiä vastaan, kun Mikko Alikoski taklasi Alangon sääntöjenmukaisesti laitaa vasten. Ottelu jäi Alangon uran viimeiseksi.