Karl Marxin elämäkerta
Elämä > Vanhuus

Krooninen rahapula poistui Marxin perheestä vuonna 1870 kun Engels sai myytyä perheyrityksensä. Hän ryhtyi avustamaan ystävänsä perhettä 350 punnalla vuodessa. Vanhimmat tyttäret Jennychen ja Laura olivat menneet naimisiin vanhempiensa suruksi ranskalaisten miesten kanssa. Kolmas tytär, Eleanor, ryhtyi 17-vuotiaana vanhempiensa kauhuksi seurustelemaan ranskalaisen kanssa. Eleanor sai opettajan paikan Brightonista toukokuussa 1873, mutta koki hermoromahduksen ja palasi syyskuussa takaisin kotiin. Seurustelu oli loppunut.
Isän ja tyttären sairastelut olivat kovin samankaltaisia. Kumpikin valitti unettomuutta ja päänsärkyä ja huokailivat, että tulevat sairaiksi omista ajatuksistaan. Isänsä esimerkkiä noudattaen Eleanor ryhtyi hermojaan rauhoittaakseen ketjupolttajaksi. Sekä isä että tytär lähetettiin Harrogateen vesiparantolaan toipumaan vaivoistaan.
Vuonna 1874 Karl Marx anoi Ison-Britannian kansalaisuutta. Anomus hylättiin. Syyksi oli merkitty ”agitaattori, kommunististen aatteiden esitaistelija”. Marx oli anomuksen aikana Böömissä Karlsbadin kylpylässä yhdessä Eleanor-tyttärensä kanssa hoidattamassa sairauksiaan.
Kun kaksi tyttäristä oli naimisissa ja omissa talouksissaan, Marx muutti perheineen vuonna 1875 pienempään asuntoon. Siellä hän ryhtyi elämään rauhallista ja porvarillista elämää, johon kuuluivat herääminen varhain aamulla, sanomalehtien lukeminen ja päiväkävelyt. Pubikierrokset olivat taaksejäänyttä elämää. Hän vastaanotti vieraita ja oli mitä vieraanvaraisin isäntä. Vastustajiaan hän ei enää jaksanut herjata todeten vanhuuden tuoneen viisauden. Vuonna 1880 Marx huolestui toden teolla Jenny-puolisonsa terveydestä. Lääkäri uskoi terveyden palaavan kylpylämatkalla. Kylpylämatkan jälkeen Jenny Marx uskoi vointinsa parantuneen niin, että matkusti Karlin kanssa Ranskaan tervehtimään Jennycheniä ja tämän tytärtä. Pian kotiin tulonsa jälkeen Jennyn kunto romahti ja hän kuoli 2. joulukuuta 1881.
Jennyn elämän viimeisten päivien aikana hän ei saanut tavata Karlia lainkaan. Karl oli sairastunut keuhkopussintulehdukseen ja laitettu karanteeniin erilliseen huoneeseen, mistä ei ollut lupa poistua. Lääkäri kielsi häneltä osallistumisen vaimon hautajaisiin. Marx kärsi unettomuudesta ja kustantajan tiedustellessa Pääoman jatko-osaa lääkäri kielsi häneltä myös kirjoittamisen. Eleanor-tyttären terveys huolestutti Marxia ja lääkäri määräsi isän ja tyttären matkustamaan yhdessä ottamaan aurinkoa Isle of Wrightin saarelle. Kävi kuitenkin niin, että Marxien saavuttua saarelle siellä alkoivat kaatosateet ja lämpötila kävi välillä pakkasen puolella. Tämä pahensi Karlin keuhkokatarria ja bronkiittia. Eleanorin mielenterveyden tila huonontui. Hän ei syönyt eikä nukkunut ja sai puhumattomuuskohtauksia. Hänelle oli tullut pakkomielle näyttelemisestä; hän ei söisi mitään ennen kuin pääsisi teatterin lavalle. Isä tuumi, että tyttärelle ei tee hyvää olla hänen seuraneitinään vaan hänen täytyy päästä toteuttamaan haaveitaan.
Marx lähti parantelemaan vaivojaan eri kylpylöihin. Vuoden 1882 aikana hän ehti olla Algeriassa, Monte Carlossa, Vevyssä ja Argenteuilissa. Lokakuussa 1882 hän saapui Lontooseen, mutta lähti välittömästi huonoa säätä pakoon Isle of Wrightille. Hän viipyi siellä tammikuuhun 1883. 5. tammikuuta 1883 Marx sai kirjeen, että Jennychen oli kuolemaisillaan syöpään. Murheellinen Marx totesi, että ei voi enää auttaa tytärtään. Hänen oma terveytensä oli romahtamaisillaan, hänellä oli yskänkohtauksia jotka olivat tukehduttaa hänet, kurkku ja keuhkoputket olivat tulehtuneet ja nukkuminen oli vaikeaa yöhikoilun takia. Lääkkeenä hän nautti maitoa jota terästi brandyllä. Engels vieraili Marxin luona 14. maaliskuuta 1883 ja luuli saapuessaan tämän nukkuvan nojatuolissaan. Katsoessaan tarkemmin Engels totesi elinikäisen ystävänsä kuolleen.