stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mahatškala
Väestö

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupunkipiirikunnassa asui 666 311 asukasta, joista 572 076 asuu Mahatškalan kaupungissa. Kaupunkipiirin kahdeksan kaupunkimaisen taajaman asukasluvut olivat vajaan 7 000 ja runsaan 15 000 hengen välillä. Maaseutuväestöä kaupunkipiirissä oli 30 574 (vuonna 2010).
Seudun kanta-asukkaita ovat kumykit. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan kaupungin väestöstä 26,8 % on avaareja, 17,7 % kumykkeja, 13,8 % dargeja, 13,0 % lakeja, 12,0 % lezgejä, 8,0 % venäläisiä, 2,0 % tabasaraneja, 1,1 % rutuleja, 0,9 % nogaita, 0,7 % aguleja, 0,4 % tsahureja ja 3,6 % muita kansallisuuksia. Kaikkiaan kaupungissa asuu yli 60:n etnisen ryhmän edustajia.
Väestö > Asukasluvun kehitys

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1897 | 1926 | 1939 | 1959 | 1970 | 1979 | 1992 | 2002 | 2010 |
| 9 800 | 34 000 | 87 000 | 119 000 | 186 000 | 251 000 | 339 300 | 462 400 | 572 076 |
Liikenne ja talous

Mahatškalassa on Venäjän ainoa kautta vuoden toimiva Kaspianmeren kauppasatama. Kaupungin kautta kulkee Moskovan ja Bakun välinen rautatie sekä Donin Rostovista Azerbaidžanin rajalle johtava M29-valtatie. Rautatieliikennettä palvelee Pohjois-Kaukasian rautateiden Mahatškalan osasto. Kaupungissa on myös kansainvälinen lentoasema. Kaupunkiliikennettä hoitavat linja- ja johdinautot sekä reittitaksit.
Neuvostoaikana Mahatškalasta kehittyi huomattava teollisuuskeskus. Viime vuosikymmeninä varsinkin sotateollisuuden tuotanto on supistunut voimakkaasti. Nykyään kaupungissa toimii yli 60 suurta ja keskisuurta teollisuusyritystä. Kone- ja laiteteollisuus tuottaa muun muassa autojen varaosia, elektroniikkaa, sähkölaitteita ja elintarviketeollisuuden koneita. Elintarviketeollisuus valmistaa leipomotuotteita, viinejä, vodkaa, brandya, lihajalosteita ja kivennäisvesiä. Lisäksi on muun muassa nahka-, tekstiili-, jalkine- ja muoviteollisuutta.
Koulutus ja tiede, kulttuuri ja urheilu

Mahatškalan kuudesta valtiollisesta korkeakoulusta tärkein on Dagestanin valtionyliopisto. Lisäksi on kymmeniä eri korkeakoulujen haaraosastoja, yli 20 yksityistä korkeakoulua sekä yli 30 keskiasteen ammattioppilaitosta. Kaupungissa toimii Venäjän tiedeakatemian Dagestanin tiedekeskus ja noin 20 eri alojen tutkimuslaitosta.
Kulttuurilaitoksia ovat historiallinen ja taidemuseo, venäjän-, avaarin-, lakin- ja kumykinkieliset teatterit, nukketeatteri, ooppera- ja balettiteatteri sekä filharmonia. Nykyaikaisia elokuvateatterita on viisi. Valtiollisten kansallis-, nuorten- ja lastenkirjaston lisäksi toimii kaupunginkirjasto sivuosastoineen.
Mahatškalassa toimii yli 20 televisio- ja radioasemaa sekä seitsemän tietotoimistoa. Kaupungissa ilmestyy 14 sanomalehteä, 12 kaupunkilehteä ja 30 aikakauslehteä. Sanomalehtiä ovat muun muassa venäjänkieliset Dagestanskaja pravda, Molodjož Dagestana ja Mahatškalinskije izvestija, avaarinkielinen Hakikat, kumykinkielinen Joldaš, darginkielinen Zamana, lakinkielinen Ilči ja lezginkielinen Lezgi gazet.
Mahatškalan tunnetuin jalkapalloseura FK Anži Mahatškala pelaa Venäjän valioliigassa. Kotiottelunsa Anži Mahatškala käy Dynamon stadionilla. FK Dynamo Mahatškala on myös samasta kaupungista, mutta jouduttuaan ongelmiin 2000-luvun puolessavälissä se on siitä lähtien pelannut amatööritasolla.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Mahatškalalla on suorakulmainen asemakaava. Kaupungissa on runsaasti viheralueita ja 1800–1900-lukujen vaihteessa rakennettuja yksi- ja kaksikerroksisia kivitaloja. Paikoitellen voi nähdä itämaisia koristeaiheita. Keskusta sijaitsee meren rannalla. Maanjäristysvaarasta huolimatta kaupunkiin on rakennettu runsaasti korkeita kerrostaloja.
Huomattavia julkisia rakennuksia ovat musiikki- ja draamateatteri (1967) rantabulevardilla sekä Lenin-aukiolla sijaitsevat hallituksen rakennus (1967), lääketieteellinen instituutti (1935) ja historiallinen museo. Muistomerkkejä on pystytetty muun muassa Leninille, Sergei Kiroville, Mahatš Dahadajeville, Aleksandr Puškinille, Suleiman Stalskille ja Gamzat Tsadasalle. Kaupungissa on Mahatškalan suuri moskeija (tilaa 17 000 rukoilijalle), joka on yksi Euroopan ja Venäjän suurimmista moskeijoista, ja vuonna 1906 rakennettu Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen katedraali.
Tulevaisuudennäkymät

Kaupungin infrastruktuurin tärkein kehittämishanke on Kaspianmeren saastumista estävän viemäriverkon rakentaminen. Tulevaisuudessa 20 kilometriä pitkä viemäritunneli johtaa Mahatškalan jätevedet Kaspijskin eteläpuolella sijaitsevaan puhdistuslaitokseen. Toinen suurhanke on Kaspianmeren rannalle rakennettava esikaupunki Lazurnyi bereg (”Lasuurirannikko”), josta suunnitellaan suurta matkailu- ja huvittelukeskusta.
Aiheesta muualla

Mahatškalan kaupungin sivusto (venäjäksi)
Mahatškala (lähdeteokset vuosilta 2001, 2006 ja 2008) Geografitšeskaja entsiklopedija- kokoelmaverkkotietosanakirjan artikkelien nettiversio. Viitattu 21.1.2015. (venäjäksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mahatškala Wikimedia Commonsissa
Dagestanin kaupungit
Pääkaupunki: Mahatškala

Buinaksk |         
Dagestanskije Ogni |
Derbent |
Hasavjurt |
Izberbaš |
Južno-Suhokumsk  |
Kaspijsk |
Kiziljurt | 
Kizljar
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
Buinaksk | 
Dagestanskije Ogni | 
Dahadajev | 
Derbent | 
Derbent | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
Hasavjurt |
Hiv | 
Hunzah | 
Izberbaš | 
Južno-Suhokumsk | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
Kaspijsk | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
Kiziljurt | 
Kizljar | 
Kizljar | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
Mahatškala | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
Mahatškalan suuri moskeija on maantieteellisen Euroopan suurimpia moskeijoita.
Kymen Lehti

Kymen Lehti oli Kouvolassa vuosina 1939–1951 ilmestynyt sanomalehti.
Arvo Martian perustama Kymen Lehti oli tarkoitettu Kouvolan ja Pohjois-Kymenlaakson paikallislehdeksi, mutta sota-ajan uutistulva teki siitä normaalin sanomalehden. Lehti ei pärjännyt kilpailussa Kouvolan Sanomien kanssa, ja vuonna 1947 Martia myi sen sosiaalidemokraateille, joiden varsinainen piirilehti oli Kotkassa ilmestynyt Eteenpäin. Lopulta Kymen Lehti lopetettiin kannattamattomana.
Pääosin kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 1 900 kappaletta vuonna 1943 ja 1 000 kappaletta vuonna 1948. Sen päätoimittajina työskentelivät Arvo Martia (1939–1947) ja August Syrjänen (1947–1951).
Kuulontutkimus

Esimerkki kuulontutkimuksissa luodusta kuulokäyrästä eli audiogrammi.
Kuulontutkimus pyrkii selvittämään henkilön korvien terveyttä ja kuuloa. Sillä voidaan tutkia kuulemiseen liittyvää terveyttä kuten iän tuomaa huonokuuloisuutta, melun aiheuttamaa kuulovauriota, ja korvien soimista eli tinnitusta. Kuulontutkimuksella tutkitaan myös huimausta, erilaisia korvan sairauksia ja tulehduksia, ja niihin liittyvää kuulon heikkenemistä. Kuulotutkimuksen ammattilaista eli kuulotutkijaa kutsutaan myös audionomiksi.
Taustaa

Maailman terveysjärjestö WHO:n mukaan 466 miljoonaa ihmistä eli vammauttavan kuulovaurion kanssa vuonna 2018. WHO:n tuottama ensimmäinen kuulonvamman haittaluokitusjärjestelmä valmistui vuonna 1986. Sitä on sittemmin kehitetty eteenpäin.
WHO kuulovamman arviointijärjestelmä perustuu kuulon mittaamiseen paremmasta korvasta. Jos kuulovaurio on vain toisessa korvassa, voi kuulovaurio aiheuttaa sosiaalisia kuulovaikeuksia.
Kuulontutkimuksen eri menetelmät

Kuuloa voidaan tutkia useilla eri tavoin tilanteesta, käytettävissä olevista menetelmistä ja tarpeesta riippuen.
Kuulontutkimuksen eri menetelmät > Audiometria

Audiometria on yleisin tapa mitata kuulokynnystä. Kuuloa tutkitaan soittamalla korvaan äänen taajuuksia eli ääneksiä, joiden kesto on noin 1–2 sekuntia. Ne esitetään tutkittavalle useimmiten kuulokkeiden kautta ilmajohteisesti, mutta ne voidaan johtaa myös luujohteisesti suoraan sisäkorvaan. Äänia toistamalla pyritään selvittämään mikä on alhaisin äänen voimakkuus, jolla tutkittava kuulee.
Tavallisimmin kuulokynnys mitataan oktaavin tai puolen oktaavin välein esitetyille ääneksille taajuusvälillä 250–8 000 Hz. Ensimmäinen mittaus tehdään 1 000 Hz:n taajuudella. Seuraavaksi kynnysarvoja mitataan korkeammissa taajuuksissa järjestyksessä edeten, ja mitataan sitten 1 000 Hz:n kuulokynnys uudelleen. Tämän jälkeen siirrytään tutkimaan matalampia taajuuksia. Tutkittavan luotettavasti havaitsema heikoin äänes voidaan kirjata taajuuksittain kuulokäyrään eli audiogrammiin. Kuulokäyrä on kuvaaja, jonka vaaka-akselilla ilmoitetaan tutkitut taajuudet hertseinä tai kilohertseinä, ja pystyakselilla äänitaso yksikkönään dB HL.
Kuulokynnyksen tason etsimiseen voidaan käyttää erilaisia menetelmiä. Ne eroavat toisistaan esimerkiksi siinä, miltä äänenpainetasolta tutkimus aloitetaan, ja millaisin askelmin ja mihin suuntaan äänenpainetasoa muutetaan kynnyksen tasoa etsittäessä. Yleisimmin käytetään Hughson-Westlaken menetelmää, jossa yhdistyvät nousevat ja laskevat rajamenetelmät.
Jos luu- ja ilmajohteisesti mitatuissa kuulokynnyksissä on selvä ero, kyseessä voi olla välikorvan toimintaan liittyvä häiriö. Luujohtomittaus vaatii peiteäänen esittämistä vastakkaiseen korvaan, jotta ääni ei kulkeutuisi siihen kudoksia ja kallon luita pitkin. Muutoin siinä toimitaan samalla tavoin kuin ilmajohteisessa mittauksessa.
Ääneksiin perustuvan audiometrian rajoituksena on se, ettei sillä pystytä paikallistamaan missä päin kuuloon liittyvät ongelmat elimistössä on. Se vain mittaa havaittuja äänitaajuuksia. Maailman terveysjärjestö suosittaa audiometrian lisäksi myös kuulon testaamista käytännössä omaan kulttuuriin sopivalla tavalla, jotta kuulonmenetyksen haittavaikutukset voidaan selvittää.
Kuulontutkimuksen eri menetelmät > Äänirauta

Äänirauta on metallinen haarukka, joka tuottaa ääntä kun sitä kopautetaan. Äänirautakokeella voidaan tutkia kuulovaurion olemassaoloa sekä missä päin vaurio on tapahtunut.
Kuulontutkimuksen eri menetelmät > Puheen kuuleminen

Puheen kuulokynnyksen mittaamiseen käytetään puheaudiometriaa. Puhekynnykseksi määräytyy se puheäänen taso, jolla tutkittava on tunnistanut noin puolet kuulemastaan testisanastosta. Puhekynnys asettuu usein samalle tasolle, kuin äänesaudiometriassa mitattujen 500, 1 000 ja 2 000 Hz:n kuulokynnysten keskiarvo. Puheen kuulokynnystä voidaan mitata hiljaisuudessa tai sitä voidaan vaikeuttaa taustahälyllä.On huomattava, että mittauksessa käytetty sanasto ja vastaustapa vaikuttavat siihen, millainen kuulokynnys puheelle muodostuu.
| Kuulovaurion taso | Kuulonmenetys desibeleissä* | Sosiaaliset vaikutukset |
| --- | --- | --- |
| Ei kuulovammaa | alle 25 dB | Ei lainkaan tai pieniä kuulemisvaikeuksia. Pystyy kuulemaan kuiskauksen. Ei ole sosiaalisia haittoja, ellei kuulovaurio ole vain toisessa korvassa. |
| Vähäinen | 26-40 dB | Pystyy kuulemaan ja toistamaan sanoja metrin päästä normaalilla äänenvoimakkuudella. |
| Kohtuullinen | 41-60 dB | Pystyy kuulemaan ja toistamaan sanoja, kun ne on sanottu korotetulla äänellä metrin etäisyydellä |
| Vakava | 61-80 dB | Pystyy kuulemaan joitain sanoja, kun ne huudetaan parempaan korvaan. |
| Merkittävä, sisältäen kuurouden | yli 81 dB | Ei kuule puhetta edes huudettuna. |
*) Keskiarvo 500, 1000, 2000 ja 4000 Hz taajuuksilta.
Kuulontutkimuksen eri menetelmät > Itse käytettävät ohjelmat ja apit

Mikäli kuulovamma on keskivaikea tai huonompi, voidaan sen olemassaolo havaita itsenäisesti käyttäen mobiili-applikaatioita.
Tutkimuksen jälkeen

Kuulotutkimuksen jälkeen laaditaan audiogrammi eli kuulokäyrä, josta tulee ilmi henkilön kuulon laatu. Audionomi tai hoitava taho kertoo kuinka kuulonalenema vaikuttaa elämiseen, sekä mahdollisesti auttaa kuulolaitteen tai muiden hoitojen hankkimisessa.
Kuuloa tutkitaan tavallisesti äänieristetyssä tilassa kuulokkeiden avulla.
Esimerkki ääniraudasta.
Kymin vaakuna

Kymin vaakuna (1956–1976)
Kymin vaakuna oli Kymin maalaiskunnan tunnus, joka oli saanut aiheensa entisestä lohijoesta Kymijoesta sekä sen äärellä sijainneesta Kyminkartanosta, jossa toimi kruununkalastamoja.
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä pystyssä hyppäävä hopeinen lohi, sen yläpuolella kultakruunu”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Kymin kunnanvaltuusto hyväksyi sen 28. huhtikuuta 1952. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön myöhemmin samana vuonna 30. toukokuuta. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1977, kun Kymi ja siitä aiemmin erotettu Karhula liitettiin valtioneuvoston päätöksellä Kotkan kaupunkiin.
Külli

| Külli, Küllike |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Kyllikki, Kylli
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Külli on virolainen naisen etunimi. Se pohjautuu suomalaiseen nimeen Kyllikki (tai sen lyhentymään Kylli). Külli ja pidempi muoto Küllike olivat Virossa muodikkaita nimiä 1960-luvulla; molemmat kuuluivat silloin kymmenen suosituimman naisennimen joukkoon. Küllin ja Külliken nimipäivää vietetään Virossa 8. joulukuuta.
Suomessa Külli-etunimi on ollut vuoteen 2020 mennessä 126 naisella. Küllikejä on Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastossa 37.
Tunnettuja Küllejä

Külli Tomingas (s. 1972), virolainen oopperalaulaja
Anne Kyllönen

Anne Marjut Sofia Kyllönen (s. 24. toukokuuta 1959 Kuhmo) on suomalainen yleisurheilun moniottelija. Hän voitti ulkoradoilla viisiottelussa ja seitsenottelussa viisi Suomen mestaruutta ja myös kaksi pituushypyn mestaruutta. Seuratasolla hän edusti Sotkamon Jymyä.
Saavutukset

Seitsenottelu
13. sija yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 1983
17. sija yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1982
Suomen mestari: 1981, 1982, 1983
Viisiottelu
Suomen mestari: 1979, 1980
SM-pronssi: 1978
Pituushyppy
Suomen mestari: 1982, 1983
SM-hopea: 1981
Kymijoen alaosan alue

Kymijokea Kouvolassa.
Kymijoen alaosan alue (vesistöaluetunnus 14.11) on Kymijoen alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 988,99 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 3,11 %. Vesistön alueen alarajana on Suomenlahdella Kotkassa ja Pyhtäällä, joidenka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 37 158,74 neliökilometriä ja sen järvisyys on 18,34 %.
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen alajuoksulta luetellussa järjestyksessä. Pääuomaan eli vesistöreittiin kuuluvat vesustöalueiden nimet on lihavoitu :
Kymijoen suuhaarojen alue (14.111) → Suomenlahti
Tallusjoen valuma-alue (14.116)
Joutsenjoen valuma-alue (14.117)
Anjalan voimalaitoksen alue (14.112)
Sorsajoen valuma-alue (14.119)
Myllykosken voimalaitoksen alue (14.113)
Myllypuron valuma-alue (14.118)
Keltin voimalaitoksen alue (14.114)
Kuusankosken voimalaitoksen alue (14.115)
Kuvun alla

| Kuvun alla> Under the Dome |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Stephen King
Kieli:  englanti
Genre:  scifi
Julkaistu:  2009
Sivumäärä:  1074
Suomennos
Suomentaja:  Ilkka Rekiaro
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2011
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  1116
ISBN:  978-951-31-5729-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kuvun alla (Under the Dome) on Stephen Kingin vuonna 2009 julkaisema tieteisromaani, jonka suomennos julkaistiin vuonna 2011. Kuvun alla on Stephen Kingin kolmas tuhannen sivun rajan ylittävä romaani.
Juoni

Eräänä päivänä kahden tuhannen asukkaan pikkukaupungissa, Chester's Millsissä, tapahtuu jotain yllättävää: linnut putoavat kuolleina maahan, lentokone räjähtää kesken lennon ja autot rysähtävät keskelle tietä, syynä koko kaupungin ympärille ilmestynyt jättiläismäinen, näkymätön muuri. Muuri paljastuu koko Chester's Millin ja sen asukkaat vanginneeksi ”kuvuksi”, jonka tuhoamista on pian koko Yhdysvaltain hallitus ja puolustusvoimat selvittämässä.
Sattumalta kuvun sisälle on myös joutunut kaupungin ravintolan kokki Dale ”Barbie” Barbara, jolla on kokemusta Irakin sodan ajoilta, ja näin ollen Yhdysvaltain presidentti ylentää hänet everstiksi ja määrää hänet ottamaan johdon kaupungissa, kunnes kupuongelma on ratkaistu. Mutta kaupunginvaltuustossa naruja häikäilemättömästi vetelevä poliitikko James ”Big Jim” Rennie ei katso asiaa hyvällä ja suunnittelee Barbaran päänmenoa, levittämällä pelkoa asukkaiden keskuuteen ja kasvattamalla omaa apulaiskonstaapeleista koostuvaa armeijaa, pitääkseen visusti huolen, että hän pysyisi kaupungin ylimpänä johtohahmona. Big Jimillä on myös epätasapainoinen poika, James Rennie Jr. ”Junior”, jolla on yllättävä sairaus, mikä saa Juniorin käyttäytymään häikäilemättömän väkivaltaisesti. Kuvun alle uhkaa näin muodostua kaksi leiriä, osan puolustaessa hyveellistä Barbaraa, joka yrittää löytää ratkaisua kaikkien ongelmaan, ja osan kannattaessa taasen kieroa Rennietä, joka asemaansa nähden tuntuu hyötyvän kuvun olemassaolosta...
Triviaa

Alkujaan King alkoi työstämään tarinaa jo vuonna 1976. Tarina liikkui myös silloin The Cannibals nimellä. Koska King piti sitä tuolloin liian isona riskinä, hän jätti tarinan unohduksiin vuosiksi, kunnes vuonna 2007 löysi sen taas ja alkoi kirjoittaa sitä uudelleen. Nykyisestä kirjasta vain ensimmäinen luku oli otettu julkaisemattomasta versiosta.
Idea läpinäkyvästä, kaupungin vangitsevasta kuvusta käytettiin vuonna 2007 elokuvassa The Simpsons Movie, jossa jättimäinen kupu asetetaan Springfieldin ylle. Myös sama idea käytettiin Simpsonien 22. tuotantokauden jaksossa Hetki lyö (The Fool Monty), jossa Burns uhkaa vangita Springfieldin jättimäisellä kuvulla, saaden idean luettuaan Kuvun alla -kirjan. Under the dome -televisiosarjassa The Simpsons Movie on katsotuin elokuva nuorten keskuudessa kun he saavat sähköä laitteisiinsa.
Läpinäkyvä, kaupungin vangitseva kupu esiintyi jo vuonna 1971 sarjakuvassa Vapautettu Ankkalinna (Aku Ankan taskukirja 8).
Äkkiarvaamatta ilmaantuva, kaupungin vangitseva läpinäkyvä kupu on esiintynyt myös Clifford D. Simakin vuonna 1965 kirjoittamassa tieteiskirjassa All Flesh is Grass.
TV-sarja

DreamWorks ja Amblin Entertainment ostivat oikeudet tuottaa romaaniin perustuva TV-sarja , joka on suunniteltu 13-jaksoiseksi. Sarjan tuottajia ovat muun muassa elokuvaohjaajana ja tuottajana tunnettu Steven Spielberg ja kirjailija Stephen King itse. Muita käsikirjoittajia on esimerkiksi Brian K. Vaughan. Sarjan näyttelijöiksi on valittu muun muassa Mike Vogel (Cloverfield, Texasin moottorisahamurhat), Dean Norris (Breaking Bad) sekä Rachelle Lefevre (Twilight – Houkutus, Twilight – Uusikuu).
Sarjan tuotanto lähti virallisesti käyntiin 28. helmikuuta 2013. Ensimmäinen jakso, jonka ohjauksesta vastaa Millennium-trilogian Miehet jotka vihaavat naisia -elokuvan ohjannut Niels Arden Oplev, sai Yhdysvalloissa TV-ensi-iltansa 24. kesäkuuta 2013.  Suomessa sarjaa esittää Nelonen, joka esitti sarjan kaksi ensimmäistä jaksoa uudenvuodenpäivänä 2014.
Maine (Loiren sivujoki)

| Maine |
| --- | --- |
 Maine Angersissa
Alkulähde:  Angers  47°29′35″N, 0°32′33″W
Laskupaikka:  Loire, Bouchemaine/Sainte-Gemmes-sur-Loire  47°24′40″N, 3°36′54″W
Maat:  Ranska
Pituus:  11,46 km
Alkulähteen korkeus:  16 m
Virtaama:  127 m³/s
Valuma-alue:  22314 km²
 Maine kartalla
Maine on Loiren sivujoki Ranskassa Maine-et-Loiren departementissa. Se muodostaa Mayennen ja Sarthen yhteisen alajuoksun ja on tämän nimisenä vain 11,46 kilometrin pituinen. Se laskee Loireen Bouchemainen kunnan alueella Angers'n eteläpuolella.
Nimen alkuperä

Joen nimi oli varhaiskeskiajalla Meduana. Sen myöhempiä kirjoitusasuja ovat olleet Medena, Mehena, Maesne ja Meene. Samaa alkuperää on myös Mayenne-joen nimi.
Hans Krahen mukaan nimi Meduana johtuisi indoeurooppalaisten kielten sanavartalosta medh-, joka tarkoittaa keskellä olevaa, keskeistä. Todennäköisempänä kuitenkin pidetään, että sana johtuu hunajaa tarkoittavasta indoeurooppalaisesta sanasta, joka kelttiläisissä kielissä esiintyi muodossa medu.  Nimen loppuosa -ana, joka esiintyy monien Ranskan jokien nimissä, johtuu mahdollisesti gallian kielen suota tarkoittavasta sanasta ana.
Vaikka Maine-joen valuma-alue sijaitsee suurelta osin Mainen historiallisen provinssin alueella, eivät joen ja maakunnan nimet ole samaa alkuperää. Provinssin nimi on syntynyt lyhentymänä cenomanien heimon nimestä. Seudun vanha latinalainen nimi kehittyi latinalaisesta nimestä Cenomana regio ("cenomanien seutu"), joka ranskan kielessä muuntui ensin muotoon Cen(o)maine, joka myöhemmin lyheni muotoon Cemaine ja lopulta Le Maine.  Ranskan kielessä tämän provinssin ja joen nimet ovat eri sukuakin: maakunnan nimi on maskuliininen: le Maine mutta joen nimi feminiininen: la Maine.
Maine-et-Loiren departementti on useimpien Ranskan departementtien tavoin saanut nimensä jokien, ei historiallisten maakuntien mukaan. Maakunnan nimen vaikutuksesta departementin nimen yhteydessä käytetään nykyisin kuitenkin yleensä maskuliinista artikkelia: le Maine-et-Loire. Kun Ranskan departementit vuonna 1790 perustettiin, tämän departementin nimi oli aluksi Mayenne-et-Loire, mutta nykyinen nimi tuli käyttöön jo seuraavana vuonna.
Maantiede > Hydrologia ja historia

Maine saa alkunsa Mayenne- ja Sarthe-jokien yhtymäkohdasta. Viimeksi mainittuun laskee lisäksi muutamia kilometrejä pohjoisempana Loir.  Maine vuorostaan laskee Loireen ja on yksi sen runsasvetisimmistä sivujoista. Mainella ei siis ole omaa lähdettä. Varsinkin aikaisemmin sitä kuitenkin usein pidettiin osana Mayenneä. Sartren ja Mayennen yhtymäkohtaan saapuessaan Sarthe on kuitenkin runsasvetisempi kuin Mayenne, ja se on myös pitempi.
Mainen varrella sijaitsee Angersin kaupunki, ja se kulkee Angers’n linnan ohi. Noin kaksi kilometriä Angersin keskustasta etelään Maine kulkee Lac de la Maine -nimisen tekojärven kautta, jonka rannalla on myös samanniminen Angersin kaupunginosa.
Maine on Loiren tärkeimpiä sivujokia. Loiren sivujoista vain Viennen ja Allier’n virtaama on suurempi kuin Mainen.
Maantiede > Maine Angersissa

Mainen virtaamaa tarkkailtiin 43 vuoden ajan (1969–2011) sen varrella sijaitsevassa Angers’ssa, Maine-et-Loiren departementin pääkaupungissa, kohdassa, joka on 13 metrin korkeudella merenpinnasta. Alue, josta vedet virtaavat tämän kohdan kautta, on 22 020 neliökilometrin laajuinen ja käsittää suurimman osan joen koko valuma-alueesta (22 314 km2
Mainen keskimääräinen virtaama Angers’n kohdalla on 127 m3/s..
Angers’n linna Maine-joen varrella.
Maine nähtynä Promenade du Bout-du-Mondelta linnan läheisyydestä yläjuoksun suuntaan.
Jokialuksia laiturissa Quai des Carmesilla Angersissa.
Kalastajia Mainella lähellä Pont de Verdunia Angersissa.
Useimpien Loiren sivujokien tavoin myös Mainen virtaama vaihtelee merkittävästi eri vuodenaikoina. Eniten vettä siinä virtaa talvella joulukuusta maaliskuuhun, kaikkein eniten helmikuussa, jonka keskivirtaama keskiarvo on 267 m3/s. Maaliskuusta lähtien virtaama  pienenee kesää kohti ja on pienimmillään elokuussa, keskimäärin 35,20 m3/s. Nämä kuukausittain luvut ovat kuitenkin vain pitkäaikaisia keskiarvoja, joista virtaama saattaa jonkin aikaa tai eri vuosina poiketa huomattavastikin.
| Mainen keskivirtaama Angers’ssa eri kuukausina |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kuukausi |  |  |  | m3/s |
| Tammikuu | Tammikuu |    | 264,0 | 264,0 |
| Helmikuu | Helmikuu |    | 267,0 | 267,0 |
| Maaliskuu | Maaliskuu |    | 216,0 | 216,0 |
| Huhtikuu | Huhtikuu |    | 150,0 | 150,0 |
| Toukokuu | Toukokuu |    | 103,0 | 103,0 |
| Kesäkuu | Kesäkuu |    | 65,80 | 65,80 |
| Heinäkuu | Heinäkuu |    | 46,00 | 46,00 |
| Elokuu | Elokuu |    | 35,20 | 35,20 |
| Syyskuu | Syyskuu |    | 38,10 | 38,10 |
| Lokakuu | Lokakuu |    | 60,00 | 60,00 |
| Marraskuu | Marraskuu |    | 105,0 | 105,0 |
| Joulukuu | Joulukuu |    | 181,0 | 181,0 |
Maantiede > Pienimmät virtaamat

Kuten muidenkin Loiren sivujokien, myös Mainen virtaama vaihtelee huomattavasti sääolojen mukaan. Keskimäärin viiden vuoden välein sattuu sateeton kausi, jolloin Mainen virtaama pienenee jopa 14 kuutiometriin sekunnissa.