stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Itävallan historia
Itävallan miehitys

Liittoutuneet valloittivat Itävallan huhtikuussa 1945. Neuvostoliitto asetti maahan Karl Rennerin johtaman hallituksen, jota länsiliittoutuneet eivät aluksi tunnustaneet. Liittoutuneiden valvontakomissio tunnusti hallituksen syksyllä 1945 hallituksen täydentämisen ja vaaleista sopimisen jälkeen. Maa jaettiin neljään miehitysvaltioiden sektoriin. Vaalit järjestettiin marraskuussa 1945. Maan miehitys päättyi valtiosopimukseen ja liittoutuneiden joukkojen vetäytymiseen vuonna 1955.
Itävalta sopi kauppasopimuksen ECC:n kanssa vuonna 1972, mutta piti silti yllä hyviä suhteita itäblokin maihin. Vuodesta 1970 vuoteen 1983 maan kanslerina toimi sosiaalidemokraatti Bruno Kreisky. Itävalta haki aktiivista roolia maailmanpolitiikassa etenkin YK:n kautta. Kurt Waldheim toimi YK:n pääsihteerinä vuosina 1972–1981 ja myöhemmin liittopresidenttinä. Itävallan ulkopolitiikalle aiheutui kriisi Kurt Waldheimin valinnasta Itävallan presidentiksi vuonna 1986. YK:n pääsihteerinä vuosina 1972-1981 toimineen konservatiivi Waldheimin menneisyydestä paljastui, että hän oli mahdollisesti osallistunut sotarikoksiin natsi-upseerina. Tämän takia läntisen Euroopan maiden ja Yhdysvaltojen poliittiset johtajat eivät suostuneet tapaamaan Waldheimia, joka kuitenkin oli virassa koko presidenttikautensa 1986-1992.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itävallan historia Wikimedia Commonsissa
Kaarle V toimi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijana vuosina 1530–1556.
Alexander Van der Bellen, maan nykyinen presidentti, astui virkaan vuonna 2016.
Jelena Bobrova

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2001 |  |  |
Jelena Borisovna Bobrova (ven. Елена Борисовна Боброва, s. 23. elokuuta 1974 Krasnojarsk) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana. Hän edusti Venäjän naisten maajoukkuetta Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002 sekä neljissä maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1997, 1999, 2001 ja 2007. Vuoden 2001 MM-turnauksessa hän saavutti pronssia.
Jari Hemmilä

Jari Antero Hemmilä (s. 18. marraskuuta 1959 Tampere) on suomalainen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija sekä maastojuoksija.
Hemmilä on kirjoittanut kirjat Lentävä lähtö – kuntojuoksijan käsikirja (2007) ja Juoksen, siis olen (2020).
Hemmilä voitti 5 000 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1985 ajalla 13.48,25. Samana vuonna hän voitti pitkän radan maastojuoksun SM-kultaa.
Varsinaisen juoksu-uransa jälkeen Hemmilä on jatkanut juoksemista kymmenien vuosien ajan terveyttä korostavan juoksunäkemyksen mukaisesti. Hän on myös valmentanut kilpa- ja kuntojuoksijoita sekä päätoimittanut aikakauslehtiä Runner's World Suomi ja Juoksu&Hiihto-lehti.
Henkilökohtaiset ennätykset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 1 500 m | 3.41,71 | 1980 |
| 3 000 m | 7.56,29 | 1983 |
| 5 000 m | 13.44,85 | 1983 |
| 10 000 m | 28.21,74 | 1984 |
| 15 km (maantie) | 44.17 | 1980 |
| 10 mailia (maantie) | 49.10 | 1981 |
| puolimaraton (maantie) | 1.05.04 | 1984 |
| 25 km (maantie) | 1.17.31 | 1982 |
| maraton | 2.16.11 | 1983 |
Viherkurkkumedestäjä

| Viherkurkkumedestäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Jalomedestäjät Chalcomitra
Laji::  rubescens
Kaksiosainen nimi
 Chalcomitra rubescens  (Vieillot, 1819) 
Synonyymit
 Nectarinia rubescens 
Katso myös
   Viherkurkkumedestäjä Wikispeciesissä   Viherkurkkumedestäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viherkurkkumedestäjä (Chalcomitra rubescens) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Viherkurkkumedestäjää tavataan laajalla alueella Afrikan keskiosissa. Sen on kuvattu olevan yleinen sopivissa elinympäristöissä. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viherlaakson Veikot

| Viherlaakson Veikot |
| --- | --- |

Perustettu:  1946
Paikkakunta:   Espoo, Suomi
Lajit:  • Voimistelu  • Lentopallo
Viherlaakson Veikot (ViVe) on Espoon vanhimpia urheiluseuroja, perustettu 6. helmikuuta 1946. Seuran toiminta-alueena on Viherlaakso-Laaksolahti-Lippajärvi-akseli. Aktiivisia jäseniä seurassa on nykyisin noin 300, joista voimistelua harrastaa noin 270 ja lentopalloa noin 30 jäsentä.
Seuran perustamisesta lähtien mukana ollut paikallinen yleisurheilutoiminta keskitettiin vuonna 2011 Espoon Tapioiden hoidettavaksi. ViVen omilla nettisivuilla on edelleen muun muassa tilasto seuran yleisurheilijoiden saavuttamista seuranennätyksistä ja vielä voimassa olevista piirinennätyksistä. Veteraanisarjoissa seura on edelleen mukana omalla nimellään.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Viljamenlammi

| Viljamenlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Sysmä
Koordinaatit:  61°35′47″N, 25°49′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Nuoramoisen alue (14.81)
Laskuoja:  oja Vanjärveen
Järvinumero:  14.813.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  91,9 m  
Pituus:  1,176 km  
Leveys:  313 m  
Rantaviiva:  2,573 km  
Pinta-ala:  19,101 ha   
Saaria:  ei saaria 
 fiViljamenlammi 
Viljamenlammi on Päijät-Hämeessä Sysmässä Taipaleen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Viljamenlammi on 1,2 kilometriä pitkä, 300 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 19 hehtaaria. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 2,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Nuoramoisen alueella (14.81), jonka Vähäjoen valuma-alueeseen (14.813) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 91,9 metriä mpy.
Viktor Jakušev

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Innsbruck 1964 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Squaw Valley 1960 | jääkiekko |  |
Viktor Jakušev (16. marraskuuta 1937 Moskova, Neuvostoliitto – 5. heinäkuuta 2001) oli venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi 134 maaottelua tehden 50 maalia Neuvostoliiton maajoukkueessa v. 1959–1968. Neuvostoliiton mestaruussarjassa hän pelasi 400 liigaottelua ja teki 162 maalia. Jakušev pelasi jääkiekkoseurassa Lokomotiv Moskova.
Parhaat saavutukset

jääkiekon olympiakulta 1964
jääkiekon olympiapronssi 1960
neljä jääkiekon maailmanmestaruutta 1963, 1965, 1966, 1967
maailmanmestaruuskisat 1959, 1961
Erikoispalkintoja

IIHF paras maalintekijä ja All Stars -joukkueessa 1964
Vasknarvan ritarikunnan linna

| Vasknarvan ritarikuntalinna Nyslott> vir. Vasknarva ordulinnus |
| --- | --- |
 Vasknarvan linnoituksen rauniot syyskuussa v. 2013
Osoite:  Kanali põik, 41007 Vasknarva, Alutagusen kunta
Sijainti:  Itä-Virumaa, Viro
Koordinaatit:  59°0′14″N, 027°44′19″E
Rakennustyyppi:  Keskiajan linnoitus
Valmistumisvuosi:  1349 ja 1442
Rakennuttaja:  Ritarikunnan maamestari Goswin von Herike
Omistaja:  Liivinmaan ritarikunta
Käyttäjä:  Vasknarvan voutikunta ja vouti
Runkorakenne:  maakiviä
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vasknarvan ritarikuntalinna eli/tai Vasknarvan ritarikunnan linna (vir. Vasknarva ordulinnus, saks. Neuschloss, alasaksaksi Nyslot, Nieslot, ruots. Nyslot(t), ven. Сыренец eli Sõrenets) oli pieni, mutta vahva keskiaikainen, v. 1349 rakennettu ja v. 1427 uudelleenrakennettu, myöhemmin tuliaseiden käyttöön sovellettu ja oletettavasti Liivinmaan sodassa raunioitunut sekä puolustus- ja rajarakennelma että ritarilinna Narvanjoen vasemmalla rannalla Vasknarvan kylässä, Itä-Virumaan maakunnassa, Virossa.
Vasknarvan ritarikunnan linna on ollut Viron valtion suojelema vuodesta 1964 lähtien. Linnan rauniot kuuluvat Viron kansalliseen kulttuurimonumenttien rekisteriin 13.01.1998 lähtien.
Linnan historia

Ensimmäinen ritarikunnan linna pystytettiin Vasknarvaan vuonna 1349. Silloisesta Neuschlossin puisesta linnasta piti tulla Saksalaisen ritarikunnan rajalinnoitus ja saksalaisten voutien kotipaikka Peipsijärven rannalla. Pihkovalaisten sotajoukot tuhosivat tämän linnan samana vuonna pian rakentamisen jälkeen tai joidenkin versioiden mukaan sen polttivat vastarannan kalastajat. Vasta 1500-luvun ensimmäisellä puoliskolla ritarikunnan onnistui vakiinnuttaa hallinnollinen asemansa alueella, joten vuonna 1427 aloitettiin uuden ja osittain nykypäiviin saakka säilyneen kivilinnan rakentaminen, joka saatiin valmiiksi vuonna 1442. Sen ensimmäinen vouti oli Peter Wesseler, joka asui Neuschlossissa vuodesta 1433 alkaen. Linna sai lempinimen Uusi Narva tai Neishlos, jota jollain saksalaisella murteella sanottiin Nyslot(t)iksi. Nykyisin rakennelman rauniot sijaitsevat paikassa, josta jokea pitkin on Peipsin suurjärveen noin virstan eli suunnilleen kilometrin verran matkaa. Siten tämä rajalinnoitus on sijannut paikassa, josta hallittiin liikennettä Vasknarvaa ympäröivässä sekä vesistössä että muualla valuma-alueella. Linna pysyi ritarikunnan hallinnassa vuoteen 1558, jolloin viimeinen vouti Dietrich von der Steinkuhl luovutti linnan moskovalaisvalloittajien haltuun yhteensä muun 23:n kaupungin ja linnan joukossa. Vuosien mittaan Neuschloss oli todistamassa Ruotsin ja Venäjän välisiä sotia. Linna kärsi huomattavasti Liivinmaan sodan aikana ja se kunnostettiin 1600-luvun alussa. Sõrenets eli Sõrensk kuului Moskovan suuriruhtinaalle ja Venäjän hallitsijalle Iivana Julmalle 23 vuotta, kun vuonna 1581 Ruotsin armeija otti sen haltuunsa. Vihollisuuksien aikana vuonna 1583 Neishlosin linna vaurioitui, mutta rakennettiin sitten uudelleen. Vuonna 1656 tsaari Aleksei Mihailovitš valtasi Vasknarvan ja joulukuussa 1658 tehty Vallisaaren aselepo antoi Vasknarvan vielä kolmeksi vuodeksi venäläisille. Vuonna 1661 aselevon päätyttyä linna palautui entisille omistajille ja ruotsalaisten valta täällä kesti yli 100 vuotta noin vuoteen 1704 saakka, jolloin Sõrenets (Vasknarva) siirtyi Pietari Suuren hallitsemalle Venäjälle.
Toistuvasti tuhoutuneena ja uudelleen rakennettuna se menetti lopulta sotilaallisen merkityksensä ja rappeutui. Vuonna 1699, kun Pietari I:n armeija tuhosi linnan, sitä ei enää kunnostettu entiselleen. Kansainvälisesti tunnetun linnoitusarkkitehtuurin tutkijan Armin Tuulsen mukaan linnoituksen sotilaallinen merkitys päättyi lopullisesti oletettavasti suuren Pohjan sodan aikoina, koska sodan jälkeisiltä ajoilta siitä ei enää löydy mainintaa. Osittain se tuhoutui sotien aikana ja osa siitä paloi vuosina 1832 ja 1901.
Linnan kuvaus

Vanhemman yksisiipisen kolmikerroksisen talolinnan pituus oli 22,5 ja leveys 14,7 metriä. Sen päärakennuksen kerrospinta-ala 337 tai 354 m². Vasknarvan linnoituksen oletetaan olleensa pieni, koska siellä puuttui luostari- tai konventtirakennus. Myös Vasknarvan 75,5 metriä pitkä ja 32,5 metriä leveä myöhempi leiri- tai esilinnaksi laajennettu rakennelma torneineen oli pieni, vain 1337 m² verrattuna esim. 5428 m²:seen Maasilinnaan tai 6300 m² kokoiseen Lajuseen. Rakennuksessa on n. 2,6–3 ja tykistötorneissa jopa 3,6 metriä paksut kalkkikiviseinät. Aikakaudelle tyypillisen pitkänomaisen suorakulmaisen vankityrmän- ja talotornin kerros jaettiin väliseinällä kahtia. Sisällä kolmen kerroksen välinen kulku hoitui itä- ja länsiseiniin sijoitetuilla portailla, jälkimmäisessä oli kierremuotoinen ja lisäksi eteläseinässä yläkerran portaat johtivat puolustuskuistille. Pääsisäänkäynti oli länsiseinässä, joka johti toiseen kahdesta huoneesta. Ensimmäisessä kerroksessa oli kappeli ja voudin kammio. Ala- ja ullakkokerroksen tilat olivat talous- ja puolustustoimintaa varten. Seinän eteläosassa oli ovaalinmuotoiset ikkunat.
Pääkerroksen suuret ikkunat vaativat suojaksi kivisen ympärysmuurin. Sen takia myöhempi, 1400-luvun toisen puoliskon rakennuskokonaisuus oli eräänlainen esi- tai leirilinna, jota ympäröi kahdella kulmatornilla ja pohjoispuolella linnoitetulla portilla varustettu puolustusmuuri. Luoteis- ja kaakkoiskulmassa sijaitsevien diagonaalisten tornien halkaisijat olivat 12 ja 12,5 metriä. Neliskulmainen talotorni oli kokonaan sisäpihan uumenissa, kun taas lieriömäinen taikka pyöreä torni, joka oli luultavasti sovitettu ampuma-aseiden käyttöön, työntyi merkittävästi seinien etupuolelle ja saattoi reunustaa sisäänkäyntiporttia. Rakennuksen katto peitettiin kuparilevyillä. Nykypäivään asti linnasta on säilynyt vain kolme päärakennuksen seinää ja hajallaan olevia rakennusjäänteitä.
Mainintoja linnasta

Aikoinaan Vasknarvan linnoitus oli melko tärkeä puolustusrakenne, joka joidenkin lähteiden mukaan mainitaan jo moskovalaisen patriarkan Nikonin mukaan nimetyssä muinaisen Venäjän kronikassa.
Jam-Zapolskin välirauhan eli aseleposopimuksen yhteydessä Venäjän hallitsija Ivan Julma 29.6.1581 päivätyssä kirjeessään kirjoitti Puolan kuninkaalle Stefan Batorylle ja vaati, että neljä linnaa jäisi venäläisten haltuun - Novgorodok Livonskyn (Neuhausen e. nyk. Vastseliina), Sõrenskin (Neishlos, nyk. Vasknarva), Ādažin (Nymolen) tai Koivaliina (Atselen) ja (nyk. Narvan) Rugodivan ritarilinnat.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Suuren herran, tsaarin ja suuriruhtinaan, Feodor Ivanovitsin, koko Venäjän itsevaltiaan, suuret lähettiläät ovat luopuneet Viron ruhtinaskunnasta kaikkine linnoineen, mitkä ovat Narva, Rääveli, Weissenstein (nyk. Paide), Wesenberg (nyk. Rakvere), Paattinen (nyk. Kloostri), Tolsborg (nyk. Toolse), Nyslott (nyk. Vasknarva), Borckholm, Hapsal (Haapsalu), Lohde (nyk. Koluvere), Leal (nyk. Lihula) ja Fickell (nyk. Vigala), kaikkine niiden lääneineen ja niihin kuuluvine tiloineen, olivatpa minkänimisiä tahansa, Ruotsin valtakunnalle; ja suuren herran, tsaarin ja suuriruhtinaan, Fjodor Ivanovitsin, koko Venäjän itsevaltiaan, ei tule millään lailla ryhtyä toimiin mainittujen, Virossa Ruotsin valtakunnan alaisuuteen kuuluvien linnojen, maiden tai tilojen suhteen vaan kaikki tämä tulee lujasti, järkkymättömästi ja rikkomatta pitää ikuisesti. | ” |
– Ruotsin ja Venäjän välinen rauhansopimus, tehty Täyssinässä Ivangorodin puolella Narvanjoella 18. päivänä toukokuuta vuonna 1595.
Vasknarvan Nyslott-niminen linna mainitaan Täyssinässä vuonna 1595 Ruotsin ja Venäjän välisen pitkän vihan päätteeksi solmitussa rauhasopimuksessa:
Kaarle X Kustaan vuosina 1656–1658 käydyn Venäjän sodan päätteeksi solmittiin Vallisaaren välirauha toukokuun 21. päivänä 1658 ja joulukuun 20. päivänä se vahvistettiin kolmivuotiseksi, jolloin Stolbovan rauhan raja jäi ennalleen lukuun ottamatta sitä, että venäläiset saivat pitää valtaamansa Latgallian alueen Rēzeknen, Dinaburg ja Ludzan kaupungit ja Jaaman kylän Narovanjoen yläjuoksun vasemmalla puolella, Koknesen (saks. Kokenhusen, Tsarevitšev-Dmitriev) ja Vastseliinan (saks. Neuhausen) piispanlinnat, Antslan (Anzenin) vasallilinnan, Jurjevin linnoitus ja Ludzan keskiaikaiset linnoitukset, Adselnin, Marienburgin ritarikuntalinnoituksen Koillis-Latviassa Viron ja Venäjän rajan tuntumassa Rēzeknen, Vana-Väinan ja Wasch-Narvan e. Vasknarvan ritarikuntalinnoitukset ym. koko kolmevuotisen aselevon ajan.
Vasknarva-Nyslott
Vladimir Stogov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Melbourne 1956 | 56 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | München 1955 | 56 kg |  |
|  Kultaa | Teheran 1957 | 56 kg |  |
|  Kultaa | Tukholma 1958 | 56 kg |  |
|  Kultaa | Varsova 1959 | 56 kg |  |
|  Kultaa | Wien 1961 | 56 kg |  |
|  Pronssia | Budapest 1962 | 56 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | München 1955 | 56 kg |  |
|  Kultaa | Helsinki 1956 | 56 kg |  |
|  Kultaa | Tukholma 1958 | 56 kg |  |
|  Kultaa | Varsova 1959 | 56 kg |  |
|  Kultaa | Milano 1960 | 56 kg |  |
|  Kultaa | Wien 1961 | 56 kg |  |
|  Hopeaa | Budapest 1962 | 56 kg |  |
Vladimir Stepanovitš Stogov (ven. Владимир Степанович Стогов, 5. joulukuuta 1930 Moskova, Venäjän SNT, Neuvostoliitto – 17. toukokuuta 2005 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut venäläinen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Stogov saavutti olympiahopeaa Melbournen 1956 olympialaisissa alle 56-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 337,5 kg. Hänen punnerrustuloksensa oli 105 kg ja tempaustuloksensa maailmanennätys 105 kg, ja näissä molemmissa nostomuodoissa hän sijoittui ensimmäiseksi yhdessä yhdysvaltalaisen Charles Vincin kanssa. Työnnössä Stogov nosti 127,5 kg ja oli tässä nostomuodossa vasta neljänneksi paras. Vinci voitti kultaa työnnettyään viisi kiloa Stogovia enemmän.
Stogov voitti MM-kultaa alle 56 kilon sarjassa vuosina 1955, 1957, 1958, 1959 ja 1961 sekä EM-kultaa samassa sarjassa vuosina 1955, 1956, 1958, 1959, 1960 ja 1961. Vuonna 1962 hän saavutti vielä MM-pronssia ja EM-hopeaa.
Stogov teki urallaan kahdeksan maailmanennätystä: kaksi punnerruksessa, yhden tempauksessa, yhden työnnössä sekä neljä yhteistuloksessa.
Viktor Agejev

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | Vesipallo |  |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | Vesipallo |  |
|  Pronssia | Tokio 1964 | Vesipallo |  |
Viktor Ivanovitš Agejev (ven. Виктор Иванович Агеев; 29. huhtikuuta 1936 Moskova – 30. tammikuuta 2023) oli Neuvostoliittoa edustanut vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Torpedo Moskovaa. Agejev voitti urallaan kolme olympiamitalia, hopeaa vuonna 1960 ja pronssia sekä vuonna 1956 että 1964. Hän teki olympialaisissa kaksi maalia, molemmat vuoden 1964 turnauksessa.
Vladimir Stoljarenko

Vladimir Mihailovitš Stoljarenko (ven. Владимир Михайлович Столяренко; s. 25. helmikuuta 1961) on venäläinen pankkiiri ja sijoittaja.
Stoljarenko valmistui Leningradin rahoitus- ja talousinstituutista vuonna 1983. Hän väitteli taloustieteen tohtoriksi. Hän täydensi opintojaan Harvardin yliopistossa ja London School of Economicsissa. Stoljarenko on työskennellyt yliopiston opettajana. 1990-luvun alussa hän sai tunnettavuutta pankkiirina. Hän oli Tokobankin väliaikainen pääjohtaja Tokobankin ajautuessa konkurssiin vuonna 1998. Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki arvosteli Tokobankin johtoa sen varallisuuden siirtämisestä konkurssin yhteydessä pienosakkaiden ja velkojien ulottumattomiin. Stoljarenko työskenteli venäläis-venezuelalaisen Jevrofinans Mosnarbankin pää- ja varapääjohtajana vuosina 2006–2014. Pankki joutui sittemmin Yhdysvaltain pakotelistalle Venezuelan hallinnon rahoittamisen takia. Stoljarenko oli vuosina 2010–2014 yhteiskunnallisen neuvoston jäsen FSB:ssa.
Stoljarenko on ollut ruplissa mitattuna miljardööri. Hänen omaisuutensa arvo oli venäläisten arvioiden mukaan 1,1 miljardia ruplaa vuonna 2017 ja 1,2 miljardia ruplaa vuonna 2018. Pankkiirin uransa jälkeen Stoljarenko on ollut kiinteistö-, öljy- ja kaasualan suursijoittaja. Venäjä etsintäkuulutti hänet talousrikosepäilyn vuoksi vuonna 2019, minkä johdosta Kypros ilmoitti peruvansa hänelle aiemmin myöntämänsä kansalaisuuden. Stoljarenko vangittiin poissaolevana, mutta epäilty rikos vanheni. Hän on kuulunut Aleksei Kudrinin lähipiiriin, ja Novaja Gazeta epäili Stoljarenkoon kohdistuneen rikosepäilyn liittyneen Kudrinin ja Igor Setšinin väliseen kamppailuun öljy- ja kaasuyhtiö RNG:n hallinnasta. Stoljarenkolle myönnettiin Venäjän kunniamerkki vuonna 2012.
Stoljarenko lähti Venäjältä tiettävästi vuonna 2017. Hän ilmoitti osoitteekseen moskovalaisen osoitteen vuonna 2018, mutta vuodesta 2023 lähtien hänen osoitteensa on ollut Lontoossa. Elokuussa 2024 Seura uutisoi Stoljarenkon vuonna 2013 valmistuneesta noin 600-neliöisestä huvilasta Asikkalassa. Sen yhteyteen oli rakennettu helikopterikenttä. Lisäksi lehdessä todettiin huvilan sijaitsevan lähellä Päijännetunnelia ja Vääksyn kanavaa.
Videopelivuosi 2012

Videopelivuosi 2012 käsittelee vuoden 2012 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Tapahtumia > Lopettaneita yhtiöitä

Eurocom
Videopelijulkaisuja

| Merkintä | Ohjelmisto |
| --- | --- |
iOS: Apple iOS
Mac: Mac OS
Win: Microsoft Windows
Lin: Linux
NDS: Nintendo DS
3DS: Nintendo 3DS
PS3: PlayStation 3
PSP: PlayStation Portable
PSV: PlayStation Vita
Wii
WiiU: Wii U
X360: Xbox 360
Palkinnot > Game Developers Choice Awards

The Elder Scrolls V: Skyrim - Vuoden Peli (Game of the Year)
Palkinnot > Golden Joystick Awards

The Elder Scrolls V: Skyrim – Ultimate Game of the Year
Palkinnot > Interactive Achievement Awards

The Elder Scrolls V: Skyrim - Vuoden peli
Palkinnot > Spike Video Game Awards

The Walking Dead - Game of the Year
Jelena Belevskaja

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Rooma 1987 | pituushyppy |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Indianapolis 1987 | pituushyppy |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Liévin 1987 | pituushyppy |  |
Jelena Belevskaja (ven. Елена Белевская, s. 11. lokakuuta 1963 Jevpatorija, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on entinen valkovenäläinen pituushyppääjä, joka edusti Neuvostoliittoa. Hänen ennätyksensä on 7,39 metriä, minkä hän hyppäsi Brjanskissa 18. heinäkuuta 1987.
Belevskaja osallistui yleisurheilun EM-kilpailuihin 1986 ja sijoittui pituushypyssä seitsemänneksi. Vuonna 1987 hän osallistui sisäratojen EM-kilpailuihin ja sisäratojen MM-kilpailuihin saavuttaen molemmissa pronssia. Vuonna 1987 hän osallistui vielä yleisurheilun MM-kisoihin ja saavutti hopeaa. Belevskaja osallistui Soulin olympialaisiin 1988 ja sijoittui neljänneksi. Vuoden 1991 MM-kilpailuissa Belevskaja sijoittui kahdeksanneksi.
Aiheesta muualla

Jelena Belevskaja Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Videopelivuosi 2013

Videopelivuosi 2013 käsittelee vuoden 2013 aikana julkaistuja videopelejä ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Laitteistojulkaisuja

PlayStation 4
Xbox One
Videopelijulkaisuja

| Merkintä | Ohjelmisto |
| --- | --- |
iOS: Apple iOS
Mac: Mac OS
Win: Microsoft Windows
Lin: Linux
NDS: Nintendo DS
3DS: Nintendo 3DS
PS3: PlayStation 3
PS4: PlayStation 4
PSP: PlayStation Portable
PSV: PlayStation Vita
Wii
WiiU: Wii U
X360: Xbox 360
XOne: Xbox One
Palkinnot > DICE Awards

Journey - Vuoden peli
Palkinnot > Game Developers Choice Awards

Journey - Vuoden Peli (Game of the Year)
Palkinnot > Golden Joystick Awards

Grand Theft Auto V – Game of the Year
Palkinnot > VGX

Grand Theft Auto V - Game of the Year