stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tarvasjoki
Luonto

Paimionjoki virtaa Tarvasjoen halki, ja Tarvasjoen keskustan luona siihen yhtyy Paimionjoen suurin sivujoki, Pöytyän Karinaisista alkunsa saava Tarvasjoki. Pääosa Tarvasjoen alueesta on Paimionjoen vesistöaluetta, mutta Liedonperä naapurikylineen sijaitsee Aurajoen sivujoen Savijoen latvoilla. Maisemaa Tarvasjoella hallitsevat laajat savitasangot, joita paikoin rikkovat kalliosydämiset moreenimäet. Koko kunnan alueella ei ole yhtään järveä.
Historia

Nimi Tarvasjoki tuli käyttöön vuonna 1909. Paikkakunnan entinen nimi on ollut Alastaron saarnahuonekunta ja sen jälkeen Eura tai Euran kappeli.
Vuonna 2013 Tarvasjoki oli yhdessä kolmen muun kunnan kanssa määriteltynä kriisikunnaksi, jota uhkasi pakkoliitos, ja valtiovarainministeriö esitti Tarvasjokea liitettäväksi Lietoon vuoden 2015 alusta. Kunnan taloutta oli rasittanut etenkin hyvinvointikeskuksen rakentaminen, johon päädyttiin, kun vanhainkotikuntakuntayhtymä Karinaisten kanssa oli purkautunut tämän liityttyä Pöytyään. Kesäkuussa 2014 valtioneuvosto päätti, että Tarvasjoki liitetään Lietoon vuoden 2015 alusta.
Ennen kuntaliitosta Tarvasjoen valtuuston  17 paikkaa jakaantuivat seuraavasti: Kokoomus kuusi, Keskusta kuusi, SDP kaksi ja PS kaksi paikkaa sekä KD yksi paikka. Tarvasjoen keskimääräinen työttömyysaste vuonna 2013 oli 8,3 prosenttia.
Liikenne

Tarvasjoen kautta kulkevat Turusta Hämeenlinnaan johtava valtatie 10 ja Aurasta Saloon johtava seututie 224. Valtatieltä 10 Liedonperän kautta Tarvasjoen kirkolle johtaa yhdystie 2251. Turusta Hämeenlinnaan johtaneen vanhan maantien, Hämeen Härkätien reittiin kuuluvat valtatieltä 10 pohjoiseen Tarvasjoen kirkolle erkanevat yhdystie 2230 ja alkuosaltaan yhdystie 2250, joka risteää seututien 224 kanssa Tarvasjoen Horisissa ja jatkuu edelleen Karinaisten kautta Pöytyän kirkolle. Etelään valtatiestä 10 erkanee niin ikään Hämeen härkätiehen kuuluva, Marttilan suuntaan johtava yhdystie 12307.
Nähtävyyksiä

Hämeen härkätie kulkee Tarvasjoen halki. Sen läheisyydessä sijaitsevat vuonna 1779 Mikael Piimäsen johdolla rakennettu puinen  Tarvasjoen kirkko ja Tarvasjoen kotiseutumuseo, jossa on esillä Härkätien historiaa esittelevä ”Tuu tuu tupakkirulla” -näyttely. Juvan kartanossa on Kustaa Mauri Armfeltin syntymäkoti, joka on toiminut museona.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
| Tarvasjoen väestönkehitys 1980–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 1 683 | 1 683 |
| 1985 | 1985 |    | 1 768 | 1 768 |
| 1990 | 1990 |    | 1 839 | 1 839 |
| 1995 | 1995 |    | 1 890 | 1 890 |
| 2000 | 2000 |    | 1 921 | 1 921 |
| 2005 | 2005 |    | 1 960 | 1 960 |
| 2010 | 2010 |    | 1 945 | 1 945 |
Lähde: Tilastokeskus.
Kylät

Tarvasjoella on 21 kylää: Eura, Horinen (vir. Horrinen), Hungerla, Jauhola, Juva, Kallela, Karhula (vir. Karhula ja Tuomarla), Killala, Kirkonkylä, Kättylä, Liedonperä, Liiparla, Mäentaka, Satopää, Seppälä, Suitsula, Suurila, Tiensuu, Tuomarla (vir. Karhula ja Tuomarla), Tuorila, Tyllilä ja Yrjänkylä (vir. Yrjäntilä).
Tarvasjoen nykyisistä kylistä Savijoen varrella lähellä Liedon rajaa sijaitsevat Jauhola, Satopää, Hungerla ja Liiparla kuuluivat vuoteen 1915 asti Auraan ja ennen Auran kunnan perustamista sitä edeltäneeseen Prunkkalan kappeliseurakuntaan Liedon pitäjässä. Paimionjoen varressa lähellä Liedon rajaa sijaitsevat Kättylän ja Tiensuun kylät liitettiin Liedosta Tarvasjokeen vuonna 1926.
Tarvasjoen alueella on ollut nykyään Turkuun kuuluvan Kaarinan Vähäheikkilän kylän ulkopalstoja, jotka liitettiin Kaarinasta Tarvasjokeen vuonna 1932. Vuonna 1957 liitettiin Tarvasjokeen pieni alue Liedon Inkoisten kylästä.
Uskonnolliset yhteisöt

Tarvasjoella toimii evankelisluterilainen Tarvasjoen kappeliseurakunta, joka on kuulunut kuntaliitoksesta lähtien Liedon seurakuntaan.. Kirkon sisäisistä herätysliikkeistä paikkakunnalla toimii evankelisuus.
Kuuluisia tarvasjokelaisia

Kustaa Mauri Armfelt (1757–1814), jalkaväenkenraali, syntyi Tarvasjoella
Toivo Kivimäki (1886–1968), poliitikko, pääministeri 1932–1936, syntyi Tarvasjoella
Erkki Yrjänä (1898–2000), päätoimittaja ja sotilas
Kulttuuri > Murre

Tarvasjoen alueella puhutun kielen perustana on Turun ylämaan murre, joka kuuluu lounaisten välimurteiden ryhmään. Tarvasjoen murteelle tyypillinen piirre on Lounais-Suomen erikoisgeminaation ja yleisgeminaation välinen tyyppi p,t,k,s-konsonanteissa.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Tarvasjoen pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla palvattu siansinkku ja maitokastike.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tarvasjoki Wikimedia Commonsissa
Tilastokeskus – Tarvasjoen avainluvut
Tarvasjoen kirkko Rakennusperintörekisteri. Museovirasto. Arkistoitu 23.9.2016. Viitattu 21.6.2009.
Aulis Oja, Tarvasjoen historia. Vammala kirjapaino Oy 1971, Julkaisseet Tarvasjoen kunta ja seurakunta.
| n k Varsinais-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aura  Kaarina  Kemiönsaari  Koski Tl  Kustavi  Laitila  Lieto  Loimaa  Marttila  Masku  Mynämäki  Naantali  Nousiainen  Oripää  Paimio  Parainen  Pyhäranta  Pöytyä  Raisio  Rusko  Salo  Sauvo  Somero  Taivassalo  Turku  Uusikaupunki  Vehmaa 
Entiset kunnat:  Alastaro  Angelniemi  Askainen  Dragsfjärd  Halikko  Hiittinen  Houtskari  Iniö  Kakskerta  Kalanti  Karinainen  Karjala  Karuna  Kemiö  Kiikala  Kisko  Korppoo  Kuusisto  Kuusjoki  Lemu  Loimaan kunta  Lokalahti  Maaria  Mellilä  Merimasku  Metsämaa  Mietoinen  Muurla  Naantalin maalaiskunta  Nauvo  Paattinen  Paraisten maalaiskunta  Perniö  Pertteli  Piikkiö  Pyhämaa  Rymättylä  Somerniemi  Suomusjärvi  Särkisalo  Tarvasjoki  Uskela  Uudenkaupungin maalaiskunta  Vahto  Velkua  Västanfjärd  Yläne 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Tarvasjoki
Tarvasjoen kirkko.
Tarvasjoen kylät 1927:
1. Liiparla, 2. Tiensuu, 3. Kättylä, 4. Killala, 5. Mäentaka, 6. Karhula ja Tuomarla, 7. Tuorila, 8. Suitsula, 9. Tyllilä, 10. Juva, 11. Eura, 12. Kirkonkylä, 13. Yrjäntilä, 14. Horrinen, 15. Kallela, 16. Suurila, 17. Seppälä, 18. Liedonperä, 19. Jauhola, 20. Satopää, 21. Hungerla. Ulkopuolisten kylien alueet vaaleankeltaisella. Valtion Rahkasuo harmaalla. Kättylä ja Tiensuu liitetty Tarvasjokeen Liedosta vuonna 1926, Jauhola, Satopää, Hungerla ja Liiparla Aurasta vuonna 1915.
Tavropós

| Tavropós Ταυρωπός |
| --- | --- |
 Tavropós-joki.
Alkulähde:  Ágrafa, Píndos  39°10′56″N, 21°45′00″E
Laskupaikka:  Kremastá, Achelóos  38°55′32″N, 21°39′27″E
Maat:   Kreikka
Pituus:  78 km
Tavropós (kreik. Ταυρωπός) eli Mégdovas (Μέγδοβας) on joki, joka virtaa Keski-Kreikassa ja Thessaliassa Kardítsan ja Evrytanian alueyksiköiden alueella. Sen pituus on 78 kilometriä. Joki saa alkunsa Ágrafa-vuorilta Píndos-vuoristosta ja se laskee Achelóos-joessa olevaan Kremastán tekojärveen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tavropós Wikimedia Commonsissa
Taxellin työryhmä

Taxellin työryhmä tai Taxellin komitea on hallituksen vuonna 2008 asettama, perustuslain uudistamista pohtiva työryhmä. Vanhasen II hallitus asetti sen lokakuussa 2008, tärkeimpänä aiheena presidentin valtaoikeuksien karsiminen. Komitea onkin jämähtänyt siitä kiistelyyn. Muita hallituksen esityksen keskeisiä muutosehdotuksia ovat esimerkiksi maininnan Suomen jäsenyydestä Euroopan unionissa lisääminen perustuslakiin ja valtiollisen kansalaisaloitteen käyttöönotto Suomessa. Myös Suomen edustautumista Eurooppa-neuvostossa ja valtion ylimmän johdon edustusta vaativassa Euroopan unionin muussa toiminnassa pohditaan.
Työryhmän johdossa on Christoffer Taxell. Työryhmä jätti ehdotuksensa oikeusministerille helmikuussa 2010.
Kirjallisuutta

Wiberg, Matti (koonnut): Perustuslakihaasteet.  Edita Publishing Oy, 2010.  ISBN 978-951-37-5813-4
Tarzan

| Tarzan |
| --- | --- |

Luoja(t):  Edgar Rice Burroughs
Näyttelijä(t):  Johnny Weissmuller Buster Crabbe Frank Merrill
Ensi- esiintyminen:  Tarzan, apinain kuningas
Viimeinen esiintyminen:  Tarzan ja kadonnut seikkailu
Henkilötiedot
Koko nimi:  John Clayton III, lordi Greystoke
Status:  Varakreivi
Sukupuoli:  mies
Ikä:  s. 22. marraskuuta 1888
Kotipaikka:  Länsi-Afrikka
Asuinpaikka:  Kongo
Suhteet
Vanhemmat:  John ja Alice (o.s. Rutherford) Clayton, Lordi ja Lady Greystoke
Puoliso(t):  Jane Clayton (o.s. Porter)
Lapset:  John Paul (Jack) Clayton IV alias "Korak"
Serkut:  William Cecil Clayton, tittelin anastaja
Muut sukulaiset:  Miriam (miniä) Dick ja Doc, ”Tarzan-kaksoset” (serkut toisilleen)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tarzan on Edgar Rice Burroughsin kirjasarjan sankarihahmo, jolla oli apinoiden kasvattamana viidakossa tarvittavia taitoja.
Tarzanin nimi tulee Burroughsin keksimän apinoiden kielen sanoista tar ’valkoinen’ ja zan ’iho’.
Teosten julkaisu

Tarzan esiintyi ensimmäisen kerran vuoden 1912 romaanissa Tarzan, apinain kuningas. Jo vuonna 1925 kirjoista oli tehty käännöksiä 17 eri kielelle, vuoteen 1947 mennessä kirjoja oli myyty 20–25 miljoonaa kappaletta. Tekijänoikeudet omistava Burroghs Inc. ei ottanut sarjasta Yhdysvalloissa lainkaan uusintapainoksia 1950-luvulla, ja 1960-luvulla yhtiön heikon valvonnan vuoksi markkinoille työntyivät pehmeäkantiset piraattiversiot. Kirjoja ilmestyi lähes sata erilaista teosta, ja 1963 yli kolme prosenttia kaikista julkaistuista pokkareista oli Tarzan-aiheisia. Vuonna 1991 kirjoja oli käännetty jo 34 kielelle.
Burroughsin Tarzan-kirjoja ilmestyi 24–26 teosta. Tarkkaa lukumäärää on vaikea määrittää, sillä muutamia keskeneräisiksi jääneitä ovat myöhemmin muut kirjailijat, esimerkiksi Joe R. Lansdale, luvalla tai luvatta kirjoittaneet valmiiksi ja täydentäneet omilla juonikuvioillaan.
Burroughs on kertonut Tarzan-hahmon innoittajina olleen antiikin myytit, Romulus ja Remus -tarina, Rudyard Kiplingin Viidakkokirjan ja erään lehtileikkeen, jossa haaksirikkoutuneen merimiehen kanssa autiolla saarella asunut naarasapina tarjosi merimiehelle mukaan omaa poikastaan kun hänet pelastettiin saarelta. Burroughs itse piti Tarzanin tarinaa aluksi kehnona ja arveli myynnin olevan heikkoa.
Tarzanista on tehty myös useita elokuvaversioita. Johnny Weissmuller (Tarzan) ja Maureen O’Sullivan (Jane Parker) näyttelivät yhdessä kuudessa Tarzan-elokuvassa vuosina 1932–1942.
Teosten juonikuvio

Tarzanin vanhemmat, Lordi ja Lady Greystoke, jätetään laivakapinan seurauksena Afrikan länsirannikolle. Tarzan syntyy hänen isänsä rakentamaan majaan. Kun hän on vuoden ikäinen, hänen äitinsä kuolee luonnollisista syistä, kun taas hänen isänsä kuolee ihmisapinaheimon johtajan surmaamana. Saman heimon naaras, Kala, ottaa hänet kasvatikseen. Poika saa apinanimekseen Tarzan, joka tarkoittaa valkoista ihoa.
Tarzan kasvaa taitavaksi viidakon valtiaaksi ja kokee monia seikkailuja. Hän saa myöhemmin selville olevansa John Clayton III, brittiläisen lordi Greystoken poika.  Aikuisena hän käy Englannissa, mutta palaa Afrikkaan, koska ei pidä valkoisen miehen sivilisaatiosta. Burroughsin tekstille ominaisesti Tarzan joutui käymään pitkän taistelun rakkaudestaan, mutta saa kuin saakin puolisokseen kauniin Janen. Heille syntyy poika Jack, josta myös tulee aikanaan viidakkomies, apinanimeltään Korak eli Tappaja.
Korak löytää arabien joukosta pienen Mirjamiksi kutsutun Jeanne Jacotin, legioonakapteeni Jacot’n tyttären, jonka šeikki Amor ben Khautour oli ryöstänyt kostoksi sisarenpoikansa, kuuluisan rosvon Ahmed ben Houdinin mestaamisesta. Mirjamista tulee Korakin puoliso. Arvonannon osoituksena uudelle yllättäen löytyneelle vävylleen kapteeni Jacot, kiivas tasavaltalainen, joka yleensä kieltäytyi käyttämästä perimäänsä ruhtinaan arvoa, kertoo tyttärensä olevan alun perin ruhtinatar. Korakin ja Mirjamin poika Dackie esiintyy kirjassa Tarzan ja pikkuväki, joskin vain pienessä episodissa.
Tarzan-kirjoissa toistuvat muun muassa hyvän ja pahan taistelu, kadonneet kansat ja maailmat, taistelut petoeläinten kanssa sekä Afrikan rikkaudet.
Tarzan-kirjat > Pääsarja

| Nro | Tunnetuin suomenkielinen nimi | Muita suomenkielisiä nimiä | Alkuperäinen nimi | Tietoa | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Tarzan, apinain kuningas | Apinoiden Tarzan (suomennos: Pekka Markkula) | Tarzan of the Apes  |  | 1912 |
| 2. | Tarzanin paluu |  | The Return of Tarzan  |  | 1913 |
| 3. | Tarzanin pedot |  | The Beasts of Tarzan  |  | 1914 |
| 4. | Tarzanin poika |  | The Son of Tarzan  |  | 1914 |
| 5. | Tarzan ja Oparin aarteet |  | Tarzan and the Jewels of Opar  |  | 1916 |
| 6. | Tarzanin viidakkoseikkailuja |  | Jungle Tales of Tarzan  | sisältää lyhyitä tarinoita vuosilta 1916 ja 1917 | 1919 |
| 7. |  Talttumaton Tarzan | Julkaistu aiemmin kahtena niteenä: Talttumaton Tarzan ja  Tarzan ja valkoinen nainen | Tarzan, the Untamed  | Yhdistetty kaksi lyhyempää tarinaa, Talttumaton Tarzan (1919) ja  Tarzan ja valkoinen nainen (1920). | 1920 |
| 8. |  Kauhea Tarzan |  | Tarzan the Terrible  |  | 1921 |
| 9. | Tarzan ja kultaleijona |  | Tarzan and the Golden Lion  |  | 1922–1923 |
| 10. | Tarzan ja pikkuväki |  |  Tarzan and the Ant Men  |  | 1924 |
| 11. |  Tarzan, viidakon valtias | Tarzan, viidakon herra (suomennos: Valfrid Hedman) | Tarzan, Lord of the Jungle  |  | 1927–1928 |
| 12. | Tarzan ja kadonnut valtakunta | Tarzan taistelee jälleen (suomennos Werner Anttila) | Tarzan and the Lost Empire  |  | 1928 |
| 13. |  Tarzan maan uumenissa |  | Tarzan At the Earth´s Core  |  | 1929 |
| 14. | Voittamaton Tarzan |  | Tarzan the Invincible  |  | 1930–1931 |
| 15. |  Urhea Tarzan |  | Tarzan Triumphant  |  | 1931 |
| 16. |  Tarzan ja kultakaupunki | Tarzan ja kultainen kaupunki (suomennos: Marjatta Jokimäki) |  Tarzan and the City of Gold  |  | 1932 |
| 17. | Tarzan ja leijonamies |  | Tarzan and the Lion Man  |  | 1933–1934 |
| 18. |  Tarzan ja leopardimiehet |  | Tarzan and the Leopard Men  |  | 1935 |
| 19. | Tarzan ja tytönryöstäjät |  | Tarzan´s Quest  |  | 1935–1936 |
| 20. | Tarzan ja kielletty kaupunki |  | Tarzan and the Forbidden City  |  | 1938 |
| 21. | Mahtava Tarzan |  | Tarzan the Magnificent  | Yhdistetty kaksi tarinaa vuosilta 1936 ja 1937–1938 | 1939 |
| 22. | Tarzan Sumatran viidakossa |  | Tarzan and the Foreign Legion  | tehty 1944, julkaistu 1947 | 1947 |
| 23. |  Tarzan ja mielipuoli |  | Tarzan and the Madman  | tehty 1940, julkaistu 1964 | 1964 |
| 24. | Tarzan ja haaksirikkoiset |  | Tarzan and the Castaways  | Kolme lyhyempää tarinaa vuosilta 1940 ja 1941 | 1965 |
Tarzan-kirjat > Muut

| Nro | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Tietoa | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Tarzan ja Tarzan -kaksoset | Tarzan and the Tarzan Twins | Nuoremmille lukijoille. Kaksi tarinaa vuosilta 1927 ja 1936. | 1963 |
| 2. | Tarzan ja kadonnut seikkailu | Tarzan: the Lost Adventure | Joe R. Lansdale teki loppuun. | 1995 |
Tarzan-kirjat > Muiden kirjoittamia

Barton Werper - Burroughsin perikunta ei koskaan valtuuttanut näitä. Poistettiin markkinoilta ja jäljelle jääneet kopiot tuhottiin.
Tarzan and the Silver Globe (1964)
Tarzan and the Cave City (1964)
Tarzan and the Snake People (1964)
Tarzan and the Abominable Snowmen (1965)
Tarzan and the Winged Invaders (1965)
Fritz Leiber – ensimmäinen Burroughsin perikunnan valtuuttama kirja, lasketaan 25:ksi kirjaksi Tarzan-sarjassa.
Tarzan and the Valley of Gold (1966)
Philip José Farmer
Tarzaniin perustuva henkilöhahmo (Lord Grandrith) esiintyy Nine -trilogiassa:
A Feast Unknown (n. 1969)
Lord of the Trees (n. 1970)
The Mad Goblin (n. 1970)
Tarzan Alive (1972) Tarzanin fiktiivinen henkilöhistoria Lordi Greystokena.
Time’s Last Gift (1972) valtuuttamaton teos selittää, kuinka Tarzan-hahmo (nimeämätön tekijänoikeussyistä) voi olla muinaisessa Oparissa.
The Adventure of the Peerless Peer (1974)
Opar-kirjat – Burroughsin perikunnan valtuuttamia. Yksi henkilöhahmoista muistuttaa Tarzania.
Hadon of Ancient Opar (1974)
Flight to Opar (1976)
The Dark Heart of Time (1999) Burroughsin perikunnan valtuuttama, Tarzan esiintyy omalla nimellään.
R. A. Salvatore
Tarzanin voittoisa paluu (Tarzan: The Epic Adventures, 1996), valtuutettu teos, perustuu samannimisen tv-sarjan aloitusjaksoon.
Nigel Cox
Tarzan Presley (2004), kirja yhdisti hahmoja Tarzan ja Elvis Presley yhteen henkilöhahmoon: Tarzan Presley.
Sarjakuvia

Tarzan esiintyi englanninkielisessä sarjakuvassa ensimmäisen kerran 7. tammikuuta vuonna 1929. Harold Foster piirsi Tarzania vuodesta 1929 vuoteen 1936 ja Burne Hogarth vuodesta 1936 alkaen. Suomessa Harold Fosterin piirtämää Tarzania julkaisi 1930-luvulla Kerron Sinulle... -lehti. Rex Maxonin piirtämää Tarzania julkaisi 1940-luvulla Helsingin Sanomat. Myöhemmin Tarzania julkaisi Suomessa parin kolmen vuoden ajan myös Atlantic Förlagin tytäryhtiö.
Elokuvia

Tarzan – viidakon valtias (engl. Tarzan, the Ape Man, 1932, Suomessa myös nimillä Tarzan, Tarzan – aarniometsän valtias ja Apinoiden Tarzan)
Talttumaton Tarzan (engl. Tarzan, the Ape Man, 1959)
Tarzanin suuri seikkailu (engl. Tarzan's Greatest Adventure, 1959)
Tarzan, apinamies (engl. Tarzan, the Ape Man, 1981)
Tarzan, Disneyn animaatioelokuva, 1999
Tarzan & Jane, Disneyn Tarzan-elokuvan jatko-osa, 2002
Tarzan 2, Disneyn Tarzan-elokuvan jatko-osa, 2005
Tarzan, 2013
Tarzanin legenda, 2016
Televisiosarjoja

Tarzan, vuosina 1966–68 NBC:llä esitetty televisiosarja
Tarzán, vuosina 1991–94 esitetty ranskalais-meksikkolais-yhdysvaltalainen televisiosarja
Tarzan: The Epic Adventures, vuosina 1996–97 esitetty yhdysvaltalainen televisiosarja
Tarzan, vuonna 2003 esitetty The WB:n televisiosarja
Disneyn Tarzanin legenda, vuosina 2001–03 esitetty Disneyn animaatiosarja
Kirjallisuutta

Manning, Russ: Apinain Tarzan. Oparin aarteet.  ((Tarzan, 1965–66.) Suomentanut Asko Alanen)  Helsinki:  Like, 2015.  ISBN 978-952-01-1271-4
Manning, Russ: Tarzan. Sunnuntaisarjat 1968.  (Suomentanut Pekka Pakkala)  Helsinki:  Like, 1997.  ISBN 951-578-480-8
Sisättö, Vesa: Toisten kirjoissa. Esseitä kirjoista, jotka kertovat yhteiskunnasta, globaalista tasa-arvosta ja kolmannesta maailmasta.  Helsinki:  BTJ, 2007.  ISBN 978-951-692-662-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
"Tarzanin kotisivut". (englanniksi)
Tarzan-kirjoja Gutenberg-projektissa. (englanniksi)
Tarzan ja muita Edgar Rice Burroughsin teoksia Gutenberg Australia. (englanniksi)
Tarzan ja muita ERB:n kirjoja äänikirjoina. (englanniksi)
Edgar Rice Burroughsin teoksia Wikiaineistossa (Wikisource) (englanniksi)
Veikko Rekunen: Satiiri Tarzan-kirjoissa (Arkistoitu – Internet Archive). Spin 3/1983.
Panu Höglund: Aaioo sanoi Tarzan. Kolinaa Panuhuoneesta 4.6.2008. (Internet Archive)
Tarzan-hahmo ankaralaisessa huvipuistossa.
Kaikkien aikojen ensimmäisen Tarzan-elokuvan, Tarzan of the Apes, juliste vuodelta 1918. Ensimmäinen (nuorta) Tarzania elokuvassa näytellyt oli tämän mykkäelokuvan julisteen Gordon Griffith.
Tarzanin puumaja Disneylandissa.
Tauriscit

Tauriscien alueet merkittynä kartan alaosaan silloisen Noricumin alueelle.
Tauriscit (lat. Taurisci) olivat kansa, joka asutti osaa Balkanista nykyisen Slovenian ja Kroatian alueella Rooman valtakunnan laajentuessa alueelle. Tauriscit puhuivat joko osittain tai kokonaan kelttiläisiä kieliä. Roomalaiset valloittivat heidän asuinalueensa vuosituhannen alkuun mennessä.
Historia

Historiallisissa lähteissä tauriscit mainitaan usein muiden Alppien lähistöjä asuneiden heimojen kanssa. Strabon mainitsee teoksessaan Geografia tauriscien olevan kelttiläinen kansa. Samoin heidät mainitaan Liviuksen ja Plinius vanhemman teoksissa. Vielä 100- ja 200-luvuilla jaa. heidät mainitaan Appianoksen ja Dion Kassioksen teoksissa. Vuosina 170–171 tauriscit mainitaan yhdessä noricien kanssa tapauksessa, jossa noricien hallitsijan veli Cincibulus valitti Rooman senaatille konsuli Gaius Longinuksen joukkojen hävittäneen heidän liittolaistensa, tauriscien, istrien, carnien ja iapodien maita. Valitus tuotti tulosta ja Cincibulus sai korvaukseksi luvan ostaa tuolloin suuressa arvossa pidettyjä venetsialaisia hevosia.
Hieman myöhemmin tauriscit mainitaan jälleen Cornelius Lentuluksen vuosina 146–149 eaa. suorittaman Siscian (nyk. Sisak) valloituksen yhteydessä. Noin vuoden 140 paikkeilla tauriscien alueilta löydettiin kultaa. Suojellakseen hupenevia kultavarojaan tauriscit karkottivat myöhemmin Italian niemimaalta tulleet kullankaivajat. Tämän johdosta roomalaiset suorittivat taurisceja vastaan kostoretken konsuli Sempronius Tuditanuksen johdolla vuonna 129 eaa. Retki kohdistui todennäköisesti myös iapodeja, istrejä ja carneja vastaan. Vuonna 115 Aemilianus Scaurus voitti sodassa carnit ja todennäköisesti myös tauriscit. Vuoden 100 paikkeilla tauriscit ottivat todennäköisesti osaa myös roomalaisten ja kimbrien välisiin yhteenottoihin.
Tauriscit pakotettiin maksamaan veroa roomalaisille näiden rakennettua linnoituksia pohjoiseen Fulfinumiin vuoden 56 eaa. paikkeilla. Myöhemmin tauriscit olivat liitossa boijien kanssa, kunnes nämä hävisivät taistelussa boijien kuningas Critasiroksen johdolla daakialaisten kuningas Burebistaa vastaan vuosien 41 tai 50 eaa. paikkeilla. Vuosina 35–33 eaa. tauriscien itäiset heimot antautuivat tulevan keisari Augustuksen valtaan, kun taas läntiset heimot joutuivat noricien kuninkaan vallan alle. Roomalaiset valloittivat kuitenkin läntistenkin heimojen alueet vuosina 16–15 eaa.
Asuinalue

Tauriscien asuinaluetta ei määritellä missään historiallisessa lähteessä kovin tarkasti. Nykyinen Vrhnika ja silloinen roomalainen Nauportus mainitaan kuitenkin tärkeinä kauppapaikkoina. Plinius vanhempi mainitsee heidän asuttaneen aluetta mons Claudiuksen länsipuolella. Mons Claudius tarkoitti ehkä nykyistä Moslovacka goraa. Toisella ja ensimmäisellä vuosisadalla tauriscien asuinalueet sijaitsivat Nauportuksesta Culpajoelle kaakossa ja Dravalaaksosta mons Claudiukselle idässä. Nämä tiedot on koottu tiedoista tauriscien naapuriheimojen alueista.
Tavrijsk

| Tavrijsk |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Tavrijsk
 Koordinaatit: 46.7572°N, 33.4304°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Hersonin alue
Piiri:  Kah’ovkan piiri
Kaupunkityyppinen taajama:  1983
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tavrijsk (ukr. Таврійськ; ven. Таврийск, Tavrijsk) on kaupunki Kah’ovkan tekojärveä rajaavan padon eteläpuolella Kah’ovkan piirissä, Hersonin alueella, Etelä-Ukrainassa. Kaupunki sijaitsee Kah’ovkan ja Nova Kah’ovkan kaupunkien välissä. Vuonna 2021 Tavrijskin väkiluvuksi arvioitiin 10 250.
Tavrijskin rautatieasema.
Ainakin osa Kah’ovkan vesivoimalapadon ja voimalaitoksen rakenteista sijaitsee Tavrijskissa.
Alkuvuodesta 2022 Tavrijsk joutui osana Venäjän hyökkäyssotaa tuolloin alkaneen tilapäisen venäläismiehityksen ja venäläistämispyrkimysten piiriin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tavrijsk Wikimedia Commonsissa
Tavrijskin hromada (Чаплинская громада), aluehallinnon 3. tason alue (ukrainaksi) (gromada.info)
Hersonin alue
Piirit:Beryslav | Henitšesk | Herson | Kah’ovka | Skadovsk


Kaupungit (keskus lihavoitu): Beryslav | H’erson | Henitšesk | Hola Prystan | Kah’ovka | Nova Kah’ovka | Olešky | Tavrijsk | Skadovsk


Taajamat: Antonivka | Arh’anhelske | Askanija-Nova | Bila Krynytsja | Bilozerka | Brylivka | Dniprjany | Hornostajivka | Ivanivka | Kalantšak | Kalynivske | Karjerne | Komyšany | Kozatske | Lazurne | Ljubymivka | Myrne | Naddniprjanske | Nova Majatška | Novooleksijivka | Novotrojitske | Novovorontsovka | Nyžni Sirohozy | Rykove | Syvaske | Tšaplynka | Velyka Lepetyh’a | Velyka Oleksandrivka | Verh’ni Rohatšyk | Vysokopillja | Zelenivka
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef