stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kvanttimekaniikka
Kvantittuminen

Kvantittumisella tarkoitetaan sitä, että jotkin fysikaaliset suureet voivat saada vain diskreettejä arvoja. Mitattavien arvojen jakauma on siis epäjatkuva, toisin kuin klassisen fysiikan mallit antavat ymmärtää. Tyypillisiä kvantittuneita suureita kvanttimekaniikassa ovat mm. hiukkasen pyörimismäärä,  spin eli sisäinen pyörimismäärä ja ulkosten voiman sitoman hiukkasen negatiivinen energia. Esimerkiksi vetyatomiin sitoutuneen elektronin energia voi saada vain diskreettejä arvoja, ja vetyatomin säteilyn spektri kuvaa näiden diskreettien energiatilojen välisiä muutoksia. Kvanttisysteemeissä sallitut arvot vaihtelevat tapauksen mukaan ja ne riippuvat usein systeemiin liittyvästä oskillaatiosta, kuten harmonisen värähtelijän kohdalla.
Aalto-hiukkasdualismi

Aalto-hiukkasdualismilla tarkoitetaan sitä, että kohteilla, joita on totuttu pitämään hiukkasina (elektronit, neutronit jne.) voidaan tavata aalloille tyypillistä käyttäytymistä, esimerkiksi kaksoisrakokokeen interferenssiä. Toisaalta aalloilla, kuten sähkömagneettinen aaltoliike (esim. näkyvä valo), esiintyy hiukkasmaisia piirteitä (rajattu sijainti ja liikemäärä), ja tämä ilmenee esimerkiksi valosähköisessä ilmiössä ja fotonien Comptonin sironnassa.
Heisenbergin epätarkkuusperiaate

Heisenbergin epätarkkuusperiaate on Werner Heisenbergin muotoilema kaikkia hiukkasia koskeva periaate, jonka mukaan tiettyjen mitattavien suureiden arvoja ei voida määrittää samanaikaisesti mielivaltaisella tarkkuudella. Tällaisia suurepareja ovat esimerkiksi hiukkasen paikka ja liikemäärä; mitä tarkemmin toinen näistä suureista saadaan mittauksessa selville, niin sitä epätarkemmaksi muuttuu tieto toisesta. Kun hiukkasta havainnoidaan, eli sen kvanttitilaa mitataan, niin samalla mittauksen mahdollistava vuorovaikutus häiritsee systeemiä ja tutkittava kvanttitila muuttuu, eikä ole enää sama kuin ennen mittausta, ja tämä on esimerkki havainnoimiseen liittyvästä epätarkkuudesta tai epämääräisyydestä. Heisenbergin epätarkkuusperiaatetta ei siis voi rikkoa käytännön tilastollisissa toistokokeissa, mutta toisaalta ei myöskään edes teoriassa, sillä kyseessä on puhtaasti matemaattinen tulos. Epätarkkuusperiaate mahdollistaa myös nollapiste-energian olemassaolon, jolloin mikään fysikaalinen systeemi, jolle on määritelty paikasta ja liikemäärästä riippuvat liike- sekä potentiaalienergia, tai yleisemmin fysikaalisen kenttäsuureen arvo ja sen muuttumisnopeus, ei voi koskaan olla täysin levossa ja saavuttaa energiaminimiään klassisen fysiikan mielessä.
Tunneloituminen

Kvanttitunneloituminen kuvaa kvanttimekaanista ilmiötä, jossa hiukkanen tunkeutuu esteen lävitse, vaikka klassisen fysiikan mukaisesti tämän ei pitäisi olla mahdollista. Arkielämässä tunneloituminen vastaisi sitä, että esimerkiksi pallo voisi nousta mäen ylitse, vaikka alkunopeuden ei tähän pitäisi riittää. Kyseinen ilmiö on usean fysikaalisen ilmiön taustalla, esimerkiksi ydinfuusio selitetään tunneloitumisilmiönä. Tunneloituminen itsessään voidaan selittää epätarkkuusperiaatteen ja aalto-hiukkasdualismin avulla.
Kvanttimekaniikan vaihtoehtoisia formalismeja

Kvanttimekaniikkaa voidaan esittää useilla vaihtoehtoisilla tavoilla. Historiallisesti ensimmäisenä kehiteltiin matriisimekaniikka, jossa havaittavia suureita kuvataan ääretönulotteisilla matriisioperaattoreilla. Seuraava versio oli niin sanottu aaltomekaniikka, jossa hiukkasen tilaa kuvataan aaltofunktiolla, joka toteuttaa keksijänsä mukaan nimetyn Schrödingerin yhtälön ja joka antaa täydellisen kuvauksen hiukkasen tilasta. Aaltofunktion itseisarvon neliö jossain kohdassa avaruutta kuvaa todennäköisyyttä löytää hiukkanen kyseisestä paikasta. Kolmas vaihtoehtoinen tapa kuvata kvanttimekaniikkaa on niin sanottu polkuintegraaliformalismi, jossa todennäköisyys lasketaan olettamalla hiukkasen etenevän kaikkia mahdollisia reittejä pitkin. Kutakin reittiä vastaa tietty amplitudi ja kunkin tapahtuman todennäköisyys saadaan yhdistämällä eri polkujen vaikutukset.
Tilojen lomittuminen

Aaltojen superpositioperiaatteen mukaisesti myös todennäköisyysaaltoja voidaan laskea yhteen ja saada jotakin uutta systeemiä kuvaava aaltofunktio. Tilojen lomittuminen tai kietoutuminen (engl. entanglement) tarkoittaa sitä, että yhden hiukkasen tila sisältää informaatiota myös jonkin toisen (mahdollisesti hyvinkin etäisen) hiukkasen tilasta; molempia hiukkasia siis kuvaa yksi, mutta avaruudellisesti jakautunut, aaltofunktio, ts. kumpikin hiukkanen on osa laajempaa kvanttimekaanista systeemiä. Lomittunut tila/aaltofunktio voi syntyä esimerkiksi kahden hiukkasen törmätessä tai jonkin hiukkasen hajotessa uusiksi hiukkasiksi. Kvanttimekaniikan erikoisuus on, että epätarkkuusperiaatteen mukaisesti yhden hiukkasen tilan mittaaminen vaikuttaa myös toisen lomittuneen hiukkasen tilaan, ja tämä tilan muutos tapahtuu välittömästi.
Schrödingerin kissa

Kvanttimekaniikan mukaan Schrödingerin yhtälöä noudattaviin massallisiin hiukkasiin liitetään aaltofunktio, jonka avulla voidaan ennustaa erilaisten mittausten todennäköisyyksiä. Esimerkiksi elektronien kaksoisrakokokeessa havaittu interferenssikuvio voidaan selittää todennäköisyysaaltojen keskinäisen interferenssin avulla, eikä elektronin siten nähdä kulkevan klassisesti vain toisen raon kautta. Hiukkasta kuvaava todennäköisyysaalto voi siis muodostua useamman aallon summana, superpositiona. Kun hiukkasen tilaa mitataan, niin lopputulokseen vaikuttava eri tilojen superpositio häviää välittömästi ja hiukkanen ”asettuu” havaitulle tilalle. Tämä ilmiö on kokeissa havaittu pienille – kvanttimekaanisille – hiukkasille, mutta mitä tapahtuu jos hiukkaset suurenevat makroskooppiseen mittakaavaan saakka? Makroskooppisilla hiukkasilla on tunnetusti koko ajan täsmällinen tila, joten kvanttimekaanisen epämääräisyyden tulee arkijärjen mukaan jossain vaiheessa hävitä, kun siirrytään atomitasolta makroskooppisiin klassisen fysiikan kappaleisiin.
Schrödingerin kissa -tiloiksi kutsutaan niitä tiloja/aaltofunktiota, joissa tarkastellaan puhtaasti kvanttimekaaniseen systeemiin kytkettyä makroskooppista systeemiä. Kun kvanttimekaanisen systeemin tilaa ei ulkoisesti mitata, niin tämä mahdollistaa superpositiotilan, joka voi vaikuttaa hyvinkin voimakkaasti systeemin makroskooppiseen osaan. Mutta makroskooppisten kappaleiden tapauksessa tällä superpositiolla on hyvin vaikea nähdä mitään fysikaalista merkitystä, sillä suuret kappaleet ovat tunnetusti vain yhdessä tilassa, vaikkei niitä aktiivisesti havainnoitaisikaan. Eräs selitys tämän ongelman ratkaisemiseen on dekoherenssi.
Kvanttimekaniikan vaihtoehtoisia tulkintoja

Kööpenhaminan tulkinta
Monimaailmatulkinta
Piilomuuttujateoria
Pilottiaaltoteoria
Kirjallisuutta > Yliopistotason oppikirjoja

Cronström, Cristofer & Montonen, Claus: Johdatus kvanttimekaniikkaan.  2., korjattu painos. Helsinki:  Limes, 1996.  ISBN 951-745-172-5
Lahti, Pekka J. & Ylinen, Kari: Johdatus kvanttimekaniikkaan.  Helsinki:  Suomen fyysikkoseura, 1989.  ISBN 951-96117-1-1
Maalampi, Jukka & Perko, Tapani: Lyhyt modernin fysiikan johdatus.  Helsinki:  Limes, 2006.  ISBN 951-745-213-6 (Sisältää lyhyen johdatuksen kvanttimekaniikkaan.)
Hakola, Antti: Kvanttifysiikan perusteet.  Teknillisen fysiikan laitos, Teknillinen korkeakoulu (TKK), 2008.  ISBN 978-951-22-9179-3  ISSN 1456-3339
Niskanen, Jouni A.: Kvanttimekaniikka II.  2., korjattu painos. Helsinki:  Limes, 2003.  ISBN 951-745-198-9
Kauppinen, Jyrki & Saarinen, Pekka: Kvanttifysiikka 1.  Toinen korjattu ja uudelleenkirjoitettu painos. Turku:  Turun yliopisto, 1995.  ISBN 951-29-0407-1  ISSN 0789-1830
Lahti, Leena: Kvanttifysiikka.  3. painos. Gaudeamus, 1977.  ISBN 951-662-086-8
Kirjallisuutta > Yliopistotason oppikirjoja > Historiallisia oppikirjoja

Tallqvist, Hjalmar: Kvanttifysiikka.  Helsinki:  Otava, 1931.
Laurikainen, K. V.: Modernin fysiikan alkeita. 2, Kvanttimekaniikkaa.  2. painos. Helsingin yliopisto, 1963.
Linkoaho, Matti et al.: Fysiikan työt. 3, Kvanttifysiikka.  Espoo:  Otakustantamo, 1977.  ISBN 951-671-150-2
Ruuskanen, Vesa: Kvanttifysiikan alkeet.  Fysiikan laitos, Jyväskylän yliopisto, 1974.
Pietilä, Aarre: Kvanttifysiikka. 2, Teoreettisen fysiikan cl-kurssi.  Turku:  Turun yliopisto, 1973?.
Kvanttifysiikka: harjoitustyöt.  Helsingin yliopisto. Fysiikan laitos, 1982.  ISBN 951-45-2537-X
Kallio, A. J.: Kvanttimekaniikka. 1, Johdatus alkuaineiden jaksolliseen järjestelmään.  Oulu:  Oulun yliopisto, 1982.
Kallio, A. J.: Kvanttimekaniikka. 2, Matriisimekaniikkaa ja sirontaa.  Oulu:  Oulun yliopiston ylioppilaskunta, n. 1977.
Kirjallisuutta > Yliopistotason oppikirjoja > Englanniksi

Griffths, David J.: Introduction to Quantum Mechanics.  Pearson, 2005.  ISBN 0-13-191175-9  (englanniksi)
Shankar, Ramamurti: Principles of quantum mechanics.  (Julkaistu monin eri painoksin vuodesta 1980 alkaen. Toinen painos 1994)  New York:  Plenum cop..  ISBN 978-8-18128686-4  (englanniksi)
Sakurai, J. J. & Napolitano, Jim: Modern quantum mechanics.  (Julkaistu monin eri painoksin vuodesta 1985 alkaen)  Cambridge:  Cambridge University Press, 2021.  ISBN 0-201-53929-2
Phillips, A. C.: Introduction to Quantum Mechanics.  Wiley, 2003.  ISBN 0-470-85323-9  (englanniksi)
Mandl, Franz: Quantum Mechanics.  (Uusiopainoksia mm. 1992)  Butterworths & Co., 1966 (1957).  ISBN 0-471-92971-9  (englanniksi)
Landau, L. D. & Lifshitz, E.M.: Quantum Mechanics: Non-Relativistic Theory.  3., laajennettu painos. Oxford:  Butterworth-Heinemann, 1981.  ISBN 9780750635394  (englanniksi)
Zettili, Nouredine: Quantum Mechanics: Concepts and Applications.  (3rd Edition / 3. painos)  John Wiley & Sons: Wiley, 2022.  ISBN 978-1-118-30789-2  (englanniksi)
Verma, H. C.: Quantum Physics.  (2nd edition / 2., uudistettu painos)  Surya Publication, 2011.  ISBN 9788192571409  (englanniksi)
Jackson, John David: Mathematics for Quantum Mechanics: An Introductory Survey of Operators, Eigenvalues, and Linear Vector Spaces.  (julkaisuarja: Dover books on mathematics)  Mineola, New York:  Dover Publications, 2006.  ISBN 978-0-486-45308-8  (englanniksi)
Kirjallisuutta > Yleistajuista kirjallisuutta

Feynman, Richard P.: QED, valon ja aineen ihmeellinen teoria.  (QED, the strange theory of lights and matter, 1985)  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Art House, 1991 (2. painos 2002).  ISBN 951-884-072-5
Heisenberg, Werner: Fysiikka ja filosofia: modernin tieteen vallankumous.  (Physics and Philosophy: The Revolution in Modern Science, 1958. Johdanto: F. S. C. Northrop)  Suomentanut Risto Vilkko. Helsinki:  Art House, 2000.  ISBN 951-884-258-2
Lehto, Heikki, Viljanmaa, Lauri, Nikkola, Jorma, Luoma, Tapani: Fysiikka 5: moderni fysiikka.  5.-6. painos. Tammi, 2001.  ISBN 951-26-4516-5
Enqvist, Kari: Olemisen porteilla.  Helsinki:  WSOY, 1998.  ISBN 951-0-22915-6
Enqvist, Kari: Monimutkaisuus: Elävän olemassaolomme perusta.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-32679-4
Karttunen, Hannu: Fysiikka.  (Tiedettä kaikille. Ursan julkaisuja 89)  Helsingissä: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa, 2006.  ISBN 952-5329-32-1
Ridley, B. K.: Aika, avaruus ja asiat.  (Time, Space and Things, 1976, 1984)  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Terra Cognita, 1998.  ISBN 952-5202-09-7
Schumm, Bruce A.: Syvällä asioiden sydämessä – Hiukkasfysiikan kauneus.  (Deep Down Things: The Breathtaking Beauty of Particle Physics, 2004)  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Terra Cognita, 2004.  ISBN 952-5202-91-7
Brown, J. R. & Davies, P. C. W.: Atomien haamu: kvanttifysiikan ongelmia.  Suomentanut ja myös esipuheen tekijä Jari Soininen. Tähtitieteellinen yhdistys ursa, 1989.  ISBN 951-9269-47-9  ISSN 0357-7937
Kallio-Tamminen, Tarja: Kvanttilainen todellisuus: fysiikka ja filosofia maailmankuvan muovaajina.  Toinen painos. Helsinki:  Gaudeamus, 2008 (ensipainos 2006).  ISBN 978-952-495-074-9
Zeilinger, Anton: Fotonien tanssi: Einsteinista kvanttiteleportaatioon.  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Terra Cognita, 2011.  ISBN 978-952-5697-47-6
Kirjallisuutta > Yleistajuista kirjallisuutta > Englanniksi

Polkinghorne, John: Quantum Theory: A Very Short Introduction.  Oxford:  Oxford University Press, 2002.  ISBN 978-0-19-280252-1  (englanniksi)
Susskind, Leonard &  Friedman, Art: Quantum mechanics: The Theoretical Minimum.  Lontoo:  Penguin Books, 2015.  ISBN 978-0-141-97781-2
Humphrey, Marc & Pancella,  Paul V. & Berrah, Nora: Quantum Physics.  (julkaisusarja: Idiot's Guides)  New York:  Alpha, 2015.  ISBN 978-1-61564-317-2  (englanniksi)
Jones, Andrew Zimmerman: Quantum Physics For Dummies, 3rd Edition.  (Osa keltanokille -kirjasarjaa)  John Wiley & Sons, 2024.  ISBN 978-1-394-22550-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kvanttimekaniikka Wikimedia Commonsissa
Stanford Encyclopedia of Philosophy: Quantum Mechanics (englanniksi)
Utahin osavaltion yliopiston verkkokurssi: PHYS 6210 – Quantum Mechanics (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ismael, Jenann: Quantum Mechanics The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Quantum mechanics
Viides Solvay-konferenssi vuonna 1927 keräsi yhteen arvostettuja fyysikkoja keskustelemaan kvanttimekaniikasta.
Käännös suomeksi
Korakiás

| Korakiás> Κορακιάς |
| --- | --- |
  Korakiás 
Sijainti:  35°25′11″N, 24°45′45″E
Merialue:  Kreetanmeri, Egeanmeri, Välimeri
Valtio
Valtio:  Kreikka
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Réthymno
Kunta:  Mylopótamos
Korakiás (kreik. Άκρα Κορακιάς, Ákra Korakiás) on niemi Kreetan saaren pohjoisrannikolla Kreikassa. Sen katsotaan olevan sama niemi kuin antiikin Dion (m.kreik. Δίον ἄκρον, Dion akron, lat. Dium promontorium).
Niemi sijaitsee Mylopótamoksen kunnan alueella Réthymnon alueyksikössä, lähellä Skepastín ja Balín kyliä. Joskus on arveltu nimen perusteella, että antiikin ajan Dionin kaupunki olisi sijainnut lähellä niemeä.
Petri Hulkko

| Petri Hulkko |
| --- | --- |
 Petri Hulkko kenraalimajurina vuonna 2017
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. syyskuuta 1961 (ikä 63) Juuka
Kansalaisuus:   Suomi
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1984–2021
Komentajuudet:  UTJR 2004–2008 Maavoimat 2017–2021
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Ylennykset:  eversti 2006 prikaatikenraali 2012 kenraalimajuri 2016 kenraaliluutnantti 2018
Aiheesta muualla
CV
Petri Jussi Mikael Hulkko (s. 26. syyskuuta 1961 Juuka) on suomalainen kenraaliluutnantti evp. Hulkko toimi maavoimien komentajana 1. elokuuta 2017 lähtien, josta tehtävästä hän jäi eläkkeelle vuodenvaihteessa 2021–2022. Hänen seuraajansa maavoimien komentajana on kenraaliluutnantti Pasi Välimäki.
Juuassa syntynyt Hulkko valmistui Kadettikoulusta vuonna 1984. Hän toimi muun muassa Utin jääkärirykmentin komentajana vuosina 2004–2008 ja puolustusministerin sotilasneuvonantajana vuosina 2008–2011, ja siirtyi Maavoimien esikuntaan 2011. Siellä hän työskenteli eri tehtävissä, viimeksi esikuntapäällikkönä vuoden 2017 alusta. Hulkon edeltäjä maavoimien komentajana oli kenraaliluutnantti Seppo Toivonen.
Hulkko ylennettiin prikaatinkenraaliksi vuonna 2012, kenraalimajuriksi vuonna 2016 ja kenraaliluutnantiksi vuonna 2018.
Petri Hulkon tytär Ida Hulkko on maajoukkuetason uimari. Petri Hulkko ja rockmuusikko Andy McCoy ovat serkuksia.
Kerttu Nieminen

Kerttu Nieminen vuonna 1930.
Kerttu Elisabet Pohjonen (o.s. Nieminen; 4. elokuuta 1908 – 5. huhtikuuta 1989 Pori) oli suomalainen näyttelijä.
Nieminen aloitti uransa vuonna 1928 Hämeenlinnan Työväen Teatterissa ja esiintyi sen jälkeen Kotkan Kaupunginteatterissa, Kotkan Työväen Teatterissa, Lahden kaupunginteatterissa sekä Helsingin Työväenteatterissa, kunnes siirtyi Poriin vuonna 1945. Nieminen ja Alli Häjänen siirrettiin Porin teatterista eläkkeelle vuonna 1971 ennen lakisääteistä eläkeikää, mikä yhdessä samanaikaisesti tehtyjen irtisanomisten vuoksi johti Suomen Näyttelijäliiton vastatoimiin. Nieminen ja Häjänen saivat lopulta jäädä teatteriin.
Vuonna 1967 Niemiselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali. Hän sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen.
Hänen puolisonsa oli kuvanveistäjä Jussi Pohjonen, jonka kanssa hän avioitui 1946.
Pai Mārire

Piirros Pai Māriren kannattajien käyttämistä lipuista oikealla. Vasemmalla kuningasliikkeen käyttämiä lippuja.
Pai Mārire, toiselta nimeltään Hauhau, oli 1800-luvun loppupuoliskolla maorien keskuudessa vaikuttanut uskonnollinen liike, joka yhdisti maorien perinteistä uskontoa ja kristinuskoa. Sitä voidaan pitää ensimmäisenä itsenäisenä maorien kristillisenä liikkeenä. Liikkeen perusti Te Ua Haumēne, ja sen nimi Pai Mārire viittaa hänen oppeihinsa hyvyydestä ja rauhasta. Eurooppalaisten ja maorien väliset maakiistat saivat liikkeen muodostumaan lopulta sotilaalliseksi vastarinnaksi, ja etenkin eurooppalaisten siirtolaisten keskuudessa se nähtiin puhtaasti eurooppalaisten vastaisena liikkeenä. Vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan liikkeellä oli vielä 609 kannattajaa.
Historia

Te Ua Haumēne tutustui kristittyihin lähetyssaarnaajiin ollessaan erään maoriheimon vankina 1820-luvulla. Häneen vaikutti etenkin uusi Testamentti ja Ilmestyskirja. 1860-luvulla hän otti osaa maorien ja siirtolaisten väliseen niin sanottuun Taranakin sotaan, joka oli puhjennut kiistoista maan myymisestä siirtolaisille. Vuonna 1862 hän sai näyn enkeli Gabrielilta, joka ohjeisti häntä johtamaan israeliitit (tässä yhteydessään maorit) ottamaan takaisin Kanaaninmaan eli Uuden-Seelannin.
Pai Māriren kannattajat kulkivat ympäri Pohjoissaarta, ja he joutuivat pian väkivaltaisiin yhteenottoihin muiden maorien ja siirtolaisten kanssa. Osa maorien iweistä eli heimoista vastusti sen nousua, sillä se nähtiin panmaorilaisena liikkeenä, joka näin uhkasi heimojen omaa itsenäistä valtaa. Huhtikuussa 1864 Pai Māriren kannattajat väijyttivät brittien sotilasjoukon ja tappoivat näistä seitsemän. Pai Māriren kannattajien ja muiden maorien välillä käytiin toukokuussa 1864 Whanganuissa Moutoa Islandin taistelu, jossa heitä vastustaneet maorit voittivat. Paikalle pystytettiin sittemmin Uuden-Seelannin ensimmäinen sotamuistomerkki. Tappiosta huolimatta Pai Mārire sai lisää kannattajia, ja tätä vauhdittivat etenkin siirtomaahallinnon suorittamat maan haltuunotot.
2. maaliskuuta 1865 Te Ua Haumēnen oppilaana aikanaan olleen Kereopa Te Raun johtama maorijoukko surmasi saksalaissyntyisen lähetyssaarnaaja Carl Völknerin. Völknerin pää irrotettiin, ja Kereopa vieläpä söi tämän silmät. Rangaistuksena maoreille siirtomaahallinto takavarikoi 58 000 hehtaaria näiden maita. Keropa vangittiin syyskuussa 1871, tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin 5. tammikuuta 1872.
Pai Māriren perustanut Te Ua Haumēne.
Wanli

| Wanli  明神宗 |
| --- | --- |
 
Kiinan keisari
Valtakausi:  19. heinäkuuta 1572 – 18. elokuuta 1620
Edeltäjä:  Longqing
Seuraaja:  Taichang

Syntynyt:  4. syyskuuta 1563 Peking, Kiina
Kuollut:  18. elokuuta 1620 (56 vuotta) Peking, Kiina
Suku:  Zhu
Isä:  Longqing
Äiti:  Xiaoding
Keisari Wanli (kiin. 明神宗, 4. syyskuuta 1563 – 18. elokuuta 1620), alku­peräiseltä nimeltään Zhu Yijun kiin. (朱載垕), oli Kiinan Ming-dynastian kolmas­toista keisari, joka hallitsi vuosina 1572–1620. Vuodesta 1539 lähtien hän oli Yun prinssi (裕王). Hänen aika­kausi­nimensä Wanli merkitsee kymmentä­tuhatta kalenteria. Wanlin 48 vuotta kestänyt hallitsija­kausi oli Ming-dynastian pisin, mutta sen aikana dynastia joutui yhä syvempään rappio­tilaan.
Hallitsijakauden alku (1572–1582)

Wanli nousi valtaistuimelle 9-vuotiaana. Ensimmäisten kymmenen vuoden ajan nuoren keisarin neuvon­antajana toimi huomattava valtio­mies Zhang Juzheng (張居正).  Zhang Juzheng johtu valta­kuntaa ja käytti taitojaan ja vaikutus­valtaansa etevänä hallitus­miehenä. Samaan aikaan Wanli syvästi kunnioitti Zhangia mentorina ja pätevänä ministerinä. Kuitenkin Wanlin hallitsija­kauden kuluessa hallituksen sisällä syntyi kuppi­kuntia, jotka avoimesti vastustivat Zhangin politiikkaa ja hänen voimakasta asemaan hallituksessa sekä yrittivät taivutella Wanlin syrjäyttämään Zhangin. Vuonna 1582 silloin 19-vuotias Wanli oli itsekin kyllästynyt ankaraan päivittäiseen rutiiniin, jota Zhang yhä vaati nuorelta keisarilta tämän lapsuudesta saakka ja oli vaatinut tämän lapsuudesta saakka. Wanli olisikin ollut halukas panemaan Zhangin viralta, mutta ennen kuin hän pystyi sen tekemään, Zhang kuoli jo samana vuonna (1582). Koko tämän kymmenen vuotta kestäneen ajan Ming-dynastian talous ja sotilaallinen mahti kukoistivat tavalla, jota ei ollut nähty sitten 1400-luvun alku­puolen, jolloin maata hallitsivat keisarit Yongle (1402–1424) ja Xuande (1425–1435). Zhangin kuoltua Wanlista tuntui siltä, että hän oli vihdoin vapautunut holhouksesta, ja hän peruutti monia Zhangin hallinnollisia parannuksia.  Vuonna 1584 Wanli antoi määräyksen, jolla kaikki Zhangilta jäänyt henkilö­kohtainen omaisuus taka­varikoitiin.
Hallitsijakauden keskivaiheet (1582–1600)

Zhang Juzhengin kuoltua Wanli päätti ottaa hallituksen kokonaan omaan valvontaansa. Seuraavina vuosina hän osoittautui kunnolliseksi ja uutteraksi hallitsijaksi. Talous kukoisti edelleen, ja maa pysyi mahtavana. Toisin kuin valta­kautensa viimeisinä 20 vuotena, noin vuoteen 1600 saakka Wanli osallistui jokaiseen aamuisin pidettyyn kokoukseen ja keskusteli valtion asioista. Tänä aikana Kiina kävi sotaa, joista kaikista Wanli selvisi voittoisana:
Puolustussota mongoleja vastaan. Rajaseuduilla yksi johtajista noisi kapinaan ja liittoutui mongolien kanssa hyökätäkseen Mingiä vastaan. Silloin Wanli lähetti Li Chengliangin poikineen huolehtimaan kukistamaan kapinan ja johtamaan puolustus­sotaa, missä he myös onnistuivat.
Japanilainen Toyotomi Hideyoshi yritti 200 000 miehen voimin valloittaa Korean. Wanli teki kolme päätöstä. Ensin hän lähetti 3000 miehen armeijan korea­laisten tueksi. Toiseksi hän päätti, että jos korea­laiset pakenisivat Kiinan alueelle, heille olisi järjes­tettävä asuntoja. Kolmanneksi hän käski Liaodongin alueen valmis­tautu­maan ja olemaan varuillaan. Kiinalaiset hävisivät kaksi ensimmäistä taistelua, sillä Li Rusongin johtamat Ming-joukot jäivät valmis­tautu­matto­mina alakynteen, kun heitä vastassa oli Japanin 200 000-miehinen armeija. Sen jälkeen Wanli lähetti alueelle suuremman, 80 000-miehisen armeijan, joka menestyi paremmin. Tämä johti neuvotteluihin, joiden tulos oli Mingille suosiollinen. Kaksi vuotta myöhemmin, 1596, Japani hyökkäsi jälleen. Samana vuonna Hideyoshi kuitenkin kuoli ja jäljelle jääneet japanilaiset johtajat menettivät taistelu­tahtonsa. Korealaisen amiraali Yi Sun-sinin toimeen­panema vasta­hyökkäys ja japani­laisten tappiot Korean alueella saivat japani­laiset vetäytymään, minkä jälkeen voitiin ryhtyä rauhan­neuvotteluihin.
Yang Yinglongin (楊應龍) kapina alkoi samaan aikaan, kun Kiina oli sodassa Japania vastaan. Tämän vuoksi Wanli saattoi lähtetätä vain 3000 miehen vahvuisen sota­väen­osaston Yang Guozhun johdolla kukistamaan kapinan. Tämä sota­väen­osasto kuitenkin tuhottiin ja Yang Guozhu surmattiin. Kun sota Japania vastaan oli päättynyt, Wanli käänsi huomionsa Yang Yinglongiin ja lähetti Guo Zhizhangin ja Li Huolongin kukistamaan kapinan. Lopulta Li Huolong kukisti Yangin armeijan ja toi tämän takaisin pääkaupunkiin.
Näiden kolmen voiton jälkeen Wanli lakkasi osal­listu­masta aamuisiin kokouksiin.
Jesuiitat aloittivat lähetystyönsä Kiinassa Wanlin valtakaudella vuonna 1583. Samaan aikaan myös kaupan­käynti Kiinan ja Euroopan välillä laajeni; niinpä kiina­laista teetä ja posliinia vietiin Eurooppaan ensimmäisen kerran vuonna 1590. Eurooppa­laisista kuitenkin vain portugalilaiset saivat käydä kauppaa Kiinan kanssa, ja heillä olikin maassa jo siirtokunta; sitä vastoin espanjalaisilta, hollantilaisilta ja englantilaisilta kaupan­käynti ja asettuminen Kiinaan kiellettiin.