Yhteiskunnallinen romahdus
Teollisen yhteiskunnan romahdus > Ikuisen kasvun mahdottomuus

Modernit teollisuusyhteiskunnat perustuvat jatkuvan talouskasvun ajatukselle. Täystyöllisyys ja hyvinvointipalvelut ovat riippuvaisia talouskasvusta, samoin kuin velkaan ja kasvuodotuksiin perustuvat rahoitus- ja sijoitusjärjestelmät. Talouskasvun pysähtyminen merkitsisi palveluiden ja tukijärjestelmien purkamista, velkasaneerauksia, pankkien kaatumisia, suurtyöttömyyttä ja koko hyvinvointiyhteiskunnan alasajoa. Teoreettisemmasta näkökulmasta myös Joseph Tainter esittää jatkuvan kasvun kompleksisten yhteiskuntien säilymisen edellytyksenä. Kompleksisuus tuottaa kustannuksia, jolloin merkittävä osa yhteiskunnan tuotosta on suunnattava järjestelmän ylläpitoon. Ongelmanratkaisuun suunnattavat resurssit ovat otettava käyttöön kasvusta saatavasta ylijäämätuotosta. Ilman kasvua yhteiskunta menettää kykynsä ratkaista ongelmia muuten kuin siirtämällä resursseja ylläpidosta ongelmanratkaisuun, mikä puolestaan johtaa yhteiskunnan heikentymiseen.
Monet taloustieteilijät ovat pyrkineet osoittamaan ikuisen talouskasvun mahdollisuuden. Tunnetuimpia heistä on Julian Lincoln Simon, joka pyrki todistamaan resurssien riittävyyden olevan paljon odotettua parempi. Tätä hän perusteli toisaalta osoittamalla resurssien hinnan pääsääntöisesti laskeneen pitkällä aikavälillä ja toisaalta olettaen ihmisen älyn, teknologisen kehityksen ja markkinoiden toiminnan kykenevän loputtomasti kierrättämään ja korvaamaan resursseja sekä vähentämään niiden tarvetta yksikköä kohden.
Useimmat teollisen yhteiskunnan romahdusta koskevat teoriat hyökkäävät juuri tätä loputtomuuden ajatusta vastaan. William Catton esitti kirjassaan Overshoot: The Ecological Basis of Revolutionary Change kaiken historiallisen kasvun voineen tapahtua vain kahdella tavalla: valtaamalla ekologisia lokeroita muilta eliölajeilta tai kuluttamalla uusiutumattomia luonnonvaroja. Molemmilla strategioilla on rajansa. Ekologisia lokeroita on maapallolla rajallisesti, ja koska ihminen on riippuvainen ekosysteemeistä, tuhoutuu ihmisen oma elinympäristö jo ennen kuin ne vallataan kaikki. Uusiutumattomat luonnonvarat puolestaan ovat maapallolla yhtä lailla rajallisia. Hänen mukaansa ajatus loputtomuudesta ja ihmisen riippumattomuudesta ympäristön rajoituksista syntyi aikakaudella, jolloin resursseja oli vielä runsaasti ja helposti saatavilla. Loputon kasvu tuntui mahdolliselta, koska kasvun rajat eivät vielä olleet näkyvissä.
Julian Simonin väitteitä on kritisoinut erityisesti Albert Bartlett. Hän katsoo ihmiskunnan suurimman puutteen olevan kyvyttömyys ymmärtää eksponentiaalisen kasvun luonnetta. Hänen mukaansa vaatimaton prosentuaalinen kasvu on aluksi helppo tuottaa ja sen rajat tuntuvat kaukaisilta, mutta yllättäen kasvu räjähtää käsiin ja suureltakin näyttänyt resurssivaranto kulutetaan hetkessä loppuun. Vaikka jonkin resurssin määrä nykyisellä kulutuksella riittäisikin sadoiksi vuosiksi, lyhentää muutaman prosentin vuotuinen kasvu sen riittävyyden vuosikymmeniin. Simonin näkemyksiä resurssien hinnan alenemisesta hän arvostelee sillä perusteella, että hinnan aleneminen on tapahtunut lähinnä lisäämällä resurssien tuotannossa käytettyä energiaa. Sitä mukaa, kun resursseja joudutaan etsimään yhä huonommista paikoista, energiakustannukset kasvavat. Energian kallistuessa myös muut resurssit kallistuvat. Toisin kuin Julian Simon, ei Bartlett pidä väestönkasvua hyödyllisenä missään olosuhteissa.
Ajatusta resurssien säästämisestä tehostamalla niiden käytön hyötysuhdetta on arvosteltu William Stanley Jevonsin mukaan nimetyllä Jevonsin lailla. Se merkitsee sitä, että kasvuun perustuvassa järjestelmässä säästöt hyödynnetään volyymin kasvattamiseen, eikä kokonaiskulutus siten pienene. Joseph Tainter puolestaan huomauttaa, että myös tehostaminen on alisteista alenevalle rajahyödylle. On helppoa parantaa huonon laitteen hyötysuhdetta ensimmäiset 10 prosenttia, mutta valmiiksi tehokkaamman laitteen tehostaminen 10 prosentilla on jo hankalampaa ja kalliimpaa toteuttaa. Jossakin vaiheessa rajahyöty jää olemattomaksi tai jopa muuttuu negatiiviseksi.