stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Commedia dell’arte
Tyyppihahmot > Hahmogalleria

Harlekiini on sukkela ja kekseliäs keppostelija sekä akrobaatti. Hän pukeutuu moniväriseen tilkkuasuun, jollainen on köyhän miehen tunnusmerkki. Hän on aina nälkäinen, ja hän on ihastunut palvelijatar Colombinaan.
Il Capitano on ammattisotilaan karikatyyri: röyhkeä ja rehentelevä mutta pelkurimainen ja vaaraton. Hän kantaa miekkaa mutta ei koskaan käytä sitä. Hän on ylpeä teräväpäisistä viiksistään.
Pantalone on rikas venetsialainen kauppias. Hän on ahne mutta naiivi, ja hän menettää kultansa toistuvasti itseään nokkelammille. Pantalone välittää muista ihmisistä, mutta nämä ovat kiinnostuneet vain hänen rahoistaan.
Il Dottore on lihava, röyhkeä ja saita bolognalainen, joko asianajaja tai tohtori. Hän puhuu lakkaamatta ja väittää tietävänsä kaiken, vaikka onkin tietämätön.
Zannit ovat usein akrobaatteja tai taitovoimistelijoita. Heistä tunnetuimmat ovat Harlekiini ja Pulcinella. Muita ovat esimerkiksi Panzanino, Buratino, Pedrolino, Scapino, Fritellino, Trappolino ja Brighella.
Brighella on Harlekiinin kaveri, pelkurimainen, väkivaltainen ja naisiin menevä roisto, joka tekee mitä vain rahasta.
Isabella (Lucinda, Cornelia, Silvia, Rosaura) on Pantalonen tytär, ja yksi rakastavaisista, eli myös kaunis, sensuelli ja osaa laulaa sekä tanssia. Isä yrittää kontrolloida, mutta Isabella on päättäväinen (onhan melkein päättömästi rakastunut).
Innamorati (rakastavaiset, Innamorato ja Innamorata) ovat rakastuneet toisiinsa. Jokin tekee aina heidän aikeensa tyhjiksi, ja juoni seuraa usein sitä, kuinka he palaavat takaisin yhteen.
Colombina on Innamoratan palvelijatar. Hän pitää vain silmät peittävää naamiota, ja hänen asunsa korostaa hänen rintavakoaan. Colombina on teräväpäinen ja kova juoruilemaan. Miehet juoksevat hänen perässään. Colombina rakastaa Harlekiinia mutta joskus torjuu hänet ja rankaisee häntä.
Pagliaccio on klovni, nimeä käytetään edelleen esimerkiksi Italiassa yleisesti. Se on klovnin perustyyppi ja siitä on kehittynyt myös Pedrolino. Pagliaccio tarkoittaa puupinoa, jolla hän perheen arvottomimpana nukkuu. Kuitenkin joutuessaan naurunalaiseksi hän säilyttää  arvokkuutensa. Viehättävä, hieman tyhmä, tunteellinen.
Caratterista tarkoittaa yhtäkkiä näytelmään mukaan tulevia hahmoja, joilla ei ole osaa juonessa (eikä naamioita). He tulivat esimerkiksi temppuilemaan tai pilailemaan tapahtumien tai julkkisten kustannuksella.
Ryhmät

Commedia dell’arte -seurueet olivat ammattimaisia ja maineikkaita. Yhdessä seurueessa oli tyypillisesti kymmenestä kahteentoista jäsentä, miehiä ja naisia. Esiintyjät olivat usein melko nuoria, sillä yli 50-vuotiaalla näyttelijällä ei aina enää ollut yleisön odottamaa eloisuutta ja älyä. Vaihtuvuus oli melko suurta, sillä kaikki eivät halunneet elää kiertolaiselämää kovin pitkään, ja myös keskinäiset riidat verottivat jäseniä.
Seurueen jäsenet tekivät sopimuksen, jossa he sitoutuivat kulkemaan ryhmän mukana tietyn ajan, aluksi usein yhden vuoden ajan, myöhemmin jopa viiden vuoden ajan. Näyttelijän täytyi tuoda mukaan oma hevonen liikkumista varten. Ryhmän manageri capo comico järjesti esiintymiset, määräsi rahankäytöstä, koulutti uudet tulokkaat, johti harjoituksia ja ratkaisi jäsenten väliset kiistat.
Jäseniksi tuli monenlaisia taitureita, yleensä köyhien ja kouluttamattomien riveistä. Jotkut näyttelijät olivat kuitenkin hyvin koulutettuja, sillä näytelmät saattoivat käsitellä kirjallisuuden aiheita. Heillä saattoi myös olla yhteiskunnallista asemaa, etenkin sellaisissa seurueissa, jotka esiintyivät paljon eliitille.
Seurue tarvitsi viranomaisten luvan päästäkseen esiintymään kaupungissa. Koska kiertolaisiin suhtauduttiin epäilevästi, ja koska commedia dell’arte perustui improvisointiin, viranomaiset valvoivat esitysten sisältöä, ja näyttelijät itsekin varoivat ylittämästä hyväksytyn rajoja.
Seurue esiintyi usein aukiolla eli piazzalla rakennusten ympäröimänä ja taustanaan maalattu kangas. 1600-luvulta alkaen näyttämöllä saattoi olla koneita ja muita tehosteita. Ajan myötä seurueet alkoivat esiintyä yhä enemmän myös katetuissa sisätiloissa, mikä mahdollisti esiintymisen säässä kuin säässä sekä pääsymaksun saamisen kaikilta katsojilta. Jotkin seurueet vuokrasivat esiintymistilat itselleen tietyksi ajaksi.
Esitysten sisältö

Commedia dell’arte -näytelmiin kuului komedioita, tragikomedioita, pastoraaleja ja musikaaleja. Esitykset perustuivat yleensä näyttelijöihin ja heidän koomiseen vuorovaikutukseensa – juonet eivät olleet erityisen hienostuneita, dialogia ei ollut paljon, eivätkä visuaaliset tehosteet olleet näyttäviä. Näyttelijät oli puettu katsojien tunnistamiksi hahmoiksi, ja heillä oli kasvoillaan naamiot. He eivät noudattaneet käsikirjoitusta vaan improvisoivat jutustelunsa ja temppunsa. Joskus he puhuivat suoraan yleisölle.
Käsikirjoitukseen kuului kolme tasoa: juoni, joka yhdisti kaikki näyttelijät; rakenne, joka kertoi näyttelijöille mitkä kohtaukset, vuorovaikutustilanteet ja vuorosanat esitykseen kuuluivat; sekä kohtausten täyttäminen vuorosanoilla, eleillä ja liikkeillä.
Yleisö odotti commedia dell’arte -esitysten olevan absurdeja ja järjenvastaisia. Esimerkiksi Harlekiini saattoi tekeytyä parsakaaliksi tai alkaa syödä itseään, tai hän saattoi kaatua puhalluksesta mutta olla reagoimatta päähän kohdistuneeseen iskuun. Slapstick ja koominen väkivalta olivat esityksen keskeisiä osia. Esiintyjät tekivät myös akrobaattisia temppuja ja elehtivät voimakkaasti.
Esityksissä oli yhteiskunnallista satiiria, groteskia huumoria ja hölmöä juonittelua. Lisäksi niihin kuului lisäksi irrallisia, usein räävittömiä välinäytöksiä (lazzo, mon. lazzi), joissa saattoi näkyä tavallisempien temppujen lisäksi myös paljon seksiä, alastomuutta, väkivaltaa ja kaikenlaisia eritteitä. Lazzo saattoi olla ennalta suunniteltu ja odotettu, tai näyttelijät saattoivat aloittaa sen havaitessaan yleisön pitkästyneen. Ryhmät eivät koskaan kuvailleet esitystensä lazzoja etukäteen mainosjulisteissaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Commedia dell’arte Wikimedia Commonsissa
Gelosi-ryhmä esiintymässä 1500-luvulla. Maalaus noin vuodelta 1580.
Harlekiini.
Il Dottore.
Colombina.
Contheyn alue

Contheyn alue sijaitsee Keski-Valais’ssa.
Contheyn alue (ransk. District de Conthey, saks. Bezirk Gundis) on yksi Sveitsin 148:sta ja Valais’n kantonin 14:stä hallinnollisesta alueesta. Contheyn alue sijaitsee Ala-Valais’ssa, Rhônen laakson molemmilla rinteillä, Martignyn ja Sionin välillä.
Kunnat

Contheyn alueella on 5 kuntaa, joista suurimmat ovat Conthey ja Nendaz. Alueen keskuspaikka on Conthey. 
Contheyn alueen asukasluku oli vuoden 2015 lopussa 27 312. Asukasluku on selvässä kasvussa, sillä kolme vuotta aiemmin, 31.12.2012 asukkaita oli 25 373. Alueen pinta-ala on 234 km² .
| Kunta | Asukasluku  31> 12.2015 | Pinta-ala  km² |
| --- | --- | --- |
| Ardon | 3 050 | 20,35 |
| Chamoson | 3 587 | 32,47 |
| Conthey | 8 485 | 84,98 |
| Nendaz | 6 302 | 86,01 |
| Vétroz | 5 888 | 10,45 |
| Yhteensä |  27 312  | 234,26 |
Asukkaat ja kieli

Contheyn alue on ranskankielinen: vuonna 2000 alueen vakituista asukkaista 91 % oli ranskankielisiä. Saksankielisiä oli noin 3 %, italiankielisiä noin 1 % ja muun kielisiä noin 5 %.
20 Greatest Hits (The Platters)

| 20 Greatest Hits The Platters |
| --- | --- | --- |

LP-levyn kansikuva.
Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1983
 Formaatti: LP-levy, C-kasetti
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 52.35
 Levy-yhtiö: Philips
20 Greatest Hits on kokoelma-albumi yhdysvaltalaisen The Platters -lauluyhtyeen tuotannosta. Kappaleet ovat vuosilta 1955–1964. Levy-yhtiö on Philips. LP-levyn luettelotunnus on 6878 029 ja C-kasetin 7413 029. LP-levyjä on valmistettu Suomessa. Kannen on tällöin valmistanut Kirjapaino E. Kuronen.
Kappaleet

Kappaleiden yhteydessä on levyetiketin mukainen julkaisuvuosi sekä 1950-luvun osalta listasijoitus Yhdysvalloissa sekä kuukausi ja vuosi, jolloin kappale on noussut Top 10 -listalle.
01. Only You – 2:35 (1960) #5 10/1955
02. The Great Pretender – 2:37 (1960) #2 1/1956
03. My Prayer – 2:44 (1960) #1 7/1956
04. It's Magic – 2:30 (1961)
05. Red Sails in the Sunset – 2:20 (1959)
06. Harbour Lights – 3:09 (1960)
07. My Blue Heaven – 2:55 (1959)
08. Love Me Tender – 2:49 (1964)
09. Stormy Weather – 2:32 (1962)
10. She's Mine – 2:21 (1957)
01. Smoke Gets in Your Eyes – 2:37 (1959) #1 12/1958
02. Twilight Time – 2:45 (1960) #1 4/1958
03. I'm Sorry – 2:53 (1959)
04. Remember When – 2:50 (1959)
05. Mack the Knife (Mackie Messer) – 2:45 (1964)
06. Ebb Tide – 2:26 (1959)
07. You’ll Never Know – 1:55 (1961)
08. Sentimental Journey – 2:52 (1963)
09. (You've Got) The Magic Touch – 2:27 (1960) #5 4/1956
10. Heaven on Earth – 2:33 (1960)
2,4-dinitrotolueeni

| 2,4-dinitrotolueeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-metyyli-2,4-dinitrobentseeni
CAS-numero:  121-14-2
PubChem CID:  8461
SMILES:  CC1=C(C=C(C=C1)[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H6N2O4
Moolimassa:  182,138 g/mol
Sulamispiste:  71 °C
Kiehumispiste:  300 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,321 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,27 g/l (22 °C)
2,4-Dinitrotolueeni (C7H6N2O4) on nitrattu aromaattinen yhdiste. Sitä käytetään orgaanisessa synteesissä valmistettaessa räjähteitä ja lähtöaineita väriaineiden ja polymeerien valmistukseen. 2,4-Dinitrotolueenin kanssa isomeerisia yhdisteitä ovat 2,3-, 2,5-, 2,6-, 3,4- ja 3,5-dinitrotolueenit.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa 2,4-dinitrotolueeni on keltaisia tai oransseja kiteitä. Yhdiste liukenee vain heikosti veteen, mutta liukenee paremmin useisiin orgaanisiin liuottimiin ja hiilidisulfidiin. Kuumennettaessa se saattaa hajota räjähdysmäisesti. 2,4-Dinitrotolueenin nitroryhmät voidaan pelkistää aminoryhmiksi ja muodostuva tuote riippuu käytetystä pelkistimestä. Käytettäessä vetyä ja Raney-nikkeliä tai rautaa muodostuu 2,4-tolueenidiamiinia, tina(II)kloridin avulla tai happaman sinkkikloridin avulla muodostuu 2-amino-4-nitrotolueenia ja ammoniumsulfidi tai vedytys platinan toimiessa katalyyttinä muodostuu 4-amino-2-nitrotolueenia. Yhdiste voidaan myös hapettaa 2,4-dinitrobentsoehapoksi kaliumpermanganaatilla.
2,4-dinitrotolueeni on myrkyllistä ja ärsyttää voimakkaasti hengitysteitä. Yhdiste aiheuttaa methemoglobiinin muodostumista vereen, mikä johtaa ihon sinistymiseen. Aine voi myös olla kasvaimia aiheuttavaa eli karsinogeenista.
Valmistua ja käyttö

2,4-Dinitrotolueenia voidaan valmistaa nitraamalla p-nitrotolueenia väkevien typpihapon ja rikkihapon seoksella. Lähtöaineena voidaan käyttää myös nitrotolueenien seosta. Tuotteeksi saadaan eri dinitrotolueenien seos, jossa suurin osa on 2,4-dinitrotolueenia. Eri isomeerit erotetaan toisistaan kiteyttämällä.
Suurin osa valmistetusta 2,4-dinitrotolueenista vedytetään 2,4-tolueenidiamiiniksi, jota käytetään värien ja tolueenidi-isosyanaatin valmistuksessa. 2,4-Dinitrotolueenista voidaan valmistaa myös 4-nitro-p-toluidiinia ja nitraamalla trinitrotolueenia.
Aiheesta muualla

Tukes, Kemikaalien EU-riskinarviointi ja –vähennys: 2,4-dinitrotolueeni (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): 2,4-Dinitrotoluene (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 2,4-Dinitrotoluene (englanniksi)
ChemBlink: 2,4-Dinitrotoluene (englanniksi)
2. jääkäriprikaati (valkoiset)

Ulrich von Coler
2. jääkäriprikaati oli valkoisten itäarmeijaan kuuluva ryhmittymä Suomen sisällissodassa. Prikaatin komentaja oli Ulrich von Coler.
Joukko-osastot

3. jääkärirykmentti
Komentaja: jääkärimajuri Karl Rainer Wolfgang Mandelin.
4. jääkärirykmentti
Komentaja: jääkärimajuri Nils Ero Gadolin.
Prikaatissa palvelleet Saksan jääkärit

Prikaatin esikunnassa adjutanttina jääkärikapteeni Hans Helmer Harald Hedengren (siirrettiin 28. huhtikuuta 9. jääkäripataljoonaan komppanianpäälliköksi), lähettiupseerina jääkärivänrikki Ivar Johannes Heinrich Alexander Hinz, prikaatin lähettiupseerina jääkärivänrikki Eino Ilmari Järvinen (siirrettiin 14. huhtikuuta joukkueenjohtajaksi 18. jääkäripataljoonaan), viestiupseerina jääkärivänrikki Gunnar Isak Lindqvist, prikaatin intendenttinä jääkäriluutnantti Harald Mikael Nervanne (siirrettiin 1. toukokuuta sotaministeriöön), lähettiupseerina jääkäriluutnantti Theodor (Teuvo) Kosti Wartiovaara, adjutanttina jääkärikapteeni Claës Bertel Napoleon Winell.
2004 Lexell

| 2004 Lexell> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Nikolai Tšernyh
Löytöpäivä:  22. syyskuuta 1973
Muut nimet:  1938 WL, 1941 SN1, 1959 GC, 1972 HK ja 1973 SV2
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  7,255  km
Pyörähdysaika:  5,4429 h
Albedo:  0,306
Absoluuttinen magnitudi:  12,8  ja 12,95
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,08 , 0,0798377  tai 0,07894667024756381
Inklinaatio:  2,49639 astetta tai 2,496642068191798 astetta
Keskianomalia:  40,86378 astetta tai 173,1475849824998 astetta
Kiertoaika:  3,2 vuotta ja 1 169,492612992504 vuorokautta
Periapsis:  1,9987026 au ja 2,000863588272298 au
Apoapsis:  2,346 au ja 2,34386548145507 au
Radan isoakselin puolikas:  2,1721197 au ja 2,172364534863684 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
2004 Lexell on N. S. Tšernyhin vuonna 1973 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty suomalaisen tähtitieteilijän Anders Lexellin mukaan.
Lexellin likimääräinen läpimitta on 13 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,17 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3 vuotta ja 2 kuukautta.
Coquette-luokka

| Coquette-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  335 t (standardi) 375 t (kuormattu)
Pituus:  65,68 m (kokonaispituus)
Leveys:  5,94 m
Syväys:  2,26 m
Koneteho:  5 700 ihp
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  63
Aseistus
Meritorjunta:  1 x QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 5 x QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 x 18" torpedoputkea
Coquette-luokka oli Britannian Kuninkaallisen laivaston torpedovenehävittäjäluokka (engl. torpedo boat destroyer, TBD). Luokan alukset valmisti John I. Thornycroft and Company.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Coquette | John I. Thornycroft and Company, Chiswick | 8. kesäkuuta 1896 | 25. marraskuuta 1897 | tammikuu 1899 | uponnut osuttuaan miinaan 7. maaliskuuta 1916 |
| HMS Cygnet | Thornycroft | 25. syyskuuta 1896 | 3. syyskuuta 1898 | helmikuu 1900 | myyty romutettavaksi 1920 |
| HMS Cynthia | Thornycroft | 16. heinäkuuta 1896 | 8. tammikuuta 1898 | kesäkuu 1899 | myyty romutettavaksi 1920 |
Constantius I Chlorus

| Constantius I Chlorus |
| --- | --- |
 Keisari Constantiuksen rintakuva Berliinissä
Rooman keisari
Valtakausi:  1. toukokuuta 305 –  25. heinäkuuta 306
Edeltäjä:  Maximianus
Seuraaja:  Konstantinus Suuri Severus II

Syntynyt:  31. maaliskuuta n. 250 Naissus, Moesia superior, Rooman valtakunta
Kuollut:  25. heinäkuuta 306 (56 vuotta) Eboracum, Britannia secunda, Rooman valtakunta
Puoliso:  Helena Theodora
Lapset:  Flavius Dalmatius  Julius Constantius  Hannibalianus  Flavia Julia Constantia  Anastasia Eutropia
Suku:  Konstantinus
Gaius Flavius Valerius Constantius (31. maaliskuuta 250 Naissus, Moesia superior – 25. heinäkuuta 306 Eboracum, Britannia secunda) oli Rooman keisari vuosina 305–306. Häntä kutsutaan yleensä lisänimellä Chlorus (kalpea). Hän oli taustaltaan illyrialainen ja oli Konstantinus Suuren isä.
Hän palveli keisari Probuksen alaisena ja vuonna 288 keisari Maximianus nimitti hänet pretoriaanikaartin prefektiksi. 1. maaliskuuta 293 Maximianus adoptoi hänet ja nimitti hänet caesariksi. Constantius meni myös naimisiin Maximianuksen tytärpuolen Theodoran kanssa. Constantius erosi entisestä vaimostaan Helenasta. Constantius sai hallittavakseen Gallian ja Britannian.
Kun Diocletianus ja Maximianus luopuivat keisarinvallasta Constantiuksesta tuli Rooman valtakunnan länsiosan augustus. Valtakunnan itäosan augustus Galerius vaati että hän valitsi caesarikseen Flavius Valerius Severuksen.
Constantius kuoli sotiessaan piktejä vastaan Eburacumissa (nykyinen York). Sotilaat huudattivat pian tämän jälkeen hänen poikansa Konstantinuksen keisariksi.
Perhe

Constantius sai ensimmäisen vaimonsa Helenan kanssa yhden lapsen, Konstantinuksen noin 272–274. Toisen vaimonsa Theodoran kanssa Constantius sai kuusi lasta:
Flavius Dalmatius – konsuli ja kensori (kuoli 337)
Julius Constantius – Galluksen ja Julianus Apostatan isä. (kuoli 337)
Hannibalianus
Flavia Julia Constantia – keisari Liciniuksen vaimo.
Anastasia
Eutropia – keisari Nepotianuksen äiti.
Kirjallisuutta

Henrikson, Alf: Antiikin tarinoita 1–2.  Helsinki:  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18515-9
Kivimäki, Arto – Tuomisto, Pekka: Rooman keisarit.  Karisto, 2000.  ISBN 951-23-4094-1
Aiheesta muualla

Roman Emperors – Constantius I Chlorus (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Diocletianus ja Maximianus | Rooman keisari Hallitsijakumppani  Galerius | Seuraaja: Galerius ja Flavius Valerius Severus |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Vatikaani 2 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Gonzalo Fernández de Córdoba

Gonzalo Fernández de Córdoban patsas Madridissa (Manuel Oms, 1883).
Gonzalo Fernández de Córdoba (1. syyskuuta 1453 – 2. joulukuuta 1515) oli espanjalainen kenraali. Häntä kutsuttiin lisänimellä El Gran Capitán eli ”suuri kapteeni”.
Elämäkerta

Córdoban vanhemmat olivat don Pedro Fernándes de Córdoba ja Trastámaran kuninkaalliseen sukuun kuulunut doña Elvira de Herrera. Córdoba oli pariskunnan toinen poika. Córdoba osallistui Kastilian perimyssotaan vuosina 1475–1479 ja Granadan sotaan vuosina 1481–1492. Sodassa Granada valloitettiin ja reconquista päättyi. Sodan aikana Córdoba johti Illoran linnakkeen puolustusta. Hän kunnostautui tässä tehtävässä ja lisäksi hän torjui Espanjan kuningatar Isabellan saattuetta kohtaan suunnatun maurien hyökkäyksen.
Córdoba nousi kuningatar Isabellan suosioon ja hän sai vuonna 1495 komennettavakseen noin 5 000 miestä, jotka lähetettiin Napolin kuningas Ferdinand II:n tueksi. Córdoba hävisi ensimmäisen taistelun Seminarassa sveitsiläis-ranskalaista armeijaa vastaan, mutta kokosi armeijan uudelleen ja toimi menestyksekkäästi loppu sodan ajan. Hän palasi vuonna 1498 takaisin Espanjaan, jossa osallistui maurien kapinan kukistamiseen. Tämän jälkeen Córdoba lähetettiin takaisin Italiaan, jossa hän oli vuosina 1501–1507 Napolin varakuninkaana.
Seminarassa kärsimänsä tappion vuoksi Córdoba muutti armeijansa taktiikkaa. Hän sijoitti keihäsmiesneliöiden sivuille tuliaseilla aseistettuja sotilaita. Tällaista uutta muodostelmaa kutsuttiin colunellaksi. Muodostelma oli toimiva, eikä Córdoba hävinnyt enää yhtäkään taistelua urallaan. Menestystä selittää uuden taktiikan lisäksi myös huolellinen kenttälinnoittaminen. Uusi taktiikka osoitti voimansa viimeistään vuonna 1503 Cerignolan taistelussa, jossa Córdoban johtamat 8 000 jalkamiestä voittivat ranskalaisten 32 000 miehen armeijan, joka koostui suurimmaksi osaksi raskaasta ratsuväestä ja sveitsiläisistä palkkasotureista. Cerignolan taistelu oli Córdoban uran näyttävin voitto. Myöhemmin Córdoban colunella kehittyi edelleen ja siitä syntyi espanjalainen neliö, eli tercio.
Kuningas Ferdinand Katolilainen kutsui Córdoban takaisin Espanjaan vuonna 1507, jonka jälkeen Córdoballe ei enää annettu joukkoja johdettavaksi. Hän kuoli 2. joulukuuta 1515.
Córdoban rintakuva (Ricardo Bellver, 1875).
Colony-luokka

| Colony-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 284 t
Pituus:  92,63 m
Leveys:  11,43 m
Syväys:  4,17 m
Koneteho:  5500 shp
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  190
Aseistus
Meritorjunta:  3 x 3"/L50 Mk XXII -tykkiä 1 x Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 8 x Y-syvyyspomminheitintä 2 x syvyyspommikiskoa
Ilmatorjunta:  4 x Bofors 40 mm -ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisena MkI asennuksena 9 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä
Colony-luokka oli toisessa maailmansodassa palvellut  Britannian Kuninkaallisen laivaston fregattiluokka, jonka muodostivat 21 Walsh-Kaiserin Providencessa Rhodes Islandilla Yhdysvalloissa valmistamaa alusta. Ne valmistettiin 1943–1945 ja ne luovutettiin Britannialle osana lend-lease -sopimusta, minkä jälkeen ne luokiteltiin uudelleen fregateiksi sekä nimettiin pienehköjen siirtomaiden mukaan. Alukset palvelivat saattueiden suojana, sukellusveneiden torjunnassa sekä rannikkoliikenteen valvonnassa. Luokan alukset pohjautuivat Yhdysvaltain laivaston Tacoma-luokan fregatteihin, joiden pohjana oli River-luokan fregatit.
Sodan päätyttyä lähes kaikki jäljellä olevat alukset palautettiin Yhdysvaltoihin, millä yritettiin osaltaan pienentää maksettavia kuluja.
Mike Conley (vanhempi)

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | Kolmiloikka |  |
|  Hopeaa | Los Angeles 1984 | Kolmiloikka |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Stuttgart 1993 | Kolmiloikka |  |
|  Hopeaa | Rooma 1987 | Kolmiloikka |  |
|  Pronssia | Helsinki 1983 | Pituushyppy |  |
|  Pronssia | Tokio 1991 | Kolmiloikka |  |
Michael Alex Conley, Sr. (s. 5. lokakuuta 1962 Chicago, Illinois) on entinen yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiallisesti kolmiloikassa ja pituushypyssä.