stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Need for Speed: Most Wanted
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: (Xbox 360) 83,05 % (Xbox) 82,59 % (PS2) 81,56 % (PC) 81,50 % (GC) 79,36 % (GBA) 67,33 % (NDS) 46,89 %
Metacritic: (Xbox 360) 83/100 (Xbox) 83/100 (PS2) 82/100 (PC) 82/100 (GC) 80/100 (NDS) 45/100
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
1UP.com: A−
Game Informer: 8,5/10
Game Revolution: B+
GameSpot: 8,4/10
GameSpy: 
IGN: 8,5/10
Need for Speed: Most Wanted sai positiivisia arvosteluja. GameRankings ja Metacritic antoivat Xbox 360 -versiolle pisteet 83,05 % ja 83/100, Xbox-versiolle 82,59 % ja 83/100, PlayStation 2 -versiolle 81,56 % ja 82/100, PC-versiolle 81,50 % ja 82/100 GameCube -versiolle 79,36 % ja 80/100, kun taas Game Boy Advance -versio sai keskinkertaisen vastaanoton pistein 67,33 % ja Nintendo DS -versio sai negatiivisen vastaanoton pistein 46,89 % ja 45/100.
IGN antoi pelille 8,5 pistettä 10:stä kehuen lähes jokaista pelin elementtiä. Pelin karttasuunnittelu ja poliisisysteemi saivat erityistä kiitosta.
Aiheesta muualla

Need for Speed: Most Wanted MobyGamesissa (englanniksi)
Need for Speed: Most Wanted 5-1-0 MobyGamesissa (englanniksi)
Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Pelisarja::  The Need for Speed (1994) II III: Hot Pursuit (1998) High Stakes Porsche Unleashed Hot Pursuit 2 Underground Underground 2 Most Wanted (2005) Carbon ProStreet Undercover Shift Nitro World Hot Pursuit (2010) Shift 2: Unleashed The Run Most Wanted (2012) Rivals No Limits Need for Speed (2015) Payback (2017) Heat (2019)
Muut osat::  V-Rally V-Rally 2 V-Rally 3 Motor City Online
1-undekaanitioli

| 1-undekaanitioli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  n-undekyylimerkaptaani
CAS-numero:  5332-52-5
PubChem CID:  62570
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C11H23SH
Moolimassa:  188.4 g/mol g/mol
Ulkomuoto:  Neste
Sulamispiste:  −3 °C (270 K)
Kiehumispiste:  257–259 °C (530–532 K)
Tiheys:  0,84 g/cm3
Liukoisuus veteen:  ei liukene veteen
  
1-undekaanitioli on palava orgaaninen yhdiste (tioli), joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C11H24S ja rakennekaava CH3(CH2)10SH. 1-undekaanitiolista käytetään myös nimityksiä n-undekyylimerkaptaani, undekyylimerkaptaani ja undekaanitioli.
1-undekaanitiolin moolimassa on 188.4 g/mol, sulamispiste −3 °C, kiehumispiste 257–259 °C, tiheys 0,84 g/cm3, leimahduspiste 109 °C ja CAS-numero 5332-52-5. 1-undekaanitioli ei liukene veteen.
1-undekaanitioli reagoi kiivaasti hapettavien- ja pelkistävien aineiden sekä vahvojen happojen ja vahvojen emästen kanssa. Aine muodostaa myrkyllisiä ja syövyttäviä huuruja sisältäen rikkivetyä ja rikin oksideja kuumentuesaan ja hajotessaan.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainenkin altistuminen 1-undekaanitiolille voi ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Koska aineen höyry on ilmaa raskaanpaa se voi kulkeutua pitkiä matkoja maata pitkin ja syttyä etäälläkin.
Aiheesta muualla

PubChem: 1-Undecanethiol (englanniksi)
ChemBlink: 1-Undecanethiol (englanniksi)
Osmo Koivunen

Osmo Eino Olavi Koivunen (24. joulukuuta 1914 Hausjärvi – 14. lokakuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen keilailun maailmanmestari.
Koivunen saavutti neljä mitalia Helsingissä 1954 käydyissä keilailun MM-kilpailuissa. Hän voitti Odin Koskisen kanssa kultaa parikilpailussa, hopeaa Ruotsin Gösta Algeskogille hävinneenä henkilökohtaisessa kilpailussa ja kahdeksan miehen joukkuekilpailussa sekä pronssia viiden miehen joukkuekilpailussa. Helsingborgin MM-kilpailuissa 1958 hän voitti maailmanmestaruuden viiden miehen joukkuekilpailussa ja hopeaa kahdeksan miehen kisassa.
Koivunen voitti nelimiehisjoukkueiden Suomen mestaruuden Keila-Miesten joukkueessa vuonna 1958. Hän edusti myös Keila 45 -seuraa. Vuonna 1959 hän keilasi kahdeksan sarjan Suomen ennätyksen 1905 pistettä ja teki samalla myös neljän sarjan ennätyksensä 1084 pistettä.
Koivunen kilpaili myös soudussa edustaen Soutumiehet-seuraa. Hänen poikansa Pertti ja Kari Koivunen ovat menestyneet kohtalaisesti keilailussa.
Oopperatalo

Oopperatalo
Pariisin ooppera 1900-luvun alussa.
Oopperatalo on rakennus, jossa esitetään oopperoita. Se on tavallisesti suunniteltu varta vasten oopperan esittämistä varten, mutta joissakin tapauksissa se soveltuu myös muun esittävän taiteen esittämiseen.
Ensimmäinen yleinen oopperatalo oli Teatro di San Cassiano, joka avattiin Venetsiassa vuonna 1637.
Eri maiden oopperatalojen käytänteet poikkeavat toisistaan; esimerkiksi vasen ja oikea määritellään toisissa maissa näyttämöltä päin katsottuna ja toisissa maissa katsomosta päin. Ranskassa käytetään näiden sijasta ilmauksia jardin ja cour eli puutarha ja piha. Näiden termien etu on se, etteivät ne ole yhtä tulkinnanvaraisia kuin vasen ja oikea. Termien käyttö pohjautuu 1700-luvulle ja Tuileries'n palatsin arkkitehtuuriin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oopperatalo Wikimedia Commonsissa
1075

| --- | --- |
Vuosisadat: 800-luku · 900-luku · 1000-luku · 1100-luku · 1200-luku
Vuosikymmenet: 990-luku · 1000-luku · 1010-luku · 1020-luku · 1030-luku · 1040-luku 1050-luku · 1060-luku · 1070-luku · 1080-luku · 1090-luku · 1100-luku
Vuodet: 990 · 991 · 992 · 993 · 994 · 995 · 996 · 997 · 998 · 999 1000 · 1001 · 1002 · 1003 · 1004 · 1005 · 1006 · 1007 · 1008 · 1009 1010 · 1011 · 1012 · 1013 · 1014 · 1015 · 1016 · 1017 · 1018 · 1019 1020 · 1021 · 1022 · 1023 · 1024 · 1025 · 1026 · 1027 · 1028 · 1029 1030 · 1031 · 1032 · 1033 · 1034 · 1035 · 1036 · 1037 · 1038 · 1039 1040 · 1041 · 1042 · 1043 · 1044 · 1045 · 1046 · 1047 · 1048 · 1049 1050 · 1051 · 1052 · 1053 · 1054 · 1055 · 1056 · 1057 · 1058 · 1059 1060 · 1061 · 1062 · 1063 · 1064 · 1065 · 1066 · 1067 · 1068 · 1069 1070 · 1071 · 1072 · 1073 · 1074 · 1075 · 1076 · 1077 · 1078 · 1079 1080 · 1081 · 1082 · 1083 · 1084 · 1085 · 1086 · 1087 · 1088 · 1089 1090 · 1091 · 1092 · 1093 · 1094 · 1095 · 1096 · 1097 · 1098 · 1099 1100 · 1101 · 1102 · 1103 · 1104 · 1105 · 1106 · 1107 · 1108 · 1109
Tapahtumia

Paavi Pyhä Gregorius VII julisti Dicatus Papaella investituurakäytännön lopettamisen, mikä johti investituurariitaan
Jaarlit nousivat kapinaan Vilhelm Valloittajaa vastaan.
Langensalzan ensimmäinen taistelu - Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Henrik IV löi saksit ja alisti Saksin.
Liao-dynastian versio buddhalaisesta Tripitakasta valmistui.
Santiago de Compostelan katedraalin rakennustyöt alkoivat
Syntyneitä

Lothar II Saksilainen, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari (k. 1137)
Kuolleita

Bleddyn ap Cynfyn, Gwyneddin kuningas
1-pentanoli

| 1-pentanoli |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  71-41-0
PubChem CID:  6276
SMILES:  CCCCCO
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H12O
Moolimassa:  88,2 g/mol
Sulamispiste:  −79 °C
Kiehumispiste:  138 °C
Tiheys:  0,8
Liukoisuus veteen:  22 g/l (25 °C)
1-pentanolin kemiallinen kaava on C5H12O ja rakennekaava CH3(CH2)3CH2OH. 1-pentanolista käytetään myös nimityksiä n-amyylialkoholi, n-butyylikarbinoli ja n-pentyylialkoholi.
Se kuuluu primääristen alkoholien aineryhmään, sillä alkoholin OH-ryhmää kantava hiiliatomi on liittyneenä vain yhteen hiiliatomiin.
1-pentanoli on normaaliolosuhteissa väritön neste, jolla tunnusomainen haju. 1-pentanolin moolimassa on 88,2 g/mol, sulamispiste −79 °C, kiehumispiste 138 °C, suhteellinen tiheys 0,8 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 33 °C c.c., itsesyttymislämpötila 300 °C ja CAS-numero 71-41-0.
1-pentanolia esiintyy useiden kasvien tuoksuissa kuten esimerkiksi lukuisissa kämmekkäkasvien (Orchidaceae) ja kaktuskasvien(Cactaceae) heimojen lajeissa. 1-pentanoli toimii myös semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
1-pentanoli on pentanolin (C5H11OH) isomeerinen muoto.
Valmistus ja käyttö

1-pentanolia valmistetaan pääasiassa katalyyttisellä buteenin hydroformylaatiolla. Hydroformylaatiossa muodostuu valeraldehydiä, joka pelkistetään vedyttämällä 1-pentanoliksi. Katalyytteinä käytetään koboltti- tai rodiumyhdisteitä. 1-pentanolia käytetään liuottimena, vaahdotusprosessien apuaineena, fosforihapon ja metallikloridien erotus- ja puhdistusprosesseissa, nestekiteiden valmistuksessa ja useiden yhdisteiden, kuten pentyyliestereiden, isoindoliinijohdannaisten, pyridiini- ja pyratsiinijohdannaisten ja aromiaineiden valmistukseen.
Aiheesta muualla

1-pentanolin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: 1-Pentanol (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): 1-Pentanol (englanniksi)
Food Database (FooDB): 1-Pentanol (englanniksi)
ChemBlink: 1-Pentanol (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: 1-Pentanol (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound – 5OH (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical – 5OH (englanniksi)
1-oktaanitioli

| 1-oktaanitioli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Oktaani-1-tioli
CAS-numero:  111-88-6
PubChem CID:  8144
SMILES:  CCCCCCCCS
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H18S
Moolimassa:  146,3 g/mol
Sulamispiste:  –49 °C
Kiehumispiste:  199 °C
Tiheys:  0,84 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,01984 g/l (25 °C)
1-oktaanitioli on orgaaninen yhdiste, joka on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen kemiallinen kaava on C8H18S ja rakennekaava CH3(CH2)6CH2SH. n-oktyylimerkaptaanista käytetään myös nimityksiä n-oktyylimerkaptaani, 1-merkapto-oktaani ja 1-oktyylitioli.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Aine ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Aiheesta muualla

1-oktaanitiolin kansainvälinen kemikaalikortti
ChemBlink: 1-Octanethiol (englanniksi)
33 eaa.

| --- | --- |
Vuosisadat: 100-luku eaa. · Ensimmäinen vuosisata eaa. · Ensimmäinen vuosisata
Vuosikymmenet: 100-luku eaa. · 90-luku eaa. · 80-luku eaa. · 70-luku eaa. · 60-luku eaa. · 50-luku eaa. · 40-luku eaa. · 30-luku eaa. · 20-luku eaa. · 10-luku eaa. · Ensimmäinen vuosikymmen eaa. · Ensimmäinen vuosikymmen
Vuodet: 100 eaa. · 99 eaa. · 98 eaa. · 97 eaa. · 96 eaa. · 95 eaa. · 94 eaa. · 93 eaa. · 92 eaa. · 91 eaa. · 90 eaa. · 89 eaa. · 88 eaa. · 87 eaa. · 86 eaa. · 85 eaa. · 84 eaa. · 83 eaa. · 82 eaa. · 81 eaa. · 80 eaa. · 79 eaa. · 78 eaa. · 77 eaa. · 76 eaa. · 75 eaa. · 74 eaa. · 73 eaa. · 72 eaa. · 71 eaa. · 70 eaa. · 69 eaa. · 68 eaa. · 67 eaa. · 66 eaa. · 65 eaa. · 64 eaa. · 63 eaa. · 62 eaa. · 61 eaa. · 60 eaa. · 59 eaa. · 58 eaa. · 57 eaa. · 56 eaa. · 55 eaa. · 54 eaa. · 53 eaa. · 52 eaa. · 51 eaa. · 50 eaa. · 49 eaa. · 48 eaa. · 47 eaa. · 46 eaa. · 45 eaa. · 44 eaa. · 43 eaa. · 42 eaa. · 41 eaa. · 40 eaa. · 39 eaa. · 38 eaa. · 37 eaa. · 36 eaa. · 35 eaa. · 34 eaa. · 33 eaa. · 32 eaa. · 31 eaa. · 30 eaa. · 29 eaa. · 28 eaa. · 27 eaa. · 26 eaa. · 25 eaa. · 24 eaa. · 23 eaa. · 22 eaa. · 21 eaa. · 20 eaa. · 19 eaa. · 18 eaa. · 17 eaa. · 16 eaa. · 15 eaa. · 14 eaa. · 13 eaa. · 12 eaa. · 11 eaa. ·  10 eaa. · 9 eaa. · 8 eaa. · 7 eaa. · 6 eaa. · 5 eaa. · 4 eaa. · 3 eaa. · 2 eaa. · 1 eaa. · 1 jaa.
Aarnialue

Aarnialue on Metsähallituksen tai Metsäntutkimuslaitoksen päätöksellä niiden omille maille perustettu alue, joka säästetään yleensä kaikelta taloustoiminnalta. Sukkession takia useimmista aarnialueista kehittyy aikaa myöten vanhoja kuusimetsiä, joissa on monipuolisempi eläimistö kuin talousmetsissä. Aarnialueille ovat tyypillisiä maahan jätetyt tuulen kaatamat puut, joihin on pesiytynyt kääpiä ja monenlaisia hyönteisiä, sekä pystyssä vielä pysyvät lahopuut, joihin tikat hakkaavat koloja. Näihin koloihin muuttavat sitten monenlaiset kolo- ja pökkelöpesijät.
A1 Grand Prix -kausi 2008–2009

A1 Grand Prix -kausi 2008–2009 oli A1GP -sarjan neljäs ja viimeinen kausi (kausi 2009–10 ei toteutunut ja sarja kaatui talousvaikeuksiin syksyllä 2009). Kausi alkoi 5. lokakuuta 2008 Hollannin Zandvoortin radalla ja päättyi 3. toukokuuta 2009 Britannian Brands Hatchin radalle.
Sarjan mestaruuden voitti Irlanti kuljettajana Adam Carroll.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta A1 Grand Prix -kausi 2008–2009 Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:2008–09 A1 Grand Prix season
Käännös suomeksi
1553

| --- | --- |
Vuosisadat: 1300-luku · 1400-luku · 1500-luku · 1600-luku · 1700-luku
Vuosikymmenet: 1490-luku · 1500-luku · 1510-luku · 1520-luku · 1530-luku · 1540-luku 1550-luku · 1560-luku · 1570-luku · 1580-luku · 1590-luku · 1600-luku
Vuodet: 1490 · 1491 · 1492 · 1493 · 1494 · 1495 · 1496 · 1497 · 1498 · 1499 1500 · 1501 · 1502 · 1503 · 1504 · 1505 · 1506 · 1507 · 1508 · 1509 1510 · 1511 · 1512 · 1513 · 1514 · 1515 · 1516 · 1517 · 1518 · 1519 1520 · 1521 · 1522 · 1523 · 1524 · 1525 · 1526 · 1527 · 1528 · 1529 1530 · 1531 · 1532 · 1533 · 1534 · 1535 · 1536 · 1537 · 1538 · 1539 1540 · 1541 · 1542 · 1543 · 1544 · 1545 · 1546 · 1547 · 1548 · 1549 1550 · 1551 · 1552 · 1553 · 1554 · 1555 · 1556 · 1557 · 1558 · 1559 1560 · 1561 · 1562 · 1563 · 1564 · 1565 · 1566 · 1567 · 1568 · 1569 1570 · 1571 · 1572 · 1573 · 1574 · 1575 · 1576 · 1577 · 1578 · 1579 1580 · 1581 · 1582 · 1583 · 1584 · 1585 · 1586 · 1587 · 1588 · 1589 1590 · 1591 · 1592 · 1593 · 1594 · 1595 · 1596 · 1597 · 1598 · 1599 1600 · 1601 · 1602 · 1603 · 1604 · 1605 · 1606 · 1607 · 1608 · 1609
Tapahtumia

Shanghain kaupunki saa alkunsa
Englannin kuningattareksi kruunataan Maria I
Syntyneitä

22. tammikuuta – Mōri Terumoto, japanilainen daimio (k. 1625)
7. toukokuuta – Albrekt Fredrik, Preussin herttua (k. 1618)
15. kesäkuuta – Ernest, Itävallan arkkiherttua (k. 1595)
18. lokakuuta – Luca Marenzio, italialainen säveltäjä (k. 1599)
13. joulukuuta – Henrik IV, Ranskan kuningas (k. 1610)
Kuolleita

Gunilla Bese (k. 1552 tai 1553)  Viipurin linnanpäällikkö 1511–1513.
19. helmikuuta – Erasmus Reinhold, saksalainen tähtitieteilijä (s. 1511)
20. maaliskuuta – Maunu Pekanpoika Nyrh, suomalainen talonpoikaiskapinan johtaja
9. huhtikuuta – François Rabelais, ranskalainen kirjailija (s. 1483 tai 1494)
6. heinäkuuta – Edvard VI, Englannin kuningas (s. 1537)
11. heinäkuuta – Morits, Saksin herttua ja vaaliruhtinas (s. 1521)
6. elokuuta – Girolamo Fracastoro, italialainen tieteilijä ja runoilija (s. 1478)
7. lokakuuta – Cristóbal de Morales, espanjalainen säveltäjä (s. noin 1500)
16. lokakuuta – Lucas Cranach vanhempi, saksalainen taidemaalari (s. 1472)
27. lokakuuta – Miguel Serveto, espanjalainen lääkäri, teologi, fyysikko ja humanisti (s. 1511)
Mateo Flecha vanhempi, espanjalainen säveltäjä (s. 1481)
Georg Norman, saksalais-ruotsalainen poliitikko, Kustaa Vaasan neuvonantaja
Konrad von Pyhy, Kustaa Vaasan kansleri
Paali

Villapaaleja myyntiesittelyssä Newcastlessa Britanniassa.
Paali on irtaimesta kevyestä aineksesta, kuten heinästä, oljista, puuvillasta tms. kuljetusta ja varastointia varten tiiviiksi puristettu, yhteen sidottu tavaraerä, esimerkiksi heinäpaali. Paali voi tarkoittaa myös täsmällistä villan, puuvillan ja vastaavan mittayksikköä
Aarniala

Aarniala on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Ilpo Aarniala (1941–2019), arkkitehti, yleisönosastokirjoittaja ja blogisti
Sakari Aarniala (1914–1986), pika- ja keskimatkojen juoksija
Timo Aarniala (1945–2010), kuvataiteilija, sarjakuvataiteilija, kuvataidepedagogi, elokuvatoimija ja pilapiirtäjä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Aarni Varjonen

Aarni Varjonen 2017
Aarni Varjonen 1987
Aarni Pauli Juhani Varjonen (s. 1960 Nummi) on suomalainen taiteilija, lauluntekijä ja muusikko. Varjonen on julkaissut sanoituksia, sävellyksiä ja pakinoita sekä kuvataidetta.
Hänen omia pitkäsoittolevyjään ovat Sadetanssi (Selecta 1990), Hyvä elämä (Selecta 1993), Puolijalokivi (Zupu Records 1995), Tuhansien tähtien hotelli (FNP Records 1997) ja Hogemat (Zupu Records 2002).
Tunnetuimpia muiden artistien levyttämiä Varjosen sävellyksiä ja sanoituksia ovat ”Sinä olet kaunis” (Anna Hanski), ”Taivaspaikka” (Syksyn Sävel -lehdistöpalkinto vuonna 1988, esittäjä Anneli Saaristo), ”Appelsiinipuita aavikkoon” (Anneli Saaristo), ”Tervetuloa länteen, Andrej” (Vilperin Perikunta), ”Piirimyyjä” (Vilperin Perikunta) ja ”Heittopussi” (Eero Raittinen). Tuorein Radio Suomen soittolistoille joulukuussa 2013 noussut kappale on Pekka Kaasalaisen ”Tähtisilmä”.
Muusikkona Varjonen on toiminut omien yhtyeidensä (Aarni Varjonen Jugend ja Kaappihipit) lisäksi basistina yhtyeessä Eurooppa 3 ja mandoliininsoittajana yhtyeessä Vilperin Perikunta.
2017 täyttyi 30 vuotta siitä, kun Varjosen ensimmäistä singleä äänitettiin. Tämän 30-vuotisen julkisen biisintekijäuran kunniaksi Zupu Records julkaisee Aarni Varjonen Jugend-yhtyeen uuden singlen "Runoilijat".  (solistina Moonika Ilmén). Samalla julkaistaan digimuodossa Aarni Varjonen Jugend-yhtyeen ensimmäinen pitkäsoitto "Sadetanssi", joka julkaistiin vain vinyylinä vuonna 1990.
Kuvataiteilijana hän on pitänyt kolme omaa taidenäyttelyä, piirtänyt levykansia sekä karikatyyreja paikallislehtiin.
Varjonen on tehnyt elokuvamusiikkia Juha Tapanisen elokuvaan Technicolormies – Sinäkö se olet, maailma, käsikirjoituksen tv-sarjaan Iskelmäprinssi, laulukäännöksiä lastenelokuvaan Petteri Punakuono ja kadonneiden lelujen salaisuus sekä tv-sarjaan Sinisen talon nalle.
Pakinoita Varjonen on kirjoittanut YLE Turun Radiolle 1990-luvulla ja Ykkössanomat-lehteen koko 2000-luvun ajan.
Varjonen on myös kunnallispoliitikko (2009–2012). Hän oli Nummi-Pusulan sitoutumaton valtuutettu.
Paalanen

Paalanen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Antti Paalanen (s. 1977), harmonikansoittaja
Elias Paalanen (1884–1967), arkkitehti
Esko Paalanen (s. 1926), diplomi-insinööri ja virkamies, urheilu- ja liikuntalaitosten erityisasiantuntija
Esteri Paalanen (1886–1976), kirjailija ja suomentaja
Heidi Maria Paalanen (s. 1980), sanoittaja ja säveltäjä
Martti Paalanen (1887–1961), arkkitehti ja taidemaalari
Matti Paalanen, stand up -koomikko
Mikko Paalanen (s. 1948), fysiikan professori, Aalto-yliopiston kylmälaboratorion ent. johtaja
Piila Paalanen (s. 1972), kunnallispoliitikko ja opettaja
Raija Paalanen (1930–2002), näyttelijä
Tommi Paalanen, Suomen Sexpo-säätiön puheenjohtaja
Ville Paalanen (s. 1990), jääkiekkoilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Nuoruus (albumi)

| Nuoruus Petri Pettersson |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Love Studio
 Julkaistu: 1977
 Tuottaja(t): Jussi Tegelman
 Tyylilaji: laulelma, progressiivinen rock
 Levy-yhtiö: Love Records
Petri Petterssonin muut julkaisut
|   | Nuoruus 1977 | Ehkä meille vielä jää aikaa 1979 |
Nuoruus on Petri & Pettersson Brass -yhtyeen keulahahmona tunnetuksi tulleen Ilkka ”Petri” Petterssonin ensimmäinen sooloalbumi vuodelta 1977. Se sisältää monien tekijöiden teksteihin sävellettyjä lauluja, tunnetuimpina Mika Waltari tekstiin perustuva nimikappale ja Pablo Nerudan runoon sävelletty ”Tämänkin hämärän”. Albumilla soittaa Finnforest-yhtyeen muusikoita, keskeisimpinä säveltäjänä, sovittajana ja yhtyeenjohtajana esiintyvä Pekka Tegelman ja albumin tuottajaksi merkitty Jussi Tegelman.
Yleisradion musiikkitoimittajat valitsivat albumin vuoden 1977 parhaaksi kevyen musiikin levyksi.
Albumi julkaistiin uudelleen CD:nä vuonna 1996 laajennettuna kolmella bonusraidalla, jotka ovat peräisin Petterssonin myöhemmiltä albumeilta Ehkä meille vielä jää aikaa (Ponsi 1979) ja Oikku ja vapaus (Rondo 1981). Helsingin Sanomien Jukka Hauru piti silloin kokonaisuutta hieman epätasaisena, mutta aikaa hyvin kestäneenä. Kappale ”Tämänkin hämärän” on hänestä nerokas esimerkki luontevasta progressiivisesta rockista, jossa ei sorruta banaaliuteen tai tekotaiteeseen: ”Sen tyylistä musiikkia ei ole myöhemmin valitettavasti juuri kukaan yrittänyt tehdä.”
Pettersson ja Pekka Tegelman jatkoivat samaa linjaa seuraavalla albumilla Ehkä meille vielä jää aikaa (Ponsi 1979), joka niin ikään sisältää sävellyksiä muun muassa Nerudan, Brechtin ja Waltarin teksteihin.
Kappaleet

Kaikki orkesterisovitukset on tehnyt Pekka Tegelman, laulusovitukset Ilkka Pettersson.
Kappaleet > A-puoli

Kun yö on tehnyt yhden 1 – 0.47 (säv. Pekka Tegelman, Ilkka Pettersson)
Tämänkin hämärän – 3.01 (Tambien este crepusculo, säv. Ilkka Pettersson, san. Pablo Neruda, suom. Pentti Saaritsa)
Kultakengät – 3.05 (säv. ja san. Ilkka Pettersson, Pekka Tegelman)
Mummo – 3.35 (säv. Ilkka Pettersson, san. Lauri Karvonen)
Jäähyväiset Lusiferille – 3.04 (säv. Ilkka Pettersson, san. Suoma Laine)
Lentoon – 3.04 (säv. Ilkka Pettersson, san. Heikki Vuento)
Kappaleet > B-puoli

Me saimme – 4.28 (säv. ja san. Ilkka Pettersson)
Sodan jälkeen – 3.25 (säv. Ilkka Pettersson, san. Lauri Karvonen)
Unohdus – 3.54 (El Olvido, säv. Ilkka Pettersson, san. Pablo Neruda, suom. Pentti Saaritsa)
Nuoruus – 2.19 (säv. Ilkka Pettersson, san. Mika Waltari)
Kuolema – 5.40 (La Muerte, säv. Ilkka Pettersson, san. Pablo Neruda, suom. Pentti Saaritsa)
Kun yö on tehnyt yhden 2 – 2.35 (säv. Pekka Tegelman, Ilkka Pettersson)
Kappaleet > CD-bonuskappaleet

Marie A:n muistolle – 3.38 (Erinnerung an die Marie A., säv. Pekka Tegelman, san. Bertolt Brecht, suom. Brita Polttila)
Vieras – 2.15 (säv. Ilkka Pettersson, san. Aaro Hellaakoski)
Muuan ero – 3.49 (säv. ja san. Pekka Tegelman)
Muusikot

Ilkka Petterson – laulu
Pepe Willberg – taustalaulu (A4, A5, B3, B5)
Pekka Tegelman – kitara, akustinen kitara, syntetisaattori (B5)
Jussi Tegelman – rummut, lyömäsoittimet, syntetisaattori (A3)
Pertti Pokki – piano, sähköpiano, sähköurut, syntetisaattori
Jarmo Hiekkala – basso, kontrabasso
Sakari Kukko – sopraanosaksofoni (A4, B31), huilu (B3)
Tapio Lehtonen – fagotti
Erkki Paananen – oboe
Jorma Ylönen – viulu
Jussi Pesonen – viulu
Ahti Pilvi – alttoviulu
Kari Lindstedt – huilu
Aarnihaukkapöllö

| Aarnihaukkapöllö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Haukkapöllöt Ninox
Laji::  ochracea
Kaksiosainen nimi
 Ninox ochracea  (Schlegel, 1866) 
Katso myös
   Aarnihaukkapöllö Wikispeciesissä   Aarnihaukkapöllö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Aarnihaukkapöllö (Ninox ochracea) on pöllöihin kuuluva lintu.
Se on kotoperäinen Indonesiassa, jossa sitä tavataan Sulawesissa, mutta ei sen eteläosassa.
Sen luontaista elinpiiriä ovat subtrooppinen ja trooppinen kuiva metsä ja subtrooppinen ja trooppinen kostea alava metsä, jokivarret  ja vuoristometsät tuhannen metrin korkeuteen saakka. Sen uhkana on elinalueiden häviäminen.
20th Century Masters – The Millennium Collection

| 20th Century Masters - The Millennium Collection: The Best of Billy Ray Cyrus Billy Ray Cyrus |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1992–1998
 Julkaistu: 2003
 Tuottaja(t): useita
 Tyylilaji: country
 Levy-yhtiö: Mercury Nashville
Billy Ray Cyruksen muut julkaisut
| The Other Side 2003 | 20th Century Masters - The Millennium Collection: The Best of Billy Ray Cyrus 2003 | The Definitive Collection 2004 |
20th Century Masters – The Millennium Collection: The Best of Billy Ray Cyrus on amerikkalaisen kantrilaulaja Billy Ray Cyruksin toinen kokoelma-albumi. Mercury Nashville Records julkaisi levyn maaliskuun 3. päivä 2003. Albumi julkaistiin ilman Billy Ray Cyrusin ohjausta, eikä uutta materiaalia nauhoitettu tätä albumia varten.
Kappaleet

Achy Breaky Heart – 3.23 (säv. Don Von Tress)
Some Gave All – 4.05 (säv. Billy Ray Cyrus, Cindy Cyrus)
Could’ve Been Me – 3.44 (säv. Monty Powell, Reed Nielsen)
She’s Not Cryin’ Anymore – 3.25 (säv. B. R. Cyrus, Buddy Cannon, Terry Shelton)
Wher’m I Gonna Live? – 3.29 (säv. B. R. Cyrus, C. Cyrus)
In the Heart of a Woman – 4.00 (säv. Keith Hinton, Brett Cartwright)
Somebody New – 3.45 (säv. Alex Harvey, Mike Curtis)
Words By Heart – 3.07 (säv. Powell, Nielsen)
It’s All the Same to Me – 4.25 (säv. Jerry Leseter, Kerry Kurt Phillips)
Busy Man – 3.17 (säv. George Teren, Bob Regan)
Arvostelut

Allmusic: