stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Atlanta Gladiators
Nykyinen joukkue

(Tilanne 13. maaliskuuta 2025)
| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 31 |  | Ethan Haider | L | 2025 | St. Louis Park, Wisconsin, Yhdysvallat |  |
| 34 |  | Drew DeRidder | L | 2025 | Fenton, Michigan, Yhdysvallat |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 4 |  | Jeremy Hanzel | L | 2027 | Coquitlam, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |  |
| 5 |  | Brenden Datema | R | 2025 | Sterling Heights, Michigan, Yhdysvallat |  |
| 6 |  | Andrew Jarvis | L | 2025 | Morrisburg, Ontario, Kanada |  |
| 11 |  | Zach Yoder | R | 2025 | Woodstock, Georgia, Yhdysvallat |  |
| 12 |  | Anthony Firriolo | L | 2025 | Towaco, New Jersey, Yhdysvallat |  |
| 27 |  | Dylan Carabia | L | 2025 | Sebastion, Florida, Yhdysvallat |  |
| 28 |  | Derek Topatigh (A) | R | 2025 | Mississauga, Alberta, Kanada |  |
| 39 |  | Chad Nychuk | L | 2025 | Rossburn, Manitoba, Kanada |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 7 |  | Easton Armstrong | R | OLH | 2025 | Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat |
| 13 |  | Alex Campbell | L | VLH / KH | 2025 | Châteauguay, Québec, Kanada |
| 16 |  | Cody Sylvester (A) | L | KH / VLH | 2025 | Kelowna, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 18 |  | Carson Denomie | L | OLH | 2025 | Regina, Saskatchewan, Kanada |
| 19 |  | Jackson Pierson | L | KH | 2025 | Zionsville, Indiana, Yhdysvallat |
| 20 |  | Connor Galloway | R | H | 2025 | Sugar Hill, Georgia, Yhdysvallat |
| 21 |  | Ryan Cranford | R | OLH | 2025 | Embrun, Ontario, Kanada |
| 26 |  | Patriks Marcinkēvičs | L | VLH | Laina | Riika, Latvia |
| 33 |  | Michael Marchesan | L | H | 2025 | Burlington, Ontario, Kanada |
| 59 |  | Eric Neiley (C) | R | OLH / KH | 2025 | Warminster Township, Pennsylvania, Yhdysvallat |
| 71 |  | Joey Cipollone | R | KH | 2025 | Purchase, New York, Yhdysvallat |
| 74 |  | Tyler Drevitch | R | KH | 2025 | Middleborough, Massachusetts, Yhdysvallat |
| 81 |  | Randy Hernández | R | OLH | 2025 | Miami, Florida, Yhdysvallat |
| 92 |  | Blake Murray | L | KH / VLH | 2025 | Uxbridge, Ontario, Kanada |
| 96 |  | Dominiks Marcinkēvičs | L | H | 2025 | Riika, Latvia |
|   |  | Mickey Burns | L | VLH | 2025 | Wayne, New Jersey, Yhdysvallat |
Nykyinen joukkue > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja & Toimitusjohtaja: Derek Nesbitt
Apuvalmentaja: Matt Ginn
Videovalmentaja: Jon Horrell
Fysiikkavalmentaja: Wendy Dutch
Huoltopäällikkö: Ben Ellis
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Atlanta Gladiatorsin verkkosivut (englanniksi)
Kerhomursu Pertsa

Kerhomursu Pertsa on pieni virkattu mursu, joka on ollut mukana Hämeenkylän seurakunnan varhaisnuorten toiminnassa vuodesta 2016 alkaen.
Mai Vũ Minh

Mai Vu Minh on entinen vietnamilainen poliitikko, diplomaatti ja miljardööri. Minh tunnetaan yhteistyöstään Bosnia ja Hertsegovinan, Serbian sekä Dubain hallitusten kanssa investointihankkeissa. Hän on SATAS Groupin ja Sapa Thale Groupin Hallituksen puheenjohtaja; kyseessä on monikansallinen konglomeraatti, jonka pääkonttorit sijaitsevat Yhdysvalloissa, Saksassa ja Vietnamissa.
Ura

Hän on SATAS Groupin ja Sapa Thale Groupin hallitusten puheenjohtaja; kyseessä on maailmanlaajuinen rahoitusalalla toimiva monialayritys, jonka toimialoina ovat rahoitus, teknologia ja kiinteistöt. Vuonna 2016 hänet valittiin Vietnamin kansalliskokouksen kansanedustajaksi, jossa hän toimi talousvaliokunnassa. Vuonna 2018 hän allekirjoitti kahdenvälisen investointiyhteistyösopimuksen Dubain sijoituskehitysviraston (DUBAI FDI) ja Maailman investointien edistämisvirastojen liiton (WAIPA) kanssa. Sopimus keskittyi miljardiluokan investointihankkeisiin Vietnamin ja Lähi-idän välillä. Minh teki myös yhteistyötä Bosnia ja Hertsegovinan, Serbian sekä Dubain hallitusten kanssa erilaisissa investointihankkeissa.
Vuonna 2019 hän tapasi Bosnia ja Hertsegovinan presidentin Milorad Dodikin, Serbian varapääministerin ja ulkoministerin Ivica Dačićin sekä Srpskan tasavallan presidentin Željka Cvijanovićin osana "Kahdenvälinen investointiyhteistyö SAPA THALE -konsernin sekä Bosnia ja Hertsegovinan hallituksen ja johtavien yritysten välillä" -ohjelmaa.
Mai Vu Minh osallistuu säännöllisesti hyväntekeväisyystoimintaan ja tukee hankkeita, jotka kehittävät yhteisöjä ja parantavat paikallisten asukkaiden elämänlaatua.
Yrjö Vuolio

Yrjö Viljam Vuolio (8. joulukuuta 1888 Tampere - 2. syyskuuta 1948 Tampere) oli suomalainen voimistelija, joka kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa.
Vuolio edusti Tampereen Yritystä ja oli Suomen olympiajoukkueessa. Hän osallistui taiteelliseen voimisteluun ja kilpaili miesten henkilökohtaisessa moninkamppailussa, mutta ei saanut sijoitusta, koska hän ei suorittanut kilpailua loppuun.
Dominique Heinrich

| Dominique Heinrich |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. heinäkuuta 1990 (ikä 34) Wien, Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  172 cm
Paino:  73 kg
Pelinumero:  91
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Wiener Eislöwen (ÖNL) EHC Team Wien (ÖNL) Örebro HK (SHL) EC Salzburg (EBEL/ICEHL) Vienna Capitals (ICEHL)
Dominique Heinrich (s. 31. heinäkuuta 1990 Wien, Itävalta) on itävaltalainen jääkiekkopuolustaja.
Ura > Seuraura

Heinrich on Wiener EV:n kasvatti. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä Wiener Eislöwenissä vain 16-vuotiaana Itävallan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Nationalligassa kaudella 2006–2007. Kaudella 2007–2008 Heinrich pelasi samaa sarjaa EHC Team Wienissä sekä EC Salzburgin kakkosjoukkueessa. Seuraavalla kaudella 2008–2009 hän debytoi Salzburgin EBEL-joukkueessa, jossa tulokaskausi toi 30 runkosarja- ja 14 playoff-ottelussa tehot 3+2=5. Heinrich eteni joukkueen kanssa aina liigan finaaleihin, mutta Itävallan-mestaruuden vei kuitenkin lopulta Klagenfurter AC otteluvoitoin 4–3. Kaudella 2009–2010 hän voitti sekä Itävallan-mestaruuden, Itävallan A-nuorten sarjan mestaruuden että Continental Cupin mestaruuden.
Kauden 2010–2011 päätteeksi Heinrich voitti Itävallan-mestaruuden. Kaudella 2011–2012 hän voitti Salzburgissa European Trophyn mestaruuden. Maaliskuussa 2012 Heinrich teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Kaudella 2012–2013 hän oli Salzburgin tehokkain puolustaja tehoilla 10+19=29. Heinrich voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +18. Kaudella 2013–2014 hän oli ET:ssä Salzburgin paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Manuel Latusan jälkeen tehoilla 1+6=7. Heinrich eteni EBEL:ssä joukkueen kanssa finaaleihin, mutta mestaruuden vei kuitenkin italialainen HC Bolzano otteluvoitoin 3–2. Huhtikuussa 2014 hän teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Salzburgin kanssa.
Heinrich sijoittui kaudella 2014–2015 tehoilla 10+25=35 koko EBEL:n puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain EHC Linzin Sébastien Piché. Hän voitti myös tehoilla 5+7=12 koko kevään 2015 pudotuspelien puolustajien maalipörssin ja sijoittui Pichén kanssa puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain joukkuetoveri Brian Fahey. Heinrich voitti kauden päätteeksi Itävallan-mestaruuden. Kaudella 2015–2016 hän teki EBEL:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 10+33=43, joilla Heinrich sijoittui liigan puolustajien pistepörssissä kolmanneksi. Hän voitti kauden päätteeksi taas Itävallan-mestaruuden.
Kaudeksi 2016–2017 Heinrich siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Örebro HK:hon. Hän jätti joukkueen kuitenkin jo tammikuussa 2017 ja palasi kotimaahansa EC Salzburgiin.
Salzburg eteni kaudella 2017–2018 Mestareiden liigan välieriin asti. Kausi 2021–2022 oli puolestaan Heinrichin 14:s Salzburgissa. Yhtä monta kautta joukkueessa on pelannut vain Matthias Trattnig. Kausi päättyi Heinrichin viidenteen Itävallan-mestaruuteen, ja seuraavalla kaudella Heinrich ja Salzburg olivat voittamassa uutta mestaruutta.
Heinrich siirtyi kaudeksi 2023–2024 Salzburgista Vienna Capitalsiin.
Ura > Maajoukkueura

Heinrich pelasi I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2009, jolloin hän voitti B-lohkon kultaa. Heinrich pelasi myös alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti B-lohkon pronssia.
Heinrich pelasi alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2010, jolloin hän toimi Itävallan kapteenina ja oli pelipaikastaan huolimatta joukkueen paras pistemies tehoilla 3+4=7. Heinrich palkittiin Itävallan yhtenä kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös alkulohkossa Ruotsia vastaan pelatun ottelun päätteeksi Itävallan joukkueen ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Heinrich on edustanut Itävaltaa MM-kilpailuissa vuonna 2015, 2018, 2019, 2022, 2023 ja 2024. Hänet on valittu joukkueen kolmeksi parhaaksi pelaajaksi 2015, 2019 ja 2022. Heinrich valittiin myös alkulohkossa Ruotsia vastaan pelatun ottelun päätteeksi Itävallan joukkueen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän on pelannut myös I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2012, 2014 ja 2017. Vuonna 2017 Itävalta voitti sarjan, kun vuosina 2012 ja 2014 se sijoittui hopealle. Heinrich voitti vuoden 2014 turnauksen puolustajien piste- ja maalipörssin tehoilla 4+2=6. Hänet on valittu turnauksen parhaaksi puolustajaksi ja tähdistökentälliseen sekä 2014 että 2017. Heinrich on pelannut myös Pyeongchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa ja Pekingin olympiakisojen 2022 karsinnoissa. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 12. marraskuuta 2010 Unkarin Székesfehérvárissa Ranskaa vastaan. Yhteensä Heinrich on pelannut 106 maaottelua tehopistein 20+27=47.
Tilastot

Henrich Itävallan paidassa Euro Ice Hockey Challengen ottelussa Slovakiaa vastaan helmikuussa 2015.
Eevahenna Aalto

Eevahenna Aalto (s. 1944) on suomalais-norjalainen tekstiilitaiteilija.
Aalto opiskeli tekstiilitaidetta Helsingissä ja Bergenin taideteollisuuskoulussa, ja hän on opiskellut myös Kreeta Pohjanheimon tekstiilikoulussa Helsingissä (1966–1970) sekä Den Frie Kunstskolenissa Helsingissä (1966–1968). Aallon teokset, kuten gobeliinit ja tekstiilit, perustuvat yksinkertaisiin muotoihin, kuten ympyröihin, neliöihin ja kolmioihin, luoden selkeitä rakenteita. Hänen tyylinsä on monikäyttöinen ja soveltuu erilaisiin tiloihin, yhdistäen konkreettisen estetiikan ja tarkkaan harkitut yksityiskohdat.
Aalto työskentelee talvisin Hammerfestissä Norjan studiossaan ja kesäisin Suomen kesästudiossaan. Hän on työskennellyt taiteilijana vuodesta 1970 alkaen, erikoistuen gobeliineihin (tekstiilitöihin) sekä akryyli- ja öljymaalaamiseen.
Aalto on saanut useita stipendejä ja palkintoja uransa aikana, kuten Hammerfestin kulttuuripalkinnon (2011), valtion matka- ja opiskelustipendin (2002) sekä työskentelystipendejä Voipaalan taidekeskuksesta (2001) ja Ingrid Lindbæck Langaards -rahastosta (1997–1999). Hän on myös saanut useita muita apurahoja, muun muassa Finnmarkin läänin työstipendin taiteilijoille (1992–1995), sekä useita ulkomaanmatkustustukia ja kulttuuristipendejä eri vuosilta.
Kirkastettu yö

Kirkastettu yö op. 4 (saks. Verklärte Nacht) on Arnold Schönbergin vuonna 1899 säveltämä kamarimusiikkiteos. Kokoonpanoltaan Kirkastettu yö on jousisekstetto; vuosina 1917 ja 1943 säveltäjä laati kaksi versiota jousiorkesterille. Sävellys valmistui kolmessa viikossa vuoden 1899 lopulla, mutta se sai kantaesityksensä Wienissä vasta 18. maaliskuuta 1902. Teos on yksiosainen ja tyyliltään myöhäisromanttinen. Se edustaa säveltäjän varhaistuotantoa.
Schönberg nimesi teoksen Richard Dehmelin runon mukaan. Sävellys on ”ohjelmamusiikkia, joka kuvailee ja ilmentää Richard Dehmelin runoa”.
Kirkastetun yön kantaesitys viivästyi, koska siinä käytettiin riitasoinnuksi koettua sävelyhdistelmää, ja kantaesitys päättyi mellakkaan ja käsirysyyn. Eräs wieniläinen arvostelija kirjoitti: ”Minusta tämä sekstetto vaikutti kuusijalkaiselta vasikalta, jollaisia näytellään markkinoilla.”
Teos kuultiin ensi kertaa Suomessa vuonna 1919.
Aiheesta muualla

Muxeneder, Therese: »Verklärte Nacht«: Sextett für 2 Violinen, 2 Violen und 2 Violoncelli op. 4. (Äänite ja teosesittely.) Arnold Schönberg Center, Wien. 27.6.2023.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  BRAHMS 2  MusicBrainz work
Yrjölänpuuro

Yrjölänpuuro on koirille kehitetty puurolaji, joka valmistetaan luonnonriisistä, tattarisuurimoista, kokonaisista ohra- ja hirssisuurimoista ja vedestä. Aineksia liotetaan muutama tunti astiassa, josta seos siirretään uunivuokaan. Ruokaa paistetaan noin kaksi tuntia uunin keskiosassa noin 200 asteen lämmössä. Ihmiselle yrjölänpuuro ei ole miellyttävää syödä, mutta koiralle on. Puuron nimi ei kuitenkaan viittaa sen ”yrjöttävyyteen” ihmiselle vaan sen keksijään Jouko Yrjölään, joka oli pitkäaikainen Suomen Kennelliiton vaikuttaja. Yrjölänpuuroa voi tarjota koiralle yhdessä esimerkiksi jauhelihan tai koiranruokanappuloiden kanssa. Yrjölänpuuroa on myös myytävänä joissakin liikkeissä.
Västerås IK

| Västerås IK |
| --- | --- |

Perustettu:  1999 (1939)
Entiset nimet:  Västerås IK Hockey   1939-2000   Västerås IK Ungdom   1999-2005   VIK Västerås Hockey Klubb   2005–2018   Västerås IK   2018–
Kaupunki:   Västerås
Kotiareena:  ABB Arena Nord
– kapasiteetti:  4 902
Sarjataso:  HockeyAllsvenskan
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Niklas Johansson
Päävalmentaja:   Eric Karlsson
Kapteeni:   Konstantin Komarek
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Västeråsin pelaajia alkulämmittelyssä
Västerås IK (Västerås Ishockeyklubb) on ruotsalainen jääkiekkoseura Västeråsista. Joukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyAllsvenskanissa. Västerås IK on pelannut 12 kautta Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä vuodesta 1988 vuoteen 2000.
Historia

Västerås IK perustettiin vuonna 1913 ja jääkiekko aloitettiin seurassa vuonna 1939. Västeråsin jääkiekkojaosto oli toiminnassa vuoteen 2000 asti, jolloin seura lopetettiin ja vaihtoi nimekseen Västerås IK Ungdom, joka vaihdettiin myöhemmin vuonna 2005 nimelle VIK Västerås HK. Noustuaan vuoden jälkeen kolmanneksi korkeimmalta sarjatasolta Hockeyettanista takaisin Allsvenskaniin vuonna 2018 seura palasi vanhaan Västerås IK -nimeensä.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 40 |  | Rasmus Korhonen | L | 2026 | Oulu, Suomi |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 3 |  | Niklas Folin (A) | R | 2026 | Göteborg, Ruotsi |  |
| 8 |  | Nikodemus Wernquist | R | Juniori | Täby, Ruotsi |  |
| 10 |  | Jimmie Jansson Lorek | L | 2027 | Västerås, Ruotsi |  |
| 21 |  | Henrik Malmström | L | 2026 |  |  |
| 36 |  | Olle Norberg | L | 2026 | Uppsala, Ruotsi |  |
| 56 |  | Albert Lyckåsen | R | 2026 | Bålsta, Ruotsi |  |
| 65 |  | Noel Fransén | L | Laina | Karlstad, Ruotsi |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 16 |  | Wille Ekman Cederborg | L | OLH | Juniori |  |
| 19 |  | Anton Johansson | L | KH | 2025 | Kumla, Ruotsi |
| 24 |  | Joel Kant | L | KH | 2026 | Luulaja, Ruotsi |
| 27 |  | Carl Jakobsson | L | LH | 2027 | Limhamn, Ruotsi |
| 39 |  | Elias Ekström | L | LH | Laina |  |
| 41 |  | Simon Zether | R | KH | Laina | Helsingborg, Ruotsi |
| 46 |  | Svante Sjödin | L | KH | Laina | Nyköping, Ruotsi |
| 61 |  | Malte Sjögren | L | KH / VLH | 2026 |  |
| 67 |  | Konstantin Komarek (C) | L | KH | 2026 | Wien, Itävalta |
| 73 |  | Anton Gradin | R | LH | 2026 | Örnsköldsvik, Ruotsi |
| 76 |  | Oskar Kvist | L | LH | 2026 | Gävle, Ruotsi |
| 92 |  | Kim Rosdahl (A) | R | OLH | 2027 | Malmö, Ruotsi |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Eric Karlsson
Apuvalmentaja: Stefan Fredriksson
Maalivahtivalmentaja: Patrik Sjöström
Fysiikkavalmentaja: William Lindgren
Huoltopäällikkö: Tobias Hansson
Huoltopäällikkö: Mio Schilcher
Toimitusjohtaja: Niklas Johansson
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut
VIK Support kannattajayhdistys
Gulsvart Ultras kannattajayhdistys
HockeyAllsvenskan
AIK IF
Almtuna IS
BIK Karlskoga
Djurgårdens IF Hockey
IK Oskarshamn
IF Björklöven
Kalmar HC
Mora IK
Nybro Vikings IF
Södertälje SK
Tingsryds AIF
Vimmerby HC
Västerås IK
Östersunds IK
Andros Townsend

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Andros Darryl Townsend
Syntymäaika: 16. heinäkuuta 1991
Syntymäpaikka: Leytonstone, Englanti
Pelipaikka: Laitalinkki
Pituus: 181 cm
Seura
Seura: Luton Town
Junioriseurat
2000–2009: Tottenham Hotspur
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2016 | Tottenham Hotspur | 50 | (3) |
| 2009 | → Yeovil Town | 10 | (1) |
| 2009 | → Leyton Orient | 22 | (2) |
| 2010 | → MK Dons | 9 | (2) |
| 2010 | → Ipswich Town | 13 | (1) |
| 2011 | → Watford | 3 | (0) |
| 2011 | → Millwall | 11 | (2) |
| 2012 | → Leeds United | 6 | (1) |
| 2012 | → Birmingham City | 15 | (0) |
| 2013 | → QPR | 12 | (2) |
| 2016 | Newcastle United | 13 | (4) |
| 2016–2021 | Crystal Palace | 168 | (13) |
| 2021–2023 | Everton | 21 | (3) |
| 2023– | Luton Town | 28 | (1) |
Maajoukkue
| 2006–2007 |  Englanti U16 | 3 | (0) |
| 2007–2008 |  Englanti U17 | 6 | (2) |
| 2009–2010 |  Englanti U19 | 6 | (0) |
| 2012–2013 |  Englanti U21 | 3 | (0) |
| 2013–2016 |  Englanti | 13 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. joulukuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. joulukuuta 2023.
Andros Darryl Townsend (s. 16. heinäkuuta 1991 Leytonstone) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaava Antalyasporia.
Townsend liittyi Tottenhamin junioriakatemiaan yhdeksänvuotiaana. Hän pelasi Tottenhamista lainalla yhdeksässä eri brittijoukkueessa. Tammikuussa 2016 hän siirtyi pysyvällä siirrolla Newcastle Unitediin 12 miljoonan punnan korvauksella. Kesällä 2016 Townsend siirtyi Crystal Palaceen. Hän pelasi Crystal Palacessa viiden kauden aikana 168 valioliigaottelua ja teki niissä 13 maalia, joista kuusi kaudella 2018–2019.
Heinäkuussa 2021 Townsend teki kaksivuotisen sopimuksen Evertonin kanssa. Hän pelasi kaudella 2021–2022 Valioliigassa 21 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kauden 2022–2023 hän oli keväällä 2022 FA Cupin puolivälierässä tulleen ristisidevamman takia sivussa ja pelasi kauden päätteeksi toukokuussa vain yhden ottelun Evertonin reservijoukkueessa.
Townsend teki lokakuussa 2023 vuoden loppuun saakka ulottuvan sopimuksen Valioliigaan nousseen Luton Townin kanssa. Joulukuussa hän teki kauden yhdeksännessä ottelussaan 1–0-voittomaalin kotikentällä Newcastle Unitedia vastaan. Hän pelasi Lutonin putoamiseen päättyneellä kaudella 27 liigaottelua.
Maajoukkueura

Englannin maajoukkueen päävalmentaja Roy Hodgson valitsi Townsendin hieman yllättäen syyskuun 2013 MM-karsintaotteluihin Moldovaa ja Ukrainaa vastaan. Pelaamaan Townsend pääsi lokakuussa 2013 Montenegroa ja Puolaa vastaan ja hän teki maalin ensimmäisessä maaottelussaan. Toisen maaottelumaalinsa hän teki lokakuussa 2014 EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan ja kolmannen maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa Italiaa vastaan. Viimeksi Townsend on pelannut maajoukkueessa marraskuussa 2016.
Juhana Kokko

| Juhana Kokko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1856 Liminka
Kuollut: 15. syyskuuta 1926 (70 vuotta) Oulu
Kirjailija
Salanimi: Kyösti
Esikoisteos:  Kölliskö (1886)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Juhana Kokko (12. maaliskuuta 1856 Liminka – 15. syyskuuta 1926 Oulu) oli suomalainen kirjailija, kansanvalistaja, kansankirjailija ja kansakoulunopettaja, joka kirjoitti nimimerkillä Kyösti.
Henkilöhistoria

Kokon vanhemmat olivat talollinen Heikki Kokko ja Maria Kramsu. Hän kävi Oulun alkeisoppilaitoksen 1873–1874 ja sen jälkeen Jyväskylän seminaarin 1874–1878, josta valmistui kansakoulunopettajaksi. Kokko toimi opettajana Kiteellä, Ylivieskassa ja Iissä 1881–1897 sekä Oulujoella 1897–1923.  Hän oli Oulujoen kunnankirjuri 1901–1908 ja hoiti omaa maatilaansa 1884–1916. Kokko toimi Louhi-, Päivälehti-, Kaiku- ja Kaleva-lehtien avustajana. Hän julkaisi kolme kaunokirjallista teosta, esikoisteoksen Kölliskö vuonna 1886. Vuonna 1888 ilmestynyt Räisäs-poika kertoi liminkalaisesta ammattivarkaasta Anders Väisäsestä, kirja Kruunun metsissä sai Kansanvalistusseuran palkinnon ilmestymisvuonnaan 1891. Teoksen arvellaan osaltaan vaikuttaneen Juhani Ahon kirjaan Maailman murjoma.
Kokon puoliso vuodesta 1885 oli Onnia Durchman (k. 1952). Kanslianeuvos Tauno Kokko oli heidän poikansa.
Teoksia

Kölliskö ; kirjoitti Kyösti. WSOY 1887
Räisäspoika ; kirj. Kyösti. WSOY 1888
Kruunun metsissä ; kirjoitti Kyösti. Werner Söderström, Porvoo 1891 (Ilmestyi alun perin kolmena erillisenä vihkona (vihot 1, 3 ja 5) otsikolla Kuopion laulujuhlassa palkitut teokset. Vihkoissa 2 ja 4 ilmestyi Kauppis-Heikin kertomus Kirottua työtä)
Kirjallisuutta

Helvi Linna : Juhana Kokon tuotannon sosiaalihistoriallisten lähtökohtien heijastuminen teoksiin. Pro gradu -tutkielma, Oulun yliopisto. Oulun ja sen lähiympäristön sanataide -tutkimusprojekti, Oulu 1978 ISBN 9519921702
Aiheesta muualla

Vapaasti ladattavia Juhana Kokon e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Kirjasampo.fi: Juhana Kokko
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO)
Multi-instrumentalisti

Eddie Cochran oli tunnettu multi-instrumentaristi. Hän soitti tunnetuimmilla levytyksillään kaikki instrumentit itse, päällekkäisäänitystä hyväksikäyttäen.
Leif Segerstam oli tunnettu suomalainen multi-instrumentalisti ja kapellimestari. Hän soitti muun muassa pianoa, viulua ja kaikkia vaskipuhaltimia.
Frank Zappa oli tunnettu yhdysvaltalainen multi-instrumentalisti
Multi-instrumentalisti on muusikko, joka osaa soittaa kahta tai useampaa soitinta.
Tunnettuja multi-instrumentalisteja

Anssi Kela (laulu, kitara, basso, rummut, kosketinsoittimet, huuliharppu)
Eddie Cochran
Henri Sorvali (kosketinsoittimet, kitara, basso, harmonikka, banjo, tinapilli, munniharppu, laulu)
Leif Segerstam (viulu, piano, kaikki vaskipuhaltimet)
Pave Maijanen
Prince
Jaco Pastorius
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Multi-instrumentalisti Wikimedia Commonsissa
Dennis Potter

| Dennis Potter> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. toukokuuta 1935 
Ammatti:  kirjailija ja maineikas televisiokäsikirjoittaja
Aiheesta muualla
intranet.yorksj.ac.uk/potter
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Dennis Potter (1935 Joyford Hill, Coleford, Englanti – 7. kesäkuuta 1994lähde?) oli englantilainen kirjailija ja maineikas televisiokäsikirjoittaja. Hänen läpimurtonsa oli 1930-luvun lamaan sijoittuva televisiosarjasarja Pennejä taivaasta (1978), jossa hän kuvaa haaveilevaa nuottikauppiasta mestarillisesti. Hän julkaisi tarinan 1981 myös romaanina. Potter kuoli syöpään.lähde?
Filmografia

Pennejä taivaasta (Pennies From Heaven, 1978)
Laulava salapoliisi (The Singing Detective, 1986)
Blackeys (Blackeyes, 1989; myös ohjaus ja romaani)
Huulipunaa kauluksessa (Lipstick on Your Collar, 1993)
Kylmä Lasarus (Cold Lazarus, 1996)
Karaoke (Karaoke, 1996)
Suomennetut teokset

Laulava salapoliisi (The singing detective); suom.  Tiirinen, Mika. Helsinki: Like 1989 ISBN 951-8929-15-7, 4. p. Like 2005 ISBN 952-471-567-8
Blackeyes (Blackeyes); suom.  Tamminen, Arvi. Helsinki: Like 1991 ISBN 951-8929-45-9, 3. p. Like 1997 ISBN 951-578-470-0
Kirjallisuutta

Potter on Potter Faber, 1994 Sarja: Directors on Directors ISBN 9780571170463