Artie Matthews
Musiikillinen ura

Artie Matthewsin musiikillinen ura alkoi varsinaisesti hänen muutettuaan pysyvästi St. Louisiin vuonna 1907. Maailmannäyttelyn päättymisen jälkeen useita pianisteja oli siirtynyt Chicagoon, joten Matthewsin kaltaiselle soittajalle oli tilaa St. Louisin musiikkipiireissä. Hän herättikin pian paikallisen pianistin Tom Turpinin kiinnostuksen ja tämä palkkasi hänet v. 1908 säveltäjäksi ja sovittajaksi omistamaansa Booker T. Washington-teatteriin.. Työnsä ohella Matthews jatkoi soitonopintojaan paikallisessa Keaton School of Musicissa, jossa opiskeli kaikkiaan viiden vuoden ajan. Vuonna 1908 Matthews sävelsi ja julkaisi ensimmäisen kappaleensa Give Me, Dear, Just One More Chance, jonka oli säveltänyt yhteistyössä Ford Hayesin kanssa.
Asuessaan St. Lousissa Matthews matkusti ajoittain muihin kaupunkeihin kuullakseen toisten mestareiden soittoa. Hän matkusti muun muassa Chicagoon, jossa tapasi Tony Jacksonin. Vuonna 1911 hän tapasi Jelly Roll Mortonin St. Louisissa. Morton piti Matthewsia eräänä parhaista pianisteista, joiden soittoa hänellä oli ollut tilaisuus kuulla .
Vuonna 1911 Matthews oli jo niin hyvä soittaja, että pystyi soittamaan kaikenlaista musiikkia.[lähde? ] Säveltäjänäkin hänestä oli jo kehittynyt taitava. Kesällä 1912 Matthews teki sovituksen Baby F. Sealsin säveltämään kappaleeseen Baby Seal Blues, joka oli eräs ensimmäisiä laulettavia blues-kappaleita. Matthews sävelsi 1915 oman blues-kappaleensa Weary Blues, josta tuli hitti. Hänen maineensa levisi pian niin laajalle, että musiikkikustantaja John Stark kuuli hänestä. Stark pestasi hänet vuosiksi 1913-1915 sovittajaksi musiikkiliikkeensä palvelukseen. Starkin liike julkaisi sittemmin Matthewsin merkittävimmät sävellykset eli ragtime-kappeleet Pastime Rag numerot 1-5, jotka Matthews sävelsi vuosina 1912 ja 1913 .
Kehittyvä pianisti Luckey Roberts, joka sittemmin vaikutti New Yorkin Harlemissa, pistäytyi Cincinnatissa, jossa Matthews oli matkalla ja kaksikko kohtasi. Tapaamisen seurauksena Matthews teki sovituksen Robertsin kappaleeseen Junk Man Rag, joka julkaistiin 1913. Matthews teki vuosien 1912 ja 1921 välillä useita sovituksia eri säveltäjien kappaleisiin.
1910-luvun lopulla ragtime-musiikin suosio hiipui, kun jazz teki tuloaan. Pianisteja ei enää työllistynyt niin paljon kuin ennen. Matthews siirtyikin 1915 Chicagoon, jossa toimi presbyteerisen kirkon urkurina. Vuonna 1916 Matthews muutti Cincinnatiin Ohion osavaltioon, jossa sai paikan kirkon urkurina . Hän opiskeli urkujensoittoa professori W. S. Sterlingin johdolla Cincinnatin Metropolitan Collegessa ja sai diplomin 1918.
Cincinnatissa rasismi oli yleistä ja lisäksi paikalliset viranomaismääräykset rajoittivat afroamerikkalaisten työllistymistä ja kouluttautumista. Siksi Artie ja hänen vaimonsa Anna Howard perustivat vuonna 1921 mustille tarkoitetun musiikillista koulutusta tarjoavan konservatorion (Cosmopolitan School of Music) . Oppilaitos oli samalla myös ensimmäinen afroamerikkalaisen omistama musiikillinen opinahjo Yhdysvalloissa. Matthews jatkoi koulun pitämistä aina kuolemaansa asti. Sadat afroamerikkalaiset nuoret saivat siellä soitonopetusta. Koulun tunnetuin oppilas oli Count Basien orkesterille sovituksia laatinut Frank Foster.
Cincinnatin vuosinaan Matthews otti aktiivisesti osaa rotuerottelun purkamista vaatineen paikallisen yhteisön toimintaan. Hän toimi mm. mustien muusikkojen liiton sihteerinä 35 vuoden ajan. Hän sovitti musiikkia Cincinnatin sinfoniaorkesterille ja organisoi afroamerikkalaisten musiikkifestivaaleja. Vuonna 1938 hän sai kunniatohtorin arvon Central Staten yliopistosta tunnuksena työstään yhteisön hyväksi. Matthews ehti nähdä ragtime-musiikin uuden tulemisen 1950-luvulla. Hän kuoli hieman ennen 70-vuotispäiväänsä Cincinnatissa 25. lokakuuta 1958