stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rullakiekon maailmanmestaruuskilpailut
Aiheesta muualla

Rullakiekon MM-kilpailujen virallinen sivusto (englanniksi)
IIHF:n virallinen rullakiekon sääntökirja 2015-2018 (englanniksi)
Rullakiekon maailmanmestaruuskilpailut
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2017
Rullalauta

Tyypillinen rullalauta.
Rullalauta (slangissa skeittilauta) on liikkumis- ja urheiluväline. Rullalaudan historia juontaa juurensa 1900-luvun alkupuolen surffilaudoista. Rullalautoja käytetään rullalautailuun ja rullalautaa käyttävää henkilöä kutsutaan rullalautailijaksi tai yleensä skeittariksi tai skeittaajaksi.
Historia

Nykymuotoisen rullalaudan ensimmäinen muoto syntyi 1950-luvun tienoilla Kaliforniassa, kun surffaajat saivat idean surffata myös kadulla.  Ei tiedetä, kuka varsinaisesti keksi ensimmäisen rullalaudan, mutta niitä valmistettiin kotitekoisesti puusta. Koska ensimmäiset rullalautailijat olivat surffaajia, sai rullalautailutyylikin vaikutteita surffaamisesta.
Rullalautojen kaupallinen valmistus alkoi vuonna 1959, jolloin Yhdysvalloissa alettiin myydä The Roller Derby Skateboard -rullalautoja.  1960-luvun alussa rullalautoja tuotettiin ja ostettiin suuria määriä ja rullalautayhtiöt pitivät kisojakin, joskin 1960-luvun lopulla rullalautailun suosio äkkiä laski. 1970-luvulla rullalautailu taas lisääntyi, jolloin myyntiin tulivat ensimmäiset uretaanirenkaat, jotka takasivat paremman pidon ja suuremman nopeuden vanhan mallisiin nähden. Tuolloin rullalautoihin tuli myös erikoistuneet trukit, jotka mahdollistivat paremman liikkuvuuden.  Rullalautojen uudet ominaisuudet lähensivät rullalautailun kehitystä lähemmäksi nykymuotoaan ja keksittiin nykyäänkin suosittuja temppuja (mm. ollie). Rullalautailu alkoi näkyä myös mediassa ja rullalautailijoille alettiin tehdä asiaan erikoistuneita puistoja.
Rullalaudan osat > Lauta

Lauta eli dekki muodostaa rullalaudan rungon ja tarjoaa rullalautailijalle alustan, jolla seisoa. Dekki on tavallisesti noin 31,5 tuumaa eli 80 cm pitkä ja 18–22 cm leveä. Pidempää rullalautaa kutsutaan mäkirullalaudaksi tai longboardiksi eli lonkkariksi. Alun perin dekit valmistettiin sahaamalla yhdestä laudankappaleesta pientä surffilautaa muistuttava pala, mutta nykyaikaiset rullalaudat koostuvat muotoon liimatuista vaahteraviiluista tai muista komposiittimateriaaleista. Dekin yläpinnalle kiinnitetään tavallisesti hiekkapaperia muistuttava teippi (grippi), joka lisää kitkaa rullalautailijan kengän ja dekin välillä, helpottaen laudan hallintaa. Dekin alle kiinnitetään telit (trukit), joiden akseleihin kiinnitetään neljä rengasta.
Rullalaudan osat > Trukit

Rullalaudan trukit koostuvat pääasiassa kahdesta osasta: tukilevystä, joka kiinnitetään dekkiin, ja ripustimesta, johon renkaat kiinnitetään. Tukilevyn ja ripustimen puhekielessä käytetyt vastineet ovat englanninkielisestä sanastosta lainatut baseplate ja hanger. Ripustin kiinnitetään trukkiin pultin (kingpin) avulla. Kingpin-pultin kireyttä säätämällä voidaan määritellä, kuinka paljon laudan kantin varaan täytyy nojata kääntyäkseen. Sen ollessa kireällä kääntyminen nojaamalla on hitaampaa, mutta laudan asento on tukevampi. Pultin ympärillä on puslat (bushing), jotka puristuvat kasaan ripustimen kääntyessä. Niiden avulla ripustin palaa takaisin keskiasentoon käännöksen päättyessä.
Rullalaudan osat > Renkaat

Rullalaudan rullat valmistetaan kovasta uretaanista. Niiden kovuus vaihtelee yleensä Shore A -asteikolla välillä 90–101 A. Renkaiden läpimitta ja leveys vaihtelee paljon käyttötarkoituksesta riippuen. Tasamaalla eli flätillä temppuja tekevät suosivat usein pienempiä rullia niiden keveyden takia, kun taas rampeilla skeittaavat arvostavat enemmän suuremmilla rullilla saavutettavaa nopeutta. Renkaiden läpimitta vaihtelee yleensä välillä 45–60 mm. Mäkirullalaudoissa käytetään suurempia ja pehmeämpiä rullia. Niiden läpimitta voi olla jopa 90 mm ja kovuus 75 A.
Rullalaudan osat > Laakerit

Renkaiden sisälle on asetettu kuulalaakerit, jotka yhdistävät renkaat trukkiin. Ne muodostuvat ulommasta ja sisemmästä osasta, joiden välissä kuulat ovat. Laakerit ovat usein valmistettu teräksestä ja sisällä olevat kuulat joko teräksestä tai keraamista. Laakereiden laatu määritellään ABEC-luokituksella, joka mittaa laakereiden tarkkuutta ja kestokykyä.
Kirjallisuutta

Määttänen, Sakari: Kaikki diggaa rullalautaa. Helsingin Sanomat 24.12.1977 s. 26.
Johan Unenge Pontus: Kahden vaiheilla
Aiheesta muualla

Lamina - Rullalaudan osat (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rullalauta Wikimedia Commonsissa
1980-luvun rullalauta Mark Gonzalesin dekillä.
Rullalaudan trukki (kuvattu ylösalaisin).
Sammy

Sammy on etunimi, joka on annettu Suomessa vuoteen 2024 mennessä hieman yli 200 henkilölle, joista valtaosa on miehiä.
Tunnettuja Sammyja

Sammy Aaltonen, suomalainen laulaja ja säveltäjä
Sammy Ahonen (1997–2017), suomalainen ratamoottoripyöräilijä
Sammy Ameobi (s. 1992), englantilais-nigerialainen jalkapalloilija
Sammy Angott (1915–1980), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä
Sammy Babitzin (1948–1973), suomalainen muusikko
Sammy Baloji (s. 1978), kinshasankongolainen valokuvaaja
Sammy Basso (1995–2024), italialainen molekyylibiologi, progerian tutkija ja tietokirjailija
Sammy Baugh (1914–2008), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja näyttelijä
Sammy Cahn (1913–1993), yhdysvaltalainen sanoittaja
Sammy Case, yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
Sammy Davis Jr. (1925–1990), yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä
Sammy Fain (1902–1989), yhdysvaltalainen populaarimusiikin säveltäjä
Sammy Hagar (s. 1947), yhdysvaltalainen rockmuusikko
Sammy Kershaw (s. 1958), yhdysvaltalainen countrymuusikko
Sammy Korir (s. 1971), kenialainen kestävyysjuoksija
Sammy Kitwara (s. 1986), kenialainen kestävyysjuoksija
Sammy Lee (s. 1959), englantilainen jalkapalloilija
Sammy Lee (1920–2016), yhdysvaltalainen uimahyppääjä
Sammy Mandell (s. 1967), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä
Sammy McIlroy (s. 1954), pohjoisirlantilainen jalkapalloilija
Sammy Alex Mutahi (s. 1989), kenialainen kestävyysjuoksija
Sammy N’Djock (s. 1990), kamerunilainen jalkapalloilija
Sammy Nelson (s. 1949), pohjoisirlantilainen jalkapalloilija
Sammy Nestico (1924–2021), yhdysvaltalainen big band -säveltäjä
Sammy Ofer (1922–2011), israelilainen liikemies ja merenkulkijapohatta
Sammy Renders, Sam Feldt (s. 1993), alankomaalainen DJ, musiikkituottaja ja viihdetaiteilija
Sammy Salminen, suomalainen laulaja
Sammy Sosa (s. 1968), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Sammy Väisänen, suomalainen urheilutoimittaja
Sammy Winward (s. 1985), englantilainen näyttelijä, laulaja ja malli
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sammy Wikimedia Commonsissa
Pihla Hintikka

Pihla Hintikka (s. 1982 Raahe) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hintikka muutti vuonna 2005 Ranskaan opiskelemaan Sorbonnen yliopistoon ja on siitä saakka asunut Pariisissa.
Hintikan esikoisromaani Hetken Pariisi on meidän (Otava) julkaistiin vuonna 2020. Vuoden 2015 Pariisiin sijoittuva romaani kertoo kolmesta eri ikäisestä naisesta Pariisin muoti- ja taidealalla. Hintikan toinen romaani Äidin oma (Otava) ilmestyi vuonna 2024. Teos käsittelee äityttä, hoivaa ja lisääntymisoikeuksia.
Lisäksi Hintikka on kirjoittanut kaksi lasten näytelmää sekä Ranskassa julkaistuja, ranskankielisiä feministisiä tietokirjoja (Éditions Marabout) raskaudesta ja vanhemmuudesta.
Hintikka on työskennellyt aiemmin muun muassa Helsingin Sanomissa ja toimii nykyään vapaana toimittajana. Suomessa Hintikan artikkeleita on julkaistu muun muassa Helsingin Sanomissa, Suomen Kuvalehdessä, Gloriassa ja Ellessä. Hintikka on erikoistunut henkilökuviin, kulttuuriin ja yhteiskunnallisiin aiheisiin. Hän on haastatellut Helsingin Sanomiin muun muassa ranskalaiskirjailijoita, kuten Nobel-kirjailija Annie Ernaux'ta ja  Edouard Louis'ta.
Teoksia

Romaani
Hetken Pariisi on meidän.  Helsinki:  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-35072-9
Äidin oma.  Helsinki:  Otava, 2024.  ISBN 978-951-1-46581-2
Tietokirjat
Hintikka, Pihla & Rigoulet, Elisa: Le Guide féministe de la grossesse.  Éditions Marabout, 2019.  ISBN 978-2501176453
Hintikka, Pihla & Rigoulet, Elisa: Fille-garçon, même éducation.  Éditions Marabout, 2020.  ISBN 978-2501182638
Hintikka, Pihla & Rigoulet, Elisa: 30 discussions pour une éducation antisexiste.  Éditions Marabout, 2021.  ISBN 978-2501159722
Näytelmät
Putte-possun nimipäivät.  Raahen kesäteatteri, 2008.
Putte-possu ja Fantin aarre.  Raahen kesäteatteri, 2009.
Aiheesta muualla

https://pihlahintikka.com/
Pihla Hintikka Otavan sivuilla
Äidin oma -romaania käsittelevä haastattelu MTV 3:lla
Äidin oma -romaania käsittelevä haastattelu Ylellä
Hetken Pariisi on meidän -romaania käsittelevä haastattelu Helsingin Sanomissa
Putte-possun nimipäivät Kalevassa
Putte-possu ja Fantin aarre Ylen artikkelissa
Salsalbé

| Salsalbé |
| --- | --- |
 Salsalbé
 Koordinaatit: 14°25′18″N, 4°32′54″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Moptin alue
Piiri:  Moptin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  6 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Salsalbé (myös Sasalbé) on maalaiskunta Moptin alueen Moptin piirissä Malissa. Sen keskuskylä N’Gourema Toboro sijaitsee Nigerjoen sisämaasuistossa 56 kilometriä Moptista länteen. Kunnassa on 6 000 asukasta (vuonna 2009).
Maantiede

Salsalbén kunta rajoittuu idässä Moptin piirin Koubayen ja etelässä Ouro Modin, lounaassa Djennén piirin Togué Morarin, lännessä Ténenkoun piirin Ouro Guirén ja Ouro Ardon sekä pohjoisessa Togoro Kotian kuntiin.
Kunnan alueesta neljä viidesosaa on Nigerin ja sen haarajoen Diakan tulvatasankoa. Vesistöjä ovat Nigerin haarajoet Ballel, Bouroudhé, Fakolewel, Kagnawol, Koulé Gnagné, Koulé Kagna, Mayel Sango, Mayo Diboli, Mayo Kouna ja Mayo Sango. Luonnonvarainen kasvillisuus käsittää tulvaniittyjä ja metsiä. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Asutus

Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää: Belanguel, Borgo, Diolel, Kouna, N’Gourema Bacoure, N’Gourema Feya, N’Gourema Lanagoti, N’Gourema Toboro ja Welingara. Niistä suurin on yli tuhannen asukkaan Borgo. N’Gourema Toborossa asukkaita on 800.
Asukkaat ovat fulbeja, rimaibeja ja bozoja. Yleisimmät kielet ovat fulani ja bozo.
Liikenne, elinkeinot ja palvelut

Kunnan liikenneyhteydet ovat huonot. Tulva-aikaan ainoa liikenneväline on vene. Lisäksi käytetään hevoskärryjä ja moottoripyöriä.
Asukkaiden pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi (69 % tuotannosta), hirssi (28 %), maissi (3 %), lehmänpapu, maapähkinä ja vihannekset. Bozojen ja somonojen vuotuisesta 75 tonnin kalansaaliista suuri osa myydään tuoreena, kuivattuna tai savustettuna Moptiin ja Ténenkouhun. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä, pienimuotoista keräilyä ja käsityöammatteja. Teollisuutta tai matkailupalveluja ei ole.
Kylissä toimii kaksi alakoulua, koulutus- ja kehittämiskeskus (CED) ja lukutaitokeskus. N’Gourema Toborossa on hyvin vaatimaton terveyskeskus ja eläinapteekki. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja. Muita palveluja ovat muutama kauppa, rehuvarasto ja N’Gourema Feyan pieni tori.
Elina Airio

Elina Airio (s. 1991 Nokia) on suomalainen kirjailija ja sosiaalityöntekijä, koulutukseltaan sosionomi.
Airio on julkaissut kaksi romaania. Esikoisteos Metsässä juoksee nainen (2022) oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana ja sai kunniamaininnan. Toinen romaani Hekuma ilmestyi 2024. Kolmas on tekeillä syksyllä 2024, ja siinä teinitytöt kaivavat idolinsa haudasta ja syövät hänet. Aiempia teoksia on hänen mukaansa luonnehdittu jännitteisiksi ja piinaaviksi, ja hän haluaisi mennä vielä pitemmälle kauhun suuntaan..
Ario kirjoitti toista romaaniaan Hekumaa apurahan turvin, ja Tero Alangon mukaan se on esikoista viimeistellympi. Teoksen tunnelma on sävyltään uhkaava. Hän sanoo kirjoittavansa romaaneihinsa paljon itsestään joskaan ei usko autofiktion toteutumiseen tyylilajina vaan hän lukee esimerkiksi Karl Ove Knausgårdin ja Tove Ditlevsenin teoksia fiktiona. Hänelle itselleen ”ei riitä se, mitä meillä jo on. Olen hyvin tylsistynyt suurimman osan ajasta. Haluan kuvittelua ja liioittelua”.
Saksan Grand Prix

|  Saksan Grand Prix  |
| --- | --- |

Rata:  Hockenheimring
Sijainti:  Hockenheim, Saksa
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,574 km
Kilpailun pituus:  67 kierrosta, 306,458 km
Eniten voittoja
Kuljettajat:   Michael Schumacher,  Lewis Hamilton (4) 
Tallit:  Ferrari (21)
Viimeisin kilpailu (2019):
Voittaja:   Max Verstappen   (Red Bull Racing-Honda)
Voittoaika:  1:44.31,275
Toinen:   Sebastian Vettel   (Ferrari)
Kolmas:   Daniil Kvjat   (Scuderia Toro Rosso-Honda)
Paalupaikka
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Paaluaika:  1.11,767
Nopein kierros
Kuljettaja:   Max Verstappen   (Red Bull Racing-Honda)
Kierrosaika:  1.16,645 (kierroksella 61)
Saksan Grand Prix (saks. Großer Preis von Deutschland) oli Saksassa järjestetty Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Paikkakunnat, joissa Saksan Grand Prix on järjestetty.
Saksan Grand Prix’ta on ajettu kolmella eri radalla: Nürburgringillä vuosina 1951–1954, 1956–1958, 1961–1969, 1971–1976 ja 1985, AVUS-radalla 1959 sekä Hockenheimringillä 1970, 1977–1984, 1986–2006. Kaudella 2007 ei virallisesti ajettu Saksan GP:tä, koska Nürburgringillä ajettu osakilpailu oli Euroopan Grand Prix. Kaudesta 2008 alkaen kilpailu järjestettiin vuorovuosin Hockenheimringin ja Nürburgringin kesken. Kaudesta 2014 alkaen kilpailu on ajattu Hockenheimringillä, mutta kausilla 2015 ja 2017 ei järjestetty lainkaan Saksan GP:tä. Näitä aiemmin Saksassa ei ole ajettu lainkaan Formula 1:n MM-sarjaan kuuluvaa kilpailua kausina 1960, 1955 ja 1950. Kaudella 2020 ei virallisesti ajettu Saksan GP:tä, koska alkuperäinen kilpailunjärjestäjä Hockenheimring ei pystynyt takaamaan yleisörajoitusten toteutumista ja Nürburgringillä ajettu osakilpailu oli Eifelin Grand Prix.
No pasarán

¡No pasarán! (engl. "They shall not pass", ransk. "Ils ne passeront pas" tai "On ne passe pas", suom. "Älkööt he pääskö läpi") on espanjankielinen iskulause, jota poliittisissa yhteyksissä käytetään puhuttaessa vastustajan pysäyttämisestä. Nykyään se on tunnettu erityisesti antifasistien tunnuslauseena.
Alkuperä

Lauseen alkuperästä ei ole varmaa tietoa, mutta se kuultiin ranskankielisenä ensimmäisen maailmansodan aikana Verdunin taistelussa, jonka yhteydessä sitä tiettävästi käytti ranskalainen kenraali Robert Nivelle tai toisten lähteiden mukaan marsalkka Pétain. Lause esiintyi myös sota-ajan ranskalaisissa propagandajulisteissa.
Espanjan sisällissota

Varsinaisesti No pasarán tuli tunnetuksi Espanjan sisällissodan alettua tasavaltalaisten johtoon kuuluneen Dolores Ibárrurin pitämässä radiopuheessa, jossa hän kehotti kansalaisia unohtamaan keskinäiset erimielisyytensä ja käymään yhteiseen rintamaan kenraali Francon johtamia fasisteja vastaan. Ibárruri päätti heinäkuussa 1936 pitämänsä puheen raivokkaasti lauseisiin "Los fascistas no pasarán! No pasarán!". Tämän jälkeen tasavaltalaiset omaksuivat sen tunnuslauseekseen. Valloitettuaan Madridin 28. maaliskuuta 1939 Franco julisti Hemos pasado ("Olemme päässeet läpi".)
No pasarán levisi nopeasti myös muualle, ja jo lokakuussa 1936 sitä käytettiin Lontoossa niin sanotun Cable Streetin taistelun yhteydessä. Myöhemmin lauseen ovat ottaneet omakseen lähinnä vasemmistolaiset antifasistit, mutta se on kuultu myös muun muassa Viron keskustapuolueen vaalilauseena.
Hiragana

Hiragana (jap. 平仮名) on toinen japanin kirjoitusjärjestelmässä käytetyistä kana-tavumerkistöistä. Kukin merkki koostuu konsonantista ja vokaalista, poikkeuksena pelkät vokaalit ja "n".  Hiraganaa käytetään yleensä partikkelien ja sanojen taivutusmuotojen merkitsemiseen, harvinaisten tai vaikeiden merkkien ääntämisohjeiden merkitsemiseen sekä lapsille tarkoitettujen tekstien kirjoittamiseen.
Hiragana-merkit kehitettiin man’yōgana-merkeistä.
Alla olevassa taulukossa näkyvät sekä hiraganat että niistä saatavat yhdistelmät.
Merkkien ulkonäkö voi hieman vaihdella käytetyn fontin mukaan. Esimerkiksi ri-tavua vastaava merkki esiintyy joskus yhtenäisenä ja joskus kahdesta erillisestä osasta koostuvana.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| あ a | い i | う u | え e | お o | (ya) | (yu) | (yo) |

| か ka | き ki | く ku | け ke | こ ko | きゃ kya | きゅ kyu | きょ kyo |
| さ sa | し shi | す su | せ se | そ so | しゃ sha | しゅ shu | しょ sho |
| た ta | ち chi | つ tsu | て te | と to | ちゃ cha | ちゅ chu | ちょ cho |
| な na | に ni | ぬ nu | ね ne | の no | にゃ nya | にゅ nyu | にょ nyo |
| は ha | ひ hi | ふ fu | へ he | ほ ho | ひゃ hya | ひゅ hyu | ひょ hyo |
| ま ma | み mi | む mu | め me | も mo | みゃ mya | みゅ myu | みょ myo |
| や ya |  | ゆ yu |  | よ yo |  |  |  |
| ら ra | り ri | る ru | れ re | ろ ro | りゃ rya | りゅ ryu | りょ ryo |
| わ wa | ゐ wi |  | ゑ we | を o/wo |  |  |  |
|  |  |  |  | ん n |  |  |  |

| が ga | ぎ gi | ぐ gu | げ ge | ご go | ぎゃ gya | ぎゅ gyu | ぎょ gyo |
| ざ za | じ ji | ず zu | ぜ ze | ぞ zo | じゃ ja | じゅ ju | じょ jo |
| だ da | ぢ (ji) | づ (zu) | で de | ど do | ぢゃ (ja) | ぢゅ (ju) | ぢょ (jo) |
| ば ba | び bi | ぶ bu | べ be | ぼ bo | びゃ bya | びゅ byu | びょ byo |
| ぱ pa | ぴ pi | ぷ pu | ぺ pe | ぽ po | ぴゃ pya | ぴゅ pyu | ぴょ pyo |
K-rivistä (ka, ki, ku, ke, ko) saadaan g-rivi (ga, gi, gu, ge, go), s-rivistä z-rivi, t-rivistä d-rivi ja h-rivistä b-rivi lisäämällä lainausmerkin näköinen merkintä (゛, dakuten) merkin oikeaan yläkulmaan. H-rivistä saadaan lisäksi p-rivi lisäämällä yläkulmaan pieni ympyrä (゜, handakuten).
W-rivin punaiset merkit "wi" ja "we" on poistettu käytöstä.
Poikkeukset partikkelien lausumisessa

Merkkien lausuminen on toisen maailmansodan jälkeisten uudistusten jälkeen hyvin säännöllistä, mutta partikkeleina käytettäessä poikkeuksia on kolme:
は, ha lausutaan wa
へ, he lausutaan e
を, wo lausutaan o
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hanami Web – japaninkielinen näppäimistömerkistö (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kanjikaverin sivut hiraganojen opiskeluun
Ruutananjärvi

| Ruutananjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°25′20″N, 23°55′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mallasveden ja Pälkäneveden alue (35.71)
Laskujoki:  Hirvenojaa Roineeseen 
Järvinumero:  35.713.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122,9 m  
Rantaviiva:  0,618 km  
Pinta-ala:  2,172 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRuutananjärvi 
Ruutananjärvi  on Pirkanmaalla Kangasalla  sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Ruutananvuoristossa Koukkurahkan itäpuolella erämaassa. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä ja sen rannat ovat soistunutta metsämaata.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Mallasveden ja Pälkäneveden alueella (35.71), jonka Roineen alueeseen (35.713) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 122,9 metriä mpy. Järveen on johdettu yksi metsäoja Houkanvuoren suunnalta, mutta sen laskuoja virtaa länteen päin. Se laskee Roineen pohjoisrantaan.
Historiaa

Järven tulo-oja on kaivettu peruskartan vuosien 1975 ja 1991 julkaisujen välissä.
Pirkko Aitoaho

Pirkko Helinä Aitoaho (o.s. Ylitalo; 29. joulukuuta 1946 Raahe – 20. maaliskuuta 2018 Vaasa) oli sairaanhoitajan ja lastentarhanopettajan koulutuksen saanut kirjailija. Aitoaho julkaisi kaksi novellikokoelmaa ja kaksi romaania. Hän oli Rovaniemeltä lähtöisin ja sittemmin pohjalaistunut. Aitoahon asuinpaikka oli Mustasaari (Iskmo). Harrastuksiin kuuluivat pyöräily, hiihto, metsässä kulkeminen, lukeminen, kirjoittaminen ja kädentyöt.
Teoksia

Novellikokoelma Kolmekymmentä senttiä on pitkä aika
Omilla teillä romaani
Parempia ihmisiä romaani
Novellikokoelma Tiistait ovat hyviä lähtöpäiviä"
Aiheesta muualla

Sanojen ajan artikkeli Pirkko Aitoahosta Kirjasampo.fi:ssä
Pirkko Aitoahon esittely Lakialla tuuloo –sivustossa. (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin kaupunginkirjasto: Pirkko Aitoaho[vanhentunut linkki]
Riitta Salin

| Riitta Salin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. lokakuuta 1950 (ikä 74) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Yleisurheilija
Pituus:  175  cm
Paino:  58 kg
Laji:  pikajuoksu
Seura:  Viipurin Urheilijat
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rooma 1974 | 400 metriä |  |
|  Hopeaa | Rooma 1974 | 4 x 400 m viesti |  |
Riitta Liisa Salin (o.s. Hagman, s. 16. lokakuuta 1950 Helsinki) on entinen suomalainen pikajuoksija. Hän on ensimmäinen suomalainen nainen, joka on voittanut kultaa yleisurheilun pikamatkoilla arvokisoissa. Salin voitti Euroopan-mestaruuden 400 metrillä ME-ajalla 50,14 Roomassa 1974. Samoissa kisoissa hän oli mukana Suomen 4 × 400 metrin viestijoukkueessa, joka voitti EM-hopeaa. Hän osallistui Montrealin olympialaisiin 1976, jossa sijoittui 400 metrillä seitsemänneksi ja 4 × 400 metrin viestissä kuudenneksi. Hän oli viestijoukkueessa myös EM-kilpailuissa 1969 (sijoitus 8.) ja 1971 (sijoitus 7.) ja voitti SM-kultaa 200 ja 400 metrin matkoilla vuosina 1974–1976. Seuratasolla Salin edusti Viipurin Urheilijoita.
Aktiiviuransa jälkeen Riitta Salin oli kahdeksan vuotta Suomen Urheiluliiton (SUL) hallituksessa, josta neljä vuotta varapuheenjohtajana. Hänet valittiin Vuoden urheilijaksi vuonna 1974.
Riitta Salinin aviomies on aitajuoksija Ari Salin. Ari Salin ja Tapani Ilkka olivat hänen valmentajiaan. Riitan veli, Matti Hagman, oli jääkiekkoilija.
Ennätykset

60 m (sisärata): 7,4h Turku (SM-hallikisat) 6. helmikuuta 1976
100 m (ulkorata): 12,21 Seinäjoki (kansallinen kilpailu) 19. heinäkuuta 1975
200 m (ulkorata): 22,8h Helsinki (kansainvälinen kilpailu) 10. syyskuuta 1974
300 m (ulkorata): 37,48 SE Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta (kansainvälinen kilpailu) 26. toukokuuta 1976
400 m (ulkorata): 50,14 SE Rooma, Italia (EM-kisat) 4. syyskuuta 1974
400 m (sisärata): 52,9h SE Turku (SM-hallikisat) 7. helmikuuta 1976
h = käsiajanotolla saatu tulos, ei suoraan vertailukelpoinen.
Naisten 400 metrin juoksun Suomen ennätyksen kehitys
| Tulos | Nimi | Paikkakunta | Päivämäärä | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 60,8 | Aulikki Lehmijoki | Lavia | 1957 |  |
| 60,7 | Inga-Lill Nyqvist | Tampere | 1957 |  |
| 60,0 | Aulikki Lehmijoki | Eura | 1958 |  |
| 58,2 | Aulikki Lehmijoki | Jönköping, Ruotsi | 1958 |  |
| 57,6 | Aulikki Lehmijoki | Bukarest, Romania | 1958 |  |
| 56,9 | Aulikki Lehmijoki | Vammala | 23.8.1959 |  |
| 56,5 | Eeva Haimi | Kööpenhamina, Tanska | 1965 |  |
| 56,4 | Eeva Haimi | Jyväskylä | 1965 |  |
| 56,3 | Eeva Haimi | Pärnu, Neuvostoliitto | 1967 |  |
| 56,3 | Eeva Haimi | Turku | 1967 |  |
| 55,7 | Eeva Haimi | Pori | 1967 |  |
| 55,2 | Eeva Haimi | Tampere | 1967 |  |
| 54,6 | Eeva Haimi | Varkaus | 17.8.1968 |  |
| 53,0 | Marika Eklund | Leipzig, Itä-Saksa | 15.9.1970 |  |
| 52,7 | Marika Eklund | München, Länsi-Saksa | 4.9.1971 |  |
| 52,53 | Mona-Lisa Strandvall | München, Länsi-Saksa | 1972 |  |
| 52,23 | Mona-Lisa Strandvall | München, Länsi-Saksa | 4.9.1972 | Välierässä, myöhemmin Pursiainen |
| 51,27 | Mona-Lisa Pursiainen | Helsinki | 16.9.1973 |  |
| 51,2 | Riitta Salin | Jyväskylä | 11.8.1974 |  |
| 50,5 | Riitta Salin | Helsinki | 17.8.1974 | Sähköaika 50,78 |
| 50,14 | Riitta Salin | Rooma, Italia | 4.9.1974 | Maailmanennätys |
Hannus, Matti: Yleisurheilu: Tuhat tähteä.  WSOY, 1983.  ISBN 951-0-11900-8
Mitä-Missä-Milloin -kirjat 1984-2009.  Otava.
Jalava, Juhani: Suomen kaikkien aikojen yleisurheilutilastot.  Juoksija-lehti, 1983.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: EM-Salinin ME