stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kim Peek
Kehityshäiriö ja savant-kyvyt

Peekille tehtiin ensimmäiset aivokuvaukset vasta aikuisiällä. Niissä havaittiin, että hänen päänsä oli kolmasosan suurempi kuin normaali pää. Hänellä ei ollut lainkaan aivokurkiaista, joka yhdistää ihmisen aivopuoliskot toisiinsa. Hänen aivopuoliskonsa eivät olleet kuitenkaan täysin toisistaan erillisiä, vaan niiden välillä oli useita yhteyksiä. Myös muita yhdistäviä aivorakenteita puuttui, ja pikkuaivoissa oli laajoja vaurioita, etenkin oikealla puolella. Peekin älykkyysosamääräksi mitattiin 87, mutta osa-alueittain hänen älylliset kykynsä vaihtelivat jälkeenjääneestä hyvin älykkääseen. Hänellä diagnosoitiin kehityshäiriö mutta ei autismia, vaikka kehityshäiriö olikin aiheuttanut hänelle joitain autisteille tyypillisiä tapoja.
Peek muisti ulkoa yli 12 000 kirjaa. Hän luki yhden sivun alle kymmenessä sekunnissa, minkä jälkeen se oli pysyvästi hänen muistissaan. Peek luki koko aukeaman kerrallaan, vasemmanpuoleisen sivun vasemmalla silmällään ja oikeanpuoleisen sivun oikealla silmällään. Peekillä olikin tietosanakirjamaiset tiedot lukemattomista aihepiireistä. Hän tunnisti useimmat klassisen musiikin sävellykset ja tiesi niihin liittyvät julkaisutiedot. Hän oli opetellut ulkoa myös monenlaista numerotietoa, kuten kaikki Yhdysvaltain postinumerot, ja hän osasi ulkoa kaikki Yhdysvaltain kartat.
Iän myötä Peek oppi myös ymmärtämään omaksumansa tiedon entistä paremmin, mistä seurasi kyky yhdistellä tietoja. Hän osoittautui viisaaksi, nokkelaksi ja huumorintajuiseksi, ja hänen keksimänsä sanaleikit ja faktojen assosiaatiot olivat usein niin vaativia, että harvat ymmärsivät niitä ilman selitystä.
Sademies ja kiertueet

Vuonna 1984 Peek tapasi käsikirjoittaja Barry Morrow’n, joka vaikuttui kohtaamisesta. Morrow käsikirjoitti Peekin inspiroimana vuonna 1988 ilmestyneen elokuvan Sademies, jossa savant-hahmoa Raymond Babbittia näyttelee Dustin Hoffman ja hänen veljeään Tom Cruise. Elokuva palkittiin muun muassa parhaan käsikirjoituksen Oscarilla ja Hoffman parhaan miespääosan Oscarilla.
Sademies muutti Peekin elämän. Hänestä tuli uuden kuuluisuutensa myötä paljon aiempaa sosiaalisempi, ja hän ryhtyi kiertämään Yhdysvaltoja isänsä kanssa hyvin ahkerasti. Hän osallistui vuosittain satoihin tapahtumiin, joissa ihmiset pääsivät näkemään hänen kykynsä ja juttelemaan hänen kanssaan. Kim puhui kiertueillaan aina erilaisuuden tunnistamisen ja hyväksymisen puolesta. Hän esiintyi myös useissa television keskusteluohjelmissa niin Yhdysvalloissa kuin muuallakin maailmassa, ja hänestä julkaistiin monia dokumentteja.
Loppuelämä

Vuonna 2002 Peek innostui soittamaan pianoa, ja hän osoitti ymmärtävänsä musiikin rakenteen, tyylit ja muut säännöt. Hänen huono koordinaatiokykynsä esti häntä kuitenkin kehittymästä kovin taitavaksi soittajaksi.
Peek oli ollut terve, mutta hän kuoli ennalta-arvaamatta sydänkohtaukseen 19. joulukuuta 2009.
Peek muisti ulkoa kaikki lukemansa 12 000 kirjaa.
Kim Peek kiersi isänsä Fran Peekin kanssa ahkerasti maailmaa keskustellakseen ihmisten kanssa. Kuva vuodelta 2007.
Markku Peltoniemi (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 8. helmikuuta 1948 (ikä 76)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Seura
Seura: Helsingin Jalkapalloklubi
Tehtävä: joukkueenjohtaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1965–1975 1976–1978 | HJK HPS | 141 (13) 00? (6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Markku Peltoniemi (s. 8. helmikuuta 1948 Helsinki) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Peltoniemi toimi pelaajauransa jälkeen Helsingin Jalkapalloklubin miesten edustusjoukkueen joukkueenjohtajana.
Keskikentällä pelannut Peltoniemi edusti juniorivuosista alkaen Helsingin Jalkapalloklubia. Seuran edustusjoukkueessa hän pelasi mestaruussarjaa 1965–1975. Peltoniemi voitti HJK:ssa Suomen mestaruuden 1973 ja Suomen Cupin 1966. Lisäksi hän voitti kaksi SM-hopeaa ja kolme SM-pronssia. Vuosina 1976–1978 Peltoniemi pelasi vielä Helsingin Palloseurassa 1. ja 2. divisioonassa. Kaikkiaan hänelle kertyi uran aikana 141 pääsarjatason ottelua. Nuoruudessaan Peltoniemi pelasi myös viisi poikien maaottelua.
Pelaajauran jälkeen Peltoniemestä tuli HJK:n joukkueenjohtaja. Hän on toiminut tehtävässä vuodesta 1980 lähtien. Tuona aikana hänelle on kertynyt yli 1 000 ottelua ja HJK on voittanut muun muassa 17 mestaruutta. Peltoniemi valittiin Veikkausliigan 20-vuotistähdistöjoukkueen joukkueenjohtajaksi vuonna 2009.
Hänet nimettiin Helsingin Jalkapalloklubin Hall of Fameen vuonna 2007 ansioistaan seuran hyväksi ja Veikkausliigan legendaksi vuonna 2011. Captain’s Ballin Peltoniemi sai vuonna 2014.
Salme Pekkala-Dutt

Salme Anette Pekkala-Dutt, o.s. Murrik, vuosina 1913–1924 Pekkala, sen jälkeen Pekkala-Dutt (17. elokuuta 1888 Taagepera, Liivinmaan kuvernementti – 30. elokuuta 1964 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli virolaissyntyinen kommunisti ja miehensä kanssa Kominternin edustaja Britanniassa.
Nuoruus Virossa ja Venäjällä

Salme Murrik syntyi Taageperassa Viljandin maakunnassa Liivinmaalla, joka oli Viron kansallisen liikkeen ydinaluetta. Hänen vanhempansa olivat asianajaja Ernst Murrik ja Katarina Kokkamägi. Hän oli toiseksi vanhin perheen viidestä lapsesta. Vanhin sisar oli Ella eli Suomessa sittemmin nimellä Hella Wuolijoki tunnettu kirjailija. Salme Murrik muutti perheensä mukana Valgan kaupunkiin, jossa hän aloitti koulunkäynnin vuonna 1899. Hän aloitti opiskelunsa Tarton tyttökimnaasissa, mutta siirtyi 1905 Moskovaan ja saavutti ylioppilastutkinnon Katariina II:n kimnaasissa. Tämän perusteella hän sai opiskeluoikeuden Moskovan yliopistoon. Moskovassa oleskelu radikalisoi samalla hänet poliittisesti.
Suomen aika

Syksyllä 1908 Salme Murrik siirtyi Suomeen, jonne oli jo siirtynyt hänen vanhempi siskonsa Hella. Suomessa hän tutustui sittemmin hyvin tunnettuun vasemmistopoliitikko Eino Pekkalaan, jonka kanssa hän avioitui syksyllä 1913. Salme Pekkalan yhteydet kommunistiseen liikkeeseen vahvistuivat Suomen sisällissodan jälkeen niin, että hänestä tuli vallankumouksellinen aktivisti 1919–1920. Hän oli avustamassa Otto Ville Kuusisen toukokuussa 1919 tapahtunutta salaista Suomen vierailua, joka kesti vuoden 1920 alkuun. Salme Pekkala itse matkusti maaliskuussa 1920 Lontooseen. Avioliitto Eino Pekkalan kanssa oli käytännössä ohi, ja avioero virallistettiin tammikuussa 1924.
Kominternin palveluksessa Britanniassa ja Länsi-Euroopassa

Britannian tiedustelupalvelu piti alusta lähtien selvänä, että Salme Pekkalan Lontoossa oleva tiedotustoimisto toimi Neuvosto-Venäjän hyväksi vuosina 1920–1922. Vaikka Salme Pekkala ei ollut näkyvästi Britannian kommunistipuolueen perustajana, hänet nimitettiin vuonna 1921 Britannian kommunistipuolueen valtuuskunnan johtajaksi Kominternin seuraavaan III kongressiin, joka pidettiin Moskovassa heinä–elokuussa 1921. Tällöin hän toimi jo hyvin läheisessä suhteessa intialais-ruotsalaisen sukutaustan omaavan Britanniassa asuvan Rajani Palme Duttin kanssa. Konspiratiivisessa toiminnassa Salme Pekkala käytti myös nimeä Salme Palme Dutt viitaten miehensä äidin kuuluisaan ruotsalaiseen Palme-sukuun. Virallisesti he menivät naimisiin elokuussa 1924. Salme ja Rajani Dutt asuivat vuodesta 1925 Brysselissä vuoteen 1936 asti, jolloin he palasivat takaisin Lontooseen. Salme Duttin rooli Britannian kommunistipuolueessa väheni osaksi terveyden huononemisen vuoksi. Viimeisiä näkyviä toimia oli kirjoittaminen Britannian kommunistilehteen Labour Monthly.
Pedagogiikka

Lukio-opetusta Länsi-Saksassa 1980-luvulla.
Pedagogiikka tarkoittaa tapaa, jolla opetus järjestetään, sekä sen näkemyksellisiä kasvatuksellisia periaatteita.   Pedagogiikka-sanalla on historiallisesti ollut useita merkityksiä. Se on tarkoittanut 1) koko kasvatustieteen tieteenalaa, 2) kasvatus- ja opetusoppia, 3) kasvatus- tai opetusoppia, 4) opetus- tai kasvatustaitoa, 5) kasvatuksellisia suuntauksia (kuten Steiner-pedagogiikka) sekä 6) tietyn kohdealueen kasvatustieteellistä opetusta ja tutkimusta (kuten erityispedagogiikka, korkeakoulupedagogiikka tai yliopistopedagogiikka).
Etymologia

Pedagogiikan kreikankieliset kantasanat ovat paidia (παιδιά) ja ágō (άγω, "johtaa"); tässä "paidia" viittaa lapsiin, minkä vuoksi aikuisopetusta ei aina lasketa pedagogiikan osaksi (katso andragogiikka). Kreikankielen sana paidagogos eli pedagogi tarkoittaa sananmukaisesti käännettynä lapsen ohjaajaa tai kasvattajaa eli opettajaa.
Kuvaus

Suomessa pedagogiikkaa opiskellaan yliopistojen kasvatustieteen laitoksilla sekä ammattikorkeakoulujen ammatillisessa opettajankoulutuksessa.
Teoksessa Hermeneuttisen pedagogiikan pääsuuntaukset Pauli Siljander luonnehtii käsitteiden pedagogiikka ja kasvatustiede eroa siten, että pedagogiikkaa käytetään yleensä laajempana käsitteenä sisältäen sekä kasvatuksen teoreettisen puolen että kasvatuskäytännön.
Makrotasolla pedagogiikka tarkoittaa valtion ja kuntien tasolla koulutusjärjestelmäratkaisuja ja niiden koulutuspoliittisia ratkaisuja. Mesotasolla sana tarkoittaa koulun tapaa järjestää opetus ja sen perustelut opetussuunnitelmassa. Mikrotasolla pedagogiikka tarkoittaa opettajan tapaa järjestää opetuksena sekä ratkaisujen takana olevaa opetusnäkemystä.
Pajapedagogiikka on oppilaitoksen ja työpajan välistä jaettua pedagogista vastuuta, jossa opetus ja sen tahti rakennetaan yksilön ominaisuuksien, erityispiirteiden ja toimintakyvyn ympärille vaihtoehtoisessa oppimisympäristössä.
Kritiikki

Pedagogiikka-sana on viime aikoina alkanut korvata didaktiikka-termin käyttöä, koska didaktiikalla on muualla maailmassa rajoittunut ja kielteinen arvolataus. On kuitenkin huomattava, että pedagogiikka ja didaktiikka tarkoittavat Suomessa varsin eri asioita kuin anglosaksisissa maissa.
Pedagogiikalla perustellaan koulutuksen tavoitteita, arvoja ja käytäntöjä sekä menetelmävalintoja. Perusteluissa voidaan korostaa joko yhteiskunnan etua tai yksittäisen oppijan etua. 2000-luvun Suomessa makrotason pedagogiikka on välineellistynyt (kriittisesti puhutaan "ohennetusta pedagogiikasta") ja hakee koulutuksesta nimenomaan hyötyä yhteiskunnalle.
Tasoryhmät

Kouluopetuksen eriyttäminen tason mukaan auttaa lahjakkaita oppilaita hyötymään koulusta. Aiemmat tutkimukset yhdistänyt tutkimuskatsaus havaitsi, että lahjakkaiden erityisohjelmat olivat ensisijaisia, mutta luokan tai luokkien opettaminen tasoryhmittäin ja oppilaan siirtäminen etuajassa ylemmälle vuosiluokalle auttoivat. Sen sijaan luokkien muodostaminen tason mukaan ei auttanut paljonkaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pelimannet

Pelimannet on vuonna 1993 perustettu suomalainen duo. Yhtyeen muodostavat Kyösti Roth ja Erno Enroth. Pelimannet voitti Syksyn sävel -kilpailun vuonna 1993 ja vuonna 1995 yhdessä Benjan kanssa. Duo hajosi vuonna 1999, mutta on palannut keikkalavoille viime vuosina.
Pelimannet-nimitys on humoristinen yhdistelmä sanoista pelimanni ja romaneja tarkoittavasta kansanomaisesta nimityksestä manne. Duon molemmat jäsenet ovatkin romaneja.
Diskografia

Pelimannet (1993)
Baila Baila (1994)
Jambo samba (1995)
Pelimannet – Parhaat (1998)
Aiheesta muualla

Pelimannet-yhtyeen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Penangin lippu

| Penangin lippu |
| --- | --- |
   
Suhde:  1:2
Penangin lippu on Malesian Penangin osavaltion tunnus. Lipussa on sininen, valkoinen ja keltainen pystyraita, joista sininen kuvaa Pulau Pinang saarta ympäröivää merta, keltainen rikkautta ja valkoinen rauhaa. Lipun puu on arekapalmu, josta on johdettu osavaltion nimi. Malaijin kielellä arekapalmu on pinang.
Pengon kieli

Pengon kieli on Intiassa Orissan osavaltion Navrangpurin piirikunnassa puhuttu dravidakieli. Sillä on 1 300 puhujaa.
Pengo kuuluu dravidakielten etelä-keskiryhmään. Sen lähin sukukieli on manda. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä.
Pekka & Pätkä ja tuplajättipotti

| Pekka & Pätkä ja tuplajättipotti |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Visa Mäkinen
Käsikirjoittaja:  Ismo Sajakorpi (salanimellä K. Reisi)
Tuottaja:  Visa Mäkinen
Pääosat:  Mauri Kuosmanen Jaakko Kallio Kristiina Elstelä Ilmari Saarelainen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Tuotanto Visa Mäkinen
Ensi-ilta:  5. huhtikuuta 1985
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pekka & Pätkä ja tuplajättipotti on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut Visa Mäkisen elokuva.
Elokuva on Mäkisen ainoa elokuva, jota ei ole koskaan esitetty kokonaisuudessaan televisiossa. Elokuvateatterilevityksen jälkeen se julkaistiin vuokravideotallenteena. VLMedia julkaisi elokuvan DVD:nä huhtikuussa 2017. Elokuva ei menestynyt teattereissa, sillä sitä kävi katsomassa vain noin 4 000 katsojaa.
Elokuvan teon jälkeen Mäkinen tuotti Pekka ja Pätkä -televisiosarjan. Televisiosarjassa tämä elokuva liitettiin 3-osaiseksi televisiosarjaksi Pekka ja Pätkä: Pekan painajainen, jossa Esko Roinen esittämä Pekka näkee unta toisesta Pekasta. Televisiosarjan jälkeen Visa Mäkinen teki vielä toisen Pekka Puupää-aiheisen elokuvan Pekka Puupää poliisina.
Juoni

Poikamiehet Pekka Puupää ja Pätkä menevät tansseihin. Siellä he tapaavat Justiina Pöntön ja saman tien lempi leiskahtaa Pekan ja Justiinan välillä. He menevät oitis naimisiin ja Justiina muuttaa Pekan luokse asumaan. Pekka saa tiedon, että hänen Amerikan tätinsä Pimpinella on kuollut. Pekalle on tiedossa kahdeksan miljoonan markan perintö, mutta vain jos tämä onnistuu tuhlaamaan viikossa miljoona markkaa huvituksiin. Pekka ja Pätkä onnistuvat tuhlaamaan 100 000 markkaa ja lopuilla rahoilla Justiina maksaa asunnon vuokran 40 vuodeksi. Kuitenkin Pätkän taskuun jäi pahan päivän varalle jätetty markan kolikko ja perintö jää saamatta.
Näyttelijät

Mauri Kuosmanen - Pekka Puupää
Jaakko Kallio - Pätkä
Kristiina Elstelä - Justiina Pönttö-Puupää
Ilmari Saarelainen - Pauli Pikkarainen, "vanhempi kiinteistönhoitaja"
Anja Päivärinta - Vieno, Justiinan ystävätär
Seppo Kolehmainen - korttelipoliisi
Arvi Anttila - tuomari Ruponen, isännöitsijä
Miro Honkanen - Make
Veikko Hirviniemi - psykiatri
Taneli Rinne - pankinjohtaja Parvi
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kari Salminen sanoo, ettei hauskoista vitseistä tai oikeasta veijarihengestä ole elokuvassa tietoakaan. Hän antaa elokuvalle 1–5 tähden sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Peltola (Lappeenranta)

| Peltola |
| --- | --- |

Kaupunki:  Lappeenranta
Kaupunginosa nro:  9
Väkiluku:  2 117 (31.12.2013)
Kauppakeskus IsoKristiinan vanha sisäänkäynti
Peltola on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee kaupungin keskustassa.
Kaupunginosan alue liitettiin Lappeenrannan kaupunkiin vuoden 1932 alueliitoksessa, mitä ennen se kuului Lappeeseen. Peltola oli Armilan kylän Nikurin talon Peltolan tilan mailla, jonne alkoi kehittyä esikaupunkiasutusta 1880-luvulla. Alue tunnettiin myös nimellä Siivola tai Sivola Nikurin talon isännän Vsevolod Wolkoffin mukaan. Vuodelta 1894 olevassa kartassa Viipurin maantien (nykyinen Kauppakatu) varressa hautausmaata vastapäätä eli nykyisten Peltolan ja Alakylän kaupunginosien rajalla oleva asutus on nimetty Sivolankyläksi.
Peltolassa sijaitsevat muun muassa Lappeenrannan kaupungintalo, valtion virastotalo, Palvelukeskussäätiön palvelukeskus, Lappeenrannan VPK:n talo ja Lappeenrannan helluntaiseurakunta. Kaupallisiin palveluihin kuuluvat keskustan suurimmat kauppakeskukset IsoKristiina ja Galleria.
Peltolan asutus on täysin kerrostaloasutusta. Peltolan tilastoalueella on 2 117 asukasta.
Kaupunginosaa rajaavat Gallerianraitti, Pormestarinkatu ja Armilankatu pohjoisessa, Savonkatu idässä ja etelässä ja Kauppakatu lännessä. Peltolan naapurikaupunginosia ovat Keskus, Kylpylä, Taikinamäki, Lepola, Alakylä ja Tykki–Kiviharju.
Aiheesta muualla

Kaupunginosan esittely Lappeenrannan kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Lappeenranta
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahvenlampi • Alakylä • Hakali • Harapainen • Hartikkala • Hiekkapelto • Hiessilta • Honkalahti • Hyrymäki • Ihalainen • Kanavansuu • Karhuvuori • Kariniemi • Kaukas • Keskus • Kesola • Kesämäki • Kimpinen • Kivisalmi • Korvenkeskus • Kourula • Kuusela • Kuusimäki • Kylpylä • Laihia • Lampikangas • Lapvesi • Lauritsala • Lavola • Leiri • Lentokenttä • Lepola • Linnoitus • Lintukangas • Mattila • Mustola • Myllymäki • Mälkiä • Mäntylä • Nuijamaa • Pajarila • Pallo–Tyysterniemi • Parkkarila • Peltola • Pulp • Putkinotko • Pöyhiänniemi • Rauha • Reijola • Ruoholampi • Rutola • Sammonlahti • Selkäharju • Skinnarila • Suolahti • Taikinamäki • Tirilä • Tykki–Kiviharju • Uus-Lavola • Vesivalo • Voisalmi • Ylämaa
Kyliä:  Hanhijärvi • Hiivaniemi • Kansola • Konnunsuo • Kontu • Leino • Louko • Moisio • Ravattila • Raippo • Ruokola • Rännikorpi • Simola • Sirkjärvi • Vainikkala
Muita alueita:  Huhtiniemi • Joutseno • Nuijamaa • Pikisaari • Ylämaa
Pekka Töpöhäntä (elokuva)

| Pekka Töpöhäntä> Pelle Svanslös |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Jan Gissberg Stig Lasseby
Käsikirjoittaja:  Leif Krantz
Perustuu:  Gösta Knutssonin Pekka Töpöhäntä -kirjoihin
Tuottaja:  Stig Lasseby
Säveltäjä:  Berndt Egerbladh
Kuvaaja:  Eberhard Fehmers
Pääosat:  Mats Åhlfelt Carl Billquist Ewa Fröling Ernst-Hugo Järegård
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Ruotsin elokuvainstituutti Treklövern Sandrew Film & Theater (käännä suomeksi) Q24327096
Levittäjä:  Sandrew Film & Theater (käännä suomeksi) Ruotsin elokuvainstituutti Sandrew Metronome Nordfilm Thorn EMI Video Finn Innovation Products Future Film Ústřední půjčovna filmů Atlas Film Starmedia Home Entertainment Nordisk Film
Ensi-ilta:   25. joulukuuta 1981  5. marraskuuta 1982
Kesto:  77 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Seuraaja:  Pekka Töpöhäntä Amerikassa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pekka Töpöhäntä (Pelle Svanslös) on vuonna 1981 ensi-iltansa saanut ruotsalainen piirroselokuva. Elokuvalle tehtiin jatko-osa Pekka Töpöhäntä Amerikassa vuonna 1985. Elokuvat pohjautuvat Gösta Knutssonin Pekka Töpöhäntä -kirjoihin.
Elokuva on dubattu suomeksi, ja se julkaistiin DVD:llä vuonna 2001.
Juoni

Ruotsalaisella maatilalla kissa synnyttää joukon pentuja, joista yhdellä ei ole häntää. Maatilan julma omistaja pakottaa hyväsydämisen maanviljelijän hankkiutumaan hännättömästä kissasta eroon, joten tämä ujuttaa pennun erään Uppsalaan matkustavan isän autoon. Isä huomaa salamatkustajan kotona ja perheen lapset Pirkko ja Olli nimeävät kissan Pekka Töpöhännäksi.
Pekka sopeutuu nopeasti uuteen kotiinsa, mutta kun Pirkko vie hänet eräänä päivänä kävelylle, hän joutuu vihaisen koiran jahtaamaksi ja pakenee tätä ilkeän Monni-kissan pihalle. Monni huiputtaa Pekan laulamaan nuoren tyttökissan, Maija Maitoparran, kodin luona. Monni tietää Maijan isännän vihaavan laulamista, joten hän odottaa Pekan saavan kunnon vesisuihkun. Maija kuitenkin ihastuu rehelliseen ja hyväsydämiseen Pekkaan ja kutsuu tämän syömään silakkaa kanssaan. Monni yrittää itse liehitellä Maijaa, mutta Maijan isäntä suuntaa vesisuihkun tätä kohti.
Kissojen kevätjuhlassa Monni järjestää kilpailun, jossa kilpailijoiden tulee ratkaista kertolasku näyttämällä oikea vastaus hännällään. Pekalle annetaan lasku, jonka tulosta hän ei pysty itse ilmoittamaan, ja muut kissat alkavat pilkata Pekkaa tämän hännättömyydestä. Pekan kanssa ystävystynyt Kalle Kyykäärme paljastaa kuitenkin oikean vastauksen ja puree Monnia hännästä nöyryyttäen tätä koko yleisön edessä. Kostoksi Monni murtautuu Pekan kotiin ja lavastaa tämän syylliseksi Ollin syntymäpäiväkakun syömiseen. Rangaistukseksi Pekka lukitaan yöksi vaatehuoneeseen. Yön aikana talossa syttyy tulipalo ja Pekka herättää koko perheen naukumisellaan. Perhe pitää Pekkaa sankarina ja Pirkko antaa Pekalle mitalin tämän rohkeudesta.
Kun Monni kuulee Pekan uroteosta, hän pitää mitalia arvottomana ja keksii Kissamestaruuskilpailut, joiden voittaja saa kultamitalin. Lajeina ovat pituushyppy, kuulantyöntö ja estejuoksu. Monni huijaa Pekan alisuorittamaan jokaisessa lajissa: hän antaa Pekalle piikkarit, joiden piikit ovat sisäänpäin, kuulantyönnössä hän työntää kevyellä kuulalla ja huijaa estejuoksussa varmistaakseen voittonsa. Tuomarina toimiva tuomiokirkontornin Vanha-Maija kuitenkin huomaa Monnin konnankoukut ja hylkää hänen suorituksensa. Näin Pekka voittaa kultamitalin, jota hän myöhemmin juhlii Maija Maitoparran kanssa.
Monni tahtoo päästä Pekasta lopullisesti eroon ja saa muut kissat puolelleen, jotta voisi karkottaa Pekan takaisin maalle. Muut kissat suojautuvat puihin ja Monni vapauttaa koiran, jonka uskoo ajavan Pekan pois kaupungista. Kissanpentu nimeltä Rolle kuitenkin eksyy rakennustelineille ja koira hyökkää hänen kimppuunsa. Pekka pelastaa Rollen romahtavasta rakennustelineestä ja pakenee koiraa, joka pudottaa Monnin, Pillin ja Pullan alas puusta ja ajaa heidät pois kaupungista. Kaupungin kissat kiittävät Pekkaa Rollen pelastamisesta ja hyväksyvät hänet viimein joukkoonsa. Elokuvan lopussa Pekan perhe ottaa hänet mukaansa kesälomalleen ja palaa maatilalle, jossa Pekka syntyi.
Ääninäyttelijät

| Hahmo | Ruotsinkielinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä |
| --- | --- | --- |
| Pekka Töpöhäntä | Mats Åhlfeldt | Tom Pöysti |
| Maija Maitoparta | Ewa Fröling | Titta Jokinen |
| Monni | Ernst-Hugo Järegård | Pekka Autiovuori |
| Pilli | Carl Billquist | Rabbe Smedlund |
| Pulla | Björn Gustafson | Rabbe Smedlund |
| Pirkko | Kajsa Bratt | Misa Palander |
| Olli | Niklas Rygert | Artturi Laitakari |
| äiti | Helena Brodin | Saara Pakkasvirta |
| isä | Axel Düberg | Harri Hyttinen |
| Tuomiokirkontornin Vanha-Maija | Wallis Grahn | Saara Pakkasvirta |
| Arkadian Ulla | Lena-Pia Bernhardsson | Maija-Leena Soinne |
| Tähtitorninmäen Laaban | Charlie Elvegård | Harri Hyttinen |
| Metsäkulman Murre | Åke Lagergren | Jarmo Koski |
| Kalle Kyykäärme | Åke Lagergren | Rabbe Smedlund |
| Rikkovaaran Riku | Nils Eklund | Rabbe Smedlund |
| Risto | Jan Sjödin | Jarmo Koski |
| Rauha | Gunilla Norling | Maija-Leena Soinne |
| paksu rotta | Eddie Axberg | Saara Pakkasvirta |
| varis | Gunnar Ernblad |  |
| rotta | Charlie Elvegård | Titta Jokinen |
| maatilan isäntä | Sture Hovstadius | Göran Schauman |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kiittää elokuvan omaperäistä piirrostyyliä ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Pegmatiitti

Pegmatiittia (Canaãn alkalimassiivi, Rio de Janeiro, Brasilia)
Pegmatiittia (Rock Creek Canyon, Sierra Nevada, Kalifornia)
Pegmatiitti on hyvin karkearakeisista kivistä käytetty nimitys. Pegmatiitit esiintyvät tavallisesti erilaisina juonina ja linsseinä. Tällaisten pegmatiittijuonten leveys voi olla jopa kymmenen metriä ja pituus satoja metrejä. Pegmatiittien koostumus on samanlainen kuin niiden kivien, joihin ne liittyvät. Kaikkein yleisimpiä pegmatiitteja ovat graniittipegmatiitit, mutta myös gabropegmatiitteja tunnetaan, tosin ne ovat hyvin harvinaisia.
Pegmatiiteista löytyy usein suuria, jopa jalokivilaatuisia kiteitä, kuten esimerkiksi turmaliinia ja topaasia.