stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John Hugenholtz
Kuolema

Hugenholtz ja hänen vaimonsa Marianne Sophie van Rheineck Leyssius joutuivat autokolariin Zandvoortissa 10. tammikuuta 1995, missä Sophie kuoli heti ja Hugenholtz itse kolarista saamiinsa vammoihin pari kuukautta myöhemmin.
Muuta

Hugenholtzin poika Hans Hugenholtz Jr. (s. 1950) on kilpa-autoilija.
Järjestötoiminta ja autojen suunnittelu

Hugenholtz perusti useita kilpa-autoyhdistyksiä ja toimi niiden johtotehtävissä:
Nederlandse Auto Race Club (NARC, 1936) perustaja.
Zandvoortin kilparatayhdistyksen johtaja (1949–1974).
Pariisin kilparatajärjestön Association Internationale de Circuits Permanents (1956) perustaja
Pionier Automobielen Club (1956) perustaja, joka muuttui myöhemmin Fédération Internationale des Voitures Anciennes (FIVA) järjestöksi.
Hugenholtz osallistui myös Dutch Barkleyn (1948) ja Delfinon (1989) autojen suunnitteluun, mutta niitä ei koskaan laitettu sarjatuotantoon.
Delfino
Jäämies

Jäämies voi tarkoittaa seuraavia:
Ötzi, Tirolista löytynyt jäätynyt muumio
Sarjakuvahahmo Bobby Drake Ryhmä X -sarjakuvissa
Formula 1 -kuljettaja Kimi Räikkönen (englanninkielisestä lempinimestä Iceman, suomeksi Jäämies)
Jäämies, sukunimenä:
Pauli Jäämies (s. 1985), yhdysvaltalaissyntyinen suomalainen curling-pelaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jäämies”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
John Hughes (ohjaaja)

John Wilden Hughes  (18. helmikuuta 1950 Lansing, Michigan, Yhdysvallat – 6. elokuuta 2009 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hänet muistetaan erityisesti 1980- ja 1990-luvun suosituista koko perheen komedioista ja nuortenelokuvista, joihin lukeutuvat muun muassa Breakfast Club (1984), Vaihdetaan vapaalle, Ferris (1986) ja Yksin kotona (1990).
Hughes tunnettiin todennäköisesti parhaiten lajityyppiä määritelleiden ja Molly Ringwaldin tähdittämien aikuistumiselokuvien käsikirjoittamisesta 1980-luvulla. Näitä olivat Synttärit (1984), Breakfast Club (1985) ja Pretty in Pink – vaaleanpunainen unelma (1986), joista kaksi ensimmäistä hän myös ohjasi. Hughes kirjoitti ja ohjasi myös elokuvat Lisa – unelmien nainen (1985) ja Vaihdetaan vapaalle, Ferris (1986), jotka olivat edellä mainittujen tavoin teinikomedioita, mutta joiden huumori oli laaja-alaisempaa ja vetosi luultavasti voimakkaammin nuoreen miespuoliseen yleisöön kuin hänen muu tuotantonsa siihen aikaan.
Hughesin uran suurin kaupallinen menestys oli hänen tuottamansa ja käsikirjoittamansa elokuva Yksin kotona. Se oli vuoden 1990 taloudellisesti menestynein elokuva ja tuotti maailmanlaajuisesti noin 533 miljoonaa dollaria. Hughes ei ohjannut vuoden 1991 jälkeen, mutta kylläkin tuotti ja käsikirjoitti elokuvia koko 1990-luvun ja 2000-luvun ajan.
Hughesin elokuvissa kuultiin paljon aikakauden pop-musiikkia. Vuonna 2022 julkaistiin kokoelmalevy Life moves pretty fast: The John Hughes mixtapes, joka sisälsi 74 hänen elokuvissaan kuultua kappaletta.
Hughes kuoli sydänkohtaukseen 59-vuotiaana 6. elokuuta 2009 kesken aamukävelyn.
Filmografiaa > Ohjaajana ja käsikirjoittajana

1984: Breakfast Club
1984: Synttärit
1985: Lisa – unelmien nainen
1986: Vaihdetaan vapaalle, Ferris
1987: Vauhdilla Chicagoon
1988: She’s Having a Baby
1989: Uncle Buck
1991: Kutri-Sue
Filmografiaa > Käsikirjoittajana

1982: Luokkakokous, ohj. Michael Miller
1983: Varokaa, isä on irti!, ohj. Stan Dragoti
1983: Faijalla hommat hanskassa, ohj. Harold Ramis
1985: Mieletön kesis, ohj. Amy Heckerling, käsikirj. yhdessä Robert Klanen kanssa
1986: Pretty in Pink – vaaleanpunainen unelma,, ohj. Howard Deutch
1987: Jännät suhteet, ohj. Howard Deutch
1988: Great Outdoors, ohj. Howard Deutch
1989: Joulupuu on kärvennetty, ohj. Jeremiah S. Chechik
1990: Yksin kotona, ohj. Chris Columbus
1991: Villi yö, ohj. Bryan Gordon
1991: Tulen hulluksi!, ohj. Peter Faiman
1992: Yksin kotona 2 – Eksynyt New Yorkissa, ohj. Chris Columbus
1992: Beethoven, ohj. Brian Levant, käsik. yhdessä Amy Holden Jonesin kanssa
1993: Ville Vallaton, ohj. Nick Castle
1994: Vauva vapaalla, ohj. Patrick Read Johnson
1994: Joulu Manhattanilla, ohj. Les Mayfield, käsikirj. yhdessä George Seatonin kanssa
1996: 101 dalmatialaista – aitoa koiranelämää, ohj. Stephen Herek
1997: Yksin kotona 3, ohj. Raja Gosnell
1997: Flubber – maailman mahtavin mönjä, ohj. Les Mayfield, käsikirj. yhdessä Bill Walshin kanssa
2001: Beethovenin neljäs, ohj. David M. Evans, käsik. yhdessä Amy Holden Jonesin kanssa
2002: Unelmien Manhattan, ohj. Wayne Wang, käsik. yhdessä Wayne Wangin kanssa
2003: Beethovenin viides, ohj. Mark Griffiths, käsik. yhdessä Amy Holden Jonesin kanssa
Aiheesta muualla

John Hughesin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
John Hughes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kirjallisuutta

Christie, Thomas A.: John Hughes and Eighties Cinema – Teenage Hopes and American Dreams. Crescent Moon, 2009.
Joutsenlaulu (elokuva)

| Joutsenlaulu> The Trumpet of the Swan |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Richard Rich  Terry L. Noss 
Käsikirjoittaja:  Judy Rothman Rofé
Perustuu:  E. B. Whiten lastenkirjaan
Tuottaja:   Paul J. Newman  Lin Oliver 
Säveltäjä:  Marcus Miller
Leikkaaja:  Joseph L. Campana
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  TriStar Pictures
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  75 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joutsenlaulu (The Trumpet of the Swan) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Richard Richin ja Terry L. Nossin ohjaama animaatioelokuva, joka perustuu E. B. Whiten lastenkirjaan.
Ääninäyttelijät > Alkuperäiset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dee Bradley Baker  | … |  Louie   |
|  Jason Alexander  | … |  isäjoutsen   |
|  Mary Steenburgen  | … |  äitijoutsen   |
|  Reese Witherspoon  | … |  Serena (puhe)   |
|  Kath Soucie  | … |  Serena (laulu)   |
|  Seth Green  | … |  Boyd   |
|  Carol Burnett  | … |  rouva Hammerbotham   |
|  Joe Mantegna  | … |  Monty   |
|  Sam Gifaldi  | … |  Sam Beaver   |
|  Melissa Disney  | … |  Billie   |
|  E. G. Daily  | … |  Ella   |
|  Pamela Segall Adlon  | … |  A.G. Skinner   |
|  Steve Vinovich  | … |  Maurice   |
|  Gary Anthony Williams  | … |  Sweets   |
|  Corey Burton  | … |  Senaattori   |
|  Julie Nathanson  | … |  Felicity   |
|  Dana Daurey  | … |  Apathy   |
|  Lee Magnuson  | … |  soitinkauppias   |
|  Norman Parker  | … |  poliisi   |
|  Jack Angel  | … |  vihkijähanhi   |
Ääninäyttelijät > Suomenkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Juha Paananen  | … |  Louie, Boyd, Monty, Sweets, poliisi   |
|  Pasi Ruohonen  | … |  isäjoutsen   |
|  Minna Tasanto  | … |  äitijoutsen   |
|  Elise Langenoja  | … |  rouva Hammerbotham, Ella, A.G. Skinner, Apathy   |
|  Sari Ann Moilanen  | … |  Sam Beaver   |
|  Jenni Sivonen  | … |  Billie, Felicity, sivuäänet   |
|  Pauli Virta  | … |  Maurice, Senaattori, soitinkauppias   |
Kaisa Sali

| Kaisa Maria Sali> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. elokuuta 1981 (ikä 43) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Uran tiedot
Pituus:  161 cm
Laji:  triathlon
Valmentaja:  Paul Sjöholm (1998–2016) Siri Lindley (2016–)
Saavutukset
Voitot:  ETU:n keskimatkojen Euroopan-mestaruus 2015
 Tietolaatikko päivitetty 27. heinäkuuta 2017 
Kaisa Maria Sali (o.s. Lehtonen, s. 14. elokuuta 1981 Helsinki) on suomalainen triathlonisti. Sali voitti kansainvälisen triathlonliiton ITUn pitkänmatkan MM-hopeaa vuonna 2014 ja MM-pronssia vuonna 2015. Euroopan triathlonliiton (ETU) keskimatkojen Euroopan mestaruuden hän voitti vuonna 2015. Vuonna 2017 hän sijoittui kolmanneksi puolimatkan avoimissa Ironman-sarjan Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Ensimmäisessä täyden matkan triathlonkilpailussaan lokakuussa 2015 hän alitti yhdeksän tunnin rajan (aika 8.48.40) ensimmäisenä suomalaisnaisena. Havaijin Ironman-kilpailussa hän sijoittui viidenneksi vuosina 2016 ja 2017, kuudenneksi vuonna 2019 ja seitsemänneksi vuonna 2018.
Triathlonin SM-kilpailuista Salilla on useita Suomen mestaruuksia. Vuoden 2013 puolimaratonin SM-kilpailuissa hän saavutti pronssia. Hänet valittiin vuoden helsinkiläisurheilijaksi Helsinki-päivänä 12. kesäkuuta 2016.
Sali joutui puukotuksen uhriksi omalla kotipihallaan Kolarissa 2. helmikuuta 2020. Hänelle tuntematon kolarilaismies puukotti Salia veitsellä selkään ja hän loukkaantui. Tekijä on vangittu ja tekoa tutkitaan tapon yrityksenä.
Kaisa Pöyry

Kaisa Pöyry (oik. Katarina Wanqvist, 1818–1892)  oli suomalainen kansanparantaja Ristiinassa Etelä-Savossa, ns. viisas vanha nainen. Ristiinaa kutsuttiin jopa "Kaisa Pöyryn pitäjäksi" hänen maineensa takia.
Pöyry oli saanut maineen loisvaimona ja häntä kutsuttiin myös noidaksi. Hän oli oppinut parantamisen taidon, jonka uskotaan tulleen lappalaiselta kiertäjämieheltään. Kaisa sai lapsen vuonna 1848 tämän kiertäjämiehen kanssa ja joutui sen vuoksi oikeudellisiin vaikeuksiin syytettynä salavuoteudesta.
Pöyry oli kotoisin vaatimattomista oloista ja vietti suuren osan elämästään työskennellen piikana ja loisena Ristiinassa. Hän syntyi vuonna 1818 Sairilan ratsutilalla Mikkelin puolella. Hänen vanhempansa olivat loismies Martti Wanqvist ja ristiinalaissyntyinen Anna Hokkanen.
Pöyry vietti vanhuudenpäiviään Pöyryn talossa poikansa perheen luona, ja tästä syystä hänet tunnettiin nimellä "Pöyryn Kaisa". Kaisan elämässä ei ole tarkkaa tietoa siitä, milloin hän aloitti ennustamisen ja lääkitsemisen, mutta tällaiset toimet olivat aikanaan paikallisesti hyvin epäilyttäviä ja niitä pidettiin vaarallisina.
Suometar-lehdessä kirjoitettiin 17.9.1858 tapahtumasta, jossa mainittiin, että keskelle pitäjää oli ilmaantunut henkilö, joka väitettiin tietävän kaiken ja jota nuoret tytöt kävivät puhuttelemassa kaipauksissaan. Tämän lisäksi hänen luokseen haettiin apua luonnollisiin tapaturmiin ja sairauksiin. Tämä herätti paikallisten huomion, ja hänet määrättiin kutsuttavaksi kihlakunnan oikeuteen. Käräjille Pöyry ei kuitenkaan joutunut hoitojensa vuoksi, vaan sen takia, että eräänä pyhäpäivänä Ristiinan kirkon lehterillä, kesken papin saarnan, hän ennusti korttien avulla vierellään istuville. Tämä tapahtuma johti siihen, että hänet tuotiin oikeuden eteen syyskäräjillä vuonna 1858.
Poppakonstit ja mystisyys leimasivat myös Pöyryn hoitomenetelmiä. Hän harjoitti salaperäistä parantamista, suorittaen rituaaleja ja loitsuja piilossa uteliailta katseilta. Pöyryn kerrotaan lukeneen loitsuja savupirtin hämärässä tai talon keittiössä, käyttäen niitä esimerkiksi rukiin, voin ja munien yhteydessä. Vaikka hän käytti tällaisia henkisiä keinoja, hän ei kuitenkaan rajoittunut pelkästään loitsuihin parantamistyössään. Hän hyödynsi myös luonnon tarjoamia lääkeaineita ja luottamustaan ansainneita hoitokeinoja.
Pöyry tunnettiin pienikokoisena naisena, jolla oli tummat hiukset ja tummat silmät. Hän solmi avioliiton 42-vuotiaana Ristiinan Liikalan kylästä kotoisin olleen torpparin veljen, renkimies Hesekiel Hiski Hermanninpoika Torniaisen kanssa vuonna 1860. On mahdollista, että Hiski Torniainen oli sukua Pöyrylle. Torniaisen kuoltua vuonna 1880 Pöyry muutti poikansa luokse ja jakoi parantamistaitonsa miniälleen Hedda Helena Väisäselle, joka saattoi myös olla Pöyryn sukulainen. Väisänen jatkoi taikojen tekemistä Ristiinassa.
Pöyry kuoli 73-vuotiaana kärsien "ahdistustaudista".
Joliet (Illinois)

| Joliet |
| --- | --- |
 Kaupungin keskustaa
 Kaupunki piirikunnassaan, joka Illinois'n kartalla korostettuna
 Joliet
 Koordinaatit: 41°31′14″N, 88°9′2″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Illinois
Piirikunta:  Willin piirikunta
Perustettu:  1852
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  161 km²
Korkeus:  165 m
Väkiluku (2021):  150 372
 – Väestötiheys:  934 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-6
 – Kesäaika:  UTC-5
Postinumero:  60403-60404, 60431-60436
 
 www.joliet.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Joliet on kaupunki Yhdysvaltain Illinois'n osavaltion Willin piirikunnassa. Kaupungissa asuu 150 372 asukasta vuoden 2021 arvion mukaan, ja sen pinta-ala on 161 neliökilometriä. Kaupungin väestötiheys on 934 asukasta neliökilometrillä. Kaupunki on piirikuntansa hallintokeskus. Vuonna 1834 kylä rakennettiin nimellä Juliet. Kaksi vuotta myöhemmin siitä tuli piirikuntansa hallintokeskus, ja vuonna 1845 nimi vaihdettiin nykyiseen. Kaupunki perustettiin kaupungiksi vuonna 1852.
Historia

Kylän suunnitteli vuonna 1834 James Campbell, ja antoi sille nimen Juliet. Kylä oli osa Cookin piirikuntaa, kunnes vuonna 1836 siitä tuli Willin piirikunnan hallintokeskus. Vuonna 1845 asukkaat vaihtoivat nimen nykyiseen, ja Joliet perustettiin kaupungiksi vuonna 1852. Kaupunki sai lempinimen "City of Stone" (suom. Kiven kaupunki) kalkkikivestä. Kaupunki kasvoi kanavien ja rautateiden ansiosta teolliseksi ja maataloudelliseksi keskukseksi.
Väestö

Jolietin väkiluku on vuoden 2021 arvion mukaan 150 372 asukasta, ja vuoden 2020 väestönlaskennassa 150 362. Kaupungin väkiluku kasvaa.
14,7 prosenttia asukkaista on syntynyt ulkomailla, ja maan kansalaisten osuus väestöstä on 91,8 prosenttia. Asukkaiden keski-ikä on noin 34 vuotta, joka on osavaltion keski-iän alapuolella. Ulkomaalaisten keski-ikä (43) on korkeampi kuin maassa syntyneiden keski-ikä (31). Asukkaiden palkat ja asuntojen arvot ovat osavaltion keskitasoa. Asukkaista suurin osa kannattaa demokraatteja.
Väestö > Väestöryhmät

Noin 31 prosenttia asukkaista on latinalaisamerikkalaisia. Heistä 60 prosenttia on valkoisia, 1,5 prosenttia on intiaaneja tai osa Alaskan alkuperäiskansoja, 4,2 prosenttia on monirotuisia ja 33,2 prosenttia on muita rotuja. Muista kuin latinalaisamerikkalaisista noin 69 prosenttia on valkoisia, 24,5 prosenttia on mustia tai afroamerikkalaisia, kolme prosenttia on aasialaisia ja kolme prosenttia on monirotuisia.
Maantiede

Joliet sijaitsee Des Plaines -joen varrella, 60 kilometrin päässä Chicagosta. Kaupungin pinta-ala on 161 neliökilometriä, ja sen korkeus on 165 metriä merenpinnan yläpuolella.
Maantiede > Ilmasto

Jolietissa kesät ovat kuumia ja talvet kylmiä. Kuumin kuukausi on heinäkuu, ja kylmin tammikuu. Jolietin sateisin kausi on huhti-marraskuu, ja sateisin kuukausi on kesäkuu. Jolietin sateisuus ja lumisade ovat samalla tasolla maan keskitason kanssa.
Julie Powell

| Julie Powell |
| --- | --- |
 Julie Powell toukokuussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1973 Austin, Texas, Yhdysvallat
Kuollut: 26. lokakuuta 2022 (49 vuotta) Olivebridge, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, ruokabloggaaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Julie Powell (20. huhtikuuta 1973 Austin, Texas, Yhdysvallat – 26. lokakuuta 2022 Olivebridge, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen ruokabloggaaja. Hän vaikutti ruokaelokuvan Julie & Julia syntyyn, kun hän valmisti yhdysvaltalaisen keittokirjailijan ja televisiokokin Julia Childin keittokirjan Ranskalaisen keittiön salaisuudet (Mastering the Art of French Cooking) 524 reseptiä ja kertoi työstään blogissaan, jossa aiheet laajenivat itse ruoasta paljoon muuhunkin. Hän kirjoitti bloginsa pohjalta kirjan, joka taas sai aikaan elokuvan Julie & Julia.
Powell kuoli sydämenpysähdykseen 49-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julie Powell Wikimedia Commonsissa
Julie Powell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kancheepuramin piirikunta

Kancheepuramin piirikunta (tamiliksi காஞ்சிபுரம் மாவட்டம், Kāñcipuram māvaṭṭam) on yksi Intian Tamil Nadun osavaltion 32 piirikunnasta. Piirikunta rajautuu pohjoisesta Thiruvarurin piirikuntaan, lännestä Velloren ja Tiruvannamalain piirikuntiin, etelästä Viluppuramin piirikuntaan ja idästä Bengalinlahteen.
Piirikunnassa oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 3 998 252 asukasta.
Joseph Pulitzer

| Joseph Pulitzer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1847 Makó, Unkari
Kuollut: 29. lokakuuta 1911 Charleston, Etelä-Carolina
Kansalaisuus:  unkarilais-yhdysvaltalainen
Ammatti:  lehtimies ja kustantaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  1866–1890
 Nimikirjoitus
Joseph Pulitzer (10. huhtikuuta 1847 Makó, Unkari – 29. lokakuuta 1911 Charleston, Etelä-Carolina) oli unkarilais-yhdysvaltalainen kustantaja ja lehtitoimittaja, jonka testamentin pohjalta perustettiin Pulitzer-palkinto. Hän julkaisi suosittua New York World -lehteä ja oli yksi keltaisen lehdistön isistä.
Elämä ja ura > Varhainen elämä

Pulitzer syntyi 10. huhtikuuta 1847 Makóssa Unkarissa. Hänen isänsä oli varakas juutalainen viljakauppias, ja Josephilla oli lapsena yksityisopettaja. Isän kuoltua äiti meni uusiin naimisiin vuonna 1863. Joseph lähti samalla omille teilleen ja yritti sotilasuralle. Hän pyrki 17-vuotiaana Itävallan armeijaan, mutta hänen nuori ikänsä, huono näkönsä ja heikko terveytensä estivät hyväksymisen. Hänet torjuttiin myös Pariisissa Ranskan muukalaislegioonasta ja Lontoossa Britannian Intian-joukoista.
Elämä ja ura > Muutto Yhdysvaltoihin

Kun Pulitzer kuuli, että Yhdysvalloissa tarvitaan sotilaita, hän onnistui värväytymään maan armeijaan ja muutti Bostoniin syksyllä 1864. Pulitzer palveli Lincolnin ratsujoukoissa Washingtonissa sisällissodan viimeisinä kuukausina. Kun palvelussuhde päättyi, Pulitzer muutti syksyllä 1865 New Yorkiin. Sieltä hän ei saanut töitä, joten hän muutti Saint Louisiin helmikuussa 1866. Saint Louisissa hän teki kahden ensimmäisen vuotensa aikana lukemattomia sekalaisia töitä eikä viihtynyt samassa työpaikassa kauaa. Iltaisin hän opiskeli itsekseen lakia ja pelaili shakkia.
Elämä ja ura > Lehtimiehen uran alku Saint Louisissa ja Washingtonissa

Pulitzer pelasi shakkikerholla muun muassa saksankielisen Westliche Post -sanomalehden päätoimittaja Emil Preetoriuksen kanssa, joka palkkasi energisen Pulitzerin johtamaan sanomalehteään 10 dollarin viikkopalkalla. Pulitzer työskenteli 16 tuntia vuorokaudessa ja teki lehdessä kaikkea: hän kirjoitti pääkirjoitukset ja uutiset, latoi sekä käytti painokonetta. Hän hyökkäili kaupunkinsa korruptiota vastaan, mikä toi hänelle paljon vihamiehiä. Hänen riitansa korruptoituneena pitämänsä äänestäjärekisterin valvojan Edward Augustinen kanssa kärjistyi siihen, kun Pulitzer ampui tätä pistoolilla. Pulitzer selvisi teostaan 100 dollarin sakolla.
Pulitzer liittyi aluksi republikaanipuolueeseen ja tuli valituksi Missourin osavaltioparlamenttiin. Myöhemmin hän vaihtoi demokraattiseen puolueeseen ja oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen vuosina 1885–1886.
Pulitzer halusi laajentaa alaansa ja myi vuonna 1871 osuutensa Westliche Postista 33 000 dollarilla. Jätettyään lehden hänellä ei seuraavien kolmen vuoden aikana ollut töitä. Hän harkitsi siirtymistä lakialalle. Hän luki Shakespearea ja opiskeli antiikin filosofeja, kävi teatterissa ja seurapiiritapahtumissa sekä sijoitti tuottoisasti Mississippin poikki rakennettuun siltaan.
Joulukuussa 1876 Pulitzer sai töitä Washingtonissa New York Sunin erikoiskirjeenvaihtajana. Lehden päätoimittaja Charles Dana halusi Pulitzerin tutkimaan maan presidentinvaalikampanjoiden korruptiota. Pulitzer alkoikin kirjoituksissaan syytellä uudelleenvalittua presidenttiä Rutherford B. Hayesia petoksesta.
Pulitzer meni vuonna 1878 naimisiin georgetownilaisen tuomarin tyttären Katherine Davisin kanssa. Pariskunta kävi häämatkallaan Euroopassa. Vasta matkan aikana Pulitzer paljasti vaimolleen olevansa juutalainen, mikä aiheutti ohimenevän aviokriisin. Avioliitto kesti lopulta 33 vuotta, ja he saivat viisi lasta. Vanhin poika Ralph Pulitzer jatkoi isänsä työtä kustantajana.
Pulitzerin työ New York Sunissa päättyi 1878, ja hän palasi Saint Louisiin. Siellä hän osti St. Louis Dispatchin, joka oli myynnissä halvalla jouduttuaan konkurssiin. Hän yhdisti lehtensä toisen kriisilehden, Evening Postin, kanssa, ja uuden St. Louis Post-Dispatchin ensimmäinen numero ilmestyi joulukuussa 1878. Lehtensä kautta Pulitzer jatkoi hyökkäyksiään Saint Louisin korruptiota, monopoleja ja rahan valtaa vastaan sekä asettui väsymättä yksilön puolelle. Lehdestä tuli menestys ja Pulitzerista jälleen varakas mies. Hän antoi alaistensakin nauttia paremmasta palkasta ja työoloista kuin kaupungin muiden lehtien työntekijät.
Elämä ja ura > New York World

Pulitzer halusi omistaa lehden New Yorkissa, joten hän muutti vaimoineen ja lapsineen kaupunkiin huhtikuussa 1883 ja osti heti pankkilainan avulla New York World -lehden sijoittaja Jay Gouldilta. Pulitzer rakennutti lehden toimitukselle Manhattanille komean 20-kerroksisen toimitalon, New York World Buildingin, joka oli valmistuessaan vuonna 1890 maailman korkein pilvenpiirtäjä. Lehden levikki oli Pulitzerin ostaessa sen vain 15 000. Pulitzer alkoi kasvattaa levikkiään ryhtymällä myymään lehteään halvemmalla kuin muut, vain kahdella centillä kappaleelta. Lehti alkoi keskittyä human interest -juttuihin, skandaaleihin ja sensaatioihin. Lehden pilapiirtäjän Richard F. Outcaultin piirrokset nousivat lukijoiden suureen suosioon. Pulitzer käytti lehteään myös ajaakseen omaa kymmenkohtaista yhteiskunnallista uudistussuunnitelmaansa. Lehden levikki nousi 600 tuhanteen, ja siitä tuli koko maan suurilevikkisin.
Pulitzer aloitti lehdessään vuonna 1883 kampanjan Vapaudenpatsaan varainkeruun puolesta. Pulitzerin ansiosta alustan rakentamiseen vaadittu 100 000 dollaria saatiin vihdoin kerättyä täyteen 11. elokuuta 1885, ja patsashanketta voitiin jatkaa.
Elämä ja ura > Loppuelämä ja Pulitzer-palkinto

Pulitzer oli pitkään kärsinyt näköongelmista ja tuli vuonna 1889 käytännössä sokeaksi. Hän jätti lehtensä johtamisen seuraavana vuonna. Pulitzer käytti viimeiset vuotensa matkustellen Liberty-nimisellä yksityisjahdillaan. Pulitzer kuoli jahdillaan Charlestonin satamassa Etelä-Carolinassa 1911. Hän jätti kaksi miljoonaa dollaria journalismikoulun perustamiseksi Columbian yliopistoon ja rahaston, josta jaettaisiin palkintoja kirjallisuudesta, näytelmistä, musiikista ja journalismista. Pulitzer-palkinto perustettiin vuonna 1917 Pulitzerin testamentin pohjalta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph Pulitzer Wikimedia Commonsissa
Desmond Bagley

Desmond Bagley (29. lokakuuta 1923 Kendal, Britannia – 12. huhtikuuta 1983 Southampton, Britannia) oli brittiläinen journalisti ja jännityskirjailija. Hän oli Alistair MacLeanin aikalainen. Molemmat olivat aikanaan tunnetuimpia lajityypin edelläkävijöitä. Bagleyn kirjoja on käännetty yli 20 kielelle.
Elämäkerta

Bagley syntyi Pohjois-Englannissa Westmorlandin Kendalissa. Hän aloitti koulunsa Boltonissa ja Blackpoolissa, mutta jätti sen kesken jo 14-vuotiaana ja alkoi tehdä sekalaisia töitä muun muassa kirjapainossa ja tehtaissa.[lähde? ] Toisen maailmansodan aikana hän päätyi vuosiksi 1940–1946 työnjohtajaksi lentokoneen osia valmistavalle tehtaalle kotirintamalla.
Sodan jälkeen Bagley muutti Etelä-Afrikkaan Etelä-Afrikan radion palvelukseen. Hän teki matkan vuosien 1946–1950 aikana maateitse Afrikan mantereen halki pohjoisesta etelään, rahoittaen samalla matkansa työllään. Johannesburgissa Bagley työskenteli sanomalehtimiehenä ja kriitikkona ja vuonna 1959 hän tapasi siellä tulevan vaimonsa. 1960-luvun puolivälissä, ensimmäisen romaaninsa menestyksen jälkeen, hän ryhtyi kokopäivätoimiseksi kirjailijaksi.[lähde? ] Hän asui 1960-luvulla Italiassa. Vuonna 1965 Bagleyt palasivat Britanniaan ja asettuivat aluksi Devoniin, myöhemmin Englannin kanaalissa sijaitsevalle Guernseyn saarelle. Bagleyn ennenaikainen kuolema 59-vuotiaana johtui aivohalvauksesta.[lähde? ]
Bagley kärsi koko elämänsä ajan pahasta änkytyksestä, jonka hän itse arveli vaikuttaneen siihen, ettei hän onnistunut löytämään vakituista työtä, vaan päätyi työskentelemään freelancerina. Änkytys oli myös syynä siihen, ettei hän päätynyt sodassa rintamalle.
Bagley seurasi aktiivisesti aikaansa ja oli kiinnostunut hyvinkin erilaisista asioista. Milloin hän ei matkustellut maailmalla etsimässä aiheita ja tutkimassa tarinoidensa taustoja, hän harrasti muun muassa purjehtimista, lukemista, klassista musiikkia, elokuvia, matematiikkaa, ohjelmointia ja sotahistoriaa.[lähde? ]