stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ben Askren

| Ben Askren |
| --- | --- |
 Askren marraskuussa 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1984 (ikä 40) Cedar Rapids, Iowa, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  Funky
Aktiivisena:  2009–2017, 2019
Pituus:  178 cm
Paino:  87 kg
Painoluokka:  välisarja (2009–2016, 2019) keskisarja (2016–2017)
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  vapaapaini, lukkopaini, brasilialainen jujutsu
Seura:  Roufusport MMA Academy (2011–2019) Evolve MMA (2014–2017)
Tilastot
Ottelut:  22
Voitot:  19
– tyrmäyksellä:  6
– luovutuksella:  6
– päätöksellä:  7
Tappiot:  2
– tyrmäyksellä:  1
– luovutuksella:  1
Aiheesta muualla
www.benaskren.net
Benjamin Michael Askren (s. 18. heinäkuuta 1984 Cedar Rapids, Iowa) on yhdysvaltalainen entinen olympiatason vapaapainija ja vapaaottelija. Hän on kilpaillut myös lukkopainissa ja nyrkkeilyssä. Askren voitti urallaan painissa Pan-Amerikan mestaruuden ja vapaaottelussa Bellatorin ja ONE Championshipin välisarjan mestaruudet. Askren otteli myös UFC:ssä.
Saavutukset

Välisarjan mestaruus (kerran, puolusti neljästi)
Välisarjan turnausvoitto
Eniten peräkkäisiä mestaruuden puolustuksia (4)
Eniten mestaruuden puolustuksia (4)
Välisarjan mestaruus (kerran, puolusti kolmesti)
Illan kamppailu (kerran, vs. Demian Maia)
Muualla

Askren on pelattavana hahmona vapaaottelupelissä EA Sports UFC 4 (2020).
Banaanikärpäsen taudit

Banaanikärpäsiä laboratoriossa. Laji on erittäin hyvin tunnettu, sillä se sopii hyvin tutkimukseen.
Banaanikärpäsen taudeilla tarkoitetaan erilaisia loisten, mikro-organismien ja virusten aiheuttamia sairauksia, jotka vaikuttavat joko luonnossa tai laboratorio-oloissa eläviin banaanikärpäsiin. Termillä voidaan myös laboratorioissa viitata banaanikärpäsen kasvatusalustassa eläviin pieneliöihin, jotka muuntavat ravintoalustan kärpäsille kelpaamattomaksi. Laboratoriossa useimpia banaanikärpäsen tauteja torjutaan yksinkertaisesti pitämällä kasvatustilat mahdollisimman puhtaina ja pyyhkimällä kärpästen ja niiden ravinnon kanssa tekemisissä olevat alueet säännöllisesti alkoholilla. Tämän lisäksi tauteja torjutaan eristämällä kaikki laboratorioon saapuvat uudet kannat sekä sairastuneet kasvatukset. Luonnosta tuotuja kärpäsiä voidaan pitää eristyksessä jopa neljän sukupolven ajan.
Bakteeritaudit

Yleisimmin kasvatuksissa ongelmia aiheuttavat usein väriltään punaruskeaa limaa tuottavat bakteerit, jotka elävät kasvatusalustassa. Ne ovat yleisiä kärpästen taudinaiheuttajia myös luonnossa. Tällaisia bakteereja ovat mm. Acinebacter-suvun lajit. Antibioottien, kuten streptomysiinin, ampisilliinin tai tetrasykliinin lisääminen ravintoalustaan tuhoaa nämä bakteerit yleensä yhdessä sukupolvessa. Myös dekstroosin käyttö kasvatusalustassa sukroosin sijaan vähentää bakteerien kasvua.
Homeet

Penicillium ja Aspergillus -sukujen homeet ovat yleisiä laboratoriokasvatusten haittaorganismeja, sillä ravintoalustan koostumus on ideaalinen niiden kasvuun. Terveillä kannoilla ne eivät aiheuta ongelmaa, mutta heikot kärpäskannat ne voivat tappaa. Tämän vuoksi kasvatusalustaan lisätään useimmiten homeenestoainetta, joka on yleisimmin Nipagin M -liuosta.
Punkit

Useat punkkilajit voivat saastuttaa banaanikärpäskasvatuksia ja niiden luonnonkantoja. Ne voivat olla joko kärpästen itsensä loisia tai kiinnostuneita vain niiden ravintoalustasta. Loisivat punkit ovat näistä kahdesta tyypistä huomattavasti vaarallisempia, mutta onneksi myös harvinaisempia myös luonnossa. Ravintoalustassa elävät punkit kulkeutuvat laboratoriossa kasvatuspulloihin useimmiten ravintoalustan raaka-aineiden mukana, joten niiden torjunnassa puhtaus on erityisen tärkeää. Samoin liian vanhoiksi päässeiden pullojen ravintoalustoilla ne ovat yleisiä. Punkkien torjunta on hankalaa ja joskus kokonaisia kantoja on hävitettävä niissä esiintyvien punkkien vuoksi.
Virukset

Vaikka aikaisemmin luultiin toisin, voivat myös virukset levitä laboratorio-olosuhteissa. Kaksijuosteisesta RNA:sta koostuva DCV-pikornavirus (engl. Drosophila C Virus) -infektio on havaittu myös muutamissa laboratorioissa, joissa se aiheuttaa koteloiden mustumista ja niiden kuoleman. Virus myös näyttää estävän Hsp70-lämpöshokkipromoottorin kautta toimivien geenien transkription.
Black Rock Shooter

Black★Rock Shooter (ブラック★ロックシューター) on alun perin japanilasen kuvittajan Ryohei ”Huke” Fuken joulukuussa 2007 luoma hahmo. Supercell-yhtye loi piirroksen inspiroimana samannimisen kappaleen ja julkaisi musiikkivideon Nico Nico Douga-videopalvelussa 13. kesäkuuta 2008.
Ordet-animaatiostudio julkaisi 24. heinäkuuta 2010 50-minuuttisen anime-OVAn hahmoon ja kappaleeseen pohjautuen. Studio Ordet julkaisi myös vuonna 2012 Black Rock Shooterista tv-animen, jota esitettiin 3.2-23.3.2012 Fuji TV:n noitaminA-ohjelmapaikalla.
Lisäksi Black Rock Shooterin pohjalta on tehty kaksi manga-sarjaa ja peli PlayStation Portablelle, jotka kaikki sijoittuvat omiin ulottuvuuksiinsa.
Aiheesta muualla

Black Rock Shooter   Anime News Networkissa (englanniksi)
Black Rock Shooter   Anime News Networkissa (englanniksi)
Away from Her

| Away from Her |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sarah Polley
Käsikirjoittaja:  Sarah Polley
Perustuu:  Alice Munron novelliin ”Karhu tuli vuoren takaa” kokoelmasta Viha, ystävyys, rakkaus (suom. 2002).
Tuottaja:   Daniel Iron  Simone Urdl  Jennifer Weiss 
Säveltäjä:  Jonathan Goldsmith
Kuvaaja:  Luc Montpellier
Leikkaaja:  David Wharnsby
Pääosat:   Julie Christie  Gordon Pinsent  Olympia Dukakis  Michael Murphy 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Kanada
Levittäjä:  Vidéa Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  2006
Kesto:  110 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Away from Her, televisioesityksessä myös nimellä Kaukana poissa, on kanadalaisen näyttelijän ja ohjaajan Sarah Polleyn esikoisohjaus vuodelta 2006. Sen käsikirjoitus perustuu Alice Munron novelliin ”Karhu tuli vuoren takaa”, joka on julkaistu suomeksi Munron kokoelmassa Viha, ystävyys, rakkaus (Tammi, 2002).
Elokuvan ensiesitys oli Toronton elokuvajuhlilla. Julie Christie sai 2008 osasuorituksestaan Golden Globe -palkinnon sarjassa paras naispääosa draamaelokuvassa. Elokuva nimettiin Genie Awards -palkintogaalassa vuoden parhaaksi kanadalaiselokuvaksi.
Päähenkilö Fiona Anderson (Julie Christie) sairastaa muistisairaus Alzheimerin tautia ja muuttaa hoitokotiin, jonne hänen miehensä Grant Anderson (Gordon Pinsent) vie hänet 44 vuoden avioliiton jälkeen. Kritiikissä todetaan Polleyn kertovat tarinan kypsän ymmärtäväisesti. Toisen kriitikon mukaan elokuva poikkeaa Munron novellista siinä, että se ei tuo esille sairauden mukanaan tuomaa todellisuutta. Elokuvan nimi on otettu novellin takautumasta, jossa Fiona kosii Grantia miettien, olisiko naimisiinmenossa ideaa. Grantista olisi, sillä hän ei haluaisi koskaan olla kaukana Fionasta, jossa on elonkipinää (”He wanted never to be away from her. She had the spark of life.”).
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Julie Christie  | … |  Fiona Anderson   |
|  Gordon Pinsent  | … |  Grant Anderson   |
|  Michael Murphy  | … |  Aubrey   |
|  Nina Dobrev  | … |  Monica   |
|  Olympia Dukakis  | … |  Marian   |
|  Kristen Thomson  | … |  Kristy   |
|  Wendy Crewson  | … |  Madeleine Montpellier   |
|  Stacey LaBerge  | … |  nuori Fiona   |
|  Deanna Dezmari  | … |  Veronica   |
|  Clare Coulter  | … |  Phoebe Hart   |
|  Thomas Hauff  | … |  William Hart   |
|  Alberta Watson  | … |  tohtori Fischer   |
|  Grace Lynn Kung  | … |  hoitaja Betty   |
|  Lili Francks  | … |  Theresa   |
Lähde:
Axel Engelbrekt Norrman

Axel Engelbrekt Norrman (23. kesäkuuta 1885 – 12. huhtikuuta 1970) oli 1900-luvun alussa vaikuttanut loimaalainen tekstiili-insinööri ja keksijä. Useiden Euroopan maiden lisäksi insinööri Norrman työskenteli Yhdysvalloissa ja Japanissa, jossa hän teki Suomea tunnetuksi jo ennen kuin ensimmäinen virallinen suurlähettiläskään oli nimitetty.
Suomen itsenäistyessä Axel Norrman oli Japanissa. Sodan aikana hän ei päässyt palaamaan Suomeen, vaan joutui jäämään Japaniin odottamaan rauhaa. Norrman ei kuitenkaan jäänyt lepäämään laakereillaan, vaan käytti aikansa Japanissa erittäin tehokkaasti työskennellen Tokiossa Horne Co Ltd:n pääkonttorissa, vieraillen teknillisissä kouluissa sekä kutomoissa ja kirjoittaen artikkeleita mm. Japan Advertiseriin. Vuonna 1919 hän pääsi vihdoin matkustamaan Lontoon kautta Suomeen.
Lapsena Norrman seurasi isänsä, Gottfrid Norrmanin, työtä Loimaan apteekissa ja tuli siihen lopputulokseen, että lääkkeet eivät ole oikea tie terveeseen elämään. Hän uskoi urheilun voimaan, opiskeli innokkaasti Tahko Pihkalan, tanskalaisen J. P. Müllerin sekä yhdysvaltalaisen Bernarr MacFaddenin oppeja ja kehitti oman ”kotivoimistelujärjestelmänsä”, joka terveellisen ruoan ohella oli hänen nuorekkuutensa ja terveytensä salaisuus.
Axel Norrman suunnitteli elämäntyönään kangaspuita sekä kudontavälineitä käsinkudontaan. Hän kehitteli vuosikaudet automaattista sukkulanheittäjää kutomakoneelle mm. Helsingin Teknillisen korkeakoulun tekstiililaboratoriossa toimiessaan tekstiiliaineiden professorin viransijaisena. Sittemmin Axel Norrman päätyi kuitenkin luomaan uransa käsinkudonnan markkinoilla ja perusti Loimaalle yrityksensä Normalon, joka myi ja markkinoi hänen kehittämiään tuotteita, joista merkittävimpiä oli kangaspuiden säästönyöritys. Normalo toimii Loimaalla saman suvun omistuksessa yhä tänäkin päivänä.
Beeban Kidron

| Beeban Kidron |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. toukokuuta 1961 (ikä 63) Iso-Britannia
Ammatti:  Ohjaaja
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Bridget Jones: Elämä jatkuu
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Beeban Kidron (s. 2. toukokuuta 1961 Iso-Britannia) on brittiläinen televisio- ja elokuvaohjaaja. Hän on ohjannut muun muassa elokuvat Anna onnelle mahdollisuus  (1992), Kiitos kaikesta Wong Foo, parhain terveisin! (1995), Meren huuhtomaa (1997) ja Bridget Jones: Elämä jatkuu (2004).
Aiheesta muualla

Beeban Kidron Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Axel Fabian af Enehjelm

Axel Fabian af Enehjelm (1891)
Axel Fabian af Enehjelm (31. lokakuuta 1861 Isokyrö – 1. kesäkuuta 1922 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen sotilas ja virkamies, joka toimi vuosina 1910–1915 tullihallituksen pääjohtajana ja vuosina 1915–1917 Oulun läänin kuvernöörinä. Hän oli kuvernöörinä epäsuosittu venäläismielisyytensä vuoksi.
Af Enhjelm kuului af Enehjelmin aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat majuri Matias Fabian af Enehjelm ja Ida Sofia Malmberg. Af Enehjelm kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1876–1883 ja palveli sen jälkeen upseerina Vaasan tarkk’ampujapataljoonassa. Hän sai 1883 aliluutnantin, 1888 luutnantin, 1893 esikuntakapteenin ja 1900 kapteenin arvon. Suomen sotaväen lakkauttamisen jälkeen hän toimi Suomen maalaisten paloapuyhtiön edustajana Vaasassa 1902–1903, Vaasan vt. poliisimestarina 1903–1905 ja Helsingin poliisimestarina kesäkuusta joulukuuhun 1905. Hän sai reservissä ylennyksen everstiluutnantiksi vuonna 1904 ja erosi armeijasta everstinä tammikuussa 1906. Kenraalikuvernööri Bobrikovin tukijana af Enehjelmistä ei suomalaisten keskuudessa pidetty, mutta 1906 hänet nimitettiin virkamieheksi kenraalikuvernöörin kansliaan ja lokakuussa 1910 tullihallituksen päätirehtööriksi. Päätirehtöörinä ollessaan af Enehjelm sai vuonna 1915 valtioneuvoksen arvonimen.
Oulun läänin kuvernöörinä af Enehjelm aloitti 8. heinäkuuta 1915. Hänen saavutuksensa kuvernöörinä liittyvät lähinnä pyrkimyksiin estää jääkärien toiminta, mihin hän käytti laittomia vangitsemisia, kotietsintöjä, ilmiantoja ja uhkailuja. Af Enehjelmin väitettiin olleen vastuussa myös sotavankeja pakoon auttaneen Taavetti Lukkarisen kuolemantuomiosta ja teloituksesta, sillä hän ei tehnyt mitään pelastaakseen Lukkarisen harvinaiselta rangaistukselta. Tammikuussa 1917 af Enehjelmin aloitteesta perustettiin 100-miehinen poliisiryhmä etsimään jääkäreitä sekä urheilu- ja ampumaseurojen puheenjohtajia. Uusi poliisikunta ei kuitenkaan ehtinyt toimia kauan, kun Venäjän vallankumous muutti tilanteen.
Oulun kaupunginvaltuusto kävi 17. maaliskuuta af Enehjelmin luona vaatimassa tämän eroa. Af Enehjelm ilmoitti valtuustolle eroavansa. Af Enehjelm lähti Oulusta 24. maaliskuuta. Vuonna 1918 hän matkusti Pietariin, josta hänet kuitenkin palautettiin Suomeen. Suomessa silloinen Terijoen komendantti Kai Donner vangitsi af Enehjelmin ja hänet lähetettiin Helsinkiin, jossa hänet kuitenkin vapautettiin. Jouduttuaan Suomessa ihmisten vihan ja halveksunnan kohteeksi af Enehjelm muutti Tanskaan, jossa hän kuoli vuonna 1922.
Af Enehjelmillä oli puolisonsa Anna Maria Louise Ernstin kanssa kolme lasta, joista yksi oli Korkeasaaren eläintarhan intendentti Curt af Enehjelm. Oopperalaulaja ja radiokuuluttaja Alexis af Enehjelm oli Axel Fabian af Enehjelmin veljenpoika.
Avainlippu

Avainlippu on rekisteröity yhteisömerkki. Se kertoo, että tuotteesta vähintään 50 prosenttia on valmistettu tai tuotettu Suomessa.  79 prosenttia suomalaisista tuntee Avainlipun melko hyvin tai erittäin hyvin. 63 prosenttia suomalaisista sanoo Avainlippu-merkin vaikuttavan ostopäätökseensä melko paljon tai erittäin paljon Avainlipun käyttöoikeuden myöntää kolmeksi vuodeksi kerrallaan Suomalaisen työn liiton merkkitoimikunta.
Myöntämisperusteet

Tuote voi saada Avainlipun käyttöoikeuden, jos se on valmistettu Suomessa. Lisäksi tuotteen kotimaisuusasteen on oltava vähintään 50 prosenttia. Keskimäärin Avainlippu-tuotteiden kotimaisuusaste on yli 80 prosenttia. Kotimaisuusaste tarkoittaa suomalaisten kustannusten osuutta tuotteen tai palvelun omakustannusarvosta. Laskelmassa otetaan huomioon kaikki tuotteeseen tai palvelun tuotantoon kohdistuvat kustannukset, kuten raaka-aineet, pakkaus­tarvikkeet ja markkinointi.
Palvelu voi saada Avainlipun käyttöoikeuden, jos se tuotetaan Suomessa. Lisäksi kotimaisuusasteen on oltava yli 50 prosenttia. Kotimaisuusastetta laskiessa huomioidaan henkilöstökustannukset, alihankinnat ja materiaalihankinnat. Yrityksellä on oltava merkittävä kotimainen omistusosuus ja Suomessa toimiva johto sekä pääkonttorin tulee sijaita Suomessa. Myöntämiseen vaikuttavat myös palvelukonseptin alkuperä, suomalainen suunnittelu ja tuotekehitys, palvelun vaikutus kotimaisten tuotteiden tai palveluiden aseman vahvistumiseen sekä mielikuva suomalaisesta alkuperästä.
Yritys voi käyttää Avainlippua myös yleisessä viestinnässään, jos sen liikevaihdosta vähintään 75 prosenttia on Avainlippu-tuotteista tai -palveluista syntyvää. Muutoin merkkiä saa käyttää vain niiden tuotteiden tai palveluiden yhteydessä, joille se on myönnetty. Kaikki tuotteet ja palvelut, joille on myönnetty Avainlipun käyttöoikeus ovat nähtävissä Suomalaisen Työn Liiton Sinivalkoinenvalinta.fi-sivustolla.
Avainlipun käyttöoikeuden myöntää kolmeksi vuodeksi kerrallaan Suomalaisen Työn Liiton Avainlippu-toimikunta. Merkin käyttöoikeuteen vaadittavat tiedot tarkistetaan yrityksiltä vuosittain.
Historia

Avainlipun suunnitteli vuonna 1965 mainostoimisto Erva-Latvalan graafikko Olavi Reinilä. Tällöin Avainlippu tehtiin kampanjatunnukseksi Osta suomalaista -kampanjalle. Avainlippu toimi kotimaisuuskampanjoiden tunnuksena vuoteen 1975 asti, jolloin kauppa- ja teollisuusministeriö päätti tehdä Avainlipusta valvotun alkuperämerkin. Avainlipun ilmettä on uudistettu hienovaraisesti vuonna 2000, jolloin sitä uudisti Viherjuuren Ilmeen Ilmo Valtonen. Nykyisen ilmeensä Avainlippu on saanut syyskuussa 2011, jolloin ilmeen suunnitteli Marika Perätalo.
Vuonna 2015 Avainlippu juhli 50-vuotista taivaltaan.
Aiheesta muualla

Avainlippu-merkki Suomalaisen Työn Liiton verkkosivuilla
Sinivalkoinenvalinta.fi Avainlipun saaneet tuotteet ja palvelut
Beniamin Bljumenfeld

Beniamin Bljumenfeld
Beniamin Markovitš Bljumenfeld (ven. Бениамин Маркович Блюменфельд, 24. toukokuuta 1884 Volkovysk – 5. maaliskuuta 1947 Moskova) oli venäläinen shakinpelaaja. Bljumenfeld syntyi nykyisen Valko-Venäjän Hrodnan alueella.
Hän sijoittui Pietarin turnauksessa vuonna 1905 jaetulle toiselle sijalle Akiba Rubinsteinin kanssa. Vuonna 1907 hän sijoittui  jaetulle toiselle sijalle Moskovan turnauksessa.
Vuonna 1920 Bljumenfeld oli kahdeksas Moskovassa, kun Aleksandr Alehin voitti turnauksen. Vuonna 1925 Bljumenfeld tuli jaetulle toiselle sijalle Boris Verlinskin kanssa Moskovan-mestaruuskilpailuissa.
Bljumenfeldin mukaan on nimetty Blumenfeldin vastagambiitti (1.d4 Rf6 2.c4 c5 3.d5 e6 4.Rf3 b5)
Beniamino Depalma

Beniamino Depalma (s. 15. toukokuuta 1941 Giovinazzo) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 3. huhtikuuta 1965 ja nimitettiin Amalfi-Cava de' Tirrenin arkkihiippakunnan johtoon 7. joulukuuta 1990. Piispaksi konsekroinnin suoritti 26. tammikuuta 1991 Michele Giordano, jota avustivat Ciriaco Scanzillo ja Ferdinando Palatucci.
15. heinäkuuta 1999 Depalma nimitettiin Nolan hiippakunnan johtajaksi arkkipiispan henkilökohtaisella arvonimellä. Hänet asetettiin tähän virkaan 16. lokakuuta.
Bogny-sur-Meuse

Bogny-sur-Meusen rautatieasema
Bogny-sur-Meuse on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 5 838 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Bogny-sur-Meusen pinta-ala on 23 neliökilometriä.
Awara

| Awara (あわら市) |
| --- | --- |
 Kylpylä Awara-onsenissa
 lippu:  symboli
 Awaran sijainti Fukuin prefektuurissa
 Awara
 Koordinaatit: 36°12′41″N, 136°13′44″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Hokuriku
Prefektuuri:  Fukuin prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  116,98 km²
Väkiluku (07/2020):  27 805
 – Väestötiheys:  237,7 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninaprikoosi
 – Kukka:  Iris ensata
 – Lintu:  Valkoinen haikara
 
 http://www.city.awara.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Awara (jap. あわら市, Awara-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Hokurikun alueella Fukuin prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin pohjoisosassa. Kaupungin eteläosat ovat alankoa, pohjoisosat kuuluvat Kaetsun ylänköön ja idässä kaupungin alue nousee Kariyasuvuorelle. Ylänköalueella sijaitsee Kitagatajärvi. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Ishikawan prefektuuriin. Awarassa on 27 805 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 116,98 neliökilometriä.
Awaran kaupunki perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Awaran ja Kanazun maaseutukaupungit. Asutus seudulla on vanhaa, ja sieltä on löydetty muun muassa jōmon-kauden arkeologinen kohde. Kanazun alue kehittyi Edo-kaudella Hokuriku-kaidō-tiereitin postiasemana, Awara puolestaan 1800-luvun lopulta lähtien kylpyläkaupunkina Awara-onsenin kuuman lähteen ympärille. Merkittäviä elinkeinoja ovat kone-, paperi- ja tekstiiliteollisuus; maaseutualueilla viljellään riisin lisäksi hedelmiä, kuten omenapäärynöitä, meloneja ja vesimeloneja.
Awara-onsenin lisäksi kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat Yoshizaki-gobōn temppelinrauniot ja Kitagatajärven iirispuutarha. Osa kaupungin alueesta kuuluu Echizenin–Kaga-kaiganin puolikansallispuistoon. Awaraa palvelevat JR Nishi-Nihonin Hokuriku-päälinja ja Echizen-rautateiden Mikuni-Awara-linja.
Kuvia

Shōgon-jin temppeli
Huviveneitä Kitagatajärvellä
Munkki Baisan Monponin hauta
Awara-Yunomachin rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Awara Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Beniamino Ubaldi

Beniamino Ubaldi (16. marraskuuta 1882 – 14. tammikuuta 1965) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. syyskuuta 1906 ja nimitettiin Gubbion piispaksi 30. maaliskuuta 1932. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Battista Rosa.
Ubaldi osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja kuoli 82-vuotiaana virassa.
Ben Vereen

Ben Vereen Toronton elokuvajuhlilla vuonna 2014.
Ben Vereen (s. 10. lokakuuta 1946) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja, joka on esiintynyt muiden muassa musikaaleissa Jesus Christ Superstar (1972) ja Pippin (1973). Hän on myös näytellyt televisiossa ja elokuvissa.
Vereen, ristimänimeltään Benjamin Augustus Middleton, sai 21-vuotiaana tietää olevansa adoptoitu. Hän on maailmankuulun R&B-muusikko Usherin kummi.
Vereenille myönnettiin Tony-palkinto vuonna 1973. Hän on ollut kahdesti naimisissa, ja hän sai viisi lasta. Yksi tyttäristä, Naja, kuoli 16-vuotiaana liikenneonnettomuudessa vuonna 1987.
Vereen loukkaantui vuonna 1992 itse auto-onnettomuudessa, mutta kuntoutuminen onnistui hyvin ja tanssikyky palautui ennalleen. Hän sai pappisvihkimyksen tammikuussa 2006.
Aiheesta muualla

Ben Vereen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Aurinkotuuli (elokuva)

| Aurinkotuuli |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Timo Linnasalo
Käsikirjoittaja:  Ilpo Tuomarila   Timo Linnasalo
Perustuu:  Kullervo Kukkasjärven samannimiseen romaaniin
Tuottaja:  Kullervo Kukkasjärvi
Säveltäjä:  Antti Hytti
Kuvaaja:  Heikki Katajisto
Leikkaaja:  Juho Gartz
Lavastaja:  Matti Marttila
Pääosat:  Paavo Piskonen   Lilga Kovanko   Antti Litja   Erkki Pajala
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filminor Oy
Ensi-ilta:   31. lokakuuta 1980
Kesto:  122 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  2 358 100 mk
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Elokuvan ennakkoilmoitus Projektio-lehdessä 3/1980.
Aurinkotuuli on Timo Linnasalon ohjaama tieteiselokuva vuodelta 1980. Kullervo Kukkasjärven romaaniin perustuva elokuva kertoo miehestä, joka syväjäädytetään ja herätetään henkiin kymmeniä vuosia myöhemmin ekologisen romahduksen runtelemaan maailmaan. Elokuva on esitetty televisiossa kolme kertaa, vuosina 1982, 2012 ja 2023.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Paavo Piskonen  | … |  painovoimantutkija Erik Rankamaa   |
|  Lilga Kovanko  | … |  Laura, painovoimantutkija, Paulin vaimo, Fabianin tytär   |
|  Antti Litja  | … |  Paul, lääkäri   |
|  Erkki Pajala  | … |  Fabian, vahtimestari   |
|  Jani Puroranta  | … |  Jan, Lauran ja Paulin lapsi   |
|  Armi Sillanpää  | … |  Maire, hoitaja   |
|  Olli Alho  | … |  televisiotoimittaja   |
|  Antti Aro  | … |  instituutin talousjohtaja   |
|  Eino Haavisto  | … |  1. assistentti   |
|  Seppo Sariola  | … |  2. assistentti   |
|  Marja-Leena Keski-Kuha  | … |  Helena, Lauran sisar   |
|  Jouko Aaltonen  | … |  luentoa kuunteleva mies   |
|  Aili Pallasmaa  | … |  kuoleva ihminen kadun varrella   |
|  Reino Kukkasjärvi  | … |  vanha tarjoilija   |
|  Masaaki Hashimoto  | … |  mies kongressikeskuksen edustalla   |
|  Seppo Huhtala  | … |  mies kongressikeskuksen edustalla   |
|  Lauri Kanerva  | … |  mies kongressikeskuksen edustalla   |
|  Kullervo Kukkasjärvi  | … |  mies kongressikeskuksen edustalla   |
|  Orvokki Taivalsaari  | … |  nainen kongressikeskuksen edustalla   |
|  Olli Varja  | … |  mies kongressikeskuksen edustalla   |
|  Matti Kauppila  | … |  paarien kantaja   |
|  Toivo Linkoma  | … |  mies sairaalan käytävillä   |
Näyttelijät > Muut tekijät

B-kuvaaja: Erkki Peltomaa
Kamera-assistentit: Kari Kekkonen, Vesa Hauhia
Valot: Kari Kekkonen
Valokuvat: Lauri Kanerva, Pentti Auer
Leikkausapulainen ja synkronointi: Marjatta Niiranen
Ääni: Matti Kuortti
Apulaisäänittäjä: Jouko Lumme
Lavastusapulainen: Erkki Saarainen
Rakennusmies: Kyösti Mankamo
Puvustus: Marjatta Nissinen, Leila Jäntti
Naamiointi: Aune Ollila, Heikki Salonen
Tuotantopäällikkö: Jouko Aaltonen
Tuotantosihteeri: Orvokki Taivalsaari
Kuvaussihteeri: Kristiina Valkeasuo
Järjestely: Pekka Parviainen, Olli Varja
Miksaus: Tuomo Kattilakoski (Sektio-Ääni Ky)
Värinmäärittely: Jorma Korpinen (Suomi-Filmi Oy)
Levittäjä: Suomi-Filmi Oy
Tuotanto

Aurinkotuulta kuvattiin kesällä 1980 Helsingissä muun muassa Hietalahdentorin Teknillisessä korkeakoulussa, Merikasarmissa, Suvilahden voimalassa ja Eläintieteellisessä museossa.