stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jack Kerouac
Elämä > Nuoruus

Jack Kerouacin äiti työskenteli kenkätehtaassa ja isä kirjanpainajana. Kerouacin suku oli kanadanranskalaista, ja hän puhui äidinkielenään kanadanranskan murretta joualia. Aamuisin hän kävi ranskankielistä koulua, ja iltapäivisin hän opiskeli englantia.
Lowellista Kerouac muutti New Yorkiin, missä hän kävi jalkapallostipendin turvin Horace Mann Schoolia. Hän sai töitä merimiehenä ja kiinnostui jazz-musiikista.
Kerouac aloitti vuonna 1940 opinnot Columbian yliopistossa. Siellä hän tapasi kirjailijat Allen Ginsbergin ja William S. Burroughsin, joista tuli hänen elinikäisiä ystäviään ja myöhemmin Kerouacin kanssa beat-liikkeen keskushahmoja.
Elämä > Armeijassa

Kerouac palveli merivoimissa helmikuussa 1943, jolloin hän oli 20-vuotias. Hän inhosi koulutuksen sääntöjä ja kuria. Peruskoulutuskautta ehti kestää kymmenen päivää, ennen kuin hänet siirrettiin päänsäryn, levottomuuden, eristäytymisen ja apatian vuoksi sairaalaan. Armeijan lääkärit diagnosoivat hänellä kuuloharhojen ja suuruudenhullujen ajatusten perusteella ensin skitsofrenian, jota kutsuttiin silloin varhaisdementiaksi (dementia praecox). Diagnoosi korjattiin muutaman kuukauden kuluttua eristäytyväksi (eli skitsoidiksi) persoonallisuudeksi, ja Kerouac arvioitiin sopimattomaksi palvelukseen, joka keskeytettiin.
Elämä > Kirjailijanura

Kerouacin esikoisteos The Sea Is My Brother (1942, julkaistu 2011) sai alkunsa Kerouacin päiväkirjasta, jossa hän kertoo kokemuksistaan merimiehenä. Kirja kuvaa päähenkilön Wesley Martinin kapinointia yhteiskuntaa vastaan.
Kerouacin ensimmäinen julkaistu romaani The Town & the City (1950) sai myönteiset arviot, mutta sitä pidettiin Thomas Wolfen romaanien jäljitelmänä. Toisen romaaninsa Matkalla Kerouac kirjoitti kolmessa viikossa vuonna 1951, mutta se julkaistiin vasta 1957. Kirja on nonkonformistinen seksin, jazzin ja loputtoman matkustamisen kuvaus. Ennen Matkalla-romaanin julkaisemista Kerouac kirjoitti muita romaaneja, kuten Doctor Sax (1959), Maggie Cassidy (1959) ja Tristessa (1960).
Kun Matkalla julkaistiin 1957, se sai myönteiset arvostelut ja nosti Kerouacin tunnetuksi. The New York Timesin kriitikko Gilbert Millstein kehui romaanin kirjallisia ansioita, ja yleisölle se edusti murtautumista perinteestä.
Esikoisteoksena jälkeen Kerouac pyrki uudistamaan omaa kirjoitustyyliään ja yhdisti spontaania proosaa luonnosteluun. Visions of Cody (1951–1952, julkaistu 1972) oli seikkaperäinen ja runollinen matkakuvaus. Kerouac kirjoitti myös sonetteja ja oodeja sekä käytti bluesista ja jazzista tuttuja idiomeja. Hän otti vaikutteita haiku-runoudesta, ja romaanissa Dharmapummit (1958) on haikuja proosan seassa.
Kerouac opiskeli ja harjoitti buddhalaisuutta vuosina 1953–1956 ja kirjoitti buddhalaista kirjallisuutta. 1960-luvulla hän kirjoitti muutamia omaelämäkerrallisia teoksia. Kirjan Tuuliajolla Big Surissa hän kirjoitti kymmenessä päivässä asuessaan Lawrence Ferlinghettin mökissä. Visions of Gerardissa Kerouac puolestaan kirjoittaa veljensä kuolemasta ja teoksessa Turha mies Duluoz lapsuudestaan, koulunkäynnistään ja varhaisen beat-aikakauden skandaaleista.
Elämä > Yksityiselämä ja kuolema

Kerouac oli naimisissa kolme kertaa. Hänellä oli tytär toisesta avioliitosta. Hänen ensimmäinen vaimonsa oli Edie Parker, jonka kanssa hän solmi avioliiton päästäkseen pois vankilasta, jonne hän oli joutunut Carrin-Kammererin murhajutun todistajana. Avioliitto päättyi pian asumuseroon, ja lopullisesti se mitätöitiin 1952, mutta Kerouac piti Parkeriin yhteyttä myöhemminkin.
Kerouac oli 1960-luvun lopulla alkoholisoitunut ja  asui St. Petersburgissa kolmannen vaimonsa ja äitinsä kanssa. Kerouac kuoli vuonna 1969 sisäiseen verenvuotoon. Kuollessaan hän oli rahaton, ja useimpia hänen kirjojaan ei ollut enää myynnissä.
Teemat ja kirjallinen tyyli

Kerouac kirjoitti 1950-luvun taloudellisen nousukauden kulutuskeskeistä elämäntapaa vastaan. Hän halusi irtautua tavallisesta elämästä ja yhteiskunnan asettamista paineista sekä tutkia elämää ja sen tarkoitusta.
Kerouac oli hyvin spontaani ja omaperäinen kirjoittaja. Hän kirjoitti teoksensa yhdeltä istumalta eikä muokannut tekstiään jälkeenpäin, sillä hän uskoi muokkauksen olevan ”kirjallista valehtelua”. Hän kuitenkin kirjoitti joistakin teoksistaan useita versioita. Kerouac käytti usein tavanomaisen pilkutuksen sijaan ajatusviivaa, jolla hän teki proosastaan vähemmän lineaarista ja proosallista ja sen sijaan runollisempaa. Hänen kirjoittamistaan ohjasivat ääni, alkusoinnut ja assonanssi. Kerouac rinnasti itsensä puhallinsoittajaan, joka soittaa yhtä pitkää nuottia.
Kerouac käytti tuttavapiirinsä henkilöitä romaanihenkilöiden mallina, mutta kustantajan vaatimuksesta hänen oli muutettava nimet. Nimet ovat kuitenkin läpinäkyviä eli beat-sukupolveen perehtyneelle tunnistettavia.
Teokset

Maanalaiset.  (The Subterraneans, 1953.)  Suomentanut Kimmo Lilja. Turku:  Sammakko, 2002.  ISBN 952-5194-44-2  (pienoisromaani)
Matkalla.  (On the Road, kirjoitettu 1947–1951, julkaistu 1957.)  Suomentanut Markku Lahtela. Helsinki:  Kirjayhtymä, 1964.
Matkalla: Alkuperäinen versio.  (On the Road: The Original Scroll, 2007.)  Suomentanut Markku Lahtela, lisätyt kohdat ja esipuheet Markus Jääskeläinen. 6. täydennetty painos. Helsinki:  Tammi, 2012.  ISBN 978-951-31-4062-5
Dharmapummit.  (The Dharma Bums, 1958.)  Suomentanut Markus Jääskeläinen. Turku:  Sammakko, 2001.  ISBN 952-5194-32-9
Tristessa.  (Tristessa, kirjoitettu 1955–1956, julkaistu 1958.)  Suomentanut Elina Koskelin, Seppo Lahtinen ja Vesa-Matti Paija. Turku:  Sammakko, 2006.  ISBN 952-483-017-5  (pienoisromaani)
Yksinäinen matkamies.  (Lonesome Traveler, 1960.)  Suomentanut Elina Koskelin. Turku:  Sammakko, 2005.  ISBN 952-5194-85-X  (novellikokoelma)
Tuuliajolla Big Surissa.  (Big Sur, 1962)  Suomentanut Markus Jääskeläinen. Turku:  Sammakko, 2002.  ISBN 952-5194-45-0
Desolationin enkelit.  (Desolation Angels, 1965.)  Suomentanut Jaakko Yli-Juonikas. Turku:  Sammakko, 2004.  ISBN 952-5194-55-8
Satori Pariisissa.  (Satori in Paris, 1965.)  Suomentanut Jarkko S. Tuusvuori. Turku:  Sammakko, 2014.  ISBN 978-952-483-240-3  (pienoisromaani)
Turha mies Duluoz: Seikkailukasvatusta 1935–46.  (Vanity of Duluoz: An Adventurous Education, 1935–1946, 1968.)  Suomentanut Jarkko S. Tuusvuori. Turku:  Sammakko, 2009.  ISBN 978-952-483-105-5
Ja virtahevot kiehuivat altaissaan.  ((And the Hippos Were Boiled in Their Tanks, kirjoitettu 1945, julkaistu 1987.) Yhteisteos William S. Burroughsin kanssa.)  Suomentanut Sami Heino (Kerouac) ja Elina Koskelin (Burroughs + jälkisanat). Turku:  Sammakko, 2010.  ISBN 978-952-483-152-9
Haikujen kirja.  ((Book of Haikus, 2003.) Toimittanut Regina Weinreich.)  Suomentanut Arto Lappi. Turku:  Sammakko, 2006.  ISBN 952-483-040-X
Kirjallisuutta

Johnson, Joyce: The Voice Is All: The Lonely Victory of Jack Kerouac.  New York:  Viking, 2012.  ISBN 978-0-670-02510-7  (englanniksi)
McNally, Dennis: Kerouac: Elämäkerta.  (Desolate Angel: Jack Kerouac, the Beat Generation, and America, 2003.)  Suomentanut Tarja Lipponen. Helsinki:  Johnny Kniga, 2007.  ISBN 978-951-0-32609-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jack Kerouac Wikimedia Commonsissa
Jack Kerouacin virallinen sivusto (englanniksi)
Juhana Rossi, Surullisen hahmon liftari, Ylioppilaslehti 28.5.1999, päivitetty 19.7.2006
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  Photographers' Identities  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC 2  IdRef 
Kerouacin matkat Yhdysvaltain halki.
Fordlândia

Ilmakuva vuodelta 1934.
Vesitorni ja varastorakennus.
Fordlândia on kaupunki, jonka Henry Ford perusti vuonna 1928 Brasiliaan. Se sijaitsee Parán osavaltiossa Aveiron kaupungissa. Fordlândia oli osa Fordin suunnitelmaa tuottaa luonnonkumia autonosiin. Eurooppalaiset tahot tuottivat kumia eri puolilla maailmaa ja Ford ei halunnut olla riippuvainen näistä. Brasiliassa puita ei voitu sijoittaa liian lähekkäin loisien vuoksi, joista toisaalla ei ollut ongelmaa. Hanketta varjostivat alusta alkaen osaamattomuus ja epäonni: Fordilla oli omat ajatuksena miten työntekijöiden pitäisi elää muun muassa kieltäen alkoholin käytön, joka lopulta johti mellakoihin. Ford ei myöskään halunnut ottaa vastaan neuvoja. Toisen maailmansodan jälkeen Ford luovutti kaupungin Brasilian hallinnolle koska ei saanut sitä kannattavaksi synteettisen kumin tultua markkinoille.
Aqua Marcia

| Aqua Marcia |
| --- | --- |
 Aqua Marciaa lähellä Tiburia (nyk. Tivoli).
Sijainti:  Rooma, Latium, Regio I Latium et Campania, Italia (nyk. Rooma, Latium, Italia)
Koordinaatit:  41°50′48″N, 12°33′48″E
Rakennustyyppi:  akvedukti
Valmistumisvuosi:  140 eaa.
Pituus:  n. 91,4 km
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aqua Marcian (punaisella) reitti.
Aqua Marcia oli antiikin aikainen akvedukti Rooman kaupungissa Italiassa. Sen pituus oli noin 91 kilometriä, mikä teki siitä pisimmän Rooman akvedukteista, ja se toi kaupunkiin vettä idästä Anion laaksosta.
Historia

Aqua Marcian rakentaminen alkoi Rooman senaatin määräyksellä vuonna 144 eaa. Sen rakentaminen annettiin preettori Quintus Marcius Rexin tehtäväksi. Rooman vedensaannin parantamisen tarve oli ollut pitkään ilmeinen, sillä Aqua Anio vetuksen tarjoama vesi oli niin huonolaatuista, että se oli lähes kelvotonta juotavaksi. Lisäksi se sekä toinen tuolloin olemassa ollut akvedukti, Aqua Appia, olivat päässeet rappeutumaan laiminlyönnin vuoksi ja vaurioituneet pahoin, kun yksityiset henkilöt johtivat niistä vettä itselleen eri kohdista. Jo vuonna 179 eaa. kensorit Marcus Aemilius Lepidus ja Marcus Flaccus Nobilior ehdottivat uuden akveduktin rakentamista, mutta hanke kaatui, kun Marcus Licinius Crassus kieltäytyi sallimasta sen kulkemista hänen maittensa läpi.
Senaatti määräsi siksi Marciuksen korjaamaan vanhat akveduktit eli Aqua Appian ja Aqua Anio vetuksen, sekä rakentamaan kolmannen, joka sai hänen mukaansa nimen Aqua Marcia. Akveduktin kokonaiskustannukset olivat 180 miljoonaa sestertiusta. Marcius johti akveduktin veden Capitoliumille itse vuonna 140 eaa.
Kaksi Aqua Marcian kaarta on mahdollisesti kuvattu Gaius Marcius Censorinuksen lyöttämissä rahoissa, jotka ovat noin vuodelta 87 eaa., ja viisi kaarta Lucius Marcius Philippuksen lyöttämissä rahoissa. Agrippa kunnosti akveduktin toimiessaan ediilinä vuonna 33 eaa., ja keisari Augustus korjasi sen jälleen muiden akveduktien ohella vuosina 11–4 eaa.
Plinius vanhempi totesi, että Aqua Marcian vesi oli kylmintä ja terveellisintä kaikista Roomaan tuoduista vesistä, ja myös Vitruvius ja muut lähteet viittaavat veden erinomaisuuteen, josta tuli suorastaan sananlasku.
Nero herätti pahennusta kylpemällä akveduktin lähteillä, mutta itse akvedukti toi kaupunkiin vain vähän vettä hänen aikanaan yksityishenkilöiden varastamien vesimäärien vuoksi. Tämän vuoksi Titus kunnostutti akveduktia jälleen vuonna 79 jaa. Hadrianuksen aikaisia korjauksia on myös havaittavissa, ja muita todennäköisesti tehtiin Septimius Severuksen toimeksiannosta vuonna 196 jaa. Caracalla paransi akveduktia vuosina 212–213 todennäköisesti Caracallan kylpylöiden tarpeiden vuoksi.
Diocletianus lisäsi akveduktin veden määrää, ja siitä alettiin käyttää nimeä Forma Jovia (Jobia, Jopia). Akveduktia kunnostettiin vielä paavien Hadrianus I, Sergius II ja Nikolaus I aikana, jolloin sitä kutsuttiin nimellä Jocia. Nimi Forma Jovia esiintyy myös 900-luvun asiakirjoissa, jotka liittyvät Tivolin alueeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aqua Marcia Wikimedia Commonsissa
Lucius Marcius Philippuksen lyöttämä denaari, jonka kuvituksessa ovat Ancus Marciuksen pää sekä ratsastajapatsas ja viisi Aqua Marcian kaarta tekstillä Aqva Mar. Raha korostaa Marciuksen suvun kahta suurta saavutusta: heidän väitettyä polveutumistaan Ancuksesta ja heidän nimeään kantavaa akveduktia.
Aqua Marcian kaari nykyisessä Ponte degli Arcissa.
Aqua Marcian jäänteitä Romavecchiassa lähellä Roomaa.
Nelsão

| Nelsão> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Maceió, Brasilia
Kenttä:  Nurmi
Kustannukset:  10 miljoonaa
Käyttäjät
 Sport Club Corinthians Alagoano 
Katsojakapasiteetti
 10 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Nelsão, tunnettu myös nimellä Estádio Nélson Peixoto Feijó, on monikäyttöinen stadion Maceióssa Brasiliassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa Sport Club Corinthians Alagoanon kotikenttänä. Stadionille mahtuu 10 000 ihmistä.
Vaticanus

Vaticanus ja Vaticanum ovat antiikin aikaisia nimiä useille Tiberin länsipuolisille kohteille Rooman kaupungissa Italiassa.
Nimet viittasivat alun perin laajempaan ja epämääräisemmin määriteltyyn alueeseen nimeltä Vaticanus ager ja siellä olleisiin kukkuloihin tai vuoriin (Vaticani montes, Vaticanus mons). Ajan kuluessa ne rajautuivat tarkoittamaan ennen kaikkea Gaiuksen ja Neron circuksen aluetta. Kun sen paikkaa alettiin kristillisellä kaudella pitää apostoli Pietarin hautapaikkana, nimitykset alkoivat viitata nykyisen Vatikaanin alueeseen.
Muoto Vaticanus on adjektiivi, ja on todennäköistä, että se on johdettu jostakin substantiivista, ehkä Vaticanumista, tai varhaisesta etruskilaisesta asutuksen nimestä, kuten Vatica tai Vaticum. Kaikki muut jäljet tällaisesta alkuperäisesti muodosta ovat kadonneet, paitsi mahdollisesti cognomen Vaticanus, joka esiintyy kahdesti konsulien luetteloissa vuosina 455 ja 451 eaa.
Vaticanus ager

Vaticanus ager oli suhteellisen tasainen alue Tiberin länsirannalla pohjoiseen Transtiberimistä ja Janiculumista (nyk. Gianicolo). Sen halki kulki Via triumphalis, joka johti Vejiin. Pohjoisosassaan Vaticanus ager oli vaatimattoman laatuista maatalousmaata. Cicero viittaa alueen hedelmällisyyteen vähättelevästi, ja Martialis pilkkaa usein sen viinejä. Viittaukset maatiloihin tai kartanoihin ovat hyvin harvinaisia. Lähempänä Roomaa oli kuitenkin puutarhoja (horti) ja huviloita, joista merkittävimpiä ovat Agrippinan puutarhat (Horti Agrippinae) ja Domitian puutarhat (Horti Domitiae).
Vaticanus agerin nimi säilyi pitkään käytössä, sillä se esiintyy Solinuksen kirjoituksissa ja Aulus Gelliuksen teksteissä.
Vaticani montes

Monikkomuoto Vaticani montes (Vaticanuksen vuoret) oli melko varmasti yleinen nimitys Vaticanus agerin alueen kukkuloille. Kirjallisuudessa se esiintyy kuitenkin vain kerran Cicerolla, ja viittaa pitkään harjanteeseen, joka ulottui Janiculumilta nykyiselle Monte Mariolle. Ciceron samassa yhteydessä mainitsema Vaticanus campus tarkoittaa koko aluetta Monte Marion ja Tiberin välillä. Sama alue on tunnettu nykyaikaan asti nimellä Prati di Castello.
Vaticanus mons

Yksikkömuodossa Vaticanus mons (Vaticanus-vuori) saattoi viitata mihin tahansa kukkuloista Vaticanus agerin alueella. Nykyisin se esitetään usein Monte Marion antiikin aikaiseksi nimeksi, mutta ei ole todisteita siitä, että nimi olisi viitannut selvästi mihinkään tiettyyn paikkaan, ja usein sillä viitataan muualle. Nimi esiintyy Horatiuksella, jossa se tarkoittaa Janiculumia, ja Juvenaliksella, jossa se on yleisempi nimitys ja saattaa viitata moniin paikkoihin harjanteella. Festuksen käyttämä termi Vaticanus collis on selitettävissä yksinkertaisti vaihtoehtona ilmaisulle Vaticanus mons.
Kun nimitys Vaticanum (katso alla) rajautui ajan kuluessa tarkoittamaan lähinnä Gaiuksen ja Neron circuksen aluetta, ja kun tämä paikka tunnistettiin Pietarin hautapaikaksi, Vaticanus mons rajoittui keskiajan kuluessa tarkoittamaan kukkulaa, joka sijaitsee nykyisen Vatikaanin alueella Pietarinkirkon länsipuolella. Notitia urbis Romaessa tämä kukkula luetaan yhdeksi kristillisen Rooman seitsemästä kukkulasta.
Vaticanum

Substantiivina Vaticanum oli joko alkuperäinen paikannimi tai adjektiivin Vaticanus neutrimuoto, jolla viitattiin alun perin koko tasankoon Janiculumin ja Monte Marion välisen harjanteen ja Tiberin välillä. Näin se vastasi enemmän tai vähemmän Ciceron Vaticanus campusta ja ulottui todennäköisesti etelään kaupungin rajalle asti.
Ainakin osa tästä alueesta katsottiin epäterveelliseksi. Kolmesti mainitaan hautoja, jotka todennäköisesti sijaitsivat nykyisessä Borgossa. Alueella oli myös tunnustettu köyhälistöväestö. Kun Gaiuksen ja Neron circus, jota kutsuttiin myös nimellä Circus Vaticanus, rakennettiin, tämä alue sai lisää merkitystä, ja nimi Vaticanum alettiin yhdistää sekä circukseen että koko alueeseen.
Toisessa merkityksessä nimi Vaticanum näyttää viitanneen Magna Materin pyhäkköön eli Frigianumiin, joka sijaitsi lähellä circusta. Tämä on päätelty kahdesta piirtokirjoituksesta, joista toinen on löydetty Lugdunumista ja toinen, joka ajoitetaan vuodelle 236 jaa., Castellum Mattiacorumista.
Vaticana vallis

Tacituksella esiintyy kerran myös nimitys Vaticana vallis, joka viittaa Gaiuksen ja Neron circuksen sijaintipaikkaan. Jos se ei tarkoita tarkalleen circuksen paikkaa, se viitannee nykyiseen Vicolo del Gelsominon painaumaan, joka sijaitsee aivan circuksen alueen lounaispuolella.
Kayin (osavaltio)

| Kayin |
| --- | --- |
 lippu

Valtio:  Myanmar
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kayin on osavaltio Myanmarissa. Osavaltion itäpuolella on Thaimaa, koillisessa Kayahin osavaltio sekä lännessä Bagon alue ja Monin osavaltio. Osavaltion pinta-ala on 30 383 km² ja pääkaupunki Hpa-an.
Vuonna 2014 osavaltion väkiluku oli 1,572 miljoonaa.
Piirikunnat

Osavaltio jakautuu kolmeen piirikuntaan:
Hpa-an
Myawaddy
Kawkareik
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kayin Maps Myanmar Information Management Unit. Arkistoitu 29.3.2012. Viitattu 17.10.2011. (englanniksi)
Myanmarin hallinnollinen jako
| --- | --- |
Osavaltiot:  Chin  Kachin  Kayah  Kayin  Mon  Rakhine  Shan 
Alueet:  Ayeyarwady  Bago  Magway  Mandalay  Sagaing  Tanintharyi  Yangon 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Kayah (osavaltio)

| Kayah |
| --- | --- |
 lippu

 Koordinaatit: 19°15′N, 97°20′E 
Valtio:  Myanmar
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kayah on osavaltio Myanmarissa. Osavaltion länsipuolella on Kayinin osavaltio, pohjoispuolella Shanin osavaltio ja idässä Thaimaan Mae Hong Sonin provinssi. Osavaltion pinta-ala on 11 670 km² ja pääkaupunki Loikaw. Osavaltiossa asuu pääosin kareneita.
Vuonna 2014 osavaltion väkiluku oli 286 734.
Piirikunnat

Osavaltio jakautuu kahteen piirikuntaan:
Bawlake
Loikaw
Aiheesta muualla

Myanmar Census 2014 Main Data Release Myanmar Census 2014. 3.6.2015. United Nations Population Fund, countryoffice.unfpa.org/myanmar. Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 1.1.2016. (englanniksi)
Kayah Maps Myanmar Information Management Unit. Arkistoitu 14.3.2012. Viitattu 17.10.2011. (englanniksi)
Myanmarin hallinnollinen jako
| --- | --- |
Osavaltiot:  Chin  Kachin  Kayah  Kayin  Mon  Rakhine  Shan 
Alueet:  Ayeyarwady  Bago  Magway  Mandalay  Sagaing  Tanintharyi  Yangon 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Kaukasten luontopolku

| --- | --- |
Sijainti:  Kaukas, Hyvinkää
| --- | --- |
Perustettu:  2017
muokkaa - muokkaa wikitekstiä
Kaukasten luontopolku on Hyvinkään Kaukasten kylässä kesällä 2017 avattu luontopolku. Polku avattiin virallisesti käyttöön 13. kesäkuuta 2017, ja sen pituus on 1,3 kilometriä.
Reitti alkaa keskeltä Kaukasten urheilukenttää. Polun alkupäässä on pylvääseen kiinnitetty kyltti. Polun varrella on opaskylttejä, jotka kertovat keskustan luonnon monimuotoisuudesta sekä kylän paikallishistoriasta. Suomen vanutehtaan vanhat rakennukset näkyvät reitin varrella.
Alkusysäyksen luontopolku sai jo vuonna 2011 Jyrki Lillebergin ehdotuksesta rakentaa pitkospuut Keravajoen varteen Lemmensillalta kohti Vanuntietä patapyörrettä vastapäätä olevalle rannalle. Maanomistajan Kaukas Kiinteistöjen suostuttua hankkeeseen, suuri määrä kylän miesväkeä kokoontui rakentamaan pitkospuita. Nämä pitkospuut toimivat innoittajana, kun luontopolku pääsi Hyvinkään kaupungin avulla Polkua luontoon -hankkeen yhdeksi kohteeksi.
Kaupunki rakensi yhteistyössä EMO ry:n myöntämällä maaseudun kehittämisen Leader-rahoituksella seitsemän luontopolkua, joista yksi on Kaukasten asukasyhdistyksen kanssa rakennettu Kaukas.
Kaukasten luontopolku on ollut suosittu paikalliskohde, ja erityisesti koronaviruspandemian aikaan luontopolku sai paljon vierailijoita.
Kausaliteetti

Tiede
Tieteellinen menetelmä
 Tieteellinen selittäminen
Falsifiointi, Havainto, Hypoteesi, Induktiivinen päättely, Kausaliteetti, Näennäistiede, Occamin partaveitsi, Teoria
n
k
Kausaliteetti (lat. causalitas < causa 'syy') on syy–vaikutussuhde eli kahden tapahtuman suhde, jossa toinen aiheuttaa toisen. Ensimmäinen tapahtuma on tällöin syy ja toinen seuraus.
Filosofi David Humen filosofian mukaan kausaatio on vain suhde havaittujen tapahtumien välillä, mutta empiirisesti ei voida varmentaa, että toinen tapahtuma (syy) aiheuttaisi toisen (vaikutus). Sen sijaan voidaan tutkia, seuraako havaittu tapahtuma (vaikutus) säännöllisesti toista havaittua tapahtumaa (syy). Humen analyysi tunnisti kolme kriteeriä sille, onko kyseessä syy-vaikutussuhde: tilallinen ja ajallinen jatkuvuus, ajallinen järjestys ja yhteyden vakioisuus. Humen empiiristä ajattelutapaa käytti lähtökohtanaan filosofi Patrick Suppes, joka määritteli kausaliteetin todennäköisyysteorian avulla. Suppesin mukaan tapahtuma on toisen tapahtuman syy, jos ensimmäisen tapahtuman esiintymistä seuraa hyvin todennäköisesti toisen tapahtuman esiintyminen, eikä ole kolmatta tapahtumaa, joka selittää kahden ensimmäisen tapahtuman suhteen.
Albert Einsteinin suppeassa suhteellisuusteoriassa kausaliteetin invarianssi on eräs peruslähtökohdista. Sen mukaan kahden tapahtuman syy–vaikuussuhde on sama kaikissa koordinaatistoissa.lähde?
Historia

Kausaliteetin käsitettä ovat filosofit pohtineet Aristoteleesta lähtien. Aristoteles määrittää teoksessaan Metafysiikka neljä syytä, joihin kaikki eri syyt voidaan luokitella: materiaalinen, formaalinen, aikaansaava ja päämääräsyy. Näistä tieteellisessä keskustelussa kiinnostavin on aikaansaava syy eli se syy, josta muutos saa alkunsa.lähde?
Korrelaatio ei aina tarkoita kausaalisuhdetta

Korrelaatio kertoo määritelmänsä mukaan kahden muuttujan välisestä riippuvuudesta. Vaikka kahden muuttujan arvot ovat yhteydessä toisiinsa, ei kausaalisuudesta voida tehdä päätelmiä pelkän havaitun assosiaation perusteella. Havaitun assosiaation taustalla saattaa olla havaitsematon muuttuja, joka vaikuttaa molempiin muuttujiin. Jäätelön myynnin ja hukkumiskuolemien välillä saattaa olla voimakas korrelaatio, mutta kausaalipäätelmät olisivat virheellisiä, ainakin ilman huolellista muiden tekijöiden huomioimista.lähde?