stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arlington (Texas)

| Arlington |
| --- | --- |


 Arlington
 Koordinaatit: 32°42′18″N, 97°07′22″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Texas
Piirikunta:  Tarrant
Väkiluku (2010):  365 438
 
 www.arlingtontx.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arlington on kaupunki Tarrantin piirikunnassa, Texasissa, Yhdysvalloissa. Se on osa Dallasin–Fort Worthin metropolialuetta. Kaupungissa asui 365 438 ihmistä vuonna 2010.
Arlington sijaitsee noin 12 mailia itään Fort Worthin keskustasta ja 20 mailia länteen Dallasista. Kaupungin sisällä on kaksi pienempää yhteisöä Dalworthington Gardens ja Pantego.
Arlingtonista on kotoisin thrash metal -yhtye Pantera.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arlington (Texas) Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Arlington (Texas) Wikivoyagessa (englanniksi)
Texasin yliopisto, Arlington

| Texasin yliopisto, Arlington> University of Texas at Arlington |
| --- | --- |

Motto:  Disciplina Praesidium Civitatis
Perustettu:  1895
Tyyppi:  Julkinen
Rehtori:  James D. Spaniolo
Henkilökunta:  1 365
Opiskelijoita:  18 800
Jatko-opiskelijoita:  6 000
Sijainti:  Arlington (Texas),  Yhdysvallat
Osoite:  http://www.uta.edu/
Park Center -urheiluhalli UTA:n kampuksella.
Texasin yliopisto, Arlington (engl. University of Texas at Arlington, UT Arlington), on julkinen tutkimusyliopisto Arlingtonissa Texasissa Yhdysvalloissa. Sillä on yli 20 000 opiskelijaa, ja se on Texasin kolmanneksi suurin julkinen yliopisto. Siellä opiskeltavia aineita ovat arkkitehtuuri, kasvatustieteet, kauppatieteet, terveystieteet ja sosiaalityö.
Kesäolympialaiset 1896

I olympiadin kisat olivat huhtikuussa 1896 Ateenassa järjestetyt ensimmäiset nykyaikaiset olympiakisat. Ne ottivat innoituksensa antiikin Kreikan Olympian kisoista, jotka oli järjestetty Olympiassa.
Kisoihin osallistui 241 urheilijaa 14 eri maasta, eniten isäntämaa Kreikasta. Suomi ei ollut mukana. Kisoissa järjestettiin kaikkiaan 43 kilpailua yhdeksässä urheilumuodossa. Eniten kilpailuja voitti Yhdysvallat.
Tausta

Nykyaikaisen olympialiikkeen perustaja ranskalaisparoni Pierre de Coubertin oli vuonna 1887 lausunut ääneen haaveen olympialaisten henkiinherättämisestä. Seitsemän vuotta tämän jälkeen 23. kesäkuuta 1894 amatööriurheilukonferenssissa perustettiin Kansainvälinen olympiakomitea, jonka ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Dimítrios Vikélas. Päätettiin myös, että ensimmäisen olympiadin kisat annettaisiin perinteitä kunnioittaen Ateenaan, vaikka Coubertin oli ehdottanut kisojen järjestämistä Pariisissa. Pariisin maailmannäyttelyyn 1900 oli kuitenkin vielä kuusi vuotta aikaa, joten ensimmäiset kisat päätettiin järjestää jo kahden vuoden kuluttua.
Valmistelut

Kreikan talous oli vuonna 1894 huonossa kunnossa, joten kisojen järjestäminen Ateenassa oli aluksi vaakalaudalla. Kisojen varapaikkana oli Budapest Unkarissa. Paroni Coubertinin perustama kreikkalainen järjestelykomitea onnistui kuitenkin keräämään varat kisoihin muun muassa myymällä olympiapostimerkkejä. Kisojen tärkein sponsori oli rikas liikemies Geórgios Avérof, jonka noin miljoonan drakman lahjoitus pitkälti mahdollisti Panathinaïkó-stadionin eli antiikin aikaisen Panateenalaisen stadionin uudelleenrakentamisen. Sitä seuranneilla lahjoituksilla saatiin muutkin kisapaikat rakennettua.
Uusitulla stadionilla oli noin 70 000 katsojapaikkaa. Stadionia ei ehditty viimeistellä kisojen alkuun mennessä, joten suuri osa katsojista joutui istumaan puisilla penkeillä. Juoksurata oli erittäin jyrkkäkaarteinen, eikä sen uusi päällyste ollut ehtinyt asettua kisojen alkuun mennessä vaan jäi löysäksi.
Osallistujat

Vuoden 1896 kesäolympialaisiin osallistui 241 urheilijaa 14 eri maasta. Kisojen aktiivisin osanottajamaa oli isäntämaa Kreikka, toiseksi aktiivisin Saksa. Suomi ei osallistunut kisoihin.
Osallistujamaat aakkosjärjestyksessä (suluissa kilpailijoiden määrä):
Australia (1)
Bulgaria (1)
Chile (1)
Iso-Britannia (10)
Italia (1)
Itävalta (3)
Kreikka (169)
Ranska (13)
Ruotsi (1)
Saksa (19)
Sveitsi (3)
Tanska (3)
Unkari (7)
Yhdysvallat (14)
Sekajoukkue
Joissakin yhteyksissä on osallistujamaina mainittu myös Egypti, kreikkalais-egyptiläisen tennispelaajan Dionýsios Kásdaglisin osallistumisen vuoksi, sekä Kypros ja Smyrna, mutta niiden osallistujat tilastoidaan yleensä kreikkalaisiksi.
Monet kilpailuun osallistuneista maista eivät olleet vielä nykymuodossaan olemassa vuonna 1896. Itävalta ja Unkari olivat osa Itävalta-Unkaria, mutta urheilijoiden katsottiin edustaneen omaa maataan. Ruotsi taas oli osa Ruotsi-Norjan valtioliittoa. Australia kuului vielä vuonna 1896 Yhdistyneelle kuningaskunnalle, joka taas oli tuohon aikaan Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta.
Yhdysvallat lähetti kisoihin Harvardin ja Princetonin parhaita yliopistourheilijoita. Isoon-Britanniaan kutsu lähetettiin myöhään ja väärällä kielellä, minkä seurauksena tästä urheilun johtavasta maasta lähetettiin kisoihin vain kuuden miehen sekalainen joukkue, johon liittyi muutama Ateenassa sattumalta ollut britti. Manner-Euroopan maissa urheilu ei ollut vielä kansallisesti järjestäytynyttä Saksaa ja Skandinaviaa lukuun ottamatta, joten monella niistä ei ollut varaa muodostaa kansallisia maajoukkueita. Saksan joukkue koottiin hätäisesti berliiniläisistä urheiluseuroista.
Tapahtumat > Avajaiset

Kisojen avajaispäivä 6. huhtikuuta 1896 oli pääsiäissunnuntain jälkeinen päivä ja myös Kreikan itsenäisyyspäivä. Ateenalaiset olivatkin täynnä niin uskonnollista, isänmaallista kuin urheilullistakin innostusta, ja Panateenalaisen stadionin lehterit ja stadionia reunustavien kukkuloiden rinteet olivat täynnä avajaistapahtuman katsojia. Soittokunnan esitysten jälkeen Kreikan kuningas Yrjö I julisti kisat avatuiksi, ja orkesteri ja 300-ääninen kuoro esittivät ”Olympiakisojen kantaatin”.
Tapahtumat > Kilpailut

Avajaisten jälkeen stadionilla järjestettiin ensimmäiset yleisurheilun kilpailutapahtumat, joista ensimmäinen oli 100 metrin alkuerät. Seuraavassa kilpailutapahtumassa yhdysvaltalaisesta kolmiloikkaajasta James Connollysta tuli kisojen ensimmäinen olympiavoittaja. Yhdysvallat otti avajaispäivänä voiton myös kiekonheitossa.
Toisena kilpailupäivänä aloitettiin miekkailukilpailut Zappeion-urheilukeskuksessa. Miekkailussa menestyivät parhaiten kreikkalaiset ja ranskalaiset. Yleisurheilussa jatkuivat yhdysvaltalaisten voittojuhlat. Myös painonnostokilpailut saatiin käyntiin.
Kolmantena kilpailupäivänä tapahtumia oli tarkoitus järjestää eri puolilla Ateenaa. Ammunta, tennis ja ratapyöräily aloitettiinkin, mutta huonon sään vuoksi stadionin kilpailut siirrettiin myöhemmäksi. Neljännen päivän kilpailuista suurin osa oli telinevoimistelua. Siinä parhaiten menestyivät saksalaiset, mutta myös isäntämaa sai ensi kertaa lippunsa stadionin voittajasalkoon.
Seuraavina päivinä yhdysvaltalaisten ylivoima yleisurheilussa jatkui. Kreikkalainen paimen Spyrídon Loúis voitti kuitenkin maratonjuoksun, jonka reitti kulki historiallista tarua mukaillen Marathónaksesta Ateenaan. Voittonsa myötä Loúisista tuli Kreikan juhlittu kansallissankari.
Kuudentena, seitsemäntenä ja kahdeksantena kisapäivänä järjestettiin muun muassa painin finaalit sekä kilpailuja uinnissa, tenniksessä ja pyöräilyssä. Uintikilpailut järjestettiin Pireuksessa Zéan lahden hyytävän kylmässä merivedessä.
Kisoissa järjestettiin kaikkiaan 43 kilpailua yhdeksässä urheilumuodossa:
Ammunta
Miekkailu
Paini
Painonnosto
Pyöräily
Tennis
Uinti
Voimistelu
Yleisurheilu
Ohjelmassa olivat myös soutu ja purjehdus, mutta ne peruttiin myrskyn takia. Alustaviin suunnitelmiin kuulunut kriketti oli jo aiemmin jätetty pois lopullisesta ohjelmasta.
Tapahtumat > Päättäjäiset

Päättäjäispäivänä 15. huhtikuuta voittajille ja toiseksi sijoittuneille jaettiin palkinnot stadionilla.
Kunkin lajin voittaja sai hopeamitalin ja öljypuunlehvän, toinen pronssimitalin. Kolmanneksi tullut ei saanut palkintoa, mutta jokaiselle osallistujalle jaettiin muistomitali.
Kreikan kuningas esitti päättäjäisissä toiveenaan, että Ateenasta tulisi olympiakisojen pysyvä järjestäjäkaupunki. Vaikka Ateenan kisat olivatkin onnistuneet hyvin, paroni Pierre de Coubertin oli kuitenkin tarkoittanut kisat kiertäviksi eri kaupungeissa.
Yhdysvaltain lehdistö oli seurannut maan edustajien menestystä Ateenassa melko laajasti, ja amerikkalaiset olympiavoittajat saivat kotimaahan palattuaan riemukkaan vastaanoton. Britanniassa ja muissa Euroopan maissa kisatapahtumia oli raportoitu lähinnä vain urheilun erikoislehdissä.
Mitalitaulukko

Ensimmäisten nykyaikaisten olympialaisten mitalitaulukot on laadittu myöhemmin vertailun vuoksi uudempiin olympialaisiin. Kansainvälinen olympiakomitea ei itse julkaise virallisia mitalitaulukoita. Eniten kultamitaleita nykyisen laskutavan mukaan vuoden 1896 olympialaisissa saavutti Yhdysvallat, ja eniten mitaleita saavutti Kreikka. Menestyksekkäin urheilija oli Saksan Carl Schuhmann neljällä voitolla.
| Vuoden 1896 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 1896 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 1896 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 1896 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 1896 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 1896 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdysvallat | 11 | 7 | 2 | 20 |
| 2 |  Kreikka | 10 | 18 | 19 | 47 |
| 3 |  Saksa | 6 | 5 | 2 | 13 |
| 4 |  Ranska | 5 | 4 | 2 | 11 |
| 5 |  Iso-Britannia | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 6 |  Unkari | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 7 |  Itävalta | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 8 |  Australia | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 9 |  Tanska | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 10 |  Sveitsi | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 11 |  Sekajoukkue | 1 | 0 | 1 | 2 |
| Yhteensä | Yhteensä | 43 | 43 | 36 | 122 |
Lähde: Athens 1896 Olympic Medal Table International Olympic Committee. Viitattu 8.8.2022. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kansainvälisen olympiakomitean kisasivu (englanniksi)
| n k  Olympialaiset |
| --- | --- | --- |
| Kesäolympialaiset |  1896  1900  1904  1906  1908  1912  1916  1920  1924  1928  1932  1936  1940  1944  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984  1988  1992  1996  2000  2004  2008  2012  2016  2020  2024  2028  2032  2036  |  |
| Talviolympialaiset |  1924  1928  1932  1936  1940  1944  1948  1952  1956  1960  1964  1968  1972  1976  1980  1984  1988  1992  1994  1998  2002  2006  2010  2014  2018  2022  2026  2030  2034  |  |
Kesäolympialaisten 1896 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Miekkailu | Paini | Painonnosto | Pyöräily | Tennis | Uinti | Voimistelu | Yleisurheilu
Valtiot kesäolympialaisissa 1896
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia |  Bulgaria |  Chile |  Italia |  Itävalta |
|  Kreikka |  Ranska |  Ruotsi |  Saksa |  Sveitsi |
|  Tanska |  Unkari |  Iso-Britannia |  Yhdysvallat |  Sekajoukkue |
Osallistujamaat
Avajaisseremonia Panateenalaisella stadionilla.
Kiekonheiton kultamitalisti Robert Garrett suoritusvuorossa.
Voittajille jaettu hopeamitali.
Saksalainen voimistelija Carl Schuhmann oli kisojen menestynein urheilija neljällä lajivoitollaan.
Hääheila

| Hääheila> The Wedding Date |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Clare Kilner
Käsikirjoittaja:  Dana Fox
Perustuu:  Elizabeth Youngin romaaniin Asking for Trouble
Tuottaja:  Jessica Bendinger Paul Brooks
Säveltäjä:  Blake Neely
Pääosat:   Debra Messing  Dermot Mulroney  Amy Adams  Jack Davenport  Peter Egan  Holland Taylor 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Universal Pictures  Gold Circle Films  26 Films 
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  2005
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hääheila (The Wedding Date) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Clare Kilnerin ohjaama elokuva.
Juoni

Kat Ellis (Debra Messing) on New Yorkin sinkku, joka matkustaa vanhempiensa luo Lontooseen pikkusisarensa (Amy Adams) häihin. Sulhasen bestman osoittautuu Katin entiseksi kihlatuksi, joka jätti tytön pari vuotta aiemmin. Kat ottaa seuralaispalvelusta mielevän Nickin (Dermot Mulroney) esiintymään hänen poikaystävänään häissä. He rakastuvat.
Vastaanotto

Ilta-Sanomissa Timo Kuismin luonnehti elokuvaa jäykisteleväksi ja niukasti romantiikkaa tarjoavaksi komediaksi ja antoi sille kaksi tähteä viidestä.. 2/5 tähteä antoi myös DVD-Oppaan Tommi Kuosmainen, joka kirjoitti Hääheilan saavan häneltä nis­ka­kar­vat pys­tyyn ällöttä­vyy­dellään ja ennalta-arvattavuudellaan, lukuun ottamatta muutamaa hauskaa kohtausta.
Köynnöskrassit

| Köynnöskrassit |
| --- | --- |
 Isoköynnöskrassi (Tropaeolum majus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Köynnöskrassikasvit Tropaeolaceae
Suku::  Köynnöskrassit Tropaeolum  L.
Katso myös
   Köynnöskrassit Wikispeciesissä   Köynnöskrassit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Köynnöskrassit eli koristekrassit (Tropaeolum) on kasvisuku, joka käsittää noin 80 yksi- ja monivuotista ruohoa, joista valtaosa on kotoisin Andeilta. Suvun lajeista tunnetuin on isoköynnöskrassi (Tropaeolum majus), joka on suosittu yksivuotinen köynnös. Toinen yleisesti viljelty laji on kanarianköynnöskrassi (Tropaeolum peregrinum), joka nimestään huolimatta on kotoisin Perusta.
Krassi vaatii aurinkoisen kasvupaikan ja kuohkean maan, sillä se ei siedä juurillaan seisovaa vettä. Suomessa yleensä taimet esikasvatetaan sisällä ja istutetaan ulos tai parvekkeelle hallojen loputtua. Krassin siemeniä voi kerätä seuraavan vuoden istutuksia varten. Toisaalta kukkimiskausi venyy pitemmäksi, jos kukat leikataan pois ennen siementen muodostumista.
Krassin kukkia voi käyttää myös salaatissa.
Köynnöskrassien sukuun kuuluu myös mukulaköynnöskrassi (Tropaeolum tuberosum) (paikallinen nimi kichwan kielellä añu), jota Andeilla viljellään syötävien tärkkelyspitoisten mukuloiden vuoksi.
Lajeja

Tropaeolum azureum – siniköynnöskrassi
Tropaeolum majus – isoköynnöskrassi
Tropaeolum minus – pikkuköynnöskrassi
Tropaeolum peltophorum – nukkaköynnöskrassi
Tropaeolum peregrinum – kanarianköynnöskrassi eli kanariankrassi
Tropaeolum polyphyllum – kultaköynnöskrassi
Tropaeolum speciosum – liekkiköynnöskrassi
Tropaeolum tricolor – kirjoköynnöskrassi
Tropaeolum tuberosum – mukulaköynnöskrassi
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Köynnöskrassit – Tropaeolum
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q158271  Wikispecies: Tropaeolum  APDB: 195673  APNI: 86640  CoL: 82Y4  eFloraSA: Tropaeolum  EoL: 61126  EPPO: 1TOPG  FloraBase: 22440  FNA: 133877  FoAO2: Tropaeolum  FoC: 133877  GBIF: 2889929  GRIN: 12463  iNaturalist: 54331  IPNI: 30002592-2  IRMNG: 1031767  ITIS: 29178  NBN: NHMSYS0000464639  NCBI: 4019  NZOR: dab611a2-7f68-4b4c-9ed1-b144ffdaec1a  Open Tree of Life: 228069  PLANTS: TROPA  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30002592-2  Tropicos: 40020004  VicFlora: 24831935-7f2c-4923-9754-f0c65cab6b49  WFO: wfo-4000039461
Buffy, vampyyrintappaja

| Buffy, vampyyrintappaja> Buffy the Vampire Slayer |
| --- | --- |

 Sarjan näyttelijöitä.
Tyyli:  draama komedia kauhu
Kestoaika:  42 minuuttia
Luoja(t):  Joss Whedon
Pääosissa:  Sarah Michelle Gellar Nicholas Brendon Alyson Hannigan Anthony Stewart Head James Marsters Emma Caulfield Michelle Trachtenberg David Boreanaz  Charisma Carpenter Amber Benson Seth Green Marc Blucas
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   UPN ja WB    MTV3 ja Subtv
Esitetty:   1997 – 2003    1999 – 2004
Tuotantokausia:  7
Jaksoja:  144 (luettelo jaksoista)
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Joss Whedon David Greenwalt Marti Noxon Fran Rubel Kuzui Kaz Kuzui
Säveltäjä(t):  Christophe Beck
Tuotantoyhtiö(t):  Mutant Enemy Productions 20th Century Fox Television
Edeltäjä:  Buffy, vampyyrintappaja (elokuva)
Seuraaja:  Buffy the Vampire Slayer Season Eight (sarjakuva)
Aiheesta muualla
IMDb 
Buffy, vampyyrintappaja (Buffy the Vampire Slayer)  on yhdysvaltalainen televisiosarja, jota tuotettiin vuodesta 1997 vuoteen 2003 yhteensä seitsemän kautta ja 144 jaksoa. Sarja perustuu samannimiseen elokuvaan vuodelta 1992. Elokuvan ja sarjan loi käsikirjoittaja-ohjaaja Joss Whedon, joka on jatkanut Buffyn tarinaa myös sarjakuvamuodossa. Sarjaa tuotti hänen tuotantoyhtiönsä Mutant Enemy.
Buffy kertoo nuoresta Buffy Summersista (Sarah Michelle Gellar), joka on vampyyrintappaja ja valittu taistelemaan pimeyden voimia kuten vampyyreitä ja demoneita vastaan. Apuna taistelussaan Buffylla on valvojansa Rupert Giles (Anthony Stewart Head) sekä ystävänsä Willow (Alyson Hannigan) ja Xander (Nicholas Brendon). Yhdessä nämä neljä muodostavat alkuperäisen Scooby Gangin, johon liittyy sarjan edetessä myös muita Buffyn ja kumppaneiden tuttavia.
Tuotanto > Taustaa

Sarjan luoja Joss Whedon sai idean tulevaan sarjaansa perinteisestä kauhuelokuvien asetelmasta, jossa pieni vaaleahiuksinen nuori tyttö joutuu hyökkäyksen kohteeksi ja tulee tapetuksi pimeällä kujalla. Hän halusi leikkiä tällä idealla ja kääntää tilanteen päinvastaiseksi. Whedonin mukaan olisi hauskaa luoda hahmo, joka pimeälle kujalle mennessään ei joudukaan tapetuksi, vaan sen sijaan voittaa hyökkääjän. Hän on kertonut, että Buffyn ensisijainen viesti on ”naisten voiman riemu ja sen omistaminen, käyttäminen ja jakaminen”.
Ensimmäisen kerran Whedonin idea tuli esiin hänen kirjoittaessaan käsikirjoitusta vuoden 1992 elokuvaan Buffy, vampyyrintappaja, jonka pääosaan päätyi lopulta Kristy Swanson. Alkuperäinen elokuva poikkesi paljon viisi vuotta myöhemmin alkaneesta televisiosarjasta. Elokuvan ohjaaja Fran Rubel Kuzui näki teoksen komediana, joka kertoi ihmisten suhtautumisesta vampyyreihin, kun taas Whedon oli kirjoittanut ”pelottavan elokuvan voimakkaasta naisesta” ja oli tyytymätön siihen, että hänen kauhuelokuvansa oli muutettu puhtaaksi komediaksi. Buffy-elokuva menestyi lopulta kohtalaisesti tuottaen Yhdysvalloissa noin 16 miljoonaa dollaria. Kriitikot eivät kuitenkaan pitäneet elokuvasta, vaikka kehuivatkin sen käsikirjoitusta.
Muutamaa vuotta myöhemmin Sandollar Productionsin tuotantoyhtiön Gail Berman ehdotti Whedonille, että tämä kehittäisi ideansa televisiosarjaksi. Whedon innostui ehdotuksesta ja kirjoitti, ohjasi sekä osittain rahoitti noin puolituntisen Buffy-pilotin. Pilottia näytettiin eri televisiokanaville, ja lopulta sarja myytiin WB:lle. Sarjan ensimmäinen osa esitettiin Yhdysvalloissa 10. maaliskuuta 1997.
Tuotanto > Tuottajat

Sarjan luoja Joss Whedon toimi Buffyn vastaavana tuottajana koko sarjan ajan. Sen viiden ensimmäisen tuotantokauden ajan hän oli myös niin kutsuttu show runner, joka toimii pääkäsikirjoittajana ja vastaa kaikista tuotannon osista. Käsikirjoittaja Marti Noxon otti show runnerin tehtävän Whedonilta tämän siirryttyä tekemään Firefly (2002) -televisiosarjaa. Noxon toimi show runnerina ja vastaavana tuottajana Buffyn viimeiset kaksi tuotantokautta vuosina 2001–2003. Muita vastaavia tuottajia olivat muun muassa Buffy-elokuvan ohjaaja Fran Rubel Kuzui ja hänen aviomiehensä Kaz Kuzui, jotka eivät kuitenkaan olleet muuten mukana sarjan tekemisessä, ja David Greenwalt, jonka kanssa Whedon loi Buffyn sisarsarjan Angel (1999–2004).
Tuotanto > Käsikirjoittaminen

Buffyn käsikirjoittivat Whedonin vuonna 1997 perustaman tuotantoyhtiö Mutant Enemyn käsikirjoittajat. Eniten jaksoja käsikirjoitti Whedon itse. Hänen kirjoittamiaan jaksoja löytyy jokaiselta Buffyn tuotantokaudelta, muun muassa sarjan ensimmäinen ja viimeinen jakso ovat hänen käsialaansa. Whedon on myös ohjannut ja käsikirjoittanut muun muassa Emmy-ehdokkuuden saaneen jakson ”Vaiteliasta väkeä”, Nebula-ehdokkaan ”Ruumis” ja sekä Nebula- että Hugo-ehdokkuudet saaneen musikaalijakson ”Vielä kerran tunteella”. Yhteensä hän on kirjoittanut tai ollut mukana kirjoittamassa 28 Buffy-jaksoa. Marti Noxon on käsikirjoittanut seuraavaksi eniten jaksoja, yhteensä 25 kappaletta, Jane Espenson taas 23 jaksoa. Muita useiden jaksojen käsikirjoittajia ovat muun muassa David Fury, Doug Petrie, David Greenwalt, Rebecca Rand Kirshner ja Drew Z. Greenberg. Kahdella ensiksi mainitulla on molemmilla tilillään 17 ja kolmella jälkimmäisellä kullakin kahdeksan jaksoa.
Jane Espenson on kertonut kuinka Buffyn käsikirjoitukset luotiin. Hänen mukaansa käsikirjoittajat aloittivat käsikirjoituksen keskustelemalla päähenkilön eli Buffy Summersin sen hetkisistä tunne-elämän asioista ja ongelmista, minkä jälkeen he pohtivat kuinka Buffy kohtaa ne samalla kun taistelee pahoja voimia vastaan. Seuraavaksi yhdessä kehitetty tarina jaettiin näytöksiin ja kohtauksiin. Avainhetkiksi juonen kannalta he muodostivat kohtaukset juuri ennen mainoskatkoja, jotta yleisö pysyisi kanavalla vielä mainosten jälkeenkin. Kirjoittajatiimi kirjasi ylös nopean kuvauksen jokaisesta kohtauksesta, minkä jälkeen jakson varsinainen käsikirjoittaja kirjoitti alustavan käsikirjoituksen. Se joutui valmistuttuaan joko Whedonin tai Noxonin tarkastettavaksi, ja vasta sen jälkeen käsikirjoittaja kirjoitti sen valmiiksi. Lopuksi show runner tarkisti vielä käsikirjoituksen ennen kuin sen pohjalta ryhdyttiin kuvaamaan.
Tuotanto > Näyttelijöiden valinta

Buffy Summersin nimirooliin valittiin vasta 19-vuotias Sarah Michelle Gellar, joka nuoresta iästään huolimatta oli jo voittanut Emmy-palkinnon osastaan Kendall Hartina saippuasarjassa All My Children. Alun perin Gellar koe-esiintyi Cordelia Chasen sivurooliin. Näyttelijä kuitenkin valittiin päärooliin. Buffyn roolia tavoittelivat myös myöhemmin sarjaan palkatut näyttelijät Charisma Carpenter, Julie Benz ja Elizabeth Anne Allen.
Englantilainen laulaja ja näyttelijä Anthony Stewart Head valittiin Buffyn valvojan ja isähahmon rooliin. Ennen rooliaan Buffyssa Head tunnettiin Yhdysvalloissa parhaiten Nestlén Nescafélle tekemistään kahvimainoksista. Buffyn parhaan ystävän Xander Harrisin roolin sai Nicholas Brendon huolimatta siitä, että hänellä ei ollut paljoakaan kokemusta näyttelemisestä. Hänet palkattiin sarjaan vain neljä päivää hänen koe-esiintymisensä jälkeen. Vuoden 1996 sarjan puolituntisessa pilottijaksossa Buffyn toisen parhaan ystävän Willow Rosenbergin roolin näytteli näyttelijätär Riff Regan, mutta Alyson Hannigan korvasi hänet jo sarjan ensimmäisessä jaksossa. Joss Whedonin mukaan Hannigan sai roolin, koska tämä oli näytellyt Willow'n positiivisena hahmona ja tuonut osaan paljon tarmokkuutta.
Tuotanto > Intro

Buffyn jaksot aloittava intro esittelee sarjan näyttelijät ja koostuu lyhyistä, sarjasta napatuista kohtauksista. Kohtauksissa esiintyy esimerkiksi sarjan päähenkilöitä ja hirviöitä. Intron aikana soi yhdysvaltalaisen pop-punkyhtye Nerf Herderin säveltämä ja esittämä tunnussävelmä. Alun perin sarjan tunnussävelmän tekijäksi oli palkattu hollywoodilainen säveltäjä. Hänen lopputuloksensa ei kuitenkaan miellyttänyt Whedonia ja kumppaneita, jotka pyysivät paikallisia yhtyeitä lähettämään omia demonauhojansa sarjaa varten. He pitivät Nerf Herderin demosta, ja yhtye valittiin säveltämään tunnussävelmä. Whedon on kertonut näyttelijä Alyson Hanniganin houkutelleen hänet Nerf Herderin musiikin pariin. Intro vaihtelee kausittain tunnussävelmän pysyessä samana.
Tuotanto > Musiikki

Buffyssa sekoittuvat perinteinen elokuvamusiikki sekä pop ja rock. Buffyn säveltäjä Christophe Beck käytti työssään pääasiassa tietokoneita ja syntetisaattoreita. Jaksosta riippuen musiikkia sävellettiin noin neljästätoista minuutista puoleen tuntiin, ja yhden jakson musiikin säveltämiseen kului noin seitsemän päivää. Itse sarjaa varten sävelletyn musiikin lisäksi Buffyssa kuultiin myös eri artisteja, joista osa jopa esiintyi sarjassa soittamassa sen kuvitteellisessa yökerho Bronzessa. Tekijät valitsivat sarjaan sellaisia artisteja, joiden voisi kuvitella soittavan Bronzen kaltaisessa paikassa. Buffyssa käytettiin harvemmin kuuluisien artistien kappaleita. Esimerkiksi kuitenkin Sarah McLachlanin, Aimee Mannin ja Michelle Branchin tuotantoa on kuultu sarjassa. Buffyn musiikista on julkaistu kolme soundtrackia.