stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Deron Quint
Ura

Quint pelasi ennen ammattilaisuraansa muun muassa juniorisarja WHL:n Seattle Thunderbirdsissä ja valittiin vuonna 1995 sarjan läntisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Winnipeg Jets varasi hänet NHL:ään numerolla 30 varaustilaisuuden 1994 toisella kierroksella. Hän aloitti joukkueessa kaudella 1995–1996, josta pelasi osan myös farmijoukkue Springfield Falconsissa AHL:ssä. Joulukuussa 1995 Quint teki kaksi maalia neljän pelisekunnin sisällä ottelussa Edmonton Oilersia vastaan ja jakaa näin NHL:n ennätyksen Nels Stewartin kanssa, joka teki saman Montreal Maroonsin ja Boston Bruinsin välisessä ottelussa vuonna 1931.
Vuonna 1996 Winnipeg Jetsistä tuli Phoenix Coyotes. Quint pelasi Coyotesissa vajaat neljä kautta, maaliskuuhun 2000, ennen siirtymistä New Jersey Devilsiin osana pelaajakauppaa, jossa toiseen suuntaan siirtyi Lyle Odelein. Hän pelasi Devilsissä vain neljä ottelua, joiden jälkeen suljettiin joukkueen ulkopuolelle kurinpidollisista syistä. Hän ei näin ollut osa Stanley Cupin voittanutta Devils-joukkuetta ja saanut nimeään mestaruuspokaaliin. Kesäkuussa 2000 Quint siirtyi Columbus Blue Jacketsiin osana pelaajakauppaa, jossa Blue Jackets sai hänen lisäkseen Krzysztof Oliwan ja jossa Devilsiin siirtyi Turner Stevenson. Hän pelasi Blue Jacketsissa kaksi kautta ennen paluuta Phoenix Coyotesiin kaudeksi 2002–2003. Kauden 2003–2004 hän pelasi Chicago Blackhawksissa.
NHL:n työsulkukaudella 2004–2005 Quint pelasi HC Bolzanossa Italian pääsarjassa Serie A:ssa. Hän jatkoi Euroopassa myös työsulun päätyttyä. Hän pelasi kauden 2005–2006 alun Kloten Flyersissa Sveitsin pääsarjassa Nationalliga A:ssa ennen siirtymistä Saksan pääsarjan DEL:n Eisbären Berliniin marraskuussa 2005. Quint edusti Eisbäreniä neljä kautta ja voitti kolmesti Saksan mestaruuden, vuosina 2006, 2008 ja 2009. Kaudella 2007–2008 hän oli DEL:n puolustajien piste- ja maalipörssien voittaja tehtyään runkosarjassa 21 maalia ja 30 syöttöpistettä, yhteensä 51 tehopistettä, 56:ssa ottelussa ja kaudella 2008–2009 DEL:n plusmiinustilaston voittaja lukemalla +25. Kaudella 2006–2007 hän pelasi myös viisi NHL-ottelua tehtyään maaliskuussa 2007 sopimuksen New York Islandersin kanssa, mutta palasi Eisbäreniin kauden päätyttyä.
Vuodesta 2009 Quint on pelannut KHL:ssä. Hän edusti kauden 2009–2010 Neftehimik Nižnekamskia sekä kaudet 2010–2011, 2011–2012 ja 2012–2013 Traktor Tšeljabinskia. Hän oli kaudella 2010–2011 KHL:n puolustajien maalipörssin voittaja tehtyään 21 maalia 53:ssa ottelussa ja kaudella 2012–2013 hänen joukkueensa pelasi Gagarin Cupin voitosta KHL:n loppuotteluissa häviten kuitenkin Dinamo Moskovalle otteluvoitoin 2–4. Kaudeksi 2013–2014 Quint siirtyi pelaamaan Moskovaan edustaen aluksi Spartakia ja tammikuusta 2014 TsSKAa. Hän voitti tuolla kaudella toisen kerran KHL:n puolustajien maalipörssin tehtyään 13 maalia 51:ssä ottelussa. Yhden Moskovan kauden jälkeen Quint palasi takaisin Tšeljabinskiin kaksivuotisella sopimuksella.
Quint on edustanut Yhdysvaltain maajoukkuetta yksissä jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa, vuonna 2001. Hän pelasi turnauksessa yhdeksän ottelua ja jäi ilman tehopisteitä.
Kaukalon ulkopuoliset asiat

Quint on herättänyt laajaa hämmennystä ja osin pahennustakin Vladimir Putinia ja hänen politiikkaansa ylistävillä lausunnoillaan ja lausunnoilla, joiden mukaan Krimin niemimaa kuuluu Venäjälle. Quint on myös ilmaissut halunsa saada Venäjän kansalaisuus.
Aiheesta muualla

Deron Quint The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
David d’Angers

| David d’Angers |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1788 Angers
Kuollut: 6. tammikuuta 1856 (67 vuotta) Pariisi
Taiteilija
Taidesuuntaus:  uusklassismi ja romantiikka
David d’Angers (oikealta nimeltään Pierre-Jean David) (12. maaliskuuta 1788 Angers –  6. tammikuuta 1856 Pariisi) oli ranskalainen kuvanveistäjä.
Elämä ja ura

Vendéen kapinoissa taistelleen puusepän poika David lähti 1807 Pariisiin ja sai töitä Arc de Triomphe du Carrouselin koristeveistäjänä. Vähävaraisena elänyt David päsi vuonna 1809 Philippe-Laurent Rolandin oppiin. Ponnisteltuaan taloudellisesti puolitoista vuotta hän sai Angersin kunnalta pienen apurahan. Vuonna 1811 hän voitti Prix de Rome -palkinnon Epaminondas-teoksella. Palkinnon myötä hän vietti Roomassa viisi vuotta, jonka aikana hän oli erityisen innostunut Antonio Canovan teoksista.
Palattuaan Pariisiin vuonna 1816 lyhyen Lontoon-vierailun jälkeen hänelle avautui verrattain menestyksekäs ura. Hän sai Ranskassa monia virallisia toimeksiantoja, ja hän osallistui muun muassa vuonna 1824 Louvren Cour Carréen koristeluihin ja 1827 Arc de Triomphe du Carrousel muutostöihin.
Davidin rintakuvia ja medaljonkeja oli hyvin paljon, ja monet hänen aikansa kuuluisimmista miehistä ja naisista istuivat niiden mallina. Davidin tärkeimpiä teoksia ovat Panthéonin julkisivun reliefi, kenraali Jacques-Nicolas Gobertin muistomerkki Pariisin Père-Lachaise-hautausmaalla ja Louvressa oleva Filopoimen. Yksi parhaista Davidin teoksista oli myös Johannes Gutenbergin patsas Strasbourgissa, mutta hän itse arvosti eniten Vendéen kapinoiden rumpalipojan Joseph Baran patsasta ja kreikkalaisen vapaustaistelija Markos Botzarisin muistomerkkiä, joka muodostuu nuoresta naishahmosta.
David toimi vuodesta 1826 myös École des Beaux-Artsin professorina. Heikentyneen terveyden takia hän joutui 1842 luopumaan opetustöistä, mutta hän jatkoi silti uraansa taiteilijana. David valittiin 1848 lyhytaikaisen Ranskan toisen tasavallan aikana Pariisin 11. arrondissementin pormestariksi ja perustuslakia säätäneen kansalliskokouksen jäseneksi. Hän joutui maanpakoon vuoden 1851 vallankaappauksen seurauksena mutta pystyi palaamaan Ranskaan jo seuraavana vuonna.
Panthéonin julkisivu
Markos Botsarisin muistomerkki
Filopoimen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David d’Angers Wikimedia Commonsissa
Dread and the Fugitive Mind

| ”Dread and the Fugitive Mind” Megadeth |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The World Needs a Hero
 Äänitetty : 2000–2001
 Julkaistu: 2001
 Tyylilaji: heavy metal, thrash metal
 Kesto: 04.25
 Levy-yhtiö: Capitol
Megadethin muut singlet
| ”Moto Psycho” 2001 | ”Dread and the Fugitive Mind” 2001 | ”Die Dead Enough” 2004 |
Dread and the Fugitive Mind on Megadethin toinen singlelohkaisu yhtyeen yhdeksänneltä studioalbumilta The World Needs a Hero. Kappale julkaistiin myös yhtyeen kokoelma-albumilla Capitol Punishment: The Megadeth Years. Kappale kertoo itsetutkiskelusta sekä todellisen tarkoituksen löytämistä itsestään.
Kappaleet

Dread and the Fugitive Mind
Dread and the Fugitive Mind (Album Version)
Dread and the Fugitive Mind (Call Out Hook)
Kokoonpano

Dave Mustaine – kitara, laulu
Al Pitrelli – kitara, taustalaulu
David Ellefson – bassokitara
Jimmy DeGrasso – rummut
Elämältä kaiken sain

Elämältä kaiken sain voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
”Elämältä kaiken sain” (Every little move she makes -- Tony Burrows), Pepe & Paradise -yhtyeen kappale vuodelta 1972
Elämältä kaiken sain, Pepe Willbergin vuonna 1999 julkaisema kokoelmalevy
Elämältä kaiken sain, Mika Kaurismäen ohjaama elokuva vuodelta 2015
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Elämältä kaiken sain”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Edutech

Edutech on Tampereen teknillisen yliopiston täydennyskoulutuskeskus. 
Edutech auttaa tunnistamaan yksilöiden ja koko organisaation kehitystarpeet ja suunnittelee koulutusohjelmia, jotka tuottavat osallistujille kestävää osaamista ja konkreettisia oppeja. Edutechista saa koulutusratkaisuja liiketoimintaosaamisen kehittämiseen, asiantuntijuuden syventämiseen ja uuden teknologian hyödyntämiseen.
Aiheesta muualla

Edutechin www-sivut
David Rjazanov

David Rjazanov noin vuonna 1923.
David Borisovitš Rjazanov (ven. Давид Борисович Рязанов, synt. Goldendach; 10. maaliskuuta 1870 Odessa, Venäjän keisarikunta – 21. tammikuuta 1938 Neuvostoliitto) oli venäläinen vallankumouksellinen ja marxilainen teoreetikko sekä tutkija. Hänen johdollaan perustettiin Moskovan Marxismi-leninismin instituutti ja aloitettiin Karl Marxin ja Friedrich Engelsin koottujen teosten julkaiseminen. Rjazanov teloitettiin Stalinin puhdistuksissa.
Työ

Rjazanov ryhtyi jo ennen ensimmäistä maailmansotaa julkaisemaan uusia laitoksia Karl Marxin unohduksiin vaipuneista teoksista. Marx–Engels-instituutin perustamisen jälkeen Rjazanov pyrki kokoamaan kaikki Marxin ja Engelsin säilyneet alkuperäiskäsikirjoitukset ja kirjeet tai vähintään niiden kopiot instituutin kokoelmiin ja lähetti asiamiehiään ostamaan niitä eri maista. Vuoteen 1930 mennessä instituutilla oli hallussaan satoja alkuperäisdokumentteja ja 55 000 kappaletta asiakirjojen valokuvakopioita. Joukossa oli muun muassa tärkeitä julkaisemattomia Marxin käsikirjoituksia, kuten niin sanottu Grundrisse. Rjazanovin johdolla alettiin 1920-luvulla puuhata ensimmäistä kokonaisjulkaisua kaikista Marxin ja Engelsin teoksista. Hanke sai nimen Marx-Engels-Gesamtausgabe (MEGA). Lisäksi siitä pois jätettyjä tekstejä julkaistiin erillisessä Marx–Engels Archiv -julkaisusarjassa. Rjazanovin pidätys viivästytti MEGA:n toimitustyötä ja sen saksankielisen laitoksen julkaisu keskeytyi kokonaan, mutta venäjänkielisten käännösten julkaisua jatkettiin.
Rjazanov julkaisi myös omia tutkimuksia Marxista ja ensimmäisen internationaalin historiasta. Marxin ja Engelsin ohella hänen instituuttinsa toimitti muun muassa Karl Kautskyn, Georgi Plehanovin ja Paul Lafarguen koottuja teoksia sekä monien historiallisten filosofien ja tieteilijöiden valittuja teoksia.
Rjazanov esitti 1900-luvun alussa kiistanalaisen näkemyksen, jonka mukaan takapajuinen Venäjä voisi siirtyä jatkuvan vallankumouksen avulla suoraan sosialismiin ohittaen kehittyneen kapitalismin vaiheen. Muun muassa Vladimir Lenin vastusti alkuaan tätä näkemystä, mutta omaksui sen myöhemmin itsekin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David Rjazanov Wikimedia Commonsissa
Давид Борисович Рязанов и коллекции (venäjäksi)
E. Ahlström

| E>  Ahlström Group Oy |
| --- | --- |
Perustettu:  1913
Perustaja:  Einar Ahlström
Toimitusjohtaja:  Petri Nupponen
Puheenjohtaja:  Maria Planting
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminta-alue:  Suomi, Baltian maat
Toimiala:  tukkukauppa
Tuotteet:  ravintolatarvikkeet ja -kalusteet
Liikevaihto:  12,5 milj. € (2012)
Henkilöstö:  40 (2012)
Tytäryhtiöt:  E.Ahlström Oy E.Ahlström Baltics OÜ
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
E. Ahlström Group Oy on suomalainen vuonna 1913 perustettu kattaus- ja keittiötarvikkeiden sekä ravintolakalusteiden tukkuliike. Sen liikevaihto vuonna 2012 oli 12, 5 miljoonaa euroa. Se toimii Elimäenkadulla Helsingin Vallilassa.
Historiaa

Einar Ahlströmillä oli vuodesta 1913 lasi- ja posliinimyymälä Helsingin Roobertinkadulla. Vuonna 1920 Porista Helsinkiin siirtynyt Idman Oy:n perustaja Hjalmar Idman tuli Ahlströmin yhtiökumppaniksi. He rekisteröivät Oy E. Ahlström & Co Ab:n, joka myi puristelasituotteita kun taas Idman Oy myi kristallilasia. Kun Hjalmar Idman kuoli 1924, hänen leskensä Astrid Idman myi myös Idman Oy:n Einar Ahlströmille.
Vuonna 1960 E. Ahlström Oy laajensi toimialaansa kodintarvikkeista ammattikäyttöön tarkoitettuihin astioihin ja muihin ravintoloiden keittiöissä ja saleissa tarvittaviin tuotteisiin. Ravintolatarvikkeista tuli pian yrityksen päätoimiala.
Aiheesta muualla

https://www.porssitieto.fi/osake/lisaa/ahlstrom-e.shtml
ELEAGUE Major: Boston 2018

ELEAGUE Major: Boston 2018 oli järjestyksessään 12. Counter-Strike: Global Offensiven major-turnaus. Se järjestettiin Atlantassa ja Bostonissa Yhdysvalloissa 12. – 28. tammikuuta 2018.
Turnauksen voitti Cloud ensimmäisenä pohjoisamerikkalaisena joukkueena kilpailun historiassa. turnauksen MVP-tittelin sai Tarik ”tarik” Celik.
ECMWF

ECMWF eli Euroopan keskipitkien sääennusteiden keskus (engl. European Centre for Medium-Range Weather Forecasts) on tietokonekeskus, jonka alkuperäinen tarkoitus on tuottaa nk. keskipitkiä eli 10 vuorokauteen saakka ulottuvia numeerisia sääennusteita maailmanlaajuisesti.
Keskus perustettiin vuonna 1975 Englantiin Readingin kaupunkiin ja sen jäseninä oli aluksi 17 maata, muun muassa Suomi. Nykyisin keskuksen toimintaan osallistuu 25 maata, ja vuonna 2005 tehdyn päätöksen mukaan sen toimintaan voivat osallistua kaikki EU-maat. Ensimmäisen ennusteensa keskus tuotti kesäkuussa 1979.
Nykyisin keskuksessa kehitellään myös yli 10 vuorokauden ennusteita eli kuukausiennusteita ja kausiennusteita ja tehdään paljon muutakin tutkimusta. Moni suomalainenkin meteorologian asiantuntija on työskennellyt keskuksen palveluksessa tai osallistunut sen järjestämään koulutukseen. Keskuksessa on käytetty aina maailman nopeimpia supertietokoneita. Ensimmäinen tietokone oli Cray-1. Välillä käytössä oli  IBM Cluster 1600. Vuonna 2014 käyttöön otettiin uusi Cray.
Aiheesta muualla

ECMWF:n verkkosivu
Ebert

Ebert on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Friedrich Ebert (1871–1925), saksalainen poliitikko, Saksan presidentti
Friedrich Ebert nuorempi (1894–1979), saksalainen poliitikko
Henrietta Ebert (s. 1954), saksalainen soutaja ja maailmanmestari
Nick Ebert (s. 1994), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Patrick Ebert (s. 1987), saksalainen jalkapalloilija
Roger Ebert (1942–2013), yhdysvaltalainen elokuvakriitikko
Thomas Ebert (s. 1973), tanskalainen soutaja ja olympiavoittaja.
Muuta

Friedrich Ebert -säätiö, saksalainen yhteiskunnallinen säätiö
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Eeva Perttula

Eeva Liisi Maria Perttula  (s. 1978) on suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi marraskuusta 2016 lokakuuhun 2018 jääkiekkoseura Porin Ässien toimitusjohtajana.  Hän oli jääkiekon SM-liigan historian kolmas naistoimitusjohtaja SaiPassa kaudella 1980–1981 työskennelleen Sirkka-Liisa Rantsin ja Jokereissa vuosina 1994–1999 vaikuttaneen Leena Harkimon jälkeen. Tällä hetkellä Perttula toimii Atea Finland Oy:n myyntijohtajana.
Köyliöstä kotoisin oleva Perttula työskenteli ennen Ässiä ravintola-alalla Foodwest Oy:n toimitusjohtajana. Hän on toiminut myös pesäpallotuomarina tuomiten Superpesiksen otteluita ja sivutoimisena ammattinaan ohjannut ryhmäliikuntatunteja. Hän on aiemmin toiminut kokoomuksen kaupunginvaltuutettuna Kurikassa kahden vuoden ajan.
Koulutukseltaan Perttula on kauppatieteiden maisteri, joksi valmistui Göteborgin yliopistosta. Vuoden 2016 lopulla hän opiskeli Aalto-yliopistossa kauppatieteiden tohtorin tutkintoa. Hänen väitöskirjansa käsittelee jaettua johtamista luovilla aloilla.
Aiheesta muualla

Yle: Ässien toimitusjohtaja Eeva Perttulan kotona ei puhuta lätkää: "Moni kiekkopomo on polttanut itsensä loppuun"
Veikkausliigan kausi 1996

| Veikkausliigan kausi 1996 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  12
Mestari:  FC Jazz
Toinen sija:  MyPa
Kolmas sija:  TPS
Pudonneet joukkueet:  MP, FC Haka, Tampereen Ilves
Paras maalintekijä:  Luiz Antônio
Alempi sarjataso:  Ykkösen kausi 1996
  ← 1995 :  1997 → 
Veikkausliigan kausi 1996 oli äärimmäisen tasainen, sillä runkosarjan päätöskierroksen jälkeen kolme parasta joukkuetta olivat tasapisteissä. Jatkosarjassa saatiin kuitenkin eroja aikaan, ja runkosarjan voittaneen FF Jaron pudottua viidenneksi nousi mestaruuteen FC Jazz.
Runkosarja

Runkosarjassa pelattiin kahdentoista joukkueen kesken kaksiosainen sarja.
| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | FF Jaro | 22 | 11 | 4 | 7 | 29–17 | 37 |
| 2. | FC Jazz | 22 | 10 | 7 | 5 | 40–29 | 37 |
| 3. | TPS | 22 | 11 | 4 | 7 | 31–29 | 37 |
| 4. | FinnPa | 22 | 9 | 8 | 5 | 27–20 | 35 |
| 5. | FC Inter | 22 | 10 | 5 | 7 | 24–20 | 35 |
| 6. | MyPa | 22 | 10 | 3 | 9 | 39–32 | 33 |
| 7. | VPS | 22 | 8 | 5 | 9 | 22–20 | 29 |
| 8. | HJK | 22 | 8 | 4 | 10 | 26–30 | 28 |
| 9. | RoPS | 22 | 7 | 6 | 9 | 22–23 | 27 |
| 10. | Ilves | 22 | 7 | 6 | 9 | 22–30 | 27 |
| 11. | FC Haka | 22 | 6 | 6 | 10 | 28–34 | 24 |
| 12. | MP | 22 | 4 | 4 | 14 | 12–38 | 16 |
Ylempi loppusarja

Ylemmässä loppusarjassa pelasivat runkosarjan kuusi parasta joukkuetta. Kukin joukkue pelasi loppusarjassa viisi ottelua, joiden tulokset lisättiin runkosarjan tuloksiin. Loppusarjassa määritettiin sijoitukset 1–6.
| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | FC Jazz | 27 | 13 | 8 | 6 | 47–33 | 47 |
| 2. | MyPa | 27 | 14 | 3 | 10 | 48–38 | 45 |
| 3. | TPS | 27 | 13 | 5 | 9 | 40–35 | 44 |
| 4. | FinnPa | 27 | 11 | 9 | 7 | 32–25 | 42 |
| 5. | FF Jaro | 27 | 11 | 6 | 10 | 34–25 | 39 |
| 6. | FC Inter | 27 | 11 | 6 | 10 | 28–30 | 39 |
Alempi loppusarja

Alemmassa loppusarjassa pelasivat runkosarjan kuusi viimeistä joukkuetta. Kukin joukkue pelasi loppusarjassa viisi ottelua, joiden tulokset lisättiin runkosarjan tuloksiin. Loppusarjassa määritettiin sijoitukset 7–12.
| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7. | VPS | 27 | 12 | 5 | 10 | 33–25 | 41 |
| 8. | RoPS | 27 | 11 | 6 | 10 | 35–29 | 39 |
| 9. | HJK | 27 | 11 | 5 | 11 | 36–37 | 38 |
| 10. | Ilves | 27 | 8 | 6 | 13 | 26–43 | 30 |
| 11. | FC Haka | 27 | 7 | 6 | 14 | 35–42 | 27 |
| 12. | MP | 27 | 5 | 5 | 17 | 18–50 | 20 |
Ottelut

| Kotij>  \ Vierasj. | Jazz | MyPa | TPS | FinnPa | Jaro | Inter | VPS | RoPS | HJK | Ilves | Haka | MP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| FC Jazz |  | 2–2 | 4–2 3–1 | 2–1 0–0 | 4–1 | 4–1 1–0 | 1–0 | 3–1 | 4–1 | 3–3 | 0–2 | 0–0 |
| Myllykosken Pallo -47 | 3–1 3–2 |  | 2–1 | 2–3 | 1–2 | 2–4 3–0 | 0–1 | 2–0 | 3–1 | 1–0 | 1–1 | 3–0 |
| Turun Palloseura | 1–0 | 3–0 3–0 |  | 0–0 3–0 | 0–1 1–1 | 1–1 | 2–0 | 1–1 | 1–0 | 1–0 | 0–0 | 0–1 |
| Finnairin Palloilijat | 1–0 | 4–2 0–1 | 4–1 |  | 1–1 | 0–1 3–0 | 0–0 | 0–0 | 0–2 | 2–0 | 2–1 | 0–0 |
| FF Jaro | 4–0 0–1 | 0–1 1–2 | 2–0 | 1–1 1–2 |  | 0–1 | 2–2 | 2–0 | 0–0 | 0–1 | 3–1 | 4–0 |
| FC Inter | 1–1 | 1–0 | 1–2 2–1 | 0–1 | 1–0 2–2 |  | 2–0 | 2–1 | 2–0 | 1–2 | 1–0 | 0–0 |
| Vaasan Palloseura | 0–0 | 1–1 | 1–2 | 0–0 | 0–1 | 1–0 |  | 1–2 2–1 | 2–0 | 5–0 3–0 | 3–0 | 1–0 3–0 |
| Rovaniemen Palloseura | 0–0 | 2–1 | 0–2 | 3–0 | 0–1 | 1–1 | 3–0 |  | 0–2 3–2 | 3–1 6–1 | 0–0 1–0 | 3–1 |
| Helsingin Jalkapalloklubi | 2–5 | 1–2 | 3–4 | 2–3 | 1–0 | 1–0 | 1–0 4–2 | 0–0 |  | 1–1 1–0 | 2–1 2–1 | 1–0 |
| Tampereen Ilves | 0–0 | 1–0 | 2–4 | 0–0 | 1–0 | 2–1 | 1–2 | 0–1 | 0–0 |  | 2–2 2–1 | 3–0 1–2 |
| FC Haka | 2–3 | 2–6 | 5–1 | 2–1 | 0–1 | 1–1 | 1–2 0–1 | 2–1 | 2–1 | 2–0 |  | 1–1 5–2 |
| Mikkelin Palloilijat | 1–3 | 1–4 | 1–2 | 0–3 | 1–3 | 0–1 | 1–0 | 1–0 1–2 | 0–4 1–1 | 1–2 | 2–0 |  |
Yleisömäärät

| Seura | Ottelut | Yleisömäärä | Yleisökeskiarvo |
| --- | --- | --- | --- |
| HJK | 14 | 58 230 | 4159 |
| VPS | 14 | 47 866 | 3419 |
| Jazz | 14 | 34 737 | 2481 |
| Inter | 13 | 32 117 | 2471 |
| FinnPa | 13 | 29 422 | 2263 |
| TPS | 14 | 30 792 | 2199 |
| MyPa | 13 | 27 145 | 2088 |
| Haka | 13 | 26 027 | 2002 |
| Ilves | 13 | 25 368 | 1951 |
| RoPS | 14 | 24 253 | 1732 |
| Jaro | 14 | 24 027 | 1716 |
| MP | 13 | 12 236 | 941 |
| Yhteensä | 162 | 372 240 | 2298 |
Menestys eurokentillä

UEFA Cup:
FC Jazz pudotti ensimmäisellä karsintakierroksella färsaarelaisen GÍ Gøtan, mutta toisella kierroksella se hävisi venäläiselle FK Dynamo Moskovalle.
HJK pudotti ensimmäisellä karsintakierroksella armenialaisen Pyunik Jerevanin, mutta toisella kierroksella se hävisi ukrainalaiselle FK Tšornomorets Odessalle.
FC Haka pudotti ensimmäisellä karsintakierroksella virolaisen FC Flora Tallinnan, mutta toisella kierroksella se hävisi puolalaiselle Legia Varsovalle.
Cup-voittajien cup:
MyPa pudotti karsintakierroksella azerbaidžanilaisen FK Karabahin, mutta ensimmäisellä kierroksella se hävisi englantilaiselle Liverpool FC:lle.
Intertoto Cup:
FF Jaro pelasi karsintavaiheessa samassa lohkossa ranskalaisen En Avant Guingampin, jugoslavialaisen FK Zemunin, romanialaisen Dinamo Bukarestin ja georgialaisen FC Kolkheti-1913 Potin kanssa. Kaksi voittoa, yksi tasapeli ja yksi tappio jättivät FF Jaron lohkossa kolmanneksi.
Putoajat ja nousijat

Kaudeksi 1997 sarja päätettiin kutistaa 10 joukkueen kokoiseksi. Näin sarjasta putosi suoraan peräti kolme joukkuetta: MP, mestaruutta puolustanut FC Haka sekä Ilves. Tilalle nousi suoraan ainoastaan Ykkösen voittanut TP-Seinäjoki.
Yhdeksänneksi sijoittunut HJK pelasi kaksiosaisen karsinnan Ykkösessä toiseksi sijoittunutta FC HIK:a vastaan. HJK voitti otteluparin niukasti maalierolla 2–1, ja säilytti näin liigapaikkansa. Ottelut: HIK Hanko – HJK Helsinki 0–1, HJK Helsinki – HIK Hanko 1–1.
Parhaat maalintekijät

| Sijoitus | Pelaaja | Maa | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Luiz Antônio |  | FC Jazz | 17 |
| 2. | Jari Vanhala |  | FF Jaro | 15 |
| 3. | Valeri Popovitš |  | FC Haka | 12 |
| 4. | Juha Karvinen |  | VPS | 11 |
| 5. | Piracaia |  | FC Jazz | 10 |
| 6. | Riffi Haddaoui |  | FinnPa | 9 |
|  | Antti Pohja |  | MyPa | 9 |
Valmentajat

FF Jaro: Antti Muurinen
FC Jazz: Jari Pyykölä
TPS: Juha Malinen
FinnPa: Keijo Voutilainen, Pasi Rasimus
FC Inter: Hannu Paatelo
MyPa: Harri Kampman
VPS: Hannu Touru
HJK: Tommy Lindholm, Jari-Pekka Keurulainen ja Martti Kuusela (yhdessä)
RoPS: Ari Rantamaa
Ilves: Esa Kuusisto
FC Haka: Jukka Vakkila, Esko Malm
MP: Tibor Gruborovics
Aiheesta muualla

RSSSF:n tilastot (englanniksi)
Engman

Engman on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Adelina Engman (s. 1994), suomalainen jalkapalloilija
Helena (Sofia) Engman (s. 1976), ruotsalainen kuulantyöntäjä
Carl Magnus Engman (1778–1852), suomalainen kauppias, kauppaneuvos ja laivanvarustaja
Karl Engman (1818–1894), suomalainen kenraaliluutnantti
Leo (Eino) Engman, Leo Aario (1906–1998), suomalainen maantieteilijä ja geologi
Marja Engman (1945–2023), suomalainen historiantutkija ja ylikirjastonhoitaja
Max (Robert) Engman (1945–2020), suomalainen historiantutkija ja professori
Peter Engman (s. 1963), ruotsalainen näyttelijä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Digimortal

| Digimortal Fear Factory |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 24. huhtikuuta 2001
 Kesto: 43.20
 Levy-yhtiö: Roadrunner
Listasijoitukset
  25. 
Fear Factory muut julkaisut
| Messiah 1999 | Digimortal 2001 | Concrete 2002 |
Digimortal on Fear Factoryn neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 24. huhtikuuta 2001. Albumi oli yhtyeen viimeinen ennen kuin se ilmoitti virallisesti hajonneensa maaliskuussa 2002.
Kappaleet

"What Will Become?" – 3.24
"Damaged" – 3.03
"Digimortal" – 3.04
"No One" – 3.37
"Linchpin" – 3.25
"Invisible Wounds (Dark Bodies)" – 3.54
"Acres of Skin" – 3.55
"Back the Fuck Up" – 3.10 (feat. B-Real)
"Byte Block" – 5.21
"Hurt Conveyor" – 3.42
"(Memory Imprints) Never End" – 6.48
Vastaanotto

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Soundi: 3/5
AllMusic: 4/5
Blabbermouth: 8/10
Soundin Antti Mattila sanoi arvostelussaan Digimortalin olevan "jykevän metallinen silloinkin, kun se notkistelee melodisimmillaan." Hän näki sen kuitenkin sisältävän "samat perusongelmat kuin aiemmatkin levyt", ja kaipasi yhtyeen ilmaisuun inhimillisempää puolta. Hän totesi "Joko Fear Factoryn on tyydyttävä siihen, mitä sillä jo on ja luotava musiikkia olemassa olevalle faniporukalle tai sitten erottava ja etsittävä uusia haasteita". AllMusicin Kerry L. Smith suhtautui Digimortaliin myönteisemmin ja sanoi sen olevan "tärykalvoja puhkaiseva ja adrenaliininen huuto varoitukselle, että digiaika saattaa tuoda kaikki viimeiset kohtalokkaat askeleet lähemmäs kohtaloa elinvoimaisina, elinkelpoisina ihmisinä." Blabbermouth sanoi albumia suoraviivaiseksi, kompaktiksi ja tarttuvaksi, kehuen erityisesti rumpali Raymond Herreran soittoa.