stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Laanila (Inari)
Neuvostopartisaanien hyökkäys Laaniojalla

Jatkosodan aikana 4. heinäkuuta 1943 hyökkäsivät neuvostopartisaanit A. S. Smirnovin johdolla siviilejä kuljettaneen postilinja-auton kimppuun Laaniojan sillalla yöllä noin kello 02.45. Sillan räjäytettyään partisaanit ampuivat kuljettajan ja auton pysähdyttyä tien laitaan he jatkoivat tulitusta. Tässä hyökkäyksessä sai surmansa auton kuljettajan lisäksi kolme matkustajaa, joista yksi oli tarkastusmatkalla ollut Oulun hiippakunnan piispa Yrjö Wallinmaa. Myöhemmin samana yönä tämän osasto Bolševik Zapoljarjan partisaanit hyökkäsivät läheiseen Laanilan majataloon, jossa sai surmansa yksi ihminen rajussa tulituksessa.
Paikalle avattiin levähdysalue tapauksen 50-vuotismuistotilaisuuden yhteydessä 1993. Paikalle on pystytetty opastustauluja kertomaan tästä Laaniojalla tapahtuneesta partisaanihyökkäyksestä. Viereinen puro tunnetaan nykyään nimellä Piispanoja, ja paikalle oli jo aiemmin pystytetty muistokivi. Nelostien länsipuolella puro tunnetaan edelleen Laaniojan nimellä.
Prospektorin kaivos Laanilassa
Piispanojan silta Laanilassa. Piispankivi näkyy kuvan oikeassa laidassa mäen päällä
Boone Carlyle

| Boone Carlyle |
| --- | --- |

Näyttelijä(t):  Ian Somerhalder
Ensiesiintyminen:  Maahansyöksy
Viimeinen esiintyminen:  Deus Ex Machina
Keskeiset jaksot:  Peliä sydämillä
Henkilötiedot
Koko nimi:  Boone Carlyle
Ammatti:  äitinsä hääbisneksen COO, hengenpelastaja
Ikä:  30
Asuinpaikka:  Malibu, Kalifornia, Yhdysvallat
Infobox OKNimi-testi OK: 
Boone Carlyle on kuvitteellinen hahmo televisiosarjassa Lost. Häntä näyttelee Ian Somerhalder.
Rooli > Ennen onnettomuutta

Boone Carlyle syntyi lokakuussa 1981 rikkaalle Sabrina Carlylelle, joka johtaa hääyhtiötä. Boonen ollessa kymmenenvuotias Sabrina nai Adam Rutherfordin, jolla oli kahdeksanvuotias tytär nimeltään Shannon. 20-vuotiaasta Boonesta tuli äitinsä bisneksen New Yorkin toimiston toimitusjohtaja. Boone kiintyi siskopuoleensa, mikä aiheutti heidän välilleen romanttisen viehätyksen. Boonen saadessa tietää Shannonin rahallisista vaikeuksista tämän isän kuoltua Boone tarjoutui antamaan hänelle rahaa, mutta Shannon ei ottanut niitä vastaan. Boone ”pelasti” Shannonin useita kertoja pahoinpiteleviltä poikaystäviltä lahjomalla heidät rahalla. Yksi kyseisistä pelastuksista johti Boonen Sydneyhin syyskuussa 2004, jossa hän sai tietää, että suhteet ovat Boonen rahan ja huomion takia tehtyjä huijauksia. Boone loukkaantui syvästi huijauksesta. Shannonin poikaystävän karatessa rahojen kanssa, Shannon tuli Boonen hotellille ja he harrastivat seksiä. Seuraavana päivänä he lähtivät Oceanic Airlinesin lennolle 815, jonka määränpää on Los Angeles.
Rooli > Onnettomuuden jälkeen

Boone yrittää antaa tekohengitystä tajuttomalle Roselle, ja väittää oppineensa taitonsa työskenneltyään hengenpelastajana. Boone on yleisesti auttavainen ja pysyy suojelevana Shannonia kohtaan, vaikka hän kritisoikin Shannonia tämän liikuttamattomuudestaan. Boonen suojeleva asenne sekoittuu mustasukkaisuuteen, kun Shannonille syntyy tunteita Sayidia kohtaan, ja Boone menestyksettömästi yrittää estää suhteen.
Boone on kiinnostunut Locken metsästys- ja selviytymistaidoista. Boonesta tuleekin Locken oppipoika ja hän alkaa ottaa etäisyyttä muihin selviytyjiin. Boone ja Locke löytävät metallisen luukun jäljittäessään kidnapattua Clairea ja Charlieta. Kaksikko yrittää saada luukkua auki, pitäen samalla sen olemassaolon salaisuutena. Locke aiheuttaa Boonelle hallusinaation, joka auttaa häntä selvittämään tunteensa Shannonia kohtaan; Boone näkee hallusinaatiossa Shannonin kuolevan hirviön hyökkäykseen. 40 päivää haaksirikon jälkeen Boone ja Locke löytävät heroiinin salakuljettajien Beechcraft-pienkoneen korkealta puusta. Boone kiipeää koneeseen ja löytää toimivan radion koneen ohjaamosta, jota hän käyttää mayday-signaalin lähettämiseen. Hän vastaanottaa vastauksen viestiinsä mieheltä, joka myöhemmin paljastuu Bernardiksi, joka on yksi takaosan selviytyjistä. Lentokone kuitenkin putoaa keula edellä maahan Boonen ollessa yhä sen sisällä. Boone saa onnettomuudesta vakavia vammoja ja Jackin avusta huolimatta Boone kuolee 2. marraskuuta 2004. Ennen kuolemaansa Boone yrittää antaa Jackille viestin, joka tämän pitäisi kertoa Shannonille, mutta tämä kuitenkin kuolee ennen kuin ehtii lopettaa lauseensa.
Melkein neljä viikkoa myöhemmin Locke kokee itseaiheutetun hallusinaation, missä pitkähiuksinen Boone ilmestyy ja työntää Lockea ympäriinsä pyörätuolissa kuvitteellisella Sydneyn lentokentällä, jossa muut selviytyjät ovat, mutta erilaisissa rooleissa. Boone kertoo Lockelle, että joku lentokentällä on suuressa vaarassa. Hallusinaation lopussa Locke löytää Mr. Ekon kepin, joka on veren peitossa jolloin Boone muuttuu veriseksi ja haavoittuneeksi. Hän kertoo Lockelle seuraavasti: ”Heillä on hänet. Sinulla ei ole paljon aikaa”. Oceanicin kuutosten peitetarinassa Boone on yksi itse koneen törmäyksen selviytyjistä, mutta kuoli pian sisäisiin vammoihin.
Rooli > Vaihtoehtoinen aikajana

Vaihtoehtoisessa aikajanassa, jossa lentokone ei putoakaan saarelle, Shannon ei palaa Los Angelesiin Boonen kanssa, joten Boone on Oceanicin lennolla yksin ja istuu Locken vieressä. Lennolla Boone keskustelee Locken kanssa ja saa selville tämän tietävän paljon selviytymisestä jolloin Boone sanoo seuraavansa Lockea mikäli kone putoaisi. Ironisesti alkuperäisessä aikajanassa juuri tämä johti Boonen kuolemaan. Koneen laskeuduttua Los Angelesiin Boone kättelee Lockea ja poistuu koneesta.
Boone nähdään seuraavan kerran päätösjaksossa, jossa hän on onnistunut tuomaan siskonsa takaisin Australiasta. Boone ”pelastaa” siskonsa baarista tappelemalla ventovieraan kanssa. Sayid keskeyttää tappelun ja muistaa elämänsä Shannonin kanssa. Boone sanoi Hurleylle Shannonin hakemisen olleen todella vaikeaa. Boone nähdään myöhemmin kirkossa, jossa hän ”siirtyy eteenpäin” muiden selviytyneiden kanssa.
Hahmon kuvaus

USA Today kuvaili Boonea ”kokemattomaksi nuoreksi mieheksi, jota saaren haasteet ovat vahvistaneet”. Variety kutsui häntä ”kuumapäiseksi”, kun taas Entertainment Weekly kirjoitti hänen olevan ”tasa-temperamenttinen”. Boonen pikaiset päätökset hyvät aikeet mielessä ovat usein hätiköityjä. Kuudentena päivänään saarella, Joanna Miller hukkuu. Huomattuaan hänen olevan hukkumassa Boone syöksyy välittömästi veteen pelastamaan häntä onnistumatta ja hukkuen melkein itsekin. Yrittäessään ottaa johtajuuden haltuunsa Boone varastaa leirin vedet; hänen suunnitelmansa kuitenkin osoittautuu huonoksi ja selviytyjät kääntyvät häntä vastaan. Kun Boone uskoo Sawyerilla olevan Shannonin lääkkeet, Boone yrittää varastaa ne häneltä.
Boone tarjoaa aina apuaan muille selviytyjille, liittyen muun muassa ryhmään, joka yrittää lähettää hätäviestin saarelaisten toisena päivänä; auttamalla Sayidia kolmioimaan Rousseaun hätäviestin signaalin kahdeksantena päivänä; etsien Clairea kuudentenatoista päivänä ja vartioiden Ethania palaamasta 28. päivänä. IGN kirjoitti, että ”hän näyttää olevan sekä hyväksi, että vahingoksi heidän selviytymiselleen” ja, että ”Boone esiintyi puhtaana ja rehellisenä tyyppinä, joka yritti auttaa ihmisiä saarella ja yritti kantaa oman kortensa kekoon muiden selviytyjien tapaan”.
Kehitys

Toisin kuin monet muut ensimmäisen kauden hahmot, jotka kirjoitettiin näyttelijöiden perusteella, Boone pysyi lähes samana koko tuotannon ajan. Alkuperäisesti hänen nimekseen piti tulla Boone Anthony Markham V, lempinimeltään ”Five” (suom. Viitonen). Pilottijakson käsikirjoituksessa kirjoittajat etsivät ja korvasivat kaikki Boonen nimen kohdat niin, että kun Jack laskee viiteen, käsikirjoituksessa luki ”Yksi, kaksi, kolme, neljä, Boone”. Somerhalder ei halunnut kuvata pilottijaksoa, mutta kuullessaan J.J. Abramsin tuottavan ohjelman hän muutti mielensä. Somerhalderille maksettiin noin 20 000–40 000 dollaria per jakso, ja hän pääsikin kolmanneksi korkeimmaksi näyttelijätiedoissa, ennen kuin tuottajat päättivät kirjoittaa nimet aakkosjärjestyksessä.
Boone esiintyi yhteensä 25 jaksossa ja hänen äänensä kuultiin 26 jaksossa. Fyysisesti Boone esiintyi kolmessa jaksossa ensimmäisen tuotantokauden jälkeen ”erikoisvierasesiintyjän” nimellä. Hän palasi Shannonin, Nikkin ja Paulon takaumiin sekä Locken hallusinaatioon. Nikkin kolmannen kauden takaumassa tuottajat eivät pyytäneet Somerhalderia leikkaamaan hiuksiaan kahden päivän työtä varten, joten he antoivat hänelle peruukin, tehden hänen hiuksistaan huomattavasti pidemmät kuin niiden olisi kuulunut olla. Boonen sukunimen kirjoituksen kohdalla on ollut sekaannuksia. Kun ”Carlyle” esiintyy Boonen shekkivihossa ja haudassa, ”Carlisle” esiintyy jakson "Peliä sydämillä" tekstityksissä.
Yhdennentoista jakson alkuperäisessä versiossa Locken piti olla kahden vierailevan hahmon kanssa etsimässä Claire ja löytää luukku. Lopullisessa tuotoksessa Boone kuitenkin oli Locken mukana, mikä osoittautui valinnaksi joka johti Boonen kuolemaan. Sarjan tuottajat ovat sanoneet, että Somerhalder otti hahmonsa kuoleman ammattimaisesti, tämä itse sanoi sen olleen ”melko turhauttavaa”. Boonen kuolema oli huomattava ensimmäisenä päähahmon kuolemana sarjassa. Damon Lindelofin ja Carlton Cusen mukaan Boonen kuolemalla oli järkeä Jackin ja Locken ”taistelun” takia ja se johti kauden lopun tapahtumiin. Somerhalderin lähdön jälkeen ABC allekirjoitti hänelle toisen yksivuotisen sopimuksen. Somerhalder sanoi, että oleminen osa Lostia oli ”kaikkein suurin kokemus” ja ”parhain vuosi hänen elämästään”.
Vastaanotto

BuddyTV kutsui Boonea fanien ”suosikiksi”. Kolmen jakson jälkeen USA Todayn artikkelissa Somerhalderia kutsuttiin ”kamera-ystävälliseksi”. ComingSoon.netin ”paras hahmo neljästätoista Lostin päähenkilöstä” -kyselyssä Boone sijoittui seitsemänneksi 4,3 prosentilla (yli 2 000 ääntä) äänistä. Boonen kuoleman jälkeen TV Guiden kriitkko kirjoitti kaipaavansa Boonen ”erittäin kauniita silmiä”. IGN rankkasi Boonen Lostin ensimmäisen kauden kymmenenneksi parhaimmaksi hahmoksi.
Ian Somerhalder voitti vuoden 2005 Screen Actors Guild Award -palkinnon yhdessä muiden Lostin näyttelijöiden kanssa, ja hän oli myös ehdolla kategoriassa ”TV: Choice Läpimurto Rooli - Miesnäyttelijä” vuoden 2005 Teen Choice Award -gaalassa, mutta hävisi Täydelliset naiset -tähti Jesse Metcalfelle, joka esitti John Rowlandia. Lostissa näytellessään Ian äänestettiin yhdeksi ”20 Teens Who Will Change the World” -listalle sijoittuneista Teen People -lehdessä, vaikka olikin jo 26-vuotias. Teen People kutsui häntä myös ”seuraavaksi Johnny Deppiksi”. TV Guiden ”Top Ten Hunks” -listalla Somerhalder sijoittui yhdeksänneksi.
Gaius

Gaius tai Caius tarkoittaa seuraavia:
Gaius tai Caius, roomalainen miehen etunimi, joka sallittiin vain Rooman kansalaisille
Caius tai Kaius, miehen etunimi
Pyhä Caius, paavi 283–296
Gaius, roomalainen lainoppinut, jonka nimen muita osia ei tunneta.
Gonville and Caius College (Caius College, lyh. Caius), Cambridgen yliopiston college Englannissa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Gaius”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
LEGO Ninjagon 11. tuotantokausi - Kiellettyn Spinjitzun salaisuudet

Kiellettyn Spinjitzun salaisuudet (engl. Secrets of the Forbidden Spinjitzu) on animaatiosarjan Lego Ninjagon yhdestoista tuotantokausi, jossa ninjat vapauttavat vahingossa muinaisesta pyramidista tulikyy Aspheeran ja tämän käärmearmeijan. Taistelun lopussa ninjat voittavat, mutta Aspheera onnistuu karkottamaan Zanen Iki-maailmaan, maailmoista kaukaisimpaan, missä julma Vex manipuloi Zanen ryhtymään julmaksi tyranniksi, Jääkeisariksi.
Ääninäyttelijät

| Rooli | Alkuperäinen ääni | Suomenkielinen ääni |
| --- | --- | --- |
| Lloyd | Samuel Vincent | Henri Piispanen |
| Jay | Michael Adamthwaite | Petrus Kähkönen ja Valtteri Turunen |
| Kai | Vincent Tong | Joonathan Kettunen |
| Zane | Brent Miller | Tuukka Leppänen |
| Cole | Kirby Morrow | Osku Ärilä |
| Nya | Kelly Metzger  | Henni-Liisa Stam |
| Mestari Wu | Paul Dobson | Santtu Karvonen |
| Aspheera | Pauline Newstone | Rauno Ahonen ja Ella Pyhältö |
| Char | Michael Kopsa | Rauno Ahonen ja Osku Ärilä |
| Jääkeisari | Brent Miller | Osku Ärilä ja Tuukka Leppänen |
| Vex | Michael Kopsa | Osku Ärilä, Santtu Karvonen ja Rauno Ahonen |
| Akita | Tabitha St. Germain | Ella Pyhältö |
| Clutch Powers | Ian James Corlett | Tuukka Leppänen |
| P.I.X.A.L | Jennifer Hayward | Ella Pyhältö ja Pinja Hanski |
| Dareth | Alan Marriott | Rauno Ahonen |
| Sorla | Patricia Drake | Ella Pyhältö |
| Kataru | Cole Howard | Tuukka Leppänen |
| Grimfax | Brian Drummond | Rauno Ahonen |
| Lapsi-Wu | Madyx Whiteway | Valtteri Turunen |
| Lapsi-Garmadon | Jillian Michaels | Joonathan Kettunen |
| Ensimmäinen Spinjitzumestari | Jim Conrad | Santtu Karvonen |
Taneli Mäkelä (vuoden 1992 albumi)

| Taneli Mäkelä Taneli Mäkelä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1992
 Studio : Finnvox
 Julkaistu: 1992
 Formaatti: LP-levy (200061)   CD-levy (200062)   C-kasetti (200064)
 Tuottaja(t): Jussi Liski
 Tyylilaji: iskelmä, pop
 Kesto: 40.12
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
 Levymerkki: Fazer Finnlevy
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Taneli Mäkelän muut julkaisut
| Tumma yö 1991 | Taneli Mäkelä 1992 | Vanhan veräjän luona 1996 |
Taneli Mäkelä on suomalaisen näyttelijä-laulaja Taneli Mäkelän neljäs, vuonna 1992 julkaistu studioalbumi. Levy jäi Mäkelän 1990-luvun viimeiseksi studioalbumiksi, sillä seuraava albumi Jää kaipuu sydämeen julkaistiin vuonna 2001.
Mäkelä osallistui albumin kappaleella ”Mitä tilaa – sitä saa” vuoden 1991 Syksyn sävel -laulukilpailuun sijoittuen jaetulle kolmannelle sijalle Kikan ”Kierrätä pyöritä mua” -kappaleen kanssa.
Fazer Finnlevy julkaisi albumin vinyyli- ja CD-levyinä sekä C-kasettina.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Jussi Liski, ellei toisin mainita.
Nelostie – 2.26 (säv. Toivo Kärki, san. Reijo Vires)
Ei elämä pääty tähän – 3.12 (säv. T. Kärki, san. Kyösti Timonen)
Valoa ikkunassa – 3.36 (säv. Eino Hurme, san. Saukki)
On sielussani syys – 3.06 (säv. Timo Kahilainen, san. Turkka Mali)
Vanhan vaahtosammuttimen alla – 4.43 (säv. ja san. J. Liski)
Mitä tilaa — sitä saa – 3.04 (säv. ja san. J. Liski)
Sateen jälkeen – 2.49 (säv. , san. ja sov. Juha Lanu)
Legioona-Eki – 3.37 (säv. ja san. J. Liski)
Vastarannalla – 3.25 (säv. J. Liski – Kaj Westerlund, san. J. Liski)
Maailma edessä tanssilavana – 2.48 (säv. J. Liski, san. Jukka Virtanen)
Pihapuu – 4.09 (alkup. ”Il ragazzo della via Gluck”, säv. Adriano Celentano – Detto Mariano, san. Luciano Beretta – Miki Del Prete, suom. san. J. Virtanen)
Jos rakkaalleni kertoa vain voisin – 3.17 (säv. , san. ja sov. J. Lanu)
Lähde:
Tekijät > Muusikot

Taneli Mäkelä – laulu
Jussi Liski – kosketinsoittimet
Markku Johansson – trumpetit (3, 8)
Timo Paasonen – trumpetit
Pentti Lahti – saksofonit
Janne Murto – saksofonit (3, 4, 6)
Vesa Anttila – kitarat
Juha Björninen – kitarat (5, 11)
Juha Lanu – kitarat (7, 9, 10, 12)
Kari Peltonen – basso
Tapani Laastola – rummut
Anssi Nykänen – rummut (4, 6)
Mongo Aaltonen – lyömäsoittimet
Lähde:
Tekijät > Tuotanto

Jussi Liski – tuottaja
Make Törrönen / Finnvox – äänitys ja miksaus
Timo Löyvä / Finnvox – masterointi
Marianna Haka – valokuva
Eero Heikkinen / Neo-Geo Oy – ulkoasu
Lähde:
Aiheesta muualla

Taneli Mäkelä Fono.fi:n äänitetietokannassa
Taneli Mäkelä Spotify-suoratoistopalvelussa
Taneli Mäkelä discogs.com-sivustolla (englanniksi)
Asovanmeren taistelu

Saksalaisjoukkoja Taganrogissa lokakuussa 1941.
Asovanmeren taistelu oli Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu toisen maailmansodan itärintamalla, Asovanmeren rannikolla Krimin niemimaan lähistöllä. Taistelussa kohtasivat Saksan 17., 11. armeija ja 1. panssariryhmä sekä Neuvostoliiton 9. ja 18. armeija. Taistelun aikana saksalaiset piirittivät puna-armeijan joukot saaden yli 106 000 sotavankia. Taistelun jälkeen saksalaiset jatkoivat hyökkäystä kohti Sevastopolia, joka antautui vasta 7. heinäkuuta 1942.
Merkinnän syy: taistelutoimet kuvaamatta
National Geographic (televisiokanava)

| National Geographic |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  syyskuussa 1997
Omistaja:  National Geographic Partners (levityksestä ja mainosmyynnistä vastaa Walt Disney Television)
Kuvaformaatti:  480i (SD) 720p (HD) 1080i (HD)
Katsojaosuus:   2,6 % (2023, Finnpanel)
Tunnuslause:  TV-kanava sinulle.
Kieli:  suomi, englanti ja ranska
Pääkonttori:  Washington (DC)
Aiemmin:  National Geographic Channel (2001–2016)
Kotisivu:  www.natgeotv.com/fi
Saatavuus
Antenniverkko
Digita:  Kanava 20 (HD) Kanava 39
Satelliitti
Allente:  Kanava 21 (HD)
Kaapeliverkko
DNA:  Kanava 20 (HD) Kanava 40
Elisa:  Kanava 20 (HD) Kanava 40
Telia:  Kanava 20 (HD) Kanava 40
IPTV (ADSL)
Maxivision:  Kanava 95
Elisa:  Kanava 20
LumoTV:  Kanava 264
Sonera:  Kanava 31
Infobox OKNimi-testi OK: 
National Geographic (aiemmin National Geographic Channel, puhekielessä usein myös Nat Geo) on syyskuussa 1997 aloittanut televisiokanava, joka lähettää National Geographic Societyn tuottamia dokumentaarisia ohjelmia. Kuten myös History ja Discovery Channeleilla, kanavan sisältö koostuu dokumenteista, jotka liittyvät luontoon, tieteeseen, kulttuuriin ja historiaan. Kanavan omistaa etupäässä The Walt Disney Company. National Geographic on saatavilla myös HD-kanavana, joka toimii erillisellä kanavalla, National Geographic HD:lla. Sen pääasiallinen sisarverkko on Nat Geo Wild, joka keskittyy eläinohjelmiin, mukaan lukien suosittu Koirakuiskaaja.
Kanava näkyy antenni-, satelliitti- ja kaapeliverkossa sekä IPTV:ssä. Sitä voi myös katsella Disney+ - suoratoistopalvelusta.
Vuonna 2013 Suomessa näkyvä National Geographic Channel muuttui suomenkieliseksi kanavaääneltään ja tekstitykseltään.
1. maaliskuuta 2017 suomalaisesta kanavasta tuli ensimmäinen maksuton National Geographic -kanava Euroopassa ja toinen maailmassa.
Entiset logot

Kanavan logo vuosina 1997–2016.
Käännös suomeksi
Ultranationalismi

Ultranationalismi on äärimmäistä nationalismia, joka korostaa yhden valtion tai kansalaisuuden ylivertaisuutta muihin verrattuna.
Ultranationalismi yhdistettynä ajatukseen "kansallisesta uudelleensyntymisestä" on keskeistä fasismissa.
Janusz Bugajskin mukaan ultranationalismi äärimmäisissä ja kehittyneimmissä muodoissaan muistuttaa fasismia siinä esiintyvien ksenofobisen, muita valtioita halveksuvan autoritäärisen ja totalitaristisen politiikan järjestelyn suhteen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ultranationalismi Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ultranationalism
Käännös suomeksi
Kertšin–Eltigenin maihinnousuoperaatio

Kertšin–Eltigenin maihinnousuoperaatiolähde? oli marraskuussa 1943 toisessa maailmansodassa puna-armeijan tekemä maihinnousu Kertšin niemimaalle. Se oli seurausta Saksan ja Romanian joukkojen vetäytymisestä Tamanin niemimaalta vuonna 1943. Operaation tarkoituksena oli Krimin niemimaan valtaaminen. Neuvostoliiton 56. armeijan 32. kivääridivisioona, 2. ja 55. kaartin kivääridivisioona ja 383. kivääridivisioona nousivat maihin Jenikaleen, Kertšin lähistölle 3-11. marraskuuta ja 18. armeijan 318. kivääridivisioona, 386. merijalkaväkipataljoona ja 117. kaartin kiväärirykmentti Eltigeniin Krimin itärannikolle 1. marraskuuta. Akselivaltojen joukot onnistuivat kukistamaan Eltigeniin nousseet neuvostojoukot 7. joulukuuta 1943 mennessä, mutta Jenikaleen nousseet joukot pitivät pintansa. Pieni 820 sotilaan ryhmä miehitti Mount Mithridatin vähäksi aikaa, kunnes Romanian 3. vuoristodivisioona valtasi vuoret takaisin 11. joulukuuta. Myöhemmin Yenikaleen maihinnousseet joukot osallistuivat Krimin offensiiviin, joka aloitettiin toukokuussa 1944. Vuonna 1971 löydetty kääpiöplaneetta 2217 Eltigen nimettiin Eltigeniin maihinnousseiden joukkojen mukaan.
Merkinnän syy: taistelutoimet ja niihin osallistuneet joukot pääosin kuvaamatta. Sotatoimet sitomatta kokonaisuuteen.
Kertšinniemen taistelu

Saksan ilmavoimat pommittavat Kertšiä.
Kertšinniemen taistelu oli toisessa maailmansodassa Neuvostoliiton Krimin rintaman joukkojen ja akselivaltain joukkojen välinen taistelu Kertšin niemimaan hallinnasta vuosina 1941–1942. Puna-armeija oli tehnyt onnistuneen maihinnousun Krimin itäosaan 26. joulukuuta 1941. 30. joulukuuta se nousi maihin Feodosian lähistölle ja valtasi Kertšin takaisin saksalaisilta, jotka olivat aiemmin vallanneet kaupungin marraskuussa. Puna-armeijan tavoitteena oli murtaa Sevastopolin piiritys. Saksan XLII ja XXX armeijakuntien joukot onnistuivat pysäyttämään puna-armeijan etenemisen Kertšinniemellä. Saksalaiset aloittivat vastahyökkäyksen 8. toukokuuta 1942 operaatio Trappenjagdin, jossa Kertš vallattiin uudelleen 19. toukokuuta 1942 ja puna-armeijan joukot pakotettiin antautumaan. Taistelussa kukistettiin täysin Neuvostoliiton 44., 47. ja 51. armeija. Taistelun seurauksena saksalaiset pystyivät keskittämään kaikki joukkonsa Sevastopolia vastaan, joka kukistui 4. heinäkuuta 1942.
Saksan sotilaita katutaistelussa Krimillä.
Merkinnän syy: joukot ja taistelut kuvaamatta
Amapola Flyg

| Amapola Flyg |
| --- | --- |

 IATA: HP  –  ICAO: APF 
Kutsukoodi:  AMAPOLA
Perustettu:  2004
Laivaston koko:  12
Kohteiden määrä:  10 (matkustajaliikenne)
Solmukohdat:  Arlandan lentoasema
Emoyhtiö:  Salénia AB
Kotipaikka:  Malmö, Ruotsi
Avainhenkilö(t):  Nils Erik Salén (toimitusjohtaja)
Yhtiön sivut:  amapola.nu
Amapola Flyg (IATA: HP, ICAO: APF, kutsukoodi: AMAPOLA), markkinointinimeltään PopulAir, on ruotsalainen lentoyhtiö, jonka kotipaikka on Malmö ja solmukohta Tukholman Arlandan lentoasema. Se aloitti toimintansa rahtilentoyhtiönä, mutta on vuodesta 2018 lähtien liikennöinyt myös matkustajalentoja.
Amapola liikennöi Suomessa Maarianhamina–Tukholma ja Maarianhamina–Turku-reittejä. Ruotsissa se liikennöi Arlandan lisäksi seitsemälle muulle lentoasemalle.
Yhtiön omistaa sijoitusyhtiö Salénia AB, ja sen toimitusjohtaja on Nils Erik Salén.
Historia

Amapola Flyg perustettiin vuonna 2004 lentämään Postenin postilentoja. Se siirtyi tarjoamaan matkustajalentoja vuonna 2018, kun se voitti kolmen Ruotsin sisäisen lentoreitin kilpailutuksen niitä aiemmin liikennöineen Nextjetin mentyä konkurssiin. Koska sen omat Fokker 50 -matkustajakoneet olivat tuolloin liisattuina muiden lentoyhtiöiden käyttöön, lentoja liikennöivät aluksi sen puolesta Danish Air Transport ja Spirit Air.
Matkustajaliikenteen aloittaminen ajoittui samoihin aikoihin Ruotsin hallituksen tekemän päätöksen kanssa, jonka mukaan ensimmäisen luokan kirjeiden ei enää tarvinnut saapua perille lähettämistä seuraavana päivänä. Niinpä Ruotsin sisäinen postiliikenne alkoi siirtyä lentoliikenteestä junakuljetuksiin. Amapola Flyg reagoi tähän hankkimalla alkuvuoteen 2019 mennessä kuusi uutta matkustajakäyttöön tarkoitettua Fokker 50 -konetta, joista se liisasi osan eteenpäin ja alkoi liikennöidä osalla kotimaan lentoreittejään itse. Maaliskuussa 2021 Yle julkaisi tiedon, että yhtiö aloittaa reittiliikenteen Helsinki–Joensuu välillä.
Amapola Flyg otti elokuussa 2023 käyttöön matkustajaliikenteen lennoillaan markkinointinimen PopulAir.
Kohteet

Amapola Flyg lensi heinäkuussa 2024 matkustajaliikenteen reittilentoja seuraaviin kohteisiin:
Ruotsi
Arvidsjaur – Arvidsjaurin lentoasema
Hemavan/Tärnaby – Hemavan Tärnabyn lentoasema
Jällivaara – Jällivaaran lentoasema
Kramfors – Höga Kustenin lentoasema
Lycksele – Lyckselen lentoasema
Tukholma – Arlandan lentoasema
Vilhelmina – Vilhelminan lentoasema
Örnsköldsvik – Örnsköldsvikin lentoasema
Suomi
Maarianhamina – Maarianhaminan lentoasema
Turku – Turun lentoasema
Laivasto

Amapola Flygin laivastoon kuului heinäkuussa 2024 kaikkiaan 12 Fokker 50 -konetta, joiden keski-ikä oli 34 vuotta.
7 Fokker 50 (2 tulossa käyttöön)
5 Fokker 50F