Järjetön innostuneisuus
Järjettömän innostuneisuuden syitä > Laumakäyttäytyminen

Ihmisten muodostamiin yhteisöihin liittyvät havainnot paljastavat, että säännöllinen keskinäinen kommunikointi edesauttaa ihmisten samankaltaista ajattelua. Samankaltainen ajattelu vuorostaan altistaa niin sanotulle laumakäyttäytymiselle tai ryhmäajattelulle. Mikäli kaikki sijoittajat ajattelisivat itsenäisesti, virheellinen tulkinta markkina-arvoista keskiarvoistuisi pois ja laumakäyttäytymisellä ei olisi mitään vaikutusta hintoihin. Mutta koska ihmiset haluavat ajatella jollakin tasolla samankaltaisesti ja kuulua johonkin viiteryhmään, olemme erittäin alttiita ryhmäajattelulle ja laumakäyttäytymiselle, mikä mahdollistaa talouden hintakuplien syntymisen.
Laumakäyttäytymistä on tutkittu psykologisissa kokeissa, jossa koehenkilö on laitettu ryhmään, jossa ryhmän muiden jäsenien käyttäytymistä kontrolloidaan (eli he ovat kokeentekijän liittolaisia) ja koehenkilön tietämättä sitä. Eli koehenkilö luulee muiden olevan samassa asemassa, vaikka todellisuudessa näin ei ole. Ryhmältä kysyttiin kysymyksiä koskien eri viivojen pituuksia ja kysymyksiin oli erittäin ilmeinen vastaus. Kun muut ryhmän jäsenet määrättiin vastaamaan kysymykseen väärin ja koehenkilö tiesi suurimman osan muiden vastauksista ennen omaa vastaustaan, myös koehenkilö vastasi kysymykseen väärin joka kolmannessa tapauksessa. On päätelty, että ihmisen virheellinen tulkinta tällaisessa tilanteessa johtuu siitä, että ihminen ajattelee, ettei suuri määrä muita ihmisiä voi olla väärässä. Tällaisella järjettömällä käyttäytymisellä on järjellinen perustelu: jokapäiväisestä elämästä ihminen on oppinut, että kun suuri määrä ihmisiä on yksimielisiä jostakin asiasta, he yleensä ovat oikeassa. Koehenkilö myös kokee tilanteen ahdistavaksi ja kiusalliseksi, mikä johtuu osittain sosiaalisesta paineesta ja toisaalta siitä, että koehenkilö kokee, etteivät hänen omat aistinsa välttämättä olekaan täysin luotettavia.
Toisessa laumakäyttäytymiseen liittyvässä psykologisessa kokeessa tutkittiin sitä missä määrin ihmiset luottavat asiantuntijoiden lausuntoihin. Siinä koehenkilö määrättiin antamaan sähköiskuja toiselle lähellä istuvalle henkilölle, joka oli tutkijan liittolainen, mutta koehenkilö ei sitä tiennyt. Oikeasti sähköiskuja ei annettu, mutta liittolainen näytteli saavansa niitä teeskentelemällä kipua ja kärsimystä. Liittolainen väitti, että hän koki suurta hätää ja pyysi kokeen lopettamista. Kokeessa mukana ollut asiantuntija väitti, etteivät sähköiskut aiheuttaisi pysyviä ihovaurioita ja vaati kokeen jatkamista. Moni koehenkilö jatkoi sähköiskujen antamista, vaikka selkeästi havaitsi niiden aiheuttavan fyysistä kärsimystä toiselle ihmiselle. Tutkimuksen kontribuution on laajasti tulkittu olevan osoitus siitä, kuinka suunnattoman suuri vaikutus asiantuntijoiden lausunnoilla on ihmisten ajatuksiin. Lisäksi sen ajatellaan kertovan siitä, että ihmiset ovat oppineet luottamaan asiantuntijoihin. Mikäli asiantuntija sanoo jonkin asian olevan kunnossa, se luultavasti myös on kunnossa, vaikkei se siltä näyttäisikään.
Edellä mainitut kokeet osoittavat, että ihmiset ovat valmiita uskomaan sekä enemmistöä että asiantuntijoita, vaikka heidän mielipiteensä olisivatkin selvästi ristiriidassa yksilön omien uskomusten kanssa. Tällainen toiminta on itse asiassa yleensä järkevää ja älykästä. Näiden kokeiden valossa ei ole lainkaan yllättävää, että ihmiset uskovat helposti enemmistöä ja asiantuntijoita sellaisissakin asioissa kuin osakkeiden ja asuntojen arvostus. Näissä asioissa ihminen varmasti luottaa omaan arvioonsa vähemmän kuin arviossa viivojen pituudesta tai näkemästään kärsimyksestä ja sen haitallisuudesta.
Kun "täysin rationaaliset" sijoittajat ottavat huomioon muiden päätökset, jopa he voivat osallistua laumakäyttäytymiseen, vaikka he tiedostavat kaikkien muidenkin käyttäytyvän lauman tavalla (engl. Informational cascade). Käyttäytyminen, joka yksilön kannalta ajateltuna on järkevää, aiheuttaa sellaisen ryhmän laumakäyttäytymisen, joka kokonaisuutena on järjetöntä. Seuraava esimerkki valaisee tällaista käytöstä. Ajatellaan kahta auki olevaa vierekkäistä ravintolaa, jotka aluksi molemmat ovat tyhjiä. Ensimmäinen asiakas tekee arvion ravintoloiden tasokkuudesta etuikkunan läpi, mutta hänen arvionsa pelkästään etuikkunan läpi katsottuna ei voi olla kovin tarkka. Hän joutuu valitsemaan jommankumman tyhjistä ravintoloista. Seuraava mahdollinen asiakas voi käyttää ravintolan valintaan oman informaation lisäksi tietoa ensimmäisen asiakkaan valinnasta. Jos toinen asiakas valitsee saman ravintolan kuin ensimmäinen, kolmas mahdollinen asiakas näkee jo kaksi asiakasta syömässä samassa ravintolassa. Lopputulos voi olla, että kaikki asiakkaat päätyvät syömään samaan ravintolaan. Ja tämä ravintola voi hyvin olla huonompi ravintola johtuen ensimmäisen asiakkaan virheellisestä arviosta.
Ravintolaesimerkki tarjoaa perusteet teorialle siitä, kuinka rationaalisetkin investoijat voivat joutua hakoteille esimerkiksi osakemarkkinoilla. Teorian mukaan yleinen käsitys siitä, että markkinoiden hintataso muodostuu kaikkien investoijien tavallaan "äänestäessä" oikeasta hintatasosta, on täysin virheellinen. Juuri kukaan ei oikeasti äänestä. Sen sijaan ihmiset päättävät olla käyttämättä aikaa ja vaivaa hintatason arviointiin, mistä johtuen heidän toiminnan vaikutus markkinoihin ei ole riippumaton. Jos kaikki muut investoijat seuraisivat tarkkaan uutisia, arvioisi uutisten vaikutusta osakkeiden arvoon ja toimisi rationaalisesti markkinoilla, olisi yksilön järkevää olla käyttämättä aikaa ja vaivaa uutisten seuraamiseen ja oikean arvostuksen laskemiseen. Markkinat olisivat tällaisessa kuvitteellisessa tilanteessa tehokkaat eli aina oikein hinnoitellut ja yksilö voisi toimia markkinoilla vapaamatkustajana nauttien muiden työn tuloksista ja ostaa ja myydä pelkäämättä spekulatiivisia markkinoita. Mutta todellisuudessa muutkin haluavat olla vapaamatkustajia eli yksilön järkevästä käytöksestä seuraa ryhmän järjetön laumakäyttäytyminen ja väärä hintataso. Monelle investoijalle voi olla yllätys kuinka vähän tehokkaiden markkinoiden vaatimaa toimintaa käytännössä tapahtuu ja se mitä tapahtuu, sen tuloksia ei yleensä kerrota julkisuuteen, tai kerrotut tulokset kiinnostavat ihmisiä vähemmän kuin tarinat uusista aikakausista.