stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Harrison Ford  | … |  Henry ”Indiana” Jones Jr.   |
|  Cate Blanchett  | … |  Irina Spalko   |
|  Karen Allen  | … |  Marion Williams (o.s. Ravenwood)   |
|  Shia LaBeouf  | … |  Henry ”Mutt” Williams / Henry Jones III   |
|  Ray Winstone  | … |   George ”Mac” McHale   |
|  John Hurt  | … |  professori Harold ”Ox” Oxley   |
|  Jim Broadbent  | … |  dekaani Charles Stanforth   |
|  Igor Jijikine  | … |  eversti Dovtšenko   |
|  Alan Dale  | … |  kenraali Robert Ross   |
Vastaanotto

Ilta-Sanomien TV-lehdessä Harri-Ilmari Moilanen antoi elokuvalle kaksi ja puoli tähteä viidestä ja valitteli, ettei kahden vuosikymmenen tauko ole tehnyt hyvää Indiana Jonesille, vaan taso on pudonnut ja seikkailu yllättää lähinnä yksioikoisuudellaan..
Aiheesta muualla

Indiana Jonesin viralliset sivut (englanniksi)
IndyVille-fanisivuston Kristallikallon valtakunta -tiedot
ComingSoon.netin Kristallikallon valtakunta -tiedot (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k Indiana Jones |
| --- | --- |
Elokuvat:  Kadonneen aarteen metsästäjät (1981)  Tuomion temppeli (1984)  Viimeinen ristiretki (1989)  Kristallikallon valtakunta (2008)  The Dial of Destiny (2023) 
Televisiosarjat: Indiana Jones Junior (1993–1994)
Hahmot:  Indiana Jones  Marion Ravenwood  Sallah  Henry Jones Sr. 
Videopelit:  Raiders of the Lost Ark  The Temple of Doom  The Last Crusade: Action Game  The Last Crusade: The Graphic Adventure  The Last Crusade (Taito)  The Fate of Atlantis  Greatest Adventures  Desktop Adventures  The Infernal Machine  The Emperor’s Tomb  Lego Indiana Jones: The Original Adventures  The Staff of Kings  Lego Indiana Jones 2: The Adventure Continues  The Great Circle 
| n k Steven Spielbergin ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
 Amblin’ (1968)  Kauhun kilometrit (1971)  Something Evil (1972)  Kovat ratsastajat (1974)  Tappajahai (1975)  Kolmannen asteen yhteys (1977)  1941 – Anteeksi, missä on Hollywood? (1979)  Kadonneen aarteen metsästäjät (1981)  E.T. (1982)  Hämärän pelottavat varjot (1983)  Indiana Jones ja tuomion temppeli (1984)  Häivähdys purppuraa (1985)  Auringon valtakunta (1987)  Indiana Jones ja viimeinen ristiretki (1989)  Always – ikuisesti (1989)  Hook – Kapteeni Koukku (1991)  Jurassic Park (1993)  Schindlerin lista (1993)  Amistad (1997)  Kadonnut maailma – Jurassic Park (1997)  Pelastakaa sotamies Ryan (1998)  A.I. – Tekoäly (2001)  Minority Report (2002)  Ota kiinni jos saat (2002)  Terminaali (2004)  Maailmojen sota (2005)  München (2005)  Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta (2008)  Tintin seikkailut: Yksisarvisen salaisuus (2011)  Sotahevonen (2011)  Lincoln (2012)  Vakoojien silta (2015)  Iso kiltti jätti (2016)  The Post (2017)  Ready Player One (2018)  West Side Story (2021)  The Fabelmans (2022) 
Harrison Ford kuvauspaikalla kesäkuussa 2007.
Ruokojärvi (Vesilahti)

| Ruokojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Vesilahti
Koordinaatit:  61°14′13″N, 23°24′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Sarkolanjoen valuma−alue‎ (35.17)
Laskuoja:  oja Järviönsuonojaan 
Järvinumero:  35.173.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,3 m  
Pituus:  600 m  
Leveys:  300 m  
Rantaviiva:  1,525 km  
Pinta-ala:  11,672 ha  
Saaria:  ei saaria
 fiRuokojärvi 
Ruokojärvi on Pirkanmaalla Vesilahdella Krääkkiössä sijaitseva järvi.
Maantiede

Ruokojärven pinta-ala on 11,7 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 300 metriä. Se on muodostunut pienten mäkien väliin jääneeseen painaumaan. Järven itäpuolella kohoaa Rimminvuori lähes 40 metrin korkeuteen järven vedenpinnasta. Itäranta on muita rantoja jyrkempi. Luoteisrannat ovat alavaa ja soistunutta maata. Järven rantaviiva on 1,5 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järven lähellä on kaksi maatilaa ja rannoille on rakennettu yli 10 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet Krääkkiön läpi kulkevalta yhdystieltä 2986, joka ohittaa järven läheltä. Järven etelärannassa on uimaranta.
Vesistösuhteita

Ruokojärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Sarkolanjoen valuma-alueella (35.17). Järveen laskee yksi tulo-oja, joka on Ison Oravajärven laskuoja. Sen luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa kilometrin pituinen laskuoja Järviönsuonojaan. Se laskee lopulta Suonojärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 106,3 metriä ja Suoniojärvellä 105,1 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 1,2 metriä.
Historiaa

Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa järven nimi on ”Ruokojärvi”, joka on piiretty autiojärveksi. Järven laskupuronvarsi on raivattu hienäniityksi kuten on myös Oravajärven laskuoja. Lähin maatila on Kräki (torppa?), joka sijaitsee Ruokojärvestä lounaaseen. Vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa järven ympäristö on asutta seutua. Järvensuon raivaus peltomaaksi on levinnyt Ruokojärvelle ja sen taakse asti. Neljällä sen rannoista on vesirajaan ulottuvia peltopalstoja. Yhdystie oli tuolloin jo olemassa. Vuonna 1959 julkaistussa peruskartassa on ihmistoiminnan merkit samanlaisia kuin 1930 talouskartassakin. Oravajärven laskupuro on kaivettu suoraksi ojaksi.
Murtojärvi (Sastamala)

| Murtojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Sastamala
Koordinaatit:  61°16′14″N, 23°10′33″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Sammunjoen valuma−alue‎ (35.18)
Laskuoja:  oja Murtoonmaanojaan 
Järvinumero:  35.183.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  123,3 m  
Pituus:  490 m  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  1,208 km  
Pinta-ala:  5,646 ha  
Saaria:  ei saaria
 fiMurtojärvi 
Murtojärvi on Pirkanmaalla Sastamalassa Sammaljoen lähellä sijaitseva järvi.
Maantiede

Järven pinta-ala on 5,6 hehtaaria ja sen pituus on 490 metriä ja leveys 200 metriä. Se on muodostunut ylängölle kallioisten mäkien väliseen painaumaan. Itäpuolella mäki kohoaa lähes 15 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Sen pohjoispuolella sijaitsee Puntonsuo, jonka suoalue jätkuu järvelle asti. Osia soista on raivattu peltomaaksi ja järven eteläpuolella sijaitsee maatila. Järven rantaviiva on 1,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannalle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto, jonne johtaa tie Sammaljoen kylältä.
Vesistösuhteita

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Kokemäenjoen alueen (35.1) Sammunjoen valuma-alueella (35.18). Järvellä on tulo-ojina muutama suo-oja. Järven luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 750 metriä pitkä laskuoja Murtoonmaanojaan, joka yhtyy Sammaljokeen Myllykosken yläpuolella. Lähellä sijaitseva Pikku Murtojärvi laskee samaan laskuojaan. Järven vedenpinnan korkeus on 123,3 metriä.
Historiaa

Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa järven nimi on ”Iso Murtojärvi” erotukseksi etelässä sijaitsevasta ”Wähä Murtojärvestä”. Molemmat järvet on piirretty karttaan autiojärvinä. Vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa sitä kutsutaan vain ”Murtojärveksi” ja se on tässäkin kartassa vielä autiona. Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on järven nimi nyt ”Iso Murtojärvi” ja siihen laskevat nykyiset suo-ojat on tuolloin ehditty kaivamaan. Eteläpuolinen maatilan pellonraivaus järven länsirannassa on vielä kesken. Järvellä ei ole kesämökkejä.
Kita-ku (Kioto)

| Kita-ku (北区) |
| --- | --- |
 Kinkaku-jin kultainen paviljonki
 Kitan suuralueen sijainti Kioton kaupungissa
 Kita-ku
 Koordinaatit: 35°02′28″N, 135°45′15″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Kioton prefektuuri
Kaupunki:  Kioto
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Suuralue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  94,88 km²
Väkiluku (12/2020):  116 674
 – Väestötiheys:  1 230 as./km²
 
 https://www.city.kyoto.lg.jp/kita/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kita-ku (jap. 北区, ’pohjoinen suuralue’) on yksi Kioton kaupungin 11 suuralueesta. Se sijaitsee Kioton keski- ja pohjoisosassa ja ulottuu Kioton allaslaakson pohjoisreunalta Tanban ylängölle. Suuri osa sen alueesta onkin metsäistä vuoristoa. Kitan suuralueella on 116 674 asukasta (joulukuussa 2020) ja sen pinta-ala on 94,88 neliökilometriä.
Kitan suuralue perustettiin vuonna 1955 erottamalla se Kamigyōn suuralueesta. Historiallisesti Kioton allaslaakson pohjoisosat tunnettiin vihannesten, erityisesti sugukinan (Brassica rapa var. neosuguki) viljelystä, mutta toisen maailmansodan jälkeen seutu on kaupungistunut. Pohjoisosien vuoristoalueilla metsätalous on edelleen tärkeä elinkeino. Se tuottaa etenkin sugipuuta (Kitayama-sugi).
Kitan suuralueen suosituimpiin nähtävyyksiin kuuluu kultaisesta paviljongistaan kuuluisa Rokuon-jin eli Kinkaku-jin buddhalainen temppeli. Muita historiallisia temppeleitä ovat Daitoku-ji, Kōetsu-ji, Kohō-an ja Ryōkō-in. Suuralueella sijaitsee myös vanha Kamowakeikazuchi-jinjan eli Kamigamo-jinjan šintolainen pyhäkkö. Useilla korkeakouluilla on Kita-kun alueella kampus: alueen itäosassa lähellä Kamojokea toimii Ōtani-yliopisto, Kamigamon pyhäkön pohjoispuolella on Kyōto sangyō -yliopisto ja lännempänä myös Bukkyō-yliopisto ja Ritsumeikan-yliopisto.
Kitan suuraluetta palvelevat Kioton metron Karasuma-linja ja Keifuku-rautateiden (Randen) Kitano-linja.
Kuvia

Daitoku-jin temppeliä
Kamigamo-jinjan pyhäkkö
Funaoka-onsen
Kitano-Hakubaichōn rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kita-ku Wikimedia Commonsissa
Suuralueen internetsivut (japaniksi)
| n k Kioton prefektuuri |
| --- | --- | --- |
| Kioton suuralueet |  Fushimi-ku  Higashiyama-ku  Kamigyō-ku  Kita-ku  Minami-ku  Nakagyō-ku  Nishikyō-ku  Sakyō-ku  Shimogyō-ku  Ukyō-ku  Yamashina-ku  |  |
| Muut kaupungit |  Ayabe  Fukuchiyama  Jōyō  Kameoka  Kizugawa  Kyōtanabe  Kyōtango  Maizuru  Miyazu  Mukō  Nagaokakyō  Nantan  Uji  Yawata  |  |
| Kunnat piirikunnittain | Funain piirikunta (Kyōtanba) · Kusen piirikunta (Kumiyama) · Otokunin piirikunta (Ōyamazaki) · Sōrakun piirikunta (Kasagi · Minami-Yamashiro · Seika · Wazuka) · Tsuzukin piirikunta (Ide · Ujitawara) · Yosan piirikunta (Ine · Yosano) |  |
Midsomerin murhat

| Midsomerin murhat> Midsomer Murders |
| --- | --- |

Tyyli:  Draama
Kestoaika:  100 min / jakso
Luoja(t):  Brian True-May
Pääosissa:  John Nettles (1997–2011) Neil Dudgeon (2011–) Daniel Casey Jane Wymark Laura Howard Barry Jackson John Hopkins Jason Hughes Fiona Dolman
Alkuperämaa:  Iso-Britannia
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  ITV Britanniassa ja Yle TV1 Suomessa
Esitetty:  23. maaliskuuta 1997 – jatkuu edelleen
Aiheesta muualla
IMDb 
Midsomerin murhat (engl. Midsomer Murders) on brittiläinen television draamasarja. Se käsittelee kuvitteellisessa Midsomerin kreivikunnassa tapahtuvia murhia. Sarja pohjautuu Caroline Grahamin rikosromaaneihin. Käsikirjoitukset on alkuun sovittanut Anthony Horowitz. Ensimmäinen jakso esitettiin Britanniassa 23. maaliskuuta 1997. Sittemmin on sarjaa esitetty monissa muissakin maissa. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1.
Sarjan tunnusmusiikin melodian esittää Celia Sheen harvinaisella Theremin-antennisoittimella.
Näyttelijät

Sarjan päähenkilönä oli John Nettlesin vuosina 1997–2011 esittämä rikosylikomisario Tom Barnaby. Nettlesin jäätyä 2011 eläkkeelle tuli päähenkilöksi tuotantokaudesta 14 lähtien Tom Barnabyn serkku rikosylikomisario John Barnaby, jota esittää Neil Dudgeon. Barnabyn apuna on nuorempi ylikonstaapeli, joka vaihtui useita kertoja sarjan aikana. Tehtävässä on ollut ylikonstaapeli Ben Jones (Jason Hughes), jonka tilalle tuli 2013 kuvatuista 16. tuotantokauden jaksoista alkaen Charlie Nelson (Gwilym Lee). 19. tuotantokaudella Charlien tilalle tuli Jamie Winter (Nick Hendrix).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Nettles  | … |  rikosylikomisario Tom Barnaby (kaudet 1–13)   |
|  Neil Dudgeon  | … |  rikosylikomisario John Barnaby (kaudet 14–, toistuvana kausi 13)   |
|  Jason Hughes  | … |  rikosylikonstaapeli (myöhemmin komisario, aiemmin poliisi ja rikoskonstaapeli) Ben Jones (kaudet 9–15, vierailevana kausi 19)   |
|  Daniel Casey  | … |  rikosylikonstaapeli (myöhemmin komisario) Gavin Troy (kaudet 1–7, vierailevana kausi 11)   |
|  John Hopkins  | … |  rikosylikonstaapeli Dan Scott (kaudet 7–8)   |
|  Gwilym Lee  | … |  rikosylikonstaapeli Charlie Nelson (kaudet 16–18)   |
|  Nick Hendrix  | … |  rikosylikonstaapeli Jamie Winter (kaudet 19–)   |
|  Kirsty Dillon  | … |  rikoskonstaapeli Gail Stephens (kaudet 11–13, toistuvana kausi 10)   |
|  Jane Wymark  | … |  Joyce Barnaby (kaudet 1–13)   |
|  Fiona Dolman  | … |  Sarah Barnaby (kaudet 14–)   |
|  Barry Jackson  | … |  oikeuslääkäri George Bullard (kaudet 1–2, 4, 6–14, toistuvana kausi 5)   |
|  Toby Jones  | … |  oikeuslääkäri Dan Peterson (kausi 3, toistuvana kausi 2)   |
|  Tamzin Malleson  | … |  oikeuslääkäri Kate Wilding (kaudet 15–17, toistuvana kausi 14)   |
|  Manjinder Virk  | … |  oikeuslääkäri Kam Karimore (kaudet 18–19)   |
|  Annette Badland  | … |  oikeuslääkäri Fleur Perkins (kaudet 20–)   |
Kohut

Sarja joutui kohun keskelle vuonna 2011, kun tuottaja Brian True-May sanoi Radio Times -lehden haastattelussa sarjan menestyksen perustuvan idylliseen perusenglantilaisuuteen. Sarjassa on kielletty kiroilu, väkivalta ja seksikohtaukset, mutta se ei estä haastavien juonten luomista. ”Etnisiä vähemmistöjä ei ole, koska se ei sopisi englantilaiseen kylään. Pian oltaisiin Sloughissa (jota Causton, yksi sarjan pääpaikoista, esittää). Ja siellä ei näe yhtään valkoista naamaa.” Haastattelun julkaisun jälkeen tuottajayhtiö hyllytti True-Mayn tehtävästään.
Aiheesta muualla

Midsomerin murhat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Midsomerin murhat (Arkistoitu – Internet Archive) TV.com-sivustolla (englanniksi)
Midsomerin murhat (Arkistoitu – Internet Archive) Yle Areenassa
Visit Midsomer South Oxfordshire District Council. (englanniksi)
Rullalautailu kesäolympialaisissa 2020

Rullalautailussa kilpailtiin Tokion 2020 kesäolympialaisissa ensimmäistä kertaa. Eri kilpailutapahtumia oli neljä siten, että naiset ja miehet kilpailivat katu- ja puistorullalautailussa. Katukilpailut käytiin 25. ja 26. heinäkuuta ja puistokilpailut 4. ja 5. elokuuta. Yhteensä rullalautailuun osallistui 80 urheilijaa eli jokaiseen kilpailutapahtumaan 20 urheilijaa.
Menestynein maa oli Japani, jonka urheilijat voittivat kolme kilpailua neljästä.
Aikataulu

25. heinäkuuta kilpailtiin miesten katukilpailu. Naisten katukilpailu käytiin 26. heinäkuuta. 4. elokuuta käytiin naisten puistokilpailu ja 5. elokuuta miesten vastaava kilpailu.
Mitaliyhteenveto

| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miehet, katu   tiedot |  Yūto Horigome Japani (JPN) |  Kelvin Hoefler Brasilia (BRA) |  Jagger Eaton Yhdysvallat (USA) |
| Naiset, katu   tiedot |  Momiji Nishiya Japani (JPN) |  Rayssa Leal Brasilia (BRA) |  Funa Nakayama Japani (JPN) |
| Miehet, puisto   tiedot |  Keegan Palmer Australia (AUS) |  Pedro Barros Brasilia (BRA) |  Cory Juneau Yhdysvallat (USA) |
| Naiset, puisto   tiedot |  Sakura Yosozumi Japani (JPN) |  Kokona Hiraki Japani (JPN) |  Sky Brown Iso-Britannia (GBR) |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Japani | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 2. |  Australia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3. |  Brasilia | 0 | 3 | 0 | 3 |
| 4. |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 5. |  Iso-Britannia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | 4 | 4 | 4 | 12 |
Acosta Ñun taistelu

Acosta Ñun taistelu tai Campo Granden taistelu oli kolmoisliiton sodan aikana 16. elokuuta 1869  käyty taistelu Paraguayn ja Brasilian välillä. Taistelu oli sodan suuremmista yhteenotoista toiseksi viimeinen. Se päättyi puolustavien paraguaylaisten selvään tappioon. Heistä kaikki kaatuivat tai jäivät vangeiksi Paraguayssa taistelu tuli tunnetuksi etenin kun siihen oli ottanut osaa suuri määrä alaikäisiä poikia. Maassa on vuosittan pidetty taistelun muistopäivää nimellä Día del Niño.
Tausta

Liittoutuneet olivat vallanneet Paraguayn pääkaupunki Asunciónin 1. tammikuuta 1869 ja Paraguayn presidentti Francisco Solano López oli vetäytynyt jäljellä olevine joukkoineen maan koillisosien ylängölle. Hän kokosi uusia joukkoja suunnelmanaan aloittaa ssisota liittoutuneita vastaan samalla, kun tappiot aikaisemmissa verisissä tateluissa hidastivat liittoutuneiden toimintaa. Eun kreivi Gaston d'Orléans johtamat brasilialaiset joukot aloittivat Lópezin ajojahdin 18. toukokuuta 1869. Lópezin joukkojen vielä hallitsemat pikkukaupungit hidastivat heitä huomattavasti, mutta 12. elokuuta brasilialaisten onnistui vallata Piribebuy.
Liittoutuneiden ollessa Lópezin kannoilla hän muodosti parhaista jäljellä olevista joukoistaan takavartioston kenraali Bernardino Caballeron komennuksessa. Niiden tehtävänä oli erota pääjoukosta ja pysäyttää etenevät liittoutuneiden joukot. Paraguaylaisia oli noin 3 600 miestä ja 12 tykkiä. Miehet koostuivat suurelta osiin ikääntyneistä veeraaneista ja alaikäisistä pojista. Ne ottivat asemat liittoutuneet kohdatakseen Acosta Ñussa noin 9 kilometriä nykyisestä Eusebio Ayalasta pohjoiseen ja 72 kilometriä Asunciónista itään. Heitä vastaan eteni noin 20 000 brasilialaista.
Taistelu

Seurannut taistelu käytiin 16. elokuuta 1869. Se tunnetaan Paraguayssa Acosta Ñun tai Ñu Guazún taisteluna. Brasilialaisessa historiankirjoituksessa on käyttty nimeä Campo Granden taistelu.
Vaikeakulkuisessa maastossa käyty taistelu päättyi paraguaylaisten selvään tappioon. Kaikki puolustajat kaatuivat tai otettiin vangeiksi. Vangiksi otettujen joukossa oli myös kenraali Caballero. Taistelukentän kuvailtiin peittyneen kuolleiden poikien ruumiista, joista monilla oli ollut tekoparta aikuisia näytelläkseen.
Seuraukset

Taistelu ei ollut lopulta pysäyttänyt tai edes merkittävästi hidastanut brasilialaisia. Lópezin muu joukko pakeni kohti pohjoista. Ne viettivät useita kuukausia käyden lyhyitä yhteenottoja liittoutuneita vastaan ja suuri osa joukoista nälkiintyi tai jätti rivit. Lopulta 1. maaliskuuta 1870 brasilialaiset yllättivät Lópezin Cerro Corán taistelussa, jossa hän sai surmansa. Tappio merkitsi kolmoisliiton sodan loppua.
Paraguayssa taistelusta on tullut osa kansallista eeppistä historiaa, joka muistettu etenkin sen aikana kaatuneiden lapsisotilaiden kautta. Acosta Ñun taistelua on muistettu vuosittain sen taistelupäivänä nimellä Día del Niño eli lastenpäivä. Eri lastenoikeuksien järjestöt ovat joskus kritisoineet päivän muistamista kontekstissaan.
Kartta joukkojen asemista taistelukentällä.
Paraguaylainen lapsisotilas. Modesto González, 1891.
Lapsimarttyyrien muistomerkki, Eusebio Ayala.
Cerro Corán taistelu

Cerro Corán taistelu oli kolmoisliiton sodan päättänyt yhteenotto paraguaylaisten ja brasilialaisten joukkojen välillä 1. maaliskuuta 1870. Noin 8 000 brasilialaisen armeija piiritti ja tuhosi pitkään liittoutuneita pakoilleen Paraguayn presidentti Francisco Solano Lópezin noin 500 vielä jäljellä ollutta seuraajaa. López sai surmansa kaikkien paraguaylaisten kaatuessa tai jäädessä vangiksi.
Taistelupäivä 1. maaliskuuta on "sankarien päivä" Paraguayssa.
Tausta

Liittoutuneet olivat vallanneet Paraguayn pääkaupunki Asunciónin vuonna 1869 ja sota vaikuti olevan jo miltei ohi. Presidentti Francisco Solano López johti kuitenkin vielä pieniä joukkojaan tarkoituksenaan siirtyä Paraguayn koillisosien kukkuloille käydäkseen sissisotaa liittoutuneita vastaan. Hänen mukaansa oli liittynyt sotilaita Asunciónista paenneesta varuskunnasta ja useita satoja paikallisia intiaaneja. Aseita oli hyvin niukasti ja suurin osa paraguaylaisista käytti vain seipäitä. Aseita saatiin lähinnä väijyttämällä liittoutuneiden joukkoja pienissä yhteenotoissa. Liittoutuneet aloittivat uuden offensiivin Lópezin vangitsemiseksi 18. toukokuuta 1869 ja he alkoivat vallata vielä Lópezin hallussa olleita pikkupaikkakuntia. Piribebuy vallattiin 12. elokuuta ja López yritti hidastaa heidän etenemistään uhraamalla suurimman osan parhaista sotilaistaan Acosta Ñun taistelussa 16. elokuuta.
López pakeni entistä pienempien joukkojensa kanssa edelleen kohti pohjoista. Joulukuussa 1869 hänellä oli komennossaan noin 4 000 seuraajaa. Seuraavien kuukausien aikana heitä kuoli nälkään tai pakeni riveistä. Lopulta paraguaylaisten saapuessa Cerro Coráan Lópezilla oli enää noin 500 sotilasta. Cerro Corá sijaitsee Paraguayn Amambayn departementissa noin 494 kilometriä Asunciónista koilliseen.
Taistelu

Liittoutuneiden noin 8 000 miehen vahvuinen brasilialaisarmeija ehätti paraguaylaiset 1. maaliskuuta 1870. Paraguaylaiset yllätettiin brasilialaisten piirittäessä koko alueen, minkä jälkeen alkoi heidän hyökkäyksensä. Kaikki paraguaylaiset kaatuivat, tai otettiin vangiksi. Lópezin on sanottu saaneen surmansa, kun häneen osuttiin ensin peitsellä, minkä jälkeen hänet ammuttiin. Hänen viimeisten sanojensa on sanottu olleen ¡Muero con mi pátria!, eli vapaasti kääntäen "Kuolen isänmaani mukana". Hänen leskensä Eliza Lynch ja poika Enrique Solano López hautasivat hänet matalaan hautaan paikan päällä.
Lópezin ohella kaatuneiden joukossa olivat esimerkiksi hänen vanhin poikansa eversti Juan Francisco López ja Paraguayn varapresidentti Domingo Francisco Sánchez.
Seuraukset

Cerro Corán taistelu ja Lópezin kuolema päätti kolmoisliiton sodan. Argentiina, Brasilia ja Uruguay olivat saavuttaneet vuonna 1865 solmimansa kolmoisliiton (Triple Alianza) tavoitteen, jonka mukaan sotaa tuli jatkaa Lópezin kukistumiseen saakka.
Lópezin ruumis siirrettiin Cerro Corásta Panteón Nacional de los Héroesiin pääkaupungissa lokakuussa 1936. Cerro Corán alue on nykyisin kansallispuisto. 1. maaliskuuta on Paraguayssa "sankarien päivä".
Cerro Corá.
Francisco Solano López jonkin aikaa ennen Cerro Corán taistelua Angelo Agostinin piirrustuksessa vuonna 1870.
Lópezn kuolema, Adolfo Methfesselin piirrustus vuodelta 1870.
Stipagrostis pennata

| Stipagrostis pennata |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Aristidoideae
Suku::  Untuvaheinät Stipagrostis
Laji::  pennata
Kaksiosainen nimi
 Stipagrostis pennata  (Trin.) De Winter 
Katso myös
   Stipagrostis pennata Wikispeciesissä   Stipagrostis pennata Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Stipagrostis pennata on heinäkasvien (Poaceae) heimoon ja untuvaheinien (Stipagrostis) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen laji, joka muodostaa ohuita maavarsia. Varret ovat tyveltä runsaasti haaroittuneita ja kasvavat noin 20–60 cm korkeiksi. Lehtitupet ovat pitkähköjä, ja lehtilavat ovat 10–30 cm pitkiä. Kieleke on lyhyt ja karvareunainen. Kukinto on 5–20 cm pitkä röyhy, jonka tyvi on usein osittain ylimmän lehtitupen sisällä. Röyhyn haarat ovat tavallisesti pareittain, joskus harvoin yksittäin. Tähkylät ovat 13–17 mm pitkiä ja särmikkäitä. Kaleet ovat kapeansoikeita ja ulkokale on hieman sisäkaletta pidempi. Ulkokaleessa on kolmesta viiteen suonta, mutta sisäkale on kolmisuoninen. Helpeet ovat 5–7 mm pitkiä, sileäselkäisiä ja vihneellisiä. Laji kukkii heinä–syyskuussa.
Stipagrostis pennata kasvaa hiekkaisilla kasvupaikoilla, kuten dyyneillä. Sitä tavataan laajalti Keski-Aasiassa ja Lähi-idän pohjoisosissa. Laji sitoo kasvaessaan hyvin kasvualustansa hiekkaa paikoilleen ja nuoret versot sopivat hyvin myös rehuksi.