stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
De Havilland Canada DHC-1 Chipmunk

DHC-1 Chipmunk
RCAF DHC-1B-2-S5 Chipmunk
Entinen RAFin Chipmunk, jota käyttää  National Test Pilot School.
De Havilland Canada DHC-1 Chipmunk on kanadalainen De Havilland Canadan valmistama sotilaskoululentokone.
Koneen suunnitteli toisen maailmansodan aikana puolalainen Wsiewołod Jakimiuk. Koneen ensilento tehtiin 22. toukokuuta 1946. Koneen pääkäyttäjä oli Englannin ilmavoimat, joka käytti sitä vuodesta 1946 vuoteen 1972. Myös Kanada, Portugali ja Belgia käyttivät konetta sotilaslentäjien peruskoulutukseen. Koneita rakennettiin vuosina 1947–1956 1283 kappaletta.
Arvioidaan, että 2000-luvun alkupuolella vielä 500 De Havilland Canada DHC-1 Chipmunk lentokonetta oli lentokerhojen ja yksityisten henkilöiden käytössä.
Kirjallisuutta

Bain, Gordon. de Havilland: A Pictorial Tribute. London: AirLife, 1992. ISBN 1-85648-243-X.
Fisher, Bill. Chipmunk: The First Forty Years. Berkhamsted, Hertfordshire, UK: de Havilland Type Design Organisation, 1986.
Fisher, Bill. Chipmunk: The First Fifty Years. Berkhamsted, Hertfordshire, UK: de Havilland Type Design Organisation, 1996.
Hotson, Fred. The de Havilland Canada Story. Toronto: CANAV Books, 1983. ISBN 0-9690703-2-2.
The Illustrated Encyclopedia of Aircraft (Part Work 1982-1985). London: Orbis Publishing.
Jackson, A.J. British Civil Aircraft since 1919 Volume 2. London: Putnam, 1974. ISBN 0-370-10010-7.
Jackson, A.J. De Havilland Aircraft since 1909. London, Putnam. Third edition, 1987. ISBN 0 85177 802 X.
Niccoli, dott Riccardo."Atlantic Sentinels: The Portuguese Air Force since 1912". Air Enthusiast, No.73, January/February 1998. Stanford, UK:Key Publishing. ISSN 0143 5450. s. 20–35.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
RAF Museum (Arkistoitu – Internet Archive)
National Air Force Museum of Canada (Arkistoitu – Internet Archive)
Caledonian Chipmunks (Arkistoitu – Internet Archive)
Delta Aviation (Arkistoitu – Internet Archive)
Skylark Aviation (Arkistoitu – Internet Archive)
Aircraft.co.za - The Complete Aviation Reference (Arkistoitu – Internet Archive)
Museu do Ar (Portuguese Air Force)
Björn Damstén

Björn Gustaf Waldemar Damstén
Björn Gustaf Waldemar Damstén (käytti Saksassa nimeä Delmas; 23. helmikuuta 1892 Helsinki – 23. marraskuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen jääkärimajuri ja liikemies. Hänen vanhempansa olivat johtaja Severin Damstén ja Jenny Hellén. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Anne-Marie Frostellin kanssa, josta erosi. Toisen kerran hän avioitui 1930 Molly Martha Lindströmin kanssa.
Opinnot

Hän kävi kahdeksan luokkaa Helsingin uudessa ruotsalaisessa yhteiskoulussa ja jatkoi opintojaan Böömissä Bodenbachin teknisessä korkeakoulussa sähköoppia vuosina 1912–1913 sekä Hampurin Grohnen instituutissa ja Breslaun kauppakoulussa vuosina 1913–1914. Hän oli J. C. Cronvall Oy:n palveluksessa ennen jääkärikoulutukseen lähtöään.
Jääkäriaika

Hän liittyi yhtenä ensimmäisten vapaaehtoisten joukkoon, joiden päämääränä oli Saksassa sotilaskoulutusta antava Pfadfinder-kurssi, joka järjestettiin Pohjois-Saksassa sijaitsevalla Lockstedter Lagerin harjoitusalueella. Leirille hän ilmoittautui 55 muun miehen kanssa 25. helmikuuta 1915. Hänet sijoitettiin joukon 2. komppaniaan. Myöhemmin 8. marraskuuta 1915 hänet sijoitettiin Kuninkaallisen, Preussin Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan ja edelleen 4. komppaniaan 21. joulukuuta 1915. Hänet siirrettiin 9. heinäkuuta 1917 pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan ja takaisin 4. komppaniaan 19. heinäkuuta 1917. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän suoritti Libaussa sotakoulun B-kurssin vuonna 1917.
Suomen sisällissota

Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana yliluutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 4. komppaniaan, jonka päälliköksi hänet määrättiin 24. maaliskuuta 1918 alkaen, josta tehtävästä hänet siirrettiin komppanioineen 2. jääkärirykmentin 6. jääkäripataljoonaan, jossa komppanian järjestysnumeroksi tuli kolme. Hän otti osaa komppanioineen taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella ja Kuokkalassa.
Sisällissodan jälkeinen aika

Sisällissodan jälkeen hänet siirrettiin päälliköksi Meripataljoonaan, jossa toimi 1. komppanian päällikkönä sekä loppuvuodesta 1918 pataljoonan komentajana. Hänet siirrettiin 31. tammikuuta 1919 Suomen valkoiseen kaartiin 1. komppanian päälliköksi ja edelleen 6. joulukuuta 1922 talouspäälliköksi Uudenmaan rykmenttiin. Hän erosi armeijasta 22. huhtikuuta 1925, Vuonna 1919 hän suoritti opintomatkat Ranskaan ja Englantiin. Armeijasta eronsa jälkeen hän matkusti Kanadaan ja Yhdysvaltoihin, mistä palasi Suomeen vuonna 1928 ja astui O. Grundströn Oy:n palvelukseen, jonka jälkeen hän oli perustamassa puutavaraliike Soinne & K:nia, ollen sen yhtiökumppanina aina vuoteen 1936 asti.
Talvi- ja jatkosota

Talvisotaan hän osallistui Intendenttitoimiston päällikkönä ja intendenttinä 1. Täydennysdivisioonan esikunnassa. Jatkosotaan hän osallistui toimistopäällikkönä Helsingin suojeluskuntapiirin esikunnassa vuoteen 1942 asti. Tämän jälkeen hän toimi liikemiehenä Helsingissä vuosina 1942–1953. Hänet on haudattu Helsinkiin.
Jääkäripataljoona 27:n 4. komppania.
Noam Chomsky

| Noam Chomsky |
| --- | --- |
 Noam Chomsky vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. joulukuuta 1928 (ikä 96) Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:   Pennsylvanian yliopisto (B.A., 1949; M.A., 1951; Ph.D., 1955)  Harvard Society of Fellows (1951–1955) 
Instituutti:   Massachusettsin teknillinen korkeakoulu (MIT) (1955–)  Institute for Advanced Study (1958–1959) 
Tutkimusalue:  kielitiede, analyyttinen filosofia, kognitiotiede, aatehistoria, poliittinen kritiikki
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
chomsky.info
Avram Noam Chomsky (s. 7. joulukuuta 1928 Philadelphia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kielitieteilijä, filosofi, kognitiotieteilijä, historioitsija, loogikko, yhteiskuntakriitikko ja poliittinen aktivisti. Chomsky on merkittävä henkilö analyyttisessa filosofiassa ja yksi kognitiotieteen perustajista. Chomskya on kuvattu ”modernin kielitieteen isäksi”. Hän on viettänyt yli puoli vuosisataa Massachusettsin teknillisessä korkeakoulussa (MIT), jossa hän on kielitieteen emeritusprofessori. Chomsky on kirjoittanut yli sata kirjaa eri aiheista, kuten kielitieteestä, sodasta, politiikasta ja mediasta. Ideologisesti hän sijoittuu anarkosyndikalismiin ja anarkososialismiin.
Chomsky on maailman siteeratuimpia tutkijoita, ja hän on vaikuttanut laajasti eri tieteenaloilla. Hänet tunnustetaan yleisesti paradigman muuttajaksi ihmistieteiden alalla suurelle vallankumoukselle antamallaan sytykkeellä ja edistämällä uudenlaista kognitiivista viitekehystä kielen ja mielen tutkimisessa. Jatkuvan tieteellisen tutkimustyönsä ohella hän on Yhdysvaltojen ulkopolitiikan, uusliberalismin, nykyaikaista valtiokapitalismin, Israelin–Palestiinan konfliktin ja valtavirtalehdistön johtava kriitikko. Hänen ajatuksensa näistä aiheista ovat osoittautuneet hyvin merkittäviksi antikapitalististen- ja imperialismin vastaisten liikkeiden keskuudessa, mutta niihin on myös yhdysvaltalainen poliittinen oikeisto kohdistanut arvostelua hänen amerikkalaisvastaisuudestaan. Chomsky pidätettiin useita kertoja aktivisminsa vuoksi.lähde?
Chomsky on Richard Nixonin salaisella listalla, johon on koottu tämän tärkeimpiä poliittisia vihollisia.
Chomsky oli vuosina 1980–1992 maailman siteeratuin elävä ihmistieteiden edustaja (Arts & Humanities Citation Index).
Nuoruus > Lapsuus: 1928–1945

Avram Noam Chomsky syntyi 7. joulukuuta 1928 East Oak Lanen naapurustossa Philadelphiassa Pennsylvaniassa. Hänen ukrainalaissyntyinen aškenasijuutalainen isänsä William ”Zev” Chomsky pakeni 1913 Yhdysvaltoihin. Opiskeltuaan Johns Hopkinsin yliopistossa William työskenteli rehtorina uskonnollisessa Congregation Mikveh Israel -koulussa. Williamin vaimo Elsie Simonofsky oli valkovenäläissyntyinen opettaja ja aktivisti, jonka William oli tavannut työskennellessään Mikveh Israelin koulussa.
Noam oli Chomskyn perheen esikoinen. Viisi vuotta myöhemmin syntyi Chomskyn veli David Eli Chomsky. Veljekset olivat läheisiä, vaikka David oli huolettomampi, kun taas Noam kilpailuhenkinen. Veljekset kasvatettiin juutalaisiksi, heille opetettiin hepreaa ja he keskustelivat säännöllisesti sionismin poliittisista teorioista. Perhe oli erityisesti vaikuttunut Ahad Ha'amin vasemmistolaisista sionismin kirjoituksista. Juutalaisena Chomsky kohtasi lapsena antisemitismiiä Philadelphiassa varsinkin irlantilaisilta ja saksalaisissa yhteisöissä.
Chomsky luonnehti vanhempiaan ”normaaleiksi Roosevelt-demokraateiksi”, jotka poliittisella kentällä asennoituivat keskustavasemmistolaisesti. Hän kuitenkin altistui äärivasemmistolaiselle politiikalle muiden suvun jäsenten kautta, joista useat olivat sosialisteja ja Yhdysvaltojen suurimpiin kuuluvan ammattiliiton (International Ladies' Garment Workers' Union) jäseniä. Chomskyyn vaikutti merkittävästi hänen setänsä, joka oli yliopiston keskeyttänyt lehtikioskin omistaja New Yorkissa, jossa juutalaiset vasemmistolaiset keskustelivat ajankohtaisista aiheista. Joka kerta kun Chomsky vieraili setänsä luona New Yorkissa, hän vieraili myös vasemmistolaisissa ja anarkistisissa kirjakaupoissa lukien ahnaasti poliittista kirjallisuutta. Myöhemmin hän kuvaili löydöksiään anarkismista ”onnekkaana sattumana”, joka sai hänet suhtautumaan kriittisesti muita radikaaleja vasemmistolaisia ideologioita kohtaan, kuten stalinismia ja marxismi-leninismiä kohtaan.
Chomsky kävi Oak Lane Country Day School -ala-asteen, itsenäisen Deweyite-instituution, joka keskittyi mahdollistamaan oppilaiden omien mielenkiinnon kohteiden harjoittamisen ilman kilpailuhenkistä ilmapiiriä. Täällä hän kirjoitti ensimmäisen artikkelinsa 10-vuotiaana, joka kertoi fasismin leviämisestä sen jälkeen kun Francisco Francon fasistinen armeija kaatoi Barcelonan Espanjan sisällissodassa. 12-vuotiaana hän siirtyi Philadelphialaiseen lukioon, jossa hän liittyi eri kerhoihin ja yhdistyksiin menestyen akateemisesti. Chomskya vaivasivat koulun hierarkkiset ja kurinalaiset opetusmenetelmät. 12–13-vuotiaana hän omistautui enemmän anarkistiselle politiikalle.
Nuoruus > Uran alkuvuodet: 1955–1966

Chomsky oli ystävystynyt Massachusettsin teknillisessä yliopistossa (MIT) kahden kielitieteilijän, Morris Hallenin ja Roman Jakobsonin kanssa. Jakobson nimesi Chomskyn apulaisprofessoriksi MIT:iin vuonna 1955. MIT:ssä Chomsky vietti puolet ajastaan konekääntämisprojektin kanssa ja toisen puolen ajastaan opettaen kielitieteen ja filosofian kursseilla. Myöhemmin hän kuvasi MIT:iä ”melko vapaaksi ja avoimeksi paikaksi, joka on avoin kokeiluille ilman tiukkoja vaatimuksia. Se oli hyvä paikka minunlaiseni kiinnostuksille ja töille”. Vuonna 1957 MIT ylensi hänet dosentiksi, ja vuosina 1957–1958 hän työskenteli myös Columbian yliopistossa vierailevana professorina. Samana vuonna Chomskyn ensimmäinen lapsi Aviva syntyi, sekä hän julkisti ensimmäisen kielitieteellisen kirjan nimeltä Syntatic Structures, joka radikaalisti vastusti hallitsevaa Harris–Bloomfield -trendiä alalla. Chomskyn ideat herättivät ajatuksia välinpitämättömyydestä vihamielisyyteen ja hänen työnsä aiheutti eripuraa ja ”merkittävää kuohuntaa” tieteenalalla. Kielitieteilijä John Lyons myöhemmin totesi, että ”se mullisti kielen tieteellisen tutkimuksen”. Vuosina 1958–69 Chomsky oli tutkijana Yhdysvaltain kansallisen tiedesäätiön Institute for Advanced Study:ssa Princetonissa, New Jerseyssä.
Vuonna 1959 Chomsky julkaisi arvostelun Language-lehdessä B. F. Skinnerin kirjasta Verbal Behavior, jossa hän argumentoi Skinnerin näkemyksiä vastaan siitä, että kieli olisi opittua käytöstä. Chomsky arvosteli sitä, että Skinner ei huomioinut ihmisen luovuuden roolia kielitieteessä. Arvostelunsa ansiosta hänestä tuli ”vakiintunut intellektuelli”, ja hän jatkoi MIT:ssä Hallenin kanssa kielitieteen parissa. Vuonna 1961 hän sai akateemisen palkinnon virassaoloajastaan, ja hänestä tuli nykykielten ja kielitieteen osaston täysi professori. Hänet nimitettiin puhujaksi Ninth International Congress of Linguists -täysistuntoon, joka pidettiin vuonna 1962 Cambridgessä, Massachusettsissa. Tämä puhujan rooli käytännössä vakiinnutti hänet yhdysvaltalaisen kielitieteen edustajaksi. Hän jatkoi kielitieteellisten ideoiden julkaisemista koko vuosikymmenen ajan, esim. Aspects of the Theory of Syntax (1966), Topics in the Theory of Generative Grammar (1966) ja Cartesian Linguistics: A Chapter in the History of Rationalist Thought (1966). Yhdessä Hallenin kanssa, hän myös muokkasi Studies in Language -kirjasarjaa Harper and Row -kustantamolle ja laajensi fonologiaa generatiiviseen kielioppiin kirjaan The Sound Pattern of English (1968). Hän jatkoi akateemisten tunnustuksien ja kunniamainintojen saamista töillään; vuonna 1955 Kalifornian yliopisto (San Diego) antoi hänelle arvonimen Linguistics Society of America Professor ja sen jälkeen Kalifornian yliopisto (Berkeley) arvonimen Beckman Professor. Hänen Beckman-luennot koottiin ja julkaistiin Language and Mind -kirjassa vuonna 1968. Luennoista seuranneet väittelyt Chomskyn ja hänen kriitikoidensa välillä tulivat tunnetuksi nimellä ”kielitieteellinen taistelu”. Nämä väittelyt pyörivät suurimmaksi osaksi filosofisten kysymysten äärellä kielitieteen sijaan.
Myöhempi elämä > Reaganin kausi ja työt mediasta: 1980–1989

Republikaanien ehdokkaan Ronald Reaganin valinta Yhdysvaltojen presidentiksi vuonna 1981 merkitsi sotilaallisen väliintulon lisääntymistä Keski-Amerikassa. Nicaraguan Contra-sodan aikana – jolloin Yhdysvallat tuki vastavallankumouksellisten miliisiä Sandinistien hallitusta vastaan – Chomsky matkusti Managuaan tapaamaan työntekijäjärjestöjä ja konfliktia paenneita ihmisiä, pitäen yleisöluentoja politiikasta ja kielitieteestä. Monet näistä luennoista julkaistiin vuonna 1987 On Power and Ideology: The Managua Lectures -kirjassa. Vuonna 1983 hän julkaisi The Fateful Triangle -kirjan, jossa hän tarkasteli Israelin–Palestiinan konfliktia ja Yhdysvaltojen roolia siinä, väittäen, että Yhdysvallat oli käyttänyt konfliktia omiin tarkoituksiinsa. Vuonna 1988 Chomsky vieraili palestiinalaisalueilla todistamassa Israelin armeijan miehityksen vaikutuksia.
Vuonna 1988 Chomsky ja Herman julkaisivat Manufacturing Consent: The Political Economy of the Mass Media -kirjan, jossa he korostivat heidän propagandamalliansa valtamedian ymmärtämiseksi. He väittivät, että jopa maissa, joissa ei ole sensuuria virallisten määritelmien mukaan, esitetyt uutiset esitettiin käyttäen neljää suodatinta, joilla oli suuri vaikutus mitä kirjoituksia raportoitiin ja miten ne oli esitetty. Kirjasta tehtiin elokuva vuonna 1992 nimeltä Manufacturing Consent: Noam Chomsky and the Media, jonka ohjaajina olivat Mark Achbar ja Peter Wintonick. Vuonna 1989 Chomsky julkaisi Necessary Illusions: Thought Control in Democratic Societies -kirjan, jossa hän kritisoi pseudodemokraattista luonnetta lännen kapitalistisissa valtioissa.
80-luvun aikana monet Chomskyn opettamista opiskelijoista tulivat oman alan asiantuntijoiksi kielitieteessä, laajentamalla ja tarkistamalla Chomskyn ideoita generatiivisesta kieliopista. 80-luvun loppuun mennessä Chomsky oli vakiinnuttanut itsensä maailmanlaajuisesti tunnettuna henkilönä.
Poliittiset näkemykset

Chomskyn poliittiset näkemykset eivät ole juurikaan muuttuneet hänen lapsuudestaan, jolloin hän sai vaikutteita poliittisesta aktivismista, joka oli juurtunut juutalaisten työväenluokan traditioon. Hän pitää yleensä itseään anarkosyndikalistina tai anarkososialistina. Hän ei näe kyseisiä positioita niinkään poliittisina teorioina, vaan ideaaleina, jotka hänen mielestään sopivat ihmisten tarpeisiin parhaiten: vapaus, yhteisöllisyys ja järjestäytymisvapaus. Toisin kuin muut sosialistit, kuten ne, jotka hyväksyvät marxilaisuuden, Chomsky uskoo politiikan jäävän tieteen vastuualueen ulkopuolelle. Hän kuitenkin perustaa näkemyksensä ihanneyhteiskunnasta empiiriseen aineistoon ja empiirisesti perusteltuihin teorioihin.
Chomskyn mielestä totuus poliittisesta todellisuudesta on systemaattisesti vääristettyä tai tukahdutettua eliittien yritysten etujen mukaisesti. Ne edistävät propagandaansa valtamedian, mainonnan ja ajatushautomoiden avulla. Chomsky pyrkii kirjoituksillaan paljastamaan tällaisia manipulointeja ja totuuden, jota ne peittelevät. Hän uskoo, että "maalaisjärki" on kaikki mitä tarvitaan murtamaan valheiden verkko ja näkemään totuus, jos sitä käytetään kriittisten ajattelutaitojen ohella ja tiedostaen, mikä rooli itsekkyydellä ja itsepetoksella on itselle ja muille. Hän ajattelee, että älymystöllä on moraalinen velvollisuus kertoa totuus maailmasta, mutta väittää, että vain harva tekee niin pelätessään menettävänsä arvovaltansa ja rahoituksensa. Hän väittää, että intellektuellin velvollisuus on käyttää etuoikeuttaan varallisuuteen ja koulutukseen demokratialiikkeiden ja niiden taistelun tukemiseen.
Vaikka Chomsky on osallistunut mielenosoituksiin ja organisoinut aktivistiryhmiä, hänen mielestään laajempaa poliittista tietoisuutta edistävät ensisijaisesti koulutus sekä ilmaisen opetuksen ja luentojen tarjoaminen. Hänen poliittiset kirjoituksensa ovat kattaneet monenlaisia aiheita, vaikkakin niissä on usein tiettyjä keskeisiä teemoja. Hän on IWW:n jäsen ja International Organization for a Participatory Societyn neuvottelukunnassa.
Noam Chomsky on tunnetuimpia amerikkalaisia vasemmiston edustajia. Hän pitää itseään anarkismin, tarkemmin sanottuna libertaarin sosialismin kannattajana. Tämän hän käsittää erityisesti valtahierarkiat, kuten kapitalistiset yritykset, kaikissa muodoissaan haastavana filosofiana pyrkien eliminoimaan ne epäoikeutettuina. Ylipäänsä Chomsky ei halua tulla luokitelluksi perinteisten poliittisten suuntausten mukaan ja toivoo näkemystensä puhuvan puolestaan. Hänen tärkeimmät poliittiset toimintatapansa ovat olleet lehtiartikkelien ja kirjojen kirjoittaminen sekä esiintyminen puhujana.lähde?
Chomsky näkee neljä vallitsevaa valtiokäsitystä, joille hän antaa nimet klassinen liberalismi, hänen itsensä kannattama libertaarisosialismi, valtiososialismi sekä valtiokapitalismi. Chomsky on todennut kansainvälisestä politiikasta ja poliittisesta historiasta, että sosialistiset valtiot surmaavat omia kansalaisiaan, kapitalistiset muiden maiden kansalaisia.
Poliittiset näkemykset > Terrorismi

Chomskyn mukaan kansainvälisen terrorismin taustalla ovat terroristeiksi kutsuttujen tahojen lisäksi merkittävällä tavalla Yhdysvaltojen johtamat suurvallat. Terroristien merkittävimmät teot on tehty reaktiona länsimaiden harjoittamaan politiikkaan Lähi-idässä ja muualla. Samoin länsimaat itse tukevat terroristeiksi luokiteltavia tahoja ja tekevät terrorismiksi luokiteltavia asioita. Sinänsä terrorismi – kuten väkivalta yleensäkin – on Chomskyn mukaan tuomittavaa – ja oikeutettua vain suuremman väkivallan estämiseksi.lähde?
Kirjassaan ”Maailmanvalta vai maailmanloppu” Chomsky huomauttaa että ”sotaa terrorismia vastaan” käyvät maat jotka itse harjoittavat terrorismia eri muodoissa; Yhdysvallat, Israel, Venäjä ja Kiina. Lisäksi Chomsky ihmettelee, miksi kukaan ei ole huomauttanut moisesta paradoksista. Vuonna 2001 julkaistussa teoksessa  9-11, joka oli kirjoitettu New Yorkin terrori-iskujen jälkeen, Chomsky kehotti muistamaan, etä "Yhdysvalla t itse on johtava terroristivaltio".
Poliittiset näkemykset > Yhdysvaltojen ulkopolitiikka

Chomsky kritisoi voimakkaasti Yhdysvaltojen ulkopolitiikkaa. Suurvallat yleensä pyrkivät hallitsemaan maailmaa ympärillään niin sotilaallisesti kuin taloudellisestikin. Niin myös Yhdysvallat. Yhdysvaltojen ulkopolitiikan eräs peruskivi on pyrkimys kumota onnistuneet demokratiakokeilut, so. ”hyvän esimerkin” valtiokokeilut, pyrkimys estää itsenäinen ja myönteinen kehitys sellaisillakin alueilla, joissa Yhdysvalloilla ei ole varsinaisia taloudellisia intressejä. Näin Chomsky selittää interventiot Guatemalaan, Laosiin, Nicaraguaan ja Grenadaan.lähde?
Noam Chomskyn mukaan Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022 oli "maltillinen" ja "humaani" verrattuna USA:n hyökkäykseen Irakiin.
Poliittiset näkemykset > Globalisaatio

Kansainväliset instituutiot kuten IMF, WTO, GATT ja NAFTA ovat Chomskyn mukaan uusliberaalilla politiikallaan palvelleet ensisijaisesti omistavaa eliittiä takaamalla halpaa työvoimaa, raaka-aineita ja sijoitusmahdollisuuksia teollisuusmaille. Oleellista olisi sallia myös kehitysmaiden käyttää näitä samoja talouspoliittisia välineitä omaan talouskehitykseensä. Investoijien oikeuksien sijaan kansainvälisissä taloussopimuksissa pitäisi keskittyä ihmisten sosiaalisiin oikeuksiin.lähde?
Poliittiset näkemykset > Sosialismi

Chomsky kannattaa libertaarin sosialismin näkemyksiä, jotka edellyttävät paitsi taloudellista vapautta, myös sitä, että omistajien ja johtajien sijasta tuotantoa hallitsevat kuluttajat ja työläiset yhdessä. Neuvostotyylistä valtiososialismia hän on pitänyt totalitaarisena ja ilmiselvän tuhoisana järjestelmänä.lähde?
Poliittiset näkemykset > Media

Chomskyn mukaan etenkin Yhdysvalloissa mutta myös muualla tiedotusvälineet rajoittavat ja ohjaavat keskustelua edistääkseen suuryritysten ja hallituksen etua. Demokratia ei voi toteutua epätasa-arvoisessa yhteiskunnassa, jossa tiedotusvälineet ovat taloudellisten valtahierarkioiden omistuksessa. Totalitaaristen maiden sensuuri on varsin tehotonta verrattuna ”vapaiden maiden” tiedotusvälineiden harjoittamaan itsesensuuriin.lähde?
Chomsky mainitsee toistuvasti laskelmia siitä, kuinka vähän jotain merkittävää tapahtumaa on käsitelty Yhdysvaltojen tiedotusvälineissä, koska kyseinen aihe on ollut poliittisesti epämiellyttävä Yhdysvaltojen valtaeliitin kannalta. Chomsky myös toteaa, että suuret mediatalot omistavat suuria osia aseteollisuutta harjoittavista yrityksistä eikä olisi median omien etujen mukaista kertoa mitään negatiivista aseteollisuudesta. (Yhtenä esimerkkinä Chomsky mainitsee vuoden 2000 intifadan, jonka aikana Israelin armeija surmasi useita siviilejä amerikkalaisvalmisteisia helikoptereita käyttäen. Samaan aikaan Bill Clinton vahvisti uusimman helikopterikaupan Israelin kanssa. Valtamedia vaikeni tapahtumasta.)lähde?
Poliittiset näkemykset > Lähi-itä

Juutalaissyntyinen Chomsky kritisoi voimakkaasti Israelin politiikkaa. Kuuluisa israelilainen toisinajattelija Tanya Reinhardt on Chomskyn oppilaana ollut kielitieteilijä. Israelin ja palestiinalaisten konfliktiin Chomsky kannattaa yhden valtion ratkaisua, jossa etnisillä yhteisöillä olisi kieli-, opetus- sekä kulttuuriautonomia. Chomskyn mukaan tähän päästäisiin kuitenkin välivaiheiden kautta, joista ensimmäinen on kahden valtion ratkaisu.
Poliittiset näkemykset > Vaalit

Chomsky ei vastusta vaaleihin osallistumista, vaan hänen mukaansa on pikemmin äänestettävä demokraatteja kuin republikaaneja silloin kun se auttaa estämään republikaanien valtaanpääsyn. Muutoin Chomskyn mukaan on äänestettävä radikaalimpia vaihtoehtoja, kuten vihreitä (alueilla, joilla ei ole vaaraa siitä, että republikaanit voittavat vaalit). Chomsky luottaa vahvasti kansalaisaktivismin voimaan ja on ollut 1960-luvulta Yhdysvaltojen johtavia kansalaisaktivisteja. Chomskyn mukaan muutos parempaan voi tapahtua vain, kun ruohonjuuritasolla olevat ihmiset tarttuvat tuumasta toimeen. Vuoden 2008 esivaaleissa Chomsky kirjoitti Ken Hildebrandtille kirjeen, jossa hän kehui demokraattien presidenttiehdokas Mike Gravelin saavutuksia Vietnamin sodan lopettamisessa ja hallituksen salailun lopettamisessa, kun tämä julkaisi Pentagonin asiakirjoja. Chomsky kehui myös Gravellia tämän kielteistä asenteesta aggressiivisen ulkopolitiikan harjoittamista kohtaan. Itse vuoden 2008 presidentinvaaleissa Chomsky kehotti ihmisiä vaa’ankieliosavaltioissa äänestämään Obamaa, mutta ”ilman illuusioita”. Vuonna 2012 Chomsky toisti näkemyksensä, ja kehotti äänestämään vaa'ankieliosavaltioissa Obamaa. Hän kuitenkin lisäsi, ettei itse asu vaa'ankieliosavaltiossa ja äänestää todennäköisesti vihreiden ehdokasta Jill Steinia.