stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sergei Magnitski
Kuolema

Magnitskin kuoleman jälkeisissä tutkimuksissa kävi ilmi, että Magnitski oli valittanut vatsakipua useiden päivien ajan ennen kuolemaansa, mutta häneltä oli evätty lääketieteellinen hoito. Hän kuoli epäselvissä olosuhteissa vankilassa lähes vuoden kestäneen tutkintavankeuden päätteeksi noin viikko ennen kuin hänet olisi lain mukaan pitänyt vapauttaa pidätysajan puitteissa. Viimeiset tunti ja kahdeksantoista minuuttia Magnitski oli pakkopaidassa eristyssellissä, ja paikalle kutsuttu sairaanhoitohenkilökunta odotti oven ulkopuolella. Magnitskin ruumiista löytyi merkkejä pahoinpitelystä. Kuolinsyyksi on arvioitu hoitamattomasta haimatulehduksesta ja toksisesta šokista aiheutunutta sydämen vajaatoimintaa. Viranomaisten mukaan hän kuoli sydänkohtaukseen.
Venäläisen ihmisoikeusjärjestö Moscow Helsinki Groupin mukaan Magnitski kuoli usean Venäjän sisäministeriön upseerin pahoinpitelyn seurauksena. Virallisen kuolinsyynselvityksen mukaan Magnitskyn kuolema oli seurausta edellä mainittujen terveysongelmien lisäksi kallonpohjan murtumasta. Ruumiinavaukseen kirjattiin lukuisia vammoja vainajan käsissä ja jaloissa. Vuonna 2011 julkaistun toisen ruumiinavauspöytäkirjan mukaan kuoleman aiheutti "tylpän, kovan esineen aiheuttama vakava vamma."
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin antoi tuomion Magnitskin tapauksessa vuonna 2019. Venäjän valtio määrättiin maksamaan 34 000 euroa korvausta Magnitskin leskelle ja äidille.
Seuraukset

Magnitskin kohtalo johti Yhdysvalloissa niin sanotun Magnitski-lain säätämiseen vuonna 2012. Sen perusteella Yhdysvallat kieltäytyy myöntämästä maahantuloviisumeja venäläisviranomaisille, jotka ovat syyllistyneet vakaviin ihmisoikeusloukkauksiin. Lakia laajennettiin vuonna 2016 niin, että missä tahansa maailmassa tapahtuneiden ihmisoikeusrikkomusten perusteella niihin syyllistynyttä järjestöä tai tiettyä yksittäistä ihmistä voidaan rangaista estämällä häntä matkustamasta Yhdysvaltoihin tai jäädyttämällä hänen Yhdysvalloissa sijaitsevat varansa.
Euroopan unionissa säädettiin samantapainen, mutta eri nimellä kutsuttu laki vuonna 2020. Se mahdollistaa ihmisoikeusrikkomuksiin syyllistyneiden ihmisten varojen jäädyttämisen ja heitä koskevat matkustuskiellot.
Euroopan parlamentissa on esitetty vaatimuksia viisumikiellon asettamisesta Magnitskin kuolemaan osallisille virkamiehille.
Suomessa joukko kansanedustajia teki kirjallisen kyselyn eduskunnan puhemiehelle valtioneuvoston suhtautumisesta Euroopan yhteistyöelimen kehotuksiin (mainittujen venäläisvirkamiesten) viisumikiellosta ja varojen jäädyttämisestä sekä toimenpiteistä, joihin asian vuoksi ryhdytään.
Kanadassa Magnitski-laki hyväksyttiin lokakuussa 2017. Lain hyväksymisen jälkeen Kanada asetti pakotteet kolmellekymmenelle venäläiselle, yhdeksälletoista venezuelalaiselle (mukaan lukien Venezuelan presidentti Nicolas Maduro) ja kolmelle eteläsudanilaiselle henkilölle. Samansisältöinen laki on aiemmin otettu käyttöön Yhdysvaltojen lisäksi Isossa-Britanniassa ja Virossa.
Venäjän tuolloisen presidentin Dmitri Medvedevin marraskuussa 2009 määräämistä tutkimuksista huolimatta ketään ei ole tuomittu Magnitsinkin kuolemaan liittyvistä väärinkäytöksistä. Maaliskuussa 2013 Moskovassa alkoi rikosoikeudenkäynti Magnitskia vastaan – siitä huolimatta, että hän oli kuollut kolme vuotta aikaisemmin. Magnitskin omaiset aikovat boikotoida oikeuskäsittelyä.
Maaliskuussa 2017 Magnitskin perheen asianajaja Nikolai Gorohov loukkaantui vakavasti, kun hän joko putosi tai hänet heitettiin kerrostalon neljännen kerroksen ikkunasta alas. Hän kuitenkin toipui suhteellisen nopeasti ja osallistui toukokuussa oikeudenkäyntiin, jossa oikeus hylkäsi hänen esittämänsä uudet todisteet, joiden hän sanoo osoittavan, että Venäjän sisäministeriön virkamiehet ovat olleet yhteistoiminnassa järjestäytyneen rikollisuuden kanssa Magnitskin tapaukseen liittyvissä asioissa.
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin katsoi tuomiossaan 27. elokuuta 2019 Venäjän rikkoneen Magnitskin tapauksessa ihmisoikeussopimuksen artikloja 2 (oikeus elämään), 3 (huonon kohtelun kielto), 5 (oikeus henkilökohtaiseen vapauteen ja turvallisuuteen) ja 6 (oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin). Magnitskin vankilassa saaman hoidon katsottiin olleen riittämätöntä ja asian tutkinnassa olleen puutteita. Yli vuoden kestänyt tutkintavankeus katsottiin liian pitkäksi ja kuolemanjälkeinen rikosoikeudenkäynti epäoikeudenmukaiseksi.
Aiheesta muualla

Stop the Untouchables. Justice for Sergei Magnitsky
Justice for Sergei
Hermitage Capital Management Limited
Ylen Elävä arkisto: Venäläinen kuolema, josta tuli osa suurvaltapolitiikkaa
Yle Areena: Kuollut mies tuomiolla (2013)
Slightly Mad Studios

| Slightly Mad Studios |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  tytäryhtiö
Perustettu:  2008
Perustaja:  Ian Bell
Kotipaikka:  Lontoo
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  videopelit
Omistaja:  Codemasters
Kotisivu:  www.slightlymadstudios.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Slightly Mad Studios on brittiläinen vuonna 2008 perustettu pelitalo, jonka päämaja sijaitsee Lontoossa.
Historia

12. tammikuuta 2009 ilmoitettiin Slightly Mad Studiosin ostaneen Blimey! Gamesin liiketoiminnan ja omistukset. Ian Bell oli myös Blimey! Gamesin johtaja ja perustajajäsen.
Vuonna 2019 Codemasters ilmoitti Slightly Mad Studiosin ostamisesta.
Kiistat

Gamerantin julkaisemassa haastattelussa Ian Bell on väittänyt Electronic Artsin yrittäneen lopettaa pelistudion peruuttamalla Shift 3 -pelin ja rekrytoimalla studion työntekijöitä.
Pelit

| Vuosi | Peli | Julkaisija |
| --- | --- | --- |
| 2009 | Need for Speed: Shift | Electronic Arts |
| 2011 | Shift 2: Unleashed | Electronic Arts |
| 2012 | Test Drive: Ferrari Racing Legends | Rombax Games |
| 2015 | Project CARS | Bandai Namco Entertainment |
| 2016 | Red Bull Air Race: The Game | Wingracers Sports Games |
| 2017 | Project CARS 2 | Bandai Namco Entertainment |
| 2020 | Project CARS 3 | Bandai Namco Entertainment |
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Pohjois-Carolinan sinetti

Pohjois-Carolinan sinetti
Pohjois-Carolinan sinetti on Yhdysvaltain Pohjois-Carolinan osavaltion tunnus. Se hyväksyttiin osavaltion tunnukseksi vuonna 1871.
Sinetin keskellä on kaksi naista, joista vasemmanpuoleinen symboloi vapautta. Naisella on vasemmassa kädessään keppi, jonka päällä on fryygialaismyssy ja oikeassa pergamentti, johon on kirjoitettu Constitution. Oikeanpuoleisella naisella on kädessään kolme vehnäntähkää ja runsaudensarvi symboloiden osavaltion hedelmällisyyttä ja yltäkylläisyyttä. Sinetin taustalla on kolmimastoinen parkki, joka symboloi kauppaa. Sinetin yläosassa on päivämäärä May 20, 1775, joka viittaa Mecklenburgin piirikunnan itsenäisjulistukseen. Sinetin alaosassa on päivämäärä April 12, 1776, joka viittaa Halifaxin sopimukseen. Sinetin uloimmalle kehälle on kirjoitettu The Great Seal of the State of North Carolina ja osavaltion latinankielinen motto esse quam videri.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Yhdysvaltain osavaltioiden sinetit
Alabama
Alaska
Arizona
Arkansas
Colorado
Connecticut
Delaware
Etelä-Carolina
Etelä-Dakota
Florida
Georgia
Havaiji
Idaho
Illinois
Indiana
Iowa
Kalifornia
Kansas
Kentucky
Louisiana
Länsi-Virginia
Maine
Maryland
Massachusetts
Michigan
Minnesota
Mississippi
Missouri
Montana
Nebraska
Nevada
New Hampshire
New Jersey
New York
New Mexico
Ohio
Oklahoma
Oregon
Pennsylvania
Pohjois-Carolina
Pohjois-Dakota
Rhode Island
Tennessee
Texas
Utah
Vermont
Virginia
Washington
Wisconsin
Wyoming
Pimeä metsä

Pimeä metsä newyorkilaisen Siena Collegen opiskelijoiden toteuttamana 2009.
Pimeä metsä (Into the Woods) on James Lapinen librettoon perustuva, Stephen Sondheimin säveltämä ja sanoittama musikaali, joka tuli ensi-iltaan New Yorkin Broadwayllä 1987. Sitä ennen se kantaesitettiin San Diegon Old Globe Theaterissa edellisenä vuonna. Se sai Tony-palkinnot parhaasta käsikirjoituksesta, musiikista ja naisroolista musikaalissa (Joanna Gleason).
Tarina sekoittaa ja yhdistelee monia Grimmin veljesten satuja, etenkin Punahilkkaa, Tuhkimoa, Tähkäpäätä sekä Jaakkoa ja pavunvartta. Lapine ja Sondheim sanovat saaneensa innoitusta teokseen myös Bruno Bettelheimin tietoteoksesta Satujen lumous: Merkitys ja arvo (1975).
Tuotantoja

Musikaalia on esitetty erityisesti englanninkielisinä versioina (Into the Woods) eri puolilla maailmaa. Musikaali toteutettiin Turun kaupunginteatterissa vuonna 2003 nimellä Pimeä metsä Mikko Koivusalon suomentamana ja Tiina Brännaren ohjaamana. Rooleissa nähtiin muiden muassa Sinikka Sokka (noita), Jaana Järvinen (äiti), Anu Hälvä (Tuhkimo), Kirsi Tarvainen (leipurin vaimo) ja Juha-Pekka Mikkola (Jaakko). Tammikuussa 2012 Pimeän metsän toteutti Tiirismaan lukio Lahdessa. Vuonna 2023 Lapin ylioppilasteatteri toteutti ja tuuotti Pimeä Metsä -musikaalin Rovaniemellä Kulttuuritalo Wiljamissa.
Musikaalista julkaistuja tallenteita

RCA julkaisi vuoden 1987 alkuperäisen Broadway-tuotannon musiikkialbumina 1990 ja vuoden 1991 Lontoon-tuotannon vuonna 1991. Vuoden 1991 Broadway-tuotanto tallennettiin DVD-levylle, jonka julkaisi Image Entertainment. Vuoden 2002 uusintatuotannosta Broadwayllä julkaisi musiikkialbumin Nonesuch-levymerkki samana vuonna.
Vuonna 2014 sai ensi-iltansa musikaalin elokuvasovitus Into the Woods, jonka ohjasi Rob Marshall James Lapinen käsikirjoituksesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pimeä metsä Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Into the Woods
Käännös suomeksi
Piensijoittaja

Piensijoittaja on sijoittaja, joka tyypillisesti sijoittaa säästövarojaan eikä elä sijoittamisesta saamillaan tuloilla. Piensijoittaja onkin siis tyypillisesti palkansaaja tai eläkeläinen. Piensijoittajan vastakohta on suursijoittaja. Piensijoittajasta käytetään usein myös nimitystä osakesäästäjä.
Piensijoittajan asema

Piensijoittajan katsotaan usein olevan heikommassa asemassa kuin suurempien sijoittajien. Piensijoittajan suojaksi onkin tehty monia säädöksiä arvopaperimarkkinalakiin. Näitä ovat mm. lunastuspykälä, joka velvoittaa suursijoittajan antamaan ostotarjouksen osakeyhtiön lopuista osakkeista hänen omistuksensa ylittäessä kahden kolmasosan kaikista osakkeista.
Piensijoittajan asemaa heikentää myös suursijoittajaan nähden suhteellisesti ottaen suuret kulut ja markkinainformaation puute. Osakkeita välittävät pankit ja pankkiiriliikkeet perivät usein ns. minimipalkkion toteutuneista toimeksiannoista, joka voi nostaa todellisen välityspalkkion moninkertaiseksi marginaalipohjaiseen palkkioon verrattuna. Piensijoittajilta peritään lisäksi yleensä myös korkeampia välitysmarginaaleja ja säilytyspalkkioita. Lisäksi piensijoittajat joutuvat tekemään sijoituspäätöksensä usein viivästetyn markkinainformaation perusteella. Reaaliaikaisesta markkinainformaatiosta yleensä veloitetaan piensijoittajaa, suurempia varallisuuksia sijoittavat saavat ne usein ilmaisten säilyspalkkioiden kera veloituksetta.
Aiheesta muualla

Osakesäästäjien keskusliitto
Pontus Farnerud

Pontus Farnerud.
Hans Pontus Farnerud (s. 4. kesäkuuta 1980 Helsingborg) on ruotsalainen entinen jalkapalloilija, joka oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Nykyään hän toimii IFK Göteborgin urheilutoimenjohtajana.
Farnerud aloitti ammattilaisena Landskrona BoISin joukkueessa, jossa hän sai paljon peliaikaa ja antoi hyviä näyttöjä maalintekotaidoistaan tehtyään neljätoista maalia kahden kauden aikana. Kahden vuoden kuluttua Farnerud liittyi AS Monacon joukkueeseen, jonka riveissä hän voitti Ranskan mestaruuden kaudella 2000. Seuraavaksi kaudeksi Farnerud siirtyi RC Strasbourgin riveihin, josta hän kuitenkin palasi jo seuraavalla kaudella Monacoon ja jälleen vuotta myöhemmin Strasbourgiin. Kaudeksi 2006 hän teki sopimuksen portugalilaisseura Sporting CP:n kanssa ja saavutti seuraavalla kaudella Portugalin cupin ja supercupin voitot.
Farnerud lukeutui vuosia Ruotsin A-maajoukkueen vakionimiin. Hän debytoi maajoukkueessa vuonna 2001 ja edusti Ruotsia MM-kisoissa 2002 ja EM-kisoissa 2004. Farnerud pelasi myös Ruotsin alle 21-vuotiaiden joukkueessa 14 ottelua ja teki kuusi maalia.
Saavutukset

Ligue 1:n mestaruus vuonna 2000
Portugalin cupin voitto vuonna 2007
Portugalin supercupin voitto vuonna 2007
Pyhän Matteuksen kappeli

| Pyhän Matteuksen kappeli |
| --- | --- |
 Pyhän Matteuksen kappeli heinäkuussa 2011.
Sijainti:  Kempele
Seurakunta:  Kempeleen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1992
Materiaali:  kivi
Poistui käytöstä:  2017
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Matteuksen kappeli oli Kempeleessä sijaitsevan Kauppakeskus Zeppelinin yhteydessä oleva kappeli. Kappeli alkujaan oli kauppakeskus Zeppelinin ja Oulun hiippakunnan tuomiokapitulin yhteishanke.
Kappeli vihittiin käyttöön kauppakeskuksen avajaisten yhteydessä 8. huhtikuuta 1992, jonka suorittivat piispa Olavi Rimpiläinen ja metropoliitta Leo. Zeppelinin kappeli oli Suomen ensimmäinen kauppakeskukseen sijoitettu kappeli.
Kappeli oli suunniteltu erilaisten toimitusten, kuten vihkimisen ja kasteiden suorittamiseen sekä hiljentymiseen. Kuitenkin sen toiminta viime vuosina vähentyi huomattavasti. Viimeisinä aikoina kappelissa oli yhteiskristillisten vapaaehtoisten järjestämä päivystys kerran viikossa. Muuten kappeli oli suurimmalta osin ollut suljettuna muun muassa siihen kohdistuneen ilkivallan takia.
Kappeli purettiin keväällä 2017.
Punkaharju (täsmennyssivu)

Punkaharju voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Punkaharju, entinen Suomen kunta, nykyään osa Savonlinnan kaupunkia
Punkaharju, Etelä-Savon maakunnassa sijaitseva harju
1659 Punkaharju, harjun mukaan nimetty asteroidi
S/S Punkaharju, sisävesihöyrylaiva.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Punkaharju”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Principenmedestäjä

| Principenmedestäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Puutarhamedestäjät Anabathmis
Laji::  hartlaubii
Kaksiosainen nimi
 Anabathmis hartlaubii  (Hartlaub, 1857) 
Katso myös
   Principenmedestäjä Wikispeciesissä   Principenmedestäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Principenmedestäjä (Anabathmis hartlaubii tai Nectarinia hartlaubii) on afrikkalainen medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu. Lajin nimesi Gustav Hartlaub vuonna 1857. Puutarhamedestäjien sukuun kuuluu principenmedestäjän lisäksi kaksi muuta lajia.
Koko ja ulkonäkö

Principenmedestäjä on pienikokoinen ja värikäs lintu, jonka nokka on pitkä ja alaspäin käyrä. Lajin vatsa on keltainen, rinta ja kurkku siniset, päälaki ja selkäpuoli ruskeat ja silmärengas punainen.
Esiintyminen

Principenmedestäjä on Guineanlahdella sijaitsevien São Tomén ja Príncipen saarten kotoperäinen laji, jonka esiintymisalueen laajuus on noin 150 neliökilometriä. Lajin kanta on elinvoimainen.
Ravinto

Principenmedestäjä syö kukkien mettä sekä hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.
Pyhän Markuksen luterilainen seurakunta

| Pyhän Markuksen luterilainen seurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  tunnustuksellinen luterilaisuus
Kirkkokunta:  Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Rovastikunta:  Uudenmaan rovastikunta (LHPK)
Perustettu:  2003
Jäseniä:  210 (2023)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhän Markuksen luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Helsingissä. Seurakunta perustettiin vuonna 2003, mutta taustalla oli Suomen Luther-säätiön vuonna 2000 alkanut messutoiminta. Seurakunta järjestää jumalanpalveluksensa Helsingin Adventtikirkon tiloissa.
| Vuosi | Jäseniä | Huomautus |
| --- | --- | --- |
| 2012 | 195 |  |
| 2013 | 206 | Jumalanpalvelusyhteisöstä muodostui Lähetyshiippakunnan seurakunta. |
| 2014 | 174 | Espoon Pyhän Tuomaksen seurakunta itsenäistyi Markuksesta. |
| 2015 | 200 |  |
| 2016 | 168 | Vantaan Pyhän Kolminaisuuden luterilainen seurakunta itsenäistyi Markuksesta. |
Portland Thorns FC

Portland Thorns FC on vuonna 2012 perustettu yhdysvaltalainen jalkapalloseura, joka pelaa naisten NWSL-liigassa. Seuran kotipaikka on Portland, Oregon. Seuralla on sama omistaja kuin miesten pääsarjassa pelaavalla Portland Timbersillä.
Portland Thorns voitti NWSL:n mestaruuden sarjan ensimmäisellä kaudella 2013 sekä kausilla 2017 ja 2022.
Portland Timbers (täsmennyssivu)

Portland Timbers tarkoittaa seuraavia yhdysvaltalaisia jalkapalloseuroja:
Portland Timbers, vuosina 1975–1982 North American Soccer Leaguessa pelannut seura
FC Portland, vuosina 1985–1990 Western Soccer Alliancessa ja American Professional Soccer Leaguessa pelannut seura, joka käytti myös nimeä Portland Timbers
Portland Timbers, vuosina 2001–2010 USL First Divisionissa pelannut seura
Portland Timbers, vuodesta 2011 Major League Soccerissa pelannut seura.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Portland Timbers”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Quattro

Quattro (italiaksi neljä) voi viitata seuraaviin asioihin:
Audi Quattro, henkilöautomalli
Alfa Romeo on jo ennen Audia käyttänyt nelivetoisissa malleissaan merkintää Q4 nelivetoisista malleistaan
Quattro, Windows Home Server, palvelinkäyttöjärjestelmä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Quattro”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Polynesianliitäjä

| Polynesianliitäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Liitäjät Puffinus
Laji::  nativitatis
Kaksiosainen nimi
 Puffinus nativitatis  (Streets, 1877) 
Katso myös
   Polynesianliitäjä Wikispeciesissä   Polynesianliitäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Polynesianliitäjä (Puffinus nativitatis) on ulappaliitäjien heimoon kuuluva Tyynellämerellä elävä ulappalintu. Sen elinympäristö käsittää Havaijin luoteissaariston, Tuamotun, Marshallsaaret, Kiritimatin ja Sala y Gómezin. Se on hävinnyt useilta saarilta, muun muassa Wakelta. Pesimäajan ulkopuolella laji vaeltelee Tyynellämerellä, ja sitä tavataan idässä Keski-Amerikan rannikoilla saakka ja lännessä Ogasawarasaarilla. Etelämpänä se on harvinainen, ja on tavattu esimerkiksi Fidžillä vain kahdesti. Thomas Hale Streets kuvaili lajin holotyypin Kiritimatista 1877.
Hautova polynesianliitäjä
Käännös suomeksi
Quarto Pianesi

Quarto Pianesi (18. toukokuuta 1940 – 15. tammikuuta 2022) oli italialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili miesten turnauksessa vuoden 1960 kesäolympialaisissa.
Pianesi kuoli 81-vuotiaana koronavirustautiin San Donato Milanesessa 15. tammikuuta 2022.
Käännös suomeksi
Sofia Palaiologos

Suuriruhtinatar Sofia Palaiologos, kallomittauksen mukaan tehty rekonstruktio vuodelta 1994
Zoë Palaiologina (kreik. Ζωή Παλαιολογίνα, Ζωή Σοφία Παλαιολογίνα), joka vaihtoi myöhemmin nimekseen Sofia Palaiologos (ven. София Фоминична Палеолог, Sofija Fominitšna Paleolog) (noin 1449/1448 tai 1455 Morea, Bysantin valtakunta – 7. huhtikuuta 1503, Moskova, Moskovan ruhtinaskunta) oli Moskovan suuriruhtinatar ja ensimmäisen koko Venäjän hallitsijan Iivana III Suuren toinen vaimo. Hän oli Bysantin viimeisen keisarin Konstantinos XI:n veljentytär, suuriruhtinas Vasili III:n äiti sekä ensimmäisen tsaarin Iivana Julman isoäiti.
Suku ja nuoruus

Zoën isä oli Morean despootti Tuomas Palaiologos (1409-1565). Hänen äitinsä Katariina Zaccaria (k. 1462) oli mahtavasta genovalaisesta kauppiasuvusta, Centurione II Zaccarian, viimeisen itsenäisen Akhaian frankkilaisen ruhtinaan ja Arkadian paronin ainoa laillinen tytär ja perillinen. Zoëlla oli kolme sisarusta: Helena (1431-1473); Serbian despootin Lazar Brankovićin vaimo 1446-1458, joka vietti viimeiset vuotensa nunnana sekä veljet Morean despootti, Bysantin kruununperillinen Andreas (1453-1502) ja kierteleväksi sotilaaksi ryhtynyt Manuel (1455-1513), joka vietti loppuelämänsä Mehmet II:n palveluksessa Konstantinopolissa.
Mehmed II:n johtamien osmanien vallattua Morean Zoë pakeni äitinsä ja veljiensä kanssa vuonna 1460 Korfulle ja sieltä äitinsä kuoltua Roomassa odottavan isänsä luokse vuonna 1465 kardinaali Basilios Bessarionin (1403-1472) suojelukseen, jossa hänen nimensä muutettiin Sofiaksi. Isä ehti kuolla ennen kuin lapset ehtivät perille Italiaan. Zoe oli kastettu ja kasvatettu ortodoksiseen uskoon, ja on mahdollista, että hän sai katolisen kasvatuksen Roomassa. Hän vietti seuraavat vuotensa paavi Sixtus IV:n hovissa.
Keisarillisten lasten hoito määrättiin kuuluisalle kreikkalaiselle humanistille, teologi ja tutkija, kardinaali Basilios Bessarionille. Kardinaalin säilynyt kirjeenvaihto osoittaa, että paavi oli kiinnostunut Sofian ja hänen veljiensä hyvinvoinnista ja kehityksestä. He saivat 3 600 écua (200 écua kuukaudessa) vaatteisiin, hevosiin ​​ja palvelijoihin ​​sekä lisäksi 100 écua vaatimattoman talouden ylläpitoon, johon kuului lääkäri, latinan ja kreikan kielen opettajat, kääntäjä ja yksi tai kaksi pappia.
Tuomas Palaiologoksen kuoleman jälkeen vanhin poika Andreas vaati itselleen Bysantin keisarin kruunua, mutta myi perintöoikeutensa useille eurooppalaisille hallitsijoille ja kuoli lopulta köyhyydessä. Bayezid II:n hallituskaudella nuorempi poika Manuel palasi Konstantinopoliin. Joidenkin lähteiden mukaan hän kääntyi islaminuskoon, perusti perheen ja palveli Turkin laivastossa.
Vuonna 1466 Venetsian tasavalta tarjosi Kyproksen viimeiseksi jääneelle kuninkaalle Juhana Äpärä (Jaakko II) de Lusignanille Sofiaan puolisoksi, mutta mies kieltäytyi kunniasta ja nai kaksi vuotta myöhemmin Caterina Cornaron. Noin vuonna 1467 paavi Paavali II tarjosi Sofian kättä ruhtinas Caracciololle. Vaikka he olivat virallisesti toisilleen kihlattuja, avioliittoa ei koskaan solmittu. Bysanttilaisen 1400-luvulla eläneen historioitsija Georgios Frantsin (kreikk. Γεώργιος Φραντζής, 1401-1478 jälkeen) vuosina 1413-1477 kirjoitettujen muistelmien  mukaan rikas aatelismies kuoli vuonna 1466 ja alaikäinen Sofia jäi pian häiden jälkeen leskeksi.
Sofialle oli vaikea löytää tarpeeksi mahtavaa puolisoa, vaikka hän edusti senhetkisen Euroopan ylhäisintä verenperintöä eli Bysantin keisareita. Hänellä ei toisaalta ollut perintöä eikä omaisuutta, ja perintömaat Moreassa oli menetetty sekä niitten rannikkovesillä liikkuivat osmanien laivastot.[lähde? ]