stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Otto Rossi

Otto Henrik Rossi (24. toukokuuta 1896 – 9. toukokuuta 1946) oli suomalainen kapteeni ja kalterijääkäri.
Rautalammin Mattilan talosta kotoisin ollut Otto Rossi aikoi lähteä Saksaan jääkäriksi ja matkusti tätä varten helmikuussa 1916 Rautalammilla Karjalan kartanon omistaneen Rolf Roschierin avustamana Seinäjoelle. Hän joutui kuitenkin pidätetyksi jo Seinäjoen rautatieasemalla ja päätyi sitten ensin Katajanokan vankilaan ja sieltä Pietariin Špalernajan tutkintavankilaan.
Rossi vapautui vankilasta Venäjän maaliskuun vallankumouksen jälkeen 12. maaliskuuta 1917. Hän kävi suojeluskunnan kersanttikurssin Kuopiossa ja oli Suomen sisällissodan aikana joukkueenjohtajana osallistuen muun muassa Tampereen ja Viipurin taisteluihin. Sodan jälkeen Rossi oli suojeluskuntajärjestön palveluksessa.
Kalterijääkärien yhdistys

Kun kalterijääkärien historiikin ja matrikkelin kolmas osa ilmestyi 1935, muodostettiin myös kalterijääkärien yhdistys, Kalterijääkärit ry. Yhdistys pohjautui löyhästi kapteeni Otto Rossin 1920-luvulta lähtien organisoimiin illanviettoihin. Majuri evp. Into Auer laati yhdistyksen säännöt. Yhdistyksen puheenjohtaja oli Yrjö Ruutu ja rahastonhoitaja Otto Rossi. Auer toimi yhdistyksen sihteerinä vuodet 1935-1944. Ensimmäinen vuosikokous järjestettiin keväällä 1936. Yhdistyksen keskeinen tarkoitus oli pitää huolta entisten spalerniittien eduista ja tukea huono-osaisia jäseniä.
Otto Ruge

Otto Ruge 1930-luvulla.
Otto Ruge (9. tammikuuta 1882 Kristiania – 15. elokuuta 1961 Oslo) oli norjalainen kenraaliluutnantti, joka johti Norjan puolustustaistelua Saksan hyökkäystä vastaan toisen maailmansodan aikana huhti–kesäkuussa 1940.
Ruge valmistui upseeriksi vuonna 1902, kävi Norjan sotakorkeakoulun 1905 ja suoritti yleisesikuntaupseerin tutkinnon 1915, minkä jälkeen hän toimi eri joukko-osastojen komentajana sekä vuosina 1929–1933 strategian ja sotahistorian opettajana sotakorkeakoulussa. Ruge oli Norjan pääesikunnan päällikkönä 1933–1938 ja jalkaväen ylitarkastajana 1938–1940. Hän sai vuonna 1933 everstin ja 1940 kenraalimajurin arvon. Hän osallistui 1930-luvulla Norjan puolustusvoimien kehittämiseen ja puolustussuunnitelmien laatimiseen.
Ruge määrättiin armeijan komentavaksi kenraaliksi Kristian Laaken tilalle Saksan hyökkäyksen toisena päivänä 10. huhtikuuta 1940, jolloin Etelä-Norjan suurimmat kaupungit olivat jo saksalaisten hallussa. Ruge kävi viivytystaisteluja vetäen samalla joukkojaan pohjoiseen. Hän sai tuekseen liittoutuneiden apujoukot, jotka nousivat 15. huhtikuuta maihin Keski-Norjassa ja 28. toukokuuta Narvikissa. Pohjois-Norjassa puolustustaistelua johti kenraali Carl Gustav Fleischer. Toukokuun alussa Ruge, maan hallitus ja kuningas Haakon VII siirtyivät Pohjois-Norjan Tromssaan ja edelleen Målselviin. Virallisesti Ruge nimettiin uuteen virkaan puolustusvoimien komentajaksi (Forsvarssjefen) 18. toukokuuta. Liittoutuneiden apujoukkojen vetäydyttyä Norjan armeija antautui 10. kesäkuuta 1940. Ruge ei lähtenyt kuninkaan ja hallituksen mukana maanpakoon, vaan jäi saksalaisten vangiksi.
Ruge oli koko lopun maailmansodan ajan sotavankina, lokakuuhun 1940 asti Norjassa, sen jälkeen joulukuuhun 1943 saakka Königsteinin linnoituksessa Dresdenissä, vuosina 1943–1944 eri sotavankileireillä Puolassa ja lopuksi Luckenwaldessa. Palattuaan sodan jälkeen Norjaan Ruge ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja hänet nimitettiin uudelleen puolustusvoimien komentajaksi heinäkuussa 1945. Hän erosi 1. tammikuuta 1946 ajauduttuaan erimielisyyksiin puolustusministeri Jens Christian Haugen kanssa.
Ruge on haudattu Oslon Vestre gravlund -hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Otto Ruge Wikimedia Commonsissa
Orsa

| Orsa |
| --- | --- |
 Orsan kirkko.
 Orsa
 Koordinaatit: 61°7′12″N, 14°36′33″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Taalainmaan lääni
Maakunta:  Taalainmaa
Kunta:  Orsan kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  12,59 km²
Väkiluku:  5 308
 – Väestötiheys:  421,6 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Orsa on samannimisen Orsan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Taalainmaan läänissä ja Taalainmaan historiallisessa maakunnassa Keski-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 5 308 asukasta.
Taajamassa sijaitsee Orsan kirkko.
Väestönkehitys

| Orsan taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 2 892 | 2 892 |
| 1965 | 1965 |    | 4 690 | 4 690 |
| 1970 | 1970 |    | 4 799 | 4 799 |
| 1975 | 1975 |    | 5 099 | 5 099 |
| 1980 | 1980 |    | 5 337 | 5 337 |
| 1990 | 1990 |    | 5 077 | 5 077 |
| 1995 | 1995 |    | 5 556 | 5 556 |
| 2000 | 2000 |    | 5 242 | 5 242 |
| 2005 | 2005 |    | 5 278 | 5 278 |
| 2010 | 2010 |    | 5 308 | 5 308 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). Orsa kasvoi yhteen Digerbergetin ja Hansjön kanssa vuonna 1965.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Orsa Wikimedia Commonsissa
Taalainmaan läänin kuntien keskustaajamat
Otto Rönkä

Otto Rönkä (s. 1987) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Rönkä on työskennellyt vuodesta 2014 lähtien Ylen urheilutoimituksessa. Syyskuussa 2018 julkaistiin Röngän esikoisteos E-urheilun käsikirja, joka on ensimmäinen suomenkielinen e-urheilua käsittelevä tietokirja.
Yksityiselämä

Röngän isä on Yle TV1:n uutisankkuri Matti Rönkä ja äiti Helsingin Sanomien kulttuuritoimittaja ja kirjallisuuskriitikko Suvi Ahola. Hänen sisarensa Reetta Rönkä on suomalainen radiojuontaja ja toimittaja.
Otto Rüfenacht

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
Otto Rüfenacht (27. lokakuuta 1919 – 1. marraskuuta 1982) oli sveitsiläinen miekkailija ja olympiamitalisti.
Rüfenacht voitti kalvan joukkuekilpailussa olympiapronssia Helsingissä 1952. Lontoon kesäolympialaisissa 1948 hän oli samassa kilpailutapahtumassa viides.
Aiheesta muualla

Otto Rüfenacht Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Orfeo

Etusivu oopperan L'Orfeo julkaisusta vuoden 1609 Venetsian laitoksesta
Orfeo (L'Orfeo; La favola d'Orfeo) (SV 318) on myöhäisrenessanssin tai varhaisbarokin favola in musica (it. musiikkitarina) ja yksi varhaisimpia oopperaksi katsottavista teoksista, eräiden mukaan ensimmäinen todellinen suuri ooppera. Sen sävelsi Claudio Monteverdi, ja libreton oopperaan kirjoitti Alessandro Striggio. Perustana oopperan libretolle on ollut kreikkalaisen mytologian taru Orfeuksesta ja Eurydikestä, jossa Orfeus laskeutuu Haadekseen yrityksenään tuoda kuollut morsiamensa Eurydike takaisin elävien maailmaan. Ooppera kirjoitettiin vuonna 1607 hoviesitystä varten Mantovan vuosittaisille karnevaaleille. Vaikka yleisesti tunnustetaan, että Jacopo Perin Dafne on ensimmäinen oopperan lajityyppiin kuuluva teos, ja varhaisin kokonaan säilynyt ooppera on Perin Euridice, Orfeo on varhaisin teos, jota edelleen esitetään säännöllisesti.
1600-luvun alussa näytelmien välinäytösmusiikki alkoi kehittyä täydellisen musiikkidraaman tai "oopperan" muotoon. Monteverdin Orfeo otti askeleen eteenpäin varhaisista kokeiluista ja tarjosi ensimmäisen täysin kehittyneen esimerkin tästä uudesta musiikin lajista. Ensiesitystä seuranneina vuosina teos esitettiin uudelleen Mantovassa ja mahdollisesti muissa italialaisissa kaupunkikeskuksissa. Monteverdi julkaisi teoksensa partituurin Venetsiassa vuonna 1609 ja uudestaan vuonna 1615. Säveltäjän kuoleman jälkeen vuonna 1643 oopperaa ei esitetty moniin vuosiin, ja se käytännössä katsoen unohdettiin, kunnes kiinnostus heräsi uudelleen 1900-luvun taitteessa modernien painosten ja esitysten muodossa. Ensimmäinen julkinen esitys kahteen ja puoleen sataan vuoteen järjestettiin konserttiversiona Pariisissa vuonna 1904, ja ensimmäinen moderni dramatisoitu näyttämöesitys nähtiin Pariisissa vuonna 1911.
Julkaistussa partituurissaan Monteverdi luettelee noin 41 soitinta, joita esityksessä tulee käyttää, ja eri soitinryhmät edustavat tiettyjä kohtauksia ja hahmoja. Esimerkiksi jousisoittimet, cembalot ja nokkahuilut edustavat Trakian maaseutua nymfeineen ja paimenineen, kun taas vaskisoittimet kuvastavat alamaailmaa ja sen asukkaita. Orfeo on sävelletty renessanssin ja barokin taitteessa, ja se hyödyntää kaikkia tuon ajan musiikin tekniikoita, erityisen rohkeasti polyfonian käyttöä. Teosta ei ole orkestroitu siten kuin se nykyään ymmärretään; renessanssin perinteiden mukaisesti soittajat noudattivat säveltäjän antamia yleisiä ohjeita, mutta heille annettiin huomattava vapaus improvisoida.
Roolit

La Musica (sopraano tai mezzosopraano)
Pastore I (sopraano)
Pastore II (tenori)
Una Ninfa (sopraano)
Orfeo (tenori tai korkea baritoni)
Eurydike (sopraano)
Silvia Messaggiera (mezzosopraano tai altto)
La Speranza (sopraano tai mezzosopraano)
Caronte (basso)
Proserpina (sopraano tai mezzosopraano)
Plutone (basso)
Tre spiriti infernali (tenori, tenori, basso)
Echo (tenori)
Apollo (tenori)
Ninfe, pastori e spiriti (kuoro)
Aiheesta muualla

Oopperan libretto (ranskaksi) (italiaksi)
Partisaanien jäljillä

| Partisaanien jäljillä |
| --- | --- |

Kirjailija:  Eino Pietola
Kansitaiteilija:  Kari Jalonen
Kieli:  suomi
Genre:  sotaromaanit
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1981
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  260
ISBN:  951-20-2204-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Partisaanien jäljillä on Eino Pietolan kirjoittama sotaromaani. Kirja on julkaistu vuonna 1981.
Pat Quinn

Pat Quinn vuonna 2012.
John Brian Patrick Quinn (29. tammikuuta 1943 Hamilton – 23. marraskuuta 2014 Vancouver) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Quinn oli palkittu myös Officer of Order of Canada (O.C.) kunniamerkillä.
Valmentajana > Valmennettavat seurat

Philadelphia Flyers (1978–1982)
Los Angeles Kings (1984–1987)
Vancouver Canucks (1990–1996)
Toronto Maple Leafs (1998–2006)
Edmonton Oilers (2009–2010)
Valmentajana > Saavutuksia

Olympiakulta 2002
World Cup mestaruus 2004
Alle 18-vuotiaiden MM-kulta 2008
Nuorten MM-kulta 2009
Valinta NHL:n Hall of Fame galleriaan 2016
Partiovyö

Partiovyö on partiolaisten käyttämä asuste.
Partiovöitä on useampaakin eri mallia. Perinteisin on kaksiosaisella pujotettavalla soljella varustettu, joka on koottu kolmesta nahkahihnan pätkästä. Pätkät on koottu vyöksi sivuilta n. tuuman läpimittaisilla metallirenkailla, joiden alareunassa on karabiinihaka. Vapaat päät päättyvät soljen osiin, joiden yhteydessä on vyön pituuden säätö. Soljen kehyksessä on tunnuslause "Ole valmis" ja keskiössä partiosymboli.  Symboli oli tuolloin heraldinen lilja jonka päällikkeenä oli virallisen ohjeen mukainen Suomen vaakunaleijona. Solki oli valettua metallia. Näitä vöitä näkee edelleen käytössä, koska monissa partioon jo perinteenä kuuluvissa perheissä ne kulkevat isältä pojalle, joskin määrä vähenee jatkuvasti.
1960-luvulla tehtiin myös toisenlainen vyö: se oli yhtenäinen nahkahihna, jossa solki oli messinkipeltinen partioliljalla koristettu, läpikulkevaa mallia. Karabiinihaat olivat erillisissä nahkalenkeissä. Tämän vyön solki oli kevytrakenteisempi kuin kolmiosaisen. Partioliljan siteenä on suomalaisen perinteen mukainen yhteenliitetyt kädet -kuvio.
Partiovyön solki 1960-luvulta, läpikulkeva malli
Näitä kahta mallia käytettiin rinnakkain. Uudempi malli oli suositumpi tukevampien poikien keskuudessa helpon säädettävyytensä vuoksi. Koska vyössä ei ollut kiinteitä sivulenkkejä, se sopi myös housujen vyöksi ja oli siis käytännöllisempi kuin kolmiosainen joka olikin puhtaammin univormuvyö.
Yksiosainen vyö oli myös edullisempi hankkia yksinkertaisemman rakenteensa vuoksi.
Partiotytöt käyttivät yksinomaan moniosaista vyötä, jossa keskiössä oli tyttöjärjestön apilatunnus.
Nykyisin partiovyöt ovat pääasiassa yksiosaisia vöitä, joissa käytetään alkuperäisen kolmiosaisen mallista solkea,jossa on myös vyön pituuden säätö. Keskiötunnus on tosin uusittu ja karabiinihaat ovat erillisissä nahkalenkeissä.
Lisäksi on olemassa erillinen Eräpojan vyö. Se on kolmiosainen partiovyö, jonka solki on kullattu. Soljen kehyksessä lukee Eräpoika - aina valmiina ja keskiössä on eräpoikatunnus eli siivitetty ankkuri, jonka renkaan paikalla on partioliljan yläosa. Eräpojan vyö on muista poiketen suoritettava tunnus.
Kaikkien vöiden materiaali on aina ollut parkittu mutta värjäämätön luonnonvärinen härännahka.  Kangas- tai muovivöitä ei tässä tarkoituksessa ole ainakaan Suomessa käytetty.
Kaikissa partiovöissä on alusta alkaen saanut kantaa metallisia leiri- ja vaellusmerkkejä sekä eri mittaisilla vaellustehtävillä suoritettavia nahkaliljoja.
Otos (elokuvataide)

Otos tarkoittaa elokuvanteossa jokaista erikseen tallennettua liikkuvan kuvan tai äänen yhtäjaksoista pätkää tai tästä pätkästä lopullisessa elokuvassa käytettävää osaa. Kuvausvaiheessa otos siis alkaa elokuvakameran jokaisesta käynnistyksestä ja päättyy kameran pysäyttämiseen. Leikkausvaiheessa otokseksi kutsutaan kahden liitoksen eli leikkauksen välistä kuvaa.
Otos ja otto

Usein samaa otosta kuvataan tai äänitetään monta kertaa uudelleen, ja näitä toistokertoja kutsutaan nimellä otto. Eri otoista valitaan paras käytettäväksi kyseisenä otoksena leikkaustyössä, ja silloinkin siitä usein leikataan osa pois alusta tai lopusta tai molemmista..
Kuvaotosten luokittelua

Elokuvan kuvaotoksia voidaan luokitella monin tavoin:
kuvakoon mukaan: lähikuva, puolikuva, yleiskuva jne.;
kameran kuvakulman mukaan suhteessa kuvattavaan kohteeseen: yläkulmaotos, alakulmaotos;
otokseen sisältyvän kameran liikkeen mukaan: kamera-ajo, panorointi jne.;
suhteessa kohtauksen muihin otoksiin: reaktio-­otos (näyttelijä reagoi edellisen tai seuraavan otoksen näyttämään tapahtumaan), näkökulmaotos, pariotos jne.
Ääniotokset

Elokuvan ja ääniteoksen (kuunnelman, radiodokumentin jne.) ääni muodostuu myös otoksista, joiden leikkaus poikkeaa kuvamateriaalin leikkauksesta siinä, että erikseen äänitettyjä otoksia liitetään yhteen paitsi peräkkäin, myös päällekkäin ja lomittain. Äänileikkaus on yleensä kuvaleikkausta monimutkaisempaa ”palapeliä”: valmis ääniteos tai elokuvan ääniraita voi muodostua kuvauksessa äänitetystä äänestä kuten näyttelijöiden dialogista, jälkeenpäin äänitetystä puheesta kuten selostuksesta, dubbauksesta tai kertojaäänestä; näyttelijöiden askel- ja muista foley-äänistä; arkistosta valituista valmiista äänitehosteista (koiran haukunta, sateen ropina yms.); kohtauksissa soivasta musiikista (äänilevy soi, joku soittaa pianoa), varsinaisesta elokuvamusiikista jne. Elokuvanteossa kaikkia näitä ääniotoksia voidaan käsitellä monipuolisemmin kuin kuvia: äänien voimakkuutta, sävyä, korkeutta ja jopa nopeutta voidaan muunnella ääniteknisin keinoin.
Pearls of Passion

| Pearls of Passion Roxette |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maalis – syyskuuta 1986
 Julkaistu: 31. lokakuuta 1986
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Clarence Öfwerman
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 48.27
 Levy-yhtiö: EMI
Roxetten muut julkaisut
|   | Pearls of Passion 1986 | Dance Passion 1987 |
Singlet albumilta Pearls of Passion
 ”Neverending Love” Julkaistu: 8. heinäkuuta 1986  ”Goodbye to You” Julkaistu: 27. marraskuuta 1986  ”Soul Deep” Julkaistu: 18. helmikuuta 1987  ”I Call Your Name” Julkaistu: 2. tammikuuta 1988
Pearls of Passion on ruotsalaisen pop-yhtye Roxetten debyyttialbumi. Se julkaistiin 31. lokakuuta 1986.
Kappaleet

Soul Deep – 3.41
Secrets that She Keeps – 3.48
Goodbye to You – 4.03
I Call You Name – 3.39
Surrender – 4.23
Voices – 4.46
Neverending Love – 3.30
Call of the Wild – 4.32
Joy of a Toy – 3.09
From One Heart to Another – 4.11
Like Lovers Do – 3.25
So Far Away – 5.17
Miesten Superpesiksen kausi 2008

Kuva ottelusta Oulun Lippo - Nurmon Jymy
Henri Heinäheimo lyömässä
Miesten Superpesiksen kausi 2008 oli Superpesiksen 19. kausi. Kausi alkoi 6. toukokuuta, ja Suomen mestarit olivat selvillä 14. syyskuuta.
Sarjaan osallistui 12 joukkuetta. Hallitsevana mestarina kauteen lähtiHyvinkään Tahko. Suomen mestariksi vuonna 2008 kruunattiin raahelainen Pattijoen Urheilijat, joka voitti loppuottelusarjassa Sotkamon Jymyn otteluvoitoin 3–2. SM-pronssia voitti Nurmon Jymy.
Itä–Länsi-tapahtuma järjestettiin 27.6.–29.6. Raahessa Rännärin kentällä.
Sarjajärjestelmä

Runkosarjassa pelattiin 24 kierrosta, jonka jälkeen kahdeksan parasta joukkuetta selvityivät jatkosarjaan. Se pelattiin yksinkertaisena sarjana, joten joukkueille kertyi jatkosarjassa seitsemän ottelua.
Runkosarjan kuudelle parhaalle jaettiin jatkosarjaan hyvityspisteet kaavan 5–4–3–2–1–1 mukaisesti.
Jatkosarjan neljä parasta joukkuetta selviytyivät välieriin, jotka pelattiin paras viidestä -järjestelmällä.
Välierien voittajat kohtasivat niin ikään paras viidestä -järjestelmällä pelattavassa loppuottelussa. Pronssiottelu pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä.
Runkosarjan kaksi huonointa joutuivat karsimaan sarjapaikastaan Ykköspesiksen kahden parhaan joukkueen kanssa. Superpesiksen 11:nneksi sijoittunut kohtasi Ykköspesiksen hopeajoukkueen ja Ykköspesiksen mestari puolestaan Superpesiksessä viimeiseksi jääneen. Ottelusarjat pelattiin paras viidestä -järjestelmällä, ja niiden voittajat lunastivat itselleen Superpesis-paikan kaudelle 2009.
Runkosarja

| Sijoitus | Joukkue | Pelattu | 3P | 2P | 1P | 0P | TJ | PJ | JE | P | P/O |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Pattijoen Urheilijat | 24 | 15 | 8 | 1 | 0 | 200 | 64 | +136 | 62 | 2,58 |
| 2 | Kouvolan Pallonlyöjät | 24 | 8 | 12 | 3 | 1 | 156 | 91 | +65 | 51 | 2,13 |
| 3 | Sotkamon Jymy | 24 | 13 | 2 | 4 | 5 | 168 | 79 | +89 | 47 | 1,96 |
| 4 | Joensuun Maila | 24 | 7 | 6 | 5 | 6 | 159 | 137 | +22 | 38 | 1,58 |
| 5 | Nurmon Jymy | 24 | 6 | 8 | 3 | 7 | 153 | 118 | +35 | 37 | 1,54 |
| 6 | Hyvinkään Tahko | 24 | 5 | 6 | 6 | 7 | 139 | 105 | +34 | 33 | 1,38 |
| 7 | Vimpelin Veto | 24 | 6 | 4 | 2 | 12 | 112 | 129 | -17 | 28 | 1,17 |
| 8 | Oulun Lippo | 24 | 6 | 4 | 2 | 12 | 98 | 136 | -38 | 28 | 1,17 |
| 9 | Kiteen Pallo -90 | 24 | 5 | 4 | 5 | 10 | 132 | 178 | -46 | 28 | 1,17 |
| 10 | Seinäjoen Maila-Jussit | 24 | 2 | 7 | 2 | 13 | 110 | 194 | -84 | 22 | 0,92 |
| 11 | Koskenkorvan Urheilijat | 24 | 3 | 4 | 4 | 13 | 129 | 198 | -69 | 21 | 0,86 |
| 12 | Puijon Pesis | 24 | 2 | 1 | 4 | 17 | 75 | 202 | -127 | 12 | 0,50 |

Kahdeksan parasta pääsivät jatkosarjaan. Kiteen ja Seinäjoen kausi päättyi runkosarjaan. Koskenkorva ja Puijo joutuivat Superpesiskarsintaan.
Jatkosarja

| Sijoitus | Joukkue | Pelattu | 3P | 2P | 1P | 0P | TJ | PJ | JE | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Sotkamon Jymy | 7 | 3 | 3 | 0 | 1 | 39 | 23 | +16 | 18 |
| 2 | Kouvolan Pallonlyöjät | 7 | 2 | 3 | 1 | 1 | 45 | 35 | +10 | 17 |
| 3 | Pattijoen Urheilijat | 7 | 2 | 2 | 1 | 2 | 38 | 29 | +9 | 16 |
| 4 | Nurmon Jymy | 7 | 1 | 3 | 2 | 1 | 37 | 44 | -7 | 12 |
| 5 | Joensuun Maila | 7 | 2 | 0 | 2 | 3 | 43 | 54 | -11 | 10 |
| 6 | Oulun Lippo | 7 | 2 | 0 | 3 | 2 | 35 | 36 | -1 | 9 |
| 7 | Hyvinkään Tahko | 7 | 0 | 3 | 1 | 3 | 42 | 45 | -3 | 8 |
| 8 | Vimpelin Veto | 7 | 0 | 2 | 1 | 4 | 24 | 37 | -11 | 5 |

Runkosarjasta saadut hyvityspisteet: Pattijoki 5, Kouvola 4, Sotkamo 3, Joensuu 2, Nurmo 1 ja Hyvinkää 1.
Neljä parasta pääsivät välieriin.
Pudotuspelit > Pronssiottelu (paras kolmesta)

| Kouvolan Pallonlyöjät – Nurmon Jymy  |
| --- | --- | --- | --- |
| 4.9. | KPL | NJ | 1–2 (0–2, 2–1, 0–1) |
| 6.9. | NJ | KPL | 2–0 (4–2, 2–1) |
Nurmo voitti pronssia otteluvoitoin 2–0
Pudotuspelit > Loppuottelu (paras viidestä)

| Sotkamon Jymy – Pattijoen Urheilijat  |
| --- | --- | --- | --- |
| 4.9. | SoJy | PattU | 1–0 (5–1, 4–4) |
| 6.9. | PattU | SoJy | 2–1 (1–2, 1–0, 0–0, 2–1) |
| 7.9. | SoJy | PattU | 2–1 (3–0, 2–5, 0–0, 1–0) |
| 13.9. | PattU | SoJy | 2–0 (4–1, 5–4) |
| 14.9. | SoJy | PattU | 0–2 (0–1, 0–1) |
Pattijoki voitti Suomen mestaruuden otteluvoitoin 3–2
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
: Pattijoen Urheilijat
: Sotkamon Jymy
: Nurmon Jymy
4.: Kouvolan Pallonlyöjät
5.: Joensuun Maila
6.: Oulun Lippo
7.: Hyvinkään Tahko
8.: Vimpelin Veto
9.: Kiteen Pallo
10.: Seinäjoen Maila-Jussit
11.: Koskenkorvan Urheilijat
12.: Puijon Pesis
Kauden päätteeksi Seinäjoen Maila-Jussit luopui sarjapaikastaan.
Osan

| Osan |
| --- | --- |
 Osan
 Koordinaatit: 37.1495°N, 127.0773°E 
Valtio:   Etelä-Korea
Maakunta:  Gyeonggi
Väkiluku (2016):  208 656
 
 www.osan.go.kr/osan/eng/main.do 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Osan (kor. 오산시, Osan-si, hanja 烏山市) on kaupunki Etelä-Korean Gyeonggin maakunnassa. Se sijaitsee linnuntietä 47 kilometriä Soulista etelään. Vuonna 2016 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 208 656.
Kaupungintalo.
Osanin yliopistokampuksen portti.
Kirjasto.
Osanin sotilaslentokenttä (lentotukikohta).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Osan Wikimedia Commonsissa
Parhaat palat

| Parhaat palat Fröbelin Palikat |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: marraskuu 2002
 Tyylilaji: lastenmusiikki
 Levy-yhtiö: Fröbelin Palikat Oy
Fröbelin Palikoiden muut julkaisut
| Saa tonttuilla! 2000 | Parhaat palat 2002 | Pii-paa 2004 |
Parhaat palat on lastenmusiikkiyhtye Fröbelin Palikoiden kokoelmalevy, ja kaikkiaan 7. albumi. Se julkaistiin yhtyeen 15-vuotisjuhlan kunniaksi marraskuussa vuonna 2002. Levy sisältää lauluja yhtyeen levyiltä ja videoilta, videoilla julkaistuja bonus-kappaleita ja uusia sovituksia sekä kaksi ennen julkaisematonta laulua.
Kappaleet

Haivaara (Ennen julkaisematon)
Pumppulaulu (Fröbelin Palikat)
Aistit (Parhaat leikkilaulut 1)
Huugi-Guugi (Fröbelin Palikat)
Jumppalaulu (Parhaat leikkilaulut 1)
Oli synkkä yö (Parhaat leikkilaulut 2)
Leijonan metsästys (Parhaat leikkilaulut 1)
Robotti-Rock (Fröbelin Palikat)
Autot vanhanaikaiset (Sutsisatsi)
Täilaulu (Sutsisatsi)
Sutsisatsi (Sutsisatsi)
Huimapäät (Parhaat leikkilaulut 1)
Honky Tonk (Sutsisatsi)
Sätkyukko (Sätkyukot)
Maja (Sätkyukot)
Hänkki-Pänkki (Parhaat leikkilaulut 2)
Lahjapaketti (Parhaat leikkilaulut 1)
Yxi (Parhaat leikkilaulut 1)
Rumpali Rumba-Ali (Parhaat leikkilaulut 2)
Hippulat vinkumaan (Hippulat vinkumaan)
Kapteeni käskee (Hippulat vinkumaan)
Viisi ilmapalloa (Hippulat vinkumaan)
Peukku tahtoo tanssia (Lisää leikkilauluja)
Autopesula (Hippulat vinkumaan)
Leikimme ja loikimme (Zupadibum)
Me merirosvot (Zupadibum)
Kurki (Zupadibum)
Kas metsämökin ikkuna (Zupadibum)
Tonttu ja pikku-peikko (Saa tonttuilla!)
Tuiki, tuiki Tähtönen (Saa tonttuilla!)
Peilin edessä (Lisää leikkilauluja)
Svengi-jengi (Ennen julkaisematon)
Kokoonpano

Mats Lillrank – laulu, kitarat, saksofoni, bouzouki
Ari Bergström – kosketinsoittimet, taustalaulu
Timo Nuutinen – basso, taustalaulu, harput, kazoo, äänet
Hannu Mäkelä – rummut, perkussiot
Aiheesta muualla

Parhaat palat Palikoiden verkkosivulla
Paluu tulevaisuuteen (animaatiosarja)

| Paluu tulevaisuuteen> Back to the Future: The Animated Series |
| --- | --- |
Tyyli:  piirrossarja, sci-fi, seikkailu
Kestoaika:  22 min
Pääosissa:  David Kaufman Dan Castellaneta Mary Steenburgen Josh Keaton
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   CBS
Esitetty:  7. syyskuuta 1991 – 28. marraskuuta 1992
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  26
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Japhet Asher
Ohjaaja(t):  Peyton Reed Bob Gale John Hays
Käsikirjoittaja(t):  Bob Gale Robert Zemeckis John Loy John Ludin
Tuotantoyhtiö(t):  Universal Cartoon Studios Amblin Entertainment BIG Pictures
Palkinnot
Voitetut:  Daytime Emmy (1992) Young Artist (1992)
Ehdokkuudet:  Daytime Emmy (1993) Young Artist (1993, 1994)
Aiheesta muualla
IMDb 
Paluu tulevaisuuteen (engl. Back to the Future: The Animated Series) on Paluu tulevaisuuteen -trilogian elokuviin perustuva Emmy-palkittu animaatiosarja. Sitä esitettiin Yhdysvalloissa vuosina 1991-1993. Televisiosarjassa on 26 jaksoa ja kaksi tuotantokautta. Alkuperäinen esityskanava oli CBS.