stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jussi Pekkala
Ura > Seuraura

Pekkala on Savonlinnan Pallokerhon kasvatti. Hän debytoi vain 17-vuotiaana seuran miesten II-divisioonajoukkueessa kaudella 1991–1992, jolloin Pekkala teki 29 runkosarjaottelussa tehot 4+2=6. Kauden 1992–1993 päätteeksi hän oli nostamassa joukkuetta I-divisioonaan. Kaudella 1994–1995 Pekkala eteni SaPKon kanssa aina SM-liigakarsintoihin saakka, mutta joukkueen taival päättyi niissä ensimmäisellä kierroksella SaPKon hävittyä Tampereen Ilvekselle otteluvoitoin 3–1.
Kaudeksi 1995–1996 Pekkala siirtyi jatkamaan I-divisioonapelejään Saimaan Palloon. Joukkue nousi kauden päätteeksi SM-liigaan, jossa hänen tulokaskautensa 1996–1997 toi 50 runkosarjaottelussa tehot 3+8=11. Pekkala pelasi neljä SM-liigakautta, jonka jälkeen hän siirtyi kaudeksi 2000–2001 Itävallan Erste Bank Eishockey Ligassa pelanneen EHC Lustenaun riveihin. Kaksi seuraavaa kautta Pekkala pelasi Ruotsin Elitserienin Brynäs IF:ssä.
Pekkala palasi kaudeksi 2003–2004 kaksivuotisella sopimuksella Saimaan Palloon. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja teki myös SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 6+8=14. Seuraavan kauden 2004–2005 päätteeksi Pekkala päätti lopettaa pelaajauransa.
Johannes Yli-Kokko

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Johannes Yli-Kokko
Syntymäaika: 24. elokuuta 2001 (ikä 23)
Syntymäpaikka: Espoo, Suomi
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja laitahyökkääjä
Pituus: 176 cm
Seura
Seura: FC Inter
Junioriseurat
: FC Kasiysi
–2015: FC Espoo
2015–2019: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2019–2022 | Klubi 04 | 30 | (6) |
| 2022–2024 | HJK | 21 | (1) |
| 2023 | → Dundalk (laina) | 28 | (3) |
| 2024– | FC Inter | 0 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. heinäkuuta 2024.
Johannes Yli-Kokko (s. 24. elokuuta 2001 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Interiä. Pelipaikaltaan Yli-Kokko on hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai laitahyökkääjä.
Seurajoukkueura

Yli-Kokko on espoolaisen Kasiysin kasvatti, ja siirtyi FC Espoon kautta HJK:n organisaatioon 14-vuotiaana vuonna 2015. Ensimmäiset esiintymisensä miesten tasolla Yli-Kokko teki HJK:n reservijoukkue Klubi 04:n riveissä Kakkosessa kaudella 2019, kun hän teki 18 ottelussa yhteensä neljä maalia. Kaksi seuraavaa kautta 2020 ja 2021 menivät Yli-Kokolta pitkälti loukkaantumisten kanssa kamppaillessa ja hän kirjautti tililleen Klubi 04:n sarjanousuun päättyneellä kaudella 2020 vain kaksi ottelua ja kaudella 2021 Ykkösessä yhdeksän ottelua.
Tammikuussa 2022 Yli-Kokko teki HJK:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen ja hänet nostettiin samalla HJK:n liigajoukkueen vahvuuteen. Yli-Kokko sai vastuuta heti Liigacupissa, jossa hän teki myös ensimmäisen maalinsa HJK:n ykkösjoukkueen paidassa FC Interiä vastaan. Veikkausliigassa hän debytoi toisella kierroksella SJK:ta vastaan, ja ensimmäistä Yli-Kokko oli avauskokoonpanossa heti seuraavalla kierroksella VPS:aa vastaan. Ensimmäisen maalinsa HJK:n paidassa Yli-Kokko laukoi heinäkuussa VPS:n verkkoon HJK:n 3–1 -kotivoitossa. Yli-Kokko pelasi debyyttikaudellaan yhteensä 17 liigaottelua. Eurooppa-liigassa Yli-Kokko sai tililleen yhden ottelun hänen tultua vaihdosta kentälle lohkovaiheen päätöskierroksella Real Betisiä vastaan.
Helmikuussa 2023 Yli-Kokko siirtyi heinäkuuhun 2023 ulottuvalla lainasopimuksella Irlannin valioliigaan Dundalkin riveihin. Hän onnistui maalinteossa heti debyytissään Bohemiansia vastaan. Yli-Kokon lainasopimusta jatkettiin heinäkuussa 2023 kattamaan myös loppukauden.
Heinäkuussa 2024 Yli-Kokko siirtyi ilmaisella siirrolla turkulaiseen FC Interiin.
Kakskerran Koetus

Kakskerran Koetus oli alun perin Kakskerran kuntaan 1920-luvulla perustettu pesäpalloseura. Seura oli sekä SVUL:n että Pesäpalloliiton jäsen. Toiminta hiipui jäsenistön siirryttyä suojeluskuntatoimintaan. Seura perustettiin uudestaan vuonna 2005 Turun Kakskertaan. Seura järjesti säännönmukaisesti Kakskerranjärven ympärijuoksun. Kakskerran Koetus päätettiin purkaa 6. lokakuuta 2022.
John Griffin Carlisle

John G. Carlisle
John Griffin Carlisle (5. syyskuuta 1834 Campbell, Kentucky – 31. heinäkuuta 1910 New York City) oli yhdysvaltalainen poliitikko demokraattisesta puolueesta. Hän toimi edustajainhuoneen jäsenenä 1877-90 (josta puhemiehenä vuosina 1883–1889), senaattorina 1890–1893 ja Yhdysvaltain valtiovarainministerinä 1893–1897.
Carlisle istui 1860-luvulla Kentuckyn osavaltion edustajainhuoneessa ja senaatissa. Vuosina 1871–1875 hän oli Kentuckyn varakuvernööri, jonka jälkeen hän oli Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen vuosina 1877–1889 Kentuckyn kuudennesta[lähde? ] vaalipiiristä. Carlisle nousi senaattiin 1890 kesken kauden virassaan kuolleen James B. Beckin tilalle. Grover Cleveland nimitti Carlislen valtiovarainministerikseen vuonna 1892, jonka vuoksi hän erosi senaatista kesken virkakauden helmikuussa 1893. Carlisle toimi valtiovarainministerinä vuoteen 1897 saakka, jonka jälkeen hän vetäytyi päivänpolitiikasta.
Ministerikautensa jälkeen hän toimi lakimiehenä New Yorkissa kuolemaansa 1910 asti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Henkilöartikkeli John Carlislesta kongressin sivuilla
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Joseph Warren Keifer | Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies 1883–1889 | Seuraaja: Thomas Brackett Reed |
Jessica Drake

| Jessica Drake |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1974 (ikä 49) Dallas, Yhdysvallat
Ammatti:  pornonäyttelijä
Pornonäyttelijä
Pituus:  175 cm
Paino:  51 kg
Aiheesta muualla
Kotisivut
IMDb
Jessica Drake (s. 14. lokakuuta 1974 Dallas, Texas) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän aloitti uransa vuonna 2000. Tähän mennessä Drake on esiintynyt lähes kahdessasadassa pornoelokuvassa. Hän on toiminut myös pornoelokuvien ohjaajana, seksuaalikasvattajana sekä Penthousen mallina. Radiossa Drake on tehnyt ohjelmia entisten muusikoiden kanssa (mm. Anthrax) ja televisiossa hän on esiintynyt ohjelmissa Late Night with David Letterman, The Tyra Banks Show ja Criss Angel – tajunnanräjäyttäjä.
Jessica Drake oli kolmen vuoden ajan naimisissa pornonäyttelijä Evan Stonen kanssa.
Palkinnot

2005 AVN Awards: Palkinnot luokissa Paras suuseksikohtaus (elokuva) ja Paras naisnäyttelijä (video).
2007 AVN Awards: Palkinnot luokissa Paras naisnäyttelijä (elokuva) ja Paras vain naisia sisältävä kohtaus (elokuva).
2009 AVN Awards: Palkinnot luokassa Paras naisnäyttelijä ja Paras kaksoispenetraation sisältävä seksikohtaus.
2009 XRCO Awards: Palkinto luokassa Naisnäyttelijän yksittäinen esityssuoritus.
2010 AVN Awards: Palkinto luokassa Paras ryhmäseksikohtaus ja AVN-kunniagallerian jäsenyys.
2011 XRCO Awards: XRCO-kunniagallerian jäsenyys.
2013 Sex Award: Palkinto luokassa Täydellinen naispari pornoalan seksikohtauksissa (parina Asa Akira).
2014 AVN Awards: Palkinto luokassa Paras turvaseksikohtaus.
2016 AVN Awards: Palkinto luokassa Vuoden aikuisviihdealan valtavirran tähti.
Aiheesta muualla

Jessica Drake Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi), sisältää pornografista materiaalia
Johannes Kinnvall

| Johannes Kinnvall> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  Brynäs IF
Sarja:  SHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Valbo HC (Ruotsi II) Brynäs IF (SHL) Timrå IK (Allsv./SHL) HV71 (SHL) Stockton Heat (AHL)
Johannes Kinnvall (s. 28. heinäkuuta 1997) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SHL-joukkue Brynäs IF:ssä. Hän laukoo oikealta.
Ura

Kinnvall on IK Sätran kasvatti. Kauden 2012–2013 hän pelasi Gävle GIK:n ja Sandvikens IK:n U16-junioreiden yhdistelmäjoukkueessa. Kaudeksi 2013–2014 Kinnvall siirtyi Valbo HC:n J18-junioreihin. Kaudella 2014–2015 hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 5+16=21. Kinnvall jakoi myös Valbon sisäisen tehotilaston voiton Filip Sarlindin kanssa lukemalla +27. Hän debytoi samalla kaudella myös Valbon miesten joukkueessa Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyTvåanissa, jossa Kinnvall pelasi yhden runkosarja- ja kolme nousukarsintasarjan ottelua.
Kaudeksi 2015–2016 Kinnvall siirtyi Brynäs IF:n J20-junioreihin. Kaudella 2016–2017 hän toimi joukkueen varakapteenina. Kinnvall debytoi kauden aikana myös Brynäsin SHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 18 runkosarja- ja kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. Kinnvall sai tililleen ensimmäisen SHL-ottelunsa 1. lokakuuta 2016 Linköping HC:tä vastaan. Hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Kinnvall sai ensimmäiset peliaikansa SHL:ssä kolmannessa ottelussaan 18. lokakuuta 2016 Rögle BK:ta vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.02 minuuttia. Kinnvall voitti kauden päätteeksi SHL-hopeaa.
Kinnvall siirtyi kaudeksi 2017–2018 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle HockeyAllsvenskan-joukkue Timrå IK:hon. Hänen ensimmäinen kokonainen kautensa miesten peleissä toi 49 runkosarjaottelussa tehot 3+9=12 ja kymmenessä SHL:n nousukarsintasarjan ottelussa tehot 3+2=5. Timrån kausi päättyi sarjanousuun. Huhtikuussa 2018 Kinnvall teki joukkueen kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Hänen ensimmäinen kokonainen SHL-kautensa 2018–2019 toi 52 runkosarjaottelussa tehot 12+10=22 ja seitsemässä karsintasarjan ottelussa tehot 2+4=6. Kinnvallin SHL-uran avausmaali syntyi 30. lokakuuta 2018 Luleå HF:ää vastaan. Hän oli runkosarjassa Timrån toiseksi paras maalintekijä Anton Wedinin jälkeen sekä joukkueen tehokkain puolustaja. Kinnvall jakoi koko SHL:n puolustajien maalipörssin voiton Rögle BK:n Kodie Curranin kanssa, mutta Curran teki kuitenkin Kinnvallia enemmän tehopisteitä (37). Kolmannessa karsintasarjan ottelussa 31. maaliskuuta 2019 IK Oskarshamnia vastaan Kinnvall teki kaksi maalia ylivoimalla, joista toinen ratkaisi Timrålle 4–3-voiton ensimmäisessä jatkoerässä ajassa 65.09. Joukkueen kausi päättyi lopulta kuitenkin putoamiseen takaisin Allsvenskaniin, kun Oskarshamn voitti ottelusarjan voitoin 4–3.
Allsvenskaniin putoamisen myötä Kinnvall ei jatkanut enää Timråssa, vaan hän siirtyi kaudeksi 2019–2020 jatkamaan SHL-uraansa kaksivuotisella sopimuksella HV71:n riveihin. Kinnvall voitti pelipaikastaan huolimatta joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 11+29=40, joilla hän sijoittui koko liigan puolustajien pistepörssissä toiseksi edellään vain Rögle BK:n Kodie Curran. Kinnvall oli kauden päätteeksi ehdolla SHL:n parhaaksi puolustajaksi, mutta palkinnon vei lopulta kuitenkin Kodie Curran.
Huhtikuussa 2020 NHL-varaamaton Kinvall teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Calgary Flamesin kanssa. Samalla hänen vahvistettiin pelaavan kauden 2020–2021 lainalla HV71:n SHL-joukkueessa.
Kaksivuoroviljely

Kaksivuoroviljely on historiallinen viljelymuoto, jossa peltoa aina vuorovuosin viljeltiin ja pidettiin kesannolla.
Kaksivuoroviljelyä on harjoitettu Ruotsissa 1200-luvulta. Suomessa siihen siirryttiin varhaiskeskiajalla syysrukiin viljelyn leviämisen yhteydessä. Viljelymuoto oli käytössä 1870-luvulle.
Johan Segercrantz

Johan Werner Segercrantz (17. elokuuta 1874 Hamina – 2. huhtikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja ja taidemaalari.
Henkilöhistoria

Segercrantzin vanhemmat olivat kruununvouti, majuri Johan Gustaf Emil Segercrantz (1826–1901) ja Marja Melechin (1832–1912). Hän pääsi ylioppilaaksi Haminan yksityislyseosta 1893 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1899 ja maisteriksi 1900. Segercrantz toimi pankinjohtajana Haminassa, Porissa ja Helsingissä. Viimeksi hän oli Yhdyspankin Privatbankenin haarakonttorin johtajana Helsingissä vuodesta 1925 alkaen. Haminassa ollessaan Segercrantz toimi myös Norjan ja Tanskan varakonsulina 1915–1918. Segercrantz osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1930 ja 1931.
Segercrantz oli naimisissa 1902–1951 Selma Karolina Ahlqvistin (1879–1951) kanssa. Heidän poikansa oli Suomen Paperitehtaitten Yhdistyksen palveluksessa ollut pääkonsuli Anders Segercrantz (1909–2008). Johan Segercrantzin veli oli puolestaan kauppias, valtiopäivämies Hjalmar Frithiof Segercrantz.
Kirjallista tuotantoa

Nimellä Werner Segercrantz:
Leopold Lerche : några minnesord. Helsingfors 1944
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Werner Segercrantz
Juomatiiviste

Juomatiiviste on vahvaa mehua tai makeutettua juomaa, joka on tarkoitus laimentaa vedellä ennen juomista. Puhekielessä sitä kutsutaan monesti laimennettavaksi mehuksi tai pelkäksi mehuksi. Juomatiivisteestä valmistettua mehua on monesti tarjolla ruokailun yhteydessä. Tunnettuja kauppamerkkejä ovat muun muassa Mehukatti ja Funlight. Juomatiivisteet makeutetaan yleensä joko sokerilla tai keinotekoisilla makeutusaineilla.
Jesse Hallikas

| Jesse Hallikas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. huhtikuuta 1997 (ikä 27) Imatra, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  173 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Ketterä
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  36
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  SaiPa (SML)
Jesse Antero Hallikas (s. 14. huhtikuuta 1997 Imatra) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa Mestis-joukkue Imatran Ketterää. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura

Hallikas aloitti jääkiekkoilun Imatran Ketterässä omien sanojensa mukaan yhdeksänvuotiaana hänen ystävänsä, nykyään Tampereen Ilveksen SM-liigajoukkueessa pelaavan Jarkko Parikan houkuteltua Hallikaan harjoituksiin. Hän siirtyi kesken kauden 2012–2013 Ketterän B-nuorten Suomi-sarjajoukkuesta Saimaan Pallon C-nuorten SM-sarjajoukkueeseen, jonka varakapteeniksi Hallikas nousi. Hän oli runkosarjassa joukkueen paras maalintekijä 15 osumallaan. Kaudeksi 2013–2014 Hallikas palasi taas Ketterään, jonka B-nuorten Mestis-joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä hän oli runkosarjassa tehoilla 11+12=23. Hallikas palasi kesken kauden kuitenkin taas SaiPaan.
Alkukausi 2016–2017 SaiPan A-nuorissa jäi Hallikkaalla rikkonaiseksi loukkaantumisten vuoksi. Hän jakoi tehoilla 14+6=20 joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Antton Mönkäreen ja Jerkko Häkkisen kanssa sekä sijoittui sisäisessä pistepörssissä neljänneksi. Hallikas teki SM-liigadebyyttinsä 18. helmikuuta 2017 vieraissa Mikkelin Jukureita vastaan. Hänelle avautui paikka SaiPan kokoonpanosta, kun joukkue kärsi lukuisista poissaoloista, sillä SaiPa oli ilmoittanut loukkaantuneiksi peräti kymmenen pelaajaa. Lisäksi joukkueen vahvuudesta oli poistunut siirtotakarajalla viisi kenttäpelaajaa. Hallikas merkittiin joukkueen nelosketjuun yhdessä toisen liigadebytantin, Jimi Aavikon sekä toista liigaotteluaan pelanneen Kristian Afanasjevin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.32 minuuttia. Liigauransa avausmaalin Hallikas teki runkosarjan päätöskierroksella 13. maaliskuuta 2017 ylivoimalla vieraissa Tapparaa vastaan. Jyrki Silius ja Kari Heikkinen valitsivat hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Hallikas pelasi kauden aikana SM-liigassa yhdeksän runkosarjaottelua tehden yhden maalin.
Kaudella 2017–2018 Hallikas nousi SaiPan A-nuorten varakapteeniksi. Hän oli tehoilla 20+14=34 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Sebastian Sjöholmin jälkeen. Kaudella 2018–2019 Hallikas oli SaiPan paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 27+25=52. Hän sijoittui A-nuorten SM-liigan alkusarja ja runkosarja yhteenlaskettuna sarjan neljänneksi paras maalintekijä Bluesin Veeti Miettisen kanssa.
Hallikas siirtyi kaudeksi 2019–2020 vuoden mittaisella sopimuksella kasvattajaseuransa Imatran Ketterän Mestis-joukkueeseen. Hänen tulokaskautensa toi 37 runkosarjaottelussa tehot 5+2=7. Viidessä Suomen Cupin ottelussa Hallikas teki yhden maalin. Huhtikuussa 2020 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Ketterän kanssa.
Kauden 2020–2021 päätteeksi Hallikas voitti Mestiksen mestaruuden. Toukokuussa 2021 hän teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2021–2022 Hallikas voitti sekä Mestiksen mestaruuden että Suomen Cupin. Toukokuussa 2022 hän teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Muuta

Hallikas on harrastanut lapsena myös jalkapalloa. Hän asuu Imatran Räikkölässä.
Jouni Uhlgren

Jouni Sakari Uhlgren (s. 19. joulukuuta 1969, Kuopio) on helsinkiläinen freelance-näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatteripedagogi. Hän on työskennellyt teatteriuran lisäksi myös nuorisotyöntekijänä, opettajana ja toimittajana ja turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskuksien esimiehenä.
Uhlgren on opiskellut Tampereen yliopistossa pääaineena teatterin ja draaman tutkimus ja sivuaineina Suomen kirjallisuus, yleinen kirjallisuustiede sekä av-kulttuurin tutkimus. Teatterikorkeakoulusta hän valmistui vuonna 2000 teatteritaiteen maisteriksi teatteri-ilmaisun opettajan koulutusohjelmasta. Torniosta Peräpohjolan Opistosta hän valmistui vuonna 1992 nuoriso- ja vapaa-aikatoiminnan ohjaajaksi. Lisäksi hänellä on sosiaalipsykologian, sosiaalityön, sosiologian, psykologian ja filosofian opintoja Kuopion yliopiston yhteiskuntatieteelliseen tiedekuntaan. Vuonna 2014 hän valmistui ammatilliseksi opinto-ohjaajaksi Hämeen Ammattikorkeakoulusta.
Näyttelijänä ja ohjaajana hän on työskennellyt mm. Rovaniemen Teatterissa, Kokkolan kaupunginteatterissa, Savonlinnan kaupunginteatterissa ja Mikkelin teatterissa/Naisvuoren kesäteatterissa,lukuisissa pienissä ammattiryhmissä ja kesäteattereissa eri puolilla Suomea sekä Kuopion, Lapin ja Tampereen Ylioppilasteattereissa. Hän on esiintynyt lisäksi mainoksissa ja useissa elokuvissa.
Juomateollisuus

Coca-Colan virvoitusjuomatehdas Unkarissa.
Juomateollisuus on yksi elintarviketeollisuuden alue. Juomateollisuuden juuret ulottuvat vuoteen 1810, jolloin Yhdysvaltain ensimmäinen patentti myönsi luvan mineraaliveden valmistukseen. Ensimmäiset soodavedet pullotettiin puolestaan vuonna 1835 Yhdysvalloissa. Ensimmäisen nykypäivänäkin tunnetun virvoitusjuoman, Dr Pepperin valmistus aloitettiin vuonna 1885 Wacossa, Teksasissa.
Juomateollisuus ja siihen liittyvä teknologia on perinteisesti alue, jossa on tarkka ja erityisen korkea hygieniavaatimus. Luotettavaa hygieniaa tarvitaan kyseisessä teollisuudessa ylläpitämään laatukriteeriä ja lopputuotteen varastoimiskestävyyttä tuotteen tyypistä huolimatta. Juomateollisuuden osa-alueisiin kuuluu virvoitusjuomat, pullotetut vedet, energiajuomat, urheilujuomat, maitotuotteet, kahvit ja tee-aiheiset tuotteet, ravitsemukselliset juomat sekä alkoholijuomat.
Elephant & Castlen metroasema

Elephant & Castlen metroasema on asema Lontoon metron Bakerloo- ja Northern-linjoilla Southwarkin kaupunginosassa, Oyster-vyöhykkeiden 1 ja 2 rajalla. Asema toimii Bakerloon eteläisenä pääteasemana. Metroaseman vieressä sijaitsee Elephant & Castlen rautatieasema, jolta on yhteydet First Capital Connectin ja Southeasternin paikallisjuniin. Asemalla on kaksi sisäänkäyntiä. Laitureille kuljetaan joko hissillä tai kierreportaita.
Historia

Asema rakennettiin kahdessa osassa. City & South London Railwayn (nykyisin osa Northern Linea) asema avattiin 18. joulukuuta 1890, Baker Street & Waterloo Railwayn (nykyisin Bakerloo Line) 5. elokuuta 1906 viisi kuukautta muuta linjaa myöhemmin. Vaikka asemat kuuluivat eri yhtiöille, laitureiden välillä avattiin maanalainen yhteys 10. elokuuta 1906.
C&SLR:n asemarakennus oli vastaavanlainen kuin Kenningtonissa. Se rakennettiin osittain uudelleen 1920-luvulla, kun tunneleita uudistettiin. Se rakennettiin kokonaan uudelleen 1960-luvulla, kun sen viereen rakennettiin Elephant & Castlen ostoskeskus ja liikenneympyrä, ja toisen kerran 2000-luvun alussa. BS&WR:n alkuperäinen asema on sen sijaan säilynyt lähes ennallaan. Se on tyypillinen Leslie Greenin suunnittelema rakennus. Suurin muutos on rakennukseen lisätty moderni, lasiseinäinen laajennus.
Ensimmäinen metrossa syntynyt lapsi syntyi Elephant & Castlessa vuonna 1924. Lehdistön mukaan vauva sai etunimikseen Thelma Ursula Beatrice Eleanor (nimikirjaimet TUBE, Lontoon metron lempinimi). Tämä tarina osoittautui myöhemmin virheelliseksi: tyttö sai nimekseen Marie Cordery.
Asema nykyään

Asemaan kuuluu kaksi rakennusta maan pinnalla, jotka aseman läheisistä liikenneympyröistä pohjoisempi lähes erottaa toisistaan. Pohjoisempaan asemarakennukseen mennään sisään alkuperäisestä sisäänkäynnistä, mutta uloskäynti tapahtuu uuden laajennuksen kautta. Pohjoisesta asemarakennuksesta on suorempi reitti Bakerloo Linelle, ja eteläinen rakennus on lähempänä Northern Linen laitureita. Liukuportaita ei ole, vaan kummastakin asemahallista laitureille kuljetaan joko hisseillä tai pitkin jyrkkiä ja kapeita kierreportaita.
Elephant & Castle toimii myös kuljettajavarikkona. Lontoon metrolla onkin aseman yhteydessä olevassa toimistorakennuksessa hallintotilojen lisäksi kuljettajien lepo- ja majoitustiloja.
Uloskäynti Bakerloon asemalta.
Sisäänkäynti Northernin asemalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elephant & Castlen metroasema Wikimedia Commonsissa
London Transport Museumin valokuva-arkisto ( Arkistoitu – Internet Archive)
Alkuperäinen C&SLR:n asema (1919) (Arkistoitu – Internet Archive)
C&SLR:n aseman uusi julkisivu (1925) (Arkistoitu – Internet Archive)
Bakerloo Linen asema (1925) (Arkistoitu – Internet Archive)
Northern Linen uusi asemarakennus (1966) (Arkistoitu – Internet Archive)
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Lambeth Northin metroasema (en) ▷ Harrow & Wealdstonen asema (en) |  |  Bakerloo Line päätepiste |  |  |
| Borough’n metroasema ▷ Edgwaren metroasema (en) / Mill Hill Eastin metroasema (en) / High Barnetin metroasema (en) |  |  Northern Line |  | Kenningtonin metroasema ▷ Mordenin metroasema (en) |
muokkaa wikidataa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Elephant & Castle tube station
Käännös suomeksi
Jouni Vainio (juristi)

Jouni Vainio (17. joulukuuta 1938 Kotka – 10. tammikuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen juristi, virkamies ja musiikkialan hallinnon toimija. Hän toimi muun muassa Suomen Mieskuoroliiton puheenjohtajana ja Sulasolin hallituksen puheenjohtajana.
Vainio syntyi opettajaperheeseen, valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1964 ja sai varatuomarin arvon 1967. Hän aloitti työskentelyn juristina Helsingin maalaiskunnan rahatoimistossa vuonna 1966 ja työskenteli 1970-luvun puoleenväliin Korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräisenä esittelijänä. Vainio pääsi eduskunnan kanslian palvelukseen vuonna 1971. Vuonna 1987 hänestä tuli keskuskanslian päällikkö, ja vuosina 1992–2004 hän toimi eduskunnan apulaispääsihteerinä. Vainio oli apulaispääsihteerinä toimiessaan myös valiokuntasihteeristön päällikkö. Hän toimi noin vuosikymmenen ajan Eduskunnan virkamiesyhdistyksen puheenjohtajana. Vainio osallistui eduskunnan satavuotishistoriikin kirjoittamiseen ja avusti virkauransa loppupuolella asiantuntijana Albanian parlamentin työjärjestyksen valmisteluissa.
Vainio esiintyi kuorolaulajana ja eteni lukuisiin musiikkialan hallinnollisiin tehtäviin. Hän toimi esimerkiksi Suomen Mieskuoroliiton puheenjohtajana, Suomen säveltaiteen tukisäätiön asiamiehenä ja Sulasolin hallituksen puheenjohtajana. Vainio sai Suomen Mieskuoroliiton kunniajäsenyyden 4. maaliskuuta 1995. Kuoroihin, joissa Vainio toimi laulajana, kuuluivat Ylioppilaskunnan laulajat ja Helsingin Suomalaisen Klubin mieskuoro. Hän esiintyi viimeisen kerran 74-vuotispäivänään joulukonsertissa, mutta kuoli tammikuussa 2013 Helsingin Syöpätautien klinikalla.
Jessica Fox

Jessica Fox vuonna 2011.
Jessica Fox (s. 19. toukokuuta 1983) on englantilainen näyttelijä.