stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aqua Trajana
Rakennelma

Aqua Trajana sai vetensä lähteistä Sabatinus (Sabatinus lacus, nyk. Lago di Bracciano) -järven luoteiskulmasta. Akveduktin vesikanavasta on säilynyt vain vähäisiä antiikin aikaisia jälkiä, sillä suurin osa siitä katosi Paavali V:n akveduktia rakennettaessa. Osa siitä löydettiin American Academy in Romen rakennustöiden yhteydessä. Suuri castellum eli vesisäiliö, josta lähti säteittäin useita lyijyputkia, on löydetty Vigna Laisilta antiikin Via Aurelian varrelta. Vuonna 1887 löydettiin myllyjä, jotka käyttivät akveduktin virtausta voimanlähteenään. Eräs akveduktin haaroista johti kalankasvatuslaitokseen.
Vuodelta 109 jaa. peräisin oleva piirtokirjoituksella varustettu cippus eli etäisyyksiä mitannut kivipylväs löydettiin noin kymmenen roomalaisen mailin päässä kaupungista; toinen, jonka piirtokirjoitus on tuhoutunut, on myös tunnistettu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aqua Trajana Wikimedia Commonsissa
Trajanuksen noin vuonna 104–107 lyöttämä sestertius. Kuvituksessa Trajanuksen rintakuva sekä Aqua Trajanan genius ja teksti Aqva Traiana.
Aqua Trajanan (punaisella) reitti.
Abby Roque

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Abby Roque |  Abby Roque |  Abby Roque |  |
Maa:  Yhdysvallat
Naisten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Peking 2022 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2021 |  |  |
Abby Roque (s. 25. syyskuuta 1997 Sault Ste. Marie, Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Etniseltä taustaltaan Roque on ojibway-intiaani.
Roque saavutti Yhdysvaltain maajoukkueessa olympiahopeaa vuonna 2022 ja maailmanmestaruushopeaa vuonna 2021. Hän olisi kuulunut MM-kisojen joukkueeseen myös vuonna 2020, mutta tuolloin kilpailut peruttiin koronaviruspandemian vuoksi. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2015 ja saavutti hopeaa vuonna 2014.
Roque edusti yliopistourallaan vuosina 2016–2020 Wisconsinin yliopistoa.
Rubiinijuovatokko

| Rubiinijuovatokko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Tokot Gobiidae
Suku::  Valenciennea
Laji::  immaculata
Kaksiosainen nimi
 Valenciennea immaculata  (Ni, 1981) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rubiinijuovatokko (Valenciennea immaculata) on Valenciennea-sukuun ja tokkojen heimoon kuuluva ahvenkalalaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Ni vuonna 1981.
Levinneisyysalue

Sitä on tavattu eteläisellä Taiwanissa, Macaossa, Hongkongissa, Filippiineillä sekä alueella läntisestä Australiasta Sydneyyn.
Elinympäristö

Se elää 1-30 metrin, tai yleisemmin 2-30 metrin, syvyydessä lähinnä riutoilla tai niiden lähistöllä. Se viihtyy trooppisissa, 22°C-27°C lämpöisissä, vesissä.
Alfredo Mendoza

Alfredo Damián Mendoza Sulewski (s. 31. lokakuuta 1963 Encarnación) on paraguaylainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapalloilija, pääasialliselta pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän edusti Paraguayta MM-kilpailuissa 1986 ja pelasi neljässä ottelussa.
Kulosaaren yhteiskoulu

| Kulosaaren yhteiskoulu |
| --- | --- |

 Vanhan osan läntinen julkisivu.
Sijainti:  Kulosaari, Helsinki
Koordinaatit:  60°11′13″N, 25°00′12″E
Tyyppi:  peruskoulu ja lukio
Perustettu:  1940
Rehtori:  Lauri Halla
Luokat:  7–9 ja lukio
Oppilaita:  yläkoulu: n. 550 (2023) lukio: n. 530 (2023) yhteensä: n. 1080 (2023)
Verkkosivut
Kulosaaren yhteiskoulu (KSYK / Kulosaari Secondary School) on vuonna 1940 perustettu yksityiskoulu Helsingin Kulosaaressa. Kansainvälisyyttä, englanninkielistä opetusta, yhteiskuntatieteitä ja luonnontieteitä painottavassa oppilaitoksessa toimii peruskoulun luokat 7–9 ja lukio. Peruskoulussa opiskellaan suomenkielisillä, englanninkielisillä ja kaksikielisillä luokilla. Lukiossa on suomenkielinen yleislinja, englanninkielinen linja, yhteiskunta- ja talouslinja sekä tiede- ja teknologialinja. Koululla on oma nettijulkaisu, huhuu.news. Vuonna 2023 yläkoulussa oli noin 550 oppilasta ja lukiossa noin 530 opiskelijaa. Koulussa noin 115 opettajaa ja muuta henkilöstön jäsentä. Johtavana rehtorina toimii Lauri Halla. KSYK oli Ylen vertailussa kevään 2018 ylioppilaskokeiden tulosten perusteella maan kolmanneksi paras lukio.
Historia ja koulurakennus

Kulosaaren yhteiskoulu perustettiin syksyllä 1940 tuolloin vielä itsenäiseen Kulosaaren kuntaan ja sen rakennukset on alusta alkaen omistanut Kulosaaren yhteiskoulun osakeyhtiö. Koulu toimii Helsingin kaupungin vuokratontilla. Se oli Itä-Helsingin ensimmäinen suomenkielinen oppikoulu. Koulu toimi Domus-nimisessä kerrostalossa kunnes oma rakennus valmistui 1955. Koulun erityispainotuksena on 1990-luvulta alkaen ollut kansainvälisyys ja vieraskielinen opetus. Koulua ei kunnallistettu peruskoulu-uudistuksessa 1977, mutta sen toimintamuoto muuttui oppikoulusta peruskoulun yläasteeksi (luokat 7–9) ja lukioksi.
Historia ja koulurakennus > Rakennukset

Koulurakennuksen vanhin osa on valmistunut 1955 (arkkitehti Jorma Järvi), laajennus 1966 (arkkitehti Osmo Lappo), uusi osa vuonna 2000 (arkkitehti Matti Pohjanpalo), pieni liikuntasali ns. Pikkusali vuonna 2011 (arkkitehti Pekka Saatsi), kirjastosiipi 2015 (arkkitehti Regina Sundgrén) sekä musiikkitalo School of Rock vuonna 2017 (arkkitehti Pekka Saatsi). Vuonna 2022 valmistuneen laajennuksen (arkkitehtitoimisto Saatsi) myötä koulu sai mm. modernit laboratoriotilat ja lisää liikuntatiloja. Koulun tilat sisältävät mm. auditoriomallisen keskushallin, kirjaston, liikuntasaleja, kuntosalin ja kahvilan. Koulurakennuksen koko on noin 11 000 neliömetriä. Koulun lähellä on myös urheilukenttä.
Historia ja koulurakennus > Rehtorit

| --- | --- |
 Kyllikki Kovero 1940–1945  Erkki Kansanaho 1945–1954  Kauko Joustela 1954–1956  Matti Karstikko 1956–1978 :  Kyllikki Laakso 1978–1991  Kyllikki Vilkuna 1991–2007  Lauri Halla 2007–
Sisäänpääsy ja opiskelu

| Vuosi | Yleislinja (KA-raja) | Englanninkielinen linja Pisteraja, max 14 (ennen vuotta 2021 max 15) | Yhteiskunta- ja talouslinja Pisteraja, max 13 (ennen vuotta 2021 max 15) | Tiede- ja teknologialinja Pisteraja, max 14 (ennen vuotta 2021 max 15) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010–2011 |  8,67 |  13,08 | — | — |
| 2011–2012 |  9 |  13,24 | — | — |
| 2012–2013 |  9,08 |  13,2 | — | — |
| 2013–2014 |  9,17 |  13,75 | — | — |
| 2014–2015 |  9,15 |  13,27 |  10,20 | — |
| 2015–2016 |  9,50 |  13,92 |  12,35 | — |
| 2016–2017 |  9,25 |  13,55 |  11,75 | — |
| 2017–2018 |  9,50 |  13,67 |  12,12 |  12,34 |
| 2018–2019 |  9,58 |  13,67 |  12,03 |  11,83 |
| 2019–2020 |  9,23 |  13,38 |  10,78 |  11,78 |
| 2020–2021 |  9,27 |  10,80 |  10,98 |  11,73 |
| 2021–2022 |  9,42 |  11,76 |  10,70 |  11,42 |
| 2022–2023 |  9,69 |  11,98 |  11,18 |  9,28 |
| 2023–2024 |  9,17 |  12,42 |  11,08 |  11,02 |
| 2024–2025 |  9,31 |  11,72 |  11,90 |  10,88 |
Yläasteen suomenkieliselle luokalle pääsevät ensisijaisesti oppilaat, jotka asuvat Kulosaaressa, mutta myös muualla asuvat voivat hakea kyseiselle luokalle. Englanninkieliselle tai kaksikieliselle luokalle päästäkseen oppilaan on suoritettava pääsykoe. Englanninkielisillä ja kaksikielisillä luokilla voi opiskella myös Science and Technology -luokilla luonnontieteitä ja teknologiaa painottaen.
Lukion suomenkieliselle yleislinjalle otetaan opiskelijat keskiarvon mukaan. Englanninkieliselle linjalle, Yhteiskunta- ja talouslinjalle sekä Tiede- ja teknologialinjalle valitaan opiskelijat keskiarvon ja pääsykokeen yhteispistemäärän perusteella.
Kulosaaren yhteiskoulussa opetus painottuu kaksikielisyyteen. Suurin osa luokista on kaksikielisiä. Kaksikielisillä linjoilla useimmat aineet, esimerkiksi tiedeaineet, opetetaan sekä englanniksi että suomeksi. Usein esimerkiksi käytetään suomenkielistä kirjaa, mutta opettajan tarjoamat muut materiaalit ovat englanniksi. Englanninkielisillä linjoilla opetus on pääosin englanniksi.
Suomenkielisillä linjoilla sekä yläasteella että lukiossa kaikki pakolliset kurssit ovat suomeksi. Näillä linjoilla opiskelevien oppilaiden ja opiskelijoiden on kuitenkin mahdollista ottaa valinnaisia kursseja myös englanniksi.
Ylimääräiset aktiviteetit

HELIMUN eli Helsinki International Model United Nations on kaksipäiväinen YK:ta simuloiva tapahtuma, joka järjestetään vuosittain Kulosaaren yhteiskoululla. HELIMUNissa Kulosaaren yhteiskoulun yhdeksännen luokan oppilaat pääsevät edustamaan eri YK:n jäsenmaita ja keskustelemaan kansainvälisistä ongelmista YK:n istuntoja jäljittelevissä kokouksissa. Konferenssiin osallistuu oppilaita myös muista suomalaisista ja sekä ulkomaisista kouluista. Vuonna 2024 Kulosaaren yhteiskoulussa järjestettiin jo 24. HELIMUN-tapahtuma.
Koulussa järjestetään myös joka syksy perinteiset Syystanssiaiset ja Urheilupäivä. Lisäksi lukuvuoden mittaan on useita vuosittain vaihtuvia teemapäiviä, kuten Arts and Skills Day, Science Day ja Language Day.
Koulusta järjestetään myös leirikouluja ja kurssimatkoja ulkomaille.
Kirjallisuutta

Seppälä, Mikko-Olavi: Juureva kosmopoliitti: Kulosaaren yhteiskoulun historia 1940–2015.  (Kirjokansi, 79)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2015.  ISSN 2323-7392  ISBN 978-952-222-588-7
Aiheesta muualla

Kulosaaren yhteiskoulun kotisivut
HELIMUNin kotisivut
Kulosaaren yhteiskoulun julkaisu
Arne Skouen

Arne Skouen
Arne Skouen (18. lokakuuta 1913 Oslo – 24. toukokuuta 2003 Oslo) oli norjalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä toimittaja. Hänen kansainvälisesti tunnetuin työnsä on Me kuolemme yksin (Ni liv, 1957), joka asetettiin Oscar-ehdokkaaksi.
Skouen oli ehdolla merkittävien palkintojen saajaksi Berliinin ja Cannesin elokuvajuhlilla.
Skouen voitti Amandan (1986) ja Norjan kulttuurineuvoston kunniapalkinnon (1988).
Aiheesta muualla

Arne Skouen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Taiteenala:  FID  Museum of Modern Art 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Roger Summers

| Roger Summers> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1907 Englanti
Kuollut: 26. kesäkuuta 2003
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Lontoon yliopisto
Tutkimusalue:  arkeologia, kansatiede
Roger Francis Hugh Summers (1907 Englanti – 26. kesäkuuta 2003) oli zimbabwelainen arkeologi ja kansatieteilijä, joka tutki erityisesti eteläisen Afrikan arkeologiaa.
Summers syntyi 1907 Englannissa. Hän kiinnostui arkeologiasta vasta toisen maailmansodan jälkeen ja opiskeli tämän jälkeen alaa Lontoon yliopistossa. Summers muutti 1947 Rhodesiaan ja aloitti kansallismuseon muinaisosaston apulaisintendenttina. Seuraavana vuonna hänestä tuli ensin osaston intendentti ja myöhemmin samana vuonna koko museon johtaja. Summers kuului 1951–1959 Rhodesian muistomerkkikomissioon. Hän siirtyi 1970 Etelä-Afrikan museon arkisto-osastoon ja jäi sieltä eläkkeelle 1974.
Rhodesiassa Summers organisoi merkittäviä kaivauksia maan kaikissa kiviraunioissa ja julkaisi uraauurtavia tutkimuksia eteläisen Afrikan rautakaudesta. Hän osoitti lopullisesti, että Suur-Zimbabwe ja muut vastaavat rauniot olivat täysin afrikkalaisperäisiä. Summers tutki myös muinaisia kultakaivoksia ja julkaisi bibliografian eteläisen Afrikan arkeologiasta. Hän teki arkeologian ohella myös muitakin tutkimuksia. Summers julkaisi muun muassa kansatieteellisen tutkimuksen ndebelien sotahistoriasta ja kirjan Etelä-Afrikan museon historiasta. Summers kirjoitti uransa aikana 76 tutkimusartikkelia ja seitsemän kirjaa.
Aisa Biaudet

Anna-Lisa (Aisa) Stenberg (aik. Biaudet, o.s. Selin; 2. syyskuuta 1884 Valkeala – 30. maaliskuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
Stenbergin vanhemmat olivat insinööri ja liikemies Knut Woldemar Selin ja Alma Lovisa Aleksandra (o.s. Frey). Stenberg oli avioliitossa lääkäri Teodor August Biaudet'n kanssa vuodesta 1910. Heillä oli opintoja Suomen Keisarillisessa Aleksanterin Yliopistossa. Pariskunta asui pitkään Helsingissä ja Kirkkonummella, jolloin Anna-Lisa Biaudet toimi konttoristina ja osallistui Lotta Svärd -järjestön toimintaan. Myöhemmin Anna-Lisa Biaudet avioitui agronomi William Stenbergin kanssa.
Teoksia

Brev till Bia från långfärden till Durban med "Favell" hösten 1922. Helsingfors 1923
Aqua Virgo

| Aqua Virgo |
| --- | --- |
 Aqua Virgon jäänteitä Rinascenten talossa.
Sijainti:  Rooma, Latium, Regio I Latium et Campania, Italia (nyk. Rooma, Latium, Italia)
Koordinaatit:  41°54′37″N, 12°37′37″E
Rakennustyyppi:  akvedukti
Valmistumisvuosi:  19 eaa.
Pituus:  n. 19,8 km
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Aqua Virgo oli antiikin aikainen akvedukti Rooman kaupungissa Italiassa. Sen pituus oli noin 19,8 kilometriä, ja se toi kaupunkiin vettä idästä päin, mutta saapui itse kaupunkiin pohjoisesta.
Historia

Aqua Virgo valmistui käyttöön 9. kesäkuuta 19 eaa. Agrippan johdolla. Tarinan mukaan akvedukti olisi saanut nimensä Virgo (”Neito”) siitä, että eräs tyttö olisi näyttänyt akveduktin lähteet sotilaille. Tämä tapahtuma oli kuvattuna maalauksessa lähteiden lähellä sijainneessa pyhäkössä.
Löydetyissä cippuksissa eli etäisyyksiä mitanneissa kivipylväissä olevien merkintöjen perusteella akveduktia parannettiin keisari Tiberiuksen aikana 36–37 jaa. ja Claudiuksen aikana 44–45 jaa. Kuten Aqua Marciaa, myös sen vettä käytettiin paljon yksityisiin tarkoituksiin Neron aikana. Erään piirtokirjoituksen perusteella akveduktin kunnostutti myös Konstantinus Suuri.
Akvedukti mainitaan usein asiakirjoissa 700–900-luvuilta nimellä Forma Virginis. Paavi Hadrianus I korjautti sen. Vuonna 1453 sen kunnostutti Nikolaus V. Myös Sixtus IV korjautti akveduktin, mutta vuonna 1570 Pius V rakennutti sen perusteellisesti uudelleen. Hänen seuraajansa, erityisesti Gregorius XIII, rakensivat useita suihkulähteitä, jotka saivat vetensä tästä vesijohdosta. Uudella ajalla akvedukti on tunnettu nimellä Acqua Vergine.
Rakennelma

Aqua Virgon lähteet sijaitsivat Agro Lucullanossa Via Collatinan kahdeksannen roomalaisen mailin kohdalla, tai kaksi mailia vasemmalle Via Praenestinan kahdeksannen mailin kohdalta. Ne tuottivat 2 504 quinariaa eli 103 916 kuutiometriä vettä vuorokaudessa. Akveduktin pituus oli 13 405 passusta (kaksoisaskelta) eli noin 19,8 kilometriä, josta kulki maan alla 12 865 passusta eli noin 19 kilometriä ja tukirakenteiden päällä 540 passusta eli noin 800 metriä.
Vesijohto kulki lähes kokonaan maan alla kanavassa, joka on yhä käytössä, kunnes se saapui Luculluksen puutarhoille (Horti Lucullani) Pinciukselle, jonka alapuolelle lisättiin laskeutumissäiliö Frontinuksen ajan jälkeen. Akvedukti kulki muun muassa nykyisen Villa Medicin kohdalta. Tästä eteenpäin vesijohto jatkui kukkulan reunaa etelään ja kääntyi nykyisen Via Capo le Casen kohdalla lounaaseen kulkien kaarien päällä. Claudiuksen kaari, jonka kautta vesijohto ylitti Via latalta lähteneen sivukadun (josta nykyinen Santa Maria in Vian kirkko on saanut nimensä), kertoo Claudiuksen kunnostuttaneen sen vuonna 46 Caligulan amfiteatterin rakentamisen aiheuttamien vaurioiden jälkeen. Kaari on edelleen nähtävillä mutta suureksi osaksi maahan peittyneenä nykyisellä Via del Nazarenolla.
Tämän jälkeen akvedukti kulki Campus Agrippaen itäpuolelta ja kääntyi sitten länteen. Se ylitti Via latan Claudiuksen riemukaaren kautta, ja sen kaaret päättyivät Campus Martiukselle, kun ne kulkivat Saepta Julian pohjoisjulkisivun viertä lähelle nykyisen Sant'Ignazio di Loyola in Campo Marzio -kirkon luoteisnurkkaa, jonka julkisivun alta löydettiin sen kaaria. Siellä sijaitsi myös akveduktin päätepisteenä toiminut vesisäiliö.
Nikolaus V:n kunnostustöissä akveduktin vesi tuotiin Fontana di Treville, jossa sen nykyisenä päätepisteenä toimii Niccolo Salvin suunnittelema vuonna 1744 valmistunut kuuluisa suihkulähde.
Aqua Virgo oli kaikista Rooman vesijohdoista matalin lukuun ottamatta Aqua Appiaa ja Aqua Alsietinaa. Sen matala taso ei mahdollistanut veden toimittamista Rooman korkeimmille alueille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aqua Virgo Wikimedia Commonsissa
Claudiuksen kaari ja Aqua Virgo. Giovanni Battista Piranesin piirros vuodelta 1756.
Aqua Virgon (punaisella) reitti.
Fontana-mostra dell'Acqua Vergine.
Julio César Romero

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Julio César Romero
Syntymäaika: 28. elokuuta 1960
Syntymäpaikka: Luque, Paraguay
Pelipaikka: keskikenttä
Lempinimi: Romerito
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1977–1979   1980–1983   1983–1988   1988–1989   1989–1990   1990–1991   1992   1993–1994   1995   1995   1996 | Sportivo Luqueño   New York Cosmos   Fluminense   FC Barcelona  Puebla   Sportivo Luqueño   Olimpia Asunción   Sportivo Luqueño   Deportes La Serena   Club Cerro Corá   Sportivo Luqueño |  ? (?)  88 (28)  78 (19)  7 (1)  17 (2)  ? (?)  ? (?)  ? (?)  3 (1)  ? (?)  ? (?) |
Maajoukkue
| 1979–1990 | Paraguay | 34 (13) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Julio César Romero (yleensä Romerito) (28. elokuuta 1960, Luque, Paraguay) on uransa lopettanut paraguaylainen jalkapalloilija. Hän on yksi 125:stä pelaajasta, jotka Pelé valitsi FIFA 100 -listalle.
Romero pelasi 34 maaottelua ja teki niissä 13 maalia vuosina 1979–1990.
Eric García

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Eric García Martret
Syntymäaika: 9. tammikuuta 2001 (ikä 24)
Syntymäpaikka: Barcelona, Espanja
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 184 cm
Seura
Seura: Barcelona
Pelinumero: 24
Junioriseurat
2008–2017: Barcelona
2017–2018: Manchester City
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2018–2021 | Manchester City | 19 | (0) |
| 2021– | Barcelona | 35 | (1) |
Maajoukkue
| 2017 | Espanja U16 | 2 | (0) |
| 2017–2018 | Espanja U21 | 11 | (2) |
| 2019 | Espanja U19 | 9 | (0) |
| 2019 | Espanja U21 | 5 | (0) |
| 2021 | Espanja U23 | 7 | (0) |
| 2020– | Espanja | 19 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. joulukuuta 2022.
| Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Espanja> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | Jalkapallo |  |
Eric García Martret (s. 9. tammikuuta 2001 Barcelona, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa espanjalaista FC Barcelonaa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Seurajoukkueura

García on Barcelonan kasvatti, ja pelasi seuran junioreissa 2008–2017. Hän siirtyi Manchester Cityn junioriakatemiaan 2017. Cityn edustusjoukkueessa hän debytoi Englannin liigacupin ottelussa Leicesteriä vastaan joulukuussa 2018. Englannin Valioliigassa hän pelasi ensimmäisen kerran Watfordia vastaan syyskuussa 2019. Kauden aikana hän pelasi kaikkiaan 13 liigaottelua. Mestarien liigassa hän debytoi Dinamo Zagrebia vastaan joukukuussa 2019, ja pelasi samalla kaudella myös puoilvälieräottelun Lyonia vastaan. Liigacupissa hän pelasi kolme ensimmäistä ottelua Cityn matkalla mestaruuteen.
García pelasi kaudella 2020–2021 kuusi valioliigaottelua Cityn voittaessa mestaruuden. Mestarien liigassa hän pelasi kolme alkulohko-ottelua. Liigacupin voittajajoukkeessa hän pelasi yhden ottelun.
García palasi kasvattajaseuraansa Barcelonaan ilmaissiirrolla kesällä 2021. Hän oli jouluun 2022 mennessä pelannut 35 Primera Divisiónin ottelua ja tehnyt yhden maalin. Mestarien liigassa hän on Barcelonassa pelannut kahdeksan ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua.
Maajoukkueura

García pelasi 2017 kahdessa ottelussa Espanjan voittaessa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden ja yhdessä ottelussa Espanjan saavuttaessa saman ikäluokan MM-hopeaa. Alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2018 hän pelasi Espanjan kaikki neljä ottelua. Hän pelasi kaikissa viidessä ottelussa täyden ajan Espanjan voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2019.
García pelasi ensimmäisen ottelunsa Espanjan jalkapallomaajoukkueessa Kansojen liigan ottelussa Ukrainaa vastaan syyskuussa 2020. Ensimmäisen MM-karsintaottelunsa hän pelasi Kreikkaa vastaan maaliskuussa 2021. Hän oli EM-kilpailuissa 2021 avauskokoonpanossa otteluissa Slovakiaa, Kroatiaa ja Italiaa vastaan. Hän pelasi täyden peliajan kaikissa kuudessa ottelussa Espanjan saavuttaessa hopeaa Tokion olympialaisissa 2021. Hän kuului Espanjan joukkueeseen MM-kilpailuissa 2022, muttei päässyt pelaamaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eric García Wikimedia Commonsissa
Eric García WhoScored-sivustolla.
Barcelona – Primera División
1 ter Stegen |
2 Cubarsí |
3 Balde |
4 Araújo |
5 Martínez |
6 Gavi |
7 Torres |
8 Pedri |
9 Lewandowski |
10 Fati |
11 Raphinha |
12 Valle |
13 Peña |
14 Torre |
15 Christensen |
16 Fermín |
17 Roque |
18 Víctor |
19 Yamal |
20 Olmo |
21 de Jong |
22 Gündoğan |
23 Koundé |
24 García |
25 Lenglet |
Valmentaja Flick
Espanjan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2020
1 De Gea |
2 Azpilicueta |
3 D. Llorente |
4 P. Torres |
5 Busquets |
6 M. Llorente |
7 Morata |
8 Koke |
9 Gerard |
10 Thiago |
11 F. Torres |
12 García |
13 Sánchez |
14 Gayà |
16 Rodri |
17 Fabián |
18 Alba |
19 Olmo |
20 Traoré |
21 Oyarzabal |
22 Sarabia |
23 Simón |
24 Laporte |
26 Pedri |
Valmentaja Luis Enrique
Espanjan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Sánchez |
2 Azpilicueta |
3 García |
4 P. Torres |
5 Busquets |
6 Llorente |
7 Morata |
8 Koke |
9 Gavi |
10 Asensio |
11 F. Torres |
12 Williams |
13 Raya |
14 Balde |
15 Guillamón |
16 Rodri |
17 Pino |
18 Alba |
19 Soler |
20 Carvajal |
21 Olmo |
22 Sarabia |
23 Simón |
24 Laporte |
25 Fati |
26 Pedri |
Valmentaja Luis Enrique
Sextus Julius Africanus

Sextus Julius Africanus (m.kreik. Σέξτος Ἰούλιος ὁ Ἀφρικανός, Sekstos Iūlios ho Afrikanos; n. 160–240) oli kreikkalais-roomalainen kristitty matkailija ja historioitsija. Hänen elämästään ei tiedetä paljokaan. Jonkin verran on näyttöä, että hän on kiertänyt laajasti Egyptissä, Lähi-idässä ja Italiassa. Myöhemmin hän eli Emmaus Nikopoliissa Palestiinassa. Rooman keisari Severus Alexanderin palveluksessa hän oli lähettiläänä Roomassa vuonna 222.
Sextuksen merkittävin teos Khronografiai (Χρονογραφίαι, lat. Chronographiae) käsitti maailmanhistorian luomisesta (Sextuksen mukaan 5549 ennen ajanlaskun alkua) vuoteen 221. Tämä teos ei ole säilynyt, mutta tiedetään myöhempien historioitsijoiden, kuten Eusebioksen käyttäneen tätä ensimmäistä kristillisen kirkon kronologiaa teoksessaan Kirkkohistoria.
Sextukselta tunnetaan myös kaksi kirjettä. Toinen oli osoitettu Origeneelle, ja siinä Sextus epäilee Danielin kirjan Susanna-hahmoa sepitteelliseksi. Toinen kirje, josta on säilynyt vain osia, oli osoitettu Aristeides-nimiselle henkilölle.
Sextus Julius Africanuksen kirjoittamana pidetään myös maallisempaa, tietosanakirjatyyppistä teosta nimellä Kestoi (Κέστοι, ”Kirjottu sidosvyö”; lat. Cesti), joka kertoo muun muassa luonnonhistoriasta, maanviljelystä, sotataidosta ja lääketieteestä. Otteita tästä teoksesta on löydetty Oksyrhynkhoksen papyryksistä.
Peparethos (kaupunki)

| Peparethos> Πεπάρηθος.Sijainti |
| --- | --- |
 Peparethos
Koordinaatit:  39°7′8″N, 23°43′10″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Skópelos, Sporadit, Thessalia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Peparethos, Pohjoiset Sporadit
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peparethos (m.kreik. Πεπάρηθος, Peparēthos, lat. Peparethus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) samannimisellä saarella (nyk. Skópelos) Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Skópeloksen kaupungin paikalla.