stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaloí Liménes
Historia

Antiikin aikana nykyisen kylän lähellä sijaitsi Lasaian (Λασαία) kaupunki.
Monet raamatunoppineet uskovat, että vangittua apostoli Paavalia kuljettanut aleksandrialainen alus purjehti Kaloí Liménesille syksyllä noin vuonna 58 ja vierailullaan Paavali saarnasi uskostaan Kristukseen kreetalaisille. Paikallinen perimätieto kertoo samoin vierailusta. Paavalin aikalainen, lääkäri Luukas on dokumentoinut vierailun lokikirjanomaisesti Apostolien tekoihin, joka sisältyy nykyiseen Raamatun Uuteen testamenttiin.
Kertomuksen mukaan Paavali suositteli, että laiva talvehtisi Hyvissäsatamissa, mutta laivaa komentanut upseeri kuunteli kapteenin ja laivan omistajan neuvoa, ja laiva jatkoi matkaa kohti Foiniksia. Laiva haaksirikkoutui tuolla matkalla Maltan rannikolle. James Smith kirjoittaa tästä Apostolien tekojen kertomuksesta:
»On kiinnostavaa havaita, kuinka kaikki saamamme lisätiedot kertomuksen tapahtumapaikasta vahvistavat kertomuksen oikeaperäisyyden ja täsmällisyyden. Herra Brownin havaintojen ja myöhempien tutkimusten perusteella vaikuttaa nyt siltä, että saaret suojaavat Hyviäsatamia niin paljon, että vaikkei se olekaan Lutron veroinen, sen täytyy olla oikein hyvä talvisatama, ja kun otetaan huomioon, kuinka äkkiä, usein ja rajusti navakat pohjoistuulet nousevat ja kuinka varmaa oli, että jos sellainen myrsky nousisi matkalla Hyvistäsatamista Lutroon, laiva ajelehtisi pakostakin merelle, oli kapteenin ja omistajan antaman neuvon järkevyys erittäin kyseenalainen, ja pyhän Paavalin antamaa neuvoa voidaan luultavasti perustella jopa merenkulkuopilla.»
Bysanttilaisena aikana kylään pystytettiin kirkko, joka kantoi apostoli Paavalin nimeä ja joka entisöitiin 1960-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaloí Liménes Wikimedia Commonsissa
Hyviensatamien kartta vuodelta 1650.
Kaloí Liménesin kylä vuonna 1920.
Vikarbyn

| Vikarbyn |
| --- | --- |

 Vikarbyn
 Koordinaatit: 60°54′40″N, 15°01′01″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Taalainmaan lääni
Maakunta:  Taalainmaa
Kunta:  Rättvik
Väkiluku (31.12.2023):  1 191
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vikarbyn on taajama Rättvikin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 191 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Tunnettuja henkilöitä

Hans Jax (s. 1948), jääkiekkoilija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vikarbyn Wikimedia Commonsissa
Raphigraphe

Raphigraphe näytteillä Mediamuseo Rupriikissa Tampereella.
Raphigraphe-aakkoset.
Raphigraphe on sokeille tarkoitettu kirjoituskone, jonka avulla sokeat voivat kirjoittaa näkeville. Laite koostuu kymmenestä jousivälitteisestä ja pistokärkisestä näppäimestä, joiden avulla voidaan kirjoittaa kohotekstiä. Raphigraphen jokainen näppäin vastaa yhtä kirjaimen osaa, joten sillä kirjoittaminen on hidasta.
Pistekirjoituksen kehittäjä Louis Braille loi yhdessä ystävänsä Francois-Pierre Foucaultin kanssa ”raphigraphiaksi” kutsutun kirjoitustavan, jonka avulla sokeat voivat kirjoittaa näkeville. Kirjoitustapa hyödyntää paperiin kohopainettuja kirjaimia. Foucault kehitti vuonna 1841 kirjoitustapaa hyödyntävän raphigraphe-koneen.
Raphigraphe on kreikkaa ja tarkoittaa ”neulakirjoitinta” (raphis ’neula’, graphein ’kirjoittaminen, piirtäminen’).
Raphigraphe edeltää ensimmäisiä varsinaisia kirjoituskoneita yli kahdellakymmenellä vuodella.
Aiheesta muualla

Mediamuseo Rupriikki (Arkistoitu – Internet Archive)
Moa (etunimi)

| Moa |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  8. helmikuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  ruotsin sana moder, mor
Infobox OKNimi-testi OK: 
Moa on ruotsalainen ja suomenruotsalainen naisen etunimi. Se on alkuperältään hellittelymuoto ruotsin sanasta moder tai mor ’äiti’. Moa-nimeä alettiin antaa Suomessa 1950-luvulla. Se yleistyi Ruotsissa todella paljon ja Suomessakin jonkin verran 2000-luvun alussa. Helmikuuhun 2025 mennessä nimi on Suomessa annettu Digi- ja väestötietoviraston tietojen lähes 500 henkilölle. Moan nimipäivä on ollut Suomen ruotsinkielisessä almanakassa vuodesta 2005 lähtien 8. helmikuuta. Ruotsissa Moan nimipäivä on 18. marraskuuta.
Tunnettuja Moa-nimisiä

Moa Granat (s. 2004), ruotsalainen aitajuoksija
Moa Hjelmer (s. 1990), ruotsalainen pikajuoksija
Moa Ilar (s. 1997), ruotsalainen maastohiihtäjä
Moa Lundgren (s. 1998), ruotsalainen maastohiihtäjä
Moa Martinson (1890–1964), ruotsalainen kirjailija
Valkomeriahven

| Valkomeriahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Meriahvenet Epinephelinae
Tribus::  Epinephelini
Suku::  Epinephelus
Laji::  aeneus
Kaksiosainen nimi
 Epinephelus aeneus  (Geoffroy Saint-Hilaire, 1817) 
Synonyymit
 Serranus aeneus Geoffroy Saint-Hilaire, 1817  Perca robusta Couch, 1832 
Katso myös
   Valkomeriahven Wikispeciesissä   Valkomeriahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkomeriahven (Epinephelus aeneus) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja meriahventen (Epinephelinae) alaheimoon kuuluva läntisen ja pohjoisen Afrikan ja eteläisimmän Euroopan rannikoilla tavattava kalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Valkomeriahven on tavallisesti noin 60 senttimetrin mittainen (TL). Korkeintaan se voi saavuttaa noin 120 sentin pituuden (TL) ja jopa 25 kilogramman painon. Sillä on selkäevässään 11 (poikkeuksellisesti 10) piikkiruotoa ja 14–16 pehmeää ruotoa. Peräevässään valkomeriahvenella on 3 piikkiruotoa ja 8 (harvoin 7 tai 9) pehmeää ruotoa. Rintaevissään sillä on 18–19 ruotoa.
Valkomeriahven on väritykseltään tumman ruskeanpunainen tai harmaanvihreä. Kiduskansissa on kolmesta neljään sinistä tai valkoista juovaa. Kyljissä on toisinaan vaaleampia pystyraitoja. Valkomeriahvenen suomut ovat pieniä, upoksissa sen ohuessa ihossa ja niitä on sen kylkiviivalla 67–72 kappaletta.
Levinneisyys ja elintavat

Valkomeriahvenen levinneisyys kattaa Välimeren eteläosat ja Adrianmeren kaakkoisosat sekä Atlantin valtameren itäisen osan Lissabonista Afrikan rannikkoa pitkin aina Senegaliin asti. Valkomeriahventen määrän arvioidaan olevan laskussa, minkä johdosta Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin silmälläpidettäväksi. Sen elinympäristöjä ovat hiekka- ja kivi- tai mutapohjaiset rannikkovedet korkeintaan 200 metrin syvyydessä. Nuoria yksilöitä voidaan tavata myös murtovesissä ja laguuneissa.
Länsi-Afrikan vesissä valkomeriahvenen ravintoa ovat enimmäkseen kalat ja lisäksi sirkkaäyriäiset, ravut ja pääjalkaiset. Laji saavuttaa sukukypsyyden 50–60 senttimetrin mittaisena. Se on protogyyninen hermafrodiitti (yksilöt ovat aluksi naaraita mutta muuttuvat myöhemmin koiraiksi), ja sukupuolenvaihdos tapahtuu 80–110-senttisenä. Kala voi saavuttaa lähes 20 vuoden iän.
Nuori yksilö.
Verkkomeriahven

| Verkkomeriahven |
| --- | --- |
 Verkkomeriahven Indonesiassa
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Meriahvenet Epinephelinae
Tribus::  Epinephelini
Suku::  Epinephelus
Laji::  quoyanus
Kaksiosainen nimi
 Epinephelus quoyanus  (Valenciennes, 1830) 
Synonyymit
 Perca manca Walbaum, 1792  Serranus quoyanus Valenciennes, 1830  Serranus gilberti Richardson, 1842  Serranus megachir Richardson, 1846  Serranus pardalis Bleeker, 1848  Perca melanocelidota Gronow, 1854  Serranus alatus Alleyne & Macleay 1877  Serranus carinatus Alleyne & Macleay 1877 
Katso myös
   Verkkomeriahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Verkkomeriahven (Epinephelus quoyanus) on meriahventen (Serranidae) heimoon ja meriahventen (Epinephelinae) alaheimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji. Se aiheuttaa usein ciguatera-myrkytystä.
Koko ja ulkonäkö

Verkkomeriahven saavuttaa tavallisesti korkeintaan 35 senttimetrin pituuden (TL). Sen pohjaväritys on vaaleahko ja sillä on päässään ja ruumiissaan suuria limittäisiä tummanruskeita täpliä. Myös evät ovat samankaltaisten täplien peitossa. Väritys on samanlainen nuorella ja aikuisella kalalla. Verkkomeriahvenella on kylkiviivallaan 48–52 suomua. Selkäevässään lajilla on yksitoista piikkiruotoa ja 16–18 pehmeää ruotoa. Peräevässään verkkomeriahvenella on kolme piikkiruotoa ja kahdeksan pehmeää ruotoa. Rintaevissään sillä on 17–19 ruotoa.
Levinneisyys ja elintavat

Verkkomeriahvenen levinneisyys ulottuu Japanin merialueelta Uuteen Etelä-Walesiin ja lännessä Indonesian kautta Andamaaneille saakka. Lajin elinympäristöjä ovat matalat silttiset rannikkovedet. Sen ravintoa ovat pääasiassa katkaravut, madot, pikkukalat sekä ravut. Verkkomeriahvenen on havaittu voivan elää jopa 14 vuoden ikäiseksi. Laji saavuttaa sukukypsyyden keskimäärin 24 senttimetrin mittaisena. Se on protogyyninen hermafrodiitti (yksilöt ovat aluksi naaraita mutta muuttuvat myöhemmin koiraiksi), ja sukupuolenvaihdos tapahtuu noin 33 senttimetrin mittaisena. Hongkongin vesillä lajin lisääntymisaika kestää toukokuusta syyskuuhun.
Verkkomeriahven Taiwanissa.
LOA

LOA (lyhenne sanoista length overall) on yleisesti käytetty termi tarkoittamaan laivan tai veneen rungon enimmäispituutta.
Toinen käytetyistä pituuden mitoista on LWL (lyhenne sanoista length waterline) eli rungon vesilinjan pituus. Usein LWL on käytännöllisempi mitta kuin LOA – esimerkiksi arvioitaessa aluksen suorituskykyä.
Kalifornian ympäriajo

| Kalifornian ympäriajo |
| --- | --- |
 Vuoden 2010 Kalifornian ympäriajon lähtöpiste Nevada Cityssä.
Tiedot
Ajankohta:  toukokuu
Alue:  Kalifornia, Yhdysvallat
Paikalliset nimet:  Amgen Tour of California (englanniksi)
Laji:  maantie
Kilpailu:  UCI World Tour
Tyyppi:  etappikilpailu
Historia
Ensimmäinen:  2006
Kilpailuja yht.:  14
Viimeinen:  2019
Ensimmäinen voittaja:   Floyd Landis
Eniten voittoja:   Levi Leipheimer (3)
Viimeisin voittaja:   Tadej Pogačar
Kalifornian ympäriajo (engl. Tour of California, tai sponsorin mukaan Amgen Tour of California) oli UCI America Touriin kuuluva maantiepyöräilyn etappikilpailu, joka järjestettiin Kaliforniassa vuosina 2006–2019. Kilpailu käytiin aiemmin helmikuussa, vuodesta 2010 lähtien toukokuussa. Runsaan viikon kestäneen kilpailun lähtöpaikkoina toimivat San Francisco,  Sacramento ja South Lake Tahoe sekä maalipaikkoina Los Angelesin, San Diegon ja Vanturan piirikunnat.
Kilpailuun osallistui vuosittain useita UCI ProTour / UCI World Tour -tasolla kilpailleita joukkueita ja siitä muodostuikin Yhdysvaltain merkittävin ammattipyöräilyn etappikilpailu. Kilpailun kategorialuokitus oli vuoteen 2016 saakka 2.HC, ja vuonna 2017 Kalifornian ympäriajo nousi UCI World Tour -sarjaan.
Kokonaiskilpailun tulokset

| Vuosi | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 |  Floyd Landis |  David Zabriskie |  Bobby Julich |
| 2007 |  Levi Leipheimer |  Jens Voigt |  Jason McCartney |
| 2008 |  Levi Leipheimer |  David Millar |  Christian Vande Velde |
| 2009 |  Levi Leipheimer |  David Zabriskie |  Michael Rogers |
| 2010 |  Michael Rogers |  David Zabriskie |  Levi Leipheimer |
| 2011 |  Christopher Horner |  Levi Leipheimer |  Tom Danielson |
| 2012 |  Robert Gesink |  David Zabriskie |  Tom Danielson |
| 2013 |  Tejay van Garderen |  Michael Rogers |  Janier Acevedo |
| 2014 |  Bradley Wiggins |  Rohan Dennis |  Lawson Craddock |
| 2015 |  Peter Sagan |  Julian Alaphilippe |  Sergio Henao |
| 2016 |  Julian Alaphilippe |  Rohan Dennis |  Brent Bookwalter |
| 2017 |  George Bennett |  Rafał Majka |  Andrew Talansky |
| 2018 |  Egan Bernal |  Tejay Van Garderen |  Daniel Felipe Martínez |
| 2019 |  Tadej Pogačar |  Sergio Higuita |  Kasper Asgreen |
Muiden kilpailuosioiden voittajat

| Vuosi | Pistekilpailu | Mäkikirikilpailu | Nuorten kilpailu | Joukkuekilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 |  Olaf Pollack |  Levi Leipheimer |  Thomas Peterson |  CSC |
| 2007 |  Juan José Haedo |  Christophe Laurent |  Robert Gesink |  CSC |
| 2008 |  Dominique Rollin |  Scott Nydam |  Robert Gesink |  Slipstream-Chipotle |
| 2009 |  Mark Cavendish |  Jason McCartney |  Robert Gesink |  Astana Team |
| 2010 |  Peter Sagan |  Thomas Rabou |  Peter Sagan |  Garmin-Transitions |
| 2011 |  Peter Sagan |  Jonathan McCarty |  Tejay van Garderen |  Garmin-Cervélo |
| 2012 |  Peter Sagan |  Sébastian Salas |  Wilco Kelderman |  RadioShack-Nissan-Trek |
| 2013 |  Peter Sagan |  Carter Jones |  Lawson Craddock |  BMC Racing Team |
| 2014 |  Peter Sagan |  William Routley |  Lawson Craddock |  Garmin-Sharp |
| 2015 |  Mark Cavendish |  Daniel Oss |  Julian Alaphilippe |  Team Sky |
| 2016 |  Peter Sagan |  Evan Huffman |  Neilson Powless |  BMC Racing Team |
| 2017 |  Peter Sagan |  Daniel Jaramillo |  Lachlan Morton |  Team Sky |
| 2018 |  Fernando Gaviria |  Toms Skujiņš |  Egan Bernal |  Team Sky |
| 2019 |  Kasper Asgreen |  Davide Ballerini |  Tadej Pogačar |  EF Education First |
Etappivoittajat

| Etappi | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| prologi |  Levi Leipheimer |  Levi Leipheimer |  Fabian Cancellara |  Fabian Cancellara | - | - | - |
| 1. etappi |  Juan José Haedo |  Graeme Brown |  Juan José Haedo |  Francisco Mancebo |  Mark Cavendish | peruttiin lumen vuoksi |  Peter Sagan |
| 2. etappi |  George Hincapie |  Juan José Haedo |  Tom Boonen |  Thomas Peterson |  Brett Lancaster |  Ben Swift |  Peter Sagan |
| 3. etappi |  Floyd Landis |  Jens Voigt |  Robert Gesink |  Thor Hushovd |  David Zabriskie |  Greg Henderson |  Peter Sagan |
| 4. etappi |  Juan José Haedo |  Paolo Bettini |  Dominique Rollin |  Mark Cavendish |  Francesco Chicchi |  Christopher Horner |  Peter Sagan |
| 5. etappi |  George Hincapie |  Levi Leipheimer |  Levi Leipheimer |  Mark Cavendish |  Peter Sagan |  Peter Sagan |  David Zabriskie |
| 6. etappi |  Olaf Pollack |  Juan José Haedo |  Luciano Pagliarini |  Levi Leipheimer |  Peter Sagan |  David Zabriskie |  Sylvain Georges |
| 7. etappi |  Olaf Pollack |  Iván Domínguez |  George Hincapie |  Rinaldo Nocentini |  Tony Martin |  Levi Leipheimer |  Robert Gesink |
| 8. etappi | - | - | - |  Fränk Schleck |  Ryder Hesjedal |  Matthew Goss |  Peter Sagan |
| Etappi | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. etappi |  Lieuwe Westra |  Mark Cavendish |  Mark Cavendish |  Peter Sagan |  Marcel Kittel |  Fernando Gaviria |  Peter Sagan |
| 2. etappi |  Janier Acevedo |  Bradley Wiggins |  Mark Cavendish |  Benjamin King |  Rafał Majka |  Egan Bernal |  Kasper Asgreen |
| 3. etappi |  Peter Sagan |  Rohan Dennis |  Toms Skujinš |  Julian Alaphilippe |  Peter Sagan |  Toms Skujiņš |  Rémi Cavagna |
| 4. etappi |  Tyler Farrar |  William Routley |  Peter Sagan |  Peter Sagan |  Evan Huffman |  Tejay van Garderen |  Fabio Jakobsen |
| 5. etappi |  Jens Voigt |  Taylor Phinney |  Mark Cavendish |  Toms Skujinš |  Andrew Talansky |  Fernando Gaviria |  Iván García |
| 6. etappi |  Tejay van Garderen |  Esteban Chaves |  Peter Sagan |  Rohan Dennis |  Jonathan Dibben |  Egan Bernal |  Tadej Pogačar |
| 7. etappi |  Leopold König |  Peter Sagan |  Julian Alaphilippe |  Alexander Kristoff |  Evan Huffman |  Fernando Gaviria |  Cees Bol |
| 8. etappi |  Peter Sagan |  Mark Cavendish |  Mark Cavendish |  Mark Cavendish | - |  |  |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Arkkitehtuurin Finlandia -palkinto

Arkkitehtuurin Finlandia -palkinto on Suomen Arkkitehtiliitto SAFAn vuonna 2011 perustama arkkitehtuuripalkinto, joka jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2014. Se myönnetään vuosittain merkittävän uuden rakennuksen tai rakennusryhmän suunnittelusta tai korjaussuunnittelusta. Kohteen valmistumisesta saa palkinnon jakamisvuonna olla kulunut enintään kolme vuotta. Palkintoon ei ainakaan toistaiseksi liity rahaosuutta.
Palkinnon tarkoitus on lisätä arvostusta luovaa korkealuokkaista arkkitehtuuria kohtaan, nostaa esille arkkitehtuurin kulttuurista arvoa ja hyvinvointia lisäävää merkitystä sekä herättää kiinnostusta suomalaista arkkitehtuuria kohtaan.  Arkkitehtuurin Finlandia -palkinnon valitsijaksi valitaan vaikuttaja, joka on tullut tunnetuksi muun alan kuin arkkitehtuurin asiantuntijana. Palkintotuomari tekee valinnan esiraadin valitsemien kohteiden joukosta. Tuomarin valitsee Suomen Arkkitehtiliiton hallitus.
2014

Ensimmäinen Arkkitehtuuri-Finlandia -palkinto myönnettiin Lahdelma & Mahlamäki arkkitehtien suunnittelemalle, vuonna 2013 valmistuneelle Puolan juutalaisten historialliselle museolle. Voittajan valitsi esiraadin asettamasta neljästä ehdokkaasta taloustieteilijä Sixten Korkman. Hänen mukaansa kyseessä on vahvasti kaupungin ilmettä muuttava rakennus, joka museon lisäksi on myös taideteos.
Esiraatiin kuuluivat Arkkitehti-lehden päätoimittaja Jorma Mukala, Suomen arkkitehtuurimuseon johtaja Juulia Kauste, Aalto-yliopiston professori Pentti Kareoja sekä arkkitehti Esa Ruskeapää.
Ehdokkaina vuonna 2014 olivat:
Arkkitehtitoimisto Lahdelma & Mahlamäki, paikallisena yhteystyökumppanina Kurylowicz & Associates: Puolanjuutalaisten historian museo, Varsova, Puola, 2013
MX_SI Architectural Studio ja Huttunen-Lipasti-Pakkanen: Serlachius-museoiden laajennusosa Göstan paviljonki, Mänttä, 2014
Anttinen Oiva Arkkitehdit: Helsingin yliopiston kirjaston päärakennus Kaisa-talo, Helsinki, 2012
JKMM Arkkitehdit: Seinäjoen pääkirjasto Apila, Seinäjoki, 2012
2015

Vuonna 2015 palkinto myönnettiin Anssi Lassilan suunnittelemalle Jyväskylän Kuokkalaan vuonna 2014 valmistuneelle Puukuokka-kerrostalolle. Palkinnonsaajan valitsi säveltäjä Kaija Saariaho. Saariahon palkintoperustelujen mukaan Puukuokka on uskalias ja kunnianhimoinen työ, johon sisältyvät uuden rakennusteknologian tutkiminen, ihmisläheisyys, pyrkimys ekologisiin ratkaisuihin ja ihmisen elämänlaadun parantamiseen.
Esiraatiin kuuluivat arkkitehtuurin taiteilijaprofessori Sari Nieminen, Aalto-yliopiston professori Pirjo Sanaksenaho, arkkitehti Eero Lundén ja Arkkitehtuurimuseon johtaja Juulia Kauste.
Ehdokkaina vuonna 2015 olivat:
OOPEAA: Puukuokka-kerrostalo, Kuokkala, Jyväskylä, 2014
Mikko Heikkinen & Markku Komonen: Kangasala-talo, Kangasala, 2015
Jyrki Tasa & NRT-arkkitehdit: Lauttasaaren Merenkulkijarannan asuinkortteli, Helsinki, 2015
Esa Ruskeepää: Opinmäen kampus, Espoon Suurpelto, 2015
JKMM Arkkitehdit: Op Pohjolan toimistotalo, Helsingin Vallila, 2015
2016

Vuonna 2016 palkinto myönnettiin arkkitehti Aaro Arton suunnittelemalle ja vuonna 2015 valmistuneelle Rovaniemen keskuskentän monitoimirakennus Railolle. Palkinnonsaajan valitsi Paavo Lipponen.  Palkintoperusteluissaan Lipponen kuvaili itseään arkkitehtuurin harrastajaksi ja kehui, kuinka Railo istuu täydellisesti Alvar Aallon vuonna 1945 suunnittelemaan kaupungin kaavaan.
Esiraatiin kuuluivat Aalto-yliopiston professori Pirjo Sanaksenaho, arkkitehtuurin taiteilijaprofessori Sari Nieminen, arkkitehti Eero Lundén ja Oulun yliopiston professori Janne Pihlajaniemi.
Ehdokkaina vuonna 2016 olivat:
Arkkitehtityöhuone APRT: Rovaniemen keskuskentän katsomo Railo, Rovaniemi, 2015
Arkkitehtitoimisto ALA: Lappeenrannan kaupunginteatteri, Lappeenranta, 2015
Avanto Arkkitehdit: Löyly, saunakompleksi, Helsingin Hernesaari, 2016
OOPEAA: Suvelan kappeli, Espoo, 2016
2017

Vuonna 2017 palkinto myönnettiin Aalto-yliopiston Harald Herlin -oppimiskeskuksen peruskorjaukselle, jonka suunnitteli arkkitehtitoimisto Arkkitehdit NRT. Korjaus valmistui vuonna 2016. Palkinnonsaajan valitsi Reijo Karhinen.
Esiraatiin kuuluivat Aalto-yliopiston professori Hannu Huttunen, arkkitehtuurin taiteilijaprofessori Sari Nieminen, Oulun yliopiston professori Janne Pihlajaniemi ja arkkitehti Janne Teräsvirta.
Ehdokkaina vuonna 2017 olivat:
Arkkitehdit NRT: Aalto-yliopiston Harald Herlin -oppimiskeskus, Otaniemi, Espoo, 2016
LPR Arkkitehdit: Helsingin kaupunginteatterin peruskorjaus, Helsinki, 2017 (alkuperäinen rakennus Timo Penttilä, 1967)
Jeskanen–Repo–Teränne Arkkitehdit: Roihuvuoren ala-asteen peruskorjaus, Helsinki, 2016 (alkuperäinen rakennus professori Aarno Ruusuvuori, 1967)
Arkkitehdit Merja Nieminen ja Kari Järvinen: Tarton Paavalinkirkon restaurointi, Tartto, Viro, 2015 (alkuperäinen rakennus Eliel Saarinen, 1917)
2018

Vuonna 2018 Arkkitehtuurin Finlandia -palkinnon sai Arkkitehtitoimisto SARCin ja Arkkitehtiryhmä Reino Koivulan suunnittelema Helsingin Uusi lastensairaala. Palkinnon saajan valitsi oikeushammaslääkäri Helena Ranta.
Esiraatiin kuuluivat Aalto-yliopiston professori Hannu Huttunen, arkkitehti Janne Teräsvirta, tekniikan tohtori, arkkitehti Anne Stenros ja arkkitehtitoimisto Livadyn osakas arkkitehti Juulia Mikkola.
Ehdokkaina vuonna 2018 olivat:
Arkkitehtitoimisto SARC ja Arkkitehtiryhmä Reino Koivula: Uusi lastensairaala, Helsinki, 2018
JKMM Arkkitehdit: Amos Rex, Helsinki, 2018
Arkkitehtitoimisto Freese: Lallukan taiteilijakodin korjaus, Helsinki, 2017 (alkuperäinen rakennus Gösta Juslen, 1933)
JKMM Arkkitehdit: Helsingin Yliopiston Tiedekulman peruskorjaus, Helsinki, 2017 (alkuperäinen rakennus Toivo Korhonen, 1977)
Alt Arkkitehdit ja Arkkitehtitoimisto Karsikas: Tuupalan puukoulu, Kuhmo, 2018.
2019

Vuoden 2019 Arkkitehtuurin Finlandia -palkinto myönnettiin vuonna Helsingin Käpylään vuonna 2018 valmistuneelle Käärmetalon peruskorjaukselle. Palkinnon saajan valitsi kuvataiteilija ja kirjailija Hannu Väisänen.  Peruskorjauksen suunnittelivat Kati Salonen ja Mona Schalin Arkkitehdit Oy.
Esiraatiin kuuluivat tekniikan tohtori, arkkitehti Anne Stenros, arkkitehti Juulia Mikkola ja arkkitehti Mikko Heikkinen.
Ehdokkaina vuonna 2019 olivat:
Kati Salonen ja Mona Schalin Arkkitehdit: Käärmetalon peruskorjaus, Helsinki, 2018
Arkkitehtitoimisto ALA: Helsingin keskustakirjasto Oodi, Helsinki, 2018
A-konsultit: Jyväskylän yliopiston päärakennuksen restaurointi, Jyväskylä, 2017 (alkuperäinen rakennus Alvar Aalto, 1955)
AFKS Arkkitehdit: Vaaralanpuiston päiväkoti, Vantaa, 2017
Arkkitehtuuritoimisto B&M: Helsingin Kruunuvuorenrannan Koonta-asema, Helsinki, 2017
2020

Vuoden 2020 arkkitehtuurin Finlandian voitti Helsingin Olympiastadionin korjaus- ja uudistustyö, ja työstä palkittiin Arkkitehtitoimisto K2S ja Arkkitehdit NRT. Palkinnon saajan valitsi muusikko ja näyttelijä Paula Vesala.  Palkinnon myöntämällä Vesala halusi kiittää historiantajuista ja tyylikästä korjaus- ja suojelutyötä.
Esiraadin puheenjohtajana toimi arkkitehti Simo Freese. Esiraatiin kuuluivat myös arkkitehdit Teemu Hirvilammi, Saija Hollmén ja professori Tuomo Siitonen.
Ehdokkaina vuonna 2020 olivat:
Arkkitehtitoimisto K2S ja Arkkitehdit NRT: Olympiastadionin korjaus- ja uudistustyö, Helsinki, 2020
JKMM Arkkitehdit: Keskon uusi päätoimitalo K-Kampus, Helsingin Kalasatama, 2019
Verstas Arkkitehdit: Aalto-yliopiston uusi kampusrakennus, Espoon Otaniemi, 2019
Arkkitehtitoimisto Jani Prunnila: Toritalo-asuintalo, Kotka, 2019