Kami
Kami-käsitteen historia > Varhainen uskonnollisuus

Aivan varhaisesta esihistoriallisesta Jōmon-kauden uskonnollisuudesta ei tiedetä paljoa. Sitä seuranneen Yayoi-kauden kulttuuri, joka merkitsi maanviljelyksen yleistymistä, oli Masao Okan esittämän hypoteesin mukaan monipuolinen sekoitus uskonnollisia perinteitä. Sen muodostivat melanesialainen elementti, johon kuuluivat horisontaalinen kosmologia ja esi-isien henkien kunnioitus, austroaasialainen elementti, johon kuuluivat šamaanit ja myytti maataloutta ohjaavasta auringonjumalattaresta, tunguusilainen elementti, joka piti sisällään siperialaisen šamanismin muodon ja vertikaalisen kosmologian, austronesialainen elementti, jonka mukana Japaniin saapui muun muassa riisinviljely, ja edelleen altailainen elementti, johon kuului patriarkaalinen klaaneihin perustunut sosiaalinen järjestelmä ja tapa palvoa taivaallisia jumaluuksia, joiden uskottiin laskeutuvan puihin tai vuorenhuipuille. Munakatan pyhäkön ulkopuolelta on löytynyt kivisiä hevos- ja laivaveistoksia: luultavasti kamien uskottiin saapuvan paikalle ratsain tai mereltä, mikä liittynee altailaisen ryhmän saapumiseen Japaniin 200-luvulla. Alkuperäinen kosmologinen perspektiivi oli horisontaalinen, ja siitä on edelleen jälkiä joissakin uskonnollisissa festivaaleissa, joissa kamit tulevat paikalle horisontin takaa eivätkä taivaasta.
Jo varhaisissa kameissa yhdistyi erilaisia piirteitä, ja jotkin niistä olivat usean eri kamin yhdistelmiä. Esimerkiksi varhainen Amaterasu lienee ollut altailaisen pääjumalan ja austroaasialaisen ruoantuotannon jumalan yhteenliittymä. Altailaisen kulttuurin uji-klaanijärjestelmä nousi vähitellen vallitsevaksi. Uji-klaanilla oli oma kaminsa (uji-gami), jota pidettiin klaanin perustajana ja jonka pyhäkköä johti klaanin päämies. Klaanin kamin lisäksi japanilaisten elämää säätelivät lukuisat muut olennot, joilla oli kami-luonne. Nämä olennot voidaan jakaa erilaisiin ryhmiin. Oka on esimerkiksi jakanut ne viiteen eri tyyppiin sen mukaan, miten ihmiset suhtautuivat niihin: ensimmäiseen kuuluvat ihmisissä tai luonnonelementeissä, etenkin eläimissä, olevat henget (mono), toiseen ryhmään lukeutuvat kamien tai ihmisten ”sielut”, tamat. Kolmanteen luokkaan kuuluvat marebito-henget, esi-isien henget tai aaveet, jotka olivat horisontaalisen melanesialaisen kosmologian tuotos. Neljännessä ryhmässä ovat ”varsinaiset” kamit, vertikaalisen kosmologian mukanaan tuomat olennot, jotka laskeutuivat taivaasta esimerkiksi puihin. Viidenteen lukeutuvat taivaankappaleet, kuten aurinko ja kuu, ja sään ilmiöt. Termi ”kami” alkoi myöhemmin tarkoittaa kaikkia kami-luonteisia henkiä.
Klaanien päälliköt eivät kyenneet toimimaan kaikkien näiden olentojen kanssa omien kamiensa lisäksi. Šamanistisilla ennustajilla, jotka toimivat kamien ja ihmisten välikappaleina, olikin merkittävä osa varhaisten japanilaisten uskonnollisuudessa.
Varhaisten japanilaisten uskonto ei ollut ”luonnonpalvontaa”. Vaikka kameja pidettiin erillisinä olentoina tai objekteina, uskonto näki koko maailman(kaikkeuden) pyhänä. Luonnollista, olemassa olevaa maailmaa pidettiin itsestään selvästi alkuperäisenä maailmana, eikä toisia järjestelmiä etsitty luonnollisen maailman ulkopuolelta ennen kiinalais-korealaisen kulttuurin saapumista. Myyteissä oli kolme ulottuvuutta, taivaallinen maailma, näkyvä maailma ja alamaailma, mutta näiden maailmojen rajat olivat häilyviä ja kamit ja tieto liikkuivat vapaasti niiden välillä. Varhaisten japanilaisten maailmankuva oli monistinen, ja symbolit ymmärrettiin konkreettisesti suoran osallistumisen kautta: vuoret olivat itsessään kameja eivätkä symboleja toisesta, erillisestä todellisuudesta. Tämä kamien täyttämä maailma oli itsessään ytimeltään hyvä (yoshi) ja kaunis (uruwashi) eikä toista, erillistä tai parempaa maailmaa ajateltu olevan.
Varhaisissa kertomuksissa ja myyteissä on nähtävillä, että myös ihmisiä pidettiin kameina, mutta myöhemmin keisarihuoneen vallan kasvaessa kami-luokka varattiin useammin ylimyksille. Yamato-valtion hallitsijan harjoittamaa politiikkaa ohjasi kamien oikukas tahto, joka välittyi oraakkelien, unien ja ennustusten kautta. Rajaa uskonnollisen ja profaanin tai uskonnollisten rituaalien (matsuri) ja politiikan (matsuri-goto) ei juuri ollut. Monarkin velvollisuus oli olla tiiviissä yhteydessä omaan esi-isäänsä auringon kamiin (Amaterasu).