stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Happy End
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Audrey Tautou  | … |  Val Chipzik   |
|  Justin Theroux  | … |  Jack   |
|  Jennifer Tilly  | … |  Edna   |
|  Laila Robins  | … |  Irene   |
|  Catherine Curtin  | … |  Beatrix   |
|  Frank Pellegrino  | … |  Bernie   |
|  Jenna Lamia  | … |  Sparkle   |
|  Juan Carlos Hernández  | … |  Eddie   |
|  Bruce MacVittie  | … |  Benito   |
|  Joe Zaloom  | … |  Karim   |
Aiheesta muualla

Happy End Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Happy End Elonet.
Happy End AllMoviessa. (englanniksi)
Kansallinen historiallinen museo (Ateena)

| Kansallinen historiallinen museo Εθνικό Ιστορικό Μουσείο |
| --- | --- |
 Vanha parlamenttitalo, nykyinen Kansallisen historiallisen museon rakennus.
Tyyppi:  historiallinen museo
Sijainti:  Ateena, Attika, Kreikka
Kotisivut:  www.nhmuseum.gr
Koordinaatit:  37°58′39″N, 23°43′58″E
 fiKansallinen historiallinen museo 
   
Kansallinen historiallinen museo (kreik. Εθνικό Ιστορικό Μουσείο, Ethnikó Istorikó Mouseío) on historiallinen museo Ateenassa Kreikassa. Se toimii kaupungin ydinkeskustassa rakennuksessa, joka on Kreikan vanha parlamenttitalo. Rakennus sijaitsee Stadíou-kadulla lähellä Sýntagma-aukiota.
Rakennuksen rakentaminen alkoi vuonna 1858 ja se valmistui vuonna 1875. Se toimi parlamenttitalona valmistumisestaan vuoteen 1932 saakka, jolloin entisestä kuninkaallisesta palatsista tuli Kreikan nykyinen parlamenttitalo. Museo on toiminut rakennuksessa vuodesta 1960.
Kokoelmat

Museo keskittyy esittelemään uudemman Kreikan historiaa, käsittäen ennen kaikkea osmani- ja frankkivallan ajan, Kreikan itsenäisyysliikkeen synnyn ja vapaussodan ajan, itsenäistyneen Kreikan rakentamisen kauden, sekä Balkanin sotien ja Vähä-Aasian sotaretkien ajan. Museossa on suuri määrä erityisesti Kreikan vapaustaisteluun liittyvää aineistoa, aseistusta, maalauksia, kuvapatsaita sekä muuta taidetta, sekä merkkihenkilöille kuulunutta omaisuutta. Museon kokoelma on peräisin Kreikan historialliselta ja etnologiselta yhdistykseltä.
Osmanivallan aikaisia haarniskoja 1600-luvulta.
Kreikan vapaussodan aikaisia pistooleja 1800-luvulta.
Márkos Bótsariksen hautamonumentti. Pierre-Jean David, 1830.
Osmanit antautuvat Salonikassa 1912. Karl Haupt, 1912–1918.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansallinen historiallinen museo Wikimedia Commonsissa
Εθνικό Ιστορικό Μουσείο - National Historical Museum (kreikaksi) (englanniksi)
Jussi-palkinnot 1975

Jussi-palkinnot 1975 jaettiin 1. syyskuuta 1975 Helsingissä, elokuvateatteri Orionissa. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka olivat saaneet ensi-iltansa aikavälillä 1. heinäkuuta 1974 – 30. kesäkuuta 1975.
Voittajat

| Sarja | Voittaja | Elokuva |
| --- | --- | --- |
| Paras ohjaus | Jaakko Pakkasvirta | Jouluksi kotiin |
| Paras ohjaus | Veikko Kerttula | televisioelokuva: Simpauttaja |
| Paras kuvaus | Markku Lehmuskallio | Maestro ja maisema |
| Paras televisioelokuva | Jaakko Kaappa, Jorma Nieminen | Haudankaivajan kylä |
| Paras lyhytelokuva | Aito Mäkinen - Filmiryhmä Oy | 1895 - Elokuva elokuvasta, Silta, Nykyaikainen kaivostyö |
| Erikois-Jussi | Leo Jokela (postuumi kunnianosoitus) |  |
| Ulkomainen Jussi-palkinto | Ingmar Bergman | Kuiskauksia ja huutoja |
Voittajat > Kunniakirjat

11 kotimaista kunniakirjaa
17 ulkomaiselle elokuvalle
Hammastunturit

Hammastunturi horisontissa 27 kilometrin päässä Aviaispää-tunturilta katsottuna.
| --- | --- |
Tyyppi:  tunturi
Sijainti:  Inari, Suomi
Korkeus merenpinnasta:  531 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Hammastunturit (pohjoissaameksi Bátneduottar, koltansaameksi Pääʹnntuõddâr ja inarinsaameksi Pänituodâr) ovat tunturiryhmä Inarin kunnassa. Tunturien korkein kohta Hammasuro on merenpinnan tasolta mitattuna 531 metriä korkea. Tunturien pohjoispuolella sijaitsee lähialueen suurin järvi Hammasjärvi. Tunturit sijaitsevat seitsemän kilometriä pitkän Hammasjärven eteläpuolella ja Ivalojoen pohjoispuolella Ivalosta linnuntietä noin 29 kilometriä länteen päin. Hammasuro on sitä ympäröivän Hammastunturin erämaa-alueen korkein. Hammastunturien nimi tulee niiden muodosta.
Jussi-palkinnot 1970

Jussi-palkinnot 1970 jaettiin 3. huhtikuuta 1970 järjestetyssä jakotilaisuudessa ravintola Royalissa Helsingissä. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka olivat saaneet ensi-iltansa vuotena 1969.
Voittajat

| Sarja | Voittaja | Elokuva |
| --- | --- | --- |
| Paras ohjaus | Erkko Kivikoski | Kesyttömät veljekset |
| Paras miespääosa | Eero Melasniemi | Kesyttömät veljekset |
| Paras naispääosa | Ritva Vepsä | Ruusujen aika, Sixtynine 69 |
| Paras miessivuosa | Matti Varjo | Kesyttömät veljekset |
| Paras kuvaus | Kari Sohlberg | Leikkikalugangsteri, Sixtynine 69, Pohjan tähteet |
| Ulkomainen Jussin saaja | Sergei Jutkevitš | Lenin Puolassa |
Voittajat > Kunniakirjat

9 kotimaiselle elokuvalle
16 ulkomaiselle elokuvalle
Jussi-palkinnot 1974

Jussi-palkinnot 1974 jaettiin 2. syyskuuta 1974 Helsingissä, Gloria-elokuvateatterissa. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka olivat saaneet ensi-iltansa aikavälillä 1.7.1973-30.6.1974.
Voittajat

| Sarja | Voittaja | Elokuva |
| --- | --- | --- |
| Paras ohjaus | Rauni Mollberg | Maa on syntinen laulu |
| Paras kuvaus | Kari Sohlberg | Maa on syntinen laulu |
| Paras miesnäyttelijä | Aimo Saukko | Maa on syntinen laulu |
| Paras naisnäyttelijä | Tuula Nyman | Yhden miehen sota |
| Paras naisnäyttelijä | Anja Pohjola | televisioelokuva: Rautatie |
| Paras naisnäyttelijä | Aino Lehtimäki | Solveigin laulu |
| Paras lastenelokuva | Jaakko Talaskivi ja työryhmä | Herra Huu – jestapa jepulis, penikat sipuliks |
| Paras tuottaja | Jörn Donner |  |
| Paras televisioelokuva | työryhmä: Erik Tawaststjerna (käsikirjoitus), Lauri Ikonen (ohjaus)) | Jean Sibelius -elokuvat |
| Paras lyhytelokuva | Markku Lehmuskallio | Pohjoisten metsien äänet |
| Ulkomaiset Jussi-palkitut | Charles Chaplin | Nykyaika, Diktaattori |
Voittajat > Kunniakirjat

9 kotimaiselle elokuvalle
15 ulkomaiselle elokuvalle
Jussi-palkinnot 1968

Jussi-palkinnot 1968 jaettiin 12. maaliskuuta 1968 järjestetyssä jakotilaisuudessa ravintola Royalissa Helsingissä. Palkinnot jaettiin elokuville, jotka olivat saaneet ensi-iltansa vuonna 1967.
Voittajat

| Sarja | Voittaja | Elokuva |
| --- | --- | --- |
| Paras ohjaus | Risto Jarva | Työmiehen päiväkirja |
| Paras ohjaus | Mikko Niskanen | Lapualaismorsian |
| Paras naispääosa | Kristiina Halkola | Lapualaismorsian |
| Paras leikkaus | Risto Jarva | Työmiehen päiväkirja |
| Paras lyhytelokuva | Risto Jarva | Kaupungissa on tulevaisuus |
| Paras televisioelokuva | Olavi Puusaari | Käy eespäin |
| Paras televisioelokuva | Mikko Niskanen | Elokuva jalostavasta rakkaudesta |
| Ulkomainen Jussin saaja | Pier Paolo Pasolini | Matteuksen evankeliumi |
Voittajat > Kunniakirjat

13 kotimaista kunniakirjaa
15 ulkomaiselle elokuvalle
HIFK-TPS

| HIFK-TPS |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Pertti Melasniemi
Käsikirjoittaja:  Tapio Parkkinen Jussi Helminen
Kuvaaja:  Jorma Tervonen
Lavastaja:  Maija Rotkov
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Oy Mainos-TV-Reklam Ab
Ensi-ilta:  12. marraskuuta 1979
Kesto:  87 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
HIFK-TPS on Pertti Melasniemen ohjaama suomalainen draama- ja televisioelokuva vuodelta 1979, joka perustuu Tapio Parkkisen ja Jussi Helmisen kirjoittamaan samannimiseen näytelmään. Elokuva on MTV-teatterin tuottama ja se sai ensi-iltansa TV1:n Aitiopaikka-ohjelmapaikalla 12. marraskuuta 1979.
Elokuva kertoo 35-vuotiaasta jääkiekkoilijasta Eetu Järvestä, joka valmistautuu elämänsä tärkeimpään otteluun, jota saapuvat seuraamaan NHL:n kykyjenetsijät.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mauri Saikkonen  | … |  Eetu Järvi   |
|  Eeva Litmanen  | … |  Marita   |
|  Johanna Kerttula  | … |  Johanna   |
|  Riku Saikkonena  | … |  Mika   |
|  Kaarina Vahtonen-Saarinen  | … |  mummo   |
|  Risto Tuorila  | … |  Jouko   |
|  Marja-Leena Kouki  | … |  Leila   |
|  Eero Melasniemi  | … |  valmentaja Kirpola   |
|  Martti Tschokkinen  | … |  huoltaja Andström   |
|  Jussi Kouki  | … |  Nysä   |
|  Hannu Mikkola  | … |  Juju   |
|  Tom Pöysti  | … |  Pastori   |
|  Kari Mattila  | … |  Päre   |
|  Timo Virkki  | … |  äijä katsomossa   |
|  Markku Huhtamo  | … |  jäähymies   |
|  Juha Jokinen  | … |  tv-selostaja   |
Halti (täsmennyssivu)

Halti tarkoittaa seuraavia:
Halti, tunturi
Halti, suomalainen yritys
Hallintoasiain tietojärjestelmä, Suomen poliisin tietojärjestelmä
HMS Vortigern

| HMS Vortigern |
| --- | --- |
 HMS Vortigern

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  J. Samuel White and Company, Cowes
Kölinlasku:  17. tammikuuta 1917
Laskettu vesille:  15. lokakuuta 1917
Palveluskäyttöön:  25. tammikuuta 1918
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 15. maaliskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 100 t (standardi) 1 490 t (max)
Pituus:  95,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  27 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  134
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4"/L45 (102 mm) Mk V -tykkiä yksiputkisina P Mk I -asennuksina 1 x 3" 20 cwt Mk I -ilmatorjuntatykki 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Vortigern (viirinumero D37) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin V-luokan hävittäjä ensimmäisen maailmansodan lopulla ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuosien 1916-1917 laivasto-ohjelman 9. tilauksessa J. Samuel White and Companyltä Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 17. tammikuuta 1917. Alus laskettiin vesille 5. lokakuuta ja valmistui 21. tammikuuta 1918 varustettuna miinalaivaksi.
Good Apollo, I'm Burning Star IV, Volume Two: No World for Tomorrow

| Good Apollo, I'm Burning Star IV, Volume Two: No World for Tomorrow Coheed and Cambria |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2007
 Julkaistu:  20. lokakuuta 2007   22. lokakuuta 2007    23. lokakuuta 2007
 Tuottaja(t): Nick Raskulinecz, Rick Rubin
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 58.10
 Levy-yhtiö: Columbia Records, Equal Vision Records
Coheed and Cambrian muut julkaisut
| Kerrang!/XFM UK Acoustic Sessions 2006 | Good Apollo, I'm Burning Star IV, Volume Two: No World for Tomorrow 2007 | Year of the Black Rainbow 2010 |
Good Apollo, I’m Burning Star IV, Volume Two: No World for Tomorrow on Coheed and Cambrian vuonna 2007 julkaistu konseptialbumi, joka on jatkoa yhtyeen edelliselle Good Apollo, I’m Burning Star IV, Volume One: From Fear Through the Eyes of Madness -albumille. Yhdessä teokset muodostavat neljännen osan The Amory Warsiin. Se on myös ensimmäinen (ja ainoa) yhtyeen albumi, jolla Taylor Hawkins soittaa rumpuja. Edellinen rumpali oli Josh Eppard, ja nykyinen on Chris Pennie.
Albumi debytoi Billboard 200 -albumilistalla 6. sijalla, ja sitä myytiin noin 62 000 kappaletta ensimmäisellä viikollaan.
Albumista on kolme eri versiota: Deluxe Edition, joka sisältää 24-minuuttisen dokumentin "The Making of NWFT", joka sisältää haastatteluja, materiaalia studiosta, viisi ennen julkaisematonta akustista demoa ja lehtisen; tuplavinyyli-versio, joka sisältää albumin kahden LP:n muodossa ja Ken Kelleyn tekemän kansitaiteen.
Kappaleet

"The Reaping" – 1:13
"No World for Tomorrow" – 5:06
"The Hound (of Blood and Rank)" – 4:38
"Feathers" – 4:55
"The Running Free" – 4:16
"Mother Superior" – 6:38
"Gravemakers & Gunslingers" – 4:21
"Justice in Murder" – 4:28
"The End Complete I: The Fall of House Atlantic" – 1:04
"The End Complete II: Radio Bye Bye" – 4:54
"The End Complete III: The End Complete" – 7:44
"The End Complete IV: The Road and the Damned" – 3:35
"The End Complete V: On the Brink" – 7:08
Kappaleet > Bonus DVD

"Mother Superior (Taylor Guitars Performance @ NAMM 07 - PCM Stereo)"
"Kitchen Jam (PCM Stereo)"
"Cuts Marked In The March Of Men (akustinen demo - PCM Stereo)"
"A Favor House Atlantic (akustinen demo - PCM Stereo)"
"The Willing Well II- From Fear Through The Eyes Of Madness (akustinen demo - PCM Stereo)"
"The Suffering (akustinen demo - PCM Stereo)"
"Always And Never / Welcome Home (akustinen demo - PCM Stereo)"
"Tour Photo Album (PCM Stereo)"
"Always And Never / Welcome Home (AUDIO BED)"
Listasijoitukset > Singlet

| Vuosi | Single | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | "The Running Free" | U.S. Modern Rock Tracks | 24 |
| 2007 | "The Running Free" | U.S. Mainstream Rock Tracks | 37 |
Listasijoitukset > Albumi

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 2007 | Billboard 200 | 6 |
| 2007 | Billboard Top Digital Albums | 6 |
| 2007 | Billboard Top Rock Albums | 3 |
| 2007 | Billboard Top Modern Rock/Alternative Albums | 2 |
| 2007 | Billboard Hard Rock | 2 |
| 2007 | Billboard Top Internet Albums | 5 |
Kokoonpano

Claudio Sanchez – laulu, kitara, koskettimet
Travis Stever – kitara, taustalaulu
Michael Todd – basso
Taylor Hawkins – rummut
Chris Pennie - rummut (kirjoitti alkuperäiset rumpuosiot, muttei voinut äänittää niitä ongelmien takia)
Arvostelut

AllMusic:
Metacritic: 69/10
Hangon Sion-seurakunta

| Hangon Sion-seurakunta> Sionförsamlingen i Hangö |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Perustettu:  1945
Liitetty:  1974
Liitettiin:  Tammisaaren Betesda-seurakunta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hangon Sion-seurakunta (ruots. Sionförsamlingen i Hangö) oli vuosina 1945–1974 Hangossa toiminut helluntaiseurakunta. Seurakunnan syntyi vuonna 1923 perustetun Elim-seurakunnan pohjalle, mutta joka oli sittemmin yhdistynyt Helsingin Tabor-seurakuntaan. Seurakunnan perustaminen aloitettiin sodan jälkiä jättäneessä kaupungissa. Seurakunnan saarnaajina toimivat Arthur Hellström, Rainer Lindh, Nils Björklund, Harry Holmberg ja Runar Nylund. Hangon Sion-seurakunta yhdistyi Tammisaaren Betesda-seurakuntaan vuonna 1974.
Hangon ja Tammisaaren lintuvedet

Lehtomaisemaa alueeseen kuuluvassa Ramsholmenin puistoalueella.
Hangon ja Tammisaaren lintuvedet on 55 196 hehtaaria laaja kosteikkojensuojelualue, joka sijaitsee Hangon ja Raaseporin alueilla. Se kuuluu Suomen Ramsarin sopimuksella suojelemiin alueisiin. Alueen hoitoa ja käyttöä suunnittelee Metsähallitus.
Alueeseen kuuluu sekä merialueita että ulko- ja sisäsaaristoa. Hankoniemen eteläreunalla on hietikkoisia poukamia ja pieniä saaria, jotka ovat erityisen tärkeitä lintuvesiä. Siellä tavataan tyllejä, nuolihaukkoja ja pikkutikkoja.
Hakkilan kivisilta

| Hakkilan kivisilta |
| --- | --- |

Ajokaistoja:  kevyen liikenteen silta
Ylittää:  Keravanjoki
Sijainti:  Tikkurilantie 19 (Hakkila ja Jokiniemi), Vantaa
Ylläpitäjä:  Vantaan kaupunki
Siltatyyppi:  kiviholvisilta
Avattu liikenteelle:  1898
Koordinaatit:  60°17′44.48″N, 025°3′57.96″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Hakkilan kivisilta (myös nimellä Stenkullan silta) on Keravanjoen ylittävä kivinen holvisilta Vantaan Hakkilan ja Jokiniemen kaupunginosien rajalla. Vuonna 1898 valmistunut graniittinen silta on aikanaan ollut osa historiallista Kuninkaantietä, ja se on yksi kolmesta Vantaalla säilyneestä historiallisesta kivisillasta Brobackan ja Luhtaanmäen siltojen ohella.
Sillan vieressä kulkee Honkanummelta Piispankylään ulottuva pitkä Tikkurilantie, ja pienen matkan päässä idässä kulkee Vanha Porvoontie. Sillan maisemallisesti arvokkaassa ympäristössä on jonkin verran asutusta sekä Jokiniemen muinaispuisto, jossa on suoritettu arkeologisia kaivauksia. Kivisilta on Vantaan kaupungin vanha rakennuskulttuurikohde ja osa Museoviraston valtakunnallisesti merkittäväksi luokitteleman Kuninkaantien kulttuuriympäristöä. Silta on suojeltu asemakaavassa.
Noin kolmesataa metriä etelämpänä Keravanjoen ylittää toinenkin kevyen liikenteen silta, Jokipakanpolun silta, kun taas pohjoisessa seuraava ylityspaikka on vasta noin kolmen kilometrin päässä Koivukylänväylällä, jossa on autotien lisäksi joulukuussa 2020 valmistunut uusi kevyen liikenteen silta.
Historia

Hakkilan kivisillan suunnitteli insinööri Herman Norrmén vuonna 1896, ja se valmistui vuonna 1898. Helsingin maalaiskunnan rahoittama silta rakennettiin osaksi Turun–Viipurin Suurta Rantatietä eli Kuninkaantietä. Ennen kivisillan rakentamista joen ylitti luhistumaisillaan oleva puusilta, josta on jäänyt jäljelle kivituet molemmin puolin jokirantaa kivisillan viereen. Toinen Kuninkaantiehen kuuluva vanha silta Vantaalla on puinen Vantaankosken silta.
Kivisiltaa käytettiin aikanaan myös tieliikenteessä ja jopa raskaassa liikenteessä, ja sitä kuvattiin kapeaksi ja vaaralliseksi. Viereinen Tikkurilantien betoninen palkkisilta valmistui kivisillan viereen vuonna 1980.
Rakenne

Alavaan jokimaastoon rakennettu Hakkilan silta on yksiaukkoinen graniittinen kiviholvisilta. Rakentamisessa on käytetty sekä leikattuja graniittiharkkoja että luonnonkivilohkareita. Päältä silta on asfaltoitu. Kivisillan kaiteet ovat muuttuneet useasti vuosikymmenien aikana. Vuonna 2017 teräskaiteet vaihdettiin peruskorjauksen yhteydessä puisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hakkilan kivisilta Wikimedia Commonsissa
Keravanjoen maisemaa vuonna 1918. Tuolloin 20-vuotias kivisilta oli vielä melko uusi, ja sitä käytettiin joen pääasiallisena ylityspaikkana.
Sillan uudet puiset kaiteet pystytettiin peruskorjauksen yhteydessä vuonna 2017.
HMS Vixen (1900)

| HMS Vixen |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Limited, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  7. syyskuuta 1899
Laskettu vesille:  29. maaliskuuta 1900
Palveluskäyttöön:  maaliskuu 1902
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  400 t (standardi) 445 t (kuormattu)
Pituus:  65,38 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,10 m
Syväys:  2,52 m
Koneteho:  6300 ihp
Nopeus:  30 solmua (suunniteltu)
Miehistöä:  63
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 5 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
HMS Vixen oli Britannian kuninkaallisen laivaston Avon-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1899-1900 laivasto-ohjelmaa Vickers Limitediltä Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 7. syyskuuta 1899 telakkanumerolla 278. Alus laskettiin vesille 29. maaliskuuta 1900 ja valmistui maaliskuussa 1902.
Palvelus

Alus myytiin 17. maaliskuuta 1921 romutettavaksi.
Hall Basin

Hallin allas on Naresinsalmen pohjoinen leventymä  Nunavut  Grönlanti
Yhdysvaltalainen ilmailukartta A-5, josta löytyy Naresinsalmen pohjoisosista (merialueista) käytettyjä nimityksiä, myös Hallin allas (Hall Basin; tiedot 2/1990).
Hallin allas (engl. Hall Basin, tansk. Hall Bassin) on Grönlannin ja Kanadan pohjoisimman saaren Ellesmerensaaren väliseen Naresinsalmeen kuuluva vesialue. Naresinsalmi on puolestaan Kansainvälisen hydrografisen järjestön (IHO) (1953) merialueiden rajalinjausten mukaan Baffininlahden pohjoisosan nimitys.
Hallin allas on Naresisalmen pohjoisosassa sijaitseva leventymä, joka liittyy etelässä kapeampaan Kennedyn kanaaliin ja pohjoisessa Robesonin kanaaliin. Hall Basin on nimetty yhdysvaltalaisen löytöretkeilijän Charles Francis Hallin mukaan.
Aiheesta muualla

Opslag nr. 5. Geologiske kort 1:2 500 000, udsnit 5. Nares stræde. Kane Bassin. Ellesmere island eli Tanskan GEUSin geologinen kartta (1:2 500 000) Naresinsalmen alueesta, myös Hallin allas merkitty (De Nationale Geologiske Undergørelser for Danmark og Grønland -karttasarja) (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi) (geus.dk)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hall Basin
Käännös suomeksi
Hall Beach

| Hall Beach (ᓴᓂᕋᔭᒃ) Sanirajak |
| --- | --- |
 Hall Beach vuonna 1997
 Hall Beach
 Koordinaatit: 68°46′38″N, 91°13′27″W 
Valtio:   Kanada
Territorio:  Nunavut
Hallinnollinen alue:  Qikiqtaalukin alue
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Pikkukylä
 – Pormestari:  Jayco Simonie
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  16,52 km²
Korkeus:  8 m
Väkiluku (2006):  654
 – Väestötiheys:  39,6 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-7
 – Kesäaika:  UTC-6
Postinumero:  X0A 0K0
Suuntanumero(t):  867
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hall Beach (inuktitutiksi Sanirajak ᓴᓂᕋᔭᒃ) on pikkukylä Kanadassa, Nunavutin territoriossa, Qikiqtaalukin alueella. Kylän iniuktiittinimi Sanirajak tarkoittaa rantaviivaa. Kylän väkiluku on 654 (2006). Kylä sijaitsee tiettömällä alueella, ja ainoat liikenneyhteydet ovat vuosittaisen yhteysaluksen lisäksi lentokoneet. Kylän läheisyydessä sijaitsee Hall Beachin lentoasema.
Historia

Alueella on ollut asutusta ainakin viimeisen tuhannen vuoden ajan. Ensimmäisen merkit ihmisasutuksesta ovat kylän lähistöllä sijaitsevat Thulen kulttuurin jättämät rakennusten rauniot. Ensimmäiset eurooppalaiset alueella olivat William Edward Parry ja hänen retkikuntansa, joka vietti talven 1822–1823 läheisessä Igloolikin kylässä. Hall Beach perustettiin virallisesti vuonna 1957 ja sinne rakennettiin Kanadan ilmapuolustuksen tutka-asema. 1960-luvulta lähtien kylään muutti useita inuiittiperheitä, johtuen valtion tukemasta asuntorakentamisesta ja kylässä sijaitsevista palveluista.
Vuonna 1971 Hall Beachista laukaistiin seitsemän Sandian Tomahawk -tyyppistä luotainrakettia, jotka saavuttivat 270 kilometrin korkeuden.
Jussi-palkinnot 1969

Jussi-palkinnot 1969 jaettiin 22. helmikuuta 1969 Yleisradion TV1:n keskusteluohjelmassa Jatkoaika. Kyseessä oli toinen televisioitu Jussi-palkintojen jakotilaisuus. Jussit jaettiin televisio-ohjelman tyylin mukaisesti keskustelupaneelin yhteydessä aiheena suomalainen elokuva. Illan emäntänä ja isäntänä olivat Lenita Airisto ja Hannu Taanila. Paneelissa istuivat Paula Talaskivi, Peter von Bagh, Timo Bergholm, Erik Blomberg, Jörn Donner ja Edvin Laine.
Tilaisuudessa palkittiin vuoden 1968 ensi-illat. Eniten Jusseja sai Täällä Pohjantähden alla, joka palkittiin parhaasta ohjauksesta, lavastuksesta ja miesnäytteljästä. Lisäksi Väinö Linna sai erikois-Jussin "kansallisesti merkittävän aihemaailman tuomisesta suomalaiseen elokuvaan". Risto Jarva sai parhaan tilauselokuvan Jussin dokumentista Nainen ja yhteiskunta.
Voittajat

| Sarja | Voittaja | Elokuva |
| --- | --- | --- |
| Paras kuvaus | Esko Nevalainen | Mustaa valkoisella, Asfalttilampaat, Kuuma kissa? |
| Paras lavastus | Ensio Suominen | Täällä Pohjantähden alla |
| Paras ohjaus | Edvin Laine | Täällä Pohjantähden alla |
| Paras ohjaus | Jörn Donner | Mustaa valkoisella |
| Paras ohjaus | Timo Bergholm | Punahilkka |
| Erikois-Jussi | Väinö Linna |  |
| Paras naisnäyttelijä | Liisamaija Laaksonen | Mustaa valkoisella, Vain neljä kertaa |
| Paras miesnäyttelijä | Kalevi Kahra | Täällä Pohjantähden alla |
| Paras televisioelokuva | Timo Bergholm | Sirkku |
| Paras tilauselokuva | Risto Jarva | Nainen ja yhteiskunta |
Voittajat > Kunniamaininnat

16 kotimaista kunniakirjaa
15 kunniakirjaa ulkomaiselle elokuvalle
Aiheesta muualla

Jussi Awards 1969 (IMDb.com) (englanniksi)
HMS Vivacious

| HMS Vivacious |
| --- | --- |
 HMS Vivacious

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yarrow and Company, Scotstoun, Skotlanti
Kölinlasku:  heinäkuu 1916
Laskettu vesille:  13. marraskuuta 1917
Palveluskäyttöön:  29. joulukuuta 1917
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 4. maaliskuuta 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 100 t (standardi) 1 490 t (max)
Pituus:  95,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  27 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  134
Aseistus
Aseistus:  4 x QF 4"/L45 (102 mm) Mk V -tykkiä yksiputkisina P Mk I -asennuksina 1 x 3" 20 cwt Mk I -ilmatorjuntatykki 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Vivacious (viirinumero D36) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin V-luokan hävittäjä ensimmäisen maailmansodan lopulla ja toisessa maailmansodassa.