stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taiwo Awoniyi

Taiwo Awoniyi huhtikuussa 2022 Union Berlinin pelaajana.
Taiwo Awoniyi (s. 12. elokuuta 1997 Ilorin) on nigerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 183-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia.
Awoniyi siirtyi kesällä 2015 kotimaastaan englantilaisseura Liverpooliin, jonka edustusjoukkueessa hän ei kuitenkaan pelannut yhtään ottelua. Hän pelasi lainalla Saksassa FSV Frankfurtissa, Alankomaissa NEC Nijmegenissa, Belgiassa Royal Excel Mouscronissa, KAA Gentissä ja uudelleen Mouscronissa sekä Saksassa 1. FSV Mainz 05:ssä ja 1. FC Union Berlinissä, joista viimeksi mainittu osti hänen pelaajaoikeutensa yhden lainakauden jälkeen vuonna 2021. Awoniyi teki kaudella 2021–2022 Bundesliigassa 31 ottelussa 15 maalia ja oli koko liigan kuudenneksi paras maalintekijä. Hän pelasi kesään 2022 mennessä Saksan Bundesliigassa 64 ottelua, joissa hän teki 21 maalia, Belgian Jupiler Pro Leaguessa 61 ottelua, joissa hän teki 20 maalia, ja Alankomaiden Eredivisiessä 21 ottelua, joissa hän teki kolme maalia.
Awoniyi siirtyi heinäkuussa 2022 Englannin Valioliigassa pelaavaan Nottingham Forestiin. Hän tuli kauden 2022–2023 ensimmäisessä valioliigaottelussa 63. minuutilla vaihdosta kentälle. Toisessa ottelussa kotikentällä West Ham Unitedia vastaan hän pelasi avauskokoonpanossa ja teki ottelun ainoan maalin. Hän teki toisen valioliigamaalinsa syyskuussa tappiollisessa kotiottelussa Fulhamia vastaan ja kolmannen lokakuussa 1–0-voittoon päättyneessä kotiottelussa Liverpoolia vastaan. Tammikuun alussa hän teki ainoan maalin vierasottelussa Southamptonia vastaan mutta sai samassa ottelussa nivusvamman, joka piti hänet poissa kentiltä huhtikuun alkuun saakka. Kauden neljässä viimeisessä liigaottelussa hän teki kuusi maalia: kaksi Southamptonia ja Chelseaa vastaan sekä yhden Arsenalia ja Crystal Palacea vastaan. Näistä otteluista Nottingham sai kaksi voittoa ja kaksi tasapeliä, mikä riitti niukasti valioliigapaikan säilyttämiseen. Awoniyi oli kymmenellä maalillaan Nottinghamin liigakauden paras maalintekijä. Kaudella 2023–2024 hän teki maalin kauden kolmessa ensimmäisessä ottelussa Arsenalia, Sheffield Unitedia ja Manchester Unitedia vastaan. Hän teki maalin myös toisessa Arsenal-ottelussa sekä molemmissa otteluissa West Hamia vastaan. Hän pelasi loukkaantumisten vuoksi vain 20 liigaottelua. Kaudella 2024–2025 hän oli marraskuun puoliväliin mennessä pelannut kahdeksassa liigaottelussa hieman yli 100 minuuttia ilman maaleja.
Awoniyi pelasi Nigerian juniorimaajoukkueissa. Hän voitti alle 17-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2013 ja teki turnauksessa neljä maalia: yhden alkulohkossa Ruotsia, kaksi puolivälierässä Uruguayta ja yhden välierässä Ruotsia vastaan. Hän pelasi Nigerian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2021 MM-karsintaottelussa Keski-Afrikan tasavaltaa vastaan. Hän on pelannut marraskuun 2024 puoliväliin mennessä kymmenen A-maaottelua. Hän teki maalin kolmannessa maaottelussaan tammikuussa 2022 Afrikan-mestaruuskilpailuissa Sudania ja seitsemännessä ottelussa syyskuussa 2023 São Tomé ja Príncipeä vastaan.
Drew Helleson

| Drew Helleson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. maaliskuuta 2001 (ikä 23) Farmington, Minnesota
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura (P):  Anaheim Ducks
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  San Diego Gulls (AHL)
Pelinumero:  43
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
NHL-varaus:  47. varaus, 2019 Colorado Avalanche
Drew Helleson (s. 26. maaliskuuta 2001 Farmington, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Helleson pelaa NHL-joukkue Anaheim Ducksin organisaatiossa.  Hellesonin pelipaikka on puolustaja ja hän laukoo oikealta.
Colorado Avalanche varasi Hellesonin toisella kierroksella 47. varausvuorolla vuoden 2019 varaustilaisuudessa. Maaliskuussa 2022 Avalanche kauppasi Hellesonin ja toisen kierroksen varausvuoron vuoden 2023 varaustilaisuudessa Ducksiin vaihdossa Josh Mansoniin. Helleson on pelannut urallaan kolme NHL:n runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt yhden maalin. Helleson kuului Yhdysvaltain joukkueeseen Pekingin talviolympialaisissa 2022. Olympiaturnauksen kolmessa ottelussa hän syötti yhden maalin. Helleson edusti Yhdysvaltoja myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna  2021. Turnauksen seitsemässä ottelussa hän teki kaksi maalia ja kaksi syöttöä eli neljä tehopistettä. Kaikki uran tilastot päivitetty 6. toukokuuta 2023.
Konstantinuksen lahjakirja

Keisari Konstantinus antaa maallista valtaa symboloivan tiaran paavi Sylvesterille 1200-luvun freskossa.
Konstantinuksen lahjakirja (lat. Constitutum Constantini tai Constitutum domini Constantini imperatoris) on todennäköisesti 700-luvun lopulla tai 800-luvun alkupuolella väärennetty asiakirja, joka antaa ymmärtää olevansa Rooman keisari Konstantinus Suuren useita vuosisatoja aiemmin kirjoittama. Lahjakirjassa Konstantinus luovuttaa valtansa Rooman valtakunnan läntisen puoliskon alueella paaville. Katolinen kirkko perusteli keskiajalla paavin maallista valtaa lahjakirjalla, kunnes se osoitettiin 1400-luvulla väärennökseksi.
Sisältö

Lahjakirjassa Konstantinus antaa paavi Sylvester I:lle ja tämän seuraajille vallan Roomaan ja muihin Länsi-Rooman kaupunkeihin. Tämä oli niin sanottu Pyhän Pietarin perintö. Lisäksi asiakirjan mukaan paaville annettiin keisarin arvomerkit ja papeille senaattoreja vastaava arvo. Konstantinukselle jäi lahjakirjan mukaan Itä-Rooma. Lahjakirjan mukaan lahjoituksen syynä olivat paavin keisarille antamat kristinuskoa koskevat neuvot. Paavi oli lahjakirjan mukaan myös kastanut keisarin. Lahjakirjassa mainitaan myös, että Konstantinus on tarjonnut paaville omaa keisarinkruunuaan, mutta paavi oli kieltäytynyt siitä.
Lahjakirjassa sanotaan myös, että sen sisällön kyseenalaistavat henkilöt joutuvat ikuiseen kadotukseen, saavat vastaansa apostolit Pietarin ja Paavalin ”tässä ja tulevassa elämässä”, joutuvat turmioon Saatanan mukana ja palavat alimmassa helvetissä.
Asiakirjan historia

Vuonna 756 frankkien kuningas Pipin Pieni luovutti Rooman kaupungin katolisen kirkon haltuun, mikä loi pohjan Kirkkovaltion syntymiselle. Suojautuakseen tulevilta vaatimuksilta kirkko tarvitsi todisteen, että sillä oli laillinen ja historiallinen oikeus kaupunkiin. Samana vuonna paavinistuimen arkistosta ”löytyi” yli 400 vuotta vanha lahjakirja keisari Konstantinus Suurelta. Lahjakirja oli luultavasti paavin kuuriassa tehty väärennös, mutta sen tekijää tai tilaajaa ei tiedetä varmuudella. Pipin Pienen ja mahdollisesti myös lahjakirjan innoittamina frankkivaltakunnan keisarit Kaarle Suuri ja Ludvig Hurskas luovuttivat Kirkkovaltiolle lisää maita vuosina 774 ja 814–816.
Konstaninuksen lahjakirjan nojalla voitiin väittää Rooman keisareille aiemmin kuuluneen maallisen vallan siirtyneen paaveille. Lisäksi sydänkeskiajalla paavinistuin alkoi tulkita asiakirjaa entistäkin rohkeammin. Esimerkiksi vuonna 1155 englantilaissyntyinen paavi Hadrianus IV ilmoitti luovuttavansa koko Irlannin Englannin kuningas Henrik II:lle vedoten siihen, että Konstantinuksen lahjakirjassa ”kaikkien saarten sanotaan kuuluvan Rooman kirkolle”, vaikka todellisuudessa lahjakirja ei mainitse mitään kaikkien saarten kuulumisesta kirkolle. Osa keskiajan paaveista julisti lahjakirjan perusteella paavin herruuden ulottuvan koko maailmaan. Tämä huipentui paavi Bonifatius VIII:n vuonna 1302 julkaisemassa Unam Sanctam -bullassa.
On pidetty mahdollisena, että sama henkilö, joka väärensi Konstantinuksen lahjakirjan, laati myös talvella 755–756 niin sanotun Pietarin kirjeen, eli paavi Stefanus III:lta Pipin Pienelle pyhän Pietarin nimissä lähetetyn avoimen kirjeen, jossa pyydettiin frankkeja auttamaan paavia sodassa langobardeja vastaan.
Väärennöksen paljastuminen

Kirkon piirissä Konstantinuksen lahjakirjaa pidettiin pitkään aitona, mutta sen sisältö kyseenalaistettiin muualla jo keskiajalla. Lahjakirjan aitoutta epäili julkisesti ensimmäisenä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Otto III vuonna 1001, samassa yhteydessä kun hän lahjoitti paaville lisää maita keisarillisena armonosoituksena. Katolinen kirkko kuitenkin puolusti kiivaasti lahjakirjan aitoutta ja vuoden 1184 Veronan synodi julisti sen epäilyn harhaoppiseksi rikokseksi. Ainakin kaksi henkilöä poltettiin roviolla, kun he olivat kyseenalaistaneet lahjakirjan aitouden. Humanistit Nicolaus Cusanus ja Lorenzo Valla todistivat lopulta lahjakirjan väärennökseksi tekstianalyysin avulla. Kun paavi Eugenius IV oli havitellut itselleen Napolin kuningaskuntaa, oli Napolin kuningas Alfonso värvännyt Lorenzo Vallan tekemään propagandaa paavia vastaan. Vuonna 1440 Valla julkaisi pamfletin De falso credita et emenita Constantini donatione declamatio (”Tutkielma Konstantinuksen väitetyn lahjakirjan väärennöksestä”). Hän huomasi, että tekstissä esiintyi latinankielisiä ilmaisuja, joita ei käytetty vielä lahjakirjan väitetyn syntyhetken aikaan. Paavi Pius VI myönsi lahjakirjan väärennökseksi lopulta vuonna 1789.
Aiheesta muualla

Constitutum Donatio Constantini (latinaksi) (The Latin Library)
Donation of Constantine (englanniksi) (Wikisource)
Atman

Atman tarkoittaa intialaisessa filosofiassa todellista itseä, elävien olentojen syvintä olemusta.
Atman voi tarkoittaa yksilön sielun ohella myös mieltä, ymmärrystä, järkeä ja fyysistä ruumista riippuen asiayhteydestä. Atman on kuitenkin eri asia kuin ihmisen henkilökohtainen persoona tai yksilöllisyys, jotka esimerkiksi monissa kristinuskon kansanomaisissa käsityksissä ajatellaan samaksi asiaksi kuin sielu tai henki. Hindulaisuudessa tätä inhimillistä henkilöllisyyttä tai persoonallisuutta kutsutaan termillä jîva.
Etymologia

Sana atman on muinaista indoarjalaista sanskritin kieltä. Sana rakentuu hengittämiseen, puhaltamiseen ja liikkumiseen viittaavista osatekijöistä.
Atman jälleensyntymässä

Atman syntyy uudelleen ja uudelleen, kunnes inhimillinen tietoisuus on oivaltanut tiedon omasta perimmäisestä olemuksestaan ja elämän merkityksestä. Koska atman on yksilöllisen persoonallisen mielen ja siis inhimillisen muistin tuolla puolen, ei ihmisolennolla pääsääntöisesti ole välittömästi tiedostettua tietoa atmaninsa eli todellisen itsensä edellisistä elämistä.
Joidenkin jälleensyntymisteorioiden ja pitkälle edenneiden joogien mukaan voi joogaharjoituksilla kuitenkin saada tietoa atmanin edellisistä elämistä. Tieto edellisistä elämistä on tallentunut niin kutsuttuun sanchita karmaan, jonne varastoituvat kaikki edelliset ja uudet karmat, joita sielu kuljettaa mukanaan.
Cutter Gauthier

| Cutter Gauthier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. tammikuuta 2004 (ikä 20) Skellefteå, Ruotsi
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Anaheim Ducks
Sarja:  NHL
Pelinumero:  61
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Aik. seurat:  Bostonin yliopisto (NCAA)
NHL-varaus:  5. varaus, 2022 Philadelphia Flyers
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Nuorten MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Nuorten MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Nuorten MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ruotsi 2024 |  |  |
|  Pronssia | Kanada 2023 |  |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Saksa 2022 |  |  |
Cutter Gauthier (s. 19. tammikuuta 2004 Skellefteå, Ruotsi)  on yhdysvaltainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Anaheim Ducksissa. Hänet varattiin Philadelphia Flyersiin viidentenä pelaajana vuoden 2022 varaustilaisuudessa.
Tammikuussa 2024 Gauthierin NHL-pelaajaoikeudet kaupattiin Anaheim Ducksiin vaihdossa Jamie Drysdaleen ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa. Kaupan syyksi ilmoitettiin Gauthierin haluttomuus pelata Philadelphia Flyersin joukkueessa. Gauthier teki NHL-debyyttinsä Anaheim Ducksissa runkosarjan viimeisellä kierroksella 19. huhtikuuta 2024 Vegas Golden Knightsia vastaan. Hän sai ottelussa yhden syöttöpisteen. Gauthier teki ensimmäisen NHL-maalinsa kotiottelussa Detroit Red Wingsiä vastaan 16. marraskuuta 2024.
Maajoukkuetasolla Gauthier on voittanut nuorten MM-pronssia vuonna 2023 ja MM-kultaa vuonna 2024, sekä alle 18-vuotiaiden MM-hopeaa vuonna 2022.
Haka (tanssi)

1800-luvun piirros maoreista esittämässä hakaa
Haka on maorien perinteinen seremoniallinen tanssi. Se voidaan esittää esimerkiksi tervetulotoivotuksena tai viihdytykseen juhlissa. Esitykseen kuuluu tanssin lisäksi ilmeet ja ääntely sekä myös jalkojen tömistäminen ja nyrkkien sekä käsien taputtaminen eri paikoille kehoa esim. reisille tai rintakehään.
Erilaisia hakoja on paljon, mutta tunnetuimmat niistä ovat whakatū waewae, tūtū ngārahu ja peruperu, joista jälkimmäinen on sotatanssi. Se esitettiin ennen taistelua vihollisen pelottamiseksi, tanssiin liittyivät äärimmäiset ilmeet kuten kielen ulos työntäminen, irvistäminen ja aseiden heiluttelu. Tūtū ngārahu ja whakatū waewae esitetään ilman aseistusta, niissä tanssijalla on vapaus päättää liikkeistään, kun taas peruperussa jokaisen tanssijan liikkeiden pitää olla yhteneviä.
Tunnetuin haka on Uuden Seelannin rugby union -joukkueen All Blacksin esittämä haka Ka Mate.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haka (tanssi) Wikimedia Commonsissa
Haka - a New Zealand icon
Maorikansanedustajat protestoivat hakalla Uuden-Seelannin parlamentissa
Peugeot 204

Sedan-korinen Peugeot 204.
Peugeot 204 on Peugeot’n valmistama henkilöauto.  Automalli oli tuotannossa vuosina 1965–1976. Sitä valmistettiin noin 1,6 miljoonaa kappaletta.
Malli oli ranskalaisen valmistajansa ensimmäinen etuvetoinen tuotantoauto. Saapuessaan automarkkinoille sitä pidettiin erittäin modernina, etuvetoisuuden ohella auto oli levyjarruin varusteltu. Lisäksi siinä oli pitkä akseliväli, mikä lisäsi auton tilojen käytettävyyttä ja antoi paremman ohjattavuuden. 1 130 kuutiosenttimetrin mittatilavuuden OHC-moottori oli 58 SAE-hevosvoiman tehoinen. Nelisylinterisen moottorin sijoitus oli edessä, ja poikittain kallistettuna.
Peugeot 204 Break
Edistyksellisessä automallissa oli omat haittapuolensakin. Peugeot 204:n hinta oli saapuessaan Suomen automarkkinoille monia muita vastaavia korkeampi: 11 000 Suomen markkaa. Vertailun vuoksi mainittakoon, että esimerkiksi kirjaviitelähteen samalla sivulla mainitut, japanilaiset Isuzu Bellett 1500 ja Datsun Bluebird 1300 maksoivat tuolloin vain 8 000 mk. Lisäksi auto oli herkkä ruostumaan, sen varustelutaso oli matalan puoleista ja sisätilojen lämmityslaitteen teho puutteellinen.
Peugeot 204 Cabriolet
Automallin edeltäjä oli Peugeot 203. Sen seuraajaksi tuli Peugeot 304.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peugeot 204 Wikimedia Commonsissa
Peugeot’n automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:   108  208  301  308  408  508  2008  3008  5008  Rifter  Traveller 
Nykyiset hyötyajoneuvot:   Partner  Expert  Boxer  Pick Up  Landtrek 
Entiset mallit:   104  106  107  1007  201  202  203  204  205  206  207  301  302  304  305  306  307  309  401  402  403  404  405  406  407  504  505  601  604  605  607  806  807  4007  4008  Bipper  RCZ  Hoggar  iOn  D3  D4  J5  J7  J9
Soinin kirkko

| Soinin kirkko |
| --- | --- |
 Soinin kirkko kesäkuussa 2017
Sijainti:  Karstulantie 2 63800 Soini
Koordinaatit:  62°52′30″N, 024°12′28″E
Rakentamisvuosi:  1793
Suunnittelija:  Yrjänä Lepistö
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Soinin kirkko, sankarihaudat kesällä 2014
Soinin kirkko on vuonna 1793 rakennettu puukirkko.
Kirkkorakennus ympäristöineen

Kirkon rakennustyöt toteutettiin Yrjö Lepistön johdolla ja nykyisen asunsa se sai vuonna 1885 suoritetussa peruskorjauksessa. Kirkon alttaritaulu on Matti Annalan maalaama Kristus ristillä. Kirkon vieressä on kellotapuli vuodelta 1795 ja niitä ympäröi vanha hautausmaa, jossa on myös 1800-luvun nälkävuosien muistomerkki sekä sankarihautoja viime sodilta. Kirkon läheisyydessä ovat vielä pappilan päärakennus ja vuonna 1979 rakennettu seurakuntatalo. Museovirasto on listannut kirkon ympäristöineen valtakunnallisesti merkittävien kulttuurihistoriallisten kohteiden luetteloon.
Kirkon sankarihautoja vartiovat punaisesta graniitista veistetyt leijonat ovat kuvanveistäjä Helvi Hyvärisen työ vuodelta 1956.
Vaivaisakka

Kirkon ulkopuolella on Suomen ainoa vaivaisakka, kun perinteisesti kirkkojen eteen on pystytetty vaivaisukko.
Soinin kirkkoraati tilasi vaivaisakan 1853 ja sen valmisti seuraavana vuonna Matti Taipale viiden hopearuplan hinnalla, mukaan lukien maalaustyö ja katos. Soinilainen Jaana Laakso kirjoitti tekstin Vaivaisakka tarinoi, josta muokattua näytelmää esitettiin 2004, 2006 ja 2014.
Soinin vaivaisakan ohella tiedetään Suomesta vain toinen, Hyvinkäällä ollut, josta on kuitenkin jäljellä pelkästään kuva Suomen Kansallismuseossa. Soinin vaivaisakka on kiertänyt näyttelyissä eri puolella Suomea ja Italiassakin, Cuneon maakunnan Saluzzossa, Roomassa ja Vatikaanissa. lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Soinin kirkko Wikimedia Commonsissa
Soinin kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
| n k Perustiedot Wikidatassa: Soinin kirkko (Q18662966)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Soini
katuosoite: Karstulantie 2, 63800 Soini
koordinaatit: 62°52′30″N 24°12′28″E﻿ / ﻿62.875°N 24.2078°E﻿ / 62.875; 24.2078

Vaivaisakkapatsas.
Mika Korhonen

| Mika Korhonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. elokuuta 1987 (ikä 37) Kuusankoski
Kansalaisuus:  Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Maila:  right
Pituus:  183 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  KooKoo
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  32
Aik. seurat:  Blues   Salamat  FPS
Mika Korhonen (s. 14. elokuuta 1987 Kuusankoski) on suomalainen jääkiekkomaalivahti. Hän on Espoon Bluesin juniorikoulun kasvatteja. Hän on pelannut Bluesin juniorijoukkueissa, sekä Mestiskiekkoa Kirkkonummen Salamoissa, sekä FPS:ssä. Korhonen siirtyi kaudeksi 2007-08 Bluesin miehistöön, mutta on pääsääntöisesti toiminut kolmosvahtina. Korhosella on sopimus Bluesin kanssa vuoteen 2009 asti. Jatkaa kolmosvahtina, mutta on jo yli-ikäinen A-nuoriin. Pelannee kautensa Savonlinnan SaPKossa, jossa hän on vuokralla ja pelaa tarvittaessa Espoossakin.
Mikan veli Juha Korhonen on myös jääkiekkomaalivahti.
Alppikengistä jäljet vain jää

| Alppikengistä jäljet vain jää |
| --- | --- |
Pääosissa:  Eduard Wegrostek
Alkuperämaa:   Suomi
Esitetty:  1973 –
Jaksoja:  5
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Åke Lindman
Käsikirjoittaja(t):  Kari Uusitalo Åke Lindman
Leikkaaja(t):  Pipsa Valavaara
Kuvaaja(t):  Pauli Sipiläinen
Tuotantoyhtiö(t):  SVT2 Svenska Yle
Aiheesta muualla
IMDb
Alppikengistä jäljet vain jää on kirjailija Erkki Eklundin kirjoittamasta kirjasta dramatisoitu televisiosarja vuodelta 1973. Se kertoo Saksalaisesta sotilaskarkurista 1944 Suomen Lapissa.
Näyttelijät

Eduard Wegrostek
Peter Michel-Bernhard
Julkaisut

Sarjasta ei ole tehty julkaisuja. Sarja on näytetty YLE:llä vain kaksi kertaa. 1973 ja uudestaan 1993 ruotsinkielisenä.
Sweeney Todd (legenda)

Sweeney Todd on vanhaan englantilaiseen legendaan perustuva parturi ja sarjamurhaaja, joka piti Lontoossa liikettään tappaen – yleensä partaansa ajamaan tulleet – asiakkaansa viiltämällä heidän kurkkunsa partaveitsellään auki sekä pudottamalla heidät sitten lattialuukun kautta kellariin. Siellä hänen apulaisensa rouva Lovett teki ruumiista lihapiirakoita ja myi niitä asiakkaille.
Versioita

Tarinasta on tehty lukuisia elokuvia, näytelmiä, kirjoja sekä baletti. Vuonna 1979 Stephen Sondheim sävelsi ja sanoitti aiheesta musikaalin, joka voitti muun muassa parhaan musikaalin Tony-palkinnon. Vuonna 2007 Tim Burton ohjasi musikaalista elokuvan, jossa esiintyvät muun muassa Johnny Depp, Helena Bonham Carter ja Alan Rickman.
Lempäälän pappila

| Lempäälän pappila> Lembois prästgård |
| --- | --- |
 Pappila vuonna 2009.
Sijainti:  Lempäälä, Pirkanmaa
Rakennustyyppi:  Pappila
Valmistumisvuosi:  1903
Suunnittelija:  Berndt Blom
Rakennuttaja:  Lempäälän seurakunta
Omistaja:  Lempäälän seurakunta
Tyylisuunta:  Jugend
Runkorakenne:  Hirsi
Julkisivumateriaali:  Laudoitus
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lempäälän pappila (ruots. Lembois prästgård) on entinen kirkkoherran virka-asunto Lempäälässä, Pirkanmaalla. Hirsinen rakennus on valmistunut vuonna 1903 arkkitehti Berndt Blomin piirustusten mukaisesti. Tyylisuunnaltaan pappila edustaa jugendia, ja se on yksi arvokkaimpia jugendpappiloita Tampereen hiippakunnassa. Rakennuksen omistaa Lempäälän seurakunta.
Samalla paikalla on sijainnut pappila jo 1400-luvulla. Nykyisin pappilassa sijaitsee seurakunnan kokoontumis- ja työtiloja. Lempäälän pappila on remontoitu viimeksi vuosina 2011–2012.
Jan Berzin (tiedustelujohtaja)

Jan Berzin vuonna 1989 julkaistussa neuvostoliittolaisessa postimerkissä.
Berzin NKVD:n pidätyskuvassa vuonna 1937.
Jan Karlovitš Berzin (ven. Ян Ка́рлович Бе́рзин; latv. Jānis Bērziņš, alkuperäinen nimi Pēteris Ķuzis; 25. marraskuuta (J: 13. marraskuuta) 1889 Jaunpilsin volosti, Kuurinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 29. heinäkuuta 1938 Kommunarka, Moskovan alue, Neuvostoliitto) oli latvialaissyntyinen bolševikki, joka toimi Neuvostoliiton sotilastiedustelun GRU:n johtajana vuosina 1924–1935 ja 1937.
Elämä

Berzin oli lähtöisin latvialaisesta talonpoikaisperheestä ja opiskeli opettajaseminaarissa, kunnes ryhtyi 15-vuotiaana ammattivallankumoukselliseksi. Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen hän liittyi vuonna 1905. Hänet tuomittiin vuonna 1907 poliisin surmasta kahdeksan vuoden vankeuteen, mutta vapautettiin alaikäisyytensä vuoksi jo kahden vuoden kuluttua. Hänet karkotettiin vuonna 1911 Irkutskin kuvernementtiin, josta hän pakeni vuonna 1914 ja asui sen jälkeen työläisenä Pietarissa. Vuoden 1917 lokakuun vallankumouksen jälkeen Berzin siirtyi Neuvosto-Venäjän sisäasiain kansankomissariaatin palvelukseen ja oli myös poliittisena komissaarina puna-armeijassa. Keväällä 1919 hän oli lyhytikäisen Latvian neuvostotasavallan apulaissisäasiain kansankomissaarina. Historioitsija Viktor Suvorovin mukaan Berzin oli Venäjän sisällissodan aikana yksi bolševikkien punaisen terrorin tärkeimmistä suunnittelijoista ja vuoden 1921 Kronstadtin kapinan tukahduttajista.
Berzin työskenteli vuodesta 1920 puna-armeijan pääesikunnan alaisella sotilastiedusteluosastolla. Hän oli vuosina 1921–1924 sotilastiedustelu GRU:n apulaisjohtaja ja vuodesta 1924 sen johtaja, kunnes hänet ilmeisesti syrjäytettiin keväällä 1935. Sen jälkeen hän oli 1935–1936 Kaukoidän joukkojen apulaiskomentajana ja 1936–1937 Espanjan sisällissodan kansainvälisten prikaatien johtavana sotilasneuvonantajana (salanimellä Grišin). Espanjasta palattuaan Berzin oli vielä uudelleen GRU:n johtajana kesäkuusta marraskuuhun 1937. Hänen alaisinaan työskentelivät muun muassa kuuluisat vakoojat Richard Sorge ja Leopold Trepper. Hän hoiti myös suomalaisen sotilasvakoojan Vilho Pentikäisen juttua.
Berzin vangittiin yllättäen Stalinin vainojen aikana marraskuussa 1937. Sotilastuomioistuin tuomitsi hänet kuolemaan heinäkuussa 1938 vastavallankumouksellisen järjestön jäseneksi väitettynä, ja hänet teloitettiin samana päivänä. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1956.