stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Finlandia: Otavan iso maammekirja

Kirjasajan Finlandia: Otavan iso maammekirja 5. osan (1985) kansikuva.
Finlandia: Otavan iso maammekirja on 1980-luvulla ilmestynyt kirjasarja, jossa kuvataan Suomen maantiedettä maakunnittain ja kunnittain. Kirjasarjaan kuuluu yhdeksän osaa, joista ensimmäinen ilmestyi vuonna 1983 ja viimeinen vuonna 1987. Kirjan päätoimittajina olivat maantieteilijä Kalevi Rikkinen ja kirjallisuudentutkija Hannes Sihvo.
Aiemmin ilmestyneitä Suomen maantiedettä samaan tapaan lääneittäin ja kunnittain käsitelleitä kirjasarjoja ovat vuosina 1919–1931 ja 1967–1978 ilmestyneet Suomenmaa-nimiset kaksi kirjasarjaa.
Osien tiedot

Rikkinen, Kalevi ym. (toim.): Finlandia: Otavan iso maammekirja. 1, Uusimaa.  Helsinki:  Otava, 1983.  ISBN 951-1-07487-3
Rikkinen, Kalevi ym. (toim.): Finlandia: Otavan iso maammekirja. 2, Varsinais-Suomi, Satakunta, Ahvenanmaa.  Helsinki:  Otava, 1984.  ISBN 951-1-07703-1
Rikkinen, Kalevi ym. (toim.): Finlandia: Otavan iso maammekirja. 3, Häme, Pirkanmaa.  Helsinki:  Otava, 1984.  ISBN 951-1-07914-X
Rikkinen, Kalevi ym. (toim.): Finlandia: Otavan iso maammekirja. 4, Kaakkois-Suomi, Pohjois-Karjala.  Helsinki:  Otava, 1985.  ISBN 951-1-08133-0
Rikkinen, Kalevi ym. (toim.): Finlandia: Otavan iso maammekirja. 5, Keski-Suomi, Etelä-Savo.  Helsinki:  Otava, 1985.  ISBN 951-1-08345-7
Rikkinen, Kalevi ym. (toim.): Finlandia: Otavan iso maammekirja. 6, Pohjois-Savo.  Helsinki:  Otava, 1985.  ISBN 951-1-08662-6
Rikkinen, Kalevi ym. (toim.): Finlandia: Otavan iso maammekirja. 7, Etelä-Pohjanmaa.  Helsinki:  Otava, 1986.  ISBN 951-1-08930-7
Rikkinen, Kalevi ym. (toim.): Finlandia: Otavan iso maammekirja. 8, Pohjois-Pohjanmaa, Kainuu.  Helsinki:  Otava, 1986.  ISBN 951-1-09142-5
Rikkinen, Kalevi ja Sihvo, Hannes (päätoim.): Finlandia: Otavan iso maammekirja. 9, Lappi.  Helsinki:  Otava, 1987.  ISBN 951-1-08853-X
Attikalainen keramiikka

Attikalainen mustakuviotekniikalla koristeltu Panathenaia-amfora, n. 530 eaa. Kuvituksessa Athene-jumalatar.
Attikalainen keramiikka viittaa Attikassa, erityisesti Ateenassa, valmistettuun antiikin kreikkalaiseen keramiikkaan. Attikalainen keramiikka oli kreikkalaisen keramiikan tärkein paikallismuoto korinttilaisen keramiikan ohella. Sen päävalmistusvuodet olivat noin 600–350 eaa., ja se hallitsi markkinoita noin vuodesta 550 eaa. lähtien. Tyyliltään attikalainen keramiikka oli aluksi mustakuviokeramiikkaa ja myöhemmin pääasiassa punakuviokeramiikkaa.
Historia

Keramiikanvalmistus alkoi nousta Ateenassa protogeometrisella kaudella 900-luvulla eaa. mykeneläisen kulttuurin romahdusta seuranneina niin kutsuttuina pimeinä vuosisatoina.
Varsinaisen attikalaisen keramiikan esivaihe tunnetaan protoattikalaisena keramiikkana. Se edustaa niin kutsuttua orientalisoivaa kautta ja ajoittuu noin vuosiin 700–600 eaa. Tuohon aikaan Attikassa tuotettu keramiikka ei vielä levinnyt juurikaan sen alueen ulkopuolelle. Aikakauden keramiikan markkinoita kreikkalaisessa maailmassa hallitsi Korintissa tuotettu korinttilainen keramiikka.
Varsinainen attikalainen keramiikka alkoi kehittyä arkaaisella kaudella noin 600 eaa. alkaen. Se oli alkuvaiheessa noin 600–530 eaa. mustakuviokeramiikkaa. Attikalainen mustakuviokeramiikka alkoi syrjäyttää korinttilaisen keramiikan markkinoilta arkaaisen kauden loppupuolella noin 550 eaa. alkaen. Tämä oli seurausta mustakuviotekniikkaan Ateenassa tehdyistä parannuksista sekä kokonaan uuden tekniikan, punakuviotekniikan, keksimisestä. Punakuviotekniikka kehitettiin Ateenassa noin 530 eaa., ja siitä tuli pian ateenalaisten keramiikkapajojen päätuote. Attikalaisen keramiikan menestys oli seurausta myös attikalaisen saven hyvästä laadusta sekä seudun savenvalajien ja vaasimaalarien taidoista. Keramiikantuotannon keskus Ateenassa oli Sisemmän Kerameikoksen kaupunginosa, jossa oli hyvää savimaata (κέραμος, keramos).
Attikalaisen keramiikan toinen vaihe, jolloin valmistettiin myöhempää mustakuviokeramiikkaa sekä varhaista, ankaran tyylin punakuviokeramiikka, ajoittuu noin vuosiin 530–480 eaa. Myös valkopohjatekniikka saapui Ateenaan 500-luvun eaa. lopulla itäisiltä kreikkalaisalueilta. Ateenaan sen esitteli Nikosthenes. Kolmas vaihe, klassisen kauden attikalainen keramiikka, kattaa noin vuodet 480–350 eaa.
Attikalaista keramiikka myytiin kaikkialle kreikkalaiseen maailmaan Välimeren ja Mustanmeren alueille. Attikalainen keramiikkaa taantui jossakin määrin Ateenan kärsittyä tappion peloponnesolaissodassa vuonna 404 eaa. Jo sodan aikana noin 430 eaa. alkaen keramiikan valmistus alkoi nousta myös muualla, kuten Suur-Kreikassa ja muualla eteläisen Italian alueella (mm. Apulia, Campania, Daunia, Gnathia), johon siirtyi paljon attikalaisia vaasimaalareita, ja johon tämän seurauksena kehittyi niin kutsuttu eteläitalialainen keramiikka. 300-luvulla eaa. Attikassa tuotettiin vielä niin kutsuttua Kertš-tyylin keramiikkaa, jossa oli päällemaalauksia lisäväreillä. Se oli suunnattu uusille markkinoille Mustanmeren alueella.
Keramiikka

Attikalainen keramiikka oli alkuvaiheessa mustakuviokeramiikkaa ja myöhemmin punakuviokeramiikkaa. Myös valkopohjakeramiikkaa tuotettiin. Harvinaisempiin tyyleihin lukeutuu muun muassa Six-tekniikka. Paikallinen savi oli rautapitoista, ja siksi väriltään punaisenoranssia.
Attikalaisessa keramiikassa tuotettiin kaikkia tärkeimpiä kreikkalaisia vaasityyppejä. Vaasien muotovalikoima olikin laajimmillaan juuri Attikassa 500–400-luvuilla eaa. Erityinen attikalainen tyyppi olivat Panathenaia-amforat eli Panathenaia-juhlan palkintoamforat. Vaasimaalausten suosittuja aiheita olivat mytologiset ja uskonnolliset aiheet, kuten Troijan sota ja erilaiset kulttitoimitukset, mutta myös arkinen elämä, kuten pidot ja urheilu.
Protoattikalainen keramiikka
Amfora, n. 700 eaa.
Skyfos, n. 700 eaa.
Hydria, Analatos-maalari, n. 700–680 eaa.
Amfora, n. 700–675 eaa.
Yksityiskohta amforasta, Polyfemos-maalari, n. 650 eaa.
Attikalainen mustakuviokeramiikka
Amfora, Nessos-maalari, 625–600 eaa.
Tyrrheeninen amfora, n. 560 eaa.
Dionysos-malja, Eksekias, n. 530 eaa.
Athene, yksityiskohta pseudo-Panathenaia-amforasta, n. 500–485 eaa.
Salpinksin soittaja, yksityiskohta lekyytistä, 500/400-luku eaa.
Attikalainen punakuviokeramiikka
Amfora, Andokides-maalari, n. 530 eaa.
Akhilleus ja Patroklos. Kyliksin tondo, Sosias-maalari, n. 500 eaa.
Pitokohtaus, kyliksin tondo, n. 490 eaa.
Odysseus ja seireenit. Stamnos, Seireeni-maalari, n. 480–470 eaa.
Amfora, Niobidi-maalari, n. 460–450 eaa.
Attikalainen valkopohjakeramiikka
Oinokhoe, n. 520–500 eaa.
Lekyytti, Diosfos-maalari, n. 500 eaa.
Nike, yksityiskohta lekyytistä, n. 480 eaa.
Lekyytti, n. 440 eaa.
Haudan koristelua, yksityiskohta lekyytistä, n. 420–410 eaa.
Kertš-tyyli
Kalykskrateeri, n. 375–350 eaa.
Pelike, n. 375–350 eaa.
Hydria, n. 370–350 eaa.
Pelike, n. 360 eaa.
Amfora, n. 350–325 eaa.
Kirjallisuutta

Beazley, John: Attic Black-Figure Vase-Painters.  Oxford:  Oxford University Press, 1956.
Beazley, John: The Development of Attic Black-figure.  (Nide 24: California Series in Real Estate Economics and Finance / Sather classical lectures. ToimittajatDietrich Felix Bothmer ja Mary B. Moore)  University of California Press, 1951.  ISBN 0520055934
Beazley, John: Attic Red-Figure Vase-Painters.  (Nide 1. 2. painos)  The Clarendon press, 1942.
Boardman, John: Athenian Red Figure Vases: The Classical Period : a Handbook.  (World of art library)  Thames and Hudson, 1989.  ISBN 0500202443
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta attikalainen keramiikka Wikimedia Commonsissa
Attikalainen protogometrinen amfora, n. 950–900 eaa.
Attikalainen punakuviotekniikalla koristeltu amfora, Niobidi-maalari, n. 460–450 eaa.
Aulis Toivonen

Aulis Kalevi Toivonen (2. toukokuuta 1956 Kuusankoski – 29. heinäkuuta 2012 Kouvola) oli suomalainen kuulantyöntäjä. Hän pukkasi ennätyksensä 19,58 metriä vuoden 1982 Kalevan kisoissa. Aktiiviaikanaan Toivonen edusti Kuusankosken Kisaa ja häntä valmensi Antero Toivonen.
Toivonen oli aikanaan kuulantyönnössä Suomen kansallista kärkeä voittaen viisi SM-mitalia. Suomen mestaruuden Toivonen voitti kerran, vuonna 1985. Lisäksi hän voitti SM-tasolla kaksi hopea- ja kaksi pronssimitalia.
Siviiliammatiltaan Toivonen oli palotarkastaja. Aulis Toivosen veli Antero oli keihäänheiton Suomen-mestari vuodelta 1981.
Saavutukset

Kalevan kisat
Suomen mestari 1985
SM-hopeaa 1981 ja 1982
SM-pronssia 1978 ja 1984
Asunnottomien yö

| Asunnottomien yö |
| --- | --- |
Tyyppi:  kansalaisliike
Vietetään:  17. lokakuuta
Järjestämistiheys:  vuosittain
Juhlapäivän tapahtumia:  ruoan tarjoaminen asunnottomille
Liittyy:  asunnottomuuteen
www.asunnottomienyo.fi
Asunnottomien yö on kansalaisliike, joka tukee oikeutta omaan kotiin eli vakinaiseen asuntoon. Asunnottomien yön tapahtumia järjestetään useilla paikkakunnilla vuosittain lähinnä päivällä ja illalla 17. lokakuuta, joka on Yhdistyneiden kansakuntien kansainvälinen päivä köyhyyden poistamiseksi.
Asunnottomien yön tapahtumissa muistutetaan asunnottomuuden syrjäyttävästä vaikutuksesta ja tarjotaan ruokaa asunnottomille. Tapahtumista vastaa Asunnottomien yö -kansalaisliike. Keskeisiä tapahtumia tukevia tahoja ovat Vailla vakinaista asuntoa VVA ry ja Suomen köyhyyden ja syrjäytymisen vastainen verkosto EAPN-Fin. VVA ry on ollut myös päävastuussa Helsingin tapahtumien järjestelyistä. Tapahtumiin kutsutaan päättäjiä keskustelemaan asunnottomien kanssa asunnottomuudesta. Kutsuun ovat vastanneet lukuisat päättäjät, kuten presidentit Tarja Halonen ja Sauli Niinistö.
Asunnottomuus Suomessa

Suomessa oli vuonna 2022 kaikkiaan 3 686 asunnotonta. Asunnottomuutta on poliittisin ratkaisuin vähennetty merkittävästi. Yksin elävien asunnottomien on lukumäärä on tilastoinnin alkuvuodesta 1987 laskenut noin viidennekseen vuonna 2022. Kunnallisia vuokra-asuntoja on lähes jokaisessa kunnassa. Asumiskustannuksiin voi hakea asumistukea Kelasta. Tarpeelliseksi katsottuja asumisen kuluja korvataan toimeentulotuessa. Jos henkilön asuminen ei onnistu tavanomaisessa itsenäisessä asunnossa, voidaan sosiaalihuollon palveluna järjestää erilaisia asumista tukevia palveluja.
Pitkäaikaisesti asunnottomia oli vuonna 2022 runsas tuhat eli vajaa kolmannes kaikista. Pitkäaikainen asunnottomuus johtuu yleisimmin päihde- ja mielenterveysongelmista.
Aiheesta muualla

Asunnottomienyo.fi
/ Asunnottomien yö Facebookissa
Vailla vakinaista asuntoa VVA ry
EAPN-Fin -köyhyysverkosto
YK:n köyhyyden ja syrjäytymisen vastaisen päivän tapahtumia Euroopassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Sora (tekoälymalli)

| Sora |
| --- | --- |
 Soran tuottama video naisesta, joka kävelee Tokion katua pitkin.
Kehittäjä:  OpenAI
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  9. joulukuuta 2024
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  tekstistä videoksi -malli
Alusta:  OpenAI
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Sora on tekoäly-yritys OpenAI:n videosovellus, jota yhtiö ilmoitti 15. helmikuuta 2024 kehittävänsä. Sovelluksella voi luoda minuutin mittaisia videoita yksinkertaisilla tekstikehotteilla. OpenAI esitteli Soraa helmikuussa 2024 ja julkaisi sen ChatGPT Plus ja ChatGPT Pro -tilaajille 9. joulukuuta 2024.
Kehitys

OpenAI kertoi blogissaan helmikuussa 2024 testaavansa sovellusta rajatulla käyttäjäkunnalla. Yhtiö julkaisi samassa yhteydessä esimerkkivideoita ja tekstikehoitteita, joilla videot on luotu. Yhtiön mukaan sovellus pystyy luomaan monimutkaisia kohtauksia, joissa on useita hahmoja, tietyntyyppisiä liikkeitä sekä tarkkoja yksityiskohtia kohteesta ja taustasta. Yhtiön ilmoittamia puutteita ovat esimerkiksi syy-seurausvaikutusten ymmärtäminen sekä suuntien hahmottaminen. Yhtiö on ilmoittanut rakentavansa jatkokehityksessä estoja esimerkiksi väkivaltaisen, seksuaalisen tai julkisuuden henkilöiden ulkonäköä jäljittelevän sisällön tuottamiseen.
Ominaisuudet

Soran käyttö tapahtuu tekstisyötteiden välityksellä. TechCrunchin mukaan Soran videot ovat 1080p-tarkkuudella, ja ne huomioivat niin liikkeen, valaistuksen, ympäristön kuin lukuisat eri hahmotkin. Sora voi myös täydentää olemassa olevia videopätkiä, eli se täyttää videoista puuttuvaa dataa. Soralla voi korjata videoiden artefakteja ja kasvattaa videon kuvataajuutta. Soralla voi luoda videoita niin fotorealistisesti, kuin myös eri tyyleillä. Videoiden luomiseen voi käyttää myös valokuvaa.
Arviot vaikutuksesta

ABI Research-konsulttiyhtiön analyytikko Reece Hayden on kertonut uskovansa, että Soran tyyppisillä tekoälymalleilla on suuri vaikutus digitaalisien viihteen markkinoihin ja sovellusta voidaan hyödyntää esimerkiksi televisio- ja elokuvatuotannoissa. Suomalaisen Movyan toimitusjohtaja Marko Anttonen arvioi, että videotekoälyn kehittyminen disruptoi mainosvideotuotantoa muutaman vuoden sisällä ja vaikuttaa erityisesti visuaalisia tehosteita tekeviin yhtiöihin.
Open AI on ilmoittaunut väärinkäytösten estämiseksi kehittävänsä työkaluja, joilla voidaan havaita, onko video luotu Soralla. Yhtiö lisää sovelluksen luomien videoiden metatietoihin merkinnän videon luomisesta Soralla.
Kilpailijoita

VideoPoet
Kapokkipuut

| Kapokkipuut |
| --- | --- |
 Pullokapokkipuu (Ceiba speciosa)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Alaheimo::  Bombacoideae
Suku::  Kapokkipuut Ceiba  Mill., 1754
luokitusjärjestelmä::  APG III
Synonyymit
 Chorisia  Eriodendron 
Katso myös
   Kapokkipuut Wikispeciesissä   Kapokkipuut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kapokkipuut (Ceiba) on kasvisuku malvakasvien (Malvaceae) heimon alaheimossa Bombacoideae. Siihen kuuluu noin 10–20 lajia lähinnä trooppisten alueiden puita. Suurin osa suvun lajeista kasvaa luontaisena trooppisessa Amerikassa. Joidenkin suvun lajien hedelmien kuitua eli kapokkia on käytetty pehmusteena ja kellukkeiden täytteenä.
Kuvaus

Kapokkipuut ovat suurikokoisia puita. Runko on usein tyveä kohti levenevä ja lankkujuurinen. Puiden runko ja oksat ovat usein piikkien peittämiä.
Lehdet ovat sormilehdykkäisiä. Lehdyköitä on tavallisesti 3–5. Lehdykät ovat ruodillisia, suippotyvisiä ja laidoiltaan hammastettuja tai ehyitä. Ne ovat pinnoiltaan kaljuja. Koko lehtilavan lehtiruoti huomattavasti pidempi kuin lehdyköiden ruodit. Kapokkipuut ovat kausivihantia.
Kukat ovat kaksineuvoisia. Ne puhkeavat puun ollessa lehdettömänä tai samanaikaisesti lehtien kanssa. Ne kasvavat yksittäin tai 2–15 kukan kukinnoissa lehtihangoissa tai lähellä versojen kärkiä. Kukat ovat yleensä säteittäisesti symmetrisiä. Verhiöt ovat muodoltaan yhteenkasvaneen kellomaisia tai epäsäännöllisen 3–5-liuskaisia. Teriöihin kuuluu yleensä viisi tyvestään yhteenkasvanutta terälehteä. Teriöt ovat tavallisesti kellertävän valkoisia tai vaaleanpunaisia. Heteet ovat yhteenkiinnittyneitä teriöihin. Heteitä on tavallisesti 5–15. Kukissa on yhdiseminen, viisilokeroinen sikiäin. Kussakin lokerossa on useita siemenaiheita. Kukkien emiön vartalo on kapea ja luotti on mykerömäinen tai liuskainen.
Hedelmät ovat rakenteeltaan yleensä viisiliuskaisesti aukeavia kotia. Kodat ovat pinnaltaan puutuneita tai nahkeita ja muodoltaan vastapuikeita tai pitkänpyöreitä. Yhdessä hedelmässä on lukuisia siemeniä. Hedelmien sisäpinnat ovat siemeniä ympäröivän kuidun peittämiä.
Lajit

Suvun lajien määrä vaihtelee määritelmästä riippuen kymmenestä kahteenkymmeneen.
| --- | --- |
 Ceiba acuminata  Ceiba aesculifolia - suippukapokkipuu  Ceiba allenii  Ceiba boliviana  Ceiba chodatii  Ceiba crispiflora  Ceiba erianthos  Ceiba glaziovii  Ceiba insignis - valkokapokkipuu  Ceiba jasminodora:  Ceiba lupuna  Ceiba pentandra – kuitukapokkipuu, amazoninkapokkipuu  Ceiba pubiflora  Ceiba salmonea  Ceiba samauma  Ceiba schottii  Ceiba soluta  Ceiba speciosa – pullokapokkipuu  Ceiba trischistandra  Ceiba ventricosa
Levinneisyys

Kapokkipuita esiintyy luontaisena lähinnä Etelä-Amerikan ja Väli-Amerikan trooppisilla alueilla. Yksi laji kasvaa luonnossa trooppisessa Afrikassa. Varsinkin amazoninkapokkipuuta kasvatetaan nykyisin laajalti kaikkialla tropiikissa.
Käyttö

Hedelmien sisäpuolen kuitua eli kapokkia käytetään pehmusteena, eristeenä ja tyynyjen ja peittojen täytteenä. Koska kuitu on kevyttä, eikä ime vettä, sitä on käytetty myös kellukkeiden ja pelastusrenkaiden täytteenä. Kuitu ei sovellu langaksi kehräämiseen lyhyytensä ja sileän pintansa vuoksi. Tavallisesti kuitua kerätään amazoninkapokkipuun hedelmistä, mutta myös muut kapokkipuulajit sekä lähisukuisen kapokkioiden (Bombax) suvun lajit tuottavat samankaltaista kuitua.
Joitakin suvun lajeja käytetään koriste- ja katupuina tropiikissa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kapokkipuut (Ceiba)
ITIS: Ceiba (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Ceiba (englanniksi)
Flora of China: Ceiba (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Genus Ceiba (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q284019  Wikispecies: Ceiba  APDB: 189210  APNI: 136312  BOLD: 209448  CoL: 3JXK  EoL: 39957818  EPPO: 1CEIG  FNA: 105980  FoC: 105980  GBIF: 3152218  GRIN: 2218  iNaturalist: 62819  IPNI: 30003311-2  IRMNG: 1094896  ITIS: 21594  NBN: NHMSYS0021195818  NCBI: 93752  NZOR: 48830862-3884-4274-ba36-37a137b76da2  Open Tree of Life: 187581  Paleobiology Database: 158370  PLANTS: CEIBA  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30003311-2  Tropicos: 40003347  WFO: wfo-4000007120 
Amazoninkapokkipuun (Ceiba pentandra) lehtiä.
Kukkiva Ceiba glaziovii.
Amazoninkapokkipuun piikkinen runko.
Amazoninkapokkipuun hedelmiä. Avoimista kodista paljastuu kuituinen sisus.
Auringonlasku

Auringonlasku.
Auringonlasku on hetki, jolloin Auringon kiekon yläreuna koskettaa horisonttia. Aivan täsmällistä auringonlaskun aikaa on mahdotonta ennustaa, sillä valon taittuminen ilmakehässä (refraktio) vääristää auringonsäteitä ja sen suuruus vaihtelee säätilasta riippuen.
Almanakoissa auringon nousu- ja laskuajat on laskettu käyttämällä refraktiolle vakioarvoa 35 kaariminuuttia, joka vastaa keskimääräistä refraktiota normaaliolosuhteissa merenpinnan tasolla. Kun tähän lisätään Auringon näennäinen säde, 15′, saadaan tulokseksi, että Auringon keskipisteen on oltava 50′ horisontin alapuolella, jotta sen yläreuna näkyisi horisontissa.
Auringonlaskun aikaan taivaalla näkyy usein iltarusko. Auringonlaskun jälkeen on kolmenasteista hämärää: porvarillinen hämärä (aurinko korkeintaan 6 astetta horisontin alapuolella), nauttinen hämärä (6–12 astetta) ja astronominen hämärä (12–18 astetta).
Suomalaisissa almanakoissa auringon nousu- ja laskuajat ilmoitettiin ennen auringon keskipisteen, nykyään (vuodesta 1975 lähtien) yläreunan mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Auringonlasku Wikimedia Commonsissa
Auringonlasku Marsissa.
Uuno Turhapuron veli

| Uuno Turhapuron veli |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, joka toimii myös DVD-julkaisun kansikuvana.
Ohjaaja:  Hannu Seikkula
Käsikirjoittaja:  Spede Pasanen
Tuottaja:  Spede Pasanen
Säveltäjä:  Jaakko Salo
Kuvaaja:  Juha Jalasti
Leikkaaja:  Pekka Lampela
Pääosat:  Esko Salminen   Anu Hälvä   Tapio Hämäläinen   Mai-Brit Heljo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Spede-Tuotanto Oy
Ensi-ilta:  26. elokuuta 1994
Kesto:  70 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  2 650 665 mk
Tuotto:  709 224 mk
Katsojat:  20 597
Edeltäjä:  Uuno Turhapuron poika
Seuraaja:  Uuno Turhapuro (televisiosarja)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uuno Turhapuron veli on vuonna 1994 julkaistu "epävirallinen" Uuno Turhapuro -elokuva, jota ei yleensä lasketa mukaan Turhapuro-elokuvasarjaan. Elokuvassa Uunon veljeä, Tarmoa, esittää näyttelijä Esko Salminen. Vesa-Matti Loiri ei itse esiinny elokuvassa, koska oli riitaantunut Spede Pasasen kanssa ennen kuvauksia. Vesa-Matti Loirin mukaan riita sai alkunsa erimielisyyksistä tehdä uusi Turhapuro-elokuva ilman elokuvasäätiön tukea.
Tarina

Uuno Turhapuron veli, Tarmo Turhapuro palaa Suomeen Ruotsista kymmenen vuoden (turhan) opiskelun jälkeen. Uunon tapaan myös Tarmon lahjakkuus on uskomattomat selittelytaidot ja hän on päässyt kauniisiin ja rikkaisiin naimisiin. Tarmo ei ole myöskään hyvissä väleissä rikkaan anoppinsa kanssa.
Samaan aikaan Uunon vaimolle, Elisabetille selviää Uunon olevan siepattu. Pian hän saa käsiinsä verisen kirjeen, jossa Uunon ryöstäjät vaativat Uunon appiukolta, vuoristoneuvos Tuuralta 100 000 markan lunnaita Uunon henkeä vastaan. Härski Hartikainen kuitenkin vain vähättelee koko tapausta uskoen että Uuno vain uskotteleekin olevansa napattu ja tällä tavoin saa kiristettyä appiukkonsa rahat itselleen.
Piakkoin selviää myös Härskin olevan kidnapattu jolloin Sörsselsonille valkenee Uunon ja Härskin katalat aikeet kaapata appiukon rahat jättäen Sörsselsonin kuiville. Sörsselson päättääkin viedä Tuuran rahat uuden näyttelijälupauksen, Purkka-Pekka Puteliuksen avulla.
Tuuran rahojen perässä on myös suurta kateutta tunteva Tarmon anoppi, joka on kyllästynyt kantamaan Suomen toiseksi rikkaimman henkilön titteliä. Hänen suunnitelmanaan on ostaa Härskiltä pilkkahinnalla tuulivoimalla toimiva moottorivene ja myymällä se Tuuralle useilla miljardeilla uskotellen sen olevan muka maailmaa mullistava keksintö.
Tarmo Turhapuron hahmo

Esko Salmisen esittämä hahmon maskeeraukseen kuuluvat suuret ulkonevat hampaat ja musta "pottatukka". Tarmo Turhapuro sanoo olevansa bisnesmies ja johtaja kuten veljensä Uunokin. Hän kertoo myyneensä isoäitinsä Afrikan alkuperäisasukkaille. Hän väittää myös asuneensa kymmenen vuotta Ruotsissa, muttei tiedä edes mitä tarkoittaa ”god dag”. Pääasiallisena tulonlähteenä Tarmolla on rikas vaimo ja mahdollisesti tulevaisuudessa rikkaan anoppinsa perintö.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Esko Salminen  | … |  johtaja Tarmo Turhapuro   |
|  Anu Hälvä  | … |  Tarmon vaimo   |
|  Tapio Hämäläinen  | … |  vuoristoneuvos Tuura   |
|  Mai-Brit Heljo  | … |  Tarmon anoppi   |
|  Spede Pasanen  | … |  Härski-Hartikainen   |
|  Simo Salminen  | … |  Sörsselssön   |
|  Pirkka-Pekka Petelius  | … |  Purkka-Pekka Putelius   |
|  Marjatta Raita  | … |  Elisabeth Turhapuro   |
|  Marita Nordberg  | … |  rouva Tuura   |
|  Elli Castrén  | … |  Tuuran sihteeri   |
|  Heikki Kinnunen  | … |  rikoskomisario Toikkanen   |
|  Vesa Mäkelä  | … |  konstaapeli   |
|  Ritva Valkama  | … |  Signe Karkama, "miljoonas asiakas"   |
|  Seppo Laine  | … |  Masa   |
|  Pekka Autiovuori  | … |  Tuura-yhtymän vartija Janne Pöntinen   |
|  Risto Aaltonen  | … |  Tarmon anopin yhtiön johtokunnan jäsen   |
|  Aarre Karén  | … |  Tarmon anopin yhtiön johtokunnan jäsen   |
|  Hannele Lauri  | … |  Tarmon anopin sihteeri   |
|  Riitta Väisänen  | … |  kahvilan tarjoilija   |
|  Helena Sinkkonen  | … |  huijattava nainen tavaratalon ovella   |
|  Matti Fadjukov  | … |  Tarmon anopin yhtiön johtokunnan jäsen   |
|  Keijo Pennanen  | … |  Tarmon anopin yhtiön johtokunnan jäsen   |
Näyttelijät > Tekijät

Ohjaus: Hannu Seikkula
Käsikirjoitus: Spede Pasanen
Kuvaus: Juha Jalasti
Leikkaus: Pekka Lampela
Äänitys: Pekka Lampela
Musiikki: Jaakko Salo
Puvustus: Helena Sinkkonen
Maskit: Saija Hakola
Kamera-assistentti: Timo Jalasti
Puomimies: Pauli Salminen
Valot: Kari Petäjäniemi
Järjestelyt: Esa Paajamaa & Teemu Sulaoja
Skripta (kuvaussihteeri): Reija Virolainen
Tuottaja: Pertti Pasanen
Tuotantopäällikkö: Reija Virolainen
Musiikin johto: Jaakko Salo
Muusikot:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Roope Koistinen  | … |  rummut   |
|  Heikki Laurila  | … |  kitara   |
|  Jari Puhakka  | … |  sähköpiano   |
|  Teemu Salminen  | … |  klarinetti, sopraanosaksofoni & tenorisaksofoni   |
|  Häkä Virtanen  | … |  basso   |
Musiikin äänitys: Jukka Teittinen
Musiikin miksaus: Jukka Teittinen
Valokuvat: Reija Virolainen
Juliste: Pertti Pasanen
Tuotantoyhtiö: Spede-Tuotanto Oy, 1994