stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Francine Jordi

Francine Jordi (2014)
Francine Jordi (oik. Francine Lehmann; s. 24. kesäkuuta 1977 Worb) on sveitsiläinen laulaja.
Jordi voitti vuonna 1998 Grand Prix der Volksmusikin laululla "Das Feuer der Sehnsucht". Hän aloitti varsinkin Sveitsissä menestystä saavuttaneiden albumeiden säännöllisen julkaisemisen. Jordi edusti maataan vuoden 2002 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Dans le jardin de mon âme", mutta jäi kolmanneksi viimeiselle sijalle. Hänen musiikillisiin yhteistyökumppaneihinsa ovat kuuluneet Florian Ast, Semino Rossi ja Karel Gott. Jordin tyylivalikoima on ollut vaihteleva; hän on tulkinnut kansanmusiikkipohjaista musiikkia, iskelmää ja SWR Big Bandin kanssa swingiä. Jordi on saanut myös klassisen koulutuksen. Vuonna 2007 hän esiintyikin Bernissä Papagenan roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin oopperassa Taikahuilu. Hän piti tämän jälkeen vielä resitaaleja, mutta hylkäsi uran klassisen musiikin parissa ajanpuutteen takia. Jordi on kuvannut tuntevansa olevansa "täysin kotonaan" iskelmämusiikkia esittäessään.
Jordi on saanut monia kertoja Prix Walon eri kategorioissa. Hän on työskennellyt myös juontajana muun muassa Musikantenstadl-ohjelmassa.
Yksityiselämä

Jordi oli 2010-luvun alussa laulajakollegansa Florian Astin kanssa suhteessa, joka päättyi Sveitsissä runsaasti uutisointia osakseen saaneeseen eroon. Aiemmin hän oli ollut naimisissa maantiepyöräilijä Tony Romingerin kanssa.
Toukokuussa 2017 Jordilla todettiin hyvin varhaisessa vaiheessa ollut rintasyöpä.
Extra (Kauko Röyhkän albumi)

| Extra Kauko Röyhkä & Narttu |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : Millbrook Studio
 Julkaistu: 1988
 Tyylilaji: poprock
 Levy-yhtiö: Euros
Kauko Röyhkän muut julkaisut
| Ihmelapsi 1988 | Extra 1988 | Mutta, mutta 1989 |
Extra on suomalaisen muusikon Kauko Röyhkän kolmas kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1988.
Kappaleet

Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä, paitsi B2 - säv. Heikki Tikka, Kauko Röyhkä ja Jarmo Heikkinen, sekä B4 - säv. ja san. Kauko Röyhkä ja Maritta Kuula.
Sovitukset Kauko Röyhkä & Narttu.
Kappaleet > A-puoli

Lauralle
Me
Ennen olin kokonaan toinen
Tien päällä
Pikku enkeli
Kulta-aika on ohi
Kappaleet > B-puoli

Majavalakki
Kolme asetelmaa
Onnellinen laiva
Laulujen nainen
Se ihana soul-levy
Tuntemattomalle
Kokoonpano

Kauko Röyhkä – laulu
Riku Mattila – kitarat (kappaleet A1, A2, A6, B3)
Jarmo Heikkinen – kitarat (kappaleet A4, A5, B4)
Tommi Viksten – kitarat (A3, B1, B2, B6)
Jari Paulamäki – basso (A1-6, B2, B4, B5)
Mats Huldén – basso (kappaleet B1, B3, B6), rytmikitara (kappaleet A5 ja B2), taustalaulu
Heikki Tikka – rummut & lyömäsoittimet, koskettimet, taustalaulu
+
Maritta Kuula– taustalaulu (kappale B3)
Kokoonpano > Tuotanto

Juha Heininen – äänittäjä, miksaaja
Måns Groundstroem – äänittäjä, miksaaja (kappaleet A3 ja B2)
FC Sport

FC Sport -juniorit on vaasalainen jalkapalloseura, jolla on vilkasta junioritoimintaa tyttöjen joukkueissa. Seura perustettiin marraskuussa 2013 sen jälkeen kun sen edeltäjä FC Sport-39 luopui toiminnasta taloudellisista ja toiminnallisista syistä. FC Sport-39 pelasi parhaimmillaan naisten liigassa.
Historiaa

FC Sport juniorit perustettiin marraskuussa 2013. Sen edeltäjä FC Sport -39 eriytyi omaksi jalkapalloseurakseen IF Sportista vuonna 1979. Seura oli alun perin perustettu vuonna 1939 Vaasan Vetokannaksen kaupunginosassa, ja sen lajivalikoimaan kuuluivat jalkapallon lisäksi jääpallo, hiihto, voimistelu ja myöhemmin 1960-luvulta lähtien jääkiekko. Jääkiekossa Vaasan Sport pelaa nykyään Suomen korkeimmalla sarjatasolla liigassa.
Jalkapallossa Sport pelasi miehissä kuusi kautta (1949, 1970–1972, 1975–1976) Suomen toiseksi korkeimmalla tasolla ja kolme kautta (1973–1974, 1977) kolmanneksi korkeimmalla. Joukkue ylsi myös Suomen cupin loppuotteluun vuonna 1971, mutta hävisi Mikkelin Palloilijoille maalein 4–1 Olympiastadionilla 2 645 katsojan edessä. Sportin ainokaisen ottelussa teki Sigvard Näsman. FC Sport pelaa nykyään miesten kutosessa.
FC Sport -39:n puheenjohtajina ovat 2000-luvulla toimineet Peter Björndahl -2001, Erkki Vuori 2002-2006, Lasse Luukkanen 2007-2009, Kari Saarnisto 2010-2011 ja Ville Vahtera 2012-2013. FC Sport -junioreiden ensimmäinen puheenjohtaja oli Jarmo Kovanen, joka nykyisin on kunniapuheenjohtaja. Kovasen jälkeen puheenjohtajaksi valittiin Jussi Rajala.
FC Sport pelasi Naisten Liigassa (entinen Naisten SM-sarja) kausina 2002–2003, 2005–2008 ja 2010 ja sijoittui parhaimmillaan vuonna 2007 seitsemänneksi. Suomen Cupissa FC Sport oli parhaimmillaan välierissä vuonna 2007. Joukkueen valmentajina liigavuosina toimivat Peter Björndahl (vuoteen 2007 saakka), Rauno Vahtera (2008) ja Marjo Ikola (2010). Muita valmentajia 2000-luvulla Ykkösessä olivat Jouni Väkeväinen 2009, Chris Huckstepp 2011 ja Jorko Fors 2012.(
Hämeentien silta

Hämeentien silta voi viitata Helsingin Hämeentiellä sijaitseviin kahteen erilliseen siltaan:
Hämeentien silta (eteläinen), Junatien ylittävä lyhyt silta lähellä Sörnäisten kurvia
Hämeentien silta (pohjoinen), suurempi tieliikennesilta, joka kulkee Kumpulaan.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hämeentien silta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hupa

| Hupa> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Yhdysvallat
Puhujia:  12
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  na-dené-kielet
Kieliryhmä:  athabasca-kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  hup
ISO 639-3:  hup
 Ohje 
Hupa on Pohjois-Amerikan hupa-intiaanien puhuma uhanalainen athabasca-kieli. Valtaosa hupista on siirtynyt käyttämään englantia, ja hupan kieltä puhuu äidinkielenään enää 12 ihmistä Pohjois-Kalifornian Hoopa Valley -reservaatissa. Hupa on sukua jo kuolleille katon, mattolen ja wailakin kielille.
Folklore

Folklore tai Folk-Lore voi viitata esimerkiksi seuraaviin asioihin:
Kansanperinne

kansanperinne, engl. folklore
folkloristiikka, kansanperinteen tutkimus
folklorismi, kansatieteen käsite
Musiikki

Folklore Suomi Finland, kansantanssi- ja kansanmusiikkialan järjestö
Folklore, Nelly Furtadon albumi
Folklore, Taylor Swiftin albumi
Folklore: The Long Pond Studio Sessions, Taylor Swiftin livealbumi ja videojulkaisu
Folk-Lore, Cruachanin albumi
Folklore, 16 Horsepower:n albumi
”Folklore”, Hüsker Dün kappale
Media

Folklore, HBO Asian televisiosarja
Folklore, Playstation-videopeli
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Folklore”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Francine Ntoumi

Francine Ntoumi (s. 1961, Brazzaville, Kongon tasavalta) on kongolainen mikrobiologi ja immunologi, joka on erikoistunut malariaan.
Hän syntyi Brazzavillessä Kongon tasavallassa, ja jatkoi opintojaan Ranskassa, jossa hän väitteli immunologian ja parasitologian tohtoriksi Pierre ja Marie Curien yliopistosta. Väitöskirjansa jälkeen aloitti uran malariatutkimuksen parissa (immunologia ja molekyyli-epidemiologia) Pariisin Pasteur-instituutissa. Ntoumi on toiminut useissa johtotehtävissä tieteellisessä yhteisössä, kuten Kongo-Brazzavillen lääketieteellisen tutkimuksen säätiön (FCRM) johtajana ja Euroopan ja kehitysmaiden kliinisten kokeiden kumppanuusohjelman (EDCTP) Kongon edustajana.
Ntoumi on saanut tunnustusta työstään useilla palkinnoilla ja kunnianosoituksilla, kuten Georg Forster Research Award -palkinnon vuonna 2015 ja  Christophe Mérieux Prize -palkinnon 2016. Ntoumi on saanut tunnustusta erityisesti työstään terveystutkimuksen kapasiteetin lisäämisestä Afrikassa, erityisesti Kongon tasavallassa.
Tunnustukset

Réseau International des Congolais de l'Extérieur (RICE) prize (2012)
Kwame Nkrumah Regional Scientific Award, African Unioni (2012)
Georg Forster Research Award, Alexander Von Humboldt Foundation (2015)
Scientific Award of the Republic of the Congo (2016)
Christophe Mérieux Prize, Institut de France (2016)
Fellow, Royal College of Physicians (valittu 2016)
National Order of Scientific Research (2017)
Houses of the Holy (kappale)

| ”Houses of the Holy” Led Zeppelin |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Physical Graffiti
 Julkaistu: 24. helmikuuta 1975
 Tyylilaji: hard rock, heavy metal
 Kesto: 04.02
 Levy-yhtiö: Swan Song
Physical Graffitin muut kappaleet
| ”In My Time of Dying” 3 | ”Houses of the Holy” 4 | ”Trampled Under Foot” 5 |
Houses of the Holy on englantilaisen rockyhtye Led Zeppelinin tunnetuimpia kappaleita vuonna 1975 ilmestyneeltä albumilta Physical Graffiti.
Kappale on keskinopea rock-laulu, jossa on paljon bassoa sekä Jimmy Pagen kitarariffi.
Yhtyeeltä on ilmestynyt myös samanniminen albumi.
Ferruccio Lamborghini

Ferruccio Lamborghini
Ferruccio Elio Arturo Lamborghini (28. huhtikuuta 1916 Renazzo di Cento, Italia – 20. helmikuuta 1993 Perugia, Italia) oli italialainen traktorinvalmistaja ja Lamborghini-automerkin perustaja.
Ferruccio Lamborghini syntyi pieneen Centon kaupunkiin Ferraran maakunnassa. Koulun jälkeen hän työskenteli vanhempiensa maatilalla ja perehtyi maatalouskoneisiin.  Hän palveli toisessa maailmansodassa ilmavoimissa, mikä lisäsi hänen tietämystään tekniikasta.  Liitoutuneiden armeijalta jäi sodan jälkeen paljon ylijäämäkalustoa, mitä hän alkoi muuntaa maatalouskäyttöön, samoin kuin osia hylätyistä saksalaisista tankeista.
Autoharrastus ja autotehtaan perustaminen

Lamborghini oli intohimoinen autojen harrastaja. Hän mm. osallistui Fiat Topolinollaan 1948 Mille Miglia -ralliin. Vaikka hän rakastikin autourheilua, hänen vuonna 1949 perustama Lamborghini Trattici -yhtiö alkoi valmistaa traktoreita. Yritys laajensi myöhemmin toimintaansa lämmitys- ja ilmanvaihtoalalle menestyen hyvin.
Saamillaan voitoilla hän mm. hankki itselleen Ferrarin.  Hän ei ollut Ferrariinsa täysin tyytyväinen, ja valitti autosta itse Enzo Ferrarille, jonka hän tunsi autourheiluharrastuksensa kautta. Ferrari vastasi hänelle, ettei vika ollut autossa vaan ajajassa, ja huomautti, että Lamborghini oli pelkkä traktorintekijä, joka ei ymmärrä mitään insinööritaidoista. Seurauksena Lamborghini päätti voittaa Ferrarin tämän omalla kentällä.
Saamansa voitot yrityksestään Lamborghini päätti sijoittaa uuden urheiluautonsa rakentamiseen. Sitä varten perustettiin vuonna 1963 Automobili Ferruccio Lamborghini SpA, lähelle Modenaa (Ferrarin kotikaupunki). Ensimmäinen auto valmistui kuitenkin vielä traktoritehtaassa, ja prototyyppi esiteltiin 1963 Torinon autonäyttelyssä. Varsinainen valmistus alkoi seuraavana vuonna. Tehdas oli hyvin omavarainen, vain vaihteisto hankittiin ZF:ltä, mutta voimansiirrossakin lopulta siirryttiin omiin vaihteistoihin. Tavoite oli kunnianhimoinen – Ferrarin aseman haastaminen.
Vetäytyminen liiketoiminnasta ja autotehtaan myöhemmät vaiheet

Lamborghini kuitenkin päätti vetäytyä yritystoiminnasta maatalouskonepuolen kärsiessä lamasta ja menetettyään tärkeän tilauksen vuonna 1972. Yritys myytiin sveitsiläiselle Georges-Henri Rosettille, joka oli ansainnut omaisuutensa kellobisneksessä. Rossettia huolestutti japanilaisten tulo kellomarkkinoille, ja hän halusi siksi yrityksensä laajentuvan uusille toimialoille. Huipputason urheiluautojen valmistaminen vaikutti lupaavalta mahdollisuudelta. Yhtiö ei kuitenkaan pysynyt omistajalla pitkään, vaan Rosetti myi sen René Leimer -nimiselle sijoittajalle.
Lamborghinista tulikin pian nopeasti kiertävää kauppatavaraa. Amerikkalaisesta Zoltan Retistä tuli seuraava omistaja. Yhtiö meni konkurssiin ja joutui huutokauppaan, josta sen hankki Patrick Mimramin suku vuonna 1980. Seuraava omistaja oli Chrysler Corporation vuonna 1987.  Chryslerin hankkiessa Lamborghinin oli pitkään palvelleen Countach-mallin seuraajan, Diablon, kehitys jo melko pitkällä.  Chrysler kuitenkin vaati muutamia radikaaleja muutoksia malliin ja julkaisu venähti muutamalla vuodella.  Viivästyksistä ja omistussuhteiden vaihtumisista huolimatta yritys pystyi pitämään imagonsa kunnossa.
Noin seitsemän omistusvuoden jälkeen Chrysler myi kannattamattomaksi käyneen Lamborghinin autotehtaan noin 40 miljoonalla dollarilla indonesialaiselle Megatechille, jonka taustalla oli Setdco. Osakkeista myytiin edelleen 60% indonesialaiselle VPower-yhtiölle, jonka omistaja oli Indonesian entisen johtajan, Suharton poika, Tommy Suharto, ja 40% MyComille, jonka taustalla oli malesialainen sijoittaja Jeff Yap.
Vuodesta 1998 Lamborghini on ollut vakavaraisissa ja osaavissa käsissä, kun Volkswagen-ryhmä hankki sen omistukseensa. Sen alaisuudessa on lanseerattu kaksi uutta mallia, Murciélago, joka on Diablon seuraaja, sekä pienempi malli Gallardo. Molemmista malleista on esitelty myös avomallit.
Lamborghini tunnetaan urheiluautojensa ja traktoriensa lisäksi F1-kilpamoottoriveneilystä. Useat johtavista kilpatalleista käyttävät Lamborghinin Marine-moottoreita.
Ferruccio Lamborghini vietti viimeiset vuotensa viinitilallaan, jonka hän oli ostanut 1971. Lamborghini kuoli 20. helmikuuta 1993 Perugiassa, Italiassa, 76 vuoden ikäisenä.
Aiheesta muualla

Automobili Lamborghini
Torino Lamborghini
For Ever

| For Ever Adamantra |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : huhti–toukokuu 2006
 Studio : D-studio, Klaukkala
 Julkaistu: 18. lokakuuta 2006
 Tuottaja(t): Jukka Hoffrén
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Kesto: 23.20
 Levy-yhtiö: Tunerail Records
Adamantran muut julkaisut
|   | For Ever 2006 | Revival 2009 |
For Ever on Adamantran EP-levy, joka julkaistiin 18. lokakuuta 2006. Yhtyeen piti alun perin mennä studioon nauhoittamaan ensimmäistä promodemoaan, mutta kesken äänitysessioiden suunnitelmat muuttuivat, kun se kiinnitettiin Tunerail Recordsille. Levyn on miksannut Jarno Hänninen D-studiolla ja masteroinut Torsti Spoof Studio Audiossa kesäkuussa 2006. For Ever -EP julkaistiin Suomessa lokakuussa 2006.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sanoittanut Tuomas Nieminen.
For Ever – 07.35 (säv. Jukka Hoffrén)
Guilt – 05.10 (säv. Hoffrén, Jarno Hänninen)
Ungiven – 06.34 (säv. Hoffrén, Tommi Ahtila, Mikko P. Mustonen)
Guilt (radio edit) – 04.34 (säv. Hoffrén, Hänninen)
Kokoonpano

Tuomas Nieminen – laulu
Mikko Sepponen – rummut
Panu Kiskola – kitara
Tommi Ahtila – kitara
Jukka Hoffrén – basso, kitara ja koskettimet, kuorolaulu
Risto Kupiainen – koskettimet
Tapio Kuosma – kuorolaulu
Mikko P. Mustonen – kuorolaulu
Arvostelut

Imperiumi: 8-/10
Palasokeri.com: 7/10
Aiheesta muualla

For Ever Discogsissa. (englanniksi)
Albumi For Ever Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Francisco Sánchez (filosofi)

Francisco Sanchesin patsas
Hänen talonsa Toulousessa
Francisco Sanches (1550–1623) oli portugalilainen filosofi, joka pakeni inkvisitiota Ranskaan. Hän opetti filosofiaa ja lääketiedettä Toulousessa. Teoksessaan Quad Nihil Scitus hän päätyy siihen, että ihminen ei voi koskaan ymmärtää luontoa täydellisesti. Ensimmäinen johtopäätös tästä oli, että kaiken tiedon perustana pitää olla usko. Toinen johtopäätös muodostui myöhemmin merkittäväksi: vaikka emme voi koskaan ymmärtää kaikkea, meidän ei tule luopua yrittämästä vaan haalia kaikki saatavilla oleva tieto. Tätä sanotaan rakentavaksi skeptisismiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Francisco Sánchez Wikimedia Commonsissa
Renessanssifilosofia
Francesco Petrarca
Georgios Gemistos Plethon
Leonardo Bruni
Georgios Trapezuntios
Nicolaus Cusanus
Johannes Bessarion
Lorenzo Valla
Johannes Argyropulos
Marsilio Ficino
Pietro Pomponazzi
Giovanni Pico della Mirandola
Gianfrancesco Pico della Mirandola
Erasmus Rotterdamilainen
Niccolò Machiavelli
Thomas Cajetanus
Nikolaus Kopernikus
Thomas More
Martti Luther
Juan Luis Vives
Paracelsus
Agostino Steuco
Bernardino Telesio
Petrus Ramus
Francesco Patrizi da Cherso
Jacopo Zabarella
Michel de Montaigne
Hieronymus Fabricius
Justus Lipsius
Giordano Bruno
Francisco Suárez
Francisco Sánchez
Cesare Cremonini
Francis Bacon
Galileo Galilei
Tommaso Campanella
Huế Phật Đảnin ammuskelu

Ammuskelun muistomerkki
Huế Phật Đảnin ammuskelu tapahtui 8. toukokuuta 1963 Huến kaupungissa Etelä-Vietnamissa. Ammuskelussa sai surmansa yhdeksän aseistautumatonta buddhalaista siviiliä. Ampujat olivat Etelä-Vietnamin presidentin Ngô Đình Diệmin hallituksen armeijan ja turvallisuusjoukkojen jäseniä. Armeija ja poliisi ampuivat kranaatteja hallitusta vastaan mieltä osoittaneeseen joukkoon. Hallitus oli kieltänyt buddhalaisuuden lipun käytön Buddhan syntymän ja valistumisen kunniaksi vietettävänä vesak-juhlana. Diệm kielsi hallinnon olevan syyllinen ammuskeluun ja syytti tapauksesta Etelä-Vietnamin kansallista vapautusrintamaa, mikä johti buddhalaisten yleisen tyytymättömyyden kasvuun.
Tapaus synnytti buddhalaisten joukossa uskonnollista syrjintää vastustavan protestiliikkeen. Liike vastusti pääasiassa roomalaiskatolisen hallinnon harjoittamaa syrjintää. 1. marraskuuta 1963, kuuden kuukauden kiristyneiden välien jälkeen, Vietnamin tasavallan armeijan kenraalit tekivät vallankaappauksen, jossa Diệm sai surmansa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Huế Phật Đản shootings
Hv

Hv tarkoittaa seuraavia:
hehtovoltti, tunnus hV, jännitteen yksikkö
Helsingin Voimailijat, HV, suomalainen urheiluseura
Helsingin Voimistelijat, HV, suomalainen urheiluseura
hevosvoima, tunnus hv, tehon yksikkö
Hrvatska vojska, HV, Kroatian armeija
Hyvä Veli, H.V., puhuttelu kirjeessä
Ylä-Volta, ISO 3166-1 -koodi HV, nykyinen Burkina Faso, valtio Länsi-Afrikassa, koodi korvattu vuonna 1984 koodilla BF
Transavia, IATA-koodi HV, lentoyhtiö
Vatikaani, siviililentokoneiden kansallisuustunnus HV, valtio tai muu maantieteellinen alue.
hulevesi, HV, jätevesityyppi
Francisco Ventoso

| Francisco Ventoso |
| --- | --- |
 Ventoso Vuelta a Madridin etappivoittajana 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Francisco José Ventoso Alberdi
Syntynyt: 6. toukokuuta 1982 (ikä 42)
Kansalaisuus:   Espanja
Pyöräilijä
Pituus:  178 cm
Paino:  69 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  kirimies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2004–2007 2008 2009–2010  2011–2016 2017–2020:  Saunier Duval-Prodir Andalucía-CajaSur CarmioOro-A Style / CarmioOro-NGC Team Movistar BMC Racing Team / CCC Team
Suurimmat voitot
 Pariisi–Bryssel 2010 Espanjan ympäriajo, etappi Italian ympäriajo, 2 etappia  Maantieajon Espanjan-mestaruus 2012 
 Tiedot päivitetty: 9. tammikuuta 2024 
Francisco José Ventoso Alberdi (s. 6. toukokuuta 1982 Reinosa, Kantabria, Espanja) on espanjalainen maantiepyöräilijä, ajajatyypiltään kirimies. Hän aloitti ammattilaisuransa Saunier Duval-Prodir -tallissa 2004–2007, ajoi Andalucía-CajaSur-joukkueessa 2008 ja CarmioOro-tallissa 2009–2010. Kausilla 2011–2016 hän edusti Team Movistaria ja viimeisillä ammattilaiskausillaan 2017–2020 UCI World Tour -tasolla kilpaillutta BMC Racing Team / CCC Teamia.
Ventoso voitti Almendralejoon päättyneen kolmannen etapin Espanjan ympäriajossa 2006. Vuoden 2010 Pariisi–Bryssel-klassikon hän voitti massakirin kautta ennen Romain Feillua. Italian ympäriajossa 2011 hän voitti Fiuggiin päättyneen kuudennen etapin. Seuraavan vuoden Italian ympäriajossa hän voitti Frosinoneen päättyneen yhdeksännen etapin. Vuonna 2012 hän voitti maantieajon Espanjan-mestaruuden.
Saavutuksia

Lähde: Cycling Archives
Eeli Jokinen

| Eeli Jokinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. helmikuuta 1888 Peräseinäjoki
Kuollut: 2. elokuuta 1963 (75 vuotta) Jyväskylä
Ammatti:  Vapaakirkon saarnaaja, sisälähetystyöntekijä, kirjailija
Vanhemmat:  Valentin Mäkirinta, myöh. Jokinen ja Sanna Jokinen, o.s. Vainionpää
Puoliso:  Hilma Jokinen o.s. Helin, kuoli 1951  Anna Jokinen o.s. Rauhamäki
Lapset:  Anna-Liisa, Saara, Erkki ja Sakari
Kirjailija
Aikakausi:  1915—1954
Tyylilajit:  hengellinen kirjallisuus
Aiheet:  etsikkoaika, kilvoitus, sielunhoito
Esikoisteos:  Nuorille! 1915
Pääteokset:  Äitini testamentti. Romaani 1937.
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Eeli Valentin Jokinen (5. helmikuuta 1888 Peräseinäjoki – 2. elokuuta 1963 Jyväskylä) oli suomalainen Vapaakirkon saarnaaja ja sisälähetystyöntekijä sekä kirjailija.
Romanityö

Eeli Jokisen nuoruudessa helmikuussa 1905 Peräseinäjoen Kihniänkylälle saapui Oskari Jalkio pitämään hengellisiä tilaisuuksia, joiden tarkoituksena oli tavoittaa erityisesti romaneja. Heitä oli Jalkion mukanakin, sillä seurueeseen kuuluivat myös Otto ja Iina Palmroth, jotka olivat tulleet uskoon vain vähän aikaisemmin. Vaikka ennen kaikkea romanit olivatkin Jalkion ja kumppaneiden mielessä, tilaisuuksiin toki olivat kaikki tervetulleita. Niihin osallistui muiden mukana myös Eeli Jokinen. Näissä kokouksissa Eeli myös teki hengellisen ratkaisunsa ja häntä olivat uudelle tielle siunaamassa Jalkion lisäksi myös Otto ja Iina Palmroth. Eeli oli silloin kuusitoistavuotias.
Eelin sydämellä romanit olivat voimakkaasti. Eelillä oli tapana tilaisuuden lopuksi ehdottaa, että laulettaisiin Apo himlako hoffos. Eeli oli siinäkin mielessä uraauurtava, että hän teki tiettävästi ensimmäisen romanikielisen lauluvihkosen. Syksyllä 1938 pidettiin Keuruulla romanijuhlat. Eeli Jokinen kirjoitti näistä juhlista mm. "Joka kerran on ollut mukana romanikansan hengellisillä juhlilla, hän haluaa tulevaisuudessakin olla aina mukana siellä, missä ne juhlivat, niin siunatut juhlat ovat olleet. Lämpimästi kehotan seurakuntia järjestämään kokouksia markkina-aikana, kun romaniheimon jäseniä on enemmän yhdessä." Romanit osallistuivat vuonna 1963 tilaisuuteen Joensuussa viisi päivää ennen Eeli Jokisen kuolemaa. Tämä oli Eelin viimeinen sananjulistus.
Gideon-työ

Kristityt liikemiehet ja viranhaltijat jakavat Raamattuja opiskelijoille, sairaaloihin, hotelleihin. Eeli lähti varauksettomasti mukaan. Hän toimi aktiivisesti Gideon-työssä. Hän oli usein mukana jaettaessa Raamattuja kohteisiinsa sekä perustamassa uusia veljespiirejä Keski-Suomeen ja Etelä-Pohjanmaalle.
Christian Endeavor, CE –järjestö

Francis E. Clark perusti vuonna 1881 Yhdysvaltojen Willistonissa ensimmäisen CE-yhdistyksen. Siihen liittyi 50 henkilöä. Vuonna 1914 maailmanlaajuisesti jäseniä oli viisi miljoonaa. Järjestön ilmettä kuvasi mm. ”Ratkaisukristillisyys” ja ”Kristus ja seurakunta”. Paljon painoa pantiin rukoukselle ja Raamatun säännölliselle lukemiselle. Vuonna 1916 Jokisen veljeksistä tuli Nuorten kristittyjen Liiton (CE) matkasihteereitä. Matkasihteereinä veljekset toimivat yli 20 vuotta. Eeli valittiin 1917 liiton johtokuntaan ja pian senjälkeen CE-liiton johtajaksi. Vuonna 1941 Eeli kajosi Nuorten todistuksessa havaitsemiinsa puutteisiin CE-toiminnassa. Vuonna 1947 CE-liitto ja Varhaisnuorisoliitto lakkautettiin. Tilalle perustettiin Suomen Vapaakirkon Nuoret.
CE-yhdistyksen jäsenlupaus oli tällainen:
»”Uskoen, että Herra Jeesus Kristus antaa voimaa, lupaan Hänelle koettaa tehdä , mitä Hän tahtoo minun tekevän, että säännöllisesti rukoilen ja luen Raamattua joka päivä, ja kannatan omaa seurakuntaani kaikella tavalla, varsinkin käymällä sen viikko- ja sunnuntaikokouksissa, ellei minulla ole joku sellainen este, jonka voin omantuntoni hyväksymänä esittää Vapahtajalleni, ja tietoni mukaan tahdon elää kristillistä elämää. Varsinaisena jäsenenä lupaan olla uskollinen kaikille velvollisuuksilleni, olla läsnä ja ottaa osaa muullakin tavoin kuin vain lauluun, jokaiseen nuorten kristittyjen yhdistyksen kokoukseen, jollei minua estä joku syy, jonka voin omantuntoni. hyväksymänä esittää Herralleni ja Mestarilleni.

Jos minun täytyy olla poissa kuukauden pyhityskokouksesta, tahdon, mikäli mahdollista, lähettää ainakin raamatunlauseen luettavaksi vastauksena nimeäni huudettaessa.”»