stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tsentralnyi-silta
Sillan nimi ja ylityspaikka

Koska sillan avajaiset pidettiin lokakuun vallankumouksen 49. vuosipäivän aattona, uusi silta sai sen mukaan virallisen nimensä ”Suuren lokakuun sosialistisen vallankumouksen 50-vuotispäivän silta”. Tätä nimeä käytettiin kuitenkin yksinomaan asiakirjoissa eikä sitä koskaan käytetty paikallisessa puhekielessä. Virallisen syrjäytti sillan suosittu nimi siinä, kun sen avajaisten yhteydessä tärkeimmät paikalliset sanomalehdet ”Dneprovskaja Pravda” ja ”Zarja” julkaisivat värikkäitä pääkirjoituksia kutsuessa siltaa ”uudeksi”. Kaupungin asukkaat ovat kutsuneet siltaa ”uudeksi” tavallaan verratessa sitä ”vanhaan” eli vuonna 1884 avattuun Amurin siltaan. Nykyisin sillan virallinen nimi on ”Tsentralnyi” eli ”Keski”- tai ”Pääsilta” ja kirjallisuudessa käytetään joskus nimeä ”Valkoinen”, jolla siltaa verrattiin Dneprin yli yltävään valkoiseen nuoleen.
Nykyinen Uusi silta sijaitsee keskeisellä paikalla Amurin ja Merefan-H’ersonin siltojen välissä, jossa aikoinaan sijaitsi vuonna 1789 Krementšukista Jekaterinoslaviin siirretty vuonna 1770 rakennettu kelluva silta, jonka kapasiteetti lakkasi vastaamasta kasvavan kaupungin tarpeita.
Rakentaminen

Toisen maailmansodan loppuvaiheessa vuonna 1944, kun ”vanha” eli Amurin silta oli raunioina, puna-armeijan sotilaat rakensivat Dneprin yli puisen sillan, joka sijaitsi tarkalleen nykyisen ”uuden” sillan paikalla tai joidenkin lähteiden mukaan 30 metriä vasemmalla uudenaikaisesta. Tämä puinen ”uusi” silta oli 1950-luvun puoliväliin mennessä joutunut käyttökelvottomaan kuntoon ja suljettiin liikenteeltä, mutta kaupunkilaiset jatkoivat kulkemista, vaikka rakenteissa oli reikiä ja puupalkit heiluivat. Puinen ”uusi” silta palveli melkein kaksikymmentä vuotta, kunnes paloi vuonna 1961, ja näin ollen 1900-luvun puolenvälin jälkeen kaupunki tarvitsi pysyvän tiesillan ylläpitämään liikenneyhteyksiä kahden kaupunginosan välillä. Tiesiltaprojekti luotiin Dneprogiprotrans-instituutin toimesta ja insinööri E. G. Teterukin johdolla. Tämän uuden kiinteän sillan rakentaminen alkoi vuoden 1964 jälkipuoliskolla ja kesti kaksi vuotta. Alkaen elokuuta vuonna 1966 sillan rakentaminen tapahtui kolmessa työvuorossa.
Sillan tukien perustaksi ei upotettu enää kalliita ja erittäin työvoimavaltaisia kasuuneja, joita tähän mennessä käytettiin joenpohjalla jopa 5 metriin yltävän vierinkivikerroksen takia. Koska teräsbetonista paaluperustuksia pidettiin taloudellisesti merkittävästi hyödyllisempinä, sillanrakentajat kehittivät yhdessä Dneprogiprotrans-tutkijaryhmän kanssa useita paalun kärkityyppejä, jotka yhdessä tehokkaiden paaluvasaroiden ja samanaikaisen pohjapinnan huuhtelemisen kanssa mahdollistivat ensimmäistä kertaa Dneprillä murtautua kivikerroksen läpi. Sen jälkeiseen teräsbetonijännevälien rakentamiseen ja jopa 50 tonnia painavia teräsbetonipalkkien asentamiseen käytettiin kelluvia ja erikoisnostureita, joiden jokaisen kantokyky ylitti 800 tonnia. Molempia rantoja yhdistävä teräsbetonipalkki laskettiin paikalle 26. elokuuta 1966, ja 14. lokakuuta 1966 alkoivat sillan alustavat testit. Sillan avajaisia vietettiin 5. marraskuuta 1966 klo 15.00, jolloin tuhannet Dnepropetrovskin asukkaat kokoontuivat lippujen kera kansankokoukseen joen oikeapuoliselle rannalle.
Sillan kuvaus ja nykytilanne > Ensimmäinen remontti

Tsentralnyi-sillan ensimmäinen remontti aloitettiin helmikuussa vuonna 2017, jolloin ilmeni, että palkkien ja saumojen muodonmuutokset osoittautuivat odotettua ongelmallisimmiksi. Dnipron Pääsilta maalattiin samalla värillä kuin Golden Gate -silta San Franciscossa, joten kaupungin pääarkkitehdin Dmytro Volykin väittämänä siltakaiteen ja sähköpylväiden punaisesta väristä tuli sillan ominaispiirre.
Dnipron pääsillan peruskorjauskilpailu aiheutti yhden kaupungin pahimmista korruptioskandaaleista. Todennäköisesti sen ansiosta, että kaupunkisihteerin isän yritys voitti monen miljoonan dollarin tarjouskilpailun, Dniproon perustettiin aloitteellinen korruption vastainen kansalaisaktivistien työryhmä, mikä keskittyi sihteerin lisäksi kaupungin budjettikomitean päällikön toimintaan. Helmikuussa vuonna 2018 Ukrinformin tiedotuksen mukaan Dnipropetrovskin alueen syyttäjänvirasto yhdessä kansallisen poliisin taloussuojeluosaston kanssa tutkii Dnipron Uuden sillan korjauksen yhteydessä tehtyjä rikoksia. Uuden sillan pitkittyneiden kunnostustöiden loppu- eli sillan avajaispäivä sovittiin Dnipron pormestarin ja Volodymyr Zelenskyin välillä 12. heinäkuuta 2019, jolloin presidentti vieraili kaupungissa ja tarkasti sillan. Silloin varmistui taikka lyötiin vetoa, että Uusi silta valmistuu ja avataan kahden kuukauden päästä viimeistään 14. syyskuuta mennessä. Vuonna 2021 uutisoitiin siitä, että kaupunginhallitus oli julistanut tarjouskilpailun sillan tukien kunnostustöitä varten.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tsentralnyi-silta Wikimedia Commonsissa
Lokakuussa 2009
Meriharakat

| Meriharakat |
| --- | --- |
 Meriharakka vedessä
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Meriharakat Haematopodidae  Gray, 1840
Suku::  Meriharakat Haematopus  Linnaeus, 1758
Katso myös
   Meriharakat Wikispeciesissä   Meriharakat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Meriharakat (Haematopodidae) on rantalintuihin kuuluva heimo, johon kuuluu 12 lajia, jotka kaikki kuuluvat samaan sukuun Haematopus. Suomessa tavataan meriharakkaa.
Meriharakkalajit

Afrikanmeriharakka (Haematopus moquini)
Alaskanmeriharakka (Haematopus bachmani)
Amerikanmeriharakka (Haematopus palliatus)
Australianmeriharakka (Haematopus longirostris)
Chilenmeriharakka (Haematopus ater)
Chathaminmeriharakka (Haematopus chathamensis)
Kanarianmeriharakka (Haematopus meadewaldoi)
Meriharakka (Haematopus ostralegus)
Nokimeriharakka (Haematopus unicolor)
Patagonianmeriharakka (Haematopus leucopodus)
Sysimeriharakka (Haematopus fuliginosus)
Uudenseelanninmeriharakka (Haematopus finschi)
Musiikkivuosi 1981

Musiikkivuosi 1981 käsittelee vuoden 1981 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Julkaisuja

Lizzy Mercier Descloux’n albumi Mambo Nassau julkaistiin
Deutsch Amerikanische Freundschaft -yhtyeen esikoisalbumi Alles Ist Gut julkaistiin
Heaven 17 -yhtyeen esikoisalbumi Penthouse and Pavement julkaistiin
Jean-Michel Jarren albumi Magnetic Fields julkaistiin
Evelyn ”Champagne” Kingin albumi I’m in Love julkaistiin
Mötley Crüe -yhtyeen esikoisalbumi Too Fast for Love julkaistiin
The Passions -yhtyeen toinen albumi Thirty Thousand Feet Over China julkaistiin
Rick Springfieldin hittisingle ”Jessie’s Girl” julkaistiin
Kilpailuja

Eurovision laulukilpailu 1981
Muumipeikon metsäretki

| Muumipeikon metsäretki> Mumin gör så gott han kan |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Harald Sonesson
Genre:  Satu
Suomennos
Suomentaja:  Minna Vuorinen
Kustantaja:  Kolibri
Julkaistu:  2001
Sivumäärä:  29
ISBN:  951-567-225-2

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Muumipeikon metsäretki (ruots. Mumin gör så gott han kan) on Harald Sonessonin kirjoittama vuonna 2001 ilmestynyt lapsille suunnattu kuvakirja.
Kirjassa Muumipeikko ja Nipsu haluavat näyttää Niiskuneidille, että pystyvät nukkumaan yön metsässä. Pikku Myy epäilee kuitenkin sen onnistumista. Vähän matkan päässä Muumin ja Nipsun kanootti törmää kiveen ja uppoaa joella. Muumi ja Nipsu pelastautuvat ja he joutuivat heittämään kaiken pois köyttä lukuun ottamatta. Sitten he kuulevat kauhistuttavan laahaavan äänen ja menevät piiloon. Se on Mörkö, joka lähestyy heitä uhkaavasti. Sitten Muumipeikko ja Nipsu säntäävät pakoon ja pelastautuvat jyrkänteeltä, johon he joutuivat köyden avulla ja Mörkö jää ylös kyräilemään. Tuon jälkeen he huomaavat luolassa pelottavat silmät ja lähtevät taas juoksemaan pakoon. He harhailevat metsässä, kohtaavat susia ja melkein jäävät kivivyöryn alle. Sitten he jäävät nukkumaan kuusen alle sateisessa metsässä.
Aamulla he heräävät, kun Pikku Myy tulee heidän luo. Pikku Myy naureskelee, että taas se nähtiin, etteivät Muumipeikko ja Nipsu uskalla mennä edes puutarhaa kauemmas. Mutta Muumi ja Nipsu ovat huojentuneita seikkailustaan ja lähtevät aamiaiselle Muumitaloon. Myöhemmin iltapäivällä he istuvat puutarhassa miettimässä hurjaa seikkailuaan.
Miss E... So Addictive

| Miss E> .. So Addictive Missy Elliott |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2000–2001
 Julkaistu: 15. toukokuuta 2001
 Tuottaja(t): Missy Elliott, Timbaland, Craig Brockman, Nisan, D-Man, Big Tank
 Tyylilaji: hip hop, R&B, soul
 Kesto: 57.07
 Levy-yhtiö: The Goldmind, Elektra
Missy Elliottin muut julkaisut
| Da Real World 1999 | Miss E... So Addictive 2001 | Under Construction 2002 |
Miss E... So Addictive on rap-artisti Missy Elliottin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin 15. toukokuuta 2001.
Kappaleet

So Addictive (Intro) – 0.54 (feat. Charlene ”Tweet” Keys)
Dog in Heat – 5.01 (feat. Method Man & Redman)
One Minute Man – 4.12 (feat. Ludacris & Trina)
Lick Shots – 3.50
Get Ur Freak On – 3.31
Scream a.k.a. Itchin' – 3.59
Old School Joint – 3.59  (Sisältää samplen One Way -yhtyeen "Pop It" -kappaleesta)
Take Away – 4.59 (feat. Ginuwine & Kameelah Williams 702:sta)
4 My People – 4.49 (feat. Eve)
Bus-A-Bus Interlude – 1.10 (feat. Busta Rhymes)
Whatcha Gon' Do – 3.14 (feat. Timbaland)
Step Off – 3.58
X-Tasy – 3.35
Slap! Slap! Slap! – 4.05 (feat. Da Brat & Jade)
I've Changed (Interlude) – 1.05 (feat. Lil' Mo)
One Minute Man (Remix) – 4.35 (feat. Jay-Z)
Higher Ground (Prelude) – 1.46
Higher Ground – 5.00 (feat. Yolanda Adams, Kim Burrel, Dorinda Clark, Karen Clark-Sheard & Mary Mary)
"4 My People" (Basement Jaxx Remix) [International Bonus Track]
Listasijoitukset

| Lista | Sija |
| --- | --- |
U.S. Billboard 200: 2
U.S. Billboard Top R&B Albums: 1
Top Canadian Albums: 8
Singlet

"Get Ur Freak On" (6. maaliskuuta 2001)
"One Minute Man (Remix)" (22. kesäkuuta 2001)
"Take Away" (15. marraskuuta 2001)
"4 My People" (3. tammikuuta 2002)
Merihaukka

| Merihaukka> The Sea-Hawk.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Rafael Sabatini
Kieli:  englanti
Genre:  seikkailukertomus
Julkaistu:  1915
Suomennos
Suomentaja:  J. Hollo
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1925
Sivumäärä:  446 s.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Merihaukka (The Sea-Hawk) on vuonna 1915 ilmestynyt Rafael Sabatinin merirosvoromaani, jonka tapahtumat sijoittuvat Välimerelle. Tarina keskittyy sir Oliver Tressilianin kohtaloon ja hänen seikkailuihinsa berberimerirosvojen mukana. WSOY julkaisi romaanin suomeksi J. Hollon kääntämänä vuonna 1925.
Merihaukka sovitettiin vuonna 1924 samannimiseksi mykkäelokuvaksi, jonka ohjasi Frank Lloyd. Michael Curtizin ohjaama vuoden 1940 Merihaukka ei sen sijaan nimestään huolimatta perustu Sabatinin romaaniin – joskin alun perin sen oli tarkoitus.
Maurice Blanchot

Maurice Blanchot [mo'ris blã'šo] (27. syyskuuta 1907 Devrouze, Saône-et-Loire – 20. helmikuuta 2003 Le Mesnil-Saint-Denis) oli ranskalainen filosofi, kaunokirjailija ja kirjallisuusteoreetikko. Hän on vaikuttanut erityisesti Jacques Derridaan.[lähde? ]
Teoksia > Teoreettisia tai filosofisia teoksia

La Part du feu (1949)
L'Espace littéraire (1955)
Le Livre à venir (1959)
L'Entretien infini (1969)
L'Ecriture du désastre (1980)
Teoksia > Kaunokirjallisuutta

Thomas l'Obscur (1941)
L'Arrêt de mort (1948)
Le Très-Haut (1949)
Le Pas au-delà (1973)
La communauté inavouable (1983)
L'Instant de ma mort (1994)
Teoksia > Suomennetut teokset

Kuolemantuomio.  (L'Arrêt de mort, 1948.)  Suomentanut Janne Kurki. Helsinki:  Apeiron kirjat, 2004.  ISBN 952-5538-03-6.
Kirjallinen avaruus.  (L’espace littéraire, 1955.)  Suomentanut Susanna Lindberg. Helsinki:  Ai-ai, 2003.  ISBN 952-5146-19-7.
Ääretön keskustelu. Vol. 1.  (L’entretien infini, 1969.)  Suomentanut Janne Kurki. Vantaa:  Apeiron, 2008.  ISBN 978-952-5538-05-2.
Tuhon kirjoitus.  (L'Ecriture du désastre, 1980.)  Suomentanut Viljami Hukka. Helsinki:  Tutkijaliitto, 2024.  ISBN 978-952-7093-48-1.
Tunnustamaton yhteisö.  (La communauté inavouable, 1983.)  Suomentanut Janne Kurki ja Panu Minkkinen. Helsinki:  Loki-Kirjat, 2004.  ISBN 952-9646-76-3.
Päivän hulluus.  (La folie du jour, 1986.)  Suomentanut Helena Sinervo. Lue vähemmän. Helsinki:  Ai-ai, 1996.  ISBN 952-5146-00-6.
Kirjallisuus ja oikeus kuolemaan (La littérature et le droit à la mort). Suomentanut Outi Alanko-Kahiluoto. Nuori Voima 6/2001, s. 14–28.
Kirjallisuutta

Hill, Leslie: Maurice Blanchot and Fragmentary Writing: A Change of Epoch.  London:  Continuum, 2012.  ISBN 978-1-4411-6622-7.
Aiheesta muualla

Site Maurice Blanchot et ses contemporains (Arkistoitu – Internet Archive). (ranskaksi)
Espace Maurice Blanchot. (ranskaksi) (Archive.org)
Outi Alanko: Lukemisen lahja (Arkistoitu – Internet Archive). Voima 2/2004.
Outi Alanko: Maurice Blanchot. Niin&Näin 4/2003.
Nykyaikaiset filosofit
| --- | --- |
Analyyttiset filosofit:   William Alston  Simon Blackburn  Ned Block  J. Budziszewski  David Chalmers  Patricia Churchland  Paul Churchland  Donald Davidson  Daniel Dennett  Jerry Fodor  Susan Haack  Jaakko Hintikka  Jaegwon Kim  Saul Kripke  Thomas Kuhn  Bryan Magee  Ruth Barcan Marcus  Colin McGinn  Bradley Monton  Thomas Nagel  Robert Nozick  Martha Nussbaum  Alvin Plantinga  Karl Popper  Hilary Putnam  W. V. Quine  John Rawls  Richard Rorty  Roger Scruton  John Searle  Peter Singer  David Stove  Eleonore Stump  Charles Taylor  Nicholas Wolterstorff  Georg Henrik von Wright 
Mannermaiset filosofit:   Louis Althusser  Giorgio Agamben  Roland Barthes  Jean Baudrillard  Isaiah Berlin  Maurice Blanchot  Pierre Bourdieu  Hélène Cixous  Guy Debord  Gilles Deleuze  Jacques Derrida  Herman Dooyeweerd  Michel Foucault  Hans-Georg Gadamer  Jürgen Habermas  Werner Hamacher  Luce Irigaray  Julia Kristeva  Henri Lefebvre  Claude Lévi-Strauss  Emmanuel Lévinas  Jean-François Lyotard  Paul de Man  Jean-Luc Nancy  Antonio Negri  Paul Ricoeur  Michel Serres  Paul Virilio  Slavoj Žižek 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Maurice Blanchot
Käännös suomeksi
Musiikkivuosi 1985

Musiikkivuosi 1985 käsittelee vuoden 1985 tärkeitä musiikkitapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Julkaisuja

’Til Tuesday -yhtyeen esikoisalbumi Voices Carry sekä albumin hittisingle ”Voices Carry” julkaistiin
Peer Günt -yhtyeen esikoisalbumi Peer Günt julkaistiin
Mantronixin esikoisalbumi Mantronix: The Album julkaistiin
Megadethin esikoisalbumi Killing Is My Business... And Business Is Good! julkaistiin
Run–D.M.C. -yhtyeen albumi King of Rock julkaistiin
Tears for Fears -duon toinen albumi Songs from the Big Chair julkaistiin
Dire Straits -yhtyeen albumi Brothers in Arms julkaistiin
Kilpailuja

Eurovision laulukilpailu 1985
Jean Sibelius -viulukilpailu
Merihapsikka

| Merihapsikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Hapsikkakasvit Ruppiaceae
Suku::  Hapsikat Ruppia
Laji::  maritima
Kaksiosainen nimi
 Ruppia maritima  L. 
Katso myös
   Merihapsikka Wikispeciesissä   Merihapsikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Merihapsikka (Ruppia maritima) on hapsikkakasvien (Ruppiaceae) heimoon, hapsikoiden (Ruppia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen vesikasvi, joka kasvaa kokonaan vedenpinnan alapuolella. Merihapsikka muistuttaa paljolti kiertohapsikkaa (Ruppia cirrhosa) sekä jonkin verran myös joitakin vitalajeja, kuten hapsivitaa (Potamogeton pectinatus) ja merivitaa (Potamogeton filiformis). Merihapsikasta voidaan erottaa erilaisia muunnoksia.
Merihapsikka on ruohovartinen vesikasvilaji, jonka varret ovat juurtuneet veden pohjaan. Varret ovat kasvutavaltaan muuten pohjanmyötäisiä, mutta kärjistään kohenevia. Varret ovat hyvin ohuita. Lehdet ovat hyvin kapeita, yläosistaan hienosti sahalaitaisia ja teräväkärkisiä. Lehtien tyvillä on pitkät lehtitupet, mutta niissä ei ole kielekettä. Merihapsikan kukat sijaitsevat pareittain ylempien lehtien lehtitupissa.
Suomessa merihapsikkaa tavataan rannikkoseuduilla Virolahdelta Vaasan tienoille asti. Yleisimmillään se on Porin ja Vaasan seudun rannikoilla sekä Turun ja Ahvenanmaan saaristojen eteläosissa.
Merihapsikka on Suomessa silmälläpidettävä (NT) kasvilaji.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Merihapsikka (Ruppia maritima)
JSTOR Global Plants: Ruppia maritima (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Ruppia maritima (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Ruppia maritima (englanniksi)
Flora of North America: Ruppia maritima (englanniksi)
Miss Eurooppaa metsästämässä

| Miss Eurooppaa metsästämässä |
| --- | --- |
 Antero V. Lintunen (Lasse Pöysti) ja Miss Evelyn McNutty (Lippe Hokkanen).
Ohjaaja:  Erik Blomberg
Käsikirjoittaja:  Lars Eric Malmlund Lars-Erik Ahlgren Erik Blomberg
Tuottaja:  Erik Blomberg
Säveltäjä:  Matti Viljanen
Kuvaaja:  Erik Blomberg Jukka-Pekka Kinnunen Heimo Palander Teppo Riihimäki Ossi Skurnik
Leikkaaja:  Ossi Skurnik
Pääosat:  Lasse Pöysti Lippe Hokkanen Vilho Siivola Heikki Savolainen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Kansan Elokuva
Ensi-ilta:  21. heinäkuuta 1955 (Lahti)
Kesto:  85 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  Alle 3,5 mmk
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Miss Eurooppaa metsästämässä on Erik Blombergin ohjaama suomalainen elokuva, joka tehtiin Suomessa vuonna 1955 pidetyn Miss Eurooppa -kilpailun yhteydessä. Elokuvan pääosissa ovat Lasse Pöysti sekä edellisen vuoden Miss Suomi -kilpailun kansikuvatyttö Liisi Hokkanen, joka on myöhemmin tunnettu nimellä Lippe Suomalainen.
Arviot

Aikalaisarvioissa elokuvassa ei nähty juuri mitään myönteistä. Ainoastaan Matti Viljasen musiikkia pidetään jonkinlaisena elokuvaa koossapitävänä aineksena. Myöhemmin on sanottu, että se on uutisaineiston höysteeksi koottu komediatarina, jossa Pöysti erään kriitikon mukaan toilailee sietämättömän lapsekkaasti. Toisaalta on kritiikissä kuitenkin todettu, että dokumentaarisista aineksista ja Pöystin tilannekomiikasta syntyy kiinnostavaa ajankuvaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lasse Pöysti  | … |  Antero V. Lintunen, valokuvaaja   |
|  Lippe Hokkanen  | … |  Miss Evelyn McNutty   |
|  Vilho Siivola  | … |  toimitussihteeri   |
|  Sonja Dahnk  | … |  Miss Saksa   |
|  Edith Philipp  | … |  Miss Itävalta   |
|  Madeleine Lamal  | … |  Miss Belgia   |
|  Karin Palm-Rasmussen  | … |  Miss Tanska   |
|  Inga-Britt Söderberg  | … |  Miss Suomi, Miss Eurooppa   |
|  Monique Lambert  | … |  Miss Ranska   |
|  Margaret Rowe  | … |  Miss Englanti   |
|  Depy Martini  | … |  Miss Kreikka   |
|  Wandisa Guida  | … |  Miss Italia   |
|  Engeline Kalkhoven  | … |  Miss Hollanti   |
|  Hillevi Larsson  | … |  Miss Ruotsi   |
|  Claude Ivry  | … |  Miss Sveitsi   |
|  Suna Soley  | … |  Miss Turkki   |
|  Heikki Savolainen  | … |  Turun Pikkulintujen Ystävät ry:n puheenjohtaja   |
|  Janne Hakulinen  | … |     |
|  Pirkko Kolbe  | … |     |
|  Veikko Roivas  | … |     |
|  Niilo Tarvajärvi  | … |     |
|  Esko Jantunen  | … |     |
|  Annikki Arni  | … |     |
|  Valma Kivitie  | … |     |
|  Onni M. Turtiainen  | … |     |
|  Teppo Riihimäki  | … |     |
|  Heimo Palander  | … |     |
|  Veikko Itkonen  | … |     |
|  Pentti Valkeala  | … |     |
|  Lenita Airisto  | … |     |
|  Sirkku Talja  | … |     |
|  Paavo Nurmi   | … |     |
|  Tapio Wirkkala  | … |     |
|  Artturi Rope  | … |     |
|  Ossi Skurnik  | … |     |
|  Erik Blomberg  | … |     |
|  Claude Berr  | … |     |
Aiheesta muualla

Miss Eurooppaa metsästämässä Elonet.
Mitsuo Watanabe

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Mitsuo Watanabe
Syntymäaika: 4. kesäkuuta 1953 (ikä 71)
Syntymäpaikka: Tochigi, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 169 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1972–1983 | Fujita Industries | 201 (34) |
Maajoukkue
| 1974–1979 | Japani | 28 (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mitsuo Watanabe (jap. 渡辺 三男, Watanabe Mitsuo; s. 4. kesäkuuta 1953 Tochigi) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Watanabe debytoi Japanin maajoukkueessa helmikuussa 1974. Hän on pelannut 28 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Mitsuyuki Yoshihiro

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Mitsuyuki Yoshihiro
Syntymäaika: 4. toukokuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Yamaguchi, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 182 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2007 2008–2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016–2017 | Sanfrecce Hiroshima Consadole Sapporo Ehime FC Tokyo Verdy FC Machida Zelvia Renofa Yamaguchi FC MIO Biwako Shiga FC Maruyasu Okazaki | 26 (0) 69 (0) 8 (1) 2 (0) 5 (0) 11 (0) 26 (2) 13 (1) |
Maajoukkue
| 2005 | Japani U-20 |  |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mitsuyuki Yoshihiro (jap. 吉弘 充志, Yoshihiro Mitsuyuki; s. 4. toukokuuta 1985 Yamaguchi) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Yoshihiro kuului Japanin U-20 joukkueeseen nuorten MM-kilpailuissa 2005.
Aiheesta muualla

Soccerway
Mitsuru Komaeda

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Mitsuru Komaeda
Syntymäaika: 14. huhtikuuta 1950 (ikä 74)
Syntymäpaikka: Iwate, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1973–1982 | Fujita Industries | 178 (18) |
Maajoukkue
| 1976–1977 | Japani | 2 (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mitsuru Komaeda (jap. 古前田 充, Komaeda Mitsuru; s. 14. huhtikuuta 1950 Iwate) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Komaeda debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 1976. Hän on pelannut kaksi maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Moulaa!

| Moulaa! Egotrippi |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: tammikuu 2001
 Formaatti: 2CD
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 60.09
 Levy-yhtiö: Zen Garden
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 22.
Egotripin muut julkaisut
| Helsinki–Hollola 2000 | Moulaa! 2001 | Matkustaja 2003 |
Moulaa! B-puolia ja harvinaisuuksia on popyhtye Egotripin B-puolia ja harvinaisuuksia sisältävä kokoelma. Se julkaistiin vuonna 2001. Tupla-CD:n ensimmäinen levy sisältää covereita ja sinkkujen b-raitoja, toinen levy taas koostuu lähinnä singlehittien ja albumiraitojen demoista.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 22.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 Viiniä! Malja Marttyyreille – 2.49 (säv. ja san. Tuomari Nurmio)  Leijat – 3.12 (säv. Hackady, Pockriss, san. Pertti Reponen)  Jos Sä Lähdet Pois – 3.59 (säv. P.Cetera, san. P. Wirsi)  Tavarat Autoon (Demo) – 2.53 (säv. ja san. Knipi)  Moulaa! – 2.09 (säv. ja san. Knipi)  Rasmus – 4.01 (säv. Knipi, san. Knipi, L.Kurki, Skele)  Satelliitti Irrallaan – 3.15 (säv. R.Asikainen, san. S.Castren)  Naparengas – 3.25 (säv. R.Asikainen, san. K.Sydänmaa, S.Castren)  Lähe menee – 2.20 (säv. ja san. Knipi)  Hyvä Bore – 3.30 (säv. J.Nikkinen, san. J.Rinne) :  CD 2 Poika Kalpea (Vox) – 1.47 (säv. Knipi, san. K.Chydenius, Knipi)  Tällaisena Iltana (Duo Maximus) – 2.53 (säv. Knipi)  Ympyrä (8-Raita Versio) – 3.59 (säv. Knipi, san. Egotrippi, K.Chydenius)  Posteljooni (Arttu Goes Kapakka-Mix) – 3.42 (säv. ja san. Knipi)  Teinikuningatar (Japan Edit) – 3.05 (säv. ja san. Knipi)  Tällaisena Iltana (8-Raita Versio) – 2.55 (säv. Knipi)  Kiire (8-Raita Versio) – 4.01 (säv. Knipi)  Se On Tosi Jees (Kertakäyttöversio) – 3.37 (säv. Knipi, M.Von Hertzen, san. Knipi)  Lydia (Andante Ma Non Troppo) – 3.37 (säv. ja san. Knipi)