stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jari Ylänne
Muu toiminta

Tieteellisen työn ohella Ylänne on kirjoittanut lukion solubiologian oppikirjan (nimellä Biologia: Geeni).
Ulmanen, Ismo; Tenhunen, Jukka; Ylänne, Jari; Valste, Juha; Viitanen, Pertti: Biologia: Geeni. 1.-5. painos. Helsinki: Sanoma Pro Oy. 2003. ISBN 9789510223208
Tenhunen, Jukka; Ulmanen, Ismo; Ylänne, Jari: Biologia: Geeni ja biotekniikka. 6. uudistettu painos. Helsinki: WSOY, 2004. ISBN 951-0-28293-6.
Huomionosoitukset

Opettajana, tutkijana ja Jyväskylän bio- ja ympäristötieteen laitoksen johtotehtävissä osoittamiensa ansioiden vuoksi Ylänne valittiin laitoksellaan vuonna 2013 vuoden esimieheksi. Palkinnon perusteluissa mainitaan, että hän on huumorintajuinen ja tulee toimeen alaistensa kanssa. Hän ei myöskään epäröi tarttua jämäkästi asioihin, jos organisaatiossa on ongelmia. Ylänne kannustaa myös omalla esimerkillään ympäristöystävällisyyteen ja työhyvinvointiin. Hän pyöräilee työmatkat.
Aiheesta muualla

Professori Ylänteen sivu[vanhentunut linkki] Bio- ja ympäristötieteiden laitos, Jyväskylän yliopisto.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Tieteilijät:  ORCID
Yö Live – 20-vuotisjuhlakonsertti

| Yö Live – 20-vuotisjuhlakonsertti Yö |
| --- | --- | --- |

DVD-julkaisun tiedot
 Äänitetty : 19. lokakuuta 2001, Pakkahuone, Tampere
 Julkaistu: 22. maaliskuuta 2002
 Ohjaaja: Marko Antila
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 01.51.00
Yön muut julkaisut
|   | Yö Live – 20-vuotisjuhlakonsertti 2002 | Kolmen illan varietee 2006 |
Yö Live – 20-vuotisjuhlakonsertti on maaliskuussa 2002 ilmestynyt Yön konserttitaltiointi, joka julkaistiin DVD- ja VHS-muodossa. Se sisältää Tampereen Pakkahuoneelta 19. lokakuuta 2001 tallennetun yhtyeen 20-vuotisjuhlakonsertin. Lisäksi mukana on bonuksena kahdeksan Yön musiikkivideota sekä vuoteen 2001 saakka ulottuva yhtyeen diskografia kappaleineen ja levyjen kansikuvineen. DVD:tä on myyty yhteensä lähes 9 000 kappaletta ja kultalevyrajan se ylitti vuonna 2004.
Tampereen Pakkahuoneella järjestetty konsertti oli osa Yön syksyllä 2001 tekemää 20-vuotisjuhlakiertuetta, joka alkoi lokakuun alussa Köyliön Lallintalolta. Tampereen esiintyminen oli kahden tanssilavakeikan jälkeen kiertueen kolmas konsertti. Vierailijoina olivat yhtyeen entiset jäsenet Jani Viitanen ja Jussi Hakulinen, joka myös laulaa viidellä kappaleella. DVD:n ensimmäinen painos jouduttiin vetämään pois kaupoista, koska sillä kuului tekijänoikeuksia vailla olevaa konserttien loppunauhaa.
Muusikot

Olli Lindholm – laulu
Daffy Terävä – kitara
Jukka Lewis – basso, taustalaulu
Frogley – rummut, taustalaulu
Mikko Kangasjärvi – kosketinsoittimet, taustalaulu
Jussi Hakulinen – kosketinsoittimet, taustalaulu, laulu (9–12, 23)
Jani Viitanen – kitara, taustalaulu
Kappaleet

Pieni ihminen suuressa maailmassa
Rakkauden symbioosi
Ei voi elää rakkaudesta
Likaiset legendat I
En saanut sua pilviin
Särkynyt enkeli
Vain varjot häntä seuraa
Kuorotyttö
Yhden illan varietee
Syödään, juodaan ja rakastellaan
Päivänsäde ja menninkäinen
Yö jota ei ollutkaan
Vie mut minne vaan
Niin paljon me teihin luotettiin
Mustat päivät jäädä saa
Sunnuntaisin kuolee kuninkaat
Sua muistoistani pois en saa
Hän tanssi kanssa enkeleiden
Laulu rakkaudelle
Yötä vastaanottamaan
Tia-Maria
Särkyvää
Joutsenlaulu
Ihmisen poika
Särkynyt enkeli
Tia-Maria
Viivy aamukuuteen
Ihmisen poika
Yötä vastaanottamaan
Löysin paljon oikeaa
Kulkuripoika
Särkyvää
Trent Frederic

| Trent Frederic |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. helmikuuta 1998 (ikä 27) St. Louis, Missouri, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  92 kg
Seura
Seura:  Edmonton Oilers
Sarja:  NHL
Pelinumero:  21
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Providence Bruins (AHL) Boston Bruins (NHL)
NHL-varaus:  29. varaus, 2016 Boston Bruins
Trent Frederic (s. 11. helmikuuta 1998 St. Louis, Missouri) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-joukkue Edmonton Oilersia. Boston Bruins varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 29. pelaajana vuonna 2016. Ennen Bruinsiin siirtymistään Frederic edusti Yhdysvaltain NCAA-yliopistosarjassa pelaavan Wisconsinin yliopiston jääkiekkojoukkuetta. Elokuussa 2023 Frederic teki Bruinsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 4,6 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maaliskuussa 2025 Bruins kauppasi Fredericin New Jersey Devilsiin vaihdossa Petr Hauserin pelaajaoikeuksiin. Devils kuitenkin kauppasi Fredericin Edmonton Oilersiin vaihdossa Shane Lachancen pelaajaoikeuksiin. Bruins kauppasi vielä Max Jonesin ja Hauserin pelaajaoikeudet Oilersiin täydentäen kolmen joukkueen kaupan.
Amotz Zahavi

Amotz Zahavi
Amotz Zahavi (1. tammikuuta 1928 Petah Tikva, Palestiinan brittiläinen mandaatti – 12. toukokuuta 2017) oli israelilainen evoluutiobiologi ja lintutieteilijä.
Zahavi väitteli filosofian tohtoriksi Tel Avivin yliopistossa 1970. Hän tutki perusteellisesti arabiantimalin elämää ja julkaisi useita evoluutioteoriaa käsitteleviä kirjoituksia. Hän oli perustamassa Israelin luonnonsuojeluyhdistystä.
Zahavi oli Tel Avivin yliopiston eläintieteen emeritusprofessori. Hänen puolisonsa oli biologi Avishag Zahavi.
Julkaisuja

Zahavi, A. (1975) Mate selection - a selection for a handicap. Journal of Theoretical Biology. 53: 205-214.
Z ahavi, A. (1977) The cost of honesty (Further remarks on the handicap principle). Journal of Theoretical Biology. 67: 603-605.
Zahavi, A. and Zahavi, A. (1997). The handicap principle: a missing piece of Darwin's puzzle. Oxford University Press. Oxford. ISBN 0-19-510035-2
Prostituutio antiikin Kreikassa

Kurtisaani ja hänen asiakkaansa. Punakuvioinen maljakko noin vuodelta 430 eaa. Ateenan arkeologinen kansallismuseo.
Prostituutio oli antiikin Kreikassa osa ihmisten jokapäiväistä elämää. Kreikan tärkeimmissä kaupunkivaltioissa ja satamakaupungeissa prostituutio oli tärkeä elinkeino. Yhteisö ei juuri paheksunut julkista prostituutiota ja ilotalot toimivat avoimesti. Ateenassa jopa laskettiin lainsäätäjä Solonin ansioksi huokeahintaisten valtiollisten ilotalojen perustaminen. Prostituutio kuitenkin kosketti miehiä ja naisia eri tavoin: kaikenikäiset naiset ja nuoret miehet myivät itseään asiakkaille, jotka olivat pääsääntöisesti miehiä.
Naisten prostituutio

Pseudo-Demosthenes julisti 300-luvulla eaa. tribunaaliin kokoontuneiden kansalaisten edessä: ”Meillä on kurtisaanit ilonpitoon, jalkavaimot saadaksemme jokapäiväisen huolenpitomme ja aviopuolisot, jotta saisimme laillisia lapsia; he ovat myös kotimme uskollisia vartijoita.” Vaikka todellisuus olikin vähemmän karrikoitu, niin selvää on, että kreikkalaiset miehet eivät tunteneet moraalisia ongelmia prostituoitujen hyväksikäytöstä.
Samanaikaisesti lait kohtelivat erittäin ankarasti miesten suhteita avioliitossa olevien vapaiden naisten kanssa. Aviorikostapauksissa petetyllä aviomiehellä oli oikeus jopa tappaa itse teossa tavattu avioliittoa loukannut osapuoli; sama päti myös raiskauksen kohdalla. Miesten keskimääräinen avioitumisikä oli noin 30 vuotta, joten halutessaan heteroseksuaalisia suhteita nuorilla ateenalaisilla miehillä ei ollut muuta mahdollisuutta kuin kääntyä orjien tai prostituoitujen puoleen.
Naisasiakkaille suunnattu naisprostituutio on vaikeasti todistettava ilmiö. Platonin Pidoissa (191e 2–5) komediakirjailija Aristofanes esittää kuuluisan tarinan Eros-jumalasta ja mainitsee siinä yhteydessä termin ἑταιρίστριαι (hetairístriai). Hänen mukaansa ”naiset, jotka syntyvät primitiivisistä naisista, eivät ole kiinnostuneita miehistä, vaan pitävät naisia parempina, ja siitä tulee käsite hetairístriai”. Oletettavasti kyseessä ovat prostituoidut, jotka myyvät palveluitaan lesboasiakkaille. Myös Lukianos Samosatalainen kiinnittää huomionsa tähän tapaan teoksessaan Ilotyttöjen rupatteluja (V), mutta on mahdollista, että kyseessä on yksinkertaisesti kirjoittajan viittaus Platonin tekemään tekstiin.
Naisten prostituutio > Itsenäiset prostituoidut

Astetta ylempänä olivat itsenäisesti työskentelevät prostituoidut, jotka pyydystivät asiakkaitaan kaduilla. Paitsi että he esittelivät omaa sulokkuuttansa suoraan mahdollisille asiakkaille, he turvautuivat myös mainonnallisiin temppuihin. On näet löydetty sandaaleita, joiden pohjaan oli muokattu kuvio, joka jätti merkin ΑΚΟΛΟΥΘΙ (AKOLUTHI, ”seuraa minua”) maahan painettuna. He käyttivät myös meikkiä, luultavasti eivät kovinkaan hillitysti. Keskikomedian edustaja Eubulos tekee naurunalaisiksi ”lyijyvalkoisella töhrityt ja – – poskensa marjamehulla sivelevät” kurtisaanit.
Itsenäisillä prostituoiduilla oli hyvin erilaiset taustat. Jotkut heistä olivat metoikkien vaimoja, jotka eivät löytäneet muuta työtä kaupungista, johon olivat tulleet, tai köyhiä leskiä tai entisiä pornē-luokan prostituoituja, jotka olivat onnistuneet ostamaan itsensä vapaiksi, usein lainan avulla. Ateenassa prostituoitujen tuli rekisteröityä kaupunkivaltion virastossa ja maksaa eräänlainen vero. Jotkut naiset pystyivät vaurastumaan tällä työllä. Ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Koptoksessa, roomalaisessa Egyptissä prostituoitujen matkakulu (eräänlainen tullimaksu) oli 108 drakhmaa, kun se muilta naisilta oli vain 20 drakhmaa.
Itsenäisten prostituoitujen hinnat ovat erittäin vaikeasti arvioitavissa. Ne todennäköisesti vaihtelivat hyvinkin paljon. 300-luvulla eaa. Theopompos toteaa, että toisen ryhmän prostituoidut maksoivat yhden staterin eli neljä drakhmaa, ja ensimmäisellä vuosisadalla eaa. epikurolainen filosofi Filodemos Gadaralainen (siteerattu Anthologia Palatinassa, V 126) mainitsee sarjalippujärjestelmän, jossa kaksitoista käyntiä maksoi viisi drakhmaa. Toisella vuosisadalla Lukianos Samosatalaisen dialogissa Ilotyttöjen rupatteluja prostituoitu Ampelis piti viiden drakhman summaa käyntiä kohden keskinkertaisena hintana (8, 3). Samassa tekstissä nuori neitsyt voi pyytää yhden minan eli sata drakhmaa, ja jopa kaksi minaa, jos asiakas on vastenmielinen (7, 3). Toisin sanoen nuori ja kaunis prostituoitu saattoi vaatia korkeampaa hintaa kuin hänen jo ikääntyneempi kollegansa, joskin kuvista voimme nähdä, että oli olemassa myös markkinat vanhempien naisten prostituutiolle. Kaikki riippui tietenkin myös siitä, halusiko asiakas käyttää prostituoitua yksinoikeudella. Oli olemassa myös sellaisia järjestelyjä, että kaverusten ryhmä osti yhdessä prostituoidun ja jakoi käyttöajan niin, että jokaisella ryhmän jäsenellä oli oma aikansa.
Itsenäisten prostituoitujen luokkaan voidaan sijoittaa myös muusikot ja tanssijattaret, jotka toimivat miehisten pitojen yhteydessä. Aristoteles teoksessaan Ateenan valtiomuoto (L.2) mainitsee tietyn virkamiesryhmän, astynomit, joiden tehtäviin kuului valvoa, että huilunsoittajattaria sekä lyyran ja kitharan soittajia ei vuokrattaisi iltaa kohden yli kahden drakhman edestä. Seksuaaliset palvelut olivat selvästi osa vuokraamista ja niiden hinnoittelu, vaikka astynomit valvoivat asiaa, tahtoi tulla jatkuvasti korkeammaksi ajan myötä.
Naisten prostituutio > Hetairat

Hetairat olivat prostituoitujen hierarkian ylintä tasoa. Päinvastoin kuin alemmat luokat, he eivät tyytyneet tarjoamaan yksinomaan seksipalveluja eivätkä heidän tehtävänsä olleet yhtä tarkoin rajattuja. Kirjaimellisesti ἑταίρα (hetaíra) tarkoittaa toveria. Eräässä mielessä heitä voidaan verrata japanilaisiin geishoihin, koska he olivat saaneet perusteellisen kasvatuksen ja pystyivät ottamaan osaa sivistyneisiin keskusteluihin. Spartan naisia lukuun ottamatta hetairat olivat ainoita kreikkalaisia naisia, jotka olivat täysin vapaita ja saattoivat itse hallita omaisuuttaan.
Aspasia, Perikleen rakastajatar, oli viidennen vuosisadan eaa. kuuluisin nainen. Hän oli syntyjään Miletoksesta ja sai siten ulkomaalaisen statuksen Ateenassa. Hän veti puoleensa Sofoklesta, Feidiasta ja jopa Sokratesta ja hänen oppilaitaan. Plutarkhoksen mukaan (Perikleen elämä, XXIV, t) ”hän dominoi kaikkein vaikutusvaltaisimpia poliitikkoja ja herätti filosofeissa mielenkiinnon, joka ei ollut kovin vähäinen ja kapea-alainen”.
Tiedämme useiden hetaroiden nimet. Klassisella kaudella oli Theodote, joka oli Alkibiadeen ystävä ja jonka kanssa Sokrates keskustelee Ksenofonin Muistelmissa (III, 11, 4). Oli myös Neaira, joka oli Pseudo-Demostheneen erään puheen kohde sekä Fryne, joka oli Knidoksen Afroditen mallina – kyseessä on Praksiteleen mestarityö ja kuvattu nainen oli siis hänen rakastajattarensa, mutta samalla myös Hypereideen, ateenalaisen poliitikon ja puhujan, kumppani; Hypereides puolusti Frynetä tämän jumalanpilkkaa koskevassa oikeudenkäynnissä. Tunnettuihin hetairoihin kuuluu myös Leontine, Epikuroksen elämänkumppani, joka oli itsekin filosofi. Hellenistiseltä kaudelta voidaan mainita Tythonike, joka oli Harpaloksen, Aleksanteri Suuren rahastonhoitajan rakastajatar ja vielä Thais, itse Aleksanteri Suuren rakastajatar ja myöhemmin Ptolemaios I:n rakastajatar.
Jotkut näistä hetaroista olivat hyvin varakkaita. Ksenofon kuvailee Theodoten eläneen orjien ympäröimänä, pukeutuneen äveriäästi sekä omistaneen suuren ja ylellisen asunnon. Eräät heistä erottuivat suuren tuhlaavaisuutensa tähden. Niinpä kerrotaan että eräs Rhodopis, runoilija Sapfon veljen vapauttama egyptiläinen orja ja kurtisaani, rakennutti pyramidin. Herodotos (II, 134–135) ei usko tätä kertomusta, mutta kuvailee erittäin kalliin piirtokirjoituksen, jonka kurtisaani kustansi Delfoihin. Kurtisaanien hinnat vaihtelivat erittäin paljon, mutta olivat merkittävästi korkeammat kuin tavallisilla prostituoiduilla. Uudessa komediassa hinnat vaihtelivat 20 ja 60 minan välillä, kun kyse ei ollut ennalta määritellystä kestosta. Menandros näytelmässään Ärmätti (säkeet 128–130) mainitsee kurtisaanin, joka ansaitsee kolme minaa päivässä eli enemmän kuin kymmenen pornē-luokan prostituoitua yhteensä. Jos on uskominen Aulus Gelliusta (Attikan öitä I.8), niin klassisen aikakauden kurtisaanit saattoivat ansaita jopa 10 000 drakhmaa yöltä.
Naisten prostituutio > Temppeliprostituutio

Kreikassa ei tunnettu temppeliprostituutiota samassa mittakaavassa kuin sitä esiintyi muinaisessa Lähi-idässä. Ainoat asiaa koskevat tiedot liittyvät kreikkalaisen maailman reuna-alueisiin kuten Sisiliaan, Kyprokseen, Pontoksen kuningaskuntaan tai Kappadokiaan. Poikkeuksen tekee Korintin Afroditen temppeli, jossa oli merkittävä orjattarien ryhmä aina klassiselta kaudelta lähtien. Niinpä noin vuonna 464 eaa. eräs Ksenofon, Korintin kansalainen ja kävelykilpailun sekä viisiottelun Olympian kisojen voittaja, omisti Afroditelle kiitoksen osoituksena sata nuorta tyttöä temppelin palvelukseen. Tästä on säilynyt tietoja eräässä Pindarokselta tilatussa laulussa (122 Snell), jossa ylistetään ”hyvin vastaanottavaisia ja palvelevia neitoja ylellisessä Korintissa.” Roomalaisella ajalla temppeli oli Strabonin mukaan (VIII, 6, 20) vauras ja omisti tuhatkunta orjaa, jotka toimivat temppeliprostituoituina.
Naisten prostituutio > Sparta

Spartassa tilanne oli jossakin määrin toinen kuin muissa antiikin Kreikan kaupunkivaltioissa: kerrotaan, että siellä ei asunut yksikään pórnē. Plutarkhos (Lykurgoksen elämä IX, 6) selittää tätä seikkaa jalometallien puuttumisella alueen luonnonvaroista ja siten todellisen rahan puutteella. Spartassa käytettiin rautaista rahaa, jota ei hyväksytty maksuvälineenä missään muualla. Siksi kukaan ilotalonpitäjä ei olisi halunnut asettua Spartaan. Arkaaisen ja klassisen kauden osalta Spartasta ei tosiaankaan ole löydetty ainoatakaan jäännettä, joka kertoisi yleisen prostituution olemassaolosta. Ainoa kutkuttava jäänne on 500-luvulta eaa. peräisin oleva vaasi, joka esittää naisia soittamassa aulosta miesten pidoissa. Kuitenkin on todennäköistä, että kuva ei esitä tuon ajan Spartan todellisuutta, vaan että kyseessä on yksinkertaisesti ikonografinen teema. Lisäksi siivekkään demonin kuvaaminen sekä hedelmien, vihannesten ja alttarin läsnäolo kuvassa antavat aihetta olettaa, että kyseessä on eräänlainen rituaalinen banketti, joka on järjestetty todennäköisesti jonkin hedelmällisyyteen liittyvän jumaluuden kunniaksi. Tällainen saattoi olla esimerkiksi Artemis Orthia tai Apollon Hyakinthios.
Sitä vastoin klassisella kaudella Spartassa kyllä oli hetairoita. Athenaios kertoo kurtisaaneista, joiden kanssa Alkibiades seurusteli ollessaan maanpaossa Spartassa (415–414 eaa.). Ksenofon kertoo teoksessan Hellenika Spartassa 300-luvun alkupuolella eaa. tapahtuneesta Kinadonin salaliitosta ja tarkentaa, että päähenkilö karkotettiin kaupungista sillä tekosyyllä, että oli tarpeen pidättää ”erittäin kaunis nainen, jota syytettiin siitä, että hän vietteli kaikki, niin vanhat kuin nuoretkin lakedaimonilaiset (spartalaiset), jotka tulivat Auloniin”.  Kyseessä on ollut todennäköisesti hetaira.
Ainakin 200-luvulta eaa. lähtien suuret määrät ulkomaista rahaa oli liikkeellä Lakoniassa. Tällöin Sparta joutui täydellisesti mukaan muiden kreikkalaisten kaupunkien tapoihin ja normeihin. Hellenistisellä kaudella Polemon Ilionilainen kuvaa teoksessaan Lakedaimonin lahjat kuuluisaa hetairaa, Kottinaa, ja pronssista lehmää, jonka tämä lahjoitti uhriksi. Kirjoittaja lisää, että vielä hänenkin aikanaan eräänlaisena kuriositeettina näytettiin ilotaloa, jota Kottina oli pitänyt lähellä Dionysos-temppeliä.
Naisten prostituutio > Prostituutio kirjallisuudessa

Uuden komedian aikakaudella prostituoidut tulivat orjien tapaan todellisiksi komedioiden tähdiksi. Tähän voidaan löytää useita eri syitä. Siinä missä vanha komedia käsitteli poliittisia aiheita, uusi komedia oli kiinnostunut yksityisistä ihmisistä ja ateenalaisten arkielämästä. Lisäksi teatterin näyttämö esitti aina julkista ulkotilaa, jossa hyvin kasvatetut naiset eivät juurikaan voineet liikkua säädyllisyyssäädöksistä johtuen. Ainoat naiset, joille yksin ulkona liikkuminen oli tavallista, olivat juuri prostituoidut.
Niinpä uuden komedian juonet turvautuivat usein prostituoituihin. ”Niin kauan kuin on juonikkaita orjia, ankaria isiä, kunniattomia parittajia ja hyväileviä kurtisaaneja, Menandros elää”. Kurtisaani saattoi olla nuori ja kokematon, näytelmän toinen päähenkilö ja nuoren miespäähenkilön rakastettu. Tässä tapauksessa hyveellinen ja vapaa nainen oli alistettu prostituutioon sen jälkeen, kun hänet oli hylätty tai hän oli joutunut merirosvojen sieppaamaksi (näin tapahtuu esimerkiksi Menandroksen komediassa Samoksen nainen). Lapsen todelliset vanhemmat tunnistavat hänet kehtoon jätetyn esineen avulla, ja näin nuori nainen vapautuu ja voi solmia avioliiton. Prostituoitu oli myös suosittu sivurooli, jolloin prostituoidun suhde nuoren rakastajan ystävän kanssa kohoaa komedian toiseksi rakkaustarinaksi. Komediassaan Välitystuomio Menandros loi vastoin perinteisiä himokkaiden prostituoitujen kuvauksia hyväsydämisen kurtisaanin, joka sallii näytelmän onnellisen lopun.
Sitä vastoin kreikkalaisten esittämissä utopiamaailmoissa tai ihanneyhteiskunnassa ei useinkaan ole sijaa prostituoiduille. Aristofaneen näytelmässä Naishallitus (392 eaa.; säkeet 716–719) sankaritar Praksagora kieltää heidät ihannevaltiossa: ”kaikkien huorien, kuinka paljon heitä onkaan, haluan lopettavan heidän toimintansa – – varatakseni näille naisille nuorten miestemme viriilin voiman”.  Prostituoidut koetaan tässä tavallisten naisten epälojaaleina kilpailijoina. Platon puolestaan teoksessaan Valtio (III. 404d) tuomitsee Korintin prostituoidut samasta syystä kuin attikalaiset sokerileivokset, nimittäin siksi, että molemmat tuovat ihanneyhteiskuntaan liiallista ylellisyyttä ja häiriötä. Hellenistisellä kaudella myös Krates Thebalainen (jota Diodoros Sisilialainen siteeraa kohdassa II, 55–60) kuvaa ihannevaltiota, jossa naiset ja lapset ovat Platonin Valtion tapaan yhteistä omaisuutta ja jossa myös prostituutio on julistettu pannaan.
Miesten prostituutio

Antiikin Kreikassa oli myös runsaasti miespuolisia prostituoituja (πόρνοι, pórnoi) . Osa heistä tarjosi palveluitaan naispuolisille asiakkaille ja gigolojen esiintymisestä on todisteita jo klassiselta kaudelta. Niinpä Aristofanes näytelmässään Rikkaus kuvaa vanhaa naista, joka on tuhlannut kaikki varansa nuoreen rakastajaan, joka lopulta hylkää naisen. Suurin osa miesprostituoiduista palveli kuitenkin aikuisia miehiä.
Miesten prostituutio > Prostituutio ja pederastia

Päinvastoin kuin naisten prostituutio, joka kosketti kaiken ikäisiä naisia, miesten prostituutio oli pääsääntöisesti nuorukaisiässä olevien tehtävä. Pseudo-Lukianos teoksessaan Erōtes eli Amores (25–26) kirjoittaa:
»Nainen on aina neitseellisestä puberteetistaan lähtien ja keski-ikään saakka, ennen kuin viimeiset vanhuuden rypyt ovat uurtaneet hänen viehätysvoimaansa, miesten hyväilyjen ja hellyyden arvoinen, ja kun hän on ylittänyt tämän kauneuden aikakauden, niin hänen kokemuksensa voi vielä kertoa kaunopuheisesti enemmän kuin nuorten poikien. Mutta sellainen, joka on mieltynyt nuoriin parikymppisiin miehiin, vaikuttaa minusta itsekin häpeällisten nautintojen perässä juoksijalta, joka seuraa kaksimielistä Venusta. Tällaisen kullannupun jäsenet ovat kuin miehellä vahvoja ja voimakkaita. Niin hieno kuin oli hänen leukansa, se muuttui karheaksi, kun parta tuli sitä kehystämään ja hänen pyöreät reitensä ovat peittyneet karvoihin.»
Ikäkausi, jonka aikana nuorukaiset olivat haluttuja, alkoi puberteetista ja jatkui aina nuorukaisen parrankasvuun saakka. Karvaisuus oli kreikkalaisille erityisen epämiellyttävä asia. Silti tunnettiin myös heittiöitä, jotka säilyttivät suhteensa kasvaneeseen nuorukaiseen, mutta joka oli kuitenkin ajellut kaikki karvansa.
Kun naisten prostituutio ei ollut kreikkalaisille mikään skandaalin aihe, niin sitä ei ollut myöskään miesten prostituutio. Orjapoikien ilotalot toimivat avoimesti, eivätkä suinkaan ainoastaan Pireuksen, Kerameikoksen tai Lykabettoksen pahamaineisissa kortteleissa, vaan kaikkialla kaupungeissa. Eräs eittämättä kaikkein kuuluisimmista nuorista poikaprostituoiduista oli Platonin dialogissa Faidon esiintyvä Faidon Elisläinen, joka joutui kotikaupunkinsa valtauksen yhteydessä vangiksi ja sitten myös toimimaan prostituoituna. Hän työskenteli ilotalossa kunnes Sokrates huomasi hänen kauneutensa ja älykkyytensä sekä osti varakkaiden ystäviensä avulla tämän vapaaksi. Varsin nopeasti nuorukainen kohosi filosofin oppilaaksi ja antoi nimensä yhdelle Platonin dialogeista, jossa kerrotaan Sokrateen kuolemaa edeltäneistä viimeisistä hetkistä.  Kreikan kaupunkivaltiot keräsivät myös veroa prostituoiduilta. Puheessaan Timaiosta vastaan (I, 74) tunnettu puhuja Aiskhines kuvailee tarkasti oikeudelle miesbordellia. Tällaisten talojen asiakkaita ei mitenkään rangaistu lainsäädännöllä niiden käytöstä, eikä sitä tehnyt myöskään yleinen mielipide.