stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Meskaliinikaktus
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Rusomeskaliinikaktus – Lophophora williamsii
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Lophophora williamsii:  Wikidata: Q271937  Wikispecies: Lophophora williamsii  ARKive: lophophora-williamsii  CoL: 3W3VX  EoL: 486998  EPPO: LOFWI  FNA: 242413607  GBIF: 5384220  GRIN: 22667  iNaturalist: 164777  IPNI: 143606-2  IRMNG: 11275532  ITIS: 503551  IUCN: 151962  NatureServe: 2.139920  NCBI: 130138  Observation.org: 425184  Open Tree of Life: 543120  PalDat: Lophophora_williamsii  Plant List: tro-5101145  PLANTS: LOWI  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:143606-2  Species+: 19543  Tropicos: 5101145  WFO: wfo-0001287424 
Echinocactus williamsii:  Wikidata: Q12157020  CoL: 38GN2  GBIF: 7284230  GRIN: 14813  IPNI: 87800-2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:2782425-4  Tropicos: 5105286  WFO: wfo-0000661079 
Meskaliinikaktuksen luonnollinen esiintymisalue.
Metooppi

Metooppi (merkitty kirjaimella a) doorilaisessa friisissä.
Metooppi (m.kreik. μετόπη, metopē) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassisessa arkkitehtuurissa suorakulmainen laatta doorilaista pylväsjärjestelmää edustavan rakennuksen friisissä. Metoopit vuorottelevat doorilaisessa friisissä triglyfien kanssa. Metooppilaatta voi olla joko sileä tai koristeltu reliefein tai maalauksin.
Yksi Parthenonin friisin metoopeista, jossa on reliefikuva keskenään kamppailevista kentaurista ja lapiitista.
Metoopit olivat suunnilleen yhtä korkeita kuin niiden viereiset triglyfit, mutta leveämpiä ja suurin piirtein neliön muotoisia. Metooppien reliefikoristelu esitti kreikkalaisissa temppeleissä yleensä jotakin mytologista aihetta. Joskus metooppeihin kiinnitettiin esimerkiksi kilpiä.
Antiikin metoopeista tunnetuimmat ovat Parthenonin friisin 92 metooppia, joissa kuvataan kentauromakhiaa eli kentaurien ja lapiittien välistä taistelua. Niiden säilyneet laatat ovat nykyisin pääosin British Museumissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta metooppi Wikimedia Commonsissa
Metrojupakka

Metrotoimikunnan järjestämä koe­radan vastaan­otto­tilaisuus vuonna 1972. Kuvassa toimitus­johtaja Unto Valtanen, yli­pormestari Teuvo Aura ja apulais­kaupungin­johtaja Veikko O. Järvinen.
Metrojupakka on vuonna 1981 ilmi tullut lahjusskandaali, johon liittyen metrotoimiston johtaja Unto Valtanen tuomittiin lahjusten ottamisesta Siemensiltä Helsingin metron suunnittelun ja rakennuksen aikana. Metro aloitti liikenteen 1. kesäkuuta ja vihittiin virallisesti käyttöön 2. elokuuta 1982.
Uudenmaan lääninhallitus antoi lokakuussa vuonna 1981 lausunnon, jonka mukaan Helsingin entinen kaupunginjohtaja Teuvo Aura, metrotoimiston johtaja Unto Valtanen ja metrotoimikunta olivat ylittäneet toimivaltansa ja laiminlyöneet velvollisuutensa metron rakentamiseen liittyvissä asioissa. 9. elokuuta Helsingin kaupunginhallitus pidätti Valtasen heti virastaan.
Metron videolaitteet oli tilattu Siemensiltä vastoin Helsingin ylipormestarin Raimo Ilaskiven toivomusta. Siemens jätti 26. elokuuta pyynnön saada perua videotarjous. Yhtiön perustelujen mukaan paikkaansa pitämättömät syytökset ja väitteet lahjonnasta olivat vahingoittaneet sen mainetta.
Unto Valtanen pidätettiin epäiltynä lahjusten vaatimisesta Siemensiltä. Tammikuussa 1983 Helsingin kaupungin virallinen syyttäjä, 1. kaupunginviskaali Jorma Uski aloitti poliisitutkinnat metrosotkuista. Helsingin kaupunginvaltuuston valiokunnan johtajan Harri Holkerin 15-henkisen ryhmän tuli selvittää, oliko metron rakentamisessa toimittu kaupungin edun vastaisesti ja mihin toimenpiteisiin kaupungin tulisi ryhtyä. Valiokunnan toiminta kesti vuoden ajan. Metrotoimiston johtajan Unto Valtasen osalta ratkaisevaksi koko jutun käsittelyn aikana muodostui kysymys siitä, oliko hän virkamies vai työsuhteessa Helsingin kaupunkiin.
Oikeudenkäynnit

Helmikuussa Helsingin kaupunginhallituksen 17 jäsentä, muun muassa kaupunginjohtaja Raimo Ilaskivi, neljä metrotoimikunnan jäsentä, Unto Valtanen, Teuvo Aura ja kaupungin rahoitusjohtaja Erkki Linturi, saivat syytteet virkavirheestä. Helsingin raastuvanoikeus, jonka istunto pidettiin säätytalossa, totesi, että vuonna 1976 metrotoimikunta oli allekirjoittanut Strömbergin ja Valmetin perustaman Metrovaunut-yhtiön kanssa sopimuksen, joka koski kolmentoista kuusivaunuisen metrojunan valmistamista Suomessa. Kauppahinta oli 345 miljoonaa markkaa. Kauppa tehtiin metrotoimikunnan päätöksellä ohi kaupunginvaltuuston ilman tarjouskilpailua, ja asiakirjat julistettiin salaisiksi.
Oikeudenkäyntisarjan lopputuloksena kaikki syytteet hylättiin. Metrotoimiston lahjusepäilyt johtivat oikeuskansleri Kai Kortteen määräyksestä erilliseen oikeuskäsittelyyn, jossa korkein oikeus totesi vuonna 1985 useiden henkilöiden syyllistyneen lahjusten ottoon. Vuonna 1987 metrotoimiston johtajan virasta pidätetty Unto Valtanen tuomittiin lahjusten ottamisesta Siemensiltä yhdeksäksi kuukaudeksi ehdottomaan vankeuteen. Oikeus katsoi päätöksessään Valtasen kaupungin virkamieheksi. Muiden kohdalla syytteet hylättiin vanhentuneina.
Mesimäyrä

| Mesimäyrä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Näätäeläimet Mustelidae
Suku::  Mellivora
Laji::  capensis
Kaksiosainen nimi
 Mellivora capensis  (Schreber, 1776) 
 Mesimäyrän levinneisyys
Katso myös
   Mesimäyrä Wikispeciesissä   Mesimäyrä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mesimäyrä (Mellivora capensis) (tunnetaan myös nimillä hunajamäyrä ja rateli) on Afrikassa ja Länsi- ja Etelä-Aasiassa tavattava näätäeläin. Mesimäyrää esiintyy erityisesti Kalaharin aavikolla.
Eläimen nimi viittaa siihen, että mesimäyrät ovat persoja hunajalle.
Yleistä mesimäyrästä

Vaikkei mesimäyrä ole erityisen kookas, löytyy siltä rohkeutta hyökätä isompien kimppuun puolustautuessaan. Mesimäyrä on noin 80 senttimetriä pitkä (lisäksi häntä noin 20–30 senttimetriä) ja se painaa noin 15 kilogrammaa. Ne asuvat maahan kaivamissaan koloissa.
Ravinto

Mesimäyrä syö ravinnokseen muun muassa jyrsijöitä, liskoja, skorpioneja ja käärmeitä. Mesimäyrät ovat immuuneja käärmeiden myrkyille, jopa huomattavan kokoisille ja myrkyllisille käärmeille. Lisäksi mesimäyrät ovat persoja hunajalle. Mesimäyrä on taitava kiipeämään ja se syö myös linnunpoikasia. Mesimäyrän on yleensä matkattava pitkiäkin matkoja ravintoa etsiessään.
Joskus mesimäyrät käyttävät myös haaskoja ravintonaan, jos muut saaliit ovat erityisen niukassa.
Lisääntyminen

Mesimäyrillä on tapana käyttää tiettyjä alueita käymälöinään. Ulosteen ja virtsan mukana käymälöihin jää hajuja mesimäyrästä. Naaras saa hajuista selville alueella mahdollisesti oleskelevista koiraista. Koiraat taas saavat hajuista selville, milloin naarailla on kiima-aika. Hajumerkit saattavat houkutella paikalle useita koiraita, jotka kaikki tavoittelevat naaraan suosiota.
Naaras ja koiras viettävät yhdessä noin 3–4 päivää. Mesimäyränaaraan kantoaika on noin 2 kuukautta.
Mesimäyrällä on kerralla vain yksi pentu, jonka se kasvattaa yksin. Pennuilla on samanlainen väritys kuin emollaan ja se toimii varoituksena muille eläimille. Vain alle puolet pennuista selviää aikuisiksi pesän ulkopuolisten rankkojen olosuhteiden takia.
Puolustautuminen

Mesimäyrällä on kaksi merkittävää puolustuskeinoa. Se erittää perärauhasistaan haisevaa ainetta, jota se tarpeen tullen ruiskuttaa vihollisensa päälle. Lisäksi mesimäyrän nahka on niin paksua ja löysää, ettei hyökkääjä saa siitä pitävää otetta. Esimerkiksi leopardilla saattaa kestää jopa tunti mesimäyrää pyydystäessä juuri tämän ominaisuuden takia.
Mesimäyrä kulttuurissa

Mesimäyrä tunnetaan meemiksi muodostuneesta vuonna 2011 nettiin ladatusta YouTube-videosta ”The Crazy Nastyass Honey Badger”, jossa mesimäyrä touhuaa pienistä välittämättä ja juontajaääni toteaa ihastuneena "Honey Badger Don't Give a Shit" (Mesimäyrä ei välitä paskaakaan). Eläimen sinnikkyys on liitetty eräisiin poliitikkoihin, jotka ovat ottaneet siitä oppia. Steve Bannonin Breitbart-uutissivusto käytti meemin lausahdusta mottonaan ja Bannon näki myös Donald Trumpissa mesimäyrän. Perussuomalaisten puheenjohtaja Riikka Purra on viitannut mesimäyriin  puheessaan.
Aiheesta muualla

Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Mellivora capensis (TSN 621929) itis.gov. Viitattu 29.10.2019. (englanniksi)
mesimäyrä – Mellivora capensis Laji.fi. Viitattu 29.10.2019.
Animal Diversity Web – ADW, Mellivora capensis, honey badger University of Michigan, Museum of Zoology. Viitattu 29.10.2019. (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Mellivora capensis:  Wikidata: Q173128  Wikispecies: Mellivora capensis  ADW: Mellivora_capensis  CoL: 3ZLBF  EoL: 328035  GBIF: 2433695  iNaturalist: 41834  IRMNG: 10709485  ITIS: 621929  IUCN: 41629  MDD: 1005860  MSW: 14001293  NCBI: 9664  Observation.org: 79452  Open Tree of Life: 923109  Paleobiology Database: 232916  Paleobiology Database: 232916  Species+: 9613 
Viverra capensis:  Wikidata: Q122421510  GBIF: 7447020  ZooBank: 979834AB-F550-42A8-9AC9-C0572D2F4AE5
Metretes

Metretes (m.kreik. μετρητής, metrētēs) eli amforeus metretes (ἀφμορευς μετρητής, amforeus metrētēs, ”standardiamfora”) eli amforeus (ἀμφορεύς, alun perin ἀμφιφορεύς, amfiforeus) eli kados (κάδος) oli antiikin kreikkalainen nesteiden tilavuusmitta, yksi amforallinen. Se oli suurin nestemitta ja vastasi 12 khusta. Attikalainen (ateenalainen) metretes oli nykymitoissa noin 39,39 litraa.
Metretes oli tärkein kreikkalainen nestemitta. Se oli 3⁄4 medimnoksesta, joka oli tärkein kuiva-ainemitta, ja sen vesimäärän paino vastasi 1+1⁄2 talenttia. Aiginalainen metretes oli attikalaista suurempi ja sen koko oli noin 54,56 litraa, suunnilleen saman verran kuin yksi persialainen artabe. Makedonialainen metretes oli saman suuruinen kuin attikalainen.
Keramiikassa kados oli eräs vaasien tyyppi. Roomassa kados (lat. cadus) oli kreikkalaisten viinien mittayksikkö, joka vastasi kreikkalaista metretestä eli amforeusta ja oli kooltaan 1+1⁄2 roomalaista amforaa, siinä missä roomalaisten viinien mittayksikkö oli roomalainen amfora (amphora, amphora quadrantal).
Muuntotaulukko

Muuntotaulukko attikalaisen mittajärjestelmän mukaisesti:
| Mittayksikkö (y) | Muuntokerroin (x)> 1 metrētēs = x × y | Muuntokerroin (x)> 1y = x × metrētēs |
| --- | --- | --- |
Kreikkalaiset
| – kyathos | 864 kyathosta | 1⁄864 metretestä |
| – oksybafon | 576 oksybafonia | 1⁄576 metretestä |
| – kotylē | 144 kotyleä | 1⁄144 metretestä |
| – ksestēs | 72 ksestestä | 1⁄72 metretestä |
| – hemikhūs | 24 hemikhusta | 1⁄24 metretestä |
| – khūs | 12 khusta | 1⁄12 metretestä |
| – keramion | 1+1⁄2 keramionia | 2⁄3 metretestä |
Kansainväliset (SI)
| – litra | 39,39 l | 0,025 metretestä |
Brittiläiset
| – pint | 69,33 imp pt | 0,014 metretestä |
| – gallona | 8,6 imp gal | 0,12 metretestä |
Yhdysvaltalaiset
| – pint | 83,262 US pt | 0,012 metretestä |
| – gallona | 10,4 US gal | 0,096 metretestä |
Metrologia

"Ensin täytyy mitata, jotta voi parantaa". Kuvassa äänenvoimakkuustason mittari.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Metrologia on tiede, joka tutkii mittaamista ja mittausyksiköitä.
Kansainvälinen yhteistyö metrologian alalla tapahtuu Bureau International des Poids et Mesures:n (BIPM) kautta. Toiminta perustuu kansainväliseen metrisopimukseen.
Suomessa metrologian alalla toimii ensisijaisesti Mittatekniikan keskus.
Metrologian keskeisiä käsitteitä ovat:
mittausepävarmuus
jäljitettävyys
kalibrointi
Arkipäivän elämän metrologiakysymyksiä syntyy esimerkiksi tankatessa autoa; antaako bensamittari oikean litramäärän tai neuvolassa, jossa mitataan lapsen paino ja pituus. Kaupankäynti ja teollinen toiminta on myös täynnä metrologiaa. Ruuvit ja mutterit eivät sovi yhteen automaattisesti sen takia että standardit vaativat niin, vaan sen takia, että niiden valmistukseen liittyy konkreettista mittaustyötä eli metrologiaa.
Kirjallisuutta

Perhoniemi, Tuukka: Mitan muunnelmat : miten määritämme maailmaa, ihmistä ja tietoa.  (Kertoo mittojen ja mittaamisen merkityksestä)  Helsinki:  Vastapaino, 2014.  ISBN 978-951-768-433-0
Messalina (vuoden 1960 elokuva)

| Messalina> Messalina, Venere imperatrice |
| --- | --- |
 Elokuvan ranskalainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Vittorio Cottafavi
Käsikirjoittaja:  Ennio De Concini, Mario Guerra, Carlo Romano, Duccio Tessari
Tuottaja:  Emo Bistolfi
Säveltäjä:  Angelo Francesco Lavagnino
Kuvaaja:  Marco Scarpelli
Leikkaaja:  Luciano Cavalieri
Lavastaja:  Franco Lolli
Pääosat:  Belinda Lee, Spiros Focas
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Cineproduzione Emo Bistolfi
Ensi-ilta:  12. maaliskuuta 1960 (Italia) 10. marraskuuta 1961 (Suomi)
Kesto:  96 min. (Italia)
Alkuperäiskieli:  italia
Tuotto:  316 955 418 liiraa (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
DBCult
Infobox OKNimi-testi OK: 
Messalina (ital. Messalina, Venere imperatrice, ”Venus-keisarinna Messalina”) on vuonna 1960 valmistunut italialainen elokuva, joka lajityypiltään edustaa historia-aiheista peplumia. Sen on ohjannut Vittorio Cottafavi. Elokuvan pääosaa, Rooman keisarin Claudiuksen puolisoa Messalinaa esittää brittiläinen Belinda Lee.
Juoni

Caligulan murhan jälkeen pretoriaanikaarti nostaa keisariksi Claudiuksen, joka nai nuoren Vestan neitsyen Valerian. Messalina-nimen ottanut keisarinna osoittautuu taitavaksi juonittelijaksi, joka tuhoaa julmasti vastustajansa. Messalinan rakastettu kenturio Lucius Maximus palaa sotaretkeltään Roomaan, jossa hänestä tulee Messalinan tahdoton kätyri. Senaattori Aulus Celsuksen salamurha saa Luciuksen silmät avautumaan ja estämään Messalinan ja ylimystön johtajan Caius Siliuksen suunnitteleman vallankaappauksen. Lopussa Messalina saa surmansa ja Lucius vetäytyy maaseudulle häneen rakastuneen Silvia-tytön kanssa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Belinda Lee  | … |  Valeria/Messalina   |
|  Spiros Focas  | … |  Lucius Maximus   |
|  Giancarlo Sbragia  | … |  Aulus Celsus   |
|  Carlo Giustini  | … |  Lucius Geta   |
|  Giulio Donnini  | … |  Narcissus   |
|  Arturo Dominici  | … |  Caius Silius   |
|  Arianna Galli  | … |  Silvia   |
|  Marcello Giorda  | … |  Claudius   |
|  Annie Gorassini  | … |  prostituoitu    |
|  Mino Doro  | … |  Sulpicius   |
|  Aroldo Tieri  | … |  Pirgus Pollinices   |
|  Giuliano Gemma  | … |  Marcellus   |
|  Lia Angeleri  | … |  Vipidia   |
|  Vittorio Congia  | … |  Ortotragus   |
|  Spartaco Nale  | … |  Tibulenus   |
|  Vladimiro Fochi  | … |     |
|  Mimmo Poli  | … |  Bacchukseksi pukeutunut humalainen   |
|  Pietro De Giulio  | … |     |
|  Nino Orsini  | … |     |
|  Bruno Scipioni  | … |     |
|  Benito Stefanelli  | … |     |
|  Calisto Calisti  | … |     |
|  Bruna Cealti  | … |     |
|  Giorgio Zucca  | … |     |
|  Nando Angelini  | … |  Glaucus, Armenian sodan veteraani   |
|  Alfio Caltabiano  | … |     |
|  Antonio Corevi  | … |     |
|  Gilberto Mazzi  | … |  konsuli   |
|  Roberto Caporale  | … |     |
|  Alberto Plebani  | … |     |
|  Paola Di Mario  | … |     |
|  Jeanine Handy  | … |  tanssijatar   |
|  Ennio Sammartino  | … |  tanssija   |
|  Paola Gargaloni  | … |     |
|  Bruno Pagliani  | … |     |
|  Pix Mullet  | … |     |
Tuotanto ja vastaanotto

Technirama-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä kuvattu Messalina on dialogiin perustuva draamaelokuva, jossa on vain vähän peplumille tyypillisiä toimintajaksoja tai komiikkaa. Historiallista aihettaan vapaasti tulkitseva tarina etenee hitaasti mutta sujuvasti ja saa lopussa jännittävän huipennuksensa. Elokuvan lavastus on komea, mutta sen ulkokohtaukset näyttävät kovin vaatimattomilta. Messalina rakentuu pitkälti kohtalokkaan Belinda Leen varaan, jonka rakkausjutut ja varhainen kuolema herättivät aikanaan suurta huomiota. Sivuosassa nähdään myöhemmin maineeseen noussut Giuliano Gemma.
Cottafavin elokuvaa on pidetty lukuisista Messalina-kuvauksista parhaana. Sen aikalaiskritiikki oli kuitenkin varsin negatiivinen. Arvostelijoiden mukaan Messalinan tarina ja dialogi olivat heikkoja ja Belinda Leen esittämä ”nykyaikainen vamppi” psykologisesti epäuskottava. Tämä ei silti ole kokonaan näyttelijän vika. Cottafavi on itse todennut, ettei hän juurikaan pidä elokuvasta, joka on liian dekoratiivinen ja tarinaltaan epäkiinnostava. Messalina oli ohjaajan mielestä henkilönä jo alun perin häiriintynyt, patologinen tapaus, josta on mahdotonta löytää mitään inhimillistä.
DVD-julkaisut

Elokuva on saatavilla laadultaan kohtalaisena saksalaisena DVD-julkaisuna, joka sisältää myös englanninkielisen ääniraidan.
Aiheesta muualla

Messalina Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Messalina Elonet.
Metrokles

Metrokles (m.kreik. Μητροκλῆς, s. noin 300 eaa.) oli kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän opiskeli Aristoteleen peripateettisessa koulussa, ja lopulta hänestä tuli Krates Thebalaisen seuraaja. Krates nai Metrokleen sisaren Hipparkhian.
Diogenes Laertios kertoo, kuinka Metrokles kääntyi kyynikoksi. Erään tarinan mukaan hän olisi pieraissut kerran harjoitellessaan puheen pitämistä, ja tämän masentamana hän sulkeutui kotiinsa ja aikoi tehdä itsemurhan näännyttämällä itsensä nälkään. Krates vieraili hänen luonaan ja selitti, että hänen tekonsa oli täysin luonnon mukaista ja siksi siinä ei ollut mitään hävettävää. Tämän jälkeen Krates pieraisi itsekin näyttääkseen kuinka luonnollista se on. Hän oli etukäteen syönyt linssejä tätä tarkoitusta varten. Näin Metrokles pääsi irti häpeästään.
Tarina osoittaa, kuinka kyynikot halusivat hylätä sosiaaliset konventiot elääkseen luonnonmukaista elämää. Myös linsseillä oli kaasunmuodostuksen lisäksi symbolinen merkitys, sillä kyynikot ylistivät niitä usein vaatimattomana mutta tehokkaana ruokana. Näin saatettiin hylätä yleiset mieltymykset, jossa ruoka valittiin maun ja hienouden perusteella. Tarina on myös osoitus kyynikoiden tavasta käyttää huumoria moraalisten opetusten välittämisessä: Metrokles ei taipunut Krateen järkiperäisten argumenttien edessä, mutta pääsi synkkyydestään kun Krates teki saman epäkohteliaan mutta luonnollisen ja yleisesti hauskana pidetyn teon.
Aiheesta muualla

Diogenes Laertios: Metrokleen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Diogenes Laertios: Metrokleen elämäkerta (kreikaksi)
Internet Encyclopedia of Philosophy: Metrocles (englanniksi)
Antiikin filosofia  Kyyninen koulukunta
| --- | --- |
Kreikkalainen aika:   Antisthenes  Diogenes  Monimos  Onesikritos  Filiskos  Krates  Hipparkhia  Metrokles  Kleomenes  Bion  Menippos  Menedemos  Kerkidas  Teles 
Roomalainen aika:   Demetrios  Oinomaos  Demonaks  Agathobulos  Sekundos  Peregrinos Proteus  Pankrates  Theagenes  Kreskentios  Herakleios  Asklepiades  Salustios
Metropolialue

Metropolialueet Saksassa.
Metropolialue, suurkaupunkialue eli metropoli tarkoittaa sitä aluetta, jonne kaupunkialueen välitön taloudellinen ja sosiaalinen vaikutus ulottuu. Tähän alueeseen kuuluvat itse suurkaupunki, sen esikaupungit ja niiden lähialueet. Metropolialueelle ei ole yksiselitteistä määritelmää tai aluerajausta, vaan se vaihtelee maittain. Eurostat on pyrkinyt määrittelemään Euroopan metropolialueet omassa Urban Audit -kaupunkitutkimuksessaan.
Tavallisesti metropolialueen alarajana pidetään noin miljoonaa asukastalähde?. Tällä perusteella Helsingin seutu olisi Suomen ainoa suurkaupunkialue. Euroopan suurimpia metropolialueita ovat mm. Moskova, Pariisi, Lontoo, Madrid sekä Ruhrin alue.
Metropolialueiden yhteenkasvanutta kokonaisuutta kutsutaan megalopoliksi.
Maanosittain

Luettelo suurimmista metropolialueista väkiluvun mukaan
Luettelo Aasian metropolialueista
Luettelo Amerikan suurimmista metropolialueista
Luettelo Pohjois-Amerikan suurimmista metropolialueista
Luettelo Etelä-Amerikan suurimmista metropolialueista
Luettelo Afrikan suurimmista metropolialueista
Luettelo Euroopan suurimmista metropolialueista
Luettelo Oseanian suurimmista metropolialueista
Puudožin seutu

Puudožin seutuselvennä on entinen kylähallintoalue Puudožin kaupungin ympärillä Puudožin piirin keskiosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä. Sen keskus oli Puudožin kaupunki, joka ei kuitenkaan kuulunut alueeseen. Puudožin seudun naapurikylähallintoalueina olivat pohjoisessa Avdejevo, idässä Krivtsy, etelässä Poslakka ja lännessä Podporožje. Puutoisen seudun kyliä olivat Gladkina, Kolovo, Košukovo, Noževo, Ragnuksa, Filimonovskaja, Harlovskaja ja Tšernoretšenski.
Nykyään seudun kylät kuuluvat Puudožin kaupunkiin sekä Avdejevon ja Krasnoborskin maalaiskuntiin.
Meteoro (P41)

| Meteoro |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Navantia
Kölinlasku:  4. lokakuuta 2007
Laskettu vesille:  16. lokakuuta 2009
Palveluskäyttöön:  28. heinäkuuta 2011
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 860 t
Pituus:  93,9 m
Leveys:  14,2 m
Syväys:  4,2 m
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  1 × 76 mm/62 -tykkiä 2 × 25 mm tykkiä 2 × 12,7 mm konekivääriä 1 × NH-90 helikopteri
Meteoro (runokonumero P41) on Espanjan laivaston vuonna 2009 vesillelaskettu Meteoro-luokan ulkovartiolaiva (esp. Buque de Acción Marítima).
Valmistus

Alus tilattiin 31. heinäkuuta 2006 Navantialta, missä köli laskettiin 4. lokakuuta 2007. Alus laskettiin vesille 16. lokakuuta 2009 ja otettiin palvelukseen 28. heinäkuuta 2011.
Palvelus

Alus on palveluksessa.
Emiel Puttemans

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Emiel Puttemans |  Emiel Puttemans |  Emiel Puttemans |  |
Maa:   Belgia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | München 1972 | 10 000 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rotterdam 1973 | 3 000 m |  |
|  Kultaa | Göteborg 1974 | 3 000 m |  |
| Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Rabat 1975 | joukkuekilpailu |  |
Emiel Puttemans (s. 8. lokakuuta 1947 Vossem, Belgia) on belgialainen keski- ja pitkien matkojen juoksija sekä 10 000 metrin juoksun olympiamitalisti vuodelta 1972.
Puttemans kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran México Cityssä 1968 ja sijoittui 5 000 metrin juoksussa 12:nneksi eli loppukilpailun viimeiseksi. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän sijoittui samalla matkalla seitsemänneksi ja Helsingin EM-kilpailuissa 1971 kuudenneksi. Münchenin kesäolympialaisissa 1972 hän saavutti uransa ainoan ulkoratojen arvokisamitalin sijoittumalla 10 000 metrillä maailmanennätyksen juosseen Suomen Lasse Virénin jälkeen toiseksi ajalla 27.39,6. Münchenin kisojen 5 000 metrillä Puttemans sijoittui viidenneksi.
Puttemans voitti hallikisoissa Euroopan-mestaruuden 3 000 metrillä vuosina 1973 ja 1974.
Puttemans juoksi kahden mailin maailmanennätyksen 8.17,8 Edinburghissa 21. elokuuta 1971. Hän juoksi 3 000 metrin maailmanennätyksen 7.37,6 Aarhusissa 14. syyskuuta 1972 ja 5 000 metrin maailmanennätyksen 13.13.0 Brysselissä 20. syyskuuta 1972. Lisäksi hän teki sisäratojen maailmanennätyksiä.
Meteoro (D33)

| Meteoro |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ferrol
Kölinlasku:  3. elokuuta 1945
Laskettu vesille:  4. syyskuuta 1951
Palveluskäyttöön:  30. marraskuuta 1955
Poistui palveluskäytöstä:  1975
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 106 t (standardi) 1 474 t (kuormattu)
Pituus:  93,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,4 m
Syväys:  3,0 m
Koneteho:  30 800 shp
Nopeus:  33 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  3 x DP 4,1"/45 -tykki 4 x 47 mm ilmatorjuntatykkiä 8 x 20 mm ilmatorjuntatykkiä 6 x 21" torpedoputkea
Meteoro (runkonumero D33) oli Espanjan laivaston vuonna 1951 vesillelaskettu Audaz-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Ferrolista, missä köli laskettiin 3. elokuuta 1945. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta 1951 ja otettiin palvelukseen 30. marraskuuta 1955.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1975.