stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Apollonios Tyroslainen (kirja)
Sisältö > Juoni

Päähenkilö Apollonios Tyroslainen on Antiokian kuninkaan Antiokhoksen tyttären kosija. Kuningas pitää tyttärensä kosijat loitolla esittämällä näille arvoituksia, joiden ratkaisija saisi tyttären käden, mutta epäonnistunut menettää päänsä. Apollonios ratkaisee arvoituksen, mutta siitä hänelle paljastuu, että kuninkaalla on insestinen suhde tyttäreensä. Hän pakenee kotikaupunkiinsa Tyrokseen vaarallisesta tiedosta pelästyneenä.
Apollonios haaksirikkoutuu ja menee naimisiin Kyrenen kuninkaan Arkhistrateen tyttären kanssa. Kuultuaan Antiokhoksen kuolemasta hän lähtee merimatkalle kohti Antiokiaa, koska on jostakin epäselvästä syystä oikeutettu sen kruunuun. Hänen vaimonsa synnyttää merimatkan aikana tyttären, mutta kuolee itse synnytyksessä. Vaimon ruumis lasketaan merimiesten vaatimuksesta mereen arkussa. Apollonios luovuttaa tyttärensä Tarsian muiden hoitoon Tarsoksessa. Monien vuosien ja matkustelun jälkeen huoltajien petollisuus paljastuu hänelle, sillä hän löytää tyttärensä ilotalosta, tosin puhtautensa säilyttäneenä. Hän kohtaa myös vaimonsa; käy ilmi, että tämä olikin valekuollut, ja ajelehti arkussa maihin. Näin perhe on jälleenyhdistynyt 14 vuotta kestäneen eron jälkeen. Lopulta Apollonioksesta tulee Antiokian, Kyrenen ja Tyroksen kuningas.
Sisältö > Huomioita

Kertomuksen alkuosa, joka liittyy kuningas Antiokhokseen, ja loppuosa, joka kertoo Apollonioksen muista seikkailuista, eivät sovi täysin yhteen. Tämän vuoksi on arveltu, että ne olisivat olleet alun perin kaksi erillistä kertomusta, jotka on liitetty yhteen latinankielistä versiota muodostettaessa. Koska alkuosan arvoitukset ovat latinaksi kirjoittaneelta Symphosiukselta, nekään eivät ole ainakaan sellaisenaan peräisin alkuperäisestä kreikankielisestä versiosta.
Kertomukseen on sen nykyisin säilyneessä muodossa liitetty paljon kristillisiä elementtejä, jotka eivät ole kuuluneet alkuperäiseen versioon. Toisaalta sitä ei ole puhdistettu kokonaan viittauksista pakanalliseen kulttuuriin, mikä näkyy muun muassa kultti- ja hautaustoimitusten kuvauksista.
Kirjallisuutta

Apollonius von Tyros.  (Toimittanut ja kääntänyt Samuel Singer)  Georg Olms Verlag, 1974.  ISBN 3487405369
The Story of Apollonius King of Tyre. Teoksessa Reardon, B. P. (toim.): Collected Ancient Greek Novels.  (Second Edition (First Edition 1989))  Berkeley:  University of California Press, 2008.  ISBN 9780520256552
Historia Apollonii regis Tyri/Die Geschichte vom König Apollonius.  (Herausgegeben und übersetzt von Franz Peter Waiblinger)  München:  Dtv, 1994.  ISBN 978-3423093248
Archibald, Elizabeth: Apollonius of Tyre: Medieval and Renaissance Themes and Variations : Including the Text of the Historia Apollonii Regis Tyri with an English Translation.  Boydell & Brewer Ltd, 1991.  ISBN 0859913163
Kortekaas, G.: The Story of Apollonius, King of Tyre: A Study of its Greek Origin and an Edition of the Two Oldest Latin Recensions.  (Mnemosyne, Supplements)  Brill, 2004.  ISBN 9047405668
Kortekaas, G.: Commentary on the Historia Apollonii Regis Tyri.  (Mnemosyne, Supplements)  Brill, 2006.  ISBN 9047411803
Panayotakis, Stelios: ”The Story of Apollonius, King of Tyre”: A Commentary.  (Texte und Kommentare, nide 38)  Walter de Gruyter, 2012.  ISBN 311021413X
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apollonios Tyroslainen Wikimedia Commonsissa
Historia Apollonii regis Tyri. The Latin Library. (latinaksi)
Antiikin kreikkalaiset romaanit
| --- | --- |
Varsinaiset säilyneet romaanit:  Dafnis ja Khloe · Efesoslainen kertomus · Etiopialainen kertomus · Kallirhoe · Leukippe ja Kleitofon
Muuta proosafiktiota:  Aleksanteri-romaani · Apollonios Tyroslainen · Babylonialainen kertomus · Foinikialainen kertomus · Herpyllis · Iolaos · Kalligone · Khione · Metiokhos ja Parthenope · Miletoslainen kertomus · Ninos ja Semiramis · Sesonkhosis · Thulen takaiset ihmeet · Tinufis · Tosi tarina
Puutiede

Puutiede on tiede, jonka alueeseen kuuluu puuvartisten kasvien tutkimus, viljely ja hoito. Niin metsissä kuin puutarhassa oikeat viljely ja hoitotoimet määräytyvät kasvupaikan olosuhteiden mukaan. Henkilö, joka on erikoistunut puuvartisten kasvien hoitoon on arboristi.
Metsät

Lehdoissa ja kangasmetsissä kenttäkerroksen kasvisto ilmentää metsän maaperän kosteutta ja ravinteikkuutta. Lehdoissa kenttäkasvillisuus koostuu enimmäkseen ruohovartisista kasveista, tuoreissa kangasmetsissä kenttäkerros koostuu osittain ruohovartisista kasveista ja osittain varvuista ja kuivissa kangasmetsissä kenttäkerros on varpuvaltaista. Myös puusto vaihtelee monesti kasvupaikkaolosuhteiden mukaan. Tuoreissa kangasmetsissä on yleensä enemmän kuusta ja kuivissa kangasmetsissä enemmän mäntyä. Suometsissä rämeillä on enemmän mäntyä ja korvissa yleensä enemmän kuusta, ruoho- ja lehtokorvet ovat joskus lehtipuuvaltaisia. Trooppisilla sateisimmilla alueilla kasvaa sademetsää ja kuivimmilla alueilla on savannia, missä on puita ja pensaita harvakseltaan. Trooppisten alueiden kosteikko- ja suometsiä ovat mangrovemetsät, missä puita ja pensaita kasvaa usein veden äärellä.
Metsät > Viljely ja kasvatus

Metsien viljelyn ja kasvatuksen tavoitteet ja toimenpiteet sopeutetaan luonnostaan vallitsevien puulajien istutukseen valittujen puulajien ominaisuuksiin. Päätehakkuun jälkeen metsä uudistetaan. Metsän hakkuu ja uudistaminen ajoitetaan aikaan, jolloin metsä on sopivan ikäinen. Metsää uudistettaessa istuttamalla sopiva istutusväli riippuu puulajista. Metsän uudistaminen luontaisesti siemenpuihin perustuvalla viljelyllä on kannattavaa silloin, kun siemenpuut, maasto ja ilmasto sekä käytettävissä olevat toimenpiteet ovat sellaisia, että luontaiselle uudistamiselle on hyvät edellytykset. Siemenpuita hyödynnettäessä metsän uudistamiseen hakkuumenetelmiä ovat suojuspuuhakkuu ja ylispuuhakkuu. Uudistamisessa käytetään usein metsikkökuvioihin perustuvia suunnitelmia.
Puutarha

Puita ja pensaita istutetaan maan ollessa sula. Puut tuetaan istutuksen jälkeen tukikepein. Ainavihantia pensaita on saatavana astia- ja paakkutaimina ja ryhmäruusupensaita on saatavana myös paljasjuurisina. Vastaistutettuja pensaiden taimia kastellaan säännöllisesti kaksi kertaa viikossa. Hellejaksoina pensaita on hyvä sumuttaa päivittäin, mutta liikaa kastelua pitää välttää, koska se viilentää maata ja vähentää sen hapekkuutta. Puiden, jalokärhöjen ja köynnösruusujen kastelussa on hyvä käyttää apuna salaojaputkia. Puiden ja pensaiden leikkauksilla parannetaan vanhojen kasvien elinvoimaa. Joskus leikkaamiseen ryhdytään ulkonäöllisistä syistä, kuten pensasaitaa leikattaessa. Leikkaamiseen käytetään useanlaisia välineitä oksasaksista oksasahaan. Puuvatisten kasvien menestymisvyöhykkeet on Suomessa määritelty ilmatieteen laitoksen tietoihin perustuen vyöhykkeisiin I-VIII. Suojaisilla ja lämpimillä kasvupaikoilla ja kohopenkeissä kasvit saattavat menestyä yleisten menestymisvyöhykkeidensä ulkopuolella, mutta kylmällä ja märällä kasvupaikalla asia voi olla päin vastoin.
Apollonin temppeli (Didyma)

| Apollonin temppeli Didymaion> Διδυμαῑον |
| --- | --- |
 Didyman Apollonin temppelin rauniot.
Sijainti:  Didyman arkeologinen alue, Didim, Aydın, Turkki
Koordinaatit:  37°23′06″N, 27°15′23″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  700–600-luku eaa. (I) n. 550–530 eaa. (II) n. 300 eaa. – 200 jaa. (III)
Suunnittelija:  Paionios Efesoslainen ja Dafnis Miletoslainen
Tyylisuunta:  joonialainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Apollonin temppeli eli Didymaion (m.kreik. Διδυμαῑον, lat. Didymaeum) oli antiikin aikainen Apollon Didymaiokselle omistettu kreikkalainen temppeli Didyman pyhäkköalueella Miletoksen kaupungin lähellä Jooniassa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se oli yksi koko antiikin maailman suurimpia temppeleitä. Temppelissä toimi Apollonin oraakkeli, Didyman oraakkeli.
Rakennukset > Geometrisen kauden temppeli

Varhaisin paikalla ollut temppeli eli myöhäisen geometrisen kauden niin kutsuttu sekos-temppeli (Temppeli I) sijaitsi myöhemmän, hellenistisen kauden temppelin adytonin länsipään kohdalla. Se oli todennäköisesti tehty paikalla olleen pyhänä pidetyn lähteen ympärille. Temppeli koostui yksinkertaisesta suorakulmaisesta rakennelmasta, jossa ei ollut kattoa. Sen ylemmät osat oli tehty savitiilestä, eikä siinä tiedetä olleen pylväitä. Rakennus kapeni itäpäätään kohti, ja sen leveys oli länsipäässä noin 10,3 metriä ja itäpäässä noin 9,6 metriä. Temppelistä on löydetty sen perustukset myöhemmän adytonin sisältä. Se on ajoitettu keramiikkalöytöjen perusteella.
Rakennukset > Arkaainen temppeli

Arkaaisen kauden temppeli (Temppeli II) edusti joonialaista tyyliä. Se oli dipteraalitemppeli, toisin sanoen sen peristasiksessa oli ulompi ja sisempi pylväsrivi.
Temppelin koosta ei ole tarkkaa tietoa. Sen kaksiportaisen krepidoman eli porrasperustuksen pituudeksi on esitetty 72 tai 89 metriä. Pylväiden korkeudeksi on ehdotettu noin 15,5 metriä, mutta pylväiden lukumäärää ei tiedetä. Erään ehdotuksen mukaan pylväitä olisi ollut pitkillä sivuilla 17 ja lyhyillä sivuilla 8, yhteensä 86 pylvästä. Toisen ehdotuksen mukaan niitä olisi ollut saman verran kuin hellenistisen kauden temppelissä, pitkillä sivuilla 21 ja lyhyillä sivuilla 10, yhteensä 108.
Temppelin sisäosan naos koostui pääasiassa adytonista, jonka pituus oli noin 33 metriä ja leveys ainakin länsipäässä noin 19,9 metriä. Sisältä adyton on näin ollut leveydeltään noin 16–17 metriä. Adyton oli hypetraali eli vailla kattoa.
Adytonin länsiosassa sijaitsi naiskos eli pieni temppeli, joka oli rakennettu geometrisen kauden sekoksen sisään. Tutkijat ovat olleet erimielisiä siitä, rakennettiinko tämä jo ennen arkaaisen kauden Temppeliä II vai vasta samaan aikaan sen kanssa. Sen rakentamisajankohdaksi on ehdotettu noin vuotta 575 eaa., jolloin se olisi ollut Temppeliä II varhaisempi, tai vuotta 550 eaa., jolloin se olisi ollut samanaikainen. Erään ehdotuksen mukaan se olisi rakennettu ensimmäisenä osana uutta temppeliä jo noin vuonna 575 eaa., kun sekos oli päätetty korvata suurella temppelillä, mutta koko temppelin rakentaminen olisi viivästynyt noin 25 vuotta. Naiskoksen pituus oli noin 15 metriä ja leveys noin 5 metriä.
Temppelissä, todennäköisesti sen naiskoksessa, oli Kanakhoksen veistämä Apollonin kulttikuva, joka valmistui 500-luvun eaa. lopulla. Persialaiset veivät sen Ekbatanaan tuhottuaan temppelin. Temppelistä on löydetty sen perustusten osien lisäksi muun muassa marmoripylväiden joonialaisten kapiteelien, pylväsrumpujen ja arkkitraavin osia. Pylväiden alemmat osat oli koristeltu naishahmoisilla reliefiveistoksilla ja arkkitraavin kulmat gorgoilla ja leijonilla.
Rakennukset > Alttari

Temppelin edessä sen itäpuolella sijaitsi pyöreä rakennelma, jonka halkaisija oli noin 8 metriä, ja jonka länsi- ja itäsivulla oli oviaukot. Tämän uskotaan olevan temppelin alttari, johon Pausanias viittaa. Pausaniaan mukaan alttari oli tehty tai muodostunut uhrieläinten tuhkista ja verestä. Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty palaneiden luiden jäänteitä ja ruukkujen palasia. Nämä löydöt on ajoitettu 600-luvulle eaa. Myytin mukaan alttari oli Herakleen rakentama.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Didyman Apollonin temppeli Wikimedia Commonsissa
Kaksi temppelin pystyssä säilynyttä pylvästä.
Ilmakuva temppelin raunioista.
Temppelin pohjapiirros.
Temppelin adyton, perällä naiskoksen perustukset.
Adytonin ja itäkammion yhdistävät portaat, jonka kummallakin puolella ovat sisäänkäyntitunnelien suuaukot.
Simon Baz

Simon Baz on fiktiivinen hahmo ja supersankari, joka esiintyy DC Comicsin julkaisemissa amerikkalaisissa sarjakuvissa. Hahmon loivat Geoff Johns ja Doug Mahnke ja hän esiintyi ensimmäisen kerran cameo-roolissa The New 52 Free Comic Book Day Special Edition #1 tarinassa toukokuussa 2012. Simon Baz on Vihreä Lyhty ja Oikeuden Puolustajien liittolainen ja Jessica Cruzin kumppani. Hän on myös ensimmäinen arabitaustainen Vihreä Lyhty ja Hal Jordanin seuraaja maan suojelijana.
Videopeleissä

Simon Baz esiintyy pelattavana hahmona Lego DC Super-Villains -pelissä, jossa häntä ääninäyttelee Taliesin Jaffe.
Simon Baz esiintyy avustavana bonushahmona Scribblenauts Unmasked: A DC Comics Adventure -pelissä.
Apollo 8

Astronautit onnistuivat lopulta säätöjen jälkeen ottamaan kuvan Maasta.
Frank Borman Apollo 8:n komentomoduulin sisällä Kuun kiertoradalla.
Apollo 8 oli ensimmäinen miehitetty lento Kuun lähelle ja Saturn V -raketin ensimmäinen miehitetty laukaisu. Apollo 8 asettui joksikin aikaa Kuuta kiertävälle radalle. Kuuta kiersi pelkkä komento- ja huoltomoduuli CSM, lennolla ei ollut mukana kuumoduulia. Lennon päällikkönä toimi Frank Borman, ja muut miehistön jäsenet olivat James Lovell ja William Anders. Vaikka lentoon sisältyi suuria riskejä, se sujui suunnitelmien mukaan. Alus kiersi Kuun 10 kertaa 20 tunnin aikana.
Apollo 8 -lennolla ihminen oli ensimmäistä kertaa Maan kiertoradan ulkopuolella ja ensi kertaa lähempänä jotakin toista taivaankappaletta kuin Maata. Tällä lennolla ihminen näki ensimmäisen kerran koko maapallon yhdellä kertaa, ja katsoi ensimmäistä kertaa Kuun toiselle puolelle.
Lennon suunnittelu

Syyskuussa 1966 Nasa ilmoitti, että kolmannen miehitetyn Apollo 8 -lennon miehistöön kuuluisivat Frank Borman, Michael Collins ja William Anders. Collinsin tilalle valittiin Jim Lovell heinäkuussa 1968, sillä Collins joutui leikkaukseen. Hän toipui ja pääsi kuulennolle myöhemmin, jolloin hänestä tuli komentomoduulin pilotti Apollo 11 -lennolle.
Syyskuussa 1967 Manned Spacecraft Center Texasin Houstonissa ehdotti, että tehtäisiin muutamia lentoja, joilla valmisteltaisiin ihmisen mahdollista laskeutumista Kuuhun.
Valmistautuminen ja laukaisu

Nasa valmistautui lentoon ainoastaan neljä kuukautta. Lennossa käytettyä laitteistoa oli käytetty vain muutaman kerran – Saturn V -kantoraketti oli laukaistu ainoastaan kahdesti, ja Apollo-avaruusalus oli vasta lopettanut ensimmäisen miehitetyn lentonsa, Apollo 7:n. Saturn V -kantorakettia käytettiin nyt ensimmäistä kertaa miehitetyssä lennossa. Alun perin Apollo 8 -lento oli suunniteltu komento- ja kuumoduulin testaamista varten Maan kiertoradalla, mutta suunnitelmaa muutettiin kunnianhimoisemmaksi Kuun kiertoratatehtäväksi. Näin tehtiin, koska kuumoduulin valmistuminen viivästyi. Lento asetti miehistön koville, koska siihen valmistauduttiin niin lyhyen aikaa.
Apollo 8 laukaistiin Kennedy Space Centeristä 21. joulukuuta 1968 kello 12.51.00 UTC. Laukaisu tuntui miehistä pehmeältä, ja laukaisun ääni kuulosti etäiseltä ukkosenjyrinältä astronauttien korviin. Raketti nousi kiihtyvällä vauhdilla 500 metriä pitkä lieska perässään. Toisen rakettivaiheen käynnistyminen hyppäytti astronautteja 4 g:n kiihtyvyydellä. Astronautit pysyivät turvavöissään. Toisen vaiheen palaessa raketti tärisi rajusti niin sanotun pogo-ilmiön takia.
Apollo-alus ja kantoraketin kolmas, viimeinen vaihe Saturnus IVB kiersivät 12 minuuttia laukaisun jälkeen matalalla paikoitusradalla Maata suunnitelman mukaan. Ensimmäisenä jännitettiin, käynnistyykö S-IVB-vaihe toisen kerran niin että alus lähtee matkaan kohti Kuuta. Miehittämättömässä testissä SIV-B ei ollut käynnistynyt toista kertaa. Kolmannen vaiheen toinen poltto eli nk. TLI onnistui ja lähetti aluksen kohti Kuuta. Polton jälkeen S-IVB irrotettiin aluksesta. Nyt Apollon komento/huoltoalus CSM oli matkalla kohti Kuuta nopeudella 10 822 m/s. Tämä oli hiukan alle pakonopeuden 11 200 m/s mutta silti miehitetyn lennon nopeusennätys Maan suhteen. Alus pantiin pyörimään hitaasti akselinsa ympäri lämpötilan tasaamiseksi, sillä avaruudessa on Maan etäisyydellä auringonpaisteessa kuuma ja varjossa kylmä. Jos näin ei olisi tehty, aluksen happi ja polttoaine olisivat saattaneet karata säiliöistä, ja lämpökilpi rikkoutua. Ensi kertaa ihminen näki koko Maan yhdellä silmäyksellä. Miehistö läpäisi Van Allenin säteilyvyöhykkeet, ja sai säteilyä lennon loppuun mennessä vain 1,6 milligraytä. Kun astronautit irrottivat turvavyöt, painottomuudessa liikkuminen aiheutti avaruussairauden. Borman voi erittäin pahoin. Borman voi vielä aamulla pahoin ja oksensi ohjaamoon, ja kärsi ripulista. Oksennus leijui pieninä pallosina. Bormanin sairaus johtui vaikeudesta sopeutua painottomuuteen, vaikka Borman veikkasi syyksi unilääkettä tai flunssaa. Astronautit eivät nähneet pitkään aikaan Kuuta aluksestaan aluksen ikkunoiden pienuuden ja asennon takia. Jos kuu olisi näkynyt, se olisi näyttänyt astronauteista kapealta sirpiltä. Puolimatkassa astronautit korjasivat aluksen kurssia onnistuneesti.
Kuun läheisyydessä

Alus saapui jouluaattona rajalle jossa Maan ja Kuun vetovoima ovat yhtä voimakkaita 55 tunnin ja 40 minuutin lennon jälkeen. Tämän jälkeen Kuun vetovoima vaikutti alukseen enemmän kuin Maan vetovoima. Alus oli 62 000 km:n päässä Kuusta, ja sen nopeus oli noin 1 200 m/s. Nyt aluksen vauhti alkoi kiihtyä, kun Kuu veti sitä puoleensa. Toinen radankorjaus oli tarpeen. Apollo 8 oli nyt radalla, joka toisi sen Kuun taitse turvallisesti Maahan, mutta lennon tavoite oli asettua Kuuta kiertävälle radalle. Tämä oli riskialtis toimenpide. Kuun radalle oli määrä asettua käyttämällä aluksen päämoottoria tietyn ajan. Jos käyntiaika olisi liian lyhyt, alus sinkoutuisi avaruuteen. Jos käyntiaika olisi liian pitkä, alus syöksyisi Kuuhun. Molemmissa tapauksissa astronautit olisivat menettäneet henkensä. Sekä aluksessa että Maassa jännitettiin moottoriajon onnistumista.
Alus häipyi Kuun taakse, ja radioyhteys Maahan katkesi. Miehistö valmisteli sen jälkeen 10 minuuttia kiertoradalle asettumiseen johtavaa jarrutuspolttoa LOI-1. Vasta nyt astronautit näkivät kapeakulmaisista ikkunoistaan Kuun, mutta heillä oli aikaa ihailla näkymää vain kaksi minuuttia ennen jarrutuspolttoa. Aluksen päämoottori SPS paloi 4 minuuttia 13 sekuntia. Komentajan mielestä se oli hänen elämänsä pisin neliminuuttinen. Sen päättyessä alus ilmestyi Kuun takaa. Radioyhteys oli ollut poikki 20 minuuttia, mikä oli laskettu aika. Poltto oli tapahtunut oikein.
Alus oli asettunut vain hieman soikealle 311,1 x 111,8 km:n korkuiselle Kuuta kiertävälle radalle, jonka kaltevuus oli 12°. Toisen kierroksen jälkeen tehtiin korjauspoltto LOI-2, joka pyöristi aluksen rataa. Tämän jälkeen aluksen rata oli lähes ympyrämäinen 112,7 km x 114,7 km.
Miehistö otti kiertoradalla satoja kuvia Kuusta.  Ensimmäisinä ihmisinä he pääsivät nääkemään kuun maahan näkymättömän puolen.
Apollo 8 kiersi Kuun kymmenen kertaa jouluaaton ja joulupäivän välisenä aikana. Jouluaamuna, Kuun kiertoradalla, miehistö luki Raamatun luomiskertomuksen ja se lähetettiin televisiossa ja radiossa ympäri maailman. American Atheists -järjestö yritti haastaa  tämän vuoksi Nasan oikeuteen valtion uskonnollisen puolueettomuuden rikkomisesta, mutta Yhdysvaltain korkein oikeus ei ottanut asiaa käsiteltäväkseen, sillä se ei katsonut toimivaltansa ulottuvan Kuuhun saakka. Myöhemmän kuuohjelman aikana Nasa oli aiheesta tarkempi.
Paluu

Varhain jouluaamuna lähdettiin takaisin kohti Maata, taas jännitettiin käynnistyisikö Apollon päämoottori. Moottori käynnistyi, ja aluksen vauhti kiihtyi alussa nopeuteen 1 km/s. Paluumatka sujui rauhallisesti. Kun alus läheni Maata, Maa veti sitä puoleensa. 16 664 km:n korkeudessa huoltomoduuli irrotettiin kartiomaisesta komentoaluksesta. Aluksen nopeus oli 9,7 km/s.
Alus syöksyi ilmakehään 39 101 km/h nopeudella, ja aluksen nopeus hidastui rajusti. Hidastuvuus oli suuri, jopa 7 g. Aluksen lämpökilpi höyrystyi ja ympäröi aluksen tulipallolla. Aluksen vauhti hidastui lopulta nopeuteen 60 m/s.
Apollo 8 laskeutui mereen pimeässä laskuvarjojen varassa 27. joulukuuta 1968 onnistuneen lennon jälkeen. Miehistön ja moduulin poimi merestä lentotukialus USS Yorktown. Laskeutuminen tapahtui niin tarkasti, että lentotukialuksen oli väistettävä.
Apollo 8 -lennon menestys oli merkittävä askel presidentti John F. Kennedyn asettamalle tavoitteelle – laskeutua Kuuhun ennen vuosikymmenen loppua. Apollo 8:n lennon onnistuminen oli selvä merkki siitä, että Apollo 11:n laskeutumislento voisi onnistua.
Miehistö

Frank Borman, komentaja
James Lovell, komentomoduulin pilotti
William Anders, kuumoduulin pilotti
Varamiehistö

Varamiehistö valmistautui korvaamaan pääasiallisen miehistön, sairauden tai kuolemantapauksen varalta.
Neil Armstrong, komentaja
Buzz Aldrin, komentomoduulin pilotti
Fred Haise, kuumoduulin pilotti
Apollo 8:n laukaisu.
Astronauttien ottama kuva irrotetusta kantoraketin 3. vaiheesta nimeltään S-IVB.
Apollo 8:n ottama kuva Maasta.
Komentomoduuli USS Yorktownin kannella 27. joulukuuta 1968.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apollo 8 Wikimedia Commonsissa
Ylen Elävä arkisto: Apollo 8:n joululento 1968
Apollo-ohjelma
| n k Kuun valloituksen aikajana |
| --- | --- |
  Neuvostoliitto   Yhdysvallat   Japani   Kiina   Eurooppa   Intia

  Neuvostoliitto   Yhdysvallat   Japani   Kiina   Eurooppa   Intia
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Muut:  SNAC
Apollonios Tyanalaisen elämä

| Apollonios Tyanalaisen elämä> Τὰ ἐς τὸν Τυανέα Ἀπολλώνιον.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Filostratos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  elämäkerta
Julkaistu:  n. 220
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Apollonios Tyanalaisen elämä (m.kreik. Τὰ ἐς τὸν Τυανέα Ἀπολλώνιον, Ta es ton Tyanea Apollōnion; lat. Vita Apollonii Tyanensis) on Filostratoksen kirjoittama teos, joka kertoo uuspythagoralaisen filosofi ja opettaja Apollonios Tyanalaisen elämästä, matkoista eri puolilla tunnettua maailmaa ja ihmeteoista.
Historia

Filostratoksen arvellaan kirjoittaneen teoksensa noin vuonna 220. Elämäkerran kohde Apollonios Tyanalainen eli noin vuosina 3–97 jaa. Näin elämäkerta oli kirjoitettu yli sata vuotta Apollonioksen kuoleman jälkeen, joten kyseessä ei ole aikalaiskuvaus. Filostratoksen mukaan hänen teoksensa perustui useisiin lähteisiin. Näitä olivat:
Maksimos Aigailaisen kirjoittama teos Apollonioksen nuoruudesta.
Damiksen kirjoittamat muistelmat opettajastaan Apollonioksesta.
Moirageneen kirjoittama teos Maagikko ja filosofi Apollonios Tyanalaisen muistelmia; vaikkakin Filostratos pitää kuvausta melko epäluotettavana.
Paikalliset perinteet Apolloniosta koskien seuraavista kaupungeista: Efesos, Tyana, Aigai ja Antiokia.
Teoksensa historiakuvauksen mallina Filostratos vaikuttaa käyttäneen Herodotosta ja teoksen loppuosassa Ksenofonia. Filostratos selvästikin kirjoitti teoksensa Roomassa.
Filostratos kirjoitti elämäkerran suojelijansa keisarinna Julia Domnan, Septimius Severuksen vaimon, pyynnöstä. Jotkut tutkijat ovat katsoneet, että teos olisi kirjoitettu tarkoituksella asettamaan Apollonios samanlaiseksi hahmoksi kuin Jeesus, minkä tarkoituksena olisi ollut vähentää Jeesuksen ja nousemassa olleen kristinuskon merkitystä. Näin teos voisi olla Julia Domnan tilaama pakanauskonnon nostoyritys ja samalla tarkoituksellinen hyökkäys kristinuskoa vastaan. Sossianus Hierocles eli Hierokles rinnasti myöhemmin Apollonioksen Jeesukseen teoksessaan Totuuden rakastaja (Filalēthēs). Eusebios kirjoitti tätä ajatusta ja Apollonios Tyanalaisen elämää vastaan teoksen Hieroklesta vastaan.
Apollonioksen elämäkerran editio princeps oli Aldus Manutiuksen toimittama (Venetsia, 1502, fol.). Siihen kuuluivat myös Alemannus Rhinuccinuksen tekemä latinankielinen käännös sekä Eusebioksen Hieroklesta vastaan. Myöhemmissä laitoksissa elämäkerta julkaistiin osana Filostratoksen muita teoksia. Blaise de Vigenère teki Apollonios Tyanalaisen elämästä ensimmäisenä nykykielenä ranskankielisen käännöksen (1596, 2 osaa, 4to.).