stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karyai (Lakonia)
Historia

Karyain kaupunki on ollut olemassa ainakin arkaaisella ja klassisella kaudella. Kaupunki kuului alun perin Arkadiaan ja Tegealle, mutta spartalaiset valloittivat sen ja liittivät sen alueeseensa. Kaupungin asukkaista käytettiin etnonyymiä Karyatēs (Καρυάτης).
Karyailaiset kapinoivat Spartaa vastaan vuoden 371 eaa. Leuktran taistelun jälkeen ja tarjoutuivat opastamaan Theban armeijan Lakoniaan. Pian tämän jälkeen Karyai sai kokea kovan rangaistuksen petoksestaan, kun Arkhidamos III valtasi kaupungin ja teloitti kaikki vangiksi saadut asukkaat.
Karyai oli kuuluisa Artemis Karyatikselle omistetusta temppelistä ja vuosittaisesta juhlahetkestä, jolloin spartalaiset neidot esittivät erityistä tanssia. Tämä juhla oli hyvin vanhaa perua, sillä toisen messenialaissodan aikana Aristomeneen kerrotaan kaapanneen spartalaisia neitoja, jotka tanssivat Karyaissa Artemiin kunniaksi. Ehkä juuri tästä vanhasta neitojen tanssista kreikkalaiset taiteilijat antoivat karyatidien nimen niille naisfiguureille, joita käytettiin arkkitehtuurissa joskus tavallisten pylväiden sijaan, tunnetuimpana Ateenan Erekhtheionin karyatidit.
Vitruviuksella on kuitenkin kokonaan toisenlainen tarina karyatidien alkuperästä. Hän kertoo, että Karyai olisi kapinoinut persialaisten puolelle vuoden 480 eaa. Thermopylain taistelun jälkeen. Sen seurauksena liittoutuneet kreikkalaiset olisivat tuhonneet kaupungin ja surmanneet sen miehet ja vieneet naiset orjuuteen, ja naisten häpeän muistoksi heidän kuvansa olisi otettu käyttöön arkkitehtuurissa pylväiden sijaan.
Nykyinen Karyésin kylä, entinen Aráchova, on nimetty antiikin aikaisen kaupungin mukaan vuonna 1930.
Rakennukset ja löydökset

Análipsissä Karyain oletetulla paikalla on akropolis eli linnoitus- ja yläkaupunkikukkula, joka ajoittuu geometriselta hellenistiselle kaudelle. Paikan löydöksiin lukeutuu myös klassiselle kaudelle ajoitettujen talojen jäänteitä sekä keramiikkaa erityisesti 400–100-luvuilta eaa. Análipsin kukkulan länsirinteestä on löydetty mykeneläisaikainen (LH IIA/IIB) tholos-hauta.
Ateenan Erekhtheionin karyatidipylväikköä jäljittelevä nykyaikainen kopio Karyésin kylässä. Paikalliset sanovat sen olevan antiikin Karyain akropoliin paikalla, mutta nykyisin kaupunki sijoitetaan toisaalle.
Vimpelinvaaran laskettelurinne

| Vimpelinvaaran laskettelurinne |
| --- | --- |
Paikkakunta:: Kajaani
Hiihtokeskus:: Vimpelinvaaran hiihtokeskus
Vuori:: Vimpelinvaara
Avattu:: 1950
Seura:: Kajaanin Kuohu
Hissi
Hissi:: Vimpelinvaaran hiihtohissi
Tyyppi:: Ankkurihissi

Vimpelinvaaran laskettelurinne on laskettelurinne Kajaanissa Vimpelinvaaran hiihtokeskuksessa. Rinteellä on kaksi reittivaihtoehtoa. Lisäksi alueella sijaitsee Lovarinne.
Historia

Vimpelinvaaran laskettelurinteen avasi vuonna 1950 Kainuun Hiihtoseura. Vuonna 1974 rakennettiin ensimmäinen hiihtohissi, joka lisäsi rinteen käyttöastetta huomattavasti. Kainuun Hiihtoseura luopui laskettelurinteen osakkuudesta 1980-luvun alkupuolella.
Klymene

Klymene (m.kreik. Κλυμένη, ”maine”, ”kuuluisuus”; lat. Clymene) viittaa useisiin eri asioihin.
Kreikkalainen mytologia

Kreikkalaisessa mytologiassa Klymene oli usean naishenkilön nimi:
Kreikkalainen mytologia > Klymene, Iapetoksen puoliso

Klymene oli  titaanijumalatar ja yksi vanhimmista okeanideista. Usein hänet sekoitetaan Asiaan. Myös tämä Klymene mainitaan Iapetoksen puolisoksi ja Atlaksen, Prometheuksen, Epimetheuksen ja Menoitioksen äidiksi.
Kreikkalainen mytologia > Klymene, nymfi

Klymene oli okeanidi, Okeanoksen ja Tethyksen tytär, eikä hän ilmeisestikään ole sama kuin Iapetoksen puoliso. Auringonjumala Helios rakastui häneen, ja Klymene synnytti hänelle seitsemän tytärtä, heliadit, ja pojan, Faethonin. Hänet tunnettiin myös nimellä Merope, mutta tämän toisinnon mukaan aurinko oli hänen isoisänsä ja Merope tämän pojan puoliso.
Kun Faethonin isän alkuperää epäiltiin ei-jumalaiseksi, Faethon meni Klymenen luokse ja pyysi äitiään vahvistamaan, että hänen isänsä todellakin oli jumala. Tämän kuultuaan Klymene joko liikuttui poikansa anelusta tai suuttui, koska piti väitettä loukkauksena. Niin hän ojensi kätensä aurinkoa kohden ja pyysi Heliosta todistamaan kaikille, että jumala on pojan isä. Tämä myöntyi rakkaansa aneluun ja antoi Faethonin ajaa tulisia vaunujaan päivän ajan tuhoisin seurauksin.
Kreikkalainen mytologia > Klymene, nereidi

Klymene mainitaan myös yhdeksi Nereuksen ja Doriksen viidestäkymmenestä tyttärestä, neireidistä.
Kreikkalainen mytologia > Klymene, Minyaan tytär

Klymene oli kuningas Minyaan tytär. Hän meni naimisiin Iasoksen kanssa ja synnytti tyttären, Atalanten, mutta tarun toisen version mukaan hän nai Kefaloksen ja sai pojan, Ifikloksen.
Tähtitiede

104 Klymene, asteroidi.
D. J. Caruso

| D>  J. Caruso.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. tammikuuta 1965 (ikä 59)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaohjaaja ja -tuottaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Daniel John ”D.J.” Caruso (s. 17. tammikuuta 1965) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Caruso on ohjannut elokuvat Paranoia, Rahantekijä, Taking Lives, The Salton Sea, Eagle Eye ja I Am Number Four. Caruso on myös ohjannut jaksoja televisiosarjoihin, kuten  Shield – lain varjolla, Over There, Smallville ja Dark Angel.
Filmografiaa

| Vuosi | Nimi | Huomioita |
| --- | --- | --- |
| 1996 | VR.5 | televisiosarja |
| 1996 | High Incident | televisiosarja |
| 1997 | Cyclops, Baby | lyhytelokuva |
| 1999 | Martial Law | televisiosarja |
| 2001 | Dark Angel | televisiosarja, 1 jakso (kausi 1: Meow) |
| 2001 | Going to California | televisiosarja |
| 2002 | Robbery Homicide Division | televisiosarja, 2 jaksoa |
| 2002 | The Salton Sea | ensimmäinen pitkä elokuva |
| 2002 | Smallville | 1 jakso (kausi 1: Shimmer) |
| 2002–2006 | Shield – lain varjolla | televisiosarja, 4 jaksoa |
| 2004 | Taking Lives | elokuva |
| 2005 | Rahantekijä | elokuva |
| 2005 | Over There | televisiosarja, 1 jakso |
| 2007 | Paranoia | elokuva |
| 2008 | Eagle Eye | elokuva |
| 2011 | I Am Number Four | elokuva |
| 2011 | Inside | elokuva |
| 2013 | Standing Up | elokuva |
| 2016 | The Disappointments Room | elokuva |
2022 Redeeming Love:
Aiheesta muualla

D. J. Caruso Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
D. J. Caruso Elonetissä.
D.J. Caruso Filmibeat. Viitattu 12.2.2023. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Dean Kramer

Dean Kramer (s. 29. huhtikuuta 1952 Philadelphia) on yhdysvaltalainen pianisti.
Kramer opiskeli Oberlinin musiikkikonservatoriossa ja Texasin yliopistossa. Hänen opettajiaan olivat Joseph Schwartz ja John Perry. Lisäksi hän osallistui Ranskassa Tzína Bacháouerin ja Artur Rubinsteinin pitämiin mestarikursseihin. Hän sai myös opetusta Vladimir Horowitzilta. Vuonna 1972 Kramer voitti ensipalkinnon Washingtonin pianokilpailussa ja vuonna 1975 kansallisessa Chopin-kilpailussa Miamissa. Vuonna 1975 hän myös sai viidennen palkinnon kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa Varsovassa.
Kramer on jatkanut konserttiuraansa sekä radiolle ja televisiolle äänittämistä. Hän on esiintynyt konserttosolistina, resitalistina ja kamarimuusikkona Yhdysvalloissa ja ulkomailla. Hän liittyi Oregonin yliopiston henkilökuntaan vuonna 1983. Kramer jäi eläkkeelle Oregonin yliopistosta vuonna 2019.
Pietarsaaren länsikenttä

| Pietarsaaren länsikenttä |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Pietarinpuistikko, 68620 Pietarsaari
Koordinaatit:  63°40′20″N, 22°41′38″E
Omistaja:  Pietarsaaren kaupunki
Hoitaja:  Pietarsaaren kaupunki
Kenttä:  Tekonurmi
Käyttäjät
 Jalkapallo: JBK, IFK Jakobstad 
Katsojakapasiteetti
 600 
Kentän mitat
 102x61 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Länsikenttä (ruots. Västerplan) on Pietarsaaressa sijaitseva jalkapallokenttä. Se sijaitsee aivan Tellushallin ja Pietarsaaren keskuskentän vieressä. Jalkapalloseuroista kotiottelunsa siellä pelaa Pietarsaaren kakkosjoukkue Jakobstads Bollklubb, joka pelaa Kakkosessa. Myös liigajoukkue FF Jaro harjoittelee siellä ja vuonna 2003 se pelasi Länsikentällä kolme ottelua keskuskentän ollessa kunnostettavana. Kesällä 2010 Länsikentälle asennettiin tekonurmi ja uudet valotolpat. Kentän alla ei ole lämmitystä. Vuonna 2012 kentälle rakennettiin kaksi uutta katsomoa.
Pietarsaaren uusi jalkapallostadion rakennetaan länsikentän paikalle. Suunnitelman mukaan ensimmäiset ottelut pelataan touko-kesäkuussa 2022.
Dead or Alive 6

| Dead or Alive 6 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Team Ninja
Julkaisija:  Koei Tecmo
Jakelija:  PlayStation Store, Microsoft Store, Steam ja Humble Store
Ohjaaja:  Yohei Shimbori
Pelisarja:  Dead or Alive
Julkaistu:   1. maaliskuuta 2019
Lajityyppi:  taistelupeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli, PvP ja jaetun näytön moninpeli (d)
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta  PEGI 16 
Alusta:  PlayStation 4, Windows, Xbox One
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Dead or Alive 6 on Team Ninjan kehittämä ja Koei Tecmon julkaisema taistelupeli, joka on julkaistu vuonna 2019 PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle.
Pelin ohjaajan Yohei Shimborin mukaan hahmojen seksuaalisuutta on vähennetty ja grafiikka on realistisempaa. Kehittäjät tähtäävät myös elektroniseen urheiluun.
Aiheesta muualla

Dead or Alive 6 MobyGamesissa (englanniksi)
Indiana Jones and the Dial of Destiny

| Indiana Jones and the Dial of Destiny |
| --- | --- |

Ohjaaja:  James Mangold
Käsikirjoittaja:   Jez Butterworth  John-Henry Butterworth  David Koepp  James Mangold 
Perustuu:  George Lucasin ja Philip Kaufmanin luomiin hahmoihin
Tuottaja:   Kathleen Kennedy  Frank Marshall  Simon Emanuel 
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Phedon Papamichael
Leikkaaja:   Michael McCusker  Andrew Buckland  Dirk Westervelt 
Pääosat:   Harrison Ford  Phoebe Waller-Bridge  Antonio Banderas  John Rhys-Davies  Toby Jones  Boyd Holbrook  Ethann Isidore  Mads Mikkelsen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Lucasfilm
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures
Ensi-ilta:   2023-5-1818. toukokuuta 2023 (Cannes)  2023-6-2828. kesäkuuta 2023 (Suomi)  2023-6-3030. kesäkuuta 2023 (Yhdysvallat)  
Kesto:  154 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Indiana Jones and the Dial of Destiny on vuonna 2023 ensi-iltansa saanut viides ja toistaiseksi viimeinen Indiana Jones -elokuva. Elokuvan ohjasi James Mangold, joka myös käsikirjoitti elokuvan yhdessä Jez Butterworthin, John-Henry Butterworthin ja David Koeppin kanssa. Kyseessä on ainoa Indiana Jones -elokuva, jossa Steven Spielberg ei ole ohjaajana, ja jonka tarina ei ole George Lucasin laatima. Spielberg ja Lucas ovat kuitenkin mukana vastaavina tuottajina. Harrison Ford palaa viimeistä kertaa nimikkohahmon rooliin. Lisäksi elokuvassa näyttelevät myös Phoebe Waller-Bridge, Antonio Banderas, John Rhys-Davies, Toby Jones, Boyd Holbrook, Ethann Isidore ja Mads Mikkelsen. Elokuvan tarina sijoittuu 12 vuotta Indiana Jonesin ja kristallikallon valtakunnan (2008) tapahtumien jälkeen.
George Lucas alkoi työstää elokuvaa vuonna 2008, vaikka projekti ei edennyt sen jälkeen muutamaan vuoteen. Projekti siirtyi vuonna 2012 Kathleen Kennedyn vastuulle, kun hänestä tuli Lucasfilmin toimitusjohtaja. David Koepp palkattiin vuonna 2016 viidennen elokuvan käsikirjoittajaksi ja elokuvan ensi-ilta suunniteltiin alun perin vuodelle 2019. Elokuva kuitenkin viivästyi useiden uudelleenkirjoitusten myötä, ja vuonna 2018 Jonathan Kasdan palkattiin uudeksi käsikirjoittajaksi Koeppin tilalle. Koepp palasi mukaan projektiin vuonna 2019, mutta erosi myöhemmin projektista lopullisesti. Spielbergin oli alun perin tarkoitus ohjata elokuva, mutta päätti vuonna 2020 vetäytyä ohjaajan paikalta, jolloin Mangold valittiin hänen tilalleen. Kuvaukset alkoivat kesäkuussa 2021 ja päättyivät helmikuussa 2022. Elokuvaa kuvattiin Englannissa, Skotlannissa, Italiassa ja Marokossa.
Indiana Jones and the Dial of the Destiny sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 18. toukokuuta 2023. Elokuvateattereihin se ilmestyi Suomessa 28. kesäkuuta 2023 ja Yhdysvalloissa 30. kesäkuuta 2023.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Harrison Ford  | … |  Henry ”Indiana” Jones Jr.   |
|  Phoebe Waller-Bridge  | … |  Helena Shaw   |
|  Antonio Banderas  | … |  Renaldo   |
|  John Rhys-Davies  | … |  Sallah Mohammed Faisel el-Kahir   |
|  Toby Jones  | … |  Basil Shaw   |
|  Boyd Holbrook  | … |  Klaber   |
|  Ethann Isidore  | … |  Teddy Kumar   |
|  Mads Mikkelsen  | … |  Jürgen Voller   |
|  Karen Allen  | … |  Marion Ravenwood   |
|  Shaunette Renée Wilson  | … |  agentti Mason   |
|  Thomas Kretschmann  | … |  eversti Weber   |
|  Olivier Richters  | … |  Hauke   |
|  Martin McDougall  | … |  agentti Durkin   |
|  Alaa Safi  | … |  Aziz Rahim   |
|  Nasser Memarzia  | … |  Arkhimedes   |
|  Holly Lawton  | … |  nuori Helena Shaw   |
|  Ali Saleh  | … |  Jabari   |
|  Amara Khan  | … |  Alia   |
|  Mark Killeen  | … |  Pontimus   |
Tuotanto > Kehitys

Lucasfilmin perustaja George Lucas sanoi Cannesin elokuvajuhlilla 2008, että viides elokuva on mahdollinen. Hän hahmotteli tuolloin, että Shia LaBeoufin esittämä Mutt Williams, Indianan biologinen poika, ottaisi sarjan päähenkilön paikan Harrison Fordilta, joka esiintyisi uudessa elokuvassa samankaltaisessa roolissa kuin Sean Connery Viimeisessä ristiretkessä. Elokuussa Lucas oli kuitenkin muuttanut mieltään: ”Indiana Jones on Indiana Jones. Harrison Ford on Indiana Jones”, Lucas vakuutti. Kun Harrison Fordilta kysyttiin, ottaako Mutt Williams Kristallikallon valtakunnassa hänen paikkansa elokuvasarjan päähenkilönä, Ford vastasi: ”Mitä te puhutte? Se on minun. Haluaisin tehdä uuden Indiana Jones -elokuvan. George Lucas työstää ideaa parasta aikaa. Shia voi hankkia oman hattunsa. Minä ansaitsin omani.” Myöhemmin Lucasfilm myytiin Disneylle, ja sitä myöten oikeudet muun muassa uusien Tähtien sota- ja Indiana Jones -elokuvien tekemiseen siirtyivät studiolle. Toukokuussa 2015 Kathleen Kennedy Lucasfilmiltä kertoi Vanity Fair -lehdelle, että viides elokuva on tulossa, mutta sen käsikirjoittamista ei ollut vielä aloitettu.
Tuotanto > Esituotanto

Maaliskuussa 2016 Disney kertoi, että elokuva tulee ensi-iltaan 19. heinäkuuta 2019, ja että Spielberg palaa ohjaajaksi ja Ford pääosaan. Käsikirjoittajaksi ilmoitettiin tuolloin Kristallikallon valtakunnan kirjoittanut David Koepp. John Williams, joka on säveltänyt musiikit kaikkiin aiempiin Indiana Jones -elokuviin, palasi säveltäjäksi. Huhtikuussa 2017 ensi-iltaa siirrettiin, ja uudeksi ensi-iltapäivämääräksi ilmoitettiin 10. heinäkuuta 2020. Maaliskuussa 2018 Spielberg kertoi elokuvan sijoittuvan 1960-luvulle. Kesäkuussa 2018 Jonathan Kasdan kiinnitettiin projektiin uudeksi käsikirjoittajaksi, minkä seurauksena suunnitelma tuotanto huhtikuussa 2019 peruuntui ja elokuvan kerrottiin saavan myöhemmin uuden ensi-iltapäivämäärän. Heinäkuussa uudeksi päivämääräksi ilmoitettiin 9. heinäkuuta 2021. Helmikuussa 2020 Spielberg vetäytyi ohjaajan paikalta antaakseen nuorempien ohjaajien esittää oman näkökulmansa Indiana Jonesista. James Mangold osallistui aloitteleviin neuvotteluihin elokuvan ohjaamisesta, ja Spielberg jatkoi vastaavana tuottajana. Huhtikuussa 2020 elokuvan ensi-iltaa siirrettiin jälleen uudelle päivämäärälle: 29. heinäkuuta 2022. Kennedy vahvisti vuoden 2020 lopulla, että Indiana Jones 5 olisi Fordin viimeinen elokuva.
Huhtikuussa 2021 Phoebe Waller-Bridge, Mads Mikkelsen ja Thomas Kretschmann valittiin näyttelijöiksi elokuvaan. Boyd Holbrook ja Shaunette Renée Wilson liittyivät näyttelijäkaartiin seuraavan kuukauden aikana. John Rhys-Davies ilmaisi halunsa palata Indianan ystävän Sallahin rooliin, sanoen, että katsojat ”liikuttuisivat ja pitäisivät kovasti”, jos näkisivät hahmojen taas tapaavan toisensa.
Tuotanto > Kuvaukset

Kuvaukset alkoivat Pinewood Studiosin tiloissa sekä Bamburghin linnassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, kesäkuussa 2021. Elokuvan kuvasi Phedon Papamichael. Kyseessä oli kuudes Mangoldin elokuva, jonka kuvaajana Papamichael toimi. Elokuvaa kuvattiin myöhemmin myös Pohjois-Yorkshiren rautatiellä, Leaderfootin maasillalla, Etelä-Lanarkshiressa ja Lontoossa. Heinäkuussa elokuvaa kuvattiin myös Glasgow’ssa.
Sijaisnäyttelijä Mike Massa nähtiin Fordin tilalla Glasgow’n kuvauspaikoilla, ja hänen kasvoillaan oli liikkeenkaappauksessa käytettäviä pistemerkkejä. Ford nuorennettiin digitaalisesti 40-vuotiaan näköiseksi takaumakohtauksia varten, vaikka Spielberg itse oli alun perin vastustanut ajatusta, koska halusi Fordin todellisen iän otettavan huomioon. Ford satutti olkapäänsä erään taistelukohtauksen aikana, ja kuvausryhmän raportoitiin Fordin toipumisen aikana kuvaavan kohtauksia, joissa hän ei esiinny.
Ford palasi kuvauksiin syyskuussa 2021. Saman kuukauden aikana elokuvan tuotanto siirtyi Sisiliaan, Italiaan. Kuvauspaikkoina toimivat muun muassa Syrakusan kaupunki, Grotta Dei Cordarin luolasto, Napolin arkeologinen puisto sekä Castello Maniace. Muita saaren kuvauspaikkoja olivat Cefalùn kaupunki ja Trapanin provinssi. Ford ja Waller-Bridge olivat myös paikalla, kun elokuvaa kuvattiin Segestan temppelissä. Paikalla oli myös Rooman valtakunnan sotilaiksi pukeutuneita näyttelijöitä, minkä seurauksena ihmiset alkoivat uskoa elokuvan sisältävän aikamatkustamista. Lokakuussa 2021 elokuvaa kuvattiin Fèsissä, Marokossa. 4. marraskuuta kamerahoitaja Nic Cupac löytyi hotellihuoneestaan kuolleena. Disneyn mukaan kuolemalla ei ollut mitään tekemistä elokuvan tuotannon kanssa. Kuvaukset saatiin päätökseen 26. helmikuuta 2022.
Julkaisu

Indiana Jones and the Dial of Destiny sai ensiesityksensä Cannesin elokuvajuhlilla 18. toukokuuta 2023. Suomessa se sai ensi-iltansa 28. kesäkuuta 2023 ja Yhdysvalloissa 30. kesäkuuta 2023. Elokuvan ensi-illaksi oli aiemmin asetettu 19. heinäkuuta 2019, 10. heinäkuuta 2020, 9. heinäkuuta 2021 ja 29. heinäkuuta 2022.
Huomioita

↑  Osana tulevien Indiana Jones -elokuvien levitysoikeuksien siirtymistä Paramount Picturesilta Walt Disney Studiosille, Paramount säilytti neljän ensimmäisen elokuvan levitysoikeudet sekä krediitin "in association with Paramount Pictures" elokuvien lopputeksteissä sekä markkinointipuolella.
Aiheesta muualla

Elokuvan viralliset sivut (englanniksi)
Indiana Jones and the Dial of Destiny Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvan traileri YouTubessa (englanniksi)
| n k Indiana Jones |
| --- | --- |
Elokuvat:  Kadonneen aarteen metsästäjät (1981)  Tuomion temppeli (1984)  Viimeinen ristiretki (1989)  Kristallikallon valtakunta (2008)  The Dial of Destiny (2023) 
Televisiosarjat: Indiana Jones Junior (1993–1994)
Hahmot:  Indiana Jones  Marion Ravenwood  Sallah  Henry Jones Sr. 
Videopelit:  Raiders of the Lost Ark  The Temple of Doom  The Last Crusade: Action Game  The Last Crusade: The Graphic Adventure  The Last Crusade (Taito)  The Fate of Atlantis  Greatest Adventures  Desktop Adventures  The Infernal Machine  The Emperor’s Tomb  Lego Indiana Jones: The Original Adventures  The Staff of Kings  Lego Indiana Jones 2: The Adventure Continues  The Great Circle
Kesäpäivänseisaus

Kaavakuva maapallosta pohjoisen kesäpäivänseisauksen aikaan.
Kesäpäivänseisaus on ajankohta, jolloin aurinko on pohjoisimmillaantarvitaan parempi lähde eli saavuttaa kravun kääntöpiirin ja suurimman deklinaationsa. Kesäpäivänseisaus sijoittuu joka vuosi välille 20.–22. kesäkuuta, ja päivä, jolloin se tapahtuu, on vuoden pisin.
Pohjoisen napapiirin pohjoispuolella Aurinko ei laske lainkaan. Kesäpäivänseisauksen jälkeen yö alkaa taas pidentyä.
Eteläisellä pallonpuoliskolla kesäpäivänseisaus on vastaavasti 21. tai 22. joulukuuta, jolloin pohjoisella pallonpuoliskolla on talvipäivänseisaus. 21.–22. joulukuuta on eteläisen pallonpuoliskon pisin päivä, eikä aurinko laske lainkaan eteläisen napapiirin eteläpuolella. Eteläisen pallonpuoliskon kesäpäivän seisauksen aikaan aurinko on suoraan Kauriin kääntöpiirin yläpuolella.
Kesäpäivänseisauksen juhlintaa

Kesäpäivänseisauksena eli ”mittumaarina” (ruotsin sanasta midsommar ’keskikesä’) on Pohjoismaissa juhlittu keskikesän juhlaa. Lähelle kesäpäivän seisausta Suomessa osuu nykyinen keskikesän juhlapäivä juhannus. Vuodesta 1955 alkaen juhannusta on vietetty kesäkuun 20.–26. päivän välille sattuvana lauantaina.
Itäslaavilaisissa maissa vietettävää kesäpäivänseisauksen juhlaa kutsutaan nimellä Ivan Kupala. Juhlaa vietetään juliaanisen kalenterin mukaisesti 24.6. Johannes Kastajan nimipäivänä ja Ivan onkin slaavilainen versio Johanneksesta.
Nykyisin kesäpäivänseisaus houkuttelee esimerkiksi Ison-Britannian Stonehengeen vuosittain jopa tuhansia juhlijoita odottamaan auringonnousua ja vuoden pisintä päivää. Kesäpäivänseisaus on ainoa aika vuodesta, jolloin yleisö päästetään kulkemaan Stonehengen kivien keskellä.
Eteläisellä pallonpuoliskolla kesäpäivänseisauksen, (21. tai 22. joulukuuta) lähelle osuu maailmanlaajuisesti tunnettu juhla, joulu.
Kesäpäivänseisaus eri vuosina Suomessa

Lähde:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  2000: 21. kesäkuuta 4.48  2001: 21. kesäkuuta 10.38  2002: 21. kesäkuuta 16.24  2003: 21. kesäkuuta 22.10  2004: 21. kesäkuuta 3.57  2005: 21. kesäkuuta 9.46  2006: 21. kesäkuuta 15.26  2007: 21. kesäkuuta 21.06  2008: 21. kesäkuuta 2.59  2009: 21. kesäkuuta 8.46  |  2010: 21. kesäkuuta 13.28  2011: 21. kesäkuuta 20.16  2012: 21. kesäkuuta 2.09  2013: 21. kesäkuuta 8.04  2014: 21. kesäkuuta 13.51  2015: 21. kesäkuuta 19.38  2016: 21. kesäkuuta 1.34  2017: 21. kesäkuuta 7.24  2018: 21. kesäkuuta 13.07  2019: 21. kesäkuuta 18.54  |  2020: 21. kesäkuuta 0.44  2021: 21. kesäkuuta 6.31  2022: 21. kesäkuuta 12.13  2023: 21. kesäkuuta 17.57  2024: 20. kesäkuuta 23.51  2025: 21. kesäkuuta 5.42  2026: 21. kesäkuuta 11.24  2027: 21. kesäkuuta 17.10  2028: 20. kesäkuuta 23.01  2029: 21. kesäkuuta 4.48  |
Kellonajat ovat UTC+3-aikaa.
Eero Ylitalo

Eero Ylitalo (s. 11. heinäkuuta  1953 Liminka) on oululainen tietokilpailija ja tietokilpailukysymysten laatija. Hän opiskeli yleistä historiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1982. Hän on työskennellyt Oulun kaupungille tietopalvelupäällikkönä. Hän on yksi jahtaajista Jahti-visailuohjelmassa.
Ylitalo on julkaissut tekemiään lauluja Jari Ruonalan kanssa nimellä Kaksi kaunista miestä omakustannelevyllä Ensimmäiset ja viimeiset vuonna 1993. Hän on kirjoittanut romaanin Suviteuraat. Vuoden 2012 kuntavaaleissa Ylitalo oli SDP:n ehdokkaana Oulussa.
Tietokilpailut

Vuosina 1992–2002 Ylitalo osallistui moniin visailuohjelmiin: Suomen Tietoviisas, Haluatko miljonääriksi? (esitetty 27.–28. marraskuuta 1999), Megavisa (7. joulukuuta 1992), Missä mennään, Tietopörssi, Triangeli, Greed, Heikoin lenkki ja Horoskooppipyörä. Hän on yksi jahtaajista syksyllä 2018 alkaneessa Jahti-visailuohjelmassa, jossa hänen lempinimensä on Herra Arkisto.
Ylitalo on ollut Oulun tietokilipailuyhistyksen puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Hän osallistuu pubivisoihin, ja on osallistunut myös tietokilpailun Suomen-mestaruuskilpailuihin ja maailmanmestaruuskilpailuihin.
Ylitalon nimi on palkintosekissä, jota Lasse Lehtinen pitää kädessään Haluatko miljonääriksi? -videopelin kotelon takakannessa.
Luettelo kaupunkialueista BKT:n mukaan

Tämä on luettelo kaupunkialueista BKT:n mukaan. Luettelo  on maanosittain.