Antiikin Aleksandria
Yhteiskunta ja kulttuuri > Hallinto

Aleksandriaa hallittiin sekä Ptolemaiosten aikana että roomalaisella kaudella kreikkalaisena poliksena eli kaupunkivaltiona. Muita samassa asemassa olleita kaupunkeja Egyptissä olivat vanha kreikkalainen kaupunki Naukratis, hellenistisellä kaudella perustettu Ptolemais ja roomalaisella kaudella perustettu Antinoopolis.
Kaupungilla oli omat lait, ja kansalaisilla oli oikeus keskustella julkisista asioista, tehdä vetoomuksia ja kantaa asetta. Kuninkaallisissa julistuksissa heihin viitattiin ilmaisulla ”Makedonian miehet”. Kaupungilla ei kuitenkaan ollut varsinaista valtiomuotoa, joka olisi suojellut kansaa itsevaltiudelta, ja ensimmäisten kolmen Ptolemaioksen jälkeen kansalta vietiin lähes kaikki vapaudet. Tähän johti kaupungin väestörakenne, sillä kreikkalaiset nousivat helposti juutalaisia vastaan, kun taas egyptiläiset pelkäsivät ja syyttivät molempia.
Egyptiläiskaupunginosan hallinnosta ei ole tietoa. Sillä oli mitä todennäköisimmin omat pappeudet. Kaupungin juutalaisia hallitsivat oma ethnarkki tai arabarkhes, sanhedrin eli neuvosto sekä omat juutalaiset lait. Augustus antoi vuonna 31 eaa. Aleksandrian juutalaisille samat oikeudet kuin mitä kreikkalaisilla oli, ja tämä kirjoitettiin ylös julkiseen piirtokirjoitukseen. Filon Aleksandrialainen antaa täydellisen luettelon kaupungin juutalaisilla olleista erivapauksista. Myöhemmät keisarit vahvistivat tai kumosivat niitä usein.
Kaupungin kreikkalainen väestö jakaantui heimoihin (φυλαί, fylai) ja piireihin (δημοί, dēmoi). Heimoja oli yhdeksän: Althais (Ἀλθαΐς), Ariadnis (Ἀριαδνίς), Dēianeiris (Δηιανειρίς), Dionysis (Διονυσίς), Eunēis (Εύνηΐς), Thestis (Θεστίς), Thoantis (Θοαντίς), Marōnis (Μαρωνίς) ja Stafylis (Σταφυλίς). Nimissä vaikuttaa kuitenkin olleen jonkin verran vaihtelua, koska Apollonios Rhodoslaisen tiedetään kuuluneen Ptolemais (Πτολεμαΐς) -heimoon.
Kaupungin neuvosto valittiin piirien tärkeimmistä jäsenistä. Sen toiminnot liittyivät pääasiassa oikeudenkäyttöön. Piirtokirjoituksista tunnetaan useita erilaisia kaupungin virkoja, kuten agoranomos (ἀγοράνομος), gymnasiarkhēs (γυμνασιάρχης) ja dikaiodotēs (δικαιοδότης).
Augustuksen ajasta vuodesta 31 eaa. Septimius Severuksen aikaan vuoteen 194 jaa. saakka Aleksandrialla ei ollut omaa neuvostoa. Tämä johtuu siitä, että roomalaisella kaudella koko Egyptin hallinto muuttui, mikä heijastui myös Aleksandriaan. Egypti ei kuulunut sen enempää keisarin kuin senaatinkaan provinsseihin, kuten muut Rooman provinssit, vaan se oli suoraan keisarin yksityisomaisuutta. Tälle oli omat syynsä. Niilin laakso oli hankalapääsyinen, ja kunnianhimoinen prefekti olisi helposti voinut julistautua itsenäiseksi ja puolustaa sitä. Alue oli Rooman rikkaimpia luonnonvarojensa puolesta ja toimi Rooman tärkeimpänä vilja-aittana, ja myös sen väestö oli huomattava. Siksi Augustus kielsi senaattoreja ja myös merkittävimpiä ritarisäädyn edustajia astumasta jalallaan Egyptin maaperälle ilman erillistä lupaa.
Prefektin keisari valitsi henkilökohtaisesta lähipiiristään tai uskollisista ritarisäätyisistä. Prefektin alaisuudessa mutta keisarin nimittämänä toimi juridicus (ἀρχιδικάστης, arkhidikastēs), jonka alaisuudessa oli puolestaan lukuisia alempia virkamiehiä ja jonka päätökset prefekti tai mahdollisesti vain keisari itse saattoi kumota. Juridicus johti oikeudenkäyttöä ja korvasi näin neuvoston. Keisari nimitti myös julkisten arkistojen pitäjän (ὑπομνηματόγραφος, hypomnēmatografos), yövartio- eli poliisijoukkojen komentajan (νυκτερινὸς στρατηγός, nykterinos stratēgos), perinteisten eli egyptiläisten lakien tulkitsijan (ἐξηγητὴς πατριῶν νομῶν, eksēgētēs patriōn nomōn), markkinoiden valvojan (ἐπιμελητὴς τῶν τῇ πόλει χρησίμων, epimelētēs tōn tē polei khrēsimōn; praefectus annonae) ja kirjastonjohtajan. Kaikilla näillä virkamiehillä oli punareunuksinen vaate sen merkkinä, että he olivat keisarin valitsemia. Septimius Severus palautti kaupungin neuvoston ja sen oikeudenkäytön (jus buleutarum) toimintaan.