stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Haapanorsu

| Haapanorsu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Karvakehrääjämäiset Lasiocampoidea
Heimo::  Karvakehrääjät Lasiocampidae
Alaheimo::  Lasiocampinae
Suku::  Gastropacha
Laji::  populifolia
Kaksiosainen nimi
 Gastropacha populifolia  (Esper, 1782) 
Katso myös
   Haapanorsu Wikispeciesissä   Haapanorsu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haapanorsu (Gastropacha populifolia) on öisin lentävä ruskeankeltainen perhonen. Vuoteen 1996 laji tunnettiin nimellä vaalea lehtikehrääjä.
Koko ja ulkonäkö

Kookas perhonen, jonka siipien kärkiväli on koiraalla 48–58 mm ja naaraalla 72–83 mm. Naaras on myös selvästi koirasta rotevampi. Siivet ovat naaraalla vaalean kellanruskeat, koiraalla siivissä on usein violetinsävyistä kehnää. Osa koiraista on kuitenkin hyvin vaaleita ja miltei kuviottomia. Etusiiven poikki kulkee viisi tummaa poikkiviirua, jotka muodostuvat kuunsirpin muotoisista täplistä. Juovat ovat katkonaisia ja jatkuvat takasiipiin, mutta erottuvat siellä vain heikosti siiven etureunassa. Molempien siipiparien ulkoreuna on kevyesti aaltoileva. Paikallaan kyhjöttävä haapanorsu näyttää kuivuneelta lehdeltä. Perhosen ruumiissa on selkäpuolella selvä, tumma keskijuova.
Haapanorsun toukka on kellertävän ruskea ja karvainen, täysikasvuisena 80–100 mm pitkä.
Levinneisyys ja lentoaika

Lajia tavataan Iberian niemimaalta Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja Venäjän poikki Pohjois-Kiinaan ja Japaniin asti. Suomessa haapanorsu on hyvin harvinainen laji. Se tavattiin ensimmäisen kerran Vehkalahdelta 1954 ja vuonna 1992 löydettiin Joutsenosta toukka. Sittemmin lajin yksilöitä on harhaillut Etelä-Suomeen lähes joka vuosi ja yksilöitä on tavattu erityisesti lounaissaaristossa. Nykyisin lajilla saattaa olla vakiintunut kanta aivan maan kaakkoisimmassa nurkassa. Se näyttää myös vakiintuneen Turun ja Helsingin väliselle rannikkokaistaleelle. Aikuiset perhoset lentävät kesäkuun lopulta elokuun alkuun.
Elinympäristö ja elintavat

Kosteiden lehti- ja sekametsien laji, joka viihtyy Keski-Euroopassa myös avoimissa kulttuuriympäristöissä. Perhoset lentävät pimeän laskeutumisesta lämpiminä öinä aina aamuyöhön saakka. Koiraat lentävät joskus valojen luokse, naaraat vain harvoin. Perhonen viettää aikansa ilmeisesti enimmäkseen puiden latvustoissa eikä lajin elintapoja tunneta kovin hyvin.
Parittelutapahtumaa luonnossa ei tunneta, mutta kasvatuksessa se on kestänyt jopa 20 tuntia. Parittelun jälkeen naaras munii noin 300 munaa pieninä ryhminä oksille ja lehdille. Toukat elävät korkealla latvustoissa ja niitä tavataan luonnossa vain harvoin. Toukka talvehtii noin 25 mm:n pituisena ja jatkaa kasvuaan keväällä. Ainakin talvehtinut toukka on yöaktiivinen. Toukat ovat täysikasvuisia touko-kesäkuun vaihteessa ja tekevät harmaanruskean kotelokopan yhteenkudottujen lehtien väliin latvustoon.
Ravintokasvi

Toukka syö poppelilajien, haavan tai pajujen lehtiä.
Nikolai Gumiljov

| Nikolai Gumiljov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1886 Kronstadt, Venäjä
Kuollut: 26. elokuuta 1921 (35 vuotta) Pietari, Neuvosto-Venäjä
Kansalaisuus:  Venäjä
Ammatti:  kirjailija
Puoliso:  Anna Ahmatova
Kirjailija
Äidinkieli: venäjä
Tuotannon kieli: venäjä
Kirjallinen suuntaus: akmeismi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Kazimir Malevitš  1913 tai 1920–1930.
Artikkelit
Abstrakti taide | Agitaatioposliini | Kulkukoiran kellari | Mir iskusstva | Venäläinen formalismi | Voitto auringosta
Suuntaukset
Akmeismi | Futurismi | Konstruktivismi | Suprematismi | Venäläinen symbolismi | Zaum
Tekijät
Anna Ahmatova | Aleksanteri Ahola-Valo | Natan Altman | Mihail Bahtin | Léon Bakst | Andrei Belyi | Nikolai Berdjajev | Ivan Bilibin | Aleksandr Blok | Joseph Brodsky | Marc Chagall | Sonia Delaunay | Sergei Djagilev | Sergei Eisenstein | Pavel Filonov | Mihail Fokin | Naum Gabo | Nikolai Gumiljov | G. I. Gurdjieff | Daniil Harms | Thomas de Hartmann | Velimir Hlebnikov | Wassily Kandinsky | El Lisitski | Anatoli Lunatšarski | Vladimir Majakovski | Kazimir Malevitš | Osip Mandelštam | Vsevolod Meyerhold | Kuzma Petrov-Vodkin | Vsevolod Pudovkin | Aleksandr Rodtšenko | Nicholas Roerich | Olga Rozanova | Konstantin Somov | Dmitri Šostakovitš | Vladimir Tatlin | Marina Tsvetajeva | Pjotr Demjanovitš Uspenski | Dziga Vertov
Nikolai Stepanovitš Gumiljov (ven. Никола́й Степа́нович Гумилёв; 3. huhtikuuta (J: 15. huhtikuuta) 1886 Kronstadt, Venäjän keisarikunta – 26. elokuuta 1921 Pietari Neuvosto-Venäjä) oli merkittävä venäläinen runoilija, joka oli akmeismiliikkeen perustajajäsen.
Gumiljov oli naimisissa Anna Ahmatovan kanssa vuosina 1910–1918. Nikolai Gumiljov teloitettiin kommunisminvastaisesta toiminnasta elokuussa 1921.
Suku ja koulutus, nuoruus

Gumiljov syntyi aatelisperheeseen Kronstadtissa Pietarin edustalla. Hänen vanhempansa olivat laivaston sotilaslääkäri Stepan Jakovlevitš Gumiljov (1836–1910) ja Anna Ivanovna Lvova (1854–1941). Lapsena Nikolai oli heikko ja sairas lapsi: häntä piinasivat jatkuvasti päänsäryt, eikä hän sietänyt melua. Hänellä oli sisarpuoli Aleksandra (1872-1952) isän ensimmäisestä avioliitosta ja vanhempi veli Dmitri (1884-1922), joka sotilasuransa jälkeen palveli hallinnollisena virkamiehenä Tverin kuvernementissa.
Isän siirryttyä eläkkeelle vuonna 1887 perhe muutti Tsarskoje Seloon. Nikolai opiskeli vuonna 1898 muutaman kuuukauden Tsarskoje Selon kymnaasissa, jossa hänen opettajanaan toimi runoilija Innokenti Annenski, mutta siirtyi sitten liikarasituksesta sairastuttuaan kotiopetukseen. Myöhemmin Gumiljov kertoi Annenskin vaikuttaneen siihen, että hän ryhtyi runoilijaksi.lähde?
Hän siirtyi Pietariin Gurevitšin lukioon ja kiinnostui maantiedosta sekä eläimistä. Hänellä oli kotonaan marsuja, valkoisia hiiriä sekä lintuja ja oravia elätteinään. Poika rakasti lukemista (Mayne Reid, Jules Verne, James Fenimore Cooper, Gustave Aimard, Kapteeni Grantin lapset, Kapteeni Hatteras) ja harrasti myös sotahistoriaa tinasotilailla koulukavereittensa kanssa sekä perusti luokkakavereidensa kanssa salaseura, joka teki seikkailuretkiä autiotaloihin, kellareihin, ullakoille jne. Tarinoita meri- ja kaukomatkoilta hän kuunteli innokkaasti isältään ja sedältään.
Lukion kolmannella luokalla 12-vuotiaana Nikolai innostui Aleksandr Puškinista, jota pakotti kaikki toverinsakin lukemaan. Luokka kävi matineanäytöksissä teattereissa katsomassa Aleksandr Ostrovskin, Gerhart Hauptmannin ja William Shakespearen näytelmiä ja hän lisäsi henkilökohtaiseen kirjastoon Puškinin ja Mihail Lermontovin lisäksi Vasili Žukovskin. Luettavaksi tulivat myös Longfellow’n ”Laulu Hiawathasta”, John Miltonin Kadotettu paratiisi ja Paradise Regained, Samuel Taylor Coleridgen ”Vanhan merimiehen tarina”, jonka Gumiljov myöhemmin käänsi itse, ja Ludovico Arioston Raivoisa Roland.
Vuonna 1900 koko perhe muutti Kaukasukselle Tbilisiin, kun vanhemmalla veljellä todettiin tuberkuloosi. Nikolai jatkoi koulunkäymistä paikallisessa poikalukiossa. Tbilisin kouluvuosinaan hän kiinnostui vähäksi aikaa politiikasta ja luki Karl Marxin Pääoman.
Kirjallisen uran alku

Gumiljovin ensimmäinen runo ”Pakenen kaupungista metsiin” (Я в лес бежал из городов) julkaistiin 8. syyskuuta 1902. Hän julkaisi ensimmäisen runokirjansa Konkistadorien matka (Путь конквистадоров) vuonna 1905. Se koostui runoista, jotka käsittelivät eksoottisia kohteita Tšadjärven kirahveista Caracallan krokotiileihin. Vaikka Gumiljov oli ylpeä kirjasta, monet kriitikot arvostelivat sen tekniikkaa huonoksi.
Vuodesta 1907 lähtien Gumiljov matkusti laajasti Euroopassa, erityisesti Italiassa ja Ranskassa. Hänen runokokoelmansa Romanttisia kukkia (Романтические цветы) ilmestyi vuonna 1908. Pariisissa hän julkaisi kolme numeroa kirjallisuuslehteä Sirius. Palattuaan Venäjälle hän toimitti ja kirjoitti Apollon-lehteä (1913–1917). Tällöin hän rakastui ”Cherubina de Gabriakiin”, joka oli itse asiassa kahden kirjailijan, Jelizaveta Dmitrijevan ja Maksimilian Vološinin käyttämä salanimi. Gumiljov tunsi tulleensa petetyksi ja haastoi Vološinin kaksintaisteluun.
Kuten aikaisemmin Gustave Flaubert ja Arthur Rimbaud, Gumiljov oli kiinnostunut Afrikasta ja matkusteli siellä ainakin kerran vuodessa. Hän metsästi leijonia Etiopiassa ja toi Pietarin museoon antropologisesti ja etnografisesti laajan kokoelman afrikkalaista taidetta. Hänen kokoelmansa Teltta (1921) sisältää hänen parhaita runojaan afrikkalaisista aiheista.
Runoilijoiden kilta

Gumiljov julkaisi kaksi uutta runokokoelmaa, Helmiä (Жемчуга) 1910 ja Vieras taivas (Чужое небо) vuonna 1912. Gumiljov perusti runoilijoiden akmeismiliikkeen nimeltä ”Runoilijoiden kilta” (Цех поэтов, Tseh poetov) vuonna 1911. Se toimi Pietarissa vuosina 1911–1914 ja 1921–1923. Vähemmälle huomiolle liikkeessä on jäänyt johtohahmona toiminut runoilija Sergei Gorodetski.
Liikkeen merkittävämmäksi teokseksi muodostui kuitenkin Osip Mandelstamin runokokoelma Kivi (1912). Monet huomattavat runoilijat, kuten Georgi Ivanov ja Vladimir Nabokov, hylkäsivät Gumiljovin koulukunnan. Gumiljovin kenties kuuluisin yksittäinen runo on fragmentaarinen ja surrealistinen ”Zabljudivšisja tramvai” (Заблудившийся трамвай, ’Eksynyt raitiovaunu’, 1920).
Sotakokemuksia

Kun ensimmäinen maailmansota alkoi, Gumiljov palasi Venäjälle ja liittyi jalkaväkirykmenttiin. Hänet palkittiin ansioistaan kahdella Pyhän Yrjön ansioristillä 24. joulukuuta 1914 ja 5. helmikuuta 1915. Hänen sotarunonsa on julkaistu kokoelmassa Nuolikotelo (Колчан). Venäjän vallankumouksen aikana Gumiljov palveli upseerina Pariisissa. Varoituksista huolimatta hän palasi Venäjälle. Pietarissa hän julkaisi muutamia uusia kokoelmia, Tabernaakkelin ja Kokon.
Viimeiset vuodet ja kuolema

Vallankumouksen jälkeen ensimmäisinä vuosina Vladimir Lenin hyväksyi ja suosi taiteilijoiden uusia kokeiluja. Aleksandr Blok, Nikolai Gumiljov ja muut merkittävät taiteilijat olivat salaisen poliisin Tšekan tarkkailtavina. Poliittiset erimielisyydet kasvoivat taiteilijoiden ja kommunistipuolueen viranomaisten välillä vuosien kuluessa. Gumiljov ei salannut kommunisminvastaisia mielipiteitään eikä halunnut liittyä bolševikkien kirjallisiin ryhmiin. Hän perusti yleisvenäläisen kirjailijaunionin vuonna 1920. Tšeka vangitsi hänet vastavallankumouksesta syytettynä 3. elokuuta 1921. Kaikkiaan 61 osallista, muiden muassa Gumiljov, teloitettiin elokuun 24. päivän aikoihin. Tarkkaa päivämäärää ja paikkaa ei tiedetä.
Yksityiselämä

Gumiljov ja Anna Ahmatova avioituivat 25. huhtikuuta 1910, ja heidän avioeronsa astui voimaan 5. elokuuta 1918.lähde? Heillä oli poika Lev Gumiljov (s. 1912). Gumiljovin toinen vaimo oli Anna Nikolajevna Engelhardt (1895–1942), ja heillä oli tytär Jelena Gumiljova (1919–1942). Anna ja Jelena kuolivat nälkään piiritetyssä Leningradissa vuonna 1942. Gumiljovilla oli lisäksi Olga Nikolajevna Visotskajan (1885–1966) kanssa poika Orest Nikolajevitš Visotski (1913–1992).
Suomennettuja runoja

Käärmeen onkalosta, Kiovan kaupungista, en vaimoa hakenut, vaan lumoojattaren, suomentaja Jukka Mallinen, julkaisussa: Nuori Voima, 2012; nro 2–3; s. 27. Omistettu runoilijan vaimolle Anna Ahmatovalle.
Toivo Flinkin suomentamia runoja teoksessa: Uuden runon Venäjä , toim. Toivo Flink, Petrozavodsk: Karjala 1989 ISBN 5-7545-0041-6
Ikuista (Вечное), suomentaja Toivo Flink
Kuudes aistin (Шестое чувство)
Musikka (Мужик)
Nainen (Она)
Perintökirja (Завещание)
Se toinen (Тот другой)
Tulevaisuuden ihmisille (Людям будущего)
Valinta (Выбор)
Aiheesta muualla

Collection of Poems by Nikolay Gumilev (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  RISM  SNAC  IdRef 
Gumiljov vuonna 1906.
Gumiljov, Anna Ahmatova ja heidän poikansa Lev vuonna 1913.
Green Day

| Green Day |
| --- | --- |

 Green Day esiintymässä Roomassa kesäkuussa 2013.
Tiedot
Toiminnassa:  1986–
Tyylilaji:  punk rock, pop-punk, vaihtoehtorock, poprock, power pop, post-grunge
Kotipaikka:   Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Billie Joe Armstrong, kitara/laulu   Mike Dirnt, basso/taustalaulu   Tré Cool, rummut   Jason White, kitara/taustalaulu  
Levy-yhtiö:  Reprise Records, 1993–   Lookout! Records, 1987–1993  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Green Day on yhdysvaltalainen punk rock -yhtye, jonka laulaja-kitaristi Billie Joe Armstrong ja basisti Mike Dirnt perustivat Kaliforniassa vuonna 1986. Armstrongin ja Dirntin ohella yhtyeen kokoonpanoon kuuluvat yhtyeessä vuodesta 1990 soittanut rumpali Tré Cool. Myöhemmin se on noussut punk-historian merkittävämmäksi yhtyeeksi.
Green Day oli uransa alussa yksi 924 Gilman Street -klubin punk-skenen merkittävimpiä nousevia yhtyeitä. Yhtye julkaisi ensimmäisen EP-levynsä 1,000 Hours vuonna 1989 indie-levymerkillä Lookout! Records. Vuonna 1994 Green Dayn julkaisi albumin Dookie, joka oli yhtyeen ensimmäinen julkaisu Reprise Records -levymerkillä. Albumista tuli valtava kaupallinen menestys, ja se on myynyt yli  kymmenen miljoonaa kappaletta pelkästään Yhdysvalloissa. Albumin menestymisen johdosta Green Day oli tärkein yhtye, jonka ansiosta punk rock nousi takaisin valtavirran suosioon Yhdysvalloissa.
Yhtyeen kolme seuraavaa albumia, Insomniac (1995), Nimrod. (1997) ja Warning: (2000) eivät saavuttaneet Dookien kaltaista kaupallista menestystä, vaikka Insomniac ja Nimrod. ylittivätkin Yhdysvalloissa platina- ja Warning: kultalevyrajan. Vuonna 2004 yhtye julkaisi seitsemännen albuminsa, rock-oopperan American Idiot, joka myi Yhdysvalloissa yli kuusitoista miljoonaa kappaletta ja teki yhtyeen suosituksi nuoremman sukupolven keskuudessa. Vuonna 2009 Green Day saavutti uransa suurimman listamenestyksen albumillaan 21st Century Breakdown, jota seurasivat vuonna 2012 julkaistut ¡Uno!-, ¡Dos!- ja ¡Tré! -albumit.
Yli 105 miljoonaa levyä myynyt Green Day on yksi kaikkien aikojen kaupallisesti menestyneimpiä yhtyeitä. Se on voittanut uransa aikana viisi Grammy-palkintoa. Albumista American Idiot tuotettu Broadway -musikaali palkittiin kahdella Tony-palkinnolla, ja vuonna 2015 yhtye liitettiin osaksi Rock and Roll Hall of Famea.
Historia > Sweet Children

Billie Joe Armstrong ja Mike Dirnt ovat Green Dayn perustajajäseniä. He tapasivat toisensa ensimmäisen kerran kymmenvuotiaina vuonna 1982 Kaliforniassa sijaitsevan John Sweet High Schoolin kahvilassa. Oltuaan toistensa luona yökylässä he soittivat vanhoja heavy metal -klassikoita, kuten Ozzy Osbournea, Def Leppardia ja Van Halenia. Armstrongin oltua kymmenvuotias hänen isänsä kuoli, mistä kertoo yhtyeen vuonna 2004 julkaistun albumin American Idiot surumielinen laulu ”Wake Me Up When September Ends”. Billie oli 14-vuotias tehdessään ensimmäisen laulunsa ”Why Do You Want Him?”, joka kertoo Armstrongin äidistä ja isäpuolesta. Vuonna 1987 Billie Joe ja Mike värväsivät rumpali John Kiffmeyerin (Al Sobrante) ja muodostivat Sweet Children -yhtyeen. He soittivat ensimmäisen virallisen keikkansa Rod’s Hickory Pitissä. Pian he alkoivat tehdä keikkoja muiden yhtyeiden lämppäreinä Gilman Street -klubilla, Berkeleyssä.
Historia > Uran alku

Ollessaan 17-vuotiaita lukiolaisia yhtye levytti ensimmäisen EP:nsä 1,000 Hours kahdessa päivässä. Ennen EP:n julkaisua huhtikuussa 1989 yhtye vaihtoi nimensä Sweet Childrenistä Green Dayksi. Pian sen jälkeen Dirnt valmistui, Armstrong jätti koulun kesken päivää ennen 18-vuotissyntymäpäiviään. 1,000 Hours sai pian seuraa muista julkaisuista, muun muassa EP:t Slappy ja Sweet Children sekä LP 39/Smooth.
Albumi 1,039/Smoothed Out Slappy Hours oli kokoelma aiemmista julkaisuista ja julkaistiin vuonna 1990. Nimi tulee EP:iden (1,000 Hours ja Slappy) sekä LP:n (39/Smooth) nimistä. Albumin julkaisi paikallinen riippumaton levy-yhtiö Lookout! Records. Pian julkaisun jälkeen John Kiffmeyer päätti jättää yhtyeen ja keskittyä opintoihinsa. Armstrong ja Dirnt värväsivät uuden rumpalin, toisen Gilman Streetin veteraanin, Tré Coolin. Tré oli soittanut The Lookouts! -yhtyeessä rumpalina jo kaksitoistavuotiaasta asti. Muita The Lookout!:in jäseniä olivat Kain Kong ja Lawrence ”Larry” Livermore, Lookout! Recordsin omistaja. Green Dayn toinen albumi, Kerplunk! (1992), oli Tré Coolin ensiesiintyminen yhtyeessä.
Green Day kasvatti mainettaan niin sanotulla vanhanaikaisella tavalla – ansaitsemalla sen. Ennen ensimmäisen sopimuksen solmimista suuren levy-yhtiön kanssa he olivat jo olleet viidellä kiertueella ajaen rannikolta toiselle majoittuen ystävien ja fanien luona. Saatuaan Reprise Recordsin tuottajan Rob Cavallon huomion, heillä oli edessään ensimmäinen suuren levy-yhtiön sopimus huhtikuussa vuonna 1993. Pian sopimuksen solmimisen jälkeen he alkoivat levyttää albumia, joka julkaistiin vuonna 1994 ja olisi heidän pääsylippunsa maineeseen. Albumi oli nimeltään Dookie.
Vaikka Dookien kokonaiskesto oli vain hieman yli 39 minuuttia, oli se silti menestys. Dookie tutustutti suuren yleisön Green Dayn energiseen punk rockiin. Green Dayn kappaleita muun muassa tuhopoltoista ja itsetyydytyksestä on luonnehdittu epävirallisiksi kansallislauluiksi. Laulaessaan omista murheistaan ja nuoruuden ongelmistaan Green Day huomasi, että heidän lisäkseen oli tuhansia samanlaisia nuoria painimassa samojen ongelmien kanssa. Oli muotia olla kypsymätön. Dookie myi kymmenen miljoonaa kappaletta pelkästään Yhdysvalloissa ja yli 20 miljoonaa kappaletta maailmanlaajuisesti ollen tähän mennessä yhtyeen myydyin albumi. Dookie on myös kaupallisesti menestynein punk-albumi. Se voitti myös vuoden 1994 Grammy-palkinnon parhaasta alternative-albumista. Seuraavilla albumeilla, Insomniac ja Nimrod., Green Dayn onnistui säilyä uskollisina punk-musiikille samalla todistaen, että he eivät olleet vain kovaa huutava poikalauma. Nimrodilta nousi yllätysmenestykseen rauhallinen, pääasiassa kitaralla soitettu, ”Good Riddance (Time of Your Life)”, joka on kuultu muun muassa useissa televisiosarjoissa sekä urheilutapahtumissa. Tähän aikaan yhtyeen jäsenet olivat perustamassa perheitä, ja oli muutenkin selvää, että he olivat kasvamassa sekä omina itsenään että yhtyeenä. Yhteisymmärryksen tuloksena yhtye piti kahden vuoden tauon voidakseen keskittyä perheisiinsä.
Historia > Menestys

Vuonna 2000 Green Day palasi musiikin pariin albumilla Warning:. Albumi poikkesi suuresti kaikista Green Dayn aikaisemmista albumeista ollen melodisempi ja rauhallisempi. Vaikka kriitikot kehuivat albumia, eivät fanit siitä suuresti innostuneet, ja se onkin yhtyeen vähiten myynyt albumi. Levyn suosituimmaksi kappaleeksi nousi ”Minority”. Seuraavat vuodet kuluivat tehden muutaman kiertueen ja julkaisten pari kokoelmalevyä, International Superhits!:n vuonna 2001 ja Shenanigansin vuonna 2002. International Superhits! -albumilla on uudestaan levytetty kappale ”Maria” ja täysin uusi kappale ”Poprocks & Coke”. International Superhits!:n kanssa tuli myös DVD International Supervideos!, johon on yhdistetty kappaleiden musiikkivideoita.
Historia > American Idiot

Monen vuoden tauon jälkeen Green Daylla oli myös epäonnen hetkensä, sillä kuin yhtye oli nauhoittanut albumin Cigarettes and Valentines vuonna 2003, nauhat olivat kadonneet. Yhtyettä uhkasi hajoaminen, mutta nauhojen katoamisen huolimatta Green Day oli yhtä ja pysyi sitkeästi bändinä. Vuoden tauon jälkeen syyskuussa 2004 Green Day julkaisi tähän saakka menestyneimmän albuminsa American Idiotin. Albumilla yhtye kritisoi Yhdysvaltojen mediaa, hallitusta ja sen politiikkaa, varsinkin Irakin sotaa. Albumilta ensimmäinen julkaistu single ”American Idiot” oli ensimmäinen Green Dayn kappale, joka nousi listaykköseksi Billboard Charts -listalla. Toisena levyltä julkaistu ”Boulevard of Broken Dreams” -single oli vielä suurempi hitti, ja se ylsi ensimmäisenä Green Dayn kappaleena Yhdysvaltain virallisen musiikkilistan ykköspaikalle. Se oli myös Suomessa kaupallisten kanavien eniten soitettu kappale vuonna 2005. Albumilta julkaistiin singlenä myös ”Holiday” ja ”Wake Me Up When September Ends”. American Idiot -kiertue oli Green Dayn siihen mennessä suurin, ja sen huipensi Englannissa tehty keikka, josta tehtiin Bullet in a Bible -liveCD/DVD.
American Idiot sai seitsemän Grammy-ehdokkuutta, joista se voitti parhaan rockalbumin palkinnon. Se sai Green Dayn laskevan uran taas nousemaan, nosti heidät lopullisesti koko maailman tietoisuuteen ja sai lopultakin aikaan heidän ansaitsemansa kunnian ja menestyksen.
Vuonna 2004 julkaisemaansa albumia American Idiot, yhtye kutsuu punk rock -oopperaksi. Levy käänsi Green Dayn laskussa olleen uran uuteen nousuun ja menestyi listoilla paremmin kuin yksikään aikaisempi albumi.
Historia > 21st Century Breakdown

Green Day julkaisi toukokuussa 2009 21st Century Breakdown -albumin, joka on menestynyt hyvin. Albumin tunnetuimpia kappaleita ovat ”Know your Enemy”, ”East Jesus Nowhere”, ”21st Century Breakdown”, ”¡Viva La Gloria!”, ”The Static Age” ja ”21 Guns”. Albumissa on kolme osaa; ”Heroes and Cons”, ”Charlatans and Saints” sekä ”Horseshoes and Handgrenades”. 21st Century Breakdown -kiertueilta tehtiin kaksi livelevyä: Last Night on Earth: Live In Tokyo ja Awesome as Fuck -levyn DVD on Tokiosta. Yle TV2:lta on tullut Green Dayn 21st Century Breakdown Tour Oaklandista, Kaliforniasta (Yle Live Green Day) ja Jim-kanavalta dokumentti yhtyeestä. 11. elokuuta 2011 bändillä oli salainen keikka Tiki Baarissa, Costa Mesassa, Kaliforniassa.
Historia > ¡Uno!, ¡Dos! ja ¡Tré!

Yhtye julkaisi vuonna 2012 eri musiikkigenrejä sisältävän trilogia-levysarjan ¡Uno!, ¡Dos! ja ¡Tré!. Tammikuun 22. päivä 2013 yhtye julkaisi ¡Cuatro!n, joka on dokumentti DVD levytrilogian nauhoitusajoista. Julkaistiin myös toinen dokumentti, Broadway Idiot, joka kertoo American Idiot musikaalista. Maaliskuun 10. päivä 2013 yhtye aloitti 99 Revolutions -maailmankiertueen. Kesäkuussa 2013 Green Day rikkoi Emirates Stadiumilla yleisöennätyksen, 60 000 lippua myytiin. 99 Revolutions -maailmankiertueellaan Green Day soitti kesäkuun 26. päivä Hietaniemen uimarannalla, Helsingissä Rock the Beach -festivaalilla. Reading -festivaalilla yhtye soitti Dookie-albumin alusta loppuun. Saman tempun he tekivät muutamana päivänä Euroopan keikoilla.
19. huhtikuuta 2014 julkaistiin Demolicious, joka sisälsi demoversioita levytrilogian ¡Uno!, ¡Dos! ja ¡Tré! kappaleista. Sitä nauhoitettiin ennen trilogian julkaisemista. Se julkaistiin Record Store Day -kampanjassa, jossa levyjä oli vain rajallinen määrä. Albumilla oli ennenjulkaisematon kappale ”State of Shock” sekä akustinen versio kappaleesta ”Stay the Night” levyltä ¡Uno!.
Historia > Revolution Radio

Joulukuussa 2014 ilmoitettiin, että Green Day vihitään Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2015.
Huhtikuun 16. päivänä 2015 yhtye soitti ensimmäisen keikkansa yli vuoteen. He soittivat kaksi keikkaa. Ensimmäinen keikka soitettiin ensimmäisellä kokoonpanolla ”Sweet Childreninä” ja toinen keikka nykyisellä kokoonpanolla. Kaksi päivää myöhemmin yhtye vihittiin Rock and Roll Hall of Fameen.
Jouluaattona 2015 Green Day julkaisi joulupyhien kunniaksi kappaleen ”Xmas Time of the Year”.
Huhtikuussa 2016 Billie Joe Armstrongin Instagram-tilillä käy ilmi, että yhtye on studiolla työstämässä vuoden 2012 levytrilogialle seuraajaa. Albumin nauhoitukset ovat alkaneet jo vuonna 2015, jolloin yhtye on tehnyt muutamia demokappaleita. Elokuun alussa 2016 Billie Joe Armstrong vahvisti Twitter-tilillään, että yhtye julkaisisi 11. elokuuta 2016 ”Bang Bang” -nimisen singlen tulevalta albumilta.
11. elokuuta julkistettiin albumin nimeksi Revolution Radio. Albumista julkistettiin myös kappalelista, kansikuva ja julkaisupäivä (7.10.2016).
9. syyskuuta albumilta julkaistiin toinen single ”Revolution Radio”.