Caspar David Friedrich
Elämänvaiheita

Caspar David Friedrich syntyi kymmenlapsisen perheen kuudenneksi lapseksi. Lapsuuteen mahtui tragedioita, tuleva taiteilija menetti äitinsä seitsemänvuotiaana. Kaksi siskoista kuoli pieninä ja kun Friedrich oli 13- vuotias hänen veljensä hukkui kun oli pelastamassa tulevaa taiteilijaa heikoilta jäiltä. Tapahtumat vaivasivat hänen mieltään läpi elämän.
Friedrich alkoi opiskella piirustusta vuonna 1790 Johann Gottfried Quistorpin oppilaana. Kaksikymmentä vuotta täytettyään hän aloitti opinnot Kööpenhaminan taideakatemiassa. Akatemia oli aikansa edistyksellisin taideoppilaitos. Se ei kuitenkaan antanut opetusta maalaustaiteessa, vaikka sen opettajina oli monia taidemaalareita. Koulun opetus vaikutti paljon hänen maisemaalaukseensa: hän siirtyi uusklassisuudesta kohti romanttista tulkintaa maisemasta.
Opintojen päätyttyä Kööpenhaminassa Friedrich muutti Dresdeniin. Siellä hän oli osa taiteilijayhteisöä johon kuuluivat muiden muassa runoilija Novalis, taidemaalari Philipp Otto Runge ja kirjailija Ludvig Tieck. Hänen seepiapiirroksensa herättivät ihailua Goethessa ja hän voitti Weimarin taideyhdistyksen palkinnon vuonna 1805. Kahta vuotta myöhemmin ilmestyi hänen ensimmäinen merkittävä työnsä, Risti vuorilla, (Tetschenin alttari). Työ sai ristiriitaisen vastaanoton. Kriitikkojen mielestä risti ja Kristus ovat siinä sivuseikkana, mutta suuri yleisö ihaili teosta.
1800- luvun ensi vuosina elettiin Napoleonin sotien aikaa. Friedrichin töillä oli myös poliittinen merkitys. Vaikka Ranska kohteli saksalaisia huonosti, hänen kuvaavansa maisemat antoivat mahdollisuuden olla ylpeitä Saksasta ja saksalaisuudesta. Napoleonin kukistuttua monet näkivät niiden suorastaan enteilevän tulevaa riippumattomuutta vieraasta vallasta.
1810-luvulla Friedrichiä alettiin arvostaa yhtenä saksankielisen maailman johtavista nykytaiteilijoista. Hänet nimitettiin vuonna 1816 opettajaksi Dredenin akatemiaan, mikä takasi säännöllisen palkan. Poliittisten näkemystensä vuoksi hän jäi opettajaksi eikä saanut professorin paikkaa.  Hän solmi avioliiton kahta vuotta myöhemmin 44- vuotiaana tuolloin 25 -vuotiaan Caroline Bommerin kanssa. Perheeseen syntyi kaksi tytärtä ja poika. Avioliittoa hieman ihmeteltiin, sillä Friedrich oli sanonut, että "En vihaa ihmisiä. Vällttelen vain heidän seuraansa."
Perheen perustaminen näkyi myös Friedrichin taiteessa. Hän maalasi myös vaimonsa muutamaan maalaukseensa. Kun Friedrichin maine kasvoi, myös hallitsijat ja yläluokka alkoivat kiinnostua hänen taiteestaan. Preussin prinssi Friedrich Wilhelm Ludvig osti häneltä kaksi teosta ja myös Venäjän tsaari Nikolai I osti häneltä sarjan teoksia. Hän sai tilauksen myös suuriruhtinass Aleksanterilta. Friedrichin piti maalata läpikuultavia teoksia, jotka valaistaisiin takaa ja niiden esittämisen aikana esitettäisiin musiikkia. Teokset ovat sittemmin kadonneet.
Elämänmyönteisyys hävisi vähitellen Friedrichin teoksista. Niihin alkoi ilmestyä hautamuistomerkkejä ja mausoleumeja. Friedrich vietti aikaa ajatellen veljensä kohtaloa. Vuonna 1820 hänen hyvä ystävänsä taidemaalari Gerhard von Kügelgen kuoli henkirikosen uhrina. Hän vähensi maalaamista ja keskittyi opettamiseen, sillä se tuntui ilahduttavaN häntä. Hän kuitenkin kieltäytyi vuonna 1824 tarjotusta maisemaalauksen professorin virasta. Sen jälkeen hän maalannut kahteen vuoteen mitään.
Vuonna 1830 jo valmiiksi erakkomainen Friedrich vetäytyi entistä enemmän yksinäisyyteen. Hän epäili, että ystävät huijaavat häntä ja että hänen vaimonsa on uskoton. Jälkimmäiselle väitteelle ei ollut todellisuuspohjaa. Hän aloitti uudelleen maalaamisen. Vuonna 1835 Friedrich sai halvauskohtauksen ja toisen vuonna 1840 vain vähän ennen kuolemaansa. Taiteilijan taloudellinen tilanne oli viimeisinä vuosina vaikea, monet varakkaat ostajat olivat kiinnostuneita uusista taidesuuntauksista, kuten realismista.