stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karbonaatti
Karbonaatteja

Ammoniumvetykarbonaatti (CH5NO3 / NH4HCO3) CAS-numero 1066-33-7
Berylliumkarbonaatti (Be2CO3(OH)2 / Be2CO5H2) CAS-numero 66104-24-3
Dietyylikarbonaatti (C5H10O3 / (C2H5O)2CO) CAS-numero 105-58-8
Dimetyylikarbonaatti (C3H6O3 / H3COCOOCH3) CAS-numero 616-38-6
Kaliumkarbonaatti (vedetön) (K2CO3) CAS-numero 584-08-7
Kalsiumkarbonaatti (CaCO3) CAS-numero 471-34-1
Kobolttikarbonaatti (CoCO3) CAS-numero 513-79-1
Kuparikarbonaatti (CuCO3) CAS-numero 12069-69-1
Litiumkarbonaatti (Li2CO3) CAS-numero 554-13-2
Lyijykarbonaatti (PbCO3) CAS-numero 598-63-0
Magnesiumkarbonaatti (MgCO3) CAS-numero 546-93-0
Natriumbikarbonaatti (NaHCO3) CAS-numero 144-55-8
Natriumkarbonaatti (vedetön) (Na2CO3) CAS-numero 497-19-8
Natriumseskvikarbonaattidihydraatti (C2H5Na3O8 / Na2CO3 · NaHCO3·2H2O) CAS-numero 6106-20-3
Nikkelikarbonaatti (NiCO3) CAS-numero 3333-67-3
Rauta(II)karbonaatti (FeCO3) CAS-numero 563-71-3
Talliumkarbonaatti (Tl2CO3) CAS-numero 6533-73-9
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karbonaatti Wikimedia Commonsissa
Asetaatti

asetaatti-anioni
asetaatti-esteri
Asetaatti eli etanaatti on etikkahapon suola tai esteri sekä asetaattisuoloissa esiintyvä anioni.
Orgaanisessa kemiassa asetaatti-ionin kaava on CH3CO2− (kirjoitetaan myös CH3COO−), ja se on etikkahapon liittoemäs.
Ennen aktinium-nimisen alkuaineen löytymistä lyhennettä Ac (tai AC) käytettiin kemiallisissa kaavoissa osoittamaan asetaatti-ionia. Esimerkiksi natriumasetaatin merkintänä saattoi aiemmin olla "NaAc", mutta nykyisin kyseisen aineen kemiallisina kaavoina käytetään merkintöjä "CH3COONa" tai "NaC2H3O2". Ac-merkintä on yhä käytössä orgaanisessa kemiassa.
Ihmisen elimistössä muodostuu verenkiertoon päätyviä asetaatti-ioneja, jotka säätelevät immuunijärjestelmän toimintaa.
Asetaatteja > Suoloja

Ammoniumasetaatti (CH3COONH4) CAS-numero 631-61-8
Bariumasetaatti ((CH3COO)2Ba) CAS-numero 543-80-6
Elohopea-asetaatti (C4H6O4Hg / Hg(CH3COO)2) CAS-numero 1600-27-7
Kadmiumasetaatti (C4H6CdO4 / Cd(CH3CO2)2) CAS-numero 543-90-8
Kaliumasetaatti (C2H3KO2 / CH3COOK) CAS-numero 127-08-2
Kalsiumasetaatti (C4H6O4Ca / (CH3COO)2Ca) CAS-numero 62-54-4
Lyijyasetaatti (C4H6O4Pb / (CH3COO)2Pb) CAS-numero 301-04-2
Magnesiumasetaatti ((CH3COO)2Mg) CAS-numero 142-72-3
Natriumasetaatti (CH3COONa) CAS-numero 127-09-3
Natriumfluoriasetaatti (C2H2FO2Na / CH2FCOONa) CAS-numero 62-74-8
Natriumklooriasetaatti (C2H2ClO2Na) CAS-numero 3926-62-3
Natriumtriklooriasetaatti (C2Cl3NaO2 / CCl3CO2Na) CAS-numero 650-51-1
Nikkeliasetaatti ((CH3COO)2Ni) CAS-numero 373-02-4
Rauta(II)asetaatti ((CH3COO)2Fe) CAS-numero 3094-87-9
Rauta(III)asetaatti ((CH3COO)3Fe) CAS-numero 1834-30-6
Rodiumasetaatti ((CH3COO)4Rh2) CAS-numero 5503-41-3
Asetaatteja > Estereitä

2-butoksietyyliasetaatti (C8H16O3 / C4H9OCH2CH2OOCCH3 ) CAS-numero 112-07-2
2-etoksietyyliasetaatti (C6H12O3 / CH3COOCH2CH2OCH2CH3) CAS-numero 111-15-9
2-metoksietyyliasetaatti (C5H10O3 / CH3COOCH2CH2OCH3) CAS-numero 110-49-6
2-propyleeniglykoli-1-etyylieetteriasetaatti (C7H14O3 / C2H5OCH2CH(CH3)OCOCH3) CAS-numero 54839-24-6
Bentsyyliasetaatti (C9H10O2 / CH3-CO-O-CH2-C6H5) CAS-numero 140-11-4
Dietyleeniglykolimonobutyylieetteriasetaatti (C10H20O4) CAS-numero 124-17-4
Dinosebiasetaatti (C12H14N2O6) CAS-numero 2813-95-8
Etyyliasetaatti (C4H8O2 / CH3COOC2H5) CAS-numero 141-78-6
Etyyliasetoasetaatti (C6H10O3 / CH3COCH2COOC2H5) CAS-numero 141-97-9
Etyyliklooriasetaatti (C4H7ClO2 / ClCH2CO2C2H5) CAS-numero 105-39-5
Fenyyliasetaatti (C8H8O2 / CH3COOC6H5) CAS-numero 122-79-2
Fenyylielohopea-asetaatti (C8H8HgO2 / CH3COOHgC6H5) CAS-numero 62-38-4
Isoamyyliasetaatti (C7H14O2 / CH3COO(CH2)2CH(CH3)2) CAS-numero 123-92-2
Isobutyyliasetaatti (C6H12O2 / CH3COOCH2CH(CH3)2) CAS-numero 110-19-0
Isopropyyliasetaatti (C5H10O2 / (CH3)2CHCOOCH3) CAS-numero 108-21-4
Metyyliasetaatti (C3H6O2 / CH3COOCH3) CAS-numero 79-20-9
Metyyliasetoasetaatti (C5H8O3) CAS-numero 105-45-3
Metyyliklooriasetaatti (C3H5ClO2) CAS-numero 96-34-4
n-amyyliasetaatti (C7H14O2 / CH3COO(CH2)4CH3) CAS-numero 628-63-7
n-butyyliasetaatti (C6H12O2 / CH3COO(CH2)3CH3) CAS-numero 123-86-4
n-propyyliasetaatti (C5H10O2 / CH3COOCH2CH2CH3) CAS-numero 109-60-4
Propyleeniglykolimonometyylieetteriasetaatti (C6H12O3 / CH3CH(OCOCH3)CH2OCH3) CAS-numero 108-65-6
sek-amyyliasetaatti (C7H14O2 / CH3COOCH(CH3)C3H7) CAS-numero 626-38-0
sek-butyyliasetaatti (C6H12O2 / CH3COOCH(CH3)CH2CH3) CAS-numero 105-46-4
sek-heksyyliasetaatti (C8H16O2 / CH3COOCH(CH3)CH2CH(CH3)2) CAS-numero 108-84-9
Sykloheksyyliasetaatti (C8H14O2 / CH3COOC6H11) CAS-numero 622-45-7
Selluloosa-asetaatti (C10H14O7 / (CH3COO)2C6H8O3)
tert-butyyliasetaatti (C6H12O2) CAS-numero 540-88-5
Vinyyliasetaatti (monomeeri) (C4H6O2 / CH3COOCH=CH2) CAS-numero 108-05-4
Leslie Cheung

Leslie Cheung
Leslie Cheung Kwok-Wing (kiin.: 張國榮; 12. syyskuuta 1956 – 1. huhtikuuta 2003) oli hongkongilainen muusikko ja näyttelijä. Hän kuului kantopopin suuriin nimiin. Sen lisäksi, että hän levytti laulajana, hän myös sävelsi.
Cheung esiintyi uransa aikana lukuisissa elokuvissa, joiden joukossa ovat A Better Tomorrow (1986), A Better Tomorrow II (1987) ja Days of Being Wild (1991). Hän jatkoi uraansa sekä näyttelijänä että laulajana 2000-luvulle, vaikka henkinen terveydentila loppuvaiheissa romahti; Cheung teki 46-vuotiaana itsemurhan hyppäämällä Mandarin Oriental Hotelin 24. kerroksesta Hongkongissa.
Cheung oli avoimesti biseksuaalinen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Leslie Cheung Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  WorldCat 2  3 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Horst

Horst (suom. kotkanpesä) on saksankielinen sana. Se voi tarkoittaa:
Etunimi

Horst Ademeit (1912–1944), saksalainen lentäjä-ässä
Horst Arndt (1934–2014), saksalainen soutaja
Horst Assmy (1933–1972), saksalainen jalkapalloilija
Horst Beyer (1940–2017), saksalainen kymmenottelija
Horst Bienek (1930–1990), saksalainen kirjailija
Horst Buchholz (1933–2003), saksalainen näyttelijä
Horst Bulau (s. 1962), kanadalainen mäkihyppääjä
Horst Eckel (1932–2021), saksalainen jalkapalloilija
Horst Eckert (s. 1931), puolalais-saksalainen lastenkirjailija
Horst Faas (1933–2012), saksalainen sotavalokuvaaja
Horst Heldt (s. 1969), saksalainen jalkapalloilija
Horst Hoeck (1904–1969), saksalainen soutaja
Horst Hrubesch (s. 1951), saksalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Horst-Dieter Höttges (1943–2023), saksalainen jalkapalloilija
Horst Jungkurth (s. 1933), saksalainen ilmavoimien kenraali
Horst Köhler (1943–2025), Saksan liittopresidentti 2004–2010
Horst Köppel (s. 1948), saksalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Horst Mahler (s. 1936), saksalainen oikeistolainen sekä entinen Rote Armee Fraktionin jäsen
Horst Niehaus (s. 1968), costaricalainen uimari
Horst Nußbaum, Jack White (s. 1940), saksalainen säveltäjä, musiikkituottaja ja entinen jalkapalloilija
Horst Queck (s. 1943), saksalainen mäkihyppääjä
Horst Scheeser (1912–1998), romanialainen alppihiihtäjä
Horst Schumann (1906–1983), saksalainen sotarikoksista syytetty lääkäri
Horst Seehofer (s. 1949), saksalainen poliitikko
Horst Sindermann (1915–1990), itäsaksalainen kommunistipoliitikko
Horst Skoff (1968–2008), itävaltalainen tennispelaaja
Horst Stein (1928–2008), saksalainen kapellimestari
Horst Ludwig Störmer (s. 1949), saksalainen fyysikko, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja
Horst Tappert (1923–2008), saksalainen näyttelijä
Horst Weigang (1940–2024), saksalainen jalkapalloilija
Horst Wessel (1907–1930), saksalainen kansallissosialistinen poliittinen aktivisti
Sukunimi

ter Horst, hollantilainen sukunimi
van der Horst, hollantilainen sukunimi
Adam Horst (s. 1986), kanadalainen alamäkiluistelija
David Horst (s. 1985), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
Egon Horst (1934–2015), saksalainen jalkapalloilija
Jørn Lier Horst (s. 1970), norjalainen kirjailija
Kati ter Horst (s. 1968), suomalainen yritysjohtaja
Robert van der Horst (s. 1984), alankomaalainen maahockeypelaaja
Paikkoja

Adlerhorst, yksi Hitlerin komentopaikoista
Horst (Gelsenkirchen), Gelsenkirchenin kaupunginosa Saksassa
Horst aan de Maas, kylä Kaakkois-Hollannissa
Horst (Gelderland), kylä Ermelon kylässä, Hollannissa
Horst (Limburg), kylä Kaakkois-Hollannissa
Horst (North Brabant), kylä Pohjois-Brabantin provinssissa, Hollannissa
Horst (Mecklenburg-Vorpommern), kylä Mecklenburg-Etu-Pommerissa, Saksassa
Horst (Steinburg), kunta Steinburgin piirikunnassa, Schleswig-Holsteinissa, Saksassa
Horst (Lauenburg), kunta Lauenburgin piirikunnassa, Schleswig-Holsteinissa, Saksassa
Horst (Seevetal), Seevetalin kunnan kaupunginosa Ala-Saksissa, Saksassa
Kasteel van Horst (Horstin linna), keskiaikainen linna Holsbeekin kunnassa, Belgiassa
Fiktiivisiä henkilöitä

Horst, henkilö kirjasarjassa Eragon
Dr. Horst, Mads Mikkelsenin näyttelemä henkilöhahmo vuoden 2002 elokuvassa Wilbur Wants to Kill Himself
Horst, henkilö vuoden 2007 elokuvassa Rottatouille, jota näytteli Will Arnett
Horst Schimanski, Götz Georgen esittämä fiktiivinen saksalainen poliisi elokuvasarjassa Rikospaikalla
Zita von Bourbon-Parma

| Zita von Bourbon-Parma |
| --- | --- |
 
Itävalta-Unkarin keisarinna
Virkakausi:  1916–1918
Edeltäjä:  Elisabet

Syntynyt:  9. toukokuuta 1892  Lucca, Italian kuningaskunta
Kuollut:  14. maaliskuuta 1989 (96 vuotta)  Zizers, Graubünden, Sveitsi
Puoliso:  Kaarle I
Uskonto:  katolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Zita Bourbon-Parma (saks. Zita von Bourbon-Parma; 9. toukokuuta 1892  – 14. maaliskuuta 1989) oli Itävalta-Unkarin viimeisen keisarin Kaarle I:n puoliso.
Varhaiset vuodet ja yksityiselämä

Parman prinsessa Zita Maria delle Grazie Adelgonda Micaela Raffaela Gabriella Giuseppina Antonia Luisa Agnese de Bourbon syntyi Villa Pianoressa lähellä Luccaa Italiassa. Hänen vanhempansa olivat Parman herttua Robert I (1848–1907) ja tämän toinen puoliso Portugalin infanta Maria Antónia (1862–1959). Hänellä oli 16 sisarusta.
Varhaiset vuodet ja yksityiselämä > Avioliitto ja lapset

Zita avioitui Itävallan arkkiherttua Kaarlen kanssa vuonna 1911. Häät elokuvattiin yhtenä harvoista keisarillisen perheen yksityiselämän taltioinneista. Avioliittoa on kuvattu onnelliseksi ja Zitan vaikutusta mieheensä positiiviseksi.
Parilla oli kaikkiaan kahdeksan lasta ja 33 lapsenlasta:
arkkiherttua Otto von Habsburg (1912–2011), kruununprinssi, puoliso Saksi-Meiningenin prinsessa Regina
arkkiherttuatar Adelheid (1914–1971)
arkkiherttua Robert (1915–1996), puoliso Savoiji-Aostan prinsessa Margherita
arkkiherttua Felix (1916–2011), puoliso prinsessa Anna Eugenie von Arenberg
arkkiherttua Carl Ludwig (1918–2007), puoliso Lignen prinsessa Yolanda
arkkiherttua Rudolf (1919–2010), ensimmäinen puoliso kreivitär Xenia Tschernyschev-Besobrasoff, toinen puoliso Wreden prinsessa Anna Gabriele
arkkiherttuatar Charlotte (1921–1989), puoliso Mecklenburgin herttua Georg
arkkiherttuatar Elisabet (1922–1993), puoliso Liechtensteinin prinssi Heinrich
Maanpaossa

Itävalta-Unkari hajosi ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja perhe joutui maanpakoon. Kaarle luopui 11. marraskuuta 1918 kaikista tehtävistään valtion johdossa, mutta ei luopunut kruunustaan. Hän pakeni Sveitsiin ja yritti palata valtaan. Hän yritti kahdesti palata Unkarin kuninkaaksi, mutta valtionhoitaja Miklós Horthy suhtautui asiaan penseästi. Kaarle I kuoli keuhkokuumeeseen Portugalin Madeiralla Funchalissa vuonna 1922, jonne hänet haudattiin. Miehensä kuoleman jälkeen Zita pukeutui aina mustiin. Hän lähti Madeiralta ja asui ulkomailla muun muassa Ranskassa, Espanjassa, Belgiassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa.
Zita asui vuodesta 1962 Sveitsissä entisessä fransiskaaniluostarissa. Zita oli aina ollut harras katolilainen. Hän kuoli 96-vuotiaana entisessä fransiskaaniluostarissa Zizersissä, Graubündenissä 14. marraskuuta 1989. Zita oli älykäs nainen ja piti yhteyttä muihin Euroopan kuningashuoneisiin. Hän puhui viittä kieltä.
Maanpaossa > Kuolema ja hautajaiset

Zita kuoli 14. maaliskuuta 1989 Zizersissa ollessaan 96-vuotias. Hänet on haudattu Wieniin Keisarilliseen kryptaan, jossa lepäävät lähes kaikki Habsburgien dynastian keisarit, ei kuitenkaan Zitan puoliso Kaarle I. Hänen sydämensä on haudattu Murin luostariin Zürichin lähistölle hänen viimeisen toiveensa mukaisesti. Vuodesta 1971 lähtien suvun jäsenet, kuten nuorin poika arkkiherttua Rudolf (1919–2010) on enimmäkseen haudattu Sveitsin Murissa sijaitsevan benediktiiniläisluostarin Loretto-kappelin kryptaan, jonka kreivi Radebot von Habsburg perusti vuonna 1027.
Kunnianosoitukset

Elisabetin ritarikunta (Itävalta, 1916)
Tähtiristin ritarikunta (Itävalta, 1916)
Pro Merito Melitensi -ritarikunta (Maltan ritarikunta)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zita von Bourbon-Parma Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
Arkkiherttua Kaarlen ja prinsessa Zitan häät Schwarzaun palatsissa vuonna 1911.
Lapset noin vuonna 1926
Zita, Theodor Mayerhoferin maalaus vuodelta 1917.
Anneli Jäätteenmäki

| Anneli Jäätteenmäki |
| --- | --- |
 Europarlamentaarikko Anneli Jäätteenmäki 2014.
Suomen pääministeri
 Jäätteenmäen hallitus 17. huhtikuuta 2003 – 24. kesäkuuta 2003  
Presidentti:  Tarja Halonen
Pääministerin sijainen:  Antti Kalliomäki
Edeltäjä:  Paavo Lipponen (II)
Seuraaja:  Matti Vanhanen (I)
Eduskunnan puhemies
 25. maaliskuuta 2003 – 16. huhtikuuta 2003  
Edeltäjä:  Riitta Uosukainen
Seuraaja:  Paavo Lipponen(II)
Suomen oikeusministeri
 Ahon hallitus  1. toukokuuta 1994 – 13. huhtikuuta 1995  
Edeltäjä:  Hannele Pokka
Seuraaja:  Sauli Niinistö
Kansanedustaja
 21. maaliskuuta 1987 – 20. heinäkuuta 2004  
Euroopan parlamentin jäsen
 2004–2019  
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. helmikuuta 1955 (ikä 69) Lapua
Puoliso:  Jorma Melleri (1994–)
Tiedot
Puolue:  Keskusta
Koulutus:  oikeustieteen kandidaatti varatuomari (1980)
Aiheesta muualla
www.annelijaatteenmaki.net
Anneli Tuulikki Jäätteenmäki (s. 11. helmikuuta 1955 Lapua) on suomalainen keskustaa edustava poliitikko ja Suomen pääministeri 2003. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2004–2019 ja Euroopan parlamentin varapuheenjohtaja vuosina 2015–2017. Jäätteenmäki toimi kansanedustajana vuosina 1987–2004.
Jäätteenmäki oli keskustan puheenjohtaja vuosina 2002–2003 ja Suomen pääministeri 17. huhtikuuta – 24. kesäkuuta 2003 (69 päivää). Hän oli ensimmäinen tehtävään valittu nainen Suomessa. Vuosina 1994–1995 hän oli Ahon hallituksen oikeusministeri. Koulutukseltaan Jäätteenmäki on juristi.
Tausta

Jäätteenmäki vietti lapsuutensa kuopuksena kolmilapsisessa viljelijäperheessä Lapualla. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1974. Hän valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1980, ja sai samana vuonna varatuomarin arvon. Hän toimi myös yhdistyksessä Suomen Demokraattiset Lakimiehet (nykyinen Demla ry).
Työuransa alkuvaiheissa Jäätteenmäki toimi vuoden työmarkkinajuristina kunnallisessa sopimusvaltuuskunnassa. Hän kävi ulkoministeriön kansainvälisten asiain valmennuskurssin 1982, ja hänet sijoitettiin ministeriön protokollaosastolle. Vuonna 1982 Jäätteenmäki sai vakinaisen viran Lapuan kaupungin lakimiehenä. Vuonna 1983 sosiaali- ja terveysministeri Eeva Kuuskoski pyysi Jäätteenmäkeä avustajakseen, ja hän jäi virkavapaalle Lapualta. Jäätteenmäki toimi keskustapuolueen eduskuntaryhmän lainsäädäntösihteerinä vuonna 1986.
Poliittinen ura

Eduskuntaan Jäätteenmäki valittiin ensimmäisen kerran vuoden 1987 vaaleissa yli 9 000 äänellä. Hän toimi oikeusministerinä Ahon hallituksessa vuosina 1994–1995.
Presidentinvaalit hävinneen Esko Ahon lähdettyä vuonna 2000 virkavapaalle Harvardin yliopistoon Jäätteenmäki toimi hänen sijaisenaan keskustan puheenjohtajana. Ahon jätettyä puheenjohtajan paikan lopullisesti vuonna 2002 Jäätteenmäki valittiin hänen seuraajakseen Hämeenlinnan puoluekokouksessa; hän sai puheenjohtajavaalin ensimmäisellä kierroksella 1 471 ääntä, kun kuudesta muusta ehdokkaasta seuraavaksi paras Olli Rehn sai 764 ääntä. Jäätteenmäki johdatti puolueen vaalivoittoon eduskuntavaaleissa 2003. Vaalien jälkeen hänet nimitettiin pääministeriksi ensimmäisenä naisena Suomessa. Tilanne oli myös historiallinen, sillä sekä tasavallan presidentti että pääministeri olivat naisia. Jäätteenmäki toimi eduskunnan puhemiehenä 25. maaliskuuta – 16. huhtikuuta 2003.
Suomen Kuvalehden politiikan toimittaja Tuomo Lappalaisen mukaan Jäätteenmäen nousu puheenjohtajaksi ja pääministeriksi johtui sanomalehti Keskisuomalaisen päätoimittaja Erkki Laatikaisen ja sanomalehti Ilkan Kari Hokkasen lehdillään harjoittamasta voimakkaasta agitoinnista.
Poliittinen ura > Pääministeriys ja Irak-vuoto

Jäätteenmäen pääministerikausi jäi lyhyeksi. Jo 68 päivän kuluttua nimityksestä hän päätyi eroamaan virastaan, ja eduskunta valitsi hänen seuraajakseen Matti Vanhasen samasta puolueesta. Jäätteenmäki jätti myös keskustan puheenjohtajan paikan lokakuussa 2003.
Ennen eduskuntavaaleja 2003 Jäätteenmäki oli tuonut julkisuuteen katkelmia ulkoasiainministeriössä salaisiksi luokiteltujen asiakirjojen sisällöistä pääministeri Paavo Lipposen (sd) keskusteluista Yhdysvaltain presidentin George W. Bushin kanssa Washingtonissa 9. joulukuuta 2002. Nämä keskustelut liittyivät valmisteluihin Suomen osallistumiseksi Yhdysvaltain johtamaan vapaaehtoisten koalitioon Irakin sotaa koskien.
Jäätteenmäki syytti Lipposta Suomen liittämisestä maan linjausten vastaisesti Yhdysvaltojen Irakin miehitystä kannattaneiden valtioiden koalitioon. Väitteet perustuivat Jäätteenmäen hallussa olleisiin asiapapereihin (muun muassa WASB-050). Vaalit hävinneen SDP:n syytöksiä seuranneessa kohussa selvisi, että Jäätteenmäki oli saanut asiapaperit haltuunsa presidentin neuvonantajalta, Martti Manniselta. Jäätteenmäki kielsi tämän toistuvasti huolimatta päivittäin keräytyvistä todisteista. Jäätteenmäen valehtelu johti hänen eroonsa. Tapauksessa tuli kuuluisaksi hänen lausahduksensa: ”Puhun niin totta kuin osaan”.
SDP:n eduskuntaryhmässä syntyi luottamuspula Jäätteenmäkeä kohtaan. Eduskuntaryhmän puheenjohtaja Jouni Backman toimitti SDP:n eduskuntaryhmän kantana keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtaja Timo Kallille paperilapun, jonka mukaan SDP edellytti, että vain pääministeri vaihdetaan, ei muita muutoksia. Keskusta valitsi pääministeriksi seuraavaan hallitukseen ensimmäistä ministerikauttaan valtioneuvostossa hoitaneen puolustusministeri Matti Vanhasen.
Asiassa nostettiin syyte Jäätteenmäkeä sekä muistiot vuotanutta tasavallan presidentin neuvonantaja Martti Mannista vastaan. Mannista syytettiin virkasalaisuuden rikkomisesta ja Jäätteenmäkeä yllytyksestä ja avunannosta. Käräjäoikeus katsoi Mannisen syylliseksi mutta näytön puutteessa vapautti Jäätteenmäen vaikka pitikin tämän kertomusta epäuskottavana.
Jäätteenmäki palasi Irak-aiheeseen vielä yli kolme ja puoli vuotta kohun jälkeen 30. joulukuuta 2006 Iltalehden haastattelussa ja väitti, että kaiken takana oli tarkoitus palauttaa Paavo Lipponen pääministeriksi. SDP:n ryhmäjohtaja Jouni Backman kiisti Jäätteenmäen väitteet STT:lle antamassaan kommentissa. 4. tammikuuta 2007 kokoomuksen Ville Itälä ja Irak-skandaalin aikainen puoluesihteeri Heikki A. Ollila vahvistivat kuitenkin Iltalehden haastattelussa, että SDP:n tuolloinen puoluesihteeri Eero Heinäluoma yritti houkutella kokoomusta kaatamaan hallitusta välikysymyksen avulla. Itälä ei kuitenkaan halunnut omien sanojensa mukaan ryhtyä ”leikkiin mukaan”.
Poliittinen ura > Europarlamentaarikkona

Jäätteenmäki valittiin ensimmäisen kerran Euroopan parlamenttiin 13. kesäkuuta 2004 lähes 150 000 äänellä. Europarlamentissa hän kuului Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmään (ALDE). Kesällä 2005 hänet valittiin kaksivuotiskaudeksi Keskustanaisten puheenjohtajaksi. Hän jatkoi tehtävässä kolme kautta vuoteen 2011.
Vuoden 2007 eduskuntavaaleihin Jäätteenmäkeä pyysivät ehdolle niin silloinen keskustan puheenjohtaja Matti Vanhanen kuin puoluesihteeri Jarmo Korhonenkin. Hän ilmoitti 16. lokakuuta 2006 STT:n mukaan, ettei ryhdy kansanedustajaehdokkaaksi vuoden 2007 eduskuntavaaleissa, vaan haluaisi jatkaa europarlamentissa. Hänet valittiin jatkokaudelle vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa Ville Itälän jälkeen toiseksi suurimmalla äänimäärällä.
Vappupuheessa 2009 Matti Vanhanen toivoi keskustan ehdokkaaksi naista vuoden 2012 presidentinvaaleihin. Jäätteenmäki oli hänen mielestään yksi mahdollisista ehdokkaista. Myös keskustan silloinen puoluesihteeri Jarmo Korhonen piti Jäätteenmäkeä varteenotettavana presidenttiehdokkaana, mikäli pääministeri Matti Vanhanen ei olisi käytettävissä. Jäätteenmäki kuitenkin kieltäytyi ehdokkuudesta, koska ei tuntenut ehdokkuuteen vaadittavaa intoa.
Vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa Jäätteenmäki valittiin jälleen jatkokaudelle keskustan kolmanneksi suurimmalla äänimäärällä. Vuodesta 2014 hän oli ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan (ENVI) jäsen. Varajäsen hän oli ulkoasiainvaliokunnassa (AFET), budjettivaliokunnassa (BUDG) ja turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alavaliokunnassa (SEDE). Jäätteenmäki painotti kauden kärkiteemoinaan biotaloutta ja ruokaturvaa. Jäätteenmäki on vaikuttanut europarlamentissa myös sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunnassa (2004–2007), naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunnassa (2004–2009), ulkoasiainvaliokunnassa (2009–2014) sekä suhteista Yhdysvaltoihin vastaavassa valtuuskunnassa (2004–2014). Jäätteenmäki valittiin vuonna 2015 parlamentin varapuhemieheksi Olli Rehnin tilalle.
Poliittinen ura > Paikallispolitiikkaan (2021–)

Jäätteenmäki palasi politiikkaan parin vuoden tauon jälkeen asettumalla ensimmäistä kertaa poliittisella urallaan keskustan ehdokkaaksi kuntavaaleissa vuonna 2021 kotikaupungissaan Lapualla. Jäätteenmäki sai vaaleissa ylivoimaisesti eniten ääniä, yhteensä 445. Hänet valittiin Lapuan kaupunginvaltuuston puheenjohtajaksi. Aluevaaleissa 2022 Jäätteenmäki asettui ehdolle Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialueella ja tuli valituksi 1 498 äänellä, kolmanneksi suurimmalla äänimäärällä koko Etelä-Pohjanmaalta.
Luottamustehtäviä

Kirkon neuvottelukunnan jäsen
Keskustanaisten puheenjohtaja (2005–2011)
Keskustan puoluehallituksen jäsen Keskustanaisten edustajana
Suomalais-ruotsalaisen kulttuurirahaston hallitus (2019–)
Yksityiselämä

Jäätteenmäki on ollut vuodesta 1994 naimisissa toimittaja Jorma Mellerin kanssa. Helmikuun alussa 2006 Jäätteenmäellä havaittiin rintasyöpä, joka leikattiin pian sen jälkeen. Sittemmin hän on toipunut.
Julkaisut

Oikeus voittaa!.  Helsinki:  Edita, 1999.  ISBN 978-951-3-72755-0
Sillanrakentaja.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 978-951-0-27630-3
Populaarikulttuurissa

19. lokakuuta 2009 Yle TV1:n Kotikatsomo-sarjassa esitettiin Timo Harakan ja Antti Karumon kirjoittama draama Pääministeri, joka on tulkinta kevään 2003 tapahtumista. Jäätteenmäkeä elokuvassa esittää Jonna Järnefelt.
Jäätteenmäkeä imitoiva animaatiohahmo oli yksi Yle TV1:n Itse valtiaat -satiirisarjan (2001–2008) päähenkilöistä.
Ritarikunnat

Suomen Leijonan ritarikunta komentaja (1995)
Kirjallisuutta

Kontro, Lauri: Anneli Jäätteenmäki : taipumaton.  Helsinki:  Otava, 2023.  ISBN 978-951-1-43705-5
Rimi Baltic

Rimin logo
Rimi Tallinnassa, Virossa
Rimi Baltic on vähittäiskauppayritys, jonka päätoimipaikka sijaitsee Riiassa, Latviassa. Rimillä on kauppoja Latvian lisäksi myös Virossa ja Liettuassa. Yritys perustettiin ruotsalaisen ICA:n ja suomalaisen Keskon yhteisyritykseksi tammikuussa 2005. Vuodesta 2006 lähtien se on ollut ICA AB:n tytäryhtiö. Yhteensä Rimi Balticilla on yli 200 kauppaa.
Aiheesta muualla

Rimi Balticin kotisivut