stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sonja Ängeslevä

Sonja Ängeslevä
| --- | --- |
Syntynyt:  1974  
Koulutus:  Lapin yliopisto (filosofian maisteri ja luonnontieteiden kandidaatti)  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sonja Ängeslevä, aikaisemmin Sonja Kangas, (s. 1974) on Unity Finlandin tuotejohtaja, pelitutkija ja aktiivinen pelialan verkostojen luoja. Hän on julkaissut artikkeleita ja teoksia nuorten median käytöstä ja pelaamisesta. Ennen Unityä Ängeslevä on työskennellyt muun muassa Nuorisotutkimusseuralla, VTT:llä ja Digital Chocolatessa.
Sonja Ängeslevä on toiminut vuodesta 2007 International Game Developers Association -järjestön (IGDA) Suomen-osastossa, ja 2010-luvulla hän toimi myös sen puheenjohtajana. IGDA:n puheenjohtajuuden jälkeen hänestä tuli toisen pelialan yhdistyksen, Neogamesin, puheenjohtaja. Ängeslevä on ollut myös perustamassa pelialan mentorointiohjelmaa naisille.
Vuonna 2012 Ängeslevä oli 2012 IGDA:n edustajana vastaanottamassa presidentin Suomen pelialalle myöntämää kansainvälistymispalkintoa. Seuraavana vuonna (2013) Ängeslevä valittiin Tietoviikon top100 IT-vaikuttajat -listalle, ja vuonna 2014 hän sai IGDA:n elämätyöpalkinnon työstään yhdistyksessä.
Aiheesta muualla

Sukellus pelimaailmaan: Pelialan verkottaja Sonja Ängeslevä (haastattelu, video)  7.7.2015. Yle.
Rita Trötschkes: Kuusi kuvaa - Sonja Ängeslevä toivoo lisää naisia pelialalle (haastattelu)  16.7.2016. Yle.
Sonja Ängeslevä - Ohjelmistoala ja sivuhyppyjen tärkeys (Youtube)  28.8.2017. Digimama.
Snežana Pajkić

| Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Jugoslavia> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Split 1990 | 1 500 m |  |
Snežana Pajkić (serb. Снежана Пајкић, s. 23. syyskuuta 1970 Cuprija) on Jugoslaviaa edustanut keskimatkojen juoksija.
Pajkić sai Ateenan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1986 pronssia 1 500 metrillä ajalla 4.16,03. Lisäksi hän oli seitsemäs 800 metrin juoksussa. Hän voitti saman ikäluokan Euroopan-mestaruuden 1 500 metrillä Birminghamissa 1987 ajalla 4.16,09 ja oli toinen Välimeren kisojen 800 metrillä Latakiassa 1987. Sudburyn alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1988 hän saavutti hopeaa 1 500 metrillä ajalla 4.16,19 ja oli kuudes 800 metrillä. Hän voitti saman ikäluokan Euroopan-mestaruuden 1 500 metrillä Varaždinissa 1989 ajalla 4.13,34.
Pajkić voitti Splitin EM-kilpailuissa 1990 kultaa 1 500 metrillä ennätyksellään 4.08,12. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Hän voitti Jugoslavian-mestaruuden 800 metrillä 1991 ja 1992, 1 500 metrillä 1986, 1987, 1988, 1990 ja 1991 sekä 3 000 metrillä 1986, 1987 ja 1990.
Ennätykset > Ulkoradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 2.02,27 | Zagreb | 2. kesäkuuta 1988 |
| 1 000 m | 2.44,3 | Užice | 19. lokakuuta 1986 |
| 1 500 m | 4.08,12 | Split | 1. syyskuuta 1990 |
Ennätykset > Sisäradat

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 500 m | 4.17,56 | Torino | 22. helmikuuta 1989 |
| 3 000 m | 9.04,23 | Wien | 1. helmikuuta 1987 |
Simeon Toribio

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Simeon Toribio |  Simeon Toribio |  Simeon Toribio |  |
Maa:   Filippiinit
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Los Angeles 1932 | korkeushyppy |  |
Simeon Galvez Toribio (3. syyskuuta 1905 Lobve – 5. kesäkuuta 1969) oli filippiiniläinen korkeushyppääjä. Hän oli maansa ensimmäinen yleisurheilun olympiamitalisti.
Toribio kilpaili kolmissa olympialaisissa. Amsterdamissa 1928 hän sijoittui korkeushypyssä neljänneksi tuloksella 191 cm. Los Angelesissa 1932 hän saavutti pronssia tuloksella 197 cm. Berliinissä 1936 hän oli kisojen avajaisissa Filippiinien joukkueen lipunkantaja ja sijoittui korkeushypyn loppukilpailussa 12:nneksi tuloksella 185 cm.
Toribion korkeushyppyennätys on 200 cm. Hän ylitti kahden metrin rajan ensimmäisenä ei-amerikkalaisena korkeushyppääjänä Tokiossa vuonna 1930. Tulos säilyi Filippiinien ennätyksenä 32 vuoden ajan.
Sayin’ Somethin’

| Sayin' Somethin' Nat Adderley |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 16. helmikuuta 1966
 Julkaistu: 1966
 Tyylilaji: hard bop, soul jazz
 Kesto: 36.59
 Levy-yhtiö: Atlantic Records (1460)
Nat Adderleyn muut julkaisut
| Autobiography 1965 | Sayin' Somethin' 1966 | Live at Memory Lane 1966 |
Sayin' Somethin' on kornetisti Nat Adderleyn albumi.
Kappaleet

Manchild – 2.48 (säv. Nat Adderley)
Call Me – 3.08 (säv. Tony Hatch)
Walls of Jericho – 6.56 (säv. Trad.)
Gospelette – 3.13 (säv. Adderley)
Satin Doll – 2.43 (säv. Duke Ellington, Billy Strayhorn, Johnny Mercer)
Cantaloupe Island – 7.22 (säv. Herbie Hancock)
Hippodelphia – 3.42 (säv. Joe Zawinul)
The Other Side – 7.07 (säv. Adderley)
Kokoonpano

Nat Adderley – kornetti
Joe Henderson – tenorisaksofoni (kappaleet: 3, 6-8)
Ernie Royal – trumpetti (kappaleet: 1, 2, 4, 5)
Artie Kaplan – saksofoni (kappaleet: 1, 2, 4, 5)
Seldon Powell – saksofoni (kappaleet: 1, 2, 4, 5)
J. J. Johnson – pasuuna (kappaleet: 1, 2, 4, 5)
Herbie Hancock – piano (kappaleet:6-8)
John Asbury – piano (kappale: 3)
Paul Griffin – piano (kappaleet: 1, 2, 4, 5)
Bob Cranshaw – kontrabasso (kappaleet: 3, 6-8)
George Duvivier – kontrabasso (kappaleet: 1, 2, 4, 5)
Herbie Lovelle – rummut (kappaleet: 1, 2, 4, 5)
Roy McCurdy – rummut (kappaleet: 3, 6-8)
Al Gorgoni – kitara (kappaleet: 1, 2, 4, 5)
Billy Suyker – kitara (kappaleet: 1, 2, 4, 5)
George Devens – lyömäsoittimet (kappaleet: 1, 2, 4, 5)
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Sayin' Somethin' discogs.com -sivustolla
Simeon ten Holt

Simeon ten Holt (24. tammikuuta 1923 – 25. marraskuuta 2012) oli alankomaalainen säveltäjä.
Ten Holt syntyi Bergenissä ja opiskeli alun alkaen Jakob van Domselaerin johdolla. Vuonna 1949 hän lähti Pariisiin, jossa häntä opettivat Arthur Honegger ja Darius Milhaud.
Ten Holt palasi kotimaahansa vuonna 1954 ja nousi sitä seuraavina vuosikymmeninä yhdeksi maansa johtavista nykysäveltäjistä. Hänet tunnetaan varsinkin pianomusiikista, joka edustaa tyylillisesti ennen kaikkea minimalismia.
Silver Banshee

Silver Banshee siviilinimeltään Siobhan McDougal on DC Comicsin luoma superroistotar. Silver Bansheen ensitapaaminen tapahtui lehdessä Action Comics #595 vuonna 1987. Hahmon on luonnut John Byrne. Silver Bansheen kyvyt ovat luoda korkeaa ääntä, supernopeus, kestävyys ja kyky teleportata.
Taustaa

Siobhan McDougal oli Garrett McDougalin esikoinen, vanhan gaelilaisen klaanin patriarkka, joka on miehittänyt saarta puolivälissä Skotlannin ja Irlannin välillä tuhannen sukupolven ajan. Tällä saarella on linna Broen, jossa McDougalin esikoiset käyvät läpi rituaalin todistaakseen olevansa kelvollisia johtamaan klaania. Kun Siobhan oli nuori, hän matkusti ympäri maailmaa ja palasi Broenin linnaan vasta kuultuaan isänsä kuolemasta. Hänen setänsä Seamus päätti, ettei kukaan nainen johtaisi klaania, ja aikoi suunnitella veljensä Bevanin tuloa uudeksi patriarkaksi. Siobhan jatkoi perherituaalia yksin, joka sisälsi yliluonnollisten voimien kutsumisen valtaan. Bevan keskeytti hänet, ja häiriötekijä osoittautui tuhoisaksi, kun hänet raahattiin pois helvetin alamaailmaan. Entiteetti nimeltä "Crone" myönsi hänelle valtuudet ja kyvyn palata Maahan Silver Bansheena, mutta vaati maksua okkulttisen kirjan muodossa, joka kuului hänen isälleen. Hän huomasi, että hänen isänsä kirjakokoelma oli lähetetty myyntiin Yhdysvaltoihin. Hänen tehtävänsä toi hänet Metropolisiin. Kaikkien hänen etsintöjensa tiellä olleen tappaminen kiinnitti Teräsmiehen huomion, joka pystyi kukistamaan hänet, kun hän tajusi, että hän voi tappaa ihmisen vain kerran, kun hän kääntyi pois jostakin, joka muistutti edellistä uhria. Teeskentelemällä kuolemaansa Teräsmies pystyi palkkaamaan Metsästäjän Marsista hyökkäämään Bansheen kimppuun esittäytymällä Teräsmiehen haamuksi. Hän ei pystynyt voittamaan Teräsmiestä, joten hän päätti vetäytyä ja jatkaa tehtäväänsä myöhemmin.
Silver Banshee palasi Metropolisiin vielä kahdesti, mutta Teräsmies pysäytti hänet molemmilla kerroilla. Batman lopulta löysi kirjan varastettujen tavaroiden joukosta Gotham Citystä. Teräsmies toi kirjan Castle Broenille, missä hän kohtasi Silver Bansheen. Kruunu ilmestyi linnalle, ja saatuaan arvoituksellisen varoituksen Teräsmiehelle, hän raahasi Bansheen, Bevanin ja Seamuksen pois Netherworldiin.
Leesburgissa Terästyttö pelasti Silver Bansheen Satanuksen Netherworldista, kun kaaosvirta toi Styx-joen kaupunkiin. Silver Banshee jäi hämmentyneeseen tilaan ja palasi lopulta psykoottiseen persoonaansa ja käytti Terästytön ystävää Mattietä isäntänä riehuessaan kaduilla. Mattie ja Silver Banshee jatkoivat läheiseen Schnaffenburgiin, missä Mattie yritti kostaa Gerald McFeelle, joka tappoi veljensä "Final Night" -elokuvan aikana ollessaan Gorilla Groddin kiihotuksissa. Terästyttö rauhoitti Silver Bansheeta ja erotti Mattien hänestä, mikä johti Silver Bansheen tilapäiseen katoamiseen.
The New 52 sarjakuvissa Silver Bansheen nimeksi on kerrottu Siobhan Smythe ja hahmon alkuperä oli erilainen.
Muussa Mediassa

Silver Banshee on esiintynyt Smallville -televisiosarjassa, jossa häntä esitti Odessa Rae ja Supergirl -televisiosarjassa, jossa häntä esitti Italia Ricci.
Animaatiosarjassa Justice League Unlimited Silver Bansheeta ääninäytteli Kim Mai Guest.
Animaatioelokuvassa Suicide Squad: Hell to Pay Silver Bansheeta ääninäytteli Julie Nathanson. Elokuvassa Killer Frost tappoi hänet kaksintaistelun aikana.
Silver Banshee esiintyi animaatiosarjan DC Super Hero Girls jaksossa #SchoolGhoul", jossa häntä ääninäytteli Cristina Milizia.
Videopeleissä

Silver Banshee esiintyy pelattavana hahmona peleissä DC Unchained ja DC Legends.
Silver Banshee esiintyy pelattavana hahmona pelin Injustice 2 mobiiliversiossa.
Sicario

| Sicario |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Denis Villeneuve
Käsikirjoittaja:  Taylor Sheridan
Tuottaja:   Basil Iwanyk  Edward L. McDonnell  Molly Smith  Thad Luckinbill  Trent Luckinbill 
Säveltäjä:  Jóhann Jóhannsson
Kuvaaja:  Roger Deakins
Leikkaaja:  Joe Walker
Pukusuunnittelija:  Renée April
Lavastaja:  Patrice Vermette
Erikoistehosteet:  Louis Morin
Pääosat:   Emily Blunt  Benicio del Toro  Josh Brolin  Victor Garber  Jon Bernthal  Daniel Kaluuya 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Lionsgate  Black Label Media  Thunder Road Pictures 
Levittäjä:  Lionsgate Films Netflix
Ensi-ilta:   2015-05-1919. toukokuuta 2015 (Cannes)  2015-09-1818. syyskuuta 2015 (Yhdysvallat)  
Kesto:  121 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti, espanja
Budjetti:  30 miljoonaa dollaria
Tuotto:  84,9 miljoonaa dollaria
Seuraaja:  Sicario 2: Soldado
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sicario on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen jännityselokuva, jonka on ohjannut Denis Villeneuve. Elokuvan on käsikirjoittanut Taylor Sheridan ja sen pääosissa esiintyvät Emily Blunt, Benicio del Toro ja Josh Brolin.
Sicario sai kolme Oscar-ehdokkuutta parhaasta kuvauksesta, musiikista ja parhaista äänitehosteista. Elokuvan jatko-osa Sicario 2: Soldado sai ensi-iltansa 29. kesäkuuta 2018 Yhdysvalloissa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Emily Blunt   | … |  Kate Macer   |
|  Benicio del Toro   | … |  Alejandro Gillick   |
|  Josh Brolin   | … |  Matt Graver   |
|  Victor Garber   | … |  Dave Jennings   |
|  Jon Bernthal   | … |  Ted   |
|  Daniel Kaluuya   | … |  Reggie Wayne   |
|  Jeffrey Donovan   | … |  Steve Forsing   |
|  Raoul Trujillo   | … |  Rafael   |
|  Julio Cesar Cedillo   | … |  Fausto Alarcon   |
|  Hank Rogerson   | … |  Phil Coopers   |
|  Maximiliano Hernández   | … |  Silvio   |
|  Kevin Wiggins   | … |  Burnett   |
|  Edgar Arreola   | … |  Guillermo   |
Vastaanotto

Sicario sai yleisesti hyvän vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivustolla 93 prosenttia kriitikoista on antanut sille positiivisen arvostelun keskimääräisellä arvosanalla 8/10. Tulos perustuu 240 arvosteluun. Metacritic-sivustolla elokuvalla on painotettu keskiarvo 82/100 perustuen 48 arvosteluun.
Vastaanotto > Palkinnot

Sicario kilpaili Cannesin elokuvajuhlilla Kultaisesta palmusta. Elokuva oli National Board of Review of Motion Picturesin vuoden 2015 kymmenen parhaan elokuvan listalla. Se sai kolme Oscar-ehdokkuutta parhaasta kuvauksesta, musiikista ja parhaista äänitehosteista.
Vastaanotto > Palkinnot > Kriitikoiden listat

Sicario oli vuoden 2015 kymmenenneksi parhaiten arvosteltu elokuva. Se esiintyi yhteensä 175 kriitikon top 10 -listalla, joista se oli kärkisijalla yhdeksässä.
Aiheesta muualla

Sicario Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sicario Elonet.
Simeonin seurakunta

| Simeonin seurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  tunnustuksellinen luterilaisuus
Kirkkokunta:  Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Rovastikunta:  Läntinen rovastikunta
Perustettu:  2013
Jäseniä:  32 (2023)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Simeonin seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan vuonna 2013 perustettu seurakunta Oulaisessa. Seurakunta järjestää jumalanpalveluksensa Oulaisten helluntaiseurakunnan Kaaritemppelissä.
| Vuosi | Jäseniä | Huomautus |
| --- | --- | --- |
| 2013 | 28 | Jumalanpalvelusyhteisöstä muodostui Lähetyshiippakunnan seurakunta. |
| 2014 | 30 |  |
| 2015 | 31 |  |
| 2016 | 32 |  |
| 2022 | 34 |  |
Ewen Montagu

Ewen Montagu (19. maaliskuuta 1901 – 19. heinäkuuta 1985) oli englantilainen komentajakapteeni toisen maailmansodan aikana. Hän työskenteli aselajien välisessä komiteassa, jonka tehtävänä oli huolehtia sotatoimiin liittyvistä turvallisuuskysymyksistä.
Hän tuli tunnetuksi kirjastaan Mies, jota ei ollutkaan (The Man Who Never Was). Kirja kertoo  Sisilian maihinnousuun liittyvästä harhautusoperaatiosta nimeltä operaatio Mincemeat. Vuoden 2021 elokuvassa Operaatio Mincemeat Montagua esittää Colin Firth.
Seskviterpeenit

Farnesoli, avoketjuinen seskviterpeeni
Seskviterpeenit kuuluvat terpeenien luokkaan. Niitä tunnetaan yli 9 000 eri yhdistettä, joten ne ovat terpenoideista kaikkein monimuotoisin ryhmä. Seskviterpeenin rakenteen tunnusmerkki on sen sisältämät kolme isopreeniyksikköä. Seskviterpeenejä tuottavat useat kasvit sekä jotkut homeet. Seskviterpeenit voivat olla avoketjuisia tai syklisiä hiilivetyjä, alkoholeja tai ketoneja. Eräs seskviterpeenien luokka on trikotekeenit.
Seskviterpeeneja

Abskissihappo
Artemisiniinit
Farnesoli
Gossypoli
Matrisiini
Santoniini
Trikotekeenit
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Medical Subject Headings (MeSH): Sesquiterpenes (englanniksi)
Sesquiterpenes (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ewe

Ewe tai EWE tarkoittaa seuraavia:
ewe, erään Länsi-Afrikan etnisen ryhmän jäsen
ewen kieli, ewejen kieli
European Welding Engineer, EWE, eurooppalainen hitsausinsinöörin tutkinto, jonka voi Suomessa suorittaa Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa
EWE, Erkko Väisänen (s. 1980), suomalainen juontaja, tapahtumatuottaja ja rap-artisti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ewe”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Somerniemen kirkko

| Somerniemen kirkko Sommarnäs kyrka |
| --- | --- |
 Somerniemen kirkko
Sijainti:  Somerniemi, Somero
Koordinaatit:  60°34′29″N, 023°43′42″E
Seurakunta:  Somerniemen kappeliseurakunta
Rakentamisvuosi:  1813
Suunnittelija:  Anton Wilhelm Arppe
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sankarihauta-alue kirkon vieressä kesällä 2011.
Somerniemen kirkko (ruots. Sommarnäs kyrka) on Somerniemen kappeliseurakunnan puukirkko Härjänlahden kylässä Somerolla, kauniilla paikalla Painiojärven rannalla. Kirkko rakennettiin vuonna 1813 A. V. Arppen piirustuksien mukaan. Kirkkorakennus on torniton, suorakaiteinen pitkäkirkko, jonka pitkiltä sivuilta ulkonevat pienet sakarat. Pohjoiseen antavalla julkisivulla on sakaristo ja eteläisellä eteinen. Sisäkatto on holvattu laudasta. Kirkon yhteyteen kuuluu vuonna 1748 rakennettu puinen kellotapuli. Siinä on kaksi kelloa, jotka on valettu 1746 ja 1889.
Somerniemen kellotapuli
Kirkon 12-äänikertaiset urut rakensi Matti Erola vuonna 1980. Tuntemattoman tekijän alttaritaulu kuvaa Kristusta Getsemanessa ja Pyhää ehtoollista. Lisäksi saarnastuolissa on Urho Lehtisen maalauksia vuodelta 1935. Aiemmin alttaritauluna ollut Urho Lehtisen ”Ristiinnaulittu” (1960) on siirretty sakaristoon.
Kirkon sankarihautojen muistomerkki on arkkitehti Matti Visannin teos ja se on paljastettu 5. kesäkuuta 1949. Sen vieressä on Somerniemen karjalaisten pystyttämä muistomerkki rajan taakse haudatuille. Se paljastettiin v. 1954.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Somerniemen kirkko Wikimedia Commonsissa
Somerniemen kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Someron seurakunnan sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Snow Angel

| Snow Angel Värttinä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 7. kesäkuuta 2005
 Tyylilaji: folkmusiikki, kansanmusiikki
 Levy-yhtiö: Indies Records
Snow Angel on Värttinän kokoelma-albumi, joka on julkaistu ainoastaan Tšekissä. Vuonna 2005 ilmestynyt levy sisältää kappaleita yhtyeen albumeilta Seleniko, Aitara, 6.12. ja iKi.
Kappaleet

Ensimmäisessä painoksessa kappale 19 oli kansiteksteissä mainitun Laulutytön sijasta Outona omilla mailla. Tämä korjattiin seuraavassa painoksessa.
Laiska
Sepän poika
Morsian
Tumala
Pirsta
Aitara
Äijö
Milja
Potran korean
Lieto
Travuska
Käppee
Nahkaruoska
Lemmennosto
Fanfaari
Kylä vuotti uutta kuuta
Ukko Lumi
Liigua
Laulutyttö
Vot i kaalina
Aiheesta muualla

Snow Angel (Arkistoitu – Internet Archive) Indies Records (tšekiksi)
Sigurd Pettersen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sigurd Pettersen |  Sigurd Pettersen |  Sigurd Pettersen |  |
Maa:   Norja
Miesten mäkihyppy
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Val di Fiemme 2003 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Oberstdorf 2005 | suurmäen joukkuekilpailu |  |
| Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Planica 2004 | joukkuekilpailu |  |
Sigurd Ørjan Pettersen (s. 28. helmikuuta 1980 Kongsberg) on norjalainen mäkihyppääjä. Hän on 180 senttimetriä pitkä, painaa 60 kilogrammaa ja edusti Rollag Veggli -hiihtoseuraa.
Pettersen teki läpimurtonsa kaudella 2002–2003, jolloin hän voitti kaksi maailmancupin osakilpailua (Trondheimissa ja Sapporossa) ja sijoittui cupin loppupisteissä kymmenenneksi. Val di Fiemmen MM-kisoissa hän kuului joukkuemäen pronssia saavuttaneeseen Norjan joukkueeseen.
Seuraavalla kaudella Pettersen voitti Keski-Euroopan mäkiviikon oltuaan paras Oberstdorfissa, Garmisch-Partenkirchenissä ja Bischofshofenissa. Hän voitti kauden aikana yhteensä neljä osakilpailua ja sijoittui maailmancupissa neljänneksi. Lentomäen MM-kilpailuissa Planicassa hän kuului joukkuemäen kultaa voittaneeseen Norjan joukkueeseen ja oli henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksäs.
Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005 Pettersen hyppäsi Norjan pronssikvartetissa suurmäen joukkuekilpailussa. Suurmäen henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli kymmenes ja normaalimäessä neljästoista.
Maailmancupin palkintosijat

Suurmäki:
Kausi 2002–2003: Trondheim toinen & voitto, Titisee-Neustadt toinen, Sapporo voitto
Kausi 2003–2004: Kuusamo voitto, Oberstdorf voitto, Garmisch-Partenkirchen voitto, Bischofshofen voitto, Sapporo kolmas
Kausi 2004–2005: Lillehammer toinen
Kausi 2007–2008: Val di Fiemme toinen
Joukkuemäen voitot:
Kausi 2003–2004: Willingen, Lahti
Sigurd Røen

| Sigurd Røen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. helmikuuta 1909 Rindal, Norja
Kuollut: 17. syyskuuta 1992 (83 vuotta)
Uran tiedot
Seura:  IK Rindals-Troll
Laji:  yhdistetty, maastohiihto ja mäkihyppy 
Sigurd Røen (12. helmikuuta 1909 Rindal – 17. syyskuuta 1992) oli norjalainen hiihtäjä. Hän voitti yhdistetyn ja 4 x 10 kilometrin viestin maailmanmestaruudet vuonna 1937.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sigurd Røen Wikimedia Commonsissa
Ewelina Marcisz

Ewelina Marcisz (s. 2. helmikuuta 1991) on puolalainen maastohiihtäjä, joka edustaa MKS Halicz Ustrzyki Dolnea.
Maastohiihdon maailmancupissa Marcisz kilpaili ensimmäisen kerran Jällivaarassa marraskuussa 2010. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Szklarska Poręban 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa oltuaan 30:s. Joulukuussa 2014 hän sijoittui 29:nneksi Lillehammerin vapaan hiihtotavan sprintissä, joka oli osa kolmen kilpailun kiertuetta.
Oslon MM-kilpailuissa 2011 Marcisz oli Puolan viestijoukkueen mukana kahdeksas. Henkilökohtaisilla matkoilla hän saavutti sprintissä sijoituksen 47 ja 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa sijan 54.
Sigurd Roos

Sigurd Carl August Roos (13. huhtikuuta 1861 Raippaluoto – 3. kesäkuuta 1918 Tampere) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Roosin vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Karl Johan Roos ja Karin Helena Frost. Hän pääsi ylioppilaaksi 1883 Vaasan lyseosta ja hän opiskeli sitten oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Roos toimi Kristiinankaupungin kaupunginviskaalina ja oli sittemmin toimittajana ja kirjailijana Viipurissa.
Roos kirjoitti useita vuoden 1905 suurlakkoa kuvanneita teoksia. Kirjoista Suomen kansallislakko I–II kuvasi lakon tapahtumia Helsingissä ja lisäksi Roos kirjoitti vastaavat teokset Oulun ja Kuopion seudun lakon aikaisista tapahtumista.
Roos oli naimisissa 1896–1900 Flensburgista kotoisin olleen Clara Augusta Ella Krancken (1869–1900) kanssa. Heillä oli yksi tytär.
Teoksia

Sanomalehdistön päivä Viipurissa / Prässens dag i Viborg 4.11.1899 ; toimittajat Kaarlo Renström, Kaarle Silander, Sigurd Roos, Hjalmar Wadenström ; kansikuva Hugo Simberg. Julkaisu omistettu Pietari Hannikaisen muistolle. Wiipuri 1899 (Teos Dorian Kansalliskirjastossa)
Nationalstrejken i Finland, del I-II. Alex F. Lindberg, Helsingfors 1906 (ilmestyi suomeksi nimellä Suomen kansallislakko I–II, Alex F. Lindberg, Helsinki 1907)
En erinran om Finlandias första lustfärd till London i april 1908. Helsingfors 1908
Sortovuodet ja suurlakko v. 1905 Oulun kaupungissa ja läänissä ; suomentanut Einar Wichmann. Oulu 1909
Kansallislakko Suomessa. Kuopion kaupunki ja lääni. Kuopio 1910
Silver Ball

| Silver Ball Alwari T |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Soundtrack Studio, Helsinki
 Julkaistu: 1978
 Tyylilaji: pop rock, rock and roll
 Kesto: 30.11
 Levy-yhtiö: EMI
Alwari T:n muut julkaisut
| Light Me 1976 | Silver Ball 1978 | Paimenpojan tanssiinkutsu 1979 |
Silver Ball on Alwari T:n neljäs studioalbumi. Sn julkaisi vuonna 1978 EMI.
Kappaleet

Lovers and Friends – 3.15 (säv. Mika Sundqvist, Seppo Alajoki, Seppo Tammilehto)
Sing Your Song to Me – 2.42 (säv. Sundqvist)
I've Got the Blues – 2.58 (säv. Sundqvist)
Deep Silence – 3.07 (säv. Alajoki, Tammilehto)
Silver Ball – 3.05 (säv. Sundqvist)
Magazine Star – 1.46 (säv. J. Martin, Alajoki)
Sunshine on Your Shoulder – 2.39 (säv. Sundqvist)
Judy Don't Go – 3.57 (säv. Sundqvist, Alajoki)
Don't Wanna Talk About it – 2.38 (säv. Sundqvist, Alajoki)
Goin' Round – 4.11 (säv. Tammilehto)
Kokoonpano

Mika Sundqvist – laulu, bassokitara, taustalaulu, design
Seppo Alajoki – laulu, kitarat, taustalaulu
Seppo Tammilehto – laulu, rummut, marimba, taustalaulu
Jukka Rautiainen – kitara
Kokoonpano > Muut tekijät

Timo Tarvainen – äänittäjä
Tom Vuori – äänittäjä
Renne Angelvuo – design, layout
Douglas Sivén – valokuvat
Aiheesta muualla

Silver Ball discogs.com -sivustolla