stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomi–DDR-Seura

Suomi–DDR-Seura oli suomalainen Itä-Saksan (DDR) ystävyysseura. Seuran johdossa oli poliitikkoja sekä oikeisto- että vasemmistopuolueista. Saksalaisten keskuudessa toimi vastaavasti DDR–Suomi-seura, joka ylläpiti muun muassa DDR-Kulturzentrumia Helsingin Hakaniemessä. Seuran toiminta päättyi 1990-luvun alkuvuosina DDR:n lakkauttamisen myötä.
Suomi–DDR-Seura perustettiin vuonna 1954. Järjestö ajoi 1960-luvulla näkyvästi Itä-Saksan itsenäisyyden tunnustamista. Vuonna 1970 seura perusti DDR:n tunnustamiskomitean edistämään tavoitetta. Seuran toiminnanjohtajana toimi tällöin Ontro Virtanen.
Seuran julkilausumissa myötäiltiin DDR:n ja "muiden rauhanvoimien" näkemyksiä maailmanpolitiikasta. Seura järjesti muun muassa sosialististen maiden elokuvien esityksiä ja taidenäyttelyitä.
Järjestö sai valtionapua ja muun muassa presidentit Urho Kekkonen ja Mauno Koivisto pitivät seuran työtä arvokkaana.
1980-luvun puolivälissä seuralla oli 24 paikallisosastoa.
Puheenjohtajat

1968–1988 Veikko Savela
Varapuheenjohtajat

Matti Lepistö
Valdemar Sandelin
Matti Ahde
Kari Jylhä
Tuovi Putkonen

Tuovi Putkonen (s. 1947 Heinolan maalaiskunta) on suomalainen toimittaja ja teatteriohjaaja.
Putkonen on pitkäaikainen Romano miritš -ohjelman juontaja. Hän on edistänyt romanien oikeuksia muun muassa Suomen romanien oikeudet -seminaarin puheenjohtajana.
Putkosen puoliso on oopperalaulaja Marko Putkonen. Heidän lapsiaan ovat teatteriohjaaja ja toimittaja Janus Putkonen sekä näyttelijä Krista Putkonen-Örn.
Mediateko

| MT Mediateko Oy |
| --- | --- |
Tunnuslause:  Pintaa syvempää 
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2008
Toimitusjohtaja:  Sampsa Savolainen
Kotipaikka:  Kuopio, Suomi
Toimiala:  Suora- ja ulkomainonta
Liikevaihto:  8,2 milj. € (2024)
Henkilöstö:  20 henkilöä (2024)
Kotisivu:  www.mediateko.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mediateko Oy (virallinen nimi: MT Mediateko Oy) on suomalainen ulkomainosyhtiö. Sen perusti syksyllä 2008 Teemu Kontkanen ostaessaan Ykkösmedia Oy:ltä golfkeskuksissa ja pysäköintitaloissa sijaitsevien mainospaikkojen välitysliiketoiminnan.
Mediateko Oy osti Clear Channel Oy:ltä hiihtokeskusmainonnan syksyllä 2012.   Tehdyn kaupan myötä yrityksen liikevaihto lähti vahvaan kasvuun. 

Mediateko valittiin keväällä 2015 Kasvu Open -kilpailussa Pohjois-Savon finaaliin ja samana keväänä Mediateko oli Keski- ja Itä-Suomen kolmenkymmenen kovimman kasvajan listalla sijalla 11.
Mediateko Oy on ainut yritys Suomessa, joka myy laajamittaisesti vapaa-ajan mainontaa, mm. kaikissa suurimmissa hiihtokeskuksissa, golfkeskuksissa sekä liikuntakeskuksissa. Lisäksi Mediateon mediapaikkoja löytyy Suomen suurimmista kaupungeista, mm. Kuopiosta, Jyväskylästä, Tampereelta sekä Helsingistä. Vuonna 2016 se investoi Q-Park Stockmann pysäköintitaloihin digitaaliset mainospinnat ja yksistään Kuopiossa digitaalisia mainospintoja on jo yhteensä 8 kappaletta.
Digitaalisuuteen panostaminen jatkuu edelleen ja uusimpana investointina ovat Kuopion keskeisimmillä sisääntuloväylillä sijaitsevat digitaaliset tienvarsitaulut. Lisäksi syksyllä 2016 Mediateko Oy osti SPIFFI Oy:n digitaalisen infonäyttö-verkoston, johon sisältyi useita kymmeniä golfkenttiä ympäri Suomen.
Mediateon toimistot sijaitsevat Kuopiossa ja Helsingissä.
Mediateko on Suomen Ulkomainosliiton jäsenyritys ja yrittäjä toimitusjohtaja Teemu Kontkanen on jäsenenä liiton hallituksessa..
Georgica

| Georgica Laulu maanviljelijän työstä> Georgica |
| --- | --- |
 Georgica, III kirja, Paimenia laumojensa kanssa, Vatikaanin kirjasto.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Vergilius
Kieli:  latina
Genre:  didaktinen, eeppinen ja elegiarunous
Julkaistu:  37–29 eaa.
Suomennos
Suomentaja:  Teivas Oksala ja Päivö Oksala
Kustantaja:  Gaudeamus
Julkaistu:  2020
ISBN:  951-952-345-073-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Georgica (suom. Laulu maanviljelijän työstä) on nelikirjainen opetusrunoelma, jonka Vergilius kirjoitti vuosien 37–29 eaa. välillä. Teos koostuu 2 188 heksametrisestä runosäkeestä.
Sisältö

Ensimmäinen kirja kuvaa pääasiassa peltoviljelyä, toinen hedelmien ja viininviljelyä, kolmas karjankasvatusta ja neljäs mehiläisten hoitoa. Varsinaisen aiheen lomassa kirja käsittelee myyttejä ja harrastaa runollista pohdintaa. Tämän katsottu osoittavan, että Vergilius ei niinkään ollut kiinnostunut itse aiheen opettamisesta, vaan hänen teoksensa oli palvelus Augustukselle ja tämän tekemille poliittisille uudistuksille, joilla oli tarkoitus tukea maanviljelyä. Niinpä hänen yksityiskohtainen ja voimakkaasti idealisoiva kuvauksensa mehiläisvaltiosta palvelee vertauskuvana keisarin mahdista.
Kirjallisuutta > Suomennokset

Vergilius: Georgica: maanviljelijän työt.  Suomentanut Teivas Oksala. Gaudeamus, 1976.  ISBN 951-662-185-6
Vergilius: Georgica: Laulu maanviljelijän työstä.  Suomentanut Teivas Oksala ja Päivö Oksala. Gaudeamus, 2020.  ISBN 978-952-345-073-8
Aiheesta muualla

Perseus Project: Georgics (engl. käännös)
Yasmine Lafitte

Yasmine Lafitte, AVN Adult Entertainment Expossa vuonna 2009
Yasmine Lafitte  arabiaksi  ياسمين لافيت (1. lokakuuta 1973, Tahar Souk, Marokko) on marokkolais-ranskalainen entinen pornonäyttelijä.
Lafitten perhe muutti Lyoniin kun hän oli vauva. 18-vuotiaana hän lähti kotoaan ja opiskeli sairaanhoitajaksi ja työskenteli samalla tarjoilijana. Aikuisviihteen tekemisen hän aloitti silloisen miesystävänsä kanssa vuonna 2004. Kolme vuotta myöhemmin hän solmi rahakkaan sopimuksen Marc Dorcelin tuotantoyhtiön kanssa.
Lafitte on esiintynyt myös valtavirran elokuvissa. Hän teki vuonna 2007 roolin Cannesin elokuvajuhlilla esitetyssä Danielle Arbidin elokuvassa A Lost Manja sivuroolin Olivier Marchalin rikoselokuvassa MR 73. Tehtyään useita pornoelokuvia hän lopetti niiden tekemisen vuonna 2009 keskittyäkseen valtavirran elokuviin ja työhönsä tuottajana. Hän sai uransa aikana aikuisviihdealan palkintoja.
Vuonna 2011 Lafitte antoi haastattelun, jossa kritisoi pornotuottajia. Hänen mukaansa he riistävät pornonäyttelijöitä, jotka antavat oikeuden julkaista kuviaan loputtomasti. Lisäksi kuvat esittävät pornonäyttelijät halvetavissa tilanteissa koko maailmalle. Tuottajilla on hienot asunnot, mutta esiintyjät asuvat vaatimattomasti, hän jatkoi.
Aiheesta muualla

Yasmine Lafitte Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Lana Rhoades

| Lana Rhoades |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. syyskuuta 1996 (ikä 28)
Pornonäyttelijä
Aktiivisena:  2016–
Silmien väri:  Sininen
Hiusten väri:  Ruskea
Pituus:  160 cm
Paino:  52 Kg
Aiheesta muualla
IMDb
Lana Rhoades (s. 6. syyskuuta 1996 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän on toiminut myös Penthousen mallina ja oli kuukauden Penthouse Pet elokuussa 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lana Rhoades Wikimedia Commonsissa
Lana Rhoades (Arkistoitu – Internet Archive) Richidolissa
Lana Rhoades Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Heikki Pulkkinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. elokuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Savonlinna, Suomi
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 173 cm
Junioriseurat
1993–1998: STPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1999–2000 | FC Savonlinna |  |  |
| 2001 | Atlantis/2 |  |  |
| 2002–2005 | Allianssi | 74 | (1) |
| 2002 | → AC Vantaa | 2 | (0) |
| 2006–2008 | MyPa | 63 | (3) |
| 2009–2011 | Viikingit | 36 | (5) |
| 2012–2016 | FC Peltirumpu | 45 | (15) |
| 2017–2019 | MyPa | 28 | (8) |
| Yhteensä | Yhteensä | 248 | (32) |
Maajoukkue
| 2002–2003 | Suomi U21 | 7 | (0) |
| 2004 | Suomi | 2 | (0) |

Heikki Pulkkinen (s. 12. elokuuta 1982 Savonlinna) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän toimi joukkueen kapteenina. Pulkkinen on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta pystyy pelaamaan myös oikealla.
Pulkkinen on Savonlinnan Työväen Palloseuran kasvatti. Hän pelasi pääsarjatasolla AC Allianssissa 2002–2005 ja Myllykosken Pallossa 2006–2008. Yhteensä Pulkkinen esiintyi Veikkausliigassa 137 ottelussa ja teki niissä kuusi maalia. Allianssissa hän voitti SM-hopeaa 2004 sekä Liigacupin 2004 ja 2005. Pulkkinen edusti myös FC Viikinkejä Ykkösessä kausina 2009–2011.
Pulkkinen esiintyi Suomen jalkapallomaajoukkueessa kahdesti vuonna 2004. Hän debytoi ottelussa Bahrainia vastaan 1. joulukuuta 2004 ja toisen maaottelunsa hän pelasi kaksi päivää myöhemmin Omania vastaan. Pulkkinen edusti myös alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta seitsemän kertaa 2002–2003.
Saavutukset

SM-hopea 2004
Liigacup 2004, 2005
Steven Wilson

Steve Wilson, Zelt Musik Festival 2018 Freiburg, Saksa.
Wilson vuonna 2016.
Zelt Musik Festival 2016 Freiburg, Saksa.
Steven John Wilson (s. 3. marraskuuta 1967 Kingston upon Thames, Englanti) on englantilainen muusikko. Parhaiten hänet tunnetaan vuonna 1987 perustamastaan progressiivista rockia soittaneesta Porcupine Tree -yhtyeestä. Wilson on yhtyeen laulaja ja kitaristi (joissakin kappaleissa myös soittanut bassoa ja kosketinsoittimia) sekä keulakuva.
Porcupine Treen lisäksi Steven Wilsonin uraan kuuluu lukuisia yhtyeitä, joissa hän on ollut osallisena. Tunnetuimmat lienevät israelilaisen Aviv Geffenin kanssa perustettu Blackfield, jolta on julkaistu albumit Blackfield (2004), Blackfield II (2007) ja Welcome to My DNA (2011), sekä Tim Bownessin kanssa vuonna 1987 aloitettu No Man is an Island eli No-Man. Muita Wilsonin musiikkiprojekteja ovat Bass Communion ja I.E.M. (Incredible Expanding Mindfuck).
Wilson on perustanut myös oman levy-yhtiön Headphone Dust, joka on julkaissut lähinnä rajoitettuja erikoispainoksia hänen omista musiikkiprojekteistaan.
Diskografia > Soolouran albumit

Insurgentes (2008)
Grace for Drowning (2011)
The Raven That Refused to Sing (And Other Stories) (2013)
Hand. Cannot. Erase. (2015)
4½ (2016)
To the Bone (2017)
The Future Bites (2021)
The Harmony Codex (2023)
The Overview (2025)
Sivuprojekteja

Wilson on toiminut myös Opethin albumeiden tuottajana ja laulanut yhtyeen kappaleessa "Bleak". Hän on sanoittanut Opethin kappaleen "Death Whispered a Lullaby" sekä laulanut taustoja yhtyeen levyillä Damnation, Deliverance ja Blackwater Park. Opethin tuotannolla Steven Wilson on soittanut myös Mellotronia, pianoa ja kitaraa.
Työskennellyt myös norjalaisen Anja Garbarekin sekä yhtyeiden OSI, Marillion ja Cipher kanssa.
Luvannutmilloin? tuottaa israelilaisen yhtyeen Orphaned Landin seuraavan albumin The never ending way of ORwarriOR.
Julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Insurgentesin 2009 ja toinen albumi Grace for Drowning ilmestyi syksyllä 2011.
Wilson on ollut myös laulajana Pendulumin vuoden 2010 levyllä Immersion "the Fountain" -kappaleessa.
Aiheesta muualla

Steven Wilsonin kotisivut
Porcupine Treen viralliset sivut
Steven Wilsonin täydellinen diskografia
Steven Wilson Myspacessa (englanniksi)
No-Manin viralliset sivut
Blackfieldin viralliset sivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel 2  Yhdysvallat  Tšekki 2  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  IdRef
Käsipallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2024

Käsipallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2024 olivat järjestyksessä 16. Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne järjestettiin 28. marraskuuta – 15. joulukuuta 2024 Itävallassa, Sveitsissä ja Unkarissa. Turnaukseen osallistuvien joukkueiden määrä oli nostettu aiemmasta 24:een. Turnauksen voitti Norja, jolle mestaruus oli sen historian kymmenes. Se voitti loppuottelussa Tanskan maalein 31–23. Pronssia saavutti Unkari. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Tanskan maalivahti Anna Kristensen.
Turnaus pelattiin kolmessa eri valtiossa ja neljässä eri kaupungissa. Itävallassa kilpailukaupunkeja olivat Wien ja Innsbruck, Sveitsissä Basel sekä Unkarissa Debrecen. Mitaliottelut pelattiin Wienissä.
Turnauksen aluksi joukkueet oli jaettu kuuteen neljän joukkueen lohkoon. Kunkin lohkon kaksi parasta joukkuetta pääsivät seuraavalle kierrokselle, jossa joukkueet pelasivat kahdessa kuuden joukkueen lohkossa. Molempien lohkojen kaksi parasta selviytyivät mitaliotteluihin.
Lopulliset sijoitukset

Lähde:
| # | Maa |
| --- | --- |
1 Kultaa:  Norja
2 Hopeaa:  Tanska
3 Pronssia:  Unkari
4.:  Ranska
5.:  Ruotsi
6.:  Alankomaat
7.:  Saksa
8.:  Montenegro
9.:  Puola
10.:  Slovenia
11.:  Romania
12.:  Sveitsi
13.:  Espanja
14.:  Itävalta
15.:  Tšekki
16.:  Islanti
17.:  Färsaaret
18.:  Pohjois-Makedonia
19.:  Kroatia
20.:  Turkki
21.:  Serbia
22.:  Portugali
23.:  Ukraina
24.:  Slovakia
Suomalais-Saksalainen seura

Suomalais-Saksalainen Seura (SSS) oli Suomen ja Saksan välisiä kulttuuripoliittisia yhteyksiä ensimmäisen maailmansodan jälkeen luonut ja ylläpitänyt suomalainen ystävyysseura. Se perustettiin vuonna 1918 maiden välillä Suomen sisällissodassa olleen aseveljeyden vanavedessä. Vilkkainta seuran toiminta oli toisen maailmansodan aikana, jolloin se pyrki sitomaan Suomea entistä tiukemmin natsi-Saksan intresseihin. Tällöin sen toimintaan osallistui monia vaikutusvaltaisia suomalaisia. SSS päätettiin lakkauttaa syyskuussa 1944, kun sen ajama saksalaismielisyys kävi aikansa eläneeksi Suomen ja Saksan suhteiden katkettua.
Toiminta 1920- ja 30-luvuilla

SSS:n toiminta koostui 1920- ja 30-luvuilla muun muassa Helsingin vapautuksen vuosipäivän juhlallisuuksien vietosta, esitelmätilaisuuksista ja yhteydenpidosta Suomessa asuviin saksalaisiin. Seura piti yhteyttä myös Saksassa asuviin Suomen sisällissodan veteraaneihin kuten kreivi Rüdiger von der Goltziin.
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustua valtaan SSS oli yhteyksissä puolueeseen ja kutsui monia puolueen vaikuttajia vierailulle Suomeen. Saksalaismielisyys kuitenkin menetti asemiaan Suomessa 1930-luvun mittaan ja etenkin elokuussa 1939, jolloin Saksa solmi hyökkäämättömyyssopimuksen Neuvostoliiton kanssa. Viimeksi mainittu aiheutti runsaasti eroamisia SSS:stä. Seura pyrki palauttamaan suomalaisten Saksaa kohtaa tuntemia sympatioita, ja sen johtavat jäsenet kävivät neuvottelemassa Saksassa Heinrich Himmlerin ja Hermann Göringin kanssa Suomen asemasta.
Toinen maailmansota

Vuonna 1940 SSS uudisti organisaatiotaan. Eri puolille Suomea perustetut alajaostot saivat aikaan sen, että seura alkoi muuttua elitistisestä ”herrakerhosta” kohti massajärjestöä. Vuonna 1943 seuralla oli 28 alajaostoa ja noin 4 300 jäsentä. Runsaat lahjoitukset takasivat SSS:n taloudelliset toimintaedellytykset.
SSS oli mukana suomalaisten värväämisessä vapaaehtoisiksi Waffen-SS-sotilaiksi. Värväystoiminnasta keskeisessä vastuussa olivat seuran jäsenet Esko Riekki ja Pehr Norrmén.
Jatkosodan aikana SSS piti yhteyttä suomalaisiin ja saksalaisiin hallitus- ja sotilaspiireihin ja pyrki lähentämään Suomen politiikkaa Saksaan. Seura myös kutsui paljon kansallissosialistia johtohenkilöitä Suomeen puhujamatkoille.
SSS:n jäseninä oli monia Suomen politiikan, talouselämän, tieteen ja kulttuurin kärkinimiä. Heitä olivat muun muassa Edwin Linkomies (erosi jäsenyydestään tultuaan pääministeriksi keväällä 1943), Rolf Nevanlinna, Arvo Ylppö, Väinö Auer, Yrjö Reenpää, Antti Hackzell, Tyko Reinikka, Pehr Norrmén, Bernhard Wuolle, Erik von Frenckell, Yrjö Kilpinen ja Maila Talvio.
Suhtautuminen kansallissosialismiin ei ollut SSS:n johtavien jäsenien keskuudessa yhtenäistä. Se vaihteli pidättyvyydestä aatteen avoimeen tukemiseen, mutta oli joka tapauksessa selvästi myötämielisempää kuin Suomessa yleisesti tuohon aikaan.
Suomen ja Saksan suhteiden katkettua alkusyksystä 1944 SSS päätettiin lopettaa, koska seuran tarkoitus, kulttuurisuhteiden ylläpitäminen maiden välillä, ei ollut enää mahdollista. Seuran omaisuus lahjoitettiin Suomen kulttuurirahastolle Suomessa tehtävää suomen- ja ruotsinkielistä kulttuurityötä varten.
Helsingin Suomalais-Saksalainen Yhdistys

Vuonna 1960 perustettu Helsingin Suomalais-Saksalainen Yhdistys (HSSY) kertoo jatkavansa SSS:n ”perinteitä ja toimintaa”. Yhdistyksen ”tarkoituksena on edistää suomalaisten ja saksalaisten keskinäistä tuntemusta ja ymmärtämystä” ja ”tutustuttaa suomalaisia Saksan ja saksalaisia Suomen yhteiskunta-, kulttuuri- ja talouselämään”. Se on myös suurin Suomi-Saksa Yhdistysten Liiton 34 jäsenjärjestöstä. Yhdistyksessä on noin 800 jäsentä, ja siihen voivat liittyä kaikki asiasta kiinnostuneet Suomen kansalaiset ja Suomessa asuvat saksalaiset.
Rüdiger von der Goltz
Edwin Linkomies
Nat Turnerin kapina

| Nat Turnerin kapina> The Confessions of Nat Turner |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  William Styron
Kieli:  englanti
Genre:  historiallinen romaani
Kustantaja:  Random House
Julkaistu:  1967
Sivumäärä:  480
Suomennos
Suomentaja:  Eero Huhtala
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1969
Sivumäärä:  449
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Nat Turnerin kapina (engl. The Confessions of Nat Turner) on yhdysvaltalaisen William Styronin historiallinen romaani vuodelta 1967. Romaani kertoo virginialaisen Nat Turnerin johtamasta orjakapinasta vuonna 1831.
Luettelo voimistelun olympiamitalisteista

Voimistelu on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1896. Menestynein maa olympialaisten voimistelussa on Neuvostoliitto.
Miehet > Telinevoimistelu > Nykyinen olympiaohjelma > Permanto

|  Mitalitaulukko |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1932 Los Angeles tulokset |   István Pelle (HUN) |   Georges Miez (SUI) |   Mario Lertora (ITA)  |  |
| 1936 Berliini tulokset |   Georges Miez (SUI) |   Josef Walter (SUI) |   Eugen Mack (SUI)  Konrad Frey (GER)  |  |
| 1948 Lontoo tulokset |   Ferenc Pataki (HUN) |   János Mogyorósi Klencs (HUN) |   Zdeněk Růžička (TCH)  |  |
| 1952 Helsinki tulokset |   William Thoresson (SWE) |   Jerzy Jokiel (POL)  Tadao Uesako (JPN) |  ei jaettu  |  |
| 1956 Melbourne tulokset |   Valentin Muratov (URS) |   Nobuyuki Aihara (JPN)  Viktor Tšukarin (URS) William Thoresson (SWE) |  ei jaettu  |  |
| 1960 Rooma tulokset |   Nobuyuki Aihara (JPN) |   Juri Titov (URS) |   Franco Menichelli (ITA)  |  |
| 1964 Tokio tulokset |   Franco Menichelli (ITA) |   Viktor Lisitsky (URS)  Yukio Endō (JPN) |   ei jaettu   |  |
| 1968 México tulokset |   Sawao Katō (JPN) |   Akinori Nakayama (JPN) |   Takeshi Katō (JPN)  |  |
| 1972 München tulokset |   Nikolai Andrianov (URS) |   Akinori Nakayama (JPN) |   Shigeru Kasamatsu (JPN)  |  |
| 1976 Montréal tulokset |   Nikolai Andrianov (URS) |   Vladimir Martšenko (URS) |   Peter Kormann (USA)  |  |
| 1980 Moskova tulokset |   Roland Brückner (GDR) |   Nikolai Andrianov (URS) |   Aleksandr Ditjatin (URS)  |  |
| 1984 Los Angeles tulokset |   Li Ning (CHN) |   Lou Yun (CHN) |   Koji Sotomura (JPN)  Philippe Vatuone (FRA)  |  |
| 1988 Soul tulokset |   Sergei Harkov (URS) |   Vladimir Artjomov (URS) |   Yukio Iketani (JPN)  Lou Yun (CHN)  |  |
| 1992 Barcelona tulokset |   Li Xiaoshuang (CHN) |   Yukio Iketani (JPN)  Grigori Misjutin (EUN) |  ei jaettu  |  |
| 1996 Atlanta tulokset |   Ioánnis Melissanídis (GRE) |   Li Xiaoshuang (CHN) |   Aleksei Nemov (RUS)  |  |
| 2000 Sydney tulokset |   Igors Vihrovs (LAT) |   Aleksei Nemov (RUS) |   Jordan Jovtšev (BUL)  |  |
| 2004 Ateena tulokset |   Kyle Shewfelt (CAN) |   Marian Drăgulescu (ROU) |   Jordan Jovtšev (BUL)  |  |
| 2008 Peking tulokset |   Zou Kai (CHN) |   Gervasio Deferr (ESP) |   Anton Golotsutskov (RUS)  |  |
| 2012 Lontoo tulokset |   Zou Kai (CHN) |   Kōhei Uchimura (JPN) |   Denis Abljazin (RUS)  |  |
| 2016 Rio de Janeiro tulokset |   Max Whitlock (GBR) |   Diego Hypólito (BRA) |   Arthur Mariano (BRA)  |  |
  Lähde: Gymnastics Men's Floor Exercise Medalists Sports-Reference. Arkistoitu 19.8.2008. Viitattu 30.10.2015. (englanniksi) FLOOR EXERCISES MEN International Olympic Committee. Viitattu 13.1.2017. (englanniksi)
Miehet > Telinevoimistelu > Poistetut tapahtumat > Keilaohjelma

|  Mitalitaulukko |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1904 Saint Louis tulokset |   Edward Hennig (USA) |   Emil Voigt (USA) |   Ralph Wilson (USA)  |  |
| 1932 Los Angeles tulokset |   George Roth (USA) |   Philip Erenberg (USA) |   William Kuhlemeier (USA)  |  |
  Lähde: Gymnastics Men's Club Swinging Medalists Sports-Reference. Arkistoitu 31.1.2012. Viitattu 31.10.2015. (englanniksi)
Miehet > Telinevoimistelu > Poistetut tapahtumat > Yhdistetty

|  Mitalitaulukko |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1904 Saint Louis tulokset |   Anton Heida (USA) |   George Eyser (USA) |   William Merz (USA)  |  |
  Lähde: Gymnastics Men's Individual All-Around, 4 Events Medalists Sports-Reference. Arkistoitu 31.1.2010. Viitattu 31.10.2015. (englanniksi)
Miehet > Telinevoimistelu > Poistetut tapahtumat > Joukkuekilpailun vapaa järjestelmä

|  Mitalitaulukko |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1912 Tukholma tulokset |   Norja Isak Abrahamsen Hans Beyer Hartmann Bjørnsen Alfred Engelsen Bjarne Johnsen Sigurd Jørgensen Knud Leonard Knudsen Alf Lie Rolf Lie Tor Lund Petter Martinsen Per Mathiesen Jacob Opdahl Nils Opdahl Bjarne Pettersen Frithjof Sælen Øistein Schirmer Georg Selenius Sigvard Sivertsen Robert Sjursen Einar Strøm Gabriel Thorstensen Thomas Thorstensen Nils Voss |   Suomi Kaarlo Ekholm Eino Forsström Eero Hyvärinen Mikko Hyvärinen Tauno Ilmoniemi Ilmari Keinänen Jalmari Kivenheimo Karl Lund Aarne Pelkonen Ilmari Pernaja Arvid Rydman Eino Saastamoinen Aarne Salovaara Heikki Sammallahti Hannes Sirola Klaus Suomela Lauri Tanner Väinö Tiiri Kaarlo Vähämäki Kaarlo Vasama |   Tanska Axel Andersen Hjalmart Andersen Halvor Birch Wilhelm Grimmelmann Arvor Hansen Christian Hansen Marius Hansen Charles Jensen Hjalmar Peter Johansen Poul Jørgensen Carl Krebs Vigo Madsen Lukas Nielsen Rikard Nordstrøm Steen Olsen Oluf Olsson Carl Pedersen Oluf Pedersen Niels Petersen Christian Svendsen  |  |
| 1920 Antwerpen tulokset |   Tanska Georg Albertsen Rudolf Andersen Viggo Dibbern Aage Frandsen Hugo Helsten Harry Holm Herold Jansson Robert Johnsen Christian Juhl Vilhelm Lange Svend Madsen Peder Marcussen Peder Møller Niels Turin Nielsen Steen Olsen Christian Pedersen Hans Rønne Harry Sørensen Christian Thomas Knud Vermehren |   Norja Alf Aanning Karl Aas Jørgen Andersen Gustav Bayer Jørgen Bjørnstad Asbjørn Bodahl Eilert Bøhm Trygve Bøyesen Ingolf Davidsen Håkon Endreson Jacob Erstad Harald Færstad Hermann Helgesen Petter Hol Otto Johannessen John Anker Johansen Torbjørn Kristoffersen Henrik Nielsen Jacob Opdahl Arthur Rydstrøm Frithjof Sælen Bjørn Skjærpe Wilhelm Steffensen Olav Sundal Reidar Tønsberg Lauritz Wigand-Larsen |  ei jaettu  |  |
  Lähde: Gymnastics Men's Team All-Around, Free System Medalists Sports-Reference. Arkistoitu 31.1.2010. Viitattu 30.10.2015. (englanniksi)
Miehet > Telinevoimistelu > Poistetut tapahtumat > Rekin joukkuekilpailu

|  Mitalitaulukko |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1896 Ateena tulokset |   Saksa Konrad Böcker Alfred Flatow Gustav Flatow Georg Hillmar Fritz Hofmann Fritz Manteuffel Karl Neukirch Richard Röstel Gustav Schuft Carl Schuhmann Hermann Weingärtner |  ei jaettu |  ei jaettu  |  |
  Lähde: Gymnastics Men's Horiszontal, Teams Medalists Sports-Reference. Arkistoitu 4.3.2009. Viitattu 31.10.2015. (englanniksi)
Miehet > Telinevoimistelu > Poistetut tapahtumat > Nojapuiden joukkuekilpailu

|  Mitalitaulukko |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |  |
| 1896 Ateena tulokset |   Saksa Konrad Böcker Alfred Flatow Gustav Flatow Georg Hillmar Fritz Hofmann Fritz Manteuffel Karl Neukirch Richard Röstel Gustav Schuft Carl Schuhmann Hermann Weingärtner |   Kreikka Nikólaos Andriakópoulos Spyros Athanasópoulos Pétros Persákis Thomás Xenákis |   Kreikka Ioánnis Chrysáfis Ioánnis Mitrópoulos Dimítrios Loúndras Fílippos Karvelás  |  |
  Lähde: Gymnastics Men's Parallel Bars, Teams Medalists Sports-Reference. Arkistoitu 4.3.2009. Viitattu 31.10.2015. (englanniksi)