stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Giorgio Faletti

| Giorgio Faletti |
| --- | --- |
 Giorgio Faletti vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. marraskuuta 1950 Asti, Italia
Kuollut: 4. heinäkuuta 2014 (63 vuotta) Torino, Italia
Kansalaisuus:  italialainen
Ammatti:  kirjailija, näyttelijä, laulaja
Kirjailija
Äidinkieli: italia
Tuotannon kieli: italia
Tyylilajit:  jännityskirjailija
Aiheesta muualla
www.giorgiofaletti.it
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Giorgio Faletti (25. marraskuuta 1950 Asti Italia – 4. heinäkuuta 2014 Torino, Italia) oli italialainen dekkarikirjailija. Ennen kirjailijanuraansa Faletti oli näyttelijä ja laulaja, ja hän myös sävelsi esittämiään kappaleita. Hän sijoittui vuonna 1994 toiseksi Sanremon musiikkifestivaaleilla itse säveltämällään ja sanoittamallaan kappaleella Signor tenente ("Herra luutnantti").
Falettin teoksia on käännetty lähes kolmellekymmenelle kielelle, myös suomennettu.
Suomennetut teokset

Minä tapan, suom. Leena Taavitsainen-Petäjä. Bazar, 2007 ISBN 978-952-5637-05-2
Viimeinen katse, suom. Laura Lahdensuu. Bazar, 2010 ISBN 978-951-9107-94-3
Minä olen Jumala, suom. Hannimari Heino. Bazar, 2011 ISBN 978-952-5637-00-7
Fannaråki

Fannaråki
| --- | --- |
Sijainti:  Sognin ja Fjordanen lääni, Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  2 068 m
Prominenssi:  450  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Fannaråki tai Fanaråken on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Jotunheimenin kansallispuistossa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 2 068 metriä.
Kirjallisuutta

Helgesen, Morten & Helgesen, Julia 2013: Norges Fjelltopper over 2000 meter. - Glittertind Forlag AS. Skrautvål. ISBN 978-82-997013-7-2
Évreux

| Évreux |
| --- | --- |
 vaakuna
 Évreux
 Koordinaatit: 49°01′07″N, 1°08′56″E 
Valtio:  Ranska
Hallinnollinen alue:  Normandia
Departementti:  Eure
Arrondissementti:  Évreux
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Guy Lefrand
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  26,45 km²
Väkiluku (2021):  47 289
 – Väestötiheys:  1 788 as./km²
 
 www.evreux.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Évreux on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Euren departementissa Haute-Normandien alueella. Kaupungissa sijaitsee myös hiippakunnan keskus ja piispanistuin.
Etymologia

Kaupungin nimi johtuu alueella asuneesta eburovices-kelttiheimosta. Nimi oli ensin muodossa Mediolanum Aulercorum, mutta tämän vaiheen jälkeen nimeksi tuli Eburovices eli juuri kelttien aikaan. Keskiajalla nimi muuttui muotoon Ebroicum.  Nimi tarkoittaa kirjaimellisesti käännettynä he jotka voittavat marjakuusen avulla, sillä eburo oli vanhassa keltinkielessä if eli marjakuusi, joka puolestaan toimi keihäiden materiaalina.
Maantiede

Évreux’n kaupunki sijaitsee Itonjoen varrella ja keskellä laajaa maanviljelystasankoa, joka hyvin kuvaa kaupungin maisemaa. Kaupungin lähistöllä on myös laaja metsä, joka kantaa kaupungin nimeä.
Kaupungin kehittäminen on ollut pysähdyksissä, sillä se ei ole minkään valtaväylän varrella. Sinne tulee vain toisen luokan kansallinen tie, joka johtaa Rouenistä Orléansiin. Myöskään TGV-junat eivät käy Évreux’ssa. Kaupungin lentokenttä on vaatimaton, eikä sinne ole kaupallista liikennettä. Koska kaupungissa ei ole juuri työpaikkoja, asukkaat käyvät päivittäin töissä pääasiassa joko Pariisissa tai Rouenissa.lähde?
Historia > Antiikin aika

Évreux'n kaupunki on perustettu ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Kaupunki oli éburovices-kelttien alueen hallinnollinen pääkaupunki. Kelttien pyhä palvelupaikka sijaitsi viiden kilometrin päässä kaupungista.
Kaupungissa oli antiikin aikana lukuisia julkisia rakennuksia, kuten teatteri, forum ja kylpylät. Kaupunki sijaitsi maanteiden risteyksessä, mikä vaikutti alueen kaupankäynnin menestyksellisyyteen. Esiin kaivetulla hautausmaalla sijainneet uurnat puolestaan kertovat alueen asukkaiden laajoista yhteyksistä kelttiläisen alueen eri puolille sekä eri puolille Eurooppaa.
200-luvun lopulla, barbaarien ryöstöretkien aikakaudella, kaupunki sai suojakseen ympärysmuurit, joista osa on vielä nykyisinkin jäljellä ja osana kaupunginmuseota.
Historia > Keskiaika

Taurin Évreuxlaista kutsutaan Évreux’n ensimmäiseksi piispaksi, ja hänen arvellaan eläneen noin vuosina 375–425. Hänen oletetaan kastaneen alueen asukkaat kristinuskoon. Kaupungista tuli kreivin ja myös piispanistuimen sijoituspaikka kuitenkin vasta vuonna 962. Englannin kuningas Henrik I joukkoineen ryösti kaupungin 1129, ja Ranskan kuningas Filip II Augustus joukkoineen poltti kaupungin 1194.
Satavuotisen sodan aikana Englannin Henrik V valloitti kaupungin vuonna 1419, mutta vuonna 1440 kaupunki palautui jälleen Ranskan suvereniteetin alaisuuteen, ja tästä kuuluu kunnia Robert de Flocquesille.
Historia > Nykyaika

Vuonna 1793 François Buzot yritti epätoivoisesti tehdä kaupungista vallankumouksen konventin vastaisen toiminnan keskusta.
Toisen maailmansodan aikana kaupunki kärsi merkittäviä tuhoja, ja myöhemmin suurin osa kaupungin keskustasta jouduttiin rakentamaan uudelleen. Kaupungin kehitys pysähtyi kuitenkin 1970-luvulla, vaikka sinne oli saatu uutta teollista toimintaa. Näin kaupungista on tullut eräs Pariisin suurmetropolin asumalähiöistä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Évreux'n kaupungin sivut
Évreux'n ympäristön sivut
Évreux'n ympärysmuuria ja roomalaista tietä 200-luvulta
L'Étrange Défaite

L'Étrande Défaite-teoksen ensimmäisen painoksen kansi vuodelta 1946.
L'Étrange Défaite. Témoignage écrit en 1940  (Merkillinen tappio. 1940 kirjoitettu todistus) on ranskalaisen historioitsijan Marc Blochin vuonna 1940 kirjoittama teos toisen maailmansodan taistelusta Saksan ja Ranskan välillä. Bloch itse osallistui kahteen maailmansotaan. Tässä kirjassa hän ei kerro henkilökohtaisista sotamuistelmistaan, vaan pyrkii objektiiviseen Ranskan antautumisen syiden ymmärtämiseen. Koska hän kirjoitti kirjan sodan aikana, L'Étrange Défaite on eräänlainen kirjoittajan omiin kokemuksiin pohjautuva raportti tapahtuneesta.
Syntyvaiheet

Bloch kirjoitti teosta vuonna 1940 heinäkuusta syyskuuhun, ja teoksen julkaisi kustannusliike Franc-Tireur (Tarkka-ampuja) vuonna 1946 eli kaksi vuotta sen jälkeen kun Gestapo oli teloittanut Marc Blochin. Kasikirjoituksen Bloch kätki sen tohtori Pierre Canquen taloon Clermont-Ferrandissa. Saksalaisten partio, joka oli asettunut rakennukseen, löysi käsikirjoituksen, mutta sen sisältö ei herättänyt miehittäjien mielenkiintoa. Näin Pierre Conque saattoi ottaa sen haltuunsa ja kätkeä sen rakennuksen puutarhaan. Vapautuksen jälkeen käsikirjoitus luovutettiin Marc Blochin perheelle julkaistavaksi.
Teksti

Tämä kirja voidaan nähdä todisteena tapahtumasta. Se koostuu kolmesta yhtäläisestä osasta. Johdannon sijaan Bloch kirjoittaa luvussa ”Présentation du témoin” henkilökohtaisesta asemastaan ja toiminnastaan vuoden 1940 taistelun aikana. Nämä todistelut ovat koko teoksen ydin ja niistä kerrotaan luvussa ”La dépossition d'un vaincu”. Tässä teoksen osassa Bloch analysoi Ranskan armeijan puutteita ennen sotaa ja lyhyen sodan aikana. Kirjan viimeisessä luvussa ”Examen de conscience d'un Français” hän kokoaa ja sommittelee yhteen aiemmin mainitsemansa puutteet sodankäyntitaktiikassa ja kirjoittaa ranskalaisen yhteiskunnan identiteetistä sotien välisenä aikana.
Teksti > Voitetun todistus

Marc Blochin analyysi tapahtumista lähtee Ranskan armeijan perusteista, ja se kohoaan aina kaikkein armeijan ja tasavallan korkeimmalle tasolle, joilla on ollut korkein vastuu asioista ja tapahtumista.selvennä
Teksti > Voitetun todistus > Tapoihinsa piintynyt armeija

Marc Bloch paljastaa kaikkein ensimmäiseksi armeijan byrokraattisen luonteen ja liittää siihen vielä rauhan aikana omaksutut tavat: eritoten ”kauniisti tehtyjen papereiden kultin”, mutta myös ”pyrkimyksen olla loukkaamatta tai suututtamatta ylempiä päättäjiä, joko nykyisiä tai tulevia”. Nämä tavat johtivat vastuun hajoamiseen liian monelle eri hierarkian tasolle, kuten myös käskyjen toimeenpanon myöhästymiseen. Tämän kaiken syynä hän näkee Ranskan armeijan ikärakenteen, joka oli aivan liian korkea ja vain hitaasti uusiutuva. Varsinkin kun vastassa oli paljon nuorempi Saksan armeija.
Tämä byrokraattinen organisaatio oli, Blochin mukaan, kouluttanut myös omat upseerinsa, jotka perinteen mukaisesti pyörinä teorian ja traditioiden kultin ympärillä. Keskeisin tämän alana kasvattaja oli Sotakorkeakoulu, jota Marc Bloch oli kieltäytynyt suorittamasta ja siksi hän ei voinut kohota armeijan arvoasteikossa kapteenia korkeammaksi. Ottaen perustakseen ensimmäisen maailmansodan kokemukset, niin tämän koulun keskeisin oppirakennelma korosti tykistön suurta merkitystä, kun vastassa olisivat olleet moottoroidut yksiköt, esimerkeiksi panssarivaunut ja lentokoneet. Sotakorkeakoulussa näitä pidettiin liian raskaina ja vaikeina liikutella.  Samoin strategian opetus perustui teoreettiselle taistelukosketuksen säännölle, joka oli elegantti ja abstrakti rakennelma ja jota ei kokeiltu käytännön harjoituksissa. Lisäksi tämä opetus oli yhdistetty salaisuuksien kulttiin, joka hidasti ja vaikeutti informaation kulkua, sekä komentajakulttiin, joka oli reaktiota siihen mitä oli koettu sodassa vuosina 1916 ja 1917.
Yhdistelmä, jonka muodostivat byrokratia ja tiukka äkseeraus, aiheuttivat täydellisen epäjärjestyksen, sillä kolme toisiaan seurannutta kapteenia, joka muutaman kuukauden aikana oli samassa virassa, sekä eritoten vakava puutteellisuus sekä miesten että materiaalin hallinnossa. Sotilaat asuvat huonosti ja ennen kaikkea heidän tulee siirtyä vaikka heidän kyvyistään ole täyttä tietoisuutta. Näin heidän energiansa kuluu edestakaisin marssimiseen. Tämän lisäksi oli puute sotilaallisesta materiaalista, varsinkin kun vastassa oli hyvin varusteltu saksalainen armeija. Puute oli määrällinen, sillä sotilasbudjetti oli haihtunut raja-alueen linnoitustöihin eli Maginot-linjaan, joka kuitenkin jätti oven avoimeksi pohjoisesta tulevalla invaasiolle. Myös keskittämisen puute on oli merkityksellinen ongelma, sillä esimerkiksi panssarivaunut oli hajotettu eri puolilla maata sijaitseviin yksiköihin ja tämä puolestaan teki kaikki todelliset armeijan liikkeet mahdottomiksi. Nopeasti tämä kentällä ollut sekasotku ulottui armeijan kaikille tasoille ja upseeriston liian nopean vaihtumisen tähden, jotka eivät edes osanneet tehtäviään, ja välinpitämättömyys paikallisista olosuhteista sekä yleensä dokumenteista, jotka byrokraattisessa kontekstissa lopullisesti halvaannutti Ranskan armeijan.
Teksti > Voitetun todistus > Tiedustelun toimimattomuus

Useimmiten armeija nuukahtaa kun se ei tiedä missä vihollinen on. Marc Bloch soimaa täten erityisesti tiedustelupalvelujen riittämättömyyttä Ranskan armeijassa. Se on Blochin mielestä seurausta armeijan huonosta organisoinnista. Hän oli vastuussa kapteenina yksikköjen polttoainehuollosta ja hän sai tässä tehtävässä vastaanottaa vain puutteellisia informaatiolehdyköitä, joissa oleellinen oli luokiteltu niin salaiseksi, että se oli tarkoitettu vain kaikkein korkeimmalla hierarkian tasolle. Kokonaisuudessaan tiedon kulkemisen väylä oli liian monipolvinen ja pitkä ja se oli useimmiten jo muuttunut käyttökelvottomaksi kun se saapui henkilölle, jonka olisi pitänyt toimia ohjeiden mukaisesti.
Näin oli mahdotonta tietää millainen oli toteutettavan käskyn suorittamisen hetki, ja tämä johti puolestaan erilaisiin vastatoimintoihin, kuten Meusen ja Sedanin armeijoiden vetäytymiset osoittivat sillä näiden osa oli sitoutunut Belgian alueelle. Tämän tilanteen tähden, jokainen armeijakunta ja jopa melkein jokainen upseeri, mukaan lukien myös Marc Bloch itse, rakensi oman tiedustelujärjestelmänsä. Tämä puolestaan johti tuhoisaan tiedustelukilpailuun, johon liittivät vielä vähäiset kontaktit eri asteisten armeijayksiköiden ja upseerien välillä ja eri komentoportaissa. Näin upseerit eivät joskus tienneet edes sitä missä heidän omat joukkonsa olivat.
Tiedustelupalvelut aliarvioivat Saksan armeijan laajuuden ja liikkuvuuden, ja näin tiedustelu lähetti päivittäin paikkoihin, jotka saksalaiset olivat jo vallanneet. Bloch korostaa erityisesti kroonista kyvyttömyyttä arvioida saksalaisten liikkuvuuden nopeutta kuten myös panssarivaunujen ja lentokoneiden lukumäärää. Ranskalaiset olivat niin täynnä tykistönsä ja kanuunoidensa erinomaisuutta, että muu ajattelu oli jopa mahdotonta. Tämä tiedustelun toimimattomuus tuli suurena yllätyksenä armeijan sotilasjohdolle.
Teksti > Voitetun todistus > Komentovastuu

"Olemme kärsineet uskomattoman tappion. Kenen syy? Parlamentaarisen järjestelmän, sotilasyksiköiden, englantilaisten, viiden kolonnan, vastaavat kenraalimme. Kaikkien muiden yhdessä, paitsi ei heidän".
Marc Blochin syytöspuhe Ranskan armeijan pääesikuntaa vastaan on harvinaisen kovaa tekstiä. Hän korostaan ensiksi auktoriteettikriisiä. Suuret päälliköt eivät halunneet vaihtaa yhteistyökumppaneitaan ja vaalivat huolellisesti komentoportaan ja suoritusportaan välistä eroa. Hän huomauttaa erityisesti komentoportaan epäyhtenäisyydestä ja kuinka päälliköt nauttivat täydellistä vapautta rangaistuksista, kun sitä vastoin alaisia rangaistaan kovalla kädellä pienistäkin virheistä. Tämä tilanne oli johtanut päälliköiden vastuuntunnottomuuteen ja he voivat väistää kaikki heille tarjotut tilaisuudet uusiin ratkaisuihin. Ylenemisjärjestelmä korostaa ikää ennen pätevyyttä ja sen tekee erityisen hankalaksi upseereiden alhainen keski-ikä. Johdon koordinaatio katosi johtajien keskinäiseen taisteluun ja monenlaiseen kilpailuun esikuntien ja armeijayksiköiden välillä.
Teksti > Voitetun todistus > Liittolaiset

Oman armeijaosastonsa kautta Marc Bloch oli usein yhteydessä liittolaisarmeijoihin, ja hän veti tilanteesta synkät johtopäätökset. Hän korostaan ennen muuta sotilaiden ja alueen väestön keskinäisiä toimeentulovaikeuksia.
Britit olivat palkkasotilaita ja heidän käyttäytymisensä oli onnetonta. He olivat "ryösteleviä" ja "irstaita" sotilaita. Tämä vahvisti vain maaseutuväestön ennakkoasenteita, he inhosivat sotilaita ja heidän anglofobinen mielensä  täyttyi historiallisilla yhteyksillä. Tämä tunneilmasto vain voimistui kun kävi ilmi, että britit olivat paenneet ensimmäisinä ja käyttivät kyynärpäitään evakuoinnin aikana ja että he olivat räjäyttäneet sillat turvatakseen pakomatkansa välittämättä ranskalaisista joukoista jotka olivat jääneet siltojen taakse.
Useita kertoa, kuten peräytymisessä Arrasin kaupunkiin britit eivät antaneet lupaamansa apua, koska he kokivat ranskalaisten armeijan strategisesti heikoksi. Nopean peräytymisvaiheen aikana armeijoilla ei ollut enää minkäänlaista yhteistä johtoa tai esikuntaa. Britanniassa kuitenkin antautumisen jälkeen kansa otti Ranskasta tulleet pakolaiset hyvin vastaan, mutta viranomaisten asenne oli enemmän kuin viileä.
Teksti > Ranskalaisen omantunnon tutkiskelu

Kuitenkaan Marc  Bloch ei syytä ainoastaan armeijaa sotilaallisesta epäonnistumisesta. Hän yhdistää sotilaiden kyvyttömyyden ja  sekä ranskan koko kansa valmistumattomuuden ja uskomattoman likinäköisyyden.
Teksti > Ranskalaisen omantunnon tutkiskelu > Valtio ja puolueet

Blochin ensimmäinen kohde valtion tasolla ovat poliittiset puolueet. Hän paljastaa Ranskan "virallisen poliittisen propagandan, sen ärsyttävyyden ja optimistisen kömpelyyden ja arkamaisuuden" sekä kaiken huippuna "maamme hallituksen kyvyttömyyden kunniallisesti määritellä omat tavoitteensa sodankäynnissä". Hallituksen ministereiden pysähtyneisyys ja velttous ovat tuomittavia ja heidän vastuunsa siirtäminen teknisille asiantuntijoille, jotka ovat palkattu samoista heidän itsensäkin käymistä korporatiivisista kouluista (eritoten École Polytechnique'ista ja Sciences-Po'sta). Koko tämä suljettu ja pieni maailma, joka perustuu iän mukaiseen uralla etenemiseen ja yhteiseen kansan väheksymisen kulttuuriin. Lisäksi he aliarvioivat kansan todellisia kykyjä.
Poliittiset puolueet olivat myös leimautuneet ristiriitaisuuksiensa tähden. Näin ollen, oikeistopuolueet, unohtivat germanofobiansa ja taipuivat antautumisen edessä ja unohtivat demokratian ja perinteiden puolustamisen. Vasemmisto kieltäytyi myöntämästä varoja varustautumiseen ja saarnasi pasifismista, mutta samaan aika halusi tykkejä Espanjan tasavaltalaisille. Marc Bloch syyttää ammattiliittoja niiden pikkuporvarillisesta maailmankuvasta ja asenteesta, joka keskittyi vain hetkellisiin etuihin, kun olisi pitänyt omistaa ajatuksia tulevaisuudelle ja koko valtakunnan yhteiselle menestykselle. Samalla hän tuomitsee pasifismin ja internationalismin yhteensovittamattomina isänmaakultin kanssa. Hän tuomitsee pasifistien puheet ja näkemykset siitä, että sota olisi vain rikkaiden ja vaikutusvaltaisten leikkiä, johon käytät eivät voi sekaantua. Tämä on tosin eräs marksilainen tulkinta sodasta.
Kirjallisuutta

Marc Bloch, L'Étrange Défaite, Gallimard, Pariisi, 1990, ISBN 2-07-032569-5
Hitler (käsi lonkalla) ja hänen kenraalinsa kokoontuneina marsalkka Fochin muistomerkillä juuri ennen aselevon allekirjoitusta.
Saksalaisten voitonparaati 1940 katsojista tyhjällä avenue Fochillä Pariisissa
Gunnar Fant

| Gunnar Fant |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1919 
Kuollut: 6. kesäkuuta 2009 (89 vuotta) 
Ammatti:  professori
Koulutus ja ura
Instituutti:  KTH 
Tutkimusalue:  puhesynteesi, puhetiede 
Aiheesta muualla
www.speech.kth.se/gunnarfant
Gunnar Fant (8. lokakuuta 1919 – 6. kesäkuuta 2009) oli puhesynteesin ja puhetieteen uranuurtaja Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa (KTH) Tukholmassa. Fant perusti 1951 KTH:hon Speech Transmission Laboratoryn palattuaan opintomatkoiltaan (1949–1951) MIT:in ja Harvardin yliopistoista Yhdysvalloista. Speech Transmission Laboratoryn julkaisusarja on nimeltään Quarterly Progress Report (STL-QPSR).
Teokset

Fant, Gunnar: Acoustic Theory of Speech Production. Tukholman yliopisto, 1959. (Väitöskirja)
Fant, Gunnar: Acoustic Theory of Speech Production. 328 sivua. Mouton, 1960. ISBN 90-279-1600-4.
Fant, Gunnar: Speech Acoustics and Phonetics – Selected Writings. Publication list 1945–2004. Dordrecht: Kluwer cop, 2004. ISBN 1-4020-2789-3.
Fant, Gunnar: Speech Acoustics and Phonetics – Selected Writings. Publication list 1945–2004. Hollanti: Springer, 2004. ISBN 1-4020-2373-1 (E-kirja).
Fairey Battle

| Fairey Battle |
| --- | --- |

Tyyppi:  kevyt pommikone
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Fairey Aviation Company
Suunnittelija:  Marcel Lobelle
Ensilento:  10. maaliskuuta 1936
Esitelty:  kesäkuu 1937
Poistettu käytöstä:  1949
Tila:  5 konetta museoissa
Pääkäyttäjät:  RAF Belgian ilmavoimat Australian ilmavoimat Royal Canadian Air Force Vapaan Puolan ilmavoimat
Valmistusmäärä:  2 185 
Valmistusvuodet:  1937–1940
Fairey Battle -muodostelma Ranskan yllä vuonna 1940.
Fairey Battle taka-ampujan näkökulmasta, jossa Vickers K-konekivääri näkyy hyvin.
Fairey Battle on brittiläisen Fairey Aviation Companyn valmistama kevyt pommikone. Palveluskäyttöön vuonna 1937 otetun yksimoottorisen koneen hyötykuorma oli varsin pieni. Siinä oli kolmen hengen miehistö (pilotti, pommittaja sekä tähystäjä/taka-ampuja/radisti). Puolustusaseina oli yksi eteenpäin ampuva konekivääri ja toinen liikuteltava ohjaamon takaosassa. Toisessa maailmansodassa kone osoittautui epäonnistuneeksi. Dunkerquen evakuointiin saakka konetyyppi kärsi suuria tappioita, ja käytännössä se vedettiin kokonaan pois operatiivisista sotatoimista taisteluun Britanniasta mennessä. Myöhemmin koneita muunnettiin maalinhinaukseen. Fairey Battlejen valmistusmäärä oli noin 2 000 kappaletta.
Fairey Battle Mk. I -laivueita oli ennen varsinaisten sotatoimien alkamista sijoitettuna sekä Belgiaan että Ranskaan. Myös Belgian ilmavoimat käyttivät konetyyppiä.
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 3
Pituus: &&&&&&&&&&&&&012.085000012,85 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&016.046000016,46 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&04.07200004,72 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&03015.&&&&003 015 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&04895.&&&&004 895 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Rolls-Royce Merlin III -V12-moottori; &&&&&&&&&&&&0980.&&&&00980 kW (&&&&&&&&&&&01310.&&&&001 310 hv)
Potkuri: kolmelapainen de Havillandin valmistama Hamilton-Standard-potkuri
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0414.&&&&00414 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&01610.&&&&001 610 km 454 kg pommikuormassa
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&07620.&&&&007 620 m
Nousukyky: &&&&&&&&&&&&0280.&&&&00280 m/min
Aseistus
1 × 7,7 mm kiinteä Browning-konekivääri oikeassa siivessä
1 × 7,7 mm liikuteltava Vickers K -konekivääri taka-ampumossa
690 kg pommeja
Rungon sisällä: 4 × 113 kg pommia (yht. 452 kg)
Ulkoisissa ripustimissa: 2 × 113 kg pommia (yht. 226 kg)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fairey Battle Wikimedia Commonsissa
Taylor, H. A.: Fairey Aircraft since 1915.  London:  Naval Institute Press, 1974.  ISBN 0-87021-208-7  (englanniksi)
http://www.pilotfriend.com/photo_albums/timeline/ww2/Fairey%20Battle.htm
http://www.historyofwar.org/articles/weapons_fairey_battle.html
Estetiikka

Filosofi
Luettelo filosofeista
Luettelo filosofian osa-alueista, koulukunnista ja opeista
Filosofian teemasivu
Filosofian tietosanakirja
Estetiikka on filosofian osa-alue, joka tutkii kauneutta, taidetta ja esteettistä eli kauneusarvoihin liittyvää eri esiintymismuodoissaan. Estetiikka voidaan jakaa kahteen osaan: (1) taidefilosofiaan ja (2) esteettisen tai kauneuden filosofiaan eli esteettisen kokemuksen ja esteettisen arvon filosofiaan. Nämä kaksi ovat kuitenkin osittain päällekkäisiä, eikä niitä voida selkeästi erottaa toisistaan tai asettaa toistensa alaisuuteen.
Yleistä

Termi ”estetiikka” tulee kreikan kielen sanasta aisthetike (αισθητική), ja sen kehitti filosofi Alexander Gottlieb Baumgarten vuonna 1735 merkitsemään ”tiedettä siitä, kuinka asiat tunnetaan aistien kautta”. Baumgartenin esittelemä latinankielinen muoto oli aesthetica. Termiä käytettiin hänen jälkeensä saksan kielessä, mutta esimerkiksi englannin kieleen sana tuli vasta 1800-luvulla. Keskustelua kauneudesta ja taiteesta käytiin kuitenkin yhtä lailla ennen tätäkin esimerkiksi David Humen termistöllä, puhuen ”maun standardeista” tai ”maun arvostelmista”.
Estetiikan käytännön osa-alueet

Sen lisäksi että estetiikassa käsitellään varsin filosofisia ja yleisiä kysymyksiä, konkreettiset muotokysymykset ovat tietyssä mielessä estetiikkaa.
Taiteissa estetiikka tutkii yksittäisiä elementtejä tai keinoja sekä niiden kauneutta. Taiteessa on usein eroteltavissa esimerkiksi symmetrisyys ja epäsymmetrisyys, teoksen keskipiste, rytmi, liike, kolmiulotteisuus, perspektiivi ja suhde.
Musiikissa tutkimuksen kohteina ovat muun muassa sanoitukset ja lyyrisyys, harmonia, hypnoottisuus, tunteellisuus, dynamiikka, resonanssi, leikittely ja väri.
Arkkitehtuurissa esteettisyyttä ja sen eri perusteita tutkitaan, vaikka usein ulkonäkö rakennuksia suunniteltaessa jääkin kustannusten, käyttötarkoituksen, rakenteiden ja rakennemateriaalien varjoon. Rakennuksissa voidaan eritellä symmetria, väri, transsendenssi, harmonia, auringonvalon ja varjojen heijastuminen, sekä kuviointi.
Esittävissä taiteissa esteettistä voivat olla tarinankerronta, tasapaino, ajoitus, voima, šokki, huumori, asu, ironia ja sensuaalisuus.
Kirjallisuudessa on esteettisiä piirteitä runojen lisäksi proosassa novelleista romaaneihin. Hyvä kirjallinen teos saattaa käyttää rytmiä, analogioita, allegorioita, metaforia, rakennetta, ajoitusta, kuvallisuutta, fantasiaa, jännitystä, analyysia, huumoria/kyynisyyttä ja ääneen ajattelua.
Maisemasuunnittelussa esteettistä ovat esimerkiksi kasvit, heijastumat, kaudellinen vaihtelu, valaistus, toisto ja patsaat.
Kulinarismissa esteettisyys voi tutkia ulkonäköä, alueellisuutta, mausteita, diversiteettiä/kontrastia, odotuksia, viettelemistä ja koristeita.
Ympäristöestetiikka tutkii kauneuden merkitystä luonnon arvottamisessa. Tärkeimpiä ympäristön esteettistä luonnetta tutkineita filosofeja ovat olleet skotlantilainen filosofi David Hume, irlantilainen filosofi Francis Hutcheson ja englantilainen poliitikko, esteetikko ja filosofi, Lordi Shaftesbury sekä ennen kaikkea königsbergiläinen filosofi Immanuel Kant.