stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andre Nickatina
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Andre Adamsin kotisivu (englanniksi)
Andre Nickatina Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Andre Nckatina  AllMusicissa (englanniksi)
Andre Nickatina Discogs.comissa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 2 
Muut:  Europeana
Marguerite MacIntyre

| Marguerite MacIntyre> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. toukokuuta 1965 (ikä 59)  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  sheriffi Forbes (Vampyyripäiväkirjat)
Aiheesta muualla
IMDb 
Marguerite MacIntyre (s. 11. toukokuuta 1965; Detroit, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Ensimmäisen kerran MacIntyre esiintyi teatterissa jo 16-vuotiaana ja on esiintynyt uransa aikana myös Broadwaylla.
MacIntyren televisiotyöt sisältävät sekä komedia- että draamasarjoissa, muun muassa sarjoissa Seinfeld, Ally McBeal, Veronica's Closet, Two Guys and a Girl, Shield - lain varjolla, Teho-osasto, Oikeus ja kohtuus, Kameleontti, Kyle XY ja Vampyyripäiväkirjat.
MacIntyrella on tutkinto Etelä-Kalifornian yliopistosta ja hän on opiskellut Lontoossa Royal Academy of Dramatic Art-koulussa.
Aiheesta muualla

Marguerite MacIntyre IMDb:ssa.
Marguerite MacIntyre Buddy.tv:ssä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie
Keski-Afrikan tasavallan jalkapallomaajoukkue

Keski-Afrikan tasavallan jalkapallomaajoukkue on Fédération Centrafricaine de Football hallinnoima joukkue, joka edustaa Keski-Afrikan tasavaltaa jalkapallossa. Joukkue ei ole koskaan päässyt Afrikan-mestaruuskilpailuihin tai MM-kilpailuihin. Maajoukkue on perustettu 1961 ja Fifaan se liittyi 1964.
Aiheesta muualla

Keski-Afrikan tasavallan jalkapalloliiton viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
CAF:n maajoukkueet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Algeria |  Angola |  Benin |  Botswana |  Burkina Faso |  Burundi |  Djibouti |  Egypti |
|  Eritrea |  Etelä-Afrikka |  Etelä-Sudan |  Etiopia |  Gabon |  Gambia |  Ghana |  Guinea |
|  Guinea-Bissau |  Kamerun |  Kap Verde |  Kenia |  Keski-Afrikan tasavalta |  Komorit |  Kongon demokraattinen tasavalta |  Kongon tasavalta |
|  Lesotho |  Liberia |  Libya |  Madagaskar |  Malawi |  Mali |  Marokko |  Mauritania |
|  Mauritius |  Mosambik |  Namibia |  Niger |  Nigeria |  Norsunluurannikko |  Päiväntasaajan Guinea |  Ruanda |
|  Sambia |  São Tomé ja Príncipe |  Senegal |  Seychellit |  Sierra Leone |  Somalia |  Sudan |  Swazimaa |
|  Tansania |  Togo |  Tšad |  Tunisia |  Uganda |  Zimbabwe |  |  |
Brad Paisley

Brad Paisley Valkoisessa talossa vuonna 2009.
Brad Douglas Paisley (s. 28. lokakuuta 1972) on yhdysvaltalainen countrylaulaja-lauluntekijä ja muusikko. Hänen ensimminen albuminsa Who Needs Pictures julkaistiin vuonna 1999. Brad Paisley on ollut vuodesta 2003 naimisissa näyttelijä Kimberly Williams-Paisleyn kanssa.
Paisley on myynyt yli 12 miljoonaa levyä sekä voittanut kolme Grammy-palkintoa, 14 Academy of Country Music Awardsia, 14 Country Music Association Awardsia ja kaksi American Music Awardsia. Hän on myös arvostetun Grand Ole Opryn jäsen.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Alankomaat 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove  Yle 
Muut:  Europeana
Kalvinismi

| Kalvinismi reformoitu kristillisyys |
| --- | --- |
 Guillaume Farelin, Jean Calvinin, Theodore Bezan ja John Knoxin patsaat Genevessä.
Suuntautuminen:  protestantismi
Toiminta-alue:  Sveitsi, Alankomaat, Skotlanti, Yhdysvallat
Perustaja:  Ulrich Zwingli Jean Calvin
Perustettu:  1500-luvulla Euroopassa
Irtautunut:  Katolisesta kirkosta
Jäseniä:  noin 56 miljoonaa
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jean Calvin.
Kalvinismi on protestanttisen kristinuskon oppisuunta, joka sai nimensä ranskalaissyntyisen Jean Calvinin mukaan. Laajemmassa merkityksessään nimitystä kalvinismi käytetään synonyyminä reformoidulle kirkolle.
Protestantismin merkitys laajentui 1500-luvulla pian koskemaan myös muitakin kuin kirkkoa ja Martti Lutheria, esimerkiksi Sveitsissä reformaatio oli Saksaa enemmän poliittinen ja yhteiskunnallinen liike. Sveitsin tärkeimmän reformaattorin Ulrich Zwinglin ja Lutherin yhteistyön rapautuessa kehittyi protestanttisuuden toinen haara, reformoitu kirkko, joka nojaa Zwinglin ja Calvinin oppeihin. Kansallisesta ja teologisesta perinteestä riippuen reformoidun kirkon edustajista käytetään nimitystä reformoidut, kalvinistit tai presbyteriaanit.
Lutherin ja Calvinin erona on, että Luther säästi katolisesta kirkosta suurimman osan siitä mitä Raamattu ei suoranaisesti kieltänyt, Calvin ja Zwingli taas poistivat kirkosta kaiken mitä Raamattu ei määrännyt.
Oppi > Tunnustus ja kirkkojärjestys (1559)

Vuoden 1559 kansallisysynodissa hyväksyttiin kalvinismin oma tunnustus. Kalvinismi hylkäsi episkopalismin ja antoi piispan vallan ainoastaan Kristukselle. Erotuksena katolisesta kirkosta, kaikilla tosi seurakuntalaisilla oli sama valta. Maallinen esivalta sen sijaan oli Jumalan antama järjestys, mikäli se ei vastustanut Jumalan kaikkivaltaa.
Oppi > Kalvinismin 5 kohdan muistisääntö

1900-luvulla amerikkalaiset reformoidut teologit loivat TULIP-muistisäännön, joka pyrkii tiivistämään Dordtin kanonien (1618–1619) keskeiset viisi reformoitua oppia koskevaa päätöstä:
T = Total depravity (täydellinen turmelus). Ihminen on niin synnin turmelema, ettei hän tahdo eikä edes kykene aitoon parannukseen tai pelastavaan uskoon ilman Jumalan uudestisynnyttävää voimaa. Ihminen ei voi mitenkään parantaa hengellistä tilaansa tai valmistaa itseänsä armon vastaanottamiseen. Syntiinlankeemuksen tuoma turmelus ulottuu koko ihmiseen, hänen ajatteluunsa, tunteisiinsa ja tahtoonsa niin, että hän on, mitä hengellisyyteen tulee, kuollut.
U = Unconditional election (ehdoton armonvalinta). Ennen maailman luomista, Jumala armossansa valitsi oman tahtonsa ja päätöksensä mukaisesti jotkut ihmiset pelastukseen. Tämä valinta ei perustu mihinkään tekijään ihmisessä itsessään, ei mihinkään minkä Jumala olisi heissä ennalta nähnyt kuten uskoon, parannukseen, hyviin tekoihin, uskonratkaisuun tai yhteistyöhaluihinsa. Yksittäisen ihmisen pelastuksen syy on täysin Jumalassa eikä ihmisessä ollenkaan.
L = Limited atonement (rajoitettu sovitus). Rajoitettu tai erityinen sovitus tarkoittaa sitä, että Kristus kärsi synnin täyden rangaistuksen kaikkien Jumalan valittujen puolesta. Hänen ristikuolemansa on tehokas sovitus, joka todella pelastaa kaikki ne, joiden puolesta Hän antoi itsensä alttiiksi. Näin Kristuksen sovitus ”rajoittuu” seurakuntaan: vain seurakunta (aidot uskovat) on sovitettu Jumalan kanssa.
I = Irresistible grace (vastustamaton armo). Evankeliumia julistettaessa valitut kääntyvät Pyhän Hengen vastustamattoman sisäisen kutsun ansiosta, kun muut kovettavat sydämensä ja paatuvat edelleen. Kukaan ei pelastuisi, jos armo olisi vastustettavissa.
P = Perseverance of the saints (ehdoton pelastusvarmuus). Isän valitsemat, Pojan sovittamat ja Pyhän Hengen uudestisynnyttämät ovat kolmiyhteisen Jumalan ikuisen rakkauden ja huolenpidon kohteita. Aidot uskovat ovat siirtyneet kuolemasta elämään, he kuuluvat Jumalan perheväkeen, heidän ikuinen kohtalonsa on Jumalan varmoissa käsissä ja he voivat asettaa luottamuksensa siihen, ettei Hän jätä työtänsä kesken.
Dordtin tai Dortrechtin päätösten lisäksi laajimmin levinneitä reformoituja uskontunnustuksia ovat Heidelbergin katekismus (1563) ja Westminsterin tunnustus (1647).
Monin osin kalvinistit kieltävät hyperkalvinismin kaksinkertaisen valinnan.
Historia

Jean Calvin kuului toisen polven uskonpuhdistajiin joka eli vastauskonpuhdistuksen aikana. Calvin oli Geneven johtaja ja vartioi tiukasti Raamatun asemaa auktoriteettina. Genevestä tuli protestanttisuuden keskus, johon tuli hyökkäävää katolisuutta pakenevia intellektuellipakolaisia. Calvinin omaa perintöä on puritaanisuuden taustalla oleva taipumattomuus sekä näkyvän kirkko-organisaation korostaminen.
Genevessä kalvinismille muodostui idea, organisaatio ja koulutus. Geneven akatemiasta muodostui eurooppalainen instituutio, jossa oli Calvinin kuollessa 1500 opiskelijaa. Ranskalaiset papit muodostivat erityisen yhteenliittymän, Compagnie des Pasteursin, josta syntyi Jumalan valtakunnan levittämistyöhön valmis sukupolvi.
Historia > Kotimainen oppositio

Kalvinilaisuudesta tuli sisäinen mahtitekijä, joka kapinoi ruhtinaan johtamia kansalliskirkkoja vastaan. Oppositio-liikkeenä kalvinismi sai vakaumuksellisia ja koulutettuja johtajia niistä miehistä, jotka olivat paenneet kotimaidensa uskonnollisia ja yhteiskunnallisia oloja. Näistä muodostui Ranskaan yli kahdentuhannen seurakunnan verkosto. Kotiinpaluunsa jälkeen he organisoivat uuden kirkon, jossa ryhmät verkostoituivat toisiinsa ”maanalaisin”, salaisin sitein. Monet hakivat hengellistä sisältöä Vanhan testamentin profeetoista jota kannatteli tunne Jumalan majesteettisuudesta.
Koko maahan muodostui verkosto tällaisia ryhmiä, jotka myöhemmin organisoituivat kirkolliseksi ja yhteiskunnalliseksi liikkeeksi. Kolportöörit leivittivät Geneven kirjapainosta salaisesti pieniä traktaatteja muualla Euroopassa oleviin seurakuntaan. Kalvinismi levisi laajasti. Erityisen vahvoja alueita olivat vanhat valdolaisseudut. Hugenotit saivat kannattajia mitä erilaisimmista väestökerroksista. Uskonolliset ja yhteiskunnalliset olosuhteet muodostivat yhdessä kalvinilaisuuden kasvualustan.
Historia > Synodiorganisaatio

Kalvinismin uusi aikakausi alkoi kun liike organisoitui Geneven ulkopuolella, kansalliskirkollisella maaperällä. Ranskan ensimmäinen kansallissynodi kokoontui Pariisissa 1559, joka oli ensimmäinen valtakunnallinen uskonnollinen orgnaisaatio. Toivo evankelisesta Ranskasta, jota Calvin kuvasi Institutio Religionis Christianae -kirjassaan innoitti evankelisia aktiiviseen toimintaan. Edustajana oli Ranskan kunkin evankelisen seurakunnan pappi ja yksi vanhin. Pappien ja maallikoiden yhteisessä kokouksessa käsiteltiin sekä hengellisiä että poliittisia asioita.
Kansallissynodi koettiin uhkana myöhäiskeskiajan ruhtinasjohtoisessa katolisessa kansalliskirkossa. Kalvinilaisuuden katsottiin vaarantavan voimallaan sekä kirkon uskonnollisen yhtenäisyyden että ruhtinaan poliittisen johtoaseman kansakunnassa. Taistelusta tuli verinen sekä Ranskassa, Englannissa että Saksassa.
Kalvinismi eri maissa

Skotlannin kirkko erosi katolisesta kirkosta vuonna 1560, kun parlamentti hyväksyi John Knoxin kalvinistisen uskontunnustuksen. Tämä johti sisällissotaan ja Maria Stuartin kukistumiseen. Jo aiemmin reformaattorina Skotlannissa toiminut Knox oli paennut maasta katolisen kuningatar Marian tultua valtaan ja tutustunut Calviniin Genevessä sekä ryhtynyt tämän kannattajaksi ja palannut vuonna 1559.
Kalvinismin oppeja

Raamattu on kristinuskon ainoa perusta, joka tarjoaa myös ohjeita yhteiskuntaelämää varten.
Tunnettuja kalvinisteja

Charles Spurgeon, saarnaaja
William Carey, merkittävä lähetyssaarnaaja
George Whitefield, saarnaaja
J. I. Packer, teologi
Francis Schaeffer, teologi
R. C. Sproul, teologi ja pastori
John Piper, teologi, saarnaaja ja kirjailija
John MacArthur, pastori, opettaja ja kirjailija
Robert L. Reymond, teologi ja kirjailija
Charles Caldwell Ryrie, teologi ja kirjailija
Kalvinismi Suomessa

Suomessa on muutamia kalvinistis-baptistisia seurakuntia isommilla paikkakunnilla, sekä joitakin seurakuntaistutuksia käynnissä. Pääkaupunkiseudulla selkeästi reformoitua perinnettä edustaa ainakin United Community Church sekä Espoon Kotikirkko. Myös Tampereella, Pietarsaaressa ja Jyväskylässä toimii seurakuntia, jotka omaavat kalvinistisen pelastuskäsityksen.lähde? Helluntaiherätyksen piirissä on viime aikoina ollut kalvinistista liikehdintää, jossa erityisesti liikkeen nuoret miehet ovat kiinnostuneet kalvinilaisesta teologiasta. Kalvinistisen teologian leviämistä edistävät internet sekä yleistynyt englannin kielen taito.
Kalvinistisia ajatuksia esiintyy myös eri suuntausten sisällä. Ruotsi-Suomen valtakunnan sensuuri kielsi kalvinistisen kirjallisuuden, vaikkakin uskonpuhdistuksen alkuvuosikymmeninä 1500-luvun lopulla muuan muassa Kaarle IX kannatti kalvinismia. Sensuurin välttäneitä ja suomeksi julkaistuja teoksia olivat Thomas Wilcoxin Kallis hunajanpisara sekä John Bunyanin Kristityn vaellus. Autonomian aikana Suomessa vaikutti reformoiduista maista (muun muassa Skotlannista) tulleita sukuja ja henkilöitä, mutta nämä olivat yleensä sulautuneet uskonnollisesti luterilaiseen kirkkoon.
Suomalainen luterilaisuus on perinteisesti suhtautunut kalvinistiseen teologiaan epäluuloisesti aina Ruotsin vallan ajoilta lähtien. Professori Risto Saarisen mukaan tämä seikka käy ilmi muun muassa siinä, että Suomen evankelis-luterilainen kirkko ei ole halunnut liittyä Euroopan protestanttisten kirkkojen yhteisöön allekirjoittamalla niin kutsutun Leuenbergin konkordian. Asiakirjassa todetaan, että luterilaisten ja reformoitujen kirkkojen toisilleen asettamat vanhat oppituomiot ovat nykypäivänä perusteettomia.
Vuonna 2022 Suomeen perustettiin kalvinistista baptismia edustava Suomen reformoitujen baptistiseurakuntien yhdyskunta.
Kalvinismi Suomessa > Kalvinistisia seurakuntia Suomessa

Jyväskylän reformoitu baptistiseurakunta (Jyväskylä)
Grace Baptist Church – Armon Baptistiseurakunta (Tampere)
Agape International Baptist Church (Pedersöre)
Christ Church of Oulu (Oulu)
Espoon Kotikirkko (Espoo)
Porvoon reformoitu baptistiseurakunta (Porvoo)
Immanuel Kuopio (seurakuntaistutus) (Kuopio)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Täydellinen turmeltuneisuus.
Ehdoton armovalinta.
Armovalinta.
Eritrean ympäriajo

| Eritrean ympäriajo> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Eritrea
Laji:  maantiepyöräily
Kilpailu:  UCI Africa Tour (kategoria 2.2)
Tyyppi:  etappikilpailu
Järjestäjä:  Eritrean pyöräilyliitto
Kilpailun johtaja:  Aklilu Lijam
Historia
Ensimmäinen:  1946
Kilpailuja yht.:  16 (vuoden 2017 jälkeen)
Ensimmäinen voittaja:   Nunzio Barilà
Eniten voittoja:   Habte Weldesimon (3)
Viimeisin voittaja:   Zemenfes Solomon
Eritrean ympäriajo on maantiepyöräilyn etappikilpailu, joka käytiin ensimmäisen kerran 1946. Kilpailu järjestettiin pitkän tauon jälkeen seuraavan kerran 2001, ja sen jälkeen se käytiin vuosittain vuoteen 2013 saakka ja uudelleen vuodesta 2016. Eritrean ympäriajossa on ajettu vuosittain 5–9 etappia ja kokonaispituus on ollut useina vuosina yli tuhat kilometriä. Pyöräilyä pidetään Eritrean kansallisurheiluna, ja maassa arvioitiin vuonna 2006 olleen vähintään sata ammattipyöräilijää, joiden palkkiot ovat tosin melko pieniä. Michael Misghena sai 670 dollaria voitettuaan Eritrean ympäriajon 2006.
Kilpailu on käyty vuosien saatossa helmi-, maalis-, huhti-, touko-, kesä-, heinä- ja joulukuussa. Valtaosa kilpailijoista on nykyisin eritrealaisia.
Kokonaiskilpailun kolme parasta

Lähde: Cycling Archives
| Vuosi | Voittaja | Toinen | Kolmas |
| --- | --- | --- | --- |
| 1946 |  Nunzio Barilà |  |  |
| 2001 |  Habte Weldesimon |  |  |
| 2002 |  Michael Tekle |  |  |
| 2003 |  Habte Weldesimon |  Ephrem Tewelde |  Merhawi Yemane |
| 2004 |  Habte Weldesimon |  |  |
| 2005 |  Michael Tykue |  Michael Misghena |  Muse Tekleab |
| 2006 |  Michael Misghena |  Efrem Abrham |  Mogos Dawit |
| 2007 |  Merhawi Gebrehiwet |  Dawit Haile |  Michael Tykue |
| 2008 |  Merhawi Gebrehiwet |  Dawit Haile |  Ferekalsi Debessay |
| 2009 |  Bereket Abebe |  Daniel Teklehaimanot |  Melake Kahsai |
| 2010 |  Natnael Berhane |  Michael Tykue |  Mehreteab Tedros |
| 2011 |  Meran Russan |  Tesfay Abrhaha |  Jani Tewelde |
| 2012 |  Jacques Janse van Rensburg |  Frekalsi Debesay |  Azzedine Lagab |
| 2013 |  Mekseb Debesay |  Merhawi Kudus |  Meron Amanuel |
| 2016 |  Merhawi Goitom |  Tesfay Mihreteab |  Adhanom Zemekael |
| 2017 |  Zemenfes Solomon |  Jean-Claude Uwizeyimana |  Amanuel Tsegay |
1889

| --- | --- |
Vuosisadat: 1600-luku · 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku
Vuosikymmenet: 1790-luku · 1800-luku · 1810-luku · 1820-luku · 1830-luku · 1840-luku 1850-luku · 1860-luku · 1870-luku · 1880-luku · 1890-luku · 1900-luku
Vuodet: 1790 · 1791 · 1792 · 1793 · 1794 · 1795 · 1796 · 1797 · 1798 · 1799 1800 · 1801 · 1802 · 1803 · 1804 · 1805 · 1806 · 1807 · 1808 · 1809 1810 · 1811 · 1812 · 1813 · 1814 · 1815 · 1816 · 1817 · 1818 · 1819 1820 · 1821 · 1822 · 1823 · 1824 · 1825 · 1826 · 1827 · 1828 · 1829 1830 · 1831 · 1832 · 1833 · 1834 · 1835 · 1836 · 1837 · 1838 · 1839 1840 · 1841 · 1842 · 1843 · 1844 · 1845 · 1846 · 1847 · 1848 · 1849 1850 · 1851 · 1852 · 1853 · 1854 · 1855 · 1856 · 1857 · 1858 · 1859 1860 · 1861 · 1862 · 1863 · 1864 · 1865 · 1866 · 1867 · 1868 · 1869 1870 · 1871 · 1872 · 1873 · 1874 · 1875 · 1876 · 1877 · 1878 · 1879 1880 · 1881 · 1882 · 1883 · 1884 · 1885 · 1886 · 1887 · 1888 · 1889 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909
Vuosi 1889 oli normaalivuosi, joka alkoi tiistaista.
Tapahtumia

30. tammikuuta – Mayerlingin tapaus: Itävalta-Unkarin kruununprinssi Rudolfin ja hänen rakastajattarensa Maria Vetseran väkivaltainen kuolema.
31. maaliskuuta – Eiffel-torni vihittiin. Aikalaiskriitikot pitivät tornia esteettisesti epämiellyttävänä.
1. huhtikuuta – Ranskassa tehtiin epäonnistunut vallankaappausyritys, jonka johdosta Georges Boulanger joutui pakenemaan maasta.
6. toukokuuta – Eiffel-torni avattiin yleisölle.
8. toukokuuta – Kevättulva tuhosi Ämmänväylän sillan Oulussa.
31. toukokuuta – Johnstownin tulva Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa
8. kesäkuuta – The Wall Street Journal -lehti perustettiin.
23. syyskuuta – Nintendo-yritys perustettiin. Yritys myi ja valmisti aluksi Hanafuda-pelikortteja.
1. lokakuuta – Kouvola–Kuopio-rata avattiin liikenteelle.
6. lokakuuta – Moulin Rouge perustettiin Pariisissa Ranskassa.
12. lokakuuta – Kansallis-Osake-Pankki perustettiin.
14. marraskuuta – Jules Vernen innoittamana journalisti Nellie Bly (Elizabeth Cochrane) aloitti maailmanympärimatkan, jonka oli tarkoitus kestää 80 päivää. Matka tuli päätökseensä 72 päivässä, 6 tunnissa ja 11 minuutissa.
15. marraskuuta – Brasilian keisari Pedro II ja pääministeri Afonso Celso syrjäytettiin ja maa julistettiin tasavallaksi. Maan ensimmäiseksi presidentiksi nousi Deodoro da Fonseca.
17. marraskuuta – Brasilian keisariperhe joutui maanpakoon Ranskaan.
19. joulukuuta – Suomessa säädettiin uusi rikoslaki, joka korvasi vuoden 1734 lain rikos- ja rangaistuskaaret.
Tuntematon päivämäärä

William ja Catherine Booth perustivat Pelastusarmeijan. Suomen Pelastusarmeija perustettiin 8. marraskuuta.
Eriuskolaislaki säädettiin Suomessa.
Toinen internationaali perustettiin, vapunpäivä päätettiin ottaa työläisten kansainväliseksi toimintapäiväksi.
Turun työväentalo otettiin käyttöön. Se oli Suomen ensimmäinen työväentalo.
Korkeasaaren eläintarha perustettiin.
Päivälehti perustettiin.
Vincent van Gogh maalasi kesäkuussa Tähtikirkas yö -teoksensa.
Influenssapandemia, ns. venäläinen influenssa puhkesi Venäjällä. Pandemia levisi laajalle ja tappoi arviolta miljoona ihmistä.
Keltakuume keskeytti Panaman kanavan rakennustyöt.
Syntyneitä > Tammikuu–maaliskuu

1. tammikuuta – Jüri Vilms, virolainen toimittaja, valtiomies ja juristi (k. 1918)
2. tammikuuta – Frans Severin, ruotsalainen toimittaja ja poliitikko (k. 1972)
3. tammikuuta – Martti Eklund, suomalainen varatuomari ja Mikkelin pormestari (k. 1968)
4. tammikuuta – Arno Solin, suomalainen vuorineuvos ja toimitusjohtaja (k. 1959)
24. tammikuuta – Kaarle Nordlund, Tampereen kaupunginjohtaja 1929–1943 (k. 1943)
25. tammikuuta – John Adam Estes (”Sleepy John Estes”), yhdysvaltalainen blueslaulaja ja kitaristi (k. 1977)
26. tammikuuta – Urho Aaltonen, suomalainen yleisurheilija ja palomestari (k. 1919)
31. tammikuuta – Oiva Lundén, suomalainen punakaartilainen ja punaisten veteraanijärjestöjen vaikuttaja (k. 1993)
3. helmikuuta – Risto Ryti, Suomen tasavallan presidentti (k. 1956)
4. helmikuuta – Richard Boleslawski, puolalainen elokuvaohjaaja (k. 1937)
10. helmikuuta – Väinö Lindén, suomalainen ylilääkäri ja jääkärivärväri (k. 1987)
12. helmikuuta – Johannes Viherjuuri, Veli Giovanni suomalainen toimittaja, pilapiirtäjä ja sarjakuvantekijä (k. 1949)
16. helmikuuta – Pavel Dybenko, ukrainalainen bolševikki ja puna-armeijan upseeri (k. 1938)
21. helmikuuta – Gudrun Houlberg, tanskalainen näyttelijä (k. 1940)
24. helmikuuta – Albin Stenroos, suomalainen maratonin olympiavoittaja (k. 1971)
25. helmikuuta – Johan Cappelen, norjalainen poliitikko (k. 1947)
25. helmikuuta – Yrjö Forsén, suomalainen taidemaalari (k. 1970)
3. maaliskuuta – Kalle Rautiainen, suomalainen taidemaalari (k. 1969)
4. maaliskuuta – Helinä Svensson-Timari, suomalainen lausuja ja näyttelijä (k. 1957)
12. maaliskuuta – Idris I, Libyan kuningas 1951–1969 (k. 1983)
16. maaliskuuta – Reggie Walker, eteläafrikkalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja (k. 1951)
16. maaliskuuta – George Walsh, yhdysvaltalainen näyttelijä (k. 1981)
18. maaliskuuta – Kornelius Bergsvik, norjalainen poliitikko (k. 1975)
19. maaliskuuta – Emanuel II, Portugalin viimeinen kuningas (k. 1932)
23. maaliskuuta – Yukichi Chuganji, japanilainen maailman pitkäikäisimpiin kuulunut henkilö (k. 2003)
28. maaliskuuta – Fernanda Negri-Pouget, italialainen elokuvanäyttelijä (k. 1955)
Syntyneitä > Huhtikuu–kesäkuu

4. huhtikuuta – Pekka Niskanen, suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (k. 1952)
7. huhtikuuta – Gabriela Mistral, vuoden 1945 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saanut chileläinen kirjailija (k. 1957)
10. huhtikuuta – Oskari Helminen, suomalainen rakennusmestari (k. 1977)
14. huhtikuuta – Arnold J. Toynbee, englantilainen historiantutkija ja filosofi (k. 1975)
16. huhtikuuta – Charlie Chaplin, elokuvanäyttelijä ja -ohjaaja (k. 1977)
20. huhtikuuta – Adolf Hitler, kansallissosialisti, Saksan johtaja ja valtakunnankansleri (k. 1945)
21. huhtikuuta – Hans Kalm, virolais-suomalainen upseeri ja vaihtoehtolääkäri (k. 1981)
21. huhtikuuta – Paul Karrer, vuoden 1937 Nobelin kemianpalkinnon saanut sveitsiläinen orgaaninen kemisti (k. 1971)
25. huhtikuuta – Ragnar Länsivuori, suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (k. 1946)
26. huhtikuuta – Ludwig Wittgenstein, itävaltalainen filosofi (k. 1951)
6. toukokuuta – Stanley Morison, englantilainen kirjasinsuunnittelija (k. 1967)
7. toukokuuta – Vendla Luja (”V. Luja”), suomalainen kirjailija (k. 1949)
15. toukokuuta – Toivo Haapanen, suomalainen kapellimestari ja musiikintutkija (k. 1950)
16. toukokuuta – Aku Antila, suomalainen näyttelijä (k. 1959)
16. toukokuuta – Gottfried Henssen, saksalainen kansanrunouden tutkija (k. 1976)
27. toukokuuta – Johan Sirén, suomalainen arkkitehti (k. 1961)
1. kesäkuuta – Wendla Salokas, suomalainen teologi ja opettaja (k. 1969)
2. kesäkuuta – Erik Jan Hanussen, itävaltalainen tiedottaja, šarlataani, selvänäkijä ja astrologi (k. 1933)
3. kesäkuuta – Aleksandr Drevin, latvialainen taidemaalari (k. 1938)
19. kesäkuuta – Väinö Kemppainen, suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja (k. 1927)
19. kesäkuuta – Asbjørn Lindboe, norjalainen poliitikko (k. 1967)
23. kesäkuuta – Anna Ahmatova, venäläinen runoilija ja kirjailija (k. 1966)