Ruotsin historia
1900-luku > Ruotsin sisäpolitiikka toisen maailmansodan jälkeen

Vuodesta 1936 pääministerinä toiminut Per Albin Hansson kuoli lokakuussa 1946, ja uudeksi pääministeriksi tuli Hanssonin hallituksen opetusministeri Tage Erlander. Erlanderin pääministerikausi jatkui keskeytyksettä vuoteen 1969, ja hänen 23-vuotinen pääministeriytensä on pisin länsimaisissa demokratioissa. Lokakuussa 1969 Erlander puolestaan luovutti pääministerin paikan hallituksensa opetusministerinä toimineelle, sosialidemokraattien uudeksi puheenjohtajaksi valitulle Olof Palmelle. Sosialidemokraattien johdolla Ruotsista kehittyi hyvinvointivaltio, ”kansankoti”, jossa melko korkean verotuksen vastapainona on hyvin kattava sosiaaliturva.
Kun yhteispohjoismaiset työmarkkinat olivat avautuneet 1950-luvun puolivälissä, Ruotsiin muutti runsaasti ulkomaalaisia, joista noin 70 prosenttia saapui muista Pohjoismaista. Yksittäisistä kansallisuuksista suurin ryhmä olivat suomalaiset, joita muutti Ruotsiin noin 200 000 vuosien 1960–1970 aikana. Muita suuria ryhmiä olivat Tanskasta, Norjasta, Italiasta ja Länsi-Saksasta saapuneet. Vuonna 1970 koettiin siihenastinen ennätys: Ruotsiin muutti liki 73 000 ulkomaiden kansalaista. Maahanmuuttajien suuren määrän vuoksi Ruotsin valtiovalta julisti vuonna 1965 miljoonaohjelman, jonka tarkoituksena oli miljoonan uuden asunnon rakentaminen vuoteen 1974 mennessä. Suomalaisten muuttovirta Ruotsiin hiipui 1970-luvulle tultaessa, ja sen jälkeen maahantulijat olivat pääosin Jugoslaviasta ja Turkista. Lisäksi Ruotsiin tuli melko runsaasti pakolaisina lähinnä kurdeja. Miljoonaohjelman tuloksena syntyi useita lähiöitä suurimpien kaupunkien Tukholman, Göteborgin ja Malmön liepeille.
Kesällä 1963 Ruotsissa puhkesi poliittinen skandaali, kun kävi ilmi, että Ruotsin ilmavoimien eversti Stig Wennerström oli harjoittanut vakoilua Neuvostoliiton hyväksi 15 vuoden ajan. Wennerström tuomittiin kesällä 1964 elinkautiseen vankeuteen ja maksamaan Ruotsin valtiolle rikoshyötynä lähes puoli miljoonaa kruunua. Eläkkeelle siirtynyt entinen ulkoministeri Östen Undén sai valtiopäivillä moitteet siitä, ettei hän ollut erottanut Wennerströmiä, vaikka hänelle oli tiedotettu tätä koskeneista epäilyistä.
Helmikuussa 1969 valtiopäivät hyväksyivät perustuslain muutoksen, jonka nojalla kaksikamarisesta kansanedustuslaitoksesta tuli yksikamarinen vuoden 1970 alussa.
Ruotsin valtiopäivillä päätettiin 23. helmikuuta 1966, että maassa suoritettaisiin tutkimus valtion päämiehen asemasta nykyaikaisessa parlamentaarisessa demokratiassa. Maaliskuussa 1973 Palmen hallitus antoi valtiopäiville perustuslain muutosesityksen, joka olisi toteutuessaan riistänyt kuninkaalta hänen valtansa muodollisetkin rippeet. Lainmuutos tuli voimaan kuningas Kustaa VI Aadolfin kuoltua ja hänen pojanpoikansa Kaarle XVI Kustaan noustessa valtaistuimelle syyskuussa 1973.
Toukokuussa 1976 tehdyt puoluekannatusmittaukset osoittivat sosialidemokraattisen puolueen kannatuksen laskeneen Ruotsissa ensimmäisen kerran puoleen vuosisataan alle 40 prosentin, ja vastaavasti porvaripuolueiden kannatuksen lisääntyneen 54 prosenttiin. Iskuina hallitusvastuussa olleille sosialidemokraateille olivat olleet kirjailija Astrid Lindgrenin veroartikkeli Pomperipossa i Monismanien ja elokuvaohjaaja Ingmar Bergmanin muutto ulkomaille verokiistojen vuoksi. Syyskuussa 1976 pidetyt valtiopäivävaalit merkitsivät sosialidemokraattien 40 vuotta kestäneen hallitusvastuun päättymistä. Olof Palme jätti hallituksensa eronpyynnön, ja keskustapuolueen Thorbjörn Fälldin muodosti uuden hallituksen.
Fälldinin hallitus kaatui lokakuussa 1978 kiistaan ydinvoiman lisärakentamisesta, ja valtiopäivät valitsivat uudeksi pääministeriksi kansanpuolueen Ola Ullstenin. Ullstenin hallituksen toimikausi kesti yhden vuoden, minkä jälkeen pääministeriksi palasi Thorbjörn Fälldin lokakuussa 1979. Ola Ullstenista tuli Fälldinin hallituksen ulkoministeri.
Maaliskuussa 1980 järjestetyn kansanäänestyksen nojalla Ruotsi päätti luopua ydinvoiman lisärakentamisesta. Juutinrauman rannalla sijainnut Barsebäckin ydinvoimala suljettiin lopullisesti toukokuussa 2005, ja toimintaan jäivät vielä Oskarshamnin ja Ringhalsin ydinvoimalat.
Kuusi vuotta kestänyt porvarihallitusten aika päättyi syyskuussa 1982 sosialidemokraattien voittaessa valtiopäivävaalit ja Olof Palmen palatessa pääministeriksi. Palme murhattiin Tukholman keskustassa 28. helmikuuta 1986, ja varapääministeri Ingvar Carlsson valittiin uudeksi pääministeriksi ja sosialidemokraattisen puolueen uudeksi puheenjohtajaksi. Olof Palmen murha on yli 30 vuotta myöhemmin edelleen selvittämättä.
Syksyllä 1986 Ruotsissa nousi sisäpoliittinen kohu Bofors-yhtymän asekaupoista sotaa käyneisiin maihin, joihin aseiden vienti Ruotsista oli kielletty. Maaliskuussa 1987 Nobel Industrier myönsi, että sen tytäryhtiöt Bofors ja Nobel Kemi olivat syyllistyneet aseiden ja ammusten lainvastaiseen vientiin. Pääministeri Ingvar Carlsson kiisti valtiopäivillä huhtikuussa 1988 ruotsalaisten poliitikkojen sekaantumisen laittomiin asekauppoihin.
Ympäristöpuolue Vihreät pääsi 20 kansanedustajan paikan voimin valtiopäiville ensimmäisen kerran syyskuussa 1988 pidetyissä vaaleissa. Seuraavissa, syyskuun 1991 vaaleissa puolue putosi valtiopäiviltä, mutta palasi sinne jälleen syksyn 1994 vaaleissa.
Sosialidemokraatit kärsivät murskatappion syyskuun 1991 valtiopäivävaaleissa; puolueen osuus annetuista äänistä (38,2 prosenttia) oli alhaisin vuoden 1928 jälkeen. Ingvar Carlssonin hallitus erosi vaalien jälkeen, ja maltillisen kokoomuksen Carl Bildt muodosti uuden hallituksen. Valtiopäivien puhemieheksi valittiin kokoomuksen Ingegerd Troedsson, joka oli ensimmäinen nainen tässä tehtävässä. Toukokuussa 1994 valtiopäivät päättivät pidentää kolmivuotisen vaalikautensa nelivuotiseksi, ja tätä koskeva perustuslain muutos tuli voimaan syksyn 1994 vaalien jälkeen.
Syyskuun 1994 valtiopäivävaaleissa valituista kansanedustajista naisia oli 40 prosenttia, mikä oli sillä hetkellä eniten maailmassa. Vaalien voittajan sosialidemokraattien johtaja Ingvar Carlsson kokosi uuden hallituksen. Kun Carlsson maaliskuussa 1996 jätti politiikan, uudeksi pääministeriksi tuli valtiovarainministeri Göran Persson. Vahvassa nosteessa olleen varapääministerin Mona Sahlinin ura katkesi syksyllä 1995 iltapäivälehti Expressenin nostettua kohun siitä, että hän oli käyttänyt hallituksen luottokorttia henkilökohtaisiin menoihinsa.