stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Outokummun kirjasto

| Outokummun kirjasto |
| --- | --- |
 Outokummun kirjasto syyskuussa 2020.
Sijainti:  Koulukatu 7, 83500 Outokumpu 
Tyyppi:  kaupunginkirjasto, osa Joensuun seutukirjastoa
Kokoelman koko:  ks. Joensuun seutukirjasto
Kotisivut
Outokummun kirjasto on Outokummun keskustassa toimiva yleinen kirjasto. Kirjastorakennus sijaitsee  Kummun koulun ja Outokummun kaupungintalon välissä. Lisäksi Outokummun kaupunki ylläpitää yhdessä Liperin ja Polvijärven kuntien kanssa näissä kunnissa kiertävää kirjastoauto Ketunlenkkiä.
Outokummun kirjasto.
Outokummun kirjasto toimii osana Joensuun seutukirjastoa ja Vaara-kirjastojen kirjastokimpaa. Kumppanuuskirjastojen palvelut ovat myös Outokummun kirjaston lainaajien käytettävissä.
Kirjastorakennuksen yhteydessä toimii näyttelytila Outokummun Kirjastogalleria.
Vuonna 2020 keskusteluun nostettu ajatus Outokummun kirjastorakennuksen muuntamisesta Outokummun lukion tilaksi on kerännyt voimakasta vastustusta.
Mustassalo

Mustassalo
Alajärvi Mustassalossa.
| --- | --- |
Sijainti:  Kuhmoinen Pirkanmaa Suomi
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  175 m 
Pinta-ala:  5,08 km²  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mustassalo on Päijänteen saari Pirkanmaalla Kuhmoisissa. Se sijaitsee Päijänteen Saviselän ja Lehesselän välissä.
Maantietoa

Saari on 3,5 kilometriä pitkä, 2,2 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 5,08 neliökilometriä . Saari on selkeän muotoinen eikä siinä ole mainittavia lahtia tai niemiä. Se eteläpuolella sijaitsee Haukkasalo, jonka välissä on 200–400 metriä leveä Hopeasalmi. Salmi aukeaa Sormionlahdelle, joka työntyy Haukkasaloon. Lahdella on saariryhmä Lehtiset ja kauempana lännessä Möyhärit. Mustassaaren länsipuolella sijaitsee Tuomisalo ja pohjoisempana pieni Kaksoissaari. Kuitenkin, maisemallisesti vievät huomion samalla suunnalla sijaitsevat Karhusalo ja Kaijansalo välissä sijaitsee 0,5 kilometriä leveä salmi Hyrkkö. Salmessa sijaitsee pieni Hyrkönsaari, joka on suojaton idässä aukeavalle Saviselälle. Päijänne on tältä kohtaa kapea, sillä Keihäsniemen vastarannalle on matkaa 2,2 kilometriä.
Mustassaaren pinnanmuodot ovat idässä korkeampia kuin lännessä. Idässä sijaitsee Kaukovuoren ylänkö, jossa on muutamia kalliohuippuja. Korkeimmat kaksi huippua sijaitsevat ylängön kaakkoispuoliskossa. Ne yltävät noin 175 metrin korkeuteen mpy., jolloin ne kohoavat 97 metrin korkeuteen Päijänteen vedenpinnasta. Ylängöllä on ojitettu Isosuo, jonka kuivatusvedet laskevat saaren itärantaan. Saaren länsiosassa, missä sen asutuskin on, sijaitsee kolme järveä. Ne ovat Alajärvi, johon Kolmensopenjärvi ja Yläjärvi laskevat. Alajärvi laskee saaren länsirannassa olevaan pieneen lahteen. Sukasen pohjoispuolella kalliomäen rinteen suossa on vielä Neljäsjärvi.
Saaren haja-asutus muodostuu neljästä kiinteästi asutusta tilasta ja noin kymmenestä vapaa-ajan asunnosta. Yhdellä tilalla on muutama peltopalsta viljelyssä. Saarelle ei tule tietä, joten asukkaiden on liikuttava veneillä mantereelle tai muille saarille.
Luontoarvoja

Saarella on viisi erillistä luonnonsuojelualuetta. Suurin yhtenäisen alueen muodostaa rantojensuojelualue, johon kuuluu saaren pohjoisrannat, itärannat ja kaakkoiskulma. Saaren sisäosissa on pienet alueet kallioisella mäellä pohjoisessa, suopainanteessa ja kallomäen kaakkoirinteessä Kaukovuorella sekä saaren lounaispäässä oleva rantojensuojelualue.
Historiaa

Päijänteen Kuhmoisissa ollutta saarta on varmasti käytetty pitkään laidunsaarena. Sitten se oli isojaon jälkeen ensimmäisiä asutettuja saaria Päijänten Kuhmoisissa. Sinne perustettiin torppia jo 1700-luvun jälkipuoliskolla, kun muualla se tapahtui 1800-luvun puolella. Yläjärven talo oli saaren ensimmäinen ja Alajärven laskuomassa on ollut vesimylly. Vesi on riittänyt ehkä vain keväälle, koska tuulimyllyt yleistyivät myöhemmin kaikkialla. Mustassalosta on myös löydetty peltojen raivaamisesta syntyneitä röykkiöitä, jotka eivät liity nykypeltoihin tai kaskeamiseen. Lisätuloja on saatu tervanpoltosta ja kalastamisesta. Saarella tiedetään ollen neljä torppaa.
Jo vuoden 1966, ja vielä vuoden 1981, peruskartassa saaren peltoja oli kunkin järven rannalla ja Sukasella. Lähes kaikilla Yläjärven rannoilla oli peltomaata ja sitä jatkui Alajärveltä lähes Päijänteen rantaan. Alajärvi oli vuonna 1966 kartassa nimeltään ”Säynätjärvi”. Vuonna 1988 oli Yläjärven eteläinen pelto ja Sukanen metsitetty.
Vanhemmissa kartoissa on usein saaren nimi kirjoitettu kirjakielen mukaisesti ”Mustasalo” . Nykyinen murteellinen nimiasu on varsin myöhäinen tarkennus karttoihin.
Outokummun keskustaajama

| Outokummun keskustaajama |
| --- | --- |
 Outokummun kaupungintalo ja edustan kiertoliittymä kuparisineen.
 Outokummun keskustaajama
 Koordinaatit: 62.72600°N, 29.01638°E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pohjois-Karjala
Kunta:  Outokumpu
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  taajama
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10,92 km²
Väkiluku (2019):  4 504
 – Väestötiheys:  412,5 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2019 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Outokummun keskustaajama on Outokummun kaupungin keskustaajama, joka sijaitsee Pohjois-Karjalan länsiosassa.
Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Outokummun keskustaajaman pinta-ala oli 10,92 neliökilometriä ja väkiluku 4 504 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa virallisesta kunnanosien rajauksesta.
Nimi Outokumpu on alkujaan tarkoittanut erikoisen muotoista paljasta mäkeä kaupunkitaajaman keskustassa. Asuinpaikkana Outokumpu oli ensin Kuusjärven kunnan Sysmän kylän kulmakunta. 1910-luvulta lähtien siitä kehittyi kuparikaivoksen ympäristön taajama. Kuusijärvi muutettiin vuoden 1968 alussa Outokummun kauppalaksi. Vuonna 1977 siitä tuli kaupunki.
Okanaganjärvi

| Okanaganjärvi engl>  Okanagan Lake |
| --- | --- |
 Näkymä Okanaganjärveltä
Valtiot:   Kanada
Paikkakunta:  Brittiläinen Kolumbia
Koordinaatit:  49°55′15″N, 119°30′00″W
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Okanaganjoki
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  342 m
Pituus:  111  km
Leveys:  6,4  km 
Rantaviiva:  270 km
Pinta-ala:  351 km² 
Tilavuus:  24,6 km³
Keskisyvyys:  76 m 
Suurin syvyys:  230 m 
Valuma-alue:  6 188 km² 
 fiOkanaganjärvi 
Okanaganjärvi (engl. Okanagan Lake) on järvi Okanaganlaaksossa Brittiläisen Kolumbian eteläosassa Kanadassa. Järvi on 120 kilometrin pituinen ja 3–5 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 351 neliökilometriä.
Järvihirviö Ogopogon on väitetty asustavan järvessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Okanaganjärvi Wikimedia Commonsissa
Okane ga nai

Okane ga nai (お金がないっ, tunnetaan myös nimellä No Money eli "ei rahaa") on yaoi-aiheinen manga ja anime, jonka on luonut Hitoyo Shinozaki ja piirtänyt Tōru Kōsaka. Okane ga naista on tehty myös kuunnelma-cd. Animen avausmusiikki on ISSEIn kappale "Romance way".
Juoni

Ayase Yukiya on opiskelija, jonka serkku Tetsuo Ishii pettää ja myy hänet huutokaupassa maksaakseen rajut velkansa. Ayasen ostaa Somuku Kanō 1,2 miljardilla jenillä. Kanō muistaa Ayasen auttaneen häntä neljä vuotta sitten, mutta Ayase itse ei muista tätä; tapahtuma oli lähinnä yhteentörmäys. Kanō tahtoo pitää Ayasen lähellään suojellakseen tätä, ja painostaen Ayasea 1,2 miljardin velalla pakottaa tämän asumaan kanssaan. Opiskelijana Ayasella ei ole työtä, joten hänen on velkansa maksaakseen myytävä itseään Kanōlle 500 000:sta jenistä kerrallaan. Pian Kanō rakastuu Ayaseen, mutta synkistyy ymmärtäessään, että on menetellyt suhteen kanssa täysin päinvastoin kuin yleensä: hän on ensin maannut Ayasen kanssa, sitten muuttanut tämän kanssa yhteen, ja vasta sitten alkanut tutustua tähän opetellen toimimaan oikein hamsterin hoito-oppaalla.
Oscar Walter Cisek

Oskar Walter Cisek
Oscar Walter Cisek (6. joulukuuta 1897 Bukarest – 30. toukokuuta 1966 Bukarest) oli Romanian saksalainen kirjailija ja diplomaatti. Cisek kävi evankelista saksankielistä koulua Bukarestissa ja opiskeli germanistiikkaa ja taidehistoriaa Münchenissä. 1920-luvulla hän työskenteli taidekriitikkona romanialaisille lehdille. Diplomaattisen uransa Cisek aloitti 1930-luvulla Romanian kuningaskunnan palveluksessa ja työskenteli 1940-luvulla ensin lehdistö- ja kulttuurineuvoksena Wienissä, Prahassa ja Berliinissä ja myöhemmin pääkonsulina Bernissä. Kuningaskunnan luhistuttua Cisekia kohtasi vangitseminen ja rehabilitointi ja hän elätti itsensä kirjailijana Bukarestissa.
Teokset

Die Tatarin (Hampuri 1929)
Die andere Stimme (Dresden 1934)
Strom ohne Ende (Berliini 1937)
Vor den Toren (Frankfurt am Main 1950)
Das Reisigfeuer (Bukarest 1960 ja 1963)
Aiheesta muualla

Lyhyt biografia (saksaksi)
Mussalo

Mussalo
Mussalon satamaa
| --- | --- |
Sijainti:  60°26′37.6″N, 026°53′20″E, Kotka Kymenlaakso Suomi
| --- | --- |
Asukasluku:  3 642 (31.12.2012)
Asutuskeskukset:  Etukylä, Ristiniemi, Takakylä
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mussalo (ruots. Mussalö) on saari Suomenlahden pohjoisrannikolla Kotkassa kaupungin keskustan Kotkansaaren länsipuolella. Saari on jaettu asemakaavassa kolmeen kaupunginosaan, jotka ovat Mussalo, Etukylä ja Takakylä. Kaupunginosaan rajoittuu Hirssaaren ja Ruonalan kaupunginosat.
Kaupunginosat

Mussalon kaupunginosa käsittää saaren itäosat, jotka ovat Ristiniemen omakotitaloaluetta lukuun ottamatta satama- ja teollisuusaluetta. Mussalon satama kuuluu Hamina-Kotkan satamaan ja on siten osa Suomen suurinta yleissatamaa, jonka pääkonttori sijaitsee Mussalossa. Satama- ja teollisuusalueiksi on tasattu useita Mussalon saaren vieressä olleita pienempiä saaria ja täytetty Palaskylänlahti.
Mussalon yksi länsirannikon niemen kärki, Sarvenniemi kuuluu Pyhtään kuntaan ja on osa Heinlahden kylää.
Mussalon väestöstä suurin osa asuu Etukylän kaupunginosassa, joka on omakoti- ja rivitaloaluetta. Kaupunginosassa on niin sanotut vanha ja uusi asuntoalue. Etukylässä sijaitsevat Mussalon koulu (yleisopetus luokat 1–6 sekä erityisopetus luokat E1–9) ja Kymenlaakson ammattikorkeakoulun toimitiloja. Etukylässä on myös kauppa (K-market), jossa palvelee myös asiamiesposti. Takakylässä sijaitsevat Mussalon golfkenttä ja Santalahden uimaranta, jonka yhteydessä on lomakylä.
Tilastoissa käytettävässä aluejaossa saari on jaettu kahteen osaan: Etukylä-Takakylään (3 528 asukasta) ja Mussaloon (114 asukasta). Yhteensä saarella on siis 3 642 asukasta.
Historia

Kymijoen alajuoksu on nykyisen Suomen varhaisemmin asuttuja seutuja. Mussalon saaren historia ulottuu myös kauas. Mussalon asutuksen uskotaan syntyneen viimeistään silloin, kun Kyminkartanon lampuotiläänin asiat järjestettiin. Tämä tapahtui vuonna 1380. Mussalon kehitykseen on vaikuttanut paljon se, että suuret kauppaväylät ovat sijainneet saaren lähistöllä. Muun muassa ruotsalaiset kävivät novgrodilaisten kanssa kauppaa ja hansakauppiaat poikkesivat matkoillaan rannikolla. Mussalo esiintyy vanhoissa kartoissa ja teksteissä 1500-luvulta lähtien. Saaren suomalainen nimi lienee alkujaan ollut Mustasaari tai Mustasalo. Vanhimmat asuinkäytössä tai virkistyskäytössä olevat talot Mussalossa ovat 1900-luvun alkuvuosilta. Vanhoja mussalolaisia sukuja ovat Mussalo, Ruonala ja Hanski. Kaikkien sukujen mukaan on nimetty teitä tai alueita saarella.
Historia > Sotavuodet 1939–1945

Mussalon miehet suorittivat asevelvollisuuttaan perinteisesti Viipurissa Karjalan kaartissa sekä linnakesaarilla Rankissa ja Kirkonmaalla. Linnakesaarilla koulutettiin tuolloin pääasiassa rannikkotykistöjoukkoja. Haminassa oli miinakomppania, joka kuului laivaston alaisuuteen.
Talvisodan alkaessa Mussalon saari tyhjentyi rintamakelpoisista miehistä. Naiset jäivät vanhojen miesten kanssa hoitamaan kotitöitä. Vanhemmat miehet suorittivat ilmavalvontaa ja olivat majoitettuna Saaripirtille. Suojeluskunnan poikaosastolaiset, jotka eivät olleet suorittaneet asevelvollisuutta, valmennettiin myös Saaripirtillä. Lotat perustivat kanttiineja ilmavalvontatehtävissä toimineille.
Jatkosodan aikana Mussalo oli sotatoimialueena. Alueella oli ilmatorjuntapatteristo turvaamassa Kotkan ilmatilaa. Saaripirtillä toimi jatkosodan aikana armeijan koulutuskeskus, jossa valmennettiin alokkaita rintamatehtäviin. Jatkosodan kuluessa saksalaisia sotalaivoja ilmaantui Mussalon etelärannikolle.
Niin talvi- kuin jatkosodankin aikana Kotka oli jatkuvien ilmahyökkäysten kohteena. Kuitenkin Mussalo säästyi pahimmilta pommitusvaurioilta. Takakylän eteläpuolella tilastoitiin kaikkiaan 24 pommin aiheuttamaa tuhoa. Etukylän puolella oli vähemmän pommitusvaurioita. Mussalon ilmatorjuntapatteri toimi tehokkaasti.
Historia > Kymistä Kotkaan

Mussalo liitettiin Kymin kunnasta Kotkaan vuonna 1954, jolloin laajan alueliitoksen myötä suuri osa Kymin kunnan länsiosista liitettiin Kotkaan. Mussalo sai tieyhteyden vuonna 1957, kun tie Sutelasta Vasikkasalmen yli valmistui. Norssalmen sillan valmistuminen 1980-luvun puolivälissä Hirssaaren kautta mahdollisti suoremman tieyhteyden kaupungin keskustaan Kotkansaarelle. Mussalo on ollut vilkkaan asuntorakentamisen kohteena siitä lähtien.
Mussalon satama oli aikaisemmin osa Kotkan Satama Oy:tä, joka oli perinteisesti tunnettu vientisatama. Kotkan Satama Oy:n ja Haminan Satama Oy:n yhdistyessä HaminaKotka Satama Oy:ksi Mussalon satamasta tuli osa Suomen suurinta yleissatamaa.
Mussaloa ruvettiin rakentamaan 1970-luvun lopussa ja ensimmäiset talot Haukilahden rannan läheisyyteen valmistuivat 1979. Haukilahden puisto oli ensimmäinen puisto Mussalossa, nykyisin puisto on villiintynyt. Mussalon asutus on vähitellen levinnyt Harjantauksentien reunaa pitkin kohti Hevossalmea (1985–1992), Pitkäkallioille 1995–2008 ja Takakylän ja Ruonalan alueille vasta viime vuosina. Mussalossa on edelleen rakentamatonta kaava-aluetta Pitkäkallioiden ja Merituulentien välisellä lehtipuuvaltaisella metsäalueella. Suunnitelman mukaan aluetta alettaisiin rakentamaan 2015–2017 välisenä aikana. Mussalossa on useita puistoja: Suurten niittyjen puisto ja Hoviharjan puisto Etukylässä, Suonperän puisto ja Pitkäkallion pururata lähempänä Takakylää.
Mussalossa kadut ja tiet on nimetty aluekohtaisesti samankaltaisilla nimillä. Varsanniementien varrella tiet ovat meriaiheisia, Hevossaarentien eteläpuolella vesikasviaiheisia, Pitkäkalliontiellä mäki- ja vuoriaiheisia ja Kaskikalliontiellä peltoaiheisia.
Paikoittain Mussalossa rannat on säästetty virkistyskäyttöön. Laaharanta Hevossalmen rannalla on lehtovaltaista metsää, jossa ei ole asutusta tai päällystettyjä teitä. Samoin saaren pohjoisosassa Haukilahden ja Ryövärsalmen välinen alue on virkistyskäyttöön tarkoitettua metsää.
Moskovan joukkoampuminen 2024

| Moskovan joukkoampuminen 2024 |
| --- | --- |
 Palomiehiä paikan päällä iskun jälkeen.
Paikka:  Krasnogorsk, Moskovan alue, Venäjä  55°49′33″N, 37°23′25″E
Kohde:  Crocus City Hall
Ajankohta:  22. maaliskuuta 2024  20.00  (UTC+3)
Iskutyyppi:  joukkomurha, pommi-isku, tuhopoltto
Kuolleita:  yli 144
Haavoittuneita:  yli 382
Epäilty/epäillyt:  Isis-K
Moskovan joukkoampuminen 2024 tapahtui illalla 22. maaliskuuta 2024, kun aseistetut terroristit avasivat tulen Crocus City Hall -nimisessä konserttitalossa Krasnogorskissa, Moskovan alueella, Venäjällä. Kuolleiden määrä on yli 144. Haavoittuneita on Iltalehden tietojen mukaan 382, joista kahdeksan alaikäisiä.
Iskun neljä tekijää olivat kotoisin Tadžikistanista. Terroristijärjestö Isis-K otti vastuun iskun toteutuksesta. Venäjän viranomaiset liittivät tekoa myös Ukrainaan.
Tapahtumat

Kyseessä oli pahin terrori-isku Venäjällä sitten vuonna 2004 tapahtuneen Beslanin koulukaappauksen. Iskun kohde Crocus City Hall sijaitsee hieman Moskovan kaupungin ulkopuolella Moskovan alueen Krasnogorskin kaupungissa, jonka konserttisalilla oli järjestetty Picnic-nimisen yhtyeen konsertti. Tapahtumaan oli saapunut yli 6 000 seuraajaa.
Sunnuntaina 22. maaliskuuta hieman kello iltakahdeksan jälkeen rakennukseen tunkeutui neljä asemiestä, jotka avasivat tulen tapahtuman seuraajia vastaan. Asemiehet etenivät sisäänkäynniltä varsinaiseen esityssaliin, jossa he jatkoivat ampumista. Asemiehet  sytyttivät myös tulipalon. Isku kesti kokonaisuudessaan noin 20 minuuttia. Kuolleita ja haavoittuneita on satoja. Osa  menehtyi tulituksessa ja osa palokaasuihin.
Asemiehet onnistuivat iskun jälkeen pakenemaan paikalta käyttäen valkoista Renault-merkkistä autoa. Poliisi yritti pysäyttää auton myöhemmin Brjanskin alueella noin 300 kilometrin päässä tapahtumapaikalta. Kaksi autossa ollutta pääsi tuolloin pakenemaan. 14 tuntia tapahtumien jälkeen Venäjän turvallisuuspalvelu ilmoitti pidättäneensä 11 henkilöä, joista neljä liitettiin suoraan iskuun.
Tulipalo rakennuksessa kesti noin 10 tuntia ja sen sammuttamiseen käytettiin esimerkiksi helikoptereita, jotka pudottivat rakennuksen päälle noin 160 tonnia vettä.
Tekijät

Isis-K väittää olevansa iskun takana, ja uutistoimisto Reutersin mukaan Yhdysvaltain tiedusteluviranomaiset ovat vahvistaneet tiedon. Isis-K on Isis-järjestön haara, joka on toiminut Keski-Aasian alueella. Järjestö julkaisi neljän tekijöiksi sanottujen kuvan, tosin kasvonaamioihin pukeutuneena. Järjestö julkaisi myös videomateriaalia itse iskusta.
Turvallisuuspalvelun mukaan itse iskusta pidätetyt Dalerdžon Mirzojev, Ratšabalizod Murodali, Šamsidin Fariduni ja Muhammadsobir Faizovia ovat Tadžikistanista ja he pysyvät tutkintavankeudessa ainakin toukokuuhun 2024 saakka. Heidän lisäkseen on pidätetty kolme miestä, joita syytetään terrorismista.  26. maaliskuuta pidätettiin vielä kahdeksas mies, jota syytetään huoneiston vuokraamisesta tekijöille. Hän on kotoisin Kirgisiasta, mutta myös Venäjän kansalainen. Tadžikistanin viranomaiset toteuttivat samaan tapaan useita pidätyksiä omassa maassaan.
Reaktiot > Venäjällä

Venäjän presidentti Vladimir Putin väitti terroristien koettaneen paeta Ukrainaan. Patriarkka Kirill sanoi rukoilevansa rauhaa kuolleiden sieluille.
Reaktiot > Maailmalla

Joukkoampuminen tuomittiin laajalti maailmalla. Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi syytti Putinin puheen jälkeen Venäjää siitä, että tämä pyrkii yhdistämään iskun Ukrainaan. Taliban kutsui iskua räikeäksi ihmisoikeusloukkaukseksi. Useamman hyökkäyksestä syytetyn kotimaa Tadžikistanin presidentti Emomali Rahmon tuomitsi iskut.
Valko-Venäjän Aljaksandr Lukašenka mainitsi iskun tekijöiden koettaneen paeta Valko-Venäjälle, poiketen Putinin lausumasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Moskovan joukkoampuminen 2024 Wikimedia Commonsissa
Crocus City Hall hyökkäyksen ja tulipalon jälkeen.
Putinin puhe iskun jälkeen.
Otto Lambsdorff

Otto Graf Lambsdorff
Otto Friedrich Wilhelm Freiherr von der Wenge Graf Lambsdorff, josta on yleisesti käytetty nimeä Otto Graf Lambsdorff (20. joulukuuta 1926 – 5. joulukuuta 2009), oli saksalainen Vapaan demokraattisen puolueen poliitikko. Hän toimi Länsi-Saksan talousministerinä vuosina 1977–1982 ja 1982–1984 sekä puolueensa johtajana vuosina 1988–1993.
Lambsdorff syntyi Aachenissa. Hänen sukunsa alkuperä on jäljitetty 1300-luvun Westfaleniin. Hänen isänsä oli saksalainen liikemies, joka pakeni bolševikkivallankumousta Venäjältä Saksaan vuonna 1917. Nuori Otto osallistui toiseen maailmansotaan, jossa hän menetti toisen jalkansa. Hän toimi aktiivisesti kansainvälisessä yhteistyöjärjestössä nimeltä trilateraalinen komissio.
Lambsdorff nousi talousministeriksi liittokanslerin Helmut Schmidtin hallitukseen 1977 ja jatkoi samassa tehtävässä Helmut Kohlin hallituksessa vuodesta 1982. Hän joutui kuitenkin eroamaan talousministerin virasta korruptioepäilyjen takia niin kutsutun Flick-skandaalissa 1984. Vaikka suurin osa häntä vastaan nostetuista syytteistä kaatui, hän sai kuitenkin tuomion laittoman tuen vastaanottamisesta. Hän jatkoi kuitenkin politiikassa tämän jälkeenkin. Hänen veljenpoikansa Alexander Graf Lambsdorff valittiin vuonna 2004 Euroopan parlamenttiin.
Move66 ja Move67

| Move66 ja Move67 |
| --- | --- |
 Maansiirto Veli Hyyryläisen (Nykyään Destia Rail) Move66-veturi. Destian veturit ovat nykyään keltamustia.
Perustiedot
Tyyppi:  diesel-hydraulinen teollisuusveturi
Liikennöitsijä:  teollisuuslaitokset
Valmistaja:  Valmet
Lukumäärä:  23 (Move66), 1 (Move67)
Valmistusvuodet:  1967–1982
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  25 – 65 km/h
Paino:  45 t  (Move66),60t (Move67)
Pituus:  9 740 mm
Pyörästö:  C
Pyörästön pituus:  4 500 mm
Suurin akselipaino:  15 t (Move66), 20 t (Move67) t
Pyörän halkaisija:  1 000 mm
Vaihteisto:  Move66: TwinDisk CF 13800, Move67: Voith L5r4u2
Moottori:  Move66: GM 16V-71N, Move67: GM 12V-149TI
Moottorin teho:  Move66: 545 hv (407 kW), Move67: 970 hv (715 kW)
 UPM-Kymmene Oyj:n Move66-veturi tallissaan Kuusankoskella
Move66 ja sen sisarmalli Move67 ovat Valmetin rakentamia teollisuusvetureita. Niitä valmistettiin vuosina 1967–1982. Move66-vetureita on valmistettu 23 kpl ja Move67-veturia 1 kpl. Vetureita on runsaasti eri teollisuuslaitosten käytössä. Osa vetureista toimitettiin Ruotsiin.
Ominaisuudet

Ulkomuodoltaan veturi muistuttaa typistettyä Dv12-dieselveturia. Veturi on myös hyvin samankaltainen kuin Lokomon C600, itse asiassa sitä voidaan sanoa rinnakkaismalliksi[lähde? ]. Ulkonäkökin on hyvin samankaltainen, Move66/67 on koriltaan vain hiukan pyöreämpimuotoinen. Move67 poikkeaa Move66:sta lähinnä suuremman moottorin, massan ja vetovoiman osalta.
Veturin akselijärjestys on C, eli veturissa on kolme akselia joista kaikki ovat vetäviä. Veturissa ei ole telejä, vaan jokainen pyöräkerta on suoraan kiinni alustassa.
Move66- ja 67-veturit on varustettu hydraulisella voimansiirrolla. Veturi on tarkoitettu vaihtotyöhön, joten sen ominaisuudet keskittyvät enemmän voimaan kuin nopeuteen. Move66:ssa on moottorina 545 hevosvoiman GM 16V-71N -dieselmoottori ja vaihteistona hydraulinen TwinDisc CF 13800. Veturin suurin nopeus on 25-65 km/h.
Move66- ja 67-vetureiden alustaan on lisätty painolevyjä paremman irtiottokyvyn saavuttamiseksi. Move66-veturin paino työkunnossa on 45 tonnia ja Move67:n 60 tonnia.
Tulevaisuus

Molempien veturien olemassaolo on malliesimerkki onnistuneesta suunnittelusta; vasta vuosituhanteen vaihteen jälkeen veturien käyttö on vähentynyt jonkin verran, kun junapainot ovat alkaneet vaatia järeämpiä vetureita. Muun muassa UPM-Kymmene Oyj Kuusankoskella on myynyt Move66-veturinsa, koska 1990-luvun lopussa ostettu Dv15-veturi (nro 2000) on teholtaan riittävä järjestelemään aina vain kasvavia junarunkoja. Sittemmin UPM Kymi on luopunut omien vetureiden käytössä kokonaan.
Romutuskausikin on lähtenyt hiljalleen käyntiin; pari vanhinta Move66-yksilöä on jo romutettu, mutta veturien palvelu jatkuu näin näkymin vielä kauan varakalustona, ratatyökoneina ja peruskorjattuna teollisuuskäytössä. Muun muassa Maansiirto Veli Hyyryläinen on hankkinut ratatyökoneeksi kaksi Move66-veturia.
Wihuri Oy Witraktor suunnittelee Move66-vetureille modernisointiohjelmaa. Alustavan suunnitelman mukaan veturista jää käyttöön runko, akselistot sekä ohjaamon ja konepeittojen runkorakenteet. Voimansiirto uusitaan kokonaan. Ohjaamoon toteutetaan ääni-, lämpö-, ja tärinäeristys. Myös veturin instrumentointi ja hallintalaitteet uusitaan, akselistot kunnostetaan ja kaikki osat pintakäsitellään uudelleen. Korjausten toteutuspaikka on pääosin Ruukin ajoneuvokorjaamo Raahessa.
Yksi vetureista, 7/1971, on luovutettu Haapamäelle museokäyttöön.