stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
USS Olympia (C-6)
Palvelus

Alus varustettiin Mare Islandin laivastontelakalla, mistä vapauduttuaan se liitettiin Aasian laivueeseen 25. elokuuta 1895. Alus hiilesti Sandwich Islandilla Havaijilla, kun se oli 6. syyskuuta - 12. lokakuuta ankkurissa Mauin edustalla Lahainan redillä ja sen jälkeen 13.-23. lokakuuta Honolulussa. Alus lähti länteen purjehtiakseen yli Tyynenmeren, mutta matkalle osunut huono sää aiheutti useita hiilivarastopaloja. Alus saapui Yokohamaan, missä Aasian laivueen komentaja kontra-amiraali Frederick W. McNair laski lippunsa alukselta 18. marraskuuta.
Komentaja palasi alukselle 10. joulukuuta. Alus oli vuodenvaihteen Japanin vesillä vieraillen Yokosukassa 18.-30. joulukuuta, Yokohamassa 30. joulukuuta 1895-21. tammikuuta 1896 ja edelleen Kobessa 22. tammikuuta ja Nagasakissa 24. tammikuuta - 3. maaliskuuta. Tämän jälkeen alus oli Kiinan vesillä vieraillen Wusongissa 4.-9. maaliskuuta ja uudelleen 20. maaliskuuta - 9. toukokuuta. Alus lähti Wusongista laivueen mukana Chefoohon, missä se oli 12.-20. toukokuuta. Alus vieraili yksinään Chemulpossa Koreassa ennen matkan jatkamista Vladivostokiin, missä se osallistui Nikolai II kruunajaisjuhlallisuuksiin 23. toukokuuta - 2. kesäkuuta.
Vladivostokista alus palasi Japaniin ollen kesän Yokohamassa tehden merellä erilaisia harjoituksia. Alus oli huollossa 8. kesäkuuta - 12. lokakuuta. Vuodenvaihteessa alus vieraili Kobessa 13.-15. lokakuuta, Yantaissa 18. lokakuuta - 9. marraskuuta ja Nagasakissa 11. marraskuuta - 23. tammikuuta 1897.
Hong Kongissa ollessaan 26. tammikuuta - 3. huhtikuuta alus osallistui tykistö- ja torpedoammuntaharjoituksiin, mistä se palasi Japaniin ollen Yokohamassa 8. huhtikuuta - 23. toukokuuta, minkä jälkeen alus oli 24. toukokuuta alkaen Okayamassa palaten Yokohamaan 13. kesäkuuta. Bureau of Steam Engineering tarkasti aluksen havaiten, että kahden vuoden jatkuvan käytön jälkeenkin aluksen höyrykattilat ja -koneet olivat edelleen hyvässä kunnossa.
Kommodori George Dewey sai 30. marraskuuta 1897 määräykseen Aasian laivueen komentajuudesta. Hän vastaanotti McNairilta komentajan tehtävät Olympialla 3. tammikuuta 1898. Kuubassa oli vuonna 1895 alkanut kapinointi Espanjan valtaa vastaan ja 15. helmikuuta 1898 Havannan satamassa ollut USS Maine tuhoutui räjähdyksessä surmaten 266 merisotilasta. Yhdysvalloissa nousi viha Espanjaa vastaan, jota syytettiin onnettomuudesta.
Olympian piti palata Yhdysvaltoihin, mutta Yhdysvaltain apulaislaivastoministeri Theodore Roosevelt lähetti 25. helmikuuta Deweylle sähkeen, jossa ilmoitettiin sotatoimien Espanjaa vastaan alkaneen. Laivue sai samalla ohjeet hiilestää ja estää Espanjan laivaston pääsy Aasian rannikolle. Sähke lisäsi myös ohjeen, että tämän jälkeen laivueen tuli hyökätä Filippiineille.
Palvelus > Espanjan-Yhdysvaltain sota

Alus oli Espanjan-Yhdysvaltain sodan Manilanlahden taistelussa kommodori George Deweyn lippulaiva tämän saavuttaessa voiton espanjalaisista.
Alus oli vuosina 1912–1916 majoituslaivana Charlestonissa, mutta se palasi ensimmäisessä maailmansodassa takaisin palvelukseen. Aluksella oli tällöin kymmenen 5"/L51-tykkiä. Se osallistui myös vuonna 1918 Pohjois-Venäjän interventioon kuljettaen yhdysvaltalaisjoukkoja Murmanskiin.
Alus poistettiin palveluksesta 9. joulukuuta 1922, ja se luokiteltiin vuonna 1931 IX-40:ksi. Nykyisin Olympia on museolaivana Philadelphiassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cruise Olympia, Patrick McSherry:
History.navy.mil: USS Olympia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Historic Naval Ships Association - USS Olympia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: USS San Francisco | Yhdysvaltain laivaston risteilijäluokat | Seuraaja: Cincinnati-luokka |
USS Olympia museolaivana Philadelphiassa vuonna 2003.
Omenasota

| Omenasota> Äppelkriget |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tage Danielsson
Käsikirjoittaja:  Hans Alfredson, Tage Danielsson
Tuottaja:  Tomas Dyfverman
Säveltäjä:  Evert Taube
Kuvaaja:  Lars Swanberg
Pääosat:  Gösta Ekman Per Grundén Monica Zetterlund
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Svensk Filmindustri AB Svenska Ord
Levittäjä:  SF Studios
Ensi-ilta:  1971, Suomessa 1972
Kesto:  104 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
SFDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Omenasota (Äppelkriget) on Tage Danielssonin ohjaama ruotsalainen komediaelokuva vuodelta 1971. Danielsson kirjoitti myös sen käsikirjoituksen yhdessä Hans Alfredsonin kanssa. Elokuvan pääosissa näyttelevät Gösta Ekman, Per Grundén ja Monica Zetterlund.
Juoni

Saksalainen miljonääri Jean Volkswagner saapuu hiljaiseen ja idylliseen Änglamarkin kylään muuttakseen sen omenatarhat Deutschneyland-nimiseksi suureksi vapaa-aikakeskukseksi. Hänen häikäilemättömät kätyrinsä saavat vastusta paikallisesta vastarintaliikkeestä, jonka kaikkien jäsenten nimi vaikuttaa olevan Lindberg.
Tuotanto

Elokuvassa kuullaan toistakymmentä Evert Tauben laulua, joita esittää muun muassa hänen poikansa Sven-Bertil Taube. Laulusta ”Änglamark” tuli suosittu, ja Suomessa sen levytti Kim Floor nimellä ”Keijumaa”. Sekä laulu että elokuva hyötyivät 1970-luvun alun ympäristönsuojelutietoisuudesta ja osaltaan lisäsivät sitä.
Omenasota oli ensimmäinen elokuva, jonka Hans Alfredson ja Tage Danielson kuvasivat Tomelillan seudulla Skånessa.
Vastaanotto

Suomessa Omenasota sai 16 905 katsojaa elokuvateattereissa. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano antoi elokuvan Suomessa julkaistulle VHS-kasettiversiolle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. Hän kuvaa elokuvaa hauskaksi mutta ”pehmeäksi pureskelluksi” varhaiseksi eurosatiiriksi.
Helmikuussa 1996 Göteborgin ooppera kantaesitti Lars Johan Werlen elokuvan tarinan pohjalta säveltämän oopperan Äppelkriget .
Käännös suomeksi
Omikron

Omikron (isona kirjaimena Ο, pienenä ο, kreik. όμικρον) on kreikkalaisen kirjaimiston 15. kirjain. Sen äännearvo on sekä muinaiskreikassa että nykykreikassa lyhyt o-äänne [o], mitä merkitsee myös sen nimi (ό μικρον, o mikron, ”pieni o”), siinä missä oomega merkitsi alun perin pitkää o-äännettä (ὦ μέγα, ō mega, ”suuri o”). Kreikkalaisissa numeroissa omikronin lukuarvo on 70.
Latinalaisessa kirjaimistossa omikronia vastaa kirjain O/o ja kyrillisessä kirjaimistossa kirjain О/о. Suomen kieleen omikron translitteroidaan sekä muinaiskreikasta että nykykreikasta o.
Muoto ja sen historia

Omikron on kehittynyt foinikialaisen kirjaimiston kirjaimesta  (ajin).
Omikron oli käytössä kaikissa paikallisissa kreikkalaisissa kirjaimistoissa ja muistutti niissä yleensä aina foinikialaista esikuvaansa ollen ympyrän muotoinen. Poikkeuksia olivat muun muassa Paroksen ja Thasoksen kirjaimistot, joissa omikron muistutti enemmän myöhempää oomegaa, sekä Meloksen ja eräiden muiden eteläisten Kykladien polisten kirjaimistot, joissa omikron muistutti myöhempää C-kirjainta latinalaisessa kirjaimistossa.
Epigrafisissa lähteissä omikronista esiintyy muun muassa seuraavanlaisia variantteja:
Tietokonejärjestelmissä

Tietokoneissa omikron koodataan eri merkistöissä seuraavasti:
|  | Ο | ο |
| --- | --- | --- |
| Unicode | U+039F | U+03BF |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Omikron Wikimedia Commonsissa
Omaha-luokka

| Omaha-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  7 162 t (standardi) 9 296 t (kuormattu)
Pituus:  169,3 m (kokonaispituus) 167,6 m (vesiraja)
Leveys:  16,85 m
Syväys:  4,11 m
Koneteho:  90 000 shp
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  800
Aseistus
Meritorjunta:  12 × 6″/L53 Mk 12 -tykkiä 2 × 3″/50 tykkiä 6 × 21″ torpedoputkea 224 × miinaa 2 × lentokonetta
Omaha-luokka oli Yhdysvaltain laivaston kevyt risteilijäluokka, johon kuului kymmenen alusta. Luokka suunniteltiin pian ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja ne olivat vanhimmat ristelijät, jotka laivastolla oli käytössä toisen maailmansodan syttyessä. Yhtään alusta ei menetetty, mutta ne julistettiin vanhentuneiksi ja romutettiin pian sodan päättymisen jälkeen.
Taustaa

Vuoden 1905 Chester-luokan valmistuttua ei Yhdysvallat ollut valmistanut uusia risteilijöitä ennen vuoden 1917 Omaha-luokkaa. Syynä tähän olivat vakavat erimielisyydet siitä minkälaisia risteilijötä laivasto tarvitsisi. Euroopassa puhjennut ensimmäinen maailmansota mahdollisti tarpeen kartoittamisen tutkimalla vastapuolten risteilijöiden toimintaa ja niiden toiminnan rajoittamista.
Perusteiden selvittelyn aikana tehtiin lukuisia suunnitelmia 10 500 tonnin aluksesta aina 25 000 tonnin alukseen. Suurimpina aseina esitettiin jopa 16 tuuman tykkejä. Suunnittelu kattoi kaikki mahdollisuudet tiedusteluristeilijästä taisteluristeilijään ja lopulta ensimmäinen vaihtoehto voitti, vaikkakin supistetussa muodossa.
Vuoden 1917 tiedusteluristeilijän kuten sitä nimitettiin vaatimuksiksi esitettiin yli 30 solmun nopeutta, 10 000 merimailin toimintamatkaa ja vähintään kuutta kuuden tuuman tykkiä. Aluksen uppouman tuli olla noin 8 000 tonnia. Vaatimuksia lisättiin lisäämällä kuuden tuuman tykkien määrä kymmeneen, neljä ilmatorjuntatykkiä, kaksi torpedoputkea sekä neljä lentokonetta. Lisäksi alusten tuli kyetä toimimaan miinalaivoina.
Vaatimukset pakottivat vähentämään aluksen massaa kaikin mahdollisin keinoin. Lisäksi alusten hinta oli nousemassa kohtuuttoman suureksi. Alus oli suunniteltu kuten suuri hävittäjä ja siitä puuttuivat monet risteilijöille tyypilliset ominaisuudet.
Suunnittelu

Suunnitelmat hyväksyttiin 8. heinäkuuta 1916, jolloin uppouma oli 7 050 tonnia. Alusten suojana oli vesirajassa kolmen tuuman paksuinen panssarivyö, joka ulottui 19 jalan syvyyteen. Lisäksi aluksen kansi oli 1,5 tuuman panssaria. Aluksella oli panssaroidut laipiot keulassa ja perässä. Ne olivat keulassa 1,5 tuumaa ja perässä kolme. Tykkitorneissa oli ainoastaan sirpalesuojaus. Näinkin suojaan kului yli kahdeksan prosenttia standardiuppoumasta.
Huolimatta niiden pienehköstä uppoumasta niihin oli asennettu voimakas propulsiojärjestelmä, joka onnistuneen rungon muotoilun kanssa, mahdollisti saavutetun maksiminopeuden. Ensimmäistä kertaa konehuoneet oli ryhmitelty yksiköittäin. Kaksitoista höyrykattilaa oli sijoitettu neljään kattilahuoneeseen. Kahden etuosan ja kahden takaosan kattilahuoneen väliin oli sijoitettu konehuone. Kattilat olivat Yarrow-tyyppisiä lukuun ottamatta Crampin valmistamia, joissa oli White-Forsters-tyyppiset kattilat. Neliakselisen järjestelmän turbiinimoottorit vaihtelivat valmistajan mukaan Crampin valmistamilla aluksilla oli Parsons-, Toddin valmistamilla aluksilla Westinghouse- ja Betlehemin aluksilla Curtis-turbiinit. Toki aluksilla oli myös muita eroavaisuuksia propulsiojärjestelmissä. Aluksilla oli siten eroja esimerkiksi toimintamatkassa, minkä vuoksi ne voitiin jakaa lyhyen (CL-4:stä CL-8:aan) ja pitkän kantaman aluksiin (CL-9:stä CL-13:een).
Yhdysvaltain suurten öljyvarantojen vuoksi alukset olivat vain öljyäkäyttäviä. Niiden tankeissa oli maksimissaan 1 852 tonnia öljyä. Tästä huolimatta määritettyä 10 000 merimailin toimintamatkaa 10 solmun nopeudella ei koskaan saavutettu ja toimintamatka olikin ainoastaan 6 400 merimailia kyseisellä nopeudella.
Yhtenä suunnittelun kummajaisista oli pyrkimys maksimoida pituussuuntainen tulivoima, mikä johti laidoille neljän kasematin sijoittamiseen sekä keulassa että perässä. Lisäksi asennettiin kaksi tykkiä kyljille. Etukannelle ei voinut tykkejä asentaa, koska käytössä oli ainoastaan yksiputkisia kilvin varustettuja tykkejä, jotka eivät kestäneet yliampuvan tykin suupainetta. Kuitenkin alusten rakennusvaiheen aikaan tehtiin lukuisia muutoksia, jolloin kyljille asennetut tykit poistettiin ja etu- ja takakannelle asennettiin kaksiputkiset tykkitornit. Kaikki tykit olivat kuuden tuuman 53 pituuskaliiperin Mk 12 tykkejä.
Apuaseina oli neljä yksiputkista kolmen tuuman 50 pituuskaliiperin tykkiä, jotka oli asennettu keskilaivaan kummallekin kyljelle. Aseistuksen täydensivät torpedoputket, joita oli rakennusvaiheen aikana lisätty etukannen takaosaan sijoitettuun kahteen kolmen 21 tuuman putken sarjaan.
Alusten kannelle savuhormien taakse oli asennettu kaksi katapulttia eli yksi kummallekin kyljelle. Aluksilla ei kuitenkaan ollut lentokoneita varten hangaaritiloja, joten ne kykenivät toimimaan vain kahdella lentokoneella, jotka aluksi olivat malliltaan Vought VE-9.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| USS Omaha | Seattle | 6. joulukuuta 1918 | 14. joulukuuta 1920 | 24. helmikuuta 1923 | poistettu alusluettelosta 28. marraskuuta 1945 |
| USS Milwaukee | Seattle | 13. joulukuuta 1918 | 24. maaliskuuta 1921 | 20. kesäkuuta 1923 | Neuvostoliitolle 1944 |
| USS Cincinnati | Seattle | 15. toukokuuta 1920 | 23. toukokuuta 1921 | 1. tammikuuta 1924 | myyty romutettavaksi 27. helmikuuta 1946 |
| USS Raleigh | Bethlehem, Quincy | 16. elokuuta 1920 | 25. lokakuuta 1922 | 6. helmikuuta 1924 | poistettu alusluettelosta 28. marraskuuta 1945 |
| USS Detroit | Bethlehem, Quincy | 10. marraskuuta 1920 | 20. kesäkuuta 1922 | 31. heinäkuuta 1923 | myyty romutettavaksi 27. helmikuuta 1946 |
| USS Richmond | Cramp | 16. helmikuuta 1920 | 29. syyskuuta 1921 | 2. heinäkuuta 1923 | poistettu alusluettelosta 21. tammikuuta 1946 |
| USS Concord | Cramp | 29. maaliskuuta 1920 | 15. joulukuuta 1921 | 3. marraskuuta 1923 | myyty romutettavaksi 21. tammikuuta 1947 |
| USS Trenton | Cramp | 18. elokuuta 1920 | 16. huhtikuuta 1923 | 19. huhtikuuta 1924 | poistettu alusluettelosta 21. tammikuuta 1946 |
| USS Marblehead | Cramp | 4. elokuuta 1920 | 9. lokakuuta 1923 | 8. syyskuuta 1924 | poistettu alusluettelosta 28. marraskuuta 1945 |
| USS Memphis | Cramp | 14. lokakuuta 1920 | 17. huhtikuuta 1924 | 4. helmikuuta 1925 | poistettu alusluettelosta 8. tammikuuta 1946 |
USS Oneota (1864)

| USS Oneota |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Alexander Swift and Company, Cincinnati, Ohio
Kölinlasku:  1862
Laskettu vesille:  21. toukokuuta 1864
Poistui palveluskäytöstä:  myyty takaisin valmistajalle 13. huhtikuuta 1868
Loppuvaihe:  Perun laivaston Manco Cápac
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 100 t
Pituus:  68,6 m
Leveys:  13,2 m
Syväys:  4,1 m
Koneteho:  320 ihp
Nopeus:  8 solmua
Miehistöä:  100
Aseistus
Aseistus:  2 × SB Daglgren 15″ -tykkiä
USS Oneota oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1864 vesille laskettu Canonicus-luokan monitori.
Valmistus

Alexander Swift and Company Cincinnatista Ohiosta valmisti aluksen, joka laskettiin vesille 21. toukokuuta 1864. Alus luovutettiin laivastolle 10. kesäkuuta 1865.
Alus sijoitettiin Mound Cityyn Illinoisiin reserviin, missä se oli aluksen myyntiin 13. huhtikuuta 1868 Alexander Swift and Companylle saakka. Samoihin aikoihin Perun hallitus teki ostotarjouksen Oneotasta ja sen sisaraluksesta USS Catawbasta, mutta Yhdysvaltain puolueettomuuslainsäädäntö haittasi kaupantekoa Etelä-Amerikan valtioiden kanssa. Lopulta kesällä 1869 alukset lähtivät kohti Perua.
Palvelus

Perun laivasto nimesi aluksen Manco Cápaciksi. Chilen ja Perun välisen sodan alettua 1879 alus suojasi Callaon ja Arican satamia Chilen laivaston hyökkäyksiltä. Helmikuussa Chilen joukot nousivat maihin lähellä Aricaa vallaten alueen muutamassa kuukaudessa. Chilen voitettua 26. toukokuuta 1880 Tacnan taistelun kaupunki jäi ilman suojaa ja Chilen joukot valtasivat Arican 7. kesäkuuta. Manco Cápacin miehistö upotti aluksensa estääkseen sen joutumasta chileläisille.
Aluksen hylkyä etsittiin 2007 ja se löytyi joitakin kilometrejä rannikosta reilun 30 metrin syvyydestä.
Olynthos

| Olynthos> Ὄλυνθος |
| --- | --- |
 Olynthoksen arkeologista aluetta.
Sijainti
 Olynthos
Koordinaatit:  40°17′48″N, 23°21′15″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Ólynthos, Polýgyros, Chalkidikí, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  432–348 eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Traakia
Aiheesta muualla
  Olynthos Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Olynthos (m.kreik. Ὄλυνθος, lat. Olynthus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Kaupunki kukoisti 300-luvulla eaa., jolloin se oli Khalkidiken liiton keskus. Olynthoksen arkeologinen alue sijaitsee Polýgyroksen kunnassa noin kilometrin itäkoilliseen nykyisestä Ólynthoksen kylästä.
Maantiede

Olynthos sijaitsi Toronenlahden (nyk. Kassándranlahti, Toronikóslahti) pohjukassa Pallenen ja Sithonian niemien välisellä alueella, noin 2,5 kilometriä sisämaahan lahden rannikosta ja 64 kilometriä kaakkoon nykyisestä Thessalonikista. Kaupunki oli rakennettu kahdelle tasahuippuiselle kukkulalla, jotka tunnetaan Eteläkukkulana ja Pohjoiskukkulana. Niiden ympärillä oli laaja hedelmällinen tasanko, josta kukkulat kohosivat noin 30–40 metriä korkeammalle.
Rannikolla kaupungin lähellä oli laguuni nimeltä Bolykē, ja siihen virtasi tasangon halki kaksi jokea, Amitas ja Olynthiakos. Kaupungin satama oli nimeltään Mekyberna. Sen lähellä oli paikka nimeltä Kantharōlehtron.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olynthos Wikimedia Commonsissa
Pegasoksella ratsastava Bellerofon surmaa Khimairan. Lattiamosaiikki Olynthoksesta.
Korttelin poikki kulkevaa kujaa kahden talorivin välissä.
Buleuterionin rauniot.
Olynthoksen eteläkukkulaa ja sen esihistoriallisen asutuksen jäänteitä.
Yksityistalon mosaiikkilattiaa.
Omepratsoli

| --- | --- |


Omepratsoli
Systemaattinen (IUPAC) nimi
5-metoksi-2-[(4-metoksi-3,5-dimetyylipyridin-2-yyli)metyylisulfinyyli]-1H-bentsimidatsoli
Tunnisteet
CAS-numero: 73590-58-6
ATC-koodi: A02BC01
PubChem CID: 4594
DrugBank: DB00338
Kemialliset tiedot
Kaava: C17H19N3O3S 
Moolimassa: 345,422
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 156 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 95 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 1 h
Ekskreetio: Virtsan mukana
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen, intravenoosi
Omepratsoli (C17H19SN3O3) on sulfoksideihin ja bentsimidatsolijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään mahahapon eritystä vähentävänä lääkkeenä muun muassa refluksitaudin tai mahahaavan hoidossa.
Ominaisuudet ja käyttö

Omepratsoli on huoneenlämpötilassa valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee huonosti veteen, mutta paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja hieman asetoniin. Happamissa olosuhteissa se hajoaa. Ometpratsoli on heikosti emäksinen yhdiste. Omepratsoli on optisesti aktiivista ja sen S-enantiomeeri on noin neljä kertaa tehokkaampaa lääkeaineena kuin R-enantiomeeri. Pelkkä S-enantiomeeri tunnetaan nimellä esomepratsoli.
Omepratsoli metaboloituu ihmiselimistössä maksan entsyymien vaikutuksesta. Lääkeaine aktivoituu siten, että ensimmäisessä vaiheessa bentsimidatsolirakenteen imiinityppi protonoituu ja pyridiinirenkaan nukleofiilinen typpi reagoi additioreaktiolla elektrofiilisen imiiniryhmän hiiliatomin kanssa. Näin syntyy spirorakenne, joka avautuu muodostaen sulfeenihappojohdannaisen. Tämä johdannainen reagoi bentsimidatsolirenkaan amiininkaltaisen typpiatomin kanssa muodostaen uuden elektrofiilisen rengasrakenteisen yhdisteen. Tämä yhdiste reagoi protonipumppuproteiinien kysteiiniaminohappojen tioliryhmien kanssa muodostaen inaktivoidun protonipumpun, jolloin suolahapon eritys vähenee. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa refluksitaudin ja Zollinger–Ellison-oireyhtymän hoidossa.
Haittavaikutukset

Omepratsoli on yleisesti ottaen varsin hyvin siedetty lääkeaine. Haittavaikutuksia voivat olla pää- ja nivelkivut, hypergastrinemia eli gastriinipeptidin pitoisuuden kasvu, vatsan pH:n noususta seuraava bakteerien kasvuolosuhteiden paraneminen vatsassa ja raudan ja B12-vitamiinin imeytymisen heikkeneminen.
Synteesi

Omepratsolin synteesin lähtöaine on 4-metoksibentseeni-1,2-diamiini, joka reagoi kaliumetyyliksantaatin kanssa bentsimidatsolitiolijohdannaiseksi. Seuraavassa vaiheessa tämä johdannainen reagoi 2-(kloorimetyyli)-4-metoksi-3,5-dimetyylipyrimidiinin kanssa. Näin syntyvä tuote hapetetaan m-klooriperbentsoehapon avulla omepratsoliksi.
Omepratsolin aktivoituminen
Seven Days, Seven Nights

| Seven Days, Seven Nights Hurriganes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 1983
 Studio : Takomo-studio, Helsinki
 Julkaistu: loppuvuosi 1983
 Formaatti: LP, MC, CD
 Tuottaja(t): Remu Aaltonen
 Tyylilaji: rock, rock and roll
 Kesto: 44.09
 Levy-yhtiö: Scandia
Muut kannet
   Alkuperäisen vinyylipainoksen takakansi
Listasijoitukset
  Suomi: 20. (Mitä Suomi soittaa)  (Lisää listasijoituksia)
Hurriganesin muut julkaisut
| Rockin’ 1982 | Seven Days, Seven Nights 1983 | Hurrygames 1984 |
Singlet albumilta Seven Days, Seven Nights
 ”Love Me Only” / ”Doreen” Julkaistu: loppuvuosi 1983
Seven Days, Seven Nights on suomalaisen Hurriganes-yhtyeen 11:s albumi. Se julkaistiin loppuvuodesta 1983. Albumilla yhtyeen kokoonpano muuttui, sillä kitaristi Janne Louhivuori erosi yhtyeestä ennen levyn äänittämistä ja hänen tilalleen yhtyeeseen tuli kitaristiksi kolmannen kerran Ile Kallio.
Musiikillisesti Seven Days, Seven Nightsia on kuvattu Hurriganesin kokeellisimmaksi ja mahdollisesti eniten yhtyeen alkuperäisestä suoraviivaisesta rockista eroavaksi albumiksi. Yhtyeelle uutena soittimena sillä kuullaan saksofonia, jota soittaa vieraileva muusikko Paroni Paakkunainen. Albumilla käytetään myös paikoin runsaasti Jori Sivosen soittamaa syntetisaattoria. Muutaman Ruotsissa levytetyn Hurriganes-albumin jälkeen Seven Days, Seven Nights äänitettiin Helsingin Takomo-studiossa.
Monet Hurriganesin ihailijat pitivät Seven Days, Seven Nightsin musiikkia vieraana. Albumia myytiin vähemmän kuin yhtyeen edellisiä levyjä, eikä siitä myönnetty kultalevyä. Singlenä julkaistu kappale ”Love Me Only” ei noussut listoille.
Taustaa

Hurriganesin kitaristi vaihtui kesällä 1983. Yhtyeen kahdella edellisellä albumilla Fortissimolla ja Rockin’illa soittanut kitaristi Janne Louhivuori lopetti, ja tilalle tuli Hurriganesissa aiemminkin soittanut Ile Kallio. Hän oli soittanut myös vuoden alussa Hurriganesin solisti-rumpali Remu Aaltosen sooloalbumilla Message for You. Kallion mukaan vielä tuolloin ei käyty keskusteluja yhtyeeseen palaamisesta, mutta pian keväällä Aaltonen alkoi tiedustella Kallion halukkuutta palata yhtyeeseen. Kallion mukaan hän ja Aaltonen sopivat, että yhtyeen toimintaa jatkettaisiin vuosi, minkä jälkeen se lopetettaisiin.
Ennen Louhivuoren lähtöä Hurriganes esiintyi kesällä vajaan kolmen viikon ajan poikkeuksellisesti nelijäsenisenä kahden kitaristin kanssa. Louhivuoren viimeinen esiintyminen yhtyeessä oli 10. heinäkuuta Toholammella, minkä jälkeen Hurriganes jatkoi tyypilliseen tapaansa triona, nyt Kallio kitaristinaan.