stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Puiga järv
Luontoarvoja ja luokittelu

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. keskmise karedusega kihistumata veega järv). Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti samalla sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi on silloin rehevöitynyt.
Järvi on ilmakuvien perusteellä täynnä vesikasvillisuutta. Näin on erityisesti saarien ympäristössä.
Vesistösuhteita

Puiga järv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen, jossa sen lasku-uoma Koreli oja on Vanajõen sivuhaara. Koreli oja virtaa järven läpi, joten se on joen läpivirtausjärvi. Järveen laskee vain pari muuta lyhyttä ojaa. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Huomautuksia

↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
1 2 3  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
Rakkari

| Rakkari |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°36′12″N, 24°06′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Laskuoja:  oja Paalijärveen 
Järvinumero:  35.317.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  156 m  
Rantaviiva:  0,557 km  
Pinta-ala:  1,5 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRakkari 
Rakkari  on Pirkanmaalla Kangasalla Säynäjärven kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,5 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Vaavunjoen valuma-alueeseen (35.317) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 156 metriä mpy.
Puolangan helluntaiseurakunta

| Puolangan helluntaiseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  itsenäinen
Perustettu:  1986
Pääkirkko:  Ouluntie 16 89200 Puolanka
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Puolangan helluntaiseurakunta on Puolangalla toimiva helluntaiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1986. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Puolangan keskustassa Ouluntiellä.
Seurakunnan toimintamuotoihin kuuluvat jumalanpalvelukset, hartausillat, Sanan ja rukouksen illat sekä teematilaisuudet.
Historia

Helluntailiike saapui Puolangalle Orvokki Vuorisen, Aino Vuorisen ja Annnikki Raatikaisen työn kautta. Kaksi viimeksi mainittua aloittivat työn myös Suomussalmella. Puolangan helluntaiseurakunta järjestäytyi vuonna 1986.
Rannikkorahkasammal

| Rannikkorahkasammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Erittäin uhanalainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Sphagnopsida
Lahko::  Sphagnales
Heimo::  Sphagnaceae
Suku::  Rahkasammalet Sphagnum
Laji::  affine
Kaksiosainen nimi
 Sphagnum affine  Ren. & Card. 
Katso myös
   Rannikkorahkasammal Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rannikkorahkasammal (Sphagnum affine) on kookkaita ja rotevia lajeja sisältävän Sphagnum-sektion hennoin laji. Se kuuluu Sphagnaceae-heimoon ja rahkasammalten sukuun.
Ulkonäkö

Yleisväriltään rannikkorahkasammal on vaaleanvihreää tai kellertävää. Rannikkorahkasammal muistuttaa kalvakkarahkasammalta (Sphagnum papillosum), etelänrahkasammalta (Sphagnum palustre) ja vaalearahkasammalta (Sphagnum centrale). Rannikkorahkasammalen varsilehdet ovat noin 1 millimetrin ja haaralehdet noin 1,5 millimetrin mittaisia.  Se on kaksikotinen.
Elinympäristö ja levinneisyys

Lajia esiintyy Euroopassa, Aasiassa ja Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Suomessa sitä esiintyy ainoastaan kymmenellä eri paikalla Lounais-Suomessa. Sen elinympäristöä ovat suot ja nimensä mukaan rannat. Suomen uhanalaisuusluokittelussa rannikkorahkasammal on erittäin uhanalainen. Sen uhkia ovat ojitus, turpeenotto ja metsien muutokset. Euroopassa laji on elinvoimainen.
Seuralaislajit

Rannikkorahkasammalen yleisimpiä seuralaislajeja ovat etelänrahkasammal, kalvakkarahkasammal, korpirahkasammal (Sphagnum girgensohnii), punarahkasammal (Sphagnum magellanicum) ja rämerahkasammal (Sphagnum angustifolium).
RTGS

Royal Thai General System of Transcription ('Kuninkaallinen thain kielen yleinen siirtokirjoitusjärjestelmä', lyhennettynä RTGS) on Thaimaan kuninkaallisen akatemian (Royal Thai Institute, thaiksi ราชบัณฑิตยสถาน) julkaisema thain kielen romanisaatiojärjestelmä. Järjestelmä on virallinen suositus thain kirjoituksen transkriptioksi latinalaiselle aakkostolle, mutta myös kilpailevia ehdotuksia on käytössä. Sen ensiversio laskettiin julkisuuteen 1939, ja viimeisin on vuodelta 1999. RTGS on käytössä Thaimaan valtionhallinnon julkaisuissa, kylteissä ja liikenneopasteissa. Virallisen standardin asemaa nauttivan järjestelmän käyttö on kuitenkin satunnaista ja ontuvaa jopa viranomaisyhteyksissä: RTGS-standardin mukaan Thaimaan kuninkaan nimi kuuluu Phumiphon Adunyadet, mutta standardista huolimatta yleisesti käytetään muinaisintialaiseen lähtökieleen palautuvaa oikeinkirjoitusta Bhumibol Adulyadej.
RTGS on ääntämykseen perustuva transkriptiomenetelmä, jossa siirto ei ole enää palautettavissa alkumuotoonsa, toisin kuin translitterointijärjestelmä ISO 1194 (1998), joka perustuu thain oikeinkirjoitukseen.
Ominaispiirteet

Käyttää ainoastaan muokkaamattomia latinalaisen aakkoston kirjaimia ilman tarkemerkkejä
Vokaalien ja diftongien oikeinkirjoituksessa käyttää vain seuraavia kirjaimia: a, e, i, o, u
Vokaaleilla "a", "e", "i", "o", "u" on samat arvot kuin IPA:ssa
Kirjainyhdistelmät "ae", "oe", "ue" luetaan yhtenä merkkinä, jotka vastaavat IPAssa merkkejä æ, œ, ɯ
Vokaaliyhdistelmät kombinaatioparinaan "a", "i", "o", ovat diftongeja, jotka vastaavat IPA:ssa merkkejä a, j, w
Konsonantit ovat yhtenevät IPA:n kanssa, paitsi:
Kirjainyhdistelmät "ph", "th", "kh" osoittavat aspiraatiota ja ovat vastaavia kuin IPA:n pʰ, tʰ,  kʰ
Kirjainyhdistelmä "ng" vastaa IPA:n merkkiä ŋ
Kirjainyhdistelmä "ch" vastaa IPA:n merkkejä tɕʰ ja tɕ
Puolivokaali "y" vastaa IPA:n j:tä
Sanan- tai tavunloppuiset konsonantit merkitään ääntämyksen, ei thain ortografian mukaan
Kritiikkiä

RTGS-standardia on arvosteltu erityisesti seuraavien argumenttien perusteella:
Järjestelmä ei merkitse sävelkorkoa
Järjestelmä ei erottele lyhyitä ja pitkiä vokaaliäänteitä
Kirjainyhdistelmä "ch" vastaa thaikielen kahta erilaista äännettä, jotka IPA:ssa erotellaan seuraavasti: ɕ ja tɕʰ (ks. taulukko alempana)
Siirtotaulukko

Konsonanttien transkriptio vaihtelee aseman mukaan. Vokaalien kohdalla väliviivaa käytetään osoittamaan vokaalia kannattavan konsonantin paikkaa.
Aiheesta muualla

Thain kielen translitterointityökalu
Thaimaan kuninkaallisen akatemian julkaisema transkriptio-ohje(thaiksi)
Chulalongkornin yliopiston sivuilta ladattava transkriptiotyökalu Thai Romanization v. 1.07
YK:n raportti thain romanisaatiosta maantieteellisissä nimissä (2004)(englanniksi)
Chulalongkornin yliopiston yleinen malli thain romanisaation automatisoinniksi (2004)(englanniksi)
Rakkauden jälkeen... Harri Marstion parhaat

| Rakkauden jälkeen> .. Harri Marstion parhaat Harri Marstio |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1998
 Julkaistu: 1998
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: EMI
Harri Marstion muut julkaisut
| Sateenkaaren pää 1993 | Rakkauden jälkeen... Harri Marstion parhaat 1998 | Elämä vie 1999 |
Rakkauden jälkeen... Harri Marstion parhaat on suomalaisen laulajan Harri Marstion kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1998. Kokoelma sisältää Marstion levytyksiä vuosilta 1982-1989.
Kappaleet

Romany Violin – 3.51
Strip Tease – 3.00
Odotan sinua – 4.12
Tanssiaisten jälkeen – 3.50
Vierellesi jään – 3.20
Vielä pullo viiniä – 3.20
Rakkauden jälkeen – 3.27 (alkup. Was ich dir sagen will)
Kaikessa soi blues – 2.44
Yksin tähän jäin – 3.42
Älä kiiruhda – 3.58
Tie – 4.03 (alkup. La Strada)
Julia – 3.18
Surun sydän – 3.33
Särkyneen toiveen katu – 3.51 (alkup. Boulevard of Broken Dreams)
Laulu ystävälle – 4.16
Tyhjä tarina – 3.12 (alkup. A Rum Tale)
Surullinen sunnuntai – 4.09 (alkup. Szomoru Vasarnap)
Tennessee Waltz – 2.20
Aiheesta muualla

Rakkauden jälkeen Marstion kotisivulla
Rakkauden jälkeen discogs.com -sivustolla
Puiden alle

| Puiden alle Kauko Röyhkä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1998
 Julkaistu: 1998
 Tuottaja(t): Sami Sarhamaa, Ari Vaahtera ja Timo Vikkula
 Tyylilaji: poprock
 Levy-yhtiö: Ranka
Kauko Röyhkän muut julkaisut
| Lauralle 1998 | Puiden alle 1998 | Rock'n'roll-klisee 1999 |
Puiden alle on Kauko Röyhkän järjestyksessään 18. albumi. Se julkaistiin vuonna 1998.
Kappaleet

Sävellykset ja sanoitukset Kauko Röyhkä.
Sovitukset Kling - Röyhkä - Vaahtera - Vikkula.
"Kolme sisarta" - 2:43
"Täyttä elämää" - 3:45
"Puiden alle" - 4:40
"Harriet Laine" - 3:18
"Sinä teit sen taas, Marjaana" - 3:27
"Hipit vanhemmat" - 3:43
"Liian pimeää" - 3:19
"Pensasaita" - 3:10
"Kuivat ohdakkeet" - 2:39
"Aamun koi" - 3:46
"Kirjekuoret" - 3:48
"Kaikki rakastaa mua kuin Jeesusta" - 4:52
Tekijät > Muusikot

Kauko Röyhkä - laulu ja kitara
Timo Vikkula - kitarat
Ari Vaahtera - basso
Tero Kling - rummut
Tekijät > Muusikot > Sekä

Sami Sarhamaa - perkussio, koskettimet, kitara, ohjelmointi
Pekka Gröhn - urut
Kristiina Halttu - taustalaulu
Petri Ikkelä - bandoneón (5)
Tekijät > Muuta

Äänitys ja miksaus: Sami Sarhamaa / MusicMakers, Pink Noise, Perfect Sound
Tuotanto: Sarhamaa - Vaahtera - Vikkula
Masterointi: Mika Jussila / Finnvox
Kuva: Nauska
Kansi: Tommi Hänninen
Aiheesta muualla

Jarmo Juhala: Katveessa omasta tahdostaan. Rumba 15/1998.
Luis de Figueroa

Luis de Figueroa y Alonso-Martínez (24. marraskuuta 1890 Madrid – 17. elokuuta 1963 Madrid) oli espanjalainen poolonpelaaja. Hänellä oli aatelisarvonimi Conde de la Dehesa de Velayos. De Figueroa osallistui Pariisin olympialaisten 1924 pooloturnaukseen, jossa Espanja sijoittui neljänneksi. Myös Luisin veljet José ja Álvaro olivat poolonpelaajia.
Päiväkirja (Kitty Rayn romaani)

Päiväkirja (A Peculiar Chemistry) on Kitty Rayn vuonna 1999 julkaisema romaani. Suomeksi kirja on julkaistu lyhennettynä Valittujen Palojen Kirjavalioissa.
Romaani kertoo kahden eri aikakauden ihmisistä, heidän avioliiton ulkopuolisesta raskaudestaan ja peloistaan ihmisten suhtautumisessa heidän tilanteeseen.
Luettelo animaatioelokuvan tekijöistä
Ohjaajia

( * = suomalainen)
Andersson, Jan *
Avery, Tex
Bakshi, Ralph
Barbera, Joseph
Bass, Jules
Bird, Brad
Bluth, Don
Disney, Walt
Fleischer, Max
Hanna, William
Harryhausen, Ray
Hykade, Andreas
Jones, Chuck
Juusonen, Kari *
Järvinen, Atte *
Lasseter, John
Lillqvist, Katariina *
McCay, Winsor
McLaren, Norman
Mickwitz, Camilla *
Miyazaki Hayao
Nelimarkka, Riitta *
Neuvonen, Laura *
Norstein, Juri
Nyström, Jan-Eric *
Oshii Mamoru
Park, Nick
Partanen, Heikki *
Prepula, Heikki *
Pärn, Priit
Quayn veljekset
Rankin, jr., Arthur
Rintaro (Shigeyuki Hayashi)
Švankmajer, Jan
Trnka, Jiří
Päiväkirjat 2007–2017

| Päiväkirjat 2007–2017 Petra |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 21. huhtikuuta 2017
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 61.59
 Levy-yhtiö: Sony Music
 Levymerkki: Columbia
Petran muut julkaisut
| Aikuisten satuja 2016 | Päiväkirjat 2007–2017 2017 | Miljoona syytä 2020 |
Singlet albumilta Päiväkirjat 2007–2017
 ”Korvaamaton” Julkaistu: 3. maaliskuuta 2017
Päiväkirjat 2007–2017 on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Petran 21. huhtikuuta 2017 julkaistu ensimmäinen kokoelmalevy. Kokoelma sisältää kappaleita hänen kolmelta sooloalbumiltaan, jotka on julkaistu vuosina 2009–2016.
Kokoelmaa varten julkaistiin single ”Korvaamaton”, joka sisältyi jo Petran aiemmalle Aikuisten satuja -albumille.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Nimeksi Anneli | 3.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Korvaamaton | 3.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Tack och adjö | 3.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Ketun silmät | 4.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Kiitos kaikesta | 3.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Rakas kaupunki | 3.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Discovalohoitoo | 4.33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Missä mun mies on | 3.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Kesän ensimmäisenä lämpimänä yönä | 3.44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Keskinkertainen | 4.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Äidit ja tyttäret | 3.27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Valtameri | 3.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Janis Joplin | 3.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Kuka mä oon | 3.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Aikuisten satuja | 4.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Katuvalot | 4.20 |  |  |  |  |  |  |  |
Rakkauden jälkeen (Beritin albumi)

| Rakkauden jälkeen Berit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1980
 Julkaistu: 1980
 Formaatti: vinyyli, C-kasetti
 Tuottaja(t): Kaj Westerlund
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 38.05
 Levy-yhtiö: PSO
 Levymerkki: Blue Master
Beritin muut studioalbumit
| Kerro tunteesi ääneen 1979 | Rakkauden jälkeen 1980 | Elämää vain 1981 |
Singlet albumilta Rakkauden jälkeen (Beritin albumi)
 ”Ei kyynelhelmiin suostu sydämein” Julkaistu: 1979
Rakkauden jälkeen on suomalaisen pop-laulaja Beritin studioalbumi vuodelta 1980. Se on esittäjänsä kahdeksas. Albumin tuotti Kaj Westerlund.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Alkuperäissävellyksen nimi | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Osa pienen pieni vain | Albert Hammond, Óscar Gómez, Chrisse Johansson | Por un poco de tu amor | 3.21 |  |  |  |  |  |
| 2. | Pieni kuningatar | Markku Johansson, Jorma Toiviainen |  | 3.10 |  |  |  |  |  |
| 3. | Mallorca | Louis Gasté, Orvokki Itä | Mallorca | 2.50 |  |  |  |  |  |
| 4. | Jo villihanhet lentää pois | Michael Kujawa, Jorma Toiviainen |  | 3.55 |  |  |  |  |  |
| 5. | Voi tuota aikaa | Antti Hyvärinen, Raul Reiman |  | 3.22 |  |  |  |  |  |
| 6. | Rakkauden jälkeen | Udo Jürgens, Kari Tuomisaari | Was ich dir sagen will | 3.11 |  |  |  |  |  |
| 7. | Kompastuttiin | Chinn ja Chapman, Jorma Toiviainen | Stumbling In | 3.23 |  |  |  |  |  |
| 8. | Kaksi aikuista | Oreste Ferro, Pino Ferro, Pippo La Rosa, Walter Ferro, Pertti Reponen | Piccolo diavolo | 3.11 |  |  |  |  |  |
| 9. | Niin muistan vieläkin päivät auringon | Jori Sivonen, Raul Reiman |  | 3.35 |  |  |  |  |  |
| 10. | Hetki hetkeltä enemmän | Michael Kujawa, Jorma Toiviainen |  | 3.02 |  |  |  |  |  |
| 11. | Ei kyynelhelmiin suostu sydämein | Jörgen Petersen, Chrisse Johansson |  | 3.00 |  |  |  |  |  |
| 12. | Yö sinut vei | Kaj Westerlund, Chrisse Johansson |  | 2.43 |  |  |  |  |  |
Muuta

Nimisävellys "Rakkauden jälkeen" on saksalainen balladi vuodelta 1967. Suomeksi kappaleen lauloi ensi kerran Carola, ja sittemmin useat artistit ovat tulkinneet sen. Beritin kokoelma-albumeille Rakkauden jälkeen -levyltä on valikoitu nimikappaleen ohella "Pieni kuningatar" ja "Osa pienen pieni vain". B-puolen avausraita "Kompastuttiin" on Beritin ja Matti Eskon duetto. Pari duetoi myös tuonnempana.
Rakkauden jälkeen -albumin kannen taittoi Timo Mäkelä ja kuvat otti Erik Uddström.
Aiheesta muualla

Fenno-levytietokanta (Teoshaku)
Fono.fi: Äänitteen tiedot : Rakkauden jälkeen
Pomus : Berit
Rannikkopuolustus

Rannikkopuolustus käsittää kaikki ne puolustukselliset toimet, mitä rannikon puolustamiseksi tarvitaan. Suomenlahdella rannikon puolustamiseksi on käytetty muun muassa laivaston aluksien tykkejä, miinoja, kiinteän rannikkotykistön tykkejä, sukellusvenemiinoja ja -torpedoja jne. Perinteinen rannikkotykistö, entisenä maavoimien aselajina, on nykyään liitetty osaksi merivoimia ja kiinteiden rannikkotykkien lisäksi käytetään liikkuvaa tykistöä sekä muun muassa meritorjuntaohjuksia, mitkä voivat hakeutua maaliin jopa 70 kilometrin päähän.
Historia > Rannikkotykistö laajenee Tšusiman tappion jälkeen

Suomenlahden rannikkopuolustuksen kaksi merkittävää sysäystä olivat Venäjän tappio Krimin sodassa, koska se osoitti lännestä tulevan laivaston toimintakyvyn Itämerellä Oolannin sodaksi kutsutussa Ison-Britannian ja Ranskan laivastojen hyökkäyksessä Itämerellä. Toinen sysäys rannikkopuolustuksen kehitykselle oli Venäjän tappio Tšusimassa 1905, jolloin Japanin laivasto upotti merkittävän osan Venäjän Tyynenmeren laivastonsa vahvistukseksi lähettämiä Itämeren laivaston aluksia. Kolmiliiton ja lähinnä Saksan laivaston muodostaman uhan lieventämiseksi Venäjä aloitti 1912 rannikkotykistön vahvistamisen Suomenlahden molemmilla rannoilla suluksi lännestä mahdollisesti Pietaria kohti tuleville aluksille. Ajatus oli vanha ja siksi sitä kutsuttiin edelleenkin Pietari Suuren merilinnoitukseksi.
Historia > Neuvostoliitto haluaa tukikohtia

Suomen osalta Venäjä ei ehtinyt hyödyntää Suomenlahden pohjoisrannalla olevaa rannikkotykistöä, koska Suomen itsenäistymisessä se jäi suomalaisten haltuun. Pienessä mittakaavassa Suomenlahden hallinta tykein nousi esille 1938–1939 ensin Jartšev -neuvotteluissa ja sitten virallisissa neuvotteluissa syksyllä 1939 kysymyksenä Suomenlahden saarien vaihtamisesta Neuvostoliiton kanssa johonkin strategisesti vähemmän merkitykselliseen asiaan. Samaan kysymykseen liittyivät myös Moskovan rauhassa Neuvostoliiton käyttöön luovutettu Hanko ja jatkosodan jälkeen Porkkala. Ohjusaikakaudella rannikkotykistön kiinteiden laitteiden merkitys väheni 1950-luvun puoliväliin ja loppuun mennessä.
Historia > Talvisota

Talvisodan edellä Suomi ryhtyi Saksan Puolaan hyökkäämisen johdosta puolueettomuusvartiointiin 5. syyskuuta 1939. 5. lokakuuta Neuvostoliitto ehdotti rajansiirtoa Karjalankannaksella, itäisen Suomenlahden saarien luovuttamista ja Hangon vuokraamista laivastotukikohdaksi Neuvostoliiton Itämeren laivastolle, mistä vastikkeeksi Neuvostoliitto olisi luovuttanut suuremman alueen Repolasta ja Porajärveltä, missä oli ollut 1920-luvun alussa itsenäisyysliikkeitä, mitkä olisivat halunneet liittyä Suomeen. Laivaston tehtäväksi talvisotaan mennessä oli estää Neuvostoliiton maihinnousu Etelä-Suomeen ja estää Neuvostoliittoa saartamasta Suomen ulkomaankauppayhteyksiä meritse. Lokakuussa aloitettiin miinoitukset, mitä jatkettiin 12. tammikuuta 1940 saakka. Miinoihin tuhoutui yksi neuvostoliittolainen sukellusvene. 7. joulukuuta 1939 Neuvostoliitto julisti Suomen rannikot saartoon. Itämeren laivaston sukellusveneet upottivat viisi rahtualusta ja Itämeren laivaston omat ilmavoimat neljä. Aluksista neljä oli suomalaisia. Neuvostoliitto ulotti sukellusvenetoimintansa myös Ahvenanmaan lähistölle, minkä vuoksi Ruotsi alkoi miinoittaa aluevesiään Ahvenanmaan kapeikoissa.
Nykyaika

Nykyään rannikkopuolustus voi perustua ilmavoimien rynnäköimiseen, kaukaa ammuttaviin merimaaliohjuksiin jne., jolloin korostuu nopea liikkuvuus. Kiinteät asemat voidaan tuhota jo ennakkoon ohjuksilla.
Ranskan kulttuuriministeri

Ranskan kulttuuriministeri (ransk. ministère de la culture) on yksi Ranskan hallituksen ministereistä. Vuonna 2020 kulttuuriministeriksi valittiin Roselyne Bachelot. Kulttuuriministeri johtaa kulttuuriministeriötä.
Ministerit

| ministeri | virkakausi | virkanimike  |
| --- | --- | --- |
| André Malraux | 8.1.1959 – 22.6.1969 | kulttuuriministeri |
| Edmond Michelet | 22.6.1969 – 9.10.1970 | kulttuuriministeri |
| André Bettencourt | 19.10.1970 – 7.1.1971 | kulttuuriministeri |
| Jacques Duhamel | 7.1.1971 – 5.4.1973 | kulttuuriministeri |
| Maurice Druon | 5.4.1973 – 1.3.1974 | kulttuuriministeri |
| Alain Peyrefitte | 1.3.1973 – 8.6.1974 | kulttuuri- ja ympäristöministeri |
| Michel Guy | 8.6.1974 – 27.8.1976 | kulttuuriministeri |
| Françoise Giroud | 27.8.1976 – 30.3.1977 | kulttuuriministeri |
| Michel d’Ornano | 30.3.1977 – 5.4.1978 | kulttuuri- ja ympäristöministeri |
| Jean-Philippe Lecat | 5.4.1978 – 4.3.1981 | kulttuuri- ja viestintäministeri |
| Michel d’Ornano | 4.3.1981 – 22.5.1981 | kulttuuri- ja viestintäministeri |
| Jack Lang | 22.5.1981 – 20.3.1986 | kulttuuriministeri |
| François Léotard | 20.3.1986 – 12.5.1988 | kulttuuri- ja viestintäministeri |
| Jack Lang | 12.5.1988 – 28.8.1988 | kulttuuri- ja viestintäministeri |
| Jack Lang | 28.8.1988 – 16.5.1991 | kulttuuri-, viestintä-, suurtöiden ja 200-vuotisjuhlien ministeri |
| Jack Lang | 16.5.1991 – 2.4.1992 | kulttuuri- ja viestintäministeri |
| Jack Lang | 2.4.1992 – 30.3.1993 | opetus- ja kulttuuriministeri |
| Jacques Toubon | 30.3.1993 – 18.5.1995 | kulttuuri- ja frankofoniaministeri |
| Philippe Douste Blazy | 18.5.1995 – 4.6.1997 | kulttuuriministeri |
| Catherine Trautmann | 4.6.1997 – 27.3.2000 | kulttuuri- ja viestintäministeri |
| Catherine Tasca | 27.3.2000 – toukokuu 2002 | kulttuuri- ja viestintäministeri |
| Jean-Jacques Aillagon | toukokuu 2002 - maaliskuu 2004 | kulttuuri- ja viestintäministeri |
| Renaud Donnedieu de Vabres | maaliskuu 2004 - toukokuu 2007 | kulttuuri- ja viestintäministeri |
| Christine Albanel | toukokuu 2007 - kesäkuu 2009 | kulttuuri- ja viestintäministeri |
| Frédéric Mitterrand | kesäkuu 2009 - toukokuu 2012 | kulttuuri- ja viestintäministeri |
| Aurélie Filippetti | toukokuu 2012 - elokuu 2014 | kulttuuri- ja viestintäministeri |
| Fleur Pellerin | elokuu 2014 - helmikuu 2016 | kulttuuri- ja viestintäministeri |
| Audrey Azoulay | helmikuu 2016 - toukokuu 2017 | kulttuuri- ja viestintäministeri |
| Françoise Nyssen | toukokuu 2017 - lokakuu 2018 | kulttuuriministeri |
| Franck Riester | lokakuu 2018 - heinäkuu 2020 | kulttuuriministeri |
| Roselyne Bachelot | heinäkuu 2020 - | kulttuuriministeri |
Aiheesta muualla

Kulttuuriministeriön kotisivut (ranskaksi)
Luis de Milán

Luis de Milán (noin 1500 Valencia – 1561 Valencia) oli espanjalainen säveltäjä ja vihuelisti. Hän julkaisi ensimmäiset sävellyksensä vuonna 1536 kirjassa El maestro.
Levytyksiä

Christopher Wilson - Milán, Narvaez: Music for vihuela (Naxos)
Ranskan Intia

| Ranskan Intia Établissements français dans l’Inde> 1674–1954 |
| --- | --- |
  
Valtiomuoto:  Ranskan siirtomaa Ranskan merentakainen alue
Pääkaupunki:  Pondichéry
Pinta-ala:  
– yhteensä:  509 km² 
Väkiluku:  362 000 (1948)
Historia:  
– liitettiin Intiaan:  1954
Viralliset kielet:  ranska
Valuutta:  Ranskan Intian rupia
Seuraaja(t):  Puducherryn liittovaltioalue
Itä-Intian kauppakomppanian makasiineja Pondichéryssa 1700-luvulla.
Pondichéryn alue koostui kahdestatoista erillisestä osasta.
Entinen Ranskan hallintopalatsi Pondicherryn kaupungissa.
Ranskan Intia (ransk. Inde française, virallisesti Établissements français dans l’Inde) oli erillisistä enklaaveista koostunut Ranskan siirtomaa Etu-Intiassa. Sen hallinnollinen keskus oli Pondichéry. Alueen pinta-ala oli 509 neliökilometriä. Asukkaita oli 362 000 henkeä vuonna 1948. Ranska luovutti alueen Intialle vuonna 1954.