stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Intentionaalisuus
Nykyfilosofiassa

Jotkut 1900-luvun filosofit, kuten Gilbert Ryle ja A. J. Ayer, ovat suhtautuneet kriittisesti Husserlin intentionaalisuuden käsitteeseen ja hänen määrittelemiinsä moniin tietoisuuden tasoihin. Ryle on katsonut, ettei havaitseminen ole prosessi, ja Ayer puolestaan, ettei hallussa olevan tiedon kuvaaminen ole mentaalisten prosessien kuvaamista. Seurauksena tietoisuus olisi niin täydellisen intentionaalinen, että mentaaliset aktit on tyhjennetty kaikesta sisällöstä, eikä puhdas tietoisuus ole mitään (myös Sarte viittasi "tietoisuuteen" "ei-minään").
Roderick Chisholm on herättänyt Brentanon ajatukset eloon kielellisellä analyysillä, erottaen Brentanon käsitteestä kaksi osaa: ontologisen aspektin ja psykologisen aspektin; eli erottamalla kielen joka kuvaa psykologisia ilmiöitä kielestä joka kuvaa ei-psykologisia ilmiöitä. Chisholmin mukaan kriteerit lauseiden intentionaaliselle käytölle ovat: itsenäinen olemassaolo, yhdentekevä totuusarvo, ja viittaussuhteiden läpikuultamattomuus.
Tekoälytutkimuksessa ja mielenfilosofiassa intentionaalisuus on kiistanalainen aihe, ja sitä on joskus pidetty jonakin, jota kone ei voisi koskaan saavuttaa. Kritiikki on kuvattu ns. kiinalaisen huoneen argumentissa: vaikka kone kykenisikin sanomaan sanan "puu", se ei koskaan viittaisi oikeaan puuhun.
Intentionaalinen selittäminen on tieteenfilosofiassa eräs selittämisen muoto.
Muita käyttötarkoituksia

Arkipsykologiassa  intentionaalisuudella on eri merkitys. Ihmiset pitävät toimintaa intentionaalisena kun toiminta vaikuttaa siltä, että sillä on joku tarkoitus ja se on tehty tarkoituksellisesti, harkintaan perustuen, ja toteutettu taidolla ja tietoisesti.
Intentionaalisuutta ei tule sekoittaa intensionaalisuuteen, joka on semantiikan käsite (intensionaalinen – ekstensionaalinen).
Kirjallisuutta

Chisholm, Roderick M. "Intentionality" in The Encyclopedia of Philosophy.  MacMillan, N.Y., 1967.
Chisholm, Roderick M. "Notes on the Logic of Believing".  Philosophy and Phenomenological Research.  Vol. 24: 195–201, 1963.
Chisholm, Roderick M. Perceiving: A Philosophical Study.  Ithaca, N.Y., 1957.
Dennett, Daniel C.: Miten mieli toimii.  ((Alkuteos: Kinds of minds: Towards an understanding of consciousness, 1997.) Suomentanut Leena Nivala. Tieteen huiput)  Porvoo: WSOY, 1997.  ISBN 951-0-21531-7
Husserl, Edmund. Ideas: General Introduction to Pure Phenomenology.
Husserl, Edmund. Logical Investigations.
Malle, B. F., Moses, L. J., & Baldwin, D. A. (Eds.). Intentions and intentionality: Foundations of social cognition. Cambridge, MA: MIT Press, ISBN 0-262-63267-5, 200 1.
Mohanty, Jitendra Nath.  The Concept of Intentionality: A Critical Study. St. Louis, MO: Warren H. Green, 1972.
Sajama, Seppo & Kamppinen, Matti: Historical Introduction to Phenomenology. New York, NY: Croom Helm, 1987.
Aiheesta muualla

Stanford Encyclopedia of Philosophy: (englanniksi)
Intentionality
Consciousness and Intentionality
Ancient Theories of Intentionality
Juha Varto: Intentionaalisuus-käsitteen merkitys ja vaikutus länsimaisessa filosofiassa, erityisesti logiikan historiassa (Arkistoitu – Internet Archive), Niin&näin 2/1996.
International Harvester A-sarja

| International A-sarja |
| --- | --- |

Valmistusvuodet:  1957½ – 1958
Edeltäjä:  International S-sarja (1957)
Seuraaja:  International B-sarja (1959)
1957 A-100 Golden Jubilee Custom -erikoisversio
A-sarja oli International Harvester Companyn valmistama kevyiden hyötyajoneuvojen sarja, joka korvasi edeltäneen S-sarjan huhtikuussa vuonna 1957. Mallinimen kirjain "A" tuli sanasta "Anniversary", koska vuosi 1957 oli International Harvester Companyn 50. juhlavuosi hyötyajoneuvojen valmistajana. IH oli valmistanut hyötyajoneuvoja "A-sarja" -nimellä aiemminkin, vuosien 1930½ – 35 välisenä aikana.
Uuden mallisarjan muutoksista tärkeimpiä oli uusi, leveämpi ohjaamo sekä korin muotoihin integroidut etulokasuojat. A-sarjaa ja sen seuraajia valmistettiin myös Australiassa vuoteen 1979 asti ja niitä myytiin sekä International- että Dodge -nimisinä.
Uusi design

Uuden mallisarjan ohjaamoa oli laskettu rungolla alaspäin. Tämä vastavuoroisesti vähensi ohjaamon jalkatilaa keskimmäiseltä matkustajalta, koska vaihteiston vaatiman tilan vuoksi lattiaan oli muotoiltava kohouma. Veistokselliset keulan muodot ja voimakkaasti kaareva panoraama-tuulilasi sekä uuden korin myötä hylätyt astinlaudat loivat korille aikakautensa tyypillisen ilmeen. IH oli saanut korimallinsa taas ajan tasalle, pääosin vuonna 1953 yhtiön palkkalistoille tulleen Ted Ornasin muotoilemana.
Konepeitto oli nyt saranoitu takareunastaan, aiemman sivulle käännettävän tai vaihtoehtoisesti kokonaan pois nostettavan sijaan. Pysäköintivalot oli muotoiltu ajovalojen yläpuolelle. Kuten jo aiempiin R- ja S -sarjoihin, myös uuden A-sarjan mallivalikoimaan kuului Travelall station wagon. Versioina oli tarjolla kokonaispainoluokkiin 4200 – 33 000 lbs (1900 – 20,4 t) sijoittuvat A-100 – A-180 -mallit.[2] Ensimmäisenä mallivuotena, juhlavuoden kunniaksi, asiakkaiden oli mahdollista tilata myös erikoisvarusteltu ja kulta-valkoisella kaksivärimaalauksella viimeistelty Golden Jubilee Custom -pickup. Juhlamallin lava oli eräs markkinoiden ensimmäisistä "oikeista" täysleveistä lavoista, joissa lokasuojat oli muotoiltu kyljen sisäpuolelle. Esimerkiksi vuoden 1955 Chevrolet Cameo Carrier -mallin sileä kylki oli aikaansaatu lasikuitupeitteellä, itse lava oli perinteistä kapeaa mallia.
A-sarjan voimalinjavalikoima oli muutoin sama kuin edeltäneen S-sarjan, mutta uutena optiomoottorina A-100 – A-130 -alasarjoihin oli tarjolla voimakas Black Diamond 264. International mainosti voimanlähdettään "kuusisylinterisenä moottorina V8:n tehoilla", koska sen teholukema oli sama kuin Chevrolet 265 V8 -moottorilla.
A-sarjan kuorma-autot > A- ja AC-series conventional

Täysin uudet muodot saanut A-sarjan light- ja medium-duty -nokkamallin ohjaamo (conventional cab) korvasi S-sarjan vuoden 1957 keskivaiheilla. Samanaikaisesti töpökeulainen short-conventional -AC-sarja, jonka moottori oli osittain ohjaamotilan "koirankopissa", korvasi SC-sarjan COE- eli pystyhyttimallit. Vuonna 1958 AC-ohjaamo sai jatketun keulan, jota käytettiin suurilla Cummins-moottoreilla varustettujen heavy-duty AC-D -sarjan mallien yhteydessä.
A-sarjan kuorma-autot > ACO-sarja, Sightliner

Sightliner-sarja, eli ACO-195 – ACOF-200 -sarja, oli korkealla ja äärimmäisen lyhyellä kippiohjaamolla varustettu mallisto. Lähijakeluun tarkoitetun ohjaamon tunnuspiirteenä olivat kuljettajan jalkoihin ja ovien alareunoihin sijoitetut ikkunat, joilla pyrittiin parantamaan näkyvyyttä ulos. Sightliner-malliston voimansiirtoon oli Roadranger-manuaalivaihteiston sijaan mahdollista valita Internationalin uusi Select-O-Matic -automaatti tai viisiportainen synkronoitu vaihteisto nappitoimisella, sähköohjatulla nestekytkimellä.
A-sarjan mallisto

Light-Duty Conventional-Cab:
A series (1957½-58)
A-100 series (1957½-58)
A-110 series (1957½-58)
A-120 series (1957½-58)
A-120 4x4 (1957½-58)
A-130 series (1957½-58)
Parcel-Delivery Trucks:
Metro AM series (1957½-64)
AM-80 Metro-Mite (1958-61)
AM-120 (1957½-64)
AM-130 (1957½-64)
AM-150 (1957½-64)
AM-160 (1957½-64)
AM-170 (1964)
Milk Delivery Trucks:
Metroette AB series (1957½-64)
AB-120 series (1957½-64)
AB-140 series (1957½-64)
AB-1200 (1965-66)
AB-1400 (1965-66)
Medium- ja Heavy-Duty Conventional-Cab:
A series medium-duty (1957½-58)
A-140 4x4 (1957½-58)
A-150 Series (1957½-58)
A-160 Series (1957½-58)
A-160 4x4 (1957½-58)
A-170 Series (1957½-58)
A-180 Series (1957½-58)
AC series medium-duty short-conventional (1957½-58)
AC-150 series (1957½-58)
AC-160 series (1957½-58)
AC-170 series (1957½-58)
AC-170 4x4 (1957½-58)
AC-180 series (1957½-58)
AC-180 4x4 (1957½-58)
AC-1890 series (1957½-58)
ACF-170 series 6x4 (1957½-58)
ACF-170 series 6x6 (1957½-58)
ACF-180 series (1957½-58)
ACF-180 series 6x6 (1957½-58)
AC-D series heavy-duty short-conventional (1958-59)
AC-225D (1958-59)
ACF-195D 6x4 (1958-59)
ACF-205D 6x4 (1958-59)
High Tilt-Cab:
ACO Sightliner series (1958-64)
ACO-195 (1958-64)
ACO-200 series (1958-64)
ACO-220 series (1958-64)
ACOF-190 series 6x4 (1958-64)
ACOF-200 series 6x4 (1958-59)
Aiheesta muualla

1957, amerikkalaisia lehtimainoksia
1958 International A-110 series pick-up truck -video
1957 A-100 Golden Jubilee Custom -video, osa 1
1957 A-100 Golden Jubilee Custom -video, osa 2
1958 International Harvester 4x4 pick-up truck -video
Intiaanihauta

| Intiaanihauta> The Horror from the Mound |
| --- | --- |
 Weird Talesissa julkaistun novellin ensimmäinen sivu.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Robert E. Howard
Kuvittaja:  T. Wyatt Nelson
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu, weird west
Julkaistu:  Weird Tales, toukokuu 1932
Ulkoasu:  pulp-lehti
Sivumäärä:  12
Suomennos
Suomentaja:  Ulla Selkälä, Ilkka Äärelä ja Hannu Tervaharju
Kustantaja:  Jalava ja Egmont
Julkaistu:  antologiassa Outoja tarinoita 5, (Jalava 1993) , nimellä Haudan hirmu antologiassa Vampyyrit ja hahmonvaihtajat (Egmont 2012) sekä nimellä Kummun kauhu antologiassa Kyyhkyt helvetistä (Jalava 2023).
Sivumäärä:  19

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Intiaanihauta (myös Kummun kauhu ja Haudan hirmu) on texasilaisen pulp-kirjailija Robert E. Howardin yliluonnollinen western-novelli. Howard kirjoitti sen todennäköisesti kesällä 1931, ja se julkaistiin Weird Tales -lehdessä seuraavan vuoden toukokuussa. Novelli kertoo texasilaisesta maanviljelijästä, joka kaivaa vanhan maillaan sijaitsevan hautakummun auki ja vapauttaa sinne vangitun hirviön.
Howard aloitti 1930-luvun taitteessa kirjeenvaihdon H. P. Lovecraftin kanssa. Lovecraft kannusti texasilaista Howardia hyödyntämään paikallistuntemustaan ja kotiseutunsa kansanperinnettä, ja seuraavina vuosina Howard kirjoittikin useita Etelä-Yhdysvaltoihin sijoittuvia tarinoita, jotka yhdistelivät lännenkirjallisuutta ja yliluonnollista kauhua. ”Intiaanihauta” oli niistä ensimmäinen, joka julkaistiin.
Novellissa Howard tulkitsee perinteisen goottilaisen kauhun teemoja ja aiheita uudelleen. Aikalaiset pitivät tätä hämmentävänä, ja novellin vastaanotto Weird Talesin lukijoiden parissa oli ristiriitainen. Nykyään ”Intiaanihautaa” pidetään kuitenkin yhtenä Howardin merkittävimmistä kauhutarinoista ja weird west -lajityypin varhaisena edustajana.
Juoni

»Karmiva tarina hätkähdyttävästä kauhusta, joka vapautettiin vankilastaan oltuaan haudattuna yli kolme vuosisataa» 
(Weird Talesissa julkaistun novellin johdate)
Steve Brill on texasilainen maanviljelijä ja entinen cowboy. Vanha meksikolainen työmies Juan Lopez kulkee joka päivä Brillin maiden poikki matkallaan töihin ja takaisin kotiin. Brill panee merkille, että Lopez varoo menemästä lähelle hänen maillaan sijaitsevaa intiaanien hautakumpua.
Eräänä iltana Brill kysyy Lopezilta, miksi tämä pelkää hautakumpua. Lopez kertoo, ettei kumpu ole tavallinen hauta, muttei suostu paljastamaan enempää. Lopezin esi-isät saapuivat Amerikkaan jo satoja vuosia sitten konkistadorien mukana, ja hautakummun tarina on kulkenut suvussa sukupolvelta toiselle. Lopez on vannonut, ettei kerro totuutta kuin omalle esikoiselleen, ja koska hän on lapseton, perimätieto tulee kuolemaan hänen mukanaan.
Brill suostuttelee Lopezin kirjoittamaan tarinan paperille, sillä valassaan tämä oli ainoastaan vannonut, ettei puhuisi hautakummun salaisuudesta kenellekään. Lopezin poistuttua Brill ei pysty vastustamaan kiusausta ja päättää avata haudan uumoillen löytävänsä aarteen. Hän panee merkille, että hauta on jossain vaiheessa avattu ja lapioitu uudelleen umpeen. Viimein hän löytää kivisen paaden, jonka alta kuuluu rapistelua. Brill arvelee äänen johtuvan käärmeistä ja lähtee taloonsa hakemaan lyhtyä, sillä yö on jo pitkällä.
Kummulle palatessaan Brill huomaa haudan auenneen ja näkee tumman hahmon, joka kulkee kohti Lopezin taloa. Brill arvelee Lopezin ryövänneen aarteen hänen nenänsä edestä ja lähtee perään, mutta kuulee sitten kauhistuneen kirkaisun. Talosta hän löytää kuolleen Lopezin ja papereita, joihin vanhus on kirjoittanut hautakummun tarinan. Kaulassaan Lopezilla on kaksi pistohaavaa.
Papereissa kerrotaan, kuinka konkistadorit löysivät Amerikkaan purjehtineen laivan, jossa oli vain yksi eloonjäänyt. Tämä oli espanjalainen kreivi, joka väitti miehistön ja muiden matkustajien kuolleen ruttoon. Kreivi kulki konkistadorien matkassa aina Texasiin saakka ja tappoi seurueen jäsenet yksi kerrallaan. Eräänä päivänä kreivi nukkui ateriansa päätteeksi pitkään ja paljastui vampyyriksi. Konkistadorit eivät uskaltaneet tappaa hirviötä ja hautasivat sen siksi vanhaan intiaanien hautakumpuun.
Brill lopettaa lukemisen ja tajuaa vampyyrin tuijottavan häntä ikkunasta. Se hyökkää hänen kimppuunsa ja miltei surmaa hänet. Brillin lyhty särkyy kamppailun aikana ja sytyttää Lopezin hökkelin tuleen. Brill onnistuu seivästämään vampyyrin sydämen rikkinäisellä tuolinjalalla ja pakenee. Tuli tuhoaa vampyyrin ruumiin.
Kirjoittaminen ja julkaisu

Robert E. Howard asui koko elämänsä Texasissa ja kirjoitti lännentarinoita koko aktiivisen kirjailijanuransa ajan. Howardilla oli 1930-luvun alussa vaikeuksia saada perinteisiä westernejään myydyksi, mutta kummitusjutuille hänellä oli luotettava ostaja, pulp-lehti Weird Tales.
Howard aloitti kirjeenvaihdon H. P. Lovecraftin kanssa 1930-luvun taitteessa. Kirjeissään hän kuvaili usein Texasia ja sen kansanperinnettä. Lovecraft oli kotiseuturakas luonne ja sijoitti monet novelleistaan Uuteen-Englantiin, jossa itse asui. Lovecraftin kannustamana Howard alkoi kirjoittaa tarinoita, jotka sijoittuivat Lounais-Yhdysvaltoihin tai Piney Woodsiin Texasin ja Arkansasin rajaseuduille.
”Intiaanihauta” valmistui todennäköisesti kesällä 1931, sillä heinäkuun 9. päivä Howard tarjosi sitä lukuisia western-aiheisia pulp-lehtiä julkaisseelle William Claytonille. Claytonin kustantamo ei kelpuuttanut novellia, mutta Weird Tales hyväksyi sen saman vuoden elokuussa. ”Intiaanihauta” ilmestyi toukokuun 1932 numerossa, ja Howard sai siitä 65 dollaria (vuoden 2023 rahassa runsaat 1400 dollaria). Se oli Howardin yliluonnollisista westerneistä ensimmäinen, joka julkaistiin.
Vastaanotto

”Intiaanihauta” sai Weird Talesin lukijoilta ristiriitaista palautetta. August Derleth kehui novellia ensiluokkaiseksi vaikkakin totesi, ettei pitänyt Brillin ja vampyyrin välisestä taistelusta. Howardin kerronta sai Derlethin kuitenkin ”nielaisemaan jutun ja pitämään siitä”. Massachusettsilainen Harold Dunbar sen sijaan piti ”Intiaanihautaa” toukokuun 1932 Weird Talesin ainoana huonona novellina, ”sillä siinä oli peräti neljä räikeää poikkeamaa yleisesti hyväksytystä vampyyriperinteestä. Onko meidän uskottava, että vampyyrit voivat nykyään selviytyä elossa vuosikausia vailla jokaöistä ihmisveriateriaansa, vain siksi että hra. Howard niin väittää? Että pelkkä kivenmurikka riittää pidättelemään vampyyrit haudassaan? Tai että ne tätä nykyä pitävät tarpeellisena osallistua riehakkaisiin painiotteluihin potentiaalisten uhriensa kanssa? Parannuksille on aina kysyntää, mutta hra. Howardin uudenlainen vampyyri ei todellakaan ole parannus.”
E. F. Bleiler (1983) kuvailee ”Intiaanihautaa” yhdistelmäksi villin lännen miljöötä ja klassista vampyyritarinaa ja kiittää väkivallan kuvausta sekä paikallisväriä. Howardin koottujen teosten toimittaja Rusty Burke (2008) kirjoittaa ”Intiaanihaudan” olleen novelli, jossa Howard ensimmäistä kertaa onnistuneesti yhdisti kolme kirjallisuudenlajia joista eniten piti: westernin, seikkailun ja weird fictionin. Lopputuloksena oli uusi lajityyppi, ”weird western”. Elämäkerturi Mark Finn (2013) pitää ”Intiaanihautaa” eräänä Howardin muistettavimmista lännentarinoista, jossa perinteiset hirviöt, goottilainen tunnelma ja omaleimainen miljöö yhdistyvät leikkisällä ja kauhukirjallisuutta uudistavalla tavalla. Finnin mukaan ”Intiaanihauta” on ”suoraviivainen, aavemainen, toiminnantäyteinen ilottelu, joka enteili splatterpunkia ja Stephen Kingiä viidelläkymmenellä vuodella”. Markku Sadelehdon (1993) mukaan Howardin ”väkevä tyyli lisäsi kauhuun elämänläheisyyttä ja koskettavuutta silloin kun ne eivät vielä kuuluneet siihen itsestäänselvästi”. ”Intiaanihautaa” Sadelehto pitää ”poikkeuksellisen hyvin kirjoitettuna Howardina”.
Aiheesta muualla

Alkukielinen novelli Project Gutenberg -sivustolla. (englanniksi)
Demons & Wizards (albumi)

| Demons & Wizards Demons & Wizards |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999
 Julkaistu: 2000
 Tyylilaji: progressiivinen metalli, power metal
 Kesto: 57.43
 Levy-yhtiö: Steamhammer/SPV
Demons & Wizardsin muut julkaisut
|   | Demons & Wizards 2000 | Touched By The Crimson King 2005 |
Demons & Wizards on Blind Guardianin ja Iced Earthin voimahahmojen Hansi Kürschin ja Jon Schafferin yhteisen musiikkiprojektin Demons & Wizardsin debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 2000.
Tuotanto

"Fiddler on the Green" kertoo kahdesta auto-onnettomuudesta ja ennenaikaisesta kuolemasta, jossa viulunsoittaja viittaa viikatemieheen. "Winter of Souls" kertoo Kuningas Arthurista ja Mordredista.
Kappaleet

Rites of Passage – 0.53
Heaven Denies – 5.21
Poor Man's Crusade – 4.02
Fiddler on the Green – 5.56
Blood on My Hands – 4.45
Path of Glory – 4.59
Winter of Souls – 5.47
The Whistler – 5.15
Tear Down the Wall – 4.48
Gallows Pole – 5.22
My Last Sunrise – 4.44
Chant – 0.48
Arvostelut

AllMusic:
Imperiumi: 9-/10
Aiheesta muualla

Demons & Wizards (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Demons & Wizards (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Huambon maakunta

| Huambo |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 12.6°S, 15.6°E 
Valtio:   Angola
Kuntia:  11 kpl
Paikallishallintoalueita:  37
Perustettu:  1912
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  Maakunta
 – hallinnollinen keskus:  Huambo
 – kuvernööri:  Alfredo Pereira (7/2024-)
Pinta-ala  ():  35 771,15 km²
Väkiluku (2024)  (Angolan tilastokeskuksen arvio):  2 830 415
 – väestötiheys:  &&&&&&&&&&&&&079.010000079,1 as./km²
Kielet:  umbundu
Kansat:  ovimbundut
HDI (2022):  0,539 (matala)
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  AO-HUA
Huambo on yksi Angolan maakunnista. Maakunnan pinta-ala on 35 771,15 neliökilometriä. Väestönlaskennassa 2014 väkiluku oli 2 019 555. Väestöennusteen mukaan vuonna 2024 väestöä olisi ollut jopa 2 830 415. Toisen arvion mukaan asukasluku oli vuoden 2019 arvion mukaan noin 2,4 miljoonaa. Kaupunkiväestön osuus on noin 48 prosenttia väestöstä.
Maakunnan pääkaupunki on Huambo. Sieltä on Angolan pääkaupunki Luandaan 600 kilometriä ja napurimaakunta Bién maakuntakeskus Kuitoon 165 kilometriä.
Huambon historiaan liittuu Wambon kuningaskunta ja sen perustaja Wambo Kalunga.
Huambon maakunta sijaitsee maan keskivaiheella ylänköalueella. Siellä on trooppinen ylänköilmasto. Maakunta rajoittuu idässä Bién, etelässä Huílan, lännessä Benguelan ja luoteessa Cuanza Sulin maakuntiin.
Talous

Maakunnan maataloustuottisiin kuuluvat peruna, bataatti, arabica-kahvi, passiohedelmä, avokado, maissi, pavut, vehnä sitrushedelmät, vihannekset. Lisäksi kasvatetaan eukalyptuspuita, mäntyjä ja aromaattisia kasveja. Kotieläimistä saadaan naudanlihaa, ja lypsykarjan tuotteita. Maatalous ja karjankasvatus muodostaa 76 prosenttia maakunnan toiminnasta. Näitä tukee elintarviketeollisuus.
Kalankasvatusta muun muassa tekojärvissä. Maakunnassa on useita suurehkoja jokia, joiden vettä voitaisiin käyttää esimerkiksi kasteluun ja vesivoiman tuotantoon. Maaperän kivennäisisiä löytyy rautaa, volframia, tinaa, molybdeeniä, fluoriittia, uraania ja radioaktiivisia aineita, grafiittia, kultaa, mangaania, bariumia, fosfaatteja, kaoliinia ja, kuparia. Kaivosteollisuus odottaa toiminnan käynnistymistä. Aikoinaan Huambon maakunta oli Angolan toiseksi vilkkain teollisuusalue.
Kunnat

Huambon maakunta on jaettu aluehallinnon toisella tasolla 11 kuntaan (municípios). Aluehallinnon kolmannella tason paikallishallintoalueita (comunas) oli 37.  Oheiset kuntien väestöennusteet 2024 pohjautuvat 2014 väestönlaskentaan.
| Kunta (município)  | Väkiluku 2024  ennuste | Kunnan paikallistaso (comunas) |
| --- | --- | --- |
| Bailundo | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero412 689 | Bimbe, Bailundo, Lunge, Luvemba, Hengue |
| Caála | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero392 164 | Caála, Catata, Calenga, Cuima |
| Catchiungo | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero169 123 | Chiumbo, Chinhama, Cachiungo |
| Ecunha | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero115 676 | Quipeio, Ecunha |
| Huambo | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero999 605 | ei paikallishallintoalueita |
| Londuimbale | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero188 097 | Londuimbali, Cumbira, Galanga, Ussoque, Alto Hama |
| Longonjo | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero129 075 | Lépi, Iava, Chilata, Longonjo |
| Mungo | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero158 918 | Mungo, Cambuengo |
| Chicala Choloanga Tchikala-Tcholohanga) | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero145 253 | Sambo, Mbawe, Chicala, Samboto |
| Chinjenje (Tchinjenje) | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero42 658 | Chinjenje, Chiaca |
| Ucuma (Ukuma) | 0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero.0Virhe lausekkeessa: odottamaton numero77 156 | Ucuma, Cacoma, Mundundo |
Aluehallinnon neljännellä tasolla ovat (asuin)paikat (localidades), jotka voidaan luokitella kaupunkimaisiksi tai maaseutuun kuuluviksi. Vuonna 2014 Huambon maakunnasta luetteloitiin 341 kaupunkimaista ja 2 866 maaseutupaikkaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huambon maakunta Wikimedia Commonsissa
Angolan maakunnat
Bengo
Benguela
Bié
Cabinda
Cuando Cubango
Cuanza Norte
Cuanza Sul
Cunene
Huambo
Huíla
Luanda
Lunda Norte
Lunda Sul
Malanje
Moxico
Namibe
Uíge
Zaire
Inkvisitio

Jan Hus poltetaan roviolla, kuva käsikirjoituksessa vuodelta 1485.
Inkvisitio oli katolisen kirkon oma tuomioistuinlaitos, joka toimi sen määrittelemää harhaoppisuutta vastaan. Inkvisitio omana instituutionaan syntyi ensimmäiseksi Espanjassa 1480-luvulla ja pian sen jälkeen 1500-luvun alussa Italiassa ja Portugalissa vuodesta 1536 lähtien.
Yksittäisiä paavillisia inkvisiittoreita eli harhaoppien tutkijoita toimi jo keskiajalla, kuten 1200-luvulla Etelä-Ranskan kataareja tutkittaessa. Inkvisition tutkinnassa oli usein kuitenkin kyse myös hyvin arkipäiväisistä asioista kuten pappien siveyteen tai viranhoidon väärinkäytöksiin liittyvistä asioista.