stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Guadaleten taistelu

Guadaleten taistelu on historiallisten lähteiden niukkuuden takia myyttinen taistelu, joka islamilaisen historiankirjoituksen mukaan käytiin 28. päivä ramadan-kuuta vuonna 711 nykyisen Espanjan eteläosassa maahan hyökänneen Tarik ibn Zijadin johtaman arabiarmeijan ja visigoottien välillä. Taistelu päättyi visigoottien tappioon ja oli alku Pyreneiden niemimaata hallinneen visigoottien valtakunnan nopealle tuholle.
Ainoa Espanjan arabivalloitusta käsittelevä aikalaislähde, "Vuoden 754 kronikka", ei mainitse taistelun nimeä, mutta kertoo vuonna 712 käydystä taistelusta, jossa visigoottien armeija voitettiin ja kuningas Roderik tapettiin. Arabilähteiden mukaan Guadaleten taistelu käytiin joko heinäkuussa tai joulukuussa, ja sille on annettu keskenään ristiriitaisia sijaintipaikkoja.  Muslimihistorioitsija Abd al-Malik ibn Habib (k. 852) kertoo laajasti Andalusian valloituksesta, mutta ei mainitse nimeltä Guadaleten taistelua. Hänen mukaansa Tarikin valloitusarmeija käsitti 17 arabia ja 12 000 berberiä. Sitä vastassa oli Roderikin armeija, johon kuului 70 000 sotilasta.
Aikalaislähteen tiedot taistelusta

Vuoden 754 kronikka kertoo, että Roderik lähetti vuonna 712 armeijan Tarikia vastaan, joka oli jo pitkään ryöstellyt monia kaupunkeja Espanjassa.  Roderikin riitainen armeija lyötiin nimeltä mainitsemattomassa paikassa, ja kuningas sai surmansa. Kronikan mukaan maihin nousi toinen armeija Musan johdolla Cadizissa, ja tämä armeija tunkeutui Espanjan sisämaahan. Kronikan tiedot päättyvät tähän.
"Vuoden 754 kronikka" antaa ymmärtää, että Espanjassa oli juuri tapahtunut vallankaappaus, koska Roderik oli päässyt kuninkaaksi ”senaatin” avustamana. Kronikan mukaan hän ehti hallita yhden vuoden ennen kuin arabien Pohjois-Afrikan emiiri Musa lähetti armeijansa Iberian niemimaalle. Valloittajat ehkä saapuivat hävinneen osapuolen kutsusta auttamaan vallanperimyskiistassa hävinnyttä osapuolta.
Kronikka ei kerro valloittajien uskontoa, ja esimerkiksi sanoja Koraani, islam tai muslimi ei käytetä. Vaikka kronikoitsija nähtävästi oli toledolainen  kirkonmies, hän ei kuvaa arabivalloitusta uskonsotana vaan etnisenä konfliktina. Vuoden 754 kronikka käyttää tulijoista nimityksiä "arabit", "saraseenit" tai "ismaeliitit". Jälkimmäinen viittaa Raamatun profeetta Abrahamin poikaan Ismaeliin. Valloittajat eivät liioin olleet nykyisessä merkityksessä "arabeja", sillä tämä ei-arabien keksimä muinainen sana tuli uudelleen käyttöön vasta 1500-luvulla. Sitä ennen eurooppalaiset puhuivat "saraseeneista", millä tarkoitettiin myös pakanoita yleensä. Vuoden 754 kronikan arvoa aikalaislähteenä heikentää se, että kirjoituksen varhaisimmat versiot ovat peräisin vasta 1100-luvulta.
Islamilainen historiankirjoitus

Egyptiläinen historioitsija Ibn Abd al-Hakam (k. 871) kertoo sata vuotta myöhemmin taistelusta vuoden 754 kronikkaa enemmän.  Kertomuksen mukaan umaijadien sotapäällikkö Tarik ibn Zijad aloitti Espanjan valtauksen Pohjois-Afrikan emiiri Musan määräyksestä. Espanjaa hallinneet visigootit olivat sekaannuksen tilassa, ja Ceutan visigoottikreivi Julian lupasi avustaa muslimeja Espanjan valloituksessa. Hänellä oli tähän henkilökohtainen syy.
Islamilainen historiankirjoitus > Huone, jonne ei saanut astua

Al-Hakam kertoo, että kreivi Julian oli lähettänyt tyttärensä Floridan Toledon hoviin Roderikin luo kasvatettavaksi. Pian Florida väitti, että Roderik oli raiskannut hänet. Roderik torjui väitteen, mutta isä kääntyi Pohjois-Afrikan muslimien puoleen, joita yllytti hyökkäämään Roderikin kimppuun. Roderikin palatsissa oli huone, jonne kukaan ei saanut astua, ei edes kuningas.  Joka sinne menisi, vetäisi itsensä ja maansa päälle suuren onnettomuuden. Roderik kuitenkin meni huoneeseen, näki siellä arabeja esittävän muotokuvan ja luki ennustuksen, että vielä samana päivänä arabit tekisivät lopun hänen valtakunnastaan. Juuri näin tapahtuikin, kun kreivi Julianin yllyttämät muslimit nousivat maihin Gibraltarissa.
Islamilainen historiankirjoitus > Taistelun kulku

Taistelun nimi tulee Guadalete-joesta, Rio Guadalete, mutta usein käytetään puhutaan myös Barbate-joesta, Varmaksi al-Hakam tietää vain päivämäärän: taistelu on täytynyt käydä 19. heinäkuuta 711, oletettavasti näiden kahden edellä mainitun joen välimaastossa, mutta ei kuitenkaan Jerez de la Fronteran luona, kuten usein mainitaan, vaan pikemminkin Arcos de la Fronteran paikkeilla. Eriävät paikkamääritykset voivat johtua siitä, että maurit olivat pystyttäneet leirinsä Barbaten ja gootit Guadaleten rantaan; näin turvattiin joukkojen vesihuolto. Vanha roomalainen tie johti sinne pohjoisesta, ja maurien komentaja Tarik ibn Zijad toi joukkonsa tätä reittiä myöten etelästä Tarifan ja Gibraltarin seuduilta. Arkeologit eivät ole löytäneet taistelupaikkaa.
Arabien sotavoimat, pääasiassa berbereitä nykyisestä Marokosta, Tarik ibn Zijadin johdolla purjehtivat Gibraltarinsalmen ylitse. Samaan aikaan kuningas Roderik oli baskien kapinoinnin vuoksi pohjoisessa. Hän kiiruhti etelään ja kesällä 711  Roderikin johtama armeija kohtasi Tarikin johtaman ja Pohjois-Afrikan kuvernööri Musa ibn Nusairin ylipäällikkyyden alaisen armeijan. Se oli tässä vaiheessa vahvuudeltaan 12 000 miestä (myös 100 000 on mainittu); Roderikin armeijan kooksi Ibn Habib antaa 70 000.
Roderikin rinnalla komensivat goottiarmeijaa nähtävästi myös Vitizan molemmat veljet; siis sittenkin sekä Roderikin kannattajat että tämän poliittiset vastustajat kävivät yhdessä taisteluun hyökkääjää vastaan ja myös kaatuivat samassa taistelussa. Lähteissä olevat kertomukset Vitizan seuraajakunnan petoksesta taistelun aikana juontavat juurensa islamilaiseen perimätietoon. Väitetään, että goottiarmeija oli hyökkääjää taktisesti paljon heikompi ja ilmeisesti oma väki painosti kuninkaan aloittamaan taistelun liian aikaisin ja epäsuotuisissa olosuhteissa. Taistelun tarkempaa kulkua ei tunneta, vain että kuningas Roderik taistelun tuoksinassa lopulta kaatui (tai mahdollisesti katosi), ja samalla visigoottien järjestäytynyt vastarinta murtui.
Vaikutukset

Mahdollisen sisällissodan  jo heikentämä länsigoottien valtakunta romahti, ja maahan hyökkäävät arabit saattoivat nopeasti valloittaa lähes koko Pyreneiden niemimaan sekä tunkeutua edelleen aina Ranskan eteläosiin. Pohjoisessa ryöstelevät arabijoukot kärsivät tappion Kaarle Martelille lähellä Poitiersia Toursin taistelussa 732. Pyreneiden niemimaan vuoristoisessa pohjoisosassa arabivalloitusta kyettiin vastustamaan; siellä myös goottilaiset perinteet säilyivät vielä pitkään. Näiltä alueilta käsin alkoi Reconquista, takaisinvaltaus, joka muodolisesti päättyi vasta Granadan sulttaani Mohammad XII:n antautumiseen 1492. Käsite reconquista keksittiin vasta 1800-luvulla espanjalaisessa historiankirjoituksessa.
Guadaleten taistelu
Volare

Volare Airlinesin Airbus A320
Volare Airlines, joka tunnettiin myös nimellä volareweb.com, oli italialainen halpalentoyhtiö.
Historiaa

Yhtiö teki aiemmin lentoja Italiasta Espanjaan, Saksaan, Ranskaan, Belgiaan, Tšekkiin, Viroon ja Romaniaan. Marraskuussa 2004 se lakkautti toimintansa ja haki konkurssia. Myöhemmin yhtiö aloitti toimintansa uudelleen. Volare lensi Helsinki-Milano -reittiä lokakuusta 2007 maaliskuuhun 2008. Volaren tytäryhtiö Air Europe lensi joitakin kansainvälisiä reittejä.
Lentue

Elokuussa 2006 Volareweb-lentueeseen kuuluivat seuraavat koneet:
kaksi Airbus A320-200
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Volare Airlines
Volaren internetsivu Flightattitude.com -osoitteessa (Arkistoitu – Internet Archive)
Hang It Up

| ”Hang It Up” Patrice Rushen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Patrice
 Äänitetty : 1978
 Julkaistu: 1979
 Formaatti: 12" vinyylisingle
 Tuottaja(t): Charles Mims, Jr., Reggie Andrews ja Patrice Rushen
 Tyylilaji: disko
 Levy-yhtiö: Elektra
Patrice Rushenin muut singlet
|   | ”Hang It Up” 1979 | ”When I Found You” 1979 |
Hang It Up on yhdysvaltalaisen laulaja, lauluntekijä, kosketinsoittaja ja tuottaja Patrice Rushenin single, joka on äänitetty vuonna 1978.
Single on Rushenin neljänneltä studioalbumilta (toinen Elektra Recordsille) Patrice ja kappale oli Yhdysvalloissa (R&B) Hot 100 -listalla 15 viikkoa.
Tuottajat ovat Charles Mims, Jr., Reggie Andrews ja Patrice Rushen. Rushen on toiminut myös vastaavana tuottajana.
Levy-yhtiö on Elektra Records ja singlen kaupallinen tunnus on E-45549. Singlestä on valmistettu Yhdistyneessä kuningaskunnassa rajoitettu erikoispainos ns. maksisinglenä, eli se on tehty albumikokoon 12". Tunnus on K 12336 (T).
Singlen kappaleet

Ääninäytteet
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Hang It Up | P. Rushen | 7.24 |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | It’s Just a Natural Thing | P. Rushen, F. Washington | 3.10 |  |  |  |  |  |  |
HMS A.6

| HMS A> 6 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers, Sons & Maxim, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  1. syyskuuta 1903
Laskettu vesille:  3. maaliskuuta 1904
Palveluskäyttöön:  23. maaliskuuta 1905
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 8. lokakuuta 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  190 t (pinnalla) 207 t (sukelluksissa)
Pituus:  32,08 m
Leveys:  3,89 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  16-sylinterinen Wolseley-dieselmoottori 550 hv sähkömoottori 150 hv
Nopeus:  11,5 solmua (pinnalla) 7 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  2 upseeria ja 12 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 x 18" torpedoputkea, joihin 4 torpedoa
HMS A.6 oli Britannian kuninkaallisen laivaston A-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1903-1904 laivasto-ohjelmaa Vickers, Sons & Maximilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1903. Alus laskettiin vesille 3. maaliskuuta 1904 ja valmistui 23. maaliskuuta 1905.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 8. lokakuuta 1920.
Aiheesta muualla

MaritimeQuest - HMS A.6 (englanniksi)
A-luokan sukellusveneet
HMS A.7

| HMS A> 7 |
| --- | --- |
 HMS A.7

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers, Sons & Maxim, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  19. helmikuuta 1903
Laskettu vesille:  23. tammikuuta 1904
Palveluskäyttöön:  16. tammikuuta 1905
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 16. tammikuuta 1914 Whitsands Bayhin
Tekniset tiedot
Uppouma:  190 t (pinnalla) 210 t (sukelluksissa)
Pituus:  32,08 m
Leveys:  3,89 m
Syväys:  3,20 m
Koneteho:  16-sylinterinen Wolseley-dieselmoottori 550 hv (410 kW) sähkömoottori 150 hv (110 kW)
Nopeus:  pinnalla: 11,5 solmua (20 km/h) sukelluksissa: 8 solmua (15 km/h)
Miehistöä:  2 upseeria ja 12 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 x 18" torpedoputkea, joihin 4 torpedoa
HMS A.7 oli Britannian kuninkaallisen laivaston A-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1903-1904 laivasto-ohjelmaa Vickers, Sons & Maximilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 1. syyskuuta 1903. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1905 ja valmistui vielä samana vuonna 13. huhtikuuta.
Palvelus

Vene upposi 16. tammikuuta 1914 Whitsand Bayhin Cornwallin rannikolla, jolloin koko miehistö menetti henkensä. Se oli ollut torpedohyökkäysharjoituksessa maalinaan emäalukset HMS Onyx sekä HMS Pigmy. Pinnalla havaittiin öljyläikkä, jonka paikka merkittiin poijulla. Seuraavien kuukausien aikana toteutettujen hylynnosto yritysten jälkeen todettiin aluksen perän olevan liian syvällä mudassa.
Aluksen 40 metrin syvyydessä makaava hylky luetteloitiin yhtenä kuudestatoista Britteinsaarten aluevesillä olevana hylkynä, jonne ei saa hautarauhan vuoksi sukeltaa ilman erityistä lupaa.
Aiheesta muualla

MaritimeQuest - HMS A.7 (englanniksi)
A-luokan sukellusveneet
Viktor Nestrašil

| Viktor Nestrašil> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. joulukuuta 1996 (ikä 27) Praha, Tšekki
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  Tappara
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  28
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  HC Slavia Praha (Tšekki I)
Viktor Nestrašil (s. 31. joulukuuta 1996 Praha, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Tapparaa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Nestrašil osaa pelata myös laidassa. Hän pelaa lähinnä Tapparan A-nuorissa.
Ura > Seuraura

Nestrašil pelasi kaudella 2012–2013 HC Letňanyn B-nuorista, josta hän siirtyi kaudeksi 2013–2014 HC Slavia Prahan B-nuoriin. Kaudella 2014–2015 Nestrašil oli seuran A-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 19+24=43. Hän oli myös pudotuspeleissä Slavian paras pistemies tehoilla 5+4=9. Nestrašil debytoi kauden aikana myös seuran miesten joukkueessa Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. česká hokejová ligassa, jossa hän pelasi 11 runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Nestrašil pelasi kauden aikana miesten pelejä myös yhden ottelun verran lainalla sarjatasoa alempana 2. česká hokejová ligan KLH Jindřichův Hradecissa.
Kesällä 2016 Nestrašil etsi uutta seuraa mm. USHL-junioriliigasta. Lopulta hän teki 1+1-vuotisen sopimuksen SM-liigajoukkue Tapparan kanssa. Nestrašil vietti kauden 2016–2017 lähinnä seuran A-nuorissa. Hän teki SM-liigadebyyttinsä 10. helmikuuta 2017 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Nestrašil merkittiin Tapparan nelossentteriksi ja hänen laidoillaan pelasi kaksi muuta liigadebytanttia; Rasmus Smedberg ja Jere-Matias Alanen. Nestrašil sai ottelussa jääaikaa 9.41 minuuttia. Koko kolmikolla avautui paikka joukkueen kokoonpanosta, kun Tapparan pelaajista viisi sai maajoukkuekutsun ja neljä muuta oli toipilaana. Nestrašil pelasi kauden aikana kaksi SM-liigaottelua.
Ura > Maajoukkueura

Nestrašil on pelannut kolme nuorten maottelua.
Muuta

Nestrašilin isoveli Andrej pelaa NHL-joukkue Carolina Hurricanesin organisaatiossa.
Viktor Medvedtšuk

| Viktor Medvedtšuk |
| --- | --- |
 Viktor Medvedtšuk 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. elokuuta 1954 Potšet, Krasnojarskin aluepiiri Neuvostoliitto
Ammatti:  liikemies ja poliitikko
Poliitikko
Puolue:  Opposition ohjelma – Elämän puolesta
Entiset puolueet:  Ukrainan yhdistynyt sosiaalidemokraattinen puolue
 Nimikirjoitus
Viktor Volodymyrovytš Medvedtšuk (ukr. Віктор Володимирович Медведчук; s. 7. elokuuta 1954) on ukrainalainen liikemies ja poliitikko. Medvedtšuk on tunnettu venäläismielisenä ja Venäjän presidentti Vladimir Putinin läheisenä ystävänä. Hän on toiminut Opposition ohjelma – Elämän puolesta -puolueen johdossa ja kansanedustajana Verh’ovna Radassa. Vuonna 2021 Medvedtšuk sai syytteet maanpetoksesta ja hänet asetettiin kotiarestiin.
Helmikuussa 2022 Medvedtšukin uutisoitiin paenneen kotiarestistaan Venäjän hyökättyä Ukrainaan. 12. huhtikuuta Ukrainan turvallisuuspalvelu eli SBU ilmoitti kuitenkin pidättäneensä hänet uudelleen. Syyskuussa 2022 hänet luovutettiin Venäjälle vankienvaihdon yhteydessä.
Elämäkerta > Nuoruus ja Neuvostoliitto

Viktor Medvedtšuk syntyi Potšetin kylässä tuolloisen Neuvostoliiton ja nykyisen Venäjän Krasnojarskin aluepiirissä 7. elokuuta 1954. Medvedtšukin isä oli karkotettu Siperiaan vuonna 1944, koska hän oli ollut mukana Ukrainalaisten nationalistien järjestön toiminnassa Žytomyrissä nykyisessä Ukrainassa.
Vuonna 1962 Medvedtšuk muutti Kiovan alueelle ja valmistui lakiopinnoista Kiovan yliopistosta vuonna 1978. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli asianajajana Kiovassa. Asianajajana Medvedtšuk oli mukana useammassa poliittisessa oikeudenkäynnissä hänen toimiessa valtion nimittämänä puolustusasianajajana vuonna 1979 toisinajattelija Juri Lytvynin ja vuonna 1980 runoilija Vasyl Stusin oikeudenkäynneissä. Lytvyn ja Stus kuolivat työleireillä. Vuonna 1990 Medvedtšuk perusti Ukrainan asianajajien yhdistyksen ja seuraavana vuonna hänestä tuli sosialististen neuvostotasavaltojen asianajajien yhdistyksen hallituksen jäsen.
Elämäkerta > Itsenäinen Ukraina

Medvedtšuk vaurastui liiketoiminnalla. Vuodesta 1991 hänen liiketoimintansa on ulottunut esimerkiksi lakitoimistoihin, pankkeihin, jalkapallojoukkueisiin (FK Dynamo Kiova), sekä kauppaan maakaasulla ja öljyllä. Politiikkaan Medvedtšuk alkoi osallistua vuodesta 1994. Hän liittyi Ukrainan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen, eli myöhempään Ukrainan yhdistyneeseen sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Puolue ei ollut Sosialistisen internationaalin veljespuolue, koska sen aatteellista suuntausta epäiltiin. Medvedtšuk tuli puolueen varapuheenjohtaja vuonna 1996 ja puheenjohtaja lokakuussa 1998. Medvedtšuk valittiin Ukrainan korkeimpaan neuvostoon vuoden 1997 vaaleissa, sekä vuoden 1998 uusissa vaaleissa. Vuosina 1996–2000 Medvedtšuk toimi Ukrainan presidentin Leonid Kutšman talousneuvonantajana.
Vuosina 2000–2001 Medvedtšuk oli korkeimman neuvoston varapuhemies. Hänen johtamansa sosiaalidemokraattinen puolue käsitti Ukrainan vaikutusvaltaisimpia ja varakkaimpia henkilöitä. Medvedtšukilla sanotaan olleen huomattava rooli kulisseissa, kun Viktor Juštšenkon oli erottava pääministerin virasta epäluottamuslauseen jälkeen vuonna 2001. Korkeimman neuvoston vaaleissa 2002 Medvedtšukin sosiaalidemokraatit saivat 6,27 prosenttia äänistä ja 24 paikkaa. Medvedtšuk tuki puolueineen venäläismielistä presidentti Kutšmaa. Oppositio oli voittanut vaalit, mutta Kutšmaa kannattanut Viktor Janukovytšin Yhtenäisen Ukrainan puolesta kokosi suurimman parlamenttiryhmän. Medvedtšuk johti sosiaalidemokraattien parlamenttiryhmää ja hänestä tehtiin Ukrainan turvallisuusneuvoston jäsen. Kutšma ja hänen venäläismielinen politiikkansa herättivät kuitenkin vastustusta ja mielenosoituksia. Tilanne kärjistyi vuoden 2004 loppupuolella niin sanotuksi oranssiksi vallankumoukseksi, joka johti Kutšman tukeman presidenttiehdokas Janukovytšin tappioon ja Meidän Ukrainamme -puolueen johtoon asettuneen Viktor Juštšenkon voittoon presidentinvaaleissa. Medvedtšuk oli tukenut Janukovytšia ja hän vetäytyi presidentinvaalien jälkeen useammaksi vuodeksi politiikan keulasta. Sosiaalidemokraattinen puolue menetti kannatuksensa, eikä se saanut vuoden 2006 vaaleissa läpi yhtäkään ehdokasta.
Elämäkerta > Ukrainan kriisi

Vuoden 2014 Maidanin vallankumouksen jälkeen Venäjä miehitti Krimin niemimaan ja Itä-Ukrainassa syttyi yhteenottoja Venäjän tukemien kapinallisten ja Ukrainan välillä. Medvedtšuk nousi venäläismielisen Opposition ohjelma – Elämän puolesta-puolueen (aikaisempi "Ukrainalainen vaihtoehto") johtoon. Hän oli tullut tunnetuksi Venäjän presidentti Vladimir Putinin läheisenä ystävänä. Putinista tuli esimerkiksi Medvedtšukin tyttären kummi vuonna 2004. Putinin takia häntä siedettiin vuoden 2014 tapahtumien jälkeenkin tärkeänä yhteyskanavana Venäjään. Toukokuussa 2021 presidentti Volodymyr Zelenskyin hallinto nosti kuitenkin syytteet maanpetoksesta Medvedtšukia vastaan. Samalla hänet asetettiin kotiarestiin. Medvedtšuk kuvaili syytteitä poliittiseksi vainoksi. Syytteiden kuvailtiin myös raivostuttaneen Venäjän presidentti Putinin.
Venäjä hyökkäsi Ukrainaan helmikuussa 2022. Medvedtšukin pakeni kotiarestistaan 27. helmikuuta. Jotkut tutkijat esittivät, että Medvedtšuk on yksi Putin todennäköisimmistä ehdokkaista uudeksi Ukrainan presidentiksi, jos venäläisten onnistuu kaataa Ukrainan nykyinen hallinto. 12. huhtikuussa 2022 Ukrainan turvallisuuspalvelun eli SBU pidätti Medvedtšukin. Samalla hänestä julkaistiin valokuva käsiraudoissa ja pukeutuneena sotilaspukuun. Ukraina julkaisi videon, jossa Medvedtšuk pyytää, että hänet vaihdetaan Mariupolissa loukussa oleviin siviileihin ja sotilaisiin. Koska Medvedtšuk ei ole Venäjän kansalainen, Kremlin tiedottaja Dmitri Peskov vastasi aiempiin vaihtopyyntöihin, että on epävarmaa onko Venäjä halukas sekaantumaan asiaan. Myös Medvedtšukin vaimo Oksana Martšenko pyysi Venäjältä tukea miehensä vapauttamiseen.
21. syyskuuta 2022 järjestettiin Turkin ja Saudi-Arabian välittämä vankienvaihto, jonka yhteydessä Medvedtšuk ja 55 venäläistä sotavankia luovutettiin Venäjälle; vastineena Venäjä luovutti 215 ukrainalaista sotavankia, joista suurin osa oli Mariupolin puolustukseen osallistuneita sotilaita. 13. tammikuuta 2023 Ukrainan parlamentti Verh’ovna Rada päätti yksimielisesti erottaa Medvedtšukin parlamentista.
Medvedtšuk (vas.) ja Venäjän presidentti Vladimir Putin (oik.) vuonna 2019.
HMS Arab

HMS Arab on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Arab (1795), 16-tykkinen sluuppi
HMS Arab (1798), 22-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Arab (1812), Cruizer-luokan 18-tykkinen prikisluuppi
HMS Arab (1847), 16-tykkinen prikisluuppi
HMS Arab (1874), potkurisluuppi
HMS Arab (1901), B-luokan hävittäjä
HMS Arab (FY202), sukellusveneentorjuntatroolari
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Arab”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Virmavirta

Virmavirta on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Antti Virmavirta (s. 1959), näyttelijä
Jarmo Virmavirta (s. 1940), toimittaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Vanhasaksanpaimenkoira

| Vanhasaksanpaimenkoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Saksa
Alkuperäinen käyttö:  paimenkoira
Nykyinen käyttö:  paimenkoira
Muita nimityksiä:  Altdeutscher Hütehund
FCI-luokitus:  ei
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  fuchs ja gelbbacke: n. 55 cm  ostdeutscher schwarzer: 45–60 cm  strobel ja süddeutscher schwarzer: n. 65 cm  schafpudel: uros 50–60 cm ja narttu 50–55 cm
Väritys:  harzer fuchs: punainen  gelbbacke: merkkivärinen musta  kuhhund: keltainen, punainen, soopeli  schwarzer: musta  tiger: merle, harlekiini  schafpoodle: useita  strobel: useita
Vanhasaksanpaimenkoira (Altdeutscher Hütehund) on saksalainen paimenkoira. Se ei ole FCI:n hyväksymä koirarotu ja moni sen muunnoksista on katoamassa.
Alkuperä

Hieman ennen nykyisen saksanpaimenkoiran jalostuksen alkamista Saksan eri alueilla oli omat paimenkoiransa: alkuperäisiin rotuihin kuuluivat muiden muassa baijerinpaimenkoira, eteläsaksanpaimenkoira, hannoverinvillapaimenkoira, hesseninpaimenkoira, thüringeninpaimenkoira ja württemberginpaimenkoira. Suurin osa niistä katosi yleiskansallisen saksanpaimenkoiran syntymän myötä. Nykyiset vanhat saksalaiset paimenkoiratyypit ovat näiden alkuperäisrotujen lähimpiä sukulaisia ja osittain myös niiden suoria jälkeläisiä.
Muunnokset

Rodusta on seitsemän varsinaista muunnosta, joista ostdeutscher gelbbacke, schwarzer altdeutscher ja fuchs ovat oikeastaan saman tyyppimuunnoksen eri värivariaatioita. Kaikkia kolmea voi myös syntyä samaan pentueeseen. Kahdeksas ”muunnos”, stumper, ei oikeastaan ole oma muunnoksensa vaan yhteisnimitys muiden muunnosten töpöhäntäisille yksilöille.
Muunnokset > Gelbbacke

Gelbbacke on yleisin Pohjois- ja Keski-Saksassa. Se on saanut nimen ”keltaposki” mustan karvapeitteensä kellertävän ruskeista merkeistä. Jotkut yksilöt muistuttavat pitkänomaista suomenlapinkoiraa. Tšekinpaimenkoiraa pidetään sen sukulaisrotuna. Muunnoksesta on kaksi erillistä variaatiota, itäinen ostdeutscher gelbbacke (black & tan itäsaksanpaimenkoira) ja eteläinen süddeutscher gelbbacke (black & tan eteläsaksanpaimenkoira). ”Vanhojen ja uhanalaisten kotieläinrotujen suojelujärjestö”, joka seuraa alkuperäisrotujen tilannetta, on listannut sen punaiselle listalle kategoriaan III eli uhanalainen.
Itäsaksalainen muunnos on kaikista vanhasaksanpaimenkoirista laajimmalle levinnyt, koska sitä pidetään erittäin hyvänä työkoirana. Sen karvapeite on pitkä ja säkäkorkeus on 55–60 senttimetriä. Sen black & tan -värityksen merkit vaihtelevat sävyltään keltaisesta punaiseen ja ruskeaan, ja se on saanut merkkivärityksen silmien yläpuolella sijaitsevien alueen vuoksi lempinimen ”nelisilmä”. Eteläsaksalainen muunnos taas on tyypiltään näistä kahdesta huomattavasti epäyhtenäisempi.