stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Parhaan miessivuosan Oscar-palkinto
Voittajat ja ehdokkaat > 1980-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1980 | Timothy Hutton | Tavallisia ihmisiä |  Judd Hirsch – Tavallisia ihmisiä  Michael O'Keefe – Jääräpää Great Santini  Joe Pesci – Kuin raivo härkä  Jason Robards – Puhtaana käteen |
| 1981 | John Gielgud | Arthur |  James Coco – Vain kun nauran  Ian Holm – Tulivaunut  Jack Nicholson – Punaiset  Howard Rollins – Ragtime – toivon ja vihan aika |
| 1982 | Louis Gossett Jr. | Upseeri ja herrasmies |  Charles Durning – Texasin paras pikku porttola  John Lithgow – Garpin maailma  James Mason – Ratkaisun hetki  Robert Preston – Victor/Victoria |
| 1983 | Jack Nicholson | Hellyyden ehdoilla |  Charles Durning – Ollako vai eikö olla – siinä leffa!  John Lithgow – Hellyyden ehdoilla  Sam Shepard – Valiojoukko  Rip Torn – Kultaiset hedelmät |
| 1984 | Haing S. Ngor | Kuoleman kentät |  Adolph Caesar – Sotilaan tarina  John Malkovich – Tilaa sydämessä  Pat Morita – Karate Kid  Ralph Richardson – Greystoke: Legenda Tarzanista, apinain kuninkaasta |
| 1985 | Don Ameche | Cocoon – nuoruudenlähde |  Klaus Maria Brandauer – Minun Afrikkani  William Hickey – Prizzin kunnia  Robert Loggia – Viiltävä terä  Eric Roberts – Pakojuna |
| 1986 | Michael Caine | Hannah ja sisaret |  Tom Berenger – Platoon – nuoret sotilaat  Willem Dafoe – Platoon – nuoret sotilaat  Denholm Elliott – Hotelli Firenzessä  Dennis Hopper – Viimeinen heitto |
| 1987 | Sean Connery | Lahjomattomat |  Albert Brooks – Broadcast News – suora lähetys  Morgan Freeman – Yön ammattilaiset  Vincent Gardenia – Kuuhullut  Denzel Washington – Huuto vapaudelle |
| 1988 | Kevin Kline | Kala nimeltä Wanda |  Alec Guinness – Pikku Dorrit  Martin Landau – Tucker – mies ja unelma  River Phoenix – Elämänä pakotie  Dean Stockwell – Gangsterin heila |
| 1989 | Denzel Washington | Glory |  Danny Aiello – Do the Right Thing – kuuma päivä  Dan Aykroyd – Palveluksessanne, Miss Daisy  Marlon Brando – Valkoinen kuiva kausi  Martin Landau – Rikoksia ja rikkomuksia |
Voittajat ja ehdokkaat > 1990-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Joe Pesci | Mafiaveljet |  Bruce Davison – Ikuinen ystävyys  Andy García – Kummisetä III  Graham Greene – Tanssii susien kanssa  Al Pacino – Dick Tracy |
| 1991 | Jack Palance | Kaupunkicowboyt |  Tommy Lee Jones – JFK – avoin tapaus  Harvey Keitel – Bugsy  Ben Kingsley – Bugsy  Michael Lerner – Barton Fink |
| 1992 | Gene Hackman | Armoton |  Jaye Davidson – The Crying Game  Jack Nicholson – Kunnian miehiä  Al Pacino – Myyntitykit  David Paymer – Vitsivieteri |
| 1993 | Tommy Lee Jones | Takaa-ajettu |  Leonardo DiCaprio – Gilbert Grape  Ralph Fiennes – Schindlerin lista  John Malkovich – Tulilinjalla  Pete Postlethwaite – Isän nimeen |
| 1994 | Martin Landau | Ed Wood |  Samuel L. Jackson – Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta  Chazz Palminteri – Luotisade Broadwayllä  Paul Scofield – Quiz Show – tupla ja kuitti  Gary Sinise – Forrest Gump |
| 1995 | Kevin Spacey | Epäillyt |  James Cromwell – Babe – urhea possu  Ed Harris – Apollo 13  Brad Pitt – 12 apinaa  Tim Roth – Rob Roy |
| 1996 | Cuba Gooding Jr. | Jerry Maguire – elämä on peliä |  William H. Macy – Fargo  Armin Mueller-Stahl – Loisto  Edward Norton – Alaston pelko  James Woods – Menneisyyden aaveet |
| 1997 | Robin Williams | Will Hunting |  Anthony Hopkins – Amistad  Greg Kinnear – Elämä on ihanaa  Burt Reynolds – Boogie Nights  Robert Forster – Jackie Brown |
| 1998 | James Coburn | Verijäljet |  Robert Duvall – Siviilirohkeutta  Ed Harris – Truman Show  Geoffrey Rush – Rakastunut Shakespeare  Billy Bob Thornton – Joka leikkiin ryhtyy |
| 1999 | Michael Caine | Oman elämänsä sankari |  Tom Cruise – Magnolia  Michael Clarke Duncan – Vihreä maili  Jude Law – Lahjakas herra Ripley  Haley Joel Osment – Kuudes aisti |
Voittajat ja ehdokkaat > 2000-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Benicio del Toro | Traffic |  Jeff Bridges – Kandidaatti  Willem Dafoe – Shadow of the Vampire  Albert Finney – Erin Brockovich  Joaquin Phoenix – Gladiator |
| 2001 | Jim Broadbent | Iris |  Ethan Hawke – Training Day  Ben Kingsley – Sexy Beast  Ian McKellen – Taru sormusten herrasta: Sormuksen ritarit  Jon Voight – Ali |
| 2002 | Chris Cooper | Adaptation. Minun versioni |  Ed Harris – Tunnit  Paul Newman – Matkalla Perditioniin  John C. Reilly – Chicago  Christopher Walken – Ota kiinni jos saat |
| 2003 | Tim Robbins | Menneisyyden ote |  Alec Baldwin – The Cooler  Benicio del Toro – 21 grammaa  Djimon Hounsou – In America  Ken Watanabe – Viimeinen samurai |
| 2004 | Morgan Freeman | Million Dollar Baby |  Alan Alda – Lentäjä  Thomas Haden Church – Sideways  Jamie Foxx – Collateral – väärä aika, väärä paikka  Clive Owen – Iholla |
| 2005 | George Clooney | Syriana |  Matt Dillon – Crash  Paul Giamatti – Cinderella Man  Jake Gyllenhaal – Brokeback Mountain  William Hurt – A History of Violence |
| 2006 | Alan Arkin | Little Miss Sunshine |  Jackie Earle Haley – Little Children  Djimon Hounsou – Blood Diamond – veritimantti  Eddie Murphy – Dreamgirls  Mark Wahlberg – The Departed |
| 2007 | Javier Bardem | Menetetty maa |  Casey Affleck – Jesse Jamesin salamurha pelkuri Robert Fordin toimesta  Philip Seymour Hoffman – Charlie Wilsonin sota  Hal Holbrook – Erämaan armoille  Tom Wilkinson – Michael Clayton |
| 2008 | Heath Ledger (postuumisti) | Yön ritari |  Josh Brolin – Milk  Robert Downey Jr. – Tropic Thunder  Philip Seymour Hoffman – Doubt – Epäilys  Michael Shannon – Revolutionary Road |
| 2009 | Christoph Waltz | Kunniattomat paskiaiset |  Matt Damon – Invictus – voittamaton  Woody Harrelson – Messenger  Stanley Tucci – Oma taivas  Christopher Plummer – Viimeinen asema |
Voittajat ja ehdokkaat > 2010-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Christian Bale | Taistelija |  John Hawkes – Winter’s Bone  Jeremy Renner – The Town  Mark Ruffalo – The Kids Are All Right  Geoffrey Rush – Kuninkaan puhe |
| 2011 | Christopher Plummer | Beginners |  Kenneth Branagh – My Week with Marilyn  Jonah Hill – Moneyball  Nick Nolte – Warrior  Max von Sydow – Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman läheltä |
| 2012 | Christoph Waltz | Django Unchained |  Alan Arkin – Argo  Robert De Niro – Unelmien pelikirja  Philip Seymour Hoffman – Mestari  Tommy Lee Jones – Lincoln |
| 2013 | Jared Leto | Dallas Buyers Club |  Barkhad Abdi – Captain Phillips  Bradley Cooper – American Hustle  Michael Fassbender – 12 Years a Slave  Jonah Hill – The Wolf of Wall Street |
| 2014 | J. K. Simmons | Whiplash |  Robert Duvall – The Judge  Ethan Hawke – Boyhood  Edward Norton – Birdman  Mark Ruffalo – Foxcatcher |
| 2015 | Mark Rylance | Vakoojien silta |  Christian Bale – The Big Short  Tom Hardy – The Revenant  Mark Ruffalo – Spotlight  Sylvester Stallone – Creed: The Legacy of Rocky |
| 2016 | Mahershala Ali | Moonlight |  Jeff Bridges – Hell or High Water  Lucas Hedges – Manchester by the Sea  Dev Patel – Lion  Michael Shannon – Yön eläimet |
| 2017 | Sam Rockwell | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri |  Willem Dafoe – The Florida Project  Woody Harrelson – Three Billboards Outside Ebbing, Missouri  Richard Jenkins – The Shape of Water  Christopher Plummer – All the Money in the World |
| 2018 | Mahershala Ali | Green Book |  Adam Driver – BlacKkKlansman  Sam Elliot – A Star Is Born  Richard E. Grant – Can You Ever Forgive Me?  Sam Rockwell – Vice – vallan oikeat kasvot |
| 2019 | Brad Pitt | Once Upon a Time in Hollywood |  Tom Hanks – A Beautiful Day in the Neighborhood  Anthony Hopkins – Kaksi paavia  Al Pacino – The Irishman  Joe Pesci – The Irishman |
Voittajat ja ehdokkaat > 2020-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | Daniel Kaluuya | Judas and the Black Messiah |  Sacha Baron Cohen – The Trial of the Chicago 7  Leslie Odom Jr. – One Night in Miami...  Paul Raci – Metallin soundi  Lakeith Stanfield – Judas and the Black Messiah |
| 2021 | Troy Kotsur | Coda – kahden maailman välissä |  Ciarán Hinds – Belfast  Jesse Plemons – The Power of the Dog  J. K. Simmons – Being the Ricardos  Kodi Smit-McPhee – The Power of the Dog |
| 2022 | Ke Huy Quan | Everything Everywhere All at Once |  Brendan Gleeson – The Banshees of Inisherin  Brian Tyree Henry – Causeway  Judd Hirsch – The Fabelmans  Barry Keoghan – The Banshees of Inisherin |
| 2023 | Robert Downey Jr. | Oppenheimer |  Sterling K. Brown – American Fiction  Robert De Niro – Killers of the Flower Moon  Ryan Gosling – Barbie  Mark Ruffalo – Poor Things |
| 2024 | Kieran Culkin | A Real Pain |  Juri Borisov – Anora  Edward Norton – A Complete Unknown  Guy Pearce – The Brutalist  Jeremy Strong – The Apprentice |
HMS St. Albans (I15)

| HMS St>  Albans |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Newport News Shipbuilding and Dry Dock Company, Newport News, Virginia
Kölinlasku:  23. maaliskuuta 1918
Laskettu vesille:  4. heinäkuuta 1918
Palveluskäyttöön:  23. syyskuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  Norjan laivastolle 22. huhtikuuta 1941 nimellä KNM St. Albans Neuvostoliiton laivastolle 16. heinäkuuta 1944 nimellä Dostoinyi
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 4. huhtikuuta 1949
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 306 t
Pituus:  95,81 m
Leveys:  9,42 m
Syväys:  2,97 m
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  122
Aseistus
Aseistus:  4 x 4" tykkiä 2 x 3" ilmatorjuntatykkiä 12 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS St. Albans (viirinumero I15) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Town-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston Wickes-luokan hävittäjä USS Thomas, joka luovutettiin Kuninkaalliselle laivastolle sopimuksen mukaisesti.
Valmistus

Yhdysvaltain laivasto tilasi aluksen Newport Newsistä Virginiasta Newport News Shipbuilding and Dry Dock Companyltä, missä köli laskettiin 23. maaliskuuta 1918. Alus laskettiin vesille 4. heinäkuuta kumminaan luutnantti Clarence Crase Thomasin (26. joulukuuta 1886 – 28. huhtikuuta 1917) leski rouva Evelyn M. Thomas ja otettiin palvelukseen 25. huhtikuuta 1919 ensimmäisenä päällikkönään Harry A. McClure.
Palvelus

Thomas teki Yhdysvaltain itärannikolla koulutuspurjehduksia sekä osallistui erilaisiin harjoituksiin, kunnes se poistettiin palveluksesta 30. kesäkuuta 1922 Philadelphiassa. Alus sai 17. heinäkuuta 1920 runkonumeron DD-182 laivaston ottaessa käyttöön alfa-numeerisen runkonumerojärjestelmän. Alus makasi ankkurissa Philadelphian laivastontelakalla, kunnes se palautettiin palvelukseen 17. kesäkuuta 1940.
Alus liitettiin Atlantin laivaston 79. hävittäjäviirikköön, jonka mukana se osallistui koulutukseen ja harjoituksiin itärannikolla ennen siirtymistään Nova Scotiaan Halifaxiin, jonne se saapui 18. syyskuuta. Alus luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle 23. syyskuuta ja se poistettiin Yhdysvaltain laivaston alusluettelosta 8. tammikuuta 1941.
Palvelus > HMS St. Albans

HMS St. Albans otettiin palvelukseen 23. syyskuuta 1940 Halifaxissa Nova Scotiassa. Alus lähti Britteinsaarille 29. syyskuuta ja vierailtuaan St. John'ssa Newfoundlandissa se saapui Belfastiin Pohjois-Irlantiin 9. lokakuuta. Se jatkoi edelleen Plymouthiin, josta se siirrettiin 11. lokakuuta huollettavaksi ja muutostöitä varten Devonportin telakalle. Se palasi palvelukseen marraskuun alussa 1. miinalaivueeseen Kyle of Lochalshiin, jonne se oli sijoitettu kolmen sisaraluksensa HMS St. Marys'n, HMS Bathin ja HMS Charlestownin kanssa.
Alus irrotettiin 18. marraskuuta laivueestaan ja se määrättiin sisaralustensa Bathin ja St. Marysin kanssa suojaamaan saattuetta WS4B, josta ne erkanivat seuraavana päivänä palaten laivueisiinsa. Alus suojasi 26. marraskuuta Bathin, Charlestownin ja St. Marysin kanssa laivueen pohjoisensulun miinanlaskua operaatiossa SN11. Alus suojasi 8. joulukuuta viirikkönsä mukana 1. miinalaivuetta, joka vahvisti pohjoista miinasulkua operaatiossa SN10A. Alus suojasi 18. joulukuuta Bathin kanssa luoteisen reitin läpi saattuetta WS5A, mistä alukset erkanivat 20. joulukuuta HMS Harvesterin, HMS Highlanderin ja HMS Vesperin vastaanottaessa suojaamistehtävän.
Tammikuun 1941 alus suojasi viirikkönsä mukana miinalaivuetta, joka täydensi ja laajensi miinoituksia. Alus siirrettiin 11. helmikuuta huollettavaksi Chathamin laivastontelakalle ja se vastaanotti maaliskuussa edelleen telakalla ollessaan tiedon siirrosta Norjan laivastolle.
Palvelus > KNM St. Albans

Huhtikuussa aluksen norjalainen miehistö vastaanotti aluksensa. Aluksen huolto valmistui 14. huhtikuuta 1941. Se siirrettiin 22. huhtikuuta laina-aluksena Norjan laivastolle ja lähti miehistön koulutukseen Kotilaivastoon Scapa Flow'hun. Alus määrättiin toukokuussa 7. saattajaryhmään suojaamaan Atlantin saattueita. Se kolaroi 3. toukokuuta Scapa Flow'n edustalla HMT Albernin kanssa upottaen troolarin. Aluksen koulutus keskeytettiin ja se siirrettiin korjattavaksi, mistä vapauduttuaan se liittyi 4. kesäkuuta Liverpoolissa ryhmäänsä.
Aluksen miehistö pelasti 18. kesäkuuta sukellusveneen 12 kesäkuuta upottaman SS Empire Dewin eloonjääneet. Ryhmän alusten mukana se liittyi saattueeseen SL81, jota suojatessaan ne upottivat U-401:n. Alus vaurioitui 7. lokakuuta suojatessaan saattuetta ONS22, minkä vuoksi se joutui siirtymään Islantiin korjattavaksi. Marraskuussa alus siirrettiin Islannista Thamesin alueella telakalle, mistä vapauduttuaan se palasi joulukuussa Liverpooliin suojaamaan ryhmän mukana Atlantin saattueita.
Huhtikuussa 1942 alus siirrettiin modernisoitavaksi Liverpoolissa, jolloin asennettiin tyypin 271 merivalvontatutka. Telakalta palattuaan alus siirrettiin Läntisen reitin alueelle. Se liittyi 28. huhtikuuta suojaamaan saattuetta PQ15. Alus joutui 2. toukokuuta sukellusveneen maaliksi, mikä paljastui Puolan laivaston ORP Jastrabiksi. Sukellusveneen miehistö pelastettiin uppoavasta veneestään. Kuolassa alus liittyi 21. toukokuuta Islantiin palaavaan saattueeseen QP12, mistä vapauduttuaan se liitettiin 1. miinalaivueeseen. Alus siirrettiin 2. heinäkuuta Falmouthissa telakalle, jossa norjalainen miehistö vaihdettiin brittiläiseen.
Palvelus > HMS St. Albans

Lokakuussa alus palautettiin palvelukseen Kuninkaallisessa laivastossa nimellä HMS St. Albans. Se vapautui 29. lokakuuta telakalta ja siirrettiin koeajojen päätyttyä Tobermoryyn miehistön koulutukseen. Alus siirrettiin 8. marraskuuta operaatioihin Läntisen reitin alueelle, missä se suojasi saattuetta ON144. Saattueesta irtauduttuaan alus siirtyi Plymouthiin korjattavaksi Devonportin telakalle 16. marraskuuta. Alus siirrettiin joulukuussa Portsmouthiin töiden loppuunsaattamiseksi ja sen jälkeen se nimitettiin Rosythiin ilmavoimien maalilaivaksi.
Maaliskuussa 1942 alus määrättiin Läntiseen paikalliseen saattajaosastoon Halifaxiin Nova Scotiaan, minkä vuoksi se siirrettiin Portsmouthiin kunnostettavaksi. Huhtikuussa alus liittyi saattueeseen ON177. Alus suojasi toukokuusta marraskuuhun Yhdysvaltain ja Kanadan länsirannikoilla matkanneita saattueita sekä Atlantin saattueita.
Joulukuussa 1943 alus määrättiin siirrettäväksi reserviin ja se lähti Britteinsaarille. Tammikuusta 1944 alkaen alus makasi palveluksesta poistettuna ankkurissa, kunnes se määrättiin luovutettavaksi huollettuna Neuvostoliitolle. Alus siirrettiin 2. kesäkuuta Hebburnissa Palmersin telakalle.
Palvelus > Dostoinyi

Alus luovutettiin 16. heinäkuuta 1944 virallisesti Neuvostoliiton pohjoiselle laivastolle nimettynä Dostoinyiksi (ven. Достойный). Elokuussa alus lähti kohti Murmanskia. Se palveli Pohjoisessa laivastossa, kunnes se palautettiin 28. helmikuuta 1948 Britannialle. Sen nimi palautettiin HMS St. Albansiksi. Alus siirrettiin varastojen tyhjentämisen jälkeen poistolistalle ja myytiin 4. huhtikuuta BISCOlle romutettavaksi. Alus saapui hinattuna Metal Industriesin romuttamolle Charlestowniin lähelle Rosythiä 18. toukokuuta 1949.
Kemin kulttuurikeskus

| Kemin kulttuurikeskus |
| --- | --- |
 Kemin kulttuurikeskus
Osoite:  Marina Takalon katu 3
Sijainti:  Sauvosaari, Kemi
Koordinaatit:  65°44′09″N, 024°33′28″E
Valmistumisvuosi:  1977 (1. vaihe), 1990 (3. vaihe)
Suunnittelija:  arkkitehti Jan Söderlund
Käyttäjä:  Kemin kaupunginkirjasto Kemin kaupunginteatteri Meri-Lapin musiikkiopisto Historiallinen museo Kemin taidemuseo Kivalo-opisto
Julkisivumateriaali:  punatiili
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kemin kulttuurikeskus on Sauvosaaren kaupunginosassa sijaitseva kulttuuritalo. Kulttuurikeskuksessa sijaitsevat Kemin kaupunginteatterin, kaupungin pääkirjaston, Kemin taidemuseon, Kivalo-opiston sekä musiikkiopiston tilat. Rakennuksessa oli myös Kemi-Tornion ammattikorkeakoulun tiloja vuoden 2007 loppuun asti. Vuonna 2008 kauppaopisto muutti rakennuksesta. Vuodesta 2009 tiloissa on toiminut Meri-Lapin musiikkiopisto. Kulttuurikeskuksessa on myös auditorio kokouksia ja puhetilaisuuksia varten.
Kulttuurikeskuksen rakennus rakennettiin kolmessa vaiheessa. Vuonna 1977 valmistuivat arkkitehti Jan Söderlundin suunnitelmana taidemuseon, työväenopiston ja kauppaoppilaitoksen tilat. Vuonna 1980 valmistuivat kaupunginteatteri sekä kauppaoppilaitoksen voimistelusali, ja lopulta vuonna 1990 saatiin tilat pääkirjastolle, auditoriolle sekä isommat tilat taidemuseolle.  Vuosina 2012–2013 toteutettiin suuri remontti, jolloin nykyisen kirjaston tiloja pienennettiin ja vapautuvista tiloista tehtiin tilat Kemin historialliselle museolle, joka siirtyi kulttuurikeskukseen vuonna 2015.
Kulttuurikeskuksen tulevaisuuden arvioimiseksi on esimerkiksi keväällä 2019 tehty kustannuslaskelma kulttuurikeskuksen korjaustarpeista, jossa on verrattu koko rakennuksen peruskorjaamisen, osittaisen peruskorjaamisen ja purkamisen, uudisosan rakentamisen sekä kokonaan uuden kulttuurikeskuksen rakentamista. Marraskuussa 2020 Kemin kaupunki viesti hahmotelmastaan Kemin pohjoiseen keskuksen alueeksi, jonne rakennetaisiin kaupungin uusi kulttuuritalo. Vuosina 1977, 1980 ja 1990 valmistuneesta kulttuurikeskuksesta on suunniteltu purettavan ainakin kaksi sen vanhinta, korjauskelvottomaksi arvioitua osaa.
Vuonna 2014 kulttuurikeskuksen ulkoseinälle asennettiin Berliinin taideakatemian opiskelijoiden suunnittelema valotaideteos Pendulium.
Kirjasto

Kulttuurikeskuksessa toimii myös Kemin kaupunginkirjasto. Lisäksi kirjastolla on kirjastoauto ja sivukirjasto Veitsiluodossa.
Kemin taidemuseo

Kemin taidemuseo on Pohjois-Suomen vanhin taidemuseo. Se on aluetaidemuseo, jossa on esillä erityisesti Lapin kuvataidetta, minkä lisäksi museossa järjestetään kansainvälisiä näyttelyitä. Museon kokoelma sai alkunsa Ape Rantaniemen lahjoittamasta kokoelmasta vuonna 1947.
Aiheesta muualla

Kemin kulttuurikeskuksen sivut
Autoilun historia Suomessa

Benz Velo Comfortable
Autoilun historia Suomessa alkaa 1800-luvun loppupuolelta, jolloin maahan saapuivat ensimmäiset varakkaat venäläismatkailijat ja toisaalta ruotsalainen teollisuus alkoi kuljettaa tavaraa Suomen läpi Venäjälle. Autojen mainonta alkoi vuonna 1899 ja ensimmäinen autoliike avasi ovensa 1905. Auton kuljettaminen tuli luvanvaraiseksi vuonna 1907.
Varhainen autoilu Suomessa > Suomen ensimmäinen auto

Suomen ensimmäisiä autoilijoita olivat ilmeisesti 1800-luvun loppuvuosina silloisessa Suomen suuriruhtinaskunnassa omilla automobiileillaan vierailleet varakkaat venäläiset. Myös ruotsalainen Nobel-yhtiö kuljetti tuotteitaan autoilla sekä Suomeen että Suomen kautta Venäjälle. Ensimmäiset varmat tiedot auton liikkumisesta Suomessa ovat vuodelta 1899. Hufvudstadsbladet kirjoitti pikku-uutisissaan 17. elokuuta 1899 "moottorivaunun" liikkuneen Helsingin kaduilla ja "herättäneen yleisön keskuudessa uteliasta mielenkiintoa". Myöhemmin samana vuonna Viipurin Uutissanomat kertoi, että "automobiilivaunun on nähty kiitävän hyvää vauhtia kaupungin kaduilla".
Ensimmäisestä Suomeen tuodusta autosta tai sen tuontivuodesta ei ole varmaa tietoa. Ensimmäinen automainos kuitenkin julkaistiin sanomalehdessä jo vuonna 1899, kun helsinkiläinen Suomen Valokuvaus-, Kauppa- & Tehdas-Osakeyhtiö mainosti Patria- ja Phoebus-merkkisiä lähinnä moottoripyöriksi luokiteltavia ajoneuvoja, jotka kuitenkin oli lisävarusteilla muutettu nelipyöräisiksi. Mainos julkaistiin ruotsinkielisenä Hufvudstadsbladetissa 20. elokuuta 1899 ja suomenkielisenä Uudessa Suomettaressa kaksi päivää myöhemmin.
Ensimmäisenä Suomen kansalaisen omistamana autona on pitkään pidetty kamariherra Hjalmar Linderin Mercedes Simplexiä, mutta nykyään ensimmäisenä pidetään Turussa tullattua liikemies Victor Forseliuksen käytettynä ostamaa Benz Velo Comfortablea, joka saapui maahan Lyypekistä Per Brahe -höyrylaivalla 2. toukokuuta 1900. Forselius joutui maksamaan autostaan 60 markkaa tullia, mutta koska silloisessa tullitariffissa ei tunnettu sellaista tuotetta kuin auto, se tullattiin hevosajoneuvona.Tampereella ensimmäinen auto on liikkunut vuoden 1902 keväällä. Suomen ensimmäinen kuorma-auto on mahdollisesti ollut käytössä jo vuonna 1903 Turussa, vaikka pitkään ensimmäisenä on pidetty vuonna 1906 Tervakosken paperitehtaalle hankittua autoa.
Vanhin säilynyt Suomessa käytössä ollut auto on Tampereen museoiden kokoelmiin kuuluva yhdysvaltalaisvalmisteinen Silent Northern -merkkinen henkilöauto, jonka vuosimalli on joko 1902 tai 1903. Puukorisessa autossa on istumapaikat kuljettajalle ja matkustajalle sekä apuistuin, jolla istutaan selkä menosuuntaan. Kyseisen auton vaiheet Suomessa ovat suurimmaksi osaksi hämärän peitossa, ja sillä ajettiin tiettävästi viimeisen kerran vuonna 1914. Autoa säilytetään Tampereen museoiden kokoelmakeskuksessa Ruskossa. Vehoniemen automuseon kokoelmiin ostettiin Yhdistyneestä kuningaskunnasta vuonna 1988 ranskalaisvalmisteinen Georges Richard -merkkinen auto vuodelta 1898, ja se on Suomen ainoa rekisterissä oleva 1800-luvun moottoriajoneuvo. Auton hankinta perustui tietoihin, joiden mukaan Suomen maanteillä liikkui autoja jo 1890-luvulla.
Eri paikkakunnille hankittiin ensimmäisiä autoja 1900-luvun ensimmäisen vuosikymmenen aikana seuraavasti: Jyväskylään vuonna 1902, Imatralle ja Viipuriin vuonna 1903, Lahteen, Vaasaan ja Ouluun vuonna 1906, Poriin vuonna 1907, Saloon vuonna 1908 sekä Alavudelle, Hämeenlinnaan, Kajaaniin ja Varkauteen vuonna 1909. Ahvenanmaalle tuli ensimmäinen auto vuonna 1911.
”
Varhainen autoilu Suomessa > Varhaiset linjaliikennekokeilut

Suomen ensimmäinen linja-auto oli Turkuun 9. joulukuuta 1905 laivarahtina tuotu Scheibler, jolla aiottiin liikennöidä Uudenkaupungin ja Turun välillä. Syynä liikenteen aloittamiseen oli, ettei Uuteenkaupunkiin tuolloin vielä ollut rautatieyhteyttä. Auton hankinnan rahoitti joukko uusikaupunkilaisia kauppiaita ja laivanvarustajia. Ensimmäiselle matkalleen omnibussi lähti jo 11. joulukuuta Turun Tuomiokirkontorilta ilman matkustajia. Auton moottorin rikkouduttua Laitilan Kodjalan kylässä auto hinattiin seuraavana päivänä Uuteenkaupunkiin neljällä hevosella. Kesän 1906 ajan kyseisellä autolla ajettiin kaupunkiliikennettä Turussa. Alkuinnostuksen jälkeen liikenne jouduttiin lopettamaan kannattamattomana, ja saman vuoden syksyllä Scheibler myytiin Pietariin.
Toiminimi M. G. Stenius kokeili Helsingissä linja-autoliikennettä vuonna 1907 reitillä Töölö–Haagan tienristeys. Kokeilu päättyi kestettyään vajaan vuoden, sillä auto ei ollut "rakenteeltaan sopiva eikä tarpeeksi kestävä". Kolmas tunnettu varhainen linjaliikenteen kokeilu tapahtui sveitsiläisellä Arbenz-merkkisellä autolla Kotkassa keskustan ja Hovinsaaren välillä vuosina 1913–1914. Kesäkuussa 1913 lupaavasti alkanut liikennöinti katkesi ensimmäisen maailmansodan syttymiseen. Auton myynyt liike osti sen takaisin ja myi edelleen Venäjän armeijalle.  Elokuussa 1913 kyyjärveläinen sahanomistaja Juho Pölkki aloitti 17 hengen Opel-autolla linjaliikenteen välillä Kyyjärvi–Kokkola. Tämä 130 kilometrin pituinen linja oli ennen ensimmäistä maailmansotaa Suomessa ajetuista linjoista pisin. Pölkin liikenteen myöhemmistä vaiheista ei ole säilynyt tietoja.