stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Scorching Beauty

| Scorching Beauty Iron Butterfly |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Paramount Studios,   Los Angeles
 Julkaistu: 1975
 Formaatti: LP, musiikkikasetti
 Tuottaja(t): Denny Randell
 Tyylilaji: Hard rock, psykedeelinen rock
 Kesto: 37.10
 Levy-yhtiö: MCA Records
Iron Butterflyn muut julkaisut
| Star Collection 1973 | Scorching Beauty 1975 | Sun and Steel 1975 |
Scorching Beauty on yhdysvaltalaisen Iron Butterfly -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1975. Levyn on julkaissut MCA Records sarjatunnuksella 6.22163 (AO) (MZPS 7779). Musiikkikasetin luettelonumero on ollut 4.22163.
Albumi on äänitetty Los Angelesissa Paramount-studioilla. Tuottaja on Denny Randell. Tuotantoapulainen on Erik Braunn ja vastaava tuottaja Len Sachs Coyote Productions 
 –yhtiöstä. Äänittäjä on Kerry McNabb.
Albumin ulkoasun suunnittelusta on huolehtinut Pacific Eye & Ear. Kuvituksen on tehnyt Drew Struzan ja takakannen valokuvan yhtyeestä on ottanut Bret Lopez.
Kiitoksissa on mainittu Bushwak and Company sekä The Goose Creek Gang.
Euroopan markkinoille levyä on valmistanut Hampurissa toimiva TELDEC "Telefunken-Decca" Schallplatten GmbH.
Kappaleet

A-puoli
1975 Overture (The Group) – 4:16
Hard Miseree (Erik Braunn) – 3:40
High on a Mountain Top (Phil Kramer) – 3:57
Am I Down (Erik Braunn) – 5:18
B-puoli
People of the World (Erik Braunn) – 3:20
Searchin' Circles (Erik Braunn) – 4:34
Pearly Gates (Ron Bushy & Jon Anderson) – 3:23
Lonely Hearts (Erik Braunn) – 3:11
Before You Go (Howard Reitzes & Erik Braunn) – 5:31
Kappaleet A4, B1 ja B2 on sovittanut Erik Braunn. 
 Kappaleiden julkaisija on Jeryl Lynn Music (BMI).
Muusikot

Erik Braunn – laulu, kitara
Ron Bushy – rummut, taustalaulu
Phil Kramer – bassokitara, taustalaulu, laulu (A3, B3)
Howard Reitzes – kosketinsoittimet, taustalaulu, laulu (B5)
Seccomp

seccomp (lyhenne sanoista secure computing) on Linux-ytimen mekanismi rajoittaa prosessille saatavilla olevia järjestelmäkutsuja. Menetelmä asettaa ytimeen suodattimen ytimeen tuleville kutsuille. Suodatin voidaan määrittää Berkeley Packet Filter (BPF) -ominaisuuden avulla. Säiliöinti eli käyttöjärjestelmätason virtualisointi voi käyttää seccomp-ominaisuutta muiden menetelmien ohella.
Ensimmäinen versio seccompista lisättiin Linuxin ytimeen vuonna 2005 versiossa 2.6.12.
Sechuran aavikko

Sechuran aavikko kartalla.
Dyynejä Sechuran aavikolla.
Sechuran aavikko on aavikko Perussa ja Chilessä. Se alkaa Atacaman aavikon rajoilta Chilen pohjoisosista ja jatkuu Tyynenmeren rannikkoa pitkin Pohjois-Peruun. Sechuran aavikko on leveimmilläänkin vain noin 150 kilometriä leveä, mutta pituudeltaan se on yli 2 000 kilometriä. Pinta-alaltaan aavikko on noin 180 000 neliökilometriä.
Alavilla alueilla Sechuran aavikon vuotuinen kosteusmäärä on maksimissaan vain 100 millimetriä vuodessa. Ylänköalueilla 700 metristä 1 000 metriin mereltä nouseva sumu nostaa kosteusmäärän 200 millimetriin vuodessa.
Aavikolla elää muun muassa sechurankettuja, jotka tunnetaan myös nimellä atamarankettu.
Rönne ån vesistö

Ruotsin päävesistöalueet
Rönne å Ängelholmissa
Rönne ån vesistö (ruots. Rönne ås avrinningsområde, vesistöaluetunnus 96) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Rönne ån ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 1 897 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma

Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Rönne å. Joen kokonaispituus on 83 kilometriä ja se laskee Kattegatiin noin 0,74 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue

Rönne ån vesistön itäpuolella kulkee Skandinavian eteläosan pohjois-eteläsuunnassa halkaiseva vedenjakaja, jonka itäpuolella olevat vesistöt laskevat Itämeren pääaltaaseen ja länsipuolella Atlantin suuntaan. Tällä vedenjakajalla on Rönne ån vesistöllä pitkä osuus, joka jatkuu koko sen itäreunaa pitkin. Vedenjakajan takana sijaitsee Helge ån vesistö (tunnus 88), joka on yksi kuudesta sitä ympäröivästä päävesistöstä. Sen etelä- ja lounaispuolella sijaitsevat rannikolle päin lueteltuina ensin Kävlingeånin vesistö (tunnus 92), Saxånin vesistö (tunnus 93) ja Vege ån vesistö (tunnus 95). Rönne ån vesistön pohjoispuolella on ensin  Laganin vesistö (tunnus 98) ja Stensån vesistö (tunnus 97). Rannikolla Rönne ån joensuun ympäristössä sijaitsee Skäldervikenissä mereen laskevien purojen ja ojien pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-alakin on pieni.
Vesistön valuma-alue > Valuma-alueen piirteitä

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (43,3 %), turve (11,2 %), kalliomaa (1,2 %), hiekka ja sora (4,9 %), multamaa (16,8 %), savimaa (12,6 %) ja jäätikköjokijäänteet (6,1 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (53,1 %), soita ja kosteikkoja (2,1 %), viljelymaita (29,3 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (4,0 %) sekä joutomaita (8,3 %). Näiden lisäksi on 3,2 % vesistöjä.
Vesistön valuma-alue > Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Rönne ån virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 25,3 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 108 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 6,04 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 23,5 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 102 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 125,8 m³/s on mitattu helmikuussa 2002 ja pienin 4,7 m³/s elokuussa 1995. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.
Vesivoimaa

Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 73 patoa, joista 6,6 % säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 50,9 miljoonaa kuutiometriä.
Rönne ån pääuomassa on kolme vesivoimalaitosta: Stackarp, Klippan ja Forsmöllan. Vesistön sivu-uomissa on vielä 13 voimalaa lisää:
Belane åssa on Södraby ja Ebbarp,
Hunserödsbäckenissa on Aggarpsvägen (nro 308),
Hörbyånissa on Osbyholm,
Klövabäckenissa on Glaskonst,
Pinnånissa on Skvattemölla ja Storamölla,
Rössjöholmsånissa on Västra Kvarn, Östra Kvarn, Nyamölla, Röamölla ja Rössjöfors, ja
Snällerödsånissa on Snälleröds kvarn.
Voimaloiden yhteisteho on 3,8 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 16,0 gigawattituntia.
Käännös suomeksi
Seppo Syrjä

Seppo Syrjä (s. tammikuu 1930 Orivesi) on suomalainen kuvittaja ja pilapiirtäjä.
Syrjä siirtyi päätoimiseksi kuvittajaksi 1960-luvulla ja toimi Gummeruksen kirjansuunnitteluosaston päällikkönä. 1970-luvulla hän jäi freelanceriksi ja keskittyi 1980-luvulla pilapiirroksiin. Hän teki lehtikuvituksia muun muassa Ilta-Sanomille ja Suomen Kuvalehdelle. 1980-luvun lopusta 2009 loppuun hän työskenteli pääasiassa Aamulehdelle. Syrjä on tehnyt myös noin 500 kirjojen kansikuvaa, joista tunnetuimpiin kuuluvat kannet Henry Millerin romaanien Kravun kääntöpiiri ja Kauriin kääntöpiiri suomennoksiin sekä Anna-Leena Härkösen romaaniin Häräntappoase.
Syrjä on Eppu Normaali -yhtyeen rumpalin Aku Syrjän ja käsikirjoittaja Heikki Syrjän isä sekä kirjailijoiden Juhani ja Jaakko Syrjän veli.
Saluuna

Saluuna (engl. saloon) on baarin tapainen alkoholijuomia, virvokkeita, viihdettä ja yöpymistä tarjoava yritys. Saluunat olivat suosittuja Yhdysvaltain Villissä lännessä 1800-luvulla ja ne olivat yleisesti turkismetsästäjien, karjapaimenien, sotilaiden, kaivajien ja pelureiden suosiossa.
Useimmissa lännen kaupungeissa oli useita saluunoja, ja ne olivat avoinna vuorokauden ympäri jokaisena viikonpäivänä. Koska saluunat olivat usein uuden paikkakunnan ensimmäisiä liikkeitä, niistä tuli tapaamispaikkoja. Saluunanpitäjä, kuten Roy Bean, saattoi pitää liikkeessään myös esimerkiksi oikeussalia. Ensimmäinen saluuna perustettiin Brown's Holeen Wyomingiin vuonna 1822. 1850-luvulle tultaessa saluuna oli alkanut tarkoittaa osoitehakemistoissa ja yleisessä kielenkäytössä liikettä, joka oli erikoistunut oluen ja viinan myyntiin.
Alkoholi oli halpaa. Voittoja venyttääkseen saluunanpitäjät sekoittivat hyvään viskiin salmiakkispriitä, ruutia tai cayennepippuria. Jotkut saluunat tarjosivat viihdykkeeksi tanssityttöjä ja korttipelejä, kuten faroa ja pokeria. Alkoholi ja pelaaminen saattoivat johtaa aseellisiin yhteenottoihin. Saluunoissa saivat yleisesti ottaen käydä kaikki, paitsi esimerkiksi kiinalaiset työläiset. Naiset eivät käyneet saluunoissa, lukuun ottamatta saluunatyttöjä tai naispuolisia pelureita.
Vuonna 1893 Anti-Saloon League alkoi protestoida amerikkalaisten saluunoiden alkoholismia, väkivaltaa ja poliittista korruptiota vastaan.  Liikkeestä kasvoi voimakas painostusryhmä. Saluunat alkoivat vähentyä useita vuosia ennen kuin kieltolaki tuli Yhdysvalloissa voimaan vuonna 1920.
Saluuna on yleinen tapahtumapaikka westerneissä, ja yksi sen ominainen tunnus ovat kääntyvät luukut sisäänkäynnillä.
Kuvia

Buckhorn Saloon (noin 1860), Pinos Altos, Mew Mexico.
Baldwin Saloon (noin 1877), The Dalles, Oregon
Bob Saloon Miles Cityssä Montanassa 1880.
Bird Cage Theatre (1881), Tombstone, Arizona.
Crystal Palace (1880/1882), Tombstone, Arizona.
Toll Gate Saloon Black Hawkissa Coloradossa 1897.
Saluuna Etelä-Kaliforniassa 1890–1900.
Crown King Saloon, Crown King, Arizona
Spicy Lady, Heber City, Utah
Sourdough Saloon (1905), Beatty, Nevada.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saluuna Wikimedia Commonsissa
Ruotsin ulkoministeriö

| Ruotsin ulkoministeriö Utrikesdepartementet |
| --- | --- |

 Ruotsin ulkoministeriö toimii Tukholmassa Perintöruhtinaan palatsissa.
Perustettu:  1791
Edeltävät ministeriöt:  Kuninkaan ulkomaankirjeenvaihtoa käsittelevä kabinetti (1791–1840)
Sijainti:  Tukholma, Ruotsi
Ministeri:  Tobias Billström
Aiheesta muualla
Sivusto
Ruotsin ulkoministeriö (ruots. Utrikesdepartementet, UD) on yksi Ruotsin hallituskanslian yhdestätoista ministeriöstä (ruots. departement) ja suurin niistä. Ulkoministeriön alaisuudessa toimii yli 100 eri viranomaista, kuten suurlähetystöjä ja muita  edustustoja, jotka yhdessä ulkoministeriön kanssa muodostavat Ruotsin ulkoasiainhallinnon. Ulkoministeriön toimipaikka on vuodesta 1906 ollut Perintöruhtinaan palatsi Tukholmassa.
Tehtävät

Ulkoministeriö koostuu pienemmistä yksiköistä, jotka käsittelevät juoksevia asioita ja valmistelevat hallituksen ulkopolitiikkaan liittyvää päätöksentekoa. Lisäksi ulkoministeriö ja sen alaisuudessa toimivat ulkomaanviranomaiset edustavat Ruotsia kansainvälisissä neuvotteluissa ja edistävät Ruotsin ulkopoliittisia ja taloudellisia etuja.
Organisaatio

Ulkoministeriössä Tukholmassa työskentelee noin 750 henkilöä, ja koko ulkoasiainhallinnossa noin 2600. Ulkoministeriötä johtaa ulkoministeri (huhtikuussa 2021 Ann Linde). Korkeimpana virkamiehenä toimii valtiosihteeri, jonka titteli muista ministeriöistä – ja ulkoministeriön muista valtiosihteereistä – poiketen on hallitussihteeri (ruots. kabinettsekreterare). Ulkoministerin lisäksi ulkoministeriössä on kaksi muuta ministeriä, kansainvälisen kehitysyhteistyön ministeri (huhtikuussa 2021 Per Olsson Fridh) ja ulkomaankauppa- sekä pohjoismaisten asioiden ministeri (huhtikuussa 2021 Anna Hallberg), joilla molemmilla on myös valtiosihteeri. Poliittisesti nimitettyjen ministerien ja valtiosihteerien lisäksi ulkoministeriössä on ei-poliittisia johtavia virkamiehiä:  ulkoneuvoksia, joiden tehtävä on muotoilla ja ajaa johdonmukaista ulkopolitiikkaa, kansliapäälliköitä, jotka huolehtivat hallinnollisista asioista sekä oikeuspäällikkö, joka valvoo ministeriön toiminnan laillisuutta ja toimii hallituksen edustajana Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa.
Organisaatio > Ministerikanslia

Ministerikanslian muodostavat ulkoministeriön poliittinen johto (ministerit ja valtiosihteerit), poliittiset asiantuntijat, tiedottajat, virkamiehet ja apulaiset. Kanslia toimii ministerien apuna ja yhdistävänä linkkinä ministeriön johdon ja muun organisaation välillä.
Organisaatio > Yksiköt

Ulkoministeriössä toimii maantieteellisiä yksiköitä (esimerkiksi Afrikka-yksikkö, Amerikka-yksikkö ja EU-yksikkö), aihepiiriyksiköitä (esimerkiksi eurooppalaisen turvallisuuspolitiikan yksikkö, YK-politiikan, konfliktien ja humanitääristen kysymysten yksikkö sekä kansainvälisen kauppapolitiikan ja EU:n sisämarkkinoiden yksikkö) ja muita yksiköitä (esimerkiksi talousyksikkö, kiinteistö- ja logistiikkayksikkö sekä henkilöstöyksikkö).
Organisaatio > Ulkomaanedustus

Ulkomaanedustus koostuu noin sadasta ulkomaanviranomaisesta (käytännössä suurlähetystöistä) sekä konsulaateista. Ne edustavat Ruotsia maailmalla ja edistävät Ruotsin etuja. Ne myös seuraavat poliittisia tapahtumia ja taloudellista kehitystä kohdemaissaan, edistävät myönteistä maakuvaa ja auttavat pulaan joutuneita Ruotsin kansalaisia. Niissä maissa, joihin Ruotsi kohdistaa kehitysapua, ulkomaanedustuksen tehtäviin kuuluu myös valvoa ja ohjata tämä avun tehokasta ohjautumista.
Suurlähetystö on Ruotsin korkein diplomaattisen edustuksen muoto, joka sijaitsee aina pääkaupungissa ja toimii suurlähettilään johdolla. Näiden lisäksi Ruotsilla on pääkonsulaatteja, joissa työskentelee UD:n henkilökuntaa, sekä konsulaatteja, joita hoitavat palkattomat kunniakonsulit. Kunniakonsulin ei tarvitse olla Ruotsin kansalainen.
Lisäsi Ruotsilla on edustustoja ja edustajia kansainvälisissä yhteisöissä, kuten EU:ssa, YK:ssa ja OECD:ssä.
Aiheesta muualla

Ulkoministeriön kotisivut
Ruotsin Helsingin-suurlähetystö.
Samson Kitur

| Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Kenia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | 400 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1993 | 4x400 m viesti |  |
|  Pronssia | Stuttgart 1993 | 400 m |  |
Samson Kitur (25. helmikuuta 1966 – 25. huhtikuuta 2003) oli kenialainen pikajuoksija, olympiamitalisti.
Kitur saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Barcelonan olympialaisissa 1992, josta hän saavutti pronssia 400 metriltä yhdysvaltalaisten Quincy Wattsin ja Steve Lewisin jälkeen juostuaan ajan 44,24. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän saavutti kaksi mitalia: hopeaa pitkästä viestistä Kennedy Ochiengin, Simon Kemboin ja Abednego Matilun kanssa sekä pronssia 400 metriltä ajalla 44,54.
Hän kuoli äkillisesti määrittämättömään sairauteen 37-vuotiaana kotonaan Eldoretissa 25. huhtikuuta 2003.
Ennätykset

400 metrin juoksu: 44,18 (1992)
Luettelo Kuwaitin kaupungeista

Kuwait City.
Tämä on luettelo Kuwaitissa sijaitsevista kaupungeista.
Abraq Hitan
Ardiyah
Fardaws
Al-Farwaniyah
Al-Fuhayhil
Hawalli
Al-Jabiriyah
Hitan-al-Janubyah
Al-Karim
Kuwait City
Al-Qusayr
Ar-Riqqah
Jalib as-Suyuh
As-Sabahiyah
As-Salimiyah
Subbah-as-Salim
Salwa'
As-Sulaybiyah
Taymac
Luettelo Kuuban kaupungeista

Kuuban kartta
Havanna, Kuuban pääkaupunki
Santiago de Cuba
Camagüey
Holguín
Tämä on luettelo Kuubassa sijaitsevista kaupungeista.
Baracoa
Bayamo
Camagüey
Ciego de Ávila
Cienfuegos
Guanabacoa
Guantánamo
Havanna
Holguín
Isla de la Juventud
Las Tunas
Manzanillo
Matanzas
Morón
Pinar del Río
San José de las Lajas
Sancti Spíritus
Santa Clara
Sagua La Grande
Santiago de Cuba
Trinidad
Luettelo Kuussa käyneistä ihmisistä

| nro | astronautin nimi | elinaika | astui Kuun pinnalle | avaruuslento |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Neil Armstrong | 1930–2012 | 21. heinäkuuta 1969 | Apollo 11 |
| 2. | Buzz Aldrin | 1930– | 21. heinäkuuta 1969 | Apollo 11 |
| 3. | Charles Conrad | 1930–1999 | 19. marraskuuta 1969 | Apollo 12 |
| 4. | Alan Bean | 1932–2018 | 19. marraskuuta 1969 | Apollo 12 |
| 5. | Alan Shepard | 1923–1998 | 5. helmikuuta 1971 | Apollo 14 |
| 6. | Edgar Mitchell | 1930–2016 | 5. helmikuuta 1971 | Apollo 14 |
| 7. | David Scott | 1932– | 31. heinäkuuta 1971 | Apollo 15 |
| 8. | James Irwin | 1930–1991 | 31. heinäkuuta 1971 | Apollo 15 |
| 9. | John Young | 1930–2018 | 21. huhtikuuta 1972 | Apollo 16 |
| 10. | Charles Duke | 1935– | 21. huhtikuuta 1972 | Apollo 16 |
| 11. | Eugene Cernan | 1934–2017 | 11. joulukuuta 1972 | Apollo 17 |
| 12. | Harrison Schmitt | 1935– | 11. joulukuuta 1972 | Apollo 17 |

NASA aloitti vuonna 2005 uusien miehitettyjen kuulentojen suunnittelemisen. NASA:n tavoitteena oli, että 13. ihminen kävelisi Kuun pinnalla vuonna 2018. NASA on kuitenkin perunut suunnitelmansa miehitetyistä Kuu-lennoista, sillä niiden tilalle on suunniteltu sittemmin miehitettyjä lentoja Marsin kiertoradalle (kuten Marsin kuihin), asteroideille ja Marsiin.
Kiinalla ei ole vielä selkeitä suunnitelmia miehitetyistä kuulennoista, vaikka jotkut kiinalaiset sellaisista jo vihjailevatkin.
Luettelo vuoden 1984 miehittämättömistä avaruuslennoista

1984 tehtiin eräs avaruusaikojen ennätysmääriä satelliittien laukaisujen määrässä, 169 laukaistua satelliittia ja vain yhden menetys laukaisun epäonnistumisessa. Vuosi oli Reaganin hallinnon varustelun ja vastavarustelun huippuvuosia myös avaruustekniikassa.
Onnistuneet laukaisut

| 29. | Kosmos 1613 (Zenit-8 #9, Oblik #9) | Tiedustelusatelliitti, LEO-rata | Neuvostoliiton puolustusministeriö | Sojuz-U, Plesetskin kosmodromi |
Joulukuu: 
| 4. | KH-11 6 (USA 6) | Tiedustelusatelliitti, LEO-rata | NRO, Yhdysvallat | Titan-34D, Vandenbergin sotilastukikohta |
| 12. | NOAA 9 (F) | Sääsatelliitti | NOAA | Atlas-E Star-37S-ISS,  Vandenbergin sotilastukikohta |
| 14. | Molnija-1 63 | Tietoliikennesatelliitti, Molnija-rata | Neuvostoliitto | Molnija-M (Blok-ML), Plesetskin kosmodromi |
| 15. | Vega 1 (5VK #1) |  |  | Proton-K Blok-D-1, Baikonurin kosmodromi |
| 19. | Kosmos 1614 (BOR-4 #5, 407) | Sukkulapienoismalli?, LEO-rata | Neuvostoliitto | K65M-RB5, Kapustin Jar |
| 20. | Kosmos 1615 (Taifun-1Yu #8, Yug #8) | Tiedustelusatelliitti, LEO-rata | Neuvostoliiton puolustusministeriö | Kosmos-3M, Plesetskin kosmodromi |
| 21. | Vega 2 (5VK #2) | Venus-luotain | Neuvostoliitto | Proton-K Blok-D-1, Baikonurin kosmodromi |
| 22. | DSP 12 (USA 7) | Ennakkovaroitussatelliitti, MEO-rata | Yhdysvaltain puolustusministeriö | Titan-34D Transtage, Cape Caneveral |
Epäonnistuneet laukaisut

26.3.1984, Kosmos (1546), Sojuz-U
Aiheesta muualla

Güntherin avaruussivun Chronology-kohdasta laukaisujen historia (päälähde)
Kanadalainen avaruushistoriasivusto (toinen päälähde)
Russian Space Web
Jonathan McDowellin avaruussivusto
NASA Jet Propulsion Laboratoryn avaruuslennot
Miehittämättömien lentojen englanninkielinen keskustelusivu
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Vuosi 1983 | Miehittämätön avaruustoiminta 1984 | Seuraaja: Vuosi 1985 |
Sepeteus

| Sepeteus |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  -
– ruotsinkielinen:  -
– ortodoksinen:  -
Muunnelmia:  Sebedeus, Sepetius, ehkä myös Seppo.
Nimen alkuperä:  muunnos kreikan Zebedaioksesta ja latinan Zebedaeuksesta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sepeteus on suomalainen miehen etunimi. Raamatussa esiintyy muutamia Sepeteus-nimisiä henkilöitä. Sepeteuksella ei ole Suomessa nimipäivää. Suomessa on 25 Sepeteusta, jonka lisäksi käytössä on nimen eri muunnoksia (Sebedeus, Sepetius jne).
Sepeteus on ollut myös pakinoitsija Kustaa Eräsen nimimerkki.
Kuvitteellisia Sepeteuksia

Sepeteus, kanttori Aleksis Kiven kirjassa Nummisuutarit
Kanttori Sepeteus oli Eino Leinon salanimi, jolla hän kirjoitti pakinoita mm. Sunnuntai-lehteen
Sepeteus Tienpää on päähenkilö Ylen draamasarjassa Matkalaukkukostaja
Suomurousku

| Suomurousku |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Rouskut Lactarius
Laji::  spinosulus
Kaksiosainen nimi
 Lactarius spinosulus  (Quél.) Le Bret. 
 Euroopan maat, joissa lajia tavataan
Katso myös
   Suomurousku Wikispeciesissä   Suomurousku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomurousku (Lactarius spinosulus, aikaisemmin "suomuinen punarousku" tai "suomupunarousku") on suppilomainen ja nukkainen punavioletti rouskulaji. Lakin leveys on 1–6 senttimetriä. Heltat ovat valkoiset tai punertavan okranväriset. Jalka on 3–5 senttimetriä pitkä. Väriltään se on vaaleanvioletti tai lakin värinen. Malto on likaisenvaaleaa ja maitiaisneste valkoista. Sieni maistuu kirpeälle. Se kasvaa koivun seuralaisena kosteissa lehti- ja sekametsissä sekä puistoissa ja puutarhoissa. Kasvuaika on elokuusta lokakuuhun. Se on Suomessa eteläinen ja harvinainen.
 Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Samson (sarjakuvapiirtäjä)

Samson (oik. Samuli Lintula; s. 1971 Kemijärvi) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä.
Samson piirsi 1990-luvulla sarjakuvia Myrkky- ja Suomen MAD -sarjakuvalehtiin. Vuodesta 2008 alkaen hän on piirtänyt strippisarjaa Musta hevonen, joka on päässyt kansainväliseen syndikaattilevitykseen. Sarjasta on ilmestynyt vuonna 2011 suomeksi yksi albumi, Musta hevonen. Samson on tehnyt myös useita Suomen 1900-luvun sotiin ja sotien jälkeiseen historiaan perustuvia sarjakuva-albumeita Korkeajännitys-sarjaan. Lisäksi hän on kuvittanut Suomirokkia-kokoelmalevysarjan kansikuvia ja vitsikirjoja sekä piirtänyt Tapani Baggen käsikirjoittaman Urho Kekkosen sarjakuvamuotoisen elämäkerran Kekkonen vasta-alkaville ja edistyville, joka oli Sarjakuva-Finlandia-palkintofinalisti vuonna 2007.
Suomi-Korkkarit

Samson on piirtänyt kaikkiaan kuusi Korkeajännitys-sarjakuva-albumia, jotka muodostavat Suomen sotien Korkeajännitys -nimisen kokonaisuuden. Niissä esiintyvät entinen punakaartilainen Pekka Haapanen ja suojeluskuntalainen Vilho Hannula. Hiljainen kuolema taivaalta perustuu Wexi Korhosen suomalaisista laskuvarjojääkäreistä kertovan jännitysromaaniin Sky Divers: tappajat taivaalta.
Kansalaissodan valkoinen Korkeajännitys – Vapauden tulikaste / Kansalaissodan punainen Korkeajännitys – Taistoon työkansan puolesta! (2000)
Talvisodan Korkeajännitys – Vanjan jäinen helvetti (2001)
Vaaran vuosien Korkeajännitys 1948 – Punaisen aallon murtajat (2002)
Vaaran vuosien Korkeajännitys 1968 – Hiljainen kuolema taivaalta (2003)
Vaaran vuosien Korkeajännitys 1961 – Saalistajat noottikriisin varjossa (2004)
Jatkosodan Korkeajännitys – Iskevä kiila, kestävä salpa (2005)
Aiheesta muualla

Musta hevonen -sarjakuva.
Secession

| Secession |
| --- | --- |

Sijainti:  Friedrichstraße, Wien
Valmistumisvuosi:  1898
Suunnittelija:  Joseph Maria Olbrich
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Secession (saks. Secessionsgebäude) on näyttelyhalli Wienissä, Itävallassa. Se sijaitsee Friedrichstraßen varrella. Rakennus edustaa jugendarkkitehtuuria ja on tunnettu tyylikkäästä kupolistaan, joka korostaa sen monumentaalista ulkonäköä.
Secessionin historia juontaa juurensa vuoteen 1897. Sen suunnitteli Joseph Maria Olbrich. Rakentamiseen tarvittavat taloudelliset resurssit saatiin suurilta osin teollisuusmagnaatti Karl Wittgensteinilta. Se valmistui vuonna 1898. Rakennuksen ulkonäkö on yksinkertainen ja elegantti, ja se on valmistettu valkoisesta kivestä ja pronssista. Sen kupoli on kaareva ja sen katossa on pronssikoristeita. Se on ympäröity puutarhalla, joka lisää sen viimeisteltyä ulkonäköä.
Galleria

Secessionin kupoli.
Gustav Klimtin galleria.
Secession vuonna 1913.
Salute (Little Mixin albumi)

| Salute Little Mix |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä–syyskuu 2013
 Julkaistu: 8. marraskuuta 2013
 Tuottaja(t): TMS, Future Cut, Fred Ball, MNEK, Nathan Duvall, Biffco
 Tyylilaji: R&B, pop
 Kesto: 43.08
 Levy-yhtiö: Syco, Columbia
Little Mixin muut julkaisut
| DNA 2012 | Salute 2013 | Get Weird 2015 |
Singlet albumilta Salute
 ”Move” Julkaistu: 3. marraskuuta 2013  ”Little Me” Julkaistu: 30. joulukuuta 2013  ”Salute” Julkaistu: 2. toukokuuta 2014
Salute on Little Mixin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 8. marraskuuta 2013. Levy sisältää muun muassa hitit "Move" ja "Salute".