stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elias Anttila

Arvo Elias Anttila (11. huhtikuuta 1915 Kojonmaa, Loimaa – 27. heinäkuuta 1996 Loimaa) oli suomalainen itseoppinut kuvanveistäjä.
Onkipoika (pronssi, 1962), Loimaa.
Rukoileva enkeli, Loimaan Kaupunginhautausmaa.
Kojonmaan Anttilan torpassa syntyneen Elias Anttilan vanhemmat olivat Juho Kustaa Myllymäki ja Iida Pauliina o.s. Suvitie. Perhe otti sukunimekseen Anttila torppansa mukaan. Elias oli 9-lapsisen perheen nuorin. Hänen äitinsä kuoli 1918 espanjantautiin. Elias oppi lukemaan jo kotona ja harrasti muun muassa savipatsaiden muotoilua. Hän ei lahjoistaan huolimatta päässyt jatkamaan opintojaan oppikoulussa tai taidealan oppilaitoksissa.
Elias Anttila oli aluksi työssä kotitilallaan ja toimi sitten ankkurintekijänä Ferrarian tehtailla. Pääosan elämästään yli 30 vuotta hän oli öljy-yhtiö Shellin palveluksessa Loimaalla alkaen vuodesta 1937. Sotavuosina Anttila oli komennettuna Rovaniemellä Shellin huoltoasemalla ja hän loukkasi täällä selkänsä onnettomuudessa niin pahoin että joutui pitämään siitä lähtien hankalia tukiliivejä.
Anttila käytti realistisissa näköisveistoksissaan aiheina usein eläimiä kuten ilvestä, metsoa ja karhua. Hän sai 1960-luvulla oman ateljeen Loimaalla sijaitsevan omakotitalonsa ulkorakennukseen. Anttila teki muistomerkkejä tilaustyönä pääasiassa Loimaan seudulle mutta myös muualle Suomeen. Hän teki myös mitaleja ja harrasti runonlausuntaa. Anttila itse piti päätyönään pronssiveistosta Onkipoika, joka oli ensimmäinen Loimaalle hankittu varsinainen julkinen taideteos. Se paljastettiin 5. heinäkuuta 1962.
Anttila oli 1948 perustetun Loimaan taiteenystävien perustajajäseniä ja Loimaan Taideseuran kunniajäsen.
Teoksia

Onkipoika: pronssipatsas. Vesikosken Sähkölaitos, Loimaa 1962, nykyisin Loimaan Kaupunginkirkon puistossa.
Kisailevat karhunpennut eli Voimalinja. Vesikosken Sähkölaitos, Loimaa
Loimaan Karhu.
Loimaan Ilves. Loimaan kaupungintalo 1973
Väinö Kolkkalan pronssipatsas. Hirvikosken kirjasto
Unohdettujen vainajien muistomerkki, toiselta nimeltään Rukoileva enkeli. Loimaan hautausmaa
Entisen kaupunginkirkon muistolaatta. Loimaan keskuspuisto
Mannerheim-ristin ritari Viljo Laakson hautamuistomerkki. Renko
Curling nuorten talviolympialaisissa 2016 − sekajoukkuekilpailu

| Curling nuorten talviolympialaisissa 2016 − sekajoukkuekilpailu  |
| --- | --- |

Kisapaikka:  Kristins Hall, Norja
Kilpailupäivä(t):  12. – 21. helmikuuta 2016
Kilpailijoita:  64
Joukkueita:  16
Mitalistit
–  Kultaa:   Fay / Tardi / Burgess / Middleton Kanada (CAN)
–  Hopeaa:   Violette / Farrell / Richardson / Flannery Yhdysvallat (USA)
–  Pronssia:   Witschonke / Lochmann / Engler / Hösli Sveitsi (SUI)
| Curling nuorten olympialaisissa 2016   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sekajoukkueet | Sekajoukkueet | Sekajoukkueet |  |  |  |
| Sekaparit | Sekaparit | Sekaparit |  |  |  |
Curling nuorten talviolympialaisissa 2016 − sekajoukkuekilpailu sisältää kaksi lohkoa ja yhteensä 16 joukkuetta.
Joukkueet > Lohko A

|  Kiina |  Italia |  Japani |  Uusi-Seelanti |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kapteeni: Du Hongrui  Zhao Ruiyi  Zhang Wenxin  Han Yu  |  Kapteeni: Luca Rizzolli  Stefania Constantini  Alberto Zisa  Martina Ghezze  |  Kapteeni: Kota Ito  Yako Matsuzawa  Kosuke Aita  Honoka Sasaki  |  Kapteeni: Matthew Neilson  Holly Thompson  Ben Smith  Courtney Smith  |
|  Venäjä |  Sveitsi |  Turkki |  Yhdysvallat |
|  Kapteeni: Nadezhda Karelina  German Doronin  Sergey Maksimov  Maria Arkhipova  |  Kapteeni: Selina Witschonke  Henwy Lochmann  Laura Engler  Philipp Hösli  |  Kapteeni: Oğuzhan Karakurt  Berivan Polat  Tunç Esenboga  Beyzanur Konuksever  |  Kapteeni: Luc Violette  Cora Farrell  Ben Richardson  Cait Flannery  |
Joukkueet > Lohko B

|  Brasilia |  Kanada |  Tšekki |  Viro |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kapteeni: Victor Santos  Giovanna Barros  Elian Rocha  Raissa Rodrigues  |  Kapteeni: Mary Fay  Tyler Tardi  Karlee Burgess  Sterling Middleton  |  Kapteeni: Pavel Mareš  Kristina Podrábská  Martin Blahovec  Andrea Krupanská  |  Kapteeni: Eiko-Siim Peips  Kristin Laidsalu  Jarl Guštšin  Britta Sillaots  |
|  Iso-Britannia |  Norja |  Etelä-Korea |  Ruotsi |
|  Kapteeni: Ross Whyte  Amy Bryce  Callum Kinnear  Mili Smith  |  Kapteeni: Maia Ramsfjell  Michael Mellemseter  Andreas Hårstad  Eline Mjøen  |  Kapteeni: Hong Yun Jeong  Oh Su Yun  Kim Hogeon  Lee Ji-young  |  Kapteeni: Johan Nygren  Tova Pettersson  Anton Degerfeldt  Jenny Jonasson  |
Alkulohkot > Lohko A

Mikäli pudotuspelipaikasta taistelevat joukkueet ovat tasatilanteessa, pelataan uusintaottelu. Muut sijat ratkaistaan tasatilanteessa keskinäisen ottelun tuloksella ja sen jälkeen Draw Shot Challengen (DSC) mukaan.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Sij. | Maa | Ottelut | Voitot | Tappiot | DSC | Huomautus |
| 1. |  Yhdysvallat | 7 | 6 | 1 | 45,42cm | Eteni pudotuspeleihin |
| 2. |  Sveitsi | 7 | 6 | 1 | 64,22cm | Eteni pudotuspeleihin |
| 3. |  Venäjä | 7 | 6 | 1 | 86,67cm | Eteni pudotuspeleihin |
| 4. |  Turkki | 7 | 3 | 4 | 96,33cm | Uusintaotteluun |
| 4. |  Italia | 7 | 3 | 4 | 54,97cm | Uusintaotteluun |
| 6. |  Kiina | 7 | 2 | 5 | 71,13cm |  |
| 7. |  Uusi-Seelanti | 7 | 1 | 6 | 49,33cm |  |
| 8. |  Japani | 7 | 1 | 6 | 67,08cm |  |
Alkulohkot > Lohko A > Ottelut

1. kierros
2. kierros
3. kierros
4. kierros
5. kierros
6. kierros
7. kierros
Alkulohkot > Lohko B

Mikäli pudotuspelipaikasta taistelevat joukkueet ovat tasatilanteessa, pelataan uusintaottelu. Muut sijat ratkaistaan tasatilanteessa keskinäisen ottelun tuloksella ja sen jälkeen Draw Shot Challengen (DSC) mukaan.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Sij. | Maa | Ottelut | Voitot | Tappiot | DSC | Huomautus |
| 1. |  Kanada | 7 | 7 | 0 | 70,14cm | Eteni pudotuspeleihin |
| 2. |  Iso-Britannia | 7 | 6 | 1 | 37,74cm | Eteni pudotuspeleihin |
| 3. |  Ruotsi | 7 | 5 | 2 | 98,03cm | Eteni pudotuspeleihin |
| 4. |  Norja | 7 | 4 | 3 | 53,11cm | Eteni pudotuspeleihin |
| 5. |  Etelä-Korea | 7 | 3 | 4 | 86,58cm |  |
| 6. |  Tšekki | 7 | 2 | 5 | 73,40cm |  |
| 7. |  Viro | 7 | 1 | 6 | 56,98cm |  |
| 8. |  Brasilia | 7 | 0 | 7 | 153,13cm |  |
Alkulohkot > Lohko B > Ottelut

1. kierros
2. kierros
3. kierros
4. kierros
5. kierros
6. kierros
7. kierros
Pudotuspelit > Uusintaottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kenttä A | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Tulos |
|  Turkki (Karakurt) | 1 | 2 | 0 | 1 | 0 | 0 | 2 | 0 | 6  |
|  Italia (Rizzolli) | 0 | 0 | 3 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 5  |
Pudotuspelit > Pronssiottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kenttä B | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Tulos |
|  Venäjä (Karelina) | 0 | 1 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | X | 3  |
|  Sveitsi (Witschonke) | 3 | 0 | 2 | 1 | 0 | 2 | 3 | X | 11  |
Pudotuspelit > Loppuottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kenttä B | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Tulos |
|  Yhdysvallat (Violette) | 0 | 2 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | X | 4  |
|  Kanada (Fay) | 5 | 0 | 2 | 0 | 2 | 0 | 1 | X | 10  |
Drag Me to Hell

| Drag Me to Hell |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sam Raimi
Käsikirjoittaja:   Sam Raimi  Ivan Raimi 
Tuottaja:   Grant Curtis  Robert G. Tapert 
Säveltäjä:  Christopher Young
Kuvaaja:  Peter Deming
Leikkaaja:  Bob Murawski
Pukusuunnittelija:  Isis Mussenden
Pääosat:   Alison Lohman  Justin Long  Lorna Raver  Dileep Rao 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Ghost House Pictures
Levittäjä:  Universal Studios Budapest Film
Ensi-ilta:   29. toukokuuta 2009 (Yhdysvallat)  12. kesäkuuta 2009 (Suomi) 
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Drag Me to Hell on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Sam Raimi. Hän on tehnyt käsikirjoituksen yhdessä veljensä Ivan Raimin kanssa.
Juoni

Pankkivirkailija Christine (Alison Lohman) ei myönnä asiakkaalle lainaa, minkä takia vanha nainen menettää kotinsa. Kostoksi mustalaisnainen langettaa Christinen ylle kirouksen.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alison Lohman  | … |  Christine Brown   |
|  Justin Long  | … |  Clay Dalton   |
|  Lorna Raver  | … |  rouva Ganush   |
|  Dileep Rao  | … |  Rham Jas   |
|  David Paymer  | … |  herra Jacks   |
|  Adriana Barraza  | … |  Shaun San Dena   |
|  Chelcie Ross  | … |  Leonard Dalton   |
|  Reggie Lee  | … |  Stu Rubin   |
|  Molly Cheek  | … |  Trudy Dalton   |
Vastaanotto

Manu Haapalainen arvioi Annassa, että Drag Me to Hell voisi olla virkistävä vanhanaikainen kauhumoraliteetti, jos se olisi tehty tosissaan. Nyt filmissä on kuitenkin liikaa nuorisohuumoria.
Aiheesta muualla

Drag Me to Hell AllMoviessa. (englanniksi)
Drag Me to Hell Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Box Office Mojo -palvelussa
FEARnet Drag Me to Hellistä
Ernst Fredrik Brander

| Ernst Fredrik Brander> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. tammikuuta 1788 Pori
Kuollut: 26. elokuuta 1860 (72 vuotta) Turku
Ammatti:  juristi, senaattori
Muut tiedot
Koulutus: Turun akatemia
Ernst Fredrik Brander (22. tammikuuta 1788 Pori – 26. elokuuta 1860 Turku) oli suomalainen senaattori ja Vaasan hovioikeuden presidentti.
Branderin vanhemmat olivat Vehmaan kirkkoherra Fredrik Reinhold Brander (1730–1800) ja hänen kolmas puolisonsa Barbro Helena von Willebrand. Hän pääsi ylioppilaaksi 1803 ja suoritti Turun akatemiassa tuomarintutkinnon 1807.
Brander oli Suomen sodan aikana Hämeen läänin jalkaväkirykmentin vt. sotatuomarina. Hän oli sitten hallituskonseljin (senaatin) oikeusosastolla ylimääräisenä kopistina 1810–1811, vakinaisena kopistina 1811–1812, kanslistina 1812–1816 ja protokollasihteerinä 1816–1819. Brander oli Turun hovioikeudessa asessorina 1819–1826 ja hovioikeudenneuvoksena 1826–1836. Brander oli Suomen senaatin oikeusosastolla senaattorina 1836–1841 ja Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1841–1856.
Brander oli naimisissa 1814–1815 Sofia Katarina von Willebrandin (k. 1815) kanssa ja 1817–1857 Fredrika Albertina von Willebrandin (k. 1857) kanssa. Metsänhoitaja Ernst Albert Gustaf Brander (1827-1891) oli Branderin poika toisesta avioliitosta. Valokuvaaja Signe Brander oli Ernst Fredrik Branderin pojantytär.
Ernst Gebendinger

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Basel 1950 | permanto |  |
|  Kultaa | Basel 1950 | hyppy |  |
|  Kultaa | Basel 1950 | joukkuekilpailu |  |
Ernst Gebendinger (10. helmikuuta 1926 Winterthur – 23. toukokuuta 2017 Winterthur) oli sveitsiläinen telinevoimistelija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Gebendinger saavutti Helsingin kesäolympialaisissa 1952 hopeaa joukkuekilpailusta. Henkilökohtaisissa olympiakilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan hevosella 25:nneksi. Baselin koti-MM-kilpailuissa 1950 Gebendinger voitti maailmanmestaruudet permannolla ja hypyssä sekä joukkuekilpailussa.
Gebendinger kuoli synnyinkaupungissaan Winterthurissa 91-vuotiaana 23. toukokuuta 2017.
Elina Pulkkinen

Aino Elina Pulkkinen (o.s. Jääskeläinen, s. 19. toukokuuta 1950 Keitele) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edusti Suonenjoen Vasamaa ja Vesannon Urheilijoita.
Kalevan kisoista Pulkkinen saavutti 3 000 metrin juoksusta hopeaa vuonna 1978 sekä kolme pronssia vuosina 1976, 1977 ja 1979. Sisäratojen SM-kilpailuista hän voitti hopeaa 1 500 metrin juoksusta vuonna 1978 ja 3 000 metrin juoksusta vuonna 1982. Lisäksi Pulkkinen voitti maastojuoksun SM-kilpailuista viiden kilometrin matkalta kultaa vuonna 1978, kaksi hopeaa vuosina 1977 ja 1979 sekä kaksi pronssia vuosina 1976 ja 1981.
Ennätyksikseen Pulkkinen juoksi 1 500 metrillä ajan 4.24,32 vuonna 1977, 3 000 metrillä ajan 9.08,22 vuonna 1978, 5 000 metrillä ajan 16.27,40 vuonna 1983, 10 000 metrillä ajan 34.28,4 vuonna 1987, puolimaratonilla 1.16.37 vuonna 1983 ja maratonilla ajan 2.49.32 vuonna 1984. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1987 jälkeen.
Esaias Groop

Esaias Groop (27. huhtikuuta 1675 Vaasa – 24. huhtikuuta 1726 Oulu) oli suomalainen kruununvouti, pormestari ja valtiopäivämies.
Groopin vanhemmat olivat vaasalainen vaskiseppä Olof Esaiasson Groop (k. 1681) ja Elisabet Kaspersdotter Martzan. Hän kävi pääsi ylioppilaaksi Turussa 1696.
Groop toimi selvityskomissaarina vuodesta 1701 ja Uudenkaarlepyyn kaupunginkirjurina ja raatimiehenä vuodesta 1702. Hän oli samalla kaupungin kassanhoitaja ja vt. pormestari vuodesta 1703 lähtien. Tämän jälkeen Groop oli Oulun pohjoisen kihlakunnan kruununvoutina 1703–1706 ja 1709–1713. Hän pakeni isonvihan aikana sotaa Ruotsiin vuonna 1715. Groop oli sitten Oulun vt. pormestarina vuodesta 1717 ja vakinaisena pormestarina vuodesta 1719. Hän oli Uudenkaarlepyyn ja Oulun edustajana valtiopäivillä 1719 ja 1720.
Esaias Groop oli naimisissa vuodesta 1704 Maria Margareta von Streitbachin (k. 1749) kanssa tämän ensimmäisessä avioliitossa.
Eric Johan von Fieandt

Erik Johan von Fieandt (1. maaliskuuta 1762 Kuopio – 16. elokuuta 1810 Tukholma) oli Ruotsin vallan aikainen suomalainen upseeri ja varamaaherra.
Von Fieandtin vanhemmat olivat vänrikki Johan Henrik von Fieandt ja Kristina Elisabet Bure. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1798 Katarina Charlotta Duncan. Von Fieandt tuli ylioppilaaksi 1776 Turussa ja aloitti sotilasuran Savon kevyessä jalkaväkirykmentissä 1776. Korpraali hänestä tuli 1777, varusmestari 1778, vänrikki 1779 ja luutnantti 1785. Hän siirtyi Karjalan jääkäriosastoon ja yleni kapteeniksi 1788, armeijanmajuriksi 1789, majuriksi 1791, everstiluutnantiksi 1795 ja lopulta armeijaneverstiksi ja Karjalan jääkäriosaston päälliköksi 1803. Von Fieandt toimi Savon ja Karjalan läänin virkaa tekevänä maaherrana vuonna 1803. Hän erosi sotaväestä 1805.
Erik Johan von Fieandtin ja Katarina Charlotta Duncanin poika oli kenraalimajuri Erik Gustav von Fieandt.
Eric Johnson

Eric Johnson voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin:
Eric Johnson (s. 1954), yhdysvaltalainen kitaristi
Eric Johnson (1897–1978), brittiläinen poliitikko
Eric Johnson (s. 1979), kanadalainen näyttelijä
Eric Johnson (s. 1976), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, sisempi laitahyökkääjä
Eric Johnson (s. 1998), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, puolustuksen linjapelaaja
Eric Vale (s. 1974), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka on käyttänyt myös nimeä Eric Johnson.
Duke (albumi)

| Duke Genesis |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : loka–marraskuu 1979
 Julkaistu: 28. maaliskuuta 1980
 Tuottaja(t): David Hentschel & Genesis
 Tyylilaji: pop rock, progressiivinen rock
 Kesto: 55.06
 Levy-yhtiö: Charisma, Virgin, Atlantic
Listasijoitukset
  1.  11.  14.
Genesiksen muut julkaisut
| ...And Then There Were Three... 1978 | Duke 1980 | Abacab 1981 |
Singlet albumilta Duke
 ”Turn It on Again” Julkaistu: 8. maaliskuuta 1980  ”Duchess” Julkaistu: 9. toukokuuta 1980  ”Misunderstanding” Julkaistu: 10. toukokuuta 1980
Duke on brittiläisen rock-yhtye Genesiksen yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 28. maaliskuuta 1980 levymerkillä Charisma Records.
Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Britannian albumilistan ykköseksi. Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 14 ja pysyi listalla yhteensä yhdeksän viikkoa. Albumilta julkaistiin kolme singleä: "Turn It on Again" (UK#8), "Duchess" (UK#46) ja "Misunderstanding" (US#14).
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltäneet ja sanoittaneet Tony Banks, Phil Collins ja Mike Rutherford, ellei toisin mainittu.
Behind the Lines – 5.31
Duchess – 6.26
Guide Vocal – 1.35 (säv. Banks)
Man of Our Times – 5.34 (säv. Rutherford)
Misunderstanding – 3.13 (säv. Collins)
Heathaze – 4.59 (säv. Banks)
Turn It on Again – 3.50
Alone Tonight – 3.56 (säv. Rutherford)
Cul-de-sac – 5.05 (säv. Banks)
Please Don’t Ask – 4.01 (säv. Collins)
Duke’s Travels – 8.40
Duke’s End – 2.08
Kappaleet > B-puolet

Open Door – 3.56 (säv. Rutherford)
Evidence of Autumn – 4.58 (säv. Banks)
Kokoonpano

Phil Collins – lyömäsoittimet, rummut, laulu, rumpukone
Tony Banks – kosketinsoittimet, taustalaulu, 12-kielinen kitara
Mike Rutherford – bassot, kitarat, taustalaulu
David Hentschel – taustalaulu
Arvostelut

Allmusic:
Elina Risto

Elina Risto (s. 17. syyskuuta 1978) on aktiiviuransa jo lopettanut suomalainen kilpakävelijä. Hän edusti vuodesta 1997 lähtien Oulun Pyrintöä ja hänen valmentajanaan toimi koko hänen uransa ajan Pentti Pirjetä. Kalevan kisoista Risto saavutti 10 kilometrin kävelyssä hopeaa vuonna 1999 sekä pronssia vuonna 1998. Lisäksi hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuista 3 000 metrin kävelyssä kolme perättäistä kultaa vuosina 1997, 1998 ja 1999. Virallisissa kilpailuissa Risto ei ole esiintynyt vuoden 2001 jälkeen.
Elinan surma

Elinan surma, Joseph Alanen, 1916
Elinan surma (myös Elinan surmaruno tai Elinan surmavirsi) on tunnettu 1400- tai 1500-luvulta peräisin oleva kalevalamittainen suomalainen balladi. Se sijoittuu Vesilahteen Laukon kartanoon ja sivuaa Kurki-sukua. Runon alkuperäinen luoja lienee ollut varsin oppinut ja tuntenut mm. eurooppalaista balladiperinnettä.
Joidenkin mielestä näin mutkikas balladi ei ole voinut säilyä satoja vuosia suullisena perinteenä, vaan siihen on vaadittu kirjallista muistiinmerkintää. Varhaisimmat löydetyt kirjalliset lähteet ovat kuitenkin vasta 1700-luvulta. Elias Lönnrot toimi 1800-luvun alussa Laukon kartanossa kotiopettajana ja kokosi runon Vesilahdesta keräämistään suullisista toisinnoista ja 1700-luvulla tehdyistä kirjallisista muistiinmerkinnöistä. Se julkaistiin Kantelettaressa 1840. Runosta on tehty useita näytelmäsovituksia, oopperoita ja elokuva.
Runon kulku

Laukon herra Klaus Kurki tulee sadan ratsumiehen kanssa Elina-neidon kotitalolle ostamaan itselleen piikaa ja iskee silmänsä Elinaan. Elina suostuu ottamaan kihlat, kun Klaus vakuuttaa, ettei tämä joudu töihin, vaan työt tekee emäntäpiika Kirsti, joka mainitaan Laukon entiseksi emännäksi.
Kirsti ei tahdo Elinan palvelijaksi ja väittää Klausille Elinan pettäneen tätä renki Uolevin kanssa. Klaus pyytää todisteita ja Kirsti ehdottaa tätä piiloutumaan lähitienoille ollen muka pitkällä matkalla pohjoisessa. Klausin ollessa poissa Kirsti kiusaa Elinaa monin tavoin ja lopulta onnistuu houkuttelemaan Uolevin Elinan kanssa samaan pirttiin, johon heidät lukitsee.
Asiasta kuullut Klaus palaa raivoissaan ja sytyttää mökin tuleen. Elina kurkottaa kätensä ulos mökistä, jolloin Klaus sivaltaa miekalla vihkisormussormen poikki. Elina vetoaa siihen, että Klaus säästäisi vastasyntyneen poikansa, mutta Klaus sanoo lapsen olevan Uolevin. Elina tahtoo nähdä äitinsä, jonka Uoti hakeekin paikalle vakuutellen, että Elina on turvassa. Myös äiti anelee, että Klaus armahtaisi Elinan, mutta Kirsti kehottaa heittämään liekkeihin tervaa ja ruutia, jotta mökki palaisi paremmin. Elina ja äiti vaihtavat muutaman sanan ennen kuin tuli nielaisee Elinan.
Kuluu muutamia viikkoja, ja kartanon lehmät ja hevoset kuolevat. Klaus itkee, ja paikalle tulee vanhan miehen hahmossa Jeesus, jolle Klaus sanoo polttaneensa puolisonsa ja poikansa. Jeesus ilmoittaa Klausin ja Kirstin joutuvan helvettiin, mutta Elinan, tämän pojan ja Uolevin olevan taivaassa. Klaus hukuttautuu, ajaen rekensä jäiseen järveen Kirsti perässään.
Todellisuuspohja

Kuvattujen tapahtumien mahdollista vastinetta todellisessa historiassa on pohdittu pitkään. Niitä tuskin on tapahtunut ainakaan 1400–1500-lukujen vaihteessa eläneelle Ylisen Satakunnan tuomarille ja piispa Arvid Kurjen isälle Klaus Kurjelle. Historioitsijat, etenkin Väinö Voionmaa, ovat esittäneet, että päähenkilö olisi oikeasti ollut Klaus Kurjen äidinisä Klaus Lydekenpoika Djäkn, mutta tämäkin teoria on hatara.kenen mukaan?
Kansanrunoustutkijat ovat huomauttaneet, että tarina morsiamen polttamisesta on yleiseurooppalainen kiertotarina. Tanskalainen balladi ”Lave Stisøn og Fru Eline” muistuttaa Heikki Ojansuun mukaan paljolti Elinan surmavirttä ja on tätä vanhempi.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Elinan surman toisinto Kantelettaresta
Elinan surmarunon taustaa
Elinan surma, Kanteletar
Elias Ashmole

| Elias Ashmole |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. toukokuuta 1617 Lichfield, Englanti
Kuollut: 18. toukokuuta 1692 (74 vuotta) Lontoo
Koulutus ja ura
   
Elias Ashmole (23. toukokuuta 1617 Lichfield, Englanti – 18. toukokuuta 1692 Lontoo) oli englantilainen virkamies, historioitsija, antiikkiesineiden tuntija ja okkultisti. Hän oli Oxfordin yliopiston Ashmolean Museumin perustaja.
Elämä ja ura

Ashmole oli satulantekijän poika. Vuonna 1638 hänestä tuli asianajaja, ja vuonna 1644 hänet nimitettiin valmisteverotuksen komissaariksi. Englannin sisällissotaa edeltävinä vuosina Lontoossa toiminut Ashmole muutti sodan puhjettua Oxfordiin, jossa hän sai lisää merkittäviä virkoja vahvan kuningasmielisyytensä vuoksi. Avioliiton myötä hän pääsi varakkaaseen asemaan, jonka ansiosta hän pystyi Lontooseen palattuaan omistamaan aikaa suosikkitutkimuksilleen astrologiaan, kemiaan, botaniikkaan, alkemiaan, heprean kieleen, heraldiikkaan ja antiikkiesineisiin liittyen. Hän oli myös yksi varhaisimmista tunnetuista vapaamuurareista. Ashmole oli hovin suosiossa. Hänestä tehtiin peräkkäin Windsorin heraldikko, valmisteverotuksen komissaari, tilintarkastaja ja pääkirjanpitäjä, ja hän toimi samaan aikaan Surinamen komissaarina ja kuningashuoneen tilintarkastajana.
Vuonna 1652 hän julkaisi teoksen Theatrum Chemicum, joka on kokoelma muinaisia alkemiaa käsitteleviä tutkielmia, ja vuonna 1672 teoksen Institutions, Laws and Ceremonies of the Order of the Garter Sukkanauharitarikunnasta. Viisi vuotta myöhemmin hän lahjoitti kokoelmansa ja myöhemmin kirjastonsa Oxfordin yliopistolle, joista muodostettiin Ashmolean Museum, maan ensimmäinen julkinen museo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elias Ashmole Wikimedia Commonsissa
Elina Rönnlund

| Elina Rönnlund> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Elina Ida Maria Rönnlund
Syntynyt: 14. lokakuuta 1996 (ikä 27) Uumaja, Ruotsi
Uran tiedot
Seura:   IFK Umeå
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2018-
 Tietolaatikko päivitetty 20. elokuuta 2020 
Elina Ida Maria Rönnlund (s. 14. lokakuuta 1996 Uumaja) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka edustaa uumajalaista IFK Umeåta.
Rönnlundilla on suomalaisia sukujuuria. Rönnlundin isoäiti on Suomussalmelta sotalapsena Ruotsiin muuttanut Toini Gustafsson. Gustafsson hiihti itsekin Ruotsin lipun alla kaksi olympiakultaa -ja hopeaa. Rönnlund ei itse puhu suomea eikä hänellä ole Suomeen minkäänlaisia yhteyksiä.
El Gouna

El Gouna on egyptiläinen turistikeskus, jonka omistaa Samih Sawiris. Se sijaitsee Egyptin itäosassa, Punaisenmeren länsirannalla, noin 20 kilometrin päässä Hurghadasta pohjoiseen.
El Gounan historia

Orascom Hotels and Development aloitti El Gounan rakentamisen turistikeskukseksi vuonna 1989. Monet vaikuttavat eurooppalaiset ja amerikkalaiset arkitehdit suunnittelivat El Gounaan perinteisiä egyptiläisiä maaseututaloja. Myös El Gounan koko alue rakennettiin tekolaguunien ympärille. Vuonna 1992 El Gouna avattiin ja siitä tuli nopeasti suosittu lomakohde. El Gounaa rakennetaan yhä edelleen suuremmaksi lomakyläksi.