stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
USS Annapolis (SSN-760)

| USS Annapolis |
| --- | --- |
 USS Annapolis
Aluksen vaiheet
Rakentaja:  General Dynamics Electric Boat, Groton, Connecticut
Kölinlasku:  15. kesäkuuta 1988
Laskettu vesille:  18. toukokuuta 1991
Palveluskäyttöön:  11. huhtikuuta 1992
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 000 t (pinnalla) 6 927 t (sukelluksissa)
Pituus:  110,34 m
Leveys:  10,06 m
Syväys:  9,75 m
Koneteho:  1 x S6G-painevesireaktori
Nopeus:  pinnalla: 25 solmua (46 km/h) sukelluksissa: 30 solmua (56 km/h)
Miehistöä:  12 upseeria ja 98 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  4 × 533 mm Mk67 torpedoputkea 12 × Mk36 VLS -siiloa Tomahawk-risteilyohjusten laukaisemiseksi
USS Annapolis (runkonumero SSN-760) on Yhdysvaltain laivaston Los Angeles -luokan ydinsukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 21. maaliskuuta 1986 General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 15. kesäkuuta 1988. Se laskettiin vesille 18. toukokuuta 1991 kumminaan rouva Myrna F. Kauderer ja liitettiin laivastoon 11. huhtikuuta 1992.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus määrättiin Grotonin laivastotukikohtaan Connecticutiin.
Grotonista alus lähti 3. tammikuuta 2012 suunnitellulle partiomatkalle. Alus saapui 6. kesäkuuta Soudanlahteen Kreetalla, jossa se viipyi viikon. Alus palasi 27. kesäkuuta New Londonin sukellusvenetukikohtaan oltuaan lähes puoli vuotta merellä. Se vieraili matkan aikana Toulonissa Ranskassa, Manamassa Bahrainissa ja Jebel Alissa Arabiemiraateissa.
John A. Gearthart luovutti 12. heinäkuuta sukellusveneen kannella pidetyssä tilaisuudessa aluksen päällikkyyden Chester T. Parksille. Annapolis palasi 18. kesäkuuta 2013 kotisatamaansa oltuaan telakalla huollettavana.
Alus kiinnittyi 22. tammikuuta 2022 Point Loman laivastotukikohdan November laituriin oltuaan neljä vuorokautta SOCALin operaatioalueella. Se lähti 31. tammikuuta merelle ja pysähtyi 13. helmikuuta Lahainan edustalla Mauin rannikolla. Alus vaihtoi 14.-19. helmikuuta miehistöä Pearl Harborissa, missä se oli myös laiturissa 25. helmikuuta  - 3. maaliskuuta. Alus saapui 11. maaliskuuta Southeast Alaska Acoustic Measurement Facilityyn (SEAFAC) akustisia mittauksia varten.
Alus kiinnittyi 28. maaliskuuta uuden kotisatamansa Guamin Romeo laiturin paikkaan 2. Huhtikuussa alus lähti Apra Harborista rutiinimatkalle. Se kiinnittyi 21. huhtikuuta hetkeksi Guamissa palaten uudelleen 25. huhtikuuta. Alus lähti 5. toukokuuta merelle. Alus käväisi 13. toukokuuta Okinawalla täydentämässä varastojaan ja uudelleen 16. toukokuuta. Oltuaan kolme kuukautta partiomatkalla alus palasi kotisatamaan, mistä se lähti 8. elokuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Annapolis (SSN-760) Wikimedia Commonsissa
Valeraldehydi

| Valeraldehydi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  110-62-3
PubChem CID:  8063
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C5H10O
Moolimassa:  86,1 g/mol
Ulkomuoto:  neste
Sulamispiste:  –91 °C (182 K)
Kiehumispiste:  103 °C (376 K)
Tiheys:  0,8095 g/cm3
Liukoisuus veteen:  veteen 1,4 g/100 ml
Valeraldehydi on orgaaninen yhdiste (aldehydi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on voimakkaan pistävä haju. Sen kemiallinen kaava on C5H10O ja rakennekaava CH3(CH2)3CHO. Valeraldehydista käytetään myös nimityksiä n-pentanaali, pentanaali, amyylialdehydi, butyyliformaali ja valeryylialdehydi.
Valeraldehydin moolimassa on 86,1 g/mol, sulamispiste –91 °C, kiehumispiste 103 °C, tiheys 0,8095 g/cm3, liukoisuus veteen 20 °C lämpötilassa 1,4 g/100 ml, hajukynnys 0,028 ppm, leimahduspiste 12 °C o.c., itsesyttymislämpötila 222 °C ja CAS-numero 110-62-3.
Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus aineelle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä.
Valmistus ja käyttö

Valeraldehydiä valmistetaan hydroformylointireaktiolla buteenista. Sivutuotteena muodostuu 2-metyylibutanaalia ja tuotteiden suhde riippuu reaktio-olosuhteista. Valeraldehydiä käytetään muun muassa pentanolin ja pentaanihapon valmistuksessa.
Aiheesta muualla

Valeraldehydin kansainvälinen kemikaalikortti
Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): Valeraldehydi (Arkistoitu – Internet Archive)
PubChem: Valeraldehyde (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Pentanal (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Pentanal (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Valeraldehyde (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound - 5Ald (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - 5Ald (englanniksi)
Vårfrukyrkan

Vårfrukyrkan (suom. meidän rouvamme kirkko) on useiden Ruotsissa sijaitsevien Neitsyt Marialle pyhitettyjen kirkkorakennusten nimi:
Vårfrukyrkan, kirkko Enköpingissä
Vårfrukyrkan, kirkko Uppsalassa
Vårfrukyrkan, kirkko Skänningessä
Vårfrukyrkan, kirkko Göteborgissa
Vårfrukyrkan, kirkko Tukholmassa
Vaarallinen kaunotar

| Vaarallinen kaunotar> She Done Him Wrong |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lowell Sherman
Käsikirjoittaja:  Harvey F. Thew John Bright
Perustuu:  Mae Westin näytelmään Diamond Lil
Tuottaja:  William LeBaron
Säveltäjä:  John Leipold (kreditoimaton)
Kuvaaja:  Charles Lang
Leikkaaja:  Alexander Hall
Tuotantosuunnittelija:  Robert Usher
Pukusuunnittelija:  Edith Head
Pääosat:  Mae West Cary Grant Owen Moore Gilbert Roland
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  1933
Kesto:  66 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaarallinen kaunotar (engl. She Done Him Wrong) on Lowell Shermanin ohjaama elokuva vuodelta 1933. Se perustuu pääosanäyttelijän Mae Westin omaan Broadway-näytelmään Diamond Lil. Miespääosassa on Cary Grant. Elokuva valittiin 1996 Yhdysvaltojen Kongressin kirjaston National Film Registryyn.
Elokuva oli parhaan elokuvan Oscar-ehdokkaana. Elokuva vaikutti osaltaan siihen, että elokuva-alalla alettiin valvoa Haysin ohjeiston noudattamista..
Juoni

1890-luvun New Yorkiin sijoittuvassa tarinassa Lady Lou on laulajana epämääräisen miesystävänsä Gus Jordanin baarissa. Lady Louta tavoitteleva yhtä epämääräinen Dan Flynn yrittää paljastaa Loulle Jordanin rötökset. Lähistöllä työskentelee Pelastusarmeijaa muistuttavan yhteisön kapteenin Cummingsin valepuvussa liittovaltion agentti, joka selvittelee baarin rikollisia puuhia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Mae West  | … |  Lady Lou   |
|  Cary Grant  | … |  kapteeni Cummings   |
|  Owen Moore  | … |  Chick Clark   |
|  Gilbert Roland  | … |  Sergei Stanieff   |
|  Noah Beery  | … |  Gus Jordan   |
|  David Landau  | … |  Dan Flynn   |
|  Rafaela Ottiano  | … |  Russian Rita   |
|  Dewey Robinson  | … |  Spider Kane   |
|  Rochelle Hudson  | … |  Sally   |
|  Tammany Young  | … |  Chuck Connors   |
|  Fuzzy Knight  | … |  Ragtime Kelly   |
|  Grace La Rue  | … |  Frances Kelly   |
|  Robert Homans  | … |  Doheney   |
|  Louise Beavers  | … |  Pearl (Loun apulainen)   |
Tuotanto ja julkaisu

Elokuva tehtiin nopeasti, kolmessa viikossa. Se oli parhaan elokuvan Oscar-ehdokkaana.
Arviot

Helsingin Sanomien Timo Peltosen mukaan jälki on nopean työtahdin mukainen, mutta myös aika on jättänyt jälkensä, sillä käsitys huumorista, seksikkyydestä ja elokuvan rakenteesta on nykyisin toisenlainen. Silti elokuva muistetaan, Cary Grantin ja Mae Westin ansiosta. Kriitikko Arto Pajukallion mukaan elokuva on kankeahko.
Aiheesta muualla

Vaarallinen kaunotar. Yle.fi 23.5.2014.
Elokuva Internet Archivessa . (englanniksi)
Varásova

Varásova-vuori.
| --- | --- |
Sijainti:  Aitolia-Akarnania, Länsi-Kreikka, Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  917 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Varásova (kreik. Βαράσοβα) on vuori läntisessä Keski-Kreikassa. Sen korkeus on 917 metriä.
Vuori sijaitsee Aitolia-Akarnanian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella, noin 14 kilometriä itään Mesolóngista ja noin 21 kilometriä länteen Náfpaktoksesta. Vuori on pääasiassa kalkkikiveä. Varásova on tunnettu ”Aitolian Pyhänä vuorena”, koska siellä on ollut lukuisia erakkomunkkien luolia.
Varásova antiikin Kalydonista nähtynä.
Varásovaa Kryonérissä.
Varásova Patraksesta nähtynä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Varásova Wikimedia Commonsissa
Viulukonsertto nro 3 (Bruch)

Max Bruch sävelsi kolmannen viulukonserttonsa d-mollissa (op. 58) vuosina 1890–1891. Siinä missä ensimmäinen konsertto on vakiinnuttanut asemansa ohjelmistossa ja toista esitetään satunnaisesti, ei kolmatta soiteta lähes koskaan. Suosion puutteesta huolimatta sekä säveltäjä itse että Joseph Joachim, jolle teos omistettiin, ihailivat konserttoa. Alun perin Bruch sävelsi vain yhden osan, Allegron (1. osa), mutta Joachim sai hänet laajentamaan teoksen kolmiosaiseksi.
Osat

Allegro energico
Adagio
Finale. Allegro molto
Aiheesta muualla

Nuotteja (englanniksi)
Viherharakka

| Viherharakka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varikset Corvidae
Suku::  Viherharakat Cissa
Laji::  chinensis
Kaksiosainen nimi
 Cissa chinensis  Boddaert (1783) 
Katso myös
   Viherharakka Wikispeciesissä   Viherharakka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viherharakka (Cissa chinensis) on varisten heimoon ja viherharakoiden sukuun kuuluva lintulaji.
Koko ja ulkonäkö

Viherharakka on nimensä mukaisesti suurimmaksi osaksi vihreä. Siivet ovat punaruskeat, päässä on tumma raita. Nokka, jalat ja silmänympärys ovat punaiset. Viherharakka kasvaa 37–39 senttimetrin pituiseksi ja noin 120 gramman painoiseksi.
Elinympäristö ja levinneisyys

Viherharakka elää Aasiassa. Sitä tavataan Intian, Kiinan, Malesian, Borneon ja Sumatran alueella. Se elää metsissä, ja rakentaa pesänsä useimmiten bambuihin, puihin tai köynnösten sekaan.
Elintavat

Viherharakka etsii ravintoa niin maasta kuin puistakin. Se syö hyönteisiä, pieniä matelijoita, lintujen poikasia ja munia, marjoja ja hedelmiä.
Pesintäaikana viherharakat pysyttelevät piilossa. Naaras munii 3–7 munaa tammi- ja huhtikuun välisenä aikana.
Viareggio-palkinto

Viareggio-palkinto (Premio Viareggio) on merkittävimpiä italialaisia kirjallisuuspalkintoja. Palkinto on perustettu 1929, ja se jaetaan vuosittain useassa sarjassa: romaani, essee, runo ja esikoisteos. Lisäksi on olemassa ulkomaiselle kirjailijalle myönnettävä Viareggio Versilio International Prize. Palkinto on nimetty italialaisen kaupungin Viareggion mukaan, ja se on perustettu kilpailijaksi Milanossa myönnettävälle kirjallisuuspalkinnolle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viareggio-palkinto Wikimedia Commonsissa
William Titt

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | joukkuekilpailu |  |
William Stephen Titt (LeBeau; 8. helmikuuta 1881 Cork – 5. huhtikuuta 1956 Cardiff) oli irlantilaissyntyinen, Yhdistynyttä kuningaskuntaa edustanut voimistelija ja olympiamitalisti. Hän oli vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa mukana saamassa pronssia joukkuevoimistelussa. Lisäksi hän osallistui Lontoon kesäolympialaisiin 1908 ja kuului siellä kahdeksanneksi sijoittuneeseen joukkueeseen.
Viasat History

| Viasat History |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  lokakuussa 2004
Omistaja:  Viaplay Group
Maa:   Suomi  Ruotsi  Norja  Tanska
Rinnakkaiskanava(t):  Viasat Explore Viasat Nature
Kotisivu:  www.history.viasat.se
Saatavuus
Antenniverkko
Antero:  
Satelliitti
Allente:   Kanava 18 (HD)
Kaapeliverkko
DNA:   Kanava 76 (HD)
Elisa:   Kanava 246 (HD)
Telia:   Kanava 178 (HD)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viasat History on Viaplay Groupin omistama maksullinen tv-kanava, joka esittää historiaohjelmia ja kulttuuridokumentteja. Viasat aloitti kanavan uusien ohjelmien suomenkielisen tekstityksen 1. syyskuuta 2007. Kanavan lähetysaika on joka päivä aamuseitsemästä keskiyöhön saakka. Viasat History näkyy myös Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa.
Aiheesta muualla

Viasat Historyn kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Viasat Historyn kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (norjaksi)
Viasat Historyn kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
Viareggio

| Viareggio (Comune di Viareggio) |
| --- | --- |

 vaakuna
 Viareggio
 Koordinaatit: 43°52′N, 10°14′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Toscana
Maakunta:  Lucca
Hallinto:  
 – pormestari:  Luca Lunardini
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  32,42 km²
Korkeus:  0–6 m
Väkiluku (31.12.2015):  62 467
 – Väestötiheys:  1 927 as./km²
Postinumero:  55049, 55048
Suuntanumero(t):  0584
 
 http://comune.viareggio.lu.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viareggio on kaupunki Tyrrhenanmeren rannalla Toscanassa Italiassa. Kaupungissa on runsaat 60 000 asukasta.
Se on Italian Rivieran eteläisin lomanviettopaikka ja Livornon jälkeen Toscanan toiseksi suurin rantakaupunki. Viareggion kävelykatu Passeggiata a mare on täynnä jugendtyylin taloja, kauppoja, kahviloita ja kalaravintoloita. Viareggio oli lomakohteena muodikkaimmillaan 1920-luvulla. Se tunnetaan karnevaaleistaan ja Mardi Gras -festivaaleista. Alkuaan Viareggio oli Luccan satama.
Viareggio on tullut tunnetuksi monista luksusjahteja valmistavista veneveistämöistään, kuten Euroyacht ja Benetti.
Viareggioon kuuluu Torre del Lago Puccinin taajama, joka on tunnettu Festival Puccini -tapahtumasta.
Viareggion satama karnevaalien aikaan.
Kävelykatu Viareggiossa.
Kanava.
Viareggio mereltä nähtynä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viareggio Wikimedia Commonsissa
Luccan maakunta
Altopascio | Bagni di Lucca | Barga | Borgo a Mozzano | Camaiore | Camporgiano | Capannori | Careggine | Castelnuovo di Garfagnana | Castiglione di Garfagnana | Coreglia Antelminelli | Fabbriche di Vergemoli | Forte dei Marmi | Fosciandora | Gallicano | Lucca | Massarosa | Minucciano | Molazzana | Montecarlo | Pescaglia | Piazza al Serchio | Pietrasanta | Pieve Fosciana | Porcari | San Romano in Garfagnana | Seravezza | Sillano Giuncugnano | Stazzema | Vagli Sotto | Viareggio | Villa Basilica | Villa Collemandina
XYY-oireyhtymä

XYY-oireyhtymä on oireyhtymä, jossa miehellä on ylimääräinen Y-kromosomi. Hänen sukupuolikromosomistonsa on siis XYY (karyotyyppi 47,XYY), kun se normaalilla miehellä on XY (46,XY).
Ylimääräinen Y-kromosomi on noin yhdellä pojalla tuhannesta, ja Suomessa XYY-poikia syntyy vuosittain arviolta kolmekymmentä. XYY-pojat kasvavat yleensä hiukan odotettua pitemmiksi. Murrosiän alku viivästyy noin puolella vuodella, mutta murrosiän kehitys on normaali ja myös hedelmällisyys on normaali. XYY-pojista ei kasva mitenkään muita poikia miehekkäämpiä. XYY-pojilla voi esiintyä lieviä oppimisen ja persoonallisuuden poikkeavuuksia. Useimmilla ylimääräinen kromosomi ei kuitenkaan aiheuta juuri mitään oireita, ja suurin osa heistä jääkin siksi diagnosoimatta.
XYY-oireyhtymän aiheuttaa häiriö solunjakautumisessa sukusolumuodostuksen aikana. Tällöin munasolun hedelmöittääkin YY-sukusolu. Joskus häiriö syntyy vasta hedelmöittymisen jälkeen, jolloin pojalla on ylimääräinen Y-kromosomi vain osassa soluistaan. Häiriön perimmäistä syytä ei tiedetä. Se ei ole perinnöllinen.
Victor Öhling Norberg

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Victor Öhling Norberg |  Victor Öhling Norberg |  Victor Öhling Norberg |  |
Maa:  Ruotsi
Miesten freestylehiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sierra Nevada 2017 | skicross |  |
|  Pronssia | Kreischberg 2015 | skicross |  |
Pål Victor Öhling Norberg (s. 22. toukokuuta 1990 Tännäs) on ruotsalainen freestylehiihtäjä, joka kilpailee skicrossissa. Öhling Norberg on 183 senttimetriä pitkä, painaa 88 kilogrammaa ja edustaa Funäsdalens SLK:ta.
Arvokilpailut

Öhling Norberg kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa, jossa hän oli skicrossin yhdeksäs. MM-kilpailuihin hän on osallistunut kahdesti vuosina 2013, 2015, parhaana saavutuksenaan pronssi vuoden 2015 MM-kilpailuista Kreischbergistä.
Maailmancup

Maailmancupissa Öhling Norberg on kilpaillut vuodesta 2010 lähtien. Hän on saavuttanut seitsemän osakilpailuvoittoa ja 17 palkintosijaa. Öhling Norberg voitti skicrossin maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 2013–2014, sijoittui toiseksi 2014–2015 ja kolmanneksi 2012–2013.
Viasat Explore

| Viasat Explore |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  6. tammikuuta 2002
Omistaja:  Viaplay Group
Näkyvyysalue:   Suomi  Ruotsi   Norja   Tanska   Viro   Latvia   Liettua   Unkari   Romania
Kotisivu:  Norjan sivut Ruotsin sivut Tanskan sivut
Saatavuus
UPC Direct:  
Focus Sat:  
Allente:   Kanava 17 (HD)
Kaapeliverkko
Com Hem:  
TDC Kabel TV:  
Canal Digital:  
Elisa:   Kanava 247 (HD)
Tele2Vision:  
Telia:   Kanava 176 (HD)
DNA Welho:   Kanava 75 (HD)
AlmaTV:  
Digital TV:  
ICON:  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viasat Explore (alun perin Viasat Explorer) on Viaplay Groupin omistama maksullinen televisiokanava. Kanava lähettää ohjelmaa aamukuudesta aina keskiyöhön asti. Kanavalla nähdään dokumentteja eläimistä, extreme-lajeista, seikkailuista, matkustamisesta ja teknologiasta.
Viasat Explorer aloitti 6. tammikuuta 2002 Norjassa, Ruotsissa, Tanskassa ja Suomessa. 1. marraskuuta 2003 kanava aloitti myös Venäjällä, Kazakstanissa, Virossa, Latviassa, Liettuassa, Moldovassa, Valko-Venäjällä, Unkarissa, Puolassa, Romaniassa ja Bulgariassa. Kanavan nimi vaihtui Viasat Explore -muotoon vuonna 2014.
Viasat Explore Suomessa

Viasat Explore aloitti lähetyksensä Suomessa 6. tammikuuta 2002. Kanava on saatavilla Viasatin kautta joko satelliitin tai kaapeliverkon kautta. Kaapelissa Viasat Explore lähettää ohjelmaa aamukuudesta keskiyöhön, mutta satelliitissa Viasat Explorella on jaettu kanavapaikka aikusviihdekanava Spicen kanssa, joten lähetysaika on 13.00–1.00. Viasat aloitti kanavan uusien ohjelmien suomenkielisen tekstityksen 1. syyskuuta 2007, kun Suomi siirtyi pelkästään digitaalisiin televisiolähetyksiin.
Vain neljä kertaa

| Vain neljä kertaa |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:   Aito Mäkinen  Virke Lehtinen 
Käsikirjoittaja:   Aito Mäkinen  Walentin Chorell  Virke Lehtinen 
Tuottaja:  Aito Mäkinen
Säveltäjä:  Rauno Lehtinen
Kuvaaja:  Virke Lehtinen
Leikkaaja:  Aito Mäkinen
Lavastaja:  Eija Helander
Pääosat:   Esko Salminen  Liisamaija Laaksonen  Kirsti Wallasvaara 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filmiryhmä Oy
Levittäjä:  Kino-Filmi O.Y.
Ensi-ilta:  15. marraskuuta 1968
Kesto:  86 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  390 000 mk
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vain neljä kertaa on suomalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1968. Sen ohjasivat Aito Mäkinen ja Virke Lehtinen. Vain neljä kertaa perustuu Mäkisen alkuperäisaiheeseen, joka pohjautuu tämän kuulemaan tositarinaan. Se on Filmiryhmä Oy:n ensimmäinen värillinen kokoillan elokuva. Paitsi Esko Salmisen ja Kirsti Wallasvaaran pääroolit, myös Rauni Luoman, Tarmo Mannin ja Leo Jokelan sivuroolit kirjoitettiin varta vasten heitä ajatellen.
Vain neljä kertaa -elokuvan keskeinen musiikillinen teema on Rauno Lehtisen säveltämä ja Kai Hyttisen tulkitsema "Muistan kesän".
Juoni

Insinööri Lasse Lehtimäki tapaa työmatkallaan Tampereelle armeija-aikaisen tyttöystävänsä Raijan, ja muistot kesästä Haminassa tämän kanssa pulpahtelevat mieleen. Palatessaan kotiin Lassella on mukanaan siskonsa Leenan lastenvaunut, jotka hänen äitinsä on tuonut Tampereelle. Kotonaan Lasse muistelee toisen vaimonsa Pirkon kanssa heidän suhteensa alkua. Raija pelmahtaa paikalle pikkupojan kanssa, joka on hänen mukaansa Lassen poika. Pirkko raivostuu ja haluaa avioeron mitä pikimmin. Lasse hakee lohtua ensimmäisestä vaimostaan Riitasta, joka jätti Lassen hänen armeija-aikanaan. Syynä oli Riitan löytämä toinen mies.
Lasse päätyy kolmanteen avioliittoon Raijan kanssa. Toinen vaimo Pirkko kyselee epäuskoisena Lasselta, kuinka tämä luulee pärjäävänsä isänä. Pirkko ja Lasse päätyvät naimaan tapaamisen tuloksena, Lassen kohdalla kyse on aviorikoksesta. Sittemmin Lasse käy tutkimuksessa varmistamassa, että hän todella on Raijan kolmivuotiaan pojan isä. Isyytensä varmistumisesta huolimatta hän ilmoittaa äidilleen haluavansa erota Raijasta.
Raija on avioero-oikeudenkäynnissä kantajana, Lassen ensimmäinen vaimo Riitta puolestaan on asianajajana. Tuomari on pudota kärryiltä kuullessaan, että Lasse on eroamassa kolmannesta vaimostaan eli Raijasta sen takia, että Lasse on tehnyt aviorikoksen toisen vaimonsa eli Pirkon kanssa, ja haluaa nyt uudelleen naimisiin Pirkkonsa kanssa. Lasse ja Raija ovat Lassen näkemyksen mukaan ventovieraita toisilleen. Tuomari kysyy "Jääkö tämä tähän?", johon Lasse: "Vain neljä kertaa riittää". Lasse ja Pirkko suutelevat, ja se on lähtölaukaus heidän toiselle avioliitolleen - joka Lasselle siis on jo neljäs kerta.
Kuvausaika ja -paikat

Vain neljä kertaa kuvattiin suurimmaksi osin Helsingissä ja sen lähiympäristössä kesällä 1968. Lassen ja Raijan yhteisiä kohtauksia kuvattiin Tampereella ja Haminassa. Syysmyrskyosuus kuvattiin lokakuussa 1968 - vain noin kuukausi ennen ensi-iltaa.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Paula Talaskivi piti elokuvaa eleganttina tyylinäytteenä, joka ei kuitenkaan onnistu komediallisessa kerronnassaan. Sen sijaan Talaskivi arvosti elokuvan väri-iloittelua, lavasteiden piristäviä yksityiskohtia ja kaupunkikuvien läpinäkymiä. Aamulehden Erkka Lehtola oli samoilla linjoilla. Uuden Suomen Heikki Eteläpää harmitteli elokuvan puutteita Salmisen kannalta, joka olisi täyttänyt Casanovan mitat: "Hänen [Salmisen] takiaan on vain valiteltava elokuvan rakennustapaa, jonka impressionistinen rapsodisuus ei suo näyttelijöille isoa ilmaisullista liikkuma-alaa". Ilta-Sanomien Timo Malmi arvioi elokuvaa vuonna 1987 "epätodellisuudessa kelluvaksi".
Vain neljä kertaa sai heikohkon yleisönsuosion, mutta lipputulot kuitenkin kattoivat elokuvan tuotantokustannukset.
Liisamaija Laaksonen palkittiin valtion elokuvataiteilijapalkinnolla ja naisnäyttelijä-Jussilla osittain Pirkon roolistaan.
Julkaisut

Vain neljä kertaa sai ensi-iltansa Helsingissä, Tampereella, Turussa ja Jyväskylässä marraskuussa 1968. Muissa suurimmissa kaupungeissa ensi-ilta oli aivan loppuvuodesta ja seuraavan vuoden alussa. Televisiossa elokuvaa on esitetty harvoin. Televisioensi-ilta keväällä 1974 keräsi noin 1,4 miljoonaa katsojaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Esko Salminen  | … |  insinööri Lasse Lehtimäki   |
|  Liisamaija Laaksonen  | … |  Pirkko, Lassen toinen ja neljäs puoliso   |
|  Kirsti Wallasvaara  | … |  Raija, Lassen kolmas puoliso   |
|  Rauni Luoma  | … |  Lassen äiti   |
|  Kaija Siikala  | … |  Riitta, Lassen ensimmäinen puoliso, juristi   |
|  Maija Karhi  | … |  Eija, Lassen työkaveri   |
|  Leo Jokela  | … |  raastuvanoikeuden puheenjohtaja   |
|  Marja Korhonen  | … |  Pirkon vuokraemäntä   |
|  Tarmo Manni  | … |  genetiikan professori   |
|  Tommi Rinne  | … |  Topi, Eijan ja Lassen työkaveri, Eijan heila   |