stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
TuTo Hockey
TuTo SM-sarjassa 1965–1975 > TuTon valmentajat sekä sarjasijoitukset kausina 1965–1975

1965–1966 Matias Helenius. Sijoitus 9.
1966–1967 Matias Helenius. Sijoitus 5.
1967–1968 Matias Helenius. Sijoitus 3 (SM-pronssia).
1968–1969 Matias Helenius. Sijoitus 6.
1969–1970 Matias Helenius. Sijoitus 3 (SM-pronssia).
1970–1971 Matias Helenius. Sijoitus 7.
1971–1972 Alkukaudella Matias Helenius, loppukaudella pelaajavalmentajat Seppo Lindström ja Voitto Soini. Sijoitus 6.
1972–1973 Pelaajavalmentaja Seppo Lindström. Sijoitus 8.
1973–1974 Voitto Soini. Sijoitus 7.
1974–1975 Matias Helenius. Sijoitus 10.
TuTo SM-sarjassa 1965–1975 > Merkittäviä mestaruussarjan tutolaispelaajia

Mestaruussarjassa pelanneita merkittäviä tutolaispelaajia olivat muun muassa Urpo ”Upi” Ylönen, Seppo Lindström, Hannu Luojola, Pentti ”Petu” Vihanto, Voitto Soini, Kari Torkkel, Reijo Leppänen, Hannu Niittoaho, Seppo Parikka, Jarmo Rantanen, Reijo Paksal, Risto Vainio, Kari Johansson ja Hannu Aravirta.
Pelaajalistoja kausittain (epätäydelliset paitsi 1972–1973 täydellinen kokoonpano):
1965–1966: Seppo Lindström, Voitto Soini, Pentti Vihanto, Urpo Ylönen
1966–1967: Seppo Lindström, Voitto Soini, Pentti Vihanto, Urpo Ylönen, Risto Forss, Matti Breilin, Kauko Fomin, Kari Johansson
1967–1968:  Seppo Lindström, Voitto Soini, Pentti Vihanto, Urpo Ylönen, Risto Forss, Kauko Fomin, Kari Johansson
1968–1969:  Seppo Lindström, Voitto Soini, Pentti Vihanto, Urpo Ylönen, Risto Forss, Kari Johansson
1969–1970: Seppo Lindström, Voitto Soini, Pentti Vihanto, Jarmo Eskolin, Urpo Ylönen
1970–1971: Voitto Soini, Arto Kaunonen, Jarmo Eskolin, Urpo Ylönen
1971–1972: Seppo Lindström, Voitto Soini, Arto Kaunonen, Pertti Hasanen, Urpo Ylönen
1972–1973:  Pertti Hasanen (mv), Rainer Holmroos, Kari Hyökki, Kari Johansson, Arto Kaunonen, Timo Kokkonen, Reijo Leppänen, Seppo Lindström, Timo Linna, Hannu Luojola, Hannu Niittoaho, Reijo Paksal, Seppo Parikka, Jarmo Rantanen, Kari Salonen, Seppo Seger, Tapani Sura, Kari Torkkel, Risto Vainio, Pentti Vihanto, Urpo Ylönen (mv)
1973–1974: Seppo Lindström, Pertti Ahokas, Hannu Aravirta (3+1=4, 35 ottelua), Pertti Hasanen, Urpo Ylönen
1974–1975: Pertti Ahokas, Björn Herbert, Arto Kaunonen, Pertti Hasanen, Urpo Ylönen
Kapteenit Mestiksessä

| --- | --- |
 2000–2001  Vesa Lahtonen  2001–2003  Tero Forsell  2003–2004  Tuomas Jalava  2004–2006  Vikki Tammelin  2006–2007  Tapio Laakso  2007–2008  Pasi Järvinen  2008–2011  Matti-Pekka Pelkonen  2011–2014  Antti Virtanen  2014  Anssi Virkki :  2014–2015  Timo Pärssinen (26. marraskuuta 2014 alkaen)  2015–2016  Aki Keinänen  2016–2017  Anssi Virkki  2017  Hannu Kuru  2017–2018  Niclas Lucenius (23. marraskuuta 2017 alkaen)  2018–2021  Jere Karlsson  2021–2022  Kristian Tuohilampi  2022–  Mikke Levo
Valmentajat Mestiksessä

2000–2003  Anatoli Bogdanov
2003–2004  Pekka Virta (5. joulukuuta 2003 alkaen)
2004–2008  Ismo Lehkonen
2008–2011  Petri Niukkanen
2011–2012  Kari Makkonen (24. lokakuuta 2011 alkaen)
2012–2013  Juhani Tamminen
2013–2016  Ismo Lehkonen
2016–2019  Miika Elomo (2. helmikuuta 2016 alkaen)
2019–2022  Antti Virtanen
2022–2023  Hermanni Vidman
2023–2025  Jonne Virtanen
2025 Samuli Marjeta(15. tammikuuta 2025 alkaen)
Seurassa pelanneet NHL-pelaajat

Jim Bedard
Jared Boll
Matt Bradley
Ted Donato
Mac Hollowell
Jani Hurme
Jarkko Immonen
Kaapo Kähkönen
Artturi Lehkonen
Mikko Lehtonen
Igor Liba
Kurtis McLean
Aleksandr Nikulin
Fredrik Norrena
Petteri Nummelin
Teppo Numminen
Kai Nurminen
Joni Ortio
Jukka Porvari
Timo Pärssinen
Tarmo Reunanen
Sami Salo
Risto Siltanen
Jussi Timonen
Brad Turner
Jesse Winchester
Kannatustoiminta > Teemalaulu ”Lättyä pussiin”

Hannu Takalan säveltämä Lättyä pussiin -kappale on ollut joukkueen teemana jo 1980-luvulta lähtien. Nykyisin kappaletta soitetaan aina, kun kotijoukkue TUTO Hockey tekee maalin.
Aiheesta muualla

TUTO Hockeyn kotisivut
TuTo Rebels -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
TuTon tilastoja (UrheiluSuomi.com)
Aiheesta muualla > Kokoonpanot kausittain

Kokoonpano 2006-2007
Kokoonpano 2005–2006
Kokoonpano 2004–2005
Kokoonpano 2003–2004
Kokoonpano 2002–2003
Kokoonpano 2001–2002
Kokoonpano 2000–2001
Kokoonpano 1999-2000
Kokoonpano 1998-1999
Kokoonpano 1997–1998
Kokoonpano 1996–1997
| n k Mestis |
| --- | --- |
 Hallitseva mestari: Kiekko-Espoo
Joukkueet (2024–25):  Hermes  Hokki  IPK  Jokerit  Ketterä  KeuPa HT  Kiekko-Pojat  Kiekko-Vantaa  RoKi  TUTO Hockey 
Palkinnot:  Kultainen kiekko 
Turun Tovereiden jääkiekkojoukkue kaudella 1961-1962. Eturivissä vas. Ilkka Hoviseppä, Martti Samuli, Timo Sohkanen, Seppo Lindström; takana seisomassa vas. Timo Sällylä, Rauli Vairinen, Pasi Vuorinen, Heikki Lahdelma, joukkueenjohtaja Esa Koskinen ja Seppo Laino.
HIFK - TuTo
TuTo harjoitusottelussa Vaasan Sportia vastaan 5.8.2005
Kupittaan jäähalli vuonna 2007
TuTon aiempi peliasu.selvennä
Martti Salonen
Teppo Numminen pelasi TuTon SM-liigajoukkueessa NHL:n työsulkukaudella 1994–1995. Hänen odotettiin tuolloin kuitenkin vahvistavan kasvattajaseuraansa Tapparaa, joten Nummisen pelaaminen TuTossa herätti ihmetystä.
World Marathon Majors

World Marathon Majors on vuonna 2006 käynnistynyt maratonjuoksukilpailujen sarja.
Sarjaan kuuluu kuusi maailman suurimpiin lukeutuvaa maratonkilpailua: Tokion, Bostonin, Lontoon, Berliinin, Chicagon ja New Yorkin maratonit. Lisäksi vuosina, jolloin käydään yleisurheilun MM-kisat tai kesäolympialaiset, kuuluvat näiden maratonkilpailut myös mukaan sarjaan. Yksi sarjan kausi koostuu maratonkilpailuista vuoden ajalta ja alkaa ja päättyy aina samaan maratoniin, ei kuitenkaan arvokilpailumaratoniin. Sarjan kahdestoista kausi alkoi syyskuussa 2018 Berliinistä ja päättyi samaan kilpailuun syyskuussa 2019. Ensimmäinen kausi käytiin vuosina 2006–2007. Alun perin sarjan kilpailukausi oli kahden vuoden pituinen ja ensimmäiset voittajat palkittiin marraskuussa 2007 ja sen jälkeen vuosittain. Vuonna 2015 kilpailukausi muuttui vuoden pituiseksi.
Kilpailuissa jaetaan viidelle parhaiten sijoittuneelle juoksijalle pisteitä seuraavasti: voittaja saa 25 pistettä, toiseksi sijoittunut 16, kolmas yhdeksän, neljäs neljä ja viides yhden pisteen. Sarjaan lasketaan mukaan juoksijan kaksi parasta sijoitusta. Tasatilanteessa ratkaisee keskinäiset sijoitukset ja tarvittaessa kilpailujärjestäjien äänestys. Sekä miesten että naisten sarjan voittajat saavat palkinnoksi puoli miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.
Voittajat

| Kausi> # | Kausi> Vuodet | Miehet | Naiset | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| I | 2006–2007 | Robert Cheruiyot | Gete Wami |  |
| II | 2007–2008 | Martin Lel | Irina Mikitenko |  |
| III | 2008–2009 | Samuel Wanjiru  | Irina Mikitenko |  |
| IV | 2009–2010 | Samuel Wanjiru  | Irina Mikitenko |  |
| V | 2010–2011 | Emmanuel Mutai | Edna Kiplagat |  |
| VI | 2011–2012 | Geoffrey Mutai | Mary Keitany |  |
| VII | 2012–2013 | Tsegay Kebede | Priscah Jeptoo |  |
| VIII | 2013–2014 | Wilson Kipsang | Edna Kiplagat |  |
| IX | 2015–2016 | Eliud Kipchoge | Mary Keitany |  |
| X | 2016–2017 | Eliud Kipchoge | Edna Kiplagat |  |
| XI | 2017–2018 | Eliud Kipchoge | Mary Keitany |  |
| XII | 2018–2019 | Eliud Kipchoge | Brigid Kosgei |  |

Sarjan neljännen (2009–2010) ja viidennen kauden (2010–2011) naisten kilpailun alkuperäinen voittaja Lilija Šobuhova jäi kiinni dopingin käytöstä ja menetti voittonsa vuonna 2015. Kahdeksannen kauden (2013–2014) naisten kilpailun voittaja varmistui vuonna 2016 kun alun perin eniten pisteitä keränneen Rita Jeptoon dopingkäry ja siitä johtuneet hylkäykset varmistuivat.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Ford Escort (Pohjois-Amerikka)

Ford Escort on Fordin vuosina 1980–2003 Pohjois-Amerikan markkinoille valmistama keskiluokan automalli, joka korvasi sikäläisillä markkinoilla Ford Pinton. Pohjoisamerikkalainen malli erosi Euroopassa myytävästä Escortista.
Ford Escort I (1980–1990)

| Ford Escort I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kanada  Meksiko  Yhdysvallat
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1980–1990
Korimalli:  3-ovinen hatchback 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Ford Pinto
Seuraaja:  Ford Escort II
Teknisesti samankaltaisia:  Ford EXP Ford Tempo Mercury Lynx Mercury Topaz
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti
Mallin ensimmäinen sukupolvi esiteltiin syksyllä 1980. Se muistutti korin muotoilultaan eurooppalaista Escortia, mutta tekniikka oli näissä kahdessa mallissa erilaista. Escortin ylellisempi versio oli nimeltään Mercury Lynx, lisäksi mallin tekniikkaan perustui coupé-malli Ford EXP.
Ford Escort II (1990–1996)

| Ford Escort II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Meksiko  Yhdysvallat
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1990–1996
Muut nimet:  Ford Laser
Korimalli:  3-ovinen hatchback 4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Ford Escort I
Seuraaja:  Ford Escort III
Teknisesti samankaltaisia:  Kia Sephia I Mazda 323 (BG) Mercury Tracer II
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Mazda BG
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,8–1,9 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Toisen sukupolven malli esiteltiin vuonna 1990, ja se perustui Mazdan kehittämälle pohjalevylle. Uutena korimallina oli neliovinen sedan. Aasiassa ja Australaasiassa Escortia myytiin nimellä Ford Laser. Autoa myytiin jälleen myös ylellisempänä versiona Mercury Tracer -nimisenä.
Ford Escort III (1996–2002)

| Ford Escort III |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Meksiko  Yhdysvallat
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1996–2002
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Ford Escort II
Seuraaja:  Ford Focus
Teknisesti samankaltaisia:  Kia Sephia I Mazda 323 (BG) Mercury Tracer III
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Mazda BG
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  2,0 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Kolmannen sukupolven malli esiteltiin vuonna 1996. Ulkoisesti auto uudistui perusteellisesti, mutta se perustui edelleen samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä. Hatchback-korimallit poistuivat valikoimasta.
Ford Escort ZX2 (1997–2003)

| Ford Escort ZX2 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1997–2003
Muut nimet:  Ford ZX2
Korimalli:  2-ovinen coupé
Luokka:  S-segmentti
Edeltäjä:  Ford Probe
Teknisesti samankaltaisia:  Ford Escort III Kia Sephia I Mazda 323 (BG) Mercury Tracer II Mercury Tracer III
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Mazda BG
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  2,0 l
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 4-vaihteinen automaatti
Kolmannen sukupolven malliin perustuva kaksiovinen coupé-korinen Escort ZX2 esiteltiin vuonna 1997 korvaamaan Ford Probe. Mallin nimeksi tuli vuonna 2001 pelkkä Ford ZX2. Seuraavana vuonna uudistettiin keulan ilmettä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford Escort (Pohjois-Amerikka) Wikimedia Commonsissa
Yhdysvalloissa myymä tai valmistama mallisto
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautot:  Fiesta  Focus  Fusion / Fusion Energi  Mustang  Taurus 
Nykyiset SUV:t, vanit ja hyötyajoneuvot:  EcoSport  Edge  Escape  Expedition  Explorer  Flex  F-sarja  Ranger  Super Duty  Transit  Transit Connect 
Tuotannosta poistuneet henkilöautot:  Quadricycle  A / AC  C  B  F  K  N / R / S  T  A (1927)  B / 18 / 40   48  1937 Ford  De Luxe Ford  1941 Ford  1949 Ford  1952 Ford  1955 Ford  1957 Ford  1960 Ford  300  Aspire  C-Max / C-Max Energi  Crown Victoria  Contour  Country Sedan  Country Squire  Crestline  Custom  Custom Deluxe  Customline  Deluxe  Elite  Escort  Think Neightbour  EXP  Fairlane  Fairmont  Falcon  Festiva  Five Hundred  Galaxie  Granada  GT  GT40  LTD  LTD II  Mainline  Maverick  Pinto  Probe  Shelby Mustang  Special  Standard  Station Wagon  Super Deluxe  Telstar  Tempo  Thunderbird  Torino  V8  XL 
Tuotannosta poistuneet SUV:t, vanit ja hyötyajoneuvot:  Trucks 1903-1919  Trucks 1920-1929  Trucks 1930-1939  Trucks 1940-1949  Trucks 1950-1959  Trucks 1960-1969  Trucks 1970-1979  Trucks 1980-1989  Trucks 1990-1999  Trucks 2000-2009  E  TT  AA  BB  F-sarja  B-sarja  C-sarja  L-sarja  M151 MUTT  Cargo  LCF  Courier  E-sarja  Econoline  Aerostar  Bronco  Bronco II  Escape Hybrid  Excursion  Freestar  Freestyle  Ranchero  Taurus X  Windstar 
Farmarikorinen Ford Escort.
Sedan-korinen Ford Escort.
Farmarikorinen Ford Escort.
Farmarikorinen Ford Escort.
Facelift-mallin Ford ZX2.
Ilkka Niemelä

Ilkka Niilo Fredrik Niemelä (s. 8. helmikuuta 1961 Turku) on suomalainen tietojenkäsittelytekniikan tutkija, professori ja Aalto-yliopiston rehtori.
Ilkka Niemelä syntyi Niilo Niemelän ja Ulla Lähteenojan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1986 on Tuula Tuominen. Niemelä tuli ylioppilaaksi Säkylän seudun lukiosta 1980 ja valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1987 ja tekniikan lisensiaatiksi 1989. Tekniikan tohtoriksi hän väitteli tutkimuksella Autoepistemic logic as a unified basis for nonmonotonic reasoning (1993).
Niemelä oli Teknillisen korkeakoulun tutkimusapulainen 1985–1987, Suomen Akatemian tutkimusassistentti 1988–1989, Teknillisen korkeakoulun yliassistentti 1989–1997 ja Suomen Akatemian nuorempi tutkija 1992–1993 ja 1995–1997 ja vanhempi tutkija 1998–2000.
Teknillisen korkeakoulun tietojenkäsittelyteorian laboratorion esimies Niemelä oli 2000–2007 ja hän on ollut korkeakoulun ja sittemmin Aalto-yliopiston tietojenkäsittelytekniikan professori vuodesta 2000. Aalto-yliopiston rehtoriksi Niemelä nimitettiin 2017, yliopiston provosti hän oli 2014–2017, vararehtori 2012–2014 ja perustieteiden korkeakoulun dekaani 2011–2012. Toiselle kaudelle rehtoriksi hänet nimitettiin 2022.
Niemelä on työskennellyt tutkijana Suomen ohella Saksassa, Australiassa ja Yhdysvalloissa ja julkaissut tietojenkäsittelytekniikan alan tutkimuksia. Hän on ollut myös muun muassa Sivistystyönantajien hallituksen puheenjohtaja ja Elinkeinoelämän keskusliiton hallituksen jäsen. Teknillisten tieteiden akatemian jäseneksi Niemelä tuli 2011 ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi 2013.
Hyökännummen koulu

| Hyökännummen koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Nummelantie 9, 04500 Kellokoski
Koordinaatit:  60.5434°N, 25.1238°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Rehtori:  Hanna Oresmaa, apulaisrehtori Hanna Keltto
Luokat:  1–6
Oppilaita:  149 (sis 15 esikoululaista; lisäksi pienryhmä 43)
Verkkosivut
Hyökännummen koulu on Mäntsälän kunnan eteläosassa, lähellä Tuusulan Kellokoskea sijaitseva suomenkielinen, noin 150 oppilaan alakoulu (luokka-asteet 1–6, lisäksi esikoulu). Samassa rakennuksessa toimii myös päiväkoti.
Jens Axboe

Axboe kuvattuna vuonna 2017.
Jens Axboe on Linux-käyttöjärjestelmäytimen kehittäjä, joka on toiminut Linuxin IO-järjestelmän parissa. Hän on työskennellyt Oraclella ja Fusion-io:lla ennen liittymistään Facebookille (nykyään Meta). Axboen kehitystyöhön kuuluu io_uring -rajapinta.
Laitikkala

Laitikkala on Pälkäneen kylä, joka sijaitsee Lahti–Tampere-tien (valtatie 12) lähellä ja Hämeenlinnaan vievän kantatie 57:n varrella.
Laitikkalassa käytiin 25. huhtikuuta 1918 Suomen sisällissotaan liittynyt Laitikkalan taistelu.
Aiheesta muualla

Laitikkala.fi – kylän sivusto
Esi-isien hautakumpu päivänvaloon Pälkäneen Laitikkalassa, Aamulehti, 19.01.1930, nro 17, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k Pälkäne |
| --- | --- | --- |
 Pirkanmaa  Tampereen seutukunta 
| Kylät |  Aitoo  Epaala  Evinsalo  Haltija  Harhala  Kaitamo  Kajantila  Kantola  Kaukkala  Kirkonkylä  Kirpu  Kollola  Kukkola  Kuuliala  Kyynärä  Laitikkala  Lemmittylä  Luikala  Miemola  Myttäälä  Okerla  Oksala  Onkkaala  Padankoski  Puutikkala  Rautajärvi  Salmentaka  Sappee  Seitsiö  Tauriala  Taustiala  Tommola  Wuolijoki  Ämmätsä  |  |
Opel Vivaro

Opel Vivaro on Opelin vuodesta 2001 lähtien valmistama keskikokoinen pakettiautomalli, joka korvasi Opel Arenan. Isossa-Britanniassa sitä myydään Vauxhall-merkkisenä.
Opel Vivaro A (2001−2014)

| Opel Vivaro A |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Espanja  Iso-Britannia
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2001–2014
Muut nimet:  Vauxhall Vivaro
Korimalli:  pakettiauto pikkubussi
Edeltäjä:  Opel Arena
Seuraaja:  Opel Vivaro B
Teknisesti samankaltaisia:  Nissan Primastar I Renault Trafic II
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,9–2,5 l
Teho:  82–148 hv
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen robotti
Opel Vivaro esiteltiin vuonna 2001 seuraajaksi ikääntyneelle Opel Arenalle. Samaan aikaan uudistui myös Arenan sisarmalli Renault Trafic ja kolmantena joukkoon liittyi Nissan Primastar, jotka ovat kumpikin Vivaron lähes identtisiä sisarmalleja. Auton suunnitteli Renault Pariisissa, ja sitä valmistettiin Renault’n kanssa Vauxhallin tehtaalla Ison-Britannian Lutonissa. Korotetulla katolla varustetut mallit valmistettiin kuitenkin Primastarin tuotantolinjalla Espanjassa.
Vivaro ja Trafic valittiin Vuoden pakettiautoksi 2002.
Vivaroa valmistettiin kolmena eri versiona: pakettiautona, pikkubussi Tourina (7 tai 8 istuinta) ja näiden yhdistelmämalli Combina (6 tai 9 istuinta). Saatavana oli kaksi akselipituutta ja kattokorkeutta. Kuormatilaa oli korimallista riippuen 5–8,4 kuutiometriä.
Suomessa Vivaron moottorivalikoima koostui aluksi 1,9- (82/101 hv) ja 2,5-litraisista (148 hv) dieselmoottoreista. Muualla saatavana on ollut myös 2,0-litrainen bensiinimoottori. 2,5-litraisen dieselin yhteyteen sai halutessaan kuusiportaisen Easytronic-robottivaihteiston.
Vuonna 2006 Vivaro sai uudet puskurit ja etusäleikön, lisäksi vilkut siirtyivät puskurista ajovaloihin. Samalla autoon tuli uusi nelipuolainen ohjauspyörä. Uusia moottorivaihtoehtoja olivat 2,0-litraiset (90/114 hv) dieselit, jotka korvasivat aiemmat 1,9 litran moottorit.
Opel Vivaro B (2014−2019)

| Opel Vivaro B |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia  Ranska
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2014–2019
Muut nimet:  Vauxhall Vivaro
Korimalli:  pakettiauto pikkubussi
Edeltäjä:  Opel Vivaro A
Seuraaja:  Opel Vivaro C
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat Talento Nissan Primastar II Renault Trafic III
Tekniset tiedot
Kuormatila:  5,2–8,6 m³
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,6 l
Teho:  90–140 hv
Polttoaine:  diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali
Mitat
Pituus:  4 999–5 399 mm
Akseliväli:  3 098–3 498 mm
Leveys:  2 283 mm
Korkeus:  1 971–2 493 mm
Toisen sukupolven Vivaro esiteltiin vuonna 2014. Kolmikosta jäi nyt pois Nissan Primastar, mutta vuonna 2016 esiteltiin sen seuraaja, NV300, joka edelleen oli Vivaron ja Traficin sisarmalli. Kolmas sisarmalli on niin ikään vuonna 2016 esitelty Fiat Talento. Vuonna 2021 NV300 nimettiin uudelleen Primastariksi. Renault Traficin tuotanto siirtyi Ranskan Sandouvilleen, jossa valmistettiin myös korkealla katolla varustetut Vivarot.
Toisen sukupolven Vivarosta oli saatavana edeltäjänsä tavoin kaksi pituus- ja korkeusvaihtoehtoa. Tavaratilaa on korimallista riippuen 5,2 kuutiometristä aina 8,6 kuutiometriin. Pakettiauton ja kaksikäyttöauto Crew Vanin lisäksi saatavana oli kaksi henkilönkuljetusversiota: Combi ja Tourer. Tourer on paremmin varusteltu ja tarjoaa enemmän istuinratkaisuja.
Pakettiauton moottorivaihtoehdot olivat 1,6 CDTi (90 hv) ja 1,6 BiTurbo (120/140 hv), joissa on molemmissa kuusivaihteinen manuaalivaihteisto sekä start/stop-järjestelmä. Combiin ei ollut saatavana 1,6-litraista CDTi-moottoria.
Pakettiauton perusmalli Editioniin kuului kuusi turvatyynyä, ESP, mäkilähtöavustin, 16 tuuman teräsvanteet osittain peittävin pölykapselein, kauko-ohjattu keskuslukitus, sähköikkunat, LED-päiväajovalot, Bluetooth-järjestelmä, lämmitettävät sähköpeilit, vakionopeudensäädin, nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja kuudessa suunnassa säädettävä kuljettajan istuin.
Sportivessa oli lisäksi 17 tuuman kevytmetallivanteet, korinväriset takavalosuojat, tuulilasinpyyhinten sadetunnistin, automaattiset ajovalot, peruutuskamera ja avaimeton lukitus.
Kaksikäyttöauton perusmalli Baseen kuului pakettiauton perusvarustuksen lisäksi kolme erillistä takaistuinta ja kattovalaisin takaosassa.
Mid-mallissa oli lisäksi ISOFIX-kiinnikkeet takaistuimella, säilytystila istuinten alla sekä säilytystaskut istuimissa.
Upleveliin kuului vielä säädettävät toisen rivin istuimet käsinojilla, 12 voltin pistoke, sisääntulovalot, takaosan LED-valaistus ja häikäisysuojat toisella rivillä.
Combin ainoassa mallissa, Editionissa, oli pakettiauton perusvarustuksen lisäksi toisen ja kolmannen rivin istuimet kuudelle hengelle, ilmastointi, pysäköintitutka ja ISOFIX-kiinnikkeet takaistuimella.
Opel Vivaro C (2019−)

| Opel Vivaro C |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia
Valmistaja:  Opel
Konserni:  Groupe PSA
Valmistusvuodet:  2019–
Muut nimet:  Opel Zafira Life Vauxhall Vivaro
Korimalli:  pakettiauto pikkubussi
Edeltäjä:  Opel Vivaro B
Teknisesti samankaltaisia:   EMP2-pohjalevyn mallit * Citroën Berlingo III Citroën C4 Picasso II  Citroën C5 Aircross  Citroën C5 X  Citroën C6 (2016)  Citroën Jumpy III  Dongfeng Fengshen A9  DS 7 Crossback  DS 9  Fiat Doblò III  Fiat Scudo III  Opel Astra L  Opel Combo D  Opel Grandland  Peugeot 308 II  Peugeot 308 III  Peugeot 3008 II  Peugeot 408 II  Peugeot 508 II  Peugeot 5008 II  Peugeot Expert III  Peugeot Partner III  Toyota Proace II  Toyota Proace City  
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  PSA EMP2
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,5–2,0 l
Polttoaine:  diesel
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 8-vaihteinen automaatti
Vuonna 2017 Opel siirtyi General Motorsilta ranskalaisen PSA-konsernin omistukseen, jolloin päättyi myös yhteistyöhanke pakettiautojen kehityksestä Renault’n kanssa. Birminghamin hyötyajoneuvonäyttelyssä keväällä 2019 esitelty kolmannen sukupolven Vivaro on Citroën Jumpyn, Peugeot Expertin ja Toyota Proacen sisarmalli. Sen tila-autoversio tunnetaan nimellä Opel Zafira Life. Uutta Vivaroa valmistetaan samalla Vauxhallin tehtaalla Ison-Britannian Lutonissa kuin kahta edellistä sukupolvea.
Vivaro on saatavana kahdella akselivälipituudella. Moottorina on 1,5- (102/120 hv) tai 2,0-litrainen (122/144/150/177 hv) dieselmoottori. Suuritehoisimman moottorin yhteydessä on aina kahdeksanportainen automaattivaihteisto, ja se on valittavissa myös 2,0-litraisen 122- ja 144-hevosvoimaisten versioiden yhteyteen. 150- ja 177-hevosvoimaiset ovat saatavana myös nelivetoisina.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Opel Vivaro Wikimedia Commonsissa
Opelin automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:  Astra  Crossland  Corsa  Grandland  Insignia  Mokka 
Nykyiset pakettiautot:  Combo  Movano  Vivaro 
Konseptiautot:  Aero GT  Opel Antara GTC  CD  Diesel Rekordwagen  Eco Speedster  Frogster  Frua Diplomat  G90  GT 2  Insignia  Maxx  OPC X-Treme  Snowtrekker  Trixx 
Entiset mallit:  Adam  Admiral  Agila  Ampera  Ampera-e  Antara  Arena  Ascona  Blitz  Calais  Calibra  Campo  Captain  Cascada  Commodore  Darracq  Diplomat  Frontera  Gemini  GT  GT (2007)  Kadett  Kapitän  Karl  Laubfrosch  Lutzmann  Manta  Meriva  Monterey  Monza  Olympia  Omega  Rekord  Senator  Signum  Sintra  Speedster  Tigra  Vectra  Zafira 
Facelift-mallin Opel Vivaro A Combi.
Opel Zafira Life
World Athletics Relays

World Athletics Relays (vuoteen 2019 asti IAAF World Relays) on kansainvälisen yleisurheiluliiton WA:n (ent. IAAF) järjestämä viestijuoksutapahtuma. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2014.
Kaksipäiväisessä kilpailutapahtumassa maajoukkueet kilpailevat eri viestimatkoilla. Lajiohjelmassa ovat olleet 4 × 100 metrin, 4 × 200 metrin, 4 × 400 metrin, 4 × 800 metrin, 4 × 1 500 metrin viesti ja pitkä sekamatkaviesti (1 200 m + 400 m + 800 m + 1 600 m). Vuonna 2019 uusina lajeina olivat mukana 2 × 2 × 400 metrin viesti ja aitajuoksuviesti.