stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lavrenti Berija
Jälkimaine

Berija oli vastuussa miljoonien ihmisten kuolemasta. Hänet on usein rinnastettu natsi-Saksan häikäilemättömään SS-johtajaan Heinrich Himmleriin, joskaan Berija ei ollut samanlainen ideologi kuin Himmler. Berijaa on myös luonnehdittu Neuvostoliiton totalitaristisen valtion arkkitehtien Stalinin ja Leninin päämuurariksi. Esimerkiksi Stephen F. Cohen on nimittänyt Berijaa pahuuden ruumiillistumaksi.
Berijasta kerrottiin, että hänellä oli paljon avioliiton ulkopuolisia suhteita, ja että hänellä oli tapana raiskata joukoittain nuoria naisia, joita hänen turvamiehensä pyydystivät hänelle Moskovan kaduilta. Nämä huhut olivat Moskovassa yleisiä, ja niihin viitattiin myös Berijan oikeudenkäynnissä, mutta jotkut Berijan tunteneet kiistivät ne.
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Lavrenti Berija Wikisitaateissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lavrenti Berija Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  IdRef 
Berija vuonna 1931 sylissään Stalinin tytär Svetlana Allilujeva. Taustalla Stalin itse.
Starhawk

| Starhawk |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1951 (ikä 73) St. Paul, Minnesota
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Kirjailija
Esikoisteos:  The spiral dance (1979)
Aiheesta muualla
starhawk.org (englanniksi)
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Starhawk (s. Miriam Simos, 17. kesäkuuta 1951 St. Paul, Minnesota) on yhdysvaltalainen kansalaisaktivisti.
Starhawkin isä Jack Simos kuoli tytön ollessa viiden vanha. Äiti Bertha Simos oli professori Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa (UCLA). Molemmat vanhemmat olivat venäjänjuutalaisten maahanmuuttajien lapsia. Starhawk opiskeli viestintää UCLA:ssa. Hän meni naimisiin Edwin Rahsmanin kanssa vuonna 1977. Hänen nykyinen miehensä on David Miller.
Starhawk tunnetaan pakanallisuuden teoreetikkona ja ekofeminismin tunnetuimpiin edustajiin kuuluvana. Starhawkin teos The Spiral Dance (1979) on uuspakanallisen Jumalatar-liikkeen perusteos. Starhawk asuu San Franciscossa, jossa hän työskentelee Reclaiming-nimisessä pakananoitien yhteisössä, jota hän oli mukana perustamassa 1970-luvulla. Yhteisö tarjoaa kursseja, työpajoja, leirejä ja julkisia rituaaleja, joissa yhdistyvät kansalaisaktivismi ja luontokeskeinen henkinen elämä. Päämääränä on hengen ja politiikan yhdistäminen.
Starhawk tunnetaan kansainvälisellä tasolla väkivallattoman ja suoran toiminnan harjoittajana, joka toimi rauhanliikkeessä, naisliikkeessä, ympäristöliikkeessä sekä globalisaatiokriittisessä liikkeessä. Hän matkustaa ja opettaa laajalti Pohjois-Amerikassa, Euroopassa ja Lähi-idässä pitäen luentoja ja työpajoja.
Starhawk on kirjoittanut lukuisia kirjoja sekä internetissä levinneitä kirjoituksia.
Teoksia

The spiral dance: A rebirth of the ancient religion of the great goddess.  San Francisco:  Harper & Row, 1979.  ISBN 0-06-067535-7
Dreaming the dark: Magic, sex and politics.  Boston:  Beacon Press, 1982.  ISBN 0-8070-1000-6
Truth or Dare (1988)
Starhawk & Baker, Diane & Hill, Anne: Circle round: Raising children in Goddess traditions.  New York:  Bantam Doubleday Dell, 1996.  ISBN 0415916550
Webs of Power: Notes from the Global Uprising (2003)
The Earth Path (2004)
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Jacob Beser

Kuvassa Enola Gay miehistöineen.
Jacob "Jake" Beser (15. toukokuuta 1921 – 17. kesäkuuta 1992) oli yhdysvaltalainen sotilashenkilö. Hän oli tutkaoperaattorina sekä Hiroshiman että Nagasakin pommituksissa. Hänen tehtävänään oli tunnistaa niin kutsutut haitalliset, taikka vaaralliset japanilaisten käyttämien tutkien signaalit, sekä "pystyä kääntämään ne sivuun". Atomipommeissa oli lähisytytin, joka mittasi etäisyyttä maan pinnasta. Se räjäytti pommin: ollen samalla viimeisin, kolmiosaisesta pommin varmistinkoneistosta tietyllä säädetyllä määräkorkeudella 563,88 metrin korkeudessa.
Projekti Albertan eli Manhattan-projektiin liittyvässä lentokoulutusvaihessa Utahin Wendoverissa, Beser hakeutui Saksaan suuntautuviin pommitustehtäviin, mutta hänen pyyntöihinsä ei suostuttu. Myös toiveensa päästä tavanomaisen eli konventionaalisen pommituskoneen miehistön lentotehtävään, Japanin ilmatilaan oli eversti Paul Tibbets jyrkästi senkin häneltä kieltänyt.
Jacob Beser oli käynyt Johns Hopkinsin yliopiston. Beser oli etnisesti juutalainen, mikä näkyi tunnuksena "H" (Hebrew) hänen tunnuslevyssään. Hän oli usein koollekutsujana lentomiehistöjen vuositapahtumissa sekä muissa muistotapahtumissa ja niihin liittyvissä vastaavissa tehtävissä. Thomasin ja Wittsin teos mainitsee Jacob Beserin kotipaikkana olleen Baltimoren Marylandissa. Sotilasarvoltaan Beser oli luutnantti.
Eric Berne

Berne vuonna 1969.
Eric Berne (alk. Eric Lennard Bernstein; 10. toukokuuta 1910 Montreal, Kanada – 15. heinäkuuta 1970 Carmel-by-the-Sea, USA) oli kanadalaissyntyinen psykiatri. Hänet tunnettiin parhaiten transaktioanalyysin kehittäjänä. Tästä aiheesta hän julkaisi sekä ammatillisia että kansantajuisia kirjoja. Hän kuoli kesken kehitystyönsä, 60-vuotiaana.
Elämä ja ura

Berne syntyi vuonna 1910 Kanadan Montrealissa ja sai nimen Eric Leonard Bernstein. Hänen isänsä oli lääkäri ja äitinsä kirjoittaja-päätoimittaja. Hänen vanhempansa olivat muuttaneet Kanadaan Puolasta ja Venäjältä, opiskelleet Montrealin McGill-yliopistossa. Lapsena Eric Bernsteinin seurasi lääkäri-isäänsä tämän kotikäynneillä. Isä menehtyi Ericin ollessa yhdeksänvuotias.
Äitinsä kannustamana myös Bernestein opiskeli McGill-yliopistossa Montrealissa, suoritti alemman korkeakoulututkinnon 1931 ja valmistui edelleen lääkäriksi 1935. Hän muutti Yhdysvaltoihin ja työskenteli ensin vuoden New Jerseyssä. Tämän jälkeen Eric Bernstein työskenteli kaksi vuotta Yale University School of Medicinessä psykiatrian alalla. Vuonna 1939 hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden ja muutti nimensä Eric Lennard Bernsteinistä Eric Berneksi.
Berne kouluttautui edelleen psykoanalyytikoksi tohtori Paul Federnin ohjaamana vuonna 1946. Federn oli toiminut muun muassa Sigmund Freudin työtoverina Wienissä. Vuosina 1947-1949 Berne jatkoi opintojaan Erik H. Eriksonin oppilaana San Franciscossa psykoanalyytisessa instituutissa. Bernen työtapansa alkoivat poiketa yhä enemmän vallitsevasta näkemyksestä. Hänen julkaisunsa alan lehdissä saivat kielteisen vastaanoton. Vihdoin 1949 hänet erotettiin instituutista.lähde?
Berne alkoi kehittämään transaktioanalyysia vuoden 1949 tienoilla. Hän aloitti kuuluisuutta saaneet seminaarinsa San Franciscossa.
Bernen tunnetuin kirja Games People Play julkaistiin vuonna 1964. Kirjasta tuli myyntimenestys sekä USA:ssa että ulkomailla. Samalla useat transaktioanalyysin käsitteet tulivat tutuiksi suurelle yleisölle.lähde? Bernen viimeiseksi jäänyt kirja What do you say after you say hello julkaistiin Bernen kuoleman jälkeen vuonna 1971. Kirja kokoaa yhteen Bernen ajatuksia.
Eric Bernen teoksia

The Mind in Action (1947)
A Layman's Guide to Psychiatry and Psychoanalysis (1957)
Transactional Analysis in Psychotherapy (1961)
Structure and Dynamics of Organizations and Groups (1963)
Games People Play (1964)
Principles Group Treatment (1966)
Sex in Human Loving (1970)
What Do You Say After You Say Hello (1971)
Suomeksi julkaistu teos

Kanssakäymisen kuviot: Ihmissuhteiden psykologiaa.  (Games people play: The psychology of human relations, 1964.) Suom. Erkki Puranen. 2. painos (1. painos 1967)  Jyväskylä:  Gummerus, 1981.  ISBN 951-20-2260-5
Aiheesta muualla

Mikkonen, Juha (2006). Transaktioanalyysi persoonallisuus- ja vuorovaikutusteoriana. Psykologia 41(5): 328-344.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Rudy Rucker

Rudy Rucker
Rudy Rucker (oikea nimi Rudolf von Bitter Rucker, s. 1946 Kentucky) on yhdysvaltalainen matemaatikko ja kirjailija. Hän valmistui vuonna 1972 Rutgersin yliopistosta. Rucker tunnetaan 1980-luvulla kirjoittamastaan niin sanotusta Ware-sarjasta, josta on suomennettu romaanit Software (1982) ja Robojen poika. Rucker on kirjoittanut myös kansantajuisia teoksia matematiikasta ja filosofiasta, kuten äärettömyyden matematiikkaa käsittelevä Mieli ja äärettömyys (1981).
Suomennettuja teoksia

Mieli ja äärettömyys: Äärettömyyden tiedettä ja filosofiaa.  ((Infinity and the mind: The science and philosophy of the infinite, 1982.) Suomentanut Markus Hotakainen)  Helsinki:  Art House, 1998.  ISBN 951-884-222-1
Palkinnot

Philip K. Dick -palkinto vuosina 1982 ja 1988
Aiheesta muualla

Vesa Lehtinen: Robojen poika. Aikakone.
Osmo Pekonen: Yksi, kaksi, kolme... ääretön! (Arkistoitu – Internet Archive). Tieteessä tapahtuu.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii  DBLP  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Franz Beckenbauer

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Franz Anton Beckenbauer
Syntymäaika: 11. syyskuuta 1945
Syntymäpaikka: München, Saksa
Kuolinaika: 7. tammikuuta 2024 (78 vuotta)
Kuolinpaikka: Salzburg, Itävalta
Pelipaikka: libero
Pituus: 181 senttimetriä
Lempinimi: Der Kaiser (Keisari)
Junioriseurat
1951–1959: SC München
1958–1964: Bayern München
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1964–1977 | Bayern München | 460 | (60) |
| 1977–1980 | New York Cosmos | 80 | (17) |
| 1980–1982 | Hamburger SV | 28 | (0) |
| 1983 | New York Cosmos | 25 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 560 | (79) |
Maajoukkue
| 1965–1977 | Länsi-Saksa | 103 | (14) |
Valmennusura
1984–1990: Länsi-Saksa
1990–1991: Marseille
1994: Bayern München
1996: Bayern München
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Miesten jalkapallo.Maa:   Länsi-Saksa (pelaajana).MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten jalkapallo.Maa:   Länsi-Saksa (pelaajana).MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten jalkapallo.Maa:   Länsi-Saksa (pelaajana).MM-kilpailut  | Miesten jalkapallo> Maa:   Länsi-Saksa (pelaajana). |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Länsi-Saksa 1974 | Jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Englanti 1966 | Jalkapallo |  |
|  Pronssia | Meksiko 1970 | Jalkapallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Belgia 1972 | Jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Jugoslavia 1976 | Jalkapallo |  |
Maa:   Länsi-Saksa (valmentajana)
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Italia 1990 | Jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Meksiko 1986 | Jalkapallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Länsi-Saksa 1988 | Jalkapallo |  |
Franz Anton Beckenbauer (11. syyskuuta 1945 München, Baijerin osavaltio, Saksa – 7. tammikuuta 2024 Salzburg, Itävalta) oli saksalainen jalkapalloilija, valmentaja ja urheiluvaikuttaja. Häntä pidettiin kaikkien aikojen parhaana saksalaisena jalkapalloilijana sekä yhtenä maailman kaikkien aikojen parhaista. Beckenbauer aloitti uransa keskikentällä, mutta loi uransa puolustajana ja erityisesti liberona. Beckenbaueria kutsuttiin usein lempinimellä Der Kaiser (suom. Keisari).
Beckenbauer valittiin Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi 1972 ja 1976. Hän pelasi Saksan maajoukkueessa 103 ottelua, osallistui MM-kilpailuihin kolmesti ja voitti maailmanmestaruuden 1974. Beckenbauer voitti maailmanmestaruuden myös valmentajana 1990 ja hän on Mario Zagallon ja Didier Deschampsin lisäksi ainoa sekä pelaajana että valmentajana maailmanmestaruuden voittanut. Beckenbauer voitti myös Euroopan-mestaruuden 1972 ja Bayern Münchenissä muun muassa Euroopan Cupin kolmesti ja Cup-voittajien cupin.
Beckenbauer on toiminut myös FC Bayern Münchenin puheenjohtajana, Saksan jalkapalloliiton varapuheenjohtajana ja 2006 MM-kilpailujen järjestelykomitean puheenjohtajana.
Lapsuus ja nuoruus

Beckenbauer oli postitoimistossa työskennelleen isänsä Franzin ja äitinsä Antoinen toinen poika. Useiden saksalaisten tapaan Beckenbauer innostui jalkapallosta Saksan voitettua yllättäen ensimmäisen maailmanmestaruutensa 1954. Hän liittyi paikallisen SC München 06:n juniorijoukkueeseen myöhemmin samana vuonna. Beckenbauerin suosikkijoukkue oli työväenluokan kannattama TSV 1860 München. Hän kuitenkin valitsi paikalliskilpailija FC Bayern Münchenin jouduttuaan harjoitusottelussa TSV:n pelaajien rumasti taklaamaksi. Beckenbauer suuttui tapauksesta ja liittyi Bayern München junioreihin 1958.
Beckenbauer opiskeli vakuutusvirkailijaksi, mutta hän keskeytti opinnot 17-vuotiaana saatuaan ammattilaissopimuksen Bayern Müncheniin isänsä vastusteluista huolimatta.
Seurajoukkueura > Bayern München

Beckenbauer debytoi tuolloin Regionalliga Südissa pelanneen Bayern Münchenin edustusjoukkueessa kesäkuussa 1964. Hän oli juniorivuosinaan ollut aluksi keskushyökkääjä. Edustusjoukkueessa Beckenbauer pelasi aluksi vasempana laitahyökkääjänä, mutta siirtyi pian keskikentälle. Bayern nousi Bundesliigaan Beckenbauerin ensimmäisen kauden päätteeksi keväällä 1965.
Bayern nousi pian Beckenbauerin, Sepp Maierin ja Gerd Müllerin johdolla Bundesliigan parhaiden seurojen joukkoon. Kaudella 1965–1966 Bayern sijoittui kolmanneksi ja voitti Saksan cupin. Beckenbauer teki yhden Bayernin maaleista Meidenricheriä vastaan pelatussa finaalissa, jonka se voitti 4–2. Beckenbauerin kauden peliesitykset palkittiin valinnalla Saksan joukkueeseen 1966 MM-kilpailuihin, ja myöhemmin samana vuonna hänet valittiin ensimmäisen kerran Saksan vuoden jalkapalloilijaksi. Seuraavalla kaudella Bayern sijoittui liigassa kuudenneksi, mutta uusi cup-mestaruutensa. Seura saavutti myös ensimmäisen voittonsa Euroopan sisäisissä turnauksissa voittaen Cup-voittajien cupin finaalissa skotlantilaisen Glasgow Rangersin 1–0.
1960-luvun loppupuolella Beckenbauer siirtyi keskikentältä puolustajaksi. Hän ei kuitenkaan pelannut pelkästään puolustavasti vaan liberona, joka nousi aktiivisesti tukemaan hyökkäyksiä. Beckenbauerista tuli myös Bayernin kapteeni ja kaudella 1968–1969 hän johdatti Bayernin ensimmäiseen Bundesliiga-mestaruuteen sekä cupin voittoon. Seuraavat kaksi mestaruutta menivät Borussia Mönchengladbachille Bayernin jäädessä hopealle.
Bayern palasi mestariksi 1972 ja nousi pian yhdeksi Euroopan johtavista seuroista. Beckenbauer puolestaan valittiin samana vuonna ensimmäisen kerran Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi. Bayern voitti kolme perättäistä mestaruutta 1972–1974 ja Euroopan Cupin Bayern voitti niin ikään kolmesti peräkkäin vuosina 1974–1976 kukistaen Atlético Madridin uusintaottelussa 4–0, Leeds Unitedin 2–0 ja Saint-Étiennen 1–0. Beckenbauer oli Bayernin parhaimmistoa ja hänet valittiin uudelleen Euroopan parhaaksi 1976 sekä toiseksi parhaaksi 1974 ja 1975. Beckenbauer pelasi Bayern Münchenissä kaikissa kilpailuissa yhteensä 559 ottelua, joissa hän teki 71 maalia. Saksan vuoden jalkapalloilijaksi hänet valittiin yhteensä neljä kertaa.
Seurajoukkueura > New York Cosmos

Menestyksekkään Bayern-uran jälkeen Beckenbauer päätti siirtyä Yhdysvaltoihin New York Cosmosiin, joka tarjosi hänelle 2,5 miljoonan dollarin sopimuksen. Cosmos rakensi menestyvän joukkueen hankkimalla riveihin useita kansainvälisiä tähtipelaajia kalliilla sopimuksilla. Beckenbauerin siirtyessä Yhdysvaltoihin Cosmosissa pelasivat muun muassa Pelé ja Carlos Alberto. Beckenbauer vietti Cosmosissa neljä kautta ja voitti NASL:n mestaruuden kolmesti vuosina 1977, 1978 ja 1980. Hänet valittiin jokaisella kaudella tähdistöjoukkueeseen ja lisäksi liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi 1977.
Seurajoukkueura > Paluu Saksaan ja takaisin New Yorkiin

Beckenbauer palasi vielä Bundesliigaan kahdeksi kaudeksi, tällä kertaa Hamburger SV:hen. Hän voitti Hamburgerissa viimeisen mestaruutensa 1982, minkä jälkeen hän palasi yhden kauden ajaksi Cosmosiin ennen kuin päätti uransa. Beckenbauerille kertyi Hamburgerissa 28 liigaottelua ilman maaleja ja New York Cosmosissa 130 ottelua, joissa hän teki 21 maalia.
Maajoukkueura

Beckenbauer pelasi Saksan liittotasavallan maajoukkueessa 103 maaottelua ja teki niissä 14 maalia. Hän oli ensimmäinen 100 maaotteluun yltänyt saksalaispelaaja. Beckenbauer pelasi ensimmäisen maaottelunsa syyskuussa 1965 ja viimeisen helmikuussa 1977. Sen jälkeen häntä ei enää valittu maajoukkueeseen, koska Saksan jalkapalloliitto oli kieltänyt ulkomailla pelaavien valinnan eikä Beckenbauer enää suostunut mukaan, kun kielto kumottiin myöhemmin. Beckenbauer oli maajoukkueen kapteeni 50 ottelussa.
Maajoukkueura > MM-kilpailut 1966

Beckenbauerin ensimmäiset maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Englannissa 1966. Hän pelasi jokaisessa ottelussa keskikentällä hyökkäävässä roolissa. Beckenbauer teki turnauksessa yhteensä neljä maalia, joista kaksi syntyi ensimmäisessä ottelussa Sveitsiä vastaan. Saksan liittotasavalta voitti lohkonsa ja eteni puolivälieriin, jossa se kohtasi Uruguayn. Beckenbauer teki ottelussa maalin kuten myös Saksan 2–1 voittoon päättyneessä välierässä Neuvostoliittoa vastaan. Finaalissa Saksan liittotasavalta kohtasi Englannin ja Beckenbauerin tehtäväksi tuli pelata puolustavammin ja vartioida Bobby Charltonia. Englanti voitti jatkoajalla 4–2 ja myöhemmin Beckenbauer totesi että "Englanti voitti meidät 1966, koska Bobby Charlton oli hiukan minua parempi".
Maajoukkueura > MM-kilpailut 1970

Meksikon MM-kilpailuissa 1970 Beckenbauer pelasi edelleen keskikentällä vaikka Bayern Münchenissä hän oli jo siirtynyt liberoksi. Saksan liittotasavalta voitti kaikki alkusarjan ottelunsa ja sai vastaansa jälleen Englannin. Englanti siirtyi ottelussa jo 2–0 johtoon. Saksa nousi kuitenkin voittoon, kun Beckenbauer ja Uwe Seeler tekivät kumpikin maalin varsinaisella peliajalla ja Gerd Müller ratkaisi jatkoajalla. Välierässä Saksan liittotasavalta kohtasi Italian. Varsinainen peliaika päättyi tasan 1–1, mutta jatkoajalla Italia vei voiton lukemin 4–3. Beckenbauer loukkaantui jatkoajan alussa, mutta hän pelasi ottelun loppuun käsi kantositeessä, vaikka hänen olkapäänsä oli lähtenyt sijoiltaan.
Maajoukkueura > EM-kilpailut 1972

Vuoden 1972 EM-kilpailuen lopputurnaus pelattiin Belgiassa ja Beckenbauer oli nyt maajoukkueen kapteeni. Hän pelasi omimmallaan paikalla liberona. Saksan liittotasavalta voitti välierässä isäntä Belgian 2–1 ja finaalissa Neuvostoliiton 3–0. Menestys EM-kilpailuissa ja seurajoukkueessa toivat Beckenbauerille valinnan Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi.
Maajoukkueura > MM-kilpailut 1974

Vuoden 1974 MM-kilpailut pelattiin Saksassa. Beckenbauer toimi edelleen maajoukkueen kapteenina ja pelasi liberona. Saksan liittotasavalta kärsi ensimmäisessä lohkovaiheessa yllättävän tappion DDR:lle, mutta voitti kaikki muut ja eteni jatkoon. Toisesta lohkovaiheesta se eteni finaaliin kukistamalla Jugoslavian, Ruotsin ja Puolan. Loppuottelussa Saksan liittotasavalta kohtasi Alankomaat, joka myös oli voittanut jatkolohkossa Saksan tapaan kaikki ottelunsa Johan Cruyffin johdolla. Alankomaat meni ottelussa johtoon Johan Neeskensin rangaistuspotkulla, mutta Saksan liittotasavalta nousi lopulta 2–1-voittoon. The Guardian arvioi Beckenbauerin peliesityksen ”mestarilliseksi”.
Pelaajauran jälkeen > Maajoukkueen valmentaja

Beckenbauer ei ollut suorittanut valmennustutkintoja eikä hän itse uskonut tulevansa hyväksi valmentajaksi. Siitä huolimatta hänet nimitettiin Saksan liittotasavallan maajoukkueen päävalmentajaksi heinäkuussa 1984 Jupp Derwallin epäonnistuttua vuoden 1984 EM-kilpailuissa. Hän ei tutkinnon puuttumisen takia saanut koskaan käyttää virallista päävalmentajan titteliä, Bundestraineria. Beckenbauerin nimike oli joukkueenjohtaja (saks. Teamchef).
Beckenbauerin ensimmäiset arvokisat valmentajana olivat vuoden 1986 MM-kilpailut, jotka päättyivät MM-hopeaan huolimatta hänen vähäisestä valmennuskokemuksesta. Beckenbauer johti Saksan finaaliin, vaikka hänellä oli koko kisojen ajan ongelmia pelaajien kanssa, eikä joukkue lukeutunut turnauksen ennakkosuosikkeihin. Finaalissa Saksa hävisi Argentiinalle lukemin 2–3.
Vuoden 1988 EM-kotikilpailuissaan Saksan liittotasavalta oli ennakkosuosikki. Saksa voitti alkulohkonsa, mutta Alankomaat voitti yllättäen sen välierässä. Tappio oli saksalaiselle kova pettymys.
Italian MM-kilpailuissa 1990 Saksan liittotasavalta eteni jälleen finaaliin Argentiinaa vastaan. Saksa oli alkukierroksilla vakuuttavampi kuin vuoden 1986 kisoissa. Se voitti alkulohkonsa ja pudotti jatkokierroksilla Alankomaat, Tšekkoslovakian ja Englannin. Argentiina puolestaan oli aloittanut kisat heikosti, mutta onnistui voittamaan jatko-ottelunsa. Saksa hallitsi loppuottelua ja voitti sen lopulta Andreas Brehmen maalilla 1–0. Ottelu oli Beckenbauerin viimeinen maajoukkuevalmentajana. Beckenbauerista tuli Mário Zagallon jälkeen toinen sekä pelaajana että valmentajana maailmanmestaruuden voittanut ja ensimmäinen kapteenina sen tehnyt.
Pelaajauran jälkeen > Seurajoukkuevalmentaja

Mestaruuden jälkeen Beckenbauer siirtyi valmentamaan Olympique de Marseillea. Hän aloitti kauden 1990–1991 Marseillen valmentajana, mutta siirtyi vuodenvaihteessa seuran urheilujohtajaksi. Marseille voitti Ranskan mestaruuden ja pääsi Euroopan cupin finaaliin. Kauden päätyttyä Beckenbauer jätti tehtävänsä. Tammikuussa 1994 Beckenbauer palasi valmennukseen, kun hänet nimitettiin Bayern Münchenin päävalmentajaksi loppukauden ajaksi Erich Ribbeckin saatua potkut. Kausi päättyi mestaruuteen. Beckenbauer valittiin myöhemmin samana vuonna Bayern Münchenin puheenjohtajaksi. Keväällä 1996 Beckenbauer erotti päävalmentajana toimineen Otto Rehhagelin ja otti itse hoitaakseen valmennustehtävät. Bayern voitti hänen johdollaan UEFA Cupin, mutta Bundesliigassa se jäi toiseksi.
Pelaajauran jälkeen > Jalkapallovaikuttaja

Beckenbauer toimi Bayern Münchenin puheenjohtajana aina vuoteen 2009 asti, minkä jälkeen hänet nimettiin seuran kunniapuheenjohtajaksi. Hänet valittiin 1998 yhdeksi Saksan jalkapalloliiton varapuheenjohtajista, ja myöhemmin hän toimi hallituksen jäsenenä vastuualueenaan kansainväliset suhteet. Beckenbauer oli mukana myös FIFAn hallituksessa vuodesta 2007 lähtien.
Beckenbauer johti Saksan jalkapalloliiton hakukomiteaa, joka sai vuoden 2006 MM-kilpailut Saksaan sen voitettua Etelä-Afrikan viimeisessä äänestyksessä 12–11. Hänen arvovaltaansa pidettiin tärkeänä tekijänä kisojen saamisessa. Hakuprosessin jälkeen Beckenbauer toimi kisojen järjestelytoimikunnan puheenjohtajana.
Vuonna 2015 Beckenbaueria alettiin epäillä julkisuudessa lahjonnasta vuoden 2006 MM-kisojen yhteydessä. Saksalaislehdet Süddeutsche Zeitung ja Bild kirjoittivat, että Beckenbauerin nimikirjoitus löytyy sopimusluonnoksesta, jolla Beckenbauerin epäillään luvanneen vastalahjaksi palveluksia Fifan lahjusskandaaliin sotkeutuneelle Pohjois- ja Keski-Amerikan jalkapalloliiton aiemmalle johtajalle Jack Warnerille. Der Spiegel oli jo aiemmin nostanut esiin Beckenbauerin osuuden kisojen saamisessa Saksaan.
Beckenbauer toimi myös televisiokommentaattorina Saksan televisiossa.