stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Warnemünde

Warnemünden sijainti Rostockin alueella.
Warnemünde on Mecklenburg-Etu-Pommerissa sijaitsevan Rostockin kaupungin kaupunginosa Itämeren rannalla Koillis-Saksassa Warnow-joen suulla.
Katukuvaa Warnemünden vanhassa kaupungissa.
Noin vuonna 1200 perustettu Warnemünden kylä oli vuosisatoja pelkästään kalastajakylä, jonka taloudellinen ja kulttuurinen merkitys seudulla oli vähäinen. Vuonna 1323 Warnemünde menetti itsenäisen asemansa, kun Rostockin kaupunki osti sen varmistaakseen pääsyn Itämerelle. Vasta 1800-luvulla Warnemündestä alkoi kehittyä merkittävä lomakeskus. Nykyisin sen väkiluku on noin 8 400. Talouden perustana on Aker Yardsin telakka ja matkailu.
Majakka
Kaupungista on kotoisin folkduo De Plattfööt.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Warnemünden sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Risteilysatama
Villem Reiman

Villem Reiman
Villem (Willem) Reiman (1861–1917) oli virolainen kansanvalistaja ja historioitsija. Hän valmistui teologian kandidaatiksi 1887. Hän toimi Jakob Hurtin apuna Pietarissa vuosina 1888–1889, oli sitten Viljandimaalla Kolga-Jaanin kirkkoherra. Hän oli Viron raittiusliikkeen johtaja, Eesti Kirjanduse Seltsin (EKS) esimies ja virolaisen raamatunkäännöskomitean jäsen.
Villemdrillem

| Villemdrillem> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Villem Reimann
Syntynyt: 15. lokakuuta 2000 (ikä 23)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Villemdrillem 
Laulukielet:  viro
Aktiivisena:  2019–
Tyylilajit:  rap
Levy-yhtiöt:  Universal Music Baltics 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Villem Reimann (15. lokakuuta 2000) eli villemdrillem on virolainen rap-artisti. Hän aloitti uransa Soundcloudissa, jossa hänen kappaleensa keräsivät yli miljoona kuuntelukertaa. Vuonna 2019 hän julkaisi yhdessä 5MIINUSTin kanssa kappaleen Paaristõuked, joka nousi Virossa hitiksi ja teki hänestä tunnetun suuremmalle yleisölle. Tämän jälkeen hän on julkaissut useamman kappaleen, joista monet ovat saaneet paljon suosiota.
Virke Lehtinen

| Virke Lehtinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. elokuuta 1940 Tampere
Kuollut: 4. kesäkuuta 2022 (81 vuotta) Helsinki
Ammatti:  elokuvaohjaaja, kuvaaja ja käsikirjoittaja
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Virke Lehtinen (5. elokuuta 1940 Tampere – 4. kesäkuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja, kuvaaja ja käsikirjoittaja. Hän aloitti uransa vuonna 1960 Aito Mäkisen kanssa yhteistyössä.
Lehtisen viimeiseksi elokuvaksi jäi Sattuman syyt, jonka materiaali on hänen uransa varrella kuvaamiaan pätkiä.
Saint-Maixant (Gironde)

| Saint-Maixant |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Saint-Maixant
 Koordinaatit: 44°34′47″N, 0°15′35″W 
Valtio:  Ranska
Alue:  Uusi-Akvitania
Departementti:  Gironde
Arrondissementti:  Langon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7,7 km²
Väkiluku (2020):  2 014 
 – Väestötiheys:  262 as./km²
Kunnan numero:  33438
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Maixant on kunta Lounais-Ranskassa Gironden departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee Garonne-joen varrella, noin neljä kilometriä Langonin kaupungista pohjoiseen.
Domaine de Malagar
Domaine de Malagar on 1700-luvulla rakennettu kartano. Kartano kansallistettiin Ranskan suuressa vallankumouksessa 1700-luvun lopulla. Vuonna 1843 kartanon osti Jean Mauriac, ja tällöin kartano viinitarhoineen tuli Mauriacin suvun omaisuudeksi. Vuonna 1927 kartanon peri Jeanin pojanpoika kirjailija François Mauriac. Hän kävi kartanossa vuosittain pääsiäisenä ja sadonkorjuun aikana. Kirjailijan neljä lasta lahjoittivat kartanon Akvitanian alueneuvostolle vuonna 1985. Seuraavana vuonna Akvitanian alueneuvosto perusti yhdistyksen, jonka tehtävänä on suojella ja elävöittää kartanoa. Kartanosta tehtiin kulttuurikeskus Centre François Mauriac de Malagar.
Tunnettuja kuntalaisia

François Mauriac (1885-1970), Nobelin kirjallisuuspalkinnon voittaja vuonna 1952.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Maixant (Gironde) Wikimedia Commonsissa
Ruohoselja

| Ruohoselja |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Dipsacales
Heimo::  Tesmayrttikasvit Adoxaceae
Suku::  Seljat Sambucus
Laji::  ebulus
Kaksiosainen nimi
 Sambucus ebulus  L. 
Katso myös
   Ruohoselja Wikispeciesissä   Ruohoselja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruohoselja (Sambucus ebulus) on seljojen sukuun ja tesmayrttikasvien heimoon kuuluva monivuotinen kasvi, jota viljellään koristekasvina. Alkuperäisenä se kasvaa Etelä-Euroopassa. Ruohoselja on myrkyllinen.
Ulkonäkö

Ruohoselja on ruohomainen ja kasvaa 60–150 senttimetriä korkeaksi. Sen lehdet ovat korvakkeelliset ja muodostuvat 7–13 lehdykästä. Ruohoseljan kukintona on kolmihaarainen huiskilo, jossa on pieniä, valkoisen vaaleanpunaisia kukkia.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Ruohoseljan (Sambucus ebulus) levinneisyys Suomessa.
Suomen Lajitietokeskus: Ruohoselja – Sambucus ebulus
Arboretum Mustila: Sambucus ebulus – ruohoselja
Ruohoseljan marjoja.
Saint-Marcel

Saint-Marcel voi tarkoittaa seuraavia:
Maantieto > Kanada

Saint-Marcel, kunta Québecin provinssissa
Maantieto > Ranska

Saint-Marcel, kunta Ainin departementissa
Saint-Marcel, kunta Ardennesin departementissa
Saint-Marcel, kunta Euren departementissa
Saint-Marcel, kunta Haute-Saônen departementissa
Saint-Marcel, kunta Indren departementissa
Saint-Marcel, kunta Meurthe-et-Mosellen departementissa
Saint-Marcel, kunta Morbihanin departementissa
Saint-Marcel, kunta Saône-et-Loiren departementissa
Saint-Marcel, kunta Savoien departementissa
Saint-Marcel-Bel-Accueil, kunta Isèren departementissa
Saint-Marcel-Campes, kunta Tarnin departementissa
Saint-Marcel-d'Ardèche, kunta Ardèchen departementissa
Saint-Marcel-d'Urfé, kunta Loiren departementissa
Saint-Marcel-de-Careiret, kunta Gardin departementissa
Saint-Marcel-de-Félines, kunta Loiren departementissa
Saint-Marcel-du-Périgord, kunta Dordognen departementissa
Saint-Marcel-en-Marcillat, kunta Allierin departementissa
Saint-Marcel-en-Murat, kunta Allierin departementissa
Saint-Marcel-l'Éclairé, kunta Rhônen departementissa
Saint-Marcel-lès-Annonay, kunta Ardèchen departementissa
Saint-Marcel-lès-Sauzet, kunta Drômen departementissa
Saint-Marcel-lès-Valence, kunta Drômen departementissa
Saint-Marcel-Paulel, kunta Haute-Garonnen departementissa
Saint-Marcel-sur-Aude, kunta Auden departementissa
Espaly-Saint-Marcel, kunta Haute-Loiren departementissa
Maantieto > Italia

Saint-Marcel, kunta Aostanlaaksossa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saint-Marcel”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
SL-164

| --- | --- |

SL-164
Systemaattinen (IUPAC) nimi
5-kloori-3-(4-kloori-2-metyylifenyyli)-2-metyylikinatsolin-4-oni
Tunnisteet
CAS-numero: 3476-88-8
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 63386
Kemialliset tiedot
Kaava: C16H12N2Cl2O 
Moolimassa: 319,185 g/mol
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
SL-164 on metakvalonin muunnos, jonka kehitti Sumitomo-tiimi 1960-luvun lopulla. SL-164:llä on samanlainen sedatiivinen, hypnoottinen ja antiepileptinen vaikutus kuin metakvalonilla, mutta sitä ei ole koskaan markkinoitu mihinkään tarkoitukseen.
Aiheesta muualla

PubChem: SL 164 (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Saksan kenraali Suomen päämajassa vuonna 1941

| Saksan kenraali Suomen päämajassa vuonna 1941 Suomalais-saksalainen yhteistyö Waldemar Erfurthin päiväkirjan valossa |
| --- | --- |

Kirjailija:  Pekka Visuri
Kuvittaja:  arkistokuvitus, karttoja
Kansitaiteilija:  Matti Vartiala, SA-kuva
Kieli:  saksa käsikirjoitus suomi
Genre:  tietoteos, Suomen historia
Kustantaja:  Docendo
Julkaistu:  2017
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  373 sivua
ISBN:  978-952-291-388-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Saksan kenraali Suomen päämajassa vuonna 1941 – Suomalais-saksalainen yhteistyö Waldemar Erfurthin päiväkirjan valossa on tohtori, eversti Pekka Visurin toimittama teos, joka sisältää jalkaväenkenraali Waldemar Erfurthin päiväkirjan vuodelta 1941, jonka Visuri on suomentanut, sekä Visurin taustoituksen päiväkirjalle. Kirjan on julkaissut Docendo vuonna 2017.
Taustoituksessa Visuri kertoo Saksan ja Suomen yhteistyön alkamisesta. Toista sataa sivua käsittävän osuutensa aluksi hän käsittelee ajopuuteoriana tunnettua ajatusta Suomen päätymisestä jatkosotaan ja yhteistyön muodostumista. Lyhyesti hän kuvaa myös Erfurthin elämänvaiheet.
Suomeksi on aiemmin julkaistu Erfurthin Sotapäiväkirja vuodelta 1944. Sen ensimmäinen laitos ilmestyi 1954 (WSOY), ja uudella johdannolla varustettuna se ilmestyi 2014 (Docendo). Päiväkirjan vuonna 1954 ilmestyessä Erfurth pahoitteli, ettei alkuosaa voinut tuolloin julkaista. Visurin mukaan WSOY:n päätökseen oli syynä aineiston arkaluonteisuus. Erfurthin koko laajan, 1070-sivuisen päiväkirjan käsikirjoitusta säilytetään Suomen kansallisarkistossa ja toista kappaletta Saksan sota-arkistossa (Bundesarchiv-Militärarchiv) Freiburgissa.
Visuri kertoo esipuheessa, että koska näistä vaiheista on olemassa paljon virheellisiä tietoja ja yksipuolisia tulkintoja, hän halusi kirjoittaa taustaosuuden selventämään päiväkirjan sisältöä ja kehyksiksi sille.
Erfurth pääsi hyvin tiiviisti Mannerheimin sisäpiiriin ja sai tietoonsa kaikki valtiosalaisuudet. Hän ymmärsi suomalaisia siinä määriin, että joutui hankaluuksiin oman päämajansa kanssa. Päiväkirja sisältää Mannerheimista ja kenraalien tavoista lukuisia kuvauksia, joita Unto Hämäläisen mukaan on herkullista lukea.
Arviot

Unto Hämäläinen sanoo arviossaan (Helsingin Sanomat) kirjan tarjoavan lukijalle mahdollisuuden etsiä vastauksia moniin kiusallisiin kysymyksiin jatkosodan alkuvaiheista. Hän ottaa esille itselleen muodostuneita käsityksiä, kuten Suomen ja Saksan yhteistyön luonteen: vaikka se ei oikeudellisesti ollut sotilasliitto, käytännössä se kuitenkin oli sitä. Kyse ei ollut Suomen kannalta erillissodasta, vaikka tavoitteet Saksalla ja Suomella olivat erilaiset, mistä aiheutui ongelmia. Siinä vaiheessa, kun uskottiin sodan päättyvän nopeasti, tunnelma oli korkealla, mutta Mannerheimille oli valjennut hyvin varhaisessa vaiheessa, ettei Saksan voitto ole varma.
Aiheesta muualla

Saksan kenraali Docendon sivulla
Kai Byman, Käsikirjoitus: Mannerheimin kotinatsi, MOT, Yle (ohjelman käsikirjoitus)
Kai Byman, Mannerheim uumoili natsi-Saksan itärintamalle vaikeuksia jo loppukesällä 1941, Yle (ohjelman esittely)
Kai Byman, Kertomus erillissodasta pelkkä myytti, Yle (teoksen esittely)
Ruth Hussey

| Ruth Hussey |
| --- | --- |
 Ruth Hussey (1945).
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. lokakuuta 1911 Providence, Rhode Island, Yhdysvallat
Kuollut: 19. huhtikuuta 2005 (93 vuotta) Newbury Park, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  C. Robert Longenecker
Näyttelijä
Aktiivisena:  1937–1973
Aiheesta muualla
ruthhussey.com
IMDb
Elonet
Ruth Carol Hussey (30. lokakuuta 1911 Providence, Rhode Island, Yhdysvallat – 19. huhtikuuta 2005 Newbury Park, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi erityisesti elokuvissa, mutta hänellä oli rooleja myös Broadwayllä ja televiosissa. Hän sai parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuuden elokuvasta Skandaalihäät.
Nuoruus ja opiskelu

Ruth Hussey syntyi vuonna 1911 Providencessa. Hänen isänsä George Hussey johti kulta- ja hopeasepänliikettä. George Hussey kuoli 34-vuotiaana espanjantautiin, kun Ruth oli vasta seitsemänvuotias.
Hussey opiskeli Pembroke Collegessa, mistä hän sai filosofian tutkinnon, ja Michiganin yliopiston näyttämötaiteen laitoksella.
Ura > Uran alku

Valmistuttuaan Hussey työskenteli Providencessa radion muotikommentaattorina, kunnes hän alkoi toimia mallina New Yorkissa, missä hänet valittiin Sidney Kingsleyn näytelmän Dead End kiertueseurueeseen. Metro-Goldwyn-Mayerin kykyjenetsijä huomasi Husseyn, kun Dead End oli Los Angelesissa. MGM palkkasi Husseyn vuonna 1937.
Husseyn ensimmäinen elokuva oli Suurkaupungin vallassa (1937). Tuon jälkeen hän näytteli lähes 20 pikkuroolissa, kunnes hän alkoi vuonna 1940 saada myös keskeisempiä rooleja.
Ura > Läpimurto Skandaalihäissä

Husseyn tunnetuin elokuva on vuonna 1940 ensi-iltansa saanut Skandaalihäät, josta hän oli ehdokkaana parhaan naissivuosan Oscar-palkintoon. Ehdokkuuden myötä Husseylle alettiin tarjota myös monia pääosarooleja.
Hussey näytteli Skandaalihäiden jälkeen Robert Taylorin vastanäyttelijänä elokuvassa Paholaiskissat (1940) ja kylmäkiskoista seurapiirivaimoa elokuvassa H. M. Pulham, Esq.. Elokuvassa Tennessee Johnson (1942) Hussey oli presidentti Andrew Johnsonin vaimo Eliza. Tuon roolin jälkeen hän jätti MGM:n ja jatkoi uraansa freelancerina.
Hussey näytteli vuonna 1944 yliluonnollisessa elokuvassa Kutsumattomat vieraat ja naispääosaa sotaelokuvassa Marine Raiders. Hän sai sen jälkeen ensimmäisen Broadway-roolinsa Russel Crousen satiirista State of the Union. Näytelmää esitettiin kahden vuoden ajan.
Hussey oli urheilija Jordan Baker elokuvassa Kohtalokasta valtaa (1949), ja sen jälkeen hän palasi Broadwaylle komediaan Goodbye, My Fancy. Hussey on myöntänyt olleensa ammatillisesti kunnianhimoton, joten hän antoi uransa hiipua 1950-luvun alussa. Hänen viimeinen merkittävä elokuvansa oli Vaimoni vaatii minkkiturkin (1953) ja viimeinen teatterielokuvansa komedia Kommeluksia kerrakseen.
Ura > Viimeiset vuodet

Uransa viimeisinä vuosina Hussey näytteli myös televisiossa. Hän oli vierailevana näyttelijänä joissakin televisiosarjoissa ja näytteli televisioelokuvassa My Darling Daughters’ Anniversary.
Yksityiselämä

Hussey oli naimisissa kykyjenetsijä C. Robert Longeneckerin kanssa. Longenecker sanotaan kertoneen Paholaiskissat-elokuvan nähtyään, että hän haluaisi mennä naimisiin pääosan esittäjän kanssa. Hussey ja Longenecker tapasivat yhteisen tuttavan kautta, ja he menivät naimisiin seitsemän viikkoa kestäneen seurustelun kanssa. Heille syntyi liitosta kolme lasta, ja he olivat naimisissa Longeneckerin kuolemaan asti 2002.
Hussey kuoli vuonna 2005. Kuolinsyy oli hänen poikansa mukaan umpilisäkkeen poistoleikkauksen jälkeiset komplikaatiot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruth Hussey Wikimedia Commonsissa
Ruotsin Länsi-Intian kauppakomppania

Ruotsin Länsi-Intian kauppakomppania (ruots. Svenska Västindiska Kompaniet) oli ruotsalainen kauppakomppania Karibialla. Vuosien 1786 ja 1805 välillä kauppakomppania toimi silloin Ruotsille kuuluneelta Saint-Barthélemyn saarelta käsin.
Kauppakomppania oli yksityinen yritys ja sillä oli kuninkaallinen monopoli kaikkeen ruotsalaiseen kauppaan alueella. Se oli muun muassa Ruotsin orjakaupan keskeisin toimija.
Aiheesta muualla

Svenska Sankt Barthsällskapet om Svenska Västindiska Kompaniet (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Populär Historia om Svenska Västindiska Kompaniet (ruotsiksi)
Williamsburg (Virginia)

| Williamsburg |
| --- | --- |
 Kuvernöörin palatsi.
 vaakuna

 Koordinaatit: 37°16′15″N, 76°42′25″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Virginia
Piirikunta:  Williamsburg ei kuulu piirikuntaan
Hallinto:  
 – Pormestari:  Paul T. Freiling
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  24 km²
 – Josta vettä:  0,5 km² 
Korkeus:  15 m
Väkiluku (2010):  14 068
 – Väestötiheys:  636,5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC−5 (kesäaika UTC−4)
 
 http://www.williamsburgva.gov/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Williamsburg on Yhdysvaltojen kaupunki Virginian osavaltion kaakkoisosassa Virginian niemimaalla. Sen naapureita ovat James Cityn ja Yorkin piirikunnat.
Williamsburg on tunnettu historiallisesta Colonial Williamsburgin alueesta, jossa on useita säilytettyjä vanhoja rakennuksia ja museoalue. Siellä sijaitsee myös Yhdysvaltojen toiseksi vanhin yliopisto, College of William & Mary. Alue on yhdessä Jamestownin ja Yorktownin kanssa suosittu matkailualue.
Historia

Alun perin nimellä Middle Plantation kulkenut linnoitus perustettiin 1632 James- ja York-jokien välille.
Williamsburg perustettiin Virginian siirtomaa-alueen pääkaupungiksi 1699. Siirtomaa-alueen johtajat halusivat muuttaa pääkaupungin Jamestownista silloiseen Middle Plantationiin. Kaupunki nimettiin Williamsburgiksi silloisen Englannin kuninkaan Vilhelm III Oranialaisen mukaan.
Williamsburg oli eräs ensimmäisistä Amerikan suunnitelmallisesti rakennetuista kaupungeista. Se kasvoi nopeasti Virginian politiikan, uskonnon, talouselämän ja sosiaalisen elämän keskukseksi. Kaupungin yliopisto, College of William and Mary, koulutti useita ajan poliittisia johtajia, kuten Thomas Jeffersonin, James Monroen ja John Tylerin. Kaupunkiin perustettiin myös Amerikan ensimmäinen mielisairaala 1773. Vuonna 1781 kenraali George Washington kokosi armeijansa Williamsburgissa hyökätäkseen läheiseen Yorktowniin Yhdysvaltojen itsenäisyyssodassa.
Vuonna 1780 Virginian pääkaupunki muutti Richmondiin ja Williamsburg taantui hiljaiseksi yliopisto- ja maaseutukaupungiksi. Toisaalta pääkaupunkistatuksen menetys saattoi aiheuttaa useiden 1700-luvun historiallisten rakennusten säilymisen nykypäiviin saakka.
Kaupungin historiallisten rakennusten restaurointi alkoi 1926, jolloin Bruton Parish -kirkon rehtori ja pastori W. A. R. Goodwin esitteli asian John D. Rockefeller, Jr.:lle. Rockefeller rahoitti ja johti suurta restaurointiohjelmaa, jonka tulokset ovat nähtävissä kaupungin historiallisessa osassa. Franklin D. Roosevelt kommentoi vieraillessaan the Duke of Cloucester -kadulla sitä "Amerikan historiallisimmaksi kaduksi".
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Williamsburg (Virginia) Wikimedia Commonsissa
Kaupungin kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Capitol-rakennus Williamsburgin historiallisella museoalueella.
Käännös suomeksi
Wichmann (suku)

Wichmann ['vihman] on suomalainen saksalaista alkuperää oleva suku, johon on kuulunut eri alojen vaikuttajia. Osa suvun jäsenistä on käyttänyt nimestä lyhyempää muotoa Wichman ja osa on suomentanut sukunimen muotoon Vihma.
Suku on lähtöisin Pohjois-Saksasta. Stralsundista kotoisin ollut räätälin poika Martin Christian Wichmann (1753–1804) toimi Raahen kaupunginvälskärinä ja suku polveutuu hänen pojastaan, apteekkari Carl Wichmannista (1792–1856), joka muun muassa perusti kirjaston Raaheen. Hänen jälkeläisissään oli apteekkareita useassa polvessa.
Jäseniä

Emma Maria Wichmann (1836–1900), Helsingin diakonissalaitoksen ensimmäinen johtajatar, Carl Wichmannin tytär
Viktor Karl Emil Wichmann (1856–1938), kirjailija, svekomaanipoliitikko, Carl Wichmannin pojanpoika
Karl Ossian Wichmann (1864–1918), Suomen ensimmäisen kuuromykkäin lehden perustaja, V. K. E. Wichmannin serkku
Aksel Benjamin Wichmann (1866–1932), tuomari, laamanni, Yrjö Wichmannin veli
Yrjö Wichmann (1868–1932), suomalais-ugrilaisen kielitieteen professori, V. K. E. Wichmannin serkku
Assar Wichmann (1877–1948), metsänhoitaja ja Kajaanin Puutavara Oy:n toimitusjohtaja, Yrjö Wichmannin veli
Seth Wichmann (1885–1939), gynekologi, professori, Yrjö Wichmannin veli
Einar Vihma (1893–1944), jääkärikenraalimajuri, Yrjö Wichmannin veljenpoika
Martti Vihma (1898–1963), eversti, V. K. E. Wichmannin veljenpoika
Väinö Vihma (1907–1958), kauppakorkeakoulun professori, Yrjö Wichmannin poika
Eva Wichman (1908–1975), kirjailija ja koristetaiteilija
Jyrki Vihma (1929–1993), työnantajajohtaja, kirjailija, Martti Vihman poika
Wichita High School East

Wichita High School East syyskuussa 2012.
Wichita High School East on toisen asteen oppilaitos Wichitan kaupungissa, Kansasissa, Yhdysvalloissa.
Wichita High School Eastissa on luokat 9–12 ja siellä on oppilaita 2 300. Opettajia koulun palveluksessa on 143. High schoolin kampus on 44 eekkerin laajuinen ja se palvelee 10,5 neliömailin kokoista aluetta.
Wichita High School Eastin historia alkaa tammikuusta 1922, jolloin kaupunkilaiset päättivät uuden high schoolin perustamisesta. Vanha oppilaitos alkoi käydä pieneksi kasvavalle opiskelijamäärälle. Kaupungin koulutuslautakunta hankki muutaman kuukauden neuvotteluiden jälkeen 68 eekkerin kokoisen maa-alan, jolle arkkitehti Lorentz Schmidt suunnitteli uuden koulurakennuksen. Koulun nimi oli alkujaan Wichita High School, mutta se muutti nimensä Wichita High School East 1929, kun Wichita North High School perustettiin.
Aiheesta muualla

Koulun kotisivut (englanniksi)
Villemurlin

| Villemurlin |
| --- | --- |
 Saint-Pierren kirkko
 vaakuna
 Villemurlin
 Koordinaatit: 47°41′07″N, 2°20′08″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Centre-Val de Loire
Departementti:  Loiret
Arrondissementti:  Orléans
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  49,0 km²
Väkiluku (2019):  575 
 – Väestötiheys:  11 as./km²
Kunnan numero:  45340
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Villemurlin on kunta Ranskassa Loiret’n departementissa Centre-Val de Loiren alueella. Se sijaitsee noin 47 kilometriä Orléansin kaupungista kaakkoon.
Sinisten tikkaiden kylä
Kunta tunnetaan "sinisten tikkaiden kylänä". Perinne sai alkunsa kun aikoinaan hevos- ja härkäkärryjä valmistaneet kärryntekijät maalasivat tikkaansa siniseksi. Perinne elvytettiin vuonna 2005, ja siitä lähtien on järjestetty vuosittain sinisten tikkaiden -festivaali syyskuussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Villemurlin Wikimedia Commonsissa
Saarin jalkapallomaajoukkue

Saarin jalkapallomaajoukkue oli jalkapallomaajoukkue, joka 1950-luvun alkupuoliskolla edusti tuolloin Ranskan valvonnassa ollutta Saarin aluetta (nykyinen Saksan liittotasavaltaan kuuluva Saarlandin osavaltio). Joukkue pelasi kaikkiaan 19 ottelua, joista kymmenen B-maajoukkueita vastaan. Otteluista se saavutti kuusi voittoa, kolme tasapeliä ja kymmenen tappiota.