stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kasviproteiinituote

Kasviproteiinituotteet ovat kasvisperäisiä, proteiinipitoisia elintarvikkeita, jotka on tarkoitettu korvaamaan liha ruoanlaitossa. Suomessa valmistettuja kasviproteiinituotteita olivat 2010-luvun lopulla muiden muassa nyhtökaura ja härkis. Kasviproteiinituotteiden määrä sekä kysyntä on kasvanut huomattavasti Suomessa 2010-luvun jälkipuoliskolla. Niiden myynti kasvoi 159 % vuonna 2017 yksistään. Kasvisproteiinit nimettiin vuoden 2016 ruokailmiöksi.
Vuonna 2019 Keski-Pohjanmaan ympäristöterveydenhuolto kielsi Pouttua käyttämästä termiä ”kasviliha” kasvistuotteidensa markkinoinnissa. Vuonna 2020 uutisoitiin Poutun irrottavan kasviproteiiniliiketoiminnan omaksi yhtiökseen, Meeat Food Tech Oy:ksi.
Tuotanto

Proteiinia voidaan erottaa eli fraktioida viljasta monella tavalla. Yksi tapa on valmistaa kaurajauhosta emaksistä kauralimaa eli -lietettä, josta erotetaan aluksi kuitu. Tämän jälkeen kaurakumia, kauraproteiinia ja kauratärkkelystä sisältävä uute jäähdytetään jäätymispisteen yläpuolelle, jolloin muodostuu kauraproteiinin sakkaa. Sakka ja tärkkelys poistetaan uutteesta, jolloin muodostuu kaurakumia sisältävää päällysnestettä, joka neutraloidaan esimerkiksi fosforihapolla ja kuumennetaan vähintään 90-asteiseksi, minkä jälkeen kaurakumi otetaan talteen. Valmistusprosessissa voidaan käyttää myös esimerkiksi kalsinoitua soodaa (Na2C03) ja proteaasientsyymiä.
Kasviproteiinivalmisteiden tuotanto tapahtuu ekstuusiolla, jossa kasviproteiinin raaka-ainetta/raaka-aineita sekoitetaan ja kuumennetaan äärimmäisen nopeasti. Aluksi kasviproteiinijauheet sekoitetaan veden tai höyryn sekä ruokaöljyn kanssa. Proteiinijauheita saatetaan myös hydrata. Prosessi vaatii kallista laitteistoa, kuten esimerkiksi kaksoisruuvipursottimia. Ekstruusiossa hyödynnetään korkean lämpötilan lisäksi vesihöyryä ja mekaanista energiaa. Proteiinin rakenne muuttuu prosessin aikana toiseksi eli denaturoituu. Säilyvyyden parantamiseksi syntynyt tuote saatetaan vielä pastöroida, UV-säteilyttää tai siihen saatetaan lisätä säilöntäaineita. Lopuksi tuote jäähdytetään.
Eri tyyppisiä kasviproteiinituotteita

Tofu (jap. 豆腐, tōfu, kiin. 豆腐, dòufu), jota kutsutaan myös nimellä soijajuusto, on soijamaidosta juoksettamalla tehty ruoka-aine. Tofun juuret ovat Kiinasta ajalta ennen ajanlaskun alkua.
Seitan on vehnägluteenista valmistettu lihaa muistuttava elintarvike, jota etenkin kasvissyöjät ja vegaanit käyttävät usein lihan tapaan ruoassa. Sillä on lihan kaltainen sitkeä ja kiinteä rakenne, korkea proteiinipitoisuus ja se on käsittelemättömänä lähes rasvatonta. Buddhalaiset munkit aloittivat seitanin valmistuksen 1000-luvulla kiinassa. Sitä käytetään paljon myös muualla Itä- ja Kaakkois-Aasiassa.
Tempe tai tempeh on fermentoitu ruoka, joka tehdään perinteisesti soijapavuista. Tempen alkuperä on Indonesiassa. Sitä on valmistettu satoja vuosia.
Quorn on Fusarium venenatum -punahomeesta valmistetun, lihan korvikkeeksi tarkoitetun sieniproteiinivalmisteen tuotemerkki. Se on käymismenetelmällä valmistettu mykoproteiini
Nyhtökaura on suomalaisen Gold&Green Foodsin valmistama kasviproteiinituote, joka on tehty kaurasta ja palkokasveista (härkäpavusta ja keltaherneestä). Se voitti Vuoden Suomalainen Elintarvike -kilpailun vuonna 2017.
Härkis on suomalainen Verso Foodin markkinoille tuoma kypsä härkäpapuvalmiste. Tuote on kasviproteiinituote, joka valmistetaan suomalaisista härkäpavuista.
Elovena Muru Kaurajauhis on suomalainen Raisio Oyj:n valmistama ja markkinoima kypsä kasviproteiinituote. Sen raaka-aineina ovat suomalainen täysjyväkaura, kauralese, vesi ja suola sekä peruna- ja herneproteiini.
Aiheesta muualla

. http://www.kasviproteiini.fi/kasviproteiinit.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Kevytjalkine

Mokkasiinissa on ohut pohja
Vibram FiveFingers KSO Trek on moderni kevyt varvaskenkä
Kevytjalkine tai paljasjalkakenkä on ohutpohjainen jalkine, joka suojaa jalkaa, mutta ei tue sitä. Kevytjalkineilla käveleminen tai juokseminen muistuttaa paljain jaloin liikkumista erityisesti silloin, kun jalkineiden kantapää on samalla tasolla päkiän kanssa.  Kevytjalkineita valmistetaan työ-, vapaa-aika- ja urheilukäyttöön sisällä ja ulkona eri vuodenaikoina.
Ominaisuudet

Paljasjalkakengät ovat rakenteeltaan minimalistiset, kevyet ja taipuisat. Paljasjalkakengissä pohjan voi rullata ja kääntää sivuttain helposti. Paljasjalkakenkien malli muistuttaa jalan luonnollista muotoa. Ne ovat leveämmät etuosasta, jolloin varpailla on tilaa levitä ja liikkua kengissä. Kengän ulkopohja on matala ja ohut, eikä paljasjalkakengissä ole korkoa kantapään kohdalla.
Terveysvaikutukset

Kevytjalkineilla liikkuminen saattaa olla terveellisempää kuin paksupohjaisten ja tuettujen kenkien käyttö, sillä kevytjalkineella käveleminen vahvistaa jalkaa, vähentää polviin kohdistuvaa rasitusta sekä sallii jalkaterän ja varpaiden olla luonnollisessa asennossa.
Kirjokudospistiäinen

| Kirjokudospistiäinen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Osaluokka::  Uussiipiset Neoptera
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Sahapistiäiset Symphyta
Yläheimo::  Kudospistiäismäiset Pamphilioidea
Heimo::  Kudospistiäiset Pamphiliidae
Alaheimo::  Cephalciinae
Suku::  Acantholyda
Laji::  hieroglyphica
Kaksiosainen nimi
 Acantholyda hieroglyphica  (Christ, 1791) 
Synonyymit
 Tenthredo hieroglyphica 
Katso myös
   Kirjokudospistiäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirjokudospistiäinen (Acantholyda hieroglyphica) on pistiäisiin kuuluva hyönteislaji, jonka toukat syövät nuorien 5–30 senttimetrin mittaisten männytaimien neulasia aiheuttaen metsätuhoa. Aikuiset kirjokudospistiäiset ovat kooltaan melko isoja (12–17 mm.), litteitä ja kirjavia. Takaruumiiltaan kirjokudospistiäinen on kellanpunainen ja sen takaruumiin kärki ja tyvi ovat mustat. Kirjokudospistiäisen pää on kirjava ja siivet keltaiset. Kirjokudospistiäisen toukka on ruskeanvihreä ja kirjava. Kirjokudospistiäisen aiheuttamat tuhot ovat todennäköisimpiä 1–2-vuotiaissa männyntaimikoissa, jotka kasvavat  hiekkamailla.
Kirjokudospistiäisen toukkia männyntaimessa.
Kirjokudospistiäinen esiintyy Suomessa Rovaniemen ja Sallan korkeudelle saakka ja se luokitellaan elinvoimaiseksi lajiksi Suomessa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kirjokudospistiäinen (Acantholyda hieroglyphica)
Kirjokuunlilja

| Kirjokuunlilja |
| --- | --- |
 Isoraitakuunlilja (Hosta undulata 'Albomarginata')
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Agavoideae
Suku::  Kuunliljat Hosta
Laji::  undulata
Kaksiosainen nimi
 Hosta undulata  (Otto & A. Dietr.) L.H. Bailey 
Synonyymit
 Funkia undulata 
Katso myös
   Kirjokuunlilja Wikispeciesissä   Kirjokuunlilja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirjokuunlilja eli poimulehtinen kuunlilja (Hosta undulata) on parsakasvien (Asparagaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se kasvaa mieluiten ravinteikkaassa ja humuspitoisessa maaperässä. Kirjokuunlilja on hidaskasvuinen ja on noin 30–50 senttimetrin mittainen. Kirjokuunliljan kukat ovat violetteja ja noin 4 senttimetrin levyisiä. Se kukkii heinäkuusta syyskuuhun ja soveltuu perennapenkkiin sekä reunus- ja maanpeittokasviksi.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Kirjokuunlilja – Hosta undulata
Kijūrō Shidehara

| Kijūrō Shidehara |
| --- | --- |

Japanin pääministeri
 9. lokakuuta 1945 – 22. toukokuuta 1946  
Monarkki:  Hirohito
Edeltäjä:  Naruhiko  Higashikuni
Seuraaja:  Shigeru Yoshida
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. syyskuuta 1872 Osaka, Japani
Kuollut: 10. maaliskuuta 1951 (78 vuotta) Tokio, Japani
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
 Nimikirjoitus
Kijūrō Shidehara (jap. 幣原喜重郎, Shidehara Kijūrō; 13. syyskuuta 1872 Osaka – 10. maaliskuuta 1951 Tokio) oli japanilainen diplomaatti ja valtiomies, joka toimi Japanin pääministerinä vuosina 1945–1946.
Shidehara opiskeli Tokion yliopistossa ja oli vuodesta 1896 Japanin ulkoministeriön palveluksessa. Hän työskenteli muun muassa Japanin lähetystöissä Lontoossa ja Washingtonissa, ja oli suurlähettiläänä Alankomaissa 1914–1915, minkä jälkeen hänet nimitettiin apulaisulkoministeriksi. Vuosina 1919–1922 hän oli Japanin Yhdysvaltain-suurlähettiläänä. Shidehara oli yksi Japanin täysivaltaisista edustajista vuosien 1921–1922 Washingtonin laivastokonferenssissa, jossa Tyynenmeren alueen suurvallat sopivat merivoimiensa koon rajoittamisesta rauhan takaamiseksi. Shidehara sai vuonna 1920 paronin (danshaku) aatelisarvon. Hänet nimitettiin parlamentin ylähuoneeseen vuonna 1926.
Shidehara oli ulkoministerinä useassa eri hallituksessa vuosina 1924–1927 ja 1929–1931. Toisin kuin ulkopoliitiikkaan sekaantunut armeija, hän kannatti rauhanomaisia suhteita Kiinaan ja Neuvostoliittoon. Shidehara halusi Japanin panostavan sotilaallisen laajenemisen sijaan taloudellisen vaikutusvaltansa kasvattamiseen ja kansainväliseen yhteistyöhön. Japanin 1920-luvun rauhanomainen ulkopolitiikka henkilöytyi häneen ja sitä kutsuttiinkin ”Shidehara-diplomatiaksi”. Sotilaspiirien saatua otteen Japanin politiikasta Shidehara joutui olemaan vuodesta 1931 sivussa päätöksenteosta, mutta hän säilytti arvostuksensa ulkomailla.
Shidehara tuli pääministeriksi tappiollisen toisen maailmansodan jälkeen lokakuussa 1945, ja jatkoi tehtävässä toukokuuhun 1946. Yhdysvaltain miehityshallinto hyväksyi hänen nimityksensä. Hän neuvotteli miehityshallinnon johdon kanssa muun muassa keisarin tulevasta asemasta ja uuden perustuslain laatimisesta. Vaikka Shidehara tunnettiin ulkopoliittisissa kysymyksissä liberaalina, sisä- ja talouspolitiikassa hän oli konservatiivi, mikä teki hänet epäsuosituksi sodanjälkeisen vasemmiston piirissä. Kyseenalaisina pidettiin varsinkin hänen läheisiä suhteitaan Mitsubishi-yhtiöön ja sen omistajasukuun, johon hänen vaimonsa kuului. Pääministerikautensa jälkeen Shidehara valittiin uuden edistyspuolueen (Nihon Shinpotō) puheenjohtajaksi. Hänet valittiin vuonna 1947 Japanin alahuoneen jäseneksi ja vuonna 1949 sen puhemieheksi, missä tehtävässä hän oli kaksi vuotta myöhemmin tapahtuneeseen kuolemaansa asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kijūrō Shidehara Wikimedia Commonsissa
Kieppi

Kieppi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
lumikieppi, lintujen lumen alla oleva nukkumispaikka
kieppi, liike telinevoimistelussa
Kieppi, huvipuistolaite Linnanmäellä
Kieppi, Kokkolan luonnontieteellinen museo, museo Kokkolassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kieppi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kuopion kihlakunta

Kuopion kihlakunta (ruots. Kuopio härad) on entinen Suomen kihlakunta, joka sijaitsi Kuopion läänissä. Vuonna 1940 kihlakuntaan kuuluivat seuraavat kunnat:
Karttula
Keitele
Kuopion maalaiskunta
Maaninka
Pielavesi
Riistavesi
Siilinjärvi
Tervo
Tuusniemi
Vehmersalmi
Kihlakunnan ulkopuolella oli Kuopion kaupunki.
Kihlakunnan maapinta-ala oli 5 103,66 km² (1.1.1938), ja sen väkiluku oli 57 941 henkeä (31.12.1939).
Katolis-apostolinen kirkko

Katholis-apostolinen kirkko (tai katolis-apostoliset seurakunnat) on 1830-luvulla Yhdistyneessä kuningaskunnassa syntynyt uskonnollinen yhteisö. Vaikka yhteisö on syntynyt protestanttiselta pohjalta, sen oppi ja jumalanpalveluselämä ovat enemmänkin roomalaiskatolilaisia. Yhteisö on apokalyptinen, se odottaa Jeesuksen Kristuksen pikaista toista tulemista.
Kirkon oppi

Katolis-apostolisten seurakuntien oppi määriteltiin 1840-luvun alussa. Tällöin kirkko tunnusti jakamattoman kirkon kolme nk. ekumeenista uskontunnustusta, eli apostolisen uskontunnustuksen, Nikean uskontunnustuksen ja Athanasioksen uskontunnustuksen. Niiden mukana kirkko tunnusti kristillisen kolminaisuusopin ja opin Kristuksen kahdesta luonnosta. Kirkko tunnusti myös Kristuksen sovituskuoleman ihmiskunnan syntien edestä. Pelastuksessa kirkko näki tärkeänä sakramentit eli kasteen, ehtoollisen ja ”sinetöinnin”. Kaste on katolis-apostolisessa teologiassa pelastukseen välttämätön toimitus, joka saa aikaan uudestisyntymisen ja syntien anteeksiantamisen sekä lahjoittaa Pyhän Hengen. ”Sinetöinti”, jonka vain apostolit voivat suorittaa rukouksella, kättenpäällepanemisella ja öljyllä voitelulla, välitti kirkon teologian mukaan Pyhän Hengen täyteyden. Ehtoollinen ymmärrettiin katolisen teologian mukaisesti Kristuksen todelliseksi läsnäoloksi ehtoollisen viinissä ja leivässä (tosin kirkon apostolit torjuivat sekä transsubstantiaatio- että konsubstantiaatio-opin). Ehtoollinen ymmärrettiin katoliseen tapaan myös uhriksi.
Katolis-apostolinen kirkko ymmärsi itsensä eräänlaisena lopunajan kristillisenä morsiusseurakuntana, joka odottaa Herran toista tulemista. Se oli aidosti ekumeeninen yhteisö, joka katsoi kaikissa kristillisissä kirkoissa olevan Jumalan lapsia. Se ei siis pyrkinytkään erottamaan kannattajiaan muista kirkoista, eikä se opettanut pelastuksen olevan saatavilla vain sen piirissä.
Jumalanpalveluselämä

Katolis-apostolinen kirkko loi rikkaan liturgisen elämän, joka rakentui pääasiassa roomalais-katolisen liturgian, ennen muuta tridentiinisen messun ympärille. Kirkon liturgiassa oli piirteitä myös ortodoksisesta ja anglikaanisesta jumalanpalveluksesta. Kirkossa käytettiin katolisen mallin mukaisia jumalanpalvelusvaatteita, suitsutusta. vihkivettä ja öljyä. Koska katolis-apostolisen kirkon ehtoolliskäsitys vastasi katolilaista, käytössä oli myös sakramentin palvonta.
Katolis-apostolista jumalanpalveluselämää voitiin täydellisenä pitää yllä vain muutamissa seurakunnissa (kuten Lontoossa ja Berliinissä), koska se vaati suuren määrän eri viranhaltijoita. Kirkolla oli katolisen mallin mukainen hetkipalvelusjärjestelmä, joka koostui neljästä rukoushetkestä: aamurukous eli laudes kello 6 aamulla, päivän hetkirukoukset kello 9 ja kello 15 sekä iltarukous eli vesper kello 17. Sunnuntaisin ja pyhäpäivinä pidettiin lisäksi ehtoollisjumalanpalvelus eli messu kello 10. Se rakentui katolisen messun pohjalle, mutta toisin kuin tridentiininen messu se oli kansankielinen. Lisäksi maallikotkin saivat ottaa ehtoollisen vastaan molemmissa muodoissa, eli sekä leivän että viinin.
Kirkon järjestys

Kirkon perustana olivat siis kaksitoista apostolia. Näiden katsottiin kirkon johtajina kaitsevan ”Jumalan Israelin” eli kirkon kahtatoista sukukuntaa. Maailma oli tämän mukaisesti jaettu kahteentoista alueeseen eli ”heimoon”, jolla kullakin oli oma apostolinsa. Maailma oli jaettu seuraavasti:
Juda - Englanti ja Pohjois-Amerikka (apostoli John Bate Cardale)
Benjamin - Skotlanti ja kalvinistinen Sveitsi (apostoli Henry Drummond)
Manasse - Italia (apostoli Spencer Perceval)
Isaskar - Tanska, Alankomaat ja Belgia (apostoli John Henry King-Church)
Sebulon - Irlanti, Kreikka ja Lähi-itä (apostoli Nicholas Armstrong)
Ruben - eteläinen Saksa ja Itävalta (apostoli Francis Valentine Woodhouse)
Efraim - Puola, Intia ja Australia (apostoli John Owen Tudor)
Asser - Ranska ja katolinen Sveitsi (apostoli Henry Dalton)
Simeon - Pohjois-Saksa (apostoli Thomas Carlyle)
Naftali - Espanja ja Portugali (apostoli Francis Sitwell)
Dan - Venäjä, Suomi ja Baltia (apostoli William Dow)
Gaad - Ruotsi ja Norja (apostoli Duncan MacKenzie)
Vuosina 1889–1890 rakennettu entinen katolis-apostolinen kirkko Tukholmassa. 1970-luvulta saakka kirkko on toiminut ortodoksisena Pyhän Yrjön kirkkona.
Kerimäen Ruokojärven työväentalo Voittola

| Kerimäen Ruokojärven työväentalo Voittola |
| --- | --- |
Osoite:  Voittolantie 4, 58220 Louhi
Sijainti:  Savonlinna
Valmistumisvuosi:  1. talo: 1919 2. talo: 1963
Tuhoutui:  1. talo: 1962 (paloi)
Rakennuttaja:  Kerimäen Ruokojärven työväenyhdistys
Omistaja:  Kerimäen Ruokojärven työväenyhdistys
Runkorakenne:  ranko
Kerrosluku:  1 ja 1,5
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kerimäen Ruokojärven työväentalo Voittola on sijainnut nykyisin Savonlinnan kaupunkiin kuuluvan entisen Kerimäen kunnan Louhen kylässä.
Historia

Työväenyhdistyksen ensimmäinen työväentalo oli rakennettu vuonna 1919 ja sitä jatkettiin vuonna 1937 ja vuonna 1952. Tämä talo paloi vuonna 1962. Uusi talo rakennettiin vuonna 1963 osittain talkoilla ja osittain urakka- ja tuntityönä. Taloa on rahoitettu omilla varoilla, lainalla ja avustuksella.
Rakennus

Talo on rankorakenteinen. Ulkovuorauksena on harmaa rapattu tiili. Sisäseinät ovat maalattua lastulevyä. Sisäkatto on lautaa. Talossa on puukeskuslämmitys. Talossa on  vesijohto, viemäri ja wc.
Talossa on juhlasali, keittiö, ravintola, eteinen ja huoneen ja keittiön asunto.
Toimintaa työväentalolla

Talo on järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, elokuvia, bingoa, urheiluharjoituksia ja juhlia. Talo on ollut omassa käytössä.(1982)
Kuopion keskustaajama

Kuopion keskustaajama on Suomen seitsemänneksi suurin taajama ja Kuopion kaupungin hallinnollinen keskus, joka sijaitsee Pohjois-Savossa Kuopiossa. Taajamassa asui vuoden 2021 lopussa vajaa 94 tuhatta ihmistä ja sen pinta-ala oli noin 54 km². Täten väestötiheys oli 1 726 as./km², mikä tekee siitä Suomen kolmanneksi tiheimmin asutun taajaman ja toiseksi tiheimmin asutun keskustaajaman Helsingin keskustaajaman jälkeen. Kyseessä on Suomen suurin vain yhdessä kunnassa sijaitseva taajama.
Kirjokuoriaiset

| Kirjokuoriaiset |
| --- | --- |
 Isomuurahaiskuoriainen (Thanasimus formicarius)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Kirjokuoriaismaiset Cleroidea
Heimo::  Kirjokuoriaiset Cleridae  Latreille, 1802
Alaheimot
 Tillinae  Hydnocerinae  Clerinae  Korynetinae 
Katso myös
   Kirjokuoriaiset Wikispeciesissä   Kirjokuoriaiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirjokuoriaiset (Cleridae) on erilaisruokaisten alalahkoon kuuluva kovakuoriaisheimo. Useimmilla lajeilla on harjaksinen ruumis ja ne ovat usein kirkkaanvärisiä. Lajeja tunnetaan maailmasta noin 3 500.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kirjokuoriaiset (Cleridae)
iNaturalist: Kirjokuoriaiset (Cleridae)
Itä-Suomen yliopisto (UEF): Ilpo Mannerkoski, Heimo Cleridae, kirjokuoriaiset (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Cleridae (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Cleridae (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Cleridae, checkered beetles (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Family Cleridae - Checkered Beetles (englanniksi)
Insectoid.info: Taxonomy for Cleridae (englanniksi)
Kieran Read

| Kieran Read |
| --- | --- |
 Kieran Read vuonna 2011
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. lokakuuta 1985 (ikä 38) Papakura, Uusi-Seelanti
Kansalaisuus:   Uusi-Seelanti
Uran tiedot
Pituus:  193 senttimetriä
Laji:  rugby union
Seura:  Canterbury (ITM Cup) Crusaders (Super Rugby)
Kilpauran kesto:  2006-
Saavutukset
Voitot:  maailmanmestaruus 2011 ja 2015 vuoden pelaaja 2013
 Tietolaatikko päivitetty 20. syyskuuta 2015 
Kieran Read (s. 26. lokakuuta 1985 Papakura) on uusiseelantilainen rugby union -pelaaja, joka edustaa ITM Cup -seura Canterburyä ja Super Rugby -seura Crusadersia. 193 senttimetriä pitkä ja 111 kilogrammaa painava Read kuuluu myös Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkueeseen. Pelipaikaltaan hän on pelaaja 8 tai flänkkeri.
Read on edustanut kotimaansa ITM Cupin Canterbury Rugby Football Unionia vuodesta 2006 lähtien. Hän on voittanut seuran kanssa ITM Cupin kuudesti peräkkäin vuosina 2008-2013. Kansainvälisen Super Rugby -sarjan uusiseelantilaiseen Crusaders-joukkueeseen Read on kuulunut vuodesta 2007 lähtien. Hän voitti mestaruuden vuonna 2008.
Uuden-Seelannin rugby union -maajoukkueessa Read debytoi marraskuussa 2008 Skotlantia vastaan. Hän oli mukana voittamassa vuosien 2011 ja 2015 maailmanmestaruuksia.
Loppuvuodesta 2013 Read valittiin vuoden parhaaksi rugby union -pelaajaksi maailmassa.
Kaakkolampi (Konnevesi)

| Kaakkolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Konnevesi
Koordinaatit:  62°42′40″N, 26°19′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskuoja:  oja Keiteleeseen 
Järvinumero:  14.421.1.069
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  114,6 m  
Pituus:  270 m  
Leveys:  70 m  
Rantaviiva:  0,576 km  
Pinta-ala:  1,075 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKaakkolampi 
Kaakkolampi  on Keski-Suomessa Konnevedellä  Jouhtikylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 270 metriä pitkä, 70 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Keski-Keiteleen lähialueeseen (14.421) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 114,6 metriä mpy.
Kirjallisuusvuosi 1870

Kirjallisuusvuosi 1870 käsittelee vuoden 1870 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Charles Dickensin viimeinen romaani The Mystery of Edwin Drood jäi keskeneräiseksi, kun kirjailija sai kesäkuussa halvauskohtauksen, joka kohti kuolemaan. Tekijän kuollessa tarinasta oli valmiina puolet.
Yhdysvaltalainen Victoria Woodhull perusti sisarensa kanssa Woodhull & Claflin's Weekly -lehden. Lehti ilmeistyi kuuden vuoden ajan ja se tuli kuuluisaksi artikkeleistaan, jotka käsittelivät muun muassa sukupuolivalistusta, vapaata rakkautta, naisten äänioikeutta, spiritualismia, kasvissyöntiä ja prostituution laillistamista.
Arvokkaita keskiaikaisia asiakirjoja tuhoutui Strasbourgin piirityksessä elokuun loppupuolella Ranskan–Saksan sodassa.
Konventikkeliplakaatti kumottiin Suomessa. Herätysliikkeiden seurat olivat sen nojalla olleet kiellettyjä.
Ranskalainen antropologi Alphonse Bertillon kehitti tavan tunnistaa ihmisiä sormenjälkien avulla.
Julkaisuja

Charles Darwin – Ihmisen polveutuminen ja sukupuolivalinta
Benjamin Disraeli – Lothair
Aleksis Kivi – Seitsemän veljestä
Jules Verne – Kuun ympäri
Jules Verne – Sukelluslaivalla maapallon ympäri
Kirjallisuusvuosi 1864

Kirjallisuusvuosi 1864 käsittelee vuoden 1864 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Tutkimusmatkailija David Livingstone palasi kotimaahansa kuusivuotiselta toiselta matkaltaan, mutta lähti parin vuoden kuluttua kolmannelle pitkälle Afrikan-vaellukselleen.
Pariisin Notre-Damen katedraalin monivuotinen korjaustyö valmistui.
Brittiläiset tutkimusmatkailijat Richard Francis Burton ja John Hanning Speke riitautuivat siitä, onko varsinaiset Niilin lähteet löydetty vai onko löytö vain sivuhaara. Asiaa oli tarkoitus selvitellä Kuninkaallisessa Maantieteen Seurassa, mutta sovitun päivän aattona Speke kuoli epäselvässä onnettomuudessa.
Julkaisuja

Carl Henrik Alopaeus – Lukukirja sokioille
François Bernier – Nouvelle division de la terre par les différentes espèces ou races qui l'habitent (Teoksessa Bernier jakoi ihmiskunnan neljään rotuun)
Fjodor Dostojevski – Zapiski iz podpolja (suom. Kirjoituksia kellarista ja Kellariloukko) – Eksistentialistinen romaani
Jakov Grot (toim.) – Gavrila Deržavinin kootut teokset (ensimmäinen osa)
Aleksis Kivi – Nummisuutarit
Anthony Trollope – The Small House at Allington
Jules Verne – Matka Maan keskipisteeseen