stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shōtōkan
Piirteet > Kata

Shōtōkanissa harjoiteltavat katat pohjautuvat vanhoihin okinawalaisiin liikesarjoihin. Tyylissä harjoitellaan yleisesti 26 kataa: Heian shodan, Heian nidan, Heian sandan, Heian yondan, Heian godan, Bassai dai, Jion, Empi, Kanku dai, Hangetsu, Jitte, Gankaku, Tekki shodan, Tekki nidan, Tekki sandan, Nijūshiho, Chinte, Sōchin, Meikyō, Unsu, Bassai shō, Kanku shō, Wankan, Gojūshiho shō, Gojūshiho dai ja Jiin.
Vyökoejärjestelmät

On olemassa useita erilaisia ​​Shotokan-järjestöjä, joiden vyökoejärjestelmät vaihtelevat. Vyökokeita varten voi olla vaatimuksia esimerkiksi harjoituksiin osallistumisesta, ja että edellisestä vyökokeesta on kulunut tietyn verran aikaa. Korkeampia vyöarvoja varten voidaan myös vaatia osallistumista harjoitusten pitämiseen.
Eräiden suurien Shotokan-järjestöjen vyökoejärjestelmiä:
Japan Karate Association (JKA): 10 kyu-värivyötasoa ja 10 dan-astetta.
International Shotokan Karate Federation (ISKF): 9 kyu-värivyötasoa ja 10 dan-astetta.
Shotokan Karate of America (SKA): Käytössä valkoinen, ruskea ja musta vyö, jotka jakautuvat 8 kyu-tasoon ja 5 dan-asteeseen.
ShotoCanada: 10 kyu-värivyötasoa ja 10 dan-astetta.
Ennen vyökokeeseen osallistumista kokelaalla on oltava riittävät taidot. Vyökokeessa arvioidaan kihon (perustekniikat), kumite (pariharjoittelu) ja kata.
Kuuluisia Shōtōkanin harjoittajia

Toimintaelokuvien näyttelijöillä Jean-Claude Van Dammella, Wesley Snipesilla ja Michael Jai Whitellä on musta vyö Shōtōkanissa. Urheilumaailmassa vapaaottelussa ottelevilla Lyoto Machidalla, Antonio Silvalla, Vitor Belfortilla, Antonio Carvalholla, Mark Holstilla ja Assuerio Silvalla on myös Shōtōkan-tausta.
Kirjallisuus

Enoeda, Keinosuke (2003). Shotokan Karate
Funakoshi, Gichin (1922). Tō-te Ryūkyū Kenpō (唐手 : 琉球拳法).
Funakoshi, Gichin (1925). Karate Jutsu (唐手術)
Funakoshi, Gichin (1935). Karate-Do Kyohan (空手道教範 )
Funakoshi, Gichin (1973). Karate-Do Kyohan: The Master Text (Kääntäjä: Tsutomu Ohshima)
Funakoshi, Gichin (1975). The Twenty Guiding Principles of Karate: The Spiritual Legacy of the Master (Kääntänyt John Teramoto)
Funakoshi, Gichin (1981) [1975]. Karate-Do: My Way of Life
Funakoshi, Gichin (1994) [1988]. Karate-Do Nyumon: The Master Introductory Text (Kääntänyt John Teramoto)
Funakoshi, Gichin (2001). Karate Jutsu: The Original Teachings of Master Funakoshi (Kääntäjä: Tsutomu Ohshima)
Funakoshi, Gichin (2010). The Essence of Karate (Kääntänyt Richard Berger)
Funakoshi, Gichin (2023): Introduction to Karate (Kääntänyt Henning Wittwer)
Gichin Funakoshin oppilas Mitsusuke Harada (s. 16. marraskuuta 1928) on aloittanut karaten harjoittelun vuonna 1943 ja jatkaa yhä aktiivista harjoittelua.
Vít Rakušan

| Vít Rakušan |
| --- | --- |
 Vít Rakušan vuonna 2023
Tšekin sisäministeri
 17. joulukuuta 2021 –  
Edeltäjä:  Jan Hamáček
Tšekin varapääministeri
 17. joulukuuta 2021 –  
Pormestarit ja sitoutumattomat -puolueen puheenjohtaja
 2019 –  
Edeltäjä:  Petr Gazdík
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1978 (ikä 46)  Kolín, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   tšekkiläinen
Tiedot
Puolue:  Pormestarit ja sitoutumattomat
Aiheesta muualla
Kotisivut
Vít Rakušan (16. kesäkuuta 1978 Kolín, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen poliitikko. Rakušan on toiminut Pormestarit ja sitoutumattomat (STAN) -puolueen puheenjohtajana vuodesta 2019 ja Tšekin sisäministerenä joulukuusta 2021 alkaen. Koulutukseltaan Rakušan on opettaja.
Elämänkerta

Rakušan syntyi keski-böömiläisessä Kolínin kaupungissa vuonna 1978. Hän valmistui České Budějovicen yliopistosta historian ja germanistiikkan sekä myöhemmin Prahan Kaarlen yliopistosta koulujohtamisen tutkinnoista. Rakusan työskenteli opettajana Kutná Horassa sijaitsevassa Jiří Orten lukiossa, missä hän opetti historiaa, saksaa sekä yhteiskuntaoppia.
Rakušan valittiin kotikaupunkinsa Kolínin kaupunginvaltuustoon vuoden 2010 kunnallisvaaleissa. Marraskuusta 2010 vuoteen 2019 hän toimi kaupungin pormestarina. Rakušanin pormestarikaudella Kolínin velkataakka väheni 950 miljoonasta 470 miljoonaan korunaan. Liberaalipuolue STAN:iin hän liittyi vuonna 2015, ja hänet valittiin sen varapuheenjohtajaksi vajaa vuosi myöhemmin. Tšekin edustajainhuoneeseen hänet valittiin vuoden 2017 vaaleissa. Ensimmäisellä kaudellaan hänet valittiin turvallisuusvaliokunnan ja ulkoasiainvaliokunnan jäseniksi, sekä sotilastiedustelun pysyvän valvontakomitean puheenjohtajaksi. Rakušan toimi myös sananvapauden ja tiedotusvälineiden keskittyneen alivaliokunnan jäsenenä.
STAN:in puoluekokous valitsi Rakušanin puolueen puheenjohtajaksi huhtikuussa 2019. Vuoden 2021 edustajainhuoneenvaaleihin STAN osallistui vaaliliitossa yhdessä Tšekin piraattipuolueen kanssa. Vaaliliitto sijoittui vaaleissa kolmanneksi, ja STAN sai 33 parlamentaarikon paikkaa. Rakušan valittiin Fialan hallituksen sisäministeriksi sekä varapääministeriksi.
Yksityiselämä

Rakušanin isä on Tšekin sosiaalidemokraattisen puolueen entinen senaattori Jan Rakušan. Hänen äitinsä työskenteli Ratbořissä lääkärinä. Rakušan on heidän kolmesta lapsestaan nuorin. Rakušan on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta. Hän puhuu sujuvasti saksaa ja englantia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vít Rakušan Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Tšekki
UCI Women’s World Tour 2025

UCI Women’s World Tour 2025 on kymmenes kausi, jolloin maantiepyöräilyn naisten korkeimman kategorian kilpailut kuuluivat UCI Women’s World Tour -kilpailusarjaan. Sarjaan kuuluu 15 yhden päivän kilpailua ja 13 etappikilpailua. Sarja alkoi Tour Down Underilla tammikuun puolivälissä ja päättyy Tour of Guangxi -kilpailuun lokakuussa.
Kilpailut

Lähde: Pro Cycling Stats
| Kilpailu | Päivä(t) | Voittaja | Toinen | Kolmas |  Johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Tour Down Under (2025) | 17.–19.1. |  Noemi Rüegg |  Silke Smulders |  Mie Bjørndal Ottestad |  Noemi Rüegg |
|  Cadel Evans Great OceanRoad Race (2025) | 1.2. |  Ally Wollaston |  Karijn Swinkels |  Noemi Rüegg |  Noemi Rüegg |
|  UAE Tour (2025) | 6.–9.2. |  Elisa Longo Borghini |  Silvia Persico |  Kimberley Le Court |  Noemi Rüegg |
|  Omloop Het Nieuwsblad (2025) | 1.3. |  Lotte Claes |  Aurela Nerlo |  Demi Vollering |  Noemi Rüegg |
|  Strade Bianche (2025) | 8.3. |  Demi Vollering |  Anna van der Breggen |  Pauline Ferrand-Prévot |  |
|  Trofeo Alfredo Binda-Comune di Cittiglio (2025) | 16.3. |  |  |  |  |
|  Milano – San Remo (2025) | 22.3. |  |  |  |  |
|  Classic Brugge–De Panne (2025) | 27.3. |  |  |  |  |
|  Gent–Wevelgem (2025) | 30.3. |  |  |  |  |
|  Flanderin ympäriajo (2025) | 6.4. |  |  |  |  |
|  Pariisi–Roubaix (2025) | 12.4. |  |  |  |  |
|  Amstel Gold Race (2025) | 20.4. |  |  |  |  |
|  La Flèche Wallonne (2025) | 23.4. |  |  |  |  |
|  Liège–Bastogne–Liège (2025) | 27.4. |  |  |  |  |
|  La Vuelta Femenina (2025) | 4.–10.5. |  |  |  |  |
|  Itzulia Women (2025) | 16.–18.5. |  |  |  |  |
|  Vuelta a Burgos (2025) | 22.–25.5. |  |  |  |  |
|  Tour of Britain Women (2025) | 5.–8.6. |  |  |  |  |
|  Sveitsin ympäriajo (2025) | 12.–15.6. |  |  |  |  |
|  Copenhagen Sprint (2025) | 21.6. |  |  |  |  |
|  Giro d'Italia Women (2025) | 6.–13.7. |  |  |  |  |
|  Tour de France Femmes (2025) | 26.7.–3.8. |  |  |  |  |
|  Tour de Romandie (2025) | 15.–17.8. |  |  |  |  |
|  Tour of Scandinavia (2025 | 19.–24.8. |  |  |  |  |
|  GP de Plouay (2025) | 30.8. |  |  |  |  |
|  Holland Ladies Tour (2025) | 7.–12.10. |  |  |  |  |
|  Tour of Chongming Island (2025) | 14.–16.10. |  |  |  |  |
|  Tour of Guangxi (2025) | 19.10. |  |  |  |  |
UCI World Teams 2025

Seuraavat tallit kuuluvat UCI World Teams -joukkueisiin 2025:
Pello Bilbao

| Pello Bilbao |
| --- | --- |
 Pello Bilbao 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Pello Bilbao López de Armentia
Syntynyt: 25. helmikuuta 1990 (ikä 35)
Kansalaisuus:   Espanja
Pyöräilijä
Pituus:  174 cm
Paino:  60 kg
Joukkue:  Team Bahrain Victorious
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2009–2010:  Naturgas Energía
Ammattilaisjoukkue(et)
1–2/2011 2011–2013 2014–2016 2017–2019 2020–:  Orbea Euskaltel-Euskadi Caja Rural–Seguros RGA Astana Team Bahrain-McLaren / Team Bahrain Victorious
Suurimmat voitot
 Italian ympäriajo, 2 etappia Ranskan ympäriajo, etappi  Aika-ajon Espanjan-mestaruus 2020 
 Tiedot päivitetty: 14. heinäkuuta 2023 
Pello Bilbao López de Armentia (s. 25. helmikuuta 1990 Guernica, Baskimaa) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka on parhaimmillaan mäkisessä maastossa ja etappikilpailuissa.
Bilbao aloitti ammattilaisuransa Orbea-tallissa, jota edusti kaksi kuukautta vuoden 2011 alusta. Tämän jälkeen hän ajoi Euskaltel-Euskadissa vuoden 2013 loppuun, Caja Rural–Seguros RGA -joukkueessa kaudet 2014–2016 ja Astana Teamissa vuosina 2017–2019. Kaudesta 2020 alkaen hän on edustanut Bahrain-McLaren / Team Bahrain Victoriousta.
Bilbao voitti L'Aquilaan päättyneen seitsemännen etapin ja Monte Avenaan ajetun 20. etapin Italian ympäriajossa 2019. Hän voitti aika-ajon Espanjan-mestaruuden 2020. Hän voitti Issoireen päättyneen kymmenennen etapin Ranskan ympäriajossa 2023.
Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
Juliette Labous

| Juliette Labous |
| --- | --- |
 Juliette Labous EM-kilpailuissa 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. marraskuuta 1998
Kansalaisuus:  Ranska
Pyöräilijä
Pituus:  165 cm
Paino:  54 kg
Joukkue:  FDJ-Suez
Laji:  maantiepyöräily
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2016:  Vélo Club de Morteau - Montbenoit
Ammattilaisjoukkue(et)
2017–2024  2025–:  Team Sunweb / Team DSM / Team DSM-Firmenich PostNL FDJ-Suez
Suurimmat voitot
 Vuelta a Burgos 2022 Giro Donne, nuorten kilpailu 2019, etappi Maantieajon Ranskan-mestaruus 2024 Aika-ajon Ranskan-mestaruus 2020 
 Tiedot päivitetty: 8. tammikuuta 2025 
| Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ranska.Naisten maantiepyöräily.MM-kilpailut  | Maa:   Ranska> Naisten maantiepyöräily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Glasgow 2023 | sekaviesti |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Drenthe 2023 | sekaviesti |  |
Juliette Labous (s. 4. marraskuuta 1998 Roche-lez-Beaupré) on ranskalainen maantiepyöräilijä, joka on menestynyt etenkin etappikilpailuissa. Hän on hyvä mäkisessä maastossa ajettaessa ja aika-ajossa. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2017 ja edusti alankomaalaista Team Sunweb / Team DSM / Team dsm-firmenich PostNL -joukkuetta vuoteen 2024 saakka. Kaudesta 2025 lähtien hän on ajanut ranskalaisessa FDJ-Suez -tallissa. Hän on kilpaillut myös cyclocrossissa.
Labous voitti Giro Rosan nuorten kilpailun vuonna 2019 ja aika-ajon Ranskan-mestaruuden 2020. Hän voitti vuonna 2022 Women's World Touriin kuuluneen Vuelta a Burgosin 17 sekunnin erolla Évita Muzicjin. Hän voitti samana vuonna Giro Donnen seitsemännen etapin. Seuraavan vuoden Giro Donnen kokonaiskilpailussa hän sijoittui toiseksi lähes neljä minuuttia Annemiek van Vleutenille hävinneenä. Hän saavutti sekaviestissä 2023 MM-kilpailuissa hopeaa ja EM-kilpailuissa kultaa. Hän voitti maantieajon Ranskan-mestaruuden 2024.
Saavutuksia > Cyclosross

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Saavutuksia > Maantiepyöräily

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Duunitori

| Duunitori Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Uusi tapa löytää
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  2009 
Perustaja:  Thomas Grönholm ja Martti Kuusanmäki 
Toimitusjohtaja:  Thomas Grönholm
Kotipaikka:  Suomi Helsinki, Suomi
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  Rekrytointimedia ja työpaikkojen hakukone 
Liikevaihto:  17,095 milj. € (2023) 
Liikevoitto:  4,206 milj. € (2023) 
Henkilöstö:  96 (2023) 
Omistaja:  Intera Partners, Martti Kuusanmäki, Thomas Grönholm ja henkilöstöä (2022) 
Kotisivu:  https://duunitori.fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Duunitori Oy on suomalainen yritys, jonka palvelu Duunitori.fi toimii työelämämedianaselvennä ja työpaikkojen hakukoneena. Työelämämedia julkaisee uutisia, tarinoita ja vinkkejä työelämästä, työnhausta ja rekrytoinnista.
Tunnustuksia

Duunitori oli vuonna 2019 sijalla 8 Great Place to Work -kilpailussa pienten yritysten sarjassa.
Vuonna 2020 Duunitori nousi keskisuurten yritysten sarjaan Great Place to Work -kilpailussa ja sijoittui siinä sijalle 9.
Duunitori sijoittui vuonna 2020 Deloitten vuosittaisella Technology Fast 500 -listalla sijalle 116. Se tarkoittaa, että Duunitori on Deloitten mittapuun mukaan Euroopan, Lähi-idän ja Afrikan alueen 116. nopeiten kasvava teknologiafirma. Listalta löytyi yhteensä 34 suomalaisyritystä.
Vuonna 2022 Duunitorin ja organisaatiopsykologi Jaakko Sahimaan #Koeaika-sisältökokonaisuus voitti Parhaan digitaalisen sisältömarkkinoinnin palkinnon markkinoinnin Grand One -gaalassa.
Markkinointi

Duunitori tekee usein työnhakuun liittyviä kyselyjä ja tutkimuksia, esimerkiksi:
nuorten kokemuksista kesätyönhausta (2017),
ihmisten halukkuudesta muuttaa työn perässä (2017)
rekrytointiprosessiin liittyvästä syrjinnästä (2018)
maanantaiahdistuksesta, joka saa hakemaan uutta työpaikkaa (2018)
työttömyyden houkuttelevuudesta (2019)
työnhausta (2024)
suorahausta (2024)
Duunitori toteuttaa vuosittain Kansallisen rekrytointitutkimuksen. Ensimmäinen tutkimus tehtiin vuonna 2013.
Kesällä 2019 Duunitori tuotti Kalevauva.fi-yhtyeellä lomien päättymisen kunniaksi kappaleen "Sorvin ääreen #oravanpyörä", jossa hyödynnettiin töihinpaluuseen liittyviä ärsyttäviä sanoja ja sanontoja. Musiikkivideo liittyi Duunitorin Töihinpaluu-kampanjaan, jolla haluttiin saada ihmiset miettimään työnsä mielekkyyttä.
Vuonna 2020 Duunitori järjesti yhdessä Bauer Median kanssa Unelmastudio-kilpailun, jossa haettiin lahjakkaita musiikintekijöitä. Kilpailuun haettiin innokkaammin kuin Uuden Musiikin Kilpailuun UMK:hon.
Aiheesta muualla

Verkkosivut
James Brown

| James Brown |
| --- | --- |
 James Brown esiintymässä vuonna 2001.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1933 Barnwell, Etelä-Carolina, Yhdysvallat
Kuollut: 25. joulukuuta 2006 (73 vuotta) Atlanta, Georgia, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, tanssija, musiikkituottaja
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1956-2006
Tyylilajit:  R&B, funk, soul
Soittimet:  laulu, kitara, huuliharppu, basso, koskettimet, rummut, perkussiot
Levy-yhtiöt:  Federal, King, Try Me, Smash, People, Polydor, Scotti Bros., Dade Records
Aiheesta muualla
www.godfatherofsoul.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
James Joseph Brown (3. toukokuuta 1933 Barnwell, Etelä-Carolina – 25. joulukuuta 2006 Atlanta, Georgia) oli yhdysvaltalainen afroamerikkalaisen populaarimusiikin parissa toiminut laulaja, yhtyejohtaja ja lauluntekijä. Häntä pidetään yhtenä vaikutusvaltaisimmista 1900-luvun populaarimusiikin edustajista.
James Brown aloitti uransa 1950-luvun lopussa tuon ajan rhythm and blues -musiikin nousevana tähtenä, ja hän nousi 1960-luvun alkupuolella soul-musiikin kärkihahmoksi muokaten sitä edelleen funkiksi. 1970-luvulla hän jatkoi funk-tyylin parissa luoden samalla pohjaa sitä seuranneelle hip hopille.
Elämä ja ura > Soulin kummisetä, funkin perustaja

Brown otti uuden soul -musiikkina tunnetun tyylin omakseen, ja häntä kutsutaan yhä usein "soulin kummisedäksi". Tämän ajan kuuluisimpia kappaleita olivat "Out of Sight" (1964), "It's a Man's, Man's, Man's World" (1964) sekä "I Got You (I Feel Good)" (1965). Toinen vuoden 1965 suuri hitti, "Papa's got a Brand New Bag", oli rytmiltään yhä intensiivisempi, ennakoiden afroamerikkalaisen musiikin tulevia suuntauksia. Tätä linjaa vei eteenpäin vuonna 1967 levytetty merkittävä single "Cold Sweat".
Brownin musiikki oli nyt etääntynyt jo kovasti tyypillisestä soulista. Kappaleet muodostuivat yhden tai kahden mutkikkaan riffin ympärille, ja yhtye keskittyi basistin ja rumpalin johdolla muodostamaan mahdollisimman intensiivisen rytmin. Lisäksi Brown oli omaksunut uudenlaisen laulutyylin, joka koostui pitkälle erilaisista huudahduksista, jotka tukivat musiikin perkussiivista painotusta. Brownin musiikki oli siis siirtymässä hyvää vauhtia kohti funkia. Live-esiintymisistään Brown teki omalaatuista show’ta, joissa hän ohjaili yhtyettään huudoilla ja esitteli yleisölle tanssiliikkeitä. Brownin lavashow't olivat yleisölle uudenlainen kokemus. Varsinkaan mustilta artisteilta ei oltu nähty ennen mitään vastaavaa. Brownin yhtyeessä soittivat tuohon aikaan monet R&B:n kärkinimet kuten pasunisti Fred Wesley, saksofonisti Maceo Parker ja kitaristi Jimmy Nolen.
Elämä ja ura > 1970-luvun funk-levytykset

1960-luvun lopussa Brownin vanha taustayhtye lähti matkoihinsa, ja tilalle tuli nuoria muusikoita, kuten Collinsin veljekset Bootsy (basso) ja Catfish (kitara). Uuden yhtyeen kanssa vuonna 1970 levytetyt singlet "Get Up (I Feel Like Being a) Sex Machine", "Super Bad" ja "Soul Power" muodostuivat funkin ehdottomiksi klassikoiksi. 1970-luvun alkupuoliskolla Brown teki yhtyeineen vielä lukuisia hittejä ollen funk -tyylin kenties tärkein edustaja. Vaikka Brownin albumeilla kuultiin myös hitaita balladeja, ei Brown tinkinyt hikisestä ja intensiivisestä tyylistään. Brownin musiikki ennakoi myös myöhempää hip hopia, kuten voi kuulla esimerkiksi vuonna 1974 julkaistuista singleistä "Payback" ja "Papa Don't Take No Mess".
Elämä ja ura > Myöhemmät vaiheet

Brownia oli luonnehdittu "show-bisneksen koviten töitä paiskivaksi mieheksi" ("the hardest working man in show business"). Varsinkin 1970-luvun alkupuolella uusia singlejä ja albumeita ilmestyi hurjaa vauhtia. Mutta 1970-luvun puolivälin jälkeen Brownin 20 vuotta kestänyt luova kausi alkoi olla ohi, minkä hän myönsi itsekin. Vuoden 1976 Bodyheat-levyn kappaleet olivat hänen kolmen tyttärensä säveltämiä (mikä myöhemmin johti tekijänoikeuskiistoihin). Tässä vaiheessa uraansa, 27. marraskuuta vuonna 1978, James Brown konsertoi ensimmäisen kerran Suomessa, Hotelli Hesperian yökerhossa. Brown sai 1970-luvun puolivälin jälkeen vielä muutamia hittejä listojen kärkikymmenikköön (esimerkiksi kuuluisa "Living in America", 1985), mutta hän ei enää säveltänyt useimpia uusia kappaleitaan itse.
Viimeisten vuosikymmeniensä aikana Brown teki yhä useita levyjä sekä kiertueita, ja hänen tyylinsä säilyi intensiivistä funkia painottavana. Brown nousi lehtien otsikoihin myös esimerkiksi marijuanan hallussapidon, rahasotkujen ja ahdistelusyytösten takia. Hän esiintyi viimeisen kerran Suomessa vuoden 2006 marraskuussa. Seuraavana jouluaattona Brown joutui sairaalaan keuhkokuumeen vuoksi ja kuoli joulupäivänä 73-vuotiaana. Hänet piti haudata ennen vuodenvaihdetta, mutta suku ei ollut päästä yhteisymmärrykseen miten ja minne tähti haudataan. Helmikuun 2007 lopussa Brownin hautauksesta saatiin vihdoin tehtyä päätös, mutta hautapaikka päätettiin pitää salassa tähden lasten toivomuksesta. Brownilla oli tiettävästi 11 lasta, joista hän oli tunnustanut yhdeksän: viisi poikaa ja neljä tytärtä. Hän oli naimisissa kaikkiaan kolme kertaa.
Levytykset

Brownin keskeiset singlet ovat nykyään saatavilla esimerkiksi Star Time-nimisenä neljän CD:n laatikkona sekä tupla-CD:nä nimellä 50th Anniversary Collection. Brownin uralla täyspitkät studioalbumit eivät olleet niin keskeisessä osassa kuin useimmilla muilla tuon ajan artisteilla, mutta albumeitakin ilmestyi kymmenittäin, ja niistä kuuluisimpiin kuuluvat esimerkiksi Get On the Good Foot (1972), The Payback (1974) sekä Hell (1974).
Myöhemmin hip hopin tekijät ovat käyttäneet paljon Brownin levyistä napattuja sampleja. Epäillään että Brown olisi maailman samplatuin artisti. Brownin yhtyeen kurinalainen ja rytmikäs soitto sopii hyvin samplattavaksi.
Vuonna 2004 albumi Live at the Apollo (1963) valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Levytykset > Top ten -singlet

Seuraavat James Brownin singlet nousivat kärkikymmenikköön joko R&B- tai POP-singlelistalla
1956: "Please, Please, Please" (R&B #5)
1959: "Try Me" (R&B #1, US #48)
1960: "Think" (R&B #7, US #33)
1961: "Baby, You're Right" (R&B #2, US #49)
1961: "Bewildered" (R&B #8, US #40)
1961: "I Don't Mind" (R&B #4, US #47)
1962: "Lost Someone" (R&B #2, US #48)
1962: "Night Train" (R&B #5, US #35)
1963: "Every Beat of My Heart" (US #99)
1963: "Prisoner of Love" (R&B #6, US #18)
1965: "Papa's Got a Brand New Bag" - Part I (R&B #1, US #8)
1965: "I Got You (I Feel Good)" (R&B #1, US #3)
1966: "Ain't That a Groove" Pts. 1 & 2 (R&B #6, US #42)
1966: "Don't Be A Drop-Out" (R&B #4, US #50)
1966: "It's A Man's Man's Man's World" (R&B #1, US #8)
1966: "Sweet Little Baby Boy" - Part 1 (US #8)
1967: "Cold Sweat" - Part 1 (R&B #1, US #7)
1967: "Let Yourself Go" (R&B #5, US #46)
1968: "I Can't Stand Myself (When You Touch Me)" (R&B #4, US #28)
1968: "I Got The Feelin'" (R&B #1, US #6)
1968: "Licking Stick - Licking Stick" - Part 1 (R&B #2, US #14)
1968: "Say it Loud - I'm Black and I'm Proud" - Part 1 (R&B #1, US #10)
1968: "There Was A Time" (R&B #3, US #36)
1969: "Ain't It Funky Now" (R&B #3, US #24)
1969: "Give It Up Or Turnit A Loose" (R&B #1, US #15)
1969: "I Don't Want Nobody To Give Me Nothing (Open Up The Door, I'll Get It Myself)" (R&B #3, US #20)
1969: "Let A Man Come In And Do The Popcorn" - Part One (R&B #2, US #21)
1969: "Mother Popcorn (You Got To Have A Mother For Me)" Part 1(R&B #1, US #11)
1970: "Get Up (I Feel Like Being a) Sex Machine" (Part 1)" (R&B #2, US #15)
1970: "Santa Claus Is Definitely Here To Stay" (US #7)
1970: "Super Bad" - Part 1 & Part 2 (R&B #1, US #13)
1971: "Escape-ism" - Part 1 (R&B #6, US #35)
1971: "Get Up, Get Into It, Get Involved" - Pt. 1 (R&B #4, US #34)
1971: "Hot Pants (She Got To Use What She Got To Get What She Wants)" – Part 1 (R&B #1, US #15)
1971: "I'm A Greedy Man" - Part I (R&B #7, US #35)
1971: "Make It Funky" - Part 1 (R&B #1, US #22)
1971: "Soul Power" - Pt. 1 (R&B #3, US #29)
1972: "Get On The Good Foot" - Part 1 (R&B #1, US #18)
1972: "King Heroin" (R&B #6, US #40)
1972: "Talking Loud And Saying Nothing" - Part I (R&B #1, US #27)
1973: "Down And Out In New York City" (R&B #13, US #50)
1973: "I Got A Bag Of My Own" (R&B #3)
1973: "Sexy, Sexy, Sexy" (R&B #6, US #50)
1974: "Funky President" (People It's Bad)" (R&B #4, US #44)
1974: "My Thang" (R&B #1, US #29)
1974: "Papa Don't Take No Mess" - Part I (R&B #1, US #31)
1974: "Stoned To The Bone" - Part 1 (R&B #4, US #58)
1974: "The Payback" - Part I (R&B #1, US #26)
1976: "Get Up Offa That Thing" (R&B #4, US #45)
1985: "Living in America (R&B #10, US #4)
1987: "How Do You Stop" (R&B #10)
1988: "I'm Real" (R&B #2)
1988: "Static, Pts. 1 & 2"  (with Full Force)  (R&B #5)