stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kai Nurminen -palkinto
Palkinnon saajat

| Kausi | Pelaaja | Maalit | Joukkue |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987–1988 |  Jari Hirsimäki | 60 | TuTo |
| 1988–1989 |  Mikko Laaksonen | 59 | FoPS |
| 1989–1990 |  Arto Javanainen | 59 | Ässät |
| 1990–1991 |  Markku Kyllönen | 42 | JoKP |
| 1991–1992 |  Kai Nurminen | 44 | Kiekko-67 |
| 1992–1993 |  Ľubomír Kolník | 46 | JoKP |
| 1993–1994 |  Pekka Virta | 44 | TuTo |
| 1994–1995 |  Tero Hämäläinen | 37 | SaiPa |
| 1995–1996 |  Jarkko Aaltonen | 38 | FPS |
| 1996–1997 |  Aleksandrs Macijevskis | 37 | Hermes |
| 1997–1998 |  Jarkko Aaltonen | 30 | FPS |
| 1998–1999 |  Martin Bergeron | 46 | Kärpät |
| 1999–2000 |  Martin Bergeron | 40 | Kärpät |
| 2000–2001 |  Markus Jämsä | 30 | Sport |
| 2001–2002 |  Tomi Pöllänen | 28 | KooKoo |
| 2002–2003 |  Sami Kaartinen | 30 | Hokki |
| 2003–2004 |  Teemu Kuusisto | 35 | Sport |
| 2004–2005 |  Jaska Vilén | 26 | Haukat |
| 2005–2006 |  Markku Vuorisalo | 24 | TuTo |
| 2006–2007 |  Jussi-Mikko Makkonen | 24 | Kiekko-Vantaa |
| 2007–2008 |  Jouni Virpiö | 29 | TuTo |
| 2008–2009 |  Lou Dickenson | 28 | KooKoo |
| 2009–2010 |  Kalle Konsti | 37 | SaPKo |
| 2010–2011 |  Sami Lähteenmäki | 26 | Jukurit |
| 2011–2012 |  Aki Keinänen | 25 | TUTO Hockey |
| 2012–2013 |  Tomi Pekkala | 31 | Sport |
| 2013–2014 |  Samuli Kivimäki | 38 | Sport |
| 2014–2015 |  Teemu Rinkinen | 26 | KooKoo |
| 2015–2016 |  Oula Palve | 32 | Jukurit |
| 2016–2017 |  Jonatan Tanus | 40 | SaPKo |
| 2017–2018 |  Joona Jääskeläinen | 30 | Ketterä |
| 2018–2019 |  Miro-Pekka Saarelainen | 36 | Kiekko-Vantaa |
| 2019–2020 |  Rasmus Hämäläinen | 32 | Ketterä |
| 2020–2021 |  Jere-Matias Alanen | 23 | Ketterä |
| 2021–2022 |  Oskari Siiki | 28 | Hokki |
| 2022–2023 |  Joni Airo | 30 | KeuPa HT |
| 2023–2024 |  Alex Berardinelli | 28 | IPK |
| 2024–2025 |  Veikka Halonen | 24 | IPK |
Pioneer P-3 (X)

| Pioneer P-3 |
| --- | --- |

Organisaatio:  Nasa
Valmistaja:  TRW Inc. sekä Jet Propulsion Laboratory
Tehtävätyyppi:  kiertolaisluotain
Kohde:  Kuu
Laukaisu:  26. marraskuuta 1959 klo 7.26 UTC Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 14
Laukaisualus:  Atlas D
Tehtävän kesto:  104 s
Massa:  168,7 kg
Aiheesta muualla
Pioneer P-3 (myös Pioneer-X, Atlas Able 4, Able 4B sekä Able IVB) oli Nasan rahoittama ja operoima, Jet Propulsion Laboratoryn sekä TRW:n valmistama ja Yhdysvaltain ilmavoimien vuonna 1959 laukaisema Pioneer-ohjelman laukaisussa räjähtänyt avaruusluotain.
Laukaisu

Pioneer P-3 laukaistiin Floridan Cape Canaveral Air Force Stationin laukaisualusta Launch Complex 14:sta 26. marraskuuta 1959 kello 7.26 UTC Atlas D -kantoraketilla. Luotain oli ensimmäinen, joka laukaistiin Atlas D -kantoraketin ylemmän vaiheen kanssa, joka mahdollisti kantoraketin kuljettaa suuremman määrän hyötykuormaa, kuin raketin aiemmat versiot. 45 sekuntia laukaisusta raketin kolmannen vaiheen muovinen suojakuori alkoi irrota raketista, joka johti raketin kolmannen vaiheen, missä Pioneer P-3 sijaitsi, irtoamiseen ja räjähtämiseen. Komentokeskus menetti yhteyden rakettiin 104 sekunnin jälkeen laukaisusta.
Luotaimen huippukorkeus Maasta oli 1 000 kilometriä.
Laukaisu > Onnettumuuden syy

Kantoraketin lasikuitusuojus oli pettänyt laukaisun jälkeisen liian suuren paine-eron vuoksi.
Luotaimen tehtävät

Nasan tavoitteena oli lähettää kattavavilla mittalaitteilla varustettu luotain Kuun kiertoradalle.
Luotaimen suunniteltuja tehtäviä Kuun kiertoradalla olivat:
tutkia Maan ja Kuun välistä avaruutta.
tutkia säteilyä.
kehittää avaruusaluksen kauko-ohjausteknologiaa.
ottaa kuvia Kuusta.
tutkia magneettikenttiä.
arvioida Kuun massaa.
arvioida Kuun napojen topografiaa.
tutkia mikrometeorideja
tutkia matalataajuisia sähkömagneettisia aaltoja avaruudessa.
Rakenne

Palloa muistuttava Pioneer P-3 oli metrin levyinen ja pituudeltaan 1,4 metriä. Luotaimen pohjaan oli asennettu Vernier-rakettimoottori. Luotaimen sivuilla oli kolme kooltaan 60x60 cm aurinkokennoa, jotka latasivat luotaimen akkuja. Luotaimen sisällä oli suuri pallomainen hydratsiinisäiliö, jonka päällä oli kaksi pienempää palloa muistuttavia typpisäiliöitä. Hydratsiinisäiliö tuotti polttoainetta Vernier-rakettimoottorille, joka tekisi kiertoradan korjausliikkeitä Kuun kiertoradalla. Typpisäiliö tuotti polttoainetta toiselle moottorille, joka hidastaisi luotaimen nopeutta sopivalle Kuun kiertoradalle. Raketin pohjassa oli kaksi UHF-dipoliantennia sekä pitkä VLF-antenni. Luotaimen yläosassa oli kaksi UHF-antennia.
Aiheesta muualla

You Can’t Fail Unless You Try: NASA’s Pioneer P-3 Lunar Orbiter
Pioneer-ohjelma
Pioneer 0
Pioneer 1
Pioneer 2
Pioneer 3
Pioneer 4
Pioneer P-1 (W)
Pioneer P-3 (X)
Pioneer P-30 (Y)
Pioneer P-31 (Z)
Pioneer 5 (P-2)
Pioneer 6, 7, 8 ja 9
Pioneer E
Pioneer 10
Pioneer 11
Pioneer H
Pioneer Venus -ohjelma
| n k Kuun valloituksen aikajana |
| --- | --- |
  Neuvostoliitto   Yhdysvallat   Japani   Kiina   Eurooppa   Intia

  Neuvostoliitto   Yhdysvallat   Japani   Kiina   Eurooppa   Intia
Laukaisu 26. marraskuuta 1959 Atlas D -kantoraketilla.
Pioneer P-3:n rakettimoottori. Keskellä on suurikokoinen pallomainen hydratsiinisäiliö, jonka yläpuolella ovat pallomaiset pienemmät typpisäiliöt.
Harry Schein

| Harry Schein |
| --- | --- |
 Harry Schein 1964.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. lokakuuta 1924 Wien, Itävalta
Kuollut: 11. helmikuuta 2006 (81 vuotta) Danderyd, Tukholman lääni, Ruotsi
Puoliso:  Ingrid Thulin  (1956–1989)
Muut tiedot
Aktiivisena:  1944–2005
Tunnustukset:  Guldbagge, tuomariston erikoispalkinto   1969/70
Harry Leo Schein,13. lokakuuta 1924 Wien, Itävalta – 11. helmikuuta 2006 Danderyd, Tukholman lääni, Ruotsi), oli itävaltalaissyntyinen ruotsalainen yritysjohtaja, kirjailija ja keskustelija ja myös keksijä, koulutukseltaan kemian insinööri. Hän oli keskeinen henkilö perustettaessa Svenska Filminstitutetia, ja hän oli sen ensimmäinen toimitusjohtaja.
Jonkin aikaa Schein oli myös Investeringsbankenin toimitusjohtaja. Lisäksi hänellä oli useita muita keskeisiä tehtäviä elokuvan ja median piirissä.lähde?
Elämäkerta

Schein vietti lapsuutensa Wienissä Untere Weißgerberstraßen porvarillisessa ympäristössä. Isä Chaim Marcel Schein johti huolintayritystä. Schein tuli vuonna 1939 lapsena yksin Itävallasta Ruotsiin Kindertransportin kautta kiintiössä, joka Tukholman juutalaisella seurakunnalla (Mosaiska församlingen) oli. Hänen juutalainen äitinsä halusi pelastaa poikansa juutalaisvainoilta. Isä oli kuollut 1936. Äiti avioitui sen jälkeen uudestaan, mutta joutui toisen maailmansodan aikana tuhoamisleirille. Scheinin sisar muutti Yhdysvaltoihin.lähde?
Nuori Schein oli alkuun maatyöläisenä Smålandissa mutta muutti sitten Tukholmaan, jossa hän aloitti työt Wenner-Grens institutissa laboratorioapulaisena. Iltaisin hän opiskeli Stockholms Tekniska Institutissa ja valmistui 18-vuotiaana kemian insinööriksi. Hän pääsi sitten Merkantila Ingenjörsbyrån (Mibis) palvelukseen. 1950 hän sai Ruotsin kansalaisuuden, ja samana vuonna Ingmar Bergmanin isä Erik Bergman kastoi hänet kristinuskoon. Hän sai patentin vedenpuhdistusmenetelmälle ja hankki 1955 Mibisin itselleen, kun yritys yli ajautunut taloudelliseen kriisiin. Seuraavana vuonna hän avioitui näyttelijä Ingrid Thulinin kanssa. 1960 hän myi yrityksen Bonnierin omistamalle yritykselle (Bofö) ja tuli tätä kautta taloudellisesti riippumattomaksi.
Kulttuurikirjoittajana hän aloitti uransa elokuvan maailmassa kriitikkona. Hän kirjoitti Bonniers Litterära Magasiniin 1948–1956 sekä Aftonbladetiin ja Aftonposteniin. Hän alkoi silloin kehittää yhä uudelleen esittämäänsä "laadun" vaatimusta, josta hän myöhemmin tuli kiistellyksi. Schein oli lähellä sosialidemokratiaa, ja hänen lukemattomat kommenttinsa eri aihepiireissä edustivat sosiaalidemokraattista näkökulmaa. 1940-luvulla hän liittyi riippumattomaan vasemmistoälymystön organisaatioon Clartéhen.
Elämäkerta > Svenska Filminstitutet

Scheinista tuli ruotsalaisen elokuvan keskeinen henkilö, kun hän 1960-luvun alussa ajoi läpi Svenska Filminstitutetin perustamisen ja Ruotsin ensimmäisen todellisen elokuvakoulun, sittemmin Stockholms dramatiska högskola, ja oli Filminstitutetin ensimmäinen johtaja (toimitusjohtaja 1963–1970 ja 1972–1978, hallituksen puheenjohtaja 1970–1978). Hän oli myös aloitteentekijänä Ruotsin elokuvan todellisessa elokuvauudistuksessa 1963, johon kuului, että kymmenen prosenttia lippujen tuotosta meni Svenska Filminstitutetille, ja sillä rahoitettiin ruotsalaista elokuvatuotantoa vuosikymmenten ajan.
Schein oli 1971–1976 aktiivinen opetusministeriön selvityksessä. Tehtävän Filminstitutetissa päätyttyä hänestä tuli Sveriges investeringsbankin toimitusjohtaja 1983–1987. Hän oli myös muutamia vuosia Stimin ja Ruotsin yleisradion puheenjohtaja.Utbildningsdepartementet Schein harrasti vuosien ajan ahkerasti julkista keskustelua lehdissä, ja 1980-luvulla hänellä oli oma kolumnipalsta Dagens Nyheterissä. 1980 ilmestyi hänen omaelämäkertansa Schein.
Schein oli myös varhainen mediavisionäärilähde?. Keskustelukirjassaan Inför en ny mediapolitik (1972) hän käsittelee sellaisia aiheita kuin laajakaista, interaktiivisuus ja demokratia. Kirjassa Schein esittää näkemyksensä kaupallisen kaapelitelevision vaarasta ja ehdottaa ajalle ja sosialidemokratialle tyypillisesti mittavia ratkaisujalähde tarkemmin?.
Harry Schein ja Ruotsin elokuvapolitiikka

Sosialidemokraattina Schein rakensi laajan verkoston, johon kuului johtavia poliitikkoja, muita vallanpitäjiä ja kulttuuripersoonia. Hän oli 1950-luvulta lähtien Olof Palmen ystävä ja pelasi tämän kanssa vuosien ajan tennistä. Nämä verkostot olivat keskeisiä, kun hän loi suuntaviivat Filminstitutetin perustamiseksilähde?. Keskustelukirjassa Har vi råd med kultur (1962) hän esitti laatukulttuurinäkemyksensälähde tarkemmin?.
Harry Schein ja Ruotsin elokuvapolitiikka > Elokuvauudistus

Elokuvauudistus tarkoitti ruotsalaisen elokuvan uuden aikakauden alkua. Uudistus saattoi toteutua, kun valtiovarainministeri Gunnar Sträng sekä Krister Wickman yhdessä Scheinin kanssa ajoivat läpi huviveron poistamisen elokuvilta. Sen sijasta menisi kymmenen prosenttia elokuvalipun hinnasta vastaperustetulle Svenska Filminstitutetille. Se takasi jatkuvan ruotsalaisen elokuvatuotannon seuraavien vuosikymmenten aikana, tuotannon joka sai vaikutteita muun muassa Ranskan elokuvan uudesta aallosta ja uudesta yhteiskuntanäkemyksestä, ja siinä oli paikkansa myös lyhytelokuvalla ja kokeilevalla elokuvalla. Elokuvauudistuksen jälkeen syntyi aluksi menestyksekäs ruotsalainen elokuva, jota edustivat suurimpina niminä Ingmar Bergman, Bo Widerberg ja Jan Troell, ja uudenlainen elokuvaestetiikka.
Elokuvainstituutin ohelle syntyi elokuvakoulu, lehti Chaplin, elokuvakirjasto ja -arkisto. Useat lupaavat ohjaajat tekivät ensimmäisen elokuvansa vuoden 1963 jälkeen, esimerkiksi Mai Zetterling, Roy Andersson, Kjell Grede, Jonas Cornell, Janne Halldoff, Johan Bergenstråhle, Jörn Donner ja Vilgot Sjöman.
Ingmar Bergman ja Schein ystävystyivät vähitellen, mutta alkuun Schein suhtautui kriittisesti moniin Bergmanin elokuviin. Silti Bergman oli ainoa, joka mahtui Scheinin vaativan laatukäsityksen piiriin, kuten hän kirjoittaa teoksessaan I själva verket: Sju års filmpolitik:lähde tarkemmin?
»Ratkaisevaa laatuarvioinnin kannalta voi siten olla joukko toisistaan riippumattomia tekijöitä, kuten ilmaisuvälineen ja muotokielen uudistaminen, elokuvaan liittyvien kysymysten tärkeysjärjestys, sen todellisuuskäsityksen ja yhteiskuntakritiikin voima tai tuoreus, psykologisen vaiston määrä ja henkinen taso, mielikuvituksen leikki tai visionäärinen voima, eeppiset, dramaattiset ja lyyriset arvot, käsikirjoituksen, ohjauksen ja näyttelemisen tekninen taitavuus sekä muut elokuvan taiteelliset osatekijät.»
Harry Schein ja Ruotsin elokuvapolitiikka > Myrskyn keskellä

Scheinin tuotantotuen laatuvaatimus kohdistui ”taiteellisesti laadukkaisiin” elokuviin. Yhteiskuntakriittisen dokumenttielokuvamuodon, esimerkiksi Stefan Jarlin Dom kallar oss mods (1968), Schein katsoi kuuluvan televisiolle eikä elokuvaan. Kiistaa niin sanotun elokuvavasemmiston kanssa Schein kävi suuren osan 1960-lukua. Melkoista kritiikkiä herätti, kun hän 1970 irtautui omasta näkemyksestään, ettei elokuvan tuotannolle annettaisi kaivattuja ennakkotukia ja antoi silti puoli miljoonaa kruunua ennakkorahoitusta Ingmar Bergmanin rahan puutteesta kärsivälle mutta kansainvälisesti kiitetylle kokeilevalle elokuvalle Kuiskauksia ja huutoja. Filminstitutetin arvostelijat perustivat lyhyt- ja dokumenttielokuville vaihtoehtoisen levityskanavan Filmcentrumin, joka ei saanut Filminstitutetin tukea. Schein leimattiin laajan ja demokraattisen elokuvan viholliseksi. Tyytymättömyys hänen johtamiseensa laajeni, ja hän erosi toimitusjohtajan tehtävästä 1970 ja siirtyi toimivaksi hallituksen puheenjohtajaksi, niin että hänen valtansa oli käytännössä entisen suuruinen. Hän palasi kuitenkin toimitusjohtajaksi vuosiksi 1972–1978.
Ruotsalaisen elokuva piirissä syntynyt innostus vaimeni pitkin 1970-lukua. Pelastusta ei syntynyt laadun ja jälkikäteistuen uudesta, sisällöltään pohjimmiltaan entisenlaisesta elokuvasopimuksesta. Schein jätti tehtävänsä 1978 ja poistui elokuva-alaltalähde?.
Yksityiselämä

Schein ja Ingrid Thulin erosivat 1989. He olivat asuneet jo pitkään erillään ja asuivat eri maissakin mutta ystävyys säilyi. Heillä ei ollut lapsia. lähde?
Ennen kuolemaansa 2006 Schein aiheutti käytöksellään hämmennystä, ”ja todennäköistä on, että Scheinin käytöksen syynä alkoholin aiheuttama dementiasairaus Wernicke-Korsakoffin oireyhtymä”.lähde?
Teokset (valikoima)

Har vi råd med kultur?: Kulturhistoriska skisser, 1962
I själva verket: sju års filmpolitik, 1970
Inför en ny mediepolitik: kabeltelevision, bildskval eller kommunikation?, 1972
Schein, 1980
Kulturindustrins negativa verkningar: ett diskussionsunderlag, 1981
Om känslor och andra farligheter, 1983
Makten, 1990
I slutet av evigheten, 1991
Sluten: 5 oktober till 15 november 1994, 1995
Palkinnot ja tunnustukset

Lähde:
Chaplin-palkinto, 1963
Svenska Filmakademins silverplakett, 1969
Guldbagge – tuomariston erikoispalkinto, kausi 1969–1970
Vittorio De Sica -palkinto (festivaalipalkinto), 1978
Tukholman yliopisto filosofisen tiedekunnan kunniatohtori, 1994
Aiheesta muualla

Citizen Schein katsottavissa Yle Areenassa 5.5.2018 asti
citizenschein.se (Arkistoitu – Internet Archive) Kungliga biblioteketin 2010 kirjan julkistamisen yhteydessä tekemä verkkoinstallaatio (toimii siirrettäessä hiiri pyörivään osuuteen)
Harry Schein, Svensk Mediedatabas (SMDB)
Harry Schein Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Harry Schein
Filmhuset rakennettiin Scheinin ollessa Svenska Filminstitutetin toimitusjohtaja.
Käännös suomeksi
Kallo

Kallo (lat. cranium) on selkärankaisten aivoja suojaava luinen tai rustoinen kuori. Useimmiten kallossa on silmäkuopat silmämunia varten ja reiät sieraimille. Kaikilla selkärankaisilla, leuattomia imukaloja lukuun ottamatta, kalloon kuuluu nivelen välityksellä leukaluu tai leukarustoja, joiden liikkeen avulla suu voidaan avata ja sulkea. Monilla maaeläimillä kallossa on korva-aukot, joissa on erillisiä kuuloluita.
Pääkallolla voidaan tarkoittaa kalloa tai erityismerkityksessä paljaana olevaa pään luustoa.
Ihmisen kallon luut

Ihmisen kallo muodostuu 22 erillisestä luusta, jotka ovat luutuneet kiinni toisiinsa. Poikkeus on alaleuanluu, joka kiinnittyy liikkuvalla nivelellä.
Pään luista kahdeksan muodostaa pääkopan, joka suojaa aivoja ja muita keskushermoston rakenteita. Muut kallon luut muodostavat kasvojen rakenteita.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  1. Otsaluu 2. Nenäluu 3. Päälaenluu 4. Ohimoluu 5. Kitaluu 6. Kyynelluu 7. Poskiluu 8. Vannasluu 9. Yläleuanluu 10. Alaleuanluu  |   |   |  1. Otsaluu 2. Päälakiluu 3. Nenäluu 4. Seulaluu 5. Kyynelluu 6. Kitaluu 7. Takaraivoluu 8. Ohimoluu 9. Poskiluu 10. Yläleukaluu 11. Alaleukaluu  |
Eri eläinlajien kalloja

Simpanssi
Virtahepo
Afrikkalainen norsu
Hevonen
Lammas
Vuohi
Saksanpaimenkoira
Kettu
Vesinokkaeläin
Harakka
Kuningaskobra
Arraukilpikonna
Hauki
Pääkallon symboliikka

Ihmisen pääkallo on useissa kulttuureissa perinteinen kuoleman symboli. Pääkallon kuvalla, jonka alla usein on myös ristikkäin asetettujen reisiluiden kuva, varoitetaan hengen­vaarasta kuten sähköiskusta tai myrkystä. Kuvaa on käytetty myös meri­rosvo­lipussa. Sotilassymboliikassa on tunnettu saksalainen Totenkopf, sääriluiden päälle asetettu pääkallo, josta tuli pahamaineisen SS:n ja erityisesti SS-Totenkopfverbänden tunnus. lähde?
Joissakin kulttuureissa voittoisa soturi on tuonut kotiin voitonmerkiksi pääkallon, sillä koko ruumiin kantaminen olisi ollut turhan työlästä. Asteekit irrottivat uhraamiensa ihmisten pääkallot, porasivat niiden ohimoiden läpi reiät, ja pujottivat ne näistä rei’istä keppiin, muiden päiden viereen. Jotkut kristityt uskoivat keskiajalla, että ilman päätä haudattu joutuu kadotukseen. Syntisiksi koettuja, muun muassa itsemurhan tehneitä, on tämän vuoksi haudattu päättöminä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kallo Wikimedia Commonsissa
Edward Englandin merirosvolippu
Paolo Gregoletto

Paolo Gregoletto esiintymässä vuonna 2009.
Paolo Gregoletto (s. 14. syyskuuta 1985 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen basisti, joka soittaa metalliyhtyeessä Trivium. Gregoletto aloitti uransa Grammy-ehdokkuuksiakin saaneessa Metal Militia -yhtyeessä, jossa hän bassonsoiton lisäksi myös lauloi. Triviumiin hän liittyi vuonna 2004.
Gregoletto laulaa Triviumin keikoilla huomattavan paljon yhtyeen taustalauluja, etenkin puhtaita lauluosuuksia, missä Corey Beaulieu hoitaa karjumisosuudet. Colin Richardson, tunnettu metalli-tuottaja on kuvaillut Gregolettoa parhaimmaksi basistiksi, kenen kanssa hän on tehnyt töitä.
Tekniikka

Gregoletto on soittotekniikaltaan monipuolinen, sillä hän soittaa bassoa sekä plektralla että sormillaan. Hän vaihtelee soittotekniikkaansa kappaleen mukaan. "Sahaamissoitossa" rumpujen tuplabassopedaalien hakkausta sisältävissä kohdissa hän käyttää plektraa, mutta nopeisiin kohtiin hän soveltaa myös mm. Billy Sheehanin (Mr. Big) kolmen sormen soittotekniikkaa. Tällaisia kohtia ovat muun muassa mm. Iron Maidenin kappaleista tunnetuksi tulleet "ratsastuskompit" (yksi 8-osa- ja kaksi 16-osanuottia toistuvasti soitettuna).
Gregoletto käyttää myös lämmittelyharjoituksinaan kromaattisia juoksutuksia sekä plektralla että sormillaan soitettuna.
Välineet

B.C. Richin 4- ja 5-kieliset bassot (mm. Mockingbird, Warlock, NJ-series Eagle ja NJ-series Innovator)
Kustomin bassonupit ja -kaapit
Sans Ampin mallinnuspedaalit
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gregoletto Type 3 Median haastattelussa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Perjantai

Viikko
maanantai
tiistai
keskiviikko
torstai
perjantai
lauantai
sunnuntai
Perjantai (lyhenne pe tai perj.) on SFS-EN 28601 -standardin mukaan  viikon viides päivä ja tavallisimmin viikon viimeinen työpäivä. (Lauantai on viikon viimeinen arkipäivä.) Torstai on perjantaita ennen ja lauantai sen jälkeen. Perjantai on muslimien pyhäpäivä.
Perjantai on yhdessä lauantain kanssa päivä, jolloin on tapana viettää muita viikonpäiviä useammin juhlia ja käydä erilaisissa vapaa-ajan vietoissa, kuten elokuvissa, teatterissa ja ravintolassa. Monet voivat valvoa huoletta perjantaina ja lauantaina tavallista pidempään, koska seuraava päivä on monissa työpaikoissa ja kouluissa vapaapäivä. Perjantai on myös tavallisin juhlien pitopäivä.
Perjantai 13. päivä on yleisen taikauskoisen käsityksen mukaan epäonnen päivä.
Muissa kielissä

Perjantai germaanisissa kielissä, kuten englannissa, hollannissa, saksassa ja ruotsissa – ja näistä lainautuneena myös suomessa –, tulee Freija- tai Frigg-nimisen aasajumalattaren nimestä. Tästä juontaa juurensa myös viron reede, joka poikkeaa muista numerointiin perustuvista arkipäivistä (päivät maanantaista ja torstaihin ovat esmas-, teisi-, kolma- ja neljapäev).
Romaanisissa kielissä se on Venus-jumalan päivä: Veneris dies, josta espanjan viernes, ranskan vendredi) ja italian venerdì. Myös japaniksi perjantai on Venuksen (金星, kinsei) päivä 金曜日 (kinyōbi).
Venäjän kielessä perjantai on пятница (pjatnitsa; viides päivä).
Perjantai islamissa

Islamissa ei ole sunnuntain kaltaisia pyhitettyjä viikonpäiviä, mutta perjantailla on erityisasema, koska keskipäivän perjantairukous on pakollinen jokaiselle miespuoliselle muslimille. Se on rukoiltava moskeijassa imaamin johdolla ja siihen liittyy myös saarnan kuuntelu.
Muslimeilla ei ole selitystä perjantain erityisasemalle. Siihen viitataan toteamalla, että ”Herrasi luo mitä haluaa” (Koraani 28:68).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perjantai Wikimedia Commonsissa
Perjantairukous Malesiassa 2001
Jari Hirsimäki -palkinto

Jari Hirsimäki -palkinto on Suomen Jääkiekkoliiton vuosittain jakama palkinto, joka annetaan sille Mestiksen pelaajalle, jolla on runkosarjan jälkeen kaikkein paras plus-miinus-tilasto. Palkinto on myönnetty kaudesta 1987–1988 alkaen ja ensimmäinen palkinnon saaja oli HPK:n Vesa Karjalainen. Syksyllä 2010 palkinto nimettiin Jari Hirsimäen mukaan.
Yhden kauden tehotilastoennätystä pitää nimissään Ässien Arto Heiskanen tehotilastolla +90 I-divisioonan kaudella 1989–1990. Mestiksen ajan tehotilastoennätys on Jokerien Riku Tuomolalla teholukemalla +52 kaudelta 2024–2025.
Palkinnon saajat

| Kausi | Pelaaja | Pelipaikka | +/– | Joukkue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987–1988 |  Vesa Karjalainen | hyökkääjä | +67 | HPK |
| 1988–1989 |  Vladimír Kýhos | hyökkääjä | +52 | JoKP |
| 1989–1990 |  Arto Heiskanen | hyökkääjä | +90 | Ässät |
| 1990–1991 |  Markku Kyllönen | hyökkääjä | +83 | JoKP |
| 1991–1992 |  Robert Salo | puolustaja | +49 | Kiekko-Espoo |
| 1992–1993 |  Ľubomír Kolník | hyökkääjä | +53 | JoKP |
| 1993–1994 |  Petri Matikainen | puolustaja | +52 | JoKP |
| 1994–1995 |  Jyrki Silius | hyökkääjä | +57 | SaiPa |
| 1995–1996 |  Jarkko Aaltonen | hyökkääjä | +35 | FPS |
| 1996–1997 |  Petri Lehtonen | hyökkääjä | +41 | FPS |
| 1997–1998 |  Reijo Ruotsalainen | puolustaja | +25 | Kärpät |
| 1998–1999 |  Karri Kivi | puolustaja | +54 | Kärpät |
| 1999–2000 |  Harri Aho | puolustaja | +50 | Kärpät |
| 2000–2001 |  Jani Väänänen | hyökkääjä | +30 | Jukurit |
| 2001–2002 |  Tero Forsell | hyökkääjä | +38 | TuTo |
| 2002–2003 |  Antti Laakso | hyökkääjä | +27 | Jukurit |
| 2003–2004 |  Eerikki Koivu | puolustaja | +33 | Hermes |
| 2004–2005 |  Juha Alastalo | puolustaja | +34 | KalPa |
| 2005–2006 |  Markku Vuorisalo | hyökkääjä | +25 | TuTo |
| 2006–2007 |  Jussi Pernaa | puolustaja | +33 | Sport |
| 2007–2008 |  Pasi Järvinen | puolustaja | +46 | TuTo |
| 2008–2009 |  Mikko Liukkonen | hyökkääjä | +22 | KooKoo |
| 2009–2010 |  Lou Dickenson | hyökkääjä | +33 | Sport |
| 2010–2011 |  Markku Flinck | hyökkääjä | +33 | Jukurit |
| 2011–2012 |  Mikko Liukkonen | hyökkääjä | +26 | KooKoo |
| 2012–2013 |  Marlo Koponen | puolustaja | +21 | TuTo |
| 2013–2014 |  Antti Virtanen | hyökkääjä | +28 | TuTo |
| 2014–2015 |  Oula Palve | hyökkääjä | +28 | Jukurit |
| 2015–2016 |  Teemu Henritius | hyökkääjä | +32 | Jukurit |
| 2016–2017 |  Jonatan Tanus | hyökkääjä | +31 | SaPKo |
| 2017–2018 |  Sebastian Kauppila | puolustaja | +21 | KeuPa HT |
| 2018–2019 |  Samuel Sikstus | puolustaja | +25 | Hermes |
| 2019–2020 |  Jaakko Lantta | hyökkääjä | +33 | Ketterä |
| 2020–2021 |  Olli Aitola | puolustaja | +20 | KeuPa HT |
| 2021–2022 |  Santeri Koponen | puolustaja | +30 | JoKP |
| 2022–2023 |  Mikko Perttu | hyökkääjä | +34 | KeuPa HT |
| 2023–2024 |  Miku Ronkainen | hyökkääjä | +33 | Ketterä |
| 2024–2025 |  Riku Tuomola | puolustaja | +52 | Jokerit |