stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Runkolinja 40

| Runkolinja 40 |
| --- | --- |
 Elielinaukio. Runkolinjalla käytetään sähköisiä BYD K11U -nivelbusseja.
Tyyppi:  runkolinja
Sijainti:  Helsinki, Suomi
Avattu:  16. elokuuta 2021
Alkupiste:  Elielinaukio
Päätepiste:  Kannelmäki
Vyöhyke:  A B
Asemia:    Päärautatieasema   Rautatientori   Kannelmäki 
Aiheesta muualla
Linja 40 Reittioppaassa
Runkolinja 40 on Helsingin seudun liikenteen runkolinja, jonka liikennöinti alkoi 16. elokuuta 2021. Se kulkee Elielinaukiolta Helsingin keskustasta Kannelmäkeen. Linjalla käytetään avorahastusta, eli bussiin voi nousta kaikista ovista ja näyttämättä lippua kuljettajalle. Runkolinja ei pysähdy kaikilla pysäkeillä.
Linjan numero oli jo ennen linjastouudistusta 40, mutta vanha reitti päättyi Pohjois-Haagaan. Uutta runkolinjaa sen sijaan jatkettiin Kannelmäkeen. Runkolinja korvasi Haagassa myös linjan 43, joka lakkautettiin.  
Elokuussa 2021 liikennöinnin aloittivat samaan aikaan myös runkolinjat 20, 30 ja 570.
Linjalla käytetään sähköisiä nivelbusseja ja runkolinjoille ominaista oranssia väritystä. Yli 18-metrisessä nivelbussissa on sata matkustajapaikkaa, joista 45 on istumapaikkoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Runkolinja 40 Wikimedia Commonsissa
Linja 40 Reittioppaassa
Helsingin seudun runkoverkko (pdf)
n
k
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Pysäkki |   | Reittikatu | Vaihtoyhteydet |
| Pelimannintie 23 |  | Pelimannintie |  |
| Klaneettitie |  | Pelimannintie |  |
| Kanneltalo |  | Klaneettitie | I P |
| Soittajankuja |  | Soittajantie |  |
| Kanneltie 8 |  | Kanneltie |  |
| Kannelkallio |  | Kantelettarentie |  |
| Pelimannintie |  | Kantelettarentie |  |
| Näyttelijäntie |  | Näyttelijäntie |  |
| Ida Aalbergin tie |  | Näyttelijäntie |  |
| Thalianaukio |  | Näyttelijäntie |  |
| Eliel Saarisen tie |  | Ilkantie | 15 |
| Haagan ammattikoulu |  | Ilkantie |  |
| Tunnelitie |  | Tunnelitie |  |
| Palokaivon aukio |  | Kauppalantie (etelään)/ Tunnelitie (pohjoiseen) |  |
| Haagan tori |  | Kauppalantie |  |
| Ruskeasuon varikko |  | Mannerheimintie (etelään)/Vihdintie (pohjoiseen) | 200 300 400 |
| Ruskeasuo |  | Mannerheimintie | 200 300 400 |
| Tilkka |  | Mannerheimintie | 200 300 400 |
| Kuusitie |  | Mannerheimintie | 200 300 400 |
| Töölön tulli |  | Mannerheimintie | 200 300 400 500 510 |
| Kansaneläkelaitos |  | Mannerheimintie | 200 300 400 |
| Töölön kisahalli |  | Mannerheimintie | 200 300 400 |
| Hesperianpuisto |  | Mannerheimintie | 200 300 400 |
| Elielinaukio |  | Elielinaukio | H Y U L E A I P K T D R Z M1 M2 200 300 400 600 |
Helsingin seudun joukkoliikenne
| --- | --- |
Raskas raideliikenne: Helsingin seudun lähijunaliikenne (linjat) • Helsingin metro (linjat: M1, M2)
Kevyt raideliikenne: Helsingin raitioliikenne (linjat) • Helsingin seudun pikaraitiotiet (linjat: 15)
Lauttaliikenne: Kruunuvuorenrannan lautta • Suomenlinnan lautta
Linja-autoliikenne Runkolinjat: Helsingin seudun linja-autoliikenne  20 • 30 • 40 • 200 • 300 • 400 • 500 • 510 • 520 • 530 • 560 • 570 • 600
Liikenteen tilaaja: HSL
Liikennöitsijät: Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenne • Helsingin kaupungin liikennelaitos • VR • Nobina • Pohjolan Liikenne • Helsingin Bussiliikenne • Savonlinja • Tammelundin Liikenne • Åbergin Linja • Korsisaari • Reissu Ruoti • Tilausliikenne Nikkanen
Hankkeet: Espoon pikaraitiotiet • Kruunusillat • Tiederatikka • Tuusulanväylän pikaraitiotie • Vantaan pikaraitiotie • Vihdintien pikaraitiotie • Viikin–Malmin pikaraitiotie • Espoon kaupunkirata • Pisararata • Itämetro
Runkolinja 510

| Runkolinja 510 |
| --- | --- |
 Runkolinjan 510 bussi Aleksis Kiven kadulla
Tyyppi:  runkolinja
Sijainti:  Espoo ja Helsinki, Suomi
Avattu:  12. elokuuta 2019
Alkupiste:  Herttoniemi, Helsinki
Päätepiste:  Kivenlahti, Espoo
Vyöhyke:  A B C
Asemia:   Herttoniemi  Kalasatama  Pasila  Aalto-yliopisto  Tapiola  Espoonlahti  Kivenlahti
Liikennöitsijä(t):  Nobina
Aiheesta muualla
Linja 510 Reittioppaassa
Runkolinja 510 (entinen linja 551) on Helsingin seudun liikenteen runkobussilinja, joka kulkee Kivenlahden metroasemalta Espoosta Herttoniemen metroasemalle Helsinkiin. Runkolinja muodostettiin 12. elokuuta 2019, ja tunnettiin sitä ennen linjana 551.
Linja kulkee muun muassa Tapiolan, Otaniemen, Munkkiniemen, Pasilan ja Sörnäisten kautta. Linjan läntinen päätepysäkki oli aiemmin Westendinasema, mutta reitti pidennettiin Kivenlahteen 6. helmikuuta 2023.
Aiheesta muualla

Linjat 58 ja 551 muuttuvat runkolinjoiksi 500 ja 510 12.8. alkaen (hsl.fi, 18.7.2019)
n
k
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Pysäkki |   | Reittikatu | Vaihtoyhteydet |
| Alakaupunki |  | Kivenlahdenkatu |  |
| Hyökyvuori |  | Kivenlahdenkatu | M1 |
| Aalto |  | Kivenlahdenkatu |  |
| Espoonlahti (M) (vain itään) |  | Espoonlahdenkatu | M1 |
| Lippulaiva |  | Espoonlahdenkatu |  |
| Merikansantie |  | Espoonlahdentie |  |
| Soukanmyötäle |  | Länsiväylä (itään)/ Soukanväylä (länteen) |  |
| Finnoonsolmu |  | Länsiväylä | 530 |
| Piispansilta |  | Länsiväylä | 520 |
| Matinsolmu |  | Länsiväylä |  |
| Haukilahdensolmu |  | Länsiväylä |  |
| Tuuliniitty |  | Etelätuulentie |  |
| Tapiola (M) |  | Merituulentie | M1 M2 |
| Kontiontie |  | Tapiolantie |  |
| Otsolahdentie |  | Tapiolantie |  |
| Aalto-yliopisto (M) |  | Vuorimiehentie | M1 M2 15 |
| Otaranta |  | Otaniementie | 15 |
| Lehtisaarentie |  | Kuusisaarentie |  |
| Kuusisaarenkuja |  | Kuusisaarentie |  |
| Kuusiniementie |  | Kuusisaarentie |  |
| Munkkiniemen aukio |  | Paciuksenkatu (itään)/ Ramsaynranta (länteen) | 20 30 500 |
| Meilahdentie |  | Paciuksenkatu | 20 30 500 |
| Meilahden sairaala |  | Tukholmankatu | 20 30 500 |
| Töölön tulli |  | Tukholmankatu | 40 200 300 400 500 |
| Auroran sairaala |  | Nordenskiöldinkatu | 500 |
| Palkkatilanportti |  | Pasilankatu | 500 |
| Pasilan asema |  | Pasilansilta | H Y U L E A I P K T D R Z 500 |
| Sipoonkatu |  | Aleksis Kiven katu | 500 |
| Sturenkatu |  | Aleksis Kiven katu | 500 |
| Fleminginkatu |  | Aleksis Kiven katu | 500 |
| Junatie |  | Junatie | 500 |
| Tynnyrintekijänkatu |  | Junatie | 500 |
| Kalasatama (M) |  | Itäväylä | M1 M2 500 |
| Kulosaari |  | Itäväylä | 500 |
| Tupasaari |  | Itäväylä | 500 |
| Kipparlahti |  | Itäväylä | 500 |
| Herttoniemi (M) |  | Itäväylä | M1 M2 500 |
Helsingin seudun joukkoliikenne
| --- | --- |
Raskas raideliikenne: Helsingin seudun lähijunaliikenne (linjat) • Helsingin metro (linjat: M1, M2)
Kevyt raideliikenne: Helsingin raitioliikenne (linjat) • Helsingin seudun pikaraitiotiet (linjat: 15)
Lauttaliikenne: Kruunuvuorenrannan lautta • Suomenlinnan lautta
Linja-autoliikenne Runkolinjat: Helsingin seudun linja-autoliikenne  20 • 30 • 40 • 200 • 300 • 400 • 500 • 510 • 520 • 530 • 560 • 570 • 600
Liikenteen tilaaja: HSL
Liikennöitsijät: Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenne • Helsingin kaupungin liikennelaitos • VR • Nobina • Pohjolan Liikenne • Helsingin Bussiliikenne • Savonlinja • Tammelundin Liikenne • Åbergin Linja • Korsisaari • Reissu Ruoti • Tilausliikenne Nikkanen
Hankkeet: Espoon pikaraitiotiet • Kruunusillat • Tiederatikka • Tuusulanväylän pikaraitiotie • Vantaan pikaraitiotie • Vihdintien pikaraitiotie • Viikin–Malmin pikaraitiotie • Espoon kaupunkirata • Pisararata • Itämetro
Karl-Heinz Rummenigge

Karl-Heinz Rummenigge
Karl-Heinz ”Kalle” Rummenigge (s. 25. syyskuuta 1955 Lippstadt, Saksan liittotasavalta) on ammattilaisuransa lopettanut saksalainen jalkapalloilija ja nykyinen Bayern Münchenin sekä Euroopan jalkapalloseurojen yhdistyksen puheenjohtaja. Hän kuului 1980-luvulla maailman parhaimpiin jalkapalloilijoihin ja voitti maajoukkueessa kaksi kertaa MM-hopeaa 1982 ja 1986 sekä EM-kultaa 1980. Hän oli mukana  myös 1978 MM-kisoissa, sekä EM-kisoissa 1984.
Rummenigge tunnettiin pelaajaurallaan tehokkaana joukkuepelaajana. Hänen alkuperäinen pelipaikkansa oli laitahyökkääjä, mutta hän pelasi myös keskushyökkääjänä sekä piilokärkenä. Rummeniggea pidettiin erittäin nopeana ja hyvän tekniikan omaavana hyökkääjänä, jolla oli erinomainen viimeistelytaito. Hän kunnostautui myös pelinrakentajana ja maalien syöttäjänä.
Seurajoukkueura

Rummenigge osoittautui jo juniorijoukkueessaan lahjakkaaksi; hänet tunnettiin nimenomaan tehokkaana maalintekijänä. Hän pelasi 18-vuotiaaksi saakka kotikaupunkinsa joukkueessa Borussia Lippstadtissa ja luopui pankkivirkailijan urasta siirtyessään ammattilaisjalkapalloilijaksi Bayern Müncheniin. Bundesliigassa Rummenigge pelasi 10 kautta FC Bayern Münchenin joukkueessa tehden 162 maalia 310 ottelussa. Bayernissä hän saavutti kaksi Saksan mestaruutta, kaksi Saksan cupin voittoa ja kaksi Mestareiden liigan voittoa sekä voitti kolmena kautena (1980, 1981 ja 1984)Bundesliigan maalikuninkuuden. Hän ylsi parhaimillaan 29 maaliin kaudella 1980-1981.
Rummenigge valittiin Euroopan parhaaksi jalkapalloilijaksi vuosina 1980 ja 1981.
Italian Serie A:ssa Rummenigge pelasi kolme kautta Internazionalen joukkueessa, jonne hän siirtyi ennätyksellisellä 11 miljoonan saksan markan siirtosummalla 1984. Interiss' hän teki 24 maalia 64 ottelussa. Uransa viimeiset kaudet hän pelasi Sveitsissä geneveläisessä FC Servettessä lopettaen aktiiviuransa keväällä 1989. Viimeisellä kaudellaan hän voitti vielä Sveitsin liigan maalikuninkuuden.
Maajoukkueura

Rummenigge pelasi vuosina 1976–1986 Saksan A-maajoukkueessa 95 ottelua ja teki niissä 45 maalia. Hän oli maajoukkueen kapteeni kaikkiaan 51 A-maaottelussa vuosina 1980–1986.
Rummenigge pelasi ensimmäisen maaottelunsa vuonna 1976 ja teki heti avausottelussaan maalin. Hän vakiinnutti paikkansa Saksan maajoukkueessa vuonna 1978. Vaikka Saksa jäi jalkapallon MM-kisoissa kuudenneksi, Rummenigge teki turnauksessa kaksi näyttävää maalia Meksikoa vastaan ja yhden Itävallan verkkoon.
Vuoden 1980 EM-kisoissa Rummenigge voitti EM-kultaa  Saksan joukkueen johtohahmona. Hän teki joukkueensa voittomaalin ottelussa Tšekkoslovakiaa vastaan. Loppuottelussa hän syötti Horst Hrubeschin osuman Belgiaa vastaan. Rummenigge valittiin EM-turnauksen parhaaksi pelaajaksi selkeällä äänten enemmistöllä.
Vuoden 1982 MM-kisojen aikaan Rummenigge kuului maailman johtaviin hyökkääjäpelaajiin. Hän teki Liittotasavallan ainoan maalin, kun Saksa hävisi avausottelunsa yllättäen Algerialle 1–2. Seuraavassa lohkovaiheen ottelussa Rummenigge viimeisteli hattutempun, kun Saksa voitti Chilen 4–1. Ottelu Englantia vastaan päättyi 0–0, kun hän oli osunut 88. minuutilla ylärimaan. Välierän Ranskaa vastaan Rummenigge aloitti loukkaantumisen takia vaihtopenkillä ja tuli kentälle vasta jatkoajalla. Hän teki maalin oltuaan vain viisi minuuttia kentällä, ja onnistui myös rangaistuspotkukilpailussa. Saksalaiset voittivat 5–4 ja etenivät loppuotteluun, jossa kuitenkin Italia oli parempi maalein 3–1. Rummenigge oli viidellä maalillaan turnauksen toiseksi paras maalintekijä ja hänet valittiin kisojen tähdistöön.
Vuoden 1986 MM-kisoissa Rummenigge kärsi Espanjan kisojen tavoin loukkaantumisista ja aloitti alkulohkon ottelut vaihtopenkillä. Loppuottelussa Argentiinaa vastaan hän onnistui maalinteossa mutta saksalaiset jäivät hopealle maalein 2–3. Rummenigge lopetti maajoukkueuransa MM-finaaliin 1986.
Seurat pelaajana

1963–1974 Borussia Lippstadt
1974–1984 FC Bayern München
1984–1987 FC Internazionale Milano
1987–1989 Servette FC
Tärkeimmät saavutukset

MM-kisat: hopeaa 1982 ja 1986
EM-kisat: kultaa 1980
Mestareiden Liiga: 1. 1975 ja 1976, 2. 1982 FC Bayern München
Bundesliiga: 1. 1980 ja 1981, 3. 1976 ja 1982 FC Bayern München
Saksan cup: 1. 1982 ja 1984 FC Bayern München
Serie A: 3. 1985 ja 1987 FC Internazionale Milano
Sveitsin liiga: Maalikuningas 1989
Euroopan vuoden jalkapalloilija eli "Kultainen pallo" 1980 ja 1981
Tilastot

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kausi | Seura | Ottelut | Maalit | Sijoitus |
| Bundesliga | 1974/1975 | FC Bayern München | 21 | 5 | 10. |
| Bundesliga | 1975/1976 | FC Bayern München | 32 | 8 | 3. |
| Bundesliga | 1976/1977 | FC Bayern München | 31 | 12 | 7. |
| Bundesliga | 1977/1978 | FC Bayern München | 29 | 8 | 12. |
| Bundesliga | 1978/1979 | FC Bayern München | 34 | 14 | 4. |
| Bundesliga | 1979/1980 | FC Bayern München | 34 | 26 | 1. |
| Bundesliga | 1980/1981 | FC Bayern München | 34 | 29 | 1. |
| Bundesliga | 1981/1982 | FC Bayern München | 32 | 14 | 3. |
| Bundesliga | 1982/1983 | FC Bayern München | 34 | 20 | 4. |
| Bundesliga | 1983/1984 | FC Bayern München | 29 | 26 | 4. |
| Seria A | 1984/1985 | FC Internazionale Milano | 26 | 8 | 3. |
| Seria A | 1985/1986 | FC Internazionale Milano | 24 | 13 | 6. |
| Serie A | 1986/1987 | FC Internazionale Milano | 14 | 3 | 3. |
| Sveitsin liiga | 1987/1988 | FC Servette | 16 | 10 | 5. |
| Sveitsin liiga | 1988/1989 | FC Servette | 34 | 24 | 8. |

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Sarja | Ottelut | Maalit |
| A-maaottelut | 95 | 45 |
| Bundesliga | 310 | 162 |
| Serie A | 64 | 24 |
| Sveitsin liiga | 50 | 34 |
Lohtajan pappila

| Lohtajan pappila |
| --- | --- |
Sijainti:  Kokkola, Suomi
Koordinaatit:  64°01′52″N 23°30′57″E﻿ / ﻿64.0311735°N 23.515795°E﻿ / 64.0311735; 23.515795
Rakennustyyppi:  Pappila
 fiLohtajan pappila 
  
Lohtajan pappila (Saukon pappila) on alun perin 1700-luvun lopulla rakennettu ja 1804 valmistunut Lohtajan seurakunnan pappila, joka sijaitsee Lohtajalla Kokkolan kaupungin pohjoisosassa. Pappila ja Lohtajan kirkko ovat hyvin säilyneitä kirkollisia ympäristöjä. Lohtajan pappila on suomalaisen pappila-arkkitehtuurin merkittävimpiä rakennusmuistomerkkejä. Pappila ei ole enää kirkkoherran virka-asunto, mutta siinä on monenlaisia muita toimintoja.
Rakentaminen

Samalla paikalla Lohtajalla on ollut pappila ehkä jo 1500-luvulta alkaen.
Rakennusmestari Thomas Rijf korjasi kisälleineen pappilan sortumassa olleen kellarin vuonna 1769 kirkonkyläläisten tuomilla liuskekivillä, joten se lienee paljon pappilaa vanhempi. Kokkolassa on samankaltaisia kellareita 1600-luvulta.
Nykyisen pappilan ensimmäiset osat on rakennettu 1700-luvun lopulla kirkkoherra Johan Snellmanin aikana. Keskeissaliratkaisuun perustuvan pohjakaavan sommitteli Anders Roosin palveluksessa Himangalla toiminut kirjanpitäjä Blomström. Rakentamisesta vastasi kirkkoisäntä Erkki Jukkola ja pappila oli sisustustöitä vaille valmis 1804. Nykyisen päärakennuksen syntymäpäiväksi on ehdotettu 12. kesäkuuta 1797. Tuolloin lääninrovasti Anders Chydenius piti rovastintarkastuksen jälkeen pappilan taloudellisen katselmuksen. Lohtajan 20 pitäjänvaltuutettua teki tuolloin kirkkoherra Snellmanin kanssa sopimuksen muun muassa pappilan uuden päärakennuksen rakentamisesta. Toinen ehdotettu syntymäpäivä on 9. joulukuuta 1797, jolloin piirustukset hyväksyttiin pitäjänkokouksessa. Kolmas on vapun aikaan 1803, jolloin edellisenä vuonna kirkkoherraksi valittu Anders Törnudd perheineen asettui asumaan pappilaan.
Eri kylillä oli aiemmin vastuu pappilan eri rakennuksista, ja nykyisen Himangan väki rakensi luhdin. Pappilaan johtavan koivukujan päässä on ns. läpiajoluhti, jonka holvikäytävän alta on ajettu hevosilla pappilaan asioimaan.
Pappilan lasikuisti valmistui 1800-luvulla.
Korjaustyöt

Pappilassa tehtiin vuosina 2013–2014 laaja peruskorjaus, jossa tiloja pyrittiin palauttamaan mahdollisimman lähelle alkuperäistä. Monia myöhempiä kerrostumia purettiin sillä rakennus ei ole enää asuinkäytössä. Esimerkiksi piispankamariin rakennetut vaatehuone ja kylpyhuone purettiin. Restauroinnissa löytyi  seinistä jopa toistakymmentä erilaista tapetti- ja maalipintaa.
Korjaustyöhön seurakunta sai Leader-tukea, ja Kokkolan seurakuntayhtymä antoi joitakin kymmeniätuhansia avustusta. Lisäksi työhön osallistui runsaasti talkooväkeä, muun muassa kirvesmiehiä.  Ulkopintojen kunnostus- ja maalaustyöt valmistuivat lokakuussa 2015. Pihapiirin aitat kunnostettiin kesällä 2016, ja niiden katot uusittiin.
Sotahistoriallisena tapahtumapaikkana

Lohtajan pappilassa sijaitsi Suomen sodan aikana jonkin aikaa sotamarsalkka Wilhelm Mauritz Klingsporin johtamien ruotsalaisten joukkojen päämaja, ja pappilassa solmittiin Lohtajan aselepo 29. syyskuuta 1808. Aseleposopimuksen allekirjoittivat Klingsporin lisäksi venäläinen kenraali Nikolai Kamenski ja tämän neuvonantaja, kenraali Jan Pieter van Suchtelen. Pappilan seinässä on vuonna 1958 kiinnitetty aselevon muistolaatta, ja yksi huoneista on palautettu 1800-luvun asuun ja nimitetty Klingsporin kamariksi.
Sijainti

Alaviirteentie 105, 68230 Lohtaja
Kirjallisuutta

Himanka, Mikko: Lohtajan pappila 200 vuotta, 1803-2003.  Lohtaja:  Lohtajan ev.lut. seurakunta, 2003.  ISBN 952-91-5824-6
Alajoki, Sari: Pappila-arkkitehtuuri Keski-Pohjanmaalla 1700-luvulta 1800-luvun alkuun. Pro gradu -tutkielma.  Helsingin yliopiston taidehistorian laitos, 1993.
Salomäki, Matti: Vaasan läänin vanhat pappilat 1700-luvulta 1920-luvulle.  (Vaasan lääninhallituksen julkaisusarja 1994:11)  Vaasan lääninhallitus, 1994.
Oqtovvuoret

Näkymä Oqtovvuorten pohjoisrinteille Nurotan laaksosta.
Oqtovvuoret (uzb. Oqtov tizmasi, myös Oqtogʻ) on Nurotavuorten eteläinen vuorijono Samarkandin ja Navoiyn alueilla Uzbekistanissa.
Kakkois-luoteissuuntaisen vuorijonon pituus on 120 kilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Nurotan laaksoon, idässä Qaroqchitog‘vuoriin, lännessä Kyzylkumin aavikkoon ja lounaassa Qoratog‘vuoriin. Oqtovvuorten keskikorkeus on 1 000–1 200 metriä. Korkein kohta on Taxku (2 003 metriä).
Oqtovvuoret koostuvat kalkkikivestä, liuskeesta ja graniitista. Hyötykaivannaisiin kuuluu marmori. Vuorilla on paljon karstilähteitä.
Vuorten sademäärä on 250–450 millimetriä. Niiltä saavat alkunsa monet Zarafshonin sivujoet kuten Zarbandsoy, Quruqsoy, Andoqsoy, Tasmachisoy, Maydonsoy ja Oltinsoy. Aluetta käytetään laitumena.
Brock Radunske

| Brock Radunske |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1983 (ikä 41) Kitchener, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Etelä-Korea  Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Canadian Big Beauty, Brocko
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  196 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  Anyang Halla
Sarja:  ALIH
Pelinumero:  23
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  Greenville Grrrowl (ECHL) Edmonton Road Runners (AHL) Stockton Thunder (ECHL) Grand Rapids Griffins (AHL) HC Davos (NLA) Augsburger Panther (DEL)
NHL-varaus:  79. varaus, 2002 Edmonton Oilers
Brock Radunske (s. 5. huhtikuuta 1983 Kitchener, Ontario, Kanada) on eteläkorealais-kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Aasian liigan eteläkorealaisjoukkue Anyang Hallassa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa. 196 cm pitkä Radunske on Hallan kaikkien aikojen pisin pelaaja ja ensimmäinen pohjoisamerikkalaislähtöinen hankinta. Hän johtaa myös joukkueen kaikkien aikojen piste- ja maalipörssiä tehtyään 352 runkosarjaottelussa tehot 195+290=485.
Ura > Seuraura

Radunske pelasi vuodet 1999–2001 OPJHL:ää Aurora Tigersin ja Newmarket Hurricanesin joukkueissa. Vuodet 2001–2004 hän hävi Michiganin osavaltionyliopistoa. Ensimmäisen yliopistokauden 2001–2002 päätteeksi Edmonton Oilers varasi Radunsken kolmannella kierroksella 79. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2002.
Kaudeksi 2004–2005 Radunske siirtyi Edmonton Oilersin organisaatioon. Hän pelasi pääosan kaudestaan ECHL-liigan Greenville Grrrowlissa ja pelejä sarjatasoa ylempänä AHL-joukkue Edmonton Road Runnersissa kertyi kahdeksan. Kauden 2005–2006 Radunske pelasi kokonaan ECHL:ssä ja hän oli Grrrowlin paras maalintekijä ja neljänneksi paras pistemies tehoilla 38+16=54. Radunske sijoittui koko liigan maalipörssissä kolmanneksi. Kauden 2006–2007 hän pelasi lähinnä ECHL-joukkue Stockton Thunderin ja AHL-joukkue Grand Rapids Griffinsin välillä, mutta Radunske kävi myös kolmen ottelun mittaisella visiitillä Euroopassa Sveitsin National League A:ssa pelanneen HC Davosin joukkueessa. Kauden 2007–2008 hän pelasi Saksan DEL-liigan Augsburger Pantherissa.
Radunske siirtyi kaudeksi 2008–2009 Aasian liigan eteläkorealaisjoukkue Anyang Hallan riveihin. Hän voitti tehoilla 29+28=57 koko liigan piste- ja maalipörssin ja oli joukkueensa paras pistemies ja maalintekijä myös kevään 2009 pudotuspeleissä tehoilla 5+6=11. Radunske palkittiin runkosarjan arvokkaimpana pelaajana ja kauden parhaana hyökkääjänä. Kaudella 2009–2010 hän sijoittui tehoilla 19+29=48 ALIH:n pistepörssissä viidenneksi ja voitti koko kevään 2010 pudotuspelien piste- ja maalipörssin tehoilla 6+7=13. Radunske voitti kauden päätteeksi ALIH:n mestaruuden ja palkittiin pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana. Kaudella 2010–2011 hän oli Hallan paras maalintekijä 20 osumallaan. Radunske voitti kauden päätteeksi ALIH:n mestaruuden.
Kaudella 2011–2012 Radunske voitti tehoilla 22+30=52 Hallan sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin sekä sisäisen tehotilaston lukemalla +35. Hän jakoi ALIH:n pistepörssin viidennen sijan Nikkō Ice Bucksin Takahito Suzukin kanssa. Radunske oli Hallan paras pistemies myös kevään 2012 pudotuspeleissä tehoilla 2+4=6. Kaudella 2012–2013 hän teki ALIH:n yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 23+53=76, joilla Radunske sijoittui liigan pistepörssissä kolmanneksi. Hänen tehopisteensä olivat myös Hallan seurahistorian kaikkien aikojen yhden kauden piste-ennätys. Hänet valittiin kauden päätteeksi ALIH:n tähdistökentälliseen. Kaudella 2013–2014 Radunske nousi Hallan varakapteeniksi. Hän oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 29+36=65. Radunske sijoittui koko ALIH:n pistepörssissä neljänneksi. Kaudella 2014–2015 hän voitti liigan syöttöpörssin ja jakoi pistepörssin viidennen sijan High1:n Ryan Thangin kanssa tehoilla 16+56=72. Radunske valittiin kauden päätteeksi tähdistökentälliseen. Kauden 2017–2018 päätteeksi hän voitti Aasian liigan mestaruuden.
Ura > Maajoukkueura

Radunske edusti Etelä-Koreaa Pyeongchangin olympiakisoissa 2018. Hän oli joukkueen paras pistemies tehoilla 1+1=2. Radunske pelasi myös MM-kilpailuissa vuonna 2018, jotka olivat Etelä-Korean kaikkien aikojen ensimmäiset pääsarjatasolla. Hän jakoi tehoilla 1+1=2 joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Ahn Jin-huin ja Kim Sang-wookin kanssa. Radunske valittiin myös Saksaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Etelä-Korean ottelun parhaaksi pelaajaksi. Joukkueen turnaus päättyi kuitenkin putoamiseen IA-divisioonaan.
Radunske pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2013, 2014 ja 2016. Hän toimi kahdessa ensimmäisessä turnauksessa joukkueen varakapteenina ja valittiin Etelä-Korean parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2014 turnauksessa Radunske oli joukkueen paras maalintekijä kolmella osumallaan. Turnaus päättyi kuitenkin pudotukseen seuraavaksi vuodeksi IB-divisioonaan. Vuoden 2015 turnaus päättyi taas kultaan ja sarjanousuun. Radunske voitti turnauksen syöttöpörssin seitsemällä syöttöpisteellään.
Radunske on kaikkien aikojen ensimmäinen Etelä-Koreaa edustanut ulkomaalaissyntyinen pelaaja.
Muuta

Radunskella on vaimo Kelly ja tytär Lucy. Hän hankki Etelä-Korean kansalaisuuden maaliskuussa 2013.