stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Etelä-Afrikan siirtomaahistoria
Brittihallinnon aika > Suuri vaellus

Vuosina 1835–1843 noin 12 000 buuria lähti Kapmaan siirtokunnasta niin sanotulle Suurelle vaellukselle kohti pohjoista. Muuttoliikkeen syinä olivat taloudelliset ongelmat, xhosien ja buurien välinen aseellinen konflikti ja erityisesti tyytymättömyys brittihallintoa kohtaan. Britit eivät voortrekkerien näkemyksen mukaan olleet tarjonneet heille turvaa xhosia vastaan ja olivat lisäksi edistänet afrikkalaisten ja eurooppalaisten siirtolaisten välistä tasa-arvoa muun muassa kieltämällä orjakaupan Kapmaassa. Voortrekkerit katsoivat, että nämä toimet olivat tuhonneet heidän perinteisen sosiaalisen järjestyksensä, joka perustui tiukkaan rotuerotteluun. Lisäksi se vaaransi heidän mielestään eurooppalaisten Jumalan tahdon mukaista etuoikeutettua asemaa. Voortrekkerit lähtivät Kapmaasta useissa ryhmistä, jotka koostuivat useista sadoista ihmisistä ja lukuisista härkävankkureista sekä suuresta määrästä karjaa. Ryhmät muotoutuivat yleensä jonkin tietyn yksittäisen johtohahmon ympärille.
Ensimmäinen ryhmä voortrekkereitä lähti liikkeelle vuonna 1835 Louis Trichardtin ja Hans van Rensburgin johdolla ja kulki kohti pohjoista nykyiseen Mpumalangaan. Muita ryhmiä, joiden johtajina oli muun muassa Andries Pretorius, Gert Maritz ja Piet Retief seurasi pian perässä. Zulukuningas Dinganen kanssa käydyissä neuvotteluissa voortrekkerit saivat itselleen laajoja alueita Keski- ja Etelä-Natalista, mutta poistuessaan neuvotteluista buurineuvottelijat joutuivat zulujen väijytykseen ja tapettiin. Väijytyksessä kuoli myös keskeisiin voortrekkerer-johtajiin kuulunut Retief. Zulut hyökkäsivät vielä Lohikäärmevuorten juurelle leiriytyneiden buurien leiriin, tappoivat noin 500 voortrekkeriä ja varastivat suuren osan heidän karjastaan.
Andries Pretoriuksen johdolla voortrekkerit toteuttivat kostoiskun. 16. joulukuuta 1838 zulut lyötiin täydellisesti Blood Riverin taistelussa, missä 464 buuria kukisti kuningas Dinganen arviolta 15 000 impin armeijan. Taistelu sai nimensä siitä, että kaatuneiden zulujen veri värjäsi läheisen Ncomejoen veden punaiseksi. Voiton jälkeen buurit perustivat ensimmäisen lyhytaikaisen tasavallan Nataliin, jonka pääkaupungiksi tuli Pietermaritzburg. Vuonna 1842 britit miehittivät nykyisen Durbanin kaupungin ja anneksoivat suuren osa Natalia. Tämän johdosta buurit vetäytyivät Drakensbergin taakse.
Sisämaassa voortrekkerit ryhmittyivät kahdeksi buuritasavallaksi, Transvaaliksi ja Oranjen vapaavaltioksi. Valtioiden kansalaisuus oli rajattu vain eurooppalaistaustaisille henkilöille, vaikkakin buurit käyttivät paljon afrikkalaisperäistä työvoimaa ja orjia. Painostamalla voimakeinoilla buurit loivat liittolaissuhteita joihinkin heitä ympäröiviin afrikkalaisiin heimoihin samalla, kun tuhosivat sellaiset heimot, jotka kokivat uhkaksi omalle olemassaololleen. Kuitenkin vasta kaivannaisteollisuuden syntymisen myötä 1800-luvun loppupuolella buuritasavallat nousivat alueen kiistattomiksi valtiaiksi ja niiden onnistui ylläpitää hallintoa koko alueellaan.
Brittihallinnon aika > Timanttiryntäys

1860-luvulla Etelä-Afrikan alueelta löytyi merkittäviä timanttiesiintymiä, minkä jälkeen Vaaljoen rannoille ja nykyisen Kimberleyn kaupungin alueen ympäristöön muutti kymmeniätuhansia kaikkiin maan etnisiin ryhmiin kuuluneita ihmisiä. Kaivosten myötä Kimberleystä muodostuikin koko Afrikan ensimmäinen merkittävä teollinen keskus ja maailman suurin timanttien tuottaja. Alueen hallinnasta käynnistyi kamppailu Britannian ja buuritasavaltojen välille, joka päättyi vuonna 1871 brittien anneksoitua alueen Läntisen Griquamaan siirtokuntana.
Alueen strategista merkitystä lisäsi oleellisesti se, että Läntinen Griquamaa muodosti Britannialle ainoan mahdollisen väylän etenemiseen kohti pohjoista: idässä esteenä oli saksalaisten hallitsema Lounais-Afrikka ja lännessä alue rajoittui Oranjen vapaavaltioon ja Transvaaliin. Koko Kapmaan kauppa Afrikan sisäosien kanssa kulki tätä käytävää pitkin. Timanteilla valtavan omaisuuden tehnyt ja sittemmin politiikkaan lähtenyt Cecil Rhodes kampanjoi Kapmaan parlamentissa aktiivisesti alueen liittämiseksi Kapmaahan ja sai lopulta tahtonsa läpi vuonna 1880. 1880-luvun aikana timanttikaivokset alkoivat konsolisoitua ja niistä syntyi valtava De Beers -yhtiö, jolla oli käytännössä monopoli-asema timanttikaupassa. Yhtiön johdossa oli Cecil Rhodes. Rhodes käytti hyväksi omaisuuttaan ja vaikutusvaltaansa ja nousi Kapmaan siirtokunnan pääministeriksi vuosina 1890 ja 1896.
1800-luvun lopulla elettiin eurooppalaisen imperialismin toista aaltoa, jonka aikana Euroopan suurvallat kilpailivat maailman vielä jakamattomien alueiden valtaamisesta. Britit pyrkivät hankkimaan ennen kaikkea Niilin yläjuoksun sekä reitin Egyptin ja Etelä-Afrikan välille. Tämän ”punaisena linjana” tunnetun ajatuksen esitti ensimmäisenä Cecil Rhodes. Sudan, Nigeria, Kenia ja Uganda valloitettiin 1890-luvulla ja 1900-luvun alkuvuosina. Rhodes loi Britannian imperialistisia pyrkimyksiä edistämään myös uuden yhtiön, British South Africa Companyn, jonka tavoitteeksi asetettiin mahdollisimman suurien alueiden valtaaminen ja hallinta eteläisestä Afrikasta. Yhtiön hallintaan joutuivat lopulta nykyisten Sambian ja Zimbabwen (entinen Rhodesia) alueet.
Kaivannaisteollisuuden kehittymisen myötä Etelä-Afrikka koki laajoja muutoksia. Sisämaan rannikon satamiin yhdistävä rautatieverkko helpotti tavaroiden kuljettamista ja tehosti maataloutta. Myös rannikon kaupungit nauttivat taloudellisesta noususuhdanteesta timanttien tuoman vaurauden myötä. Samaan aikaan mustien hallitsemat kuningaskunnat kukistettiin yksitellen ja liitettiin valkoisten hallitsemiin alueisiin. Näistä konflikteista merkittävin oli vuonna 1879 käyty zulu-sota, jossa Isandlwanan taistelussa saavutetusta voitosta huolimatta zuluvaltio kukistettiin ja liitettiin Natalin siirtokuntaan vuonna 1897. Myös eteläisten sothojen ja swazien valtiot alistettiin Britannian kruunulle, mutta säilyttivät asemansa erillisinä kuningaskuntina. Näistä alueista syntyi nykyiset Swazimaan ja Lesothon valtiot.
Brittihallinnon aika > Ensimmäinen buurisota

Britit lujittivat valtaansa zulu-sodan jälkeen suurimmassa osassa Etelä-Afrikan siirtomaa-alueita. He olivat liittäneet Transvaalin siirtokuntaansa pakolla vuonna 1877. Buurit protestoivat liittämistä nousemalla kapinaan joulukuussa 1880.
Schuinshoogten taistelussa 8. helmikuuta 1881 brittiläiset joukot hädin tuskin pelastuivat tuholta. Suurin nöyryytys briteille kuitenkin tapahtui 27. helmikuuta 1881 Majuba Hillin taistelussa usean buurijoukon vallatessa rynnäköllä kukkulan, jolta brittiläiset joukot ajettiin pois kovin tappioin. William Gladstonen johtama brittihallitus katsoi sodan menetetyksi ja allekirjoitti aselevon 6. maaliskuuta. Lopullisen rauhansopimus allekirjoitettiin 23. maaliskuuta 1881. Buureille myönnettiin itsehallinto Transvaalissa brittien valvonnassa.
Brittihallinnon aika > Kultaryntäys

Eurooppalaiset löysivät ensimmäisiä alluviaalisia kultavarantoja Eerstelingistä, nykyisestä Limpopon provinssista jo 1840–1870-luvuilla. Maan ensimmäinen suuri kultaryntäys alkoi kuitenkin vasta helmikuussa 1873, kun Alec ”Wheelbarrow” Patterson ja William Trafford löysivät kultaa Pilgrim's Creekistä. Trafford rekisteröi valtauksensa syyskuussa ja Pilgrim’s Restistä tuli virallisesti kultakenttä. Vuotta myöhemmin jo 1 500 kullankaivajaa työskenteli alueella 4 000:lla valtauksella ja vuoteen 1876 alueelle oli kasvanut jo pieni kaupunki.
Historiallisesti merkittävämpää oli kuitenkin kullan löytyminen Transvaalin Witwatersrandista vuonna 1886. Toisin kuin aikaisemmissa esiintymissä, Witwatersrandissa kulta oli syvällä kalliossa ja sen kaivamisen ja käsittelyn myötä Etelä-Afrikasta alkoi muodostua moderni teollisuusvaltio. Kullan löytämisen jälkeen tuhannet brittiläiset siirtolaiset alkoivat vyöryä rajan yli Kapmaasta Transvaaliin. Johannesburgin kaupunki syntyi hökkelikylästä lähes yhdessä yössä, kun uitlanderit (ulkomaalaiset) leiriytyivät kaivosten lähelle. Britit ryhtyivät painostamaan Paul Krugerin hallintoa antamaan englanninkielisille siirtolaisille enemmän oikeuksia.
Luettaen englanninkielisten siirtolaisten kapinahalukkuuteen ja kaivosyhtiöiden johtajien tukeen Cecil Rhodes sponsoroi vuonna 1895 epäonnistuneen vallankaappauksen, johon liittyi aseellinen isku, Jamesonin hyökkäys. Laiton ja epäonnistunut hyökkäys päätti Rhodesin poliittisen uran. Yhdistyneen kuningaskunnan kenraalikuvernööri Alfred Milner oli kuitenkin päättänyt kukistaa Krugerin hallinnon ja saattaa koko alueen Britannian hallintoon. Transvaal pakotettiin julistamaan sota Britannialle vuonna 1899.
Brittihallinnon aika > Toinen buurisota

Toisen buurisodan sytyttyä myös Oranjen vapaavaltio liittyi siihen Transvaalin puolelle. Sodan alkuvaiheessa buuritasavallat pitivät aloitteen käsissään ja piirittivät pian Mafekingin, Kimberleyn ja Ladysmithin kaupungit. Myös Kapmaassa jotkut afrikaanerit nousivat kapinaan. Britannian lähetytti kuitenkin pian Etelä-Afrikkaan suuren siirtomaa-armeijan lordien Robertsin ja Kitchenerin johdolla ja aloitti nopean etenemisen kohti buuritasavaltojen pääkaupunkeja. Krugerin onnistui paeta maasta hiukan ennen kuin Pretoria vallattiin kesäkuussa 1900. Varsinaisen sodan päättymisen jälkeen monet buurit jatkoivat sissisodankäyntiä pitkään brittejä vastaan. Britit vastasivat tähän laajamittaisella terrorilla, jonka aikana maatiloja poltettiin ja arviolta 26 000 naista ja lasta kuoli keskitysleireillä. Sota päättyi lopulta Vereenigingin sopimukseen toukokuussa 1902. Transvaalin ja Oranjen vapaavaltion itsenäisinä buurivaltioina lakkasi ja ne liitettiin brittiläisen imperiumin osiksi. Sopimus kuitenkin lupasi alueille tulevaisuudessa itsehallinnon.
Brittihallinnon aika > Kohti itsenäisyyttä

Etelä-Afrikan kuvernööri Alfred Milner piti toisen buurisodan jälkeen tärkeänä muuttaa Etelä-Afrikka brittiläiseksi yhteiskunnaksi. Hän kannusti maahanmuuttoa emämaasta, jotta äänestäjäkuntaan saataisiin brittiläinen enemmistö. Samaan aikaan lainsäädännöllä pyrittiin häivyttämään buurien hollantilaisia piirteitä ja erillinen kansallinen identiteetti esimerkiksi kieltämällä hollannin käyttäminen julkisissa kouluissa ja oikeusistuimissa. Tavoitteissa ei kuitenkaan onnistuttu, koska maan kaivosteollisuuden maksamat matalat palkat eivät onnistuneet houkuttelemaan brittiläisiä siirtolaisia. lähde?
1800-luvun loppupuolella buurien afrikaanerinationalismina tunnettu kansallisuustunne alkoi voimistua, ja he alkoivat perustaa omia ”kristillis-kansallisia” koulujaan, korostaa afrikaansin luonnetta omana hollannin kielestä erillisenä kielenään ja muodostaa itselleen uutta identiteettiä afrikaanereina eli Afrikan kansana vanhan siirtolaisidentiteetin sijaan. Näitä päämääriä ajamaan perustettiin myös kaksi uutta puoluetta: Louis Bothan ja Jan Smutsin transvaalilainen Het Volk (Kansa) vuonna 1905 ja J. B. M. Hertzogin oranjelainen Orangia Unie vuonna 1906. Liberaalien noustua valtaan Isossa-Britanniassa vuonna 1906 Etelä-Afrikan itsenäistymisprosessi nopeutui ja Transvaal sekä Oranjen vapaavaltio saivat täyden itsehallinnon jo vuonna 1907. lähde?
Vuosina 1908 ja 1909 valkoiset eteläafrikkalaiset alueen neljästä brittiläisestä siirtokunnasta kokoontuivat kansalliskonventtiin ja päättivät perustaa Etelä-Afrikan liittovaltion. Etelä-Afrikan unioni perustettiin muodollisesti 31. toukokuuta 1910, ja sen ensimmäiseksi pääministeriksi nimitettiin Louis Botha. Etelä-Afrikan unionin perustuslaki oli käytännössä maan valkoisten väestöryhmien, brittien ja afrikaanerien yhteistyösopimus. Unionissa muutamia harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta vain valkoisilla oli oikeus äänestää ja parlamentin kaikki jäsenet olivat eurooppalaista alkuperää.
Ananas

| Ananas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Ananaskasvit Bromeliaceae
Suku::  Ananakset Ananas
Laji::  comosus
Kaksiosainen nimi
 Ananas comosus  (L.) Merr. 
Katso myös
   Ananas Wikispeciesissä   Ananas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ananas eli hedelmäananas (Ananas comosus) on tropiikissa kasvava yksisirkkainen kasvi. Myös sen mehukasta, käpymäistä latvakukintoa eli epähedelmää kutsutaan ananakseksi. Se on maailman kolmanneksi viljellyin trooppinen hedelmä.
Rakenne

Ananaksen maanalaiset juuret ovat tiheässä ja kasvavat 15–30 senttimetrin syvyyteen. Syvässä, irtonaisessa ja hedelmällisessä maaperässä, jossa ei ole loisia, yhden vuoden ikäisen kasvin juuret voivat yltää yli 50 senttimetrin syvyyteen ja 1,8 metrin säteelle. Maanpäälliset juuret imevät niin vettä kuin ravinteitakin.
Kypsän ’Smooth Cayenne’ -lajikkeen varsi on 30–35 senttimetrin pituinen ja halkaisijaltaan 5–8 senttimetriä juuri kärjen alapuolella.
Lehdet kasvavat varresta spiraalin muodossa. Niitä on 40–80, ja ne voivat olla metrin pituiset.
Hedelmä syntyy kukinnosta, jossa voi olla jopa 200 kukkaa. Kukkien tuottamat pienet hedelmät kasvavat yhteen ja muodostavat yhden suuren hedelmän. Hedelmän yläpäässä on lehtien muodostama ”kruunu”.
Hedelmän koostumus

Ananaksen hedelmän sokeri-happosuhde vaihtelee eri tekijöistä johtuen 0,8:stä 2,0:aan. Askorbiinihapon pitoisuus vaihtelee 2,5:stä 180 grammaan kilogrammaa kohti. Askorbiinihapon eli C-vitamiinin ohella ananas on hyvä A-vitamiinin, kalsiumin, fosforin, raudan, kaliumin ja tiamiinin lähde.
Hedelmän koostumus > Ravintosisältö/100 g

| --- | --- |
Energiaa: 200,832 kJ/48 kcal
Hiilihydraattia: 12,63 g
joista sokereita: 9,26 g
Rasvaa: 0,12 g
joista tyydyttyneitä rasvahappoja: 0,009 g
joista kertatyydyttymättömiä rasvahappoja: 0,014 g
joista monityydyttymättömiä rasvahappoja: 0,042 g
Proteiinia: 0,54 g
Kuitua: 1,4 g
Natriumia: 1 mg
Kaliumia: 115,0 mg
Hedelmän koostumus > Vaikutukset

Ananas sisältää bromelaiini-nimistä entsyymiä, joka hajottaa proteiineja ja siten helpottaa ruokien sulattamista.tarvitaan parempi lähde Bromelaiini vähentää tulehduksia, mutta sitä on sekä tölkkiananaksessa että tuoreessa melko vähän.tarvitaan parempi lähde Ananaksella on diureettinen vaikutus.tarvitaan parempi lähde
Historia

Ananas on kotoisin Etelä-Amerikan trooppisilta seuduilta. Eurooppalaiset näkivät sen ensimmäisen kerran tutkimusmatkailija Kristoffer Kolumbuksen rantauduttua Guadeloupen saarelle toisella matkallaan vuonna 1493. Kolumbus nimesi hedelmän ”mäntyomenaksi”, koska se muistutti käpyä.
Aluksi eurooppalaiset kasvitieteilijät arvelivat ananaksen olevan kotoisin päiväntasaajan eteläpuolelta Kaakkois-Brasiliasta, Paraguaysta ja Pohjois-Argentiinasta. Myöhemmin ilmeni, että hedelmän kotiseutu on todennäköisemmin 10:nsien leveysasteiden ja 55–75:nsien läntisten pituusasteiden välillä Amazonasissa.
Kolumbuksen saavuttua Amerikkaan ananas oli levinnyt jo suurimpaan osaan trooppista Amerikkaa, ja se oli jakaantunut erilaisiin muotoihin, jotka olivat kokonaan tai lähes täysin siemenettömiä. Hedelmää oli käytetty jo kauan ruokana, hedelmäviiniin ja lääkkeeksi, eikä siitä tunnettu enää villejä kantamuotoja.
Espanjalaiset ja portugalilaiset veivät ananaksen pian Amerikasta Afrikkaan, ja Etelä-Intiassa sen viljely oli aloitettu 1550-lukuun mennessä. Vuosisadan loppuun mennessä ananasta viljeltiin myös Kiinassa, Jaavalla ja Filippiineillä.
Euroopassa ananaksia esiteltiin varallisuuden symbolina ylemmän luokan juhlissa, minkä johdosta Isoon-Britanniaan syntyi 1700-luvulla ananaksia vuokraavia yrityksiä. Samaa ananasta vuokrattiin useammalle asiakkaalle, kunnes se mätäni.
Viljely ja tuotanto

Ananasta viljellään nykyisin lähes kaikilla maailman trooppisilla ja subtrooppisilla seuduilla. Ananasta tuottaa vähintään 79 maata, ja se on maailman kolmanneksi viljellyin trooppinen hedelmä banaanin ja sitrushedelmien jälkeen. Yleisin lajike on ’Smooth Cayenne’. Muita suosittuja lajikkeita ovat ’Queen’ ja ’Spanish’.
Ananas kasvaa monenlaisessa vettä läpäisevässä ja ilmavassa maaperässä, mutta sille paras on hiekkainen tai savinen maaperä, jonka tehokas vedenpoisto pitää juuritaudit loitolla. Ananas ei vaadi paljoa vettä, ja se kestää pitkiä kuivia kausia. Vuotuinen sadanta on eri viljelyalueilla 600 millimetrin ja 3 500 millimetrin välillä, ja ihanteellinen määrä on 1000–1500 millimetriä. Kuivilla viljelyseuduilla kaste korvaa osittain sateen. Kasvun kannalta ihanteellinen päivälämpötila on 25–32 celsiusastetta, ja yöt saavat olla vähintään 15–20-asteisia. Kasvi ei kestä hallaa, ja lehdet voivat vahingoittua jo alle kymmenen asteen yölämpötiloista. Ananasta viljellään merenpinnan tasolta 1400 metrin tasolle. Kasvi vaatii paljon valoa, mutta voimakas suora auringonvalo voi vahingoittaa hedelmiä.
Ananakset istutetaan tavallisesti käsin vähintään 20 senttimetrin välein riveihin, joiden keskilinjat ovat noin metrin etäisyydellä toisistaan. Kasveja voi kasvaa hehtaarilla 60 000–80 000 kappaletta, pienillä tiloilla 15 000–25 000. Istutuksesta sadonkorjuuseen kuluu 12–24 kuukautta, minkä pituus riippuu istutukseen käytetyn kasvinosan painosta.
Täysin kypsä ananas on väriltään keltainen, mutta sellaisia ei rahdata pitkiä matkoja, vaan vientiin valitaan hiukan vähemmän kypsiä hedelmiä. Raa'asta ananaksesta ei tule hyvän makuista. Ananas ei kypsy tai makeudu enää poimimisen jälkeen, mutta sen hapokkuus saattaa laskea. Korkea hapokkuus edesauttaa ananaksen purkitusta, koska silloin voidaan käyttää matalampaa prosessointilämpötilaa.
Suurin osa ananaksista myydään tuoreina, usein kotimaassa, eikä kaikkea paikallista myyntiä oteta mukaan maan tuotantolukuihin. Purkitettavat ananakset korjataan kesäisin, kun hedelmän laatu on parhaimmillaan. Prosessoidut ananakset myydään purkeissa viipaloituina, paloina tai murskeena. Loput lihat puristetaan ananasmehuksi. Suurin osa ananasmehusta on tiivistettä. Prosessoinnista jäänyt aines myydään rehuksi.
Viljely ja tuotanto > Suurimmat tuottajamaat

| Suurimmat tuottajamaat 2021 (miljoonaa tonnia) |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Costa Rica | 2,9 |
| 2 |  Indonesia | 2,9 |
| 3 |  Filippiinit | 2,9 |
| 4 |  Brasilia | 2,3 |
| 5 |  Kiina | 2,3 |
| 6 |  Thaimaa | 1,8 |
| 7 |  Intia | 1,8 |
| 8 |  Nigeria | 1,5 |
| 9 |  Meksiko | 1,3 |
| 10 | Muut | 9,4 |
|  | Yhteensä | 29,1 |
Käyttö

Euroopassa ananasta syödään usein jälkiruokana ja leivosten osana. Aasialaisissa keittiöissä ananasta käytetään monipuolisesti myös liharuoissa. Kanadassa keksityssä havaijilaisessa pizzassa on ananasta.
Teollisuudessa ja lääketieteessä käytetään ananaksen bromelaiinientsyymiä. Kasvista hyödynnetään myös lehtien kuitu.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Ananas (hedelmäananas) (Ananas comosus)
iNaturalist: Ananas comosus
Fineli: Ananaksen ravintosisältö (Arkistoitu – Internet Archive)
Makuja: Lisää ananas ruokavalioosi – näin se auttaa
Kotimaiset kasvikset ry: Ananas (Arkistoitu – Internet Archive)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Ananas comosus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Ananas comosus (englanniksi)
Flora of China: Ananas comosus (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Ananas comosus (pineapple) (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Pineapple (Ananas comosus) (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Ananas comosus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Guardian: Bitter fruit: The truth about supermarket pineapple (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Ananas comosus:  Wikidata: Q1493  Wikispecies: Ananas comosus  APDB: 178839  APNI: 88163  BOLD: 419143  CoL: 66LDM  Ecocrop: 402  EoL: 1126520  EPPO: ANHCO  FNA: 200027371  FoAO2: Ananas comosus  FoC: 200027371  GBIF: 5288819  GRIN: 3074  iNaturalist: 122965  IPNI: 12322-2  IRMNG: 10207532  ITIS: 42335  MoBotPF: 278162  NatureServe: 2.151910  NCBI: 4615  NZOR: f029c41f-e4cd-432a-bfbe-1a8662b1b670  Observation.org: 421250  Open Tree of Life: 627039  PfaF: Ananas comosus  Plant List: kew-219669  PLANTS: ANCO30  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:12322-2  Tropicos: 4300877  uBio: 4962657  WFO: wfo-0000339432 
Bromelia comosa:  Wikidata: Q38553549  APDB: 178840  APNI: 201217  CoL: 5X35Y  GRIN: 7748  IPNI: 36845-2  IRMNG: 11068760  ITIS: 509741  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:36845-2  Tropicos: 4300879  WFO: wfo-0000341835 
Nuori kukkiva ananas.
Ananaksen hedelmä kokonaisena, halkaistuna ja viipaloituna.
Ananaksen tuottajamaat vuonna 2020. Luvut tonneina.
Ananaspelto Havaijilla.
Filippiiniläisessä hamonadossa on sianlihaa ja ananasta.
Anna mulle aikaa (Tapani Kansa)

| Anna mulle aikaa Tapani Kansa |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1990
 Formaatti: LP
 Levy-yhtiö: Bluebird
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Tapani Kansan muut julkaisut
| Öinen tuuli valvoo 1989 | Anna mulle aikaa 1990 | Täysikuu 1991 |
Anna mulle aikaa on Tapani Kansan albumi vuodelta 1990.
Kappaleet

Anna mulle aikaa – 3.49 (säv. Timo Kosonen, san. Tapani Kansa, sov. Bruno Korpela)
Vesi ja maa – 3.23 (säv. ja san. Tapani kansa, san. Bruno Korpela)
Poika varjoiselta kujalta – 4.33 (Guaglione, säv. Giuseppe Fanciulli, san. Saukki, sov. Tapani Kansa)
Anna mun jäädä sun luo – 4.08 (säv. ja san. Tapani kansa, san. Bruno Korpela)
Kultaiset korvarenkaat – 3.49 (Golden Earrings, säv. Victor Young, san. Anja Eskonmaa, sov. Tapani Kansa)
Vastustamaton (Uudenlainen nainen) – 4.06 (Schöner Gigolo / I Ain't Got Nobody, säv. Leonello Casucci, Spencer Williams, san. Tapani Kansa, sov. Kaj Kuittinen)
Rakastan sua odotan sua – 4.05 (säv. Timo Kosonen, san. Tapani Kansa, sov. Bruno Korpela)
Kesän vihreät lehvät – 2.42 (The Green Leaves of Summer, säv. Dimitri Tiomkin, san. Saukki, sov. Kaj Kuittinen)
Sanat sanomatta jäivät – 3.50 (säv. Hillel Tokazier, san. ja sov. Tapani Kansa)
Muukalainen – 4.53 (elokuvasta Ihmiselon ihanuus ja kurjuus, säv. ja sov. Jukka Linkola, san. Tapani Kansa)
HMS Anna Teresa

| HMS Anna Teresa |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Palveluskäyttöön:  syyskuu 1796
Poistui palveluskäytöstä:  1801
Tekniset tiedot
Miehistöä:  19
Aseistus
Aseistus:  2 × 18 naulan tykkiä 1 × 32 naulan karronadi
HMS Anna Teresa oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1795 ostama tykkipurreksi varustettu alus.
Hankinta ja palvelus

Britannian amiraliteetti antoi 3. helmikuuta 1794 määräyksen lunastaa Thamesin jokipursia laivastolle. Anna Teresa ostettiin seuraavana vuonna, ja se säilytti nimensä palvelukseenotossa. Alus varustettiin elokuussa Plymouthissa tykkipurreksi, minkä kustannukset olivat 735 puntaa. Alus otettiin palvelukseen syyskuussa 1796 ensimmäisenä päällikkönään Lewis Moon (k. 1797), jonka jälkeen päällikkönä toimi T. D. Fry (tai Finney) aina vuoteen 1801.
Alus siirrettiin 12. marraskuuta 1801 annetulla amiraliteetin määräyksellä poistolistalle.
Anna rakkaudelle tilaisuus

| Anna rakkaudelle tilaisuus> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Seija Simola
Säveltäjä(t):  Reijo Karvonen
Sanoittaja(t):  Reijo Karvonen, Seija Simola
Euroviisutiedot
Vuosi:  1978
Maa:  Suomi
Kieli:  suomi
Sijoitus:  18.
Pisteet:  2
Muuta:  Kapellimestarina Ossi Runne
Anna rakkaudelle tilaisuus oli Suomen edustuskappale Eurovision laulukilpailussa 1978, joka järjestettiin Pariisissa. Kappaleen oli säveltänyt Reijo Karvonen, joka myös sanoitti kappaleen yhdessä esittäjä Seija Simolan kanssa. Kappale sijoittui kolmanneksi viimeiselle sijalle saaden vain kaksi pistettä Norjalta, joka itse jäi kilpailun viimeiseksi ja sai 0 pistettä.lähde?