The Barbarian Brothers
Paulin veljesten vaiheet > Viihdeura

Kaliforniassa Paulien ulkomuoto ja lihasvoima herättivät nopeasti huomiota, ja Gold’s Gym -kuntosalista tuli heidän vakiopaikkansa. Vaatepartensa vuoksi heitä alettiin kutsua The Lumberjacks -nimellä (”Tukkijätkät”). Veljekset herättivät huomiota myös erikoisilla ja humoristisilla tempauksillaan sekä showpainista muistuttaneella imagollaan. Lisäksi veljekset kehuskelivat uskomattomilla ennätyksillä, joiden todenperäisyyteen muut suhtautuivat epäillen. Parhaimmillaan veljekset nostivat penkistä noin 250 kiloa. Kannustaessaan toisiaan veljekset saattoivat esimerkiksi läpsiä toisiaan tai painaa saappaan toisen kasvoja vasten. Vaikka veljekset eivät kilpailleet kehonrakennuksessa ammattimaisesti, heistä tuli 1980-luvun mittaan julkisuuden henkilöitä.
Paulit alkoivat saada pieniä TV- ja elokuvarooleja. He kävivät koekuvauksissa yhdessä, mutta roolit menivät yleensä Davidille, joka oli kaksikosta lihaksikkaampi. Hän esitti The Animal -nimistä hahmoa Onnen päivissä. Vuonna 1983 Paulit esittivät Buddy ja Buzzy -nimisiä hahmoja Joel Schumacherin elokuvassa D.C. Cab, jonka pääroolissa oli Mr. T. Samanlaisiin haalareihin ja flanellipaitoihin sekä kirkkaanpunaisiin päähuiveihin pukeutuneet kaksosveljekset erottuivatkin varsin selvästi muista näyttelijöistä. Lopputeksteissä veljeksiin viitattiin nimillä ”David Barbarian” ja ”Peter Barbarian”. Seuraavana vuonna ilmestyneessä Flamingo Kidissä veljeksillä oli pieni rooli.
Paulien ensimmäinen päärooli oli vuoden 1987 elokuvassa Barbaarit. Tuottajat huomasivat veljeksistä tehdyn Playgirl-lehden artikkelin, jossa he olivat pukeutuneet barbaareiksi, minkä jälkeen käsikirjoittaja James R. Silke otti Pauleihin yhteyttä. David Paulin mukaan veljekset osallistuivat aktiivisesti juonen kehittelyyn, vaikka heitä ei merkittykään käsikirjoittajiksi. Elokuvan humoristinen sävy olikin pitkälti heidän ansiotaan. Barbaarit kuvattiin Italiassa, missä Paulit viihtyivät hyvin. David Paulin mukaan yleisö piti elokuvasta ja barbaariveljekset herättivät myönteistä huomiota. Yhdysvalloissa elokuva floppasi kuitenkin taloudellisesti, kriitikot pitivät sitä surkeana, ja Peter ja David Paul olivat ehdolla Golden Raspberry -palkinnon saajaksi huonoimpien uusien tähtien sarjassa. Ristiriitaisesta vastaanotosta huolimatta Paulin veljekset saivat paljon näkyvyyttä lehdistössä ja heistä povattiin jopa Hollywood-toimintatähtiä. David Paulin mukaan tämä johtui siitä, että veljekset olivat ”hauskoja ja erilaisia”.
Seuraavina vuosina Paulit esiintyivät useissa elokuvissa, jotka Barbaarien tapaan olivat humoristisia ja rakentuivat veljesten välisen kemian varaan. Barbaarien jälkeiset elokuvat tehtiin pienellä budjetilla, eikä David Paul ollut niihin tyytyväinen. Vuonna 1994 ilmestyneessä Twin Sittersissä veljekset esittivät säveltämäänsä rap-tyylistä musiikkia. David Paul piti erityisesti kappaleesta ”Whatcha’ Lookin’ At”. Ääniraita julkaistiin levynä, mutta Paulit eivät saaneet siitä rojalteja. Veljekset myös konsertoivat Havaijilla, missä Barbaarit oli aikanaan menestynyt hyvin.
Paulin veljesten viimeinen merkittävä elokuva oli Oliver Stonen Syntyneet tappajiksi (1994). Heidän kohtauksensa leikattiin kuitenkin pois ennen elokuvan julkaisua.