stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Haapasenjoki (Kotka)

| Haapasenjoki |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kotka
Koordinaatit:  60°39′10″N, 26°48′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kymijoen alaosan alue (14.11)
Laskujoki:  Kymijoki 
Järvinumero:  14.111.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  21,4 m  
Pituus:  400 m  
Leveys:  noin 50 m  
Rantaviiva:  0,95 km  
Pinta-ala:  0,78 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHaapasenjoki 
Haapasenjoki  on Kymenlaaksossa Kotkassa Hurukselassa sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 0,8 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Se sijaitsee Heposuonpelloilla kohtisuorassa Kymijoen uomaa vasten. Lampi on karttojen korkeuskäyrien ja ilmavalokuvien perusteella osa Kymijoen rinnakkaisuomasta, jolta on patoamalla katkaistu yhteys emävirtaan. Haapasenjoki on aikoinaan yhtynyt idästä tulevaan Koskuenjokeen eli Suurensuonjokeen, joka laskee aluksi Vuorenjokena ja Valkamajokena eteenpäin laskien sitten Halkolanlahteen. Lahti kuuluu Takajokeen, joka on nykyään Kymijoen jokimainen lahti. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 950 metriä ja se on lähes joka suunnalla peltomaiden ympäröimä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kymijoen alaosan alueella (14.11), jonka Kymijoen suuhaarojen alueeseen (14.111) se kuuluu. Se laskee Suurensuonjokeen, josta on vesireitti Kymijokeen. Lammen vedenpinnan korkeus on 21,4 metriä mpy.
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa näkyy Haapasenjoki virtaamassa vapaana.
Edith Borroff

Edith Louise Borroff (2. elokuuta 1925 New York – 9. tai 10. maaliskuuta 2019 Durham, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen säveltäjä sekä musiikkitieteilijä ja -kirjailija. Hän oli laulaja Ramon Borroffin ja konserttipianisti Marie Bergerson Borroffin tytär. Hänen siskonsa Marie Borroff oli runoilija, kielenkääntäjä ja englannin professori.
Borroff sai musiikin kandidaatin (1946) ja maisterin (1948) arvot American Conservatory of Musicista. Lisäksi hän suoritti opintoja Oberlin-konservatoriossa Filosofian tohtoriksi hän pääsi vuonna 1958 väitöskirjallaan säveltäjä Jean-Joseph de Mondonvillen tuotannosta opiskeltuaan Louis Cuyleratin johdolla Michiganin yliopistossa, Ann Arborissa.
Borroff työskenteli vuosina 1973–92 New Yorkin osavaltionyliopistossa, Binghamtonissa. Hänen muita opetuspaikkojaan olivat Hillsdale College, Wisconsinin yliopisto (Milwaukee) ja Itä-Michiganin yliopisto, joista viimeksi mainitussa hänestä tuli professori vuonna 1966. Hänen tutkimusaiheitaan olivat Ranskan 1600-luvun kamarimusiikki, yhdysvaltalainen ja nykyaikainen musiikki, musiikkikasvatus sekä esihistoria. Borroffin julkaistuun kirjalliseen tuotantoon kuuluu muun muassa ensimmäinen musiikin historian kirja, johon sisältyy afroamerikkalaisten säveltäjien käsittelyä. Vuonna 1986 julkaistiin hänen kirjansa Three American Composers, joka tarkastelee säveltäjien koulutuksen painopisteen muuttumista Yhdysvalloissa 1900-luvulla ja etenkin sen vaikutusta kolmen yhdysvaltalaissäveltäjän (Irwin Fischer, Ross Lee Finney, George Crumb) kohdalla.
Borroffin sävellystuotantoon kuuluvat muiden muassa naiskuorolle sävelletyt teokset sekä konsertto marimballe ja pienelle orkesterille, joka kantaesitettiin vuonna 1981.
Borroff kirjoitti useisiin lehtiin, kuten nykymusiikkikriitikkona Ann Arbor Newsiin vuodesta 1966.
Eglinton

Eglinton tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Eglintonsaari, saari Kuningatar Elisabetin saaristossa Kanadan Luoteisterritorioissa
Eglinton, kylä Londonderryn piirikunnassa Pohjois-Irlannissa
HMS Eglinton (1917), Ascot-luokan miinanraivaaja
HMS Eglinton (L87), Hunt-luokan hävittäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eglinton”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
ERT2

| ERT2 |
| --- | --- |

Omistaja:  ERT
Kuvaformaatti:  16:9 (576i, SDTV)
Katsojaosuus:  2,1 % (2021, Nielsen)
Maa:  Kreikka
Kieli:  kreikka
Näkyvyysalue:  koko maa
Aiemmin:  TED (ΤΕΔ) (1966–1970) YENED (ΥΕΝΕΔ) (1970–1982) ERT2 (ΕΡΤ2) (1982–1987) ΕΤ2 (1987–1997) ΝΕΤ (1997–2013)
Rinnakkaiskanava(t):  ERT1 ERT3 ERT Sports ERT World
Kotisivu:  www.ertflix.gr/ert2
Internet
Internet-lähetys:  www.ertflix.gr/ert2-live
Infobox OKNimi-testi OK: 
ERT2 (kreik. ΕΡΤ2) on kreikkalainen julkisen palvelun televisiokanava, jonka omistaa maan yleisradioyhtiö Ellinikí Radiofonía Tileórasi (ERT).
ERT2 on ERT:n viihde- ja urheilukanava. Se lähettää muun muassa viihdeohjelmia, draamaa, dokumentteja, arkistomateriaalia ja urheilulähetyksiä. Kanavan katsojaosuus Kreikassa oli vuonna 2021 2,1 %.
Aiheesta muualla

ERT2. Kanavan verkkosivut. (kreikaksi)
ERT2 Live. Kanavan internet-lähetys. (kreikaksi)
Eglis Yaima Cruz

| Mitalit> Maa:   Kuuba.Naisten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Naisten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Naisten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Kuuba> Naisten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Peking 2008 | 50 m pienoiskivääri,asennot |  |
Eglis Yaima Cruz (s. 12. huhtikuuta 1980 Sancti Spíritus) on kuubalainen kivääriampuja ja olympiamitalisti.
Eglis Yaima Cruz saavutti olympialaisissa Pekingissä 2008 pronssia 50 m pienoiskiväärin asentokilpailusta ja oli 11. 10 m ilmakiväärissä. Hän on ensimmäinen kuubalainen olympiamitalin voittanut naisampuja.
Edward John Eyre

| Edward John Eyre |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. elokuuta 1815 Whipsnade, Bedfordshire, Englanti
Kuollut: 30. marraskuuta 1901 (86 vuotta) Tavistock, Devon, Englanti
Edward John Eyre (5. elokuuta 1815 Whipsnade, Bedfordshire, Englanti – 30. marraskuuta 1901 Tavistock, Devon, Englanti) oli brittiläinen siirtomaahallinnon virkamies ja tutkimusmatkailija. Hänen mukaansa on nimetty Eyrejärvi ja Eyren niemimaa Etelä-Australiassa. Häntä myöhemmin arvosteltiin kostotoimistaan toimiessaan Jamaikan kuvernöörinä.
Elämä ja ura

Eyre oli yorkshireläisen anglikaanipapin ja lääkärin tyttären poika. Hänen oli tarkoitus ryhtyä sotilasuralle, mutta koska komennuksen saaminen viivästyi, hän lähti Uuteen Etelä-Walesiin maaliskuussa 1833 ja ryhtyi harjoittamaan lampaankasvatusta ensin Uudessa Etelä-Walesissa ja sitten Etelä-Australiassa Murrayjoen alajuoksulla. Hän ajoi ensimmäisenä karjaa Sydneysta länteen Adelaideen uuteen Etelä-Australian siirtokuntaan. Siellä hänestä tuli paikallinen virkamies, joka puolusti aboriginaalien etuja ja oppi myös heidän kielensä. Eyre teki tutkimusmatkoja seuralaistensa kanssa Adelaiden pohjoispuolella ja länsipuolella sijaitsevassa autiomaassa, ylitti ensimmäisenä eurooppalaisena Nullarborin tasangon ja osoitti vastoinkäymisten jälkeen, että Etelä- ja Länsi-Australian välinen maayhteys oli mahdollinen. Vuonna 1845 hän palasi Englantiin. Hän kuvaili matkojaan teoksessa Expeditions into Central Australia and Overland from Adelaide to King George's Sound (1845) ja sai kuninkaallisen maantieteellisen seuran mitalin.
Vuonna 1846 hänet nimitettiin Uuden-Seelannin kuvernööriluutnantiksi pääasiassa hänen onnistuneesta Australian alkuperäisasukkaiden kohtelusta, ja hän toimi George Greyn alaisuudessa. Hallittuaan peräkkäin St Vincentiä ja Antiguaa hänet nimitettiin vuonna 1862 Jamaikan vt. kuvernööriksi ja vuonna 1864 kuvernööriksi. 11. lokakuussa 1865 Morant Bayssä alkoi mustien kapina, jossa oikeustalo poltettiin, ja ainakin kaksikymmentä eurooppalaista sai surmansa ja muita haavoittui. Kapinaa seuranneissa tukahduttamistoimissa Eyre teloitutti yli 400 kapinoitsijaa ja ruoskitutti satoja, myös joitain naisia. Noin tuhat asuntoa, enimmäkseen hauraita majoja, tuhoutui. Valtaosa Jamaikalla asuvista eurooppalaisista oli kiitollinen Eyren toimista. Jamaikan siirtokunnan parlamentti hajotti itsensä vapaaehtoisesti 17. tammikuuta 1866 ja kumosi vanhan perustuslain jättäen saaren hallinnon kruununsiirtomaana suoraan Britannian hallinnolle. Eyren toiminta sai osakseen hyväksyntää Englannissa, mutta liberaalit pitivät Eyrea julmana hirviönä. Joulukuussa Jamaikalle lähetettiin kuninkaallinen tutkintalautakunta, ja Eyre hyllytettiin väliaikaisesti kuvernöörin virasta. Huhtikuussa 1866 komissio raportoi, että Eyre oli toiminut kiitettävän ripeästi ja pysäyttänyt mellakan, mutta että hän oli myöhemmin toiminut tarpeettoman ankarasti. Erityisesti Eyrea kritisoitiin, että hän hirtätti Jamaikan parlamentin "värillisen" eli eurooppalaista perimää omanneen edustajan George William Gordonin sotalain nojalla maanpetoksesta. Järjestäytyneestä salaliitosta ei ollut todisteita ja monet oikeudenkäynnit oli suoritettu epäasianmukaisesti. Hallitus kutsui Eyren pois Jamaikalta takaisin Englantiin heinäkuussa 1866. John Stuart Mill, Herbert Spencer ja Thomas Henry Huxley kannattivat hänen syytteeseen asettamistaan murhasta, kun taas Thomas Carlyle, John Ruskin ja Alfred Tennyson puolustivat Eyrea. Murha- tai muita rikossyytteitä häntä vastaan ei lopulta nostettu yrityksistä huolimatta niin Englannissa kuin Jamaikallakaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Edward James Jordan

| Edward James Jordan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. helmikuuta 1929
Kuollut: 28. kesäkuuta 2016 (87 vuotta)
Ammatti:  kaiutinsuunnittelija
Muut tiedot
Lempinimet:  Ted
Merkittävät teokset: Loudspeakers
Goodmans Axiette on E. J. Jordanin suunnittelema kokoäänialueen kaiutin
Edward James ”Ted” Jordan (18. helmikuuta 1929 – 28. kesäkuuta 2016) oli brittiläinen kaiutinten suunnittelija ja kaiutintekniikan kehittäjä. Hän paneutui työssään erityisesti kokoäänialueen kaiutinten tuotekehitykseen.
Jordan aloitti kaiutinten tuotekehitystyön kaiuttimia valmistaneen Goodmans Industries -yrityksen Wembleyssä sijainneella tuotekehitysosastolla. Vuodesta 1963 alkaen hänen Jordan-Watts Ltd -yrityksestään tuli metallikartioisten kaiutinten edelläkävijä. Vuonna 1975 hän perusti yrityksen, joka on vuodesta 1982 toiminut nimellä E J Jordan Designs.
Jordan kirjoitti useita artikkeleita, joissa hän selitti kaiutintekniikan teoriaa.
Artikkelit

Jordan, E. J.: Loudspeaker enclosure design (PDF) Wireless World.  January 1956. Arkistoitu 8.5.2018. Viitattu 8.1.2019. (englanniksi)
Jordan, E. J.: Loudspeaker enclosure design (2) (PDF) Wireless World.  February 1956. Arkistoitu 8.1.2019. Viitattu 8.1.2019. (englanniksi)
Jordan, E. J.: A Titanium Cone Loudspeaker – Evolution and Design (PDF) Wireless World.  November 1966. Arkistoitu 8.5.2018. Viitattu 8.1.2019. (englanniksi)
Jordan, E. J.: Loudspeaker stereo techniques (PDF) Wireless World.  February 1971. Arkistoitu 15.3.2017. Viitattu 8.1.2019. (englanniksi)
Jordan, E. J.: A Hexagonal Loudspeaker Design (PDF) Hi-Fi News & Record Review.  April 1979. Arkistoitu 3.5.2017. Viitattu 8.1.2019. (englanniksi)
Jordan, E. J.: The Parameter Game (PDF) (revised 2000) Hi-Fi News.  June 1996. Viitattu 8.1.2019. (englanniksi)
Teokset

Jordan, Edward James: Loudspeakers.  London, Great Britain:  Focal Press, 1963.  kovakantinen, 227 sivua.  (englanniksi)
ERT3

| ERT3 |
| --- | --- |

Omistaja:  ERT
Kuvaformaatti:  16:9 (576i, SDTV)
Katsojaosuus:  1,3 % (2021, Nielsen)
Maa:  Kreikka
Kieli:  kreikka
Näkyvyysalue:  koko maa
Aiemmin:  ΕΤ3 (1988–2015)
Rinnakkaiskanava(t):  ERT1 ERT2 ERT Sports ERT World
Kotisivu:  www.ertflix.gr/ert3
Internet
Internet-lähetys:  www.ertflix.gr/ert3-live
Infobox OKNimi-testi OK: 
ERT3 (kreik. ΕΡΤ3) on kreikkalainen julkisen palvelun televisiokanava, jonka omistaa maan yleisradioyhtiö Ellinikí Radiofonía Tileórasi (ERT).
ERT3 lähetetään Thessalonikista, ja se on ERT:n ainoa Ateenan ulkopuolelta lähetetty tv-kanava. Kanava näyttää uutisia ja muuta ohjelmistoa. Kanavan katsojaosuus Kreikassa oli vuonna 2021 1,3 %.
Aiheesta muualla

ERT3 (Arkistoitu – Internet Archive). Kanavan verkkosivut. (kreikaksi)
ERT3 Live (Arkistoitu – Internet Archive). Kanavan internet-lähetys. (kreikaksi)
Eero Avela

Eero Sakari Avela (10. kesäkuuta 1919 – 3. lokakuuta 1996) oli suomalainen kemisti. Hän oli Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen kemian laboratorion johtaja professorin arvonimellä 1977–1986. Hän tutki selluloosateollisuuden sivutuotteiden (etenkin suovan) jalostusta ja hiilihydraattikeamiaa ja siinä sokerijohdosten selektiivisiä reaktioita.
Avela teki elämäntyönsä polymeerien parissa muun muassa Åbo Akademin puu- ja muovikemian professorina 1974–1975. ja orgaanisen kemian dosentti Helsingin yliopistossa 1972–1988.
Aiheesta muualla

Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org)
Eero Aven (albumi)

| Eero Aven Eero Aven |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1992
 Formaatti: LP
 Kesto: 66.07
 Levy-yhtiö: AMT
Eero Avenin muut julkaisut
| Onnen sävel 1991 | Eero Aven 1992 | Kukka-Maaria 1993 |
Eero Aven on Eero Avenin studioalbumi vuodelta 1992.
Kappaleet

Jurmalan taikaa
Jäin hurmioon
Kaipaus
Ken oli hän
Kulkurin tanssit
Kylmän kukkia
Lapin balladi
Laulava sydän
Lähellä sydäntäni
Muistojen hurmaa
Neiti ruusunen
No niin mary lou
Onnen sävel
Pettymys
Rakastin haaveilin
Rautalankakitara
Suuri rakkaus
Särkyvän onnen satu
Valkea ruusu
Yksinhuoltaja
Ystävän laulu
Eero Siirala

Eero Toivo Sakari Siirala, aiemmin Sirelius  (4. kesäkuuta 1910 Viipuri – 13. elokuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja virkamies, joka sai metsäneuvoksen arvonimen.
Siiralan vanhemmat olivat toimitusjohtaja Elis Kaarlo Sirelius ja kansakoulunopettaja Helmi Adele Bäckman ja puoliso 1943–1979 elokuvanäyttelijä, missi Ester Toivonen. Siirala tuli ylioppilaaksi Viipurissa 1933 ja valmistui Helsingin yliopistosta metsänhoitajaksi 1941. Siirala suoritti sittemmin myös useita metsäalan kursseja ja ja maanpuolustuskurssin. Hän oli harjoittelija Itä-Suomen Rautakauppa Oy:ssä Viipurissa 1934, Enso-Gutzeitin uittotyömaalla 1935 ja Viipurin Saha Oy:ssä 1936, Metsäliitossa pyöreän puutavaran hankinta- ja laivaustehtävissä 1937, U. Myntin Metsätoimiston palveluksessa 1938 ja maatalousministeriön asutusasiaintoimiston Tuusulan ja Keravan pika-asutustoimikunnan metsänhoitaja 1941.
Siirala oli puolustusministeriön kiinteistöosaston ylimääräinen metsänhoitaja 1942–1949, maanhoitotoimiston toimistopäällikkö 1949–1952, va. metsänhoitaja 1952 ja metsänhoitaja ja metsätoimiston toimistopäällikkö 1953–1973. Siirala hoiti myös Valtion Metallitehtaiden Linnavuoren tehtaiden metsiä ja puutavaranhankintoja 1946–1949 ja oli puolustusministeriön esittelijä vuodesta 1951 ja valtioneuvoston ylimääräinen esittelijä vuodesta 1962. Hänellä oli myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Metsäneuvoksen arvonimen hän sai 1965. Talvisotaan ja jatkosotaan osallistunut Siirala haavoittui jatkosodassa ja toimi sen jälkeen sota-aikana Helsingin ilmasuojelukomppanian päällikkönä.
Aiheesta muualla

Tuomas Möttönen: Eero Siirala Biografiasampo.
Draconius GO

| Draconius GO |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Elyland LLC
Julkaistu:  8. lokakuuta 2017
Lajityyppi:  lisätty todellisuus
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 3
Alusta:  Android ja iOS
Hinnoittelutapa:  ilmaispeli
Jakelumuoto:  Google Play ja App Store
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK         : 
Draconius GO on lisätyn todellisuuden mobiilipeli, jonka on kehittänyt ukrainalainen peliyhtiö Elyland LLC. Peli julkaistiin 8. lokakuuta 2017 ladattavaksi Australiassa ja Ukrainassa. Fantasia-aiheisessa pelissä pelaajan tehtävänä on kerätä olentoja, aarteita ja saavuttaa uusia taitoja. Peliä on ladattu 6.11.2017 mennessä 439 000 kertaa.
Draconius GO on saanut laajaa huomiota, sillä Pokemon Go:ta kehittävä Niantic on syyttänyt Elylandia tekijänoikeusrikkomuksista. Elylandin mukaan he eivät ole käyttäneet Draconius GO:ssa Nianticin kehittämää koodia tai grafiikkaa, vaan ovat laatineet kaiken itse, minkä vuoksi tekijänoikeusloukkausväitteet ovat Elylandin mukaan perusteettomia.
Pelin kehittäjien mukaan Draconius GO luotiin, koska he eivät olleet tyytyväisiä Nianticin tapaan uudistaa Pokemon Go:ta.
Pelin sisältö

Draconius GO:n pelaaminen ja pelissä liikkuminen perustuu GPS:n määrittämään paikkatietoon. Pelin kartta-aineisto pohjautuu OpenStreetMap-palvelun karttoihin. Pelaajan liikkuessa myös pelaajan hahmo liikkuu kartalla.
Olennot (Creatures): Pelaajan tehtävänä on kerätä 125 erilaista olentoa käyttäen hyödyksi apuvälineitä. Olentoja voi napata villinä tai hauduttamalla munia, josta ne kuoriutuvat, kun tietty määrä kilometrejä on kävelty. Villejä olentoja napataan heittämällä palloa kohti napattavaa olentoa. Olentoja on olemassa viittä eri tyyppiä: maa, tuuli, vesi, tuli ja arcana.
Pelissä on päivittäisiä ja viikoittaisia tehtäviä (Quest), joiden ratkaisemisesta saa palkintoja.  Viikoittaisessa aarteenmetsästyksessä pelaaja etsii obeliskeja, joista saa kartan palasia, jotka osoittavat kätketyn aarteen sijainnin. Aarre sijaitsee noin 1-2 kilometrin päässä siitä paikasta, josta pelaaja löysi ensimmäisen kartan palasen. Aarteena on kultainen muna (Golden Egg), joka sisältää harvinaisemman olennon kuin mitä villinä voi löytää.
Kaksintaistelu (PvP) Pelaaja voi taistella muita pelaajia vastaan (PvP) sekä pitää hallussaan areenoita ja kirjastoja.
Pelissä on kaksi joukkuetta (Team): sininen ja punainen. Pelaaja voi valita joukkueen, kun on edennyt tasolle 5. Valintaa ei voi peruuttaa.
Pelin edetessä pelaaja saavuttaa uusia tasoja (Level), minkä johdosta on mahdollisuus napata voimakkaampia olentoja ja esineitä.
Artefaktit (Artifacts) ovat harvinaisia esineitä, kuten sormuksia ja suojavarusteita, joita pelaaja voi kantaa yllään. Artefaktit antavat pelaajalle erilaisia etuja.
Pelissä voi käyttää taikuutta (Magic).
Portaalin (Portal) kautta on mahdollisuus päästä Rift of Arcana -ulottuvuuteen, jossa voi napata erilaisia olentoja kuin normaalista pelitilasta. Rift of Arcana -ulottuvuudesta voi myös löytää Mother Of Dragons -lohikäärmeen, joka voi hauduttaa harvinaisempia munia (Ancient Egg).
Pelin sisäisillä ostoksilla (Shop) pelaajan on mahdollisuus hankkia esineitä nopeammin.
Aiheesta muualla

Draconius GO:n kotisivut (englanniksi)
Ellery Clark

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ellery Clark |  Ellery Clark |  Ellery Clark |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 1896 | korkeushyppy |  |
|  Kultaa | Ateena 1896 | pituushyppy |  |
Ellery Harding Clark (13. maaliskuuta 1874 Itä-Roxbury, Massachusetts, Yhdysvallat – 17. helmikuuta 1949) oli yhdysvaltalainen pituus- ja korkeushyppääjä. Clarkin uran huippuvuodet ajoittuivat 1800- ja 1900-luvun vaihteen tietämille, jolloin hän oli maailman huipulla.
Clark voitti Ateenan olympialaisissa vuonna 1896 kultaa sekä pituus- että korkeushypyssä. Kisojen pituushyppykilpailussa Clark käytti hattuaan askelmerkkinä, mutta kilpailun tuomarina toiminut kuningas Konstantinos poisti hatun kahdesti, koska sellainen oli hänen mielestään ammattilaisten touhuja. Vasta kolmannella yrityksellään Clark sai aikaan kunnon hypyn, 635 senttimetriä, mikä riitti kultamitaliin. Korkeushypyssä hän ylitti 181 senttimetriä, kun pahimmat kilpakumppanit ja maanmiehet James Connolly ja Robert Garrett ylittivät riman 165 senttimetrin korkeudelta. Clarkin voittotulokset olivat lajien ensimmäiset olympiaennätykset.
Clark ei koskaan voittanut maansa mestaruutta kummassakaan hyppylajissa, mutta hän voitti vuosina 1897 ja 1903 Amerikan amatöörimestaruuden moniottelussa. Hän osallistui myös 1904 Saint Louisin olympialaisissa 1904 yleisurheilun moniotteluun mutta joutui keskeyttämään kilpailun. Hän jatkoi urheilu-uraa ja harrasti kilpakävelyä 56-vuotiaaksi saakka. Hän toimi monissa ammateissa, muun muassa kirjailijana, lakimiehenä, urheiluvalmentajana, opettajana sekä Bostonin kaupunginvaltuuston jäsenenä.[lähde? ]
Erik Edmundsson

| Erik Edmundsson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. elokuuta 1902 Lohja
Kuollut: 6. heinäkuuta 1928 (25 vuotta) Viipuri
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1920–1922, 1925–1928
Merkittävät roolit:  Orfeus Orfeus manalassa
Erik Edmund Edmundsson (alk. Johansson, 15. elokuuta 1902 Lohja – 6. heinäkuuta 1928 Viipuri) oli suomalainen näyttelijä. Hän edusti lähinnä buffo-alaaselvennä ja näppärää salonkikomiikkaa.
Ura

Edmundssonin vanhemmat olivat maalari Frans Edmund Johansson ja Alma Hakala. Ruotsinkielisen kansakoulun ja lyseon käytyään Edmundsson opiskeli laulua  Dagmar Klemetin johdolla ja lausuntaa Katri Raution johdolla. Vuosina 1918–1920 Edmundsson kävi Ruotsalaisen Teatterin oppilaskoulun, ja työskenteli 1920–1922 samassa teatterissa näyttelijänä. Sen jälkeen hän suoritti asepalveluksensa ja toimi jonkin aikaa sanomalehtimiehenä. Syksyllä 1924 Edmundsson palasi näyttelijän uralle, alkuun hän oli oppilaana Suomen Näyttämöopistossa. Hän näytteli Porin Näyttämöllä 1925–1926, Viipurin Työväen Teatterissa 1926–1927 ja Viipurin Näyttämöllä 1927–1928.
Edmundssonin roolitehtäviä olivat muun muassa Caliban (Myrsky), Orfeus (Orfeus manalassa), Hans Weiring (Kuhertelua), Brunio von Popiel (Puolalaista verta), Fritz Pappenstiel (Eläköön, – poika tuli) ja tenorilaulaja Fred Milardo (Naisista kaunein).
Edmundssonin on mainittu onnistuneen Orfeuksen ja Popielin rooleissaan Viipurin Näyttämöllä "odottamattoman hyvin".
Elina Lindgren

Elina Sari Tuulikki Lindgren (nyk. Nyländen, s. 27. marraskuuta 1983 Oulu) on suomalainen kestävyysjuoksija. Hän edustaa Oulun Pyrintöä. Häntä ovat valmentaneet Hanna Vesteri, Timo Vuorimaa, Toni Roponen ja vuodesta 2010 Jussi Saarela.
Lindgren sijoittui maastojuoksun EM-kilpailuissa Malmössä 2000 alle 20-vuotiaiden sarjassa 18:nneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi. Vuonna 2001 hän sai Grosseton alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 5 000 metrillä ajalla 16.11,55. Maastojuoksun EM-kilpailuissa Thunissa hän oli 20-vuotiaiden sarjassa kahdeksas ja Suomi joukkuekilpailussa neljäs. Vuonna 2002 hän sijoittui Kingstonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 3 000 metrillä 11:nneksi ja 5 000 metrillä kahdeksanneksi. Saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa Kroatian Medelinissä hän sai alle 20-vuotiaiden sarjassa hopeaa.
Lindgren voitti maastojuoksun Pohjoismaiden-mestaruuden alle 20-vuotiaiden sarjassa 2002 ja oli toinen 2001. Joukkuekilpailussa hän sai edellä mainituilla kerroilla kultaa ja 2000 pronssia. Naisten sarjassa hän sai joukkuepronssia 2005. Hän on edustanut Suomea aikuisten maaotteluissa vuodesta 2001 sijoittuen parhaimmillaan toiseksi 5 000 metrillä Helsingissä 2002 ja 10 000 metrillä Göteborgissa 2007.
Lindgren on voittanut 5 000 metrillä Suomen-mestaruuden 2001 ja 2007 ja hopeaa 2011. 10 000 metrillä hän voitti kultaa 2011 ja pronssia 2013. Puolimaratonin Suomen-mestari hän on vuosilta 2004, 2008, 2011 ja 2012 sekä maratonin Suomen-mestari vuodelta 2013. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut 3 000 metrillä hopeaa 2002 ja 2003 sekä pronssia 2001. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän on ollut toinen 2008 ja 2011 sekä kolmas 2012.
Lindgrenin veljet Pekka ja Jukka ovat pelanneet salibandya SM-tasolla ja Antti on painin Suomen-mestari.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 2.15,66 | Imatra | 4. elokuuta 2002 |
| 1 000 m | 3.06,09 | Mantova | 18. toukokuuta 2000 |
| 1 500 m | 4.30,97 | Kannus | 10. elokuuta 2001 |
| Maili | 5.08,11 | Tornio | 6. heinäkuuta 2008 |
| 3 000 m | 9.21,10 | Espoo | 31. toukokuuta 2001 |
| 5 000 m | 16.08,54 | Kingston | 21. heinäkuuta 2002 |
| 10 000 m | 34.24,53 | Turku | 7. elokuuta 2011 |
| Puolimaraton | 1.17.09 | Tuusula | 20. huhtikuuta 2013 |
| Maraton | 2.45.56 | Jyväskylä | 14. syyskuuta 2013 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 800 m | 2.19,25 | Rovaniemi | 3. maaliskuuta 2002 |
| 1 500 m | 4.35,11 | Helsinki | 19. helmikuuta 2011 |
| 3 000 m | 9.24,13 | Kuortane | 23. helmikuuta 2003 |