stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pingus

| Pingus |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ingo Ruhnke
Suunnittelija:  Ingo Ruhnke
Julkaistu:   1998
Lajityyppi:  pulmapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Unixin kaltaiset, Windows
Lisenssi:  GNU General Public License versio 3.0 tai myöhempi ja GNU General Public License, versio 2.0 tai myöhempi
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Pingus on Ingo Ruhnken kehittämä pulmapeli, joka on Lemmingsin kaltainen. Peli on julkaistu avoimena lähdekoodina.
Pingusin pelihahmot ovat sopulien sijaan pingviinejä, jotka on tehty muistuttamaan Tuxia, Linuxin maskottia. Ruhnke on tosin huomauttanut, että pingviinit eivät oikeastaan ole varsinaisesti Tuxeja.
Peli on aloitettu vuonna 1998. Tämä peli on myös The Linux Game Tomen ensimmäinen Game of the Month, kuukauden peli. Ensimmäinen versio Kuukauden peli -palkinnon jälkeen julkaistiin vuonna 2003 Linuxille. Julkaisussa oli mukana uusia tasoja ja tasonmuokkausohjelma.
Pelissä on noin 20 tasoa mukana, mutta lisäksi pelissä on tasoeditori, sekä siihen on saatavilla useita tasoja epävirallisesti.
Pelin tämänhetkiset tasot ovat täysin pelattavia, ja peli sisältää musiikin ja ääniefektit.
Pingus on julkaistu GNU GPL -lisenssillä.
Pingus ei liity mitenkään animaatiosarja Pinguun.
Aiheesta muualla

Pingus MobyGamesissa (englanniksi)
Virallinen sivu
Versiohallinta (englanniksi)
105 pelattavaa tasoa (Arkistoitu – Internet Archive)
Gallipoli: the game (Arkistoitu – Internet Archive)
Punainen terrori

Punainen terrori voi viitata seuraaviin:
Historiallisia poliittisia väkivaltaisuuksia

punainen terrori, punaisten tekemät väkivaltaisuudet Suomen sisällissodan aikana
punainen terrori, bolševikkien tekemät järjestelmälliset väkivaltaisuudet Venäjän sisällissodan aikana
punainen terrori, vasemmistolaisten tahojen tekemät väkivaltaisuudet Espanjan sisällissodan aikana
punainen terrori, hajanaisten vasemmistolaisten ja partisaanien tekemät väkivaltaisuudet Jugoslaviassa toisen maailmansodan aikana
punainen terrori, Mengistu Haile Mariamin sosialistihallinnon toteuttamat julmuudet Etiopiassa ja Eritreassa.
Muuta

Poliittiset väkivaltaisuudet Suomessa 1918, osa 1: Punainen terrori, Jaakko Paavolaisen tutkimus vuodelta 1966
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Punainen terrori”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pierre-Jean de Béranger

| Pierre-Jean de Béranger |
| --- | --- |
 Pierre-Jean de Béranger
Henkilötiedot
Syntynyt: 1780 Pariisi, Ranska
Kuollut: 1857 (76–77 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Kirjallinen suuntaus: ranska
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Pierre-Jean de Béranger (1780 Pariisi, Ranska − 1857 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen runoilija, joka kasvoi niukoissa oloissa ja ansaitsi toimeentulonsa vaatimattomissa viroissa. Béranger toimi Sorbonnen yliopiston sihteerinä 1809−1821, mutta hänet erotettiin hallituksen vastaisten kirjoitustensa vuoksi.
Aluksi hieman haparoituaan Béranger löysi runoilijana alansa kansanomaisissa kevyissä lauluissa. Hän kirjoitti iloisia, hilpeitä juomalauluja ja tunteellisia rakkauslauluja, kunnes Napoleonin kukistuminen ja sitä seuraava restauraatio johtivat hänet sille alalle, jolle hänen varsinainen maineensa ja suosionsa sittemmin perustui, nimittäin poliittiseen runoilemiseen. Rohkeissa lauluissa, joita leimasi vapaamielisyys, kansanomaisuus ja Napoleonin ihailu, hän arvosteli restauraatioajan hallitusta ja bourboneja. Vaikka hänet useita kertoja tuomittiin sakkoihin, ja vankeuteenkin, hän silti jatkoi runoiluaan. Hänen laulunsa olivat suosittuja ja vaikuttivat ehkä osaltaan heinäkuun vallankumouksen puhkeamiseen, mutta myös toisen keisarikunnan perustamiseen. Koottujen teoksien lisäksi on julkaistu myös hänen kirjeenvaihtonsa, joka aiheutti kiivasta lehtiväittelyä.
Suomennettuja runoja

Lähde:
Kansojen pyhä liitto, suom. Heikki Välisalmi, teoksessa: Lausujan lipas. Helsinki: Kulutusosuuskuntien keskusliitto, 1925 K.K:n juhlaohjelmakirjasia 2.
Metsämies ja paimentyttö, suom. Yrjö Jylhä, teoksessa: Runon pursi, WSOY 1934
Oi, taivas, kuin on herttainen!, suom. Valter Juva, teoksessa: Sata runoa, WSOY 1926 (2. p.)
Pääskyset, suom. Valter Juva, teoksessa: Sata runoa
Tasavaltani, suom. Oskar Uotila, teoksessa: Oskar Uotilan kootut runoteokset 2: Suomennoksia. Hämeenlinna: Kansa, 1911
Yvetot'n kuningas, suom. Valter Juva, teoksessa: Sata runoa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pierre-Jean de Béranger Wikimedia Commonsissa
Pyhä Agnes

Domenichino, Pyhä Agnes.
Agnes  (noin 291 – noin 304)  oli roomalainen kristityn perheen tytär, jota kunnioitetaan pyhänä marttyyrina monissa kristityissä kirkkokunnissa. Hän oli kaunis ja tavoiteltu morsian, mutta Agnes oli päättänyt omistaa elämänsä Kristukselle. Kerrotaan että pettyneet kosijat ilmiantoivat hänet viranomaisille kielletyn kristinuskon harjoittamisesta. Hän sai kuolemantuomion, joka katolisen perimätiedon mukaan toteutettiin 21. tammikuuta 304, kun Agnes oli 12- tai 13-vuotias. Teloituspaikalle on rakennettu 400-luvulla Sant’Agnese in Agone kirkko.
Agneksen vertauskuva on lammas, koska hänen nimensä muistuttaa latinan sanaa agnus, lammas. Hän on New Yorkin kaupungin nimikkopyhä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhä Agnes Wikimedia Commonsissa
Pro Natura -ryhmä

Pro Natura -ryhmä oli suomalainen taiteilijaryhmä. Ryhmä päämääränä oli luonnollisen todellisuuden kuvaaminen. Tarkoituksena oli ottaa etäisyyttä teennäisiin piirteisiin ekspressionismissa ja esteettisessä asetelmallisuudessa. Ryhmään kuuluivat Erkki Koponen, Leo Korpela, Werner Orjala, Väinö Rautio, Matti Annala, Juho Salminen, Harriet Dippell-Schmakoff, Atte Laitila, Väinö Hervo, Ann-Marie Häyrén-Malmström, Ilmari Huitti, Väinö Kunnas, Janne Muusari, Hugo Otava ja Alexander Paischeff.
Pitirim Sorokin

| Pitirim Sorokin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. tammikuuta 1889 Turja, Syktyvkar, Venäjä
Kuollut: 11. helmikuuta 1968 (79 vuotta) Winchester, Massachusetts, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Pietarin yliopisto
Oppilaat:  Robert K. Merton
Tutkimusalue:  Sosiologia, kriminologia, etnografia, poliittinen filosofia, kulttuurifilosofia ja kulttuuriantropologia
Tunnetut työt:  Social and Cultural Dynamics (1957)
Pitirim Aleksandrovitš Sorokin (ven. Питири́м Алекса́ндрович Соро́кин; 21. tammikuuta 1889 Turja, Syktyvkar – 11. helmikuuta 1968 Winchester, Massachusetts) oli venäläissyntyinen yhdysvaltalainen sosiologi, joka oli etniseltä taustaltaan komi.
Sorokin syntyi venäläisen isän ja komilaisen äidin lapsena Vologdan kuvernementissa. Hän opiskeli Pietarin yliopistossa kriminologiaa ja toimi alan professorina. Sosialistivallankumouksellisena Sorokin vastusti kommunismia jyrkästi. Venäjän helmikuun vallankumouksen jälkeen Sorokin toimi ministeri Aleksandr Kerenskin sihteerinä. Lokakuun vallankumouksen johtaja Vladimir Lenin tuomitsi hänet kuolemaan. Kuuden viikon vankeuden jälkeen hänestä kuitenkin tuli jälleen opettaja Pietarin yliopistossa. Hänen asemansa ei kuitenkaan ollut turvallinen ja vuonna 1922 hänet vangittiin taas.
Vuonna 1923 hän joutui muuttamaan Neuvostoliitosta Yhdysvaltoihin. Vuosina 1925–1930 hän toimi Minnesotan yliopistossa; vuonna 1930 hänet kutsuttiin Harvardin yliopistoon. Siellä hän perusti sosiologisen osaston. Sorokin toimi Yhdysvaltain sosiologisen liiton presidenttinä. Hän vaikutti tehtävässä pitkään.
Sorokinin elämäntyö vaikutti rakenteelliseen funktionalismiin teorian muodostumiseen. Myöhemmät tutkijat Talcott Parsons ja Edward A. Shils ottivat Sorokinin sosiologiset ajatukset käyttöön, ja monet hänen käsitteistään ovat yhä käytössä.
Pitirim Sorokinin puoliso oli Helen Baratynskaja, jonka kanssa Sorokinilla oli kaksi poikaa.
Pääteokset

Contemporary Sociological Theories  (1928)
Principles of Rural-Urban Sociology (1929, toinen kirjoittaja Carle C Zimmerman)
The Sociology of Revolution (1935)
Social and Cultural Dynamics (1937–1941)
The Crisis of Our Age (1941, suom. Aikamme kriisi)
Man and Society in Calamity: The Effects of War, Revolution, Famine, Pestilence upon the Human Mind, Behavior, Social Organization and Cultural Life (1942)
Society, Culture, and Personality:  Their Structure and Dynamics,  A System of General Sociology (1947)
Leaves From a Russian diary, and Thirty Years After (1950)
The Ways and Power of Love: Types, Factors, and Techniques of Moral Transformation (1954)
Fads and Foibles in Modern Sociology and Related Sciences (1956)
The American Sex Revolution (1956)
Social and Cultural Dynamics: A Study of Change in Major Systems of Art, Truth, Ethics, Law and Social Relationships (1957)
(toinen kirjoittaja Lunden, W. A.), Power and Morality: Who Shall Guard The Guardians? (1959)
A Long Journey: the Autobiography of Pitirim A. Sorokin (1963)
Hunger As a Factor in Human Affairs (1975)
Social And Cultural Mobility (1959)
Politbyroo

Poliittinen toimikunta eli politbyroo (ven. полити́ческое бюро́, polititšeskoje bjuro, ’poliittinen toimisto’, lyh. политбюро́) on leniniläisten kommunististen puolueiden korkein toimeenpaneva elin, keskuskomitean vaikutusvaltaisimmista jäsenistä koottu osasto. Sosialistisissa valtioissa johtavan puolueen poliittinen toimikunta on usein ollut myös tärkein valtiollisista asioista päättävä elin. NKP:n politbyroo oli Neuvostoliiton keskeisin johtoelin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Politbyroo Wikimedia Commonsissa
Pierre-Louis Loubet

| Pierre-Louis Loubet |
| --- | --- |
 Loubet vuonna 2023 Keski-Euroopan rallissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. helmikuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Ranska
WRC-ura
Kartanlukija(t):  Benjamin Veillas
Nykyinen talli:  Toksport
Entiset tallit:  M-Sport Ford WRT
Kilpailuja:  60
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Erikoiskoevoittoja:  3
MM-pisteitä:  101
Ensimmäinen kilpailu:  Portugalin ralli 2015
Sijoitus kaudella 2022:  13 (31 p.)
Pierre-Louis Loubet (s. 18. helmikuuta 1997) on ranskalainen ralliautoilija.
Ura

Kaudella 2023 Loubet ajaa M-Sport Ford WRT -tallissa toista autoa. Loubet ajaa tallissa täyden kauden eli kaikki 13 osakilpailua ja kerää samalla pisteitä valmistajien mestaruussarjaan. Loubetin kartanlukijana lokakuusta 2023 lähtien on toiminut Benjamin Veillas.
Loubet ajoi kaudella 2022 uransa parhaat tulokset, jotka olivat neljäs sija Sardinian ja Kreikan ralleissa. Kaudella 2019 Loubet voitti WRC2-sarjan mestaruuden.
Lokakuussa 2023 Loubet ilmoitti, että yhteistyö kartanlukijana toimineen Nicolas Gilsoulin kanssa päättyy ja hänen tilalleen tulee Benjamin Veillas. Adrien Fourmaux korvasi Loubetin M-Sportin Rally1-autossa kauden 2023 viimeisessä kilpailussa Japanin rallissa.
Kaudella 2024 Loubet ajaa WRC2-sarjassa Toksport-tallin Škoda Fabia RS Rally2 -autolla.
Rallin MM-sarjan tulokset

| Vuosi | Talli | Auto | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Pierre-Louis Loubet | Citroën DS3 R3T Max | MON | SWE | MEX | ARG | POR 28 | ITA | POL Kesk. | FIN Kesk. | GER | AUS | FRA Kesk. | ESP 32 | GBR 34 |  | NC | 0 |
| 2016 | Pierre-Louis Loubet | Peugeot 207 S2000 | MON | SWE | MEX | ARG | POR Kesk. |  |  |  |  |  |  |  |  |  | NC | 0 |
| 2016 | Pierre-Louis Loubet | Citroën DS3 R5 |  |  |  |  |  | ITA 17 | POL 18 | FIN Kesk. | GER 12 | CHN C | FRA 25 | ESP 13 | GBR 41 | AUS | NC | 0 |
| 2017 | Pierre-Louis Loubet | Citroën DS3 R5 | MON | SWE Kesk. | MEX |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | NC | 0 |
| 2017 | Pierre-Louis Loubet | Ford Fiesta R5 |  |  |  | FRA 15 | ARG | POR 25 | ITA 19 | POL 21 | FIN 31 | GER 14 | ESP 11 | GBR 20 | AUS |  | NC | 0 |
| 2018 | BRC Racing Team | Hyundai i20 R5 | MON | SWE | MEX | FRA 23 | ARG | POR 11 | ITA Kesk. | FIN 15 | GER Kesk. | TUR | GBR Kesk. | ESP 18 | AUS |  | NC | 0 |
| 2019 | Pierre-Louis Loubet | Škoda Fabia R5 | MON | SWE | MEX | FRA 44 | ARG | CHL | POR 9 | ITA 11 | FIN 14 | GER | TUR |  |  |  | 21. | 2 |
| 2019 | Pierre-Louis Loubet | Škoda Fabia R5 Evo |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | GBR 12 | ESP 17 | AUS C | 21. | 2 |
| 2020 | Hyundai 2C Competition | Hyundai i20 Coupe WRC | MON | SWE | MEX | EST Kesk. | TUR Kesk. | ITA 7 | MNZ |  |  |  |  |  |  |  | 19. | 6 |
| 2021 | Hyundai 2C Competition | Hyundai i20 Coupe WRC | MON 16 | ARC 39 | CRO 29 | POR Kesk. | ITA Kesk. | KEN WD | EST 7 | BEL 68 | GRE Kesk. | FIN | ESP WD | MNZ |  |  | 18. | 6 |
| 2022 | M-Sport Ford WRT | Ford Puma Rally1 | MON | SWE | CRO 47 | POR 7 | ITA 4 | KEN | EST Kesk. | FIN Kesk. | BEL | GRE 4 | NZL | ESP 10 | JPN |  | 13. | 31 |
| 2023 | M-Sport Ford WRT | Ford Puma Rally1 | MON Kesk. | SWE 6 | MEX 27 | CRO 7 | POR 32 | ITA Kesk. | KEN 7 | EST 6 | FIN 45 | GRE Kesk. | CHL Kesk. | EUR 10 | JPN |  | 12. | 29 |
Pro Patria

Pro Patria voi tarkoittaa jotakin seuraavista asioista:
Pro Patria, latinankielinen sanonta, joka tarkoittaa "isänmaan puolesta"
Pro Patria, yhteisöjen ja järjestöjen kaatuneitten jäsenten muistolle omistettu taulu.
Pro Patria, ruotsalainen hyväntekeväisyysseura
Pro Patria Finlandia, Impaled Nazarenen albumi.
Aurora Pro Patria 1919, italialainen jalkapalloseura.
Pro Patria et Lege, 1930-luvulla Suomessa toimineen Isänmaan ja Lain Puolesta -salaseuran toinen nimi
Pikkuleinikki

| Pikkuleinikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Leinikit Ranunculus
Laji::  pygmaeus
Kaksiosainen nimi
 Ranunculus pygmaeus  Wahlenb. 
Katso myös
   Pikkuleinikki Wikispeciesissä   Pikkuleinikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkuleinikki (Ranunculus pygmaeus) on pohjoisella pallonpuoliskolla kasvava arktisten alueiden pienikokoinen leinikkilaji. Pikkuleinikki on myrkyllinen kasvi.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen pikkuleinikki kasvaa 2–10 cm korkeaksi. Varsi on koheneva tai pysty. Aluslehdet ovat pitkäruotisia. Lehtien lapa on tavallisesti 10–15 mm leveä, muodoltaan munuaismainen ja kolmihalkoinen. Keskiliuska on tavallisesti ehyt ja sivuliuskat 2–3-halkoisia. Varsilehdet ovat tavallisesti ruodittomia ja niiden lehtien lapa kolmiliuskainen. Liuskat ovat kapean vastapuikeita ja ehyitä. Kukkaperä on lähes aina ainakin yläosastaan vaaleakarvainen, ja pitenee hedelmävaiheessa. Keltaisessa kukassa on kaksi kehäkiehkuraa. Verhiö on viisilehtinen, verholehdet ovat harvaan vaaleakarvaisia ja varisevat varhain. Myös terälehtiä on viisi kappaletta. Ne ovat tavallisesti verholehtiä pienempiä, 2–4 mm pitkiä ja mesikuopallisia. Suomessa pikkuleinikki kukkii heinä-elokuussa. Leveyttään korkeammassa hedelmistössä on noin 1 mm:n pituisia pähkylöitä, joissa on käyrä, alle 0,5 mm pitkä ota.
Suomessa tavattavista leinikkikasveista pikkuleinikki muistuttaa eniten pohjanleinikkiä (R. hyperboreus). Laji voi toisinaan risteytyä toisen arktisen leinikkilajin, lumileinikin (R. nivalis) kanssa.
Levinneisyys

Pikkuleinikkiä tavataan pohjoisen pallonpuoliskon vuoristoissa ja arktisilla alueilla. Euroopassa sitä paikoin Alpeilla, Norjan, Ruotsin ja Suomen vuoristo- ja tunturialueilla, Islannissa, Huippuvuorilla sekä Pohjois-Venäjän arktisilla alueilla. Pohjois-Venäjällä levinneisyysalue jatkuu Siperian pohjoisimmissa osissa aina Tyynelle valtamerelle saakka. Itä-Siperiassa lajia tavataan myös etelämpänä. Pohjois-Amerikan puolella pikkuleinikkiä tavataan Alaskassa, Kanadan pohjoisosissa sekä Kalliovuorilla. Laji on levinnyt laajalle myös Grönlannissa.
Suomessa pikkuleinikki on pohjoisimman Lapin kasvi. Sitä kasvaa Enontekiöllä, Muonion ja Kittilän pohjoisosissa sekä harvinaisena Utsjoella. Runsaimmillaan laji on Kilpisjärven alueen suurtuntureilla.
Elinympäristö

Pikkuleinikki viihtyy lumenviipymäpaikoilla, pahtojen kosteilla penkereillä ja soraikoilla. Suomessa se kasvaa lähinnä yläpaljakan korkeudella, harvoin alempana.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Pikkuleinikin (Ranunculus pygmaeus) levinneisyys Suomessa
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Pikkuleinikki (Ranunculus pygmaeus)
Luontoportti: Pikkuleinikki (Ranunculus pygmaeus)
ITIS: Ranunculus pygmaeus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Ranunculus pygmaeus (englanniksi)
Pikkuleinikkikasvusto.
Pyhä (elokuva)

| Pyhä |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Markku Lehmuskallio   Anastasia Lapsui   Johannes Lehmuskallio
Käsikirjoittaja:  Markku Lehmuskallio   Anastasia Lapsui
Tuottaja:  Markku Lehmuskallio
Kuvaaja:  Johannes Lehmuskallio
Leikkaaja:  Markku Lehmuskallio
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Giron-Filmi Oy
Ensi-ilta:  2017
Kesto:  74 min
Alkuperäiskieli:  suomi, englanti, nenetsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pyhä on suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2017, joka kertoo pyhyyden merkityksestä ja pyhistä paikoista. Pyhistä asioista puhuvat muun muassa presidentti Tarja Halonen, uskontotieteilijä Risto Pulkkinen ja emerituspiispa Wille Riekkinen. Elokuvan ohjasivat Markku Lehmuskallio, Anastasia Lapsui ja Johannes Lehmuskallio.
Aiheesta muualla

YLE Dokumenttiprojekti: Pyhä
Polyketidit

Pikromysiini on polyketidi.
Polyketidi on sekundäärimetaboliitti, joita bakteerit, sienet, kasvit ja eläimet tuottavat biosynteesin avulla. Ne jaotellaan kolmeen ryhmään: tyypin I polyketidit (yleensä makrolidejä), tyypin II polyketidit (yleensä aromaattisia molekyylejä) ja tyypin III polyketidit (yleensä sienten tuottamia pieniä aromaattisia molekyylejä). Polykedidejä muodostuu lähes kaikissa eliöissä. Ne ovat rakenteellisesti hyvin monimutkaisia biologisesti aktiivisia yhdisteitä. Monet antibioottilääkkeet ovat rakenteeltaan polyketidejä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Harvard: James Staunton and Kira J. Weissman, Polyketide biosynthesis: a millennium review[vanhentunut linkki] (englanniksi) (pdf)
YouTube: An overview of polyketides and their biosynthesis. This is a seminar by Prof. Chaitan Khosla (Stanford University), May 2007. (englanniksi)
Biomolekyylit
Proteiinit
Peptidit
Aminohapot
Nukleiinihapot
Hiilihydraatit
Lipidit
Terpenoidit
Karotenoidit
Tetrapyrrolit
Koentsyymit
Steroidit
Flavonoidit
Alkaloidit
Polyketidit
Plymouth Valiant

Ensimmäisen sukupolven Plymouth Valiant.
Plymouth Valiant on vuosina 1960–1976 valmistettu yhdysvaltalainen automalli, jota valmisti Chrysler. Plymouth Valiant oli aikanaan suosittu perheauto ja yksi edullisimmista Plymouth-malleista. Plymouth Valiantin valmistus loppui vuonna 1976. Myöhemmin Chrysler käytti Valiant-nimeä valmistaessaan Chrysler Valiant -automallia Australiassa. Valiantista valmistettiin myös mallia Valiant Signet.
Toisen sukupolven Plymouth Valiant.
Suomessa Plymouth Valiantin neliovinen malli oli 1960-luvulla melko suosittu taksikäytössä. Maahantuojana oli muitakin Chryslerin malleja edustanut Berner Oy. Valiant oli hankintahinnaltaan edullisimpia yhdysvaltalaisia henkilöautoja; vuonna 1965 se maksoi 12 960 markkaa (vuoden 2005 rahassa 19 500 euroa) ja oli samassa hintaluokassa muun muassa Citroën DS:n, Peugeot 404:n, Toyota Crownin ja Volvo Amazonin kanssa.
Kolmannen sukupolven Plymouth Valiant.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Plymouth Valiant Wikimedia Commonsissa
Poul Ruders

Poul Ruders
Poul Ruders (s. 27. maaliskuuta 1949, Ringsted) on tanskalainen säveltäjä.
Ruders aloitti pianon- ja urkujensoiton nuorella iällä ja pääsi myöhemmin opiskelemaan orkestraatiota Ib Nørholmin johdolla. Hän aloitti säveltämisen 1960-luvun puolivälissä.
Ruders on säveltänyt mm. kolme oopperaa, baletin Manhattan Abstraction, sinfonioita ja kamarimusiikkia. Hän on myös säveltänyt useita kappaleita yhdysvaltalaiselle kitaristi David Starobinille. Helsingin kaupunginorkesteri tilasi Rudersilta viisiminuuttisen teoksen Tundra juhlistamaan Jean Sibeliuksen 125-vuotisjuhlaa 1990.
Helsingin Sanomien Hannu-Ilari Lampila luonnehti Rudersia vuonna 1990 yhdeksi Pohjoismaiden jännittävimmistä säveltäjistä, jonka teoksissa on usein omaperäinen ritualistinen sävy. Ruders kiinnostui 1970-luvulla Arvo Pärtin tavoin keskiaikaisen musiikin minimalistisesta sävellystyylistä.
Poizdów

| Poizdów |
| --- | --- |
 fiPoizdów 
 51°37′01″N, 22°21′00″E 
Väestö
Väkiluku (2011):  354
Poizdów on kylä Kockin kunnassa Lubartówin piirikunnassa Lublinin voivodikunnassa Puolassa. Kylä sijaitsee noin kahdeksan kilometrin päässä Kockin kunnan hallintokeskuksesta Kockista. Poizdówissa asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 354 asukasta.
Käännös suomeksi
Pikkuveli (lyhytelokuva)

| Pikkuveli |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Oskari Sipola
Käsikirjoittaja:  Joona Kivirinta
Tuottaja:  Jesse Fryckman
Säveltäjä:  Antti Reikko
Kuvaaja:  Jean-Noël Mustonen
Leikkaaja:  Antti Reikko
Lavastaja:  Heini Kervinen
Pääosat:  Elias Salonen Misa Lommi Sara Welling
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Bronson Club Solar Films
Ensi-ilta:  2009 (valmistumisvuosi)
Kesto:  27 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  170 000 €
Katsojat:  209 000 (TV-esitys)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikkuveli on Oskari Sipolan ohjaama lyhytelokuva vuodelta 2009. Elokuva kertoo uusperheen sisäisistä ristiriidoista.
Elokuva on osa Suomen elokuvasäätiön ja Yle TV1:n Suomalainen novellielokuva 2009 -hanketta.
Tarina

14-vuotiasta Matiasta ollaan laittamassa juhannukseksi kahden aikuisen sisarpuolensa hoteisiin, hän lähtee sisarten kaveriporukan perinteiseen juhannuksenviettoon. Niin sisaret kuten Matiaskaan eivät ole suunnitelmasta innoissaan - vanhempien riitaisan avioeron tuloksena lapsetkin ovat puolensa valinneet. Mökillä Matiaksen ja nuoremman isosisaren Liinan välinen kitka leimahtaa, vanhat haavat revitään auki ja uusia paljastuu. Elokuva lapsista, jotka kantavat vanhempiensa kaunoja.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Elias Salonen  | … |  Matias   |
|  Misa Lommi  | … |  Liina   |
|  Sara Welling  | … |  Annika   |
|  Jarkko Niemi  | … |  Valtteri   |
|  Sara Paavolainen  | … |  Äiti   |
|  Markku Hyvönen  | … |  Mikael   |
|  Pihla Viitala  | … |  Siiri   |
|  Leo Honkonen  | … |  Sami   |
|  Zagros Manuchar  | … |  Olavi   |
|  Alisa Salonen  | … |  Olga   |
|  Sophia Wekesa  | … |  Essi   |
|  Eveliina Sipola  | … |  Irina   |
Aiheesta muualla

Suomalainen novellielokuva: Pikkuveli (YLE) (Arkistoitu – Internet Archive)
Plutonium 74

| Plutonium 74> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1998–
Tyylilaji:  Psykedeelinen rytmimusiikki
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Laulukieli:  Suomi
Jäsenet:  Ylermi Rajamaa, laulu, koskettimet   Petra Vehviläinen, laulu, viulu   Aino Eerikäinen, laulu, viulu   Olli Rautiainen, trumpetti, haitari   Kaj Kääriäinen, kitara, laulu   Joonatan Kotila, basso   Ilja Juutilainen, perkussiot   Ville Pystynen, rummut, koneet  
Levy-yhtiö:  Stupido Records   Rapu Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Plutonium 74 on suomalainen psykedeelistä rytmimusiikkia esittävä yhtye, joka on perustettu vuonna 1998.
Yhtyeen johtohahmo on näyttelijä Ylermi Rajamaa (laulu, koskettimet). Heidän tunnetuin kappaleensa lienee Juoppohullun päiväkirja -elokuvasta tuttu "Loppulaulu" (2008).
Kappaleista "Ruisleipää ja lakipykäliä" (2003), "Porkkana ja nauris" (2011), "Jäähai" (2014), "Aleksis Kiven kadulla" (2016) ja "Muistatko tämän laulun" (2016) on julkaistu musiikkivideot.
Yhtye on mukana myös Funky Amigos ry:n julkaisemalla 19th Funky Elephant festival-kokoelmalevyllä josta löytyy kappale "Perusasioita" remix-versiona  sekä Stupido 20.-kokoelmalevyllä.
Diskografia > Albumit

Pasilasta Kallioon (2003)
Peittoalueen ulkopuolella (2008)
Matkalla Perille (2020)