stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vaajakosken Terä
Suunnistus

Vaajakosken Terä oli 1980-luvulla menestyksekäs viestisuunnistusseura. Seura oli toinen vuoden 1982 Jukolan viestissä Joensuussa ja kolmas seuraavana vuonna Valkealassa. Seura voitti useita pikkuviestejä 80-luvulla. Maajoukkueessa esiintyivät muun muassa Seppo Rytkönen, Jukka Kapanen, Jyrki Saarivaara, Olli-Pekka Kärkkäinen, Jukka Pukkila ja Martti Häkkinen.
Vaajakosken Terän suunnistajat liittyivät vuonna 1989 perustettuun Suunta-941 suunnistusseuraan. Vuonna 2000 Vaajakosken Terän suunnistusjaosto perustettiin uudelleen. Vuonna 2005 Terään siirtyi joukko eturivin suunnistajia: muun muassa maailmanmestarit Jani Lakanen ja Pasi Ikonen. Vuonna 2011 seuraan liittyi norjalainen Anders Nordberg. Suunnistusjaoston puheenjohtajana toimi Ari Saarivaara vuosina 2000–2010. Vuodesta 2011 jaoston puheenjohtaja on Harri Mehto. Seuran managerina toimi vuosina 2005–2009 Jyrki Saarivaara ja 2009– Kimmo Kaario. Seuran päävalmentajana oli 2005–2007 Eino Havas, 2008–2009 Jarmo Heiskanen ja 2010– seuran valmennuksesta ovat vastanneet mm. Jari Liuha ja Jani Lakanen.
Vaajakosken Terä on voittanut viestisuunnistuksen Suomen mestaruuden neljästi vuosina 2005, 2006, 2011 ja 2013. Seura voitti Viestiliigan yhteiskilpailun vuosina 2005 ja 2006. Jukolan viestissä Terä on parhaimmillaan sijoittunut kerran kolmanneksi (2010) ja kahdesti neljänneksi (2005, 2011). Tiomila-viestissä seura sijoittui toiseksi vuonna 2007. Terä on voittanut pienimmistä viestikilpailuista vuosina 2005–2011 Kalevan rastiviestin, Keski-Suomen viestin, Pihkaviestin, Hämeen rastiviestin, FinnSpring-viestin, Keskipohjanmaa-viestin, Smålandskavlenin, Kymen rastiviestin, Spring Cup -viestin ja Lakeuden viestin.
Arvokilpailumitaleja seuran jäsenistä ovat saaneet Jyrki Saarivaara (Pohjoismaiden mestaruus nuorten viestissä 1982), Jani Lakanen (MM-kultaa pitkällä matkalla 2006, MM-hopeaa viestissä 2006, MM-pronssia sprintissä 2005, MM-hopeaa pitkällä matkalla 2013, EM-kultaa pitkällä matkalla 2006), Pasi Ikonen (MM-hopeaa pitkällä matkalla 2011, MM-pronssia viestissä 2007, EM-pronssia keskimatkalla ja viestissä 2008), Anders Nordberg (MM-hopeaa viestissä 2011) sekä Tue Lassen (MM-hopeaa sprinttiviestissä ja MM-pronssia sprintissä 2014). Pohjoismaisissa mestaruuskilpailuissa 2007 Terän suunnistajat Jonne Lakanen, Pasi Ikonen ja Jani Lakanen voittivat hopeaa puhtaalla seurajoukkueella.
Vaajakosken Terän suunnistusjaosto on keskittynyt miesten sarjan suunnistukseen eikä jaostossa ole yhtään naisjäsentä. Keski-Suomen liikunta valitsi Terän vuoden joukkueeksi vuonna 2005, Jani Lakasen vuoden urheilijaksi 2006 ja Eino Havaksen vuoden valmentajaksi 2006. Suomen Suunnistusliitto valitsi Jyrki Saarivaaran vuoden 2002 suunnistushenkilöksi yhdessä Hannu Varkoin kanssa O'news Cosmos -suunnistusportaalin vuoksi.
Aiheesta muualla

Vaajakosken Terä suunnistusjaosto
Unleash the Archers

| Unleash the Archers |
| --- | --- |
 Yhtye vuonna 2020
Tiedot
Toiminnassa:  2007–
Tyylilaji:  Heavy metal, power metal, melodinen death metal
Kotipaikka:   Vancouver, British Columbia
Jäsenet:  Brittney Hayes (alias Brittney Slayes) Scott Buchanan Grant Truesdell Andrew Kingsley 
Levy-yhtiö:  Napalm Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Unleash The Archers on kanadalainen vuonna 2007 perustettu metalliyhtye, joka yhdistelee musiikissaan power metalia ja melodista death metallia.
Yhtye kiinnitettiin vuonna 2015 Napalm Recordsille.
Jäsenet

Brittney Hayes (alias Brittney Slayes) – laulu (2007–)
Scott Buchanan – rummut (2007–)
Grant Truesdell – kitara, taustalaulu (2011–)
Andrew Kingsley – kitara, taustalaulu (2013–)
Nikko Whitworth – basso (2016–)
Diskografia > Studioalbumit

Behold the Devastation (2009)
Demons of the AstroWaste (2011)
Time Stands Still (2015)
Apex (2017)
Abyss (2020)
Phantoma (2024)
Diskografia > EP:t

Defy the Skies (2012)
Aiheesta muualla

Unleash the Archers Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Yhtyeen kotisivu
Tähkiötopot

| Tähkiötopot |
| --- | --- |
 Harjatähkiötoppo (Rostraria cristata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Tähkiötopot Rostraria  Trin.
Katso myös
   Tähkiötopot Wikispeciesissä   Tähkiötopot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tähkiötopot (Rostraria) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi 13 lajia.
Lajeja

Rostraria azorica – azorientähkiötoppo
Rostraria balansae
Rostraria berythea
Rostraria clarkeana
Rostraria cristata – harjatähkiötoppo
Rostraria festucoides
Rostraria hispida
Rostraria obtusiflora
Rostraria pumila – pikkutähkiötoppo
Rostraria rohlfsii
Rostraria salzmannii
Rostraria smyrnacea
Rostraria trachyantha
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Rostraria
Suomen Lajitietokeskus: Tähkiötopot (Rostraria)
ITIS: Rostraria (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Rostraria (englanniksi)
Flora of Pakistan: Rostraria (englanniksi)
VESA

| Video Electronics Standards Association (VESA) |
| --- | --- |

Toimiala:  Kansainvälinen standardisointi
Toiminta-alue:  Maailmanlaajuinen
Jäsenet:  200
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
VESA (Video Electronics Standards Association) on yleishyödyllinen järjestö näyttöstandardien kehittämiseen. Järjestöllä 200 äänestävää yritysjäsentä maailmanlaajuisesti.
Standardeja

DisplayHDR (11.12.2017)
DisplayPort
Feature connector (VFC)
VESA Advanced Feature Connector (VAFC)
VESA Local Bus (VLB)
VESA BIOS Extensions (VBE)
Display Data Channel (DDC)
Extended Display Identification Data (E-EDID)
Monitor Control Command Set (MCCS)
DisplayID
VESA Display Power Management Signaling (DPMS)
Digital Packet Video Link (DPVL)
VESA Stereo
Flat Display Mounting Interface (FDMI)
Generalized Timing Formula (GTF)
Coordinated Video Timings (CVT)
VESA Video Interface Port (VIP)
VESA Enhanced Video Connector
AdaptiveSync ja MediaSync ovat VESAn standardeja vaihtuville virkistystaajuuksille (VRR).
Aiheesta muualla

VESA
Uwe Rahn

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 21. toukokuuta 1962 (ikä 62)
Syntymäpaikka:  Mannheim, Länsi-Saksa
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 185 cm
Junioriseurat
:  SV Waldhof Mannheim
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1980–1988 |  Mönchengladbach | 227 | (81) |
| 1988–1990 |  1. FC Köln | 43 | (13) |
| 1990–1991 |  Hertha BSC | 21 | (5) |
| 1991–1992 |  Fortuna Düsseldorf | 15 | (5) |
| 1992–1993 |  Eintracht Frankfurt | 12 | (3) |
| 1993–1994 |  Red Diamonds | 7 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 325 | (108) |
Maajoukkue
| 1984–1987 |  Saksa | 14 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Uwe Rahn (s. 21. toukokuuta 1962 Mannheim, Länsi-Saksa) on saksalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Rahn pelasi Saksan Bundesliigassa 14 peräkkäistä kautta vuosina 1980–1993. Pisimpään hän edusti Borussia Mönchengladbachia, jossa pelasi yhdeksänä kautena. Kesken kauden 1988–1989 Rahn siirtyi 1. FC Kölniin, jossa pelasi puolentoista kauden ajan. Tämän jälkeen hän pelasi  Hertha BSC:ssä, Fortuna Düsseldorfissa ja Eintracht Frankfurtissa yhden liigakauden kussakin. Rahn ei voittanut Bundesliigan mestaruutta, vaikka hänen joukkueensa oli viidesti sarjan kolmen parhaan joukossa. Molempina Köln-kausina joukkue sijoittui sarjassa toiseksi, ja kolmannen sijan Rahn saavutti kahdesti Mönchengladbachissa sekä kerran Eintracht Frankfurtissa. Henkilökohtaisella tasolla hänen paras kautensa oli 1986–1987, jolloin hän teki 24 maalia ollen sarjan paras maalintekijä. Rahn pelasi myös kolme muuta yli kymmenen maalin liigakautta, kaikki Mönchengladbachissa. Hän päätti uransa japanilaisessa Urawa Red Diamondsissa.
Rahn valittiin Saksan vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1987.
Saksan maajoukkueessa Rahn pelasi 14 ottelua ja teki viisi maalia vuosina 1984–1987. Hän oli mukana MM-kisoissa 1986 saavuttaen MM-hopeaa, muttei pelannut turnauksessa lainkaan. Hän oli mukana myös Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984, joissa pelasi kolme ottelua.
Tähkähännät

| Tähkähännät |
| --- | --- |
 Kiinantähkähäntä eli suomuhäntä  (Achyranthes bidentata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Revonhäntäkasvit Amaranthaceae
Suku::  Tähkähännät Achyranthes  L.
Katso myös
   Tähkähännät Wikispeciesissä   Tähkähännät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tähkähännät (Achyranthes) on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin 12 lajia, joiden lisäksi sukuun on kuvattu 70 muutakin lajia, mutta niiden taksonominen asema on toistaiseksi epäselvä.
Lajeja

Achyranthes arborescens
Achyranthes aspera – otatähkähäntä
A. aspera var. sicula (syn. A. sicula) – silotähkähäntä
Achyranthes bidentata – kiinantähkähäntä eli suomuhäntä
Achyranthes diandra
Achyranthes fasciculata
Achyranthes mangarevica
Achyranthes marchionica
Achyranthes margaretarum
Achyranthes mutica
Achyranthes shahii
Achyranthes splendens
Achyranthes talbotii
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Achyranthes
ITIS: Achyranthes (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Achyranthes (englanniksi)
Flora of China: Achyranthes (englanniksi)
Unleash the Fury

| Unleash the Fury Yngwie Malmsteen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Studio 308 ja Baroque & Roll studios, Miami, Florida
 Julkaistu: 26. heinäkuuta 2005
 Tyylilaji: neoklassinen metalli, heavy metal
 Kesto: 72.07
 Levy-yhtiö: Spitfire Records
Yngwie Malmsteenin muut julkaisut
| Attack!! 2002 | Unleash the Fury 2005 | Perpetual Flame 2008 |
Unleash the Fury on Yngwie Malmsteenin järjestyksessään kuudestoista studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Spitfire Records.
Kokoonpano

Yngwie Malmsteen – kitara, basso, kitarasyntetisaattori, sitar, taustalaulut ja laulu kappaleissa ”Cherokee Warrior” ja ”Cracking the Whip”
Dougie White – laulu
Joakim Svalberg – kosketinsoittimet
Patrick Johansson – rummut
Kappaleet

Locked & Loaded – 3.46
Revolution – 4.17
Cracking the Whip – 3.50
Winds of War (Invasion) – 5.05
Crown of Thorns – 4.24
The Bogeyman – 3.57
Beauty and a Beast – 3.18
Fuguetta – 1.01 (instrumentaali)
Cherokee Warrior – 5.29
Guardian Angel – 3.20 (instrumentaali)
Let the Good Times Roll – 4.03
Revelation (Drinking with the Devil) – 5.38
Magic and Mayhem – 4.39 (instrumentaali)
Exile – 3.52
The Hunt – 4.20
Russian Roulette – 4.10
Unleash the Fury – 5.42
Paraphrase – 1.16 (instrumentaali)
Arvostelut

Allmusic:
Imperiumi: 7½/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Unleash the Fury discogs.com -sivustolla
Albumi Unleash the Fury Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Uzbekistan Turkvision laulukilpailussa

| Uzbekistan |
| --- | --- |

Paikallinen TV-asema:  TBC
Esiintymiset
Esiintymiskerrat:  3
Ensiesiintyminen:  2013
Paras sijoitus:  7. (2014)
Huonoin sijoitus:  25. (2015)
Paras pistemäärä:  183 (2014)
Huonoin pistemäärä:  119 (2015)
Uzbekistan on osallistunut Turkvision laulukilpailuun kolme kertaa, vuosina 2013,  2014 ja 2015.
Historia > 2013

Uzbekistan osallistui kaikkien aikojen ensimmäiseen Turkvision laulukilpailuun Turkin Eskişehirissä vuonna 2013. Edustajaksi valittiin laulaja Nilufar Usmonova kappaleella "Unutgin". Turkvision laulukilpailun semifinaalissa Usmonova pääsi jatkoon ja sijoittui finaalissa yhdenneksitoista 183 pisteellä.
Historia > 2014

Uzbekistan osallistui uudestaan vuoden 2014 kilpailuun, joka järjestettiin Kazanissa, Tatarstanissa. Edustajaksi valittiin laulaja Aziza Nizamova kappaleella "Dunyo bolsin omon". Kilpailun semifinaalissa Nizamova sai 172 pistettä, sijoittui kymmenenneksi ja pääsi finaaliin. Finaalissa he saivat 183 pistettä ja sijoittuivat seitsemänneksi.
Historia > 2015

Uzbekistan osallistui myös vuoden 2015 kilpailuun, joka järjestettiin Istanbulissa, Turkissa. Edustajiksi valittiin KaaPlya ja Hurdona kappaleella "Azadlik". Finaalissa he saivat 119 pistettä ja jäivät viimeiselle sijalle.
Kilpailijat

Voitto
Toinen
Kolmas
Viimeinen
| Vuosi | Artisti(t) | Kieli | Kappale | Sija | Pisteet | Semif>  | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Nilufar Usmonova | Uzbekki | ”Unutgin” | 11 | 173 | Jatkoon | – |
| 2014 | Aziza Nizamova | Uzbekki | ”Dunyo bolsin omon” | 7 | 183 | 10 | 172 |
| 2015 | KaaPlya ja Hurdona | Uzbekki | "Azadlik" | 25 | 119 | Ei semifinaalia | Ei semifinaalia |
2016: Ei osallistunut kilpailuun
Vaihtaja

Vaihtaja tarkoittaa pesäpallopelaajaa, jonka tarkoituksena on sisävuorossa siirtää kentällä olevaa etenijää tai etenijöitä pesältä toiselle niin, että kotiuttaja voi lyödä heidät kotiin. Pesäpallossa joukkueen päävaihtajat pelaavat numeroilla kaksi ja kolme. Ihannetilanteessa numero kaksi siirtää kärjen vähintään kakkospesälle ja etenee perässä ykköselle, jonka jälkeen numero kolme täyttää takapesät ja etenee itse ykköselle. Koska tämä ei aina onnistu, täytyy myös numeron neljä hallita vaihtotilanteeseen sopivia lyöntejä. Usein joukkueella on käytössään myös vaihtolyöntitaitoinen jokeripelaaja, joka tulee lyömään, jos joku vaihtajista epäonnistuu.
Tunnettuja vaihtajia

Kirsi Ala-Lipasti
Carita Toiviainen
Henri Puputti
Kaisa-Maija Rosvall
Unlimited Love

| Unlimited Love Red Hot Chili Peppers |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. huhtikuuta 2022
 Tyylilaji: funk rock, alternative rock
 Kesto: 73.04
 Levy-yhtiö: Warner Bros.
Listasijoitukset
  3. (albumilista)    2. (fyysinen albumilista)
Red Hot Chili Peppersin muut julkaisut
| Live in Paris 2016 | Unlimited Love 2022 | Return of the Dream Canteen 2022 |
Unlimited Love on Red Hot Chili Peppersin kahdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 1. huhtikuuta 2022. Albumi on yhtyeen ensimmäinen sitten vuoden 2006 Stadium Arcadiumin, jolla soittaa vuonna 2019 yhtyeeseen takaisin palannut kitaristi John Frusciante.
Taustaa

The Getaway -albumin kiertueen jälkeen Red Hot Chili Peppers alkoi kirjoittaa materiaalia seuraavalle albumilleen kitaristi Josh Klinghofferin kanssa. Laulaja Anthony Kiedis ja basisti Flea eivät olleet kuitenkaan tyytyväisiä säveltämisen edistymiseen, ja he miettivät ottaako mukaan kitaristi John Frusciante. Frusciante oli äänittänyt useita albumeita yhtyeen kanssa, mutta hän jätti sen 2009 ja ryhtyi tekemään elektronista musiikkia. Frusciante sanoi: "Flea oli laittanut idean [uudelleen liittymisestä] päähäni ja istuskelin miettien kuinka en ollut tehnyt mitään rock-musiikkia tosi pitkään aikaan. Voisinko edelleen tehdä sen?"
15. päivä joulukuuta 2019 Red Hot Chili Peppers kertoi Fruscianten palanneen yhtyeeseen Klinghofferin tilalle. Haastattelussa Klinghoffer sanoi, ettei päätökseen liittnyt erimielisyyksiä: "Johnin paikka on ehdottomasti siinä bändissä... Olen onnellinen että hän on taas heidän kanssaan." Flea sanoi Klinghofferin eroamisen olleen hankalaa, mutta "artistina, [musiikillisesti] saman kielen puhumisen kannalta, Johnin kanssa työskentely on helpompaa. Menee takaisin huoneeseen, alkaa soittaa ja katsoo mitä tapahtuu.... se oli tosi jännittävää." Fruscianten pyynnöstä yhtye soitti läpi kappaleita heidän ensimmäiseltä kolmelta albumiltaan. Rumpali Chad Smith sanoi, kuinka Frusciante "halusi päästä uudelleen yhteyteen bändin kanssa, johon hän rakastui", ja Kiedis sanoi sen olevan kyse "paluusta perusasioiden ympärille" ja soittamisesta yhdessä ilman mitään odotuksia.
Helmikuun 8. päivänä 2020 Frusciante esiintyi Red Hot Chili Peppersin kanssa (rumpali Stephen Perkins oli Chad Smithin sijaisena, koska tämä oli taidenäyttelyssä) ensimmäistä kertaa 13 vuoteen. Tapahtuma oli Tony Hawk Foundationin järjestämä muistotilaisuus tuottaja Andrew Burklen muistolle. Yhtyeen oli tarkoitus esiintyä kolmella festivaalilla toukokuussa, mutta ne peruttiin koronaviruspandemian takia.
Kappaleet

Black Summer – 3.52
Here Ever After – 3.50
Aquatic Mouth Dance – 4.20
Not the One – 4.26
Poster Child – 5.18
The Great Apes – 5.01
It’s Only Natural – 5.33
She’s a Lover – 3.41
These Are the Ways – 3.56
Whatchu Thinkin’ – 3.40
Bastards of Light – 3.38
White Braids & Pillow Chair – 3.40
One Way Traffic – 4.10
Veronica – 4.28
Let ‘Em Cry – 4.23
The Heavy Wing – 5.31
Tangelo – 3.37
Kokoonpano

Anthony Kiedis – laulu
Flea – basso, taustalaulu
John Frusciante – kitara, taustalaulu
Chad Smith – rummut, lyömäsoittimet
Arvostelut

Kulttuuritoimitus:
Soundi:
Vaajakosken baptistiseurakunta

| Vaajakosken baptistiseurakunta |
| --- | --- |
 Vaajakosken Baptistiseurakunta Jyväskylässä kesäkuussa 2017.
Suuntautuminen:  baptismi
Kirkkokunta:  Suomen Baptistikirkko
Perustettu:  3. lokakuuta 1920
Seurakunnan johtaja:  Aki Liukko
Pääkirkko:  Savonmäentie 14 40800 Vaajakoski
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaajakosken baptistiseurakunta (aik. Haapakosken baptistiseurakunta) on Jyväskylän Vaajakoskella toimiva baptistiseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1920 seitsemän henkilön voimin. Nykyisin baptistiseurakunnan jäsenmäärä on noin 150. Seurakunta järjestää jumalanpalveluksia ja muita tilaisuuksia Vaajakosken Savonmäessä. Lisäksi seurakunnalla on oma leirikeskus Leppälahden Pitkäjärven rannalla. Seurakunta on Suomen Baptistikirkko -kirkkokunnan jäsen. Seurakunnan johtaja on Aki Liukko.
Historia

Vapaakirkollinen herätys vaikutti seudulla jo 1890-luvulla. Erityisesti paikkakunnan patruunan James Salvesenin uskoon tuleminen vaikutti voimakkaasti paikkakunnan elämään.
Baptistien työ alkoi Vaajakoskella vuonna 1911, kun baptistisaarnaajat P. Mikkonen ja Daavid Jokinen kastoivat neljä uskoon tullutta. Myöhemmin uskovien ryhmä kasvoi pieneksi baptistiryhmäksi. 1910-luvulla Vaajakoskella vaikutti muun muassa Walfred Karala. Haapakosken baptistiseurakunta perustettiin lokakuussa 1920. Perustamiskokouksen puheenjohtajana toimi Aleksius Hiljanen.
Vaajakosken baptistiseurakunta oli 1940-luvulla maaakunnan suurin, minkä vuoksi seurakunnan nimi muutettiin Keski-Suomen baptistiseurakunnaksi. 1980-luvun lopussa seurakunta oli Suomen suurin baptistiseurakunta.
Toimitilat

Vaajakosken baptistiseurakunnan rukoushuone on valmistunut vuonna 1932. Rakennusta on korjattu ja laajennettu useaan otteeseen. 1950-luvulla saliin kulku muutettiin alapihalta toiselle puolelle ja rakennusta jatkettiin. 1990-luvun alussa rakennettiin eteistilojen siipi ja talonmiehen asunto. Alakertaan tehtiin keittiö, ruokasali ja nuorisotila. Rakennus sai ristitornin rakennus vuonna 2005.
Seurakunnalle kuuluu myös Kesärannan leirikeskus, jossa on järjestetty hengellisiä leirejä ja virkistäytymistä 1960-luvun lopulta lähtien.
Kirjallisuus

Vaajakosken baptistiseurakunnan vanhemmisto: Katsaus Vaajakosken baptistiseurakunnan toimintaan 1920-1970.  Vaajakosken baptistiseurakunta, 1970.
Celis

Celis on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alfonso Celis Jr. (s. 1996), meksikolainen rata-autoilija
Frits Celis (s. 1929), belgialainen kapellimestari ja muusikko.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Cell

Cell on englannin kielen sana, joka tarkoittaa solua. Se voi olla myös:
Cell-niminen mangahahmo
Cell-niminen suoritin
Cell, luonnontieteisiin keskittynyt tiedejulkaisu
Cell, vuoden 2016 elokuva
The Cell, vuoden 2000 jännityselokuva
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Cell”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Chelsea Marshall

Chelsea Marshall
Chelsea Marshall (s. 14. elokuuta 1986 Randolph, Vermont) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä.
Alppihiihdon maailmancupissa Marshall kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisessa 3. joulukuuta 2006. Paras maailmancupin sijoitus hänellä on kahdeksas sija Italian Sestrieren syöksylaskusta helmikuulta 2008. Alppihiihdon MM-kisoissa 2009 Marshall oli syöksylaskun 27:s.
Celesty

| Celesty |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1998–2016
Tyylilaji:  power metal
Kotipaikka:   Seinäjoki, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Kimmo Perämäki, laulu   Tapani Kangas, kitara   J-P Alanen, kitara   Ari Katajamäki, basso   Jere Luokkamäki, rummut   Juha Mäenpää, kosketinsoittimet  
Entiset jäsenet:  ks. kohta entiset jäsenet  
Levy-yhtiö:  Arise Records, (2002-2004)   Dockyard1 Records, (2006)   Spinefarm Records, (2009)  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Celesty on suomalainen vuonna 1998 perustettu power metal -yhtye, joka on kotoisin Seinäjoelta. Yhtyeen vaikutteina ovat toimineet muun muassa yhtyeet Helloween, Gamma Ray ja Rhapsody of Fire.
Celesty on julkaissut neljä täyspitkää studioalbumia ja ollut mukana muun muassa Helloweenin ja Megadethin tribuuttialbumeilla.
Celestyn oman määritelmän mukaan yhtye soittaa ”fantasiametallia”. Yhtye kertoo albumeillaan fantasiatarinaa, joka keskittyy pääasiallisesti Cryon-nimisen maan tapahtumiin. Tarinan ovat luoneet rumpali Jere Luokkamäki ja kitaristi Tapani Kangas. Kahdella viimeisimmällä levyllä tarinoiden kirjoittamisesta on vastannut pelkästään Jere, eivätkä sanat sisällä pelkästään fantasiatarinaa vaan kappaleissa käydään läpi myös muita asioita ja näin ne toimivat myös yksittäisinä kappaleina ja tarinoina.
Kappaleiden sävellyksestä vastaa lähestulkoon koko yhtye, mutta pääasiallisina säveltäjinä ovat toimineet Teemu Koskela, Jere Luokkamäki, Tapani Kangas ja Juha Mäenpää.
Historia > Alku

Vuonna 1999 yhtye äänitti nimettömän demon, jota ei koskaan julkaistu. Kahden demon, Warrior of Icen (2001) ja Times Before the Icen (2002), jälkeen Celesty solmi levytyssopimuksen espanjalaisen Arise Recordsin kanssa. Levytysopimus tuli palkintona yhtyeen osallistuttua levy-yhtiön järjestämään kilpailuun, jossa palkintona oli levytyssopimus sekä pääsy Helloweenin toiselle tribuuttialbumilla The Keepers of Jericho – A Tribute to Helloween Part II. Celesty nauhoitti esikoisalbuminsa kesällä 2002.
Historia > Reign of Elements

Ensimmäinen albumi Reign of Elements julkaistiin joulukuussa 2002 ja Celesty esiintyi myös 2003 ilmestyneellä Helloween-tribuuttialbumilla kappaleella ”The Chance”. Levyn jälkeen Celesty teki muutamia keikkoja Suomessa muun muassa Provinssirockissa ja Nummirockissa. Albumi sai hyvän vastaanoton erityisesti Japanissa. Muutamissa eurooppalaisissa metallilehdissä Celesty valittiin vuoden tulokkaaksi ja esikoisalbumi valittiin jopa vuoden albumiksi.
Historia > Legacy of Hate

Syksyllä 2003 Celesty aloitti toisen täyspitkän albumin työstämisen. Yhtye päätti keskittyä täysin albumin äänittämiseen eikä konsertoinut ollenkaan. Äänitysten aikana laulaja Kimmo Perämäki päätti jättää yhtyeen ja tilalle valittiin usean hakijan joukosta nuori vaasalainen laulaja Antti Railio. Toinen albumi Legacy of Hate näki päivänvalon toukokuussa 2004. Levy oli edeltäjäänsä huomattavasti eeppisempi ja aggressiivisempi.