Kantalahti (kaupunki)
Historia

Arkeologiset löydöt ja kivistä ladotut jatulintarhat todistavat kivikauden asutuksesta. Keskiaikaiset asiakirjat kertovat seudulla asuneista saamelaisista. Kantalahden kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1526. Se oli huomattava kalastuksen, metsästyksen ja kaupankäynnin keskus, jonne rakennettiin kirkko. Vuonna 1553 perustettiin Kantalahden luostari, joka teki lähetystyötä saamelaisten keskuudessa. Seudun metsästysmaat, kala-apajat ja suolankeittämöt omistanut luostari toimitti vuosittain Venäjälle yli 10 000 puutaa suolaa sekä lisäksi lohta, turskaa ja myöhemmin silliä. Luostari lakkautettiin vuonna 1742. Vuonna 1782 Kantalahden kylässä oli noin 300 asukasta. Vuonna 1796 se liitettiin Kemin kihlakuntaan.
Karjalaisasutuksen reunalla sijainneessa Kantalahdessa asui venäläisten lisäksi myös karjalaisia. 1500-luvun puolivälissä paikkakunnalla käynyt alankomaalainen Simon van Salingen kertoo tavanneensa siellä Fjodor Tšudinov -nimisen miehen, joka oli kirjoittanut Karjalan ja Lapin historian sekä kääntänyt karjalaksi Uskontunnustuksen, Isä meidän -rukouksen ja osia Raamatusta. Vuonna 1907 Kantalahden yhteensä 586 asukkaasta 121 oli karjalaisia. 1800-luvun lopussa perustettu Kolvitsan kylä oli lähes kokonaan karjalainen.
Historiansa aikana Kantalahti on joutunut useita kertoja maahantunkeutujien hyökkäysten kohteeksi. Ruotsalaiset ryöstivät ja polttivat Kantalahden vuonna 1590, liettualainen kasakkajoukko hävitti kylän vuonna 1613 ja englantilaiset polttivat sen vuonna 1855. Venäjän kansalaissodan aikana suomalaisten punakaartilaisten ja karjalaisten muodostamat joukot pysäyttivät suomalaisten hyökkäyksen kohti Kantalahtea keväällä 1918. Myöhemmin seutua pitivät hallussaan englantilaiset ja amerikkalaiset joukot.
Muurmannin radan rakentaminen vuosina 1915–1916 toi seudulle paljon uusia asukkaita. Vuonna 1920 Kantalahti liitettiin Karjalan työkansan kommuuniin, josta myöhemmin muodostettiin Karjalan ASNT. Vuonna 1927 kylästä tuli entiset Kantalahden, Koudan ja Knäsön volostit käsittäneen hallintopiirin keskus. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan Kantalahden piirissä oli 10 200 asukasta, joista 1 400 oli karjalaisia.
1920–1930-luvuilla Kantalahdesta kehittyi huomattava kalastustaajama. Sen satamaa laajennettiin ja Nivajoelle rakennettiin vuosina 1930–1934 Kuolan niemimaan ensimmäinen vesivoimala. Kantalahti sai kaupunginoikeudet huhtikuussa 1938. Saman vuoden toukokuussa Kantalahden piiri siirrettiin Karjalan ASNT:n yhteydestä osaksi Murmanskin aluetta.
Vuosina 1940–1941 paikkakunnalla toimi NKVD:n vankileiri, jonka 14 000 vankia rakensivat muun muassa Kantalahden alumiinitehdasta. Toisen maailmansodan aikana kaupunki oli tärkeä neuvostoarmeijan huoltokeskus. Sodan jälkeen sinne rakennettiin alumiinitehtaan lisäksi konepajateollisuutta, kalasäilyketehdas ja metsäkombinaatti. Vuonna 1954 muodostettu Nivajoen vesivoimalaitosten ketju valmistui 1960-luvun alussa.
Kantalahden piiri lakkautettiin vuonna 1948, mutta perustettiin uudelleen vuonna 1951. Vuonna 1955 siihen liitettiin Karjalais-suomalaisen SNT:n Kiestingin piiriin kuulunut Alakurtin kyläneuvosto. Vuonna 1959 Kantalahdesta tuli Murmanskin aluehallinnon alainen kaupunki ja piirin paikallisneuvostot siirrettiin kaupunkineuvoston alaisuuteen. Vuodesta 1997 lähtien piirin kaikki asutuskeskukset kuuluivat Kantalahden kaupunkiin. Nykyinen kaupunkikunta on muodostettu vuonna 2004.