stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Skrolli

| Skrolli |
| --- | --- |
 Skrolli 2020.3
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Aihealue:  tietotekniikka
Julkaisija:  Skrolli ry
ISSN:  ISSN 2323-8992
Levikki:  5 300 (painos 2021.1, lehden ilmoitus) 
Perustettu:  6. syyskuuta 2012
Päätoimittaja:  Ville-Matias Heikkilä 2012–2016 Mikko Heinonen (Vast.) 2017–  Tapio Berschewsky 2017–2019  Janne Sirén 2019–2024 
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  A4 (210 x 297 mm)
Ilmestymistiheys:  4 kertaa vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
skrolli.fi
Skrolli on neljä kertaa vuodessa ilmestyvä suomalainen tietotekniikkalehti. Projekti käynnistyi 6. syyskuuta 2012, nelisivuinen näytenumero julkaistiin 20. lokakuuta 2012 ja lehti alkoi ilmestyä säännöllisesti 25. maaliskuuta 2013 alkaen. Vuoden 2015 lopulla Skrollista julkaistiin joukkorahoitusmuotoinen kampanja myös englanninkielisen version julkaisemiseksi. Ensimmäinen Skrolli International Edition julkaistiin huhtikuussa 2016.
Vaikka Skrolli on tunnetuin koti-Suomessaan, lehti on saanut myös kansainvälistä huomiota. Esimerkiksi vuonna 2018 LucasArtsin varhainen työntekijä, pelisuunnittelija David Fox käytti Skrollin artikkelia Rescue on Fractalus! -pelistä pohjana muistelmaketjulleen Twitterissä. Vuonna 2019 pelisuunnittelija Jeff Minter piti kaksi esitystä Skrollin lavalla Assembly-tietokonefestivaaleilla.
Skrolli International Editionin ensimmäisen numeron virtuaalisella kansilevykkeellä julkaistiin pelattava demo Mikrobitti-lehden aprillipilaksi keksitystä Illuminatus-tietokonepelistä. Vuosina 2014–2015 Skrolli julkaisi suomenkielisessä lehdessään Wallun piirtämää Mikrokivikausi-sarjakuvaa.
Skrolli on järjestänyt Skrolli Party -demotapahtumia vuodesta 2017 alkaen.
Suomenkielinen Skrolli-lehti on ollut vuoden 2020 syksystä numerosta 2020.3 lähtien myynnissä Lehtipiste-jakeluyrityksen myyntipisteissä ympäri Suomen.
Skrollin konsepti

Projekti kertoo toimivansa pääasiassa vapaaehtoisvoimin ja saaneen alkunsa Internet-meemistä siitä, millaiselta 1980-luvun tietokonelehden kansi näyttäisi vuonna 2012. Lehden toimituksen kerrotaan koostuvan noin kymmenestä Skrolli-yhteisön aktiivisimmasta jäsenestä.
Skrollia rakennetaan kaupallisen tekniikkamedian ulkopuolelleen jättämien aiheiden ympärille. Lehden mukaan korostettuina ovat hidas, aikaa kestävä journalismi, tee-se-itse-asenne ja syvä asioihin paneutuminen.
Lehdestä on tekijöiden mukaan pyritty tekemään esine, jonka lukijat haluaisivat omistaa fyysisenä esineenä ja säilyttää vuosien ajan. Yli vuotta vanhemmat numerot löytyvät lisäksi lehden verkkosivuilta vapaasti PDF-muodossa.
Skrollin lukijakanavat

Skrollilla on omat lukijakanavat, joilla kiinnostuneet voivat keskustella tietotekniikasta ja ajankohtaisista aiheista. Skrollin lukijakanavat ovat Discordissa, IRC:ssä ja Matrixissa.
Turrikaanien yö

Skrolli-lehdessä on julkaistu vuodesta 2016 säännöllisesti Jarkko "JJ" Nääsin piirtämää Turrikaanien yö -sarjakuvaa. Sarjakuva käsittelee pääasiassa tietokoneharrastamisen ja etenkin pelaamisen lähihistoriaa.
Isä ja poika

Skrollin lukijakanavilla on julkaistu vuodesta 2023 arkipäivisin Leo "LimbClock" Loikkasen piirtämää Isä ja poika -pilapiirrossarjakuvaa. Isä ja poika käsittelee tietokonekulttuurin ilmiöitä useamman eri sukupolven kautta. Sarjakuvasta on julkaistu poimintoja myös Skrolli-lehdessä. 100. Isä ja poika -sarjakuva ilmestyi 4.12.2023.
Aiheesta muualla

Skrolli.fi
Skrollin ensimmäisen numeron kansi
Skrolli-lehden logo
Suuren oopperan kummitus

Suuren oopperan kummitus voi viitata seuraaviin elokuviin:
Suuren oopperan kummitus, (The Phantom of the Opera), yhdysvaltalainen mykkäelokuva vuodelta 1925
Suuren oopperan kummitus, (Phantom of the Opera), Arthur Lubinin ohjaama yhdysvaltalainen kauhuelokuva vuodelta 1943
Suuren oopperan kummitus, (The Phantom of the Opera), Terence Fisherin ohjaama brittiläinen kauhuelokuva vuodelta 1962
La Bella Principessa

La bella Principessa. Leonardon sormenjälki rengastettuna.
La Bella Principessa on nuorta naista esittävä maalaus, joka on todettu sormenjälkien perusteella renessanssiajan italialaisen taidemaalarin Leonardo da Vincin teokseksi. Teos oli ensi kertaa yleisön nähtävillä Göteborgissa kesällä 2010. Teos oli suojattu panssarilasin taakse.
Maalauksen omistaa kanadalainen taidekeräilijä Peter Silverman, joka osti sen 14 000 eurolla vuonna 2007. Hinta perustui siihen, että maalausta pidettiin 1800-luvun tuntemattoman saksalaisen taiteilijan maalauksena. Teos on sataan vuoteen ensimmäinen todennäköisesti löydetty Leonardon teos. Näyttelyssä esiteltiin, miten Leonardon sormenjälki löytyi. Taidemaailmassa ei kuitenkaan ole yksimielisyyttä maalauksen aitoudesta. Näin on todennut muun muassa taidelehti Artnews.
Teoksen koko on 33 × 22 cm.
Suezin kriisi

Suezin kriisi oli 29. lokakuuta – 7. marraskuuta 1956 käyty lyhyt sota Egyptin, sekä Ison-Britannian, Ranskan ja Israelin liittouman välillä. Egyptiin hyökänneet Britannia, Ranska ja Israel olivat alkaneet suunnitella sotaa Egyptin Gamal Abdel Nasserin ilmoitettua maan kansallistavan tuolloin brittiläis-ranskalaisen Suezin kanavan. Britannia ja Ranska päättivät palauttaa kanavan länsimaiseen hallintaan ja Israel osallistui sotaan miehittäen Siinain niemimaan. Kylmän sodan suurvallat Yhdysvallat ja Neuvostoliitto tuomitsivat hyökkäyksen pakottaen hyökkääjät vetäytymään alueelta. Britannialle kriisin päätös merkitsi maan supervalta-aseman loppua.
Hyökkäys

Israelissa Ben-Gurion esitteli suunnitelman Siinain valtaamiseksi hallitukselleen 28. lokakuuta. Kaikkia yksityiskohtia ei kerrottu, mutta hallituksen annettiin tietää toimien olevan suurvaltojen linjojen mukaisia. Edes armeija ei saanut tietää kaikista yksityiskohdista, mikä haittasi tulevia sotatoimia. Siviiliväestölle asiasta ei kerrottu mitään. Israelin hyökkäys Siinaille alkoi 29. lokakuuta. Ensimmäisessä vaiheessa noin 400 laskuvarjosotilasta tiputettiin alueelle lähellä Suezin kanavaa. Egyptiläiset yllätettiin hyökkäyksellä tyystin. Suunnitelman mukaan 30. lokakuuta Britannia ja Ranska esittivät molemmille osapuolille uhkavaatimuksen vetäytymisestä 15 kilometrin päähän kanavasta, jonne israelilaiset eivät todellisuudessa vielä olleet edes edenneet. Ennustettuun tapaan Egypti ei tähän suostunut, vaan kanavaan upotettiin aluksia sen tukkimiseksi, minkä lisäksi Nasserin liittolaiset Syyriassa räjäyttivät öljyä Irakista Välimerelle kuljettaneen öljyputken. 31. lokakuuta Ranskan ja Britannian ilmavoimat iskivät Egyptiin tehden Egyptin ilmavoimista toimintakyvyttömät.
Hyökkäyksen alun kiivaan vastarinnan jälkeen Israel valtasi Gazan kaistan marraskuun alkupäivinä ja lähes koko Siinai oli sen hallussa 6. marraskuuta mennessä. Hyökkäyksen aikana maa sai tärkeää ilmatukea, aseistusta ja logistista apua Ranskalta. Lisäksi Egypti oli keskittänyt joukkonsa kanava-alueelle brittien ja ranskalaisten ilmahyökkäysten alettua. Israel oli saavuttanut tavoitteensa Tiraninsalmen avaamiseksi valloittamalla Siinain eteläkärjen ja salmen suun kaksi saarta. Koko operaatiossa oli saanut surmansa noin 200 israelilaista, kun taas egyptiläisten puolella tappiot olivat tuhansia. Maan armeija oli myös kärsinyt huomattavat materiaalitappiot. 7. lokakuuta Israel ilmoitti purkaneensa Egyptin kanssa vuonna 1949 tehdyn aseleposopimuksen, mikä tarkoitti käytännössä aikeita jäädä niemimaalle. Brittien ja ranskalaisten maajoukot saapuivat kanava-alueelle vasta edelleen jatkuneiden ilmaiskujen jälkeen 5. marraskuuta.
Yhdysvalloissa uutinen kriisistä otettiin vastaan raivostuneena. Eisenhowerilla oli vain viikko seuraaviin presidentinvaaleihin. Maa ryhtyi ajamaan tulitaukoa YK:ssa ja yritti estää Neuvostoliiton väliintulon. Yhdysvalloille oli tärkeää, että Neuvostoliitto ei voisi käyttää tilannetta vahvistaakseen omaa asemaansa Lähi-idässä. Israelin Yhdysvallat uhkasi tuomita hyökkäävänä osapuolena. Liittolaiselleen Britannialle maa ilmoitti puolestaan Yhdysvaltojen ja Britannian erityissuhteen olevan vaakalaudalla. Neuvostoliitossa Hruštšov näki kriisin tilaisuutena ohjata maailman huomio pois tällä välin alkaneesta Unkarin kansannoususta. Maan pääministeri Nikolai Bulganin oli puolestaan uhannut osapuolia jopa ydinaseilla. 7. marraskuuta taistelevat osapuolet taipuivat YK:n turvallisuusneuvoston antamaan tulitaukovaatimukseen.
Seuraukset

Ranska ja Britannia suostuivat vetämään joukkonsa kanava-alueelta ja niiden tilalle alueelle sijoitettiin YK:n joukkoja. Keskeisiä toimijoita YK:n rauhanturvajoukkojen perustamiseksi olivat pääsihteeri Dag Hammarskjöld ja Kanadan ulkoministeri Lester B. Pearson. Pearson sai ansioistaan tilanteen hoitamisesta Nobelin rauhanpalkinnon seuraavan vuonna. Näin sai lopulta alkunsa Yhdistyneiden kansakuntien UNEF I -rauhanturvaoperaatio, johon myös vuotta aikaisemmin Yhdistyneiden kansakuntien jäseneksi liittynyt Suomi osallistui.
Ranska ja Britannia olivat viimeistä kertaa olleet keskeisessä asemassa Lähi-idän sodissa ja Suezin kriisin ratkaisu merkitsi viimein niiden suurvalta-aseman murenemista. Niiden tilalle Lähi-idässä olivat nousseet Yhdysvallat ja Neuvostoliitto. Britannian Edenille kriisi merkitsi uran loppua. Ranskan hallitus ryhtyi Suezin kriisin jälkeen kiihdyttämään ydinaseen rakentamisprojektia. Nasserille kriisi oli huomattava voitto. Vihollinen ei ollut saanut kanava-aluetta ja hänen hallintonsa ei ollut hajonnut. Nasserista tuli arabimaailman ja laajemmin koko kolmannen maailman sankari kolonialistien vastaisessa taistelussa.
Israel ei ollut yhtä taipuvainen vetäytymiseen. Siihen oli kuitenkin lopulta taivuttava Yhdysvaltojen uhattua vetää kaiken tukensa maalta. Israel viivytteli pitämällä hallussaan kaistaletta niemimaalta Eilatista niemimaan kärkeen ja miehittämällä edelleen Gazaa, mutta lopulta näiltäkin alueilta vetäydyttiin maaliskuussa 1957, kun Yhdysvallat oli luvannut Tiraninsalmen pysyvän avoinna israelilaiselle merenkululle. Toisin kuin Britannian Edenistä, Ben-Gurionista tuli Israelin politiikan suurmies, joka oli käynyt tasaveroisena neuvotteluja suurvaltojen kanssa. Kaikkiin tavoitteisiinsa Israel ei ollut päässyt, mutta esimerkiksi Tiraninsalmi oli nyt avattu ja egyptiläiset joukot eivät palanneet asemiinsa Siinain niemimaalla. Armeija oli osoittanut kykynsä sodassa, mikä näkyi myös politiikkaan siirtyneiden Moshe Dayanin ja Shimon Peresin poliittisena menestyksenä.
Suezin kanavan sijainti.
Gamal Abdel Nasser ilmoittaa Suezin kanavan kansallistamisesta.
Port Saidissa ilmaiskun jälkeen kohoavia savupatsaita.
Tuhoutuneita egyptiläisiä panssarivaunuja Siinailla.
Kuvaa uutisarkistoista Suezin kriisin jälkimainingeista.
Susanna Turunen

| Susanna Turunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. huhtikuuta 1965 (ikä 59) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  toimittaja
Susanna Turunen (s. 17. huhtikuuta 1965 Espoo) on suomalainen toimittaja. Hän on toiminut Yleisradion EU-kirjeenvaihtajana Brysselissä vuodesta 2019. Sitä ennen hän toimi Ylen politiikantoimituksessa Eurooppa-toimittajana. Turunen oli aiemmin Ylen kirjeenvaihtaja Brysselissä 2007–2012.
Koulutus ja ura

Turunen on opiskellut kansainvälistä politiikkaa ja journalismia Augustana Collegessa Yhdysvaltojen Illinois’ssa, jossa hän suoritti bachelor-tutkinnon vuonna 1993. Lisäksi hän on tehnyt maisteriopintoja Uppsalan yliopistossa.
Turunen aloitti toimittajanuransa Ruotsin radiossa ja televisiossa vuosina 1994–1995. Sieltä Turunen siirtyi Yleisradioon, jossa hän työskenteli ensin vuonna 1996 Ylen Lapin radiossa, kunnes hän siirtyi Ylen Aamu-tv:n toimitukseen vuosiksi 1997–2000. Turunen työskenteli Ylen ulkomaantoimituksessa vuodesta 2001 kunnes neljän vuoden päästä hän siirtyi politiikantoimitukseen ja sittemmin Brysselin-kirjeenvaihtajaksi vuosiksi 2007–2012 Sen jälkeen hän toimi Ylen EU-erikoistoimittajana. Hän palasi EU-kirjeenvaihtajaksi syyskuussa 2019.
Stone Cold

| ”Stone Cold” Rainbow |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Straight Between the Eyes
 Julkaistu: maaliskuu 1982
 Formaatti: 7"-single
 Tuottaja(t): Roger Glover
 Tyylilaji: hard rock, AOR
 Kesto: 03.57
 Levy-yhtiö: Polydor Records
Listasijoitukset
  1. (Mainstream Rock, 1982)    34. (3. huhtikuuta 1982)    40. (Billboard Hot 100, 1982)
Rainbow'n muut singlet
| ”Death Alley Driver” 1982 | ”Stone Cold” 1982 | ”Bring On the Night (Dream Chaser)” 1982 |
Stone Cold on Rainbow-yhtyeen kappale ja single vuonna 1982 julkaistulta albumilta Straight Between the Eyes. Kappale oli Britannian listalla korkeimmillaan sijalla 34, ja se nousi Yhdysvaltain Mainstream Rock -listan ykköseksi. Myös Billboard Hot 100 -listalla se pääsi sijalle 40.
Kappaleen ovat kirjoittaneet yhteistyössä kitaristi Ritchie Blackmore, basisti Roger Glover ja solisti Joe Lynn Turner. ”Stone Cold” on siitä harvinainen Rainbow-kappale, että Blackmoren kitaran sijaan pääosassa on Turnerin laulu. Kappaleen sanoitus sai innoituksensa, kun basisti Glover oli kertonut Turnerille avioerostaan.
Kappaleet singlellä

A-puoli
Stone Cold – 3.57 (säv. Blackmore/Glover/Turner)
B-puoli
Rock Fever – 3.40 (säv. Blackmore/Turner)
Kokoonpano

Ritchie Blackmore – kitara
Joe Lynn Turner – laulu
David Rosenthal – kosketinsoittimet
Roger Glover – bassokitara
Bobby Rondinelli – rummut
Suvi Ermilä

| Suvi Ermilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1985 (ikä 38–39)
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Tyylilajit:  sarjakuva
Esikoisteos:  Hauho (2017)
Pääteokset:  Vastaanottokeskus (2021)
Palkinnot
 Sarjakuva-Finlandia (2022) 
Aiheesta muualla
suviermila.com/info
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Suvi Ermilä (s. 1985) on suomalainen sarjakuvantekijä, joka palkittiin vuonna 2022 Sarjakuva-Finlandialla teoksesta Vastaanottokeskus. Hänen ensimmäinen sarjakuva-albuminsa oli Hauho (2017).
Ura

Ermilä on valmistunut sosionomiksi ja työskennellyt muun muassa lastensuojelussa ja vanhustyössä. Vuosina 2010–2018 hän työskenteli ohjaajana eri vastaanottokeskuksissa. Ermilä alkoi työnsä ohella opiskella Aalto-yliopistossa visuaalista kulttuuria, nykytaidetta ja sarjakuvan tekemistä, ja hän on valmistunut taiteen maisteriksi. Matti Hagelbergin sarjakuvan sivuaineen kurssi oli Ermilän mukaan käänteentekevä hänen urallaan.
Ermilän ensimmäinen sarjakuva-albumi Hauho ilmestyi vuonna 2017. Se on autofiktiivinen tarina suomalaisesta kesämökkikokemuksesta ja kuvaa hieman siihen liittyvää perhedynamiikkaa. Ermilän toinen teos Jälki julkaistiin vuonna 2018. Se on neljän sarjakuvanovellin kokoelma ja kuvaa ihmisten välisiä kohtaamisia ja niiden jättämiä muistoja.
Ermilä palkittiin vuonna 2022 kolmannesta sarjakuva-albumistaan Vastaanottokeskus Sarjakuva-Finlandialla. Teos koostuu novellimaisista tarinoista, ja se käsittelee vastaanottokeskuksen arkea. Siinä tulee esille muun muassa pakolaisten ahdinko, yksinäisyys ja turhautuminen. Ermilä on kertonut miettineensä sarjaakuvaa tehdessään, voiko hän kertoa turvapaikanhakijoiden tarinaa vai toistaako hän vain valtasuhteita. Sarjakuva-albumin keskiössä on kuitenkin vastaanottokesuksen työntekijöiden näkökulma. Ermilä on sanonut, ettei olisi voinut uskottavasti asettua turvapaikanhakijan asemaan.
Kyung-wha Chung

Kyung-wha Chung
Kyung-wha Chung (kor. 정경화; s. 26. maaliskuuta 1948 Soul) on eteläkorealainen viulisti.
Chung aloitti lapsena pianonsoiton, mutta siirtyi 6-vuotiaana viuluun. Opiskeltuaan Shin Sang Chulin johdolla hän teki debyyttinsä 9-vuotiaana Soulin filharmonikkojen kanssa soittamalla solistina Felix Mendelssohnin viulukonserton esityksessä. 12-vuotiaana Chung kiersi Japanissa, ja seuraavana vuonna hän muutti New Yorkiin opiskellakseen Juilliard Schoolissa Ivan Galamianin johdolla. Näitä opintoja hän jatkoi vuoteen 1971. Myöhemmin Chung sai opetusta Joseph Szigetiltä.
Vuonna 1967 Chung voitti Leventritt-kilpailun. Hän pääsi tämän myötä työskentelemään merkittävien yhdysvaltalaisorkesterien, kuten Chicagon sinfoniaorkesterin ja New Yorkin filharmonikkojen kanssa. Euroopan-debyyttinsä Chung toteutti vuonna 1970 Lontoossa esittämällä Pjotr Tšaikovskin viulukonserton André Previnin johtaman Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa. Lontoon sinfoniaorkesterin ja Previnin kanssa Chung myös julkaisi ensilevytyksensä Decca Recordsilla. Levyllä soitettiin tulkinnat Tšaikovskin viulukonsertosta ja Jean Sibeliuksen viulukonsertosta. Chung jatkoi uraansa muiden muassa sellaisten orkesterien kuin Berliinin filharmonikkojen, Wienin filharmonikkojen, Lontoonin filharmonikkojen ja Bostonin sinfoniaorkesterin kanssa. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on työskennellyt, ovat olleet Claudio Abbado, Daniel Barenboim, Charles Dutoit, Bernard Haitink, Lorin Maazel, Riccardo Muti, André Previn, Simon Rattle, Georg Solti ja Klaus Tennstedt. Chungin kamarimusiikillisia yhteistyökumppaneita ovat olleet merkittävät pianistit, kuten Peter Frankl, Radu Lupu ja Krystian Zimerman.
Chungin levyttämiin teoksiin kuuluu konserttoja Ludwig van Beethovenilta, Alban Bergiltä, Max Bruchilta, Edward Elgarilta, Mendelssohnilta, Camille Saint-Saënsilta, Sibeliukselta, Tšaikovskilta ja William Waltonilta. Nämä levytykset Chung on tehnyt ensisijaisesti Decca-levymerkillä. EMI julkaisi levytettynä Chungin Pariisissa pitämään konsertin Pierre Boulez'n 70-vuotispäivän kunniaksi. Levytyksestä myönnettiin Gramophone-palkinto. Chung on saanut toisenkin Gramophone-palkinnon. Hänelle on myönnetty lisäksi Etelä-Korean hallituksen siviiliansioiden mitali ja taiteiden Ho-Am-palkinto (2011).
Chung on tullut parhaiten tunnetuksi solistisesta urastaan, mutta hän on saavuttanut tunnustusta myös esiintymisestään sisarustensa kanssa. Hänen veljensä Myung-whun Chung on pianisti ja kapellimestari. Hänen siskonsa Myung-wha Chung on sellisti. Yhdessä sisarukset muodostavat Chung Trio -nimisen kokoonpanon. Vuonna 2005 Chung keskeytti esiintymisen käden loukkaantumisen johdosta, joten hän alkoi keskittyä opetustyöhön. Vuonna 2010 hän teki paluun Aasian esiintymislavoille. Sittemmin hän on jatkanut myös esiintymisiään Euroopassa.
Sulku

Tyypillinen sulku. Kuvan sulku yhdistää Leniwka- ja Nogatjoet Puolassa.
Sulku on vesiväylillä käytettävä laite, jonka avulla vesiliikennettä nostetaan tai lasketaan kahden eri korkeudella olevan vesistön välillä. Sulkuja käytetään sekä kanavissa että joissa. Sulkuja käytetään myös vesistöjen vedenpinnan säännöstelyyn sekä uiton kulkureitteinä.
Sulku koostuu tavallisesti sivuseinämistä ja kahdesta sulkuportista: ylä- ja alaportista.
Toiminta

Aluksen kulkiessa korkeammasta vedentasosta alempaan se saapuu yläportin läpi sulkuun. Yläportti suljetaan, ja portin sulkeuduttua vedenpintaa lasketaan sulun sisällä. Kun vedenpinta on alemman vedenpinnan tasolla, alaportti avataan, ja alus voi poistua sulusta.
Vedenpintaa sulussa säädellään joko portissa olevien pienempien juoksutusporttien kautta, sulun seinämissä olevien juoksutuskanavien kautta tai avaamalla ja sulkemalla itse sulkuportteja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sulku Wikimedia Commonsissa
Merenkulkulaitos - Suomen sulkukanavat (Arkistoitu – Internet Archive)
Ladies’ Code

| Ladies’ Code |
| --- | --- |
 Ladies’ Code lokakuussa 2019   Vasemmalta oikealle: Zuny, Sojung ja Ashley
Tiedot
Toiminnassa:  2013–2020
Tyylilaji:  K-Pop, Elektropop, R&B
Kotipaikka:   Etelä-Korea
Laulukieli:  korea
Jäsenet:  Ashley  Sojung  Zuny 
Entiset jäsenet:  EunB  RiSe 
Levy-yhtiö:  Polaris Entertainment (2013–2020)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ladies’ Code (kor. 레이디스 코드) on vuonna 2013 perustettu eteläkorealainen yhtye, jonka levy-yhtiönä toimi Polaris Entertainment. Yhtye oli alun perin viisihenkinen, mutta jäsenet EunB ja RiSe kuolivat auto-onnettomuudessa syyskuussa 2014. Yhtye palasi vuonna 2016 kolmejäsenisenä. Ladies’ Code on julkaissut yhteensä neljä minialbumia.
Ladies’ Code jätti levy-yhtiönsä helmikuussa 2020, sillä yhtyeen sopimus levy-yhtiön kanssa loppui silloin. Yhtye jäi tapahtuneen jälkeen määrittelemättömälle tauolle.
Historia > Uran alku (2013)

Sojung ilmoitti 20. helmikuuta 2013, että hän tulisi debytoimaan Polaris Entertainmentin uudessa tyttöyhtyeessä saman vuoden maaliskuussa. Yhtyeen esittelyvideot julkaistiin ilmoituksen jälkeen. RiSen esittelyvideo julkaistiin 25. helmikuuta, ja johtaja Ashleyn julkaistiin viimeisenä 1. maaliskuuta. Yhtyeen yhteinen esittelyvideo julkaistiin 4. maaliskuuta.
Yhtye debytoi Code#01 Bad Girl EP:llä 7. maaliskuuta, ja julkaisi "Bad Girl" singleen musiikkivideon. Päivä julkaisun jälkeen single sijoittui hyvin Korean muusiikkilistoilla. Gaonin latauslistalla se päätyi sijalle 34. Yhtye esiintyi ensimmäisen kerran televisiossa 21. huhtikuuta.
Yhtye julkaisi ensimmäisen digitaalisen singlensä "Hate You" 6. heinäkuuta. Kappaleen julkaisupäivä oli alun perin kesäkuussa, mutta sitä lykättiin Zunyn jalkavamman vuoksi. Single sijoittui paremmin kuin debyyttisingle, ja se oli listaykkönen Bugs Musicin soittolistalla.
Toinen EP Code 02 Pretty Pretty julkaistiin 5. syyskuuta, ja saman nimiseen singleen julkaistiin musiikkivideo. Minialbumi sisälsi myös singlen "Hate You".
Historia > Auto-onnettomuus (2014)

Yhtye julkaisi toisen digitaalisen singlensä "So Wonderful" 13. helmikuuta 2014. Seuraava single "Kiss Kiss" julkaistiin 7. elokuuta. Ashley paljasti syyskuun alussa, että yhtye tulisi pian julkaisemaan uuden albumin.
Yhtye joutui 3. syyskuuta auto-onnettomuuteen, kun he olivat matkalla Souliin. Yhtyeen manageri ajoi 100km/h-nopeusrajoitusalueella 137km/h. Tie oli sateen takia liukas, joka johti siihen, että manageri menetti hallinnan kulkuneuvosta. Auto törmäsi lopulta aitaan. EunB todettiin kuolleeksi, kun hänet oltiin saatu sairaalahoitoon. Sojung ja RiSe vietiin St. Vincetin sairaalaan Suwoniin, sillä heidän tilansa oli kriittinen. RiSen yleistila paheni, ja hänet siirrettiin Ajoun yliopistolliseen sairaalaan, jossa hän kuoli neljä päivää myöhemmin. Sojung sai tarvittavaa hoitoa, ja hänen tilansa muuttui vakaaksi. Ashley, Zuny, yhtyeen manageri ja stylisti loukkaantuivat vain lievästi. Ashely ja Zuny pääsivät sairaalahoidosta, ja Sojung siirrettiin Wonjun sairaalaan. Yhtye palasi asuntolaansa takaisin 12. marraskuuta.
RiSen ja EunBin kuoleman myötä fanit kannustivat ihmisiä kuuntelemaan kappaletta "I'm Fine Thank You", sillä EunBin haave oli ollut päästä listaykköseksi. Kappale päästyi useammalle musiikkilistalle. Polaris Entertainment julkaisi musiikkivideon kappaleeseen menehtyiden jäsenten muistoksi.
Historia > Paluu kolmejäsenisenä (2015–2016)

Ladies’ Code piti muistokonsertin "I'm Fine, Thank You: RiSe & EunB Memorial Concert" Tokiossa 22. elokuuta 2015, sillä he halusivat kunnioittaa RiSen haavetta esiintyä tämän kotimaassa. Sojung, Kim Bum-soo, IVY, Han Hee-jun, Rumble Fish ja SunWoo julkaisivat coverin "I'm Fine, Thank You" kappaleesta 3. syyskuuta, ja he lahjoittivat kaikki voitot hyväntekeväisyyteen. Yhtye julkaisi digitaalisen singlen "I'll Smile Even If It Hurts" 7. syyskuuta RiSen muistoksi.
Yhtye julkaisi singlealbumin Myst3ry 24. helmikuuta 2016. Singleen "Galaxy" julkaistiin musiikkivideo samana päivänä. Yhtyeen kolmas EP Strang3r julkaistiin saman vuoden lokakuussa, ja "The Rain" singleen julkaistiin video.
Historia > Soolodebyytit (2017–2019)

Sojung debytoi sooloartistina 4. toukokuuta 2017 "Better than Me" singlellä. Hän julkaisi "Stay Here" singlen neljä päivää sen jälkeen.
Ashley debytoi sooloartistina 17. heinäkuuta 2018 "Here We Are" -singlellä. 
Yhtye julkaisi joulusinglen "The Last Holiday" 12. joulukuuta 2018.
Yhtye julkaisi singlen "Feedback" maaliskuussa 2019. Yhtyeen kolmas EP Code#03 Set Me Free julkaistiin sen jälkeen, ja singleen "Set Me Free" julkaistiin musiikkivideo.
Historia > Levy-yhtiön jättö ja tauko (2020)

Ladies’ Code jätti Polaris Entertainmentin helmikuussa 2020, sillä yhtyeen sopimus loppui levy-yhtiön kanssa. Yhtye jäi sen jälkeen määrittelemättömälle tauolle. Yhtyeen jäsenet ilmoittivat keskittyvänsä soolouriinsa.
Jäsenet

Ashley (oikealta nimeltään Choi Bi-na, kor. 최빛나, s. 9. marraskuuta 1991 Incheon, Korean tasavalta)
Sojung (oikealta nimeltään Lee So-jung, kor. 이소정, s. 3. syyskuuta 1993 Wonju, Korean tasavalta)
Zuny (oikealta nimeltään Kim Joon-mi, kor. 김주미, s. 8. joulukuuta 1994 Gwanju, Korean tasavalta)