stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sir Jinx

| Sir Jinx> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  rap-artisti, tuottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Sir Jinx 
Laulukielet:  englanti
Tyylilajit:  gangsta rap, westcoast hip hop
Yhtyeet:  C.I.A. WC and the Maad Circle
Levy-yhtiöt:  Priority Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Anthony Wheaton, tunnettu paremmin taiteilijanimellään Sir Jinx, on yhdysvaltalainen musiikkituottaja ja rap-artisti.
Wheaton on hip hop -muusikko Dr. Dren serkku. Hän kasvoi South Los Angelesissa samalla kadulla kuin rap-artisti Ice Cube. Teini-ikäisinä he perustivat yhdessä K-Deen kanssa C.I.A.-yhtyeen ja julkaisivat 1980-luvun jälkipuoliskolla muutamia singlejä. 1990-luvun alussa Wheaton tuotti useita kappaleita Ice Cuben ensimmäisille sooloalbumeille. Hän toimi tuottajana myös WC and the Maad Circle -yhtyeessä. Wheaton on tuottanut urallaan kappaleita myös muille tunnetuille artisteille, kuten Xzibitille, Kuruptille ja Public Enemylle.
Sir Kay

Howard Pyle: Sir Kay rikkoo miekkansa turnajaisissa.
Kay tai Sir Kay  on yksi pyöreän pöydän ritareista, joka esiintyy kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa. Kay on Arthurin kasvatusisän Sir Ectorin poika. Kay esiintyy useissa tarinoissa, mutta ei koskaan päähenkilönä. Walesilaisessa kansanperinteessä häntä kutsutaan myös nimellä Cei tai Kei.
Nuorena Arthur oli Kayn aseenkantaja. Kun Arthur veti miekan kivestä ja todisti siten olevansa Englannin kruunun lainmukainen perijä, yritti Kay ottaa kunnian teosta. Ector kuitenkin näki poikansa valehtelevan. Tämän jälkeen Ector ja Kay vannoivat ensimmäisinä uskollisuudenvalan Arthurille ja pysyivät uskollisina hänelle loppuun asti. Arthur nimitti myöhemmin Kayn senesalkikseen.
Shitat

Shitat ovat etninen ryhmä Etiopiassa ja Sudanissa. He puhuvat opuuota, nilo-saharalaista kieltä. Kansaan kuuluu useita tuhansia, ja suurin osa heistä ei ole muslimeja, vaikka uskonto onkin alueella yleinen.
Sergio Vázquez

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Sergio Fabián Vázquez
Syntymäaika: 23. marraskuuta 1965 (ikä 58)
Syntymäpaikka: Buenos Aires, Argentiina
Kansalaisuus:  Argentiina
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 183 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1985-1991 1992 1992 1993-1995 1996 1997 | Ferro Carril Oeste Racing Rosario Central Universidad Católica Banfield Avispa Fukuoka |  |
Maajoukkue
| 1991-1994 | Argentiina | 30 (0) |
Sergio Vázquez (s. 23. marraskuuta 1965 Buenos Aires, Argentiina) on uransa päättänyt argentiinalainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Vázquez debytoi Argentiinan maajoukkueessa 1991. Hän kuului Argentiinan joukkueeseen myös MM-kilpailuissa 1994. Hän on pelannut 30 maaottelua.
Shitsu Nakano

Shitsu Nakano (1. tammikuuta 1894 – 19. elokuuta 2007) oli pitkäikäinen japanilainen. Kuollessaan hän oli maailman neljänneksi vanhin elossa oleva ihminen.
Shitsu Nakano oli kuuden päivän ajan myös vanhin japanilainen; häntä vuoden vanhempi Yone Minagawa menehtyi 13. elokuuta 2007.
Sananjalat

| Sananjalat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Sanikkaiset Pteridophyta
Alakaari::  Saniaiset Pteridophytina
Luokka::  Polypodiopsida
Lahko::  Polypodiales
Heimo::  Tesmasaniaiskasvit Dennstaedtiaceae
Suku::  Sananjalat Pteridium  Gled. ex Scop.
Katso myös
   Sananjalat Wikispeciesissä   Sananjalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sananjalat (Pteridium) ovat suuria saniaisia. Saniaiset (Pteridophyta) ovat putkilokasveja, jotka tuottavat itiöitä. Sananjaloilla on suuret jakautuneet lehdet. Niitä esiintyy kaikilla mantereilla, paitsi Etelämantereella ja kaikissa ympäristöissä, paitsi aavikoilla. Suvun levinneisyys on todennäköisesti laajin kaikista maailman saniaisista.
Kuten muutkaan saniaiset, sananjalat eivät tee siemeniä tai hedelmiä.
Evolutiivisesti sananjalkoja voidaan pitää yhtenä menestyneimmistä saniaisista. Se on myös yksi vanhimmista saniaisista, yli 55 miljoonan vuoden ikäisiä fossiileja on löydetty. Kasvi kasvattaa suuret, kolmiomaiset lehdet vaakasuorasta maavarresta ja se voi muodostaa tiheitä kasvustoja.
Sieniä, kuten keltajalkahiippoa, löytyy sananjalkakasvustojen alta. Sekä Camarographium stephensii että saniaispahkula (Typhula quisquiliaris) puolestaan kasvavat pääasiassa kuolleilla sananjaloilla.
Sananjalkojen tiedetään tuottavan ja vapauttavan allelopaattisia kemikaaleja, mikä on tärkeä tekijä sen estäessä muiden kasvien kasvua. Sen erittämät kemikaalit, varjostus ja paksu karike estävät muita kasvilajeja vakiintumasta. Sirkkataimien kasvu on heikkoa maaperässä, jossa on aiemmin kasvanut sananjalkoja, ilmeisesti siksi, että aktiiviset kasvin toksiinit jäävät maaperään.
Lajeja

Aiemmin suvun lajit niputettiin yhdeksi lajiksi, Pteridium aquilinum, mutta viimeaikainen suuntaus on jakaa se noin kymmeneen lajiin.
sananjalka eli metsäsananjalka (Pteridium aquilinum (L.) Kuhn ) (aiempi nimi myös kuolleenkoura)
taigasananjalka (Pteridium aquilinum subsp. pinetorum, syn. P. pinetorum), kasvaa myös Suomessa.
Muualla maailmassa esiintyviä sananjalkalajeja:
lännensananjalka (Pteridium aquilinum subsp. aquilinum = Pteridium aquilinum sensu stricto)
Pteridium brownseyi Fraser-Jenk.
Pteridium capense (Thunb.) Krasser
Pteridium caudatum Maxon
Pteridium centrali-africanum (Hieron. ex R.E.Fr.) Alston
Pteridium decompositum (Gaudich.) Christenh.
Pteridium esculentum (G.Forst.) Cockayne
Pteridium falcatum Ching ex S.H.Wu
Pteridium feei (Schaffn. ex Fée) Maxon ex Faull
Pteridium latiusculum Hieron.
Pteridium lineare Ching ex S.H.Wu
Pteridium pseudocaudatum (Clute) Christenh.
Pteridium pubescens (Underw.) Christenh.
Pteridium revolutum (Blume) Nakai
Pteridium semihastatum (S.B.Andrews) S.B.Andrews
Pteridium yunnanense Ching & S.H.Wu
Aiheesta muualla

ITIS: Pteridium (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Pteridium (englanniksi)
Sitko

Sitko saa taikinan kim­moi­sak­si ja ve­ny­vä­ksi jon­ka an­si­os­ta piz­za­lei­pu­ri voi pyö­rit­tää tai­ki­naa ilman että se hajoaa.
Sitko on leipävehnän proteiinia eli gluteenia, jota saadaan leipävehnän taikinasta sitkonpesulla. Sitko on rakenteeltaan elastista massaa, joka erottuu vehnätaikinasta mekaanisella vesipesulla.
Sitkopitoisuutta käytetään laatumittarina esimerkiksi myllyjen sisäisessä vehnän ja jauhon laadunvalvonnassa, mutta sitä ei pidetä viljakaupassa hinnoittelutekijänä. Taikinan sitko muodostaa vesipesun jälkeen venyvän ja taipuisan kalvoston, joka pidättää hiivan tuottamaa hiilidioksidia.
Historia

Sitkon löytäjä oli italialainen kemisti, Bolognan yliopiston professori Jacopo Bartolomeo Beccari (25. heinäkuuta 1682 Bologna, Italia – 18. tammikuuta 1766 Bologna, Italia), joka kuvaili ensimmäisenä sitkoproteiinin pesua vehnätaikinasta. Hän sai veden avulla eroteltua liimamaisen massan tärkkelysmäisestä massasta.
Liimamaista massaa hän kutsui glutinofumiksi ja tärkkelysmäistä massaa amylaceumiksi.
Beccari esitteli havaintojaan vuonna 1728 Bolognan akatemiassa ja kirjoitti aiheesta latinaksi vuonna 1745 valmistuneessa kirjassaan De frumento.
Kirja käännettiin myöhemmin italiaksi vuonna 1766.
Nuestra Señora de las Mercedes

| Nuestra Señora de las Mercedes |
| --- | --- |
 Nuestra Señora de las Mercedesin uppoaminen

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Astillero Real, Havanna
Laskettu vesille:  1786
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 5. lokakuuta 1804
Aseistus
Aseistus:  36 tykkiä
Nuestra Señora de las Mercedes oli Espanjan laivaston vuonna 1786 vesillelaskettu 36-tykkinen fregatti, jonka Britannian kuninkaallinen laivasto upotti 5. lokakuuta 1804 Cádizin edustalla käydyssä taistelussa.
Valmistus

Alus tilattiin Astillero Realilta Havannasta. Alus laskettiin vesille 1786.
Palvelus

Amiraali José de Bustamante y Guerran (1759-1825) johtama Espanjan laivaston osasto, johon kuuluivat lippulaivana fregatti Medea ja muina aluksina fregatit Nuestra Señora de las Mercedes, Clara ja Fama kujettivat kulta- ja hopea-aarretta Montevideosta Uruguaysta Cádiziin Espanjaan. Osasto kohtasi Cádizin edustalla 5. lokakuuta 1804 Britannian kuninkaallisen laivaston Graham Mooren johtamana laivasto-osaston.  Mooren lippulaivana oli 38-tykkisen fregatti HMS Indefatigablen ja osaston muut alukset olivat HMS Lively, HMS Amphion ja HMS Medusa.
Graham määräsi espanjalaiset muuttamaan kurssin kohti lähintä brittiläistä satamaa alusten tarkastamiseksi. Espanjalaisten komentajana Bustamante ilmoitti maiden välillä olevan rauhan ja kieltäytyvänsä annetusta käskystä. Seuranneessa kahakassa Nuestra Señora de las Mercedes upposi, kun HMS Amphionin (Samuel Sutton) ampuma laukaus räjäytti aluksen ruutivaraston. Aluksen tuhoutuessa sai surmansa 250 espanjalaista merisotilasta ja 51 pelastettiin merestä. Muut espanjalaisalukset vallattiin.
Laivan aarre

Vuonna 2007 hylyn löysi aarteiden etsintään erikoistunut yhdysvaltalainen yritys Odyssey Marine Exploration. Uponneessa laivahylyssä oli lähes 600 000 kulta- ja hopeakolikkoa, joiden arvoksi on arvioitu noin 370 miljoonaa euroa. Yritys vei kolikot Yhdysvaltoihin, ja Espanjan valtio ryhtyi oikeustaisteluun saadakseen kolikot itselleen. Helmikuussa 2012 Yhdysvaltain oikeus päätti, että kolikot on palautettava Espanjan valtiolle. Kolikot lennätettiin Tampasta kahdella C-130-kuljetuskoneella Espanjaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nuestra Señora de las Mercedes Wikimedia Commonsissa
Laivan arvioitu uppoamispaikka Portugalin rannikolla
Sergio Sánchez Martínez

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Sergio Sánchez Martínez |  Sergio Sánchez Martínez |  Sergio Sánchez Martínez |  |
Maa:   Espanja
Miesten yleisurheilu
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Doha 2010 | 3 000 m |  |
Sergio Sánchez (s. 1. lokakuuta 1982 La Pola de Gordon) on espanjalainen kestävyysjuoksija.
Hän oli 3 000 metrillä kahdeksas Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa 2008, neljäs Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 ja voitti hopeaa Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän keskeytti 5 000 metrillä. Sánchez karsiutui 5 000 metrin alkuerissä Berliinin 2009, Daegun 2011 ja Moskovan 2013 MM-kilpailuissa. Hän voitti 10 000 metrin Euroopan cupin 2013 ja sijoittui samana vuonna maastojuoksun MM-kilpailuissa 16:nneksi. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän on ollut 18:s 2007, 13:s 2008 ja neljäs 2009 sekä saanut joukkuekultaa 2008.
Vuonna 2013 Sánchez jäi kiinni dopingin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon ajalle 26.11.2013–25.11.2015.
Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat
1 500 m – 3.39,79 (2004)
3 000 m – 7.45,51 (2009)
5 000 m – 13.12,97 (2013)
10 000 m – 28.25,22 (2010)
Sisäradat
1 500 m – 3.40,63 (2008)
2 000 m – 4.52,90  (2010)
3 000 m – 7.32,41 (2010, Euroopan ennätys)
Niko Korkola

| Niko Korkola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. kesäkuuta 2005 (ikä 19) Hämeenkyrö, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  187 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  Tappara
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  53
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Niko Korkola (s. 20. kesäkuuta 2005 Hämeenkyrö) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Tapparaa. Hän laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Korkola on Hämeenkyrön Hokkarien kasvatti. Hän pelasi aluksi hyökkääjänä, kunnes Korkolan valmentaja Jani Riekki siirsi hänet D-juniori-ikäisenä puolustajaksi. Korkola siirtyi sittemmin Tapparaan, jonka U16-joukkueen varakapteenina hän toimi kaudella 2020–2021. Korkola oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 8+14=22. Hänet valittiin kauden päätteeksi U16 SM-sarjan tähdistökentälliseen. Kaudella 2021–2022 Korkola oli Tapparan U18-joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+18=21. Hän voitti kauden päätteeksi U18 SM-pronssia. Korkola valittiin sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2022–2023 hän oli Tapparan tehokkain puolustaja tehoilla 9+22=31, joilla Korkola jakoi U18 SM-sarjan puolustajien pistepörssin kuudennen sijan Jukurien Niklas Karjalaisen kanssa. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2023–2024 Korkola voitti U20 SM-pronssia.
Maaliskuussa 2024 Korkola teki Tapparan kanssa vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen. Hän sai kaudella 2024–2025 tililleen ensimmäisen miesten pääsarjaottelunsa Mestarien liigan toisella kierroksella 7. syyskuuta 2024 vieraissa tšekkiläistä HC Pardubicea vastaan. Korkola merkittiin Tapparan seitsemänneksi puolustajaksi. Hän jäi ottelussa kuitenkin ilman peliaikaa. Korkola teki SM-liigadebyyttinsä runkosarjan avauskierroksella kotiottelussa Turun Palloseuraa vastaan 10. syyskuuta 2024. Hänet merkittiin Tapparan seitsemänneksi puolustajaksi. Korkola sai ottelussa jääaikaa 6.22 minuuttia.
Ura > Maajoukkueura

Korkola on pelannut 14 nuorten ja viisi poikien maaottelua.
Pelityyli

Korkola on kuvaillut olevansa kiekollinen puolustaja, joka tekee kiekolla oikeita asioita ja hyviä ratkaisuja sekä pyrkii luistelemaan hyvin. Hän on maininnut kehityskohteekseen puolustuspelaamisen, sillä Korkola haluaisi olla enemmän avuksi myös hyökkäyspäässä. Hän haluaa kehittää myös luisteluaan ja tasaisesti joka osa-aluetta. Korkola on maininnut esikuvakseen Moritz Seiderin.
Snellman-instituutti

Snellman-instituutti on yleishyödyllinen yhdistys, jonka toimipaikka on Kuopiossa. Toiminnassaan se keskittyy tieteenaloihin, joita J. V. Snellman harjoitti: historiatieteisiin, kirjallisuuden tutkimukseen ja jonkin verran myös taloustieteisiin ja filosofiaan.
Snellman-instituutti ylläpitää Snellman-kesäyliopistoa, järjestää Kirjakantti-tapahtuman ja Minna Canth -foorumin. Lisäksi pyrkii edistämään yhteiskunnallista vuorovaikutusta ja harjoittaa julkaisutoimintaa.
Instituutti aloitti toimintansa vuoden 1983, ja sen julkaisusarjoihin kuuluu 150 nimikettä.
Sito

| Sito Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1976
Toimitusjohtaja:  Tapio Puurunen
Puheenjohtaja:  Kimmo Fischer
Kotipaikka:  Espoo
Toimiala:  Yhdyskuntasuunnittelu
Liikevaihto:  44,2 milj. € (2014)
Nettotulos:  1,6 milj. € (2014)
Henkilöstö:  421 (2014)
Kotisivu:  www.sito.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sito Oy oli suomalainen suunnittelu- ja konsultointitoimisto infrastruktuuri-, liikenne-, maankäyttö- ja ympäristösuunnittelun sekä digitaalisten palveluiden aloilla. Sillä oli Suomessa yli 400 työntekijää kymmenellä paikkakunnalla. Siton palvelut kattoivat suunnittelun kaikki vaiheet ja osatehtävät sekä asiakasprosessien konsultoinnin ja tietopalvelut.
Vuonna 2014 yrityksellä oli 421 työntekijää. Sen liikevaihto oli 44,2 miljoonaa euroa.
Yritys yhdistyi Wise Groupin kanssa Sitowiseksi.
Aiheesta muualla

Siton www-sivut
Snellman-sali

Snellman-sali (ruots. Snellmanssalen) on Kokkolassa osoitteessa Vingenkatu 18 sijaitseva konserttisali. Punatiilestä muurattu sali on valmistunut vuonna 1981 ja on osa tuolloin rakennettua Kokkolan kauppaoppilaitoksen kiinteistöä. Snellman-sali on Keski-Pohjanmaan kamariorkesterin kotisali.
Puupaneloitu Snellman-sali on perinteinen ”kenkälaatikon” mallinen eli suorakulmainen ja tasalattiainen sali, joka tarjoaa 577 numeroitua istumapaikkaa. Muussa osassa kiinteistöä toimii Kokkolan kauppaopisto, ja aiemmin tiloja käytti myös Centria-ammattikorkeakoulu. Snellman-salin vieressä on 150-paikkainen ravintolasali.
Salin avajaiskonsertin arvostelussaan maaliskuussa 1981 Helsingin Sanomien Seppo Heikinheimo kehui Mauri Parjon suunnittelemaa akustiikkaa ja arveli salin olevan soinniltaan ehkä Suomen siihen asti paras.
Sir John Falstaff

Eduard von Grütznerin maalaus aiheesta
Falstaff on kirjallinen henkilöhahmo, joka esiintyy William Shakespearen näytelmissä ja niistä inspiroiduista elokuvissa tulevan kuningas Henrik V:n seurassa pysyttelevänä pyylevänä ritarina. Falstaff esiintyy näytelmissä Henrik IV: Ensimmäinen osa, Henrik IV: Toinen osa  ja Windsorin iloiset rouvat
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sir John Falstaff Wikimedia Commonsissa
Snellin laki

Aineiden A ja B rajapinnan läpi kulkeva valo taittuu Snellin lain mukaisesti. N on pinnan normaali. Aine B on tässä optisesti harvempi aine kuin A. Näkyvän valon tapauksessa esimerkiksi A voisi olla lasia ja B ilmaa.
Snellin laki (myös Snelliuksen laki) eli taittumislaki kuvaa valon taittumista kahden aineen rajapinnalla. Laki on nimetty yhden keksijänsä Willebrord Snelliuksen mukaan.
Matemaattisesti taittumislaki voidaan esittää
missä
\alpha  on tulokulma (aineesta A aineeseen B),
\beta  on taitekulma ja
n_{\mathrm {AB} } on aineparille A ja B ominainen rajapinnan taitesuhde, joka riippuu jonkin verran valon taajuudesta. Taitesuhde on aineiden B ja A taitekerrointen suhde.
Taittumislakia voi käyttää kummin päin vain. Valo voi tulla myös aineesta B aineeseen A, jolloin valo siis kulkee täsmälleen samaa reittiä mutta vain eri suuntaan. Taitesuhteille pätee  n_{\mathrm {AB} }=1/n_{\mathrm {BA} }.
Tietyillä tulokulman arvoilla voi tapahtua kokonaisheijastus, kun valo tulee optisesti tiheämmästä aineesta optisesti harvempaan (eli taitekulma on suurempi kuin tulokulma). Kokonaisheijastuksen rajakulma saavutetaan, kun taitekulma lähestyy 90 astetta. Tällöin sini taitekulmasta on tasan yksi ja rajakulma voidaan laskea lausekkeesta
Mittaamalla kokonaisheijastuksen rajakulma voidaan siis selvittää taitesuhde  n_{\mathrm {AB} }. Eri taajuuksiselle valolle pinnan taitesuhde on eri, joten esimerkiksi näkyvän valon alueella kokonaisheijastus voi tapahtua lasista ilmaan mennessä, mutta röntgenalueella kokonaisheijastus voikin tapahtua vain ilmasta lasiin mennessä.
Simson ja Delila (Saint-Saënsin ooppera)

Enrico Caruso äänitti teoksen vuonna 1916.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Simson ja Delila (Samson et Dalila) on Camille Saint-Saënsin säveltämä kolminäytöksinen ooppera, joka kertoo Raamatun Simsonista.
Saint-Saëns sai idean oopperaansa jo vuonna 1868. Sävellystyön valmistuttua ensimmäinen näytös esitettiin Pariisissa 26. maaliskuuta 1875, mutta se sai vihamieliset arvostelut ja säveltäjä yritti turhaan saada koko työtään Pariisin oopperoiden ohjelmistoon. Vasta 2. joulukuuta 1877 Saint-Saënsin ystävä Franz Liszt esitti sen Weimarin Hoviteatterissa nimellä Simson und Delila. Paikalla oli Saint-Saënsin lisäksi myös hänen oppilaansa Gabriel Fauré. Teos oli suurmenestys. Pariisissa ooppera esitettiin kuitenkin vasta vuonna 1892.
Oopperan ehkä tunnetuin aaria on Delilan (mezzosopraano) toisessa näytöksessä Simsonille laulama Mon cœur s’ouvre à ta voix, sanatarkasti ”Sydämeni avautuu äänellesi”, Jussi Jalaksen suomennoksessa ”Kun kuulen äänesi”. Kolmannen näytöksen vauhdikkaasta tanssista Bacchanale on tullut suosittu myös itsenäisenä orkesterikappaleena.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simson ja Delila (Saint-Saënsin ooppera) Wikimedia Commonsissa
Sigrid Lehrbäck

Sigrid Emilia Lehrbäck (26. lokakuuta 1876 Oulu – 20. kesäkuuta 1923 Oulu) oli suomalainen taidemaalari.
Lehrbäckin vanhemmat olivat lastinmittaaja Anders Lehrbäck ja Margareta Suutari. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1898–1899 sekä Taideteollisessa keskuskoulussa ja ulkomailla Pariisissa. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1899, 1900, 1903, 1904, 1905, 1906 ja 1907. Lehrbäck toimi 1890-luvun lopulla taidemaalari Albert Edelfeltin avustajana ja hän avusti 1897 kenraalikuvernööri, kreivi P. Suvalovin muotokuvan, vuonna 1898 Nikolai II:n muotokuvan sekä myöhemmin Pariisin vuoden 1900 maailmannäyttelyä varten 1899 maalatun Näköala Haikon yli maalauksen tekemisessä Edelfeltiä.
Lehrbäck oli opettajana Taideteollisessa keskuskoulussa 1900–1918 mutta joutui luopumaan tehtävästä sairauden takia. Hän oli naimisissa vuodesta 1914 Gustav Valdemar Lehtisen kanssa.
Teoksia

Ateneumin kuvanveistosali : öljymaalaus. noin 1900
Heijastuksia rannassa : öljymaalaus.
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Sigrid Lehrbäck
Sinimolluset

| Sinimolluset |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Bakteerit Bacteria
Kunta::  Eubacteria
Pääjakso::  Syanobakteerit Cyanobacteria
Luokka::  Cyanophyceae
Lahko::  Nostocales
Heimo::  Nostocaceae
Suku::  Sinimolluset Nostoc  Vaucher ex Bornet & Flahault, 1886
Katso myös
   Sinimolluset Wikispeciesissä   Sinimolluset Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sinimolluset (Nostoc) on syanobakteereihin eli niin sanottuihin sinileviin kuuluva mikrobisuku. Sitä esiintyy sekä suolaisessa että makeassa vedessä ja kosteissa olosuhteissa. Se muodostaa itsenäisenä streptokokkimaisia mikroskooppisia ketjuja. Sinimollusten prokaryoottiset solut kykenevät typen tuottamiseen ja ne voivat elää symbioosissa eräiden muiden eliöiden kuten yhteyttämään kykenevien lehtisammalten ja kotelosienten kanssa. Jäkälien sekovarsi muodostuu sienikomponentin ohella ainakin eräiden viherlevien tai Nostoc- tai Stigonema-sukuisten syanobakteerien osista.
Nostoc azollae mikroskooppikuvassa.
Eräät sinimolluslajit voivat muodostaa näkyviä kotelosieniä muistuttavia kasvustoja, esimerkiksi luumusinimollunen (Nostoc pruniforme), jota on tiettävästi kokeiltu ravinnoksikin. Toisaalta ainakin Nostoc flagelliforme-bakteerin on todettu sisältävän ihmisen keskushermostolle myrkyllistä aminohappoa beetametylamino-L-alaniinia.
Lajeja

Nostoc azollae
Nostoc flagelliforme
Luumusinimollunen (Nostoc pruniforme)
Nostoc verrucosum
Muurainsinimollunen (Nostoc zetterstedtii)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Sinimolluset (Nostoc)
UniProt, Taxonomy: Nostoc (englanniksi)
National Center for Biotechnology Information (NCBI): Nostoc, taxonomy (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Nostoc (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Genus Nostoc (englanniksi)
Sivuleikkurit

Sivuleikkurit
Sivuleikkurit on rakenteeltaan ja ulkonäöltään hieman saksia muistuttava käsityökalu, jota käytetään lähinnä kuparisten sähköjohtojen katkaisemiseen. Sivuleikkureita on eri kokoisia. Ne ovat tyypillisiä sähkö- ja elektroniikkatöissä.
Nils Hagman

Nils Holger Aatos Hagman (1. heinäkuuta 1924 Viipuri – 18. marraskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen monipuolinen urheilija ja urheilujärjestömies.
Nils ”Nisse” Hagman kilpaili palloilulajeissa ja yleisurheilussa. Ensimmäisen Suomen-mestaruutensa Hagman voitti poikien viestissä 1939. Miesten 4 × 100 metrin Suomen-mestaruutta Hagman oli voittamassa 1946 ja 1949 Viipurin Urheilijoissa. Sata metriä Hagman juoksi parhaimmillaan tasan 11 sekunnissa.
Käsipalloa Hagman pelasi mestaruussarjassa Hukkien joukkueessa, pesäpallossa hän pelasi yhden Itä–Länsi-ottelun ja yhden PPL–TUL-ottelun. Koripallossa hän voitti Suomen-mestaruuden 1944 ja 1945 Kiri-Veikkojen joukkueessa.
Hagman toimi myös pesäpallo- ja yleisurheiluvalmentajana. Hän on Puna-Mustien kunniapuheenjohtaja. Seuran puheenjohtajana hän toimi 1949–1950 ja 1956–1963.
Viipurin Urheilijoiden puheenjohtajuuden lisäksi Nisse Hagman osallistui näkyvästi yleisurheilun valtakunnallisen järjestön SUL:n toimintaan. Hän toimi Suomen Urheiluliiton varapuheenjohtajana ja kilpailuvaliokunnan puheenjohtajana osallistuessaan vuonna 1980 kilpaan SUL:n puheenjohtajuudesta, joka päättyi hieman yllättäen pankinjohtaja Pertti Eräkareen valintaan.
Vuonna 2011 Nils Hagman palkittiin Pro Urheilu -mitalilla pitkästä urastaan niin urheilijana, urheilujohtajana kuin urheiluvaikuttajana.
Hagmanin vaimo Eva on voittanut Suurkisojen pesäpallomestaruuden ja poika Matti sekä pojanpoika Niklas ovat menestyneet jääkiekkoilijoina. Tytär Riitta oli 1970-luvun parhaita suomalaisia 400 metrin juoksijoita.
Saavutukset > Pesäpalloilijana

1 Itä-Länsi-ottelu: 1945
Saavutukset > Yleisurheilijana

2 SM-kultaa 4 x 100 metrin viestissä 1946 ja 1949
SM-hopeaa 4 x 100 metrin viestissä 1947
Saavutukset > Koripalloilijana

2 SM-kultaa 1944 ja 1945
Saavutukset > Ansiomerkit

Pesäpalloliiton kultainen ansiomerkki no. 16 (1964)
Aiheesta muualla

Nils Hagmanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa