stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Przemyśl
Historia > Przemyślin linnoitus

1800-luvun loppupuolella tapahtuneen tykistön teknisen kehityksen vuoksi silloiset linnoitukset olivat haavoittuvia. Rihlatut tykit vaativat linnoituksista isompia, ja niiden etäisyys suojattavasta kohteesta kasvoi. Vuosien 1888-1914 aikana Przemyślin linnoituksesta kasvoi kolmanneksi suurin linnoitus Euroopassa. 45 kilometrin säteellä rakennettiin yli 44 erilaista ja erikokoista linnaketta. Vanhemmat linnoitukset modernisoitiin suojaamaan sisäkehää. Linnoitus rakennettiin majoittamaan 85 000 sotilasta ja 956 kanuunaa suojasi sitä. Parhaimmillaan linnoituksessa oli yli 120 000 sotilasta.
Elokuussa vuonna 1914  ensimmäisen maailmansodan kynnyksellä Venäjä voitti useita taisteluita Itävalta-Unkarin joukkoja vastaan, joten he pääsivät etenemään nopeasti Galitsiaan. Linnoitus täytti tehtävänsä pysäyttäen lähes 300 000 miehen vahvuisen armeijan.
Linnoitusta piiritettiin useita kertoja. Piiritysrengasta yritettiin murtaa useita kertoja, mutta lopulta nälän loppuun ajamat puolustajat antautuivat 22. maaliskuuta 1915. Venäläiset saivat vangiksi 126 000 sotilasta ja saaliiksi 700 isoa tykkiä. Molemmat osapuolet menettivät lähes 115 000 miestä Przemyślin taisteluissa.
Historia > Ensimmäisen maailmansodan jälkeinen aika

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen puolalaiset ja Länsi-Ukrainan kansantasavalta kiistelivät Przemyślistä. 1. marraskuuta 1918 perustettiin lääninhallitus, missä oli edustajia alueen etnisistä ryhmistä. 3. marraskuuta Ukrainan armeija mitätöi hallituksen, pidätti sen johtajat ja valtasi kaupungin itäosan. Ensimmäisen maailmansodan veteraaneista koostunut joukko puolalaisia ryhtyi taistelemaan ukrainalaisia vastaan. Etulinja jakoi kaupungin kahtia, eikä kumpikaan osapuoli voinut ylittää  San -jokea. Puolalaiset saivat vahvistuksia Krakovasta 10. marraskuuta ja seuraavan kahtena päivänä he ylittivät joen karkottaen Ukrainan armeijan.
Puolan-Neuvosto-Venäjän sodan jälkeen, alue liitettiin Puolan tasavaltaan. Vuonna 1931 kaupungissa asui 62 272 henkilöä.
Historia > Toinen maailmansota

Puolan offensiivin jälkeen Saksan ja Neuvostoliiton välinen raja kulki kaupungin halki San -joen uomassa. Vuonna 1941 operaatio Barbarossassa saksalaiset valloittivat kaupungin itäosan. Saksalaiset perustivat kaupunkiin juutalaisille gheton, johon siirtyi asumaan lähes 22 000 ihmistä. Kaupungin synagogat tuhottiin ja juutalaisten omaisuus takavarikoitiin. Ghetto suljettiin 14. kesäkuuta 1942. Lähes kaikki gheton asukkaat lähetettiin Auschwitzin ja Bełżecin keskitysleireihin. Puna-armeija valloitti kaupungin 27. heinäkuuta 1944.
Historia > Sodan jälkeinen aika

Sodanjälkeisessä rajanvedossa Puolan ja Neuvostoliiton välinen raja tuli kilometrien päähän kaupungista. Suurin osa teollisuudesta jäi Neuvostoliiton puolelle. Kaupungin väkiluku oli vähentynyt 24 000 asukkaaseen, joista lähes kaikki olivat puolalaista alkuperää.
Talous

Kaupunki sijaitsee hyvien kulkuyhteyksien päässä lähellä Ukrainan rajaa. Alueen tärkeimpiä teollisuuden aloja ovat:
sähkötekninen teollisuus
rakennusteollisuus
puuteollisuus
elintarviketeollisuus
Liikenneyhteydet > Tiet

Kaupungin läpi kulkee kansallinen tie numero 28. Tie vie lännessä Slovakian rajalle ja idässä Medykan rajanylityspaikalle Ukrainaan. Vielä rakennusvaiheessa on yhdystie Medykasta eurooppatie E 40 -valtatielle.
Liikenneyhteydet > Rautatie

Kaupungin läpi kulkee Berliini-Kiova -rautatie. Tärkein rautatieasema on Przemyślin päärautatieasema (puol. Przemyśl Główny).  Kaupunki on panostanut rautatielogistiikkaan, lisätäkseen kansainvälistä kauppaa.
Liikenneyhteydet > Lentoliikenne

Lähin kansainvälinen lentoasema on 70 kilometrin päässä, Rzeszówin pohjoispuolella Jasionkan kylässä sijaitseva Rzeszów-Jasionkan lentoasema. Kentältä on yhteys muun muassa Varsovaan,  Lontooseen ja Dubliniin.
Urheilu

Urheiluseura Polonia Przemyśl on perustettu vuonna 1909 ja on yksi Puolan vanhimmista urheiluseuroista. Sen jalkapallo-jaos pelaa kansallista  III-liigaa. Sen koripallo-jaos pelaa kansallisessa II-divisioonassa.
Ystävyyskaupungit

Paderborn, Saksa
Etelä Kesteven, Iso-Britannia
Lviv, Ukraina
Kamjanets-Podilskyi, Ukraina
Truskavets, Ukraina
Mostyska, Ukraina
Eger, Unkari
Humenné, Slovakia
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivusto (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Casimirin kuninkaanlinna
Linnoite 15 "Borek", 1896-1900.
Keskiaikainen piirros kaupungista
Vanhan kaupungin torni
Przemyślin päärautatieasema.
Käännös suomeksi
Rode

Rode on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Helge Rode (1870–1937), tanskalainen kirjailija
Hermen Rode (n. 1468–1504), saksalainen taidemaalari
Nicolò Rode (1912–1998), italialainen kilpapurjehtija ja olympiavoittaja
Ove Rode (1867–1933), tanskalainen toimittaja, poliitikko ja ministeri
Pierre Rode (1774–1830), ranskalainen viulisti ja säveltäjä
Sebastian Rode (s. 1990), saksalainen jalkapalloilija
Wilhelm von Rode (1858–1935), baltiansaksalainen Venäjän armeijan jalkaväenkenraali.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Cygnaeus-palkinto

Cygnaeus-palkinto on vuodesta 1981 jaettu palkinto opetuksen ja kasvatuksen saralla ansioituneille suomalaisille henkilöille ja yhteisöille.
Historia

Kansakoulun isäksi kutsutun Uno Cygnaeuksen elämäntyötä kunnioittavan palkinnon perusti kouluhallitus, nykyinen opetushallitus, vuonna 1981. Sitä on jaettu lähes joka vuosi, ja se saajia ovat olleet muiden muassa opetusneuvos Matti Kangasoja, rehtorit Jorma Lempinen, Eira Kasper ja Markku Suortamo, kansanmusiikkipedagogi Mauno Järvelä, tietokirjailija ja opettaja Kirsti Mäkinen, Espoon kuvataidekoulu, luokanopettaja Mervi Wäre – von Hedenberg, kirjailija Aleksanteri Ahola-Valo, Koululiikuntaliitto, Kehittämiskeskus Opinkirjo ja Oy Yleisradio Ab.
Palkitut 2019–

Vuodesta 2019 Cygnaeus-palkinto on jaettu henkilölle tai yhteisölle, joka toimii tasa-arvoisten ja yhdenvertaisten oppimismahdollisuuksien edistäjänä.
2019 Naisasialiitto Unionin hallinnoima Tasa-arvoinen varhaiskasvatus -hanke
2020 Utsjoen kunnan ja Saamelaiskäräjien yhteinen saamen kielten etäopetushanke
2021 Koulutuskuntayhtymä Osaon Amishelpperi-toiminta
2022 Ruusuvuoren koulun Korso valittaa-toiminta
2023 Partiolippukunta Käpylän Kuksat ry:n puhelinvapaa toiminta
2024 Loviisan kaupungin Digipolku-hanke
Deborah Ann Woll

| Deborah Ann Woll |
| --- | --- |
 Deborah Ann Woll San Diegon Comic-Conissa 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. helmikuuta 1985 (ikä 40) Brooklyn, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  E.J. Scott
Näyttelijä
Aktiivisena:  2007–
Merkittävät roolit:  Jessica Hamby (True Blood) Karen Page (Marvel Cinematic Universe)
Aiheesta muualla
IMDb 
Deborah Ann Woll (s. 7. helmikuuta 1985 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Woll näytteli Jessica Hambyta HBO:n draamasarjassa True Blood (2008–2014), josta hän oli ehdolla Screen Actors Guild Award -palkinnon saajaksi. Myöhemmin Woll näytteli Karen Pagea Marvel Televisionin Netflix-sarjoissa Daredevil (2015–2018), The Defenders (2017) ja The Punisher (2017–2019), sekä Marvel Studiosin Disney+-sarjassa Daredevil: Born Again (2025–). Woll on esiintynyt elokuvissa Mother's Day (2010), Someday This Pain Will Be Useful to You (2011), Catch .44 (2011), Ruby Sparks (2012), Meet Me in Montenegro (2014), The Automatic Hate (2015) ja kaupallisesti menestyneessä elokuvassa Escape Room (2019) sekä sen vuoden 2021 jatko-osassa.
Nuoruus

Deborah Ann Woll on kotoisin Brooklynista New Yorkista. Hän oli nuorena ujo ja kiusattu. Hän alkoi värjätä vaaleita hiuksiaan punaisiksi 14-vuotiaana erottuakseen muista. Woll harrasti teatteria, pianonsoittoa ja tanssia.
Ura

Woll opiskeli teatteria Etelä-Kalifornian yliopistossa. Valmistumisensa jälkeen hän vieraili useissa televisiosarjoissa kuten Life, Teho-osasto ja Kovan onnen kundi. Woll teki läpimurtonsa vampyyri Jessica Hambyn roolissa televisiosarjassa True Blood vuonna 2008. Sittemmin hän on saanut useita elokuvarooleja muun muassa elokuvista Catch .44 ja Little Murder. Woll on esiintynyt myös teatterissa.
Yksityiselämä

Woll alkoi seurustella E. J. Scottin kanssa joulukuussa 2007. He menivät naimisiin joulukuussa 2018. Scottilla on korioideremia, sairaus, joka lopulta johtaa sokeuteen, ja Woll käyttää julkisuuttaan lisätäkseen tietoisuutta taudista. Woll on sanonut, että Scottin rohkeus taistella vammansa kanssa on antanut Wollille rohkeutta hänen omassaan, tosin vähemmän elämää muuttavassa taistelussa keliakiaa vastaan.
Woll on innostunut Dungeons & Dragons -pelaaja, ja D&D Beyond ja Dragon Talk ovat haastatelleet häntä. Hän on esiintynyt useissa Dungeons & Dragons -hyväntekeväisyyserikoisohjelmissa sekä pelaajana että Dungeon Masterina, jonka on tuottanut Lost Odyssey Events.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Aces ’n Eights | kauhistunut nainen | televisioelokuva |
| 2010 | Mother’s Day | Lydia Koffin |  |
| 2011 | Catch .44 | Dawn |  |
| 2011 | Little Murder | Molly |  |
| 2011 | Highland Park | Lilly |  |
| 2011 | Someday This Pain Will Be Useful to You | Gillian Sveck |  |
| 2011 | Seven Days in Utopia | Sarah |  |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli | Jakso(t) |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Life | Nancy | ”Powerless” |
| 2008 | Teho-osasto | Aurora Quill | ”Owner of a Broken Heart” |
| 2008 | CSI | Stephane | ”For Gedda” |
| 2008 | Kovan onnen kundi | Greta | ”Camdetines: Part 1” ”Camdetines: Part 2” |
| 2008 | Mentalist | Kerry Sheehan | ”Red Brick and Ivy” |
| 2008–2014 | True Blood  | Jessica Hamby | 71 jaksoa |
| 2009 | Kova laki: Erikoisyksikkö | Lily Milton | ”Solitary” |
| 2015–2018 | Daredevil | Karen Page | 39 jaksoa |
| 2017 | The Defenders | Karen Page | 4 jaksoa |
| 2017–2019 | The Punisher | Karen Page | 5 jaksoa |
| 2023 | Quantum Leap | Carly Farmer | 1 jakso |
| 2025– | Daredevil: Born Again | Karen Page | ”Heaven’s Half Hour” |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Deborah Ann Woll Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Deborah Ann Woll Allmoviessa (englanniksi)
Deborah Ann Woll TV.com-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Henkilöt:  Deutsche Synchronkartei  Deutsche Biographie
Real Life (elokuva)

| Real Life |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Albert Brooks
Käsikirjoittaja:  Albert Brooks
Tuottaja:  Penelope Spheeris
Säveltäjä:  Mort Lindsey
Kuvaaja:  Eric Saarinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Real Life on Albert Brooksin käsikirjoittama ja ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1979. Brooks on myös pääesiintyjä esikoisohjauksessaan, joka satirisoi vuonna 1973 esitettyä ”totuustelevisiosarjaa” Amerikkalainen perhe, jossa seurattiin aidon kalifornialaisperheen elämää kiusallisiin yksityiskohtiin asti.
Elokuva perustuu Brooksin Saturday Night Live -viihedohjelmaan tekemiin sketseihin. Yhdysvalloille tyypillinen rahanahneus ohjaa kaikkia elokuvan tapahtumia ja on yksi sen keskeisistä ivan aiheista.
Elokuvan tuottajana toimi sittemmin musiikkidokumenttien ja komedioiden ohjaajana tunnetuksi tullut Penelope Spheeris. Kuvaajana oli amerikansuomalainen Eric Saarinen.
Juoni

Elokuvassa ollaan seuraavinaan Yeagerin perhettä Arizonan osavaltion Phoenixissä. Elokuvassa ei niinkään kuvata perheen elämää kuin tehdään eräänlaista Brooksin omalla nimellään juontamaa mukadokumenttia sarjan teosta. Perhettä ei kuvata tavanomaisin filmi- tai videokameroin, vaan kuvaajien valkoisiin kypäräasuihin piilotetuin pienoiskameroihin, jotka tallentavat tapahtumia pienille muistikorteille (mikä nykyisin on arkipäivää mutta oli tuolloin komediallista scifiä).
Ohjaaja Brooks ei anna perheen toimia normaalisti, vaan ohjaa heitä alusta lähtien käyttäytymään haluamallaan tavalla. Kuvattava Yeagerin perhe ei myöskään sopeudu kuvaamiseen odotetulla tavalla, vaan aidon elämisen sijaan enimmäkseen keskustelevat paikalla olevista kuvaajista ja roolistaan tekeillä olevassa totuuselokuvassa. Perheen lapset alkavat keksiä elokuva-aiheisia leikkejä. Kuvauksesta hermostunut eläinlääkäri-isä tekee hoitovirheen ja tappaa hevosen, ja sekin näytetään miljoonayleisölle. Perheen äiti ja ohjaaja ihastuvat toisiinsa.
Hankkeeseen palkatut psykologit alkavat kritisoida Brooksin metodeja ja syyttävät tätä manipuloinnista. He irtisanoutuvat hankkeesta ja julkaisevat paljastuskirjan, minkä jälkeen Yeagerin perhettä jahtaavat Brooksin kypäräkameramiesten lisäksi eri televisioyhtiöiden uutiskuvausryhmät. Perhe purkaa sopimuksensa sarjan teosta ja tuotanto keskeytyy. Brooks menettää järkensä, alkaa miettiä parasta näkemäänsä tapaa lopettaa elokuva ja polttaa Yeagerien talon elokuvan Tuulen viemää innoittamana.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Albert Brooks  | … |  Albert Brooks   |
|  Charles Grodin  | … |  Warren Yeager   |
|  Frances Lee McCain  | … |  Jeannette Yeager   |
|  J. A. Preston  | … |  tohtori Ted Cleary   |
|  Matthew Tobin  | … |  tohtori Howard Hill   |
|  Jennings Lang  | … |  Martin Brand   |
|  David Spielberg  | … |  tohtori Jeremy Nolan   |
|  Norman Bartold  | … |  tohtori Isaac Steven Hayward   |
|  Julie Payne  | … |  tohtori Anne Kramer   |
|  Johnny Haymer  | … |  tohtori Maxwell Rennert   |
|  Leo McElroy  | … |  Jim Sanders   |
|  Lisa Urette  | … |  Lisa Yeager   |
|  Robert Stirrat  | … |  Eric Yeager   |
Vastaanotto

Real Life sai valtaosin melko suopeita arvosteluja aikalaiskriitikoilta, joskin elokuvaa pidettiin myös venytettynä vitsinä. Yksi kriittisimmistä oli Roger Ebert, joka antoi elokuvalle yhden tähden neljästä todeten, että parhaat naurut saadaan ensimmäisten kymmenen minuutin aikana, minkä jälkeen alkaa toisteinen alamäki. Hän kirjoitti elokuvan epäonnistuvan aivan perusasioissa: hyväkään idea ei yksin riitä elokuvaksi, henkilöhahmojen pitäisi tarinan mittaan kehittyä, koomiset tilanteet pitäisi pohjustaa ennen kuin ne toimivat ja tarinalla pitäisi olla loppuratkaisu eikä vain äkkipysähdys.
Elokuva otettiin mukaan kirjaan 1001 Movies You Must See Before You Die. Siinä elokuvan sanotaan muodostuneen myöhempinä vuosikymmeninä eräänlaiseksi kulttielokuvaksi, jossa epämiellyttävänä hahmona esiintyvän Brooksin komediatyyli on tarkoituksellisen vaivaannuttavaa ja vieraannuttavaa, eräänlaista vastakohtaa ajan komediasuuruudelle Woody Allenille.
Elokuvaa ei ole esitetty Suomessa.
Philips Videopac+ G7400

| Philips Videopac+ G7400 |
| --- | --- |

Valmistaja:  Philips
Sukupolvi:  Kolmas sukupolvi
Julkaisu:  1983
Tallennusväline:  pelimoduuli
Edeltäjä:  Philips Videopac G7000
Lisää videopeliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Philips Videopac+ G7400 oli kolmannen sukupolven pelikonsoli, joka ilmestyi 1983 Euroopassa. Laite ilmestyi myös Suomessa, mutta katosi nopeasti markkinoilta koko Euroopassa.
Yhdysvalloissa oli tarkoitus julkaista laitteisto Odyssey³ Command Center -nimellä, mutta sitä ei koskaan julkaistu. Laite esiteltiin 1983, mutta samana vuonna tapahtunut videopeli alan romahdus lopetti projektin.
G7400 käytti samaa prosessoria kuin edeltäjänsä G7000, mutta sisälsi enemmän muistia sekä edistyneemmät videopiirit, joilla saavutettiin parempi tausta- ja spritegrafiikka.
G7400 oli alaspäin lähes täysin yhteensopiva G7000-mallin pelien kanssa.
G7400:llä pystyi pelaamaan
Lähes kaikkia G7000-sarjan pelejä
G7000-sarjan erikoisversioita, joissa parempi grafiikka näkyi vain G7400:llä pelattaessa.
G7400 sarjan omia pelejä, joissa pystyi hyödyntämään parempaa graafista resoluutiota.
Yhteensopivuushuomiot

↑  Käyttöohjeissa on maininta, että seuraavat pelit eivät toimi G7400 mallissa: no. 5 (Golf), 31 (Musician) ja 40 (4 in 1 Row)
Tekniset tiedot

Suoritin: Intel 8048 -suoritin, 5.91 MHz
RAM: 6 KB + 192 tavua
ROM: 1 KB
Näyttö: 320×238×16 (Lisänä Intel 8245-piiri, joka varmisti yhteensopivuuden G7000-mallin 160x200 ja 16 värin kanssa)
Ääni: 1 kanava, 8 ääntä
Ivan Milovan

Ivan Milovan
Ivan Milovan (s. 22. syyskuuta 1940) on kroatialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Poreč i Pulan hiippakuntaan 25. heinäkuuta 1964 ja nimitettiin sen johtoon 18. marraskuuta 1997. Piispaksi konsekroinnin suoritti 10. tammikuuta 1998 Josip Bozanić, jota avustivat Anton Tamarut ja Anton Bogetić.
Kazimierz Wielikosielec

Kazimierz Wielikosielec 2007
Kazimierz Wielikosielec (s. 5. toukokuuta 1945) on puolalainen, Valko-Venäjällä toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu dominikaaneihin. Hänet vihki papiksi Jānis Cakuls 3. kesäkuuta 1984. Hänet nimitettiin Pinskin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Blanda Julian titulaaripiispaksi 6. toukokuuta 1999, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Kazimierz Świątek, jota avustivat Dominik Hrušovský ja Aleksander Kaszkiewicz.
Erkki Koivisto (professori)

Lauri Erkki Matias Koivisto (17. tammikuuta 1927 Seinäjoki – 27. helmikuuta 2012 Tampere) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Koiviston  vanhemmat olivat kauppaneuvos Lauri Koivisto ja Olga Siviä Jatkola ja puoliso vuodesta 1954 Viivi Helena Kaasila. Koivisto tuli ylioppilaaksi Seinäjoen tyttölyseosta 1946 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1959. Valmistuttuaan hän toimi isänsä omistaman autoliikkeen myyntijohtajana vuodesta 1961 vuoteen 1964, mutta suuntautui sitten lääketieteeseen, erikoistuen radiologiaan. Oulun yliopistossa Koivisto toimi apulaisprofessorina 1967–1978 ja väitteli siellä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1969. Hän oli myös vieraileva professori Missourin yliopistossa, joskin teki pisimmän työnsä Tampereen yliopiston sädediagnostiikan professorina ja Tampereen yliopistollisen keskussairaalan sädediagnostiikan yksikön ylilääkärinä 1978–1990. Koivisto toimi useiden alansa yhdistysten aktiivisena jäsenenä ja hänellä oli lukuisia harrastuksia viineistä musiikkiin ja kaitafilmaukseen. Radiologian osaamistaan hän hyödynsi myös vanhojen ikonien tutkimiseen taidehistorioitsija Aune Jääskisen kanssa röntgenkuvauksella.
Emil Lilleberg

| Emil Martinsen Lilleberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. helmikuuta 2001 (ikä 24) Sarpsborg, Norja
Kansalaisuus:   Norja
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Tampa Bay Lightning
Sarja:  NHL
Pelinumero:  78
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Sparta Sarpsborg (Norja) IK Oskarshamn (SHL) Syracuse Crunch (AHL)
NHL-varaus:  107. varaus, 2021 Arizona Coyotes
Emil Martinsen Lilleberg (s. 2. helmikuuta 2001 Sarpsborg, Norja) on norjalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Tampa Bay Lightningissa. Hän pelaa myös Norjan maajoukkueessa. Lilleberg on pelannut useammissa maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän teki NHL-debyyttinsä vuonna 2024.
Länsimetron historia

Linjakartta
Länsimetro (ruots. Västmetron) on Helsingin metron jatko Espooseen, Ruoholahden metroasemalta Kivenlahteen. Länsimetron ensimmäisen vaiheen valmistuttua linja kulki Ruoholahdesta Lauttasaaren, Otaniemen ja Tapiolan kautta Matinkylään ja toisen vaiheen valmistuttua Matinkylästä vielä eteenpäin Kivenlahteen. Ensimmäinen rakennusvaihe avattiin matkustajaliikenteelle 18. marraskuuta 2017 ja toinen 3. joulukuuta 2022.
Suunnittelu ja rakentamispäätös > Linjaussuunnitelmat

Etelä-Espoon metrosuunnitelmat muuttuivat useaan kertaan ennen länsimetron rakentamista nykymuodossaan. Metron rakentamista esitettiin esimerkiksi Töölön ja Munkkiniemen kautta Otaniemeen ja Tapiolaan, mutta tämä suunnitelma kariutui Ruoholahden metroradan rakentamiseen 1990-luvulla. Töölö-Pasilan metron alustavissa suunnitelmissa ei harkittu myöskään metron haarauttamista Huopalahden kautta Tapiolaan. Vuosina 2000–2002 valmistellun länsimetron tarve- ja toteuttamiskelpoisuusselvityksessä tutkittiin kahdeksaa erilaista linjausvaihtoehtoa, jotka olisivat kulkeneet seuraavilla reiteillä:
Lauttasaaresta Koivusaaren kautta suoraan Keilaniemeen ja edelleen Otaniemeen
Kaksi Lehtisaaren kautta kulkevaa vaihtoehtoa
Ruoholahti–Lauttasaari–Katajaharju–Keilaniemi–Otaniemi–Tapiola–Matinkylä, metro tunnelissa tai osittain pinnassa
Lauttasaaresta Otaniemeen Keilalahden ylitse sillalla
Lauttasaaresta Keilalahden alitse Keilaniemen kautta Tapiolaan
Pintalinjaus Länsiväylän pohjoispuolella
Tarve- ja toteuttamiskelpoisuusselvityksessä valittu suositusvaihtoehto olisi kulkenut Katajaharjusta Keilaniemen kautta Otaniemeen ja edelleen Matinkylään. Espoo otti jatkosuunnittelun pohjaksi hieman erilaisen vaihtoehdon, jossa metro olisi kulkenut tunnelissa Katajaharjusta Keilalahden kautta Otaniemeen.
Metron toteuttamista harkittiin myös alkuun vain Tapiolaan asti, mutta lopulta hyväksytyssä vuoden 2008 hankesuunnitelmassa se päädyttiin toteuttamaan heti ensimmäisessä vaiheessa Matinkylään saakka.
Suunnittelu ja rakentamispäätös > Metron muut vaihtoehdot

Espoo teki 2002 erilaisten liikennejärjestelmien vertailun, jossa vertailtiin metroa, pikaraitiotietä ja bussijärjestelmää. Bussien etuna nähtiin niiden vaatima merkittävästi pienempi investointi. Metrovaihtoehdon etuna nähtiin tehokkuus, täsmällisyys ja se, että metro laajentaa nykyistä verkkoa. Metron seurauksena tapahtuva seutulinjojen poistuminen tuottaa myös merkittävän säästön liikennöintikustannuksissa. Metron ongelmina nähtiin sen vaatiman täydennysrakentamisen vaikutukset ja syöttöliikenteeseen siirtyminen. Pikaraitiotien etuna nähtiin sen hyvä imago ja asemaverkoston kattavuus. Pikaraitiotien etuna oli myös sen soveltuvuus pientalovaltaiseen täydennysrakentamiseen. Pikaraitiotien heikkouksina nähtiin tilanne, jossa Helsingin keskustan ja Etelä-Espoon väliltä jäisi puuttumaan raideyhteys, sekä pikaraitiotien vaatima laajempi ja kallis bussiverkosto. Pikaraitiotien välityskyky ja nopeus ei myöskään olisi todennäköisesti riittänyt Etelä-Espoon 130 000 asukkaan matkustustarpeeseen Helsingin keskustaan.
Espoo selvitti myös pikaraitiotien rakentamista eri linjauksilla vuoden 2002 PIRATE-selvityksessä. Pikaraitiotie osoittautui kuitenkin raportissa huonommaksi vaihtoehdoksi Helsingin keskustan yhteydelle, mutta toimivaksi nykyisen runkolinja 550:n linjaukselle.
Länsimetron kanssa vuoden 2005 joulukuussa valmistuneessa raideyhteyden ympäristövaikutusten arviointiselostuksessa (YVA) selvitettiin myös muita joukkoliikenteen muotoja, kuten pikaraitiotietä ja kehitettyä bussiverkkoa. Metron haittapuolina nähtiin esimerkiksi sen kannattavuuden vaatima täydennysrakentamisen keskittäminen radan varrelle, erityisesti asemien läheisyyteen. Metron valttina oli kuitenkin olemassa oleva verkko, ja pikaraitiotien yhdistäminen olemassa olevaan metroverkkoon olisi pakottanut kaikki Helsingistä Etelä-Espooseen matkustavat vaihtamaan junaa Lauttasaaressa.