stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Escape the Fate
Yhtyeen jäsenet > Entiset jäsenet

Max Green (2004–2012, 2013–2014): basso ja taustalaulu
Bryan ”Monte” Money - kitara ja taustalaulu (2004–2013)
Michael Money - kitara (2012–2013) (kiertueilla 2008–2012)
Ronnie Radke (2004–2008): laulu
Omar Espinosa (2004–2007): kitara ja laulu
Carson Allen (2005): kosketinsoitin ja taustalaulu
Kevin ”Thrasher” Gruft (2013–2023): soolokitara
Yhtyeen jäsenet > Kiertuejäsenet

Kevin ”Thrasher” Gruft (2011): kitara
Max Georgiev (2015–): basso
Diskografia > Albumit

Dying Is Your Latest Fashion (2006)
This War Is Ours (2008)
Escape the Fate (2010)
Ungrateful (2013)
Hate Me (2015)
I Am Human (2018)
Chemical Warfare (2021)
Diskografia > CD-DVD

This War Is Ours Deluxe Edition
Diskografia > EP:t

Escape The Fate EP (2005)
There’s No Sympathy For The Dead (2006)
Situations EP (2007)
Issues Remixes EP (2011)
Diskografia > Singlet ja musiikkivideot

There’s No Sympathy For The Dead (2006)
Not Good Enough For Truth In Cliché (aikaisempi ja uudempi video, 2006)
Situations (2007)
The Flood (2008)
Something (2009)
10 Miles Wide (2009)
This War Is Ours (The Guillotine Part II, 2010)
Bad Blood (ei musiikkivideota, 2010)
Massacre (ei musiikkivideota, 2010)
Issues (2010) [America’s music charts] - [Rock Songs=48] [Billboard Hot Mainstream Rock Tracks=23]
Gorgeous Nightmare (2011) [Billboard Hot Mainstream Rock Tracks=36]
Liars And Monsters (ei musiikkivideota, 2011)
Ungrateful (2013)
You're Insane (2013)
One For The Money (2013)
Picture Perfect (2014)
Alive (2015)
Remember Every Scar (2015)
Les Enfants Terribles (2015)
Alive (2015)
Empire (2017)
Do You Love Me (2017)
Broken Heart (2018)
Digging My Own Grave (2018)
I Am Human (2018)
Walk On (2020)
Invincible (feat. Lindsey Stirling) (2020)
Not My Problem (feat. Travis Barker) (2021)
Unbreakable (2021)
H8 My Self (2023)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Escape The Fate Benelux
Escape the Fate Myspacessa (englanniksi)
http://musicremedy.com/e/escape-the-fate/album/massacre-9356.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Amanda Abbington

| Amanda Abbington |
| --- | --- |
 Abbington vuonna 2015 Olivier-palkintogaalassa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Amanda Jane Smith
Syntynyt: 28. helmikuuta 1974 (ikä 50) Lontoo, Iso-Britannia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1993–
Merkittävät roolit:  Miss Mardle (Mr Selfridge) Mary Morstan (Uusi Sherlock)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Amanda Abbington (28. helmikuuta 1974 Lontoo), alun perin Amanda Jane Smith on englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten televisiorooleistaan Miss Mardlena sarjassa Mr Selfridge ja Mary Morstanina sarjassa Uusi Sherlock.
Sherlockissa hän näyttelee Watsonin (Martin Freeman) vaimoa. Amanda ja Martin olivat pari myös oikeassa elämässä. He erosivat vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Amanda Abbington Elonetissä.
Amanda Abbington Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nuutti Konttinen

| Nuutti Konttinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2014–
Merkittävät roolit:  Kasper (Ihan sama), Toni (Lomasankarit)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Nuutti Konttinen on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Vuonna 2014 hän on esiintynyt Yle TV2:n nuortensarjassa Ihan sama, huhtikuussa ensi-iltaan tulleessa Muutoksii-elokuvassa sekä lokakuussa 2014 ensi-iltaan tulleessa Lomasankarit-elokuvassa.
Konttinen on myös näytellyt Helsingin Kaupunginteatterin näytelmissä Miltä parta tuntuu, Katri Helena ja Metsäperkele.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2014 | Muutoksii | Riku |
| 2014 | Lomasankarit | Toni |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2014 | Ihan sama | Kasper |
| 2015 | Roba | koululainen |
| 2017 | Salatut elämät | teini Oliver |
| 2018 | HasBeen | toinen Juice |
Aiheesta muualla

Nuutti Konttinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Heidi Foxell

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 29. maaliskuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: , Suomi
Pelipaikka: maalivahti
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2011 | Sport |  ? | (?) |
| 2012 | HJK | 3 | (0) |
| 2012 | → Klubi 09 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Heidi Foxell (s. 29. maaliskuuta 1988) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka tunnetaan myös haavoittumisestaan poliisiopiskelijana Hyvinkään joukkoampumisessa toukokuussa 2012. Hän edusti viimeksi Naisten Liigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia.
Ura urheilijana

Foxell kuului vaasalaisen FC Sportin SM-sarjajoukkueeseen kaudella 2006 ja nousi pelaavaan kokoonpanoon kaudella 2007. Kaudella 2011 hän voitti tuolloin Ykkösessä pelanneen Sportin kanssa Suomen Cupin pikkufinaalin. Kaudeksi 2012 Foxell siirtyi HJK:hon ja oli heti mukana voittamassa Liigacupia.
Ura poliisina

Nuorempana konstaapelina työharjoittelussa ollut Foxell haavoittui vakavasti niin sanotussa Hyvinkään joukkoampumisessa toukokuussa 2012. Hän on kirjoittanut toipumisestaan Bulletproof-nimistä blogia. Foxell tuli julkisuuteen elokuussa 2015, kun poliisikollega Tuomas Pelkonen juoksi hänen hyväkseen sadan kilometrin ultrajuoksun. Foxell haavoittui vaikeasti vatsaan Eero Hiltusen ampumasta hirvikiväärin luodista. Laukaus tuhosi Foxellin suolistoa.
Foxellin poliisiopinnot jäivät kesken haavoittumisen seurauksena, mutta toukokuussa 2023 hän valmistui poliisiksi. Hän on tehnyt poliisin työtä lyhennetyllä työajalla.
Terveys

Kirurgi Ari Leppäniemi kertoo, että Foxell on leikattu yli 50 kertaa ja muita anestesiaa vaativia toimenpiteitä hänelle on tehty vähintään saman verran. Leppäniemen mukaan määrä on maailmanennätys.
Vuonna 2015 Foxellille tehtiin leikkaus, jonka yhteydessä anestesialääkäri teki hoitovirheen. Anestesialääkäri ei ollut tutustunut tapaukseen riittävän hyvin, minkä vuoksi hän ei antanut Foxellille tarpeeksi nukutusainetta. Kun Foxellin suuhun työnnettiin kameraa, hän oksensi. Oksennus päätyi keuhkoihin ja aiheutti happivajeen, mistä seurasi selkäydinvamma. Hoitovirheen vuoksi Foxell joutuu käyttämään pyörätuolia.
Foxellin luodista saama haava vatsassa ei ollut umpeutunut vielä kuuden vuoden kuluttua ampumisesta. Tämä on altistanut hänet toistuville verenmyrkytyksille. Vuonna 2018 hän koki neljä verenmyrkytystä. Hän odottaa leikkausta, jossa haava pyritään saamaan umpeen.
Kesäkuussa 2016 kerrottiin Foxellin sairastuneen leukemiaan. Foxell on kertonut tarvitsevansa jatkuvaa lääkitystä leukemiansa kurissa pitämiseksi. Tammikuussa 2019 Foxellilla todettiin hyvänlaatuinen kasvain munasarjoissa.
Kirjallisuutta

Potapoff, Teemu: Luodinkestävä – Heidi Foxellin tarina.  Docendo, 2018.  ISBN 9789522915399
Aiheesta muualla

Heidi Foxellin Bulletproof-blogi
Puoli Seitsemän -vierailu
Yona

| Yona |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Johanna Rasmus
Syntynyt: 5. maaliskuuta 1984 (ikä 40) Itävalta
Muusikko
Taiteilijanimi:  Yona 
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  pop, rap, tango
Yhtyeet:  Puppa J & Tasottavat Liljan Loisto Elo
Levy-yhtiöt:  Johanna Kustannus
Aiheesta muualla
www.yona.fi
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Yona (oik. Johanna Rasmus, ent. Louhivuori, ent. Pitkänen, s. 5. maaliskuuta 1984 Itävalta) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hän syntyi Itävallassa helluntailaisperheeseen ja asui lapsuutensa Oulussa. Hänen ollessaan 10-vuotias perhe muutti Kuopioon ja myöhemmin Helsinkiin. Vuonna 2021 Yona asettui Jyväskylään. Hän harrasti koko lapsuutensa kuorolaulua ja pianonsoittoa. Hän on valmistunut Helsingin Pop & Jazz Konservatoriosta muusikoksi.
Ura

Timmion Records julkaisi Yonan debyyttialbumin Pilvet liikkuu, minä en 13. tammikuuta 2010. Albumin musiikki on saanut vaikutteita folkista, jazzista, iskelmästä ja virsistä, mutta myös modernista musiikkimaailmasta, hip hopista ja reggaesta. Yona on sanoittanut albumin kappaleet ja säveltänyt niistä suurimman osan. Valtaosa albumin kappaleista on trumpetisti Kalevi Louhivuoren sovittamia, ja albumin on tuottanut Didier Selin. Albumi ylsi maaliskuussa viikolla 11 Suomen virallisen albumilistan sijalle 49.
Orkesteri Liikkuvat Pilvet on Yonan taustalla levyillä ja keikoilla säestävä 10-henkinen yhtye, joka koostuu seuraavista muusikoista: Nicolas Rehn (kitara), Antti Kujanpää (koskettimet), Salla Hakkola (harppu), Aili Ikonen (viulu ja laulu), Heini Ikonen (viulu ja laulu), Matti Mietola (alttoviulu), Juho Kanervo (sello), Eero Tikkanen (kontrabasso), Tatu Rönkkö (rummut) sekä Didier Selin (miksaus).
Yona julkaisi syyskuussa 2010 Liljan Loisto -yhtyeen kanssa albumin Takaisin Karjalan maille, jonka kappaleet ovat Karjala-aiheisia vapauslauluja reggae-sovituksina. Yhtyeeseen kuuluvat Yonan lisäksi Puppa J sekä Punky Reggae Band. Takaisin Karjalan maille ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 19. Yhtyeen toinen pitkäsoitto Vapauden hurma julkaistiin 30. toukokuuta 2012 ja sen kappaleesta "Varkaat kulkurit" on julkaistu musiikkivideo. Vapauden hurma ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan 26. sijalle.
Yona palkittiin vuoden 2010 tulokas-Emmalla. Hänen toinen sooloalbuminsa Vaikenen laulaen julkaistiin toukokuussa 2011. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 16.
Yonan kolmas pitkäsoitto Vaikka tekee kipeää, ei haittaa julkaistiin syyskuussa 2012. Se sijoittui 14. sijalle Suomen virallisella albumilistalla.
Vuonna 2013 Yona osallistui Seinäjoen Tangomarkkinoiden Tangokuningatar-kilpailuun ja sijoittui toiseksi. Syyskuussa 2013 hän vieraili Matti Mikkolan studio-orkesterin levyllä kappaleessa "Suojassa mun unissain", joka toimi tunnuslauluna Yle TV2:n draamakomediasarjassa Mun ainoot 30 minsaa.
Yonan neljäs pitkäsoitto Tango A La Yona julkaistiin vuonna 2014. Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 11 ja pysyi listalla neljä viikkoa.[2]
Vuonna 2015 vibrafonisti Panu Savolaisen Toivo -yhtye levytti albumin Music by Toivo Kärki. Yona lauloi albumille Kärjen vuonna 1949 säveltämän nimettömän ja sanattoman kappaleen, jolle hän antoi nimen "Aloha wau ia oe" ja kirjoitti siihen sanat. Albumin julkaisukeikalla Lavaklubilla Yona lauloi useita Kärjen kappaleita.
Yona sai vuonna 2022 Kriitikoiden valinta -Emman albumistaan Uni johon herään.
Toukokuussa 2022 julkistettiin, että Yona on yksi Vain elämää -televisiosarjan kolmannentoista tuotantokauden artisteista.
Yonan yhdeksäs sooloalbumi Eden julkaistiin 20.9.2024.
Diskografia > Albumit

Pilvet liikkuu, minä en (2010,  Timmion Records)
Vaikenen laulaen (2011,  Timmion)
Vaikka tekee kipeää, ei haittaa (2012,  Timmion)
Tango A La Yona (2014,  Kaiho Republic)
Naivi (2015,  Kaiho Republic)
Jano (2016,  Monsp Records)
7 (2018,  Johanna Kustannus)
Uni johon herään (2021,  Johanna Kustannus)
Eden (2024, Johanna Kustannus)
Diskografia > Singlet

Irti (2021, Johanna Kustannus)
Rauhaa ja rakastella (2023, Johanna Kustannus)
Tähtii ei voi omistaa (2023, Johanna Kustannus)
Diskografia > Puppa J & Tasottavat

Morobless (Fat Belt Records,  2006)
Diskografia > Liljan Loisto

Takaisin Karjalan maille (Suomen Musiikki,  2010)
Vapauden hurma (Suomen Musiikki,  2012)
Diskografia > Vierailijana

| Artisti | Kappale | Albumilta | Muut vierailijat | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Hannibal & Soppa | "Näreet 2004" | Promoa huudeilles |  | 2004 |
| Stig Dogg | "Unelmat haihtuu" | Stigidilaatio |  | 2007 |
| Hannibal & Soppa | "Boonusta" | Meiän asia | Ilari | 2007 |
| Hannibal & Joku Roti Mafia | "Sterkoissa DJ Screw (Plus visailu)" | Streets of Nekala | Tykopaatti | 2009 |
| Laineen Kasperi | "Vallankumous" | Olet tässä / Du är här / You are here |  | 2010 |
| Vitun kova ääni | "Harson läpi" | Aikatauluis |  | 2011 |
| Stig | "Aamulla aikaisin" | Puumaa mä metsästän | Anna Puu | 2012 |
| Jani-Petteri | "Sana on vapaa" | Haittaakse? |  | 2012 |
| Tuure Kilpeläinen ja Kaihon Karavaani | "Tahtoisin,tahtoisin" | Afrikan tähti |  | 2012 |
| Pitkäsen Matti | "Hetken humaa" | Nojatuoliblues |  | 2013 |
| Matti Mikkolan studio-orkesteri | "Suojassa mun unissain" | Suojassa mun unissain |  | 2013 |
| Muuan mies | "Soi soi" | Mä olen iloinen |  | 2013 |
| Tundramatiks | "Kaipaan" | Ajo |  | 2014 |
| Aivovuoto / Khid | "Fantastik Voyage" | Se tuli televisiosta / Sushi Drive-by |  | 2015 |
| Pyhimys | "Aina ku Aira" | Pettymys |  | 2015 |
| Panu Savolainen Toivo | "Aloha wau ia oe" | Music by Toivo Kärki |  | 2015 |
| Pykäri | "Maneki Neko" | Pykäri |  | 2017 |
| Anssi Kela | "Sä et tiennyt" | Ääriviivoja |  | 2018 |
| Stig | "Kukkurukuu" | Vain elämää, kausi 11 |  | 2020 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yona Wikimedia Commonsissa
Yonan viralliset sivut
Tekijänä: Yona Yle Areena. 4.1.2015.
Paul (mustekala)

Paul-mustekala akvaariossaan. Kuva heinäkuulta 2010.
Paul oli Saksan Oberhausenissa Sea Life -akvaariossa elänyt meritursas, joka tuli tunnetuksi sen ”ennustettua” jalkapallon arvokisaottelujen voittajajoukkueita. Ennustaminen tapahtui siten, että akvaarioon asetettiin kaksi ruokalaatikkoa, joissa oli ottelussa pelaavien maiden liput, ja Paulin katsottiin ennustaneen voittajaksi sitä joukkuetta, jonka lipulla varustetun laatikon se avasi ensin. Se kuoriutui tammikuussa 2008 Weymouthissa, Englannissa, ja kuoli 26. lokakuuta 2010.
Ensimmäisen kerran Paulia käytettiin vuoden 2008 EM-kisoissa, joissa se ennusti oikein viisi seitsemästä Saksan ottelusta. Vuoden 2010 MM-kisoissa sen kaikki kahdeksan ennustusta, jotka koostuivat Saksan otteluista sekä loppuottelusta, menivät oikein, jopa Saksan ainoa alkulohkotappio Serbiaa vastaan.
Teorian Paulin uskomattomalle ”kyvylle” ennustaa oikein on esittänyt muun muassa perulainen biologi Alfredo Salazar, joka on arvellut Paulin valinneen laatikon sen perusteella, kummassa lipussa oli kirkkaammat värit.
Paul jäi eläkkeelle ennustamisestaan kisojen jälkeen ja vuoden 2010 jalkapallon MM-kisojen jälkeen se valittiin tiimiin, joka markkinoi Englannin hakemusta vuoden 2018 jalkapallon MM-kisojen järjestämiseksi. Tiimin muita jäseniä ovat Lewis Hamilton, Sting ja David Beckham.
Paul sai myös lukuisia seuraajia. Virossa jalkapalloennustuksia teki MM-kisojen aikana simpanssi Pino ja Singaporessa ennustuksia laati papukaija Mani.
Léa Seydoux

| Léa Seydoux |
| --- | --- |
 Léa Seydoux Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Léa Hélène Seydoux-Fornier de Clausonne
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1985 (ikä 39) Pariisi, Ranska
Ammatti:  elokuvanäyttelijä, malli
Puoliso:  André Meyer
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Merkittävät roolit:   Midnight in Paris  Adelen elämä: osat 1 ja 2  The Grand Budapest Hotel  The Lobster  007 Spectre  007 No Time to Die  The French Dispatch 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Léa Seydoux (oik. Léa Hélène Seydoux-Fornier de Clausonne; s. 1. kesäkuuta 1985 Pariisi) on ranskalainen elokuvanäyttelijä ja malli, joka tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa Kunniattomat paskiaiset (2009), Midnight in Paris (2011), Mission: Impossible – Ghost Protocol (2011), The Grand Budapest Hotel (2014), The Lobster (2015) ja The French Dispatch (2021). Vuonna 2013 hänet palkittiin Cannesin elokuvajuhlien Kultaisella palmulla elokuvasta Adelen elämä: osat 1 ja 2. Hän on ollut viisi kertaa ehdokkaana César-palkinnon saajaksi. Hän näytteli myös Bond-tyttö Madeleine Swannia elokuvissa 007 Spectre (2015) ja 007 No Time to Die (2021). Lisäksi Seydoux on näytellyt yhtä pääroolia elokuvassa Crimes of the Future (2022) sekä merkittävää sivuroolia elokuvassa Dyyni: Osa kaksi (2024).
Vuonna 2019 aikakauslehti Reader’s Digest nimesi Seydouxin yhdeksi kaikkien aikojen mahtavimmista ranskalaisista naisnäyttelijöistä. Vuonna 2020 Vogue nimesi hänet yhdeksi kaikkien aikojen kauneimmista ranskalaisista naisnäyttelijöistä ikinä.
Léa Seydoux Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2014.
Yksityiselämä

Syyskuussa 2016 Seydoux paljasti, että hän odottaa poikaystävänsä André Meyerin kanssa heidän ensimmäistä lastaan. Tammikuussa 2017 hän synnytti pojan.
Léa Seydoux'n isoisä Jérôme Seydoux on elokuvayhtiö Pathén hallituksen puheenjohtaja. Léan isä Henri Seydoux on lennokkeja muun muassa sotakäyttöön valmistavan Parrot-yhtiön perustaja ja toimitusjohtaja.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Mes copines | Mes copines | Aurore |
| 2007 | Une vieille maîtresse | Une vieille maîtresse | Olivia |
| 2007 | 13 French Street | 13 French Street | Jenny |
| 2008 | De la guerre | De la guerre | Marie |
| 2008 | Des poupées et des anges | Des poupées et des anges | Gisèle |
| 2008 | La belle personne | La belle personne | Junie |
| 2009 | Lourdes | Lourdes | Maria |
| 2009 | Des illusions | Des illusions | tyttö metrossa |
| 2009 | Kunniattomat paskiaiset | Inglourious Basterds | Charlotte LaPadite |
| 2009 | Plein sud | Plein sud | Léa |
| 2010 | Robin Hood | Robin Hood | Isabella Angoulêmelainen |
| 2010 | Sans laisser de traces | Sans laisser de traces | Fleur |
| 2010 | Belle Épine | Belle Épine | Prudence Friedmann |
| 2010 | Roses à crédit | Roses à crédit | Marjoline |
| 2010 | Mistérios de Lisboa | Mistérios de Lisboa | Blanche de Montfort |
| 2011 | Midnight in Paris | Midnight in Paris | Gabrielle |
| 2011 | Mission: Impossible – Ghost Protocol | Mission: Impossible – Ghost Protocol | Sabine Moreau |
| 2011 | Le roman de ma femme | Le roman de ma femme | Ève |
| 2012 | Les adieux à la reine | Les adieux à la reine | Agathe-Sidonie Laborde |
| 2012 | L'enfant d'en haut | L'enfant d'en haut | Louise |
| 2013 | Adelen elämä: osat 1 ja 2 | La Vie d'Adèle – Chapitres 1 & 2 | Emma |
| 2013 | Grand Central | Grand Central | Karole |
| 2014 | La belle et la bête | La belle et la bête | Beauty |
| 2014 | The Grand Budapest Hotel | The Grand Budapest Hotel | Clotilde |
| 2014 | Saint Laurent | Saint Laurent | Loulou de la Falaise |
| 2015 | The Lobster | The Lobster | Yksinäisten johtaja |
| 2015 | Diary of a Chambermaid | Diary of a Chambermaid | Célestine |
| 2015 | 007 Spectre | Spectre | Madeleine Swann |
| 2016 | Vain maailmanloppu | It’s Only the End of the World | Suzanne |
| 2018 | Isle of Dogs | Isle of Dogs | Nutmeg (ranskankielinen dubbaus) |
2018: Zoe
| 2018 | Kursk | Kursk | Tanya |
| 2019 | Oh Mercy! | Oh Mercy! | Claude |
| 2021 | 007 No Time to Die | No Time to Die | Madeleine Swann |
| 2021 | The Story of My Wife | The Story of My Wife | Lizzy |
| 2021 | The French Dispatch | The French Dispatch | Simone |
| 2021 | Deception | Deception | englantilainen rakastaja |
| 2021 | France | France | France de Meurs |
| 2022 | Crimes of the Future | Crimes of the Future | Caprice |
| 2022 | Kaunis aamu | One Fine Morning | Sandra Kinsler |
| 2023 | Peto | La Bête | Gabrielle |
| 2024 | Dyyni: Osa kaksi | Dune: Part Two | lady Margot Fenring |

| Videopelit> Vuosi | Videopelit> Nimi | Videopelit> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2019 | Death Stranding | Fragile (ääni ja liikekaappaus) |
Aiheesta muualla

Léa Seydouxe Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Léa Seydoux Wikimedia Commonsissa
Pahajoki

Pahajoki voi tarkoittaa:
Lapuanjokeen laskevaa jokea Alavudella
Muonionjokeen laskevaa jokea Enontekiön Jatunissa
Niitty-Särkijärveen laskevaa jokea Enontekiöllä
Keräsjokeen laskevaa jokea Muoniossa
lyhyttä joenpätkää Puolangalla
Ponnenjärveen laskevaa jokea Töysässä
Näsijärveen laskevaa pientä jokea Ylöjärvellä
Henkilöitä

Sven Pahajoki (1950–2022), suomalainen freelancetoimittaja ja tutkiva journalisti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pahajoki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Paul Abel Mamba Diatta

Paul Abel Mamba Diatta (s. 5. joulukuuta 1960 Cabrousse) on senegalilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Ziguinchorin hiippakuntaan 8. huhtikuuta 1988 ja nimitettiin sinne apostoliseksi hallitsijaksi 21. heinäkuuta 2010. Hänet nimitettiin Ziguinchorin hiippakunnan johtoon 25. tammikuuta 2012, ja piispaksi vihkiminen seurasi 21. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Théodore-Adrien Sarr, jota avustivat Jean-Noël Diouf ja Jean-Pierre Bassène.
Paul Fino

Paul Fino vuonna 1965.
Paul Albert Fino (15. joulukuuta 1913 – 16. kesäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä New Yorkista vuosina 1953–1968. Hän jätti edustajainhuoneen tultuaan valituksi New Yorkin korkeimman oikeuden tuomariksi.
Fino syntyi New Yorkissa, valmistui St. John's Universityn lakikoulusta ja istui ennen liittovaltion kongressiin pääsemistään New Yorkin osavaltiollisessa senaatissa vuosina 1945–1950.
Paul Finet

| Paul Finet |
| --- | --- |
 1959
Euroopan hiili- ja teräsyhteisön johtokunnan puheenjohtaja
 13. tammikuuta 1958 – 14. syyskuuta 1959  
Edeltäjä:  René Mayer
Seuraaja:  Piero Malvestiti
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. marraskuuta 1897 Montignies-sur-Sambre
Kuollut: 18. toukokuuta 1965 (ikä 67) Luxembourg
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Paul Finet (4. marraskuuta 1897 – 18. toukokuuta 1965) oli belgialainen poliitikko, joka toimi Euroopan unionin edeltäjän Euroopan hiili- ja teräsyhteisön johtokunnan puheenjohtajana 13. tammikuuta 1958 – 14. syyskuuta 1959.
Finett oli taustaltaan automekaanikko. Ennen toista maailmansotaa hän toimi Belgian auto- ja kuljetusalan ammattiliiton johtajana. Sodan aikana hän työskenteli Lontoossa viestintäministeriössä. Sodan jälkeen hän palasi Belgiaan ja toimi kansainvälisessä ammattiyhdistysliikkeessä. Kun Hiili- ja teräsyhteisö perustettiin vuonna 1952, Finet valittiin heti sen johtokunnan jäseneksi ja myöhemmin puheenjohtajaksi. Hän jatkoi johtokunnan jäsenenä kuolemaansa asti.
Ariel Winter

| Ariel Winter |
| --- | --- |
 Ariel Winter vuoden 2015 PaleyFestissä.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ariel Winter Workman
Syntynyt: 28. tammikuuta 1998 (ikä 26) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, laulaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2002–
Merkittävät roolit:  Alex Dunphy (Moderni perhe)
Palkinnot
 SAG-palkinto: – 2010, 2011, 2012, 2013 Young Artist -palkinto: – 2010 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
Ariel Winter vuonna 2012.
Ariel Winter Workman (s. 28. tammikuuta 1998 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat), taiteilijanimeltään Ariel Winter, on yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Alex Dunphyn roolistaan komediasarjassa Moderni perhe. Winter on palkittu Moderni perhe -sarjasta neljästi parhaan näyttelijäkokoonpanon SAG-palkinnolla vuosina 2010–2013. Hän on tehnyt myös paljon ääninäyttelijän töitä muun muassa animaatioelokuvissa Herra Peabody & Sherman ja Horton sekä animaatiosarjassa Sofia Ensimmäinen.
Näyttelijän ura

Winterin ura viihde-alalla alkoi neljävuotiaana, kun hän esiintyi Cool Whip-kermavaahtomainoksessa. Seitsemänvuotiaana hän teki debyyttinsä televisiossa sarjassa Listen Up!, ja sitä seurasivat vierailut sarjoissa Monk, Freddie, Bones ja Teho-osasto. Winter on antanut äänensä useille animaatiohahmoille eri elokuvissa, kuten Final Fantasy VII: Advent Children, Poutapilviä ja lihapullakuuroja, DC Showcase: Green Arrow ja Herra Peabody & Sherman. Hän on jatkanut ääninäyttelijän työtä myös Disney Channelin ja Nickelodeonin animaatiosarjoissa, kuten Sofia Ensimmäinen, Finias ja Ferb, Madagascarin pingviinit ja Jake ja Mikä-Mikä-Maan merirosvot.
Lisäksi Winter on näytellyt sivurooleja elokuvissa, kuten Kiss Kiss Bang Bang, Speed Racer, Duress, Life Is Hot in Cracktown, Killers ja Opposite Day.
Vuonna 2009 Winter valittiin Alex Dunphyn rooliin ABC:n Moderni perhe -komediasarjaan, josta hän on saanut useita SAG-palkintoja osana näyttelijäkokoonpanoa.