stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Italian ympäriajo 2003
Etapit

| Etappi | Päivä | Lähtöpaikka | Maalipaikka | Pituus | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 10. toukokuuta | Lecce | Lecce | 201 km |  Alessandro Petacchi |  Alessandro Petacchi |
| 2 | 11. toukokuuta | Copertino | Matera | 177 km |  Fabio Baldato |  Alessandro Petacchi |
| 3 | 12. toukokuuta | Policoro | Terme Liugiane | 145 km |  Stefano Garzelli |  Alessandro Petacchi |
| 4 | 13. toukokuuta | Terme Liugiane | Vibo Valentia | 175 km |  Robbie McEwen |  Alessandro Petacchi |
| 5 | 14. toukokuuta | Messina | Catania | 169 km |  Alessandro Petacchi |  Alessandro Petacchi |
| 6 | 16. toukokuuta | Maddaloni | Avezzano | 222 km |  Alessandro Petacchi |  Alessandro Petacchi |
| 7 | 17. toukokuuta | Avezzano | Monte Terminillo | 146 km |  Stefano Garzelli |  Stefano Garzelli |
| 8 | 18. toukokuuta | Rieti | Arezzo | 217 km |  Mario Cipollini |  Stefano Garzelli |
| 9 | 19. toukokuuta | Arezzo | Montecatini Terme | 160 km |  Mario Cipollini |  Stefano Garzelli |
| 10 | 20. toukokuuta | Montecatini Terme | Faenza | 211 km |  Kurt Asle Arvesen |  Gilberto Simoni |
| 11 | 21. toukokuuta | Faenza | San Donà di Piave | 222 km |  Robbie McEwen |  Gilberto Simoni |
| 12 | 22. toukokuuta | San Donà di Piave | Monte Zoncolan | 185 km |  Gilberto Simoni |  Gilberto Simoni |
| 13 | 23. toukokuuta | Pordenone | Marostica | 155 km |  Alessandro Petacchi |  Gilberto Simoni |
| 14 | 24. toukokuuta | Marostica | Alpe Pampeago | 162 km |  Gilberto Simoni |  Gilberto Simoni |
| 15 | 25. toukokuuta | Merano | Bolzano | 42 km (aika-ajo) |  Aitor González |  Gilberto Simoni |
| 16 | 26. toukokuuta | Arco | Pavia | 207 km |  Alessandro Petacchi |  Gilberto Simoni |
| 17 | 28. toukokuuta | Salice Terme | Asti | 117 km |  Alessandro Petacchi |  Gilberto Simoni |
| 18 | 29. toukokuuta | Santuario di Vicoforte | Chianale | 175 km |  Dario Frigo |  Gilberto Simoni |
| 19 | 30. toukokuuta | Canelli | Cascata del Toce | 239 km |  Gilberto Simoni |  Gilberto Simoni |
| 20 | 31. toukokuuta | Cannobio | Cantù | 122 km |  Giovanni Lombardi |  Gilberto Simoni |
| 21 | 1. kesäkuuta | Isdroscalo | Milano | 33 km (aika-ajo) |  Serhi Hontšar |  Gilberto Simoni |
Jani Keula

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 11. huhtikuuta 1973 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Turku, Suomi
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 170 cm
Junioriseurat
1984–1991: TPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1991–1995 | TPS | 86 | (0) |
| 1992–1993 | → TuPa (laina) | 10 | (1) |
| 1996–2000 | FC Inter | 100 | (1) |
| 1997 | → VG-62 (laina) | 1 | (0) |
| 2001 | SalPa | 19 | (0) |
| 2002 | Nybergsund IL | – | (–) |
| 2006–2007 | ÅIFK | 9 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 225 | (2) |
Maajoukkue
| 1988 | Suomi U15 | 8 | (0) |
| 1989 | Suomi U16 | 7 | (0) |
| 1990 | Suomi U17 | 4 | (0) |
| 1993–1995 | Suomi U21 | 11 | (0) |
Valmennusura
2006–2008: ÅIFK
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jani Keula (s. 11. huhtikuuta 1973 Turku) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.
Keula pelasi Veikkausliigassa yhteensä 160 ottelua edustaen viiden kauden ajan Turun Palloseuraa ja neljän kauden ajan toista turkulaisseuraa Interiä. Hän teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa 30. toukokuuta 1991, kun TPS voitti kotonaan Mikkelin Palloilijat 3–0.
Veikkausliigassa pelattujen yhdeksän kauden jälkeen Keula pelasi kauden 2001 Salon Palloilijoissa ja kauden 2002 norjalaisessa Nybergsund IL:ssä.
Peliuransa jälkeen Keula on toiminut muun muassa Åbo IFK:n valmentajana yhdessä Jasse Jalosen kanssa.
Inkeriläisten kulttuuriyhteisöt

Inkerin lippuja Viron inkerinsuomalaisten kesäjuhlilla
Inkeriläisten kulttuuriyhteisöt muodostuvat monenlaisista Venäjällä, Suomessa, Virossa ja Ruotsissa rekisteröidyistä yhdistyksistä, joiden avulla inkerinsuomalaiset pyrkivät vaalimaan kulttuuriperintöään ja pitämään yhteyttä toisiinsa sekä viranomaisiin.
Inkeriläisten kansalaistoiminnan historia

Kansallisuusaate virisi myös Länsi-Inkerissä 1800-luvulla. Suomen liittäminen Venäjän yhteyteen tarjosi otolliset olot suomenkielisen kulttuurin kehittämiseksi myös Inkerissä.
Suomenkielistä kulttuuria ylläpitäneiden luterilaisten pappien ajatuksesta perustettiin Kolppanaan seminaari vuonna 1863 kansakoulunopettajien valmistamiseksi inkerinsuomalaisiin kansakouluihin. Vuonna 1913 toimi Inkerissä 229 suomenkielistä koulua, joissa opetettiin 8 000 lasta.
Kansalaisjärjestötoiminta eteni Inkerinmaalla suunnilleen samassa tahdissa Suomen kanssa. Tärkeässä asemassa olivat raittiusseurat, niistä ensimmäinen Inkerinmaalla perustettiin tiettävästi vuonna 1872 Markkovassa. Inkeriläiset alkoivat viettää kansanjuhlia, joissa oli sivistävää ohjelmaa. Ensimmäiset inkeriläiset kansanjuhlat pidettiin Lempaalassa vuonna 1885. Kun kuorotoiminta Inkerissä vilkastui ja Virossa oli pidetty ensimmäiset yleiset laulujuhlat vuonna 1869 sekä Suomessa 1884, musiikkimies Mooses Putron johdolla järjesti raittiusseura Inkeri laulujuhlat myös Skuoritsassa. Näitä kesäjuhlia ehdittiin pitää seitsemät ennen Neuvostoliiton syntyä.
Samaan tapaan kuin Suomessa, toimi Inkerissäkin ensimmäiseen maailmansotaan mennessä kymmeniä kansalaisjärjestöjä, muun muassa vapaaehtoisia palokuntia, urheiluseuroja, kuoroja ja soittokuntia. Järjestöt suuntautuivat yhä enemmän politiikkaan Venäjän poliittisen tilanteen kiihtyessä ensimmäisen maailmansodan aikana. Vuonna 1916 perustettiin Inkerin Sivistysrahasto.
Inkeriläisten kansalaistoiminnan historia > Järjestötoiminta siirtyy Suomeen

Lokakuun vallankumous, heimosodat sekä sisällissodan aiheuttaman sekasorron seurauksena jäi Suomeen 1920-luvulla 4 000 Inkerin pakolaista. He järjestäytyivät lukuisiksi yhdistyksiksi. Inkerin Liitto oli Suomeen Inkerin kapinoiden ja taistelujen aikana vuosina 1919–1920 paenneiden inkerinsuomalaisten pakolaisten perustama järjestö. Vuonna 1924 perustettiin Suomessa Inkeriläisten toimikunta, jonka tehtävä oli ajaa pakolaisten etuja. Sen tilalle perustettiin vuonna 1934 Inkeriläisten yhdistys, joka toimi "Suomessa laillisen oikeuden nojalla oleskelevien inkeriläisten yhdyssiteenä" ja valvoi heidän etujaan. Toiseen maailmansotaan mennessä yhdistyksellä oli kautta Suomen 20 jäsenyhdistystä ja tuhatkunta jäsentä. Toiminta huipentui lähes vuosittain järjestettäviin valtakunnallisiin kesäjuhliin.
Sodan jälkeen Inkeriläisten yhdistys piti matalaa profiilia, mutta se sai poliittisestikin epäsuotuisana aikana jatkaa toimintaansa. Kesäjuhlia alettiin pitää jälleen 1950-luvulla ja toiminta hiljalleen elpyi. Vuodesta 1958 järjestö on julkaissut omaa lehteään Inkeriläisten viesti.
Inkeriläisten kansalaistoiminnan historia > Hiljaiseloa Neuvostoliitossa ja uusi herääminen

1926 Neuvostoliitossa pyrittiin kansallisuuspolitiikkaa NEP-kaudella selvennä, mutta vuosien 1931–1932 kollektivisointi johti vainoihin maaseudulla, mikä vaikutti käytännössä pienten kansallisten kulttuurien laitosten ylläpitoon Neuvostoliitossa. Vuonna 1926 98 prosenttia inkerinsuomalaisista puhui suomea keskenään. Evankelisluterilainen kirkko ja kansakoululaitos ylläpitivät kieltä.
1930-luvulla poliittinen tilanne Neuvostoliitossa kiristyi. Vähemmistökansallisuuksia koskevia yhdenmukaistamistoimenpiteitä jatkettiin pidätyksin. Vuonna 1937 kiellettiin uskonnollinen ja seurakunnallinen toiminta sekä 1938 lakkautettiin suomenkielinen koululaitos.
1960-luvulla inkerinsuomalainen maallikkosaarnaajatoiminta sai tukea Viron luterilaiselta kirkolta ja myöhemmin myös Suomesta. Narvassa alettiin pitää suomenkielisiä jumalanpalveluksia vuosina 1961 ja 1969 perustettiin Petroskoin suomenkielinen seurakunta. 1976 perustettiin Puškinin seurakunta, jonka käyttöön vihittiin entinen saksalaisen seurakunnan kirkko vuonna 1977.
Ensimmäinen merkki Neuvostoliiton henkisestä vapautumisesta oli Punalippu-kulttuurilehden julkaisema artikkeli 8/1987, missä pääkirjoituksessa esitettiin: Vaalikaamme kansan kulttuuriperinnettä. Tästä alkoi Neuvostoliiton inkerinsuomalaisten järjestäytyminen yhdistyksiksi. Kesään 1990 mennessä Leningradin alueella toimi yhdeksän, Virossa kymmenen ja Neuvosto-Karjalassa viisi inkeriläisyhdistystä, joissa oli yli 5 000 jäsentä.
Myös Inkerin kirkko elpyi. Keväällä 1991 oli toimivia seurakuntia 18, joissa nykyään on jäseniä noin 15 000. Inkerin kirkon seurakuntamäärä on nykyään noin 80. Sitä johdetaan Pietarista käsin, ja siihen kuuluvia seurakuntia on Inkerinmaan lisäksi Karjalan tasavallassa, Uralilla ja Siperiassa.
Suomi

Vuoteen 2014 mennessä Suomessa oli toiminut yli 20 erilaista inkeriläisjärjestöä.
Suomi > Inkerin Liitto

Inkerin Liitto oli Suomeen Inkerin kapinoiden ja taistelujen aikana vuosina 1919–1920 paenneiden inkerinsuomalaisten pakolaisten perustama järjestö. Se perustettiin vuonna 1922. Perustamista tukivat Suomalaisuuden liitto ja Akateeminen Karjala-Seura. Liiton päätehtäviä olivat Inkerin tunnetuksi tekeminen Suomessa, Inkerin kansallisen asian ajaminen, Inkeriin kohdistuvan suomalaisen valistustyön tukeminen ja Inkerin pakolaisten avustaminen. Liitto julkaisi Inkeri-lehteä ja jakoi materiaalia tiedotusvälineille, kansan- ja työväenopistoille sekä heimoasian harrastajille. Liitto piti kesäjuhlia ja perusti Inkerin Sivistysrahaston sekä Inkerin arkiston vuonna 1924.
Suomi > Suomen Inkeri-liitto

1934 perustetun Inkeriläisten yhdistys ry:n seuraaja on ollut vuodesta 1994 alkaen Suomen Inkeri-liitto. Maaliskuun 28. päivänä 1993 pidetyssä vuosikokouksessa päätettiin yhdistyksen nimi muuttaa Suomen Inkeri-liitto ry:ksi ja liitolle hyväksyttiin uudet säännöt. Samanaikaisesti päättivät myös Helsingissä, Turussa, Lahdessa ja Hyvinkäällä toimivat paikallisosastot rekisteröityä liiton jäsenyhdistyksiksi. Liiton tarkoituksena on toimia Suomessa asuvien inkeriläisten ja inkeriläisyydestä kiinnostuneiden yhdyssiteenä ja etujärjestönä. Liitolla on myös henkilöjäseniä. Ne maksavat jäsenmaksuistaan kullekin vuodelle erikseen määrättävän pienen osuuden Suomen Inkeri-liitolle. Liittoon on kuulunut kahdeksan jäsenyhdistystä eri puolilla Suomea, Turun seudun Inkeri-seura, Hyvinkään Inkeri-kerho, Lahden seudun Inkeri-kerho ja Helsingin seudun Inkeri-seura.
Liiton jäsenjärjestöt ovat järjestäneet vuosittain valtakunnallisia kesäjuhlia. Vuonna 2008 juhlia ei pidetty. Liiton työtä tukee Inkeriläisten Sivistyssäätiö. Säätiö on perustettu vuonna 1965. Sen tarkoituksena on Inkeri-tietouden kerääminen ja tallettaminen sekä Suomessa asuvien inkeriläisten ja heidän jälkeläistensä toiminnan tukeminen ja kehittäminen. Liitto julkaisee kuudesti vuodessa ilmestyvää tiedotuslehteä Inkeriläisten viesti, joka on perustettu vuonna 1958.
Vuonna 2023 liiton jäseniä olivat Helsingin seudun Inkeri-seura ry, Hyvinkään Inkeri-kerho ry, Lahden Seudun Inkeri-seura ry ja Turun seudun Inkeri-seura ry.
Suomi > Suomi-Inkeri-seura

Vuonna 1988 toimintansa aloittanut ja 1990 yhdistysrekisteriin merkitty Suomi-Inkeri-seura hoiti inkeriläisten paluumuuttoa Suomeen. 1980-luvun lopussa Suomessa heräsi kiinnostus Neuvostoliitossa asuvia suomalaisia ja inkeriläisiä kohtaan, mikä johti seuran perustamiseen. Alussa siinä oli mukana paljon opiskelijoita. Seuran tarkoituksena oli tukea perestroikan mukana Neuvostoliitossa virinnyttä inkeriläisten kansallista liikettä, antaa apua Inkeriin ja puolustaa inkeriläisten oikeuksia. Jo syyskesällä 1990 seura oli joutunut taloudellisiin vaikeuksiin. Seuran tileissä oli epäselvyyksiä, joiden selvittämistä vaikeutti tilikirjojen katoaminen. Vuonna 1992 Suomi-Inkeri-seura perusti oman etsintäpalvelun, jonka avulla inkeriläiset Venäjällä pystyivät etsimään sukulaisiaan Suomesta ja entisen Neuvostoliiton maista. Seura sulki maahanmuuttajapäivystyksensä ja Helsingin Hämeentien toimistonsa vuonna 1999. Seuran toiminta jatkui  tuon jälkeen suppeampana. Seuran puheenjohtajan Inkeri Räisäsen mukaan työntekijöiden turvallisuus oli tuolloin heikentynyt. Räisäsen mukaan Venäjän rikolliset yrittivät uhkailemalla saada muuttolupia Suomeen. Räisänen kertoi, että seuran toimintaa on haitattu myös sabotaaseilla. Lisäksi seura kärsi sisäisistä ristiriidoista. Esimerkiksi seuran puheenjohtaja yritettiin syrjäyttää keväällä 1999. Räisänen kuitenkin onnistui säilyttämään paikkansa. Tuon lisäksi Raha-automaattiyhdistys vaati seuralta selvitystä sille myöntämiensä varojen käytöstä vuosilta 1997 ja 1998. 2010-luvulle tultaessa seuran toiminta oli lakannut.
Suomi > Inkerin kulttuuriseura ry.

Inkerin kulttuuriseura oli yhdistys, jonka tavoitteena oli edistää ja elvyttää inkeriläistä kulttuuria. Yhdistys perustettiin vuonna 1993 ja lakkautettiin vuonna 2015. Yhdistys oli omalla alallaan merkittävä, sillä se järjesti useita taidenäyttelyitä sekä taideleirejä eri maissa asuneille inkeriläisille taiteilijoille. Yhdistyksellä oli myös julkaisutoimintaa, joka kattoi useita kirjoja. Yksi merkittävimmistä yhdistyksen julkaisemista teoksista on vuonna 2013 julkaistu Inkeriläiset – Kuka kukin on?, joka oli ensimmäinen ja laaja tietosanakirja inkeriläisistä merkkihenkilöistä. Yhdistys järjesti myös konsertteja ja perusti Taipalsaaren Putronniemeen inkeriläissäveltäjä Mooses Putron kotimuseon, jota hallinnoi nykyään Nouse Inkeri ry. Seuran puheenjohtajana toimi pitkään Helena Miettinen, joka hoitaa samaa tointa nykyään Nouse Inkeri -yhdistyksessä.
Suomi > Inkerikeskus ry

Inkerikeskus ry on vuonna 1995 perustettu neuvonta- ja toimintakeskus inkerinsuomalaisia paluumuuttajia varten. Inkerikeskuksen koko toiminta tukee lakisääteistä kotouttamisprosessia koulutuksen, neuvonnan, työhön ohjauksen, kulttuuri- ja harrastustoiminnan muodossa. Inkerikeskus sijaitsee Pohjois-Helsingissä. Vuonna 2019 järjestöön kuului 750 aktiivista jäsentä pääkaupunkiseudulta. Se toteuttaa Suomen valtion, Helsingin kaupungin ja hyväntekeväisyysjärjestöjen rahoittamia hankkeita. Sen toimialaa ovat esimerkiksi nuorisotyö, senioritoiminta, Helsingissä ja Porvoossa toimiva klubi 60+ ja omaishoitajia tukeva Oma Vene -hanke. Yhdistyksen hallituksen puheenjohtajana toimii Kimmo Kiljunen.
Suomi > Suomen Akateeminen Inkeri-Seura SAIS

Vuonna 2017 perustettu Suomen Akateeminen Inkeri-Seura SAIS "pyrkii edistämään inkerinsuomalaisuuden historian ja kulttuurin tutkimusta, tallentamista, tiedottamista ja kansainvälistä yhteistyötä." Sen sisarjärjestö Eesti Akadeemiline Ingerimaa Selts EAIS on perustettu kaksi vuotta aikaisemmin.
Suomi > Nouse Inkeri ry

Nouse Inkeri ry on vuonna 2020 perustettu yhdistys. Se ylläpitää Taipalsaaren Putronniemessä sijaitsevaa inkeriläissäveltäjä Mooses Putron vanhaa kesähuvilaa, jossa toimii kesäaikoina Putron kotimuseo. Putronniemessä järjestetään myös Inkerin kulttuuriin liittyviä tapahtumia ja näyttelyitä. Nouse Inkeri ry ylläpitää Internet-sivustoa www.inkeri.fi, jossa toimii myös Virtuaali Inkeri. Inkeri-aiheista tiedotusta harjoitetaan etupäässä sähköisten viestimien kautta. Kesäajan ulkopuolella seura järjestää ajankohtaisia seminaareja.
Venäjä > Inkerin Liitto

Vuonna 1988 perustettu Inkerin liitto oli inkerinsuomalaisten etujärjestö Inkerinmaalla. Liittoon kuului kaikkiaan 24 paikallisyhdistystä eri puolilla Venäjää paitsi Karjalan tasavallassa. Inkerin Liiton toimisto sijaitsi Pietarissa, ja sen toimintamuotoina ovat suomen kielen opetus, suomalaisen kulttuurin edistäminen ja ylläpitäminen sekä työvoimaneuvonta. Liitto piti yllä internetportaalia ja julkaisi omaa lehteä. Suurimpia vuosittaisia tapahtumia olivat inkeriläisten juhannusjuhlat, joita se järjesti eri puolilla Inkerinmaata.
Venäjän inkerinsuomalaiset toimivat tiiviissä yhteistyössä Inkerin kirkon kanssa. Luterilainen kirkko on ollut perinteisesti inkeriläisyhteisöä voimakkaasti yhdistävä tekijä. Vuoden 2021 alussa Pietarin Inkerin liitossa oli 600 jäsentä, ja se oli  suurin inkerinsuomalaisten järjestö Venäjällä.
Venäjä > Karjalan suomalaisten Inkeri-liitto

Vuonna 1989 perustettu Karjalan Inkeri-liitto yhdistää Karjalan tasavallassa eläviä inkerinsuomalaisia. Toiminta keskittyy Karjalan pääkaupunkiin Petroskoihin, missä liitolla on myös toimisto.
Muut maat > Viro

Viron inkerinsuomalaisten liitto – Eesti Ingerisoomlaste Liit (lyh. VIL/EIL) on perustettu 1989, ja siihen kuuluu 11 paikallisseuraa eri puolilla Viroa. Liiton toimisto sijaitsee Tartossa. Virossa asuvat inkerinsuomalaiset ovat saaneet ensimmäisenä vähemmistönä kulttuuriautonomian.
Liitto on julkaissut vuodesta 1993 kuukausittain suomenkielistä tiedotus- ja kulttuurilehteä Inkeri, joka ilmestyy myös internetissä. Suurin vuosittainen tapahtuma on kesäisin järjestettävät laulu- ja tanhujuhlat eri puolilla Viroa.
Muut maat > Ruotsi

Ruotsin Inkeri-Liitto – Sveriges Ingermanländska Riksförbund (lyh. RIL/SIR) on Ruotsiin toisen maailmansodan jälkeen emigroituneiden inkerinsuomalaisten 1956 perustama kattojärjestö. Siihen kuuluu yhdeksän paikallisseuraa ja se julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää tiedotuslehteä Ingria. Myös Ruotsin inkerinsuomalaiset järjestävät vuosittain kesäjuhlat.
Aiheesta muualla

Inkeri-liiton Inkerililäisten viesti -lehden arkisto
Yksi suomalaisen kulttuurin keskuksista Pietarissa on Inkerin kirkon tuomiokirkko, Pyhän Marian kirkko (1805) aivan kaupungin keskustassa.
Viron inkerinsuomalaisten laulu- ja tanhujuhlat Võrussa 2007
Hugo Weaving

| Hugo Weaving |
| --- | --- |
 Hugo Weaving vuonna 2014
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1960 (ikä 64) Ibadan, Nigerian siirtomaa ja protektoraatti
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1980–
Merkittävät roolit:  Matrix (elokuva) V niin kuin verikosto Captain America: The First Avenger Pilvikartasto
Palkinnot
 AFI Award (1991, 1998, 2005) Montrealin elokuvajuhlat (1998) PFCS Award (2002, 2003) NBR Award (2003) OFCS Award (2003) Critics Choice Award (2004) FCCA Award (2005) IF Award (2005) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Hugo Wallace Weaving (s. 4. huhtikuuta 1960 Ibadan, Nigerian siirtomaa ja protektoraatti) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa rooleistaan Matrix-elokuvien agentti Smithinä sekä Taru sormusten herrasta -trilogian Elrondina.
Weaving syntyi Nigeriassa englantilaisille vanhemmille, mutta perhe muutti takaisin Englantiin jo vuotta myöhemmin. Sieltä he muuttivat Australiaan, takaisin Englantiin, Etelä-Afrikkaan ja jälleen takaisin Englantiin ennen kuin asettuivat pysyvästi Australiaan vuonna 1976. Muuton jälkeen Weavingin vanhemmat erosivat. Weaving on asunut suurimman osan elämästään Australiassa, mutta on Britannian kansalainen.
Weavingillä on kaksi lasta pitkäaikaisen avovaimonsa Katrina Greenwoodin kanssa.
Filmografia > Televisiosarjat

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- |
| 1984 | Bodyline | Douglas Jardine | 7 jaksoa |
| 1988 | Great Performances | Charles Armstrong | ”Melba” |
| 1988 | The Dirtwater Dynasty | Richard Eastwick | 4 jaksoa |
| 1989 | Bangkok Hilton | Richard Carlisle |  |
| 1993 | Seven Deadly Sins | Lust |  |
| 1995 | Bordertown | Kenneth Pearson | 10 jaksoa |
| 1996 | Naked: Stories of Men | Martin Furlong | ”Coral Island” |
| 1996 | The Bite | Jack Shannon |  |
| 1997 | Frontier | Arthur |  |
| 1998 | Halifax f.p. | Tom Hurkos | ”Isn’t It Romantic” |
| 2010 | Rake | Graham Murray | ”R vs Murray” |
| 2018 | Patrick Melrose | David Melrose   |  |
Filmografia > Ääninäyttely videopeleissä

| Videopelit> Vuosi | Videopelit> Nimi | Videopelit> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2003 | Enter the Matrix | agentti Smith |
| 2006 | The Lord of the Rings: The Battle for Middle-earth II | Elrond |
| 2006 | Happy Feet | Noah the Elder |
| 2006 | The Lord of the Rings: The Battle for Middle-earth II– The Rise of the Witch-king | Elrond |
| 2009 | The Lord of the Rings: Conquest | Elrond |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hugo Weaving Wikimedia Commonsissa
Hugo Weaving Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Hugo Weaving Elonetissä.
Jacques Arcadelt

Caravaggion Luutunsoittaja soittaa Jacques Arcadeltin musiikkia.
Jacques Arcadelt (n. 1505 – 14. lokakuuta 1568) oli alankomaalainen säveltäjä. Hänen varhaisesta elämästään ei ole paljoa tietoa. Hän oli Roomassa ainakin 1530-luvun lopussa. Samoihin aikoihin hän julkaisi neljä kirjaa madrigaaleja. Vuoden 1553 tienoilla Arcadelt muutti Ranskaan, jossa vietti loppuelämänsä.
Arcadelt julkaisi kaikkiaan 24 motettia, 3 kirjaa messuja, 126 chansonia ja yli 200 madrigaalia. Arcadeltin tunnetuimpiin madrigaaleihin kuuluu muun muassa Il bianco e dolce cigno.
J. W. Söderlund

Johan Wilhelm Söderlund (18. marraskuuta 1845 Rauma – 19. heinäkuuta 1904 Hyvinkää) oli suomalainen laivanvarustaja, kunnallisvaikuttaja ja valtiopäivämies. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1896.
Henkilöhistoria

Turussa kaupallisen oppinsa saanut Söderlund perusti kauppapuodin Raumalle vuonna 1870. Puodin menestyttyä ja muututtua kauppaliikkeeksi Söderlund laajensi liiketoimintaansa laivanvarustukseen. Söderlund omisti 1890-luvulla Suomen suurimman yksityisen purjelaivaston ja oli Rauman varakkain mies. Rauman kunnallispolitiikkaan aktiivisesti osallistunut Söderlund toimi muun muassa kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuosina 1884–1904. Hän oli Raumanradan rakennustoimikunnan puheenjohtaja vuodesta 1894. Hän edusti Raumaa porvarissäädyssä valtiopäivillä 1885, 1888, 1891, 1894, 1897 ja 1899.
Henkilöhistoria > Söderlundin omistamia laivoja

Lähde
Elna, kuunarilaiva (1876)
Altai, kolmimastofregatti (1876)
Vega, kolmimastoparkki (1880)
Lainetar, kolmimastoparkki (1868)
Ceder, kolmimastoparkki (1866)
Murtaja, kolmimastoparkki (1863)
Primus, kolmimastofregatti (1863)
Triton, kolmimastoparkki (1861)
Kosack (Elna), kolmimastoparkki (1880)
Winefred, kolmimastofregatti (1855)
Fennia, nelimastoparkki (1892)
Favel, kolmimastoparkki (1895)
Cuthona, kolmimastofregatti (1885)
Ek, höyrykuunari (1895)
Glenard, kolmimastofregatti (1893)
Glenbreck, nelimastoparkki (1890)
Jacques (Monaco)

| Jacques |
| --- | --- |
 Monacon perintöprinssi  Baux'n markiisi
Syntynyt:  10. joulukuuta 2014 (ikä 9) Monaco
Koko nimi:  Jacques Honoré Rainier Grimaldi
Suku:  Grimaldi
Isä:  Albert II
Äiti:  Charlene
Uskonto:  roomalaiskatolilainen
Baux'n markiisi Jacques Honoré Rainier Grimaldi (s. 10. joulukuuta 2014 Monaco) on Monacon perintöprinssi ja ruhtinas Albert II:n ja ruhtinatar Charlenen toinen lapsi.
Jacques syntyi 10. joulukuuta 2014 kello 18.06 (Suomen aikaa), kaksi minuuttia myöhemmin kuin hänen siskonsa Gabriella, mutta Jacques on perimysjärjestyksessä ensimmäinen, sillä Monacon laki suosii poikavauvoja. Jacques sai heti synnyttyään arvonimen Marquis de Baux (suom. Baux'n markiisi).
Hän sai kolmannen nimensä Rainier isoisänsä Rainier III:n, entisen Baux'n markiisin ja ruhtinaan mukaan.
Käännös suomeksi
Italian ympäriajo 2002

Italian ympäriajo 2002 oli järjestyksessään 85. maantiepyöräilyn Italian ympäriajo. Se alkoi hollantilaisesta Groningenin kaupungista 11. toukokuuta ja päättyi Milanoon 2. kesäkuuta 2002. Reitin kokonaispituus oli 3 334 kilometriä. Etappeja oli prologin lisäksi 20, jolloin etapin keskipituudeksi tuli 166 kilometriä. Kokonaisnousu reitillä oli 18 200 metriä. Voitosta kamppaili 22 joukkuetta, mikä oli maksimimäärä. Kokonaiskilpailun voitti Paolo Savoldelli runsaan minuutin erolla ennen toiseksi tullutta Tyler Hamiltonia. Pistekilpailun voitti Mario Cipollini ja mäkikirikilpailun Julio Perez Cuapio.