stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iskelmämusiikki
Ominaispiirteet

Tyypillinen iskelmä on tunteikas balladi, jossa on tarttuva melodia. Sanoitukset kertovat tavallisesti rakkaudesta.
Alkuajan iskelmän tanssisävelmissä on sekä laulu- että soitto-osuudet ja toistuva kertosäe. Soitto-osuus oli lauluosuutta tärkeämpi.
Suomalaiselle iskelmämusiikille tyypillisiä soittimia ovat piano, kitara, harmonikka, kontrabasso, jousisoittimet ja mandoliini.
Iskelmämusiikille on myös ominaista tanssittavuus parin kanssa. Suurimman paritanssi-buumin aikaan iskelmämusiikki oli varsin suosittua ja yleistä etenkin teollisuusmaissa, onhan sen levityskin ollut aina teollista (esimerkiksi nuottien painaminen, äänilevyt ja videot). Paritanssi-innostus on kuitenkin muiden tanssimuotojen mukaantulon myötä hiipunut ja nykyisellään iskelmä-käsitettä on pyritty laajentamaan myös muuhun kuin paritanssimusiikkiin. Esimerkiksi rockyhtye Yön keulahahmo Olli Lindholm sai vuonna 2008 Iskelmä-Finlandia-palkinnon ja Iskelmäradion soittolistalla soi paljon rock- ja popyhtyeiden musiikkia.
Iskelmien rakkauteen ja muihin ihmissuhdeteemoihin keskittyvät sanoitukset eivät useinkaan saa suurta arvostusta kirjallisuuspiireiltä. Unkarilainen kirjallisuustutkija Elemér Hankiss on sanonut: ”Iskelmillä ei ole mitään tekemistä runouden kanssa. Kaava toistaa kolmea perusteemaa: ole minun, olet minun, ja miksi et enää/nyt/vielä ole minun.”
Saksalainen schlager

Kansainvälisesti iskelmämusiikki tunnetaan saksankielisellä nimellä Schlager (verbistä schlagen ’iskeä’). Schlageria ja sen alalajia volkstümlich pidetään yhä olennaisesti saksalaisina. Schlager sai vaikutteita 1800- ja 1900-lukujen operettien ja tanssimusiikin melodioista ja 1920-luvulta lähtien suosittujen elokuvien sävelistä.
Saksalainen schlager > Ruotsalainen schlager

Ruotsissa schlager-nimellä kutsuttu musiikki yhdistetään ennen kaikkea Eurovision -laulukilpailuun ja sen ruotsalaisiin karsintoihin, Melodifestivaleniin.
Iskelmämusiikki Suomessa

Iskelmä-sanan suomen kieleen on keksinyt R. R. Ryynänen. Hän esitteli yhdessä Georg Malmsténin kanssa ensiksi sanan iskusävelmä, joka sittemmin hioutui lyhyempään muotoonsa iskelmäksi.
Kaikkien aikojen suosituin suomalainen iskelmä on Jukka Kuoppamäen säveltämä ja sanoittama ja Jari Sillanpään alun perin esittämä ”Satulinna”.
Kirjallisuutta

Bagh, Peter von & Hakasalo, Ilpo: Iskelmän kultainen kirja.  Helsinki:  Otava, 1986.  ISBN 951-1-08913-7
Latva, Tony & Tuunainen, Petri: Iskelmän tähtitaivas – 500 suomalaista viihdetaiteilijaa.  Helsinki:  WSOY, 2004.  ISBN 951-0-27817-3
Suomi soi 1 – tanssilavoilta tangomarkkinoille.  (Toim. Pekka Gronow, Jukka Lindfors ja Jake Nyman)  Helsinki:  Tammi, 2004.  ISBN 951-31-2505-X
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Satumaa – Suomalaisen iskelmän historia
Itchycoo Park

Itchycoo Park on Small Faces -yhtyeen psykedeelinen kappale, joka julkaistiin singlenä elokuussa 1967. Kappale nousi kolmanneksi Britannian levymyyntitilastossa, ja ylsi ainoana Small Facesin levytyksenä Yhdysvalloissa 20 myydyimmän joukkoon. Sävellyksestä ja sanoituksesta vastasivat yhtyeessä soittavat Steve Marriott ja Ronnie Lane.
Kappaleen tarina sijoittui Marriottin ja Lanen lapsuudenmaisemiin Lontoon East Endiin. Kysymyksessä ei ollut puisto, vaan 1950-luvun yleinen joutomaa, jossa saattoi olla yhä sodan jäljiltä pommitettujen talojen raunioita. Nostalgisen laulun erikoisuus oli soundeja tahallisesti vääristelevä "tuulitunneliefekti" (flanging effect), jolla saatiin aikaan ennen kuulematon äänimaailma. BBC julisti laulun ilmestyessään soittokieltoon sen huumausaineiden käyttöön liitetyn sisällön vuoksi.
Lauri Ingman

| Lauri Ingman |
| --- | --- |

Suomen pääministeri
 Ingmanin II hallitus 31.5.1924–31.3.1925  
Edeltäjä:  A. K. Cajander (II)
Seuraaja:  Antti Tulenheimo (I)
 Ingmanin I hallitus 27.11.1918–17.4.1919  
Edeltäjä:  J. K. Paasikivi (I)
Seuraaja:  Kaarlo Castrén (I)
Eduskunnan puhemies
 13.11.1918–28.11.1918  
Edeltäjä:  Ernst Nevanlinna
Seuraaja:  Paavo Virkkunen
 27.9.1918–4.11.1918  
Edeltäjä:  Johannes Lundson
Seuraaja:  Ernst Nevanlinna
Suomen opetusministeri
 Mantereen hallitus 22.12.1928–16.8.1929  
Edeltäjä:  Antti Kukkonen
Seuraaja:  Emil Setälä
 Kallion II hallitus 31.12.1925–13.12.1926  
Edeltäjä:  Emil Setälä
Seuraaja:  Emil Setälä
 Ingmanin II hallitus 31.5.1924–31.3.1925  
Edeltäjä:  Yrjö Loimaranta
Seuraaja:  Emil Setälä
Suomen kirkollis- ja opetusministeri
 Erichin hallitus 15.3.1920–9.4.1921  
Edeltäjä:  Mikael Soininen
Seuraaja:  Niilo Liakka
Turun ja Suomen arkkipiispa
 1930–1934  
Edeltäjä:  Gustaf Johansson
Seuraaja:  Erkki Kaila
Kansanedustaja
 22.5.1907–31.3.1919 5.9.1922–31.7.1929  
Ryhmä/puolue:  Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1868 Teuva
Kuollut: 25. lokakuuta 1934 (66 vuotta) Turku
Puoliso:  Anna Elisabeth Rancken (1893–1895) Mathilda Halme (1900–)
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Kokoomuspuolue
Lars (Lauri) Johannes Ingman (30. kesäkuuta 1868 Teuva – 25. lokakuuta 1934 Turku) oli suomalainen Helsingin yliopiston käytännöllisen teologian professori, arkkipiispa ja kokoomusta edustanut poliitikko, joka toimi kahdesti Suomen pääministerinä.
Opinnot

Lauri Ingman oli Teuvan kirkkoherra Wilhelm Ingmanin (1820–1875) yhdestoista lapsi tämän toisesta avioliitosta Emma Ottilia Schalinin (1831–1901) kanssa. Nuortenkirjailija Alfred Emil Ingman oli Lauri Ingmanin vanhempi veli. Isä Wilhelm kuoli Lauri Ingmanin ollessa vasta 7-vuotias. Perheen kotikieli oli ruotsi. Ingman kävi Vaasan ruotsalaisen lyseon, josta hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1886. Kaikkien veljiensä tapaan myös Lauri Ingman aloitti papin opinnot. Hän suoritti pappistutkinnon vuonna 1890 ja jatkoi opintojaan valmistuen filosofian kandidaatiksi vuonna 1892. Pappisvihkimyksen Ingman sai seuraavana vuonna 1893.
Ingman toimi useita vuosia uskonnonopettajana ja oli erityisen kiinnostunut pedagogiikasta. Hän jatkoi opintojaan suorittaen vuonna 1894 kasvatusopin tutkinnon. Myöhemmin Ingman luki itsensä teologian kandidaatiksi vuonna 1898 ja suoritti lisensiaatin tutkinnon vuonna 1900 väitöskirjallaan "Pääpiirteet Jeesuksen opetuslapsikasvatuksesta". Teologian tohtoriksi hän väitteli vuonna 1907.
Ingman työskenteli Helsingin yliopiston käytännöllisen teologian professorin assistenttina 1901–1916 ja lopulta hänet nimitettiin yliopiston käytännöllisen teologian professorin virkaan vuonna 1916. Ingman luopui professorin tehtävästä tultuaan valituksi Turun arkkipiispaksi vuonna 1930.
Poliittinen ura

Lauri Ingman oli mukana jo säätyvaltiopäivillä pappissäädyn edustajana vuonna 1905 ja eduskuntauudistuksen jälkeen kansanedustajana vuosina 1907–1919 sekä 1922–1929.
Ingmanin ensimmäinen hallitus muodostettiin marraskuun lopussa vuonna 1918. Hallituksessa olivat edustettuina sekä monarkistit että tasavaltalaiset, mutta Maalaisliitto jäi hallituksesta pois. Hallitus antoi eduskunnalle esityksen tasavaltalaisesta valtiomuodosta, joka hyväksyttiin ja lopulta vahvistettiin 17. heinäkuuta 1919. Hallitus ajoi pääministeri Ingmanin johdolla ympärysvaltojen valta-aseman huomioivaa ulkopolitiikkaa ensimmäisen maailmansodan seurauksena. Toisen kerran Ingman toimi pääministerinä toukokuusta 1924 maaliskuuhun 1925 asti. Hän hoiti toisessa hallituksessaan myös opetusministerin tehtäviä. Presidentti K. J. Ståhlbergin kauden pääministereistä Ingman oli hänelle kenties kaikkein mieluisin. Ingman koetti turhaan saada kokoomusta tukemaan Ståhlbergin valintaa toiselle kaudelle. Lauri Kristian Relanderin valinta presidentiksi vuoden 1925 vaaleissa vähensi Ingmanin vaikutusvaltaa ja hallitus kaatuikin pian tämän jälkeen. Ingman itse ei arvostanut presidentti Relanderin poliittisia kykyjä.
Ingman toimi myös Erichin hallituksen kirkollis- ja opetusministerinä sekä opetusministerinä Kallion toisessa hallituksessa ja Mantereen hallituksessa.
Perhe

Lauri Ingman meni naimisiin vuonna 1893 Anna Elisabeth Ranckenin kanssa. Heille syntyi tytär Sylvi (1894–1920). Ingman jäi kuitenkin leskeksi jo vuonna 1895. Toisen avioliittonsa Ingman solmi vuonna 1900 opettaja Mathilda Halmeen kanssa. Liitosta syntyi kolme tytärtä ja kaksi poikaa: Elsa Johanna (s. 1902), Aune Magdalena (s. 1903), Hertta Elisabet (s. 1905), Martti Johannes (s. 1907) ja Lauri Olavi (s. 1909).
Tunnustuksia

Uppsalan yliopisto myönsi Ingmanille teologian kunniatohtorin arvon vuonna 1932.
Ingmanin mukaan on nimetty hänen syntymäkuntansa Lauri Ingman -sali Teuvan Kulttuuritalo Orrelassa, jossa pidetään muun muassa kunnanvaltuuston kokouksia ja näyttelyitä.
Teoksia

Pääpiirteet Jesuksen opetuslapsikasvatuksesta. Tekijä, 1900.
Johanneksen evankeliumi. Suomentanut ja selittänyt Lauri Ingman. Kansanvalistus-seura, 1902.
Kärsimisen probleemi vanhassa testamentissa. Akateeminen kirjakauppa, 1903.
Gustaf Rancken vanhemman uudistuspyrinnöt katekismusopetuksen alalla. Suomen kirkkohistoriallinen seura, 1904.
Koti- ja pyhäkoulu. Suomen evank.-luth. pyhäkouluyhdistys, 1904.
Markuksen evankeliumi. Suomentanut ja selittänyt Lauri Ingman. Otava, 1904.
Johdatus Raamatun Historian opettamiseen pyhäkouluissa. 1, Uusi Testamentti. Suomen evank.-luth. pyhäkouluyhdistys, 1905.
Raamatun historia kansakouluja varten. Otava, 1906.
Kirkon erottaminen valtiosta. Suomalaisen puolueen naisvaliokunta, 1906.
Konfirmatsiooni eli ripillelaskeminen : kansantajuisesti esitti Lauri Ingman. Kustannus-o.y. Kansa, 1907.
Raamatun historia oppikouluja varten. Otava, 1907.
Mitä nykyaika vaatii pyhäkouluopettajalta. Suomen ev. lut. pyhäkouluyhdistys, 1907.
Kirkkolainsäädäntö Suomessa jälkeen v. 1870. Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 1911.
Opas Raamatun historian opettamiseen kansakouluissa ja seurakunnallisessa opetustoimessa : selityksiä ja opetusnäytteitä. I, Vanha testamentti. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1913.
Opas Raamatun historian opettamiseen kansakouluissa ja seurakunnallisessa opetustoimessa : selityksiä ja opetusnäytteitä. II, Uusi testamentti. Kustannusosakeyhtiö Otava, 1914
Lausuntoja sisäpoliittisista kysymyksistä. Otava, 1923.
Poliittisia suuntaviivoja. Otava, 1928
Arkkipiispa Lauri Ingmanin esitys pappeinkokoukselle Turussa 25 päivänä lokakuuta 1932 seurakuntien ja seurakunnanhoidon vaiheista sekä merkillisimmistä ilmiöistä kristillisen kirkon ja jumaluusopillisen tieteen alalla v. 1927–1931. Kustantaja tuntematon, 1932.
Isiemme kirkko. Otava, 1932.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lauri Ingman Wikimedia Commonsissa
.aspx Lauri Ingman Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Vares, Vesa: / Ingman, Lauri (1868–1934) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 2.9.1998. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
The Legend of Korra

| The Legend of Korra |
| --- | --- |
Tyyli:  piirrossarja
Kestoaika:  24 min
Luoja(t):  Michael Dante DiMartino Bryan Konietzko
Pääosissa:  Janet Varney David Faustino P. J. Byrne Seychelle Gabriel Dee Bradley Baker J. K. Simmons Mindy Sterling
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:    Nickelodeon   Nick.com   Nicktoons   SkyShowtime 
Esitetty:  14. huhtikuuta 2012 – 19. joulukuuta 2014
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  52
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Joaquim Dos Santos Ki Hyun Ryu Colin Heck Ian Graham Melchior Zwyer
Käsikirjoittaja(t):  Michael Dante DiMartino Bryan Konietzko Tim Hedrick Joshua Hamilton Katie Mattila
Säveltäjä(t):  Jeremy Zuckerman
Tuotantoyhtiö(t):  Nickelodeon Animation Studios
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
The Legend of Korra on Michael Dante DiMartinon ja Bryan Konietzkon Nickelodeonille kehittämä animaatiosarja, joka on jatkoa vuosien 2005–2008 Avatar-sarjalle. Sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 14. huhtikuuta 2012. Sarjan työnimiä olivat tuotantovaiheessa Avatar: Legend of Korra ja The Last Airbender: Legend of Korra.
The Legend of Korran oli tarkoitus olla vain 12 jakson pituinen, kunnes se sai 14 jaksoa lisää. Myöhemmin päätettiin, että sarjaan tulee vielä kaksi 13 jakson tuotantokautta.
Sarjan kolmannen kauden katsojaluvut televisiossa jäivät niin pieniksi, että Nickelodeon päätti näyttää loput sarjasta, alkaen jaksosta ”The Stakeout”, yksinomaan Internetin välityksellä, missä sarja oli paljon suositumpi. Syksystä 2014 alkaen sarjan loput jaksot kuitenkin päätettiin esittää myös televisiossa Nicktoons-kanavalla. Sarja päättyi 19. joulukuuta 2014, jolloin kaksi viimeistä jaksoa esitettiin sekä televisiossa että Nick.comissa.
Juoni > Ennen sarjan tapahtumia

Satavuotisen sodan päätyttyä, Avatar Aang ja Tulen valtias Zuko perustivat Tulikansan entisten siirtokuntien tilalle Kansakuntien yhdistyneen tasavallan (engl. United Republic of Nations), jossa taitajat ja ei-taitajat voisivat elää yhdessä. Sen pääkaupunki tunnettiin nimellä Tasavalta City (engl. Republic City).
Neljä vuotta Aangin kuoleman jälkeen Valkoisen Lootuksen seura löytää Eteläisestä vesiheimosta seuraavan Avatarin, vedentaitajan nimeltä Korra. Seuraavien 13 vuoden aikana hän oppii hallitsemaan vedentaitamisen lisäksi myös maantaitamisen ja tulentaitamisen. Mutta hän ei ole vielä oppinut tuulentaitamista eikä hallitsemaan Avatar-tilaa.
Juoni > Ensimmäinen kirja: Ilma (气)

Korra lähtee Tasavalta Cityyn oppimaan tuulentaitamista Tenziniltä, Aangin ja Kataran pojalta, sekä tämän omilta lapsilta, Jinoralta, Ikkiltä ja Meelolta. Hän joutuu ensin hankaluuksiin paikallisten triadien sekä poliisipäällikkö Lin Beifongin, Tophin tyttären, kanssa. Kaupungin pahin ongelma ovat kuitenkin naamiota käyttävän Amonin johtamat Ekvalistit (engl. Equalists), jotka vastustavat alkuvoimien taitajia. Korra osallistuu ammattilaistaitamisturnaukseen liittymällä orpojen veljesten, Makon ja Bolinin, joukkueeseen. He ystävystyvät myös Tulevaisuus-yhtiöiden (engl. Future Industries) perijättären, Asami Saton, kanssa.
Pian Korra saa selville Amonin kykenevän poistamaan ihmisiltä näiden taitajuudet ja liittyy väliaikaisesti myös Tasavaltaa johtavan neuvoston puheenjohtajan, Tarrlokin, kokoamaan iskuryhmään. Kun Ekvalistit aloittavat terroristihyökkäykset kaupunkiin, Tarrlok vastaa siihen vangitsemalla Ekvalistien lisäksi jopa tavallisia kansalaisia. Korran ja Tenzinin vastustaessa tätä, Tarrlok kidnappaa Korran verentaitamisen, vedentaitamisen laittoman muodon, avulla. Paljastuu, että hänen isänsä oli Yakone, rikollispäällikkö ja verentaitaja, jonka taitajuuden Aang oli poistanut 42 vuotta sitten. Amon poistaa Tarrlokin taitajuuden ja Korra saa tilaisuuden paeta.
Yhdistyneiden joukkojen laivasto saapuu Zukon tyttärenpojan, kenraali Irohin, johtamana apuun. Korra ja Mako saavat selville, että Amon on oikeasti Noatak, Tarrlokin kauan kadoksissa ollut isoveli, joka oli keksinyt keinon käyttää verentaitamista ihmisten taitajuuden poistamiseen. Viimeisessä taistelussa hän onnistuu poistamaan Korran voimat, mutta Korra oppii tuulentaitamisen ja onnistuu paljastamaan koko Yhdistyneen tasavallan kansalle Amonin olevan vedentaitaja. Amon pakenee Tarrlokin kanssa aloittaakseen uuden elämän, mutta Tarrlok räjäyttää veneen tappaen heidät molemmat. Korra suree voimiensa menetystä, mutta Aangin henki palauttaa ne ja opettaa hänelle voimantaitamisen, jotta tämä voisi tehdä saman muille Amonin uhreille.
Juoni > Toinen kirja: Henget (神靈)

Ekvalistien kukistumisesta on kulunut kuusi kuukautta. Neuvosto on lakkautettu ja Yhdistynyttä tasavaltaa johtaa nyt presidentti. Kun pimeyden henget hyökkäävät Eteläiseen vesiheimoon, Vesiheimojen päällikkö ja Korran setä, Unalaq, alkaa opettaa Korralle henkimaailman asioita vastoin Tenzinin sekä Korran isän, Tonraqin, toiveita. Tenzin itse lähtee perheensä ja sisarustensa, Kyan ja Bumin, kanssa käymään tuulitemppeleissä.
Setänsä opastamana Korra avaa Etelänavan henkioven. Mutta pian tämän jälkeen Vesiheimojen välille syttyy sisällissota ja selviää, että Unalaq oli järjestänyt alusta asti Tonraqin karkotukseen Pohjoisesta vesiheimosta 20 vuotta sitten. Korra yrittää ystäviensä ja liikemies Varrickin kanssa pyytää Yhdistyneiden joukkojen tukea, mutta presidentti Raiko ei suostu. Korra päättää lähteä Tulimaahan, mutta matkalla eräs pimeyden henki aiheuttaa hänelle muistinmenetyksen. Toipuessaan siitä hän saa tietää kuinka 10 000 vuotta sitten mies nimeltä Wan oli tullut ensimmäiseksi Avatariksi yhdistymällä valon henki Raavan kanssa Harmonisen lähentymisen aikana vangitakseen pimeyden henki Vaatun. Seuraava Harmoninen lähentyminen koittaa pian ja Korra tajuaa Unalaqin pyrkivän sen avulla vapauttamaan Vaatun.
Korra yrittää sulkea Etelänavan henkioven, mutta joutuukin Unalaqin uhatessa Jinoran henkeä avaamaan henkimaailman kautta Pohjoisnavan henkioven. Yrittäessään myöhemmin pysäyttää Unalaqin, Korra ei ehdi sulkea henkiovia ennen Harmonisen lähentymisen alkamista, joten Vaatu vapautuu ja yhdistyy Unalaqin kanssa tehden tästä ”Pimeyden” Avatarin. Unalaq tuhoaa Raavan, jolloin Avatarin kiertokulku katkeaa ja Korra menettää lopullisesti yhteyden edellisiin Avatareihin. Mutta luomalla yhteyden omaan henkiseen voimaansa, Korra lähtee Tasavalta Cityyn kohtaamaan setänsä. Hän onnistuu Jinoran avulla samaan aikaan Raavan uudelleensyntymisen, minkä jälkeen hän haihduttaa Pimeyden Avatarin käyttäen Unalaqin itse keksimää vedentaitamisen alalajia: hengentaitamista. Korra luo Raavan kanssa uudelleen Avatarin kiertokulun, mutta uskoo Unalaqin olleen oikeassa siinä, että ihmisten ja henkien tulisi elää yhdessä, joten hän jättää henkiovet auki.
Juoni > Kolmas kirja: Muutos (易)

Harmonisesta lähentymisestä on kulunut kaksi viikkoa. Yhtenä sen yllättävistä sivuvaikutuksista kaikkien kansakuntien keskuudessa osa ihmisistä on saanut kyvyn taitaa tuulta. Korra ja Tenzin päättävät kerätä heidät kokoon ja kouluttaa heistä uusia Tuulenkulkijoita. Uusiin tuulentaitajiin lukeutuu kuitenkin myös Korran kidnappaamista 13 vuotta aiemmin yrittänyt rikollinen nimeltä Zaheer, joka pakenee vankilasta ja vapauttaa myös kolme rikoskumppaniaan: Ghazanin, Ming-Huan ja P'Lin.
Korra ja Tenzin onnistuvat löytämään Ba Sing Seistä suuren määrän Maan valtiatar Hou-Tingin sekä Dai Lin agenttien vangitsemia tuulentaitajia. Korra ja Tenzin vapauttavat heidät ja vievät opetettaviksi Pohjoiseen tuulitemppeliin. Korra noutaa vielä Suyin Beifongin johtaman Metalliklaanin luota kaupungista nimeltä Zaofu yhden tuulentaitajan. Mutta Zaheerin epäonnistuneen hyökkäyksen jälkeen Korra lähteekin hänen peräänsä ja paljastuu, että Zaheer tovereineen kuuluvat anarkistiseen salaseuraan nimeltä Punainen Lootus (engl. Red Lotus). Hän onnistuu kertomaan heidän juonestaan Tonraqille, Lin Beifongille sekä entiselle Tulen valtias Zukolle. Mutta Zaheer murhaa Maan valtiattaren ajaen Maan valtakunnan kaaokseen.
Tämän jälkeen Punainen Lootus hyökkää Pohjoiseen tuulitemppeliin ja uhkaa tuhota kaikki tuulentaitajat, ellei Korra antaudu. Se paljastuu ansaksi, ja taistelun päätteeksi Zaheer onnistuu vangitsemaan Korran ja viemään tämän luolaan, jossa tuulentaitajiakin pidettiin vankeina. Punaisen Lootuksen jäsenet myrkyttävät Korran elohopealla pakottaakseen tämän Avatar-tilaan ja sitten tappaakseen hänet, Avatarin kiertokulun katkaisemiseksi. Korra kuitenkin vapauttaa itsensä ja käy ystävineen taisteluun Punaista Lootusta vastaan. Tuulentaitajat auttavat Korraa pysäyttämään Zaheerin ja Suyin onnistuu poistamaan suurimman osan elohopeasta Korran elimistöstä. Hän tarvitsee kuitenkin aikaa toipuakseen tapahtuneesta. Lisäksi Maan valtakunta on yhä vailla johtajaa ja Punaisella Lootuksella on jäseniä vapaalla jalalla. Myöntäessään Jinoralle tuulentaitajamestarin nuolitatuoinnit, Tenzin julistaa uuden Tuuliheimon tehtäväksi edistää Avatarin tavoin kansojen välistä rauhaa.
Juoni > Neljäs kirja: Tasapaino (平衡)

Zaheerin vangitsemisesta on kulunut kolme vuotta. Tänä aikana sekä Tuuliheimo että Metalliklaaniin kuuluva Kuvira armeijoineen ovat palauttaneet järjestystä Maan valtakunnan kyliin ja kaupunkeihin kummatkin omilla tavoillaan. Mutta kun epäsuosittu prinssi Wu ollaan kruunaamassa uudeksi Maan valtiaaksi, Kuvira julistaakin itsensä uuden totalitaristisen ”Maan imperiumin” (engl. Earth Empire) johtajaksi. Sillä välin Korra on kulkenut yksin ja piilotellut muulta maailmalta päästäkseen eroon menneisyyden traumoistaan sekä saadakseen Avatar-tilan taas hallintaan. Lopulta hän löytää tiensä Toph Beifongin luokse, joka piilottelee Sumuisella suolla. Kun Tenzinin lapset lopulta löytävät hänet, Korra lähtee heidän mukaansa onnistuttuaan Tophin opettamana poistamaan elimistöstään viimeisetkin elohopean rippeet.
Sillä välin Maan imperiumin armeija marssii Zaofuun, joka on ainut valtaamaton alue. Rauhanomaisen puhumisen osoittautuessa hyödyttömäksi Kuvira valtaa kaupungin voimakeinoin, eikä Avatar-tilan hallinnan hankaluudesta edelleen kärsivä Korra kykene estämään häntä. Samaan aikaan Maan imperiumi on alkanut tehdä kokeita Tasavalta Citystä sekä Sumuiselta suolta kerätyillä henkiköynnöksillä suunnitellakseen uutta voimakasta asetta. Heidän armeijaansa aiemmin kuuluneet Bolin ja Varrick pakenevat ja kertovat tästä muiden kansakuntien johtajille. Korra onnistuu lopulta hyväksymään menneet tapahtumat kohtaamalla Zaheerin vielä kerran tämän vankilassa, ja tämän opastamana saa Avatar-tilan takaisin hallintaansa.
Kuvira saa lopulta valmiiksi valtavan sisältäpäin ohjaamansa mechan, Colossuksen, jossa on henkiköynnöksiä voimanlähteenä käyttävä tykki. Sen ja muun armeijansa aseistusten ohella hän hyökkää Yhdistyneeseen tasavaltaan aikomuksenaan vallata sekin osaksi Maan imperiumia. Lin ja Suyin tuhoavat Colossuksen koneiston, ja Mako ylikuormittaa sen voimanlähteen. Tykki toimii yhä, mutta se riistäytyy Kuviran hallinnasta ja jopa uhkaa hänen henkeään. Korra torjuu tykin säteen voimantaitamisella ja sen seurauksena maailmaan avautuu uusi henkiovi. Päätyessään oven läpi henkimaailmaan, Korra ja Kuvira huomaavat miten paljon he muistuttavat toisiaan. He puhuvat toistensa menneisyyksistä, ja palatessaan fyysiseen maailmaan, Kuvira päättää antautua.
Varrick ja hänen assistenttinsa Zhu Li menevät naimisiin. Maan valtias Wu harkitsee asemansa lakkauttamista sekä itsenäisyyden myöntämistä Maan valtakunnan osavaltioille ja niiden johtajien valitsemista vapailla vaaleilla. Lisäksi keskustan korjaamiseen sijaan Tenzin ja presidentti Raiko päättävätkin laajentaa Tasavalta Cityä. Sarja päättyy, kun lomaa kaipaava Korra kävelee uuden mielitiettynsä Asamin kanssa henkimaailmaan uuden oven lävitse.
Jaksot

| --- | --- |
 Ensimmäinen kirja: Ilma (2012) Tervetuloa Tasavalta Cityyn (Welcome to Republic City)  Lehti tuulessa (A Leaf in the Wind)  Paljastus (The Revelation)  Yöllinen ääni (The Voice in the Night)  Pelin henki (The Spirit of Competition)  Ja voittaja on... (And the Winner Is...)  Jälkipyykki (The Aftermath)  Äärimmäisyyksien kohtaaminen (When Extremes Meet)  Pois menneestä (Out of the Past)  Tuuli kääntyy (Turning the Tides)  Luurankoja kaapissa (Skeletons in the Closet)  Loppupeli (Endgame) :  Toinen kirja: Henget (2013) Kapinahenki (Rebel Spirit)  Etelän tulet (The Southern Lights)  Sisällissodat, osa 1 (Civil Wars, Part 1)  Sisällissodat, osa 2 (Civil Wars, Part 2)  Rauhanturvaajat (Peacekeepers)  Ansa (The Sting)  Kaiken alku, osa 1 (Beginnings, Part 1)  Kaiken alku, osa 2 (Beginnings, Part 2)  Opas (The Guide)  Henkien uusi aikakausi (A New Spiritual Age)  Tuhansien tähtien yö (Night of a Thousand Stars)  Harmoninen lähentyminen (Harmonic Convergence)  Pimeys laskeutuu (Darkness Falls)  Valo pimeydessä (Light in the Dark) 
| --- | --- |
 Kolmas kirja: Muutos (2014) A Breath of Fresh Air  Rebirth  The Earth Queen  In Harm's Way  The Metal Clan  Old Wounds  Original Airbenders  The Terror Within  The Stakeout  Long Live the Queen  The Ultimatum  Enter the Void  Venom of the Red Lotus :  Neljäs kirja: Tasapaino (2014) Kaikkien näiden vuosien jälkeen (After All These Years)  Yksinäinen tie (Korra Alone)  Kruunajaiset (The Coronation)  Irti menneistä (The Calling)  Vihollinen porteilla (Enemy at the Gates)  Zaofun taistelu (The Battle of Zaofu)  Yhdessä jälleen (Reunion)  Muistelua (Remembrances)  Esteiden läpi (Beyond the Wilds)  Operaatio Beifong (Operation Beifong)  Kuviran gambiitti (Kuvira's Gambit)  Colossuksen hetki (Day of the Colossus)  Viimeinen taisto (The Last Stand)