stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Like a Dragon
Julkaisut

Ensimmäisen osan remake Yakuza Kiwami (jap. Ryū ga Gotoku: Kiwami) nousi myyntitilastojen ensimmäiseksi julkaisun jälkeen tammikuussa 2016 Japanissa.
Yakuza Kiwami on julkaistu kesällä 2017 pohjois-amerikan ja euroopan markkinoilla. Kiwami kääntyy sanamukaisesti muotoon äärimmäinen. Kiwami-versiossa tekstuureita on parannettu, nostettu kuvatarkkuutta ja useita muita muutoksia.
Yakuza Kiwami 2 on joulukuussa 2017 japanissa julkaistu uusintaversio sarjan toisesta osasta Yakuza 2. Uusintaversio käyttää Yakuza 6:ssa käytettävää Dragon Engine -pelimoottoria. Yakuza Kiwami 2 on julkaistu länsimaissa elokuussa 2018.
Yakuza 6 on julkaistu huhtikuussa 2018 pohjois-amerikan ja euroopan markkinoilla.
Pelisarjan osat Yakuza 3, Yakuza 4 ja Yakuza 5 on kerrottu tuleva remaster-versioina PlayStation 4-konsolille: nämä osat eivät ole täysiä remake-versioita kuten ensimmäisestä ja toisesta osasta julkaistut Kiwami-versiot. Segan Toshihiro Nagoshin mukaan tulossa olevat remaster-versiot ovat tarkoitettu sarjan uusille länsimaisille faneille. 20. elokuuta 2019 julkaistuun The Yakuza Remastered Collection -julkaisuun sisältyvät osat 3, 4 ja 5. Kolmas osa on saatavilla julkaisuhetkellä, neljäs osa julkaistaan 29. lokakuuta ja viides osa 11. helmikuuta 2020. Remastered Collection -peleissä käännöksiä parannettu ja jopa kirjoitettu uusiksi, sekä aiemmista länsimaissa julkaistuista versioista puuttuneet osat ovat nyt mukana. Aiemmin puuttunutta sisältöä oli muun muassa osa sivujuonista ja minipeleistä.
Elokuussa 2019 esiteltiin sarjan seuraavaa osaa Yakuza: Like A Dragon, jossa on uusi päähenkilö Ichiban Kasuga. Uusi osa sijoittuu Jokohamaan ja käyttää vuoropohjaista taistelumekaniikkaa aiemman sijaan. Peli julkaistiin PlayStation 4:lle Japanissa, Kiinassa ja Koreassa tammikuussa 2020.
Ryū ga Gotoku Ishin! -pelin lokalisaatiosta länteen on puhuttu, mutta lokalisaatiotuottaja Scott Strichartin mukaan heidän on löydettävä sopiva hetki, joka ei häiritse muita töitä. Peli sijoittuu Edo-kauden Bakumatsu-kaudelle. Syyskuussa 2022 ilmoitettiin, että Ishin on tulossa länsimaihin helmikuussa 2023. Ishin on julkaistu alun perin Japanissa PlayStation 3 ja PlayStation 4 -konsoleille ja uusintaversio on tulossa PlayStation 4 ja PlayStation 5 -konsoleille. Ryū ga Gotoku -studion Masayoshi Yokoyama on kertonut haastattelussa, että Ghost of Tsushiman menestys rohkaisi Ishinin lokalisointiin länsimarkkinoille ja että ajoitus on nyt sopiva.
Saman studion kehittämä Judgment aloitti erillisen sarjan, jonka toinen peli on Lost Judgment. Judgment-sarja jatkaa toimintapainotteisella pelaamisella kun taas Yakuza-sarja on muuttunut vuoropohjaiseksi roolipeliksi Yakuza: Like A Dragon -pelistä alkaen.
Like a Dragon Gaiden: The Man Who Erased His Name on vuonna 2023 julkaistu spin-off, joka kertoo Kazuma Kiryun tarinan Yakuza 6: The Song of Life ja Like a Dragon 8 pelien välisenä aikana.
Syyskuussa 2022 kerrottiin, että Like A Dragon: Infinite Wealth (aiemmin nimellä Like a Dragon 8) julkaistaan vuonna 2024. Like A Dragon: Infinite Wealth tapahtumapaikkana on Havaiji ja päähenkilö on Ichiban Kasuga.
Kohderyhmät ja suosio

Sarjan ohjaaja Toshihiro Nagoshi on sanonut pelien kohderyhmän olevan japanilaiset miehet. Nagoshi ei halunnut tehdä tyypillistä peliä, joita on jo paljon vaan halusi tehdä pelin, joka ei seuraa markkinoiden normeja. Tämän myötä Nagoshi on sanonut yllättyneensä suosiosta ulkomailla ja naisten keskuudessa.
Myynti

Sega on kertonut sarjan osien myyneen yhteensä yli 9 miljoonaa kappaletta sarjan julkaisusta vuonna 2005 vuoden 2016 loppuun mennessä.
Pelit > Pääsarja

| Julkaisupäivä | Pelin nimi | Alusta | Maa-alue |
| --- | --- | --- | --- |
| 08.12.2005 | Ryū ga Gotoku | PlayStation 2 | JP |
| 05.09.2006 | Yakuza | PlayStation 2 | NA |
| 15.09.2006 | Yakuza | PlayStation 2 | EU |
| 07.12.2006 | Ryū ga Gotoku 2 | PlayStation 2 | JP |
| 09.09.2008 | Yakuza 2 | PlayStation 2 | NA |
| 19.09.2008 | Yakuza 2 | PlayStation 2 | EU |
| 26.02.2009 | Ryū ga Gotoku 3 | PlayStation 3 | JP |
| 09.03.2009 | Yakuza 3 | PlayStation 3 | NA |
| 12.03.2009 | Yakuza 3 | PlayStation 3 | EU |
| 18.03.2010 | Ryū ga Gotoku 4: Densetsu o Tsugumono | PlayStation 3 | JP |
| 15.03.2011 | Yakuza 4 | PlayStation 3 | NA |
| 18.03.2011 | Yakuza 4 | PlayStation 3 | EU |
| 06.12.2012 | Ryū ga Gotoku 5: Yume, Kanaeshi Mono | PlayStation 3 | JP |
| 08.12.2015 | Yakuza 5 | PlayStation 3 | NA, EU |
| 12.03.2016 | Ryū ga Gotoku Zero: Chikai no Basho | PlayStation 3 PlayStation 4 | JP |
| 24.01.2017 | Yakuza 0 | PlayStation 4 | NA, EU |
| 08.12.2016 | Ryū ga Gotoku 6: Inochi no Uta | PlayStation 4 | JP |
| 16.04.2018 | Yakuza 6: The Song of Life | PlayStation 4 | NA, EU |
| 16.01.2020 | Ryū Ga Gotoku 7: Hikari to Yami no Yukue | PlayStation 4 | JP |
| 2020 | Yakuza: Like A Dragon | PlayStation 4 | NA, EU |
| 2024 | Like a Dragon: Infinite Wealth |  |  |
Pelit > Spin-off

| Julkaisupäivä | Pelin nimi | Alusta | Maa-alue |
| --- | --- | --- | --- |
| 06.03.2008 | Ryū ga Gotoku Kenzan! | PlayStation 3 | JP |
| 22.09.2010 | Kurohyō: Ryū ga Gotoku Shinshō | PlayStation Portable | JP |
| 09.06.2011 | Ryū ga Gotoku: Of the End | PlayStation 3 | JP |
| 13.03.2012 | Yakuza: Dead Souls | PlayStation 3 | NA |
| 16.03.2012 | Yakuza: Dead Souls | PlayStation 3 | EU |
| 22.03.2012 | Kurohyō 2: Ryū ga Gotoku Ashura Hen | PlayStation Portable | JP |
| 22.02.2014 | Ryū ga Gotoku Ishin! | PlayStation 3 PlayStation 4 | JP |
| 21.02.2023 | Like a Dragon: Ishin | PlayStation 4 PlayStation 5 Windows Xbox One Xbox Series X/S | NA, EU |
| 9.11.2023 | Like a Dragon Gaiden: The Man Who Erased His Name | PlayStation 4 PlayStation 5 Windows Xbox One Xbox Series X/S |  |
| 28.2.2025 | Like a Dragon: Pirate Yakuza in Hawaii |  |  |
Pelit > Muut

| Julkaisupäivä | Pelin nimi | Alusta | Maa-alue |
| --- | --- | --- | --- |
| 01.12.2012 | Ryū ga Gotoku 1 & 2 HD Collection | PlayStation 3 | JP |
| 08.08.2013 | Ryū ga Gotoku 1 & 2 HD for Wii U | Wii U | JP |
| 21.01.2016 | Ryū ga Gotoku: Kiwami | PlayStation 3 PlayStation 4 | JP |
| 29.08.2017 | Yakuza Kiwami | PlayStation 4 | NA, EU |
| 07.12.2017 | Ryū ga Gotoku: Kiwami 2 | PlayStation 4 | JP |
| 01.08.2018 | Yakuza 0 | Microsoft Windows | NA, EU |
| 28.8.2018 | Yakuza Kiwami 2 | PlayStation 4 | NA, EU |
| 09.08.2018 | Ryū ga Gotoku 3 Remaster | PlayStation 4 | JP |
| TBA | Ryū ga Gotoku Online | Microsoft Windows Android iOS | JP |
| TBA | Yakuza Kiwami | Microsoft Windows | NA, EU |
| 17.01.2019 | Ryū ga Gotoku 4: Densetsu o Tsugumono Remaster | PlayStation 4 | JP |
| 20.06.2019 | Ryū ga Gotoku 5: Yume, Kanaeshi Mono Remaster | PlayStation 4 | JP |
| 11.02.2020 | The Yakuza Remastered Collection | PlayStation 4 | NA, EU |
| 2020 | Yakuza 0 | Xbox One | NA, EU |
| 2020 | Yakuza Kiwami | Xbox One | NA, EU |
| 2020 | Yakuza Kiwami 2 | Xbox One | NA, EU |
Muu media

Sarjasta on tehty myös radiokuunnelmia, kirjoja sekä elokuva Like A Dragon (myös nimellä Yakuza: Like a Dragon, Ryû ga gotoku: Gekijô-ban), jonka on ohjannut Takashi Miike.
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
Like a Dragon VGMdb-sivustolla (englanniksi)
-pelisarja ()
| --- | --- |
Pääsarja:  Yakuza  Yakuza 2  Yakuza 3  Yakuza 4  Yakuza 5  Yakuza 0  Yakuza 6: The Song of Life  Yakuza: Like A Dragon  Like a Dragon: Infinite Wealth 
Remake-osat:  Kiwami  Kiwami 2 
Spin-off:  Ryū ga Gotoku Kenzan!  Kurohyō: Ryū ga Gotoku Shinshō  Yakuza: Dead Souls  Kurohyō 2: Ryū ga Gotoku Ashura Hen  Ryū ga Gotoku Ishin! 
Muut:  Ryū ga Gotoku 1 & 2 HD Collection Wii U -versio  The Yakuza Remastered Collection 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Yakuza (series)
Käännös suomeksi
Viron naisten jääkiekkomaajoukkue

| Viro |
| --- | --- |

Liitto:  Viron jääkiekkoliitto
Valmentaja:   Inguna Lukasevica
Eniten pisteitä:  Diana Kaareste (11)lähde?
IIHF-ranking:  40. (2023)
Ensimmäinen ottelu
  Viro 8–2  Islanti (Tallinna, Viro; 25. marraskuuta 2005)lähde? 
Suurin voitto
  Viro 14–1  Turkki (Miercurea Ciuc, Romania; 27. maaliskuuta 2007)lähde? 
Suurin tappio
  Latvia 15–0  Viro (Valmiera, Latvia; 18. maaliskuuta 2006)lähde? 
Viron naisten jääkiekkomaajoukkue on Viron edustusjoukkue kansainvälisissä jääkiekko-otteluissa ja turnauksissa.
Joukkue sijoitettiin vuonna 2007 ensi kertaa Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä maailmanrankingissa 32. sijalle eli toiseksi viimeiseksi. Vuonna 2012 se ei enää ollut 38:n joukkueen listalla lainkaan. Viro palasi listalle vuonna 2021 ja oli sen toiseksi viimeinen eli sijalla 41. Vuoden 2022 lopulla joukkue oli edelleen 41. sijalla, mutta koska listalle oli noussut uusia joukkueita, oli Viro tuolloin listan neljänneksi viimeinen. Vuonna 2024 sen sijoitus oli 40:s eli seitsemänneksi viimeinen.
Vuonna 2022 maassa oli 121 rekisteröityä naisjääkiekkoilijaa, vuonna 2023 140, vuonna 2025 155.
Historiaa

Kaudella 2006–2007 joukkueen valmennuksesta vastasi suomalainen Sari Keisa. Samalla kaudella joukkue osallistui ensimmäisiin maailmanmestaruuskilpailuihin sijoittuen neljänneksi 4. divisioonassa. Joukkue voitti kaksi peliä kuuden joukkueen turnauksessa. Sama toistui seuraavan vuoden kisoissa. Tuolloin päävalmentajana toimi virolainen Veiko Süvaoja.
Joukkue ei osallistunut vuosina 2012–2018 maailmanmestaruuskilpailuihin. Syyt olivat ennen kaikkea taloudelliset. Käytännössä maassa ei ollut naisjääkiekkoilutoimintaa laisinkaan vuoteen 2015 saakka, kunnes sitä päätettiin jälleen elvyttää.
Elokuusta 2020 alkaen joukkue on kerännyt joukkorahoituskampanjalla rahaa joukkuetta käsittelevään dokumenttielokuvaan On Silver Heels. Hankkeessa on mukana tuotantoyhtiö Vita Pictura ja suomalainen tuottaja Karolina Lahti. Elokuva kertoo maajoukkueen muodostamisesta 12 vuoden tauon jälkeen. Lisäksi elokuva käsittelee sukupuolten epätasa-arvoa urheilussa ja yleisesti, joukkueen yhteishengen rakentamista kulttuurisesti monimuotoisessa ryhmässä, feminiinisyyttä, motivaatiota ja urheilun roolia yhteiskunnassa.
Maajoukkueen kapteenina toimii Anete Salumaa, joka työskentelee metronkuljettajana Helsingissä. Joukkueen valmentaja on Inguna Lukasevia ja kakkosvalmentaja suomalainen Ahto Kärnä. Joukkueen general manager on Jüri Rooba.
Menestys > Maailmanmestaruuskisoissa

2007 – 4. divisioona; 4.
2008 – 4. divisioona; 4.
2021 – 3. divisioonan turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
2022 – 3. divisioonan B-lohko; 1.
2023 – 3. divisioonan A-lohko; 6.
2024 – 3. divisioonan B-lohko; 2.
Menestys > Maailmanranking

2007 – 32.
2008 – 32.
2009 – 32.
2010 – 33.
2011 – 37.
2012 – Ei sijoitettu
2013 – Ei sijoitettu
2014, helmikuu – Ei sijoitettu
2014, huhtikuu – Ei sijoitettu
2015 – Ei sijoitettu
2016 – Ei sijoitettu
2017 – Ei sijoitettu
2018, helmikuu – Ei sijoitettu
2018, huhtikuu – Ei sijoitettu
2019 – Ei sijoitettu
2020 – Ei sijoitettu
2021 – 41.
2022, helmikuu – 41.
2022, syyskuu – 41.
2023 – 40.
2024 – 40.
Aiheesta muualla

Viron jääkiekkoliiton sivusto (viroksi)
Viro IIHF:n sivuilla (englanniksi)
Viro nationalteamsoficehockeyssä (englanniksi)
Optomed

| Optomed Oyj |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: OPTOMED
Perustettu:  2004
Perustaja:  Seppo Kopsala
Toimitusjohtaja:  Juho Himberg
Puheenjohtaja:  Petri Salonen
Kotipaikka:  Oulu, Suomi
Toimiala:  terveysteknologia
Liikevaihto:   12,7 milj. € (2018)
Liikevoitto:   –0,7 milj. € (2018)
Tilikauden tulos:   –1,3 milj. € (2018)
Kotisivu:  www.optomed.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Optomed Oyj on suomalainen terveysteknologiayhtiö, joka kehittää ja kaupallistaa kädessä pidettäviä silmänpohjakameroita, joita voidaan käyttää erilaisten silmäsairauksien diagnosoimisessa ja seurannassa. Optomedilla on myös ohjelmistoliiketoimintaa.
Optomed listautui Helsingin pörssin päälistalle 5. joulukuuta 2019.
Aiheesta muualla

Optomed
Urmas Paet

| Urmas Paet |
| --- | --- |

Viron ulkoministeri
 Ansipin I hallitus 13.4.2005–5.4.2007 Ansipin II hallitus 5.4.2007–6.4.2011 Ansipin III hallitus 6.4.2011–26.3.2014 Rõivasin I hallitus 26.3.2014–17.11.2014  
Edeltäjä:  Rein Lang
Seuraaja:  Keit Pentus-Rosimannus
Viron kulttuuriministeri
 Partsin hallitus 10.4.2003–13.4.2005  
Edeltäjä:  Margus Allikmaa
Seuraaja:  Raivo Palmaru
Euroopan parlamentin jäsen
 3.11.2014–  
Edeltäjä:  Andrus Ansip
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. huhtikuuta 1974 (ikä 50) Tallinna
Tiedot
Puolue:  Reformipuolue
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
urmaspaet.eu
Urmas Paet (s. 20. huhtikuuta 1974 Tallinna) on virolainen reformipuolueen poliitikko, joka toimi vuosina 2005–2014 maansa ulkoministerinä. Marraskuussa 2014 hän ilmoitti siirtyvänsä Euroopan parlamenttiin Andrus Ansipin siirryttyä Euroopan komission jäseneksi.
Opinnot ja ura politiikassa

Paet on opiskellut Tarton yliopistossa pääaineenaan valtio-oppi ja hän valmistui vuonna 1996. Opiskelujensa ohessa hän työskenteli toimittajana, ensin radiossa ja sitten Postimees-lehdessä, muun muassa lehden politiikan toimittajana. Paet jatkoi toimittajana vuoteen 1999 saakka, jolloin hän liittyi Reformipuolueeseen ja aloitti poliittisen uransa.
Paetista tuli Viron kulttuuriministeri huhtikuussa 2003 Juhan Partsin johtaman keskustaoikeistolaisen hallituksen astuessa virkaansa. Hän jatkoi tehtävässä kevääseen 2005, jolloin Partsin hallitus kaatui. Andrus Ansipin ensimmäisen hallituksen, jonka muodostivat reformipuolue, keskustapuolue ja Viron kansanliitto, astuttua virkaansa huhtikuussa 2005, Paetista tuli ulkoministeri. Kevään 2007 parlamenttivaalien jälkeen Paet jatkoi ulkoministerinä Ansipin toisessa hallituksessa, jonka muodostivat reformipuolue, Isänmaan ja Res Publican liitto sekä sosiaalidemokraattinen puolue.
Hallituspuolueet saavuttivat vaalivoiton vuoden 2011 parlamenttivaaleissa ja Ansip jatkoi pääministerinä. Paet nimitettiin myös Ansipin kolmannen hallituksen ulkoministeriksi. Ansipin erottua maaliskuussa 2014 Paet jatkoi tehtävässään myös pääministeri Taavi Rõivasin hallituksessa. Marraskuussa 2014 Paet ilmoitti jättävänsä ulkoministerin tehtävät ja siirtyvänsä Euroopan parlamenttiin komissaariksi valitun Ansipin tilalle. Paetin paikalle ulkoministeriksi nousi Reformipuolueesta ympäristöministerinä toiminut Keit Pentus-Rosimannus.
Paet on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän puhuu äidinkielensä viron lisäksi venäjää, englantia ja saksaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urmas Paet Wikimedia Commonsissa
Paetin ansioluettelo Viron ulkoministeriön sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Urmas Paet Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| n k  Renew-ryhmän Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
Saksa:  Eroglu  Glück  Hahn  Körner  Oetjen  Singer  Strack-Zimmermann  Streit 
Ranska:  Allione  Boyer  Canfin  Devaux  Farreng  Gozi  Grudler  Guetta  Hayer  Keller  Loiseau  Vedrenne  Yon-Courtin 
Espanja:  Agirregoitia Martínez 
Puola:  Kobosko 
Romania:  Barna  Tomac  Vasile-Voiculescu 
Alankomaat:  Azmani  Baljeu  García Hermida-Van Der Valle  Gerbrandy  Groothuis  Van Brug  Van Den Berg 
Belgia:  Cassart  Chastel  Vautmans  Verougstraete  Wilmès 
Portugali:  Cotrim de Figueiredo  Vasconcelos 
Ruotsi:  Al-Sahlani  Karlsbro  Wiesner 
Itävalta:  Brandstätter  Stürgkh 
Bulgaria:  Jontševa  Kabilov  Kjutšuk  Mintšev  Petrov 
Tanska:  Bosse  Christensen  Friis  Løkkegaard 
Suomi:  Henriksson  Katainen  Kulmuni 
Slovakia:  Cifrová Ostrihoňová  Hojsík  Karvašová  Ódor  Wiezik  Yar 
Irlanti:  Andrews  Cowen  Kelleher  McNamara  Mullooly  Ní Mhurchú 
Liettua:  Auštrevičius  Žalimas 
Slovenia:  Joveva  Šarec 
Latvia:  Ijabs 
Viro:  Paet  Toom 
Luxemburg:  Goerens 
Viron europarlamentaarikot
| n k   Viron Euroopan parlamentin jäsenet (2014–2019) |
| --- | --- |
EPP:  Kelam 
ALDE:  Ansip (2014)  Gräzin (2018–2019)  Kallas (2014–2018)  Paet (2014–)  Toom 
S&D:  Lauristin (2014–2017)  Padar (2017–2019) 
| n k   Viron Euroopan parlamentin jäsenet (2019–2024) |
| --- | --- |
EPP:  Terras (2020–) 
Renew:  Ansip  Paet  Toom 
S&D:  Kaljurand  Mikser 
ID:  Madison 
| n k   Viron Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
EPP:  Ratas  Terras 
Renew:  Paet  Toom 
S&D:  Kaljurand  Mikser 
ECR:  Madison 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  MEP-hakemisto 
Muut:  IdRef
Yrjö Norta

| Yrjö Norta |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1904 Turku
Kuollut: 11. marraskuuta 1988 (84 vuotta) Turku
Ammatti:  elokuvaaja, elokuvaäänittäjä, -leikkaaja, -käsikirjoittaja ja -ohjaaja
Ohjaaja
Taiteilijanimet:  Yrjö Nyberg, Georg Nyberg, Ilmari Waltamaa
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Yrjö Norta (vuoteen 1935 Nyberg, 18. maaliskuuta 1904 Turku – 11. marraskuuta 1988 Turku) oli suomalainen elokuvaaja, elokuvaäänittäjä, -leikkaaja, -käsikirjoittaja ja -ohjaaja. Hän käytti myös salanimiä Georg Nyberg ja Ilmari Waltamaa.
Norta perusti 1920-luvun alussa Lennart ja Alvar Hambergin kanssa Turkuun Lahyn-Filmin, jonka nimissä he tekivät kaksi pitkää näytelmäelokuvaa, Kihlauskylpylän (1924) ja "Sano se suomeksi" (1931). Jälkimmäinen oli Suomen elokuvahistorian ensimmäinen äänielokuva. Norta toimi vuosina 1934–1942 Suomen Filmiteollisuudessa, ensin äänittäjänä ja sitten Toivo Särkän aisaparina ohjaustyössä. Särkkä antoi hänelle potkut heikosti menestyneen elokuvan Jos oisi valtaa... jälkeen, ja jo sovitun Katariina ja Munkkiniemen kreivi sai ohjattavakseen Ossi Elstelä. Norta siirtyi Fenno-Filmiin, jonka perustajaosakkaisiin hän kuului. Hän toimi yhtiön tuotantopäällikkönä vuosina 1942–1949.
Jätettyään Fennon Norta teki vielä kaksi elokuvaa: Kolmas laukaus (1959) ja Teuvo Tulion kanssa Sensuelan (1972) ja sen jälkeen lyhytelokuvia. Norta sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1975. Nortalla on ollut ratkaiseva merkitys äänielokuvan syntyyn, ja hän kehitti äänijärjestelmän, jota Suomen Filmiteollisuus käytti vuoteen 1942 ja jota Norta käytti Fenno-Filmissä sinne siirryttyään.
Norta osallistui monien elokuviensa käsikirjoitustyöhön nimimerkillä Ilmari Waltamaa. Hän oli käsikirjoittajana myös Teuvo Tulion viimeiseksi jääneessä elokuvassa Sensuela (1972). Lisäksi hän leikkasi, äänitti ja kuvasi monia niin omia kuin muidenkin ohjaajien elokuvia.
Filmografia (ohjaajana)

50 vuotta kulttuuria, viihdettä ja virkistystä 1962 – ohjaus
Metalli muotoutuu 1962 – ohjaus
Kysy sinä, minä vastaan 1961 – ohjaus
Laajemmille työkentille 1961 – ohjaus
Kolmas laukaus 1959 – ohjaus, käsikirjoitus, kuvaus, äänitys (nimellä Ilmari Waltamaa), leikkaus (nimellä Ilmari Waltamaa), lavastus (nimellä Georg Nyberg), musiikin sovitus (nimellä Georg Nyberg)
Puhtaus - kodin onni 1955 – ohjaus
Lasten lipeätapaturmat 1952 – ohjaus
Keittiökavaljeerit 1949 – ohjaus, käsikirjoitus, leikkaus, tuottaja
Sisulla ja sydämellä 1947 – ohjaus, käsikirjoitus, leikkaus, tuotantopäällikkö
Houkutuslintu 1946 – tuotantopäällikkö (ohjaus: Roland af Hällström)
Matkalla seikkailuun 1945 – ohjaus, leikkaus
Sinä olet kohtaloni 1945 – ohjaus, tuotantopäällikkö
Hiipivä vaara 1944 – ohjaus, käsikirjoitus (nimellä Ilmari Waltamaa), leikkaus, tuotantopäällikkö
Maskotti 1943 – ohjaus, käsikirjoitus (nimellä Ilmari Waltamaa), tuotantopäällikkö (kreditoimaton tekijä), leikkaus (kreditoimaton tekijä)
Jos oisi valtaa... 1941 – ohjaus, leikkaus
Runon kuningas ja muuttolintu 1940 – ohjaus, äänitys
SF-Paraati 1940 – ohjaus, leikkaus
Yövartija vain... 1940 – ohjaus, leikkaus
Eteenpäin – elämään 1939 – ohjaus, äänitys, leikkaus
Helmikuun manifesti 1939 – ohjaus, äänitys, leikkaus
Jumalan tuomio 1939 – ohjaus, äänitys, leikkaus
Lapatossu ja Vinski Olympia-kuumeessa 1939 – ohjaus, äänitys, leikkaus
Olenko minä tullut haaremiin 1938 – ohjaus, äänitys, leikkaus
Rykmentin murheenkryyni 1938 – ohjaus, äänitys, leikkaus
Tulitikkuja lainaamassa 1938 – ohjaus, äänitys, leikkaus
Asessorin naishuolet 1937 – ohjaus, äänitys, leikkaus
Kuin uni ja varjo 1937 – ohjaus, äänikuvaus (äänitys), Leikkaus (kreditoimaton tekijä)
Lapatossu 1937 – ohjaus, äänitys, leikkaus
Kaikenlaisia vieraita 1936 – ohjaus, äänitys Leikkaus (kreditoimaton tekijä)
Pohjalaisia 1936 – ohjaus, äänitys, leikkaus
"Sano se suomeksi" 1931 – ohjaus (nimellä Yrjö Nyberg), äänikuvaus (äänitys) (nimellä Yrjö Nyberg), tuottaja (kreditoimaton tekijä) (nimellä Yrjö Nyberg), käsikirjoitus (kreditoimaton tekijä) (nimellä Yrjö Nyberg), kuvaus (kreditoimaton tekijä) (nimellä Yrjö Nyberg), leikkaus (kreditoimaton tekijä) (nimellä Yrjö Nyberg), lavastus (kreditoimaton tekijä) (nimellä Yrjö Nyberg), valokuvat (kreditoimaton tekijä) (nimellä Yrjö Nyberg)
Laulu- ja tanssiesitys 1929 – ohjaus (nimellä Yrjö Nyberg)
Rönnbergin tanssit 1929 – ohjaus, kuvaus
Aito sunnuntaimetsästäjä 1924 – ohjaus (nimellä Yrjö Nyberg)
Kihlauskylpylä 1924 – ohjaus (nimellä Yrjö Nyberg), tuotannonjohto, käsikirjoitus, kuvaus, leikkaus, lavastus (nimellä Yrjö Nyberg), kuvaus (nimellä Yrjö Nyberg), leikkaus (nimellä Yrjö Nyberg), lavastus (nimellä Yrjö Nyberg), tuottaja (nimellä Yrjö Nyberg)
Ritola-Nurmi Turussa 14.IX.1924 1924 – ohjaus
Kuvia Turusta 1922 – Lennart ja Alvar Hambergin kanssa
Kotisi voi palaa – ohjaus (lyhyt dokumentti, valmistusvuosi puuttuu)
Lea Lampila

Lea Lampila (24. helmikuuta 1924 Viipuri – 18. kesäkuuta 2006 Asperö, Ruotsi) oli ruotsinsuomalainen muistelmakirjailija, joka asui viimeksi Bohusin läänissä, Asperön saarella.
Lampilan perhe lähti Neuvostoliittoon työnhakuun vuonna 1931 hänen ollessaan 7-vuotias. Hänen isänsä Sulo kuoli yrittäessään paeta, äiti Helmi joutui vankileirille ja Lea sijoitettiin lastenkotiin. Koulusta päästyään hän onnistui löytämään vankileiriltä päässeen äitinsä, mutta kesällä 1947 Lea Lampila sai itse 10 vuoden leirituomion päästen vapaaksi kuuden vuoden jälkeen 1953. Hän loikkasi Neuvostoliitosta Ruotsiin vuonna 1967 ja sai poliittisen turvapaikan ja Ruotsin kansalaisuuden. Hän kirjoitti 1990-luvulla kaksi omaelämäkerrallista kirjaa Toivon tähti ja Stalinin lapset.
Teoksia

Toivon tähti : loikkariperheen tarina. WSOY 1991
Stalinin lapset. WSOY 1995
Mukana myös kokoomateoksessa 122 ruotsinsuomalaista kynäniekkaa : esittely 122:sta ruotsinsuomalaisesta kynäniekasta ja heidän tuotannostaan ; toimittanut Anneli Tikkanen-Ròzsa. Ruotsinsuomalaisten kirjoittajien yhdistys, Nykvarn 1995
Mynäjoki

| Mynäjoki |
| --- | --- |
 Mynäjoki kuvattuna Kustavintieltä kohti Tavastilaa
Alkulähde:  Mynäjärvi, Pöytyä
Laskupaikka:  Askainen, Mietoistenlahti, Saaristomeri  60°36.04′N, 021°50.61′E
Alkulähteen korkeus:  57,0 m
Virtaama:  2,5 m³/s
Valuma-alue:  288,43  km²
Kohta jossa Mynäjärvestä alkunsa saava Mynäjoki alkaa Pöytyällä.
Mynäjoki  (ruots. Virmo å) on Mynäjoen vesistössä Mynämäen (aiemmin myös Mietoisten) ja Pöytyän (aiemmin Yläneen) kuntien alueella kulkeva joki, joka virtaa Mynämäen keskustan ja Mietoisten laajojen peltoaukeiden halki Mynälahteen. Se saa alkunsa Kurjenrahkan kansallispuiston laidalla sijaitsevasta Mynäjärvestä. Joen toinen päähaara alkaa nimillä Raasinoja ja Raasinjoki Yläneeltä Raasin suoalueilta. Mynäjokeen tuovat vettä myös monet muut alueen soilta alkavat pienet joet ja purot, joten joen vesi on ruskeaa ja humuspitoista. Koska valuma-alueen järvisyys on vain 0,3 prosenttia, ovat virtaaman vaihtelut suuria. Niitä ovat lisänneet myös viime vuosikymmenten tehokkaat ojitukset joen alkuosien metsä- ja suoalueilla. Lähes kaikkiin Mynäjoen alajuoksun pieniin koskiin on joskus rakennettu saha tai mylly.
Vesistön tila

Maatalous on Mynäjoen suurin ravinnekuormittaja, fosforista lähes 70 prosenttia ja typestä yli 60 prosenttia on peräisin maataloudesta. Peltojen osuus valuma-alueesta on suuri etenkin Mynäjoen alajuoksulla. Pistemäistä ravinnekuormitusta jokeen tulee Mietoisten jätevedenpuhdistamolta, Yläneen ja Mynämäen jätevedet johdetaan nykyään puolestaan Säkylän ja Raision puhdistamoihin. Mynäjoen veden laatu on välttävää ja sitä heikentävät valumavesien runsasravinteisuus ja savisuus. Keskimäärin joen fosforikuormitus oli vuosina 2000–2005 arviolta 4 tonnia ja typpikuormitus 88 tonnia vuodessa. Nykyisellään Mynäjoki, Laajoki ja  Hirvijoki kuljettavat mukanaan kymmenen prosenttia Saaristomereen tulevasta vuotuisesta typpi- ja fosforikuormasta.