stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arkadi Aništšik

Аркадий Анищик
Arkadi Anishtshik (ven. Аркадий Анищик, Arkadi Aništšik, s. 25. huhtikuuta 1945 Navahrudak (Novogrudok), Valko-Venäjä) on valkovenäläinen teollinen muotoilija, lasitaiteilija ja taidemaalari. Hän valmistui vuonna 1975 taiteen maisteriksi Prahan Taideteollisesta korkeakoulusta professori Stanislav Libenskyn ateljeesta. Vuosina 1975-1990 Arkadi toimi Neman-lasitehtaan lasisuunnittelijana Bjarozaukassa Valko-Venäjällä. Vuodesta 1991 Anishtshik on asunut  Lappeenrannassa Suomessa.
Vuosina 1975–2008 Anishtshik osallistui yli 300 näyttelyyn Venäjällä, Valko-Venäjällä, Liettuassa, Ranskassa, Kanadassa, Unkarissa, Tšekkoslovakiassa, Kreikassa, Jugoslaviassa, Puolassa ja Suomessa.
Teoksia

Anishtshikin teoksia on muun muassa Valko-Venäjän kansallisessa taidemuseossa ja Historiallisessa museossa Minskissä, Šiauliain taidemuseossa Liettuassa sekä Moskovan Taideteollisuusmuseossa. Suuri lasitilateos (koko 90 m2, 1985) Grodno-elokuvateatterin aulassa Hrodnassa Valko-Venäjällä toimii valaisimena.
Monia Anishtshikin teoksia on lisäksi yksityiskokoelmissa Saksassa, Suomessa, Venäjällä ja Valko-Venäjällä.
Teoksia > Teoksia Suomessa

Lyijylasimaalaukset:
Yksin, 3200x60 cm2  – Ruokolahti, Jaakkiman Kristillisen opiston juhlasali
Siunaavat enkelit, 3600x82 cm2 – Punkaharjun kirkko
Ad lumen (Valon ääressä), 2210x137 cm2  – Sulkavan seurakunta
Ylöspäin, Savonlinna, Savonlinnan Kristillinen opisto
Tilateos Alttari, 70x70 cm2  – Jyväskylä, Kiponniemen toimintakeskus
Installaatio Kolme maljakkoa – Mikkelin läänin maaherran kokoelma
Palkinnot ja kunnianosoitukset

1987 erinomaisista saavutuksista lasten ja nuorison kuvataiteen kehittämisessä,
1985 pronssimitali kansantalouskehityksen saavutuksista
1982 III-asteen kunniadiplomi korkeatasoisesta visuaalisesta suunnittelusta,
1982 kunniakirja osallistumisesta valkovenäläisen lasitaiteen kehitykseen,
1982 kunniamerkki lasten ja nuorison kasvatustyöstä,
1982 kunniamerkki näyttelyiden järjestämisestä Leningradissa ja Grodnossa.selvennä
Aiheesta muualla

Аркадий Анищик, taiteilijan internetsivusto, (venäjäksi)
Aništšik Arkadi Arkadjevitš (venäjäksi) (artlib.ru)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Andrei Kastsitsyn

| Andrei Kastsitsyn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. helmikuuta 1985 (ikä 40) Navapolatsk, Valko-Venäjän SNT,  Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Valko-Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  97 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–
Aik. seurat:  Polomir Novopolotsk (BLR) HK Vitebsk (BLR) TsSKA Moskova (RSL) Montreal Canadiens (NHL) Nashville Predators (NHL) Traktor Tšeljabinsk (KHL) HK Sotši (KHL) Torpedo Nižni Novgorod (KHL) Kunlun Red Star (KHL) Dinamo Minsk (KHL) HK Neftehimik Nižnekamsk (KHL) HC Pardubice (ČEL)
NHL-varaus:  10. varaus, 2003 Montreal Canadiens
Andrei Alehavitš Kastsitsyn (valkoven. Андрэй Алегавiч Касціцын, ven. Андрей Олегович Костицын, Andrei Olegovitš Kostitsyn, s. 3. helmikuuta 1985 Navapolatsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jääkiekkoilija. Kastitsyn on hyvä kiekonkäsittelijä ja hänellä on hyvä rannelaukaus.kenen mukaan? Hänen veljensä Sjarhei Kastsitsyn pelaa myöskin Dinamo Minskissä.
Seuraura

Kastsitsyn pelasi kaudella 2000–2001 ensimmäiset miesten pelinsä, kun hän pelasi Valko-Venäjän pääsarjassa. Hän pelasi vuodet 2002–2004 Venäjällä TsSKA Moskovan riveissä. Kesällä 2003 Montreal Canadiens varasi Kastsitsynin ensimmäisellä kierroksella ja koko varaustilaisuuden kymmenentenä pelaajana.
Kaudella 2004–2005 Kastsitsyn siirtyi Canadiensin organisaatioon ja pelasi AHL-joukkue Hamilton Bulldogsissa. Kaudella 2007–2008 hän pelasi ensimmäisen kokonaisen NHL-kautensa ja teki 78 ottelussa tehot 26+27=53.
Kastsitsyn pelasi Montreal Canadiensissa helmikuuhun 2012 asti, jolloin hän siirtyi NHL-kauden 2011–2012 viimeisenä siirtopäivänä Nashville Predatorsiin. Canadiens sai Predatorsilta vaihdossa toisen ja viidennen kierroksen varausvuorot NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän pelasi Predatorsissa 19 runkosarja- ja kahdeksan pudotuspeliottelua. Joukkue hyllytti hänet ja Aleksandr Radulovin kesken pudotuspelien toisen kierroksen kaksikon vietettyä iltaa ulkona pitempään kuin oli joukkueen sääntöjen mukaan sallittua. He olivat pelaamatta Phoenix Coyotesia vastaan pelatun ottelusarjan kolmannessa ja neljännessä ottelussa.
Syyskuussa 2012 Kastsitsyn siirtyi yksivuotisella sopimuksella KHL:n Traktor Tšeljabinskiin.  Joukkue eteni kaudella 2012–2013 KHL:n loppuotteluihin, mutta hävisi mestaruuden Dinamo Moskovalle. Kauden päätyttyä Kastsitsyn teki Traktorin kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen.
2017 kesäkuussa Kastitsyn teki Kunlun Red Starsin kanssa yksivuotisen sopimuksen.
Maajoukkueura

Kastsitsyn on pelannut kolmet alle 18-vuotiaiden MM-kisat ja neljät alle 20-vuotiaiden MM-kisat. Ikäkausimaajoukkueiden arvokisoissa hänelle on kertynyt 43 ottelussa tehot 19 + 17 = 36. Miesten MM-kisoissa Kastsitsyn on edustanut Valko-Venäjää seitsemästi.
Bernadette Schild

| Bernadette Schild |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. tammikuuta 1990 (ikä 35) Itävalta
Kansalaisuus:   Itävalta
Uran tiedot
Laji:  alppihiihto 
Maailmancup
Paras sijoitus:  2.
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  7
 Tietolaatikko päivitetty 6. joulukuuta 2018 
Aiheesta muualla
www.bernadetteschild.com/en
Bernadette Schild (s. 2. tammikuuta 1990) on itävaltalainen alppihiihtäjä. Hänen siskonsa Marlies Schild on menestynyt alppihiihtäjä.
Bernadette Schildin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Bormion pujottelussa 14. maaliskuuta 2008. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Semmeringin pujottelussa joulukuussa 2008 oltuaan lopputuloksissa 24:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Courchevelin pujottelussa joulukuussa 2010. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Lenzerheiden pujottelussa maaliskuussa 2013. Hän oli kolmas Courchevelin pujottelussa joulukuussa 2013. Kisan voitti hänen Marlies-siskonsa. Bernadette Schild oli kolmas Kranjska Goran pujottelussa helmikuussa 2014, Squaw Valleyn pujottelussa maaliskuussa 2017 ja Killingtonin pujottelussa marraskuussa 2017. Hän sijoittui toiseksi Flachaun pujottelussa tammikuussa 2018. Saman kauden pujottelucupissa hän oli viides. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui kolmanneksi Levin pujottelussa.
Nuorten MM-kisoissa Formigalissa vuonna 2008 Schild voitti kultaa pujottelussa, ja seuraavana vuonna hopeaa Garmisch-Partenkirchenin kisojen pujottelussa. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui pujottelussa 12:nneksi, Sankt Moritzissa 2017 kymmenenneksi, Pyeongchangin olympialaisissa 2018 seitsemänneksi ja Åren MM-kilpailuissa 2019 yhdeksänneksi.
Aleksei Petuhov

| Aleksei Petuhov |
| --- | --- |
 Aleksei Petuhov vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1983 (ikä 41)  Venäjä
Uran tiedot
Laji:  maastohiihto
Maailmancup
Kaudet:  2007–
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Vancouver 2010 | parisprintti (v) |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Val di Fiemme 2013 | parisprintti (v) |  |
|  Hopeaa | Falun 2015 | parisprintti (v) |  |
Aleksei Petuhov (s. 28. kesäkuuta 1983) on venäläinen maastohiihtäjä.
Arvokilpailut

Petuhov sai junioreiden MM-kilpailuissa hopeaa 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Sollefteåssa 2003. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli sprinttikilpailussa yhdeksäs. Vancouverin olympialaisissa 2010 Petuhov oli parisprintissä pronssilla Nikolai Morilovin kanssa. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Petuhov voitti maailmanmestaruuden parisprintissä, parinaan Nikita Krjukov. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä kahdeksanneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sai Krjukovin kanssa hopeaa vapaan hiihtotavan parisprintissä.
Maailmancup

Petuhov sijoittui maailmancup-kaudella 2008–2009 toiseksi vapaan hiihtotavan sprinttikilpailuissa Rybinskissä ja Valdidentrossa. Sprintticupissa hän sijoittui kuudenneksi. Seuraavalla kaudella hän voitti vapaan hiihtotavan sprintin Düsseldorfissa sekä sijoittui Rybinskissä ja Oslossa toiseksi sekä Davosissa kolmanneksi myös vapaan tyylin sprinteissä. Lisäksi hän oli voittamassa parisprinttiä Düsseldorfissa ja Rybinskissä. Sprintticupissa hän sijoittui kolmanneksi.
Kaudella 2010–2011 Petuhov voitti Rybinskin vapaan hiihtotavan sprintin ja oli toinen Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä sekä Tour de Skin prologissa Oberhofissa. Sprintticupissa hän oli neljäs. Kaudella 2011–2012 hän sijoittui toiseksi Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä ja voitti Davosin vapaan hiihtotavan sprintin. Tour de Skillä hän oli toinen Oberstdorfin sprintissä. Hän voitti lisäksi parisprintin Milanossa. Sprintticupissa hän sijoittui neljänneksi.
Kaudella 2012–2013 Petuhov sijoittui kolmanneksi Quebecin sprintissä. Kaudella 2013–2014 hän oli toinen Lahden ja kolmas Nové Měston maailmancupkilpailussa. Kaudella 2014–2015 hän sijoittui toiseksi Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä ja voitti Otepään vapaan hiihtotavan parisprintin. Sprintticupissa hän oli neljäs.
Aino Nykopp-Koski

| Aino Nykopp-Koski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ann Maria Gyllgren
Syntynyt: marraskuu 1950
Kansalaisuus:  Suomi
Muut tiedot
Rikokset:  murha murhan yritys törkeä pahoinpitely törkeä varkaus varkaus huumausainerikos 
Uhrit:  5
Vangittu:  maaliskuussa 2009
Rangaistus:  elinkautinen vankeus
Ann Maria Gyllgren (ent. Ann-Maria Myllgren, ent. Aino Nykopp-Koski, ent. Aino Nykopp, s. marraskuu 1950 Rantsila) on suomalainen sarjamurhaaja, joka työskennellessään perushoitajana murhasi viisi potilastaan ja yritti murhata useita muita potilaitaan vuosina 2004–2009. Ennen henkirikoksia hänelle oli langetettu ehdollisia vankeustuomioita muun muassa huumaavien lääkeaineiden ja potilaiden omaisuuden varastamisesta. Selkeää motiivia vanhusten murhille ei löytynyt, mutta se saattoi liittyä uhrien omaisuuden tavoitteluun. Julkisuudessa hänestä on käytetty myös nimitystä Myrkkyhoitaja.
Kolme Nykoppin hoitamaa potilaista kuoli sairaalassa vuosina 2004, 2005 ja 2006, ja myrkytykset jäivät tuolloin havaitsematta. Uhrit jouduttiin oikeuden päätöksellä nostamaan haudasta. Tämän jälkeen oikeuskemiallinen tutkimus paljasti vuonna 2009, että kahdessa tapauksessa uhrien kuolinsyynä oli keskushermostoon vaikuttavan lääkkeen yliannostus. Lisäksi Nykopp oli varastanut uhriensa omaisuutta.
Poliisi alkoi tutkia Nykoppin toimia maaliskuussa 2009 sattuneen myrkytystapauksen jälkeen. Nykopp oli todistajan kertoman mukaan valmistanut jogurttiannoksen, johon oli sekoitettu erilaisia hengenvaarallisia lääkkeitä. Uhriksi joutunut iäkäs nainen saatiin pelastettua Marian sairaalassa. Tutkinnan aikana selvisi monta vastaavanlaista myrkytystapausta. Nykopp kiisti rikokset. Häneltä takavarikoitiin 1 800 huumaavaa lääketablettia. Hänen mukaansa joissakin tapauksissa oli kyse luonnollisista kuolemista, toisissa potilaat ottivat itse liikaa lääkkeitä.lähde?
Oikeudenkäynti ja vankeus

Helsingin käräjäoikeus katsoi Nykoppin 14. toukokuuta 2010 antamallaan välipäätöksellä syylliseksi viiteen murhaan, viiteen murhan yritykseen ja kahteen törkeään pahoinpitelyyn ja määräsi hänet mielentilatutkimukseen. Tutkimuksen mukaan hän toimi täydessä ymmärryksessä, ja hänellä oli antisosiaalinen persoonallisuushäiriö, johon liittyy useita psykopaattisia piirteitä. Tutkimuksen mukaan hän oli kyvykäs manipuloimaan muita ihmisiä valheellisella empaattisella käytöksellä.
Nykopp tuomittiin Helsingin käräjäoikeuden päätöksellä 22. joulukuuta 2010 elinkautiseen vankeuteen. Hän valitti tuomiosta ja tapauksen käsittely hovioikeudessa alkoi syksyllä 2011. Helsingin hovioikeus katsoi 29. maaliskuuta 2012 antamallaan tuomiolla Nykoppin syylliseksi viiteen murhaan, viiteen murhan yritykseen, kolmeen törkeään pahoinpitelyyn, kahteen törkeään varkauteen, kahteen varkauteen sekä kahteen huumausainerikokseen.
Hovioikeus piti käräjäoikeuden langettaman elinkautisen vankeustuomion voimassa. Korkein oikeus hylkäsi Nykopp-Kosken valituslupahakemuksen 22. marraskuuta 2012 antamallaan päätöksellä.
Ennen tuomiota Nykopp oli tutkintavankeudessa puolitoista vuotta. Hänen yhteydenpitonsa vanhaan perheeseensä katkesi. Nykopp avioitui toisen vangin kanssa tutkintavankeutensa aikana.
Myllgren anoi hovioikeudelta pääsyä ehdonalaiseen keväällä 2020 suoritettuaan elinkautisesta tuomiostaan 11 vuotta. Hovioikeus hylkäsi anomuksen vedoten muun muassa Myllgrenin tekemien rikosten määrään ja laatuun sekä siihen, että Myllgrenin riski syyllistyä uudelleen väkivaltarikokseen on suuri. Toisen kerran hän anoi vapauteen pääsyä vuonna 2022; anomus torjuttiin. Tuomittu oli muuttanut tuossa vaiheensa nimensä Gyllgreniksi.
Alex Goligoski

| Alex Goligoski |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1985 (ikä 39) Grand Rapids, Minnesota, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Gogo
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–2024
Aik. seurat:  Pittsburgh Penguins (NHL)   Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL)   Dallas Stars (NHL)   Arizona Coyotes (NHL)   Minnesota Wild (NHL)
NHL-varaus:  61. varaus, 2004 Pittsburgh Penguins
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Pittsburgh Penguins | 2009  |
Alexander Marcus Flint Goligoski (s. 30. heinäkuuta 1985 Grand Rapids, Minnesota) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.
Pelaajaura

Vuosina 2002–2004 Goligoski pelasi United States Hockey Leaguessa River City Lancersissa sekä Sioux Falls Stampedessa, joissa onnistui kiinnittämään kykyjenetsijöiden huomion.  Varauksensa jälkeen Goligoski jatkoi kolme vuotta Minnesotan yliopistossa, joista viimeisellä oli puolustajien maalipörssissä koko maan toinen.
Hän aloitti ammattilaisuransa AHL:n Wilkes-Barre/Scranton Penguinsissa kaudella 2007–2008. Goligoski pääsi myös pelaamaan kolme ottelua NHL:ssä, joissa onnistui saalistamaan kaksi syöttöpistettä, keskimääräisen peliajan ollessa noin 14 minuuttia ottelua kohden. Seuraavan kauden hän aloitti ylhäällä Sergei Gontšarin ja Ryan Whitneyn ollessa loukkaantuneena, ja pelasi Pittsburghin paidassa yhteensä 45 ottelua, ja onnistui niissä maalinteossa kuudesti. Kauden päätteeksi Goligoski sai nimensä Stanley Cupiin Pittsburghin voitettua Detroit Red Wingsin seitsemännessä ottelussa.
Kesäkuussa 2009 Penguins ilmoitti tehneensä Goligoskin kanssa kolmen vuoden jatkosopimuksen, arvoltaan 5,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Goligoskin ensimmäinen täysi kausi Penguinsissa oli kausi 2009–2010, jolloin hän teki 8 maalia ja 37 pistettä. Kaudella 2010–2011 Goligoski kaupattiin Dallas Starsiin vaihdossa James Nealiin ja Matt Niskaseen. Penguins tarvitsi hyökkäysvoimaa, kun siltä olivat sivussa kolme tärkeää hyökkääjää. Goligoski oli kaupattavissa, sillä hänen lisäkseen joukkueessa pelasi kaksi muutakin hyvin kiekkoa liikuttavaa puolustajaa.
Kesällä 2016 Goligoski siirtyi vapaana agenttina viisivuotisella sopimuksella Arizona Coyotesiin.
Heinäkuussa 2021 Goligoski solmi vuoden ja arvoltaan viiden miljoonan dollarin sopimuksen Minnesota Wildin kanssa.
Maaliskuussa 2022 Goligoski teki Wildin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä neljän miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Syyskuussa 2024 Goligoski lopetti pelaajauransa.
Wrocław

| Wrocław |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Wrocław
 Koordinaatit: 51°06′28″N, 17°02′19″E 
Valtio:   Puola
Voivodikunta:  Ala-Sleesia
Piirikunta:  ei piirikuntaa
Perustettu:  900-luvulla
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Rafał Dutkiewicz
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  293 km²
Korkeus:  162–278 m
Väkiluku (2019)  (arvio):  642 869
 – Väestötiheys:  2 194,1 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  50-041–54-612
Suuntanumero(t):  71
Motto::  Wrocław – Miasto spotkań
 
 Wrocław - Miasto spotkań 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wrocław [ˈvrɔt​͡swaf] (saks. Breslau, tšek. Vratislav) on kaupunki Sleesiassa Lounais-Puolassa, Oderjoen rannalla. Se on Ala-Sleesian voivodikunnan (puol. Dolny Śląsk) pääkaupunki. Vuoden 2019 arvion mukaan kaupungin väkiluku oli 642 296, mikä tekee siitä asukasluvultaan Puolan neljänneksi suurimman kaupungin.
Nimi

Kaupungin nimestä käytetään kielestä riippuen useita eri versioita; englanniksi: Wroclaw, unkariksi: Boroszló, italiaksi: Breslavia, espanjaksi: Breslavia, latinaksi: Vratislavia tai Wratislavia, hepreaksi: ורוצלב (Vrotsláv), jiddišiksi: ברעסלוי / Brasloi, tšekiksi: Vratislav, slovakiaksi: Vratislav tai Vroclav, valkovenäjäksi: Уроцлаў (Urocłaŭ), kreikaksi: Βρότσλαβ (Vrotslav), venäjäksi: Вроцлав (Vrotslav); lisäksi Бреславль (Breslavl), Sleesian saksaksi: Brassel, serbiaksi: Вроцлав, tai Vroclav ja ukrainaksi: Вроцлав (Vrotslav). Myös muilla kielillä on omia nimiä Wrocławin kaupungille. 
Erityisesti saksalaisille ja puolalaisille nationalisteille kaupungista käytetty nimi on tärkeä asia.
Historia

Wrocław nimenä mainitaan ensi kertaa vuodelta 1000 olevissa kronikoissa. Kaupunki on saanut nimensä Vratislaw/Wrocislaw-nimisen Böömin ruhtinaan mukaan (915–921).lähde? Kaupungista tuli Sleesian pääkaupunki 1138. Mongolit polttivat sen 1241. Wrocław kuului myös Hansaliittoon. Vuodesta 1335 Wrocław kuului Böömin kuningaskuntaan. Paikallisen hallitsijasuvun kuoltua Habsburg-suku peri kaupungin 1675. Itävallan perimyssodan jälkeen 1740-luvulla kaupunki liitettiin Preussiin, josta tuli Saksan keisarikunta 1871. Toisessa maailmansodassa puna-armeija piiritti kaupunkia kolme kuukautta, ennen kuin se antautui 6. toukokuuta 1945. 70 prosenttia kaupungista tuhoutui taisteluissa. Voittajavaltojen Potsdamin sopimus antoi kaupungin Puolalle. Saksalaisväestö - vuoden 1910 väestönlaskennassa 96 % kaupungin asukkaista - siirrettiin länteen nykyisen Saksan alueelle, ja tilalle muutti puolalaisia muualta Puolasta ja Neuvostoliitolle luovutetuilta alueilta kuten Lvivistä.
Nähtävyydet

Maailmanperintökohde Satavuotishalli (puol. Hala Stulecia, saks. Jahrhunderthalle) sijaitsee Wroclawissa. Kaupungissa sijaitsee myös Racławicen panoraama -maalaus ja eläintarha.
Liikenne

Wrocławin lentoasema sijaitsee noin 10 kilometriä kaupungin keskustasta länteen.
Euroopan kulttuuripääkaupunki

Wrocław oli Espanjan baskialueen San Sebastiánin ohella toinen Euroopan kulttuuripääkaupunki vuonna 2016.
Ilmasto

Wrocław on yksi Puolan lämpimimmistä kaupungeista. Heinäkuu on kuukausista lämpimin, jolloin keskilämpötila on 19,9 °C ja tammikuu puolestaan kylmin keskilämpötilan ollessa -0,5 °C. Vuodenajoista kesä on pisin, joka kestää 114 päivää. Lämpöennätys (+37.9 °C) Wrocławissa mitattiin 31. elokuuta 1994 ja alin lämpötila 8. tammikuuta 1985 (-30.0 °C).
| Sää - Wrocław> Kuukausi | Sää - Wrocław> Tammi | Sää - Wrocław> Helmi | Sää - Wrocław> Maalis | Sää - Wrocław> Huhti | Sää - Wrocław> Touko | Sää - Wrocław> Kesä | Sää - Wrocław> Heinä | Sää - Wrocław> Elo | Sää - Wrocław> Syys | Sää - Wrocław> Loka | Sää - Wrocław> Marras | Sää - Wrocław> Joulu | Sää - Wrocław> Vuosi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Korkein lämpötila °C | 16.9 | 20.1 | 25.1 | 30.0 | 33.9 | 36.3 | 37.9 | 37.5 | 33.0 | 27.5 | 20.9 | 17.7 | 37.9 |
| Keskimääräinen korkea °C | 3.0 | 3.2 | 8.6 | 13.6 | 19.5 | 22.0 | 24.5 | 23.9 | 19.1 | 13.8 | 7.0 | 3.6 | 13.5 |
| Päivittäinen °C | −0.5 | 0.1 | 4.2 | 9.9 | 14.9 | 18.2 | 19.9 | 19.5 | 15.2 | 10.0 | 4.7 | 0.6 | 9.7 |
| Keskimääräinen matala °C | −4.0 | −3.0 | −0.3 | 6.2 | 10.3 | 14.4 | 15.3 | 15.2 | 11.2 | 6.2 | 2.3 | −2.4 | 6.0 |
| Alin lämpötila °C | −30.0 | −29.4 | −22.1 | −6.3 | −3.1 | 1.1 | 4.7 | 2.9 | −4.0 | −6.0 | −15.5 | −22.7 | −30.0 |
| Sademäärä mm | 31 | 30 | 39 | 36 | 48 | 69 | 75 | 65 | 46 | 33 | 38 | 38 | 548 |
| Sadepäiviä keskimäärin | 14 | 12 | 12 | 10 | 13 | 12 | 14 | 13 | 11 | 13 | 15 | 12 | 151 |
| Suhteellinen kosteusprosentti (%) | 81 | 84 | 76 | 69 | 66 | 70 | 71 | 71 | 75 | 78 | 83 | 85 | 76 |
| Kuukausittainen auringonpaiste (h) | 59 | 68 | 117 | 169 | 221 | 225 | 223 | 217 | 151 | 118 | 54 | 44 | 1 666 |
Lähde:
Tunnettuja tieteilijöitä

Wrocławissa sijaitsee merkittävä yliopisto. Kaupungissa on syntynyt useita Nobel-palkinnon ansainneita. Alla on mainittu eräitä palkinnon saaneita sekä palkinnon myöntämisvuodet:
Theodor Mommsen (1902)
Phillip Lenard (1905)
Eduard Buchner (1907)
Paul Ehrlich (1908)
Gerhart Hauptmann (1912)
Fritz Haber (1918)
Friedrich Bergius (1931)
Otto Stern (1943)
Max Born (1954)
Reinhard Selten (1994)
Merkittävimmät yritykset

Whirlpool Polar
Volvo Polska sp. z o.o., Wrocław
WABCO Polska, Wrocław
Siemens, Wrocław
Nokia Networks Sp z o.o
Hewlett Packard, Wrocław
Google, Wrocław
Grupa Lukas, Wrocław
AB SA, Wrocław
Polifarb Cieszyn-Wrocław SA, Wrocław
KOGENERACJA S.A., Wrocław
Impel SA, Wrocław
Europejski Fundusz Leasingowy SA, Wrocław
Telefonia Dialog SA, Wrocław
Tieto, Wrocław
Wrozamet SA, Wrocław
American Restaurants sp. z o.o., Wrocław
Hutmen SA, Wrocław
Fortum Wrocław S.A., Wrocław
SAP Polska
Hologram Industries Polska
Zender sp. z o.o., Wrocław
Swiftway / Eureka Solutions sp. z o.o., Wrocław
MSI (Micro Star International) Polska Sp. z o. o.
Cargill Poland
DeLaval Operations Poland Sp. z o. o.
UPM Raflatac
Kinnarps Poland Sp z.o.o
Kuvia Wrocławista

Vanhankaupungintori
Vanhankaupungintoria
Raatihuone Vanhassakaupungissa
Satavuotishalli (Hala Stulecia), etualalla Wrocławin eläintarhaa.
Valoshow Satavuotishallin edustalla.
Johannes Kastajan katedraali (Wrocławin tuomiokirkko) Tumskin saarella.
Oderjoki kulkee kaupungin lävitse.
Wrocławin kansallismuseon päärakennus.
Wrocławin yliopiston päärakennus
Yliopiston Leopold-juhlasali
Wrocławin tekninen yliopisto.
Japanilainen puutarha eläintarhan viereessä.
Kauppahalli
Racławicen panoraaman rakennus ulkoa
Pyhän Elisabetin unkarilainen kirkko
Suihkulähde Vanhankaupungintorilla
Nukketeatteri (Teatr Lalek)
Wrocławin päärautatieasema.
Breslau
Magnolia-ostoskeskus
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wrocław Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Wrocław Wikivoyagessa (englanniksi)
Wrocławin kaupungin kotisivu
Euroopan kulttuuripääkaupunki
| --- | --- |
1980-luku:  1985: Ateena  1986: Firenze  1987: Amsterdam  1988: Länsi-Berliini  1989: Pariisi 
1990-luku:  1990: Glasgow  1991: Dublin  1992: Madrid  1993: Antwerpen  1994: Lissabon  1995: Luxemburg  1996: Kööpenhamina  1997: Thessaloniki  1998: Tukholma  1999: Weimar 
2000-luku:  2000: Avignon · Bergen · Bologna · Bryssel · Helsinki · Krakova · Praha · Reykjavík · Santiago de Compostela  2001: Rotterdam · Porto  2002: Brugge · Salamanca  2003: Graz  2004: Genova · Lille  2005: Cork  2006: Patras  2007: Sibiu · Luxemburg  2008: Liverpool · Stavanger  2009: Vilna · Linz 
2010-luku:  2010: Essen · Istanbul · Pécs  2011: Turku · Tallinna  2012: Guimarães · Maribor  2013: Marseille · Košice  2014: Riika · Uumaja  2015: Mons · Plzeň  2016: San Sebastián · Wrocław  2017: Aarhus · Páfos  2018: Leeuwarden · Valletta  2019: Matera · Plovdiv 
2020-luku:  2020: Rijeka · Galway  2021: Timișoara · Elefsína  2022: Kaunas · Esch-sur-Alzette  2023: Veszprém  2026: Oulu 
Nokia Networksin toimistorakennus Bema Plazalla. Samassa rakennuskompleksissa sijaitsee myös Googlen Wrocławin toimisto.
Antti Kuusisto

Antti Kuusisto
Antti Kuusisto (s. 22. syyskuuta 1980 Nurmo) on suomalainen pesäpalloilija. Viimeiset kolme kautta hän edusti Koskenkorvan Urheilijoita, ennen uransa lopettamista vuoteen 2018. Hän pelasi monta vuotta myös Vimpelin Vedossa toimien myös seuran kapteenina. Kuusiston kasvattajaseura on Munakan Urheilijat. Kuusisto pelasi urallaan myös Seinäjoen JymyJusseissa, Seinäjoen Maila-Jusseissa ja Nurmon Jymyssä.
Peliuransa jälkeen Kuusisto on toiminut Seinäjoen Maila-Jussien naisten superpesisjoukkueen pelinjohtaja-valmentajana.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 2010
5 SM-hopeaa: 2005, 2011, 2012, 2013, 2014
3 SM-pronssia: 2004, 2008, 2009
11 Itä–Länsi-ottelua: 2005–2013, 2016–2017
Kentän paras: 2008
Vuoden eteläpohjalainen miespesäpalloilija: 2009