stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hasan Kanykoff
Biografia

Hasan Hairetdininpoika Kanykoff syntyi Nižni Novgorodin kuvernementin Aktukin kylässä 27. helmikuuta 1880. Suomeen hän saapui vuonna 1895. Hänen asuinpaikkojaan olivat Järvenpää, Helsinki, Tampere, Hämeenlinna ja myös Ruotsi.
Kanykoff toimi muiden tataarien tavoin kauppiaana, joiden keskuudessa hänellä oli omanlainen johtajan rooli – hän kehotti heimolaisiaan hakemaan virallisen myyntiluvan toiminnalleen. He saivat myös apua suomalaisilta yliopiston henkilöiltä, jotka muun muassa auttoivat vieraan kielen kanssa ja selvensivät uuteen ympäristöön tulleille tataarikauppiaille sortovuosien Suomen tilannetta. Yksi näistä oli kielitieteilijä Heikki Paasonen, joka oli tehnyt tutkimusmatkan Aktukin kylään 1800-luvun lopulla ja kerännyt tietoa misääriheimon murteesta.
Kanykoff, toinen tataariaktivisti Sarif Daher (1884-1959) ja suomalaiset hengenheimolaiset perustivat Etuvartiokansojen klubin syksyllä 1919. Sen tarkoituksena oli toimia ”yhdyssiteenä niiden henkilöiden kesken, jotka Suomen valtiollisen itsenäisyyden lujittamiseksi pyrkivät lähentämään toisiinsa ns. etuvartiokansoja, eli kansoja, joilla on Suomen kanssa yhteisiä tarkoitusperiä valtiollisen olemassaolon turvaamiseksi”. Kanykoff oli tätä ennen ystävystynyt kielitieteilijä G. J. Ramstedtin ja professori Yrjö Jahnssonin kanssa, jotka olivat kiinnostuneita tataarien itsenäisyyspykimyksistä. Jahnsson auttoi Kanykoffia saamaan Suomen kansalaisuuden vuonna 1921. Hän myös avusti Kanykoffin lapsien pääsyä maahan ja muutoinkin auttoi tataareja esimerkiksi järjestämällä heille paikkoja suomalaisista kouluista.
Hasan Kanykoffin ensimmäinen vaimo oli Haditshä Ainetdin (1880-1917). Toinen vaimo oli Zölihä Mangushoff (1896–1974). Kanykoffilla oli lapset Halisä, Djagfär, Hamzä, Hafisä, Feyezrahman ja Ädhäm. Hasanin veli oli Silaletdin (1866-1930). Tytär Hafisä kuoli lapsena epidemiaan. Poika Feyez kaatui talvisodassa 20. joulukuuta 1939 Uudenmaan rakuunarykmentin kornettina. Kaksi muuta palvelivat talvi- sekä jatkosodassa luutnantteina. Pojat halusivat eroon venäläisestä sukunimipäättestään (-off). He päätyivät eri vaihtoehtoihin; Kayenuk/Kajenuk, Kanukhan. Kanykoffin lapsenlapsi on kirjailija Sabira Ståhlberg. Pohjana hänen teoksellensa Pilvivaeltaja (2006) toimivat suvun vaiheet ja kotikylä. Ståhlberg on lisäksi tehnyt Bonnin yliopiston julkaisemaa väitöskirjaansa varten tutkimusta lähellä tataarien muinaisia kotiseutuja, Kiinan uiguurien parissa.
Hasan Kanykoff kuoli 3. toukokuuta 1954 Järvenpäässä.
Versioita nimestä

Hasan Hairetdin Kanykoff, H. H. Kanykoff / Kanikoff, Hasän Kanuk.
Kanykoffin pojilla käytössä variaatiot Kayenuk / Kajenuk ja Kanukhan.
Kapikkikasvit

| Kapikkikasvit |
| --- | --- |
 Lindackeria paludosa
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Kapikkikasvit Achariaceae  Harms 
Katso myös
   Kapikkikasvit Wikispeciesissä   Kapikkikasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pangium edule
Kapikkikasvit (Achariaceae) on koppisiemenisheimo, jonka on vanhastaan katsottu sisältävän kolme yksilajista sukua, joista yksi on pieni pensas (Acharia), yksi varreton ruohokasvi (Guthriaea) ja yksi köynnöstävä ruoho (Ceratiosicyos). Kaikki nämä kasvavat Etelä-Afrikassa.
Edellä mainitut kasvit ovat ulkoasultaan ja lehdiltään melko erilaisia, mutta yhteisiä ominaisuuksia löytyy kukista, jotka sijaitsevat yksittäin tai terttumaisissa kukinnoissa. Kukat ovat symmetrialtaan säteittäisiä ja lisääntymiselimiltään yksineuvoisia. Hede- ja emikukat sijaitsevat kuitenkin samassa kasviyksilössä (yksikotisuus). Verhiö ja teriö ovat 3–5-liuskaiset, yhdyslehtiset ainakin tyveltään. Teriö on yhteenkasvanut torvimaiseksi tai kellomaiseksi. Heteitäkin on 3–5, palhot kasvaneet yhteen teriön torven kanssa. Sikiäin on yksilokeroinen ja koostuu niin ikään 3–5 yhteen kasvaneesta emilehdestä. Hedelmä on kota. Siementen sisältämä alkio on pieni, mutta endospermi eli siemenvalkuainen runsas.
Uudemmat systematiikan menetelmät (molekyylitutkimukset) ovat laajentaneet heimon sisältöä, niin että siihen nykykäsityksen mukaan kuuluu 30 sukua ja 140 lajia, joita tavataan kaikkialla tropiikissa. Runsaslajisin suku on 40 lajia sisältävä leprapuiden (Hydnocarpus) suku, joka aiemmin luettiin muiden nyttemmin tähän heimoon luettavien sukujen kanssa epäyhtenäiseen heimoon Flacourtiaceae, joka on hajonnut pääasiassa tähän ja pajukasvien (Salicaceae) heimoon. Nämä ovat kuitenkin kaikki sen verran lähisukuisia, että kuuluvat samaan Malpighiales-lahkoon.
Tämän uuden käsityksen myötä myös heimon tuntomerkit ovat luonnollisesti muuttuneet. Heimon kasvit ovat pääasiassa puuvartisia, ja niiden lehdet ovat korvakkeelliset, tavallisesti ehyet. Lehtiruodissa on pulvinukseksi nimitetty pullistuma, ikään kuin nivel. Kukkien verhiön ja teriön lehtien lukumäärä ei useinkaan ole sama (vrt. edellä) ja/tai kehä ei ole yksinkertaisen kaksikiehkurainen ja/tai terälehtien tyvellä on yläpinnan puolella suomut. Mesiäinen puuttuu kukista. Heteen palhot ovat tavallisesti pitkiä. Hedelmä on näillä puuvartisilla lajeilla usein melko iso, ja siemenkuoressa on usein silmäänpistävät johtojänteet.
Suvut

Heimoon kuuluvat 30 sukua ovat:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Acharia  Ahernia  Baileyoxylon  Buchnerodendron  Caloncoba  Camptostylus  Carpotroche  Ceratiosicyos  Chiangiodendron  Chlorocarpa |  Dasylepis – pulikit  Eleutherandra  Erythrospermum  Grandidiera – pallepallo-oksat  Guthriea  Gynocardia  Hydnocarpus – leprapuut  Kiggelaria – rosopallopuut  Lindackeria  Mayna |  Pangium  Peterodendron  Poggea  Prockiopsis  Rawsonia  Ryparosa  Scaphocalyx  Scottellia  Trichadenia  Xylotheca |
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Achariaceae.
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q651518  Wikispecies: Achariaceae  APNI: 154153  ATRF: Achariaceae  CoL: 5WG  EoL: 2503275  EPPO: 1ACHF  FNA: 10006  GBIF: 3231308  GRIN: 9  iNaturalist: 71427  IPNI: 77126656-1  IRMNG: 119335  ITIS: 22321  NBN: NHMSYS0021196266  NCBI: 112800  NZOR: 5c7c9371-3e9e-422e-a2b1-87509e53c323  Open Tree of Life: 728327  Paleobiology Database: 55461  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:77126656-1  Tropicos: 42000125  Watson & Dallwitz: achariac  WFO: wfo-7000000002
Kannelmäen rautatieasema

Kannelmäen rautatieasema (lyh. Kan, ruots. Gamlas järnvägsstation) on pääkaupunkiseudun lähijunaliikenteen asema Vantaankosken radalla, Helsingin Kannelmäessä. Se sijaitsee Pohjois-Haagan ja Malminkartanon asemien välissä, noin kymmenen kilometriä Helsingin päärautatieasemasta pohjoiseen. Aseman kunnossapidosta vastaa Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenne Oy. Lentoasemalle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. Kehäradan vuoksi liikenne kaupunkiradan raiteilla muutettiin syksyllä 2013 oikeanpuoleisesta vasemmanpuoleiseksi. Asemalla on sivulaiturit.
Pohjois-Haagan asemalle ei ole suoraa kevyenliikenteen yhteyttä, vaan asemalta toiselle kulkeva joutuu kiertämään kauempaa ylittääkseen Kehä I:n. Sen sijaan Malminkartanon asemalle on suora yhteys radan vartta pitkin ja Malminkartanonhuippu näkyy myös hyvin Kannelmäen asemalla.
Kannelmäen asema on aiemmin saanut kielteistä mainetta siellä tapahtuneista tappeluista, jotka kannelmäkeläisten tietolähteiden mukaan ovat olleet vähenemään päin.
Kulkuyhteydet

VR:n paikallisjunat I- ja P-tunnuksilla
Helsingin bussit:
36 Konala–Kannelmäki–Pirkkola
40 Elielinaukio–Kannelmäki
42 Kamppi–Kannelmäki
52 Otaniemi–Kannelmäki–Kuninkaantammi
56 Kalasatama–Kannelmäki
Galleria

Aseman ylikulkusilta
Ylikulkusillan länsipuoli
Asema kuvattuna ylikulkusillalta
Aseman itäpuoli
Kapulakieli

Kapulakieli on kuvaannollinen nimitys tarpeettoman vaikeatajuisesta virkakielestä tai muusta kömpelöstä kielestä. Kapulakieli on tavallinen vallankäytön väline: hämärillä ja moniselitteisillä ilmauksilla voi luoda harhakuvan asiantuntevuudesta. Kapulakieltä pidetään usein haitallisena, koska se vaikeuttaa tekstin ymmärtämistä. Kapulakielen eräs piirre on kirjoittajan persoonallisuuden hävittäminen ja yleinen konkreettisuuden välttely. Lisäksi kapulakielessä viljellään usein svetisismejä tai anglismeja ja muita rakenteita, jotka eivät ole tyypillisiä normaalille kielenkäytölle. Erityisesti politiikkaa on syytetty liiallisesta kapulakielen käytöstä.
Esimerkkifraaseja

tapahtua "suuressa mittakaavassa”
jotain tapahtuu jonkun ”toimesta”
”valmistus tapahtuu” (substantiivien käyttöä verbien tukena, vrt. ”valmistetaan”)
jokin ”omaa” jotain (svetisismi, vrt. ”jokin on jonkinlainen” tai ”joku omistaa jotakin”)
sanat johtuen, kokonaisvaltainen, osalta, painopiste, panos, panostaa, pitkässä juoksussa, puitteissa, pyrkiä, sektori, sisältäen, suhteen, suorittaa, suuruusluokka, resurssit, riippuen, taholla ja toimesta.
Kirjallisuutta

Suominen, Riitta: Kapulakielen kymmenen kärjessä.  Tampere:  Yksityinen kielitoimisto, 2013.  ISBN 978-952-93-2323-4
György G. Kardos

| György G>  Kardos |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1925 Budapest, Unkari
Kuollut: 1997 (71–72 vuotta) Budapest, Unkari
Kansalaisuus:  Unkari
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: unkari
Tuotannon kieli: unkari
Esikoisteos:  Avraham Bogatir hét napja
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
György G. Kardos (1925 Budapest, Unkari – 1997 Budapest, Unkari) oli unkarilainen kirjailija
Kardos oli toisen maailmansodan aikana saksalaisten työleirillä mutta pääsi partisaanien avulla vapaaksi ja muutti Palestiinaan. Hän oli seitsemän vuotta Israelin armeijan palveluksessa ennen kuin palasi 1951 Unkariin.
Kardos kirjoittaa Palestiinan kokemuksistaan. Esikoisteos Avraham Bogatir hét napja ilmestyi 1969. Se kertoo venäjänjuutalaisesta talonpojasta, joka osallistui ensimmäiseen maailmansotaan Turkin armeijan joukoissa, joutui sotavangiksi Venäjälle ja palasi sieltä Palestiinaan.
Suomennetut teokset

Hyvää viikkoa, Aabraham (Aabraham Bogatir hét napja), suom. Olavi Metsistö, Helsinki: Kirjapaja 1977 ISBN 951-621-187-9
Kansainvälinen humanitaarinen oikeus

Kansainvälinen humanitaarinen oikeus (ennen sodan oikeussäännöt) on yksi kansainvälisen oikeuden osa-alue, joka säätelee sodankäyntiä. Se säätelee sodassa tapahtuvaa voimankäyttöä ja sen rajoja, menetelmiä ja kohteita. Kansainvälisen humanitaarisen oikeuden ulkopuolelle jää voimankäytön oikeutus ja voimankäyttöön ryhtymistä rajoittavat oikeussäännöt. Se siis säätelee vain jo alkanutta sodankäyntiä, ei sodankäynnin aloittamista. Pelkistäen se käsittelee valtioiden välisiä sotia ja vain vähäisessä määrin valtioiden sisäisiä sisällissotia tai näitä alempitasoisia väkivaltaisuuksia.
Kansainvälinen humanitaarinen oikeus jaetaan kahteen osaan: valtioiden välisten sotien oikeussäännöt ja valtion sisäisen sodan oikeussäännöt. On ehdotettu, että jaottelusta luovuttaisiin ja siirryttäisiin vain yhteen oikeussäännöstöön, mutta toistaiseksi tämä ei ole mahdollista kansainvälispoliittisista syistä. Kansainvälinen humanitaarinen oikeus määrittelee sodan oikeudellisessa mielessä, ja oikeudellisessa mielessä on olemassa vain yksi sodan muoto ja taso.
Humanitaarisen oikeuden perusedellytys on ollut vastapuolen tunnustaminen ihmisyhteisöksi. Sotaa ja konflikteja on pyritty säätelemään tuhansia vuosia muun muassa lainsäädännön, moraaliohjeiden, uskonnollisten määräysten ja ritarillisten käsitysten kautta. Oikeuden muotoutumiseen ovat vaikuttaneet myös esimerkiksi taloudelliset syyt, jolloin sodan vahingot ovat säilyneet vähäisempinä.
Suomen Punaisen Ristin alaisuudessa kokoontuu humanitaarisen oikeuden vapaaehtoistoiminnan ryhmiä useilla paikkakunnilla Suomessa.
Humanitaarisen oikeuden käsite

lähde?
Humanitaarisen oikeussäätelyn säännösryhmät:
| --- | --- |
Henkilölliset: Säännökset asevoimista, humanitaarista suojaa nauttivista, siviilihenkilöistä.
Ajalliset: Humanitaarista oikeutta sovelletaan myös ennen sodankäyntiä ja sen jälkeen, toisin kuin sotatilalakeja.
Välineelliset: Säännökset taistelumenetelmistä, taisteluvälineiden käyttörajoitukset.
Alueelliset: Säännökset sotatoimialueesta sekä puolueettomuus alueista ja kansainvälisen huoltotoiminnan alueista.
Selkkausten luonteen: Säännökset, jotka yhä enenevässä määrin suojaavat myös sisällissotia (vrt. valtioiden väliset).
Humanitaarisen oikeuden valvonta: Säännökset, jotka liittyvät kansainväliseen rikosoikeuteen.
Humanitaarisen oikeuden lisäksi konflikteihin vaikutetaan seuraavilla kansainvälisen oikeuden sopimuksilla:
| --- | --- |
Ihmisoikeudet: ovat läheisesti humanitaarisen oikeuden kanssa vastaavia, mutta käsittelevät laajemmin valtion kansalaisia rauhanaikana
Rauhan sopimukset: velvoittavat valtioita selvittämään riitaisuudet rauhanomaisesti
Väkivallan käyttökiellot: sisältyy nykyisin YK:n peruskirjaan, jolla rajoitetaan hyökkäysoikeutta valtioita vastaan
Aseidenriisunta ja asevalvonta: sopimukset, esimerkkinä Geneven kaasupöytäkirja 1925
Kansainvälinen rikosoikeus: sopimukset, joita käytetään tehostamaan humanitaarista oikeutta
Pakolaisoikeus: 
Kansainvälinen ympäristöoikeus: 
Valtion vastuuoikeus: 
Kansainvälinen ilmailuoikeus: 
Kansainvälinen merioikeus: 
Diplomatia: 
Avaruusoikeus:
Oikeuskäytäntö

lähde?
Oikeuskäytäntöä suorittavat valtioiden omat tuomioistuimet, kansainvälisen oikeuden elimet, kansainvälinen rikostuomioistuin sekä YK:n turvallisuusneuvoston perustamat ad hoc -kansainväliset rikostuomioistuimet (esimerkiksi Jugoslavian ja Ruandan sotarikostuomioistuimet).
Yleiset oikeusperiaatteet

lähde?
Oikeusperiaatteina
laillinen oikeudenkäyntijärjestys
syyttömyysolettama
oikeus tulla tunnustetuksi henkilöksi myös vastapuolen sotilas- ja muiden viranomaisten taholta
Oikeuslähderyhmät

Ensisijaiset oikeuslähteet:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Tärkeimmät sopimuksetlähde? | Muita merkityksellisiä sopimuksia |
| Kansainväliset valtiosopimukset | Maasodankäyntiä rajoittava Haagin sopimus  Geneven yleissopimus  Konventionaalisten aseiden puitesopimus  ENMOD-sopimus Unescon yleissopimus kulttuuriomaisuuden suojelemisesta sodassa | Pietarin julistus 11.12.1868 (räjähtävät luodit) Haagin julistus 29.7.1899 (hajoavat tai litistyvät luodit) Geneven protokolla 17.6.1925 (taistelukaasut) Lontoon sukellusvenesotaa rajoittava asiakirja 6.11.1936 Bioasekonventio 10.4.1972 Kemiallisten aseiden kieltosopimus 1997 Ottawan sopimus (jalkaväkimiinat) |
| Kansainvälinen tapaoikeus | Kansainvälinen humanitaarinen tapaoikeus.  Valtaosin humanitaarinen oikeus on ollut ns. kansainvälistä tapaoikeutta. |  |
| Yleiset oikeusperiaatteet | Sivistyskansojen tunnustamat oikeusperiaatteet  (lähtökohtaisesti YK:n jäsenvaltioiden väestöt luetaan sivistyskansoihin). |  |
Toissijaiset oikeuslähteet:
| --- | --- |
Tuomioistuinten oikeuskäytäntö: Oikeudelliset ratkaisut sekä kansainvälisten että valtionsisäisten tuomioistuinten ja muiden oikeudellisten elinten osalta.
Tieteisoppi: Eri maiden etevimpien tutkijoiden opit ovat aiemmin vaikuttaneet humanitaariseen oikeuteen. Esimerkiksi espanjalainen dominikaanimunkki Francisco de Vitoria (1492–1546) on vaikuttanut Amerikan alkuperäisasukkaiden asemaan.
Muita kansainvälisiä sopimuksia, jotka eivät yleensä ole oikeudellisesti sitovia. Asiakirjat sitovat sopijapuolia kuitenkin poliittisesti silloin, kun nämä ovat aktiivisesti osallistuneet niiden laadintaan.
Soft Law -prosessit, kuten kansainvälisten humanitaaristen järjestöjen päätöslauselmat, julistukset ja kannanotot
ETYJ:n eli Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön asiakirjat
ammattiryhmien eettiset säännöt
asiantuntijoiden kannanotot
kansainvälisten kansalaisjärjestöjen (NGO) kannanotot, esimerkiksi Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun kansainvälisen konferenssin päätöslauselmat
valtioiden yleiset käyttäytymissäännöt ja menettelytapaohjeet
suomalaista sotilasta velvoittavat säännöt sekä vastaavat muiden maiden asiakirjat
valtioiden yksipuoliset lupaukset, kuten lupautuminen tulitaukoon
Tärkeimmät periaatteet sotilaallisen toiminnan säätelyssä

lähde?
| --- | --- |
Mielivaltaisen toiminnan kielto: Selkkausten osapuolet eivät saa toimia mielivaltaisesti. Humanitaarisessa oikeudessa on luvallista vedota sotilaallisten toimien välttämättömyyteen vain silloin, kun nämä on sopimusmääräyksillä nimenomaisesti ilmaistu.
Siviili- ja sotilaskohteiden erottelu: Periaatteen mukaan asevoimia saa kohdistaa ainoastaan sotilaskohteisiin. Ei-taistelevat, kuten haavoittuneet, eivät ole sotilaskohteita.
Inhimillisyys: Periaate velvoittaa lääkintä- ja avustustoimintaan puolueettomasti. Vangiksi otettuja taistelijoita on suojeltava kaikelta väkivallalta ja kidutukselta.
Tarpeettoman kärsimyksen  ja liiallisten vammojen aiheuttamisen kielto: Periaate kieltää tarpeetonta kärsimystä aiheuttavat aseet. Periaatteessa kaikki siviiliväestölle aiheutettu kärsimys on tarpeetonta. Periaatetta voidaan soveltaa myös ekologisten tuhojen välttämiseksi.
Suhteellisuusperiaate: Sotilaskohteiden iskujen saavutettavissa oleva hyöty ei saa olla epäsuhdassa siviiliväestölle aiheutuneisiin vahinkoihin.
Petollisuuden kielto (salakavaluus): Periaate kieltää vastapuolen harhauttamista valheellisella lupauksella humanitaarisen oikeuden suojaan.
Ympäristön suojelu: Periaate kieltää sodankäynnin menetelmät, jotka voidaan olettaa aiheuttavan pitkäaikaista ja vakavaa vahinkoa luonnolliselle ympäristölle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Exploring Humanitarian Law Virtual Campus (Arkistoitu – Internet Archive) - Teaching material on Humanitarian Law
Suomen Punaisen Ristin kokoamaa perustietoa sodan oikeussäännöistä[vanhentunut linkki]
Kari Karhunen

| Kari Karhunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. huhtikuuta 1915
Kuollut: 17. syyskuuta 1992 (77 vuotta)
Kansalaisuus:  Suomi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Rolf Nevanlinna
Tutkimusalue:  matematiikka, tilastotiede
Kari Onni Uolevi Karhunen (12. huhtikuuta 1915 – 17. syyskuuta 1992) oli suomalainen matemaatikko, tilastotieteilijä ja yritysjohtaja. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1971. Matemaatikkona hänet muistetaan Karhusen ja Loèven teoreemasta ja muunnoksesta. Hän väitteli Helsingin yliopistossa vuonna 1947 otsikolla Über lineare Methoden in der Wahrscheinlichkeitsrechnung ohjaajanaan Rolf Nevanlinna. Hän toimi sittemmin lehtorina Helsingin yliopistossa.
Karhusen vanhemmat olivat osuustoimintaliikkeen parissa toiminut juristi, järjestöjohtaja Onni Karhunen ja Kerttu Maria Palojärvi.
Karhunen jätti akateemisen uran varhain ja pestautui vakuutusyhtiö Suomen palvelukseen vuonna 1940. Karhunen valittiin vuonna Matematiikkakonekomitean jäseneksi. Komitea selvitti "matematiikkakoneiden" (nykykielellä tietokoneiden) tarvetta, hankintaa ja rakentamista, ja sen työ johti ESKO-tietokoneen kehittämiseen. Suomi-yhtiö oli yksi komitean rahoittajista.
Karhunen valittiin Suomi-yhtiön toimitusjohtajaksi vuonna 1962.
Kauko Kanervo

| Kauko Voitto Kanervo |
| --- | --- |
 Kauko Voitto Kanervo
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. elokuuta 1911 Salo, Suomi
Kuollut: 26. kesäkuuta 1977 (65 vuotta)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ura
Uskontokunta:  Luterilainen kirkko
Kauko Voitto Kanervo (29. elokuuta 1911 Salo – 26. kesäkuuta 1977) oli suomalainen kirkkoherra ja sotilaspastori.
Lapsuus ja nuoruus

Kauko Voitto Kanervo syntyi Salossa ja valmistui ylioppilaaksi Salon yhteiskoulusta 1933. Kanervo oli menettänyt tapaturmaisesti jalkateränsä, minkä jälkeen hän tahtoi opiskella papiksi. Kanervo suoritti teologisen erotutkinnon arvosanalla cum laude vuonna 1939. Hänet vihittiin papiksi Viipurissa 6.6.1939.
Nuorisopappina Karjalassa

Kauko Kanervo vihittiin avioliittoon 1939, puoliso oli Aino Sofia Tiitinen. Kanervo toimi ylimääräisenä pappina, nuorisopapin virassa Lumivaarassa ja Saarella 1939. Lumivaarassa seurakunnallinen nuorisotyö lähti lupaavasti liikkeelle, mutta Kanervon vajaat puoli vuotta kestänyt nuorisopastorin virka keskeytyi talvisodan vuoksi.
Sotilaspastorina

Kanervo palveli Puolustusvoimissa Kenttätykistörykmentti 3:ssa vuosina 1931–1932 sekä 1933. Hän toimi sotasairaalan pastorina 1939–1940 sekä Tukholman suomalaisessa seurakunnassa invalidipastorina, apulaispastorin virassa, vuonna 1940. Hän toimi myös pappina Angelniemessä 1940–1941, 1. divisioonan pastorin apulaisena 1941, sotasairaalan pastorina 1941–1942, Pohjois Karjalan sotilaspiirin kenttäpappina 1942–1944 sekä kappalaisena (vs.) Joensuun kirkossa 1944.
Kauko Kanervo oli sotilasarvoltaan luutnantti, hänelle on myönnetty kahdesti 4 lk. vapaudenristi.
Suomen Lähetysseuran palveluksessa

Kauko Kanervo oli Suomen Lähetysseuran palveluksessa sotasairaalan pastorina ja kenttäpappina vuodet 1941–1945.
Kauko Kanervo ja hänen vaimonsa Aino Kanervo sekä heidän tyttärensä lähtivät Afrikkaan ahvenanmaalaisen Erikssonin varustamon Viking-purjelaivalla Vaasan satamasta 15.11.1946. Afrikassa Kanervo palveli vuosina 1946–1950, muun muassa Suomen Lähetysseuran Okavangon alueella toimivalla lähetysasemalla Kuring-Kurussa. Kanervo joutui poistumaan lähetyskentiltä epänormaalin seksuaalielämänsä vuoksi.
Pappina sodan jälkeen

Kanervo suoritti pastoraalitutkinnon vuonna 1951. Hän toimi pappina Isossakyrössä 1950–1952, Isojoella vt. kirkkoherrana 1952–1953 ja Merikarvialla vt. kirkkoherrana vuodesta 1953 alkaen ja tämän jälkeen Kihniön kirkkoherrana 1955. Kanervo erotettiin papin virasta 21.8.1958.
Murhaepäily ja alaikäisen hyväksikäyttö

Isojoella vuonna 1953 murhatun Kyllikki Saaren rippipappina Kauko Kanervo joutui kuulusteltavaksi ensimmäisten joukossa. Hänellä oli kuitenkin oman lapsensa ja palvelijattarensa antama alibi puolen vuoden takaisesta vuoden 1953 toukokuun sunnuntaista, koska hän oli ollut heidän kertomansa mukaan Merikarvialla murhayönä. Toisen kerran Kanervoa kuulusteltiin sen jälkeen kun häntä syytettiin Parkanon talvikäräjillä 1956 sekaantumisesta 15-vuotiaaseen tyttöön. Kanervo tuomittiin hyväksikäytön vuoksi vuodeksi kuritushuoneeseen.
Maanviljelijänä

Vankilasta vapauduttuaan Kanervo hankki elantonsa maanviljelijänä Parkanossa Häädetjärvellä, kasvattamalla kanoja. Kanervon vaimo toimi koulun opettajana. Vaimonsa kuoleman jälkeen 1962, Kanervo jäi leskenä hoitamaan 5-vuotiasta poikaa ja kolmea tytärtä, joista vanhimmat kävivät töissä ja muut koulussa.
Kauko Kanervo Parkanon talvi­käräjillä 1956. Kuvassa Kanervo ja syyttäjä.
Karelitšy

| Karelitšy, Korelitši (Карэлічы, Кореличи) |
| --- | --- |
 Katunäkymä Karelitšyn taajamasta
 vaakuna
 Karelitšy, Korelitši
 Koordinaatit: 53°34′14″N, 26°08′21″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Hrodnan alue
Perustettu:  1395 (maininta)
Korkeus:  140–200 m
Väkiluku (10/2009):  6 854
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 korelichi.grodno.by/htdocs/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karelitšy (valkoven. Карэлічы) eli Korelitši (ven. Кореличи; liett. Koreličiai; puol. Korelicze) on pieni kaupunkimainen taajama ja samanniminen piiri Hrodnan maakunnan itälaidalla Valko-Venäjällä. Karelitšyn taajama sijaitsee linnuntietä runsaan 100 kilometrin etäisyydellä Minskin keskustasta länsilounaaseen. Kaupunkimaisen taajaman väkiluku oli lokakuun 2009 väestönlaskennassa 6 854 ja koko Karelitšyn piirin noin 24 130.
Unescon maailmanperintökohteisiin kuuluva Mirin linna sijaitsee Karelitšyn piirin kaakkoisosassa.
Myös pieni Mirin kaupunkimainen taajama (2 310 asukasta lokakuun 2009 väestönlaskennassa) Unescon maailmanperintökohteineen (Mirin linna) kuuluu Karelitšyn piiriin sijaiten noin 25 kilometriä Karelitšyn kaupunkikeskuksen kaakkoispuolella.