stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Holly Willoughby

Holly Willoughby Happy Feet -elokuvan ensi-illassa.
Holly Marie Willoughby (s. 10. helmikuuta 1981 Brighton) on englantilainen tv-juontaja ja malli, joka tunnetaan parhaiten hänen työstään ITV-televisioverkossa.
Hän on esiintynyt useissa televisio-ohjelmissa Phillip Schofieldin kanssa, kuten Dancing on Ice (2006–2011) ja This Morning (2009–). Hän on myös joukkueen kapteeni ITV2:n ohjelmassa Celebrity Juice (2008–) ja tällä hetkellä esittelee Surprise Surprise (2012–) ja Play to the Whistle (2015–), molemmat ITV:llä.
Yksityiselämä

Willoughbylla on lukihäiriö. Hänen siskonsa Kelly, toimii myös tv-alalla.
Vuonna 2008 Willoughbysta tuli suojelija hyväntekeväisyydessä Together for Short Lives.
Kirjailijana

The Best Friends' Guide to Life (Fearne Cottonin kanssa, Vermilion, 2010) ISBN 9780091935405
Truly Happy Baby (kesäkuu 2016)
Otto Daniel Winge

Otto Daniel Winge (2. toukokuuta 1810 – 16. tammikuuta 1886, Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen pianisti ja säveltäjä. Hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa ja piti ensikonsertin 1831. Winge opetti aluksi Adolf Fredrik Lindbladin musiikkikoulussa ja jatkoi opintojaan Sigismund Thalbergin ja Isack Moschelesin johdolla. Vuodet 1860–1877 hän opetti harmoniaoppia musiikkiakatemiassa. Winge työskenteli myös Pariisissa ja Lontoossa ja toimi musiikkikirjailijana tehden muun muassa oman harmoniaopin oppikirjan 1862. Vuonna 1860 hänestä tuli kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen. Wingen sävellystuotanto käsittää pianokappaleita ja lauluja.
Oppilaita

Vivika Ekman
Marie Wilson

| Marie Wilson |
| --- | --- |
 Marie Wilson vuonna 1954
Henkilötiedot
Koko nimi:  Katherine Elizabeth Wilson
Syntynyt: 30. joulukuuta 1916 Anaheim, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 23. marraskuuta 1972 (55 vuotta) Hollywood, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Marie Wilson, oik. Katherine Elizabeth Wilson (30. joulukuuta 1916 Anaheim, Kalifornia – 23. marraskuuta 1972 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli usein stereotyyppistä "tyhmää blondia". Hänellä oli nimirooli Irma Petersonina radiokomediassa My Friend Irma ja siihen pohjautuvissa samannimisessä televisiosarjassa sekä elokuvissa Tontut toverukset (My Friend Irma, 1949), ja siihen seuraavana vuonna ilmestyneessä jatko-osassa Tontut toverukset lännessä (My Friend Irma Goes West, 1950). Muita Wilsonin elokuvia olivat muun muassa Suuri Garrick (The Great Garrick, 1937) ja Mr. Hobbs lähtee lomalle (Mr. Hobbs Takes a Vacation, 1962).
Marie Wilson on saanut kolme tähteä Hollywood Walk of Famelle.
Kirjallisuutta

Tranberg, Charles. Not So Dumb: The Life and Career of Marie Wilson. Albany: BearManor Media, 2007. ISBN 1-59393-049-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marie Wilson Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Henkilöt:  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Paula Wilson

Paula Birgitta Wilson (s. noin 1950) on kemiönsaarelainen matkailuyrittäjä, koulutukseltaan valtiotieteen maisteri. Hän teki 1990-luvulla aloitteen Bengtskärin majakan kunnostamisesta.
Wilsonin sisar on laulaja Sonja Lumme.
Teoksia

Skärgårdshavets miljövårdsområde och nationalpark: En presentation av nationalparkskommissionens betänkande. Åbolands skärgårdsförbund, 1976
Bengtskär: Fyr, hem och slagfält. Schildt, 2001. ISBN 951-50-1196-5
Bengtskär 26.7.1941: Taistelun muisto elää = Bengtskär 26.7.1941: Minnet av striden lever. Toimittaneet Henri Terho ym. Käännökset: Anssi Hynynen ja Paula Wilson. Turun yliopistosäätiö, 2001. ISBN 951-98458-3-6
Bengtskär: Majakka, koti ja taistelutanner. Suomentaneet Virpi Heino ja Paula Wilson. Schildt, 2001. ISBN 951-50-1204-X
Röster från forntiden: Gamla ortnamn berättar. Schildt, 2007. ISBN 978-951-50-1722-2
Kirjallisuutta

Slotte, Peter: Grotesk namntolkning. Hufvudstadsbladet, 9.12.2007.  Artikkelin verkkoversio Kotuksen sivuilla. (PDF) Viitattu 9.4.2016. (ruotsiksi)
Ulvi Wirén

Ulvi Wirén (s. Tartto) on virolainen mutta enimmäkseen suomeksi kirjoittanut luontaishoidoista ja kielten yhtäläisyyksistä kiinnostunut kirjailija. Hän on lääketieteen lisensiaatti Tarton yliopistosta. Hän on asunut Suomessa vuodesta 1998. Wirén työskentelee hierojana ja vyöhyketerapeuttina Espoossa.
Teoksia

Hääd pulmapäeva!: ja yli 1000 muuta viron kielen riskisanaa (Gummerus 2007). ISBN 9789512074075.
Huvittavat raamatut: ja lähes 2000 muuta viron ja suomen riskisanaa (Gummerus 2008). ISBN P9789512077557.
Koko kehon vyöhyketerapia: apua vaivoihin heijastehoidolla (Gummerus  2010). ISBN 9789512080274.
Omal käel reisimine: suomi-viro-fraasisanakirja (Gummerus 2010). ISBN 9789512082018.
Kehon viisaus & mielen voima: ajatusten avulla terveeksi (Gummerus 2014). ISBN 9789512095605.
Risto Willamo

Risto Juhani Willamo (s. 1958) on suomalainen ympäristötieteilijä, joka on työskennellyt Helsingin yliopistossa yli 30 vuoden ajan ja toimii nykyisin yliopistonlehtorina bio- ja ympäristötieteellisessä tiedekunnassa. Hän osallistuu Ekosysteemit ja ympäristö -tutkimusohjelmaan.
Willamo väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi vuonna 2005 tutkielmalla Kokonaisvaltainen lähestymistapa ympäristönsuojelutieteessä.
Palkintoja ja tunnustuksia

1997 Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan Magister Bonus – Hyvä opettaja -palkinto 1997
1998 Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan Hyvä oppikirja -palkinto
2005 Helsingin yliopiston Hyvän Opettajan Eino Kaila -palkinto
2005 Symbioosi ry:n Vuoden opettaja -palkinto
2006 Suomen ympäristökasvatuksen seuran Ympäristökasvatuksen Ruusu -palkinto kokonaisvaltaisesta ympäristökasvatustyöstä
2009 Symbioosi ry:n Vuoden opettaja -palkinto
2010 Symbioosi ry:n historian Vuoden Opintoneuvoja -palkinto
2010 Vuoden länsiuusimaalainen lintuharrastaja
2012 Vuoden vuoden uusimaalainen lintuharrastaja 2012
2018 Helsingin yliopiston kultainen ansiomerkki: 30 vuotta tieteen palvelemista
2018 Tringan Birdlife-palkinto
Julkaisuja

Willamo, Risto – Berninger, Kati – Tapio, Petri: Ympäristönsuojelun perusteet. Gaudeamus, 1996. ISBN 951-662-678-5
Osat, kokonaisuus vai molemmat? Ympäristömuutosten arvottaminen ja arviointi. Luentomoniste. Ympäristönsuojelutieteen opetusmonisteet, 29. Helsingin yliopisto, Limnologian ja ympäristönsuojelun laitos, 2003. ISSN 0781-5417
Kokonaisvaltainen lähestymistapa ympäristönsuojelutieteessä: Sisällön moniulotteisuus ympäristönsuojelijan haasteena.  (Väitöskirja. Environmentalica Fennica, 23)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2005.  ISSN 1236-3820  ISBN 952-10-2526-3  Teoksen verkkoversio (PDF).
Aiheesta muualla

Risto Willamo. Helsingin yliopisto.
Merja Wirkkala

Merja Helena Wirkkala-Vapaavuori (s. 7. lokakuuta 1954 Kaustinen) on suomalainen oopperalaulaja (sopraano).
Wirkkala valmistui Sibelius-Akatemiasta ensin kanttori-urkuriksi 1974, ja sen jälkeen hän opiskeli Liisa Linko-Malmion oppilaana laulua ja suoritti diplomin 1978. Hän voitti Lappeenrannan laulukilpailun 1978.
Wirkkala työskenteli Helsingissä Malmin seurakunnan kanttori-urkurina 1970-luvulla. Hän lauloi Wienin valtionoopperassa 1980–1981 ja Bonnin oopperassa. Hän on ollut kiinnitettynä Suomen kansallisoopperaan vuodesta 1981. Hän on vieraillut monissa ulkomaisissa oopperataloissa.
Aiheesta muualla

Merja Wirkkalan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Suomen Kansallisooppera. (Arkistoitu – Internet Archive)
Wirkkala, Merja hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Wieninleike

Wiener Schnitzel
Wieninleike (saks. Wiener Schnitzel) on itävaltalainen ruokalaji. Se on ohut leivitetty vasikanlihaleike, ja se tarjoillaan yleensä sitruunaviipaleen kera. Wieninleike on Itävallan kansallisruokalaji.
Valmistus

Wieninleike valmistetaan vasikanlihasta, joka nuijitaan hyvin ohueksi ja paneerataan kahdesti ennen paistamista. Itävallassa viranomaisten säännökset kieltävät sian- tai kalkkunanlihasta tehtyjen leikkeiden markkinoinnin wieninleikkeinä.
Tarjoilu

Wieninleike tarjoillaan Itävallassa perinteisesti perunasalaatin tai persiljalla ja voilla höystettyjen perunoiden kera. Pohjoismaissa se tarjoillaan toisinaan ranskalaisten perunoiden kera.
Historia

Leikkeen kerrotaan tulleen Wieniin vuonna 1848 kreivi Josef Radetzkyn mukana hänen palatessaan Italiasta kukistamasta lombardialaisten kapinaa.
Kielentutkija Heinz Dieter Pohlin vuonna 2007 julkaiseman tutkimuksen mukaan tarina on keksitty italialaiseen keittokirjaan 1960-luvun lopulla ja ruokalaji tunnettiin Itävallassa jo 1830-luvulla. Italiassa saman ruokalajin nimi on cotoletta alla milanese eli milanonleike. Ainoa muutos on luun poistaminen vasikanlihaviipaleesta.
Lombardiaan leike tuli espanjalaisten mukana Andalusiasta, jonne maurien väitetään tuoneen sen Bysantin juutalaisilta.
Lähisukulaiset

Sveitsiläinen kinkku- ja juustotäytteinen leike Cordon Bleu, joka Suomessa tunnetaan paremmin nimellä sveitsinleike, valmistetaan vasikasta tai porsaasta samoin leivittämällä kahteen kertaan.
Wieninleike kulttuurissa

Charles Chaplinin elokuvassa Diktaattori nimihenkilö, diktaattori Adenoid Hynkel, puhuu kansalle käyttäen ilmaisuja: "Wiener Schnitzel, Lager Beer und Sauerkraut. Mit der ach hic."  Jari Tervon romaanissa Koljatti pääministeri Pekka Lahnanen tilaa aina wieninleikettä, kun muut valtionjohtajat nauttivat kala- ja äyriäisherkkuja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wieninleike Wikimedia Commonsissa
Riikka Polso

| Riikka Polso> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. maaliskuuta 2004 (ikä 20) Veteli
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  kakkospolttaja
Sisäpelirooli:  etenijä
Heittokäsi:  oikea
Lyöntipuoli:  oikea
Seura:  Seinäjoen Maila-Jussit
Pelinumero:  2
Pelaajaura
Junioriseurat
:  Veteli Pesis Lapuan Virkiä Vimpelin Veto Ylihärmän Pesis-Junkkarit
Ammattilaisjoukkueet
2019 2020 2021 2021  2022–2024 2022  2025-:  Vimpelin Veto Lappajärven Veikot Lapuan Virkiä → Lappajärven Veikot (kaksoisedustus) Mailattaret → Lappajärven Veikot (kaksoisedustus) Seinäjoen Maila-Jussit
Riikka Polso (s. 17. maaliskuuta 2004 Veteli) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Seinäjoen Maila-Jusseja. Polso on valittu kahdesti Itä–Länsi-otteluun: 2023 ja 2024. Polso on ollut myös tyttöjen Itä-Lännessä vuonna 2022.
Seurajoukkueet > Vimpelin Veto

Polso on alkuaan Veteli Pesiksen kasvatti, mutta pelasi myös Vimpelin Vedon tyttöjoukkueissa. Polso pelasi ensimmäisen ammattiottelunsa Vedon paidassa Suomensarjassa Seinäjoen Maila-Jusseja vastaan vuonna 2019.
Seurajoukkueet > Lappajärven Veikot

Polso liittyi Lappajärven Veikkoihin 2020, joka pelasi Ykköspesiksessä. Hän pelasi joukkueessa kolme kautta, kuitenkin siirtyen Lapuan Virkiään ensimmäisen kauden jälkeen, ja pelaten kaksoisedustuksella loppuaikansa.
Seurajoukkueet > Lapuan Virkiä

Polso siirtyi Lapuan Virkiään vuona 2021, mutta jatkoi Lavettarissa pelaamista kaksoisedustuksella. Polso pelasi ensimmäiset Superpesis ottelunsa Virkiän paidassa, pelaten kaksi ottelua edustuksessa.
Seurajoukkueet > Mailattaret

Polso siirtyi Mailattariin kaudeksi 2022 vuoden sopimuksella, johon oli vuoden optio. Polso jatkoi 2022 kauden kaksoisedustuksella Lavettarissa. Polso allekirjoitti 2023 kauden jälkeen uuden sopimuksen joka myös oli vuoden pituinen vuoden optiolla. Polso kutsuttiin Itä–Länteen kolmesti hänen ollessa Mailattarissa, ensimmäisellä kertaa tyttöjen Itä-Länteen ja kaksi myöhempää kautta Naisten Itä-Länteen.
Seurajoukkueet > Seinäjoen Maila-Jussit

Polso liittyi Seinäjoen Maila-Jusseihin kaudeksi 2025 kaksivuotisella sopimuksella. Polso kertoi siirron julkaisun yhteydessä halustaan taistella Suomenmestaruudesta seuran kanssa.
Saavutukset > Pelaajana

1 Tyttöjen Superpesiksen Itä–Länsi: 2022
2 Itä–Länsi-ottelua: 2023, 2024
Wolin (kaupunki)

| Wolin (Wollin) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Wolin
 Koordinaatit: 53°50′29″N, 14°36′41″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Länsi-Pommerin voivodikunta
Piirikunta:  Kamień
Kunta:  Wolin
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,41 km²
Väkiluku (2006):  4 878
 – Väestötiheys:  338,5 as./km²
 
 http://www.wolin.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wolin
Wolin (saks. Wollin) on kaupunki Wolinin saarella Luoteis-Puolassa. Kaupunki sijaitsee Kamieńin piirikunnassa Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Wolin kuuluu ensimmäisiin slaavilaisiin kaupunkeihin, ja se tunnetaan nykyisin puolalaisena kalasatamana. Wolinissa on noin 4 000 asukasta ja se luovutettiin Puolalle muiden alueiden yhteydessä toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945.
Christian Wirth

Christian Wirth
Christian Wirth (24. marraskuuta 1885 – 26. toukokuuta 1944) oli saksalainen kansallissosialisti ja sotarikollinen. Hän työskenteli vanhempana SS-upseerina Puolassa ja osallistui operaatio Reinhardiin. Hän oli Odilo Globocnikin, operaatio Reinhardin johtajan, tärkein avustaja, ja hänen tehtävänään oli laajentaa T4-eutanasiaohjelman menetelmät tuhoamisleireillä tapahtuvaksi massamurhaamiseksi.
Wirth oli rikospoliisin (Kripo) päällikkö Stuttgartissa ennen kuin hänet siirrettiin T4-ohjelmaan. Kripon päällikkönä hän saavutti tuloksia kovilla otteilla. Eräässä tapauksessa, jossa syylliseksi epäilty ei tunnustanut, hänet jätettiin joksikin aikaa kahden Wirthin kanssa. Wirth ei puristanut häneltä tunnustusta ainoastaan tästä rikoksesta, vaan lisäksi kuudesta muustakin.
Sobibórin ja Treblinkan tuhoamisleirien komendantti Franz Stangl kuvaili Wirthiä haastattelussa vuonna 1971 näin: ”Hän oli lihava ja punakka mies. Kun hän puhui tämän eutanasiaohjelman tärkeydestä, hän ei puhunut humaanein tai tieteellisin sanakääntein, kuten tohtori Werner T4:ssä oli tehnyt sitä minulle kuvaillessaan. Hän nauroi. Hän puhui ’hyödyttömien suiden hävittämisestä’ ja että ’tunteellinen lässytys’ noista ihmisistä sai hänet ’yrjöämään’”.
Elokuussa 1941 hänet siirrettiin pois T4-ohjelmasta ja lähetettiin syyskuussa Chełmnoon aloittamaan juutalaisten ja romanien kaasuttamiset siellä. Maaliskuun 1942 loppuun mennessä kaasuttamisia tapahtui Chełmnossa päivittäin kaasutuskuorma-autoissa. T4-ohjelman lopettamisen jälkeen natsi-Saksa ja Wirth keskittyivät lopulliseen ratkaisuun eli juutalaisten tuhoamiseen. Ensimmäinen vaihe oli operaatio Reinhard, jota johti Globocnik. Ensimmäinen kolmesta operaatio Reinhardin tuhoamisleiristä oli Bełżec. Koska Wirthillä oli eutanasiaohjelman tuomaa aikaisempaa kokemusta kaasulla tappamisesta, Globocnik nimitti hänet komendantiksi Bełżeciin. 1. elokuuta 1942 Globocnik nimitti hänet operaatio Reinhardin leirien tarkastajaksi.
Sobiborin rakennusvaiheessa Wirth vieraili keskeneräisellä leirillä ja järjesti kokeellisen 25 juutalaisen orjatyöläisen murhaamisen kaasulla. Hän kantoi mielellään piiskaa ja hakkasi sillä sekä vankeja että vartijoita. Kun Treblinka, viimeinen ja tehokkain operaatio Reinhardin tuhoamisleireistä valmistui, Wirth otti tehtäväkseen sen uudelleen järjestämisen sen jälkeen kun ensimmäinen komendantti tohtori Irmfried Eberl oli korvattu Franz Stanglilla. Myöhemmin hän otti osaa 18 000 jäljellejääneen ”Arbeitsjuden” eli juutalaisen pakkotyöläisen murhaamiseen Majdanekissa marraskuussa 1943.
Operaatio Reinhardin, 1,4 miljoonan juutalaisen ja satojen tuhansien romanien murhaamisen jälkeen Wirth lähetettiin muiden operaatio Reinhardin henkilöstöön kuuluneiden kanssa Triesteen Italiaan. Wirthin tehtävänä oli valvoa San Sabban keskitysleiriä ja taistella partisaaneja vastaan miehitetyn Jugoslavian rajalla. Kroatialaiset partisaanit tappoivat hänet Fiumen lähellä toukokuussa 1944 hänen matkustaessaan avokattoisessa autossa. Wirth ei ollut ryhtynyt varotoimenpiteisiin vaan piti itseään ilmeisesti haavoittumattomana.lähde? On pidetty mahdollisena myös sitä, että Wirthin ampuivat omat miehet.lähde?
Aiheesta muualla

Christian Wirth
Christian Wirth
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB
Williams FW21

Williams FW21 Alex Zanardin ajamana Kanadan Grand Prix'ssä 1999.
Williams FW21 oli Patrick Headin suunnittelema auto, jolla Williams-talli kilpaili Formula 1 -kaudella 1999. Auto oli Williamsin ensimmäinen uusi auto sunnittelija Adrian Neweyn siiryttyä McLarenille.
Autoa ajoivat Jordanilta talliin siirtynyt Ralf Schumacher ja Alessandro "Alex" Zanardi, joka oli viimeksi kilpaillut Formula 1:ssä kaudella 1994, mutta oli sen jälkeen voittanut CART-mestaruuden kahdesti.
Vaikka Schumacherilla oli menestyksekäs kausi, ei samaa voinut sanoa Zanardin kaudesta. Hän ei onnistunut kertaakaan ajamaan pisteille, kun taas Schumacher ajoi 11 kertaa pisteille ja kolmesti palkintosijoille. Zanardi sai kauden jälkeen potkut ja hänen tilalleen palkittiin Formula 3 -kuljettaja Jenson Button. Kausi oli samalla viimeinen, kun Williams käytti Renault'n moottoreita (nimi oli muutettu Superteciksi). Talli teki BMW:n kanssa sopimuksen moottoreista kaudeksi 2000.
Talli sijoittui kauden päätteeksi valmistajien MM-sarjassa viidenneksi saavuttamallaan 35:llä pisteellä.
Teknisiä tietoja

moottori: Supertec FB01, 71° V10
teho: 760 hv
vaihdelaatikko: Williams 6-vaihteinen, puoliautomaattinen
polttoaine: Petrobras
renkaat: Bridgestone
Saavutukset

kilpailuja: 16
voittoja: 0
paalupaikkoja: 0
nopeimpia kierroksia: 1
Formula 1 -tulokset

| Vuosi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Williams | Supertec FB01 V10 | B |  | AUS | BRA | SMR | MON | ESP | CAN | FRA | GBR | AUT | DEU | HUN | BEL | ITA | EUR | MYS | JPN | 35 | 5. |
| 1999 | Williams | Supertec FB01 V10 | B | Alex Zanardi | Kesk. | Kesk. | 11 | 8 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 11 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 8 | 7 | Kesk. | 10 | Kesk. | 35 | 5. |
| 1999 | Williams | Supertec FB01 V10 | B | Ralf Schumacher | 3 | 4 | Kesk. | Kesk. | 5 | 4 | 4 | 3 | Kesk. | 4 | 9 | 5 | 2 | 4 | Kesk. | 5 | 35 | 5. |
Inga-Britt Wik

Inga-Britt Wik (vuodesta 1962 Amnell; 18. joulukuuta 1930 Vaasa – 31. heinäkuuta 2008 Vaasa) oli suomenruotsalainen opettaja, kirjailija ja runoilija. Hän oli koulutukseltaan filosofian lisensiaatti.
Henkilöhistoria

Wik toimi Helsingin yliopiston ruotsin kielen lehtorina 1961–1988. Hänen puolisonsa oli vuosina 1954–1962 Jörn Donner. Wik kertoi avioliitostaan kahdessa romaanissaan, Ingen lycklig kärlek (1988) ja Bryta upp (1996). Hänen toinen puolisonsa vuosina 1962–1981 oli lääkäri, dosentti Gustav Amnell. Kahdesta avioliitostaan hänellä on kolme poikaa.
Kirjallinen tuotanto

Wik julkaisi esikoiskokoelmansa Profil 1952, jolloin ruotsinkielisen Pohjanmaan runous oli vahvoilla. Runojen lisäksi Wik kirjoitti kirjailija Lars Huldénin elämäkerran Strövtåg i ordskogen (2002), romaaneja ja novellikokoelman. Viimeiseksi jäänyt runoteos Skriver i dagarnas bok ilmestyi postuumisti 2008.
Wik julkaisi oppikirjoja nimellä Inga-Britt Amnell.
Kirjallinen tuotanto > Teokset

Profil. Schildt, 1952
Staden. Schildt, 1954
Fönstret. Schildt, 1958
Kvällar. Schildt, 1964
Långa längtan. Schildt, 1969
Mänskliga människor. Schildt, 1977 ISBN 951-50-0134-X
Sånger för sena älskande. Schildt, 1978 ISBN 951-50-0158-7
Jack's Café. Hki: Schildt, 1980 ISBN 951-50-0209-5
Kära gamla värld. Schildt, 1982 ISBN 951-50-0263-X
Såg sig den älskande om. Schildt, 1985 ISBN 951-50-0325-3
Vårarna. Schildt, 1987 ISBN 951-50-0379-2
Ingen lycklig kärlek . Stockholm: Alba, 1988 ISBN 91-7458-017-5
Ei onnellista rakkautta; suom. Margit Salmenoja. Gummerus, 1988 ISBN 951-20-3314-3
Ingen lycklig kärlek. Schildt, 1988 ISBN 951-50-0437-3
Färdas. Schildt, 1990 ISBN 951-50-0502-7
Ett hav, ett vatten: dikter 1954-1993 i urval. Schildt, 1993 ISBN 951-50-0603-1
Kattvägen. Schildt, 1994 ISBN 951-50-0687-2
Bryta upp. Schildt, 1996 ISBN 951-50-0822-0
Löksommar. Schildt, 1998 ISBN 951-50-0894-8
Vilken dröm hon har: fyra berättelser. Schildt, 2001 ISBN 951-50-1244-9
Dagar, gläntor. Schildt, 2003 ISBN 951-50-1380-1
Ett ändligt antal gröna dagar. Schildt, 2005 ISBN 951-50-1478-6
Skriver i dagarnas bok. Schildt, 2008 ISBN 978-951-50-1807-6
Kirjallinen tuotanto > Toimitteet

Schoultz, Solveig von: Det som har varit, det som är: En brevbiografi. Urval och kommentarer av Inga-Britt Wik. Schildt, 1999. ISBN 951-50-1022-5
Huldén, Lars: Strövtåg i ordskogen: Lars Huldén om liv och verk. Redigerad av Inga-Britt Wik. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland, 636. Svenska litteratursällskapet i Finland, 2002. ISBN 951-583-072-9. ISSN 0039-6842
Kirjallinen tuotanto > Palkinnot ja tunnustukset

Tollanderin palkinto ja mitali, 2006
Benjamin Wolman

Benjamin B. Wolman (27. lokakuuta 1908 – 3. tammikuuta 2000) oli puolalais–yhdysvaltalainen psykologi ja kirjoittaja.
Wolman väitteli filosofian tohtoriksi psykologiasta vuonna 1935 Varsovan yliopistosta. Myöhemmin hän muutti Yhdysvaltoihin. Hän työskenteli lehtorinana Kolumbian yliopistossa ja psykologian professorina Yeshivan yliopistossa, vuosina 1958-1962 psykologian kliinisenä lehtorina Albert Einstein College of Medicinessä, vuosina 1965-1978 psykologian professorina Long Island Universityssa.
Hän perusti kansainvälisen organisaation ryhmätensioiden opinnoille sekä kansainvälisen sanomalehden ryhmätensioille.
Wolman toimitti tai kirjoitti 42 kirjaa psykologiasta sekä yli 200 tieteellistä artikkelia, ja hän oli psykoanalyysin and psykoterapian harjoittaja.
Wolmanin teoksista on suomennettu ainakin Lapsen pelot. Se on ainoa suomen kielellä saatavilla oleva laaja yleisesitys lasten ja varhaisnuorten tyypillisistä pelkotiloista.
Markus Wolf

Markus Wolf
Markus Johannes ”Mischa” Wolf (19. tammikuuta 1923 Hechingen, Saksa – 9. marraskuuta 2006 Berliini, Saksa) toimi Stasin ulkomaanvakoiluosaston HVA:n (Hauptverwaltung Aufklärung) johtajana vuosina 1958–1987 Saksan demokraattisessa tasavallassa (DDR). Hän oli Stasin kakkosmies 34 vuoden ajan eli suurimman osan kylmästä sodasta.