stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jake DeBrusk

| Jake DeBrusk |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1996 (ikä 27) Edmonton, Alberta, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Vancouver Canucks
Sarja:  NHL
Pelinumero:  74
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Providence Bruins (AHL)   Boston Bruins (NHL)
NHL-varaus:  14. varaus, 2015 Boston Bruins
Jake DeBrusk (s. 17. lokakuuta 1996 Edmonton, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Vancouver Canucksissa. Boston varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 14. pelaajana vuonna 2015. Marraskuussa 2020 DeBrusk teki Bruinsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 7,35 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. Maaliskuussa 2022 DeBrusk teki Bruinsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä kahdeksan miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Heinäkuussa 2024 DeBrusk teki vapaana agenttina Vancouver Canucksin kanssa seitsemän vuoden mittaisen ja yhteensä 38,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Muuta

DeBruskin isä Louie DeBrusk on entinen NHL-hyökkääjä, joka pelasi uransa aikana Edmonton Oilersin, Tampa Bay Lightningin, Arizona Coyotesin ja Chicago Blackhawksien riveissä.
Jamtsying Dawaajaw

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dawaajaw ja Valentin Raitschev (alla) Moskovan olympialaisten painiottelussa. |  Dawaajaw ja Valentin Raitschev (alla) Moskovan olympialaisten painiottelussa. |  Dawaajaw ja Valentin Raitschev (alla) Moskovan olympialaisten painiottelussa. |  |
Maa:   Mongolia
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | 74 kg |  |
Jamtsying Dawaajaw (mong. Жамцын Даваажав, 28. kesäkuuta 1953 – 2000) on mongolialainen entinen vapaapainija ja olympiamitalisti. Hän voitti hopeaa Moskovan olympialaisista 1980 74 kilon sarjasta.
Hän oli kahdeksankertainen Mongolian mestari.
Enocellin tehdas

Enocellin sellutehdas, etualalla pääkonttori,
Enocellin tehdas eli Enocell on Stora Enso -konserniin kuuluva sulfaattisellutehdas Uimaharjussa Pohjois-Karjalassa. Tehdas on perustettu vuonna 1967 osittain korvaamaan paikkakunnalta vuonna 1952 lopetettua Kaltimon pahvitehdasta. Tehtaan kapasiteetti on 630 000 t/a koivu- ja mäntysellua. Henkilökuntaa tehtaalla on 160. Tehtaalla on kaksi kuitulinjaa kuivauskoneineen. Havupuusta valmistetaan valkaistua sellua, ja koivusta liukosellua. Liukosellusta valmistetaan tekstiilejä ja erikoistuotteita ja sen kysyntä on kasvussa.
Historiaa

Uimaharjun sellutehtaan suunnittelu aloitettiin 1962 ja rakentaminen syksyllä 1963. Pieni tehdas oli 1980-luvulla lakkautusuhan alla, kunnes 1988 syntyi päätös suomalais-neuvostoliittolaisen sellutehtaan perustamisesta Uimaharjuun ja samalla tehtaan laajentamisesta käyttämään rajan takaa tuotavaa koivupuuta. Vuonna 1990 aloitti toimintansa Ladenso-niminen yhteisyritys puunhankintaa varten. Uimaharjun sellutehtaan omistajaksi perustetun Enocell-yhteisyrityksen oli tarkoitus olla 80-prosenttisesti Enso-Gutzeitin ja 20-prosenttisesti venäläisten omistama, mutta käytännössä venäläisosuus jäi pienemmäksi. Uudistettu tehdas käynnistyi marraskuussa 1992 kun Neuvostoliitto oli jo hajonnut.
Neuvostoliiton ajan loputtua puun tuonti Venäjältä Suomeen kasvoi nopeasti, niin että tehtaita myös Imatralla, Lappeenrannassa, Joutsenossa ja Kymenlaaksossa kyettiin laajentamaan venäläispuun turvin. 2000-vuosikymmenen lopulla Venäjä asetti puuntuonnille kuitenkin uusia tulleja, jotka vaikeuttivat Enocellinkin toimintaa.
Tehtaan kuivauskoneet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Kuivauskone 1 | Minnesota-Ontario / Kone ja Silta Oy | (1935-) 1967- (uusittu  2013) |  |  |  |  | 580 t/d | Kuitulinja 1 Siirretty Kaukopään sellutehtaalta. Alkuperäinen vuosimalli 1935. |
| Kuivauskone 2 |  | 19xx- |  |  |  |  | 1260 t/d | Kuitulinja 2 |
Tehtaan vieressä toimii Stora Enson Uimaharjun saha.
Tehtaan kuivauskoneet > Tehtaan voimalaitos

Stora Enso omistaa kuorikattilan ja sähköntuotantolaitteet. Voimalaitos, jonka alun perin rakennutti ja omisti Imatran voima Oy, tuottaa prosessihöyryä noin 750 GWh/a Enocell Oy:n sellutehtaalle ja sähköä noin 700 GWh/a. Kuorikattila on leijukerroskattila, jonka tuottamaa höyryä johdetaan turbiiniin sähköteho 106 MW.  Ylimäärä sähköstä (noin 40 %) toimitetaan valtakunnan sähköverkkoon. Sähköstä noin 97 % tuotetaan biopolttoaineilla. Saha ostaa käyttämänsä lämmön ja sähkön sellutehtaalta. Turbiinilaitos hyödyntää myös Enocell Oy:n soodakattilan höyryä sähkön tuotantoon 364 MW, jonka jälkeen sitä käytetään edelleen teollisuushöyrynä. Kuorikattilan teollisuushöyry otetaan turbiinin väliotosta. Savukaasut puhdistetaan kaksikammioisella sähkösuodattimella ja johdetaan maanpinnasta 58,6 metriä korkeaan savupiippuun. Soodakattilan  piippu on 92 metriä korkea. Sähkö jakaantuu 390 GWh omakäyttöön ja 170 GWh myydään valtakunnan verkkoon.
Uimaharjun tehdaspalokunta

Tehdasalueella toimii myös vuonna 1966 perustettu Uimaharjun tehdaspalokunta, jolla on kaksi sammutusautoa (RPK341 ja RPK3412) ja kaksi miehistönkuljetusautoa (RPK347 ja RPK3472).
Pohjois-Karjalan pelastuslaitos ja sairaanhoitopiiri ostavat Uimaharjun tehdaspalokunnalta apua sammutus- ja ensivastehtäviin. TPK osallistuu myös tehtaan ulkopuolisiin hälytyksiin.
Aiheesta muualla

Enocell-yhtiön historiaa, Pörssitieto
Jaana Seppänen

Jaana Seppänen (s. 1958) on suomalainen kirjailija, esseisti ja kielenkääntäjä.
Seppäsen esikoisteos oli romaani Lublinin taika (2008). Hän sai laajaa huomiota esseekokoelmallaan Carmenin silmät (2011). Vuonna 2014 häneltä ilmestyi esseekokoelma Iltapäivä. Seppänen ja Heli Slunga etenivät palkintofinalisteiksi ensimmäisen Lappi-kirjallisuuspalkinnon jaossa romaanilla Lapin Lolita (WSOY, 2016). Vuonna 2020 Seppänen oli ehdolla Jarkko Laine -palkinnon saajaksi teoksella Outokuoriaiset (WSOY, 2019).
Seppäsen kääntämien teosten joukossa on Alain Mabanckoun romaani Kuppinurin, joka ilmestyi alun perin ranskaksi vuonna 2005 ja Aviador-kustantamon kautta suomennettuna vuonna 2020. Teoksen käännöstyö toi Seppäselle Mikael Agricola -palkintoehdokkuuden vuonna 2021.
Teokset

Sydämen 105-rivinen harmonikka : Unto Seppäsen kirjeenvaihtoa vuosilta 1925–1938.  Tampere:  Pilotkustannus, 2004.  ISBN 952-91-7246-X.  (toim. yhdessä Unto Seppäsen kanssa)
Lublinin taika.  Helsinki:  Avain, 2008.  ISBN 978-952-5524-57-4.
Carmenin silmät : esseitä vapaudesta, hengesta ja lihasta.  Turku:  Savukeidas, 2011.  ISBN 978-952-268-006-8.
Revitään rikki se rakkaus : romaani.  Helsinki:  WSOY, 2013.  ISBN 978-951-0-39659-9.  (Johanna Venhon kanssa)
Iltapäivä : esseitä kohtalosta ja ikävän hetkistä.  Helsinki:  WSOY, 2014.  ISBN 978-951-0-40388-4.
Lapin Lolita.  Helsinki:  WSOY, 2016.  ISBN 978-951-0-40868-1.  (Heli Slungan kanssa)
Outokuoriaiset : esseitä : yritys tämänhetkiseksi omakuvaksi.  Helsinki:  WSOY, 2019.  ISBN 978-951-0-43196-2.
Maamme laulu.  Rajamäki:  Aviador, 2022.  ISBN 978-952-381-107-2.
Teokset > Suomennokset

Voltaire: Suvaitsevuudesta : Jean Calas’n kuoleman johdosta (1763).  (Le traité sur la tolérance)  Turku:  Savukeidas, 2012.  ISBN 978-952-268-026-6.
Musset, Alfred de: Gamiani, eli kaksi rajatonta yötä.  (Gamiani)  Turku:  Savukeidas, 2012.  ISBN 978-952-268-033-4.
Flaubert, Gustave: Matkakirjeitä ystävälle.  (Correspondanse I)  Turku ; Tampere:  Savukeidas, 2014.  ISBN 978-952-268-098-3.
Apollinaire, Guillaume: Murhattu runoilija.  (Novellit)  Turku ; Tampere:  Savukeidas, 2014.  ISBN 978-952-268-119-5.
Cocteau, Jean: Ensimmäinen matkani, eli Maailman ympäri 80 päivässä.  Turku:  Savukeidas, 2015.  ISBN 978-952-268-132-4.
Bakunin, Mihail: Jumala ja valtio.  (Dieu et l’etat)  Turku:  Savukeidas, 2016.  ISBN 978-952-268-173-7.
Mabanckou, Alain: Kuppinurin.  (Verre cassé)  Rajamäki:  Aviador, 2020.  ISBN 978-952-7347-56-0.
Jan-Carl Raspe

Punaisen armeijakunnan tunnus.
Andreas Baaderin, Gudrun Ensslinin ja Jan Carl Raspen hauta.
Jan-Carl Raspe (s. 24. heinäkuuta 1944 Seefeld in Tirol – k. 18. lokakuuta 1977 Stuttgart) oli Punaisen armeijakunnan (RAF) keskeisiä toimijoita.
Kemiaa ja sosiologiaa opiskellut Raspe liittyi Punaiseen armeijakuntaan 1971. Hänet pidätettiin 1. kesäkuuta 1972 yhdessä Andreas Baaderin ja Holger Meinsin kanssa.
Raspe kuoli ilmeisesti ammuttuaan itseään pistoolilla päähän samana yönä, jona myös Andreas Baader ja Gudrun Ensslin tekivät itsemurhan Stammheimin vankila‎n eristysosastolla.
Viranomaisten mukaan asianajajat olivat salakuljettaneet vangeille ampuma-aseet ja Ensslinin käyttämän veitsen. Kyseiset asianajajat kostivat tämän epäilyn julkistamisen kertomalla lehdistölle, että heidän mielestään kyseessä olivat murhat eivätkä itsemurhat.
IMS-sarja

| ARO IMS-57 |
| --- | --- |
 ARO M461
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Romania
Valmistaja:  S.C. ARO S.A.
Valmistusvuodet:  1957–1975
Korimalli:  2- tai 4-ovinen avo, 2- tai 4-ovinen lava-auto
Luokka:  maastoauto
Tekniset tiedot
Moottori:  sivuventtiili
Iskutilavuus:  2500–3260 cc
Teho:  50–70 hv
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  neliveto
Vaihteisto:  4 + 1 vaihdetta, alennusvaihteisto
Kulutus:  24 l / 100 km
Mitat
Pituus:  3860 mm
Akseliväli:  2330 mm
Leveys:  1720 mm
Korkeus:  2010 mm
ARO IMS-sarja oli venäläisen GAZ-69-auton Romaniassa lisenssillä varustettu versio. Valmistusvuosiensa aikana se koki useita teknisiä ja varusteparannuksia ja loi osaltaan vankan pohjan ARO:n omien mallien kehitykselle ja tuotannolle. ARO valmisti tuotantolaitoksissaan Câmpulung-Muscelissa kaiken tekniikan ja rungon. korin valmistus, maalaus ja viimeistely tehtiin aluksi Colibaşissa sijaitsevalla tehtaalla, myöhemmin nekin siirrettiin päätehtaalle.
IMS-57

Ensimmäinen valmistettu automalli ja myös ensimmäinen romanialainen auto oli IMS-57. Auton mallinimi muodostuu tehtaan nimestä (Intereprinderea Metalurgică de Stat) ja julkaisuvuodesta. Kaikkiaan 914 ajoneuvoa valmistettiin vuosien 1957–1959 välillä, valtaosin käsityönä. IMS-57:n ominaisuuksia: kaksiovinen avokori irrotettavalla peitteellä, 3260 cc sivuventtiili bensiinimoottori, teho 50 hv (37 kW) / 2,800 rpm, huippunopeus 80 km/h, kulutus 24 L/100 km. Loppukokoonpano oli täysin käsityötä; valmistetut rungot siirrettiin ajamalla Campulung-Muscelista Colibaşiin, jossa koritus-, maalaus- ja viimeistelytyön suoritti Pitestin autotehdas. Koripellit tehtiin puisten lestien avulla. Varusteiltaan auto oli hyvin yksinkertainen, muun muassa tuulilasinpyyhkimet olivat käsikäyttöiset.
M59

Vuonna 1959 IMS-57 korvattiin uudella mallilla, M59, joka oli edeltäjäänsä verrattuna huomattavasti kehittyneempi. Moottorin teho oli 56 hv (42 kW), huippunopeus oli nyt 90 km/h ja nyt lasinpyyhin oli varustettu sähkömoottorilla. Korimallisto oli kasvanut, nyt mallistoon kuului 2-ovinen ja 4-ovinen malli sekä lavaversio, ilman takaosan istuimia. Korityö oli nyt siirretty Campulung-Musceliin. Mallia valmistettiin vuosina 1959–1963, ja tänä aikana vuosittainen valmistusmäärä hyppäsi 803:sta vuonna 1959 3 222:een autoon vuonna 1963.
M461

Uusi malli, M461, esiteltiin 1964. Vaikka suunnittelu pohjautui edeltäviin malleihin, olivat koripellit täysin erilaiset ja tuulilasi yksiosainen. Myös teknistä laatua ja viimeistelyn tasoa oli parannettu. Uusi 2500 cc -moottori tuotti 70 hv (52 kW), huippunopeus oli 100 km/h. Polttoaineenkulutus oli saatu pudotettua lukemaan 17 l / 100 km.
Romania aloitti mallin M461 ulkomaanviennin 1965, kun Kiinaan ja Kolumbiaan vietiin 2 000 ajoneuvoa. Monien autonvalmistajien tapaan ARO pyrki vauhdittamaan myyntiä länsimarkkinoilla, osallistumalla autokilpailuihin. Tämä ei ollut huono ajatus, koska luokassaan M461 oli aikanaan suorituskykyinen auto, ja sillä saavutettiin kaksi voittoa: 1970 Belgian Forests Rallyssa ja 1973 Sons of Beaches -kilpailussa Oregonissa. Kaikkiaan 80 233 kappaletta M461-autoja valmistui vuoteen 1975 mennessä, jolloin mallin valmistus lopetettiin. Näistä yli puolet meni vientiin ja osa Romanian armeijan käyttöön. Arviolta 3 000 M461:ä on edelleen liikenteessä Romaniassa, ja niiden omistajilla on toimiva merkkikerho. Myös maan armeija käytti mallia viime vuosiin asti. Viimeisiä valmistuneita autoja on ollut mallinimellä M473 myynnissä muun muassa Saksan käytettyjen autojen markkinoilla.
Kuvia

Sisätilat
Moottoritila
Ohjaamo
Aiheesta muualla

romaniankielinen M461-sivusto
ARO Club Romanian kotisivu
IMS-57-historiikki romaniaksi
M461-historiikki ranskaksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Jaromír Zmrhal

Jaromír Zmrhal maaliskuussa 2017.
Jaromír Zmrhal (s. 2. elokuuta 1993 Žatec) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Bresciaa.
Zmrhal nousi Slavia Prahan junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2012–2013. Hän pelasi Tšekin jalkapalloliigassa runsaan seitsemän kauden aikana yhteensä 187 ottelua ja teki niissä 26 maalia. Kaudella 2016–2017 hän teki yhden kauden maaliennätyksekseen seitsemän maalia. Hän voitti Tšekin mestaruuden vuosina 2017 ja 2019 sekä Tšekin Cupin vuosina 2018 ja 2019. Eurooppa-liigassa hän pelasi 17 ottelua ja teki niissä kaksi maalia.
Elokuussa 2019 Zmrhal siirtyi italialaisseura Bresciaan, jossa hän on pelannut 11 Serie A -ottelua.
Zmrhal on pelannut Tšekin alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Tšekin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran lokakuussa 2016 MM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan ja teki marraskuussa 2016 toisessa maaottelussaan maalin MM-karsinnassa Norjaa vastaan. Toukokuun 2020 loppuun mennessä hän on pelannut 15 A-maaottelua, joista yhdeksän ottelua avauskokoonpanossa.
Jackson (Wyoming)

| Jackson |
| --- | --- |
 Näkymää Jacksoniin.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Wyoming
Piirikunta:  Teton
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7,74 km²
 – Josta vettä:  0,08 km² 
Väkiluku (2020):  10 760
 – Väestötiheys:  1390 as./km²
Lempinimi::  Jackson Hole, The Hole, JH
 
 https://www.jacksonwy.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jackson on kunta (town) Yhdysvalloissa Wyomingin osavaltiossa. Sen väkiluku oli 10 760 vuonna 2020. Kunta sijaitsee Jackson Hole -nimisessä laaksossa Tetonin piirikunnassa, jonka hallintokeskuksena Jackson toimii. Jackson on suosittu turistikohde sen lähellä sijaitsevien laskettelukeskusten ja kansallispuistojen ansiosta.
Väestö

Vuonna 2020 Jacksonin 10 760 asukkaasta valkoisia oli 73,2 %, aasialaisia 1,6 %, alkuperäisasukkaita 1,5 % ja mustia 0,3 %. Asukkaista 10,2 % kuului johonkin muuhun rotuun, ja 13,1 % asukkaista kuului kahteen tai useampaan rotuun. 23,9 % asukkaista oli hispaanoja tai latinoja. Asukkaista 23,9 % puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 16,9 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jackson (Wyoming) Wikimedia Commonsissa
Wyomingin osavaltio
| --- | --- |
Piirikunnat:   Albany  Big Horn  Campbell  Carbon  Converse  Crook  Fremont  Goshen  Hot Springs  Johnson  Laramie  Lincoln  Natrona  Niobrara  Park  Platte  Sheridan  Sublette  Sweetwater  Teton  Uinta  Washakie  Weston 
Kaupungit:   Buffalo  Casper  Cheyenne (pääkaupunki)  Cody  Douglas  Evanston  Gillette  Green River  Kemmerer  Lander  Laramie  Newcastle  Powell  Rawlins  Riverton  Rock Springs  Sheridan  Torrington  Worland 
Kunnat (town):   Afton  Albin  Alpine  Baggs  Bar Nunn  Basin  Big Piney  Burlington  Burns  Byron  Chugwater  Clearmont  Cokeville  Cowley  Dayton  Diamondville  Dixon  Dubois  East Thermopolis  Edgerton  Elk Mountain  Encampment  Evansville  Fort Laramie  Frannie  Glendo  Glenrock  Granger  Greybull  Guernsey  Hanna  Hartville  Hudson  Hulett  Jackson  Kaycee  Kirby  La Barge  La Grange  Lingle  Lost Springs  Lovell  Lusk  Lyman  Manderson  Manville  Marbleton  Medicine Bow  Meeteetse  Midwest  Mills  Moorcroft  Mountain View  Opal  Pavillion  Pine Bluffs  Pinedale  Pine Haven  Ranchester  Riverside  Rock River  Rolling Hills  Saratoga  Shoshoni  Sinclair  Star Valley Ranch  Sundance  Superior  Ten Sleep  Upton  Thayne  Van Tassell  Wamsutter  Whatland  Wright  Yoder
Emily Davison

Emily Davison.
Emily Wilding Davison (11. lokakuuta 1872 Lontoo – 8. kesäkuuta 1913 Epsom) oli brittiläinen militantti suffragetti, joka tuli tunnetuksi törmättyään kuningas Yrjö V:n omistaman hevosen kanssa Epsomin Derbyssä vuonna 1913. Hän kuoli saamiinsa vammoihin neljä päivää myöhemmin.
Elämä

Lontoon Blackheathissä syntynyt Davison opiskeli 1890-luvulla Lontoon ja Oxfordin yliopistoissa kirjallisuutta sekä kieli- ja luonnontieteitä. Opintojensa jälkeen hän työskenteli kotiopettajana. Vuonna 1906 Davison liittyi naisten äänioikeutta ajaneeseen Women's Social and Political Union (WSPU) -järjestöön, jonka Emmeline Pankhurst oli perustanut muutamaa vuotta aikaisemmin. Hän lopetti opettajantyönsä vuonna 1908 ja omistautui lähes kokonaan WSPU:n toiminnalle jatkaen samalla kielenopintojaan Lontoon yliopistossa. Davison joutui aktivisminsa vuoksi pidätetyksi kaikkiaan yhdeksän kertaa. Vankeusaikoinaan hän oli useasti nälkälakkossa ja joutui pakkoruokittavaksi.
Epsomin välikohtaus

Kesäkuun 4. päivänä 1913 Davison matkusti junalla Lontoosta Epsomin kaupunkiin, jossa järjestettiin suuri laukkaurheilutapahtuma Epsomin Derby. Kilpailun aikana hän ryntäsi radalle ja yritti tarttua kuningas Yrjö V:n omistaman Anmer-nimisen hevosen suitsiin. Se kuitenkin törmasi Davisoniin, joka jäi voltin tehneen hevosen jalkoihin menettäen tajuntansa. Davison sai kallonmurtuman sekä sisäisiä vammoja ja kuoli sairaalassa neljää päivää myöhemmin tajuihinsa tulematta. Anmeriä ohjastanut jockey Herbert Jones jäi jalastaan roikkumaan jalustimeen ja raahautui matkaa jatkaneen hevosen perässä niin ikään tajuttomana. Pathé-yhtiön uutiskuvaajat onnistuivat tallentamaan koko välikohtauksen filmille.
Davisonin tarkoituksena oli ilmeisesti kiinnittää kuninkaan hevoseen WSPU:n lippu, niin että se olisi näkynyt maaliin tultaessa. Toisen teorian mukaan hän yritti pujottaa Anmerin kaulaan Votes for Women -tekstillä varustettua nauhaa, jollainen Davisonin hallusta myös löydettiin. Joidenkin tapausta myöhemmin tutkineiden historioitsijoiden mukaan törmäys kuninkaan hevosen kanssa oli pelkkää sattumaa. Hevosten vauhti oli niin kova, ettei Davison olisi millään kyennyt tunnistamaan kohti tulleita hevosia.
Epsomin välikohtaus johti toiseen, kun WSPU:n jäsenet Kitty Marion ja Clara Giveen suorittivat kostoiskun Emily Davisonin kuoleman johdosta. Naiset tuhopolttivat Hurst Park Racecourse -laukkaradan katsomon 8. kesäkuuta 1913 Moulsey Hurstissä Surreyssä. Teon tarkoituksena oli kostaa neljä päivää aiemmin tapahtunut Emily Davisonin kuolema Epsomin Derbyssä.
Muistaminen

Davisonista tuli kuolemansa myötä naisten äänioikeutta ajaneen liikkeen ensimmäinen varsinainen marttyyri. Hänen hautajaissaattuettaan seurasi katujen varsilla arviolta 200 000 ihmistä. Vuonna 2013 tapauksen satavuotismuiston kunniaksi paljastettiin Epsomin laukkaradalla muistolaatta. Toinen Davisonin muistolaatta on Ison-Britannian parlamenttitalossa Westminsterin palatsissa.
Aiheesta muualla

British Pathén uutiskuvaa Epsomin tapahtumista You Tube
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emily Davison Wikimedia Commonsissa
Jaropolk

Jaropolkin murha.
Jaropolk I Svjatoslavitš (ukr. Ярополк Святославич; ven. Ярополк I Святославич; noin 958 – 11. kesäkuuta 980 Kiova) oli Kiovan Rusin ruhtinas vuosina 972–980. Hänen valtakautensa alkoi vuonna 972 Svjatoslav I:n kuoltua. Hän piti hyviä yhteyksiä Länsi-Eurooppaan. Suhteita Bysanttiin auttoi hänen kreikkalainen vaimonsa. Jaropolk oli Kiovan ruhtinaana kahdeksan vuotta, ja hänen valtakautensa päättyi vuonna 980, jolloin hänet murhattiin veljensä Vladimirin käskystä.
Jacks of All Trades

| Jacks of All Trades> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1997–2004
Tyylilaji:  rapcore, nu-metal
Kotipaikka:  Jyväskylä, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jooel Niittynen, laulu   Lari Launonen, kitara   Tuomas Rajala, rummut   Jore Rantalainen, basso  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jacks of All Trades oli jyväskyläläinen nu-metal/rapcore-yhtye. Sen musiikissa on havaittavissa vaikutteita P.O.D:n, Limp Bizkitin, Linkin Parkin ja Rage Against the Machinen musiikista. Jacks of All Trades oli ensimmäinen suomalainen nu-metal-yhtye, joka teki levytyssopimuksen monikansallisen levy-yhtiön kanssa. Yhtye oli toiminnassa vuosina 1997–2004.
Ennen lopettamistaan Jacks of All Trades ehti julkaista kaksi pitkää albumia ja kolme EP-levyä. Viimeisimmäksi jääneen Superior-levyn julkaisijana toimi Warner Music Finland. Levyltä julkaistiin myös single ”Blacklist of No Good”. Singlekappaleen musiikkivideon ohjasi Sami Aaltonen. Warnerilla ollessaan Jacks of All Trades uudelleenlevytti Frederikin kanssa kappaleen ”Harva meistä on rautaa” elokuvaan Menolippu Mombasaan.
Jacks of All Trades keikkaili pääasiallisesti Suomessa, Keski-Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Baltian maissa. Yhtye keikkaili paljon skeittaus- ja lumilautailutapahtumissa, kuten X-gamesissa, Superjamissä ja lumilautailun maailmancupin osakilpailuissa. Jäsenet kokivat yhtyeensä olleen parhaimmillaan livetilanteessa.
Julkaisut > Albumit

R U Ready? (1999)
Superior (2002)
Julkaisut > EP:t ja singlet

Give Way EP (1998)
Liar EP (2000)
Teaser EP (2001)
Blacklist of No Good (2002)
Japaninkatkerokala

| Japaninkatkerokala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särjet Cyprinidae
Alaheimo::  Katkerokalat Acheilognathinae
Suku::  Rhodeus
Laji::  atremius
Kaksiosainen nimi
 Rhodeus atremius  Jordan & Thompson, 1914 
Katso myös
   Japaninkatkerokala Wikispeciesissä   Japaninkatkerokala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Japaninkatkerokala (Rhodeus atremius) on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Japanissa Kyūshūn saarella. Japaninkatkerokala on melko pienikokoinen ja parhaimmillaankin vain noin kuuden senttimetrin mittainen.
It Ain’t Safe No More

| It Ain’t Safe No More Busta Rhymes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2002
 Julkaistu: 26. marraskuuta 2002
 Tuottaja(t): Busta Rhymes, Rick Rock, The Neptunes, Swizz Beatz, Mario Winans, J Dilla, DJ Scratch
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 73.33
 Levy-yhtiö: Flipmode/J Records
Busta Rhymesin muut julkaisut
| Turn It Up!: The Very Best of 2002 | It Ain’t Safe No More 2002 | The Artist Collection: Busta Rhymes 2004 |
It Ain’t Safe No More on rap-artisti Busta Rhymesin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002. Albumi oli J Recordsin viimeinen tuottama Busta Rhymesin albumi. Siitä myytiin noin 500.000 kappaletta.
Kappaleet

”Intro”
”It Ain’t Safe No More...” (feat. Meka) (tuottanut J Dilla)
”What Do You Do When You’re Branded” (tuottanut DJ Scratch)
”Call the Ambulance” (tuottanut The Neptunes)
”We Goin’ to Do It to Ya” (tuottanut Megahertz)
”What Up” (tuottanut J Dilla)
”Turn Me Up Some” (tuottanut J Dilla)
”Make It Clap” (feat. Spliff Star) (tuottanut Rick Rock)
”Take It Off Part 2” (feat. Meka) (tuottanut Mario Winans)
”Taste It” (tuottanut Tetamus)
”Hey Ladies” (tuottanut Wild Style)
”I Know What You Want” (feat. Mariah Carey & The Flipmode Squad) (tuottanut Rick Rock)
”Riot” (tuottanut Denaun Porter)
”Hop” (tuottanut Mr. Fingaz)
”Together” (feat. Rah Digga) (tuottanut Swizz Beatz)
”Struttin’ Like a G.O.D.” (tuottanut Ric Rude)
”The Struggle Will Be Lost” (feat. Carl Thomas) (tuottanut Rick Rock)
”Till It’s Gone” (tuottanut True Master)
”Make It Clap (Remix)” (feat. Sean Paul) (Hidden track)
Singlet

”Make It Clap” (2003)
”I Know What You Want” (13. toukokuuta 2003)