stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Exposure of a Dream
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Albumilta | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Symphony of Destruction | Countdown to Extinction (1992) |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Foreclosure of a Dream | Countdown to Extinction (1992) |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Skin o’ My Teeth | Countdown to Extinction (1992) |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | High Speed Dirt | Countdown to Extinction (1992) |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Go to Hell | Hidden Treasures (1995) |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Symphony of Destruction (Edited Gristle Mix) |  |  |  |  |  |  |  |  |
Fincitec

Fincitec Oy oli vuonna 1986 perustettu Kemissä toiminut mikropiirien suunnittelu- ja testausyritys, jonka perustivat muutamat VTT:n Oulun Elektroniikkalaboratoriossa työskentelevät henkilöt Lapin lääninhallituksen aloitteesta ja alkutuella. Yritys oli Kemin ensimmäisiä elektroniikka-alalla. Yrityksellä oli toimisto myös Oulussa ja vuodesta 1997 lähtien alihankinta-yritys ARSmikro Tallinnassa. Vuoteen 1997 saakka yritys suunnitteli sekä standardi- että asiakaskohtaisia piirejä, mutta keskittyi asiakaskohtaisiin piireihin, kun Atmel osti yrityksen standardipiiritoiminnot.
Yritys suunnitteli ja testasi vähän tehoa kuluttavia integroituja (ASIC) piirejä erityisesti matkapuhelimiin, sykemittareihin jne. Asiakkaita olivat mm. ABB, Polar Electro ja Saab Combitech. Yrityksen suunnittelemat piirit valmistettiin eri piivalimoissa, mutta testaus tapahtui Fincitec Oy:ssä.
Vuonna 2002 Yhdysvaltalainen National Semiconductor osti Fincitec Oy:n ja ARSmikron. Myyntihetkellä enemmistön yrityksen osakekannasta omistivat Polar Electro ja siihen liittyvät yritykset. Myyntihetkellä vuonna 2002 Fincitec Oy:n ja sen tytäryrityksen ARSmikron palveluksessa oli yhteensä n. 50 henkilöä.
Feliciano Rivilla

Feliciano Rivilla
Feliciano Muñoz Rivilla (21. elokuuta 1936 Ávila – 6. marraskuuta 2017) oli espanjalainen jalkapalloilija.
Rivilla oli alun pitäen Real Madridin kasvatti, mutta hänen uransa suurseurassa ei edennyt juniori- ja reservijoukkueita pidemmälle ja täten hän oli pakotettu etsimään peliaikaa muualta. Hänen ensimmäinen seuransa pääsarjatasolla oli toinen madridilaisjoukkue Rayo Vallecano, jonne hän siirtyi vuonna 1956. Viimeinen pysäkki pääkaupungin sisällä oli Atlético Madrid, jonne oikea laitapuolustaja siirtyi vuonna 1958 ja josta lopulta tuli hänen jalkapalloilullinen kotinsa. Atléticossa hän voitti yhden liigamestaruuden (1966), kolme cup-mestaruutta (1960, 1961 ja 1965) sekä Euroopan Cup-voittajien cupin (1962). Kaikkiaan Rivilla pelasi Atléticossa 356 ottelua (244 liigassa, 66 cupissa ja 46 eurokentillä) tehden neljä maalia. Rivillan yhteensä kymmenen kautta kestänyt ura päättyi vuonna 1969 järjestettyyn jäähyväisotteluun brasilialaista Santosia vastaan. Vaikka Rivilla siirtyi ammattilaisuransa jälkeen liike-elämään perustamalla kodinkoneita myyvän yrityksen, hän ei kuitenkaan kokonaan jättänyt jalkapalloilua ja toimikin aktiivisesti espanjalaisten entisten maajoukkuepelaajien yhdistyksessä.
Rivillan ura Espanjan maajoukkueessa oli myös poikkeuksellisen menestyksekäs. Sen ehdoton kohokohta oli kotikisoissa voitettu Euroopan mestaruus vuonna 1964, joka oli maan ensimmäinen arvoturnausvoitto A-maajoukkuetasolla. Hän osallistui myös kahteen MM-lopputurnaukseen, Chilessä 1962 ja Englannissa 1966. Rivilla edusti maataan kaikkiaan 26 kertaa ja oli aina 1990-luvulle saakka eniten Atléticon paidassa maajoukkuekutsuja saanut espanjalaispelaaja. Vain kolme espanjalaispelaajaa, Fernando Torres, Kiko ja Manolo, ovat pystyneet ylittämään Rivillan maaottelumäärän edustaessaan sarjatasolla Atléticoa.
Nykyjalkapallossa hyvältä laitapuolustajalta edellytetään puolustustehtävien lisäksi myös hyökkäyspelin tukemista omilla nousuilla. Tämä vaatii pelaajalta juoksuvoimaa sekä kykyä pitää ja kuljettaa palloa. Nämä kaikki ominaisuudet yhdistyivät Rivillassa ja häntä pidetäänkin yhtenä ensimmäisistä hyökkäävistä laitapuolustajista espanjalaisessa jalkapallossa.
Feliciano Viera

| Feliciano Viera |
| --- | --- |

Uruguayn presidentti
 1915–1919  
Edeltäjä:  José Batlle y Ordóñez
Seuraaja:  Baltasar Brum
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. marraskuuta 1872
Kuollut: 13. marraskuuta 1927 (55 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Colorado
Feliciano Viera (8. marraskuuta 1872– 13. marraskuuta 1927) oli uruguaylainen poliitikko, joka toimi  Uruguayn presidenttinä vuosina 1915–1919. Hän oli edeltääjänsä José Batlle y Ordóñezia konservatiivisempi. Kun Colorado-puolue hävisi vuoden 1916 parlamenttivaalit, Viera tulkitsi sen kritiikiksi Battlen tekemiä uudistuksia vastaan, ja perui niitä tai hidasti niiden toteuttamista. Vuonna 1919 Viera  perusti emopuolueesta erkaantuvan osaston, jota kutsuttiin vieristeiksi. Vieristien merkitys kuitenkin hiipui Vieran itsensä kuolemaan mennessä.
Fiat Tipo 4 -pohjalevy

Fiat Tipo 4 -pohjalevy on Fiat Groupin ja Saabin yhteistyössä kehittämä pohjalevy suurille etu- ja nelivetoisille automalleille.
Mallit

Alfa Romeo 164 (1987–1997)
Fiat Croma (1985–1996)
Lancia Thema (1984–1994)
Saab 9000 (1984–1998)
FFS (albumi)

| FFS FFS |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : loppuvuodesta 2014
 Julkaistu: 9. kesäkuuta 2015
 Tuottaja(t): John Congleton
 Tyylilaji: indie rock, elektropop, taiderock, dance-rock
 Kesto: 47.04
 Levy-yhtiö: Domino
Listasijoitukset
  17.
FFS:n muut julkaisut
|   | FFS 2015 |   |
Singlet albumilta FFS
 ”Johnny Delusional” Julkaistu: 13. huhtikuuta 2015  ”Call Girl” Julkaistu: 28. toukokuuta 2015  ”Police Encounters” Julkaistu: 28. lokakuuta 2015
FFS on samannimisen Franz Ferdinandin ja Sparksin muodostaman skotlantilais-amerikkalaisen superyhtyeen ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin kesäkuussa 2015. Se ylsi Britannian albumilistalla parhaimmillaan sijalle 17. Albumilta julkaistiin singlenä kappaleet ”Johnny Delusional”, ”Call Girl” ja ”Police Encounters”.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Johnny Delusional | 3.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Call Girl | 3.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Dictator’s Son | 4.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Little Guy from the Suburbs | 5.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Police Encounters | 3.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Save Me from Myself | 3.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Sõ Desu Ne | 3.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | The Man Without a Tan | 3.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Things I Won’t Get | 3.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | The Power Couple | 3.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Collaborations Don’t Work | 6.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Piss Off | 3.55 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 47.04 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

The Guardian:
Pitchfork: 7,1/10
Rolling Stone:
Faded (Alan Walkerin kappale)

| ”Faded” Alan Walker |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : 2015
 Julkaistu: 3. joulukuuta 2015
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Alan Walker, Jesper Borgen, Mood Melodies
 Tyylilaji: progressiivinen house
 Kesto: 03.32
 Levy-yhtiö: Mer Musikk
Alan Walkerin muut singlet
| ”Force” 2015 | ”Faded” 2015 | ”Sing Me to Sleep” 2016 |
Faded on norjalaisen DJ-tuottaja Alan Walkerin kappale. Kappale sisältää norjalaislaulaja Iselin Solheimin esittämiä sanoja, ja se oli alun perin tarkoitus julkaista singlenä 25. marraskuuta 2015, mutta julkaisupäivää lykättiin lopulta joulukuun alkuun 2015. Kappale oli valtava menestys sen päästyä top 10 -listoille suuressa osassa niistä valtioista, missä se ylipäätään pääsi listoille, ja nousi top 10 -listan kärkeen yli kymmenessä maassa.
Kappaleelle tehty musiikkivideo oli huhtikuussa 2024 videopalvelu YouTuben 26:ksi katsotuin yli 3,6 miljardilla katselukerrallaan.
Walker esitti kappaleen ensi kerran livenä yhdessä Isel Solheimin ja tukijoukkojen kanssa X Games Oslo 2016-tapahtumassa 27. helmikuuta 2016.
Käännös suomeksi
Eurooppalainen rikosrekisteritietojärjestelmä

Eurooppalainen rikosrekisteritietojärjestelmä (engl. European Criminal Records Information System, ECRIS) on huhtikuussa 2012 käyttöön otettu hajautettu tietojenvaihtojärjestelmä, joka mahdollistaa tehokkaan tietojenvaihdon annetuista rikostuomioista Euroopan unionin jäsenvaltioiden kesken. Järjestelmän avulla tuomarit, syyttäjät ja hallintoviranomaiset voivat saada kattavat tiedot kaikkien unionin kansalaisten rikostuomioista riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa tuomiot on annettu. Kukin jäsenvaltio tallentaa omien kansalaistensa rikosrekisteritiedot kansalliseen tietokantaansa, ja pyydettäessä toimittaa ne muille jäsenvaltioille.
Järjestelmä oli aiemmin kolmansien maiden kansalaisten osalta puutteellinen, joten huhtikuussa 2019 siihen päätettiin lisätä keskitetty tietokanta, johon on koottu tietoja kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden rikostuomioista (ns. ECRIS-TCN-järjestelmä). Järjestelmän avulla voidaan tehokkaammin selvittää, onko jollain EU-maalla rikosrekisteritietoja EU:n ulkopuolisen maan kansalaisesta, joka on parhaillaan rikosoikeudellisen menettelyn tai taustatarkastuksen kohteena.
Järjestelmä luotiin, koska oli tarve parantaa rikosrekistereitä koskevaa EU:n laajuista tietojenvaihtoa. ECRIS-järjestelmää käytetään noin kolme miljoonaa kertaa vuodessa tietojen vaihtamiseksi aiemmista rikosoikeudellisista tuomioista.
Euenos

Euenos (lat. Evenus) viittaa kahteen eri hahmoon kreikkalaisessa mytologiassa.
Aitolialainen prinssi

Euenos oli aitolialainen prinssi. Hesiodos sanoo hänen olleen Okeanoksen ja Tethyksen poika. Muissa lähteissä isäksi mainitaan Ares ja äidiksi Apollodoros mainitsee Demodiken ja Plutarkhos Steropen.
Euenos sai Alkippen kanssa tyttären, Marpessan. Marpessan vartuttua naiseksi Idas ryösti tämän vaimokseen, jolloin Euenos lähti ajamaan heitä vaunuillaan takaa. Idas oli kuitenkin saanut Poseidonilta siivekkäät vaunut, eikä Euenos tavoittanut enää tytärtään. Saavuttuaan Lykormasjoelle Euenos surmasi hevosensa ja heittäytyi jokeen kuolemaan. Euenos muuttui kuitenkin kuolemattomaksi jokijumalaksi, ja Évinosjoki kantaa nykyään hänen nimeään.
Lyrnessoksen kuningas

Euenos oli Lyrnessoksen kuningas ja Selepoksen poika. Akilleus surmasi hänen poikansa Myneen ja Epistrofoksen hyökätessään kaupunkiin.
Eva Jessye

Eva Jessye
Eva Jessye (20. tammikuuta 1895 Coffeyville, Kansas – 21. helmikuuta 1992 Ann Arbor, Michigan) oli yhdysvaltalainen kuoronjohtaja, säveltäjä, näyttelijä, musiikkipedagogi ja afroamerikkalaisten oikeuksien puolestapuhuja. Hän oli ensimmäinen kansainvälistä tunnustusta kuoronjohtajana saanut musta nainen.
Elämä ja ura > Varhaiset vaiheet

Jessye oli Albert Jessyen ja Julia (Buckner) Jessyen tytär. Molemmat vanhemmat olivat entisiä orjia. Vanhemmat erosivat tyttären ollessa 3-vuotias, ja Jessye asui tämän jälkeen ensisijaisesti äidinäitinsä ja tätiensä luona. Hän kiinnostui varhain musiikista ja oppi soittamaan pianoa korvakuulolta. 13-vuotiaana Jessye aloitti opiskelun Quindaron Western Universityssa Kansasissa. Hänen pääaineinaan olivat runous ja puhetaidot, mutta lisäksi opintoihin kuului pakollisia pianokursseja. Jessye sai kutsun koulun kuoroon ja pääsi kuoronjohtaja R. G. Jacksonin avustajaksi. Säveltäjä, kapellimestari Will Marion Cook vakuuttui hänen lahjakkuudestaan ja otti hänet suojatikseen.
Jessye valmistui Western Universitysta vuonna 1914 ja jatkoi opiskelua Langstonin yliopistossa Oklahomassa, josta hän sai vuonna 1916 opettajan pätevyyden. Hän opetti segregoiduissa julkisissa kouluissa Marylandissa ja Oklahomassa. Vuonna 1919 Jessye pääsi Morgan Collegen musiikin laitoksen johtajaksi Marylandin Baltimoreen. Hän kirjoitti 1920-luvulla The Afro-American -lehteen. Vuonna 1926 Jessye muutti New Yorkiin.
Elämä ja ura > Eva Jessye Choir

Vuonna 1926 Jessye pääsi johtamaan Original Dixie Jubilee Singers -kuoroa, joka oli yksi ensimmäisistä mustista ammattikuoroista Yhdysvalloissa. Kuoro nimettiin Eva Jessye Choiriksi vuonna 1930. Kuoro esitti muun muassa negrospirituaaleja, ragtimea ja jazzia. Se esiintyi säännöllisesti radio-ohjelmissa, joihin kuului Major Bowes Amateur Hour. Jessye pääsi kuoronsa kanssa esiintymään myös elokuviin, joihin kuuluivat Harry A. Pollardin Uncle Tom's Cabin (1927) ja King Vidorin Neekeriromantiikkaa (Hallelujah, 1929).
Vuonna 1934 Jessye pääsi osallistumaan kuoronjohtajana Virgil Thomsonin ja Gertrude Steinin kokeellisen oopperan Four Saints in Three Acts esitykseen. George Gershwin tiesi Jessyen radiosta ja palkkasi hänet kuoroineen oopperansa Porgy ja Bess (1935) ensimmäiseen tuotantoon. Jessye esiintyi siinä myös pienessä roolissa Strawberry Womanina. Tulevissa Porgy ja Bessin tuotannoissa Jessye kiersi kuoronsa kanssa eri puolilla Yhdysvaltoja, Euroopassa, Neuvostoliitossa ja Uudessa-Seelannissa. Laulajat joutuivat usein syrjivien käytäntöjen uhreiksi. Esiintyessään Washington DC:n Kansallisteatterissa Jessye muiden Porgy ja Bessin tuotannon esiintyjien kanssa kieltäytyi esiintymästä, ellei istumapaikkojen segregaatiota tilapäisesti pureta. Vaatimukseen myönnyttiin ensimmäistä kertaa, mutta pysyvästi erottelu purettiin teatterissa vasta vuonna 1952.
Jessyen kuoro esiintyi säännöllisesti Capitol Theatressa. Vuonna 1963 Jessyen kuoro oli Martin Luther Kingin järjestämän Marssi Washingtoniin työn ja vapauden puolesta -tapahtuman virallinen kuoro. Se esitti tapahtumassa kappaleet "We Shall Overcome" ja "Freedom Is the Thing We're Talking About". Jessyen kuoro hajosi 1970-luvun alkupuolella.
Elämä ja ura > Muu työ

Jessye julkaisi vuonna 1927 My Spirituals -kokoelman. Kirja koostui kuudestatoista spirituaalisovituksesta lauluäänelle ja pianolle. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu muun muassa kolme oratoriota: Paradise Lost and Regained (1935), The Life of Christ in Negro Spirituals (1955) ja The Chronicle of Job (1978). Hän sävelsi myös pienimuotoisempia teoksia.
Jessye esiintyi Hattien roolissa vuonna 1959 Hallmark Hall of Fame -tuotannossa musikaalista Kiss Me, Kate. Hän esiintyi myös elokuvissa Black Like Me (1964) ja Slaves (1969). Jessye perusti vuonna 1974 Michiganin yliopistoon (Ann Arbor) mukaansa nimetyn afroamerikkalaisen musiikin kokoelman. Alun perin kokoelma sisälsi kasvatuksellista materiaalia afroamerikkalaisesta historiasta, mutta pian se laajeni kattamaan myös Jessyen henkilökohtaiset asiakirjat, kuten kirjoitukset, nuotit ja valokuvat. Jessye perusti mukaansa nimetyn musiikkikokoelman myös Kansasin Pittsburg State Universityyn.
Jessye sai useita kunniatohtorin arvoja. Hänet valittiin yhdeksi kuudesta suurenmoisimmasta naisesta Kansasin historiassa. Kansasin kuvernööri Robert Frederick Bennett julisti vuoden 1978 lokakuun ensimmäisen päivän "Eva Jessye -päiväksi". Kuvernööri John W. Carlin nimesi Jessyen vuonna 1982 Kansasin taiteiden lähettilääksi. Jessyen kunniaksi pidetty tribuuttitapahtuma järjestettiin New Yorkin Apollo-teatterissa vuonna 1985. Viimeiset vuotensa Jessye vietti Ann Arborissa Michiganissa. Hän ryhtyi kirjoittamaan omaelämäkertateosta Fill Up the Saucer, joka kuitenkin jäi keskeneräiseksi ja julkaisematta. Hän kirjoitti vanhoilla päivillään myös runoutta ja Porgy ja Bess -teoksen historiikin.
Yksityiselämä

Jessye oli kahdesti naimisissa. Hän oli lapseton.
Aiheesta muualla

Eva Jessye Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Etuosa

Etuosa (ruots. fördel) oli ennen vuotta 1930 solmittuja avioliittoja koskeva käsite, joka tarkoitti lesken oikeutta ottaa irtainta tavaraa jakamattomasta pesästä puolison kuoleman jälkeen.
Säännökset etuosasta

Kun ennen 1. tammikuuta 1930 solmittu avioliitto purkautui miehen tai vaimon kuolemaan, sai eloonjäänyt puoliso, sen jälkeen kun pesän velat oli suoritettu, ottaa pesän jakamattomasta irtaimesta tavarasta etuosaksensa mitä vain tahtoi, ei kuitenkaan enempää kuin yhden kahdeskymmenesosan (1/20) siitä. Jos pesä oli köyhä ja vähäinen, puoliso sai etuosakseen kihlasormuksensa, jokapäiväisen vuoteensa ja tarpeelliset pitovaatteensa, vaikka niiden arvo nousisikin vähän päälle kahdeskymmenesosan. Ellei pesässä ollut irtainta, mikä osa pesän omaisuudesta oli ensisijaisesti menevä pesän velkojen maksuun, ei leski saanut etuosaa.
Vuoden 1929 avioliittolaissa etuosaa vastaa tavallaan lain 91 §:ssä säädetty puolison oikeus määrätynlaisen omaisuuden päältäpäin erottamiseen.
Espanjan Grand Prix 2016

|  Espanjan Grand Prix 2016  |
| --- | --- |
 5. osakilpailu 21 osakilpailusta kaudella 2016. 

Päivämäärä:  15. toukokuuta 2016
Sijainti:  Circuit de Catalunya, Barcelona, Espanja
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,655 km
Kilpailun pituus:  66 kierrosta, 307,104 km
Sää:   Puolipilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Paaluaika:  1.22,000
Palkintokoroke
Voittaja:   Max Verstappen   (Red Bull Racing)
Toinen:   Kimi Räikkönen   (Ferrari)
Kolmas:   Sebastian Vettel   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Daniil Kvjat   (Toro Rosso)
Kierrosaika:  1.26,948 (kierroksella 53)
Espanjan Grand Prix oli Formula 1 -sarjan viides osakilpailu kaudella 2016. Kilpailu ajettiin 15. toukokuuta 2016 Barcelonassa sijaitsevalla Circuit de Catalunyan moottoriradalla.
Kilpailu

Paalulta lähtenyt Lewis Hamilton joutui antautumaan ensimmäisessä mutkassa tallikaverilleen Nico Rosbergille, joka nousi kärkeen. Radan neljännessä mutkassa Hamilton yritti ohittaa Rosbergia, jolloin Rosberg peitti ajolinjan ja Hamilton ajautui nurmikolle ja pyörähti vieden Rosbergin ja itsensä hietikolle. Molemmat joutuivat keskeyttämään kilpailun, ja turva-auto tuli radalle. Turva-auton perässä Daniel Ricciardo johti kilpailua, ennen Max Verstappenia, Carlos Sainzia, Sebastian Vetteliä, Kimi Räikköstä ja kuudentena ajanutta Valtteri Bottasta.
Turva-auton poistuttua radalta Vettel hiillosti Sainzia, ja onnistui ohittamaan hänet. Räikkönen teki samoin pari kierrosta myöhemmin. Varikkopysähdyksellä myös Bottas ohitti Sainzin. Vettel onnistui ohittamaan Verstappenin ensimmäisellä pysähdyksellään. Vettel teki kilpailun aikana kolme stoppia, kun taas Verstappen ja Räikkönen kaksi pysähdystä. Vettel onnistui ohittamaan myös Ricciardon viimeisellä varikkopysähdyksellä. Ricciardo yritti vielä lopussa saavuttaa Vetteliä, mutta hänen vasen takarenkaansa hajosi toiseksi viimeisellä kierroksella, ja hän joutui pysähtymään vielä neljännen kerran, kuitenkin menettämättä sijoitusta. Nico Hülkenberg keskeytti kilpailun kierroksella 21 moottoriongelmaan. Fernando Alonso joutui keskeyttämään kotikilpailunsa myös moottoriongelmaan kierroksella 46.
Max Verstappen ajoi uransa ensimmäiseen osakilpailuvoittoon. Ensimmäistä kertaa F1-historiassa hollantilainen kuljettaja voitti osakilpailun. Verstappenista tuli myös voitollaan historian nuorin osakilpailuvoittaja, -palkintokorokkeelle ajanut kuljettaja, sekä nuorin kilpailua johtanut kuljettaja. Red Bullin edellinen voitto oli Belgiasta 2014. Kimi Räikkönen ajoi maaliin toisena alle sekunnin päässä Verstappenista. Sebastian Vettel ajoi kolmanneksi, Daniel Ricciardo neljänneksi ja Valtteri Bottas viidenneksi.
Kilpailun jälkeen Mercedes paljasti, että Rosberg oli lähtenyt väärällä moottoriasetuksella ja siksi hänen autostaan puuttui noin 180 hevosvoimaa, joka johti kohtalokkaaseen vauhdin alenemiseen ennen kolaria tallikaveriinsa.
Kilpailu > Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-TAG Heuer | 66 | 1:41.40,017 | 4 | 25 |
| 2. | 7 |  Kimi Räikkönen | Ferrari | 66 | +0,616 | 5 | 18 |
| 3. | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 66 | +5,581 | 6 | 15 |
| 4. | 3 |  Daniel Ricciardo | Red Bull Racing-TAG Heuer | 66 | +43,950 | 3 | 12 |
| 5. | 77 |  Valtteri Bottas | Williams-Mercedes | 66 | +45,271 | 7 | 10 |
| 6. | 55 |  Carlos Sainz Jr. | Toro Rosso-Ferrari | 66 | +1.01,395 | 8 | 8 |
| 7. | 11 |  Sergio Pérez | Force India-Mercedes | 66 | +1.19,538 | 9 | 6 |
| 8. | 19 |  Felipe Massa | Williams-Mercedes | 66 | +1.20,707 | 18 | 4 |
| 9. | 22 |  Jenson Button | McLaren-Honda | 65 | +1 Kierros | 12 | 2 |
| 10. | 26 |  Daniil Kvjat | Toro Rosso-Ferrari | 65 | +1 Kierros | 13 | 1 |
| 11. | 21 |  Esteban Gutiérrez | Haas-Ferrari | 65 | +1 Kierros | 16 |  |
| 12. | 9 |  Marcus Ericsson | Sauber-Ferrari | 65 | +1 Kierros | 19 |  |
| 13. | 30 |  Jolyon Palmer | Renault | 65 | +1 Kierros | 17 |  |
| 14. | 12 |  Felipe Nasr | Sauber-Ferrari | 65 | +1 Kierros | 20 |  |
| 15. | 20 |  Kevin Magnussen | Renault | 65 | +1 Kierros | 15 |  |
| 16. | 94 |  Pascal Wehrlein | Manor-Mercedes | 65 | +1 Kierros | 21 |  |
| 17. | 88 |  Rio Haryanto | Manor-Mercedes | 65 | +1 Kierros | 22 |  |
| Kesk. | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 56 | Jarrut | 14 |  |
| Kesk. | 14 |  Fernando Alonso | McLaren-Honda | 45 | Ohjelmistovika | 10 |  |
| Kesk. | 27 |  Nico Hülkenberg | Force India-Mercedes | 20 | Öljyvuoto | 11 |  |
| Kesk. | 6 |  Nico Rosberg | Mercedes | 0 | Kolari (Hamilton) | 2 |  |
| Kesk. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 0 | Kolari (Rosberg) | 1 |  |

Kevin Magnussen sijoittui 14:nneksi mutta sai tuomaristolta 10 sekunnin aikarangaistuksen kilpailun jälkeen kolaroituaan Jolyon Palmerin kanssa viimeisellä kierroksella.
Muuta

Max Verstappenin uran ensimmäinen voitto ja palkintopallisija. Hänestä tuli samalla ensimmäinen alankomaalainen osakilpailuvoittaja.
Daniil Kvjatin uran ensimmäinen kilpailun nopein kierros.
Toro Rosson ensimmäinen kilpailun nopein kierros.
Ensimmäistä kertaa sitten vuoden 2011 Australian GP:n molemmat Mercedes -tallin kuljettajat keskeyttivät.
Ensimmäistä kertaa sitten Unkarin Grand Prix 2015 kumpikaan Mercedes -tallin kuljettaja ei sijoittunut palkinnoille.
Sijoitukset kilpailun jälkeen

Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.
Emile Griffith

| Emile Griffith |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Emile Alphonse Griffith
Syntynyt: 3. helmikuuta 1938  Saint Thomas, Yhdysvaltain Neitsytsaaret
Kuollut: 23. heinäkuuta 2013 (75 vuotta) Hempstead, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Nyrkkeilijä
Pituus:  171  cm
Painoluokka:  Keskisarja
Kätisyys:  Oikea
Ammattilaistilastot
Ottelut:  112
Voitot:  85
– tyrmäysvoitot:  23
Tappiot:  24
Ratkaisemattomat:  2
Ei tuomiota/ mitätöity:  1
Emile Alphonse Griffith (3. helmikuuta 1938 Saint Thomas, Yhdysvaltain Neitsytsaaret – 23. heinäkuuta 2013 Hempstead, New York) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä.
Ura nyrkkeilijänä

Keskisarjassa otellut Griffith muutti jo nuorena New Yorkiin ja aloitti nyrkkeilyn teini-ikäisenä. Vuonna 1958 hän ryhtyi ammattilaiseksi ja otteli aluksi lähinnä kotikaupungissaan New Yorkissa.
Ura nyrkkeilijänä > Ammattilaisura

Griffith voitti WBA ja WBA-liittojen välisarjan maailmanmestaruuden ensimmäisen kerran joulukuussa 1962. Myöhemmin hän otteli tittelistä kuudesti ja menetti sen kerran.
Vuonna 1966 Griffith siirtyi keskisarjaan ja voitti maailmanmestaruuden Nigerian Dick Tigerilta saman vuoden huhtikuussa.
Seuraavien kahden vuoden aikana Griffith otteli tittelistä viidesti. Huhtikuussa 1967 hän menetti sen italialaiselle Nino Benvenutille, mutta voitti mestaruuden takaisin syyskuussa. Viimeisen kerran Griffith puolusti maailmanmestaruutta maaliskuussa 1968, jolloin menetti sen jälleen Benvenutille.
Myöhemmin Griffith otteli maailmanmestaruudesta vielä kolmesti. Hän hävisi ensin Meksikon José Nápolesille vuonna 1969 sekä sen jälkeen kahdesti Argentiinan Carlos Monzónille, vuosina 1971 ja 1973.
Griffith lopetti ammattilaisuransa vuonna 1977. Hän kävi 112 ottelua ja saavutti niissä 85 voittoa, joista 23 tyrmäyksellä. Kaksi ottelua päättyi ratkaisemattomaan.
International Boxing Hall of Fameen Griffith valittiin vuonna 1990. Ring Magazine -lehti valitsi hänet vuonna 2002 viimeisten 80 vuoden parhaiden nyrkkeilijöiden joukossa sijalle 33.