stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Majak
Ruteniumvuoto 2017

Laitoksen ympäristössä on tapahtunut useita ympäristökatastrofeja sen perustamisesta lähtien, ja aluetta pidetään yhtenä maailman saastuneimmista.
Tšeljabinskin alueella Venäjällä havaittiin 30. syyskuuta 2017 kohonneita radioaktiivisen ruteniumin pitoisuuksia. Venäjä selitti radioaktiivisuuden johtuvan ilmakehässä tuhoutuneesta satelliitista, mutta lännessä epäiltiin vuodon tulleen Majakin jälleenkäsittelylaitokselta. Venäjä kiisti epäilyn, mutta radioaktiivisuudelle ei saatu uskottavaa selitystä.
Marraskuussa 2017 ranskalainen IRSN-laitos sijoitti ruteniumin lähteen tietokonesimulaatiolla Volgan ja Uralin välille.
Saksalaiset tutkijat olivat yhtä mieltä siitä, että rutenium oli peräisin eteläiseltä Uralilta.  IRSN sulki pois ydinvoimalassa tapahtuneen onnettomuuden mahdollisuuden. 2018 IRSN-laitoksen tutkijat esittivät, että vuoto oli voinut olla peräisin Majakista ja onnettomuus olisi tapahtunut valmistettaessa materiaalia italialaiseen neutriinotutkimukseen.
Vuonna 2019 julkaistussa tutkimuksessa satelliitista johtuneen päästön mahdollisuus voitiin sulkea pois. Samoin poissuljettiin se mahdollisuus, että päästö olisi peräisin Romanian alueelta. Tutkijoiden keräämä aineisto viittaa siihen, että päästö on peräisin jostakin Etelä-Uralilla sijaitsevasta ydinpolttoaineen uudelleenkäsittelylaitoksesta, mahdollisesti Majakista. Tutkijat spekuloivat, että kyseessä on ollut onnettomuus, joka on sattunut tuotettaessa radioaktiivista materiaalia italialaiselle tutkimuslaitokselle. Washington Post -lehdessä julkaistun, tutkimukseen perustuvan uutisen mukaan isotooppia (Ru-106) leijaili Euroopan yllä viikkojen ajan, jonka jälkeen säteilyarvot palasivat normaalille tasolle.  Radioaktiivinen pilvi ei ollut haitallinen ainakaan Venäjän ulkopuolella. Venäjän viranomaiset ovat toistuvasti kiistäneet osallisuutensa tapaukseen.
Aiheesta muualla

Chelyabinsk-65 /  Ozersk  globalsecurity.org
Kyštymin ydinonnettomuuden johdosta radioaktiivisesti saastunut laskeuma-alue. Viuhka kulkee esimerkiksi Kamensk-Uralskin läheltä.
Kyštymin ydinonnettomuuden jälkeen perustetun säteilysuojelualueen varoitusmerkki maastossa (2007).
Tiedon häivä

Pronssinen kehä on yksi kolmesta Tiedon häivä -teoksen elementistä.
Tiedon häivä on kuvataiteilija Maaria Wirkkalan suunnittelema taideteos Turussa, Turun tuomiokirkon itäpuolella, Tuomiokirkkokadun ja Rothoviuksenkadun risteyksessä olevalla aukiolla.
Teos on muistomerkki menneelle Turun Turun akatemialle, Vanhalle Akatemiantalolle ja niiden perinnölle. Se koostuu kolmesta osasta: Vanhan Akatemiatalon edessä olevasta pronssikehästä, Maaherran makasiinin seinälle heijastettavasta videotallenteesta ja Akatemiatalon tutkijakammion valosta. Kutsukilpailun voittanut Tiedon häivä paljastettiin 4. marraskuuta 2003.
Teoksen elementit ovat muuntuvia, ja ne näkyvät ja kuuluvat eri lailla vuorokauden eri aikoina, eikä audiovisuaalinen osuus toistu koskaan samanlaisena. Muistomerkki on monikerroksinen: se yhdistää nykyisen yliopistoväen olennaiseksi osaksi menneisyyden akateemista yhteisöä.
Tiedon häivä on siinä suhteessa harvinaislaatuinen teos, että sen hallinnoinnista vastaa usea eri taho. Turun kaupungin vastuulla on alapuolelta lämmitettävä tekstikaiverruksella koristeltu pronssirengas, joka auringon laskiessa näyttää lähes hehkuvan.
Ympäristötaiteen säätiö myönsi vuonna 2003  Wirkkalalle teoksesta ympäristötaidekohde-kunniakirjan.
Tiedon lomitus

Tallennustekniikassa tiedon lomitus tai raidoitus (engl. data striping) tarkoittaa loogisesti peräkkäisen tiedon, kuten yksittäisten tiedostojen, paloittelua ja palojen tallentamista vuorotellen useammalle eri fyysiselle laitteelle. Vierekkäisiä paloja voidaan kirjoittaa tai lukea samanaikaisesti koska käytettävissä on useampia laitteita. Useamman tallennuslaitteen samanaikainen käyttö parantaa suorituskykyä. Jos laitteet ovat samantasoisia, niiden yhteenlaskettu suoritusteho on periaatteessa yhtä moninkertainen kuin lukumäärä.
Lomituksesta on hyötyä vain jos suoritin pystyy lukemaan tai kirjoittamaan tietoa nopeammin kuin yksi laite pystyy lähettämään tai vastaanottamaan sitä. Samaan aikaan kun tietoa siirretään yhdeltä laitteelta, toinen laite voi hakea seuraavaa palaa.
Tietojen lomitusta hyödynnetään esimerkiksi tavallisilla RAID-tasoilla 0 ja 5, harvinaisemmilla tasoilla 2, 3, 4 ja 6, sekä useimmilla näiden johdannaisilla erikoistasoilla. Myös looginen taltiohallinta tukee raidoitusta.
Tiedon lomitus ja tiedon peilaus ovat eri tekniikoita, joita voidaan käyttää myös yhdessä.
Lomituksen etuna on suoritusteho. Joissakin RAID-konfiguraatioissa raidoituksen lisäksi tallennettu pariteetti tai tiedon peilaus parantaa myös vikasietoisuutta. Periaatteessa lomitus sinänsä heikentää vikasietoisuutta koska raitapakan yhdenkin laitteen vioittuminen vahingoittaa todennäköisesti kaikkia tietoja, jotka on lomitettu pakan kaikille laitteille.
Majajärvi (Virrat, Jähdyspohja)

| Majajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°11′33″N, 23°49′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  oja Vaskiveteen 
Järvinumero:  35.417.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  107,3 m  
Rantaviiva:  2,059 km  
Pinta-ala:  16,38 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMajajärvi 
Majajärvi  on Pirkanmaalla Virroilla Jähdyspohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 16,4 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 107,3 metriä mpy.
Thure Lindhardt

| Thure Lindhardt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. joulukuuta 1974 (ikä 49) Kööpenhamina
Näyttelijä
Aktiivisena:  1987–
Merkittävät roolit:  Her i nærheden (2000)  Liekki ja sitruuna (2008)   Silta (2015–2018)
Palkinnot
 Robert (2005) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Thure Frank Lindhardt (s. 24. joulukuuta 1974 Kööpenhamina) on tanskalainen näyttelijä, joka on esiintynyt teatterissa, elokuvissa ja televisiossa. Hän opiskeli näyttelijäntyötä Odensen teatterikoulussa ja valmistui sieltä vuonna 1998.
Thure Lindhardtin vanhemmat ovat pappiskoulun rehtori Mogens Lindhardt ja ylilääkäri Anne Lindhardt. Thure kasvoi Roskildessa ja haaveili jo nuorena näyttelijänurasta, ja hän sai sivuroolin 12-vuotiaana Billie Augustin elokuvasta Pelle Valloittaja.
Teatterilavalla Lindhardt on nähty muun muassa näytelmissä Shopping and Fucking (vuoden 1998 produktio Kööpenhaminassa), Antonius ja Kleopatra (Tanskan kuninkaallinen teatteri) ja Kamelianainen (vuoden 2000 produktio Gladsaxen teatterissa).
Elokuvanäyttelijänä Lindhardt teki läpimurtonsa Kaspar Rostrupin draamassa Her i nærheden (2000), jossa hän esitti autistista Briania. Sivurooli elokuvassa Nordkraft (2005) palkittiin Robert-palkinnolla. Myöhempiä merkittäviä roolitöitä ovat olleet historiallinen vastarintadraama Liekki ja sitruuna (2008) ja komedia Blå mænd (2008) sekä kansainvälisistä tuotannoista Enkelit ja demonit (2009), Eddie: The Sleepwalking Cannibal (2012) ja 3096 päivää (2013). Lisäksi hän on esiintynyt televisiorooleissa vuodesta 1998 lähtien, tunnetumpina sarjat Blekingegade (2009–2010), Borgiat, maan ja taivaan valtiaat (2011–2013), The Spiral (2012) ja Silta (2015–2018).
Aiheesta muualla

Dannemand, Henrik: Man skal Thure noget. Berlingske.  8.5.2009.
Minana, Emil: Thure er tilbage på dansk TV, men: – Jeg smed fjernsynet ud. Se og hør.  24.10.2015.
Threshold (suomalainen yhtye)

Threshold oli suomalainen vuoden 1981 tienoilla vaikuttanut progressiivista rockia soittanut yhtye. Yhtyeen muodostivat Ari Taskinen ja Pekka "Vando" Suvanto. Threshold oli vuonna 1981 mukana Pelle Miljoonan kesäsirkuskiertueella ja teki myös joitakin omia keikkoja. Keikoilla yhtyeessä soitti myös basisti Junior Simola. Johanna julkaisi yhtyeeltä kaksi singleä ja yhden albumin. Albumilla soittivat Taskisen ja Suvannon ohella myös Esa Kotilainen, Yari, Rubberduck Jones, Stefan Piesnack, Pia-Maria Noponen ja Jone Takamäki.
Diskografia > Singlet

"Empty like space" / "Sun" (Johanna, 1981)
"Tunnen atomipommin sisälläni" / "Muukalainen" (Johanna, 1981)
Diskografia > Albumi

Paradise Now (Johanna, 1981)
Majajärvi (Virrat, Monoskylä)

| Majajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°10′35″N, 24°02′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  oja Tarjanneveteen 
Järvinumero:  35.411.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,5 m  
Rantaviiva:  3,099 km  
Pinta-ala:  30,322 ha  
Saaria:  ei saaria  
 fiMajajärvi 
Majajärvi  on Pirkanmaalla Virroilla Monoskylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 30 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Järven rantaviivan pituus on 3,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Tarjanneveden lähialueeseen (35.411) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 99,5 metriä mpy.
Martti Levón

Martti Levón.
Martti Albert Levón (10. tammikuuta 1892 Oulu – 6. toukokuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen insinööri, joka oli Teknillisen korkeakoulun (TKK) professorina vuosina 1930–1961 ja rehtorina vuosina 1940–1943 ja 1946–1955 sekä Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen (VTT) ensimmäisenä ylijohtajana vuosina 1942–1947. Hän oli myös saloistelainen kirjailija, kotiseutu- ja museoharrastaja.
Levónia voidaan Jyrki Vesikansan mukaan pitää Suomen teknologisen edistyksen avainhahmona.
Sukujuuret

Martti Levón syntyi vuonna 1892 Oulussa, hänen isänsä oli toimitsija August Alb. Levón. Levónien sukujuuret ovat Saloisissa, vanhin tunnettu esi-isä on pitäjänseppä Hans Leinonen (1682–1742) Piehingistä. Hansin poika Zacharias muutti Raaheen sepäksi ja pojanpoika Johan toimi Raahessa siltavoutina. Johan muutti nimensä Levóniukseksi. Johan Levóniuksen poika Johan toimi Saloisten kihlakunnan henkikirjoittajana ja muutti Saloisiin Järvelän taloon vuonna 1812. Hän otti käyttöön suvun nykyisen nimen Levón. Vuonna 1855 henkikirjoittajan poika esikuntakapteeni Robert Levón osti Mutalan tilan Saloisista. Mutalan kartano on sen jälkeen ollut yli sata vuotta Levónien suvulla. Vuosina 1867–1888 tilaa viljeli Martti Levónin isoisä merikapteeni Carl A. Levón. Vuonna 1888 Mutala siirtyi Martti Levónin isälle Augustille, jolta edelleen Martille vuonna 1924. Mutala oli Martti Levónin kesäpaikkana vuoteen 1961, jolloin se siirtyi Saloisten kunnan omistukseen ja myöhemmin Rautaruukille. Nykyisin Mutalan kartano toimii Rautaruukin edustustiloina.
Ura

Martti Levón kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1910 ja valmistui diplomi-insinööriksi TKK:n koneinsinööriosastolta vuonna 1916. Hän työskenteli aluksi teollisuudessa, vuosina 1916–1920 Asean, Hankkijan ja Oulun sähkölaitoksen palveluksessa, vuosina 1921–1924 Kemi Oy:n sahojen teknillisenä johtajana sekä 1924–1931 Ekono-yhdistyksen sahateknillisen osaston johtajana. Pääuransa Levón teki Teknillisessä korkeakoulussa, jossa hän oli puun mekaanisen teknologian professorina vuosina 1930–1961, toimien myös kyseisen oppilaitoksen rehtorina vuosina 1940–1943 ja 1946–1955. Välissä hän oli vuodet 1943–1945 Suomen Teollisuusliiton toimitusjohtajana. Levónin rehtorikaudella päätettiin TKK:n kampusalueen siirtämisestä Helsingin Hietalahdesta Espoon Otaniemeen ja hän olikin Otaniemen hoitokunnan ensimmäisenä puheenjohtajana 1949–1955. Levón ymmärsi Hietalahden alueen ahtauden ja vaikutti voimakkaasti Otaniemi-hankkeen läpimenoon. Hän oli myös TKK:n yhteyteen perustetun Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen ensimmäinen ylijohtaja 1942–1947 ja hallituksen puheenjohtaja 1942–1956. Vuonna 1949 Levón vihittiin tekniikan kunniatohtoriksi. Pääosin Levónin ansiosta perustettiin vuonna 1947 yhteispohjoismainen teknis-tieteellistä tutkimusta koordinoiva elin Nordforsk. Hän oli vuonna 1957 perustamassa Teknillisten tieteiden akatemiaa ja hänestä tuli sen kunniajäsen 1972. Hän oli myös Suomen Teknillisen Seuran kunniajäsen ja Suomen Puuteollisuusinsinöörien Yhdistyksen kunniapuheenjohtaja.
Sukunsa kotipitäjässä Saloisissa Levón tuli tunnetuksi ahkerana kotiseututyöntekijänä. Hän toimitti vuonna 1970 suomeksi Thomas Stenbäckin 1700-luvulla kirjoittaman vanhimman Saloisten ja Raahen historiaa käsittelevän ruotsinkielisen kirjan Historiallisia kuvauksia Raahesta ja Saloisista. Hän kirjoitti 1960- ja 1970-luvuilla useita Saloisten alueesta ja sen historiasta kertovia kirjoja. Hän oli myös perustamassa vuonna 1965 Saloisten kotiseutu- ja museoyhdistystä sekä Saloisten kotiseutumuseota. Martti Levón lahjoitti kotiseutumuseolle Mutalan kartanon vanhan pirtin, jonka vanhin osa on vuodelta 1791.
Julkaisuja

Merenkävijöitä ja kauppaporvareita: Erään pohjalaisen suvun tarina. WSOY, 1964.
Stenbäck, Thomas: Historiallisia kuvauksia Raahesta ja Saloisista. Toimittanut Martti Levón. 1970.
Pappeja, talonpoikia: Historiallisia kertomuksia Pohjois-Pohjanmaalta Saloisten pitäjästä. Saloisten kotiseutu- ja museoyhdistys & Pohjoinen, 1971.
Puun keinotekoinen kuivaaminen. Voima- ja polttoainetaloudellinen yhdistys, 1928. (Voima- ja polttoainetaloudellinen yhdistys, n:o 17.)
Sahamiehiä: Välähdyksiä Suomen sahateollisuusmiesten yhdistyksen 40-vuotiselta taipaleelta 1927–1967. 1967.
Saloinen ennen ja nyt. Saloisten kotiseutu- ja museoyhdistys, 1972
Saloisten asukkaita ja elämää. Saloisten kotiseutu- ja museoyhdistys & Pohjoinen, 1974.
Tekniikka, työ ja teekkarihenki: Insinöörin muistelmia. WSOY, 1967.
Saloisten kotiseutumuseo: Museo-opas.
Aiheesta muualla

Levón, Martti hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Thilay

Thilay
Thilay on kunta Ardennesin departementissa Champagne-Ardennen hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 093 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Thilayn pinta-ala on 36 neliökilometriä.
Marco Insam

| Marco Insam |
| --- | --- |
 Marco Insam Italian jääkiekkomaajoukkueen paidassa ottelussa Itävaltaa vastaan.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1989 (ikä 35) Sëlva, Italia
Kansalaisuus:   Italia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  92 kg
Seura
Seura:  HC Bolzano
Sarja:  EBEL
Pelinumero:  8
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  HC Milano Vipers (Italia) Ässät (SML)
Marco Insam (s. 5. kesäkuuta 1989 Sëlva, Italia) on italialainen jääkiekkoilija, joka pelaa monikansallisen Erste Bank Eishockey Ligan italialaisjoukkue HC Bolzanossa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Insam laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Insam vietti suurimman osan junioriurastaan HC Milanon junioreissa. Hän debytoi miesten peleissä kaudella 2005–2006 pelattuaan Junior Milanon joukkueessa kaksi ottelua Italian kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Kaudella 2006–2007 Insam debytoi HC Milano Vipersissa Italian pääsarjatasolla Serie A:ssa, jossa hän pelasi yhden ottelun. Insam siirtyi kuitenkin jo alkukaudella Pohjois-Amerikkaan kanadalaisen SMHL-juniorisarjan Notre Dame Houndsiin. Kesällä 2007 OHL-joukkue Niagara IceDogs varasi hänet 71. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa. Insamista tuli kaikkien aikojen ensimmäinen CHL:ään varattu italialainen kenttäpelaaja. Häntä aiemmin italialaisista on varattu vain maalivahdit Andrea Carpano (1993) ja Harald Golser (1994).
Kaudeksi 2007–2008 Insam palasi CHL-varauksestaan huolimatta kotimaahansa HC Milano Vipersin joukkueeseen. Hänen varsinainen tulokaskautensa Serie A:ssa toi 32 runkosarjaottelussa tehot 10+11=21 ja yhdeksässä playoff-ottelussa tehot 1+3=4. Kesällä 2008 Niagara IceDogs varasi Insamin uudelleen CHL:n varaustilaisuuden sadantena pelaajana. Tällä kertaa hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2007–2008. Insam oli IceDogsin toiseksi paras maalintekijä ja viidenneksi paras pistemies tehoilla 23+18=41 ja hän jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton kesken kauden Brampton Battalioniin siirtyneen Joshua Dayn kanssa lukemalla +5.
Insam palasi kaudeksi 2010–2011 taas kotimaahansa ja siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella HC Bolzanon riveihin. Hän oli 19 osumallaan joukkueen toiseksi paras maalintekijä Colton Fretterin jälkeen. Kauden 2011–2012 päätteeksi Insam voitti Italian-mestaruuden. Kaudella 2012–2013 hän oli 16 osumallaan Bolzanon kolmanneksi paras maalintekijä. Insam voitti kauden aikana Italian Supercupin. Hän osallistui kauden aikana joukkueen kanssa myös Continental Cupiin. Kaudeksi 2013–2014 Bolzano siirtyi pelaamaan itävaltalaisvetoiseen, monikansalliseen Erste Bank Eishockey Ligaan, jossa Insam teki ensimmäisellä kaudellaan runkosarjassa tehot 9+2=11. Hän voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden. Kaudella 2014–2015 Insam oli Mestarien liigassa Bolzanon paras pistemies ja maalintekijä viidellä osumallaan. Kaudella 2015–2016 hän toimi joukkueen varakapteenina.
Toukokuussa 2017 Insam siirtyi kahden viikon try-outille SM-liigajoukkue Porin Ässiin. Kesäkuussa hän sai joukkueeseen kauden 2017–2018 kattavan ja marraskuun loppuun asti kestävän koeajan sisältävän sopimuksen. Insamista tuli SM-liigan kaikkien aikojen kolmas italialaissyntyinen pelaaja Andreas Bernardin ja Simon Kostnerin jälkeen. Runkosarjan avauskierroksella 9. syyskuuta 2017 Tampereen Ilvestä vastaan hänestä tuli liigahistorian ensimmäinen italialaissyntyinen maalintekijä. Jo yli kuukausi ennen koejaksonsa päättymistä, lokakuussa 2017 Insam sai Ässiin loppukauden jatkosopimuksen. Toisessa puolivälieräottelussa 22. maaliskuuta 2018 Oulun Kärppiä vastaan hänen maalinsa ratkaisi Ässille 3–2-voiton. Kärpät kuitenkin voitti koko ottelusarjan ja eteni välieriin voitoin 4–1.
Kaudeksi 2018–2019 Insam palasi kotimaahansa ja HC Bolzanon EBEL-joukkueeseen vuoden mittaisella sopimuksella.
Ura > Maajoukkueura

Insam edusti Italiaa MM-kilpailuissa vuosina 2008, 2012, 2014 ja 2017. Hän pelasi myös I-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011 voittaen A-lohkon hopeaa sekä IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2018, joista vuosien 2013, 2016 ja 2018 turnaukset päättyivät hopeaan. Viimeisimmässä turnauksessa Insam toimi joukkueensa varakapteenina. Hän pelasi myös Sotšin olympiakisojen 2014 ja Pyeonchangin olympiakisojen 2018 karsinnoissa, joista jälkimmäisten karsintojen päätöskierroksella Insam toimi Italian varakapteenina. Pyeongchangin kisojen esikarsintaturnauksessa hän jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Anton Bernardin ja Armin Helferin kanssa tehoilla 1+3=4. Yhteensä Insam on pelannut 87 A-maaottelua tehipistein 10+18=28.
Insam pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2007 ja 2009, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän oli Italian paras maalintekijä kolmella osumallaan. Insam pelasi myös alle 20-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2008, jolloin hän voitti kultaa. Insam oli tehoilla 8+5=13 Italian paras maalintekijä Anton Bernardin kanssa ja toiseksi paras pistemies Ivan Demetzin jälkeen. Hän jakoi Bernardin kanssa koko turnauksen A-lohkon maalipörssin voiton.
Insam pelasi myös alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007, joista ensimmäinen turnaus päättyi kultaan.
Muuta

Insamin isä Adolf on entinen jääkiekkoilija, joka pelasi uransa Italian liigan Gherdëinassa ja Italian maajoukkueessa vuosina 1970–1984. Hän toimi myös Italian A-maajoukkueen päävalmentajana vuosina 1997–2000. Nykyisin Adolf toimii Alps Hockey Leaguessa pelaavan SV Ritten/Renonin urheilujohtajana.
The Brian May Band

The Brian May Band perustettiin vuonna 1992 Brian Mayn taustayhtyeeksi hänen Back to the Light- sekä myöhemmin Another World -albumiensa kiertueille. Yhtye on konsertoinut Euroopassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Aasiassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa sekä Uudessa-Guineassa esittäen sekä Mayn soolouran sekä Queenin materiaalia. Livealbumi ja -video Brixtonista julkaistiin vuonna 1994.
Too Much Love Will Kill You -single vuodelta 1992 on Brian Mayn korkeimmalle yltänyt soolosingle, se saavutti Britannian singlelistapaikan #5. Kappale voitti myös arvostetun Ivor Novello -palkinnon.
Back to the Light -albumilla ja -kiertueella kokoonpanoon kuuluivat Cozy Powell (rummut), Mike Caswell (kitara vuonna 1992), Jamie Moses (kitara vuonna 1993), Spike Edney (kosketinsoittimet), Neil Murray (basso). Taustalaulusta vuonna 1992 vastasivat Maggie Ryder, Miriam Stockley sekä Chris Thompson, ja vuonna 1993 Cathy Porter sekä Shelley Preston. Another World -albumilla ja kiertueella mukana olivat Eric Singer (rummut), Jamie Moses (kitara), Spike Edney (kosketinsoittimet), Neil Murray (basso) sekä Susie Webb ja Zoe Nicholas (taustalaulu).
Diskografia

Back to the Light (1992)
Live at the Brixton Academy (1994)
Another World (1998)
Theodor Thilén

Theodor Thilén (1869)
Theodor Sebastian Gustaf Thilén (26. elokuuta 1818 Leppävirta – 7. syyskuuta 1887 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, kuvernööri ja senaattori.
Thilénin vanhemmat olivat Kuopion läänin lääninmaanmittari, kamarineuvos Gustaf Thilén (1785–1861) ja Catharina Juliana Telén (1791–1856). Hän oli naimisissa vuodesta 1847 Juliana Sofia Mallénin (1822–1887) kanssa.
Thilén kävi Haminan kadettikoulun ja valmistui sieltä 1840. Hän palveli Henkivartioväen krenatöörirykmentissä ja hänet ylennettiin vänrikiksi 1840, aliluutnantiksi 1844, luutnantiksi 1846 ja alikapteeniksi 1850. Thilén toimi vuodesta 1853 H. M. Keisarin komppanian päällikkönä ja vuodesta 1857 rykmentin talouspäällikkönä. Hänestä tuli kapteeni 1854 ja eversti 1857 sekä kenraalimajuri 1863 ja kenraaliluutnantti 1876.
Thilén oli Mikkelin läänin kuvernöörinä vuodesta 1863 ja Uudenmaan läänin kuvernöörinä vuodesta 1869. Senaattori ja kamaritoimituskunnan päällikkö hänestä tuli 1873. Hänet aateloitiin 1886. Thilén omisti Sköldvikin ratsutilan Porvoon maalaiskunnassa. Koska Thilénin molemmat tyttäret kuolivat jo lapsina hän testamenttasi puolisonsa kanssa lähes koko omaisuutensa yleishyödyllisiin tarkoituksiin, esimerkiksi Mikkelin läänin vähävaraisille säätyläisnaisille.
Aiheesta muualla

Thilén - tuhansille rakas nimi, Suomen Kuvalehti, 20.12.1930, nro 51-52, s. 58, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
The 2nd Decade – In the Cradle

| The 2nd Decade – In the Cradle Waltari |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 2000–2008
 Julkaistu: 10. syyskuuta 2008
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 57.26
 Levy-yhtiö: Stay Heavy
Waltarin muut julkaisut
| Release Date 2007 | The 2nd Decade – In the Cradle 2008 | Below Zero 2009 |
The 2nd Decade – In the Cradle on suomalaisen heavy metal -yhtye Waltarin kokoelma-albumi, joka koostuu yhtyeen vuosina 2000–2008 äänitetystä materiaalista. Se julkaistiin 10. syyskuuta 2008 levymerkillä Stay Heavy Records.
Kappaleet

In the Cradle – 3.48
Get Stamped – 4.20 (Radio Edit)
Not Enough – 3.35
One Day – 4.09 (Radio Version)
Helsinki – 5.53
System Odda Aiggi – 4.59
Dream World – 4.09
Atom Angel – 3.47 (live)
Wish I Could Heal – 5.38
Life Without Love – 3.15 (Billy Gould's Remix)
Death Party – 4.09
Dream – 5.25
Rag Your Body Beat – 4.19
Arvostelut

Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Albumi The 2nd Decade – In the Cradle Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
The 2nd Decade discogs.com -sivustolla
Waltari
| --- | --- |
Studioalbumit:   Monk Punk  Torcha!  So Fine!  Big Bang  Yeah! Yeah! Die! Die! Death Metal Symphony in Deep C  Space Avenue  Radium Round  Channel Nordica  Rare Species  Blood Sample  Release Date  Below Zero  Covers All  You Are Waltari  Global Rock 
Kokoelmat:   Pala leipää  Decade  Early Years  The 2nd Decade – In the Cradle  3rd Decade – The Anniversary Edition 
EP:t:   Waltari  Mut hei  Aika tuulee  Back to Persepolis 
Katso myös:  Waltarin diskografia