stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cowboy Carter
Taustaa

Albumin julkistamisesta ilmoitettiin 11. helmikuuta 2024 Super Bowl LVIII:n aikana Beyoncén ja Tony Halen tähdittämässä tietoliikenneyritys Verizonin mainoksessa. Mainoksen jälkeen julkaistiin albumin kaksi countryvaikutteista singleä ”16 Carriages” ja ”Texas Hold ’Em”. Beyoncé on aikaisemmin julkaissut "Daddy Lessons" countrykappaleen Lemonade albumillaan vuonna 2016.
Albumin nimeksi julkaistiin Cowboy Carter 12. maaliskuuta 2024. Tämän yhteydessä Beyoncén verkkokauppaan listattiin ennakkotilauksena rajoitettu erä albumin erikoispainoksia CD-levyinä ja vinyyleinä.
Beyoncé kertoi Instagram-julkaisussa maaliskuussa 2024 albumin taustasta: "Tätä albumia on tehty yli viisi vuotta. Se syntyi vuosia sitten kokemastani kokemuksesta, jossa en tuntenut oloani tervetulleeksi ja oli hyvin selvää, että en ollut. Kokemuksen innoittamana sukelsin syvemmälle countrymusiikin historiaan ja rikkaaseen musiikkiarkistoomme". Kommentin uskotaan viittaavan vuoden 2016 Country Music Awards -gaalaan, jossa Beyoncé esitti kappaleensa "Daddy Lessons" yhdessä yhtye The Chicksin kanssa. Esitys herätti osassa konservatiivisista country-musiikin faneista rasistisesti motivoitunutta kritiikkiä ja johti jopa kehotuksiin boikotoida palkintogaalaa. Reaktion seurauksena Beyoncén ja The Chicksien esitys poistettiin kokonaan CMA:n sosiaalisen median tileiltä ja verkkosivustolta.
Albumi sisältää coverit The Beatles yhtyeen kansalaisoikeusliikkeeseen kantaa ottavasta kappaleesta "Blackbird" sekä uudelleentulkinnan Dolly Partonin kappaleesta "Jolene". Ennen Cowboy Carterin julkaisua Parton vihjaisi Knox News -lehdelle, että Beyoncé oli mahdollisesti äänittänyt kappaleen tulevalle albumilleen. Parton kertoi lehdelle: "Luulen, että hän on äänittänyt "Jolenen" ja luulen, että se tulee todennäköisesti olemaan hänen countryalbumillaan, mistä olen erittäin innoissani..."
Beyoncé kertoi albumin yhteydessä julkaistussa lehdistötiedotteessa ammentaneensa inspiraatiota erinäisistä lännenelokuvista albumin soundiin ja tarinankerrontaan. Inspiraatioiksi hän nimeää muun muassa äänityksen aikana katsomansa elokuvat Five Fingers For Marseilles (2017), Urban Cowboy (1980), The Hateful Eight (2015) ja Space Cowboys (2000).
Kappaleet

Ameriican Requiem - 5.26
Blackbiird - 2.12
16 Carriages - 3.54
Protector - 3.05
My Rose - 0.54
Smoke Hour ★ Willie Nelson – 0.51
Texas Hold ’Em - 3.55
Bodyguard - 4.01
Dolly P - 0.28
Jolene - 3.10
Daughter - 3.24
Spaghettii – 2.39 (Feat. Shaboozey ja Linda Martell)
Alliigator Tears - 3.00
Smoke Hour II - 0.30
Just For Fun – 3.25 (Feat. Willie Jones)
II Most Wanted – 3.29 (Feat. Miley Cyrus)
Levii's Jeans – 4.18 (Feat. Post Malone)
Flamenco - 1.41
The Linda Martell Show - 0.29
Ya Ya - 4.35
Oh Louisiana - 0.53
Desert Eagle - 1.13
Riiverdance - 4.12
II Hands II Heaven - 5.42
Tyrant - 4.11
Sweet ★ Honey ★ Buckiin' – 4.57 (Feat. Shaboozey)
Amen - 2.26
Coverit, samplet ja interpolaatiot

Lista levyn hyödyntämistä kappaleista:
"Ameriican requiem"
Sisältää otteita Jay-Z:n kappaleesta "Heart of the City (Ain't No Love)", jonka ovat kirjoittaneet Shawn Carter, Michael Price ja Dan Walsh.
Sisältää interpoloinnin Buffalo Springfieldin kappaleesta "For What It's Worth", jonka on kirjoittanut Stephen Stills.
Blackbiird"
On coveri The Beatlesin kappaleesta "Blackbird" vuodelta 1968 ja sisältää otteen alkuperäisen kappaleen instrumentaalista sen master-äänitteeltä.
"Smoke Hour ★ Willie Nelson"
Sisältää otteita kappaleesta "Laughing Yodel", jonka on kirjoittanut ja esittänyt Charles Anderson.
Sisältää otteita "Grinnin' in Your Face" -kappaleesta, jonka on kirjoittanut ja esittänyt Son House .
Sisältää otteita spirituaalista "Down by the River Side", jonka on kirjoittanut ja esittänyt Sister Rosetta Tharpe.
Sisältää otteita Sisältää otteita Chuck Berryn kirjoittamasta ja esittämästä kappaleesta "Maybellene".
Sisältää otteita Roy Hamiltonin esittämästä  "Don't Let Go" -kappaleesta, jonka on kirjoittanut Jesse Stone.
"Jolene"
On coveri Dolly Partonin esittämästä ja kirjoittamasta kappaleesta "Jolene" vuodelta 1973 uudella sanoituksella.
"Daughter"
Sisältää elementtejä Le Chevalier de Saint-Georgesin viulukonsertotosta "Violin Concerto in D Major, Op. III No. 1: II. Adagio".
Sisältää interpoloinnin aariasta "Caro Mio Ben", jonka on kirjoittanut ja säveltänyt Tommaso Giordani.
"Spagettii"
Sisältää otteen kappaleesta "Aquecimento das Danadas", jonka on kirjoittanut ja esittänyt O Mandrake.
"II Most Wanted"
Sisältää elementtejä Fleetwood Macin kappaleesta "Landslide", jonka on kirjoittanut Stevie Nicks.
"Ya Ya"
Sisältää otteita kappaleesta "These Boots Are Made for Walkin", jonka on kirjoittanut Lee Hazlewood ja esittänyt Nancy Sinatra.
Sisältää interpoloinnin Beach Boysin kappaleesta "Good Vibrations", jonka ovat kirjoittaneet Brian Wilson ja Mike Love.
"Oh Louisiana"
Sisältää otteita Chuck Berryn kirjoittamasta ja esittämästä kappaleesta "Oh Louisiana"
"Sweet ★ Honey ★ Buckiin'"
Sisältää interpoloinnin Patsy Clinen esittämästä kappaleesta "I Fall to Pieces", jonka ovat kirjoittaneet Hank Cochran ja Harlan Howard.
Listasijoitukset

| Lista | Sijoitus |
| --- | --- |
 Britannian albumilista: 1
 Ranskan albumilista: 1
 Suomen virallinen albumilista: 11
 Sverigetopplistan: 1
 Billboard 200: 1
Arvostelut

Helsingin Sanomat:
Soundi:
Rolling Stone:
Alfametyylidopamiini

| Alfametyylidopamiini |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-(2-Aminopropyyli)bentseeni-1,2-dioli
CAS-numero:  555-64-6
PubChem CID:  17005
SMILES:  CC(CC1=CC(=C(C=C1)O)O)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C9H13NO2
Moolimassa:  167.21 g/mol
Sulamispiste:  179-181 °C 
Alfametyylidopamiini eli 3,4-dihydroksiamfetamiini on muun muassa ihmisissä ja muissakin eläimissä MDMA:sta (ekstaasista) ja MDA:sta (3,4-metyleenidioksiamfetamiinista) muodostuva aineenvaihduntatuote. Alfametyylidopamiini voi muuntua ihmisissä ja monissa muissa eläimissä asetyylikysteiinin sisältäväksi johdannaiseksi, jonka on todistettu olevan hermostolle myrkyllinen eli neurotoksinen. MDMA:n pistäminen suoraan eläinten aivoihin ei saa aikaan neurotoksisia vaikutuksia, joten sen pääosin maksassa muodostuvien aineenvaihduntatuotteiden, kuten alfametyylidopamiinin, epäillään osallistuvan MDMA:n päihdekäytöstä seuraaviin neurotoksisiin vaikutuksiin. MDMA:n neurotoksisuuden mekanismeja ei ymmärretä täysin. Mekanismeja on kuitenkin useita, eikä alfametyylidopamiinin muodostuminen yksin aiheuta neurotoksisuutta.
Ihmisillä MDA hajoaa maksassa alfametyylidopamiiniksi ja MDMA hajoaa 3,4-dihydroksimetamfetamiiniksi (HHMA) tai MDA:n kautta alfametyylidopamiiniksi. Kumpikin, HHMA ja alfametyylidopamiini, voi metyloitua metoksiryhmän sisältäviksi tuotteiksi katekoli-O-metyylitransferaasilla (COMT). Vaihtoehtoisesti niiden jompaankumpaan OH-ryhmään voi liittyä glukuronihappo tai sulfaatti, jolloin ne poistuvat virtsaan. Vaihtoehtoisesti HHMA:n tai alfametyylidopamiinin kinonivälituotteen hiileen numero 5 liittyy glutationista peräisin oleva N-asetyylikysteiini. Näiden N-asetyylikysteiinijohdannaisten on osoitettu eläinkokeissa olevan neurotoksisia.
COMT:n kautta metabolisoituneet MDA:n tai MDMA:n aineenvaihduntatuotteet eivät voi muuntua neurotoksisiksi tuotteiksi. Siksi perinnöllisesti heikkotoiminen COMT ihmisissä voi teoriassa lisätä alfametyylidopamiinin ja HHMA:n muodostumista MDMA:sta, jolloin MDMA:n neurotoksiset vaikutukset tehostuvat. Rotissa COMT:n eston on havaittu lisäävän MDMA:n neurotoksisia vaikutuksia.
Aiheesta muualla

PubChem: alpha-Methyldopamine
HMDB: a-Methyldopamine
Pertti Klemola

Pertti Klemola vuonna 1962.
Pertti Juhani Klemola (2. heinäkuuta 1939 Helsinki – 15. maaliskuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Klemola kritisoi SAK:n sosiaalidemokraatteja ja Helsingin Sanomia. Hän osallistui tasa-arvoa ja demokratiaa tutkineeseen TANDEM-ryhmään.
Elämä

Pertti Klemolan vanhemmat olivat professori Valto Klemola (1907–1957) ja Else Margit Lindroos (1911–1977). Hänen serkkunsa oli entinen Euroopan parlamentin jäsen Kyösti Virrankoski.
Klemola oli 23-vuotiaana Suosikin ensimmäinen päätoimittaja, ja sen jälkeen hän työskenteli naistenlehti Annan toimitussihteerinä ja kolumnistina. Myöhemmin hän oli toimittajana Yleisradiossa ja julkaisi useita kirjoja. Kun Suomen Akatemian rahoittama tasa-arvoa ja demokratiaa tutkiva ryhmä TANDEM perustettiin 1973, oli Klemola mukana ryhmässä tutkijana.
Klemolan kirja Kenen asialla SAK? herätti aikanaan huomiota, koska hän paljasti siinä SAK:n sosiaalidemokraattien saaneen taloudellista tukea työnantajien STK:lta Metallityöväen liiton vaalitaistelua varten. Toinen huomiota herättänyt Klemolan kirja oli 1981 ilmestynyt Helsingin sanomat, sananvapauden monopoli.
Klemola kuoli lyhyen sairauden jälkeen maaliskuussa 2003.
Teoksia

Juuso Walden. Viimeinen patruuna.  Helsinki:  Tammi, 1970.
Neste. Renki vai isäntä?  Helsinki:  Otava, 1972.  ISBN 951-1-00120-5
Kenen asialla SAK?  Helsinki:  Otava, 1975.  ISBN 951-1-02114-1
Gronow, Jukka & Klemola, Pertti & Partanen, Juha: Demokratian rajat ja rakenteet. Tutkimus suomalaisesta hallitsemistavasta ja sen taloudellisesta perustasta.  Helsinki:  WSOY, 1977.  ISBN 951-0-08261-9
Helsingin Sanomat, sananvapauden monopoli.  Helsinki:  Otava, 1981.  ISBN 951-1-06118-6
Suomalaisen terveydenhuollon kriisi.  Helsinki:  Art House, 2002.  ISBN 951-884-369-4
Aleksi Mäkelä (pesäpalloilija)

Aleksi Mäkelä (s. 15. joulukuuta 1982) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija, joka päätti uransa kauden 2012 jälkeen. Mäkelä voitti urallaan SM-kultaa kaudella 2007.
Mäkelä pelasi ensimmäiset ottelunsa Superpesiksessä kaudella 2001 kasvattajaseuransa Loimaan Palloilijoiden riveissä. Joukkue putosi seuraavaksi kaudeksi Ykköspesikseen. Mäkelä edusti seuraa kolmen vuoden ajan ennen siirtymistään Kankaanpään Mailaan. Kahden vuoden jälkeen Mäkelä siirtyi vuodeksi Köyliön Lalleihin, joka myös pelasi Ykköspesiksessä. Kauden jälkeen Mäkelä palasi Superpesikseen Hyvinkään Tahkon riveissä. Mäkelä edusti Tahkoa neljä vuotta, joiden aikana hän voitti kerran SM-kultaa (2007). Hän lopetti uransa kauden 2010 jälkeen ja siirtyi Turku-Pesikseen valmennusta kehittämään. Mäkelä mainitsi lopettamisensa syyksi pitkät matkat harjoituksiin Hyvinkäälle.
Mäkelä palasi Tahkon riveihin kaudella 2012 joukkueen pelaajan Topi Koistisen kuoltua Hyvinkään joukkoampumisessa. Hän tuli korvaamaan Tahkon pelaajapuutetta kahden muunkin pelaajan loukkaannuttua ampumakohtauksessa. Ennen paluutaan Superpesikseen Mäkelä oli pelannut Suomensarjaa Turussa. Hän lopetti lopullisesti kauden 2012 päätteeksi. Turussa asuvan Mäkelän ammatti on opettaja.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 2007
Tupolev Tu-95

| Tu-95MS Nato: ”Bear H” |
| --- | --- |
 Tu-95MS (RF-94130) Skotlannin pohjoispuolella 2014
Tyyppi:  strateginen pommikone
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Valmistaja:  Tupolev
Ensilento:  12. marraskuuta 1952
Muunnelmat:  Tupolev Tu-114 Tupolev Tu-142 Tupolev Tu-95LAL
Tupolev Tu-95:n laivastoversio  Tu-142 (Bear J) kuvattuna Yhdysvaltain laivaston ilma-aluksesta 1. huhtikuuta 1990
Tupolev Tu-95 (Nato-raportointinimi Bear) on Tupolevin strategiseksi pommikoneeksi Tupolev Tu-4 seuraajaksi suunnittelema nelimoottorinen potkuriturbiinikone, joka otettiin käyttöön Neuvostoliitossa 1956. Konemallia käytetään myös meritiedusteluun. Malli on ollut Venäjän, Ukrainan ja Intian käytössä.
Kehittäminen

Tu-95 on ainutlaatuinen siinä suhteessa, että se on ainoa edelleen käytössä oleva potkuriturbiinein varustettu pommikone. Koneessa on neljä moottoria, jotka kukin pyörittävät kahta vastakkain pyörivää potkuria. Konetyyppiä on pidetty yhdysvaltalaisen Republic XF-84H -koehävittäjän ohella yhtenä maailman meluisimmista lentokoneista. Kone on niin äänekäs, että on jopa väitetty Yhdysvaltojen seuranneen kylmän sodan aikana Tu-95:iden liikkeitä sukellusveneiden seurantaan tarkoitetun vedenalaisen mikrofoniverkoston avulla. Samaan aikaan Yhdysvalloissa otettiin käyttöön strateginen pommikone B-52, jossa oli suihkuturbiinimoottorit, ja joka on Tupolev Tu-95:n tapaan edelleen käytössä.
Kone suunniteltiin Tu-4:n seuraajaksi kuljettamaan 9 000 kilogrammaa lastia. Tyypin välitön edeltäjä oli Tupolev Tu-20, jossa kuitenkin oli ongelmia. Näiden johdosta tyypin palveluskäyttöikä jäi jokseenkin lyhyeksi. Syksyn 1955 kokeissa se saavutti viiden tonnin kuormalla 850 km/h nopeuden ja 10 200 metrin korkeuden kantomatkan ollessa 12 100 km. Kokonaiskuormaksi tuli 20 000 kg. Seuraavassa mallissa Tu-95M oli tehokkaammat NK-12M-moottorit. Ensimmäisessä Bear-A-mallissa oli kuusi tutkaohjattua AM-23-tykkiä itsepuolustusta varten. lähde?
Kylmän sodan aikana 1970-luvulta lähtien Tu-95-koneet lensivät säännöllisesti Kuolan niemimaalta Kuubaan noin 8 000 kilometrin matkan Yhdysvaltain itärannikkoa pitkin. lähde?
Venäjän ilmavoimat vastaanotti ensimmäiset uusilla elektronisilla ase- ja pommitusjärjestelmillä varustetut Tu-95 -pommikoneensa vuoden 2014 lopulla. Ilmavoimat suunnitteli vuoden 2014 joulukuussa modernisoivansa vielä 20 pommikonetta lisää vuosien 2015-2016 aikana.
Versioita

Käytössä olevat mallit ovat strateginen pommikone TU-95M (Bear-A), joka kantaa 20 tonnin lastin, TU-95K (Bear-B) ja TU-95K22 (Bear-G) on vastustettu risteilyohjuksin ja TU-95MS (Bear-H) pitkän matkan H-55 (Nato-raportointinimi AS-15 Kent) -risteilyohjuksella tai sen uudemmilla versioilla H-101 ja H-102.
Palveluskäyttö

Maailman asevoimia seuraavan The Military Balance -vuosikirjan mukaan Venäjällä oli vuonna 2022 käytössään yhteensä 60 strategista Tupolev Tu-95MS-pommituslentokonetta. Näistä 42 kappaletta on mallia Tu-95MS Bear ja 18 konetta muunnosta Tu-95MS mod Bear. Lentokoneet oli jaettu toimintaa varten kolmeen lentueeseen. Tupolev Tu-95MS-lentueiden kotitukikohdat olivat Saratov-Engels (Rjazanin alue), Djagilevo (Rjazanin alue) ja Ukrainka (Amurin alue).
Lähestymislennot 2007

Vuonna 2007 Venäjä aloitti jälleen Tupolev Tu-95:llä samoin kuin myös Tupolev Tu-160:lla lähestymislennot Norjan, Britannian ja Yhdysvaltain tukikohtien ilmatilojen lähelle kuitenkaan ilmatilaa loukkaamatta harjoituksen vuoksi. Venäjä väitti, etteivät sen strategiset pommittajat kyseisillä lennoilla kanna ydinpommeja.lähde?
9. helmikuuta 2008 Tupolev Tu-95 loukkasi Japanin ilmatilaa 3 minuutin ajan Sofuganin saaren yläpuolella noin 650 kilometriä Tokiosta etelään.lähde?
Tekniset tiedot

Lähde: lähde?
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 7
Pituus: &&&&&&&&&&&&&049.060000049,6 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&013.040000013,4 m
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&094400.&&&&0094 400 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&04.&&&&004 × KKBM Kuznetsov NK-12MP, NK-12MV (95RT, 95U, 142, 95K22) -potkuriturbiinia; &&&&&&&&&&011000.&&&&0011 000 kW (&&&&&&&&&&014800.&&&&0014 800 hv) per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0830.&&&&00830 km/h
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0550.&&&&00550 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&010500.&&&&0010 500 km normaalilla kuormalla, 6 500 km täydellä kuormalla
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&012000.&&&&0012 000 m
Aseistus
Tykit
2 × GŠ-23 23 mm
6 × AM-23 23 mm (95M)
Ohjukset:
6 × H-55-risteilyohjusta
16 × H-55,
H-20 (Tu-95K-20, Tu-95KD, Tu-95KM)
2 × H-22 (Tu-95K-22)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tupolev Tu-95 Wikimedia Commonsissa
Tupolev Tu-95 and Tu-142 Bear
http://science.howstuffworks.com/7005-top-ten-bombers-the-soviet-tupolev-tu-95m-video.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
F-14 Tomcat saattaa Tu-95:ttä (1983)
Johan Adolf Lindström

Johan Adolf Lindström (11. kesäkuuta 1819 Kauvatsa – 29. joulukuuta 1874 Vampula) oli suomalainen pappi, joka tunnettiin myös kielen- ja historiantutkijana.
Lindströmin vanhemmat olivat turkulainen maalari Erik Lindström ja Anna Magdalena Ollenqvist. Perhe asui aluksi Kauvatsan Sääkskoskella, missä Lindströmin äidinisä Johan Ollenqvist toimi sahan kirjanpitäjänä, mutta pian he muuttivat Turkuun.
Lindström kävi Turun triviaalikoulua ja lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1844. Lindström vihittiin papiksi 1849.
Lindström oli Turun tyttöalkeiskoulun vt. opettajana 1846–1848. Sen jälkeen hän toimi pappina Hämeenlinnassa, Vanajassa, Somerolla, Lopella, Kokemäellä, Tenholassa, Huittisissa, Kuorevedellä ja Vähässäkyrössä. Hän sai varapastorin arvon 1860. Viimeksi Lindström oli kappalaisena Vampulassa 1864–1874.
Lindström tutki vapaa-aikoinaan suomen kieltä sekä suomensukuisten kansojen historiaa.
Lindströmin kirjoituksia julkaistiin Suomi-aikakauslehdessä 1850- ja 1860-luvuilla.
Julkaisuja

Försök att visa grammatikaliska formers uppkomst i Finska språken, samt förvandtskap i andra språk. J. W. Lilja, Åbo 1847
Om finska folkwandringar enl. grekiska, romerska och andra källor. Åbo 1848
Försök att bestämma tiden, ifrån hwilken Finnarne innehaft sina nuwarande boningsplatser. Åbo 1849
Försök till bewis, att Rurik och hans Wareger woro af finsk härkomst. Tavastehus 1852
Samling af med finskan beslägtade ord ifrån de uraliska, altaiska och kaukasiska språken, till en del jemförda med ord ur den indogermaniska och semitiska språkstammen. Helsingfors 1853
Något om lokalkasus i finskan. Helsingfors 1856
Om den Keltisk-Germaniska kulturens inverkan på Finska folket. Tavastehus 1859
Hafwa Lappar och finnar på Skilda tider inwandrat till norden? Helsingfors 1859
Om de forne Pirkarlarne. Helsingfors 1860
Kumo socken uti historiskt hänseende. Helsingfors 1860
Om Finnarnes geografiska kunskap i äldre tider. Tavastehus 1861
Är Europas westra och nordwestra bildning ursprungligen senicist? 1866
Undersökning om svenska befolkningen i Nyland. 1866
Kuvaus Kuorehveden kappelista ; suomentanut J. F. Ristikankare. Kuorevesi 1929
Aiheesta muualla

Kotivuori, Yrjö: Johan Adolf Lindström. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Puola
Å (Moskenes)

| Å (Å i Lofoten) |
| --- | --- |
 Å nähtynä kylän pohjoispuolella sijaitsevalta vuorelta
 Å
 Koordinaatit: 67°52′45″N, 12°58′59″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Nordland
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Å on kylä Norjassa Moskenesin kunnassa Lofooteilla. Se sijaitsee Moskenesøyan saarella lähes Lofoottien länsipäässä. Ruotsin Luulajaan johtava eurooppatie E10 päättyy Ån kylään.
Å on yksi Lofoottien kalastajakylistä. Siellä sijaitsevat Lofoottien kapakalamuseo (Lofoten Tørrfiskmuseum) ja Norjan kalastuskylämuseo (Norsk Fiskeværsmuseum).
Kuvia

Ruotsin Luulajasta alkavan E10-tien toinen pää on Åssa, jossa sijaitsevat kuvassa näkyvä lyhyt tunneli ja kahvila.
Näkymä Ån kylään
Usein varastettu liikennemerkki Åta lähestyttäessä.
Lofoottien kapakalamuseo
Norjan kalastuskylämuseo
Huomautuksia

↑  Kylän nimi tulee norjalaisesta å:sta, joka tarkoittaa jokea. Å on kylän läpi virtaavan joen alkuperäinen nimi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Å (Moskenes) Wikimedia Commonsissa
Kapakalamuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
Kalastuskylämuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
Varvas

Ihmisen varpaat, isovarvas taimpana.
Vasemmassa kuvassa vasemman jalan varpaiden luut ylhäältä katsottuna. Punaisella varpaan kärkiluu, keltaisella varpaan keskiluu, vihreällä varpaan tyviluu. Isovarpaassa ei keskiluuta ole lainkaan.

Oikeassa kuvassa jalkaterän ylimmät lihakset ja varpaiden pitkän ojentajalihaksen jänteet. Isovarpaalla on oma itsenäinen ojentajalihaksensa. Jalkapohjan puolella on vastaavat lyhyet koukistajalihakset.
Varvas (digitus pedis) on jalkaterän kärjessä sijaitseva puikkomainen uloke. Ihmisen jalassa on normaalisti viisi varvasta. Jokaisessa varpaassa on yksi kynsi. Neljässä ulommassa varpaassa on kolme luuta, sisimmässä kaksi.
Suomen kielessä sisin varvas on isovarvas ja uloin pikkuvarvas. Muilla varpailla ei ole vakiintuneita nimiä.
Kantapään irrotessa alustalta aktivoituvat varpaiden koukistajat, jolloin varpaat tarttuvat alustaan ja lisäävät tasapainon hallintaa. Isovarvas on kävelemisessä tärkein varvas, kun taas muut varpaat tukevat kävelyasentoa.
Pikkuvarvasta on sanottu nykyihmiselle tarpeettomaksi ja että se on jäänne menneisyydestä, joka kenties tulee katoamaan.
Varpaiden haitallisia asentomuutoksia ovat vaivaisenluu, jäykkä isovarvas ja vasaravarvas. Haitallisia ihomuutoksia ovat kovettumat ja varvasvälihautumat.
Polydaktylia on tila, jossa ihmisellä on ylimääräisiä varpaita tai sormia. Syndaktyliassa varpaat tai sormet ovat kasvaneet yhteen.
Zombieland

| Zombieland |
| --- | --- |
 Zombieland-elokuvajuliste.
Ohjaaja:  Ruben Fleischer
Käsikirjoittaja:  Paul Wernick Rhett Reese
Tuottaja:  Gavin Polone
Säveltäjä:  David Sardy
Kuvaaja:  Michael Bonvillain
Leikkaaja:  Peter Amundson Alan Baumgarten
Tuotantosuunnittelija:  Maher Ahmad
Pukusuunnittelija:  Magali Guidasci
Pääosat:  Woody Harrelson Jesse Eisenberg Emma Stone Abigail Breslin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:   2009-10-22. lokakuuta 2009 (Yhdysvallat)  2010-1-1515. tammikuuta 2010 (Suomi)  
Kesto:  87 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  23 600 000 dollaria
Tuotto:  102 391 40 dollaria
Seuraaja:  Zombieland: Double Tap
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zombieland on vuonna 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhukomediaelokuva, jonka on ohjannut Ruben Fleischer.
Elokuvan jatko-osa Zombieland: Double Tap sai ensi-iltansa vuonna 2019. Ensimmäisen osan päänäyttelijät jatkavat rooleissaan.
Juoni

Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Yhdysvaltoihin, missä lähes kaikki ovat muuttuneet zombeiksi. Nimetön päähenkilö (Jesse Eisenberg) on pakko-oireista kärsivä nuorukainen, joka pelaa illat yksin World of Warcraftia haaveillen tyttöystävästä. Maailmanlopun saavuttua pakkomielteinen sääntöjen laatiminen ja rutiinien noudattaminen pitää hänet hengissä. Moottoritiellä nuorukainen tapaa rääväsuisen miehen (Woody Harrelson), joka lyöttäytyy hänen matkaansa. He pidättäytyvät kertomasta oikeita nimiään ja alkavat kutsua toisiaan päämääriensä nimillä, Columbus ja Tallahassee. Miehet kohtaavat vielä kaksi varastelevaa siskosta, Wichitan (Emma Stone) ja Little Rockin (Abigail Breslin), jotka aiheuttavat heille runsaasti päänvaivaa. Kun Tallahassee haaveilee syövänsä vielä yhden Twinkie-leivoksen ennen kuolemaansa, Columbus yrittää tehdä vaikutuksen Wichitaan.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Woody Harrelson   | … |   Tallahassee   |
|   Jesse Eisenberg   | … |   Columbus   |
|   Emma Stone   | … |   Wichita   |
|   Abigail Breslin   | … |   Little Rock   |
|   Bill Murray   | … |   omana itsenään cameoroolissa   |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Aiheesta muualla > Arvostelut

Antti Tohka: Zombieland (2009)  11.1.2010. Elitisti.
Nanna Yli-Hukka: Zombieland (2009)  4.6.2010. FilmGoer. Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 6.6.2010.
Hernevirna

| Hernevirna |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Faboideae
Suku::  Virnat Vicia
Laji::  pisiformis
Kaksiosainen nimi
 Vicia pisiformis  L. 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hernevirna (Vicia pisiformis) on virnojen sukuun kuuluva laji. Kasvi on monivuotinen. Se kasvaa enimmillään 2 metriä pitkäksi ja usein se on toisia kasveja vasten tai esimerkiksi suuria kiviä vasten. Varsi on karvaton. Lehdet ovat kolmesta viiteen parisia ja soikealehdykäisiä. Kukinto on terttu, jossa on kahdeksasta kolmeenkymmeneen kukkaa. Usein kukkia on enemmän tertun toisella puolella kuin toisella puolella. Kukan teriö on noin yhdestä senttimetristä kahteen senttimetriä pitkä ja se on väriltään keltainen. Palko on vaaleanruskea ja karvaton ja se on 2,5 cm – 4 cm pitkä. Kukinta-aika on kesäkuulta elokuulle. Hernevirnaa esiintyy avoimilla metsäaluiella ja pensaikoissa. Sitä on havaittu eteläisessä Skandinaviassa ja etelämpänä Euroopassa, Suomessa satunnaisesti yhden kerran.