stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tallinnan kulttuuriyön festivaali

| Tallinnan kulttuuriyön festivaali |
| --- | --- |
 Kulttuuriyö, v. 2015
Tyyppi:  kulttuuritapahtumailta ja -yö
Päivämäärä:  elokuun viimeinen lauantai
Alkaa:  iltapäivällä
Loppuu:  keskiyöllä
Järjestämistiheys:  vuosittain
Tapahtumapaikka:  Tallinnan vanhakaupunki ja muut kaupunkialueet
Paikkakunta:  Tallinna, Viro
Ensimmäisen kerran:  2015
Järjestäjä:  Tallinnan Kulttuuritoimi
https://www.tallinn.ee/est/kultuurioo/ Kotisivut
Tallinnan kulttuuriyön festivaali (vir.  Tallinna kultuuriöö festival) tai Kulttuuriyön festivaali, Tallinna (vir.  Kultuuriöö festival), myös Kulttuuriyö (vir. Kultuuriöö) on vuosittain elokuun viimeisenä lauantaina iltapäivästä keskiyöhön järjestettävä konsertteja, esityksiä, museo- ja gallerianäyttelyjä, opastettuja temaattisia kävelykierroksia ja työpajoja sisältävä kulttuuriohjelma Tallinnassa, Virossa.
Kulttuuriyö on yksi elokuun odotetuimpia monipuolisia tapahtumia Tallinnassa. Festivaalitoiminta alkaa iltapäivällä erilaisilla konserteilla, galleria- ja museonäyttelyjen tarjonnalla ja kestää iltamyöhään asti. Tapahtumat järjestetään niin Tallinnan vanhassakaupungissa kuin muissa kaupunginosissa ja ohjelmaa riittää kaikenikäisille. Perinteisesti on useita pienempiä sisäpihakonsertteja ja kaupunkimatkojen teemana voi olla historioitsijoiden kertomuksia Tallinnan mm. rikollisesta menneisyydestä, rikoksista ja rangaistuksista vanhassa Revalissa. Suurin osa kulttuuriyön ohjelmista on ilmaisia ja työpajoihin ja kaupunkikierroksiin vaaditaan ennakkorekisteröinti.
Maailman helluntaiyhteisö

| Maailman Helluntaiyhteisö> Pentecostal World Fellowship |
| --- | --- |

Perustettu:  1947
Kotipaikka:  Tulsa, Oklahoma, Yhdysvallat
Toiminta-alue:  Maailmanlaajuinen
Puheenjohtaja:  William M. Wilson
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Maailman Helluntaiyhteisö (engl. Pentecostal World Fellowship, PWF) on helluntailiikkeen maailmanlaajuinen organisaatio. Maailman Helluntaiyhteisössä on jäseninä eri maiden helluntaikirkkoja. Maailman helluntaiyhteisö on laajin helluntailaisia edustava organisaatio maailmassa. PWF:ssa ovat edustettuna monia Assemblies of Godin presbyteeris-kongregationaalisia helluntaikirkkoja sekä episkopaalisia helluntaikirkkoja. PWF:n yhteydessä on vuodesta 2005 toiminut World Missions Commission sekä muutama muu jaosto.
Historia

Helluntailiikkeiden maailmanlaajuinen yhteistyö alkoi toisen maailmansodan jälkeen, vuonna 1947, kun helluntaiyhteisön maailmankonferenssien järjestäminen aloitettiin. Alkujaan maailmankonferenssien toimintaa suunnitteli kevyt organisaatio. 2000-luvun alussa tämän yhteisön pohjalle perustettiin Maailman Helluntaiyhteisö.
Konferenssit

Maailman Helluntaiyhteisö järjestää Helluntailiikkeen Maailmankonferenssin joka kolmas vuosi. Ensimmäinen maailmankonferenssi järjestettiin vuonna 1947, jolloin tilaisuuteen osallistui 3000 osallistujaa. Konferenssi nimettiin vuonna 1961 virallisesti Helluntailiikkeen Maailmankonferenssiksi.
Maailmankonferenssi on järjestetty seuraavissa kaupungeissa:
| --- | --- |
 1947: Zürich  1949: Pariisi  1952: Lontoo  1955: Tukholma  1958: Toronto  1961: Jerusalem  1964: Helsinki  1967: Rio de Janeiro  1970: Dallas  1973: Soul  1976: Lontoo  1979: Vancouver  1982: Nairobi  1985: Zürich :  1989: Singapore  1992: Oslo  1995: Jerusalem  1998: Soul  2001: Los Angeles  2004: Johannesburg  2007: Surabaya  2010: Tukholma  2013: Kuala Lumpur  2016: Sao Paulo  2019: Calgary  2022: Soul  2025: Helsinki  2028: Melbourne 
Vuoden 1964 Maailman Helluntaikonferenssi pidettiin Helsingissä Laakson ratsastuskentällä.
Talvisilta (Hyvinkää)

| Talvisilta |
| --- | --- |
Kaupunki:  Hyvinkää
Postinumero(t):  05860
Talvisilta on Hyvinkään kaupunginosa, joka sijaitsee Sveitsin luonnonpuiston länsipuolella noin kaksi kilometriä ydinkeskustasta länteen. Talvisilta rajautuu lännessä valtatiehen 3 ja etelässä Hiiltomon teollisuusalueeseen.
Talvisillassa on toiminut lähikauppa ja anniskeluravintola. Siellä toimivat myös Talvisillan päiväkoti ja Talvisillan koulu, jossa on alkuopetusta 1. ja 2. luokille. Lisäksi Talvisillassa toimii nuorisotalo.
Talvisillan-Nummisillan alueella sijaitsee kolme puistoa: Talvisillanpuisto, Leivonpuisto ja Puttaanpuisto. Kaupunginosaa palvelee Hyvinkään Liikenteen paikallisbussilinja 3, jonka reitti on kulkee Veikkarista Talvisillan kautta rautatieasemalle.
Chalkída

| Chalkída Chalkídan kunta Χαλκίδα Δήμος Χαλκιδέων |
| --- | --- |
 Chalkídan kaupunki.
 Kunnan sijainti
 Chalkída
 Koordinaatit: 38°27′45″N, 23°35′42″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Euboia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  2901
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  412,4 km²
Väkiluku (2011):  102 223
 – Kunnallis­yksikkö:  59 125
 – Kaupunki:  59 125
 – Väestötiheys:  247,87 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  341 00
Suuntanumero(t):  22210
Rekisterikilpi:  ΧΑ
 
 www.dimos-xalkideon.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Chalkída (kreik. Χαλκίδα, Chalkída, myös Halkída; kath.kreik. Χαλκίς, Chalkís, m.kreik. Χαλκίς, Khalkis) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Χαλκιδέων, Dímos Chalkidéon), joka sijaitsee Euboian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kaupunki on Euboian hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 412,4 neliökilometriä ja väkiluku 102 223. Varsinaisen Chalkídan kaupungin väkiluku on 59 125 (vuonna 2011).
Chalkídan kaupunki on perinyt antiikin aikaisen Khalkiin kaupungin nimen. Se sijaitsee Euboian saaren ja Kreikan mantereen välisen Évripos- eli Euripos-salmen rannalla sen kapeimmalla kohdalla, ja sen sijainti on aina ollut strateginen. Chalkídan kuntaan kuuluu alueita sekä mantereen että Euboian puolelta. Siihen kuuluvat myös pienet saaret Gátza, Ktyponísi ja Pasás.
Historia > Antiikki

Antiikin Khalkis oli Euboian merkittävin kaupunki. Sitä pidettiin alun perin ateenalaisten perustamana. Sijaintinsa ansiosta kaupunki kehittyi merkittäväksi kauppapaikaksi, ja se oli merkittävä siirtokuntien perustaja Kreikan pimeiltä vuosisadoilta lähtien. Se perusti siirtokuntia muun muassa Suur-Kreikkaan ja Egeanmeren saarille. Khalkidiken niemimaa sai jopa nimensä kaupungista siellä olleiden lukuisten khalkislaisten siirtokuntien vuoksi. Khalkis soti usein läheisen Eretrian kanssa.
Khalkis oli Ateenan vallassa 500-luvun eaa. lopulta lähtien, vaikka kapinoikin tätä vastaan ajoittain ja saavutti joksikin aikaa itsenäisyyden. Ensimmäinen silta Euripoksen yli rakennettiin vuonna 411 eaa. 300-luvulta eaa. lähtien kaupunki oli Makedonian vallan alla. Aristoteles eli kaupungissa viimeisen vuotensa. Roomalaiset tuhosivat Khalkiin vuonna 146 eaa. Kaupunki rakennettiin uudestaan roomalaisella kaudella, ja se oli ajanlaskun alun tienoilla edelleen Euboian merkittävin kaupunki. Justinianuksen kerrotaan kunnostaneen kaupungin.
Historia > Keskiaika

Varhaiskeskiajalla kaupunki tunnettiin salmen mukaan nimellä Euripos tai Egripo. Vuodesta 1209 lähtien kaupunkia ja koko Euboiaa hallitsi Venetsia. Venetsialaisvallan aikana kaupunkia kutsuttiin nimellä Negroponte (”Musta silta”), mikä oli mahdollisesti peräisin nimestä Egripo ja sanasta ponte, ”silta”. Kaupungissa käytiin Negroponten taistelu kesällä 1470 Osmanien valtakunnan ja Venetsian välillä. Siinä turkkilaiset valtasivat kaupungin.
Historia > Nykyinen kaupunki

Kaupungista tuli muun Euboian ohella osa itsenäistynyttä Kreikkaa vuonna 1830. 1900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla kaupunki on hyötynyt siitä, että se sijaitsee suhteellisen lähellä Ateenaa, ja se on kasvanut huomattavasti. Nykyisin kaupunki tunnetaan Khalkiin nykykreikkalaisessa nimimuodossa Chalkída. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa vanha Chalkídan arkeologinen museo, uusi Chalkídan arkeologinen museo ”Aréthousa”, Pyhän Paraskevan (Agía Paraskeví) kirkko ja 1800-luvulla rakennetut uusklassiset talot sekä turkkilaisaikaiset Karámpampaksen (Karababan) linnoitus vuodelta 1684 ja Emir Zaden moskeija. Antiikin aikaisia raunioita kaupungissa ei ole.
Kaupungissa sijaitsee Chalkídan rautatieasema, josta on proastiakós-paikallisjunayhteys Ateenaan. Évripos-salmen ylittää kaupungin kohdalla nykyisin kaksi siltaa, joista vanha silta sijaitsee kaupungin keskustassa salmen kapeimmalla kohdalla ja uusi, vuonna 1993 valmistunut silta kaupungin eteläpuolella.
Nykyinen Chalkídan kunta muodostui, kun Chalkída, Anthidóna, Avlída, Lilántia ja Néa Artáki yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Chalkídan kunta muodostuu viidestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:
| Kunnallis­yksikkö | Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- | --- |
| Anthidóna | Anthidóna | Anthidóna | 129 |
| Anthidóna | Anthidóna | Loukísia | 1 161 |
| Anthidóna | Anthidóna | Skroponéria | 36 |
| Anthidóna | Anthidóna | Ylíki | 33 |
| Anthidóna | Drosiá | Drosiá | 5 020 |
| Anthidóna | Drosiá | Krónia | 52 |
| Anthidóna | Drosiá | Ktyponísi (saari) | 0 |
| Anthidóna | Drosiá | Profítis Ilías | 0 |
| Anthidóna | Drosiá | Xiróvrysi | 878 |
Anthidóna: Yhteensä: 7 309
| Avlída | Fáros | Fáros | 1 171 |
| Avlída | Kalochóri-Panteíchi | Kalochóri-Panteíchi | 922 |
| Avlída | Paralía Avlídas | Paralía Avlídas | 3 115 |
| Avlída | Vathý | Mikró Vathý | 576 |
| Avlída | Vathý | Paralía | 602 |
| Avlída | Vathý | Ritsóna | 535 |
| Avlída | Vathý | Vathý | 2 385 |
Avlída: Yhteensä: 9 306
| Chalkída | Chalkída | Chalkída | 59 125 |
| Chalkída | Chalkída | Pasás (saari) | 0 |
Chalkída: Yhteensä: 59 125
| Lilántia | Afráti | Afráti | 1 405 |
| Lilántia | Afráti | Gyrísmata | 11 |
| Lilántia | Afráti | Lechriés | 0 |
| Lilántia | Ágios Nikólaos | Ágios Nikólaos | 3 426 |
| Lilántia | Fýlla | Fýlla | 1 459 |
| Lilántia | Fýlla | Kamári | 22 |
| Lilántia | Fýlla | Moní Agíou Georgíou Árma (luostari) | 3 |
| Lilántia | Fýlla | Panórama | 93 |
| Lilántia | Mýtikas | Mýtikas | 1 808 |
| Lilántia | Néa Lámpsakos | Néa Lámpsakos | 2 196 |
| Lilántia | Vasilikó | Vasilikó | 6 571 |
Lilántia: Yhteensä: 16 994
| Néa Artáki | Néa Artáki | Néa Artáki | 9 489 |
Néa Artáki: Yhteensä: 9 489
Yhteensä: 102 223
Huomautukset:
↑  Vuoden 2011 väestönlaskennassa kyläyhdyskunnan nimi oli Loukísia. Sen nimeksi vaihdettiin Anthidóna vuonna 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Chalkída Wikimedia Commonsissa
Δήμος Χαλκιδέων. Chalkídan kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Keski-Kreikan alue
| --- | --- |
Boiotian alueyksikkö:   Alíartos-Thespiés  Dístomo-Aráchova-Antíkyra  Livadeiá  Orchomenós  Tanágra  Thíva 
Euboian alueyksikkö:   Chalkída  Dírfys-Messapía  Erétria  Istiaía-Aidipsós  Kárystos  Kými-Alivéri  Mantoúdi-Límni-Agía Ánna  Skýros 
Evrytanían alueyksikkö:   Ágrafa  Karpenísi 
Fokiin alueyksikkö:   Delfoí  Dorída 
Fthiotiin alueyksikkö:   Amfíkleia-Eláteia  Domokós  Kaména Voúrla  Lamía  Lokroí  Makrakómi  Stylída 
Negroponte kuvattuna venetsialaisvallan aikaisessa kartassa. Giacomo Franco, Viaggio da Venetia a Constantinopoli per Mare, 1597.
Chalkídan kunnantalo.
Chalkídan kaupunki ja Évripos-salmi ilmasta nähtynä.
Chalkídan kaupunkia mereltä nähtynä.
Karámpampaksen (Karababan) linnoitus.
Wings
Kokoonpano

Yhtyeessä vaikuttivat Paul ja Linda McCartneyn sekä Denny Lainen lisäksi:
Denny Seiwell (rummut) (1971–1973)
Henry McCullough (kitara) (1972–1973)
Jimmy McCulloch (kitara) (1974–1977)
Geoff Britton (rummut) (1974–1975)
Joe English (rummut) (1975–1977)
Laurence Juber (kitara) (1978–1981)
Steve Holly (rummut) (1978–1981)
Diskografia > Studioalbumit

Wild Life (1971)
Red Rose Speedway (1973)
Band on the Run (1973)
Venus and Mars (1975)
Wings at the Speed of Sound (1976)
London Town (1978)
Back to the Egg (1979)
Diskografia > Livealbumit

Wings over America (1976)
Diskografia > Kokoelmat

Wings Greatest (1978)
Wingspan: Hits and History (2001)
Kiertueet

Wings University Tour – 11 konserttia Isossa-Britanniassa 1972
Wings Over Europe Tour – 25 konserttia euroopassa 1972
Wings 1973 UK Tour – 21 konserttia Isossa-Britanniassa 1973
Wings Over the World tour – 66 konserttia 1975–1976
Wings UK Tour 1979 – 20 konserttia Isossa-Britanniassa 1979
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wings Wikimedia Commonsissa
| n k Wings |
| --- | --- |
 Paul McCartney  Linda McCartney  Denny Laine  Denny Seiwell  Henry McCullough  Jimmy McCulloch  Geoff Britton  Joe English  Laurence Juber  Steve Holly 
Studioalbumit:  Wild Life  Red Rose Speedway  Band on the Run  Venus and Mars  Wings at the Speed of Sound  London Town  Back to the Egg 
Livealbumit:  Wings over America 
Kokoelmat:  Wings Greatest  Wingspan: Hits and History
Edvard Westermarck

| Edvard Westermarck |
| --- | --- |
 Westermarck ennen vuotta 1920.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1862 Helsinki
Kuollut: 3. syyskuuta 1939 (76 vuotta) Lappohja, Tenhola
Kansalaisuus:  Suomi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  Uskontososiologia, filosofia, sosiologia ja seksologia
Edvard Alexander Westermarck (20. marraskuuta 1862 Helsinki – 3. syyskuuta 1939 Lappohja, Tenhola) oli suomalainen sosiaaliantropologi, sosiologi ja filosofi. Hän tutki muun muassa moraalia, avioliiton historiaa ja uskonnollisia instituutioita ja insestitabua. Häntä pidetään suomalaisen sosiologian isänä, joka tuli tunnetuksi 1800-luvun lopulla sosiologian perinteiden tuomisesta Suomeen. Maailmalla Westermarck on tunnetuimpia suomalaisia yhteiskuntatieteilijöitä.
Elämäkerta > Nuoruus

Helsingissä vuonna 1862 syntyneen Westermarckin vanhemmat olivat yliopistokamreeri, kollegiasessori Nils Christian Westermarck (1826–1904) ja Constance Gustava Maria Blomqvist (k. 1909). Perhe kuului Helsingin keskiluokkaan. Westermarckilla oli lapsena vaikea astma, joka pakotti hänet toistuvasti keskeyttämään koulunkäyntinsä.
Elämäkerta > Opinnot

Westermarck valmistui Svenska normallyceumista ylioppilaaksi vuonna 1881. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1886 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1890. Englanninkielisen väitöskirjan nimenä oli The Origin of Human Marriage (Avioliiton alkuperä). Opinnoissaan hän suuntautui filosofian ohella estetiikkaan, moderniin kirjallisuuteen ja yleiseen historiaan.
Elämäkerta > Akateeminen ura

Westermarck oli vuodesta 1881 lähtien Helsingin yliopiston kirjastossa ylimääräisenä ja myöhemmin vakinaisena amanuenssina. Hän tuli vuonna 1890 Helsingin yliopiston sosiologian dosentiksi ja hoiti seuraavina vuosina useaan otteeseen filosofian professorin virkaa. Vuonna 1903 Westermarck kutsuttiin luennoimaan sosiologiaa Lontoon yliopistoon, ja seuraavana vuonna hänet kiinnitettiin tämän aineen vakinaiseksi opettajaksi. Westermarckilla oli käytännöllisen filosofian professuuri Helsingin yliopistossa 1906–1918, sosiologian professuuri London School of Economicsissa Lontoossa 1907–1930 ja filosofian professuuri Åbo Akademissa 1918–1932. Hänet valittiin Åbo Akademin ensimmäiseksi rehtoriksi vuonna 1918, mutta hän toimi rehtorina vain yhden kauden vuoteen 1921 saakka.
Westermarckin saamia kunnianosoituksia olivat muun muassa kunniatohtorin arvot Aberdeenissä, Glasgow’ssa ja Uppsalassa.
Elämäkerta > Kuolema

Westermarck sai syyskuussa 1939 vakavan astmakohtauksen. Hän kuoli kaksi päivää myöhemmin 3. syyskuuta 1939.
Elämäkerta > Yksityiselämä

Westermarck ei koskaan avioitunut, eikä hänellä ollut lapsia. Hänen on oletettu olleen homoseksuaali.
Muu toiminta

Westermarck toimi vapaa-ajattelijayhdistys Prometheuksen puheenjohtajana. Hän oli kahden englantilaisen naisasialiikkeen varapuheenjohtaja. Suomessa Westermark toimi aktiivisesti ruotsinkielisen kansansivistystyön hyväksi. Hän keräsi 1900-luvun alun venäläistämiskaudella nimiä kulttuurihenkilöiden Pro Finlandia -addressiin, jolla pyrittiin saamaan tiedemiesten sympatioita Suomen asiaa kohtaan. Sortovuosina hän kääntyi paavin puoleen saadakseen tämän ryhtymään toimenpiteisiin Suomen hyväksi ja neuvotteli Roomassa kardinaali Rompollan kanssa. Westermarck kuului vuonna 1921 Suomen delegaatioon, joka käsitteli Kansainliitossa Ahvenanmaan kysymystä, jossa hän painotti Ahvenanmaan yhteenkuuluvuutta muun Suomen kanssa.
Jälkimaine

Westermarckin synnyttämän koulukunnan edustajia Suomessa olivat muun muassa Rafael Karsten, Gunnar Landtman ja Hilma Granqvist. Myös esteetikko Yrjö Hirnin ja kulttuuriradikaali Rolf Lagerborgin tutkimuksissa tai ajatuksissa on westermarckilaisuutta.
Westermarckin mukaan on nimetty suomalaisten sosiologien Westermarck-seura, joka perustettiin vuonna 1940. Westermarckin ansiona pidetään sosiologian nousua merkittävään asemaan Suomen yliopistoissa jo varhain.
Westermarckin ajatukset ovat nousseet Suomessa uudelleen kiinnostuksen kohteiksi sosiaaliantropologian uuden tulemisen myötä, vaikka hänen töitään ei käytetäkään tieteenalan uuden tutkimuksen lähtökohtana. Suomessa Westermarckin ajattelun merkitystä on puolustanut etenkin Heikki Sarmaja.
Teoksia

The History of Human Marriage I–II. Macmillan, London 1925. [Alkuteos 1891.]
Avioliiton historia.  (Sivistys ja tiede 83)  Porvoo:  WSOY, 1932.
Ethical relativity.  (International library of psychology, philosophy and scientific method)  London:  Kegan Paul, 1932.
Moraalin synty ja kehitys 1: Siveelliset yleiskäsitteet.  (Sivistys ja tiede 94)  Suomentanut Emerik Olsoni. Porvoo:  WSOY, 1933.
Three Essays on Sex and Marriage. Macmillan, London 1934.
Freuds teori om Oedipuskomplexen i sociologisk belysning. Vetenskap och bildning, 45. Bonnier, Stockholm 1934.
Ethical relativity.  (1. reprint. Originally published 1932)  Westport, Connecticut:  Greenwood press, 1970.  ISBN 0-8371-4366-7
Kristinusko ja moraali.  (Christianity and morals, 1939.)  Suomentanut Väinö Meltti. Helsinki:  Otava, 1984.  ISBN 951-1-07752-X
Tapojen historiaa: Kuusi akadeemista esitelmää.  ((Ur sedernas historia.) Pitänyt Turussa syksyllä 1911 Edvard Westermarck.)  Suomentanut Joel Lehtonen.. Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1991.  ISBN 951-717-662-7  Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 545; 1. painos ilmestynyt 1913 Otavan kustantamana.
Kirjallisuutta

Ihanus, Juhani: Kadonneet alkuperät: Edvard Westermarckin sosiopsykologinen ajattelu.  (Väitöskirja, Helsingin yliopisto. Suomen antropologisen seuran julkaisuja)  Helsinki:  Kirjayhtymä: Suomen antropologinen seura, 1990.  ISBN 951-26-3479-1
Salmela, Mikko: Suomalaisen kulttuurifilosofian vuosisata.  (Väitöskirja, Helsingin yliopisto)  Helsinki:  Otava, 1998.  ISBN 951-1-15356-0
Wilson, Edward O.: Konsilienssi. Tiedon yhtenäisyys.  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Terra Cognita, 2001.  ISBN 952-5202-54-2
Timosaari, Niina: Edward Westermarck – totuuden etsijä.  Gaudeamus, 2017.  ISBN 978-952-495-426-6
Pipatti, Otto: Morality Made Visible: Edward Westermarck's Moral and Social Theory.  Lontoo:  Routledge, 2019.  ISBN 978-0815347439
Pipatti, Otto: Ihmisen sosiaalisuuden alkulähteillä: Westermarckilainen sosiologia ja sosiaaliantropologia. Tampere: Vastapaino, 2023. 978-952-397-018-2.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Aiheesta muualla > Edvard Westermarckin tuotantoa verkossa

Edvard Westermarckin viimeisten vuosien päiväkirjat ja kirjeitä sekä mm. 14-sivuinen Den moraliska intuitionen (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Muuta

Liukkonen, Petri: Edvard Westermarck (englanniksi)
Slavov, Matias: Tunteet ja valta – Westermarck moraalin perustasta. Paatos 2/10.
Tahkokallio, Juha: Moraaliset tunteet ja maltillinen subjektivismi Edvard Westermarckin relativistisessa etiikan teoriassa (PDF) (Pro gradu -työ) Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitos.
Edvard Westermarck 375 humanistia -sivustolla 21.3.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta
Yle Areena-Radio 1: Suomalaisia tutkimusmatkailijoita - Edvard Westermarck
The Westermarck Society - Westermarck-seura (englanniksi, ruotsiksi, suomeksi)
Pietarinen, Juhani: Edvard Westermarck – moraalifilosofian dinosauri. Tieteessä tapahtuu 7/1997. (PDF) (lehtiartikkeli)
Ihanus, Juhani: Westermarck-kokoelmasta. Niin & näin 2/2011.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Åbo Akademin rehtori 1918–1921 | Seuraaja: Severin Johansson |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat 2  Puola 2  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Muut:  SNAC  IdRef
Flightradar24

Kuvakaappaus lentotiedoista. Kuvassa Finnairin lento AY668 Kööpenhaminasta Helsinkiin.
Flightradar24 on internetissä toimiva palvelu, jonka avulla voi seurata lentoliikennettä reaaliaikaisesti. Palvelun perusti ruotsalainen Svenska Resenätverket AB vuonna 2007. Flightradar24:ää voi käyttää suoraan verkkoselaimesta tai mobiilisovelluksesta.
Lennon tiedoista näkee tarkan sijainnin, konetyypin (ja kuvan kyseistä koneesta), lentonopeuden- ja korkeuden, lähtöpaikan ja kohteen sekä muutamia muita tietoja (mm. nousunopeus). Palvelu mahdollistaa myös aikaisempien lentojen tutkiminen niin sanotun timelapsen muodossa ja koneiden lentohistorian selaamisen.
Aiheesta muualla

Flightradar24.com
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut

Vuonna 1977 taitoluistelun EM-kilpailut pidettiin Suomessa.
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut on Kansainvälisen luisteluliiton (International Skating Union, ISU) vuosittain järjestämä urheilutapahtuma.
Taitoluistelun EM-kilpailuja on järjestetty vuodesta 1891, jolloin ne pidettiin Hampurissa Saksan keisarikunnassa. EM-kilpailut on vanhin ISUn järjestämä taitoluistelun mestaruuskilpailu. Alkujaan Euroopan-mestaruuskilpailuissa kilpailtiin vain miesten yksinluistelussa. Naisten yksinluistelu ja pariluistelu tulivat kisaohjelmaan vuonna 1930, jolloin kilpailut käytiin Wienissä Itävallassa, ja jäätanssi vuonna 1954, jolloin kilpailut järjestettiin Bolzanossa Italiassa.
Euroopan-mestaruuskilpailut ovat jääneet vuoden 1891 jälkeen pitämättä kahdeksanatoista vuonna. Vuosina 1915–1921 ja 1940–1946 niitä ei järjestetty maailmansotien vuoksi ja lisäksi EM-kilpailut ovat jääneet väliin vuosina 1896, 1897, 1902 ja 1903.
Vuoteen 1948 asti minkä tahansa ISUn jäsenmaan edustajat saivat osallistua EM-kilpailuihin. Tuona kyseisenä vuonna yhdysvaltalainen Dick Button voitti miesten yksinluistelun Euroopan-mestaruuden ja kanadalainen Barbara Ann Scott naisten mestaruuden; Scott oli voittanut yksinluistelun mestaruuden myös vuonna 1947. Tämän jälkeen vain eurooppalaisista maista tulevat luistelijat ovat voineet osallistua kilpailuihin.
Miesten yksinluistelussa eniten Euroopan-mestaruuksia voittanut urheilija on ruotsalainen Ulrich Salchow, joka voitti vuosina 1898–1900, 1904, 1906, 1907, 1909, 1910 ja 1913 yhdeksän kultamitalia. Naisten yksinluistelussa menestynein on venäläinen Irina Slutskaja, joka on voittanut seitsemän EM-kultaa vuosina 1996, 1997, 2000, 2001, 2003, 2005 ja 2006. Muita yksinluistelussa menestyneitä miehiä ovat muun muassa kahdeksan Euroopan-mestaruutta voittanut itävaltalainen Karl Schäfer, seitsemän mestaruutta voittanut venäläinen Jevgeni Pljuštšenko, kuusi mestaruutta voittanut itävaltalainen Willy Böckl sekä viisi Euroopan-mestaruutta voittaneet ranskalainen Alain Giletti ja slovakialainen (Tšekkoslovakiaa edustanut) Ondrej Nepela. Naisten yksinluistelussa ovat Slutskajan jälkeen parhaiten menestyneet kuusi Euroopan-mestaruutta voittaneet norjalainen Sonja Henie ja saksalainen, Itä-Saksaa edustanut Katarina Witt sekä viisi mestaruutta voittaneet alankomaalainen Sjoukje Dijkstra ja ranskalainen Surya Bonaly.