stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rosatom
Asiakkaita

Rosatom vie ydinreaktoreita myös ulkomaille.
Vuonna 2013 Ro­sa­tom oli maail­man suu­rin ydin­voi­ma­loi­den toi­mit­ta­ja. Sillä oli rakentamassa 28 ydin­voi­ma­laa, jois­ta 19 si­jait­si Ve­nä­jän ul­ko­puo­lel­la: Valko-Venäjällä, Kii­nas­sa, In­tias­sa, Tur­kis­sa ja Viet­na­mis­sa.
Syksyllä 2013 suomalainen Fennovoima esitti omistajilleen, että Hanhikivi 1 -ydinvoimalan rakennushanke hankitaan Rosatomilta. Sopimus AES-2006 -reaktorista allekirjoitettiin joulukuussa 2013.
Rosatomin AES-2006 -laitoksen kaltaisia ydinvoimaloita on vuosista 2008–2009 lähtien ollut rakenteilla Sosnovyi Boriin sekä Kaliningradiin kumpaankiin kaksi kappaletta. Toukokuussa 2015 ilmoitettiin, että Sosnovyi Boriin tulevan Leningrad II -laitoksen valmistuminen viivästyy kahdella vuodella. Rakennusaika on alkuperäiseen suunnitelmaan nähden kaksinkertainen.
Rosatomin Intiaan rakentamaan Koodankulamin ydinvoimalaitoksen valmistuminen myöhästyi kuusi vuotta. Se otettiin käyttöön vuonna 2013 ja on ollut sen jälkeen seisahtuneena useita kertoja.
Vuonna 2014 Ro­sa­tom ilmoitti sopineensa toi­mit­ta­van­sa ydin­voi­ma­loi­ta eri puo­lil­le maail­maa jo lähes sa­dan mil­jar­din dol­la­rin ar­vos­ta. Yh­tiö oli so­pi­nut ra­ken­ta­van­sa uu­det ydin­voi­ma­lat Un­ka­riin, In­tiaan ja Ka­zaks­ta­niin. Myöhemmin EU halusi estää Unkarin ja Rosatomin sopimuksen vetoamalla sen polttoainepykälään. Euratom halusi, että Un­ka­rin pitää neu­vo­tel­la Ro­sa­to­min kans­sa uu­si so­pi­mus polt­to­ai­ne­toi­mi­tuk­sis­ta tai haas­taa ko­mis­sion nä­ke­mys oi­keu­des­sa.
Tur­kis­sa Ro­sa­tom omis­taa ydinvoimalayh­tiön ko­ko­naan ja, rakentaa sen ja toi­mit­taa sinne lait­teet ja toi­mii myö­hem­min myös säh­kön myy­jä­nä. So­pi­muk­sen kes­to on 15 vuot­ta. Sen jäl­keen Ro­sa­tom voi luo­pua omis­tuk­ses­ta.
Vuonna 2014 uutisoitiin sopimuksesta, jonka mukaan Ro­sa­tom myy Ete­lä-Af­rik­kaan kah­dek­san ydin­voi­ma­laa, joi­den yh­teen­las­ket­tu te­ho on 9,6 gi­ga­wat­tia. Kaupan arvo oli noin 31–39 mil­jar­dia eu­roa.
Rosatom tekee vuonna 2014 tehdyn sopimuksen mukaan yhteensä 9 ydireaktoria Iraniin. Niistä kahta ensimmäistä alettiin rakentaa joulukuussa 2015.
Vuonna 2014 Rosatomin piti aloittaa neljän ydinvoimalan rakentaminen Vietnamiin, mutta projektin alkua lykättiin vuoteen 2020 turvajärjestelmien parantelun vuoksi.
Kritiikki

Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutin professori Veli-Pekka Tynkkysen mukaan Rosatom on "Venäjän ydinvoima- ja ydinaseministeriö". Rosatom pystyy tarjoamaan edullisia ydinvoimaloita, koska se on Venäjän valtion strateginen yritys, jonka tavoitteisiin ei kuulu tuottaa voittoa. Venäjän valtion päämääriä edistäessään se voi toimia myös tappiollisesti. Fennovoiman ydinvoimalahankkeella on Tynkkysen mukaan taloudellisen merkityksen lisäksi myös poliittinen merkitys: se sitoo Suomea lähemmäksi Venäjää. Tästä syystä yhteistyö Rosatomin kanssa aiheuttaa ulko- ja turvallisuuspoliittisia riskejä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rosatom toimittaa Etelä-Afrikkaan 8 ydinreaktoria (9/2014) talouselämä.fi
Rosatom pyrkii aktiivisesti ulkomaille (7/2013) hs.fi
Tiffauges

Tiffaugesin linnanrauniot
Tiffauges on kunta Vendéen departementissa Pays de la Loiren hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 328 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Tiffaugesin pinta-ala on 10 neliökilometriä.
Topper Headon

Topper Headon vuonna 2008.
Nicky "Topper" Headon oli The Clash -yhtyeen rumpali vuosina 1977-1982. Hän soittaa yhtyeen albumeilla "Give 'Em Enough Rope", "London Calling", "Sandinista" ja "Combat Rock".
Vuonna 1982 hänet erotettiin yhtyeestä heroiiniriippuvuuden vuoksi. Hän teki soololevyn "Waking Up" vuonna 1986, mutta huumeongelma varjosti hänen uraansa. Heroiinista hän pääsi eroon vasta 2000-luvulla.
The Clash
| --- | --- |
Studioalbumit:   The Clash  Give 'Em Enough Rope  London Calling  Sandinista!  Combat Rock  Cut the Crap 
Muita:   Career Opportunities  I Fought the Law  Know Your Rights  Lost in the Supermarket  Should I Stay or Should I Go  The Singles
Swedbank Stadion

| Swedbank Stadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Malmö, Ruotsi
Koordinaatit:  55°35′01″N, 12°59′16″E
Rakennustyöt aloitettu:  23. huhtikuuta 2007
Avattu:  13. huhtikuuta 2009
Omistaja:  Malmö FF 75% PEAB AB 25%
Kenttä:  luonnonnurmi
Kustannukset:  695 milj. kruunua
Arkkitehti:  Fojab arkitekter Berg Arkitektkontor
Pääurakoitsijat:  Byggteknik i Skåne
Käyttäjät
 Malmö FF 
Katsojakapasiteetti
 24 000 
Kentän mitat
 105 x 68 metriä 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Swedbank Stadion on jalkapallostadion, joka sijaitsee Malmössä Ruotsissa. Se on otettu käyttöön 13. huhtikuuta 2009 ja sen nykyinen kapasiteetti on 24 000. Stadion toimii kaupungin jalkapalloseura Malmö FF:n kotikenttänä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivusto (ruotsiksi)
Syvä itä

| Syvä itä Jodarok vs>  Bläksim |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2005
 Tuottaja(t): Aksim
 Tyylilaji: rap
 Levy-yhtiö: Hella Records
Jodarokin muut julkaisut
| Teille ei tarjoilla promo 2004 | Syvä itä 2005 | Uuden ajan avaruususkonto 2009 |
Aksimin muut julkaisut
|   | Syvä itä 2005 | Happy B'day Rok 2008 |
Syvä itä – Stabiili asunnoton Bläk Russian Remix on rap-artisti Jodarokin ja Aksimin (Bläksim) yhteisalbumi vuodelta 2005. Albumi on Aksimin tekemä remixversio Jodarokin aikaisemmasta Stabiili asunnoton -albumista.
Kappaleet

Syvä itä intro
Ylös ylös
E - I - O
Pikkuse kaikille
Aivan sama (mukana Hannibal)
KELA sitä
Reissuviisu (mukana Tono Slono)
Meiän musa (mukana Seyed Ali)
Kotiin (mukana Rudy)
3 - 1 - 0 - 2
Syvä itä
Aiheesta muualla

Albumin arvostelu Desibeli -sivustolla
Albumin arvostelu Noise -sivustolla
Stephanie Wilson

| Stephanie Wilson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. syyskuuta 1966 (ikä 58) Boston, Massachusetts
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  insinööri
Ura
Tyyppi:  NASAn astronautti
Aika avaruudessa:  27 päivää 20 tuntia  59 minuuttia
Lennot

:  STS-121
 
:  STS-120
 
:  STS-131
 
Stephanie Diana Wilson (s. 27. syyskuuta 1966 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen insinööri ja NASAn astronautti. Hän lensi ensi kertaa avaruuteen avaruussukkulalennolla STS-121 vuonna 2006, ja on toinen avaruudessa käynyt afroamerikkalainen nainen Mae Jemisonin jälkeen.
Koulutus

Wilson valmistui Taconic High Schoolista Pittsfieldissä, Massachusettsissa vuonna 1984. Hän suoritti alemman korkeakoulututkinnon (B.Sc.) insinööritieteissä Harvardin yliopistossa vuonna 1988. Wilson suoritti M.Sc.-tutkinnon ilmailu- ja avaruustekniikasta Texasin yliopistossa, Austinissa vuonna 1992.
Ura insinöörinä

Wilson työskenteli kaksi vuotta entisen Martin Mariettan astronautiikkaryhmässä Denverissä, Coloradossa. Wilson vastasi Titan IV -kantoraketin kuormausanalyysien tekemisestä laukaisujärjestelmän ja hyötykuorman yhdistelmälle lentojen aikana. Wilson lähti Martin Mariettasta vuonna 1990 osallistuakseen Texasin yliopiston Austinissa tutkintoon suuntautuvaan koulutukseen. Hänen tutkimuksensa keskittyi suurien, joustavien avaruusrakenteiden ohjaukseen ja mallinnukseen. Yliopistosta valmistumisen jälkeen hän työskenteli Jet Propulsion Laboratoryssa Kalifornian Pasadenassa vuodesta 1992 lähtien. Wilson työskenteli Galileo-avaruusluotaimen asennonsäädön ryhmässä vastaten asennonsäädön ohjauksen suorituskyvystä, tiedelaitteiden suuntauksen tarkkuudesta, antennin suuntatarkkuudesta ja pyörimisnopeuden tarkkuudesta. Hän työskenteli myös testauksessa ja interferometriä kehittävässä ohjelmassa.
Ura NASAssa

Wilson valittiin NASAn astronauttikandidaatiksi huhtikuussa 1996. Hän ilmoittautui koulutukseen Johnsonin avaruuskeskuksessa elokuussa 1996. Kaksi vuotta kestäneen koulutuksen jälkeen hän sai tehtäväspesialistin lentokelpoisuuden. Hänet sijoitettiin aluksi työskentelemään Kansainvälisen avaruusaseman (ISS) hyötykuormien esillepanon ja työskentelytapojen parissa. Seuraavaksi hän työskenteli lennonvalvonnassa kiertoradalla olevan miehistön ja lennonvalvonnan yhteyshenkilönä (CAPCOM). Seuraavaksi hänet sijoitettiin teknisiin tehtäviin avaruussukkulan rakettimoottorien ja polttoainetankkien pariin. Wilson lensi avaruussukkulalennoilla STS-121 ja STS-120 tehtäväspesialistina.
STS-121 (4. heinäkuuta -17. heinäkuuta 2006) oli avaruussukkula Columbian vuoden 2003 onnettomuuden jälkeinen "paluu-avaruuteen" testilento ja Kansainvälisen avaruusaseman kokoonpanolento. 13-päiväisellä lennolla avaruussukkula  Discoveryn miehistö testasi uusia avaruussukkulan turvallisuutta lisääviä laitteita ja menetelmiä ja tuotti ennennäkemättömän tarkkoja kuvia sukkulan laukaisusta. Wilson osallistui robottikäden käyttöön sukkulan kunnon tarkistuksessa, MPL-moduulin asennuksessa ja avaruuskävelyissä sekä osallistui rahdin siirtoon ISS:lle. Ryhmä myös huolsi avaruusasemaa ja kuljetti uuden aseman Retkikunta 13:n miehistön jäsenen asemalle. Lento kesti 306 tuntia, 37 minuuttia ja 54 sekuntia.
STS-120 (23. lokakuuta – 7. marraskuuta 2007) oli avaruussukkulalento kansainväliselle ISS-asemalle. Se kuljetti asemalle Harmony-moduulin ja uudelleensijoitti aseman P6-truss runkoelementin seuraavien kokoonpanolentojen tarpeita vastaaviksi. STS-120 vei asemalle Retkikunta 16:n uuden miehistön jäsenen, Daniel Tanin, ja palasi Maahan mukanaan Retkikunta 15:n ja Retkikunta 16:n miehistön jäsen Clayton Anderson. Sukkulamiehistö suoritti neljä avaruuskävelyä ja korjasi aseman aurinkopaneelin uudella aikaisemmin testaamattomalla menetelmällä. Lento kesti 15 päivää, 2 tuntia, 23 minuuttia.
Wilson valittiin tehtäväspesialistiksi lennolle STS-131, joka laukaistiin kohti Kansainvälistä avaruusasemaa (ISS) 5. huhtikuuta 2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stephanie Wilson Wikimedia Commonsissa
Sukkulalentoa STS-131 edeltänyt haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (8.3.2010) (englanniksi)
Sukkulalentoa STS-120 edeltänyt haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (1.10.2007) (englanniksi)
Sukkulalentoa STS-121 edeltänyt haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (23.2.2006) (englanniksi)
Sukkulalentoa STS-121 edeltänyt haastattelu (Arkistoitu – Internet Archive) (11.8.2005) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Stephanie Wilson
Wilson ja Harmony-moduulin malli painottomuudessa Discovery-sukkulan keskikannella lennolla STS-120 (2007).
Wilson harjoittelee lentoa STS-131 varten ISS:stä irtautumista ohjaus- ja navigointisimulaattorissa Johnson Space Centerissä 5. tammikuuta 2010.
Käännös suomeksi
Space Bandits

| Space Bandits Hawkwind |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : huhtikuu-kesäkuu 1990
 Julkaistu: 24. syyskuuta 1990
 Tuottaja(t): Hawkwind Paul Cobbold
 Tyylilaji: elektroninen musiikki space rock
 Kesto: 57.41
 Levy-yhtiö: GWR Castle Communications Essential Atomhenge Records
Listasijoitukset
  70.
Hawkwindin muut julkaisut
| The Xenon Codex 1988 | Space Bandits 1990 | Palace Springs 1991 |
Space Bandits on Hawkwindin studioalbumi vuodelta 1990.
Pitkäaikainen kokoonpano oli hajonnut vuonna 1989 Huw Lloyd Langtonin ja Danny Thompsonin lähdettyä yhtyeestä. Thompsonin tilalle rumpuihin tuli Richard Chadwick, joka tälläkin hetkellä (2011) on yhtyeen rumpalina. Langtonin tilalle ei otettu uutta kitaristia, vaan sen sijaan yhtyeeseen palasi 1970-luvun kokoonpanoista tuttu viulisti-kosketinsoittaja Simon House, tosin enemmän vierailijan statuksella. Lisäksi yhtyeeseen liittyi naissolisti Bridget Wishart.
Albumilla yhtyeen musiikki suuntautuu enemmän elektroniseen musiikkiin (ambient) päin verrattuna edellisen kokoonpanon enemmän valtavirran hard rockia olleeseen materiaaliin. Ainoat hard rock-kappaleet albumilla ovat avauskappale "Images", joka myös julkaistiin singlenä sekä promovideona ja "Out Of The Shadows". Loput kappaleet ovat enemmän tai vähemmän ambient-henkisiä, syntetisaattori-voittoisia kappaleita. Kappale "Black Elk Speaks" perustuu historioitsija John G. Neihardtin intiaanitutkimuksiin.
Space Bandits nousi Britannian albumilistalla sijalle 70. Albumi menestyi paria aiempaa albumia paremmin ja
yhtye oli tehnyt myös Yhdysvaltain kiertueen, ensimmäisen vuosikausiin vuoden 1989 lopulla. Näihin aikoihin uudet nousussa olleet alternative-yhtyeet olivat nimenneet Hawkwindin esikuvakseen ja tämä myös vaikutti positiivisesti yhtyeen suosioon.
Essential on julkaissut albumista remasteroidun version vuonna 1999, ja vuonna 2010 Atomhenge julkaisi bonuskappaleita sisältävän remasteroidun version.
Kappaleet

Images – 9.34  (Wishart/Brock/Davey)
Black Elk Speaks – 5.12  (Black Elk/Brock)
Wings – 5.24  (Davey)
Out Of The Shadows – 4.58  (Buckley/Brock/Davey)
Realms – 3.23  (Realms) - 3:26
Ship Of Dreams – 5.16  (Brock) - 5:13
T.V. Suicide – 5.25  (Bainbridge) - 5:20
Snake Dance – 7.55  (live studio-versio)
Out Of The Shadows – 4.26  (live studio-versio)
Images – 6.03  (single-versio)
kappaleet 8-10 ovat bonuskappaleita Atomhengen CD-versiossa
Muusikot

Bridget Wishart: laulu
Dave Brock: kitara, kosketinsoittimet, laulu
Alan Davey: basso, laulu
Simon House: viulu
Harvey Bainbridge: kosketinsoittimet, laulu
Richard Chadwick: rummut
Julkaisuhistoria

syyskuu 1990: GWR, GWLP103 (vinyyli), GWCD 103 (CD), UK
1990: Roadrunner Records, RR 9347 1 (vinyyli ja CD), USA/EU
helmikuu 1992: Castle Communications, CLACD282, EU
heinäkuu 1999: Castle Communications, ESMCD738, UK CD digipak-kannella
syyskuu 2010: Atomhenge (Cherry Red) Records, ATOMCD1025, UK CD
Aiheesta muualla

Space Bandits Discogs-sivustolla (englanniksi)
Arvostelu Starfarer-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tiina Nieminen

| Tiina Nieminen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. toukokuuta 1979 (ikä 45)
Kansalaisuus:   Suomi
Pyöräilijä
Laji:  maatiepyöräily
Rooli:  ajaja
Tiina Nieminen (s. 11. toukokuuta 1979)  on suomalainen uransa lopettanut maantiepyöräilijä.
Nieminen voitti maantiepyöräilyn maantieajon SM-kilpailuissa kultaa vuonna 2007.
Sweating Bullets (kappale)

| ”Sweating Bullets” Megadeth |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Countdown to Extinction
 Äänitetty : tammi–huhtikuu 1992
 Julkaistu: tammikuu 1993
 Tuottaja(t): Max Norman Dave Mustaine
 Tyylilaji: heavy metal, thrash metal
 Kesto: 03.29
 Levy-yhtiö: Capitol
Megadethin muut singlet
| ”Skin o’ My Teeth” 1993 | ”Sweating Bullets” 1993 | ”Angry Again” 1993 |
Sweating Bullets on Megadeth-yhtyeen kappale, joka julkaistiin tammikuussa 1993 neljäntenä singlenä vuoden 1992 albumilta Countdown to Extinction.
Kappale kertoo skitsofreenikon ajatuksista.[lähde? ]
Kappale löytyy Guitar Hero 5 -videopelin soittolistasta.
Kappalelista

CD 1
Sweating Bullets – 4.11 (Anxiety Edit)
Symphony of Destruction – 4.03 (live)
Countdown to Extinction – 4.21 (live)
Symphony of Destruction – 3.49 (Editoitu Gristle Mix)
CD 2
Sweating Bullets – 5.00 (live)
Ashes in Your Mouth – 6.27 (live)
Symphony of Destruction – 9.52 (Gristle Mix)
Suomurintamatkija

| Suomurintamatkija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Matkijat Mimidae
Suku::  Allenia
Laji::  fusca
Kaksiosainen nimi
 Allenia fusca  (Statius Muller, 1776) 
Alalajit
 A. f. atlantica  A. f. fusca  A. f. hypenema  A. f. schwartzi  A. f. vincenti 
Katso myös
   Suomurintamatkija Wikispeciesissä   Suomurintamatkija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Suomurintamatkija (Allenia fusca) on matkijoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Pienillä-Antilleilla.
Koko ja ulkonäkö

Suomurintamatkija kasvaa noin 23 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin päälaki, selkä ja siivet ovat tumman harmahtavan ruskeat. Siivissä on ohut valkoinen juova. Suomurintamatkijan rinta ja vatsa ovat pohjaväriltään valkoiset, ja niissä on runsaasti harmahtavan ruskeita suomukuvioita. Linnun pyrstö on pitkä ja valkokärkinen.
Levinneisyys ja elintavat

Suomurintamatkijaa tavataan useilla saarilla, joista pohjoisin on Saba ja eteläisin Saint Vincent. Barbadoksella elänyt alalaji A. f. atlantica on todennnäköisesti hävinnyt. Lajin elinympäristöä ovat metsät ja metsien reunamaat.
Tiina Onikki-Rantajääskö

Tiina Onikki-Rantajääskö (s. 27. heinäkuuta 1960 Mikkeli) on suomalainen kielitieteilijä. Hän on Helsingin yliopiston suomen kielen professori. Hänet on valittu Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi 2016.
Onikki-Rantajääskö valmistui filosofian kandidaatiksi 1990, filosofian lisensiaatiksi 1995 ja filosofian tohtoriksi 2001 Helsingin yliopistosta suomen kielen alalta tutkimuksella Sarjoja : nykysuomen paikallissijaiset olotilanilmaukset kielen analogisuuden ilmentäjinä (SKS 2001). Hän on ollut suomen kielen dosentti 2003 Helsingin ja Oulun yliopistossa ja vuodesta 2013 Helsingin yliopiston suomen kielen professori. Lisäksi hän johtaa Tieteen kansallinen termipankki -tutkimushanketta. Kesäkuusta 2021 lähtien Onikki-Rantajääskö on toiminut suomen kielen lautakunnan puheenjohtajana.
Thérèse (elokuva)

| Thérèse |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alain Cavalier
Käsikirjoittaja:   Camille de Casabianca  Alain Cavalier 
Tuottaja:  Maurice Bernart
Säveltäjä:  Jacques Offenbach
Kuvaaja:  Philippe Rousselot
Leikkaaja:  Isabelle Dedieu
Tuotantosuunnittelija:  Bernard Evein
Pukusuunnittelija:  Yvette Bonnay
Lavastaja:  Bernard Evein
Pääosat:  Catherine Mouchet
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Films A2
Ensi-ilta:  toukokuu 1986
Kesto:  94 min.
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Thérèse on Alain Cavalier'n ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 1986. Se käsittelee pyhää Thérèseä, jota näyttelee Catherine Mouchet.
Thérèse Martin oli karmeliittanunna, joka kuoli tuberkuloosiin 24-vuotiaana 1897. Hänet kanonisoitiin 28 vuoden kuluttua kuolemasta, ja hänen omaelämäkertansa Pieni tie on maailman myydyimpiä kirjoja. Cavalier esittää elokuvassa Thérèsen elämän minimalistiseen tyyliin ja lyhyinä kohtauksina.
Thérèse palkittiin useilla palkoinnoilla kotimaassaan Ranskassa. Cannesin elokuvajuhlilla se sai tuomariston palkinnon, ja sille myönnettiin kuusi Ranskan elokuva-akatemian César-palkintoa. Thérèse palkittiin parhaana elokuvana, ja Cavalier sai Césarin parhaana ohjaajana sekä parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta.
Aiheesta muualla

Thérèse (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Thérèse (elokuva) Elonet.
Sureños

Sureños [suˈɾe.ɲos] (suom. eteläiset) on ryhmä USA:n meksikolaisia jengejä, jotka toimivat meksikolaisen mafian alaisuudessa. Sureñokseen kuuluu satoja jengejä, jotka voivat tunnistaa toisensa sinisestä väristä ja erilaisista tatuoinneista tai käsimerkeistä.
Historiaa

Amerikassa 1960-luvun loppupuolella USA:n meksikolaiset alkoivat muodostaa vankiloissa ryhmää, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Nuestra Familia. Suurin osa Nuestra Familian jäsenistä oli Pohjois-Kaliforniassa ja valtaosa Meksikon mafian jäsenistä Etelä-Kaliforniassa. Siitä syttyi sota ryhmien välille, jonka jälkeen he alkoivat määritellä itsensä joko nortenoksena eli pohjoislaisena tai surenona eli eteläisenä.
Historiaa > Nykypäivä

Nykyään Sureños on Kalifornian suurin jengi. Vaikka monet tunnustavatkin olevansa Sureños-jengin jäseniä, Sureños on enemmänkin ikään kuin kattojärjestö, jonka alle on kerääntynyt monta eri jengiä, joita johtaa meksikolainen mafia. Sureños on pääosin latinojen, erityisesti syntyperäisten meksikolaisten jengi. Se jakautuu monien eri jengien tapaan setteihin, jotka ovat jengistä polveutuneita pienempiä joukkoja, jotka saattavat käyttää esimerkiksi eri tunnusväriä tai käsimerkkejä sekä saattavat olla sodassa keskenään. Nykyään suurin osa sureñoista vihaa meksikolaista mafiaa, joka ei enää kuulu Sureñokseen, ja he toimivat erillisinä jengeinä. Jäsenten lukumäärä on arviolta noin satatuhatta henkilöä. Sureños-jengin jäsenen voi tunnistaa numerosta kolmetoista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sureños Wikimedia Commonsissa
Timo Rautiainen (pesäpalloilija)

Timo Rautiainen (s. 10. syyskuuta 1974) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Hänellä on takanaan mittava pelaajaura, joka alkoi Kirin pääsarjajoukkueessa 17-vuotiaana keväällä 1992. Rautiaisen pelaajaura sai kirkkaan kruunun, kun hän viimeisellä kaudellaan johdatti Kirin joukkueen kapteenina ja avainpelaajana takaisin Superpesikseen syksyllä 2009. Rautiainen teki ratkaisevan palon nousukarsintapelissä Kankaanpäässä. Rautiainen voitti urallaan Superpesiksen etenijätilaston kaudella 1996 61 tuodulla juoksulla.[lähde? ]
Kesän 2010 Rautiainen toimi Nelonen Sportin pesäpalloasiantuntijana. Syksyllä 2010 hän otti vastaan haasteen Kirin markkinointipäällikkönä ja on saanut heti mainosmyynnissä ja seuran yleiskehittämisessä hyviä tuloksia aikaan.[lähde? ]
Nykyään Rautiainen toimii LähiTapiola Keski-Suomen myyntijohtaja. Lisäksi hän toimii Jyväskylän Kiri 2020:n Ottelutapahtuma-vastaavana.
Saavutukset > Pelaajana

2 SM-pronssia: 1999, 2002
6 Itä-Länsi-ottelua: 1996, 1998, 2000, 2002-2004
Pesäpallon etenijäkuningas: 1996
Ykköspesiksen kuukauden pelaaja: toukokuu 2009
Surusäppikala

| Surusäppikala |
| --- | --- |
 (kuva on sinisävyisempi kuin kala luonnossa)
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Jäykkäleukakalat Tetraodontiformes
Heimo::  Säppikalat Balistidae
Suku::  Melichthys
Laji::  vidua
Kaksiosainen nimi
 Melichthys vidua  (Richardson, 1845) 
Katso myös
   Surusäppikala Wikispeciesissä   Surusäppikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Surusäppikala (Melichthys vidua) on säppikaloihin kuuluva trooppisten merien kala. Sitä pidetään joskus suurissa merivesiakvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö

Surusäppikala kasvaa noin 40 cm pitkäksi. Sen vartalo on levymäinen, kellanvihreä. Selkäevä ja varsinkin pyrstö ovat vaaleanpunaiset. Pyrstön tyvessä on valkoinen raita, ja evissä on mustat reunat. Keskeltä musta, vaaleareunainen silmä erottuu selvästi kalan muusta värityksestä.
Alkuperä

Surusäppikala elää luonnossa Indopasifisella merialueella Sen levinneisyysalue ulottuu Punaiseltamereltä Etelä-Afrikan Durbaniin, sieltä Havaijille ja Marquesassaarille, Japanin eteläosaan, Australian Isolle valliriutalle ja Uuteen-Kaledoniaan asti. Se elää yleensä yli 60 metrin syvyydessä lähellä koralliriuttaa alueilla, joissa virtaus on voimakas.
Ravinto

Surusäppikala syö lihapitoista ravintoa: äyriäisiä, mustekalaa, simpukoita ja pieniä kaloja. Näiden lisäksi se tarvitsee levää, akvaariossa sille annetaan usein norilevää.