stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
T. E. Lawrence
Ensimmäinen maailmansota ja arabikapina > Tiedustelu-upseerina Kairossa

Ensimmäisen maailmansodan puhjettua 1914 nuoret miehet, myös kolme Lawrencen veljeä, liittyivät runsain joukoin armeijaan. Lawrencen liittymisen tiellä oli hänen pienikokoisuutensa ja keskeneräinen Siinain kartoituksesta kertova arkeologinen raportti. Britannian sotaministeriö halusi raportin julkaistuksi nopeasti korostaakseen turkkilaisille Siinain kartoituksen arkeologisia tarkoitusperiä. Raportin valmistuttua lokakuussa Hogarth löysi Lawrencelle paikan sotaministeriön maantieteelliseltä osastolta Geographical Section of the General Staff (GSGS). Lawrence liittyi osastoon siviilinä, mutta sotaministeriössä asioinnin helpottamiseksi hänelle hankittiin sotilasarvo tulkkina toimivana tilapäisenä vänrikkinä. Marraskuun alussa Osmanien valtakunta liittyi sotaan keskusvaltojen puolelle. Lawrence laajensi Siinain kartoituksesta kertovan raportin sotaministeriön pyynnöstä sota-asiakirjaksi. Joulukuussa Lawrence matkusti Egyptin pääkaupunkiin Kairoon, jossa hän liittyi nopeasti koottuun Lähi-idän tiedusteluosastoon Cairo Intelligence Departementiin.
Lawrence työskenteli tiedusteluosastossa joulukuusta 1914 marraskuuhun 1916. Siihen kuului sodan aikana hänen, Leonard Woolleyn ja S. F. Newcomben lisäksi joukko brittiläisiä Lähi-idän asiantuntijoita, kuten Ronald Storrs, Gilbert Clayton, Aubrey Herbert, George Lloyd, D. G. Hogarth ja Gertrude Bell. Lawrence työskenteli karttojen parissa, seurasi turkkilaisten yksiköiden liikkeitä, analysoi tiedustelutietoja ja laati esikunnalle raportteja, kuulusteli sotavankeja ja toimi osastojen välisenä yhteysupseerina. Lisäksi hän osallistui upseereille tarkoitetun Turkin armeijaa käsittelevän virallisen käsikirjan laatimiseen. 1915 Lawrence kuului tiedusteluyhteisön osaan, joka lobbasi Britannian sodanjohtoa suuntaamaan Osmanien valtakuntaa vastaan tehtävän maihinnousun Gallipolin sijasta Aleksandrettaan (nykyinen İskenderun). Ranska kuitenkin vastusti maihinnousua Alexandrettaan, joka sijaitsi lähellä sen Syyriasta itselleen vaatimia alueita. Seikka herätti Lawrencessa jatkossa epäluuloa ranskalaisten Lähi-idän toimia kohtaan.
Lawrence sai toukokuussa 1915 kuulla veljensä Frankin kaatuneen Euroopassa, ja lokakuussa saapui tieto myös Williamin kuolemasta. Lawrence kertoi Englantiin lähettämässään kirjeessä potevansa syyllisyyttä turvallisesta tehtävästään Kairossa. Maaliskuussa Lawrence ylennettiin kapteeniksi, ja sen jälkeen hänet lähetettiin Mesopotamiaan (nykyinen Irak) raportoimaan arabikansannousun mahdollisuudesta ja vielä arkaluontoisempaan tehtävään neuvottelemaan Al-Kutin kaupungissa turkkilaisjoukkojen piirittämäksi joutuneen brittiläis-intialaisen sotajoukon vapauttamisesta lunnaita vastaan. Neuvottelut kuitenkin kariutuivat, ja Lawrence palasi toukokuussa Kairoon. Paluumatkalla hän laati näkemästään kriittisen raportin, joka kuitenkin sensuroitiin. Mekan šarif, emiiri Husain ibn Ali aloitti kesäkuussa 1916 odotetun Britannian tukeman kapinan turkkilaisia vastaan. Lawrence oli edelleen toimistotehtävissä Kairossa ja suunnitteli muun muassa postimerkkejä vasta muodostettua Hijazin kuningaskuntaa varten.
Ensimmäinen maailmansota ja arabikapina > Yhteysupseerina Hijazissa

Lokakuussa 1916 Lawrence matkusti Ronald Storrsin mukana Hijaziin (nykyisen Saudi-Arabian alueella). Hän osallistui tapaamiseen Ranskan sotilasedustuston komentajan eversti Édouard Brémondin kanssa ja tapasi rannikolla šarif Husainin pojat Abdullahin, Alin ja Zeidin. Lisäksi Lawrencelle myönnettiin lupa matkustaa sisämaahan, jossa hän tapasi Husainin neljännen pojan Faisalin. Paluumatkalla hän kirjoitti pitkän raportin näkemästään Hijazissa ja poikkesi Khartumiin raportoimaan kenraali Reginald Wingatelle. Lawrence palasi Kairoon marraskuun puolivälissä ja raportoi Arab Bureau -tiedusteluosaston johtajalle Gilbert Claytonille. Seuraavana päivänä Lawrence jätti Claytonille lyhyen muistion Hijazin tilanteesta. Muistiossa hän tyrmäsi ehdotuksen tuoda ympärysvaltojen joukkoja Hijaziin ja syytti sitä Ranskan yritykseksi suojella aluevaatimuksiaan Syyriassa estämällä arabikapinan leviäminen pohjoiseen. Muistio levisi nopeasti Britannian sodanjohdon keskuudessa, ja ehdotus joukkojen viemiseksi Hijaziin hyllytettiin.
Lawrence komennettiin marraskuun lopulla 1916 Hijaziin, jossa hänen tuli toimia väliaikaisena yhteysupseerina Faisalille eversti Cyril Wilsonin alaisuudessa. Hän saapui joulukuun alussa laivalla Yanbuun, josta hän matkusti sisämaahan ja kohtasi Faisalin ja tämän armeijan perääntymässä Medinasta käsin hyökkäävien turkkilaisjoukkojen edellä. Perääntyminen vaaransi arabikapinan jatkumisen ja asetti myös Lawrencen huonoon valoon, sillä aikaisemmissa raporteissaan hän oli painottanut arabijoukkojen itsenäistä taistelukykyä. Lawrence palasi vetäytyvien arabijoukkojen mukana Yanbuun ja osallistui kaupungin puolustuksen järjestämiseen. Turkkilaisjoukot saapuivat kaupungin edustalle 11. joulukuuta, mutta brittiläisten sota-alusten läsnäolo satamassa sai ne kääntymään pois. Yanbun taistelun jälkeen Hijaziin saapui lisää brittiläisiä sotilasasiantuntijoita nykyaikaistamaan arabijoukkoja. Lawrence sai majuri Herbert Garlandilta koulutusta rautatien tuhoamisessa räjähteillä. Lisäksi hän ryhtyi Faisalin pyynnöstä käyttämään perinteistä arabiasua.
Lawrence johti tammikuun alussa 1917 heimotaistelijoista koostuneen partion hyökkäystä turkkilaisten leiriin. Faisalin pääarmeija aloitti samaan aikaan marssin pohjoiseen kohti Al Wajhin kaupunkia. Al Wajhin taistelun jälkeen Lawrencesta tehtiin Faisalin aloitteesta tämän vakituinen yhteysupseeri. Tammikuun lopussa Lawrence palasi vähäksi aikaa Kairoon raportoimaan Hijazin tilanteesta ja viimeistelemään keskeneräiset työnsä Arab Bureaussa. Helmikuun alussa hän saapui Al Wajhiin ja neuvoi Faisalia lykkäämään ehdotettua maihinnousua Akabaan. Lawrencen myös kerrotaan paljastaneen Faisalille ympärysvaltojen salaisen Sykes–Picot-sopimuksen yksityiskohtia. Lawrence vieraili maaliskuussa Abdullahin leirissä ja toipui samalla punataudista ja henkisestä uupumuksesta jouduttuaan matkalla leiriin teloittamaan saattueeseensa kuuluneen arabimiehen. Toivuttuaan tarpeeksi Lawrence johti maaliskuun lopulla hyökkäystä Aba el Naamin rautatieasemaa vastaan. Huhtikuun alussa hän palasi Faisalin pyynnöstä Al Wajhiin.
Ensimmäinen maailmansota ja arabikapina > Kapinan leviäminen pohjoiseen

Saavuttuaan Akabaan elokuussa 1917 Lawrence osallistui kaupungin muuttamiseen tukikohdaksi. Hän johti syys-lokakuussa kahta Hijazin rautatielle tehtyä hyökkäystä. Lokakuussa Akabassa vieraillut George Lloyd ilmaisi Lawrencen esimiehelle Gilbert Claytonille huolensa Lawrencen ottamista riskeistä ja tämän henkisestä tasapainosta. Lawrencen marraskuun alussa johtama hyökkäys Jarmukjoen laakson rautatiesillalle Tell el Shehabissa epäonnistui, ja sen jälkeen partio räjäytti perääntyessään turkkilaisjoukkoja kuljettaneen junan. Marraskuun lopulla Lawrence lähti uudesta tukikohdasta Azrakissa valeasussa tiedustelumatkalle Daraan rautatiekaupunkiin. Sotamuistelmissaan Seven Pillars of Wisdom hän kertoo muun muassa jääneensä Daraassa turkkilaisten vangiksi ja joutuneensa vangitsijoidensa kiduttamaksi ja seksuaalisen väkivallan kohteeksi. Hän sanoo kuitenkin päässeensä pakenemaan jäätyään ilman vartiointia. Marraskuun lopulla hän sitten palasi Azrakin kautta Akabaan.
Lawrencen saavuttua Akabaan hänet kutsuttiin raportoimaan Etelä-Palestiinaan kenraali Allenbyn esikuntaan. Allenbyn joukot etenivät samaan aikaan Palestiinassa, ja 11. joulukuuta Lawrence osallistui Allenbyn marssiin Jerusalemiin. Allenby halusi Lawrencen tuovan arabiarmeijan pohjoiseen brittijoukkojen sivustan suojaksi ja häiritsevän turkkilaisten huoltolinjoja. Lawrence sai myös neuvoteltua arabijoukoille lisää varoja ja tarvikkeita. Käytyään Jerusalemissa ja Kairossa Lawrence palasi Akabaan ja osallistui Rolls-Royce-panssariautoilla suoritettuun hyökkäykseen rautatietä vastaan. Akabassa Lawrence neuvotteli Faisalin kanssa ja laajensi heimotaistelijoista koostuvaa henkivartiotaan. Tammikuussa 1918 Lawrence osallistui Akabasta lähetetyn arabiarmeijan mukana At Tafilahin kaupungin valtaamiseen turkkilaisjoukoilta ja puolusti sen jälkeen kaupunkia menestyksekkäästi turkkilaisten vastahyökkäyksessä. Lawrence sai osuudestaan turkkilaisjoukkojen lyömisessä Distinguished Service Order -kunniamerkin ja ylennyksen everstiluutnantiksi.
Tafilahin taistelun jälkeen Lawrence matkusti kapinallisten tukikohtaan Guweiraan vastaanottamaan Egyptistä lähetettyä 30 000 punnan kultalähetystä, joka oli tarkoitettu käytettäväksi kapinallisten edetessä pohjoiseen. Faisalin nuorempi veli Zeid kuitenkin kadotti rahat Lawrence ollessa tiedustelumatkalla pohjoisessa. Tapahtuneesta tyrmistynyt ja jo valmiiksi henkisestä paineesta kärsivä Lawrence lähti helmikuussa Allenbyn esikuntaan Palestiinan aikomuksenaan jättää eroanomuksensa. Lawrencen ero ei kuitenkaan tullut kyseeseen arabikapinan vuoksi ja Lawrencen merkityksen kasvaessa siinä. Maaliskuussa Lawrence kävi neuvotteluja Kairossa ja Akabassa suunnitelmista edetä pohjoiseen. Yhdysvaltalainen journalisti Lowell Thomas ja kuvaaja Harry Chase tapasivat Lawrencen Akabassa maalis-huhtikuussa 1918 ja ottivat tästä runsaasti kuvia, joita Thomas käytti myöhemmin sensaatiohakuisessa kirjassaan With Lawrence in Arabia (1924) ja pitämissään sota-aiheisissa luennoissa.
Ensimmäinen maailmansota ja arabikapina > Kapinan loppuvaiheet ja Damaskos

Huhtikuun alussa 1918 Lawrence ratsasti henkivartionsa kanssa Guweirasta pohjoiseen tehdäkseen alueen heimojen kanssa iskuja Ammanin lähiympäristössä. Samaan aikaan ajoitettu brittijoukkojen hyökkäys Ammaniin kuitenkin epäonnistui, ja Lawrence kiirehti etelään seuraamaan epäonnistunutta hyökkäystä Ma'aniin, jossa hän osallistui kaupungin eteläpuolella rautatieinfrastruktuurin tuhoamiseen. Huhti-toukokuussa hän kulki Akaban ja Kairon väliä ja toimi britti- ja arabijoukkojen esikuntien yhteysupseerina. Kesäkuun alussa Lawrence palasi Akabaan pohjoiseen tekemältään tiedustelumatkalta ja ryhtyi sitten suunnittelemaan arabijoukkojen etenemistä pohjoiseen. Akabassa hän jatkoi yhteysupseerin tehtävissä ja osallistui elokuussa Imperial Camel Corpsin hyökkäysretkelle pohjoiseen. Sen jälkeen hän joutui selvittämään Faisalin ja arabiarmeijan upseerien sekä kuningas Husainin välisiä erimielisyyksiä. Lawrence kärsi kuitenkin yhä kasvavasta fyysisestä ja henkisestä uupumuksesta.
Palestiinassa 19. syyskuuta alkaneessa suurhyökkäyksessä kenraali Allenbyn joukot murtautuivat turkkilaislinjojen läpi. Samaan aikaan Lawrence ja arabijoukot tekivät iskuja Daraan kaupungin ympäristössä ja tuhosivat rautatiesiltoja ja viestiyhteyksiä. 21. syyskuuta Lawrence lensi Allenbyn esikuntaan Palestiinaan. Hän toivoi arabijoukkojen ehtivän Damaskokseen ennen brittijoukkoja, jolloin alueen Ranskan etupiiriksi luvannut Sykes-Picot-sopimus ehkä mitätöityisi. Lawrence sai kuitenkin ohjeet rajoittaa arabijoukkojen sotatoimet Daraan ympäristöön samalla, kun Allenbyn joukot etenisivät Damaskokseen pohjoisessa. Sen jälkeen Lawrence lensi takaisin Azrakiin ja jatkoi arabijoukkojen ja brittiläisten panssariautoyksiköiden kanssa rautateihin kohdistuvia iskuja. Sitten he hyökkäsivät perääntyviä turkkilaisjoukkoja vastaan Daraan pohjoispuolella ja Tafasin kylässä, jossa käyty taistelu muuttui pian turkkilaisten ja saksalaisten sotilaiden verilöylyksi. Tafasin taistelun jälkeen Lawrence ratsasti syyskuun lopussa Daraan kaupunkiin.
Lawrence saapui Damaskokseen kaupungin valtauksen jälkeen 1. lokakuuta ja osallistui siellä poliittisen tilanteen rauhoittamiseen ja väliaikaisen arabihallituksen muodostamiseen. Kenraali Allenby ja Faisal tapasivat siellä muutaman päivän kuluttua, ja Lawrence toimi heidän tulkkinaan. Tapaamisen aikana Allenby ilmoitti Sykes–Picot-sopimuksen ehtojen olevan edelleen voimassa, ja lisäksi Lawrence jatkaisi Faisalin yhteysupseerina ranskalaisen yhteysupseerin rinnalla. Tapaamisen jälkeen Lawrence jäi kuitenkin Allenbyn puheille ja pyysi tältä lupaa palata Englantiin, jonka Allenby lopulta myönsi. Allenby hankki Lawrencelle tämän pyynnöstä väliaikaisen ylennyksen everstiksi, jotta tällä olisi oikeus käyttää nopeampaa yöjunayhteyttä Pariisiin. Lawrence poistui Damaskoksesta seuraavana päivänä ja poikkesi paluumatkalla Roomassa, jossa hän keskusteli ranskalaisen diplomaatin François Georges-Picot’n kanssa Ranskan asemasta Syyriassa. Hän saapui Englantiin lokakuun lopulla ensimmäistä kertaa vuoden 1914 jälkeen.
Sodan jälkeen > Pariisin rauhankonferenssi

Palattuaan Englantiin lokakuussa 1918 Lawrence meni perheensä luokse Oxfordiin. Hän aloitti kuun lopussa tapaamiset hallinnon edustajien kanssa tarkoituksena saada Sykes-Picot-sopimus kumotuksi, estää Syyrian ja Libanonin joutuminen Ranskan haltuun ja turvata alue Faisalille. Hän tapasi aluksi hallituksen jäsenen Robert Cecilin ja kenraaliluutnantti George Macdonoghin. Seuraavana päivänä hänet kutsuttiin puhumaan sotakabinettiin kuuluvan Eastern Committeen kokouksessa. Lokakuun lopussa Lawrence tapasi kuningas Yrjö V:n, jolle hän antoi lahjaksi Faisalilta saamansa kultakoristeisen Lee-Enfield-kiväärin ja torjui tämän ehdottamat kunniamerkit osuudestaan arabikapinassa. Marraskuun alussa hän toimitti Eastern Committeelle pitkän asiakirjan, jossa esitti Lähi-idän tulevaisuutta koskevat poliittiset näkemyksensä. Lisäksi hän osallistui tapaamiseen varusteluministeri Winston Churchillin kanssa, josta tuli myöhemmin Lawrencen tukija.
Lawrence ponnisteli marraskuussa Faisalin kutsumiseksi Pariisin rauhankonferenssiin ja lähetti kuningas Husainille Mekkaan kirjeen, jossa kehotti tätä lähettämään Faisalin Pariisiin. Marraskuun lopulla pidetyssä Eastern Committeen kokouksessa Faisal päätettiin lopulta kutsua konferenssiin. Faisal saapui 26. marraskuuta brittiläisellä sota-aluksella Marseilleen, jossa Lawrence oli häntä vastassa. Ranskalaiset halusivat kuitenkin poliittisista syistä viivyttää Faisalin tuloa Pariisiin ja järjestivät seurueelle kiertomatkan sodan taistelukentille ja tehtaisiin. Lawrence jätti seurueen Lyonissa ja palasi Englantiin 2. joulukuuta. Britannian Lähi-idän politiikka sai merkittävän käänteen joulukuun alussa, kun Britannian pääministeri Lloyd George ja Ranskan pääministeri Georges Clemenceau ratkaisivat kahdenvälisessä herrasmiessopimuksessaan Syyrian kysymyksen Ranskan hyväksi. Faisalin saavuttua joulukuussa kolmeksi viikoksi Britanniaan Lawrence toimi tapaamisissa ja kiertomatkoilla hänen tulkkinaan.
Lawrence saapui Pariisiin rauhankonferenssiin tammikuun alussa 1919 ja kuului sekä Britannian että Faisalin delegaatioon. Hän toimi Faisalin tulkkina ja osallistui toimittajien ja diplomaattien kanssa järjestettyihin tapaamisiin. Hän ryhtyi myös kirjoittamaan arabikapinaa käsitteleviä muistelmiaan. Lawrencen isä Thomas kuoli 7. huhtikuuta espanjantautiin, ja Lawrence kävi kaksi kertaa pikaisesti Englannissa. Toukokuun puolivälissä hän liittyi Egyptiin lähtevään Kuninkaallisten ilmavoimien pommikonelaivueeseen. Lawrencen Handley Page -pommikone syöksyi maahan epäonnistuneessa laskeutumisyrityksessä Roomassa. Onnettomuudessa kuoli kaksi, mutta Lawrence sai ainoastaan luunmurtuman. Tultuaan kesäkuun lopulla Kairoon Lawrence teki muutaman päivän ajan Arab Bureaun arkistossa kirjaansa varten muistiinpanoja. Pariisissa Lawrenceen suhtauduttiin brittivirkamiesten keskuudessa yhä kriittisemmin. Voimatta enää vaikuttaa poliittisten asioiden kulkuun Lawrence palasi loppukesästä Englantiin.
Sodan jälkeen > Nousu kuuluisuuteen ja sotamuistelmat

Lawrence palasi loppukesästä 1919 Oxfordiin, jossa D. G Hogarth ja Geoffrey Dawson olivat järjestäneet hänelle stipendin arvostettuun All Souls Collegeen. Hän viipyi Oxfordissa joulukuuhun ja kirjoitti samalla sotamuistelmiaan. Lawrencen Akabassa 1918 tavannut yhdysvaltalainen toimittaja Lowell Thomas aloitti New Yorkissa 1919 sota-aiheisen luentosarjan. Luentosarjan ansiosta Lawrencesta tuli kuuluisa sotasankari, ja sen kuuli Yhdysvalloissa yli kaksi miljoonaa ihmistä. Suosittuihin luentoihin kuului valokuvia, filminpätkiä, musiikki- ja tanssiesityksiä sekä sensaationhakuista tarinankerrontaa. Elokuussa hän aloitti luentosarjan Lontoossa Royal Opera Housessa, ja sen jälkeen se sai Britanniassa arviolta miljoona kuulijaa, joukossa tunnettuja henkilöitä, kuten kuningas Yrjö V ja kuningatar Mary, pääministeri Lloyd George, Winston Churchill ja Edmund Allenby. Lawrencen kerrotaan seuranneen luentoja myös itse. Näihin aikoihin hän herätteli eloon vanhoja suunnitelmiaan kirjapainon perustamisesta Vyvyan Richardsin kanssa.
Vaihtaessaan junaa Readingin rautatieasemalla loppuvuodesta 1919 Lawrence kadotti suurimman osan muistelmiensa raakaversiosta. Ryhtyessään kuukauden kuluttua työhön Lontoossa hän joutui aloittamaan kirjoitustyön lähes kokonaan alusta. Muistelmiensa toisen version hän kirjoitti pitkissä rupeamissa Westminsterissä Barton Streetillä sijaitsevassa työhuoneessa. Muistelmat pysyivät kesken vuoteen 1927 saakka, ja Lawrence korjaili niitä jatkuvasti. Hän kuitenkin pyrki estämään kirjan täydellisen laitoksen julkaisun elinaikanaan ja näki huomattavasti vaivaa rajatun erikoispainoksen julkaisemiseksi ja turvatakseen tekijänoikeudet itselleen Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Tilaajille tarkoitetun erikoispainoksen hän julkaisi 1926. Muistelmien lyhennelmä Revolt in the Desert julkaistiin 1927. Sotamuistelmiaan kirjoittaessaan Lawrence tutustui samalla Britannian kulttuuripiireihin ja kävi laajaa kirjeenvaihtoa.
Tilanne Lähi-idässä huononi 1920, kun Syyriassa ja Mesopotamiassa puhkesi kapinoita britti- ja ranskalaisjoukkoja vastaan. Lisäksi jännitteet kasvoivat myös brittien hallitsemassa Palestiinassa ja Arabian niemimaalla. Kesällä 1920 Faisalin joukot ottivat yhteen ranskalaisjoukkojen kanssa Syyriassa, ja sen jälkeen Faisal lähti maanpakoon. Lawrence pyrki edelleen vaikuttamaan Britannian alueella harjoittamaan politiikkaan tapaamalla yksityishenkilöitä ja hallinnon jäseniä sekä kommentoimalla aiheita julkisesti julkaisemalla näkemyksiään laajalevikkisissä sanomalehdissä. Hän piti Britannian Lähi-idän-politiikan jakautumista useiden ministeriöiden vastuulle tehottomuutena ja miehitysjoukkojen pitämistä Mesopotamiassa moraalisesti vääränä ja taloudellisesti epäviisaana, sillä alue olisi hänen mukaansa rauhoittunut, mikäli poliittista vapautta olisi lisätty. Lehtikirjoituksissaan Lawrence myös moitti Britanniaa siitä, että se tuki sodan molempia osapuolia. Lawrencen maine lisäsi hänen näkemystensä painoarvoa, ja lisäksi hän sai näkemystensä taakse joukon tukijoita.
Sodan jälkeen > Siirtomaaviraston palveluksessa

Lawrence työskenteli 1921–1922 Winston Churchillin neuvonantajana siirtomaavirastoon kuuluvassa Middle East Department -osastossa. Churchill oli valittu siirtomaista ja merentakaisista alueista vastaavaksi ministeriksi marraskuussa 1920, ja hän perusti osaston selkeyttääkseen Britannian Lähi-idän-politiikkaa ja suostutteli Lawrencen ryhtymään poliittiseksi neuvonantajakseen sekä asiamiehekseen yhteydenpidossa arabeihin. Lawrence aloitti työt helmikuussa 1921 ja ryhtyi suunnittelemaan esityslistaa Kairon konferenssia varten. Hän matkusti maaliskuun alussa Egyptiin, jossa konferenssi alkoi 12. maaliskuuta. Britit tarjosivat Faisalille Irakin kruunua ja hänen veljelleen Abdullahille Transjordanian (nykyinen Jordania) hallintoa. Maaliskuusta toukokuun alkuun Lawrence sukkuloi Lähi-idässä eri henkilöiden ja tapaamisten välillä. Eric Kennington oli alueella tekemässä piirustuksia ja muotokuvia Lawrencen sotamuistelmiin, ja hän kiinnitti huomiota Lawrencen paikallisen arabiväestön keskuudessa saamaan myönteiseen vastaanottoon.
Lawrence palasi toukokuussa lyhyeksi aikaa Englantiin, minkä jälkeen Churchill lähetti hänet neuvottelemaan Hijazin kuninkaan Husain ibn Alin kanssa Jeddaan, jonne Lawrence saapui heinäkuun lopulla. Neuvottelujen välillä Lawrence kävi nykyisen Jemenin alueella olevassa Adenin satamakaupungissa, josta hän raportoi alueen tilanteesta siirtomaavirastolle. Samalla hän kirjoitti muistelmiaan. Elokuun lopulla jatkuneissa neuvotteluissa Lawrence yritti saada kuningas Husainin, jota Ibn Sa’ud ja hänen wahhabilaiskannattajansa uhkasivat, hyväksymään Kairon sopimuksen. Keskustelut ajautuivat kuitenkin syyskuun puolivälissä umpikujaan, minkä jälkeen Lawrence keskeytti neuvottelut ja matkusti Jerusalemiin tapaamaan Britannian suurlähettilästä Herbert Samuelia. Seuraavaksi Lawrence matkusti Ammaniin, jonne hän saapui lokakuun puolivälissä. Hän viipyi kaupungissa joulukuun puoliväliin ja toimi Abdullahin poliittisena neuvonantajana ja auttoi muodostamaan Transjordanian hallintoa. Sitten Lawrencen matkusti Egyptiin ja palasi Englantiin joulukuussa 1921.
Englannissa Lawrence otti pian yhteyttä ilmailumarsalkka Hugh Trenchardiin ja kirjoitti tälle halustaan liittyä Kuninkaallisiin ilmavoimiin. Hän halusi liittyä ilmavoimiin vähin äänin tavallisena miehistön jäsenenä sotilasarvonsa mukaisen upseerin arvon sijasta. Hän työskenteli vuonna 1922 edelleen vastahakoisesti Winston Churchillin neuvonantajana siirtomaavirastossa ja jatkoi samalla muistelmiensa kirjoittamista. Hän lähetti tekstin The Oxford Times -lehden kirjapainoon saadakseen vedoksia, joita hän voisi lähettää eri henkilöille koeluettavaksi. Lawrence erosi siirtomaaviraston palveluksesta Churchillin hyväksynnällä virallisesti 1. heinäkuuta. Hän oli edelleen yhteydessä ilmailumarsalkka Trenchardiin, joka auttoi järjestämään hänet ilmavoimiin. 30. elokuuta Lawrence ilmoittautui Kuninkaallisten ilmavoimien rekrytointitoimistossa Lontoossa Covent Gardenissa Henrietta Streetillä. Lawrence hylättiin lääkärintarkastuksessa, mutta hyväksyttiin siitä huolimatta palvelukseen ilmailuministeriön käskystä.