stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Baškirijan kansallispuisto

Baškirijan kansallispuisto on Venäjällä Uralvuoriston eteläosassa sijaitseva kansallispuisto. Puiston keskellä on vanhaa ja tiheää metsää. Puiston alueella on kalkkikivikallioita, joihin on muodostunut onkaloita ja luolia. Alueella on 30 luolaa, joihin kuuluu Uralin alueen suurin luola, Sumganin luola. Puiston alueella on myös Kuperlijan karstisilta ja maanalaisia jokia. Puiston alueella virtaavat joet Nuguš ja Belaja, joiden varrella on 150 metriä korkeita kallionseinämiä. Puiston alueella voi patikoida, ratsastaa, retkeillä luolissa tai harrastaa koskenlaskua.
Blackie Lawless

| Blackie Lawless |
| --- | --- |
 Blackie Lawless esiintymässä
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. syyskuuta 1956 (ikä 68)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1975–
Tyylilajit:  shock rock heavy metal
Soittimet:  kitara, basso ja laulu
Yhtyeet:  W.A.S.P. New York Dolls Killer Kane Sister Circus Circus London
Levy-yhtiöt:  Capitol Records, EMI Records Japan, JVC, Castle Communications, CMC International, Sanctuary Records, Noise Records, Demolition Records, Napalm Records ja Parlophone 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Blackie Lawless W.A.S.P.-konsertissa Stavangerissa Norjassa vuonna 2006.
Blackie Lawless (oikealta nimeltään Steven Edward Duren, s. 4. syyskuuta 1956 Tampa, Florida) on yhdysvaltalainen muusikko. Hänet tunnetaan parhaiten W.A.S.P.-yhtyeen laulaja-kitaristina, mutta hän on soittanut myös bassoa sekä vaikuttanut yhtyeissä New York Dolls ja Sister, joka oli hänen varhainen yhtyeensä.
Lawless alkoi soittaa kitaraa jo varhain lapsuudessaan. Kahdella ensimmäisellä W.A.S.P.-albumilla Lawless soitti bassoa, mutta miehistönvaihdosten jälkeen ja kolmannesta W.A.S.P.-studioalbumista alkaen hänen pääinstrumenttinsa on ollut kitara. W.A.S.P.-yhtyeen keulahahmona Lawless on saanut negatiivista julkisuutta muun muassa senaattori Al Goren vaimon Tipper Goren johtaman järjestön Parents Music Resource Centerin eli PMRC:n kautta, joka hyökkäsi hänen rohkeita sanoituksiaan vastaan. Lawless vaati Tipper Gorelta julkista anteeksipyyntöä tai vaihtoehtoisesti rahallista korvausta, koska hän katsoi PMRC:n lainanneen väärin hänen sanoituksiaan (kuuluisimpana niistä "Animal (Fuck Like a Beast)").
Lawless yritti luoda soolouraa 1990-luvun alussa, mutta hanke jäi lyhytaikaiseksi ja seuraavatkin levyt julkaistiin W.A.S.P.-yhtyeen nimeä käyttäen.
Lawless oli ehdolla päävihollisen rooliin vuoden 1991 elokuvaan Terminator 2 – Tuomion päivä. Hänen oli tarkoitus näytellä T-1000-nimistä robottia, mutta hänen pituutensa (193 cm) osoittautui ongelmaksi. Lawless oli pidempi kuin pääosan esittäjä Arnold Schwarzenegger, joten rooli annettiin Robert Patrickille. Elokuvan alkuperäisessä käsikirjoituksessa T-1000 oli helposti ihmismassaan soluttautuvan näköinen, eikä ohjaaja James Cameron halunnut muuttaa elokuvan juonta niin radikaalisti.
Diskografia > W.A.S.P.

W.A.S.P. (1984)
The Last Command (1985)
Inside the Electric Circus (1986)
The Headless Children (1989)
The Crimson Idol (1992)
Still Not Black Enough (1995)
Kill Fuck Die (1997)
Helldorado (1999)
Unholy Terror (2001)
Dying for the World (2002)
Neon God: Part I The Rise (2004)
Neon God: Part II The Demise (2004)
Dominator (2007)
Babylon (2009)
Golgotha (2015)
ReIdolized (2018)
Angelikaöljy

Angelikaöljy on väinönputken (Angelica archangelica) juurista saatava eteerinen öljy. Juuria kutsutaan angelikajuuriksi, ja niistä voidaan erottaa angelikaöljyä vesihöyrytislauksen avulla. Tätä miellyttävän tuoksuista öljyä on käytetty muun muassa hajusteena, liköörien mausteena ja vatsalääkkeenä.
Bob Watson

Watson vuonna 2010.
Robert T. Watson eli Bob Watson on brittiläissyntyinen nykyään Yhdysvalloissa elävä tutkija, joka  on paneutunut ilmakehän kemiaan ja sen muutoksiin (otsonikato, ilmaston lämpeneminen, paleoklimatologia).
Watson väitteli kemiasta Lontoon yliopistossa vuonna 1973. Hän on työskennellyt Maailmanpankin ympäristöosaston johtajana sekä NASAn tiedeyksikössä Office of Mission to Planet Earth -hankkeen tutkimusjohtajana.
Watson toimi Hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin IPCC:n puheenjohtajana 1997–2002. Watsonin tilalle vaihdettiin Rajendra Pachauri, ja  valintaa pidettiin poliittisena. Julkisuudessa liikkui vihjailuja, että Yhdysvaltain hallitus halusi eroon suorapuheisesta Watsonista öljy-yhtiöiden painostuksen takia.
Ilmastopolitiikka

Watsonin mukaan toiveet vakauttaa CO2-pitoisuus 450 ppm on haastavaa, koska päästöt kasvavat ja ilmastopolitiikka puuttuu. 450 ppm edellyttää, että päästöhuippu saavutetaan vuonna 2010.
Politiikka

George W. Bush painosti IPCC:n vaihtamaan IPCC:n pääjohtajan Robert Watsonin. Hän onnistui. Uudeksi pääjohtajaksi valittiin Rajendra Pachauri huhtikuussa 2002. Watson oli kritisoinut Yhdysvaltojen vastahankaisuutta ilmastopolitiikassa. George Bush perui lupaukset hiilidioksidin säätelyyn ja torjui Kioton sopimuksen "tuhoisan virheellisenä". Bush hyökkäsi tieteellisiä perusteita vastaan ja vaati, että Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia (NAS) tutkisi IPCC:n päätelmät. Taktiikka epäonnistui. NAS vahvisti IPCC:n tulokset.
Aiheesta muualla

Climate Change: the Challenge for Energy Supply[vanhentunut linkki] Watsonin artikkeli
CV (Arkistoitu – Internet Archive)
Betrayal, Justice, Revenge

| Betrayal, Justice, Revenge Kivimetsän Druidi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Madmix Studio, Kouvola
 Julkaistu: 26. huhtikuuta 2010
 Tuottaja(t): Kivimetsän Druidi Aki Väkevä
 Tyylilaji: sinfoninen metalli folk metal
 Kesto: 54.18
 Levy-yhtiö: Century Media
Kivimetsän Druidin muut julkaisut
| Shadowheart 2008 | Betrayal, Justice, Revenge 2010 | The Lost Captains (EP) 2016 |
Betrayal, Justice, Revenge on suomalaisen metalliyhtyeen Kivimetsän Druidi toinen studioalbumi, joka julkaistiin 26. huhtikuuta 2010.
Kappaleesta ”Desolation: White Wolf” kuvattiin musiikkivideo.
Kappaleet

Lament for the Fallen – 2.01
Aesis Lilim – 5.57
Seawitch and the Sorcerer – 4.55
The Visitor – 4.01
Manalan Vartija – 3.13
Tuoppein'nostelulaulu – 4.57
Chant of the Winged One – 6.03
Of Betrayal – 6.33
Desolation: White Wolf – 6.13
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Joni Koskinen – kitara, laulu  Leeni-Maria Hovila – laulu  Antti Rinkinen – kitarat  Simo Lehtonen – basso  Atte Marttinen – rummut, soitinnus  Antti Koskinen – kosketinsoitin :  Tuotanto Aki Väkevä – tuottaja, äänittäjä, miksaaja  Jani Huusari – äänittäjä, miksaaja  Mika Jussila – masteroija  Jan Yrlund – grafiikka, layout  Eero Jokimies – valokuvat  Tomas Whitehouse – valokuvat
Arvostelut

Imperiumi: 8/10
Metal Temple:
Soundi:
Aiheesta muualla

Betrayal, Justice, Revenge Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Betrayal, Justice, Revenge Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Alice Merton

Alice Merton SWR3 New Pop Festivaleilla 2017
Alice Merton (s. 13. syyskuuta 1993 Frankfurt) on saksalais-kanadalais-englantilainen laulaja ja lauluntekijä.
Elämä

Merton on sekä Kanadan että Britannian kansalainen. Hän muutti Kanadasta Saksaan 16-vuotiaana. Hän ei alkuun tuntenut oloaan kotoisaksi uudessa kotimaassa, ja koti-ikävä sai hänet kirjoittamaan ensimmäisen kappaleensa ”Little Lighthouse”. Merton on kuitenkin saanut tottua muuttamaan, sillä hän on asunut muun muassa Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Merton on opiskellut ja suorittanut tutkinnon Popakademiessa Mannheimissa. Hän on opiskellut myös klassista musiikkia.
Ura

Alice Merton pyrki saamaan levytyssopimuksen jonkin suuren levymerkin kanssa Saksassa, mutta päätyi managerinsa Paul Grauwinkelin kanssa toisenlaiseen ratkaisuun: He perustivat oman levymerkin nimeltä Paper Plane Records. Oman levymerkin alla heillä oli mahdollisuus julkaista musiikkia omilla ehdoillaan. Levymerkin nimen takana on osittain yksi Mertonin suosikkikappaleista, M.I.A.:n Paper Planes vuodelta 2007. Toisaalta nimi valikoitui siitä syystä, että paperilennokki (engl. paper plane) on yksinkertainen – vain paperinpala – mutta se voi silti lentää pitkälle, jos sen kokoaa taitavasti. Se siis symboloi sitä, että Merton ja Grauwinkel uskovat siihen, että kova työ kantaa hedelmää, vaikka aloittaisi tyhjästä. Kaksikko julkaisi Paper Plane Recordsin kautta Mertonin ensimmäisen levytyksen, EP:n nimeltä No Roots vuonna 2017.
Ura > Musiikki

Mertonin ensimmäinen levyjulkaisu, EP No Roots sisältää neljä kappaletta, joista ensimmäinen on sekin nimeltään ”No Roots”. Tämä kappale on avain Mertonin musiikkiin, jonka kantava teema on juurettomuus. Kun Merton muutamia vuosia ennen EP:n julkaisua kävi vierailulla vanhempiensa luona Englannissa, hän meni rannalle ja pohti omaa juurettomuuttaan. Hän tuli siihen johtopäätökseen, että koti on siellä missä hänelle rakkaat ihmisetkin ovat.
Merton sanoo, että kappaleet kertovat hänen omasta elämästään ja kokemuksistaan, hän haluaa olla musiikissaan rehellinen itselleen. ”No Roots” -kappaleessa Merton laulaa, että hän kaivaa kuoppia maahan ja piilottaa niihin jotakin; ja näin hän on tehnytkin jokaisessa kaupungissa, jossa on asunut. Ja samoja aiheita Merton aikoo työstää myös esikoislevyllään, jonka pitäisi ilmestyä vuonna 2018.
Mertonin mukaan hänen valtavirrasta poikkeava popmusiikkinsa ehkä kuvastaa sekoitusta hänen omista musiikillisista vaikutteistaan. Teini-iässä ja lapsuudessa Merton kuunteli musiikkia laajalla skaalalla: siihen mahtui sekä klassista että jazzia. Hän kuunteli myös popmusiikkia, mutta ei niinkään silloin pinnalla ollutta musiikkia vaan vanhempaa poppia.
Diskografia > Studioalbumit

Mint (2019)
S.I.D.E.S. (2022)
Diskografia > EP:t

No Roots (2017)
Diskografia > Singlet

”No Roots” (2016)
”Hit the Ground Running” (2017)
”Lash Out” (2018)
”Why So Serious” (2018)
”Funny Business” (2018)
”Learn to Live” (2019)
”Easy” (2019)
”Vertigo” (2021)
”Hero” / ”Island” (2021)
”Same Team” (2022)
”Blindside” (2022)
”Loveback” (2022)
Diskografia > Singlet > Vierailevana artistina

”Half As Good As You” (Tom Odell feat. Alice Merton) (2018)
”The Best” (Awolnation feat. Alice Merton) (2020)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alice Mertonin kotisivu
Alice Merton  AllMusicissa (englanniksi)
Anatoli Myškin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Myškin vuonna 2011. |  Myškin vuonna 2011. |  Myškin vuonna 2011. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten koripallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 |  |  |
|  Pronssia | Moskova 1980 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kolumbia 1982 |  |  |
|  Hopeaa | Filippiinit 1978 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Italia 1979 |  |  |
|  Kultaa | Tšekkoslovakia 1981 |  |  |
|  Hopeaa | Belgia 1977 |  |  |
|  Pronssia | Espanja 1973 |  |  |
|  Pronssia | Ranska 1983 |  |  |
Anatoli Dmitrijevitš Myškin (ven. Анатолий Дмитриевич Мышкин, s. 14. elokuuta 1954 Sylva, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija, joka edusti maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa.
Miesten maajoukkuekilpailuissa Myškin edusti Neuvostoliittoa, jonka pelaajana hän voitti olympiapronssia Montréalissa 1976 ja Moskovassa 1980, maailmanmestaruuden Kolumbiassa 1982, MM-hopeaa vuonna 1978, kaksi Euroopan mestaruutta ja kolme muuta EM-mitalia. Pelaajauransa jälkeen on toiminut valmentajana. Hän on valmentanut muun muassa TsSKA Moskovan naisten joukkuetta ja Venäjän naisten maajoukkuetta.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1976
4 Arzamaskov |
5 Salnykov |
6 Miloserdov |
7 Žarmuhamedov |
8 Makejev |
9 Jedeško |
10 S. Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Korkia |
14 A. Belov |
15 Žigili |
Valmentaja Kondrašin
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1979
4 Jerjomin |
5 Chomičius |
6 Tarakanov |
7 Žarmuhamedov |
8 Lopatov |
9 Jedeško |
10 Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Salnykov |
14 Bilostinnyi |
15 Žigili |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Kesäolympialaiset 1980
4 Jerjomin |
5 Miloserdov |
6 Tarakanov |
7 Salnykov |
8 Lopatov |
9 Deriugini |
10 Belov |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Jovaiša |
14 Bilostinnyi |
15 Žigili |
Valmentaja Gomelski
Neuvostoliiton joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1981
4 Jerjomin |
5 Kapustin |
6 Tarakanov |
7 Salnykov |
8 Lopatov |
9 Deriugini |
10 Valters |
11 Tkatšenko |
12 Myškin |
13 Jovaiša |
14 Bilostinnyi |
15 Fesenko |
Valmentaja Gomelski
Bloons Tower Defense

| Bloons Tower Defense |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Ninja Kiwi Digital Goldfish Ltd. (iOS)
Julkaisija:  Ninja Kiwi
Lajityyppi:  tornipuolustus
Alusta:  selain, android, iOS, PlayStation Portable, Nintendo DSi, Windows Phone, Playstation 4, Xbox One, Nintendo Switch, Steam
Ensijulkaisu:  Bloons Tower Defense (2007)
Viimeisin julkaisu:  Bloons TD 6 (2018)
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Bloons Tower Defense (lyhennettynä Bloons TD) on Ninja Kiwin kehittämä sarja tornipuolustuspelejä. Pelisarjan ensimmäinen osa, Bloons Tower Defense julkaistiin vuonna 2007 selaimeen. Pelejä on myöhemmin julkaistu myös Androidille, iOS:lle, PlayStation Portablelle ja Nintendo DSille sekä Windows Phonelle.
Pelaaminen

Pelisarjan peleissä ideana on tuhota kaikki kentän läpi lentävät ilmapallot estääkseen niiden pääsemästä pois radalta. Pelaajan tulee asettaa radan varsille erilaisia asioita, jotka alkavat tuhota palloja. Pelaaja voi esimerkiksi asettaa tikkoja heitteleviä apinoita, bumerangeja heitteleviä apinoita tai kanuunoita. Myös radalle voi asettaa erilaisia esteitä, kuten piikkejä. Vaikeustaso kasvaa hiljalleen. Pelaaja saa rahaa jokaisesta poksauttamastaan pallosta sekä kierroksen läpäisemisestä. Rahalla voi ostaa uusia esteitä ja päivittää jo olemassa olevia.
Pelit

Bloons Tower Defense (2007)
Bloons Tower Defense 2 (2008)
Bloons TD 3 (2008)
Bloons TD 4 (2009)
Bloons TD 5 (2011)
Bloons TD Battles (2012)
Bloons Monkey City (2013)
Bloons TD 6 (2018)
Bloons TD Battles 2 (2021)
Aiheesta muualla

Ninja Kiwin sivusto (englanniksi)
Angelina Beloff

Angelina Beloff,kuva vuodelta 1909.
Angelina Beloff, syntyjään Angelina Petrovna Belova venäjäksi Ангелина Петровна Белова (23. kesäkuuta 1879 Pietari, Venäjä- 30. joulukuuta 1969 México), oli venäläistaustainen taidemaalari, joka teki suurimman osan urastaan Meksikossa. Nykyään hänet muistetaan vähemmän töistään, enemmän hänet muistetaan siitä, että hän oli Diego Riveran ensimmäinen vaimo.
Amy Jackson

| Amy Jackson |
| --- | --- |
 Amy Jackson vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. tammikuuta 1992 (ikä 32) Douglas, Mansaari
Ammatti:  näyttelijä, malli
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  2009–2018
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
AllMovie
Amy Jackson (s. 31. tammikuuta 1992 Douglas, Mansaari) on brittiläinen malli ja näyttelijä, joka työskentelee intialaisissa elokuvissa, pääasiassa tamilinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän aloitti mallin uransa 16-vuotiaana ja voitti Miss Teen World -kilpailun vuonna 2009 sekä Miss Liverpool -kilpailun vuonna 2010. Hänet löysi tamilielokuvaohjaaja A. L. Vijay, joka antoi hänelle roolin vuoden 2010 draamaelokuvassa Madrasapattinam. Samalla kun Jackson jatkoi mallin uraansa Britanniassa, hän jatkoi työskentelyä Intiassa ja teki ensiesiintymisensä myös muunkielisissä elokuvateollisuuksissa. Vuonna 2012 hän teki ensiesiintymisensä hindinkielisessä elokuvateollisuudessa romanttisessa draamassa Ekk Deewana Tha ja telugunkielisessä elokuvateollisuudessa toimintaelokuvassa Yevadu. Vuonna 2015 hän näytteli Shankarin romanttisessa trillerissä I, josta tuli hänen menestynein elokuvansa.
Yksityiselämä

Jackson oli kihloissa hotellinomistaja George Panayiotoun kanssa. Heidän poikansa syntyi syyskuussa 2019. Jackson kihlautui näyttelijä Ed Westwickin kanssa tammikuussa 2024.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Kieli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Madrasapattinam | Amy Wilkinson | Tamili |  |
| 2012 | Ekk Deewana Tha | Jessie Thekekuttu | Hindi |  |
| 2012 | Thaandavam | Sarah Vinayagam | Tamili |  |
| 2014 | Yevadu | Shruthi | Telugu |  |
| 2015 | I | Diya | Tamili |  |
| 2015 | Singh Is Bliing | Sara Rana | Hindi |  |
| 2015 | Thanga Magan | Hema D’Souza | Tamili |  |
| 2016 | Gethu | Nandini Ramanujam | Tamili |  |
| 2016 | Theri | Annie | Tamili |  |
| 2016 | Freaky Ali | Megha | Hindi |  |
| 2016 | Devi | Jennifer | Tamili | Erikoisesiintyminen laulussa ”Chal Maar” |
| 2016 | Abhinetri | Jennifer | Telugu | Erikoisesiintyminen laulussa ”Chal Maar” |
| 2016 | Tutak Tutak Tukiya | Jennifer | Hindi | Erikoisesiintyminen laulussa ”Chal Maar” |
| 2018 | Boogie Man | Nimisha | Englanti | Brittiläinen elokuva |
| 2018 | The Villain  | Sita | Kannada |  |
| 2018 | 2.0 | Nila | Tamili |  |
| 2024 | Mission: Chapter 1 | Sandra James | Tamili |  |
| 2024 | Crakk | Patricia Novak | Hindi |  |
Televisio

| Vuosi | Ohjelma | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017–2018 | Supergirl | Imra Ardeen | 9 jaksoa |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Amy Jackson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Amy Jackson Allmoviessa (englanniksi)
Amy Jo Johnson

| Amy Jo Johnson |
| --- | --- |
 Amy Jo Johnson vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1970 (ikä 54) Cape Cod, Massachusetts, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä muusikko
Näyttelijä
Aktiivisena:  1993–
Merkittävät roolit:  Kimberly Hart (Mighty Morphin Power Rangers) Julie Emrick (Felicity) Jules Callaghan (Tarkka-ampujat)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Amy Jo Johnson E3-messuilla vuonna 2000.
Amy Jo Johnson (s. 6. lokakuuta 1970 Cape Cod, Massachusetts) on yhdysvaltalainen Gemini- ja Teen Choice -ehdokkuuden saanut näyttelijä ja muusikko. Hän tuli tunnetuksi roolistaan Kimberly Hartina televisiosarjassa Mighty Morphin Power Rangers. Lisäksi Johnson muistetaan televisiosarjasta Felicity.
Elämäkerta

Johnson syntyi Cape Codissa, Massachusettsissa vuonna 1970 autonmyyjälle Greig Johnsonille ja vaateliikkeen omistajalle Christinelle. Hän kiinnostui nuorena telinevoimistelusta, ja usean vuoden harjoittelun jälkeen hän päätti tähdätä olympialaisiin. Johnson pääsi lopulta ensimmäiseen luokkaan ja pääsi siten osallistumaan kansainvälisiin turnauksiin Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Hän joutui kuitenkin lopettamaan telinevoimistelun 17-vuotiaana vakavan loukkaantumisen vuoksi, kun hänen toisesta kyynärpäästä lohkesi luu.
Johnson on kihloissa Oliver Ginerin kanssa. Heillä on yksi lapsi, 1. joulukuuta 2008 syntynyt tytär.
Elämäkerta > Näyttelijänä

Valmistuttuaan 18-vuotiaana high schoolista Johnson muutti Cape Codista New Yorkiin vuonna 1989 pyrkiäkseen näyttelijäksi. New Yorkissa hän opiskeli Lee Strasbergin teatteri-instituutissa ja American Musical and Dramatic Academyssa. Opiskeltuaan vuoden laulamista ja näyttelemistä hän muutti Los Angelesiin aloittaakseen uransa näyttelijänä.
Johnson sai ensimmäiseksi roolikseen vaaleanpunaisen Rangerin Kimberly Hartin uudessa Mighty Morphin Power Rangers -televisiosarjassa vuonna 1993. Koska sarja oli erittäin toimintapainotteinen hänen voimistelutaustastaan oli suurta etua roolin saamisessa. Sarjan aikana Johnson sai myös hieman opetusta taistelulajista useilta studion taistelukoreografeilta. Sarjasta tuli myös ensiesityksen jälkeen odottamaton menestys. Hän näytteli sarjassa aina sen päättymiseen asti vuoteen 1995, jonka aikana Johnson näytteli sarjaan perustuvassa elokuvassa Power Rangers. Sarjan päätyttyä hän siirtyi näyttelemään elokuvien pariin, kuten Susie Q vuonna 1996. Vuoden poissaolon jälkeen Power Rangersista hän uusi roolinsa Kimberly Hartina elokuvassa Power Rangers turbovaihteella 1997. Tämä jäi myös Johnsonin viimeiseksi esiintymiseksi Power Rangers -sarjassa. Näyteltyään vuosien 1997–2001 aikana useissa elokuvissa, kuten Killing Mr. Griffin, Cold Hearts ja Onnen oikkuja hän sai uransa toisen merkittävän roolin televisiosarjasta Felicity vuonna 1998. Johnson näytteli sarjassa Julie Emrickia, joka oli opiskelemassa ensimmäistä vuottaan collegessa ja ystävystyi sarjan päähahmon Felicity Porterin kanssa. Johnson näytteli sarjassa kaksi ja puoli vuotta, jonka aikana hän sai Teen Choice -ehdokkuuden roolisuorituksestaan vuonna 2000.
Sarjan jälkeen Johnson esiintyi jälleen independent-elokuvissa ja vieraili myös televisiosarjoissa, kuten Teho-osasto, Spin City, Entäs Brian?, Fatal Trust ja Wildfire. Vuodesta 2008 lähtien Johnson esiintyi televisiosarjassa Tarkka-ampujat. Hän on ollut roolistaan Tarkka-ampujissa ehdolla Gemini-palkinnon saajaksi.
Elämäkerta > Muusikkona

2000-luvun alussa Johnson julkaisi ensimmäisen albuminsa The Trans-American Treatment, jonka hän myös esitti yleisön edessä Los Angelesissa yhtyeensä The Amy Jo Johnson Bandin kanssa. Johnson kuitenkin lopetti yhtyeensä toiminnan ja jatkoi muusikon uraansa yksin. Maaliskuussa 2005 hän julkaisi toisen levyn nimeltä Imperfect. Joulukuussa 2007 Johnson vieraili Koishii & Hushin levyllä The Carsin coverissa ”Since You’re Gone”.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Amy Jo Johnson Myspacessa (englanniksi)
Brentano

Brentano voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimenä:
Bettina von Arnim o.s. Brentano (1885–1959), saksalainen kirjailija
Bernard von Brentano (1901-1964), saksalainen kirjailija
Clemens Brentano (1778–1842), saksalainen kirjailija
Franz Brentano (1838–1917), saksalainen filosofi
Heinrich von Brentano (1904–1964), Saksan liittotasavallan ulkoministeri 1955–1961
Lujo Brentano (1944–1931), saksalainen taloustieteilijä
Muuta:
Brentanon koulukunta, filosofi Franz Brentanon oppilaat ja seuraajat
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Apple Records

Apple Records on The Beatles -yhtyeen jäsenten erityisesti verotussyistä vuonna 1968 perustama Apple Corpsiin kuuluva levy-yhtiö. Ensimmäinen yhtiön julkaisema levy oli John Lennonin ja Yoko Onon Unfinished Music No. 1: Two Virgins, jonka julkaisupäivä oli 11. marraskuuta 1968. Sitä seurasi 25. marraskuuta 1968 Beatlesin The Beatles -levy, joka tunnetaan myös nimellä ”Valkoinen tupla”.
Muut Apple Recordsin julkaisemat The Beatles -albumit:
Yellow Submarine
Abbey Road
Let It Be
Hey Jude
The Beatles 1962–1966
The Beatles 1967–1970
Nimen samankaltaisuus Steve Jobsin perustamaan Apple Computer -yhtiöön on johtanut oikeudenkäynteihin, joissa levy-yhtiö on vaatinut tietokoneyhtiötä olemaan toimimatta musiikkialalla. Apple Computer on ainakin vuonna 1989 maksanut Apple Recordsille korvauksia musiikin vuoksi. Viimeisin kiista liittyy tietokoneyhtiön iPod-soittimeen.[lähde? ]