Avigdor Liberman
Poliittinen ura

Liberman on ollut Histadrut-ammattiliiton sihteerinä Jerusalemissa. Vuosina 1983–1996 hän oli Likudin puoluesihteerinä ja vuosina 1996–1997 hän oli pääministerin kanslian kansliapäällikkönä. Hän perusti Yisrael Beitenu -puolueen 1999 ja samana vuonna hänet valittiin ensimmäisen kerran knessetiin.
Liberman on taustansa ansiosta kerännyt kannattajia etenkin Israelin venäjää puhuvien maahanmuuttajien joukosta.
Maaliskuussa 2001 pääministeri Ariel Sharon nimitti Libermanin kansallisten infrastruktuurien ministeriksi, mutta hän erosi vuoden kuluttua. Helmikuussa 2003 hänestä tuli kuljetusministeri.
Toukokuussa 2004 Liberman ehdotti "erotussuunnitelmaa", jolla erotettaisiin toisistaan juutalaisten ja arabien asumat alueet. Suunnitelman mukaan Israelin arabikansalaisten asumat kylät lähinnä Wadi Arissa, etelä- ja keski-Galileassa ja Negevin beduiinialueet liitettäisiin palestiinalaishallinnon alueisiin. Näin Israel pääsisi eroon 90 % arabikansalaisistaan ja lopuille järjestettäisiin "uskollisuuskoe". Kun kohu Libermanin ympärillä kasvoi, Sharon erotti hänet hallituksesta 4. kesäkuuta 2004.[lähde? ]
Pääministeri Ehud Olmert nimitti Libermanin hallitukseensa strategisesta uhasta vastaavaksi ministeriksi, tarkoituksena löytää ratkaisu Iranin ydinkriisin aiheuttamaan uhkaan. Nimitys herätti voimakasta vastarintaa työväenpuolueessa. Tiede- ja teknologiaministeri Ophir Pines-Paz väitti, että "Lieberman itse on strateginen uhka", ja ilmoitti eroavansa. 
Liberman veti puolueensa hallituksesta tammikuussa 2008 vastustaessaan neuvotteluja Palestiinalaishallinnon kanssa rauhansopimuksesta. Liberman sanoi uskovansa että Israelin arabit ottaisivat Palestiinalaisvaltion kansalaisuuden Israelin kansalaisuuden lisäksi ja "nostaisivat sosiaaliturvaa Israelissa." Liebermanin mielestä on kohtuutonta että Israelissa on arabivähemmistö, jos Palestiinalaisvaltio perustetaan.[lähde? ]
Libermania on ajoittain arabivastaisuudesta ja useat Israelin kansanedustajat ovat nimittäneet häntä rasistiksi. Hän ehdotti 1998 Egyptin hukuttamista pommittamalla Assuanin pato vastineeksi Egyptin tuesta Jasser Arafatille. Vuonna 2003 hän vaati Israelin palestiinalaisvankien hukuttamista Kuolleeseenmereen ja tarjoutui kustantamaan bussikuljetuksen. Toukokuussa 2006 hän vaati knessetin Hamas-johtoisen palestiinalaishallinnon kanssa neuvotelleiden arabijäsenten teloittamista. Arabikansanedustaja Ahmed Tibi vaati Libermanille rikossyytettä rasismista ja kiihotuksesta kansanryhmää vastaan. Israelin valtionsyyttäjä vapautti Libermanin syytteistä, mutta ilmoitti olevansa jyrkästi eri mieltä hänen kanssaan.[lähde? ]
13. tammikuuta 2009 Liberman ehdotti Gazaan kohdistetun hyökkäyksen (Operaatio Valettu lyijy) aikana, että "Meidän täytyy jatkaa taistelua Hamasia vastaa juuri niin kuin Yhdysvallat teki Japania vastaan toisessa maailmansodassa", mikä nähtiin vaatimuksena ydinaseen käyttöön. Kielletyn äärioikeistolaispuolue Kachin entinen virkailija Yossi Dayan väittää Haaretz-lehden haastattelussa Libermanin olleen lyhyen aikaa Kachin jäsen. Hieman aikaisemmin tunnettu israelilainen televisioankkuri Haim Yavin kuvaili häntä Kahanen perilliseksi.
Syyskuussa 2006 julkaistun tutkimuksen mukaan Libermanilla on toiseksi eniten kannatusta Israelin seuraavaksi pääministeriksi Benjamin Netanjahun jälkeen. Olmert tuli viidentenä 7 % kannatuksella.[lähde? ]
Tammikuussa 2008 Liberman veti puolueensa hallituksesta vastustaessaan neuvotteluja Palestiinalaishallinnon kanssa Jerusalemin asemasta.
Liberman on lisäksi huonoissa väleissä Shas-puolueen ortodoksijuutalaisten kanssa, jotka ovat sanoneet hänen olevan liitossa Saatanan kanssa ja nimittäneet häntä "mustaksi pedoksi", koska hän on suhteellisen maallinen ja kannattaa esimerkiksi siviiliavioliittoa, johon Israelissa ei ole mahdollisuutta, sianlihan myyntiä ja vastustaa ješiva-koulujen oppilaiden vapauttamista asevelvollisuudesta.
Vuonna 2009 Israelin poliisi sanoi suosittavansa syytteiden nostoa Libermania vastaan korruptiosta, kavalluksesta ja rahanpesusta. Poliisi oli tutkinut Libermania noin 13 vuoden ajan, mutta syytteiden nosto vaatii syyttäjän päätöksen.