stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joan of Arc

| Joan of Arc |
| --- | --- |
 Joan of Arc vuonna 2005
Tiedot
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  indie rock, emo, math rock
Kotipaikka:   Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Tim Kinsella Bobby Burg Victor Villareal Theo Katsaounis
Entiset jäsenet:  Sam Zurick Mike Kinsella Nate Kinsella Amy Cargill Jeremy Boyle Ben Vida Cale Parks Matt Clark Todd Mattei
Levy-yhtiö:  Jade Tree Record Label Record Label Polyvinyl Record Co.
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joan of Arc on yhdysvaltalainen indie rock-yhtye Chicagosta. Se perustettiin vuonna 1995 Cap'n Jazz'n hajoamisen jälkeen. Laulaja Tim Kinsella on yhtyeen ainoa alkuperäinen jäsen. Joan of Arc tunnetaan elektroniikasta, sampleistä ja multi-trackkäyksestä; joissain biiseissä on 100 raitaa. Yhtyeen lyriikat ja kansikuvat ovat harhaanjohtavia, humoristisia ja hämmentäviä.
Diskografia

| --- | --- |
 Albumit A Portable Model Of... (1997)  How Memory Works (1998)  Live, in Chicago, 1999 (1999)  The Gap (2000)  So Much Staying Alive and Lovelessness (2003)  In Rape Fantasy and Terror Sex We Trust (2003)  Live in Muenster, 2003 (2004)  Joan of Arc, Dick Cheney, Mark Twain (2004)  Presents Guitar Duets (2005)  The Intelligent Design Of... (2006)  Eventually, All at Once (2006)  Orchard Vale (2007)  Boo! Human (2008)  Flowers (2009)  Presents Don't Mind Control (2010)  Oh Brother (2011)  Presents The Joan of Arc Lightbox Orchestra Conducted by Fred Lonberg-Holm (2011)  Life Like (2011)  Presents Joan of Arc (2012)  Presents Pine Cone (2012)  Joan of Arc (2012)  Testimonium Songs (2013) :  EP:t How Can Any Thing So Little Be Any More? (2001) 7"/Singlet/Splitit Method And Sentiment 7" (1996)  Busy Bus/Sunny Sun 7" (1997)  Rabbit Rabbit Split 7" (2003)  Bundini Brown Split 12" (2004)  Many Times I've Mistaken (2007)  My Summer-Long High Wipeout 7" (2008)  Meaningful Work 7" (2010) 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Johan Fredrik Selin

Johan Fredrik Selin (15. kesäkuuta 1878 Viipuri – 15. heinäkuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen lakimies, joka toimi Viipurin hovioikeuden presidenttinä.
Selinin vanhemmat olivat  kaartinluutnantti Frans Emil Selin ja Marie Antoinette Synnerberg. Hän tuli hovioikeuden auskultantiksi 1900 ja Viipurin hovioikeuden kanslistiksi 1909 sekä kirjaajaksi ja notaariksi 1909. Yhdenvertaisuuslain vastustamisen takia Selin oli vangittuna kahdeksan kuukautta Pietarissa Krestyn vankilassa. Viipurissa hän toimi asianajajana 1907-1917, kunnes tuli hovioikeuden viskaaliksi ja asessoriksi 1917 ja hovioikeuden neuvokseksi 1918. Toimittuaan hovioikeuden varapresidenttinä vuodesta 1927 hänestä tuli sen presidentti 1929. Vuodesta 1934 Selin toimi Helsingin tuomiokunnan tuomarina. Viipurissa Selin osallistui kunnallispolitiikkaan, kuului ruotsalaisen seurakunnan  kirkkoneuvostoon 1924-1934 ja toimi Viipurin museon johtokunnan puheenjohtajana. Hän oli lisäksi muun muassa Suomen tuomariliiton ja Kihlakunnantuomareiden yhdistyksen varapuheenjohtaja.
Selinin puoliso vuodesta 1902 oli Helmi Tawast. Hän rakennutti vuonna 1939 silloisen Helsingin maalaiskunnan alueelle Laajasalon  kartanon maille huvilan, Villa Degerön.
James Shaffer

| James Shaffer |
| --- | --- |
 James Shaffer Family Values Tourilla, Torontossa vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1970 (ikä 54)
Ammatti:  muusikko, musiikkituottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Munky, Munk
Aktiivisena:  1989-
Tyylilajit:  nu metal, alternative metal
Soittimet:  kitara, laulu, kosketinsoitin, basso
Yhtyeet:  Korn Fear and the Nervous System L.A.P.D.
Levy-yhtiöt:  Emotional Syphon Records EMI Virgin Records Roadrunner Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
James Christian "Munky" Shaffer (s. 6. kesäkuuta 1970 Rosedale, Kalifornia) on alternative metal -yhtye Kornin kitaristi.
James Shaffer tarttui kitaraan onnettomuuden vuoksi. Hän varasti vanhempiensa alkoholijuomat ja oli lähdössä bileisiin, kun hänen sormensa jäi moottoripyöränkettingin väliin. Vasemman käden etusormesta lähti pala irti ja lääkäri suositteli  instrumentin soiton aloittamista. James päätti aloittaa kitaran soiton.
Brian "Head" Welch ja Munky jammailivat yhdessä 80-luvun hair metallia. Munky osti 7-kielisen kitaran ja rakastui siihen kuunnellessaan Steve Vain "Passion and Warfare" levyä.
James "Munky" Shaffer on tunnettu omaperäisestä soittotyylistään ja kitarasoundistaan. Vuonna 2005 Hit Parader -lehti sijoitti James Shafferin sijalle #43 paras hard rock -kitaristikategoriassa. James Shaffer on ottanut vaikutteita muun muassa Dimebag Darrelilta ja Steve Vailta. Munkyn lempinimi tulee hänen taidostaan levittää varpaat erilleen toisistaan, jolloin ne näyttävät apinan (Monkey) käsiltä.
Jamesilla on tytär nimeltä Carmella Star, joka syntyi vuonna 2001.
Varusteet

Kitarat
Ibanez K7 (Jamesin signature kitara)
Ibanez custom K14 kitara (käytetään kappaleessa Alone I Break)
Ibanez custom K8 kitara
Ibanez custom 7-kieliset kitarat
Ibanez UV7BK kitara (Steve Vai signature)
Vahvistimet
Mesa Boogie vahvistimet
Diezel vahvistimet
Line6 Spider II
Efektit
Boss PS-5 Super Shifter
Boss RV-3 Digital Reverb/Delay
Digitech XP100 Whammy Wah
Digitech Metal Master
Dunlop Univibe
Dunlop Crybaby Wah
Electro-Harmonix Big Buff π
Ibanez DE7 Delay/Echo
Rocktron Banshee Talk Box
Small Stone Phaser
Aiheesta muualla

Loudwire: Videohaastattelu
Korn
| --- | --- |
Studioalbumit:   Korn  Life Is Peachy  Follow the Leader  Issues  Untouchables  Take a Look in the Mirror  See You on the Other Side  Untitled  Korn III: Remember Who You Are  The Path of Totality  The Paradigm Shift  The Serenity of Suffering  The Nothing  Requiem 
Kokoelmat ja livealbumit:   Greatest Hits, Volume 1  Live & Rare  MTV Unplugged: Korn  Korn Kovers 
EP:t:   Neidermeyer's Mind  Live at the Palace  All Mixed Up 
Singlet:   Blind  Shoots and Ladders  Need To  Clown  No Place to Hide  A.D.I.D.A.S.  Good God  Got the Life  Freak on a Leash  Children of the Korn  Falling Away from Me  Make Me Bad  Somebody Someone  Here to Stay  Thoughtless  Alone I Break  Did My Time  Right Now  Y'all Want a Single  Everything I've Known  Word Up!  Another Brick in the Wall  Twisted Transistor  Coming Undone  Politics  Freak on a Leash (MTV Unplugged)  Evolution  Hold On  Kiss  Haze  Oildale (Leave Me Alone)''  Let The Guilt Go  Get up!  Narcissistic Cannibal  Never Never  Spike In My Vains  Hater  Rotting In Vain  Take Me  Black Is the Soul  You'll Never Find Me  Can You Hear Me  Start The Healing  Forgotten  Lost in the Grandeur 
Singlet:   Christmas Song  I Can Remember  Fuck Dying  Jingle Balls  Hypocrites  Creep  Haze  Chaos Lives in Everything  Love & Meth  Insane  A Different World  Cold 
DVD:t:   Who Then Now?  Deuce  Korn Live  Live on the Other Side  Chopped, Screwed, Live and Unglued  Korn: Live in Montreux 2004
Ilmari Rytkönen

Ilmari Rytkönen Nietjärvellä syyskuussa 1944.
Ilmari Elis Rytkönen (15. kesäkuuta 1900 Hämeenlinna – 30. joulukuuta 1957) oli suomalainen upseeri.
Elämäkerta > Perhetausta

Rytkösen vanhemmat olivat kirjakauppias Enok Rytkönen ja Elin Leontine o.s. Wendelin. Hän sai isänmaallisen kasvatuksen. Sisällissodan puhjettua tammikuussa 1918 Rytkönen vaelsi Hämeenlinnasta muutaman muun Hämeenlinnan lyseon abiturientin kanssa Hattulan ja Kalvolan metsien kautta valkoisten puolelle Kuorevedelle. Hän osallistui Hans Kalmin joukoissa taisteluihin ensin Vilppulassa ja Lempäälässä, sitten Savossa ja Lahden seudulla.
Elämäkerta > Heimosodat

Sodan jälkeisenä keväänä Rytkönen valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta ja ehti syksyllä aloittaa opiskelut Kauppakorkeakoulussa, mutta lähti jo tammikuussa 1919 joukkueenjohtajana Pohjan poikien mukana Viron vapaussotaan. Pajun taistelussa 31.1. Rytkönen haavoittui vakavasti vihollisen konekivääritulesta. Kesäkuussa hän kuitenkin jo osallistui komppanianpäällikkönä eversti Aarne Sihvon johtamaan Aunuksen retkeen.
Elämäkerta > Opinnot

Palattuaan Rytkönen kävi Kadettikoulun ja valmistui 1924 kurssinsa priimuksena. Nuori vänrikki astui palvelukseen Pioneeripataljoonaan. Rytkönen suoritti luutnantti-, kapteeni- ja komentajakurssit Suojeluskuntien päällystökoulussa. Vuosina 1927–1929 hän toimi opetusupseerina Kadettikoulussa ja suoritti 1934–1936 Sotakorkeakoulun yleisen linjan saaden 1937 yleisesikuntaupseerin arvon. Sotaa edeltävät vuodet 1938–1939 Rytkönen johti Pioneerikoulua.
Elämäkerta > Toinen maailmansota

Talvisodan puhjettua Rytkönen toimi osan ajasta toimistoesiupseerina puolustusministeriössä, mutta myös IV armeijakunnan pioneerikomentajana Laatokan rintamalla.
Jatkosodan alussa syksyllä 1941 Rytkönen ylennettiin everstiluutnantiksi. Aluksi hän toimi Sallassa Saksan XXXVI armeijakunnan yhteysupseerina. Vuodet 1942–1943 Rytkönen oli esikuntapäällikkönä sotatalousesikunnassa. 1943–1944 hän oli taisteluosasto Rytkösen komentajana Syvärillä. Kesällä 1944 Rytkönen johti hämäläisen 5. divisioonan Jalkaväkirykmentti 44:ää. Vihollinen onnistuttiin pysäyttämään Pitkärannan ja Nietjärven suunnalla käydyissä kovissa taisteluissa. Lapin sodassa Rytkönen oli pataljoonankomentajana.
Elämäkerta > Sodan jälkeen

Sodan päätyttyä Rytkönen toimi Kemin sotilaspiirin komentajana vuodet 1946–1947, kunnes erosi armeijan palveluksesta.
Fatima

Fatima tarkoittaa seuraavia henkilöitä ja asioita:
Fatima, naisen etunimi
Fatima Zahra, profeetta Muhammadin tytär
Fatima bint Husayn, Husayn bin Alin tytär
Fatima Jinnah, Pakistanin ensimmäisen kenraalikuvernöörin Muhammed Ali Jinnahin sisar
Fátima, kaupunki Portugalissa
Fatiman Neitsyt Maria, ilmestys Fátiman kaupungissa vuonna 1917
Fatima, japanilainen yhtye.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fatima”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Essi Sainio

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Essi Katriina Sainio
Syntymäaika: 9. syyskuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 167 cm
Junioriseurat
2001–2002: FC Espoo
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002–2003 | FC Espoo | 28 | (1) |
| 2004 | MPS | 0 | (0) |
| 2004–2005 | FC Honka | 32 | (11) |
| 2005–2006 | HJK | 5 | (2) |
| 2006–2009 | Turbine Potsdam | 42 | (3) |
| 2009 | AIK Solna | 7 | (1) |
| 2010–2012 | SC Freiburg | 34 | (11) |
| 2015–2022 | HJK | 152 | (34) |
Maajoukkue
| 2002–2003 |  Suomi TU17 | 12 | (3) |
| 2004–2005 |  Suomi TU19 | 26 | (3) |
| 2006 |  Suomi TU20 | 2 | (0) |
| 2008 |  Suomi TU23 | 3 | (0) |
| 2006–2022 |  Suomi | 58 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6.11.2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16.7.2022.
Essi Katriina Sainio (s. 9. syyskuuta 1986 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti urallaan pisimpään Helsingin Jalkapalloklubia. Sainio pelasi myös muun muassa saksalaisessa Turbine Potsdamissa, jossa hän voitti ensimmäisenä suomalaisena naisten Bundesliigan mestaruuden vuonna 2009. Naisten maajoukkueessa Sainio pelasi (2006–2022) yhteensä 58 maaottelua, joista viimeiseksi jäi EM-kisojen 2022 alkulohkon päätösottelu Suomi–Saksa (0–3). Sainio pelasi urallaan enimmäkseen keskikentällä mutta pystyi pelaamaan usealla eri paikalla.
Ura > Seurajoukkueet

Sainion kasvattajaseura on espoolainen FC Kasiysi, jonka lisäksi hän edusti juniorivuosinaan FC Espoota (2000-2003) ja FC Honkaa (2004-2005), Sainion pelaajaura pääsarjatasolla alkoi SM-sarjassa 20.4.2002 ottelussa Vaasan Sport - FC Espoo, missä hän tuli vaihdosta kentälle 66. minuutin kohdalla. Syksyllä 2005 Sainio siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin, missä kuitenkin ehti pelata keväällä 2006 vain viisi SM-sarjapeliä, kunnes siirtyi useaksi vuodeksi ulkomaille. Ensin Saksan mestarijoukkue Turbine Potsdamiin vuonna 2006. Kahden ensimmäisen kauden aikana Potsdam oli kolmas ja kaudella 2008-09 Turbine Potsdamin riveissä tuli Saksan mestaruus ja Saksan Cupin (DFB-Pokal) finaalitappio. Potsdamissa Sainio voitti kaksi Saksan hallimestaruuta vuosina 2008 ja 2009. Kesällä 2009 hän siirtyi Ruotsin Damallsvenskaniin AIK Solnan riveihin, josta palasi seuraavana kesänä takaisin Saksaan SC Freiburgiin toiselle sarjatasolle 2. Bundesliigaan. Ensimmäisellä kaudella Freiburg voitti 2.Bundesliigan (etelä) mestaruuden ja Freiburg nousi takaisin pääsarjaan. Seuraavalla kaudella Sainio oli Bundesliigassa joukkueen paras maalintekijä neljällä maalillaan, vaikka kevätkausi meni loukkaantumiseen. Sainio pelasi Freiburgissa vuoteen 2012 saakka ja oli sen jälkeen poissa pelikentiltä kahden kauden ajan. Vuonna 2015 hän teki paluun Naisten Liigaan HJK:n joukkueessa.
Sarjaotteluiden lisäksi Sainio on pelannut eri seuroissa kansallisissa cup-kilpailuissa seuraavasti: 2002–03 FC Espoo (5 ottelua / 1 maali), 2004 MPS (0/0), 2004–05 Honka Espoo (5/3), 2006 HJK (0/0), 2006–09 Turbine Potsdam (8/4), 2009 AIK Solna (0/0), 2010–12 SC Freiburg (4/1) sekä 2015–21 HJK:ssa (19 ottelua ja 10 maalia). Kausi 2021 Cupin osalta jäi loukkaantumisen vuoksi kokonaan väliin. Kaudella 2022 HJK hävisi loppuottelussa Åland Unitedille 0:2. Yhteensä cup-kilpailuissa 45 ottelua ja 20 maalia (tilanne 02.10.2022). Lisäksi Sainio on pelannut saksalaisessa Turbine Potsdamissa kaksi Naisten Uefa Cupin (nyk. Mestarien liigan) ottelua (0 maalia) kaudella 2006/07. Suomeen paluun jälkeen sekä HJK että Sainio olivat peräti 14 vuotta poissa Eurokentiltä. Marraskuussa 2020 Sainio pelasi koko ottelun Islannissa ottelussa Valur Reykjavik - HJK 3-0, mikä oli Sainion kolmas Euro-ottelu. Kaikkiaan Sainiolle tuli kaudella 2020 täyteen 300 seurajoukkueottelua 29.8.2020 pelatussa ottelussa KuPS–HJK. Naisten Mestarien liigan 1.karsintakierroksella 2020/21 ottelussa Valur Reykjavik - HJK 3-0 Sainio pelasi myös koko ottelun. Sainio on seurajoukkueessaan HJK:ssa ollut kahdesti ehdolla Naisten liigan/Kansallisen liigan parhaan keskikenttäpelaajan palkinnon saajaksi vuosina 2019 ja 2020. Peliuransa aikana Sainiolle tuli yli 30.000 peliminuuttia (liiga, cup, maajoukkue yms), mitä suurempaa määrää ei toistaiseksi ole suomalaisilla maajoukkuepelaajilla ole todettuna.
Sainio osallistui lisäksi HJK:n paluuvuonna 2015 Palloliiton järjestämään valmentajakurssille minkä seurauksena 2017 Sainiolle myönnettiin valmentajan B-lisenssi.
Ura > Maajoukkue

Sainion maajoukkueura alkoi 19-vuotiaana Tampereen Ratinan stadionilla 6.5.2006 MM-karsintaottelussa Suomi - Belgia.3-0. Tuossa ottelussa Sainio pelasi täydet minuutit. Sainio loukkaantui kuitenkin nuorten MM-kisoissa 2006 heti perään ja oli jonkin aikaa sivussa maaotteluista. Talvella 2007 Algarven turnauksessa Suomi - Ruotsi ottelussa Sainio loukkaantui uudelleen jo 8. peliminuutilla ja turnaus päättyi siihen. Paluu maajoukkueeseen tapahtui vasta talvella 2008. Sainio on pelannut Suomen naisten jalkapallomaajoukkueessa 54 ottelua. Vuoden 2009 EM-kilpailuissa hän kuului Suomen aloituskokoonpanoon kahdessa alkulohko-ottelussa sekä puolivälieräottelussa Englantia vastaan. Nuorten maajoukkueissa hän pelasi alle 19-vuotiaiden EM-kisoissa kotikisoissa 2004 sekä 2005 Suomen selviytyessä välieriin sekä alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2006.
Sainio palasi maajoukkueeseen vaihtopelaajana lokakuussa 2020 EM-karsintaotteluun Skotlantia vastaan Helsingin Bolt-Areenalla Suomen voittaessa 1–0. Hänen edellisestä maaottelustaan oli tuolloin kulunut lähes yhdeksän vuotta. Seuraavissa MM-karsinnoissa Sainio pelasi avauksessa 50. maaottelunsa Georgia - Suomi 0–3 (21.10.2021). Edellinen MM-karsintaottelu Sainiolla oli viikkoa vaille 12 vuotta aiemmin (28.10.2009 Portugali - Suomi 0–1). Englannin EM-kisoissa 2022 sekä Essi Sainio että Linda Sällström palasivat lähes 13 vuoden ennätyksellisen pitkän tauon jälkeen EM-kisoihin ottelussa 8.7.2022 Espanja - Suomi 4-1. Linda Sällström teki avausmaalin alle minuutin pelaamisen jälkeen. Sainio tuli kentälle puoliajalla, joten Sainiolle tuli 83 minuuttia pitempi "ennätys" kuin Sällströmille edellisestä EM-lopputurnauspelistä, mikä oli Turussa 3.9.2009 EM-puolivälierä Suomi - Englanti 2-3. Lohkon toisessa ottelussa Tanska - Suomi 1-0, Sainio pelasi koko ottelun. Lohkon päätöspelissä Sainio tuli vaihdosta 65. minuutilla Saksaa vastaan 0-3 tilanteessa. Lisämaaleja ei enää tullut. Kun Linda Sällström tuli vaihtoon 80.minuutilla, oli Sainio viimeinen Suomen EM-kotikisojen Turun puolivälierässä olleista pelaajista joka oli arvokisoissa kentällä. Kolme muuta Tinja-Riikka Korpela, Tuija Hyyrynen ja Anna Westerlund sairastuivat kesken turnauksen. Sainio ilmoitti Palloliiton tiedotteesa 15.8.2022 peliuran päättymisestä Maajoukkueessa 16.7.2022 pelattuun Suomi - Saksa 0-3 EM-alkulohkon otteluun. Kaikkiaan nuorten ja ikäluokkien sekä A-maajoukkueotteluita Sainiolle kertyi 101.
Peliuran ohella ja jälkeen

Jalkapallon ohella Sainio on pelannut salibandya naisten 3. divisioonassa. Sainio on osallistunut myös Triatlon kilpailuihin.
Erityisesti Sainio on toiminut YLE:n jalkapallolähetyksissä MM-kisat 2023, Suomen naisten maajoukkueen ja Kansallinen liiga otteluissa asiantuntijana. Lisäksi Sainio on osallistunut YLE:n Aamun "Jälkihiki" -ohjelmassa yhtenä jäsenenä.
Saavutukset

Saksan Bundesliigan mestaruus 2009
Saksan DFP-pokaalin loppuottelu 2009 (DFB-Vereinspokal -mitali)
Saksan 2.Bundesliigan (etelä) mestaruus 2011
Suomen mestaruus 2019
SM-hopea 2018, 2022
SM-pronssi 2006, 2017
Suomen cup 2017, 2019
Suomen cupin loppuottelu 2015, 2022
Saksan hallimestaruus (DFB-Hallenpokal) 2008, 2009
Helsinki Cup hopeaa (FC Espoo) B-tytöt 2001
Palloliiton piirimestaruus 2001 (Uusimaa) B-tytöt pronssia
Palkintoja ja Ehdokkuuksia

Helsinki Cup palkinto 2001 TB-17
Vuoden tyttöpelaaja 2006 (Suomen Palloliitto)
Joukkueen maalikuningatar 2011/12 (SC Freiburg)
Joukkueen maalikuningatar 2020 (HJK)
Heimo Laaksonen ja Paavo Einiö -kiertopalkinto 2019 (HJK Helsinki)
HJK Forzan jäsenten valitsema vuoden pelaaja 2020, 2021 ja 2022
Suomen Palloliiton hopeinen ansiomerkki 2010
Suomen Palloliiton ansiomerkki 2022
Kansallinen liiga. Tähtipörssin voitto 2022
Kansallinen liiga. Vuoden pelaajaehdokas 2022
Kansallinen liiga. Vuoden keskikenttäpelaajaehdokas 2019, 2020, 2022
Suomen Maajoukkueen Kannatysyhdistys. SMJK palkinto 2022
Nimetty Kansallisen liigan legendaksi syksyllä 2024
Tilastot > Pelaajaura seura- ja maajoukkueissa

Tilanne 22. lokakuuta 2022. Tilastossa päättyneen kauden 2022 aikaiset ottelut.
| Vuosi | Liiga | Joukkue | Ottelut | Maalit | Kortit | Peliminuutit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | SM | FC Espoo | 16 | 0 | 0 | 1153 |
| 2003 | SM | FC Espoo | 12 | 1 | 2 | 926 |
| 2004 | SM | MPS Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2004 | SM | Honka Espoo | 14 | 3 | 3 | 1177 |
| 2005 | SM | Honka Espoo | 18 | 8 | 1 | 1597 |
| 2006 | SM | HJK Helsinki | 5 | 2 | 1 | 405 |
| 2006/07 | 1.FBL | Turbine Potsdam | 10 | 0 | 2 | 559 |
| 2007/08 | 1.FBL | Turbine Potsdam | 18 | 2 | 3 | 835 |
| 2008/09 | 1.FBL | Turbine Potsdam | 14 | 1 | 0 | 490 |
| 2009 | Allsvenskan | AIK Solna | 7 | 1 | 0 | 625 |
| 2010 | Allsvenskan | AIK Solna | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2010/11 | 2.FBL | SC Freiburg | 18 | 7 | 3 | 1461 |
| 2011/12 | 1.FBL | SC Freiburg | 16 | 4 | 0 | 1339 |
| 2013 | tauko | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2014 | tauko | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2015 | SM | HJK Helsinki | 21 | 2 | 3 | 1356 |
| 2016 | SM | HJK Helsinki | 15 | 5 | 2 | 1229 |
| 2017 | SM | HJK Helsinki | 17 | 4 | 0 | 1518 |
| 2018 | SM | HJK Helsinki | 21 | 5 | 0 | 1556 |
| 2019 | SM | HJK Helsinki | 23 | 6 | 1 | 1759 |
| 2020 | SM | HJK Helsinki | 18 | 5 | 2 | 1619 |
| 2021 | SM | HJK Helsinki | 15 | 2 | 2* | 1229 |
| 2022 | SM | HJK Helsinki | 22 | 5 | 3 | 1968 |
kaudella 2021 Sainio sai ottelussa HPS - HJK suoran punaisen. Lukema ei sisälly varoitusmäärään.
Tilastot > Pokal- ja Cup- ottelut

| Vuosi | Cup | Joukkue | Ottelut | Maalit | Kortit | Peliminuutit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | NSC | FC Espoo | 3 | 1 | 0 | 270 |
| 2003 | NSC | FC Espoo | 2 | 0 | 0 | 180 |
| 2004 | NSC | MPS Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2004 | NSC | Honka Espoo | 3 | 1 | 1 | 295 |
| 2005 | NSC | Honka Espoo | 2 | 2 | 1 | 180 |
| 2006 | NSC | HJK Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2006/07 | DFB | Turbine Potsdam | 1 | 0 | 0 | 90 |
| 2007 | DFB-Ligapokal | Turbine Potsdam | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2007/08 | DFB | Turbine Potsdam | 3 | 1 | 0 | 142 |
| 2008/09 | DFB | Turbine Potsdam | 4 | 3 | 0 | 142 |
| 2010 | Cup | AIK Solna | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2010/11 | DFB | SC Freiburg | 1 | 1 | 0 | 55 |
| 2011/12 | DFB | SC Freiburg | 3 | 0 | 1 | 170 |
| 2015 | NSC | HJK Helsinki | 5 | 1 | 0 | 540 |
| 2016 | NSC | HJK Helsinki | 2 | 2 | 1 | 210 |
| 2017 | NSC | HJK Helsinki | 4 | 3 | 0 | 194 |
| 2018 | NSC | HJK Helsinki | ep | ep | ep | ep |
| 2019 | NSC | HJK Helsinki | 4 | 1 | 0 | 389 |
| 2020 | NSC | HJK Helsinki | 4 | 2 | 1 | 360 |
| 2021 | NSC | HJK Helsinki | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 2022 | NSC | HJK Helsinki | 4 | 1 | 2 | 317 |
Tilastot > Europokaali ottelut

| Vuosi | Uefa/NML | Joukkue | Ottelut | Maalit | Kortit | Peliminuutit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006/07 | Uefa | Turbine Potsdam | 2 | 0 | 0 | 115 |
| 2020/21 | NML | HJK Helsinki | 1 | 0 | 0 | 90 |
Tilastot > Maaottelut MM-/EM-karsinnat

| Vuosi | Kilpailu | Maajoukkue | Ottelut | Maalit | Kortit | Peliminuutit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | MM-karsinta | Suomi | 2 | 0 | 0 | 124 |
| 2009 | EM-kisat | Suomi | 3 | 0 | 0 | 202 |
| 2009 | MM-karsinta | Suomi | 3 | 0 | 0 | 101 |
| 2011 | EM-karsinta | Suomi | 2 | 0 | 1 | 166 |
| 2012 | EM-karsinta | Suomi | 1 | 0 | 0 | 62 |
| 2020 | EM-karsinta | Suomi | 2 | 0 | 0 | 11 |
| 2021 | MM-karsinta | Suomi | 3 | 0 | 0 | 172 |
| 2022 | MM-karsinta | Suomi | 1 | 0 | 0 | 88 |
| 2022 | EM-kisat | Suomi | 3 | 0 | 0 | 160 |
Tilastot > Maajoukkueturnaukset

| Vuosi | Kilpailu | Maajoukkue | Ottelut | Maalit | Kortit | Peliminuutit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Algarve | Suomi | 1 | 0 | 0 | 8 |
| 2008 | Kiina | Suomi | 3 | 0 | 0 | 180 |
| 2008 | Algarve | Suomi | 4 | 0 | 0 | 173 |
| 2009 | Kiina | Suomi | 3 | 0 | 0 | 159 |
| 2009 | Algarve | Suomi | 4 | 0 | 0 | 200 |
| 2011 | Algarve | Suomi | 4 | 1 | 0 | 285 |
| 2012 | Kypros | Suomi | 2 | 0 | 0 | 180 |
Tilastot > Muut maaottelut

| Vuosi | Kilpailu | Maajoukkue | Ottelut | Maalit | Kortit | Peliminuutit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Maaottelut | Suomi | 4 | 1 | 0 | 291 |
| 2009 | Maaottelut | Suomi | 3 | 1 | 0 | 116 |
| 2011 | Maaottelut | Suomi | 4 | 0 | 0 | 266 |
| 2012 | Maaottelut | Suomi | 1 | 0 | 0 | 55 |
| 2017 | Maaottelut | Suomi | 3 | 0 | 0 | 123 |
| 2022 | Maaottelut | Suomi | 2 | 0 | 0 | 61 |
Tilastot > Nuorten arvokisat ja U-maaottelut

| Vuosi | Kilpailu | Maajoukkue | Ottelut | Maalit | Kortit | Peliminuutit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Maaottelut U17 | Suomi U17 | 6 | 0 | 0 | 373 |
| 2003 | Maaottelut U17 | Suomi U17 | 6 | 2 | 1 | 414 |
| 2004 | EM-kisat U19 | Suomi U19 | 16 | 1 | 2 | 1222 |
| 2005 | EM-kisat U19 | Suomi U19 | 10 | 2 | 2 | 899 |
| 2006 | MM-kisat U20 | Suomi U20 | 2 | 0 | 2 | 155 |
| 2008 | PM-kisat | Suomi U23 | 3 | 0 | 0 | 235 |

Peliminuuteissa on jonkinverran eroja eri lähteissä Fifa, Uefa, Palloliitto, DFB ja Ruotsin palloliitto tai HJK.
U17 otteluissa peliaika 80 minuuttia.
Fatih Çakıroğlu

| Mitalit> Maa:   Turkki.Miesten vapaapaini.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Turkki.Miesten vapaapaini.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Turkki.Miesten vapaapaini.EM-kilpailut  | Maa:   Turkki> Miesten vapaapaini. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Dortmund 2011 | 120 kg |  |
|  Hopeaa | Riika 2003 | 96 kg |  |
|  Hopeaa | Baku 2010 | 120 kg |  |
|  Pronssia | Baku 2002 | 96 kg |  |
|  Pronssia | Varna 2005 | 96 kg |  |
|  Pronssia | Sofia 2007 | 120 kg |  |
Fatih Çakıroğlu (s. 14. huhtikuuta 1981 Istanbul) on turkkilainen vapaapainija ja Euroopan mestari.
Çakıroğlu voitti sarjassa 120 kg Euroopan mestaruuden Dortmundissa 2011. Hänellä on EM-tasolta mestaruutensa lisäksi kaksi hopea- ja kolme pronssimitalia. Ateenan kesäolympialaisissa 2004 Çakıroğlu oli sarjan 96 kg yhdeksäs.