stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alankomaiden provinssit
Luettelo provinsseista

| Provinssi | Pääkaupunki | Lippu | Sijainti | Kunnat | Asukasluku> Määrä | Asukasluku>  % | Asukastiheys  (as> /km²).Asukastiheys  (as./km²) | Maapinta-ala> km² | Maapinta-ala>  % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Drenthe | Assen |  |  | &&&&&&&&&&&&&012.&&&&0012 | 493 682 | &&&&&&&&&&&&&&03.&&&&003,0 | 188 | 2 632,65 | &&&&&&&&&&&&&&08.05000008,5 |
| Flevoland | Lelystad |  |  | &&&&&&&&&&&&&&06.&&&&006 | 423 021 | &&&&&&&&&&&&&&02.03000002,3 | 300 | 1 411,63 | &&&&&&&&&&&&&&05.07000005,7 |
| Friisinmaa | Leeuwarden |  |  | &&&&&&&&&&&&&027.&&&&0027 | 649 957 | &&&&&&&&&&&&&&03.09000003,9 | 195 | 3 335,62 | &&&&&&&&&&&&&014.&&&&0014,0 |
| Gelderland | Arnhem |  |  | &&&&&&&&&&&&&056.&&&&0056 | 2 085 952 | &&&&&&&&&&&&&012.010000012,1 | 420 | 4 963,71 | &&&&&&&&&&&&&012.060000012,6 |
| Groningen | Groningen |  |  | &&&&&&&&&&&&&023.&&&&0023 | 585 866 | &&&&&&&&&&&&&&03.05000003,5 | 252 | 2 323,94 | &&&&&&&&&&&&&&06.08000006,8 |
| Limburg | Maastricht |  |  | &&&&&&&&&&&&&033.&&&&0033 | 1 117 201 | &&&&&&&&&&&&&&06.08000006,8 | 520 | 2 146,61 | &&&&&&&&&&&&&&04.09000004,9 |
| Pohjois-Brabant | ’s-Hertogenbosch |  |  | &&&&&&&&&&&&&067.&&&&0067 | 2 562 955 | &&&&&&&&&&&&&014.080000014,8 | 522 | 4 905,46 | &&&&&&&&&&&&&012.040000012,4 |
| Pohjois-Hollanti | Haarlem |  |  | &&&&&&&&&&&&&055.&&&&0055 | 2 879 527 | &&&&&&&&&&&&&016.010000016,1 | 1 081 | 2 664,82 | &&&&&&&&&&&&&010.030000010,3 |
| Overijssel | Zwolle |  |  | &&&&&&&&&&&&&025.&&&&0025 | 1 162 406 | &&&&&&&&&&&&&&06.08000006,8 | 350 | 3 319,00 | &&&&&&&&&&&&&&08.03000008,3 |
| Utrecht | Utrecht |  |  | &&&&&&&&&&&&&026.&&&&0026 | 1 354 834 | &&&&&&&&&&&&&&07.03000007,3 | 912 | 1 485,46 | &&&&&&&&&&&&&&03.06000003,6 |
| Zeeland | Middelburg |  |  | &&&&&&&&&&&&&013.&&&&0013 | 383 488 | &&&&&&&&&&&&&&02.03000002,3 | 215 | 1 782,12 | &&&&&&&&&&&&&&06.01000006,1 |
| Etelä-Hollanti | Den Haag |  |  | &&&&&&&&&&&&&072.&&&&0072 | 3 708 696 | &&&&&&&&&&&&&021.010000021,1 | 1 374 | 2 700,07 | &&&&&&&&&&&&&&08.05000008,5 |
| Provinssit | Provinssit | Provinssit | Provinssit | Kunnat | Asukasluku | Asukasluku | Asukastiheys  (as./km²) | Pinta-ala   (km²) | Pinta-ala   (km²) |
| Yhteensä | &&&&&&&&&&&&&012.&&&&0012 | &&&&&&&&&&&&&012.&&&&0012 | &&&&&&&&&&&&&012.&&&&0012 | &&&&&&&&&&&&0415.&&&&00415selvennä | 17 407 585 | 17 407 585 | &&&&&&&&&&&&0382.0620000382,62selvennä | &&&&&&&&&&041750.&&&&0041 750selvennä | &&&&&&&&&&041750.&&&&0041 750selvennä |
Asukasluku: tilanne 1. tammikuuta 2020.
Vuokralainen (vuoden 1926 elokuva)

| Vuokralainen> The Lodger: A Story of the London Fog |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alfred Hitchcock
Käsikirjoittaja:  Alfred Hitchcock Eliot Stannard Romaani: Marie Belloc Lowndes
Tuottaja:  Michael Balcon
Kuvaaja:  Baron Ventimiglia
Leikkaaja:  Ivor Montagu
Lavastaja:  C. Wilfred Arnold Bertram Evans
Pääosat:  Ivor Novello Marie Ault
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Gainsborough
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  syyskuu 1926
Kesto:  91 min.
Alkuperäiskieli:  mykkä, englanninkieliset välitekstit
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vuokralainen (The Lodger: A Story of the London Fog) on Alfred Hitchcockin ohjaama mykkä brittiläinen jännityselokuva vuodelta 1926. Se oli Hitchcockin kolmas ohjaus ja ensimmäinen, jota voidaan pitää aitona ”Hitchcock-elokuvana”.
Elokuvan aihe on yksinkertainen: salamyhkäinen mies vuokraa huoneen, ja vähitellen vuokranantajapariskunta alkaa epäillä hänen olevan Lontoossa riehuva sarjamurhaaja.
Hitchcockin kaksi ensimmäistä elokuvaa, jotka hän kuvasi Saksassa, olivat olleet tyyliltään hyvin amerikkalaisia. Vuokralainen on puolestaan hyvin saksalainen: tummia varjoja, hämäriä kulmia, levottomuutta herättäviä kuvakulmia. Elokuvan kuuluisimmassa kohtauksessa vuokranantajapariskunnan kattokruunu heiluu, kun salamyhkäinen vuokralainen kävelee edestakaisin huoneessaan. Kohtauksessa Hitchcock käytti lasilevyä kattona, jotta saisi kohtauksesta tehokkaan.
Tarina

Lontoossa riehuu sarjamurhaaja, joka murhaa vaaleahiuksisia naisia. Buntingin perhe saa salamyhkäisen vuokralaisen Jonathan Drew’n, joka on kiinnostunut perheen vaaleasta Dolly-tyttärestä. Buntingit alkavat epäillä, että Drew olisi sarjamurhaaja, sillä eräänä murhayönä hän oli vaivihkaa poistunut huoneestaan. Dolly seurustelee etsivä Joe Chandlerin kanssa, joka tutkii sarjamurhatapausta. Chandlerin epäilykset heräävät. Kun Chandler pidättää Drew’n, tämä joutuu raivostuneen väkijoukon jahtaamaksi. Viime hetkellä oikea murhaaja löytyy, ja vuokralaisen maine puhdistuu.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Marie Ault  | … |  vuokraemäntä (rouva Bunting)   |
|  Arthur Chesney  | … |  hänen aviomiehensä (herra Bunting)   |
|  June  | … |  Daisy Bunting, malli   |
|  Malcolm Keen  | … |  Joe Chandler   |
|  Ivor Novello  | … |  Jonathan Drew (vuokralainen)   |
Tuotanto > Esituotanto ja kuvaukset

Vuokralainen perustuu Marie Belloc Lowndesin bestseller-romaanin The Lodger (1911), jonka inspiraationa olivat Viiltäjä-Jackin tekemät murhat 1888. Lisäksi hän oli kuullut tarinan, jonka mukaan tuttavan äidin palvelijapariskunta olisi oletettavasti vuokrannut huoneen Viiltäjä-Jackille. Romaani kertookin tapahtumat vuokranantajapariskunnan näkökulmasta. Hitchcock näki kuitenkin ensin Belloc Lowndesin tekemän näytelmäversion Who Is He? Aihe kiinnosti Hitchcockia, sillä siinä yhdistyi moni häntä kiehtova teema: rikos ja ihmisten tirkistelevä uteliaisuus, hänen lapsuutensa pikkuporvarillinen maailma ja lisäksi hänelle niin tuttu Lontoo.
Gainsborough’n suurin tähti oli tuolloin Ivor Novello, joka oli etenkin naisten palvoma ja ihailema elokuvatähti. Hitchcock ei ollut tästä valinnasta lainkaan mielissään, sillä Novellon tasoinen tähti ei voisi koskaan olla patologinen murhaaja. Koska Hitchcockin oli pakko käyttää Novelloa, loppua olisi muutettava siten, että Novellon esittämä mies osoittautuisi syyttömäksi. Loppujen lopuksi sillä ei kuitenkaan ollut suurta merkitystä, sillä romaani keskittyi kuvaamaan ennemminkin pelkoa ja sen seurauksia kuin vuokralaisen sielunelämää. Hitchcock ja käsikirjoittaja Eliot Stannard muokkasivatkin romaania hyvin vapaasti.
Vuokralaisen keskeiset tekijät olivat samat kuin Hitchcockin kahdessa ensimmäisessäkin elokuvassa. Alma Reville oli apulaisohjaaja ja Baron Ventimiglia kuvasi sen.
Kuvausten aikana Hitchcock sai vähän ymmärrystä tuottajaltaan tai studioltaan. Lasilevyn käyttö kattona eräässä kohtauksessa hämmensi: miksi kuvata näyttelijän kengänpohjia? Hitchcock käytti myös monia teknisesti luovia ratkaisuja, jotka vain pahensivat hämmennystä.
Tuotanto > Jälkituotanto

Elokuvan ensiesitys levittäjäyhtiön edustajalle oli katastrofi. Hän piti sitä kauheana ja peruutti jo tehdyt varaukset. Tuottaja Balcon ei kuitenkaan halunnut luovuttaa, sillä Ivor Novello oli sentään mielipidetutkimusten mukaan Britannian suosituin elokuvatähti ja hänen elokuvallaan täytyi toki olla jonkinlaista markkina-arvoa. Balcon pyysi apua Ivor Montagulta, joka edusti nuorta elokuvantekijöiden sukupolvea. Montagu oli vaikuttunut elokuvasta: hänen mielestään se oli taiteellisesti ja teknisesti paras brittielokuva, minkä hän oli koskaan nähnyt. Hän suostui vastahakoisesti työstämään elokuvaa, mutta vain yhdessä Hitchcockin kanssa. Montagun muutosehdotukset olivat pienehköjä lukuun ottamatta välitekstejä. Brittielokuvat tapasivat 1920-luvulla viljellä ylenmääräisesti – osittain käsittämättömiä – välitekstejä. Montagu halusi vähentää välitekstit ehdottomaan minimiinsä, ja hänen ehdotuksensa myös hyväksyttiin.
Uudelleentyöstetty versio sai tuottajien ja levittäjän hyväksynnän, ja se sai ensi-iltansa Britanniassa syyskuussa 1926.
Vastaanotto

Vuokralainen oli välitön menestys. Bioscope-lehden mukaan se oli ehkä paras brittielokuva, mitä koskaan oli tehty. Päivälehtien kritiikki oli samansuuntaista.
Hitchcockin omasta mielestä Vuokralainen oli ”Alfred Hitchcockin” alku – ensimmäinen todellinen Hitchcock-elokuva. Vuosikymmeniä myöhemmin Hitchcock alkoi suhtautua elokuvaan kriittisemmin ja piti monia ratkaisujaan – muun muassa kuuluisaa lasikattokohtausta – turhina ja ylimääräisinä. Kuitenkin juuri nämä tekniset innovaatiot vaikuttivat katselijoihin ja kriitikoihin kaikkein tehokkaimmin 1926 – ja vaikuttivat siihen, että Hitchcock sai ”ihmepojan” maineen.
Teemoja

Vuokralainen oli ensimmäinen elokuva, jossa Hitchcock käytti väärän miehen teemaa. Kieltämättä se johtui Vuokralaisessa tuotannollisista syistä (romanttinen elokuvatähti ei voi olla murhaaja), mutta Hitchcock oli kuitenkin huomannut, kuinka näppärä tehokeino se oli myös monien muiden häntä kiinnostavien aiheiden kannalta.
Vuokralainen oli myös ensimmäinen Hitchcock-elokuva, jossa hän teki cameoroolin. Eräissä kohtauksissa tarvittiin extra-näyttelijöitä, joten Hitchcockin voi nähdä elokuvan alussa postihuoneessa ja lopussa ajojahtia katsovien ihmisten joukossa. Myös Hitchcockin tuleva puoliso Alma Reville nähdään cameoroolissa radiota kuuntelevana naisena.
Muut sovitukset

The Lodger (1932), ohjaajana Maurice Elvey ja pääosaa esitti jälleen Ivor Novello
Kostaja (The Lodger, 1944), ohjaajana John Brahm ja pääosassa Laird Cregar
Mies ullakolla (Man in the Attic , 1953), ohjaajana Hugo Fregonese ja pääosassa Jack Palance
The Lodger (2009), ohjaajana David Ondaatje ja pääosassa Alfred Molina.
Aiheesta muualla

Vuokralainen vapaasti katsottavissa/ladattavissa Internet Archivessa
Hitchcock wiki (englanniksi)
Mykkäelokuvasivusto
Ivor Novello
Titus Labienus

Titus Labienus (noin 100 eaa. – 17. maaliskuuta 45 eaa.) oli roomalainen sotilas, joka oli yksi Julius Caesarin tärkeimmistä avustajista.
Vuonna 63 eaa. Labienus toimiessaan kansantribuunina teki mahdolliseksi sen, että Caesar tuli valituksi pontifex maximus -papiksi. Labienus toimi Caesarin legaattina koko Gallian sodan aikana. Hän toimi Caesarin sijaisena aina, kun tämä joutui poistumaan Galliasta. Gallian sodan aikana Labienus saavutuksiin kuului vuonna 54 eaa. treviri-heimon lyöminen ja Lutetian (nykyinen Pariisi) vastainen sotaretki. Vaikka Labienus olikin Caesarin ystävä ja tämän tärkeimpiä avustajia, loikkasi hän kuitenkin Caesarin vastustajien puolelle heti kansalaissodan alettua vuonna 49 eaa.
Pompeiuksen puolelle Labienus toi 3 700 galli- ja germaaniratsuväkeä. Hän taisteli Caesaria vastaan Farsaloksen taistelussa, minkä jälkeen hän pakeni Kerkyraan ja sieltä Afrikkaan. Siellä hän taisteli Caesaria vastaan Ruspinan ja Thapsuksen taisteluissa. Sen jälkeen, kun Caesar oli kukistanut vastustajansa Afrikassa, Labienus pakeni Espanjaan, jossa Pompeiuksen pojat yrittivät vielä tehdä vastarintaa. Labienus kuoli Mundan taistelussa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Vuoksela

| Vuokselan kunta> Entinen kunta – luovutettu Neuvostoliitolle |
| --- | --- |

 sijainti 
Lääni:  Viipurin lääni
Maakunta:  Karjalan historiallinen maakunta
Kihlakunta:  Käkisalmen kihlakunta
Kuntanumero:  938
Hallinnollinen keskus:  Virkkilä
Perustettu:  1917
– emäpitäjä:  Valkjärvi, Sakkola ja Muolaa
Lakkautettu:  30. syyskuuta 1948 (luovutettu Neuvostoliitolle 1944)
Pinta-ala:   km²
– maa:  135 km²
Väkiluku:  2 940  (1939)
– väestötiheys:  27,78 as./km²
Vuokselan epävirallinen perinnevaakuna.
Vuoksela on entinen Suomen kunta Vuoksen varrella Karjalankannaksella Etelä-Karjalassa Neuvostoliitolle 1944 luovutetulla alueella. Vuokselan naapurikuntia olivat pohjoisessa Räisälä, idässä Sakkola, etelässä Valkjärvi, lounaassa Muolaa, lännessä Äyräpää ja luoteessa Vuoksenranta. Vuokselan pinta-ala oli 135,9 km² ja asukasluku 2 940 (1939).
Kylät

Alhola1, Hirvisaari1, Kontula2, Kottila2, Kuninkaanristi, Noisniemi, Päiväkivi, Räihäranta, Uusikylä ja Virkkilä (kirkonkylä)3.
1 Alhola ja Hirvisaari kuuluivat virallisesti Uuteenkylään, mutta katsottiin yleensä omiksi kylikseen.
2 Kontula ja Kottila kuuluivat virallisesti Noisniemen kylään, mutta katsottiin yleensä omiksi kylikseen.
3 Virkkilä kuului virallisesti Päiväkiven kylään, mutta katsottiin yleensä omaksi kyläkseen
Lukuvuonna 1937–1938 kunta oli jaettu 8 koulupiiriin.
Asukasluvun kehitys

3 728 (1920), vuonna 1914 siirrettiin vastaperustettuun Vuokselan seurakuntaan, 1 688 henkeä Valkjärveltä, 1 284 henkeä Sakkolasta ja 598 henkeä Muolaasta
2 996 (1930), vuonna 1926 siirrettiin 983 henkeä Vuokselasta vastaperustettuun Äyräpäähän
3 047 (1936)
2 940 (1939)
Historia > Seurakunnan ja kunnan perustaminen

Vuokselan alueen muodostamista rukoushuonekunnaksi oli suunniteltu jo 1860-luvulla. Vuonna 1905 valmistui Uuteenkylään rukoushuone, joka tehtiin entisestä Antrean kirkosta, joka oli myyty huutokaupalla edellisenä vuonna. Valkjärven seurakunnan alainen Vuokselan rukoushuonekunta muodostettiin vuonna 1908.
Vuokselan seurakunnan perustamispäätös annettiin vuonna 1912 ja se aloitti toimintansa vuonna 1914, jolloin siihen liitettiin Uudenkylän ja Päiväkiven kylät Valkjärveltä, Kuninkaanristin, Noisniemen ja Räihärannan kylät Sakkolasta ja Vuosalmen kylä Muolaasta. Näistä kylistä Uudellakylällä, Päiväkivellä, Vuosalmella ja osalla Noisniemeä ei ollut maayhteyttä aiempiin seurakuntiinsa.
Vuokselan kunnan perustamispäätös annettiin vuonna 1914, mutta kunnallinen toiminta alkoi vasta vuoden 1917 alusta. Vuonna 1925 aikoinaan Muolaan kunnasta liitetty Vuosalmen kylä liitettiin uuteen Äyräpään kuntaan.
Vuokselan kirkon paikasta syntyi riitaa eri kylien välillä. Vuokselan kirkko valmistui vuonna 1929 Virkkilän Lammasniemeen, Vuoksen pohjoisen laskuhaaran varrelle. Kirkon suunnitteli Ilmari Launis.
Historia > Sota-aika

Talvisodassa maataistelut eivät ulottuneet Vuokselan alueelle, mutta Moskovan rauhassa oli koko Vuoksela luovutettava Neuvostoliitolle. Sodan aikana oli Vuokselan väestö evakuoitu Vilppulaan. Pika-asutussuunnitelmien mukaiset sijoituskunnat olivat Perniö, Kisko, Muurla ja Suomusjärvi. Asuntotilanteen helpottamiseksi vuokselalaiset siirtyivät kuitenkin lähinnä Vilppulan ympäristökuntiin, Ruovedelle, Mänttään, Juupajoelle ja Kuorevedelle.
Jatkosodan alussa vuonna 1941 Vuoksela vallattiin takaisin ja vuokselalaiset pääsivät palaamaan takaisin kotiseudulleen. Kotiin palaamista seurasi suuri jälleenrakennuskausi. Vuoksela evakuoitiin kuitenkin uudelleen 15. kesäkuuta 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen tieltä ja tällä kertaa sijoituskuntina olivat Pihlajavesi, Juupajoki ja Kuorevesi. Kunnantoimisto sijoitettiin Haapamäelle.
Historia > Lakkauttaminen

Vuoden 1945 maanhankintalain mukaiset vuokselalaisten sijoituskunnat olivat etelähämäläiset Hattulan, Kalvolan, Rengon, Tammelan ja Tyrvännön kunnat. Luovutettujen alueiden kunnat määrättiin lakkautettavaksi vuoden 1948 ja seurakunnat vuoden 1949 loppuun mennessä. Vuokselan kunnan toiminta päättyi 30. syyskuuta 1948, jolloin pidetyn kokouksen viimeinen pykälä kuuluu "Tämän jälkeen todettiin kunnan toiminta kuntana loppuneeksi ja sen nimikin ainakin toistaiseksi siirtyneen muistojen joukkoon"
Maantiede ja luonto

Vuokselan maisemakuvan keskeisiä elementtejä on pitäjän länsi- ja eteläosissa Vuoksi, joka virtaa pitäjän alueella sekä jokimaisena että järvenseliksi laajenneena. Pitäjä on suurelta osaltaan hiekkamaata, pohjoisosissa on murtosora-alueita sekä suuria soita. Savimaita on kapeina ja haarautuneina alueina eri kylien alueilla. Erikoisuutena Vuokselan maisemassa ovat lukuisat siirtolohkareet, joista suurimmat ovat kooltaan merkittäviä, mm. Hirvisaaressa sijaitseva Karsikonkivi (100 m3) ja rukoushuoneen luona sijainnut Pyhäkivi (60m3).
Seurakunnat

Vuokselan luterilainen seurakunta perustettiin vuonna 1912 ja se aloitti toimintansa vuonna 1914. Vuokselan seurakunta kuului Viipurin hiippakunnan Käkisalmen rovastikuntaan. Riita seurakunnan kirkon paikasta johti siihen että riidassa häviölle jääneet uusikyläläiset perustivat vuonna 1926 Vuokselan vapaan evankelis-luterilaisen seurakunnan, joka kuului Suomen Vapaaseen Evankelis-Luterilaiseen Kirkkoon. Tämä seurakunta käytti kirkkonaan Uudenkylän rukoushuonetta, mutta ei kuitenkaan omistanut rakennusta. Lisäksi Vuokselaan perustettiin helluntailaisuuteen kuulunut Elim-seurakunta vuonna 1931. Vuokselan helluntaiseurakunnalle valmistui oma rukoushuone Kuninkaanristin kylään vuonna 1939.  Vuokselan ortodoksiväestö kuului Palkealan seurakuntaan.
Aiheesta muualla

Vuoksela-Seura ry (Arkistoitu – Internet Archive)
Luovutettu Karjala – Vuoksela
Vuokselan kartta
Luovutetun Karjalan linkit (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuokselan kylät
Alhola 1 • Hirvisaari 1 • Kontula 2 • Kottila 2 • Kuninkaanristi • Noisniemi • Päiväkivi • Räihäranta • Uusikylä ja Virkkilä 3 (kirkonkylä)
Huomautuksia
1 Alhola ja Hirvisaari kuuluivat virallisesti Uuteenkylään, mutta katsottiin yleensä omiksi kylikseen.

2 Kontula ja Kottila kuuluivat virallisesti Noisniemen kylään, mutta katsottiin yleensä omiksi kylikseen.

3 Virkkilä kuului virallisesti Päiväkiven kylään, mutta katsottiin yleensä omaksi kyläkseen.
Suomen Neuvostoliitolle 1940-luvulla luovuttamat alueet
| Kokonaan luovutetut kunnat |
| --- | --- |
kaupungit:  Käkisalmi | Sortavala | Viipuri
kauppalat:  Koivisto | Lahdenpohja
maalaiskunnat:  Antrea | Harlu | Heinjoki | Hiitola | Impilahti | Jaakkima | Johannes | Kanneljärvi | Kaukola | Kirvu | Kivennapa | Koiviston maalaiskunta | Kuolemajärvi | Kurkijoki | Käkisalmen maalaiskunta | Lavansaari | Lumivaara | Metsäpirtti | Muolaa | Petsamo | Pyhäjärvi Vpl | Rautu | Ruskeala | Räisälä | Sakkola | Salmi | Seiskari | Soanlahti | Sortavalan maalaiskunta | Suistamo | Suojärvi | Suursaari | Terijoki | Tytärsaari | Uusikirkko | Valkjärvi | Viipurin maalaiskunta | Vuoksela | Vuoksenranta | Äyräpää
Osin luovutetut kunnat
sodan jälkeen muihin kuntiin yhdistetyt:  Jääski | Korpiselkä | Pälkjärvi | Säkkijärvi | Vahviala
toimintaansa vuoden 1948 jälkeen jatkaneet:  Ilomantsi | Inari | Kitee | Kuusamo | Lappee | Nuijamaa | Parikkala | Rautjärvi | Ruokolahti | Saari | Salla | Simpele | Tohmajärvi | Vehkalahti | Virolahti | Uukuniemi | Värtsilä | Ylämaa
Vuokra-alueeseen sisältyneet kunnat
kokonaan:  Hanko
osin:  Bromarv | Degerby | Espoo | Inkoo | Kirkkonummi | Siuntio
Yksittäisiä mainittavia paikkoja luovutetuilla alueilla
 :  Elisenvaara | Enso | Ihantala | Ilmee | Kolosjoki | Konevitsa | Kyyrölä | Liinahamari | Pitkäranta | Pölläkkälä | Uuras | Valamo
K-1737-21- Vuokselan Alholan koulun oppilaita kantamassa polttopuita vuonna 1943.
Réthymnon ja Avlopótamoksen hiippakunta

| Réthymnon ja Avlopótamoksen hiippakunta Ιερά Μητρόπολη Ρεθύμνης και Αυλοποτάμου |
| --- | --- |
 Hiippakunnan katedraali Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali Réthymnossa.
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Osa kirkkoa:  Kreetan kirkko
Seurakuntia:  101
Luostareita:  11
Perustettu:  1400-luku
Tuomiokirkko:  Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali
www.imra.gr
Réthymnon ja Avlopótamoksen hiippakunta (kreik. Ιερά Μητρόπολη Ρεθύμνης και Αυλοποτάμου, Ierá Mitrópoli Rethýmnis kai Avlopotámou) on ortodoksinen hiippakunta Kreikassa. Se kuuluu Kreetan kirkkoon.
Hiippakunta käsittää Réthymnon alueyksikön pohjoisosat. Siihen kuuluu viisi rovastikuntaa (archieratikí periféreia) ja 101 seurakuntaa (enoría). Hiippakunnan katedraali eli piispanistuin on Réthymnossa sijaitseva Neitsyt Marian temppeliintuomisen katedraali, joka tunnetaan myös nimellä ”Suuri Neitsyt Maria” (Megáli Panagía).
Historia

Varhaiskristillisellä ajalla seudulla sijaitsivat Lappan, Eleuthernan ja Aksoksen hiippakunnat. Niiden katedraaleina oletettavasti toimineiden basilikakirkkojen rauniot on löydetty. Kreetan toisella bysanttilaisella kaudella alue kuului Kalamonaksen, A(g)rioksen ja Aulopotamoksen (Avlopótamos, nyk. Mylopótamos) hiippakuntiin. Venetsialaiskaudella näistä ainoastaan A(g)rioksen hiippakunta säilyi ortodoksisena hiippakuntana. Kalamonaksen hiippakunta siirrettiin Réthymnoon 1400-luvun puolessa välissä, ja sen nimeksi tuli lopulta Réthymnon hiippakunta.
Osmanivallan alettua vuonna 1646 Réthymnon ja Avlopótamoksen hiippakunnat perustettiin uudelleen. Ne yhdistettiin Réthymnon ja Avlopótamoksen hiippakunnaksi vuonna 1838. Vuodesta 1962 hiippakunnalla on ollut metropoliittakunnan asema.
Luostarit

Hiippakunnan alueella on 11 toiminnassa olevaa luostaria:
Munkkiluostarit
Arkádin luostari eli Pyhien Konstantinoksen ja Helenan luostari (Moní Arkadíou eli Moní Agíon Aftokratóron Konstantínou kai Elénis), Réthymno
Arsánin luostari eli Pyhän Georgioksen luostari (Moní Arsaníou eli Moní Agíou Georgíou), Réthymno
Atálin-Balín luostari eli Johannes Kastajan syntymän luostari (Moní Atális-Balí eli Moní Genéseos Prodrómou eli Timíou Prodrómou), Pánormos
Chalépan luostari eli Vapahtajan kirkastumisen luostari  (Moní Chalépas eli Moní Metamórfosis Sotíros), Garázon
Dioskoúrin luostari eli Pyhän Georgioksen luostari (Moní Agíou Georgíou Diskouríou), Anógeia
Pyhän Anastasian luostari (Moní Agías Anastasías Romaías Maroulá), Réthymno
Roústikan luostari eli Profeetta Elian luostari (Moní Roustíkon eli Moní Profítou Ilía), Roústika
Vósakoksen luostari eli Pyhän Ristin luostari (Moní Vos(s)ákou eli Moní Timíou Stavroú Vos(s)ákou), Garázon
Nunnaluostarit
Koumpésin luostari eli Vapahtajan kirkastumisen luostari (Moní Koumpé eli Moní Metamórfosis tou Sotíros), Réthymno
Pyhän Irenen luostari (Moní Agías Eirínis Rethýmnis), Réthymno
Pyhän Nektarioksen luostari (Moní Agíou Nektaríou Anogeíon), Anógeia
Aiheesta muualla

Ιερά Μητρόπολη Ρεθύμνης και Αυλοποτάμου (Arkistoitu – Internet Archive). Hiippakunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Réthymnon Pyhien Konstantinoksen ja Helenan kirkko (Naós Agíon Konstantínou kaí Elénis).
Réthymnon Enkelten valtiattaren kirkko (Naós Kyrías tón Angélon).
Réthymnon Neljän marttyyrin kirkko (Naós Tessáron Martýron).
Kyriánnan Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko (Naós Koimíseos tís Theotókou).
Axóksen Pyhän Irenen kirkko (Naós Agías Eirínis).
Arkádin luostari.
Chalépan luostari.
Otto Järveläinen

Otto Järveläinen (1. joulukuuta 1868 Sääminki – 25. heinäkuuta 1941 Heinola) oli suomalainen kultaseppä, pankinjohtaja ja liikemies, joka sai talousneuvoksen arvonimen.
Järveläisen vanhemmat olivat maanviljelijä Aaprami Järveläinen ja Fredrika Torpakko ja puoliso vuodesta 1892 Anni Sofia Paakki. Järveläinen  kävi käsityöläiskoulun ja oli kultaseppäharjoittelija Savonlinnassa, kultaseppäkisälliksi hän pääsi 1888. Hän työskenteli Viipurin toimitussihteerinä ja aputoimittajaja 1894–1917, mutta oli myös kultasepänliikkeen omistaja jo vuodesta 1897 aina vuoteen 1931 asti, samoin kuin Viipurin Suomalaisen Säästöpankin toimitusjohtaja 1914–1935 ja Oy Kirja-Aitan toimitusjohtaja 1908–1928.
Järveläinen omisti ja viljeli Järvelän tilaa Antreassa 1904–1926 ja Portinhoikan tilaa Viipurin pitäjässä 1930–1940. Hän oli myös muun muassa Etelä-Karjalan nuorisoseuran keskusjohdon sihteeri 1890–1901 ja Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen 1919–1925. Hänellä oli lisäksi useita muita luottamustehtäviä. Talousneuvoksen arvonimen Järveläinen sai 1934. Hän menehtyi jatkosodan alussa venäläisten lentopommituksessa Heinolassa.
Pathfinder-Plus

| Pathfinder Plus |
| --- | --- |
 Pathfinder-Plus lennossa Havaijin yllä kesäkuussa 2002, varustettuna Skytower viestintälaitteilla
Tyyppi:  UAV
Valmistaja:  NASA, AeroVironment
Miehistö:  0
Matkustajat:  0
Valmistumisvuosi:  1998
Valmistusmäärä:  1 
Mitat
Pituus:  3,6 m
Kärkiväli:  36 m
Voimanlähde
Koneisto:  sähkömoottorit, akut, aurinkopaneelit
Aseistus
Aseistus:  ei
Pathfinder Plus oli NASAn miehittämätön lentokone, joka saavutti ainakin 24,445 kilometrin korkeuden. Se toimi osin aurinkoenergialla. Vuonna 2002 se toimi hetken tv-lähetysten ja langattoman viestinnän linkin alustana 20 000 metrin korkeudesta. Se soveltui hyvin erilaisten tieteellisten laitteiden alustaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta NASA Pathfinder Wikimedia Commonsissa