stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Us and Them

| ”Us and Them” Pink Floyd |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Dark Side of the Moon
 Julkaistu: 4. helmikuuta 1974
 Formaatti: 7” vinyyli
 Tekijä(t): Richard Wright, Roger Waters
 Tuottaja(t): Pink Floyd
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 03.15 (Single edit) 7:51 (Album version)
 Levy-yhtiö: Harvest (UK) Capitol (USA)
Pink Floydin muut singlet
| ”Money” 1973 | ”Us and Them” 1974 | ”Have a Cigar” 1975 |
Us and Them on progressiivisen rock-yhtyeen Pink Floydin menestysalbumin The Dark Side of the Moonin seitsemäs kappale.
Kappale on saanut vaikutteita yhtyeen basistin Roger Watersin isän kokemuksista toisesta maailmansodasta. Kappale kertookin sodasta sotilaan omasta näkökulmasta.
Kokoonpano

David Gilmour – laulu ja kitara
Richard Wright – taustalaulu, piano
Roger Waters – basso, nauhatehosteet
Nick Mason – rummut ja lyömäsoittimet, nauhatehosteet
Dick Parry – saksofoni
Vernoniat

| Vernoniat |
| --- | --- |
 Vernonia fasciculata
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Cichorioideae
Suku::  Vernoniat Vernonia  Schreb.
Katso myös
   Vernoniat Wikispeciesissä   Vernoniat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vernoniat (Vernonia) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 340 lajia. Niitä esiintyy Afrikassa, eteläisessä Aasiassa, Australiassa, Pohjois-Amerikassa ja Etelä-Amerikassa. Aiemmin suvussa on ollut enemmän lajeja, lähes 700.
Eräät vernoniat ovat alueellisesti merkittäviä hyötykasveja. Vernonia amygdalina eli karvasvernonia on Länsi- ja Keski-Afrikassa paljon käytetty lehtivihannes, ja sitä on käytetty myös perinteisenä lääkekasvina. Vernonia galamensis on itäisessä Afrikassa, erityisesti Etiopiassa, teollisessa mittakaavassa viljelty öljykasvi, jonka siemenistä puristettua vernoniaöljyä käytetään maaliöljynä pellavaöljyn tapaan.
Vernonioita käytetään myös muun muassa puutarhakasveina.
Lajeja

Vernonia amygdalina – karvasvernonia
Vernonia arkansana – purppuravernonia
Vernonia auriculifera – korvavernonia
Vernonia holstii – kurttuvernonia
Vernonia wakefieldii – kenianvernonia
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Vernoniat – Vernonia
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Vernonia
Vastatuuleen

| Vastatuuleen> Against the wind |
| --- | --- |
Tyyli:  Draama, Historiallinen minisarja
Kestoaika:  45 min
Pääosissa:  Mary Larkin Jon English Kerry McGuire Frank Gallacher
Alkuperämaa:   Australia
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Seven Network  Yle TV1
Esitetty:   1978  1981 –
Jaksoja:  13
Tunnuskappale:  Six Ribbons
Aiheesta muualla
IMDb 
Vastatuuleen (engl. Against the Wind) oli vuonna 1978 esitetty australialainen television minisarja. Se oli historiallinen draama, joka käsitteli sekä brittien Irlannin-valloitusta että Uuden Etelä-Walesin ja Australian kehitystä. Sarjaa kuvattiin Old Sydney Townissa lähellä Sydneytä, Belgrave Heightsissä, Warrandytessä, Colacissa sekä Geelongissa. Suomessa sarja esitettiin Yleisradion TV1-kanavalla vuonna 1981.
Ohjelman tuottivat Bronwyn Binns, Ian Jones ja Hector Crawford. Sen ohjasivat George T. Miller ja Simon Wincer. Sarjaa käsikirjoittivat Bronwyn Binns, Ian Jones, Peter Kinlock, Tony Morphett, Paul Davies ja Cliff Green.
Jon English voitti Logie-palkinnon vuonna 1979 ”parhaasta uudesta kyvystä” roolistaan sarjassa Jonathan Garrettina.
Sarjan tunnusmusiikki Six Ribbons oli hitti Suomessakin, ja  sen levyttivät suomeksi Tapio Heinonen ja Danny.
Koko sarja on saatavilla DVD:llä Australiassa, Norjassa, Suomessa ja Ruotsissa.
Näyttelijät

Mary Larkin — Mary Mulvane / Mary Garrett
Jon English — Jonathan Garrett
Kerry McGuire — Polly McNamara
Frank Gallacher — Will Price
Gerard Kennedy — Dinny O'Byrne
Hu Price — Jonas Pike
Warwick Sims — Ensign Greville
Lynn Rainbow — Louisa Wiltshire
Frederick Parslow — Captain Wiltshire
Bryan Brown — Michael Connor
Rod Mullinar
Chris Haywood
Sean Scully
Frank Thring
Wallace Eaton
Vincent Ball
John Stanton
Jaksojen nimet

The Seeds of Fire
The Wild Geese
A Question of Guilt
The Flogging Parson
An Agreement Between Officers and Others
A House on the Hill
The Tree of Liberty
When Kings Go Forth to Battle
The Farmer's Friend
A Matter of Life and Death
The Spirit of Enterprise
The Whip Hand
The Windfall Summer
Aiheesta muualla

Against the Wind at the National Film and Sound Archive[vanhentunut linkki]
Vaimo on viisaampi kuin mies

| Vaimo on viisaampi kuin mies |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Ola Fogelberg
Käsikirjoittaja:  Ola Fogelberg
Kuvaaja:  Eino Kari
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi
Ensi-ilta:  1927
Kesto:  10 tai 13 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaimo on viisaampi kuin mies (teatterilevitysnimi: Pekka Puupään perintö) on Ola Fogelbergin ohjaama lyhyt mykkä animaatioelokuva vuodelta 1927. Siinä esiintyvät Fogelbergin luomat sarjakuvahahmot Pekka Puupää ja Justiina, jotka yrittävät suojella saamiaan perintörahoja. Vaimo on viisaampi kuin mies oli ensimmäinen Pekka Puupää -elokuva ja eräs varhaisimmista suomalaisista animaatioelokuvista. Se on sittemmin kadonnut.
Filmin pituus oli 240 metriä, joten elokuva lienee kestänyt noin 13 minuuttia. Pahvihahmoihin perustuneessa animaatiossa käytettiin varhaista trikkikuvausta. Fogelberg vei sen samana vuonna esiteltäväksi Yhdysvaltoihin. Animaatiosta on säilynyt käsikirjoitus ja arvosteluita, mutta yhtään filmikopiota ei ole löydetty. Fogelbergin tytär Toto Fogelberg-Kaila on muistellut ainoan kopion tuhoutuneen Elannon varaston tulipalossa.
Pekka Puupää -elokuvia tehtiin myöhemmin Suomen Filmiteollisuuden tuottama 13-osainen sarja 1950- ja 1960-luvuilla  sekä 1980-luvulla kaksi Visa Mäkisen ohjaamaa elokuvaa: Pekka & Pätkä ja tuplajättipotti (1985) ja Pekka Puupää poliisina (1986) sekä tv-sarja Pekka ja Pätkä (1986).
Vihtijärven koulu

| Vihtijärven koulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Kouluntie 23 03790 Vihtijärvi
Tyyppi:  peruskoulu
Perustettu:  1895
Rehtori:  Anne Palin
Luokat:  1–6
Oppilaita:  32
Verkkosivut
Vihtijärven koulu on Vihdin Vihtijärven kylässä sijaitseva koulu. Vihtijärven koulussa toimivat luokat 1–6. Koulu sijaitsee keksellä Vihtijärven kylää, Alimmaisenjärven rannalla. Koulussa opiskelee 32 lasta. Koulu on perustettu Vihtijärven kansakouluna vuonna 1895. Koulun tontin ja puutavaran koulua varten lahjoitti hovineuvos J. W. Brummer. Koulunkäynti alkoi koulussa vuonna 1896. Uuden koulurakennuksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1923 ja uusi rakennus vihittiin käyttöön 1925. 1950- ja 1960-luvuilla koulun piha-aluetta raivattiin ja kenttä tasoitettiin. 1970-luvulla koululle rakennettiin sisävessat ja sadekatos. Koulu oli lakkauttamisuhan alla 1980-luvula ja uudellen 2000-luvun alussa.
Liikuntatilat

Ulkoliikuntaa varten Vihtijärven koululla on Huhmarnummen hiekkakenttä. Talvisin hiekkakenttä toimii luistelukenttänä. Hiekkakentän yhteydessä on myös Vihtijärven tenniskenttä.
Valtiolliset hautajaiset

Dwight D. Eisenhowerin valtiolliset hautajaiset Yhdysvaltain Capitolilla vuonna 1969.
Valtiolliset hautajaiset ovat valtion kustannuksella järjestettävät hautajaiset tärkeälle henkilölle, joissa noudatetaan tarkkaa protokollaa ja joihin usein liittyy tavallisista hautajaisista poikkeavia seremonioita, kuten kunnialaukausten ampuminen tai yleinen suruliputus. Valtiollisiin hautajaisiin ovat useimmissa maissa automaattisesti oikeutettuja valtionpäämiehet, kuten monarkit ja presidentit, mutta niitä järjestetään harkinnan mukaan myös muille tärkeille henkilöille.
Suomessa

Suomessa valtiolliset hautajaiset järjestetään nykyisin ainoastaan presidenteille. Valtioneuvosto voi poikkeustapauksessa päättää järjestää tai rahoittaa hautajaiset hyvin pitkäaikaisille pääministereille, eduskunnan puhemiehille ja erityistä kansallista merkitystä omaaville henkilöille. Käytäntö on ollut Suomessa voimassa vuodesta 1989.
Valtiolliset hautajaiset on järjestetty Suomessa vuodesta 1990 seuraaville henkilöille:
1990 entinen pääministeri, valtiotieteen tohtori Ahti Karjalainen
1992 kirjailija, akateemikko Väinö Linna
1995 jääkärikenraali Väinö Valve
2000 entinen pääministeri ja ministeri, entinen eduskunnan puhemies Johannes Virolainen
2004 entinen pääministeri, entinen eduskunnan puhemies Kalevi Sorsa
2004 jalkaväenkenraali Adolf Ehrnrooth
2011 valtioneuvos, entinen pääministeri Harri Holkeri
2017 presidentti, entinen pääministeri Mauno Koivisto
2023 presidentti, suurlähettiläs Martti Ahtisaari
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valtiolliset hautajaiset Wikimedia Commonsissa
Vault 7

Vault 7 on sarja WikiLeaksin julkaisemia tiedostoja maaliskuun 7. päivästä lähtien vuonna 2017 liittyen CIA:n elektroniseen valvontaan ja kyberturvallisuuteen. WikiLeaksin perustaja Julian Assangen mukaan Vault 7 on kattavin julkaisu Yhdysvaltain elektroniseen valvontaan liittyen. Vuosille 2013-2016 sijoittuvat tiedot keskittyvät erityisesti CIA:n työkaluihin joilla he voivat murtautua iPhone- ja Android-puhelimiin sekä kodinkoneisiin kuten älykkäisiin televisioihin. WikiLeaks on väittänyt, että CIA on voinut käyttää iPhone- ja Android-puhelimissa olevia haavoittuvuuksia päästäkseen käsiksi yksittäisten Telegramin, Signalin ja WhatsAppin kaltaisten pikaviestipalveluiden käyttäjien viesteihin.
Julkaisu

Ensimmäinen julkaistu osa Vault 7:ää koostuu 7 818:sta internetsivusta ja yhteensä 943:sta liitteestä.
Veitsisaari (Päijänne)

Veitsisaari
| --- | --- |
Sijainti:  Jyväskylä (Korpilahti) Keski-Suomi Suomi
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  82,5 m 
Pinta-ala:  1,4 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Veitsisaari  on Päijänteen saari Keski-Suomessa Jyväskylän Korpilahdella. Saari sijaitsee Päijänteen Vanhanselän pohjoispuolella olevassa saaristossa.
Maantietoa

Saari on 260 metriä pitkä, 110 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria . Se sijaitsee Ryhinselän ja Korospohjan lahtien välisessä pienellä järvenselällä. Sitä ympäröi sellaiset saaret kuin Pärnäsaari idässä, Kumina ja Mustasaari etelässä, Ryhinsaari lännessä ja Iso Kaitasaari pohjoisessa. Saaren korkein huippu, joka sijaitsee keskellä saarta, yltää noin 82,5 metrin korkeuteen merenpinnasta. Se kohoaa silloin noin neljän metrin korkeuteen Päijänteen vedenpinnasta, joka on 78,3 metriä mpy. Saarella on kartan mukaan kuusi rakennusta, joista ainakin yksi on vapaa-ajan asunto.
Turun yliopiston humanistinen tiedekunta

Humanistisen tiedekunnan rakennuksia Sirkkalan kasarmilla: keltaisessa talossa, joka on toiminut sotilassairaalana, sijaitsevat historia-aineet, ja punertavassa rakennuksessa, jossa on toiminut muun muassa upseerikerho, sijaitsee esimerkiksi taiteiden tutkimuksen oppiaineita.
Humanistinen tiedekunta on yksi Turun yliopiston tiedekunnista. Se on perustettu vuonna 1920 ja on siten yhdessä matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan ohella yliopiston vanhin tiedekunta. Viidellä tuhannella opiskelijallaan humanistinen tiedekunta on Turun yliopiston suurin tiedekunta. Vakinaista henkilökuntaa tiedekunnan palveluksessa työskentelee noin 200 henkilöä, minkä lisäksi muuta henkilöstöä on yli sata henkeä. Tiedekunnassa on yli kolmekymmentä oppiainetta, joita opetetaan kahdella laitoksella.
Tiedekunnan dekaanina toimii digitaalisen kulttuurin professori Jaakko Suominen.
Laitokset

Turun yliopiston humanistisessa tiedekunnassa toimivat seuraavat laitokset (vuodesta 2010 lähtien):
Historian, kulttuurien ja taiteiden tutkimuksen laitos
Kieli- ja käännöstieteiden laitos
Sekä taiteiden tutkimuksen laitos että historia-aineiden opetus on nimetty valtakunnallisiksi opetuksen laatuyksiköiksi.
Laitokset > Vanhat laitokset

Ennen uutta laitosrakennetta tiedekuntaan kuuluivat seuraavat laitokset:
englannin kielen laitos
historian laitos
klassisten ja romaanisten kielten laitos
kulttuurien tutkimuksen laitos
kulttuurituotannon ja maisemantutkimuksen laitos (Pori)
ruotsin, saksan ja venäjän kielen laitos
suomalaisen ja yleisen kielitieteen laitos
taiteiden tutkimuksen laitos
Ennen vuonna 1974 tapahtunutta yliopiston valtiollistamista humanistisessa tiedekunnassa oli käytännössä perinteinen ainelaitosjärjestelmä eli lähes jokaisella oppiaineella oli oma laitoksensa. Valtiollistamisen jälkeen laitosten määrää vähennettiin ja perustettiin edellä mainitut laitokset lukuun ottamatta seuraavia poikkeuksia:
kielitieteet muodostivat vuoteen 1993 saakka yhtenäisen filologian laitoksen
taiteiden tutkimuksen laitos oli nimeltään kirjallisuuden ja musiikkitieteen laitos vuoteen 1987 saakka
Laitokset > Turun kieli-instituutti

Vuosina 1966–1981 toimi Turussa itsenäinen Turun kieli-instituutti, joka koulutti diplomikielenkääntäjiä (DKK). Vuonna 1981 kieli-instituutti liitettiin yliopiston humanistiseen tiedekuntaan kääntäjänkoulutuslaitoksena, kunnes ne vuonna 1995 liitettiin vastaavien filologia-aineiden yhteyteen. Kääntämisen ja tulkkauksen "yhtenäisyyttä" vaalii nykyisin Kääntämisen ja tulkkauksen keskus. Nykyisin kääntämisen oppiaineet ovat yhdistyneet filologia-aineiden kanssa kääntämisen ja tulkkauksen linjaksi (esimerkiksi englannin kielen kääntäminen ja tulkkaus ja englantilainen filologia yhdistyivät englannin kielen oppiaineeksi, jossa on entisiä oppiaineita vastaavat linjat).
Aiheesta muualla

Tiedekunnan kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Venla Hyttinen

| Venla Hyttinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Venla Hyttinen
Syntynyt: 2. joulukuuta 1994 (ikä 29)
Kansalaisuus:   Suomi
Lentopalloilija
Pituus:  177 cm
Nyk. joukkue:   LP Viesti LP Salo
Sarja:  Lentopallon Mestaruusliiga
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2012-2013 2013-2014 2014-2015 :   PuMa-Volley   LiigaEura   LP Viesti 
Venla Hyttinen (s. 2. joulukuuta 1994) on suomalainen lentopalloilija, joka edusti liigatasolla salolaista LP Viestiä. Hänen kasvattajaseura on PuMa-Volley Helsingissä.
Liigauran Hyttinen aloitti LiigaEuran paidassa lokakuussa 2013 HPK:ta vastaan pelatussa vieraspelissä. LP Viestiin hän siirtyi kaudeksi 2014-2015. Suomen Cupin Hyttinen oli voittamassa 2014 ja Suomen mestaruuden 2015.
Viimeiset vuodet Hyttinen on opiskellut Latviassa ja pelannut RSU/VMS:n riveissä voittaen mm. Latvian mestaruuden 2019.
Virginio Lunardi

Virginio Lunardi (s. 22. maaliskuuta 1968 Gallio, Vicenzan maakunta) on italialainen mäkihyppääjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1985–1992. Hän edusti roomalaista GS Fiamme Gialle seuraa. Hän on pituudeltaan 184 cm.
Lunardi sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenenneksi kaudella 1989–1990. Hän oli tuolla kaudella toinen Lahden normaali- ja suurmäessä sekä kolmas Predazzon ja Sollefteån normaalimäen kilpailuissa. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa kaikkiaan 12 kertaa kymmenen parhaan joukkoon, näistä kymmenen kaudella 1989–1990.
Lunardi sijoittui lentomäen MM-kilpailuissa yhdeksänneksi Vikersundissa 1990. Lahden MM-kilpailuissa 1989 hän oli suurmäessä seitsemästoista.
Virginio Domingo Bressanelli

Virginio Domingo Bressanelli (s. 1. toukokuuta 1942 Berabevú) on argentiinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi dehoniaaneihn 29. syyskuuta 1964 ja sai pappisvihkimyksensä 17. joulukuuta 1966. Hänet nimitettiin Comodoro Rivadavian hiippakunnan johtoon 19. helmikuuta 2005, ja piispaksi vihkiminen seurasi 13. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pedro Luis Ronchino, jota avustivat Marcelino Palentini ja Miguel Esteban Hesayne.
Bressanelli sai 10. helmikuuta 2010 nimityksen Neuquénin koadjuuttoripiispaksi, ja 8. marraskuuta 2011 hänestä tuli sen piispa.
Vaujany

| Vaujany |
| --- | --- |

 vaakuna
 Vaujany
 Koordinaatit: 45°09′31″N, 6°04′39″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Isère
Arrondissementti:  Grenoble
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  64,5 km²
Korkeus:  1 250 m
Väkiluku (2018):  339 
 – Väestötiheys:  5 as./km²
Kunnan numero:  38527
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vaujany on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 55 kilometriä Grenoblesta itään.
Cascade de la Faren vesiputous
Vaujany sijaitsee 1 250 metrin korkeudella vastapäätä Grandes Roussesin massiivia, ja siellä on Vaujanyn hiihtokeskus. Kunnan nähtävyyksiä on Cascade de la Faren vesiputous.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vaujany Wikimedia Commonsissa
Valle Mäkelä

Valle Mäkelä (s. 2. helmikuuta 1986 Laitila) on suomalainen autourheilija. Autourheilun hän aloitti n. 4-vuotiaana. Uransa aikana hän on saavuttanut mm. lukuisia kartingin Suomen mestaruuksia sekä Suomen ja Englannin mestaruudet Formula Fordeissa. Mäkelä on myös kilpaillut menestyksekkäästi mm. Formula Renault-, WTCC, Formula BMW, Formula Star Mazda- sekä Formula Le Mans -sarjoissa. Kaudella 2009 hän kilpaili sveitsiläisessä Hope Polevision tallissa Formula Le Mans -sarjassa ajajaparinaan sveitsiläinen Matias Beche. Mäkelä & Beche sijoittuivat koko kauden lopputuloksissa toisiksi.
Vaulammi

| Vaulammi |
| --- | --- |
 Vaulammi
 Koordinaatit: 60°47.2′N, 23°25.1′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Kanta-Häme
Kunta:  Jokioinen
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä, taajama
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vaulammi on kylä ja aiempi taajama Jokioisten kunnan länsiosassa. Taajamassa on 202 asukasta (31.12.2016), ja sen pinta-ala on 1,81 neliökilometriä. Taajaman rajat vuodelta 2013 löytyvät Lounaispaikka-palvelusta. Postinumeroalueella 31610 Vaulammi on puolestaan 464 asukasta. Jokioisten kunnan osa-aluejaossa kylää vastaa jossain määrin pienalue 169000007 Vaulammi, jossa on 241 asukasta (31.12.2012). Kylään lounaassa liittyvä Haapaniemi muodostaa oman kylän ja pienalueen. Idässä Vaulammin kylä rajoittuu Niemen kylään.
Vaulammin eteläpuolitse kulkee Turkua ja Hämeenlinnaa yhdistävä valtatie 10. Muita tieyhteyksiä ovat yhdystie 2812 Ypäjän kirkonkylän ja yhdystie 2804 Jokioisten kirkonkylän suuntaan. Alueen halki virtaa Loimijoki, jonka varrella kylästä itään on Lintupajun luhtana tunnettu linnustoalue. Lintujen tarkkailua varten alueella on ollut lintutorni vuodesta 2011 lähtien. Lisäksi Vaulammilla on luontopolku. Vaulammin itäpuolella Lintupajun luhdassa Loimijokeen laskee pohjoisesta Jänhijoki. Vaulammin länsipuolella Loimijokeen laskee etelästä Vaulammin, Haapaniemen ja Niemen kylien sivuitse virtaava, näiden kylien takamailta, Jokioisten Murronkulmalta alkunsa saava Haapajoki.
Kylällä toimii Vaulammin koulu, jossa annetaan opetusta vuosiluokilla 1–6. Vaulammilla on myös kylätoimikunta.
Aiheesta muualla

Kartta Jokioisten osa-alueista: Väestönlaskennan 2006 osa-alueet, Jokioinen (JPG)  24.1.2006. Hämeen liitto. Viitattu 13.9.2013.[vanhentunut linkki]
Vanha kartta Vaulammista: Maanmittaushallitus: Jokioinen (XII 22) (JPG) Senaatin kartasto. Digitaaliarkisto:  Kansallisarkisto. Viitattu 13.9.2013.
V-J Day in Times Square

V-J Day in Times Square
V-J Day in Times Square (tunnetaan myös nimellä The Kiss, ’suudelma’) on Alfred Eisenstaedtin vuonna 1945 Japanin antautumisen päivänä ottama mustavalkoinen valokuva. Se esittää Yhdysvaltain laivaston merimiestä suutelemassa valkoiseen mekkoon pukeutunutta naista New Yorkin Times Squarella.
Taustaa

Japani antautui 14. elokuuta 1945. Päivää kutsutaan nimellä Victory over Japan Day (lyhemmin V-J Day). Alfred Eisenstaedt kuvasi tuolloin Times Squarella kotiin palaavia merimiehiä. Hän kirjoittaa elämäkerrassaan nähneensä kuvassa olevan merimiehen suutelevan naisia sattumanvaraisesti. Nähtyään kuvassa olevan naisen valkoisen asun hän otti suuteluhetkestä yhteensä neljä kuvaa kertomansa mukaan 10 sekunnissa. Yksi Eisenstaedtin ottamista kuvista julkaistiin viikkoa myöhemmin Lifessa osana voitonpäivän uutiskoostetta.
Eisenstaedt otti kuvat Leica III -kamerallaan, jota hän käytti samaa kameraa vuoteen kuolemaansa asti eli vuoteen 1995. Kamera myytiin toukokuussa 2013 huutokaupassa 114 000 eurolla.
»In New York’s Times Square a white-clad girl clutches her purse and skirt as an uninhibited sailor plants his lips squarely on hers.» 
(Alkuperäinen kuvateksti, jolla kuva julkaistiin Life-lehdessä.)
Kellonaikaa, jolloin kuva otettiin, ei alun perin tiedetty. Vuonna 2015 tähtitieteilijät päättelivät kellonajan siten, että he selvittivät kuvassa olevan varjon aiheuttavan rakennuksen ja sen korkeuden, tekivät kuvan ottohetken Manhattanista pienoismallin ja ratkaisivat siitä Auringon kulman, jossa varjo osui kyseiseen paikkaan. Tästä he päättelivät, että kuva on otettu kello 17.51.
Kuvan ihmisten henkilöllisyys

Alfred Eisenstaedt ei ottanut kuvassa olevien henkilöiden nimiä ylös, joten heidän henkilöllisyydestään oltiin pitkään epävarmoja. Moni mies on väittänyt olevansa kuvassa esiintyväksi merimieheksi ja moni nainen kuvassa esiintyväksi naiseksi. Kuvan julkaissut Life-lehti etsi kuvassa esiintyviä miestä ja naista 1980. Kolme naista ja 11 miestä väittivät lehdelle olevansa kuvissa esiintyviä henkilöitä.
Valokuvassa esiintyvän merimiehen henkilöllisyydestä ei pitkään ollut tietoa. Todennäköisimpiä ehdokkaita olivat George Mendonsa, Carl Muscarello ja Glenn McDuffie. The Guardianissa 2016 julkaistussa artikkelissa todetaan, että merimies on hyvin todennäköisesti Yhdysvaltain laivaston alipäällystöön kuulunut George Mendonsa. Asia varmennettiin myöhemmin kasvojentunnistusteknologian avulla. Mendonsa on kertonut, että hän oli treffeillä tulevan vaimonsa Rita Petrien kanssa kuullessaan sodan päättyneen ja sai sitten päähänsä suudellaan ympärillään olevia tuntemattomia naisia. Kuvan taustalla esiintyvä Petrie on kertonut, ettei tämä haitannut häntä.
Sodan aikana lääkärinä työskennellyt Edith Shain ilmoitti vuonna 1970 olevansa kuvassa esiintyvä valkoiseen mekkoon pukeutunut nainen ja hän olikin laajalti julkisuudessa asian takia. Myös Barbara Sokol väitti olevansa kuvassa esiintyvä nainen. Vuonna 2010 julkaistussa valokuvaa tutkivassa kirjassaan George Galdorisi ja Lawrence Verria kuitenkin päättelevät, että Sokol ei voi olla kuvassa esiintyvä nainen, koska hän on väärän mittainen. Myöhemmin kuvassa esiintyväksi naiseksi paljastui tuolloin 21-vuotias Greta Zimmer Friedman. Hän näki kuvan itse vasta 1960-luvulla. Friedman on kertonut, että hän ehtinyt havaita häntä suutelemaan tullutta merimiestä ennen kuin tämä kaappasi hänet syleilyynsä. Tämän takia tilanne on 2010-luvulla tulkittu myös seksuaaliseksi ahdisteluksi. Friedman ei itse pidä suudelmaa romanttisena, vaan hänen mukaansa kuvan merimies halusi vain juhlistaa voitonpäivää.
Muita samankaltaisia kuvia

Merivoimien kuvaaja Victor Jorgensenin vastaavasta tilanteesta ottama kuva.
Kuvasta tehty Unconditional Surrender -niminen veistos.
Aiheesta muualla

Martino, Andy: How a celebrated image marking V-J Day in Times Square has taken on a sinister shade. New York Daily News 2.9.2016. (englanniksi)
Hartman, David (esipuhe) & Verria, Lawrence & Galdorisi, George: The Kissing Sailor: The Mystery Behind the Photo that Ended World War II.  Annapolis:  Naval Institute Press, 15.5.2012.  ISBN 9781612510781.  (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:V-J Day in Times Square
Käännös suomeksi