stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sillikuningaskalat
Aiheesta muualla

Order Summary for  Chimaeriformes (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Bà Rịa-Vũng Tàu

Maakunta Vietnamin kartalla.
Bà Rịa-Vũng Tàu on maakunta Vietnamin eteläosassa  Đông Nam Bộin alueella. Sen pääkaupunki on nimeltään Vũng Tàu. Maakunnan  pinta-ala on 1 990 km². Vuonna 2009 maakunnassa oli 995 000 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bà Rịa-Vũng Tàu Wikimedia Commonsissa
Salomonsaaret kesäolympialaisissa 2004

Salomonsaaret osallistui Ateenan kesäolympialaisiin vuonna 2004 kahden urheilijan joukkueella. Maan molemmat urheilijat osallistuivat yleisurheiluun. Heistä maan lipunkantajana avajaisissa toimi pikajuoksija Francois Manioru. Kumpikaan heistä ei saavuttanut mitalia, joten Salomonsaarten mitalitili olympialaisissa jäi avaamatta.
Joukkue > Yleisurheilu

Francois Manioru - Miesten 100 metrin juoksu
Jenny Kani - Naisten 100 metrin juoksu
Salomonsaaret kesäolympialaisissa 2000

Salomonsaaret osallistui Sydneyn kesäolympialaisiin vuonna 2000 kahden urheilijan joukkueella. Maan molemmat urheilijat osallistuivat yleisurheiluun. Heistä maan lipunkantajana avajaisissa toimi estejuoksija Primo Higa. Kumpikaan heistä ei saavuttanut mitalia, joten Salomonsaarten mitalitili olympialaisissa jäi avaamatta.
Joukkue > Yleisurheilu

Primo Higa - Miesten 3 000 metrin estejuoksu
Jenny Keni - Naisten 100 metrin juoksu
Gdańskin telakka

Gdańskin telakka (puol. Stocznia Gdańska) on telakka Gdańskin kaupungissa Puolassa. Telakka lukeutuu Puolan suurimpiin. Se sijaitsee Martwa Wisła -joen vasemmalla rannalla Ostrów -saarella.
Vuonna 1945 nykyisen telakan alueella toimivat saksalaiset Danziger Werftin ja Schichau-Werftin telakat. Puolan kansantasavallan aikana telakka tunnettiin Leninin telakkana. Telakka tuli kansainvälisesti kuuluisaksi, kun ammattiliittofederaatio, Solidaarisuus (puol. Solidarność) perustettiin siellä, Lech Wałęsan johdolla syyskuussa 1980.
Vuonna 1990 telakka muutettiin valtio-omisteisesta pörssiyhtiöksi, josta 61 prosenttia omistaa valtio ja 31 prosenttia henkilökunta. Näiltä ajoilta lähtien Stocznia Gdańska S.A. on operoinut telakkaa. Vuonna 2007 raportoitiin telakan olevan talousvaikeuksissa, ja sen konkurssia yritettiin välttää. Rahoitustukea telakka sai muun muassa EU:lta.
Vuonna 2005 solidaarisuusliikkeen 25-vuotisjuhlien yhteydessä konemusiikin pioneeri Jean-Michel Jarre kutsuttiin telakalle konsertoimaan. Vuonna 2009 saksalainen hard rock -yhtye Scorpions konsertoi myös telakalla.
Gdańskin telakka-aluetta ympäristöineen ilmakuvassa (2019).
Malmin- ja hiilenkuljetusalus S/S Sołdek oli ensimmäinen Puolassa rakennettu laiva toisen maailmansodan jälkeen
Nykyisin S/S Sołdek on museolaivana Gdańskissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gdańskin telakka Wikimedia Commonsissa
Telakan viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (puolaksi) (englanniksi)
BBC: Poland fights for Gdansk shipyard (englanniksi)
Solidaarisuusliikkeen esittely (Arkistoitu – Internet Archive) (puolaksi) (englanniksi) (saksaksi) (ranskaksi) (espanjaksi) (venäjäksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gdańsk Shipyard
Käännös suomeksi
Siran kirkko

| Siran kirkko Sira kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Molde, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Møren hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1869
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  307
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Siran kirkko (norj. Sira kyrkje) on Molden kunnassa Norjassa sijaitseva kahdeksankulmainen puukirkko vuodelta 1869.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Siran kirkko Wikimedia Commonsissa
Vistdalin kirkko

| Vistdalin kirkko Vistdal kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Molde, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Møren hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1869
Suunnittelija:  Jacob Wilhelm Nordan
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  270
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Vistdalin kirkko (norj. Vistdal kyrkje) on Molden kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1869.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vistdalin kirkko Wikimedia Commonsissa
Yasser Seirawan

| Yasser Seirawan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Yasser Seirawan
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1960 (ikä 64)
Kansalaisuus:   yhdysvaltalainen
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari
Elo-luku:  2 620 (helmikuussa 2013) FIDE:n listan sijoitus 167.
Korkein Elo:  2 651 (maaliskuussa 2010)
Yasser Seirawan (arab. ياسر سيروان‎, s. 24. maaliskuuta 1960) on yhdysvaltalainen shakin suurmestari, joka syntyi Syyriassa. Hän on nelinkertainen Yhdysvaltain mestari, juniorien maailmanmestari vuodelta 1979, shakkikirjailija ja -kommentaattori.
Seirawan syntyi Damaskoksessa, Syyriassa. Hänen perheensä muutti Yhdysvaltoihin, kun Yasser oli 7-vuotias. Hän on kehittänyt shakkivariantin nimeltään Seirawan Chess.
Aiheesta muualla

FIDE-kortti: Yasser Seirawan (englanniksi)
Yasser Seirawan ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Willy Burjam

Andreas Vilhelm (Willy) Eugen Burjam (22. helmikuuta 1884 Viipuri – 30. lokakuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori, päätoimittaja ja liikemies.
Willy Burjamin vanhemmat olivat pankinjohtaja, kauppaneuvos Wilhelm Johan Burjam ja Ludovike (Louise) Waeytens. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin ruotsalaisesta lyseosta 1905. Burjam opiskeli sitten musiikkia ja filosofiaa Heidelbergin yliopistossa ja valmistui sieltä filosofian tohtoriksi.
Burjam työskenteli pääasiassa liikealalla, muun muassa aikoinaan Boormannin puutavaraliikkeessä Pietarissa. Palattuaan Venäjän vallankumouksen jälkeen Suomeen Burjam toimi useita vuosia sanomalehtimiehenä, ensin Viborgs Nyheter-lehden toimittajana ja sitten 1920-luvulla Tammerfors Aftonbladin päätoimittajana. Burjam kirjoitti lehteen pakinoita ja taide- ja teatteriarvosteluja. Viimeksi hän toimi liikemiehenä Helsingissä.
Nessetin kirkko

| Nessetin kirkko Nesset kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2016.
Sijainti:  Molde, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Møren hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1869
Suunnittelija:  Henrik Nissen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  250
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Nessetin kirkko (norj. Nesset kirke) on Molden kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1878.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nessetin kirkko Wikimedia Commonsissa
Helene (elokuva)

| Helene |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Antti J. Jokinen
Käsikirjoittaja:   Antti J. Jokinen  Marko Leino 
Perustuu:  Rakel Liehun romaaniin Helene
Tuottaja:   Mikko Tenhunen  Antti J. Jokinen 
Säveltäjä:  Kirka Sainio
Kuvaaja:  Rauno Ronkainen
Leikkaaja:  Benjamin Mercer
Lavastaja:  Jaagup Roomet
Pääosat:   Laura Birn  Johannes Holopainen  Krista Kosonen  Pirkko Saisio  Eero Aho  Jarkko Lahti  Saana Koivisto 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Cinematic
Levittäjä:  Nordisk Film
Ensi-ilta:   2020-01-1717. tammikuuta 2020  
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  2 290 500 euroa
Katsojat:  177 233 (16.3.2020)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helene on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut suomalainen historiallinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Antti J. Jokinen. Elokuvan pääosia esittävät Laura Birn, Johannes Holopainen, Krista Kosonen, Pirkko Saisio, Eero Aho, Jarkko Lahti ja Saana Koivisto. Se kertoo taidemaalari Helene Schjerfbeckistä (Birn) ja perustuu Rakel Liehun samannimiseen Runeberg-palkittuun romaaniin, jonka Jokinen ja Marko Leino ovat sovittaneet käsikirjoitukseksi.
Helene sai ensi-iltansa 17. tammikuuta 2020. Se oli kolme viikkoa katsotuin elokuva Suomessa ja keräsi satatuhatta katsojaa alle kahdessa viikossa ensi-illastaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Laura Birn  | … |  Helene Schjerfbeck   |
|  Johannes Holopainen  | … |  Einar Reuter   |
|  Krista Kosonen  | … |  Helena Westermarck   |
|  Pirkko Saisio  | … |  Olga Schjerfbeck   |
|  Eero Aho  | … |  Magnus Schjerfbeck   |
|  Jarkko Lahti  | … |  Gösta Stenman   |
|  Saana Koivisto  | … |  Tyra Arp   |
Vastaanotto

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Helsingin Sanomat Juho Typpö: 
Hufvudstadsbladet Martina Moliis-Mellberg: 
Keskipohjanmaa Hannu Björkbacka: 
Episodi Hannu Liekso: 
Me Naiset Martta Kaukonen: 
Elokuvan tekovaiheessa herätti keskustelua se, että elokuva näytellään suomeksi eikä sen päähenkilöiden omalla äidinkielellä ruotsiksi. Taidekriitikko Pontus Kyander ehdotti tulevan elokuvan boikotoimista vastalauseeksi kielivalinnalle. Hufvudstadsbladet kertoi lokakuussa 2018 Charlotte Airaksen tarjonneen Jokiselle alun perin ruotsinkielistä käsikirjoitusta mutta ohjaaja ei sitä kelpuuttanut vaan päätti laatia oman käsikirjoituksen Marko Leinon kanssa suomeksi.
Episodi-elokuvajulkaisun Hannu Liekso kehui etenkin Laura Birnin roolityötä, Rauno Ronkaisen kuvausta ja Kirka Sainion musiikkia. Helsingin Sanomien Juho Typpö nosti esiin Krista Kososen pienen mutta tärkeän roolin Helenen ystävänä. Hän piti hyvänä ratkaisuna, että elokuva keskittyy vain tiettyyn ajanjaksoon Schjerfbeckin elämässä, mutta tarinan ymmärtäminen vaatii jonkin verran ennakkotietoa taiteilijan vaiheista. Aiempaa elämää ei valoteta takaumin tai juuri muutenkaan. Typön mielestä elokuvasta puuttuu draamaa ja keventäviä elementtejä eikä se oikein onnistu taiteilijan sisäisen tuskan kuvauksessaan.
Salomoninsaaret kesäolympialaisissa 1984

Salomonsaaret osallistui Los Angelesin kesäolympialaisiin vuonna 1984 kolmen urheilijan joukkueella. Maan urheilijat osallistuivat painonnostoon ja yleisurheiluun. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi nyrkkeilijä Tommy Bauro. Kukaan maan edustajista ei saavuttanut mitalia, joten ensimmäistä kertaa olympialaisiin osallistuneen Salomonsaarten mitalitili olympialaisissa jäi avaamatta.
Joukkue > Painonnosto

Leslie Ata - Miesten alle 67,5 kg
Joukkue > Yleisurheilu

Johnson Kere - Miesten 100 metrin juoksu
Charlie Oliver - Naisten 800 metrin juoksu
Kleiven kirkko

| Kleiven kirkko Kleive kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Molde, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Møren hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1858
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  270
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kleiven kirkko (norj. Kleive kirke) on Molden kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1858.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kleiven kirkko Wikimedia Commonsissa
Kohokirjoitin

Kohokirjoittimella tehty etiketti.
Dymo-kohokirjoitin, jossa nauharulla on kädensijan sisällä, ja tekstin sisältävä nauha työntyy kirjoittamisen edetessä askel askelelta esiin kirjasinkiekon keskeltä.
Kohokirjoitin on käsikäyttöinen laite, jolla tehdään koholla olevista kirjaimista muodostuvia etikettejä tarrataustaiselle muovinauhalle. Tunnetuin kohokirjoittimien tuotemerkki on Dymo. Laite perustuu korkopuristukseen ja kaksi värikerrosta sisältävään muovinauhaan: kirjainkuvion puristaminen tuo nauhan päällimmäisen värikerroksen alta esiin toisen värin kirjainten kohdalle, jolloin tekstistä tulee helposti luettavaa.
Kohokirjoittimen keksi 1950-luvun lopulla yhdysvaltalainen Rudolph Hurwich (1921–2014), joka perusti keksintönsä pohjalle Dymo-nimisen pörssiyhtiön. Dymon sai vuonna 1978 omistukseensa ruotsalainen Esselte, joka myi sen amerikkalaiselle Newell Rubbermaid -yhtiölle vuonna 2005.
Kohokirjoittimet ovat 1990-luvulta alkaen korvautuneet sähköisesti toimivilla tarrakirjoittimilla. Kohokirjoittimella tehty etiketti saattaa kuitenkin säilyttää luettavuutensa tarrakirjoitinetikettiä paremmin: jos värit haalistuvat tai etiketin pinta likaantuu, kohokuvio voi silti olla luettavissa. Käsikäyttöinen kohokirjoitin ei myöskään ole riippuvainen paristoista tai verkkovirrasta tarrakirjoitinten tapaan.
Kirjoittimen toimintaperiaate

Kohokirjoitin on muodoltaan pistoolia muistuttava käsityökalu, jonka näkyvin osa on kahdesta päällekkäisestä levystä muodostuva kirjasinkiekko. Kiekon ylälevyn sisäpinnassa on kirjoitusmerkkien muotoisia painaumia ja alalevyn sisäpinnassa vastaavia kohoumia.  Muovinauha kulkee kiekon levyjen välitse, ja kädensijasta puristamalla kiekon ylä- ja alalevy puristuvat yhteen ja taivuttavat muovinauhaan kirjainmerkin muotoisen kuvion. Taivutus tuo muovinauhasta esiin alemman värikerroksen kirjainten kohdalta, jolloin tekstiin saadaan eri väri kuin etikettinauhan pohjaväri. Kirjoitusmerkit ovat kiekossa aakkos- ja numerojärjestyksessä, ja kulloinkin tarvittava merkki valitaan kiekkoa käsin pyörittämällä. Kohokirjoittimilla kirjoittaminen on näin paljon hitaampaa kuin ne syrjäyttäneillä tarrakirjoittimilla, joissa yleensä on QWERTY-näppäimistöä muistuttava tai aakkosjärjestyksessä oleva näppäimistö.
Kohokirjoitinteksti populaarikulttuurissa

Kohokirjoitinten kulmikkaat ja karkeat suuraakkoset ja niille selkeän kehyksen muodostava teippipinta olivat suosittu typografinen tyylikeino erityisesti 1980- ja 1990-luvulla suositussa grunge-tyylin graafisessa suunnittelussa. Kirjainten pohjalta suunniteltiin muun muassa kirjaintyypit nimeltä Punch-label ja Plastique.
Käännös suomeksi
Tuomas Malinen

Malinen pitämässä puhetta Suomen eroa Euroopan unionista ja hallituksen eroa vaatineessa Fixit-mielenosoituksessa syyskuussa 2020.
Matti Tuomas Malinen (s. 19. lokakuuta 1976) on suomalainen taloustieteilijä ja salaliittoteoreetikko.
Elämä

Malinen valmistui kauppatieteiden maisteriksi Oulun yliopistosta ja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi Helsingin yliopistosta, jossa hänen pääaineenaan oli kansantaloustiede. Lisäksi hän suoritti taloustieteellisiä opintoja New Yorkin yliopistossa. Malisen tutkimusaloja ovat olleet erityisesti talouskasvu, suhdanteet, keskuspankit ja talouskriisit. Malista on kuultu asiantuntijana suomalaisissa ja ulkomaisissa talousmedioissa sekä eduskunnan eri valiokunnissa.
Malinen työskentelee perustamansa talousennuste- ja riskianalyysiyhtiö GnS Economicsin toimitusjohtajana ja pääekonomistina. Yrityksellä ei ole muita työntekijöitä. Malisella on dosentin arvonimi Helsingin yliopistossa.
Kannanottoja

Yhteiskunnallisessa keskustelussa hän on muun muassa esittänyt arvostelua Euroopan unionin elvytysrahastoa ja Marinin hallitusta kohtaan. Malisella on yhteyksiä koronapassiin kriittisesti suhtautuneeseen Vapauden puolesta -liikkeeseen. Lisäksi Malinen on kyseenalaistunut vuoden 2021 kuntavaalien tuloksen vilpiksi. Nykyään Malinen tunnetaan länsikriittisenä Venäjän toiminnan hyväksyjänä. Hän on muun muassa epäillyt Ukrainaa Venäjän vuonna 2022 aloittaman suurhyökkäyksen todelliseksi tekijäksi. Hän on syyttänyt Alexander Stubbia valtiopetoksesta ja toivonut muun muassa Sanna Marinin joutumista oikeustoimien kohteeksi sekä hirtetyksi.
Malinen on usein esiintynyt Venäjän tiedotusvälineissä valheellisesti professoriksi väitettynä. Tämän sanotaan johtuvan käännösvirheestä, koska dosenttia kutsutaan englanniksi nimikkeellä associate professor.
Røvikin kirkko

| Røvikin kirkko Røvik kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2006.
Sijainti:  Molde, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Møren hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1905
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  168
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Røvikin kirkko (norj. Røvik kirke) on Molden kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1905.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Røvikin kirkko Wikimedia Commonsissa
San Joaquín (Bolivia)

| San Joaquín |
| --- | --- |
 San Joaquín
 Koordinaatit: 13°2′S, 64°40′W 
Valtio:  Bolivia
Departementti:  Beni
Provinssi:  Mamoré
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
Väkiluku (2009):  4 589
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
San Joaquín on pieni maaseutukaupunki Benin departementissä ja Mamorén provinssissa Bolivian tasangolla maan koilliskolkassa.
Kaupungin väkiluku väheni nopeasti vuoden 1963 paikkeilla, kun kaupungissa raivosi Machupo-verenvuotokuume ja väkiluku laski 2 500:sta 1 500:aan.lähde?
Philippe Étancelin

| Philippe Étancelin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. joulukuuta 1896
Kuollut: 13. lokakuuta 1981 (84 vuotta)
Kansalaisuus:   Ranska
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1950–1952
Talli(t):  Talbot-Lago (yksityisesti), Maserati
Kilpailuja:  12
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  3
Ensimmäinen kilpailu:  Britannian Grand Prix 1950
Viimeinen kilpailu:  Ranskan Grand Prix 1952
Philippe Étancelin (28. joulukuuta 1896 Rouen, Ranska – 13. lokakuuta 1981 Ranska) oli ranskalainen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui 12:een F1-sarjan osakilpailuun kausina 1950–1953 ja saavutti yhteensä 3 MM-pistettä. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa.
Étancelin isä oli maatilallinen ja varakas villakauppias, mutta poika halusi kilpa-ajajaksi, johon hän ryhtyi vuonna 1926 kilpaillen Bugatillaan mäkiajoissa. Étancelinin uran parhaat vuodet sijoittuivat ajalle ennen toista maailmansotaa. Vuonna 1927 Étancelin voitti Marnen kilpailun ja uusi voittonsa pari vuotta myöhemmin. Vuonna 1930 hän ajoi suuremmissa kilpailuissa voittaen Ranskan osakilpailun Bugatillaan. Hän voitti myös Algerian GP:n vuonna 1930. Vuotta myöhemmin kilpa-auto vaihtui Bugatista Alfa Romeoon, mutta menestys oli kohtalaisempaa, mm. vuoden 1933 Ranskan osakilpailussa, jossa kytkin- ja vaihteistoviat veivät häneltä johtoaseman sekä voiton kilpailusta. Vuoden 1934 kohokohta oli Le Mansin 24 tunnin ajon Luigi Chinettin kanssa 1934.
Sodan jälkeen Étancelin kaivoi esille Alfa Romeonsa ja osallistui vuoden 1945 Prisoners' Cup -kilpailuun, jossa kilpailu päättyi hänen osaltaan kolariin. Parempaa menestystä tuli, kun Étancelin vaihtoi Alfa Romeonsa Talbot-Lagoon, jolla voitti vuoden 1949 Pariisin osakilpailun ja oli toinen Italian ja Tšekkoslovakian osakilpailuissa.
Ollessaan jo viidenkymmenen ikävuoden puolella Étancelin osallistui vuonna 1950 ensimmäiselle Formula 1-kaudelle. Hän ajoi kauden aikana kaksi kertaa viidennelle sijalle Ranskan GP:ssä ja Italian GP:ssä (Ranskan GP:ssä hän tosin jakoi sijan Eugène Chaboudin kanssa). Kaksi seuraavaa kautta menivät heikommin eikä hän kerännyt yhtään pisteitä. Viimeisessä kilpailussaan vuoden 1952 Ranskan GP:ssä Étancelin palkittiin ennen kilpailun alkua Légion d'Honneur -arvopalkinnolla juhlallisin seremonioin ja sai samana vuonna myös Croix de Guerre -arvoristin. Lopullisesti hän luopui kilpa-ajamisesta vuoden 1953 Rouenin osakilpailun jälkeen. Jäätyään eläkkeelle ja asumaan Pariisin esikaupunkialueelle Étancelista tuli Entisten kuskien kerhon (ransk. Anciens Pilotes) jäsen.
Tulokset Formula 1:n MM-sarjassa

| Vuosi | Talli | Auto | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950 | Philippe Étancelin | Talbot-Lago T26C | Talbot Straight-6 | GBR 8 | MON Kesk. | 500 | SUI Kesk. |  |  | ITA 5 |  | 18. | 3 |
| 1950 | Automobiles Talbot-Darracq | Talbot-Lago T26C DA | Talbot Straight-6 |  |  |  |  | BEL Kesk. |  |  |  | 18. | 3 |
| 1950 | Philippe Étancelin | Talbot-Lago T26C DA | Talbot Straight-6 |  |  |  |  |  | FRA 5 * |  |  | 18. | 3 |
| 1951 | Philippe Étancelin | Talbot-Lago T26C DA | Talbot Straight-6 | SUI 10 | 500 | BEL Kesk. | FRA Kesk. | GBR | GER Kesk. | ITA | ESP 8 | - | 0 |
| 1952 | Escuderia Bandeirantes | Maserati A6GCM | Maserati Straight-6 | SUI | 500 | BEL | FRA 8 | GBR | GER | NED | ITA | - | 0 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Philippe Étancelin Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -kaudelle 1950 osallistuneet kuljettajat
Salomoninsaarten jalkapallomaajoukkue

Salomonsaarten jalkapallomaajoukkue edustaa Salomonsaaria kansainvälisissä miesten jalkapallokilpailuissa. Sitä hallinnoi Salomonsaarten jalkapalloliitto.
Salomonsaaret yllätti vuoden 2004 Oseanian-mestaruuskilpailuissa (jotka toimivat myös MM-kilpailuiden karsintoina) pelaamalla jatkolohkossa tasan 2–2 Australian kanssa. Tasapelin myötä joukkue nousi toiseksi ohi Uuden-Seelannin ja sai paikan mestaruusottelussa Australiaa vastaan. Vaikka Salomonsaaret hävisikin molemmat ottelunsa Australialle (5–1 ja 6–0), sijoittuminen maanosan toiseksi oli merkittävä saavutus pienelle saarivaltiolle.
Salomonsaaret sai toisen mahdollisuuden Australiaa vastaan kaksiosaisessa otteluparissa syyskuussa 2005. Tällä kertaa voittaja pääsisi pelaamaan kaksiosaisen otteluparin Conmebolin viidenneksi sijoittunutta vastaan panoksena pääsy vuoden 2006 MM-kilpailuihin. Salomonsaaret hävisi kuitenkin ottelunsa luvuin 7–0 ja 2–1, joista jälkimmäinen oli kotiottelu.
Salomonsaarille oli pettymys pudota vuoden 2010 MM-kilpailuiden karsinnoista etenkin kun joukkuetta oli pidetty ykköshaastajana Uutta-Seelantia vastaan kilpailussa Oseanian karsintapaikasta. Salomonsaaret aloitti karsinnat hyvin voittaen jokaisen ottelunsa karsintalohkossaan ja joukkue näytti vahvasti olevan matkalla pudotuspelivaiheeseen, mutta tappiot Uutta-Kaledoniaa ja Vanuatua vastaan pudottivat joukkueen jatkosta.
Salomonsaaret on noussut esille maanosan vahvimpana beachfutismaana, ja se oli mukana vuosien 2006 ja 2007 beachfutiksen MM-kilpailuissa.
Arvokilpailut > Maailmanmestaruuskilpailut

1930–1990 – ei osallistunut
1994–2014 – ei selviytynyt karsinnoista
Arvokilpailut > Oseanian-mestaruuskilpailut

1973 – ei osallistunut
1980 – 1. kierros
1996 – välierä
1998 – ei selviytynyt karsinnoista
2000 – 3. sija
2002 – 1. kierros
2004 – 2. sija
2008 – ei selviytynyt karsinnoista
2012 – 4. sija
2016 – 3. sija
Arvokilpailut > South Pacific Games

1963 – 4. sija
1966 – 1. kierros
1969 – 6. sija
1971 – ei osallistunut
1975 – 3. sija
1979 – 3. sija
1983 – 1. kierros
1987 – ei osallistunut
1991 – 2. sija
1995 – 2. sija
2003 – 1. kierros
2007 – 4. sija
2011 – 2. sija
Matti Viljanen (vuorineuvos)

V. M. J. Viljanen (1924)
Väinö Matti Juho (V. M. J.) Viljanen (24. marraskuuta 1874 Tuusula – 2. syyskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen insinööri, Suomen teollisuusliiton toimitusjohtaja, kansanedustaja ja vuorineuvos.
Viljasen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Matti Viljanen ja Sofia Vilhelmiina Felin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Tampereen lyseosta ja suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1899. Viljanen työskenteli Forssa Osakeyhtiössä insinöörinä, apulaisjohtajana ja vt. osastonjohtajana vuosina 1899–1904, toimi opettajana Tampereen teollisuuskoulussa, Tampereen kauppaoppilaitoksessa ja Tampereen teknillisessä opistossa vuosina 1906–1918, apulaisjohtajana, johtajana, vt. teollisuusneuvoksena ja ylijohtajana Kauppa- ja teollisuuskomissionissa sekä Kauppa- ja teollisuushallituksessa vuosina 1918–1921 ja oli Suomen teollisuusliiton  toimitusjohtajana vuosina 1921–1940. Viljanen toimi myös toimittajana Kutomo- ja paperiteollisuuslehdessa vuosina 1907–1916 ja Tekniikan sanastossa vuosina 1910–1918. Vuorineuvoksen arvo hänelle myönnettiin vuonna 1935 ansioistaan Suomen teollisuusliiton toimitusjohtajana.
Viljanen toimi kansanedustajana ajalla 1. toukokuuta 1924 – 1. syyskuuta 1927 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä ja kuului Kansallisen Edistyspuolueen eduskuntaryhmään. Viljasen puoliso vuodesta 1908 oli Elin Maria Lovisa Lindberg.