stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marcin Sypniewski
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marcin Sypniewski Wikimedia Commonsissa
Marcin Sypniewski Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Marjaniemessä

| Marjaniemessä J>  Karjalainen Electric Sauna |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marraskuu 2000 –  tammikuu 2001
 Julkaistu: 9. huhtikuuta 2001
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Tommi Viksten
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 44.58
 Levy-yhtiö: Poko Records
Listasijoitukset
  2.
J. Karjalainen Electric Saunan muut julkaisut
| Electric picnic 1999 | Marjaniemessä 2001 | Valtatie 2002 |
Singlet albumilta Marjaniemessä
 ”Verinen mies” Julkaistu: 2001  ”Kaikki pallot ilmassa” Julkaistu: 2001
Marjaniemessä on J. Karjalainen Electric Sauna -yhtyeen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 9. huhtikuuta 2001. Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat "Paskahousua" sekä singlenäkin julkaistu "Verinen mies". "Kaikki pallot ilmassa" -kappaleesta levy-yhtiö suunnitteli vappuhittiä, mutta radiot vierastivat sitä.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla, ja pysyi listalla yhteensä neljätoista viikkoa. Albumi myi ilmestyessään kultaa, ja sitä on myyty yli 23 500 kappaletta.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut J. Karjalainen sekä sovittanut J. Karjalainen Electric Sauna.
Paskahousua – 4.50
Verinen mies – 4.50
Maailma on globaali – 4.14
Lumihiutaleet – 5.22
Toiset linnut – 3.19
Russakan helpeitä – 4.49
Gladiola – 4.53
Tokivai – 5.19
Kaikki pallot ilmassa – 3.16
Liskonpojat – 3.52
”Verinen mies” perustuu J. Karjalaisen Itä-Helsingissä Marjaniemen uimarannalla kuusivuotiaana kokemaan tapaukseen. Silloin läheisestä Syvännesaaresta tuli veneellä rantaan saaressa tapellut verinen ja humalainen mies, jonka haavat olivat värjänneet veneen verenpunaiseksi. Mies vietiin punaisella Taunus-farmarilla sairaalaan. Hän tiettävästi säilyi hengissä.
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye J. Karjalainen – laulu, kitara  Malang Cissokho – congat  Pekka Gröhn – piano, urut  Keimo Hirvonen – rummut  Mitja Tuurala – basso  Tommi Viksten – kitara :  Vierailevat muusikot Mikko Hassinen – rumpuohjelmointi (6) ja jousisovitukset (1 ja 4)  Johan Carlsson – sello  Teija Carlsson – alttoviulu  Mauri Saarikoski – viulu  Leena Tuomisto-Saarikoski – viulu
Marcin Urbaś

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Marcin Urbaś |  Marcin Urbaś |  Marcin Urbaś |  |
Maa:   Puola
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | München 2002 | 4 × 100 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Wien 2002 | 200 m |  |
|  Pronssia | Madrid 2005 | 200 m |  |
Marcin Krzysztof Urbaś (s. 17. syyskuuta 1976) on puolalainen pikajuoksija, joka on erikoistunut 200 metrille.
Vuonna 1999 hän karsiutui välierävaiheessa Maebashin sisäratojen MM-kilpailuissa ja sijoittui viidenneksi Sevillan MM-kilpailuissa. Hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000 (alkuerät) ja Edmontonin MM-kilpailuissa 2001 (välierät). Vuonna 2002 hän voitti kultaa Wienin sisäratojen EM-kilpailuissa, mutta karsiutui välierävaiheessa Münchenin EM-kilpailuissa. Hän sai kuitenkin hopeaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa.
Pariisin MM-kilpailuissa 2003 hän karsiutui puolivälierissä. Seuraavana vuonna hän oli kuudes Budapestin sisäratojen MM-kilpailuissa, mutta karsiutui jo alkuerissä Ateenan olympialaisissa. Hän voitti pronssia Madridin sisäratojen EM-kilpailuissa 2005. Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 hän karsiutui puolivälierissä.
Hänen 200 metrin ennätyksensä on 19,98 s, jonka hän juoksi Sevillassa 25. elokuuta 1999. Sisäradoilla hänen ennätyksensä on Wienissä 1. maaliskuuta 2002 juostu 20,55 s. Kummatkin ajat ovat myös Puolan ennätyksiä. 60 metriä hän on juossut aikaan 6,70 s, 100 metriä 10,30 s, 150 metriä 15,16 s ja 400 metriä 47,08 s.
Musiikki

Urbas on toiminut myös death metal -yhtyeessä Sceptic.
Margi McAllister

Margaret I. McAllister on englantilainen kirjailija, joka asuu Yorkshiressä. Hän toimi pitkään tanssin ja draaman opettajana, mutta on nykyään kokopäivätoiminen kirjailija. Hän sai arvostetun German Leander Nook Prize -kirjallisuuspalkinnon vuonna 2005.
Mad Max

| Mad Max |
| --- | --- |

Ohjaaja:  George Miller
Käsikirjoittaja:   James McCausland  George Miller  Byron Kennedy 
Tuottaja:   Byron Kennedy  Bill Miller 
Säveltäjä:  Brian May
Kuvaaja:  David Eggby
Leikkaaja:   Tony Paterson  Cliff Hayes 
Pääosat:   Mel Gibson  Joanne Samuel  Hugh Keays-Byrne  Steve Bisley  Tim Burns  Roger Ward 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Australia
Tuotantoyhtiö:  Village Roadshow Pictures American International Pictures Warner Bros.
Levittäjä:  Roadshow Home Video Netflix
Ensi-ilta:  12. huhtikuuta 1979
Kesto:  93 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  350 000–400 000 A$
Tuotto:  100 000 000 $
Seuraaja:  Mad Max 2 – asfalttisoturi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mad Max on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut George Millerin ohjaama australialainen toimintaelokuva. Elokuvan pääosassa esiintyy Mel Gibson. Mad Maxia on luonnehdittu eräänlaiseksi nykyaikaan sijoittuvaksi westerniksi. Elokuva ei sijoitu ydinsodan jälkeiseen post-apokalyptiseen aikaan, toisin kuin jatko-osat Mad Max 2 – asfalttisoturi (1981), Mad Max – ukkosmyrsky (1985), Mad Max: Fury Road (2015) ja Furiosa: A Mad Max Saga (2024).
Juoni

Elokuva kertoo Max Rockatanskysta, kovaotteista poliisista, jonka erikoisalaa ovat takaa-ajot ja jolta kukaan ei pääse karkuun. Elokuvan tapahtumat käynnistyvät takaa-ajosta, jossa moottoripyöräjengin jäsen menettää henkensä. Jengi alkaa vandalisoida kylää, jonka asemalle kuolleen jäsenen arkku (sangen pieni) jätetään junan mukana. Jengi hyökkää kylästä pakenevan pariskunnan auton kimppuun, tuhoaa heidän autonsa ja raiskaa naisen. Yksi jengin jäsenistä, Johnny Boy jää paikalle, ja Max pidättää hänet kumppaninsa kanssa. Jengiläinen kuitenkin vapautetaan todisteiden puutteessa, ja hän kostaa Maxin työtoverille Jim Gooselle sytyttämällä hänen autonsa tuleen. Tämän seurauksena Goose kuolee, mikä koskettaa Maxia syvästi. Hän ilmoittaa esimiehelleen Fifi Macaffeelle (näyttelijä Roger Ward), että hän haluaa erota. Fifi ehdottaa että Max harkitsisi asiaa vielä kaksi viikkoa ja pitäisi lomaa.
Järkyttyneenä toverinsa kohtalosta Max lähtee lomalle vaimonsa Jessien (näyttelijä Joanne Samuel) ja lapsensa Sprogin (näyttelijä Brendan Heath) kanssa. Hänen vaimosa kuitenkin törmää samaan jengiin ja paetessaan paikalta autolla erään jengiläisen käsi repeytyy ranteesta irti. Jengi etsii Maxin perheen käsiinsä, kun he ovat korjaamassa autoaan farmilla. Maxin vaimo lähtee heidän lapsensa kanssa jälleen pakoon autolla, jota Max oli korjaamassa ja jossa ei ollut vesipumpun hihnaa. Auton moottori ylikuumenee ja vaimo pakenee juosten heidän lapsensa kanssa. Jengi tappaa Maxin lapsen ja haavoittaa hänen vaimoaan erittäin vakavasti ajamalla näiden yli moottoripyörillä.
Max kostaa surmaamalla kaikki jengiläiset. Koston aikana Max haavoittuu polveen ja käteen, ja hän joutuu tekemään polvituen. Viimeisenä kuolevat Maxin tarinan alussa pidättämä jengiläinen sekä jengin johtaja, joka törmää täydessä vauhdissa vastaantulevaan rekkaan. Tätä ennen Max on löytänyt tarinan alussa pidätetyn jengiläisen ryöväämästä ulosajon uhria. Max kahlitsee jengiläisen nilkastaan autoon ja rakentaa sytyttimestä ja vuotavasta bensiinistä aikapommin. Max antaa jengiläiselle rautasahan ja toteaa, että käsirautojen sahaaminen kestää kymmenen minuuttia, kun taas nilkan sahaaminen vain viisi minuuttia. Max poistuu paikalta, ja pian auto, johon hän kahlitsi jengiläisen, räjähtää.
Tuotanto

Mad Max on elokuvien The Blair Witch Project (1999) ja Paranormal Activity (2009) ohella maailman taloudellisesti menestyneimpiä indie-elokuvia. Elokuvan budjetti oli vain 400 000 dollaria ja tuotto oli maailmanlaajuisesti noin 100 miljoonaa dollaria.
Elokuva on Mel Gibsonin toinen elokuva. Gibson meni kuvauksiin ystävänsä seuraksi, mutta koska hän oli edellisenä iltana ollut baaritappelussa, hänen naamansa oli mustelmilla ja nenä oli murtunut. Tuottajat ihastuivat Gibsoniin ja käskivät tämän tulla kahden viikon päästä uudelleen. Kahden viikon päästä Gibson sai pääroolin Mad Maxista.
Elokuva oli kokonaan kielletty Uudessa-Seelannissa ja Ruotsissa. Ruotsin kielto purettiin vuonna 2005, minkä jälkeen se on esitetty televisiossa. Uuden-Seelannin kielto johtui kohtauksesta, jossa Goose poltetaan autoon, koska samankaltaista tapahtui juuri ennen elokuvan julkistamista. Mad Max 2 – asfalttisoturi -elokuvan menestyksen takia elokuva sai K-18-esitysluvan vuonna 1983.
Elokuva sai ensi-iltansa Suomen televisiossa Yle Teema -kanavalla 14. maaliskuuta 2015.
Elokuva julkaistiin 5. lokakuuta 2010 blu-ray+DVD-pakettina.
Yhdysvalloissa elokuva dubattiin amerikanenglanniksi.
Aiheesta muualla

Madmaxmovies.com
Margherita (Italian kuningatar)

| Margherita |
| --- | --- |
 
Italian kuningatar
Valtakausi:  9. tammikuuta 1878 – 29. heinäkuuta 1900

Syntynyt:  20. marraskuuta 1851 Torino, Italia
Kuollut:  4. tammikuuta 1926 (74 vuotta) Bordighera, Italia
Hautapaikka:  Pantheon
Puoliso:  Umberto I
Lapset:  Viktor Emanuel III
Koko nimi:  Margherita Maria Teresa Giovanna di Savoia
Suku:  Savoiji
Isä:  Ferdinand
Äiti:  Elisabet
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Margherita (myös Savoijin Margherita, 20. marraskuuta 1851 Torino, Italia – 4. tammikuuta 1926 Bordighera, Italia) oli Italian kuninkaan Umberto I:n puoliso. Hänen isänsä oli Genovan herttua Ferdinand ja äitinsä Saksin ruhtinatar Elisabet. Hän meni naimisiin serkkunsa Umberton kanssa vuonna 1868. Hänen pojastaan tuli Italian kuningas nimellä Viktor Emanuel III sen jälkeen kun Umberto I oli kuollut 29. heinäkuuta 1900 salamurhan uhrina. Margherita kallistui poliittisesti fasismiin.
Hänen mukaansa on nimetty pizza Margherita.
Marika Karhu

Marika Karhu (s. 22. huhtikuuta 1988) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Vihdin Palloa. Hänen kasvattajaseuransa on Espoon Pesis.
Superpesiksen runkosarjassa Karhu on pelannut kaikkiaan 42 ottelua, joissa on lyönyt kolme ja tuonut 23 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 102. Superpesiksen pudotuspeleissä Karhu on pelannut kuusi ottelua, joissa on tuonut yhden juoksun. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen kaksi kärkilyöntipistettä.
Karl Wahlfors

| Karl Reinhold Wahlfors |
| --- | --- |
 Verner Thomén muotokuva Karl Reinhold Wahlforsista
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. joulukuuta 1848 Porvoo
Kuollut: 27. helmikuuta 1929 (80 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Koulutus ja ura
Instituutti:  Keisarillinen Aleksanterin-yliopisto
Tutkimusalue:  silmätautioppi
Karl Reinhold Wahlfors (20. joulukuuta 1848 Porvoo – 27. helmikuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston toinen oftalmologian eli silmätautiopin ylimääräinen professori.
Wahlforsin äiti oli porvoolainen Maria Elisabeth Wahlfors. Isäksi on oletettu kapteeni Karl Reinhold von Esseniä, joka avioitui Ruotsissa vuosi Wahlforsin syntymän jälkeen Elisabet Charlotta In de Betoun kanssa ja joka oli tästä avioliitosta niin ikään Porvoossa syntyneen näyttelijättären Siri von Essenin, myöhemmin August Strindbergin puolison, isä.
Lääketieteen opinnot ja yksityisvastaanotto

Wahlfors valmistui ylioppilaaksi Porvoon lyseosta 19-vuotiaana vuonna 1868. Tämän jälkeen hän opiskeli Keisarillisessa Aleksanterin-yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1870. Tämä tutkinto oli edellytys lääketieteen opinnoille, ja kaksi vuotta myöhemmin Wahlfors suorittikin lääketieteen kandidaatin tutkinnon. Lääketieteen lisensiaatiksi Wahlfors valmistui vuonna 1876. Sen jälkeen hän toimi yksityislääkärinä Porvoossa vuosina 1877–1878.
Silmätutkija ja silmätautiopin professori

Wahlfors kiinnostui pian silmätautiopista, lääketieteen uudesta erikoisalasta, joka oli parhaillaan muodostumassa. Hän pestautui vuonna 1879 assistentiksi Helsingin yleisen sairaalan silmätautien osastoon, joka oli perustettu vuonna 1871. Walhfors kiinnostui pian myös tutkimustyöstä, ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi silmän nestekierrosta vuonna 1881. Silmätautiopin dosentti hänestä oli tullut jo vuotta aikaisemmin.
Wahlfors hoito silmätautiopin ylimääräisen professuurin sijaisuutta vuonna 1883 ja tämän professuurin vakinaisen haltijan Frans Josef von Beckerin jäätyä eläkkeelle vuonna 1885, Wahlfors hoiti avointa virkaa vuoteen 1888 asti. Hänet nimitettiin vakinaiseksi viranhaltijaksi 21. kesäkuuta 1888. Wahlforsin kilpailija viranhaussa oli silmälääkäri Gustaf Adolf Nordman.
Wahlforsia pidetään merkittävänä silmälääkärinä. Hän tutki erityisesti viherkaihia, aivokasvainten yhteydessä ilmenevää näköhermonnystyn turvotusta ja karsastusta ja teki opintomatkoja Ruotsiin, Tanskaan, Saksaan, Itävaltaan ja Yhdysvaltoihin. Wahlforsin tehtäväksi tuli myös siirtää yleisen sairaalan silmäosaston toiminta Nikolainkadulle.
Wahlfors erosi professorin virasta 60-vuotiaana 29. toukokuuta 1909.
Ammatilliset luottamustehtävät

Wahlfors toimi Finska läkaresällskapetin puheenjohtajana vuosina 1892–1893, Suomen sairauskassan hallituksessa vuosina 1893–1923, kansainvälisen silmätautiopin kongressin varapuheenjohtajana Utrechtissa vuonna 1899 ja Helsingin yleisen sairaalan sairaalahallituksessa vuosina 1907–1909.
Yhteiskunnallinen toiminta

Wahlfors oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1889–1894 ja 1906–1909 sekä Uudenmaan osakepankin ja sittemmin sen fuusioitumisen jälkeen Helsingin osakepankin hallintoneuvoston jäsen vuosina 1895–1922 ja puheenjohtajana vuosina 1910–1918.
Yksityiselämä

Wahlfors avioitui vuonna 1877 laivanrakentajan tyttären Anna Andersonin kanssa, ja tämän kuoltua hän solmi uuden avioliiton vuonna 1884 merikapteenin tyttären Julia Brennerin kanssa. Hänen harrastuksiaan olivat metsästys, uinti ja purjehdus. Hän voitti purjehduksessa Sinebrychoffin pokaalin vuonna 1892 Oihonna-veneellä. Wahlfors kuoli sydänkohtaukseen.
Mari Miyamoto

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Mari Miyamoto
Syntymäaika: 
Syntymäpaikka: Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Maalivahti
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | OKI FC Winds |  |
Maajoukkue
| 1999 | Japani | 1 (0) |
Mari Miyamoto (jap. 宮本 真理, Miyamoto Mari) on japanilainen uransa lopettanut jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Miyamoto debytoi Japanin maajoukkueessa marraskuussa 1999.
Luettelo puhekoodekeista

Alla olevassa taulukossa on lueteltu yleiseisiä käytössä olevia puhekoodekkeja.
| Nimi | Bittinopeus | Fs | Algoritmi | MIME-tyyppi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| G.711 A-laki | 56 tai 64 kb/s | 8 kHz | PCM | audio/pcma |
| G.711 µ-laki | 56 tai 64 kb/s | 8 kHz | PCM | audio/pcmu |
| G.726 | 16 kb/s | 8 kHz | ADPCM | audio/g726-16 |
| G.726 | 24 kb/s | 8 kHz | ADPCM | audio/g726-24 |
| G.726 | 32 kb/s | 8 kHz | ADPCM | audio/g726-32 |
| G.726 | 40 kb/s | 8 kHz | ADPCM | audio/g726-40 |
| FS-1016 | 4,8 kb/s | 8 kHz | CELP | audio/1016 |
| ITU G.723.1 | 6,3 kb/s | 8 kHz | ACELP | audio/g723 |
| ITU G.723.1 | 5,3 kb/s | 8 kHz | MP-MLQ | audio/g723 |
| ITU G.729 | 8,0 kb/s | 8 kHz | ACELP | audio/g729 |
| GSM 06.20 HR | 5,6 kb/s | 8 kHz | VSELP |  |
| GSM 06.60 EFR | 12,2 kb/s | 8 kHz | ACELP | audio/gsm-efr |
| GSM 06.10 FR | 13 kb/s | 8 kHz | RPE-LTP | audio/gsm |
| GSM 06.60 (AMR) | 4,75–12,2 kb/s | 8 kHz | ACELP | audio/amr |
| 3GPP TS 26.171 (AMR-WB) | 6,6–23,85 kb/s | 16 kHz | ACELP | audio/amw-wb |
| ITU G.722.2 | 6,6–23,85 kb/s | 16 kHz | ACELP | audio/amw-wb |
| iLBC | 13,3 kb/s | 8 kHz | CELP | audio/ilbc |
| Speex NB | 2,15–24,6 kb/s | 8 kHz | CELP | audio/speex |
| Speex WB | 4,0–44,2 kb/s | 16 kHz | CELP | audio/speex |
Luettelo Suomessa uhanalaisista myrkkypistiäisistä

Luettelo Suomessa uhanalaisista myrkkypistiäisistä sisältää ne myrkkypistiäislajit (Aculeata), joiden uhanalaisuusluokka on vuoden 2010 uhanalaisluokituksessa äärimmäisen uhanalainen (CR), erittäin uhanalainen (EN) tai vaarantunut (VU). Silmälläpidettäviä, puutteellisesti tunnettuja tai jo hävinneitä lajeja tämä luettelo ei sisällä. Yhtään myrkkypistiäislajia ei ole rauhoitettu lailla.
Luokituksen mukaan Suomessa on 97 uhanalaiseksi luokiteltavaa myrkkypistiäistä. Näistä äärimmäisen uhanalaisia on 20, erittäin uhanalaisia 39 ja vaarantuneita 38 lajia.
Ampiaiset Vespidae

etelänkoloampiainen (Ancistrocerus gazella) EN
isosorjoampiainen (Symmorphus murarius) CR
kaivuriampiainen (Discoelius dufourii) VU
kalvastörmäampiainen (Odynerus reniformis) VU
kevätkoloampiainen (Ancistrocerus nigricornis) VU
Kultapistiäiset Chrysididae

hammaskultiainen (Chrysis brevitarsis) EN
kirjokorukultiainen (Hedychridium chloropygum) VU
kääpiökorukultiainen (Hedychridium zelleri) VU
reunuskultiainen (Chrysis graelsii) EN
ryppykiilukultiainen (Omalus biaccinctus) VU
sinikultiainen (Chrysis iris) CR
törmäkultiainen (Pseudospinolia neglecta) VU
viherpyörökultiainen (Holopyga metallica) CR
Mesipistiäiset Anthophila

ahomaamehiläinen (Andrena gelriae) VU
hietikkokiertomehiläinen (Nomada baccata) VU
isopipomehiläinen (Coelioxys conoidea) VU
isovihermehiläinen (Lasioglossum morio) VU
jänövyömehiläinen (Melitta leporina) VU
kanankaalimaamehiläinen (Andrena minutula) VU
kellonummimehiläinen (Dufourea inermis) EN
keltasiimakiertomehiläinen (Nomada subcornuta) EN
korsisimamehiläinen (Hylaeus pictipes) EN
kultamaamehiläinen (Andrena humilis) CR
kultapiiskumaamehiläinen (Andrena coitana) VU
kurjenjalkakiertomehiläinen (Nomada obtusifrons) EN
kuustäplähietamehiläinen (Lasioglossum sexnotatulum) CR
kyttyräverhoilijamehiläinen (Megachile pyrenaea) EN
kääpiöverimehiläinen (Sphecodes miniatus) EN
lehtoniittymaamehiläinen (Andrena fulvago) VU
lehtomuurarimehiläinen (Osmia pilicornis) VU
leukapipomehiläinen (Coelioxys mandibularis) VU
lännenhietamehiläinen (Lasioglossum quadrinotatum) VU
maitiaisnummimehiläinen (Dufourea minuta) VU
muurahaisnäivertäjämehiläinen (Hoplitis robusta) CR
nelitäplähietamehiläinen (Lasioglossum quadrinotatulum) EN
nirhaperämehiläinen (Biastes truncatus) EN
nätkelmämaamehiläinen (Andrena lathyri) EN
omenamaamehiläinen (Andrena helvola) VU
otapipomehiläinen (Coelioxys lanceolata) VU
pihkanverhoilijamehiläinen (Megachile ericetorum) CR
pikkuhietamehiläinen (Lasioglossum nitidiusculum) CR
pikkuiskosmehiläinen (Colletes marginatus) EN
pisteverimehiläinen (Sphecodes puncticeps) CR
pukinjuurimaamehiläinen (Andrena nanula) VU
punamuurarimehiläinen (Osmia leaiana) VU
puolukkamaamehiläinen (Andrena similis) EN
purtojuurimaamehiläinen (Andrena marginata) CR
ruusunverhoilijamehiläinen (Megachile centuncularis) CR
ruusuruohokiertomehiläinen (Nomada armata) EN
soikiosimamehiläinen (Hylaeus angustatus) EN
sysimaamehiläinen (Andrena nigrospina) VU
tarhaloiskimalainen (Bombus barbutellus) CR
ukonhattukimalainen (Bombus consobrinus) EN
vaskivakomehiläinen (Halictus confusus) VU
verkkoverimehiläinen (Sphecodes reticulatus) EN
vyökiertomehiläinen (Nomada flavopicta) EN
Muurahaiset Formicidae

dyyniviholainen (Myrmica constricta) CR
eteläntuoksukeltiäinen (Lasius meridionalis) EN
mustahevosmuurahainen (Camponotus vagus) VU
loisnummimuurahainen (Anergates atratulus) CR
Petopistiäiset Spheciformes

aitakirvahukka (Pemphredon beaumonti) EN
dyynihietapistiäinen (Ammophila campestris) VU
dyynihoikkahukka (Mimumesa littoralis) EN
dyyniokahukka (Oxybelus argentatus) VU
haapakirvahukka (Pemphredon flavistigma) VU
harjuhietapistiäinen (Podalonia affinis) EN
idännystyhukka (Nysson maculosus) CR
idänperhoshukka (Lestica alata) EN
isokärpäshukka (Ectemnius cephalotes) EN
kalvasoksahukka (Passaloecus insignis) VU
kielioksahukka (Passaloecus brevilabris) VU
kirjonystyhukka (Nysson mimulus) EN
lehtoripisiäishukka (Spilomena beata) VU
nilkkahihkahukka (Psenulus brevitarsis) EN
nykähukka (Belomicrus borealis) EN
paahdehoikkahukka (Mimumesa spooneri) EN
paahdekaitahukka (Mimesa bicolor) EN
puuperhoshukka (Lestica clypeata) VU
savilovihukka (Diodontus tristis) CR
seljakirvahukka (Pemphredon baltica) EN
viiruoksahukka (Passaloecus gracilis) EN
Puukkopistiäiset Tiphiidae

pikkupuukkopistiäinen (Tiphia minuta) VU
Tiepistiäiset Pompilidae

dyynikimopistiäinen (Anoplius aeruginosus) EN
dyynitikaripistiäinen (Arachnospila wesmaeli) EN
harjuvainupistiäinen (Evagetes proximus) EN
isopartapistiäinen (Dipogon vechti) VU
ketoraspipistiäinen (Priocnemis agilis) CR
paahdetikaripistiäinen (Arachnospila fuscomarginata) VU
pikipistiäinen (Ferreola diffinis) VU
pikkuvainupistiäinen (Evagetes dubius) VU
punalaukkipistiäinen (Auplopus albifrons) EN
punaraspipistiäinen (Priocnemis minuta) CR
päistärpistiäinen (Aporinellus sexmaculatus) CR
rannikkotikaripistiäinen (Arachnospila consobrina) EN
raudikkopistiäinen (Homonotus sanguinolentus) CR
ruskovainupistiäinen (Evagetes subglaber) EN
ryppyraspipistiäinen (Priocnemis pusilla) EN
Luettelo psykologeista

Luettelo tunnetuista psykologeista.kenen mukaan?
Alfred Adler
Solomon Asch
Albert Bandura
Alfred Binet
John Bowlby
Franz Brentano
Jerome Bruner
Donald T. Campbell
Raymond Cattell
John Dewey
Francis Galton
Howard Gardner
Erik H. Erikson (psykoanalyytikko, ei tieteellisiä opintoja)
Harry Harlow
William James
Daniel Kahneman
Lawrence Kohlberg
Aleksei Leontjev
Kurt Lewin
Aleksandr Lurija
Abraham Maslow
George Herbert Mead
Alice Miller
James Elmer Mitchell
Jean Piaget
Carl Rogers
Esa Sariola
Herbert Simon
B. F. Skinner
Charles Spearman
Roger Sperry
Benjamin Spock
Lev Vygotski
John B. Watson
David Wechsler
Wilhelm Wundt
Lisäksi muita psykologian kehittymiseen vaikuttaneita henkilöitä:
Paul Broca
Ronald Fairbairn
Leon Festinger
Martin E. Ford
Viktor Frankl
Anna Freud
Sigmund Freud
Erich Fromm
Carl Jung
Melanie Klein
Heinz Kohut
Hermann Lotze
Jaques Lacan
Margaret Mahler
Stanley Milgram
Axel Munthe
Ivan Pavlov
M. Scott Peck
Wilhelm Reich
Hermann Rorschach
Oliver Sacks
Donald W. Winnicott
Mari Manninen

| Mari Manninen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1971 Pyhäjärvi
Ammatti:  toimittaja, tietokirjailija
Kirjailija
Pääteokset:  Yhden lapsen kansa (2016)
Palkinnot
 Tieto-Finlandia (2016) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mari Manninen (s. 1971 Pyhäjärvi) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija, jonka vuonna 2016 julkaistu teos Yhden lapsen kansa voitti Tieto-Finlandia-palkinnon. Hän on työskennellyt Helsingin Sanomien toimittajana vuodesta 1997 saakka. Virkavapaalla 2012–2017 hän asui Kiinassa ja toimi vapaana toimittajana.
Ura

Manninen syntyi Pyhäjärvellä 1971 ja muutti Helsinkiin 1990. Hän aloitti 1997 Helsingin Sanomien toimittajana ja työskenteli alkuun Nyt-liitteessä, Kuukausiliitteessä, kotimaantoimituksessa ja ulkomaantoimituksessa. Vuonna 2002 hänet nimitettiin Helsingin Sanomien Skandinavian-kirjeenvaihtajaksi.
Manninen otti Helsingin Sanomista virkavapaata ja muutti vuonna 2012 Kiinaan, jossa hän toimi vapaana toimittajana. Hän kirjoitti Kiinasta artikkeleita muun muassa Helsingin Sanomiin, Suomen Kuvalehteen, Talouselämään ja Maailman kuvalehteen.
Manniselta ilmestyi vuonna 2016 kaksi tietokirjaa, Ina Ruokolaisen kanssa kirjoitettu keittokirja Suomalaisia sieniruokia kiinalaisella otteella ja Yhden lapsen kansa – Kiinan salavauvat, pikkukeisarit ja hylätyt tyttäret. Manninen kokosi 16 haastattelusta teoksen, joka käsittelee Kiinan yhden lapsen politiikkaa. Hän haastatteli muun muassa vanhempia, joiden oli pakko tehdä abortti, jotteivät menettäisi työpaikkaansa ja asuntoaan, ja lapsensa puistoon tai kalatorille hylänneitä vanhempia. Teos palkittiin Suomessa Tieto-Finlandialla.
Manninen palasi vuoden 2017 alussa virkavapaalta Helsingin Sanomiin. Hän aloitti 2020 Helsingin Sanomien Aasian-kirjeenvaihtajana asemapaikkanaan Peking.