stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arnold Laurell
Suomennoksia

Stefan Zweig : Hairahduksen hetki : romaani.     Karisto 1929 (alkuteos Vierundzwanzig Stunden aus dem Leben einer Frau)
Leo Perutz : Kolmas luoti : romaani.   Karisto 1929 (alkuteos Der Dritte Kugel)
Leo Perutz : Menneisyyden kahleissa : tarina vanhasta Itävallasta.     Karisto 1929
Wilhelm Hegeler : Nellyn miljoonat : romaani.    Karisto 1930
E. T. A. Hoffmann : Paholaisen eliksiirit : romaani.   Karisto 1930, 2. painos 1989 (alkuteos Die Elixiere des Teufels)
David Potter : Väärän nimen varjolla : toimintaromaani.     Karisto 1931 (alkuteos The Lady of the Spur)
George Paston : Naisen oikku : romaani.     Karisto 1933
Bent Demer : Sabotaaši.     Tammi 1945
Tarujen Hellas : vanhoja klassillisia satuja ; kertonut Gustav Schwab ; kuvitus A. J. Carstens ym. ; suomentaneet Arnold Laurell ja Werner Anttila.      Karisto 1957, 7. painos 2000 (alkuteos Griechische Heldensagen)
Antonio del Pollaiolo

Vasarin galleria
Taiteilijat, jotka ovat mukana Giorgio Vasarin kirjassa  (1550).
OSA I
Cimabue
Arnolfo di Lapo
Nicola Pisano
Giovanni Pisano
Andrea Tafi (taiteilija)
Giotto
Pietro Lorenzetti (Pietro Laurati)
Andrea Pisano
Buonamico Buffalmacco
Ambrogio Lorenzetti (Ambruogio Laurati)
Pietro Cavallini
Simone Martini
Taddeo Gaddi
Andrea Orcagna (Andrea di Cione)
Agnolo Gaddi
Duccio di Buoninsegna
Gherardo Starnina
Lorenzo Monaco
Taddeo Bartoli
OSA II
Jacopo della Quercia
Nanni di Banco
Luca della Robbia
Paolo Uccello
Lorenzo Ghiberti
Masolino da Panicale
Masaccio
Filippo Brunelleschi
Donatello
Giuliano da Maiano
Piero della Francesca
Fra Angelico
Leon Battista Alberti
Antonello da Messina
Alessio Baldovinetti
Fra Filippo Lippi
Andrea del Castagno
Domenico Veneziano
Gentile da Fabriano
Pisanello
Benozzo Gozzoli
Vecchietta (Francesco di Giorgio e di Lorenzo)
Antonio Rossellino
Bernardo Rossellino
Desiderio da Settignano
Mino da Fiesole
Lorenzo Costa
Ercole Ferrarese
Jacopo Bellini
Giovanni Bellini
Gentile Bellini
Cosimo Rosselli
Antonio del Pollaiuolo
Piero Pollaiuolo
Sandro Botticelli
Andrea del Verrocchio
Andrea Mantegna
Filippino Lippi
Bernardino Pinturicchio
Francesco Francia
Pietro Perugino
Luca Signorelli
OSA III
Leonardo da Vinci
Giorgione da Castelfranco
Antonio da Correggio
Piero di Cosimo
Donato Bramante (Bramante da Urbino)
Giuliano da Sangallo
Antonio da Sangallo
Rafael
Giulio Romano
Pontormo
Andrea Sansovino
Lorenzo di Credi
Baldassare Peruzzi
Andrea del Sarto
Rosso Fiorentino
Jacopo Palma
Lorenzo Lotto
Sebastiano del Piombo (Sebastiano Viniziano)
Michelangelo Buonarroti
Nuoren naisen muotokuva
Antonio del Pollaiuolo (alun perin Antonio Benci, 1432 – 4. helmikuuta 1498) oli italialainen taidemaalari, kuvanveistäjä, kaivertaja ja kultaseppä.
Pollaiuolo oli ilmeisesti Andrea del Castagnon oppilas, ja Vasarin mukaan Pollaiuolo kuului niihin renessanssitaiteilijoihin, jotka pyrkivät ruumiinavausten avulla ymmärtämään ihmisen lihasten ja luiden rakennetta, jotta pystyisivät kuvaamaan ihmistä mahdollisimman luonnonmukaisesti. Pollaiuolo työskenteli usein veljensä Piero del Pollaiuolon kanssa.[lähde? ]
Pollaiuolon veljesten huomattavimpiin töihin kuuluivat Pietarinkirkon Sixtus IV:n ja Innocentius VIII:n pronssiset hautamuistomerkit. Antonio del Pollaiuolon tunnettu maalaus on Apollon ja Dafne.[lähde? ]
Autodromo Riccardo Paletti

| Autodromo Riccardo Paletti |
| --- | --- |

Sijainti:  Varano de' Melegari, Italia
Radan pituus:  2,375 km
Mutkia:  14
Rataennätys:  1.01,998 (Nico Rosberg, Team Rosberg F3, 2003)
Autodromo Riccardo Paletti on moottorirata Varanossa Parman provinssissa, Italiassa. Sitä käytetään enimmäkseen testaamiseen. Se on nimetty italialaisen Formula 1 -kuljettaja Riccardo Palettin mukaan, joka kuoli Montrealissa 1982 Kanadan GP:ssä.
Art Tripp

Art Tripp vuonna 2006.
Arthur Dyer Tripp III (taiteilijanimiltään Ed Marimba, Ted Cactus, Artie "With the green mustache" Tripp) (s. 10. syyskuuta 1944 Athens, Ohio) on yhdysvaltalainen kiropraktikko ja entinen muusikko, joka tunnetaan parhaiten työstään Frank Zappan ja The Mothers of Inventionin sekä Captain Beefheartin The Magic Bandin perkussionistina.
Diskografia

Mothers of Invention: Cruising With Ruben & The Jets (1968, LP, Verve)
Mothers of Invention: Uncle Meat (1969, 2LP, Bizarre)
Wild Man Fischer: An Evening With Wild Man Fischer (1969, LP, Bizarre/Reprise)
Mothers of Invention: Burnt Weeny Sandwich (1970, LP, Bizarre)
Mothers of Invention: Weasels Ripped My Flesh (1970, LP, Bizarre)
Captain Beefheart and The Magic Band: Lick My Decals Off, Baby (1970, LP, Straight)
Jean-Luc Ponty: King Kong (1970, LP, World Pacific Jazz ST20172)
Smothers Brothers: The Smothers Brothers Summer Show (1970, TV, ABC)
Captain Beefheart and The Magic Band: The Spotlight Kid (1972, LP, Reprise)
Captain Beefheart and The Magic Band: Clear Spot (1972, LP, Reprise)
Captain Beefheart and The Magic Band: Unconditionally Guaranteed (1974, LP, Mercury)
Mallard: Mallard (1975, LP, Virgin Records V2045)
Captain Beefheart and The Magic Band: Shiny Beast (Bat Chain Puller) (1978, LP, Warner)
Al Stewart: Time Passages (1978, LP, Arista)
Frank Zappa: You Can't Do That on Stage Anymore, Vol. 1 (1988, 2CD, Rykodisc)
Frank Zappa: You Can't Do That on Stage Anymore, Vol. 4 (1991, 2CD, Rykodisc)
Mothers of Invention: The Ark (1991, CD, Rhino Foo-eee Records, R2 70538)
Frank Zappa: You Can't Do That on Stage Anymore, Vol. 5 (1992, 2CD, Rykodisc)
Jefferson Airplane: Loves You (1992, 3CD, RCA)
Zappa/Mothers: Ahead Of Their Time (1993, CD, Rykodisc)
Tim Buckley: Live at the Troubadour 1969 (1994, CD, French, Edsel Records)
Frank Zappa: The Lost Episodes (1996, CD, Rykodisc)
Frank Zappa: Mystery Discs (1998, CD, Rykodisc)
Captain Beefheart and His Magic Band: Grow Fins (1999, 5CD, Revenant Records)
Jefferson Airplane: Crown of Creation (2003, EU, CD, RCA)
Filmografia

200 Motels, 1971
Uncle Meat, 1987
The True Story of Frank Zappa's 200 Motels, 1989
Haastattelut

Frank Zappa and the Mothers of Invention In The 1960s, DVD Video SIDVD545, 2008
Radiohaastattelu, 6. helmikuuta 2010, http://woub.org/radio/index.php?section=4&page=19
Anniina Lindholm

Anniina Miia Matilda Lindholm (s. 17. huhtikuuta 1983 Helsinki) on suomalainen yleisurheilija. Kolmiloikassa Vihdin Viestiä edustanut Lindholm saavutti pronssia Kalevan kisoissa 2004 Vaasassa. Kolmiloikassa hänen ennätyksensä on 13,32. Hänellä on monia maaotteluedustuksia.
Alcatrazz

Alcatrazz on Graham Bonnetin Los Angelesissa vuonna 1983 perustama rock-yhtye.
Yhtyeeseen kuuluivat Graham Bonnet (laulu, ex-Rainbow / Michael Schenker Group), Yngwie Malmsteen (kitara, ex-Steeler), Gary Shea (basso, ex-New England), Jimmy Waldo (koskettimet, ex-New England) sekä Jan Uvena (rummut, ex-Alice Cooper / Pointer Sisters).
Kahden albumin jälkeen Malmsteen lähti yhtyeestä musiikillisten erimielisyyksien takia vuonna 1985. Hänet korvattiin Steve Vailla, mutta hänkin lähti kolmannen Disturbing the Peace (1985) albumin nauhoituksen jälkeen. Vai korvattiin Danny Johnsonilla, joka oli mukana Dangerous Gamesin  (1986) nauhoituksissa ennen yhtyeen hajoamista vuonna 1987.
Graham Bonnet kuvailee yhtyeen musiikkia ajattelevan ihmisen heavy metaliksi.
Vuonna 2006 Graham Bonnet perusti yhtyeen uudelleen kitaristi Howie Simonin, rumpali Glen Sobelin ja basisti Tim Lucen kanssa. Nimen 'Alcatrazz' käyttäminen oli Howie Simonin idea.
Diskografia > Studioalbumit

No Parole from Rock`n`Roll (1983)
Disturbing the Peace (1985)
Dangerous Games (1986)
Born Innocent (2020)
V (2021)
Kahdella ensimmäisellä albumilla kitaraa soittaa Yngwie Malmsteen, kolmannella Steve Vai ja viimeisellä Danny Johnson. 
Malmsteen lähti yhtyeen jälkeen soolouralle. Vai liittyi ensin David Lee Rothin yhtyeeseen, sen jälkeen Whitesnakeen ja lopulta lähti soolouralle.
Diskografia > Livealbumit

Live Sentence (1984)
Live '83 (2010)
No Parole from Rock 'n' Roll Tour Live in Japan 1984.1.28 Audio Tracks (2010)
Disturbing the Peace Tour Live in Japan 1984.10.10 Audio Tracks (2010)
Live in Japan 1984 - Complete Edition (2018)
Parole Denied - Tokyo 2017 (2018)
Diskografia > Kokoelmat

The Best of Alcatrazz (1998)
The Ultimate Fortress Rock Set (box) (2016)
Breaking the Heart of the City: The Best of Alcatrazz (3CD-Boxset) (2017)
The Official Bootleg Boxset 1983-1986: Live, Demo, Rehearsals (6CD-Boxset) (2018)
Diskografia > Singlet

Island in the Sun (1984)
Will You Be Home Tonight (1985)
God Blessed Video (1985)
Dangerous Games (1986)
It's My Life (1986)
Undercover (1986)
Turn of the Wheel (2021)
Sword of Deliverance (2021)
Albany (New York)

| Albany |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Albanyn kaupungin sijainti Albanyn piirikunnan kartalla.
 Albany
 Koordinaatit: 42°40′N, 73°47′W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  New York
Piirikunta:  Albany
Väkiluku (2010):  97 856
 – Metropolialue:  870 716
Motto::  Assiduity
 
 www.albanyny.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Albany on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltion pääkaupunki. Alankomaalaiset perustivat ensimmäisen pysyvän siirtokunnan paikalle vuonna 1624. New Yorkin osavaltion pääkaupunki Albanysta tuli vuonna 1797. Hallinto muodostaa yhden huomattavimmista työnantajista. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 97 856 ja laajemman metropolialueen 870 716.
Maantiede

Albanyn kaupunki sijaitsee New Yorkin osavaltiossa Hudson- ja Mohawk-jokien yhtymäkohdassa osavaltion keskiosasta itään. Albany on saman nimisen piirikunnan keskus. Sen suurempaan metropolialueeseen kuuluvat myös Troy ja Schenectady. Alueen talvet ovat kylmiä. Sää lämpenee kesäkuukausina mutta päivittäiset lämpötilat voivat laskea rajustikin öisin. Albany on myös yksi New Yorkin osavaltion aurinkoisimmista paikkakunnista.
Historia

Nykyisen Alabanyn kaupungin alueen alkuperäisasukkaita eli intiaaneja olivat mahicanit. Kun englantilainen tutkimusmatkailija Henry Hudson vieraili alueella vuonna 1609 paikalla oli mahicanien kylä. Vuonna 1614 hollantilaiset perustivat nykyisen Albanyn sataman paikalle Fort Nassau -nimisen kauppa-aseman ja vuonna 1624 Valloniasta saapuneet siirtolaiset perustivat nykyisen kaupungin kohdalle Fort Orange -nimisen pysyvän siirtokunnan. Paikka tuli sittemmin tunnetuksi nimellä Beverwyck. Vuonna 1629 Alankomaiden Länsi-Intian kauppakomppania antoi puolestaan maata amsterdamilaiselle kauppiaalle Kiliaen van Rensselaerille. Maille alkoi saapua siirtolaisia, ja paikka sai uuden nimen Rensselaerswyck, josta Beverwyck tehtiin jälleen itsenäiseksi hieman myöhemmin. Hollantilaisten vaikutus näkyy kaupungissa edelleen esimerkiksi katujen nimissä. Englantilaiset valtasivat alueen syyskuussa 1664 ja paikka sai jälleen uuden nimen Albany Albanyn herttua ja myöhemmän kuningas Jaakko II:n mukaan. Alueen brittikuvernööri Thomas Dongan teki Albanysta kaupungin vuonna 1686. Strategisesti tärkeällä paikalla sijainnut kaupunki kasvoi nopeasti. Vuonna 1703 kaupungin asukasluku oli 2 273.
Vuonna 1754 kaupungissa järjestettiin ensimmäistä mannermaakongressia edeltänyt Albanyn kongressi. Benjamin Franklin esitteli tuolloin Yhdysvaltain perustuslakia edeltäneen liittovaltiosuunnitelmansa. Yhdysvaltain vapaussodan jälkeen kaupungista tuli tärkeä länteen liikkuvien siirtolaisten huoltopiste. New Yorkin osavaltion pääkaupunki Albanysta tehtiin vuonna 1797. Kaupungin kasvua vauhditti edelleen Erien kanavan valmistuminen vuonna 1825 ja rautatien saapuminen vuonna 1831. Vuonna 1850 kaupungin asukasluku oli jo 50 763. Kaupungin teollisuus taantui 1900-luvun alussa Adirondackin alueen rauta- ja puuvarantojen ehtyessä. Toisaalta New Yorkin poliittinen merkitys kasvoi. Tunnettuja albanylaisia politiikan vaikuttajia olivat esimerkiksi Franklin Delano Roosevelt, Thomas E. Dewey ja Nelson A. Rockefeller. Vuonna 1919 Albanyyn avattiin yksi maailman ensimmäisistä kansainvälisistä lentoasemista, ja vuonna 1932 avautunut Albanyn satama mahdollisti vesiliikenteen merelle. Talouden taantuma iski kaupunkiin 1980- ja 1990-luvuilla, mutta New Yorkin osavaltio käytti miljardeja kaupungin korkean teknologian alan teollisuuden kehittämiseen.
Talous

Albanyn teollisuuden aloihin kuuluvat esimerkiksi paperi-, tekstiili-, kemikaali-, kone- ja elektroniikkateollisuus. Kaupunki on panostanut etenkin teknologiateollisuuden kehittämiseen. Kaupungin suurimpia työnantajia ovat kuitenkin osavaltion ja paikallishallinnon tehtävät. Hallinnon toimintojen varaan on muodostunut myös palveluita, kuten ravintoloita ja lakitoimistoja. Huomattava merkitys on myös koulutuksella ja terveydenhoidolla. Albanyssa vieraillee myös huomattavia määriä turisteja.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Albanyssa aikavälillä 2012–2016 olivat 42 335 Yhdysvaltain dollaria ja henkilöä kohden 26 335 dollaria. 25,6 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Albanyn asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 97 856 ja vuoden 2017 arvion mukaan 98 251. Suuremman metropolialueen asukasluku oli vuonna 2010 870 716. Kaupungin asukkaista 55,6 % oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 51,1 %), 29,9 % afroamerikkalaisia, 0,3 % intiaaneja, 9,9 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 6,7 % aasialaisia. 16,2 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia, ja 11,9 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Koulutus

Albanyn korkeamman asteen oppilaitoksiin lukeutuvat New Yorkin osavaltionyliopiston Albanyn haara, Union University, sekä katoliset St. Rosen ja Marian colleget.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Albany (New York) Wikimedia Commonsissa
Ilmakuva kaupungin keskustasta.
Katunäkymää maalauksessa 1800-luvulta.
Albanyn kaupungintalo.
JP-Kunnallissanomat

| JP-Kunnallissanomat |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Julkaisija:  Jalasjärvi Oy
Levikki:  6 382 (2012)
Perustettu:  1955
Päätoimittaja:  Terhi Rintala
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Jalasjärvi
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  keskiviikkoisin
Aiheesta muualla
www.jp-kunnallissanomat.fi
JP-Kunnallissanomien toimitus Jalasjärvellä lokakuussa 2022.
JP-Kunnallissanomat on Kurikan Jalasjärvellä ilmestyvä sitoutumaton sanomalehti. Lehden levikkialue on  Kurikan kaupunkiin kuuluvan Jalasjärven ja Seinäjoen kaupunkiin kuuluvan Peräseinäjoen alueet. Lehti on perustettu vuonna 1955. Lehden päätoimittajana toimii Terhi Rintala. Lehteä kustantaa Jalasjärvi Oy.  Painaminen tapahtuu Botnia Print Oy:n painossa Kokkolassa. JP-Kunnallissanomat on Sanomalehtien Liiton jäsen. Vuonna 2012 levikki oli 6 382 kappaletta.
Historia

Lehti on perustettu vuonna 1955 ja aluksi se ilmestyi nimellä Jalasjärvi-lehti, ja vain Jalasjärvellä. Viisi vuotta perustamisesta Peräseinäjoki liitettiin lehden toiminta-alueeseen ja lehti sai uuden nimen; Jalasjärven-Peräseinäjoen Kunnallissanomat. Vuoden 2003 loppuun saakka lehti oli tuon niminen. Kun Peräseinäjoki ja Seinäjoki yhdistyivät Seinäjoeksi, tuli lehden nimenmuutos ajankohtaiseksi.
Kuntaliitoksista huolimatta lehden toiminta-alueena ovat edelleen Jalasjärven ja Peräseinäjoen alueet.
Aiheesta muualla

JP-Kunnallissanomat
Jakkupuku

Siro jakkupuku on kuvattu kesällä 2009 amerikkalaisen akateemikon Betsy Bozen yllä.
Vuonna 1953 kuvattu kävelypuvun takki muistuttaa yleisilmeeltään miehen puvuntakkia.
Jakkupuku on naisen puku, jossa on irtotakki eli jakku. Jakkupuvun osat ovat hame ja jakku, joita täydennetään erilaisilla puseroilla tai paidoilla, mikäli jakkua halutaan pitää auki. Kun jakkupuvun hame korvataan jakun kankaasta valmistetuilla housuilla, puhutaan housupuvusta.
Jakkupukua on aikaisemmin nimitetty kävelypuvuksi, ja sitä on suositeltukin ulkosalla reippailuun. Kävelypuku valmistettiin tuolloin tukevasta ja lämpimästä kankaasta. Sellaisena sitä suositeltiin ulkoilun lisäksi aamupäivätilaisuuksien asuksi.  Toisaalta 1950-luvulla jakkupukuja myös teetettiin nuorelle puvuksi hänen ensimmäisiin suuriin juhliinsa, ja sitä käytettiin esimerkiksi rippijuhlassa, ylioppilaaksi tulon kunniaksi tai vihkiasuna.
Työelämää koskevissa pukeutumisohjeissa jakkupuku rinnastetaan nykyisin miehen arkipukuun. Laadukkaista materiaaleista valmistettuna jakkupukua pidetään sopivana myös johdon tehtävissä tai päivän aikana eteen tulevissa edustus- tai esiintymistilaisuuksissa.
Juhlapukeutumisessa jakkupukua vastaa usein merkintä tumma puku tai vierailupuku. Kello 18 jälkeen alkavissa juhlavissa ja virallisissa tilaisuuksissa ilta- tai juhlapuku on kuitenkin jakkupukua turvallisempi valinta.
Jako (kappale)

|  Jako |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Ladaniva
Levy-yhtiö:  JIGULI,  [PIAS] Le Label
Kesto:  2:31
Tyylilaji:  folk, maailmanmusiikki
Julkaistu:  13. maaliskuuta 2024
Säveltäjä(t):  Žaklin Baghdasarjan Louis Thomas Audrey Leclercq
Sanoittaja(t):  Žaklin Baghdasarjan Louis Thomas
Tuottaja(t):  Jasper Maekelberg Lilit Navasardjan Mikajel Gevorgjan Vahagn Gevorgjan
Euroviisutiedot
Vuosi:  2024
Maa:  Armenia
Kieli:  armenia
Sijoitus:  8.
Pisteet:  183
Sijoitus semifinaalissa:  3.
Pisteet semifinaalissa:  137
Sanat:  sanoitus
Video:  videolinkki
Aikajärjestys
 ◄ ”Future Lover” (2023) 
Jako (arm. Ժակո, Žako; juontaa nimensä yhtyeen laulajan Žaklin Baghdasarjanin lempinimestä) on armenialaisen yhtyeen Ladanivan esittämä kappale, joka julkaistiin 13. maaliskuuta 2024. Ladaniva edusti kappaleella Armeniaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Hän sijoittui kilpailun finaalissa kahdeksanneksi saaden yhteensä 183 ääntä, joista 82 yleisöltä ja 101 ammattilaisraadeilta.
Anna-Maria Åström

| Anna-Maria Åström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. syyskuuta 1951 (ikä 73) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kansatieteen professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Instituutti:  Åbo Akademi
Palkinnot:  SLS:n Mauritz Hallbergin palkinto (1994) Kungl. Gustav Adolfs Akad. pris för svenska folkkultur (1994) Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto (2002)
Anna-Maria Åström (s. 15. syyskuuta 1951 Helsinki) on suomalainen filosofian tohtori, joka toimi Åbo Akademin pohjoismaisen kansatieteen professorina (1999–2015).
Åström kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1970 (Lärovärket för gossar och flickor i Helsingfors). Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi 1975, filosofian lisensiaatiksi 1984 ja tohtoriksi 1994. Åbo Akademin suomalaisen ja vertailevan etnologian dosentti (1995–).
Hän työskenteli Eduskunnan kirjastossa tilapäisenä kirjastotyöntekijänä (1975), ja Ammattikasvatushallituksessa tilapäisenä kääntäjänä (1976). Hän oli Helsingin kaupungin tilastokeskuksen aktuaari (1976–1979). Tämän jälkeen hän oli Svenska litteratursällskapet i Finlandin kansankulttuuriarkiston assistentti, arkistonhoitaja ja -johtaja (1979–1987). Hän oli Helsingin kaupungin historiakomission osa-aikainen tutkija (1995–1996), sitten Suomen Akatemian nuorempi (1987–1995) ja vanhempi tutkija (1995–1999). Åbo Akademin kansatieteen, erityisesti pohjoismaisen kansatieteen professorina hän toimi vuodesta 1999 eläkkeelle jäämiseensä saakka.
Hän oli Laboratorium för folk och kulturin toimittaja (1989–2004).  Lisäksi hän on ollut useiden tieteellisten julkaisujen toimituskunnan jäsen: Ethnologia Fennica (1989–), Historisk tidskrift för Finland (1990–1998), Budkavlen (1999–) ja Ethnologia Scandinavica (2004–).
Åströmin saamiin tunnustuksiin kuuluvat Svenska litteratursällskapet i Finlandin Mauritz Hallbergin palkinto (1994), Kuninkaallisen Gustav Adolfin akatemian ruotsalaisen kansankulttuurin palkinto (1994) ja Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto (2002). Åström on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2002.
Åströmin isä on professori Sven-Erik Åström.
Julkaisutoiminta

Vuoteen 2007 mennessä Åströmin tuotantoon kuului noin 80 tieteellistä artikkelia tai muuta julkaisua. Uppslagsverket Finland mainitsee hänen julkaisseen noin 200 tieteellistä kirjoitusta.
Teoksia

Social struktur och livsföring i Kaskö under 1900–talet: Kaskö kontinuitet och förändring i en småstad (1985)
Hemma bäst (1990), toimite
Kring tiden (1991), toimite
”Sockenboarne”: Herrgårdskultur i Savolax 1790–1850 (1993), väitöskirja
Gränsfolkets barn (2001)
Memories of my town (2004), toimite
Stadens hjärta (2012), toimite
Antti-Roiko

Antti-Roiko on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Ahti Antti-Roiko (s. 1959), raviohjastaja ja -valmentaja
Aki Antti-Roiko (s. 1958), raviohjastaja ja -valmentaja
Aleksi Antti-Roiko (s. 2001), jääkiekkoilija
Anna-Kaisa Antti-Roiko (s. 2004), jääkiekkoilija
Janita Antti-Roiko (s. 1994), ravivalmentaja, Aki Antti-Roikon tytär
Miika Antti-Roiko (s. 1988), painonnostaja, Ahti Antti-Roikon poika.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Antti-myrsky

Antinpäivän myrskyllä tai Antti-myrskyllä viitataan Antinpäivänä 30. marraskuuta 2012 riehuneeseen myrskyyn. Myrsky aiheutti sähkökatkoja Etelä-Suomessa sekä junaliikenteen peruutuksia ja myöhästymisiä etenkin pääkaupunkiseudulla mutta myös Pohjois-Savossa. Antti-myrsky kaatoi puita 300 000 kuutiometriä Kaakkois-Suomessa ja Suomenlahden rannikolla. Maa- ja metsätalousministeriön mukaan kaatuneiden puiden rahallinen arvo vuonna 2012 oli lähes 10 miljoonaa euroa. Myrskytuhot jäivät kuitenkin huomattavasti pienemmiksi kuin edellisvuoden Tapaninpäivän myrskyssä.[lähde? ]
Alcantarilla

| Alcantarilla |
| --- | --- |
 Iglesia de la Asunción
 lippu:  vaakuna
 Alcantarilla
 Koordinaatit: 37°58′20″N, 01°12′32″W 
Valtio:   Espanja
Itsehallintoalue:  Murcia
Maakunta:  Murcia
Perustettu:  
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  16,2 km²
Korkeus:  62 m
Väkiluku (2021):  42 559
 – Väestötiheys:  2 621 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 Ayuntamiento de Alcantarilla 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mansión de Terol
Alcantarilla on teollisuuskaupunki Murcian alueella kaakkoisessa Espanjassa. Se on osa Murcian metropolialuetta. Alcantarillan alue sijaitsee enklaavina Murcian kaupungin luoteisosassa.
Maantiede

Alcantarilla sijaitsee Huerta de Murcia -comarcan alueella Murcian itäosassa noin kahdeksan kilometriä Murcian keskustasta länsilounaaseen. Etäisyys Alicantesta on noin 75 kilometriä lounaaseen. Alcantarillan hallinnollinen alue on pieni, tiheään asuttu ja melko tasainen. Río Segura virtaa Alcantarillan pohjoispuolitse kohti Välimerta, jonka rannalle on noin 40 kilometriä kaupungin keskustasta.
Historia

Alcantarillan historiaan on vaikuttanut sijainti Murcian sisämaasta rannikolle johtavien kulkuväylien risteyksessä. Huomattavaa on myös kaupungin säilyminen hallinnollisesti itsenäisenä Murcian kaupungin välittömästä läheisyydestä huolimatta. Muslimien vallan aikana Alcantarillan alueella lienee ollut maalaistaloja, kenties vähäinen maalaiskylä. 1100-luvulta on maininta Qantara Askaba -nimisestä asutuksesta. Reconquistan edetessä Murcia siirtyi takaisin kristittyjen hallintaan, mutta Alcantarillan väestö pysyi islaminuskoisena aina 1500-luvulle eikä paikkakuntaa siten liitetty kristittyyn Murcian kaupunkiin. 1610-luvulla kuningas Filip III määräsi maurit karkotettaviksi Espanjasta. Määräyksen ja samanaikaisten kulkutautien seurauksena Alcantarillan väkiluku putosi noin kuudesta sadasta pariin sataan, minkä jälkeen kaupunkiin haalittiin lisää asukkaita. 1800-luvulla Alcantarilla teollistui ja kaupunki liitettiin rautatieverkkoon 1860. Väkiluku pysytteli pitkään viiden tuhannen tienoilla, mistä se kasvoi yli kaksinkertaiseksi 1900-luvulle tultaessa.
Alcantarillan kirkkoihin kuuluu 1900-luvun puolivälissä rakennettu uusbarokkinen Iglesia de Nuestra Señora de la Asunción. Se sijaitsee Campoamorin kaupunginosassa.
Talous ja liikenne

Alcantarilla on merkittävä teollisuuskaupunki. Sen teollisuusalueita (polígono industrial) ovat muun muassa Polígono Industrial Oeste ja Polígono Industrial Cabezo Verde. Kaupungin vanhat rautatieasemat on suljettu ja tilalla on rautatieseisake Estación de Alcantarilla-Los Romanos. Maantieliikenteen tärkeimmät väylät ovat Autovía del Mediterráneo (A-7) ja RM-15. Kaupungin alueella sijaitsee sotilaslentokenttä Base Aérea de Alcantarilla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: es:Alcantarilla (España)
Käännös suomeksi