stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jean DeWolff
Historia

Jean DeWolff syntyi New Yorkin kenties tiukimmalle poliisitarkastajalle koskaan, Phillip DeWolffille. Jean oli pariskunnan toinen lapsi ja poikaa toivonut Phillip vaati eroa vaimostaan Celiasta. Tuomioistuin asettikin Jeanin isoveljen Brianin huoltajuuden Phillipille ja antoi Jeanin äitinsä huostaan. Sekavan ja traumaattisen lapsuuden kokenut Jean sai turvaa uudesta isästään Carl Weatherbystä, joka piti Jeania kuin omana tyttärenään. Lopulta myös Jean päätyi poliisiuralle.
Poliisiakatemiassa Jean sai kaikkien aikojen parhaimmat arvosanat. Ainoastaan hänen poliisitoimissaan kadonnut iseveljensä Brian oli pärjännyt paremmin. Lopulta Jean päätyi New Yorkin 37. poliisipiirin päälliköksi Manhattanille.
Uransa aikana Jean yritti turhaan selvittää kadonneen veljensä kohtaloa ja tuli samalla tunnetuksi päättäväisenä ja taitavana johtajana. DeWolff tuli tunnetuksi myös käyttämiensä 1930-luvulta peräisin olevien autojensa ja retrovaatteidensa vuoksi.
Ennen traagista kuolemaansa psykopaatti Synninpäästäjän käsissä, DeWolff joutui usein tekemisiin supersankarien, kuten Hämähäkkimiehen ja Rautamiehen kanssa. DeWolffin kuoltua Hämähäkkimies löysi DeWolffin asunnosta lukuisia kuvia itsestään, joka saattoi merkitä kovapintaisen poliisikapteenin kenties ihastuneen Hämähäkkimieheen.
Voimat ja varusteet

Kapteeni DeWolff ei omaa supervoimia. Hän on kuitenkin kovapintainen etsivä ja taitava ampuja sekä lähitaistelija.
Ultimate Jean DeWolff/Jeanne De Wolfe

Ultimate Marvel -jatkumossa DeWolff on edelleen kovapintainen poliisikapteeni, jonka moraali on joiltain osin kyseenalaistettavissa. Käsikirjoittaja Brian Michael Bendis muutti hahmon nimen muotoon Jeanne De Wolfe.
On paljastunut, että De Wolfe toimii Kingpinin käskyläisenä hankkien näin tietoa poliisin sisäpiiristä rikollisherralle. Myöhemmin Tuomari tappoi De Wolfen ampumalla.
Myös Hämähäkkimies sai selville De Wolfen petturuuden. Selvisi myös, että De Wolfe oli luultavasti maannut Kingpinin kanssa. Kingpin nähtiinkin suremassa De Wolfen kuolemaa, joka saattaa varmentaa näiden kahden intiimimmän suhteen luonteen.
John Glascock

John Glascock
John Glascock (2. toukokuuta 1951 Islington, Iso-Britannia – 17. marraskuuta 1979 Lontoo, Iso-Britannia) oli brittiläinen muusikko, joka muistetaan parhaiten Jethro Tullin basistina.
Glascock aloitti uransa jo vuonna 1962 veljensä Brianin kanssa The Juniors -nimisessä yhtyeessä, jossa kitaristina toimi tuleva The Rolling Stonesin jäsen Mick Taylor. Johnin seuraava yhtye oli progressiivista rockia soittava The Gods (mukana tulevat Uriah Heepin jäsenet Lee Kerslake ja Ken Hensley), jossa hän oli mukana vuoteen 1969 asti. Tämän jälkeen Glascock oli mukana lyhyen aikaa yhtyeissä Head Machine, Toe Fat ja Chicken Shack, kunnes hän liittyi vuonna 1972 englantilais-amerikkalaiseen flamenco-rockia soittavaan Carmen-yhtyeeseen, jossa hänen veljensä Brian toimi rumpalina. Yhtye muutti Lontooseen ja teki kaksi Tony Viscontin tuottamaa albumia. Carmen lämmitteli Jethro Tullia vuoden 1975 Yhdysvaltain-kiertueella.
Carmenin hajottua samana vuonna heikon menestyksen vuoksi Glascock muutti aluksi Yhdysvaltoihin, kunnes vuoden lopulla basisti Jeffrey Hammond erosi Jethro Tullista ja Ian Anderson muisti Glascockin ja pyysi tätä yhtyeeseen. Glascockista tuli näkyvä hahmo Tullin lavashow’ssa energisen liikkumisensa ja itse suunnittelemiensa esiintymisasujen ansiosta.
Euroopankiertueella keväällä 1978 Glascock sairastui vakavasti. Ilmeni, että hammastulehdus oli levinnyt hänen sydämeensä vioittaen sydänläppää. Hän joutui isoon sydänleikkaukseen, josta ei koskaan toipunut täysin ennalleen. Hän oli sivussa Jethro Tullista loppuvuoden 1978 ja palasi yhtyeeseen keväällä 1979. Heikosta terveydentilastaan huolimatta Glascock jatkoi huoletonta elämäntyyliään, johon kuuluivat kovat juhlat ja päihteet. Monien varoitusten jälkeen Ian Anderson joutui vapauttamaan hänet basistin paikalta kesken Stormwatch-albumin nauhoitusten.
John Glascock kuoli marraskuussa 1979 sydämen toimintahäiriöön.
Jenni Jussila

Jenni Jussila (s. 24. elokuuta 1985 Raahe) on suomalainen pesäpalloilija.
Jussila edusti urallaan Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Pattijoen Urheilijoita, Oulun Lippoa, Porin Pesäkarhuja, Tyrnävän Tempausta ja Kempeleen Kiriä. Jussila saavutti yhden SM-pronssin kaudella 2006. Hän pelasi ulkokentällä ykkösvahtina. Jussila pelasi 163 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja 17 tavallista juoksua, toi 122 juoksua ja keräsi 513 kärkilyöntipistettä. Jussila pelasi 39 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden tavallisen juoksun, toi 21 juoksua ja keräsi 108 kärkilyöntipistettä.
JCVD

| JCVD |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mabrouk El Mechri
Käsikirjoittaja:  Christophe Turpin
Tuottaja:  Patrick Quinet Jani Thiltges Arlette Zylberberg
Säveltäjä:  Gast Waltzing
Kuvaaja:  Pierre-Yves Bastard
Leikkaaja:  Kako Kelber
Pääosat:  Jean-Claude Van Damme
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ranska  Belgia  Luxemburg
Tuotantoyhtiö:  Gaumont
Levittäjä:  Gaumont Netflix
Ensi-ilta:  4. kesäkuuta 2008
Kesto:  96 min
Alkuperäiskieli:  Ranska, englanti
Budjetti:  10 000 000 euroa
Tuotto:  2 342 211 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
JCVD on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut belgialais-luxemburgilais-ranskalainen rikoskomediaelokuva. Elokuvan on ohjannut Mabrouk El Mechri ja käsikirjoittanut Christophe Turpin. Pääosissa näyttelivät muun muassa Jean-Claude Van Damme, François Damiens, Zinedine Soualem, Karim Belkhadra ja Jean-François Wolff.
Suomessa elokuva sai ensi-iltansa Night Visions -elokuvajuhlissa 4. huhtikuuta 2009.
Juoni

Van Damme on joutunut urallaan pohjamutiin. Hän on joutunut rahapulaan ja oikeuteen lapsensa huoltajuuskiistan vuoksi. Van Dammen agenttikaan ei löydä hänelle kunnon roolia Steven Seagalin vietyä häneltä elokuvaroolin nenän edestä. Van Damme päättää palata takaisin Belgiaan selvittämään tilanteensa. Matkalla hän poikkeaa postissa hakemaan kirjekuoressa tulleet rahat. Epäonnekseen posti on ryöstäjien hallussa ja Van Damme joutuu muiden siviilien ohella panttivangiksi. Ryöstäjät päättävät käyttää näyttelijää hyväkseen ja antavat hänen puhua puhelimen kautta lunnaita roistoille. Tämä saa poliisit ja median luulemaan Van Dammen olevan postiryöstön takana.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jean-Claude Van Damme  | … |  Oma itse   |
|  François Damiens  | … |  Komisaario Christian Bruges   |
|  Zinedine Soualem  | … |  Homme au Bonnet   |
|  Karim Belkhadra  | … |  Arthur   |
|  Jean-François Wolff  | … |  Trentenaire   |
|  Liliane Becker  | … |  Van Dammen äiti   |
|  François Beukelaers  | … |  Van Dammen isä   |
|  Jesse Joe Walsh  | … |  Van Dammen agentti   |
|  Renata Kamara  | … |  Tuomari   |
|  Mourade Zeguendi  | … |  asiakas videoliikkeessä   |
|  Jenny De Chez  | … |  Naistaksikuski   |
|  Olivier Bisback  | … |  Eric/GIGN lääkäri   |
Palkinnot > Ehdokkuudet

Cannesin elokuvajuhlat
2008 Kultainen palmu: Mabrouk El Mechri
Toronto Film Critics Association
2008 Paras näyttelijä: Jean-Claude Van Damme
Chlotrudis
2009 Paras näyttelijä: Jean-Claude Van Damme
Arvostelu

Elokuva herätti pääosin positiivista palautetta, ja muun muassa Time-aikakauslehti piti Van Dammen näyttelijäsuoritusta vuoden 2008 toiseksi parhaana elokuvaroolisuorituksena heti Heath Ledgerin jälkeen.
| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Allrovi: 3/5
Rotten Tomatoes: 6.9/10
Telvis.fi: 4/5
Kuvaukset

Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Bryssel ja Schaerbeek, Belgiassa ja Luxemburg.
Johan Richthoff
Aiheesta muualla

Johan Richthoff – Sports Reference LLC. (englanniksi)
Richthoff, Johan Cornelius (SWE) - International Wrestling Database (saksaksi)
Jafar

Jafar muuttui voimakkaimmaksi noidaksi saadessaan Hengeltä toisen toiveensa.
Jafar (arab: جعفر [Ja'far]) on Aladdin-piirroselokuvissa esiintyvä hahmo. Jafar esiintyy ainakin elokuvissa Aladdin, Jafarin paluu ja vuoden 2019 uusintaversiossa Aladdin. Lisäksi hahmo esiintyy The Walt Disney Companyn Mikki Hiiren taikajoulu – Lumisia tarinoita ja Mikin Ketkuteatteri -piirroselokuvassa sekä Herkuleksesta tehdyssä animaatiosarjassa jaksossa "The Arabian Night" sekä Olipa kerran -sarjan spin off-kaudella ja kuudennella kaudella. Jafar nähdään myös vuonna 2000 julkaistussa Aladdin: Nasiran kosto -pelissä, jossa Jafarin sisko Nasira yrittää herättää häntä henkiin. Jafar toimi sulttaanin visiirinä eli luotetuimpana neuvonantajana. Aladdin-elokuvassa Jafar havitteli sulttaanin tytärtä Jasminea ja samalla sulttaanin paikkaa itselleen. Jafarin saatua Hengen sisältävän taikalampun itselleen, hän käytti ensimmäisen toiveensa sulttaaniksi muuttumiseen ja toisen toiveensa muuttuakseen vahvaksi noidaksi.
Taistellessaan Aladdinia vastaan Jafar muutti itsensä noituudella suureksi kobraksi. Kolmannen toiveensa hän käytti muuttuessaan punaiseksi, kaikkein voimakkaimmaksi hengeksi Ifritiksi, joka muistuttaa ulkonäöltään paholaista. Jafarilla on apuri, papukaija Jago, mutta lintu kuitenkin vaihtaa myöhemmin puolta. Elokuvassa Jafarin paluu Jafarilla on toinen ystävä, rosvopäällikkö Abis Mal. Abis Mal vastusti Aladdinia, koska tämä oli ottanut hänen rosvojoukoltaan pois näiden ryöstämät aarteet.
Jafar henkiolentona

Jafar käytti kolmannen toiveensa tullakseen hengeksi, koska Aladdin oli sanonut hänelle, että Hengellä on suuremmat voimat kuin Jafarilla on koskaan ollut. Jafarista tuli suuri, lihaksikas ja paholaista muistuttava olento, jolla on punainen iho, keltaiset silmät sekä musta, lyhyt parta ja mustat, letiksi laitetut hiukset. Jafarista tuli paljon voimakkaampi kuin Hengestä, mutta hän huomasi liian myöhään, että henkien on elettävä vankina taikalampun sisällä. Hengen voi kuitenkin vapauttaa, jos lampun herra toivoo sille vapautta. Jos lamppu tuhoutuu, tuhoutuu henkikin ja näin kävi elokuvan Jafarin paluu lopussa, kun Jafarin lemmikkipapukaija Jago kääntyi Jafaria vastaan ja potkaisi haavoittuneena Jafarin lampun sulaan laavaan.
Ulkonäkö

Jafar on pitkäsorminen, laiha, pitkä ja synkkä mies. Jafarin iho on kelmeä ja kellertävä. Hänen päänsä muistuttaa pääkalloa. Hänellä on lyhyt, musta parta ja hän pitää usein suurta koristeellista turbaania jonka otsan keskellä on punainen rubiini ja se yläpäässä punainen suoraksi laitettu höyhen. Jafarin paluu -elokuvassa hänen pukunsa on punainen ja hänen turbaanissaan on liekkiä muistuttava kuvio. Hänellä on usein mukanaan käärmesauva, jolla hän pystyy hypnotisoimaan uhrinsa.
Uudistetussa versiossa Jafar on huomattavasti nuorempi, mutta hänen asunsa on samanlainen kuin alkuperäisessä piirretyssä elokuvassa.
Luonne

Jafar on omahyväinen, hedonistinen ja vallanhimoinen. Piirroselokuvissa hän halusi tulla maailman mahtavimmaksi noidaksi ja sulttaaniksi hallitsemaan Agrabaa. Jafar on  muista piittaamaton, ja tekee mitä tahansa päästäkseen valtaan. Vaikka hänellä olikin uskollinen kätyri Jago, Jafar ei kuitenkaan kohdellut tätä erityisen hyvin.
Televisiosarjassa

Herkules-animaatiosarjan jaksossa "The Arabian Night" Hades herättää Jafarin uudelleen henkiin tuomalla hänen sielunsa takaisin. Jafar on kuolemansa myötä menettänyt voimansa, jotka hänellä oli henkenä ollessaan, mutta Hades antaa hänelle uuden käärmesauvan, joka tekee Jafarista jälleen ihmisen antaen hänelle samat noitavoimat kuin hänellä aiemmin oli. Hades liittoutuu Jafarin kanssa kukistaakseen Herkulesin, mutta Aladdinin ja Herkulesin yhteistyön avulla Jafar ja Hades kukistuvat ja Jafarin sielu joutuu ikuisiksi ajoiksi kuoleman jokeen manalassa.
Olipa kerran -televisiosarjan spin off-kaudella Once Upon a Time in Wonderland Jafar esiintyi Sulttaanin aviottomana lapsena ja hänellä oli Amara-niminen naisystävä ja opettaja, joka herätti Jafarin kiinnostuksen henkiin ja kertoi hänelle voivansa uudelleenkirjoittaa taikuuden lait kolmen hengen ja kahden noidan avulla. Jafar myöhemmin petti Amaran ja muutti hänet käärmesauvaksi saadakseen hänen voimat itselleen. Jafar esiintyi myös Olipa kerran -sarjan kuudennella kaudella.
Descendants

Descendants-elokuvasarjassa paljastetaan, että Jafar on herätetty uudelleen henkiin ja vangittu Isle of the Lostille yhdessä Jagon kanssa ja hänellä on Jay-niminen poika. Jafar pitää saarella pientä kauppaa, joka myy erilaisia esineitä ja varastettua kauppatavaraa. Jafarin koti on kaupan takaosassa ja hänellä on huomattava rahakokoelma, jota hän laskee säännöllisesti rauhoittaakseen mieltään. Jafarin papukaijalla Jagolla on Othello-niminen jälkeläinen, joka on annettu lemmikiksi Pahan Kuningattaren tyttärelle Evielle. Lisäksi Jafarin entinen liittolainen Agrabahin kuninkaallinen tähtitieteilijä, joka teki ensiesiintymisensä romaanissa Descendants: Isle of the Lost, on myös karkotettu saarelle. Hänellä on Reza-niminen poika, joka on Carlosin kilpailija Dragon Hallin koulussa.
John Brownlie

John Brownlie (3. elokuuta 1857 Glasgow, Skotlanti – 18. marraskuuta 1925 Crieff, Perthshire, Skotlanti) oli skotlantilainen presbyteerikirkon pastori ja virsirunoilija.
Brownlie oli kotoisin Glasgow’sta. Hän opiskeli kotikaupunkinsa yliopistossa ja Free Church Collegessa. Hän sai presbyteerikirkon papinoikeudet 1884 ja toimi Skotlannin vapaan presbyteerikirkon pastorina Portpatrickissa. Hän toimi myös paikallisten koulujen ja koululaitoksen kehittämiseksi. Glasgow’n yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvon 1908 hänen hymnologisista ansioistaan.
Hän on julkaissut toistakymmentä hymnologiaa käsittelevää teosta tai laulukirjaa. Hänet tunnetaan ennen muuta varhaiskirkollisten latinan- ja kreikankielisten hymnien kääntäjänä ja muokkaajana. Hän on myös kirjoittanut virsiä.
Brownlien julkaisemia kirjoja ovat
Hymns of Our Pilgrimage (1889)
Zionward, Hymns of the Pilgrim Life (1890)
Pilgrim Songs (1892)
Hymns of the Early Church, Being Translations from the Poetry of the Latin Church (1896)
Hymns of East and West, Being Translations from the Poetry of the Latin and Greek Churches (1898)
A commentary on the 1898 Church Hymnary (Hymnal of the Presbyterian Church of the United Kingdom)
Hymns of the Greek Church, Translated with Introduction and Notes (1900)
Hymns of the Holy Eastern Church, Translated from the Service Books (1902)
Hymns from the Greek Office Books, Together with Centos and Suggestions (1904)
Hymns from the East, Being Centos and Suggestions from the Office Books of the Ho­ly East­ern Church (1906)
The Hymns and Hymn Writers of the Church Hymnary (1911)
Yksi Browlien kirjoittama hymni, "The King shall come when morning dawns", on myös suomenkielinen. Se on ilmestynyt kokoelmassa Hymns From The East Being Centos And Suggestions From The Service Books of The Holy Eastern Church, joka oli valikoima käännöksiä ortodoksisen kirkon hymniaarteistosta, ja hymnistä on eri kokoelmissa erilaisia versioita, neli- tai kahdeksansäkeisiä muotoja. Virrelle ei ole kreikankielistä alkutekstiä, joten se lienee Brownlien itsensä kirjoittama.
Virsi on Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 490 "Guds Son en gång i morgonglans". Virren suomenkielinen teksti "Kun aamu koittaa, Herramme/ taas saapuu taivaastansa" on Anna-Mari Kaskisen käännös vuodelta 1996. Se pohjautuu Anders Frostensonin 1984 tekemään ruotsinkieliseen käännökseen.
Samasta Brownlien hymnistä on käännös Siionin kannel -kirjassa laulu 5 "On kuninkaamme saapuva / kun aamu valkenee", jonka on suomentanut Johanna Ailiom ja Toivon lauluja Hoppets ton -kokoelmassa vuodelta 1999, laulu 23, "On Kristus kerran saapuva, kun aamu sarastaa!" jonka on suomentanut Aila Mielikäinen.
Jimmy Neutron – neropatti

| Jimmy Neutron – neropatti> Jimmy Neutron: Boy Genius |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John A. Davis
Käsikirjoittaja:   John A. Davis  Steve Oedekerk  J. David Stem  David N. Weiss 
Tuottaja:   Steve Oedekerk  John A. Davis  Albie Hecht 
Säveltäjä:  John Debney
Leikkaaja:   Gregory Perler  Jon Price 
Pääosat:   Patrick Stewart  Martin Short  Debi Derryberry  Rob Paulsen  Jeffrey Garcia  Carolyn Lawrence 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Paramount Pictures  Nickelodeon Movies  O Entertainment  DNA Productions 
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 21. joulukuuta 2001  Suomi 21. maaliskuuta 2008 (television ensi-ilta) 
Kesto:  83 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jimmy Neutron – neropatti (televisioesityksessä suomeksi myös Roni Neutroni – neropatti, Jimmy Neutron: Boy Genius) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut animaatioelokuva, jonka ohjasi John A. Davis.
Ääninäyttelijät

| --- | --- |
Alkuperäinen näyttelijä: Rooli
Debi Derryberry: Roni Neutroni
Rob Paulsen: Kerkko
Jeff Garcia: Sipe
Carolyn Lawrence: Elsi
Crystal Scales: Tilda
Frank Welker: Orthgot
Martin Short: Ooblar
Megan Cavanagh: Ronin äiti
Mark DeCarlo: Ronin isä
Aiheesta muualla

Jimmy Neutron – neropatti Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Jonathan Tehau

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 9. tammikuuta 1988
Syntymäpaikka: Tahiti {{{syntymämaa}}}
Pelipaikka: puolustaja/keskikenttäpelaaja
Pituus: 182 cm
Seura
Seura: AS Dragon
Pelinumero: 21
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010-2012 | AS Tamarii |  |  |
| 2012-2013 | AS Tefana |  |  |
| 2013 | AS Dragon |  |  |
| 2013-2014 | AS Tefana |  |  |
| 2014- | AS Dragon |  |  |
Maajoukkue
| 2011- | Tahiti | 25 | (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. kesäkuuta 2013.
Jonathan Tehau (s. 9. tammikuuta 1988) on tahitilainen jalkapalloilija, joka pelaa kotimaansa pääsarjan AS Dragonissa. Hän on Dragonin lisäksi edustanut myös muita kotimaansa seuroja. Hän voitti Tahitin jalkapallomaajoukkueen riveissä OFC Nations Cupin vuonna 2012 ja näin Tahiti pääsi pelaamaan vuoden 2013 Confederations Cupiin. Itse turnauksessa Tehau teki Tahitin historian ensimmäisen ja tähän mennessä ainoan maalin Nigeriaa vastaan 1-6 hävityssä ottelussa. Samassa ottelussa Tehau teki myös oman maalin ja näin hänestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen pelaaja, joka on tehnyt Confederations Cupissa molempiin päihin maalin samassa ottelussa. Hän pelasi myös Tahitin turnauksen muissa otteluissa; 0-10-häviössä Espanjaa vastaan ja 0-8-häviössä Uruguayta vastaan. Tehaun veljet Lorenzo Tehau ja Alvin Tehau sekä serkku Teaonui Tehau pelasivat myös 2013 Confederations Cupissa ja kuuluvat Tahitin maajoukkueeseen.
Käännös suomeksi
Jack Harvey

Jack Harvey GP3-sarjassa vuonna 2013.
Jack Harvey (s. 15. huhtikuuta 1993 Bassingham, Lincolnshire) on brittiläinen moottoriurheilija.
Hän kuului Mclarenin nuorten kuljettajien kehitysohjelmaan. Harvey aloitti karting-uransa 9-vuotiaana. Vasta vuonna 2006 hänelle alkoi tulla menestystä kartingissa. Hän voitti MSA Super One British -tittelin ja sekä Kartmasters Britannian Grand Prix -tittelin ICA-J-luokassa. Vuonna 2007 Harvey voitti Euroopan KF3-mestaruuden. Vuonna 2008 hän voitti Aasian ja Tyynenmeren KF2-mestaruudet.
Ura

Vuonna 2009 Harvey aloitti kilpauransa ajaen Formula BMW Eurosarjassa ajaen Fortec Motorsport -tallissa. Hän sijoittui sarjan loppupisteissä seitsemänneksi voittaen yhden kilpailun ja ajaen kahdesti paalupaikalle. Vuonna 2010 Harvey jatkoi sarjassa ottaen seitsemän voittoa, kahdeksan paalupaikkaa, seitsemän nopeinta kierrosta ja 13 palkintokorokesijoitusta. Hän sijoittui lopulta sarjan toiseksi häviten niukasti Robin Frijnsille joka vei sarjan mestaruuden. Vuonna 2011 Harvey siirtyi Britannian Formula 3-sarjaan Carlin-talliin. Hän sijoittui loppupisteissä sarjan yhdeksänneksi voittaen kauden aikana yhden kilpailun. Vuonna 2012 Harvey jatkoi sarjassa voittaen sarjan mestaruuden saavuttaen seitsemän voittoa, yhdeksän paalupaikkaa, viisi nopeinta kierrosta ja 12 palkintokorokesijoitusta. Vuonna 2013 Harvey kilpaili GP3-sarjassa ART -tallissa, jonka autolla hän ajoi voittoon kotikilpailussaan Silverstonella sekä Monzan toisessa kilpailussa. Hän sijoittui loppupisteissä sarjan viidenneksi.
Vuonna 2014 Harvey siirtyi Amerikkaan kilpailemaan Indy Lights -sarjaan.
Harvey harrastaa ammuntaa, shakkia ja juoksua. Hänen lempikuljettajansa on Michael Schumacher ja suosikkiratanaan hän pitää Macaon Guia Circuit -rataa.
GP3-tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | ART Grand Prix | ESPFEA 6 | ESPSPR 6 | VALFEA 10 | VALSPR 12 | GBRFEA 1 | GBRSPR 7 | GERFEA 3 | GERSPR 10 | HUNFEA 4 | HUNSPR 5 | BELFEA Kesk. | BELSPR Kesk. | ITAFEA 7 | ITASPR 1 | ABUFEA 5 | ABUSPR 4 | 114 | 5. |
Johan Elias Strömborg

Johan Elias Strömborg (11. lokakuuta 1833 Petäjävesi – 28. joulukuuta 1900 Porvoo) oli suomalainen lyseon rehtori, professori ja J. L. Runebergin elämäkerran kirjoittaja.
Elämä

Strömborgin vanhemmat olivat kappalainen ja myöhemmin kirkkoherra Karl Gustaf Strömborg ja Juliana Gustava Schogster. Hänen veljensä Gustaf Julius Strömborg (1830–1899) oli yksi ensimmäisiä suomalaisia silmälääkäreitä. Johan Elias Strömborg oli naimisissa 1858–1882 Selma Julia Elisabeth Dunckerin (k. 1882) kanssa.
Strömborg pääsi ylioppilaaksi 1852 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1857. Strömborg toimi Porvoon lukion luonnontieteen lehtorina 1857–1872 ja lukion rehtorina 1862–1872. Hän oli Porvoon ruotsalaisen lyseon lehtorina 1872–1900 ja rehtorina 1886–1896. Strömborg oli lisäksi 1863 Porvooseen perustetun yksityisen Privata svenska fruntimmersskolan i Borgå-tyttökoulun rehtorina 1878–1900. Strömborg oli myös Porvoon kaupungin kansakouluntarkastajana 1871–1893 ja hän perusti Porvooseen ruotsalaisen kansanopiston. Porvoon kaupunginvaltuuston puheenjohtajana Strömborg oli 1883–1890. Hän sai professorin arvonimen 1896.
Strömborg muutti perheineen loppuvuodesta 1868 asumaan J. L. Runebergin ja Fredrika Runebergin naapuriin. Runebergien koti oli tullut liian suureksi lasten muutettua pois ja niinpä se remontoitiin kahdeksi eri asunnoksi joista toisen Strömborg sai. Strömborgista tuli 1880 perustetun Runebergin kotimuseon intendentti 1882 ja myöhemmin hänen tyttärensä Ida jatkoi tässä tehtävässä yli 50 vuoden ajan.
Strömborg kirjoitti 4-osaisen Runeberg-elämäkerran sekä Runebergin kotimuseota varten opaskirjan.
Strömborg sai Längmanin palkinnon 1899.
Teoksia

Biografiska anteckningar om Johan Ludvig Runeberg 1 : Runebergs barna- och skolår.  G. W. Edlund, Helsingfors 1881
Biografiska anteckningar om Johan Ludvig Runeberg 2 : Runebergs studenttid och första magisterår.  G. W. Edlund, Helsingfors 1881
Runebergs hem i Borgå : vägledning för besökande derstäde. Borgå 1883, 15. painos 1986 (julkaistu myös suomeksi, englanniksi, saksaksi ja ranskaksi)
Biografiska anteckningar om Johan Ludvig Runeberg 3 : Runebergs vistelse vid universitetet i Helsingfors.  G. W. Edlund, Helsingfors 1889-1890
Gymnasismötet i Borgå den 15 och 16 juni 1892.  Söderström, Borgå 1893
Biografiska anteckningar om Johan Ludvig Runeberg 4 : Runebergs lif och verksamhet i Borgå : Förra delen.  G. W. Edlund, Helsingfors 1896, 1897
Biografiska anteckningar om Johan Ludvig Runeberg 4 : Runebergs lif och verksamhet i Borgå : Senare delen.  G. W. Edlund, Helsingfors 1898, 1901
Suomennettua tuotantoa

Muistoonkirjoituksia Johan Ludvig Runebergin elämäkerrasta 1 : Runebergin lapsuus ja kouluajat.  WSOY 1881–1883
Muistoonkirjoituksia Johan Ludvig Runebergin elämäkerrasta 2 : Runebergin ylioppilasaika ja ensimäinen maisterivuosi.  WSOY 1881–1883
Runebergin koti Porvoossa : katsomassa käyville oppaaksi.  Porvoo 1883, uusia painoksia 1927, 1946, 1950, 1964, 1975, 1976, 1984, 1986, 1994
John Opel

John Roberts Opel (5. tammikuuta 1925 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat – 3. marraskuuta 2011 Fort Myers, Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen yritysjohtaja. Hän toimi IBM:n johtotehtävissä 1974–1986. Hänen ja Mary Maxwell Gatesin keskustelujen ansiosta tämän pojan Bill Gatesin yritys Microsoft suunnitteli käyttöjärjestelmän IBM:n ensimmäiseen henkilö­kohtaiseen tieto­koneeseen.