stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Töyhtöhaukat

| Töyhtöhaukat |
| --- | --- |
 Töyhtöhaukka (Aviceda subcristata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Suku::  Töyhtöhaukat Aviceda  Swainson, 1836
Katso myös
   Töyhtöhaukat Wikispeciesissä   Töyhtöhaukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Töyhtöhaukat (Aviceda) on haukkojen heimoon kuuluva päiväpetolintusuku. Töyhtöhaukkojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan viisi lajia.
Töyhtöhaukkoihin kuuluvia lajeja

Afrikantöyhtöhaukka (Aviceda cuculoides)
Isotöyhtöhaukka (Aviceda jerdoni)
Kirjotöyhtöhaukka (Aviceda leuphotes)
Madagaskarintöyhtöhaukka (Aviceda madagascariensis)
Töyhtöhaukka (Aviceda subcristata)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Aviceda (englanniksi)
Töyhtöiibis

| Töyhtöiibis |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes
Heimo::  Iibikset Threskiornithidae
Suku::  Kaljuiibikset Geronticus
Laji::  eremita
Kaksiosainen nimi
 Geronticus eremita  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Töyhtöiibis Wikispeciesissä   Töyhtöiibis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Töyhtöiibiksen munia.
Töyhtöiibis eli erakkoiibis (Geronticus eremita) on erittäin uhanalainen iibislintu. Niitä arvellaan elävän luonnossa noin 680 ja eläintarhoissa noin 2 000 yksilöä.
Koko ja ulkonäkö

Töyhtöiibis kasvaa 70–80 senttimetriä pitkäksi ja sen siipien kärkiväli on 120–135 cm. Sen höyhenpeite on kiiltävän musta ja niskassa on töyhtömäinen harja. Pää on kalju, vaaleanpunertava ja ryppyinen.
Levinneisyys

Töyhtöiibiksiä elää Marokossa, Turkissa ja Syyriassa. Marokon populaatiossa elää vähintään 95 prosenttia kaikista villeistä töyhtöiibiksistä. Niitä on myös istutettu Itävaltaan ja Saksaan (noin 30 yksilöä)  ja Espanjaan, missä laji on vihdoin alkanut lisääntyä 500 vuoden tauon jälkeen.
Töyhtöiibiksen kanta on pieni, mutta Marokon kanta on kasvussa onnistuneiden suojelutoimien ja useiden onnistuneiden pesintöjen jälkeen. Laji luokitellaan erittäin uhanalaiseksi.
Urho Viinikainen

Leo Urho Viinikainen (15. tammikuuta 1898 Kotka – 14. helmikuuta 1961 Haapajärvi) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja näytelmäkirjailija.
Teoksia

Veljekset : 2-näytöksinen näytelmä Suomen vapaustaistelun ajoilta. Iltamaohjelmistoa 8.   Suojeluskuntain kustannus Oy, Helsinki 1929
Hälyytys : 1 näytöksinen huvinäytelmä. Iltamaohjelmistoa 11.   Suojeluskuntain kustannus Oy, Helsinki 1930
Soppapakki : 1 näytöksinen huvinäytelmä. WSOY:n näytelmäsarja 125.   WSOY 1932, 2. painos 1935
Herra vänrikki jäi ilman : 1-näytöksinen huvinäytelmä. WSOY:n näytelmäsarja 159.   WSOY 1940
Urho Verho

Urho Aleksander Verho (19. huhtikuuta 1912 Turku – 20. toukokuuta 1988 Parainen) oli suomalainen kirjallisuustieteilijä ja professori.
Verho toimi työväenopiston johtajana Valkeakoskella 1936–1944 ja Karkkilassa 1942–1945 sekä Turussa suomalaisen työväenopiston apulaisjohtajana ja sittemmin johtajana 1945–1964. Vuodesta 1957 alkaen hän hoiti kirjallisuustieteen assistentuureja, dosentuureja ja professuureja Turun yliopistossa ja Tampereen yliopistossa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1975 Tampereen yliopiston yleisen kirjallisuustieteen apulaisprofessorin virasta. Hän työskenteli myös Turun Sanomien kirjallisuus- ja teatteriarvostelijana vuodesta 1937.
Teoksia

Karkkilan työväenopisto 1925–1945. Karkkilan työväenopisto, Hyvinkää 1945.
Kaarlo Bergbomin draamankäsitys. Väitöskirja. Annales Universitatis Turkuensis. Ser. B. Tom. 37. Turun yliopisto, Turku 1951.
Aleksis Kivestä Martti Merenmaahan: Suomalaisten kirjailijain elämäkertoja. WSOY 1954.
Hans Carossan ajatusmaailma. Annales Universitatis Turkuensis. Ser. B. Tom. 54. Turun yliopisto, Turku 1956.
Severi Nuormaa: Kansansivistäjä, sanomalehtimies, runoilija. Annales Universitatis Turkuensis. Ser. B. Tom. 53. Turun yliopisto, Turku 1956.
Turun suomalainen työväenopisto 1908–1958. Turun suomalainen työväenopisto, Turku 1958.
Uuden teatterin tiennäyttäjiä. Tajo, Turku 1963. (Esittelyssä G. B. Shaw,  T. S. Eliot, Eugene O’Neill ja Thornton Wilder.)
Vanhaa ja uutta draamaa. Tajo, Turku 1964
Täydennyslentorykmentti (jatkosota)

Täydennyslentorykmentti oli Suomen ilmavoimien jatkolentokoulutuksesta vastannut lentorykmentti jatkosodassa. Rykmentin ja sen alaisten laivueiden tehtävät vastasivat hyvin pitkälti talvisodassa toimineiden ja pääasiassa välirauhan aikana lakkautettujen vastaavien joukko-osastojen tehtäviä.
Historia

Lentorykmentti 1:n lakkauttamisesta ja lentokoulutusta antavan täydennyslentorykmentin sekä sen alaisten lentolaivueiden perustamisesta seuraavan liikekannallepanon sattuessa päätettiin ilmavoimien esikunnan heinä-elokuussa 1940 tekemillä päätöksillä. Talvisodan täydennyslentorykmenttien tapaan suunnitelmassa esitettyjen täydennyslentorykmentin ja sille alistettujen lentolaivueiden tehtävänä olisi reservistä tulevien lentäjien jatkokouluttaminen rintamalaivueiden vaatimuksia vastaavalle tasolle.
Täydennyslentorykmentti ja sen alaiset täydennyslentolaivueet 17, 25 ja 35 perustettiin jatkosodan liikekannallepanon yhteydessä 18. kesäkuuta 1941. Rykmentin komentajaksi määrättiin everstiluutnantti Viljo Rekola. Rykmentin laivueista T-LLv 17 vastasi tiedustelu- ja pommituslentäjien ja kaksi muuta hävittäjälentäjien koulutuksesta. T-LLv 35:lle alistettiin 25. kesäkuuta myös aiemmin lentorykmentti 3:n alainen lentolaivue 34.
Reservistä tulleiden lentäjien koulutus saatiin valmiiksi 2–3 kuukauden kuluessa, ja koulutustarpeen vähennyttyä selvästi LLv 34 ja T-LLv 25 yhdistettiin 1. lokakuuta 1941 T-LLv 35:een.
Historia > Täydennyslentolaivue 17

Täydennyslentolaivue 17 perustettiin jatkosodan liikekannallepanossa Karviaan, mistä se siirrettiin jo seuraavan kuukauden alulla Poriin. Laivueen tehtävänä oli pääasiassa antaa jatkokoulutusta reservistä palaaville tiedustelu- ja pommituslentäjille. Kaksimoottorisista koneista koostunut lentue siirrettiin Luonetjärven lentokentälle syyskuussa 1941 ja alistettiin alkuun lentolaivue 46:lle. Laivue lakkautettiin kokonaisuudessaan jonkin aikaa myöhemmin. Koko laivueen entinen kalusto ja henkilöstö siirrettiin Luonetjärvelle 1. marraskuuta 1941. Lakkautetun laivueen kalustosta muodostettiin lentolaivue 46:n kolmas lentue, joka tosin siirrettiin saman kuukauden puolivälissä lentolaivue 48:n kolmanneksi lentueeksi.
Kaksimoottorikonekannan kasvun seurauksena ilmavoimien lentävän henkilöstön jatkokoulutustarve kasvoi merkittävästi. Täydennyslentolaivue 17 (T-LeLv 17) perustettiin uudelleen 28. marraskuuta 1942 lentorykmentti 4:n alaisuuteen, ja se jatkoi toimintaansa Luonetjärven lentokentältä. Uudelleen perustettu laivue koulutti kaksimoottorilentäjien lisäksi ilmavoimien konekivääriampujia ja tähystäjiä.
T-LeLv 17:n lakkautettiin viimeisen kerran 11. syyskuuta 1944, viikko jatkosodan päättymisen jälkeen. Laivueen jäljellä olevat osat siirtyivät pommituslentolaivue 46:lle, joka keskeytti käynnissä olleet jatkokoulutuskurssit runsas kuukausi myöhemmin.
Historia > Täydennyslentolaivue 35

T-LeLv 17:n Blenheim-pommikone laskeutuu Luonetjärven lentokentälle maaliskuussa 1944.
Uuden-Seelannin kansallispuolue

| Uuden-Seelannin kansallispuolue> New Zealand National Party Rōpū Nāhinara |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  1936
Johto:   Simon Bridges 
Ideologia:   konservatismi  klassinen liberalismi 
Poliittinen kirjo:  keskusta-oikeisto
Edustajainhuone:  48 / 120
Kansainväliset jäsenyydet:  – International Democrat Union
Kotisivu:  www.national.org.nz
Infobox OKNimi-testi OK: 
Uuden-Seelannin kansallispuolue (engl. New Zealand National Party, maoriksi Rōpū Nāhinara) on keskusta-oikeistolainen poliittinen puolue Uudessa-Seelannissa. Kansallispuolue on toinen maan nykyisistä johtavista pääpuolueista Työväenpuolueen ohella.
Kansallispuolue perustettiin Wellingtonissa toukokuussa 1936, jolloin Yhdistynyt puolue (engl. United Party) ja Reformipuolue yhdistyivät. Aiemmin puolueet olivat toimineet yhteistyössä muodostaen koalition.
Kansallispuolue ei onnistunut saavuttamaan enemmistöä syyskuun 2017 vaaleissa, minkä jälkeen puoluejohtaja Bill English ilmoitti eroavansa. Hänen seuraajakseen puolue valitsi helmikuussa 2018 Simon Bridgesin. Vuoden 2023 vaaleissa puolue sai 48 paikkaa.
Aiheesta muualla

Uuden-Seelannin kansallispuolue (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uuden-Seelannin kansallispuolue Wikimedia Commonsissa
Töyhtötikat

| Töyhtötikat |
| --- | --- |
 Kultatöyhtötikka (Celeus flavescens)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Töyhtötikat Celeus  Boie, 1831
Katso myös
   Töyhtötikat Wikispeciesissä   Töyhtötikat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Töyhtötikat (Celeus) on tikkojen heimoon kuuluva lintusuku.
Töyhtötikkoihin (Celeus) kuuluvia lajeja

Chacontöyhtötikka (Celeus lugubris)
Kastanjatöyhtötikka (Celeus grammicus)
Keikaritikka (Celeus spectabilis)
Keltakeikaritikka (Celeus obrieni)
Keltatikka (Celeus flavus)
Kultatöyhtötikka (Celeus flavescens)
Meksikontöyhtötikka (Celeus castaneus)
Mustarintatikka (Celeus torquatus)
Okratöyhtötikka (Celeus ochraceus)
Raitatöyhtötikka (Celeus undatus)
Suomutöyhtötikka (Celeus loricatus)
Töyhtötikka (Celeus elegans)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018)
Urho Westman

Urho Hjalmar Westman (22. tammikuuta 1912 Helsinki – 7. heinäkuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.
Urho Westman oli avustajana Suomen Kansallisteatterissa yli 50 vuoden ajan. Hän esiintyi sivurooleissa yli 50 elokuvassa vuosien 1937 ja 1969 välillä ja toimi myös järjestäjä Leo Sarrin apulaisena 1930-luvulla. Ensimmäisen kerran hän esiintyi 1937 elokuvassa Ja alla oli tulinen järvi. Westman esiintyi pääasiassa Suomen Filmiteollisuuden elokuvissa. Westman oli muun muassa poliisina, sotilasrooleissa sekä työmiehen,  muusikon, tarjoilijan, portieerin ja roiston rooleissa.
Elokuvarooleja

Kuriton sukupolvi (1937), tarjoilija
Lapatossu (1937), yksi topparoikan miehistä
Halveksittu (1939), yksi työmiehistä
Seitsemän veljestä (1939), Kissalan Aapeli
Runon kuningas ja muuttolintu (1940), ylioppilas
SF-paraati (1940), poliisi
Kulkurin valssi (1941), viulisti mustalaisorkesterissa
Totinen torvensoittaja (1941), tanssiorkesterin jäsen
Varjoja Kannaksella (1943), kuriirivänrikki
Pimeänpirtin hävitys (1947), lautamies
Sankari kuin sankari (1948), poliisi
Professori Masa (1949), katutyömies
Se alkoi sateessa (1953). lehdenmyyjä
Ratkaisun päivät (1956), kersantti Mäki
Tyttö lähtee kasarmiin (1956), luutnantti
Vodkaa, komisario Palmu (1969), poliisi
Valkebon kihlakunta

Valkebon kihlakunnan sijainti Itä-Götanmaan läänin kartalla.
Valkebon kihlakunta (ruots. Valkebo härad) oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 395,92 neliökilometriä ja asukasluku 6 409 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Ledberg, Rappestad, Sjögestad, Vikingstad, Gammalkil, Nykil ja Ulrika.
Kihlakunnan tuolloiset kunnat kuuluvat nykyään Linköpingin kuntaan ja sijaitsevat sen eteläosassa.
Valkebon kihlakunnan vaakuna
Töyhtöromiskot

| Töyhtöromiskot |
| --- | --- |
 Töyhtöromisko (Chauna torquata)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Romiskot Anhimidae
Suku::  Töyhtöromiskot Chauna  Illiger, 1811
Katso myös
   Töyhtöromiskot Wikispeciesissä   Töyhtöromiskot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Töyhtöromiskot (Chauna) on romiskojen heimoon kuuluva sorsalintusuku.
Töyhtöromiskoihin kuuluu BirdLife Suomen mukaan kaksi lajia.
Sukuun kuuluvia lajeja

Kolumbianromisko (Chauna chavaria)
Töyhtöromisko (Chauna torquata)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Chauna (englanniksi)
Uuden-Seelannin kielet

Uuden-Seelannin kansalliskirjasto
Uuden-Seelannin kieliksi lasketaan perinteisesti vain Uuden-Seelannin kielet, eikä maahan kuuluvissa vapaasti assosioituneissa maissa (Cookinsaaret, Tokelau ja Niue) puhuttavat kielet.
Viralliset kielet

Maan lainsäädännön mukaan Uuden-Seelannin viralliset kielet ovat maori ja uusiseelantilainen viittomakieli. Myös englanti on de facto virallinen kieli. Kaikki aikuiset maorinkieliset uusiseelantilaiset osaavat myös englantia. Uuden-Seelannin englannissa on useita maorista peräisin olevia lainasanoja. Näitä ovat mm. mana: "maine", waka: "kanootti" tai "kulkuneuvo" ja kai: "ruoka"..
Vuonna 2018 New Zealand First -puolue toi parlamenttiin lakialoitteen, jolla tehtäisiin englannista virallinen kieli lainsäädännön keinoin. Perusteluna oli se, että muut viralliset kielet ovat saaneet virallisen statuksen juuri parlamentissa käydyn keskustelun tuloksena: maori vuonna 1987 ja viittomakieli 2006..
Vuoden 2018 väestönlaskennassa englannin ilmoitti äidinkielekseen 4,48 miljoonaa ihmistä (95% koko väestöstä), maorin 185 955 (4%) ja viittomakielen 22 986 (0,5%).
Muut kielet

Virallisten kielten lisäksi Uudessa-Seelannissa puhutaan myös samoaa (2,2% väestöstä), kiinaa (2%) ja hindiä (1,5%).
Cookinsaarten maorilla, niuella ja tokelaulla ei ole virallisen kielen asemaa, mutta valtion tulee varmistaa niiden elinvoimaisuuden säilyminen. Yksi tärkeä askel on kannustaa perheitä puhumaan näitä kieliä kotona.
Uuden-Seelannin koripallomaajoukkue

Uuden-Seelannin koripallomaajoukkue edustaa Uutta-Seelantia koripallon maajoukkuekilpailuissa.
Historia

Uusi-Seelanti on ollut mukana Oseanian-mestaruuskilpailuissa vuodesta 1971 eli ensimmäisistä kisoista alkaen. Useana vuonna maa on ollut Australian ohella ainoa kilpailuihin osallistunut joukkue.  Ensimmäistä kertaa Uusi-Seelanti pääsi MM-kilpailuihin vuonna 1986, jolloin sen sijoitus oli 21:s.
Ensimmäistä kertaa Uusi-Seelanti oli olympiakoripallossa mukana vuoden 2000 kisoissa, jolloin sen sijoitus oli yhdestoista. Seuraavissa olympiakisoissa vuonna 2004 se sijoittui yhtä pykälää paremmin. Parhaan MM-kisasijoituksensa maa saavutti Indianapolisin kisoissa 2002. Tällöin se hävisi pronssiottelussa Saksalle luvuin 117–94.
Aiheesta muualla

Uuden-Seelannin koripalloliitto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Zachris Valmari

Zachris Valmari (Walmari) (2. kesäkuuta 1843 Kemi – 17. marraskuuta 1902 Kuopio) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies.
Valmarin vanhemmat olivat  maanviljelijä Zachris Walmari ja Maria Magdalena Gabrielintytär Kauppila ja puoliso vuodesta 1901 Frida Fortuna Svensson. Valmari tuli ylioppilaaksi 1863 ja valmistui filosofian maisteriksi 1869 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1874. Hän oli Käkisalmen kaupunginlääkäri 1876–1880, Haapajärven piirin  piirilääkäri 1880–1886 ja Kuopiossa vankila- ja sairaalalääkäri 1886–1895 ja piirilääkäri vuodesta 1895. Valmari oli kaupunginvaltuuston puheenjohtaja sekä Käkisalmessa että Kuopiossa. Hän oli porvarissäädyssä Kuopion edustaja valtiopäivillä 1900.
Ulla Karttunen

Ulla Karttunen (s. 1956 Valtimo) on suomalainen kuvataiteilija ja tutkija.
Ura > Taide

Taiteessaan Karttunen on käsitellyt muun muassa naisiin kohdistuvaa väkivaltaa sen kulttuurisista ja uskonnollisista taustoista käsin. Hän on osallistunut lukuisiin näyttelyihin eri puolilla maailmaa, muun muassa Pariisissa, Buenos Airesissa, Hongkongissa, Yogyakartassa, Rio de Janeirossa ja Zürichissä. Karttunen on kirjoittanut myös Taide-lehteen.
Helmikuussa 2008 poliisi takavarikoi Helsingin kaupungin taidemuseon hoitamasta Kluuvin galleriasta Karttusen yksityisnäyttelystä lapsipornoa kritisoivan Neitsythuorakirkko-taideteoksen. Yksi näyttelyn avajaisvieraista oli tehnyt teoksesta tutkintapyynnön, minkä seurauksena poliisi takavarikoi teoksen. Karttusen epäiltiin rikkoneen rikoslain pykälää sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan lasta esittävän kuvan hallussapidosta. Karttunen kertoi tarkoittaneensa teoksen yhteiskuntakriittiseksi ja lapsipornoa vastustavaksi. Toukokuussa 2008 asiaa käsiteltiin Helsingin käräjäoikeudessa. Karttusen katsottiin syyllistyneen lapsen sukupuolisiveellisyyttä loukkaavan kuvan hallussapitoon ja levittämiseen, mutta häntä ei kuitenkaan tuomittu, koska oikeus katsoi hänen pyrkineen teollaan samaan kuin oikeuslaitos. Karttunen valitti päätöksestä, mutta se ei muuttunut hovioikeudessa. Korkein oikeus ei myöntänyt asialle valituslupaa.
Ura > Tutkimus

Karttunen on työskennellyt väitöskirjaa tekevänä tutkijana Suomen Akatemian työryhmässä. Hänen tutkimuksensa pohjautuu taidefilosofian ja soveltavan ympäristöestetiikan välimaastoon ja pohjautuu hänen omiin taideprojekteihinsa. Aiheena on taiteen ja todellisuuden rajan murtuminen intiimissä lähiympäristössä.
Karttuselle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2020.
Kirjallisuutta

Jyränki, Juulia & Kalha, Harri: Tapaus Neitsythuorakirkko.  Helsinki:  Like, 2009.  ISBN 978-952-01-0378-1.
Vänskä, Annamari: Erään skandaalin anatomia. Tapaus Ulla Karttunen, s. 21–49.  (Teoksessa Skandaali! Suomalaisen taiteen ja politiikan mediakohut)  Helsinki:  Helsinki-kirjat, 2011.  ISBN 978-952-5874-44-0.  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Otso Kantokorpi, Ekstaattiset naiset, Uusisuomi.fi 16.2.2008, näyttelyarvostelu
Uskollisen vaimon kyynelet

| Uskollisen vaimon kyynelet> Binu and the Great Wall |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Su Tong
Genre:  metafiktio
Kustantaja:  Canongate Books
Julkaistu:  2007
Suomennos
Suomentaja:  Riina Vuokko, suomennettu käsikirjoituksesta
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  351
ISBN:  978-951-31-3489-1
Sarja: Myytti-sarja
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Uskollisen vaimon kyynelet on Su Tongin kaunokirjallinen teos vuodelta 2007. Se kertoo uudelleen tarinan Binusta, jonka mies on lähetetty kauas kotikylästään rakentamaan Kiinan muuria. Kun talvi on tulossa eikä mies kuulu palaavaksi, Binu tekee lämpimän takin ja lähtee matkustamaan kohti pohjoista viemään sitä puolisolleen. Hänen matkaansa tulee poikaansa etsivä sammakko. Binu pääsee perille, mutta saa kuulla että hänen miehensä on kuollut sortumaonnettomuudessa ja on haudattu muurin alle. Binu istuu vuorenrinteelle itkemään ja saa itkullaan maan järisemään.
Valkeiden kukkien lehto

| Valkeiden kukkien lehto> Whitethorn Woods |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Maeve Binchy
Kieli:  englanti
Julkaistu:  2006
Suomennos
Suomentaja:  Liisa Honkasaari
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2007
Sivumäärä:  338
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Valkeiden kukkien lehto (Whitethorn Woods) on Maeve Binchyn romaani vuodelta 2006. Teoksen suomennos julkaistiin 2007. Romaanin on kääntänyt Liisa Honkasaari ja sen julkaisi WSOY.
Juoni

Romaani on kudelma monien henkilöiden tarinoista, jotka eri tavoin liittyvät Rossmoren pikkukaupunkiin Irlannissa ja etenkin Pyhän Annan lähteeseen kaupungin metsikössä. Rossmoren ohi suunnitellaan kulkevaksi moottoritietä, joka halkaisisi metsikön jossa Pyhän Annan lähde sijaitsee. Kaupunkilaiset suhtautuvat ristiriitaisesti niin Pyhän Annan ihmeellisyyteen kuin moottoritien hyvyyteenkin.
Uskollisuuden ja uutteruuden ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia.
Uskollisuuden ja uutteruuden ritarikunta (kiin.: 忠勤勳章; pinyin: Zhōng qín xūnzhāng) on taiwanilainen ritarikunta, jota jaetaan sotilaille, joilla on takanaan 10 vuotta erinomaista palvelusta maan asevoimissa. Se on perustettu vuonna 1944.
Kunniamerkkiä jaetaan yhdessä luokassa.
ritarikunnan nauha
Uskomattomat videot

| Uskomattomat videot> World's Most Amazing Videos |
| --- | --- |

Tyyli:  Tosi-TV
Kestoaika:  noin 50 minuuttia
Luoja(t):  Bruce Nash
Pääosissa:  Stacy Keach (kertoja: 1999–2000) Don LaFontaine (kuuluttaja: 1999–2000) Erik Thompson (kertoja: 2008)
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Verkko:   NBC  JIM
Esitetty:  15. heinäkuuta 1999 – 11. joulukuuta 2000 10. huhtikuuta 2006 – 30. maaliskuuta 2008
Jaksoja:  73
Tuotanto
Tuottaja(t):  Bruce Nash Debra Weeks Andrew Jebb Robyn Nash
Tuotantoyhtiö(t):  Nash Entertainment
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Uskomattomat videot (engl. World's Most Amazing Videos) on yhdysvaltalainen Tosi-TV-sarja, jossa näytetään onnettomuuksia, katastrofeja sekä takaa-ajoja, joissa tilanne näyttää olevan aivan toivoton; esimerkiksi laskuvarjo repeää kesken pudotuksen, mutta joiden uhrit kuitenkin selviävät tapahtuneesta. Muutamassa jaksossa on onnettomuudessa kuollut ihmisiä. Suomessa sarjaa esitti JIM.
Aiheesta muualla

Uskomattomat videot TV.comissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Uuden-Seelannin kuninkaalliset ilmavoimat

Uuden-Seelannin ilmavoimien virallinen lippu.
Uuden-Seelannin ilmavoimien konetunnus.
Uuden-Seelannin kuninkaalliset ilmavoimat (engl. Royal New Zealand Air Force, RNZAF) vastaavat Uuden-Seelannin valtion puolustuksesta osana Uuden-Seelannin puolustusvoimia. Ilmavoimat muodostettiin aikoinaan Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien yksiköistä. Pysyvät Uuden-Seelannin ilmavoimat (NZPAF) perustettiin vuonna 1923, ja nille myönnettiin Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimista erillinen, itsenäinen asema 1. huhtikuuta 1930.
Uuden-Seelannin ilmavoimat ovat osallistuneet sotatoimiin toisessa maailmansodassa, Malesian malaijien sissisodassa, Vietnamin sodassa, Persianlahden sodassa sekä useissa YK:n rauhanturvaoperaatioissa. Nykyisin ilmavoimien koko on kutistettu 53 lentokoneeseen (vuonna 2007), ja ne ovat keskittyneet Uuden-Seelannin armeijan ja laivaston tukemiseen kuljetustehtävissä sekä lentopartiointiin Uuden-Seelannin merialueilla.
Ilmavoimien motto on sama kuin Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimilla: ”Per ardua ad astra” eli ”taistojen kautta tähtiin”. Sen konetunnuksessa on syyskuusta 1970 lähtien ollut kuvattuna kiivilintu.
Vahvuus

Nykyisin Uuden-Seelannin ilmavoimien vahvuuteen kuuluu muun muassa:
6 kappaletta Lockheed P-3K Orion -potkurilentokoneita meritiedustelukäytössä
2 kpl Boeing 757-200 -matkustajalentokoneita ilmakuljetuksiin
5 kpl C-130H Hercules  -rahtikoneita ilmakuljetuksiin, hankittiin 1960-luvun loppupuolella.
5 kpl Bell 47 Sioux  -helikoptereita lentoharjoituskäytössä
14 kpl Bell UH-1H Iroquois -helikoptereita (lukumäärältään suurin konetyyppi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uuden-Seelannin kuninkaalliset ilmavoimat Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
486. laivueen lentäjiä Hawker Tempestin ympärillä Kastrupissa, Tanskassa 1945.
Käännös suomeksi
Zdeněk Remsa

| Zdeněk Remsa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. joulukuuta 1928 Horní Branná, Tšekkoslovakia
Kuollut: 22. kesäkuuta 2019 (90 vuotta)
Mäkihyppääjä
Seura:  LSK Lomnice nad Popelkou
Zdeněk Remsa (29. joulukuuta 1928 – 22. kesäkuuta 2019) oli tšekkiläinen mäkihyppääjä. Hän osallistui talviolympialaisiin 1948.