stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jess Thorup
Ura valmentajana

Thorup aloitti valmennusuransa Esbjergin apuvalmentajana tammikuussa 2006. Marraskuussa 2008 hänestä tuli seuran päävalmentaja Troels Bechin potkujen jälkeen. Hän palasi apuvalmentajaksi vuodenvaihteessa Ove Pedersenin tultua seuran peräsimeen. Maaliskuussa 2011 hän nousi jälleen päävalmentajaksi Pedersenin saatua potkut. Vaikea kausi 2010/11 päättyi lopulta putoamiseen Tanskan liigasta, vaikka cupissa joukkue eteni aina välieriin saakka. Kaudella 2011/12 Thorup luotsasi Esbjergin 1. divisioonan mestariksi ja takaisin pääsarjaan. Kaudella 2012/13 joukkue menestyi hyvin ja oli liigassa neljäs. Kauden huipensi Tanskan cupin mestaruus, joka oli Esbjergille ensimmäinen 37 vuoteen. Kauden jälkeen Thorup jätti seuran ja jatkoi uraansa Tanskan U21-maajoukkueen päävalmentajana.
Thorupin johdolla Tanska eteni alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa 2015 aina välieriin saakka. Unelma finaalista kaatui lopulta 4–1 tappioon Ruotsille. Suoritus oli Tanskan paras sitten vuoden 1992 kisojen välieräpaikan. Kesällä 2015 hän siirtyi Tanskan tuoreen mestarijoukkue FC Midtjyllandin peräsimeen. Thorup luotsasi Midtjyllandin kausilla 2015/16 ja 2016/17 europeleihin, mutta mestaruuden uusiminen ei seuralta onnistunut. Kaudella 2017/18 Midtjylland sijoittui liigan runkosarjassa toiseksi tasapistein Brøndby IF:n kanssa. Ylemmässä loppusarjassa Midtjylland pelasi vahvan loppukauden ja voitti kauden viisi viimeistä ottelua. Brøndby voitti puolestaan vain yhden kauden viidestä viimeisestä ottelusta ja näin Midtjylland nousi Tanskan mestariksi neljän pisteen erolla.
Lokakuussa 2018 Thorup jätti Midtjyllandin ja siirtyi Belgian pääsarjaan KAA Gentin päävalmentajaksi. Thorupin johdolla Gent eteni kaudella 2018/19 Belgian cupin finaaliin, mutta hävisi mestaruuden KV Mechelenille. Koronaviruksen ennenaikaisesti päättämällä kaudella 2019/20 hän luotsasi Gentin Belgian liigassa hopealle, mikä oli paras liigasijoitus viiteen vuoteen. Thorup sai potkut elokuussa 2020, kun joukkue oli hävinnyt kaksi kauden ensimmäistä otteluaan liigassa.
Syyskuun lopulla 2020 Thorupista tuli KRC Genkin päävalmentaja. Hän ehti valmentaa joukkuetta kuitenkin vain kuukauden ajan, kun hän siirtyi marraskuun alussa FC Kööpenhaminan päävalmentajaksi. Thorup luotsasi Kööpenhaminan kaudella 2021/22 Tanskan mestariksi. Thorup palautti Kööpenhaminan mestaruuskantaan kaudella 2021/22. Thorup sai potkut seurasta syyskuussa 2022 heikosti alkaneen kauden vuoksi.
Lokakuussa 2023 Thorupista tuli Saksan Bundesliigassa pelaavan FC Augsburgin päävalmentaja.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Tanskan mestaruus: 2018, 2022
Tanskan cup: 2013
U21 EM-kilpailut
Välierät: 2015
Tanskan vuoden jalkapallovalmentaja: 2013
Jamal (lentoyhtiö)

Jamal-lentoyhtiön Boeing 737–500 Moskovassa.
Jamal (ven. Ямал) on 1997 perustettu venäläinen lentoyhtiö, jonka päämaja on Salehardissa Länsi-Siperiassa Jamalin Nenetsiassa.
Yhtiö aloitti lentotoiminnan Mil Mi-8 -helikopterilla 10. heinäkuuta 1997. Sillä on sivutoimipisteet Tjumenissa, Tazovskissa ja Tarkosalinskissa sekä edustusto Moskovassa. Yhtiöllä on sekä rahti- että matkustajaliiketoimintaa.
Tunnukset

IATA: YL
ICAO: LLM
Kutsukoodi: Yamal (Jamal)
Reittikohteet

Lokakuussa 2013 Jamal Airlines lensi seuraaviin kohteisiin:
Reittikohteet > Aasia

Yerevan – Zvartnots International Airport
Ganja – Ganja International Airport
Lənkəran – Lankaran International Airport
Reittikohteet > Eurooppa

Karlsruhe/Baden-Baden – Baden Airpark
Tivat – Tivatin lentoasema
Anapa – Anapan lentokenttä
Arkangeli – Arkangelin lentoasema
Belgorod – Belgorodin kansainvälinen lentoasema
Barnaul - Barnaulin lentokenttä
Gelendžik – Gelendžikin lentoasema
Kogalym – Kogalymin lentoasema
Moskova – Domodedovon kansainvälinen lentoasema
Murmansk – Murmanskin lentoasema
Nadym – Nadymin lentoasema
Nižnevartovsk – Nižnevartovskin lentoasema
Novyi Urengoi – Novyi Urengoin lentoasema
Nojabrsk – Nojabrskin lentoasema
Perm – Bolšoje Savino
Pietari - Pulkovon kansainvälinen lentoasema
Salehard – Salehardin lentoasema
Surgut – Surgutin kansainvälinen lentoasema
Taganrog – Taganrogin lentoasema
Tjumen – Roštšinon kansainvälinen lentoasema
Ufa – Ufan kansainvälinen lentoasema
Urai – Urain lentoasema
Kiev – Boryspilin kansainvälinen lentoasema
Odessa – Odessan kansainvälinen lentoasema
Simferopol – Simferopolin kansainvälinen lentoasema
Laivasto

Toukokuussa 2018 Jamalin laivastoon kuului 39 lentokonetta.
8 Airbus A320-200
3 Airbus A321-200
1 Boeing 737-400
1 Bombardier Challenger 850
1 Bombardier CRJ200ER
9 Bombardier CRJ200LR
2 Suhoi Superjet 100-95B
14 Suhoi Superjet 100-95LR
Aiheesta muualla

Yamal-Airlines (virallinen) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Jamalin Suhoi Superjet 100.
Antti-Teollisuus

| Antti-Teollisuus Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  "Huomaat kyllä eron"
Yritysmuoto:  osakeyhtiö, perheyhtiö
Perustettu:  1962
Toimitusjohtaja:  Kalle Isotalo 
Kotipaikka:   Salo, Suomi
Toimiala:  metalliteollisuus
Liikevaihto:  24 milj. euroa (2020)
Liikevoitto:  2,6 milj. euroa (2020)
Henkilöstö:  134 (2020)
Emoyhtiö:  Wiurila Oy 
Tytäryhtiöt:  Antti Baltic OÜ (Viro)
Omistaja:  Isotalon perhe
Kotisivu:  www.antti.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Antti-Teollisuus on varsinaissuomalainen perheyritys, joka valmistaa muun muassa laivojen ovia ja viljakuivureita, joista tulee yli puolet sen liikevaihdosta. Sen päätoimipaikka on Salon Kuusjoella, jossa sillä on tehdas. Antti-Teollisuudella on tytäryhtiö Virossa. Kaupparekisterissä sen toimialaksi on merkitty metalli- ja konepajateollisuus, metallirunkoisten varastojen, hallirakennuksien rakentaminen ja asentaminen ja alan tuotteiden myynti.
Historia > Sepänliike Antti Isotalo (1952–1960)

Antti Isotalo ja Jouko Ranta perustivat 1952 puusepän- ja sepänverstaan silloisen Kuusjoen pitäjän Kuusjoenperälle. Yhtiö valmisti aluksi keittiökalusteita, ovia ja ikkunoiden pokia. Maatalouden koneellistumisen myötä tuotevalikoimaan lisättiin maatalouden koneet. Kuivurit ja lumilingot tuotiin markkinoille 1950-luvun loppupuolella.
Historia > A. Isotalon Konepaja (1961–1971)

Vuonna 1961 Sepänliike Antti Isotalo muutti nimekseen A. Isotalon Konepaja. 1960-luvulla tuotevalikoimiin tulivat mm. öljysäiliöt, siilot ja uudenaikaiset viljankuivurit. 1960-luvun lopulla yritys työllisti lähes 90 ihmistä.
Historia > Antti-Teollisuus Oy (1972–1999)

Vuonna 1972 yrityksen nimi muuttui jälleen ja syntyi Antti-Teollisuus Oy. Toimitusjohtajaksi nimitettiin Antti Isotalon pikkuveli Pentti Isotalo, joka oli tullut yritykseen töihin 17-vuotiaana vuonna 1963. Pentti Isotalosta tuli myös osakas yhtiöön, joka työllisti silloin sata henkilöä. Yritys keskittyi entistä enemmän kehittämään viljankuivauksen ja -käsittelyn koneita. 1970-luvulla tuotevalikoima kasvoi, kun se alkoi valmistaa Oy W. Rosenlew Ab:n Sampo-piikkiäkeitä ja Wihuri-Yhtymä Oy:n Teijo-kuivureita. Vuonna 1977 Antti-Teollisuus hankki Viurila-kuivureiden valmistusoikeuden. Uusia tuotantolaitoksia perustettiin muun muassa Rantasalmelle (Wiurila Oy:n tehdas) ja kuivureiden valmistamisesta tehtiin lisenssisopimuksia eri toimijoiden kanssa.
1980-luvun alussa tehtiin yritysostoja, muun muassa sikalakalusteiden valmistaja Trional Oy Turun läänin Koskelta ja huonekalutehdas Oripuu Oy Oripäästä.  Vuonna 1984 Wiurila Oy osti yhtiön osakkeet Antti Isotalolta, yhtiön omistus siirtyi Pentti Isotalolle ja Wiurila Oy:stä tuli konsernin emoyhtiö. Vuonna 1989 Antti esitteli ensimmäisen logiikkakuivurinsa, jossa oli täyttö- ja tyhjennysautomatiikka.
1980-luvulla alkanut kasvu (Antti-Teollisuuden liikevaihto oli 1980-luvun lopussa yli 50 miljoonaa markkaa) ei jatkunut enää 1990-luvun lama-Suomessa. Uusiin tuotantolaitoksiin oli investoitu paljon, kun kysyntä hiipui. Vuonna 1992, syvimmän laman aikaan, Antti-Teollisuus teki rohkeita strategisia ratkaisuja: se osti tanskalaisten omistukseen päätyneen kilpailijansa Jaakko-Tehtaiden kuivurin valmistus- ja myyntioikeudet, panosti teollisuusmyyntiin (erityisesti elintarvike- ja rehuteollisuuteen) ja alkoi valmistaa ovia laivan hytteihin ja wc:eihin. Kuivuriviennin osuus alkoi kasvaa. Vuonna 1996 Antti-Teollisuus Oy alkoi viedä kuivureita, kuivuriuuneja ja viljankäsittelylaitteita Puolaan solmittuaan yhteistyösopimuksen sikäläisen Pinus-Term -yhtiön kanssa. Viennin osuus oli noin kolmasosa liikevaihdosta ja tärkeimmät vientialueet olivat maataloustuotantoaan rationalisoineet Venäjä, Baltia ja Itä-Eurooppa.
Pentti Isotalon kausi toimitusjohtajana päättyi vuonna 1993, kun hän siirtyi hallituksen puheenjohtajaksi, jossa hän vaikutti vuoteen 2009 asti.
Suomi liittyi EU:hun vuonna 1995 ja sai sen myötä unionista investointitukea. Syyskuussa 1999 päättyneellä tilikaudella kuivurien myynti kasvoi 20 miljoonasta 70 miljoonaan markkaan.
Vuonna 1999 Pentti Isotalon 29-vuotias poika Kalle Isotalo siirtyi perheyrityksen johtoon. Samana vuonna Pentti Isotalosta tuli teollisuusneuvos. Yritys alkoi valmistaa hyttien ovia. Masa Yardsille toimitettiin 4000 ovea Voyager of Seas -alukseen.
Historia > Antti-Teollisuus (2000–2009)

Vuonna 2000 Antti-Teollisuus toi Suomen markkinoille uuden kuivurityypin, alipainekuivurin, jollaista ei aiemmin oltu voitu valmistaa paloturvallisuusmääräysten vuoksi, vaikka ne Keski-Euroopassa olivat olleetkin yleisiä. Se esitteli myös Logicontrol-ohjauskeskuksen, jonka avulla kuivuria pystyi käyttämään etänä. Käyttäjä voi esimerkiksi "soittaa" kuivurille, joka antaa tilannetiedot ja säätää asetuksia kännykällä.
Vuonna 2005 yhtiössä tehtiin sukupolvenvaihdos. Omistajiksi tulivat Pentti Isotalon lapset Kaisa, Kalle ja Karoliina Isotalo.
Antti-Teollisuus kuului vuonna 2009 Salon suurimpiin työnantajiin.
Historia > Antti Teollisuus (2010–)

2010-luvun alussa yritys valmisti ovet noin puoleen kaikista Euroopassa tehdyistä risteilijäaluksista.
Vuoteen 2013 mennessä Antti-Teollisuus oli tehnyt laivayhtiö Royal Caribbean Internationalin risteilijöille yhteensä noin 50 000 ovea.. Maaliskuussa RCI tilasi Antti-Teollisuudelta 3500 laivanovea amerikkalaiseen Quantum of the Seas -loistoristeilijään.
Vuonna 2015 Antti-Teollisuus lanseerasi uuden tuotteen, alipaineisen biouunin, jolla viljaa saattoi kuivata bioenergian voimin.
Vuonna 2016 yhtiö valmisti noin 10 000 – 12 000 ovea vuodessa.
Vuonna 2017 yhtiöllä oli 134 työntekijää ja sen liikevaihto oli 18 miljoonaa euroa, josta kaksi kolmannesta tuli viljan kuivureista.
Vuonna 2018 Antti-Teollisuuden päätuotteet olivat viljankuivurit ja paloturvallisia ovia risteilyalusten hytteihin. Yritys oli valmistanut historiansa aikana 250 000 ovea 300 alukseen.
Tuotteet

Antti-Teollisuus valmistaa sekä Viljankäsittely- että Marine-liiketoiminnan tuotteet, laivojen ovet, kuumasinkityistä ohutlevyistä. Osien valmistuksessa voidaan käyttää samoja koneita.
Tuotteet > Viljankäsittely

Antti-Teollisuuden viljankäsittelytuotteisiin kuuluu muun muassa kuivureita, säätö- ja valvonta-automaatiota, kuljettimia ja elevaattoreita.
Yhtiö valmistaa uuneja sekä yli- että alipaineisina. Vuodesta 2014 lähtien yhtiö on valmistanut myös biouuneja, joiden polttoaineeksi käy muun muassa hake, turve, pelletti, briketti, energiavilja tai jäte.
Tuotteet > Antti Marine

Hyttien ovien tulee olla sekä äänieristettyjä että paloturvallisia eli ilmatiiviitä ja kuumuutta kestäviä.  Suureen risteilijään tarvitaan noin 4000 ovea.
Laivanovet ja muut laivoihin tehtävät tuotteet käyttävät Antti Marine -brändiä. Laivan hyttien lisäksi ovia tehdään myös  wc:eihin, julkisiin tiloihin ja huolto- ja palvelutiloihin.
Markkinat

Vuonna 2018 kuivurien päämarkkina oli Suomi, minkä lisäksi niitä vietiin muun muassa Baltiaan, Ruotsiin ja Norjaan. Antti-Teollisuuden markkinaosuus hyttien ovista oli noin 40 prosenttia. Yhtiön asiakkaita olivat esimerkiksi Meyer Turku ja sen hyttitehdas Piikkiössä. Eniten ovia vietiin Saksaan, mutta myös Ranskaan ja Norjaan.
Aiheesta muualla

www.antti-teollisuus.fi
Mika Skippari: Teollisuusneuvos Pentti Isotalo (1945–). Suomen talouselämän vaikuttajat -verkkojulkaisu (maksullinen). 30.11.2012. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Andelin

Andelin on sukunimi. Se on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Anton Andelin (1849–1911), meijerialan kehittäjä, agronomi
Antti Andelin (1809–1882), rovasti ja kielitieteilijä
Carl Oskar Evert Andelin (1840–1905), kenraalimajuri, Erik Johan Andelinin poika
Erik Johan Andelin (1804–1893), rovasti, valtiopäivämies ja Tammikuun valiokunnan jäsen
Jan-Erik Andelin (s. 1962), toimittaja
Karl August Andelin, kirjailijanimi Anttila (1838–1898), suomalainen runoilija, Erik Johan Andelinin poika
Reino Andelin, Sortavalan Palloseuran pesäpalloilija
Eino Aaltio, ent. Andelin (1889–1974), kansanedustaja (maalaisliitto)
Toivo Ahjopalo, ent. Andelin (1913–2000), pikajuoksija
Aarne Anttila, ent. Andelin (1892–1952), kirjallisuudentutkija
Selma Anttila, ent. Andelin (1867–1942), kirjailija
Werner Anttila, ent. Andelin (1869–1954), kustannusvirkailija ja kirjallisuuden suomentaja
Väinö Hämeen-Anttila, ent. Andelin (1878–1942),  toimittaja, kääntäjä ja kirjailija.
Hanna Karhinen, o.s. Andelin (1878–1938), kansanedustaja (sd)
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Jensen-Healey

| Jensen-Healey |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Englanti
Valmistaja:  Jensen
Valmistusvuodet:  1972–1976
Luokka:  korimalli = 2-ovinen roadster
Edeltäjä:  -
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1 973 cm3
Teho:  144 hv
Huippunopeus:  193 km/h
Kiihtyvyys:  8,7 s (0–97 km/h)
Vetotapa:  takaveto
Jensen-Healey on brittiläinen vuosina 1972–1976 valmistettu avomallinen urheiluauto. Tätä mallia valmistettiin West Bromwichin tehtaalla noin 10 000 kappaletta, enemmän kuin mitään muuta Jensenin mallia.
Taustaa

Austin-Healey-mallin tuotannon loputtua autojen maahantuoja Yhdysvalloissa, amerikannorjalainen Kjell Qvale etsi uutta tehdasta samanlaisen mallin tuottamista varten, joten hän otti yhteyden Donald Healeyyn ja Jensen Motorsiin, joka oli rakentanut korit Austin-Healeylle. Kjell Qvalesta tuli Jensenin pääomistaja ja Donald Healeystä yhtiön johtaja.
Muotoilu

Auton muotoilussa jäljiteltiin Austin-Healeyä. Sisustan väri on tumma ja autossa on muovinen keskikonsoli.
Kehitys

Autoon tuli vuonna 1974 kumipuskurit. Vuonna 1976 mallin pohjalta tehtiin shooting brake -tyyppinen malli, Jensen GT.
Tekniikka

Auton jousitus on yksinkertainen, mutta tehokas. Sekä edessä että takana on kierrejouset. Takana on rumpujarrut ja edessä levyjarrut. Jousitus, ohjausmekaniikka, jarrut ja taka-akseli ovat peräisin Vauxhall Firenzasta, lukuun ottamatta etujarruja jotka ovat Triumph TR6:sta.
Moottorit

Euroopan malleissa kaasuttimina on kaksi Dellorton kaasutinta, Yhdysvaltojen malleissa Strombergit. Ensimmäisissä malleissa ei ollut myöhemmin vakiovarusteeksi tullutta öljynjäähdytintä. Vaihteistona on Sunbeam Rapierista peräisin oleva nelivaihteinen Chryslerin vaihteisto. Myöhemmin käytettiin myös viisivaihteista Getragia.
2.0 (1973 cm3) (Lotus 907) – 144 hv
Alfons Hellström

Alfons Hellström (14. kesäkuuta 1877 Helsinki – 5. helmikuuta 1965 Kotka) oli suomalainen insinööri ja keksijä. Hän kehitti mäntyöljyjen jalostusta. Hän toimi Enso-Gutzeit Oy:n sivutuoteosaston johtajana 1911–1945 ja suunnitteli sivutuotteiden puhdistuslaitoksia Suomen lisäksi Norjaan, Ruotsiin ja Venäjälle. Hän sai Helsingin yliopiston kunniatohtorin arvon 1957.
Hellström valmistui insinööriksi 1908. Hänellä oli 13 suomalaista patenttia. Yksi hänen keksinnöistään on mäntysuopa.
Kirjallisuutta

Ahti Kansa, Enso-Gutzeit oy Kotkassa: historiallista tarinaa Kotkan kemian sivutuote kehityksestä v. 1911-1954: Alfons Hellström petrokemian teollisuuden tutkija, 2002.
Alfons Lönnroth

Alfons Johan Alexander Lönnroth (20. toukokuuta 1856 Orimattila – 4. tammikuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen sotarovasti ja kirkkoherra. Hän kuului evankeliseen liikkeeseen.
Lönnrothin vanhemmat olivat Mäntsälän kappalainen Johan Didrik Lönnroth (1815–1880) ja Henriette Charlotta Margareta Elisabet Stjernvall, Linnaisten kartanon omistajan Hans Henrik Stjernvallin tytär. Hän pääsi ylioppilaaksi 1873 Porvoon ruotsinkielisestä alkeisoppilaitoksesta ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1876 sekä pastoraalitutkinnon 1879. Lönnroth vihittiin papiksi 1877.
Lönnroth oli Porvoon tuomiokirkon taloudenhoitajana ja messupappina 1883, Suomessa olevan Venäjän sotaväen virolaisten ja lättiläisten sotilaiden saarnaajana 1883–1884, Helsingin lääninvankilan vt. saarnaajana 1884, Viaporissa asuvien luterilaisten pappina 1886–1892, Uudenmaan pataljoonan saarnaajana 1892; Henkivartioväen 3. Suomen tarkk'ampujapataljoonan seurakunnan pastorina vuodesta 1892 sekä Helsingin saksalaisen seurakunnan vt. kirkkoherrana muutamia kuukausia vuonna 1894. Alfons Lönnroth oli Uudenkirkon kirkkoherrana 1900–1911 ja Lappeen kirkkoherrana 1911–1928 sekä lääninrovastina 1909 ja 1917. Hän sai sotarovastin arvon 1897 ja edusti papistoa Romanov-hallitsijasuvun 300-vuotisjuhlallisuuksissa Moskovassa kesällä 1912.
Lönnroth toimi Jyväskylän lyseossa vt. uskonnon lehtorina 1878–1881 ja vt. kreikan kielen lehtorina 1880–1881; Porvoon lyseossa suomen kielen opettajana 1881–1883, Helsingin reaalikoulun uskonnonopettajana 1884–1892 sekä Nya svenska läroverketin uskonnonopettajana 1886–1889 ja kouluylihallituksen kanslistina 1888–1889. Hän tutustui sisälähetyksen toimintaan Saksassa ja Sveitsissä 1891, tutki valtionavulla sotaväen sielunhoitoa Ruotsissa ja Norjassa 1893 ja oli Suomen Pyhäkouluyhdistyksen edustajana yleisessä pohjoismaisessa pyhäkoulukokouksessa Tukholmassa 1895. Lönnroth toimitti 1880- ja 1890-luvuilla Lasten pyhäkoululehteä ja Barnens Söndagsblad-lehteä sekä kirjoitti Finsk Militär Tidskrift-aikakauskirjaan ja Lukemisia Suomen sotamiehille-kirjasiin.
Alfons Lönnroth oli naimisissa vuodesta 1879 Gabriella Leinbergin kanssa. Gabriella eli Elli oli säveltäjä Lilli Leinbergin tytär. Hän oli opiskellut maalausta ja piirustusta Adolf von Beckerin johdolla tämän yksityisakatemiassa sekä Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja sai vuonna 1878 Taideyhdistyksen palkinnon. Naimisiinmeno lopetti hänen taideopinnot. Hän oli myös opiskellut laulua Anna Forsténin johdolla. Elli Lönnrothin tiedetään säveltäneen hengellisiä lauluja, mutta vain tertsetti Hemåt vuodelta 1885 on säilynyt. Pariskunnan poikia olivat professori, Helsingin yliopiston rehtori Erik Lönnroth ja tie- ja vesirakennushallituksen pääjohtaja Arvo Lönnroth. Lönnrothin sisaria olivat Reitkallin puutarhakoulun perustaja Alma Forstén ja yhteiskunnallinen vaikuttaja Olga Forstén .
Teoksia

Reseintryck från Tyskland och Schweiz sommaren 1891. Helsingfors 1891 (Teos pdf-tiedostona Doriassa)
Och alt det I bedjen i bönen troendes, det skolen I få : Matth. 21 k. 22 v. Helsingfors 1901
Alicja Śmietana

Alicja Śmietana
Alicja Śmietana (s. 1983 Krakova) on puolalainen viulisti.
Śmietana on jazzmuusikko Jarek Śmietanan tytär. Hän aloitti viulunsoiton 5-vuotiaana. Hän opiskeli Krakovan musiikkiakatemiassa, Guildhall School of Music and Dramassa ja Christian Tetzlaffin johdolla Kronberg Academyssa. Śmietana teki kansainvälisen debyyttinsä orkesterin solistina Lontoossa Neville Marrinerin johtaman Academy of St. Martin in the Fieldsin kanssa. Hän on tehnyt vuodesta 2003 ajoittaista yhteistyötä Kremerata Baltican kanssa. Śmietanan yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet myös Nigel Kennedy, Ivan Monighetti, Juri Bašmet, Martha Argerich, Simon Rattle, Gustavo Dudamel ja Boris Pergamenštšikov.
Śmietanan ohjelmisto on ulottunut Johann Sebastian Bachista nykymusiikkiin. Hän on esittänyt myös kokeellista musiikkia, jazzia ja improvisaatiota. Śmietana on tehnyt levytyksiä Solo Musica -yhtiölle.
Alicia Terzian

Alicia Terzian vuonna 2011.
Alicia Terzian (s. 1. heinäkuuta 1934 Córdoba, Córdoban maakunta, Argentiina) on argentiinalainen säveltäjä, kapellimestari ja musiikkitieteilijä. Hän on sukutaustaltaan armenialainen.
Terzian opiskeli ensin maakunnallisessa konservatoriossa Córdobassa. Argentiinan kansallisessa musiikkikonservatoriossa Buenos Airesissa hän sai opetusta muiden muassa Alberto Ginasteralta, Gilardo Gilardilta, Roberto García Morillolta ja Floro Ugartelta. Pianonsoitossa hän valmistui vuonna 1954 ja sävellyksessä vuonna 1958. Vuonna 1959 hän sai konservatorion ensipalkinnon ja kultamitalin. Terzian matkusti vuonna 1962 Eurooppaan opiskelemaan armenialaista keskiajan hengellistä musiikkia Leoncio Dayanin johdolla mekhitarilaiseen luostariin Venetsian San Lazzaro degli Armeniin. Hän opiskeli lisäksi orkesterinjohtoa ja sittemmin elektronista musiikkia.
Terzian on saanut urallaan lukuisia palkintoja eri valtioilta ja tahoilta.  Hän on työskennellyt Argentiinan paavillisen katolisen yliopiston henkilökunnassa ja opettanut useissa muissakin oppilaitoksissa. Hän on luennoinut useissa maissa Euroopassa, Aasiassa ja Amerikassa.
Terzian perusti vuonna 1968 Encuentros Internacionales de Música Contemporánea -järjestön musiikin levittämiseksi. Vuonna 1979 hän perusti johtamansa yhtyeen Grupo Encuentros, jonka tehtäväksi otettiin tietoisuuden edistäminen argentiinalaisten ja muiden latinalaisamerikkalaisten säveltäjien tekemästä musiikista. Vuonna 1979 Terzian myös sai vastuun Argentiinan edustuksesta ISCM World Music Days -tapahtumassa ja Kansainvälisen musiikkineuvoston (IMC) Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa. Hän toimi aikoinaan Kansainvälisen musiikkineuvoston varapuheenjohtajanakin.
Terzianin varhaisessa tuotannossa (n. 1954–1964) korostuvat polytonaalisuus ja mikrotonaalisuus. Hän on säveltänyt muun muassa baletteja, viulukonserton (op. 7, 1955), sinfonista musiikkia, kuoroteoksia, lauluja ja kamarimusiikkia. Soolosoitinteoksia hän on laatinut muun muassa pianolle. Hän on myös käyttänyt musiikissaan nauhoja. Vuonna 2003 Terzian valittiin Kansainvälisen musiikkineuvoston yleiskokouksen kunniajäseneksi.
Anna Svendsen

| Anna Svendsen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1990 (ikä 34)
Uran tiedot
Seura:  Tromsø Skiklubb
Laji:  maastohiihto
Maailmancup
Kaudet:  2012–
Paras sijoitus:  6
 Tietolaatikko päivitetty 24. marraskuuta 2019 
Anna Svendsen (s. 25. maaliskuuta 1990) on norjalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Tromsø Skiklubbia.
Svendsen sijoittui Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 perinteisen hiihtotavan sprintissä seitsemänneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli perinteisen sprintissä kolmastoista.
Svendsen hiihti ensimmäisen kilpailunsa maailmancupissa 7. maaliskuuta 2012 Drammenissa ollen perinteisen hiihtotavan sprintissä 64:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan viides Lillehammerin Nordic Opening -tapahtuman perinteisen hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2016. Yksittäisessä maailmancupkilpailussa hän sijoittui ensimmäisen kerran kymmenen parhaan joukkoon oltuaan seitsemäs Pyeongchangin yhdistelmäkilpailussa helmikuussa 2017.
Skandinavia Cupissa Svendsen on sijoittunut neljästi palkintopallille ollen toinen 9. tammikuuta 2016 Östersundissa perinteisen hiihtotavan sprintissä,  12. maaliskuuta 2016 Otepäässä 5 kilometrin perinteisen kilpailussa ja 17. joulukuuta 2017 Vuokatissa 10 kilometrin perinteisen kilpailussa. Hän voitti 14. joulukuuta 2018 perinteisen hiihtotavan sprintin Östersundissa.
Jamal Khashoggi

Jamal Khashoggi vuonna 2018.
Jamal Ahmad Khashoggi (arab. جمال أحمد خاشقجي‎, Jamāl ʾAḥmad Ḫāšuqjī, turk. Cemal Ahmed Kaşıkçı, 13. lokakuuta 1958 Medina, Saudi Arabia – 2. lokakuuta 2018) oli saudiarabialainen toimittaja, kirjailija ja Al-Arab News Channelin pääjohtaja ja päätoimittaja. Hän työskenteli toimittajana myös saudiarabialaisessa sanomalehdessa Al Watanissa, joka hänen aikanaan muuttui uudistusmieliseksi julkaisuksi. Maanpaossa Yhdysvalloissa elänyt Khashoggi kirjoitti Washington Postiin.
Kriittisesti Saudi-Arabiasta kirjoittanut Khashoggi katosi lokakuussa 2018 mentyään Saudi-Arabian Istanbulin-konsulaattiin. Saudi-Arabia on myöntänyt, että hänet surmattiin.
CIA tuli vuonna 2018 siihen tulokseen, että Muhammad bin Salman määräsi Jamal Khashoggin murhattavaksi. Kruununprinssin syyllisyydestä puhuu myös Yhdysvaltojen tiedusteluyhteisön raportti, joka julkaistiin 2021.