stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vesannon kirkonkylän työväentalo

| Vesannon työväentalo |
| --- | --- |

Sijainti:  Vesannon kirkonkylä, Vesanto
Valmistumisvuosi:  1950
Suunnittelija:  Ukko Mäkeläinen
Rakennuttaja:  Vesannon Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Korkeus:  5,35 metriä
Kerrosala:  299 m²
Tilavuus:  1700 m³
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vesannon kirkonkylän työväentalo tai Vesannon työväentalo on Vesannon kunnan kirkonkylässä sijaitseva työväentalo. Talo on ollut pitkään tyhjillään.
Historiaa

Vesannon työväenyhdistys perustettiin vuonna 1902. Vuonna 1914 yhdistyksellä oli 19 jäsentä. Ensimmäinen talo valmistui vuonna 1931 vuokratontille, joka koettiin epävarmaksi järjestelyksi. Niinpä vuonna 1939 yhdistys osti oman tontin uutta taloa varten. Tontin ostoa ja rakennusta varten kerättiin rahaa arpajaisilla. Rakennustyöt aloitettiin saman tien, mutta sota-aika katkaisi työt. Ensimmäinen talo myytiin puusepänverstaaksi vuonna 1948, ja uusi talo valmistui lopulta vuonna 1950. Yhdistys sai muun muassa Vesannon kunnalta avustusta talon rakentamiseen. Rakennustyöt tehtiin suurimmaksi osaksi talkoilla, ja jotkut yhdistyksen jäsenet tekivät talkootyötä jopa 2 000 tuntia. Talo sijaitsee parinsadan metrin päässä kirkonkylän keskustasta, maantien varressa.
Vuonna 1970 talo muutettiin hallinnaltaan järjestötaloyhdistykseksi. Omistus jaettiin niin, että 1/3 omisti Vesannon sosialidemokraattinen työväenyhdistys, 1/3 ammattiosastot ja 1/3 SKDL:n järjestöt.
Vuonna 2011 talo oli jo tyhjillään ja lahoamispisteessä. Yksityishenkilö oli käynyt pelastamassa talosta muun muassa yhdistyksen arkistot ja elokuvakoneen. Talo on vuonna 2022 edelleen pystyssä. Nilakan ympäristölautakunta, joka huolehtii Vesannon alueesta, käsitteli työväentaloa kokouksessaan vuoden alussa. Lautakunnalle oli osoitettu huolta talon kunnosta, ja se päätti, että rakennustarkastaja selvittää talon tilanteen ja ”mahdollisuuden tehdä yhteistyötä työväentalon lainmukaiseksi saattamiseen”.
Rakennus

Vuonna 1950 valmistunut talo on pinta-alaltaan 299 neliömetriä, ja siihen kuuluu 12 x 9 metrin kokoinen sali, jossa istumapaikat 200 hengelle, ravintola, keittiö, kaksi asuinhuonetta vahtimestarille ja myöhemmin rakennettu sisä-WC. Lisäksi talossa on 34 neliömetrin kellarikerros, jossa on sauna, putka ja varastotilaa. Talossa oli alusta lähtien sähköt. Ulkoseinät ovat ponttilautaa, vesikatto huopaa, alapohjat betonia ja jalusta säästöbetonia. Talon suunnitteli Vesannon Työväenyhdistyksen silloinen puheenjohtaja, urakoitsija Ukko Mäkeläinen.
Toimintaa työväentalolla

Vesanto oli vuosikymmeniä poikkeuksellinen paikkakunta, sillä työväenliikkeen eri suuntaukset toimivat siellä sovussa. Esimerkiksi vappupuhujia vuoroteltiin, ja taloa hoidettiin yhdessä SKDL:n ja sosialidemokraattien kesken. Talossa alettiin esittää elokuvia vuonna 1959, ja elokuvatoiminta jatkui ainakin 1980-luvun lopulle saakka.
Viattomat (vuoden 1961 elokuva)

| Viattomat> Whistle Down the Wind |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Bryan Forbes
Käsikirjoittaja:   Willis Hall  Keith Waterhouse 
Perustuu:  Mary Haley Bellin romaaniin
Tuottaja:  Richard Attenborough
Säveltäjä:  Malcolm Arnold
Kuvaaja:  Arthur Ibbetson
Leikkaaja:  Max Benedict
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:   Beaver Productions Ltd.  Rank Film Ltd  Allied Filmmakers 
Levittäjä:  General Film Distributors Netflix
Ensi-ilta:  1961
Kesto:  98 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viattomat (Whistle Down the Wind) on vuonna 1961 ensi-iltansa saanut brittiläinen koko perheen draamaelokuva, jonka on ohjannut Bryan Forbes. Käsikirjoituksen ovat laatineet Keith Waterhouse ja Willis Hall. Se perustuu romaaniin, jonka on kirjoittanut Mary Hayley Bell. Elokuvan pääosissa näyttelevät aikansa suosittu lapsitähti, kirjailijan tytär Hayley Mills sekä Alan Bates, Bernard Lee ja Norman Bird.
Juoni

Kolme maatilalla elävää lasta löytävät heinäladosta piileskelemästä partaisen, itsekseen mutisevan miehen, jonka he väärinkäsityksen myötä uskovat olevan Jeesus. Todellisuudessa mies on vaimonsa surmannut vankikarkuri. Lapset alkavat huolehtia miehestä ja kertovat rakastavansa tätä. Vähitellen miehen oma mieli muuttuu lasten hyvyyden ansiosta ja hän päättää antautua poliiseille.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Hayley Mills  | … |  Kathy Bostock   |
|  Bernard Lee  | … |  herra Bostock, lasten isä   |
|  Alan Bates  | … |  mies ladossa   |
|  Diane Holgate  | … |  Nan Bostock   |
|  Alan Barnes  | … |  Charles Bostock   |
|  Norman Bird  | … |  Eddie   |
|  Diane Clare  | … |  pyhäkoulun opettaja   |
|  Patricia Heneghan  | … |  Pelastusarmeijan nuori nainen   |
|  John Arnatt  | … |  komisario Teesdale   |
|  Elsie Wagstaff  | … |  Dorothy-täti   |
|  Hamilton Dyce  | … |  kirkkoherra   |
|  Howard Douglas  | … |  eläinlääkäri   |
|  Ronald Hines  | … |  P.C. Thurstow   |
|  Gerald Sim  | … |  konstaapeli Wilcox   |
Tuotanto

Näyttelijä John Millsin vaimo Mary Hayley Bell käytti vuonna 1957 julkaistun romaaninsa kolmen lapsen esikuvina pariskunnan omia lapsia, joista vanhin, tuolloin ehkä maailman suosituin lapsinäyttelijä Hayley Mills päätyi myös elokuvan keskeiseen esikoistyttären rooliin. Asiaa auttoi sekin, että elokuvan tuottaja Richard Attenborough kuului perheen tuttavapiiriin. Lapsikolmikon nuorimmaista esittämään löytyi kuvauspaikan läheisestä kylästä kuusivuotias Alan Barnes.
Romaanin tapahtumat on sijoitettu Englannin eteläiseen Sussexin kreivikuntaan, mutta tuottaja Attenborough halusi elokuvaan pohjoisempaa ja karumpaa ilmettä, joten elokuvaa päädyttiin kuvaamaan Lancashiren pohjoisosiin.
Vastaanotto

Viattomat sai Bafta-palkintoehdokkuudet parhaan elokuvan, parhaan brittielokuvan ja parhaan brittikäsikirjoituksen sarjoissa. Lisäksi nuori Hayley Mills oli ehdolla parhaan naispääosan Bafta-palkintoon.
Elokuva sai Suomessa ensi-iltansa kevättalvella 1962. Helsingin Sanomien Paula Talaskivi piti Viattomia taitavana yhdistelmänä arkisia tapahtumia ja niistä syntyviä tehoavia, jännittäviä ja liikuttaviakin aineksia, jotka nousevat lentoon paitsi hyvien roolisuoritusten, myös erityisen ilmeikkään kuvaustyylin ansiosta.
Vuonna 2005 Britannian elokuvainstituutti otti Viattomat mukaan listalleen 50 elokuvaa jotka kannattaisi nähdä ennen kuin täyttää 14.
Musikaaliversio

Andrew Lloyd Webber on säveltänyt romaanin ja elokuvan pohjalta musikaalin Whistle Down the Wind, joka sai ensi-iltansa Washington D.C.:n National Theatressa joulukuussa 1996. Sen libreton on kirjoittanut Patricia Knop ja laulujen sanat Jim Steinman.
Whatever

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Whatever voi viitata:
Musiikki > Albumit

Whatever (Aimee Mannin albumi)
Whatever (The Friends of Distinctionin albumi)
Whatever (Green Velvetin albumi)
Whatever (Hot Chelle Raen albumi)
Whatever (Jennifer Battenin albumi)
Musiikki > Kappaleet

"Whatever" (Ayumi Hamasakin kappale)
"Whatever" (En Voguen kappale)
"Whatever" (Godsmackin kappale)
"Whatever" (Oasiksen kappale)
"Whatever", kappale Gnarls Barkleyn albumilta The Odd Couple
"Whatever", kappale Hüsker Dün albumilta Zen Arcade
"Whatever", kappale Imogen Heapin albumilta I Megaphone
"Whatever", kappale Our Lady Peacelta, albumille Gravity; ammattipainija Chris Benoitin tunnuskappale
"Whatever", kappale Pitchshifterin albumilta PSI
"Whatever", kappale Zoén albumilta Rocanlover
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Whatever”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vis

Vis voi viitata seuraaviin asioihin:
Maantiede

Vis, Kroatialle kuuluva saari.
Vis, kroatialainen kaupunki.
Vis, kylä Bulgariassa.
Vis, joki Ranskassa.
Vis I, kivikautinen asuinpaikka Pohjois-Venäjällä
Henkilöt

Charles Walter De Vis, englantilainen eläin- ja lintutieteilijä.
Henri M. Vis, hollantilainen sotilashenkilö.
Rudi Vis, englantilainen poliitikko.
Russell Vis, yhdysvaltalainen vapaapainija.
Muuta

Vis-pistooli, puolalainen tuliase.
VIS, bulgarialainen rikollisjärjestö.
Lyhenteet

Vatican Information Service (VIS), Vatikaanin tietopalvelu.
Vavoua International School (VIS), Norsunluurannikolla sijaitseva koulu.
Victorian Institute of Sport (VIS), australialainen urheiluinstituutti.
Vienna Independent Shorts (VIS), Itävallassa järjestettävä lyhytelokuvafestivaali.
Vienna International School (VIS), Wienissä sijaitseva oppilaitos.
Visalia Municipal Airport (VIS), Yhdysvaltalainen Kaliforniassa sijaitseva lentokenttä.
Visa Information System (VIS), Schengen-maiden viisumitietokanta.
Visual Instruction Set (VIS)
Näkyvän valon spektri (Visible spectrum VIS)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vis”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Veronika Vítková

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Veronika Vítková |  Veronika Vítková |  Veronika Vítková |  |
Maa:   Tšekki
Naisten ampumahiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Sotši 2014 | sekaviesti |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | pikamatka |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kontiolahti 2015 | sekaviesti |  |
|  Pronssia | Nové Město 2013 | sekaviesti |  |
Veronika Vítková (s. 9. joulukuuta 1988) on tšekkiläinen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.
Arvokisat

Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 Vítková oli normaalimatkalla viides ja takaa-ajossa sekä yhteislähdössä kymmenes. Hanti-Mansijskin MM-kisoissa 2011 hän oli normaalimatkalla kahdeksas. Nove Meston MM-kilpailuissa 2013 Vítková hiihti pronssia saavuttaneessa Tšekin sekaviestijoukkueessa. Lisäksi hän oli kahdeksas takaa-ajokilpailussa ja kymmenes pikakilpailussa.
Sotšin olympialaisissa 2014 Vítková voitti hopeaa sekaviestistä Tšekin joukkueessa. Normaalimatkalla hän oli kuudes ja yhteislähtökilpailussa kahdeksas. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 Vitková hiihti avausosuuden kultaa voittaneessa Tšekin sekaviestijoukkueessa. Normaalimatkalla hän oli kahdeksas ja takaa-ajossa 11:s. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän oli normaalimatkalla neljäs, yhteislähdössä kuudes, pikakilpailussa seitsemäs ja takaa-ajossa kahdeksas.
Vítková saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 pronssia pikakilpailussa, oli seitsemäs takaa-ajossa ja neljästoista yhteislähdössä. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui normaalimatkalla 13:nneksi.
Maailmancup

Maailmancupissa Vítková saavutti ensimmäisen osakilpailuvoittonsa Oberhofin pikakilpailussa kaudella 2014–2015. Hän on sijoittunut toiseksi Oberhofin takaa-ajossa kaudella 2012–2013, Hochfilzenin pikakilpailussa kaudella 2013–2014 sekä Östersundin pika- ja Oberhofin yhteislähtökilpailussa kaudella 2014–2015. Kolmas hän on ollut Ruhpoldingissa normaalimatkalla tammikuussa 2014 ja yhteislähdössä tammikuussa 2015, Nové Měston pikakilpailussa ja Holmenkollenin normaalimatkalla helmikuussa 2015 sekä Oberhofin pikakilpailussa, Ruhpoldingin yhteislähdössä ja Anterselvan pikakilpailussa tammikuussa 2018.
Maailmancupin kokonaiskilpailussa Vitková oli 16:s kaudella 2012–2013, yhdeksäs kaudella 2013–2014, neljäs kaudella 2014–2015 sekä kahdeksas kausilla 2015–2016 ja 2017–2018. Hän sijoittui kolmanneksi normaalimatkan ja pikakilpailun cupeissa kaudella 2014–2015 sekä viidenneksi pikakilpailun cupissa 2017–2018.
Muut kilpailut

Vitkova voitti normaalimatkan "nuoremman juniorisarjan" MM-kultaa 2006. Hän sai "vanhemmassa juniorisarjassa" MM-kultaa viestissä 2009 sekä MM-hopeaa takaa-ajossa 2008 ja 2009. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän sai kultaa sekaviestissä 2014 ja takaa-ajossa 2018 sekä hopeaa sekaviestissä 2018.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Veronika Vítková Wikimedia Commonsissa
Willy Burkhard

Willy Burkhard (1900–1955) oli sveitsiläinen säveltäjä. Hänen nykyaikainen polyfoniansa pohjautuu 1400- ja 1500-luvun musiikkiin. Vuodesta 1942 hän oli Zürichin konservatorion professori. Burkhard sävelsi kolme sinfoniaa, kaksi viulukonserttoa, yhden urkukonserton sekä oratoriot "Das Gesicht Jesajas" ja "Das Jahr", oopperan "Die schwarze Spinne" sekä kantaatin "Die Sintflut." Hänen tuotantonsa pääpaino on vokaalimusiikissa. Hänen tuotantoaan leimaavat polyfonisuus ja julistavuus.
Whataya Want from Me

| ”Whataya Want from Me” Adam Lambert |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: For Your Entertainment
 Äänitetty : Syys-lokakuu 2009
 Julkaistu: 24. marraskuuta 2009
 Tekijä(t): Pink, Max Martin, Shellback
 Tuottaja(t): Max Martin, Shellback
 Tyylilaji: Pop rock
 Kesto: 03.47
 Levy-yhtiö: 19 Entertainment, RCA Records
Adam Lambertin muut singlet
| ”For Your Entertainment” 2009 | ””Whataya Want from Me”” 2009 | ”If I Had You” 2010 |
Whataya Want from Me on amerikkalaisartisti Adam Lambertin single hänen debyyttialbumiltaan, For Your Entertainmentiltä. Se julkaistiin albumin toisena singlenä 24. marraskuuta 2009. Kappale sijoittui Billboard Hot 100 -listan ensimmäiselle sijalle hänen ensimmäisenä Top 10 -singlenä. Kappale sijoittui kymmenen parhaan joukkoon neljässätoista maassa.
Pop rock-kappaleen sanoittivat Pink, Max Martin ja Shellback ja sen nauhoitti Pink hänen viidennelle studioalbumille, Funhouselle, mutta sitä ei tullut albumin lopulliseen versioon. Kappale oli osa Lambertin ensimmäisen konserttikiertueen, vuonna 2010 tehdyn Glam Nation Tourin settilistaa, jossa hän esitti kappaleen akustisen version.'
Kappalelista

| --- | --- |
 CD single No. 1 1. "Whataya Want from Me" (Album Version) – 3:47  2. "Whataya Want from Me" (Jason Nevins Electrotek Extended Mix) – 6:22 CD single No. 2 1. "Whataya Want from Me" (Album Version) – 3:47  2. "Whataya Want from Me" (Fonzerelli's New Romantic Club Mix) – 5:52 :  Australian digital download 1. "Whataya Want from Me" – 3:47  2. "Whataya Want from Me" (Fonzerelli's Electro House Club Remix) – 5:52 Remixes – (Part of Remixes album) 1. "Whataya Want from Me" (Brad Walsh's A-Vivir Mix) – 4:31  2. "Whataya Want from Me" (Fonzerelli's Electro House Club Remix) – 5:52  3. "Whataya Want from Me" (Jason Nevins Electrotek Extended Mix) – 6:22
Listasijoitukset

| Listat (2009) | Sija |
| --- | --- |
Australia (ARIA Charts): 4
Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 4
Belgia (Ultratip Flanderi): 2
Belgia (Ultratip Vallonia): 19
Kanada (Canadian Hot 100): 3
Tšekki (Rádio Top 100 Oficiální): 3
Tanska (Tracklisten): 12
Hollanti (Dutch Top 40): 7
Hollanti (Mega Single Top 100): 23
Eurooppa (European Hot 100 Singles): 21
Suomi (Suomen virallinen lista): 2
Ranska (SNEP): 7
Saksa (Media Control AG): 5
Unkari (Mahasz): 3
Uusi-Seelanti (Recorded Music NZ): 4
Norja (VG-lista): 18
Puola (ZPAV): 1
Portugali (Billboard): 5
Slovakia (Radio Top 100): 25
Espanja (PROMUSICAE): 20
Ruotsi (Sverigetopplistan): 8
Sveitsi (Swiss Music Charts): 6
Britannia (Britannian singlelista): 53
Yhdysvallat (Billboard Hot 100): 10
Yhdysvallat (Billboard Adult Contemporary): 8
Yhdysvallat (Billboard Adult Pop Songs): 2
Yhdysvallat (Billboard Pop Songs): 12
Vili Munkki

| Vili Munkki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. helmikuuta 2002 (ikä 22) Naantali, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  91 kg
Seura
Seura:  TPS
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  57
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
Vili Munkki (s. 26. helmikuuta 2002 Naantali) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Turun Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Munkki osaa pelata myös keskellä.
Ura > Seuraura

Munkki aloitti jääkiekkoilun seitsemänvuotiaana naantalilaisessa VG-62:ssa. Hän siirtyi 14-vuotiaana Turun Palloseuraan kaudeksi 2016–2017. Kaudella 2017–2018 Munkki oli C-nuorten SM-sarjassa 14 syöttöpisteellään joukkueensa paras syöttäjä. Hän jakoi myös kuudella syöttöpisteellään koko sarjan pudotuspelien syöttöpörssin voiton joukkuetoverinsa Nikolas Ketosen kanssa. Munkki voitti kauden päätteeksi C-nuorten SM-pronssia. Kaudella 2018–2019 hän voitti TPS:n B-nuorten sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 18+28=46. Kaudella 2021–2022 Munkki jakoi tehoilla 21+32=53 koko U20 SM-sarjan pistepörssin voiton HPK:n Jimi Rönkkösen kanssa, mutta hän vei kuitenkin suuremman maalimäärän turvin kärkisijan ja Munkki palkittiin Kari Jalonen -palkinnolla. Hän voitti kauden päätteeksi U20 SM-pronssia. Munkki valittiin sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2022–2023 Munkki teki TPS:n kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Hän teki miesten pääsarjadebyyttinsä Mestarien liigan avauskierroksella 2. syyskuuta 2022 slovenialaista HK Olimpija Ljubljanaa vastaan. Munkki merkittiin TPS:n kolmossentteriksi laidoilleen Jonne Tammela ja Tyler Steenbergen. Hän sai ottelussa jääaikaa 10.36 minuuttia. SM-liigadebyyttinsä Munkki teki runkosarjan avauskierroksella 13. syyskuuta 2022 vieraissa Tapparaa vastaan. Hänet merkittiin TPS:n kolmossentteriksi laidoilleen Tyler Steenbergen ja Kalle Väisänen. Munkki sai ottelussa jääaikaa 12.54 minuuttia. Maalitilinsä SM-liigassa hän avasi kahdella osumalla 11. tammikuuta 2023 Mikkelin Jukureita vastaan. Marko Kiprusoff valitsi Munkin ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi. Osumat jäivät hänelle kauden ainoiksi SM-liigassa, jossa Munkki pelasi kaikkiaan 38 runkosarjaottelua tehopistein 2+6=8 ja kolme playoff-ottelua ilman tehopisteitä. CHL:ssä hän pelasi viisi ottelua ilman tehopisteitä. Munkki pelasi osan kaudestaan myös TPS:n U20-joukkueessa, jossa hän voitti SM-pronssia.
Kaudella 2023–2024 Munkki pelasi SM-liigassa 34 runkosarjaottelua tehopistein 2+5=7. Hän ei kuitenkaan pelannut pudotuspeleissä. Munkki vahvisti kevätkaudella TPS:n U20-joukkuetta, jossa hän voitti SM-hopeaa. Huhtikuussa 2024 TPS uutisoi käyttäneensä Munkin sopimuksessa olleen option ja teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan.
Ura > Maajoukkueura

Munkki on pelannut kolme poikien maaottelua.
Muuta

Munkki valmistui ylioppilaaksi Kerttulin lukiosta keväällä 2021.
William Safire

William Safire.
William Safire (17. joulukuuta 1929 – 27. syyskuuta 2009) oli yksi Yhdysvaltain kuuluisimpia konservatiivisia kolumnisteja. Hän kirjoitti New York Times -lehteen.
Safine kävi Syracuse Universitya, mutta jätti sen kesken. Ennen kolumnistin uraansa hän toimi puheenkirjoittajana Yhdysvaltain presidentti Richard Nixonille sekä tämän varapresidentille Spiro Agnew’lle. Hän aloitti New York Timesissa 1973 ja sai vuonna 1978 Pulitzerin palkinnon.
Safire tunnettiin muun muassa siitä, että hän oli Bill Clintonin hallinnon johtavia kriitikoita. Erityisesti hänen hampaissaan oli Hillary Clinton, jota hän kutsui ”synnynnäiseksi valehtelijaksi”. Hänen kolumninsa ovat järjestelmällisesti Israelin puolella asiassa kuin asiassa.
Oikeakielisyys ja englannin kielen sävykäs käyttö olivat lähellä hänen sydäntään. Hän kirjoitti On Language -nimistä kolumnia New York Times Magazineen.
Aiheesta muualla

Columnist Biography: William Safire, NYT
ARTICLES BY WILLIAM SAFIRE, NYT
William Sansom

| William Sansom> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1912 Lontoo, Britannia
Kuollut: 1976 (63–64 vuotta) Lontoo, Britannia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
William Sansom (1912 Lontoo, Britannia – 1976 Lontoo, Britannia) oli brittiläinen kirjailija. Ennen kirjailijanuraa hän työskenteli pankki- ja mainosalalla. Hän aloitti kirjoittajana tekemällä elokuvakäsikirjoituksia. Hän kirjoitti sittemmin romaaneja ja myöhemmin matkakirjoja, joissa hän on kuvannut myös Suomea.
Suomennetut teokset

Viattomat kasvot (The Face of Innocence), suom. Martta Eskelinen, Helsinki: Otava 1953 Otavan kirjakerho, 1953, 5
Tyttö ikkunassa (The Loving Eye), suom. Pekka Alakoski, Helsinki: Otava 1958 Otavan kirjakerho, 1953, 10
Whatcomin piirikunta

Whatcomin piirikunta (engl. Whatcom County) on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 201 140 vuonna 2010 ja sen pinta-ala on 6 483 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Bellingham on myös sen suurin kaupunki.
Väestö

Piirikunnan asukkaista 80,1 prosenttia on valkoisia, 8,83 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 3,99 prosenttia aasialaisia. 12,4 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 94,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 36,8 vuotta.
Kuvia piirikunnasta

Bellinghamin kaupunki.
Whatcomin piirikunnan oikeustalo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Whatcomin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Variksenmarja

| Variksenmarja |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kanervakasvit Ericaceae
Alaheimo::  Ericoideae
Tribus::  Empetreae
Suku::  Variksenmarjat Empetrum
Laji::  nigrum
Kaksiosainen nimi
 Empetrum nigrum  L. 
Katso myös
   Variksenmarja Wikispeciesissä   Variksenmarja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Variksenmarja eli mustavariksenmarja (Empetrum nigrum), jota kutsutaan myös kaarnikaksi, on matala ainavihanta varpukasvi, joka kuuluu kanervakasvien (Ericaceae) heimoon. Sitä käytetään ravinnoksi etenkin Pohjois-Suomessa. Variksenmarjasta on olemassa kaksi eri alalajia, joista pohjanvariksenmarja (Empetrum nigrum subsp. hermaphroditum) on yleisempi Suomen pohjoisosissa ja etelänvariksenmarja eli variksenmarja (Empetrum nigrum subsp. nigrum) puolestaan etelämpänä.
Ulkonäkö ja koko

Variksenmarjalla on tiheä versosto, ja neulasmaiset reunoilta kiertyneet pienet lehdet sietävät kuivuutta ja selviävät talvesta vähäisenkin lumipeitteen turvin paleltumatta. Lehtihankoihin muodostuvat vaaleanpunaiset pienet kukat, joista kehittyvät kiiltävän mustat mehevät luumarjat. Marjojen keskusta on painunut sisäänpäin. Tuulipölytteisyys varmistaa lähes säännöllisen runsaan sadon joka vuosi.
Pohjanvariksenmarja on tavallisimmin yksikotinen (heteet ja emit ovat samassa kasvissa), ja sen tunnistaakin siitä, että marjojen tyvellä on kuihtuneiden heteiden jäänteitä. Se marjoo runsaammin kuin eteläisempi kaksikotinen lajitoverinsa, jolla vain emiyksilöt tuottavat marjoja.
Levinneisyys

Laji on yleinen koko pohjoisella pallonpuoliskolla, niin Euraasiassa kuin Pohjois-Amerikassa. Hyvin yleinen myös koko Suomessa.
Kasvuympäristö

Variksenmarja kasvaa sekä kankailla että rämeillä koko Suomessa. Lapissa se kasvaa myös tuoreissa ja lehtomaisissa metsissä sekä tuntureilla.
Käyttö ravintona

Variksenmarjan maku on mieto, eikä siitä saada paljoa mehua, mutta yhdessä mustikan, juolukan tai mustaherukan kanssa se sopii hyvin mehuihin, marjaviineihin, marmeladeihin ja muihin marjaruokiin. Variksenmarja sisältää runsaasti vitamiineja ja kuituja, ja sen kokonaisflavonoidimäärä on suurempi kuin millään muulla kotimaisella marjallamme. Pohjoisen kansoille variksenmarja on ollut kautta aikojen tärkeä C-vitamiinin (11 mg/100 g) lähde ja mauste.
Nimestä huolimatta varis ei syö variksenmarjoja, mutta kanalinnuille marjat kyllä kelpaavat.
Muu käyttö

Variksenmarjan varvuista on perinteisesti tehty luutia, joita kutsutaan nimillä kraakuvartine luuta tai juuriluuta. Variksenmarjan varvut ovat koivuvarpuja ohuempia ja joustavampia, joten niistä tehdyllä luudalla on lakaistu mielellään etenkin sisätiloja. Varvuista voi tehdä myös pienempiä harjoja, kuten patahuiskuja.
Marjoista saadaan violettia väriä lankojen värjäykseen.