stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2005
MM-kilpailut numeroina

Kisoihin saapui 1 891 urheilijaa 196 maasta, yhteensä joukkueiden jäseniä oli yli 3 000. Kilpailujen järjestely­toimi­kunnan puheenjohtaja oli Ilkka Kanerva ja kisojen toimitusjohtaja Antti Pihlakoski. Kisatoimistossa työskenteli 30 palkattua työntekijää. Vapaaehtoistyöntekijöitä oli 3 200, median edustajia noin 3 300, joista TV- ja radiohenkilöstöä noin 1 600. Kilpailut televisioitiin 192 maassa, katsojia arvioitiin olleen yhteensä noin neljä miljardia. Suomessa kisat televisioi YLE. MM-kisojen jälkeen niiden uskottiin tuottavan yli kolme miljoonaa euroa tappiota. Järjestäjien mukaan syynä oli pääosin kisaviikon huono sää, minkä takia kymmeniä tuhansia lippuja jäi myymättä.
Huhtikuussa 2006 Suomen urheiluliiton kisatilinpäätöksestä kävi ilmi, että kisojen tulos olikin huomattavasti ennakoitua parempi. Kisat tuottivat lopulta voittoa 386 290 euroa. Kisojen voitollisen tuloksen mahdollisti MM-kisojen juhlarahojen tuotto, 1,2 miljoonaa euroa, joka valtioneuvoston päätöksellä ohjattiin kisaisännille. Kilpailujen budjetti oli 28,5 miljoonaa euroa. 17 miljoonaa odotettiin saatavan lipputuloista ja kuusi miljoonaa sponsoreilta. Loput rahoista oli tarkoitus tulla oheistuotteiden myynnistä.
Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimuskeskus KIHU teki opetusministeriön toimeksiannosta tutkimuksen MM-kilpailuiden yhteiskunnallisista vaikutuksista. KIHU valvoi ja koordinoi tutkimusta, jonka toteutti Kaupunkitutkimus TA Oy.
Kilpailupaikat

Pääareenana oli Olympiastadion, jota oli uusittu perusteellisesti vuoden 2004 kesäkuusta alkaen. Itäkatsomon ylle nousseen katoksen lisäksi nurmikko ja kaikki yleisurheilun suorituspaikat, mukaan lukien juoksuratojen pinnoite uusittiin. Lisäksi lounaiskaarteeseen nousi niin kutsuttu mediakatos, joka oli kuitenkin väliaikainen ratkaisu. Samalla stadionin valaistus- ja äänitekniikka uudistettiin. Maratonreitti kiersi Helsingin kantakaupunkia, lähtien Senaatintorilta ja päätyen Kaivopuiston, Punavuoren, Töölön ja Alppiharjun kautta stadionille. Kisojen lehdistökeskus oli Töölön kisahallissa. Yhteensä kilpailuja seurasi itse paikalla lähes 400 000 katsojaa.
Joukkueet majoittava kisakylä sijaitsi Espoon Otaniemessä. Osa teekkareiden asunnoista tyhjennettiin kisavieraiden käyttöön. Alueelle rakennettiin myös uusia asuntoja, joista tuli kisojen jälkeen opiskelija-asuntoja. Urheilijoiden ravintola sijaitsi Dipolissa ja harjoituspaikat myös Otaniemessä..
Otaniemen urheilukentän ohella myös Leppävaaran stadion toimi urheilijoiden harjoituskenttänä. Lämmittelykenttänä toimi Olympiastadionin välittömässä läheisyydessä sijaitseva Eläintarhan kenttä. Lämmittelykentältä urheilijat siirtyivät maanalaista yhdystunnelia pitkin stadionille.
ECOmass-ympäristöohjelma

Helsingin kisoihin lanseerattiin erityinen ympäristöohjelma, ECOmass, jonka kautta pyrittiin vähentämään kilpailujen rasitusta ympäristölle ja luomaan tulevia suurkilpailuja varten ympäristöystävällisiä toimintamalleja. Hanketta koordinoi Teknillinen korkeakoulu. Hanke toteutettiin osittain EU:n Life-projektin rahoituksella, mutta mukana oli myös kymmenen muuta kumppania. Olympiastadionilla MM-kisojen aikaan käytetty huomattava sähkömäärä ostettiin tuulisähkönä Helsingin Energialta. Kisojen sähkö tuotettiin Meri-Porin ja Raahen alueella sijaitsevilla tuulivoimaloilla. Hankkeen lopputuloksena syntyi Ekotehokkaan massatapahtuman käsikirja, jota tullaan hyödyntämään Helsingissä tulevien suurtapahtumien ympäristöasioiden hallinnassa.
Avajaiset

MM-kilpailujen avajaiset oli jaettu kahteen osaan. Viralliset avajaiset pidettiin alkuillasta ja avajaisshow myöhään illalla. Virallisissa avajaisissa Tasavallan presidentti Tarja Halonen avasi virallisesti kilpailut niiden suojelijana. Hetki avajaisshown alkamisen jälkeen kello 23 alkoi vesisade. Avajaisten teemana oli katsaus aikaisempiin MM-kisoihin. Vuosien 1983–2003 kilpailuja oli jokaista stadionilla edustamassa kyseisissä kisoissa kunnostautuneita legendoja; maailmalta Serhi Bubka, Hicham el-Guerrouj, Heike Drechsler, Jonathan Edwards, Frankie Fredericks, Saïd Aouita, Iván Pedroso, Mike Powell sekä suomalaisista Seppo Räty, Tiina Lillak, Kimmo Kinnunen, Sari Essayah, Eduard Hämäläinen, Aki Parviainen ja Valentin Kononen, jotka Hämäläistä lukuun ottamatta ovat kaikki entisiä maailmanmestareita. Muistopalojen välissä oli musiikkiesityksiä, muun muassa Apocalypticalta, Leningrad Cowboysilta, Helena Paparizoulta, Nightwishiltä, Rednexiltä, Laura Bonolta, Vicente Amigolta ja Värttinältä sekä ilotulituksia. Suomen lipun toi stadionille Lasse Virén. Virallinen kisakappale oli Suomen vuoden 2005 Euroviisuedustajan Geir Rönningin esittämä Victory.
Avajaiset > Kuvia avajaisista

Etiopian joukkueen edustajat avajaisissa.
Neljän olympiakullan mies Lasse Virén on tuonut Suomen lipun keskelle kenttää.
Kisat kokonaisuutena

Kilpailuissa tehtiin kolme maailmanennätystä, kymmenen kisaennätystä ja 18 stadionin ennätystä. Yhteensä 40 maata saavutti mitaleita. Mitalitaulukon voitti Yhdysvallat saalistamalla 14 kultamitalia, kahdeksan hopeaa ja kolme pronssia eli yhteensä 25 mitalia. Venäjä sijoittui mitalitaulukon toiseksi seitsemällä kullalla ja yhteensä 18 mitalillaan. Suomen ainoan mitalin voitti Tommi Evilä sijoittumalla pituushyppykilpailun pronssille.
Tulokset

Taulukoissa käytetyt lyhenteet (kts. tarkempi lista lyhenteistä artikkelista yleisurheilu):
kk = kauden kärkitulos
ME = maailmanennätys
KE = kisaennätys
NR = maan ennätys
AR = maanosan ennätys
PB = henkilökohtainen ennätys
SB = henkilökohtainen kauden paras tulos
Tulokset > Näytöslajit

Näytöslajit eivät kuuluneet viralliseen kisaohjelmaan.
| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Miesten pyörätuolikelaus 100 m | David Weir  Yhdistynyt kuningaskunta | 14,15 | Kenny van Weeghel  Alankomaat | 14,19 | Leo-Pekka Tähti  Suomi | 14,22 |
Miesten pyörätuolikelaus 100 m: Tulokset
| Miesten pyörätuolikelaus 200 m | David Weir  Yhdistynyt kuningaskunta | 25,47 | Kenny van Weeghel  Alankomaat | 25,80 | Koysub Supachai  Thaimaa | 26,03 |
Miesten pyörätuolikelaus 200 m: Tulokset
| Miesten pyörätuolikeihäs | Jacques Martin  Kanada | 24,97 | Markku Niinimäki  Suomi | 23,82 | Gerasimos Vrionis  Kreikka | 16,75 |
Miesten pyörätuolikeihäs: Tulokset
| Näkövammaisten naisten 200 m | Adria Santos  Brasilia | 26,99 | Purificacion Santamarta  Espanja | 27,08 | Paraskeví Kantza  Kreikka | 28,32 PB |
Näkövammaisten naisten 200 m: Tulokset
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yhdysvallat | 14 | 8 | 3 | 25 |
| 2. |  Venäjä | 7 | 7 | 4 | 18 |
| 3. |  Etiopia | 3 | 4 | 2 | 9 |
| 4. |  Kuuba | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 5. |  Ranska | 2 | 2 | 4 | 8 |
| 6. |  Ruotsi | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 7. |  Bahrain | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 8. |  Jamaika | 1 | 5 | 2 | 8 |
| 9. |  Kenia | 1 | 2 | 4 | 7 |
| 10. |  Marokko | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 11. |  Saksa | 1 | 1 | 5 | 7 |
| 12. |  Valko-Venäjä | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 13. |  Alankomaat | 1 | 1 | 0 | 2 |
|   |  Bahama | 1 | 1 | 0 | 2 |
|   |  Viro | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 16. |  Yhdistynyt kuningaskunta | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 17. |  Ecuador | 1 | 0 | 0 | 1 |
|   |  Liettua | 1 | 0 | 0 | 1 |
|   |  Qatar | 1 | 0 | 0 | 1 |
|   |  Uganda | 1 | 0 | 0 | 1 |
|   |  Ukraina | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 22. |  Puola | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 23. |  Tšekki | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 24. |  Espanja | 0 | 1 | 1 | 2 |
|   |  Ghana | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 26. |  Kiina | 0 | 1 | 0 | 1 |
|   |  Norja | 0 | 1 | 0 | 1 |
|   |  Tansania | 0 | 1 | 0 | 1 |
|   |  Trinidad ja Tobago | 0 | 1 | 0 | 1 |
|   |  Uusi-Seelanti | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 31. |  Japani | 0 | 0 | 2 | 2 |
|   |  Portugali | 0 | 0 | 2 | 2 |
|   |  Romania | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 34. |  Australia | 0 | 0 | 1 | 1 |
|   |  Italia | 0 | 0 | 1 | 1 |
|   |  Kanada | 0 | 0 | 1 | 1 |
|   |  Meksiko | 0 | 0 | 1 | 1 |
|   |  Saint Kitts ja Nevis | 0 | 0 | 1 | 1 |
|   |  Suomi | 0 | 0 | 1 | 1 |
|   |  Unkari | 0 | 0 | 1 | 1 |
Kirjallisuutta

Jouni Palmunoksa, Manu Rikkonen, Jarmo Hakanen: Yleisurheilun MM-kisat Helsinki 2005.  Intereuropean Publications Ltd Oy, Vantaa, 2005.  ISBN 952-99551-0-3
Antti-Pekka Sonninen, Ari Wiskari, Nick Davies, et al.: Helsinki 2005, 10th IAAF World Championsips in Athletics - 10es Championnats du Monde d'Athlétisme de l'IAAF.  ISuomen Urheiluliiton Julkaisut Oy/Jouko Nousiainen, 2005.  ISBN 951-96491-8-2
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kisojen tulokset IAAF:n sivuilla
YLE Elävä arkisto: Yleisurheilun MM-kisat Helsingissä 2005
| n k Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Ulkoradat: 1983 1987 1991 1993 1995 1997 1999 2001 2003 2005 2007 2009 2011 2013 2015 2017 2019 2022 2023 2025
Sisäradat: 1985 1987 1989 1991 1993 1995 1997 1999 2001 2003 2004 2006 2008 2010 2012 2014 2016 2018 2022 2024 2025
Maratonia ja kävelykilpailuja lukuun ottamatta taistelu mitaleista käytiin Olympiastadionilla. Stadion kisojen aikaan.
Miesten 20 kilometrin kävely Mannerheimintiellä 6. elokuuta.
Kisojen maskotti Findy
Lauantaina, toiseksi viimeisenä kilpailupäivänä, sade pysyi poissa ja yleisöä hemmoteltiin muun muassa miesten jännittävällä pituusfinaalilla, jossa Suomen mitalitili aukesi kolmen vuoden kuivan kauden jälkeen. Valotaululla pituuskilpailun voittanut Dwight Phillips.
Toiseksi viimeinen kilpailupäivä kääntyi iltaan.
Naisten kuulantyönnön ylivoimaisesti vienyt Nadzeja Astaptšuk hiljentyi Valko-Venäjän kansallishymnin ajaksi.
Suopursu

| Suopursu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Ericales
Heimo::  Kanervakasvit Ericaceae
Alaheimo::  Ericoideae
Tribus::  Rhodoreae
Suku::  Alppiruusut Rhododendron
Laji::  tomentosum
Kaksiosainen nimi
 Rhododendron tomentosum  Harmaja 
Synonyymit
 Ledum palustre L.  Ledum tomentosum Stokes, 1812  Rhododendron palustre (L.) Kron & Judd 
Katso myös
   Suopursu Wikispeciesissä   Suopursu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suopursu (Rhododendron tomentosum, syn. Ledum palustre) on kanervakasveihin kuuluva, valkokukkainen varpukasvi. Suopursu on lievästi myrkyllinen, mutta toisaalla sitä on sisältämiensä aineiden vuoksi käytetty hyödyksi monin tavoin, esimerkiksi mausteena.
Suopursu on Pohjois-Pohjanmaan maakuntakukka.
Ulkonäkö

Suopursu on 30–100 cm korkeaksi kasvava pystyvartinen, pensasmainen varpu. Sen 2–5 cm pitkät, tasasoukat lehdet ovat nahkeat, reunoilta takakäänteiset ja alta ruosteenruskeakarvaiset. Lehdet ovat talvehtivia ja säilyvät noin kaksi vuotta. Talvella lehdet suojautuvat pakkasta vastaan kääntymällä alaspäin ja kiertämällä lehden reunat sisäänpäin. Suopursun kukinto on sarja. Kukkaperät ovat pystyjä. Kukissa on viisi valkeaa terälehteä ja kymmenen pitkää valkeaa hedettä. Suomessa suopursu kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on kota.
Grönlannissa suopursun tiedetään risteytyneen lapinalppiruusun (R. lapponicum) kanssa.
Levinneisyys

Suopursu on pohjoisen pallonpuoliskon havumetsä- ja tundravyöhykkeellä tavanomainen laji. Euroopassa suopursua tavataan yleisenä Ruotsissa, Suomessa, itäisessä Saksassa, Puolassa, Baltian maissa, Valko-Venäjällä ja Pohjois-Venäjällä. Lajin läntisimmät kasvupaikat Euroopassa ovat Norjassa ja Britanniassa, joissa laji on harvinainen. Euroopasta suopursun eri alalajien esiintymisalue ulottuu läpi Siperian Tyynenmeren rannikolle, eteläisimmillään Kiinan, Korean ja Japanin pohjoisosiin. Pohjois-Amerikassa suopursua tavataan Alaskassa, Kanadassa sekä Yhdysvaltain pohjois- ja keskiosissa samoilla kasvillisuusvyöhykkeillä kuin Euroopassa. Laji kasvaa myös Länsi-Grönlannissa.
Suomessa suopursu on yleinen laji koko maassa. Runsaimmillaan se on maan keski- ja pohjoisosissa.
Elinympäristö

Nimensä mukaisesti suopursu kasvaa pääasiassa erityyppisillä soilla, kuten rämeillä, rämekorvissa ja kalliosoistumilla. Hyvin kosteita suomaita laji karttaa. Pohjoisessa sitä kasvaa myös kangasmetsissä ja tundralla.
Käyttö

Vaikka suopursu on lievästi myrkyllinen, sitä on muun muassa Suomessa ja Ruotsissa vanhastaan käytetty sekä rohtona, mausteena että desinfioimiseen. Ulkoisesti suopursua on käytetty kääreinä reuman ja ihotautien hoitoon ja sisäisesti nautittuna teenä. Sitä on käytetty myös viinan ja oluen maustamiseen. Suopursujen lehtien ja kukkien keitinvettä käytettiin syöpäläisten hävittämiseen kotieläimistä ja koiperhosten ja luteiden karkottamiseen. Aikaisemmin suopursurohdosta saattoi ostaa Suomessa apteekeista. Myös muualla suopursu on tunnettu rohdoskasvi. Etenkin eskimot ja athabascat ovat jo pitkään valmistaneet siitä "labradorinteetä". Myös jakutialaiset käyttävät suopursua "taigateessään", jota tarjotaan myös paikallisissa ravintoloissa. Jakutiassa suopursua pidetään yrttinä suuressa arvossa.
Suopursulla on joillekin ihmisille päänsärkyä aiheuttava voimakas tuoksu. Tuoksu johtuu eteerisistä öljyistä, kuten ledolista, palustrolista ja myrseenistä. Suopursu sisältää lisäksi flavonoideja, kuten kversetiiniä ja sen johdannaisia kvesitriiniä ja hydrosidia sekä fenoliglykosideihin kuuluvia arbutiinia (C12H16O7) ja metyyliarbutiinia.
Muuta

Suopursu toimii kuusen sienitaudin kuusensuopursuruosteen (Chrysomyxa ledi) väli-isäntänä. Ruosteen kesä- ja talvi-itiöpesäkkeet kehittyvät suopursun lehtien alapinnalla ennen siirtymistä varsinaiseen isäntäkasviin. Suopursu on myös pursunpöhön (Exobasidium ledi) isäntäkasvi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Suopursu (Rhododendron tomentosum)
Kasviatlas 2018: Suopursun (Rhododendron tomentosum) levinneisyys Suomessa
iNaturalist: Suopursu (Rhododendron tomentosum)
Luontoportti: Suopursu (Ledum palustre)
Pohjolan kasvien pauloissa: Rhododendron tomentosum - suopursu
Luopioisten kasvisto: Suopursu (Rhododendron tomentosum)
Yrttitarha: Suopursu (Rhododendron tomentosum), (Ledum palustre)
Den virtuella floran: Skvattram (Rhododendron tomentosum), levinneisyyskartta (ruotsiksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Ledum palustre (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q247714  Wikispecies: Rhododendron tomentosum  CoL: 796FF  EoL: 583648  FNA: 242444857  GBIF: 6400569  GRIN: 410675  iNaturalist: 516757  IPNI: 30378322-2  ISC: 116723  ITIS: 894434  NCBI: 49170  Open Tree of Life: 945421  Plant List: tro-50279929  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:961622-1  Tropicos: 50279929  VASCAN: 5563  WFO: wfo-0001275534  Laji.fi: MX.38605 
Suopursun kukkia.
Suopursua avosuon laitarämeellä.
Suuri-Ohta

Suuren-Ohtan kunnallishallintoalue Pietarin kartalla.
Suuri-Ohta (ven. Больша́я О́хта, Bolšaja Ohta) on historiallinen kaupunginosa ja kunnallishallintoalue Pietarin Krasnogvardeiskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Nevan oikealla rannalla. Etelässä Ohtajoki erottaa kaupunginosan Pienestä-Ohtasta.
Suuren-Ohtan vaakuna, joka perustuu nykyisen kunnallishallintoalueen paikalla sijainneen Nevanlinnan kaupungin sinettiin.
1700-luvulla Nevan rannalle syntyi Ohtan telakan työntekijöiden asutuksia. 1800–1900-luvun alussa Suuri-Ohta oli Pietarin teollinen esikaupunki. Vuosina 1908–1911 rakennettu silta yhdisti sen kaupungin keskustaan. 1940-luvun lopussa ja 1950-luvulla rakennettiin uudelleen Nevan ranta-alue. 1960-luvulla rakennettiin Metallistov-prospekti, 1960–1970-luvuilla uudelleenrakennettiin Sverdlovskaja-rantakatu ja Krasnogvardeiskaja-aukio. Eteläosa on teollisuusaluetta.
Aiheesta muualla

Suuren-Ohtan kunnallishallintoalueen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Suuri-Ohta Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
| n k Pietarin hallinnollinen jako |
| --- | --- | --- |
 Liittovaltiokaupunki  Leningradin alue 
| Amiraliteetti |  Kolomna  Sennoi  Amiraliteetti  Semjonovski  Izmailovskoje  6. kunnallishallintoalue  |  |
| Vasilinsaari |  7. kunnallishallintoalue  Gavan  Vasiljevski  Morskoi  Alaissaari  |  |
| Viipuri |  Levassova  Parkala  Sampsonijevskoje  Svetlanovskoje  Sosnovskoje  15. kunnallishallintoalue  Parnas  Suvala-Ozerki  |  |
| Kalinin |  Rastaala  Akademitšeski  Suomi  21. kunnallishallintoalue  Piskarjovka  Severnyi  Prometei  |  |
| Kirov |  25. kunnallishallintoalue  Uljaala  Taasnoi  Autuansaari  Narva  Krasnenkaja retška  Morskije vorota  |  |
| Kolpina |  Kolpina  Metallostroi  Petro-Slavjanka  Pontonnyi  Sapjornyi  Ust-Ižora  |  |
| Krasnogvardeiski |  Polsteri  Suuri-Ohta  Pieni-Ohta  Ruutmylly  Orskoi  |  |
| Kraassela |  Kraassela  Eteläinen Primorje  Sosnovaja Poljana  Liiha  Rötsänsilta  Jugo-Zapad  Konstantinovskoje  |  |
| Kronstadt |  Kronstadt  |  |
| Kurort |  Siestarjoki  Terijoki  Valkeasaari  Kellomäki  Metsäkylä  Raavski  Kuokkala  Vammelsuu  Lautaranta  Ollila  Tyrisevä  |  |
| Moskova |  Moskovskaja Zastava  Gagarinskoje  Novoizmailovskoje  47. kunnallishallintoalue  Zvjozdnoje  |  |
| Neva |  Nevskaja zastava  50. kunnallishallintoalue  Obuhovo  Tuntia  53. kunnallishallintoalue  54. kunnallishallintoalue  Neva  Okkervil  57. kunnallishallintoalue  |  |
| Petrograd |  Korpisaari  Koivusaari  Kronverkskoje  Posadski  Tškalovski  Vvedenski  |  |
| Pietarhovi |  Lomonosov  Pietarhovi  Strelna  |  |
| Primorje |  Lahti-Olkina  65. kunnallishallintoalue  Tšornaja retška  Komendantski aerodrom  Ozero Dolgoje  Juntolovo  70. kunnallishallintoalue  Revonnenä  |  |
| Puškin |  Aleksanskoi  Pauluskoi  Puškin  Suosaari  Tärölä  |  |
| Frunze |  Volkovskoje  72. kunnallishallintoalue  Kupsila  Georgijevski  75. kunnallishallintoalue  Balkanski  |  |
| Pietarin keskusta |  Dvortsvyi  78. kunnallishallintoalue  Liteinyi  Smolninskoje  Ligovka-Jamskaja  Vladimirski  |  |
Suuri-Ruuta

| Suuri-Ruuta (Bolšaja Vruda) Большая Вруда |
| --- | --- |
 Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen kirkko.
 lippu
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Leningradin alue
Piiri:  Volossova
Väkiluku (2011):  3 796
 
 mo-bsp.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Suuri-Ruuta tai Vruudalähde? (ven. Больша́я Вру́да, Bolšaja Vruda) on kylä ja maalaiskunta Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Laukaan sivujoen Ruutainjoen yläjuoksulla Volossovan ja Opoljan välisen maantien varrella. Kylässä on asukkaita 2 200 ja kunnassa 3 700 henkeä.lähde? Kunnan läpi kulkee Hatsinan ja Iivananlinnan välinen rautatie, jolla on Ruudan asema ja Oventsan pysäkki.
Kuntaan kuuluvat seuraavat asutuskeskukset: kylät Arokylä (ven. Аракюля, Arakjulja), Himmaisi (ven. Химосово, Himosovo), Jaamanautio (ven. Ямки, Jamki), Konohovitsa (ven. Коноховицы, Konohovitsy), Koritsa (ven. Горицы, Goritsy), Krasnyje Prologi (ven. Красные Прологи), Lessytsä tai Lessovitsa (ven. Плешевицы, Pleševitsy), Lietoksi (ven. Летошицы, Letošitsy), Mertsa tai Smerdovitsa (ven. Смердовицы, Smerdovitsy), Muromitsa (ven. Муромицы, Muromitsy), Nääsä tai Knäsä (ven. Княжево, Knjaževo), Oventsa tai Ovenitsa (ven. Овинцево, Ovintsevo), Pieni-Ruuta (ven. Малая Вруда, Malaja Vruda), Polovitsa (ven. Полобицы, Polobitsy), Reskutsa tai Treskovitsa (ven. Тресковицы, Treskovitsy), Rollokka tai Rollakka (ven. Прологи, Prologi), Ruskotsa tai Ruskovitsa (ven. Руссковицы, Russkovitsy), Suuri-Sääklitsä (ven. Большие Сяглицы, Bolšije Sjaglitsy), Sääkilitsä (ven. Сяглицы, Sääklitsä), Uhkura (ven. Ухора, Uhora); taajamat Ruuta, Šturmangof (ven. Штурмангоф) ja Sääklitsä. Kunnan eteläosassa ei ole asutusta. Hallinnollinen keskus on Suuren-Ruudan kylä.
Ruudan kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Tuolloin se oli samannimisen Kaprion lääniin kuuluneen pogostan keskus. Nimi juontuu muinaisvenäläisestä ”lähdettä” merkitsevästä sanasta vrutets (ven. врутец).
Toiseen maailmansotaan saakka seudulla asui inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Moloskovitsan seurakuntaan. Monissa kylissä oli myös venäläisiä, ja 1800-luvun lopulla seudulle muutti paljon virolaisia.
Nähtävyyksiä ovat vuonna 1840 rakennettu ortodoksinen Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen kirkko, keskiaikainen kurgaanihauta ja sen lähellä sijaitseva uhrikivi Suuressa-Ruudassa, aateliskartanot Konohovitsassa, Mertsassa ja Sääklitsässä.
Kunnan päämies on Tamara Anisimova, kunnanhallinnon päämies Alla Zajantškovskaja.
Aiheesta muualla

Suuri-Ruuta Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Suomen urheilu 1987

Suomen urheilu 1987 käsittelee vuoden 1987 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
| Sija | Urheilija | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Marjo Matikainen | Hiihto |
| 2. | Seppo Räty | Yleisurheilu |
| 3. | Jouko Salomäki | Paini |
| 4. | Juha Kankkunen | Autourheilu |
| 5. | Matti Nykänen | Mäkihyppy |
| 6. | Jari Kurri | Jääkiekko |
| 7. | Markku Alén | Autourheilu |
| 8. | Keijo Pehkonen | Paini |
| 9. | Aki Karvonen | Hiihto |
| 10. | Markku Kuittinen | Purjelento |
Lähde: 
Naisten listalla kuusi parasta olivat:
| Sija | Urheilija | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Marjo Matikainen | Hiihto |
| 2. | Tuija Helander-Kuusisto | Yleisurheilu |
| 3. | Tea Vikstedt-Nyman | Pyöräily |
| 4. | Bettina ja Annika Lemström | Purjehdus |
| 5. | Anna-Liisa Prinkkala | Voimanosto |
| 6. | Tiina Lillak | Yleisurheilu |
Lähde: 
Vuoden valmentaja valittiin ensimmäisen kerran samanlaisella äänestyksellä kuin vuoden urheilija. Valituksi tuli painivalmentaja Ilpo Seppälä.
Ammunta

Ruutilajien Euroopan-mestaruuskilpailuissa 21.7.–2.8. Lahdessa Ralf Westerlund voitti kultaa vapaakiväärin polviasentokilpailussa ja Seppo Mäkinen isopistoolikilpailussa. Suomi voitti joukkuemestaruuden vapaakiväärin täysottelussa sekä isopistooli- ja vakiopistoolikilpailuissa.
Autourheilu

Rallin maailmanmestaruussarjassa Juha Kankkunen, kartanlukijanaan Juha Piironen, voitti maailmanmestaruuden, Markku Alén sijoittui kolmanneksi ja Hannu Mikkola oli kahdeksas. Kauden 13 osakilpailusta Kankkunen voitti Olympus-rallin ja RAC-rallin, Alén Portugalin rallin, Akropolis-rallin ja Jyväskylän suurajot, Mikkola Safari-rallin sekä Timo Salonen Ruotsin rallin.
Ilmailu

Purjelennon maailmanmestaruuskilpailuissa 10.1.–1.2. Benallassa, Australiassa Markku Kuittinen voitti vakioluokassa kultaa. Hänestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen suomalainen purjelennon maailmanmestari.