stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Filip IV (Ranska)
Temppeliherrat

Vuoden 1306 kapinoiden yhteydessä Filip IV Kaunis oli paennut Temppeliherrojen suojiin, jonka Temppeliherrat soivat hänelle siitä suurempaa numeroa tekemättä. Tähän nöyryytykseen on lisättävä vielä Filipin oma halu Temppeliherrojen jäsenyyteen, joka häneltä kuitenkin evättiin. Lisäksi Filip Kauniilla oli pysyvä rahapula, jota hänen jatkuvat sotansa vaativa. Hänellä ei ollut keinoja lisätä papiston verotusta, ja hän oli ajanut pois maasta juutalaiset ja lombardit, joiden omaisuuden hän oli takavarikoinut. Nämä operaatiot eivät olleet tuottaneet kuitenkaan riittävästi varoja valtion kassaan.
Filip IV oli velkaantunut pahasti Temppeliherrain ritarikunnalle, ja hän päätti hyökätä tätä oman aikansa pankkiirijärjestelmää vastaan. Varhain 13. lokakuuta 1307 Guillaume de Nogaret’n johtamat joukot suorittivat salaisen operaation ja pidättivät lähes kaikki Ranskan alueella olleet temppeliherrat. Seuranneessa oikeudenkäynnissä, jossa käytettiin kiduttamalla saatuja todisteita, noin 50 temppeliherraa poltettiin roviolla. Heitä syytettiin kerettiläisyydestä, sodomiasta ja moraalittomuudesta. Myös järjestön suurmestari Jacques de Molay tuomittiin roviolle vuonna 1314. Samalla Temppeliherrojen hallinnassa ollut omaisuus takavarikoitiin. Filip IV sai paavi Klemens V:n asettumaan Avignoniin vuonna 1309, ja vuonna 1312 hän taivutteli Klemens V:n suostumaan siihen, että Temppeliherrain ritarikunta hävitettiin lopullisesti.
Legendan mukaan kovaonninen Jacques de Molay olisi viime sanoikseen haastanut sekä paavin että Filip IV:n vastaamaan teoistaan vielä vuoden sisällä Jumalan eteen taivaalliseen tuomioistuimeen.
Avioliitto ja lapset

Filip IV avioitui 14. elokuuta 1284 Navarran kuningatar Jeanne I de Navarren (1273–1305), Navarran kuningas Henrik I:n ja Blanche d'Artoisin ainoan lapsen ja perijän kanssa. Filip sai itselleen avioliiton myötä tittelin Filip I Navarran kuningas ja oli Jeannen kanssahallitsija. Jeanne I oli hallinnut Navarraa äitinsä holhoojahallinnon alaisuudessa jo vuodesta 1274 lähtien. Jeanne kuoli 32-vuotiaana maalis/huhtikuussa 1305.
Avioliitosta syntyi seitsemän lasta, joista neljä eli aikuiseksi asti:
Marguerite (n. 1288–1300), kihlattiin Kastilian infante Ferdinand IV:lle, kuoli 12-vuotiaana
Ludvig X Itsepäinen (4. lokakuuta 1289 – 5. kesäkuuta 1316), Ranskan kuningas
Blanche (1290 – 13. huhtikuuta 1294 jälkeen), kihlattiin 1291 Kastilian infante Ferdinand IV:lle, kuoli 4-vuotiaana
Isabelle de France (n. 1292/1295– 23. elokuuta 1358), Englannin kuningas Edvard II:n puoliso. Heidän poikansa oli kuningas Edvard III.
Filip V Pitkä (n. 1291/1293 – 3. tammikuuta 1322), Ranskan kuningas
Kaarle IV Kaunis (1294 – 1. helmikuuta 1328), Ranskan kuningas
Robert (1297– elokuu 1308), kihlattiin 1306 Sisilian prinsessa Constanzalle, kuoli 11-vuotiaana
Avioliitto ja lapset > Neslen tornin skandaali

Useiden onnettomuuksien sarja kohtasi Kapetingien dynastiaa; todennäköisesti vakavin oli kuninkaan kahden miniän aviorikos. Marguerite de Bourgogne, joka oli Kapetingien sukua ja Burgundin herttua Robert II:n (1248–1306) ja Ranskan prinsessa Agnès de Francen tytär sekä sisarukset Jeanne ja Blanche de Bourgogne, jotka olivat Burgundin kreivi Otto IV:n ja Artoisin kreivitär Mahaut’n tyttäriä, syyllistyivät aviorikokseen tai aviorikoksen avunantoon. Heidän aviopuolisonsa olivat kuninkaan kolme poikaa, tulevat kuninkaat Ludvig X, Filip V ja Kaarle IV. Tämän skandaali tuli suurena järkytyksenä Filip IV:lle ja sen on todettu heikentäneen hänen terveyttään ja nopeuttaneen hänen kuolemaansa samana vuonna.
Huhtikuussa vuonna 1314 Neslen tornin skandaalina tunnetuksi tullut tapahtuma tuli julkiseksi. Toisena osapuolena olivat veljekset, normannisukuiset Philippe (n. 1290/93 – 19. huhtikuuta 1314) ja Gautier d’Aunay, jotka olivat hovipalvelusta suorittavia ritareita. Koska sekä Philippe että Marguerite olivat molemmat tahoillaan naimisissa, he syyllistyivät kaksinkertaiseen huoruuteen. Veljeksiä pidettin silmällä ja heitä seurattiin. Heidät vangittiin ja kidutuksella saadun tunnustuksen perusteella veljekset tuomittiin majesteettirikoksesta ankarimman mukaan: rangaistuksena oli niin sanottu kolminkertainen julkinen kuolemantuomio. Heidät kidutettiin hengiltä teilipyörässä ja sen jälkeen ruumiit paloiteltiin neljään osaan sekä laitettiin roikkumaan paalujen nokkaan useiksi viikoiksi. Toisten tietojen mukaan kidutus- ja ruumiinhäpäisymenetelmät (mm. nylkeminen, lipeällä valelu, kuljettaminen pitkin katuja) olivat näitä vieläkin raaemmat.
Marguerite de Bourgogne ja Blanche de Bourgogne tuotiin Pariisin parlamentin oikeudenkäyntiin, jonka perusteella heidät tuomittiin elinikäiseen vankeuteen aviorikoksesta. Margueriten hiukset ajeltiin, ja hänet vietiin mustalla kankaalla verhoiluilla rattailla Château-Gaillardin linnoitukseen. Siellä hänet sijoitettiin melko avonaiseen selliin, toisten tietojen mukaan maanalaiseen kammioon ja hän kuoli elokuussa 1315 – huhujen mukaan hänet olisi määrännyt kuristettavaksi hänen aviomiehensä Ludvig X ja varsinaisen likaisen työn olisi tehnyt muuan Artoisin kreivi Robertin uskottu palvelija. Blanche de Bourgognen hiukset ajeltiin myös, mutta sai muuten osakseen erityiskohtelun. Hän joutui viettämään kahdeksan vuotta maanalaisessa sellissään Château-Gaillardin linnoituksessa, jonka jälkeen vuonna 1322 kuninkaaksi tullut puoliso Kaarle IV haki avioliiton mitätöimisen paavilta, avioitui välittömästi uudelleen ja Blanchen sallittiin ryhtyä nunnaksi. Hän kuoli vuosi tämän jälkeen. Jeanne de Bourgogne, tulevan kuningas Filip V:n puoliso, joka oli todettu oikeudenkäynnissä viattomaksi aviorikokseen, suljettiin kotiarestiin Dourdanin linnoitukseen, koska hän oli salannut tiedon aviorikoksesta. Äitinsä tukemana hän teki sovinnon miehensä kanssa ja saattoi tämän jälkeen palata hoviin Filip IV:n kuoleman jälkeen.
Kuolema

Oliko kyseessä temppeliherrojen kirous vai yksinkertainen onnettomuus, kun marraskuussa 1314 Filip Kaunis joutui Oise-joen rannalla onnettomuuteen ja putosi hevosen selästä. Kolme vuorokautta myöhemmin 29. marraskuuta 1314 Filip IV Kaunis kuoli 46-vuotiaana Fontainebleaun linnassa – samassa, jossa hän oli syntynytkin. Hän oli hallinnut Ranskaa rautaisella otteellaan 29 vuotta.
Filip IV haudattiin edeltäjiensä tavoin Saint-Denis’n luostarin basilikaan. Ranskan suuren vallankumouksen melskeissä vuonna 1793 hänen hautansa tuhottiin, kuten muidenkin basilikaan haudattujen henkilöiden.
Kirjallisuutta

Favier, Jean: Philippe le Bel. Paris: Fayard, 1973. (ranskaksi)
Kirchhoff, Elisabeth: Rois et Reines de France. Sisältää myös Mémoires de Commines. 1996. (ranskaksi)
Leblanc-Ginet, Henri: Histoire des Rois de France. Éditions Moréna et Actualités de l’Histoire, 1997. (ranskaksi)
Les Rois de France. Paris: Judocus, 1989. (ranskaksi)
Wenzler, Claude: Généalogie des Rois de France. Èditions Ouest-France, 1994. (ranskaksi)
Englannin kuningas Edvard I osoittaa polvistuneena kunnioitusta Filip Kauniille. Akvitanian herttuana hän oli Filipin alamainen. Jean Fouquet n. 1455
Kultaisten kannusten eli Coutrain (Kortrijkin) taistelu
Temppeliherroja poltetaan roviolla Pariisissa, Virgilin mestari 1380 jälkeen
Filip IV Kauniin lapset. Vas. oikealle: Kaarle IV Kaunis, Filip V Pitkä, Isabella de France, Filip IV Kaunis, Ludvig X ja Kaarle (Valois). Miniatyyri 1300-luvulta.
Filip IV:n hautamonumentti Saint-Denis'n basilikassa
Filip Kauniin hauta Saint-Denis’n basilikassa.
Friends: The Reunion

| Friends: The Reunion |
| --- | --- |

 Televisiospesiaalin kansikuva. Ylärivissä oikealta vasemmalle: Matthew Perry, Matt LeBlanc ja David Schwimmer. Alarivissä oikealta vasemmalle: Courteney Cox, Jennifer Aniston ja Lisa Kudrow.
Tyyli:  komedia
Kestoaika:  104 minuuttia
Perustuu:  David Cranen ja Marta Kauffmanin komediasarjaan Frendit
Pääosissa:   Jennifer Aniston  Courteney Cox  Lisa Kudrow  Matt LeBlanc  Matthew Perry  David Schwimmer 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  Max
Julkaistu:  27. toukokuuta 2021
Tuotanto
Tuottaja(t):   Useita Ben Winston Kevin Bright Marta Kauffman David Crane Jennifer Aniston Courteney Cox Lisa Kudrow Matt LeBlanc Matthew Perry David Schwimmer Emma Conway James Longman Stacey Thomas-Muir 
Ohjaaja(t):  Ben Winston
Tuotantoyhtiö(t):   Warner Bros. Unscripted Television  Bright/Kauffman/Crane Productions  Fulwell 73 
Aiheesta muualla
IMDb
Friends: The Reunion on yhdysvaltalainen televisiospesiaali, jossa Frendit-komediasarjan päänäyttelijät Jennifer Aniston, Courteney Cox, Lisa Kudrow, Matt LeBlanc, Matthew Perry ja David Schwimmer kokoontuvat jälleennäkemiseen komediasarjan kuvauspaikoille, jossa muistelevat sarjan kuvaushetkiä ja kohtauksia. Spesiaalissa on mukana myös muita sarjan näyttelijöitä ja osa tuotantoryhmän jäsenistä. Mukana on lisäksi vierailevia tähtiä.
Mukana olleet näyttelijät, tuotantoryhmän jäsenet ja vierailijat > Päänäyttelijät

Jennifer Aniston
Courteney Cox
Lisa Kudrow
Matt LeBlanc
Matthew Perry
David Schwimmer
Mukana olleet näyttelijät, tuotantoryhmän jäsenet ja vierailijat > Alkuperäiset komediasarjan tuottajat

Kevin S. Bright
David Crane
Marta Kauffman
Mukana olleet näyttelijät, tuotantoryhmän jäsenet ja vierailijat > Spesiaalin juontaja

James Corden
Mukana olleet näyttelijät, tuotantoryhmän jäsenet ja vierailijat > Vierailevia tähtiä

Elliott Gould (Monican ja Rossin isän Jack Gellerin näyttelijä)
Christina Pickles (Monican ja Rossin äidin Judy Gellerin näyttelijä)
Lady Gaga (Laulaa Lisa Kudrowin kanssa Phoeben kappaleen Haisukissa)
Larry Hankin (Sarjan päähenkilöiden naapurin Mr. Hecklesin näyttelijä)
Thomas Lennon (Näytteli sarjassa Joeyn identtistä käsikaksosta)
Tom Selleck (Monican poikaystävän Richard Burken näyttelijä)
James Michael Tyler (Kahvilan pitäjän Guntherin näyttelijä)
Maggie Wheeler (Chandlerin tyttöystävän Janice Litman-Goralnikin näyttelijä)
Lähteet:
Kultainen leikkaus

Kultaisen leikkauksen mukaisesti jaettu jana. Janan koko pituuden a + b suhde suurempaan osaan a on sama kuin tämän osan suhde pienempään osaan b.
Kultainen leikkaus eli kultainen suhde saadaan, kun jana jaetaan kahteen osaan niin, että lyhyemmän osan suhde pidempään osaan on sama kuin pidemmän osan suhde koko janaan. Kultainen suhde on tällöin pidemmän ja lyhyemmän jako-osan pituuksien suhde, noin 1 : 0,618 tai 1,618 : 1.  Janan jakamista tällä tavoin sanotaan myös sen jakamiseksi jatkuvassa suhteessa.
Kultaista leikkausta tutkivat ensimmäisenä antiikin Kreikan matemaatikot, näistä erityisesti Pythagoraan vaimona pidetty Theano huomattuaan, että suhde esiintyy useissa geometrisissa kuvioissa. Sillä on tärkeä rooli paitsi matematiikassa myös estetiikassa, arkkitehtuurissa, taiteessa, luonnossa ja musiikissa.
Kultainen leikkaus taiteessa ja arkkitehtuurissa

Kultainen leikkaus on kuvataiteessa ja arkkitehtuurissa sommittelun perussääntöjä. Muodot, joissa esiintyy kultainen leikkaus, koetaan yleisesti esteettisesti miellyttäviksi. Keskimäärin miellyttävimpinä pidetään sellaisia ihmiskasvoja tai ruumiinrakennetta, joiden suhteet vastaavat kultaista leikkausta parhaiten.
Kultainen leikkaus esiintyy usein jo antiikin Kreikan arkkitehtuurissa. Esimerkiksi Ateenan Parthenonin korkeuden ja sen päädyn pituuden suhde on suurella tarkkuudella kultainen leikkaus.
Matematiikan vakio

Kultaisen leikkauksen arvo voidaan laskea sen määritelmän perusteella. Jos tarkasteltavan janan pituus on 1 ja sen pidemmän jako-osan  x\,, niin lyhempi jako-osa on  1-x\,, ja  x\, toteuttaa yhtälön  {\frac {1}{x}}={\frac {x}{1-x}} eli  x^{2}+x-1=0\,. Tämän toisen asteen yhtälön positiivinen ratkaisu on  x={\frac {1}{2}}({\sqrt {5}}-1). Kultaisen leikkauksen arvo on  {\frac {1}{x}}={\frac {1}{2}}(1+{\sqrt {5}})=1{,}61803\dots . Kultaista leikkausta merkitään usein symbolilla  \phi \, (fii).
Kultaiseen leikkaukseen liittyy läheisesti myös Fibonaccin lukujono, jossa jokainen luku on kahden edellisen luvun summa.  Siinä kahden peräkkäisen luvun suhde on sitä lähempänä kultaista leikkausta, mitä pidemmälle lukujonossa edetään, eli tämän suhteen raja-arvo on sama kuin kultaisen leikkauksen suhdeluku.
Geometriset konstruktiot > Janan jako

Eukleides esittää teoksessaan Alkeet keinon, jolla jana voidaan jakaa jatkuvassa eli kultaisen leikkauksen mukaisessa suhteessa (kirjan II propositio 11).  Tämä voidaan suorittaa useammallakin tavalla, joista yksi on seuraava:
Piirretään janan AB päätepisteeseen B sitä vastaan kohtisuora jana, jonka pituus on puolet AB:sta ja merkitään sen päätepistettä C:llä. Piirretään myös jana AC, joka yhdistää tämän pisteeseen A.
Piste C keskipisteenä piirretään ympyrä, jonka säde on CB. Se leikkaa janan AC pisteessä D.
Piste A keskipisteenä piirretään ympyrä, jonka säde on AD.  Sen ja alkuperäisen janan AB leikkauspiste S jakaa tämän janan kultaisen leikkauksen suhteessa.
Eukleides myös käyttää tulosta säännöllisen viisikulmion piirtämiseen (kirjan IV propositio 11). On arveltu, että Eukleideen esittämä konstruktio on alun perin pythagoralaisten keksimä.
Geometriset konstruktiot > Kultainen kolmio

Tasakylkisessä kolmiossa, jonka kulmat ovat 36°, 72° ja 72°, on kyljen ja kannan suhde sama kuin kultainen leikkaus..  Tällaista kolmiota sanotaan kultaiseksi kolmioksi.
Geometriset konstruktiot > Viisikulmio, kymmenkulmio ja pentagrammi

Säännöllinen kymmenkulmio voidaan jakaa kymmeneen kultaiseen kolmioon, joilla on yhteinen kärki kymmenkulmion keskipisteessä.  Tämän vuoksi ympyrän sisään piirretyssä säännöllisessä kymmenkulmiossa ympyrän säteen ja kymmenkulmion sivun suhde on myös kultainen leikkaus.
Säännöllisessä viisikulmiossa lävistäjän ja sivun suhde on kultainen leikkaus, samoin ympyrän säteen ja sen sisään piirretyn säännöllisen kymmenkulmion sivun suhde.
Pentagrammin konstruoiminen perustuu kultaiseen leikkaukseen. Pentagrammi on kuvio, joka saadaan, kun säännölliselle viisikulmiolle piirretään lävistäjät ja poistetaan alkuperäinen viisikulmio. Lävistäjät jakavat toiset lävistäjät kolmeen osaan. Säännöllisen viisikulmion lävistäjät jakavat toisensa kultaisen leikkauksen suhteessa.  On arveltu, että tämän ominaisuuden takia antiikin filosofi Pythagoras valitsi pentagrammin salaseuransa symboliksi.
Geometriset konstruktiot > Kultainen suorakulmio

Kultainen suorakulmio on suorakulmio, jonka sivujen suhteet noudattavat kultaista leikkausta.  Tällainen suorakulmio voidaan konstruoida oheisen kuvion yhteydessä selitetyllä tavalla:
Piirretään neliö (oheisessa kuvassa punainen).
Piirretään yhden sivun keskipisteestä jana vastakkaisen sivun päätepisteeseen.
Saatu jana säteenä piirretään ympyrä, jonka keskipiste ko. janan alkupiste.
Jatketaan neliön sitä sivua, jossa ympyrän keskipiste on, ympyrän kehään saakka. Tällöin saadaan kultaisen suorakulmion pitempi sivu; lyhempi sivu on tätä vastaan kohtisuora alkuperäisen neliön sivu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kultainen leikkaus Wikimedia Commonsissa
Ateenan Parthenon
Janan jako kultaisen leikkauksen suhteessa.
Kultainen kolmio. Suhde a:b on kultainen leikkaus.
Säännöllinen kymmenkulmio
Pentagrammi
Kultaisen suorakulmion konstruointi.
Kultainen suorakulmio
Esimerkki suorakulmiosta joka ei ole kultainen suorakulmio: A-sarjan paperikoot
The Elder Scrolls VI

| The Elder Scrolls VI |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Bethesda Game Studios
Julkaisija:  Bethesda Softworks
Ohjaaja:  Todd Howard
Pelisarja:  The Elder Scrolls
Pelimoottori:  Creation Engine
Lajityyppi:  roolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
The Elder Scrolls VI on Bethesda Game Studiosin kehitteillä oleva roolipeli, jonka tulee julkaisemaan Bethesda Softworks. Peli on The Elder Scrolls -pelisarjan kuudes ja jatko-osa The Elder Scrolls V: Skyrimille. Ensimmäisen kerran virallista tietoa pelistä julkistettiin vuoden 2018 E3-messuilla, jolloin pelistä esitettiin lyhyt teaser-traileri. Julkaisuvuotta ei ole vielä julkistettu. Bethesda Game Studiosin johtaja Todd Howard kertoi tuolloin pelin kehityksen olevan vielä alkutekijöissä. Phil Spencerin mukaan peliä ei tulla näkemään PlayStation-konsoleilla.
Mauno Kangasniemi

Mauno Johannes Kangasniemi (3. huhtikuuta 1924 Alavus – 9. maaliskuuta 2017 Kauhajoki) oli Vaasan läänin maaherra 1978–1991 ja toimi sitä ennen kunnallishallinnon tehtävissä. Hän oli koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri.
Aiheesta muualla

Mauno Kangasniemen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| n k Vaasan läänin maaherrat ja kuvernöörit (1775–1997) |
| --- | --- | --- |
| Ruotsi (1776–1809) |  Cedeström (1775–1785)  Tandefelt (1785–1794)  Krabbe (1794–1805)  Wanberg (1805–1808)  von Schoultz (1808)  |  |
| Venäjän keisarikunta (1809–1917) |  de Carnall (1808–1822)  Wärnhjelm (1822–1830)  Armfelt (1830–1832)  Mannerheim (1832–1834)  Cronstedt (1834–1845)  Bergenheim (1845–1847)  Federley (1847–1854)  von Rechenberg (1854–1858)  von Blom (1858–1861)  Wrede (1862–1884)  Procopé (1884–1888)  Järnefelt (1888–1894)  Schauman (1894–1898)  von Kothen (1898–1900)  Björnberg (1900–1903)  Knipovitš (1903–1906)  de Pont (1906–1910)  Widnäs (1910–1913)  Sillman  (1913–1916)  Sirelius (1916–1917)  |  |
| Suomi (1917–1997) |  Torppa (vt. 1917)  Heikel (1917–1920)  Sarlin (1920–1930)  Heinrichs (1930)  Martonen (1930–1938)  Lahdensuo (1938–1943)  Tarjanne (1943–1944)  Ahlbäck (1944–1967)  Viitanen (1967–1977)  Pohjonen (1977–1978)  Kangasniemi (1978–1991)  Westergård (1991–1997)  |  |
Leineperi

| Leineperi> Leineberg |
| --- | --- |
 Leineperin ruukin kankipaja.
Kaupunki:  Ulvila
Pinta-ala:  0,023 km2 km² 
Väkiluku:  231 (31.12.2015)
Väestötiheys:  11 348 as./km²
Postinumero(t):  29320
Leineperin mylly
Leineperi (ruots. Leineberg) on maaseutukylä Kullaalla Ulvilassa, Satakunnan maakunnassa. Leineperi tunnetaan yhtenä Suomen parhaiten säilyneenä kulttuurihistoriallisena ruukkikylänä, ja kylässä vierailee vuosittain useita kymmeniä tuhansia vierailijoita. Kylän merkittävin nähtävyys on vuonna 1771 perustettu Leineperin ruukki.
Tunnetuin Leineperistä kotoisin oleva henkilö on kylässä syntynyt painonnoston olympiavoittaja Kaarlo Kangasniemi. Vuonna 2001 Leineperi valittiin Satakunnan vuoden kyläksi.
Leineperin ruukki on Museoviraston luokittelema Valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö.
Sijainti ja rakenne

Leineperi sijaitsee entisen Länsi-Suomen läänin alueella, Satakunnan maakunnassa, entisen Kullaan kunnan alueella, noin 20 kilometriä itään Porin kaupungista ja Suomen länsirannikosta. Kylä sijaitsee peltoaukeiden keskellä, ja sen läpi virtaa Kullaanjoki, tai kylän kohdalla Leineperinjoki. Kullaan kunta, jossa Leineperi sijaitsi, liitettiin osaksi Ulvilan kaupunkia vuonna 2005.
Kylä muodostuu pääasiassa entisistä teollisista tuotantorakennuksista, jotka muodostavat tiiviin ruukkialueen ytimen. Kylämaisemaa hallitsevat kylän läpi virtaava koski ja pato. Tärkeimmät jäljellä olevat teollisuusrakennukset ovat masuuni ja kankipaja. Niiden lisäksi Leineperin merkittäviin rakennuksiin kuuluvat ruukinkartano ja varastorakennukset. Kylässä on lisäksi kesäteatteri.
Historia

Leineperin kylä on muodostunut kylässä sijaitsevan Leineperin kartanon ja ruukin ympärille. Leineperi mainitaan ensimmäisen kerran 1630-luvulla Sunniemen säterin sahurin torppana. Anolan kartanoon kuuluneella tilalla sijaitsi tuolloin vesisaha ja -mylly. Sittemmin Leineperistä tuli manttaaliin pantu rälssitila. Vuosina 1642–1811 Leineperi toimi Anolan lampuotitilana. Vuonna 1769 Anola siirtyi majuri Berndt Johan Hastferin omistukseen, joka perusti Leineperiin "Fredriksforsin" Leineperin ruukin vuonna 1771. Muutamaa vuotta myöhemmin viereen perustettiin toinen, Fredriksbergiksi (myös Solla) nimetty, rautaruukki.
Historia > Teollisen toiminnan aikakausi

Fredriksforsin eli Leineperin rautaruukin perusti majuri Berndt Johan Hastfer vuonna 1771. Ruukki perustettiin alun perin Ruotsista tuotavan takkiraudan jalostamista varten. Ruukilla oli oikeus valmistaa muun muassa pultti- ja vannerautaa, lapioita, kankia ja viikatteita. Vuonna 1787 Leineperin silloinen omistaja Jonas Beckman valmistutti ruukille masuunin. Vuonna 1818 rautaruukki siirtyi Suomen valtion omistukseen. Ruukille valmistui suomalaisten vuorimalmien kokeilua varten uusi masuuni vuonna 1826. Valtio ei ollut tyytyväinen Leineperissä valmistetun takkiraudan menekkiin, jonka vuoksi se myi ruukin vuonna 1830 Anders Henrik Falckille, Kauttuan ruukin silloiselle omistajalle.
Leineperin omistajat vaihtuivat 1800-luvulla tiheään. Vuonna 1858 Leineperin osti porilainen lakimies K. J. Lönegren, jonka omistajuuskaudella alkoi Leineperin nousukausi. Raudanvalmistuksessa otettiin käyttöön uusia menetelmiä, ja useita rakennuksia korjattiin tai rakennettiin uudelleen. Leineperissä panostettiin yhä enenevissä määrin maatalouteen, karjasuojat rakennettiin uudelleen ja ruukille valmistui oma meijeri. Lönegren rakennutti myös uuden kartanon. Suuret uudistukset kävivät kalliiksi, ja katovuosien 1867–1868 johdosta Lönegren luopui Leineperistä vuonna 1870.
Useiden muiden omistajien jälkeen Antti Ahlström osti Leineperin vuonna 1877. Tuossa vaiheessa ruukin maaomaisuus käsitti kaikkiaan yli 12 000 hehtaaria maata ja lisäksi jonkin verran metsää. Ahlströmin omistajuuden aikana tehtiin jonkin verran uudistuksia rautateollisuudessa. Kylään perustettiin lisäksi oma saha. Teollinen toiminta Leineperissä päättyi kohtalaisen nopeasti 1880-luvun loppupuolen ja 1890-luvun alkupuolen aikana sen jälkeen, kun kävi ilmi, ettei Porin ja Tampereen välille linjattua rautatietä tultu rakentamaan Leineperin kautta. Masuunin toiminta hiljeni helmikuussa 1891 ja sahan vuonna 1892. Lopullisesti teollinen toiminta Leineperissä päättyi vuonna 1902.
Historia > Toiminta 1900-luvulta nykypäivään

Vaikka varsinainen teollinen toiminta loppui Leineperissä heti 1900-luvun alkupuolella, taonta- ja sahaustoimintaa jatkettiin pienimuotoisesti tämän jälkeenkin. 1910-luvun ja 1940-luvun välisenä aikana Leineperissä toimivat lyhyen aikaa niin Puutarha- ja emäntäkoulu kuin juustomeijerikin. Leineperiin valmistui 1920-luvulla vielä sepänpaja, jonka toiminta päättyi kuitenkin 1960-luvun alussa. Myös sahaustoiminta loppui ja vesitornina toiminut masuuni poistettiin käytöstä 1960-luvun aikana lopullisesti.
Vuonna 1977 Antti Ahlströmin perillisten omistuksessa ollut Leineperin Maatalousyhtymä myi Leineperin keskeiset teollisuusrakennukset Eero Tupalalle, entiselle tilanhoitajalle. Sukupolvenvaihdoksen myötä tila päätyi nykyisen omistajan, Reijo Tupalan omistukseen vuonna 1985. Kullaan kunta osti osan ruukkialueesta vuonna 1987.
Leineperistä on kehittynyt 1900-luvun aikana 2000-luvulle tultaessa suosittu matkailukohde Ulvilassa ja Satakunnassa. Leineperin ruukkikylä kuuluu Suomen parhaiten säilyneiden ja rakennuskannaltaan täydellisimpien ruukkikylien joukkoon, ja siellä vierailee vuosittain kymmeniä tuhansia matkailijoita Suomesta ja ulkomailta.
Historia > Nimen alkuperä

Leineberg mainitaan asiakirjoissa ensimmäisen kerran 1630-luvulla Sunniemen säterin ratsutorppana. Kun tälle Nakkilan Anolan kartanoon kuuluneelle rälssitilalle perustettiin rautaruukki vuonna 1771, se nimettiin Fredriksforsiksi, mutta suomenkielisissä yhteyksissä sekä ruukista että kylästä  on käytetty nimeä Leineperi. Alun perin "Leineperi"-sanan arvellaan tulleen saksankielisestä sanasta "Kleinburg"lähde?, pieni linna, sillä kylässä on keskiajalla ollut pieni puinen vartiolinnoitus.
Historia > Omistajat vuodesta 1812 lähtien

1812–1817 sotatuomari Peder Gottliev Beckman ja ruukinpatruuna Gustav Beckman (Jonas Beckmanin pojat)
1817 senaattori Conrad Reuterskiöld
1817–1818 senaattori Axel Gustaf Mellin
1818–1830 Suomen valtio
1830–1851 salaneuvos Anders Henrik Falck
1851–1855 Anders Henrik Falckin perilliset
1855–1858 laamanni Paul Emil Falck
1858–1870 ylimääräinen hovioikeuden notaari Karl Johan Lönegren
1870–1872 kuvernööri Karl Magnus Creutz
1872 tehtaanpatruuna Olov Wallfrid Tylén
1872–1873 kapteeni E. A. Unge
1873–1877 Leineberg AB
1877–1896 kauppaneuvos Antti Ahlström
1896–1909 Antti Ahlströmin perilliset
1909– A. Ahlström Oy