stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Metyylijodidi

| Metyylijodidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
Muut nimet:  Jodimetaani
CAS-numero:  74-88-4
PubChem CID:  6328
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CH3I
Moolimassa:  142,0 g/mol g/mol
Ulkomuoto:  Väritön neste
Sulamispiste:  −66,5 °C (207 K)
Kiehumispiste:  42,5 °C (316 K)
Tiheys:  2,3 g/cm3
Liukoisuus veteen:  veteen 1,4 g/100 ml (20 °C)
Metyylijodidin kemiallinen kaava on CH3I. Aineesta käytetään myös nimeä jodimetaani.
Metyylijodidi on normaaliolosuhteissa palamatonta olomuodoltaan väritöntä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Aine muuttuu ruskeaksi valon ja kosteuden vaikutuksesta. Metyylijodidin moolimassa on 142,0 g/mol, sulamispiste −66,5 °C, kiehumispiste 42,5 °C, tiheys 2,3 g/cm3 ja CAS-numero 74-88-4. Ainetta liukenee 20 °C:n lämpötilassa veteen 1,4 g/100 ml.
Metyylijodidi hajoaa kuumentuessaan yli 270 °C:en lämpötilan, jolloin siitä muodostuu vetyjodidia (HI). Aine reagoi kiivaasti voimakkaiden hapettimien kanssa.
Metyylijodidista voi syntyä ilmaan haihtumalla 20 °C:en lämpötilassa hyvin nopeasti haitallisia pitoisuuksia aiheuttaen vaaratilanteen. Aineen höyry voi kerääntyä mataliin tiloihin aiheuttaen hapenpuutetta, koska metyylijodidin suhteellinen höyry-ilma-seoksen tiheys 20 °C:ssa (ilma = 1) on 2,9 eli se on ilmaa raskaampaa.
Metyylijodidia valmistetaan useilla tavoilla. Esimerkiksi metanolin, jodin ja fosforin reaktiolla, metanolin ja vetyjodidin reaktiolla tai kaliumjodidin ja metyylisulfaatin reaktiolla. Yhdistettä käytetään metyloivana reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä, apuaineena mikroskopiassa ja rikkaruaruohomyrkkynä.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikaisessa altistumisessa metyylijodidi ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä sekä altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostoon. Vaikutukset keskushermostoon voivat ilmaantuvat vasta päivien tai viikkojen kuluttua altistumisesta.
Aiheesta muualla

Metyylijodidin kansainvälinen kemikaalikortti
Mike Harrington

Harrington vuonna 2009.
Mike Harrington on yhdysvaltalainen tietokoneohjelmoija ja liikemies. Hän on pelitalo Valven perustajajäsen yhdessä Gabe Newellin kanssa. Aikaisemmin hän toimi Dynamix-peliohjelmoijana ja Microsoft Windows NT -käyttöjärjestelmän suunnittelijana.
Harrington ja Newell rahoittivat yksityisesti Valven debyyttituotteen Half-Life (1998) kehittämistä, jota hän myös auttoi ohjelmoimaan. 15. tammikuuta 2000 Harrington purki kumppanuutensa Newellin kanssa ja jätti Valven jotta pystyi viettämään aikaa vaimonsa kanssa. Newellin mukaan Harrington ei halunnut ottaa riskiä uuteen projektiin Half-Life-menestyksen jälkeen.
Vuonna 2006 Harrington perusti Picnik -kuvanmuokkauspalvelun yhdessä ystävänsä ja entisen kollegan Darrin Massenan kanssa. Google osti palvelun maaliskuussa 2010. Harrington lähti Googlesta maaliskuussa 2011, ja perusti tammikuussa 2012 toisen yrityksen Massenan kanssa, nimeltään Catnip Labs.
Mike Hanke

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mike Hanke
Syntymäaika: 5. marraskuuta 1983 (ikä 40)
Syntymäpaikka:  Hamm, Länsi-Saksa
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: SC Freiburg 
Pelinumero: 9
Junioriseurat
1989-1996 1996-1999 1999-2000 2000-2002: TuS 1910 Wiescherhöfen Hammer SpVg VfL Bochum FC Schalke 04
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002-2005 2005-2007 2007-2011 2011-2013 2013- | FC Schalke 04 VfL Wolfsburg Hannover 96 Borussia Mönchengladbach SC Freiburg |  |  |
Maajoukkue
| 2005- |  Saksa | 12 | (1) |

Mike Hanke (s. 5. marraskuuta 1983 Hamm, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelaa Borussia Mönchengladbachissa.
Hanken ensimmäinen ottelu Bundesliigassa oli vuonna 2001 Schalke 04:n riveissä. Hän pelasi siellä aina vuoteen 2005 asti, kunnes hän siirtyi VfL Wolfsburgiin. Joulukuuhun 2005 mennessä hän oli tehnyt 11 maalia pelaamissaan 73:ssa ottelussa.
Saksan jalkapallomaajoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä heinäkuun alussa vuonna 2005 Maanosaliittojen Cupissa Venäjää vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki samaisen kuukauden lopussa ottelussa Tunisiaa vastaan. Meksikoa vastaan hän sai punaisen kortin ja näin ollen on sivussa kaksi seuraavaa maaotteluaan. Hanke valittiin Saksan maajoukkueeseen vuoden 2006 MM-kotikisoihin, joissa hän joutui jättämään kaksi ensimmäistä ottelua väliin Maanosaliittojen Cupissa saadun punaisen korttinsa takia.
Melodi Grand Prix 2015

| Eurovision laulukilpailu 2015  Norjan euroviisukarsinta> Melodi Grand Prix 2015 |
| --- | --- |

Päivämäärä:  14. maaliskuuta 2015
Tapahtumapaikka:  Oslo Spektrum, Oslo
Juontaja(t):  Silya Nymoen Kåre Magnus Bergh
Kapellimestari:  Anders Eljas
Voittaja:  Mørland & Debrah Scarlett ”A Monster Like Me”
Norja Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 2014  2016 ► 
Melodi Grand Prix 2015 oli Norjassa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Norjan edustaja vuoden 2015 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin noin 800 kappaletta. Niistä raati, johon kuuluivat Melodi Grand Prix'in tuottaja Vivi Stenberg, radiojuontaja ja musiikkituottaja Marie Komissar, muusikko ja radiojuontaja Tarjei Strøm ja Music Norway -säätiön johtaja Kathrine Synnes Finnskog, valitsi 11 kappaletta finaaliin.
Finaali pidettiin 14. maaliskuuta Oslo Spektrum -areenalla. Voittajan valitsivat puhelinäänestäjät kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella puhelinäänestäjät äänestivät neljä kappaletta toiselle kierrokselle, jossa voittaja äänestettiin. Kilpailun voitti duo Mørland & Debrah Scarlett kappaleella A Monster Like Me. Finaali keräsi 1 250 000 katsojaa.
Tulos > Ensimmäinen kierros

| Numero | Artisti | Kappale | Lauluntekijä(t) | Tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Erlend Bratland | "Thunderstruck" | Joy Deb, Linnea Deb, Erlend Bratland | Toinen kierros |
| 2 | Raylee | "Louder" | Andreas Stone Johansson, Ricky Hanley | Putosi |
| 3 | Tor & Bettan | "All Over the World" | Are Selheim, Tor Endresen | Toinen kierros |
| 4 | Jenny Langlo | "Next To You" | Jenny Langlo, Robin Lynch, Niklas Olovson | Putosi |
| 5 | Ira Konstantinidis | "We Don't Worry" | Øyvind Blikstad, Bjarte Giske, Ali Pirzad, Julie Bergan | Putosi |
| 6 | Contrazt | "Heaven" | Jan Lysdahl, Jacob Launbjerg | Putosi |
| 7 | Marie Klåpbakken | "Ta meg tilbake" | Marie Klåpbakken, Linn Hege Sagen, Olav Tronsmoen | Putosi |
| 8 | Staysman & Lazz | "En godt stekt pizza" | Stian Thorbjørnsen, Petter Kristiansen, Lars Erik Blokkhus, Jesper Borgen, Magnus Clausen | Toinen kierros |
| 9 | Mørland & Debrah Scarlett | "A Monster Like Me" | Kjetil Mørland | Toinen kierros |
| 10 | Alexandra Joner | "Cinderella" | Erik Smaaland, Kristoffer Tømmerbakke, Thea Oskarsen | Putosi |
| 11 | Karin Park | "Human Beings" | Karin Park, Guy Chambers | Putosi |
Tulos > Toinen kierros

| Numero | Artisti | Kappale | Itä-Norja | Pohjois-Norja | Keski-Norja | Etelä-Norja | Länsi-Norja | Yht>  | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Tor & Bettan | "All Over the World" | 19 834 | 5 222 | 4 670 | 5 574 | 8 386 | 43 686 | 4 |
| 2 | Staysman & Lazz | "En godt stekt pizza" | 49 068 | 5 392 | 3 595 | 7 010 | 4 134 | 69 199 | 3 |
| 3 | Mørland & Debrah Scarlett | "A Monster Like Me" | 47 303 | 7 778 | 7 013 | 17 340 | 9 435 | 88 869 | 1 |
| 4 | Erlend Bratland | "Thunderstruck" | 37 334 | 8 504 | 7 161 | 10 816 | 21 558 | 85 373 | 2 |
Aiheesta muualla

Koko karsintafinaali NRK:n sivuilla
Melodi Grand Prix
| --- | --- |
1960–luku:   1960  1961  1962  1963  1964  1965  1966  1967  1968  1969 
1970–luku:   1970  1971  1972  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980–luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990–luku:   1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999 
2000–luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010–luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020–luku:   2020  2021  2022  2023  2024
Max Petrelius

Max Petrelius (5. toukokuuta 1940 Joensuu – 16. marraskuuta 2008) oli suomalainen muoti- ja mainosvalokuvaaja, jota on sanottu "Suomen David Baileyksi". Hän aloitti muotokuvaajana, mutta varsin pian muoti ja mainonta olivat hänen päätyötään.
Petrelius opiskeli Tukholmassa 1958–1960 Rolf Winquistin oppilaana ja teki opintomatkoja Ranskaan. Hänellä oli Helsingissä studio 1960–1987, ja hän koulutti työnsä ohessa tulevia valokuvaajia. 1960-luvulla hän nousi muotikuvillaan tähdeksi, jonka studioajasta lehdet, muotialan yritykset ja mainostoimistot kilpailivat.
Petrelius teki yhteistyötä Vuokko Nurmesniemen kanssa vuodesta 1964, Petreliuksen kuvat Nurmesniemen tuotannosta levisivät ulkomaisiin muoti- ja taidejulkaisuihin. Myös Artek käytti Petreliuksen palveluksia.[lähde? ]
Petrelius sai 1969 taiteen valtionpalkinnon ensimmäisenä valokuvaajana. Vuonna 2000 hänelle myönnettiin taiteilijaeläke.
Petreliuksen oppilaita olivat muun muassa Henrik Schütt, Seppo Konstig, Antti Pullinen, Ulla Finnilä ja Sebastian Nurmi, jotka ovat pitäneet yhteisnäyttelynkin.
Petrelius oli myös menestyvä avomerikilpapurjehtija, joka suunnitteli useita omia ja muiden veneitä. Hän oli HSS:n jäsen kuolemaansa saakka.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Max Petreliuksen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Merituuli (nimi)

| Merituuli |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  -
– ruotsinkielinen:  -
– ortodoksinen:  -
Muunnelmia:  Meri-Tuuli
Vastineita eri kielissä:  ?
Nimen alkuperä:  luontonimet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Merituuli, usein myös muodossa Meri-Tuuli on suomalainen naisen etunimi sekä sukunimi.
Väestörekisterikeskuksen mukaan marraskuussa 2013 noin 329 henkilöä on saanut etunimekseen Merituuli, joista kaikki ovat naisia.
Tunnettuja Meri-Tuulia

Meri-Tuuli Elorinne (s. 1985), laulaja taiteilijanimellä Jippu
Meri-Tuuli Lindström (s. 1980), juontaja
Muita Merituulia/Meri-Tuulia

höyrylaiva Meri-Tuuli
L/A Merituuli, ensimmäinen Oulunsalon ja Hailuodon välillä liikennöinyt lautta
Half and Half

| Half and Half Topi Sorsakoski & Agents |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1990
 Studio : Finnvox-studiot
 Julkaistu: kevät 1990
 Formaatti: LP-levy (777-7 94454 1)   CD-levy (777-7 94454 2)   C-kasetti (777-7 94454 4)
 Tuottaja(t): Pedro Hietanen
 Tyylilaji: rautalanka, suomirock, suomipop, iskelmä
 Kesto: 48.06
 Levy-yhtiö: Oy EMI Finland Ab
 Levymerkki: Parlophone
Listasijoitukset
  Suomi: 2. (toukokuu 1990)    Suomi: 15. (albumilista, 25/2022)    Suomi: 1. (fyysinen albumilista, 25/2022)
Topi Sorsakosken & Agentsin muut julkaisut
| Pop 1988 | Half and Half 1990 | Renegades 2007 |
Topi Sorsakosken muut julkaisut
| Pop 1988 | Half and Half 1990 | Yksinäisyys 1991 |
Agentsin muut julkaisut
| Pop 1988 | Half and Half 1990 | Agents Forever 1995 |
Singlet albumilta Half and Half
 ”Lyhdyn nään syttyvän / Rakkaus on sininen” Julkaistu: 1989 (777-1385867)  ”Leningrad / El Presidente” Julkaistu: 1990 (777-1385927)  ”Soi kitara murheissaan / Muistan kesän” Julkaistu: 1990 (777-1385957)
Half and Half on Topi Sorsakosken & Agentsin studioalbumi, joka julkaistiin keväällä 1990. Albumi on Sorsakosken ja rautalankayhtye Agentsin yhteistyön neljäs studioalbumi. Albumin jälkeen Sorsakosken ja Agentsin tiet erkanivat, mutta 17 vuotta myöhemmin he palasivat yhteen ja tekivät uuden studioalbumin Renegades (2007).
Albumin A-puoli sisältää Sorsakosken laulamia kappaleita, kun taas B-puoli on täysin instrumentaali ja sisältää Agentsin rautalankamusiikkia.
Vuonna 1967 rautalankayhtye The Renegades julkaisi Italiassa täysin samannimisen albumin ja levyjen kansifontit ovat lähes identtiset.
Albumi kohosi parhaimmillaan Suomen levylistojen 2. sijalle toukokuussa 1990. Yhteensä albumi pysyi listoilla 16 viikon ajan. Uusintajulkaisun yhteydessä kesäkuussa 2022 albumi oli myydyimpien fyysisten albumeiden listaykkösenä.
Albumi menestyi huomattavasti heikommin kuin edelliset Sorsakosken & Agentsin albumit, mutta ylitti silti kultalevyrajan vuonna 1990. Albumia on myyty yhteensä 31 000 kappaletta.
Albumi julkaistiin Parlophone-levymerkillä vinyyli -ja CD-levyinä sekä C-kasettina. Vuonna 2013 albumista julkaistiin remasteroitu CD-painos bonuskappaleiden kera. Vuonna 2020 Levykauppa Äx julkaisi Lipposen Levy ja Kasetti -levymerkillään albumista uuden, 240 kappaleen rajoitetun vinyylipainoksen turkoosilla vinyylillä. Albumi julkaistiin jälleen uudelleenmasteroituna vuonna 2023 osana Complete – Kaikki levytykset 1984-1992 -kokoelmaa, joka kattaa kaikki yhtyeen vuosina 1984-1992 julkaisemat levytykset.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittanut Esa Pulliainen, ellei toisin mainitta.
Kappaleet > A-puoli (Topi Sorsakoski & Agents)

Kaikki kappaleet suomentanut Jukka Itkonen, ellei toisin mainita.
Kuinka saatoitkaan – 2.57 (alkup. Oh! What You Do to Me, säv. Kay Twomey & Ben Weisman, alkup. san. Ben Weisman & Fred Wise, suom. san. Saukki)
Yksi sana riittää – 2.37 (alkup. Tell Me if It's Over, säv. ja alkup. san. Kim Brown, Denis Gibson, Graham Johnson & Ian Mallet)
Talven kylmät kyyneleet – 2.41 (alkup. Summer Kisses, Winter Tears, säv. Fred Wise & Ben Weisman, alkup. san. Jack Lloyd)
Leningrad – 2.30 (alkup. Vetšernaja Pesnja (Theme from Leningrad, säv. ja alkup. san. Vasili Solovjov-Sedoi)
Lyhdyn nään syttyvän – 2.57 (alkup. Blue Chateau, säv. Tadao Inoue, alkup. san. Jun Hashimoto)
Vaikka sua aina kaipaan – 3.14 (alkup. Rosy, Won't You Please Come Home, säv. ja alkup. san. Ray Davies)
Soi kitara murheissaan – 4.38 (alkup. While My Guitar Gently Weeps, säv. ja alkup. san. George Harrison)
Kappaleet > B-puoli (Agents, instrumentaali)

Rakkaus on sininen – 3.16 (alkup. L’amour est bleu / Love is Blue, säv. André Popp)
Je t’aime... moi non plus – 4.15 (säv. Serge Gainsbourg)
Muistan kesän – 2.52 (säv. Rauno Lehtinen)
Sinun omasi – 2.46 (säv. Rami Sarmasto)
El presidente – 2.56 (säv. Sol Lake, sov. Esa Pulliainen & Markku Johansson)
Little Wing – 3.42 (säv. Jimi Hendrix)
Kappaleet > Vuoden 2013 CD-painoksen bonuskappaleet

Voitko alkaa uudelleen – 3.47 (alkup. Vyhozhu odin ya na dorogu, säv. Jelizaveta Shashima, alkup. san. Mihail Lermontow, suom. san. Ilkka Lähteenmäki)
Nuoruuteni – 2.59 (alkup. Man of the World, säv. ja alkup. san. Peter Green, suom. san. Jukka Itkonen)
Kokoonpano > Topi Sorsakoski & Agents

Topi Sorsakoski – laulu (1-7)
Esa Pulliainen – sähkökitara (soolokitara), 6- ja 12-kieliset kitarat
Hans Etholén – sähkökitara (rytmikitara)
Kai Pulliainen – basso
Juha Takanen – rummut ja lyömäsoittimet
Kokoonpano > Muut muusikot

Pedro Hietanen - haitari (4), urut (5, 7, 8-11, 13), kosketinsoittimet (1, 10)
Markku Johansson - trumpetit (12)
Mongo Aaltonen - congarummut (14)
Kokoonpano > Tuotanto

Pedro Hietanen - tuottaja
Make Törrönen - äänitys ja miksaus (Finnvox-studiot)
Risto Hemmi - äänitys ja miksaus (Finnvox-studiot)
Martti Jämsä - kansi
Veli-Matti Kähmi - takakannen valokuvat
Mega Man 2 (Game Boy)

| Mega Man II |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Capcom
Julkaisija:  Capcom
Jakelija:  Nintendo eShop
Tuottaja:  Tokuro Fujiwara
Säveltäjä:  Kenji Yamazaki
Pelisarja:  Mega Man
Julkaistu:  1991
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Kaikenikäisille 
Alusta:  Game Boy
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Mega Man 2 (Japanissa Rockman World 2) on Capcomin vuonna 1991 julkaisema tasohyppelypeli Game Boy -pelikonsolille. Peli muistuttaa Nintendo Entertainment System -pelikonsolin Mega Man 2- ja Mega Man 3 -pelejä.
Aiheesta muualla

Mega Man II MobyGamesissa (englanniksi)
Mega Man II MMHP.net-sivustolla (englanniksi)
| --- | --- |
 Klassinen -sarja: : Mega Man • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • &Bass • 9 • 10 • 11
 Game Boy -sarja: : I • II • III • IV • V
 X -sarja: : Mega Man X • X2 • X3 • X4 • X5 • X6 • X7 • X8 • Xtreme • Xtreme 2 • Command Mission
 Legends -sarja: : Mega Man Legends • Mega Man Legends 2 • Misadventures of Tron Bonne
 Zero -sarja: : Mega Man Zero • Zero 2 • Zero3 • Zero 4
 ZX -sarja: : Mega Man ZX • ZX Advent
 Battle Network -sarja: : Battle Network • Battle Network 2 • Battle Network 3: Blue & White • Battle Network 4: Red Sun & Blue Moon • Battle Network 5: Team ProtoMan & Team Colonel • Battle Network 6: Cybeast Gregar & Cybeast Falzar • Rockman EXE Operate Shooting Star
 Muut pelit: : Mega Man Soccer • Super Rockman Adventure • Mega Man: Battle & Chase
 Hahmot: : Mega Man • Luettelo hahmoista
Uudelleenjulkaisut: : Rockman Complete Works • Mega Man Anniversary Collection • Mega Man X Collection • Mega Man Zero Collection • Mega Man Legacy Collection • Mega Man Legacy Collection 2 • Mega Man X Legacy Collection • Mega Man X Legacy Collection 2
 Elokuva- ja televisiosarjat: : Mega Man • Mega Man: Battle Network • Mega Man: Star Force • Mega Man: Fully Charged • Mega Man
Mitch Nichols

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mitchell Ian Nichols
Syntymäaika: 1. toukokuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Southport, Australia
Kansalaisuus:  Australia
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 181 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2008-2012 2013-2014 2014 2014-2015 2015–2017 2017–2018 2018–2019 2019– | Brisbane Roar Melbourne Victory Cerezo Osaka Perth Glory Western Sydney Wanderers Perth Glory Wellington Phoenix Gold Coast Knights |  |
Maajoukkue
| 2009–2014 | Australia | 5 (0) |
Mitch Nichols (s. 1. toukokuuta 1989 Southport) on australialainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Nichols debytoi Australian maajoukkueessa 2009. Hän on pelannut viisi maaottelua.
Michael Kozoll

Michael Kozoll on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja. Kozoll toimi käsikirjoittajana muun muassa monissa poliisisarjoissa, kuten Columbo, Kojak, Sheriffi McCloud sekä McMillan & Wife. Lisäksi hän oli toinen Hill Street Blues -sarjan luojista ja vastaavista tuottajista. Hill Street Bluesista Kozoll voitti myös Emmy-palkinnon.
Elokuvien puolella Kozoll toimi käsikirjoittajana muun muassa Taistelija-elokuvassa.
Michael Kühnen

Michael Kühnen (21. kesäkuuta 1955 Bonn – 25. huhtikuuta 1991 Kassel) oli saksalainen uusnatsijohtaja. Hän oli ensimmäisiä julkisuudessa natsismia kannattaneita henkilöitä toisen maailmansodan jälkeisessä Länsi-Saksassa ja myös aikansa tunnetuin saksalainen uusnatsi.
Kühnen toimi aluksi äärioikeistolaisen NPD-puolueen nuorisojärjestössä 1970-luvun alusta lähtien ja vaikutti sen jälkeen avoimesti uusnatsistisissa ryhmittymissä. Hän palveli lyhyen aikaa luutnanttina Länsi-Saksan armeijassa, josta Kühnen kuitenkin erotettiin vuonna 1977 natsipropagandan levittämisen vuoksi. Armeijan jälkeen hän perusti oman natsijärjestön, joka teki yhteistyötä useiden muiten uusnatsiorganisaatioiden kanssa ja syyllistyi muun muassa useisiin pankkiryöstöihin sekä muihin asellisiin iskuihin. Vuonna 1979 Kühnen tuomittiin kolmen ja puolen vuoden vankeusrangaistukseen.
1980-luvun aikana hän toimi erilaisissa äärioikeistolaisissa ja natsistisissa ryhmittymissä saaden vuonna 1985 neljän vuoden vankeustuomion. Vuonna 1986 Kühnen ilmoitti olevansa homoseksuaali, mikä johti hänen vaikutusvaltansa laskuun Saksan uusnatsiliikkeessä. Kühnen itse piti esikuvanaan 1930-luvun alussa natsipuolueessa vaikuttanutta Ernst Röhmiä, joka oli myös homo. Kühnenin mielestä homoseksuaalit soveltuivat uusnatsiliikkeiden toimintaan erinomaisesti, koska he pystyivät perheettöminä tiukemmin sitoutumaan niiden toimintaan. Vapauduttuaan vankilasta vuonna 1988 Kühnen perusti jälleen uusia uusnatsiryhmiä, jotka kuitenkin jäivät lyhytaikaisiksi. Viimeisen kerran hän oli julkisuudessa huhtikuun alussa 1991, jolloin Kühnen mellakoi johtamansa skinhead-ryhmän kanssa Puolan vastaisella raja-asemalla, vastustaen sen avaamista. Kühnen kuoli sairaalassa AIDS:iin liittyviin tauteihin vielä saman kuun aikana. Vaikka hän oli itse homoseksuaali, tekivät Kühnenin johtamat ryhmät lukuisia väkivaltaisia hyökkäyksiä ulkomaalaisten lisäksi myös seksuaalivähemmistöjä kohtaan.
Mitch Vogel

Mitch Vogel, 1970
Mitch Vogel (s. 17. tammikuuta 1956 Alhambra, Kalifornia) on entinen yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä. Hän esiintyi 1970-luvun alussa Jamie Hunter Cartwrightin roolissa televisiosarjassa Bonanza. Lisäksi hänet nähtiin muun muassa elokuvissa Sinun, minun ja meidän (Yours, Mine and Ours, 1968) ja Veijarit (The Reivers, 1969). Roolistaan Veijareissa hän oli vuonna 1970 ehdolla parhaan miessivuosan Golden Globen saajaksi.
Aiheesta muualla

Mitch Vogel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Max Perutz

| Max Perutz |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. toukokuuta 1914  Wien, Itävalta
Kuollut: 6. tammikuuta 2002 (87 vuotta)  Cambridge, Iso-Britannia
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Wienin yliopisto  Peterhouse
Väitöstyön ohjaaja:  John Desmond Bernal
Instituutti:  Cambridgen yliopisto
Oppilaat:  Francis Crick
Tutkimusalue:  Molekyylibiologia
Tunnetut työt:  Hemiryhmän sisältävien proteiinien tutkimus
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (1962)
Max Ferdinand Perutz (19. toukokuuta 1914 Wien – 6. tammikuuta 2002 Cambridge) oli itävaltalais-brittiläinen molekyylibiologi. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1962 hemoglobiinin analysoinnista röntgensäteillä. Hän jakoi palkinnon yhdessä John Kendrew'n kanssa.
Perutz syntyi vuonna 1914 Wienissä. Vuonna 1936 hänestä tuli tutkiva opiskelija Cambridgen yliopistoon kristallografiaa tutkivaan ryhmään, jota johti J. D. Bernal.
Toisen maailmansodan aikana Perutzia pyydettiin löytämään tapa tuottaa jäätä Habbakkuk-projektia (pykriitistä rakennettu lentotukialus) varten. Tehtävää varten Perutz kehitti jään ja paperimassan seoksen.
Vuonna 1953 Perutz osoitti, että röntgensäteiden diffraktoituminen proteiineista voitiin jakaa vaiheisiin vertaamalla proteiinikiteiden rakennetta raskaiden atomien läsnä ollessa ja myös niitä ilman. Vuonna 1959 hän selvitti hemoglobiinin rakenteen.
Perutz toimi myös James D. Watsonin ja Francis Crickin ohjaajana 1950-luvulla, kun he tutkivat DNAn rakennetta.
Aiheesta muualla

Perutzin elämäkerta Nobel-säätiön sivuilla
Massacre

| Massacre> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1984–1996
Tyylilaji:  death metal
Kotipaikka:  Florida, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Kam Lee, laulu   Rick Rozz, kitara   Pete Sison, basso   Syrus Peters, rummut  
Entiset jäsenet:  Allen West, kitara   Bill Andrews, rummut   Terry Butler, basso   Steve Swanson, kitara   Joe Cangelosi, rummut   Butch Gonzales, basso   Mike Borders, basso   Richard Goodwin, basso  
Levy-yhtiö:  Earache Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Massacre oli vuosina 1984–1996 epäsäännöllisesti toiminut yhdysvaltalainen death metal -yhtye.
Kitaristi Allen West ja rumpali Bill Andrews perustivat yhtyeen Floridassa vuonna 1984. Pian perustamisen jälkeen mukaan liittyivät laulaja Kam Lee ja kitaristi Rick Rozz. Alkuvuosina yhtye hajosi ja kokoontui uudelleen useita kertoja. Erään hajoamisen jälkeen vuonna 1987 Rozz, Butler ja Andrews liittyivät Deathiin.
Massacren debyyttialbumi From Beyond julkaistiin vuonna 1991. Kaksi vuotta myöhemmin ilmestyi EP Inhuman condition, jolla vieraili Venomin Conrad Lant.
Yhtye hajosi jälleen vuonna 1991, kunnes Lee ja Rozz vuonna 1996 julkaisivat Massacren nimellä yhtyeen viimeiseksi jääneen albumin Promise. Pian julkaisun ja sitä seuranneen murskakritiikin jälkeen yhtyeen toiminta lakkasi kokonaan.
Basisti Terry Butler soittaa nykyään Six Feet Under -yhtyeessä ja kitaristi Allen West vuonna 2003 comebackin tehneessä Obituaryssä.
Kokoonpano > Alkuperäiset jäsenet

Kam Lee - Laulu
Rick Rozz - Kitara
Allen West - Kitara
Bill Andrews - Rummut
Kokoonpano > Muut yhtyeessä soittaneet

Terry Butler - Basso
Steve Swanson - Kitara
Joe Cangelosi - Rummut
Butch Gonzales - Basso
Mike Borders - Basso
Richard Goodwin - Basso
Kokoonpano > Viimeinen kokoonpano

Kam Lee - Laulu
Rick Rozz - Kitarat
Pete Sison - Basso
Syrus Peters - Rummut
Diskografia > Albumit

From Beyond (1991)
Infestation of Death (1994, kokoelma, epävirallinen julkaisu)
Promise (1996)
Tyrants of Death (2006, kokoelma)
Second coming (2008, kokoelma)
Back from Beyond (2014)
Resurgence (2021)
Diskografia > EP:t

Inhuman Condition (1991)
Condemned To The Shadows (2012)
Mythos (2022)
Diskografia > Demot

Aggressive Tyrant (1986)
Chambers of Ages (1987)
Second Coming (1990)