stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amin Tarif
Elämäkerta

Amin Tarif syntyi Julisin kylässä. Hänen isänsä Muhammad Tarif (k. 1928) oli Palestiinan druusien hengellinen johtaja. Amin opiskeli nuoruudessaan Khalwat al-Bajjadan druusilaisella koululla Libanonissa. Hänestä itsestään tuli isänsä seuraaja Palestiinan druusien johtohahmona vuonna 1928.
Amin Tarif tunnettiin aktiivisesta työstään druusiyhteisöissä. Hän kierteli druusien asuttamia alueita vieraillen lähes jokaisessa druusikylässä. Hän ohjasi uusien rukouspaikkojen (khalwa) rakennuttamista ja asetti niille vastaavan henkilön (sayi). Israel itsenäistyi vuonna 1948. Amin Tarifin suhde Israelin valtioon oli monimutkainen. Druuseista tuli suhteellisen sulautuneita israelilaiseen yhteiskuntaan. Heitä alkoi palvella esimerkiksi Israelin asevoimissa. Amin Tarifin asema yhteisönsä hengellisenä johtajana oli tunnustettu valtion puolelta ja hänen suosionsa yhteisön parissa oli usein suurempi, kuin esimerkiksi druusipoliitikoilla. Toisaalta Amin Tarif yritti saada Israelin parlamentin druusijäseniä nostamaan esiin esimerkiksi Libanonin eteläosien tulitusta 1970-luvulla, etenkin kun tulitus oli vahingoittanut druuseille pyhää al-Bajjadaa. Hän kannatti myös rauhaa palestiinalaisten PLO:n kanssa.
Amin Tarif kuoli 2. lokakuuta 1993 kotikylässään Julisissa. Hänen haudastaan Julisissa tuli druusien vierailukohde. Amin Tarifin kuolemaa seurasi kiivas väittely hänen seuraajastaan. Lopulta seuraajaksi valittiin hänen pojanpoikansa Muwafaq Tarif.
Amin Tarif (oik.) ja pääministeri Golda Meir (vas.) vuonna 1968.
Hauta Julisin kylässä.
Andrus Öövel

| Andrus Öövel |
| --- | --- |
 Andrus Öövel lastensa kanssa Tallinnassa vuonna 2014.
Viron puolustusministeri
 Vähin II hallitus 17.4.1995–6.11.1995 Vähin III hallitus 6.11.1995–17.3.1997 Siimannin hallitus 17.3.1997–25.3.1999  
Presidentti:  Lennart Meri
Edeltäjä:  Enn Tupp
Seuraaja:  Jüri Luik
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. lokakuuta 1957 (ikä 66) Tallinna
Ammatti:  juristi, poliitikko, asiantuntija
Tiedot
Puolue:  Viron kommunistinen puolue (-1989) Viron kokoomuspuolue (1994-2001)
Andrus Öövel (s. 17. lokakuuta 1957 Tallinna) on virolainen poliitikko, joka on toiminut Viron uuden itsenäisyyden alkuvuosina puolustusministerinä Vähin toisessa, kolmannessa ja Siimannin hallituksissa. Hän kuului Kokoomuspuolueeseen ja oli sen edustajana myös riigikogussa. Hän toimi itsenäisyyden alussa Viron rajavartiolaitoksen johtajana.
Neuvosto-Viron melontaurheilija ja sisäministeriön palveluksessa

Öövel kävi koulunsa Tartossa ja jatkoi opiskelua opiskelua Tarton valtionyliopiston oikeustieteellisessä, josta valmistui vuonna 1986. Opiskeluaikaan ajoittuu myös hänen kilpamelojan kausi. Hän voitti Viron melontamestaruuden 24 kertaa vuosina 1974–1984. Niistä 10 tuli yksiköissä, 11 kaksikoissa ja kolme nelikoissa. Melonnassa hän edusti Tarton Dynamoa.
Samaan aikaan Tarton yliopisto-opintojensa kanssa hän oli töissä Neuvosto-Viron sisäministeriössä.
Itsenäistymisvaiheen urheilujohtaja ja aktiivi itsenäisyyden kannattaja

Entisenä huippu-urheilijana Öövel oli aktiivisti mukana luomassa itsenäistyvän Viron kansallista urheiluliikettä. Hänestä tuli juuri ennen itsenäistymistä uudelleenluodun Viron olympiakomitean jäsen vuosina 1989–1990. Sittemmin itsenäisessä Virossa hän toimi Viron urheiluliiton varapuheenjohtajana ja vuosina 1998–1999 Viron urheiluneuvoston jäsenenä.
Laulavan vallankumouksen keskeinen yhteinen ponnistus oli ns. Baltian ketju 23. elokuuta 1989, jonka järjestelykomitean virolaista osaa johti Öövel. Hän toimi aktiivina myös ajan keskeisessä virolaisessa Kansanrintamassa. Itsenäistymistä edeltävään vaiheeseen liittyi myös Viron venäläisten ns. Inter-liikkeen kannattajien tunkeutuminen väkivaltaisesti Toompeanmäelle toukokuussa 1990. Tunkeutuminen saatiin kukistettua, mutta se johti kodinturvajoukkojen muodostamiseen, ja Öövelistä tuli järjestön esikuntapäällikkö ja edelleen komentaja vuosiksi 1990–1993. Kodinturvajoukot Öövelin johdolla olivat mukana myös elokuun 1991 Neuvostoliiton vallankaappausyrityspäivinä turvaamassa Viron hallinnon rakennuksia.
Itsenäistyneen Viron rajavartioston päällikkö ja poliitikko

Virossa perustettiin jo ennen itsenäistymistä rajavalvontavirasto huhtikuussa 1991 valvomaan maan talousrajoja erityisesti idässä ja etelässä. Myöhemmin itsenäistymisen jälkeen Öövelistä tuli 28. helmikuuta 1992 rajavartiolaitoksen päällikkö. Rajavartiolaitos sai itsenäisyyden alussa lahjoituksina naapurimaista mm. merirajan valvontaan aluksia. Samaan aikaan Viron puolustusvoimilta puuttui vastaavia aluksia. Tämä johti riitaan silloisen pääministeri Mart Laarin ja sisäministeri Lagle Parekin kanssa, jotka erottivat majuri Öövelin kesäkuussa 1993.
Poliittinen ura Öövelillä käynnistyi rajavartiolaitoskauden jälkeen. Hän toimi vuosina 1993–1995 Tallinnan kaupungin lainvalvontakomitean puheenjohtajana. Maaliskuun 1995 parlamenttivaaleissa hän tuli valituksi riigikoguun ja sen jälkeen muodostetussa kokoomusvetoisessa Tiit Vähin hallituksessa hän aloitti puolustusministeriuransa, joka jatkui niin Vähin toisessa ja kolmannessa sekä Siimannin hallituksissa neljän vuoden ajan maaliskuun loppuun 1999. Ministerikauden jälkeen hän toimi vielä kokoomuspuolueen puheenjohtajana vuosina 1999-2000.
Poliittisen uran jälkeinen aika ulkomailla

Ministeriuran jälkeen Öövel opiskeli Britanniassa Cranfieldin yliopistossa sen Royal Military College of Science -yksikössä vuosina 1999–2000. Sieltä hän siirtyi Sveitsiin, jossa hän työskenteli Genevessä Centre for the Democratic Control of Armed Forces -järjestön palveluksessa ja tuki 1990-luvulla itsenäistyneiden valtioiden rajavalvonnan järjestämistä niin Balkanilla Jugoslavian perillisvaltioiden parissa kuin myös Keski-Aasiassa Neuvostoliitosta eronneiden valtioiden parissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andrus Öövel Wikimedia Commonsissa
Andrus Öövel oli keskeinen hahmo torjuttaessa toukokuussa 1990 Inter-liikken ryntäystä Toompeanmäelle, jossa Viron hallitus piti istuntoaan.
Amerikankääpiörapu

| Amerikankääpiörapu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Lahko::  Kymmenjalkaiset Decapoda
Alalahko::  Pleocyemata
Osalahko::  Pitkäpyrstöiset ravut Astacidea
Yläheimo::  Ravut Astacoidea
Heimo::  Cambaridae
Suku::  Faxonius
Laji::  limosus
Kaksiosainen nimi
 Faxonius limosus  (Rafinesque, 1817) 
Synonyymit
 Orconectes limosus (Rafinesque, 1817) 
Katso myös
   Amerikankääpiörapu Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Amerikankääpiörapu (Faxonius limosus) on Pohjois-Amerikan itäosista kotoisin oleva rapulaji, joka esiintyy yleisesti vieraslajina Keski- ja Itä-Euroopan sisävesissä.
Levinneisyys

Tämän ravun alkuperäinen levinneisyys on Pohjois-Amerikan itäosissa ja kattaa Yhdysvaltojen rannikko-osavaltiot Virginiasta pohjoiseen ja Kanadassa Quebeciin.  Se elää lähinnä 10-100 metrin levyisissä kirkasvetisissä joissa, joskus järvissä.
Vieraslaji Euroopassa

Laji tuotiin Saksaan vuonna 1890 ja sitä siirrettiin pian Ranskaan ja Puolaan. Sillä oli tarkoitus korvata rapuruton takia taantuvaa alkuperäistä jokirapua, mutta se ei osoittautunut taloudellisesti arvokkaaksi. Kuten toinen tulokaslaji, täplärapu, amerikankääpiörapu osoittautui rapuruton kantajaksi. Toisaalta laji on pienikokoinen, yleensä alle 10 senttiä, ja harvoin kasvaa myyntikokoiseksi.  Pääasiallisesti sitä käytetään syöttinä. Nykyisin sen levinneisyys kattaa suuren osan Keski- ja Itä-Eurooppaa; hiljattain se on mm. levinnyt Britanniassa ja Valko-Venäjällä. Laji esiintyy myös Latviassa sekä Viron Pärnunjoessa, ja vuonna 2023 se havaittiin Narvanjoessa.
Käpylampi

Käpylampi voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Käpylampi, lampi Kaavilla
Käpylampi, lampi Mikkelissä
Käpylampi, lampi Saarijärvellä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, jolla luetellaan useita samannimisiä järviä.
Koripallon alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2016

| 2016 FIBA Europe Under-20 Championship |
| --- | --- |
Joukkueet:  16
Isäntämaa:   Suomi
Kaupungit:  Helsinki
Ajankohta:  16.–24. heinäkuuta 2016
Mitalistit:  
–  Kultaa:   Espanja
–  Hopeaa:   Liettua
–  Pronssia:   Turkki
Arvokkain pelaaja:   Marc García
Vuoden 2016 alle 20-vuotiaiden koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut pelattiin Suomessa 16.–24. heinäkuuta. Kisoihin osallistui 16 maata, kun edellisessä EM-turnauksessa osallistujamaita oli 20.
EM-turnauksen voittajasuosikkeihin lukeutuivat muun muassa Turkki ja Espanja, jotka ylsivät mitaleille, ja Serbia. Loppuottelussa Espanja ylsi historiansa toiseen alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuteen voitettuaan Liettuan 68–55, ja pronssiottelussa Turkki voitti Saksan 76–61. Turnauksen tähdistöviisikkoon valittiin korikuninkuuden voittanut isäntämaan Lauri Markkanen, turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittu Espanjan Marc García, Espanjan Francisco Alonso, Liettuan Kristupas Zemaitis ja Turkin Ömer Yurtseven.
FIBA Europen hallitus myönsi EM-lopputurnauksen Suomelle 11. joulukuuta 2015. Suomi olisi pelannut vuoden 2016 kisoissa ilman isännyyttäkin, kun sen ikäluokkajoukkue voitti B-divisioonan maan historian ensimmäisenä juniorimaajoukkueena. Edellisen ja ainoan kerran Suomi oli isännöinyt lajin nuorten EM-kilpailuja vuonna 1982 (alle 16-vuotiaiden tyttöjen EM-turnaus Forssassa ja Uudessakaupungissa). Lisäksi maa järjesti miesten EM-kilpailut vuonna 1967. Vuosi nuorten EM-turnauksen jälkeen se järjestää myös yhden miesten EM-kilpailujen alkulohkoista.
Lopputurnauksen ottelut olivat katsottavissa suorina FIBA:n YouTube- ja Facebook-sivuilla, paitsi osa Suomen otteluista, jotka selostettiin suomeksi Fanseat.com -palvelussa, ja pudotuspeleistä. EM-turnauksen yhteydessä järjestettiin 3×3-koripallon Finnish Open -turnaus. Turnauksen virallinen kisakappale oli Adi L Haslan Kristallipallo.
Areenat ja yleisö

EM-turnaus pelattiin kahdella areenalla, Helsingin jäähallissa ja Pasilan urheiluhallissa. Heinäkuun alussa neljälle ensimmäiselle kisapäivälle oli myyty 8 500 pääsylippua. Isäntämaa Suomen avausottelussa Israelia vastaan oli 4 554 katsojaa. Suomen seuraavat ottelut Espanjaa ja Ranskaa vastaan keräsivät paikalle 4 922 ja 6 979 katsojaa.
Alkulohko-ottelu Suomi–Ranska oli yleisömäärältään vuoden 2016 EM-turnauksen suurin. EM-turnauksen päiväkohtainen katsojakeskiarvo oli 4 126, ikäluokan EM-kisahistorian toiseksi suurin: vain Liettuan EM-turnauksessa vuonna 2010 lukema oli ollut suurempi (4 291).
Tulokset > Alkulohkot

Lohkojako arvottiin 22. tammikuuta 2016. Osallistuvat 16 maata jaettiin neljään alkulohkoon.
Tulokset > Alkulohkot > A-lohko

|  Joukkue  |  O |  V  |  H |  K+ |  K- |  KE |  P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Turkki  | 3 | 3 | 0 | 238 | 195 | +43 | 6 |
|  Saksa  | 3 | 2 | 1 | 233 | 188 | +45 | 5 |
|  Liettua  | 3 | 1 | 2 | 273 | 237 | +36 | 4 |
|  Unkari  | 3 | 0 | 3 | 177 | 301 | -124 | 3 |
Tulokset > Alkulohkot > B-lohko

|  Joukkue  |  O |  V  |  H |  K+ |  K- |  KE |  P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Espanja  | 3 | 2 | 1 | 240 | 221 | +19 | 5 |
|  Suomi  | 3 | 2 | 1 | 233 | 236 | -3 | 5 |
|  Israel  | 3 | 2 | 1 | 238 | 228 | +10 | 5 |
|  Ranska  | 3 | 0 | 3 | 190 | 216 | -26 | 3 |
Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja. (UTC+3)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 16.7.2016 | Israel  | 81–72 |  Suomi | Helsingin jäähalli, Helsinki |  |
18.30: 
| 18.30 | (14–14, 21–19, 22–23, 24–16)  | (14–14, 21–19, 22–23, 24–16)  | (14–14, 21–19, 22–23, 24–16)  | Yleisömäärä: 4 554 |  |
| 18.30 |  | raportti |  | Yleisömäärä: 4 554 |  |
18.30: 
18.30: 
18.30: 
18.30: 
18.30: 
18.30: 


| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 16.7.2016 | Espanja  | 60–59 |  Ranska | Helsingin jäähalli, Helsinki |  |
20.45: 
| 20.45 | (11–12, 13–15, 19–19, 17–13)  | (11–12, 13–15, 19–19, 17–13)  | (11–12, 13–15, 19–19, 17–13)  |  |  |
| 20.45 |  | raportti |  |  |  |
20.45: 
20.45: 
20.45: 
20.45: 
20.45: 
20.45: 


| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 17.7.2016 | Ranska  | 66–86 |  Israel | Helsingin jäähalli, Helsinki |  |
16.15: 
| 16.15 | (16–18, 16–26, 14–24, 20–18)  | (16–18, 16–26, 14–24, 20–18)  | (16–18, 16–26, 14–24, 20–18)  |  |  |
| 16.15 |  | raportti |  |  |  |
16.15: 
16.15: 
16.15: 
16.15: 
16.15: 
16.15: 


| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 17.7.2016 | Suomi  | 91–90 ja. |  Espanja | Helsingin jäähalli, Helsinki |  |
18.30: 
| 18.30 | (23–24, 22–21, 19–14, 20–25, 7–6)  | (23–24, 22–21, 19–14, 20–25, 7–6)  | (23–24, 22–21, 19–14, 20–25, 7–6)  | Yleisömäärä: 4 922 |  |
| 18.30 |  | raportti |  | Yleisömäärä: 4 922 |  |
18.30: 
18.30: 
18.30: 
18.30: 
18.30: 
18.30: 


| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 19.7.2016 | Suomi  | 70–65 |  Ranska | Helsingin jäähalli, Helsinki |  |
18.30: 
| 18.30 | (8–15, 19–16, 24–15, 19–19)  | (8–15, 19–16, 24–15, 19–19)  | (8–15, 19–16, 24–15, 19–19)  | Yleisömäärä: 6 979 |  |
| 18.30 |  | raportti |  | Yleisömäärä: 6 979 |  |
18.30: 
18.30: 
18.30: 
18.30: 
18.30: 
18.30: 


| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 19.7.2016 | Espanja  | 90–71 |  Israel | Helsingin jäähalli, Helsinki |  |
20.45: 
| 20.45 | (21–22, 24–9, 30–23, 15–17)  | (21–22, 24–9, 30–23, 15–17)  | (21–22, 24–9, 30–23, 15–17)  |  |  |
| 20.45 |  | raportti |  |  |  |
20.45: 
20.45: 
20.45: 
20.45: 
20.45: 
20.45:
Tulokset > Alkulohkot > C-lohko

|  Joukkue  |  O |  V  |  H |  K+ |  K- |  KE |  P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Ukraina  | 3 | 2 | 1 | 230 | 209 | +21 | 5 |
|  Serbia  | 3 | 2 | 1 | 212 | 226 | -14 | 5 |
|  Latvia  | 3 | 1 | 2 | 216 | 213 | +3 | 4 |
|  Slovenia  | 3 | 1 | 2 | 209 | 219 | -10 | 4 |
Tulokset > Alkulohkot > D-lohko

|  Joukkue  |  O |  V  |  H |  K+ |  K- |  KE |  P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Tšekki  | 3 | 2 | 1 | 232 | 217 | +15 | 5 |
|  Ruotsi  | 3 | 2 | 1 | 190 | 185 | +5 | 5 |
|  Italia  | 3 | 1 | 2 | 225 | 215 | +10 | 4 |
|  Belgia  | 3 | 1 | 2 | 202 | 232 | -30 | 4 |
Tulokset > Pudotuspelit

Alkulohkovaiheen tulokset määrittelivät ensimmäisen pudotuspelikierroksen otteluparit. Ensimmäisen pudotuspeliottelun tulos ratkaisi, pelasiko maa sijoista 1–8 vai sijoista 9–16.
Tulokset > Pudotuspelit > Pronssiottelu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24.7.2016 | Turkki  | 76–61 |  Saksa | Helsingin jäähalli, Helsinki |  |
18.30 (UTC+3): 
| 18.30 (UTC+3) | (17–19, 17–17, 13–13, 29–12)  | (17–19, 17–17, 13–13, 29–12)  | (17–19, 17–17, 13–13, 29–12)  |  |  |
| 18.30 (UTC+3) | Uğurlu 17/4/8 Çevik 16 | raportti | Obst 11 Agva 10/8 |  |  |
18.30 (UTC+3): 
18.30 (UTC+3): 
18.30 (UTC+3): 
18.30 (UTC+3): 
18.30 (UTC+3): 
18.30 (UTC+3):
Tulokset > Pudotuspelit > Loppuottelu

Melko tasaisena edennyt loppuottelu ratkesi päätösneljänneksellä.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24.7.2016 | Liettua  | 55–68 |  Espanja | Helsingin jäähalli, Helsinki |  |
21.00 (UTC+3): 
| 21.00 (UTC+3) | (17–17, 15–23, 14–12, 9–16)  | (17–17, 15–23, 14–12, 9–16)  | (17–17, 15–23, 14–12, 9–16)  |  |  |
| 21.00 (UTC+3) | Fiodorovas 13 Miniotas 8/10 | raportti | M. García 21 Vilà 18/14 |  |  |
21.00 (UTC+3): 
21.00 (UTC+3): 
21.00 (UTC+3): 
21.00 (UTC+3): 
21.00 (UTC+3): 
21.00 (UTC+3):
Tulokset > Sijoitusottelut sijoista 5–8

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät sijat 5–8 | Välierät sijat 5–8 |  |  | Ottelu 5. sijasta | Ottelu 5. sijasta |
 
: 23. heinäkuuta
|  |    Italia | 81 |   |  |  |  |
|  |    Tšekki | 66 |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 24. heinäkuuta | 24. heinäkuuta |
|  |   |   |   |   |    Italia | 86 |
|  |   |   |   |   |    Latvia | 79 |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | Ottelu 7. sijasta | Ottelu 7. sijasta |
|  | 23. heinäkuuta | 23. heinäkuuta |   |  | 24. heinäkuuta | 24. heinäkuuta |
|  |    Ukraina | 62 |   |  |    Tšekki |   105 |
|  |    Latvia | 84 |   |  |    Ukraina |   103 |
Tulokset > Sijoitusottelut sijoista 9–16

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät sijat 13–16 | Välierät sijat 13–16 |  |  | Ottelu 13. sijasta | Ottelu 13. sijasta |
 
: 23. heinäkuuta
|  |    Ranska | 74 |   |  |  |  |
|  |    Suomi | 60 |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 24. heinäkuuta | 24. heinäkuuta |
|  |   |   |   |   |    Ranska | 79 |
|  |   |   |   |   |    Belgia | 70 |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | Ottelu 15. sijasta | Ottelu 15. sijasta |
|  | 23. heinäkuuta | 23. heinäkuuta |   |  | 24. heinäkuuta | 24. heinäkuuta |
|  |    Belgia | 89 |   |  |    Suomi |   91 |
|  |    Unkari | 83 |   |  |    Unkari |   70 |
Sijoitukset

| --- | --- |
: Putosi ikäluokan B-divisioonaan
| # | Maajoukkue | V–T |
| --- | --- | --- |
|  |  Espanja | 6–1 |
|  |  Liettua | 4–3 |
|  |  Turkki | 6–1 |
| 4. |  Saksa | 4–3 |
| 5. |  Italia | 4–3 |
| 6. |  Latvia | 3–4 |
| 7. |  Tšekki | 4–3 |
| 8. |  Ukraina | 3–4 |
| 9. |  Slovenia | 4–3 |
| 10. |  Ruotsi | 4–3 |
| 11. |  Serbia | 4–3 |
| 12. |  Israel | 3–4 |
| 13. |  Ranska | 2–5 |
| 14. |  Belgia | 2–5 |
| 15. |  Suomi | 3–4 |
| 16. |  Unkari | 0–7 |
Tähdistöjoukkue

Lähde:
Francisco Alonso
Kristupas Zemaitis
Marc García (MVP)
Lauri Markkanen
Ömer Yurtseven
Alpo Jaakolan patsaspuisto

| Alpo Jaakolan patsaspuisto |
| --- | --- |
 Patsaspuiston rakennuksia sisäänkäynnin tuntumassa
Tyyppi:  ulkoilmamuseo
Osoite:  Aura-Pirkkatie 84, 32200 Loimaa  
Sijainti:  Karhula, Loimaa
Ylläpitäjä:  Loimaan kaupunki
Kotisivut:  Alpo Jaakolan patsaspuisto
Koordinaatit:  60.8143°N, 22.9435°E
 fiAlpo Jaakolan patsaspuisto 
    
Alpo Jaakolan patsaspuisto on Loimaalla Karhulan kylässä entisen Loimaan kunnan alueella sijaitseva ulkoilmamuseo, joka esittelee pääosin loimaalaisen taiteilija Alpo Jaakolan taidetta.
Historia

Taiteilijaprofessori Alpo Jaakola muutti patsaspuiston alueelle saatuaan lainalaudoista rakennetun pienen mökin valmiiksi vuonna 1953. Tehtyään taiteellisen läpimurron hän rakensi 1960-luvulla mökin viereen ateljeerakennuksen ja myöhemmin osti Loimaan kunnalta Hirvikoskella sijainneen vanhan ruumishuoneen, jonka hän siirsi puistoon veistotilaksi.
Jaakolan keskellä peltoa sijainneet teokset herättivät ohi ajavissa autoilijoissa hämmennystä. Ruuhkaisena kesäpäivänä jopa 200 ihmistä päivässä saattoi pysähtyä tutkimaan ja tunkeilemaan patsaspuistoon. Jaakolaa ei kuitenkaan yleisö kiinnostanut. Hän rakensi aidan ja pystytti kylttejä, jotka kielsivät häiritsemisen, mutta ne eivät auttaneet. Runoilija Pentti Saarikosken kerrotaan vierailullaan ryhtyneen keräämään puistoon pääsymaksuja.
Vuonna 1974 Ylen haastattelussa Jaakola vaikutti hyvin turhautuneelta työrauhansa menettämiseen ja kertoi inhoavansa veistoksiaan. Hänen mukaansa viimeiset kolme vuotta olivat kuluneet patsaspuiston sekä asumusten suojaamiseen.
Jaakolan epäonneksi valtatie 9:n tielinjaus vedettiin niin läheltä patsaspuistoa, että hän joutui muuttamaan liikenteen aiheuttaman metelin takia pois alueelta vuonna 1979. Patsaspuisto oli tyhjillään vuoteen 1992 asti, kunnes Loimaan kunta avasi sen kokeilumielessä yleisölle saaden erittäin hyvän vastaanoton. Tämä innosti kuntaa kehittämään alueen matkailua. Se lunasti puiston itselleen vuonna 1993 ja vuonna 2000 siellä toteutettiin Euroopan unionin rahoittama laaja kunnostusprojekti.
Tietoja

Alpo Jaakolan patsaspuisto on avoinna kesäkuun alusta elokuun loppuun. Kesäaikaan puistossa järjestetään myös muuta toimintaa, kuten konsertteja, taidekursseja ja runoiltoja. Vanhassa ruumishuoneessa toimii nykyisin kesäkahvila. Alpo Jaakola ja hänen vaimonsa Marja on heidän omasta toiveestaan haudattu patsaspuistoon.
Luettelo teoksista

Alpo Jaakolan patsaspuisto käsittää 52 taideteosta, joista kaikki ovat hänen itse tekemiään.
| Teos | Paikka | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- |
Raivaaja: 
Saarnaustuoli: 
Ortodoksia: 
Haapojen nainen: 
Neloset: 
Susikivi: 
Kaikkien kuolleiden muistolle: 
Ristiinnaulittu: 
Leskiäiti: 
Hautamaankivi: 
Lukeva nainen: 
Loimaan tumma: 
Hevosten sotaanlähtö: 
Rautapuu: 
Identtiset intialaiset: 
Kettinkikone: 
Pellonraivaaja: 
Risto Rytin muistopatsas: 
Kaksoiskotka: 
Alkueläin: 
Koivikon nainen: 
Maanvartija: 
Toinen lihaksitulemisen änkytys: 
Torjunta: 
Kaikakivi: 
Karhulan kerjäläinen: 
Varjo: 
Vedenhaltija: 
Kivikellari: 
Aurinkoa syleilevät feministit: 
Kivensilmä: 
Atomisuoja: 
Riimukivet: 
Renkimies: 
Metsänpohatta: 
Pumpulienkeli: 
Risti: 
Saaren kivi: 
Kurki: 
Dalai Lama: 
Vaiennut konekivääri: 
Arsio: 
Inkakivi: 
Betonikooste: 
Taivaaseen häipyvä motoristi: 
Puinen taivas: 
Räjähtänyt putki: 
Torkvillen aita: 
Metsän kivi: 
Nuorisovankila: 
Kivinosturi: 
Syreenimaja:
Aiheesta muualla

Alpo Jaakolan patsaspuiston viralliset Facebook-sivut
Jaakolan teoksia
La Ley

La Ley
La Ley on chileläinen, Santiagossa perustettu pop-rockyhtye. Sen ensimmäinen albumi (Desiertos) julkaistiin vuonna 1989. Yhtyeen kitaristi Andrés Bobe kuoli vuonna 1994. Hänet korvasi Pedro Frugone. Vuonna 2004 La Ley julkaisi kokoelmalevy Historias e Histerian. Vuonna 2005 yhtye ilmoitti jäävänsä tauolle.
Lego Wolfpack

Lego Wolfpack  (”Susilauma”) on Legon tuotesarja, joka oli tuotannossa vuosina 1992–1993. Se on yksi Legon pienimmistä tuotesarjoista, sillä sarjaan kuuluu ainoastaan kolme settiä.
Wolfpack on Lego Castle -tuotesarjan alateema, ja sen aiheena ovat lainsuojattomat.
Setit

Wolfpack Renegades
Wolfpack Tower
Ghostly Hideout
Aiheesta muualla

Lego Wolfpack -setit (Brickset)
Kööpenhaminan yliopiston sinfoniaorkesteri

Kööpenhaminan yliopiston sinfoniaorkesteri Universitätschor Dresdenin kanssa maaliskuu 2013.
Kööpenhaminan yliopiston sinfoniaorkesteri, myös SymfUni, on sinfoniaorkesteri Kööpenhaminan yliopistossa. Orkesteri toimii Frederiksbergin kunnassa.
Yleistä

SymfUni-orkesterin perusti vuonna 2007 joukko Kööpenhaminan yliopiston opiskelijoita. Nykyisin orkesteriin kuuluu noin 60 eri opiskelulinjan opiskelijaa Kööpenhaminan yliopistosta sekä suuri joukko kansainvälisiä opiskelijoita ja opiskelijoita muista yliopistoista Suur-Kööpenhaminan alueelta. Keväällä 2012 orkesteri esitti Alankomaissa Niels Wilhelm Gaden Elverskud-oopperan yhdessä hollantilaisen opiskelijakuoron kanssa.
Ohjelmisto

SymfUni on konsertoinut ympäri Eurooppaa esittäen Beethovenista Bizet'hen. Syksyllä 2013 orkesteri teki yhteistyötä Universitätschor Dresdenin kanssa ja on esittänyt muun muassa Lars-Erik Larssonin Förklädd Gud ja Felix Mendelssohn Bartholdyn Vom Himmel hoch. Keväällä 2014 orkesteri esitti elokuvamusiikkia, muun muassa John Williamsin säveltämää musiikkia elokuvista E.T. ja Kadonneen aarteen metsästäjät.
Kapellimestarit

2007–2010 Kristoffer Kaas
2010–2013 Jan Scheerer
2013– Peter Piotr Gasior
Aiheesta muualla

SymfUnin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)