stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Akrotíri (Kreeta)

| Akrotíri> Ακρωτήρι |
| --- | --- |
 Akrotírin niemi ja Soúdanlahti satelliittikuvassa.
  Akrotíri 
Sijainti:  35°32′49″N, 24°7′26″E
Merialue:  Kreetanmeri, Egeanmeri
Vesialue:  Chaniánlahti ja Soúdanlahti
Korkein kohta:  Sklóka, 528 m
Valtio
Valtio:  Kreikka
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Kunta:  Chaniá
Väestö
Suurin kaupunki:  Kounoupidianá
Akrotíri (kreik. Ακρωτήρι), antiikin Kyamon (m.kreik. Κύαμον), on niemi Chanián kunnassa Kreetan saaren pohjoisrannikon länsiosassa Kreikassa. Sitä ympäröi Kreetanmeri, ja sen länsipuolella sijaitsee Chaniánlahti ja eteläpuolella Soúdanlahti.
Akrotírin niemimaata, Soúdanlahtea ja Soúdan saari.
Akrotírin nimi tarkoittaa yksinkertaisesti ”Niemeä”. Niemi on suhteellisen tasaista aluetta, lukuun ottamatta sen koillisosaa, jossa on vuoristoa ja pieniä rotkoja. Niemen korkein kohta on Sklóka-vuori (526 m).
Aiemmin niemen alue muodosti oman kuntansa, joka on nykyisin Chanián kunnan Akrotírin kunnallisyksikkö. Akrotírin suurin asutus on Kounoupidianán kaupunki, joka on Chanián esikaupunkialuetta. Sen lisäksi niemellä on useita kyliä. Niemellä sijaitsee myös Chanián kansainvälinen lentoasema. Lentokenttä on sekä siviili- että sotilaskäytössä.
Niemen nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Gouvernéton luostari, Pyhän Kolminaisuuden luostari ja Pyhän Johannes Laupiaan luostari, Katholikón luostarin rauniot, Arkoudiótissan luola sekä Elefthérios Venizéloksen hauta. Luostariensa ansiosta niemeä on joskus kutsuttu ”Kreetan Pyhäksi vuoreksi”. Niemen pohjoisrannikon Stavróksen kylässä kuvattiin elokuva Kerro minulle, Zorbas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akrotíri Wikimedia Commonsissa
Skirítida

| Skirítida Σκιρίτιδα |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Skirítida
 Koordinaatit: 37°20′N, 22°24′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Arkadia
Kunta:  Trípoli
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  400106
Väkiluku (2011):  1 265
 – Kylä­yhdys­kunta:  75
 – Kylä:  75
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  TP
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Skirítida (kreik. Σκιρίτιδα; myös Σκυρίτιδα, Skyrítida; kath.kreik. Σκιρῖτις, Skirítis; virallisesti Δημοτική Ενότητα Σκιρίτιδας, Dimotikí Enótita Skirítidas) on yksi Trípolin kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Arkadian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 1 265 (vuonna 2011).
Skirítidan kunnallisyksikkö käsittää Trípolin kunnan eteläosan. Se on perinyt nimensä antiikin aikaisesta Skiritiin alueesta, joka oli tuolloin pohjoista Lakoniaa. Kunnallisyksikön suurin asutus on Vlachokerasián kylä. Skirítida oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Trípolin kuntaan yhdessä Fálanthoksen, Korýthion, Levídin, Mantíneian, Tegéan ja Valtétsin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Skirítidan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Agía Varvára | Agía Varvára | 27 |
| Alepochóri | Alepochóri | 112 |
| Kerasiá | Kerasiá | 130 |
| Kollínes | Achoúri | 2 |
| Kollínes | Kollínes | 263 |
| Kollínes | Voutoúchos | 2 |
| Pigadákia | Pigadákia | 53 |
| Vlachokerasiá | Lagkáda | 10 |
| Vlachokerasiá | Vlachokerasiá (Vlachokeraséa) | 414 |
| Voúrvoura | Voúrvoura | 252 |
Yhteensä: 1 265
Rodopós

| Rodopós> Ακρωτήρι Ροδοπού |
| --- | --- |
 Rodopóksen niemi ja Kíssamoksenlahtea.
  Rodopós 
Sijainti:  35°36′27″N, 23°44′38″E
Merialue:  Kreetanmeri, Egeanmeri
Vesialue:  Chaniánlahti ja Kíssamoksenlahti
Valtio
Valtio:   Kreikka
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Kunta:  Plataniás
Rodopós (kreik. Ακρωτήρι Ροδοπού, Akrotíri Rodopoú; myös Rodopóksennimi, Rodopoúnniemi) on niemi Kreetan saaren pohjoisrannikon länsiosassa Kreikassa. Sitä ympäröi Kreetanmeri, ja sen länsipuolella sijaitsee Kíssamoksenlahti ja itäpuolella Chaniánlahti. Hallinnollisesti niemi kuuluu Plataniáksen kuntaan Chanián alueyksikössä.
Niemen pituus on noin 18 kilometriä ja leveys noin 5 kilometriä. Niemellä sijaitsevat muun muassa Gonián luostari sekä antiikin aikaisen Diktynnan temppelin rauniot. Niemen juuressa sen itäpuolella sijaitsee Kolymvárin kylä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rodopós Wikimedia Commonsissa
Drápanos

| Drápanos> Ακρωτήρι Δράπανος |
| --- | --- |
 Drápanoksen niemi Ápterasta nähtynä.
  Drápanos 
Sijainti:  35°27′N, 24°14′E
Merialue:  Kreetanmeri, Egeanmeri
Vesialue:  Almyróksenlahti ja Soúdanlahti
Valtio
Valtio:  Kreikka
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Kunta:  Apokóronas
Drápanos (kreik. Ακρωτήρι Δράπανος, Akrotíri Drápanos), antiikin Drepanon (m.kreik. Δρέπανον ἄκρον, Drepanon akron, lat. Drepanum), on niemi Kreetan saaren pohjoisrannikolla Kreikassa. Se sijaitsee Soúdanlahden ja Almyróksenlahden välissä suurin piirtein Chanián ja Réthymnon kaupunkien puolivälissä. Hallinnollisesti niemen alue kuuluu Apokóronaksen kuntaan Chanián alueyksikössä. Niemen korkein kohta on Drapanokefála-vuori (527 metriä).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Drápanos Wikimedia Commonsissa
Síderos

| Síderos> Ακρωτήριο Σίδερο |
| --- | --- |
 Síderoksen niemenkärki (ylin) ja Kyriamádin saaret sekä Elásan saari (oikealla) satelliittikuvassa.
  Síderos 
Sijainti:  35°18′57″N, 26°18′40″E
Merialue:  Kreetanmeri, Egeanmeri
Valtio
Valtio:  Kreikka
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Lasíthi
Kunta:  Siteía
Síderos (kreik. Κάβος Σίδερος, Kávos Síderos tai Ακρωτήριο Σίδερο, Akrotírio Sídero), antiikin Sammonion (m.kreik. Σαμμώνιον, Sammōnion; lat. Sammonium) ja Salmone (m.kreik. Σαλμώνη, Salmōnē; lat. Salmonium), on niemenkärki Kyriamádin niemeksi muuttuneilla saarilla Kreetalla Kreikassa. Se muodostaa Kreetan koilliskärjen. Niemi kuuluu Siteían kuntaan Lasíthin alueyksikössä.
Síderoksen niemen kallioita.
Síderoksen niemenkärki sijaitsee noin 34 kilometrin päässä Siteían kaupungista ja noin 16 kilometriä Palaíkastrosta. Se on osa Kyriamádin kahden saaren pohjoisempaa saarta. Saaret yhdistyvät Kreetan pääsaaren kannasten kautta ja autotiellä. Niemellä sijaitsevat vuonna 1880 rakennettu Síderoksen majakka, jonka korkeus on 15 metriä, sekä Pyhän Isidoroksen (Ágios Isídoros) kirkko. Siellä on myös Kreikan merivoimien käyttämiä rakennelmia.
Noin kilometrin länteen Síderoksen niemenkärjestä sijaitsee pieni kalliosaari nimeltä Sídero eli Strongyló. Niemenkärjen luoteispuolella sijaitsevat Dionysadien saaret ja itäpuolella Elásan saari. Niemi ja saaret ovat osa seudun Natura-aluetta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Síderos Wikimedia Commonsissa
Solon

Solon.
Solon (m.kreik. Σόλων, Solōn, n. 638 eaa. – 558 eaa.) oli kuuluisa ateenalainen valtiomies ja lainsäätäjä. Elämäkerturi Diogenes Laertios lukee hänet myös filosofien joukkoon. Hän oli Thaleen aikalainen ja tuttava, ja myös hänet lasketaan niin sanottuun Kreikan seitsemän viisaan joukkoon.
Elämä > Nuoruus ja sota Salamiista

Tiedot Solonin nuoruudesta ovat epävarmat. Aikoinaan väitettiin hänen olevan Ateenan viimeisen kuninkaan Kodroksen sukua, mutta tätä ei voida vahvistaa. Historioitsija Plutarkhos kirjoitti hänen elämäkertansa yli 400 vuotta myöhemmin. Siinä todetaan hänen toimineen kauppiaana itäisen Välimeren alueella. Ateenan poliittiseen elämään hän astui vasta 590-luvulla eaa., kun ateenalaiset ja megaralaiset kiistelivät hänen kotipaikkansa Salamiin saaren hallinnasta tuloksetta. Kyllästyneenä tuohon taisteluun ateenalaiset säätivät lain, jonka mukaan sitä, joka suullisesti tai kirjallisesti esitti saaren takaisin valloittamista, oli rangaistava kuolemalla. Tarinan mukaan Solon heittäytyi suorastaan mielipuoleksi. Äkisti hän juoksi torille, matkahattu vielä päässä ikään kuin olisi ollut tulossa pitkältä matkalta, hyppäsi kivelle ja lausui sepittämänsä runon tähän tapaan:
»Ihmisien kesken pian moinen kulkevi juttu:
Hän Ateenasta on myös: jättäjä hän Salamiin.»
ja lopuksi:
»Siis Salamiisen valtaamaan sitä kaunista saarta.
Pois joka mies Ateenan! Kohta on häpeä pois.»
Solon valittiin vuodeksi 594/593 eaa. Ateenan arkontiksi uudelle sotaretkelle. Se päättyi Salamiin valloitukseen Ateenalle.
Elämä > Arkontiksi

Siihen aikaan oli Ateenan sisäinen tila hyvin onneton. Ateenan kuninkaan valta oli jo ammoin lakkautettu, ja yhteiskuntaa hoiti nyt yhdeksän arkonttia, jotka joka vuosi valittiin ylhäisistä suvuista. Mahtavat suurtilalliset, eupatridit, sortivat köyhempää kansaa, ja hätä pakotti köyhiä kaupunkilaisia turvautumaan rikkaisiin, jotka lainaamistaan rahoista ottivat kohtuuttoman suuret korot. Siten joutui alempi väestö yhä enemmän köyhtyessään epätoivoon, joka sai aikaan kiihkeitä kapinan yrityksiä. Rauhalliset asukkaat olivat jo kauan vaatineet kirjoitettua lakia, joka suojelisi väkivallalta ja vääryydeltä. Se toimi annettiin ensin arkontti Drakonille. Hän käsitti tehtävänsä niin, että oli kauhulla kukistettava nuo yhä kiihtyvät kansanliikkeet, ja siten tulivat hänen lakinsa niin ankariksi, että niitä oli mahdoton käyttää; niitä sanottiinkin verellä kirjoitetuiksi ja vielä nykyäänkin drakoninen merkitsee kohtuuttoman ankaraa. Vuonna 594 eaa. arkontiksi valittiin Solon, ja hänen tehtäväkseen annettiin lakien säätäminen. Hänen päätehtävänsä oli siis yhteiskunnan rauhoittaminen ja sovittaminen.
Elämä > Lakien säätämisen jälkeen

Kun Solon sai nämä lakinsa valmiiksi, ahdistelivat häntä pitkän aikaa joka päivä ihmiset, jotka vaativat häntä tekemään niihin kuka mitäkin muutosta. Päästäkseen tuosta kiusasta päätti hän joksikin ajaksi lähteä ulkomaille, mutta otti ennen lähtöänsä ateenalaisilta valan, että he määrätyn ajan pitäisivät hänen lakinsa muuttamatta. Näillä matkoillansa hän vieraili myös Lyydian kuningas Kroisoksen luona. Solonin poissa ollessa alkoivat puolueriidat jälleen Ateenassa. Palattuaan sinne koetti hän niitä välittää, mutta kun se ei onnistunut, erosi hän surumielin kokonaan valtiollisista toimista. Surukseen näki hän myös entisen ystävänsä Peisistratoksen kohoavan Ateenan itsevaltiaaksi. Solon lähti Ateenasta ja kuoli Kyproksella.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit :
Solonin elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Solonin elämäkerta (muinaiskreikaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  7  8  9  10  11  12  13  14  WorldCat 2 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef 
Areiopagi, tässä nähtynä Akropoliilta, on suuri kallio, jonne Ateenan aristokraatit kokoontuivat päättämään valtion asioista Solonin aikana.
Vanha Solon vierailee kuningas Kroisoksen luona, Honthorstin maalaus.
Maatalouden historia

Maanviljelyn syntypaikkoja: oransseilla alueilla 8000-6000 eaa. ja vihreillä alueilla vuosina 6000-4000 eaa.
Maatalouden historia kattaa maatalouden kehityksen maanviljelyn synnystä nykyaikaan. Maanviljely sai alkunsa useassa paikassa eri puolilla maapalloa toisistaan riippumatta. Eräs näistä oli muinainen Lähi-itä. Tämän ohella maanviljely kehittyi samaan aikaan myös Kiinassa, Väli-Amerikassa, Etelä-Amerikassa, Pohjois-Amerikan itäisissä osissa ja Uudessa-Guineassa. Maatalousyhteiskunta levisi ympäri maailmaa. Teollisen vallankumouksen jälkeen alkoi kehitys kohti teollisuusyhteiskuntaa. Maatalous on joutunut väestönkasvun seurauksena tehostumaan ja laajenemaan valtavasti. Tehostumisesta uusin tekniikoin kutsutaan vihreäksi vallankumoukseksi.
Maatalouden varhaiset vaiheet

Maanviljely kehittyi ítsenäisesti kolmella eri seudulla, joista se levittäytyi ympäri planeettaa. Ensimmäinen seutu oli Lähi-Idän alue, jossa sijaitsevat nykyisin Israel, Palestiina, Jordania, Syyria, Turkki ja Iran). Siellä alettiin viljellä noin 10 000 vuotta sitten vehnää, ohraa, linssejä ja herneitä sekä kasvattaa nautoja, lampaita ja vuohia. Kiinassa alettiin viljellä 7000 vuotta sitten riisiä, soijapapuja, ja jamssia sekä kasvattaa sikoja. Väli-Amerikassa alettiin viljellä myöhemmin maissia ja papua sekä kasvattaa laamoja ja marsuja. Nykyään arvellaan, että samantapaiset ravinnon tuotantoon johtaneet prosessit ovat olleet käynnissä itsenäisesti myös Kaakkois-Aasiassa.
Maanviljelyn kehitys sai yleensä alkunsa viljelemällä viljaa, jota oli kerätty aiemmin satunnaisesti luonnosta. Viljaa seurasivat juurekset ja kotieläinten pito, joita käytettiin sekä viljelytöihin että ravinnoksi.
Lähi-idän ylängöillä ohra- ja vehnäheinät osoittautuivat helposti suojattavaksi kasveiksi ja kun tiettyjä lajeja suosittiin, ne yleistyivät vähitellen ja sitten sopeutuivat biologisesti ihmisen haluamalla tavalla. Samantapainen kehitys tapahtui hyödyllisten eläinlajien kanssa: lammas ja vuohi kotiutettiin ensimmäiseksi, sitten sika ja nauta. Nämä prosessit tapahtuivat Lähi-idässä ja Turkissa noin vuosina 9000–7000 eaa. On esitetty, että nauta olisi otettu Pohjois-Afrikassa kotieläimeksi ilman Lähi-idästä saatua esimerkkiä ja tämä keksintö on ajoitettu keramiikkalöytöjen perusteella suunnilleen samaan aikaan kuin Lähi-idässä.
Kaukoidässä tapahtui viimeistään 5000 eaa. paikallisten kasvilajien, kuten riisin ja hirssin domestikaatio sekä eläinlajien osalta kesytettiin sika, nauta ja vesipuhveli. Amerikassa ensimmäisinä maatalouteen siirtyivät maissia ja papua viljelevät Keski-Amerikan intiaaniheimot noin vuonna 5000 eaa., mutta mm. kotieläinten pitäminen alkoi vasta tuhatkunta vuotta myöhemmin.
Eurooppaan maanviljely ja karjanhoito alkoivat levitä Lähi-idästä kahta reittiä: Välimeren rannikkoa pitkin 4500–5000 eaa. ja Balkanin kautta Tonavan varsia pitkin Ukrainaan ja Reinin laaksoon päin, Länsi-Eurooppaan ehdittiin viimeistään 4000 eaa.
Karjan lannalla on ollut alusta alkaen tärkeä rooli viljelymaiden lannoituksessa.
Maatalouden varhaiset vaiheet > Varhaiset viljelykasvit

Viikuna on kaikkein vanhin viljelykasvi. Jordaniasta on löydetty arkeologisilta kaivauksilta todisteita, että niitä olisi viljelty ihmisravinnoksi 11 400 vuotta sitten eli tuhat vuotta aikaisemmin kuin esimerkiksi hirssiä, vehnää tai hernekasveja. Usein kaivauksilta löytyneitä kasveja on vaikeaa yhdistää maanviljelyn kehitykseen, mutta viikunoiden tapauksessa se on helpompaa: tietyt yleisesti syötäväksi kasvatetut viikunat eivät pysty lisääntymään ilman ihmisen apua ja siten voidaan olla arkeologisesti lähes varmoja, että niitä on kasvatettu tarkoituksella.
Varhaisimpia Lähi-idässä viljeltyjä viljakasveja ovat olleet emmervehnä, yksijyvävehnä ja ohra.
Uusi-Guinea oli todennäköisesti ensimmäinen banaanin viljelypaikka. Siellä aloitettiin banaanien lisäksi myös taro-juurikkaiden viljely noin 10 220 – 9 910 vuotta sitten.
Maatalouden varhaiset vaiheet > Seuraukset ihmiskunnalle

Maanviljely lisäsi ihmiskunnan käytettävissä olevan ravinnon määrää auttaen sitä kasvamaan ja levittäytymään entistä laajemmille alueille. Kun väestö oli kasvanut tiettyyn pisteeseen asti, oli kuitenkin siirryttävä yhä kasvipainotteisempaan ravintoon, koska siten kyettiin tuottamaan monin paikoin noin kymmenkertainen määrä kaloreita. Ihmiskunnan ravinto alkoi tämän vuoksi pitää sisällään yhä enemmän tärkkelysmuotoista hiilihydraattia ja yhtä vähemmän proteiinia ja rasvaa. Ihmiskunta alkoi kärsiä samalla proteiinin ja monien vitamiinien puutteesta.
Kirjallisuutta

Rousi, Arne: Auringonkukasta viiniköynnökseen. Ravintokasvit.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-21295-4
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
BBC: Agricultural Revolution in England 1500–1850 (englanniksi)
NY Times: Tracking the Ancestry of Corn Back 9,000 Years (englanniksi)
Scientific American: Agriculture's Sustainable Future: Breeding Better Crops (englanniksi)
Early Agricultural Remnants and Technical Heritage (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tracing the Evolution of Organic/Sustainable Agriculture (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
UK Countryside History (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Les racines de l'agriculture en Nouvelle-Guinée[vanhentunut linkki] (ranskaksi)
Earliest Agriculture in the New World (englanniksi)
Inkan Agriculture (englanniksi)
The making of an agricultural classic: farmers of forty centuries or permanent agriculture in China, Korea and Japan, 1911-2011 (englanniksi)
Encyclopaedia Britannica: Origins of agriculture (englanniksi)
Maataloutta kuvattuna hautakammiossa muinaisessa Egyptissä.
Niittokoneita museossa
Pyörillä olevia moottoreita ja lokomobiili, joita on käytetty esimerkiksi puimakoneiden voimanlähteenä
Sergei Anohin

Sergei Nikolajevitš Anohin (ven. Серге́й Никола́евич Ано́хин, 1. huhtikuuta 1910 Moskova – 15. huhtikuuta 1986) oli neuvostoliittolainen koelentäjä.
Anohin tutustui vuonna 1924 purjelentoon. Vuonna 1934 hänestä tuli lennonopettaja Koktebelissa toimivaan purjelentokouluun. Siellä hän teki uuden koneen koelennot. Suuren isänmaallisen sodan aikana hän lensi useita eri koneita. Hän oli kehittämässä myös rahtikoneversiota liitokoneesta.
Anohin joutui pahaan lento-onnettomuuteen 17. toukokuuta 1945. Onnettomuudessa hän menetti toisen silmänsä. Tästä huolimatta lentoura jatkui. 1950-luvulla hänestä tuli koelentäjien kouluttaja.
Anohin oli naimisissa purjelentäjä Margarita Rasenskajan kanssa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki
Roine (täsmennyssivu)

Roine voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Roine, Kokemäenjoen vesistöön kuuluva järvi Kangasalla
Roine, suomalainen etunimi
Roine, suomalainen sukunimi, muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Eero Roine (1904–1966), näyttelijä
Eila Roine (oik. Roine-Auvinen, 1931), näyttelijä, Eero Roineen tytär, teatterineuvos
Eino Roine (1905–1987), putkiasentaja ja kansanedustaja (SKDL), Eero Roineen veli
Esko Roine (s. 1944), näyttelijä, Eero Roineen poika
Hannu Roine (s. 1942), yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Kaarlo Roine (1891–1918), punakaartilaispäällikkö
Kauko Roine (s. 1935), eläinlääkäri, professori
Liisa Roine (s. 1938), näyttelijä, Eero Roineen tytär
Linda-Maria Roine (Mercedes Bentso, s. 1993), rap-artisti
Miika Roine (s. 1991), jääkiekkoilija
Paavo Roine (1914–1973), kemisti ja ravintokemian professori
Raul Roine (1907–1960), kirjailija
Reinhold Roine (vuoteen 1886 ja vuodesta 1920 Silfverström, 1866–1937), kirjailija ja kansakoulutarkistaja
Susanna Roine (s. 1971), näyttelijä, Esko Roineen tytär
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Roine”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Viretailurus

| Viretailurus pardoides |
| --- | --- |
 Viretailurus pardoidesin kallo.
 plioseeni–pleistoseeni 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläimet Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Kissaeläimet Felidae
Alaheimo::  Felinae
Suku::  †Viretailurus  Hemmer, 1964
Laji::  pardoides
Kaksiosainen nimi
 † Viretailurus pardoides  (Owen, 1846) 
Synonyymit
 Felis pardoides Owen, 1846  Panthera schaubi Viret, 1954  Puma pardoides (Owen, 1846)  Viretailurus schaubi (Viret, 1954) 
Katso myös
   Viretailurus Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viretailurus pardoides eli Puma pardoides on sukupuuttoon kuollut kissaeläin, joka eli Euraasiassa. Laji ilmestyi plioseenilla noin kolme miljoonaa vuotta sitten, ja se hävisi pleistoseenilla alle miljoona vuotta sitten joutuessaan leopardin syrjäyttämäksi. Viretailurus pardoides -lajin lähimmät elossa olevat sukulaiset ovat Amerikan mantereella esiintyvät puuma ja jaguarundi.
Taksonomia

Viretailurus pardoides on ongelmallinen taksoni, josta on käytetty useita eri nimiä. Richard Owen kuvasi Felis pardoides -lajin Englannista vuonna 1846. Kuvaus perustui yhteen raateluhampaaseen. Vuonna 1954 Jean Viret kuvasi Ranskasta lajin Panthera schaubi, jonka hän luokitteli suurkissoihin. Myöhemmin on todettu, että Felis pardoides ja Panthera schaubi ovat samaa lajia, eikä tämä laji ole suurkissa vaan läheisempää sukua puumalle. Eri tutkijat luokittelevat lajin edelleen eri sukuihin: laji voi olla joko Puma-suvussa nimellä Puma pardoides tai omassa Viretailurus-suvussaan nimellä Viretailurus pardoides. Lajin taksonomia on kiistanalaista, koska fossiiliaineisto on edelleen niukkaa. Kokonaisia kalloja on löydetty vain yksi, ja muustakin luurangosta on vain vähän löytöjä.
Ulkonäkö ja elintavat

Viretailurus pardoides oli suunnilleen samankokoinen kuin puuma ja leopardi nykyään. Naaraiden on arvioitu painaneen 35–45 kilogrammaa ja koiraiden 60–100 kilogrammaa. Fossiilien löytöpaikat ovat muinoin edustaneet erilaisia habitaatteja metsistä ruohomaihin, joten Viretailurus pardoides pärjäsi luultavasti monenlaisissa elinympäristöissä kuten puumakin nykyään. Puuma on nykyisten kissaeläinten parhaita hyppijöitä, mutta sääriluiden anatomian perusteella tätä ominaisuutta ei ollut kehittynyt Viretailurus pardoides -lajille. Siinä suhteessa laji muistutti enemmän leopardia.
Kehityshistoria ja levinneisyys

Viretailurus pardoides edustaa nykykäsityksen mukaan samaa kehityslinjaa kuin puuma ja jaguarundi. Vaikka nämä nykyiset lajit elävät Amerikan mantereella, Viretailurus pardoides eli Euraasiassa. Kehityslinjan alkukodiksi on ehdotettu Keski-Aasiaa tai Afrikkaa. Vanhimmat Viretailurus pardoides -lajin fossiilit ovat ilmeisesti Mongoliasta Shamarin eläimistöstä, jonka ikä on arviolta 3,1–2,6 miljoonaa vuotta. Afrikasta on löydetty vanhempia samankaltaisia fossiileja, mutta niiden yhteys Viretailurus pardoides -lajiin on kyseenalaista.
Plioseenin ja pleistoseenin vaihteeseen mennessä Viretailurus pardoides oli levinnyt läntiseen Eurooppaan. Fossiilien perusteella lajin levinneisyysalue ulottui laajimmillaan Mongoliasta Isoon-Britanniaan. Lisäksi fossiileja on löydetty Espanjasta, Georgiasta, Italiasta, Ranskasta, Romaniasta, Saksasta ja Venäjältä sekä mahdollisesti Bulgariasta ja Tšekistä. Nuorimmat Viretailurus pardoides -fossiilit ovat noin 0,83 miljoonan vuoden takaa. Varhais- ja keskipleistoseenin vaihteessa leopardi levittäytyi Euraasiaan ja korvasi Viretailurus pardoides -lajin. Lajit olivat samankokoisia, ekologialtaan joustavia kissapetoja, joilla oli todennäköisesti sama ekolokero. Viretailurus pardoides ei pärjännyt kilpailussa vaan kuoli sukupuuttoon.
Koska Viretailurus pardoides -lajin nykysukulaiset elävät Amerikassa, täytyi lajin tai sen lähisukulaisen ylittää Beringinsalmi ennen puumansukuisten kissaeläinten ilmestymistä mantereelle. Alla on sukupuu, joka esittää erään hypoteesin gepardin ja puuman kehityslinjojen kehityksestä. Nimistöä on muokattu muiden lähteiden perusteella.
Taiteilijan näkemys eläimestä.
Taipalsaaren sairaala

Taipalsaaren sairaala oli psykiatrinen sairaala Taipalsaaren kunnassa. Taipalsaaren sairaala perustettiin B-mielisairaalaksi vuonna 1969. Sairaalatoiminnan lakattua sairaalan tiloissa on ollut mm. vanhainkoti, sekä tuettua palveluasumista. Sairaalan tiloissa toimii myös kierrätysmyymälä, joka tarjoaa työllistämispalveluita työttömille. Taipalsaaren kunta osti sairaalan Lappeenrannan kaupungilta 2016 ja ryhtyi vuokraamaan tiloja yrittäjille. Vuonna 2018 Taipalsaari ilmoitti aikeistaan myydä sairaalan kiinteistön. Vuonna 2022 sairaala toimi vastaanottokeskuksena Ukrainan sodan pakolaisille.