stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paavius varhaiskirkossa ja myöhäisantiikin aikana
Kerettiläiskaste ja Stefanus I

Stefanus I:n (254–257) aikana paavin asema selkiintyi kiistassa kerettiläiskasteesta. Kiistan aikana Kyprianuksen tiedetään puhuneen "Pietarin istuimesta ja ensimmäisestä kirkosta, josta papillinen kansa on saanut alkunsa", jolloin hän tarkoitti juuri paavinistuinta ja Rooman seurakuntaa, sekä sanoneen Rooman piispan paikan olevan apostoli Pietarin paikka. Piispojen näkemysten mennessä ristiin paavin kanssa tämä ratkaisi ongelmat nojautumalla omaan arvovaltaansa. Ei ole selvää perustiko Stefanus I asemansa väitteeseen, jonka mukaan hän olisi apostoli Pietarin seuraaja, koska on myös mahdollista että Rooman piispa vain vetosi Rooman seurakunnan poikkeukselliseen asemaan alkukirkossa.
Stefanuksen toiminta kerettiläiskasteeseen liittyvässä kiistassa sekä tämän ajatukset paavinistuimesta "Pietarin istuimena" herättivät myös kritiikkiä muiden seurakuntien johtajien keskuudessa. Piispa Kyprianus esimerkiksi totesi Stefanuksen hänelle lähettämässä kirjeessä – joka ei tosin ole säilynyt nykypäivään – olleen "muutamia ylpeitä ja asiattomia kohtia". Samoin piispa Firmilianuksen mukaan Stefanus I "ylpeili piispanistuimen paikasta ja väitti omaavansa Pietarin seuraannon, Pietarin jolle kirkon perus on pantu".
Kerettiläiskastetta koskevassa kiistassa oli kyse siitä, että Karthagon piispan mielestä kasteen saattoi antaa vain kristitty, ja kaste oli suoritettava vain vihityllä ja puhtaalla vedellä. Paavi Stefanus I:n mukaan kasteen saattoi antaa myös jonkin muun uskonnon edustaja, ja kristityksi kääntyminen ei vaatinut uutta kastetta, ainoastaan kätten päällepanemisen. Stefanuksen ei onnistunut täysin saada tahtoaan läpi kiistassa, koska lopulta – vasta Karthagon ja Rooman piispojen kuoltua – kiista onnistuttiin sovittelemaan niin, että molemmat osapuolet hyväksyivät toistensa käytännöt.
Paavien merkitys tärkeimmissä kirkolliskokouksissa

Paavilla oli oma merkityksensä jo ensimmäisessä ekumeenisessa kirkolliskokouksessa, joka pidettiin Nikeassa. Kirkolliskokouksen kutsui koolle keisari Konstantinus Suuri paavi Sylvester I:n ja Hosius Kordubalaisen suosituksesta. Kokoukseen osallistui yli 220 piispaa, mutta paavi itse ei päässyt osallistumaan kokoukseen. Paavi kuitenkin lähetti edustajansa paikalle. Nikean ensimmäisessä kirkolliskokouksessa mm. tuomittiin areiolaisuus harhaoppina.
Historiantutkijoiden vähemmistön mukaan Konstantinopolin ensimmäisen kirkolliskokouksen koollekutsumisen takana olisi ollut paavi Damasus I, mutta tämä väite lienee  pätemätön. Koska kirkolliskokous hyväksyttiin myös lännessä, se sai myöhemmin ekumeenisen kirkolliskokouksen aseman.
Kolmanteen ekumeeniseen kirkolliskokoukseen, eli Efesoksen kirkolliskokoukseen, paavi ei päässyt henkilökohtaisesti osallistumaan, vaan hän lähetti paikalle edustajansa. Khalkedonin kirkolliskokouksessa paavi Leo I puolestaan esitti kirjoituksensa Epistola dogmatica ad Flavianum, jossa paavi esitteli opin Kristuksen kahdesta luonnosta. Paavin kirjoitus sai kirkolliskokouksessa yleisen hyväksynnän , kuten piispat myös vaikuttivat hyväksyvän Leo I:n vaatimuksen Rooman piispan erityisasemasta verrattuna muihin piispoihin.
Paavien suhde muihin oppeihin ja uskontoihin > Idän kristillisyys

Vuosina 343–344 idässä järjestetty konsiili tunnusti Rooman olevan kirkon korkein oikeusistuin. Tästä huolimatta idässä katsottiin, että vaikka Rooman piispa oli piispoista kunnianarvoisin, silti idän kirkko oli tästä riippumaton ja itsenäinen.
Khalkedonin kirkolliskokouksen 28. kaanon antoi Konstantinopolin piispanistuimelle suuresti valtaa koko Bysantin alueella ja teki täten tästä kilpailijan Rooman piispanistuimelle. Paavi Leo I kieltäytyi hyväksymästä 28. kaanonia, mutta idän kirkko katsoi sen olevan virallinen päätös. Konstantinopolin määräysvaltaa Bysantin alueella perusteltiin sillä, että kaupunki oli "uusi Rooma" ja Bysantin imperiumin pääkaupunki.
Myös latinalaisen ja kreikkalaisen kulttuurin vastakkainasettelu haittasi lännen ja idän kristillisyyden välejä. Yhteisen kielen puute aiheutti paitsi kommunikointivaikeuksia kristillisyyksien välille, se myös johti epäluuloiseen sekä kaunaiseen ilmapiiriin.
Suurimmat riidat idän ja lännen kristillisyyden välillä koittivat kuitenkin vasta keskiajalla. Keskiajan paavius kilpaili jo selvästi idän kanssa koko kristillisyyden johtoasemasta, mikä lopulta johti kirkkojen eroon katoliseksi ja ortodoksiseksi kirkoksi.
Paavien suhde muihin oppeihin ja uskontoihin > Harhaopeiksi julistetut kristilliset opit

130-luvulta alkaen teologit ovat kiistelleet Jeesuksen olemuksesta. Apologeetti Justinus määritteli Jeesuksen Jumalasta syntyneeksi, mutta kuitenkin erilliseksi olennoksi. Monimutkaisen olemuksen ykseyden määrittämisen avuksi otettiin käyttöön termi "hypostaasi". Nämä teologiset käsitykset loukkasivat Jumalan ykseyttä kiivaasti puolustavia teologeja, joten nämä kehittivät vaihtoehtoiset ajatusmallinsa Jeesuksen olemuksesta.
Dynaamistisiksi monarkiaaneiksi kutsuttu ryhmä esitti väitteen, jonka mukaan Jeesus oli vain ihminen, jolle Jumala oli kasteessa siirtänyt voimansa. 190 paavi Viktor I julisti Theodotos Nahkuri -nimisen kristityn ajatukset Jeesuksen ihmisyydestä ja siitä, että tämä tuli Jumalaksi vasta ylösnousemuksen jälkeen, harhaopiksi.
Nikean ensimmäinen kirkolliskokous oli myös tärkeässä roolissa harhaoppeina pidettyjen oppien tuomitsemisen suhteen. Jo vuonna 339 areiolaisuutta vastustava Athanasios oli paennut Roomaan ja näin vetänyt myös läntisen kristillisyyden osaksi kiistaa areiolaisuuden ajatuksista, joiden mukaan Kristus oli Jumalan luoma ja täten tätä alhaisempi ja eri olentoa. Osittain juuri paavi Sylvester I:n suosituksesta Konstantinus Suuri kutsui Nikean kirkolliskokouksen koolle.
Khalkedonin kirkolliskokouksessa tuomittiin monofysitismi harhaoppina. Kirkolliskokouksessa Leo I:n kirjoitus Kristuksen kahdesta luonnosta oli tärkeässä roolissa, ja se otettiinkin innostuneesti vastaan. Leo I:n seuraajat laajensivat vielä oppia, jolloin siitä tuli ns. kahden vallan oppi, jonka mukaan uskonto ja politiikka voitiin liittää yhteen "sekoittamatta" ja "erottamatta". Leo I:n esittämä oppi kahdesta luonnosta vaikutti läntiseen ajatteluun jopa vielä uudella ajalla.
Kirjallisuutta

Jussi Hanska: Kristuksen sijaiset maan päällä?  SKS, 2005.  ISBN 951-746-719-2
Karkinen, Jaro: Tälle kalliolle minä rakennan kirkkoni – paaviuden historia Pietarista Gregorius Suureen.  Studium Catholicum, 2021.  ISBN 9789519831237
Caravaggion maalaus Apostoli Pietarin ristiinnaulitseminen noin vuodelta 1600–1601. Paaviutta perustellaan yleensä sen väitetyillä juurilla apostoli Pietariin, mutta asia on kriittisemmissä tutkimuksissa kyseenalaistettu. Osa kriittisimmistä ajattelijoista jopa kyseenalaistaa Pietarin koskaan olleen Roomassa tai kärsineen siellä marttyyrikuoleman.
Peter Paul Rubens, Pyhä Pietari, noin 1611. Apostoli Pietari käsissään taivasten valtakunnan avaimet.
Paavi Anicetus, joka toi piispanviran Roomaan noin 160-luvulla.
Piispa Ireneus, jonka 180-luvulta peräisin olevassa teoksessa esitetään ensimmäinen tunnettu luettelo paaveista.
Klemens I (paavina 88–97).
Paavi Viktor I
Pyhä Leo I kohtaa hunnikuningas Attilan Rafaelin maalauksessa. Leo I nautti elinaikanaan myös suurta maallista valtaa Länsi-Rooman ollessa heikkouden tilassa. Paavin onnistui pysäyttää hunnien Italian sotaretki Italiassa, mihin keisari Valentinianus III ei yrityksistään huolimatta ollut pystynyt.
Leo I
Atanasios Suuri, joka veti myös läntisen kristillisyyden mukaan areiolaisuutta koskevaan kiistaan.
Harwich

| Harwich |
| --- | --- |
 Pier Hotel Harwichin satamassa.
 fiHarwich 
 51°56′06″N, 1°15′47″E 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Hallintoalue:  Itä-Englanti
Kreivikunta:  Essex
Hallintopiiri:  Tendring
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  6,42 km²
Väestö
Väkiluku (2018):  18 937
Väestötiheys:  2 950 as./km²
Muuta
Postinumero:  HARWICH
 www.harwichtowncouncil.co.uk 
Harwich ['hærɪtʃ] on noin 18 900 asukkaan satamakaupunki ja kunta (civil parish) Essexin kreivikunnassa, Itä-Englannissa. Se sijaitsee Stour- ja Orwelljokien suulla Pohjanmeren rannalla, ja kaupungissa on satama, josta on säännöllistä liikennettä Alankomaiden Hoek van Hollandiin ja Tanskan Esbjergiin. Harwich sai kaupunkioikeudet vuonna 1238.
Kaupunki on Harwich & Parkeston F.C. -jalkapalloseuran kotipaikka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harwich Wikimedia Commonsissa
Harwichin turisti-info (englanniksi)
Harwichin kaupunginvaltuusto (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Harwich
Näkymä Harwichiin.
Käännös suomeksi
Homotherium

| Homotherium |
| --- | --- |
 Homotheriumin luuranko.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Kissaeläimet Felidae
Alaheimo::  †Sapelihammaskissat Machairodontinae
Suku::  †Homotherium  Fabrini, 1890
Lajit
 †Homotherium serum  †Homotherium latidens  †Homotherium aethiopicum  †Homotherium hadarensis  †Homotherium nestianus  †Homotherium nihowanensis  †Homotherium sainzelli  †Homotherium ultimum  †Homotherium crenatidens  †Homotherium cenatidens 
Katso myös
   Homotherium Wikispeciesissä   Homotherium Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kolmenviikon ikäisen Homotheriumin pentu. Muumio löytyi Sahan tasavallasta Venäjältä vuonna 2020
Homotherium oli sapelihammaskissasuku, jonka edustajia eli noin kolme miljoonaa – 10 000 vuotta sitten Euroopassa, Aasiassa, Afrikassa ja Amerikassa. Tunnetuin Homotherium oli Homotherium serum Pohjois-Amerikassa. Homotheriumin sapelimaiset yläkulmahampaat olivat lyhyemmät kuin Smilodonilla. Ne olivat kuitenkin kestävämmät kuin Smilodonilla, joten Homotherium pystyi tappamaan saaliinsa tarttumalla sitä kurkkuun ja pitämällä kiinni, kuten nykyiset leijonat tekevät. Smilodon taas haavoitti saaliinsa sapelihampaillaan ja odotti sitten sen kuolevan verenvuotoon, sillä sen pitkät kulmahampaat murtuisivat, jos se kamppailisi saaliinsa kanssa. Lajien saalistustavat erosivat siis toisistaan. Homotherium oli nopea juoksija, ja sen leuat olivat yhtä vahvat kuin tiikerillä. Homotherium pyydysti muun muassa mammutin poikasia, antilooppeja, puhveleita ja mahdollisesti myös ihmisen esi-isiä. Teksasista, Friesenhahn Cave-luolasta, on löydetty Homotheriumin entinen pesäpaikka, johon ne olivat tuoneet paloiteltuja nuorten, noin kaksivuotiaiden mammuttien (kooltaan kafferipuhvelin kokoluokkaa) ruhoja.
Homotherium hävisi Afrikasta 1,5 miljoonaa vuotta sitten, Euraasiasta 50 000 vuotta sitten ja Pohjois-Amerikasta 10 000 vuotta sitten.
Homotheriumin lajeja

Homotherium serum
Homotherium latidens
Homotherium aethiopicum
Homotherium hadarensis
Homotherium nestianus
Homotherium nihowanensis
Homotherium sainzelli
Homotherium ultimum
Homotherium crenatidens
Homotherium cenatidens
Aiheesta muualla

Internet Archive: Sabre-toothed Cats at Lioncrusher’s Domain
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q132606  Wikispecies: Homotherium  EoL: 4444328  GBIF: 4834007  IRMNG: 1378577  NCBI: 339613  Open Tree of Life: 3613264  Paleobiology Database: 41056  Paleobiology Database: 41056
Pohjantähti (vakuutusyhtiö)

| Pohjantähti Keskinäinen Vakuutusyhtiö |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Ihmisen kokoinen vakuutusyhtiö
Yritysmuoto:  Keskinäinen vakuutusyhtiö
Perustettu:  1895
Toimitusjohtaja:  Aki Kiiliäinen
Puheenjohtaja:  Kari Kaartinen
Kotipaikka:  Hämeenlinna
Toimiala:  Vakuutusyhtiö
Liikevaihto:  maksutulo: 123,1 milj. euroa (2023)
Liikevoitto:  tulos: 1,0 milj. euroa (2023)
Henkilöstö:  noin 260 (2023)
Kotisivu:  www.pohjantahti.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pohjantähti Keskinäinen Vakuutusyhtiö on suomalainen keskinäinen vakuutusyhtiö. Sen pääkonttori on Hämeenlinnassa. Pohjantähdellä on noin 30 toimipistettä ympäri Suomea.
Historia > Hämeenläänin palovakuutusyhtiö 1895–1931

Pohjantähti perustettiin Hämeenlinnassa vuonna 1895 Hämeenläänin palovakuutusyhtiön nimellä. Toiminnan alkamisesta lähtien väliaikaisen toimitusjohtajan tehtäviä hoiti Onni Jokinen, joka vuoden 1898 alusta lähtien hoiti virkaa vakinaisesti vuoteen 1912 saakka. Tällöin hän Pohjantähden mukaan "tunnusti väärinkäyttäneensä yhtiön varoja omiin tarkoituksiinsa ja joutui jättämään virkansa". Uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin talousneuvos Verneri Haverinen.
Historia > Keskinäinen Hämeenläänin Palovakuutusyhtiö 1932–1984

Vuonna 1932 yhtiön nimeksi tuli lainsäädännön mukaisesti Keskinäinen Hämeenläänin Palovakuutusyhtiö, koska yhtiö oli vakuutuksenottajiensa omistama ja hallitsema. Yhtiöllä oli tuolloin noin 50 000 osakasta. Toimialueena oli teoriassa koko maa, vaikka toiminta olikin pääasiallisesti Hämeeseen keskittynyttä.
Keskiaikaiseen symboliin pohjautuva uusi liikemerkki otettiin käyttöön vuonna 1970. Pienillä muutoksilla merkki oli käytössä vuoteen 1996 saakka. Yhtiön mukaan, "merkki [kuvasti sen] kotipaikkaa (Hämeen Linna), perinteitä, turvallisuutta ja aktiivista nykyaikaa".
Historia > Hämeen Vakuutus Keskinäinen Yhtiö 1985–1995

Vuonna 1985 yhtiön uudeksi nimeksi rekisteröitiin Hämeen Vakuutus Keskinäinen Yhtiö. Hämeen Vakuutus oli ollut käytössä markkinointinimenä jo 1970-luvulta lähtien. Pohjantähden mukaan, "äidinkielenopettajia ja lehtien yleisönosastoja kauhistutti mainostoimiston ideoima iskulause 'Reilu ja jämpti'". Yhtiön mukaan se "sai [uuden nimen myötä] luvan kaikkeen vahinko- ja jälleenvakuutustoimintaan kaikkialla maailmassa".
Pohjantähden pitkäaikainen toimitusjohtaja Eero Ylä-Soininmäki aloitti toimitusjohtajana vuonna 1994.
Historia > Pohjantähti Keskinäinen Vakuutusyhtiö 1996–

Vuonna 1996 Hämeen Vakuutuksen edustajisto päätti ottaa yhtiön uudeksi nimeksi Pohjantähti Keskinäinen Vakuutusyhtiö. Sosiaali- ja terveysministeriö hyväksyi uuden nimen ja yhtiöjärjestyksen. Uusi toiminimi sai patentti- ja rekisterihallituksen hyväksynnän 26.11.1996. Uusi yritystunnus otettiin käyttöön 14.3.1997.
Vuonna 1999 yhtiöllä oli 15 palvelukonttoria ja noin 160 työntekijää, joista puolet Hämeenlinnassa.
2000-luvun alussa yhtiö muutti Hämeenlinnan Energialta ostamaansa toimitalooon Keinusaareen.
Keväällä 2007 toimitusjohtaja Ylä-Soininmäen seuraajana aloitti A-Vakuutuksesta yhtiöön siirtynyt Petri Suni. Pohjantähdellä oli 45 toimipistettä.
Vuonna 2009 yhtiö teki siihenastisen historiansa parhaan tuloksen.
Vuonna 2010 Pohjola ja Pohjantähti harkitsivat yhdistymistä, mutta joulukuussa pidetyssä yhtiökokouksessa Pohjantähti päätti hylätä ehdotuksen. Sulautumiseen olisi tarvittu kaksi kolmasosaa äänistä, mutta kannattajia oli vain 22 prosenttia. Päätöksen myötä sekä hallitus että toimitusjohtaja vaihtuivat.  Petri Sunin tilalle toimitusjohtajaksi palasi Eero Ylä-Soininmäki, joka oli taistellut Pohjola-fuusiota vastaan.
Vuonna 2013 Pohjantähdellä oli 330 työntekijää ja 40 toimipistettä.
Toukokuussa 2017 Pohjantähti lakkautti yhdeksän konttoriaan. Syksyllä yhtiöllä oli yli 350 työntekijää, joista Hämeenlinnassa 190. Lokakuussa yhtiön toimitusjohtaja Arto Jurttila jätti yhtiön. Omistajien toiveesta järjestettiin ylimääräinen yhtiökokous, jossa yhtiön hallitus vaihdettiin. Kokous kutsuttiin kokoon, sillä osa  omistajista oli närkästynyt konttoreiden vähentämiseen nettiasioinnin kustannuksella. Uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin Pekka Määttä.
Toukokuussa 2018 Finanssivalvonnan asiamies alkoi valvoa yhtiön toimintaa. Kesäkuussa Määttä jätti tehtävänsä. Elokuussa Finanssivalvonta teki poliisille tutkintapyynnön ylimääräisen yhtiökokouksen kokoonkutsumisen laillisuudesta. Tapaus vietiin oikeuteen ja tammikuussa 2021 Kanta-Hämeen käräjäoikeus hylkäsi Pohjantähden kahdeksaa työntekijää vastaan nostetut syytteet. Syksyllä Pohjantähden uutena toimitusjohtajana aloitti LähiTapiolasta yhtiöön siirtynyt Aki Kiiliäinen.
Helmikuussa 2020 Pohjantähti kertoi, että Finanssivalvonnan asiamiehen valvontatehtävä päättyi toiminnan osoittauduttua hyvän hallintotavan mukaiseksi. Yhtiön tulos oli 6,2 miljoonaa euroa.
Vuonna 2022 yhtiö päätti siirtää pääkonttorin Keinusaaresta samaan osoitteeseen kuin asiakaspalvelunsa. Yhtiö omistaa kiinteistön Raatihuoneenkadun ja Sibeliuksenkadun kulmauksessa. Ennen muuttoa kiinteistöä entisöitiin kolmen miljoonan euron arvosta.
Vuonna 2024 yhtiö kertoi tavoittelevansa hiilidioksidipäästöjensä vähentämistä puoleen vuoteen 2030 mennessä.
Organisaatio

Vuodesta 2018 lähtien Pohjantähden toimitusjohtajana on toiminut Aki Kiiliäinen.
Yhtiön pääkonttorissa Hämeenlinnassa työskentelee noin 170 henkilöä, Tampereella työntekijöitä on noin 50. Toimintoja on noin 30 paikkakunnalla. Vuonna 2023 yhtiöllä oli noin 260 työntekijää.
Yhtiö myy vakuutuksiaan vakuutusedustajien, franchising-myynnin, omien myyjien ja verkkokaupan kautta. Lokakuussa 2020 Pohjantähti kertoi siirtyneensä paikkariippumattomaan työskentelyyn, jossa tiimit saavat päättää itsenäisesti, kuinka usein ne kokoontuvat yhteen.
Yhteistyökumppanit

Pohjantähden yhteistyökumppaneita ovat muun muassa:
lakisääteisten eläkevakuutusten osalta Veritas Eläkevakuutus, joka on myös suurin yksittäinen takuupääoman sijoittaja
vapaaehtoisten henki-, eläke-, sijoitus- ja säästövakuutusratkaisujen osalta Aktia Henkivakuutus Oy
henkilövahingoissa Pohjantähden suoralaskutuskumppaneita ovat Mehiläinen ja Pihlajalinna.
Pohjantähti omistaa Hämeenlinnan Pallokerhosta lähes 19 prosenttia. Joukkue pelaa Pohjantähti-areenalla.
Tuotteet ja markkinat

Vuonna 2022 Pohjantähden markkinaosuus suomalaisten vakuutuksista oli 2,4 prosenttia.
Vuonna 2021 Pohjantähdellä oli 104 000 henkilö- ja 16 000 yritysasiakasta. 
Henkilöasiakkaille tarjotaan esimerkiksi auto-, koti- ja tapaturmavakuutuksia, yrityksille esimerkiksi auto- ja terveysvakuutuksia sekä lakisääteisiä henkilövakuutuksia.
Kirjallisuutta

Ahtokari Reijo: Hämeen vakuutus 1895–1995
Aiheesta muualla

Yhtiön verkkosivut
Pohjantähti 125 vuotta -video
Suomalaiset vakuutusyhtiöt
| --- | --- |
Vahinkovakuutus:  Alandia • Fennia • If • LähiTapiola • Pohjola Vakuutus • Pohjantähti • Suomen Vahinkovakuutus • Turva • Ömsen
Henkivakuutus:  Aktia • Alandia • Sp-Henkivakuutus • Fennia • Kaleva • LähiTapiola • Mandatum Life • Nordea • Pohjola Vakuutus
Eläkevakuutus:  Elo • Ilmarinen • Varma • Veritas
Erityisvakuutus:  Garantia
Pohjantähden Hämeenlinnan konttori kävelykatu Reskalla.
Venäjän laakio

Venäjän laakio on Fennosarmatian kratoniin kuuluva alue. Fennosarmatian kratonin alueella kallioperä on muodostunut Prekambrin aikana, mutta Venäjän laakion alueella tämä vanha kallioperä on myöhemmin syntyneiden kerrostumien peitossa. Venäjän laakio ulottuu Venäjältä joillekin Itä-Euroopan alueille. Alueella tapahtui kaksi kertaa pitkäaikaisia geolologisia prosesseja Devonikaudelta Permikaudelle kestäneellä ajalla. Alueen kallioperä oli tuolloin kallistunut itäänpäin. Tuolloin tapahtui alityöntöä, joka johti Uralvuoriston syntyyn. Venäjän laakion alueella kallioperää peittävät sedimentit ovat kerrostuneet enimmäkseen Devoni-, Liitu- ja Tertiäärikausilla. Venäjän laakioon kuuluu muun muassa Valko-Venäjän alue.
The Ballad of John and Yoko

”The Ballad of John and Yoko” on The Beatlesin kappale vuodelta 1969. Se äänitettiin Abbey Road -albumin sessioissa, mutta julkaistiin ainoastaan singlenä. Kappaleen on säveltänyt John Lennon, joka kertoo kappaleessa elämänsä uuden vaiheen alusta; Lennon päätyi vuonna 1968 yhteen taiteilija Yoko Onon kanssa. Kappale nousi Britanniassa yhtyeen viimeiseksi listaykköseksi ja Yhdysvalloissa sijalle kahdeksan.
Kappaleessa soittavat ainoastaan Lennon ja Paul McCartney. George Harrison oli lomalla ja Ringo Starr Hupsu, hupsumpi, hupsuin -elokuvan kuvauksissa. Lennon lauloi kappaleen ja soitti kahta soolokitaraa, akustista kitaraa ja lyömäsoittimia. McCartney lauloi kappaleen taustat ja soitti bassoa, rumpuja, pianoa ja marakassia.
Kappale joutui soittokieltoon useilla yhdysvaltalaisilla radioasemilla, koska siinä mainittiin Kristus ja ristiinnaulitseminen: ”Christ, you know it ain’t easy, you know how hard it can be; The way things are going – they’re gonna crucify me.”
”The Ballad of John and Yokon” B-puolena julkaistiin George Harrisonin sävellys ”Old Brown Shoe”.
James Keith

James Keith
James Francis Edward Keith (11. kesäkuuta 1696 Inverugie, Skotlanti – 14. lokakuuta 1758 Hochkirch, Saksi) oli skotlantilaissyntyinen sotamarsalkka.
Elämäkerta

Lakiopintojensa ohessa Edinburghin yliopistossa James Keith opiskeli myös kirjallisuutta ja historiaa.  Vuonna 1715 Skotlannin jakobiitit nousivat kapinaan Englantia vastaan ja Keithin perhe päätti paeta mantereelle. James Keith muutti Pariisiin, josta hän joutui lähtemään 1719. Hän pestautui ensin Espanjan armeijaan palkkasoturiksi ja päätti siirtyä myöhemmin palvelemaan Venäjälle Pietari II:ta. Hyvän koulutuksen saaneena hänen toimenkuvaansa Venäjällä kuului sotilaalliset ja hallinnolliset tehtävät.
Venäjän miehittäessä Pikkuvihan aikana Suomen, Keith muutti asumaan Turkuun, porvari Grubbin taloon. Grubbin taloa vastapäätä asui Turun silloinen pormestari, Carl Merthen lapsineen. James Keith tutustui Merthenin perheeseen ja hänestä tuli tuttavalliset pormestarin tyttären Eva Merthenin (1723–1811) kanssa. Carl Merthen kuoli keväällä 1743 lyhyen sairastelun seurauksena ja Merthenien lapset jäivät orvoiksi. Kenraaliksi ylennetty Keith pyysi Eva Mertheniä muuttamaan luokseen ja emännöimään kutsuilla. Vaikka Keith ja Merthen eivät olleet naimisissa, silti Keith esitteli kutsuillaan Eva Merthenin aina puolisokseen.
Turun rauhan solmimisen jälkeen Keith määrättiin komennukselle Tukholmaan, jonka jälkeen hän lähti takaisin Pietariin. Keisarinna Elisabeth palkitsi Keithin suorittamastaan palveluksesta kaksinkertaisen palkan lisäksi kunniamiekalla ja Andreaan suurristillä. Keisarinna lahjoitti Keithille myös asuinpalatsin Pietarista ja Liivinmaalla sijaitsevan maatilan. Eva Merthen muutti asumaan Keithin luo Pietariin, Keithin toimiessa uudessa virassaan Tallinnan ja Riian käskynhaltijana. Keith joutui pian juonittelujen kohteeksi ja hän päätti pestautua kuningas Fredrik II:n palvelukseen Berliiniin. Siellä hänet ylennettiin sotamarsalkaksi. Eva Merthen jäi asumaan Pietariin. James Keithille ja Eva Merthenille syntyi useita lapsia, mutta heitä ei voinut merkitä asiakirjoihin Keithin aatelistaustan vuoksi. Pari kuitenkin avioitui 1750-luvulla. Heidän avioliittoaan kutsuttiin morganaattiseksi avioliitoksi, koska heidän olisi täytynyt pyytää avioitumiseen lupaa Keithin suvun klaanilta ja Englannin ja Skotlannin kuninkaalta. James Keith määräsi testamentissaan varallisuutensa vaimolleen ja lapsilleen.
Preussin ja Itävallan välillä syttyi sota ja Keith johti Preussin armeijaa yhdessä Fredrik II:n kanssa. Itävalta hyökkäsi Saksin Hochkirchissä 14. lokakuuta, 1758, johon Preussin armeija oli leiriytynyt. Keith kuoli luodeista saamiinsa vammoihin. Hänet haudattiin sotilaallisin menoin Hochkirchin kirkkoon. Sodan päätyttyä 1763, Keithin arkku siirrettiin Potsdamin varuskuntakirkkoon Fredrik II:n määräyksestä. Vuonna 1786 Berliinin Wilhelmplatzille pystytettiin patsas Keithin muistolle.
Merthen on Zachris Topeliuksen historiallisen romaanin Suomen herttuatar aiheena.
Christiaan Barnard

| Christiaan Barnard |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. marraskuuta 1922 Beaufort West, Etelä-Afrikan unioni
Kuollut: 2. syyskuuta 2001 (78 vuotta) Páfos, Kyproksen tasavalta
Kansalaisuus:   Etelä-Afrikka
Ammatti:  kardiologian kirurgi
Puoliso:  Aletta Gertruida Louw (1948-ero. 1969) Barbara Zoellner (1970-ero. 1982)  Karin Setzkorn (1988-ero. 2000)
Christiaan Neethling Barnard (8. marraskuuta 1922 Beaufort West, Kapmaan provinssi, Etelä-Afrikan unioni – 2. syyskuuta 2001 Páfos, Kyproksen tasavalta) oli eteläafrikkalainen kardiologinen kirurgi. Hän tuli tunnetuksi tehtyään maailman ensimmäisen sydämensiirtoleikkauksen vuonna 1967.