stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen Taitovoimisteluklubi
Kilpailumenestys > Permanto

2014 Erika Pakkala
2012 Erika Pakkala
2011 Erika Pakkala
2005 Mira Laitila
2003 Maria Skyttä
1998 Maria Skyttä
1994 Elina Ahola
1993 Sari Lehmuskallio
1991 Sari Lehmuskallio
1990 Sari Lehmuskallio
1989 Sari Lehmuskallio
1988 Sari Lehmuskallio
1986 Ulrika Lindholm
1985 Marja Pajarinen
1983 Marja Pajarinen ja Marjut Rönkkö
1982 Marja Pajarinen
1981 Arja Koivunen.
Aivan alkuajoilta tiedot mitalisaavutuksista hieman epätarkkoja, mutta käytettävissä olevien tulosten mukaan seuran voimistelijat ovat saavuttaneet yhteensä 287 henkilökohtaista SM-mitalia. Naisten telinevoimistelussa huippuvuosi oli 1982, jolloin kaikki SM-mitalit tulivat sen voimistelijoille. 25 vuodesta peräti 14 vuotta on ollut sellaista, jolloin naisten telinevoimistelun SM-mitaleista suurin osa on mennyt seuran voimistelijoille. Seitsemänä vuotena tyttöjen telinevoimistelussa seuran voimistelijat ovat saavuttaneet yli puolet jaossa olevista SM-mitaleista. Henkilökohtaisia SM-mitaleja on saavuttanut eniten Sari Lehmuskallio. Hän hallitsi suomalaista naistelinevoimistelua usean vuoden ajan 1980-luvun puolivälistä lähtien. Sarin saavuttamien SM-mitalien määrä on 33, joista peräti 23 on kultaista.
Seuran kilpailijoiden parhaana saavutuksena kansainvälisellä tasolla, sekä suomalaisessa naistelinevoimistelussa ylipäätää, on vuoden 2002 Unkarin telinekohtaisissa MM-kilpailuissa Maria Skytän saavuttama nojapuiden 19. sija.
Vuonna 1993 Lissabonissa järjestetyissä näytösvoimistelun EM-kilpailuissa saavutettu kultamitali ja 1998 Odensessa järjestetyissä näytösvoimistelun EM-kilpailuissa saavutettu pronssimitali ovat siivittäneet joukkuetta kymmeneen SM-kultaan ja useisiin PM-mitaleihin. Seniorien ohella myös juniorit ovat saavuttaneet useita SM-mitaleja.
Seuran alkutaipaleelta löytyy myös edustuksia miesten ja nuorten telinevoimistelun arvokilpailuissa. Vuoteen 1981 toiminnassa mukana olleet miehet ja nuoret saavuttivat useita SM-mitaleja. Vuosi 1981 oli Pekka Mäkelän hallintaa nuorten telinevoimistelussa.
Seura on myös aerobicissa osallistunut arvokilpailuihin.
Seuran hallinto

Seuran puheenjohtajana ovat toimineet seuraavat henkilöt:
Leena Jääskeläinen (1978–1983), Martti Rönkkö (1984–1985), Erik Aikala (1986–1988), Eero Lehmuskallio (1989–1993), Erkki Vuori (1994–1995), Sinikka Skyttä (1995–2003), Mika Säilä (2004–2009), Anna Hämäläinen (2010), Sari Kauria-Räsänen (2011), Nina Immonen (2012-2013) ja Hannu Sipilä (2014–2019). Vuonna 2020 puheenjohtajana aloitti Leena Hellfors.
Johtokunnassa on ollut 10 jäsentä aina vuoteen 2002 asti, jolloin sääntöjä muutettiin niin, että johtokunta muodostuu puheenjohtajasta ja kahdeksasta varsinaisesta jäsenestä.
Merkittävä askel seuran historiassa otettiin vuonna 2000, jolloin palkattiin osapäivätoiminen toiminnanjohtaja. Tehtävä muutettiin melko pian kokopäivätoimiseksi. Tehtävää hoiti syksyyn 2003 asti Birgitta Oksanen. Hänen jälkeen toimintaa johti Pirki Aura vuoteen 2007, jolloin hän kuoli. Tämän jälkeen toiminnanjohtajana toimi vuoden ajan Ulla Lamberg. Toimintavuoden 2008/2009 alusta STVK:n toiminnanjohtajana toimi Sanna Hintsanen vuoteen 2010 saakka. Aino Aura toimi STVK:n seurakoordinaattorina 2012–2015, minkä jälkeen toiminnanjohtajaksi valittiin Sonja Uotila. Sonjan jälkeen toiminnanjohtajina ovat olleet Kaisla Vuorenmaa ja Sami Paavilainen.
Aiheesta muualla

www.stvk.fi
http://www.facebook.com/pages/Suomen-Taitovoimisteluklubi-ry/121200767892831
Tapani Suominen

Tapani Suominen -nimisiä henkilöitä ovat:
Tapani Suominen (s. 1943), suomalainen jääkiekkomaalivahti
Tapani Suominen (s. 1947), suomalainen toimittaja ja kirjailija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tapani Suominen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Analogia (kielitiede)

Analogian käsitteellä on kielitieteessä vähintään kolme eri tulkintaa:
Antiikin kielitieteellisessä keskustelussa oli kaksi pitkäaikaista juonnetta, analogistinen ja anomalistinen, joita ensimmäisenä käsitteli laajasti vertaillen roomalainen kielitieteilijä (ja monelta muultakin alalta kirjoittanut) Varro ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Antiikin kielentutkijoista Aristoteles ja häntä seurannut Aleksandrian koulukunta luetaan analogistisiksi, stoalaiset ja Pergamonin koulukunta anomalistisiksi. Tässä yhteydessä analogia tarkoittaa lähinnä ’säännönmukaisuutta’ ja anomalia ’säännöttömyyttä’. Analogistit katsoivat, että kieli on ihmisestä riippumaton luonnon lahja, jota hallitsevat ihmisestä riippumattomat säännöt. Anomalistit taas korostivat kieltä ihmisen ominaispiirteenä, joka tulisi hyväksyä sellaisenaan kaikessa säännöttömyydessään: kielen muodoilla ja merkityksillä ei ollut ihanteellista vastaavuutta.
Analogian näki kieltä yleisesti hallitsevaksi yhteenkuuluvuuden periaatteeksi saksalainen filosofi ja kielentutkija Wilhelm von Humboldt.
Historiallis-vertailevassa kielitieteessä analogia (myös: väärä tai virheellinen analogia) ymmärrettiin ilmiöksi, joka selittäisi muuten poikkeuksettomiksi oletettujen äännelakien kieleen jättämät poikkeukset. Äännelaillinen muutos on sellainen, jossa jokin äänne muuttuu toiseksi tietyssä äänneympäristössä aina ja poikkeuksetta. Analogia taas perustuu toisen sanan tai sanaparadigman antamaan malliin, joka palauttaa, säilyttää tai yhdenmukaistaa paradigmaa. Se korjaa äännelaillisten muutosten esimerkiksi sanan taivutusparadigmaan aiheuttamaa epäsäännöllisyyttä uudella säännönmukaisuudella. Esimerkiksi suomen nominatiivimuoto lahti katsotaan tällaisen analogian kautta muodostuneeksi: äännelaillinen muoto olisi laksi (vrt. kaksi : kahden – laksi : lahden), mutta mahdollisesti koska paikallissijaiset muodot ovat olleet käytössä yleisempiä, nominatiivi on muodostettu sanaparadigman lehti : lehden antaman analogian kautta.
Sydänsairaala

FinnHEMS FH30 laskeutumassa Sydänsairaalan katolle Tampereella
Sydänsairaala (Tays Sydänsairaala, Tays Sydänkeskus Oy) tuottaa sopimusperusteisesti sydänpotilaiden erikoissairaanhoidon palveluja Pirkanmaan, Kanta-Hämeen ja Keski-Suomen alueilla. Sydänsairaalan palveluja ovat sydänsairauksien sekä rintaelinkirurgisten sairauksien diagnosointi, tutkimukset ja vaativat toimenpiteet. Sydänsairaalassa on jatkuva ympärivuorokautinen valmius äkillisesti sairastuneiden sydänpotilaiden hoidon toteuttamiseen. Sydänsairaalan omistavat Pirkanmaan hyvinvointialue, Keski-Suomen hyvinvointialue ja Kanta-Hämeen hyvinvointialue. Sydänsairaalalla on toimipisteet Tampereella (Tays keskussairaalan alue ja Hatanpään sairaala), Valkeakoskella (Valkeakosken sairaala), Hämeenlinnassa (Kanta-Hämeen keskussairaala), Jyväskylässä (Keski-Suomen Sairaala Nova) ja Riihimäellä (Riihimäen sairaala). Sydänsairaalassa on yli 700 työntekijää.
Tampereen yliopistolliseen sairaalaan (TAYS) viittaavista aiemmista nimistään huolimatta Sydänsairaala ei hallinnollisesti ole osa TAYSia, vaan on Pirkanmaan, Kanta-Hämeen ja Keski-Suomen hyvinvointialueiden (ent. sairaanhoitopiirien) yhdessä omistama osakeyhtiö. Sairaala erotettiin TAYSista itsenäiseksi organisaatioksi vuonna 2004, muutettiin liikelaitokseksi vuonna 2007 ja osakeyhtiöksi vuonna 2010.
Aiheesta muualla

https://www.sydansairaala.fi/
Tapani Tammenpää

Tapani Rainer Tammenpää (s. 21. huhtikuuta 1934 Isokyrö) on suomalainen yleisurheilija ja taidegraafikko. Yleisurheilussa hänen päälajinsa oli 110 metrin aitajuoksu. Hän edusti aktiiviurallaan Vaasan Vasamaa. Hän on pituudeltaan 177 cm.
Tammenpää voitti 110 metrin aitajuoksun Suomen-mestaruuden Lahdessa 1956 ajalla 15,1. Hän saavutti samassa lajissa SM-hopeaa 1955 ja 1958.
Tammenpää osallistui 110 metrin aitajuoksuun kuudessatoista aikuisten maaottelussa vuosina 1954–1958. Parhaimmillaan hän sijoittui toiseksi Tukholmassa 1957 ennätyksekseen jääneellä ajalla 14,8.
Urheilu-uransa jälkeen Tammenpää teki pitkän uran teleteknikkona ja taidegraafikkona.
Tammenpään poika Juha Tammenpää on myös kuvataiteilija.
Søndre Østfoldin käräjäoikeus

Søndre Østfoldin käräjäoikeus on yksi Norjan 23 käräjäoikeudesta ja se kuuluu Eidsivatingin laamanninoikeuden alaisuuteen. Se perustettiin vuonna 2021 yhdistämällä aiemmat Fredrikstadin, Haldenin, Mossin ja Sarpsborgin käräjäoikeudet. Käräjäoikeuden toimipisteet sijaitsevat Fredrikstadissa, Haldenissa, Mossissa ja Sarpsborgissa.
Tuomiopiiri

Käräjäoikeuden tuomiopiirin muodostavat seuraavat kunnat:
Aremark
Fredrikstad
Halden
Hvaler
Moss
Rakkestad
Råde
Sarpsborg
Våler
Aiheesta muualla

Käräjäoikeuden verkkosivut (norjaksi)
Sør-Fron

Sør-Fron on Norjan kunta Innlandetin läänissä, Gudbrandsdalenin laaksossa. Sen rajanaapureita ovat lännessä Nord-Fron, pohjoisessa Sel, Folldal ja Stor-Elvdal, idässä Ringebu, etelässä Gausdal ja lounaassa Øystre Slidre.
Kunnan hallinnollinen keskus on Hundorpin taajama. Muita taajamia ovat Harpefoss ja Lia. Nord- ja Sør-Fron muodostivat Fronin kunnan ennen vuotta 1851 sekä vuosina 1966–1977. Vuoden 2024 alussa Sør-Fron kunnassa oli 3 119 asukasta.
Kuvia

Sør-Fronin kirkko
Kunnantalo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sør-Fron Wikimedia Commonsissa
Innlandetin läänin kunnat
Alvdal
Dovre
Eidskog
Elverum
Engerdal
Etnedal
Folldal
Gausdal
Gjøvik
Gran
Grue
Hamar
Kongsvinger
Lesja
Lillehammer
Lom
Løten
Nord-Aurdal
Nord-Fron
Nord-Odal
Nordre Land
Os
Rendalen
Ringebu
Ringsaker
Sel
Skjåk
Stange
Stor-Elvdal
Søndre Land
Sør-Aurdal
Sør-Fron
Sør-Odal
Tolga
Trysil
Tynset
Vang
Vestre Slidre
Vestre Toten
Vågå
Våler
Østre Toten
Øyer
Øystre Slidre
Åmot
Åsnes
Norjan läänit | Norja
Taitouinti

Venäjän taitouintijoukkue esiintyy.
Taitouinti on uintiurheilun muoto, jossa uima-altaassa tehdään koordinaatiota, voimaa, taitoa, taiteellisuutta ja kestävyyttä vaativia liikkeitä musiikin tahdissa. Vaikeutta tuo myös se, että osa liikkeistä tehdään pää veden alla, joten hyvä hapenottokyky on tarpeen. Taitouinti vaatii lisäksi hyvää uimataitoa sekä kovaa kuntoa, sillä musiikkiohjelman kesto voi olla jopa viisi minuuttia. Ohjelmat koostuvat eri liikesarjoista: nostoista, heitoista, hypyistä, kierteistä ja käsi- ja jalkaliikesarjoista. Lajista on välillä käytetty myös nimitystä kuviokellunta, joka ei kuitenkaan kuvaa lajin vaatimaa voimaa, tasapainoa ja erittäin tarkkaa koordinaatiokykyä.kenen mukaan?
Taitouimarin perusominaisuuksia

Taitouimarilla on hyvä uimataito, kestävyyttä ja voimaa, tekniikoiden hallintaa, koordinaatiokykyä, rytmitajua, esiintymistaitoa ja notkeutta. Kilpailuissa seniorisarjassa kokonaispisteistä 50 prosenttia tulee teknisestä ja 50 prosenttia vapaaohjelmasta, jossa tuomarit jakavat pisteet teknisistä ja taiteellisista elementeistä.
Taitouinnin musiikkiohjelmia ovat yksinuinti (solo), pariuinti (duo), kolminuinti (trio), joukkueohjelma (4–8 uimaria) sekä näiden yhdistelmä eli yhdistetty vapaaohjelma (combo, max. 10 uimaria). 2023 lähtien kilpailuissa uidaan myös akrobatiaohjelmaa (4-8 uimaria) juniori ja seniori ikäsarjoissa. Suomessa trio on harvinainen, ja yleensä sitä uidaankin vain osana comboa.
Taitouimarin perusominaisuuksia > Historiaa

Ensimmäiset taitouimarit 1800-luvulla olivat miehiä. Miesten ensimmäiset muistiin merkityt kilpailut olivat vuonna 1890 Berliinissä. Annette Kellerman, australialainen naisuimari, ilahdutti yleisöä New Yorkissa vuonna 1907 esiintyessään lasitankissa. Kiinnostus lajia kohtaan alkoi kasvaa. 1800–1900-lukujen vaihteessa taitouinti alkoikin muotoutua naisten lajiksi. Maailman ensimmäiset maakuntakilpailut pidettiin Montréalissa v. 1924, joissa Peg Selleristä tuli ensimmäinen voittaja. Tämän jälkeen taitouinti levisi ympäri Amerikkaa ja Yhdysvaltoja. Katherine Curtisin kouluttamasta 60 uimarista, jotka tunnettiin nimellä ”The Modern Mermaids” (vapaa suom. Modernit merenneidot), sai alkunsa nimi taitouinti. Tunnetuksi taitouintia teki yhdysvaltalainen uimari Esther Williams, joka toi 1940–1950-luvuilla taitouinnin ihmisten nähtäviksi televisiosarjoilla ”Aqua Musicals” (vapaa suom. Vesimusikaalit).
Yhdysvalloissa The Amateur Athletic Union (vapaasuom. Amatööriurheilijoiden liitto) hyväksyi sekä duon että joukkuekilpailut 1940-luvun alussa. Duo ja joukkuekilpailu olivatkin mukana Yhdysvaltojen ensimmäisissä, kansallisissa taitouinnin mestaruuskilpailuissa vuonna 1946. Taitouinti oli näytöslajina viisissä olympialaisissa vuodesta 1948 vuoteen 1968 (muun muassa Helsingissä 1952), mutta viralliseksi olympialajiksi taitouinti hyväksyttiin vasta Los Angelesissa vuonna 1984. Miehet pääsivät osallistumaan ensimmäistä kertaa taitouinnin arvokilpailuihin Kazanin maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2015 sekapari sarjassa. Pariisin 2024 olympiakilpailut ovat ensimmäiset taitouinnin olympiakilpailut, joihin miehetkin voivat osallistua sekapari ja joukkueohjelma sarjoissa. Joukkueohjelmassa miehiä voi uida sama joukkueessa kaksi.
Taitouinti Suomessa

Ensimmäiset taitouinnin SM-kilpailut pidettiin vuonna 1972. Nykyisin taitouinnin harrastajia on Suomessa yli 300. Lisäksi taitouinnin parissa toimii aktiivisesti noin sata valmentajaa ja tuomaria. Suomessa taitouintia harrastetaan Helsingissä, Vantaalla, Espoossa, Tampereella, Oulussa, Turussa, Kuopiossa ja Jyväskylässä. Kuopion Uimaseurassa on taitouinnilla pitkät perinteet.
Taitouinti Suomessa > Kilpailusarjat

| Sarja | Ikäraja | Kuvaus |
| --- | --- | --- |
| Aloittelijat | Ei ikärajaa | AG12-sarjan kuviot |
| AG12 | alle 12-vuotiaat | Oman ikäsarjan kuviot ja vapaat ohjelmat |
| Youth | alle 15-vuotiaat | Oman ikäsarjan kuviot ja vapaat ohjelmat |
| Junior | 16–19 vuotiaat | Tekniset ja vapaat ohjelmat |
| Senior | yli 19-vuotiaat | Tekniset ja vapaat ohjelmat |
Uimarin on mahdollista osallistua oman ikäsarjansa lisäksi vanhempien sarjoihin. Nuoremmassa sarjassa uiminen ei ole mahdollista.
Kilpailuohjelmat

Kilpailussa uitavat erilaiset ohjelmat ja niiden pituudet. Olympialaisissa näistä uidaan vain joukkue- ja pariuinti ohjelmat.
| Alle 12-vuotiaat ja Youth-sarja | Juniori ja seniori |
| --- | --- |
Soolo 2:00: Vapaa soolo 2:15
-: Tekninen soolo 2:00
Pariuinti ja sekapariuinti 2:30: Pariuinti ja sekapariuinti 2:45
-: Tekninen pariuinti ja sekapariuinti 2:20
Vapaa joukkue 3:00: Vapaa joukkue 3:30
-: Tekninen joukkue 2:50
-: Akorbatiaohjelma 3:00
Yhdistetty vapaaohjelma 3:00: -
Alle 12 vuotiaiden kuviot ja Youth-kuviot: -
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Uimaliitto
Esther Williams elokuvan Million Dollar Mermaid  trailerissa.
Analogi (lehti)

| Analogi |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Kustantaja:  Kustannus-Osakeyhtiö Kotimaa
Julkaisija:  Haminan, Hämeenlinnan, Kotkan, Lahden, Lappeenrannan, Tampereen ja Turun ortodoksiset seurakunnat
ISSN:  ISSN 1458-9257
Levikki:  10 000
Päätoimittaja:  Kari M. Räntilä
Sitoutuneisuus:  Ortodoksisuus
Kotikunta:  Hämeenlinna
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  215x280 mm
Ilmestymistiheys:  5 kertaa vuodessa
Aiheesta muualla
Kotisivu
Analogi oli Helsingin ortodoksisen hiippakunnan seitsemän yhteistyöseurakunnan eli Haminan, Hämeenlinnan, Kotkan, Lahden, Lappeenrannan, Tampereen ja Turun ortodoksisten seurakuntien julkaisema aikakaus- ja tiedotuslehti, joka jaettiin ilmaiseksi kaikille seurakunnan jäsenille. Lehti ilmestyi viisi kertaa vuodessa. Se lakkautettiin vuoden 2014 alussa. Seurakunnista ainakin Lappeenranta, Kotka ja Tampere tekivät päätöksen liittyä Helsingin ortodoksisen seurakunnan Ortodoksiviesti-lehteen.
Analogin päätoimittajana toimi Kari M. Räntilä.
Aiheesta muualla

Analogin kotisivu ja nettilehdet
Ali Ezzine

| Mitalit> Maa:   Marokko.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Marokko.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Marokko.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Marokko> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 | 3000 m estejuoksu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Edmonton  2001 | 3000 m estejuoksu |  |
|  Pronssia | Sevilla  1999 | 3000 m estejuoksu |  |
Ali Ezzine (s. 3. syyskuuta 1978 Beni M'Tir Nord) on marokkolainen estejuoksija.
Hän voitti pronssia 3 000 m estejuoksussa vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä. Hän voitti hopeaa vuoden 2001 MM-kilpailuissa Edmontonissa ja pronssia vuoden 1999 MM-kilpailuissa Sevillassa.
Käännös suomeksi
Terry Winter Owens

Terry Winter Owens (1941–2007) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, pianisti ja cembalisti. Hänen tuotantoonsa kuuluu teoksia pianolle, kahdelle pianolle, kamari- ja vokaalikokoonpanoille sekä sinfoniaorkesterille. Häneen vaikutti 1950-luvun Anton Webernistä vaikutteita ammentanut koulukunta. Sävellystyönsä ohella Owens esiintyi laajasti pianon ja cembalon soittajana
Owens sävelsi elokuvamusiikin elokuvaan The Clearing, joka valittiin yli kolmensadan ehdokkaan joukosta vuoden 1994 New York Expoon.
Ali Doraghi

| Mitalit> Maa:   Iran.Miesten koripallo.Aasian-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Iran.Miesten koripallo.Aasian-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Iran.Miesten koripallo.Aasian-mestaruuskilpailut  | Maa:   Iran> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokushima 2007 | Koripallo |  |
Ali Doraghi (pers. ‏علی دورقی‎, s. 20. syyskuuta 1984 Ahvāz) on iranilainen koripalloilija. Seuratasolla hän edustaa Iranin koripalloliigassa pelaavaa Petrochimi Bandar Imamia.
Maajoukkueessa Doraghi on ollut mukana voittamassa kultaa Aasian-mestaruuskilpailuissa 2007. Lisäksi hän on osallistunut olympialaisiin vuonna 2008.
Søndre Hølandin kirkko

| Søndre Hølandin kirkko Søndre Høland kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2009.
Sijainti:  Aurskog-Høland, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1866
Suunnittelija:  A. Haneborg
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  450
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Søndre Hølandin kirkko (norj. Søndre Høland kirke) on Aurskog-Hølandin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva puinen ristikirkko vuodelta 1866.
Kuvia

Kirkkosali
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Søndre Hølandin kirkko Wikimedia Commonsissa
Suomen sosialidemokraattinen naisliitto

Suomen sosialidemokraattinen naisliitto (1900–1923) oli vasemmistolainen naisjärjestö, joka teki läheistä yhteistyötä Suomen sosialidemokraattisen puolueen (SDP) ja, 1920-luvun alussa, Suomen sosialistisen työväenpuolueen (SSTP) kanssa. Vuoteen 1906 järjestön nimi oli Työläisnaisten liitto.
Liitto osallistui Sosialististen naisten kansainvälisen sihteeristön edustajakokouksiin.
Historia > Varhaisvuodet

Varhaisimmat työläisnaisten järjestäytymisyritykset Suomessa tapahtuivat 1880-luvun lopulla. Ensimmäiset yhdistykset olivat ammatillisia, mutta pian saivat alkunsa myös poliittiset. Turun työväenyhdistyksen naisosasto perustettiin 1886 ja Helsingin vastaava vuotta myöhemmin. Helsingin osastosta kasvoi vähitellen organisoiva keskuselin, jonka puoleen muut kääntyivät uusia osastoja perustettaessa. Kun tarvetta maanlaajuiselle organisaatiolle selvästikin esiintyi, perustivat Helsingin, Tampereen ja Turun osastot vuosisadan vaihteessa komitean valmistelemaan uuden naisliiton perustamista.
Työläisnaisten liitto perustettiin Helsingissä 4.–6. heinäkuuta 1900 kokouksessa, johon otti osaa 33 edustajaa 21 osastosta, joista 14 oli naisten ammattiyhdistyksiä ja 7 naisosastoja. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin jo valmistelevaa komiteaa johtanut Ida Ahlstedt. Perustettu liitto asettui kannattamaan muun muassa yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta, josta rakentui järjestön keskeinen teema alkuvuosiksi.
Vuoden 1902 edustajakokouksessa keskusteltiin äänioikeuden lisäksi naisten suojelulaeista, suhteesta porvarillisiin naisjärjestöihin ja väkijuomakysymykseen. Liittohallituksen toimipaikka siirrettiin äänestyksen jälkeen Helsingistä Viipuriin ja viipurilainen Hilja Pärssinen nousi liikkeen näkyvimmäksi henkilöksi. Hänen lisäkseen naisliiton ydinryhmän muodostivat Ida Ahlstedt, Anni Huotari, Emmi Huttunen, Alma Jokinen, Mimmi Kanervo, Sandra Lehtinen, Maria Paaso, Fiina Pietikäinen ja Miina Sillanpää. Huttusta lukuun ottamatta kaikista tuli myöhemmin myös kansanedustajia.
Tammikuussa 1903 aloitti toimintansa naisliiton aloitteesta perustettu varhaisnuorisojärjestö Ihanneliitto. Pyhäkoulumaisesti toimineissa kerhoissa opetettiin yli kymmenvuotiaille työväenaatetta sekä luettiin satuja, kertomuksia ja runoja. Keisari kuitenkin lakkautti liiton vuonna 1912 "sotilaallisesti järjestettynä" lastenyhdistyksenä.
Työläisnaisten liitto järjesti vuonna 1903 Helsingin Rautatientorilla naisten yleisen äänioikeuskokouksen, johon otti osaa 10 000 ihmistä. Se oli vain yksi monista kampanjassa, joka alkoi kehittyä liiton kannalta suotuisasti. Vuoden 1904 päättyessä liittoon kuului 39 osastoa. Vuoden 1905 aikana liiton jäsenmäärä kolminkertaistui (varsinkin) äänioikeustaistelussa osoitetun johdonmukaisuuden ansiosta. Porvarillinen naisliike tuomittiin, kun sen edustajat olivat valmiita asettamaan äänioikeudelle taloudellisia ehtoja. Loppuvuodesta 1905 Ida Ahlstedt ja Mimmi Kanervo valittiin suurlakkokomitean jäseniksi.
Sortovuosien aikana naisliitto sai rahoitusta myös aktivistiliikkeeltä.
Historia > 1906–1914

Äänioikeusuudistuksen toteuduttua uudistui myös liiton toiminta. Liitto hyväksyi vaaliohjelman ja päätti järjestäytyä taisteluun vaalipiireittäin. Vaaleihin osallistumista valmistellut ylimääräinen edustajakokous pidettiin 8.10. toukokuuta 1906 Viipurissa. Järjestön nimeksi vaihdettiin Suomen sosialidemokraattinen naisliitto. Vaalitaistelussa liitto esiintyi omine tunnuksineen ja ehdokasasettelu oli onnistunut, sillä eduskuntavaaleissa 1907 kansanedustajiksi valittiin 9 sosiaalidemokraattista naista 13 ehdolle asetetusta.
Liiton jäsenmäärä oli vuonna 1907 2 724, mutta se lähti tämän jälkeen laskuun ollen 1910 enää 1 081. Innostus erilliseen sosiaalidemokraattiseen naisliittoon väheni, kun aktiivisimmat naiset suuntautuivat puolue- ja ay-toimintaan. Kun ammattiyhdistykset usein kuuluivat suoraan SDP:hen tulivat naiset myös tällä tavoin vedetyiksi mukaan puoluetoimintaan. SDP:ssä oli 1907 18 873 naisjäsentä ja 1910 12 223.