stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wanderlust
Musiikki

Wanderlust, yhdysvaltalainen popyhtye 1990-luvulta
Musiikki > Kappaleet

"Wanderlust", Björkin kappale vuoden 2007 albumilta Volta
"Wanderlust", R.E.M.:n kappale vuoden 2004 albumilta Around the Sun
"Wanderlust", kappale Paul McCartneyn vuoden 1982 albumilta Tug of War
"Wanderlust", kappale Claire Voyantin vuoden 1995 albumiltaClaire Voyant
"Wanderlust", kappale David Sylvianin vuoden 1999 albumilta Dead Bees on a Cake
"Wanderlust", kappale Megadethin vuoden 1999 albumilta Risk
"Wanderlust", kappale Nightwish vuoden 2000 albumilta Wishmaster
"Wanderlust", kappale Mark Knopflerin vuoden 2000 albumilta Sailing to Philadelphia
"Wanderlust", kappale Flogging Mollyn vuoden 2004 albumilta Within a Mile of Home
"Wanderlust", kappale Delaysin vuoden 2004 albumilta Faded Seaside Glamour
"Wanderlust", kappale Fozzyn vuoden 2005 albumilta All That Remains
"Wanderlust", kappale Frank Blackin vuoden 2006 albumilta Fast Man Raider Man
"Wanderlust", kappale Baronessin vuoden 2007 albumilta Red Album
"Wanderlust", kappale Every Time I Dien vuoden 2009 albumilta New Junk Aesthetic
"Wanderlust", kappale Frank Turnerilta, vuoden 2001 albumilta England Keep My Bones
"Wanderlust", kappale skotlantilaiselta yhtyeeltä Love and Money
"Wanderlust", kappale The Upwellingilta
"Wanderlust", kappale Lange Pres. Firewallilta
"Wanderlust", kappale Johnny Hodgesin ja Duke Ellingtonin vuoden 1963 albumilta Duke Ellington Meets Coleman Hawkins
Musiikki > Albumit

Wanderlust, Frankie Lainen albumi vuodelta 1963
Wanderlust, Bill Levertyn albumi vuodelta 2004
WANDERlust, Gavin Rossdalen albumi vuodelta 2008
Wanderlust, Heather Alexanderin albumi vuodelta 1994
Wanderlust, Sophie Ellis-Bextorin albumi vuodelta 2014
Elokuva ja televisio

Wanderlust, dokumenttielokuva vuodelta 2006
Wanderlust, komediaelokuva vuodelta 2012
Wanderlust, irlantilainen Brendan Courtneyn juontama televisiosarja
Gerhard Reinke's Wanderlust, televisio-ohjelma
Kirjallisuus

Wanderlust, Danielle Steelin romanttinen romaani vuodelta 1986
Wanderlust: A History of Walking, Rebecca Solnitin kirja vuodelta 2002
Julkaisut

Wanderlust, brittiläinen matkailulehti
Muuta

Wanderlust Festival, kesäfestivaali
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Wanderlust”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sam Riegel

| Sam Riegel |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Samuel Brent Oscar Riegel
Syntynyt: 9. lokakuuta 1976 (ikä 48)  Washington D.C.
Ammatti:  ääninäyttelijä käsikirjoittaja
Puoliso:  Quyen Tran
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Sam Regal Sam Riegal Jack Lingo Jack Ringo Sam Brent Riegel
Aktiivisena:  1997–
Merkittävät roolit:  Donatello (Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat) Hämähäkkimies (The Amazing Spider-Man)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Samuel Brent Oscar Riegel (s. 9. lokakuuta 1976 Washington D.C., Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän voitti tuottamastaan lyhytelokuvasta Semmelweis Bronze Award-palkinnon vuonna 2001.
Riegelin nuorempi sisko Eden Riegel on Daytime Emmy -palkittu näyttelijä.
Ura

Riegel aloitti uransa jo lapsena esiintyen Virginian teattereissa. Myöhemmin hän muutti New Yorkiin esiintymään Broadway ja off-Broadway näytelmiin. Riegle kuitenkin palasi takaisin Virginiaan, Charlottesvilleen opiskelemaan Collegeen, josta hän matkasi uudelleen New Yorkiin aloittaakseen ääninäyttelijän uransa.
Ennen animaatioissa ääninäyttelemistä Riegel äänitti äänikirjoja erityisesti kiinalaisille lapsille, jotka opettelevat englannin kieltä. Sittemmin erään ystävän kautta häntä suositeltiin kokeilemaan ääninäyttelemistä animaatioissa. Myöhemmin Riegelille järjestettiin koe-esiintyminen Yu-Gi-Oh! Duel Monsters -animeen, josta hän myös sai ensimmäisen ääniroolinsa animaatiossa. Siitä lähtien Riegel on toiminut enimmäkseen englanniksi dubatuissa animesarjoissa, sekä videopeleissä. Hän on ollut myös vuosina 2003–2009 Donatellon äänenä Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat -animaatiosarjassa, sekä sarjaan liittyvissä videopeleissä.
Vuonna 2010 Riegel oli Starscreamin äänenä Transformers: War for Cybertron -videopelissä. Kaksi vuotta myöhemmin Riegel oli Hämähäkkimiehen äänenä The Amazing Spider-Man -elokuvaan perustuvassa videopelissä.
Riegel asuu Los Angelesissa, Kaliforniassa, jossa hän pyrkii saamaan menestystä käsikirjoittajana.
Yrittäjyys Suomessa

Suomessa on noin 260 000 yrittäjää.
Yrittäjät tilastoissa

Suomen Yrittäjien mukaan yrittäjyys on Suomessa kasvussa. Yrittäjiä on yhteensä noin 260 000. Heistä noin 170 000 on yksinyrittäjiä. Kymmenessä vuodessa Suomeen on tullut 40 000–50 000 uutta yksinyrittäjää. Suomen Yrittäjien mukaan luvuista näkee, että työllistämiskynnys on korkea.
Vuonna 2011 Suomessa oli noin 225 000 yrittäjää. 63 % yrittäjistä oli yksinyrittäjiä; 37 % toimi työnantajina. Työllisestä työvoimasta yrittäjät muodostivat 10 prosenttia. Nämä luvut eivät sisällä alkutuotannon toimialoja ja avustavia yrittäjäperheenjäseniä. Alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalatalous) oli noin 27 000 yrittäjää. Heidän lukumääränsä on vähentynyt maatilojen vähentyessä.
Alle 35-vuotiaiden osuus yrittäjistä on pieni. Yksi selitys tälle on, ettei yrittäjäksi ole helppo ryhtyä ilman työelämässä saatua kokemusta ja ammattitaitoa. Yrittäjyys on sitä yleisempää, mitä alhaisempi koulutus sen korkeampi osaamisen taso henkilöllä on yrittäjänä selviämiseen. Yrittäjällä on kyky löytää markkinoilta juuri hänelle sopivaa työtä. Yrittäjyys vaatii monen eri osa-alueen osaamista. Tällaista osaamista ei saa kouluissa[lähde? ]. Yrittäjyyskoulutus ei ole Suomessa korkealla. Akateemisesti koulutettujen yrittäjyysaktiivisuus ei ole kovin korkea. Selityksenä tähän on nähty, että mm. kaupallisen ja teknisen alan korkeakoulutus tuottaa asiantuntijoita yritysten ja julkisyhteisöjen palvelukseen, ei niinkään yrittäjiksi.
Yrittäjien osuus työllisistä on suurin Ahvenanmaalla, Etelä- sekä Keski-Pohjanmaalla ja pienin Pohjois-Pohjanmaalla.
Suomalaisista yrittäjistä 58 % toimii ilman omaa ulkopuolista rahoitusta. 47 % omistaa toimitilansa ja 94 % asuu omistusasunnossa. Yrittäjien puolisoista 1/3 on itsekin yrittäjiä.
Naisyrittäjät

Naisyrittäjiä oli Suomessa noin 80 000 vuonna 2015, noin kolmannes kaikista yrittäjistä. Naisten omistamat yritykset ovat pääasiassa pieniä yrityksiä. Naisyrittäjät toimivat usein yksinyrittäjinä. Naisyrittäjistä työnantajina toimi vain runsas neljännes, kun miesyrittäjistä niin teki yli 40 %.
Naisten yrittäjyysaktiivisuus eli osuus työllisistä (7 %) oli lähes puolet pienempi kuin miehillä (13,4 %). Syynä tähän on pidetty naisten koulutus- ja ammatinvalintoja, joiden pohjalta on helpompi työllistyä toisen palvelukseen kuin ryhtyä yrittäjäksi.
Naisten yrityksistä noin 20 prosenttia on yhtiömuotoisia; loput 80 prosenttia toimii elinkeinonharjoittajina eli ns. toiminimiyrittäjinä. Naisyrittäjien määrän kasvusta valtaosa on kanavoitunut yksinyrittämiseen. Yli 10 työntekijää työllistää noin 2 prosenttia naisten yrityksistä.
Neljännes (25 %) naisyrittäjistä on yli 50-vuotiaita.
Naisyrittäjäksi voidaan Suomessa määritellä henkilö, joka täyttää seuraavia naisyrittäjän tunnuspiirteitä:
oma yritys on hänelle ensisijainen ansiotulonlähde (ei ole palkkatyössä tai pelkkä sijoittaja)
omistaa kokonaan tai osan yhtiöstä (käyttää äänivaltaa)
kuuluu yrittäjäeläkevakuutuksen (YEL) piiriin.
osallistuu yhtiön operatiiviseen toimintaan ja on yhtiössä vastuullisessa asemassa, joko toimitusjohtajana tai hallituksen jäsenenä.
kokee olevansa naisyrittäjä (subjektiivinen mittari).
Lisäksi Suomessa on useita sivutoimisia naisyrittäjiä, joille yrittäminen on sivutoimista tai puhdasta sijoitustoimintaa.
Naisyrittäjyyttä edistää Suomessa Naisyrittäjyyskeskus. Naisyrittäjien asemaa ajaa Suomen Yrittäjänaiset.
Yrittäjien tulot

Yrittäjän keskimääräiset bruttotulot olivat Suomessa 45 000 euroa vuonna 2011. Lähes kahdella kolmasosalla yrittäjistä tulot alittivat keskipalkan. Yrittäjien tuloista ansiotuloa oli 72 prosenttia ja 28 prosenttia pääomatuloa. Yrittäjän keskimääräinen veroaste oli noin 5 prosenttiyksikköä korkeampi kuin palkansaajan veroaste samalla tulotasolla.
Aiheesta muualla

Suomen yrittäjät
Helsingin Yrittäjät
Suomen Pienyrittäjät ry
Perheyritysten liitto (Arkistoitu – Internet Archive)
Naisyrittäjyyskeskus ry
Suomen Yrittäjänaiset ry
Väitös: Yrittäjäksi opitaan toiminnan kautta[vanhentunut linkki]
Yli-Lauroselan talomuseo

| Yli-Lauroselan talomuseo |
| --- | --- |
 Yli-Lauroselan päärakennus ja museon sisäänkäynti.
Tyyppi:  Museo, maatalousympäristö, asuinrakennus 
Osoite:  Museopolku 2, 60800 Ilmajoki  
Sijainti:  Ilmajoki 
Kotisivut:  ylilaurosela.fi 
Koordinaatit:  62°44′02″N, 22°34′08″E
 fiYli-Lauroselan talomuseo 
  
Yli-Lauroselan talomuseo on Ilmajoen kirkonkylässä sijaitseva pohjalaistalo ja sen pihapiiri. Yli-Laurosela entistettiin 1970-luvulla Museoviraston johdolla eteläpohjalaista talonpoikaista rakennusperinnettä vaalivaksi ja esitteleväksi museoksi, joka avattiin yleisölle vuonna 1978. Museoviraston määrärahasupistusten vuoksi museon aukiolo on ollut 2010-luvulla vaakalaudalla, mutta sitä on onnistuttu pitämään auki kesäisin Ilmajoen kunnan myötävaikutuksella. 2010-luvun loppupuolella talomuseossa on järjestetty pakohuonepelitoimintaa.
Vuonna 1848 valmistunut Yli-Lauroselan tilan päärakennus on esimerkki vauraasta eteläpohjalaisesta 1800-luvun talonpoikaistalosta. Kaksikerroksisessa rakennuksessa yhtyvät pohjalainen rakennusperinne ja empiretyylistä omaksutut piirteet. Päärakennus on sisustettu ilmentämään 1900-luvun alkupuolta. Päärakennuksen lisäksi pihapiiriin kuuluu yhdeksän talousrakennusta: luttirati, paja, vellisauna, puuliiveri, ajo- ja tarvekaluvaja, hyysit eli ulkokäymälät, talli ja navetta.
Yli-Lauroselan pihapiiri kuuluu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Historiaa

Yli-Lauroselan tila on syntynyt, kun ainakin 1600-luvulta periytyvä Lauroselan kantatila jakaantui kahtia Ala- ja Yli-Lauroselaksi. Yli-Lauroselan noin 350 hehtaarin maaomaisuus jakaantui 1900-luvun alussa seitsemään eri lohkoon. Noin 400 metrin levyinen kotipalsta alkoi Kyrönjoesta ja jatkui noin 12 kilometrin pituisena sarkana, joka käsitti pihapiirin lisäksi peltoa ja metsää. Viisi niittyä ja metsäpalsta sijaitsivat 8–16 kilometrin etäisyydellä talosta, osa niityistä Alajoen viljelylakeudella.
Yli-Lauroselaa isännöivät viimeksi sisarukset Frans (1882–1962) ja Eliina (1876–1953) Yli-Laurosela. Vuonna 1971 valtio osti Yli-Lauroselan Fransin ja Eliinan perikunnalta, ja tila luovutettiin Museoviraston hallintaan.
Museovirasto entisti Yli-Lauroselan rakennukset vuosina 1972–1977. Päärakennus konservoitiin 1900-luvun alun asuun, sisustettiin Ilmajoelta löytynein esinein ja varustettiin keskuslämmityksellä. Piharakennuksia jouduttiin kengittämään ja niiden kattoja uusimaan. 2000-luvulla rakennusten vajoamista on pyritty estämään salaojin sekä nosto- ja tukitoimenpitein.
Kirjallisuutta

Hakomäki, Risto: Yli-Lauroselan talomuseo. Opas. Museovirasto 2004.
Sam Rainsy -puolue

Sam Rainsy -puolueen vaalikampanja-
bussi parlamenttivaaleissa 2008
Sam Rainsy -puolue (SRP) on Kambodžan liberaalinen oppositiopuolue. Se on perustettu vuonna 1995 nimellä Khmerien kansallispuolue  ja otti vuonna 1998 johtajansa  Sam  Rainsyn nimen. Vuoden 2008 parlamenttivaalien jälkeen se on Kambodžan toiseksi suurin puolue: se sai 22% äänistä ja 26 paikkaa.
Puolueen johtaja Sam Rainsy on elänyt useaan otteeseen maanpaossa Ranskassa.
Vuonna 2009  Rainsy syytti pääministeri Hun Seniä korruptiosta. Tämän johdosta Sam Rainsy menetti parlamentaarisen koskemattomuutensa. Puolue maksoi sakot. Rainsyä vastaan on käyty useita muita oikeusjuttuja, ja vuonna 2010 hänet tuomittiin poissaolevana ensin kahdeksi ja myöhemmin kymmeneksi vuodeksi vankeuteen valtionrajan loukkaamisesta ja rajamerkkien siirtämisestä. Rainsy sekaantui tapaukseen puolustaakseen kahta pienviljelijää, jotka menettivät viljelyksiään kun Vietnamin vastaista rajaa vihdoin merkittiin maastoon.  Ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watch nimitti oikeudenkäyntiä farssiksi.
Ihmisoikeusjärjestöt ovat raportoineet lukuisia puoluetta vastaan tehtyjä rikkomuksia, äänestäjien painostuksia ja poliittisia murhia.
Aiheesta muualla

http://samrainsyanz.org/ (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
http://www.samrainsyparty.org/
Sahelinvahanokka

| Sahelinvahanokka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Vahanokat Estrilda
Laji::  troglodytes
Kaksiosainen nimi
 Estrilda troglodytes  (Lichtenstein, 1823) 
Katso myös
   Sahelinvahanokka Wikispeciesissä   Sahelinvahanokka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sahelinvahanokka (Estrilda troglodytes) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Sahelinvahanokkaa tavataan luonnonvaraisena Afrikassa Länsi-Afrikasta Keski-Afrikan kautta Eritreaan ja Keniaan ulottuvalla alueella. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Saarijärvi (Ylitornio)

| Saarijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Ylitornio
Koordinaatit:  66°17′24″N, 24°16′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  oja Välijokeen 
Järvinumero:  67.918.1.018
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,5 m  
Rantaviiva:  3,361 km  
Pinta-ala:  36,807 ha  
Saaria:  1 
 fiSaarijärvi 
Saarijärvi  on Lapissa Ylitorniolla Kivilompolon kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 37 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Sen rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Portimojärven alueella (67.91), jonka Kallijoen valuma-alueeseen (67.918) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 110,5 metriä mpy.
Robin Jarvis

Robin Jarvis (s. 1963 Liverpool) on englantilainen kirjailija. Jarvis aloitti kirjailijanuransa Deptfordin hiirten seikkailuja -sarjalla (1989–1990). Kirjoissa hiiriyhteisö kamppailee pimeyden voimia vastaan. Noitametsän okapeikot (1999) kertoo pienestä menninkäislajista ihminkäisistä. Heidän vastapelurinaan on julma kuningatar Rhiannon ja hänen okapeikkonsa. Kuolontuoksu (2001) on sekä tieteiskirjallisuutta että fantasiakirjallisuutta ja esittelee varsin erikoisen maailman[lähde? ].
Hän sai Smarties book prizen vuonna 1989.
Teoksia

Pimeyden kutsu – Deptfordin hiirten seikkailuja 1 (The Dark Portal, suom. 1999)
Kristallivankila – Deptfordin hiirten seikkailuja 2 (The Crystal Prison, suom. 2000)
Tilinteon hetki – Deptfordin hiirten seikkailuja 3 (The Final Reckoning, suom. 2002)
Noitametsän okapeikot (Thorn Ogres of Hagwood, suom. 2002)
Kuolontuoksu (Deathscent, suom. 2002)
Kirjallisuutta

Mervi Koski: Ulkomaisia nuortenkertojia 2. BTJ Kirjastopalvelu, 2006.
Rock Bottom (albumi)

| Rock Bottom Robert Wyatt |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmikuu–maaliskuu 1974
 Julkaistu: 26. heinäkuuta 1974
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Nick Mason
 Tyylilaji: Canterburyn koulukunta taiderock psykedeelinen rock
 Kesto: 39.31
 Levy-yhtiö: Virgin
Robert Wyattin muut julkaisut
| The End of an Ear 1970 | Rock Bottom 1974 | Ruth Is Stranger than Richard 1975 |
Rock Bottom on Soft Machine -yhtyeessä toimineen Robert Wyattin toinen sooloalbumi. Se syntyi vaikeissa oloissa Wyattin alaruumiin halvaannuttua hänen pudottuaan kesäkuussa 1973 neljännen kerroksen ikkunasta ja opetellessa toimimaan muusikkona pelkkien käsiensä varassa.
Pink Floyd -rumpali Nick Masonin tuottama albumi valittiin vuonna 2005 hakuteokseen 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on kirjoittanut Robert Wyatt.
A-puoli
Sea Song – 6.31
A Last Straw – 5.46
Little Red Riding Hood Hit the Road – 7.40
B-puoli
Alifib – 6.55
Alife – 6.31
Little Red Robin Hood Hit the Road – 6.08
Kokoonpano

Robert Wyatt – laulu, koskettimet, rummut, slide-kitara
Mike Oldfield – sähkökitara
Gary Windo – bassoklarinetti, tenorisaksofoni
Ivor Cutler – baritoniconcertina. harmoni
Alfreda Benge – spoken world kappaleessa "Alifie"
Mongezi Feza – trumpetti
Fred Frith – alttoviulu
Hugh Hopper – basso
Richard Sinclair – basso
Laurie Allan – rummut
Zeenat Aman

| Zeenat Aman |
| --- | --- |
 Zeenat Aman vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. marraskuuta 1951 (ikä 72) Bombay, Bombay, Intia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Mazhar Khan  (vih. 1985; k. 1998)
Lapset:  2
Näyttelijä
Aktiivisena:  1971–1989, 1999–
Aiheesta muualla
IMDb 
Zeenat Aman (s. 19. marraskuuta 1951 Bombay) on intialainen näyttelijä. Hän oli Miss Intian toinen perintöprinsessa ja voitti Miss Asia Pacific -kilpailun vuonna 1970, minkä jälkeen hän teki pian ensiesiintymisensä hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Aman oli Parveen Babin ohella yksi uuden polven näyttelijöistä, jotka muuttivat kuvaa intialaisnaisista korvaten sariin pukeutuvan sovinnaisen naisroolin glamourilla ja itsenäisyydellä. Häntä on pidetty seksisymbolina koko uransa ajan.
Valikoitu filmografia

Hare Rama Hare Krishna (1971)
Dhund (1973)
Yaadon Ki Baaraat (1973)
Manoranjan (1974)
Roti Kapda Aur Makaan (1974)
Dharam Veer (1977)
Satyam Shivam Sundaram (1978)
Don (1978)
Ali Baba ja 40 rosvoa (Alibaba Aur 40 Chor, 1979)
Qurbani (1980)
Insaf Ka Tarazu (1980)
Palkinnot

Bengal Film Journalists’ Association Awards
1972: Paras naispääosa – Hare Rama Hare Krishna
Filmfare Awards
1972: Paras naissivuosa – Hare Rama Hare Krishna
Ehdokkuudet
1979: Paras naispääosa – Satyam Shivam Sundaram
1981: Paras naispääosa – Insaf Ka Tarazu
Zee Cine Awards
2008: Elämäntyöpalkinto
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Zeenat Aman Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Saarikainen (eteläinen)

| Saarikainen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°34′51″N, 26°59′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pieksäjärven valuma-alue (14.79)
Laskujoki:  Saarikaisenpuro Pieni-Saarikaiseen 
Järvinumero:  14.799.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  149,8 m  
Pituus:  340 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,726 km  
Pinta-ala:  1,606 ha  
Suurin syvyys:  9,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiSaarikainen 
Saarikainen  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Mäkränmäen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 340 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Pieksäjärven valuma-alueella (14.79), jonka Kourujoen valuma-alueeseen (14.799) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 149,8 metriä mpy.
Sakari Pinomäki

Sakari Pinomäki (5. marraskuuta 1933 Ylöjärvi – 29. heinäkuuta 2011) oli suomalainen keksijä ja metsätalousneuvos. Pinomäkeä pidetään koneellisen puunkorjuun uranuurtajana Suomessa ja hänellä oli kaikkiaan noin 50 suomalaista ja ulkomaista patenttia nimissään.
Pinomäki valmistui metsäteknikoksi Kurun metsäopistosta 1959 ja hän kävi myös yksivuotisen Työtehoseuran konekurssin. Vuonna 1964 Pinomäki perusti Kommandiittiyhtiö S. Pinomäki nimisen yrityksen, joka toimi aluksi Hyvinkäällä mutta siirtyi sitten Ylöjärvelle.
Pinomäki kehitti muun muassa seuraavia laitteita koneelliseen puunkorjuuseen:
maataloustraktoriin liitetty puiden runkojen kuorimakone Pino-Teho.
Pika-50 Metsähallituksen hakkuissa Savukoskella maaliskuussa 1972. 6x9 mustavalkonegatiivi. Kuvaaja Mauno MannelinPIKA 50 monitoimihakkuukone valmistui 1968, siinä hydraulinen radio-ohjattava vinssi syötti puurungot karsinnan ja rungon katkaisun tekevälle laitteelle.
PIKA 75 valmistui 1975, se oli ensimmäinen tukki- ja pinotavaraa tekevä harvesteri, joka kaatoi ensin puun ja sen jälkeen karsi, katkoi ja lajitteli sen ilmassa puomin päällä. Pika 75:ssä oli ensimmäistä kertaa apteerausautomatiikka (Pikamat-mittauslaite), joka mittasi puun ja laski sen perusteella rungon parhaimman katkontavälin.
Yhdistelmäkone joka kaatoi, karsi ja katkaisi puut sekä siirsi lopuksi katkaistut rungot koneessa olevalle kuljetuslavalle. Yksi kone saattoi näin tehdä kaiken työn ja metsämaaston vaurioituminen oli myös vähäisempää.
Risupaalain joka kerää metsästä polttolaitoksille toimitettavat risut ja tekee niistä helposti kuljetettavia paaleja.
Pinomäki kehitti useat koneensa yhteistyössä Nokia Oy:n metsäosaston kanssa. Hän kehitti hydraulisia venttiileitä (Paralcon) joiden ansiosta metsätyökoneet tarvitsivat vähemmän moottoritehoa hydraulisten puomien liikuttamiseen ja polttoaineen kulutus oli pienempi.
Muutkin metsäkonevalmistajat kuten Timberjack, Ponsse ja Valmet alkoivat kopioida Pinomäen kehittämiä ratkaisuja ja toivat markkinoille vastaavanlaisia koneita.
Pinomäen perheyrityksen yritystoiminta ja tuoteoikeudet myytiin vuonna 2004 Erkki Kareen hallitsemalle Pinox Oy:lle ja samalla toiminnot jaettiin kahdelle yhtiölle niin että MetPro oy hoiti osien valmistuksen, koneistuksen ja levytyöt kun taas Pinox Oy vastasi kokoonpanosta, tuotekehityksestä ja markkinoinnista. Keväällä 2008 Pinox Oy myytiin venäläiselle Petroskoissa toimivalle Harvy Forestille. Pinox haettiin saman vuoden lopulla konkurssiin ja ruotsalainen Thomas Axelsson osti konkurssipesän jäämistön.
Aiheesta muualla

Lusto Suomen metsämuseo : PIKA 75 harvesteri[vanhentunut linkki]
Robin Jacobsson

| Robin Jacobsson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. elokuuta 1986 (ikä 38) Tukholma, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  100 kg
Seura
Seura:  AIK IF
Sarja:  Allsvenskan
Pelinumero:  58
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Hammarby IF (Allsv.) Nybro Vikings IF (Allsv.) Tingsryds AIF (Ruotsi I/Allsv.) Kiruna IF (Ruotsi I) Luleå HF (SEL) Brynäs IF (SEL/SHL) Leksands IF (SHL/Allsv.) VIK Västerås HK (Allsv.) KooKoo (SML) Graz 99ers (EBEL)
Robin Jacobsson (s. 10. elokuuta 1986 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Allsvenskan-joukkue AIK IF:ssä. KooKoon urheilujohtaja Jarno Kultanen on kuvaillut häntä isokokoiseksi pelaajaksi, joka osaa käyttää kokoaan hyväksi. Kultasen mukaan Jacobsson kykenee myös laadukkaaseen kiekolliseen suorittamiseen ja avaamaan peliä laadukkailla ykkössyötöillä. Kultasen mukaan häneltä voi odottaa kovaa ja jämäkkää puolustuspelaamista.