stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
A-Sides
Kappalelista

Nothing to Say – 3.56 (albumilta Screaming Life, 1988, säv. Cameron/Cornell/Thayil/Yamamoto)
Flower – 3.25 (albumilta Ultramega OK, 1988, säv. Cornell/Thayil)
Loud Love – 4.57 (albumilta Louder Than Love, 1989, säv. Cornell)
Hands All Over – 6.00 (albumilta Louder Than Love, 1989, säv. Cornell/Thayil)
Get on the Snake – 3.44 (albumilta Louder Than Love, 1989, säv. Cornell/Thayil)
Jesus Christ Pose – 5.51 (albumilta Badmotorfinger, 1991, säv. Cameron/Cornell/Shepherd/Thayil)
Outshined – 5.11 (albumilta Badmotorfinger, 1991, säv. Cornell)
Rusty Cage – 4.26 (albumilta Badmotorfinger, 1991, säv. Cornell)
Spoonman – 4.06 (albumilta Superunknown, 1994, säv. Cornell)
The Day I Tried to Live – 5.19 (albumilta Superunknown, 1994, säv. Cornell)
Black Hole Sun – 5.18 (albumilta Superunknown, 1994, säv. Cornell)
Fell on Black Days – 4.42 (albumilta Superunknown, 1994, säv. Cornell)
Pretty Noose – 4.12 (albumilta Down on the Upside, 1996, säv. Cornell)
Burden in My Hand – 4.50 (albumilta Down on the Upside, 1996, säv. Cornell)
Blow Up the Outside World – 5.46 (albumilta Down on the Upside, 1996, säv. Cornell)
Ty Cobb – 3.05 (albumilta Down on the Upside, 1996, säv. Cornell/Shepherd)
Bleed Together – 3.54 (säv. Cornell)
Aiheesta muualla

A-Sides Discogsissa. (englanniksi)
Albumi A-Sides Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Soundgarden
| --- | --- |
Studioalbumit::   Ultramega OK  Louder Than Love  Badmotorfinger  Superunknown  Down on the Upside  King Animal 
EP:t::   Screaming Life  Fopp  Loudest Love  SOMMS  Songs from the Superunknown 
Kokoelma::   Screaming Life/Fopp  A-Sides  Telephantasm 
Videot::   Louder Than Live  Motorvision 
Singlet::   "Hunted Down"  "Flower"  "Loud Love"  "Hands All Over"  "Room a Thousand Years Wide"  "Jesus Christ Pose"  "Outshined"  "Rusty Cage"  "Spoonman"  "Black Hole Sun"  "Fell on Black Days"  "My Wave"  "The Day I Tried to Live"  "Superunknown"  "Pretty Noose"  "Burden in My Hand"  "Blow Up the Outside World"  "Ty Cobb"  "Bleed Together" 
Aiheeseen liittyvää::   Grunge  Audioslave  Hater  Temple of the Dog
Aleksi Trygg

Aleksi Julius Trygg (s. 1984 Vantaa, Suomi) on suomalainen viulisti, säveltäjä ja viulupedagogi. Hänet tunnetaan laadukkaasta ja monipuolisesta muusikkoudestaan niin klassisen, modernin kuin jazz- ja maailmanmusiikin saralla.
Trygg on Sinfonia Lahden II viulun äänenjohtaja. Lisäksi Trygg soittaa 5-kielistä alttoviulua (Viola Pomposa) Sampo Lassilan johtamassa Sampo Lassila Narinkka Trio -yhtyeessä.
Päätoimisen työskentelyn musiikkialalla Trygg aloitti v. 2005 ensin keikkailevana muusikkona Helsingin alueen sinfoniaorkestereissa, kevyen musiikin yhtyeissä, studiomuusikkona ja viulunsoiton opettajana kunnes v. 2010 siirtyi päätoimiseksi viulistiksi Sinfonia Lahden orkesteriin, ensin 1-viulusektioon ja v. 2011 2-viulusektion äänenjohtajan tehtäviin.
Orkesterimuusikon tehtävissä Trygg on toiminut Sinfonia Lahden orkesterin lisäksi vierailevana viulistina monissa merkittävimmistä suomalaisorkestereista (mm. Radion Sinfoniaorkesteri, Helsingin Kaupunginorkesteri, Suomen Kansallisoopperan Orkesteri, Vantaan Viihdeorkesteri)
Orkesteriuransa ohella Trygg on toiminut aktiivisena kamarimuusikkona (mm. Sinfonia Lahti Quartet, Zagros Ensemble) sekä soittanut solistitehtävissä Suomessa, Euroopassa ja Aasiassa.
Klassisen viulistiuran rinnalla Trygg on tunnettu myös Jazz-, Pop- ja Maailmanmusiikkiyhtyeissä, joista merkittävimpiin lukeutuu Suomiklezmeriä soittava Sampo Lassila Narinkka-yhtye (Sampo Lassila - Kontrabasso/sävellykset, Aleksi Trygg - Viola Pomposa ja Markku Lepistö - Haitari sekä vierailevana lyömäsoittajana Janne Tuomi). Suomen ohella yhtye on tehnyt kiertueita myös Ruotsissa, Islannissa ja erityisesti Saksassa.
Studiomuusikkona Trygg on toiminut eri suomalaisten yhtyeiden taustalla tasaisin väliajoin.
Aleksin lapsuudessa musiikki oli vahvasti läsnä hänen isänsä soittaessa sähkökitaraa, saksofonia ja laulaessa 50-60-luvun rock-iskelmiä sekä äidin harrastaessa pianonsoittoa. Myös Aleksin sisarukset harrastivat musiikkia ja ovat päätyneet musiikkialalle.
Viulunsoiton opiskelun hän aloitti 6-vuotiaana Keski-Helsingin Musiikkiopistossa, jossa opiskeli klassisen viulunsoiton lisäksi orkesteri- ja kamarimusiikkia, jazz-improvisaatiota ja säveltämistä. Musiikkiopistosta hän siirtyi 16-vuotiaana Sibelius Akatemian Nuoriso-osastolle sävellys-/viuluopintoihin ja sieltä Sibelius-Akatemiaan (v. 2005) (nyk. Taideyliopiston Sibelius-Akatemia) solistiselle osastolle pääaineenaan klassinen viulunsoitto.
Musiikin maisteriksi Aleksi valmistui Taideyliopistosta v. 2017.
Vuosina 2006−2016 Aleksi tunnettiin nimellä Aleksi Santavuori silloisen avioliittonsa vuoksi.
Aiheesta muualla

Sampo Lassila NARINKKA (Arkistoitu – Internet Archive)
https://www.hs.fi/kulttuuri/levyarvostelu/art-2000002910608.html?share=6ddb379116337219c715d5afc7823f13
https://rootsnsync.dk/project/sampo-lassila-narinkka/ (Arkistoitu – Internet Archive)
https://yle.fi/aihe/artikkeli/2016/06/02/sampo-lassila-narinkka-kutsuu-kaikkien-kulttuurien-torille
https://suomijazz.com/jutut/2019/02/lassila-sampo-narinkka-suomiklezmer/
https://suomijazz.com/jutut/2019/02/lassila-sampo-narinkka-in-strange-lands-vierailla-mailla/
https://vokkolainen.wordpress.com/audiovideo/
https://jazzrytmit.fi/wp/s10-konsertit/c52-konsertit/suomiklezmeria-joustavasti-folkjazzaineksin/
https://www.bluesnews.fi/instropedia_d/
Abubakar Shekau

| Abubakar Shekau> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Välillä 1965–1975
Kuollut: toukokuu 2021
Muut tiedot
Lempinimet:  Darul Tawheed
Järjestö:  Boko Haram
Edeltäjä:  Ustaz Mohammed Yusuf
Abubakar Shekau oli pääasiassa Nigeriassa toimivan terroristijärjestö Boko Haramin johtohahmo.
Abubakar Shekau syntyi Shekau-nimisessä kylässä Nigerian koillisosassa sijaitsevassa Yoben osavaltiossa. Etniseltä taustaltaan hän oli kanuri ja hän puhui sujuvasti kanuria, hausaa ja arabiaa. Shekaun tarkkaa ikää ei tiedetä, mutta hänen kerrotaan syntyneen välillä 1965–1975 ja opiskelleen teologiaa. Shekaun uskotaan tavanneen häntä Boko Haramin johdossa edeltäneen Mohammed Yusufin Boko Haramin tukialueena toimineessa Maidugurin kaupungissa Bornon osavaltiossa. Yusuf sai surmansa ollessaan poliisin pidättämänä vuonna 2009 ja Shekau esiintyi vuotta myöhemmin videolla Boko Haramin johtajana.
Joidenkin lähteiden mukaan Shekaulla oli neljä vaimoa, joista yhden kanssa hän oli naimisissa. Hän myös adoptoi näiden lapset. Boko Haram koostuu useista toisiinsa löyhästi liittyneistä järjestöistä ja Shekau johti sitä vain muutamien yhteyksien kautta. Kaikki eri ryhmittymien johtajat eivät välttämättä ole koskaan olleet yhteyksissä hänen kanssaan. Shekau toimi myös järjestön uskonnollisena johtajana ja sai lempinimen Darul Tawheed, eli vapaasti käännettynä tauhidin asiantuntija. Nigerian uskonoppineiden valtaosa ei kuitenkaan pidä häntä oikeana uskonoppineena. Kilpaileva Iswap-jihadistiryhmä väitti Shekaun tehneen itsemurhan toukokuussa 2021 kesken ryhmittymien välisen taistelun. Boko Haram vahvisti kuoleman myöhemmin videolla.
Abisko

| Abisko |
| --- | --- |
 Abisko Östran rautatieasema.
 Abisko
 Koordinaatit: 68°21′N, 18°49′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Lappi
Kunta:  Kiirunan kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,11 km²
Väkiluku:  110
 – Väestötiheys:  1 000,0 as./km²
 Tilastotiedot koskevat pientaajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Abisko (pohjoissaameksi Ábeskovvu) on noin 110 asukkaan pientaajama (ruots. småort) Kiirunan kunnassa Norrbottenin läänissä Pohjois-Ruotsissa. Pientaajaman pinta-ala on 11 hehtaaria, ja se sijaitsee Kiiruna–Narvik-malmiradan sekä eurooppatien E10 varrella, Torniojärven etelärannalla. Liikenneyhteydet ovat hyvät: Kiirunan ja Narvikin välillä kulkevat henkilöjunat pysähtyvät sekä Abisko Turiststationin seisakkeella että Abisko Östran rautatieasemalla.
Abisko on tunnettu lähellä sijaitsevasta Abiskon kansallispuistosta. Kungsleden-luontopolku alkaa Abiskon kylästä ja seurailee Skandien vuorijonoa. Myös Kalottireitti kulkee kansallispuiston lävitse.
Abiskon kansallispuistoa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tietoa Abiskon alueella vaeltamisesta (Arkistoitu – Internet Archive)
(ruotsiksi) ja (englanniksi)
Osmo Hekkala

Osmo Hekkala (s. 14. syyskuuta 1944 Haukipudas) on entinen suomalainen raskaan sarjan painija, pitkäaikainen vasemmistopoliitikko, TUL:n varapuheenjohtaja ja sanomalehti Kansan Tahdon toimitusjohtaja.
Kellon Piimäperältä lähtöisin oleva Osmo Hekkala aloitti työelämän kansakoulun käytyään Pateniemen sahalla ja sen jälkeen Oulu Oy:n lastulevytehtaalla ja edelleen yrityksen hitsarina. Hän oli jo siinä vaiheessa noin 20-vuotiaana aktiivin työläisurheilun lisäksi mukana kansandemokraattisessa työväenliikkeessä.
Urheilu-ura - painissa kansainvälisellä tasolla

Suurelle yleisölle Osmo Hekkala on tullut parhaiten tunnetuksi painiurastaan. Vuonna 1965 hän nousi suuren yleisön tietoisuuteen ottamalla kreikkalais-roomalaisen painin raskaan sarjan SM-hopeaa. Hekkalan uran huippuvuodeksi muodostui seuraava vuosi 1966, jolloin hän saavutti ensimmäisen TUL:n painimestaruutensa, sijoittui SM-kisoissa pronssille, Essenin EM-kisoissa viidenneksi sekä Toledon MM-kisoissa neljänneksi. Tappio MM-kisojen pronssiottelussa tuli Tšekkoslovakian Petr Kmentille.
Menestystä tuli painissa vielä 1960-luvun loppuvuosina. TUL:n mestaruuksia tuli raskaassa sarjassa kuutena vuonna peräkkäin eli vuosina 1966–1971. Seitsemäs TUL:n mestaruus tuli vielä vuonna 1974. Vuonna 1967 Hekkala saavutti poikkeuksellisesti vapaapainin raskaan sarjan SM-hopeaa. Hekkala pyrki tosissaan Mexicon olympialaisiin 1968 mutta sijoittui SM-kisoissa hopealle niin kreikkalais-roomalaisessa kuin vapaapainissa. Kreikkalais-roomalaisen painin raskaan sarjan olympiapaikka meni painiliiton Arje Nadbornikille. SM-tasolla tuli vielä SM-pronssia raskaassa sarjassa vuonna 1971.
Urastaan Hekkala toteaa:
»Tuskin olisi nähnyt kahtakymmentä valtakuntaa aina Amerikkaa myöten, jos en olisi ollut maajoukkueessa ja TUL:n liittojoukkueessa.»
Paini lisäksi muutakin urheilua kansallisella tasolla

Osmo Hekkala harrasti TUL:n alaisissa Oulun seudun urheiluseuroissa myös muita urheilulajeja 1950- ja 1960-luvuilla. Hänen ensimmäinen urheiluseuransa oli Kellon Työväen Urheilijat (KTU), jossa Hekkala pelasi pesäpalloa TUL:n Suomi-sarjassa sekä lentopalloa maakuntasarjassa. Vuodesta 1964 hän on edustanut niin painissa kuin yleisurheilussakin Haukiputaan Heittoa. Tunnetuimmaksi hän on tullut painin lisäksi ennen kaikkea kuulantyöntäjänä. 1950-luvulla jääpallo oli talvinen valtalaji Oulun seudulla. Niinpä siinä Hekkala edusti Pateniemen Vesaa ja saavutti nuorissa TUL:n mestaruushopeaa.
Urheilun järjestötoiminnassa

Painiuran jälkeen Hekkala siirtyi järjestötoimintaan. Urheilun järjestötoiminnassa Hekkalasta tuli ensin TUL:n Oulun piirin toiminnanjohtaja vuosiksi 1970–1976, sen jälkeen TUL:n Oulun piirin puheenjohtaja ja vuosiksi 1991–1999 TUL:n varapuheenjohtajaksi. Hänet valittiin valtion liikuntaneuvoston jäseneksi vuosiksi 1999–2003.
Toiminnastaan aiemmin hyvin tiukasti kansandemokraatti- ja sosiaalidemokraattiblokkeihin jakautuneesta TUL:stä Hekkala on todennut:
»Lapsuuden kaveruus oululaislähtöisen, sosiaalidemokratteja edustaneen puheenjohtaja Matti Ahteen kanssa synnytti yhteistyön, jossa puoluetaustat unohtuivat. Joskus meitä arvosteltiin liian hyvästä yhteistyöstä. Poistimme TUL:sta poliittiset ryhmäkokoukset, halusimme siirtyä luulosta luottamukseen. Se onnistuikin, monien selkkausten jälkeen.»
Myöhemmin Hekkala oli vahvassa roolissa, kun Suomen Liikunta ja Urheilu (SLU) synnytettiin 1990-luvulla. Hän oli sen jälkeen mukana myös 1990- ja 2000-luvulla yhdistyneessä Pohjois-Suomen urheilun järjestötoiminnassa Pohjois-Pohjanmaan ja Pohjois-Suomen Liikunnan varapuheenjohtajana.
Muu yhteiskunnallinen toiminta

TUL:n Oulun piirin toiminnanjohtajan tehtävän jälkeen Hekkala valittiin Sanomalehti Kansan Tahdon toimitusjohtajaksi vuosiksi 1977–1992. Työt Kansan Tahdossa olisivat jatkuneet pitempään, ellei Hekkala olisi joutunut vakavaan liikenneonnettomuuteen vuonna 1991.
Hekkala on toiminut myös kommunistisessa ja kansandemokraattisessa liikkeessä. Hän oli Suomen Kansan Demokraattisen Liiton (SKDL) Oulun piirin piiritoimikunnan jäsenenä vuosina 1972–1990 ja piirin varapuheenjohtajana. Hän oli Oulun kaupunginvaltuustossa SKDL:n ryhmässä vuosina 1977–1992. Vuosina 1989–1992 hän oli SKDL:n liittovaltuuston varapuheenjohtajana. Hekkala kuului sisäisesti jakautuneessa Suomen Kommunistinen Puolueessa (SKP) ns. enemmistöläisten edustajana keskuskomiteaan vuosina 1979–1984.
Runoilija ja kirjailija

Auto-onnettomuuden jälkeiseen aikaan Hekkalalla liittyy tuntojensa purkaminen runoihin. Kirjoittamisessa tärkeänä tukihenkilönä oli Kalevan edesmennyt toimitusjohtaja ja kansanedustajankin toiminut Martti Ursin. Martin neuvo kirjoittamiseen oli: ”älä muuta ittiäs”. Ensimmäinen runokirja Piimäperä – ei paljon pirukaan (kust. Pohjoinen) ilmestyi 1999. Sen jälkeen on ilmestynyt lisää kirjoja: romaani Piimäperä – isäni maa vuonna 2004 (kust. Työväenyhdistys Walo ry), Raskaansarjan runokirja vuonna 2004 yhdessä Suomen mestaripainija Erkki Alajärven, Pohjoismaiden mestari Eero Suvilehdon, maailmanmestari ja olympiavoittaja Pertti Ukkolan, maailmanmestari ja olympiavoittaja Aleksandr Karelinin ja maailmanmestari ja olympiahopeamitalisti Tomas Johanssonin kanssa sekä runokirja Kylmää oli aamusaikka vuonna 2011.
Vuonna 2005 Hekkalan teos Piimäperä – isäni maa palkittiin Päätalo-instituutin
Möllärimestaruudella eli tunnustus vuosittain jaettavassa omakustanteiden välisessä kirjoituskilpailussa.
Aiheesta muualla

Kirjasampo
Abu al-Wafa

Abu al-Wafa
Abu al-Wafa Muhammad Buzjani (pers. ‏ابوالوفا محمد بوزجانی‎, Abu-al-Wafā Mohammad Buzjāni; 10. kesäkuuta 940 – 15. heinäkuuta 998) oli persialainen Khorasanista kotoisin oleva matemaatikko ja astronomi, joka työskenteli Bagdadissa. Hän kehitti pallotrigonometriaa ja hänen kirjansa aritmetiikasta oli ensimmäinen, joka islamilaisessa maailmassa käytti negatiivisia lukuja. Hän kommentoi al-Khwarizmin Algebraa ja käänsi kreikasta Diofantoksen Artihmetican.
Abu al-Wafa löysi uuden keinon laskea sinitaulukoita. Hänen trigonometriset taulukkonsa on tehty kahdeksan desimaalin tarkkuudella, kun Ptolemaios pääsi vain kolmeen desimaaliin. Vaikka intialainen numerojärjestelmä jo tunnettiin, Abu al-Wafa käytti vielä vanhaa kreikkalaista tapaa, missä luvut ilmaistiin sanallisesti ja laskutoimitukset tehtiin muistinvaraisesti sormia apuna käyttäen. Tämän on arveltu johtuneen siitä, että hän kirjoitti aritmeettisen teoksensa käytännön oppaaksi kauppiaille, joille vielä 900-luvulla intialainen lukujärjestelmä oli vieras.
Abdullah Bakhashab

| Abdullah Bakhashab> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Saudi-Arabia
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1998–2002
Entiset tallit:  Marlboro Rally Team Saudi-Arabia Toyota Team Saudi Arabia
Kilpailuja:  30
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Erikoiskoevoittoja:  0
MM-pisteitä:  1
Ensimmäinen kilpailu:  Portugalin ralli 1998
Viimeinen kilpailu:  Akropolis-ralli 2002
Abdullah Bakhashab (s. 26. syyskuuta 1968) on saudiarabialainen entinen ralliautoilija.
Ura MERC-sarjassa

Bakhashab aloitti ralliuransa vuonna 1992 osallistumalla Qatarin ralliin Range Roverilla sekä Irlannin Tarmac-sarjaan kuuluneeseen Pohjois-Irlannin ralliin Ford Sierralla. Seuraavana vuonna Bakhashab ajoi kaksi lähi-idän rallisarjan osakilpailua Toyota Celicalla Dubaissa ja Omanissa ja sijoittui sarjassa viidennelle sijalle. Vuonna 1994 ohjelmassa oli kolme lähi-idän rallisarjan kilpailua Omanissa, Dubaissa ja Jordaniassa. Kauden yhteistuloksissa Bakhashab sijoittui kolmanneksi ja voitti N-ryhmän. Vuonna 1995 Bakhashab ajoi viisi sarjan osakilpailua, joista voitti kaksi ja sijoittui kahdesti kolmanneksi. Nämä tulokset riittivät nostamaan hänet koko sarjan voittajaksi. Seuraavina kahtena vuonna Bakhashab sijoittui sarjassa toiseksi. Bakhashab palasi lähi-idän rallisarjaan kaudelle 2002 sijoittuen kahdella 2. sijallaan sarjan loppupisteissä sijalle 5. Seuraavana vuonna ajokki vaihtui vanhasta Toyota Corolla WRCsta Peugeot 206 WRC. Vaihto osoittautui ilmeisen epäonnistuneeksi, sillä kaikki kolme startattua rallia päättyivät teknisen vian aiheuttamaan keskeytykseen.
Ura rallin MM-sarjassa

Lähi-idän rallisarjan mestaruuden jälkeen seuraava askel oli osallistua rallin MM-sarjaan kaudella 1998. Kahdessa ensimmäisessä MM-osakilpailussa Bakhashabin kartanlukijana istui MERC-sarjan ajoilta tuttu britti Bobby Willis, mutta Korsikan rallista alkaen nuottien luvusta vastasi kokenut ruotsalainen Arne Hertz. Mainittavaa menestystä ei kaudelta tullut ja parhaaksi saavutukseksi jäi kauden päättäneen RAC-rallin 13. tila. Kahdeksasta startatusta rallista Bakhashab ajoi maaliin asti neljässä ja neljästi matka päättyi keskeytykseen.
1999 Hertzin tilalle kartanlukijaksi tuli britti Michael Park, joka myöhemmin tultiin tuntemaan virolaisen Markko Märtinin viereltä. Kauden kahdeksasta rallista viisi päättyi keskeytykseen. Kauden paras saavutus oli Akropolis-rallin kahdeksas sija.
Kaudelle 2000 kartanlukija vaihtui jälleen ja hyttiin palasi tuttu mies, Bobby Willis. Tulokset olivat jälleen nousujohteiset sillä seitsemästä startista vain yksi päättyi keskeytykseen ja kauden kohokohtana oli jälleen Kreikan Akropolis-ralli, josta tuloksena oli kuudes sija. Ajamalla taakse jäi mm. Peugeotin tehdastiimissä ajanut Francois Delecour.
Kaudella 2001 Bakhashab ja Willis osallistuivat kuuteen MM-ralliin, mutta tulokset eivät olleet mainittavia. Kyproksen rallin 10. ja Akropolis-rallin 12. sija jäivät kauden parhaiksi. Kaudella 2002 Bakhashab ja Willis ajoivat vielä kerran Kreikan Akropolis-rallissa loppusijoituksen ollessa 16.
Adrianne Palicki

| Adrianne Palicki |
| --- | --- |
 Adrianne Palicki vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1983 (ikä 41) Toledo, Ohio, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2003–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Adrianne Palicki (s. 6. toukokuuta 1983 Toledo, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjassa Unelmien kentät (2006–2011) ja elokuvissa Legion (2010), Red Dawn (2012), G.I. Joe: Kosto (2013) ja John Wick (2014). Hän on esittänyt Barbara ”Bobbi” Morsea televisiosarjassa S.H.I.E.L.D. Agentit vuosina 2014–2016.
Näyttelijänä

Palicki on kotoisin Toledosta Ohion osavaltiossa. Hän kiinnostui näyttelemisestä jo nuorena ja high schoolin jälkeen hän päätti collegessa opiskelun sijaan lähteä New Yorkiin teatteriuran toivossa. Sieltä Palicki tosin palasi vielä kotikaupunkiinsa ennen kuin suuntasi länsirannikolle. Parin vuoden ajan hän elätti itseään vaihtelevilla töillä samalla kun kävi teatterikursseilla ja roolitustilaisuuksissa, kunnes häntä alkoi lykästää. Hänen ensimmäinen roolinsa oli John Woon uusintaversiossa 1960-luvun Matkalla avaruuteen -sarjasta, mutta se ei edennyt pilottijaksoa pidemmälle.
Palicki teki läpimurtonsa Tyra Colletten roolissa amerikkalaisesta jalkapallosta texasilaisessa pikkukaupungissa kertovassa Unelmien kentät -sarjassa, joka alkoi vuonna 2006. Palicki kuului sarjan päänäyttelijöihin kolmella ensimmäisellä tuotantokaudella, kunnes hänen roolihahmonsa lähti collegeen. Hän palasi vielä rooliinsa sarjan kahdessa viimeisessä jaksossa vuonna 2011.
Palicki on lapsesta lähtien ollut innostunut sarjakuvista – hänen isoveljensä Eric on sarjakuvapiirtäjä – ja hän on maininnut lempihahmokseen ja unelmaroolikseen Terästytön. Vuonna 2011 Palicki valittiin näyttelemään Ihmenaista David E. Kelleyn kehittämässä televisiosarjassa, mutta NBC hylkäsi sarjan pilottijakson.
Vuonna 2014 Palicki pääsi näyttelemään sarjakuvahahmoa, kun hänet valittiin Barbara ”Bobbi” Morsen eli Matkijalinnun rooliin ABC:n S.H.I.E.L.D. Agentit -sarjan toisella tuotantokaudella. Kauden puolessavälissä hänet nostettiin sarjan pääosanäyttelijöiden joukkoon. ABC tilasi pilottijakson spin-off -sarjalle nimeltä Marvel’s Most Wanted, jossa Palickin hahmo oli toinen päähenkilöistä, mutta sitä ei päädytty ottamaan tuotantoon.
Kesällä 2016 Palicki valittiin näyttelemään naispääosaa Seth MacFarlanen avaruuteen sijoittuvaan draamakomediasarjaan The Orville.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adrianne Palicki Wikimedia Commonsissa
Adrianne Palicki Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Aamu Milonoff

| Aamu Milonoff> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Aamu Kerttu Alina Milonoff
Syntynyt: 13. elokuuta 2000 (ikä 24) Helsinki
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2012–
Merkittävät roolit:  Aliisa (Eden) Mimmi (Tytöt tytöt tytöt)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Aamu Kerttu Alina Milonoff (s. 13. elokuuta 2000 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän teki ensimmäisen elokuvapääroolinsa elokuussa 2020 ensi-iltansa saaneessa Eden-elokuvassa.
Milonoff kirjoitti ylioppilaaksi Kallion lukiosta syksyllä 2019. Hänen vanhempansa ovat näyttelijät Juho Milonoff ja Vilma Melasniemi.
Aiheesta muualla

Aamu Milonoff Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Aamu Milonoffin profiili Lisa Richards Nordicin sivuilla
Alexandre Varaut

| Alexandre Varaut |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 17.12.1999–19.7.2004 16.7.2024–  
Ryhmä:  Euroopan patriootit
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. tammikuuta 1966 (ikä 58) Neuilly sur Seine, Ranska
Kansalaisuus:  ranskalainen
Tiedot
Puolue:  Kansallinen liittouma
Alexandre Varaut (s. 18. tammikuuta 1966 Neuilly sur Seine, Ranska) on ranskalainen poliitikko. Varaut edustaa Kansallinen liittouma -puoluetta. Varaut on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 1999–2004 ja uudelleen heinäkuusta 2024 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Euroopan patriootit -ryhmää.
Aiheesta muualla

Alexandre Varaut Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Aamu, Inka ja ihana Ilari

| Aamu, Inka ja ihana Ilari |
| --- | --- |

Kirjailija:  Tarja Huhtala
Kieli:  suomi
Genre:  nuortenkirjallisuus
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  209
ISBN:  951-0-27773-8
Sarja: Salatut elämät
Edeltävä:  Teemun tarina
Seuraava:  Ken ja isosiskon viimeinen kesä
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Aamu, Inka ja ihana Ilari on Salatut elämät -kirjasarjan seitsemäs osa. Kirjan on kirjoittanut Tarja Huhtala, ja se julkaistiin vuonna 2003. Tarinan päähenkilöt ovat Aamu Korhonen, Inka Haapala ja Ilari Pesonen. Kirja on kirjoitettu vuorotellen näiden kolmen näkökulmista.