stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pöytävuori (Etelä-Afrikka)

Pöytävuori
Pöytävuori Bloubergstrandista kuvattuna.
| --- | --- |
Tyyppi:  pöytävuori
Sijainti:  Western Cape Etelä-Afrikka
Korkeus merenpinnasta:  1 085  m 
Prominenssi:  1 055  m 
Suojelualue:  Pöytävuoren kansallispuisto 
Ensimmäinen nousu huipulle:  António de Saldanha, 1503
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pöytävuori (engl. Table Mountain, afrikaansiksi Tafelberg) on pöytävuori Kapkaupungin liepeillä Etelä-Afrikassa. Se on noin kolme kilometriä leveä. Vuoren huipulla on välillä orografinen pilvi, jota kutsutaan yleisesti ”pöytäliinaksi”.
Pöytävuori alkoi muodostua noin 700 miljoonaa vuotta sitten. Vuori oli 160–300 miljoonaa vuotta sitten pinnan alla, mutta se alkoi työntäytyä ylemmäs noin 70 miljoonaa vuotta sitten. Vuoren eräänlaiset huiput ovat kolmiomainen Devil’s Peak ja leijonan muotoinen Lion’s Head sekä vanha merkinantopaikka Signal Hill. Korkein kohta on kuitenkin Maclear’s Beacon 1 086 metrissä.
Pöytävuoren köysirata
Pöytävuorelle rakennettiin köysirata vuonna 1929. Nykyinen on tehty vuonna 1997. Se on suosittu turistikohde. Vuorella kasvaa yli 1 400 kasvilajia, muun muassa 250 eri tuhatkaunolajia.lähde? Monet kasvit ovat endeemisiä, eli niitä ei esiinny missään muualla. Myös eläinlajisto on runsas ja vaihteleva. Tyypillinen eläin Pöytävuorella on kalliotamaani. Vuorelle on levinnyt myös eläintarhakarkureiden jälkeläisinä Himalajan vuorivuohia. Alueen leijonat on tapettu sukupuuttoon 1800-luvun alussa.lähde? Alue on nykyisin osa Pöytävuoren kansallispuistoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pöytävuori (Etelä-Afrikka) Wikimedia Commonsissa
Lance Armstrong

| Lance Armstrong |
| --- | --- |
 Lance Armstrong vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lance Edward Armstrong
Syntynyt: 18. syyskuuta 1971 (ikä 53)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Pyöräilijä
Pituus:  177 cm
Paino:  75 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
1990–1991:  Subaru-Montgomery
Ammattilaisjoukkue(et)
1992–1996 1997 1998–2004 2005 2009 2010–2011:  Motorola Cofidis US Postal Discovery Channel Astana Team Team RadioShack
Suurimmat voitot
 Ennen vuotta 1998: Ranskan ympäriajo 2 etappivoittoa (1993, 1995) Muut etappikilpailut Luxemburgin ympäriajo (1998) Tour DuPont (1995, 1996) Yhden päivän kilpailut Maantiepyöräilyn maailmanmestaruus, maantieajo (1993) Maantiepyöräilyn Yhdysvaltain-mestaruus, maantieajo (1993) Clásica de San Sebastián (1995) La Flèche Wallonne (1996) Trofeo Laigueglia (1993) 
 Tiedot päivitetty: 25.8.2022 
Aiheesta muualla
www.lancearmstrong.com
Lance Armstrong (s. 18. syyskuuta 1971 Plano, Texas) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut maantiepyöräilijä. Armstrong voitti uransa aikana ennätykselliset seitsemän Ranskan ympäriajoa vuosina 1999–2005. Vuonna 2012 Yhdysvaltain antidopingtoimikunnan USADA:n tekemän tutkinnan tuloksena Kansainvälinen pyöräilyliitto mitätöi kaikki Armstrongin vuoden 1998 jälkeen tehdyt kilpailutulokset ja asetti hänet elinikäiseen kilpailukieltoon laajasta dopingin käytöstä vuosien 1999 ja 2010 välillä. USADA:n raportin mukaan Armstrong pyöritti urheiluhistorian edistyneintä, ammattimaisinta ja menestyneintä doping-ohjelmaa. Tammikuussa 2013 Armstrong myönsi käyttäneensä dopingia kaikkien voittamiensa Ranskan ympäriajojen aikana.
Lokakuussa 1996 Armstrongin havaittiin sairastavan keuhkoihin ja aivoihin levinnyttä kivessyöpää. Häntä hoidettiin leikkauksella ja kemoterapialla, ja hän parani sairaudesta.
Ura > Lapsuus (1971–1989)

Lance syntyi vuonna 1971. Hänen äitinsä Linda Mooneyham oli vain 17-vuotias. He elivät niukasti ja Linda teki kovasti töitä elättääkseen Lancen. Paikallisen pyöräilyliikkeen omistaja ihaili perheen työntekoa ja teki Lindalle hyvän tarjouksen BMX-pyörästä. Pyörä oli Lancen ensimmäinen ja hän sai sen seitsemän vuoden iässä.
Nuoruudessaan Lance harrasti kuitenkin alueelle tyypillisiä lajeja baseballia ja amerikkalaista jalkapalloa. Hän lopetti lajien harrastamisen ajan myötä, vaikka Terry Armstrongin mukaan Lance oli hyvä molemmissa lajeissa. Sen sijaan hän innostui kestävyyslajeista ja ilmoittautui koulun kestävyysjuoksukilpailuihin, jotka hän voitti. 12-vuotiaana hän aloitti uimisen ystäviensä innostamana. Lance ei kuitenkaan osannut uida, joten hän joutui nuorempien kanssa uimakouluun. Hän harjoitteli uimista päättäväisesti ja puolitoista vuotta myöhemmin hän oli ikäluokassaan osavaltion parhaiden uimareiden joukossa. Lancen uimaopettajan mukaan hänen kehityksensä oli lähes ennenkuulumatonta. Saatuaan uintitaitonsa riittävälle tasolle, halusi hän kokeilla triathlonia. Lance osallistuikin lapsille suunnattuun Ironkids-kilpailuun. Hän voitti kilpailun ollessaan 13-vuotias ja innostui lajista, sillä siinä olivat mukana kolme hänen lempiurheilulajiaan.
Lance jatkoi triathlonia ja osallistui ensimmäistä kertaa aikuisten kilpailuun vuonna 1987. Hän sijoittui kyseisessä kilpailussa 32:nneksi, mutta alkoi voittaa tämän jälkeen myös aikuisten kilpailuita. Menestys herätti myös ulkopuolisten mielenkiinnon ja Triathlete-urheilulehti nimesi hänet vuoden tulokkaaksi lyhyillä matkoilla. Vuotta myöhemmin Lance harkitsi ensimmäistä kertaa vakavasti keskittyvänsä pyöräilyyn. Hänen mielestään pyöräilyssä oli paremmat mahdollisuudet menestyä rahallisesti, minkä lisäksi hän halusi osallistua Barcelonan olympialaisiin. Tästä syystä hän hankki kilpailulisenssin pyöräilyyn, jossa hänelle myönnettiin alhaisimman juniorikategorian kilpailulisenssi eli kategorian neljä lisenssi. Lancelle annettiin mahdollisuus osallistua ensimmäiseen pyöräilykilpailuunsa, Tuesday Night Critiin, sillä ehdolla, ettei hän voittaisi kisaa, jossa oli korkeamman kategorian pyöräilijöitä. Lance voitti kuitenkin kilpailun, jolloin hänen lisenssinsä uhattiin poistaa. Parin viikon päästä hänen luokitustaan kuitenkin nostettiin.
Ura > Syöpä ja parantuminen (1996–1997)

Armstrong asetti kaudeksi 1996 kunnianhimoiset tavoitteet ja Motorola hankki talliinsa muun muassa Max Sciandrin sekä eurooppalaisajajia ja antoi enemmän vastuuta yhdysvaltalaispyöräilijöilleen. Kauden ensimmäinen suurkilpailu oli Pariisi–Nizza-ajo, jossa Armstrong sijoittui toiseksi Laurent Jalabertin jälkeen. Tämän jälkeen hän voitti klassikkokilpailu La Flèche Wallonnen ja sijoittui muutamaa päivää myöhemmin Liège–Bastogne–Liègessä toiseksi Pascal Richardin jälkeen. Kauden seuraava suuri kilpailu oli Tour DuPont, jossa Armstrong voitti viisi etappia ja lopulta myös kokonaiskilpailun selvällä erolla. Hän piti tämän jälkeen kuukauden tauon kilpailuista ja osallistui seuraavaksi vasta Sveitsin ympäriajoon, jonka hän joutui jättämään kesken viimeisen etapin aikana. Tämä oli hänen ammattiuransa ensimmäinen keskeytys, jota ei ollut suunniteltu. Armstrong ei tuntenut oloaan parhaaksi mahdolliseksi, kun hän osallistui Sveitsin ympäriajon jälkeen Ranskan ympäriajoon. Sää oli huono koko ympäriajon ajan ja tämä vaikeutti erityisesti Armstrongin pyöräilyä. Hän joutuikin keskeyttämään kilpailun kuudennen etapin aikana. Kilpailun jälkeen Armstrong sanoi kärsineensä ympäriajon ajan sairastelusta. Hänen kauden päätavoitteensa oli kuitenkin Atlantan olympialaiset. Armstrong sijoittui aika-ajossa lopulta kuudenneksi ja maantieajossa muut kilpailijat tiesivät hänen vaarallisuutensa, eivätkä päästäneet häntä helppoihin irtiottoihin. Hän ei tuntenut olleensa kilpailussa fyysisesti parhaassa kunnossa ja sijoittui lopulta kahdenneksitoista. Motorola-tallin huono menestys johti lopulta sponsoroinnin päättymiseen ja pyöräilytalli lopetti toimintansa. Tämän myötä Armstorng solmi Cofidis-tallin kanssa kaksivuotisen sopimuksen, jonka arvo oli 2,5 miljoonaa dollaria. Hän onnistui samalla saamaan monia Motorola-tallin pyöräilijöitä samaan talliin.
Ura > Ammattilaisura

Vakava sairaus jakaa Armstrongin uran kahteen osaan. 1990-luvun puolivälissä Armstrongin ura kilpapyöräilijänä oli hyvässä nousussa. Hän oli saavuttanut maantiepyöräilyn maailmanmestaruuden (1993), Ranskan ympäriajon etappivoittoja ja useita klassikkokisojen voittoja Euroopassa. Vuonna 1996 todettu kivessyöpä oli kuitenkin vähällä lopettaa hänen uransa lyhyeen ellei jopa koko hänen elämäänsä. Kun syöpä havaittiin, se oli jo ehtinyt levitä aivoihin ja keuhkoihin. Nopeilla leikkauksilla ja aggressiivisella kemoterapialla Armstrongin henki kuitenkin saatiin pelastettua. Sairaudesta toivuttuaan Armstrong oli muuttunut mies niin henkisesti kuin fyysisesti; vahvarakenteinen aika-ajaja menetti syöpähoidoissa suuren osan lihasmassastaan.
Armstrong aloitti uuden olemuksensa rakentamisen puhtaalta pöydältä ja painoi lopullisessa kisakunnossaan seitsemän kiloa vähemmän kuin ennen sairastumistaan.
Ura > Tauko pyöräilystä

Aktiivisen pyöräilu-uran lopettamisen jälkeen Armstrong osallistui vuoden 2006 New Yorkin maratonille. Yhdessä urheiluvälinevalmistaja Niken kanssa hän kokosi ryhmän johon kuului useita tunnettuja juoksijoita. Armstrongin tavoitteena oli suorittaa maraton alle 3 tunnin ajassa. Juoksun aikana Armstrongilla oli ongelmia pohkeidensa kanssa ja hän oli hieman tavoiteajastaan jäljessä. Viimeisen 8 kilometrin aikana hän kuitenkin pystyi kiristämään vauhtiaan ja tuli maaliin ajassa 2.59.36 sijoittuen 856. sijalle. Kilpailun jälkeen Armstrong kommentoi suoritusta kuvaillen sitä "vaativimmaksi fyysiseksi suoritukseksi koskaan". Armstrong juoksi New Yorkin maratonin myös vuonna 2007. Hän paransi vuoden 2006 aikaansa liki 13 minuutilla juostuaan 2.46.43.
Ura > Paluu pyöräilyn pariin

Syyskuussa 2008 pyöräilysivusto VeloNews kertoi Armstrongin palaavan huippupyöräilyn pariin kaudella 2009. Sivuston nimettömänä pysytelleiden lähteiden mukaan Armstrong ajaisi viisi kilpailua, joihin lukeutuisi Ranskan ympäriajo. Armstrongin entinen tallipäällikkö Johan Bruyneel kumosi myöhemmin julkisuudessa liikkuneet tiedot, joiden mukaan Armstrong siirtyisi Bruyneelin johtamaan Astana-talliin. Armstrong itse vahvisti paluunsa kilpapyöräilyyn VeloNewsin uutista seuraavana päivänä. Ensimmäisen kilpailunsa Armstrong polki Australiassa tammikuussa 2009. Hän oli Tour Down Under -kilpailun 51 kilometrin pituisessa kriteriumissa 64:s. Hän osallistui ensimmäisen kerran urallaan Italian ympäriajoon sijoittuen 12:nneksi. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui kolmanneksi. Kilpailun aikana kävi ilmi, ettei hänen ja kilpailun voittaneen tallitoverinsa Alberto Contadorin keskinäinen suhde ollut kovin hyvä. Armstrong perustikin yhteistyökumppaniensa kanssa uuden tallin, Team RadioShackin, jota edusti kaudesta 2010 lähtien. Pyöräilyn lisäksi hän ilmoitti aikovansa osallistua juoksu- ja triathlonkilpailuihin. Helmikuussa 2011 Armstrong ilmoitti lopettavansa pyöräilyuransa.
Armstrong ja doping > Doping-epäilyt

Armstrong oli tavannut dopingepäilyistä tunnetun lääkäri Michele Ferrarin ensimmäisen kerran vuonna 1995 ja asia tuli julkisuuteen 2000-luvun alussa.
Elokuussa 2005 ranskalainen urheilulehti L'Équipe väitti Armstrongin käyttäneen EPO:a suoritustensa parantamiseen. Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI järjesti lehden väitteistä tutkimuksen. Tutkimusten johtajana toiminut Emile Vrijman (Alankomaat) totesi väitteet vääriksi ja UCI puhdisti Armstrongin maineen.
Kesäkuussa 2006 toinen ranskalainen lehti Le Monde väitti Armstrongin myöntäneen urheilussa kiellettyjen aineiden käytön lääkärilleen vuonna 1996. Lehti perusti tietonsa Armstrongin entisen tallikaverin Frankie Andreun syksyllä 2005 Dallasissa käydyssä oikeudenkäynnissä antamiin valaehtoisiin lausuntoihin. Oikeudenkäynnin ensisijainen tarkoitus oli Armstrongin ja vakuutusyhtiön riita vuoden 2004 Ranskan ympäriajon bonusrahoista.
Vuonna 2010 Armstrongin entinen tallikaveri Floyd Landis tunnusti käyttäneensä dopingia ja väitti Armstrongin neuvoneen häntä dopingin käytössä.
Armstrong ja doping > Tuomio ja tunnustus

Vaikka syytöksiä Armstrongin dopingin käytöstä oli esitetty jo hänen uransa aikana niitä ei oltu pystytty näyttämään toteen. Tilanne kuitenkin muuttui vuonna 2012. Helmikuussa Yhdysvaltojen syyttäjä aloitti rikostutkinnan Armstrongia vastaan. Kesäkuussa Yhdysvaltojen antidopingtoimisto USADA syytti Armstrongia virallisesti doping-aineiden käytöstä ja välittämisestä, ja asetti hänet tietojen perusteella kilpailukieltoon. Elokuussa Armstrong ilmoitti lopettavansa taistelun USADA:n dopingsyytöksiä vastaan, minkä USADA tulkitsi niin, että Armstrong asetettaisiin elinikäiseen kilpailukieltoon ja kaikki hänen saavutuksensa, mukaan lukien 7 Ranskan ympäriajon voittoa, mitätöitäisiin. Genevessä 22. lokakuuta pitämässään tiedotustilaisuudessa Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI vahvisti Lance Armstrongin elinikäisen kilpailukiellon ja mitätöi kaikki hänen tuloksensa 1. elokuuta 1998 alkaen. Hän joutui myös maksamaan takaisin palkintorahansa, jotka oli voittanut kyseisenä aikana.
Armstrong oli seitsemällä voitollaan Ranskan ympäriajon kaikkien aikojen menestynein pyöräilijä, mutta doping-tuomion myötä hänen parhaaksi sijoituksekseen kilpailussa jäi 36. sija vuodelta 1995. Armstrongin ympäriajon voittoja vuosina 1999-2005 päätettiin olla jakamatta uudelleen, koska monet Armstrongia vastaan voitosta kilpailleet on myös yhdistetty dopingin käyttöön.
Armstrong ei kommentoinut tuomiotaan pitkään aikaan, kunnes tammikuussa 2013 Oprah Winfreylle antamassaan haastattelussa hän tunnusti dopingin käytön. Armstrong oli käyttänyt suorituskykynsä parantamiseen epo-hormonia, verensiirtoja ja kasvuhormoneja, ja vetosi tehneensä niin koska pyöräilyssä menestyminen tuona aikana olisi ollut muuten mahdotonta. Haastattelun aikana Armstrong luonnehti uraansa "täydelliseksi tarinaksi, joka ei ollut totta" ja "suureksi valheeksi".
Armstrong ja doping > Dopingkäyttö

Motorola-tallissa Armstrongin kanssa ajanut Frankie Andreu sanoo dopingin tulleen pyöräilytalliin vuonna 1995, jolloin tallin ajajat kokivat, etteivät he pysty enää kilpailemaan eurooppalaistalleja vastaan, joiden oletettiin käyttävän kiellettyjä aineita. Hän myös kertoi Armstrongin käyttäneen steroideja, kasvuhormonia, epoa, testosteronia sekä kortisonia. Andreun mukaan Armstrongilla oli merkittävä rooli tallin dopingin käytössä.
Armstrong jäi kiinni dopingtesteissä vuoden 1999 Ranskan ympäriajossa. Tällöin hänen näytteestään löytyi kiellettyä kortikosteroidia, johon hänellä ei ollut lääkärin osoittamaa reseptiä. Tapaus päätettiin salata ja Armstrongin sanottiin käyttäneen kortisonivoidetta pyöräilysatulan aiheuttamiin kipuihin.
Pyöräilytyyli

Nuorena Armstrong tunnettiin itsepäisenä pyöräilijänä, joka ei halunnut kuunnella kokeneempien pyöräilijöiden neuvoja. Häntä pidettiin myös ylimielisenä. Toisaalta juniorimaajoukkueen fysioterapeutti Andy Pruitt kuvaili Armstrongin olleen "yli-ihminen". Hänet tunnettiin myös äärimmäisen voitontahtoisena urheilijana.
Ennen sairastumista syöpään Armstrongia pidettiin hyvänä yhden päivän kilpailijana, mutta muun muassa mentorinsa Phil Andersonin mielestä Armstrong ei ollut tarpeeksi hyvä ylämäkiajaja eikä aika-ajaja, jotta hän olisi pärjännyt usean päivän kestävissä kisoissa. Myöhemmin urallaan Armstrongista tuli yksi lajin parhaista ylämäkiajajista sekä aika-ajajista. Kyseisistä ominaisuuksista tulikin hänen valttikorttejaan ja hän käytti taitoaan hyväksi ottamalla eroa jyrkillä osuuksilla.
Hänen hapenottokykynsä todettiin olevan normaalia ihmistä parempi. 15-vuotiaana hänen hapenottokykyään kuvaava VO2-arvo oli 79,5 mL/kg/min. Myöhemmin hänen lukemansa on ollut peräti 85, kun taas korkein urheilijalla mitattu arvo on 94,0. Normaalin paikallaan olevan ihmisen arvo on 35,0. Hyvän hapenottokykynsä lisäksi Armstrong pystyi kestämään kipua normaalia urheilijaa paremmin. Tämä kehittyi hänen uransa aikana ja hän pystyikin tekemään normaalia enemmän maksimaalisia lihastoistoja.
Armstrongilla todettiin jo alku-uransa aikana olevan selkäkipuja, joiden takia hänen täytyi kiinnittää huomiota pyöräilyasentoonsa. Hän joutui ajamaan kovillakin nopeuksilla selkä normaalia ylempänä, mikä lisäsi ilmanvastusta. Kyseinen pyöräilytyyli vaati enemmän voimaa sekä korkeampaa kipukynnystä. Toisaalta pyöräilyasento antoi keuhkoille enemmän tilaa, josta oli apua hapenotossa erityisesti pitkäkestoisissa kilpailuissa.
Yksityiselämä

Armstrongin äiti on Linda Armstrong ja biologinen isä Eddie Gunderson, jonka suku oli norjalainen. Pari meni naimisiin samana vuonna, kun Lance syntyi. Avioliittoa kesti vain muutaman vuoden, jonka jälkeen he erosivat ja Lance siirtyi asumaan äitinsä kanssa. Tämän jälkeen Linda meni naimisiin Terry Armstrongin kanssa, joka myös adoptoi Lancen. Pari ei ollut kuitenkaan kauan naimisissa.
Armstrong kävi high schoolia Plano Eastin koulussa, mutta hänet erotettiin koulusta vuonna 1989, koska hän oli ollut lukuisilta tunneilta poissa kilpailuiden takia. Hän suoritti kuitenkin koulun loppuun Bending Oaksin yksityiskoulussa.
Kirjallisuutta

Lance Armstrong, toimittanut Sally Jenkins: Lance Armstrong - Ei ainoastaan pyöräilystä.  G.P. Putnam's Sons through Sane Töregård Agency, 2000.  ISBN 951-31-2345-6
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Miesten maantiepyöräilyn maantieajon maailmanmestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Romania  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef 
George W. Bush ja Armstrong pyöräilemässä Prairie Chapel Ranchilla
Enshin kaikan

| Enshin kaikan |
| --- | --- |
Perustettu:  1988
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Perustaja(t):  Jōkō Ninomiya
Vaikutteet:  Kyokushin, Ashihara kaikan, Judo
Löydä lisää urheiluaUrheilun teemasivulta
Enshin kaikan (jap. 円心会館) on japanilaisen Jōkō Ninomiyan vuonna 1988 Yhdysvalloissa perustama karaten tyylisuunta.
Alkuperä

Ninomiya aloitti kamppailulajien harrastamisen 12-vuotiaana judolla ja sittemmin siirtyi Kyokushin karaten pariin vuonna 1969 tavattuaan Hideyuki Ashiharan. Ninomiya harjoitteli aina vuoteen 1980 saakka ja saavutti menestystä myös kilpatasolla voitettuaan Japanin mestaruuden 1978. Jätettyään Kyokushinin Ashiharan perustettua oman tyylisuuntansa. Ashihara levitti karateaan Yhdysvaltoihin saakka ja Ninomiya sai tehtäväkseen olla pääopettajana Yhdysvalloissa Denveristä käsin. Hän opetti Ashiharan karatea kahdeksan vuotta, kunnes päätti toukokuussa 1988 jättää lajin perustaakseen oman tyylisuunnan. Ninomiyalla oli vuosien saatossa tullut uusia ideoita, joita hän olisi halunnut toteuttaa jo harjoitellessaan Kyokushinia.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
American Airlinesin lento 965

| American Airlinesin lento 965 |
| --- | --- |
 Hylyn kappaleita onnettomuuspaikalla.
Yhteenveto
Päivämäärä:  20. joulukuuta 1995
Onnettomuustyyppi:  lentäjän navigaatiovirhe
Tapahtumapaikka:  Buga, Kolumbia
 :  03°50′45″N, 076°06′17″W
Lähtöpaikka:  Miamin kansainvälinen lentoasema, Florida, Yhdysvallat
Määränpää:  Alfonso Bonilla Aragónin kansainvälinen lentoasema, Cali, Kolumbia
Kuolleita:  159
Loukkaantuneita:  4
Eloonjääneitä:  4
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 757-223
Lentoyhtiö:  American Airlines
Rekisteritunnus:  N651AA
Matkustajia:  155
Miehistöä:  8
American Airlinesin lento 965 oli American Airlinesin reittilento Miamin kansainväliseltä lentoasemalta Kolumbian Calin Alfonso Bonilla Aragónin kansainväliselle lentoasemalle. Reittiä 20. joulukuuta 1995 lentänyt Boeing 757-223 -kone törmäsi vuorenrinteeseen Kolumbian Bugassa. Onnettomuuslennolla oli 155 matkustajaa ja kahdeksanhenkinen miehistö. Vain neljä matkustajaa selvisi onnettomuudesa elossa. Onnettomuuden syyksi todettiin miehistön tekemät navigointivirheet.
Tausta > Lentokone

Lentokone oli malliltaan Boeing 757-223, rekisteritunnukseltaan N651AA ja sarjanumeroltaan 24 609. Se oli saapunut elokuussa 1991 uutena American Airlinesille. Onnettomuuspäivään mennessä lentokoneella oli lennetty 13 782 tuntia yhteensä 4 922 lennolla. Lentokone oli varustettu kahdella Rolls-Roycen RB-211 535E 4B -suihkuturbiinimoottorilla. Lentokoneessa ei oltu havaittu mitään toimintahäriöitä ennen onnettomuutta. Kone oli varustettu maan läheisyydestä varoittavalla GPWS-järjestelmällä.
Tausta > Ohjaamomiehistö

Lennon kapteeni oli 57-vuotias. Hänellä oli lähes 13 000 tunnin lentokokemus, josta 2 260 Boeing 757 -tai 767-lentokoneilla. Hän oli aloittanut American Airlinesilla syyskuussa 1969 ja oli lentänyt aiemmin Yhdysvaltain ilmavoimissa. Hän oli lentänyt kapteenina Boeing 727 -, 757- ja 767-lentokoneilla. Kapteeni oli käynyt viimeisimmässä terveystarkastuksessaan onnettomuuskuussa. Hänet määrättiin käyttämään kauko- ja lähinäköä korjaavia laseja.
Perämies oli 39-vuotias. Hänellä oli lähes 5 800 tunnin lentokokemus, josta 2 286 Boeing 757 -tai 767-lentokoneilla. Hän oli aloittanut American Airlinesilla lokakuussa 1986. Hän aloitti Boeing 727:n lentoinsinöörinä, ja oli toiminut ennen onnettomuutta Boeing 727:n, McDonnell Douglas MD-11:n, Boeing 757 -ja 767:n perämiehenä. Hän oli käynyt viimeisimmässä terveystarkastuksessaan onnettomuusvuoden kesäkuussa, jossa hänet todettiin täysin toimintakykyiseksi.
Tapahtumat > Lennon tausta

Onnettomuuskone oli laskeutunut toisen miehistön kanssa Miamin kansainväliselle lentoasemalle aiemmin päivällä kello 14.38 (EST). Miehistön mukaan lennolla koneessa ei havaittu mitään ongelmia.
American Airlinesin lento 965 nousi Miamista 20. joulukuuta 1995 kello 18.35 määränpäänään Kolumbian Calissa sijaitseva Alfonso Bonilla Aragónin kansainvälinen lentoasema. Kyydissä oli 155 matkustajaa ja kahdeksan miehistön jäsentä. Lennon oli tarkoitus lähteä kello 16.40, mutta se myöhästyi ensin 34 minuuttia puuttuneen matkustajan vuoksi. Sen jälkeen lähtö myöhästyi lisää asemalle muodostuneen ruuhkan vuoksi.
Lento sai nousta lähdön jälkeen lentopinnalle 370. Sen reitti kulki Kuuban, Jamaikan ja Kolumbian ilmatilojen kautta. Kolumbiassa sen olisi tarkoitus lentää ensin Tuluan VOR-radiomajakan kautta Rozon NDB-majakalle. Sieltä sen olisi ollut tarkoitus lentää Calin VOR-radiomajakalle, josta se olisi tehnyt ILS-laskeutumisen lentoasemalle.
Pelastustoimet

Calin ja Bugan alueen pelastusviranomaiset saivat ilmoituksen kadonneesta lentokoneesta kello 21.50. Punaisen ristin, poliisin ja armeijan joukot lähetettiin kello 22.30 alueelle, jossa lentokone oli viimeksi havaittu. Onnettomuuspaikka löydettiin kello 6.30 seuraavana aamuna, ja etsintäryhmät saapuivat helikopterilla alueelle muutaman minuutin sisällä. Alueelta löydettiin viisi vakavasti loukkaantunutta eloonjäänyttä, joista yksi kuoli myöhemmin sairaalassa.
Tutkinta

Onnettomuuden tutkinut Kolumbian siviili-ilmailuviranomainen totesi onnettomuuden pääasialliseksi syyksi lentäjien tekemät virheet. Tutkintalautakunnan mukaan miehistö ei valmistellut ja toteuttanut lähestymistä riittävän hyvin eikä keskeyttänyt lähestymistä, vaikka tilanne muuttui epäsuotuisaksi. Miehistöllä ei ollut riittävää tilannetajua koneen lentokorkeuden, maaston läheisyyden ja navigaatiolaitteiden sijainnin suhteen, eivätkä he siirtyneet radiomajakoiden avulla tehtävään lähestymiseen, kun lennonhallintatietokoneen valitsema reitti alkoi aiheuttaa hämmennystä.
Onnettomuuden syntyyn vaikuttivat lisäksi miehistön pyrkimys kiirehtiä lähestymistä viivästysten välttämiseksi, GPWS-järjestelmän hälytykseen reagoiminen spoilerit avattuina, lennonhallintatietokoneen toimintalogiikka, joka poisti edelliset reittipisteet järjestelmästä, kun tilalle valittiin uusi reititys, ja radiomajakoista lennonhallintatietokoneessa käytetyt lyhenteet, jotka poikkesivat lähestymiskartoista.
Onnettomuuskoneen kaltainen American Airlinesin Boeing 757-200.