stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Italian siirtomaat
Italian valtakunnan loppu (1943–1960)

Syksyllä 1943 Italian valtakunta tuli loppuunsa. Akselivaltojen joukkojen antautuminen 7. toukokuuta Tunisiassa ja muut Italian jatkuvat takaiskut saivat kuningas Viktor Emanuel III:n suunnittelemaan pääministeri Mussolinin erottamista. Liittoutuneiden Sisiliaan toteuttaman maihinnousun vuoksi Mussolinin kannatus ja tuki romahtivat. Fasistien suuren neuvoston kokouksessa 24. heinäkuuta Italian parlamentin puheenjohtaja, fasistien johtava poliitikko Dino Grandi hyökkäsi rajusti Mussolinia vastaan ja vaati kuninkaan perustuslaillisen vallan palauttamista. Kokouksen päätteeksi järjestetyssä äänestyksessä Mussolini syrjäytettiin maan ja puolueen johdosta äänin 19–7 yhden äänestäessä tyhjää. Seuraavana päivänä kuningas Viktor Emanuel III erotti Mussolinin ja määräsi hänet pidätettäväksi. Myöhemmin saksalaisten operaatiossa Mussolini vapautettiin, ja hänestä tuli Italian sosiaalisen tasavallan johtaja.
Ulkonaisesti Italian uusi kuninkaan ja sotamarsalkka Pietro Badoglion johtama hallitus säilytti Italian akselivaltojen puolella, mutta salaisesti se aloitti neuvottelut liittoutuneiden kanssa. Päivää ennen kuin yhdysvaltalaiset toteuttivat Italian mannermaalle hyökkäyksen aloittaneen maihinnousun Salernoon Italian hallitus kirjoitti salaisesti aselevon liittoutuneiden kanssa. 8. syyskuuta aselepo julistettiin julkisesti. Näin ollen saksalaiset hyökkäsivät entisiä liittolaisiaan vastaan ja ottivat haltuunsa italialaisten jäljellä olevat alueet Albaniassa ja Dodekanesiassa. Osa italialaisjoukoista Balkanilla liittyi vastarintaliikkeeseen taistelemaan saksalaisia vastaan. Dodekanesian valtauksen aikana liittoutuneet yrittivät ottaa Dodekanesian haltuunsa italialaisjoukkojen avulla, mutta tilanne päättyi saksalaisten täydelliseen voittoon.
Vuonna 1947 Italian tasavalta menetti virallisesti merentakaiset alueensa rauhansopimuksen perusteella. Marraskuussa 1949 Italian Somalimaasta tehtiin Yhdistyneiden kansakuntien huoltohallintoalue, josta tuli 1. heinäkuuta 1960 yhdessä Brittiläisen Somalimaan kanssa osa uutta itsenäistä Somalian tasavaltaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Italian siirtomaat Wikimedia Commonsissa
Siirtomaavallat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Alankomaat   Belgia  |   Britannia   Espanja  |   Italia   Japani  |   Kuurinmaa   Ranska  |   Ruotsi   Saksa  |   Tanska   Portugali  |   Venäjä   Yhdysvallat  |
Italian alueet Afrikassa vuonna 1896.
Italian pääministeri Vittorio Orlando (toinen vasemmalta) Britannian, Ranskan ja Yhdysvaltojen johtajien seurassa Versaillesissa 27. toukokuuta 1919.
Mussolini ja Hitler kesäkuussa 1940.
Tripolin katedraali Libyan kuningaskunnassa 1960-luvulla.
Jerry Heidenreich

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jerry Heidenreich (oikealla) ja Mark Spitz vuonna 1972. |  Jerry Heidenreich (oikealla) ja Mark Spitz vuonna 1972. |  Jerry Heidenreich (oikealla) ja Mark Spitz vuonna 1972. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | München 1972 | 4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
|  Kultaa | München 1972 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
|  Hopeaa | München 1972 | 100 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | München 1972 | 100 m perhosuinti |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Kultaa | Cali 1971 | 4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
|  Kultaa | Cali 1971 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
|  Kultaa | Cali 1971 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Cali 1971 | 100 m perhosuinti |  |
Jerôme Alan "Jerry" Heidenreich (4. helmikuuta 1950 Tulsa, Oklahoma – 18. huhtikuuta 2002 Paris, Texas) oli yhdysvaltalainen uimari. Hän opiskeli Southern Methodist Universityssa ja voitti NCAA:n 200 jaardin vapaauinnin mestaruuden vuonna 1972.
Heidenreich osallistui vuoden 1972 kesäolympialaisiin Münchenissä. Hän kuului joukkueisiin, jotka voittivat kultaa 4 × 100 metrin vapaa- ja sekauintiviesteistä. Lisäksi Heidenreich ylsi yksin hopeaan 100 metrin vapaauinnissa ja pronssiin 100 metrin perhosuinnissa.
Heidenreich sai kolme kultamitalia ja yhden hopean Pan-Amerikan kisoissa. Kaikkiaan hän teki uransa aikana kuusi Yhdysvaltain- ja kuusi maailmanennätystä (jälkimmäisistä kaikki viestijoukkueen jäsenenä). Hänet otettiin International Swimming Hall of Fameen vuonna 1992.
Heidenreich toimi ammattimaisena uinninohjaajana Dallasissa. Hän teki itsemurhan 52-vuotiaana vuonna 2002. Hän oli kuolemaansa edeltäneenä kesänä saanut aivohalvauksen. Hänellä on poika, Austin, joka hänen kuolemansa aikaan oli 14-vuotias.
John Rooney

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: John Richard Rooney
Syntymäaika: 17. joulukuuta 1990 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Liverpool, Englanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 senttimetriä
Seura
Seura:  Barnsley
Pelinumero: 26
Junioriseurat
1996–2002 2002–2008:  Everton  Macclesfield Town
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2008–2010 2011 2012 2012– |  Macclesfield Town  New York Red Bulls  Orlando City  Barnsley | 41 (3) 5 (0) 9 (2) 0 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. joulukuuta 2012.
John Richard Rooney (s. 17. joulukuuta 1990 Liverpool, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Barnsleytä. Hän on Englannin jalkapallomaajoukkuetta ja Manchester Unitedia edustavan Wayne Rooneyn pikkuveli. Hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja. Hän edusti juniorina Evertonia ja Macclesfield Townia. Ensiesiintymisensä Yhdysvaltojen MLS-liigassa pelaavassa New York Red Bullsissa hän teki 16. huhtikuuta 2011 tullessaan vaihdosta kentälle viimeiseksi minuutiksi. Tammikuussa 2012 Rooney teki sopimuksen Orlando Cityn kanssa. Saman vuoden lokakuussa hän siirtyi Barnsleyn riveihin.
Joseph Ruttenberg

| Joseph Ruttenberg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1889 Pietari, Venäjä
Kuollut: 1. toukokuuta 1983 (93 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaaja
Joseph Ruttenberg (4. heinäkuuta 1889 Pietari, Venäjä – 1. toukokuuta 1983 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli venäläissyntyinen elokuvaaja. Hän muutti Yhdysvaltoihin jo lapsena. Ruttenberg toimi valokuvatoimittajana ja uutisfilmien kuvaajana ennen siirtymistään Hollywoodiin vuonna 1915.
Ruttenberg oli kaikkiaan kymmenen kertaa ehdolla parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon saajaksi. Palkinnon hän sai neljä kertaa. Ne tulivat elokuvista Unohtumaton valssi (1938), Rouva Miniver (1942), Kadun kuningas (1956) ja Gigi (1958).
Osittainen filmografia

Kiihko (Fury, 1936)
Unohtumaton valssi (The Great Waltz, 1938)
Naiset (The Women, 1939)
Skandaalihäät (The Philadelphia Story, 1940)
Tri Jekyll & Mr Hyde (Tri Jekyll & Mr Hyde, 1941)
Rouva Miniver (Mrs. Miniver, 1942)
Kaasuvalo (Gaslight, 1944)
Julius Caesar (1953)
Muistojen Pariisi (Last Time I Saw Paris, 1954)
Kadun kuningas (Somebody Up There Likes Me, 1956)
Joutsen (The Swan, 1956)
Gigi (1958)
Ei rahasta (BUtterfield 8, 1960)
Aiheesta muualla

Joseph Ruttenberg Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Joseph Ruttenberg Elonetissä.
Juha Ahlgren

Juha Ahlgren (s. 5. elokuuta 1966 Pori) on suomalainen malli, muusikko ja näyttelijä, joka tunnetaan vuoden 1991 Mr. Finland -kilpailun voittajana. Voittonsa johdosta Ahlgren nousi valtakunnalliseksi superjulkkikseksi, joka kiersi muutaman vuoden ajan ympäri Suomea muun muassa mallin, juontajan ja laulajan tehtävissä. Lisäksi hän esiintyi lukuisissa televisio-ohjelmissa.
Ahlgren on kirjoittanut ylioppilaaksi Porin lyseosta ja opiskellut sen jälkeen Porin kauppaoppilaitoksessa ja Turun yliopiston alaisessa Porin yliopistokeskuksessa. Ahlgren aloitti mallinuransa vuonna 1986 Suosikki-lehden päätoimittajan Jyrki Hämäläisen löydettyä hänet Köyliön Lallintalolta. Seuraavien vuosien aikana Ahlgren voitti lukuisia mallikilpailuja eri puolilla Suomea. Vuonna 1991 Ahlgren voitti tuolloin suosionsa huipulla olleen Mr. Finland -kilpailun, jonka televisioitua finaalia seurasi 1,3 miljoonaa katsojaa. Mr. Finland -kilpailun järjestäjä Timo Salmesmaa on kuvannut Ahlgrenia sen menestyneimmäksi voittajaksi. Vuonna 1997 Ahlgren vetäytyi julkisuudesta ja muutti samalla takaisin kotikaupunkiinsa Poriin. 1990-luvun lopulla Ahlgren oli mukana useissa Porin teatterin tuotannoissa. Hän on myös yksi vuonna 2002 toimintansa aloittaneen Satakunnan sarjakuvaseuran perustajista. Luontoharrastajana tunnettu Ahlgren on ollut Greenpeacen jäsen, ja vuonna 1995 hän oli Luonnonlain puolueen ehdokkaana eduskuntavaaleissa.
Muusikkona Ahlgren kiersi 1990-luvulla muun muassa Tanja Karpelan kihlattuna tunnetuksi tulleen Simon Kraitisin kanssa ja julkaisi muutaman singlen. Vuonna 1992 ilmestynyt Puutarha on käännös italialaisen Roberto Zanettin hitistä Don't Cry Tonight. Vuonna 2018 kappale pääsi mukaan Svart Recordsin kokoelmalle, jolla esitellään 1970–1990-lukujen suomalaista diskomusiikkia. Musiikkitutkija Mikko Mattlarin mukaan se on yksi parhaita yrityksiä tehdä italodiscoa Suomessa. Singlen B-puolella on kappale Eläinten vallankumous, joka on käännös Orchestral Manoeuvres in the Dark -yhtyeen hitistä Souvenir.
Ahlgren on ilmaissut itseään vuosien varrella monipuolisesti eri taiteen muodoissa, kuten kuvataiteessa, kirjoittamalla tekstejä ja jopa näyttelemällä. Samanaikaisesti hän on rakentanut perheen ja saavuttanut kandidaatin tutkinnon yliopistossa.
Jerry Herman

Jerry Herman, 2010
Gerald ”Jerry” Herman (10. heinäkuuta 1931 New York – 26. joulukuuta 2019 Miami) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja sanoittaja. Hän tuli tunnetuksi Broadway-musikaaleistaan, joista tunnetuimpia ovat Hello, Dolly! (1964), Mame (1966) ja La Cage aux Folles (1983).
Herman osoitti jo lapsena huomattavaa musikaalista lahjakkuutta ja hänen Broadway-debyyttinsä (From A to Z) tapahtui 1960. Hermanin tunnetuin yksittäinen laulu on samannimiseen musikaaliin kuuluva ”Hello, Dolly!”, joka nousi vuonna 1964 Louis Armstrongin levyttämänä listaykköseksi.
Hermanille myönnettiin kaksi Tony-palkintoa: vuonna 1964 ja vuonna 1984. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella ja hänet nimettiin Songwriters Hall of Fameen 1982.
Herman eli yli kaksikymmentä vuotta HIV-positiivisena. Hän oli avoimesti homoseksuaali.
Aiheesta muualla

Jerry Hermanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Juha Antikainen

Juha Antikainen (s. 8. huhtikuuta 1979 Anjalankoski) on suomalainen pesäpallon pelinjohtaja. Antikainen toimi kaudet 2013-2015 naisten Superpesiksessä Mansen Räpsän ja kauden 2016 Manse PP:n pelinjohtajana. Kesken kauden 2021 Antikainen tuli Manse PP:n naisten pelinjohtajaksi Markus Wirzeniuksen tilalle loppukauden ajaksi. Kauden päätteksi Manse PP saavutti Antikaisen alaisuudessa SM-pronssia. Antikainen on myös toiminut asiantuntijana Ruudun pesäpallolähetyksissä.
Jerry Jameson

Jerry Jameson on yhdysvaltalainen elokuvaohjaajaveteraani, joka tunnetaan erityisesti televisioelokuvien puolelta.
Jameson aloitti uransa vuonna 1968 television menestyssarja Hawaii Five-O:n ohjaajana. Ohjattuaan television menestyssarjoja, sai hän ensimmäisen teatterielokuvansa ohjattavaksi vuonna 1972. Hänen ensimmäinen näkyvyyttä saanut teatterielokuva oli The Bat People (1974), jota pidetään poikkeuksellisen huononakenen mukaan?. Tämä jälkeen Jameson ohjasi vuosia vain televisioelokuvia.
Paluun Hollywoodiin Jameson teki vuonna 1977 valmistuneen Kaappaus Bermudan kolmiossa -elokuvan (Airport '77) myötä. Elokuvan nimirooleja esittivät Jack Lemmon, James Stewart sekä George Kennedy. Elokuva oli vuonna 1970 valmistuneen Kiitorata-menestyselokuvan toinen jatko-osa. Kaappaus Bermudan kolmiossa sai kaksi Oscar-ehdokkuutta.
Vuonna 1978 Jamesonista tuli yksi suosikkisarja Dallasin ohjaajista. Hän teki samaisena vuonna kaksi Emmy-ehdokkuutta saaneen televisioelokuvan, jonka myötä hän pääsi ohjaamaan Nostakaa Titanic! -nimisen jännityselokuvan, jota on kutsuttu huonoimmaksi Titanic-filmatisoinniksi. Alkuperäiseltä nimeltään Raise the Titanic maksoi muhkeat 36 miljoonaa dollaria, mutta tuotti Yhdysvalloissa vain seitsemän miljoonaa dollaria. Vertailuksi; vuonna 1997 valmistunut James Cameronin Titanic maksoi 200 miljoonaa dollaria ja tuotti lähes 2 miljardia pelkästään teatterilevityksessä. Jamesonin elokuva sai kolme ehdokkuutta vuoden huonoimpia elokuvia listaavassa gaalassa.
Jameson palasi takaisin televisioelokuvien ja -sarjojen pariin. Vasta vuonna 1986 hän sai seuraavan mahdollisuuden teatterielokuvien saralla, kun Kosto (Heat) sai ensi-iltansa. Burt Reynolds nähtiin kyseisen toimintaelokuvan pääosassa, mikä takasi elokuvalle varsin mukavan 35 miljoonan dollarin lipputulot Yhdysvalloista. Jameson käytti saamaan tilaisuuttaan hyväkseen, ja ohjasi olemattomalle huomiolle jääneen Sniper-elokuvan vuonna 1987. Tämän jälkeen hän palasi taas televisioteollisuuden pariin.
Vuonna 1998 hän sai ohjattavakseen Star Trek -tähden William Shatnerin Land of the Free -elokuvan. Seuraava ja tällä hetkellä viimeisin teatterielokuva Jamesonilta on Last Flight Out (2004). Hän on ohjannut myös 1990-luvulla kolme Gunsmoke-televisiosarjaan pohjautuvaa televisioelokuvaa.
Aiheesta muualla

Jerry Jameson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
John Joseph Paul

John Joseph Paul (17. elokuuta 1918 – 5. maaliskuuta 2006) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi La Crossen hiippakuntaan William Richard Griffin 24. tammikuuta 1943. Hänet nimitettiin La Crossen vihkipiispaksi sekä Lambaesiksen titulaaripiispaksi 17. toukokuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Frederick William Freking, jota avustivat Arthur Joseph O'Neill ja Mark Francis Schmitt.
Paul sai 14. lokakuuta 1983 nimityksen La Crossen piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 5. joulukuuta. Hän jäi eläkkeelle 10. joulukuuta 1994.
Jehovan todistajien verioppi

Jehovan todistajat pitävät verensiirtoja Raamatun vastaisina
Jehovan todistajat kieltäytyvät verta sisältävien elintarvikkeiden käyttämisestä ja verensiirroista. Tämä opetus perustuu käsitykseen Raamatun käskystä karttaa verta. Kieltoa veren syömiseen ja karttaminen muutoin perustellaan sillä, että veren käyttö on Raamatussa varattu vain syntien sovittamiseen ja näin ollen muunlainen käyttö häpäisisi myös Kristuksen vuodattaman veren arvoa, kuten Jehovan todistajat tulkitsevat mm. seuraavat raamatunkohdat: Roomalaisille 3:25, Kolossalaisille 1:19, 20 ja Heprealaisille 9:22. Aihe herättää laajemmin keskustelua siihen liittyvien monitahoisten lääketieteellisten, eettisten ja juridisten syiden vuoksi, jotka ovat täysin potilaan itsensä päätettävissä. Verensiirron tai veren pääkomponentin hyväksyminen hoidossa ei johda Jehovan todistajan erottamiseen seurakunnasta.
Veriopin perusnäkemykset

Perusnäkemyksenä Jehovan todistajilla on, että verta ei saa säilyttää myöhempää siirtoa varten. Myöskään veren luovuttaminen ei ole sopivaa. Kieltäytyminen verestä koskee kokoveren lisäksi veren pääkomponentteja (punasoluja, valkosoluja, verihiutaleita sekä veriplasmaa). Pääkomponenteista johdettujen osasten, fraktioiden, vastaanottamista pidetään omantunnonasiana, sillä joitakin osasia saa muun muassa sikiö luonnollisesti raskauden aikana äidiltään, kuten (immunoglobuliineja). Nykylääketieteessä kokoverensiirrot ovat harvinaisempia ja yhä useammin leikkauksissa ja erilaisissa lääkkeissä käytetään jotain veren johdannaista. Jehovan todistajat voivat hyväksyä oman veren kierrättämisen suljetussa järjestelmässä, jos se ei katkaise normaalia verenkiertoa ja varastoitu veri lasketaan suoraan takaisin ilman pitempää varastointia. Omantunnon kysymys on myös, hyväksyykö lääkkeen sekoittamisen omaan vereen kehon ulkopuolella. Jotkut jäsenet kieltäytyvät kaikista veren kierrättämiseen liittyvistä hoidoista, toiset saattaavat hyväksyä jotkin niistä. Lääketieteessä on tosin siirrytty kokoverensiirroista yhä enemmän veren osakomponenttien siirtoihin ja verestä eristetään koko ajan uusia fraktioita. Jotkut esittävät, että tässä asiassa oppeja olisi muutettu vuonna 2000, mutta veren fraktioita koskeva perusnäkemys on ollut sama jo paljon tätä ennen.
Vaikka Jehovan todistajien opillinen syy verensiirroista kieltäytymiseen onkin uskonnollinen eikä lääketieteellinen, Jehovan todistajat tunnetaan hyvin siitä, että he kertovat ihmisille verensiirtojen mahdollisista vaaroista ja heidän tinkimätön kantansa verensiirtoihin on pakottanut hoitoalan asiantuntijoita kehittämään veretöntä hoitoa ja potilaan oikeuksia päättää hoidostaan. On pitkään tiedetty, että plasman määrän lisääminen on tärkeä tapa hoitaa potilasta hätätilanteessa. Tunnetuinpia tällaisia valmisteita on "Hemohes". Lisäksi Jehovan todistajat ovat myöhemmin julkaisseet paljon laajoja artikkeleita ja videoita verensiirtojen hoitovaihtoehdoista, joihin he ovat koonneet alan puolueettomien asiantuntijoiden mielipiteitä.
Veretön hoito käytännössä

Jokaisen Jehovan todistajan joka haluaa veretöntä hoitoa, tulisi täyttää itselleen Hoitotahto -niminen asiakirja, jota kannetaan taitettuna korttina mukana. Tässä juridisessa asiakirjassa vapautetaan sairaalahenkilökunta vahinkovastuusta verettömän hoidon osalta, esitetään tietoja terveydentilasta ja kanta omantunnonasioina pidettäviin ratkaisuihin, kuten fraktioihin ja elämän keinotekoiseen ylläpitämiseen. Jokaisella suomalaisella on periaatteellinen oikeus tehdä vastaavanlainen hoitotahto etukäteen siitä, millä tavoin ja miten pitkään haluaa itseään hoidettavan, mikäli on kykenemätön ilmaisemaan tahtoaan.
Jehovan todistajilla on erityiset sairaalatietopalvelu ja sairaalayhteyskomitea -nimiset elimet sairaalaan joutuneiden tai muutoin verensiirto-kysymyksen kanssa tekemisiin joutuvien Jehovan todistajien tueksi. Sairaalatietopalvelut Jehovan todistajien eri haaratoimistoissa seuraavat lääketieteen kehitystä ja lääketieteellisiä julkaisuja informoidakseen sairaalayhteyskomiteoita, sairaaloita ja lääkäreitä verettömien hoitojen menetelmistä. Sairaalatietopalvelun yksi tehtävä on myös pitää sairaalayhteyskomiteat tietoisina oikeuden päätöksistä, jotka ovat suotuisia verestä kieltäytymisen näkökulmasta. Seurakuntien vanhimpia kehotetaan kääntymään sairaalayhteyskomitean puoleen, mikäli joku seurakunnan jäsen joutuu sairaalaan ja esiin nousee verikysymys. Sairaalayhteyskomiteoiden informaatio ja palvelut ovat vain kastettujen Jehovan todistajien ja heidän perheenjäsentensä käytettävissä.
Veriopin muutokset

Jehovan todistajien oppi veren käytöstä lääketieteellisessä hoidossa on vuosikymmenten mittaan tarkentunut yksityiskohtaisemmaksi. Alun kaiken veren ja sen osasten käytön kieltävästä tulkinnasta on tultu tilanteeseen, jossa pääkomponenteista irrotetut osaset ovat yksilön omantunnon puitteissa sallittuja.
Jehovan todistajien hallintoelimen entinen jäsen Raymond Franz kertoo kirjassaan Crisis of Consience päätoimistossa vuonna 1975 oppimuutoksesta, jossa sallittiin luovutetusta verestä erotetun hyytymistekijän käyttö verenvuototautia eli hemofiliaa sairastavien Jehovan todistaja -potilaiden käyttöön. Lääkityksen sallittavuutta päätoimistosta tiedusteleville oli aikaisemmin vastattu sen olevan sallittua yhden kerran. Kun lääkitys sallittiin jatkuvaan käyttöön, muuttunutta kantaa ei aluksi haluttu painaa Vartiotorni-lehdessä vaan asiasta aikaisemmin tiedustelleita informoitaisiin henkilökohtaisesti. Vaikka myöhemmin havaittiin, että puhelimitse asiaa tiedustelleiden yhteystietoja ei ollut saatavissa eikä heitä näin ollen ollut mahdollista informoida hoidon tulemista sallituksi, tieto oppimuutoksesta julkaistiin Vartiotornissa vasta yli kolme vuotta sen hallintoelimen kokouksen jälkeen, jossa oppimuutos tehtiin.
Verioppi julkisuudessa

Verestä kieltäytymiseen liittyvät asiat ovat saaneet melko paljon julkisuutta Jehovan todistajien yhteydessä. Kieltäytyminen verensiirroista on toisinaan tuottanut myös kitkaa hoitohenkilökunnan ja potilaan välillä, ja tiedetään myös tapauksia, joissa verensiirtoja on tehty vastoin aikuisenkin potilaan tahtoa. Vaikka Jehovan todistajat pyrkivät estämään myös heidän alaikäisille lapsilleen tehtävät verensiirrot, oikeusistuimet länsimaissa ovat joissain tapauksissa puuttuneet asiaan ja huostaanoton kautta taanneet lapselle vereen liittyvää välttämättömäksi katsottua hoitoa vastoin potilaan tai holhoojan tahtoa. Sekä verensiirtojen vastustajilla että puolustajilla on vahvoja mielipiteitä kannastaan, jossa lääkärin vakaumus pelastaa elämää kaikin keinoin ja potilaan tahto elää elämäänsä vain Jumalansa hyväksymällä tavalla ovat ristiriidassa. Nykyään vallitsevaksi hoitoeettiseksi suuntaukseksi näyttää kuitenkin olevan vakiintumassa potilaan tahdonvapauden kunnioittaminen.
Jehovan todistajien näkemys veriopista perustuu heidän mukaansa Raamattuun, jossa Uudessa Testamentissa käsketään "karttamaan verta". Tokion ylioikeuden ylituomari Takeo Inaba antoi 9. helmikuuta 1998 päätöksen Japanissa, tapauksessa jossa eräälle Jehovan todistajalle annettiin verensiirto ilman tämän suostumusta, että tuomioistuin ei lääketieteen alueella kannattaisi holhoavaa eettistä ohjetta ”Shirashimu bekarazu, yorashimu beshi”, joka tarkoittaa ”pidä heidät tietämättöminä ja riippuvaisina”.
Veriopin kritiikki

Verioppia on kritisoitu siitä, ettei se ole kaikilta osin johdonmukainen vaan asettaa hoitojen tarvitsijat eri asemaan menetelmästä tai tarvittavasta veren osasesta riippuen. Esimerkiksi, kun valkosolu on kielletty pääkomponentti, ei siihen sovelleta samaa sääntöä kuin joihinkin osasiin, joiden katsotaan olevan sallittuja koska niitä siirtyy raskauden aikana äidistä sikiöön. Imeväinen saa äidiltään valkosoluja tai niitä voi saada sallitun elinsiirron yhteydessä. Toisena esimerkkinä voidaan mainita opin ehdottoman kielteinen suhtautuminen verenluovutukseen, vaikka juuri luovutetusta verestä erottamalla saadaan sellaisia veren pääkomponenttien osasia, jotka ovat kunkin Jehovan todistaja -yksilön hyväksyttävissä. Jopa autologinen verenluovutus, jossa verta luovutetaan omaan tarpeeseen joitakin viikkoja ennen leikkausta, on kielletty, koska veri Mooseksen lain mukaan "täytyy vuodattaa pois".
Jehovan todistajien verioppien aiheuttamien vältettävissä olleiden kuolemantapausten määrää ei tunneta, mutta ottaen huomioon Jehovan todistajien määrän maailmanlaajuisesti, kuolemantapauksien määrä liikkuu vähintään tuhansissa. Pelkästään synnytyksissä äitien kuolinriskin tiedetään kasvavan yli tuhatkertaiseksi 0,1 prosenttiin alle 0,0001 prosentista kun äiti kieltäytyy verensiirroista. Ottaen huomioon Jehovan todistajien lukumäärän, tämä merkitsee ainakin 1450 vältettävissä ollutta äidin synnytyskuolemaa vuosina 1995–2006.[lähde? ]
Elinsiirrot

Elinsiirron ottaminen on nykyisin kunkin Jehovan todistajan omantunnon mukaisesti päätettävissä oleva asia , vaikka sen yhteydessä elimistöön tulee runsaasti ulkopuolisia valkosoluja. Jehovan todistajat suhtautuivat elinsiirtoihin kielteisesti vuosina 1967–1980, jolloin he pitivät elinsiirtoja "kehon ravitsemisena ihmislihalla" eli kannibalismina.
Suomen laki ja alaikäisten verensiirrot

Suomen lain mukaan "Alaikäisen ... huoltajalla tai muulla laillisella edustajalla ei ole oikeutta kieltää potilaan henkeä tai terveyttä uhkaavan vaaran torjumiseksi annettavaa tarpeellista hoitoa." (Laki potilaan asemasta ja oikeuksista 9 §:n 4 momentti) Käytännössä jo tämän lain perusteella hoitohenkilökunta voi ohittaa kaikki uskonnolliset ja muut syyt lapselle hoitoa annettaessa, joihin kuuluu myös verensiirron antaminen. Käytännössä asiaa voidaan varmistella lapsen "Kiireellisellä sijoituksella", jolloin lapsen vanhemmat menettävät kaiken sananvaltansa lapsen asioihin.
Aiheesta muualla

Kirjasen Miten veri voi pelastaa elämäsi?  osittainen verkkoversio Archive.Org
Associated Jehovah's Witnesses for Reform on Blood (AJWRB) Kriittinen sivusto (englanniksi)