stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paini kesäolympialaisissa 1896
Tulokset > Mitalistit > Turnauksen kulku > Puolivälierät

Kreikkalainen Stéfanos Christópoulos kohtasi unkarilaisen Momčilo Tapavican nykyaikaisten olympialaisten ensimmäisessä painiottelussa. Ottelu oli hyvin tasainen, mutta päättyi väsyneen Tapavican häviöön.
Toisessa ottelussa kohtasivat jo voimistelussa kultaa voittanut saksalainen Carl Schuhmann, sekä painonnostossa kultaa voittanut britti Launceston Elliot. Schuhmann voitti helposti.
Kreikkalaisen Geórgios Tsítasin ei tarvinnut otella puolivälierissä, vaan pääsi suoraan välieriin.
Tulokset > Mitalistit > Turnauksen kulku > Välierät

Ainoassa varsinaisessa välieräottelussa kohtasivat kreikkalaiset Geórgios Tsítas ja Stéfanos Christópoulos. Tsítas voitti ja pääsi finaaliin, kun taas Christópoulos varmisti pronssimitalin.
Saksalaisen Carl Schuhmannin ei tarvinnut otella välierissä, vaan pääsi suoraan loppuotteluun.
Tulokset > Mitalistit > Turnauksen kulku > Loppuottelu

Loppuottelussa kohtasivat saksalainen Carl Schuhmann ja kreikkalainen Geórgios Tsítas. Ottelu jouduttiin kuitenkin siirtämään seuraavan päivään 40 minuutin painin jälkeen, koska aurinko oli laskenut ja todettiin että oli liian pimeää jatkamiseen.
Seuraavana aamuna Schuhmann ja Tsítas jatkoivat otteluaan. Tällä kertaa Schuhmann voitti Tsítaksen nopeasti.
Painin mitalitaulukot > Kansallisuudet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| 1. |  Saksa | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2. |  Kreikka | 0 | 1 | 1 | 2 |
Myös Yhdistyneellä kuningaskunnalla ja Unkarilla oli kisassa mukana painijoita, mutta he jäivät mitaleitta.
Painin mitalitaulukot > Urheilijat

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä |
| 1. |  Carl Schuhmann | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2. |  Georgios Tsitas | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3. |  Stéfanos Christópoulos | 0 | 0 | 1 | 1 |
Schuhmann ja Tsítas kättelevät ennen loppuottelua.
Pajala (taajama)

| Pajala |
| --- | --- |
 Pajalan pappila.
 Pajala
 Koordinaatit: 67°12′49″N, 23°22′33″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Norrbotten
Kunta:  Pajalan kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  3,78 km²
Väkiluku:  1 958
 – Väestötiheys:  518,0 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pajala vuoden 2015 taajamarajauksen mukaan.
Pajala (pohjoissaameksi Bájil) on samannimisen Pajalan kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Norrbottenin läänissä ja Norrbottenin historiallisessa maakunnassa Pohjois-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 1 958 asukasta.
Väestönkehitys

| Pajalan taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 1 407 | 1 407 |
| 1965 | 1965 |    | 1 624 | 1 624 |
| 1970 | 1970 |    | 1 583 | 1 583 |
| 1975 | 1975 |    | 1 671 | 1 671 |
| 1980 | 1980 |    | 1 751 | 1 751 |
| 1990 | 1990 |    | 2 106 | 2 106 |
| 1995 | 1995 |    | 2 157 | 2 157 |
| 2000 | 2000 |    | 2 084 | 2 084 |
| 2005 | 2005 |    | 1 985 | 1 985 |
| 2010 | 2010 |    | 1 958 | 1 958 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Pajalan pommitus

Talvisodan aikana 21. helmikuuta 1940 kello 12.46 ja 12.55 välisenä aikana Neuvostoliitto pommitti Pajalaa seitsemällä pommikoneella. Kylään pudotettiin 34 räjähdys- ja 100 palopommia, jotka aiheuttivat mittavaa tuhoa tiheään asutussa kylässä. Neljäsosa kylästä syttyi palamaan, mutta henkilövahingoilta säästyttiin. Kirkon ympäristöön putosi useita pommeja, mutta itse kirkko säästyi tuhoilta. Koulun liikuntasalin katon lävisti pommi, joka jäi kuitenkin suutariksi. Kylässä tuhoutui saha, josta ihmiset onnistuivat poistumaan ennen sen katon romahtamista. Pommitus tuhosi kokonaan yhden asuinrakennuksen ja navetan. Irtaimisto saatiin pääosin pelastettua palavista rakennuksista.
Pajalan apulaislääninviskaali raportoi pommituksesta kello 13.00 Luulajaan Norrbottenin läänin maaherralle ja vahvisti ylilentäneiden seitsemän koneen olleen venäläisiä. Ruotsin hallitus esitti illalla Neuvostoliitolle jyrkän vastalauseen Pajalan pommittamisesta. Edellisen kerran Neuvostoliitto oli pommittanut Pohjois-Ruotsia 14. tammikuuta 1940. Myöhemmin Neuvostoliitto selitti pommituksen syyksi suunnistusvirhettä ja pyysi anteeksi tapahtunutta. Venäläiset luulivat pommittavansa Rovaniemeä, mutta karkea suunnistusvirhe vei heidät Ruotsin puolelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pajala (taajama) Wikimedia Commonsissa
Norrbottenin läänin kuntien keskustaajamat
Pako voittoon

| Pako voittoon> Escape to Victory |
| --- | --- |

Ohjaaja:   John Huston  Robert Riger 
Käsikirjoittaja:   Jeff Maguire  Djordje Milicevic  Yabo Yablonsky 
Tuottaja:   Mario Kassar  Gordon McLendon  Andrew G. Vajna 
Säveltäjä:  Bill Conti
Kuvaaja:  Gerry Fisher
Pääosat:   Sylvester Stallone  Michael Caine  Max Von Sydow  Pelé 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  30. heinäkuuta 1981
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pako voittoon (Escape to Victory tai pelkkä Victory) on vuonna 1981 ilmestynyt yhdysvaltalainen elokuva, joka sijoittuu toisen maailmansodan keskitysleireille. Elokuvassa sotavangeiksi jääneet liittoutuneiden sotilaat pelaavat jalkapalloa saksalaismiehittäjiä vastaan. Elokuvan on ohjannut pääosin John Huston ja suurimmat elokuvatähdet ovat Sylvester Stallone, Michael Caine ja Max von Sydow. Elokuvassa esiintyvät myös monia huippujalkapalloilijoita kuten Pelé, Bobby Moore ja Osvaldo Ardiles.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sylvester Stallone  | … |  kapteeni Robert Hatch   |
|  Michael Caine  | … |  kapteeni John Colby   |
|  Pelé  | … |  korpaali Luis Fernandez   |
|  Bobby Moore  | … |  Terry Brady   |
|  Osvaldo Ardiles  | … |  Carlos Rey   |
|  Paul Van Himst  | … |  Michel Fileu   |
|  Kazimierz Deyna  | … |  Paul Wolchek   |
|  Hallvar Thoresen  | … |  Gunnar Hilsson   |
|  Mike Summerbee  | … |  Sid Harmor   |
|  Co Prins  | … |  Pieter Van Beck   |
|  Russell Osman  | … |  Doug Clure   |
|  John Wark  | … |  Arthur Hayes   |
|  Søren Lindsted  | … |  Erik Ball   |
|  Kevin O'Callaghan  | … |  Tony Lewis   |
|  Max von Sydow  | … |  majuri Karl Von Steiner   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen kuvaa Pakoa voittoon ”omituiseksi sekaelokuvaksi” ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Pako voittoon Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Palataali

Palataaleiksi eli lakiäänteiksi kutsutaan äänteitä, joissa kielen selkä kohoaa kovaa kitalakea (palatum) kohti. Suomen kielen äänteistä selkeimmin palataalinen on puolivokaali [j]. Palataalisia voivat olla myös klusiilit [k] ja [g] sekä nasaali [ŋ], mutta nämä äänteet ovat useammin velaarisia.
RN Sirena (1859)

| Sirena |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Regio Cantiere di Castellammare di Stabia, Castellammare di Stabia
Kölinlasku:  1855
Laskettu vesille:  1859
Palveluskäyttöön:  1861
Poistui palveluskäytöstä:  1984
Tekniset tiedot
Uppouma:  354 t (normaali) 427 t (kuormattu)
Pituus:  45,0 m
Leveys:  6,8 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  120 ihp
Nopeus:  12 solmua
Miehistöä:  66
Aseistus
Aseistus:  1 × 200 mm tykki 2 × 160 mm tykkiä
RN Sirena (ital. Regia Nave Sirena) oli Italian kuninkaalliseen laivaston yhteysalus (ital. Avvisi a ruote).
Valmistus

Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta. Alus laskettiin vesille 1859 ja se liitettiin laivastoon 1861.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1863 2. luokan avisoksi ja edelleen 1877 3. luokan apualukseksi. Vuodesta 1873 alkaen aluksen aseistuksena oli kaksi 80 millimetrin tykkiä ja sille lisättiin 1875 kaksi 75 millimetrin tykkiä sekä konekivääri. Alus poistettiin palveluksesta 1884, jonka jälkeen siitä tehtiin kelluva ammusvarasto ja edelleen proomu GM8.
Siroukonsieni

| Siroukonsieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Agaricaceae
Suku::  Pikku-ukonsienet Lepiota
Laji::  felina
Kaksiosainen nimi
 Lepiota felina  (Pers.) 	P. Karst.Quél. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siroukonsieni (Lepiota felina) on ruskea tai musta pikku-ukonsienilaji. Sienen jalka on valkean tummasuomuinen ja siinä on rengas. Heltat ovat valkoiset. Sieni tuoksuu voimakkaan epämiellyttävälle eikä ole ruokasieni. Se kasvaa Suomessa harvinaisena kalkkimailla.
 Itiöemiä esiintyy yleensä heinäkuulta syyskuun lopulle.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Siroukonsieni (Lepiota felina)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q3511522  CoL: 6PDFY  EoL: 1004748  Fungorum: 216749  GBIF: 2535375  iNaturalist: 351373  MycoBank: 216749  NatureServe: 2.1062626  NBN: NHMSYS0001487222  NCBI: 56167  Observation.org: 14051  Open Tree of Life: 738361  Laji.fi: MX.73199 
Siroukonsieni alapuolelta
Palazzo del Te

Sisäänkäynti palatsin eteläosassa.
Palatsin pohjoisosassa oleva aukko sisäpihalle.
Jättiläisten salin kattofreskoa pidetään manierismin tunnetuimpana maaluksena.
Fresko Jättiläisten salissa.
Palazzo del Te (Palazzo Te) on Italiassa Mantovan eteläosassa sijaitseva suurikokoinen renessanssipalatsi. Sen on suunnitellut arkkitehti Giulio Romano  ja se on valmistunut vuonna 1535.
Arkkitehti Romanon työ on renessanssin jälkivaiheen manieristinen mestariteos. Se tehtiin Mantovan Gonzaga-sukuisten herttuoiden käyttöön. Rakennus ei ole renessanssille tyypillinen kadunvarren palatsi, vaan se on tehty väljästi puiston keskelle. Romano on onnistunut nerokkaasti yhdistämään puutarhat ja rakennuksen toisiinsa. Sisätiloissa oleva freskot ovat myös Romanon tekemiä.
Aiheesta muualla

Palazzo Te (italiaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palazzo del Te Wikimedia Commonsissa
Palaestina secunda

| Palaestina secunda Provincia Palaestina secunda> Rooman provinssi |
| --- | --- |

Valtio:  Rooman valtakunta Itä-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Oriens
Diokeesi:  Oriens
Nykyinen valtio/alue:  Israel, Jordania, Syyria
Perustettu:  n. 395–409
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Skythopolis
Palaestina secunda (Palaestina II, lat. Provincia Palaestina secunda) oli myöhäisen Rooman valtakunnan provinssi, joka sijaitsi Palestiinassa nykyisten Israelin, Jordanian ja Syyrian alueilla.
Maantiede

Palaestina secundan provinssi käsitti Palestiinan ja aiemman Syria Palaestinan provinssiin pohjoisosan, ennen kaikkea Galilean alueen Genesaretinjärven ympäristössä. Sen pohjoispuolella sijaitsi Phoenice priman provinssi, koillispuolella Phoenice secundan eli Phoenice Libanensiksen provinssi, itäpuolella Arabian provinssi ja eteläpuolella Palaestina priman provinssi. Provinssin hallinnollinen keskus oli Skythopolis (lat. Scythopolis).
Maantiede > Kaupunkeja

Palaestina secundan roomalaisaikaisia kaupunkeja olivat muun muassa (suluissa latinankielinen nimi, mikäli eri):
| --- | --- |
 Abila  Filotera (Philotera)  Gadara  Hippos (Hippus, Hippum)  Horvat Kur (kohteen nykyinen nimi, antiikin aikainen nimi ei tiedossa)  Kapernaum (Capernaum) :  Kapitolias (Capitolias)  Magdala  Pella  Skythopolis (Scythopolis)  Tiberias
Historia

Palaestina secundan alue oli aiemmin osa ensin Judaean ja sitten Syria Palaestinan provinssia. Palaestina secundan provinssi perustettiin keisari Theodosius I:n aikaa seuranneen, vuonna 395 tapahtuneen Rooman valtakunnan jaon aikoihin, jolloin Syria Palaestinan provinssi jaettiin kolmeksi provinssiksi, joista Palaestina secunda oli yksi. Viimeistään jako on ollut voimassa vuonna 409, sillä se esiintyy Codex Theodosianuksessa kyseisenä vuonna. Provinssi oli osa Itä-Roomaa ja kuului Oriensin prefektuuriin ja Oriensin diokeesiin.
Tärkeimmät provinsseissa tapahtuneet muutokset alueella olivat:
| Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka.Tasavallan ja keisarikauden provinssit n. vuoteen 293 saakka | Rooman valtakunta> Myöhäisroomalaiset provinssit.n. vuosina 293–395 | Itä-Rooma> Myöhäisroomalaiset provinssit.vuodesta 395 | Nykyinen alue tai valtio> Nykyinen alue tai valtio.Nykyinen alue tai valtio |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Judaea 44–135 | Syria Palaestina | Syria Palaestina | Palaestina prima | (Palestiina) |  |
| Judaea 44–135 | Syria Palaestina | Syria Palaestina | Palaestina secunda | (Palestiina) |  |
| Arabia Petraea 106– | Arabia Petraea 106– | Syria Palaestina | Palaestina salutaris (Palaestina tertia) | (Siinai) |  |
| Arabia Petraea 106– | Arabia Petraea 106– | Arabia | Arabia | (Jordania) |  |
Selitykset: ↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.  ↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.  
Oriensin diokeesi noin vuonna 400, mukaan lukien provinssit Palaestina I, Palaestina II ja Palaestina III Salutaris.
Pak Hon-yong

| Pak Hon-yong |
| --- | --- |
 Pak Hon-yong syyskuussa 1946.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1900 Yesan, Etelä-Chungcheong
Kuollut: 1956? Pohjois-Korea
Ammatti:  poliitikko
Pak Hon-yong (kor. 박헌영, hanja 朴憲永, McCune-Reischauer Pak Hŏnyŏng, 1900–1956?) oli korealainen kommunisti, itsenäisyystaistelija ja poliitikko. Hän johti kommunisteja amerikkalaisten miehittämässä Etelä-Koreassa, pakeni myöhemmin pohjoiseen ja toimi Korean demokraattisessa kansantasavallassa varapääministerinä ja ulkoministerinä. Hänet teloitettiin vuonna 1955 tai 1956 Kim Il-sungin hankkiutuessa eroon mahdollisista kilpailijoistaan.
Elämäkerta > Nuoruus

Pak Hon-yong syntyi vuonna 1900 Yesanin kylässä Etelä-Chungcheongin maakunnassa. Japani oli liittänyt Korean itseensä vuonna 1910 ja hallitsi aluetta kovin ottein. Pak matkusti nuorena Shanghaihin ja kiinnostui Venäjän vallankumouksen jälkeen vuonna 1917 kommunismista. Vuonna 1919 hän liittyi kommunistiseen nuorisoliittoon ja vuoteen 1921 mennessä hän oli noussut Shanghaissa toimineen Korean kommunistisen puolueen johtoon. Pak palasi Koreaan, jossa hän organisoi japanilaisten vastaisia kommunistisia sissejä. Vielä tuolloin suurin osa Korean kommunisteista toimi ulkomailla Shanghaissa, Mantsuriassa, Kiinassa ja Siperiassa.
Elämäkerta > Toiminta Etelä-Koreassa

Japani antautui toisessa maailmansodassa 15. elokuuta 1945 ja se määrättiin vetäytymään Koreasta. Korealaiset poliittiset vaikuttajat ryhtyivät toimiin paikallisen hallinnon perustamiseksi. Eri poliittisten suuntausten edustajat perustivat yhdessä Korean itsenäisyyttä valmistelevan komitean, jonka jäsenistä suurimman osan valitsi Pak ja maltillisempaa vasemmistolaisuutta kannattanut Yo Un-hyong. Radion ja muiden medioiden välityksellä korealaisia kehotettiin perustamaan paikallisia komiteoita, kunnes uusi hallinto olisi saatu rakennettua. Toimivan hallinnon perustaminen ymmärrettiin olennaiseksi, mikäli Korea aikoi säilyttää itsenäisyytensä suurvaltoihin nähden. Yhdysvaltojen ja Neuvostoliiton joukkojen oli tarkoitus saapua Koreaan hyväksymään japanilaisjoukkojen antautuminen. Maa jaettiin kahtia 38. leveyspiirin kohdalta, jonka pohjoispuolella antautumisesta vastasi Neuvostoliitto ja etelässä Yhdysvallat. Itsenäisyyttä valmisteleva komitea kiirehtikin julistamaan Korean kansantasavallan perustetuksi. 55 edustajaa muodosti väliaikaishallituksen, jonka tarkoitus oli toimia vaalien pitämiseen saakka. Väliaikaishallituksessa toimi edustajia eri poliittisista liikkeistä, ja sen johtajaksi nimitettiin Syngman Rhee, Korean tasavallan myöhempi presidentti. Amerikkalaiset pitivät väliaikaishallitusta joka tapauksessa liian vasemmistolaisena, ja amerikkalaisjoukkojen saavuttua Korea asetettiin sotilashallinnon alaiseksi, eikä väliaikaishallitukseen edes kiinnitetty huomiota.
Yhdysvaltojen sivuutettua väliaikaishallituksen Pak ja Yo perustivat vuonna 1946 Korean kansallisen demokraattisen rintaman, joka yhdisti kommunistit ja maltillisemmat vasemmistolaiset. Kaksikon välinen kilpailu ryhmän johdosta oli ankaraa. Amerikkalaiset pelkäsivät suurta kansansuosiota nauttineen liikkeen päätyvän Pakin ja kommunistien käsiin ja suostuttelivat Yon jättämään liikkeen. Yon lähdettyä Pak perusti Etelä-Korean työväenpuolueen, jonka kannatus säilyi edeltäjänsä tavoin korkealla. Pakia alettiin pitää liian vaarallisena, ja amerikkalaiset sotilasviranomaiset antoivat hänestä vuoden 1946 lopulla pidätysmääräyksen. Pak ja muut kommunistit pakenivat seuraavan vuoden alussa Neuvostoliiton miehittämään Pohjois-Koreaan.
Elämäkerta > Toiminta Pohjois-Koreassa

Pohjois-Koreassa Pak asettui Haejuun, jonne hän perusti Kangdonin poliittisen instituutin. Sen tehtävänä oli kouluttaa kommunistisia sissejä toimintaan Etelä-Koreassa. Toiminnallaan Pak keräsi kannatusta myös Pohjois-Koreassa. Korean demokraattisen kansantasavallan juuri perustanut Kim Il-sung ei pitänyt kilpailijoista ja sulki Pakin instituutin. Koska Pak oli kuitenkin suosittu myös Etelä-Koreassa, hänet tuotiin mukaan maan hallitukseen. Pakia pidettiin tärkeänä, koska tulevaa hyökkäystä Etelä-Koreaan suunniteltiin jo tuolloin. Pakista tuli uuden hallituksen varapääministeri ja ulkoministeri. Pakin päätavoite oli Koreoiden yhdistäminen ja hän sai aikaiseksi Pohjois- ja Etelä-Korean johtohahmojen tapaamisen Pjongjangissa vuonna 1948, jossa ei kuitenkaan saatu aikaan mainittavia tuloksia.
Vuosien 1949 ja 1950 välillä rajakahakat Etelä- ja Pohjois-Korean välillä muuttuivat tavallisiksi. Pohjois-Korean armeijasta tuli nopeasti paremmin koulutettu ja varustettu kuin sen eteläisestä vastustajasta. Monien historioitsijoiden mukaan Pak vakuutti Kim Il-sungin siitä, että kommunisteilla oli satoja tuhansia kannattajia etelässä, jotka liittyisivät Pohjois-Korean puolelle mahdollisen sodan myötä. Kommunistien sissit olivat toimineet Etelä-Koreassa, mutta Syngman Rheen hallinto oli tuhonnut nämä verisin sotilasoperaatioin ja puoliaseellisten joukkojen tuella. Sodan alkaessa kommunistien todellinen kannatus jäi näin pieneksi. Kim Il-sung ennusti Josif Stalinille ja Kiinan Mao Zedongille sodan kestävän vain kolme viikkoa, mutta tuleva Korean sota kesti lopulta kolme vuotta.
Korean sodan lopulla Kim Il-sung ryhtyi hävittämään mahdollisia sisäisiä uhkia omalle vallalleen, joka alkoi saada henkilökultin piirteitä. Pakin uskotaan päätyneen Kim Il-sungin epäsuosioon myös yliarvioituaan kommunistien kannatuksen etelässä. Maaliskuussa 1953 Pak pidätettiin ja häntä syytettiin vakoilusta. Hänet tuomittiin kuolemaan joulukuussa 1955 ja teloitettiin todennäköisesti joko samana tai seuraavana vuonna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pak Hon-yong Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Pak vaimonsa ja tyttärensä kanssa Moskovassa vuonna 1929.
Pak Hon-yong vuonna 1952.
Siroahvenet

| Siroahvenet |
| --- | --- |
 Kaijasiroahven (Callanthias ruber)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Siroahvenet  Callanthiidae  Ogilby, 1899
Suvut
 Callanthias  Grammatonotus 
Katso myös
   Siroahvenet Wikispeciesissä   Siroahvenet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siroahvenet (Callanthiidae) on ahvenkaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät lämpimissä merissä.
Lajit ja anatomia

Siroahventen heimoon kuuluu 2 sukua ja lähteestä riippuen noin 9–12 lajia. Lajeja ovat muun muassa kaijasiroahven (Callanthias ruber) ja viirisiroahven (Grammatonotus crosnieri). Aikaisemmin siroahventen katsottiin kuuluvan meriahventen heimoon (Serranidae). Lajit ovat melko pieniä ja suurimmat lajit ovat kooltaan korkeintaan noin 25 cm pitkiä. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat melko pitkulaisia ja siroja. Pyrstöevä lajeilla on usein kuunsirpinmuotoinen ja ylimmät ja alimmat pyrstön ruodoista ovat pidentyneet. Selkäeviä siroahvenilla on yksi ja etureunassa on teräviä piikkejä ja evä on eräillä lajeilla korkeampi takaosastaan. Siroahvenet ovat hyvin värikkäitä, punaisia, keltaisia, oransseja, violetteja tai sisnisiä kaloja. Suomut ovat lajeilla melko kookkaat ja kylkiviiva kulkee lähellä selkäevää. Siroahvenlajit ovat mahdollisesti hermafrodiitteja.
Levinneisyys ja elintavat

Siroahvenia tavataan lämpimistä vesistä itäiseltä Atlantilta, Välimerestä, Intian valtamereltä ja Tyyneltämereltä. Ne elävät lähellä koralliriuttoja ja kivikkoisia alueita yleensä 4–660  metrin syvyydessä merenpinnasta. Lajien ravintoa on eläinplankton. Eräitä siroahventen heimon kaloja voidaan pitää akvaariokaloina.
Palestine Exploration Fund

Quarterly Statement -kansi 1900.
Palestine Exploration Fund (PEF) on brittiläinen järjestö, joka perustettiin 1865 alkuperäisenä tarkoituksenaan edistää Palestiinan ja Levantin alueen arkeologista ja muuta tieteellistä tutkimusta.
Järjestöä käytettiin myös tiedustelutiedon keräämiseen alueella Osmanien valtakuntaa vastaan. Esimerkiksi Leonard Woolley ja T. E. Lawrence kartoittivat Siinain niemimaata järjestön nimissä toteutetussa kartoituksessa ennen ensimmäistä maailmansotaa.
Järjestön julkaisema Palestine Exploration Quarterly on ilmestynyt vuodesta 1869.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Palestine Exploration Fund Wikimedia Commonsissa
The Palestine Exploration Fund pef.org.uk (englanniksi)
Olga Pall

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Olga Pall |  Olga Pall |  Olga Pall |  |
Maa:   Itävalta
Naisten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Grenoble 1968 | syöksylasku |  |
Olga Pall (s.  3. joulukuuta 1947) on entinen itävaltalainen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja.
Pall voitti Grenoblen 1968 talviolympialaisten syöksylaskussa kultaa 0,46 sekunnin erolla ranskalaiseen Isabelle Miriin. Olympialaisten suurpujottelussa hän sijoittui viidenneksi. Samalla kaudella hän jakoi Mirin kanssa maailmancupin syöksylaskucupin voiton.
Pajuhangokas

| Pajuhangokas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Nirkot Notodontidae
Alaheimo::  Aitonirkot Notodontinae
Suku::  Furcula
Laji::  furcula
Kaksiosainen nimi
 Furcula furcula  (Clerck, 1759) 
Katso myös
   Pajuhangokas Wikispeciesissä   Pajuhangokas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pajuhangokas (Furcula furcula) on melko yleinen nirkkoihin lukeutuva yöperhonen.