stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hengelo-interstadiaali

| Sarja | Vaihe | Alivaihe | Kronozooni | Aika  vuotta sitten |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Holoseeni | Holoseeni | Holoseeni | Preboreaali | 10 640–11 560 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Jääkauden loppuvaihe | Nuorempi Dryas | 11 560–12 700 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Jääkauden loppuvaihe |  Allerød | 12 700–13 350 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Jääkauden loppuvaihe | Vanhempi Dryas | 13 350–13 480 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Jääkauden loppuvaihe |  Bølling | 13 480–13 730 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Jääkauden loppuvaihe | Vanhin Dryas | 13 780–13 860 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Jääkauden loppuvaihe | Meiendorf | 13 860–14 500 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi |  |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | LGM | 18 000–28 000 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | Denekamp | 28 000–32 000 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi |  |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | Hengelo | 36 900–38 700 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi |  |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | Moershoofd |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi |  |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | Glinde | 48 000–51 000 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | Ebersdorf |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | Oerel | 55 400–57 700 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Keski-Veiksel-kausi | Schalkholz |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Varhaisjääkausi | Odderade | ±74 000 |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Varhaisjääkausi |  Rederstall |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Varhaisjääkausi | Brørup |  |
| Pleistoseeni | Veiksel-jääkausi | Varhaisjääkausi |  Herning | -116 000 |
| Pleistoseeni | Eem | Eem |  | 116 000–128 000 |
Sinertävä: kylmää, punertava: lämmintä
Hengelo-interstadiaali oli lämmin kausi viime jääkaudella
38 700–36 900 radiohiilivuotta sitten, mikä vastaa GISP2-jäänäytteen aikaa 43 000–40 500 kalenterivuotta sitten. Arvellaan, että tällä kaudella myöhäispaleoliittisen kauden ihminen olisi levittäytynyt Euroopassa.lähde?
Alankomaissa oli tällä kaudella heinäkuun keskilämpö alimmillaan noin 10 °C ja Alankomaissa kulki tundran ja pensastundran raja.
Tämä kausi aloitti eräällä alueelle pidemmän Sandnes-interstadiaalin. Tätä kautta edelsi kylmä Hasselo-stadiaali ja sen jälkeen tuli Klintholm-stadiaali.lähde?  Oheisessa taulukossa niitä kuvaavat ohuet siniset viivat.)
Hengelo-interstadiaali.
Helsingin yliopiston keskustakampus

Helsingin yliopiston päärakennus, keskustakampuksen sydän.
Helsingin yliopiston keskustakampus on suurin Helsingin yliopiston neljästä kampusalueesta. Kampus sijaitsee Helsingin ydinkeskustassa Kruununhaan ja Kluuvin kaupunginosissa Unioninkadun molemmin puolin, pääasiassa Senaatintorin ja Kaisaniemen puiston välisellä alueella, joskin muutamia yliopistolle kuuluvia rakennuksia on keskustassa myös hieman muista erillään.  Keskustakampuksen alueella toimivat humanistinen, teologinen, oikeustieteellinen, valtiotieteellinen ja kasvatustieteellinen tiedekunta, Kielikeskus, Avoin yliopisto sekä yliopiston keskushallinto. Kampuksella työskentelee noin 20 000 opiskelijaa sekä 3 000 opettajaa ja tutkijaa.
Toiseen maailmansotaan asti koko yliopisto toimi nykyisellä keskustakampuksella. Opiskelijamäärien nopea kasvaminen sodan jälkeisinä vuosikymmeninä kuitenkin aiheutti yliopistolle vakavan tilapulan, minkä vuoksi 1970-luvulla luotiin nykyinen neljän kampuksen malli. Nykyisin keskustakampukselle ovat jääneet humanistiset tieteet, yhteiskuntatieteet ja oikeustiede, muut tiedekunnat on hajasijoitettu Meilahden kampukselle, Kumpulan kampukselle ja Viikin kampukselle.
Koukkuniemen vanhainkoti

Vanhainkodin rakennuksia. Keskellä taustalla punatiilinen hallintorakennus.
Koukkuniemen vanhainkoti on Tampereella Lapinniemen kaupunginosassa sijaitseva Pohjoismaiden suurin vanhainkoti. Siellä toimii yhteensä 35 osastoa, joista neljä on dementiaosastoja. Kullakin osastolla on 15–43 asukasta. Vanhainkoti tarjoaa tamperelaisille vanhuksille lyhyt- ja pitkäaikaishoitoa sekä päiväkeskustoimintaa. Asukaspaikkoja hoito- ja hoivaosastoilla on 997. Henkilökuntaa Koukkuniemen vanhainkodissa on 436.
Toukokuussa 2010 julkistettiin Tampereen kaupungin laaja suunnitelma vanhainkodin kehittämiseksi peruskorjauksin ja uudisrakennuksin. Aikomuksena on tehdä Koukkuniemen vanhainkodista vuoteen 2020 mennessä kokonainen ”vanhusten kaupunki”, jonne sijoitettaisiin 1 200 vanhusta. Rakentamisen suunnitellaan etenevän sitä mukaa, kun kaupungilla on siihen varaa; kokonaiskustannuksiksi arvioitiin noin sata miljoonaa euroa.
Historia

| --- | --- |
Hoidokkien lukumäärä alkuvuosina
Vuosi: Henkeä
1886: 96
1887: 231
1897: 363
1909: 492
1918: 804
Koukkuniemen vanhainkoti rakennettiin Näsijärven rantaan tukkukauppias Gustaf Fredrik Ahlgrenin testamentin (150 000 mk) turvin. Rakennustyöt kestivät vuoden ja vihkiäisiä vietettiin 1. marraskuuta 1886. Valmistuessaan Koukkuniemi käsitti päärakennuksen, sairashuoneen ja talousrakennuksen (konttori, keittiö ja ruokasali) sekä ulkorakennuksen (makasiini, talli, navetta sekä saunarakennus). Alkuaan Koukkuniemi toimi vaivaistalona, jossa asukkaina olivat holhousta tarvitsevat lapset, aikuiset sekä vanhukset. Vuonna 1893 rakennettiin lastenkoti, vuonna 1902 mielisairaala sekä työlaitos vuonna 1906.
Vuonna 2006 hoitaja Laila Koskela teki hoitajien riittämättömästä määrästä valituksen, jonka seurauksena Koukkuniemen vanhainkoti sai Länsi-Suomen lääninhallitukselta huomautuksen 30. maaliskuuta 2006. Vanhainkoti velvoitettiin perustamaan 1. helmikuuta 2007 mennessä 103 uutta hoitajan tointa ja näin nostamaan hoidontasoa Sosiaali- ja terveysministeriön sekä Kuntaliiton antamien laatusuositusten mukaisesti tyydyttäväksi.
Stakes julkaisi raportin vanhainkodin tilanteesta 2008. Hoitajien lisäyksen myötä psyykenlääkkeiden ja unilääkkeiden käyttö vanhainkodissa puolittui.
Rakennukset

Sairaala, Koivula, Toukola, Havula, Lehtelä, Iltala, Urpula, Jukola, Impivaara, Varpula, Männistö, Hallintorakennus, Ravintokeskus
Aiheesta muualla

Koukkuniemen historiapolku: Elonvirtaa ja päiväperhoja
Koskesta voimaa -sivusto: Koukkuniemi 1940–1960
Jaakkola, Jouko et al.: Koukkuniemi 1886–1986: sata vuotta laitoshuoltoa Tampereella.  Tampere:  Tampereen kaupunki, 1986.  ISBN 951-9430-16-4
Vuonna 1888 Koukkuniemen pihaan pystytettiin Emil Wikströmin veistämä rintakuva Gustaf Fredrik Ahlgrenista, jonka testamenttaamilla varoilla toiminta aloitettiin.
Gustaf Koutonen

Gustaf Alfons Koutonen (17. elokuuta 1910 Helsinki – 8. heinäkuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen moukarinheittäjä.
Koutonen sijoittui Berliinin 1936 olympialaisten moukarinheitossa neljänneksi. Hän edusti seuratasolla Helsingin Kisa-Veikkoja. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1932, 1933 ja 1936 sekä saavutti SM-hopeaa vuonna 1935 ja SM-pronssia vuonna 1931. Hän voitti moukarikilpailun Viro-maaottelussa vuonna 1936.
Koutosen henkilökohtainen ennätys moukarinheitossa oli 53,55 m vuodelta 1933. Hänet tunnettiin lempinimellä Moukarifilosofi.
Aiheesta muualla

Gustaf Koutonen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Miesten moukarinheiton Suomen mestarit
Hemiasetaalit

Hemiasetaalin rakenne
Hemiketaalin rakenne
Hemiasetaali on yhdiste, joka sisältää samaan hiiliatomiin kiinnittyneenä sekä hydroksyyli- että eetteriryhmän. Hemiasetaalia voidaan pitää aldehydin ja alkoholin additiotuotteena. Samalla tavalla ketoneista muodostuu hemiketaaleja, joita IUPAC:in nimistössä pidetään hemiasetaalien alaluokkana. Syklisiä hemiasetaaleja nimitetään laktoleiksi.
Valmistus ja ominaisuudet

Hemiasetaaleja voidaan valmistaa alkoholien ja aldehydien välisellä reaktiolla, joka on tyypiltään nukleofiilinen substituutioreaktio karbonyyliryhmään. Tässä reaktiossa käytetään tyypillisesti joko happo- tai emäskatalyyttiä. Happokatalyytti protonoi karbonyyliryhmän happiatomin, jolloin hiiliatomista tulee vieläkin elektrofiilisempi. Nukleofiilinen alkoholimolekyyli hyökkää karbonyyliryhmään, jolloin muodostuu tetraedrimäinen välituote, josta muodostuu hemiasetaali deprotonoitumisen seurauksena. Emäskatalyytti tekee alkoholista alkoksidi-ionin, joka on nukleofiilisempi kuin alkoholimolekyyli. Alkoksidi-ioni hyökkää karbonyylihiileen ja muodostuneen välituotteen protonointi johtaa hemiasetaaliin. Sekä happo- että emäskatalyytit katalysoivat myös hemiasetaalin hydrolyysiä.
Myös ketonit reagoivat happo- tai emäskatalysoituna hemiasetaaleja, joita kutsutaan hemiketaaleiksi. Nämä reaktiot ovat kuitenkin usein hitaampia kuin vastaavat aldehydien reaktiot.
Hemiasetaali muodostuu välituotteena alkoholien ja aldehydien tai ketonien välisissä happokatalysoidussa reaktiossa, joissa muodostuu asetaaleja tai ketaaleja. Muodostuminen edellyttää usein ylimäärää alkoholia. Hemiasetaalit ovat useimmiten melko epästabiileja, eikä niitä saada eristetyksi liuoksista. Elektroneja puoleensa vetävät substituentit, kuten halogeenit kuitenkin lisäävät stabiiliutta. Sykliset hemiasetaalit eli laktolit sen sijaan ovat hyvinkin stabiileja ja luonnossa sokerimolekyylit esiintyvät liuoksissa hemiasetaalimuodoissaan furanooseina ja pyranooseina.
Glukopyranoosi
Fruktofuranoosi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hemiasetaalit Wikimedia Commonsissa
Hemiasetaalin muodostuminen alkoholista ja aldehydistä happokatalyysillä
Hemiketaalin muodostuminen ketonista ja alkoholista happokatalysoituna
Kovelin piiri

| Kovelin piiri Ковельський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Volynian alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 51.2132°N, 24.7099°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Volynian alue
Perustettu:  1940, laajennettu 17.7.2020
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kovel (67 991 as., 2021)
Pinta-ala  ():  7 658,7 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  268 082
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
Kovelin piiri (ukr. Ковельський район, Kovelskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan luoteisnurkassa Volynian alueella, Valko-Venäjän ja Puolan rajanaapurina. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1940 ja sitä laajennettiin merkittävästi heinäkuussa 2020. Kovelin piirin naapureina ovat lännessä Puola ja pohjoisessa Valko-Venäjän Brestin alue, idässä Kamin-Kašyrskyin piiri sekä etelässä Lutskin ja Volodymyrskyin piirit. Piirin hallinnollinen keskus on Kovel (67 991 as., 2021).
Kovelin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Volynian alueen piirien lukumäärän neljään. Aiempaa laajemman Kovelin piirin pinta-alaksi tuli 7 658,7 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Kovelin piirin väkiluvuksi 268 082 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 45.9 prosenttia piirin asukkaista (123 112 as.), eli kahden kaupungin (Kovel ja Ljuboml) sekä yhdeksän kaupunkityyppisen taajaman väestö.
Aiempi Kovelin piiri (ennen 7/2020 alueuudistusta) oli huomattavasti nykypiiriä pienialaisempi.
Kovelin rautatieasema.
Kovelin historiallinen museo.
Helsingin Kisa-Toverit

| Helsingin Kisa-Toverit |
| --- | --- |

Perustettu:  1929
Historia:  Helsingin Kisa-Toverit (1929–)
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Värit:  valkoinen, sininen          
SM-mitalit
Kultaa:  5 (1961, 1962, 1963, 1964, 1965)
Hopeaa:  5 (1966, 1968, 1969, 1970, 1973)
Pronssia:  2 (1960, 1972)
Naisten SM-mitalit
Kultaa:  1 (1967)
Pronssia:  1 (1966)
Kotisivu:  http://www.helsinginkisatoverit.fi/
Helsingin Kisa-Toverit (lyhenne HKT) on vuonna 1929 perustettu urheiluseura, jonka vahvimmat lajit ovat olleet koripalloilu ja yleisurheilu.
Historia

Koripallossa HKT on pelannut koripallon SM-sarjassa 26 pelikautta, joiden aikana se voitti 504:stä ottelusta 300. Seura on voittanut viisi Suomen mestaruutta vuosina 1961–1965, viisi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia. Koripallon Suomen cupin HKT voitti vuonna 1970. Europeleissä seura eteni parhaimmillaan puolivälieriin kauden 1963–1964 Euroopan cupissa. Tällöin se putosi jatkosta hävittyään Simmenthal Milanolle. HKT luopui SM-sarjapaikastaan 15. syyskuuta 1976 vastalauseena koripallon kaupallistumiselle.
Naisten puolella HKT on pelannut pääsarjassa neljä kautta. Vuonna 1967 seuran naisten joukkue voitti ainoan Suomen mestaruutensa. Vuonna 1966 HKT:n naiset voittivat ensimmäisen SM-mitalin, sillä naisjoukkue saavutti SM-pronssia.
Suomen koripallomaajoukkueessa Tokion olympiakisoissa 1964 oli viisi HKT:n pelaajaa: Liimot, Vartia, Laanti ja Finneman.
Koripallo ja yleisurheilu ovat lajit, joissa HKT toimii aktiivisesti nykyisinkin.
Pesäpallossa Helsingin Kisa-Toverit voitti kaksi TUL:n mestaruutta, 1932 ja 1935. Seurassa pelasi yksi kaikkien aikojen nopeimmista pesäpalloilijoista, Alpo Savolainen, sekä Ensio Vuorinen.
Entisiä pelaajia

Kari Liimo
Martti Liimo
Raimo Vartia
Pertti Laanti
Teijo Finneman
Kalevi Sarkalahti
Pertti Hurme
Viktor Kaltala
Koutsounés

Koutsounésin saaret.
| --- | --- |
Sijainti:  36°54′29″N, 21°40′21″E, Pýlos-Néstoras Messenia, Peloponnesos Kreikka
Saariryhmä:  Jooniansaaret
Vesialue:  Navarínonlahti (Pýloksenlahti)
Merialue:  Joonianmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,0019 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Koutsounés (kreik. Κουτσούνες) on pieni Kreikan saaripari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Joonianmereen kuuluvan Navarínonlahden eli Pýloksenlahden suulla Sfaktirían ja Pýloksen saarten välissä. Saarten nimet ovat Áris (Άρης) ja Tsamadós (Τσαμαδός), ja niiden pinta-alat ovat noin 0,001 ja 0,0009 neliökilometriä. Saaret ovat asumattomia. Hallinnollisesti Koutsounésin saaret kuuluvat Pýlos-Néstorasin kuntaan, Messenian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen.
Saaret ovat saaneet nimensä Áris-laivasta ja sen omistajasta Anastásios Tsamadóksesta, jotka osallistuivat paikalla vuonna 1825 käytyyn Sfaktirían taisteluun.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Koutsounés Wikimedia Commonsissa
Jooniansaaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Ithaka  Kefaloniá  Korfu  Kythera  Lefkas  Paxós  Zákynthos 
Alisaariryhmät:   Paxoí Ágios Nikólaos  Antípaxos  Daskália (Pláka)  Kaltsonísi  Mongonísi  Panagía  Paxós  Diapontiset saaret Diákopo  Diáplo  Ereikoússa  Karávi  Mathráki  Othonoí  Plateiá  Tracheiá  Ekhinadit Ápasa  Drakonéra  Fílippos  Giróvaris  Kalógiros  Karlonísi  Kounéli  Lamprinós  Mákri  Módi  Oxeía  Petalás  Pístros  Pontikós  Práso  Prováti  Sofía  Sorós  Tsakalonísi  Vromónas  Oinoússes Avgó  Bómpa  Dýo Adélfia  Sapiéntza  Schíza  Venétiko  Strofadit Árpyia  Stamfáni  Tilevoḯdes Alafonísi  Arkoúdi  Átokos  Chelóni  Formíkoula  Kálamos  Kastós  Kýthros  Madourí  Meganísi  Petaloú  Prasonísi  Prováti  Skorpídi  Skorpiós  Spárti  Thiliá  Tsokári 
Muut pienemmät saaret:   Agía Marína  Ágios Andréas  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Áktio-Vónitsa  Ágios Nikólaos, Sývota  Ágios Nikólaos, Zákynthos  Ágios Sóstis  Antidragonéra  Antikythera  Avgó  Chelonísi  Dionísi  Dragonéra  Fortí  Kalonísi  Korakonísi  Koutsounés  Lagoúdia  Lazaréto, Ithaka  Lazaréto, Korfu  Lygía  Marathonísi  Megálo Mourteméno  Merópi  Mikró Nisí  Moúrtos  Myzíthres  Panagía  Peristerés  Pontikonísi  Poréti  Porí  Próti  Pýlos  Sésoula  Sfaktiría  Skartsoumponísi  Vagiá  Vardiánoi  Vído
Hengaillaan

| Hengaillaan> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Kirka
Tyylilaji:  rock-boogie
Säveltäjä(t):  Jukka Siikavire
Sanoittaja(t):  Jussi Tuominen
Albumilta:  Hengaillaan
Euroviisutiedot
Vuosi:  1984
Maa:  Suomi
Kieli:  suomi
Sijoitus:  9.
Pisteet:  46
Muuta:  Kapellimestarina Ossi Runne
”Hengaillaan” on Kirkan esittämä musiikkikappale, joka edusti Suomea Eurovision laulukilpailussa 1984. Kappale on Jukka Siikavireen säveltämä ja Jussi Tuomisen sanoittama. Se julkaistiin myöhemmin samannimisellä albumilla.
Vuoden 1984 Suomen karsinta oli edellisvuoden tapaan avoin sävellyskilpailu, ja sävelmäehdotuksia saapui 286 kappaletta. Artistit olivat etukäteen nimettyjä. Ylen kokoama musiikin asiantuntijaraati valitsi 21 laulua radioituun esikarsintaan. Kirka sai jo esikarsinnassa eniten huomiota osakseen, sillä hänet oli valittu seitsemän kappaleen esittäjäksi. Raati valitsi televisioituun loppukarsintaan 11 laulua. Sekä Kirka että Sonja Lumme saivat molemmat kolme laulua finaaliin.
Säveltäjä Jukka Siikavire oli tähdännyt laulua Eurovision laulukilpailuun ja erityisesti Kirkan esitettäväksi. Idean kappaleeseen Siikavire sai sanoittaja Jussi Tuomisen hänelle edellisenä syksynä lähettämästä lapusta, jossa luki ”22.45 meni viimeinen juna, mut siitä viis”. Voittajakappale valittiin edellisvuoden tavoin postikorteilla, ja kolmen päivän äänestysajan aikana saapui 70 049 postikorttia. ”Hengaillaan” sai ääniä 22 040, ja toiseksi tullut Paula Koivuniemen ”Tuultako tavoitan” 11 793.
Kirkan taustajoukoissa lauloivat Anita Pajunen, Kaija Kokkola ja Jokke Seppälä. Kappale sijoittui Luxemburgissa järjestetyssä loppukilpailussa yhdeksänneksi ja keräsi yhteensä 46 pistettä.
Aiheesta muualla

Kirka: Hengaillaan Elävässä arkistossa
Suomen euroviisuedustuskappaleet
| --- | --- |
1960–luku:   Valoa ikkunassa  Tipi-tii  Muistojeni laulu  Laiskotellen  Aurinko laskee länteen  Playboy  Varjoon – suojaan  Kun kello käy  Kuin silloin ennen 
1970–luku:   1970  Tie uuteen päivään  Muistathan  Tom tom tom  Älä mene pois  Viulu-ukko  Pump pump  Lapponia  Anna rakkaudelle tilaisuus  Katson sineen taivaan 
1980–luku:   Huilumies  Reggae OK  Nuku pommiin  Fantasiaa  Hengaillaan  Eläköön elämä  Päivä kahden ihmisen  Sata salamaa  Nauravat silmät muistetaan  La dolce vita 
1990–luku:   Fri?  Hullu yö  Yamma Yamma  Tule luo  Bye Bye Baby  1995  Niin kaunis on taivas  1997  Aava  1999 
2000–luku:   A Little Bit  2001  Addicted to You  2003  Takes 2 to Tango  Why?  Hard Rock Hallelujah  Leave Me Alone  Missä miehet ratsastaa  Lose Control 
2010–luku:   Työlki ellää  Da Da Dam  När jag blundar  Marry Me  Something Better  Aina mun pitää  Sing It Away  Blackbird  Monsters  Look Away 
2020–luku:   Looking Back  Dark Side  Jezebel  Cha cha cha  No Rules 
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että Suomi ei osallistunut kilpailuun kyseisenä vuonna.
Kovelo

| Kovelo |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Somero (Somerniemi)
Koordinaatit:  60°35′30″N, 23°52′30″E
Järvinumero:  23.073.1.012 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121 m
Rantaviiva:  4,7 km
Pinta-ala:  0,235 km²
Suurin syvyys:  6 m
Valuma-alue:  1,95 km²
 fiKovelo 
Kovelo on järvi Somerniemellä Somerolla. Se sijaitsee vedenjakajalla Karjaanjoen vesistöön kuuluvien Heinjärven ja Arimaa-järven välillä, Somerniemen Härjänojan kylässä, karun ja korkean Tammelan ylängön reunamilla.
Järven pinnankorkeus on 121,0 m, mikä on Someron järvistä korkein Palikaisten kylässä sijaitsevan Isolammin (129,7 m) jälkeen. Pinta-ala on 23,5 hehtaaria ja valuma-alue 195 hehtaaria. Järvi jakautuu kahteen kapean salmen yhdistämään altaaseen, joista luoteisemman suurin syvyys on noin 4 metriä ja kaakkoisemman noin 6 metriä. Järven vesi on humuspitoista, ruskeaa ja melko hapanta, mutta happamoitumista vastaan puskurikykyistä. Happitilanne järvessä on ajoittain huono, mikä vaatii hoitotoimenpiteitä.
Järvi kuuluu Karjaanjoen vesistöön ja laskee Vehka-Patamo-järveen, josta vedet edelleen virtaavat Myllyjärveen ja tästä Arimaajärveen. Järvellä on kuitenkin Heinlammen kautta Heinjärveen myös toinen lasku-uoma, jossa virtaa vesi vain runsaimpien sateiden aikaan. Näin järvi muodostaa ajoittaisen bifurkaation.
Kovelon Heinjärven puoleisessa lasku-uomassa on aiemmin ollut Tanjaksen myllyksi nimitetty jalkamylly, ja Manu Kärjen kokoaman muistitiedon mukaan lasku-uoma Vehka-Patamoon olisi Forssa-yhtiön aikoinaan kaivama, jolloin järven laskusuunta olisi muuttunut. Vuonna 1822 valmistuneessa isonjaon kartassa  nähdään uomista kuitenkin vain Vehka-Patamoon laskeva, mutta ei Heinlammiin johtavaa.
Kovalehmäntatti

| Kovalehmäntatti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Boletales
Heimo::  Boletaceae
Suku::  Lehmäntatit Leccinum
Laji::  oxydabile
Kaksiosainen nimi
 Leccinum oxydabile  (Singer) Singer 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kovalehmäntatti (Leccinum oxydabile) on harmaan- tai okranruskea huopakarvainen lehmäntattilaji. Jalka on ruskean nukkatupsuinen. Malto on valkoista. Pillistö on sienessä valkoista ja vanhemmiten rusehtavaa. Sieni kasvaa Suomessa kuusivaltaisissa sekametsissä.
Aiheesta muualla

Rogers Mushrooms (valokuvia)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Leccinum oxydabile:  Wikidata: Q616926  BioLib: 60165  CoL: 6P5HG  Fungorum: 287522  GBIF: 2524536  IRMNG: 10503638  MycoBank: 287522  NBN: NBNSYS0000039081  Observation.org: 15020 
Krombholzia oxydabilis:  Wikidata: Q107846727  CoL: 6NPG8  Fungorum: 273202  GBIF: 6323877  MycoBank: 273202
Gerhard Hennige

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gerhard Hennige vuonna 1968. |  Gerhard Hennige vuonna 1968. |  Gerhard Hennige vuonna 1968. |  |
Maa:   Saksa
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | México 1968 | 400 metrin aidat |  |
|  Pronssia | México 1968 | 4 × 400 metriä |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Ateena 1969 | 4 × 400 metriä |  |
Gerhard Hennige (s. 23. syyskuuta 1940 Karlsruhe, Baden-Württemberg) on saksalainen 400 metrin aitajuoksija ja olympiamitalisti.
Hennige saavutti Méxicon 1968 olympialaisissa hopeaa 400 metrin aitajuoksussa ajalla 49,0 s – kisan voitti David Hemery maailmanennätysajalla 48,1 s –  ja pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa ajalla 3.00,5. Hän saavutti Ateenan EM-kilpailuissa 1969 pronssia 4 × 400 metrin viestijuoksussa ajalla 3.03,1. Päämatkalleen hän ei tuolloin osallistunut, koska Länsi-Saksa boikotoi kisojen henkilökohtaisia lajeja.
Koulukadun kenttä

Koulukatu helmikuussa 2008.
Koulukadun kenttä on Suomen ensimmäinen tekojäärata, joka sijaitsee Tampereen keskustassa, Kaakinmaan kaupunginosassa Koulukadun varrella. Tekojäärata rakennettiin vuonna 1956.
Historia

Alun perin paikalla oli kolme Tampereen Tennisseuran tenniskenttää. Ilves sai Tennisseuralta luvan jäädyttää kentät talvisaikaan ja rakensi paikalle jääkiekkokentän harjoituksiaan ja otteluitaan varten loppuvuodesta 1934. Tuolloin kenttää ympäröi vain jääpallokentän kaltainen matala reunus, eikä katsomorakennelmiakaan ollut. Ilves ylläpiti kenttää ja myi jääaikaa myös muille seuroille. Kenttää kutsuttiin läheisen oppilaitoksen mukaan Talouskoulun tai kansanomaisemmin Soppakoulun kentäksi.
Varsinainen korkealaitainen kiekkokaukalo sekä katsomo rakennettiin Koulukadulle syksyllä 1945. Uusitun kentän avausottelu pelattiin 14. joulukuuta. Kentän äärelle mahtui aluksi 4 500 katsojaa. Koulukadun SM-sarjan-yleisöennätys on vuodelta 1964 ottelusta Tappara–TK-V, 10 655 katsojaa.