stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1968
Aiheesta muualla

Kansainvälisen Olympiakomitean tulostietokanta
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1968 Wikimedia Commonsissa
Yleisurheilu olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024
Kesäolympialaisten 1968 lajit ja kilpailutapahtumat
Ammunta | Jalkapallo | Koripallo | Lentopallo | Maahockey | Melonta | Miekkailu | Nykyaikainen viisiottelu | Nyrkkeily | Paini | Painonnosto | Pelota (Näytöslaji) | Purjehdus | Pyöräily | Ratsastus | Soutu | Tennis (Näytöslaji) | Uimahypyt | Uinti | Vesipallo | Voimistelu | Yleisurheilu
Justeeri

Justeeri
Pukkuri
Justeeri (ruots. justersåg) on puiden kaatoon ja toisinaan lankkujen sahaamiseen käytetty kahden sahaajan voimin käytettävä perinteinen saha. Justeerin rakenne on yksinkertainen: se koostuu terästä ja terän päissä oleviin silmukoihin pujotettavista, puusta muotoilluista sauvamaisista kahvoista, jotka ovat pystysuunnassa terän suuntaiset. Terä saattaa olla profiililtaan suora tai hieman kupera.
Suomessa justeeri oli pokasahan ja kirveen ohella tärkeimpiä metsurin työkaluja ennen moottorisahan yleistymistä. Tavanomaisen justeerin lisäksi on olemassa myös yhdenmiehenjusteeri, jota kutsutaan pukkuriksi. Justeeri tunnetaan myös nimellä tukkisaha.
Justeerisaha on kuvattuna Ranuan ja Taivalkosken vaakunoissa.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Heikki Ylipulli

Heikki Ylipulli (s. 9. kesäkuuta 1961) on suomalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1986–1988.
Ylipulli sijoittui maailmancupin osakilpailuissa viisi kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Kaudella 1986–1987 hän oli toinen Lahden normaalimäen kilpailussa, kaudella 1987–1988 hän oli viides normaalimäen kilpailussa Sapporossa, viides Lahden suurmäessä ja yhdeksäs ja seitsemäs Planican lentomäessä.
Heikki Ylipullin veljet Jukka, Raimo ja Tuomo Ylipulli olivat myös menestyneitä talviurheilijoita. Veljekset edustivat seuratasolla Ounasvaaran Hiihtoseuraa.
Aiheesta muualla

Heikki Ylipulli Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Lapuanliikkeen valtuuskunta

Lapuanliikkeen valtuuskunta kesällä 1930. Eturivissä vasemmalta Martti Pihkala, Eino Levonius, Yrjö Nikula, Torsten Hedman, Isak Kaitera, Arvo Sihto, Matti Malkamäki, Vihtori Herttua, K. R. Kares, Gunnar von Hertzen, Harald Boucht ja Kai Donner, takarivissä Kustaa Latvala, Aleksanteri Koro, Iivari Koivisto, Antti Isotalo, tuntematon, Erkki Perheentupa, tuntematon, Petter Forsström, Otto Korpijaakko, tuntematon, Pietari Autti, F. H. Holopainen, Alvar Brejlin ja K. V. Huhtala.
Lapuanliikkeen valtuuskunta perustettiin suunnittelemaan tulevaa talonpoikaismarssia 20.–21. kesäkuuta 1930 Lapualla. Marssin järjestäminen oli suuri ja mittava työ. Kokoukseen lapuanliike kutsui edustajat kaikista suojeluskuntapiireistä ja organisoi samalla kansanliikkeen valtakunnalliseksi. Lapuanliike kutsui ja nimesi henkilöt, joiden tuli järjestää omilla paikkakunnillaan kokoukset, jotka taas nimeäisivät heidät edustajikseen allekirjoittamalla valtakirjan. Käytännössä lapuanliikkeen vaatimat valtakirjat allekirjoitettiin ilman mitään järjestettyjä kokouksia. Tässä vaiheessa muun muassa tohtori Kai Donner liittyi virallisesti Lapuan liikkeeseen Itä-Uudenmaan edustajana.
Edustajat muodostivat marssin järjestelyjä hoitamaan Lapuanliikkeen valtuuskunnan, josta tuli näin virallinen Lapuan liikkeen edustajisto. Valtuuskuntaan kuului 16 eteläpohjalaista edustajaa, kaikista muista maakunnista yksi, ja Viipurista sekä Helsingistä, molemmista kaksi edustajaa. Yhteensä tähän valtakunnalliseen edustajistoon kuului 31 edustajaa. Marssin jälkeen valtuuskunnan merkitys väheni, mutta silti nimi lapuanliikkeen valtuuskunta toimi erilaisissa tiedonannoissa ja painostuksissa Lapuan liikkeen edustajana.
Teemu Virtanen

Teemu Virtanen (s. 9. tammikuuta 1990 Urjala) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän on pelannut kaksi SM-liigaottelua Tampereen Ilveksessä kaudella 2010–2011.
Ramiro I (Asturia)

| Ramiro I |
| --- | --- |
 
Asturian kuningas
Valtakausi:  842–850
Edeltäjä:  Alfonso II
Seuraaja:  Ordoño I

Ramiro I oli Asturian eli Leónin kuningas vuosina 842–850 pikkuserkkunsa Alfonso II:n jälkeen. Vuonna 844 Bordeaux’a hävittäneet viikingit rantautuivat Gijóniin, mutta Ramiro I löi heidät ja ajoi pakoon. Viikingit jatkoivat kuitenkin rannikon hävittämistä ja ryöstivät Lissabonin.
Ramiro I:n isä oli Bermudo I. Ramiron kuoltua vuonna 850 kuninkaaksi nousi hänen poikansa Ordoño I (850–866).
Raimo Ylipulli

Raimo Esko Tapio Ylipulli (s. 13. kesäkuuta 1970 Rovaniemi) on suomalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili maailmancup-tasolla vuosina 1986–1994. Hän voitti hopeamitalin joukkuekilpailussa MM-kisoissa 1991 Val di Fiemmessä sekä sijoittui samoissa kisoissa 20:nneksi suurmäen yksilökilpailussa ja 21:nneksi normaalimäessä.
Ylipullin paras henkilökohtainen arvokilpailusijoitus oli suurmäen 18. sija Lillehammerin talviolympialaisissa 1994. Hän kilpaili Lillehammerissa myös joukkuekilpailussa, jossa Suomi sijoittui viidenneksi. Mäkihypyn maailmancupissa hänen paras osakilpailusijoituksensa oli kolmas suuren mäen kisassa Tšekkoslovakiassa vuonna 1991. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksitoista kaudella 1990–1991.
Ylipulli voitti normaalimäen Suomen-mestaruuden 1993.
Raimo Ylipullin veljet Heikki, Jukka ja Tuomo olivat myös menestyneitä talviurheilijoita. He edustivat kaikki Ounasvaaran Hiihtoseuraa.
Aiheesta muualla

Raimo Ylipulli Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Turvepehku

Uudenaikainen turvepehkumylly 1926.
Turvelato Huhmassuolla Ypäjällä.
Turvepehku on hienonnettua, kuivattua suoturvetta, jota käytetään maataloudessa kuivikkeena kotieläimille. Sitä on käytetty myös kaupunkien puhtaanapitolaitoksien desinfioinnissa. Se imee kosteutta ainakin 12 kertaa oman painonsa verran ja sitoo erityisesti ammoniakkia ja muita kaasuja.  Maaseudulla saattoi aiemmin olla turvepehkuosuuskuntia, ja turpeennoston jälkiä voi olla vielä nähtävissä soilla. Soilla saattoi olla myös turpeen kuivatukseen tarkoitettuja turvelatoja. Muodostettaville kiinteistöille saatettiin niin ikään turpeenottoa varten erottaa soilta pieniä turvepalstoja.
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 1985

| 1985 IAAF World Indoor Games |
| --- | --- |
Sijainti:  Pariisi  Ranska
Kilpailupaikka:  Palais Omnisports de Paris-Bercy
Osallistujamaita:  69
Kilpailulajeja:  24
Avajaiset:  18. tammikuuta
Päättäjäiset:  19. tammikuuta
Yleisurheilun sisäratojen MM-kilpailut järjestettiin 18.–19. tammikuuta 1985 Pariisissa, Ranskassa. Kisat eivät alkujaan olleet MM-kilpailujen nimellä, joten niitä ei vielä virallisesti lasketa ensimmäisiksi sisä-MM-kilpailuiksi. Kilpailuilla on kuitenkin nykyään virallinen MM-arvo.
Mitalistit > Miehet

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m |  Ben Johnson | 6,62 |  Sam Graddy | 6,63 |  Ronald Desruelles | 6,68 |
| 200 m |  Aleksandr Jevgenjev | 20,95 |  Ade Mafe | 20,96 |  João da Silva | 21,19 |
| 400 m |  Thomas Schönlebe | 45,60 |  Todd Bennett | 45,97 |  Mark Rowe | 46,31 |
| 800 m |  Colomán Trabado | 1.47,42 |  Benjamín González | 1.47,94 |  Ikem Billy | 1.48,28 |
| 1 500 m |  Mike Hillardt | 3.40,27 |  José Luis González | 3.41,36 |  Joseph Chesire | 3.41,38 |
| 3 000 m |  João Campos | 7.57,63 |  Don Clary | 7.57,78 |  Ivan Uvizl | 7.57,92 |
| 60 m aidat |  Stéphane Caristan | 7,67 |  Javier Moracho | 7,69 |  Jon Ridgeon | 7,70 |
| 5 000 m kävely |  Gérard Lelièvre | 19.06,20 |  Maurizio Damilano | 19.11,41 |  Dave Smith | 19.16,04 |
| Korkeushyppy |  Patrik Sjöberg | 232 |  Javier Sotomayor | 230 |  Othmane Belfaa | 227 |
| Seiväshyppy |  Serhi Bubka | 575 |  Thierry Vigneron | 570 |  Vasili Bubka | 560 |
| Pituushyppy |  Jan Leitner | 796 |  Gyula Pálóczi | 794 |  Giovanni Evangelisti | 788 |
| Kolmiloikka |  Hristo Markov | 17,22 |  Lázaro Betancourt | 17,15 |  Lázaro Balcindes | 16,83 |
| Kuulantyöntö |  Remigius Machura | 21,22 |  Udo Beyer | 21,10 |  Jānis Bojārs | 19,94 |
Mitalistit > Naiset

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m |  Silke Gladisch | 7,20 |  Heather Oakes | 7,21 |  Christelle Bulteau | 7,34 |
| 200 m |  Marita Koch | 23,09 |  Marie-Christine Cazier | 23,33 |  Kim Robertson | 23,69 |
| 400 m |  Diane Dixon | 53,35 |  Regine Berg | 53,81 |  Charmaine Crooks | 54,08 |
| 800 m |  Cristeana Cojocaru | 2.04,22 |  Jane Finch | 2.04,71 |  Maria Simeanu | 2.05,51 |
| 1 500 m |  Elly van Hulst | 4.11,41 |  Fița Lovin | 4.11,42 |  Brit McRoberts | 4.11,83 |
| 3 000 m |  Debbie Scott | 9.04,99 |  Agnese Possamai | 9.09,66 |  PattiSue Plumer | 9.12,12 |
| 60 m aidat |  Xénia Siska | 8,03 |  Laurence Elloy | 8,08 |  Anne Piquereau | 8,10 |
| 3 000 m kävely |  Giuliana Salce | 12.53,42 |  Yan Hong | 13.06,66 |  Ann Peel | 13.06,97 |
| Korkeushyppy |  Stefka Kostadinova | 197 |  Susanne Lorentzon | 194 |  Debbie Brill  Danuta Bułkowska  Silvia Costa | 190 |
| Pituushyppy |  Helga Radtke | 688 |  Tatjana Rodionova | 672 |  Nijolė Medvedeva | 644 |
| Kuulantyöntö |  Natalja Lisovskaja | 20,07 |  Ines Müller | 19,68 |  Nunu Abašidze | 18,82 |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Itä-Saksa | 4 | 2 | 0 | 6 |
| 2 |  Neuvostoliitto | 3 | 1 | 4 | 8 |
| 3 |  Ranska | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 4 |  Kanada | 2 | 0 | 4 | 6 |
| 5 |  Tšekkoslovakia | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 6 |  Bulgaria | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 7 |  Espanja | 1 | 3 | 0 | 4 |
| 8 |  Yhdysvallat | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 9 |  Italia | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 10 |  Romania | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 11 |  Ruotsi | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 11 |  Unkari | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 13 |  Australia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 14 |  Alankomaat | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 14 |  Portugali | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 4 | 2 | 6 |
| 17 |  Kuuba | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 18 |  Belgia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 19 |  Kiina | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 20 |  Algeria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 |  Brasilia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 |  Kenia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 |  Puola | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 |  Uusi-Seelanti | 0 | 0 | 1 | 1 |
Suomen joukkue

Suomen Kimmo Pallonen oli seiväshypyssä kahdeksas tuloksella 540 ja Timo Kuusisto lajin yhdestoista tuloksella 520. Miesten kuulassa Kari Töyrylä työnsi kymmenenneksi tuloksella 17,93.
Pienoisromaani

Pienoisromaani on proosakertomus, joka on laajuudeltaan novellin ja romaanin väliltä. Pienoisromaani on laajempi ja seikkaperäisempi kuin novelli mutta suppeampi ja keskitetympi proosalaji kuin romaani. Pienoisromaani on ollut yleinen proosan laji Liettuassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pienoisromaani Wikimedia Commonsissa
Teddy Björkman

Teddy Björkman 1930-luvun alussa.
Berndt Theodor ”Teddy” Björkman (9. lokakuuta 1896 – 30. lokakuuta 1966) oli suomalainen oopperalaulaja.
Teddy Björkmanin vanhemmat olivat tullinhoitaja Karl Theodor Björkman ja Olga Albertina Wahlqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi 1918 ja suoritti tullivirkamiestutkinnon 1928. Björkman teki opintomatkoja Milanoon 1924 sekä Saksaan 1928 ja 1932.
Björkman opiskeli laulua Helsingissä Axel von Kothenin johdolla sekä ulkomailla Milanossa ja Berliinissä. Hän toimi Huopalahden piirin apulaisnimismiehenä 1919–1925 sekä tullivirkailijana ja apulaistullitarkastajana 1926–1928. Hän oli oopperalaulajana Suomalaisessa oopperassa 1923-1924 ja uudelleen vuodesta 1928 alkaen. Björkman toimi myös laulunopettajana. Hän teki oopperavierailun Malmöhön 1932, esiintyi Muntra Musikanter-mieskuoron solistina Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa ja teki konserttimatkan Eurooppaan 1932–1933. Vuonna 1929 Björkman taltioi Odeon-levy-yhtiölle useita kymmeniä levytyksiä.
Björkman oli Suomalaisessa oopperassa 1. barytonina vuoteen 1947 saakka. Hänen tunnettuja roolejaan olivat Trubaduurin Luna, Pajatson Tonio, Carmenin Escamillo sekä 1930-luvulla useat Richard Wagnerin oopperoiden roolit. Hän oli myös Suomalaisen oopperan hallintoneuvoston jäsenenä 1937-1940 ja uudelleen vuodesta 1952 lähtien. Oopperasta lähdettyään Björkman toimi siirtoväen uudelleensijoitukseen liittyvissä tehtävissä. Hän oli myös Porkkalan liiton puheenjohtajana 1944-1947 ja vuonna 1953 hän sai kamarineuvoksen arvon.
Teddy Björkman oli naimisissa vuodesta 1924 oopperalaulajatar Marta Elisabet von Fieandtin kanssa ja vuodesta 1933 oopperalaulajatar Anne-Charlotte Winterin kanssa. Marta von Fieandtin ja Teddy Björkmanin tytär farmaseutti Ulla Ilmonen perusti vuonna 1990 nuoria laulajia tukevan stipendirahaston vanhempiensa muistoksi Suomen kansallisoopperan rahaston yhteyteen.
Aiheesta muualla

Teddy Björkmanin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Teddy Björkman Ylen Elävässä arkistossa
Teddy Björkman Suomen kansallisoopperan ja -baletin esitystietokanta Encoressa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Yleisen kielitieteen kurssi

Yleisen kielitieteen kurssi (Cours de linguistique générale) on Ferdinand de Saussuren pitämä kielitieteellinen luentosarja ja sen kuulijoiden muistiinpanojen pohjalta toimitettu yleisen kielitieteen klassikoksi muodostunut teos. De Saussure luennoi kurssia Geneven yliopistossa kolmena lukuvuonna hoitaessaan hänelle perustettua henkilökohtaista ylimääräistä professuuria.
Kirjan tausta

Saussure itse ei julkaissut mitään yleisestä kielitieteestä. Hänen omien säilyneiden muistiinpanojen ja kirjeenvaihdon perusteella on kuitenkin ilmeistä, että hän oli suunnitellut 1890-luvulla kirjoittavansa kirjan kielentutkimukseen liittyvistä yleisistä ongelmista. Vuosisadan vaihteeseen mennessä hän kuitenkin oli mitä ilmeisimmin lopullisesti luopunut näistä haaveista ja suunnannut huomionsa toisiin aiheisiin. Kun hänet sitten vuonna 1906 määrättiin opettamaan kielitieteen kurssia, kyse oli pikemminkin siitä, että hän joutui palaamaan aiheisiin, jotka oli jo jättänyt taakseen, kuin siitä että hän olisi saanut tervetulleen mahdollisuuden esittää itselleen tärkeitä ajatuksia, kuten Bally ja Sechehaye antavat ymmärtää Yleisen kielitieteen kurssin esipuheessa.
Kirjan versioita

Alkuteos: Bally, Charles & Sechehaye, Albert: Cours de linguistique générale publié par Charles Bally et Albert Sechehaye avec la collaboration de Albert Riedlinger.  Lausanne, Paris:  Librairie Payot & Cie; Payot, 1922, 1931.  (ranskaksi)
Wade Baskinin englanninnos: Bally, Charles & Sechehaye, Albert (eds.) In collaboration with Albert Riedlinger: Course in General Linguistics.  (Translated by Wade Baskin)  New York:  Philosophical Library, 1959.  (englanniksi)
Roy Harrisin englanninnos: Bally, Charles & Sechehaye, Albert (eds.) With collaboration of Albert Riedlinger: Course in General Linguistics.  (Translated and annotated by Roy Harris)  London:  Duckworth, 1983.  (englanniksi)
Kirjan merkitystä ja teemoja

Kirjan keskeisiksi teoreettisiksi oivalluksiksi nostettiin jo ensimmäisistä arvosteluista lähtien tietyt uudet teoreettiset käsitteet sekä vastakkainasettelut. Usein Saussuresta puhuttaessa nämä vastakkainasettelut on tulkittu kategorisina ja kärjistetymmin kuin mihin kirja oikeastaan antaa aihetta. Vastakkainasetteluiden keskinäisiä suhteita ei ole myöskään aina osattu nähdä kovin selkeästi. Historiallisesti tärkeimmät Saussuren nimeen yhdistettävistä käsitteistä ja erotteluista ovat seuraavat: kielenkäytön, kielen ja puheen erottaminen sekä käsitys kielestä merkkien järjestelmänä; diakronisen ja synkronisen lähestymistavan erottaminen; kielen ja kirjoittamisen erottaminen; ajatus semiologiasta eli yleisestä merkkiopista; merkin, muodon ja merkityksen erottaminen; kielellisen merkin arbitraarisuus ja merkitsevän yksiulotteisuus; kielellisen merkin arvo; syntagmaattisten ja assosiatiivisten suhteiden erottaminen.
Näitä aiheita käsitellään lähinnä kirjan johdanto-osassa sekä ensimmäisessä (Yleiset periaatteet) ja toisessa osassa (Synkroninen kielitiede). Niiden lisäksi kirjassa käsitellään laajasti myös esimerkiksi historiallis-vertailevaa kielitiedettä (kolmas osa: Diakroninen kielitiede) ja murremaantiedettä (neljäs osa: Maantieteellinen kielitiede). Nämä osuudet on laajuudestaan huolimatta monesti ohitettu, eikä niissä esitettyjä ajatuksia ole pidetty mitenkään erityisesti Saussurelle tyypillisinä. Kirjassa on myös Saussuren hahmottama foneettinen teoria, joka on jäänyt varsin vähälle huomiolle (johdanto-osan liitteenä oleva Fonologian periaatteet). Myöskään Saussuren peräänkuuluttamat metateoreettiset kysymyksenasettelut (esimerkiksi kielitieteen tutkimuskohteesta ja sen suhteesta tutkimuksessa käytettyyn aineistoon) eivät välttämättä ole saaneet kielitieteen sisällä kovin suurta huomiota osakseen.
Joskus Saussuren teoriassa esiintyvien erotteluiden ja termienparien yhteydessä on käytetty termejä antinomia, dikotomia, dualismi, (binaarinen) oppositio tai antiteesi, jotka korostavat kaksijakoisuutta sekä termien keskinäistä vastakkaisuutta ja poissulkevuutta. Varsinkin Saussuren omien muistiinpanojen, mutta myös Yleisen kielitieteen kurssin valossa tällaisten termien käyttäminen on usein vähintään kyseenalaista. Kaikissa tapauksissa kyse ei ole vain kahden termin vastakkainasettelusta (esim. kieli ja puhe ovat ymmärrettävissä vain suhteessa kielenkäyttöön), tai ne eivät ole toisiaan poissulkevia vaan päinvastoin edellyttävät toisensa (esim. merkitty ja merkitsevä), puhumattakaan siitä, että "saussurelaiset" termiparit eivät suinkaan olen kaikki luonteeltaan samanlaisia.
Kirjan merkitystä ja teemoja > Kielenkäyttö, kieli ja puhe

Eräs keskeisimpiä erotteluita Saussuren kieliteoriassa tehdään käsitteen kielenkäyttö sisällä. Kielenkäyttö (le langage) on Saussurella tekninen termi, jolla hän tarkoittaa kaikkia mahdollisia kielen ilmenemismuotoja, eli sitä kokonaisuutta, johon usein viitataan arkisemmissa yhteyksissä sanalla kieli. Pohdittaessa kysymystä siitä mitä kielitiede tutkii, tai mikä on sen tutkimuskohde, tullaan Saussuren mukaan nopeasti huomaamaan, ettei kielenkäyttö voi olla vastaus tähän kysymykseen. Se on luonteeltaan yksinkertaisesti liian monimuotoinen ja häilyvä, jotta se voisi toimia tieteellisen tutkimuksen kohteena. Tämän ongelmallisen tilanteen Saussure katsoo voivansa ratkaista esittämällä kielitieteen tutkimuskohteeksi selkeästi määriteltävissä olevan asian, josta hän käyttää termiä kieli (la langue). Kieli on Saussurelle osa kielenkäyttöä, se on "yhtä aikaa sekä kielikyvyn sosiaalinen tuote että joukko välttämättömiä konventioita, jotka sosiaalinen yhteisö omaksuu, jotta yksilöt voisivat käyttää tuota kykyä". Saussurelle kieli on siis nimitys sille järjestelmällisyydelle ja säännönmukaisuudelle, joka kieltä käytettäessä ilmenee. Toisin sanoen se on luonteeltaan sosiaalinen konventio.
Mutta jos kielenkäyttö ja kieli eivät tarkoita Saussurelle samaa, niin mikä ne erottaa toisistaan? Saussuren muistiinpanoissa olevan kuuluisan kaavan mukaan kielenkäyttö = kieli + puhe. Puheella (la parole) Saussure tarkoittaa kaikkea sitä, mikä kielenkäytössä on luonteeltaan yksilöllistä ja satunnaista. Puhe on toisin sanoen kielenkäytön se osa, jota kielen järjestelmä eli kieli ei määrää. On kuitenkin syytä huomata, että kielen ja puheen erottelussa on kyse ennen kaikkea käsitteellisestä erottelusta, jonka Saussure tekee taatakseen kielitieteelle legitiimin tutkimuskohteen, joka voidaan määritellä riippumatta kielenkäytön todellisuuteen liittyvästä monimuotoisuudesta. Vaikka voitaisiin ajatella, että kieli näin määriteltynä olisi vain abstraktio kielenkäytöstä, Saussure kuitenkin vakuuttaa että "kieli on luonteeltaan konkreettinen" ja että jopa kielelliset merkit ovat luonteeltaan konkreettisia koska ne ovat kollektiivisen kokemuksen vahvistamia.
Saussuren teoriassa kieli on merkkien järjestelmä. Tämä ei tarkoita, että kielen voisi ajatella rakentuvan yksittäisistä kielellisistä merkeistä ikään kuin niiden summana, vaan kieli on päinvastoin aina lähtökohtana, koska viime kädessä kielelliset merkit saavat arvonsa pelkästään suhteessa toisiin merkkeihin eli ne voidaan käsittää vain kielen kautta. Tällä tavoin saussurelaiseen käsitys kielestä merkkien järjestelmänä nivoutuu tiiviisti tiettyyn hänen teoriaansa merkistä ja merkin arvosta. Kielellisen merkin arvo-käsitteen kautta käsitys kielestä merkkien järjestelmänä liittyy edelleen kiinteästi esimerkiksi Saussuren tekemään erotteluun synkronisen ja diakronisen näkökulman välillä.