Suomen romanikieli
Historia

Romanikieltä on puhuttu Suomessa noin 450 vuoden ajan, ja varhaisin tieto romaneista Suomessa on Ahvenanmaalta Kastelholman tileistä vuodelta 1559. Kieli eli pitkään vain puhutussa muodossa yhteisön sisällä, ja ensimmäisiä oppimateriaaleja alettiin laatia 1800-luvun lopulla.
Suomessa ensimmäisen romanikielisen aapisen kokosi lappeenrantalainen vankilanopettaja Adam Lindh vuonna 1893. Lisäksi Lindh käänsi kymmenen käskyä Martti Lutherin selityksillä varustettuna romanikielelle, laati romanikielelle kieliopin ja kokosi myös joukon sanontoja. Vuonna 1900 hän anoi Senaatilta kyseisen kokoomateoksen painattamista ja jakamista ilmaiseksi romaniväestolle. Senaatti ei kuitenkaan suostunut Lindhin pyyntöön. Niinpä hänen kokoamansa materiaali jäi vain käsikirjoitukseksi. Ensimmäinen painettu romanikielinen aapinen saatiin Suomeen vasta niinkin myöhään kuin 1982. Ensimmäinen painettu sanakirja oli Arthur Thesleffin vuonna 1901 julkaisema Wörterbuch des Dialekts der finnländische Zigeuner.
Vielä 1950-luvulla romanikieltä osattiin kohtalaisen hyvin ja 70 prosenttia romaniaikuisista hallitsi kielen, mutta pian tämän jälkeen puhujamäärä romahti. Vuonna 1979 enää 37 prosenttia tutkimukseen osallistuneista perheistä osasi kieltä hyvin ja 21 prosenttia tuli toimeen arkipäivän tilanteissa, mutta 42 prosenttia osasi vain muutaman sanan.
Opetusministeriö asetti 1980-luvulla romanityöryhmän, joka ehdotti mietinnössään kieliopin, sanakirjan ja lukukirjan laatimista. Viljo Koivisto ryhtyi 1980-luvun puolivälissä Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen tuella laatimaan 5 500 hakusanan Romani-suomi-englanti-sanakirjaa, joka valmistui 1994. Sittemmin työn alla on ollut 23 000 hakusanan Suomi–romani-sanakirja. Erikoistuneempia tutkimuksia ovat olleet virolaisen professorin Paul Aristen tutkimus Suomen romanikielisistä paikannimistä (1940), Pentti Valtosen (1972) Suomen mustalaiskielen etymologinen sanakirja ja Kimmo Granqvistin koostama Suomen romanikielen käänteissanasto (1999).
Viime vuosikymmeninä romanikielen asema on kohentunut Suomessa selvästi, ja vuodesta 1995 lähtien on ollut mahdollista opiskella koulussa romanikieltä äidinkielenä. Hallitusmuotoon kirjattu perusoikeusuudistus, joka takaa romanien, saamelaisten ja muiden ryhmien oikeuden ylläpitää ja kehittää kieltään ja kulttuuriaan, tuli voimaan vuoden 1995 elokuun alusta. Tiedotusvälineissä romanikieltä on alettu käyttää vasta 1990-luvun lopulla, ja vuodesta 1997 alkaen radiossa on esitetty kerran viikossa romanikielinen uutisohjelma Romano miritš.
Vuonna 2012 vain 30 prosenttia Suomen 13 000 romanista puhui romanikieltä sujuvasti ja noin puolet ymmärsi sitä jollain tasolla. Kieli välittyy vain harvoin seuraavalle sukupolvelle. Kielen taito painottui vuonna 2013 vanhempaan väestöön niin, että alle 50-vuotiaiden romanien romanikielen taito oli selvästi heikompi kuin sitä vanhempien. Kuunnellessaan romanikielistä radiota, jota Yle tuottaa, 18 prosenttia sanoi vuonna 2009 ymmärtävänsä kieltä hyvin ja 45,6 prosenttia jonkin verran. Monet romanit käyttävät romanikieltä yhteisön sisäisenä salakielenä.
Suomen romanikieltä voi opiskella sivuaineena Helsingin yliopistossa. Kielen puhujia on jonkin verran myös Ruotsissa, missä heille on taattu oikeus omaan kieleen ja kulttuuriin sekä äidinkielen opetukseen peruskoulussa ja lukiossa.