stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Einari Weijo
Palvelu armeijassa

Sotaretkiltä palattuaan Weijo astui takaisin armeijan palvelukseen ja hänet sijoitettiin 19. marraskuuta 1919 toimistoupseeriksi Sotaministeriöön. Sotaministeriöstä hänet siirrettiin 7. tammikuuta 1920 alkaen komentajaksi Viipurin rykmentin III pataljoonaan. Hänet komennettiin Viipurin rykmentistä 20. syyskuuta 1920 Kadettikouluun ja lopulta hän sai siirron 25. helmikuuta 1921 alkaen komppanianpäälliköksi kyseiseen kouluun . Takaisin Viipurin rykmenttiin Weijo palasi 14. maaliskuuta 1923. Hänet sijoitettiin rykmenttiin talouspäälliköksi ja 5. kesäkuuta 1923 alkaen III pataljoonan komentajaksi ja 27. toukokuuta 1924 Viipurin rykmentin komentajaksi.
Savon Jääkärirykmenttiin Weijo siirrettiin rykmentin komentajan apulaiseksi 10. syyskuuta 1924 ja rykmentin väliaikaisen komentajuuden hän vastaanotti 15. tammikuuta 1925. Seuraavaksi Weijo vastaanotti 5. syyskuuta 1925 alkaen Pohjanmaan Jääkäripataljoonan komentajuuden ja 1. heinäkuuta 1933 alkaen Polkupyöräpataljoona 2:n komentajuuden. Polkupyöräpataljoona 2:n komentajana hän erosi ikänsä perusteella 8. tammikuuta 1936 ja siirtyi Korpilahdelle, missä hän viljeli maatilaansa
Talvi- ja jatkosota

Weijo osallistui vuonna 1939 ylimääräisiin harjoituksiin Pohjois-Karjalan suojeluskuntapiirin komentajana. Varsinaisten talvisotaan hänet komennettiin rintamalle ja hän sai komentoonsa  Jalkaväkirykmentti 36:n ja osallistui sen komentajana mottitaisteluihin Laatokan koillispuolella. Jatkosodan puhjettua Weijo komennettiin Keski-Pohjanmaan sotilasläänin komentajaksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1943 saakka, jonka jälkeen hänet vapautettiin palveluksesta ja hän jatkoi viljelijänä Korpilahdella.
Einari Weijo kuoli Korpilahdella 29. tammikuuta 1954. Hänet haudattiin Korpilahdelle.
Julkaisuja

Weijo E W: VII Jääkäripataljoona.
Weijo E W: Karjalan Jääkärit - Raudun taistelussa 5.4.1918, sotilasaikakauslehti 1938, s. 263-274.
Weijo E W: Veljessota Suomessa v. 1918, Lehti, 1918.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Hilfsgruppenführer 2. syyskuuta 1915  Gruppenführer 6. marraskuuta 1915  Zugführer 9. elokuuta 1917  Kapteeni 11. helmikuuta 1918  Majuri 24. joulukuuta 1919  Everstiluutnantti 6. joulukuuta 1926  Eversti 8. tammikuuta 1936 |      |  Vapaudenristi 2. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. lk. ritarimerkki  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Preussin 2. lk. Rautaristi  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi  Viron Vapaudenristi II/3 lk.  Viron Kotkaristi ritarikunnan 3. lk. ansioristi  Viron Vapaussodan muistomitali |
Aiheesta muualla

Pohjan Prikaatin Kilta:Einari Walter Veijon biografia (Arkistoitu – Internet Archive)
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Miila Westin

Miila Westin (s. 1987 Oulu) on suomalainen kuvittaja ja sarjakuvantekijä. Hän voitti vuonna 2020 lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkinnon kirjailija Anja Portinin kanssa teoksella Radio Popov. Hän asuu Helsingissä.
Miila Westin: Peura-aiheinen muraali, 2018, Vantaa.
Metsänväki-muraali, yhdessä Kirsi-Maria Raunion kanssa, 2020, Vantaa.
Westin valmistui Aalto-yliopiston visuaalisen muotoilun laitoksesta taiteen maisteriksi vuonna 2020, painottaen opinnoissaan visuaalista tarinankerrontaa. Maisteriopintojen opinnäytetyössä hän käsitteli visuaalisesti suomalaisen muinaisuskon myyttisiä olentoja.
Hänen muraalejaan löytyy muun muassa Vantaan Havukoskelta (2018), Louhelasta (2018), Vantaan varapormestarin työhuoneen seinästä (2018), Konepajan Brunolta (2017), Jyväskylän Green Star Hotellista (2018), vuoden 2017 Flow Festivaaleilta sekä Triplan kauppakeskuksesta.
Vuonna 2023 Westin debytoi myös sarjakuvantekijänä, kun S&S julkaisi häneltä Myyttiset-lastensarjakuvan ensimmäisen osan. Itämerensuomalaisesta tarustosta ammentava seikkailusarja käsittelee muun muassa ilmastonmuutosta ja kuolemaa lapsen näkökulmasta. Sarjan ykkösalbumi on myös vuoden 2023 Sarjakuva-Finlandia-palkinnon finalistiehdokkaana.
Westin on Kuvittajat ry:n hallituksessa vuosina 2021–2023, ja hän kuuluu Grafia ry:hyn, Sarjakuvaseuraan sekä G-Rex katutaidekollektiiviin.
Julkaisut

Anja Portin: Radio Popov.  S&S, 2020.  ISBN 9789515251688
Harri Hertell: Kunnes oppii kävelemään.  Helsinki Poetry Connection, 2011.  ISBN 978-952-92-9202-8
Ilona Ahti: Stop Secret: Hikisukka Hirmunen. Tammi, 2023. ISBN 978-952-04-5420-3.
Myyttiset 1: Loputon talvi. S&S, 2023. ISBN 978-951-52-5843-4.
Myyttiset 2: Vaarallinen uni. S&S, 2024. ISBN 978-951-52-6080-2. Ilmestyy huhtikuussa 2024.
Ilona Ahti: Stop Secret: Kuralätäkön kummitus. Tammi, 2024. ISBN 978-952-04-6496-7. Ilmestyy syyskuussa 2024.
Näyttelyt

Myyttiset (14.8.2020 – 19.9.2020), Galleria Kuvitus, Helsinki
Mythical (22.4.2021 – 9.5.2021), Tokyo Metropolitan Central Library, Japani
Palkinnot ja ehdokkuudet

2020 Lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia teoksesta Radio Popov
2024 Runeberg Junior -kunniamaininta teoksesta Stop Secret: Hikisukka Hirmunen
2024 Punni-kunniamaininta teoksesta Myyttiset 1: Loputon talvi
2024 Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokkuus teoksesta Stop Secret: Hikisukka Hirmunen
Aiheesta muualla

Miila Westinin kotisivut
Lindström, Titta: Miila Westin ja myyttien maailma Kirjavinkit.fi. 9.6.2023.
Tuomas Peltomäki

Tuomas Peltomäki (s. 1981 Oulu) on suomalainen toimittaja, käsikirjoittaja, tuottaja ja esiintyjä, joka on työskennellyt Helsingin Sanomien toimittajana vuodesta 2011 lähtien. Aiemmin hän on ollut Ylen ja STT:n palveluksessa. Koulutukseltaan hän on yhteiskuntatieteiden kandidaatti.
Peltomäki juonsi vuosina 2014–2017 Helsingin Sanomien HSTV:n poliittista ajankohtaissatiiria Uutisraporttia ja toimi sen tuottajana ja pääkäsikirjoittajana. Roolissaan ohjelman juontajana hän selosti viikon uutisia sekoittaen niihin tutkivaa journalismia, surrealismia ja sarkasmia. Uutisraportin lisäksi Peltomäki on esiintynyt muun muassa teatterissa, yleisötilaisuuksissa ja televisiossa.
Uutisraportin jälkeen hänestä tuli Helsingin Sanomien uutispäällikkö ja Nyt-liitteen esimies. Tämän lisäksi hän juontaa Helsingin Sanomien nettisivuilla julkaistavia podcasteja.
Vuonna 2010 hän oli ehdolla Bonnierin Suuren journalistipalkinnon saajaksi kokoomuksen vaalirahoittajia koskevasta tutkivasta journalismistaan. Hän voitti Pohjoismaisen datajournalismipalkinnon 2013 suomalaista lobbaamista käsittelevästä juttusarjastaan. Peltomäki työryhmineen oli ehdolla Bonnierin Suuren journalistipalkinnon saajaksi 2015.
Aiheesta muualla

http://tuomaspeltomaki.fi
Jacqueline de Romilly

Jacqueline Worms de Romilly (26. maaliskuuta 1913 – 18. joulukuuta 2010) oli ranskalainen filologi.
Romilly syntyi Chartres'ssa. Suoritettuaan opintonsa hän toimi ensin opettajana koulussa ja sitten professorina Lillen ja Sorbonnen yliopistoilla sekä Collège de Francessa. Hänestä tuli vuonna 1988 toinen Ranskan akatemiaan valittu nainen Marguerite Yourcenarin jälkeen.
Jacqueline de Romillylle myönnettiin Kreikan kansalaisuus vuonna 1995. Hän oli vuodesta 1967 ulkomaalaisjäsenenä Britannian akatemiassa. Hän oli vuodesta 1989 ulkomaalaisjäsenenä Academia Europæan.
Ernst Fehr

| Ernst Fehr |
| --- | --- |
 Ernst Fehr (2010).
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1956 (ikä 68) Hard, Vorarlberg, Itävalta
Kansalaisuus:  Itävalta ja Sveitsi
Ammatti:  taloustieteen professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Wienin yliopisto (M.Econ 1980, D.Econ. 1986)
Instituutti:  Zürichin yliopisto
Oppilaat:  Armin Falk
Tutkimusalue:  käyttäytymistaloustiede (behavioraalinen taloustiede)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ernst Fehr (s. 21. kesäkuuta 1956 Hard, Vorarlberg, Itävalta) on itävaltalais-sveitsiläinen taloustieteilijä. Hän on Zürichin yliopiston Kokeellisen taloustieteen laitoksen johtaja. Hän on tutkinut erityisesti ihmisen yhteistyön evoluutiota, varsinkin vastavuoroisuutta ja uusklassisen taloustieteen vallitsevan rationaalisen valinnan teorian rajoituksia.
Fehr opiskeli taloustieteitä Wienin yliopistossa. Hän valmistui maisteriksi vuonna 1980 ja tohtoriksi vuonna 1986.
Hän on tehnyt tutkimusta myös neurotaloustieteen, behavioristisen taloustieteen ja kokeellisen taloustieteen aihepiireistä.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2009.
Teoksia

Ernst Fehr, Joseph Henrich, Robert Boyd, Colin Camerer, Samuel Bowles, Herbert Gintis (2004): Foundations of human sociality: economic experiments and ethnographic evidence from fifteen small-scale societies. Oxford New York: Oxford University Press. ISBN 9780199262052.
Ernst Fehr, Herbert Gintis, Samuel Bowles, Robert Boyd (2005): Moral sentiments and material interests: the foundations of cooperation in economic life. Cambridge, Massachusetts: MIT Press. ISBN 9780262572378.
Aiheesta muualla

Ernst Fehr/University of Zurich (englanniksi) (econ.uzh.ch)
Ernst Fehr, syyskuussa 2021 Fehr oli IDEASin taloustieteilijöiden maailmanlistan sijalla 82 (Top 10% Authors, as of September 2021) (englanniksi) (ideas.repec.org)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  Google Scholar  Leopoldina  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  ORCID  zbMATH 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Johannes Mollberg

Johannes Oliver Mollberg on suomalainen juontaja, näyttelijä, toimittaja ja käsikirjoittaja. Koulutukseltaan Mollberg on televisio- ja radiotuotannon medianomi.
Hän on ollut juontajana Ylen Summeri-nuortenohjelmassa vuosina 2012–2015. Vuosina 2018–2021 Mollberg oli mukana käsikirjoittamassa Ylellä esitettyä Noin viikon studio -ajankohtaissatiiria. Hän myös esiintyi ohjelman sketseissä. Syksyllä 2022 Nelosella esitettiin ohjelma Suorinta reittiä, jonka toinen käsikirjoittaja Mollberg oli.  Yhdessä Tuomas Kukkosen kanssa hän ylläpitää Tuhannes -nimistä podcastia.
Aiheesta muualla

Johannes Mollberg Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Marko Junkkari

Marko Junkkari
Marko Junkkari (s. 13. toukokuuta 1969) on Helsingin Sanomien politiikkaan ja talouteen keskittynyt toimittaja. Hän toimi vuoteen 2015 lehden politiikan ja talouden toimituksen esimiehenä ja sen jälkeen pääkirjoitustoimittajana. Nykyisin Junkkari toimii HS:n politiikan ja talouden toimittajana. Hän on mukana vakiojäsenenä viikoittain ilmestyvässä Helsingin Sanomien Uutisraportti-podcastissa yhdessä Tuomas Peltomäen kanssa.
Junkkari voitti toukokuussa 2022 yhdessä toimittaja Tommi Niemisen ja valokuvaaja Sami Keron kanssa Vuoden 2021 Suuren journalistipalkinnon Vuoden juttu -kategoriassa Helsingin Sanomissa julkaistusta "Oletko sinä Perttu Nousiainen?" -artikkelista.
Junkkari toimi Ylioppilaslehden toimittajana 1996–1997. Junkkari aloitti Helsingin Sanomissa 1997.tarvitaan parempi lähde Hän julkaisi esikoisteoksensa Vallan linnakkeen viimeinen taisto - Kertomus vakuutusjätti Pohjolan lopusta vuonna 2024.
Kirjallisuutta

Junkkari Marko, Vallan linnakkeen viimeinen taisto - Kertomus vakuutusjätti Pohjolan lopusta, Otava 2024
Aiheesta muualla

Marko Junkkari Twitterissä
Ruskoperätikkanen

| Ruskoperätikkanen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Tikkaset Picumnus
Laji::  minutissimus
Kaksiosainen nimi
 Picumnus minutissimus  (Pallas, 1782) 
Katso myös
   Ruskoperätikkanen Wikispeciesissä   Ruskoperätikkanen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ruskoperätikkanen (Picumnus minutissimus) on eteläamerikkalainen tikka. Sen esiintymisalue käsittää mantereen pohjoisreunan alavaa rannikkoa. Sitä tavataan yleisenä Surinamessa, mutta Guyanassa siitä on vain harvoja havaintoja ja tilanne Ranskan Guyanassa on epäselvä. Peter Simon Pallas kuvaili lajin holotyypin Cayennesta vuonna 1782.
Tuomas Kukkonen

| Tuomas Kukkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Muut nimet:  Tume
Syntynyt: 10. toukokuuta 1998 (ikä 26)
Ammatti:  tubettaja, videobloggaaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  2012–
Koulutus: Kauppatieteiden kandidaatti
Aiheesta muualla
Kotisivu
Tuomas Jussi ”Tume” Kukkonen (s. 10. toukokuuta 1998) on suomalainen tubettaja, muusikko ja mediapersoona. Kukkonen oli vuosina 2014–2017 yksi Ylen nuortenohjelman Summerin juontajista. Kukkonen perusti YouTube-kanavansa vuonna 2008, mutta alkoi varsinaisesti tubettamaan 2012. Kesäkuussa 2023 kanavalla oli yli 207 000 tilaajaa. Sosiaalisen median ja sisällöntuotannon lisäksi Kukkonen on toiminut leikkaajana muun muassa Yellow Film & TV:n ja Ylen Metsähaaste-sarjassa.lähde? Kukkonen myös esiintyi ohjelman ensimmäisellä kaudella. Kukkonen on näytellyt pienessä roolissa vuonna 2016 julkaistussa Teit meistä kauniin -elokuvassa. Yhdessä Johannes Mollbergin kanssa hän ylläpitää Tuhannes -nimistä podcastia.
Kukkonen on käynyt Kallion lukion ja valmistunut 2017.
Aiheesta muualla

Tumen kanava YouTubessa
Tumen Instagram
Tumen Twitter
Stockaryd

| Stockaryd |
| --- | --- |

 Stockaryd
 Koordinaatit: 57°19′04″N, 14°35′31″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Jönköpingin lääni
Maakunta:  Småland
Kunta:  Sävsjö
Väkiluku (31.12.2023):  1 031
Stockaryd on taajama Sävsjön kunnassa Jönköpingin läänissä Smålandin historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 019 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stockaryd Wikimedia Commonsissa
Chris Driedger

| Chris Driedger |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. toukokuuta 1994 (ikä 30) Winnipeg, Manitoba, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  Winnipeg Jets / Manitoba Moose
Sarja:  NHL / AHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Tri-City Americans (WHL) Calgary Hitmen (WHL) Ottawa Senators (NHL) Binghamton Senators (AHL) Elmira Jackals (ECHL) Evansville Icemen (ECHL) Wichita Thunder (ECHL) Brampton Beast (ECHL) Springfield Thunderbirds (AHL) Manchester Monarchs (ECHL) Seattle Kraken (NHL) Coachella Valley Firebirds (AHL) Charlotte Checkers (AHL)
NHL-varaus:  76. varaus, 2012 Ottawa Senators
Chris Driedger (s. 18. toukokuuta 1994, Winnipeg, Kanada) on kanadalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa NHL-seura Winnipeg Jetsin organisaatiossa.
Driedger varattiin NHL:n varaustilaisuudessa 2012 kolmannella kierroksella, 76. varauksena Ottawa Senatorsiin.
Driedger teki maalin WHL:ssä helmikuussa 2014.
Huhtikuussa 2014 Driedger teki kolmen vuoden pituisen sopimuksen Senatorsin kanssa. Seuraavana vuonna 26. maaliskuuta hän pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa New York Rangersia vastaan.
Heinäkuussa 2018 Driedger teki vapaana agenttina vuoden mittaisen AHL-sopimuksen Springfield Thunderbirdsin kanssa. Helmikuussa 2019 Driedger teki loppukauden mittaisen kaksisuuntaisen sopimuksen Florida Panthersin kanssa. Huhtikuussa 2019 hän solmi Panthersin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Seattle Kraken varasi Driedgerin joukkueeseensa vuoden 2021 laajennusvaraustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2024 Driedger palasi vapaana agenttina Panthersiin vuoden mittaisella sopimuksella.
Maaliskuussa 2025 Panthers kauppasi Driedgerin Winnipeg Jetsiin vaihdossa Kaapo Kähköseen.
Käännös suomeksi
Jenni Rotonen

Jenni Rotonen (tunnetaan myös nimellä "Jenni Pupulandia") on tunnettu suomalainen bloggaaja, vaikuttaja ja podcast-juontaja, joka on tullut tunnetuksi erityisesti Pupulandia -blogin kirjoittajana. Rotonen aloitti Pupulandia -blogin kirjoittamisen vuonna 2007 ollessaan opiskelijavaihdossa Brysselissä. Pupulandia -blogi keskittyi alun perin erityisesti muotiin ja tyyliin, mutta vuosien varrella Rotonen on käsitellyt blogissaan myös ihmissuhteita, kulttuuria, sekä useita yhteiskunnallisesti merkittäviä ja ajankohtaisia teemoja ja ilmiöitä. Hän on tullut tunnetuksi aktiivisena yhteiskunnallisena keskustelijana ja aktivistina.
Pupulandia -blogin kirjoittamisen lisäksi Rotonen on juontanut vuodesta 2017 lähtien Afterwork -podcastia. Podcastin alkuperäisiä juontajia olivat Rotosen lisäksi PR-ammattilainen Rina Järventaka ja radiotoimittaja Petra Soikkeli. Vuonna 2019 Rina Järventakan tilalle juontajaksi liittyi stylisti ja yrittäjä Meri Milash.
Vuonna 2018 Rotonen aloitti yhteistyön Stockmannin kanssa ja lanseerasi A+More by Pupulandia -malliston. Stockmannin A+More asustebrändin ja Jenni Rotosen yhteistyömallistoihin on kuulunut muun muassa neuleasusteita ja kenkiä.
Rotonen perusti vuonna 2017 Pupulandia Oy:n, ja toimii yrityksen toimitusjohtajana. Hän asuu Helsingin Kalliossa avopuolisonsa kanssa.
Yhteiskunnallinen vaikuttaminen

Rotonen on ottanut aktiivisesti kantaa erityisesti vastuullisuuteen liittyviin teemoihin, kuten pikamuodin ja ylikulutuksen ongelmallisuuteen. Hän on puhunut avoimesti esimerkiksi masennuksesta ja yksinäisyydestä. Vuonna 2012 Rotonen osallistui Ylen A2 yksinäisyysiltaan, ja hän on nostanut aktiivisesti esiin Punaisen Ristin ystävyystoimintaa, johon Rotonen itse lähti mukaan vuonna 2016. Vuonna 2020 Rotosen päätös lopettaa ihokarvojensa ajelu päätyi laajasti otsikoihin ja medioihin. Rotonen on ottanut näkyvästi kantaa naisiin kohdistuviin ulkonäköpaineisiin ja kertonut haluavansa murtaa naisten ulkonäköön kohdistuvia stereotypioita, jähmeitä sääntöjä ja vaatimuksia. Rotonen on puhunut myös avoimesti suhteestaan rahaan sekä omasta tulotasostaan.
Palkinnot

Rotonen on voittanut useita palkintoja sekä bloggaajana että podcast-juontajana.
Vuonna 2012 Pupulandia -blogi palkittiin Bloggpriset-gaalassa Vuoden suomenkielisenä blogina
Vuonna 2016 Pupulandia -blogi palkittiin A-lehtien The Blog Awards Finland -kilpailussa parhaana muotiblogina
Afterwork -podcast palkittiin vuonna 2022 Audioland Awards -gaalassa Kulttuuri- ja vapaa-aika-kategorian parhaana podcastina
Henrik Wergeland

| Henrik Wergeland |
| --- | --- |
 Henrik Arnold Thaulow Wergeland
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1808 Kristiansand, Norja
Kuollut: 12. heinäkuuta 1845 (36 vuotta) Kristiania, Norja
Kansalaisuus:  norjalainen
Ammatti:  opettaja, kirjastonhoitaja, toimittaja, valtakunnanarkiston johtaja
Kirjailija
Aikakausi:  romantiikka
Tyylilajit:  lyriikka, tragedia, lastenkirjallisuus
Aiheet:  luonto, isänmaallisuus, sosiaalinen tasa-arvoisuus, vapaus, rakkausrunot
Esikoisteos:  Digte. Første ring (1829)
Muuta tietoa
 Sivustot: Wergelandin 200-juhlavuosisivusto sekä hänen kootut teoksensa norjaksi 
Aiheesta muualla
[http://www.wergeland2008.no, http://www.dokpro.uio.no/wergeland/innhold.html Kotisivut]
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Henrik Arnold Thaulow Wergeland (17. kesäkuuta 1808 Kristiansand, Norja – 12. heinäkuuta 1845 Kristiania, Norja) oli Norjan riippumattomuuden symboli ja 1800-luvun alkupuolen kansallisuusaatteen ideologisia johtohahmoja. Häntä pidetään Norjan ensimmäisenä kansainvälisen tason runoilijana ja norjalaisen kirjallisuuden pioneerina.
Tausta

Wergeland syntyi Kristiansandissa opettaja ja rovasti Nicolai Wergelandin (1780–1848) ja kulttuuripersoona Alette Dorothea (o.s. Thaulow) Wergelandin esikoisena. Isä Nicolai oli Bergenistä kotoisin ollut köyhän lukkarin poika, josta tuli sittemmin Eidsvollin itsenäisyysjulistuksen allekirjoittaja. Isällä oli myös merkittävä rooli maan ensimmäisen yliopiston perustamisessa, hän oli maan perustuslain laatijoita, ja hän myös ehdotti Norjan parlamentille sen nykyistä nimeä Storting. Suvun nimi on peräisin Verklandin maatilasta Sognissa. Alette oli virkamies (norj. byskriver) Henrik Arnold Thaulowin tytär ja aktiivinen kulttuuripersoona.
Wergelandin perheestä tuli muutoinkin Norjan näkyvimpiä kulttuuriperheitä. Hänen sisarensa oli kirjailija Camilla Collett (1813–1895). Nuorin veli kenraali Oscar Wergeland (1815–1895) meni kuitenkin sotilasuralle. Kotona keskusteltiin paljon kulttuurista, Ranskan vallankumouksesta, Rousseaun lastenkasvatusfilosofiasta ja yleensä modernistisista aiheista.
Henrik-poika vietti lapsuutensa Kristiansandissa, joka oli tuolloin vajaan 5 000 asukkaan vilkas ja kansainvälinen satamakaupunki. Perhe muutti 1817 Eidsvolliin, jossa hänen isänsä oli kolme vuotta aikaisemmin allekirjoittanut maan itsenäisyysjulistuksen.
Elämä ja ura

Henrik opiskeli aluksi isänsä tavoin teologiaa, mutta ilmeisesti väittelynhaluiseksi kuvatun luonteensa takia hän ei saanut papinvirkaa. Hän työskenteli jonkin aikaa opettajana, kunnes alkoi opiskella lääketiedettä. Lääketieteen opinnot keskeytyivät hänen saatuaan 1836 yliopiston kirjastosta kirjastonhoitajan viran.
Opiskelujensa ohella Wergeland työskenteli toimittajana ja oli näkyvä hahmo Kristianian kulttuurielämässä jo vuonna 1827. Wergelandista tuli yhteiskunnallisen epätasa-arvon ja epäoikeudenmukaisuuden poistamisen puolestapuhuja. Hän oli päätoimittajana kolmessa lehdessä, joista kaksi hän oli perustanut itse. Hän myös luennoi, levitti aktiivisesti kirjallisuutta ja perusti kirjastoja. Wergelandin aktiivisuus herätti myös vastustusta, ja hänen kiivaimpia opponenttejaan oli muun muassa Johan Sebastian Welhaven. Wergeland oli uskonnonvapauden puolestapuhuja. Hänen tunnetuimpia sydämenasioitaan oli vastustaa Norjan perustuslain kohtaa, joka kielsi juutalaisilta ja jesuiitoilta pääsyn maahan. Kohta poistettiin perustuslaista kuusi vuotta Wergelandin kuoleman jälkeen.
Wergeland avioitui vuonna 1839 Mossista kotoisin olleen 20-vuotiaan Amalie Sofie Bekkevoldin kanssa. Henrik sairastui tuberkuloosiin toukokuussa 1844 ja kuoli vuoden kuluttua. Vaikka hänellä oli pahoja talousvaikeuksia ja sairautta, hän oli vielä viimeisenkin elinvuotensa ajan tuottelias kirjoittaja. Hänen omaelämäkertansa Hassel-Nødder julkaistiin viikko hänen kuolemansa jälkeen 12. heinäkuuta 1845. Wergelandin hautajaiset olivat Kristianiassa aikansa suurin tapahtuma vuosiin.
Nykyisin Wergelandin tunnetuin saavutus on Norjan kansallispäivän, 17. toukokuuta, perustaminen "lasten päiväksi" ja norjalaisen kansallistunteen juurruttaminen yleensäkin. Kansallispäivän vietolle on edelleen tunnusomaista lasten osallistuminen kulkueisiin ympäri maan.
Wergelandin kuva on ollut maalattuna yhden Norwegian Air Shuttlen sittemmin käytöstä poistuneen Boeing 737-800 -koneen pyrstössä.
Kirjallinen tuotanto

Wergelandin esikoisteos oli runokokoelma Digte. Første Ring vuodelta 1829. Seuraavana vuonna ilmestyi eepos Skabelsen, Mennesket og Messias, joka oli tarkoitettu kilpailemaan John Miltonin Kadotettu paratiisi -teoksen kanssa. Tätä teosta Wergeland itse piti päätyönään.
Yleensäkin Wergelandin kirjallinen tuotanto oli hyvin monipuolista. Hän kirjoitti tekstejä farsseista rakkausrunoihin ja vapaushymneistä luontolyriikkaan.
Wergelandin runojen suomennoksia on julkaistu teoksissa Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 2: Skandinavian kirjallisuuden kultainen kirja ja Tuhat laulujen vuotta.
Teokset

Digte. Første Ring (runokokoelma) 1829
Skabselsen, Mennesket og Messias (eeppinen runoteos) 1830
For Almuen (kansanvalistusta) 1830-32
Om norsk Sprogreformasjon (esseekokoelma) 1832
Spanjolen
Digte. Anden Ring (runokokoelma) 1833
Papagøjen (draama) 1835
Barnemordersken (draama) 1835
Poesier, 1838
Campbellerne, 1838
For Arbeidsklassen (kansanvalistusta) 1839-1845
Jan van Huysums Blomsterstykke (runoteos) 1840
Vinterblommer i Børnekammeret (lastenkirja) 1840
Svalen, 1841
Norges Konstitutions Historie 1841-43
Jødesagen i det norske Storthing, 1842
Jøden, 1842
Venetianerne (draama) 1843
Den engelske Lods (runoteos) 1844
Jødinden (runoteos) 1844
Mennesket (muokattu versio Skabselsen... -teoksesta) 1845
Hasselnødder, 1845