stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anita Hietalahti
Saavutuksia

Kalevan kisat
Kultaa 2004 (tulos 53,72), 2006 (52,26), 2007 (55,46), 2008 (54,23)
Hopeaa 1999, 2000, 2001, 2002, 2003
Sisäratojen SM-kilpailut
Kultaa 2008 (52,04)
Pronssia 2006
Arvokilpailut
Alle 23-v. EM-kilpailut 1999: kuudes (54,87)
Universiadit 2003: yhdeksäs 53,58
Anita Garvin

| Anita Garvin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. helmikuuta 1906 (ikä 118) New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 7. heinäkuuta 1994 (88 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Clem Beauchamp (1926–1930) Red Stanley (1930–1980)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1924–1940
Merkittävät roolit:  ”rouva Laurel”   Ohukainen ja Paksukainen -komediat
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Anita Garvin (11. helmikuuta 1906 New York, New York, Yhdysvallat – 7. heinäkuuta 1994 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.
Tummahiuksinen Garvin nähtiin noin sadassa elokuvassa vuosina 1924–1940. Suurin osa näistä elokuvista oli Hal Roachin komedioita. Garvinin näyttelijäura alkoi jo 12-vuotiaana vaudeville-näyttämöillä. Parhaiten hänet muistetaan rooleistaan Ohukainen ja Paksukainen -komedioissa, joissa hän useimmiten näytteli ihastuttavaa, mutta sangen ovelaa rouva Laurelia esimerkiksi lyhytfilmeissä Juhlijat (1930) ja Pää pystyyn! (1931). Garvin olikin Mae Buschin ohella yksi käytetyimpiä naisesiintyjiä Stan Laurelin ja Oliver Hardyn elokuvissa, ja hän oli Laurelin läheinen ystävä myös siviilielämässä. Garvin näytteli myös esimerkiksi monissa Charley Chasen elokuvissa, useimmiten tämän vaimoa.
Garvinin viimeiset roolityöt Laurel ja Hardy-elokuvissa olivat kauppiaan vaimo elokuvassa Kaksi tyrolilaista (1938) sekä rouva Vandevere elokuvassa Lorvista loordiksi (1940).
Yksityiselämä

Vuonna 1940 Garvin vetäytyi valkokankaalta keskittyen perhe-elämään. Garvinin puolisoita olivat 1926–1930 näyttelijä-ohjaaja Clem Beauchamp sekä vuosina 1930–1980 muusikko Red Stanley.
1980-luvulla Garvin muutti asumaan elokuva- ja televisioalan työntekijöiden vanhainkotiyhteisöön Woodland Hillsin kaupunginosassa Los Angelesissa. Hän kuoli siellä 88 vuoden ikäisenä 7. heinäkuuta 1994.
Alhassane Keita

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Alhassane Keita Otchico
Syntymäaika: 26. kesäkuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Conakry, Guinea
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 169 senttimetriä
Junioriseurat
1999–2000: Horoya AC
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000–2001 2001–2006 2006–2008 2008–2011 2010–2011 | Khouribga Zürich Al-Ittihad Mallorca → Valladolid | 15 (7) 131 (58) 40 (28) 47 (8) 6 (0) |
Maajoukkue
| 2004– |  Guinea | 11 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. tammikuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. tammikuuta 2011.
Alhassane Keita Otchico (s. 26. kesäkuuta 1983 Conakry, Guinea) on guinealainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Vuonna 2001 Keita siirtyi marokkolaisesta Olympique Khouribgasta sveitsiläiseen FC Zürichiin. Parhaan kautensa Sveitsissä hän pelasi kaudella 2005–2006 voittaen sarjan maalikuninkuuden 20 osumallaan. Mallorcan riveihin Keita siirtyi vuonna 2008 pelattuaan kaksi edellistä kautta saudiarabialaisessa Al-Ittihadissa.
Aiheesta muualla

Profiili RCD Mallorcan sivustolla[vanhentunut linkki] (espanjaksi)
Antony Easthope

Antony Easthope (14. huhtikuuta 1939 – 14. joulukuuta 1999) oli brittiläinen kulttuurintutkija. Hän toimi kulttuurintutkimuksen ja Englannin tutkimuksen professorina Manchester Metropolitan Universityssa. Easthopella oli merkittävä vaikutus siihen, miten Englannin tutkimus muuttui.
Easthope tunnettiin provokatiivisuudestaan ja hän kritisoi muun muassa Isaiah Berliniä, Seamus Heaneytä ja Frank Kermodea.
Anne Abernathy

Abernathy vuonna 2006
Anne Abernathy (12. huhtikuuta 1953 Florida) on yhdysvaltainneitsytsaarelainen ohjaskelkkailija ja jousiampuja. Abernathy on kilpaillut kuusissa olympialaisissa vuosina 1988–2006. Torinon olympialaisissa 2006 hän kuitenkin loukkaantui harjoituksissa eikä osallistunut varsinaiseen kilpailuun. Torinon olympialaisten aikana hän oli 52-vuotias ja on näin vanhin naisurheilija, joka on osallistunut talviolympialaisiin. Hän sijoittui olympialaisissa sijoille 16–24. Abernathy on kilpaillut myös jousiammunnassa. Hän yritti päästä Rio de Janeiron olympialaisiin 2016 kilpaillakseen jousiammunnassa, mutta ei päässyt olympiaturnaukseen.
Alvenrad

| Alvenrad |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  2011– 
Tyylilaji:  folk metal, black metal
Kotipaikka:  Alankomaat
Laulukieli:  hollanti
Jäsenet:  Jasper Strik   Mark Kwint   Nathanael Taekema   Thijs Kwint  
Levy-yhtiö:  Trollmusic  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alvenrad on folk-metalliyhtye Alankomaiden Veluwen alueelta.Yhtye on alun perin yhdistänyt musiikkiinsa folk-, heavy metal- ja progressiivisen rockin elementtejä, mutta on nykyään hieman enemmän suuntautunut black metaliin. Runolliset sanoitukset on kirjoitettu hollanniksi käyttäen allitteratiivista säkeistöä skaldiseen tyyliin. Alvenrad on hollannin kielen vanha mytologinen termi, joka tarkoittaa "aurinkoa". Toisaalta Alvenrad on kunnianosoitus Veluwen myyteille ja kansanperinteelle. Toisaalta toisinaan karhean, toisinaan hauraan musiikillisen pinnan alta löytyy monia filosofisia ja taiteellisia inspiraatioita, kuten Thomas Mannin romaani ''Taikavuori'' tai Rob Riemen essee Nobility Of Spirit. A Forgotten Ideal.
Historia

Vuonna 2009 Mark Bertszoon ja Jasper Strik perustivat yhtyeen "Faelwa". Samana vuonna he julkaisivat EP:n Farewell Sun,  joka oli vahvasti Tenhi en Empyriumin inspiroima. Vuonna 2010 kaksikko aloitti uuden projektin nimellä "Stormsterk" ja julkaisi albumin nimeltä Wild en Bijster Land, joka oli norjalaistyylinen folk rock -julkaisu. Prophecy Productionsin kykyjenetsijä Thor Joakimsson innostui molemmista julkaisuista ja kuultuaan kaksikon suunnitelmista muodostaa Alvenrad vuonna 2013, hän tarjosi kaksikolle levytyssopimusta Trollmusic levy-yhtiössään, jolla on läheiset siteet Prophecy Productionsiin.
Vuonna 2014 Alvenrad julkaisi debyyttialbuminsa Habitat. Yhtye työskenteli Ancient Ritesin kitaristi Erik Sprootenin kanssa. Albumi sai positiiviset arvostelut Aardschok-lehti Rockerilla, Rock Hard ja Legacy-lehdissä.
28. heinäkuuta 2016 Alvenrad esiintyi ensimmäistä kertaa livenä Prophecy Festissä Saksan Balvessa. 28. huhtikuuta 2017 Alvenrad avasi Empyriumin ja Les Discretsin keikan Oberhausenissa. Samana vuonna he myös kirjoittivat ja tuottivat toisen albuminsa.
Bändi julkaisi 8. joulukuuta 2017 albumin Heer. Mukana Markin ja Jasperin lisäksi olivat Thijs Kwint bassossa ja Ingmar Regeling rummuissa. Vieraileviin muusikoihin kuului myös avainviulua soittava Hanna van Gorcum. Albumi pohjautui temaattisesti Skírnismáliin. Miksauksesta ja masteroinnista vastasi Klangschmiede Studio E:n Markus Stock . Kansitaiteen teki David Thiérrée. De Zonne-ever julkaistiin singlenä, ja Arrow Classic Rock -radioasema otti sen soittolistoilleen.
Vuonna 2019 yhtye kiersi Heidevolk-yhteen kanssa, samalla kun se kirjoitti ja äänitti kolmatta albumiaan, joka sai nimekseen Veluws IJzer. Mukaan liittyi rumpali Nathanael Taekema ja rummut äänitti E-Sound Studiossa Thomas Cochrane. Vierailevia muusikoita olivat Tineke Roseboom (laulu), Thomas Cochrane (puhaltimet), Hanna van Gorcum (viulu), Antal van Ass (huilu), Rosie Taekema (sello) ja Thirza Fekkes (puupuhaltimet). Kalthallen-studion Markus Skroch teki miksauksen ja masteroinnin.
Albumi julkaistiin 23. syyskuuta 2022 vasta perustetulla Luidheim-levymerkillä. Albumilla juhlistettiin Veluwen alueen monia puolia, ja sen kannen kuvituksesta vastasi Gust van de Wall Pernén. Poppunt Gelderlandin ja Prinssi Bernardin kulttuurirahaston tuella tuotettiin kaksi musiikkivideota julkaisun yhteydessä: De Stuwwal ja Roodwild.
Diskografia

Habitat (2014)
Heer (2017)
Veluws IJzer (2022)
Jäsenet

Jasper Strik – laulu, kosketinsoitin
Mark Kwint - laulu, kitara
Nathanael Taekema - rummut
Thijs Kwint - basso
Anne Akiko Meyers

Anne Akiko Meyers vuonna 2016.
Anne Akiko Meyers (s. 15. toukokuuta 1970 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen viulisti.
Meyers on tilannut ja kantaesittänyt Julia Adolphen, Mason Batesin, Jakub Ciupińskin, John Coriglianon, Michael Daughertyn, Jennifer Higdonin, Samuel Jonesin, Arturo Marquezin, Wynton Marsaliksen, Akira Miyoshin, Arvo Pärtin, Gene Pritskerin, Einojuhani Rautavaaran, Somei Satohin, Adam Schoenbergin ja Joseph Schwantnerin teoksia.
Meyers oli Billboardin parhaiten myynyt klassinen soitinsolisti vuonna 2014. Monet hänen kymmenistä albumeistaan ovat heti päässeet Billboardin klassisten listojen kärkeen.
Meyers syntyi chicagolaiselle isälle ja tokiolaiselle äidille. Hän aloitti viulunsoiton neljävuotiaana, ja seitsemän vuoden iässä hän alkoi käydä Pasadenassa Alice Schoenfeldin pitämillä tunneilla. Teini-ikänsä alussa hän opiskeli lyhyesti Indianan yliopistossa Josef Gingoldin johdolla. Myöhemmin hänen opinahjonaan oli Juilliard School. Debyyttinsä Meyers teki 11-vuotiaana Los Angelesin filharmonikkojen kanssa ja ensimmäisen levytyksensä hän julkaisi 18-vuotiaana. Hän meni naimisiin Jason Subotkyn kanssa ja sai kaksi lasta.
Anne Agius Ferrante

Anne Agius Ferrante (1925/1926 – 5. huhtikuuta 2023) oli maltalainen poliitikko.
Ferrante oli oikeuskanslerina toimineen Philip Pullicinon tytär. Hänet valittiin Maltan parlamentin jäseneksi ensimmäisenä kansallispuolueen listalta sinne päässeenä naisena vuonna 1980. Silloin järjestettiin poikkeukselliset vaalit Ġorġ Borg Olivierin kuoltua. Niissä Ferrante sai Olivierilta tyhjäksi jääneen paikan. Hän istui parlamentin jäsenenä, kunnes seuraavat vaalit järjestettiin vuonna 1981.
Ferrante menetti miehensä varhaisella iällä, mutta omistautui lastensa Susan Zammit Tabonan ja Timothyn kasvattamiseen. Hän vastusti 1980-luvun alussa Chris Fearnen tekemää aloitetta avioeron tunnustamiseksi. Aloite ei mennyt silloin läpi. Ferrante myös edisti sosiaalisia asioita muun muassa Malta Girl Guides Associationissa. Hän kuoli 97-vuotiaana huhtikuussa 2023.
Anne-Lise Berntsen

Anne-Lise Berntsen (28. elokuuta 1943 Drammen – 3. marraskuuta 2012 Oslo) oli norjalainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka oli äänialaltaan sopraano.
Berntsen opiskeli Salzburgin Mozarteumissa, Aarhusissa, Haagissa, Lontoossa ja Tukholman Operahögskolanissa. Hän teki debyyttinsä Oslossa vuonna 1978 ja oopperadebyyttinsä vuonna 1984 Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa, jossa hän esiintyi vakituisena työntekijänä vuoteen 1987. Folkoperanissa Berntsen teki läpimurtonsa vuonna 1988 tulkitsemalla nimiroolin Giacomo Puccinin oopperassa Turandot. Hän lauloi Den Norske Opera & Balletissa ensimmäisen kerran vuonna 1991 Leoš Janáčekin oopperan Jenůfa esityksessä. Lisäksi Berntsen esiintyi muun muassa nimiroolissa Richard Straussin oopperassa Ariadne auf Naxos Göteborgin Stora Teaternissa vuonna 1989. Tanskan kuninkaallisessa teatterissa hän tulkitsi Marian roolin Alban Bergin Wozzeckissa vuonna 1990 ja Georges Bizet'n Carmenin nimiroolin vuonna 1992. Berntsen piti myös säännöllisesti solistisia konsertteja Euroopassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa. Hän tuli erityisesti tunnetuksi aikansa musiikin, kuten Arnold Schönbergin Pierrot lunairen ja Magne Hegdalin teoksen Make beLieve rag tulkinnoista.
Anne Aallonen

| Anne Aallonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. heinäkuuta 1967 (ikä 57) Lahti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Aiheesta muualla
ITF
WTA
Anne Aallonen (s. 15. heinäkuuta 1967 Lahti) on suomalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän sijoittui tenniksen maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 179 lokakuussa 1989 ja nelinpelissä sijalle 116 elokuussa 1990. Nelinpelissä hän voitti yhdeksän ITF-turnausta. Hän voitti tenniksen Suomen mestaruuden ulkokentillä kaksinpelissä vuosina 1984 ja 1986, nelinpelissä 1983–1989 ja sekanelinpelissä 1986, 1988 ja 1989 sekä sisäkentillä kaksinpelissä vuosina 1986 ja 1988 ja nelinpelissä 1983, 1987, 1991 ja 1992.
Fed Cupissa Aallonen edusti Suomea 20 maaottelussa vuosina 1985–1992 ja Hongkongia neljässä maaottelussa vuonna 1999.
Alho Alhoniemi

Alho Esa Vesa Alhoniemi (s. 14. toukokuuta 1933 Suomussalmi) on suomalainen fennougristiikan emeritusprofessori. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1967. Alhoniemi toimi Turun yliopiston suomen kielen apulaisprofessorina vuosina 1969–1971 ja suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen professorina vuodesta 1971 vuoteen 1996, jolloin hän jäi eläkkeelle. Alhoniemi oli Suomen Kielen Seuran esimies 1971–1979.
Alhoniemi valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1981.
Alho Alhoniemen puoliso on ollut vuodesta 1958 professori Pirkko Alhoniemi.
Julkaisuja

Osmo Ikola, Alho Alhoniemi, Päivi Rintala & Kaarina Visakanto, Nykysuomen käsikirja, 1971
Sivistyssanakirja, 1981
Marin kielioppi, 1985
Marin kielen lukemisto sanastoineen, 1986
Alho Alhoniemi, Nina Agafonova & Mihail Mosin Suomalais-ersäläinen sanakirja, Turun yliopisto 1999
Aleksander Wolszczan

| Aleksander Wolszczan |
| --- | --- |
 Aleksander Wolszczan
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. huhtikuuta 1946 (ikä 78)
Kansalaisuus:  Puola
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  radiotähtitiede
Aleksander Wolszczan (s. 29. huhtikuuta 1946 Szczecinek, Puola) on puolalainen tähtitieteilijä. Hän oli mukana ryhmässä, joka löysi ensimmäisten joukossa eksoplaneettoja ja pulsariplaneettoja.
Opiskelu

Wolszczan syntyi vuonna 1946 Szczecinekissa Puolassa. Hän oli jo lapsesta lähtien kiinnostunut tähtitieteestä ja voitti muun muassa lukiossa tähtitiedekilpailun. Lukion jälkeen hän siirtyi Toruńiin Nikolaus Kopernikus yliopistoon (puol. Uniwersytet Mikołaja Kopernika w Toruniu) josta hän valmistui vuonna 1969.
Ura

Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli assistenttina. Vuonna 1974 hän meni Max Planck -instituuttiin Bonniin opiskelemaan radiotähtitiedettä. Hän valmistui tohtoriksi vuonna 1975. Hänelle tarjottiin sen jälkeen paikkaa useista yliopistosta joista hän valitsi Cornellin yliopistoon, koska heillä oli käytössään tuolloin maailman suurin radioteleskooppi, halkaisijaltaan 305 metrinen Arecibon radioteleskooppi.
Wolszczan julkaisi yhdessä Dale Frailin kanssa vuonna 1992 havainnon PSR 1257 + 12 millisekuntipulsarista. He julkaisivat samassa yhteydessä löytäneensä kolme eksoplaneettaa jotka kiersivät pulsaria. Se oli ensimmäinen aurinkokunnan ulkopuolisen planeetan löytö. Heidän tutkimuksensa julkaistiin Naturessa 9. tammikuuta 1992 ja siihen on viitattu sen jälkeen yli 750 kertaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksander Wolszczan Wikimedia Commonsissa
Koba, Andrzej: 25. rocznica odkrycia prof. Wolszczana Strona Główna / Planetarium. Viitattu 8.11.2020. (puolaksi)
Nature's Astronomical Highlights Nature Astronomy.  4.1.2017. Viitattu 8.11.2020. (englanniksi)
Wolszczan, A. & Frail, D. A.: A planetary system around the millisecond pulsar PSR1257 + 12. Nature, 9.1.1992, 355. vsk, s. 145–147.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 8.11.2020. (englanniksi)
Applied Linguistics

Applied Linguistics on eräs maailman johtavimmista kielitieteellisistä julkaisuista. Se käsittelee artikkeleissaan muun muassa monikielisyyttä, korpuslingvistiikkaa, diskurssianalyysia, pragmatiikkaa, kielen oppimista, kielipolitiikkaa ja käännöstiedettä. Julkaisua toimittavat John Hellermann ja Anna Mauranen. Applied Linguisticsin kustantaja on Oxford University Press.
Anthony Sowell

Anthony Edward Sowell (19. elokuuta 1959 – 8. helmikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. Hänet tuomittiin vuonna 1989 raiskauksen yrityksestä 15 vuoden vankeuteen. Hän vapautui vuonna 2005. Hänet pidätettiin lokakuussa 2009 epäiltynä yhdentoista naisen murhasta, joiden ruumiit löydettiin Clevelandista, Ohiosta. Sowellilla oli perässään yhteensä 85 syytettä murhasta, raiskauksesta ja ihmisryöstöstä; hän vetosi ensin mielenterveysongelmiinsa, mutta muutti myöhemmin kantaansa vain "syyttömäksi". 22. heinäkuuta 2011 Sowell tuomittiin kaikista muista paitsi kahdesta syytteestä, mukaan lukien yhdentoista naisen murhasta, joiden ruumiit löydettiin hänen talostaan vuonna 2009. 10. elokuuta 2011 Clevelandin valamiehistö suositteli Sowellille kuolemantuomiota. 12. elokuuta 2011 tuomari Dick Ambrose vahvisti valamiehistön suosituksen kuolemantuomiosta.
Tunnistetut ruumiit

| Nimi | Ikä | Kuolinpäivä |
| --- | --- | --- |
| Crystal Dozier | 38 | Toukokuu 2007 |
| Tishana Culver | 31 | Kesäkuu 2008 |
| Leshanda Long | 25 | Elokuu 2008 |
| Michelle Mason | 45 | Lokakuu 2008 |
| Tonia Carmichael | 53 | Joulukuu 2008 |
| Nancy Cobbs | 43 | Huhtikuu 2009 |
| Amelda Hunter | 47 | Huhtikuu 2009 |
| Telacia Fortson | 31 | Kesäkuu 2009 |
| Janice Webb | 49 | Kesäkuu 2009 |
| Kim Yvette Smith | 44 | Heinäkuu 2009 |
| Diane Turner | 38 | Syyskuu 2009 |
Aiheesta muualla

Amerikkalaismiehelle kuolemantuomio 11 naisen surmista Helsingin Sanomat.  12.8.2011.
Alppihiihto talviolympialaisissa 2014 – naisten pujottelu

| Naisten pujottelu |
| --- | --- |
Kisapaikka:  Roza Hutor
Kilpailupäivä(t):  21. helmikuuta 2014
Kilpailijoita:  85
Mitalistit
–  Kultaa:   Mikaela Shiffrin (USA)
–  Hopeaa:   Marlies Schild (AUT)
–  Pronssia:   Kathrin Zettel (AUT)
| Alppihiihto olympialaisissa 2014   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alppiyhdistetty |  | Miehet |  | Naiset |  |
| Pujottelu |  | Miehet |  | Naiset |  |
| Supersuurpujottelu |  | Miehet |  | Naiset |  |
| Suurpujottelu |  | Miehet |  | Naiset |  |
| Syöksylasku |  | Miehet |  | Naiset |  |
Naisten pujottelu talviolympialaisissa 2014 käytiin 21. helmikuuta Roza Hutorin laskettelukeskuksessa. Kilpailun voittoon laski Yhdysvaltojen Mikaela Shiffrin ennen Itävallan Marlies Schildiä ja Kathrin Zetteliä. Pujottelu oli olympialaisissa viimeinen naisten alppilaji.
18-vuotiaasta Shiffrinistä tuli pujottelun olympiahistorian nuorin voittaja. Hänestä tuli myös nuorin yhdysvaltalainen alppihiihdon olympiamitalisti ja ensimmäinen pujottelumitalisti sitten vuoden 1972 ja Barbara Cochranin.
Hopealle tullut Schild teki myös olympiahistoriaa, sillä hän on ensimmäinen nainen joka voitti pujottelumitalin kolmissa olympialaisissa. Edelliset mitalit tulivat Torinosta 2006 (pronssi) ja Vancouverista 2010 (hopea). Mitali oli hänen uransa neljäs (hopeaa alppiyhdistetyssä Torinosta), mikä on jaettu Itävallan alppihiihdon ennätys yhdessä Hermann Maierin, Stephan Eberharterin ja Benjamin Raichin kanssa.
Lähtökohdat kilpailuun

Kilpailun ensimmäinen kieros alkoi kello 16:45 ja toinen kierros kello 20:15 paikallista aikaa.
Alppihiihdon maailmancup kausi 2013–2014 oli nähnyt kuusi pujottelua: Shiffrin oli voittanut kolme, Schild kaksi ja Ruotsiin Frida Hansdotter viimeisen kilpailun ennen olympialaisia. Kilpailusta ennakoitiin 18-vuotiaan Shiffrinin ja 32-vuotiaan Schildin välistä kamppailua.
Taistelun lähtökohdat olivat selvät: Shiffrin oli voittanut maailmanmestaruuden 2013 ja pujottelun maailmancupin kaudella 2012–2013, kun taas Schild oli voittanut maailmanmestaruuden 2011 ja pujottelun maailmancupin kausina 2010–2011 ja 2011–2012. Schild oli kuluneen kauden aikana ohittanut Vreni Schneiderin eniten pujottelukilpailuja voittaneena naisena.
Antony Anandarayar

Antony Anandarayar vuonna 2008.
Antony Anandarayar (17. heinäkuuta 1945 – 4. toukokuuta 2021 Chennai, Intia) oli intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1971 ja nimitettiin Ootacamundin hiippakunnan piispaksi 2. tammikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. tammikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Duraisamy Simon Lourdusamy, jota avustivat James Masilamony Arul Das ja Michael Augustine.
10. kesäkuuta 2004 Anandarayar sai nimityksen Pondicherryn ja Cuddaloren arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 5. heinäkuuta. Anandarayar jäi eläkkeelle 27. tammikuuta 2021.
Anandarayar kuoli toukokuussa 2021 koronaviruspandemiassa saamaansa tartuntaan 75-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antony Anandarayar Wikimedia Commonsissa
Amazing Tails

Amazing Tails oli vuosina 1989–1994 Oulussa toiminut hardcore punk -yhtye. Yhtye julkaisi toimiessaan yhden albumin ja kolme ep-levyä. Japanilainen SP-Records julkaisi syksyllä 2008 kaikki Amazing Tailsin studio-äänitykset, myös yhtyeen  julkaisematta jääneen toisen albumin Daydreams for Adults.
Amazing Tails aktivoitui uudelleen alkuvuodesta 2009. Alkuperäisjäsenistä yhtyeessä ovat mukana Janne ja Pena.
Jäsenet

Janne – laulu, kitara
Japi – kitara, taustalaulu
Pena – basso
Hene – rummut
Jäsenet > Entiset jäsenet

Pena-Pena – rummut (1989–1991, 1992–1994, 2009)
Jukka – kitara (1991–1994, 2009)
Esa (Iso-A) – kitara (1989–1990)
Tomppa – rummut (1991–1992)
Miikka – rummut (2009)
Diskografia > Studioalbumit

Happy Hour Unhappy Days (1991,  RM-Records; uudelleenjulkaisu 2008)
Daydreams for Adults (2008,  SP-Records)
Early Days 1989 (2008,  SP-Records)
Diskografia > EP:t

Out (1991,  RM-Records, 7")
Merry Go Round (1992,  Hätäapu Records, 7")
Next Stop Jonestown (1994,  B-Core, 7")
Human Error (2012,  SP-Records, 7")
Aiheesta muualla

Amazing Tails Myspacessa (englanniksi)
SP-Records (Arkistoitu – Internet Archive)
AppliedMicro

| AppliedMicro |
| --- | --- |
Osake:  NASDAQ: AMCC
Lakkautettu:  26. tammikuuta 2017
Toimiala:  puolijohdeteollisuus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
AMCC:n PowerPC-suoritin.
AppliedMicro (ennen Applied Micro Circuits Corporation, AMCC) oli puolijohdeteollisuuden yritys.
Vuonna 2004 yritys osti IBM:ltä immateriaalioikeudet PowerPC-suorittimiin 227 miljoonalla dollarilla. Yritys suunnitteli Power-arkkitehtuurin suorittimia, jotka valmisti TSMC.
Vuonna 2013 AMCC ilmoitti ARM-arkkitehtuuriin perustuvista X-Gene -suorittimista, jotka oli suunnattu palvelinkäyttöön.
Macom osti yrityksen vuonna 2016 770 miljoonan dollarin kaupassa. Kauppa valmistui 26. tammikuuta 2017. Macomin suunnitelma oli saada AppliedMicron yhteyspiirit ja myydä suorittimiin liittyvä liiketoiminta eteenpäin.
Macom myi X-Gene suorittimet vuonna 2017 Project Denver Holdingille, joka on The Carlyle Groupin tukema yritys.
Ambrogio Spinola

Anthony van Dyckin Ambrogio Spinolan muotokuva
Ambrogio di Filippo Spinola (1569–1630 [lähde? ]) oli italialainen palkkasoturi, joka palveli Espanjaa kahdeksankymmenvuotisessa sodassa.