stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kreab
Historia

Kreabin Helsingin-toimiston juuret ovat vuonna 1988 perustetussa H & B Communications Oy:ssä. Kreab osti H & B:n liiketoiminnan vuonna 1999 ja muodosti siitä Kreabin Suomen-yhtiön.
Veckans Affärer -lehti valitsi Kreabin Tukholman-toimiston vuosina 2000, 2004 ja 2007 Ruotsin parhaaksi viestintätoimistoksi. Ruotsin entinen pääministeri ja ulkoministeri Carl Bildt oli Kreab-konsernin ja Kreab Oy:n hallitusten puheenjohtaja vuosina 2004–2006. Helmikuussa 2009 kansainväliseen Omnicom Groupiin kuuluva viestintätoimisto Gavin Anderson & Company yhdistettiin Kreabiin. Nimeksi tuli Kreab Gavin Anderson. Tammikuussa 2015 yhtiö muutti nimensä jälleen Kreabiksi.
Kreab Suomessa

Viestinnän ammattilaiset ProCom ry  palkitsi vuonna 2019 Kreabin tekemän Metson vuosikertomuksen vuoden 2018 parhaaksi listattujen yhtiöiden sarjassa. Taloustutkimus Oy on tutkinut Kreabin vuosina 2014, 2012, 2010, 2008, 2006, 2004 ja 2002 Suomen parhaaksi talousviestinnän osaajaksi Viestintäalan yritysten imagotutkimuksessa.
Kreabin Helsingin-toimisto sijaitsee Helsingin keskustassa Kluuvin kaupunginosassa.
Johto ja hallinto

Kreabin Helsingin-toimiston toimitusjohtajaksi nimitettiin helmikuussa 2015 Mikael Jungner. Jungnerilla on vahva tausta politiikassa ja hän on toimi hallintoministeri Jouni Backmanin, oikeusministeri Johannes Koskisen sekä pääministeri Paavo Lipposen poliittisena erityisavustajana. Jungner on ollut SDP:n kansanedustajana vuosina 2011–2015, SDP:n puoluesihteerinä vuosina 2010–2012 sekä Yleisradion toimitusjohtajana vuosina 2005–2010. SDP:stä Jungner erosi joulukuussa 2017.
Kreab Oy:n hallituksen puheenjohtaja on Matti Saarinen. Saarinen työskenteli Kreabin toimitusjohtajana vuodesta 2001 vuoteen 2013. Ennen Kreabia Saarinen johti Nokian, Nesteen ja Leonian viestintää. Viestinnän ammattilaiset ProCom ry palkitsi hänet vuonna 2011 elämäntyöstään viestinnän parissa.
Konsernin hallituksen puheenjohtaja on Peje Emilsson ja konsernijohtajana toimii Charlotte Erkhammar. Hallituksen varapuheenjohtaja on Dale Adams.
Suhde politiikkaan

Tunnettuna esimerkkinä pyöröovi-ilmiöstä on pidetty SDP:n entisen puoluesihteerin ja kansanedustajan Mikael Jungnerin siirtymistä Kreabin Suomen-yhtiön toimitusjohtajaksi. Jungnerin epäselvä rooli julkisessa keskustelussa nousi esiin vuonna 2018, kun Jungner twiittasi muovin haitallisuudesta. Samaan aikaan Kreabin asiakas Kotkamills oli tuonut markkinoille muovittoman kuluttajakartongin.
Aiheesta muualla

Kreab Helsinki
Gori

| Gori (გორი) |
| --- | --- |
 Näkymä Goriin.
 lippu:  vaakuna
 Gori
 Koordinaatit: 41°58′0″N, 44°06′0″E 
Valtio:  Georgia
Hallintoalue:  Šida Kartli
Piirikunta:  Gori
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  16,85 km²
Korkeus:  588 m
Väkiluku (2014):  54 700
Aikavyöhyke:  UTC+4
 
 gori-municipality.ge 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gori (georg. გორი) on kaupunki Gorin piirikunnassa Šida Kartlin hallintoalueella Georgiassa. Se on Šida Kartlin pääkaupunki ja suurin kaupunki. Gorissa on noin 49 500 asukasta (2002). Vuoden 2014 asukasluvuksi arvioitiin 54 700.
Maantiede ja ilmasto

Gorin kaupunki sijaitsee 76 kilometriä Georgian pääkaupungista Tbilisistä länteen Mtkvari- ja Liakhvi-jokien yhtymäkohdassa 588 metriä merenpinnan yläpuolella. Alueen ilmasto sijoittuu suhteellisen lämpimän aroilmaston ja suhteellisen kostean ilmaston välimaastoon. Kesä on yleensä kuuma. Vuoden keskilämpötila on 10,9 °C, pienin tammikuussa (-1,2 °C) ja suurin elokuussa (22,5 °C). Sademäärä on suurin toukokuussa (76 millimetriä) ja pienin elo- (34 millimetriä) sekä tammikuussa (30 millimetriä).
Historia

Gorin alueella on ollut asutusta varhaiselta pronssikaudelta lähtien. Keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden mukaan Gorin kaupungin perusti kuningas Davit IV (hallitsi 1089–1125), joka asutti paikalle pakolaisia Armeniasta. Gorin linnoitus näyttää olleen käytössä kuitenkin jo 600-luvulla, ja arkeologiset todisteet kertovat kaupunkimaisen yhteisön olemassaolosta jo antiikin aikaan. Vuosina 1299–1303 Goria miehittivät alanialaiset heimot, jotka pakenivat synnyinmaansa mongolivalloitusta Pohjois-Kaukasuksella. Georgian kuningas Giorgi V valloitti kaupungin takaisin vuonna 1320 työntäen alaanit takaisin Kaukasusvuorten taakse.
Georgian keskiaikaisen kuningaskunnan hajaantumisen myötä Gori, joka sijaitsi strategisella paikalla tärkeiden kulkureittien yhtymäkohdassa, joutui usein ulkomaiden hyökkäyksien kohteeksi ja vaihtoikin isäntäänsä useita kertoja. Sen miehitti ja ryösti ensiksi Ak Koyunlun Uzun Hassan vuonna 1477 ja sitten Persian Tahmasp I 1500-luvun puolivälissä. Vuosisadan loppuun mennessä Gori oli siirtynyt Osmanien valtakunnan haltuun, ja siitä tuli osmanien tärkein tukikohta Georgiassa, kunnes georgialaiset valloittivat kaupungin takaisin Simon I:n johdolla raskaiden taistelujen jälkeen vuonna 1599. Persialaiset ottivat kaupungin jälleen sotilastukikohdakseen šaahi Abbas I:n hallinnossa vuonna 1614.
Osmanien (1723–1735) ja persialaisten (1735–1740-luku) toisiaan seuranneiden miehitysten jälkeen Gori palasi georgialaisten hallintaan, ja kuninkaat Teimuraz II ja Erekle II onnistuivat kehittämään kaupungin taloutta ja kulttuuria. Sen jälkeen kun Venäjän keisarikunta liitti Georgian itseensä, Gorille annettiin kaupunkioikeudet Tbilisin kuvernementissa vuonna 1801. Kaupungin koko ja väkiluku kasvoivat koko 1800-luvun ajan, mutta se tuhoutui vuoden 1920 maanjäristyksessä. Kaupungista tuli neuvostokaudella merkittävä teollisuuskeskus, joka kärsi talouden romahduksesta ja väestökadosta Neuvostoliiton hajoamisen aiheuttaman kriisin vuosina 1990-luvulla.
Gori sijaitsee Etelä-Ossetian konfliktin lähialueella. Rautatie yhdistää sen Georgiasta eronneen Etelä-Ossetian pääkaupunkiin Tskhinvaliin, mutta se on ollut poissa käytöstä 1990-luvun alusta lähtien. 2000-luvulla Georgia on lisännyt armeijansa toimintaa kaupungissa ja sen ympäristössä. Niinpä maan keskussotilassairaala siirrettiin Tbilisistä Goriin lokakuussa 2006. 18. tammikuuta 2008 Georgian toinen Nato-standardien mukainen sotilastukikohta otettiin käyttöön Gorissa. Sinne tullaan asettamaan Georgian maavoimien ensimmäinen jalkaväkiprikaati. Venäjän ilmavoimat pommittivat kaupunkia elokuussa 2008 Venäjän–Georgian sodan yhteydessä ja Venäjän armeija miehitti kaupungin usean päivän ajaksi. Human Rights Watch -järjestön mukaan rypälepommit surmasivat Gorissa ainakin kahdeksan siviiliä ja haavoittivat kymmeniä kaupungin asukkaita.
Väestö

Gorin väkiluku väheni lähes kahdellakymmenellä tuhannella asukkaalla Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen. Sittemmin väkiluku on noussut hieman.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | 1865 | 1897 | 1914 | 1977 | 1989 | 2002 | 2014 (arvio) |
| Väkiluku | 5 100 | 10 500 | 25 700 | 54 100 | 68 924 | 49 522 | 54 700 |
Nähtävyydet

Gorissa ja sen ympäristössä on useita huomattavia kulttuurillisia ja historiallisia nähtävyyksiä. Monet ulkomaalaiset tuntevat Gorin ensisijaisesti Josif Stalinin synnyinkaupunkina, mutta Georgiassa Gori on pitkään historiallisesti yhdistetty linnoitukseensa Goris tsikheen, joka on rakennettu kallioiselle kukkulalle Gorin keskustan viereen. Toisella kukkulalla on Pyhän Yrjön 1700-luvulla rakennettu Goridžvarin kirkko, joka on suosittu pyhiinvaelluskohde. Muinainen Uplistsikhen kiveen hakattu kaupunki ja 600-luvulla rakennettu Atenis Sionin kirkko sijaitsevat Gorin kaupungin lähistöllä.
Stalinin yhteyttä kaupunkiin ovat vahvistaneet Josif Stalinin museo, joka sijaitsee Gorin keskustassa, ja 1950 luvulta Gorin kaupungintalon edustalla seisonut Stalinin patsas. Se oli yksi harvoista säilyneistä Stalin-patsaista Nikita Hruštšovin destalinisaation jälkeen. Monumentti aiheutti kiistoja 1990-luvun alussa juuri itsenäistyneessä Georgiassa, mutta kommunismin jälkeinen hallinto myöntyi Gorin asukkaiden vaatimuksiin ja jätti patsaan pitkäksi aikaa paikalleen. Kesäkuussa 2010 patsas kuitenkin siirrettiin Stalin-museoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gori Wikimedia Commonsissa
On Gori, Georgia (englanniksi)
Gori and Gori region (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Gorin linnoitus vuonna 1642. Italialaisen lähetyssaarnaajan Cristoforo di Castellin piirros.
Goris tsikhe, Gorin linnoitus.
Gorin katedraali.
Kesäkuussa 2010 poistettu Stalinin patsas Gorin kaupungintalon ulkopuolella.
Mathilda Langlet

| Matilda Langlet |
| --- | --- |
 Matilda Langlet
Henkilötiedot
Koko nimi:  Klara Mat(h)ilda Ulrika Klementina Langlet
Syntynyt: 8. marraskuuta 1832 Dalarö, Ruotsi
Kuollut: 7. elokuuta 1904 (71 vuotta) Lerbo, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Klara Mat(h)ilda Ulrika Klementina Langlet [laŋlé] (8. marraskuuta 1832 Dalarö – 7. elokuuta 1904 Lerbo) oli ruotsalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut satuja lapsille sekä erinäisiä kasvatusta ja muita yleisiä asioita käsitteleviä kirjasia, joiden lämminhenkisyys ja koruton esitystapa hankki niille aikoinaan kiitollisia lukijoita monissa kodeissa.
Matilda Langlet oli naimisissa ruotsalaissyntyisen, Norjassa vaikuttaneen arkkitehdin Emil Victor Langlet’n kanssa. Heidän poikansa oli toimittaja ja kirjailija Valdemar Langlet.
Suomennetut teokset

Perheenemännille kaupungissa ja maalla: täydellinen käsikirja perhetalouden kaikilla aloilla, suom. F. F. Brummer. Tampere: Olan 1885. Näköispainos: Helsinki: Art House, 1991 – 3. p. Helsinki: Art House, 2000 ISBN 951-884-276-0 (2. nid.)
Säästämis-taito: koe saada selvitetyksi muutama taloudellinen kysymys, mukailemalla suom. J. J., Helsinki: Holm 1887.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Mathilda Langlet on Wikiaineistossa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Taiteenala:  KulturNav
Ruby Langford

| Ruby Langford> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. tammikuuta 1934 Coraki, New South Wales, Australia
Kuollut: 2. lokakuuta 2011 (77 vuotta) Sydney, Australia
Kansalaisuus:  australialainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ruby Langford Ginibi (26. tammikuuta 1934 Coraki, New South Wales, Australia – 2. lokakuuta 2011 Sydney, Australia) oli australialainen kirjailija
Box Ridge -lähetysasemalla syntynyt Ginibi vietti lapsuutensa Bonalbossa ja kävi koulua Casinossa. Hän muutti viisitoistavuotiaana Sydneyyn vaatetustehtaan työntekijäksi. Hän avioitui nuorena ja sai yhdeksän lasta. Perhe asui Coonabarabranin lähistöllä, ja hän työskenteli tehdastyössä vuoroin siellä, vuoroin Sydneyssä.
Ginibin esikoisteos Don't Take Your Love To Town ilmestyi vuonna 1988 hänen ollessaan 54-vuotias. Vuosi oli Australian 200-vuotisjuhlavuosi. Omaelämäkerrallisessa kirjassa hän kertoo, millaista on aboriginaalinaisen elämä. Hänelle myönnettiin kirjasta ihmisoikeuspalkinto. Sen jälkeen hän julkaisi useita kirjoja, mutta samalla hän myös kiersi luennoimassa ja kertomassa aboriginaalien elämästä niin kotimaassa kuin ulkomaillakin.
Nimi Ginibi tarkoittaa mustaa joutsenta, ja hän sai heimon kunnianimen vuonna 1990 tädiltään.
Palkinnot ja tunnustukset

1988 Australian valtion ihmisoikeuskomission Human Rights Awards: Arts Literature Award (puoliksi toisen kanssa) omaelämäkerrallisesta teoksesta Don't Take Your Love to Town 1988 (Bonalbon musta Ruby)
2005 New South Wales Premier's Literary Awards, Erikoispalkinto
2005 Australia Council Grants, Awards and Fellowships, Kirjailijoiden emerituspalkinto
2007 National NAIDOC Awards, Vuoden vanhempi (nainen)
Teokset > Suomennetut teokset

Bonalbon musta Ruby (Don't take your love to town), suomentanut Päivi Paappanen. Kääntöpiiri, 2000 ISBN 951-8989-51-6
Teokset > Kaikki teokset

Don't Take Your Love to Town (Penguin, 1988); ISBN 978-0-7022-3595-5
Real Deadly (Angus & Robertson, 1992); ISBN 0-207-17421-0
My Bundjalung People (UQP, 1994); ISBN 0-7022-2637-8
Haunted by the Past (Allen & Unwin, 1999); ISBN 1-86448-758-5
All My Mob (UQP, 2007); ISBN 978-0-7022-3596-2
A Journey into Bundjalung Country, Pam Johnstonin kanssa
Ruby Langford Ginibi, John Barnesin ja Blanca Fullanan kanssa
Perttu

| Perttu |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  24. elokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  11. kesäkuuta,  25. elokuuta
Muunnelmia:  Pärttyli, Pertteli, Perttuli, Perttyli
Vastineita eri kielissä:  Bertel, Bertil
Nimen alkuperä:  Bartolomeus
Infobox OKNimi-testi OK: 
Perttu on suomalainen miehen etunimi ja sukunimi.
Historiaa

Perttu on lyhentymä kreikkalais-latinalaisesta nimestä Bartolomeus, joka puolestaan tulee aramealaisesta nimestä Bar Tolmai, 'Ptolemaioksen poika'. Hyvin samankaltainen nimi Pertti on kuitenkin eri kantaa.
Suomessa Perttu on ollut käytössä etunimenä 1800-luvulta lähtien, ja 1900-luvun lopulla se yleistyi hieman. Nimen vanhoja muunnelmia ovat Pertteli, Perttuli ja Pärttyli.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan vuoden 2019 loppuun mennessä 3 258 miestä on saanut nimekseen Perttu.
Nimipäivä

Pertun nimipäivä on 24. elokuuta, joka on vanhastaan apostoli Bartolomeuksen muistopäivä. Nykyisessä muodossaan nimi on ollut almanakassa vuodesta 1929.
Pertun päivää vietetään Suomessa paikallisena juhlapäivänä muun muassa Pertunmaalla ja Ypäjällä. Pertunmaan kunnanjohtaja kutsui Pertun päivänä 2004 kaikki Suomen Pertut nimipäiväkahville, ja samalla tehtiin samannimisten henkilöiden joukkokokoontumisen maailmanennätys: 297 henkilöä, joiden ensimmäinen etunimi on Perttu.
Historiassa Pertun eli aikaisemmin Pärttylin päivään liittyy Pariisissa 24. elokuuta 1572 tapahtunut pärttylinyön verilöyly.
Tunnettuja Perttuja > Perttu etunimenä

Perttu Haapanen (s. 1972), taidemusiikin säveltäjä
Perttu Hautala (s. 1984), pesäpalloilija
Perttu Heimolainen (1896–1989), eversti
Perttu Hemminki, Tenho Liiteri, radion huumoriohjelmien toimittaja
Perttu Hietanen (s. 1950), säveltäjä
Perttu Hynönen (s. 1994), jääkiekkoilija
Perttu Hyvärinen (s. 1991), maastohiihtäjä
Perttu Häkkinen (1979–2018), muusikko ja toimittaja
Perttu Hämäläinen, Aalto-yliopiston professori
Perttu Immonen (s. 1973), psykologi, historiantutkija ja tietokirjailija
Perttu Jussila (s. 1981), keilaaja
Perttu Kauppinen (s. 1978), päätoimittaja
Perttu Kenttäaho (s. 2007), pesäpalloilija
Perttu Kiesilä (s. 1988), jääkiekkoilija
Perttu Kivilaakso (s. 1978), Apocalyptica yhtyeen sellisti
Perttu Korhonen (s. 1990), seiväshyppääjä
Perttu Laakso (1916–1970), kemisti
Perttu Leppä (s. 1964), elokuvaohjaaja
Perttu Lindgren (s. 1987), jääkiekkoilija
Perttu Mentula (1936–2009), sisustusarkkitehti, huonekalujen ja tekstiilien muotoilija
Perttu Mäkelä, DJPP (s. 1977/1978), hip hop -DJ ja musiikkituottaja
Perttu Nousiainen (s. 1978), yrittäjä ja poliitikko, Nuorisosäätiön hallituksen ent. puheenjohtaja
Perttu Näsänen (1940–2012), taidemaalari
Perttu Olli (s. 2002), pesäpalloilija
Perttu Palo (k. 1608), pohjalainen talonpoika ja nuijapäällikkö nuijasodassa
Perttu Permi (s. 1972), kemisti ja rakennetutkimuksen professori
Perttu Pertamo (1892–1956), jääkäri
Perttu Pesä (s. 1968), näyttelijä
Perttu Puranen (s. 1970), kenttäratsastaja
Perttu Puro (s. 1971), Tradekan toimitusjohtaja
Perttu Pölönen (s. 1995), futuristi, keksijä, puhuja, tietokirjailija, kolumnisti ja säveltäjä
Perttu Rastas (s. 1952), video- ja mediataiteen kuraattori, tuottaja, organisoija ja asiantuntija
Perttu Reponen (s. 2002), yhdistetyn hiihtäjä
Perttu Rinta (s. 1954), järjestö- ja yritysjohtaja ja kauppaneuvos
Perttu Ruuska (s. 2001), pesäpalloilija
Perttu Saksa (s. 1977), valokuvaaja
Perttu Salmi (s. 1988), koripalloilija
Perttu Sirviö (s. 1981/1982), Suomen Big Brotherin 1. tuotantokauden (2005) voittaja
Perttu Vartiainen (1953–2017), maantieteen professori, Joensuun yliopiston rehtori
Tunnettuja Perttuja > Perttu sukunimenä

Arvi Perttu (s. 1961),  kirjailija ja suomentaja
Atte Perttu (s. 1990), koripalloilija
Mikko Perttu (s. 2000), jääkiekkoilija
Pekka Perttu (1917–1992), vienankarjalainen kirjailija
Tapani Perttu (1940–2018), laulaja ja näyttelijä
Tyyne Perttu (1918–1975), neuvostoliittolainen kaunokirjallisuuden suomentaja
Kuvitteellisia Perttuja

Perttu, Astrid Lindgrenin teoksessa Veljeni, Leijonamieli
Perttu, Birgitta Stenbergin Perttu -kirjasarjan päähenkilö
Perttu, animaatiosarjassa Kaarlo ja Perttu
Walter C. Langer

Walter Charles Langer (5. helmikuuta 1899 Boston, Massachusetts – 4. heinäkuuta 1981 Sarasota, Florida) oli psykoanalyytikko, joka tunnetaan Adolf Hitleristä tehdyn psykologisen analyysin tekijänä.
Langer syntyi Bostonissa saksalaiseen maahanmuuttajaperheeseen. Hänen vanhempi veljensä William L. Langer oli Harvardin yliopiston historian laitoksen johtaja, joka otti virkavapaata toisen maailmansodan aikana toimiakseen yhdysvaltalaisen tiedustelupalvelun Office of Strategic Services (OSS) tutkimus- ja analyysiryhmässä.
OSS:n päällikkö William "Wild Bill" Donovanin nimittämä Walter Langer auttoi valmistamaan analyysin, joka tunnetaan nimellä Analysis of the Personality of Adolph Hitler. Työryhmässä olivat mukana Harvardin yliopiston psykologisen klinikan johtaja professori Henry A. Murray, New School for Social Research -laitoksen tohtori Ernst Kris ja New Yorkin psykoanalyyttisen instituutin tohtori Bertram D. Lawin.
Ryhmä keräsi laajan lähdepohjan tutkimukselleen mukaan lukien Hitlerin ensi kädeltä tunteneita henkilöitä, kuten Ernst Hanfstaengl, Hermann Rauschning, Princess Stephanie von Hohenlohe, Otto Strasser, Friedlinde Wagner ja Kurt Ludecke. Tutkimus oli uraauurtava poliittisen psykologian saralla. Nykyään vastaavia profilointeja tehdään useissa maissa toisten valtioiden johtajien motiivien ja tekojen ennakoimiseksi.
Langerin ryhmän työllä ei ollut merkitystä liittoutuneiden sotaponnistelulle natsi-Saksan lyömiseksi eikä tiedetä, mikä oli sen vaikutus sodanjohtoon, mutta ryhmä teki joitakin oikeaan osuvia ennustuksia kuten se piti itsemurhaa todennäköisempänä kohtalona natsi-Saksan johtajalle sodan lopun lähestyessä.
Langer vietti eläkevuotensa Floridassa ja kuoli Sarasotassa 1981.
Kritiikki

Analyysi ja sen pohjalta julkaistu kirja on varsinkin Hitlerin menneisyyttä käsittelevässä osuudessa paljolti vanhentunut yli 60 vuoden aikana ja sisältää erikoiselta vaikuttavia teorioita. Seikka, että suurin osa haastatelluista oli takin kääntäneitä entisiä natseja tai Hitlerin poliittisia vihollisia vaikutti analyysiin. Kirjassa muun muassa esitetään, että Hitlerin isä olisi ollut wieninjuutalaisen pankkiirisuvun Rothschildin kuuluneen miehen avioton poika ja että Hitler olisi kiihdyttänyt Itävallan liittämistä Saksaan peittääkseen tämän seikan.
Kirjassa käsitellään myös muitakin kuuluisaksi tulleita populääriteorioita Hitleristä, kuten että tämä olisi ollut homoseksuaali. Käsitys Hitleristä homoseksuaalina on saanut historiallista vahvistusta professori Lothar Machtanin vuonna 2001 julkaisemassa teoksessa Hitler's Geheimnis: Das Doppelleben eines Diktators, jossa osoitetaan, että Hitlerillä on ollut Wienin-vuosinaan homoseksuaalinen rakkaussuhde nuorehkon asuinkumppaninsa, August Kubizekin (1888–1956), kanssa. DNA-testit ovat lisäksi paljastaneet, että Adolf Hitlerillä on sekä juutalaisia että afrikkalaisia sukujuuria.
Walter C. Langerin kirjoja

Walter C. Langer: Adolf Hitler – Mies ja myytti . Yhteiskirjapaino Oy, Helsinki, 1973. ISBN 951-26-0790-5
Alkuperäisteos The Mind of Adolf Hitler  (1972) ISBN 0-465-04620-7
Psychology & Human Living (1945) ISBN 0-89197-517-9
Aiheesta muualla

Cornell University Law Library  -Analysis of the Personality of Adolph Hitler (englanniksi)
Teos englanninkielisenä PDF-dokumenttina täällä (englanniksi)
A Psychologial Profile of Adolph Hitler His Life and Legend (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
http://www.maebrussell.com/About%20Mae%20Brussell/Mind%20of%20Adolf%20Hitler.html - Otteita kirjasta The Mind of Adolf Hitler The Secret Wartime Report (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Abortti Yhdistyneessä kuningaskunnassa

Yhdistyneessä kuningaskunnassa abortti on laillisesti mahdollista aborttilain 1967 ja vuoden 2020 aborttisäädöksien kautta.
Englannissa, Skotlannissa ja Walesissa abortti on sallittu seuraavin perustein:
riski raskaana olevan naisen hengelle;
vakavan pysyvän vamman estäminen hänen fyysiselle tai henkiselle terveydelleen;
riski raskaana olevan naisen tai hänen perheensä olemassa olevien lasten fyysiselle tai henkiselle terveydelle (24 raskausviikkoon asti); tai
huomattava riski, että jos lapsi syntyisi, hän ”kärsisi sellaisista fyysisistä tai henkisistä poikkeavuuksista, että hän olisi vakavasti vammainen”.
Noin 98 % aborteista vuosina 2019 ja 2020 on tehty kolmannen perusteen nojalla naisen mielenterveyden suojelemiseksi.
Pohjois-Irlannin laissa abortti on sallittu samanlaisilla perusteilla, vaikka laki sallii abortin myös raskauden ensimmäisten 12 viikon aikana mistä vain syystä, kuten myös muualla Irlannissa .
Yhdistyneen kuningaskunnan hajauttamissopimusten mukaan aborttipolitiikka on hajautettu Skotlannin parlamentille ja Pohjois-Irlannin parlamentille, mutta ei Walesin parlamentille (Senedd). Abortin saanti oli aiemmin erittäin rajoitettua Pohjois-Irlannissa, vaikka se oli sallittua rajoitetuissa tapauksissa. Vuonna 2019, jolloin parlamenttien yleiskokous ei ollut toiminnassa, Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentti kumosi suurimman osan abortin vastaisista rajoituksissa Pohjois-Irlannissa; Parlamentti otti käyttöön nykyiset asetukset vuonna 2020.
Abortit, jotka tehdään muilla kuin aborttilaissa sallituilla syillä, ovat edelleen laittomia Yhdistyneen kuningaskunnan kaikilla lainkäyttöalueilla – Englannissa ja Walesissa vuonna 1861 säädetyn rikosten vastaisen henkilölain, Skotlannin yleislain ja Pohjois-Irlannin säännösten nojalla. Infant Life Act 1929 ja Criminal Justice Act (Pohjois-Irlanti) 1945 kieltävät myös lasten tuhoamisen aborttilaissa mainittujen perusteiden ulkopuolella.
Abortin vastaisia mielenosoittajia Lontoossa 2011
Kansallisen aborttikampanjan merkit protestoivat naisten oikeudesta tehdä abortti, 1970-luku
Iso-Britannia

Pääasiallinen aborttilaki Englannissa, Skotlannissa ja Walesissa on vuoden 1967 aborttilaki, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 1990 ihmishedelmöitystä ja embryologiaa koskevalla lailla. Isossa-Britanniassa abortti on yleensä sallittu sosioekonomisista syistä raskauden ensimmäisten 24 viikon aikana (suurempi kuin missään EU-maassa Alankomaita lukuun ottamatta) ja sen jälkeen lääketieteellisistä syistä.