stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nintendo Entertainment Analysis and Development
EAD:n kehittämiä pelejä

Sheriff (1979, pelihalli)
Donkey Kong (1981, pelihalli, NES)
Donkey Kong Jr. (1982, pelihalli, NES)
Donkey Kong 3 (1983, pelihalli, NES)
Popeye (1983, pelihalli, NES)
Mario Bros. (1983, pelihalli, NES)
Super Mario Bros. (1985, NES)
Super Mario Bros. 2 (1986, NES)
The Legend of Zelda (1987
"Doki Doki Panic (1987, NES)
Super Mario Bros. / Duck Hunt -monipelikasetti (1988, NES)
Zelda II: The Adventure of Link (1988, NES)
Super Mario Bros. 3 (1988, NES)
Super Mario World (1990, SNES)
F-Zero (1990, SNES)
The Legend of Zelda: A Link to the Past (1991, SNES)
Super Mario Kart (1992, SNES)
Super Mario All-Stars (1993, SNES)
Starwing (1993, SNES)
The Legend of Zelda: Link's Awakening (1993, Game Boy)
Super Mario World 2: Yoshi's Island (1995, SNES)
Super Mario 64 (1996, Nintendo 64)
Wave Race 64 (1996, Nintendo 64)
Mario Kart 64 (1996, Nintendo 64)
Star Fox 64 (1997, Nintendo 64)
Yoshi's Story (1997, Nintendo 64)
F-Zero X (1998, Nintendo 64)
The Legend of Zelda: Ocarina of Time (1998, Nintendo 64)
The Legend of Zelda: Majora's Mask (2000, Nintendo 64)
Luigi's Mansion (2001, Nintendo GameCube)
Super Mario Advance (2001, Game Boy Advance)
Super Mario World: Super Mario Advance 2 (2001, Game Boy Advance)
Pikmin (2001, Nintendo GameCube)
Super Mario Sunshine (2002, Nintendo GameCube)
Animal Crossing (2002, Nintendo GameCube)
The Legend of Zelda: The Wind Waker (2002, Nintendo GameCube)
Yoshi's Island: Super Mario Advance 3 (2002, Game Boy Advance)
Mario Kart: Double Dash!! (2003, Nintendo GameCube)
Super Mario Advance 4: Super Mario Bros. 3 (2003, Game Boy Advance)
Hamtaro: Ham Ham Heartbreak (2003, Game Boy Advance)
F-Zero: GP Legend (2003, Game Boy Advance)
Pikmin 2 (2004, Nintendo GameCube)
F-Zero Climax (2004, Game Boy Advance)
Super Mario 64 DS (2004, Nintendo DS)
Mario Kart DS (2005, Nintendo DS)
Nintendogs (2005, Nintendo DS)
Animal Crossing: Wild World (2005, Nintendo DS)
New Super Mario Bros. (2006, Nintendo DS)
The Legend of Zelda: Twilight Princess (2006, Wii, Nintendo GameCube)
The Legend of Zelda: Phantom Hourglass (2007, Nintendo DS)
The Legend of Zelda: Spirit Tracks (2009, Nintendo DS)
New Super Mario Bros. Wii (2009, Wii)
Novi Ligure

| Novi Ligure |
| --- | --- |
 Palazzo Delle Piane
 lippu:  vaakuna
 Novi Ligure
 Koordinaatit: 44°45′42″N, 8°47′26″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Piemonte
Maakunta:  Alessandria
Pinta-ala:  
 – Maa:  55,20  km²
Korkeus:  197 (min. 150 - maks. 325) m
Väkiluku (2014):  28 468 
 – Väestötiheys:  515  as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Novi Ligure on kunta Pohjois-Italiassa Piemonten alueella Alessandrian maakunnassa. Se sijaitsee Monferraton alueella, joka on viinituotantoseutua. Kaupungissa on hyvin säilynyt vanhakaupunki, jossa on paljon huviloita, kirkkoja ja palatseja. Novi Liguressa on pyöräilymuseo Museo dei Campionissimi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Novi Ligure Wikimedia Commonsissa
Nándor Dáni

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Nándor Dáni |  Nándor Dáni |  Nándor Dáni |  |
Maa:   Unkari
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Ateena 1896 | 800 m |  |
Nándor Dáni (30. toukokuuta 1871 Budapest – 31. joulukuuta 1949 Budapest) oli unkarilainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili keskimatkojen juoksuissa. Hän voitti hopeaa Ateenan olympialaisissa 1896 800 metrin juoksussa ajalla 2.11,8.
Käännös suomeksi
Isä lumiukkona

| Isä lumiukkona> Jack Frost |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansikuva.
Ohjaaja:  Troy Miller
Käsikirjoittaja:  Mark Steven Johnson Steve Bloom Jeff Cesario Jonathan Roberts
Tuottaja:  Richard Goldsmith Jeff Barry Michael Tadross Matthew Baer Mark Canton Irving Azoff
Säveltäjä:  Trevor Rabin
Kuvaaja:  László Kóvacs
Leikkaaja:  Lawrence Jordan
Pukusuunnittelija:  Sarah Edwards
Pääosat:  Michael Keaton
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  1998
Kesto:  97 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  85 756 000 dollaria
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isä lumiukkona on elokuva vuodelta 1998. Se on lajityypiltään draamakomedia ja se sisältää myös fantasiaelementtejä.
Juoni

Rockmuusikko Jack Frost viettää liian vähän tärkeää aikaa perheensä kanssa. Juuri ennen kuin hän tajuaa tekemänsä virheen, hän kuolee auto-onnettomuudessa. Vuoden päästä hän palaa takaisin elävien kirjoihin lumiukkona ja saa näin uuden tilaisuuden hyvittää menetetyn aikansa poikansa ja vaimonsa kanssa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael Keaton  | … |  Jack Frost   |
|  Kelly Preston  | … |  Gabby Frost   |
|  Joseph Cross  | … |  Charlie Frost   |
|  Mark Addy  | … |  Mac MacArthur   |
Aiheesta muualla

Isä lumiukkona -elokuvan virallinen sivusto
Isä lumiukkona Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Isä lumiukkona Elonet.
Isä lumiukkona AllMoviessa. (englanniksi)
Luettelo vuoden 1980 miehittämättömistä avaruuslennoista

Tämä on luettelo vuoden 1980 miehittämättömistä avaruuslennoista. Vuonna 1980 tehtiin 144 avaruusaluksen laukaisuyritystä, joista valtaosa onnistui ja joista valtaosa oli miehittämättömiä aluksia.
Epäonnistuneet laukaisut

18.3. Kosmos (1169) (Tselina-D #24) Vostok-2M Plesetskin kosmodromi
23.5. Firewheel, Firewheel Subsat 1, Firewheel Subsat 2, Firewheel Subsat 3, Firewheel Subsat 4, Amsat P3A (Oscar (9)), CAT 2, Ariane-1 Kourou
14.07. DMSP-5D1 F5 sääsatelliitti, Thor-LV2F Star-37XE Star-37S-ISS Vandenberg
8.12. NOSS 4-MSD, NOSS 4A, NOSS 4B, NOSS 4C ja LIPS 1, Atlas-E MSD Vandenberg
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Güntherin avaruussivun Chronology-kohdasta laukaisujen historia (päälähde)
Kanadalainen avaruushistoriasivusto (toinen päälähde)
Russian Space Web
kosmodromianet4589.org/ Jonathan McDowellin avaruussivusto[vanhentunut linkki]
kosmodromi.nasa.gov NASA Jet Propulsion Laboratoryn avaruuslennot[vanhentunut linkki]
Miehittämättömien lentojen englanninkielinen keskustelusivu
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Vuosi 1979 | Miehittämätön avaruustoiminta | Seuraaja: Vuosi 1981 |
Italian Grand Prix 1983

|  Italian Grand Prix 1983  |
| --- | --- |
 13 osakilpailu 15 osakilpailusta kaudella 1983. 
Päivämäärä:  11. syyskuuta 1983
Sijainti:  Autodromo Nazionale Monza
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,800 km
Kilpailun pituus:  52 kierrosta, 301,600 km
Paalupaikka
Kuljettaja:   Riccardo Patrese   (Brabham)
Paaluaika:  1.29,122
Palkintokoroke
Voittaja:   Nelson Piquet   (Brabham)
Toinen:   René Arnoux   (Ferrari)
Kolmas:   Eddie Cheever   (Renault)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nelson Piquet   (Brabham)
Kierrosaika:  1.34,431 (kierroksella 20)
Italian Grand Prix 1983 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 11. syyskuuta 1983 Autodromo Nazionale Monzan radalla. Kilpailun voitti Nelson Piquet.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Nelson Piquet | Brabham-BMW | 52 | 1.23.10,880 | 4 | 9 |
| 2 | 28 |  René Arnoux | Ferrari | 52 | + 10,212 | 3 | 6 |
| 3 | 16 |  Eddie Cheever | Renault | 52 | + 18,612 | 7 | 4 |
| 4 | 27 |  Patrick Tambay | Ferrari | 52 | + 29,023 | 2 | 3 |
| 5 | 11 |  Elio de Angelis | Lotus-Renault | 52 | + 53,680 | 8 | 2 |
| 6 | 35 |  Derek Warwick | Toleman-Hart | 52 | + 1.13,348 | 12 | 1 |
| 7 | 36 |  Bruno Giacomelli | Toleman-Hart | 52 | + 1.33,922 | 14 |   |
| 8 | 12 |  Nigel Mansell | Lotus-Renault | 52 | + 1.36,035 | 11 |   |
| 9 | 25 |  Jean-Pierre Jarier | Ligier-Ford | 51 | + 1 krs. | 19 |   |
| 10 | 29 |  Marc Surer | Arrows-Ford | 51 | + 1 krs. | 20 |   |
| 11 | 1 |  Keke Rosberg | Williams-Ford | 51 | + 1 krs. | 16 |   |
| 12 | 34 |  Johnny Cecotto | Theodore-Ford | 50 | + 2 krs. | 26 |   |
| 13 | 33 |  Roberto Guerrero | Theodore-Ford | 50 | + 2 krs. | 21 |   |
| Kesk. | 31 |  Corrado Fabi | Osella-Alfa Romeo | 45 | Moottori | 25 |   |
| Kesk. | 4 |  Danny Sullivan | Tyrrell-Ford | 44 | Polttoaineen syöttö | 22 |   |
| Kesk. | 30 |  Thierry Boutsen | Arrows-Ford | 41 | Moottori | 18 |   |
| Kesk. | 9 |  Manfred Winkelhock | ATS-BMW | 35 | Pakoputki | 9 |   |
| Kesk. | 3 |  Michele Alboreto | Tyrrell-Ford | 28 | Kytkin | 24 |   |
| Kesk. | 15 |  Alain Prost | Renault | 26 | Turbo | 5 |   |
| Kesk. | 8 |  Niki Lauda | McLaren-TAG | 24 | Sähköt | 13 |   |
| Kesk. | 7 |  John Watson | McLaren-TAG | 13 | Sähköt | 15 |   |
| Kesk. | 32 |  Piercarlo Ghinzani | Osella-Alfa Romeo | 10 | Vaihteet | 23 |   |
| Kesk. | 23 |  Mauro Baldi | Alfa Romeo | 4 | Turbo | 10 |   |
| Kesk. | 40 |  Stefan Johansson | Spirit-Honda | 4 | Laturi | 17 |   |
| Kesk. | 6 |  Riccardo Patrese | Brabham-BMW | 2 | Moottori | 1 |   |
| Kesk. | 22 |  Andrea de Cesaris | Alfa Romeo | 2 | Kolari | 6 |   |
| DNQ | 26 |  Raul Boesel | Ligier-Ford |   |  |  |   |
| DNQ | 2 |  Jacques Laffite | Williams-Ford |   |  |  |   |
| DNQ | 17 |  Kenny Acheson | RAM-Ford |   |   |   |   |
Lähde:
Ivan Tkatšenko

| Ivan Tkatšenko> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. marraskuuta 1979 Jaroslavl, Neuvostoliitto
Kuollut: 7. syyskuuta 2011 (31 vuotta) Jaroslavl, Venäjä
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  left (vasen)
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–2011
Seurat:  HK Neftehimik Nižnekamsk HK Lokomotiv Jaroslavl
NHL-varaus:  98. varaus, 2002 Columbus Blue Jackets
Ivan Leonidovitš Tkatšenko (ven. Иван Леонидович Ткаченко, 9. marraskuuta 1979 Jaroslavl, Neuvostoliitto – 7. syyskuuta 2011 Jaroslavl, Venäjä) oli venäläinen jääkiekkoilija. Tkatšenkon viimeiseksi seuraksi jäi KHL-joukkue HK Lokomotiv Jaroslavlissa.
Tkatšenko aloitti pääsarjauransa HK Neftehimik Nižnekamskissa vuonna 1999. Kahden kauden jälkeen hän palasi kasvattajaseuraansa HK Lokomotiv Jaroslavliin, jossa hän on ollut voittamassa kahta Venäjän mestaruutta vuosina 2002 ja 2003. Columbus Blue Jackets varasi Tkatšenkon neljännen kierroken varauksena, varausnumerolla 98, vuoden 2002 varaustilaisuudessa. Tkatšenko oli voittamassa hopeaa Venäjän maajoukkueessa vuoden 2002 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa. Tkatšenko sai surmansa lento-onnettomuudessa 7. syyskuuta 2011 Venäjällä, kun HK Lokomotiv Jaroslavlia kauden 2011–2012 ensimmäiseen KHL-sarjan otteluun kuljettamassa ollut lentokone putosi maahan.
Aiheesta muualla

Ivan Tkatšenko Eurohockey.com. (englanniksi)
Ivan Tkatšenko The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Novhorod-Siverskyin piiri

| Novhorod-Siverskyin piiri Новгород-Сiверський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Tšernihivin alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 52.0018°N, 33.2710°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Tšernihivin alue
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Novhorod-Siverskyi (12 647 as., 2021)
Pinta-ala  ():  4 630,4 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  63 670
Aikavyöhyke:  UTC+2
– kesäaika:  UTC+3
 
Verkkosivu
Novhorod-Siverskyin piiri (ukr. Новгород-Сiверський район, Novhorod-Siverskyi raion) on aluehallinnollinen, maaseutuvaltainen piiri Ukrainan pohjoisosassa Tšernihivin alueella. Dneprin sivujoki Desna laskee piirin läpi. Piiri rajoittuu pohjoisessa Venäjän Brjanskin alueeseen, idässä Sumyn alueen Šostkan piiriin, etelässä Nižynin piiriin ja lännessä Korjukivkan piiriin.
Piirin hallinnollinen keskus on Novhorod-Siverskyin kaupunki (12 647 as., 2021).
Novhorod-Siverskyin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina karsi Tšernihivin alueen piirien lukumäärän viiteen yhdistämällä aiempia piirejä. Uuden Novhorod-Siverskyin piirin pinta-alaksi tuli 4 630,4 neliökilometriä. Aiempi samanniminen piiri oli pienempi.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Novhorod-Siverskyin piirin väkiluvuksi 63 670 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 43,4 prosenttia piirin asukkaista (27 631 as.), eli kahden kaupungin (Novhorod-Siverskyi, Semenivka) ja kahden kaupunkityyppisen taajaman (Korop, Ponornytsja) väestö.
Ennen heinäkuuta 2020 Novhorod-Siverskyin piiri oli nykyistä suppeampi.
Novhorod-Siverskyin rautatieasema.
Tulviva Desnajoki aiemman, nykyistä suppeamman Novhorod-Siverskyin piirin alueella (2009).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Novhorod-Siverskyin piiri Wikimedia Commonsissa
Nádson (jalkapalloilija, 1982)

Nádson Rodrigues de Souza eli Nádson (s. 30. tammikuuta 1982 Serrinha, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on 172 senttimetriä pitkä.
Nádson on edustanut urallaan brasilialaisia Vitóriaa (2001–2003, 2009), Corinthians Paulistaa (2006), Bahiaa (2009) ja Sport Recifeä (2010), eteläkorealaista Suwon Samsung Bluewingsiä (2003–2005, 2007–2008) sekä japanilaista Vegalta Sendaita (2008). Hän on Etelä-Korean-mestari vuodelta 2004.
Brasilian maajoukkueessa Nádson on pelannut kaksi A-maaottelua vuonna 2003. Hän oli mukana maajoukkueessa CONCACAF Gold Cupissa 2003, jossa Brasilia vieraili ja voitti hopeaa.
Isä meidän (elokuva)

| Isä meidän |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Marja-Leena Helin, 1993.
Ohjaaja:  Veikko Aaltonen
Käsikirjoittaja:  Veikko Aaltonen
Säveltäjä:  Mauri Sumén
Kuvaaja:  Olavi Tuomi
Leikkaaja:  Veikko Aaltonen
Pääosat:  Hannu Kivioja  Martti Katajisto  Matti Onnismaa
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Villealfa
Ensi-ilta:  22.10.1993
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Edeltäjä:  Tuhlaajapoika
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isä meidän on Veikko Aaltosen ohjaama ja käsikirjoittama vuonna 1993 ilmestynyt suomalainen elokuva. Iiro Küttner toimi elokuvan dramaturgina.
Juoni

Isä meidän sijoittuu suomalaiselle maaseudulle. Hannu Kiviojan näyttelemä Juhani palaa lapsuudenkotiinsa vietettyään useita vuosia merellä. Hän lämmittää kylmän talon, jonka katon alla hänen lapsuudenmuistonsa heräävät henkiin. Juhani hakee myös vanhainkodista dementoituneen, pyörätuoliin joutuneen isänsä (Martti Katajisto) ja ryhtyy elämään tämän kanssa. Fragmentteina esitetyt lapsuuden muistot kuitenkin piinaavat Juhania ja vähitellen selviää, että isä on aikoinaan käyttänyt häntä hyväkseen.
Isä meidän on elokuva rakastamisesta ja anteeksiannosta sekä menneisyyden ja nykyisyyden välisestä suhteesta. Kysymys on siitä, pystyykö Juhani antamaan anteeksi isälleen sen, mitä tämä on hänelle tehnyt. Läsnä on takaumissa esiintyvä hirviö-isä (Matti Onnismaa) ja Martti Katajiston vanha mies, joka ei tunnu tajuavan nykymaailman tapahtumista enää mitään. Isä meidän on myös elokuva unohtamisesta ja siitä pystyykö menneisyyden jättämään taakseen. Elokuvan lopussa Juhani vie isänsä takaisin vanhainkotiin ja tulee itse isäksi. Vasta sitten kun menneisyyden kauhut on käyty läpi, hän pystyy aloittamaan oman elämänsä isänä ja aviomiehenä.
Palkinnot

Elokuva sai kolme Jussi-palkintoa, Kivioja parhaasta miespääosasta, Aaltonen ohjauksesta ja Olavi Tuomi kuvauksesta.
Aiheesta muualla

Isä meidän Elonet.
Isä meidän Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Luettelo Italian ympäriajon voittajista

Taulukossa Giro d’Italian voittajat vuodesta 1909.
Kategoriat

Kokonaiskilpailun voittaa kilpailija, joka käyttää etappeihin yhteenlaskettuna vähiten aikaa. Kokonaiskilpailun johtajalla on roosan värinen paita maglia rosa.
Mäkipistekilpailun voittaa kilpailija, joka kerää eniten mäkipisteitä, joita on mahdollista saavuttaa sijoittumalla hyvin vuorietappien vaativimmilla nousuilla. Vuodesta 2012 parhaan mäkimiehen paita on ollu sininen maglia azurra. Vuosina 1974–2011 paita oli vihreä maglia verde . Paras mäkimies on palkittu vuodesta 1933 lähtien, mutta maglia verde tuli mukaan Giroon vasta vuonna 1974.
Pistekilpailun voittaa kilpailija, joka kerää eniten pisteitä, joita on mahdollista saavuttaa etappien voitoista ja etapin matkan varrella olevista välikirimaaleista. Parhaalla pistemiehellä, joka usein on kirimies, on tumman violetti paita nimeltään maglia ciclamino. Paita oli alkuun vuosina 1966–1969 punasävyinen , kunnes siitä tuli violetti vuosiksi 1970–2009. Vuosina 2010–2016 paita oli jälleen punainen; maglia rosso passione, kunnes siitä tuli taas violetti vuodesta 2017 alkaen.
Parhaalle nuorelle kilpailijalle on jaettu maglia bianca eli valkoinen paita vuosina 1976–1994 ja uudelleen vuodesta 2007 lähtien.
Lakkautetut kategoriat
Vuosina 1989–2006 jaettiin maglia azzurra eli taivaansininen paita ns. intergiro- eli välikirikilpailun parhaalle. Intergirossa etappien puolivälissä on kohta, jossa otetaan kilpailijoiden ajat. Nopeimman kokonaisajan ajanut sai paidan. Vuonna 2006 maglia azzurran tilalle tuli maglia blu eli sininen paita, jonka voitti paras yleisajaja. Pisteitä jaettiin sekä tasaisilla että vuoristoetapeilla, joten parhaiten erityyppisillä etapeilla pärjännyt voitti paidan. Tätä paitaa ei käytetty kuin yhtenä vuotena.
Huomioitavaa
Vuonna 1912 ei käyty yksilökilpailua vaan ainoastaan joukkuekilpailu
Vuonna 1956 palkittiin kolme mäkimiestä. Jokaisen vuoristoalueen paras
Tulokset > Maglia bianca (paras nuori)

| Vuosi | Voittaja |
| --- | --- |
2023:  Joao Almeida
2022:  Juan Pedro López
2021:  Egan Bernal
2020:  Tao Geoghegan Hart
2019:  Miguel Ángel López
2018:  Miguel Ángel López
2017:  Bob Jungels
2016:  Bob Jungels
2015:  Fabio Aru
2014:  Nairo Quintana
2013:  Carlos Betancur
2012:  Rigoberto Urán
2011:  Roman Kreuziger
2010:  Richie Porte
2009:  Kevin Seeldraeyers
2008:  Riccardo Riccò
2007:  Andy Schleck
1994:  Jevgeni Berzin
1993:  Pavel Tonkov
1992:  Pavel Tonkov
1991:  Massimiliano Lelli
1990:  Vladimir Poulnikov
1989:  Vladimir Poulnikov
1988:  Stefano Tomasini
1987:  Roberto Conti
1986:  Franco Giovannetti
1985:  Alberto Volpi
1984:  Charles Mottet
1983:  Franco Chioccioli
1982:  Marco Groppo
1981:  Giuseppe Faraca
1980:  Tommy Prim
1979:  Silvano Contini
1978:  Roberto Visentini
1977:  Mario Beccia
1976:  Alfio Vandi
Käytöstä poistuneet kategoriat

Maglia blu (yleisajaja)
| Vuosi | Voittaja |
| --- | --- |
2006:  Paolo Savoldelli

Maglia azzurra (intergiro)
| Vuosi | Voittaja |
| --- | --- |
2005:  Stefano Zanini
2004:  Raffaele Illiano
2003:  Magnus Bäckstedt
2002:  Massimo Strazzer
2001:  Massimo Strazzer
2000:  Fabrizio Guidi
1999:  Fabrizio Guidi
1998:  Gianmatteo Fagnini
1997:  Dmitri Konyšev
1996:  Fabrizio Guidi
1995:  Tony Rominger
1994:  Djamolidine Abdoujaparov
1993:  Jan Svorada
1992:  Miguel Indurain
1991:  Alberto Leanizbarrutia
1990:  Phil Anderson
1989:  Jure Pavlic
Italian kansanpuolue (1919)

Italian kansanpuolue (Partito Popolare Italiano, PPI) oli Italiassa vuosina 1919–1926 toiminut puolue, jota on pidetty toisen maailmansodan jälkeen perustetun kristillisdemokraattisen puolueen edeltäjänä.
Puolueen perusti tammikuussa 1919 sisilialainen pappi Luigi Sturzo.  Italian kansapuolue perustui poliittiselle ja sosiaaliselle katolisuudelle. Katoliseen yhteiskuntaoppiin sitoutunut puolue kannatti demokraattisia uudistuksia, mm. naisten äänioikeutta, ja keräsi jäseniä ja äänestäjiä kaikista yhteiskuntaluokista.
Puolue sai marraskuun 1919 vaaleissa noin 20 prosentin kannatuksen ja Italian edustajainhuoneeseen 101 paikkaa 508:sta. Jo seuraavana vuonna se otettiin mukaan Giovanni Giolittin hallitukseen. PPI osallistui 1920-luvun alussa useisiin Italian hallituksiin, jopa Benito Mussolinin ensimmäiseen hallitukseen lokakuusta 1922 huhtikuuhun 1923. Sitten se kuitenkin siirtyi oppositioon fasistipuolueen valtaa vastaan. Vatikaani veti aiemman tukensa pois kansanpuolueelta ja Sturzolta. Fasistit lakkauttivat vuonna 1926 kaikki kilpailevat puolueet, jolloin PPI:n johtajat joutuivat lähtemään maanpakoon. Parlamentaarisen demokratian kannattajien ja vastustajien välisissä konflikteissa Italian kansanpuolue asettui demokraattisten puolueiden puolelle. Vuonna 1926 Benito Mussolini hajotti Italian kansanpuolueen ja pääsihteeri Alcide de Gasperi pidätettiin. De Gasperi toimi puolueen viimeisenä puoluesihteerinä.
Kristillisdemokraattisen puolueen (DC) perustivat vuonna 1943 PPI:n entiset johtajat eräiden muiden katolisten järjestöjen tuella.
Iso-Kaskinen

Iso-Kaskinen voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Iso-Kaskinen, saari Turussa
Iso-Kaskinen, saari Laitilassa
Iso-Kaskinen, saari Uudessakaupungissa
Iso-Kaskinen, saari Velkualla
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Iso-Kaskinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nándor Bosák

Nándor Bosák (s. 28. joulukuuta 1939) on unkarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 13. kesäkuuta 1963 ja nimitettiin Debrecen-Nyíregyházan hiippakunnan johtoon 31. toukokuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. kesäkuuta. Pääkonsekraattorian toimi László Paskai, jota avustivat István Seregély ja József Tempfli.
Italian Grand Prix 1987

Italian Grand Prix 1987 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 6. syyskuuta 1987 Monzan radalla. Kilpailun voitti paalupaikalta kilpailuun lähtenyt Nelson Piquet. Toiseksi ajanut Ayrton Senna hävisi Piquet'lle vain vajaa kaksi sekuntia. Voitto oli Piquetin uran 20:s.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6 |  Nelson Piquet | Williams-Honda | 50 | 1:14:47.707 | 1 | 9 |
| 2 | 12 |  Ayrton Senna | Lotus-Honda | 50 | + 1.806 | 4 | 6 |
| 3 | 5 |  Nigel Mansell | Williams-Honda | 50 | + 49.036 | 2 | 4 |
| 4 | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 50 | + 57.979 | 3 | 3 |
| 5 | 20 |  Thierry Boutsen | Benetton-Ford | 50 | + 1:21.319 | 6 | 2 |
| 6 | 2 |  Stefan Johansson | McLaren-TAG | 50 | + 1:28.787 | 11 | 1 |
| 7 | 19 |  Teo Fabi | Benetton-Ford | 49 | + 1 krs. | 7 |   |
| 8 | 26 |  Piercarlo Ghinzani | Ligier-Megatron | 48 | + 2 krs. | 19 |   |
| 9 | 10 |  Christian Danner | Zakspeed | 48 | + 2 krs. | 16 |   |
| 10 | 25 |  René Arnoux | Ligier-Megatron | 48 | + 2 krs. | 15 |   |
| 11 | 11 |  Satoru Nakajima | Lotus-Honda | 47 | + 3 krs. | 14 |   |
| 12 (1) | 4 |  Philippe Streiff | Tyrrell-Ford | 47 | + 3 krs. | 24 |   |
| 13 (2) | 16 |  Ivan Capelli | March-Ford | 47 | + 3 krs. | 25 |   |
| 14 (3) | 3 |  Jonathan Palmer | Tyrrell-Ford | 47 | + 3 krs. | 22 |   |
| 15 | 1 |  Alain Prost | McLaren-TAG | 46 | + 4 krs. | 5 |   |
| 16 | 24 |  Alessandro Nannini | Minardi-Motori Moderni | 45 | + 5 krs. | 18 |   |
| Kesk. | 9 |  Martin Brundle | Zakspeed | 43 | Vaihdelaatikko | 17 |   |
| Kesk. | 30 |  Philippe Alliot | Larrousse-Ford | 37 | Ulosajo | 23 |   |
| Kesk. | 23 |  Adrián Campos | Minardi-Motori Moderni | 34 | Moottori | 20 |   |
| Kesk. | 18 |  Eddie Cheever | Arrows-Megatron | 27 | Vetoakseli | 13 |   |
| Kesk. | 22 |  Franco Forini | Osella-Alfa Romeo | 27 | Turbo | 26 |   |
| Kesk. | 21 |  Alex Caffi | Osella-Alfa Romeo | 16 | Ripustukset | 21 |   |
| Kesk. | 27 |  Michele Alboreto | Ferrari | 13 | Turbo | 8 |   |
| Kesk. | 17 |  Derek Warwick | Arrows-Megatron | 9 | Sähköt | 12 |   |
| Kesk. | 8 |  Andrea de Cesaris | Brabham-BMW | 7 | Ripustukset | 10 |   |
| Kesk. | 7 |  Riccardo Patrese | Brabham-BMW | 5 | Moottori | 9 |   |
| DNQ | 32 |  Nicola Larini | Coloni-Ford |   |  |  |   |
| DNQ | 14 |  Pascal Fabre | AGS-Ford |   |  |  |   |
Lähde:
Muuta

Paalupaikka: Nelson Piquet – 1:23.460
Nopein kierros: Ayrton Senna – 1:26.796 kierroksella 49
Numerot sulkeissa tarkoittavat Jim Clark Trophy -kilpailuun osallistuneiden kuljettajien sijoituksia.