Operaatio U-Go
Japanin suunnitelma

Suunnitelman mukaan kenraaliluutnantti Saton 31. divisioona hyökkäisi oikealla ylittäen Chindwin-joen ja jatkaen Kohimaan. Kenraaliluutnantti Yamauchin 15. divisioona hyökkäisi keskustassa ylittäen joen hieman etelämpänä edeten Ukhrulin eteläpuolitse Imphaliin johtavalle tielle tasangon pohjoisreunassa. Kenraaliluutnantti G. Yanagidan 33. divisioona etenisi vasemmalla pitkin Kalemyo-Tamu-Palel ja Tiddimin teitä Imphaliin.
Ylitettyään joen Tamanthin ja Homalinin välisellä alueella 15.–16. maaliskuuta välisenä yönä 31. divisioona olisi lähellä Kohiman edustalla jaettuna kolmeen osastoon, jotka lähestyisivät sitä pohjoisesta, idästä ja etelästä. Oikean puoleinen osasto etenisi Layshin ja Phakekedzumin kautta Kohiman pohjoispuolelle. Keskimmäinen osasto, jota seuraisi divisioonan pääosat, kulkisi Fort Kearyn, Somran ja Jessamin kautta Kohimaan. Vasemman puoleinen kenraalimajuri M. Miyazakin johtama osasto kulkisi Ukhrulista Maoon ja edelleen Imphaliin johtavalle tielle. Divisioonan tehtävänä oli vallata ja pitää Kohima sekä valmistautua auttamaan 15. divisioona, joka hyökkäisi Imphaliin.
Hyökkäykseen lähtevä 15. divisioona ei ollut kirjavahvuutensa mukainen, vaan siihen kuului ainoastaan kuusi jalkaväkipataljoonaa sekä 18 tykkiä. Divisioonan tuli 15.–16. maaliskuuta välisenä yönä ylittää Chindwin-joki Lawngmin ja Thaungdutin välillä. Sen kärjen tuli edetä Kamjongin, Ukhrulin ja Leishan kautta Imphaliin johtavalle tielle, joka sen tuli katkaista Kangpokpin ja Kanglatongbin väliltä. Pääosan tuli vallata Kanglatongbin hallinnan mahdollista korkea maastonkohta Imphalin tasangon pohjoispuolelta, josta se voisi osallistua Imphaliin suunnattuun hyökkäykseen. Divisioonan pääosa etenisi kohteeseensa kolmena osastona oikeanpuoleinen Thananin, Huminen, Chassudin ja Sangshakin, keskimmäinen Thananin, Sakokin ja Litanin (Sareikhong) sekä vasemmanpuoleinen Minthaan suojaten sivustan, mistä se jatkaisi Thananin ja Mollenin kautta Yaingangpokpiin. Divisioonan reservi tulisi oikean siiven takana.
33. divisioona lähtisi viikkoa ennen muita divisioonia tehtävänään vetää Imphalin ja Kohiman alueen reservit pois. Sen tulisi edetä kolmena osastona linjalle Mawlaik-Yazagyo-Fort White. Kenraalimajuri T. Yamamoton komentama oikeanpuoleinen osasto etenisi 7. maaliskuuta Kalemyon ja Tamun väliselle tielle ja liittoutuneiden hyökkäyksen käytyä ylivoimaiseksi vetäytyä Witokin, Tamun ja Morehin väliselle alueelle, josta se jatkaisi edelleen Palelin kautta Imphaliin. Keskimmäinen osasto lähtisi samana päivänä Yazagyosta länteen tehtävänään katkaista Intian 17. divisioonan selustassa oleva Tiddimin tie Tongzangin alueella. Vasen osasto ylittäisi 7.–8. päivien välisenä yönä Mualbeimin kohdalla Manipur-joen, jonka jälkeen se kääntyisi pohjoiseen seuraten joen länsirantaa. Sen tehtävänä oli estää 17. divisioonan vetäytyminen MS100:n ja MS126:n välisellä alueella. Divisioonan reservin tehtävänä oli putää Fort Whiten alue, kunnes keskimmäinen osasto saavuttaisi Tongzangin alueen. Sen jälkeen reservi liittyisi keskimmäiseen osastoon. Reservi jättäisi pienen vajaan pataljoonan vahvuisen varuskunnan Fort Whiteen, kunnes Intian kansallisen armeijan joukot ottaisivat linnakkeen haltuunsa. Intian 17. divisioonan tultua saarretuksi keskimmäinen ja vasen osasto täydennettynä reservillä tuhoaisi intialaisdivisioonan vallaten Imphalin.
Yamamoton osastoa ja 33. divisioonan reserviä lukuun ottamatta kolmen divisioonan tuli edetä viidakkopolkuja vuoristoisella alueella saavuttaakseen tavoitteensa kantaen kolmen viikon tarvikkeet ja ammukset. 15. armeija oli laskenut saavuttavansa tavoitteensa kolmessa viikossa ja kykenevänsä vakiinnuttamaan asemansa Kalemyosta Tamun ja Palelin kautta Imphaliin.