stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anita Garibaldi
Perintö

Anita Garibaldi on brasilialaisen tasavaltalaisuuden symboli, ja hänet tunnustettiin kansalliseksi sankarittareksi Brasilian valtakunnan kaatumisen jälkeen. Brasiliassa on hänen nimeään kantavia kaupunkialueita ja Lagunassa hänen muistolleen omistettu museo.
Mussolini hyödynsi myös hänen perintöään. Vuonna 1929 Vatikaani pyysi epävirallisesti poistamaan Anitan aviomiehen patsaan Gianicolon huipulta. Mussolini vastasi, ettei hän suostu poistamaan Giuseppen patsasta, ja että hän pystyttää myös uuden Anitan patsaan samalle kukkulalle. Patsaan pystyttämistä Gianicoloon Roomassa juhlittiin kolmen päivän muistojuhlissa. Ensimmäisenä päivänä Anitan jäännökset siirrettiin Genovasta Roomaan. Toisena päivänä hänen jäännöksensä vietiin hänelle rakennetun muistomerkin jalustaan Janiculumille lähellä miehensä ratsastajapatsasta. Kolmantena päivänä Mussolini vihki virallisesti muistomerkin. Patsas kuvaa Anita Garibaldia, joka on hevosen satulassa pitäen poikavauvaa vasemmalla käsivarrellaan samalla kun hän pitelee pistoolia oikeassa kädessään johtaesssaan miehensä armeijan voittoon.
Anita Garibaldi on aiheena vuoden 1952 historiallisessa elokuva Punaiset paidat, jossa häntä näyttelee Anna Magnani. Ana Paula Arósio esitti Anitaa vuoden 2013 historiallisessa draamaelokuvassa Anita e Garibaldi.
Muodollisen koulutuksen puuttuessa Anita Ribeiro Garibaldi jätti vain saneltuja muistiinpanoja kokemuksistaan. Vuosikymmeniä myöhemmin Giuseppe Garibaldi kuvasi häntä omassa elämäkerrassaan. Anthony Valerion romanttisen elämäkerran englanninkielinen käännös on nykyinen vakiolähde.
Anita ja Giuseppe Garibaldi, muistomerkit Praça Garibaldissa, Azenhassa, Porto Alegressa, Brasiliassa.
Anita Garibaldin koti Lagunassa, Santa Catarinassa, Etelä-Brasiliassa
Anita Garibaldi Valokuva BW
Anita kuolee maalaistalossa lähellä Ravennaa. Anitaa ympäröivät Garibaldi, jotkut hänen toverinsa, ja ne, jotka ovat myöntäneet hänelle turvapaikan, kun itävaltalaiset etsivät heitä.
Anita Garibaldin ratsastajapatsas, Janiculum Hill, Rooma.
Garibaldin patsas Lagunassa, Brasiliassa.
Anita Ribeiro di Garibaldin rintakuva Belo Horizontessa, Brasiliassa.
Käännös suomeksi
Antti Rantala

Antti Rantala (s. 6. joulukuuta 1982 Pattijoki) on suomalainen pesäpalloilija. Rantala edusti urallaan Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Pattijoen Urheilijoita, Seinäjoen Maila-Jusseja, Nurmon Jymyä ja Koskenkorvan Urheilijoita. Rantala saavutti yhden SM-hopean kaudella 2002 ja kolme SM-pronssia kaudella 2001, kaudella 2004 ja kaudella 2008. Hän pelasi ulkokentällä kolmospolttajana. Rantala pelasi 205 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja seitsemän tavallista juoksua, toi 118 juoksua ja keräsi 468 kärkilyöntipistettä. Rantala pelasi 58 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi yhden kunnarin ja neljä tavallista juoksua, toi 33 juoksua ja keräsi 148 kärkilyöntipistettä. Rantala pelasi 17 Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän toi kymmenen juoksua ja keräsi 58 kärkilyöntipistettä.
Antti Rantanen

Antero Albin (Antti) Rantanen (6. kesäkuuta 1913 Tampere – 10. syyskuuta 1995 Viiala) oli Tampereen kaupungin liikennelaitoksen pitkäaikainen toimitusjohtaja, joka sai liikenneneuvoksen arvon.
Rantasen vanhemmat olivat kauppamatkustaja Antti Rantanen ja kauppias Hilja Sofia Solander, sittemmin Lehti, ja puoliso 1940–1993 Maire Valpuri Roinila. Rantanen suoritti ekonomin tutkinnon Helsingin kauppakorkeakoulussa 1939. Hän toimi Tampereen kaupungin vt. kaupunginaktuaarina 1940–1941, Hämeen läänin liikevaihtoverotoimiston kamreerina 1942–1944 ja Tampereen huoneenvuokralautakunnan toiminnanjohtajana 1945–1948. Kun Tampere perusti kunnallisen liikennelaitoksen 1948, Rantasesta tuli sen kamreeri ja samalla kaupungin liikennelautakunnan sihteeri. Liikennelaitoksen toimitusjohtajaksi Rantanen nimitettiin 1956 ja hän hoiti tehtävää kaksikymmentä vuotta, vuoteen 1976 asti. Liikenneneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1977.
Anthony Shaffer

Anthony Josua Shaffer (15. toukokuuta 1926 Liverpool – 6. marraskuuta 2001 Lontoo) oli englantilainen asianajaja ja kirjailija. Hänen identtinen kaksoisveljensä on kirjailija Peter Shaffer.
Elämänvaiheet

Anthony Shaffer syntyi Liverpoolissa juutalaiseen perheeseen, jonka isä oli kiinteistönvälittäjä. Anthony opiskeli lakia Cambridgen yliopiston Trinity Collegessa. Hän työskenteli 1950-luvulla asianajajana ja siirtyi sitten elokuvatuotantoyhtiöön.
Shafferin ensimmäinen menestysteos oli näytelmä Vainukoira (Sleuth) vuodelta 1970. Näytelmää on esitetty myös Suomessa. Näytelmä sovitettiin elokuvaksi ensimmäisen kerran vuonna 1972 (Pirullista peliä, pääosissa Laurence Olivier ja Michael Caine) ja toisen kerran vuonna 2007 (Pirullista peliä, pääosissa Michael Caine ja Jude Law).
Shafferin tunnettuihin elokuvakäsikirjoituksiin kuuluvat Alfred Hitchcockin Frenzy ja Robin Hardyn Uhrijuhla (The Wicker Man). Lisäksi hän kirjoitti romaaneja yhdessä veljensä Peterin kanssa, ja ne julkaistiin salanimellä Peter Anthony.
Shaffer oli vuodesta 1985 alkaen naimisissa Uhrijuhlassa näytelleen Diane Cilenton kanssa.
Teoksia > Romaaneja

The Woman in the Wardrobe: a lighthearted detective story (1951)
How Doth the Little Crocodile? (1952) – yhdessä Peter Shafferin kanssa salanimellä "Peter Anthony"
Withered Murder  (1955) – yhdessä Peter Shafferin kanssa salanimellä "Peter Anthony"
Absolution  (1979) – perustuu samannimiseen elokuvakäsikirjoitukseen
The Wicker Man (1979) – yhdessä Peter Hardyn kanssa, perustuu samannimiseen elokuvakäsikirjoitukseen
Teoksia > Näytelmiä

The Savage Parade  (1963) – myöhempi nimi This Savage Parade (1987)
Vainukoira  (1970)
Murderer  (1975)
Whodunnit  (1977) – alun perin The Case Of The Oily Levantine
Widow's Weeds (1986) – alun perin For Years I Couldn't Wear My Black (1977)
The Thing In The Wheelchair (2001)
Teoksia > Muistelmateoksia

So What Did You Expect? (2001)
Lock The Door And Tell Nobody (2001)
Aiheesta muualla

Anthony Shaffer -sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Antti Korkealaakso

Antti Juho Samuli Korkealaakso (s. 14. helmikuuta 1984 Kauhava) on suomalainen pika-aitajuoksija. Hän edustaa Seinäjoen Seudun Urheilijoita edustettuaan vuoteen 2009 Kauhavan Wisaa. Antti Korkealaakson valmentajana toimi Heikki Hernesaho vuoteen 2008 asti. Hernesahon sairastuttua joulukuussa 2007 ja myöhemmin kuoltua Korkealaakson valmentajana on toiminut Antti Haapakoski.
Korkealaakso sai hopeaa 22-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa 2004. Hän osallistui vuonna 2005 saman ikäluokan Euroopan-mestaruuskilpailuihin karsiutuen alkuerissä. Talvella 2006 hän voitti 22-vuotiaiden Suomen-mestaruuden 60 metrin aidoissa sekä kesällä 110 metrin aidat samassa sarjassa. Vuonna 2006 Korkealaakso voitti myös nuorten Pohjoismaiden mestaruuden 110 metrin aitajuoksussa ajalla 14,30. Lappeenrannan Kalevan kisoissa 2007 hän voitti ensimmäisen aikuisten Suomen-mestaruutensa. Espoon Kalevan kisoissa 2009 hän sijoittui toiseksi. Hän voitti Suomen-mestaruuden Kajaanissa 2010 ennätyksellään 13,88. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän sai pronssia 60 metrin aitajuoksussa Helsingissä 2011. Hän voitti Suomen-mestaruuden Turun Kalevan kisoissa 2011. Lahden Kalevan kisoissa 2012 hän sai hopeaa.
Ennätykset

60 m: 7,09 Tampere 18. tammikuuta 2007
100 m: 11,02 Ikaalinen 20. elokuuta 2005
200 m: 23,12 Lappajärvi 15. heinäkuuta 2003
60 m aidat: 7,94 Helsinki  20. helmikuuta 2011
110 m aidat: 13,83 Joensuu 21. elokuuta 2010
400 m aidat: 56,42 Imatra 4. elokuuta 2002
Arvi Junkkarinen

Arvi (t. Arvid) Junkkarinen (1716 Leppävirta – 1777) oli suomalainen kirkonrakentaja. Hänen merkittävin työnsä on Kärkölän kirkko (1754, purettu). Lisäksi hän suunnitteli aiemmat Karttulan ja Korpilahden kirkot sekä rakensi vuosina 1748–1751 uudelleen vuonna 1742 palaneen  Ulrika Eleonoran kirkon eli
Haminan kaksoisristikirkon.
Antti Koskinen (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 19. heinäkuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Eurajoki, Suomi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 183 cm
Paino: 75 kg
Lempinimi: Sermi
Seura
Seura: ASK Elektra
Junioriseurat
1995–1996: EuKi
1997–2005: P-Iirot
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2010 | P-Iirot | 109 | (1) |
| 2011–2014 | MYPA | 99 | (0) |
| 2015–2017 | Ilves | 21 | (0) |
| 2018 | FC Stadlau | 4 | (0) |
| 2018– | ASK Elektra | – | (–) |
| Yhteensä | Yhteensä | 233 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. elokuuta 2020.
Antti Koskinen (s. 19. heinäkuuta 1988 Eurajoki) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Koskinen on Eurajoen Kisan ja Rauman Pallo-Iirojen kasvatti. Hän siirtyi  helmikuussa 2011 P-Iiroista Veikkausliigassa pelaavaan Myllykosken Pallo -47:ään allekirjoittaen 1+1-vuotisen sopimuksen. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla Koskinen teki 2. toukokuuta 2011 kotiottelussa IFK Mariehamnia vastaan. Lokakuussa 2012 MYPA tiedotti jatkaneensa Koskisen sopimusta kaudelle 2013. Koskinen jatkoi MYPA:ssa myös kauden 2014. Maaliskuussa 2015 hän teki yksivuotisen sopimuksen Tampereen Ilveksen kanssa.
Alkuvuodesta 2018 Koskinen muutti Itävaltaan aloittaessa työt logistiikkayritys LKW Walterissa. Samalla hän siirtyi pelaamaan Itävallan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle FC Stadlauhun.
Koskinen on opiskellut kauppatieteitä Turun yliopiston kauppakorkeakoulussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antti Koskinen (jalkapalloilija) Wikimedia Commonsissa
Alppihiihto talviolympialaisissa 2018

| Alppihiihto talviolympialaisissa 2018   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Alppiyhdistetty |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Syöksylasku |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Suurpujottelu |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Pujottelu |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Supersuurpujottelu |  | miehet | naiset |  |  |  |  |
| Joukkuekilpailu |  | seka | seka |  |  |  |  |

| n · k ·  | n · k ·  | n · k ·  | n · k ·  |  |  |  |  |
Alppihiihdossa kilpailtiin Pyeongchangin 2018 talviolympialaisissa 12.–24. helmikuuta Jeongseon Alpine Centressä ja Yongpyong Alpine Centressä.
Alppihiihdossa kilpailtiin yhteensä 11:ssä lajissa: viidessä miesten, viidessä naisten ja yhdessä joukkuekilpailussa. Joukkuekilpailu oli ensimmäistä kertaa mukana olympialaisissa.
Aikataulu

Seuraavassa listassa on kaikkien 11 lajin aikataulut.
| Päivä | Aika | Tapahtuma |
| --- | --- | --- |
| 13. helmikuuta | 11.00–13.10 | Miesten alppiyhdistetty |
| 14. helmikuuta | 9.30–12.15 13.15–15.25 | Naisten pujottelu |
| 15. helmikuuta | 10.15–11.30 13.45–14.55 | Naisten suurpujottelu |
| 15. helmikuuta | 11.30–13.10 15.50–16.10 | Miesten syöksylasku |
| 16. helmikuuta | 11.00–13.10 | Miesten super–G |
| 17. helmikuuta | 11.00–13.10 | Naisten super–G |
| 18. helmikuuta | 10.15–12.15 13.45–15.25 | Miesten suurpujottelu |
| 21. helmikuuta | 11.00–13.10 | Naisten syöksylasku |
| 22. helmikuuta | 10.15–11.30 13.45–15.25 | Miesten pujottelu |
| 23. helmikuuta | 11.00–12.30 14.30–15.40 | Naisten alppiyhdistetty |
| 24. helmikuuta | 11.00–13.00 | Joukkuekilpailu |
Mitalitaulukko

|  Alppihiihto talviolympialaisissa 2018 – Mitalitaulukko > Sijoitus |  Alppihiihto talviolympialaisissa 2018 – Mitalitaulukko > Maa |  Alppihiihto talviolympialaisissa 2018 – Mitalitaulukko > Kulta |  Alppihiihto talviolympialaisissa 2018 – Mitalitaulukko > Hopea |  Alppihiihto talviolympialaisissa 2018 – Mitalitaulukko > Pronssi |  Alppihiihto talviolympialaisissa 2018 – Mitalitaulukko > Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Itävalta | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 2 |  Sveitsi | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 3 |  Ruotsi | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 4 |  Norja | 1 | 4 | 2 | 7 |
| 5 |  Yhdysvallat | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 6 |  Italia | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 7 |  Tšekki | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 8 |  Ranska | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 9 |  Liechtenstein | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  | Yhteensä | 11 | 11 | 11 | 33 |
Tulokset > Miehet

| Tapahtuma | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Syöksylasku tiedot |  Aksel Lund Svindal Norja (NOR) | 1.40,25 |  Kjetil Jansrud Norja (NOR) | 1.40,37 |  Beat Feuz Sveitsi (SUI) | 1.40,43 |
| Supersuurpujottelu tiedot |  Matthias Mayer Itävalta (AUT) | 1.24,44 |  Beat Feuz Sveitsi (SUI) | 1.24,57 |  Kjetil Jansrud Norja (NOR) | 1.24,62 |
| Suurpujottelu tiedot |  Marcel Hirscher Itävalta (AUT) | 2.18,04 |  Henrik Kristoffersen Norja (NOR) | 2.19,31 |  Alexis Pinturault Ranska (FRA) | 2.19,35 |
| Pujottelu tiedot |  André Myhrer Ruotsi (SWE) | 1.38,99 |  Ramon Zenhäusern Sveitsi (SUI) | 1.39,33 |  Michael Matt Itävalta (AUT) | 1.39,66 |
| Alppiyhdistetty tiedot |  Marcel Hirscher Itävalta (AUT) | 2.06,52 |  Alexis Pinturault Ranska (FRA) | 2.06,75 |  Victor Muffat Jeandet Ranska (FRA) | 2:07,54 |
Tulokset > Naiset

| Tapahtuma | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Syöksylasku tiedot |  Sofia Goggia Italia (ITA) | 1.39,22 |  Ragnhild Mowinckel Norja (NOR) | 1.39,31 |  Lindsey Vonn Yhdysvallat (USA) | 1.39,69 |
| Supersuurpujottelu tiedot |  Ester Ledecká Tšekki (CZE) | 1.21,11 |  Anna Veith Itävalta (AUT) | 1.21,12 |  Tina Weirather Liechtenstein (LIE) | 1.21,22 |
| Suurpujottelu tiedot |  Mikaela Shiffrin Yhdysvallat (USA) | 2.20,02 |  Ragnhild Mowinckel Norja (NOR) | 2.20,41 |  Federica Brignone Italia (ITA) | 2.20,48 |
| Pujottelu tiedot |  Frida Hansdotter Ruotsi (SWE) | 1.38,63 |  Wendy Holdener Sveitsi (SUI) | 1.38,68 |  Katharina Gallhuber Itävalta (AUT) | 1.38,95 |
| Alppiyhdistetty tiedot |  Michelle Gisin Sveitsi (SUI) | 2.20,90 |  Mikaela Shiffrin Yhdysvallat (USA) | 2.21,87 |  Wendy Holdener Sveitsi (SUI) | 2.22,34 |
Tulokset > Joukkuekilpailu

| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Joukkuekilpailu tiedot |  Sveitsi (SUI) Luca Aerni Denise Feierabend Wendy Holdener Daniel Yule Ramon Zenhäusern |  Itävalta (AUT) Stephanie Brunner Manuel Feller Katharina Gallhuber Katharina Liensberger Michael Matt Marco Schwarz |  Norja (NOR) Sebastian Foss-Solevåg Nina Haver-Løseth Leif Kristian Nestvold-Haugen Kristin Lysdahl Jonathan Nordbotten Maren Skjøld |
Osallistuminen

Alppihiihdossa avoimia paikkoja oli 320. Yhdestä olympiakomiteasta oli mahdollista osallistua korkeintaan 22 urheilijaa, yhden sukupuolen maksimin ollessa 14. Joukkuekilpailuun otetaan 16 maata.
Arvi Jämsä

Arvi Tapani Jämsä (27. helmikuuta 1917 Viipuri – 25. elokuuta 1987 Lahti) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Jämsän vanhemmat olivat Wilhelm August Jämsä ja Hilma Lydia Koistinen ja puoliso Kirsti Anneli Ollikainen. Jämsä kävi keskikoulun ja opiskeli Viipurin teollisuuskoulussa koneenrakennusta, valmistuen 1939. Jo opiskeluaikana Suomen Sähkötarvike -yhtiössä töissä ollut Jämsä meni valmistuttuaan sinne piirtäjäksi. Jatkosotaan osallistunut Jämsä perusti vanhempiensa kanssa vuonna 1942 Jämsän Konepaja ja Valimo -yhtiön, joka siirtyi osakeyhtiönä Lahteen vuonna 1945.
Yhtiöstä kehittyi Jämsän johdossa monipuolinen kone- ja laiteteollisuuden tuotanto- ja palveluyritys, joka suuntautui 1950-luvulla yhä enemmän hydrauliikkaan, mukaan lukien hydrauliventtiilit ja -sylinterit ja myöhemmin hydrauliset keskukset. Se ryhtyi myös maahantuontiin Mercantilen kumppanina ja harjoitti laajamittaista vientiä. Jämsä, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1973, myi yrityksen kehitysyhtiö Manconille 1982, mutta jäi vielä sen hallitukseen. Hän osallistui näkyvästi alansa yhteistyöhön, ollen muun muassa vuonna 1977 perustamassa Hydrauliikka- ja pneumatiikkayhdistystä.
Arménoi (Chaniá)

| Arménoi Αρμένοι |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Arménoi
 Koordinaatit: 35°27′N, 24°10′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Kunta:  Apokóronas
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  740202
Väkiluku (2011):  3 255
 – Kylä:  345
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  730 08
Suuntanumero(t):  28250
Rekisterikilpi:  ΧΝ
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arménoi (kreik. Αρμένοι; myös Arméni) on Kreikan kylä sekä samanniminen Apokóronaksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Αρμενών, Dimotikí Enótita Arménon) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Chanián alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 3 255 ja varsinaisen Arménoin kylän väkiluku 345 (vuonna 2011).
Kalývesin kylää.
Arménoin kunnallisyksikkö käsittää Apokóronaksen kunnan länsiosan. Sen suurin asutus on Kalývesin kylä, joka sijaitsee Kreetan pohjoisrannikolla. Arménoi oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Apokóronaksen kunnaksi yhdessä Así Gonián, Fresin, Georgioúpolin, Kryonerídan ja Vámoksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Arménoin kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Arménoi | Arménoi | 345 |
| Kalýves | Kalýves | 1 429 |
| Kalýves | Tsivarás | 174 |
| Karés | Karés | 37 |
| Machairoí | Machairoí | 54 |
| Néo Chorió | Néo Chorió | 556 |
| Ramní | Chiliomoudoú | 37 |
| Ramní | Kyriakoséllia | 32 |
| Ramní | Ramní | 103 |
| Stýlos | Farángi | 20 |
| Stýlos | Próvarma | 112 |
| Stýlos | Samonás | 37 |
| Stýlos | Stýlos | 319 |
Yhteensä: 3 255
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arménoi Wikimedia Commonsissa
Army of Two: The Devil’s Cartel

| Army of Two: The Devil’s Cartel |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Visceral Montreal EA Montreal
Julkaisija:  Electronic Arts
Säveltäjä:  Brian Tyler
Pelisarja:  Army of Two
Pelimoottori:  Frostbite 2
Julkaistu:  NA 26. maaliskuuta 2013AUS 28. maaliskuuta 2013EU 29. maaliskuuta 2013
Lajityyppi:  kolmannen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, kaksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 18
Alusta:  PlayStation 3, Xbox 360
Jakelumuoto:  Blu-ray, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Army of Two: The Devil’s Cartel on Visceral Montrealin ja EA Montrealin kehittämä sekä Electronic Artsin julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin maaliskuussa 2013 PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Peli on jatko-osa videopeleille Army of Two (2008) ja Army of Two: The 40th Day (2010). Peli on viimeinen Visceral Montrealin kehittämä videopeli. The Devil’s Cartel hyödyntää Frostbite 2 -pelimoottoria.
Pelin kampanja on pelattavissa sekä yksinpelinä tekoälypartnerin kanssa että kaksinpelinä jaetulla ruudulla tai verkossa. Edellisten osien tapaan pelissä on monipuolinen aseiden ja pelihahmojen naamioiden kustomointijärjestelmä.
Juoni

Kaksi sotilasta, ”Alpha” ja ”Bravo”, ovat liittyneet Trans World Operations -järjestöön (TWO). Kouluttajiensa Tyson Riosin ja Elliot Salemin avustuksella Alpha ja Bravo hyökkäävät pikkukylään pelastamaan panttivankeja. Vain Fiona-niminen nainen löytyy elossa. Rios, Alpha ja Bravo pelastavat naisen, mutta Salem saa surmansa operaatiossa.
Viisi vuotta myöhemmin Alpha ja Bravo toimivat Cordova-nimisen poliitikon henkivartijoina. Poliitikon tavoittena on kukistaa La Guadana -niminen kartelli ja tehdä loppu armottomalle huumesodalle La Puertassa ja Meksikossa. Saattue joutuu väijytykseen, minkä johdosta Cordova pakenee omille teilleen ja Alpha ja Bravo joutuvat keskelle konfliktia. Kaksikko taistelee kartellia vastaan Meksikon kaduilla. Alpha ja Bravo kohtaavat aseellisesti kouluttautuneen Fionan, joka kertoo kartelliin kuuluvan El Diablo -nimisen miehen kaapanneen Cordovan. El Diabloa vastaan suunnattu hyökkäys epäonnistuu ja pakomatka päättyy Alpha ja Bravon vangitsemiseen. Alpha, Bravo ja Cordova joutuvat kidutetuiksi ja lopulta kohtaavat El Diablon, joka paljastuu kuolleeksi luulluksi Salemiksi. Salem syyttää entisiä kumppaneitaan pettureiksi, jotka jättivät hänet kuolemaan. Salem tappaa Cordovan.
Rios haluaa saada Salemin elävänä kiinni ja neuvoteltua tämän pois kartellista. Alpha, Bravo, Fiona, TWO:n joukot ja Meksikon erikoisjoukot hyökkäävät kartellin tukikohtaan napatakseen Salemin ja kartellijohtaja Bautistan. Käskyn vastaisesti Fiona tappaa Bautistan. Syntyy panttivankitilanne, jossa Salem uhkaa Fionaa aseella. Salem syyttää jälleen muita petturuudesta, surmaa Fionan ja haavoittaa paikalle saapunutta Riosia. Rios peruu käskynsä Salemin nappaamisesta elävänä ja antaa valtuudet tämän tappamiseen. Alpha ja Bravo kukistavat viimeisetkin palkkasoturit ja saavat Salemin käsiinsä, mutta päättävät silti olla tappamatta tätä. Salem tuomitaan vankilaan, ja Alpha ja Bravo jatkavat toimintaansa TWO:ssa.
| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: 59,17 % (PlayStation 3) 55,95 % (Xbox 360)
Metacritic: 58/100 (PlayStation 3) 54/100
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
IGN: 5/10
Aiheesta muualla

Army of Two: The Devil's Cartel MobyGamesissa (englanniksi)
Virallinen sivusto (englanniksi)
Antofylliitti

| Antofylliitti |
| --- | --- |
 Antofylliittinäyte Kopparbergistä, Ljusnarsbergistä, Västmanlandista
Luokka:  silikaattimineraalit
Kemialliset ominaisuudet
Kemiallinen kaava:  (Mg,Fe)7Si8O22(OH)2
Fysikaaliset ominaisuudet
Asu:  sälöinen tai kuituinen
Optiset ominaisuudet
Viiru:  valkoinen
Aiheesta muualla
  Antofylliitti Commonsissa 
Antofylliittiasbestikuituja elektronimikroskooppikuvassa.
Antofylliitti on amfiboliryhmään kuuluva mineraali, jonka kemiallinen kaava on (Mg,Fe)7Si8O22(OH)2, eli se on magnesium-rauta-inosilikaattihydroksidi. Antofylliitti, kuten cummingtoniitti, on polymorfinen mineraali. Jotkin antofylliitin muodot ovat lamellimaisia tai säikeisiä ja niitä käytetään asbestin tavoin. Nimi on johdettu latinan sanasta anthophyllum ’mausteneilikka’, joka on viittaus mineraalin yleisimpään väriin.
Esiintyminen

Antofylliittiä syntyy runsasmagnesiumisten kivien, etenkin ultramafisten magmakivien ja epäpuhtaiden dolomiittisaviliuskeiden, metamorfoosissa. Taantumistuotteena sitä muodostuu reunustamaan jäänneortopyrokseeneja ja oliviinia, ja kordieriittia sisältävässä gneississä ja liuskeessa se esiintyy lisämineraalina. Antofylliittiä esiintyy serpentiinin ohella taantuvan metamorfoosin tuotteena ultramafisissa kivissä.