stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo vuonna 2002 kuolleista henkilöistä
Maaliskuu

3. maaliskuuta – Aili Moberg-Gidlund, suomalainen opettaja ja runoilija (s. 1905)
6. maaliskuuta – Uki Voutilainen, suomalainen kansanedustaja ja maaherra (s. 1922)
8. maaliskuuta – Johan von Bonsdorff, suomalainen toimittaja ja vasemmistoaktivisti (s. 1940)
9. maaliskuuta – Normand Lockwood, yhdysvaltalainen säveltäjä (s. 1906)
10. maaliskuuta – Shirley Scott, yhdysvaltalainen jazzurkuri ja -pianisti (s. 1934)
11. maaliskuuta – Erhard Jakobsen, tanskalainen poliitikko (s. 1917)
11. maaliskuuta – James Tobin, vuoden 1981 ns. Nobelin taloustieteen palkinnon saanut yhdysvaltalainen ekonomisti (s. 1918)
13. maaliskuuta – Hans-Georg Gadamer, saksalainen filosofi (s. 1900)
14. maaliskuuta – Cherry Wilder, yhdysvaltalainen kirjailija (s. 1930)
17. maaliskuuta – Nils Westermarck, suomalainen akateemikko, professori, poliitikko ja ministeri (s. 1910)
17. maaliskuuta – William Witney, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja (s. 1915)
18. maaliskuuta – Gösta Winbergh, ruotsalainen oopperalaulaja (s. 1943)
19. maaliskuuta – Erkki Salmenhaara, suomalainen säveltäjä ja musiikkitieteilijä (s. 1941)
23. maaliskuuta – Leif Wager, suomalainen näyttelijä ja laulaja (s. 1922)
24. maaliskuuta – César Milstein, vuoden 1984 Nobelin lääketieteen palkinnon saanut argentiinalainen biokemisti (s. 1927)
26. maaliskuuta – Taisto Sinisalo, suomalainen poliitikko (s. 1926)
27. maaliskuuta – Dudley Moore, englantilaissyntyinen koomikko ja näyttelijä (s. 1935)
27. maaliskuuta – Billy Wilder, itävaltalaissyntyinen käsikirjoittaja ja ohjaaja (s. 1906)
30. maaliskuuta – Kuningataräiti Elisabet (s. 1900)
Huhtikuu

1. huhtikuuta – Simo Häyhä, suomalainen tarkka-ampuja (s. 1905)
4. huhtikuuta – Armas Pietarinen, suomalainen kirjailija ja opettaja (s. 1921)
5. huhtikuuta – Layne Staley, yhdysvaltalainen laulaja ("Alice in Chains") (s. 1967)
7. huhtikuuta – Kirsti Hammarberg, suomalainen oopperalaulaja (s. 1912)
7. huhtikuuta – Margit Leskinen, suomalainen uimari (s. 1915)
8. huhtikuuta – Erkki Virta, suomalainen aitajuoksija ja pikajuoksija (s. 1915)
13. huhtikuuta – Keijo Ketola, suomalainen korkeushyppääjä (s. 1929)
13. huhtikuuta – Marjatta Pokela, suomalainen säveltäjä ja laulaja (s. 1925)
14. huhtikuuta – Jukka Malmivaara, Kuopion hiippakunnan piispa ja everstiluutnantti (s. 1916)
15. huhtikuuta – Aune Saloheimo, suomalainen kotitalousopettaja, rehtori ja kotitalousneuvos (s. 1912)
15. huhtikuuta – Ram Singh Thakuri, intialainen vapaustaistelija ja säveltäjä (s. 1914)
18. huhtikuuta – Thor Heyerdahl, norjalainen tutkimusmatkailija (s. 1914)
20. huhtikuuta – Sarvepalli Gopal, intialainen historioitsija (s. 1923)
21. huhtikuuta – Verné Lesche, suomalainen pikaluistelija (s. 1917)
21. huhtikuuta – Leo Roininen, kanadalainen keihäänheittäjä ja kuulantyöntäjä (s. 1928)
22. huhtikuuta – Linda Lovelace, yhdysvaltalainen aikuisviihdetähti (s. 1949)
25. huhtikuuta – Lisa Lopes, yhdysvaltalainen rap- ja R&B-artisti (s. 1971)
28. huhtikuuta – Aleksandr Lebed, venäläinen kenraali ja poliitikko (s. 1950)
30. huhtikuuta – Ulla Sid, suomalainen opettaja ja kirjailija (s. 1920)
Toukokuu

5. toukokuuta – Hugo Banzer, Bolivian presidentti 1971–1978 ja 1997–2001 (s. 1926)
6. toukokuuta – Pim Fortuyn, alankomaalainen poliitikko (s. 1948)
14. toukokuuta – José Lutzenberger, brasilialainen ympäristönsuojelija, kemisti ja Brasilian ympäristöministeri 1990–1992 (s. 1926)
15. toukokuuta – Heikki Nieminen, suomalainen korkeushyppääjä (s. 1922)
16. toukokuuta – Juhani Halme, suomalainen jääpalloilija (s. 1924)
17. toukokuuta – Song Hye-rim, pohjoiskorealainen näyttelijä, Kim Jong-ilin rakastajatar (s. 1937)
19. toukokuuta – Juhani Reinilä, suomalainen sosiaalineuvos, rovasti ja päätoimittaja sekä Oulun Diakonissalaitoksen johtaja (s. 1904)
21. toukokuuta – Seppo Parhankangas, suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos (s. 1938)
22. toukokuuta – Fritz Hippler, saksalainen elokuvaohjaaja (s. 1909)
23. toukokuuta – Sam Snead, yhdysvaltalainen golfaaja (s. 1912)
24. toukokuuta – Alpo Ruuth, suomalainen kirjailija (s. 1943)
25. toukokuuta – Ragni Malmstén, suomalainen iskelmälaulaja (s. 1933)
27. toukokuuta – Urho Julin, suomalainen kestävyysjuoksija (olympiaedustaja Helsingissä 1952) (s. 1928)
28. toukokuuta – David Parker Ray, yhdysvaltalainen sarjamurhaaja (s. 1939)
30. toukokuuta – Matti Pohjola, suomalainen sellisti (s. 1963)
Kesäkuu

4. kesäkuuta – Fernando Belaúnde Terry, Perun presidentti 1963–1968 ja 1980–1985 (s. 1912)
5. kesäkuuta – Douglas Glenn Colvin (”Dee Dee Ramone”), yhdysvaltalainen basisti ("Ramones") (s. 1951)
10. kesäkuuta – John Gotti, yhdysvaltalainen mafiajohtaja (s. 1940)
13. kesäkuuta – Jaakko Salo, suomalainen viihdesäveltäjä, -sovittaja ja -kapellimestari (s. 1930)
17. kesäkuuta – Olavi Levula, suomalainen näyttelijä (s. 1928)
26. kesäkuuta − Philip Whalen, yhdysvaltalainen kirjailija (s. 1923)
27. kesäkuuta – John Entwistle, brittiläinen basisti ("The Who") (s. 1944)
27. kesäkuuta – Kirsti Heporauta, suomalainen kirjailija (s. 1921)
28. kesäkuuta – Seija Karpiomaa, suomalainen iskelmälaulaja (s. 1932)
29. kesäkuuta – Rosemary Clooney, yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä (s. 1928)
29. kesäkuuta – Martti Paloheimo, suomalainen psykiatri ja oikeusministeriön vankeinhoito-osaston ylilääkäri (s. 1913)
Heinäkuu

1. heinäkuuta – Mihail Krug, venäläinen laulaja ja lauluntekijä (s. 1962)
3. heinäkuuta – Eila Koskikallio, suomalainen yleisurheilija (s. 1923)
6. heinäkuuta – John Frankenheimer, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja (s. 1930)
6. heinäkuuta – Lauri Ojala, suomalainen trumpetisti (s. 1918)
8. heinäkuuta – Hellä Siloma, suomalainen yleisurheilija, opiston rehtori ja opettaja (s. 1915)
12. heinäkuuta – Mani Krishnaswami, intialainen karnaattisen musiikin laulaja (s. 1930)
21. heinäkuuta – Antti Koivumäki, suomalainen runoilija ja muusikko (s. 1976)
23. heinäkuuta – Olof Lagercrantz, ruotsalainen kirjailija, kirjallisuustieteilijä, kriitikko ja päätoimittaja (s. 1911)
28. heinäkuuta – Lauri Itämies, suomalainen virkamies ja ylikamreeri (s. 1916)
28. heinäkuuta – Archer John Porter Martin, vuoden 1952 Nobelin kemianpalkinnon saanut englantilainen kemisti (s. 1910)
30. heinäkuuta – Heikki Kujala, suomalainen pesäpalloilija (s. 1933)
31. heinäkuuta – Helge Korhonen, suomalainen maahockeypelaaja ja käsipalloilija (s. 1924)
Elokuu

1. elokuuta – Theodore Bruce, australialainen pituushypyn olympiamitalisti ja pikajuoksija (s. 1923)
5. elokuuta – Josh Ryan Evans, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1982)
6. elokuuta – Edsger Dijkstra, alankomaalainen tietojenkäsittelyn teoreetikko (s. 1930)
8. elokuuta – Ilona Komppa, suomalainen kirjailija (s. 1912)
10. elokuuta – Kristen Nygaard, norjalainen ohjelmoija (s. 1926)
13. elokuuta – Markku Saarinen, suomalainen kääntäjä, toimittaja ja bibliofiili (s. 1951)
14. elokuuta – Ricardo Héber, argentiinalainen keihäänheittäjä (s. 1927)
15. elokuuta – Erkki Hietaniemi, suomalainen juristi (s. 1929)
16. elokuuta – Vuokko Piipponen, suomalainen  televisiokuuluttaja (s. 1938)
18. elokuuta – Seppo Virkkunen, suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja ja kauppaneuvos (s. 1921)
21. elokuuta – Bror Rexed, ruotsalainen lääkäri, anatomian professori ja virkamies (s. 1914)
25. elokuuta – Olavi Svanberg, suomalainen hiihtosuunnistaja (s. 1941)
25. elokuuta – Niilo Tarvajärvi, suomalainen toimittaja ja kamarineuvos (s. 1914)
29. elokuuta – Esko Puupponen, suomalainen ylipuutarhuri ja tietokirjailija (s. 1919)
31. elokuuta – George Porter, vuoden 1967 Nobelin kemianpalkinnon saanut brittiläinen kemisti (s. 1920)
Syyskuu

2. syyskuuta – Mimmi Mustakallio, suomalainen trubaduuri (s. 1945)
7. syyskuuta – Gotthard Glass (”Uziel Gal”), saksalais-israelilainen asesuunnittelija (s. 1923)
9. syyskuuta – Ulpu Järvinen, suomalainen tietokirjailija ja Helsingin kotitalousopettajaopiston lehtori (s. 1905)
14. syyskuuta – Matti Ylöstalo, suomalainen lakimies ja professori (s. 1917)
18. syyskuuta – Bob Hayes, yhdysvaltalainen pikajuoksija (olympiavoittaja Tokiossa 1964) (s. 1942)
18. syyskuuta – Mauro Ramos, brasilialainen jalkapalloilija ja maailmanmestari (s. 1930)
20. syyskuuta – Tyyra Leino, suomalainen kirjailija ja kuvataiteilija (s. 1913)
23. syyskuuta – Heikki Riihijärvi, suomalainen kansanedustaja ja rovasti (s. 1937)
26. syyskuuta – Eleonore Bjartveit, norjalainen poliitikko (s. 1924)
Lokakuu

2. lokakuuta – Ossi Korteniemi, suomalainen kansanedustaja (s. 1939)
4. lokakuuta – Marcel Reymond, sveitsiläinen mäkihyppääjä (s. 1911)
6. lokakuuta – Claus, Alankomaiden prinssi (s. 1926)
9. lokakuuta – Bruno O'Ya, virolais-puolalainen elokuvanäyttelijä, laulaja, muusikko ja kirjailija (s. 1933)
9. lokakuuta – Aileen Wuornos, yhdysvaltalainen sarjamurhaaja (teloitettiin) (s. 1956)
10. lokakuuta – Joseph Grimeland, norjalainen kuvanveistäjä (s. 1916)
13. lokakuuta – Stephen E. Ambrose, yhdysvaltalainen historioitsija (s. 1936)
13. lokakuuta – Reijo Koski, suomalainen koripalloilija (s. 1932)
15. lokakuuta – Toivo Räsänen, suomalainen kilpasoutaja (s. 1925)
17. lokakuuta – Martti Räsänen, suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja (s. 1920)
20. lokakuuta – Esko Rajakoski, suomalainen diplomaatti ja ministeri (s. 1934)
20. lokakuuta – Sergei Voronin, venäläinen kirjailija (s. 1913)
23. lokakuuta – Adolph Green, yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvakäsikirjoittaja ja sanoittaja (s. 1914)
23. lokakuuta – Nathan Juran, yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja (s. 1907)
25. lokakuuta – Richard Harris, irlantilainen näyttelijä (s. 1930)
26. lokakuuta – Raija Paalanen, suomalainen näyttelijä (s. 1930)
Marraskuu

1. marraskuuta – Esko Koppanen, suomalainen kokoomuslainen poliitikko (s. 1926)
3. marraskuuta – Jonathan Harris, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1914)
4. marraskuuta – Paavo Suoranta, suomalainen kaukopartiomies ja Mannerheim-ristin ritari (s. 1917)
5. marraskuuta – Marjatta Jokimäki, suomalainen kääntäjä (s. 1916)
6. marraskuuta – Folke Frölén, ruotsalainen kenttäratsastaja ja olympiavoittaja (s. 1908)
6. marraskuuta – Paavo Haapala, suomalainen geologi ja professori (s. 1906)
7. marraskuuta – Rudolf Augstein, saksalainen toimittaja (s. 1923)
9. marraskuuta – Aaro Vakkuri, suomalainen kirjailija (s. 1943)
10. marraskuuta – Anne-Marie Brunius, ruotsalainen näyttelijä (s. 1916)
15. marraskuuta – Myra Hindley, englantilainen sarjamurhaaja (s. 1942)
16. marraskuuta – Ramli Ahmad, malesialainen pikajuoksija (s. 1956)
16. marraskuuta – Kaisu Heikkilä, suomalainen muotisuunnittelija ja vaatetusalan yrittäjä (s. 1918)
18. marraskuuta – James Coburn, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1928)
20. marraskuuta – Jukka Rokka, suomalainen helluntailiikkeen lähetyssaarnaaja ja kirjailija (s. 1913)
23. marraskuuta – Roberto Matta, chileläissyntyinen surrealistinen taidemaalari (s. 1911)
24. marraskuuta – John Rawls, yhdysvaltalainen filosofi ja professori (s. 1921)
28. marraskuuta – Tauno Koskela, suomalainen kirjailija (s. 1916)
30. marraskuuta – Oddrunn Pettersen, norjalainen poliitikko (s. 1937)
Joulukuu

2. joulukuuta – Pekka Lounela, suomalainen kirjailija (s. 1932)
4. joulukuuta – Hemmo Silvennoinen, suomalainen mäkihyppääjä (s. 1932)
4. joulukuuta – Ivo Vesely, tšekkoslovakialais-australialainen jääkiekkoilija (s. 1926)
5. joulukuuta − Ne Win, Burman johtaja 1962–1988 (s. 1910)
7. joulukuuta – Gunnar Helén, ruotsalainen poliitikko (s. 1918)
10. joulukuuta − Andres Küng, lehtimies, tietokirjailija ja poliitikko (s. 1945)
12. joulukuuta − Kim Bazarsadajev, venäläinen ooppera- ja konserttilaulaja
16. joulukuuta – Eino S. Repo, Yleisradion pääjohtaja (s. 1919)
20. joulukuuta − Grote Reber, yhdysvaltalainen insinööri ja radioamatööri (s. 1911)
20. joulukuuta – Tore Tønne, norjalainen poliitikko (s. 1948)
22. joulukuuta – Joe Strummer, englantilainen laulaja ("The Clash") (s. 1952)
23. joulukuuta – Kirsti Linna, suomalainen taitoluistelija (s. 1926)
27. joulukuuta – Manu Forsblom, suomalainen taidemaalari (s. 1926)
27. joulukuuta – Olli Lounasmaa, suomalainen fyysikko ja akateemikko (s. 1930)
28. joulukuuta – Olavi Väyrynen, suomalainen virkamies (s. 1923)
31. joulukuuta – Kaare Meland, norjalainen poliitikko (s. 1915)
Tuntematon päivämäärä

Raimo Tikka, suomalainen kestävyysjuoksija (s. 1937)
Auransilta

| Auransilta |
| --- | --- |

Ajokaistoja:  2
Ylittää:  Aurajoen
Sijainti:  Turku
Pituus:  47 m
Leveys:  12 m
Avattu liikenteelle:  1907
Koordinaatit:  60°26′54.8″N, 022°16′11.0″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Auransilta (ruots. Aurabron) on Turussa sijaitseva Aurajoen ylittävä silta. Sillalta luoteeseen johtaa Aurakatu, kaakkoon Kaskenkatu. Vuonna 1907 rakennetulla sillalla on mittaa 47 metriä ja leveyttä 12 metriä. Sillassa oli aiemmin Tuomiokirkkosillan tavoin puukansi, mutta perustukset olivat kiveä. Auransilta ylittää Aurajoen Kaupungintalon kohdalta. Sillalla kulki myös raitiovaunu liikenteen aloittamisesta 1908 vuoteen 1949 saakka, jolloin Nummenmäelle kulkeva kakkonen siirrettiin kulkemaan Tuomiokirkkosiltaa pitkin. Auransillan nimi oli vuoteen 1923 asti Alasilta Tuomiokirkkosillan ollessa Yläsilta.
Alun perin silta rakennettiin vuonna 1827 Turun palossa tuhoutuneen sillan tilalle. Sillan rakentaminen herätti vastustusta, sillä sillan paikkaa pidettiin sillalle sopimattomana. Vastustajien mielestä mikään silta ei voinut pärjätä paikassa, jonka perustukset olivat savivelliä ja toisesta päästä nousee jyrkkä mäki.
Nykyinen Auransilta on tyyliltään jugendia.
Silta on kaksikaistainen ja molemmin puolin kulkee jalkakäytävä. Liikenne sillalla kulkee molempiin suuntiin. Sillalla kulkee myös hyvin paljon jalankulkijoita. Pyöräliikennettä sillalla on suhteellisen vähän.
Sillan itäpää on Turun II ja III kaupunginosan rajalla ja lännessä ydinkeskustan eli VI ja VII kaupunginosan rajalla.
Oleksandr Syrskyi

| Oleksandr Syrskyi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: heinäkuu 1965  Vladimirin alue Venäjän neuvostotasavalta
Kansalaisuus:   ukrainalainen
Ammatti:  sotilas
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Ukraina
Komentajuudet:   Ukrainan asevoimat
Taistelut ja sodat:  Itä-Ukrainan sota Venäjän hyökkäys Ukrainaan
Sotilasarvo:  kenraalieversti
Kunniamerkit:  Ukrainan sankari
Oleksandr Syrskyi (ukr. Олександр Сирський; 1965) on kenraalieversti, joka on toiminut Ukrainan maavoimien komentajana ja saanut Ukrainan sankarin arvonimen. Syrskyi nimitettiin asevoimien komentajaksi 8. helmikuuta 2024.
Elämäkerta

Syrskyi syntyi Vladimirin alueella silloisessa Neuvostoliitossa heinäkuussa 1965. Vladimir on nykyisin osa Venäjää, mutta Syrskyi on asunut nykyisen Ukrainan alueella 1980-luvulta lähtien. Hän opiskeli sotakorkeakoululla Moskovassa valmistuen vuonna 1986.
Syrskyi aloitti työskentelyn Ukrainan asevoimissa vuonna 1990. Hän johti maansa 72. mekanisoitua prikaatia ja toimi sitten vastuuhenkilönä Ukrainan Nato-yhteistyötä koskeneissa asioissa. Syrskyillä oli merkittävä asema Debaltseven taistelussa vuonna 2015, jolloin hän johti saarrettuja joukkoja eturintamasta käsin. Tästä Syrskyi palkittiin kolmannen luokan Bohdan H’melnytskyin kunniamitalilla ja kenraaliluutnantin arvolla, vaikka taistelu päättyikin Ukrainan tappioon. Johdettuaan Itä-Ukrainassa terrorismin vastaisia operaatioita Syrskyi sai elokuussa 2019 nimityksen Ukrainan maavoimien komentajaksi. Vuonna 2020 hänelle myönnettiin ainoana ukrainalaisena sotilaana kenraalieverstin arvo.
Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 Syrskyi vastasi Kiovan puolustuksesta. Venäjän joukot vetäytyivät Kiovan seudulta maaliskuussa, ja huhtikuussa 2022 Syrskyille myönnettiin Ukrainan sankarin arvonimi. Myöhemmin vuonna 2022 Syrskyi vastasi Ukrainan aloittamasta vastahyökkäyksestä Harkovan suunnalla. Vuonna 2023 hän johti ukrainalaisia joukkoja verisessä Bah’mutin taistelussa.
Syrskyista tuli ukrainalaisten sotilaiden keskuudessa erittäin epäsuosittu. Hän sai pilkkanimet 'teurastaja' ja 'kenraali-200', jossa 200 on sotilasslangin ilmaus kaatuneelle. Syrskyia pidettiin neuvostotyylisenä kenraalina, joka oli valmis lähettämään loppumattomasti omia miehiään lihamyllyyn vähäisten taktisten tavoitteiden täyttämiseksi.
8. helmikuuta 2024 Ukrainan presidentti Volodymyr Zelenskyi nimitti Syrskyin Ukrainan asevoimien komentajaksi Zelenskyin erotettua aikaisemman komentajan Valeri Zalužnyin. Helmikuussa 2024 Syrskyi määräsi ukrainalaiset joukot vetäytymään pitkään taistellusta Avdijivkasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oleksandr Syrskyi Wikimedia Commonsissa
Dinara Khalilova (9.2.2024) Who is General Syrskyi, Ukraine's new chief commander? (englanniksi) (kyivindependent.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine
Aasian jalkapallo

Ulsan Hyundai juhlimassa AFC Champions Leaguen voittoa joulukuussa 2020
Aasian jalkapallolla tarkoitetaan kaikkea jalkapallotoimintaa Aasiassa.
Aasian jalkapallon historia

Jalkapallo lajina pohjautuu Aasiaan, jossa jalkapallon kaltaisia pelejä ollaan pelattu 2000 vuotta sitten. Kiinan Han-dynastian aikaan tsu chu oli sotilaallinen harjoitus. Pelivälineenä toimi nahkainen pallo, mutta käytössä saattoi olla vihollisen pää. Japanissa pelattiin myös kemari -nimistä peliä, jossa tavoitteena oli saada pallo kulkemaan kahden bambukepin välistä.
Nykyisen jalkapallon kehityttyä noin 1800-luvulla, sitä pelattiin pääosin Euroopassa.  Nykyajan jalkapallon alku Aasiassa alkoi, kun Asian Football Confederation (AFC) perustettiin 1954. Samana vuonna pelattiin ensimmäinen AFC Cup. Vuonna 1967 aloitettiin silloinen Asian Champion Club Tournament, nykyinen Asian Champions League, joka on verrattavissa Euroopassa pelattavaan Champions Leagueen.
AFC:n historia

Vuonna 1954 perustettu AFC on Aasian ja Australian jalkapallon hallintoelin ja yksi kuudesta liitosta, jotka luovat FIFA:n. AFC perustettiin Manilassa 8.toukokuuta 1954 ja tunnustettiin 21.kesäkuuta 1954. AFC:n ensimmäiset jäsenvaltiot olivat Afghanistan, Burma, Etelä-Korea, Etelä-Vietnam, Filippiinit, Hongkong, Indonesia, Iran, Israel, Intia, Japani, Pakistan ja Singapore.
AFC:n historia > Australian liittyminen AFC:en

Vuonna 2006 Australia liittyi AFC:en, ennen tätä Australia oli osana OFC:tä. Vaihtoon vaikutti paljon Australian suuttumus siitä, että he saivat automaattisesti paikan karsintoihin paikasta jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin. Vuosina 1966, 1970, 1986, 1994, 1998 ja 2002 Australia tippui maailmanmestaruuskisoista mantereiden välisissä karsinnoissa. Vuonna 2006 Australian viimeisenä vuonna OFC:ssä, Australia pääsi maailmanmestaruuskisoihin voitettuaan Uruguayn.
Australian lähtö oli hyödyllinen muillekin Oseanian maille, sillä se kasvatti heidän mahdollisuuksiaan päästä karsimaan kisoihin.
AFC:n historia > AFC:n tavoite ja visio

Monen menestyksekkään vuosikymmenen jälkeen AFC:n nykyinen visio ja tavoite on tulla maailman parhaaksi jalkapalloliitoksi. Tämä tapahtuu auttamalla aasialaisia joukkueita voittamaan isommissa turnauksissa, auttaen jäsenmaita saavuttamaan täyden potentiaalinsa ja nostattaa Aasian kilpailuiden tasoa. Nämä muutokset tähtäävät isompaan tavoitteeseen, eli saada jalkapallo parhaalle mahdollisimmalle tasolle Aasiassa.
AFC:n historia > AFC:n hallinto

| Nimi | Rooli |
| --- | --- |
Shaikh Salman bin Ebrahim Al Khalifa: Puheenjohtaja
Dato'Windsor John: Pääsihteeri
Shin Mal Gil: Kilpailutoimenjohtaja
Andy Roxburgh: tekninen johto
Ravi Kumar: MA-kehityksen johto
Vahid Kardany: MA- ja alueellisten yhdistysten johtaja
Andrew Rogers: Kaupallinen johtaja
Chandra Mohan: Taloudellinen johtaja
Shamsul Maidin: Tuomaritoiminnan johtaja
Colin Gibson: Kommunikaatiojohtaja
Andrew Mercer: Laillisen toiminnan johtaja
Mala Ruban: Palvelujohtaja
Asian Cup

Asian Cup, koko nimeltään AFC Asian Cup, suomeksi Jalkapallon Aasian mestaruuskilpailut, ovat neljän vuoden välein järjestettävät Aasian laajuiset kilpailut. Kilpailut järjestää AFC.
Vuonna 1956 järjestettiin ensimmäiset kilpailut, jotka voittivat Etelä-Korea. Nämä ensimmäiset kisat pidettiin Hongkongissa ja niihin osallistuivat kaikki 12 jäsenmaata. Kilpailut pidetään neljän vuoden välein eri isäntämaissa. Ainoa poikkeus tapahtui vuonna 2007, kun tapahtuma siirrettiin vuodella eteenpäin.
Asian Cup > Kilpailun formaatti

Asian Cupin osallistujamaat määräytyvät karsintaturnausten avulla. Karsintaturnauksista 16 parasta pääsevät mukaan Asian Cupiin. Nämä 16 joukkuetta pelaavat neljän lohkon kaikki pelaa kaikkia vastaan kierroksen, jonka jälkeen seuraa pudotuspelit. Pudotuspeleissä pelaavat 8 joukkuetta, jotka pääsivät edelliseltä kierrokselta jatkoon.
Asian Cup > Menestyneimmät joukkueet

Japani - 4 mestaruutta
Iran - 3 mestaruutta
Saudi-Arabia - 3 mestaruutta
Asian Cup > Asian Cupin finaalit

| Vuosi | Finalistit | Voittaja |
| --- | --- | --- |
| 1956 | Etelä-Korea - Israel | Etelä-Korea |
| 1960 | Etelä-Korea - Israel | Eteä-Korea |
| 1964 | Israel - Intia | Israel |
| 1968 | Iran - Burma | Iran |
| 1972 | Iran - Etelä-Korea | Iran |
| 1976 | Iran - Kuwait | Iran |
| 1980 | Kuwait - Etelä-Korea | Kuwait |
| 1984 | Saudi-Arabia - Kiina | Saudi-Arabia |
| 1988 | Saudi-Arabia - Etelä-Korea | Saudi-Arabia |
| 1992 | Japani - Saudi-Arabia | Japani |
| 1996 | Saudi-Arabia - Arabiemiraatit | Saudi-Arabia |
| 2000 | Japani - Saudi-Arabia | Japani |
| 2004 | Japani - Kiina | Japani |
| 2007 | Irak - Saudi-Arabia | Irak |
| 2011 | Japani - Australia | Japani |
| 2015 | Australia - Etelä-Korea | Australia |
| 2019 | Qatar - Japani | Qatar |
Asian Champions League

Asian Champions League on Aasiassa pelattava UEFA Champions Leaguen kaltainen seurajoukkueiden turnaus.
Asian Champions League > Historia

Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1967, jolloin sen nimi oli Asian Champion Club Tournament. Ensimmäisten vuosien formaattina toimi pudotuspeliformaatti, mutta turnausta pidettiin yllä vain neljä vuotta. Syynä tähän oli ylläpitäjien ja osallistujien ammattitaidon ja innostuksen puute. Tämän neljän vuoden aikavälin menestyneimmät joukkueet tulivat molemmat Israelista, Maccabi Tel Aviv ja Hapoel Tel Aviv FC.
Neljäntoista vuoden tauon jälkeen turnaus tuotiin takaisin, tällä kertaa nimellä Asian Club Championship. Ensimmäisenä vuonna turnauksen voitti eteläkorealainen Daewoo FC (nykyinen Busan IPark). AFC julkisti myös Asian Cup Winners' Cupin Asian Super Cupin vuonna 1995.
Asian Cup Winners' Cupissa vastakkain pelasi kaikkien Aasian korkeimpien liigojen voittajat, kun Asian Super Cupissa vastakkain pelasivat Asian Cup Winners' Cupin ja Asian Club Championshipin voittajat.
Vuonna 2002 turnaus tuli nykyiseen nimeensä kun se nimettiin Asian Champions Leagueksi. Asian Champions Leagueen yhdistettiin Asian Club Championship, Asian Cup Winners' Cup ja Asian Super Cup. Karsintajoukkueet jaettiin kahteen lohkoon Itä- ja Länsi-Aasian lohkoon. Tämä tehtiin vähentämään matkustuskuluja.
Vuonna 2004 perustettiin AFC Cup, jossa kilpaili joukkueet jotka eivät päässeet itse Asian Champions Leagueen. Vuodesta 2009 AFC Cupin finalistit ovat päässeet pelaamaan Asian Champions Leaguen karsintakierroksille.
Asian Champions League > Menestyneimmät joukkueet

Asian Champion Club Turnament - Maccabi Tel Aviv, Hapoel Tel Aviv FC
Asian Club Championship - Pohang Steelers, Al-Hilal
Asian Cup Winners' Club - Yokohama F. Marinos, Al-Hilal
Asian Super Cup - Al-Hilal, Suwon Samsung Bluewings
Asian Champions League - Pohang Steelers, Al-Hilal