stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Julkinen liikenne
Liikenteen järjestäminen > Suunnittelu

Joukkoliikennettä järjestävät sekä yksityiset yritykset että julkiset tahot kuten kunnat ja valtio. Usein joukkoliikenteen järjestämistä ja etenkin rakennushankkeita tukee jokin julkinen taho kuten kaupunki tai valtio. Liikennöinnin hoitavat yksityiset yritykset tai julkiset organisaatiot.
Joukkoliikenteen järjestäminen on kannattavinta tiheästi rakennetuilla paikkakunnilla, joilla asukastiheys on korkea. Yhdyskuntarakenteen suunnittelu ja joukkoliikenne suunnitellaan nykyään yleensä samaan aikaan, jolloin joukkoliikenteen palvelut ovat jo käytössä asukkaiden muuttaessa uudelle alueelle. Asukastiheyden noustessa potentiaalisten matkustajien joukko kasvaa ja liikennöinnistä tulee kannattavampaa. Jotta joukkoliikenne olisi suosittua kauttaaltaan, olisi myös harvaan asutuilla alueilla tarjottava riittävä joukkoliikenteen taso, vaikka näiden reittien matkustajamäärät jäisivätkin vähäisiksi. Jos osa matkasta joudutaan tekemään henkilöautolla, tehdään useimmiten koko matka henkilöautolla.
Joukkoliikenteen suunnittelussa kannattavuus ohjaa muun muassa joukkoliikennevälineen valintaa, reittejä ja liikennöinnin tiheyttä. Kiertävä reitti on suoraa hitaampi, mutta kiertelyn avulla kerätään enemmän matkustajia. Eristetty rata tai tie mahdollistaa suuremman ajonopeuden, mutta rakennuskustannusten kasvu heikentää kannattavuutta. Joukkoliikennevälineeseen liittyvän investointikustannuksen lisäksi on otettava huomioon ylläpitokustannukset ja käyttökustannukset. Käyttökustannuksissa pyritään yleensä minimoimaan yhden matkustajan tekemän matkan kustannus, kuitenkin niin, että matkustusmäärät säilyvät korkeina.
Tarjonnan kasvattaminen lisää matkustusta keskimäärin muutosjouston 0,7 verran.lähde? Tämä tarkoittaa sitä, kun tarjontaa kasvatetaan 100 %, matkustajamäärä kasvaa keskimäärin 70 % ja tällöin 30 % kustannusten noususta jää julkisin varoin katettavaksi. Pienempään kalustoon siirtyminen vähäisen matkustuksen aikoina ei tuo vastaavaa kustannussäästöä, koska lähes 60 % välittömistä kustannuksista on työvoimakustannuksia, myös pääomakulut kasvaisivat kalustomäärän kaksinkertaistuessa.lähde? Ruuhkahuippujen matkustajamäärät edellyttävät kuitenkin suurempien bussien käyttöä, jolloin pahimmillaan kalustoa tarvittaisiin kolminkertainen määrä, ja sen vuosittainen liikennesuorite jäisi kuitenkin vain osaan nykyisestä, jolloin se olisi varsin vajaakäytössä.
Joukkoliikenteen palvelutasoon vaikuttaa se kuinka hyvin linjasto palvelee todellisia matkustustarpeita. Vaihdottomat ja suorat yhteydet ovat matkustajan kannalta houkuttelevimpia. Esimerkiksi Helsingissä pyritään tällä hetkellä lisäämään poikittaista joukkoliikennetarjontaa sen sijaan, että kaikki liikenne kulkisi säteittäisesti keskustasta ulospäin. Monipuolinen linjasto tarjoaa useammille matkustajille suoria yhteyksiä, vähentävät vaihtojen määrää ja nopeuttavat lyhyitä matkoja, mutta linjojen vuoroväli voi kasvaa pitkäksi.
Liikenteen järjestäminen > Kustannukset

Joukkoliikenteen kustannukset koostuvat liikennevälineiden hankinnasta ja huollosta, ratojen ja teiden rakentamisesta ja ylläpidosta, asemien, pysäkkien ja muiden tilojen rakentamisesta ja huollosta, energiakuluista, siivouksesta, sekä kuljettajien, rahastajien, suunnittelijoiden ym. henkilöstön palkoista. Joukkoliikenteen hoitamisesta koituvia kustannuksia katetaan yleensä lipputuloilla, julkisella tuella ja mainostilan myynnistä saatavilla tuloilla.
Suomen pääkaupunkiseudulla matkustajakilometrin kustannus on metrolla 0,06 euroa, junalla 0,12 euroa, bussilla 0,35 euroa ja raitiovaunulla 0,38 euroa. Kustannukset ajoneuvon liikkumaa kilometriä kohden ovat vastaavasti 6,90, 7,70, 3,40 ja 8,70 euroa, mutta metroissa ja junissa on paljon enemmän matkustajia ajoneuvoa kohden.
Liikenteen järjestäminen > Ympäristötavoitteet

Maailmassa on tällä hetkellä noin 800 miljoonaa ajoneuvoa. Suomessa henkilöautoja oli 2,5 miljoonaa vuonna 2006. Määrä on kaksinkertaistunut vuodesta 1980. Väestöstä 84 % eli autollisessa kotitaloudessa. Autollisista kotitalouksista kolmanneksella oli vähintään kaksi autoa.
Koko EU:n tasolla tieliikenteen päästöt muodostavat viidesosan kaikista hiilidioksidipäästöistä. Henkilöautojen osuus on 12 % kokonaispäästöistä. EU-maiden kasvihuonekaasujen päästöt vähenivät 5 % vuosina 1990–2004, mutta tieliikenteen päästöt kasvoivat samana ajanjaksona 25 %. EU:n tavoite on vähentää ajoneuvojen hiilidioksidipäästöjä 25 % vuoteen 2010 mennessä.
Hiukkaspäästöihin, joista osa syntyy liikenteestä, kuolee vuosittain 1 300 suomalaistalähde? ja 300 000 EU:n kansalaista. Liikenteen pienhiukkasten haitat painottuvat vilkasliikenteisten teiden ympäristöön ja raidetunneleihin kuten pääkaupunkiseudulle. Tieliikenne vastaa 13 % pienhiukkasista.lähde? Niille on erityisen herkkiä 15 % väestöstä.lähde? Raideliikenteen hiukkaspäästöt erityisesti tunneleissa, kuten metroissa on merkittävä terveysriski. Ruotsalaisen tutkimuksen mukaan metroissa olevat hiukkaspitoisuudet ja -laadut ovat terveydelle haitallisempia kuin ruuhkaisilla kaduilla.
Liikenne tuottaa myös jarru- ja rengaspölyä. Renkaiden alle jäävä hiekoitushiekka kuluttaa asfalttia. Näistä lähteistä syntyy pääasiassa ns. karkeita hengitettäviä hiukkasia, joiden päästöt ovat suurimmat kaupunkiympäristöissä. Nämä päästöt ovat monta kertaa suuremmat kuin pakokaasupäästöt. Ainakin Helsingissä hiekoituspölymäärät ylittävät EU:n raja-arvot. Ruotsin tielaitoksen tutkimuksen perusteella raskaan liikenteen osuus teiden kulumiseen on merkittävä. Teiden kuluminen lisääntyy ainakin akselipainon neliönä, jossa painon kaksinkertaistuminen nostaa tien kulutusta 16 kertaa. Raskaiden ajoneuvojen aiheuttama hiukkaskuormitus on niiden liikenneosuutta suurempi.
Liikenteen ympäristöhaittoja syntyy kaikkien ajoneuvojen ja liikennemuotojen kohdalla. Kasvavaa liikennettä on pyritty ohjaamaan joukkoliikenteen eduksi, ajatuksena ympäristöhaittojen pienentäminen. Kovina keinoina poliittisessa keskustelussa on esitetty esimerkiksi tienkäyttömaksuja ja ruuhkamaksuja sekä pehmeinä keinoina esimerkiksi joukkoliikenteen tehostamista ja tekemistä houkuttelevammaksi. Yhdyskuntasuunnittelu on pitkällä tähtäimellä keskeisessä asemassa liikenteen ympäristöhaittojen minimoimisessa.
Maksullisuus > Lipunmyynti

Lipunmyyntiä varten on käytössä erilaisia järjestelmiä. Niitä ovat esimerkiksi:
lippu on ostettava etukäteen ja lippu tarkastetaan ennen astumista laiturille tai kulkuneuvoon
lippu on ostettava etukäteen ja tarkastajat tekevät satunnaisia tarkastuksia liikennevälineissä
lippu voidaan ostaa etukäteen tai matkan aikana
Lippuja voi joukkoliikennevälineissä myydä kuljettaja tai rahastaja, tai niitä voi ostaa ennen matkaa kioskeista, kaupoista tai lippuautomaateilta. Kuljettajan suorittama rahastus hidastaa liikennöintiä, joten sitä pyritään usein välttämään. Matkakorttien ja sarjalippujen käyttöönotto on korvannut laajalti kertalippujen käyttöä etenkin paikallis- ja seutuliikenteessä.
Joukkoliikenne voi olla myös matkustajalle maksutonta, jolloin kustannukset katetaan verovaroista, mainostuloilla tai muilla keinoilla.
Maksullisuus > Lippujen hintoja maailman kaupungeissa

| Kaupunki | Hinta euroissa | Kaupunki | Hinta euroissa | Kaupunki | Hinta euroissa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Angers | 1,20 | Ateena | 0,45 | Avignon | 1,10 |
| Barcelona | 1,05 | Besançon | 1,10 (1 h) | Berliini | 2,60 (zone AB -2h) 3,20 (zone ABC - 2h) |
| Bordeaux | 1,30 | Bryssel | 1,50 ennakkolippu (1 h) 2,00 bussista | Brest | 1,10 |
| Caen | 1,20 | Cannes | 1,35 | Châteauroux | ilmainen |
| Colmar | 1,05 | Colomiers | ilmainen | Dublin | 0,90 |
| Gap | ilmainen | Geneve | 1,85 (1 h) | Grenoble | 1,30 |
| Helsinki | 3,10 (lapsi 1,60) | Kuopio | 2,80 (lapsi 1,40) | Lausanne | 1,50 |
| Le Havre | 1,50 (1 h) | Lille | 1,25 (1 h) (10 kpl: 1,03) | Lissabon | 0,70 |
| Lyon | 1,50 | Madrid | 1,35 | Mainz & Wiesbaden | 1,40 (lyhyt), 2,20 |
| Marseille | 1,70 (1 h) (5 kpl: 1,20) | Montpellier | 1,35 | München | 1,10 (lyhyt), 2,20 |
| Nantes | 1,30 | Nizza | 1,30 | Niort | 1,15 |
| Orleans | 1,30 | Pariisi | 1,40 (10 kpl: 1,07) | Perpignan | 1,10 |
| Reims | 0,90 | Rennes | 1,10 | Rouen | 1,40 |
| Sophia Antipolis | 1,30 | Strasbourg | 1,20 | Saint-Étienne | 1,20 |
| Toulouse | 1,40 | Tours | 1,20 | Torino | 0,90 |
| Utrecht | 1,60 | Zürich | 1,50 (lyhyt), 2,40 | Turku | 3,00 (lapsi 1,50) |
Joissain kaupungeissa matkustaminen joukkoliikenteessä on vielä edullista. Esimerkiksi Kiovassa joukkoliikenteen kertalipun hinta oli joulukuussa 2023 vain 8 Ukrainan hryvniaa (UAH) eli noin 0,20 euroa.
Ennakkoon ostetun seutujoukkoliikennematkan hinta joissakin kaupungeissa vuonna 2007 (suluissa eläkeläiset):
Tukholma 160:Skr/16 lippua eli á 10 SKr (95 Skr/16 lippua)
Oslo 22 NKr
Lontoo 1 £ (bussi ja raitiovaunu), metro 1,5 £ - käteisellä 4 £
New York 2 $
Suomen suurten kaupunkien joukkoliikenteen kuukausilipun hintaindeksi on noussut 170–220 % verrattuna elinkustannusindeksiin 1990–2006.
Julkinen liikenne Suomessa > Luonnehdinta

Suomessa kunnat vastaavat omasta joukkoliikenteestään ja voivat joko järjestää sen itse, ostaa sen valitsemaltaan toimijalta, tai kilpailuttaa liikenteen. Kaupunkien välistä lento- ja linja-autoliikennettä hoitavat yksityisyritykset ja matkustajajunaliikennettä VR-Yhtymä Oy. Valtio tukee joidenkin sellaisten reittien liikennöintiä, joilla liikennöinti ei ole muuten kannattavaa. Suurimmassa osassa Suomen kaupunkeja paikallinen liikenne hoidetaan ainoastaan linja-autoilla raideliikenteen muodostuessa vain kaukoliikenteestä. Lähijunaliikennettä on Etelä-Suomen suurimmilla kaupunkiseuduilla. Raitioliikennettä on tällä hetkellä toiminnassa vain Helsingissä, Espoossa ja Tampereella, joskin sitä suunnitellaan myös muille paikkakunnille.
Perustarve joukkoliikenteelle ovat työ- ja asiointimatkat. Nämä yhteydet toimivat myös syöttöliikenteenä valtakunnallisiin kaukoliikenneverkkoihin. Näiden lisäksi monin paikoin on mahdollista tehdä tarpeeksi tiheästi kulkevalla julkisella liikenteellä myös vapaa-ajan matkoja, jotka ovat jatkuvasti kasvava matkaryhmä.
Joukkoliikenne on kuitenkin merkittävä kulkutapa Helsingin, Tampereen ja Turun seuduilla. Helsingin seudulla joukkoliikenteen kanta-asiakkaita on 23 prosenttia, Tampereella 12, Turussa 8 ja Oulussa 3 prosenttia. Kulkutapojen sekakäyttäjiä on kaikissa kaupungeissa: pääkaupunkiseudulla yli viidesosa ja muissa kaupungeissa 10–15 prosenttia. Kaikista linja-autoissa tehdyistä matkoista vuonna 2005 (noin 320 miljoonaa matkaa) kaupunkiseutujen liikenteessä tehdään yli 80 %.
Pienemmillä kaupunkiseuduilla yleensä tunnin välein kulkevaa paikallisliikennettä ylläpidetään yhteiskunnan rahallisella tuella. Arkisin ruuhka-aikaan tarjonta on melko tiheää, mutta päivisin, iltaisin ja viikonloppuisin se on vähäisempää. Tällaisia alueita ovat esimerkiksi Rauman, Iisalmen, Seinäjoen, Kajaanin ja Riihimäen seudut.
Kaupunkiseutujen reuna-alueilla ja maaseudulla joukkoliikenteen tarjonta painottuu perustarjontaan, sillä joukkoliikenteen tarvitsema asukastiheys puuttuu. Palvelutaso muodostuu pitkämatkaisen runkoliikenteen yhteyksistä ja kuntien hankkimista koululaisvuoroista. Lisäksi on kuntien hankkimaa tarjontaa, esimerkiksi palveluliikenne ja kutsutaksit. Valtaosa joukkoliikenteen käyttäjistä tällaisilla alueilla on ns. pakkokäyttäjiä, eli henkilöitä, joilla ei ole vaihtoehtoa joukkoliikenteen käytölle.
Suomessa valtio rahoitti suurimpien kaupunkien joukkoliikennepalvelujen järjestämistä yhteensä viiden miljoonan euron summalla vuonna 2009. Yksittäisissä rakennushankkeissa ovat kaupungit voineet neuvotella valtion kanssa rahoitusosuuksista. Esimerkiksi valtio rahoitti Itäkeskus–Vuosaari-metron rakentamista 30 %:lla ja sama osuus sovittiin myös Länsimetrosta. Vantaan Kehäradan kustannuksista valtio maksoi 70 %. Valtio on rahoittanut joukkoliikenteen informaatiojärjestelmiä.
Julkinen liikenne Suomessa > Ympäristötavoitteet

Suomen liikennepolitiikan haasteita ovat liikkuvuus, kilpailukyky, maankäyttö, ympäristövaikutukset, kansalaisten terveys ja ilmastonmuutos. Liikenne- ja viestintäministeriön Liikenne 2030 –raportin mukaan liikenteen päästöjä on vähennettävä nopeasti. Raportti nimeää liikenteen ja päästöjen vähentämiseksi kohtuuhintainen joukkoliikenteen yhtenä keinona.
Yli puolet Suomen pääkaupunkiseudun asukkaista kannattaa Helsingin ydinkeskustan rauhoittamista yksityisautoilulta. Laajenevan Helsingin ja ympäristön liikenne on kasvanut tasaisesti, mutta Helsingin keskustan, nk. Helsingin niemen liikenne ei ole kasvanut lainkaan 28 vuoden aikana, eli koko tilastoinnin ajan.
Vuoteen 2020 mennessä 20 % öljystä on tavoitteena korvata biopolttoaineilla (8 %), maakaasulla (10 %) ja vedyllä (5 %).lähde? Nykymoottoreihin voidaan lisätä 5–10 % etanolia ilman muutoksia. Nesteen toisen sukupolven kasviöljystä ja eläinrasvasta valmistettavaa biodieseliä NExBTL voidaan käyttää 100 %:na nykymoottoreissa. Sen valmistus alkoi kesällä 2007. Kapasiteetti on 170 000 tonnia vuodessa. Neste Oil on tehnyt aiesopimuksen uuden biodieselin kokeilusta pääkaupunkiseudun bussiliikenteessä. Syksyllä 2007 alkava kokeilu kestää loppuvuoteen 2010, ja se koskee 700 pääkaupunkiseudun bussia. Maakaasu edellyttäisi suuria teknisiä muutoksia. Vetyä käyttävät polttokennot eivät tuottaisi lähes lainkaan hiilidioksidia.
Julkinen liikenne Suomessa > Risteysasemia

Alla luetellut paikkakunnat ovat mainittujen liikennemuotojen suurempia risteysasemia valtakunnallisessa liikenteessä.
Forssa (bussit)
Helsinki (junat, bussit, lentokoneet, laivat)
Huittinen (bussit)
Hämeenlinna (bussit, junat)
Joensuu (junat, bussit)
Jyväskylä (bussit, junat)
Kouvola (junat, bussit)
Kuopio (bussit, junat)
Lahti (junat, bussit)
Mikkeli (bussit)
Oulu (junat, bussit, lentokoneet)
Pieksämäki (junat, bussit)
Pori (bussit)
Riihimäki (junat, bussit)
Seinäjoki (junat)
Tampere (junat, bussit, lentokoneet)
Toijala (junat)
Turku (junat, bussit, lentokoneet, laivat)
Vaasa (bussit, laivat)
Varkaus (bussit)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Joukkoliikennefoorumi on joukkoliikenteestä kiinnostuneiden keskustelupalsta
HSL Helsingin seudun liikenne
Turun joukkoliikennetoimisto
Liikenne ja kestävä kehitys
| --- | --- |
Biopolttoaine:  bioetanoli  E85  biodiesel  biokaasu 
Uusiutuva energia:  aurinkovoima  aurinkokenno  tuulivoima  vesivoima  biomassa 
Kemiallinen:  polttokenno  vetytalous  metanolitalous 
Teemasivut:  Kestävä kehitys  Ympäristönsuojelu  Energia 
Helsingin keskustan liikennettä
Liikenneruuhka, São Paulo, Brasilia
Joukkoliikennekartta, München, Saksa
Tukholmassa joukkoliikennettä edistetään ruuhkamaksuilla.
Ruotsin rautateiden lipunmyyntiautomaatteja.
Junalippu, Belgia
Kampin keskus on käyttäjämääriltään yksi Euroopan suurimmista joukkoliikenteen terminaaleista.
Samfunnsøkonomene

| Samfunnsøkonomene |
| --- | --- |

Perustettu:  1908
Tyyppi:  ammattiliitto
Kotipaikka:  Oslo
Toiminta-alue:  Norja
Jäsenet:  n. 3 400 (2022)
Puheenjohtaja:  Jan Inge Eidem
Kattojärjestö:  Akademikerne
Jäsenlehti:  Samfunnsøkonomen
Aiheesta muualla
Sivusto
Samfunnsøkonomene on norjalainen ekonomistien ammattiliitto, joka on perustettu vuonna 1908. Sillä oli noin 3 400 jäsentä vuonna 2022 ja se kuuluu Akademikerne-keskusjärjestöön.
Aiheesta muualla

Liiton verkkosivut (norjaksi)
| n k Norjan ammattiliitot |
| --- | --- |
LO:  Arbeiderbevegelsens Presseforbund  Creo – forbundet for kunst og kultur  Dramatikerforbundet  EL og IT Forbundet  Fagforbundet  Fellesforbundet  Fellesorganisasjonen  Forbundet for Ledelse og Teknikk  Forfatterforbundet  Handel og Kontor  Industri Energi  Kabinansattes Forbund  Norges offisers- og spesialistforbund  Norsk Arbeidsmandsforbund  Norsk Fengsels- og Friomsorgsforbund  Norsk Flygerforbund  Norsk Jernbaneforbund  Norsk Lokomotivførerforbund  Norsk Manuellterapeutforening  Norsk Nærings- og Nytelsesmiddelarbeiderforbund  Norsk Sjømannsforbund  Norsk Sjøoffisersforbund  Norsk Tjenestemannslag  Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon  Skolenes landsforbund 
Unio:  Akademikerforbundet  Bibliotekarforbundet  Det Norske Diakonforbund  Det norske maskinistforbund  Forskerforbundet  Norsk Ergoterapeutforbund  Norsk Fysioterapeutforbund  Norsk Radiografforbund  Norsk Sykepleierforbund  Politiets Fellesforbund  Presteforeningen  Skatterevisorenes forening  Utdanningsforbundet 
Akademikerne:  Arkitektenes Fagforbund  Den norske legeforening  Den norske tannlegeforening  Den norske veterinærforening  Econa  Krigsskoleutdannede offiserers landsforening  Norges Juristforbund  Norsk Lektorlag  Naturviterne  Norsk Psykologforening  Samfunnsviterne  Samfunnsøkonomene  Tekna 
YS:  AVYO  Befalets Fellesorganisasjon  Delta  Farmasiforbundet  Finansforbundet  Kriminalomsorgens Yrkesforbund  Lærernes Yrkesforbund  Negotia  Norges Politilederlag  Norske Meierifolks Landsforening  Norsk Tollerforbund  Parat  Personellforbundet  SAFE  Skatteetatens landsforbund  Skolelederforbundet  STAFO  Yrkestrafikkforbundet
Giengen an der Brenz

| Giengen an der Brenz |
| --- | --- |

 vaakuna
 Giengen an der Brenz
 Koordinaatit: 48°37.4′N, 10°14.6′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Piirikunta:  Heidenheim
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  44,07 km²
Korkeus:  463 m
Väkiluku (30.6.2022):  19 899
 – Väestötiheys:  452 as./km²
Postinumero:  89537
Suuntanumero(t):  07322
 
 www.giengen.de 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Giengen an der Brenz on kaupunki Heidenheimin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Etelä-Saksassa. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 19 899 asukasta. Eräs muinaisista Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreiteistä kulkee Giengenin kautta. Giengen on myös entinen valtakunnankaupunki ja osa historiallista Svaabiaa.
Maantiede

Giengen an der Brenz sijaitsee Schwabenin Juran koillisosassa noin 450 metriä merenpinnan yläpuolella. Kaupungin halki kohti kaakkoa virtaa 52-kilometrinen Brenz, joka on Tonavan sivujoki. Piirikunnan pääkaupunki Heidenheim an der Brenz sijaitsee välittömästi Giengenin luoteispuolella. Giengenin etäisyys Ulmista on noin 30 kilometriä koilliseen, Stuttgartista noin 80 kilometriä itäkaakkoon ja Münchenistä noin 110 kilometriä luoteeseen. Giengen on Baden-Württembergin itäisimpiä kaupunkeja ja se rajoittuu idässä Baijeriin.
Giengenin kantakaupunki sijaitsee kaupungin keskiosassa. Kaupunkiin kuuluu neljä osa-aluetta, jotka olivat aiemmin itsenäisiä maalaiskuntia: Burgberg ja Hürben sijaitsevat kantakaupungin eteläpuolella, Hohenmemmingen sijaitsee kantakaupungin itäpuolella ja Sachsenhausen kaakossa.
Yli puolet Giengenin pinta-alasta on maatalouskäytössä. Metsäalaa on noin viidesosa.
Historia

Alemannit rakensivat 500-luvulla Altengiengenin alueelle asutuksen ja toivat mukanaan kristinuskon. Ensimmäinen kirjallinen merkintä Giengenistä on vuodelta 1078 muodossa Giengin. Paikkakunta kasvoi linnoituksen ympärille ja siihen viitataan jo 1200-luvulla kaupunkina. Giengen liittyi Svaabian kaupunkiliittoon (Schwäbischer Städtebund) ja eli kukoistuskauttaan 1500-luvulla yhtenä Pyhän saksalais-roomalainen keisarikunnan valtakunnankaupungeista. Giengen oli yksi pienimmistä, mutta myös vauraimmista valtakunnankaupungeista, joka rikastui hyvän sijaintinsa, erikoistuneen käsityöläisyytensä ja hedelmällisen maaperänsä ansiosta. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana syyskuussa 1634 Giengen paloi lähes maan tasalle, eikä toipunut enää entiselleen ripeästä jälleenrakentamisesta huolimatta.
Giengenistä tehtiin osa Württembergin herttuakuntaa 1802. Taloudellisesti alavireistä 1800-luvun alkupuoliskoa seurasi vuosisadan jälkipuoliskon teollinen nousukausi, johon kuului olennaisesti Margarete Steiffin 1880 perustama lelutehdas. Giengenistä ei kuitenkaan kehkeytynyt "yhden asian kaupunkia", vaan sen hyvinvoinnin perustana oli monipuolinen elinkeinorakenne. Toisen maailmansodan jälkeen Giengen kuului Yhdysvaltain miehitysvyöhykkeeseen ja vuodesta 1952 vastaperustettuun Baden-Württembergin osavaltioon. Kaupungin väkiluku kasvoi aivan sodan jälkeen pakolaisten myötä, ja sittemmin ulkomaisen siirtotyövoiman vauhdittamana. Vuoden 1972 kuntaliitosten jälkeen Giengenin väkiluku kohosi yli 18 000:n.
Burgbergin linnoitus mainitaan ensi kerran 1209, Hohenmemmingen 1250, Hürben 1171 ja Sachsenhausen 1143.
Giengenin vanhankaupungin maamerkki on evankelinen kaupunginkirkko, Evangelische Stadtkirche. Keskiaikaisessa kirkossa yhdistyvät useat tyylisuunnat romaanisesta jugendiin. Hürbenissä on 1100-luvulla rakennetun Burg Kaltenburgin rauniot. Modernia arkkitehtuuria edustaa muun muassa Steiff-Fabrikhalle, joka on tehdashalli vuodelta 1903. Lasiseinäinen rakennus tunnetaan myös nimellä "Jungfrauenaquarium" eli "neitsytakvaario", sillä tehtaan työntekijät olivat aikoinaan suurelta osin naimattomia naisia.
Talous ja liikenne

Giengenin suurin työnantaja on kodinkoneita valmistava BSH Hausgeräte. Suuria toimijoita ovat myös lelutehdas Steiff ja paloautoja valmistava Ziegler. Giengenin keskusta on kasvanut lähes yhteen läntisen naapurikaupungin Herbrechtingenin kanssa. Kaupungeilla on yhteinen teollisuusalue Industriepark A 7, joka on saanut nimensä keskustojen välistä kulkevan moottoritie BAB 7:n mukaan.
BAB 7 ja Bundesstraße 19 risteävät Giengenissä. Kaupunki sijaitsee 72-kilometrisen Brenzin rautatien varrella. Rataosuus yhdistää Aalenin ja Ulmin. Giengenin asema sijaitsee 33,7 kilometriä Aalenin päärautatieasemalta ja 38,8 kilometriä Ulmin päärautatieasemalta. Giengenissä pysähtyvät paikallisjunat.
Ystävyyskaupungit

Giengenilla on neljä ystävyyskaupunkia:
Köflach, Itävalta
Le Pré-Saint-Gervais, Ranska
Zeulenroda-Triebes, Saksa
San Michele di Ganzaria, Italia
Lähteet ja viitteet

↑  Bevölkerung, Gebiet und Bevölkerungsdichte Statistik-bw.de. Statistisches Landesamt Baden-Württemberg. Viitattu 13.6.2023.
1 2 3 4  Zahlen, Daten, Fakten Stadt Giengen an der Brenz. Viitattu 13.6.2023. (saksaksi)
1 2  Bevölkerung der Gemeinden Baden-Württembergs am 30. Juni 2022 (PDF) (s. 8) Statistisches Landesamt Baden-Württemberg. Viitattu 13.6.2023. (saksaksi)
↑  Entfernung von Giengen an der Brenz, Baden-Württemberg, Deutschland nach_ Entfernungsrechnerkm.com. Viitattu 25.5.2020.
1 2  Stadtgeschichte Giengen.de. Große Kreisstadt Giengen an der Brenz. Arkistoitu 6.9.2019. Viitattu 25.5.2020.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin verkkosivut (saksaksi)
Giengen an der Brenz, Baden-Württemberg, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Giengen an der Brenz
Giengen an der Brenzin sijainti Heidenheimin piirikunnassa. Pienemmässä kuvassa piirikunnan sijainti Baden-Württembergin osavaltiossa.
Marktstraße
Käännös suomeksi
Bart Johnson

Johnson vaimonsa kanssa vuonna 2011.
Barton "Bart" Robert Johnson (s. 13. joulukuuta 1970 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia rooleja on koripallojoukkueen valmentaja Jack Bolton elokuvissa High School Musical, High School Musical 2 ja High School Musical 3. Hän on naimisissa Robyn Livelyn kanssa.
Aiheesta muualla

Bart Johnson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  ISNI
Pikku Kiimajärvi (Sastamala)

| Pikku Kiimajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa‎
Kunnat:  Sastamala
Koordinaatit:  61°16′35″N, 23°09′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ekojen valuma−alue (35.137)
Laskuoja:  lyhyt suo-oja 
Järvinumero:  35.137.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  123,3 m  
Pituus:  140 m  
Leveys:  60 m  
Rantaviiva:  0,353 km  
Pinta-ala:  0,717 ha  
Saaria:  ei saaria
 fiPikku Kiimajärvi 
Pikku Kiimajärvi on Pirkanmaalla Sastamalan Vammalassa Stormin Mattilanmaalla sijaitseva järvi.