stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Mars Volta

| The Mars Volta |
| --- | --- |

 The Mars Volta esiintymässä Vegoose Festivaleilla.
Tiedot
Toiminnassa:  2001–2012, 2019–
Tyylilaji:  progressiivinen rock, psykedeelinen rock, hardcore punk, fuusiojazz, elektroninen rock, post-rock, post-hardcore
Kotipaikka:   El Paso, Texas, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti, espanja
Jäsenet:  Omar Rodríguez-López   Cedric Bixler-Zavala  
Levy-yhtiö:  Universal   GSL  
Aiheesta muualla
Kotisivut
The Mars Volta on yhdysvaltalainen Grammy-palkittu rockyhtye El Pasosta, Texasista. The Mars Voltan musiikissa on progressiiviselle rockille tyypillisiä vaikeasti avautuvia piirteitä. Sen sanoitukset ovat usein arvoituksellisia. Yhtye tunnetaan villeistä ja energisistä live-esiintymisistään.lähde?
The Mars Voltan perustivat At the Drive-In -yhtyeen entiset keulakuvat laulaja Cedric Bixler-Zavala ja kitaristi Omar Rodriguez-Lopez heti yhtyeen hajottua vuonna 2001. Myöhemmin vuonna 2005 At the Drive-Inin entinen basisti Paul Hinojos liittyi The Mars Voltaan.
The Mars Volta on julkaissut uransa aikana seitsemän studioalbumia: De-Loused in the Comatorium (2003), Frances the Mute (2005), Amputechture (2006), The Bedlam in Goliath (2008), Octahedron (2009), Noctourniquet (2012) ja The Mars Volta (2022). Näiden lisäksi yhtye on julkaissut kaksi EP:tä (Tremulant (2002) ja Live EP (2003), rajoitettu painos) sekä yhden konserttialbumin (Scabdates (2005)). A Missing Chromosome -nimellä tunnettu, lähinnä single-julkaisujen b-puolista koottu levy ei ole yhtyeen virallinen julkaisu.
The Mars Volta on esiintynyt Suomessa Red Hot Chili Peppersin lämmittelijänä vuonna 2003, Provinssirockissa vuonna 2005, The Circuksessa Helsingissä heinäkuussa 2011 sekä Ruisrockissa vuonna 2012.
23.1.2013 Cedric Bixler-Zavala ilmoitti Twitterissä jättävänsä The Mars Voltan johtuen Omar Rodríguez-Lópezin vähäisestä panostuksesta yhtyeeseen sekä hänen päätöksestä jättää yhtye määrittämättömän pituiselle tauolle.
Jäsenet

The Mars Voltan muodostavat Omar Rodríguez-López ja Cedric Bixler-Zavala. Muut muusikot ovat osa The Mars Volta Groupia.selvennä
Jäsenet > Nykyinen kokoonpano

milloin?
Omar Rodríguez-López - kitara, taustalaulu
Cedric Bixler-Zavala - laulu
Eva Gardner - basso
Marcel Rodriguez-Lopez - perkussiot, syntetisaattori, koskettimet, efektit
Linda-Philomène Tsoungui – rummut
Leo Genovese – koskettimet, syntetisaattori, saksofoni
Jäsenet > Entiset

Omar Rodríguez-López - kitara, taustalaulu
Cedric Bixler-Zavala - laulu
Isaiah "Ikey" Owens - koskettimet
Juan Alderete - basso
Deantoni Parks - rummut
John Frusciante – kitara (vuodesta 2002 vuoteen 2008 studiossa, harvoin konserteissa)
Jeremy Ward - efektit
Jon Theodore - rummut
Thomas Pridgen - rummut
Adrian Terrazas-Gonzales - huilu, saksofoni, klarinetti, perkussiot
Paul Hinojos - kitara, efektit
Dave Elitch - rummut
Diskografia > Studioalbumit

De-Loused in the Comatorium (2003)
Frances the Mute (2005)
Amputechture (2006)
The Bedlam in Goliath (2008)
Octahedron (2009)
Noctourniquet (2012)
The Mars Volta (2022)
Que Dios Te Maldiga Mi Corazón (2023)
Lucro Sucio; Los Ojos del Vacío (2025)
Diskografia > Livealbumit

Scabdates (2005)
Diskografia > EP:t

Tremulant (2002)
Live EP (2003)
Diskografia > Singlet

Inertiatic ESP (2003)
Televators (2004)
The Widow (2005)
L'Via LiViaquez (2005)
Viscera Eyes (2006)
Wax Simulacra (2007)
Goliath (2008)
Cotopaxi (2009)
Since We've Been Wrong (2009)
The Malkin Jewel (2012)
Blacklight Shine (2022)
Graveyard Love (2022)
Vigil (2022)
Diskografia > Musiikkivideot

| Vuosi | Kappale | Ohjaaja(t) |
| --- | --- | --- |
| 2002 | "Ain't Love Grand" | Darren Doane |
| 2003 | "Son et Lumière/Inertiatic ESP" | Omar Rodríguez-López |
| 2004 | "Televators" | The Saline Project |
| 2005 | "The Widow" | Jim Agnew & Simon Chan |
| 2005 | "L'Via L'Viaquez" | Omar Rodríguez-López |
| 2007 | "Wax Simulacra" | Jorge Hernandez |
| 2008 | "Aberinkula" | Omar Rodríguez-López |
| 2008 | "Goliath" | Omar Rodríguez-López |
| 2008 | "Askepios" | Omar Rodríguez-López |
| 2008 | "Ilyena" | Omar Rodríguez-López |
| 2009 | "Cotopaxi" | Omar Rodríguez-López |
| 2009 | "Since We've Been Wrong" | Omar Rodríguez-López |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu (englanninkielinen)
The Bedlam In Goliath -albumin arvostelu
Frances The Mute -albumin arvostelu
The Mars Volta Last.fm:ssä (englanniksi)
Joškar-Ola

| Joškar-Ola (Йошкар-Ола) Йошкар-Ола (marin kielellä) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Marin tasavalta Venäjällä, alla kaupungin sijainti tasavallassa
 Joškar-Ola
 Koordinaatit: 56.6312°N, 47.8860°E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Mari
Perustettu:  linnoitus 1584 kaupunki 1781
Väkiluku (2010):  248 782
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  424000
Suuntanumero(t):  +7 8362
 
 capital.mari-el.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Joškar-Ola (ven. Йошка́р-Ола́, mariksi Йошкар-Ола) on Venäjän federaatioon kuuluvan Marin tasavallan pääkaupunki. Kaupungin nimi on maria ja tarkoittaa Punaista kaupunkia. Tsaarin aikana sen nimi oli Tsarjovokokšaisk (Tsarjov gorod na Kokšage - Kokšaga-joen varrella oleva tsaarin kaupunki).   Vallankumouksen jälkeen siitä tuli Krasnokokšajisk, punaisen Kokšagan kaupunki. Nykyisen nimensä se sai 1928.
Marinmaan kansallinen taidegalleria
Marin valtionyliopiston päärakennus
Vjatka-maantie kulkee Joškar-Olan kautta ja on osa Venäjän keskeisintä valtatieverkostoa
Joškar-Olan suurin ortodoksikirkko
Vuonna 2010 kaupungissa asui 248 782 henkeä ja koko kaupunkipiirissä 259 256, eli kaupunkipiirissä oli runsas 10 500 maaseutuasukastakin. Muutamaa vuotta aiemmin, asukasluvun ollessa 253 400, asukkaista 68 prosenttia oli venäläisiä, 24 prosenttia mareja ja neljä prosenttia tataareja.
Historia

Alue oli ollut marien asuttama osa Kazanin kaanikuntaa. Venäjän Iivana Julma valloitti alueen 1552. Tsaari Fjodor I perusti vuonna 1584 paikalle kaupungin sotilaslinnoitukseksi varjelemaan jokiliikenteelle tärkeää kulkureittiä ja pitämään paikallisia asukkaita kurissa. Kaupunki pysyi pitkään varsin pienenä varuskuntakaupunkina ja samalla venäläisten tärkeimpänä keskuksena marien alueella. Väkiluku kasvoi merkittävästi vasta neuvostoaikoina: 1 700 (vuonna 1897), 4 300 (v. 1926), 27 000 (v. 1939), 89 000 (v. 1959), 166 000 (v. 1970) ja  201 000 (v. 1979).
Neuvostoliiton aikoina kaupunki oli alueensa teollisuuden, liikenteen ja kaupan keskus. Toisen maailmansodan aikana sitä pidettiin syrjäisenä paikkana, ja sinne siirrettiin turvaan strategista teollisuutta. Neuvostoliiton romahduksen myötä teollisuus kuihtui ja monet ammattilaiset muuttivat muualle.
Maantiede

Kaupunki sijaitsee Volgan sivujoen Malaja Kokšagan varrella, keskellä tasankoaluetta noin 100 metriä merenpinnan yläpuolella. Ilmasto on mantereinen: kuumat kesät ja kylmät talvet.
Liikenne

Joškar-Olan lentoasemalta on suoria lentoja Moskovaan, Saratoviin ja Nižni Novgorodiin. Kaupungingissa on rautatieasema; sinne johtaa Jaranskiin vievä pistoraide Moskovan ja Kazanin väliseltä pääradan Zelenodolskista. Maantieyhteydet ovat kattavat eri puolille Venäjää ja Marinmaata. Venäjän päävaltatieverkostoon kuuluva Vjatka-maantie saapuu Volgalta Joškar-Olaan ja jatkaa pohjoisessa Kirovin kautta edelleen Komin tasavaltaan ja sen pääkaupunki Syktyvkariin.
Pyhäköt

Kaupungissa on sekä ortodoksisia kirkkoja että marilaista muinaisuskoa varten uhrimetsikkö keskustan ulkopuolella.
Mari Elin lippu
Elorinne

Elorinne on sukunimi. Se on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Aleksi Elorinne (s. 1990), jääkiekkoilija
Erkki Elorinne (1935–2021), kirjailija
Jorma Elorinne (s. 1946), oopperalaulaja
Jippu, oik. Meri-Tuuli Elorinne (s. 1985), laulaja-lauluntekijä, Jorma Elorinteen tytär
Villemarkus Elorinne, Vuoden mies 1993, Jorma Elorinteen poika.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Pyhä Longinus

Pyhän Longinuksen patsas Pietarinkirkossa.
Longinus puhkaisee Kristuksen kyljen. Pala Fra Angelicon freskosta.
Pyhä Longinus oli kristillisten legendojen mukaan roomalainen sotilas, joka puhkaisi keihäänsä kärjellä ristiinnaulitun Kristuksen kyljen.
Legendan mukaan tämä sotilas oli uudessa testamentissa kuvattu sadanpäämies, joka todisti Jeesuksen ristiinnaulitsemisen aikana: "Tämä oli todella Jumalan Poika!". Jotkut sotilaan ja sadanpäämiehen yhdistävistä historiallisista lähteistä tiedetään väärennöksiksi, ja osassa tiedot ovat ristiriitaisia.
Jeesusta kylkeen pistänyttä sotilasta ei nimetä edellä mainituissa kirjoituksissa, vaan nimi Longinus löytyy pseudepigrafisesta ja apokryfisestä Nikodemuksen evankeliumista, jonka pääosan muodostaa Pilatuksen teot. Sabine Baring-Gould totesi: "Nimeä Longinus ei tunnettu kreikkalaisten keskuudessa ennen patriarkka Germanusta vuonna 715. Länsimaihin se tuli Nikodemuksen evankeliumin kautta. Tämän pyhimyksen teoista tai marttyyriydesta ei ole luotettavaa tietoa."
Longinus on todennäköisesti latinalaistettu muoto kreikan kielen keihästä tarkoittavasta sanasta longche (m.kreik. λόγχη).
Lähteet ja huomautukset

↑  "Kun sadanpäällikkö ja miehet, jotka hänen kanssaan vartioivat Jeesusta, näkivät maan vavahtelun ja kaiken, mitä tapahtui, he pelästyivät suunniltaan ja sanoivat: 'Tämä oli todella Jumalan Poika!'". Viite: Matt. 27:54
↑  "Kun vastapäätä seisova sadanpäällikkö näki Jeesuksen tällä tavoin kuolevan, hän sanoi: "Tämä mies oli todella Jumalan Poika!"". Viite: Mark. 15:38
1 2  Baring-Gould, Sabine: ”March 15: S[aint] Longinus M[artyr]”, The Lives of the Saints, vol. III: March.  Edinburgh:  John Grant, 1914.  (englanniksi)
↑  "Kreikkalaisten teot, joka on nimellisesti Hesykhios Miletoslaisen (P. Hesychius) kirjoittama, on todellisuudessa myöhäisempi röyhkeä väärennös." Viite: Baring-Gould, Sabine: ”March 15: S[aint] Longinus M[artyr]”, The Lives of the Saints, vol. III: March.  Edinburgh:  John Grant, 1914.
↑   "Nimen ei voida katsoa periytyvän mistään traditiosta; se on selvä haarautuma sanasta longchē (λόγχη), joka tarkoittaa keihästä tai peistä. Veronican tavoin se on ajanmukaistettu käyttötarkoitukseensa sopivaksi" toteaa Elizabeth Jameson teoksessa The History of Our Lord as Exemplified in Works of Art 1872:160.
Aiheesta muualla

The Golden Legend: The Life of Saint Longinus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Petteri Mikkonen

| Petteri Mikkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntymäaika:  28. kesäkuuta 1985 (ikä 39)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  tubettaja
Kotisivu
Youtube-tiedot
 Petteri Mikkosen logo
Kanavan nimi:  Petteri Mikkonen
Aktiivisena:  2016–
Tilaajamäärä:  yli 185 000
Katselukerrat:  yli 62 miljoonaa
Kanavan sisällön kieli:  suomi
Kanavan osoite
Petteri Mikkonen (s. 28. kesäkuuta 1985 Tampere lähde?) on suomalainen tubettaja, joka tekee lähinnä tietovideoita. Ensimmäisen videonsa Mikkonen latasi Youtubeen vuonna 2016. Maaliskuussa 2025 Petteri Mikkosen YouTube-kanavalla on yli 185 000 tilaajaa ja yli 62 miljoonaa katselukertaa. TikTokissa hänellä on yli 130 000 seuraajaa. Hän on aiemmin toiminut Suomen videovaikuttajat ry:n hallituksen puheenjohtajana. Nykyisin hän ei ole enää edes jäsen.
Mikkonen on koulutukseltaan filosofian maisteri ja opettaja, jonka pääaineena oli kemia. Hän on yläkoulun fysiikan ja kemian oppikirjailija.
Tubettamisen lisäksi Petteri Mikkonen tunnetaan myös suomenmestaruustason uimarina. Vuoden 2003 SM-kilpailussa hän sijoittui 200 metrin perhosuinnissa neljännelle sijalle. Hän edusti kilpailussa Tampereen NMKY:tä.
Pepe Willberg

| Pepe Willberg |
| --- | --- |
 Pepe Willberg Kiuruveden Iskelmäviikolla 2019.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Pertti Willberg
Syntynyt: 17. joulukuuta 1946 (ikä 78)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Pepe Willberg 
Laulukielet:  suomi, englanti
Aktiivisena:  1962–
Tyylilajit:  pop, iskelmä, rock
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  The Islanders, Jormas, Pepe & Paradise, The Otto Donner Treatment
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pertti ”Pepe” Willberg (aikaisemmin Toivo Pertti Uolevi Willberg, vuoteen 1955 Kantonen; s. 17. joulukuuta 1946 Turku) on suomalainen laulaja ja säveltäjä. Hän aloitti muusikonuransa 1960-luvun alussa The Islanders -yhtyeen komppikitaristina. Tämän jälkeen hän on toiminut muun muassa Jormas- ja Pepe & Paradise -yhtyeiden solistina. Lisäksi Willberg on ollut mukana Finntastic-, Mestarit- ja Poptenorit-kokoonpanoissa.
Pitkällä urallaan Willberg on esittänyt rockia, poppia, iskelmää ja monia muita tyylilajeja. Hän on laulanut myös hengellistä musiikkia, muun muassa Lasse Mårtensonin levyllä sekä Kun tuulee -albumillaan.
Lapsuus ja nuoruus

Pepe Willberg syntyi 17. joulukuuta 1946 Turussa, josta hänen perheensä muutti Helsinkiin Pepen ollessa 9-vuotias. Helsingissä perhe asui vajaan vuoden Suomenlinnassa, kunnes muutti ostetun asunnon valmistuttua Lauttasaareen.
Willberg sai oman kitaran 13-vuotiaana. Hänen silloisia esikuviaan olivat Elvis Presley, Little Richard sekä ruotsalainen Little Gerhard. Myös The Shadows -yhtyeen rautalankamusiikki teki Willbergiin vaikutuksen.
Yksityiselämä

Willberg varttui äitinsä ja sukulaistensa kanssa. Hän tapasi biologisen isänsä vain kerran. Willbergin äiti tapasi merikapteeni Henrik Willbergin, joka adoptoi Pepen 9-vuotiaana ja poika sai adoptioisänsä sukunimen.
Willbergin ensimmäinen puoliso oli vuodesta 1966 Leena Willberg, jonka kanssa hänellä on vuonna 1966 syntynyt tytär. Vuonna 2022 ilmestyneen, Willbergin elämää käsittelevän kirjan mukaan hänellä on vuonna 1974 avioliiton ulkopuolella syntynyt Marco-niminen poika, jota Willberg ei ole kuitenkaan juridisesti tunnustanut.  Willberg sai vuonna 1979 poikalapsen D-tuotannon silloisen sihteerin Leila Salmelaisen kanssa. Tämän lapsen Willberg tunnusti ja maksoi hänestä elatusmaksua, mutta ei koskaan asunut yhdessä lapsen tai lapsen äidin kanssa. Willbergin toinen vaimo oli Kirsti Willberg, jonka kanssa hän oli naimisissa vuosina 1983–2001. Liitosta syntyi kolme lasta, kaksi tyttöä ja yksi poika. Willberg tapasi kolmannen vaimonsa Pauliina Visurin vuonna 2000 ja he avioituivat vuonna 2005. Visuri on myös Willbergin manageri.
Diskografia > Sooloalbumit

Sinulle (1976)
Päivä tuskin päättyis kauniimmin (1979)
20 vuotta (1984)
Kun joulu on (1986)
Yksi ruusu (1986)
Tulit valona maailmaan (1990)
Syliisi aamuun jään (1999)
Kynttilöiden syttyessä (2005)
Kaukaa kaipaan (2007)
Pepe & Saimaa (2014)
Kun tuulee (2017)
Diskografia > Muut albumit

Jormas: Jormas (1966)
M. A. Numminen ystävineen: M. A. Numminen In memoriam (1967) (laulu kappaleessa ”Viiskulmassa on viisi kulmaa”)
Jormas: Sincerely! (1968)
Pepe & Paradise: Niin vähän on aikaa (1972)
Pepe & Paradise: Pepe & Paradise (1973)
Pepe & Paradise: Pepe & Paradise 2 (1975)
Hukkaputki: Hukkaa päälle! (1983)
Mestarit: Mestarit Areenalla (1999)
Tommy Tabermann & Olli Ahvenlahti: Kaksi ihoa (2007)
Kun tuulee: lauluja gospel-hengessä (2012)
Diskografia > Kokoelmat

Pepe Willberg & Jormas: Pepen parhaat (1972)
Parhaat päältä (1978)
Parhaat (1987)
Parhaat (1989)
Toivotut (1992)
20 suosikkia – Rööperiin (1996)
Jormas: 20 suosikkia – Saat miehen kyyneliin (1996)
20 suosikkia – Lady Madonna (1998)
14 suomalaista kestosuosikkia (1998)
14 rakastettua kansanlaulua (1998)
Elämältä kaiken sain (1999)
Pepe & Paradise: 70's Radio Hits (2000)
Jormas: Saat miehen Rööperiin (2001)
Lauluja rakkaudesta (2006)
Luokses palaan taas (2006)
Kirjallisuutta

Miettinen, Sauli: Pepe Willberg – Muuttuvat tiet.  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-44109-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pepe Willberg Wikimedia Commonsissa
Pepe Willberg (Arkistoitu – Internet Archive) viralliset kotisivut
Pepe Willberg – epävirallinen verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Pepe Willberg Pomus.netin tietokannassa
Pepe Willbergin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Pepe Willbergin sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Jormas & Pepe Willberg. Ylen Elävä arkisto.
Willberg, Pepe hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| n k Pepe Willberg |
| --- | --- |
Sooloalbumit:  Sinulle  Päivä tuskin päättyis kauniimmin  20 vuotta  Kun joulu on  Yksi ruusu  Tulit valona maailmaan  Syliisi aamuun jään  Kynttilöiden syttyessä  Kaukaa kaipaan  Pepe & Saimaa  Kun tuulee 
Muut albumit:  Jormas: Jormas  M. A. Numminen ystävineen: M. A. Numminen In memoriam  Jormas: Sincerely!  Pepe & Paradise: Niin vähän on aikaa  Pepe & Paradise: Pepe & Paradise  Pepe & Paradise: Pepe & Paradise 2  Hukkaputki: Hukkaa päälle!  Mestarit: Mestarit Areenalla  Tommy Tabermann & Olli Ahvenlahti: Kaksi ihoa  Kun tuulee: lauluja gospel-hengessä 
Kokoelmat:  Pepe Willberg & Jormas: Pepen parhaat  Parhaat päältä  Parhaat  Parhaat  Toivotut  20 suosikkia – Rööperiin  Jormas: 20 suosikkia – Saat miehen kyyneliin  20 suosikkia – Lady Madonna  14 suomalaista kestosuosikkia  14 rakastettua kansanlaulua  Elämältä kaiken sain  Pepe & Paradise: 70's Radio Hits  Jormas: Saat miehen Rööperiin  Lauluja rakkaudesta  Luokses palaan taas 
Muuta:  Luettelo Pepe Willbergin kappaleista 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Yle  Uppslagsverket Finland 
Muut:  Europeana 
Pepe Willberg heinäkuussa 2011
Jalkapallon Suomen Cup 2024

| Suomen Cup 2024 |
| --- | --- |
 Suomen Cupin finaali pelataan Tampereen Tammelan stadionilla 21. syyskuuta 2024.
Joukkueiden määrä:  364
Ajankohta:  10. helmikuuta – 21. syyskuuta 2024
Mestari:  KuPS
  ← 2023 :  2025 → 
Jalkapallon miesten Suomen Cup 2024 on Suomen Cupin 70. järjestämisvuosi. Kilpailuun osallistuu kaiken kaikkiaan 364 joukkuetta. Cup huipentuu Tammelan stadionilla 21. syyskuuta 2024 pelattavaan loppuotteluun.
Miesten Suomen Cupin hallitseva mestari on Veikkausliiga-joukkue Ilves.
Jalkapallon naisten Suomen Cup 2024 huipentuu Tammelan stadionilla 22. syyskuuta 2024 pelattavaan loppuotteluun, jossa vastakkain Helsingin jalkapalloklubi ja FC Honka.
Kilpailun kulku - Miesten Suomen Cup

Kolmannelle kierrokselle, jolla mukaan tulivat lähes kaikki kolmen ylimmän sarjatason joukkueet, selvisi yksi Suomen 8. sarjatason (Kutonen) joukkue, kotkalainen Popinniemen Ponnistus, voitettuaan 27. maaliskuuta Vitosessa pelaavan HP-47:n numeroin 7–1.
Neljännelle kierrokselle selvisi viisi joukkuetta 6. sarjatasolta (Nelonen), mutta ei yhtään joukkuetta sitä alempaa.
Viidennelle kierrokselle, jolla mukaan tulevat myös UEFA:n seurajoukkuekilpailuihin osallistuvat seurat, ja joka pelattiin kesäkuun puolivälissä, selvisi 6. sarjatasolta (Nelonen) yksi joukkue, Pöxyt/TNT, ja 5. sarjatasolta (Kolmonen) kolme joukkuetta.
Kuudennella kierroksella ei nähdä Kakkosta (neljäs sarjataso) alempana pelaavia joukkueita.
| Kierros | Pelipäivä(t) | Arvontapäivä | Kierroksella mukaan tulevat joukkueet | Joukkueita kierroksella (jäljellä kaikkiaan) | Alin sarjataso, jolta joukkue mukana |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tasauskierros | 9. helmikuuta – 3. maaliskuuta | 31. tammikuuta | Vitosen, Kutosen ja Seiskan joukkueet JKKI-ikämiesjoukkueet | 140 (364) | Seiska & M40 |
| 1. kierros | 9. helmikuuta - 17. maaliskuuta | 31. tammikuuta | Kolmosen ja Nelosen joukkueet | 240 (294) | Kutonen & M40 |
| 2. kierros | 12. maaliskuuta - 1. huhtikuuta | 5. maaliskuuta | - | 120 (174) | Kutonen & M35 |
| 3. kierros | 16. huhtikuuta - 28. huhtikuuta | 3. huhtikuuta | Veikkausliiga-joukkueet (6kpl), jotka eivät pelaa UEFAn seurajoukkuekilpailuissa Ykkösliigan, Ykkösen ja Kakkosen joukkueet | 112 (118) | Kutonen & M35 |
| 4. kierros | 8. toukokuuta - 12. toukokuuta | 30. huhtikuuta | Liigacup-menestyksen perusteella valikoituneet Veikkausliiga-joukkueet: FC Inter ja FC Lahti | 56 (60) | Nelonen |
| 5. kierros | 15. kesäkuuta - 16. kesäkuuta | 16. toukokuuta | Veikkausliiga-joukkueet, jotka pelaavat UEFAn seurajoukkuekilpailuissa: HJK, KuPS, VPS ja Ilves | 32 | Nelonen |
| 6. kierros | 25. kesäkuuta - 26. kesäkuuta | 16. toukokuuta | - | 16 | Kakkonen |
| 7. kierros (puolivälierät) | 3. heinäkuuta | 27. kesäkuuta | - | 8 | Ykkönen |
| 8. kierros (välierät) | 21. elokuuta | 27. kesäkuuta | - | 4 | Veikkausliiga |
| Finaali | 21. syyskuuta | - | - | 2 | Veikkausliiga |
Tasauskierros

Tasauskierroksen ensimmäinen ottelu ja samalla koko Suomen Cupin 2024 ensimmäinen ottelu, FC Pakila – PEP pelattiin 10. helmikuuta Helsingissä.
Moottoripyörä

Honda 2000 Hornet.
Moottoripyörä (lyhenne mp.) on kaksipyöräinen moottorikäyttöinen ajoneuvo, jossa pyörät ovat peräkkäin samassa linjassa. Moottoripyörään voidaan liittää myös sivuvaunu, jolloin siitä tulee kolmipyöräinen ajoneuvo.
Moottoripyörää, jonka suurin rakenteellinen nopeus on 45 km/h ja iskutilavuus enintään 50 cm³, sanotaan mopoksi. Mopo eroaa moottoripyörästä lähinnä moottorin koon ja tehon sekä huippunopeuden osalta, mutta on usein myös kooltaan pienempi.
Moottoripyörän rakenne > Runko

Runko on moottoripyörän keskeisin tukirakenne. Runkoon kiinnittyvät etuhaarukka, takahaarukka, moottori ja muut keskeiset moottoripyörän osat. Nykyaikaisen moottoripyörän runko on useimmiten alumiinista valmistettu palkkirunko. Ennen alumiinipalkkirunkojen valtakautta rungot olivat yleensä teräsputkesta valmistettuja silmukkarunkoja. Varhaisempaa tekniikkaa edustavat pellistä prässätyt rungot.
KTM-moottoripyörän oranssi runko.
Kawasakin vihreä runko.
Palkkirunko muodostuu yleensä kahdesta suuriläpimittaisesta palkista, jotka kulkevat takahaarukan kiinnityspisteestä emäputkeen. Palkkirungot valmistetaan yleensä alumiinista, mutta myös teräspalkkeja ja putkikehikoita käytetään. Esimerkiksi Ducati-moottoripyörissä käytetään valtavirrasta poikkeavaa teräsputkikehikkoa.
Teräsputkesta valmistettu silmukkarunko on yleisin runkotyyppi 1990-luvun enduro- ja motocrosspyörissä.
Emäputkirunko on runkotyyppi, jossa yksi runkopalkki yhdistää takahaarukan ohjausputkeen.
Monokokkirunkoja käytetään skoottereissa.