stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ydinvoima Ruotsissa
Historia > Tutkimusreaktorit

Ruotsin ensimmäinen reaktori oli reaktori 1, R1, joka käynnistettiin heinäkuussa 1954. R1 kaivettiin kallioon, 27 metriä Tukholman KTH-alueen alapuolelle, ja sitä käytettiin 1970-luvulle asti insinöörien tutkimuksiin ja koulutukseen. Toinen syy R1:n rakentamiseen oli pystyä tekemään tutkimuksia ja kokeita Ruotsin ydinaseohjelmalle, mutta sillä ei ollut kykyä tuottaa halkeamiskelpoista materiaalia huomattavia määriä sotilaallisiin tarkoituksiin.
Myöhemmin rakennettiin suurempi tutkimusreaktori, ns. R2-reaktori Studsvikiin. Se otettiin käyttöön vuonna 1960, ja sitä käytettiin paitsi tutkimukseen, myös teknisesti hyödyllisten isotooppien tuotantoon.
Historia > Kaupallinen ydinvoiman tuotanto vuodesta 1972

Ruotsin ensimmäinen merkittävä kaupallinen reaktori Oskarshamn 1 otettiin käyttöön vuonna 1972 Oskarshamnin ydinvoimalaitoksessa. V. 1975 ensimmäiset reaktorit otettiin käyttöön myös sekä Ringhalsissa että Barsebäckissä, kun taas Forsmarkin ydinvoimalaitos aloitti sähkön toimittamisen vasta v. 1980. Kaikki Ruotsin ydinvoimalat sijaitsivat rannikolla, jotta niillä olisi hyvä pääsy jäähdytysvesiin.
Kaikki näiden neljän laitoksen reaktorit paitsi Ringhals 2–4 ovat ruotsalaisia (kehittänyt Asea Atom). Kolme neljästä Ringhals-reaktorista on amerikkalaisia, rakennuttajana Westinghouse.
Historia > Käytöstäpoistot vuodesta 1999

Vuonna 1979 Harrisburgin onnettomuus tapahtui Pennsylvanian Three Mile Islandin ydinvoimalaitoksessa, mikä vaikutti suhtautumiseen ydinvoimaan Ruotsissa. Seuraavana vuonna järjestettiin kansanäänestys ydinvoiman tulevaisuudesta Ruotsissa, mikä johti päätökseen asteittaisesta ydinvoimasta luopumisesta.
Vuonna 1999 reaktori 1 suljettiin Barsebäckissä, ja vuonna 2005 oli reaktori 2:n vuoro. Tässä asiassa suhteet Tanskaan tulivat esiin, koska Barsebäckin ydinvoimalaitos sijaitsi hyvin lähellä Kööpenhaminaa. Myöhemmin kaksi Oskarshamnin kolmesta reaktorista suljettiin, ja tämän jälkeen kaksi Ringhalsin neljästä reaktorista suljettiin.
Suljettujen laitosten purkaminen alkoi vuonna 2016, ja se on tarkoitus saada valmiiksi vuoteen 2030 mennessä. Barsebäckin reaktorien sähköntuotanto on korvattu muiden reaktorien tehonlisäyksillä ja vuoden 2010 jälkeen tuulivoiman laajentamisella.
Ydinvoimalat Ruotsissa

Ruotsissa on 12 yksinomaan sähköntuotantoon tarkoitettua reaktoria, joista 7 on kaupallisessa käytössä (5 on suljettu ja yhdelle on tehty käytöstäpoistopäätös). Ne ovat kaikki kevytvesireaktoreita, ja käyttävät rikastettua uraania polttoaineena. Lisäksi Ågestaverketin nyt suljettua raskasvesimodernoitua painevesireaktoria (käynnistettiin vuonna 1963, suljettiin vuonna 1974) käytettiin luonnonuraanilla tehokasta sähkön ja kaukolämmön (80 MW) yhdistettyä tuotantoa varten. Alla olevassa luettelossa suljetut reaktorit on merkitty kursiivilla.
Ringhalsin ydinvoimalaitos (Ringhals AB; pääomistaja: Vattenfall AB)
Ringhals 1 (kiehutusvesireaktori, 860 MW, toiminnan alkaminen vuonna 1976, suljettu vuonna 2020)
Ringhals 2 (painevesireaktori, 870 MW, toiminnan alku v. 1975, suljettu v. 2019)
Ringhals 3 (painevesireaktori, >1 000 MW, käynnistys v. 1981)
Ringhals 4 (painevesireaktori, noin 1 000 MW, käytön aloitus v. 1983)
Forsmarkin ydinvoimalaitos (Forsmarks Kraftgrupp Aktiebolag; pääomistaja: Vattenfall AB)
Forsmark 1 (kiehutusvesireaktori, 1 018 MW, toiminnan alku v. 1980)
Forsmark 2 (kiehutusvesireaktori, 1 028 MW, käynnistys v. 1981)
Forsmark 3 (kiehutusvesireaktori, 1 230 MW, käynnistys v. 1985)
Oskarshamnin ydinvoimalaitos (OKG Aktiebolag; pääomistaja: Uniper)
Oskarshamn 1 (kiehutusvesireaktori, 500 MW, käynnistys v. 1972, suljettu v. 2017)
Oskarshamn 2 (kiehutusvesireaktori, 630 MW, käynnistys v. 1975, suljettu v. 2015)
Oskarshamn 3 (kiehutusvesireaktori, 1 200 MW, käynnistys v. 1985, vuoden 2009 tehonlisäyksen jälkeen 1 450 MW)
Barsebäckin ydinvoimala (Sydkraft Nuclear Power AB; pääomistaja: Uniper; johto: Barsebäck Kraft Aktiebolag)
Barsebäck 1 (kiehutusvesireaktori, 630 MW, käynnistys v. 1975, suljettu v. 1999)
Barsebäck 2 (kiehutusvesireaktori, 630 MW, toiminnan alku v. 1977, suljettu v. 2005)
Lisäksi Studsvikissä on kaksi tutkimusreaktoria, jotka on nyt suljettu. Niiden tehtäviin kuului radioaktiivisten isotooppien valmistus sairaaloille ja teollisuudelle. Osa tutkimuksesta pysyy paikallaan. Reaktorit puretaan 2010-luvun lopulla. Työn pitäisi valmistua vuonna 2019.päivitettävä
Kuvagalleria

Forsmark
Oskarshamn
Ringhals
Barsebäck
Ringhalsin ydinvoimalaitos.
Barsebäck
Zemgus Girgensons

| Zemgus Girgensons |
| --- | --- |
 Zemgus Girgensons Buffalo Sabresin paidassa vierasottelussa Pittsburgh Penguinsia vastaan lokakuussa 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. tammikuuta 1994 (ikä 30) Riika
Kansalaisuus:   Latvia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  Tampa Bay Lightning
Sarja:  NHL
Pelinumero:  28
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Rochester Americans (AHL) Buffalo Sabres (NHL)
NHL-varaus:  14. varaus, 2012 Buffalo Sabres
KHL-varaus:  28. varaus, 2011 TsSKA Moskova
Zemgus Girgensons (s. 5. tammikuuta 1994 Riika, Latvia) on latvialainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän edustaa NHL:ssä pelaavaa Tampa Bay Lightningia, ja on pelannut aikaisemmin USHL-junioriliigan Dubuque Fighting Saintsissa, AHL-farmiliigan Rochester Americansissa ja Buffalo Sabresissa.
Lokakuussa 2020 Girgensons teki Sabresin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Heinäkuussa 2024 Girgensons teki vapaana agenttina Tampa Bay Lightningin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 2,55 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Girgensons on Buffalo Sabresin ensimmäisen kierroksen varaus vuodelta 2012. Girgensons on pelannut yhdet alle 18-vuotiaiden MM-kisat ja kahdet alle 20-vuotiaiden MM-kisat.
Villa Sofia

Villa Sofian julkisivu.
Villa Sofia on Tammelan kaupunginosassa Tampereella sijaitseva, vuonna 1921 rakennettu ja 1990-luvulla peruskorjattu kertaustyylinen rakennus, joka on alueen alkuperäisistä rakennuksista ainoa tiilirunkoinen.
Villa Sofiassa on alun perin ollut kolme huoneistoa. Koska lähes koko Tammela oli tuhoutunut vuoden 1918 taisteluissa, valtio myönsi lainaa myös yksityishenkilöille talojen rakentamiseen. Kolme perhettä lähti rakentamaan Villa Sofiaa omaksi kodikseen. Perimätiedon mukaan yhden perheen isä oli muurari, mikä selittäisi kivitalon nousemisen keskelle Puu-Tammelaa. Perheet ajautuivat kuitenkin rahavaikeuksiin, joten Tampereen kaupunki lunasti rakennuksen itselleen jo rakennusvuonna 1921. Villa Sofiassa oli kaupungin vuokra-asuntoja 1990-luvun alkupuolelle saakka. Vuonna 1995 kaupunki myi rakennuksen tarjousten perusteella purettavaksi. Heini ja Tatu Niklas-Salminen voittivat tarjouskilpailun, mutta purkamisen sijasta he kunnostivat talon siitä diplomityönsä Tampereen teknillisen yliopiston arkkitehtuurin osastolle tehneen Outi Palttala-Heiskalan ohjauksen mukaisesti.
Rakennukseen on lisätty kuisti, ja alkuperäiset halkokellarit on muutettu opetuskeittiö- ja ohjelmatiloiksi. Yläkerrassa alkuperäistä huoneistojakoa on kunnioitettu mahdollisimman pitkälle, ja talo on sisustettu ajan hengen mukaisesti.[lähde? ]
Rakennus on suojeltu asemakaavalla.
Aiheesta muualla

Villa Sofian kuvin ja nykyinen toiminta
Vierasvenesatama

Korpoströmin vierasvenesatama.
Vierasvenesatama tai lyhyemmin vierassatama on venesatama, jossa huviveneilijät voivat pysähtyä päiväretkellä tai muutamaksi yöksi. Venesatamien luokittelutyöryhmä määritteli 1990-luvulla, että vierassatamassa on tilaa vähintään 10 veneelle - pienempiä paikkoja esimerkiksi kaupan yhteydessä kutsutaan käyntisatamiksi.  Vierasvenesatamassa myydään polttoainetta ja elintarvikkeita, sieltä voi ottaa juomavettä ja käyttää jätehuoltoa, vessaa ja peseytymistiloja.
Suomessa on palkittu vuoden vierasvenesatama vuodesta 1987. Palkinnolla innostetaan venesatamia kehittämään palvelujaan. Nykyisin palkittavas satama valitaan Suomen Messusäätiön ja Suomen Purjehdus ja Veneily ry:n järjestämässä äänestyksessä.
Aiheesta muualla

https://www.vierassatamat.fi/fi
Yrjö Taajamaa

Yrjö Taajamaa (s. 26. helmikuuta 1984) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän aloitti salibandyuransa Nurmijärven SB-Pro:ssa. Hän pelasi seitsemän kautta miesten salibandyliigassa HIFK:n riveissä ja toimi HIFK:n kapteenina kausina 2005-2006 ja 2006-2007. Hän pelaa puolustajana, ja hänen pelinumeronsa on 14.
Kautena 2008-2009 hän siirtyi vahvistukseksi liiganousijan Nokian KrP:n riveihin, ja pelasi siellä myös toisen kauden.
Taajamaalle kertyi kaikkiaan 215 liigaottelua. Hän pelasi myös poikien maajoukkueessa.
Aiheesta muualla

Pelaajakortti salibandyliigan sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
World of Subways

World of Subways on tietokonepelisarja, jonka on julkaissut saksalainen TML-Studios. Peleissä simuloidaan metrolinjoja ensimmäisen persoonan kuvakulmasta. Sarjaan on ilmestynyt neljä osaa.
Osat

World of Subways 1 (New Yorkin metron PATH-reitti)
World of Subways 2 (Berliinin metron U7-linja)
World of Subways 3 (Lontoon metron Circle Line -linja)
World of Subways 4 (New Yorkin metron linja 7)
Aiheesta muualla

World of Subways (saksaksi) (englanniksi)
Villa Skogshyddan

| Villa Skogdshyddan |
| --- | --- |
Sijainti:  Kauniainen, Uusimaa
Rakennustyyppi:  Huvila
Valmistumisvuosi:  1907
Suunnittelija:  Harald Smedberg, Vilho Lekman
Rakennuttaja:  Gustaf Borin
Omistaja:  Yksityinen
Tyylisuunta:  Kansallisromantiikka
Runkorakenne:  Hirsi
Julkisivumateriaali:  Laudoitus
Kerrosala:  500 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Villa Skogshyddan on Kauniaisissa, Uudellamaalla sijaitseva historiallinen puuhuvila. Huvila on valmistunut vuonna 1907 arkkitehti Harald Smedbergin ja rakennusmestari Vilho Lekmanin suunnittelemana. Villa Skogdshyddan on kulttuurihistoriallisesti ja ympäristön kannalta arvokas rakennus ja siten suojeltu Kauniaisten asemakaavassa. Huvilaa tai sen osaa ei saa purkaa eikä siinä saa tehdä rakennuksen historiallisia arvoja heikentäviä korjaus-, muutos- tai lisärakentamistöitä.
Historia ja arkkitehtuuri

Villa Skogshyddanin tontin osti 1900-luvun alussa ruotsalainen konttoripäällikkö Gustaf Borin, joka rakennutti tontille jämtlantilaistyylisen kesämökin. Hirsinen pieni mökki valmistui vuonna 1907. Vuonna 1917 mökin tontteineen osti Fridolf Fredrik Ekberg. Samana vuonna hän laajensi mökin suuremmaksi huvilaksi. Villa Skogshyddan toimi kesähuvilana vuoteen 1942. Talvisin Ekbergit asuivat Helsingissä Bulevardilla samassa rakennuksessa, jossa perheyritys Ekbergin leipomo sijaitsi.
Villa Skogdshyddan edustaa tyylisuunnaltaan kansallisromanttista tyyliä. Huvilan pääsisäänkäynti rakennettiin luultavimmin uudelleen 1920-luvulla, jolloin huvila sai myös kansallistyylisen katon ja joonialaiset pylväät. Huvilan eteläpuolelle rakennettiin lasikuisti, jolta oli näkymä läheiselle järvelle. Villa Skogshyddania ympäriöi aikoinaan myös laaja hedelmäpuutarha, josta nykyisin on jäljellä vain suuri omenapuu keittiön sisäänkäynnin lähellä sekä muutamia vanhoja marjapensaita. Huvilan puutarhan on suunnitteli Paul Olsson ja siellä on sijainnut muun muassa myös kolme kaivoa.
Villa SKogdshyddan toimi päiväkotina 1989-2013. Sen jälkeen huvila oli tyhjillää vuoteen 2016, jolloin sen osti perhe Lindqvist.
Vuonna 2018 Villa Skogshyddanin restauroitiin arkkitehtitoimisto Saatsi Arkkitehdit Oy:n toimesta. Ennen päiväkotina toimineeseen huvilaan remontoitiin kolme asuntoa, joilla on omat sisäänkäyntinsä. Huvilan hirsirunko kunnostettiin ja pinnat sekä lämpöeristeet vaihdettiin hengittäviin materiaaleihin. Vanhat ilmanvaihtokoneet ja kanavat päiväkotiajoilta purettiin ja ilmanvaihto toeutettiin huvilan alkuperäisen suunnitelman mukaisesti painovoimaisena. Myös Villa Skogshyddanissa säilyneet alkuperäiset kalkuuniuunit ja ikkunat kunnostettiin ja julkisivut maalattiin pellavaöljymaalilla.
Zemppi-areena

| Zemppi Areena |
| --- | --- |
 Zemppi Areena vuonna 2017.
Osoite:  Pekurintie 2
Sijainti:  Honkanen, Kempele
Valmistumisvuosi:  2017
Suunnittelija:  Lehto Group, Kempeleen kunta
Urakoitsija:  Lehto Group
Käyttäjä:  Zemppi Areena
Kerrosluku:  2
Bruttoala:  8100 neliömetriä
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zemppi Areena on Kempeleessä sijaitseva vuonna 2017 valmistunut monitoimiareena. Areena sijaitsee kauppakeskus Zeppeliniä vastapäätä.
Monitoimiareenassa voi harrastaa erilaisia sisäliikuntalajeja ja siellä on vuosittain useita viihdetapahtumia. Zempin rakennuksessa toimii Areenan lisäksi mm. Forenom-ketjun hotelli, keilahalli ja kuntosali.
Zemgale

Latvian historialliset alueet, Zemgale ja Selonia vihreällä.
Zemgale tai Semigallia (latv. Zemgale, saks. Semgallen, liett. Žiemgala) on historiallinen alue pääosin nykyisessä Latviassa. Joskus siihen luetaan myös Liettuan puolisia alueita. Alueen nimi on semgallien heimosta.
Zemgale sijaitsee Latvian eteläosissa Liettuan rajalla Väinäjoen vasemmalla puolella. Alueen tärkein kaupunki on Jelgava.
Zemgalen vaakuna
Vlachiótis

| Vlachiótis Βλαχιώτης |
| --- | --- |
 Vlachiótisin kylä.
 Vlachiótis
 Koordinaatit: 36°51′43″N, 22°42′26″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Lakonia
Kunta:  Evrótas
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  4304020101
Väkiluku (2011):  2 080
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vlachiótis (kreik. Βλαχιώτης) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Evrótaksen kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Sen väkiluku on 2 080 (vuonna 2011).
Vlachiótisin pieni kaupunki sijaitsee noin neljä kilometriä itään Skálasta, 42 kilometriä kaakkoon Spártista ja kuusi kilometriä sisämaahan Lakonianlahden rannasta. Vlachiótis muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Βλαχιώτη, Dimotikí Koinótita Vlachióti), johon kuuluu varsinaisen Vlachiótisin kaupungin lisäksi Ágios Andréaksen kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 2 104.
Aiemmin kaupunki kuului Éloksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Evrótaksen kunnan Éloksen kunnallisyksikköön.
Vihreät Naiset

| Vihreät Naiset |
| --- | --- |
  
  
Puheenjohtaja:  Inka Hopsu
Ideologia:  vihreä liike, feminismi
Toimisto:  Helsinki
Jäsenmäärä:  15 paikallisosastoa
Emopuolue:  Vihreä liitto
Kotisivu:  https://www.vihreatnaiset.fi/
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vihreät Naiset ry on Vihreän liiton naisjärjestö. Yhdistyksen puheenjohtajana on vuodesta 2024 lähtien toiminut kansanedustaja Inka Hopsu.
Valtakunnallisella yhdistyksellä on 15 paikallisjärjestöä, jotka toimivat aktiivisesti järjestäen tapahtumia ja julkaisten kannanottoja.
Tavoitteet

Vihreät Naiset ry on vaikutuskanava naisille, jotka tuntevat vastuuta elinympäristömme säilymisestä ja haluavat kehittää yhteiskuntaa tasa-arvoisemmaksi. Yhdistyksen tarkoituksena on luoda yhteyksiä vihreästi ajattelevien naisten välille sekä edistää ja rohkaista naisen yhteiskunnallista ja poliittista toimintaa alueellisesti, kansallisesti ja kansainvälisesti.
Vihreiden Naisten tavoitteena on feministinen, vihreä ja sosiaalisesti oikeudenmukainen yhteiskunta, jossa kaikki ihmiset osallistuvat aktiivisesti paremman elinympäristön rakentamiseen.
Vihreiden poliittisessa ohjelmassa vihreää feminismiä luonnehditaan näin:
“Vihreät on feministinen puolue, joka edellyttää, että päätöksenteossa arvioidaan päätösten sukupuolivaikutukset ja sosiaaliset vaikutukset. Feminismillä tavoitellaan kaikille vapautta olla oma itsensä ja yhteiskunnan eriarvoisuutta aiheuttavien valtarakenteiden aktiivista purkamista. Vihreä feminismi on intersektionaalista eli moniperustaisen syrjinnän tunnistavaa ja sitä purkavaa.”
Vihreiden Naisten poliittinen ohjelma alkaa seuraavasti:
"Feminismi on osa suomalaista tarinaa.
Se on vahvuutta, joka ammentaa voimaa empatiasta. Se on sukupolvelta toiselle opittua luonnon ja ympäristön arvostamista. Se on palkkatasa-arvoa, sisaruutta, kehitysyhteistyöhön panostamista ja ennaltaehkäiseviä ja parempia terveys- ja sosiaalipalveluja kaikille. Se on niin poikien puolustamista kuin taistelua rasismia ja homofobiaa vastaan.
Feminismi on läpileikkaava arvo, joka antaa voimaa muuttaa yhteiskuntaa tasa-arvoisemmaksi meille kaikille."
Yhteistyö

Vihreät Naiset on mukana Naisjärjestöjen Keskusliiton ja Naisjärjestöt Yhteistyössä – Nytkis ry:n toiminnassa. Lisäksi yhdistyksellä on kansainvälistä toimintaa Euroopan Vihreiden kanssa.
Hallitus

Vihreät Naiset ry:n toimintaa ohjaa valtakunnallinen hallitus, jonka jäsenet ovat:
Bella Forsgrén, Jyväskylä, puheenjohtaja
Marjo Tapaninen, Oulu, 1. varapuheenjohtaja
Oona Foster, Helsinki, 2. varapuheenjohtaja
Laura Ala-Kokko, Seinäjoki
Fatim Diarra, Helsinki
Marika Paavilainen, Espoo
Ninni Saarinen, Joensuu
Laura Tarvainen, Rovaniemi
Puheenjohtajia

Mari Puoskari 2006–2007
Heli Järvinen 2008–2011
Anna Moring 2012–2013
Outi Alanko-Kahiluoto 2014–2015
Katja Mannerström 2015–2017
Emma Kari 2017–2021
Bella Forsgrén 2021–
Inka Hopsu 2024–2025
Aiheesta muualla

Vihreiden Naisten verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Merkinnän syy: perustamisvuosi ja historia puuttuvat
Venäjän jalkapalloliigan kausi 2016–2017

| Venäjän jalkapalloliiga  2016–2017 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  16
Ajankohta:  30. heinäkuuta 2016 –
Alempi sarjataso:  1. divisioona
  ← 2015–2016 :  2017–2018 → 
Venäjän jalkapalloliigan kausi 2016–2017 on Venäjän jalkapalloilun korkeimman sarjan 25. kausi ja Venäjän jalkapalloliigan 14. kausi. Kausi alkoi 30. heinäkuuta 2016.
Sarjataulukko

| Sij>  | Joukkuen • k •  | O | V | T | H | TM | PM | ME | P | Karsinta tai putoaminen |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Spartak Moskova | 25 | 18 | 3 | 4 | 39 | 23 | +16 | 57 | Pääsee Mestarien liigan lohkovaiheeseen. |
| 2 | TsSKA Moskova | 25 | 14 | 8 | 3 | 35 | 13 | +22 | 50 | Pääsee Mestarien liigan kolmannelle karsintakierrokselle. |
| 3 | Zenit Pietari | 25 | 14 | 7 | 4 | 42 | 17 | +25 | 49 | Pääsee Eurooppa-liigan kolmannelle karsintakierrokselle. |
| 4 | Krasnodar | 25 | 11 | 11 | 3 | 34 | 18 | +16 | 44 | Pääsee Eurooppa-liigan kolmannelle karsintakierrokselle. |
| 5 | Rostov | 25 | 10 | 9 | 6 | 29 | 12 | +17 | 39 |  |
| 6 | Terek Groznyi | 25 | 10 | 6 | 9 | 27 | 28 | −1 | 36 |  |
| 7 | Lokomotiv Moskova | 25 | 8 | 11 | 6 | 33 | 23 | +10 | 35 |  |
| 8 | Amkar Perm | 25 | 8 | 10 | 7 | 24 | 23 | +1 | 34 |  |
| 9 | Ufa | 25 | 9 | 6 | 10 | 16 | 21 | −5 | 33 |  |
| 10 | Ural | 25 | 8 | 5 | 12 | 19 | 32 | −13 | 29 |  |
| 11 | Rubin Kazan | 25 | 7 | 8 | 10 | 23 | 26 | −3 | 29 |  |
| 12 | Anži | 25 | 7 | 7 | 11 | 22 | 30 | −8 | 28 |  |
| 13 | Orenburg | 25 | 5 | 7 | 13 | 20 | 30 | −10 | 22 | Joutuu putoamiskarsintaan. |
| 14 | Arsenal Tula | 25 | 5 | 6 | 14 | 14 | 36 | −22 | 21 | Joutuu putoamiskarsintaan. |
| 15 | Krylja Sovetov | 25 | 4 | 9 | 12 | 23 | 31 | −8 | 21 | Putoaminen 1. divisioonaan. |
| 16 | Tom Tomsk | 25 | 3 | 5 | 17 | 15 | 52 | −37 | 14 | Putoaminen 1. divisioonaan. |
Vierastila

| Vierastila |
| --- | --- |

Kirjailija:  Miki Liukkonen
Kansitaiteilija:  Jussi Karjalainen
Kieli:  suomi
Genre:  jälkimoderni maksimalismi
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2023
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  554
ISBN:  978-951-0-48546-0

Aiheesta muualla
Finna
Kirjasampo
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vierastila on kirjailija Miki Liukkosen postuumisti ilmestynyt viides romaani. Teoksen on julkaissut WSOY syyskuussa 2023.
Liukkonen sai käsikirjoituksen valmiiksi ennen kesän 2023 alkua. Hän kuoli heinäkuun 4. päivänä. Arvioidessaan teosta Helsingin Sanomissa Herman Raivio sijoittaa Liukkosen jälkimodernin maksimalismin luokkaan lajin tunnetuimpien nimien David Foster Wallace ja Thomas Pynchon rinnalle.
Yleisradion toimittaja Miia Gustafsson kirjoittaa arviossaan, että teoksen kirjailijahahmon ajatukset ja maailmankuva ovat paljolti autofiktiivisiä, vaikka tarina itsessään on sepitteellinen. Liukkosen kustannustoimittajana lähes alusta asti, 12 vuotta, toiminut Samuli Knuuti vahvistaa, että hahmon ajatukset ovat pitkälti Mikin ajatuksia.
Teoksen synty

Knuuti kertoo teoksen syntyvaiheista, että siitä piti tulla tiivis ja kirkas, esikuvina Albert Camus'n Sivullinen ja Marguerite Durasin Rakastaja, mutta Liukkonen huomasi pian, etteivät lyhyet lauseet onnistu häneltä, ja teos paisui yli viisisataasivuiseksi, joskin lauseet ovat aiempaa lyhyempiä. Liukkonen kirjoitti nopeasti mutta puuskittaisesti, ja sekä aloituksen että päätöksen kirjoittaessaan hän oli Auroran sairaalassa psykiatrisessa hoidossa.
Teoksen kimmokkeena toimi Martin Amisin romaani Tiedoksi, jonka Knuuti toi Liukkoselle Auroran sairaalaan sen jälkeen kun edellinen romaanialoitus oli epännistunut. Liukkosella "jokin naksahti paikoilleen", ja kirjoittaminen lähti vauhtiin. Kun 150 liuskaa oli valmiina, "vastaan oli tullut tiiliseinä". Knuuti ehdotti erilaisia vaihtoehtoja työn jatkamiseksi, ja tiiliseinän mursi ehdotus, että Miki "kirjoittaisi itsestään, toisi itsensä mukaan romaaniin". Teos syntyi sitten nopeasti.
Kun teos alkoi olla valmis, Liukkonen lisäili ensin itse joukkoon irrallisia mieleenjohtumia mutta keksi sitten pyytää Knuutia lisäämään ne satunnaisiin kohtiin, mihin Knuuti pitkin hampain suostui. Ajatus alkoi sittemmin tuntua nerokkaalta.
Teoksen nimi

Kun Liukkonen pääsi kirjoittamisessa vauhtiin, teoksen työnimeksi tuli Knuutin ehdotuksesta Pettymys du jour. Työn aikana hän hylkäsi Knuutin ehdotuksen ja löysi sille nimen Vierastila, joka tarkoittaa puhelimen tilaa, jonka voi laittaa päälle, jos lainaa puhelinta toiselle. Silloin puhelimella voi soittaa mutta ei pääse käsiksi sisältöön. Knuuti tulkitsee sen kirjan nimenä kuvastavan "tunnetta siitä, että on jotenkin väärässä paikassa, itsensä vieressä".
Yön jälkeen

| Yön jälkeen Ami Aspelund |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1976
 Julkaistu: 1976
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 45.32
 Levy-yhtiö: Scandia
Ami Aspelundin muut julkaisut
| Karibu 1975 | Yön jälkeen 1976 | Cascade 1976 |
Yön jälkeen on Ami Aspelundin studioalbumi vuodelta 1976.
Kappaleet

Yön jälkeen – 2.52
Päivä kaunein on tullut – 3.11
Mä halusin niin – 2.49
Syöttö mulla – pallo sulla – 2.46
Suukkosuma – 3.43
Auringon mä nään – 4.35
Koska sun taas nähdä saan – 2.50
Vain naisen – 3.09
Sieluni – sydämeni – 4.09
Tulit vain – 2.45
Herra Postman – 2.30
Sun ja mun – 3.20
Rakkauden liekki – 3.05
En jaksa enempää – 3.48
Vittorio Rossi Pianelli

Vittorio Rossi Pianelli.
Vittorio Rossi Pianelli (9. heinäkuuta 1875 Torino – 25. syyskuuta 1953 Rooma) oli italialainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja.
Pasquali Filmillä ja Aquila Filmsillä työskennellyt Rossi Pianelli siirtyi vuonna 1913 Gloria Filmsille, jossa hän näytteli pääosia muun muassa elokuvissa Nerone e Agrippina ja Ma l’amor mio non muore! (molemmat 1913). Hänen elokuvauransa jatkui etupäässä sivuosien esittäjänä 1920-luvun lopulle saakka. Rossi Pianelli ohjasi myös ohjasi useita elokuvia kuten Il tamburino sardo (1915).
Elokuvia

Ma l’amor mio non muore!, 1913
La moglie di Claudio, 1918
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Vittorio Rossi Pianelli (englanniksi)
Villa Santa Maria

| Villa Santa Maria |
| --- | --- |

 Villa Santa Maria
 Koordinaatit: 41°57′N, 14°21′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Abruzzo
Maakunta:  Chieti
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Giuseppe Finamore
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  16,23 km²
Väkiluku (31.12.2017):  1 338
 – Väestötiheys:  82 as./km²
Postinumero:  66047
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Villa Santa Maria on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 1 338 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 433 asukasta.