stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Ghost Inside
Historia > Bussionnettomuus

Aamulla 19. marraskuuta 2015 yhtyeen ollessa kiertueella matkalla Mesaan, Arizonaan, heidän keikkabussinsa törmäsi traktorin perävaunuun El Pason lähettyvillä. Onnettomuuden seurauksena molempien ajoneuvojen kuljettajat kuolivat, ja loput kymmenen matkustajaa bussissa loukkaantuivat, joista viisi vakavasti. Yhtyeen rumpali Andrew Tkaczyk menetti onnettomuudessa oikean jalkansa.
Huhtikuussa 2018 yhtye vakuutti antamassaan haastattelussa medialle ja faneilleen, että yhtye jatkaa toimintaansa vielä onnettomuuden jälkeenkin.
Yhtye teki lupaamansa paluun huhtikuussa 2020, jolloin se julkaisi "Aftermath"-nimisen singlen. Singlessä käsitellään yhtyeen tuntemuksia bussiturman jälkeiseltä ajalta.
Diskografia > A Dying Dream

| Julkaisuvuosi | Albumi | Levy-Yhtiö |
| --- | --- | --- |
| 2006 | Now Or Never | Mediaskare Records |
The Sims 3: Täyttä Elämää

| The Sims 3: Täyttä Elämää |
| --- | --- |
Kehittäjä:  EA Play/The Sims Studio (Windows, Mac OS X)  
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Steam
Pelisarja:  The Sims
Pelimoottori:  RenderWare
Julkaistu:   31. toukokuuta 2011  3. kesäkuuta 2011
Lajityyppi:  elämäsimulaattori (en)
Pelimuoto:  Yksinpeli
Ikäluokitus:  12
Alusta:  Windows, Mac OS X
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
The Sims 3: Täyttä Elämää (The Sims 3: Generations) on The Sims 3 -videopelin neljäs lisäosa, joka julkaistiin kesäkuussa 2011. Lisäosassa jokaisella elämänvaiheella on oma teemansa, kuten lapsien keskeisenä teemana mielikuvitus ja leikkiminen. Teinit puolestaan voivat olla kapinallisia, juhlia railakkaasti ja tehdä kepposia. Nuorille aikuisille ja varttuneemmille puolestaan deittailu tekee paluun The Sims 2:sta. Naimisiinmeno ja perhe-elämä saavat uusia ominaisuuksia lisäosan myötä. Vanhukset voivat muistella nuoruuttaan ja seurata lastenlastensa kasvua.
Uusia ominaisuuksia

Uusia uria, kuten päiväkodinhoitaja
Nuorten koulutanssiaiset ja valmistujaisjuhlat
Nuorten kepposet, bileet yms.
Polttarit ja häät
Keski-iän kriisi
Kotibileet ja muita juhlia
Pidä hauskaa vauvaiästä vanhukseen
Muistojen leikekirja ja videokamera, joilla voidaan pelin sisällä tallentaa tilanteita ja jakaa Facebookissa tai The Sims 3:n yhteisösivulla
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| The Sims:   | The Sims: Livin' It Up | The Sims: House Party | The Sims: Hot Date | The Sims: Lomalla | The Sims: Lemmikit | The Sims: Superstar | The Sims: Taikaa |  |
| The Sims 2:   | The Sims 2: Yliopisto | The Sims 2: Yöelämää | The Sims 2: Kauppa auki | The Sims 2: Lemmikkielämää | The Sims 2: Vuodenajat | The Sims 2: Matkoilla | The Sims 2: Vapaa-aika | The Sims 2: Kaupunkikämppä |  |
| The Sims 3:   | The Sims 3: Maailmanmatkaaja | The Sims 3: Unelmaduuni | The Sims 3: Iltahuvit | The Sims 3: Täyttä Elämää | The Sims 3: Lemmikit | The Sims 3: Superstara | The Sims 3: Supernatural | The Sims 3: Vuodenajat | The Sims 3: Yliopistoelämää | The Sims 3: Paratiisisaari | The Sims 3: Tulevaisuuteen |  |
| The Sims 4:   | The Sims 4: Duunipäivä | The Sims 4: Kaupunkielämää | The Sims 4: Kimppapuuhaa | The Sims 4: Kylpyläpäivä | The Sims 4: Vampyyrit |  |
| The Sims Tarinat:   | The Sims Elämäntarinat | The Sims Lemmikkitarinat | The Sims Selviytymistarinat |  |
| Konsolipelit:   | MySims | The Sims ryntää raitille | The Urbz: Sims in the City | The Sims 2: Autiosaari |  |
| Muut:   | Project Rene (The Sims 5) | The Sims Online (EA Land) | The Sims Medieval | The Sims -videopeli | The Sims -elokuva |  |
Sua kaipaan

| Sua kaipaan Leena Vanamo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1984
 Studio : Takomo (2–5, 7–9, 11, 12)   MTV (10, 13)   R-M (1, 6)
 Julkaistu: 1984
 Formaatti: LP-levy (32-025866-20)   C-kasetti (40-25866)
 Tuottaja(t): Hans Rautio (vastaava)
 Tyylilaji: pop, synthpop, disko, EDM, iskelmä
 Kesto: 45.56
 Levy-yhtiö: CBS Records
 Levymerkki: CBS
Sua kaipaan on suomalaislaulaja Leena Vanamon ainoaksi jäänyt esikoisalbumi vuodelta 1984. Aikakaudelle tyypilliseen tapaan levyn materiaalista suurin osa on käännöksiä ulkomaalaisista hittikappaleista. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat ”Viet itsekontrollin”, nimikappale ”Sua kaipaan” sekä Frederikin kanssa laulettu duetto ”Haluan sun”.
Albumi julkaistiin CBS-levymerkillä vinyylilevynä ja C-kasettina. Levy ei saavuttanut kovin suurta menestystä eikä kohonnut albumilistoille.
Kappaleet > A-puoli

Viet itsekontrollin – 4.01 (alkup. ”Self Control”, säv. Giancarlo Bigazzi / Raffaele Riefoli, suom. san. Antero Ollikainen, sov. Vesa Torppa)
Sua kaipaan – 3.22 (alkup. ”I Need You”, säv. R. Fitoussi, suom. san. Ari Lohenoja, sov. Janne Louhivuori)
Me ainoastaan – 4.09 (alkup. ”I Wish Tonight Could Last Forever”, säv. Russ Ballard, suom. san. Antero Ollikainen, sov. Kassu Halonen ja Janne Louhivuori)
Myyty mies – 3.17 (säv. Kari Litmanen, san. Jorma Toiviainen, sov. Kassu Halonen)
Yö – 4.45 (alkup. ”Liv”, säv. Lasse Holm, suom. san. Antero Ollikainen, sov. Kassu Halonen ja Janne Louhivuori)
Haluan sun (duetto Frederikin kanssa) – 3.29 (alkup. ”Voulez Vous Danser”, säv. C. Minellono / P. Cassella / D. Farina, suom. san. Raul Reiman, sov. Veikko Samuli)
Kappaleet > B-puoli

Tykkään susta – 3.30 (säv. Esko Koivumies, san. Juuso Ruud, sov. Kassu Halonen, Janne Louhivuori & Hans Rautio)
Sä luoksein jää – 2.54 (alkup. ”Kom”, säv. Rosa Körberg / Björn Uhr, suom. san. Aappo I. Piippo, sov. Kassu Halonen ja Janne Louhivuori)
Naapurin pojat – 2.58 (alkup. ”Born to Win”, säv. Jimmy Cliff, suom. san. Raul Reiman, sov. Kassu Halonen)
Sinut vain – 3.13 (alkup. ”Only You”, säv. Vince Clarke, suom. san. Tomi Ervi, sov. Kassu Halonen)
Ihan okei – 2.54 (säv. Vilho Vuori, san. Juuso Ruud, sov. Kassu Halonen)
Meil’ meni bänks – 3.22 (säv. Kari Litmanen, san. V-P Lehto, sov. Kassu Halonen)
Miki – 4.02 (alkup. ”Mickey”, säv. Nicky Chinn / Mike Chapman, suom. san. M. Paavonen, sov. Kassu Halonen)
Lähde:
Tekijät > Muusikot > Peruskokoonpano

Leena Vanamo – laulu, taustakuorot (2–13)
Vesa Aaltonen – rummut ja lyömäsoittimet
Pekka Pohjola – basso
Janne Louhivuori – kitarat
Kassu Halonen – kosketinsoittimet, taustakuorot (2–13)
Lähde:
Tekijät > Muusikot > Vierailevat muusikot

Frederik – laulu (6)
Kari Miettinen – rummut ja lyömäsoittimet (4, 11, 12)
Pekka Helin – basso (9, 10, 13)
Juha Björninen – kitarat (1, 9, 10, 13)
Kari Kuusamo – piano (9, 10, 13)
Music Box (1, 6)
Jari Laasanen ja Vesa Torppa – taustakuorot (1)
Lähde:
Tekijät > Tuotanto

Kassu Halonen, Janne Louhivuori, Veikko Samuli, Vesa Torppa ja Hans Rautio – sovitukset
Hans Rautio – vastaava tuottaja
Dan Tigerstedt ja Jukka Laakso – äänitys (Takomo-studiot, Helsinki: 2–5, 7–9, 11, 12)
Jorma Hämäläinen – äänitys (MTV-studiot, Helsinki: 9 (taustat), 10, 13), miksaus (MTV-studiot: 10, 13)
Jari Laasanen – äänitys (RM-studio, Helsinki: 1, 6), miksaus (RM-studio: 1)
Dan Tigerstedt – miksaus (Takomo-studiot: 2–9, 11, 12)
Erik Uddström – valokuvat
Jorma ”Joppe” Auersalo – ulkoasu
Lähde:
The Ghosts of Yesterday

| The Ghosts of Yesterday |
| --- | --- |
 Elokuvan mainos Moving Picture World -aikakauslehdessä
Ohjaaja:  Charles Miller
Käsikirjoittaja:  Mildred Considine
Perustuu:  Rupert Hughesin näytelmään
Tuottaja:  Joseph M. Schenck
Pääosat:  Norma Talmadge Eugene O’Brien
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Norma Talmadge Film Corporation
Ensi-ilta:   19. tammikuuta 1918
Kesto:  60 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Ghosts of Yesterday on Charles Millerin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva vuodelta 1918. Elokuvan pääosissa ovat Norma Talmadge ja Eugene O’Brien.
The Ghosts of Yesterday perustuu Rupert Hughesin näytelmään Two Women (1910), jonka pohjalta Mildred Considine laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Norma Talmadge Film Corporation, ja Select Pictures Corporation vastasi elokuvan levityksestä. Elokuva kuvattiin työnimellä Two Women New Yorkin Bronxissa sijaitsevilla Selectin studioilla. The Ghosts of Yesterday sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 19. tammikuuta vuonna 1918.
Elokuva on osittain kadonnut elokuva; elokuvan neljää säilynyttä kelaa säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjastossa. Neljän kelan lisäksi elokuvasta on säilynyt kuudennen kelan osia; The Ghosts of Yesterdaystä on säilynyt nykypäivään kokonaisuudessaan vähän yli 40 minuuttia alkuperäisestä 60:sta minuutista.
Juoni

Newyorkilainen taiteilija Howard Marston (Eugene O’Brien) päättää tehdä itsemurhan puistossa, mutta ompelija Ruth Grahame (Norma Talmadge) pelastaa Howardin tämän aikomuksilta, ja myöhemmin he avioituvat. Kun Howard alkaa maalata Ruth-vaimonsa muotokuvaa, Ruth kuolee pitkälliseen sairauteen ennen kuin maalaus ehtii valmistua. Epätoivoinen Howard muuttaa Pariisiin, missä hän tapaa pahamaineisen kabareelaulajan Jeanne La Fleurin (Norma Talmadge), joka muistuttaa suuresti edesmennyttä Ruthia. Howard vakuuttaa Jeannen poseeraamaan Ruthin maalausta varten, ja Ruthin kiltti luonne alkaa itää Jeannessa. Howard ja Jeanne rakastuvat, mutta kun Howard alkaa tuntea pettävänsä Ruthia, hän kertoo Jeannelle rakastavansa häntä vain hänen yhdennäköisyyttään kuolleeseen vaimoonsa. Jeanne raivostuu tästä, tuhoaa maalauksen ja lähtee. Myöhemmin Howard tajuaa rakastavan Jeannea itseään. Howard löytää Jeannen tämän entisen kosijan, kreivi Pascal de Fondrasin (Stuart Holmes), sylistä. Howardin ja kreivin painin aikana kreivi viiltää Howardin silmät. Kun Howard tajuaa sokeutuneensa, hän lähettää Jeannen tiehensä. Jeanne kuitenkin palaa, koska hän on ikionnellinen siitä, että Howard viimein rakastaa häntä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Norma Talmadge  | … |  Ruth Graham / Jeanne La Fleur   |
|  Eugene O’Brien  | … |  Howard Marston   |
|  Stuart Holmes  | … |  kreivi Pascal de Fondras   |
|  John Daly Murphy  | … |  Duc de Lissac   |
|  Henry Hebert  | … |  Roger Stearns   |
|  Ida Darling  | … |  rouva Whitaker   |
|  Blanche Douglas  | … |  Marie Calleaux   |
Aiheesta muualla

The Ghosts of Yesterday Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Ghosts of Yesterday AllMoviessa. (englanniksi)
The Ghosts of Yesterday TCM Movie Databasessa (englanniksi)
The Ghosts of Yesterday Silent eran sivuilla (englanniksi)
Talcott Parsons

| Talcott Parsons |
| --- | --- |
 Talcott Parsons
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. joulukuuta 1902 Colorado Springs, Colorado, Yhdysvallat
Kuollut: 8. toukokuuta 1979 (76 vuotta) München, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Edgar Salin
Instituutti:  Harvardin yliopisto
Oppilaat:  Jeffrey C. Alexander
Tutkimusalue:  sosiologia
Talcott Edgar Frederick Parsons (13. joulukuuta 1902 Colorado Springs, Colorado, Yhdysvallat – 8. toukokuuta 1979 München, Länsi-Saksa) oli yhdysvaltalainen sosiologi. Häntä on sanottu modernin sosiologian kätilöksi.[lähde? ] Hän edustaa sosiologian konservatiivista suuntaa.
Tausta

Parsons opiskeli biologiaa ja filosofiaa Amherst collegessa Massachusettsissa. Hän jatkoi opintojaan Lontoossa ja Heidelbergissä, jossa hän osallistui niin sanotun Weberin piirin toimintaan. Vuonna 1931 hän aloitti professorina Harvardin yliopistossa, jossa hän teki pääosan elämäntyöstään.
Rakenteellinen funktionalismi

Parsons tunnetaan rakenteellisen funktionalismin johtavana teoreetikkona. Funktionalismin aloittajana taas pidetään Émile Durkheimiä (1858–1917). Parsonsin teorian mukaan kaikilla sosiaalisilla järjestelmillä on omia tarpeitaan eli funktionaalisia välttämättömyyksiä, jotka on kyettävä tyydyttämään tasapainon säilymisen vuoksi.
Toisistaan riippumattomia funktionaalisia välttämättömyyksiä Parsons luettelee neljä, joista käytetään kirjainyhdistelmää A.G.I.L. Kirjain A (adaptation) merkitsee resurssien ja varojen keruuta, G (goal attainment) päämääriin pääsemistä ja niitä koskevaa päätöksentekoa, I (integration) kiinteyden ylläpitämistä ja L (latency) jatkuvuuden ylläpitämistä ja jännitysten laukaisemista. Parsonsin AGIL-mallia on kritisoitu varsin staattiseksi, kulttuurisidonnaiseksi ja epähistorialliseksi.
Sosiaalinen järjestelmä muodostuu Parsonsin mukaan persoonallisuus-, kulttuuri- ja sosiaaliosista. Kehittämässään oppirakenteessa Parsons päätyi korostamaan, että yksilöiden sisäistämät sosiaaliset normit ja sosiaaliset instituutiot ovat ratkaisevan tärkeitä sosiaalisen järjestelmän toimintakyvylle.
Oikeussosiologiassa katsotaan, että lain ristiriidattomuus on Parsonsin mukaan oikeusjärjestelmän tehokkaan toiminnan tärkein kriteeri. Oikeuden toimivuus edellyttää hänen mukaansa neljän ongelman ratkaisua: legitimaatio-ongelman, tulkintaongelman, sanktio-ongelman, sekä toimivaltaongelman.[lähde? ]
Toimintateoria

Parsons pyrki rakentamaan yleisen toimintateorian, joka samalla olisi uuskantilaiseen filosofiaan pohjautuva voluntaristinen vastine 1930-luvun positivistiselle ajattelulle. Sosiaalisen toiminnan keskeiset osatekijät ovat hänen mukaansa toimiva yksilö (aktori), tämän päämäärä (tavoite), siihen käytettävät keinot, tilanne, (yksilön ja ympäristön) rajoitukset sekä päämäärien ja keinojen valintaa ohjaavat sosiaaliset normit. Pääosin Parsons kehitteli teoriaa vuosina 1963–1975 julkaisemissaan toisiaan täydentävissä artikkeleissa. Näin syntynyt teoreettinen malli on sekä käsitteiltään että tehtyjen yleistysten osalta varsin abstrakti.
Parsonsin vaikutus tieteeseen

Parsonsin vaikutus sekä amerikkalaiseen että eurooppalaiseen sosiologiseen tutkimukseen on varsin suuri. Hänen oivalluksiaan, analyysejaan ja varsinkin hänen kehittämäänsä käsitteistöä käytetään laajasti. Vaikka häntä on paljon myös kritisoitu, on hän ilmeisesti antanut enemmän herätteitä sosiologiseen keskusteluun kuin kukaan muu viime vuosikymmenten sosiologi.
Teokset

Parsons kirjoitti yhteensä yli 150 kirjaa ja artikkelia. Niistä huomattavimpia ovat:
The Structure of Social Action, 1937
Essays in Sociological Theory, Pure and Applied, 1942
The Social System, 1951
Economy and Society. A Study in the Integration of Economic and Social Theory, 1956 (yhdessä Neil J. Smelserin kanssa).
Sociological Theory and Modern Society, 1968
Politics and Social Structure, 1969
Kirjallisuutta

Gerhardt, Uta: The Social Thought of Talcott Parsons: Methodology and American Ethos.  Farnham:  Ashgate, 2011.  ISBN 978-1-4094-2767-4.
Sveitsin kansalaisuus

Sveitsin passi, jota maan kansalaiset voivat hakea
Sveitsin kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen henkilön ja Sveitsin valaliiton välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.
Sveitsissä on käytössä ns. kolminkertainen kansalaisuus, eli täydet kansalaisoikeudet määräytyvät sen perusteella, onko henkilö valtion, kantonin ja kunnan kansalainen. Ulkomailla asuvien kansalaisten tulee ilmoittautua Sveitsin viranomaisten ulkosveitsiläisten rekisteriin.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä

Syntyperäisiä sveitsiläisiä ovat sellaiset henkilöt, joiden syntyessä vähintään toinen vanhemmista on Sveitsin kansalainen. Tällöin vanhempien tulee olla naimisissa. Mikäli vanhemmat eivät ole naimisissa, Sveitsin kansalaisuuden voi siirtää lapselle ainoastaan äidin puolelta. Isän puolelta avioliiton ulkopuolinen lapsi voi saada Sveitsin kansalaisuuden ainoastaan, mikäli isyys tunnunnustetaan ennen lapsen täysi-ikäisyyttä.
Adoption yhteydessä lapsi saa Sveitsin kansalaisuuden, mikäli vähintään toinen adoptiovanhemmista on Sveitsin kansalainen.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella

Kansalaisuutta haettaessa Sveitsin maahanmuuttoviranomaiset tekevät eron normaalin ja yksinkertaistetun hakuprosessin välillä.
Normaaleissa tapauksissa hakijan tulee täyttää seuraavat ehdot:
Oleskelee Sveitsissä joko asutusluvalla (ns. C-lupa) tai on rekisteröidyssä parisuhteessa sveitsiläisen kanssa
Oleskellut maassa vähintään 10 vuotta, joista vähintään 3 pysyvästi ennen hakemuksen jättämistä
Oleskellut kantonin ja/tai kunnan, jonka kansalaisuuksia haetaan, alueella 2–5 vuotta riippuen paikallisesta lainsäädännöstä
Todistettavasti integroitunut sveitsiläiseen yhteiskuntaan
Tuntee sveitsiläiset tavat
Ei ole uhka Sveitsin kansalliselle turvallisuudelle
Yksinkertaistetussa hakemuksessa vaadittava Sveitsissä vietetty aika vaihtelee tapauskohtaisesti. Hakijan tulee olla jokin seuraavista:
Sveitsin kanslaisen aviopuoliso tai lapsi
Kolmannen polven maahanmuuttaja, jonka vanhemmilla ei ole Sveitsin kansalaisuutta ja hakija on alle 25-vuotias
Valtiottoman henkilön alaikäinen lapsi
Entinen Sveitsin kansalainen
Hakijan täytyy myös täyttää seuraavat ehdot:
Todistettavasti integroitunut sveitsiläiseen yhteiskuntaan
Tuntee sveitsiläiset tavat
Ei ole uhka Sveitsin kansalliselle turvallisuudelle
Kunnan ja kantonin kansalaisuus

Liittovaltion kansalaisuuslupa on kuitenkin vain "vihreä valo" Sveitsin kansalaisuuden hankkimiselle. Kunnilla ja kantonilla on sen sijaan omat lisä- ja soveltuvuusvaatimukset, jotka hakijan on täytettävä. Sveitsin kansalaisuuden voivat nimittäin saada vain ne, joille on myönnetty kunnan ja kantonin kansalaisuus liittovaltion kansalaistamisluvan myöntämisen jälkeen. Kansalaisuuden saamisen perusteet vaihtelevat kantoneittain.
Kantonit asettavat hakijoille vaatimuksia asumisajasta. Lisäksi hakijat eivät saa nostaa sosiaalietuuksia ajalta, joka myös vaihtelee kantoneitain. Karanteenia sosiaalietuuksien kohdalla ei sovelleta, mikäli hakija on maksanut ne takaisin tai saanut niitä poikkeuksellisessa hätätapauksessa.
| Vaatimus | AG | AR | AI | BL | BS | BE | FR | GE | GL | GR | JU | LU | NE | NW | OW | SG | SH | SZ | SO | TG | TI | UR | VS | VD | ZG | ZH |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Asumisaika kantonissa (vuosina) | 5 | 3 | 5 | 5 | 5 | 2 | 3 | 2 | 5 | 5 | 2 | 3 | 2 | 5 | 5 | 5 | 2 | 5 | 4 | 5 | 5 | 5 | 5 | 2 | 5 | 2 |
| Sosiaalietuuksien karanteeni (vuosina) | 10 | 3 | 3 | 5 | 3 | 10 | 3 | 3 | 3 | 10 | 3 | 3 | 3 | 5 | 3 | 3 | 3 | 3 | 3 | 5 | 3 | 3 | 3 | 3 | 3 | 3 |
Kaksoiskansalaisuus

Sveitsi sallii kaksoiskansalaisuuden ilman mitään rajoituksia. Myös kaksoiskansalaiset ovat asevelvollisia. Asevelvollisuuden suorittamisen jälkeen on mahdollista hakeutua Sveitsiläiskaartiin ja saada näin myös Vatikaanin kansalaisuus palveluksensa ajaksi.
Talking Heads

| Talking Heads |
| --- | --- |

 Talking Heads Torontossa 1978
Tiedot
Toiminnassa:  1974–1991
Tyylilaji:  uusi aalto post-punk taidepunk worldbeat funkrock poprock
Kotipaikka:   New York, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  David Byrne, laulu, kitara   Jerry Harrison, koskettimet, kitara   Tina Weymouth, basso   Chris Frantz, rummut  
Levy-yhtiö:  Sire Records   EMI  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Talking Heads oli yhdysvaltalainen vaihtoehtorock-yhtye, joka toimi vuosina 1974–1991. Yhtye levytti uransa aikana monipuolisesti erityyppistä musiikkia taidefunkista ja polyrytmillisestä maailmanmusiikista melodiseen kitarapoppiin. Yhtyeen kunnianhimoinen musiikki nosti sen kriitikkojen suosioon, mutta se sai myös joitain pophittejä. Yhtyeen kokoonpanoon kuuluivat David Byrne (laulu ja kitara), Chris Frantz (rummut), Tina Weymouth (basso) ja Jerry Harrison (koskettimet ja kitara).
Historia

Talking Headsin perustivat New Yorkissa vuonna 1974 taideopiskelijat David Byrne, Chris Frantz ja Tina Weymouth. Kaksi vuotta myöhemmin yhtyeeseen liittyi Jerry Harrison. Yhtyeen ensimmäisen albumin Talking Heads: 77 julkaisi Sire Records vuonna 1977. Minimalistista rockia edustava albumi sai huomiota etenkin Byrnen älyllisistä sanoituksista ja erikoisen nykivästä laulutavasta.
Toisen albuminsa, taiteellisen ja kokeilevan More Songs About Buildings and Food (1978) yhtye teki tuottaja Brian Enon kanssa. Fear of Music (1979) nojasi vahvasti rytmeihin ja sisälsi afrikkalaistyylistä polyrytmiikkaa. Albumilla Remain in Light (1980) oli jälleen afrikkalaisia rytmejä ja myös esimerkiksi puhallinsoittimia.
Yhtye teki 1980-luvun alussa pitkän konserttikiertueen ja julkaisi livealbumin. Seuraavalla studioalbumilla Speaking in Tongues (1983) ei Brian Eno enää ollut mukana. Albumin kappaleet noudattivat aiempaa selkeämpää poplaulurakennetta. Sen jälkeen yhtye lähti jälleen kiertueelle, jonka aikana kuvattiin konserttielokuva Stop Making Sense (1984), jonka ohjasi Jonathan Demme.
Konserttikiertueen ja uuden livealbumin jälkeen Talking Heads palasi pienempään, neljän soittajan kokoonpanoon. Little Creatures (1985) oli mutkaton popalbumi. True Stories (1986) sisälsi lauluja David Byrnen ohjaamasta samannimisestä elokuvasta. Yhtyeen viimeinen albumi oli Naked (1988), jolla se palasi vanhoihin maailmanmusiikkivaikutteisiinsa. Sen jälkeen yhtye laitettiin tauolle, jonka aikana Byrne keskittyi sooloprojekteihinsa ja muut jäsenet Tom Tom Club -yhtyeeseensä. Talking Heads ilmoitti hajoamisestaan vuonna 1991. Yhtye äänitti ennen lopettamistaan neljä uutta kappaletta, jotka julkaistiin kokoelmalla Sand in the Vaseline: Popular Favorites (1992).
Talking Heads sai urallaan kolme listahittiä, “Take Me to the River” (1979, Al Green -cover), “Burning Down the House” (1983) ja “Wild Wild Life” (1986). Yhtyeen suosion kasvun yksi osatekijä 1980-luvulla olivat sen huomiota herättävät musiikkivideot, jotka saivat soittoaikaa Music Television -kanavalla.
Yhtye kokoontui vielä yhteen ilman Byrneä nimellä The Heads ja julkaisi albumin No Talking Just Head (1996). Talking Heads esiintyi sen jälkeen vielä kerran yhdessä vuonna 2002 Rock and Roll Hall of Fame -tilaisuudessa kun se nimitettiin rockin kunniagalleriaan. Jäsenet ovat jatkaneet musiikin tekemistä omilla tahoillaan.
Diskografia > Studioalbumit

Talking Heads: 77 (1977)
More Songs About Buildings and Food (1978)
Fear of Music (1979)
Remain in Light (1980)
Speaking in Tongues (1983)
Little Creatures (1985)
True Stories (1986)
Naked (1988)
Sveitsin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Graubünden Sveitsi
Pinta-ala:  170,3 km2 
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1914 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kansallispuistoa Zernezissä.
Sveitsin kansallispuisto (saks. Schweizerischer Nationalpark, ransk. Parc National Suisse, ital. Parco Nazionale Svizzero, retoromaaniksi Parc Naziunal Svizzer) on Sveitsin ainoa kansallispuistoksi nimetty luonnonsuojelualue itäisessä Sveitsissä, Graubündenin kantonissa, Engadinin alueella. Puisto on perustettu vuonna 1914.
Suojelualue

Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) luokituksen mukaan alue on luokan 1a mukainen suojelualue. Suomalaisessa luokituksessa Sveitsin kansallispuisto on lähinnä luonnonpuisto, jossa muun muassa vierailijoiden toimet ovat hyvin rajattuja.
Kasvit ja eläimet

Puistossa tavataan kaikkiaan noin 30 nisäkäslajia ja 100 lintulajia, joista 60 pesii alueella. Vaikka karhu, susi ja ilves elivät aiemmin Sveitsissä, ne olivat kuolleet sukupuuttoon jo ennen puiston perustamista 1914. Ilveksiä yritettiin istuttaa alueelle 1970-luvulla, mutta istutukset eivät tuottaneet tulosta. Yksittäisiä karhuja on vaeltanut Italian puolelta Sveitsiin lähes vuosittain: vuosina 2005-13 on Graubündenissa tavattu kaikkiaan kahdeksan eri karhua, joista tiettävästi viimeinen ammuttiin 19.2.2013.  Sorkkaeläimistä gemssi on elänyt alueella aina, saksanhirvi, metsäkauris ja vuorikauris ovat vakiintuneet sinne 1900-luvun kuluessa. Murmeleita elää alueella yleisesti, ja lisäksi siellä tavataan jäniksiä, kärppiä ja kivinäätiä. Oravien ja kettujen määrä vaihtelee.
Sijainti

Luonnonpuisto sijaitsee Livignon Alpeilla ja Sesvennavuorilla, Engadininlaakson eteläpuolella 1 379–3 174 metrin korkeudessa. Valtaosa puiston alueesta on Zernezin kunnan alueella (69 %); osittain puisto sijaitsee myös S-chanfissa (14 %), Scuolissa (13 %) ja Val Müstairissa (5 %). Puistoon johtaa 13 porttia, jotka ovat alueen ainoita sallittuja sisäänmenopaikkoja.