stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vertigo Records
Julkaisemattomat

Seuraavat albumit oli myös tarkoitus julkaista Vertigon spiraali-merkillä:
Fairfield Parlour – toinen albumi (1971)
Nazareth – Nazareth (1971)
Paladin – Paladin (1971)
Clear Blue Sky – 2. albumi (1971)
Necromanc – Necromanc (1972)
Manfred Mann – Glorifield Magnifield (1972)
Ian Mathews – Journeys From Gospel Oak (1973)
Magna Carta – Frozen Optimis (1973)
Jade Warrior – Eclipse (1973)
C.L. – Christa Susan (1973)
Nirvana – (julkaisematonta materiaalia vuosilta 1967-1969)
Saksalaiset spiraali-Vertigo LP:t > 1972

6360 602 Lucifer's Friend – Where the Groupies Kill the Blues
6360 604 Frumpy – By the Way
6360 605 Jean-Jacques Kravez – Kravetz
6360 606 Brave New Worls – Impressions On Reading Aldous Huxley**
6360 607 Agitation Free – Malesch
6360 608 Odin – Odin
6360 609 Atlantis – Atlantis
6360 610 Tiger B.Smith – Tiger Rock
Saksalaiset spiraali-Vertigo LP:t > 1973

6360 611 Lucifer's Friend – I'm Just a R&R Singer
6360 612 Betwheen – And the Waters Opened
6360 613 Peter Michael Hamel – The Voice of Silence
6360 614 Atlantis – It's Getting Better
6360 614 Agitation Free – 2nd
6357 100 Buffalo – Dead Forever
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (englanniksi)
Worldwide Vertigo Swirl Guide
Vpered

Vpered (suom. Eteenpäin) oli Münchenissä kerran kuussa ilmestynyt aikakauslehti, joka oli suunnattu ukrainalaisille työläisille. Lehteä julkaisi Ukrainan demokraattisen vallankumouspuolueen vasemmistosiipi huhtikuusta 1949 joulukuuhun 1959. Lehti käsitteli Neuvosto-Ukrainan kehitystä, kansainvälistä politiikkaa ja Ukrainasta ulkomaille muuttaneiden elämää näkökulmana demokraattinen sosialismi. Lehden päätoimittajia olivat Ivan Maistrenko, Vsevolod Holubnytšyi, Borys Levytskyi, E. Bobykevytš ja V. Ryvak. Lehden vakituisia avustajia olivat Hryhory Kostjuk ja Viktor Sabal (salanimenä V. Tšorny).
Vuokko Eskolin-Nurmesniemi

Vuokko ja Antti Nurmesniemi (oik.) vastaanottamassa Grand Prix -mitalia opetusministeri Jussi Saukkoselta vuonna 1965. Nurmesniemet palkittiin Suomen paviljongin suunnittelusta Milanon XIII triennaalin.
Vuokko Hillevi Lilian Eskolin-Nurmesniemi (o.s. Eskolin; s. 12. helmikuuta 1930 Helsinki) on suomalainen tekstiilitaiteilija, keraamikko ja taiteen akateemikko. Hänen vanhempansa olivat autoilija Bruno Jalmari Eskolin ja Elsa Alina o.s. Toivonen.
Eskolin-Nurmesniemi valmistui Taideteollisesta oppilaitoksesta 1952. Valmistuttuaan hän työskenteli Arabian taideosastolla ja sen jälkeen Nuutajärven lasitehtaalla. Armi Ratia palkkasi hänet Marimekkoon suunnittelijaksi vuonna 1953. Eskolin-Nurmesniemi on luonut muun muassa Jokapoika-paidan (1957) ja monia muita tunnettuja kuoseja. Hän perusti oman yrityksensä Vuokko Oy:n 1964.
Eskolin-Nurmesniemelle myönnettiin taiteen akateemikon arvonimi lokakuussa 2007. Hän on Taideteollisen korkeakoulun kunniatohtori. Vuonna 1986 hän sai Ruotsin kuninkaan myöntämän pohjoismaisen taiteen Prinssi Eugenin mitalin.
Vuokko Eskolin-Nurmesniemen aviomies oli sisustusarkkitehti ja muotoilija Antti Nurmesniemi.
Palkinnot ja tunnustukset

Kultamitali lasista XI Triennale di Milano 1957
Helsingin kaupungin stipendi 1958
Grand Prix Suomen osaston suunnittelusta Triennale di Milano yhdessä A. Nurmesniemen kanssa 1964
Tanskalais-amerikkalainen Lunning-palkinto 1964
Valtion taideteollisuuden palkinto 1968
Pro Finlandia 1969
Teollisuustaiteen liiton Ornamon pallo 1973
Ingrid Jespersenin säätiön palkinto 1973
Prinssi Eugenin mitali 1986
Japan Design Foundation -palkinto 1991
TaiKin kunniatohtori 2007
Taiteen akateemikko 2007
Elämäntyö-palkinto, Muoto2014-gaala
Kirjallisuutta

Priha, Päikki: ”Nurmesniemi, Vuokko (1930–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 7, s. 219–220.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-448-7.  / Teoksen verkkoversio.
Ylä-Mononen, Jutta: Vuokko: Muotoilija Vuokko Nurmesniemen elämä ja ura.  Helsinki:  Siltala, 2021.  ISBN 978-952-234-607-0.
Aiheesta muualla

Legendaarinen Vuokko. Yle Areena.
Eskolin-Nurmesniemi, Vuokko hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Kahden suomalaisen muodin huippunimen välit rikkoutuivat dramaattisesti vuosikymmeniä sitten. Armi Ratian ja Nurmesniemen tulehtuneet suhteet. HS 11.1.2022.
Väätänen

| Väätänen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Multia
Koordinaatit:  62°35′30″N, 24°34′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarhianjoen alue (35.63)
Laskujoki:  oja Sieramenjärveen 
Järvinumero:  35.636.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  201,3 m  
Rantaviiva:  3,489 km  
Pinta-ala:  38,614 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVäätänen 
Väätänen  on Keski-Suomessa Multialla Väätäiskylänn lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 39 hehtaaria ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 700 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä..
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Hännättömänjoen valuma-alueeseen (35.636) se kuuluu.
William McMahon

William McMahon vuonna 1966
William "Billy" McMahon (23. helmikuuta 1908 – 31. maaliskuuta 1988) oli australialainen poliitikko, joka toimi Australian 20. pääministerinä ja liberaalipuolueen johtajana vuosina 1971–1972. Hän oli yhtäjaksoisesti ministeri yli 21 vuotta, mikä on pisin yhtäjaksoinen ministerinä olo Australian historiassa.
McMahonista tuli pääministeri 63-vuotiaana. Ennen pääministeriyttä hän oli toiminut maan ulkoministerinä vuosina 1969–1971, maan valtiovarainministerinä vuosina 1966–1969, Vice-President of the Executive Council vuosina 1964–1966, työministerinä 1958–1966, teollisuusministerinä 1956–1958, sosiaalipalveluministerinä 1954–1956 sekä laivasto- ja puolustusministerinä vuosina 1951–1954. Gough Whitlamin työväenpuolue voitti McMahonin vuoden 1972 liittovaltion vaaleissa, mikä päätti 23 vuoden oikeistokoalition vallan. Tämän jälkeen hän erosi liberaalien johtajuudesta, mutta pysyi parlamentissa vuoteen 1982 asti.
Näyttelijä Julian McMahon on William McMahonin poika.
Käännös suomeksi
Volodymyr Rafjejenko

| Volodymyr Rafjejenko |
| --- | --- |
 Rafjejenko vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Volodymyr Volodymyrovytč Rafjejenko
Syntynyt: 25. marraskuuta 1969 (ikä 54) Donetsk, Ukrainan SNT
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: venäjä, ukraina
Esikoisteos:  Tri dnja sredi nedeli (1998)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Volodymyr Volodymyrovytč Rafjejenko (ukr. Володимир Володимирович Рафєєнко; s. 25. marraskuuta 1969 Donetsk, Ukrainan SNT) on ukrainalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti Itä-Ukrainan sotaa käsittelevistä romaaneista. Hänen esikoisteoksensa oli runokokoelma Tri dnja sredi nedeli (Три дня среди недели, ’kolme päivää keskellä viikkoa’) vuonna 1998. Rafjejenko on kotoisin Donetskista, josta hän pakeni vuonna 2014 separatistien otettua alueen hallintaansa. Vuonna 2017 hän vaihtoi kirjoituskielensä venäjästä ukrainaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volodymyr Rafjejenko Wikimedia Commonsissa
Warsangelin geradikunta

Warsangelin geradikunta eli Pohjois-Somalian sulttaanikunta sijaitsi nykyisen Somalimaan ja Puntmaan alueella. Siitä kasvoi Afrikan sarven suurin sulttaanikunta, jota hallitsi 1200-luvulla syntyneen Gerad Dhidhin jälkeläiset. Geradin asema periytyi. Oli tärkeää, että äiti kuului tiettyyn kuninkaalliseen sukuun. Vaikka geradit olivat miehiä, vallanperimys kulki siis matrikaalista linjaa. Geradi oli ainakin muodollisesti yksinvaltias. Hänellä oli monia muita arvonimiä, kuten talon valtias tai sulttaanien sulttaani. Hallitsijat eivät kuitenkaan kutsuneet itseään sulttaaniksi vaan geradiksi. Sulttaanin arvonimen otti käyttöön vasta sulttaani Mohamud Ali Shiren 1800-luvun lopulla. Warsangelin geradit olivat Afrikan sarven vaikutusvaltaisimpia hallitsijoita.
Geradit

Gerad Dhidhin (1298–1311)
Gerad Hamar Gale(1311–1328)
Gerad Ibrahim (1328–1340)
Gerad Omer (1340–1355)
Gerad Mohamud (1355–1375)
Gerad Ciise (1375–1392)
Gerad Siciid (1392–1409)
Gerad Ahmed (1409–1430)
Gerad Siciid (1430–1450)
Gerad Mohamud (1450–1479)
Gerad Ciise (1479–1491)
Gerad Ali dable (1491–1503)
Gerad Liban (1503–1525)
Garad Yuusuf (1525–1555)
Garad Mohamud (1555–1585)
Garad Abdale (1585–1612)
Garad Ali (1612–1655)
Gerad Mohamud (1655–1675)
Garad Naleye (1675–1705)
Garad Mohamed (1705–1750)
Gerad Ali (1750–1789)
Gerad Mohamud Ali (1789–1830)
Gerad Aul (1830–1870)
Gerad Ali Shire (1870–1897)
Sultan Mohamud Ali Shire (1897–1960)
Sultan Abdul Sallam (1960–1997)
Sultan Saeed Bin Abdulsalam (vuodesta 1997 )
William Meade Fishback

William Meade Fishback
William Meade Fishback (5. marraskuuta 1831 Virginia – 9. helmikuuta 1903) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja lakimies.
Fishback syntyi Virginiassa ja opiskeli lakia Virginian yliopistossa, josta valmistui vuonna 1855. Hän muutti Illinoisiin ja vuonna 1858 Arkansas'n Greenwoodiin. Hän oli Yhdysvaltain sisällissodassa eversti.
William Meade Fishback toimi Arkansas'n kuvernöörinä vuosina 1893–1895. Häntä edelsi James Philip Eagle ja seurasi James Paul Clarke.
Viiridrongo

| Viiridrongo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Drongot Dicruridae
Suku::  Drongot Dicrurus
Laji::  paradiseus
Kaksiosainen nimi
 Dicrurus paradiseus  (Linnaeus, 1766) 
Katso myös
   Viiridrongo Wikispeciesissä   Viiridrongo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viiridrongo (Dicrurus paradiseus) on Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa tavattava drongoihin kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan viiridrongot ovat noin 33 cm. Lajin höyhenpuku on kauttaaltaan musta. Siivet ja pyrstö hohtavat metallinsinisinä. Linnun harmaan nokan tyvessä on musta höyhentupsu. Haarukkamaisen pyrstön kaksi höyhentä ovat pidentyneet viirimäisiksi. Viiridrongon silmät ovat väriltään punaiset.
Elinympäristö

Viiridrongot elävät trooppisissa sademetsissä. Lajia tavataan Intiassa, Andamaanien ja Nikobaarien saarilla, Sri Lankassa, Sumatralla, Jaavalla, Borneossa, ja Kiinassa Hainanin saarilla.
Elintavat ja ravinto

Viiridrongot elävät yleensä pareittain. Kuppimaisen pesänsä laji rakentaa puuhun oksanhaarukkaan. Pesään naaras munii yleensä 3 munaa. Viiridrongot voivat olla aggressiivisia eivätkä epäröi ajaa suurikokoisempaakaan eläintä pois pesänsä lähettyviltä.
Viiridrongojen ravinto koostuu pääasiassa hyönteisistä kuten perhosista, termiiteistä ja sudenkorennoista. Laji syö myös mettä ja liskoja. Viiridrongot seuraavat usein tikkoja kuten aarnivihertikkaa (Picus mentalis) ja hyödyntävät niiden nakuttelemia koloja ravinnonhankinnassa siirtymällä ruokailemaan puunkuoren alla olevia hyönteisiä tikan poistuttua paikaltaan. Harvinaisemmin lajin on tavattu ruokailevan yhdessä punanaamamalkohan (Phaenicophaeus pyrrhocephalus), oravien tai lehvien (Chloropsis) kanssa.
Aiheesta muualla

BirdForumin artikkeli viiridrongosta
Walter Koenig

| Walter Koenig |
| --- | --- |
 Koenig FedCon IV tapahtumassa Bonnissa 1996.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. syyskuuta 1936 (ikä 88)
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Pavel Chekov, Alfred Bester
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Walter Marvin Koenig  (s. 14. syyskuuta 1936 Chicago, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, kirjailija, opettaja ja ohjaaja. Hänet tunnetaan roolistaan Pavel Chekovina alkuperäisessä Star Trek -televisiosarjassa ja Alfred Besterin roolista tieteissarjassa Babylon 5.
Elämä

Koenig syntyi Chicagossa liikemies Isadore Koenigin ja Sarah Straussin perheeseen. Koenigin vanhemmat olivat Venäjältä muuttaneita juutalaissiirtolaisia; hänen perheensä asui Liettuassa maastamuuton aikana ja muutti sukunimensä Koenigsbergistä Koenigiksi. Hän opiskeli lääketiedettä Grinnell Collegessa Grinnellissä, Iowassa ja siirtyi sieltä opiskelemaan Kalifornian yliopistoon Los Angelesissa (UCLA), missä hän suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon psykologiasta.
Koenig on ollut vuodesta 1965 lähtien naimisissa Judy Levittin kanssa. Heillä on kaksi lasta, poika Josh Andrew Koenig ja tytär Danielle Koenig. Koenigille suoritettiin sydämen ohitusleikkaus vuonna 1993.
Ura

Koenig esitti USS Enterprisen (NCC-1701) navigaattoria Pavel Chekovia alkuperäisessä Star Trek -televisiosarjassa ja siihen perustuvissa elokuvissa. Hänet valittiin esittämään Chekovia, koska hän muistutti brittiläistä The Monkees -yhtyeen  Davy Jonesia ja hänen toivottiin kiinnittävän nuoremman yleisön, varsinkin tyttöjen, huomion. (Studion PR-osaston mukaan Chekovin mukaanottaminen johtui siitä, että Pravdassa julkaistu artikkeli valitti venäläisten puuttumista Star Trekistä.) Koenig piti peruukkia esittäessään Chekovia. Gene Roddenberry pyysi häntä liioittelemaan venäläistä korostustaan, jotta sarjaan saataisiin komiikkaa. Koenig kirjoitti myös Star Trek -animaatiosarjan jakson ”The Infinite Vulcan” käsikirjoituksen ensimmäisenä alkuperäisen sarjan näyttelijänä, joka oli kirjoittanut Star Trek -tarinan televisiota varten. Koenigin esittämä Chekov ei kuitenkaan koskaan esiintynyt animaatiosarjassa.
Koenig oli Saturn-palkintoehdokkaana parhaasta sivuosasuorituksesta elokuvista Star Trek II: Khanin viha ja Star trek IV: kotiinpaluu. Hän uusi Pavel Chekovin roolin internetissä julkaistussa fanisarjassa Star Trek: New Voyages: To Serve All My Days (nykyään sarja tunnetaan nimellä Star Trek: Phase II) ja Sky Conwayn/Tim Russin independent-elokuvassa Star Trek: Of Gods and Men, kummatkin vuonna 2006.
Chekovin jälkeen hänen tunnetuin roolinsa on Psi-poliisi Alfred Besterin rooli televisiosarjassa Babylon 5. Koenig oli ”erikoisvieraana” 12 jaksossa ja kolmannen esityskauden lopussa tuotantoyhtiö haki hänen puolestaan Emmy-ehdokkuutta.
Koenigin näyttelijänura on kestänyt puoli vuosisataa. Hän on esittänyt erilaisia rooleja aina teini-ikäisestä jengijohtajasta (Alfred Hitchcock esittää) keski-ikäiseen Tom Sawyeriin (The Boys In Autumn). Hän palasi avaruuteen pääroolissa elokuvassa  Moontrap ja esitti tietokoneen kiintolevyä Maximum Surgessa. Näyttelemisen lisäksi hän on käsikirjoittanut useita elokuva (Actor, I Wish I May, You're Never Alone When You're a Schizophrenic), yksinäytöksisiä näytelmiä ja muutaman televisiosarjan jakson. Hän on kirjoittanut myös muutamia kirjoja, kuten Warped Factors: A Neurotic's Guide to the Universe (omaelämäkerta), Chekov's Enterprise (Star Trek: Avaruusmatka -elokuvan kuvausten aikana pidetty päiväkirja) sekä Buck Alice and the Actor-Robot (tieteiskirja). Hän loi myös oman sarjakuvasarjan Raver, jota Malibu Comics julkaisi 1990-luvun alussa.
Walter Koenig on opettanut näyttelemistä ja ohjaamista muun muassa UCLA:ssa. Vuonna 2002 hän ohjasi kahden alkuperäisen The Twilight Zone -sarjan jakson näytelmäversion.
Vuonna 2004 Koenig esiintyi independent-elokuvassa Mad Cowgirl.  Elokuva julkaistiin DVD:llä 5. joulukuuta 2006.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Walter Koenigin virallinen kotisivu (englanniksi)
Star Trek: New Voyages - To Serve All My Days (Arkistoitu – Internet Archive) ladattavana versiona
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Walter Koenig
Käännös suomeksi
Yhdyskuntapalvelu

Yhdyskuntapalvelu on ankaruudeltaan ehdollisen ja ehdottoman vankeus­rangaistuksen väliin sijoittuva rikoksesta tuomittava rangaistus. Enintään kahdeksan kuukauden ehdoton vankeusrangaistus voidaan tuomita yhdyskuntapalveluna. Se käsittää vähintään 14 ja enintään 240 tuntia valvonnan alaisena tehtävää säännöllistä, palkatonta työtä. Enintään 30 tuntia yhdyskuntapalvelurangaistuksesta voidaan suorittaa osallistumalla uusintarikollisuuden vähentämistä tukeviin toimintaohjelmiin tai käyttämällä päihdeongelmien vähentämiseen tarkoitettuja palveluja.
Yhdyskuntapalveluun tuomitsemisen edellytyksenä on, että rikoksentekijä on antanut suostumuksensa rangaistuksen tuomitsemiseen yhdyskuntapalveluna ja että hänen voidaan olettaa suoriutuvan yhdyskuntapalvelusta. Muuntorangaistusta ei voi suorittaa yhdyskuntapalveluna.
Jos tuomioistuin katsoo tuomitun törkeästi rikkoneen velvollisuuksiaan yhdyskuntapalvelua suoritettaessa, sen on syyttäjän vaatimuksesta muunnettava yhdyskuntapalvelun suorittamatta oleva osa ehdottomaksi vankeusrangaistukseksi, jonka vähimmäisaika on neljä päivää. Tuomioistuin voi muuntaa vankeudeksi myös sellaisen yhdyskuntapalvelun, jonka täytäntöönpano ei ole vielä alkanut.
Yhdyskuntapalvelun täytäntöönpanosta huolehtii Rikosseuraamuslaitos.
Aiheesta muualla

Yhdyskuntapalvelu (Arkistoitu – Internet Archive) Rikosseuraamuslaitos
Laki yhdyskuntapalvelusta Finlex - Ajantasainen lainsäädäntö.
Yhdyskuntapalvelu kiskoi "Mikon" kaidalle tielle – vankila vaihtui vanhainkotiin Yle 8.2.2015.
William Gott

| William Henry Ewart Gott |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Muut nimet:  Strafer
Syntynyt: 13. elokuuta 1897
Kuollut: 7. elokuuta 1942 (44 vuotta) Egypti
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Yhdistynyt kuningaskunta
Komentajuudet:  XIII armeijakunta 7. panssaridivisioona 7. tukiprikaati 22. Kaartinrykmentti KRRC:n 1. pataljoona
Taistelut ja sodat:  ensimmäinen maailmansota toinen maailmansota
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Kunniamerkit:  CB, CBE, DSO, MC
Joukko-osasto:  8. armeija
William Henry Ewart "Strafer" Gott (13. elokuuta 1897 – 7. elokuuta 1942) oli brittiarmeijan upseeri ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa ja yleni ennen kuolemaansa kenraaliluutnantiksi.
Gott osallistui ensimmäiseen maailmansotaan upseerina rykmentissään King's Royal Rifle Corpsissa (KRRC) Ranskassa. Hän oli sotavankina 1917–1918.
Gott saapui 1939 Egyptiin everstiluutnanttina komennuksessaan KRRC:n 1. pataljoona. Seuraavaksi hän palveli esikuntaupseerina, tukiprikaatin komentajana (prikaatikenraali) ja divisioonankomentajana (kenraalimajuri) 7. panssaridivisioonassa. Alkuvuodesta 1942 Gott ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja hänet nimitettiin XIII armeijakunnan komentajaksi. Armeijakunta osallistui hänen komennossaan Gazalan taisteluun ja ensimmäiseen El Alameinin taisteluun. Elokuussa 1942 pääministeri Winston Churchill päätti siirtää kenraali Claude Auchinleckin pois Lähi-idän esikunnan ylipäällikön ja 8. armeijan väliaikaisen komentajan tehtävistä. Gottin aggressiivinen, jopa äkkinäinen persoonallisuus (lempinimi Strafer), ilmeisesti miellytti Churchilliä, joka kaipasi hyökkäävämpää otetta Pohjois-Afrikassa. Täten Gott valittiin 8. armeijan komentajaksi huolimatta Auchineckin ja brittiarmeijan ylipäällikön, kenraali Alan Brooken näkymyksestä Gottin heikkouksista suurten yhtymien komentajana, jotka ilmenivät epätasaisena taistelutoimintana ennen ensimmäistä El Alameinia ja sen aikana. Hän toimintansa divisioonankomentajana oli onnistunutta, mutta hän ei pystynyt käyttämään komentajan taitojaan strategisella tasolla, jossa vaaditaan yhteistoimintaa eri joukkojen ja aselajien välillä. Ennen kuin Gott ehti ottaa vastaan komentajuutta, hän sai surmansa matkalla, kun saksalaiset hävittäjät ampuivat alas häntä kuljettaneen lentokoneen ja tulittivat pudonnutta konetta.
William Grant Still

William Grant Still vuonna 1949 (valokuva: Carl Van Vechten)
William Grant Still (11. toukokuuta 1895 Woodville, Mississippi – 3. joulukuuta 1978 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän oli ensimmäinen afroamerikkalainen, joka pääsi Yhdysvalloissa johtamaan ammattimaista sinfoniaorkesteria johtaessaan vuonna 1936 Los Angelesin filharmonikkoja.
Still vietti lapsuutensa äitinsä ja isoäitinsä kasvattamana Little Rockissa, Arkansasissa. Hän opiskeli lääketiedettä ohiolaisessa Wilberforcen yliopistossa ennen siirtymistään musiikin pariin. Hän opiskeli sävellystä ensin Oberlinin musiikkikonservatoriossa Ohiossa ja sitten tyylillisesti konservatiivisen George Whitefield Chadwickin johdolla Bostonin New England Conservatory of Musicissa. Myöhemmin hän sai vielä opetusta Edgard Varèselta tämän radikaaleimmin avantgardistisen luomiskauden aikana. Still meni vuonna 1939 naimisiin ja asettui Los Angelesiin.
Huoli afroamerikkalaisten asemasta yhdysvaltalaisessa yhteiskunnassa heijastuu moniin Stillin teoksiin. Hänen varhaisiin orkesteriteoksiinsa kuuluvat Darker America (1924) ja From the Black Belt (kamariorkesterille, 1926). Baletin Sahdji (1930) säveltämistä edelsi laaja perehtyminen afrikkalaiseen musiikkiin. Still sävelsi myös baletin Lenox Avenue (1937) sekä oopperat The Troubled Island (1938, tuotettu 1949; libretto: Langston Hughes) ja Highway No. 1, U.S.A. (tuotettu 1963 ja 1977). Parhaiten hän tuli kuitenkin tunnetuksi teoksestaan Afro-American Symphony (1931).
1920-luvulla Still työskenteli sovittajana yhtyeenjohtaja Paul Whitemanille ja blueslauluntekijä W. C. Handylle. Jazzyhtyeen merkittävä vaikutus kuuluukin hänen myöhemmissä teoksissaan.
Yhdyskuntahyönteiset

Yhdyskuntahyönteisiksi nimitetään niitä pistiäisiä, jotka ovat järjestäytyneet yhdyskunniksi. Yhdyskuntahyönteisiä ovat muurahaiset, termiitit, kimalaiset, mehiläiset ja ampiaiset.
Hierarkia ja lisääntyminen

Yhdyskuntahyönteisten hierarkiaan kuuluu vähintään kolme eri kastia. Seuraavassa on kuvaus muurahaisyhteiskunnan kasteista.
Kuningatar on lisääntymiskykyinen naaras, jonka jälkeläisiä kaikki muut yhdyskunnan jäsenet ovat. Joillain lajeilla voi olla useampia kuningattaria samassa pesässä.
Koiraat ovat haploideja. Ne syntyvät suvuttomasti kuningattaren jälkeläisinä. Koiraiden ainoa tarkoitus on hedelmöittää uudet kuningattaret. Niitä kutsutaan kuhnureiksi, ja ne kuolevat tehtävänsä jälkeen.
Naaraat ovat syntyneet suvullisesti kuningattaren ja tämän edesmenneen puolison liitosta. Työläiset ovat muuten tavallisia naaraita, mutta niitä on toukka-asteella ruokittu eri tavalla, jolloin niistä on tullut lisääntymiskyvyttömiä. Työläiset hoitavat kaikki pesän käytännön asiat.
Joillain muurahaisilla on työläiskasteja, jotka ovat erikoistuneet muun muassa taistelemiseen tai vartijoiksi.
Vr2

| Vr2 |
| --- | --- |
 Vr2 950 Joensuussa vuonna 2013.
Perustiedot
Tyyppi:  järjestelyhöyryveturi
Liikennöitsijä:  Valtionrautatiet
Valmistaja:  Tampella
Lukumäärä:  16
Valmistusvuodet:  1930–1931
Numerointi:  950–965
Lempinimi:  Ankka
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  50 km/h
Paino:  57,8 t
Pituus:  10 600 mm
Raideleveys:  1 524 mm
Pyörästö:  C1’t (0-6-2)
Pyörästön pituus:  5 000 mm
Suurin akselipaino:  14,8 t
Vr2 (D1 ennen vuotta 1942) oli suomalainen raskas järjestelyhöyryveturi. Veturin kutsumanimi oli Ankka, ja sen pyörästöjärjestys oli C1’t. Veturit valmistettiin vuosina 1930–1931, ja ne olivat Valtionrautateiden käytössä vuoteen 1975.
Vr2-veturi suunniteltiin Vr1-veturin pohjalta. Vr2-veturista tehtiin suurempi ja sen vesi- ja polttoainesäiliöistä tilavampia. Lisäksi kuljettajan hytin alle sijoitettiin juoksuakseli, joka paransi veturin kulkuominaisuuksia. Vetureita tilattiin Tampellalta 16 kappaletta. Ne valmistettiin vuosina 1930–1931 ja saivat numerot 950–965. Vetureita tilattiin Tampellalta 12 kappaletta lisää vuonna 1943, mutta sodan takia niitä ei voitu toimittaa, ja tilaus peruttiin 1946. Vetureita käytettiin ratapihoilla vaihtotyössä 1970-luvulle. Ensimmäiset veturit otettiin pois käytöstä vuonna 1970 ja viimeiset vuonna 1975.
Vr2-vetureita on jäljellä viisi. Jyväskylän rautatieasemalla on numero 961, Joensuussa numero 950, Tuurissa numero 951 ja Haapamäellä numero 953. Numero 964 on Veturimuseossa Akaan Toijalassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vr2 Wikimedia Commonsissa
Vaunut.org-sivuston kuvia Vr2-vetureista
Suomalaiset veturit ja junayksiköt