stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cindy Klassen

Cindy Klassen
Cindy Klassen (s. 12. elokuuta 1979 Winnipeg) on kanadalainen pikaluistelija ja olympiavoittaja.
Klassen aloitti uransa jääkiekkoilijana, mutta koska häntä ei valittu 1998 Naganon olympialaisiin, hän vaihtoi lajia ja osoittautui lahjakkuudeksi.
Klassen saavutti pronssia matkakohtaisten MM-kilpailujen 1 500 metrillä 2001. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän luisteli 3 000 metrillä pronssille ja saavutti samana vuonna hopeaa yleisluistelijoiden MM-kisoissa. 1 500 metrin maailmancupissa hän oli kolmas. Vuonna 2003 hän voitti yleisluistelun maailmanmestaruuden ja saavutti sprintterien MM-kisoista hopeaa. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän sai pronssia 1 000 metrillä. Hän voitti 1 500 metrin maailmancupin ja oli yhdistetyssä 3 000 ja 5 000 metrin cupissa kolmas.
Kaudella 2003–2004 Klassen oli pitkään sivussa kolaroituaan harjoituksissa toisen luistelijan kanssa ja luistimen terän viillettyä syvän haavan hänen käteensä. Hän kuitenkin palasi kilparadoille entistä ehompana ja saavutti matkakohtaisissa MM-kisoissa 2004 hopeaa 1 500 ja pronssia 1 000 metrillä. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa 1 500 ja 3 000 metrillä ja hopeaa joukkuetakaa-ajossa. Yleisluistelun MM-kisoissa hän sai hopeaa. Lisäksi hän voitti 1 500 metrin maailmancupin.
Torinon olympialaisissa 2006 Klassen saavutti viisi mitalia: kultaa 1 500 metrillä, hopeaa 1 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa sekä pronssia 3 000 metrillä ja 5 000 metrillä. Kisojen päättäjäisissä hän kantoi Kanadan lippua. Samana keväänä hän voitti lisäksi yleisluistelijoiden maailmanmestaruuden oltuaan nopein jokaisella matkalla. Hän voitti myös 3 000/5 000 metrin maailmancupin ja sijoittui 1 500 metrin cupissa toiseksi. Vuonna 2007 hän saavutti pronssia sekä sprinttereiden että yleisluistelijoiden MM-kilpailuissa. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän sai hopeaa 1 500 ja pronssia 3 000 metrillä. Vuonna 2011 hän voitti joukkuetakaa-ajon maailmanmestaruuden ja sai 2012 samassa lajissa MM-hopeaa.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 m: 37,51 (2006)
1 000 m: 1.13,11 (2006) (maailmanennätys)
1 500 m: 1.51,79 (2005) (maailmanennätys)
3 000 m: 3.53,34 (2006) (maailmanennätys)
5 000 m: 6.48,97 (2006)
Ennätyksillään Klassen on naisten aateliskalenterin kärkisijalla.
Cindy Franssen

| Cindy Franssen |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–  
Ryhmä:  EPP-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. tammikuuta 1976 (ikä 48) Oudenaarde, Belgia
Kansalaisuus:  belgialainen
Tiedot
Puolue:  Kristillisdemokraatit ja flaamit
Aiheesta muualla
www.cindyfranssen.be/home
Cindy Franssen (s. 30. tammikuuta 1976 Oudenaarde, Belgia) on belgialainen poliitikko. Franssen edustaa Kristillisdemokraatit ja flaamit -puoluetta. Franssen on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa keskusta-oikeistolaista EPP-ryhmää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cindy Franssen Wikimedia Commonsissa
Cindy Franssen Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Corinne Schmidhauser

Corinne Schmidhauser (1987)
Corinne Schmidhauser (s. 30. toukokuuta 1964 Zollikofen, Bern) on sveitsiläinen alppihiihtäjä. Hän edusti Skiclub Bern -seuraa. Hän on pituudeltaan 173 cm.
Schmidhauser voitti pujottelun maailmancupin kaudella 1986–1987. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli samalla kaudella kahdestoista. Kaudella 1987–1988 hän oli pujottelucupissa kuudes. Hän voitti neljä maailmancupin pujottelukilpailua, oli kerran toinen ja kaksi kertaa kolmas.
Schmidhauser sijoittui Bormion MM-kilpailuissa 1985 pujottelussa kahdeksanneksi. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän keskeytti sekä pujottelun että suurpujottelun.
Palkintosijat maailmancupin osakilpailuissa

Lähde: FIS
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| Päivä | Kilpailupaikka | Maa | Laji | Sijoitus |
| 9. helmikuuta 1986 | Vysoké Tatry | Tšekkoslovakia | pujottelu | 1. |
| 30. marraskuuta 1986 | Park City | Yhdysvallat | pujottelu | 1. |
| 4. tammikuuta 1987 | Maribor | Jugoslavia | pujottelu | 3. |
| 14. helmikuuta 1987 | St. Gervais | Ranska | pujottelu | 2. |
| 15. helmikuuta 1987 | Flühli | Sveitsi | pujottelu | 1. |
| 28. helmikuuta 1987 | Zwiesel | Saksa | pujottelu | 1. |
| 24. tammikuuta 1988 | Bad Gastein | Itävalta | pujottelu | 3. |
Continuationer om gamla och nya saker

Continuationer om gamla och nya saker on 74-numeroinen käsinkirjoitettu herätyslehtien sarja, jota toimitti Abraham Achrenius vuosina 1763–1769. Julkaisusarjan tehtävä oli toimia Achreniuksen ja tämän pappisystävien yhdyssiteensä.
Cecil Howard Green

Cecil Howard Green
Cecil Howard Green (6. elokuuta 1900 – 11. huhtikuuta 2003) oli brittiläissyntyinen yhdysvaltalainen geofyysikko, joka opiskeli Brittiläisen Kolumbian yliopistossa sekä Massachusettsin teknologian instituutissa. Hän kuului Texas Instrumentsin perustajiin ja oli yhdessä vaimonsa Ida Greenin kanssa myös hyväntekeväisyyden harrastaja.
Green oli 5-vuotiaana todistamassa San Franciscon maanjäristystä.
Freq

| Freq Robert Calvert |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elokuu 1984
 Julkaistu: tammikuu 1985
 Tuottaja(t): Robert Calvert
 Tyylilaji: elektroninen musiikki pop kuunnelma
 Kesto: 41.50
 Levy-yhtiö: Flicknife Cleopatra Records Anagram Atomhenge Records
Robert Calvertin muut julkaisut
| Hype – Songs of Tom Mahler 1981 | Freq 1985 | Test-Tube Conceived 1986 |
Freq on Robert Calvertin albumi vuodelta 1984. Albumin inspiraationa olivat Ison-Britannian kaivostyöläisten työtaistelut 1980-luvun alkupuoliskolla. Runsas syntetisaattorien käyttö tekee albumista vahvasti konemusiikkivaikutteisen.
Kappaleet

Ned Ludd – 4.38
Talk 1 – 1.30
Acid Rain – 4.54
Talk 2 – 2.34
All The Machines Are Quiet – 5.28
Talk 3 – 0.45
Standing on the Picked Line – 3.15
Talk 4 – 0.51
The Cool Courage Of Bomb Squad Officers – 5.20
Talk 5 – 0.56
Work Song – 3.59
Kappaleet > CD-version bonuskappaleet

Lord Of The Hornets (singlen a-puoli 1980) – 3.54
The Greenfly & The Rose (singlen b-puoli 1980) – 3.40
Kaikki kappaleet Robert Calvert.
Muusikot

Robert Calvert: laulu, kosketinsoittimet, ohjelmointi, kitara, huuliharppu, perkussio
Jill Riches: kosketinsoittimet, laulu
PG Martin: kitara, VOX AC30
Ray Davis: ohjelmointi
Muusikot > CD-version bonuskappaleissa

Robert Calvert: laulu
Lemmy Kilmister: basso ("Lord Of The Hornets")
Gary Cooper: basso ("The Greenfly & The Rose")
Simon King: rummut
Huw Lloyd Langton: kitara
Steve Swindells: kosketinsoittimet
Cecil Womack

Cecil Womack (25. syyskuuta 1947 – 1. helmikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen muusikko ja yksi musikaalisista Womackin veljeksistä. Vuonna 1983 hän perusti vaimonsa Linda Cooken kanssa yhtyeen nimeltä Womack & Womack. Yhtye julkaisi ensimmäisenä albumin Love Wars, joka ei kuitenkaan sisältänyt yhtyeen menestyneintä kappaletta ”Teardrops”. Yhtye toimi vuoteen 1993 asti.
Castel del Monte

Castel del Monte
Castel del Monte on 1200-luvulta oleva kahdeksankulmion muotoinen linna, joka sijaitsee Apuliassa, Kaakkois-Italiassa. Sen rakennutti vuosien 1240 ja 1250 välillä Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Fredrik II. Linna ei koskaan varsinaisesti valmistunut, vaan varsinkin sisustustyöt jäivät kesken. Linnassa ei ole vallihautaa eikä nostosiltaa, ja voi olla, ettei sitä ajateltukaan käytettävän puolustuslinnoituksena. Fredrik käytti sitä metsästysretkiensä majapaikkana kuolemaansa asti vuoteen 1250. Sen jälkeen se on ollut vankila ja suojapaikka ruton aikana.
Castel del Monte on Unescon maailmanperintöluettelossa.
Linnan kuva on italialaisen yhden sentin eurokolikon kääntöpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Castel del Monte Wikimedia Commonsissa
Unescon maailmanperintökohteet Italiassa
Agrigento
Alberobellon trullitalot
Alppien paalutalot (yhteinen viiden muun maan kanssa)
Amalfin rannikko
Aquileia
Assisin fransiskaanikohteet
Berninan rautatie (yhteinen Sveitsin kanssa)
Casertan palatsi, Vanvitellin akvedukti, San Leucion rakennusryhmä
Castel del Monte
Cerveteri, Tarquinia
Cilento ja Vallo di Diano, Paestum, Velia, Certosa di Padula
Crespi d’Adda
Dolomiitit
Etna
Ferrara
Firenze
Genova: Le Strade Nuove ja Palazzi dei Rolli
Ivrea
Langobardien hallintokeskukset Italiassa
Liparisaaret
Mantova ja Sabbioneta
Medicien villat ja puutarhat
Modenan katedraali, Torre Civica ja Piazza Grande
Monte San Giorgio (yhteinen Sveitsin kanssa)
Napoli
Padovan kasvitieteellinen puutarha
Piazza dei Miracoli
Piemonten ja Lombardian pyhät vuoret
Piemonten viinimaisema: Langhe-Roero ja Monferrato
Pienza
Pompeji, Herculaneum, Torre Annunziata
Portovenere, Cinque Terre ja saaret Palmaria, Tino ja Tinetto
Ravennan varhaiskristilliset rakennukset
Rooma
San Gimignano
Santa Maria delle Grazie
Sassi di Matera
Savoijin kuninkaallisen suvun asuinrakennukset
Siena
Su Nuraxi di Barumini
Syrakusa ja Pantalican kivinen nekropolis
Urbino
Val Camonica
Val di Noto
Val d’Orcia
Venetsia
Verona
Vicenza ja Veneton palladiolaiset villat
Villa Adriana
Villa d'Este
Villa Romana del Casale
EuroFormula Open

| EuroFormula Open |
| --- | --- |
  Euroformula Open Championship -kausi 2024 
Ensimmäinen kausi:  2001
Moottoreiden valmistajat:  Mercedes Volkswagen
Rengasvalmistaja(t):  P Pirelli
Kuljettajien mestari:   Brad Benavides
Valmistajien mestari:   Team Motopark
Virallinen kotisivu
Euroformula Open (aikaisemmin nimillä Espanjan Formula 3 ja European F3 Open) on Euroopassa järjestettävä pikkuformulakilpailu. Sarja perustettiin vuonna 2001 Espanjan Formula 3 -mestaruussarjana. Vuonna 2006 Toyota ryhtyi sarjan pääsponsoriksi. Vuonna 2009 sarjan nimeksi tuli European F3 Open. Vuonna 2014 sarjan nimeksi vaihtui Euroformula Open.
Sarjassa ajetaan kahdeksan kilpailua kaudessa, joista kaksi viikonloppuisin.
Autot

Sarjassa ajetaan Dallaran valmistamilla autoilla ja käytössä oli Toyotan moottorit, joita käytetään myös Aasian F3-kilpailuissa. Vuonna 2019 sarjassa siirryttiin Mercedes-Benzin ja Volkswagenin moottoreihin kauden ensimmäisen kilpailun jälkeen.[lähde? ]
Heinäkuussa 2024 ilmoitettiin, että sarjassa ajetaan kaudella 2025 Dallara 324 -autolla Toyota GR TGE33 -moottorilla. Autoissa käytetään Pirellin renkaita. Turboahdettu 1,6-litran kolmisylinterinen moottori tuottaa 275 hevosvoimaa. Autoissa käytetään Cosworthin elektroniikkaa ja Hewlandin vaihteistoa.
Pistejärjestelmä

Sarjassa jaetaan pisteitä kymmenelle parhaalle kuljettajalle järjestyksessä 25, 18, 15, 12, 10, 8, 6, 4, 2, 1 ja samat pisteet koskevat myös sprinttikilpailussa. Lisäksi paalupaikasta ja nopeimmasta kierroksesta saa yhden lisäpisteen.
Mestarit > Espanjan Formula 3

| Kausi | Kuljettaja | Talli |
| --- | --- | --- |
| 2001 |  Ander Vilariño | Racing Engineering |
| 2002 |  Marcel Costa | Racing Engineering |
| 2003 |  Ricardo Maurício | Racing Engineering |
| 2004 |  Borja García | Racing Engineering |
| 2005 |  Andy Soucek | Racing Engineering |
| 2006 |  Ricardo Risatti | Racing Engineering |
| 2007 |  Máximo Cortés | Escuderia TEC-Auto |
| 2008 |  Germán Sánchez | Campos F3 Racing |
Mestarit > European F3 Open

| Kausi | Kuljettaja | Talli |
| --- | --- | --- |
| 2009 |  Bruno Méndez | Campos Racing |
| 2010 |  Marco Barba | Cedars Motorsport |
| 2011 |  Alex Fontana | Team West-Tec |
| 2012 |  Niccolò Schirò | RP Motorsport |
| 2013 |  Ed Jones | RP Motorsport |
Mestarit > Euroformula Open

| Kausi | Kuljettaja | Talli |
| --- | --- | --- |
| 2014 |  Sandy Stuvik | RP Motorsport |
| 2015 |  Vitor Baptista | RP Motorsport |
| 2016 |  Leonardo Pulcini | Campos Racing |
| 2017 |  Harrison Scott | RP Motorsport |
| 2018 |  Felipe Drugovich | RP Motorsport |
| 2019 |  Marino Sato | Team Motopark |
| 2020 |  Ye Yifei |  CryptoTower Racing |
| 2021 |  Cameron Das |  Team Motopark |
| 2022 |  Oliver Goethe |  Team Motopark |
| 2023 |  Noel León |  Team Motopark |
| 2024 |  Brad Benavides |  Team Motopark |
Aiheesta muualla

EuroFormula Openin kotisivut
Cp

Cp tarkoittaa seuraavia:
Clippertoninsaari, ISO 3166-1 -koodi CP, valtio tai muu maantieteellinen alue
Bolivia, siviililentokoneiden kansallisuustunnus CP, valtio tai muu maantieteellinen alue
Canadian Airlines, IATA-koodi CP, lentoyhtiö
CP-vamma, CP, engl. cerebral palsy, liikesuorituksia vaikeuttava aivovaurio
cp, Unixin työkaluohjelma tiedostojen kopiointiin
vertaa, cp., engl. compare, viittaus toiseen tekstiin tai toiseen kohtaan samassa tekstissä
Keskustapuolue, CP, ruotsiksi Centerpartiet, ruotsalainen puolue
Canadian Press, CP, kanadalainen uutistoimisto
rahtauskirja, C/P, englannin sanoista charter party, rahtitavaraa seuraava asiakirja
Club Penguin, CP, verkkopeli
CP-rikko, CP-symmetrian rikkoutuminen fysiikassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Cp”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Clutching at Straws

| Clutching at Straws Marillion |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1987
 Julkaistu: 1987
 Tuottaja(t): Chris Kimsey
 Tyylilaji: Progressiivinen rock
 Kesto: 52.18
 Levy-yhtiö: EMI
Marillionin muut julkaisut
| Misplaced Childhood 1985 | Clutching at Straws 1987 | Seasons End 1989 |
Clutching at Straws on vuonna 1987 julkaistu brittiläisen Marillionin neljäs studioalbumi. Kyseessä on viimeinen albumi, jolla Fish oli laulajana. Vaikka se ei kaupallisesti menestynyt yhtä hyvin kuin edeltäjänsä Misplaced Childhood, sitä pidetään silti Fishin laulajavuosien parhaimmistoon kuuluvana albuminakenen mukaan?. Myös Fish itse on useissa haastatteluissa todennut olevansa samaa mieltä.
Kappaleet

Hotel Hobbies – 3.35
Warm Wet Circles – 4.25
That Time of the Night (The Short Straw) – 6.00
Going Under – 2.47 (ei alkuperäisellä vinyyli-LP:llä)
Just for the Record – 3.09
White Russian – 6.27
Incommunicado – 5.16
Torch Song – 4.05
Slainte Mhath – 4.44
Sugar Mice – 5.46
The Last Straw – 5.58
Happy Ending – 0.00 (Kappale on merkitty albumin takakanteen, mutta kyseessä ei ole oikea kappale. Sen aikana kuuluu avunhuuto ja naurua, joka hiipuu hiljaisuuteen.)
For Unlawful Carnal Knowledge

| For Unlawful Carnal Knowledge Van Halen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1990
 Julkaistu: 18. kesäkuuta 1991
 Tuottaja(t): Andy Johns, Ted Templeman ja Van Halen
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 52.08
 Levy-yhtiö: Warner Bros. Records
Van Halenin muut julkaisut
| OU812 1982 | For Unlawful Carnal Knowledge 1991 | Live: Right Here, Right Now 1993 |
Singlet albumilta For Unlawful Carnal Knowledge
 ”Poundcake / Pleasure Dome” Julkaistu: kesäkuu 1991  ”Top of the World” Julkaistu: lokakuu 1991  ”Right Now / Man on a Mission” Julkaistu: 15. helmikuuta 1992
For Unlawful Carnal Knowledge (myös tunnettu lyhennetyllä nimellä F.U.C.K.) on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Van Halenin yhdeksäs studioalbumi ja kolmas albumi vokalisti Sammy Hagarin kanssa. Se julkaistiin 1991 ja se voitti Best Hard Rock Performance –Grammyn. Voitto oli bändin ensimmäinen.
Albumilta hiteiksi nousi kappaleet "Poundcake", "Right Now", "Runaround" ja "Top of the World", jotka kaikki julkaistiin singleinä. Albumi oli
Billboard 200 ensimmäisellä sijalla kolme viikkoa. Myöhemmin tunnetuiksi kappaleiksi tulivat metallihitti Judgment Day, jossa kuullaan myös Michael Anthonyn kijuntaääntä, akustinen Spanked, Man on a Mission ja metallikappale The Dream Is Over. Albumilla on myös Eddie Van Halenin rauhallinen kitarasoolokappale 316.  Albumi on myynyt 3-kertaista platinaa eli yli kolme miljoonaa kappaletta Yhdysvalloissa.
Kappaleet

Poundcake – 5.22
Judgment Day – 4.41
Spanked – 4.53
Runaround – 4.21
Pleasure Dome – 6.57
In 'n' Out – 6.05
Man on a Mission – 5.04
The Dream Is Over – 4.00
Right Now – 5.21
316 – 1.29
Top of the World – 3.55
Albumi

Billboard (Pohjois-Amerikka)
| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1991 | The Billboard 200 | 1 |
Singlet

Billboard (Pohjois-Amerikka)
| Vuosi | Single | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991 | "Poundcake" | Mainstream Rock Tracks | 1 |
| 1991 | "Right Now" | Mainstream Rock Tracks | 2 |
| 1991 | "Runaround" | Mainstream Rock Tracks | 1 |
| 1991 | "Top of the World" | Mainstream Rock Tracks | 1 |
| 1991 | "Top of the World" | The Billboard Hot 100 | 27 |
| 1992 | "Man On A Mission" | Mainstream Rock Tracks | 21 |
| 1992 | "Right Now" | The Billboard Hot 100 | 55 |
| 1992 | "The Dream Is Over" | Mainstream Rock Tracks | 7 |
Kokoonpano > Van Halen

Sammy Hagar - laulu
Eddie Van Halen - kitara
Michael Anthony - basso
Alex Van Halen - rummut
Kokoonpano > Muut

Steve Lukather - taustalaulu kappaleessa "Top of the World"
Cozumelinsirppimatkija

| Cozumelinsirppimatkija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Matkijat Mimidae
Suku::  Sirppimatkijat Toxostoma
Laji::  guttatum
Kaksiosainen nimi
 Toxostoma guttatum  (Ridgway, 1885) 
 Cozumelinsirppimatkijan levinneisyys
Katso myös
   Cozumelinsirppimatkija Wikispeciesissä   Cozumelinsirppimatkija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Cozumelinsirppimatkija (Toxostoma guttatum) on äärimmäisen uhanalainen Cozumelin saarella Jukatanin niemimaan itärannikolla elävä varpuslintu.
Kooltaan cozumelinsirppimatkija on noin 23 cm pitkä. Linnun vatsa on valkoinen ja siinä on mustia pisteitä. Cozumelinsirppimatkijan selkä, päälaki ja pyrstö ovat väriltään punaruskeat. Silmän ympärys on ruskea. Siivet ovat punaruskeat ja niissä on valkoisia ja mustia raitoja. Lajin nokka on lievästi alaspäin kaareva.
Cozumelinsirppimatkijat elävät saaren metsissä. Aikaisemmin niitä tavattiin myös pensaikkoalueilta. Laji liikkuu usein maanpinnan tuntumassa. Cozumelinsirppimatkijakannan kooksi arvioidaan alle 50 yksilöä. Laji oli hyvin yleinen ennen vuotta 1988, jolloin saarelle iski hurrikaani Gilbert, jonka seurauksena kanta vähentyi voimakkaasti. Lisäksi hurrikaanien Roxannen ja Wilman arvellaan vähentäneen kantaa. Lisäksi elinympäristöt ovat huvenneet hakkuiden vuoksi.
Eidsvollin kansalliskokous

Oscar Wergelandin maalaus Grunnlovsforsamlingen Eidsvoll 1814 vuodelta 1885.
Eidsvollin kansalliskokouksessa (norj. Riksforsamlingen) luotiin Norjan perustuslaki ja valittiin maalle kuningas 10. huhtikuuta – 20. toukokuuta 1814. Kokoukseen osallistui edustajia, itsenäisyysmiehiä (norj. Eidsvollmennene), maan keski- ja eteläosista. Perustuslaki hyväksyttiin 16. toukokuuta ja allekirjoitettiin 17. toukokuuta, mistä tuli sittemmin Norjan kansallispäivä. Perustuslaki loi osaltaan tärkeän perustan Norjan myöhemmälle valtiolliselle itsenäisyydelle.
Kokousedustajat ja "puolueet"

112 kokousedustajaa saapui Eidsvolliin 10. huhtikuuta. Kokous jakaantui jo alusta lähtien kahteen löyhähköön puolueeseen, joilla oli mielipide-eroja – itsenäisyyspuolueeseen (norj. selvstendighetspartiet) ja unionipuolueeseen (norj. unionspartiet). Itsenäisyyspuolueen edustajat olivat enemmistönä ja onnistuivat lopulta saamaan myös suurimman osan välimaastossa olleita edustajia puolelleen.
Kokousedustajat ja "puolueet" > Itsenäisyyspuolue

Itsenäisyyspuoluetta kutsuttiin eritoten sen vastustajien taholta myös "tanskalaispuolueeksi" (norj. danskepartiet), "prinssipuolueeksi" (norj. prinsepartiet) ja "nopeiksi" (norj. de ilende). Edustajista enemmistö, noin 80, oli itsenäisyyspuolueen riveissä. Johtajana toimi Christian Magnus Falsen. Muita keskeisiä hahmoja olivat Georg Sverdrup, Peter Motzfeldt ja Wilhelm Christie. Itsenäisyyspuoleen tavoitteena oli saada aikaan välitön itsenäisyysjulistus, perustuslaki ja kuninkaanvalinta, minkä jälkeen kansalliskokous voitaisiin lakkauttaa.
Puolueen linjavalinta herätti runsaasti keskustelua. Kuningasehdokas Kristian Frederik oli tanskalainen ja hänellä oli tiivis suhde entiseen emämaahan, mistä puolueen "tanskalaispuolue"-nimitys johtuikin. Puolue sai riveihinsä myös suurimman osan 37 talonpoikaisedustajasta, jotka ottivat harvoin osaa väittelyihin ja äänestivät pääosin alueidensa enemmän äänessä olleiden edustajien mukaan.
Kokousedustajat ja "puolueet" > Unionipuolue

Unionipuolueen liikanimiä olivat muun muassa "länsipuolue" (norj. vestpartiet), "ruotsalaispuolue" (norj. svenskepartiet) ja "epäröijät" (norj. de nølende). Puolueen ytimessä oli noin 20 henkilöä, joista johtohahmoja olivat kreivi Herman Wedel-Jarlsberg, Severin Løvenskiold, Nicolai Wergeland, Peder Anker ja Jacob Aall.
Vaikka puolueen vastustajat ivasivat sitä ruotsalaispuolueena, he tuskin olivat sitä enempää kuin itsenäisyyspuolueen edustajat "tanskalaismielisiä". Kaikki puolueen edustajat sanoivat haluavansa täyttä itsenäisyyttä, mutta katsoivat, ettei sen säilyttäminen olisi vielä mahdollista. Puolue halusi mukauttaa perustuslain löyhään liittoon Ruotsin kanssa, koska he eivät uskoneet Norjan kykenevän puolustautuvan ruotsalaisten hyökkäystä vastaan. Täten olisi parasta varmistaa unionille mahdollisimman edulliset ehdot. Puolueen mukaan kansalliskokous voisi myös itse päättää mistä tahansa asiasta ja sen tulisi siten jatkaa toimintaansa myös perustuslain valmistumisen jälkeen.
Maantieteellisesti unionipuolueen edustajat olivat lähtöisin Østlandetilta ja Agderista. Useat olivat elinkeinonharjoittajia ja porvaristoa, joilla ei ollut samanlaista sidosta Tanskaan kuin virkamiehistöllä. Porvaristo oli myös raivostunut Tanska-Norjan ulkopolitiikasta, joka oli raunioittanut kaupankäynnin Britannian kanssa. Siksi Ruotsi nähtiin monella tapaa luonnollisempana unionipartnerina.
Kokouksen kulku > Kokouksen avaus ja työn organisointi

10. huhtikuuta oli ensimmäinen pääsiäispäivä ja edustajat tapasivat Eidsvollin kirkon ulkopuolella, jossa Kristian Frederik otti heidät vastaan. Jumalanpalveluksen jälkeen he matkustivat Eidsvollin kartanoalueelle (norj. Eidsvoll Verk). Kokous avattiin muodollisesti toisena pääsiäispäivänä, 11. huhtikuuta. Prinssi Kristian Frederik avasi kokouksen lähes valtiopäivien avajaispuheen tyyliseksi luonnehditulla puheenvuorolla, jossa hän muistutti kokousta sen tärkeästä tehtävästä. Tämän jälkeen hän pyysi kokousta valitsemaan puheenjohtajan, sihteerin ja perustuslakikomitean. Ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin prinssin toivomuksesta kamariherra Peder Anker. Jatkossa puheenjohtajat valittiin viikoksi kerrallaan. Kokous valitsi myös hallintokomitean, jonka yhtenä tehtävänä oli muotoilla vastaus- ja kiitospuhe prinssille.
Kokouksen kulku > Vastakkainasettelu 12. huhtikuuta

Vastauspuhe prinssille esitettiin 12. huhtikuuta. Itse puhe oli neutraali ja pääosin Sverdrupin käsialaa. Puheen jälkeen alkoi kiistely siitä, mitä itsenäisyys tarkoittaisi. Unionipuolueen johtohahmoista pastori Nicolai Wergeland korosti kokouksen ensisijaisena tarkoituksena olevan maan itsenäisyyden ja riippumattomuuden varmistaminen. Wergelandin ehdotuksesta kokous hyväksyi kansan suvereniteettiperiaatteen, jonka mukaan kaikki legitiimi hallitusvalta kuuluu kansalle. Wergeland korosti edelleen, että myös kuninkaan, tässä tapauksessa ehdokas Kristian Frederikin, tulee saada valtuutuksensa kansalta. Vaikka ehdotus oli linjassa itsenäisyyspuolueenkin ajatusten kanssa, nähtiin aiheen esille ottaminen tässä yhteydessä Wergelandin taholta epäsuorana kritiikkinä prinssin roolille kokouksen järjestämisessä. Tämä herätti voimakkaita protesteja etenkin Sverdrupin ja Ankerin taholta. Suurmieskokouksessa, jossa prinssille oli annettu sijaishallitsijan asema, mukana ollut Sverdrup koki puheen jopa henkilökohtaisena hyökkäyksenä itseään vastaan ja uhkasi Wergelandin joutuvan vastuuseen sanomisistaan. Wergelandin ajatuksena oli kuitenkin saada itse kansalliskokoukselle suvereeni asema, mutta se ei edellä mainituista syistä johtuen saanut riittävää kannatusta.