stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
LNER Class V2
Rakenne

V2-veturit olivat Ison-Britannian ainoita laajasti käytettyjä 2-6-2-pyörästöjärjestyksellä varustettuja tenderivetureita. Vetureissa olevan pyörästön etuna oli se, että veturin ison tulipesän sijoittaminen oli entistä helpompaa, kun veturin takimmaiset vetopyörät eivät olleet tiellä. Lisäksi veturin etuakseli lisäsi veturin vakautta suurissa nopeuksissa.
V2-sarja jalostettiin Gresleyn A1- ja A3-sarjoista pienentämällä vetopyörien kokoa 1,8 metriin ja lyhentämällä veturin höyrykattilaa. Veturissa oli Gresleylle tyypillisesti kolme sylinteriä.
Vuosien 1936 ja 1944 välillä rakennettiin 184 veturia rakennettiin 14 sarjassa Doncasterin ja Darlingtonin veturitalleilla. Myös neljä muuta veturia oli tilattu, mutta Gresleyn seuraaja Edward Thompson suunnitteli ne uudelleen omaa A2-sarjaansa varten.
V2-sarjan veturit olivat monikäyttöisiä vetureita, jotka pystyivät vetämään kiitotavarajunia ja pikajunia. Niiden melko raskas 22 tonnin akselipaino rajoitti liikennöintiä noin 40 prosenttiin LNER:n rataverkosta. Gresley huomasi tämän ongelman ja suunnitteli V4-sarjan kevyempiä rataosuuksia varten.
Työskentely

Ensimmäinen valmistunut V2-veturi oli Doncasterissa kesäkuussa 1936 rakennettu 4771 Green Arrow, joka oli nimetty sen pikatavarajunan mukaan, jonka vetämiseen kyseinen veturisarja oli tarkoitettu. Onnistuneiden koeajojen jälkeen sekä Doncasterin ja Darlingtonin veturitalleille annettiin lupa rakentaa loput veturit. Viimeinen veturi numeroltaan 3695 valmistui Darlingtonin veturitallilta heinäkuussa 1944.
Veturit pystyivät toimimaan varavetureina myös isommille matkustajavetureille, joiden keskinopeuden ne melkein saavuttivat. Eräs vetureista saavutti Yorkshire Pullman -junassa keskinopeuden 93 mailia tunnissa (150 km/h), ja toinen veturi saavutti huippunopeuden 163 km/h koeajossa.
Veturit palvelivat luotettavasti myös British Railwaysin alaisuudessa ja työskentelivät lähinnä itäisellä pääradalla, Waverleyn radalla Carlislen ja Edinburghin välillä ja Lontoon Marylebonen ja Sheffieldin välillä. Sarjan viimeiset veturit työskentelivät Edinburghin ja Aberdeenin välillä. Koko sarja vedettiin liikenteestä vuosina 1962–1966, kun dieselveturit korvasivat ne.
Nimet

Ainoastaan kahdeksalla V2-sarjan veturilla oli nimi: sarjan ensimmäinen veturi 4771 Green Arrow nimettiin kiitotavarajuna Green Arrow'n mukaan, kun taas viisi veturia nimettiin rykmenttien mukaan ja kaksi veturia koulujen mukaan.
| Alkuperäinen numero>  | LNER 1946 Numero>  | British Railways numero>  | Nimi | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4771 | 800 | 60800 | Green Arrow | Säilytetty |
| 4780 | 809 | 60809 | The Snapper, The East Yorkshire Regiment, The Duke of York's Own |  |
| 4806 | 835 | 60835 | The Green Howard, Alexandra, Princess of Wales's Own Yorkshire Regiment |  |
| 4818 | 847 | 60847 | St Peter's School York AD627 |  |
| 4831 | 860 | 60860 | Durham School |  |
| 4843 | 872 | 60872 | King's Own Yorkshire Light Infantry |  |
| 4844 | 873 | 60873 | Coldstreamer |  |
| 3676 | 964 | 60964 | The Durham Light Infantry | Nimetty huhtikuussa 1958 |
Numerointi

Rakentamisen jälkeen veturit saivat numerot 3641–3695 ja 4771–4899. Vuoden 1946 numerointiuudistuksen jälkeen veturit numeroitiin väliltä 800 ja 983. Britannian rautateiden kansallistamisen jälkeen British Railways lisäsi vetureiden numeroihin 60000, joten esimerkiksi veturista 801 tuli 60801.
Museointi

Sarjan ensimmäinen veturi 4771 Green Arrow on säilytetty ja sillä on välillä ajettu. Huhtikuussa 2008 sen höyrykattila kuitenkin vioittui, eikä se ole sen jälkeen liikennöinyt. Veturin korjaaminen olisi mahdollista, mutta veturin omistava taho ei ole halunnut maksaa korjauskustannuksia.
Annie-gaala 1993

Annie-gaala 1993 oli 21. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain ASIFA-Hollywood jakoi vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1993 parhaille animaatioille. Gaala järjestettiin 5. marraskuuta ATAS Plaza-teatterissa Los Angelesissa, Kaliforniassa.
Ehdokkaat ja voittajat

Pääluokkien ehdokkaat ja voittajat (lihavoituna):
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan animaatioelokuvan Annie-palkinto

Aladdin
Pikku Nemo Höyhensaarilla
Tapahtuipa kerran metsässä
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan animaatiosarjan Annie-palkinto

Pieni merenneito
Simpsonit
Tiny Toons
Ren ja Stimpy
Batman
Ehdokkaat ja voittajat > Parhaan animaatiomainoksen Annie-palkinto

Aerospace Jordan
Come To Life
In The Dark
One Good Hand
Polar Bears
Runball
Woman Finding Love
Juried palkinnot > Winsor McCay -palkinto

Roy E. Disney
Jack Zander
George Dunning
Juried palkinnot > Erinomainen henkilökohtainen saavutus animaatiossa

Ed Gombert
Ron Clements
Dan Castellaneta
Eric Goldberg
Juried palkinnot > Sertifikaatti ansio

Judi Cassell
Dave Master
AptX

aptX on Qualcommin omistama äänenpakkausmenetelmä (koodekki).
Alkuperäisen algoritmin kehitti Stephen Smyth osana väitöskirjaansa Belfastin yliopiston sähkötekniikan ja tietotekniikan laitoksella.
Algoritmia käytettiin kaupallisesti 1990-luvun alusta, kun se toteutettiin APTX100ED-DSP-piirillä.
aptX otettiin vaihtoehtoiseksi äänenpakkausmenetelmäksi Bluetooth-standardiin.
CSR (aiemmin Cambridge Silicon Radio) osti aptX-kehittäjän 2010.
Qualcomm osti CSR:n 2,4 miljardilla dollarilla vuonna 2015.
Alkuperäinen aptX käytti 352kbps bittinopeutta, joka vastasi noin 4:1 pakkaussuhdetta audiolle.
Alkuvuodesta 2016 julkaistiin aptX HD, joka on tarkoitettu hifi-tasoiseen äänensiirtoon ja jota valmistaja mainostaa "CD-äänenlaatua parempana." aptX HD on myös yhteensopiva vanhan aptX:n kanssa.
Apteekin Salmiakki

Apteekin Salmiakki -rasia.
Apteekin Salmiakki on Haganolin vuodesta 1951 valmistama salmiakkimakeinen, jota myydään 15 gramman rasioissa, kuuden rasian lahjapakkauksena sekä mixerinä.
Apteekin Salmiakin alkuperäistä reseptiä käytetään yhä.
Anis Lounifi

| Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten judo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten judo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten judo.MM-kilpailut  | Maa:   Tunisia> Miesten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | München 2001 | alle 60 kg |  |
|  Pronssia | Osaka 2003 | alle 60 kg |  |
| Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  | Afrikan-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Alger 2000 | alle 60 kg |  |
|  Kultaa | Port Elizabeth 2005 | alle 66 kg |  |
|  Pronssia | Kairo 2002 | alle 66 kg |  |
|  Pronssia | Tunis 2004 | alle 66 kg |  |
| Afrikan kisat  | Afrikan kisat  | Afrikan kisat  |  |
|  Hopeaa | Johannesburg 1999 | alle 66 kg |  |
Anis Lounifi (s. 7. tammikuuta 1978) on tunisialainen judovalmentaja ja judoka, joka on voittanut maailmanmestaruuden, sekä kaksi kertaa Afrikan-mestaruuden. Lounifista tuli vuoden 2001 maailmanmestaruuskisojen päätteeksi ensimmäinen judon MM-tittelin voittanut afrikkalainen. Hän voitti kisojen aikana muun muassa hallitsevan mestarin, Kuuban Manolo Poulotin ja loppuottelussa belgialaisen Cédric Taymansin.
Aktiiviuransa jälkeen Lounifi on toiminut Judon naistenmaajoukkueen valmentajana.
Aiheesta muualla

Anis Lounifi The-Sports.orgissa (englanniksi)
Levallois Metropolitans

| Metropolitans 92 |
| --- | --- |
Liiga:  LNB EuroChallenge
Perustettu:  2007
Historia:  Paris-Levallois Basket (2007–2017) Levallois Metropolitans (2017–2019)
Areena:  Palais des sports Marcel-Cerdan kapasiteetti: 4 000
Kotipaikka:   Pariisi, Ranska
Värit:           
Mestaruudet:   1× Ranskan cup  1× Ranskan supercup 
Kotisivu:  metropolitans92.com
Metropolitans 92 on koripalloseura Pariisista, Ranskasta. Se pelaa maan pääsarja LNB:ssä ja Eurocupissa.
Seura perustettiin nimellä Paris-Levallois Basket vuonna 2007 pariisilaisen Paris Basket Racingin ja Levallois Sporting Club Basketin yhdistyessä. EuroChallengessa seura putosi kaudella 2010–2011 karsintakierroksella. Kaudella 2012–2013 se selviytyi kahdeksan parhaan joukkueen joukkoon. Vuonna 2013 Paris-Levallois voitti Ranskan cup-mestaruuden ja Ranskan supercup-mestaruuden. Heinäkuussa 2017 seura vaihtoi nimensä Levallois Metropolitansiksi.Nimi muutettiin jälleen Metropolitans 92: ksi vuonna 2019.
Kuva Paris-Levallois'n ottelusta vuodelta 2011.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu (ranskaksi)
Paris-Levallois basketball team eurobasket.com (englanniksi)
Limenia

| Limenia> Λιμενία.Sijainti |
| --- | --- |
 Limenia
Koordinaatit:  35°10′2″N, 32°44′30″E
Valtio:  Kypros
Paikkakunta:  Limnítis (Yeşilırmak), Nikosia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kypros
Infobox OKNimi-testi OK: 
Limenia (m.kreik. Λιμενία) oli antiikin aikainen kaupunki Kyproksen saarella. Se sijaitsi saaren luoteisrannikolla nykyisen Mórfounlahden rannalla Limnítiksen kylän paikalla.
Historia

Limenian historiasta tiedetään vain vähän. Kaupunki on ollut olemassa ainakin roomalaisella kaudella. Strabon mainitsee kaupungin, mutta sijoittaa sen ilmeisesti virheellisesti saaren sisäosiin etelään Soloista. Kaupunki mainitaan paikkana, jonka kautta evankelista Markus poistui saarelta ja jossa tämä vihki Auksibioksen Soloin piispaksi vuonna 52 jaa. Kaupungin paikalla on tehty joitakin kaivauksia vuonna 1889.
Rakennukset ja löydökset

Limenian paikalta on tehty vähäisiä löytöjä pääasiassa roomalaiselta kaudelta. Läheltä rantaa on löydetty pyhäkön jäänteet. Sen veistos- ja muut esinelöydöt ajoittuvat arkaaiselta hellenistiselle kaudelle. Kaupungin nimestä ja sen historian tunnetuista yksityiskohdista päätellen siellä oli satama.
Lauri Ilvessalo

Lauri Ilvessalo
Lauri Ilvessalo (aiemmin Sarén) (12. kesäkuuta 1887 Tampere – 4. huhtikuuta  1928 Helsinki) oli suomalainen metsätieteilijä.
Henkilöhistoria

Ilvessalon vanhemmat olivat vankilanjohtaja Karl Sarén ja Amanda Sahlbom ja puoliso vuodesta 1913 Vilma Tuomi. Hänen veljensä oli metsätieteilijä Yrjö Ilvessalo ja tyttärensä tekstiilitaiteilija Kirsti Ilvessalo. Ilvessalo tuli ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1906, suoritti metsänhoitotutkinnon 1910, jolloin hänestä tuli myös metsäkonduktööri, ja filosofian kandidaatin tutkinnon 1917. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1923 ja toimi Helsingin yliopistossa metsänhoidon opettajana 1918–1928 ja metsäpolitiikan opettajana 1918–1925. Hänen erityistutkimuskohteinaan olivat metsänhoidon menetelmät ja ulkomaisten puulajien viljely Suomessa. Ilvessalo hoiti metsänhoidon professuurin opetusta, kun A. K. Cajander oli siirtynyt Metsähallituksen johtoon. Hän kuoli yllättäen keuhkokuumeeseen keväällä 1928.
Julkaisuja

Lehtikuusen viljelys Suomessa, 1917
Ulkomaalaisten puulajien viljelemismahdollisuudet Suomen oloja silmälläpitäen, 1920, väitöskirja
Suomen metsätalous ja toiminta sen kohottamiseksi, 1925
Metsien säilymisen turvaaminen Karjalan kannaksen Suomenlahden rannikolla, 1926
Ehdotus Suomen metsätieteellisen tutkimuksen kehittämiseksi, 1927
Maailman metsät ja niiden merkitys luonnon ja maailman taloudessa, 1928
Maapallon metsävarat, 1930, Matti Jalavan kanssa
Amin Maalouf

Amin Maalouf vuonna 2013.
Amin Maalouf (arab. أمين معلوف‎,  s. 25. helmikuuta 1949 Beirut, Libanon) on libanonilais-ranskalainen kirjailija. Hän on asunut Pariisissa vuodesta 1976.
Ura

Maaloufin perhe on kotoisin Libanonin vuoristoalueelta Ain el Kaboun kylästä. Maaloufin äiti oli harras katolinen ja lähetti poikansa ranskankieliseen jesuiittakouluun. Myöhemmin Maalouf opiskeli sosiologiaa Beirutin ranskalaisessa yliopistossa. Hän työskenteli vuosina 1971–1976 beirutilaisen sanomalehden An-Naharin ulkomaantoimittajana. Libanonin sisällissota syttyi vuonna 1975 ja Maalouf muutti seuraavana vuonna Pariisiin, missä hän asuu edelleen. Hän työskenteli toimittajana Jeune Afrique -lehdessä vuosina 1976–1979 ja An-Naharin viikkolehden johtajana 1979–1982. Maalouf oli Jeune Afriquen päätoimittaja vuosina 1982–1985. Hän lopetti toimittajan työt vuonna 1985 keskittyäkseen romaanien kirjoittamiseen.
Vuonna 1983 julkaistiin Maaloufin teos Les croisades vues par les Arabes, jossa kuvattiin ristiretkiä arabien näkökulmasta. Hänen esikoisromaaninsa Leo Afrikkalainen ilmestyi vuonna 1986 ja toinen romaani Samarkand vuonna 1988. Maaloufin historiallisissa romaaneissa on usein todellisia henkilöhahmoja, esimerkiksi Samarkand kertoo 1100-luvulla eläneestä persialaisrunoilija Omar Khaijamista. Kolmas romaani Valon puutarhat (1991) kertoo manikealaisuuden perustajasta profeetta Manista.
Maalouf on kirjoittanut teoksensa ranskaksi, ja niitä on käännetty yli 20 kielelle. Suomeksi Maaloufin teoksia on ilmestynyt Annikki Sunin, Anna-Maija Viitasen ja Lotta Toivasen kääntämänä.
Maalouf sai Goncourt-palkinnon vuonna 1993 teoksestaan Le Rocher de Tanios (suom. Siipirikko mies). Maalouf on kirjoittanut libretot Kaija Saariahon oopperoihin Kaukainen rakkaus (2001), Adriana Mater (2003) ja Émilie (2010) sekä näyttämölliseen oratorioon La Passion de Simone (2006).
Vuosina 2007–2008 Maalouf oli puheenjohtajana Euroopan komission asettamassa työryhmässä, joka pohti monikielisyyden merkitystä Euroopan identiteetin olennaisena osana.
Maalouf on naimisissa ja hänellä on kolme poikaa.
Tuotanto > Romaanit

Leo Afrikkalainen.  (Léon l'Africain, 1986)  Suomentanut Anna-Maija Viitanen. WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-36451-2.
Samarkand.  (Samarcande, 1988)  Suomentanut Annikki Suni. Gummerus, 2009.  ISBN 978-951-20-7715-1.
Valon puutarhat.  (Les Jardins de lumière, 1991)  Suomentanut Anna-Maija Viitanen. Gummerus, 2014.  ISBN 978-951-20-9436-3.
Le premier siècle après Béatrice (1992)
Siipirikko mies.  (Le Rocher de Tanios, 1993)  Suomentanut Lotta Toivanen. Gummerus, 2015.  ISBN 978-951-24-0029-4.
Les Échelles du Levant (1996)
Le Périple de Baldassare (2000)
Tuotanto > Muu kirjallisuus

Les croisades vues par les Arabes (1983)
Les Identités meurtrières (1998)
Origines (2004)
Maailma järkkyy: kun kulttuurimme uupuvat.  (Le dérèglement du monde, 2009)  Suomentanut Lotta Toivanen. WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-36870-1.
Sivilisaatioiden haaksirikko. (Le Naufrage des civilisations, 2019). Suom. Tapani Kilpeläinen. niin & näin, 2021. ISBN: 978-952-7189-81-8.
Tuotanto > Libretot

Kaukainen rakkaus (L'Amour de loin), säv. Kaija Saariaho 2001
Adriana Mater, säv. Kaija Saariaho 2004, ensi-ilta 2006
La Passion de Simone, säv. Kaija Saariaho 2006
Émilie, säv. Kaija Saariaho, ensi-ilta 2010
Palkintoja ja kunnianosoituksia

Goncourt-palkinto romaanista Le Rocher de Tanios (1993)
Méditerranée-palkinto esseestä Origines (2004)
Asturian ruhtinattaren palkinto (2010)
Kunniatohtorin arvo seuraavista yliopistoista: American University of Beirut (Libanon), Université catholique de Louvain (Belgia), Universidad de Tarragona (Espanja), Universidade de Évora (Portugali).
Aiheesta muualla

Osmo Pekonen: Amin Maalouf - idän ja lännen tarinoita. - Teoksessa Tarinoiden paluu. Esseitä ranskalaisesta nykykirjallisuudesta. Päivi Kosonen, Hanna Meretoja & Päivi Mäkirinta (toim.). Café Voltaire. Avain 2008.
Amin Maaoloufin blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Claude Lévi-Strauss | Ranskan akatemian jäsen  Tuoli 29 2011–    |
Like a G6

| ”Like a G6” Far East Movement ft>  The Cataracs & Dev |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Free Wired
 Julkaistu: 13. huhtikuuta 2010
 Tuottaja(t): The Cataracs
 Tyylilaji: electro hop, hip house
 Kesto: 03.38
 Levy-yhtiö: Cherrytree
Far East Movementin muut singlet
| ”Girls on the Dancefloor” 2009 | ”Like a G6” 2010 | ”Rocketeer” 2010 |
The Cataracsin muut julkaisut
| ”Club Love” 2010 | ”Like a G6” 2010 | ”Bass Down Low” 2010 |
Devin muut julkaisut
|   | ”Like a G6” 2010 | ”Bass Down Low” 2010 |
Like a G6 on Far East Movementin kappale studioalbumilta Free Wired. Kappaleella vierailevat The Cataracs sekä Dev, ja se julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 13. huhtikuuta 2010. Kaikki esittäjät olivat mukana kappaleen tekemisessä, ja sen tuotannosta vastasi The Cataracs. Kappaleen kertosäkeessä Dev samplettaa oman ”Booty Bounce” -singlensä kertosäettä, jonka sanoittamisesta sekä tuottamisesta vastasi myös The Cataracs.
”Like a G6” pääsi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen kahdeksi viikoksi. Se on yksi niistä tähän mennessä kahdeksasta ainoasta singlestä, jotka ovat palanneet Billboardin listalla ensimmäiselle sijalle kahden tai useamman viikon tauon jälkeen. Kappale pääsi listan kärkeen myös Uudessa-Seelannissa ja Etelä-Koreassa sekä saavutti sijan kymmenen parhaan joukossa Isossa-Britanniassa, Kanadassa, Australiassa, Belgiassa, Alankomaissa, Thaimaassa, Ruotsissa, Sveitsissä ja Slovakiassa.
Booty Bouncessa ilmaistava sana ”G6”, jota sampletetaan kappaleessa ”Like a G6”, tuli kappaleen teossa esille, kun kappaleen tuottajat, The Cataracsin jäsenet yrittivät saada rimmaavaa samaa lauseelle ”Sippin’ sizzurp in my ride, like Three 6”. Tämä on viittaus vuonna 2000 julkaistuun Three 6 Mafian kappaleeseen ”Sippin’ on Some Syrup”. He päättivät käyttää nimeä ”G6”, viitaten hyperbolistisesti yksityiseen Gulfstream IV -lentokonemalliin, jolla taas viitataan ”G4”-sanaan. Sanaa ”G4” oli jo käytetty lukuisissa kappaleissa, kuten Draken vuonna 2009 julkaistussa kappaleessa ”Forever”. Heidän valitsemansa ”G6” oli Far East Movementin jäsenen, Kev Nishin mukaan ”ilmavampi kuin G4”. Kappaleen on virheellisesti arvioitu kuvaavan muita asioita, kuten Pontiac G6- automallia ja Suunnon G6-kompassia. On olemassa myös Gulfstreamin Gulfstream G650 -malli, joskaan tekijät eivät olleet tietoisia tästä kappaleen tekohetkellä.
Käännös suomeksi
Li Lei

Li Lei voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin:
Li Lei, kiinalainen alppihiihtäjä
Li Lei, kiinalainen keihäänheittäjä
Li Lei, kiinalainen softballpelaaja
Li Lei, kiinalainen baseballpelaaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Li Lei”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lettoruoppasammal

| Lettoruoppasammal> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Puutteellisesti tunnettu
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Maksasammalet Marchantiophyta
Luokka::  Aitomaksasammalet Jungermanniopsida
Lahko::  Aitomaksasammalet Jungermanniales
Heimo::  Korvasammalet Jungermanniaceae
Suku::  Gymnocolea
Laji::  borealis
Kaksiosainen nimi
 Gymnocolea borealis  (Frisvoll & Moen) R.M.Schust. 
Synonyymit
 Lophozia borealis Frisvoll & Moen 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lettoruoppasammal (Gymnocolea borealis) on harvinainen maksasammal, joka kuvattiin tieteelle ensimmäisen kerran vuonna 1980. Se muistuttaa Suomessa kasvavista sammalista eniten nevaruoppasammalta (Gymnocolea inflata), mutta lajien kasvupaikat ovat hyvin erilaiset. Lajin voi ulkonäöllisesti sekoittaa myös silmäkerihmasammaleen, joka kasvaa karuilla soilla.
Lettoruoppasammalta on löydetty edustavilta lettosoilta, missä se kasvaa muiden lettosammalten seurassa. Sen sanotaan viihtyvän erityisesti tiheän kasvillisuuden seassa.
Levallois-Perret

| Levallois-Perret |
| --- | --- |
 Kaupungintalo
 vaakuna
 Levallois-Perret’n sijainti Pariisin metropolialueella
 Koordinaatit: 48°53′42″N, 02°17′14″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Île-de-France
Departementti:  Hauts-de-Seine
Arrondissementti:  Nanterre
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,41 km²
Väkiluku (2014):  65 374
 – Väestötiheys:  27 126,1 as./km²
Postinumero:  92300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Levallois-Perret [ləvalwa peʁɛ] on kunta Pariisin luoteisella esikaupunkialueella 6,4 kilometriä Pariisin keskustasta. Siellä on arviolta 65 374 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 2,41 neliökilometriä, mikä tekee siitä Ranskan tiheimmin asutun kunnan.
Bois de Boulognen puisto sijaitsee Levallois-Perret’n lounaispuolella. Kunta on vaurasta esikaupunkialuetta, joka koostuu lähinnä asuinalueista. Alueella on myös joidenkin yritysten pääkonttoreita. Kuntaa palvelee kolme metroasemaa: Louise Michel, Anatole France ja Pont de Levallois-Bécon. Kunnasta on yhteys myös Saint Lazaren rautatieasemalle Transilien-junalla. Levallois-Perret’n kunta liikennöi myös kahta aluetta kiertävää ilmaista linja-autolinjaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Levallois-Perret Wikimedia Commonsissa
Pariisin esikaupunkialueen kunnat
| Väkiluku | Kunnat |
| --- | --- |
yli 2 000 000: Pariisi
yli 75 000: Argenteuil · Asnières-sur-Seine · Aulnay-sous-Bois · Boulogne-Billancourt · Champigny-sur-Marne · Colombes · Créteil · Montreuil · Nanterre · Rueil-Malmaison · Saint-Denis · Saint-Maur-des-Fossés · Versailles · Vitry-sur-Seine
yli 50 000: Antony · Aubervilliers · Le Blanc-Mesnil · Bondy · Cergy ·  Clichy · Courbevoie · Drancy · Évry · Fontenay-sous-Bois · Issy-les-Moulineaux ·  Ivry-sur-Seine · Levallois-Perret ·  Maisons-Alfort · Neuilly-sur-Seine ·  Noisy-le-Grand ·  Pantin · Sarcelles · Sartrouville
yli 25 000: Alfortville · Athis-Mons · Bagneux · Bagnolet · Bezons · Bobigny · Champs-sur-Marne · Charenton-le-Pont · Châtenay-Malabry · Châtillon · Chatou · Chelles · Le Chesnay · Choisy-le-Roi · Clamart · Clichy-sous-Bois · Conflans-Sainte-Honorine · Corbeil-Essonnes · La Courneuve · Draveil · Élancourt · Épinay-sur-Seine · Ermont · Franconville · Fresnes · Gagny · Garges-lès-Gonesse · Gennevilliers · Goussainville · Guyancourt · L'Haÿ-les-Roses · Houilles · Livry-Gargan · Malakoff · Mantes-la-Jolie · Massy · Meaux · Melun · Meudon · Montigny-le-Bretonneux · Montrouge · Les Mureaux · Neuilly-sur-Marne · Nogent-sur-Marne · Noisy-le-Sec · Palaiseau · Le Perreux-sur-Marne · Pierrefitte-sur-Seine · Plaisir · Poissy · Pontault-Combault · Pontoise · Puteaux · Rosny-sous-Bois · Saint-Cloud · Saint-Germain-en-Laye · Saint-Ouen · Sainte-Geneviève-des-Bois · Sannois · Savigny-sur-Orge · Savigny-le-Temple · Sevran · Stains · Suresnes · Taverny · Thiais · Trappes · Tremblay-en-France · Les Ulis · Vanves · Vigneux-sur-Seine · Villejuif · Villemomble · Villeneuve-Saint-Georges · Villepinte · Villiers-le-Bel · Villiers-sur-Marne · Vincennes · Viry-Châtillon · Yerres
alle 25 000: 1 470 muuta kuntaa, joista merkittävimmät Auvers-sur-Oise · Bougival · Le Bourget · Chantilly · Chessy · Crépy-en-Valois · Écouen · Enghien-les-Bains · Étampes · Fontainebleau · Gisors · Maintenon · Maisons-Laffitte · Marly-le-Roi · Montfermeil · Montmorency · Orly · Orsay · Le Raincy · Rambouillet · Roissy-en-France · Rungis · Saclay · Saint-Cyr-l'École · Sceaux · Sèvres · Le Vésinet
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Levallois-Perret
Käännös suomeksi
Lennart Lauramaa

Lennart Lauramaa, nimi alun perin Vieno Laurén, sitten Lennart Laurén (15. kesäkuuta 1913 Maaria – 8. heinäkuuta 1974 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja järjestäjä.
Kauppiasperheeseen syntynyt Lauramaa opiskeli tanssia Thelma Tuuloksen ja näyttelemistä Ester Lindgrenin johdolla. Hän oli näyttelijänä Suomen Työväen Teatterissa 1946–1949 ja Vallilan kesäteatterissa 1950–1957 sekä johtajana Tapanilan Työväen Näyttämöllä 1952–1954 ja näyttelijänä Operettiteatterissa 1960–1962. Hänellä oli myös noin puolensataa elokuvaroolia ja hän oli järjestäjänä kymmenessä elokuvassa. Lauramaa siirtyi järjestäjäksi Mainos-TV:hen 1963 ja hän esiintyi näyttelijänä tv-elokuvissa ja tv-sarjoissa. Lauramaa kuoli 1974 Helsingissä 61-vuotiaana.
Lauramaalla oli yksi päärooleista Mauri Sariolan romaaniin perustuneessa Susikoski-elokuvassa Kolmas laukaus (1959) jossa hän esitti asioitsija Anttilaa. Ensimmäinen elokuvarooli hänellä oli maisterina elokuvassa Minä elän (1946). Hän esiintyi elokuvatuottajana Jörn Donnerin elokuvassa Naisenkuvia (1970).