stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vanha Ruskeasuo

| Vanha Ruskeasuo> Gamla Brunakärr |
| --- | --- |
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Läntinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  16 (osa-alue 161)
Pinta-ala:  1,05 lähde tarkemmin? km² 
Väkiluku:  2 798 (31.12.2022)
Osa-alueet:  on itse osa Reijolan peruspiiriä.
Postinumero(t):  00280
Lähialueet:  Pikku-Huopalahti, Laakso, Meilahti, Etelä-Haaga, Kivihaka, Länsi-Pasila
Vanha Ruskeasuo (ruots. Gamla Brunakärr) on Ruskeasuon kaupunginosaan kuuluva osa-alue Helsingin kantakaupungin raja-alueella, läntisessä kantakaupungissa. Nimitys Vanha Ruskeasuo syntyi vuoden 2013 alussa, kun Ruskeasuon entinen osa-alue jaettiin Pikku Huopalahden ja Vanhan Ruskeasuon osa-alueisiin. Matkaa Helsingin keskustaan Rautatientorille on linnuntietä noin neljä kilometriä ja tietä pitkin noin viisi kilometriä.
Vanhaa Ruskeasuota rajaa lännessä Mannerheimintie ja sen takana oleva Pikku Huopalahti. Alueen erottaa pohjoisessa Kivihaasta Hakamäentie ja itäpuolella Länsi-Pasilasta Keskuspuisto. Keskustan suuntaan mentäessä Vanhan Ruskeasuon vieressä, Ratsastien eteläpuolella sijaitsee Laakson kaupunginosa.
Pääosin 1950–1960-luvuilla osin vanhan puutalokylän tilalle rakennetulle kaupunginosalle tyypillisiä ovat rakennusaikakauden asemakaava-arkkitehtuurin ihanteiden mukaisesti väljästi sijoitellut pistetalot. Väljyyden ja siitä seuraavan varsin pienen asukasluvun kääntöpuolena on suppea kaupallisten ja julkisten palveluiden tarjonta alueella.
Uudempaa Vanhaa Ruskeasuota, Mannerheimintie 103-105.
Historia > Varhaishistoria ja asutuksen synty

Ensimmäinen Ruskeasuota koskeva kirjattu tapahtuma liittyy kuningas Kustaa Vaasan vierailuun Suomessa vuonna 1555. Tällöin hän antoi Helsingin voudin Anders Korpin hallittavaksi maa-alueen, johon kuului osia nykyisistä Pikku Huopalahden, Haagan, Pasilan, Ruskeasuon ja Meilahden kaupunginosista. Tilan rakentamisen jälkeen Ruskeasuo pysyi metsäalueena yhä 1800-luvun loppuun asti.
Ennen kuolemaansa vuonna 1911 Korpaksen tilan silloinen omistaja Edla Loviisa Berggrén vuokrasi maitaan Ruskeasuolta ja Uusipellolta (nykyisen Pikku Huopalahden alueelta) tonteiksi henkilökunnalleen ja ulkopuolisille. Näin syntyi vuodesta 1900 alkaen ensimmäinen asutus nykyisen Vanhan Ruskeasuon alueelle, Koroistentien pohjoispuoliskon itäpuolelle.
Historia > Liittäminen Helsinkiin

Hallinnollisesti ja myös omistuksellisesti Ruskeasuon ympäristöä siirtyi vähitellen Helsingin kaupungille vuosina 1555, 1906 ja 1912. Korpaksen tilaan kuuluneet maat kuuluivat hallinnollisesti Helsingin pitäjän alueeseen ja jäivät näin Helsingin kaupungin sisällä oleviksi saarekkeiksi.selvennä Nämä Ruskeasuon ja Uudenpellon asutut alueet siirtyivät Helsingin kaupungin omistukseen vuonna 1925 lähes vuosikymmenen kestäneen pakkolunastusprosessin jälkeen. Kun alueet vuonna 1926 liitettiin hallinnollisesti Helsinkiin, niiden asukasluku oli noin 700 henkilöä.
Historia > 1900-luvun alkupuoli

Pääelinkeinona Ruskeasuon alueella oli vuosisadan ensimmäisellä kolmanneksella ajuritoiminta, ja sitä kutsuttiinkin ajurikyläksi. Vaikka ajuritoiminta väistyikin 1930-luvun ja autoistumisen myötä, hevoset pysyivät alueella: Ratsupoliisi siirtyi Vanhalle Ruskeasuolle ja kaupunginosaan rakennettiin olympialaisia varten ratsastushallit. Helsingin vanhin siirtolapuutarha raivattiin silloin maaseutuna pidetylle Vanhalle Ruskeasuolle vuonna 1918.
Haaga–Keskusta-raitiotie kulki Ruskeasuon Koroistentien kautta vuodesta 1914 vuoteen 1953, jolloin linja lopetettiin. Mannerheimintie rakennettiin 1930- ja 1940-lukujen vaihteessa Kuusitieltä nykyiseen Vihdintien risteykseen. Alkuvaiheessa ajoneuvoilta perittiin tien käytöstä viertotiemaksu. 1930-luvulta lähtien Vanhalla Ruskeasuolla Paraistentien ja Kiskontien välissä toimi Metallikutomo Oy, jonka toiminta siirtyi Espooseen vuonna 1959.
Historia > Vuoden 1945 asemakaava

Vanhan Ruskeasuon alue on saanut nykymuotonsa varsin pitkälle Birger Brunilan vuonna 1945 laatiman asemakaavan mukaisesti. Varhaisimmat kivitalot nousivat vuonna 1948 Vanhalle Ruskeasuolle entisen asutuksen eteläpuolelle Raisiontielle, ja muutaman vuoden kuluttua saivat myös ensimmäiset vanhat puutalot väistyä uuden tieltä. Seuraavien 15 vuoden aikana rakennettiin valtaosa Vanhan Ruskeasuon nykyisestä rakennuskannasta, ja väestöhuippu 4 145 henkilöä saavutettiin vuonna 1960. Puretun puutaloalueen asukkaille tarjottiin mahdollisuus lunastaa pientalotontti Kiskon- tai Karunantien varrelta alueen pohjoisosasta. Alkuperäisistä, 1900-luvun alussa rakennetuista puutaloista nykyään pystyssä on vielä yksi, vuonna 1909 valmistunut pientalo osoitteessa Sauvontie 6.
Historia > Julkiset rakennukset

Invalidisäätiön (nykyisin Orton) rakennuskompleksi valmistui ensisijaisesti sotainvalidien kuntouttamistarpeisiin Tenholantien päähän vuonna 1943, ja jo vuodesta 1945 lähtien siirryttiin asteittain siviilipotilaiden kuntouttamiseen. Alun perin sotainvalidien, -leskien ja -orpojen ammattikoulutukseen perustettu ammattikoulu on sittemmin avautunut kaikille avoimeksi Keskuspuiston ammattiopistoksi. Invalidisäätiön viereen rakennettiin 1952 Raajarikkoisten työkoulu, joka sittemmin muutti nimensä Ruskeasuon kouluksi ja jota on myöhemmin laajennettu.
Vuonna 1940 valmistuneen ratsastushalliin rakennettiin olympialaisten jälkeen erilaisia liikuntatiloja ja halli nimettiin vuonna 1956 Ruskeasuon urheiluhalliksi.
Viipurista Helsinkiin siirtynyt Karjalan Yhteiskoulu sai uuden rakennuksensa Vanhalle Ruskeasuolle vuonna 1955. 1980-luvun lopussa yhteiskoulun tiloihin muutti Steinerkoulu.
Lisääntyneen linja-autoliikenteen vuoksi HKL rakennutti vuonna 1960 siirtolapuutarhan pohjoispuolelle bussihallit. 2000-luvulla vanhat varikkorakennukset purettiin ja Mannerheimintien puoleisesta osasta vanhaa varikkoaluetta lohkaistiin liike-, toimisto- ja hotellirakennuksille tontteja. Samalla rakennettiin näiden ja bussivarikon välissä kulkeva Nauvontie.
Folkhälsanin senioritalo valmistui Mannerheimintie 97:ään vuonna1996. Gullkronan -niminen rakennuksen laajennus valmistui senioritalon eteläpuolelle vuonna 2016. Rakennuksen suunnittelijat Huttunen-Lipasti Architects saivat vuonna 2019 työstään kansainvälisen saksalaisen ICONIC AWARDS 2019: Innovative Architecture Competition arkkitehtuuripalkinnon.
Nykypäivä > Järjestötoiminta

Vanhan Ruskeasuon alueella toimii vuonna 1953 perustettu Ruskeasuo-Seura. Paikallisia asioita käsittelevä Ruskeasuolla tapahtuu -lehti ilmestyy kahdesti vuodessa.
Vanhan Ruskeasuon 114 mökkitontin siirtolapuutarhaa ylläpitää ruotsinkielinen Brunakärr koloniträdgårdsförening.
Nykypäivä > Palvelut > Päiväkodit ja koulut

Ruskeasuon luonto- ja ympäristökasvatukseen painottuva päiväkoti sijaitsee osoitteessa Raisiontie 10. Vanhan Ruskeasuon alueella toimii myös steinerpäiväkoti Sirius. Ruskeasuon kouluun otetaan oppilaaksi Etelä-Suomen liikuntavammaisia, monivammaisia ja pitkäaikaissairaita lapsia ja nuoria. Helsingin Rudolf Steiner -koulu sijaitsee osin Vanhalla Ruskeasuolla ja osin alueen välittömässä läheisyydessä Laaksossa.
Nykypäivä > Palvelut > Kaupalliset palvelut

Folkhälsanin senioritalon yhteydessä toimii kaikille avoin lounasravintola. Koroistentien ja Mannerheimintien risteyksessä toimii Teboil-huoltoasema. Koroistentien varrella on kukkakauppa ja ravintola-pub Daire. Alueen koillisreunan 2000-luvulla rakennettujen toimistorakennusten kivijalassa toimivat parturi-kampaamo ja Hesburger.
Mannerheimintien länsipuolella Pikku-Huopalahdessa sijaitsevat lähimmät päivittäistavarakaupat, Alepa ja K-Supermarket.
Nykypäivä > Palvelut > Liikunta

Keskuspuisto tarjoaa Ruskeasuon asukkaille laajoja ulkoilureittejä. Ruskeasuon liikuntapuistossa on erilaisia liikuntatiloja, ratsastusmaneesi, kahvila ja ulkopuolella jousiammuntarata, ratsastuspolku sekä palloilukenttä.
Nykypäivä > Työpaikat

Vanhalla Ruskeasuolla on kaksi mittavaa työpaikkakeskittymää. Orton Invalidisäätiön ortopedisen sairaalan yhteydessä toimii Ammattiopisto Live (entinen Keskuspuiston ammattiopisto) ja samalla alueella on myös valtion erityiskoulu Ruskeasuon koulu.
Työpaikkoja on merkittävästi myös Vanhan Ruskeasuon luoteisosassa, jossa on Suomen suurin bussivarikko HSL:n  Ruskeasuon varikko. Varikon vieressä Mannerheimintien varrelle 2000-luvulla valmistuneissa toimistorakennuksissa on NCC Rakennus Oy:n, Skanskan, ja Invalidiliiton pääkonttorit sekä Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskuksen Fimean toimipaikka.
Nimen alkuperä

Ruskeasuo-nimi on alkuperältään virheellinen käännös alkuperäisestä ruotsinkielisestä nimestä Brunakärr, joka on murteellinen muoto sanasta brånakärr. Bråna tai brånad merkitsee kaskea, kytöä tai paloa ja kärr suota, joten nimen oikea käännös olisi Kytösuo. Virheellinen käännös Ruskeasuo (ruots. brun ’ruskea’) syntyi 1800-luvun lopulla esikaupunkiasutuksen levittyä alueelle ja vakiintui käyttöön. Pikku Huopalahdessa onkin kadunnimi Kytösuontie (ruots. Brånakärrsvägen).
Väestö

Vuonna 2014 Vanhan Ruskeasuon alueella asui 2 803 henkilöä. Alueen asukkaista 27 prosenttia on 20–29-vuotiaita nuoria aikuisia, kun koko Helsingissä niiden osuus on 17 prosenttia. Suurta nuorien osuutta selittävät osaltaan Vanhan Ruskeasuon pohjoisosassa Paraistentien varrella sijaitsevat HOASin ja lääketieteen opiskelijoiden kerrostalot.
Väestö > Koulutus

Vuonna 2013 ylemmän korkeakoulututkinnon tai tutkijakoulutuksen suorittaneita alueen 15 vuotta täyttäneistä asukkaista oli 23 prosenttia (koko Helsingin asukkaista 17 prosenttia) ja alemman korkeakoulututkinnon suorittaneita 23 prosenttia (koko Helsingin asukkaista 20 prosenttia). Korkeimmillaan keskiasteen koulutus oli 36 prosentilla (koko Helsingissä 33 prosentilla) ja korkeintaan perusasteen koulutus tai tuntematon koulutusaste oli yhteensä 18 prosentilla alueen asukkaista (koko Helsingissä 30 prosentilla).
Väestö > Äänestäminen

| Puolueiden ääniosuus kunnallisvaaleissa 2012 Ruskeasuon äänestysalueella> Puolue | Puolueiden ääniosuus kunnallisvaaleissa 2012 Ruskeasuon äänestysalueella> Vanha Ruskeasuo (%) | Puolueiden ääniosuus kunnallisvaaleissa 2012 Ruskeasuon äänestysalueella> Koko kaupunki (%) |
| --- | --- | --- |
| Vihreät | 33,6   | 22,3 |
| Kokoomus | 24,8   | 26,9 |
| SDP | 12,0   | 16,8 |
| RKP | 8,2   | 6,1 |
| Vasemmistoliitto | 7,8   | 10,1 |
| Perussuomalaiset | 4,7   | 9,4 |
| Keskusta | 4,5   | 3,6 |
| Kristillisdemokraatit | 3,1 | 2,2 |
| Muut | 1,4 | 2,3 |
Äänestysprosentti vaaleissa
| Vaalit | Vanha Ruskeasuo (%) | Koko kaupunki (%) |
| Eduskuntavaalit 2007 | 78,7   | 72,1 |
| Kunnallisvaalit 2008  | 67,4   | 58,9 |
| Europarlamenttivaalit 2009 | 56,8   | 50,7 |
| Eduskuntavaalit 2011 | 80,9   | 75,5 |
| Kunnallisvaalit 2012 | 64,9   | 57,4 |
| Europarlamenttivaalit 2014 | 61,5   | 52,4 |
Kunnallisvaaleissa 2008 Vanhan Ruskeasuon ääniharava oli alueella asunut Tuija Brax 122 äänellä (7,3 prosenttia alueen äänistä). Toisena oli 70 ääntä saanut Osmo Soininvaara, kolmantena 32 ääntä saanut Jan Vapaavuori ja neljäntenä 31 ääntä kerännyt Astrid Thors.
Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa eniten ääniä alueelta keräsi Paavo Arhinmäki (83 ääntä). Toinen oli Osmo Soininvaara 73 äänellä ja kolmas Pekka Haavisto 57 äänellä. Sekä Laura Räty että Mari Kiviniemi saivat Vanhalta Ruskeasuolta 56 ääntä.
Kunnallisvaaleissa 2012 Vanhan Ruskeasuon äänestysalueella eniten ääniä saivat Osmo Soininvaara (Vihreät) 53 ääntä, Jan Vapaavuori (Kokoomus) 31 ääntä, Heidi Hautala (Vihreät) 30 ääntä ja Gunvor Brettschneider (RKP) 27 ääntä.
Presidentinvaaleissa 2012 43,8% Vanhalla Ruskeasuolla äänestäneistä antoi äänensä Pekka Haavistolle, 33,4 prosenttia Sauli Niinistölle, 5,6 prosenttia Paavo Väyryselle, 4,7 prosenttia Paavo Lipposelle, 3,8 prosenttia Paavo Arhinmäelle, 3,7 prosenttia Timo Soinille, 3,5 prosenttia Eva Biaudetille ja 1,8 prosenttia Sari Essayahille. Toisella kierroksella Haavisto sai 57,4 prosenttia ja Niinistö 42,6 prosenttia alueen äänistä.
Liikenne

Bussilinja 506 kulkee Ruskeasuolta Tenholantien päästä Laakson, Pasilan rautatieaseman, Käpylän ja Viikin kautta Myllypuron metroasemalle. Mannerheimintietä kulkee useita bussilinjoja ja raitiovaunu 3 keskustaan päin. Hakamäentietä kulkee poikittaislinja 57 Munkkiniemestä Kontulaan.
Kuvia

Kurkipuisto
Ruskeasuon Teboil-huoltoasema.
Vanhalle Ruskeasuolle tyypillisiä asuinkerrostaloja. Kiskontie 17 ja 19.
Keskuspuistoa Ruskeasuon kohdalla.
Ruskeasuon bussivarikko.
Kirjallisuutta

Erra, Jyrki & Pekkinen, Pertti: Ruskeasuo: Ajurikylästä kaupunginosaksi. Helsinki: Ruskeasuo-Seura, 2001. ISBN 952-91-4043-6.
Erra, Jyrki: Ruskeasuon kaupunginosapolku. Helsinki: Ruskeasuo-Seura, 2010. ISBN 978-952-92-6940-2. Verkkoversio. (PDF).
Scipion uni

| Scipion uni (Valtiosta, kirja VI)> Somnium Scipionis (De re publica liber sextus).Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Cicero
Kieli:  latina
Genre:  filosofia
Julkaistu:  54–51 eaa.
Suomennos
Suomentaja:  Teivas Oksala ja Maija-Leena Kallela
Kustantaja:  Basam Books
Julkaistu:  2019
ISBN:  978-952-7240-31-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Scipion uni (lat. Somnium Scipionis) on ainoa tunnettu osa Ciceron Valtiosta-teoksen kirjasta VI, ja se oli pitkään myös ainoa tunnettu osa koko teoksesta. Se kertoo Scipio Africanus nuoremman näkemästä unesta, joka käsittelee sielun kohtaloa ja kosmologiaa.
Historia

Scipion uni on merkittävimpiä säilyneitä osia Ciceron vuosien 54 ja 51 eaa. välillä kirjoittamasta poliittista filosofiaa käsittelevästä teoksesta Valtiosta (De re publica). Scipion uni jäljittelee Platonin teoksille tyypillisiä loppumyyttejä. Siinä missä koko Ciceron Valtiosta käytti esikuvanaan Platonin Valtiota, myös Scipion uni perustuu Platonin teoksensa lopussa esittämään Er-myyttiin.
Scipion unen teksti oli pitkään lähes ainoa tunnettu osa Valtiosta-teoksesta, joka oli selvinnyt läpi keskiajan. Siksi teksti on usein julkaistu erillisenä tai yhdessä Ciceron muiden lyhyiden teosten kanssa. Scipion uni on säilynyt osana Macrobiuksen siitä tekemää kommentaaria. Macrobius ja hänen lukijansa keskiajalla ja renessanssin aikana olivat kiinnostuneita lähinnä tekstikohdan tähtitiedettä ja astrologiaa käsittelevästä osasta. Joku Macrobiuksen teoksen kopioijista oli liittänyt Scipion unen tekstin teoksen loppuun, mutta tämä teksti vaikuttaa olevan huonompilaatuinen versio kuin se, johon Macrobius itse oli perustanut teoksensa.
Macrobius oletti omassa kommentaarissaan Klaudios Ptolemaioksen maailmankuvan. Boëthius tunsi Macrobiuksen kommentaarin ja sai siitä paljon vaikutteita teokseensa Filosofian lohdutus. Sen arvostus kosmologisena kuvauksena säilyi läpi keskiajan. Chrétien de Troyes ja Geoffrey Chaucer viittasivat teokseen ja sen kosmos toimi mallina Danten Jumalaisen näytelmän kuvaukselle taivaasta ja helvetistä.
W. A. Mozart kirjoitti viisitoistavuotiaana, vuonna 1771, lyhyen oopperan nimeltä Il sogno di Scipione (KV 126), joka perustui Ciceron tekstiin.
Sisältö

Cicero kertoo Scipio Africanus nuoremman näkemästä unesta kaksi vuotta ennen sitä, kun tämä valloitti ja tuhosi Karthagon vuonna 146 eaa. Kertomus käsittelee sielun matkaa kuoleman jälkeen sekä sielua tuonpuoleisessa odottavia palkintoja ja rangaistuksia. Kertomuksellaan Scipio pyrkii osoittamaan, että julkisessa toiminnassa ansioitunut henkilö saa palkinnon kuolemansa jälkeen. Samalla esitetään kosmologisia kuvauksia. Teksti on jaettu myöhemmin 21 lukuun.
Aluksi Scipio kuvaa Numidian kuninkaan Masinissan kanssa käymäänsä keskustelua isoisästään Scipio Africanus vanhemmasta, joka oli toisen puunilaissodan sankari. Tämän jälkeen hän kertoo seuraavana yönä näkemästään unesta, jossa isoisä vierailee hänen luonaan. Scipio havaitsee katsovansa alas Karthagoon jostain korkealta tähtien keskeltä. Hänen isoisänsä kertoo hänelle ennalta hänen loistavan tulevaisuutensa Karthagon voittajana. Keskeisellä sijalla on lojaalin roomalaisen sotilaan kuolemansa jälkeen saama palkinto, asuinsija Linnunradalla.
Scipio näkee kuitenkin myös, miten mitätön osa Maasta Rooma on, ja kuinka mitätön koko Maa on tähtien rinnalla. Tämä osoittaa, kuinka mitätöntä myös kaikki maallinen maine ja kunnia ovat tulevan taivaallisen autuuden rinnalla. Samalla esitetään pythagoralaisia oppeja muistuttava kosmologinen kuvaus kaikkeuden rakenteesta ja sen osien liikkeeseen liittyvästä "sfäärien harmoniasta". Kaikkeuden kuvataan koostuvan yhdeksästä kehästä. Maa on kaiken keskellä. Uloimpana on tähtien kehä, joka kiertää yhteen suuntaan; maan ja tähtien kehän välillä ovat kiertotähtien (planeettojen) kehät, jotka kiertävät päinvastaiseen suuntaan.
Seuraavaksi tarkastellaan Maan viittä ilmastovyöhykettä: navoilla ovat jäiset alueet, päivantasaajalla puolestaan kuuma alue; näiden väliin jäävät lauhkeat alueet. Tämän jälkeen käsitellään jumaluuden luonnetta sekä sielua ja hyvettä stoalaisesta näkökulmasta. Sielujen todetaan olevan ikuisia ja siksi ne tulee kouluttaa kuolemattomuutta varten.
Merkittävimmät erot Platonin Er-myyttiin ovat ensiksi siinä, että Cicerolle kosmologinen kuvaus on selvästi tärkeämpi, ja toiseksi siinä, että Cicero korostaa koko valtion hyvettä ja oikeudenmukaisuutta, kun taas Platon korostaa yksilön hyveitä. Kolmanneksi, Er-myytti kertoo kuolemanrajakokemuksesta kun taas Scipion uni nimensä mukaisesti unessa nähdyistä asioista.
Kuvitusta

Kuvitusta Macrobiuksen teoksen Commentarii in Somnium Scipionis käsikirjoituksesta noin vuodelta 1150:
Maailmankaikkeus. Keskiössä on Maa; sitä ympäröivät seitsemän planeetan kehät ja uloimpana eläinrata.
Maan viisi ilmastovyöhykettä. Jäiset vyöhykkeet keltaisella; lauhkeat vyöhykkeet sinisellä; ja kuuma vyöhyke punaisella.
Maan asutettu pohjoinen puolisko, joka on erotettu vastakkaisesta puolesta kuvitteellisella valtamerellä päiväntasaajan kohdalla.
Kaaviokuva auringonpimennyksestä.
Kaaviokuva kuunpimennyksestä.
Alkukirjain E, joka on muotoiltu kirjoittavaksi mieheksi. Esittää mahdollisesti Macrobiusta itseään.
Kirjallisuutta > Suomennokset

Cicero: Scipion unennäkö.  (Suomentanut K. J. Hidén. Roomalaisten ja kreikkalaisten kirjailijain teoksia 5. Näköispainos. Alkuteos: Helsingissä: Yrjö Weilin, 1905)  Helsinki:  Kirja kerrallaan, 2004.  ISBN 952-5439-65-8
Cicero: Scipion uni. Teoksessa Petrarca, Francesco: Africa – Laulu sankaruudesta ja ihmisyydestä.  (Suomentaneet Teivas Oksala ja Maija-Leena Kallela)  Basam Books, 2019.  ISBN 978-952-7240-31-1
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä

Cicero: Scipio's Dream. Teoksessa Cicero, Marcus Tullius: De Amicitia, Scipio's Dream.  Echo Library, 2007.  ISBN 1406846007
Aiheesta muualla

Cicero: Somnium Scipionis. The Latin Library. (latinaksi)
Cicero: Somnium Scipionis (Arkistoitu – Internet Archive) (latinaksi)
Cicero: The Dream of Scipio (englanniksi)
Cicero: On the Republic, Scipio's Dream (englanniksi)
Macrobiuksen kommentaari (Commentarii in Somnium Scipionis) Ciceron tekstiin. Käsikirjoitus noin vuodelta 1150.
Niko-Petteri Kuukasjärvi

Niko-Petteri Kuukasjärvi (s. 9. syyskuuta 1999 Tornio) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on TP-47 :n kasvatti ja edustaa tällä hetkellä PS Kemi Kingsiä. Niko-Petteri teki Veikkausliiga-debyyttinsä kesällä 2017. Pelipaikaltaan hän on keskuspuolustaja.
Vatsassahautojat

| Vatsassahautojat |
| --- | --- |
 Rheobatrachus silus
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Sammakot ja konnat Anura
Heimo::  Australianhammaskonnat Myobatrachidae
Alaheimo::  †Rheobatrachinae  Heyer & Liem, 1976
Suku::  †Rheobatrachus  Liem, 1973
Lajit
 Kaksi lajia, katso teksti 
Katso myös
   Vatsassahautojat Wikispeciesissä   Vatsassahautojat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vatsassahautojat (Rheobatrachus) on australianhammaskonnien (Myobatrachidae) heimoon kuuluva sammakkoeläinten suku, johon kuuluu kaksi sukupuuttoon kuollutta lajia. Suku on saanut nimensä siitä, että molemmat lajit hautoivat poikasensa vatsassaan. Vatsassahautojia tavattiin vain pienellä alueella Itä-Australian sademetsissä.
Lajeista ensimmäinen löydettiin vuonna 1973. Vuonna 1979 sammakon tulevaisuuden uskottiin olevan turvattu suurten poikasmäärien takia, mutta jo myöhemmin samana vuonna täysikasvuiset yksilöt olivat kadonneet eikä yhtään yksilöä löydetty. Viimeinen tunnettu vatsassahautoja kuoli laboratoriossa vuonna 1983.
Vatsassa haudonta

Vatsassahautojíen elinkierrossa oli niille ainutlaatuinen, erikoinen koukero, jossa jälkeläiset kehittyivät aikuisen vatsassa. Naaras nieli joko hedelmöittyneet munat tai nuijapäät, mutta sitä ei saada koskaan enää tietää. Munien tai toukkien sisältämät kemialliset aineet ilmeisesti lopettivat naaraan mahahappojen tuotannon. Kantaessaan poikasia naaras paastosi. Vatsa muuttui hautomoksi, kunnes poikaset "syntyivät" suun kautta. Tämän jälkeen naaraan ruoansulatus palasi normaaliksi. Sammakoiden kykyä lopettaa ja aloittaa mahahappojen tuotanto olisi voitu ehkä hyödyntää lääketieteessä mahahaavojen hoidossa, mutta tämä tilaisuus menetettiin sammakoiden myötä.
Lajit

Vatsassahautojiin kuului kaksi lajia, vatsassahautojakonna Rheobatrachus silus ja pohjoinen vatsassahautojakonna Rheobatrachus vitellinus.
Juha Varto

Juha Varto (s. 1949) on suomalainen filosofi. Hän on toiminut kuvataiteen tutkimuksen ja opetuksen professorina Taideteollisessa korkeakoulussa vuodesta 1999 lähtien.  16.9.2016 hänet nimitettiin Aalto-yliopiston Aalto-professoriksi.
Sitä ennen hän toimi filosofian opettajana Tampereen yliopistossa vuosina 1973–1993 sekä tutkimustyön opettajana ja tutkimusjohtajana ammattikorkeakouluissa vuosina 1992–1999.
Varto on tehnyt yhdessä Liisa Veenkiven kanssa satakunta radio-ohjelmaa sekä filosofisia televisio-ohjelmia. Hän on kirjoittanut filosofian oppikirjoja ja tieteellisiä teoksia erityisesti fenomenologiasta ja ihmistieteiden metodologiasta. Juha Varton vaikutuksesta Tampereelle syntyi 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa Tampereen fenomenologiapiirinä tunnettu tieteellinen ryhmittymä, jonka ympärille kerääntyi lukuisia filosofeja ja erityistieteilijöitä. Ryhmän merkittävimpiä saavutuksia on Eurooppalaisen filosofian seuran (aiemman Suomen fenomenologisen instituutin) julkaisema filosofinen aikakauslehti Niin & näin. Tampereen fenomenologiryhmä on pyrkinyt fenomenologisen ja eksistenssifilosofisen tutkimusotteen tunnetuksi tekemiseen ja laajaan soveltamiseen tutkimuksen eri aloilla. Sille on ollut tyypillistä halukkuus aktiiviseen kansalaiskeskusteluun yhteiskuntaelämän piirissä.
Hän aloitti 1980 perehtymisen Husserlin ajatteluun, mutta 1990-luvulla hänestä tuli Heideggerin antihumanismin edustaja. Hän oli oppilaineen perustamassa Niin & näin -lehteä 1993. Varto on esittänyt ajatuksiaan julkisuudessa esiintymällä aktiivisesti mediassa.
Varto on kirjoittanut muiden muassa Platonista, Roman Ingardenista, Edmund Husserlista, Max Scheleristä, Adolf Reinachista, Edith Steinista, Martin Heideggerista, Maurice Merleau-Pontysta, Simone Weilista ja Emmanuel Levinasista. Hän on julkaissut useita yleistajuisia teoksia tieteenfilosofiasta. Viime vuosina Varto on kirjoittanut muun muassa estetiikasta ja kasvatuksesta sekä kehollisuuden filosofiasta. Varton oppilaat vaikuttavat tätä nykyä laajasti tieteen, kulttuurin, politiikan ja yhteiskunnan eri aloilla.
Varto piti vuonna 2006 ensimmäisen Urpo Harva -luennon Tampereen yliopistossa.
Varto vihittiin teatteritaiteen kunniatohtoriksi Teatterikorkeakoulun ensimmäisessä tohtoripromootiossa 2.10.2009.