stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Animismi
Afrikassa > Yhteys voduniin

Tutkijat arvelevat, että vodun on uskonto, joka on peräisin Beninin alueelta. Se on synkretistinen uskonto, joka yhdistää piirteitä animismista, roomalaiskatolisuudesta sekä Länsi-Afrikan orjien taioista. Vodun tunnustaa laajan jumalten ja henkien pantheonin, kuten paikalliset, esi-isien ja holhoavat jumaluudet ja pyhimykset. Uskovat viestivät näiden henkien kanssa unien, transsitilojen ja rituaalien kautta.
Väestön enemmistö Beninissä uskoo animistisiin kultteihin ja erityisiin jumaluuksiin, joita kunnioitetaan vaihdellen eri alueilla. Etelä-Beninissä pantheonissa on noin 5000–6000 jumaluutta, jotka tunnetaan lännessä nimellä ”fetissit.” Nämä jumalat ovat tärkeitä osa Fonien, Jorubojen Orisha-kulttien sekä Minojen vodunin ja muiden Togon raja-alueiden asukkaiden uskonnollista elämää.
Animismi ja vodun ovat osa uskonnollista perinnettä ja kulttuuria Beninissä ja Länsi-Afrikassa. Ne ovat syvästi juurtuneet paikallisiin yhteisöihin ja jatkavat vaikutustaan monien ihmisten elämässä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Animismi Wikimedia Commonsissa
Alkuperäisuskonnot
| --- | --- |
Pakanuus:  Animismi ·  Luonnonuskonto ·  Panteismi ·  Šamanismi
Historiallinen polyteismi:  Mesopotamialainen ·  Egyptiläinen ·  Minolainen ·  Mykeneläinen ·  Kreikkalainen (Eleusiin mysteerit ·  Orfilaisuus) ·  Roomalainen (Mithralaisuus) ·  Germaaninen ·  Skandinaavinen ·  Kelttiläinen ·  Slaavilainen ·  Balttilainen ·  Virolainen ·  Saamelainen ·  Suomalainen
Myytti ja rituaali:  Kansanperinne ·  Kansanusko ·  Kristillistetty kalenteri ·  Mytologia ·  Noituus ·  Taikuus ·  Uhraaminen ·  Vainajien palvonta
Uuspakanuus:  Aasainusko ·  Balttilainen ·  Druidismi ·  Hellenistinen ·  Kemetismi ·  Slaavilainen ·  Suomenusko ·  Uusnoituus ·  Uussamanismi ·  Wicca
Liike 88

Liike 88 oli vuoden 1988 presidentinvaalia varten perustettu kansalaisliike, jonka ehdokkaana vaalissa oli Kalevi Kivistö. Liikkeen kantava voima ja aloitteentekijä oli Suomen kansan demokraattinen liitto (SKDL), jonka ehdokkaana Kivistö oli ollut jo edellisessä presidentinvaalissa. Liike 88 sai valitsijamiesvaaleissa 286 833 ääntä (9,61%) ja 26 valitsijamiestä. Kivistö sai välittömässä vaalissa 330 072 ääntä (10,67%). Liike 88 on nähty lähtölaukaukseksi kehitykselle, joka johti SKDL:n sekä Suomen kommunistisen puolueen (SKP) lakkauttamiseen ja Vasemmistoliiton perustamiseen keväällä 1990.
SKDL pyysi Kalevi Kivistöä ehdokkaakseen marraskuussa 1986, mutta vielä keväällä 1987 puolueessa käytiin keskusteluja myös Mauno Koiviston tukemisesta. Lopullisesti puolue ja ehdokas päättivät suhtautumisesta kesällä 1987. Puolue muodosti Kalevi Kivistön tueksi kansanliikkeen, jolla pyrittiin laajentamaan kannatusta uusiin piireihin. Uuden lain mukaan ehdokkaan saattoi asettaa 20 000 nimeä keräävä valitsijayhdistys. Valitsijamiesehdokkaiden tuli kerätä 100 nimeä. Kivistö sai joitakin tukijoita kansandemokraattisen liikkeen ulkopuolelta, mutta liike koostui pääosin tunnetuista vasemmistolaisista. Virallisesti Liike 88 perustettiin 12. syyskuuta 1987.
SKDL:stä ja SKP:stä erotettujen kommunistien muodostama Demokraattinen Vaihtoehto ei liittynyt Kivistön tukijoihin, vaan asetti ehdokkaakseen Jouko Kajanojan. Päätös jakoi Devaa, koska puolueen vähemmistö olisi halunnut tukea Kivistöä. Tätä kantaa edusti muun muassa Esko-Juhani Tennilä. Liike 88 kelpuutti mukaan Devan yksittäiset jäsenet, mutta se ei halunnut yhteistyötä itse järjestön kanssa.
Valitsijamiehet

Arvo Aalto (Helsinki)
Raila Aho (Turku pohj.)
Jorma Ahvenainen (Kyme)
Olli Alho (Uusimaa)
Claes Andersson (Uusimaa)
Asko Apukka (Lappi)
Heli Astala (Turku et.)
Heikki Harma (Helsinki), sitoutumaton
Esko Helle (Häme et.)
Anna-Liisa Jokinen (Turku et.)
Arvo Kemppainen (Oulu)
Tuula Kivinen (Häme et.)
Martti Korhonen (Oulu)
Niilo Koskenniemi (Lappi)
Timo Laaksonen (Turku pohj.)
Pertti Lahtinen (Häme pohj.)
Pekka Leppänen (Keski-Suomi)
Iivo Polvi (Kuopio)
Eila Rimmi (Häme pohj.)
Esko Seppänen (Helsinki)
Vappu Säilynoja (Oulu)
Markku Söderström (Kuopio)
Eila Tiainen (Keski-Suomi)
Pauli Uitto (Uusimaa)
Juhani Vähäkangas (Oulu)
Jarmo Wahlström (Vaasa)
Valitsijamieheksi valittu Niilo Koskenniemi ei sairastumisen vuoksi voinut osallistua varsinaiseen presidentinvaaliin, joten hänen tilalleen tuli varasijalta Ritva Renko.
Llanfairpwllin rautatieasema

Llanfairpwllin rautatieasema on rautatieasema Llanfairpwllgwyngyllin kylässä Angleseyn saarella, Walesissa. Se sijaitsee North Wales Coast Linen varrella.
Asema avattiin 1. elokuuta 1848. Se oli Holyheadista tulevan linjan väliaikainen pääteasema, jossa lautalla Holyheadiin tulleet junamatkustajat vaihtoivat taas lauttaan päästäkseen Angleseyn saarelta mantereelle. Llanfairpwllgwyngyllin kylä kukoisti radan tuoman liikenteen sekä läheisen Britannia Bridgen rakennustöiden vuoksi, mutta kun silta avattiin toukokuussa 1850, kaukojunien ei enää tarvinnut pysähtyä kylässä. Liikenteen vähennyttyä äkillisesti muodostettiin komitea, joka yritti keksiä tapoja saada turistit kiinnostumaan kylästä. Komitea keksi antaa kylälle uudeksi nimeksi Llanfairpwllgwyngyllgogerychwyrndrobwllllantysiliogogogoch, ja myös rautatieasemalle pystytettiin uudet nimikyltit.
Llanfairpwllin asemaa ehdotettiin suljettavaksi vuoden 1963 Beechingin leikkausten ensimmäisessä raportissa, ja se suljettiin lopulta 14. helmikuuta 1966. Se avattiin kuitenkin uudestaan jo 29. toukokuuta 1970, kun Britannia Bridge oli jouduttu sulkemaan tulipalon vuoksi. Junaliikenne Menainsalmen yli pääsi sillan korjaustöiden jälkeen jatkumaan 30. tammikuuta 1972, ja Llanfairpwllin asema suljettiin taas seuraavana päivänä. Se avattiin jälleen uudelleen 7. toukokuuta 1973, ja siitä lähtien se on ollut avoinna liikenteelle.
Llanfairpwllin asemaa käytti 20 604 matkustajaa kaudella 2017–2018.
Nimikyltti, jossa näkyy aseman epävirallinen pitkä nimi.
Aninginlampi

| Aninginlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°05′51″N, 26°27′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Karijärven valuma-alue (14.94)
Laskuoja:  oja Karijärveen 
Järvinumero:  14.943.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  83,2 m  
Pituus:  720 m  
Leveys:  480 m  
Rantaviiva:  2,038 km  
Pinta-ala:  26,653 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAninginlampi 
Aninginlampi  on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Siikavan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 720 metriä pitkä, 480 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 27 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Karijärven valuma-alueella (14.94), jonka Karijärven alueeseen (14.943) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 83,2 metriä mpy.
Love FM

Love FM oli suomalainen radiokanava, jolle Viestintävirasto myönsi taajuudet Jyväskylästä, Kuopiosta, Oulusta ja Tampereelta 5. marraskuuta 2015. Love FM:n omistaa Love FM Oy. Love FM lähetti venäläisten uutistoimistojen sisältöä.
Radio aloitti heinäkuussa 2016 ja välitti uutisia. Toimilupa on vuoden 2019 loppuun asti.
Love FM kertoi uutisensa Kremlin näkökulmasta ja painottaen Venäjää mutta raportoi myös Krimin ja Ukrainan separatistialueiden asioista. Iltalehden mukaan radio lähettää musiikkia ja uutisia, jotka ovat Venäjän tarkoitushakuista propagandaa.
Henkilöt

Yle ei saanut selvitettyä Love FM:n päätoimittajaa. Lupahakemuksen jätti Into Hiltunen. Love FM Oy:n hallituksen puheenjohtaja Trammell Brady III Ford ei suostu kertomaan, rahoittavatko venäläiset radiokanavaa. Hallituksen jäsen Anita Parri on kommentoinut Ylelle, että kanavan piti soittaa suomalaista musiikkia Suomessa asuville venäjänkielisille. Työpaikkailmoituksilla yhtiö etsi viestintäpäällikköä, myyjiä, malleja ja elokuvaohjaajaa heinäkuussa 2016.
Lars Utne

| Lars Utne |
| --- | --- |
 Christian Krohgin maalaama muotokuva.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1862 Ullensvang, Norja
Kuollut: 8. elokuuta 1922 (59 vuotta) Asker, Norja
Taiteilija
Ala:  kuvanveisto
Lars Utne (24. marraskuuta 1862 Ullensvang – 8. elokuuta 1922 Asker) oli norjalainen kuvanveistäjä. Häntä opetti muun muassa Mathias Skeibrok. Utne opiskeli myös Pariisissa, Kööpenhaminassa sekä Berliinissä, jossa hän osallistui valtiopäivätalon koristeluun. Norjaan palattuaan hän teki veistoksia kansallisteatterin ja monien muiden rakennusten julkisivuihin.
Töitä

Veistosryhmä Norjan keskuspankin entisessä rakennuksessa.
Karl Halsin rintakuva.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lars Utne Wikimedia Commonsissa
Love Explosion

| Love Explosion Tina Turner |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1979
 Tuottaja(t): Alec R. Costandinos
 Tyylilaji: Pop, disko, rock, soul
 Levy-yhtiö: EMI Music/Ariola Records/United Artists Records
Tina Turnerin muut studioalbumit
| Rough 1978 | Love Explosion 1979 | Private Dancer 1984 |
Love Explosion on Tina Turnerin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin maaliskuussa 1979. Levy on nauhoitettu Euroopassa ja sen on tuottanut eräs Ranskan diskomusiikin ykkösnimistä, Alec R. Costandinos.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Love Explosion | 5.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Fool For Your Love | 3.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Sunset on Sunset | 3.35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Music Keeps Me Dancin' | 3.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | I See Home | 5.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Back Stabbers | 3.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Just a Little Lovin' | 3.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | You Got What I'm Gonna Get | 3.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | On the Radio | 3.49 |  |  |  |  |  |  |  |
Lionginas Abarius

Lionginas Abarius (8. elokuuta 1929 Maniuliškės, Zarasain kunnallispiiri – 22. huhtikuuta 2022 Vilna) oli liettualainen säveltäjä ja kuoronjohtaja.
Abarius valmistui vuonna 1953 Tallat-Kelpšan musiikkikoulusta Vilnassa. Vuosina 1953–1958 hän opiskeli kuoronjohtoa Liettuan konservatoriossa. Abarius valittiin Liettuan laulujuhlan pääkuoronjohtajaksi vuonna 1960. Lisäksi hän johti Liettuan radion ja television sekakuoroa vuosina 1963–1981. Abarius opetti Liettuan musiikki- ja teatteriakatemiassa ja johti vuosina 1988–1995 sen kuoronjohdon laitosta. Hänelle myönnettiin vuonna 1967 Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan kunniataiteilijan arvonimi. Vuonna 1995 hän sai Gediminaksen ritarikunnan kolmannen luokan kunniamerkin ja vuonna 2016 Liettuan kulttuurin ja taiteen kansallispalkinnon.
Abariuksen sävellystuotantoon kuuluu muun muassa messuja. Hänen poikansa oli muusikko Gintautas Abarius. Hänen tyttärestään Daina Lazauskienėsta tuli kuoronjohtaja.
Lopen yläkoulu ja lukio

Lopen yläkoulu ja lukio on Lopen kirkonkylässä sijaitseva yläkoulu- ja lukio-opetusta tarjoava oppilaitos. Oppilaitos on Lopen ainoa, joka tarjoaa molempia samoissa tiloissa ja yhteisissä päärakennuksissa. Yläkoulussa on oppilaita yli 300 ja lukiossa opiskelijoita 60. Lukio aloitti toimintansa vuonna 1995.
Päärakennuksia on kaksi: A-talo ja B-talo. Viisikymmentä vuotta vanha B-talo purettiin vuoden 2010 aikana sillä välin kun viereen rakennettiin uusi kaksikerroksinen koulurakennus. Nykyinen A-talo on rakennettu vuonna 1964, mutta remontoitu 2000-luvulla. Yhdessä Lopen kirkonkylän alakoulun kanssa ne muodostavat Lopen koulukeskuksen, joka käsittää yli 600 opetuksessa olevaa. Koulukeskuksessa sijaitsee lisäksi Elmolan liikuntasali sekä ulkoliikuntakentät.
Oppilaitos nousi uutisiin toukokuussa 2018, kun koululla tapahtui tietovuoto yksi päivä ennen EU:n yleisen tietosuoja-asetuksen voimaantuloa.
Aristide Briand

| Aristide Briand |
| --- | --- |

Ranskan pääministeri
 24. heinäkuuta 1909–2. maaliskuuta 1911  
Presidentti:  Armand Fallières
Edeltäjä:  Georges Clemenceau
Seuraaja:  Ernest Monis
 21. tammikuuta 1913–22. maaliskuuta 1913  
Presidentti:  Armand Fallières Raymond Poincaré
Edeltäjä:  Raymond Poincaré
Seuraaja:  Louis Barthou
 29. lokakuuta 1915–20. maaliskuuta 1917  
Presidentti:  Raymond Poincaré
Edeltäjä:  René Viviani
Seuraaja:  Alexandre Ribot
 16. tammikuuta 1921–15. tammikuuta 1922  
Presidentti:  Alexandre Millerand
Edeltäjä:  Georges Leygues
Seuraaja:  Raymond Poincaré
 28. marraskuuta 1925–20. heinäkuuta 1926  
Presidentti:  Gaston Doumergue
Edeltäjä:  Paul Painlevé
Seuraaja:  Édouard Herriot
 29. heinäkuuta 1929–2. marraskuuta 1929  
Presidentti:  Gaston Doumergue
Edeltäjä:  Raymond Poincaré
Seuraaja:  André Tardieu
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1862 Nantes, Ranska
Kuollut: 7. maaliskuuta 1932 (69 vuotta) Pariisi, Ranska
Tiedot
Puolue:  PRS
Aristide Briand (28. maaliskuuta 1862 Nantes – 7. maaliskuuta 1932 Pariisi) oli ranskalainen valtiomies. Hän toimi Ranskan pääministerinä 11 kertaa vuosina 1909–1929 sekä ulkoministerinä vuodesta 1925. Hän sai Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1926.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aristide Briand Wikimedia Commonsissa
Nobelin rauhanpalkinnon saajat
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Dunant, Passy 1902: Ducommun, Gobat 1903: Cremer 1904: Kansainvälisen oikeuden instituutti 1905: Suttner 1906: Roosevelt 1907: Moneta, Renault 1908: Arnoldson, Bajer 1909: Beernaert, Paul Balluet d’Estournelles de Constant 1910: Kansainvälinen Rauhantoimisto 1911: Asser, Fried 1912: Root 1913: La Fontaine 1917: Punainen Risti 1919: Wilson 1920: Bourgeois 1921: Branting, Lange 1922: Nansen 1925: Chamberlain, Dawes
1926–1950:  1926: Briand, Stresemann 1927: Buisson, Quidde 1929: Kellogg 1930: Söderblom 1931: Addams, Butler 1933: Angell 1934: Henderson 1935: Ossietzky 1936: Lamas 1937: Cecil 1938: Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto 1944: Punainen Risti 1945: Hull 1946: Balch, Mott 1947: Kveekarit 1949: Boyd Orr
1951–1975:  1950: Bunche 1951: Jouhaux 1952: Schweitzer 1953: Marshall 1954: Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö 1957: Pearson 1958: Pire 1959: Noel‑Baker 1960: Lutuli 1961: Hammarskjöld 1962: Pauling 1963: Punainen Risti 1964: King 1965: Unicef 1968: Cassin 1969: Kansainvälinen työjärjestö 1970: Borlaug 1971: Brandt 1973: Kissinger, Lê 1974: MacBride, Satō 1975: Saharov
1976–2000:  1976: B. Williams, Corrigan 1977: Amnesty International 1978: Sadat, Begin 1979: Äiti Teresa 1980: Esquivel  1981: YK:n pakolaisapujärjestö 1982: Myrdal, García Robles 1983: Wałęsa 1984: Tutu 1985: Lääkärit ydinsotaa vastaan 1986: Wiesel 1987: Arias 1988: YK:n Rauhanturvaajat 1989: Dalai Lama 1990: Gorbatšov 1991: Suu Kyi 1992: Menchú 1993: Mandela, de Klerk 1994: Arafat, Peres, Rabin 1995: Pugwash-liike, Rotblat 1996: Belo, Ramos Horta 1997: Kampanja maamiinojen kieltämiseksi (ICBL), J. Williams 1998: Hume, Trimble 1999: Lääkärit ilman rajoja 2000: Kim
2001–:  2001: YK, Annan 2002: Carter 2003: Ebadi 2004: Maathai 2005: IAEA, ElBaradei 2006: Yunus, Grameen Bank 2007: Gore, IPCC 2008: Ahtisaari 2009: Obama 2010: Liu 2011: Gbowee, Johnson Sirleaf, Karman 2012: EU 2013: Kemiallisten aseiden kieltojärjestö 2014: Satyarthi, Yousafzai 2015: Tunisian kansallisen vuoropuhelun kvartetti 2016: Juan Manuel Santos 2017: International Campaign to Abolish Nuclear Weapons 2018: Murad, Mukwege 2019: Abiy 2020: Maailman ruokaohjelma 2021: Ressa, Muratov 2022: Bjaljatski, Memorial, Center for Civil Liberties 2023: Mohammadi 2024: Nihon Hidankyō
Leonid Grin

Leonid Grin (19. kesäkuuta 1944) on ukrainalainen kapellimestari.
Leonid Grin piti ensimmäisen pianoesityksensä 7-vuotiaana, ja 11-vuotiaana hän voitti nuorten säveltäjien kilpailun. Musiikkia hän opiskeli Dnipron musiikkikorkeakoulussa sekä Moskovan konservatoriossa, missä hän opiskeli sävellystä ja orkesterin johtamista Leo Ginsburgin ja Kirill Kondrašinin johdolla. Valmistuttuaan konservatoriosta vuonna 1977 hänet nimitettiin Moskovan filharmonisen orkesterin apulaisjohtajaksi. Hän oli säännöllinen vieraileva kapellimestari useassa neuvostoliittolaisessa orkesterissa, kuten Leningradin filharmoninen orkesteri, Moskovan valtiollinen radio-orkesteri, Viron kansallinen sinfoniaorkesteri, Georgian valtion sinfoniaorkesteri ja Moskovan kamariorkesteri.
Grin muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1981. Leonard Bernstein valitsi hänet Los Angelesin filharmonikkojen instituuttiin, ja hän sai johtaa kolme Hollywood Bowl -konserttia. Lisäksi hän sai professorin viran Houstonin yliopiston musiikkikoulusta. Vuonna 1983 hän vieraili Isossa-Britanniassa Skotlannin kuninkaallisessa kansallisorkesterissa ja Birminghamin kaupungin sinfoniaorkesterissa. Hän vieraili muualla Euroopassa muun muassa Göteborgin sinfoniaorkesterissa, Berliinin radion sinfoniaorkesterissa ja Frankfurtin radion sinfoniaorkesterissa. Suomessa hän esiintyi Helsingin kaupunginorkesterissa ja Tampereen kaupunginorkesterin ylikapellimestarina hän toimi vuosina 1990–1994. Grin on jatkanut vierailevana kapellimestarina Euroopassa ja ympäri maailmaa.
Levytykset

Grin on levyttänyt Berliinin radion sinfoniaorkesterin ja Tampere Filharmonian kanssa Sergei Prokofjevin, Pjotr Tšaikovskin, Dmitri Šostakovitšin ja Erkki Melartinin musiikkia. Hänen levytyksensä suomalaisen säveltäjän Erkki Melartinin täydellisistä sinfonioista Tampere Filharmonian kanssa ovat saaneet laajaa tunnustusta. BBC Music Magazine antoi viiden tähden arvosanan sinfonioiden nro 2 ja 4 levytykselle. Sinfonioista nro 1 ja 3 koostuvan levy oli Yleisradion vuoden levy vuonna 1995.
Ashton Eaton
Henkilökohtaiset ennätykset

| --- | --- |
 Ulkoradat 100 metriä: 10,21 (2012)  200 metriä: 20,76 (2013)  400 metriä: 45,00 (2015)  1 500 metriä: 4.14,48 (2012)  110 metrin aitajuoksu: 13,35 (2011)  400 metrin aitajuoksu: 48,69 (2014)  Korkeushyppy: 211 (2012)  Seiväshyppy: 540 (2015)  Pituushyppy: 823 (2012)  Kuulantyöntö: 15,40 (2013)  Kiekonheitto: 47,36 (2011)  Keihäänheitto: 66,64 (2013)  Kymmenottelu: 9045 (2015) :  Sisäradat 60 metriä: 6,66 (2011)  400 metriä: 47,80 (2010)  800 metriä: 1.55,90 (2011)  1 000 metriä: 2.32,67 (2010)  60 metrin aitajuoksu: 7,51 (2015)  Korkeushyppy: 211 (2010)  Seiväshyppy: 540 (2016)  Pituushyppy: 816 (2012)  Kuulantyöntö: 15,05 (2014)  Seitsenottelu: 6645 (2012) (ME)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ashton Eaton Wikimedia Commonsissa
Miesten kymmenottelun olympiavoittajat
Miesten kymmenottelun maailmanmestarit
Lou Ottens

Lou Ottens vuonna 2007.
Lou Ottens (21. kesäkuuta 1926 – 6. maaliskuuta 2021) oli alankomaalainen insinööri, joka työskenteli koko uransa Philipsillä. Hän oli C-kasetin keksijä.
Ottens kuoli 94-vuotiaana Duizelissä 6. maaliskuuta 2021.
Lorestān

| Lorestanin provinssi استان لرستان لورسو, Lurisô Luristan |
| --- | --- |

 Sijainti Iranin kartalla
 Koordinaatit: 33.5°N, 48.3°E 
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Khorramābād
Pinta-ala  ():  28 294 km²
Väkiluku (2011)  ():  1 754 243
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  IR-20
 
lorestan.ir
Lorestān (pers. ‏استان لرستان‎‎‎; lurin kielellä: لورسو, Lurisô; myös muodossa Luristan) on yksi Iranin 31 provinssista. Se sijaitsee maan länsiosassa. Provinssin pääkaupunki on Khorramābād.
Merkkejä lampaiden ja vuohien paimentamisesta Lorestanissa on löydetty jo ajanjaksolta 9000–7000 eaa. Seudun vuosistolaaksoista ja Zagrosvuoren juurelta tunnetaan monia varhaisen kivikauden kyläasutuksia 7. vuosituhannelta eaa. Kylät tulivat toimeen metsästyksellä, kalastuksella, keräilytaloudella, laiduntamisella ja maanviljelyllä.
Nimi ’Lorestan’ on merkitykseltään lurien maa. Lurit ovat seudun alkuperäiskansaa, johon on sekoittunut aineksia iranilaisesta ja arabiväestöstä. He puhuvat puhua omaa persian murrettaan, ja ovat šiiamuslimeja. Osalle perinteisestä nomadiväestöstä usko ja rukosten harjoitus oli paljolti ritualistista, koska suuri osa paimentolaisista ei puhunut tai ymmärtänyt arabiaa eikä ollut edes lukutaitoista. Heidät asutettiin Pahlavien kaudella, ja vain harvat elävät enää nykyään paimentolaisuudesta.
Laajasti ymmärrettynä Lorestan alkaa lännessä Irak rajalta ja Kermānshāhista, ja erottaa Khūzestānin alankoalueen sisämaan ylängöstä. Lorestanissa on laaja luoteesta kaakkoon suuntautuva vuoristo, jonka huippujen välissä on kosteita maakaistaleita rehevine laidunmaineen. Ulompia rinteitä peittävät tammimetsät, joukossa on  jalavaa, vaahteraa, pähkinä- ja mantelipuita.
Nykyisen Lorestanin provinssin pinta-ala on 28 294 neliökilometriä. Väestö (2011) koostui 462 528 ruokakunnasta, joihin kuului yhteensä 1 754 243 asukasta. Heistä kaupunkilaisiksi kirjattiin 1 075 951 ja maaseutuväestöksi 677 416 henkeä. Vailla pysyvää asuinpaikkaa oli 876 asukasta.
Provinssissa oli vuonna 2011–2012 yhteensä kymmenestä (10) aliprovinssitason hallintoaluetta (šahrestan), jotka jakautuivat 27 piirikuntaan (bakhsh). Näihin sijoittui 25 kaupunkia ja 84 alimman aluehallinnollisen tason maaseutupiiriä (dehestan, kyläyhteisö ympäristöineen). Aliprovinssitason jako oli seuraava:
Azna
Aligudarz
Borujerd
Poldokhtar
Khorramabad
Delfan
Doreh
Dorud
Selseleh
Kuhdasht
Love Don’t Cost a Thing

| ”Love Don't Cost a Thing” Jennifer Lopez |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: J. Lo
 Äänitetty : heinäkuu 2000
 Julkaistu: 1. joulukuuta 2000
 Formaatti: CD-single, 12"-single
 Tuottaja(t): Ric Wake
 Tyylilaji: pop, R&B
 Kesto: 03.40
 Levy-yhtiö: Epic
Jennifer Lopezin muut singlet
| ”Let's Get Loud” 2000 | ”Love Don't Cost a Thing” 2001 | ”Play” 2001 |
"Love Don't Cost a Thing" on yhdysvaltalaisen laulajan Jennifer Lopezin toisen studioalbumin J. Lo ensimmäinen single. Single julkaistiin joulukuussa 2000 ja se sijoittui singlelistoilla kahdenkymmenen parhaan joukkoon monessa maassa. Esimerkiksi Tanskan singlelistalla kappale oli parhaimmillaan neljäs, Suomessa ja Britanniassa sijalla yksi, ja Yhdysvaltojen Billboard Hot 100 -listan kolmas. "Love Don't Cost a Thing" -singlen espanjankielinen versio, "Amor Se Paga con Amor", julkaistiin J.Lo:n latinalaisamerikkalaisella versiolla. Lopez esitti singlen ensimmäistä kertaa vuoden 2000 MTV Europe Music Awards -tapahtumassa Tukholmassa.
Raidat > Yhdysvaltojen CD-single

"Love Don't Cost a Thing" (HQ2 Club Vocal Mix)
"Love Don't Cost a Thing" (feat. P. Diddy)
"Love Don't Cost a Thing" (RJ Schoolyard Mix feat. Fat Joe)
"Love Don't Cost a Thing" (Full Intention Club Mix)
"Let's Get Loud" (Kung Pow club Mix)
Raidat > Australian CD-single

"Love Don't Cost a Thing"
Megamix ("If You Had My Love", "Waiting for Tonight", "Let's Get Loud")
"Love Don't Cost a Thing" (RJ Schoolyard Mix feat. Fat Joe)
Arohiirihaukka

| Arohiirihaukka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Päiväpetolinnut Accipitriformes
Heimo::  Haukat Accipitridae
Alaheimo::  Buteoninae
Suku::  Hiirihaukat Buteo
Laji::  rufinus
Kaksiosainen nimi
 Buteo rufinus  (Cretzschmar, 1829) 

Alalajit
 B. r. cirtensis  B. r. rufinus 
Katso myös
   Arohiirihaukka Wikispeciesissä   Arohiirihaukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Buteo rufinus cirtensis
Arohiirihaukka (Buteo rufinus) on päiväpetolintu, Suomessa suurharvinaisuus. Lajin nimesi ja kuvaili Philipp Jakob Cretzschmar 1829.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 50–65 cm, siipien kärkiväli 126–148 cm ja paino 590–1 760 g. Arohiirihaukka on tavallista hiirihaukkaa hieman suurempi ja pitkäsiipisempi, muodoltaan enemmän piekanan kaltainen. Jalat ovat pitkät. Väritykseltään se on hyvin vaihteleva ja usein äärimmäisen vaikea erottaa hiirihaukan vulpinus -alalajista. Pyrstö on punaruskea, pää vaalea. Kyljillä on tummat ”housut”, siiven yläpinnalla vaalea lautuma. Monet hiirihaukat ovat täysin samanvärisiä kuin arohiirihaukka.
Esiintyminen

Euroopassa arohiirihaukka elää Turkissa, Kreikassa, Romaniassa, Bulgariassa ja Unkarissa, Aasiassa sitä tavataan pesimäaikana Lähi-idästä Keski-Aasiaan. Alalaji cirtensis elää Pohjois-Afrikassa. Lajin elinympäristön ala on 100 000–1 000 000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on 100 000–1 000 000 yksilöä. Pohjoisimmat populaatiot ovat muuttolintuja, jotka talvehtivat Afrikassa Sahelin alueella ja Iranista Etelä-Kiinaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa se on toistaiseksi tavattu noin 18 kertaa.