stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Belchersaaret

| Belchersaaret |
| --- | --- |

  
Vesialue:  Hudsoninlahti
Saaria yht.:  n. 1 500
Suurin saari:  Flaherty Island
Muita saaria:  Kugong Island, Moore Island, Tukarak Island, Innetallong Island, Wiegand Island, Split Island, Snape Island, Mavor Island
Valtio
Valtio:  Kanada
Territorio:  Nunavut
Väestö
Väkiluku:  684
Asutuskeskukset:  Sanikiluaq
Tärkein kieli:  inuktitut
Belchersaaret (engl. Belcher Islands, ransk. Îles Belcher) on saaristo Hudsoninlahdella Kanadan aluevesillä. Hallinnollisesti maapinta-alaltaan noin 13 000 neliökilometriä kattava saaristo kuuluu Nunavutin territorioon ja Qikiqtaalukin alueeseen.
Saaristo käsittää kaikkiaan yli 1 500 saarta, joista suurimmat ovat Flaherty Island, Kugong Island, Moore Island, Tukarak Island, Innetallong Island, Wiegand Island, Split Island, Snape Island ja Mavor Island.
Saarten ainoa ja samalla Nunavutin eteläisin asutuskeskus Sanikiluaq sijaitsee Flaherty Islandilla.
Landsat-satelliittikuva Belchersaarista
August Alho

August Aleksander Alho, sukunimi vuoteen 1887 Johansson (12. elokuuta 1867 Turku – 9. elokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen opettajaseminaarin johtaja ja oppikirjojen tekijä.
Alhon vanhemmat olivat muurari, vuokraaja August Wilhelm Johansson ja Fredrika Palm. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun yksityislyseosta 1887 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1890.
Alho oli Rauman opettajaseminaarissa lehtori 1900–1913 ja seminaarin johtaja 1913–1934. Hän toimi myös Rauman yhteislyseon opettajana ja rehtorina 1909–1913. Lisäksi hän toimi raumalaisen Länsi-Suomi-lehden avustajana ja toimittajana 1906–1932. Alho oli Rauman kaupunginvaltuuston jäsen 1908–1922 ja puheenjohtaja 1920–1922.
August Alho oli naimisissa vuodesta 1896 Hanna Elisabet Blomqvistin kanssa. Heidän poikansa oli filosofian tohtori, Suomen Pankin osastopäällikkö Keijo Alho.
Teokset

Alfr. Berg: Laskuoppi: lyseoita ja tyttökouluja varten; suomalaisille kouluille sommitellut August Alho. Gummerus 1898
Mittausoppi seminaareja, tyttökouluja ja lyseoitten pohjakouluja varten. Otava 1906
Luonnontieteellisiä matkahavaintoja opintomatkalla kesällä 1908 teoksessa Kertomus Rauman seminaarin toiminnasta lukuvuonna 1908–1909. Rauma 1909
Kansakoulun mittausoppi; tekijät August Alho ja Juho Jussila. Otava 1910, 8. painos 1951
Piirustuksesta luonnonhistorian opetuksen yhteydessä seminaarissa teoksessa Rauman seminaarin toiminnasta. Lukuvuonna 1914–1915. Rauma 1915
Alakoulun laskuoppi: opetussuunnitelmakomitean periaatteiden mukaan; tekijät August Alho ja Jaakko Laurila. Otava 1925
Kansakoulun laskuoppi: opetussuunnitelmakomitean periaatteiden mukaan; tekijät August Alho, Jaakko Laurila. Otava 1925
Sotilaan laskuoppi: Suomen armeijan upseeriston myötävaikutuksella; tekijät August Alho ja Jaakko Laurila. Otava 1925
Kaupunki-kansakoulun laskuoppi; tekijät August Alho ja Jaakko Laurila. Otava 1926
Kansakoulun jatko-opetuksen laskuoppi 1, Yhteiskunnallinen vuorokurssi; tekijät August Alho, Jaakko Laurila. Otava 1927
Lyhyt kansakoulun mittausoppi askarteluineen: opetussuunnitelmakomitean periaatteiden mukaan; tekijät August Alho, Jaakko Laurila. Otava 1928
Laskuoppi: kaupunkikansakoulujen jatkoluokkia, liikeapulaiskouluja, alempia kauppakouluja y.m. varten; tekijät August Alho, Jaakko Laurila. Otava 1929
Rauman säästöpankki 1855–1935. Rauman säästöpankki, Rauma 1935
Maalaiskansakoulun laskuoppi: opetussuunnitelmakomitean periaatteiden mukaan; tekijät August Alho, Jaakko Laurila. 6. painos Otava 1938, 13. täysin uudistettu painos 1961, 14. tarkistettu painos 1963
Aurskog-Høland

Aurskog-Høland on Norjan kunta. Se sijaitsee Akershusin läänissä, ja sen keskustaajama on Bjørkelangen. Kunta syntyi vuonna 1966 kun Aurskogin, Nordre Hølandin, Søndre Hølandin sekä Setskogin kunnat yhdistyivät. Vuonna 2020 kuntaan liitettiin Rømskog. Vuoden 2022 alussa Aurskog-Hølandissa oli 17 754 asukasta.
Aurskogin kirkko
Media

Paikallislehti Indre Akershus Blad ilmestyy kolmesti viikossa.
Vaakuna

Kunnan nykyinen vaakuna on entinen Rømskogin vaakuna. Siinä on sinisessä kentässä hopeiset tukkisakset, ja se viittaa metsätalouteen.
Vuoteen 2020 käytössä ollut vaakuna.
Tunnettuja henkilöitä

Charlotte Frogner (s. 1981), näyttelijä
Ystävyyskunnat

Aurskog-Hølandilla on kolme ystävyyskuntaa:
Frederikssund, Tanska
Kumla, Ruotsi
Sipoo, Suomi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aurskog-Høland Wikimedia Commonsissa
Akershusin läänin kunnat
Asker
Aurskog-Høland
Bærum
Eidsvoll
Enebakk
Frogn
Gjerdrum
Hurdal
Jevnaker
Lillestrøm
Lunner
Lørenskog
Nannestad
Nes
Nesodden
Nittedal
Nordre Follo
Rælingen
Ullensaker
Vestby
Ås
Barr-niminen mies (televisiosarja)

| Barr-niminen mies |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Reima Kekäläinen
Käsikirjoittaja:  Paavo Haavikko
Perustuu:  Haavikon romaaniin Barr-niminen mies (Otava 1976)
Kuvaaja:  Juhani Heikkonen
Leikkaaja:  Matti Oksala
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio, TV2 Teatteritoimitus
Ensi-ilta:  1984
Kesto:  250 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Barr-niminen mies on Reima Kekäläisen ohjaama viisiosainen television draamasarja vuodelta 1984. Paavo Haavikon käsikirjoittama vakoiluaiheinen tarina perustuu Haavikon samannimiseen jännitysromaaniin, jonka ensipainos julkaistiin salanimellä Anders Lieksman.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eero Melasniemi  | … |  kertoja   |
|  Kari Kihlström  | … |  Barr   |
|  Minna Andersen  | … |  Beth   |
|  Jussi Haapavaara  | … |  lähetystövirkailija   |
|  Lauri Markos  | … |  lähetystövirkailija   |
|  Kyllikki Forssell  | … |  Bethin äiti   |
|  Salli Karuna  | … |  Bethin isoäiti   |
|  Liisa Paatso  | … |  lähetystön tyttö   |
|  Carl Mesterton  | … |  ranskalainen   |
|  Mikko Nousiainen  | … |  Dieter V   |
|  Aarno Sulkanen  | … |  Björnman   |
|  Jussi Haapavaara  | … |  lähetystövirkailija   |
|  Harry Kankaanpää  | … |  harmaatukkainen suomalainen   |
|  Hellevi Seiro  | … |  neiti Prickett   |
|  Pertti Soramäki  | … |  psykologi   |
|  Pentti Kotkaniemi  | … |  lehdistöattashea   |
|  Elis Sella  | … |  lähetystövirkailija   |
|  Lauri Markos  | … |  lähetystövirkailija   |
|  Leo Pentti  | … |  tanskalainen   |
|  Ulla-Maija Siikavire  | … |  vaimo   |
|  Tyyne Pennanen  | … |  Bethin tytär   |
|  Heikki Peltonen  | … |  sisäministeri   |
|  Mikko Majanlahti  | … |  suurlähettiläs   |
|  Lauri Törhönen  | … |  lähetystövirkailija   |
|  Arvo Helenius  | … |  Bethin isoisä   |
Barra vasca

Barra vasca (suom. baskilaiskeihäs) oli keihäänheittotyyli, joka luotiin Francisco Francon hallitsemassa Espanjassa Melbournen olympialaisia varten 1956. Kiekonheitosta tuttuun pyörähdykseen perustunut tyyli kiellettiin jo vuonna 1956 vaarallisuutensa takia, sillä keihäs lensi usein arvaamattomaan suuntaan kuten katsomoon, ja Melbournen olympialaisissa sitä ei saanut enää käyttää. Barra vascan kehittäneiden espanjalaisten tarkoituksena oli murtaa pohjoismaalaisten hegemonia keihäänheitossa.
Barra vasca -tyyli perustuu vanhaan navarralaiseen keihäänheittotekniikkaan; siinä heitetään keihästä kuten kiekkoa. Heittäjä tarttuu keihääseen avokämmenellä peukalo keihään kärkeä kohti niin, että keihään takapään lape lepää vyötärön ja ristiselän päällä, pyörähtää kolmesti ja sinkoaa sen jälkeen keihään noin 45 asteen kulmassa tangentin suuntaan. Keihäs on saippuoitu tai rasvattu, jottei kitkalämpö polttaisi ihoa heittokädestä; tästä suomenkielinen nimitys ”saippuatyyli”.
Barra vasca -tyyli kiellettiin ennen Melbournen olympialaisia, sillä se katsottiin liian vaaralliseksi sekä toimitsijoille että yleisölle. Barra vasca oli kuitenkin äärimmäisen tehokas tyyli, jolla tulokset kohenivat reilusti yli vuoden 1956 maailmanennätyksen 85,71.
Suomessa barra vasca -tyylillä pisimmälle heitti Pentti Saarikoski, joka teki sillä 99,25 metrin keihästuloksen vuonna 1956 Otanlahdessa Raumalla. Keihäässä aiemmin Lontoossa 1948 olympiakultaa tuloksella 69,77 m voittanut, mutta keihäänheitosta viihteen ja jousiammunnan pariin siirtynyt Tapio Rautavaara kokeili barra vascaa vuonna 1956. Kokeilun tuloksena syntyi 84,54 metriä kantanut heitto.
Aiheesta muualla

Harri Veijosen keihäänheittosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) on lisätietoa barra vasca -tyylistä.
Balao-luokka

| Balao-luokka |
| --- | --- |
 Luokan nimikkoalus USS Balao (SS-285)
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 550 t (pinnalla) 2 429-2 463 t (sukelluksissa)
Pituus:  94,9-95,0 m
Leveys:  8,3 m
Syväys:  5,13 m
Koneteho:  dieselmoottorit: 5 400 hv (4 MW) sähkömoottorit: 2 740 hv (2,04 MW)
Nopeus:  20,25 solmua (38 km/h) (pinnalla) 8,75 solmua (16 km/h) (sukelluksissa)
Miehistöä:  10 upseeria ja 70-71 miehistönjäsentä
Aseistus
Meritorjunta:  1 x 5"/L25 -kansitykki 10 x 533 mm torpedoputkea, joihin 24 torpedoa
Ilmatorjunta:  SS-285 -312: 1 x Bofors 40 mm 2 x .50" ilmatorjuntakonekivääriä loput: 1 x Bofors 40 mm ilmatorjuntatykki 1 x Oerlikon 20 mm
Balao-luokka eli SS-285-luokka oli Yhdysvaltain laivaston 122 sukellusveneen muodostama alusluokka, joka on ollut Yhdysvaltain suurin yksittäinen sukellusveneluokka. Luokan alukset palvelivat toisessa maailmansodassa. Ne olivat edeltäneestä Gato-luokasta paranneltuja aluksia, joissa nimenomaan painerungon kestävyyden lisäämisellä saavutettiin 120 metrin sukellussyvyys.
Viimeisten Gato-luokan alusten valmistuessa tehtiin uusi 132 aluksen tilaus vuoden 1942 sota-ajan hankintana, mutta kymmenen veneen tilaus peruutettiin vuoden 1944 lopulla. Luokka nimettiin luokan ensimmäisen aluksen USS Balaon mukaan Balao-luokaksi. Ne muistuttivat Gato-luokan aluksia, mutta niihin tehtiin joitakin muutoksia valmistustyön nopeuttamiseksi muun muassa osina kokoamisen mahdollistamiseksi, minkä lisäksi rakennetta vahvistettiin sukellussyvyyden kasvattamiseksi. Luokan alusten kesken oli hieman eroja koossa ja uppoumassa valmistajasta johtuen. Palvelukseen 1942-1945 saadut alukset olivat kuitenkin periaatteessa identtisiä.
Voimansiirto

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Balao-class submarines
Luokan alusten voimansiirto oli samankaltainen kuin edeltäneessä Gato-luokassa. Alukset olivat dieselsähköisiä. Niissä oli neljä dieselmoottoria, joista kukin oli kytketty generaattoriin. Generaattorit oli kytketty pareittain akseleihin, joita ne pyörittivät. Aluksilla ei ollut suoraa voimansiirtoa dieselmoottoreilta akseleihin. Dieselmoottori oli joko Fairbanks Morse 38D81/3 tai General Motorsin Cleveland Dieselin Model 16-248 tai 16-278A V16-moottoreita. Varhaiset Fairbanks Morse veneissä oli yhdeksänsylinterinen moottori, mutta USS Sand Lancen jälkeen 10-sylinterinen. Alkupään General Motors -moottorein varustetut veneet varustettiin Model 16-248 -moottorein ja USS Perchistä alkaen Model 16-278A -moottorein. Kummassakin tapauksessa uudempi moottori kasvatti alusten uppoumaa, mutta mahdollisti saman voiman. Moottorit olivat kuitenkin toimintavarmempia.
Kahteen alukseen USS Unicorniin ja USS Vendaceen asennettiin Hooven-Owens-Rentschler-dieselmoottorit, mutta kumpikin vene poistettiin käytöstä.
Elliott Companyn toimittamat sähkämoottorit asennettiin pääosin Fairbanks-Morse-dieselmoottoreiden kanssa ja General Electric toimitti sähkömoottorit General Motorsin dieselmoottoreilla varustettuihin veneisiin. Muutamiin Fairbanks-Morsen veneisiin asennettiin kuitenkin General Electricin sähkömoottorit. Allis-Chalmersin piti toimittaa sähkömoottorit veneisiin SS-530 - SS-536, mutta alusten valmistus peruutettiin jo ennen niiden nimeämistä.
Museoidut alukset

Kahdeksan luokan aluksista on museoitu:
USS Batfish (SS-310) Muskogee, Oklahoma
USS Becuna (SS-319) Philadelphia, Pennsylvania
USS Bowfin (SS-287) Honolulu, Havaiji
USS Clamagore (SS-343) Mount Pleasant, Etelä-Carolina
USS Ling (SS-297) Hackensack, New Jersey
USS Lionfish (SS-298) Fall River, Massachusetts
USS Pampanito (SS-383) San Francisco, Kalifornia
USS Razorback (SS-394) North Little Rock, Arkansas
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Balao-luokka Wikimedia Commonsissa
Käännös suomeksi
Australianavosetti

| Australianavosetti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Avosetit Recurvirostridae
Suku::  Avosetit Recurvirostra
Laji::  novaehollandiae
Kaksiosainen nimi
 Recurvirostra novaehollandiae  Vieillot, 1816 
Katso myös
   Australianavosetti Wikispeciesissä   Australianavosetti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Australianavosetti (Recurvirostra novaehollandiae) on Australian kotoperäinen kahlaajalaji. Sen esiintymisalueen painopiste on mantereen eteläosissa, mutta sitä tavataan lähes koko Australiassa. Lajin holotyypin kuvaili Louis Jean Pierre Vieillot Victoriasta vuonna 1816.
Barnard

Barnard voi tarkoittaa seuraavia:
Barnardin galaksi
Barnardin tähti
Mount Barnard, vuori Kaliforniassa
Barnard College, New Yorkissa toimiva naisten liberal arts college
Sukunimenä

A. Barnard, oik. Louisa May Alcott (1832–1888), yhdysvaltalainen kirjailija
Aneurin Barnard (s. 1987), walesilainen näyttelijä
Arthur Barnard (1929–2018), yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija ja olympiamitalisti
Christiaan Barnard (1922–2001), maailman ensimmäisen sydäntensiirtoleikkauksen tehnyt eteläafrikkalainen kirurgi
Edward Emerson Barnard (1857–1923), yhdysvaltalainen tähtitieteilijä
Ferdinand Barnard, eteläafrikkalainen luutnantti
Jan Barnard (1929–2012), eteläafrikkalainen kestävyys- ja maastojuoksija
John Barnard (s. 1946), brittiläinen suunnittelija
Taylor Barnard (s. 2004), brittiläinen autourheilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Barnard”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Arthur Cayley

| Arthur Cayley |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. elokuuta 1821 Richmond, Surrey, Englanti
Kuollut: 26. tammikuuta 1895 (73 vuotta) Cambridge, Englanti
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Cambridgen yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  William Hopkins
Oppilaat:  Andrew Forsyth
Tutkimusalue:  Puhdas matematiikka
   
Arthur Cayley (16. elokuuta 1821 Richmond, Surrey, Englanti – 26. tammikuuta 1895 Cambridge, Englanti) oli englantilainen matemaatikko ja lakimies. Hän oli hyvin tuottelias matemaatikko, ja häntä pidetään yhtenä suurimmista matemaatikoista. Cayleyn mukaan on nimetty Cayleyn lause.
Elämä

Cayley syntyi Richmondissa, Surreyssä, 16. elokuuta 1821 kauppiaan Henry Cayleyn ja Maria Antonia Doughtyn toisena poikana. Hänen isänsä jäi eläkkeelle liike-elämästä vuonna 1829 ja asettui asumaan Blackheathiin, jossa Arthur lähetettiin yksityiskouluun. 14-vuotiaana hänet siirrettiin Lontoon King’s College -kouluun. Hän osoitti pian, että hänellä oli huomattavat matemaattiset kyvyt. Koulun opettajien suosituksesta hänet otettiin Trinity Collegeen, Cambridgen yliopistoon. Siellä häntä valmensi Peterhouse Collegen William Hopkins, ja hän pääsi collegeen stipendiaatiksi toukokuussa 1840. Hän valmistui senior wrangleriksi vuonna 1842 ja sai seuraavassa kokeessa Smith's Prize -palkinnon. Vuonna 1842 hänet valittiin myös Trinity Collegen fellowiksi, ja hänestä tuli major fellow vuonna 1845, jolloin hän suoritti maisterin tutkinnon. Hän toimi Trinityn apulaisopettajana kolmen vuoden ajan.
Vuonna 1846 Cayley päätti ryhtyä lakimieheksi, jätti Cambridgen, kirjoittautui Lincoln's Inniin. Hänet pätevöityi asianajajaksi vuonna 1849, ja hän toimi asianajajana neljätoista vuotta, vuoteen 1863, jolloin hänet valittiin Cambridgen yliopiston matematiikan professoriksi. Hän asui Cambridgessa ja hoiti professuuria kuolemaansa saakka.
Matematiikka

Cayley harjoitti Cambridgen opiskeluajoistaan matemaattista tutkimusta kuolemaansa saakka. Hänen artikkeleitaan ja muita tekstejä on yli 800. Ne julkaistiin useissa tieteellisissä lehdissä Euroopassa ja Amerikassa, ja Cambridgen yliopistopaino on koonnut ne kolmeksitoista nelinumeroiseksi niteeksi.
Cayley kirjoitti lähes kaikista puhtaan matematiikan aiheista. Hänen huomattavimmista teoksistaan voidaan mainita hänen vuonna 1854 aloittamansa ja vuonna 1878 valmistuneet kymmenen teostaan kvantiteeteista, hänen luomansa matriisiteoria, hänen tutkimuksensa ryhmäteoriasta, hänen teoksensa abstraktista geometriasta sekä hänen tutkimuksensa käyrien ja pintojen singulariteeteista, kuutiokäyrien luokittelusta, rationaalisen muunnoksen teoriat ja elliptisten funktioiden teoria.
Kunnianosoitukset

Cayley sai lähes kaikki akateemiset tunnustukset, joita voidaan tiedemiehelle myöntää. Hän sai muun muassa Oxfordin, Dublinin, Edinburghin, Göttingenin, Heidelbergin, Leidenin ja Bolognan yliopistojen myöntämät kunniatohtorin arvonimet. Hän oli Ranskan instituutin, Berliinin, Göttingenin, Pietarin, Milanon, Rooman, Leidenin, Upsalan ja Unkarin akatemioiden jäsen tai ulkomainen jäsen. Hän toimi eri aikoina Cambridgen filosofisen seuran, Lontoon matemaattisen seuran ja kuninkaallisen tähtitieteellisen seuran puheenjohtajana. Hänet valittiin Royal Societyn jäseneksi vuonna 1852, ja hän sai Royal Societyn kuninkaallisen mitalin vuonna 1859 ja Copley-mitalin vuonna 1882. Hän sai myös Lontoon matemaattisen seuran De Morgan -mitalin ja Leidenin Huygens-mitalin.
Barr (Bas-Rhin)

| Barr |
| --- | --- |
 Kaupungintalon aukio
 vaakuna
 Barr
 Koordinaatit: 48°24′32″N, 7°27′02″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Bas-Rhin
Arrondissementti:  Sélestat-Erstein
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  20,6 km²
Väkiluku (2016):  7 215 
 – Väestötiheys:  350 as./km²
Kunnan numero:  67021
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Barr on kunta Koillis-Ranskassa Bas-Rhinin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 35 kilometriä Strasbourgin kaupungista lounaaseen.
Yleisnäkymä
Barr on tärkeä viinintuotantoalue Alsacen seudulla. Siellä järjestetään vuosittain viinimessut sekä elonkorjuujuhlat. Kunnan kautta kulkee suosittu polkupyöräreitti Véloroute du vignoble d'Alsace, joka kulkee noin sadan viininviljelykaupungin läpi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Barr (Bas-Rhin) Wikimedia Commonsissa
Australiandoggilepakko

| Australiandoggilepakko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Lepakot Chiroptera
Heimo::  Doggilepakot Molossidae
Alaheimo::  Molossinae
Suku::  Tadarida
Laji::  australis
Kaksiosainen nimi
 Tadarida australis  E. Geoffroy, 1818. 
Synonyymit
 Tadarida albidus  Tadarida atratus 

Katso myös
   Australiandoggilepakko Wikispeciesissä   Australiandoggilepakko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Australiandoggilepakko (Tadarida australis) on endeemisesti Australiassa esiintyvä lepakkolaji.
At War with Reality

| At War with Reality At the Gates |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. lokakuuta 2014
 Tuottaja(t): Fredrik Nordström
 Tyylilaji: death metal
 Levy-yhtiö: Century Media Records
Listasijoitukset
  15. (albumilista)
At the Gatesin muut julkaisut
| Slaughter of the Soul 1995 | At War with Reality 2014 | To Drink From The Night Itself 2019 |
At War with Reality on At the Gatesin studioalbumi, joka julkaistiin 28. lokakuuta 2014.
Kappaleet

El Altar del Dios Desconocido (The Altar of the Unknown God) – 1.06
Death and the Labyrinth – 2.33
At War with Reality – 3.09
The Circular Ruins – 4.28
Heroes and Tombs – 3.59
The Conspiracy of the Blind – 3.19
Order from Chaos – 3.26
The Book of Sand (The Abomination) – 4.28
The Head of the Hydra – 3.38
City of Mirrors (instrumental) – 2.06
Eater of Gods – 3.2851
Upon Pillars of Dust – 2.39
The Night Eternal – 5.37
Kokoonpano

Tomas Lindberg - laulu
Anders Björler - kitara
Martin Larsson - kitara
Adrian Erlandsson - rummut
Jonas Björler - basso
Arvostelut

Imperiumi (Marko Saarinen): 8/10
Imperiumi (Serpent): 8/10
Kaaoszine: 9/10
Metalliluola: 8½/10
Soundi:
Aiheesta muualla

At War with Reality discogs.comissa (englanniksi)
Albumi At War with Reality Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
August Artur Jusélius

August Artur Jusélius (28. huhtikuuta 1857 Karuna – 16. elokuuta 1925 Turku) oli suomalainen pankinjohtaja, tuomari ja valtiopäivämies.
Henkilöhistoria

Juséliuksen vanhemmat olivat kappalainen August Gabriel Jusélius ja Kristina Magdalena Dickman ja puoliso vuodesta 1888 Anna Elise Jusélius. Hän tuli ylioppilaaksi 1873, suoritti oikeustutkinnon 1880 ja sai varatuomarin arvon 1882. Auskultantti Turun hovioikeudessa Jusélius oli vuodesta 1980, kanslisti vuodesta 1886, ylimääräinen viskaali 1889, notaari vuodesta 1890 ja asessori vuodesta 1896. Virastaan hänet oli erotettu 1903–1907. Jusélius tuli takaisin tuomioistuimeen hovioikeudenneuvokseksi 1907–1913 ja uudelleen 1918–1925. Vuonna 1918 hänestä tuli myös valtiorikosylioikeuden jäsen. Turun kaupunginvaltuuston sihteerinä Jusélius toimi 1882–1892 ja oli valtuuston jäsen 1905–1907 sekä 1916–1918. Vuosisadan vaihteessa hän toimi kahteen otteeseen Pohjoismaiden Osakepankin Porin ja Turun konttoreiden johtajana. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä. Valtiopäivillä Jusélius edusti porvarissäädyssä Naantalia 1897, Helsinkiä 1900 ja Turkua 1904–1905 sekä 1905–1906.
Juristi, valtiopäivämies ja Turun kunnallispormestari August Ferdinand Juselius oli August Artur Juséliuksen veli.
Julkaisuja

Asetus työväen tapaturmavakuutuksesta annettu elokuun 18 p:nä 1917 sekä lyhyt historiikki, selostus ja asialuettelo, 1918, Jon Hartman ja August Jusélius
Barrakudat

| Barrakudat |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläimet Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Kehittyneet luukalat Neopterygii
Lahko::  Piikkimakrillikalat Carangiformes
Alalahko::  Robalokalat Centropomoidei
Heimo::  Barrakudat Sphyraenidae  Bonaparte, 1831
Suku::  Sphyraena
Katso myös
   Barrakudat Wikispeciesissä   Barrakudat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Barrakudat (Sphyraenidae) on piikkimakrillikaloihin kuuluva heimo trooppisia petokaloja. Heimoon kuuluu ainoastaan yksi suku Sphyraena. Barrakuda (S. barracuda) saattaa kasvaa yli kahden metrin mittaiseksi. Pienimmät lajit ovat muutamia kymmeniä senttimetrejä pitkiä.
Barrakudien ruumis on pitkän mallinen ja voimakas. Niillä on kaksi selkäevää, voimakkaat leuat ja terävät tikarimaiset hampaat. Barrakudien ravintoa ovat kalat, mutta tunnetaan myös tapauksia joissa ne ovat käyneet sukeltajien kimppuun. Lajit eksyvät harvoin lauhkeille vesille.
Aikuiset barrakudat ja suuret lajit saalistavat yksin, mutta pienet ja poikaset muodostavat satojen, jopa tuhansien yksilöiden parvia.
Barrakudia pyydystetään ja niitä pidetään hyvinä ruokakaloina. Niiden voimakasta makua verrataan lohikaloihin ja tonnikaloihin. Joissakin tapauksissa niistä on kuitenkin löydetty suuria määriä elohopeaa ja kadmiumia, sekä ciguatera-myrkytyksiä aiheuttavia levämyrkkyjä.