stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksandr Herzen
Aatteellinen pettymys ja slaavien aika

Kumouspyrkimysten tukahtuminen oli Herzenille pettymys, ja hän muuttui epäileväksiselvennä. Herzen poistui Venäjältä lopullisesti, palasi Eurooppaan vuonna 1847 ja seurasi Ranskan vallankumousliikehdintää vuonna 1848. Hänen tavoitteenaan oli vapaan venäläisen lehden perustaminen. Vuosina 1852–1865 Herzen asui Lontoossa. Lehti nimeltä Kolokol ('Kello'), ilmestyi Lontoossa vuosina 1857–1867. Se oli kielletty Venäjällä, jonne sitä salakuljetettiin.
Herzen pettyi myös Länsi-Eurooppaan. Hän tunsi vastenmielisyyttä porvarillista ja hengellisyyden hylännyttä mannerta kohtaan. Vuosien 1848–1849 vallankumoukset osoittivat, että Euroopan sosialistit olivat kykenemättömiä todellisiin tekoihin. Syynä oli Herzenin mielestä se, että Euroopan sosialistit olivat porvarillistuneet. Hän arveli, ettei hänen ihanteensa voisi muuttua todeksi Länsi-Euroopassa. Toivo olisi slaaveissa, jotka loisivat uuden järjestyksen. Herzen julisti, että "slaavilaisen maailman aika koittanut" ja pääkaupungiksi tulisi Konstantinopoli. Venäjä siirtyisi sosialismiin kokematta samaa historiallista kehitystä kuin Länsi-Eurooppa. Herzenin näkemys Venäjän kehityksestä tarkoitti, että hän oli historiasta samaa mieltä kuin slavofiilit. "Tulevaisuuden ihminen on Venäjällä talonpoika, samaan tapaan kuin hän on Ranskassa työläinen." Slavofiilien tavoin Herzen piti ortodoksista uskoa katolilaisuutta uskollisempana kristillisille evankeliumeille.
Herzen loi entisten vastustajiensa slavofiilien tapaan ihannoivan kuvan venäläisestä talonpoikaisyhteisöstä ja kyläkuntajärjestelmästä (obštšina) sosiaalisen kanssakäymisen esikuvana. Hän ja varsinkaan hänen seuraajansa eivät kuitenkaan korostaneet venäläisen talonpoikaiskulttuurin uskonnollisuutta vaan näkivät talonpojissa anarkistisen, valtiovaltaa vastustavan voimavaran.
Suomennetut teokset

Poliittisen journalismin lisäksi Herzen tunnetaan muistelmateoksestaan Menneitä ja mietteitä, josta on ilmestynyt kaksi suomennosta.
Menneitä ja mietteitä.  (Byloje i dumy, 1852–1868)  Suomentanut Esa Adrian. Jyväskylä:  Gummerus, 1981.  ISBN 951-20-2249-4
Eurooppa ja Venäjä: vallankumousmiehen mietteitä. (S togo berega, Toiselta rannalta, 1850). Suomentanut Vilho Elomaa. Karisto, Hämeenlinna 1918.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksandr Herzen Wikimedia Commonsissa
Natalia Aleksandrovna Zaharina-Herzen, Carl Christian Philipp Reichel 1842.
Aleksandr Herzen, A. Zbrujev 1830-luku.
Aikakauslehti "Kolokol" (Kello) 1857, toinen painos.
Aleksandr Herzen, Nikolai Ge 1867
Putte

Putte voi viitata seuraaviin asioihin:
Putte, Puuha-Pete -lastensarjassa esiintyvä variksenpelätin
Putte, kunta Belgiassa
Putte Wickman, ruotsalainen jazzklarinetisti
Putte Wilhelmsson, suomalainen kriitikko ja toimittaja
Putte Possu, yhdysvaltalainen piirroshahmo
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Putte”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ukkomansikka

| Ukkomansikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Tribus::  Potentilleae
Alatribus::  Fragariinae
Suku::  Mansikat Fragaria
Laji::  moschata
Kaksiosainen nimi
 Fragaria moschata  Weston 
Synonyymit
 Fragaria muricata Mill. 
Katso myös
   Ukkomansikka Wikispeciesissä   Ukkomansikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ukkomansikka (Fragaria moschata, aiemmin Fragaria muricata) on mansikkalaji, jota on viljelty marjakasvina.
Ulkonäkö ja koko

Ukkomansikka kasvaa 15–35 senttimetriä korkeaksi. Se tekee niukasti melko paksuja rönsyjä. Lehdet muodostuvat kolmesta ruodittomasta lehdykästä. Lehdykät ovat 5–10 cm pitkiä, päältä himmeän vaaleanvihreitä, usein ryppyisiä ja molemmin puolin karvaisia. Myös pitkähköt lehtiruodit ovat karvaisia. Ukkomansikan kukat ovat lehtiä pidemmän kukintovarren latvassa. Ne ovat yksineuvoisia eli joko hede- tai emikukkia, ja kasvi on kaksikotinen, eli yhdessä yksilössä on vain jompiakumpia kukkia. Kukka on 2–3 cm leveä, sen valkoiset terälehdet ovat noin yhden senttimetrin pitkiä. Ukkomansikan niin sanottu marja eli turvonnut kukkapohjus on kooltaan 1–2 cm, verenpunainen ja pähkylätön. Marjoja ei kehity yhden sukupuolen kasvustoissa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Ukkomansikkaa tavataan Euroopassa, keskisestä Keski-Euroopasta ja Pohjoismaiden eteläpuolelta Itä-Eurooppaan ja Venäjälle. Pohjoisin esiintymä on Norjan pohjoisrannikolla. Pohjoismaissa ukkomansikka ei kasva alkuperäisenä. Sen kasvupaikkoja ovat esimerkiksi pihat, puutarhat ja puistot.
Ukkomansikka Suomessa

Suomessa ukkomansikkaa on tavattu luonnonvaraisena Etelä-Lapin korkeudelle asti. Eteläisimmässä osassa maata se on melko yleinen tai yleinen, erityisesti Varsinais-Suomi–Uusimaa–Etelä-Karjala-vyöhykkeellä ja Etelä-Hämeessä. Se on suurimmaksi osaksi vakiintunut tulokaskasvi levinneisyysalueellaan. Ukkomansikka on Suomessa vanha marjakasvi, jota on viljelty ennen amerikkalaisperäistä risteymämansikkaa puutarhamansikkaa (Fragaria × ananassa). Ukkomansikka kasvaa viljelyjäänteenä tai -karkulaisena vanhoilla pihoilla, puutarhoissa, puistoissa ja asutuksen lähimetsissä.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Ukkomansikan levinneisyys Suomessa.
LuontoPortti: Ukkomansikka (Fragaria moschata)
Pohjolan kasvien pauloissa: Fragaria moschata - ukkomansikka
Bjursås

| Bjursås |
| --- | --- |
 Bjursåsin kirkko
 Bjursås
 Koordinaatit: 60°44′16″N, 15°27′04″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Taalainmaan lääni
Maakunta:  Taalainmaa
Kunta:  Falun
Väkiluku (2021):  2 106
Bjursås on taajama Falunin kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 106 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bjursås Wikimedia Commonsissa
Eatnameamet – Hiljainen taistelumme

| Eatnameamet – Hiljainen taistelumme |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste, Jouni West, 2021.
Ohjaaja:  Suvi West
Käsikirjoittaja:  Suvi West
Tuottaja:  Janne Niskala
Säveltäjä:  Anthoni Hætta
Kuvaaja:  Anssi Kömi
Leikkaaja:  Markus Leppälä
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Vaski Filmi
Ensi-ilta:  19. toukokuuta, 2021
Kesto:  74 minuuttia
Alkuperäiskieli:  saame suomi englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eatnameamet – Hiljainen taistelumme on Suvi Westin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2021.
Elokuva on yhteiskunnallinen dokumentti, joka käsittelee Suomen valtion saamelaispolittiikkaa, saamelaisten hallintoa sekä muita saamelaisia käsitteleviä kysymyksiä. Eräitä elokuvassa esiintyviä teemoja ovat saamelaiskäräjien asema, saamelaisuuden määritelmä sekä jäämeren rata -hanke.
Palkinnot ja ehdokkuudet

Suvi West voitti vuoden 2021 Tampereen elokuvajuhlilla elokuvasta Kirkon mediasäätiön palkinnon.
Tuula Valkama

Tuula Orvokki Valkama (20. kesäkuuta 1937 Helsinki – 31. joulukuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen iskelmäsanoittaja. Hänen tunnetuimpia sanoituksiaan tai käännöksiään ovat  "Yölintu", "Kissankultaa", "Muuttuvat laulut", "Perhonen", "Erehdyin kerran", "Painan vain pääni" , "Äideistä parhain", "Kesäaikaan". Valkama on käyttänyt osassa sanoituksiaan salanimeä Nepis.
Valkama työskenteli pääasiassa Musiikki-Fazerin (Finnlevyn) palveluksessa. Hänen sanoituksiaan ovat tulkinneet muun muassa Matti ja Teppo, Paula Koivuniemi sekä useat muut tunnetut iskelmälaulajat. Hänen sanoituksiinsa ovat säveltäneet musiikkia monet tunnetut säveltäjät kuten Toivo Kärki ja Rauno Lehtinen, toisaalta hän teki sanoitukset usein myös valmiiseen musiikkiin. Hänen työtovereitaan oli aikoinaan muun muassa Juha Vainio. Yleisradion äänilevystön tietokannassa on 189 hänen sanoitustaan useiden eri esittäjien tulkitsemina. Soitetuin niistä oli vuonna 2004 Yölintu (sija 39.), joka on ollut viime vuosina Suomen 40 soitetuimman kappaleen joukossa. Valkaman sanoituksista kultalevyrajan on ylittänyt ainakin Tapio Rautavaaran tulkitsema "Häävalssi". Se on Suomen kaikkien aikojen 15. eniten myyty singleäänite ja piti aikoinaan listalla kärkitilaa 13 kuukautta. Valkaman sanoituksista myös Kissankultaa (es. Matti & Teppo, säv. M. Ruohonen) on singlemyynnin TOP100:ssa.
Valkama oli yksi Toivo Kärjen luottosanoittajista. Vuosina 1965-1982 hän sanoitti 50 Kärjen sävellystä, tunnetuimpina "Sirpale onnea", "Joku odottaa kirjettäsi", "Mitä mulle jää", "Lakeuden kutsu", "Vain eteenpäin", "Karjalan metsäruusu".
Rauno Lehtisen sävelmään tehty sanoitus ”Muuttuvat laulut” (äänitys 1969) käsittelee kylmää sotaa ja ydinasemaiden valtaa, jonka käsissä koko maailman kohtalo on.[lähde? ] Valkama on haudattu Maunulan uurnalehtoon.
Immo Kuutsa

Immo Kuutsa lokakuussa 2016.
Immanuel ”Immo” Kuutsa (s. 4. joulukuuta 1937 Ruskeala) on suomalainen entinen hiihtovalmentaja. Hän toimi parin vuosikymmenen ajan Suomen maastohiihdon maajoukkueen päävalmentajana ja ampumahiihdon lajipäällikkönä 1970- ja 1980-luvuilla. Kuutsan valmentaja-aikoina Suomen hiihto ylsi historiansa menestyksekkäimpiin suorituksiin muun muassa Helena Takalon, Juha Miedon ja Marja-Liisa Kirvesniemen myötä.
Kuutsa valittiin Vuoden valmentajaksi vuonna 1978. Eläkepäivillään Kuutsa on silloin tällöin esittänyt julkisuudessa omia näkemyksiään hiihdosta, varsinkin suomalaisen hiihdon nykytilasta. Aikoinaan myös Immo Kuutsa oli sitä mieltä, että luisteluhiihto pitäisi kieltää. Luisteluhiihdon murroskauden aikoihin 1980-luvun puolivälissä oli hiihtäjien keskuudessa ajatuksia, että Kuutsa ei enää ymmärrä hiihdon ja tyylien muutosta.[lähde? ]
Presidentti Tarja Halonen myönsi Kuutsalle liikuntaneuvoksen arvonimen 30. marraskuuta 2007. Opetus- ja kulttuurimisiteriö myönsi Kuutsalle Pro Urheilu -mitalin vuonna 2015.
Chilen ralli 2024

|  Chilen ralli 2024 |
| --- | --- |
 11. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 2024. 
Ajankohta:  26.–29. syyskuuta 2024
Sijainti:  Concepción, Chile
Pituus:  16 erikoiskoetta, 306,94 km
Kokonaispituus:  1237,38 km

Yleiskilpailu
Chilen ralli 2024 oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 2024. Kilpailu järjestettiin 26.–29. syyskuuta 2024 ja kilpailun huoltopaikka oli Concepciónissa.
Kilpailijat

| Rally1-autot> Nro | Rally1-autot> Kuljettaja | Rally1-autot> Kartanlukija | Rally1-autot> Talli | Rally1-autot> Auto | Rally1-autot> Mestaruuskilpailu | Rally1-autot>  | Rally1-autot>  | Rally1-autot>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 |  Esapekka Lappi |  Janne Ferm |  Hyundai Shell Mobis WRT | Hyundai i20 N Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 5 |  Sami Pajari |  Enni Mälkönen |  Toyota Gazoo Racing WRT | Toyota GR Yaris Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija |  |  |  |
| 8 |  Ott Tänak |  Martin Järveoja |  Hyundai Shell Mobis WRT | Hyundai i20 N Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 11 |  Thierry Neuville |  Martijn Wydaeghe |  Hyundai Shell Mobis WRT | Hyundai i20 N Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 13 |  Grégoire Munster |  Louis Louka |  M-Sport Ford WRT | Ford Puma Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 16 |  Adrien Fourmaux |  Alexandre Coria |  M-Sport Ford WRT | Ford Puma Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 17 |  Sébastien Ogier |  Vincent Landais |  Toyota Gazoo Racing WRT | Toyota GR Yaris Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 22 |  Mārtiņš Sesks |  Renārs Francis |  M-Sport Ford WRT | Ford Puma Rally1 | kuljettaja, kartanlukija |  |  |  |
| 33 |  Elfyn Evans |  Scott Martin |  Toyota Gazoo Racing WRT | Toyota GR Yaris Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
| 69 |  Kalle Rovanperä |  Jonne Halttunen |  Toyota Gazoo Racing WRT | Toyota GR Yaris Rally1 Hybrid | kuljettaja, kartanlukija, valmistaja |  |  |  |
Lähde: 
Kilpailuun ilmoittautui 45 autokuntaa. Ilmoittautuneissa oli kymmenen Rally1-autokuntaa, joiden lisäksi mukana oli WRC2- ja WRC3-sarjoissa kilpailevia autokuntia. Latvialainen Mārtiņš Sesks osallistui kilpailuun Rally1-autolla, jossa ei ole hybridiyksikköä.
Syyskuussa kerrottiin, että Sami Pajari ja Enni Mälkönen kilpailevat Toyota Gazoo Racingin Rally1-autolla Chilen rallissa korvaten Takamoto Katsutan ja Aaron Johnstonin.
Erikoiskokeet

Kilpailussa ajettiin 16 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 306,94 kilometriä. Siirtymiä oli 930,44 kilometriä ja kokonaispituus oli 1 237,38 kilometriä.
| Päivä | Kello | Nro | Nimi | Pituus | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 26. syyskuuta | 9:01 | — | Shakedown | 6,79 km |  |  |  |  |  |
| 27. syyskuuta | 8:35 | SS 1 | Pulperia 1 | 19,72 km | Ogier |  |  |  |  |
| 27. syyskuuta | 9:30 | SS 2 | Rere 1 | 13,34 km | Evans |  |  |  |  |
| 27. syyskuuta | 10:21 | SS 3 | San Rosendo 1 | 23,32 km | Rovanperä |  |  |  |  |
| 27. syyskuuta | 14:46 | SS 4 | Pulperia 2 | 19,72 km | Ogier |  |  |  |  |
| 27. syyskuuta | 15:41 | SS 5 | Rere 2 | 13,34 km | Ogier |  |  |  |  |
| 27. syyskuuta | 16:32 | SS 6 | San Rosendo 2 | 23,32 km | Fourmaux |  |  |  |  |
| 28. syyskuuta | 9:07 | SS 7 | Pelun 1 | 15,65 km | Evans |  |  |  |  |
| 28. syyskuuta | 10:01 | SS 8 | Lota 1 | 25,64 km | Rovanperä |  |  |  |  |
| 28. syyskuuta | 11:05 | SS 9 | Maria las Cruces 1 | 28,40 km | Evans |  |  |  |  |
| 28. syyskuuta | 15:07 | SS 10 | Pelun 2 | 15,65 km | Evans |  |  |  |  |
| 28. syyskuuta | 16:01 | SS 11 | Lota 2 | 25,64 km | Neuville |  |  |  |  |
| 28. syyskuuta | 17:05 | SS 12 | Maria las Cruces 2 | 28,40 km | Fourmaux |  |  |  |  |
| 29. syyskuuta | 8:23 | SS 13 | Laraquete 1 | 18,62 km | Ogier |  |  |  |  |
| 29. syyskuuta | 9:35 | SS 14 | Bio Bio 1 | 8,78 km | Ogier |  |  |  |  |
| 29. syyskuuta | 10:35 | SS 15 | Laraquete 2 | 18,62 km | Ogier |  |  |  |  |
| 29. syyskuuta | 13:05 | SS 16 | Wolf Powerstage Bio Bio 2 Power Stage | 8,78 km | Ogier |  |  |  |  |
Lähde:
Liuskemuurat

| Liuskemuurat |
| --- | --- |
 Hopeavatsamuura (Myrmelastes leucostigma)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Liuskemuurat Myrmelastes  Sclater, 1858
Synonyymit
 Schistocichla 
Katso myös
   Liuskemuurat Wikispeciesissä   Liuskemuurat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Liuskemuurat (Myrmelastes) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Liuskemuurien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 8 lajia.
Liuskemuuriin kuuluvia lajeja

Amazonianliuskemuura (Myrmelastes rufifacies)
Cuzconmuura (Myrmelastes brunneiceps)
Helmisiipimuura (Myrmelastes humaythae)
Hopeavatsamuura (Myrmelastes leucostigma)
Isoliuskemuura (Myrmelastes caurensis)
Liuskemuura (Myrmelastes schistacea)
Roraimanmuura (Myrmelastes saturatus)
Räikkämuura (Myrmelastes hyperythrus)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
Alessandro Fei

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alessandro Fei |  Alessandro Fei |  Alessandro Fei |  |
Maa:   Italia
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Ateena 2004 | lentopallo |  |
|  Pronssia | Sidney 2000 | lentopallo |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | lentopallo |  |
Alessandro Fei (s. 29. marraskuuta 1978) on italialainen ammattilentopalloilija. 204 senttiä pitkä Fei on pelannut urallaan sekä keskitorjujaa että hakkuria.
Ura

Pituutensa takia Fei aloitti uransa keskitorjujana Foiano della Chianannan joukkueessa Italian 3-liigassa. Vuonna 1994 kun Fei oli 16-vuotias, hän muutti Padovan kaupunkiin nuortenmaajoukkueen valmennukseen ja samalla kaudella hän pelasi ensimmäiset pelinsä Italian toiseksi ylimmällä sarjatasolla. Kolme vuotta Petrarcassa pelattuaan Fein oli huomannut Italiassa Lube Macerata, joka oli yksi sarjan nousevista huippujoukkueista. Fei teki sopimuksen Macerataan, jossa vietti kolme vuotta auttamalla joukkuetta voittamaan ensimmäiset suuret palkinnot: Cev Cup, Italian Cup ja Italian supercup löysivät tiensä Macerataan Fein avulla. Vuonna 2001 Alessandro siirtyi Sisley Volleyn joukkueeseen. Ensimmäisen kauden jälkeen Fei näytti taitonsa olemalla johtavia pelaajia Sisleyn mestaruuteen 2002. Kaudella 2004 Fei siirtyi pelaamaan hakkurin paikkaa sekä seurajoukkueessa että myös maajoukkueessa Andrea Sartoretin lopetettua upean uransa maajoukkueessa. Uusi rooli hakkurina teki Feistä entistä tärkeämmän pelaajan kentällä. Fei valittiin parhaimmaksi pelaajaksi 2005 EM-kisoissa Roomassa, vain vuosi hakkuriksi siirtymisen jälkeen.
A-maajoukkue

Fei on pelannut Italian maajoukkueessa 1998 vuodesta lähtien, ja oli yksi suuri tekijä uuden aikakauden maajoukkueeseen tuojana. 1998 Italian voitettua Tokiossa MM-kultaa Fei oli vain yksi lupaava nuorukainen. Mutta vuonna 2005 Fei oli tärkein pelaaja Italian maajoukkueessa Roomassa pelatuissa EM-kisoissa.
Muuta

Fei on pelannut loistavan uran sekä Italian maajoukkueessa, että myös Italian liigassa. Tästä on osoituksena olympiahopeaa Ateenassa 2004, Italian liigan voitto 2005, EM-kultaa 2005 ja muita suuria voittoja.
Saavutuksia > Henkilökohtaiset

2005 FIVB World Champions Cupin paras hyökkääjä
2005–06 CEV-Cupin arvokkain pelaaja
2005–06 CEV-Cupin paras syöttäjä
Saavutuksia > Joukkueessa

Olympiahopeaa 2004
Olympiapronssia 2000
EM-kultaa 2005
EM-hopeaa 2001
2011	Coppa CEV
2007	Italian Supercup
2007	Italian Mestaruus
2007	Italian Cup
2006	Mestareiden liiga
2005	Euroopan mestari
2005	Italian A1-Cup
2005	Mestareiden Cup
2005	SuperCup Italia
2004	SuperCup Italia
2004	Italian A1-Cup
2004	Italian Mestaruus
2003	Italian Mestaruus
2003  Euroopan Mestaruus
2003	CEV-Cup
2003	SuperCup Italia
2001	SuperCup Italia
2001	CEV-Cup
2001	Italian A1-Cup
2000	Maailmanliiga
1999	Maailmanliiga
1998	Campionato del Mondo
1994	Maailmanliiga
Joukkueet

2001- Sisley Treviso
1998-2001 Lube Macerata
1995-1998 A1 Jucker Padova 7 ITA
Aiheesta muualla

Fein seuran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Jorma Järvi

Posti- ja lennätintalo (1938), yhdessä Erik Lindroosin ja Kaarlo Borgin kanssa.
Helsingin uimastadion (1947).
Jorma Klaus Henrik Järvi (11. elokuuta 1908 Nastola – 11. marraskuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui ylioppilaaksi 1927 ja suoritti Teknillisen korkeakoulun arkkitehdin tutkinnon 1933. Aluksi Järvi teki töitä muun muassa J. S. Sirénin, Martti Välikankaan ja P. E. Blomstedtin arkkitehtitoimistoissa mutta perusti vuonna 1949 oman arkkitehtitoimiston.
Suunnittelutöitä > Helsingin posti- ja lennätintalo

Järvi osallistui Helsingin posti- ja lennätintalon suunnittelukilpailuun vuonna 1934 yhdessä liki samanikäisen arkkitehti Erik Lindroosin kanssa. Tuloksena oli toinen sija - kilpailussa ei jaettu lainkaan ensimmäistä palkintoa ja nuorten arkkitehtien kilpailusuunnitelma otettiinkin toteutussuunnittelun pohjaksi. Postitalon suunnittelu kesti useita vuosia ja lopputuloksesta tuli kilpailuehdotusta monumentaalisempi: rakennushallitus oli asettanut valvojaksi arkkitehti Kaarlo Borgin, jonka vaikutuksesta rakennus toteutui alkuperäisehdotusta enemmän valvojan makua tyydyttävänä. Postitalo valmistui 1938.
Suunnittelutöitä > Uimastadion

Suomen haaveet saada järjestää olympiakisat vuonna 1940 näyttivät yllättäen toteutuvan. Kisaisännyyttä tiedusteltiin kesällä 1938. Osaa kisapaikoista oli jo ehditty valmistella kisojen toivossa. Jorma Järvi sai kutsun Helsingin kaupungin rakennusosastolle suunnittelemaan uimastadionia. Se valmistui osittain vuonna 1940, mutta kisat peruttiin kevättalvella 1940. Rakennustyöt olivat pysähdyksissä sodan ajan, olympia-altaat olivat juures- ja sillivarastoina. Uimastadion tuli valmiiksi lopullisesti 1947,  vuoden 1952 kisoihin sen katsomoa laajennettiin.
Suunnittelutöitä > Puutaloja

Järvi oli vuosina 1940–1949 Puutalo Oy:n suunnitteluosaston johtaja ja perehtyi standardisointiin ja tuotannon rationalisointiin tehtaassa, joka tuotti puurakenteisia elementtitaloja sekä Suomeen että vientiin. Hän suunnitteli yhtiölle tyyppitaloja Erik Lindroosin ja Toivo Jäntin kanssa.
Suunnittelutöitä > Oman toimiston suunnitelmat

Vuonna 1949 Järvi perusti oman arkkitehtitoimiston. Hän suunnitteli omassa toimistossaan useita kouluja sekä asuinrakennuskohteista.
Järvi suunnitteli noin 25 koulua eri paikkakunnille, muun muassa:
viisi tyyppikansakoulua Kittilään 1948 (Kaukonen, Alakylä, Vuoma, Naakenavuoma ja Vasikkakumpu)
Rovaniemelle yhteislyseo 1952 , yhteiskoulu 1956, Korkalovaaran kansakoulu asuntoloineen 1956 ja Korkalovaaran keskikoulu 1957
Helsinkiin kansakoulut Herttoniemeen 1952 ja Pakilaan 1954, yhteiskoulut Kulosaareen 1955 ja Maunulaan 1957–1958
yhteiskoulut Vihtiin 1958 ja Tapiolaan Espooseen 1958/1960 sekä kansakoulu Espoon Friisilään 1958–1959
Turun yliopistolle hän suunnitteli laitosrakennuksen lääketieteellistä tiedekuntaa varten (1954) ja hammaslääketieteen laitoksen (1965). Lisäksi Järvi suunnitteli kerrostaloalueen Helsingin Roihuvuoreen SATO:lle (1960) sekä puutarhakaupunginosat Tapiolaan Espooseen (1959–1960) ja Jyväskylän Viitaniemeen (1961–1964).
Jorma Järvi kuoli kesken työuransa sairauskohtaukseen marraskuussa 1962. Hänen avustajansa hoitivat keskeneräisten töiden loppuun saattamisen - näitä olivat muun muassa Turun yliopiston hammaslääketieteen laitos,  Sveitsinrinteen yhteiskoulu Hyvinkäällä sekä Kouvolan Urheilupuiston uimahalli.
Jorma Järvi on purjehduksen olympiavoittaja Jyrki Järven isoisä.
Aiheesta muualla

Viitaniemen asuntoalue Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY. Museovirasto.
Kouvolan Urheilupuiston uimahalli(1964)
Putte Wickman

| Putte Wickman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Hans Olof Wickman
Syntynyt: 10. syyskuuta 1924 Falun, Ruotsi
Kuollut: 14. helmikuuta 2006 (81 vuotta)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Soittimet:  klarinetti
   [ ohje ]  
Hans Olof "Putte" Wickman (10. syyskuuta 1924 Falun – 14. helmikuuta 2006) oli ruotsalainen klarinetisti. Hän oli kansainvälisesti menestynyt ja häntä pidetään yhtenä merkittävimmistä jazzklarineteista.
Wickman kuoli syöpään 81-vuotiaana ystävänpäivänä 2006. Hänen aktiivinen uransa jatkui lähes elämän loppuun saakka, esimerkiksi vuonna 2004 hänellä oli noin 180 konserttipäivää. Wickman oli elämänsä aikana naimisissa kolme kertaa ja hänellä oli neljä lasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Putte Wickman Wikimedia Commonsissa
Tom Clancy’s Rainbow 6: Patriots

| Tom Clancy’s Rainbow 6: Patriots |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Ubisoft Montreal Red Storm Entertainment Ubisoft Toronto
Julkaisija:  Ubisoft
Suunnittelija:  Jean-Sebastien Decant
Pelisarja:  Rainbow Six
Pelimoottori:  AnvilNext
Julkaistu:  peruutettu
Lajityyppi:  taktinen ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Alusta:  Microsoft Windows PlayStation 3 Xbox 360 PlayStation 4 Xbox One
Jakelumuoto:  Optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Tom Clancy’s Rainbow 6: Patriots on peruutettu ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka kuuluu Rainbow Six -sarjaan. Pelistä ilmoitettiin vuoden 2011 joulukuun Game Informer -lehden kannessa. Maaliskuussa 2012 julkistettiin, että pelin luova johtaja David Sears, kerronnan johtaja Richard Rouse III, pääsuunnittelija Philippe Therien ja animaatio-ohjaaja Brent George poistettiin kehitysryhmästä. Pelistä ei annettu mitään uutisia toukokuuhun 2013 saakka, jolloin GameStop poisti kaikki tiedot tulevasta Patriots-pelistä ja peruutti kaikki ennakkotilaukset. Kesäkuussa 2014 Ubisoft ilmoitti, että peli ei ole enää kehitystyössä ja se korvataan Tom Clancy’s Rainbow Six: Siege -pelillä.