stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sami Liuhto

Sami Liuhto
Sami Liuhto (s. 27. tammikuuta 1972 Hyvinkää) on suomalainen kirjailija ja tekstitaiteilija. Hänen tuotannossaan yhdistyvät avoin tai näytelty tunnustuksellisuus ja klassisen avantgarden perinteistä ammentava käsitteellisyys. Liuhto käyttää teoksissaan palindromeja, anagrammeja, lipogrammeja, sananeliöitä ja muita pakotepohjaisia menetelmiä. Liuhdon ensimmäinen runoteos ilonirunonurinoli on kokonaan palindrominen, ja vuonna 2015 ilmestynyttä runoteosta Pan kai luo sulla. Kyykansan runoja kustantaja luonnehtii abstraktiksi ekspressionismiksi. Runoteos Iskut iso kello kuiski on kenties pisin yhtenäinen palindromi suomalaisessa kaunokirjallisuudessa.
Liuhdon tuotantoon kuuluu myös visuaalista ja aseemista runoutta sekä  sananeliötauluja. Hänen töitään on ollut esillä näyttelyissä Suomessa, Italiassa, Saksassa ja Sloveniassa sekä syyskuussa 2014 yhdysvaltalaisessa visuaaliseen runouteen erikoistuneessa Truck-blogissa. Liuhto oli myös yksi kymmenestä suomalaisesta, joiden tuotantoa esiteltiin vuonna 2016 yhdysvaltalaisessa antologiassa Finnish Vispo - Kokoomateos.
Liuhto on opiskellut historiaa Helsingin ja Turun yliopistoissa ja valmistunut filosofian maisteriksi vuonna 2011 Turun yliopiston kulttuurihistorian oppiaineesta. Hänen pro gradu -tutkielmansa käsitteli Kalervo Palsaa. Liuhto toimii myös kriitikkona ja on aktiivinen kulttuurikeskustelija.
Sami Liuhdon taudinkuva on vuonna 2010 perustettu yhtye, joka esittää Mikael Öhmanin Sami Liuhdon teksteihin säveltämää musiikkia. Yhtyeen ensimmäinen levy Päivät rakasti elämää ilmestyi tammikuussa 2015. Levyllä kuullaan myös sekä säveleltään että sanoiltaan palindrominen Maamme-niminen kappale. Toinen levy, Havaintoasema Tornio Liakka julkaistiin alkuvuodesta 2016. Vuodesta 2018 alkaen yhtye käyttää nimeä Taudinkuva, ja kolmas levy, III, julkaistiin keväällä 2018.
Liuhto on käsikirjoittanut yhdessä Ilkka Levän kanssa elokuvan Agilem eli fragmentteja Pään elämästä, jonka Levä myös ohjasi. Elokuva kertoo taiteilija Aartje Aeria Agilemin jälkeenjääneiden taiteellisten fragmenttien kautta tulevaisuuden dystopian Suomesta. Elokuvan ovat tuottaneet Osuuskunta Punainen Vaara Productions ja Tühma Audio/Visual Oy. Elokuva sai ensi-iltansa 16. huhtikuuta 2018 elokuvateatteri Andorrassa. Agilem on valittu kolmille festivaaleille Yhdysvalloissa, ja se sai kunniamaininnan International Independent Film Festivaleilla tammikuussa 2019, voitti Award of Recognition -palkinnon The IndieFEST Film Awardsissa toukokuussa 2019 sekä palkittiin parhaana elokuvana Fantastic Feature Film -sarjassa Maracay International Film & Video Festivalilla Venezuelassa kesäkuussa 2019.
Teokset

Surun virsiä. Turku: Vätin Kustannus, 2012. ISBN 978-952-93-0505-6.
Pikku-Postilla. Uskonnollinen haaveilu. Turku: turbator, 2012. ISBN 978-952-566-676-2.
ilonirunonurinoli. Turku: turbator, 2013. ISBN 978-952-566-690-8.
Neromaani. Turku: turbator, 2013. ISBN 978-952-566-697-7.
Puuromaani. Turku: turbator 2014. ISBN 978-952-701-207-9.
on kirjoittanut runoja. Helsinki: ntamo, 2014. ISBN 978-952-215-523-8.
Viromaani. Turku: turbator, 2014. ISBN 978-952-701-213-0.
Sotaanlähtö. Helsinki: ntamo, 2015. ISBN 978-952-215-568-9.
Vuoromaani. Turku: turbator, 2015. ISBN 978-952-701-223-9.
Pan kai luo sulla. Kyykansan runoja. Helsinki: ntamo, 2015. ISBN 978-952-215-600-6.
Haromaani. Turku: turbator, 2016. ISBN 978-952-701-233-8.
Heroiini. Helsinki: Käsite, 2016. ISBN 978-952-93-7755-8.
Canti di Assisi. Helsinki: ntamo, 2017. ISBN 978-952-215-666-2.
Kuuvuori. Helsinki: ntamo, 2018. ISBN 978-952-215-769-0.
Metrorunoja. Helsinki: Käsite, 2019. ISBN 978-952-69171-0-8.
Talvessa on jotain sairasta, Tyhjiö1. Helsinki: Käsite, 2019. ISBN 978-952-69171-1-5.
Värttinäluu ei huomaa, Tyhjiö2. Helsinki: Käsite, 2019. ISBN 978-952-69171-2-2.
Maailma hukkuu muoviin ja lämpöön, Tyhjiö3. Helsinki: Käsite, 2019. ISBN 978-952-69171-4-6.
Mustaa oli jo varhemmin, Tyhjiö5. Helsinki: Käsite, 2019. ISBN 978-952-69171-6-0.
Nähty nythän, Tyhjiö6. Helsinki: Käsite, 2019. ISBN 978-952-69171-7-7
Ja punaiset valkoiset. Helsinki: ntamo , 2019. ISBN 978-952-215-775-1.
Ajattaja, Tyhjiö7. Helsinki, Käsite, 2019. ISBN 9789526917184
Kuvauksia. Humahdus: Helsinki 2019. ISBN 978-952-69266-2-9
Emme soisi sen päättyvän. Karri Kokko & Sami Liuhto. Helsinki: Käsite/Lyhyttavara, 2020. ISBN 978-952-73740-1-6.
Yr Wyddfa, Tyhjiö 4. Helsinki, Esterin Kirja 2021.ISBN 9789526884356.
Iskut iso kello kuiski, Tyhjiö 8. Helsinki, ntamo 2021. ISBN 9789522158277.
Tyhjät sivut, Tyhjiö 9. Helsinki, Lyhyttavara 2021. ISBN 9789526876658.
Satelliitit eivät mieti, Tyhjiö 10. Helsinki, Käsite 2021. ISBN 9789527374078.
A Abandoned. Void 11. Helsinki, Humahdus 2022. ISBN 978-952-69266-8-1.
Kaipuu taittoon, Tyhjiö 12. Helsinki, Käsite 2022. ISBN 978-952-7374-10-8.
Lapsena tunsin muutamia hirviä, Tyhjiö 13. Helsinki, Käsite 2023. ISBN 978-952-7374-11-5.
Ehkä on elämäni nimi, Tyhjiö 14. Helsinki, Käsite 2023. ISBN 978-952-7374-14-6
Aiheesta muualla

300 000 sanaa eikä yhtään a-kirjainta – Kokeellisilla teoksillaan kirjailija Sami Liuhto haluaa tutkia sanan voimaa
Sami Liuhdon kirjailijasivu Facebookissa
http://www.samiliuhto.com
Sami Liuhdon Tusinaromaanit Facebookissa
http://www.hs.fi/arviot/kirja/a1431489834536
http://www.ts.fi/kulttuuri/kirjat/720404/Avantgardea+koko+mies (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.ts.fi/kulttuuri/kirjat/787717/Marginaalista+kajahtaa (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.kirjantalo.org/2015/08/tekstitaitelija-sami-liuhto-taituroi-inspiroivan-teoksen-kirjan-talon-neuvotteluhuoneeseen/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Ensimmäinen puunilaissota

Ensimmäinen puunilaissota käytiin Rooman tasavallan ja Karthagon välillä vuosina 264–241 eaa. Sota oli ensimmäinen, jossa roomalaiset joukot taistelivat Italian niemimaan ulkopuolella. Rooma voitti 23 vuotta kestäneen sodan, jota käytiin Sisilian hallinnasta. Sodan lopuksi Rooma saneli Karthagolle raskaat rauhanehdot ja Sisilia joutui roomalaisten haltuun. Rooman ja Karthagon konflikti jatkui edelleen toisessa puunilaissodassa vuonna 218 eaa.
Taustaa

Tulevasta sodasta nähtiin enteitä jo Taraksen rannikolla. Rooman täytyi myöntää kaupungille varsin löyhät rauhanehdot, sillä roomalaiset pelkäsivät Taraksen antautuvan Karthagolle. Ensimmäinen selkkaus Rooman ja Karthagon välillä tapahtui Messenen kaupungissa, joka sijaitsee aivan Sisilian itäkärjessä, vain seitsemän kilometrin päästä Italian niemimaasta.
Messeneä piti silloin hallussa joukko palkkasotureita, jotka kutsuivat itseään mamertiineiksi (Mars-jumalan mukaan). Syrakusan joukot piirittivät kaupunkia, jonne mamertiinit oli suljettu. Paikalle ilmestyi Karthagon laivasto, jonka päämääränä oli estää Syrakusaa valtaamasta kaupunkia ja toissijaisena tavoitteena vallata kaupunki itse. Tässä vaiheessa mamertiinit pyysivät apua Roomalta, jonka oli lähes pakko lähteä mamertiinien tueksi, sillä se ei halunnut uutta vastustajaa tai Syrakusaa vain seitsemän kilometrin päähän omasta rajastaan. Tästä eteenpäin asiat eivät mennetkään Rooman toiveiden mukaisesti. Roomasta matkaan lähti kenraali Gaius Claudius. Päästyään nykyiseen Rhegioniin, joka sijaitsee melkein vastapäätä Messeneä, hän kuuli, että tarkemmin harkittuaan mamertiinit eivät halunneetkaan Rooman apua vaan olivat jo päästäneet karthagolaiset kaupunkiin.
Claudius ei hyväksynyt tätä vaan saapui pienen sotajoukon kera Messeneen, missä mamertiinit kutsuivat koolle kansankokouksen. Kun Claudius ja mamertiinit eivät päässeet sopuun, antoi Claudius äärimmäisen röyhkeästi käskyn vangita Karthagon sodanjohtaja Hannon (ei yhteyttä Hanno Suureen), vaikka virallisesti Rooman ja Karthagon välillä oli rauha. Roomalaiset pakottivat Hannon käskemään joukkonsa pois Messenestä. Kun Hanno palasi Karthagoon, sotaoikeus tuomitsi hänet ristiinnaulittavaksi.
Sotatoimet

Karthago kokosi kuitenkin piakkoin voimansa ja alkoi yhdessä vanhan vihollisensa Syrakusan (sotivat keskenään 400 eaa. -luvulla) kanssa piirittää Messeneä. Manner-Roomasta tulleet sotajoukot iskivät kuitenkin Syrakusan joukkojen selustaan ja ajoivat niitä takaa aina Syrakusaan asti, jolloin hallitsija Hieron II katsoi parhaaksi solmia rauhan Rooman kanssa, vaikka ehdot olivatkin erittäin kovat.
Tästä lähtien selkkausta on alettu kutsua puunilaissodaksi, koska vastakkain olivat enää Rooma ja Karthago.
Sota käytiin pääasiassa merellä ja Sisiliassa. Rooman oli siis nyt pakko rakentaa kunnollinen laivasto, jonka salaisena aseena oli corvus eli korppi. Corvus koostui kävelysillasta, jonka päähän oli kiinnitetty järeä piikki. Tämä uudentyyppinen entraussilta iskettiin vihollisen kansilankkuihin, jonka jälkeen roomalaiset merisotilaat valtasivat aluksen. Tämän jälkeen roomalaiset sotajoukot käyttivät perinteisiä maasotataktiikoita. Tähän eivät taas karthagolaiset merimiehet olleet tottuneet, joten silloinen Rooman konsuli, Gaius Duilius, otti historiallisen voiton Karthagon laivastosta. Roomassa voitto herätti ennenkuulumatonta riemua, sillä voitto oli Rooman historian ensimmäinen merellä.
Karthagolla oli laiva- ja miehistömäärissä ylivoima: Karthagolla oli 350 kaleeria ja noin 150 000 miestä, Roomalla 330 kaleeria ja noin 140 000 miestä. Karthago ei ollut kuitenkaan keksinyt vastakeinoa korpille, ja Rooman sodanjohto oli parempaa. Karthagon laivasto tuhottiin Eknomoksen taistelussa vuonna 256 eaa.
Kun Karthagon laivasto oli tuhottu, Rooma pystyi nousemaan maihin Afrikassa. Konsuli Marcus Atilius Regulus kärsi tappioita karthagolaisia vastaan ja jäi itse vangiksi. Karthago piti konsulia panttivankina, koska hän tulisi olemaan yksi etu rauhanneuvotteluissa. Regulus lähetettiin Karthagon edustajana Roomaan, mutta hänen oli vannottava tulevansa takaisin, jos rauhansopimus ei onnistuisi. Roomassa monet senaattorit olivat valmiita rauhaan, mutta Regulus piti sopimusta vastaan niin vaikuttavan puheen, että neuvottelut ajautuivat karille. Regulus palasi Karthagoon, vaikka monet anelivat häntä jäämään. Tarinan mukaan Regulus kidutettiin kuoliaaksi piikkitynnyrissä.
Vuosilukuja

264 eaa. Joukko messanalaisia pyytää Roomalta apua puunilaisen varuskunnan karkottamiseen Messanasta. Senaatti epäröi, mutta centuriakokous päättää auttaa ja kaksi legioonaa siirtyy Sisiliaan. Messenen taistelu.
263 eaa. Konsuli Manius Valerius Maximus piirittää Syrakusaa. Kuningas Hieron II liittoutuu Rooman kanssa.
262 eaa. Roomalaiset valtaavat Akragaan ja valtaosan Sisiliasta maitse.
261 eaa. Rooma rakentaa ensimmäisen laivastonsa.
260 eaa. Konsuli Gaius Duilius voittaa Mylain meritaistelun Mylaissa.
259 eaa. Roomalaiset valtaavat Sardinian ja Korsikan.
258 eaa. Roomalaiset voittavat meritaistelun Sulcissa.
257 eaa. Roomalaiset voittavat Tyndariin meritaistelun.
256 eaa. Roomalaiset voittavat Eknomoksen meritaistelun. Maihinnousu Afrikassa konsuli Marcus Atilius Reguluksen johdolla. Regulus piirittää Karthagoa. Rauhanneuvottelut päättyvät tuloksitta. Atiliuksen joukot jäävät Afrikkaan.
255 eaa. Karthagolaiset antavat maajoukkojensa komennon Ksanthippokselle, kreikkalaiselle palkkasotilaalle. Xanthippos tuhoaa Reguluksen armeijan Tunisin taistelussa. Rooman laivasto saapuu evakoimaan sen rippeitä Afrikasta. Roomalaiset voittavat Hermaeuminniemen meritaistelun. Laivasto joutuu palatessaan myrskyyn ja tuhoutuu lähes täysin.
254 eaa. Roomalaiset valtaavat Panormoksen.
253 eaa. Roomalainen laivasto tuhoutuu myrskyssä.
251 eaa. Konsuli Lucius Caecilius Metellus voittaa Panormoksen maataistelun. Karthagon hallussa enää vain Drepanon ja Lilybaion.
250 eaa. Lilybaionin piiritys alkaa. Hannibal Rhodoslainen murtautuu toistuvasti roomalaisten merisaarron läpi Lilybaioniin, mutta jää kiinni.
249 eaa. Karthagolaiset saavat suuren merivoiton konsuli Publius Claudius Pulcherista Drepanonissa ja tuhoavat roomalaisen huoltolaivaston Fintiaksessa. Aulus Atilius Calatinus valitaan diktaattoriksi.
247 eaa. Hamilkar Barka saa karthagolaisten joukkojen komennon Sisiliassa.
241 eaa. Roomalaiset voittavat Aegates-saarten meritaistelun ilman corvuksia. Drepanon ja Lilybaion antautuvat. Rauha solmitaan Karthagon kannalta raskain ehdoin.
Seuraukset

Rooma ja Karthago solmivat rauhan vuoden 241 meritaistelun jälkeen. Sopimuksessa Karthago menetti Sisilian ja joutui maksamaan sotakorvauksia, eikä se voinut maksaa armeijansa palkkaa.
Tämän jälkeen karthagolaisten palkkasoturien keskuudessa syntyi melkoinen kapina, ja he valtasivat Karthagolta Tunisin sekä Sardinian ja Korsikan saaret. Karthagon kenraalit Hamilkar Barka ja Hanno Suuri kukistivat kapinan Afrikassa, mutta saarten kapinalliset kääntyivät Rooman suojelukseen. Rooma vaati Karthagoa luopumaan saarista ja maksamaan vielä lisää sotakorvauksia. Karthago joutui myöntymään Rooman ehtoihin, mutta kosto jäi kytemään karthagolaisten mieleen. Rooman ja Karthagon konflikti jatkui toisessa puunilaissodassa vuonna 218–202 eaa.
Arkeologiset löydöt

Vuonna 241 Sisilian edustalla käydyn Aegates-saarten meritaistelun hylyt on löydetty 2010-luvulla. Merenpohjasta on löydetty muun muassa ankkureita, pronssikypäriä ja 11 pronssipuskuria, joiden avulla muinaiset sotalaivat pyrkivät upottamaan vihollislaivoja. Vastaavia puskureita on aikaisemmin löydetty vain kolme.
Kirjallisuutta

Goldsworthy, Adrian: The Punic Wars
Jukka M. Heikkilän romaani Merikonsuli (1995) kertoo Aigates-saarten meritaistelusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta ensimmäinen puunilaissota Wikimedia Commonsissa
Roomalaisten eteneminen Sisiliassa 260-luvun alussa.
Livingstoninsaari

Livingston Island
| --- | --- |
Sijainti:  62°36′S, 60°30′W
Saariryhmä:  Eteläiset Shetlandinsaaret
Korkeimmat kohdat:  Mount Friesland (en) (käännä suomeksi), 1 700  m 
Pinta-ala:  798 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  Ei vakituista asutusta
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Topographic map of Livingston Island and Smith Island.
Livingston Island (ven. Смоленск, Smolensk) on Eteläisiin Shetlandinsaariin kuuluva saari Eteläisessä jäämeressä. Saari sijaitsee Greenwich Islandin ja Snow Islandin välissä noin 110 kilometriä Grahaminmaasta pohjoiseen ja 810 kilometriä Kap Hornista kaakkoon. Saaren pinta-ala on 798 neliökilometriä, eikä siellä ole vakituista asutusta lukuun ottamatta muutamia tutkimusasemia. Noin 30 kilometriä pitkät Tangravuoret muodostavat saaren tärkeimmän vuoriston.
Aiheesta muualla

Ivanov, L. General Geography and History of Livingston Island. In: Bulgarian Antarctic Research: A Synthesis. Eds. C. Pimpirev and N. Chipev. Sofia: St. Kliment Ohridski University Press, 2015. pp. 17–28. ISBN 978-954-07-3939-7
Ivanov, L.L. Livingston Island: Tangra Mountains, Komini Peak, west slope new rock route; Lyaskovets Peak, first ascent; Zograf Peak, first ascent; Vidin Heights, Melnik Peak, Melnik Ridge, first ascent. The American Alpine Journal, 2005. pp. 312-315.
Gildea, D. Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide. Primento and Editions Nevicata, 2015. ISBN 978-2-51103-136-0
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Livingstoninsaari Wikimedia Commonsissa
Ljantor

| Ljantor (Лянто́р) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Hanti-Mansian sijainti, alla kaupungin sijainti piirikunnassa
 Ljantor
 Koordinaatit: 61.6216°N, 72.1544°E 
Valtio:  Venäjä
Feneraatiopiiri:  Ural
Alue:  Tjumenin alue
Piirikunta:  Hanti-Mansia
Piiri:  Surgutin piiri
Kaupunkityyppinen taajama:  1980
Kaupungiksi:  1992
Väkiluku (2010):  38 992
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Postinumero:  628449
Suuntanumero(t):  +7 34638
 Kaupungin kotisivustoa pidettiin kesäkuussa 2012 mahdollisena tietoturvariskinä, joten ei linkitetty 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ljantor (ven. Лянто́р, vuosina 1978-92 Ljantorsk) on kerrostalovaltainen öljyteollisuuskaupunki Venäjän Hantien ja mansien autonomisen piirikunnassa, Obin Pim-sivuhaaran varrella. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 78 kilometriä öljykeskus Surgutin luoteispuolella.
Paikkakunnalla oli jo vuonna 1932 Pim-niminen kalastajakylä. 1967 sinne perustettiin geologiaan ja öljynporaukseen keskittyvä asuinalue, joka nimettiin vuonna 1978 Ljantorskiksi. Se sai 1980 kaupunkityyppisen taajaman statuksen. Ljantorin kaupunki siitä muodostettiin 1992. Nykyisessä Hanti-Mansian aluehallinnossa se on laajan, Surgutin piirin (113 515 as.) alaisuudessa toimiva kaupunki, jossa vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan asui 38 992 henkeä.
Kaupunkiin johtaa maantieyhteys Surgutista.
Aiheesta muualla

Paikkakunnan kotiseutumuseo (venäjäksi) (museum.ru)
Kaupunkiin keskittynyt sivusto (venäjäksi) (lyantor.com)
Lohjan miesten talvisota

| Lohjan miesten talvisota |
| --- | --- |
Kirjailija:  Esa Vuoristo
Kieli:  suomi
Genre:  sotakirja
Kustantaja:  Lohjan Rintamaveteraanit Lohjan Seudun Sotaveteraanit  Sotainvalidien Veljesliiton Lohjan osasto
Julkaistu:  2012
ISBN:  978-952-93-0151-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lohjan miesten talvisota on Esa Vuoriston kirjoittama teos Lohjan seudun miehistä kootusta Kenttätykistörykmentti 4:n III patteristosta eli Lohjan p:stosta talvisodassa. 360-sivuisen kirjan julkaisivat Lohjan Rintamaveteraanit, Lohjan Seudun Sotaveteraanit ja Sotainvalidien Veljesliiton Lohjan osasto. Kirjassa on julkisista arkistoita saatujen kuvien lisäksi yksityishenkilöiltä saatuja kuvia.
Kirjan merkittävin yksittäinen aineisto on ollut patteriston alkuperäinen sotapäiväkirja, jossa on taistelukertomuksia ja tappioluetteloita. Päiväkirja löytyi aikoinaan roskalavalta, ja siitä on kopio Sota-arkistossa.
Kirjan rahoittajina ovat toimineet seudun yritykset, kuten Sappi, Orthex ja Länsi-Uudenmaan Osuuspankki sekä Lohjan kaupunki ja Lohjan Maakunnallinen Kulttuurisäätiö.
Kirjan kirjoittaja on aiemmin julkaissut muun muassa teoksen Lohjan talvisota kotirintaman tapahtumista.
Ellipsirata

Aurinkoa (A) kiertävän planeetan (B) ja komeetan (C) radat.
Erityyppisiä kiertoratoja gravitaatiokentässä. Harmaa: ympyrärata, punainen: ellipsirata, vihreä: paraabelirata, sininen: hyperbelirata. Kuvioon merkityt luvut (e) tarkoittavat ratojen eksentrisyyksiä.
Erilaisia liikeratoja gravitaatiokentässä. Yläoikealla ellipsirata. Siinä keskusmassaa ympäröivä potentiaalikuoppa kuvaa kappaleen potentiaalienergiaa sen ollessa eri etäisyyksillä keskuskappaleesta, ja sen liike-energia ellipsiradalla on kuvattu punaisella. Liike-energia pienenee Keplerin lakien mukaisesti, kun kappale etääntyy keskuskappaleesta ja sen nopeus pienenee. Se muuttuu tällöin gravitaatiokentän potentiaalienergiaksi, joka kuitenkin muuttuu takaisin kappaleen liike-energiaksi, kun se jälleen lähestyy keskuskappaletta.
Ellipsirata on soikea kiertorata, jossa jokin kappale kiertää toista kappaletta pitkin ellipsiä, jolla on tietty eksentrisyys eli soikeus. Keskuskappale on se kappale jota yleensä pienempi kappale, kiertolainen kiertää. Maa kiertää Aurinkoa ellipsiradalla, joka on lähes ympyrä, sillä se ei ole kovin soikea. Sanotaan, että Aurinko on planeetta Maan keskustähti, sillä tähdet ovat aurinkoja. Käytännössä Maa-Aurinko -parilla on 2 ellipsirataa, sillä Maa huojuttaa Aurinkoa jota se kiertää lähes ympyrämäisellä ellipsiradalla, hyvin pientä ellipsiä pitkin. Nämä ellipsit kiertävät yhteistä painopistettä. Käytännössä näiden ellipsien summa kuvataan yhtenä ellipsinä.
Ratamekaniikkaa

Suljetun, ellipsimäisen kiertoradan muodon, koon ja suunnan määrittämiseen tarvitaan kuusi riippumatonta muuttujaa, esimerkiksi tieto kappaleen paikka- ja nopeusvektorista tietyllä hetkellä (kaksi kolmiulotteisen avaruuden vektoria muodostaa kuusi muuttujaa). Ellipsiradan tapauksessa käytetään yleensä Johannes Keplerin elementtejä: ellipsin isoakselin puolikkaan pituus, eksentrisyys, inklinaatio eli kulma johonkin vertailutasoon verrattuna, nousevan solmun pituus, periapsin argumentti, periapsisaika.
Periapsis on kiertoradan matalin kohta ja vastaavasti apoapsis on korkein. Gravitaatiovoimien takia kappale kulkee sitä suuremmalla nopeudella mitä lähempänä se on kiertämäänsä kappaletta.
Periheli ja apheli

Ellipsiradan lähin piste on peri- ja kaukaisin ap-/apo-.
Lisäksi kuvataan se kappale, josta peri tai ap/apo on otettu:
Maa: perigeum ja apogeum (esimerkiksi satelliitin ellipsiradan lähin ja kaukaisin piste)
Aurinko: periheli ja apheli (esimerkiksi planeetan Aurinkoa lähin ja kaukaisin piste)
Tähti: periastroni ja apoastroni
Mielivaltainen taivaankappale: periapsis ja apoapsis.
Kiertoaika ellipsiradalla

Tavallinen on tapaus, jossa hyvin pienimassainen kappale kiertää valtavan massiivista kappaletta.
Tällöin pienen kappaleen vaikutus isompaan voidaan useasti unohtaa ja kirjoittaa yksinkertaisempia yhtälöitä. Kiertoaika lasketaan seuraavalla kaavalla:
jossa
T = kiertoaika
a = kappaleiden keskietäisyys
G = gravitaatiovakio
M = suuren kappaleen massa
Tämä yhtälö selittää Keplerin aikoinaan huomaaman Keplerin kolmannen lain, jonka mukaan planeettojen kiertoaikojen neliöt suhtautuvat toisiinsa kuin niiden isoakselin puolikkaiden kuutiot.
Ratanopeus ellipsiradalla

v = kappaleen ratanopeus
r = kappaleen etäisyys
a = kappaleen keskietäisyys
G = gravitaatiovakio
M = keskuskappaleen massa
Kahdella samamassaisella kappaleella ei voi olla samaa rataa ja eri ratanopeutta, sillä suuremman ratanopeuden omaavalla kappaleella on enemmän liike-energiaa, jolloin kappale pyrkii keskipakovoiman ansiosta poistumaan vetovoimakentästä. Tällöin rata suurenee.
Ellipsiradan soikeus eli eksentrisyys e

Ellipsiradan soikeutta kuvataan eksentrisyydellä e, joka on ympyrälle 0. Ellipsiradalle e on aina alle 1. Planeetoille on monesti ympyrämäinen rata, jossa karkeasti e on suunnilleen 0 (ehkä e <0,1).
Planeetan paikka ellipsiradalla

Planeetan etäisyys keskuskappaleesta ellipsiradalla, kun planeetan kulmaetäisyys perihelistä tunnetaan, on
missä
r = planeetan etäisyys keskuskappaleesta
a = planeetan radan isoakselin puolikas
e = planeetan radan eksentrisyys
\theta -\omega  = perihelin ja planeetan sijainnin välinen kulma
Planeetan kulmaetäisyys ν perihelistä ja säde  r saadaan laskettua, kun tunnetaan periheliaika ja planeetan nykyinen olinaika. Historiallisista syistä käytetään nelivaiheista menetelmää, jossa yhdessä tarvitaan iterointia.
Ja myös
missä  k on vakio. Vakio saadaan kaavasta
missä  m_{1} ja  m_{2} ovat kappaleiden massat.
Planeetan paikkavektori  {\bar {r}} lasketaan kaavasta
eli
ja
ja paikkavektorin pituus eli etäisyys Auringosta on
Planeetan todellinen eli luonnollinen anomalia  \nu  lasketaan jakamalla paikkavektorin komponentit  r_{j} ja  r_{i} keskenään ja ottamalla tästä osamäärästä käänteinen tangentti.
eli silloin
jossa
\nu  = todellinen anomalia
a = radan isoakselin puolikas
E = eksentrinen anomalia
e = radan eksentrisyys
i, j = paikkavektorin komponentit,  j isoakselin suuntainen
Toinen tapa lausua planeetan paikkavektori on käyttää ellipsin isoakselia  {\bar {a}} ja pikkuakselia  {\bar {b}}
Ellipsiradan kaltevuus eli inklinaatio

Ellipsiradalla on kaltevuus eli inklinaatio  i, joka tavallisesti ilmoitetaan asteina. Esim kaksoistähden inklinaatio ilmoitetaan taivaanpallon pintaa vastaan.
Ellipsiradan energia

Kun kappale kiertää ellipsiradalla toista kappaletta, sen energiatasapaino vaihtelee potentiaalienergian ja liike-energian välillä. Vuoroin jompikumpi on suurempi, mutta ellipsiradan ominaisrataenergia on vakio. Jos kappale on lähellä keskuskappalettaan, sen potentiaalienergia on pieni mutta liike-energia suuri, kauempana päinvastoin. Ympyrämäisellä radalla potentiaalienergia ja liike-energia ovat tasapainossa.
v\, kiertävän kappaleen ratanopeus
r\, kiertävän kappaleen etäisyys keskuskappaleesta.
a\, on radan isoakselin puolikas,
\mu \, on vakiogravitaatioparametri, μ = G*M
G = gravitaatiovakio
M = massa