stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Suomen Lähetysseuran lähetysjuhlista
Aiempia lähetysjuhlia > 1900-luvulla

| Suomenkieliset juhlat> Vuosi | Suomenkieliset juhlat> Ajankohta | Suomenkieliset juhlat> Paikka | Suomenkieliset juhlat> Teema | Ruotsinkieliset juhlat> Ajankohta | Ruotsinkieliset juhlat> Paikka | Ruotsinkieliset juhlat> Teema |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1972 | 9.–11.6. | Iisalmi | ”Oikeus evankeliumiin” | 16.–18.6. | Uusikaarlepyy |  |
| 1973 | 8.–10.6. | Hämeenlinna | ”Vain yksi nimi — Jeesus” | id.  | Tammisaari |  |
| 1974 | 9.–11.6. | Kokkola | ”Nyt on pelastuksen päivä” |  |  |  |
| 1975 | 6.–8.6. | Lahti | ”Me kaukana ja lähellä” |  |  |  |
| 1976 | 11.–13.6. | Seinäjoki | ”Vastauksemme: lähetys”  |  |  |  |
| 1977 | 6.–8.6. | Vammala | ”Sanasi käytössä” |  |  |  |
| 1978 | 9.–11.6. | Lohja | ”Oikeus evankeliumiin” |  |  |  |
| 1979 | 8.–10.6. | Joensuu | ”Elämään Jumala perheenä” |  |  |  |
| 1980 | 13.–15.6. | Rovaniemi | ”Jumalan koulussa”  |  |  |  |
| 1981 | 12.–14.6. | Kotka | ”Taas sanas lähetä”  | 5.–7.6. | Loviisa |  |
| 1982 | 11.–13.6. | Pori | ”Jumalan käytössä” | id.  | Koivulahti | ”Ett verktyg i Herrens hand” |
| 1983 | 10.–12.6. | Kajaani | ”Herran hoivassa” |  | Kemiö |  |
| 1984 | 8.–10.6. | Helsinki, jäähalli  | ”Kristus lähettää” | id.  | id., Vanha kirkko |  |
| 1985 | 7.–9.6. | Pieksämäki | ”Kristus auttaa” | 6.–8.6. | Korsnäs | ”Kristus — vår frälsning” |
| 1986 | 13.–15.6. | Vaasa | ”Vetten yli”  | 13.–16. | Maarianhamina | ”Över vattnet” |
| 1987 | 12.–14.6. | Kalajoki | ”Sytytä liekkisi” | 5.–7.6. | Kokkola | ”Tänd din eld” |
| 1988 | 10.–12.6. | Tampere | ”Tule katso mene kerro”  | id.  | id.  | ”Se hör vittna gör” |
| 1989 | 9.–11.6. | Kouvola | ”Ilo tulee kaupunkiin” | 2.–4.6. | Porvoo | ”Glädjen kommer” |
| 1990 | 8.–10.6. | Rauma | ”Maailma Kristuksen kanssa” | 1.–3.6. | Vaasa | ”Med bud om liv” |
| 1991 | 7.–9.6. | Lieksa | ”Kutsu yhteyteen” |  | Espoo | ”Över gränser” |
| 1992 | 12.–14.6. | Saarijärvi | ”Jumalalta kasvun toivoi” |  | Turku | “Och Gud ger” |
| 1993 | 11.–13.6. | Espoo, Tapiola |  |  |  |  |
| 1994 | 10.–12.6. | Oulu |  |  |  |  |
| 1995 | 9.–11.6. | Lahti | ”Rautanen juttu” |  | Tammisaari | ”Owamboexpressen” |
| 1996 | 14.–16.6. | Lappeenranta | ”Valtakunnan rajalla” |  | Koivulahti |  |
| 1997 | 13.–15.6. | Turku | ”Avoimista ovista” |  |  |  |
| 1998 | 12.–14.6. | Kuopio | ”Jumalan verkossa” |  |  |  |
| 1999 | 11.–13.6. | Lapua | ”Lakeutta laajemmalle” |  | Karjaa | ”Korsvägar” |
Aiempia lähetysjuhlia > 2000-luvulla

| Suomenkieliset juhlat> Vuosi | Suomenkieliset juhlat> Ajankohta | Suomenkieliset juhlat> Paikka | Suomenkieliset juhlat> Teema | Ruotsinkieliset juhlat> Ajankohta | Ruotsinkieliset juhlat> Paikka | Ruotsinkieliset juhlat> Teema |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | 9.–11.6. | Vantaa | ”Rakennetaan siltaa” |  |  |  |
| 2001 | 8.–10.6. | Kuusamo | ”Vedet jo virratkaa” |  |  |  |
| 2002 | 7.–9.6. | Hämeenlinna | ”Korkeimman suojassa” |  | Sipoo |  |
| 2003 | 6.–8.6. | Joensuu | ”Rajaton ilo” |  |  |  |
| 2004 | 11.–13.6. | Mikkeli | ”Kun toivosta tulee totta” |  |  |  |
| 2005 | 10.–12.6. | Vammala | ”On kirjoitettu” |  |  |  |
| 2006 | 9.–11.6. | Jyväskylä | ”Kuunnellaan taivasta” | 16.–18.6. | Jomala, Ahvenanmaa | ”Hela människan” |
| 2007 | 8.–10.6. | Hyvinkää | ”Pallo haltuun” | 15.–16.6. | Pietarsaari | "Dela liv" |
| 2008 | 13.–15.6. | Oulu | ”Minkä tähden” | 6.–8.6. | Perniö | "En hel del" |
| 2009 | 5.–7.6. | Tampere  | ”Uudet jaot” | 5.–7.6. | Tampere |  |
| 2010 | 11.–13.6. | Varkaus | ”Puusta pitkälle” | 18.–20.6. | Oravainen | ”Hav och himmel” |
| 2011 | 10.–12.6. | Pori | ”Arki@Pyhä” | 17.–19.6. | Porvoo | "Mer än rätt" |
| 2012 | 8.–10.6. | Hamina | ”Pää pyörällä?” | 15.–17.6. | Kruunupyy | ”Har vi na mission?” |
| 2013 | 7.–9.6. | Helsinki | ”Teille on lähetys” | 7.–9.6. | Helsinki | "Du har ett uppdrag" |
| 2014 | 6.–8.6. | Vaasa | ”Veden äärelle” | 6.–8.6. | Vaasa | "Vägar till Vattnet" |
| 2015 | 12.–14.6. | Rovaniemi | ”Valo varjot hajottaa” | 6.-7.6. | Espoo | "Tillsammans på Kungsvägen" |
| 2016 | 11.–12.6. | Vihti | ”Olet tässä” | 14.5. | Tammisaari | "På flykt" |
| 2017 | 19.–21.5. | Turku | reformaation merkkivuosi - yhteinen tapahtuma Kirkkopäivien kanssa | 19.–21.5. | Turku |  |
| 2018 | 25.–27.5. | Kuopio | ”Rakasta minua nyt” | 19.–20.5. | Uuskaarlepyy | "Mission i livets utkanter" |
| 2019 | 17.–19.5. | Jyväskylä | ”Täytä tyhjä tila” – yhteinen tapahtuma Kirkkopäivien kanssa | 11.5. | Helsinki | "Vems är framtiden och hoppet?" |
| 2020 | 22.–24.5. | Lahti (peruttu koronaviruspandemian takia) | “Missä taivas on?” |  | Mustasaari (peruttu koronaviruspandemian takia) |  |
| 2022 | 20.-22.5. | Oulu | "Kuuntelen, ymmärrän, kunnioitan" - yhteinen tapahtuma Kirkkopäivien kanssa | 14.5. | Sipoo | "Värdefull – att arbeta för människors värde och värdighet" |
| 2023 | 20.–21.5. ja 27.–28.5. | Pieksämäki ja Salo | "Leipää pelloilta maan" | 27.5. | Karjaa | "Levebröd - föda för kropp och själ" |
| 2024 | 17.–19.5. | Tampere | yhteinen tapahtuma Kirkkopäivien ja Kirkon Musiikkijuhlien kanssa | 25.5. | Vaasa | "Tro – Hopp – Kärlek. Vad vår värld behöver" |
| 2025 | 17.5. ja 3.–4.10. | Loimaa ja Joensuu | "Yhdessä, rauhassa" (Loimaa) | 24.5. | Helsinki | "Av kärlek" |
Aiheesta muualla

Lähetysjuhlien kotisivu
Sinisatakieli

| Sinisatakieli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Aasiansatakielet Larvivora
Laji::  cyane
Kaksiosainen nimi
 Larvivora cyane  (Pallas, 1776) 
Synonyymit
 Luscinia cyane 
Katso myös
   Sinisatakieli Wikispeciesissä   Sinisatakieli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sinisatakieli (Larvivora cyane) on aasialainen varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 13,5 cm, siipien kärkiväli 20–21 cm ja paino tavallisimmin noin 15 g. Kooltaan sinisatakieli on kuin punarinta tai sinipyrstö. Juhlapukuinen koiras selkäpuolelta harmaa, vatsa ja rinta ovat valkoiset, kupeet harmaat ja naama sekä kurkun sivut mustat. Naaras, peruspukuinen koiras ja nuori lintu ovat ruskehtavaselkäisiä, vatsapuolelta vaaleita, niiden yläperä on harmaa ja silmärengas on valkoinen. Lintu on arka ja liikkuu enimmäkseen maassa nopei pyrähdyksin.
Esiintyminen

Sinisatakieli elää Etelä-Siperiassa, Kaukoidässä, Kiinassa, Koreassa ja Japanissa. Sen elinympäristön ala on 1–10 miljoonaa neliökilometriä. Laji on muuttolintu, joka talvehtii pääasiassa Kaakkois-Aasiassa ja Indonesiassa. Se on satunnaisesti tavattu myös Euroopassa.
Elinympäristö

Sinisatakieli asuu varjoisissa ryteikköisissä havumetsissä, joissa pensaskerros on vähäistä, usein jokivarsilla ja niittyjen reunoissa. Paikoin sitä tavataan myös tammimetsissä.
Lisääntyminen

Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto

Sinisatakielen ravintoa ovat hyönteiset ja muut pienet selkärangattomat.
Siniruohokaija

| Siniruohokaija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Ruohokaijat Neophema
Laji::  chrysostoma
Kaksiosainen nimi
 Neophema chrysostoma  Kuhl, 1820 
Katso myös
   Siniruohokaija Wikispeciesissä   Siniruohokaija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Siniruohokaija (Neophema chrysostoma) on kaakkoisaustralialainen pitkäpyrstöinen kaija.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 20 cm ja paino 33–60 g. Sen höyhenpuku on pääosin vihertävä, koiras on kirkkaamman värinen.
Esiintyminen

Siniruohokaijat elävät Australian kaakkoisosassa sekä Tasmaniassa ja joillakin Bassinsalmen saarilla. Se on varsin runsas etenkin Tasmaniassa, josta se muuttaa syksyllä pohjoisemmaksi. Kannan suuruus on yli 20 000 yksilöä. Kuhl kuvaili lajin holotyypin Tasmaniasta.
Elinympäristö

Siniruohokaijat asuvat laaksojen metsissä, harvapuustoisilla ruohostomailla, rannikon hiekkadyyneillä, akasiatiheiköissä ja kuivilla pensaikkomailla.
Lisääntyminen

Lisääntymisaika on lokakuusta tammikuulle. Pesä on tavallisesti puun tai kannon kolossa. Naaras munii neljästä kuuteen munaa, joita se hautoo noin 18 päivää. Poikaset jättävät pesän neljän viikon ikäisinä, ja saavat aikuisen höyhenpuvun kahdeksan tai yhdeksän kuukauden ikäisinä.
Ravinto

Ruokavalio koostuu siemenistä, hedelmistä, kukista, marjoista, vihreistä kasvinosista sekä hyönteisistä ja niiden toukista.
Aiheesta muualla

Zazzle (kuva)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Neophema chrysostoma:  Wikidata: Q238835  Wikispecies: Neophema chrysostoma  AFD: Neophema_(Neonanodes)_chrysostoma  Avibase: DEEC38A7C41B6557  BirdLife: 22685194  BirdLife-Australia: blue-winged-parrot  BOW: blwpar3  CoL: 46Q3V  eBird: blwpar3  GBIF: 2479513  iNaturalist: 18880  IRMNG: 10586622  ITIS: 177589  IUCN: 22685194  NCBI: 357722  Observation.org: 71472  Species+: 8430  Xeno-canto: Neophema-chrysostoma 
Psittacus chrysostomus:  Wikidata: Q41219189  GBIF: 4851342  IRMNG: 10511651  Open Tree of Life: 7663152
Sara Sintonen

Sara Sintonen (s. 1971 Tampere) on suomalainen kasvatusalan tutkija ja opettajankouluttaja Helsingin yliopistossa. Hän on toiminut yliopiston opettajankoulutuslaitoksen yliopistonlehtorina vuodesta 2002. Hänen nykyinen opetusalansa on varhaiskasvatus.
Sara Sintonen on musiikin tohtori, hän on väitellyt Sibelius-Akatemian musiikkikasvatuksen osaston tieteelliseltä linjalta vuonna 2001 aiheenaan mediakasvatus. Sintonen on myös Helsingin yliopiston (Kasvatustieteellinen tiedekunta) ja Turun yliopiston (Humanistinen tiedekunta) dosentti.
Teokset

Susitunti. Kohti digitaalisia lukutaitoja. Finn Lectura 2012. ISBN 978-951-792-523-5
Medialukutaidot osallisuus mediakasvatus (yhdessä Reijo Kupiaisen kanssa). Gaudeamus 2009. ISBN 978-951-570-769-7
Musikaalinen elämä. Toimitettu teos yhdessä Eija Kauppisen kanssa. Kansanvalistusseura 2004.
Median sylissä. Kirjoituksia lasten mediakasvatuksesta. Toimitettu teos. Finn Lectura 2002.
Medialukutaitoa tavoitteleva mediakasvatus ja sen musiikilliset mahdollisuudet. Väitöskirja. Sibelius-Akatemia 2001.
Aiheesta muualla

Sara Sintosen julkaisut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Luettelo jääkäreistä B

Jääkärimerkki
Tämä on luettelo Suomen jääkäriliikkeeseen kuuluneista jääkäreistä. Kaiken kaikkiaan 1 895 vapaaehtoista aloitti jääkärikoulutuksen 1915–1918 Saksassa. Aluksi 200 suomalaista koulutettiin Lockstedtin leirillä Holsteinissä. Vuoden 1915 syksyllä Saksa päätti nostaa suomalaisosaston vahvuuden 2 000 mieheen. Suomessa aloitettiin koko maata kattava salainen värväys. Seuraavana keväänä joukosta muodostettiin Kuninkaallinen Preussin Jääkäripataljoona 27.
B

Siirry kirjaimeen → A B C D E F G H I J K L M
N O P R S T U
V W Y Z Å Ä Ö
B > Anders Emil Back myöh. Björkas

(17. helmikuuta 1891 Jepua – 20. lokakuuta 1940) oli suomalainen jääkärivääpeli ja maanviljelijä. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johan Back ja Aitaa Lisa Muntin. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Ellen Katrina Kaup´n kanssa. Tämä kansakoulun ja Kruunupyyn kaansanopiston käynyt nuorimies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 4. maaliskuuta 1915, josta hänet siirrettiin 21. helmikuuta 1915 pataljoonan 4. komppaniaan, josta hänet vapautettiin palveluksesta sairalloisuutensa johdosta 29. helmikuuta 1916. Hän siirtyi tällöin Ruotsiin, jossa oli aluksi Haaparannan sekä Uumajan etapilla Saksaan matkaavien jääkärien vastaanottajanaja. Kesakuusta 1916 lähtien hän toimi etappitehtävissä Ojanperän–Vuolinkaisen ylikulkupaikalla Tomionjoella. Suomeen hän saapui 30. kesäkuuta 1917. Hän toimi asekuljetusten toimituksissa Suomeen sekä myöhemmin Lapuan suojeluskunnassa kouluttajana. Suomen sisällissodan puhjettua hän liittyi 28. tammikuuta 1918 Vöyrin kouluun. Suomen sisällissodassa hän osallistui Vähänkyrön ja Kristiinan valtauksiin ja Vilppulassa käytyihin taisteluihin. Myöhemmin hän siirtyi jääkäritykistöön ja sijoitettiin jaosjohtajaksi Förbergin patteriin, jonka mukana otti saa taisteluihi Mouhussa, Lusissa, Savitaipaleella ja Suomenniemellä. Suomen Armeijasta hän erosi kesäkuussa 1918. Myöhemmin hän omistautui kotipitäjässään maanviljellylle. Ylennykset: Vääpeli kesäkuussa 1918. Kunniamerkit:  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
B > Edvard Back

(26. lokakuuta 1895 Raippaluoto – 15. heinäkuuta 1917 Hampuri) oli suomalainen jääkäri ja työmies. Hänen äitinsä oli Karolina Kapell eli Bac. Tämä kansakoulun käynyt Mustasaaressa työskennellyt työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 1. toukokuuta 1916, josta hänet siirrettiin 5. joulukuuta 1916 pataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet komennettiin Altonan työosastoon 11. helmikuuta 1917, jossa hän sairastui keuhkotautiin, johon hän menehtyi Barmbeckin sairaalassa 15. heinäkuuta 1917. Viimeisen leposijansa hän sai Hampurista Ohlsdorfin hautausmaalta. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
B > Johan Arvid Back

(11. kesäkuuta 1893 Mustasaari – 15. joulukuuta 1972) oli suomalainen jääkärivääpeli ja maanviljelijä Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johan Erik Back ja Sofia Elisabeth Helsing. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1925 Elsa Sofia Ståhlin kanssa. Johan Arvid Back kävi kansakoulun sekä kansanopiston ja Malmin ruotsalaisen kansanakatemian vuosina 1922–1923. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 1. toukokuuta 1916, josta hänet siirrettiin 13. joulukuuta 1916 pataljoonan haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan jääkäritykistön 2. patteriin. Patterin mukana hän otti osaa taisteluihin sisällissodassa Länkipohjassa, Orivedellä, Kangasalla, Lempäälässä ja Tampereella. Tykistön uudelleen järjetelyn jälkeen hänet siirrettiin Jääkäritykistöprikaatin 2. patteriston 3. patteriin ja otti osaa taisteluihin Karjalankannaksella Raivolassa ja Inon saaristossa. Sisällissodan jälkeen hän palveli samassa joukko-osastossa sekä Tykistökoulussa. Armeijasta hän erosi 15. lokakuuta 1918. Armeijan jälkeen hän ryhtyi viljelemään maata ja toimi siinä ohella Pohjois-Mustasaaren suojeluskunnan harjoitus- ja paikallispäällikkönä sekä myöhemmin komppanianpäällikkönä. Talvi- ja jatkosodassa hän toimi hevosottolautakunnan jäsenenä ja puheenjohtajana. Luottamustoimissa hän on ollun Mustasaaren vaalilautakunnan puheenjohtajana, Hän toimi myös käräjäoikeuksien lautamiehenä sekä kirkkovaluuston jäsenenä. Hänet on haudattu Mustasaareen. Ylennykset: Hifsgruppenführer 28. lokakuuta 1917, Varavääpeli 11. helmikuuta 1918, Vääpeli 7. toukokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4.lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
B > Johannes (John) Back

(25. kesäkuuta 1893 Vaasa) oli suomalainen jääkäri ja mekaanikko. Hänen vanhempansa olivat kuorma-ajuri Michel Back ja Lovisa Engman. Tämä vaasalainen mekaanikko liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 27. helmikuuta 1916. Pataljoonasta hänet laskettiin siviilitöihin 15. huhtikuuta 1916, josta hänet komennettiin Altonan työosastoon 27. huhtikuuta 1917. Uudelleen hänet laskettiin siviilitöihin elokuussa 1917. Suomeen hän palasi Saksasta 8. toukokuuta 1919, jonka jälkeen työskenteli työmiehenä ja mekaanikkona eri puolilla Suomea vuosina 1919–1921. Hänen myöhemmistä vaiheistaan ei ole varmaa tietoa. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
B > Viktor Daniel Back myöh. Ek

(8. elokuuta 1894 Raippaluoto – 5. heinäkuuta 1927) oli suomalainen jääkärivääpeli ja tullivartija. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Karl Petter Back ja Amanda Karolina KocHänet vihittiin avioliittoon vuonna 1919 Lempi Sofia Sidin kanssa. Tämä kansakoulun käynyt raippaluotolainen maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 1. kesäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksen jälkeen hänet siirrettiin 30. joulukuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon. Hän saapui Suomeen maaliskuun alkupäivinä ja hän astui aliupseerina palvelukseen Jääkäritykistön 2. patteriin ja otti osaa taisteluihin Länkipohjassa, Orivedellä, Vääksyssä ja Lempäälässä sekä Tampereella. Tampereen valtauksen jälkeen suoritetun tykistön uudelleen järjestelyn myötä hänet sijoitettiin 14. huhtikuuta 1918 Jääkäritykistöprikaatin 2. jääkäripatteriston 4. patteriin, jonka mukana otti osaa taisteluihin Karjalankannaksella. Sisällissodan jälkeen hän palveli Suomen tykistökoulussa harjoitusupseerina hevoshoito- ja ratsuopetusosastolla. Vakinaisesta palveluksesta hän erosi 8. lokakuuta 1918. Myöhemmissä vaiheissa hän toimi maanviljelijänä ja kalastajana Björkbyssä ja tullivirkailijana, hän oli myös samaan aikaan Björkön suojeluskunnassa ohjaajana. Hänet on haudattu Raippaluotoon. Ylennykset: aliupseeri 1918, varavääpeli 1918, vääpeli 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaussodan muistomitali,  Jääkärimerkki.
B > Viktor Backa

(12. elokuuta 1896 Vöyri – 11. toukokuuta 1970) oli suomalainen jääkärivääpeli ja liike-edustaja. Hänen äitinsä oli Kajsa Backa ja hänen puolisonsa oli Edit Maria Blom. Tämä kansakoulun käynyt työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 3. maaliskuuta 1916, josta hänet laskettiin siviilitöihin sairautensa johdosta. Suomeen hän saapui höyrylaiva Arcturuksella 24. maaliskuuta 1918 ja komennettiin aliupseeriksi Suomen sisällissotaan 2. ja 5.jääkärirykmentin täydennyspataljooniin. Sisällissodan jälkeen hän palveli vielä Jääkäriprikaatin polkupyöräosastoon, kunnes erosi armeijan palveluksesta syksyllä 1918. Uudemman kerran hän värväytyi armeijaan 27. helmikuuta 1919 ja hänet nimitettiin varavääpelinä Vuoristoprikaatin miinanheittäjäkomppaniaan, hiukan myöhemmin hänet komennettiin prikaatin aliupseerikouluun koulutusaliupseeriksi. Vuoristoprikaatista hänet siirrettiin 18. maaliskuuta 1919 Suomen valkoiseen kaartiin, josta hän erosi keväällä vuonna 1920. Armeijapalveluksen jälkeen hän liittyi poliisivoimiin ja toimi konstaapelina Vaasassa vuonna 1920, josta tehtävästä erosi nopeasti ja liittyi Vaasan palokuntaan, jossa hän viihtyi 7 kuukautta ja sen jälkeen hän on toiminut kotiseudullaan työmiehenä ja myöhemmin liike-edustajana. 1930-luvulla hän muutti Ruotsiin. Hänet on haudattu Uddevallaan. Ylennykset: aliupseeri 25. maaliskuuta 1918, vääpeli 16. maaliskuuta 1919. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
B > Anton Axel Backman

(5. marraskuuta 1893 Vaasa – 21. helmikuuta 1919 Vaasa) oli suomalainen jääkäri . Hänen vanhempansa olivat laivuri Anders Johan Backman ja Hilma Sofia Backman. Anton Backman kävi 4/8 luokkaa Vaasan ruotsalaista lyseota ja kauppakoulun. liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 27. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, jossa sairastui keuhkotautiin ja oli hoidettavana saksassa eri sairaaloissa aina syyskuuhun 1918, jolloin hän palasi Suomeen. Hän oleskeli viimeiset hetkensä Vaasassa keuhkotaudin heikentämänä. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
B > Age Birger Backström

(25. helmikuuta 1895 Sipoo – 4. syyskuuta 1949) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Otto Ferdinand Backström ja Maria Augusta Melén. Hänen puolisonsa oli Thyra Maria Ingman. Backström kävi 4/8 luokkaa Porvoon ruotsalaista lyseota ja Helsingin ruotsalaisen kauppakoulun vuosina 1913–1915. Hän työskenteli konttoristina ennen sotilasuralle lähtöään. Age Birger Backström liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 26. heinäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 5. lokakuuta 1917 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella, jossa hän haavoittui lievästi ja Aa-joella. Backström saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 2. helmikuuta 1918. Backström komennettiin 5. jääkärirykmentin 14. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan vääpeliksi, myöhemmin hänet komennettiin saman yksikön joukkueenjohtajaksi. Suomen sisällissodassa hän osallistui taisteluihin Karjalankannaksella. Sisällissodan jälkeen hän palveli samassa yksikössä kunnes 5. syyskuuta 1918 hänet komennettiin koulutusaliupseeriksi Itämeren jalkaväkirykmentti 1:en 5. komppaniaan, jonka nimi muutettiin Porin rykmentiksi. Porin rykmentistä hän erosi 11. helmikuuta osallistuakseen Aunuksen retkikuntaan, jossa hän toimi 1. Aunuksen pataljoonan 2. komppanian päällikkönä. Retkikunnalla hän osallistui Tuulosen ja Vitelen taisteluihin. Retkikunnasta hän erosi retkikunnalla saamansa sairauden johdosta 22. toukokuuta 1919. Backström toimi myöhemmin Porvoon suojeluskunnassa harjoituspäällikkönä ja varsinaiseen siviilityöhön hän pääsi Karl Fazerin Helsingin konttorin laskutusosaston päälliköksi. Ylennykset: Aliupseeri 11. helmikuuta 1918, varavääpeli maaliskuussa 1918, väapeli 11. huhtikuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 2. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
B > Gustaf Ossian Backström

(7. kesäkuuta 1890 Sipoo – 7. tammikuuta 1955) oli suomalainen jääkärivääpeli ja vahtimestari. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Otto Ferdinand Backström ja Maria Augusta Melén. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Ida Irene Lindvallin kanssa. Tämä kansakoulun ja kaksi vuotta Porvoon kansanopistoa käynyt liikemies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 26. heinäkuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana jefreitteriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan 5. jääkärirykmentin 14. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin muonitusmestariksi pataljoonan esikuntaan. Suomen sisällissodassa hän osallistui taisteluisin Karjalankannaksella. Sisällissodan jälkeen hän palveli Suomen Armeijassa edelleen 5. jääkärirykmentissä ja sen 4. komppaniassa, rykmentistä muodostettiin myöhemmin Kuopion jalkaväkirykmentti N:o 4. Itämeren jalkaväkirykmentti N:o 1:een hänet siirrettiin 2. pataljoonan muonitusmestariksi 5. syyskuuta 1918. Armeijan palveluksesta hän erosi 11. helmikuuta 1919. Armeijan jälkeen hän toimi liikemiehenä Helsingin seudulla sekä Helsinkiläisen ravintola Adlonin vahtimestarina. Hänet on haudattu Helsinkiin Malmin hautausmaalle. Ylennykset: Jefreitteri 11. helmikuuta 1918, Varavääpeli maaliskuussa 1918, Vääpeli 7. toukokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali,  Jääkärimerkki.