stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Törmänukkasammal

| Törmänukkasammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Dicranales
Heimo::  Dicranaceae
Suku::  Nukkasammalet Dicranella
Laji::  heteromalla
Kaksiosainen nimi
 Dicranella heteromalla  (Hedw.) Schimp. 
Katso myös
   Törmänukkasammal Wikispeciesissä   Törmänukkasammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Törmänukkasammal (Dicranella heteromalla) on lehtisammallaji kynsisammalten heimossa (Dicranaceae). Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskon lauhkealla vyöhykkeellä.
Törmänukkasammal kasvaa tiheinä, tummanvihreinä, noin yksi- tai kaksi senttimetriä korkeina mättäinä. Lehdet ovat pitkiä, kapeita, hieman kouruisia ja niiden kärki on pitkä ja piikkimäinen. Ne ovat sirppimäisesti käyristyneet. Itiöpesäkkeitä kasvaa usein. Keltaperäinen pesäke on käyristynyt ja usein pitkittäisuurteinen.
Aiheesta muualla

Kuvalinkit:
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Törmänukkasammal (Dicranella heteromalla)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Dicranella heteromalla:  Wikidata: Q310449  Wikispecies: Dicranella heteromalla  AoFP: 4510  BioLib: 61370  Calflora: 12427  CoL: 6D475  EoL: 853636  EPPO: DCRHE  EUNIS: 197423  FNA: 200000928  GBIF: 5281431  iNaturalist: 67876  ITIS: 16821  NatureServe: 2.125873  NBN: NBNSYS0000036216  NCBI: 80885  NZOR: 15221556-2e86-491c-8e16-d227ad3d60c4  Observation.org: 17340  Open Tree of Life: 1023960  Plant List: tro-35121000  PLANTS: DIHE70  Tropicos: 35121000  WFO: wfo-0001158535  Laji.fi: MX.43525 
Dicranum heteromallum:  Wikidata: Q38274646  GBIF: 7740208  iNaturalist: 401399  ITIS: 1135143  NZOR: aa0bc02c-94fd-4b51-899a-350984dea6b0  Tropicos: 35123525  WFO: wfo-0001159463
Historika hypomnemata

| Historika hypomnemata> Ἱστορικὰ ὐπομνἠματα.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Strabon
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  historia
Julkaistu:  n. 20–7 eaa.
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Historika hypomnemata (m.kreik. Ἱστορικὰ ὐπομνἠματα, Historika hypomnēmata, ”Historian muistiinpanot/luonnostelma/tutkielma” tms.) oli Strabonin kirjoittama antiikin aikainen historiateos. Se ei ole säilynyt nykyaikaan.
Historia

Strabonin arvellaan kirjoittaneen historiateoksensa joskus vuosien 20 eaa. ja 7 eaa. välillä. Tämä voidaan päätellä siitä, että teoksesta käy ilmi, että Strabon oli ollut ennen sen kirjoittamista sekä Roomassa että Aleksandriassa, mikä pätee 20-luvulta eaa. lähtien. Toisaalta Strabon kirjoitti historiateoksensa ennen tunnetumpaa ja nykyaikaan säilynyttä maantieteen alan teostaan Geografika, jonka ensimmäinen versio on noin vuodelta 7 eaa.
Strabon mainitsee historiateoksensa itse Geografikassa. Geografikan arvellaan syntyneen historiateosta varten koostetusta maantieteellisestä aineistosta, ja sekin käsittelee maantiedettä monin paikoin erityisesti historian valossa. Näin Strabon, jonka jälkimaailma tuntee ennen kaikkea maantieteilijänä, oli todellisuudessa ennen kaikkea historioitsija. Muista antiikin lähteistä teosta lainaavat Plutarkhos, joka kutsuu Strabonia filosofiksi, sekä Josephus teoksessa Juutalaisten muinaisajat.
Sisältö

Strabonin historiateos käsitti eri käsitysten mukaan 43 tai 47 kirjaa. Tätä on selitetty sillä, että teoksessa olisi ollut neljä kirjaa käsittänyt johdanto ja tämän jälkeen 43 kirjaa käsittänyt historiaosio.
Historian kuvauksensa Strabon aloitti siitä, mihin Polybioksen teos Historiai päättyy, toisin sanoen vuodesta 146 eaa. Johdannon arvellaan käsitelleen tätä edeltänyttä aikaa alkaen Aleksanteri Suuresta ja kuvaten sitten Rooman valtakunnan kehitystä aina vuoteen 146 eaa. saakka. Varmuudella historiaosio jatkui ainakin vuoteen 37 eaa. saakka ja kuvasi vielä Marcus Antoniuksen toimia idässä. Luonnollinen päätepiste historiaosiolle olisi ollut vuoden 31 eaa. Aktionin taistelu tai vuonna 30 eaa. tapahtunut viimeisen hellenistisen kuningaskunnan, ptolemaiosten Egyptin, tulo Rooman valtaan. Teos on saattanut jatkua vielä vuoteen 27 eaa. saakka.
Strabon kuvaa Geografikan johdannossa historiateoksensa sisältöä sanomalla, että se kertoi ainoastaan suurten ja jalojen miesten teoista. Hän piti teostaan käyttökelpoisena moraalifilosofian ja poliittisen filosofian kannalta niille, jotka olivat opiskelleet hyvettä ja käytännöllistä viisautta. Oletetaan, että Polybioksen teoksen tavoin Strabon kuvasi historiaa alueittain, mikä kytkee sen yhteen Geografikan kanssa.
Teoksesta on tunnistettu 19 säilynyttä katkelmaa, joista 12 on peräisin Josephukselta.
Kirjallisuutta

Ambaglio, Delfino (toim. ja käännös): Gli Historika hypomnemata di Strabone: introduzione, traduzione italiana e commento dei frammenti. Memorie dell'Istituto Lombardo - Accademia de Scienze e Lettere, Classe di Lettere - Scienze Morali e Storichi, 1990, 39. vsk, nro 5, s. 377–425.  Milano:  Istituto Lombardo di scienze e lettere. (italiaksi) (muinaiskreikaksi)
Jacoby, Felix: Die Fragmente der griechischen Historiker, s. 430–436.  (no. 91 (FGrHist 91), vol. 2A (katkelmat))  Brill, 1986.  Teoksen verkkoversio. (saksaksi) (muinaiskreikaksi)
Jacoby, Felix: Die Fragmente der griechischen Historiker, s. 291–295.  (no. 91 (FGrHist 91), vol. 2C (kommentaari))  Brill, 1963.  Teoksen verkkoversio. (saksaksi)
Luettelo rahtivarustamoista
Eurooppa

| Yhtiön kansallisuus | Tunnus | Yhtiö | Omistajan kansallisuus | Omistaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Belgia | CMA CGM Belgium | CMA CGM Belgium | Ranska | CMA CGM |
| Belgia | Delphis | Delphis | Tanska | A.P. Møller-Mærsk Gruppen |
| Italia | CCL | Costa Container Lines | Italia | GF Group |
| Italia | Grimaldi | Grimaldi Group | Italia | Grimaldi Group |
| Italia | Italia Marittima | Italia Marittima | Taiwan | Evergreen Marine |
| Italia | Linea Messina | Linea Messina | Italia | Linea Messina |
| Norja | Wilhelmsen | Wilhelmsen Lines | Ruotsi | Wallenius Wilhelmsen Logistics |
| Ranska | CMA CGM | CMA CGM | Ranska | CMA CGM |
| Ranska | Delmas | Delmas | Ranska | CMA CGM |
| Ruotsi | ACL | Atlantic Container Line | Italia | Grimaldi Group |
| Ruotsi | HUAL | HUAL | Ruotsi | HUAL |
| Ruotsi | Wallenius | Wallenius Lines | Ruotsi | Wallenius Wilhelmsen Logistics |
| Saksa | Hapag-Lloyd | Hapag-Lloyd | Saksa | TUI |
| Saksa | Hamburg Süd | Hamburg Süd | Saksa | Hamburg Süd |
| Saksa | Senator Lines | Senator Lines | Etelä-Korea | Hanjin Group |
| Suomi | Finnlines | Finnlines | Italia | Grimaldi Group |
| Sveitsi | MSC | Mediterranean Shipping Company | Sveitsi | Mediterranean Shipping Company |
| Tanska | Maersk | A.P. Møller-Mærsk Gruppen | Tanska | A.P. Møller-Mærsk Gruppen |
| Tanska | Unifeeder | Unifeeder | Tanska | Unifeeder |
| Venäjä | FESCO | Far-Eastern Shipping Company | Venäjä | Far-Eastern Shipping Company |
| Yhdistynyt kuningaskunta | Hatsu Marine | Hatsu Marine | Taiwan | Evergreen Marine |
| Yhdistynyt kuningaskunta | OT Africa | OT Africa Line | Ranska | CMA CGM |
Aasia

| Yhtiön kansallisuus | Tunnus | Yhtiö | Omistajan kansallisuus | Omistaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Arabiemiirikunnat | GSL | Global Shipping & Logistics | Arabiemiirikunnat | Global Shipping & Logistics |
| Etelä-Korea | Dongnama | Dongnama Shipping Corporation | Etelä-Korea | Dongnama Shipping Corporation |
| Etelä-Korea | Hanjin | Hanjin Shipping | Etelä-Korea | Hanjin Shipping |
| Etelä-Korea | Heung-A | Heung-A Shipping Corporation | Etelä-Korea | Heung-A Shipping Corporation |
| Etelä-Korea | HMM | Hyundai Merchant Marine | Etelä-Korea | Hyundai Merchant Marine |
| Etelä-Korea | Kien Hung | Kien Hung Shipping | Etelä-Korea | Kien Hung Shipping |
| Etelä-Korea | KMTC | Korea Marine Transport Corporation | Etelä-Korea | Korean Marine Transport Corporation |
| Hongkong | CSAV Norasia | CSAV Norasia | Chile | Compania Sudamericana de Vapores |
| Hongkong | OOCL | Orient Overseas Container Line | Hongkong | Orient Overseas International Limited |
| Hongkong | Sinotrans | Sinotrans Shipping | Hongkong | Sinotrans Shipping |
| Indonesia | Samudera | Samudera Shipping Line | Indonesia | Bumi Laut Group |
| Intia | SCI | Shipping Corporation of India | Intia | Shipping Corporation of India |
| Iran | IRISL | Islamic Republic of Iran Shipping Lines | Iran | Islamic Republic of Iran Shipping Lines |
| Israel | ZIM | Zim Integrated Shipping Services | Israel | Zim Integrated Shipping Services |
| Japani | K Line | Kawasaki Kisen Kaisha | Japani | Kawasaki Kisen Kaisha |
| Japani | MOL | Mitsui O.S.K. Lines | Japani | Mitsui O.S.K. Lines |
| Japani | NYK | Nippon Yusen Kaisha | Japani | Nippon Yusen Kaisha |
| Japani | TSK Lines | Tokyo Senpaku Kaisha | Japani | Nippon Yusen Kaisha |
| Kiina | COSCO | China Ocean Shipping Company | Kiina | China Ocean Shipping Company |
| Kiina | CSCL | China Shipping Container Lines | Kiina | China Shipping Container Lines |
| Kuwait | UASC | United Arab Shipping Company | Kuwait | United Arab Shipping Company |
| Malesia | MISC | Malaysia Internatial Shipping Company | Malesia | Malaysia Internatial Shipping Company |
| Pakistan | PNSC | Pakistan National Shipping Corporation | Pakistan | Pakistan National Shipping Corporation |
| Singapore | IMC | IMC Pan Asia Alliance | Singapore | IMC Pan Asia Alliance |
| Singapore | NOL | Neptune Orient Lines | Singapore | Neptune Orient Lines |
| Singapore | PIL | Pacific International Lines | Singapore | Pacific International Lines |
| Taiwan | CNC Lines | Cheng Lie Navigation Corporation | Taiwan | Cheng Lie Navigation Corporation |
| Taiwan | Evergreen | Evergreen Marine | Taiwan | Evergreen Marine |
| Taiwan | Wan Hai | Wan Hai Lines | Taiwan | Wan Hai Lines |
| Taiwan | Yang Ming | Yang Ming | Taiwan | Yang Ming |
| Thaimaa | RCL | Regional Container Lines | Thaimaa | Regional Container Lines |
Pohjois-Amerikka

| Yhtiön kansallisuus | Tunnus | Yhtiö | Omistajan kansallisuus | Omistaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kanada | Seaboard | Seaboard International Shiping Company | Kanada | Seaboard International Shiping Company |
| Yhdysvallat | APL | American President Lines | Singapore | Neptune Orient Lines |
| Yhdysvallat | Horizon Lines | Horizon Lines | Yhdysvallat | Horizon Lines |
| Yhdysvallat | Matson | Matson Navigation Company | Yhdysvallat | Matson Navigation Company |
| Yhdysvallat | Star Shipping | Star Shipping | Yhdysvallat | Star Shipping |
Etelä-Amerikka

| Yhtiön kansallisuus | Tunnus | Yhtiö | Omistajan kansallisuus | Omistaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Argentiina | Maruba | Maruba | Argentiina | Maruba |
| Brasilia | Alianca | Aliança Navegacao e Logística | Brasilia | Aliança Navegacao e Logística |
| Brasilia | Libra | Libra de Navigacao | Chile | Compañía Sudamericana de Vapores |
| Brasilia | Mercosul Line | Mercosul Line | Tanska | A.P. Møller-Mærsk Gruppen |
| Chile | CCNI | Compañía Chile Navi Intertional | Chile | Compañía Chile Navi Intertional |
| Chile | CSAV | Compañía Sudamericana de Vapores | Chile | Compañía Sudamericana de Vapores |
Afrikka

| Yhtiön kansallisuus | Tunnus | Yhtiö | Omistajan kansallisuus | Omistaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Etelä-Afrikka | Safmarine | Safmarine | Tanska | A.P. Møller-Mærsk Gruppen |
Oseania

| Yhtiön kansallisuus | Tunnus | Yhtiö | Omistajan kansallisuus | Omistaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Australia | ANL | Australian National Lines | Ranska | CMA CGM |
Työläisaktivismi

Työläisaktivismiksi kutsutaan suomalaisen työväenliikkeen 1900-luvun alussa harjoittamaa vastarintaa, joka oli suunnattu Venäjän hallinnon Suomen suuriruhtinaskuntaan kohdistamia venäläistämistoimia vastaan. Se oli osa sortokausien aktivismia, jota työväenliikkeen ohella harjoittivat myös perustuslailliset aktivistit. Molempien toiminta käsitti passiivisen vastarinnan lisäksi suoraa toimintaa, kuten erilaisia ryöstöjä, terroritekoja ja väkivaltaisuuksia, jotka kohdistuivat venäläisiin viranomaisiin ja sotilashenkilöihin sekä heidän kanssaan yhteistyötä tehneisiin suomalaisiin.
Lyhytaikaiseksi jäänyt työläisaktivismi käynnistyi keväällä 1904, kun Helsingissä perustettiin maanalainen työläisaktivistien järjestö. Työläisaktivistit tekivät yhteistyötä porvarillisten aktivistien kanssa aina syksyn 1905 suurlakkoon saakka, jonka myötä työväenliikkeen ja perustuslaillisten välit katkesivat. Ennen suurlakkoa tapahtuneet terroriteot olivat lähes kaikki työläisaktivistien tekemiä ja porvarillisten aktivistien rahoittamia. Varsinainen työläisaktivismi tuli päätökseensä syksyn 1906 jälkeen, jolloin punakaartit lakkautettiin Viaporin kapinan seurauksena ja työväenliike keskittyi kevään 1907 eduskuntavaaleihin.
Työläisaktivistit toimivat pääosin sosialidemokraattisten työväenyhdistysten piirissä, mutta kuitenkin selkeästi erillään puoluejohdosta, joka ei missään vaiheessa osallistunut tai edes hyväksynyt aktivismia. He saivat vaikutteita myös anarkismista, kun toimittaja Kaapo Murros suomensi venäläisen anarkistifilosofi Pjotr Kropotkinin tunnetuimman teoksen Taistelu leivästä. Työläisaktivistien liikettä on luonnehdittu jopa kokonaan anarkistiseksi. Porvarillisten aktivistien tavoin työläisaktivistit olivat yhteistoiminnassa myös tsaarinvaltaa vastustaneiden venäläisten liberaalien ja sosialistivallankumouksellisten kanssa.
Historia > Passiivinen vastarinta

Osa työväenliikkeen ensimmäisen polven vaikuttajista oli tehnyt yhteistyötä perustuslaillisten aktivistien muodostaman kagaalin kanssa jo ensimmäisen sortokauden (1899–1905) alkuvuosina. Heistä merkittävimpiä olivat N. R. af Ursin, Yrjö Mäkelin, Reino Drockila, Taavi Tainio, J. K. Kari, Kössi Ahmala ja Heikki Törmä sekä ruotsinkielisessä työväenliikkeessä vaikuttaneet Filemon Tiderman, Mårten Holmberg ja K. H. Wiik. Varsinaisen työläisaktivismin aikana he tulivat tunnetuiksi väkivaltaisen toiminnan arvostelijoina ja vastustajina, lukuun ottamatta ruotsinkielisiä, jotka vuoden 1905 aikana siirtyivät kannattamaan aktivistien toimintaa.
Passiivista vastarintaa, kuten kutsuntalakkoja organisoineet työväenliikkeen edustajat alkoivat radikalisoitumaan vasta Suomen Aktiivisen Vastustuspuolueen perustajan Konni Zilliacuksen kanssa tekemänsä yhteistyön johdosta. Hän tutustutti työläisaktivistit myös Venäjän sosialistivallankumouksellisiin, joiden kanssa porvarilliset aktivistit olivat jo pitkään tehneet yhteistyötä. Vaikka Suomen perustuslaillisilla ja Venäjän bolševikeilla oli täysin erilaiset poliittiset näkemykset, heitä yhdisti pyrkimys tsaarinvallan syrjäyttämiseen. Sosialidemokraattinen puolue ja sen edeltäjä Suomen Työväenpuolue sen sijaan pysytteli virallisesti erossa sekä passiivisesta että aktiivisesta vastarinnasta. Se ei halunnut riskeerata saavuttamaansa yhteiskunnallista asemaa, kuten omia työväenjärjestöjään ja lehdistöään, vaan keskittyi koko ensimmäisen sortokauden ajan äänioikeuskysymykseen.
Historia > Aktivistiryhmät muodostuvat

Kagaalin johtama työläisaktivistien toiminta alkoi itsenäistyä vuoden 1903 lopussa ja työläisaktivistien oma järjestö perustettiin lopulta Helsingin työväentalolla huhtikuussa 1904. Kokouksen koollekutsujana ja koko hankkeen alullepanijana oli toimittaja Matti Turkia. Tilaisuudessa olivat läsnä myös muun muassa Otto Tiuppa ja Edvard Valpas, joka kuitenkin vetäytyi nopeasti syrjään aktivistiliikkeen toiminnasta. Organisaatio perustettiin SDP:n puoluehallinnon luvalla, koska puolueessa pidettiin mahdollisena, että viranomaiset kieltäisivät työväenliikkeen toiminnan kokonaan. Turkian johdolla muodostettiin eri puolille maata viisi- tai kymmenenhenkisiä ryhmiä, joiden jäsenet taas perustivat omia ryhmiään. Näin ollen osa niistä jäi kokonaan puoluejohdolle tuntemattomiksi ja sen kontrollin ulkopuolelle.
Vuoden 1905 alussa ryhmissä väitettiin olevan yhteensä 6 000 jäsentä, joista puolet oli pääkaupungissa. Muita keskuksia olivat Viipuri, Tampere ja Kuopio sekä Vuoksen- ja Kymenlaakso. Aktivistiryhmiä oli kaikkiaan ainakin 50. Turkian ohella liikkeen ensimmäisiä johtohahmoja olivat oululainen räätäli Jaakko Kemppainen, hämeenlinnalainen suutari J. H. Saaristo, tamperelainen suutari Emil Saarinen ja Ensossa vaikuttanut sukeltaja Heikki Jalonen. Myöhemmin tunnetuista työväenliikkeen vaikuttajista aktivistien toiminnassa olivat mukana muun muassa Leo Laukki ja August Rissanen. Aseistuksensa järjestö hankki perustuslaillisilta aktivisteilta, joiden suuntaan yhdysmiehinä toimivat Timo Helenius ja Yrjö Mäkelin. Tarkoituksena oli aseellinen varustautuminen viranomaisten mahdollisia toimenpiteitä varten, mutta myös luoda yhteyksiä Venäjän vallankumouksellisiin ja avustaa heitä kaikin tavoin tsaarinvallan kukistamisessa.
Historia > Suurlakko 1905

Keväällä 1905 suomalaiset aktivistit aloittivat aseellisen kapinan valmistelun yhdessä venäjän vallankumouksellisten kanssa. Tarkoituksena oli lamauttaa Suomen suuriruhtinaskunnan ylin hallinto samaan aikaan, kun venäläiset aloittavan oman kapinansa Pietarissa. Strategian mukaan Suomi oli tarkoitus olla yksi vallankumouksen keskuspaikoista. Toukokuussa kagaali alkoi kuukausittain maksamaan suuria rahasummia Helsingin työväenyhdistyksen puheenjohtajalle Emil Perttilälle, joka oli myös työläisaktivistien johtomiehistä. Rahat oli tarkoitettu virkamiehiä ja sotaväkeä vastaan suunnattujen mielenosoitusten järjestämiseen. Suurimmat kansallishenkiset ja jyrkän venäläisvastaiset mielenosoitukset nähtiin heinä–elokuussa.
Kun kapinan käynnistäjäksi tarkoitettu yleislakko viimein alkoi Venäjällä lokakuussa 1905, se ei sujunutkaan vallankumouksellisten suunnitelmien mukaan. Lisäksi Konni Zilliacus oli siirtynyt syrjään ja aktivisteja johti nyt Saksasta käsin Henry Biaudet. Tämän vuoksi venäläiset eivät saaneet yhteyttä suomalaisiin aktivisteihin, mutta suurlakko syntyi kuitenkin heidän oma-aloitteisella toiminnallaan. Se alkoi Suomessa viikonloppuna 28.–29. lokakuuta, kun työläisaktivistit onnistuivat taivuttelemaan Viipurin ratajakson työläiset lakkoon. Samaan aikaan työläisaktivistit organisoivat paikallisia lakkoja kaikissa Suomen merkittävimmissä kaupungeissa ja ryhtyivät muodostamaan lakkokomiteoita ja yleisen järjestyksen ylläpitämistä varten tarkoitettuja kansalliskaarteja yhdessä perustuslaillisten kanssa. Lakon aikana työläisaktivistit organisoivat muun työväenliikkeen ohella suuria eri puolilla maata järjestettyjä kansankokouksia.
Vaikka lakko alkoi työväenliikkeen ja porvariston yhteistyönä, osapuolet ajautuivat nopeasti erilleen. Työväenliike antoi niin sanotun punaisen julistuksen, jonka toteuttaminen olisi merkinnyt muun muassa senaatin erottamista. Perustuslailliset taas kävivät kenraalikuvernööri Ivan Obolenskiin kanssa omia neuvottelujaan eivätkä kelpuuttaneet työväestön edustajia mukaan. Erimielisyyksien johdosta yhteisesti perustetut kansalliskaartit jakaantuivat lakon loppuvaiheessa työläisten punakaarteiksi ja ylioppilaiden suojeluskaartiksi, joiden välille oli lähellä syntyä jopa väkivaltaisia yhteenottoja. Suurlakon johtohahmoihin kuuluneen Yrjö Mäkelinin ajama yhteistoiminta jäi näin ollen tappiolle ja enemmistö sosialidemokraateista omaksui Edward Valppaan kannattaman vallankumouksellisen linjan.
Historia > Työläisaktivismin hiipuminen

Lopullisesti työläisaktivismi tuli päätepisteeseensä elokuun 1906 Viaporin kapinan jälkeen. Sen yhteydessä nähtiin niin sanottu Hakaniemen mellakka, jossa yhdeksän ihmistä sai surmansa punakaartin ja ylioppilaiden suojeluskaartin välille puhjenneessa tulitaistelussa. Perustuslaillisten aktivistien ja työväenliikkeen välit erkaantuivat, vaikka esimerkiksi Johannes Gummerus korosti Framtid-lehteen kirjoittamassaan artikkelissa punakaartin isänmaallista luonnetta ja piti Hakaniemen mellakkaan johtaneita tapahtumia väärinkäsityksinä. Hieman myöhemmin Ola Castrén totesi samassa lehdessä yhteiskunnan kehittyvän sosialistien ennustamaan suuntaan ja katsoi, että alkavassa taistelussa aktivistit ja työväenliike olivat eri puolella kuin suurpääomaa edustavat kapitalistit. Nuorsuomalaiset ja aktivistit toivoivatkin työväenliikkeen edelleen asettuvan heidän kanssaan yhteiseen rintamaan tsaarinvaltaa vastaan. Se ei kuitenkaan toteutunut, koska sosialistien suurlakon jälkeen omaksuman luokkataisteluopin mukaan nationalismi ja työväenaate eivät sopineet yhteen. Tämän johdosta työväenliikettä alettiinkin arvostelemaan ”epäkansalliseksi”.
Hakaniemen mellakan johdosta senaatti päätti nopeasti määrätä molemmat kaartit lakkautettaviksi. SDP hajottikin punakaartit omatoimisesti Oulussa elokuun lopulla pitämässään puoluekokouksessa. Ne olivat muodostuneet ongelmalliseksi myös puolueen johdolle, koska kaartista oli tullut sen käskyvallan ulkopuolella toimiva rinnakkaisorganisaatio. Samana vuonna tehty eduskuntauudistus puolestaan muutti olennaisesti SDP:n poliittista asemaa, joten puolue päätti Oulun puoluekokouksessa väkivaltaisen vallankumouksen sijasta keskittyä parlamentaariseen vaikuttamiseen.
Muutamia punakaarteja jatkoi kuitenkin toimintaansa vielä maanalaisina ainakin Turussa ja Viipurin ympäristössä. Pohjois-Amerikkaan paennut Helsingin punakaartin johtaja Johan Kock piti niihin yhteyttä ja kaartien parissa eläteltiinkin toiveita hänen paluustaan kotimaahan. Maanalaisten kaartien toiminta kuitenkin hiipui kevään 1907 aikana, kun puoluejohto selkeästi tuomitsi ne ja työväenliikkeen mielenkiinto kohdistui vaalien jälkeiseen eduskuntatyöhön. Ainoastaan Kuopion seudulla toimi syksyn ja kesän 1907 ajan maanalainen taisteluryhmä, jolla oli ilmeisesti jonkinlaisia anarkistisia vaikutteita. Utopiasosialisti Matti Kurikka puolestaan perusti vielä vuonna 1908 Suomi-Suoja-nimisen järjestön, jonka tarkoituksena oli vastarinta Suomen suuriruhtinaskuntaan sijoitettuja venäläisiä joukkoja vastaan. Se ei kuitenkaan saavuttanut laajaa kannattajakuntaa ja lopetti toimintansa nopeasti.
Nuorsosialistien ja työläisaktivistien maanalainen organisaatio

Työväenliikkeen pariin oli vuoden 1905 suurlakon yhteydessä tullut joukko nuoria ylioppilaita, joita kutsuttiin ”nuorsosialisteiksi”. Vanhoista työväenliikkeen veteraaneista poiketen he edustivat radikaalia aseelliseen vallankumoukseen nojautuvaa linjaa, joka kuitenkin jäi tappiolle Oulun vuoden 1906 puoluekokouksessa. Tämän johdosta osa nuorsosialisteista ja työläisaktivisteista piti Oulussa oman salaisen kokouksen, jossa he perustivat SDP:lle maanalaisesti toimivan rinnakkaisjärjestön. Aloitteen tekijänä oli insinööri Severi Alanne, muita kokoukseen osallistujia olivat muun muassa Sulo ja Väinö Wuolijoki sekä vanhat työläisaktivistit Timo Helenius ja Leo Laukki. Organisaation tarkoituksena oli valmistautua uuden suurlakon varalle, hankkia aseita tsaarinvallan kukistamista varten ja tehdä yhteistyötä Venäjän vallankumouksellisten kanssa. Saksalaisen Karl Kautskyn ja Venäjän vallankumouksellisten lisäksi nuorsosialistit saivat radikaaleja vaikutteita myös Ruotsista, erityisesti Helenius kannatti sikäläisen sosialidemokraatin Hinke Bergegrenin väkivaltaista vallankumousta painottavaa linjaa.
Järjestö kuitenkin paljastui jo kuukauden kuluttua syyskuussa, mikä puolestaan aiheutti sisäisiä riitoja muun muassa Tampereen Työväenyhdistyksessä. Viranomaiset puolestaan pääsivät organisaation jäljille vuoden 1907 alussa, kun se oli auttanut bolševikkeja painamaan Suomessa olleiden sotilaiden keskuuteen levitettyä Vestnik kazarmy -lehteä. Alanne joutui pakenemaan Pohjois-Amerikkaan, ja nuorsosialistien toiminta tyrehtyi, kun SDP:n vanhempi polvi Yrjö Mäkelinin johdolla asettui tiukasti heidän vallankumoushankkeitaan vastaan.