stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zhuangit
Historia

Kiinalaisten vaikutusvalta levisi Lingnanin eli nykyisen Guangdongin ja Guangxin alueelle vuonna 211 eaa. Kiinalaisten tulo johti sissisotaan heitä vastaan ja tätä kautta Nam Việtin kuningaskunnan syntyyn, joka sittemmin laajeni käsittämään myös Pohjois-Vietnamin. Lingnan liitettiin Kiinaan virallisesti vuonna 111 eaa., mutta todellista valtaa ei kiinalaisilla ollut. 600-luvulla Tang-dynastianvaltakaudella Guanxin alueelle alkoi muuttaa suurissa määrin han-kiinalaisia. Seurauksena oli jälleen sissisota kiinalaisia vastaan, mutta kapinalliset kukistettiin armeijan voimin. Alueelle muuttaneet han-kiinalaiset syrjäyttivät jokilaaksoissa ja tasangoilla alkuperäiset asukkaat, jotka ajettiin ylängöille. Muuttoliike aiheutti sen, että paikallisten asukkaiden tavat alkoivat muistuttaa han-kiinalaisten tapoja heidän omaksuessaan näiden työmenetelmiä esimerkiksi riisin kasvatuksessa.
Zhuangien identiteetti säilyi kuitenkin paitsi kielen ja uskonnon kautta, myös sosiaalisen aseman takia. Suuri osa heistä oli Tang-dynastian aikana joutunut vuokraviljelijöiden tai maaorjien asemaan. Kokemansa sorron vuoksi zhuangit olivat merkittävässä asemassa niin sanotun taiping-kapinan aikana 1850-luvulla. 1930-luvulla useat heistä puolestaan kannattivat kommunisteja, ja monet liittyivät Mao Zedongin johtamiin joukkoihin. Kommunistien voitettua Kiinan sisällissodan vuonna 1949 he alkoivat elvyttää zhuangien kansallista identiteettiä, vaikka he olivat pitkälle kiinalaistuneet, jopa siinä määrin, että osa zhuangeista vastusti vähemmistöasemaa. Zhuangeille perustettiin autonominen alue Guangxin maakunnan länsiosaan vuonna 1952, ja kuusi vuotta myöhemmin sitä laajennettiin käsittämään koko Guangxin alue.
Kulttuuri

Zhuangien elinkeinot nykypäivänä eivät juuri poikkea muusta väestöstä. Riisin ohella zhuangit kasvattavat maissia ja jamssia sekä erilaisia hedelmiä. Ennen vanhaan keräily oli merkittävässä asemassa, ja sitä jatketaan osittain edelleen sivuelinkeinona. Zhuangien kylät sijaitsevat yleensä vuoristoisilla seuduilla. Guangxissa kylät ovat yleensä melko homogeenisiä, kun taas muualla zhuangien kylissä asuu useita eri etnisiä ryhmiä. Kylät ovat kooltaan muutaman kymmenen asukkaan pienistä kylistä muutaman tuhannen asukkaan pieniin kaupunkeihin. Perinteiset kaksikerroksiset puupaaluille rakennetut talot ovat edelleen käytössä, vaikkakin yleistymässä on han-kiinalainen tapa rakentaa yksikerroksisia taloja.
Sokerijuurikkaiden sadonkorjuussa.
Esiintyminen Kiinan eteläosassa (maakuntatasoa tarkemmin).
Esiintyminen Vietnamin pohjoisosissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zhuangit Wikimedia Commonsissa
Zhuangien asuinalueet Kiinassa. Guangxi tummansinisellä ja muut alueet vaalealla.
Uranyylisulfaatti

| Uranyylisulfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1314-64-3
PubChem CID:  14815
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  UO2SO4
Moolimassa:  366,1
Ulkomuoto:  Keltainen kiteinen aine
Tiheys:  3,28 g/cm3 (trihydraatti)
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Uranyylisulfaatti (UO2SO4) on uranyyli- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa uraanin metallurgiassa ja väriaineena mikroskopiassa.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa uranyylisulfaatti on keltaista tai vihertävää kiteistä ainetta. Yhdiste esiintyy usein kidevedellisinä hydraatteina, kuten di- ja trihydraatteina (UO2SO4·2H2O ja UO2SO4·3H2O). Uranyylisulfaatti liukenee veteen ja hieman etanoliin.
Uranyylisulfaattia valmistetaan liuottamalla uraanimalmeja tai uraanitrioksidia rikkihappoon.
Uranyylisulfaatti esiintyy välivaiheena uraanin metallurgiassa ja sitä voidaan käyttää negatiivisena väriaineena mikroskopiassa.
Urda

| Urda |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  3. joulukuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  pohjoismaisesta jumalaistarustosta saatu nimi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Urda on pohjoismainen naisen etunimi. Se on runollinen muoto nimestä Urd. Pohjoismaisessa mytologiassa Urd oli yksi nornista eli kohtalon jumalattarista.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan  Suomessa on vuoteen 2020 mennessä tilastoitu noin 70–80 Urda-nimistä naista. Vaikka nimi on harvinainen, se on otettu Suomessa almanakkaan. Urdan nimipäivä on suomenruotsalaisessa kalenterissa 3. joulukuuta.
Doug Collins (poliitikko)

Doug Collins on yhdysvaltalainen pappi, juristi ja poliitikko, jonka Donald Trump on nimennyt ehdokkaakseen Yhdysvaltain veteraaniasiainministeriksi Donald Trumpin II hallitukseen tammikuusta 2025 alkaen.
Collins on opiskellut teologiaa ja toiminut baptistikirkon pastorina 11 vuoden ajan. Hän oli sotilaspastori ilmavoimissa ja laivastossa, ja hän on sotilasarvoltaan eversti. Hän edusti Georgiaa Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 2013–2021.
Uraanitrioksidi

| Uraanitrioksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  1344-58-7
PubChem CID:  74013
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  UO3
Moolimassa:  285,027 g/mol
Ulkomuoto:  keltaista tai oranssia jauhetta
Sulamispiste:  ~200–650 °C (hajoaa)
Tiheys:  5,5–8,7 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee osittain
Uraanitrioksidia sekä kidevedellisenä että anhydraattina
Uraanitrioksidi (myös uranyylioksidi tai uraani(VI)oksidi) on uraanin epäorgaaninen yhdiste hapen kanssa, jossa uraani esiintyy hapetusluvulla +VI. Se on eräs uraanin oksideista, jonka rakennekaava on UO3. Sen yleisin polymorfinen muoto γ-UO3 on huoneenlämmössä kiinteä, oranssi tai kellertävä aine. Sillä on useita muitakin polymorfisia muotoja. Uraanitrioksidi on lisäksi amfoteerinen aine. Uraanitrioksidia voidaan valmistaa kuumentamalla uranyylinitraattia UO2(NO3)2 400 °C:n lämpötilaan. Jos kuumennusta jatketaan yli 500 °C:n lämpötilaan, uraanitrioksidi menettää happea ja muuttuu triuraanioktaoksidiksi U3O8.
Valmistaminen ja käyttö

Uraanitrioksidia valmistetaan ydinteollisuudessa kahdella pääasiallisella tavalla:
Uranyylinitraatin UO2(NO3)2·6 H2O kuumentaminen tuottaa UO3. Tätä prosessia tarvitaan käytetyn ydinpolttoaineen uudelleenkäsittelyssä. Käytetyt polttoainesauvat liuotetaan typpihapossa uranyylinitraatin erottamiseksi plutoniumista ja fissiotuotteista (ns. PUREX-menetelmä). Puhdas uranyylinitraatti konvertoidaan kiinteäksi uraanitrioksidiksi kuumentamalla 400 °C:n lämpötilaan. Pelkistämällä vedyllä, siitä saadaan uraanidioksidia, jota voidaan käyttää uusiin MOX-polttoaine sauvoihin.
Ammoniumdiuranaattia (NH4)2U2O7, tunnetaan teollisuudessa myös nimellä ADU) tai natriumdiuranaattia (Na2U2O7·6 H2O) kuumentamalla, jolloin se hajoaa. Tätä käytetään keltaisen kakun käsittelyssä uraanin rikastamisessa.
Ennen 1960-lukua, uraanitrioksidia käytettiin uraanilasin valmistuksessa.
Aiheesta muualla

PubChem: Uranium(VI) oxide (englanniksi)
Kyrenianvuoret

Vuoristolle sen toisen nimen antanut ”viisisorminen” Pentadáktylos-huippu (740 m).
| --- | --- |
Tyyppi:  vuoristo 
Sijainti:  Kypros
Korkeus merenpinnasta:  1 024 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kyrenianvuoret (Kerýneianvuoret, kreik. Bουνά της Κερύνειας, Vouná tis Kerýneias, turk. Girne Dağları) eli Pentadáktylos (kreik. Πενταδάκτυλος, turk. Beşparmak, ”Viisisorminen”) on vuorijono Kyproksen saaren pohjoisosassa. Sen korkeimman huipun Kyparissóvounoksen eli Selvili Tepen korkeus on 1 024 metriä.
Maantiede

Kyrenianvuoret kulkee Kyproksen pohjoisrannikkoa itä-länsisuunnassa, ja sen pituus on noin 160 kilometriä. Vuoriston merkittävimmät huiput ovat lännestä itään Kórnos (Κόρνος, 946 m), Kyparissóvounos eli Selvili Tepe (Κυπαρισσόβουνος, 1 024 m), Profítis Ilías (Προφήτης Ηλίας , 888 m), Ágios Ilaríonas (Άγιος Ιλαρίωνας, 725 m), Alonágra (Αλωνάγρα, 935 m), Voufavénto (Βουφαβέντο, 954 m), Pentadáktylos (Πενταδάκτυλος, 740 m), Giailás (Γιαηλάς, 935 m), Palaiá Vrýsi (Παλαιά Βρύση, 819 m), Ólympos (Όλυμπος, 740 m) ja Kantára (Καντάρα, 724 m).
Nähtävyydet

Kyrenianvuorilla sijaitsevat muun muassa Bellapáisin luostari ja Pyhän Hilarionin linna. Vuorijonon eteläpuolella sijaitsee Mesaorían tasanko ja sen eteläpuolella Tróodos-vuoristo.
Vuorten etelärinteessä on suurikokoinen Pohjois-Kyproksen lippu. Se on tehty 1980-luvulla kivistä. Lippu on 425 metriä leveä ja 250 metriä korkea ja valaistu yöllä. Sen vasemmalla puolella on nyky-Turkin perustajan Kemal Atatürkin iskulause: ‘Ne mutlu türk'üm diyene!’ (”Kuinka onnellinen on hän, joka sanoo olevansa turkkilainen!”). Lippu sijaitsee Pohjois-Kyproksen puolella, mutta näkyy kauaksi rajan toiselle puolelle, mikä aiheuttaa ärtymystä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kyrenianvuoret eli Pentadáktylos Wikimedia Commonsissa
Kyrenianvuoria.
Pohjois-Kyproksen lippu vuorten rinteellä.
Klaus Urbanczyk

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Klaus Urbanczyk
Syntymäaika: 4. kesäkuuta 1940 (ikä 84)
Syntymäpaikka: Halle, Saksa
Pelipaikka: Puolustaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1960–1972 |  Chemie Halle |  |
Maajoukkue
| 1961–1969 |  DDR | 34 (0) |
Valmennusura
1973–1975 1975–1976 1976–1982 1982–1984 1992–1994 1994–1996:  HFC Chemie  FC Rot-Weiß Erfurt (apuv.)  1. FC Magdeburg  HFC Chemie  Hallescher FC  FSV Lok Altmark Stendal
| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Itä-Saksa> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tokio 1964 | Jalkapallo |  |
Klaus Urbanczyk (s. 4. kesäkuuta 1940 Halle) on saksalainen entinen jalkapalloilija.
Ura

Urbanczyk edusti BSG Turbine Hallen juniorijoukkueita vuosina 1948–1954. Vuonna 1954 hän siirtyi SC Chemie Hallen juniorijoukkueisiin, joista hänet nostettiin kaudeksi 1959–1960 seuran edustusjoukkueeseen. Urbanczyk pelasi seurassa aina vuoteen 1972 saakka, jolloin hän lopetti ammattilaisjalkapallon. Urbanczyk pelasi seurassa 250 DDR-Oberliga-ottelua, jonka lisäksi hän voitti FDGB-Pokalin vuonna 1962.
Urbanczyk pelasi DDR:n jalkapallomaajoukkueessa 34 ottelua. Hän oli myös mukana olympiapronssia vuonna 1964 voittaneessa joukkueessa.
Pelaajauransa jälkeen Urbanczyk on toiminut useiden joukkueiden valmentajana. Hän voitti valmentajana muun muassa kaksi DDR:n cup-mestaruutta.
Unkarin lippu

Unkarin kansallis- ja kauppalippu.
Unkarin lippu (unk. Magyarország zászlaja) on yksi Unkarin tasavallassa käytettävistä kansallistunnuksista. Lippu koostuu kolmesta vaakasuorasta palkista, joiden värit ovat  punainen, valkoinen ja vihreä. Väreistä punainen kuvaa voimaa, valkoinen uskollisuutta ja vihreä toivoa. Kansallis- ja kauppalipun mittasuhteet ovat 2:3. Valtiolippu, josta on kaksi virallista versiota: vaakunallinen ja vaakunaton, on mittasuhteiltaan puolestaan 1:2. Valtiolipun vaakunatonta versiota voidaan käyttää myös kansallislippuna. Käytössä ovat myös erilliset sotalippu ja laivaston lippu, joiden esikuvina ovat olleet Unkarin vapaussodassa vuosina 1848–1849 käytetyt sotaliput. Sotalipun ja laivaston lipun mittasuhteet ovat 3:4. Uusin valtiollisista lipuista on vuonna 2012 käyttöön otettu puolustusvoimien ylipäällikön lippu, joka on käytännössä identtinen valtionhoitaja Miklós Horthyn toisen maailmansodan aikana käyttämän kanssa. Unkarissa puolustusvoimien ylipäällikkönä toimii tasavallan presidentti. Unkarin kansallislipun kaltainen kolmen vaakapalkin muodostama trikolori on käytössä useassa muussakin Euroopan maassa.
Muut viralliset liput

Vaakunaton valtiolippu.
Vaakunallinen valtiolippu.
Sotalippu.
Laivaston lippu.
Puolustusvoimien ylipäällikön lippu.
Historia

Unkarin valtion yli tuhatvuotiseen historiaan verrattuna nyky-Unkarin kansallisväriyhdistelmän historia on suhteellisen lyhyt. Tosin punaista ja valkoista väriä käyttivät vaakunoissaan ja viireissään jo Árpád-suvun (845–1301) ja Anjou-suvun (1301–1399) hallitsijat. Ensimmäisen kerran puna-valko-vihreää väriyhdistelmää käytettiin virallisessa yhteydessä Unkarin kansallisväreinä kuitenkin vasta vuonna 1608 kuningas Matias II:n kruunajaisissa Pozsonyssa (nykyisessä Bratislavassa). 
Nykyaikaisena kansallislippuna Unkarin puna-valko-vihreät värit otettiin käyttöön vuosien 1848–1849 vapaussodan aikana. Trikolorilipun esikuvana oli Ranskan kansallislippu. Viralliseksi valtiolipuksi lippu vahvistettiin Unkarin viimeisten säätyvaltiopäivien 11. huhtikuuta 1848 hyväksymällä lailla. Lippu oli kuitenkin jo tuolloin yleisesti käytössä epävirallisena kansallislippuna. Honvéd ei käyttänyt trikolorilippua, vaan Unkarin nykyistä sotalippua muistuttavaa vaakunalippua. 

Vapaussodan päätyttyä tappioon Itävallan keisarikunnan hallinto kielsi Unkarin lipun käytön. Vuoden 1867 sovinnon ja Itävalta-Unkarin kaksoismonarkian perustamisen myötä lipun käyttöä ei ainoastaan jälleen sallittu, vaan se vahvistettiin myös Unkarin kuningaskunnan valtiolipuksi. Käyttöön otetussa valtiolipussa oli keskellä Unkarin vaakuna ja sen molemmin puolin valkoinen enkeli. Tuolloin vahvistettu valtiolippu oli käytössä periaatteessa valtiolippuna vuoden 1956 kansannousuun saakka. Ainoastaan lipun mittasuhteet ja siinä esiintynyt vaakuna vaihtuivat kulloisenkin hallinnon mieltymysten mukaan. Vuonna 1919 enkelit poistettiin lipusta ja mittasuhteita muutettiin. Unkarin muututtua kuningaskunnasta tasavallaksi vuonna 1946 kuningaskunnan vaakuna korvattiin niin kutsutulla Kossuthin vaakunalla ja kolme vuotta myöhemmin kommunistien kaapattua vallan Rákosin vaakunalla. Imre Nagyn hallitus korvasi vuonna 1956 Rákosin vaakunan jälleen Kossuthin vaakunalla. Kansannousun aikana tunnetummaksi tuli kuitenkin reikälippu, josta oli yksinkertaisesti vain leikattua kommunistista hallintoa symboloinut Rákosin vaakuna pois. Kansannousun kukistamisen jälkeen kommunistisia tunnuksia ei enää palautettu lippuun, vaan János Kádárin hallinto vahvisti vuonna 1957 vaakunattoman trikolorilipun Unkarin valtiolipuksi. Vuonna 1990 kommunistisen vallan murruttua vaakunaton trikolorilippu vahvistettiin jälleen myös viralliseksi kansallislipuksi, jollainen se oli ollut myös vuosina 1867–1949. Unkarin kansantasavallan vuosina Unkarilla ei virallisesti ollut kansallislippua.
Historiallisia Unkarin lippuja

Unkarin vapaussodan aikainen kansallislippu 1848–1849.
Unkarin kuningaskunnan valtiolippu 1867–1918. Lipun keskellä on maan vaakuna.
Unkarin demokraattisen tasavallan valtiolippu 1918–1919.
Unkarin neuvostotasavallan valtiolippu 1919.
Unkarin kuningaskunnan valtiolippu 1919–1946.
Unkarin tasavallan valtiolippu 1946–1949.
Unkarin kansantasavallan valtiolippu 1949–1956. Kommunismin tunnukset ovat syrjäyttäneet maan vaakunan lipun keskellä olevana kuviona.
Unkarin kansannousun aikainen lippu loka-marraskuussa 1956.
Unkarin kansantasavallan valtiolippu 1956–1957.
Unkarin kansantasavallan valtiolippu 1957–1989.
Liputuspäivät

Vuoden 2011 laki Unkarin kansallisista tunnuksista ei sisällä erillistä listaa valtiollisista liputuspäivistä, vaan ainoastaan yleisluontoiset säädökset julkisesta liputuksesta kansallisina juhlapäivinä. Virallisesti vahvistettuja kansallisia juhlapäiviä on Unkarissa kolme:
15. maaliskuuta – Vuoden 1848 vallankumouksen vuosipäivä
20. elokuuta – Unkarin valtion perustamispäivä (Pyhän Tapanin pyhimykseksi julistamispäivä vuonna 1083)
23. lokakuuta – Vuoden 1956 kansannousun vuosipäivä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Unkarin lippu Wikimedia Commonsissa
Euroopan liput
| --- | --- |
Valtiot:   Alankomaat  Albania  Andorra  Azerbaidžan  Armenia  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia  Islanti  Irlanti  Italia  Itävalta  Kroatia  Kreikka  Kypros  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki  Ukraina  Unkari  Yhdistynyt kuningaskunta Englanti  Skotlanti  Wales  Valko-Venäjä  Vatikaanivaltio  Venäjä  Viro 
Itsehallintoalueet:   Ahvenanmaa  Färsaaret  Gibraltar  Guernsey  Jersey  Mansaari 
Tunnustamattomat valtiot:   Abhasia  Artsakh  Kosovo  Transnistria  Pohjois-Kypros 
Budapestin Corvinin kaupunginosa marraskuun alussa 1956.
Limassol

| Limassol Limassolin kunta Λεμεσός Δήμος Λεμεσού |
| --- | --- |
 Limassolin kaupunkia.
 Limassol
 Koordinaatit: 34°40′29″N, 33°02′29″E 
Valtio:   Kypros
Alue:  Limassol
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki ja kunta
Väkiluku (2011):  101 000
 – Metropolialue:  182 600
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.limassolmunicipal.com.cy 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Limassol (kreik. Λεμεσός, Lemesós, turk. Leymosun/Limasol) on kaupunki ja kunta (Δήμος Λεμεσού, Dímos Lemesoú) Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Se on alueensa hallinnollinen keskus. Kaupungin väkiluku on 101 000 (2011) ja koko kaupunkialueen väkiluku noin 182 600 (2016).
Limassol on Kyproksen toiseksi suurin kaupunki pääkaupunki Nikosian jälkeen. Kyproksen tasavallan alueella olevista kaupungeista se on suurin, jos Pohjois-Kyproksen puolella olevaa aluetta ei lasketa mukaan Nikosian väkilukuun. Limassol on Kyproksen suurimpia ja Kyproksen tasavallan suurin satamakaupunki.
Maantiede

Limassol sijaitsee Kyproksen etelärannikolla. Akrotírinlahden rannalla. Limassolin kaupunkiseutu koostuu hallinnollisesti kuudesta kunnasta, jotka ovat Limassol, Mésa Geitoniá, Káto Polemídia, Ágios Athanásios, Germasógeia ja Ýpsonas. Niiden yhteenlaskettu väkiluku on noin 176 700. Väestöstä noin 83 % on kyproksenkreikkalaisia.
Limassolin keskustaa hallitsee linna, joka rakennettiin 1300-luvulla varhaisemman bysanttilaisen linnan raunioille. Sen ympärillä mutkittelevat vanhan kaupungin kujat. Kaupungin itäreunalla on matkailuun keskittyviä uusia alueita. Limassolin lounaispuolella sijaitsee Kyproksen suurin järvi Limassolin suolajärvi.
Vuoden lämpimintä aikaa ovat heinä-, elo- ja syyskuu, jolloin päivän ylin lämpötila on 30 asteen yläpuolella. Joulu-, tammi- ja helmikuussa päivälämpötila on keskimäärin 15 asteen vaiheilla. Sateet ajoittuvat talvipuolelle vuotta.
Historia

Varhaisimmat merkit asutuksesta Limassolin alueella ovat noin ajalta 2000 vuotta eaa. Antiikin Lemessos oli vähäinen kauppapaikka Amathuksen ja Kurionin kaupunkien välillä. Kaupunki alkoi kehittyä Bysantin valtakauden lopulla. Rikhard Leijonamieli saapui kaupunkiin vuonna 1191 ja meni naimisiin sen linnan kirkossa. Richard tuhosi Amathuksen, ja sen asukkaat joutuivat muuttamaan Limassoliin.
Richard myi Kyproksen ensin temppeliritareille ja myöhemmin, asukkaiden valitettua ritareiden ankarasta verotuksesta, Guy de Lusignanille. Saari ehti olla myös saksalaisten, Venetsian ja osmaniturkkilaisten hallussa ennen kuin britit valtasivat sen jälleen 1878. Kun Turkki valtasi saaren pohjoisosat vuonna 1974, monet kreikkalaistaustaiset asukkaat muuttivat Limassoliin.
Nähtävyydet

Limassolin nähtävyyksiin lukeutuvat muun muassa Limassolin arkeologinen museo, linna, Agía Nápan katedraali, Pyhän Andronikoksen ja Athanasian kirkko (Ágios Andrónikos kai Athanasía), Suuri moskeija (Cami Kebir), kunnantalo (”kaupungintalo”) sekä kunnallinen taidegalleria. Kaupungin lähellä sijaitsevat antiikin Amathuksen ja Kurionin arkeologiset alueet.
Talous

Limassol on yksi Kyproksen suurimpia matkailukohteita. Kaupungin pääkatu on Leofóros Archiepiskópou Makaríou III -valtakatu, jonka nimi tulee Kyproksen ensimmäisestä presidentistä, Makarios III:sta. Sen varrella sijaitsee useita merkkiliikkeitä. Myös vanhassakaupungissa on useita edullisempia, mutta laadukkaita pikkuliikkeitä. Ostoksia voi myös tehdä Limassolin ostoskeskuksessa nimeltään MyMall.
Ystävyyskaupungit

Aleksandria, Egypti
Birmingham, Englanti
Haifa, Israel
Ioánnina, Kreikka
Iraklion, Kreeta, Kreikka
Marseille, Ranska
Nanjing, Kiina
Niederkassel, Saksa
Patras, Kreikka
Praha, Tšekki
Ródos, Kreikka
Thessaloniki, Kreikka
Zákynthos, Kreikka
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Δήμος Λεμεσού. Limassolin kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Limassolin alue
| --- | --- |
Kunnat (dímos):  Ágios Athanásios · Germasógeia · Káto Polemídia · Limassol (Lemesós) · Mésa Geitoniá · Ýpsonas 
Yhdyskunnat (koinótita):  Ágios Amvrósios · Ágios Dimítrios · Ágios Geórgios · Ágios Ioánnis · Ágios Konstantínos · Ágios Mámas · Ágios Pávlos · Ágios Theódoros · Ágios Therápon · Ágios Thomás · Ágios Týchonas · Agrídia · Agrós · Akapnoú · Akrotíri · Akroúnta · Álassa · Aléktora · Amíantos · Anógyra · Apesiá · Apsioú · Arakapás · Armenochóri · Ársos · Asgáta · Asómatos · Avdímou · Chandriá · Dieróna · Dorá · Dorós · Dýmes · Episkopí · Eptagóneia · Erími · Fasoúla · Foiní · Foinikária · Gerása · Gerovása · Kaló Chorió · Kaminária · Kantoú · Kapileió · Kivídes · Káto Mýlos · Káto Plátres · Kelláki · Kissoúsa · Klonári · Koiláni · Kolóssi · Korfí · Kouká · Kyperoúnta · Láneia · Lemíthou · Limnátis · Lófou · Louvarás · Maliá · Mandriá · Mathikolóni · Monágri · Monagroúlli · Moní · Moniátis · Mouttagiáka · Ómodos · Páchna · Palaiómylos · Palódeia · Páno Plátres · Páno Polemídia · Paramáli · Paramýtha · Parekklisiá · Peléndri · Pentákomo · Péra Pedí · Pissoúri · Platanísteia · Potamioú · Potamítissa · Prastió Avdímou · Prastió Kellakíou · Pródromos · Pýrgos · Sanída · Silíkou · Sotíra · Soúni-Zanakiá · Spitáli · Sykópetra · Trachóni · Treis Eliés · Trimíklini · Tróodos · Tserkézoi · Vása Kellakíou · Vása Koilaníou · Víkla · Vouní · Zoopigí
Kyproksen kunnat
| --- | --- |
Famagustan alue:  Agía Nápa · Akanthoú · Derýneia · Famagusta (Ammóchostos) · Lefkónoiko · Lýsi · Paralímni · Sotíra
Kyrenian alue:  Karavás · Kyrenia (Kerýneia) · Lápithos
Lárnakan alue:  Aradíppou · Athiénou · Dromolaxiá-Meneoú · Lárnaka · Léfkara · Livádia
Limassolin alue:  Ágios Athanásios · Germasógeia · Káto Polemídia · Limassol (Lemesós) · Mésa Geitoniá · Ýpsonas
Nikosian alue:  Ágios Dométios · Aglantziá · Dáli · Égkomi · Géri · Kythréa · Lakatámeia · Latsiá · Mórfou · Nikosia (Lefkosía) · Stróvolos · Tséri
Páfoksen alue:  Geroskípou · Páfos · Pégeia · Póli
Limassol mereltä nähtynä.
Limassolin Agía Nápan katedraali.
Limassolin rantaa.
Limassolin arkeologinen museo.
Afroditen pyhäkkö (Pafos)

| Afroditen pyhäkkö |
| --- | --- |
 Palaipafoksen Afroditeen pyhäkön raunioita.
Sijainti:  Palaipafoksen arkeologinen alue, Koúklia, Páfos, Kypros
Koordinaatit:  34°42′27″N, 32°34′27″E
Rakennustyyppi:  pyhäkkö
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Pafos 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Afroditen pyhäkkö (joskus Afroditen temppeli) oli antiikin aikainen Afroditelle omistettu pyhäkkö, joka sijaitsi Palaipafoksessa Kyproksen saarella. Sen rauniot ovat osa Palaipafoksen arkeologista aluetta, joka sijaitsee lähellä nykyistä Koúklian kylää. Se on Nea Pafoksen ohella osa Unescon maailmanperintökohdetta nimeltä Pafos.