stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Waihetus-, Laina- ja Depositioni-Contori Suomen Suuren-Ruhtinaanmaassa
Aiheesta muualla > Kansalliskirjaston digitoitu aineisto

Karjala sanomat  Suomen pankin synty ja vaiheet (Suomen lähetyskunnan esitys konttorin perustamiseksi), 12.12.1911 No: 288 Viitattu 26.5.2022
Sosialisti 16.12.1911 No: 291 Suomen pankki 100vuotta Viitattu 27.5.2022
Hämeen sanomat 12.12.1911 no: 140 Suomen Pankki 1811-1911 . Viitattu 27.5.2022
Kaleva 12.12.1911 No: 287 Suomen Pankki satavuotias. Viitattu 27.5.2022
Karjalatar 12.12.1911 No: 141 Suomen Pankki 1811-1911. Viitattu 27.5.2022
Mikkelin sanomat 14.12.1911 No: 142 Muualta suomesta - (Suomen Pankki) Viitattu 27.5.2022
| n k Suomalaiset julkisoikeudelliset laitokset |
| --- | --- |
 Eläketurvakeskus  Kansaneläkelaitos  Keva  Kunnallinen työmarkkinalaitos  Kuntien takauskeskus  Suomen metsäkeskus  Suomen Pankki  Työterveyslaitos  Yliopistolaitos 
| n k  Artikkelit Suomesta |
| --- | --- |
Historia:  Suomen asutushistoria  Suomen esihistoria  Ruotsin vallan aika Suomessa  Suomen suuriruhtinaskunta  Itsenäisen Suomen historia  Suomen sotahistoria 
Maantiede:  Geologia  Ilmasto  Joet  Järvet  Kansallispuistot  Kaupungit  Kaupunkialueet Helsinki  Tampere  Turku  Oulu  Jyväskylä  Kunnat  Linnut  Luonto  Luonnonsuojelualueet  Läänit  Maakunnat Ahvenanmaa  Metsät  Nisäkkäät  Saaret  Taajamat  Ääripisteet 
Hallinto:  Asevoimat NATO  Eduskunta  Hallinnolliset alueet  Ihmisoikeudet  Korruptio  Laki  Oikeusjärjestelmä  Perustuslaki  Poliisi  Politiikka  Presidentti  Puolueet  Pääministeri  Ulkopolitiikka  Vaalit  Valtioneuvosto  Valtion talousarvio 
Talous:  Eläkejärjestelmä  Energia  Liikenne  Maatalous  Matkailu  Meriteollisuus  Metsätalous  Keskuspankki  Pörssi  Teollisuus  Tiede  Tulopolitiikka  Valtionyhtiöt  Verotus  Viestimet  Yrittäjyys 
Yhteiskunta:  Hyvinvointi  Ihmiskauppa  Ilmastonmuutos  Kielet Suomi  Ruotsi  Pohjoissaame  Inarinsaame  Koltansaame  Karjala  Koulutus  Naiset  Prostituutio  Rikollisuus  Sensuuri  Siirtolaisuus  Suomalaiset  Terveydenhoito  Uskonto  Väestö 
Kulttuuri:  Arkkitehtuuri  Elokuva  Itsenäisyyspäivä  Juhlapäivät  Kansallislaulu  Kansanperinne  Kansallissymbolit  Keittiö  Kirjallisuus Kalevala  Lippu  Maailmanperintökohteet  Musiikki  Mytologia  Sauna  Taide  Urheilu  Valokuvaus  Vaakuna 
| n k Suomen Pankin pääjohtajat |
| --- | --- |
 Sacklén  Idestam  Lode  Winter  C. W. Trapp  Born  Federley  R. Trapp  Edelheim  Blidberg  Björkman  von Haartman  Florin  von Troil  Charpentier  Wegelius  von Collan  Stenroth  Ramsay  Ryti  Rangell  Ryti  Tuomioja  von Fieandt  Waris  Koivisto  Karjalainen  Kullberg  Hämäläinen  Vanhala  Liikanen  Rehn 
| n k Suomen hallinto |
| --- | --- |
Hallinto:  Suomen hallitsijat  Eduskunta  Ruotsin maapäivät  Ruotsin valtaneuvosto  Suomen senaatti  Suomen suuriruhtinaskunnan valtiopäivät  Suomen äänioikeuden historia 
Hallintojaot:  Aluehallintovirastot  Historialliset maakunnat  Itämaa  Keskiaikaiset seurakunnat  Kihlakunnat  Kirkkopitäjät  Kreivi- ja vapaaherrakunnat  Kunnat  Laamannikunnat  Lapinkylät  Lapinmaat  Linnaläänit  Läänit  Maakunnat  Neljänneskunnat  Pitäjät  Voutikunnat
Norbert Lins

| Norbert Lins |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 1.7.2014–  
Ryhmä:  EPP-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. joulukuuta 1977 (ikä 46) Ravensburg, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen
Tiedot
Puolue:  Saksan kristillisdemokraattinen unioni
Aiheesta muualla
www.norbert-lins.de
Norbert Lins (s. 22. joulukuuta 1977 Ravensburg, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Lins edustaa kristillisdemokraatista unionia. Lins on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2014 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa keskusta-oikeistolaista EPP-ryhmää.
Christine Schneider

| Christine Schneider |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2.7.2019–  
Ryhmä:  EPP-ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1972 (ikä 52) Landau, Länsi-Saksa
Kansalaisuus:  saksalainen
Tiedot
Puolue:  Saksan kristillisdemokraattinen unioni
Aiheesta muualla
www.christine-schneider.de
Christine Schneider (s. 5. kesäkuuta 1972 Landau, Länsi-Saksa) on saksalainen poliitikko. Schneider edustaa kristillisdemokraatista unionia. Schneider on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä heinäkuusta 2019 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa keskusta-oikeistolaista EPP-ryhmää.
OSIRIS-REx

| OSIRIS-REx |
| --- | --- |

Organisaatio:  NASA
OSIRIS-REx -logo.
OSIRIS-REx (Origins, Spectral Interpretation, Resource Identification, Security, Regolith Explorer) on Nasan avaruusluotain. Sen tarkoitus oli tutkia Bennu-asteroidia ja tuoda takaisin Maahan näyte asteroidin pinnasta. Bennu on 500-metrinen pikkuplaneetta, joka kuuluu Maan lähelle tuleviin Apollo-asteroideihin.
Luotain laukaistiin matkaan vuonna 2016, ja se saapui Bennun luo vuonna 2018. Tutkimusvaihe vuosina 2018–2021 sisälsi näytteenoton sieltä, ja paluu Maahan tapahtui vuonna 2023. Sen jälkeen alus suunnattiin kohti Apophisia, johon olisi tarkoitus saapua 2029.
Näytteen haun lisäksi tärkeimpiin tutkimustavoitteisiin kuuluu kartoittaa ja analysoida Bennun pintaa ja verrata tuloksia Maasta käsin tehtyihin mittauksiin sekä mitata Auringon säteilyn eli Jarkowski-ilmiön vaikutusta Bennun rataan. Osiris-Rex oli Yhdysvaltain ensimmäinen asteroidin pinnasta näytteen noutanut luotain. Bennu valikoitui kohteeksi, koska se luokitellaan mahdollisesti vaaralliseksi asteroidiksi. Vuosien 2169 ja 2199 välillä sen törmäystodennäköisyys on 0,071 % eli yksi 1408:stä. Lisäksi haluttiin valita orgaanisia aineita sisältävä, runsashiilinen asteroidi, jonka tyyppisellä kappaleella ei oltu vierailtu aiemmin. Myös Bennun koko sekä pyörimis- ja ratanopeus vaikuttivat valintaan.
Avaruusohjelman budjetti on noin 800 miljoonaa dollaria, johon ei kuulu luotaimen matkaan lähettänyttä Atlas V -rakettia, jonka hinta on noin 183,5 miljoonaa dollaria. Rahoitus myönnettiin keväällä 2011. Osiris-Rex on osa Nasan New Frontiers -ohjelmaa Juno- ja New Horizons -luotainten lisäksi. Projektin päätutkija on Dante Lauretta Arizonan yliopistosta.
Luotaimen tekniset tiedot

Luotain on kooltaan 2,43 m × 2,43 m × 3,15 m ilman aurinkopaneeleita. Leveys on 6,2 m aurinkopaneeliparin kanssa. Näytteenottovarsi on pituudeltaan 3,35 m. Paino ilman polttoainetta on 880 kg ja polttoaineen kanssa 2110 kg. Aurinkopaneelit tuottavat luotaimelle tehoa 1226–3000 W.
Luotaimen on valmistanut Lockheed Martin. Teknisesti luotain on samaa tyyppiä kuin Mars-luotaimet Mars Reconnaissance Orbiter ja MAVEN sekä Jupiter-luotain Juno, jotka myös ovat Lockheed-Martinin valmistamia.
Tutkimustavoitteet

Osa luotaimen päätutkimustavoitteista esiintyy sen nimessä Origins, Spectral Interpretation, Resource Identification, Security, Regolith Explorer.
Origins (alkuperä): Haettava näyte on kuin aikakapseli Aurinkokunnan alkuvaiheen koostumuksesta.
Spectral Interpretation (Spektrin tulkinta): Teleskooppihavaintojen pohjalta tehtävää spektrianalyysiä voidaan verrata oikeaan koostumukseen ja näin parantaa menetelmien luotettavuutta.
Resource Identification (Resurssien kartoitus): Hyödynnettävien resurssien kuten veden kartoitus auttaa in-situ resurssien hyödyntämisen suunnittelussa.
Security (turvallisuus): Jarkowski-ilmiön kiertorataan tekemän vaikutuksen tutkiminen auttaa määrittämään asteroidien tulevia kiertoratoja ja auttaa impakteilta suojautumisessa.
Regolith Explorer (regoliitti-tutkija): Pinnan regoliitittien tutkiminen paljastaa sen koostumusta ja siinä tapahtuvia ilmiöitä.
Tutkimuslaitteet

Luotaimen mukana kulkee viisi eri mittalaitejärjestelmää, joiden valmistuksessa ovat olleet mukana Arizonan yliopisto, Kanadan avaruusjärjestö, Nasan Goddard avaruuslentokeskus, Massachusetts Institute of Technology ja Harvardin yliopisto:
OSIRIS-REx Camera Suite (OCAMS) sisältää kolme eri kameraa, joilla asteroidia voidaan kuvata joko värisuotimien läpi (MapCam), huippuresoluutiolla (PolyCam), tai ottaa nopeasti useita kuvia näytteenottopaikasta (SamCam).
OSIRIS-REx Laser Altimeter (OLA) mittaa LIDARin eli valon avulla tarkkaa etäisyyttä luotaimen ja asteroidin välillä.
OSIRIS-REx Thermal Emission Spectrometer (OTES) antaa tietoa asteroidin lämpötiloista ja mineraalikoostumuksesta lämpöinfrapunasäteilyn perusteella.
OSIRIS-REx Visible and Infrared Spectrometer (OVIRS) mittaa Bennusta näkyvää ja infrapunavaloa mineraalikoostumuksen määrittämiseksi.
Regolith X-ray Imaging Spectrometer (REXIS) käyttää röntgensäteilyä eri mineraalien kartoittamiseksi.
Tutkimuslaitteet > Näytteenotto

Mittalaitteiden lisäksi luotaimen kyydissä on näytteenottovarsi (TAGSAM) ja näytteenpalautuskapseli (SRC). Paluukapseli on hyvin samankaltainen kuin komeetan pyrstöstä näytteen tuoneen Stardustin. Näytteenottovarsi on suunniteltu osumaan asteroidin pintaan vain viiden sekunnin ajaksi, minkä aikana sylinterimäinen suodatinkammio purskauttaa asteroidin pintaan typpikaasua pintamateriaalin keräämistä varten. Kammioihin odotettiin päätyvän 60–2000 g pintamateriaalia, jonka raekoko on enimmillään kaksi senttimetriä. Typpeä oli enintään kolmeen yritykseen. Näytteenottovarren päässä on varmistukseksi tarralevyt, jotta ainakin jotain saataisiin talteen.
TAGSAM nosti näytekammion ilmatiiviiseen kapseliin, joka on varustettu lämpösuojilla ja laskuvarjolla maahanpaluuta varten.
Lento > Kohti Bennua ja tutkimusvaihe

Luotain laukaistiin 8. syyskuuta 2016 (Suomen aikaa aamuyöllä 9. syyskuuta) Kennedyn avaruuskeskuksesta Atlas V -kantoraketilla. Luotaimen massa oli sellainen, että rakettiin riitti yksi boosteri-raketti, jolloin muodostui harvinainen epäsymmetrinen laukaisukonfiguraatio. Raketin ylin vaihe lähetti luotaimen kohti Bennua.
Luotain saavutti Bennun 3. joulukuuta 2018. Se tutki asteroidia sen kiertoradalta noin viiden kilometrin etäisyydeltä kolmen vuoden ajan. Tutkimusajan loppuvaiheessa heinäkuussa 2020 kiertorataa laskettiin, ja luotain otti 20. lokakuuta 2020 (Suomen aikaa varhain 21. lokakuuta) vähintään 60 gramman näytteen Bennun pinnasta. Näytteenottohetkellä Osiris-Rexin etäisyys Maasta oli 334 miljoonaa kilometriä ja viestit siltä Maahan kestivät matkata melkein 19 minuutin ajan. Luotainta ei voitu ohjata Maasta käsin laskeutumisessa, vaan se hoiti sen itsenäisesti ottamalla pintaa lähestyessään kuvia ja vertailemalla niitä aiemmin otettuihin kuviin valitusta laskeutumispaikasta, joka oli vain 16 metriä halkaisijaltaan. Osiris-Rexin keräin kosketti Bennu-asteroidin pintaa alle 16 sekuntin ajan.
Lento > Paluumatka

Osiris-Rex suoritti viimeisen ohilentonsa Bennun yllä 7. huhtikuuta 2021 ja alkoi hiljalleen ajautua poispäin asteroidista. Luotain lähti 10. toukokuuta Bennun läheisyydestä ja aloitti kahden vuoden matkansa Maahan asteroidinäytteen kanssa.
Avaruusaluksesta irrottautumisen jälkeen, 24. syyskuuta 2023 noin klo 8.42 MDT (UTC-06.00), Osiris-Rexin paluukapseli saapui Maan ilmakehään. Kello 8:52 MDT (UTC-06:00) paluukapseli laskeutui Utah Test and Training Range -alueelle, 3 minuuttia ennustettua aikaisemmin. Kello 10:15 MDT (UTC-06:00) kapseli poistui laskeutumispaikalta helikopterilla. Näyte kuratoitiin Nasan Astromaterials Research and Exploration Science Directorate (ARES) -yksikössä ja Japanin Extraterrestrial Sample Curation Centerissä. Asteroidinäytteiden materiaalipyyntöjä käsitellään ja jaetaan ARES:n toimesta organisaatioille ympäri maailmaa.
Avaruusalus suunnattiin irrottautumisen jälkeen poispäin Maasta suuntautuvalle radalle vuonna 2029 pidennettyä Apophis-lentoaan varten, jota kutsutaan Osiris-Apexiksi.
Tulokset

Alustavien tutkimustulosten mukaan asteroidista näytteeksi saadussa pintamateriaalissa on runsaasti hiiltä ja vettä, jotka yhdessä voisi viitata siihen, että kivestä voi löytyä maapallon elämän rakennusaineita.
Nasan hallintojohtaja Bill Nelsonin mukaan ”Osiris-Rex-näyte on suurin maapallolle koskaan toimitettu runsashiilinen asteroidinäyte, ja se auttaa tutkijoita tutkimaan elämän alkuperää omalla planeetallamme tulevien sukupolvien ajan”.
Vaikka löydettyjen hiiliyhdisteiden luonteen ymmärtäminen vaatii vielä lisätyötä, ensimmäinen löytö lupaa hyvää asteroidinäytteen tulevia analyysejä varten. Asteroidin kivien ja pölyn sisältämiä salaisuuksia tutkitaan vielä vuosikymmeniä, ja ne tarjoavat tietoa siitä, miten aurinkokuntamme on muodostunut, miten elämän esiasteet ovat saattaneet levitä Maahan ja mitä varotoimia on toteutettava, jotta vältetään asteroidien ja kotiplaneettamme törmäykset.
Vuosien 2023–2025 aikana tiederyhmä jatkaa näytteiden karakterisointia ja suorittaa analyysejä, joita tarvitaan tehtävän tieteellisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Nasa säilyttää vähintään 70 prosenttia näytteestä Johnsonissa, jotta tutkijat ympäri maailmaa, mukaan lukien tulevat tutkijasukupolvet, voivat jatkaa tutkimusta. Osana Osiris-Rexin tiedeohjelmaa yli 200 tiedemiehen ryhmä ympäri maailmaa tutkii regoliitin ominaisuuksia, mukaan lukien tutkijat monista yhdysvaltalaisista laitoksista, Nasan yhteistyökumppaneista Japanin avaruusjärjestöstä, CSA:sta (Canadian Space Agency) ja muista tutkijoista eri puolilta maailmaa. Syksyn 2023 aikana näytteitä lainattiin myös Smithsonian Institutioniin, Space Center Houstoniin ja Arizonan yliopistoon yleisön nähtäväksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Video: OSIRIS-RExin lento selitettynä ällistyttävän yksinkertaisesti (Arkistoitu – Internet Archive)
OSIRIS-RExin tutkimuslaitteistot
Osiris-Rex ottamassa näytettä
Kaksi tutkimushenkilöä noutamassa Osiris-Rexin näytekapselia
Aleksandr Alehin

| Aleksandr Alehin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Aleksandr Aleksandrovitš Alehin
Syntynyt: 31. lokakuuta (J: 19. lokakuuta) 1892 Moskova
Kuollut: 24. maaliskuuta 1946 (53 vuotta) Estoril, Portugali
Kansalaisuus:   Venäjä  Ranska (1927–1946)
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari
Maailmanmestari:  1927–1935 1937–1946
Aleksandr Aleksandrovitš Alehin (ven. Александр Александрович Алехин; 31. lokakuuta (J: 19. lokakuuta) 1892 Moskova, Venäjän keisarikunta – 24. maaliskuuta 1946 Estoril, Portugali) oli venäläinen shakin suurmestari ja neljäs maailmanmestari. 22-vuotiaana hän oli yksi maailman parhaista shakinpelaajista ja yksi niistä viidestä pelaajasta, joille keisari Nikolai II myönsi suurmestarin arvonimen. 1920-luvulla Alehin voitti useimmat niistä turnauksista, joihin osallistui. Vuonna 1927 hänestä tuli shakin neljäs maailmanmestari voitollaan José Raúl Capablancasta.
1930-luvun alussa Alehin hallitsi kansainvälisiä turnauksia. Hän myös pelasi Ranskan kärkipöytää neljissä shakkiolympialaisissa ja voitti jokaisella kerralla henkilökohtaisen palkinnon. Alehinin turnauspelaaminen muuttui epäsäännöllisemmäksi 1930-luvun puolivälin jälkeen, minkä syyksi usein katsotaan alkoholismi. Alehin tarjosi Capablancalle uusintaottelua maailmanmestaruudesta samoilla ehdoilla, joilla hän oli pelannut Capablancaa vastaan, mutta neuvottelut eivät edenneet. Alehin puolusti mestaruuttaan Jefim Bogoljubovia vastaan vuosina 1929 ja 1934. Hän menetti mestaruutensa vuonna 1935 Max Euwelle, mutta nousi uudelleen mestariksi uusintaottelussa vuonna 1937. Toisen maailmansodan sytyttyä Alehin ei enää saanut tilaisuutta mestaruusotteluun. Sodan aikana neuvotteluja käytiin Capablancan, Keresin ja Botvinnikin kanssa.
Alehin pysyi sodan aikana saksalaismiehityksen ulkopuolelle jääneen Vichyn Ranskan kansalaisena ja pelasi siellä shakkiturnauksissa. Alehinin nimellä ilmestyi useita antisemitistisiä artikkeleita. Alehin kielsi ensin kirjoittaneensa ne. Myöhemmin hän myönsi olleensa artikkelien kirjoittaja, mutta sanoi natsien muunnelleen niitä. Hänellä oli useita hyviä juutalaisystäviä, ja hänen neljäs vaimonsa oli juutalainen. Sodan jälkeen muut pelaajat ja turnausten järjestäjät hyljeksivät Alehinia hänen antisemitististen artikkeleidensa takia. Alehin neuvotteli vielä maailmanmestaruusottelusta Mihail Botvinnikia vastaan, mutta kuoli epäselvissä olosuhteissa Estorilissa Portugalissa neuvottelujen ollessa käynnissä vuonna 1946.
Alehin on tunnettu raivokkaasta ja mielikuvituksellisesta hyökkäystyylistään, johon yhdistyy hieno asemapeli- ja loppupelitaito. Vaikka Alehin julistettiin ”Neuvostoliiton viholliseksi” hänen annettuaan bolševismin vastaisia lausuntoja, häntä pidettiin silti yhtenä kilpashakkia toisen maailmansodan jälkeen hallinneen neuvostoshakin koulukunnan perustajista. Hän on myös antanut nimensä usealle avausmuunnelmalle sekä Alehinin puolustukselle. Alehin laati muutamia loppupelitehtäviä sekä kirjoitti shakkikirjallisuutta. On myös vahvoja todisteita siitä, että Alehin silloin tällöin syyllistyi julkaistujen peliensä ”paranteluun”.
Elämä > Varhainen elämä

Aleksandr Alehin syntyi Moskovassa varakkaaseen perheeseen. Hän oli perheen nuorin lapsi. Hänen isänsä Aleksandr Ivanovitš Alehin oli rikas maanomistaja, Venäjän duuman jäsen ja valtioneuvos. Hänen äitinsä, Anisja Ivanovna Alehina (o.s. Prohorova), oli rikkaan tehtaanomistajan tytär. Perheen vanhin lapsi oli Aleksei, josta Aleksandrin tavoin tuli shakinpelaaja. Toiseksi vanhin lapsi oli tytär Varvara. Kaikki perheen lapset saivat hyvän koulutuksen, ja Aleksandr opiskeli jo pienenä äidinkielensä lisäksi saksaa ja ranskaa.
Alehin oppi shakin säännöt äidiltään seitsenvuotiaana, ja isä ja isoveli opettivat hänelle shakin strategiaa ja taktiikkaa. Aleksein vahvuudet pelaajana vauhdittivat osaltaan Aleksandrin kehitystä. Alehin otti myös muutamia shakkioppitunteja arvostetuilta mestareilta. Ajan mittaan shakinpeluu alkoi viedä aikaa Alehinin opiskeluilta, ja siksi vanhemmat ottivat häneltä laudan pois. Se ei estänyt Alehinia pelaamasta, sillä hän opetteli pelaamaan sokkona, mikä näkyi myöhemmin hänen sokkoshakkitaidoissaan. Alehinia ei voi kuitenkaan luonnehtia shakin ihmelapseksi, koska hänen menestyksensä perustui ankaraan työntekoon.
Elämä > Shakkiuran alku (1902–1914)

Alehinin ensimmäinen tunnettu peli on kirjeshakkiturnauksesta, joka alkoi 3. joulukuuta 1902 Alehinin ollessa vasta kymmenvuotias. Hän osallistui Šahmatnoje Obozrenije -shakkilehden sponsoroimana vuosina 1902–1911 useisiin kirjeshakkiturnauksiin. Kirjepelien runsaus johtuu siitä, että Alehin ei saanut osallistua normaaleihin turnauksiin. Ensimmäisen normaalin turnauksensa, Moskovan shakkikerhon järjestämän kevätturnauksen, Alehin pelasi 1907 ja sijoittui jaetulle yhdennelletoista sijalle. Hänen isoveljensä Aleksei oli samassa turnauksessa jaetulla neljännellä sijalla. Vuonna 1908 Alehin pelasi ensimmäisen kerran kansainvälisessä turnauksessa Düsseldorfin mestariturnauksen lisänä pidetyssä ehdokasturnauksessa (saks. Hauptturnier). Alehin jakoi turnauksen neljännen ja viidennen sijan. Samalla matkalla hän otteli Curt von Bardelebenin kanssa. Alehin voitti ottelun neljällä voitolla ja yhdellä tasapelillä. Samana vuonna 14-vuotias Aleksandr voitti Moskovan shakkiklubin kevätturnauksen. Seuraavina vuosina Alehin pelasi yhä enemmän vahvoissa turnauksissa, joista osa oli Venäjän ulkopuolella. Tulokset olivat alussa vaihtelevia, mutta jo 16-vuotiaana Alehin oli vakiinnuttanut itsensä yhdeksi Venäjän parhaista pelaajista. Vuonna 1913 Alehin osallistui Alankomaiden shakkiliiton 40-vuotisjuhlaturnaukseen. Alehin menestyi turnauksessa yllättävän hyvin ja oli varmistanut voiton jo ennen viimeistä kierrosta.
Ensimmäisen Venäjän mestaruudesta pelatun turnauksen Alehin voitti tammikuussa 1914, kun hän jakoi ensimmäisen sijan Aron Nimzowitschin kanssa turnauksessa Pietarissa. Jälkeenpäin Alehin pelasi Nimzowitschia vastaan pienoisottelun ensimmäisestä sijasta. Siinäkään pelissä ei tullut ratkaisua, sillä peli päättyi tasan molempien voitettua yhden pelin. Voittajan piti saada osallistumisoikeus huhtikuussa alkavaan Pietarin kansainväliseen turnaukseen. Koska pienoisottelukin päättyi tasan, molemmat pääsivät osallistumaan turnaukseen. Alehin pelasi tänä aikana useita otteluita, joissa hän menestyi koko ajan paremmin.
Elämä > Huipputason suurmestari (1914–1927)

Alehin osallistui Pietarin turnaukseen. Hän sijoittui kolmanneksi heti Laskerin ja Capablancan jälkeen. Joidenkin tietojen mukaan Venäjän keisari Nikolai II myönsi turnauksen loputtua suurmestarin arvonimen viidelle turnauksessa pelanneelle mestarille, jotka olivat Lasker, Capablanca, Alehin, Tarrasch ja Marshall. Shakkihistorioitsija Edward Winter kiistää tiedon ja sanoo, että varhaisimmat tunnetut tarinaa tukevat lähteet ovat Robert Lewis Taylorin artikkeli 15. heinäkuuta ilmestyneessä The New Yorker -lehden numerossa sekä Marshallin omaelämäkerta My 50 Years of Chess vuodelta 1942. Yllättävän menestyksensä ansiosta Alehin oli vakava mestariehdokas. Heinäkuussa 1914 Alehin jakoi ensimmäisen sijan Marshallin kanssa Pariisissa järjestetyssä turnauksessa.
Elämä > Maailmanmestari, ensimmäinen kausi (1927–1935) > Maailmanmestariksi

Vuonna 1927 Alehin sai maailmanmestaruushaasteelleen tukea argentiinalaisilta liikemiehiltä sekä Argentiinan presidentiltä, jotka lupasivat huolehtia kustannuksista ja järjestelyistä. Ottelun järjesti Club Argentino de Ajedrez suom. Argentiinan shakkiklubi, ja se pelattiin Buenos Airesissa. Otteluvoittoon vaadittiin yhteensä kuusi voittoa, joten tasapeleillä ei ollut merkitystä. Alehin valmistautui otteluun perinpohjaisesti ja jopa muutti pelityyliään enemmän vastustajansa pelin kaltaiseksi. Hän kiinnitti paljon huomiota Capablancan vahvuuksiin ja heikkouksiin, kun maailmanmestari taas ei nähnyt mitään syytä valmistautua otteluun. Yleinen mielipide enteili silti Capablancan voittoa aiempien keskinäisten otteluiden perusteella.
Ensimmäinen ottelupeli alkoi 16. syyskuuta 1927 Buenos Airesissa. 34 peliä ja kaksi kuukautta kestänyt maratonottelu päättyi lopulta 29. marraskuuta, kun Alehin saavutti kuudennen voittonsa ja nousi maailmanmestariksi. Hänelle pidettiin ottelun päättymisen ja maailmanmestaruuden voiton kunniaksi juhlat, joista entinen maailmanmestari Capablanca jäi kuitenkin pois, sillä pitkä ottelu oli riitaannuttanut Capablancan ja Alehinin. Alehinin voitto yllätti lähes koko shakkimaailman, sillä hän ei ollut ennen ottelua voittanut Capablancaa yhdessäkään pelissä. Ottelu oli lopulta pidempi kuin yksikään sitten Labourdonnaisin ja McDonnellin vuoden 1834 pelien jälkeen.
Elämä > Maailmanmestari, toinen kausi (1937–1946) > Viimeiset vuodet

Toisen maailmansodan jälkeen Alehinia ei enää natsikytköksiensä takia kutsuttu shakkiturnauksiin Pyreneiden niemimaan ulkopuolelle. Hänen alkuperäinen kutsunsa Lontooseen vuoden 1946 turnaukseen peruttiin, kun muut osallistujat vastustivat Alehinin osallistumista. Viimeiset kuukautensa Alehin asui Estorilissa Portugalissa. Hän oleskeli hotellissaan yksinään masentuneena. Helmikuun alussa Alehin sai Botvinnikilta haasteen maailmanmestaruusotteluun, mikä piristi häntä. Alehin alkoi valmistautua otteluun, hän muun muassa kehitti uusia muunnelmia Botvinnikin suosimaa ranskalaista puolustusta vastaan. Ottelua ei kuitenkaan ehditty järjestää.
Alehin kuoli hotellihuoneessaan 24. maaliskuuta 1946 Estorilissa suunnitellessaan maailmanmestaruusottelua Botvinnikia vastaan. Alehin kärsi pitkälle edenneestä maksakirroosista ja pohjukaissuolen tulehduksesta. Kuolinhetken olosuhteet ovat vieläkin kiistanalaisia. Tarjoilija löysi Alehinin kuolleena aterian äärellä viedessään hänelle aamiaista. Tarjoilijan mukaan Alehin ei ollut koskenutkaan ruokaan, vaikkakin oli laittanut jo lautasliinan kaulaansa. Kuolleesta Alehinista otetun kuvan mukaiset olosuhteet poikkeavat tarjoilijan tarinasta, mikä on yksi syy monille salaliittoteorioille. Yleensä kuoleman on arveltu johtuneen sydänkohtauksesta, mutta  Chess Life -lehden kirjeen mukaan ruumiinavauksessa todettiin, että kuolema johtui tukehtumisesta lihaan. Lihaan tukehtuminen olisi taas ristiriidassa tarjoilijan tarinan kanssa. Joidenkin arvelujen mukaan Alehinin olisi murhannut Ranskan hallituksen salainen murharyhmä. Syynä olisi ollut Alehinin yhteistyö natsien kanssa. Myös itsemurhaa on arveltu kuolinsyyksi, sillä tutkimuksen Alehinin toimista toisen maailmansodan aikana oli määrä valmistua Alehinin kuolemaa seuraavana päivänä. Alehinia ei haudattu kolmeen viikkoon, mutta vihdoin Portugalin shakkiliitto järjesti Alehinin ruumiin hautakammioon paikalliselle hautausmaalle. Vuonna 1956 FIDE järjesti jäännösten siirtämisen pariisilaiselle hautausmaalle, jossa ne ovat nykyäänkin.