stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
James Mason (uusnatsi)
Toiminta 2000-luvulla ja uusi suosio

Mason kiinnostui kristinuskosta ja julkaisi vankilasta vapauduttuaan vankilassa kirjoittamiaan kirjoja. Näihin kuului The Theocrat (2000), jossa hän vertaili Raamatun jakeita Adolf Hitlerin Taisteluni-kirjan sisältöön. Vuonna 2003 Ryan Schuster teki Siege-kirjasta uuden painoksen. Teos pysyi eräänlaisena kulttiklassikkona, mutta varsinaisesti äärioikeistopiirit "löysivät" Masonin uudelleen vasta 2010-luvun puolessavälissä.
Iron March -keskustelupalstalla Siege sai aiempaa suuremman näkyvyyden. Iron March ja siellä perustettu Atomwaffen Division nostivatkin Siegen suosiota uusnatsien keskuudessa merkittävästi vuoden 2015 paikkeilla. Atomwaffen Division asetti Siegen lukemisen jopa velvollisuudeksi. Unite the Right Rallyn johtaminen murhaan elokuussa 2017 ja tämän aiheuttamat kielteiset seuraukset äärioikeistolle vakuuttivat osan uusnatseista siitä, että laillisuuteen pyrkivä julkinen toiminta epäonnistuu väistämättä. Siege-kirjan terrorismiin kannustavat kirjoitukset saivat osakseen hyväksyntää tältä yleisöltä. Mason itse palasi aktiiviseksi toimijaksi uusnatsiliikkeeseen uuden suosionsa siivittämänä. Hän on jatkanut julkaisutoimintaansa ja osallistunut valkoisen ylivallan kannattajien podcasteihin. Southern Poverty Law Centerin mukaan Mason on asunnossaan Denverissä opettanut Atomwaffen Divisionin johtoa.
Ison-Britannian ja Saksan viranomaiset pitivät 2010-luvun lopussa Masonia vaikutusvaltaisena hahmona maidensa äärioikeistopiireissä. Vuonna 2019 Mason väitti ideologisten käsitystensä tulleen toteennäytetyiksi vuosikymmen toisensa perään. Hän viittasi itseensä ja aatetovereihinsa profeettoina.
Clarendon

Clarendon voi viitata seuraaviin:
Clarendon, kunta Kanadan Quebecissä
Clarendon, kirjaintyyppi
Clarendon-nimisiä henkilöitä:
Edward Hyde (1609–1674), Clarendonin jaarli ja Kaarle II:n neuvonantaja
Layshia Clarendon (s. 1991), yhdysvaltalainen koripalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Clarendon”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Christopher Loeak

| Christopher Loeak |
| --- | --- |

Marshallinsaarten presidentti
 tammikuu 2012 – 11. tammikuuta 2016  
Edeltäjä:  Jurelang Zedkaia
Seuraaja:  Casten Nemra
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. marraskuuta 1952 (ikä 71) Ailinglaplap, Marshallinsaaret
Kansalaisuus:  marshallinsaarelainen
Puoliso:  Anono Lieom
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Christopher Loeak (s. 11. marraskuuta 1952 Ailinglaplap) on marshallinsaarelainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 2012–2016.
Loeak valittiin presidentiksi vuoden 2012 vaaleissa. Hän sai parlamentin äänestyksessä 21 ääntä voittaen istuvan presidentin Jurelang Zedkaian, joka sai 11 ääntä.
Käännös suomeksi
Christina Aguilera (albumi)

| Christina Aguilera Christina Aguilera |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1999
 Julkaistu: 24. elokuuta 1999
 Tuottaja(t): Johan Aberg, David Frank, Ron Harris, Robert Hoffman, Khris Kellow, Steve Kipner, Travon Potts, Paul Rein, Guy Roche, Evan Rogers, Carl Sturken, Robin Thicke, Diane Warren, Matthew Wilder, Aaron Zigman
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 46.21
 Levy-yhtiö: RCA
Christina Aguilera muut julkaisut
|   | Christina Aguilera 1999 | Mi Reflejo 2000 |
Singlet albumilta Christina Aguilera
 ”Genie in a Bottle” Julkaistu: 22. kesäkuuta 1999  ”What a Girl Wants” Julkaistu: 28. marraskuuta 1999  ”I Turn to You” Julkaistu: 30. maaliskuuta 2000  ”Come On Over Baby (All I Want Is You)” Julkaistu: 11. heinäkuuta 2000
Christina Aguilera on yhdysvaltalaisen laulajan Christina Aguileran esikoisalbumi. Se julkaistiin elokuussa 1999, ja se sisältää Aguileran läpimurtohitin ”Genie in a Bottle”, sekä myös myöhemmin julkaistut kappaleet ”What a Girl Wants”, ”I Turn to You”, ja ”Come on Over Baby (All I Want is You)”.
Ennen levyn julkaisua kappale ”Reflection” soitettiin Disneyn Mulan-piirroselokuvassa.
Albumia on myyty Yhdysvalloissa yli kahdeksan miljoonaa kappaletta. Singleä ”Genie in a Bottle” myytiin maassa lähes 1,5 miljoonaa kappaletta ja singlejä ”What a Girl Wants” ja ”Come on Over Baby (All I Want is You) kumpaakin yli puoli miljoonaa kappaletta  Maailmanlaajuisesti albumia on myyty yli 17 miljoonaa kappaletta. Suomessa sen paras sijoitus oli virallisen albumilistan sijalla 36.
Kappalelista

Genie in a Bottle – 3.39
What a Girl Wants – 3.33
I Turn to You – 4.36
So Emotional – 4.01
Come on Over (All I Want Is You) – 3.10
Reflection – 3.33
Love for All Seasons – 3.59
Somebody's Somebody – 5.03
When You Put Your Hands on Me – 3.35
Blessed – 3.06
Love Will Find a Way – 3.56
Obvious – 3.59
Intianjujuba

| Intianjujuba |
| --- | --- |
 Intianjujuba savannilla Indonesiassa
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Alaluokka::  Rosidae
Lahko::  Rhamnales
Heimo::  Paatsamakasvit Rhamnaceae
Suku::  Jujubat Ziziphus
Laji::  mauritiana
Kaksiosainen nimi
 Ziziphus mauritiana  Lam. 
Katso myös
   Intianjujuba Wikispeciesissä   Intianjujuba Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Intianjujuba (Ziziphus mauritiana) on jujubien sukuun kuuluva lehtipuu, jota viljellään muun muassa hedelmiensä vuoksi trooppisen vyöhykkeen kuivilla alueilla.
Ulkonäkö ja koko

Intianjujuban koko vaihtelee 1,2 metriä korkeasta pensaasta jopa 12 metriä korkeaan puuhun ja se voi olla kasvutavaltaan sekä pysty että leveäkasvuinen. Oksat voivat olla piikikkäitä tai piikittömiä. Lehtiasento on vuorottainen ja lehtilapa on puikea tai pitkänpyöreä. Lehtien yläpinta on kiiltävän tummanvihreä ja lehtien pituus on 2,5–6,5 cm ja leveys 2–4 cm. Lehtilaita on hienosahainen ja lehtisuonet ovat pitkittäisiä, litistyneitä sekä selvästi erottuvia. Lyhyiden lehtiruotien alla on tiheää vaaleahkoa tai ruskeahkoa karvaa. Intianjujuban pienissä keltaisissa kukissa on viisi terälehteä ja ne kasvavat pareittain tai kolmistaan lehtihangoissa.
Ulkonäkö ja koko > Hedelmä

Intianjujuban kiiltäväpintaisten hedelmien väri on raakana vaaleanvihreä ja muuttuu sitten keltaisen kautta punertavaksi tai punaiseksi. Ne ovat muodoltaan pyöreitä, soikeita, päärynänmuotoisia tai pitkänomaisia ja niiden kuori voi olla joko sileä tai karkea. Villinä kasvavan intianjujuban hedelmät ovat 1,25–2,5 cm pitkiä, mutta oikein viljeltynä hedelmien pituus voi olla jopa 6,25 cm ja leveys 4,5 cm. Hedelmän sisällä olevaa kahta 6 mm pitkää siementä ympäröi kivikova kuori eli endokarppi.
Hedelmäliha on valkoista ja raakana rapeaa, kypsänä jauhoista. Hedelmän maku muistuttaa omenaa, mutta muuttuu ikääntymisen myötä myskiseksi.
Historia

Todennäköisesti orientaaliselta alueelta peräisin olevan intianjujuban arvellaan arkeologisten löytöjen perusteella olleen tärkeä viljelyskasvi jo 8000 vuotta sitten Pakistanissa, jossa sitä vielä tänäkin päivänä viljellään.
Intianjujuban auktori, 1744–1829 elänyt luonnontieteilijä Jean-Baptiste Lamarck, kutsui lajia myös kiinanjujuballe varatulla latinankielisellä nimellä Ziziphus jujuba. Lamarck käytti lajista lisäksi nimeä Ziziphus mauritiana, joka sittemmin vakiintui sen viralliseksi nimeksi. Nimeen liittyvän epäselvyyden vuoksi intianjujubaan viitataan usein väärällä nimellä kirjallisuudessa.
Lajikkeet

Vuonna 2001 intianjujubasta tunnettiin 60 eri lajiketta. Ne jaotellaan kahteen ryhmään kukkien avautumisajankohdan mukaan: aamulla kukkivat ja iltapäivällä kukkivat. Osa lajikkeista on risteytymiskyvyttömiä keskenään.
Ekologia ja genetiikka

Intianjujuba on hyönteispölytteinen kasvi, jonka itseinkompatibiliteettimekanismi estää itsepölytyksen. Hedelmäntuotto alkaa 3–4 vuoden ikäisenä ja vain noin 10 prosenttia kukista tuottaa hedelmän. Hedelmän kehitys vaihtelee lajikkeen ja kasvupaikan mukaan 108–180 päivän välillä.
Intianjujuba on kromosomistoltaan joko tetra- tai oktoploidinen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Intianjujuba kasvaa luontaisesti kuivilla alueilla Afrikassa, Aasiassa ja paikoitellen myös Karibian saaristossa. Se viihtyy hyvin sekä kuivassa että kosteassa trooppisessa ilmastossa, jossa keskimääräinen vuotuinen lämpötila on vähintään 7–13 °C ja enintään 37–48 °C. Intianjujuba sietää erilaisia maaperäolosuhteita hyvin. Se kasvaa luontaisesti jopa 900 metrin korkeudessa.
Viljely

Intianjujubaa viljellään paljon Intiassa ja Thaimaassa. Vuonna 1995 sen viljelyala oli Intiassa lähes 88 000 hehtaaria. Sitä viljellään myös Pakistanissa, Bangladeshissa ja osassa Afrikkaa. Lajia voidaan lisätä siemenistä, taimista, juurivesoista, pistokkaista tai suorakylvämällä.
Käyttö

Intianjujuban hedelmiä syödään sellaisenaan sekä kuivattuna. Kuivana se on mieto laksatiivi. Hedelmiä myös hillotaan, kandeerataan ja jauhetaan mausteeksi sekä käytetään virvoitusjuomien ainesosana.
Puuainesta käytetään maataloustyökalujen valmistukseen, käsitöihin ja rakentamiseen. Lehtiä puolestaan käytetään lampaiden, vuohien, kamelien ja nautakarjan rehuna.
Intianjujuban hedelmä halkaistuna.
Ceiba ventricosa

| Ceiba ventricosa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Alaheimo::  Bombacoideae
Suku::  Kapokkipuut Ceiba
Laji::  ventricosa
Kaksiosainen nimi
 Ceiba ventricosa  (Nees & Mart.) Ravenna 
Synonyymit
 Bombax ventricosa Arruda  Ceiba incana (A.Robyns) Ravenna  Chorisia incana A.Robyns  Chorisia ventricosa Nees & Mart. 
Katso myös
   Ceiba ventricosa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ceiba ventricosa on malvakasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Se kuuluu kapokkipuiden suvussa seitsemän lajia sisältävään Ceiba insignis -ryhmään, jonka muita lajeja ovat esimerkiksi valkokapokkipuu (Ceiba insignis) ja pullokapokkipuu (Ceiba speciosa). C. ventricosa on 12–26 metriä korkeaksi kasvava ikivihreä puu, jolla on piikikäs, pullistunut runko ja suuri, pallomainen latvus. Se kukkii koristeellisesti maaliskuusta huhtikuuhun. Kaikkien kapokkipuiden siemenet ovat puuvillamaisen kuidun eli kapokin peitossa, ja joillakin lajeilla kuitua hyödynnetään esimerkiksi tyynyissä ja leluissa, mutta C. ventricosalla tällaista käyttöä ei tiettävästi ole. C. ventricosa on nopeakasvuinen laji, jota hakataan joskus luonnosta matalalaatuiseksi puutavaraksi. Sitä tavataan Brasilian itä- ja kaakkoisosien kuivista, osittain ikivihreistä rannikkosademetsistä.
Claressa Shields

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Shields vuonna 2012. |  Shields vuonna 2012. |  Shields vuonna 2012. |  |
Maa:  Yhdysvallat
Naisten nyrkkeily
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | keskisarja |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | keskisarja |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Jeju 2014 | keskisarja |  |
|  Kultaa | Astana 2016 | keskisarja |  |
Claressa Shields (s. 17. maaliskuuta 1995 Flint, Michigan) on yhdysvaltalainen nyrkkeilyn olympiavoittaja ja maailmanmestari. 175 senttimetriä pitkä ja 75 kilogrammaa painava Shields edustaa FWC Berston -seuraa. Hän kilpailee keskisarjassa.
Shields voitti keskisarjan olympiakultaa Lontoon kesäolympialaisista 2012 vasta 17-vuotiaana. Finaalissa hän voitti Venäjän Nadežda Torlopovan. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Shields uusi olympiavoittonsa. Finaalissa hän voitti alankomaalaisen Nouchka Fontijnin. Vuonna 2014 Shields voitti keskisarjan MM-kultaa Jejusta ja vuonna 2016 vuonna 2016 Astanasta.
Shields siirtyi ammattilaiseksi Rion olympialaisten jälkeen 2016.
Shields oppi puhumaan vasta viisivuotiaana.
Isabella

Isabella voi viitata ainakin seuraaviin:
Etunimenä

Isabella, naisen nimi
Isabella I (1172–1205), Jerusalemin nimellinen kuningatar 1192–1205
Isabella Aragonialainen (1247–1271), Ranskan kuningatar, kuningas Filip III:n puoliso
Isabella Aragonialainen (1271–1336), Portugalin kuningatar, kuningas Dinis I:n puoliso
Isabella Aragonialainen (1470–1498), Portugalin kuningatar, kuningas Emanuel I:n puoliso
Isabella Aragonialainen (1470-1524), Milanon herttuatar
Isabella Clara Eugenia (1566–1633), espanjalaissyntyinen prinsessa, Espanjan Alankomaiden sijaishallitsija 1621–1633
Isabella (1503–1539) keisari Kaarle V:n puoliso
Isabella Katolilainen (1451–1504), Kastilian kuningatar 1474–1504, Espanjan kuningatar 1479–1504
Isabella II (1830–1904), Espanjan kuningatar 1833–1868
Isabella de France (n. 1292–1358), Ranskan kuningas Filip IV Kauniin tytär, Englannin kuningas Edvard II:n puoliso
Isabella (1846–1921), Brasilian sijaishallitsija
Isabella (s. 2007), Tanskan prinsessa
Isabella de Urgel (n. 1048–1071), Aragonian kuningatar 1065–1071
Valois’n Isabella (1389–1409), Ranskan prinsessa, Kaarle VI:n tytär
Sukunimenä

Tony Isabella (s. 1951), yhdysvaltalainen sarjakuvakäsikirjoittaja
Muita merkityksiä

M/S Isabelle, aiemmalta nimeltään M/S Isabella, Tallinkin omistama matkustaja-autolautta
Isabella, suomalainen televisiosarja vuodelta 2007
Borgward Isabella, vuosina 1954–1962 valmistettu länsisaksalainen henkilöauto
isabella, hevosen voikkovärityksen vanha nimitys
isabella, koiran liilavärityksen toinen nimi
Operaatio Isabella, Saksan suunnitelma Espanjan ja Portugalin valtaamiseksi toisen maailmansodan aikana
Isabellan piirikunta, piirikunta Michiganissa, Yhdysvalloissa.
Clarice Stackelberg

Clarice Mary Stackelberg (o.s. Proctor; 13. joulukuuta 1912 Skotlanti – 16. toukokuuta 1962 Tukholma) oli brittiläissyntyinen Suomessa ja Ruotsissa asunut taidemaalari, graafikko ja vapaaherratar. Hän opiskeli maalaustaidetta Lontoossa, Pariisissa ja Firenzessä 1930-luvulla ja toimi talvisodan aikana Yleisradion englanninkielisten lähetysten kuuluttajana. Hänen aviomiehensä toimi Suomessa puuvillanvälittäjänä.
Clarice Stackelberg tuomittiin jatkosodan aikana vakoilusta Ison-Britannian hyväksi.
Käännös suomeksi
Indian Wells Masters

| Indian Wells Masters |
| --- | --- |
 Kisojen päästadion ilmakuvasta.
Tiedot
Kiertue:  ATP-turnaus / WTA-turnaus
Sijainti:  Indian Wells, Kalifornia  Yhdysvallat
Kilpailupaikka:  Indian Wells Tennis Garden
Kilpailuluokka:  Masters 1000 Premier Mandatory
Kenttätyyppi:  Kova / ulkokentät
Kaavio:  96S / 48Q / 32D
Palkintorahaa:  Miehet: 8 359 455 $ Naiset: 8 359 455 $
Virallinen sivusto
Indian Wells Masters on vuosittainen maaliskuussa Indian Wellsissä, Yhdysvaltain Kaliforniassa järjestettävä tennisturnaus. Tapahtuma kuuluu miesten Masters-sarjaan ja naisten Premier-sarjaan. Alkujaan naisten turnaus pidettiin viikkoa ennen miehiä. Vuonna 1996 Indian Wellsistä tuli yksi harvoista miesten ja naisten huipputason (ATP ja WTA) yhdistetyistä turnauksista. Viime aikoina siitä on kasvanut yksi molempien kiertueiden suurimmista tapahtumista; mukana on vuosittain 96 pelaajaa niin miehissä kuin naisissakin. Se on myös yksi harvoista turnauksista, joissa pääsarjaa pelataan yli viikon.
Turnauksen virallinen nimi sponsorin mukaan on nykyisin BNP Paribas Open. Aikaisempia nimiä ovat olleet Pacific Life Open, Newsweek Champions Cup, Pilot Pen Classic ja Congoleum Classic. Naisten turnauksen nimenä on myös aiemmin ollut Evert Cup (entisen huippupelaajan Chris Evertin kunniaksi).
Tulokset > Miesten kaksinpeli

| Vuosi | Voittaja | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 |  Boris Becker  |  Stefan Edberg | 6–4, 6–4, 7–5 |
| 1988 |  Boris Becker  |  Emilio Sánchez | 7–5, 6–4, 2–6, 6–4 |
| 1989 |  Miloslav Mečíř  |  Yannick Noah | 3–6, 2–6, 6–1, 6–2, 6–3 |
| 1990 |  Stefan Edberg  |  Andre Agassi | 6–4, 5–7, 7–6, 7–6 |
| 1991 |  Jim Courier  |  Guy Forget | 4–6, 6–3, 4–6, 6–3, 7–6(4) |
| 1992 |  Michael Chang  |  Andrei Tšesnokov | 6–3, 6–4, 7–5 |
| 1993 |  Jim Courier  |  Wayne Ferreira | 6–3, 6–3, 6–1 |
| 1994 |  Pete Sampras  |  Petr Korda | 4–6, 6–3, 3–6, 6–3, 6–2 |
| 1995 |  Pete Sampras  |  Andre Agassi | 7–5, 6–3, 7–5 |
| 1996 |  Michael Chang  |  Paul Haarhuis | 7–5, 6–1, 6–1 |
| 1997 |  Michael Chang  |  Bohdan Ulihrach | 4–6, 6–3, 6–4, 6–3 |
| 1998 |  Marcelo Ríos  |  Greg Rusedski | 6–3, 6–7(15), 7–6(4), 6–4 |
| 1999 |  Mark Philippoussis  |  Carlos Moyà | 5–7, 6–4, 6–4, 4–6, 6–2 |
| 2000 |  Àlex Corretja  |  Thomas Enqvist | 6–4, 6–4, 6–3 |
| 2001 |  Andre Agassi  |  Pete Sampras | 7–6(5), 7–5, 6–1 |
| 2002 |  Lleyton Hewitt  |  Tim Henman | 6–1, 6–2 |
| 2003 |  Lleyton Hewitt  |  Gustavo Kuerten | 6–1, 6–1 |
| 2004 |  Roger Federer  |  Tim Henman | 6–3, 6–3 |
| 2005 |  Roger Federer  |  Lleyton Hewitt | 6–2, 6–4, 6–4 |
| 2006 |  Roger Federer  |  James Blake | 7–5, 6–3, 6–0 |
| 2007 |  Rafael Nadal  |  Novak Đoković | 6–2, 7–5 |
| 2008 |  Novak Đoković  |  Mardy Fish | 6–2, 5–7, 6–3 |
| 2009 |  Rafael Nadal  |  Andy Murray | 6–1, 6–2 |
| 2010 |  Ivan Ljubičić  |  Andy Roddick | 7–6(2), 7–6(5) |
| 2011 |  Novak Đoković  |  Rafael Nadal | 4–6, 6–3, 6–2 |
| 2012 |  Roger Federer  |  John Isner | 7–6(7), 6–3 |
| 2013 |  Rafael Nadal  |  Juan Martín del Potro | 4–6, 6–3, 6–4 |
| 2014 |  Novak Đoković  |  Roger Federer | 3–6, 6–3, 7–6(3) |
| 2015 |  Novak Đoković  |  Roger Federer | 6–3, 6–7(5), 6–2 |
| 2016 |  Novak Đoković  |  Milos Raonic | 6–2, 6–0 |
| 2017 |  Roger Federer  |  Stanislas Wawrinka | 6–4, 7–5 |
| 2018 |  Juan Martín del Potro   |  Roger Federer | 6–4, 6–7(8), 7–6(2) |
| 2019 |  Dominic Thiem   |  Roger Federer | 3–6, 6–3, 7–5 |
Tulokset > Miesten nelinpeli

| Vuosi | Voittajat | Loppuotteluvastustajat | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 |  Guy Forget  Yannick Noah  |  Boris Becker  Eric Jelen | 6–4, 7–6 |
| 1988 |  Boris Becker  Guy Forget  |  Jorge Lozano  Todd Witsken | 6–4, 6–4 |
| 1989 |  Boris Becker  Jakob Hlasek  |  Kevin Curren  David Pate | 7–6, 7–5 |
| 1990 |  Boris Becker  Guy Forget  |  Jim Grabb  Patrick McEnroe | 4–6, 6–4, 6–3 |
| 1991 |  Jim Courier  Javier Sánchez  |  Guy Forget  Henri Leconte | 7–6, 3–6, 6–3 |
| 1992 |  Steve DeVries  David Macpherson  |  Kent Kinnear  Sven Salumaa | 4–6, 6–3, 6–3 |
| 1993 |  Guy Forget  Henri Leconte  |  Luke Jensen  Scott Melville | 6–4, 7–5 |
| 1994 |  Grant Connell  Patrick Galbraith  |  Byron Black  Jonathan Stark | 7–5, 6–3 |
| 1995 |  Tommy Ho  Brett Steven  |  Gary Muller  Piet Norval | 6–4, 7–6 |
| 1996 |  Todd Woodbridge  Mark Woodforde  |  Brian MacPhie  Michael Tebbutt | 1–6, 6–2, 6–2 |
| 1997 |  Mark Knowles  Daniel Nestor  |  Mark Philippoussis  Patrick Rafter | 7–6, 4–6, 7–5 |
| 1998 |  Jonas Björkman  Patrick Rafter  |  Todd Martin  Richey Reneberg | 6–4, 7–6 |
| 1999 |  Wayne Black  Sandon Stolle  |  Ellis Ferreira  Rick Leach | 7–6(4), 6–3 |
| 2000 |  Alex O’Brien  Jared Palmer  |  Paul Haarhuis  Sandon Stolle | 6–4, 7–6(5) |
| 2001 |  Wayne Ferreira  Jevgeni Kafelnikov  |  Jonas Björkman  Todd Woodbridge | 6–2, 7–5 |
| 2002 |  Mark Knowles  Daniel Nestor  |  Roger Federer  Maks Mirny | 6–4, 6–4 |
| 2003 |  Wayne Ferreira  Jevgeni Kafelnikov  |  Bob Bryan  Mike Bryan | 3–6, 7–5, 6–4 |
| 2004 |  Arnaud Clément  Sébastien Grosjean  |  Wayne Black  Kevin Ullyett | 6–3, 4–6, 7–5 |
| 2005 |  Mark Knowles  Daniel Nestor  |  Wayne Arthurs  Paul Hanley | 7–6(6), 7–6(2) |
| 2006 |  Mark Knowles  Daniel Nestor  |  Bob Bryan  Mike Bryan | 6–4, 6–4 |
| 2007 |  Martin Damm  Leander Paes  |  Jonathan Erlich  Andy Ram | 6–4, 6–4 |
| 2008 |  Jonathan Erlich  Andy Ram  |  Daniel Nestor  Nenad Zimonjić | 6–4, 6–4 |
| 2009 |  Mardy Fish  Andy Roddick  |  Maks Mirny  Andy Ram | 3–6, 6–1, 14–12 |
| 2010 |  Marc López  Rafael Nadal  |  Daniel Nestor  Nenad Zimonjić | 7–6(8), 6–3 |
| 2011 |  Aleksandr Dolgopolov  Xavier Malisse  |  Roger Federer  Stanislas Wawrinka | 6–4, 6–7(5), [10–7] |
| 2012 |  Marc López  Rafael Nadal  |  John Isner  Sam Querrey | 6–2, 7–6(3) |
| 2013 |  Bob Bryan  Mike Bryan  |  Treat Huey  Jerzy Janowicz | 6–3, 3–6, [10–6] |
| 2014 |  Bob Bryan  Mike Bryan  |  Alexander Peya  Bruno Soares | 6–4, 6–3 |
| 2015 |  Vasek Pospisil  Jack Sock  |  Simone Bolelli  Fabio Fognini | 6–4, 6–7(3), [10–7] |
| 2016 |  Pierre-Hugues Herbert  Nicolas Mahut  |  Vasek Pospisil  Jack Sock | 6–3, 7–6(5) |
| 2017 |  Raven Klaasen  Rajeev Ram  |  Łukasz Kubot  Marcelo Melo | 6–7(1), 6–4, [10–8] |
| 2018 |  John Isner  Jack Sock  |  Bob Bryan  Mike Bryan | 7–6(4), 7–6(2) |
| 2019 |  Nikola Mektić  Horacio Zeballos  |  Łukasz Kubot  Marcelo Melo | 4–6, 6–4, [10–3] |
Tulokset > Naisten kaksinpeli

| Vuosi | Voittaja | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 |  Manuela Maleeva-Fragnière  |  Jenny Byrne | 6–4, 6–1 |
| 1990 |  Martina Navrátilová  |  Helena Suková | 6–2, 5–7, 6–1 |
| 1991 |  Martina Navrátilová  |  Monica Seles | 6–2, 7–6 |
| 1992 |  Monica Seles  |  Conchita Martínez | 6–3, 6–1 |
| 1993 |  Mary Joe Fernández  |  Amanda Coetzer | 3–6, 6–1, 7–6 |
| 1994 |  Steffi Graf  |  Amanda Coetzer | 6–0, 6–4 |
| 1995 |  Mary Joe Fernández  |  Nataša Zvereva | 6–4, 6–3 |
| 1996 |  Steffi Graf  |  Conchita Martínez | 7–6, 7–6 |
| 1997 |  Lindsay Davenport  |  Irina Spîrlea | 6–2, 6–1 |
| 1998 |  Martina Hingis  |  Lindsay Davenport | 6–3, 6–4 |
| 1999 |  Serena Williams  |  Steffi Graf | 6–3, 3–6, 7–5 |
| 2000 |  Lindsay Davenport  |  Martina Hingis | 4–6, 6–4, 6–0 |
| 2001 |  Serena Williams  |  Kim Clijsters | 4–6, 6–4, 6–2 |
| 2002 |  Daniela Hantuchová  |  Martina Hingis | 6–3, 6–4 |
| 2003 |  Kim Clijsters  |  Lindsay Davenport | 6–4, 7–5 |
| 2004 |  Justine Henin-Hardenne  |  Lindsay Davenport | 6–1, 6–4 |
| 2005 |  Kim Clijsters  |  Lindsay Davenport | 6–4, 4–6, 6–2 |
| 2006 |  Marija Šarapova  |  Jelena Dementjeva | 6–1, 6–2 |
| 2007 |  Daniela Hantuchová  |  Svetlana Kuznetsova | 6–3, 6–4 |
| 2008 |  Ana Ivanović  |  Svetlana Kuznetsova | 6–4, 6–3 |
| 2009 |  Vera Zvonarjova  |  Ana Ivanović | 7–6(5), 6–2 |
| 2010 |  Jelena Janković  |  Caroline Wozniacki | 6–2, 6–4 |
| 2011 |  Caroline Wozniacki  |  Marion Bartoli | 6–1, 2–6, 6–3 |
| 2012 |  Viktoryja Azarenka  |  Marija Šarapova | 6–2, 6–3 |
| 2013 |  Marija Šarapova  |  Caroline Wozniacki | 6–2, 6–2 |
| 2014 |  Flavia Pennetta  |  Agnieszka Radwańska | 6–2, 6–1 |
| 2015 |  Simona Halep  |  Jelena Janković | 2–6, 7–5, 6–4 |
| 2016 |  Viktoryja Azarenka  |  Serena Williams | 6–4, 6–4 |
| 2017 |  Jelena Vesnina  |  Svetlana Kuznetsova | 6–7(6), 7–5, 6–4 |
| 2018 |  Naomi Ōsaka  |  Darja Kasatkina | 6–3, 6–2 |
| 2019 |  Bianca Andreescu  |  Angelique Kerber | 6–4, 3–6, 6–4 |