stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Finlandia (sävelruno)
Historia

Helmikuun manifestin jälkitunnelmissa nuorsuomalaiset järjestivät marraskuussa 1899 Helsingissä mielenosoituksellisen Sanomalehdistön päivien juhlan omien lehtiensä puolesta Venäjän toteuttamaa sortopolitiikkaa vastaan. Kaarlo Bergbom laati juhlaan kuusiosainen suomalaiskansallisen historiallisen kuvaelman, johon Eino Leino sekä Jalmari Finne kirjoittivat tunteellisen ja kansallisen taustatekstin. Sibelius sävelsi jokaiseen osaan musiikin sekä lisäksi kuvaelman alkusoiton. Osat kuvasivat Suomen historian eri vaiheita kalevalaisesta ajasta lähtien. Leino vastasi myös viimeisen, ”Suomi Herää” -nimisen osan tekstistä, joka kuvasi Suomen kansallista heräämistä. Sibelius johti itse Helsingin filharmonisen seuran orkesteria teoksen ensiesityksessä Ruotsalaisessa teatterissa 4. marraskuuta.
Bergbomin kuvaelman osien otsikot olivat seuraavat:
I Väinämöisen laulu
II Suomalaiset kastetaan
III Juhana-herttua Turun linnassa
IV Suomalaiset 30-vuotisessa sodassa
V Isoviha
VI Suomi herää (Finlandia)
Robert Kajanus ja Sibelius johtivat seuraavan vuoden aikana useita kuvaelmamusiikin viimeisen osan uudelleenesityksiä eri nimillä Suomessa ja ulkomailla. Vuonna 1900 Sibelius teki siitä uudistetun version, sävelrunon, joka sai hänen tuotannossaan opusnumeron 26. Pianosovituksen valmistuessa saman vuoden marraskuussa otettiin myös käyttöön Axel Carpelanin ehdottama nimi Finlandia, jota käytettiin orkesteriteoksesta ensi kerran helmikuussa 1901. Teoksesta tehtiin vuonna 1909 sovitus sotilassoittokunnalle ja myöhemmin monille muunlaisille kokoonpanoille. Alkuperäisen kuvaelmamusiikin muutamista muista osista Sibelius sävelsi vuonna 1911 orkesterisarjan Historiallisia kuvia I (Scènes historiques I), jolle on annettu opusnumero 25.
Sibelius ei alun perin kappaletta säveltäessään pitänyt sitä mitenkään erityislaatuisena ja katsoi myöhemminkin sen olevan vähäpätöinen hänen suurimpiin teoksiinsa verrattuna. Se oli kuitenkin hänen mielestään ”hyvä sävellys”.
Matti Hyökki esitti vuonna 2003 väitöskirjatutkimuksessaan, että Sibelius olisi lainannut Finlandia-hymnin alkutahtien sävelkulun ja soinnutuksen käytännössä suoraan Emil Genetzin vuonna 1881 säveltämästä isänmaallisesta kuorolaulusta ”Herää Suomi!”. Tämä laulu oli tuohon aikaan hyvin tunnettu, joten Hyökin mukaan lainaus lienee ollut tietoinen ele, vaikka Sibelius ei sitä koskaan missään yhteydessä myöntänyt.
Finlandia-hymni

Sibelius ei alun perin tarkoittanut teostaan laulettavaksi. Finlandia-hymni-osaan tehtiin kuitenkin alusta asti sanoituksia, eikä hän katsonut voivansa sitä tai teoksen laulamista estää. Ensimmäisen, käytännössä tuntemattomaksi jääneen sanoituksen laati Jalmari Finne, joka lähetti sen 23. syyskuuta 1907 nimettömänä kirjeenä Sibeliukselle ja Heikki Klemetille. Tenori Wäinö Solan tehtyä oman sanoituksensa vuonna 1937 Sibelius taipui sovittamaan Finlandia-hymnin mieskuorolle. Sekä Sola että Sibelius olivat vapaamuurareita ja teoksen ensiesitys oli Helsingissä Pyhä Johannes -loosissa 21. huhtikuuta 1938. Vapaamuurarillisissa tilaisuuksissa Finlandia lauletaan edelleen yleensä Solan sanoin. Tämä Finlandian ensimmäinen kuorosovitus sisältyy viimeisenä osana Sibeliuksen opukseen nro 113, Vapaamuurarirituaalimusiikkia.
Amerikansuomalainen toimittaja ja musiikkimies Yrjö Sjöblom kirjoitti sanat  Finlandia-hymniin New Yorkissa vuonna 1919 ja amerikansuomalaiset kuorot esittivät sitten hymniä Sjöblomin sanoituksilla.
Mieskuoro Laulu-Miehet tilasi vuonna 1940 sanoituksen runoilija V. A. Koskenniemeltä ja tämä kirjoitti nykyään yleisesti käytössä olevat Finlandia-hymnin sanat. Sibelius hyväksyi myös tämän version. Sen ensiesitys oli Helsingin yliopiston päärakennuksen juhlasalissa Martti Turusen johdolla 7. joulukuuta 1940. Sibelius sovitti kappaleen vielä erikseen sekakuorolle vuonna 1948. Koskenniemen sanat heijastelevat sävellyksen alkuperäistä suomalaiskansallista henkeä sortovallan vastaisessa taistelussa. Joel Rundt sanoitti hymnin ruotsiksi.
Käyttö

Finlandia-hymni valittiin Nigeriasta vuonna 1967 irtautuneen lyhytikäisen Biafran valtion kansallislauluksi nimellä ”Land of the Rising Sun”. Kansallisen symboliarvonsa vuoksi Finlandia-hymniä ehdotetaan aika ajoin myös Suomen kansallislauluksi Maamme-laulun tilalle.
Finlandia soi musiikkina muun muassa Edvin Laineen ohjaamassa elokuvassa Tuntematon sotilas ja Renny Harlinin elokuvassa Die Hard 2. Vuonna 2016 kappale soi The Walking Dead -televisiosarjan seitsemännen kauden viidennessä jaksossa. Virtenä Be Still, My Soul (alun perin saksankielinen Katharina von Schlegelin sanoitus Stille meine Wille, dein Jesus hilft siegen) Finlandia soi elokuvan The Awakening (2011) taustalla kahdessa kohtauksessa sekä vuonna 2018 tv-sarjassa Bletchelyn nelikko: San Francisco (The Bletchley Circle: San Fransicso) ensimmäisen kauden toisessa jaksossa "Valvojaiset" (Wake).lähde?
Finlandiaa on soitettu kaudella 2019–2020 NHL-sarjassa pelaavan Vancouver Canucks -jääkiekkojoukkueen otteluissa osana ottelua edeltävää viihdeohjelmaa. Ohjelman suunnittelijat olivat kuulleet kappaleen jossakin videopelissä, ja poimineet sen siitä mukaan ohjelmaan.
Anssi Tikanmäki orkestereineen teki elokuvaan Arvottomat (1982) rock-tyyppisen instrumentaaliversion Finlandia-hymnistä. Yhtye on myös levyttänyt sen.
Pohjois-Karjalan rahasto

Pohjois-Karjalan rahasto on vuonna 1961 perustettu Suomen Kulttuurirahaston maakuntarahasto. Sen toimipaikka on Joensuussa.
Pohjois-Karjalan rahasto tukee pohjoiskarjalaisia tieteen ja taiteen harjoittajia, maakuntaan kohdistuvaa tutkimustyötä ja maakunnassa  tehtävää kulttuurityötä jakamalla apurahoja ja palkintoja kerran vuodessa. Maakuntarahastoa tukevat yksityiset ja yhteisöt lahjoituksilla ja testamenteilla. Lahjoittaja voi perustaa rahaston yhteyteen oman nimikkorahastonsa. Apurahoja jaetaan vuosittain yleisrahastosta sekä nimikkorahastoista.
Apurahapäätökset tekee maakunnan eri alojen asiantuntijoista koostuva hoitokunta.
Hoitokunta

Hoitokunnan jäsenet ovat vuonna 2024:
Harri Siiskonen, professori (puheenjohtaja)
Jopi Nyman, professiri (varapuheenjohtaja)
Raine Kortet, professori
Liisa Mäenpää, kirjasto- ja kulttuuritoimenjohtaja
Susanna Pettersson, toimitusjohtaja
Juha Rouvinen, professori
Juha Tiensuu, kapellimestari
Harri Turunen, kuvanveistäjä
Katariina Vähäkallio, tanssija-koreografi
Moottori

Bugatti Veyronin polttomoottori
SpaceX-rakettimoottori testauksessa
Kaasuturbiini, jota käytetään lentokoneen moottorina.
Sähkömoottori
Moottori on kone, joka tuottaa eri energiamuodoista mekaanista voimaa ja liikettä. Esimerkiksi auton polttomoottorissa muutetaan polttoaineen kemiallista energiaa mekaaniseksi energiaksi, sähkömoottori muuttaa sähköenergiaa mekaaniseksi energiaksi ja stirlingmoottori muuttaa lämpöenergiaa mekaaniseksi energiaksi.
Historiaa

Varhaisten laitteiden voimanlähteenä oli joko ihmisen tai eläimen lihasvoima tai virtaava vesi tai ilma. Kreikkalaisen Heron Aleksandrialaisen rakentamaa laitetta pidetään ensimmäisenä, alkeellisena höyrykoneena. Italialainen Giovanni Branca rakensi varhaisen höyryturbiinin 1600-luvulla. James Wattin suunnittelema höyrykone oli tärkeä tekijä teollisessa vallankumouksessa. Watt markkinoi konettaan kertomalla, kuinka monen hevosen työt se tekisi - näin luoden yksikön "hevosvoima". Britit laittoivat höyrykoneen raiteille ja alkoivat kuljettaa tavaraa ja ihmisiä höyryjunalla. Amerikkalaiset puolestaan rakensivat ensimmäisiä höyrylaivoja.
Kiinalaiset kehittivät raketit asekäyttöön, ja puolustautuivat niillä mongolihyökkääjiä vastaan 1200-luvulla. Rakettien käyttö levisi mongoleille, arabeille ja Eurooppaan. Raketteja käytettiin sodassa ja valaanpyynnissä.
Polttomoottori ja sähkömoottori kehitettiin 1800-luvulla. Ilmailussa käytettävät nykyaikaiset suihkumoottorit ja rakettimoottorit luotiin 1900-luvun alussa.
Moottoreita

Lämpövoimakoneet
Höyrykone
Stirlingmoottori
Polttomoottorit
Dieselmoottori
Bensiinimoottori eli ottomoottori
Wankelmoottori
Kaasuturbiini
Suihkumoottori
Rakettimoottori
Sähkömoottorit
Oikosulkumoottori
Tahtimoottori
Tasavirtamoottori
Askelmoottori
Muut moottorit
Hydraulimoottori
Paineilmamoottori
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Moottorien toiminta-animaatioita (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Käännös suomeksi
Oskari Muhonen

Oskari Muhonen (s. 1997) on suomalainen kilpapurjehtija. Hän edustaa Espoon Pursiseuraa.
Vuonna 2017 Muhonen voitti Finnjollissa alle 23-vuotiaiden EM-pronssia. Hän voitti historian ensimmäisenä purjehtijana Finnjollissa alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden kolmesti, vuosina 2017, 2019 ja 2020.
Vuonna 2019 Muhonen valittiin Suomen vuoden purjehtijaksi: hän voitti vuoden aikana Finnjollissa alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden ja Suomen mestaruuden sekä RS 21 -luokassa universiadeista kultaa sekä sijoittui tammikuussa maailmancup-osakilpailussa toiseksi. Universiadien purjehduskultamitali oli Suomen historian ensimmäinen.
Kahdeksanvuotiaana purjehduksen aloittanut Muhonen on asunut Espoossa ja opiskellut tuotantotaloutta Aalto-yliopistossa. Varusmiespalveluksensa hän suoritti Santahaminan urheilujoukoissa.
Kristiinan voimalaitos

| Kristiinan voimalaitos |
| --- | --- |
 Kristiinan voimalaitos Pyhävuoren laelta kuvattuna
Sijainti:  Kristiinankaupunki, Suomi
Koordinaatit:  62°15′20″N 21°19′41″E﻿ / ﻿62.255556°N 21.328056°E﻿ / 62.255556; 21.328056
Rakennustyyppi:  Hiilivoimala (en)
 fiKristiinan voimalaitos 
  
Kristiinan voimalaitos oli Pohjolan Voiman omistama voimalaitos Kristiinankaupungissa. Se käsitti laitosyksiköt Kristiina 1 ja Kristiina 2. Alueella on satama, mikä mahdollisti polttoaineen laivaukset.
Kristiina 1 oli vuonna 1974 toimintansa aloittanut nettosähköteholtaan 210 MW:n lauhdevoimalaitos, jonka polttoaineena käytettiin raskasta polttoöljyä. Kristiina 1:n muuttamista käyttämään biopolttoaineita selvitettiin, muttei koskaan toteutettu. Voimalaitos oli osa Suomen sähkön varavoimaa.
Öljyn hinnannousun seurauksena vuonna 1983 rakennettiin kivihiiltä käyttävä kattilalaitos, jolla käytettiin aluksi Kristiina 1:n turbiinia. Vuonna 1989 rakennettiin uusi lauhdeturbiinilaitos, joka kytkettiin hiilikattilaan, ja samalla palautettiin öljykattilan ja vanhan turbiinilaitoksen kytkentä. Uusi nettosähköteholtaan 242 MW:n hiilivoimalaitos sai nimen Kristiina 2. Kristiinan 2:n piippu oli 157 metriä korkea.
Kristiinan voimalaitos suljettiin vuonna 2015. 153 metriä korkea piippu kaadettiin 1. lokakuuta 2020 ja se oli tuolloin Suomen korkein savupiippu.
Aiheesta muualla

Kristiinan Voima Oy (Pörssitiedon yhtiöesitys)
Svenska damhockeyligan

Svenska damhockeyligan eli SDHL on ruotsalaisen naisjääkiekon korkein sarja, joka perustettiin 2008 nimellä Riksserien. Nimi vaihdettiin vuonna 2016. Siihen kuuluu kymmenen joukkuetta ja sitä hallinnoi Ruotsin jääkiekkoliitto.
Joukkueet

Joukkueet kaudella 2024–2025:
Brynäs IF
Djurgårdens IF
Frölunda HC
HV71
Leksands IF
Linköping HC
Luleå Hockey/MSSK
MoDo Hockey
SDE Hockey
Skellefteå AIK
Mestarit

2008–2009 AIK
09–10 Segeltorps IF
10–11 Segeltorps IF (2.)
11–12 Modo Hockey
12–13 AIK (2.)
13–14 Linköping HC
14–15 Linköping HC (2.)
15–16 Luleå HF
16–17 Durgårdens IF
17–18 Luleå HF (2.)
18–19 Luleå HF (3.)
19–20 mestaruutta ei jaettu koronaviruspandemian takia
20–21 Luleå HF (4.)
21–22 Luleå HF (5.)
22–23 Luleå HF (6.)
23–24 Luleå HF (7.)
Essen (täsmennyssivu)

Essen voi viitata seuraaviin:
Paikkakunta

Saksassa:
Essen, suuri kaupunki Ruhrin alueella
Essenissä järjestettävistä pelimessuista Spiel käytetään usein nimeä ”Essen”
Essen, paikkakunta Cloppenburgissa Ala-Saksissa
Bad Essen, paikkakunta Osnabrückissa Ala-Saksissa
Essen, kunta Belgiassa Antwerpissa
Essen (Groningen), kylä Alankomaissa Groningenissa
Essen (Gelderland), kylä Alankomaissa Gelderlandin maakunnassa
Essen (ukrainaksi Есень), kylä Taka-Karpatian alueella Ukrainassa
Henkilöitä ja sukuja

Oskar Essén (s. 1985), suomalainen jääkiekkoilija
von Essen, useita aatelissukuja, erityisesti
von Essen, suomalainen aatelissuku
Arthur Reinhold von Essen (1869–1913), suomalainen virka- ja valtiopäivämies
Barbro von Essen-Holmqvist (1915–1996), suomalainen farmaseutti ja runoilija
Carl Didrik von Essen (1875–1954), suomalainen jääkärivääpeli
Carl Gustaf von Essen (1815–1895), suomalainen pappi ja herännäisyysliikkeen vaikuttaja
Didrik von Essen (1864–1936), suomalainen kenraalimajuri, Suojeluskuntajärjestön ylipäällikkö 1919–1921
Didrik Didriksson von Essen (k. 1678), eversti, Hämeen rykmentin komentaja
Emil Werner von Essen (1875–1947), suomalainen arkkitehti, opettaja ja taiteilija
Ernst Reinhold von Essen (1885–1940), suomalainen jääkärikapteeni
Fromhold von Essen (k. 1722), everstiluutnantti, Pohjanmaan rykmentin komentaja
Georg Fredrik von Essen (1743–1814), suomalainen everstiluutnantti ja valtiopäivämies
Georg Mauritz von Essen (1850–1937), suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies
Gustaf Georg Waldemar von Essen (1851–1912), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
Gustaf Martin von Essen (1883–1954), suomalainen lääkäri ja professori
Gustaf Mauritz von Essen (1862–1921), suomalainen yritysjohtaja ja valtiopäivämies
Gustaf Robert von Essen (1882–1957), suomalainen jääkäriluutnantti
Hans von Essen (1900–1973), Mannerheim-ristin ritari
Jessica Parland-von Essen (s. 1970), suomalainen historiantutkija
Johan August von Essen (1815–1873), Kuopion läänin kuvernööri
Johan Jürgen von Essen (1878–1916), suomalainen insinööri ja jääkäriliikkeen johtomies
Johan Mauritz von Essen (1830–1872), suomalainen virkamies ja toimittaja
Nikolai von Essen (1860–1915), amiraali Venäjän laivastossa, Itämeren laivaston komentaja
Nina van Essen (s. 1994), alankomaalainen oopperalaulaja
Odert Reinhold von Essen
Odert Reinhold von Essen nuorempi (1755–1837), suomalainen kenraalimajuri
Odert Reinhold von Essen vanhempi (1665–1714), ruotsalainen eversti
Reinhold Wilhelm von Essen (1669–1732), ruotsalainen sotilas, Pohjanmaan maaherra
Robert von Essen (1901–1957), venäläis-suomalainen pianisti ja lauluntekijä
Siri von Essen, (1850–1912), suomenruotsalainen näyttelijä, August Strindbergin puoliso
Torsten Harald von Essen (1892–1918), suomalainen jääkäriluutnantti
Wera von Essen (1890–1953), ruotsalainen vapaaherratar ja tilanomistaja
Muita

Essenin seurakunta Saksassa
Von Essen, saksalainen pankki- ja rahoitusalan yritys
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Essen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
EVVK (televisio-ohjelma)

| EVVK |
| --- | --- |
Tyyli:  Viihde
Kestoaika:  30 minuuttia
Pääosissa:  Petteri Ahomaa
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  MTV3
Esitetty:  29. lokakuuta 2004 – 1. huhtikuuta 2005
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  21
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Fremantle Entertainment Oy
Aiheesta muualla
IMDb 
EVVK oli suomalainen viihdeohjelma jota esitettiin MTV3-kanavalla vuosina 2004–2005. Ohjelmassa kaksi julkkisjoukkuetta kisaili keskenään ajankohtaisiin puheenaiheisiin liittyvissä tehtävissä, käsiteltiin viikon herkullisimmat aiheet ja kiinnostavimmat henkilöt Suomesta ja maailmalta tavalla tai toisella. Ohjelman juontajana toimi Petteri Ahomaa. Ohjelmassa viikoittain vaihtuvat kilpailijat olivat Katja Ståhl, Jussi Halli, Petri Liski
Wallu Valpio, Saimi Nousiainen, Jone Nikula, Teuvo Loman, Oskari Katajisto, Sanna Saarijärvi, Kirsi Salo, Lotta Backlund, Sami Tenkanen, Jussi Lampi, Jyrki Hämäläinen, Anna-Kaisa Hermunen, Lola Odusoga, Hannele Lauri, Maria Kuusiluoma ja Rinna Paatso.
Ensimmäinen tuotantokausi

| Jakso | Kilpailijat | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1 | Katja Ståhl, Jussi Halli, Petri Liski Wallu Valpio, Saimi Nousiainen, Jone Nikula | 29. lokakuuta 2004 |
| 2 | Katja Ståhl, Wallu Valpio, Teuvo Loman Oskari Katajisto, Sanna Saarijärvi, Kirsi Salo | 5. marraskuuta 2004 |
| 3 | Jyrki Hämäläinen, Saimi Nousiainen, Petri Liski Wallu Valpio, Lola Odusoga, Jone Nikula | 12. marraskuuta 2004 |
| 4 | Saimi Nousiainen, Jussi Halli, Sami Tenkanen Wallu Valpio, Lotta Backlund, Jone Nikula | 19. marraskuuta 2004 |
| 5 | Katja Ståhl, Sami Tenkanen, Jussi Halli Jussi Lampi, Jone Nikula, Anna-Kaisa Hermunen | 26. marraskuuta 2004 |
| 6 | Saimi Nousiainen, Jyrki Hämäläinen, Petri Liski Wallu Valpio, Jussi Lampi, Lola Odusoga | 3. joulukuuta 2004 |
| 7 | Jussi Halli, Rinna Paatso, Sami Tenkanen Wallu Valpio, Oskari Katajisto, Hannele Lauri | 10. joulukuuta 2004 |
| 8 | Rinna Paatso, Teuvo Loman, Petri Liski Anna-Kaisa Hermunen, Jone Nikula, Sami Tenkanen | 17. joulukuuta 2004 |
| 9 | Petri Liski, Rinna Paatso, Sami Tenkanen Oskari Katajisto, Saimi Nousiainen, Jussi Lampi | 31. joulukuuta 2004 |
| 10 | Petri Liski, Rinna Paatso, Sami Tenkanen Oskari Katajisto, Saimi Nousiainen, Jussi Lampi | 7. tammikuuta 2005 |
| 11 | Jussi Halli, Anna-Kaisa Hermunen, Jone Nikula Jyrki Hämäläinen, Maria Kuusiluoma, Jussi Lampi | 14. tammikuuta 2005 |
| 12 | Anna-Kaisa Hermunen, Sami Tenkanen, Jussi Halli Teuvo Loman, Maria Kuusiluoma, Jone Nikula | 21. tammikuuta 2005 |
| 13 | Oskari Katajisto, Hannele Lauri, Sanna Saarijärvi Wallu Valpio, Saimi Nousiainen, Sami Tenkanen | 28. tammikuuta 2005 |
| 14 | Jyrki Hämäläinen, Maria Kuusiluoma, Petri Liski Jussi Lampi, Rinna Paatso, Sami Tenkanen | 4. helmikuuta 2005 |
| 15 | Teuvo Loman, Maria Kuusiluoma, Jussi Halli Sami Tenkanen, Anna-Kaisa Hermunen, Jone Nikula | 11. helmikuuta 2005 |
| 16 | Hannele Lauri, Sanna Saarijärvi, Jone Nikula Wallu Valpio, Rinna Paatso, Sami Tenkanen | 18. helmikuuta 2005 |
| 17 | Jyrki Hämäläinen, Anna-Kaisa Hermunen, Jussi Halli Petri Liski, Maria Kuusiluoma, Sami Tenkanen | 25. helmikuuta 2005 |
| 18 | Wallu Valpio, Hannele Lauri, Sanna Saarijärvi Jyrki Hämäläinen, Rinna Paatso, Sami Tenkanen | 4. maaliskuuta 2005 |
| 19 | Jussi Halli, Anna-Kaisa Hermunen, Teuvo Loman Jussi Lampi, Maria Kuusiluoma, Jone Nikula | 11. maaliskuuta 2005 |
| 20 | Jussi Halli, Rinna Paatso, Oskari Katajisto Jyrki Hämäläinen, Hannele Lauri, Jussi Lampi | 25. maaliskuuta 2005 |
| 21 | Anna-Kaisa Hermunen, Petri Liski, Jussi Halli Sami Tenkanen, Maria Kuusiluoma, Sanna Saarijärvi | 1. huhtikuuta 2005 |
Hereron kieli

| Herero |
| --- | --- |
 Hereron puhuma-alue Namibiassa vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan
Oma nimi:  otjiherero
Tiedot
Alue:   Namibia  Botswana  Angola
Puhujia:  237 000
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  nigeriläis-kongolaiset kielet
Kieliryhmä:  benuelais-kongolaiset kielet bantukielet
ISO 639-3:  her
 Ohje 
Puhuttua hereroa
Herero (omakielinen nimi: Otjiherero) on eteläisessä Afrikassa elävien hererojen puhuma bantukieli. Useimmat kieltä äidinkielenään puhuvista elävät Namibiassa. Lisäksi puhujia on jonkin verran myös Botswanassa ja Angolassa. Vuonna 1998 kielellä arvioitiin olevan noin 113 000 äidinkielistä puhujaa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen ja sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat mm. zemba ja kuvale.
Namibiassa kielellä ei ole virallista asemaa, koska englanti on maan ainoa virallinen kieli. Namibian yleisradioyhtiön alainen Radio Omurari tuottaa kuitenkin ohjelmaa hereron kielellä.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan hereroksi vuonna 1987.
Fonologia > Konsonantit

|  |  | Bilabiaali | Dentaali | Alveolaari | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaali | Nasaali | m | n̪ | n | ɲ |  |  |
| Klusiili | Norm. | p | b | d̪ | t | d |  | k | g |  |
| Klusiili | Prenas. | mb |  |  |  | ŋg |  |
| Affrikaatta | Norm. | mw |  |  | tʃ | ŋw |  |
| Affrikaatta | Prenas. |  |  |  | ndʒ |  |  |
| Frikatiivi | Frikatiivi | f | v | s̪ | z̪ | s | z |  |  | h |
| Tremulantti | Tremulantti |  |  | r |  |  |  |
| Lateraali | Lateraali |  |  | l |  |  |  |
| Approksimantti | Approksimantti | w |  |  | j |  |  |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Keskinen | Takainen |
| --- | --- | --- | --- |
| Suppea | i |  | u |
| Puolisuppea | e |  | o |
| Avoin |  | a |  |
Lähde:
Havnar Bóltfelag

Havnar Bóltfelag (tai HB Torshavn) on färsaarelainen jalkapallojoukkue, jonka joukkue pelaa Färsaarten korkeimmalla sarjatasolla, Formuladeildinissä. Seura perustettiin 1904 ja se on yksi maan perinteisimmistä jalkapalloseuroista. Joukkue pelaa kotiottelunsa saarten pääkaupungissa Tórshavnissa. Nimi Havnar Bóltfelag tarkoittaa sataman jalkapalloseuraa. Joukkueen suurin voitto on vuodelta 1971, kun Havnar Bóltfelag voitti ÍF Fuglafjørðurin 14-1. Suurin tappio on taas vuodelta 1945 joukkueen hävitessä B36 Tórshavnia vastaan 0-10. Joukkue ei ole saavuttanut suurta menestystä kansainvälisissä peleissä.
Meriitit

Formuladeildinin mestari (24):
1955, 1960, 1963, 1964, 1965, 1971, 1973, 1974, 1975, 1978, 1981, 1982,  1988, 1990, 1998, 2002, 2003, 2004, 2006, 2009, 2010, 2013, 2018, 2020. (Toinen sija 24 kertaa.)
Färsaarten cup (30):
1955, 1957, 1959, 1962, 1963, 1964, 1968, 1969, 1971, 1972, 1973, 1975, 1976, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1984, 1987, 1988, 1989, 1992, 1995, 1998, 2004, 2019, 2020, 2023, 2024. (Cupin hopeaa yhdeksän kertaa.)
Aiheesta muualla

Seuran sivusto (fääriksi, englanniksi, espanjaksi)
Gene Wilder

Gene Wilder vuonna 1984.
Jerome Silberman, taiteilijanimeltään Gene Wilder (11. kesäkuuta 1933 Milwaukee, Wisconsin – 29. elokuuta 2016 Stamford, Connecticut) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnettiin hauskuuttavien velmujen rooleistaan. Wilder sai Emmy-palkinnon vuonna 2003, ja hän oli ehdolla muun muassa kahden Oscarin saajaksi.lähde?
Wilderin vanhemmat olivat venäjänjuutalaisia. Sanotaan, että yksi alkusysäyksistä Wilderin viihdyttäjän uralle oli hänen äitinsä vakava sairastuminen Genen ollessa vielä pieni poika. Hän päätti piristää potilasta omilla hupiesityksillään. Wilderin ura käynnistyi teatterissa 1950-luvulla opiskeltuaan sitä ennen näyttelemistä. Hän työskenteli silloin myös jonkin aikaa mielisairaalassa ja tämän kokemuksen on nähty vaikuttaneen hänen myöhempään ilmaisuunsa. Gene Wilderin ulkonäkö ja luonne eivät sopineet Hollywoodin miessankarien muottiin. Niinpä hän profiloitui tietynlaisiin sivuosiin. Yhteistyö komediaohjaaja Mel Brooksin kanssa teki hänestä maailmanlaajuisesti tunnetun koomikon. Gene Wilder näytteli Richard Pryorin kanssa yhdessä useassa elokuvassa, kuten Hopeanuoli, Mänteillä menee lujaa ja Syyttömät silminnäkijät.
Vuonna 1981 Wilder tiivisti näyttelijäntyönsä ytimen seuraavasti:
”Komediat ovat minua, mutta haluan esittää sekä vakavaa että hauskaa. Kun nämä asiat saadaan kiteytettyä samaan, hyvä tulee.”
Hän oli vuosina 1984–1989 naimisissa näyttelijä Gilda Radnerin kanssa, kunnes tämä kuoli munasarjasyöpään. Hän meni vuonna 1991 naimisiin pitkäaikaisimman puolisonsa Karen Boyerin kanssa. Hän joutui vuonna 1999 hoidettavaksi Non-Hodgkinin lymfooman takia. Wilder kuoli 83-vuotiaana Alzheimerin taudin aiheuttamiin komplikaatioihin.
Kirjat

Kiss Me Like a Stranger, 2005 (muistelmat)
My French Whore 2007 (esikoisromaani)
Valikoitu filmografia

Bonnie ja Clyde (Bonnie and Clyde, 1967)
Kevät koittaa Hitlerille (The Producers, 1968)
Tuplasti pieleen (Start the Revolution Without Me, 1970)
Jali ja suklaatehdas (Willy Wonka & the Chocolate Factory, 1971)
Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä (Everything You Always Wanted to Know About Sex * But Were Afraid to Ask, 1972)
Frankenstein Junior (Young Frankenstein, 1974)
Pikku prinssi (The Little Prince, 1974)
Villiä hurjempi länsi (Blazing Saddles, 1974)
Sherlock Holmesin välkky veli (The Adventure of Sherlock Holmes' Smarter Brother, 1975)
Hopeanuoli (Silver Streak, 1976)
Frisco Kid (The Frisco Kid, 1979)
Mänteillä menee lujaa (Stir Crazy, 1980)
Unelmien nainen (The Woman in Red, 1984)
Syyttömät silminnäkijät (See No Evil, Hear No Evil, 1989)
Palkinnot

Primetime Emmy Award 2003 Outstanding Guest Actor in a Comedy Series - voitto Will & Grace - tv-sarjan "Mr. Steinin" roolista