stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Martin Greif

| Martin Greif |
| --- | --- |
 Martin Greif
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1839 Speyer
Kuollut: 1. huhtikuuta 1911 Kufstein, Itävalta
Ammatti:  runoilija, näytelmäkirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Martin Greif, oikea nimi Friedrich Hermann Frey, (18. kesäkuuta 1839 Speyer – 1. huhtikuuta 1911 Kufstein, Itävalta) oli saksalainen runoilija ja näytelmäkirjailija.
Runoelmissaan Gedichte (1868) ja Neue Lieder und Mären (1902) Greif on tunteikas lyyrikko, hänen kielensä on selkeää ja havainnollista, luonnonkuvat kauniita ja ajatukset yleviä. Greifin näytelmistä ovat merkittävimpiä Corfiz Ulfeldt (1873), Nero (1877), Marino Falieri (1878), Prinz Eugen (1880), Die Pfalz im Rhein (1887), Konradin (1889), Ludwig der Bayer (1891), Francesca da Rimini (1892) ja Agnes Bernauer (1894). Niissä on luonteenerittely hyvin yksinkertainen ja rakenne paikoittain heikko, eivätkä ne ole saaneet pysyvää sijaa teatterien ohjelmistossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martin Greif Wikimedia Commonsissa
Mansfield Park – kasvattitytön tarina

| Mansfield Park – kasvattitytön tarina> Mansfield Park |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Iain B. MacDonald
Käsikirjoittaja:  Maggie Wadey
Perustuu:  Jane Austenin romaaniin Kasvattitytön tarina
Tuottaja:  Suzan Harrison
Pääosat:   Billie Piper  Blake Ritson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Ensi-ilta:   2007-03-1818. maaliskuuta 2007 (Iso-Britannia)  
Kesto:  90 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mansfield Park – kasvattitytön tarina (engl. Mansfield Park) on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut brittiläinen televisioelokuva, jonka on ohjannut Iain B. MacDonald. Elokuva perustuu Jane Austenin vuonna 1814 julkaistuun romaaniin Kasvattitytön tarina. Elokuva kertoo köyhästä tytöstä, joka lähetetään kasvatettavaksi rikkaiden sukulaisten luokse Mansfield Park -nimiseen kartanoon.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Billie Piper  | … |  Fanny Price   |
|  Michelle Ryan  | … |  Maria Bertram   |
|  Blake Ritson  | … |  Edmund Bertram   |
|  James D'Arcy  | … |  Thomas Bertram   |
|  Catherine Steadman  | … |  Julia Bertram   |
|  Jemma Redgrave  | … |  Lady Bertram   |
|  Douglas Hodge  | … |  Sir Thomas Bertram   |
|  Hayley Atwell  | … |  Mary Crawford   |
|  Joseph Beattie  | … |  Henry Crawford   |
|  Rory Kinnear  | … |  James Rushworth   |
Tuotanto

Elokuva kuvattiin kokonaisuudessaan Newby Hallin kartanossa Riponin kaupungissa, North Yorkshiressa.
Aiheesta muualla

Mansfield Park – kasvattitytön tarina Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mansfield Park – kasvattitytön tarina Elonet.
Margareta Keszeg

| Mitalit> Maa:   Romania.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Romania.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Romania.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen MM-kilpailut  | Maa:   Romania> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sevilla 1991 | 3 000 m |  |
|  Hopeaa | Toronto 1993 | 3 000 m |  |
|  Pronssia | Budapest 1989 | 3 000 m |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Genova 1992 | 3 000 m |  |
|  Hopeaa | Glasgow 1990 | 3 000 m |  |
|  Hopeaa | Pariisi 1994 | 3 000 m |  |
Margareta Keszeg (s. 31. elokuuta 1965) on romanialainen entinen keskimatkojen juoksija, joka menestyi erityisesti sisäradoilla.
Keszeg voitti pronssia Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 1989 3 000 metrin juoksussa ajalla 8.48,70. Seuraavana vuonna hän voitti EM-hopeaa Glasgow'ssa sisäratojen EM-kisoissa samalla matkalla ajalla 8.57,50. 1991 Sevillan sisäratojen MM-kisoissa hän oli toinen 3 000 metrillä ajalla 8.51,51. Vuonna 1992 hän voitti Euroopan mestaruuden Genovassa sisäratojen EM-kisoissa 3 000 metrillä ajalla 8.59,80. 1993 Toronton sisäratojen MM-kisoissa hän oli samalla matkalla toinen ajalla 9.02,89. Keszegin viimeinen arvokisamitali oli EM-hopea 3 000 metrin juoksussa Pariisin sisäratojen EM-kisoissa 1994 ajalla 8.55,61.
Martin Gélinas

| Martin Gélinas |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. kesäkuuta 1970 Shawinigan, Quebec
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  88 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1988–2009
Seurat:  Edmonton Oilers Quebec Nordiques Vancouver Canucks Carolina Hurricanes Calgary Flames HC Lugano (NLA) Florida Panthers Nashville Predators SC Bern (NLA)
NHL-varaus:  7. varaus, 1988 Los Angeles Kings
Martin Gélinas (s. 5. kesäkuuta 1970 Shawinigan, Quebec, Kanada) on entinen ammattilaisjääkiekkoilija, joka pelasi pääasiallisesti hyökkääjänä. Hän painaa 88 kiloa ja on 180 senttimetriä pitkä.
Palkinnot

CHL Rookie of the Year – 1988
George Parsons Trophy – 1988
Stanley Cup – 1990
Mariano Puerta

| Mariano Puerta |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1978 
Kansalaisuus:   Argentiina
Tennispelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  78 kg
Kätisyys:  vasen
Ammattilaisena:  1998–
Palkintorahat:  1 781 372 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  9. (15. elokuuta 2005)
Turnausvoittoja:  3
Voitot/tappiot:  128–118
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (1999)
Ranskan avoimet:  loppuottelu (2005)
Wimbledon:  1. kierros (1998, 2001, 2003)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (1999)
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  42–54
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Mariano Ruben Puerta (s. 19. syyskuuta 1978 San Francisco, Córdoba) on argentiinalainen entinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän oli ATP-listan sijalla yhdeksän 15. elokuuta 2005. Uransa aikana hän voitti kolme ATP-turnausta kaksinpelissä ja kolme turnausta nelinpelissä.
Ensimmäisen turnausvoittonsa kaksinpelissä Puerta otti Palermossa lokakuussa 1998 voitettuaan loppuottelussa Franco Squillarin luvuin 6–3, 6–2. Toinen turnausvoitto tuli Bogotássa maaliskuussa 2000, kun hän voitti loppuottelussa Younes El Aynaouin luvuin 6–4, 7–6. Kolmannen ja viimeisen kaksinpelin turnausvoittonsa Puerta saavutti Casablancassa, jossa hän voitti loppuottelussa Juan Mónacon luvuin 6–4, 6–1.
Grand Slam -turnauksissa Puerta jäi useimmiten avauskierroksille, mutta Ranskan avoimissa 2005 sijoittamattomana pelannut Puerta selviytyi aina loppuotteluun saakka. Loppuottelussa hän hävisi Rafael Nadalille luvuin 6–7, 6–3, 6–1, 7–5.
Vuonna 2003 Puerta sai yhdeksän kuukauden kilpailukiellon käytettyään klenbuterolia. Välimiesoikeuden päätöksessä todettiin lääkärin määränneen Puertaa käyttämään klenbuterolia torjuakseen astmaa, ja että sen käytöllä ei ollut suorituskykyä parantavia etuja. Vuonna 2005 Puerta sai uudelleen kilpailukiellon jäätyään kiinni etilefriini-piristeestä Ranskan avoimissa. Hänet tuomittiin kahdeksan vuoden kilpailukieltoon, pisimpään tenniksen historiassa, mutta urheilun kansainvälinen välitystuomioistuin CAS lyhensi sen kahteen vuoteen. Myös Puertan tulokset Ranskan avoimissa hylättiin.
Kilpailukiellosta vapauduttuaan Puerta pelasi lähinnä pienempiä turnauksia. Hänen viimeiseksi turnauksekseen jäi Liman haastajaturnaus marraskuussa 2009, jossa hän voitti ensimmäisen kierroksen ottelunsa, mutta ei jatkanut sen jälkeen pelejään.
Turnausvoitot kaksinpelissä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | Päivä | Turnaus | Kenttä | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| 1. | 5. lokakuuta 1998 | Palermo, Italia | Massa |  Franco Squillari | 6–3, 6–2 |
| 2. | 6. maaliskuuta 2000 | Bogotá, Kolumbia | Massa |  Younes El Aynaoui | 6–4, 7–6 |
| 3. | 4. huhtikuuta 2005 | Casablanca, Marokko | Massa |  Juan Mónaco | 6–4, 6–1 |
Aiheesta muualla

Mariano Puerta ATP:n sivuilla
Marko Reinola

Marko Reinola  (s. 1964) on suomalainen näyttelijä, joka näytteli Jarkko Peltosta televisiosarjassa Salatut elämät. Salatuissa elämissä hän on näytellyt aiemmin vuonna 2001 Paavo Portista, joka vuokrasi Salineille mökkiään. Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa Pelkovaara, Headhunters ja Käenpesä.
Reinola valmistui vuonna 1991 Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitokselta teatteritaiteen maisteriksi. Hän on ollut kiinnitettynä näyttelijänä Kansallisteatterissa 1992–1993, Turun kaupunginteatterissa 1995–1996 ja Lahden kaupunginteatterissa 1997–1999. Vuodesta 2000 hän on työskennellyt freelancerina. Hän on ollut mukana muun muassa Esa-Matti Pölhön ohjaamassa David Mametin näytelmässä Metsä Koko-teatterissa, Yrjö Juhani Renvallin ohjaamassa, Nikolai Gogolin näytelmästä sovitetussa teatterioopperassa Reviisori Oulun kaupunginteatterissa sekä Jotarkka Pennasen ohjaamassa ja käsikirjoittamassa näytelmässä Linnunrata Espoon kaupunginteatterissa.
Aiheesta muualla

Marko Reinola Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Marte Mæhlum Johansen

| Marte Mæhlum Johansen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Norja
Uran tiedot
Seura:  Østre Toten SL
Laji:  maastohiihto
 Tietolaatikko päivitetty 8. lokakuuta 2017 
Marte Mæhlum Johansen (s. 5. heinäkuuta 1997) on norjalainen maastohiihtäjä. Hänen seuransa on Østre Toten SL.
Kansalliset kilpailut

Johansenin paras sijoitus Norjan-mestaruuskilpailuissa on viides sija viiden kilometrin vapaan hiihtotavan kisassa Gålåssa 2017.
Nuorten arvokilpailut

Johansen voitti nuorten maailmanmestaruuden viiden kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Romanian Rasnovissa 2016 ja yhdistelmäkilpailussa Yhdysvaltain Soldier Hollow’ssa 2017. Lisäksi hän saavutti molemmissa kisoissa yhden hopean: 2016 viestissä ja 2017 viiden kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa.
Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla Liechtensteinin Stegissä 2015 Johansen voitti 7,5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun ja oli mukana toiseksi sijoittuneessa sekaviestijoukkueessa.
Max Pollikoff

Max Pollikoff (30. maaliskuuta 1904 Newark, New Jersey – 13. toukokuuta 1984 New York, New York) oli yhdysvaltalainen viulisti ja kapellimestari.
Pollikoff tuki aikansa uuden musiikin säveltäjiä ja perusti Music in Our Time -konserttisarjan. Se järjestettiin New Yorkissa vuosina 1954–1974, ja sen kautta esiteltiin yleisölle yli 250:n säveltäjän teoksia. Pollikoff sai ajatuksen konserttisarjasta kesällä 1954 esiinnyttyään yhdysvaltalaissäveltäjien musiikin konsertissa naapurinsa, pianisti Tsuya Matsukin studiolla.
Pollikoffin esittelemien säveltäjien joukossa olivat Josef Alexander, Irwin Bazelon, Leonard Bernstein, John Cage, Noel DaCosta, Norman Dello Joio, Meyer Kupferman, Hall Overton ja Roger Sessions.
Pollikoff kuoli 80-vuotiaana syöpään Bellevue-sairaalassa.
Max Raabe

Max Raabe 2008
Max Raabe (alk. Matthias Otto, s. 12. joulukuuta 1962 Lünen, Länsi-Saksa) on saksalainen laulaja, joka tunnetaan erityisesti 1920- ja 1930-lukujen musiikkia uudelleen tulkitsevan Palast-orkesterin perustajana ja johtajana. Raaben deadpan-tyyliselle esiintymiselle on tunnusomaista vähäeleisyys, niukkailmeisyys ja ironia.
Raabe kiinnostui 1920- ja 1930-lukujen saksalaisen tanssi- ja elokuvamusiikin tyylistä nähtyään vanhoja elokuvia ja kuunneltuaan vanhempiensa levykokoelmaa. Hän opiskeli musiikkia Berliinin taideyliopistossa, erikoisalanaan ooppera. Raaben lauluääniala oopperassa on baritoni. Hän perusti Palast-orkesterin 11 opiskelijatoverinsa kanssa 1986. Uudelleenlevytysten lisäksi Raabe kirjoittaa myös omia iskelmiä ja elokuvamusiikkia. Raaben kirjoittama iskelmä "Kein Schwein ruft mich an" nousi Palast-orkesterin menestyslevytykseksi 1992.
Marko Ritola (muusikko)

Marko Ritola on kotkalainen muusikko ja lauluntekijä, joka tunnetaan Sydänmaa-yhtyeen laulaja-kitaristina ja lauluntekijänä. 2000-luvulta lähtien Ritola on ollut soolouralla, jolloin häneltä ilmestyi debyyttialbumi Löytöretki. Albumilla on uusien kappaleiden lisäksi myös joitakin Sydänmaa-yhtyeen kappaleita.
Ritola tekee nykyään keikkoja trubaduurina sekä duo- ja triokokoonpanojen kanssa. Usein keikat tapahtumat erilaisissa pubeissa, joissa on Ritolan mukaan tapahtunut paljon muutoksia.
Ritola on myös tehnyt yhteistyötä Isto Hiltusen kanssa ja yhteistyön tuloksena on syntynyt kappaleita muun muassa Salla Krokille ja Tanja ja Mino -lauluduolle. Lisäksi hän on tehnyt myös käännöstekstejä Isto Hiltusen soolotuotantoon. Pertti Haverisen kanssa on myös syntynyt joitakin kappaleita muutamille artisteille. Ritola on tehnyt sävellyksiä sekä Sydänmaalle, omalle soolotuotannolle että joillekin artisteille. Jani Taipaleelle Ritola on sanoittanut kappaleen ”Mustasiipisen tie”, jonka Taipale on säveltänyt itse.
Soolotuotanto

Löytöretki (Tosiviihde, 2005)
Lentoon (omakustanne, 2008)
Luuvalo (omakustanne, 2009)
Kaikki on hyvin (omakustanne, 2012)
Kultaiset kouluvuodet (kokoelma, omakustanne, 2014)
Kiitos kun kuuntelit (omakustanne, 2016)
Merta, hikeä ja kyyneleitä (MR-sanatuotanto, 2018)
Routamaan taika (omakustanne, 2022)
Max Q

Ilman vesihöyryn tiivistymispilvi Prandtl-Glauertin singulariteetti Apollo 11:n Saturn V:n välivaiheen ympärillä sen kiihdyttäessä läpi tiheän alemmen ilmakehän. Tässä kohdassa raketti kohtaa max Q:n ja on noin 12,5 km:n korkeudella ja nopeudessa 440 m/s, kun lentoa on kulunut noin 1 minuutti 20 sekuntia.
Max Q lento- ja avaruustekniikassa käytetty termi, jolla tarkoitetaan dynaamisen paineen maksimia, jossa myös aerodynaaminen kuorma saavuttaa maksiminsa. Nimi "max Q" (tai "max q") tulee siitä, että englannin kielessä dynaamista painetta merkitään Q-kirjamella.
Kun tarkasteellaan dynaamisen paineen määritelmää  p_{dyn}=\rho v^{2}/2, havaitaan seuraavat asiat:
p_{dyn} on nolla laukaisussa, koska silloin aluksen nopeus  v=0
p_{dyn} on nolla ilmakehän ulkopuolella avaruudessa, koska tällöin ilmantiheys  \rho =0
p_{dyn} on aina  \geq  0.
Tällöin Rollen lauseen perusteella on väistämättä piste, jossa on dynaamisen paineen maksimi, max Q. Tämän korkeuden alapuolella aluksen kiihtyminen nostaa dynaamista painetta enemmän kuin ilman tiheyden laskeminen laskee. Max Q:n jälkeen aluksen kiihtyminen ei enää riitä kompensoimaan tiheyden pienenemistä joten dynaaminen paine pienenee.
Esimerkiksi tavallisen avaruussukkulan laukaisun aikana max Q on 11 km:n korkeudella.
Tyypillisellä Apollo-ohjelman lennolla max Q esiintyi suunnilleen 13 km ja 14 km:n korkeudella.
Matilda Castren

Matilda Castren (s. 18. tammikuuta 1995 New York) on suomalainen golfaaja. Tähän mennessä hänen kirkkaimpia saavutuksiaan ovat LPGA-kiertueen Mediheal Championships -osakilpailun voitto kesäkuussa 2021, Euroopan kiertueen Turun-osakilpailun voitto heinäkuussa 2021 ja Solheim Cupin voitto syyskuussa 2021.
Ura

Castren voitti amatöörinä vuonna 2014 EM-joukkuehopeaa ja vuonna 2015 EM-pronssia. Marraskuussa 2019 Castren läpäisi LPGA-kiertueen karsinnat.
Castren voitti Yhdysvaltain kakkoskiertueella Symetra Tourilla uransa ensimmäisen turnauksensa lokakuussa 2020. Kesäkuussa 2021 Castrenista tuli ensimmäinen suomalainen, joka on voittanut LPGA-osakilpailun, kun hän voitti Mediheal Championship -osakilpailun Lake Mercedin kentällä Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Heinäkuussa 2021 Castren jatkoi voittojen tiellä: hän voitti kotiyleisön edessä ylivoimaisesti Euroopan kiertueen Turun-osakilpailun.
Castren osallistui Tokion olympiakisoihin 2021 ja oli siellä 18:s. Elokuussa 2021 hänet valittiin ensimmäisenä suomalaisena golfpelaajana kautta aikain Euroopan ja Yhdysvaltojen väliseen turnaukseen, naisten Solheim Cupiin, joka pelattiin Ohiossa Yhdysvalloissa syyskuussa 2021. Siellä hän oli ratkaisevana pelaajana Euroopan voittaessa turnauksen 15–13.
Yksityiselämä

Castren on sekä Suomen että Yhdysvaltain kansalainen. Hän muutti vanhempiensa mukana Suomeen vuonna 1999. Nuorena hän harrasti myös tennistä, jalkapalloa ja yleisurheilua. Hän kävi Suomessa koulua urheilulukiossa.  Castren asui vuosina 2013–2019 Floridan Tallahasseessa, jossa hän opiskeli Florida State -yliopistossa suorittaen kansainvälisten suhteiden tutkinnon. Vuonna 2019 hän muutti San Diegoon Kaliforniaan, jossa asuu avoliitossa Yhdysvaltain merijalkaväen sotilaan Daniel Morenon kanssa, jonka Castren tapasi Helsingissä vuonna 2018.
Mariano Rajoy

| Mariano Rajoy |
| --- | --- |

Espanjan pääministeri
 21.12.2011–1.6.2018  
Monarkki:  Juan Carlos I Felipe VI
Varapääministeri:  Soraya Sáenz de Santamaría
Edeltäjä:  José Luis Rodríguez Zapatero
Seuraaja:  Pedro Sánchez
Espanjan sisäministeri
 27.2.2001–9.7.2002  
Pääministeri:  José María Aznar
Edeltäjä:  Jaime Mayor Oreja
Seuraaja:  Ángel Acebes
Espanjan opetus- ja kulttuuriministeri
 20.1.1999–27.4.2000  
Pääministeri:  José María Aznar
Edeltäjä:  Esperanza Aguirre
Seuraaja:  Pilar del Castillo
Espanjan julkishallinnon ministeri
 4.5.1996–20.1.1999  
Pääministeri:  José María Aznar
Edeltäjä:  Joan Lerma
Seuraaja:  Ángel Acebes
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1955 (ikä 69) Santiago de Compostela, Espanja
Kansalaisuus:   espanjalainen
Puoliso:  Elvira Fernández Balboa
Tiedot
Puolue:  Kansanpuolue
 Nimikirjoitus
Mariano Rajoy Brey (s. 27. maaliskuuta 1955 Santiago de Compostela, Espanja) on espanjalainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä 2011–2018 ja kansanpuolueen (PP) puheenjohtajana 2004–2018. José María Aznarin johtamissa hallituksissa Rajoy edusti puoluettaan vuosina 1996–2003 julkishallinnon ministerinä, opetusministerinä, sisäministerinä ja varapääministerinä.
Poliittinen ura

Rajoy valmistui oikeustieteen lisensiaatiksi Santiago de Compostelan yliopistosta. Politiikkaan hän lähti silloisen Kansanliiton (esp. Alianza Popular) ehdokkaana ensimmäisissä Galician vaaleissa 1981 ja tuli valituksi autonomian parlamenttiin. Hänet valittiin edustajainhuoneeseen 1986, mutta hän jätti paikkansa ryhtyessään Galician hallinnon varapresidentiksi. Hänestä tuli myös Kansanliiton Galician alueen pääsihteeri.
Kansanliitto yhdistyi tammikuussa 1989 Kansanpuolueeksi (esp. Partido Popular), jonka johtoon tuli José María Aznar, silloinen Kastilia ja Leónin hallinnon johtaja. Rajoy valittiin uudelleen edustajainhuoneeseen 1993. Hän uusi paikkansa myös 1996, jolloin Kansanpuolue voitti vaalit ja Aznarista tuli pääministeri.
Rajoy toimi vuodesta 1996 julkishallinnon ministerinä, vuodesta 1999 opetus- ja kulttuuriministerinä. Vuodesta 2000 hän oli myös ensimmäinen varapääministeri. Hän siirtyi 2001 sisäministeriksi ja 2002 pääministerin ministeriöön (esp. Ministerio de Presidencia) hallituksen tiedottajaksi. Tässä asemassa hän oli hallituksen äänitorvena sekä M/S Prestigen tapauksessa sekä puolustamassa Espanjan liittymistä Irakin sotaan.
Rajoy jätti hallituksen 2003 siirtyessään Aznarin pyynnöstä Kansanpuolueen pääsihteeriksi ja tulevaksi pääministeriehdokkaaksi. Hänet valittiin Kansanpuolueen XIV puoluekokouksessa puolueen uudeksi johtajaksi Aznarin jättäessä paikkansa.
Kansanpuolue hävisi kuitenkin vaalit sosialisteille maaliskuussa 2004, muutaman päivän Madridin maaliskuun 11. päivän iskujen jälkeen. Sosialistipuolue säilytti hallitusasemansa myös maaliskuun 2008 vaalien jälkeen, minkä jälkeen osa puolueen jäsenistöstä alkoi pohtia julkisesti Rajoyn johtajuusaseman jatkoa. Vuoden 2011 ennenaikaisissa parlamenttivaaleissa Rajoyn puolue sai parlamenttiin ehdottoman enemmistön, ja parlamentti valitsi Rajoyn Espanjan pääministeriksi joulukuussa 2011.
Joulukuun 2015 vaaleissa Kansanpuolue pysyi suurimpana, mutta menetti kannatustaan ja enemmistön. Hallitusta ei kyetty muodostamaan, ja Espanjassa järjestettiin 2016 uudet vaalit.
Hallitus muodostettiin viimein syksyllä 2016, kun pääosa PSOE:n edustajista äänesti tyhjää sen sijaan että olisi vastustanut uuden oikeistohallituksen muodostamista.
Rajoy joutui eroamaan 1. kesäkuuta 2018 pääministerin tehtävästä uskottavuuden vieneen puolueessa tapahtuneen korruption vuoksi.
Kunnianosoitukset

Kaarle III:n ritarikunta (Espanja, 2003)
Isabella Katolilaisen ritarikunta (Espanja, 2018)
Asteekkikotkan ritarikunta (Meksiko, 2012)
Perun auringon ritarikunta (Peru, 2013)
Chilen ansioritarikunta (Chile)
Serbian tasavallan ritarikunta (Serbia, 2013)
Kristuksen veljeskunta (Portugali, 2018)
Max Pommer

Max Pommer (s.  9. helmikuuta 1936 Leipzig) on saksalainen kapellimestari ja musiikkitieteilijä. Hän opiskeli pianonsoittoa ja orkesterinjohtoa Leipzigin konservatoriossa sekä musiikkitiedettä Leipzigin yliopistossa. Hän sai myöhemmin opetusta myös Herbert von Karajanilta.
Pommer nimitettiin vuonna 1975 Leipzigin yliopistollisen kuoron musiikinjohtajaksi. Vuonna 1978 hän perusti Gewandhaus-orkesterin jäsenten kanssa Neues Bachisches Collegium Musicum Leipzig -barokkimusiikkiyhtyeen. Vuosina 1987–1991 hän toimi Leipzigin radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina.
Pommer nimitettiin vuonna 1990 Saarlandin musiikkiakatemian orkesterinjohdon professoriksi. Hän on johtanut muiden muassa J. S. Bachin, Georg Friedrich Händelin, Claude Debussyn, W. A. Mozartin, Einojuhani Rautavaaran, Kalevi Ahon, Kurt Weillin, Hanns Eislerin, Paul Dessaun sekä Arnold Schönbergin musiikin levytyksiä.
Marianne Heikkilä

| Marianne Heikkilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Marianne Katariina Heikkilä
Syntynyt: 1968 (ikä 55–56) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  pappi, rovasti
Puoliso:  Ismo Heikkilä
Muut tiedot
Uskonto:  kristinusko (evankelis-luterilainen)
Marianne Katariina Heikkilä (s. 1968 Helsinki) on suomalainen pappi ja rovasti, joka on vuodesta 2010 lähtien työskennellyt Marttaliiton toiminnanjohtajana. Hän on myös järjestön julkaiseman Martat-lehden päätoimittaja, Väestöliiton ja Kansalaisareenan varapuheenjohtaja sekä Sininauha Oy:n ja Lähi-Tapiolan hallintoneuvoston jäsen. Heikkilä toimii Kirkkohallituksen maaseututoimikunnassa ja työ- ja elinkeinoministeriön kuluttaja-asiain neuvottelukunnassa. Heikkilä tunnetaan lisäksi muun muassa kolumnistina, luennoitsijana sekä erilaisten tilaisuuksien juontajana.
Ura

Heikkilä on nuorena työkennellyt mallina äitinsä Roswitha Möhringin mallitoimistossa sekä ollut myöhemmin juontajana MTV:n Ringo-visailuohjelmassa sekä keskusteluohjelmissa Amatsonia ja Tasavalta yhdessä muun muassa Yazka Loven kanssa. Papiksi Heikkilä vihittiin vuonna 1996, minkä jälkeen hän toimi seurakuntapastorina Hakunilan seurakunnassa Vantaalla sekä Kirkkopalveluiden viestintäjohtajana. Ennen valintaansa Marttaliiton toiminnanjohtajaksi hän työskenteli vuodesta 2004 lähtien Kirkon Ulkomaanavussa. Vuonna 2007 Heikkilä oli mukana perustamassa järjestön hallinnoimaa Naisten Pankkia, joka tukee kehitysmaiden naisten yrittäjyyttä. Kirkon tiedonvälityspalkinnon hän sai Taneli Heikan ja Jari Jolkkosen kanssa vuonna 1995 ollessaan yksi Etsijä-lehden päätoimittajista. Heikkilä sai Aller Median vuoden somepomo 2015 -tittelin yleisöäänestyksessä.
Seurakuntavaikuttaja

Heikkilä valittiin Helsingin seurakuntayhtymän kirkkovaltuustoon 517 äänellä vuonna 2022. Hän keräsi 4,9 prosenttia kaikista mahdollisista äänistä ja oli seurakuntavaalien ääniharava. Hän oli ehdolla Lauttasaaren seurakunnasta. Heikkilän mukaan ihmiset kaipaavat ihmiskasvoista kirkkoa, joka jalkautuisi ja tulisi tutuksi ihmisille, ottaisi kantaa ja olisi arjessa ja pyhässä läsnä matalalla kynnyksellä.
Yksityiselämä

Heikkilän puoliso on Raptori-yhtyeestä tunnetuksi tullut Izmo eli Ismo Heikkilä. Pariskunnalla on kaksi lasta.
Teokset

10 käskyä naiselle selitettynä (2001)
Rakasta lasta, suojele lapsuutta (2003)
Marko Rasinkangas

Marko Rasinkangas (s. 6. tammikuuta 1978) on suomalainen entinen pesäpalloilija, joka edusti koko Superpesis-uransa ajan Pattijoen Urheilijoita. Hän pelasi Superpesiksessä yhteensä 560 ottelua 17 kauden aikana. Viimeisen Superpesis-ottelunsa Rasinkangas pelasi kaudella 2012. Rasinkangas pelasi ulkokentällä ykkösvahtina, sisäpelissä hänen rooliinsa kuuluivat kotiutus- ja vaihtolyönnit. Rasinkankaan saavutuksiin lukeutuvat Suomen mestaruus (2008), kaksi SM-hopeaa, SM-pronssi ja neljä esiintymistä Itä-Länsi-ottelussa. Rasinkangas toimi Pattijoen Urheilijoiden kapteenina. Hän voitti myös Superpesiksen kärkilyöntitilaston vuonna 2000.
Rasinkankaan kasvattajaseura on Kestilän Kisa-Veikot.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 2008
2 SM-hopeaa: 2002, 2006
3 SM-pronssia: 2001, 2011, 2012
4 Itä-Länsi-ottelua: 1999, 2000, 2002, 2003
Superpesiksen kärkilyöntikuningas: 2000