stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kutšin kieli

| Kutši |
| --- | --- |
Oma nimi:  કચ્છી (kacchī) ڪڇّي (kacchī)
Tiedot
Alue:  Gujarat (Intia), Sindh (Pakistan)
Puhujia:  866 000
Kirjaimisto:  gudžaratilainen, arabialainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  indoiranilaiset kielet indoarjalaiset kielet
ISO 639-3:  kfr
 Ohje 
Kutši on indoarjalainen kieli, jota puhutaan Intian Gujaratin osavaltiossa ja Pakistanin Sindhin provinssissa. Kieli on sukua alueen enemmistökielille gudžaratille ja sindhille, ja valtaosa kutšin puhujista puhuu gudžaratia toisena äidinkielenään.
Kutšia kirjoitetaan Intiassa gudžaratilaisilla kirjaimilla ja Pakistanissa arabialaisilla kirjaimilla.
Knut Storberget

| Knut Storberget |
| --- | --- |
 Storberget vuonna 2009.
Innlandetin maaherra
 1. tammikuuta 2019–  
Norjan oikeusministeri
 Stoltenbergin II hallitus 17. lokakuuta 2005 – 11. marraskuuta 2011  
Edeltäjä:  Odd Einar Dørum
Seuraaja:  Grete Faremo
Suurkäräjäedustaja
 Hedmarkin vaalipiiri 2001–2017  
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1964 (ikä 60) Elverum, Norja
Ammatti:  asianajaja, poliitikko
Tiedot
Puolue:  työväenpuolue
Koulutus:  Oslon yliopisto (oikeustiede)
Knut Storberget (s. 6. lokakuuta 1964 Elverum) on norjalainen asianajaja, entinen työväenpuolueen poliitikko ja nykyinen Innlandetin läänin maaherra vuodesta 2019. Aiemmin Storberget on toiminut Norjan oikeusministerinä (2005–2011) sekä istunut suurkäräjillä (2001–2017).
Aiheesta muualla

Knut Storberget Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Knut Storberget Wikimedia Commonsissa
Kosminen kauhu

Kosminen kauhu (cosmicism) on kauhukirjailija H. P. Lovecraftin (1890–1937) kehittämä filosofia ja kaunokirjallinen suuntaus. Sen mukaan maailma on perusluonteeltaan välinpitämätön, ja ihmiset ja humanismi ovat maailmankaikkeuden mittakaavassa merkityksettömiä. Kosminen maailmankatsomus kiistää jumalten ja muiden yliluonnollisten olentojen olemassaolon. Filosofia on vaikuttanut spekulatiiviseen realismiin, jonka mukaan moderni filosofia on laiminlyönyt metafysiikan keskittymällä liiaksi mieleen.
Kosmisen kauhukirjallisuuden keskeinen elementti on tuntemattoman pelko ja sen tunkeutuminen normaalin arkikokemuksen piiriin. Lajityyppi luo pelon tunnetta kuvaamalla subliimin, johon verrattuna ihmiset ovat pieniä, merkityksettömiä ja avuttomia. Psykologisen kauhun tapaan kosminen kauhukirjallisuus käsittelee usein ihmismielen tuntemattomia ominaisuuksia ja unohdettujen salaisuuksien julkitulemista.
Sanottua

»Kaikki tarinani pohjautuvat samalla perusoletukselle; että ihmisten jakamat lait ja tarpeet ja tunteet ovat arvottomat ja merkityksettömät koko maailmankaikkeuden mittakaavassa. Täydellisen ulkopuolisuuden saavuttaakseen on unohdettava, että sellaiset seikat kuin orgaaninen elämä, hyvä ja paha ovat ylipäätään olemassa, sillä ne ovat vain erään vähäpätöisen ja väliaikaisen, ihmiseksi kutsutun rodun paikallisia piirteitä.» 
(H. P. Lovecraft, 1927 (vapaa suomennos ja lyhennelmä).)
Hummer H1

| Hummer H1 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  AM General General Motors
Valmistusvuodet:  1992–2006
Korimalli:  4-ovinen avoauto 2-ovinen pick-up 4-ovinen pick-up 4-ovinen farmari 4-ovinen viistoperä
Luokka:  J-segmentti
Seuraaja:  Hummer H2
Teknisesti samankaltaisia:  HMMWV
Tekniset tiedot
Moottori:  V8
Iskutilavuus:  n. 5700–6700 cm3
Vetotapa:  neliveto
Hummer H1
Hummer H1, joka on HMMWV sota-ajoneuvon siviiliversio, tuli markkinoille vuonna 1992, se oli saanut julkisuutta Operation Desert Stormin aikana otetuista valokuvista. Se on hyvin pitkälti samanlainen kuin sotilasversio, mutta aseistus ja suojaus on poistettu. Myös sisustusta on parannettu mukavuuden nimissä. Mallia on valmistettu Yhdysvalloissa Indianassa, AM Generalin Mishiwakan tehtaalla. Keväällä 2006 GM kuitenkin ilmoitti, että se lopettaa H1:n valmistamisen samana kesänä, johtuen uusista vuoden 2007 päästömääräyksistä dieselmoottoreita varten. Näin ollen mallin kokonaistuotantomäärä jäi noin 12 000 kappaleeseen, joka on murto-osa alkuperäisen sotilasversion valmistusmäärästä.
H1 on maasto-ominaisuuksiltaan lähes ainutlaatuinen, auto on leveästä raidevälistä johtuen erittäin vakaa myös maastossa ja se pystyy kahlaamaan 76 cm syvässä vedessä sekä kiipeämään 56 cm korkean esteen yli. Auton maavara on 41 cm, joka johtuu siitä, että alustan suunnittelussa on käytettynä mallina kuorma-auton pohjaa. Autolla pystytään nousemaan 60 prosentin (noin 30 asteen) mäkeä. Monissa H1:ssä on CTIS-järjestelmä, jolla saadaan säädettyä rengaspainetta ohjaamosta käsin ajon aikana.
Autossa on myös muita erikoisuuksia, kuten jarrut, jotka eivät ole renkaissa vaan lähellä tasauspyörästöä. Lämmityslaite on korkealla ja taittuu osittain moottorin päälle.
Autossa on paljon muista autoista lainattuja osia. Etujarrusylinterit ovat AMC Eaglesta, ohjauspylväs Ford LTD:stä, virtalukko Ford Escortista ja käsinojat Jeep Cherokeesta.
Kehitys

Hummerin edeltäjä Humvee saavutti suuren suosion Irakin sodassa, jonka johdosta kehitettiin siviilimalli Hummer H1.
Vuonna 1990, ennen H1:n myyntiin tuloa AM General testasi H1:tä London To Peking Motor Challengessa ralliautona, H1:t pärjäsivät kisassa hyvin ja kiipesivät jopa hiekkadyynejä ylös.
Vuonna 2003 H1:siä oli myyty 10 877 kappaletta, seuraavina vuosina niitä tehtiin lisää 447 ja 374 kappaletta.
Moottorit > Bensiinimoottorit

5.7 (Vortec)
Moottorit > Dieselmoottorit

6.2 (Detroit Diesel)
6.5 (Detroit Diesel) - 127 kW @ 3400 r/min, 285 Nm @ 1700 r/min
6.5 Turbo (Detroit Diesel)
6.6 (DMAX)
Mitat

Pituus: 4527 mm
Leveys: 2197 mm
Korkeus: 1915 mm
Akseliväli: 3302 mm
Raideleveys e/t: 1819 mm
Maavara: 406 mm
Omamassa: 3228 kg
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hummerin viralliset kotisivut (englanniksi)
Korvaldin hallitus

Pääministeri Lars Korvald.
Korvaldin hallitus oli Norjan hallitus 18. lokakuuta 1972 – 16. lokakuuta 1973. Se oli Kristillisestä kansanpuolueesta, Keskustapuolueesta ja Venstrestä koostuva vähemmistöhallitus.
Ministerit

Pääministeri
Lars Korvald (Kristillinen kansanpuolue)
Ulkoministeri
Dagfinn Vårvik (Keskustapuolue)
Maatalousministeri
Einar Hole Moxnes (Keskustapuolue)
Ulkomaankauppa- ja merenkulkuministeri
Hallvard Eika (Venstre)
Oikeusministeri
Petter Mørch Koren (Kristillinen kansanpuolue)
Kirkko- ja opetusministeri
Anton Skulberg (Keskustapuolue)
Kunta- ja työministeri
Johan Skipnes (Kristillinen kansanpuolue)
Elinkeinoministeri
Ola Skjåk Bræk (Venstre)
Liikenne- ja viestintäministeri
John Austrheim (Keskustapuolue)
Ympäristöministeri
Trygve Haugeland (Keskustapuolue) 18.10.1972–5.3.1973
Helga Gitmark (Keskustapuolue) 5.3.1973–16.10.1973
Sosiaaliministeri
Bergfrid Fjose (Kristillinen kansanpuolue)
Kuluttaja- ja hallintoministeri
Eva Kolstad (Venstre)
Kalastusministeri
Trygve Olsen (Keskustapuolue)
Valtiovarainministeri
Jon Ola Norbom (Venstre)
Puolustusministeri
Johan Kleppe (Venstre)
Kristiinankaupungin suomalainen seurakunta

| Kristiinankaupungin suomalainen seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Kristiinankaupungin kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Lapuan hiippakunta
Rovastikunta:  Pohjanmaan rovastikunta
Pääkirkko:  Kristiinankaupungin uusi kirkko
Perustettu:  1978
Jäsenmäärä:  1 890 (2021)
– Osuus asukkaista:  64,0 %
Kirkollisvero:  2,00 %
Kirkkoherra:  Martti Toivanen
Verkkosivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kristiinankaupungin suomalainen seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta Pohjanmaalla, Kristiinankaupungissa. Seurakunta kuuluu Lapuan hiippakunnassa Pohjanmaan rovastikuntaan ja on osa Kristiinankaupungin seurakuntayhtymää. Seurakunta perustettiin vuonna 1978. Kirkkoherrana toimii Martti Toivanen. Vuonna 2018 seurakunnassa oli 2 047 jäsentä.
Krister Klaunpoika Horn (1554–1612)

Krister Klaunpoika Horn eli Kristiern Klasson (1554–1612) oli Åminnen vapaaherra ja osallistui Pontus De la Gardien sotaretkeen venäläisiä vastaan 1580-1581 vaikka oli aiemmin alkuvuodesta 1580 yhdessä Karl Gustavssonin (Stenbock) kanssa ilmaissut Juhana III:lle Suomen aateliston epäilykset sotimiseen venäläisiä vastaan. Hän lähti Sigismundin mukana Puolaan 1587. Juhana III:n kuoltua Kaarle-herttua lähetti hänet Djursholmiin neuvottelemaan Gustav ja Sten Banérin ja Erik Sparren kanssa, ja tuloksena oli, että Juhanan erottamat neuvosmiehet palasivat neuvostoon.
Kahteen otteeseen hän joutui oikeuteen ja jälkimmäisellä kerralla hän sai jopa kuolemantuomion arvosteltuaan hallitsijasukua ja oltuaan yhteydessä maanpakoon lähteneeseen veljeensä Jakob Klaunpoika Horniin, mutta molemmilla kerroilla seurasi armahdus.
Hän opiskeli Frankfurt an der Oderissa vuosina 1571–1573, ja tuolloin hänestä käytettiin nimeä Kristiern Horn, muulloin hän itse käytti ja muut käyttivät nimeä Kristiern Klasson.
Korean Airin lento 801

| Korean Airin lento 801 |
| --- | --- |
 Onnettomuuspaikka aamulla 6. elokuuta.
Yhteenveto
Päivämäärä:  6. elokuuta 1997
Onnettomuustyyppi:  lentäjän virhe
Tapahtumapaikka:  Nimitz Hill, Guam
Lähtöpaikka:   Gimpon kansainvälinen lentoasema, Soul
Määränpää:   Antonio B. Won Patin kansainvälinen lentoasema, Guam
Kuolleita:  228
Loukkaantuneita:  25
Eloonjääneitä:  26
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 747-3B5
Lentoyhtiö:  Korean Air
Rekisteritunnus:  HL7468
Matkustajia:  237
Miehistöä:  17
Onnettomuuskone Naritan kansainvälisellä lentoasemalla.
Korean Airin lento 801 oli 6. elokuuta 1997 tapahtunut lento-onnettomuus Guamilla, joka on Yhdysvaltain erillisalue. Soulista Guamille matkalla ollut Boeing 747-3B5 törmäsi kukkulaan laskeuduttuaan liian alas lähestymisen aikana. Kuolleiden joukossa oli eteläkorealainen poliitikko Shin Ki-ha, jonka vaimo kuoli samassa onnettomuudessa. Onnettomuudesta selvisi hengissä yksi miehistön jäsen ja 25 matkustajaa koneessa olleista 254 ihmisestä.
Onnettomuuden syynä oli kapteenin kehno epätarkkuuslähestyminen. Osasyitä olivat miehistön välisen kommunikaation ongelmat, miehistön väsymys ja miehistön koulutuksen puute.
| Kansalaisuus | Matkustajat> Yhteensä | Matkustajat> Kuolleita | Miehistö> Yhteensä | Miehistö> Kuolleita | Yhteensä | Yhteensä> Kuolleita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Etelä-Korea | 218 | 199 | 17 | 14 | 235 | 213 |
|  Uusi-Seelanti | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 |
|  Yhdysvallat | 13 | 10 | 0 | 0 | 13 | 10 |
|  Japani | 5 | 4 | 0 | 0 | 5 | 4 |
| Yhteensä | 237 | 214 | 17 | 14 | 254 | 228 |
Jälkiselvittely

Turman kolmantena vuosipäivänä 6. elokuuta 2000 pystytettiin uhrien muistomerkki Asanin kylään. Uhrien omaiset saivat oikeudenkäynnissä 70 miljoonaa dollaria vahingonkorvauksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Korean Airin lento 801 Wikimedia Commonsissa
Onnettomuuden uhrien muistomerkki Guamilla.
Komorbiditeetti

Komorbiditeetti eli monihäiriöisyys, tarkoittaa kahden tai useamman itsenäisen sairauden esiintymistä samanaikaisesti. Komorbidi sairaus tai häiriö voi olla seurausta perussairaudesta tai suorassa yhteydessä siihen. Tämä johtuu usein erilliseksi luokiteltujen ongelmien yhteisestä taustatekijästä.
Komorbiditeetti on tyypillinen etenkin nuoruusiän päihdehäiriöille tai erilaisille oppimisvaikeuksille, ja sen diagnosointi vaikuttaa merkittävästi oireenkuvaan, ennusteeseen, taudinkulkuun ja hoitoon. Kasvaneen avuntarpeen vuoksi useammasta häiriöstä kärsivät kuitenkin hakevat apua todennäköisemmin kuin henkilöt joiden sairaus on ei-komorbidinen, jolloin hoidettavan suopea suhtautuminen hoitoon saattaa nopeuttaa paranemista. Yhteisestä taustatekijästä johtuvissa sairauksissa yhden ongelman lieveminen vaikuttaa usein myös toisen oireiden helpottumiseen.[lähde? ]
Komorbidit häiriöt ovat silti usein vaikeammin hoidettavissa kuin yksittäisesti esiintyvät häiriöt, sillä hoitoa suunniteltaessa on otettava huomioon kunkin häiriön yksittäiset ominaispiirteet ja niiden yhdistelmien variaatiot. Oireiston monimuotoisuus on usein hoitohenkilökunnalle haaste, ja vaatii hoidon mukauttamista hoidettavan yksilön ainutlaatuisiin tarpeisiin.
Aiheesta muualla

Comorbidity (englanniksi) (sciencedirect.com)
Komondjari

| Komondjari |
| --- | --- |
 Provinssin sijainti Burkina Fasossa
Valtio:  Burkina Faso
Hallintoalue:  Est
Departementteja:  3
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Gayéri
Pinta-ala:  5 048 km²
Väkiluku (2006):  80 047
Komondjari on provinssi Burkina Fasossa. Se sijaitsee maan itäosissa Estin hallintoalueella ja sen pääkaupunki on Gayéri. Vuoden 2006 väestönlaskennassa provinssin väkiluku oli 80 047.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Komondjari Wikimedia Commonsissa
Burkina Fason provinssit
Balé
Bam
Banwa
Bazèga
Bougouriba
Boulgou
Boulkiemdé
Comoé
Ganzourgou
Gnagna
Gourma
Houet
Ioba
Kadiogo
Kénédougou
Komondjari
Kompienga
Kossi
Koulpélogo
Kouritenga
Kourwéogo
Léraba
Loroum
Mouhoun
Nahouri
Namentenga
Nayala
Noumbiel
Oubritenga
Oudalan
Passoré
Poni
Sanguié
Sanmatenga
Séno
Sissili
Soum
Sourou
Tapoa
Tuy
Yagha
Yatenga
Ziro
Zondoma
Zoundwéogo
Krister Klaunpoika Horn (1622–1692)

Krister Klasson Horn nuorempi.
Krister Horn (1622–1692) oli kenraalikuvernööri, ja sotamarsalkaksi hänet ylennettiin 1672. Hän toimi Riian kuvernöörinä 1654–1657, Inkerin ja Käkisalmen läänin kenraalikuvernöörinä 1657–1659. Hänet nimitettiin 1660 valtaneuvokseksi ja 1661 hovioikeudenneuvokseksi Svean hovioikeuteen. Vuonna 1663 hänet nimitettiin Kaarle XI:n kasvattajaksi.
Hänen veljensä oli Bengt Horn.
Kiinan sotilastukikohta Djiboutissa

| Kansan vapautusarmeijan huoltotukikohta> 中国人民解放军驻吉布提保障基地 |
| --- | --- |

Sijainti:  Balbala, Djibouti
Rakennustyyppi:  sotilastukikohta
Rakennustyöt aloitettu:  maaliskuu 2016
Avattu:  1. elokuuta 2017
Omistaja:  Kiina
Käyttäjä:  Kansan vapautusarmeijan laivasto
Bruttoala:  0,5 km²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kiinan sotilastukikohta Djiboutissa on Kiinan Kansan vapautusarmeijan sotilastukikohta, joka sijaitsee Afrikan sarven alueella Djiboutissa. Tukikohta on Kiinan ensimmäinen ulkomaille rakentama tukikohta. Englanniksi tukikohdasta käytetään yleensä nimeä "People's Liberation Army Support Base" eli suomeksi "Kansan vapautusarmeijan huoltotukikohta", mikä viittaa tukikohdan viralliseen tarkoitukseen huoltojoukkojen logistisena alueena[lähde? ].
Historia

Kiina aloitti vuonna 2015 neuvottelut sotilastukikohdan avaamisesta Djiboutiin. Neuvottelut päättyivät tammikuussa 2016. Djibouti myönsi Kiinalle luvan sotilastukikohdan rakentamiselle meren äärelle. Rakennustyöt aloitettiin maaliskuussa 2016. Tukikohta avattiin virallisesti 1. elokuuta 2017, kun sinne oli saapunut henkilöstöä laivoilla Kiinasta.
Infrastruktuuri

Tukikohta on kooltaan 0,5 neliökilometriä, ja sitä miehittää parituhatta henkeä. Alue on raskaasti linnoitettu, ja siellä on suuria maanalaisia tiloja ja sotilassairaala. Satelliittikuvien perusteella tukikohdassa on lyhyt, 400 metrinen, kiitotie, suuri helikopteriasemataso ja lennonjohtotorni. Vuonna 2019 valmistui yli 330 metriä pitkä laivastolaituri, johon mahtuu useita sotalaivoja.
Käyttötarkoitus ja politiikka

Tukikohta on Kiinan ensimmäinen sen oman alueen ulkopuolella. Kiina on kertonut tukikohdan käyttötarkoitukseksi pääosin armeijan logistiikan ja alueella suorittamansa rauhanturvaamisen, merirosvoudentorjunnan ja humanitaarisen avun tukemisen.
Länsimaissa on arvioitu, että Kiina hakee tukikohdallaan samanlaista sotilaallista jalansijaa alueella kuin Yhdysvalloilla ja sen liittolaisilla on ollut jo kauan. Kiina näkee tukikohdan tukevan lakejaan ulkomailla asuvien kansalaistensa ja rakentamansa infrastruktuurin puolustamisesta. Kiina on rakennuttanut erilaisilla yhteistyösopimuksilla (Vyö ja tie -hanke) Afrikan maihin paljon infrastruktuuria. Tukikohta voisi myös olla hyödyllinen esimerkiksi tilanteessa, jossa epävakaalta alueelta pitää evakuoida runsaasti kansalaisia. Kiina kuitenkin välttää termejä "sotilastukikohta" tai "laivastotukikohta" ja puhuu mielummin huolto- tai logistiikkatiloista.
Pienessä Djiboutissa sijaitsee strategisen sijaintinsa takia useiden maiden tukikohtia, joista suurin on Yhdysvaltojen Camp Lemonnier. Yhdysvalloille ja sen liittolaisille Djibouti on tärkeä tukikohta Afrikan ja Lähi-idän alueella tapahtuvien sotatoimien tukemiseen.
Alueella onkin ollut jännitteitä suurvaltojen armeijoiden välillä. Vuonna 2018 Yhdysvallat ohjeisti lentäjiään varomaan kiinalaisten lasereita, joilla on sen mukaan yritetty vahingoittaa amerikkalaisia lentäjiä. Kiina taas on syyttänyt Yhdysvaltoja tukikohtansa vakoilusta ilmasta.
Käännös suomeksi
Krister Stendahl

Krister Stendahl (21. huhtikuuta 1921 – 15. huhtikuuta 2008) oli ruotsalainen uuden testamentin tutkija ja pappi, joka toimi Tukholman hiippakunnan luterilaisena piispana vuosina 1984–1988. Hän loi myös huomattavan uran Yhdysvalloissa ja oli muun muassa Harvardin yliopiston teologisen koulun dekaanina vuosina 1968–1979. Hän työskenteli myös Massachusettsissa Brandeisin yliopistossa.
Stendahl sai tohtorinarvon Uppsalan yliopistosta.
Stendahl kannatti naisten ja seksuaalivähemmistöjen edustajien oikeutta tulla vihityiksi papeiksi. Hän edisti ekumeniaa sekä kristillisten suuntausten että eri uskontokuntien välillä ja vaati uskovia etsimään hyviä asioita myös muista uskoista. Hän piti kristittyjen kuolemanjälkeisen elämän korostusta itsekkäänä ja katsoi, että se puuttui niin juutalaisuudesta kuin varhaisesta kristinuskostakin.
Stendahl kuoli 86-vuotiaana Bostonissa, Massachusettsissa.
Knut Stjernvall

Knut Stjernvall
Knut Adolf Ludvig Stjernvall (8. syyskuuta 1819 – 17. huhtikuuta 1899) oli suomalainen kenraalimajuri, todellinen salaneuvos, kamariherra ja vapaaherra. Hän oli autonomian ajan merkittävin suomalainen sotilasinsinööri. Hänen johdollaan rakennettiin Suomen ensimmäinen rautatie, ja hänen torjuttuaan tarjouksen tulla valituksi Suomen ministerivaltiosihteeriksi nimitettiin hänet Venäjän rautatiehallituksen päälliköksi.
Stjernvall syntyi Mäntsälän Linnaisten kartanossa. Hänen isänsä, Aurora Karamzinin serkku, luutnantti, tilanomistaja Hans Henrik Stjernvall oli ennakkoluuloton maanviljelijä, teollisuuden harjoittaja ja valtiopäivämies. Stjernvallin äiti Fredrika Vilhelmina Charpentier kuului myös vanhaan sotilassukuun.
Ura

Stjernvallin urakehitykselle oli leimallisinta koulutuksen ja kokemuksen kautta hankittu vahva asiantuntemus. Sukunsa perinteitä noudattaen hän opiskeli ensin Suomen kadettikoulussa Haminassa, mistä hän siirtyi Venäjän tie- ja vesirakennuskunnan insinööriosastolle. Sen jälkeen hän palveli vuoteen 1852 asti Pietari–Moskova-rautatien rakennustöissä. Nuoren insinöörin kyvyt huomattiin nopeasti. Stjernvall sai vuosien ajan osaamista suoraan yhdysvaltalaiselta insinööriupseeri George Washington Whistleriltä, jonka keisari Nikolai I oli houkutellut tuomaan rautatieosaamista Venäjälle. Vuonna 1850 Stjernvall oli venäläisen lähetyskunnan jäsen opintomatkalla tutustumassa Belgian ja Britannian rautateihin.
Stjernvall ylennettiin vuonna 1856 everstiksi ja nimitettiin samalla Suomen tie- ja vesikulkulaitosten johtokunnan (vuodesta 1860 Suomen tie- ja vesikulkulaitosten ylihallitus) päälliköksi. Tässä virassaan hän seurasi velipuoltaan Alfred Stjernvallia. Aiemmin virasto oli harrastanut pelkästään merenmittausta ja keskittynyt Saimaan kanavan rakennustöihin. Knut Stjervallin mielestä maa tarvitsi kunnolliset kulkuyhteydet, joita vesitiet eivät voineet tarjota. Hän laati asiasta suunnitelman ja sai myös toteuttaa sen: Stjernvall määrättiin vuonna 1857 Suomen ensimmäisen rautatien, Helsinki–Hämeenlinna-radan rakennustöiden johtajaksi. Julkisuudessa arvosteltiin radan kustannusarvion ylitystä sekä johdon tuhlaavaisuutta, minkä vuoksi Stjernvall erosi tehtävistään vuonna 1863 ja muutti velipuoleltaan ostamaan Mäntsälän Linnaisten kartanoon.
Stjernvallin asiantuntemusta kuitenkin tarvittiin, kun vuonna 1866 ryhdyttiin suunnittelemaan uutta Suomen Venäjään liittävää rataa. Tammikuussa 1868 hänet nimitettiin Riihimäki–Pietari-ratahankkeen yli-insinööriksi. Hänet korotettiin vuonna 1872 salaneuvokseksi ja vuonna 1875 vapaaherralliseen arvoon, ja vapaaherrallinen Stjernvall-suku merkittiin 18. syyskuuta 1889 Suomen ritarihuoneeseen numerolla 59.
17. heinäkuuta 1885 Stjernvall määrättiin Venäjän kaikkien valtiollisten ja yksityisten rautateiden ylitarkastajaksi sekä Venäjän valtion rautateiden hallituksen puheenjohtajaksi. Hänelle myönnettiin todellisen salaneuvoksen arvo 11. syyskuuta 1888.
Stjernvall loi Suomen rataverkon päärungon ja saavutti sillä merkittävän luottamusaseman Venäjän hallitsijahuoneessa. Siten hänestä tuli alan edelläkävijä myös Venäjällä, missä hänen nimensä on tuli yhtä tunnetuksi kuin Suomessa.
Ollessaan Venäjän kaikkien valtiollisten ja yksityisten rautateiden ylitarkastaja Stjernvall seurasi hallitsijoita heidän matkoillaan ja nautti heidän luottamustaan. Hän oli myös mukana kohtalokkaalla matkalla 29. lokakuuta 1888, jolloin vammautui vakavasti keisari Aleksanteri III:a vastaan tehdyssä pommiattentaatissa Borkissa Harkovan radalla. Keisarin vaunu säilyi ehjänä, mutta Stjernvallin meni pirstaleiksi: vakavasti vammautunut Stjernvall erosi tehtävistään vuonna 1889 ja muutti synnyinkartanoonsa Linnaisiin.
Yksityiselämä

Knut Stjernvallin puoliso oli Sofia Teresia Kupffer (1839 Moskova – 1920 Helsinki), moskovalaisen pankkiirin Ludvig Kupfferin tytär. Pariskunnan lapsia olivat:
Anna Lovisa (25.10.1857–7.2.1930), Pso kihlakunnantuomari Johan Vilhelm Brummer
Julia Sofia (24.11.1854–24.11.1861), Mäntsälä
Mary (21.6.1860–5.3.1941), Pso lisensiaatti karl Victor Lindberg
Eli Therese (23.9.1861–16.1.1941), Pso vapaaherra Richard Casimir de la Chapelle
Henrik Ludvig Alfred, (19.6.1863–4.5.1941), tilanomistaja, vapaaherra
Knut Adolf (6.11.1865–11.10.1908), lääketieteen lisensiaatti, yksityisen mielisairaalan omistaja, vapaaherra.
Krister Niilonpoika Vaasa

| Krister Niilonpoika Vaasa Krister Nilsson Vasa |
| --- | --- |
 Vaasa-suvun vaakuna ennen Kustaa Vaasaa.
Drotsi
Henkilötiedot
Syntynyt: Ruotsi
Kuollut: 1442 Viipuri
Puoliso:  Margareta Johanssdotter Margareta Eriksdotter
Lapset:  Kristina Karl Johan Birgitta Nils
Tiedot
Uskonto:  katolinen kirkko
Krister Niilonpoika Vaasa (Krister Nilsson Vasa) (s.n. 1365 k. 1442) oli Ruotsin drotsi ja Viipurin linnanpäällikkö vuodesta 1417. Hänen vanhempansa olivat  Nils Kettilsson (Vasa) ja Christina Jonsdotter (Rickebyätten). Krister Vaasa mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1396 jolloin hänet lyötiin ritariksi.
Hänen tavoitteensa oli saada Viipuri Venäjän-kaupan tapulipaikaksi, ja siinä tarkoituksessa hän puolusti sen etuja hansaa, Tallinnaa ja venäläisiä vastaan. Hän toimi välittäjänä, kun Eerik Pommerilaisen ja ruotsalaisten välit katkesivat. Hänet valittiin vuonna 1435 kuninkaan ehdokkaana drotsiksi. Hän joutui kuitenkin valtataisteluun marskin, myöhemmin valtionhoitajan Kaarle Knuutinpojan  (Karl Knutsson Bonde) kanssa. Suomessa se vaikutti siten, että Kaarle oli Karjalan talonpoikaislevottomuuksien johtajan Filippuksen suojelija. Hän vangitutti Krister Niilonpojan vuonna 1439 ja pakotti tämän luopumaan Ruotsissa olevista läänityksistä. Kun Kristofer Baijerilainen nousi 1441 kuninkaaksi, Krister Niilonpoika joutui luovuttamaan Viipurin Kaarle Knuutinpojalle Raaseporia ja Kastelholmaa vastaan. Hän kuoli kuitenkin edellisenä päivänä.
Krister Niilonpoika oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäinen puoliso oli  Margareta Johansdotter (Moltke) (k. 1413), lapset Kristina ja Karl. Toinen puoliso oli Margareta Eriksdotter Krummedige (k. 1451), lapset Johan, Birgitta ja Nils.