stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Super Bowl LIX
Media > Mainonta

Super Bowl LIX:ää seurasi yli 100 miljoonaa katsojaa Yhdysvalloissa. Tapahtuman lähetysoikeuksista vastasi Yhdysvalloissa Fox. Aikaisempina vuosina lähetystoiminnasta vastannut CBS myi 30 sekunnin mainospaikat vähintään 7 miljoonan dollarin kappalehintaan. Foxin toimitusjohtaja Lachlan Murdochin mukaan Super Bowl LIX:n mainospaikat myytiin ennätyshintaan. Aikaisempina vuosina mainospaikkojen arvo on noussut noin 100 000 dollarilla vuotta kohden, mutta tänä vuonna nousu on on ollut tiettävästi lähempänä 500 000 dollaria. Ainakin 10 mainosta on myyty 8 miljoonalla dollarilla.
Media > Suomessa

Suomessa Super Bowl LIX lähetettiin koko yön lähetyksenä MTV Katsomossa ja MTV3-kanavalta. Ottelun suomalaisina selostajina toimivat Mika Laurila ja Mikko Koikkalainen. Studioisäntä oli Peetu Pasanen ja asiantuntijoina Miro Kadmiry, Akseli Olin sekä Seppo Evwaraye.
Super Bowlin areenana toimi Caesars Superdome New Orleansissa.
Uskonto Burundissa

Uskontokuntiin kuuluminen Burundissa (2016–2017)
Katolinen kirkko (58.6%)
Protestantismi (35.3%)
Islam (3.4%)
Muut (1.3%)
Uskontokuntiin kuulumattomat (1.3%)
Tämä artikkeli käsittelee Burundin uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Burundin suurin uskonto on kristinusko. Krisittyjen osuus väestöstä oli 93,9 prosenttia vuonna 2016–2017. Suurin kristillinen suuntaus on roomalaiskatolisuus Toiseksi suurin uskonto on islam, johon kuuluu 3,4 prosenttia väestöstä. Täysin luotettavia tietoja eri uskonnollisten ryhmien kannattajista ei ole saatavilla.
Kristinusko

Kristinusko on Burundin suurin uskonnollinen ryhmä. Suurimmat kristilliset suuntaukset ovat roomalaiskatolisuus ja protestantismi.
Islam

Islam on Burundin toiseksi suurin uskonto. Vuonna 2016 muslimien määräksi arvioitiin 3,4 prosenttia, mutta suurimmillaan osuudeksi on arvioitu jopa 10 prosenttia. Suuri osa muslimeista asuu kaupunkialueilla. Enemmistö muslimeista on sunneja ja loput šiialaisia.
Muut uskonnot

Arviolta 23 prosenttia noudattaa perinteisiä alkuperäiskansojen uskontoja.
Maria, maailman kuningatar -katedraali Bujumburassa.
Uskonto Burkina Fasossa

<div style="border:solid transparent;background-color:initial;position:absolute;width:125px;line-height:0;
Uskontokuntiin kuuluminen Burkina Fasossa (2019)
Islam (63.8%)
Katolinen kirkko (20.1%)
Protestantismi (6.2%)
Animismi (9.0%)
Muut (0.2%)
Uskontokuntiin kuulumattomat (0.7%)
Tämä artikkeli käsittelee Burkina Fason uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Burkina Fason suurin uskonto on islam. Muslimien osuus väestöstä oli 63,8 prosenttia vuonna 2019. Toiseksi suurin uskonto on kristinusko, johon kuuluu 26,3 prosenttia väestöstä. Suurin kristillinen suuntaus on roomalaiskatolisuus.
Islam

Suurin osa Burkina Fason väestöstä harjoittaa islaminuskoa ja enemmistö tästä ryhmästä on sunneja. Muslimit asuvat pääosin pohjoisilla, itäisillä ja läntisillä raja-alueilla. Pääkaupunki Ouagadougou on uskonnollisesti monimuotoinen, mutta erityisesti toiseksi suurin kaupunki Bobo-Dioulasso on enimmäkseen muslimien asuttama. Etnisistä vähemmistöistä erityisesti fulanit ja dioulat ovat muslimeja.
Kristinusko

Kristinusko on Burkina Fason toiseksi suurin uskonnollinen ryhmä. Kristinuskoa tunnustavat asuvat pääosin maan keskiosissa. Kahdessa suurimmassa kaupungissa asuu pieniä syyrialaisia ja libanonilaisia maahanmuuttajayhteisöjä, joista suurin osa on kristittyjä.
Muut uskonnot

Burkina Fason hallinnon arvion mukaan suuri osa kansalaisista harjoittaa perinteistä alkuperäiskansojen uskontoa vaihtelevassa määrin ja että kristinuskon tai islamin noudattaminen on usein nimellistä. Tästä johtuen uskontokuntia koskevat tilastot ovat summittaisia. Perinteisiä alkuperäisuskontoja harjoitetaan kaikkialla maassa, erityisesti maaseutuyhteisöissä.
Moskeija Bobo-Dioulassossa.
Uskonto Gambiassa

<div style="border:solid transparent;background-color:initial;position:absolute;width:125px;line-height:0;
Uskontokuntiin kuuluminen Gambiassa (2019–2020)
Islam (96.4%)
Kristinusko (3.5%)
Muut (0.1%)
Tämä artikkeli käsittelee Gambian uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Gambian suurin uskonto on islam. Muslimien osuus väestöstä oli 96,4 prosenttia vuonna 2019–2020. Toiseksi suurin uskonto on kristinusko.
Islam

Islam on Gambian suurin uskonnollinen ryhmä. Suurin osa muslimeista on sunneja, jonka suurin ryhmä on malikisia suufeja. Suufilaisten tärkeimmät edustajat ovat Tidjaniyya, Qadiriyya ja Muridi. Suufilaiset rukoilevat yhdessä yhteisissä moskeijoissa. Gambiassa on myös Ahmadiyyan edustajia, kun taas pieni osa Etelä-Aasialaisista maahanmuuttajamuslimeista ei liity mihinkään perinteisiin islamilaisiin koulukuntiin.
Kristinusko

Kristinusko on Gambian toiseksi suurin uskonnollinen ryhmä. Krisitty yhteisö on pääosin roomalaiskatolista. Lisäksi Gambiassa on myös protestanttisia ryhmiä kuten anglikaaneja, metodisteja, baptisteja, adventisteja, Jehovan todistajia sekä pieniä evankelisia kirkkokuntia. Kristityt elävät pääosin maan länsi- ja eteläosassa.
Muut uskonnot

Pinei osa väestöstä harjoitttaa alkuperäiskansojen animistista uskonnollista vakaumusta. Etelä-Aasialaisten maahanmuuttajien joukossa on pieni ryhmä bahailaisia ​​ja pieni hinduyhteisö.
Moskeija Faji Gundassa, Gambiassa.
Arsenalsgatan

Näkymä Arsenalsgatanille Kungsträdgårdenista.
Arsenalsgatan on Tukholman Norrmalmilla sijaitseva katu, joka ulottuu Berzeliuksenpuistosta Kungsträdgårdsgatanille.
Kadun nimi viittaa Kungsträdgårdenissa sijainneeseen Jakob de la Gardien 1600-luvulla rakennuttamaan Makalös-palatsiin, jota ison reduktion jälkeen käytettiin sotavoimien varastona. Rakennus muutettiin 1700-luvun lopulla teatteriksi, jota kutsuttiin nimillä Kungliga Mindre Teatern tai Arsenalsteatern. Se paloi vuonna 1825.
Kuvia

Arsenalsgatan 6: Entinen Bankaktiebolaget Södra Sverigen pankkirakennus, nykyinen hotelli (Thor Thorén, 1909)
Arsenalsgatan 8: asuin- ja pankkirakennus (Thor Thorén, 1909)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arsenalsgatan Wikimedia Commonsissa
Gujaratin mellakat 2002

Gujaratin mellakat 2002 olivat hindujen ja muslimien välistä väkivaltaa Gujaratin osavaltiossa Intiassa. Mellakoissa kuoli yli 1 000 ihmistä.lähde?
Tausta

Muslimien ja hindujen välit ovat Intiassa pitkään olleet huonot. Hindunationalismi kannattaa osin väkivaltaa tavoitteittensa ajamisessa. Gujaratin osavaltiossa on paljon muslimeja. Hindut ja muslimit ovat kiistelleet vuosikymmeniä Ayodhyassa sijaitsevan Baburin moskeijan alueen hallinnasta. Äärihindut tuhosivat Ayodhyan muslimitemppelin vuonna 1992. Muslimit olivat 2000-luvun alussa kiihdyksissään siitä, että hindutemppeli aiottiin rakentaa tuhotun moskeijan paikalle.
Junapalo

Lähellä Godhraa pysähtyi 27. helmikuuta 2002 Sabarmati Express -juna, jossa oli hindupyhiinvaeltajia. Junasta nousseille hinduille ja ulkopuolella oleville muslimikauppiaille tuli riitaa. Asemalle tuli vihaisia muslimeja, jotka alkoivat heitellä junaa kivillä. Intiassa on tapana keittää ruokaa junamatkalla. Juna syttyi tuleen joko hyökkääjien toimien tai muun syyn takia. Junassa olleista kuoli 58 hindua. Vaikutti siltä, että muslimit olivat polttaneet junan.
Hindujen reaktio

Viranomaiset kutsuivat tapausta terrorismiksi. Äärihindujen järjestö VHP julisti laittoman lakon. Tämän tyylisiin lakkoihin liittyy Intiassa joskus väkivaltaa. Gujaratin hinduhallinto tuki lakkoa. Paikalliset lehdet kertoivat, että seudun muslimit olivat liitossa vihollismaa Pakistanin kanssa ja järjestäneet pyhiinvaeltajien surman. Seuraavan päivän lööpit kertoivat muslimien muun muassa raahanneen nuoria naisia slummeihin raiskattaviksi. Tämä raivostutti hindunationalistit kostamaan kaikille alueen muslimeille. Hindujohtaja Narendra Modin televisiopuhe oli tulkittavissa kehotukseksi väkivaltaan. Hallitus ei puuttunut nopeasti mellakoihin.
Mellakat

Tuhansista koostuvat joukot ilmestyivät kaduille 28. helmikuuta. Alussa joukot hyökkäsivät omaisuutta ja moskeijoita vastaan, tappaminen alkoi myöhemmin. Parisataa muslimia meni turvaan erääseen muslimiparlamentaarikon taloon. Aluksi he pystyivät puolustautumaan hyökkääjiltä. Poliisikomisario oli käynyt paikalla aamulla ja sen jälkeen ei poliiseja enää nähty. Lopulta muuri murtui vähän ennen puolta päivää. Tappaminen alkoi vasta tunteja myöhemmin vähän ennen kello 17 iltapäivällä, jolloin 65 ihmistä miestä, naista ja lasta kuoli. Poliisi tuli paikalle tunnin päästä tappamisen alusta ja vei hengissä säilyneet turvaan.
Hinduväkijoukot polttivat, hajottivat, ryöstivät tuhansia muslimien koteja ja moskeijoita. Hindut tappoivat muslimeja joukoittain. Hindut raiskasivat ja polttivat järjestelmällisesti 250 musliminaista ja -lasta. Lapsia viilletiin ja heitettiin rovioon. Hindupoliisi saattoi tappaa muslimeja. Muslimit kostivat hinduille vastahyökkäyksin. Väkivalta jatkui, vaikka VHP pyrki sovittelemaan tilannetta.
Väkivalta kesti eri Gujaratin kaupungeissa kolme päivää. Ahmedabadissa mellakointi jatkui kolme kuukautta. Pienempiä levottomuuksia oli noin vuoden ajan eri puolilla maata.
Seuraukset

Mellakointi vaati ainakin 790 muslimin ja 254 hindun hengen. Kuolleita saattoi olla jopa yli 2 000. Yli 2 500 haavoittui, 150 000 pakeni.
Virallisesti välikohtaus oli uskontojen välistä hallitsematonta mellakointia. Muslimit syyttivät jälkikäteen alueen hinduhallintoa etnistä puhdistusta muistuttavan pogromin järjestämisestä. He pitivät alueen silloista johtajaa Narendra Modia yhtenä syyllisenä mellakoihin.
Käännös suomeksi
Asemakirjuri

Asemakirjuri on nykyisin poistettu rautatiealan ammatti.
Asemakirjurin virkalakki M20, Jokioisten Museorautatien kokardilla ja siipipyörällä
Yhdeksännen virkapukuluokan hihalaatta M50
Asemakirjuri oli suurempien rautatieasemien vuorotyönjohtaja, joka hoiti asemaa iltaisin ja öisin. 
Asemakirjurin pätevyysvaatimuksiin kuului kauan sähkötystaito, kunnes lennättimet poistettiin käytöstä.
Yleisesti asemakirjurit toimivat aseman konttorinhoitajina eli huolehtivat aseman kirjanpidosta, lipunmyynnistä, rahti- ja kiitotavarasta sekä postista ja kaikenlaisesta muustakin juoksevasta työstä.
Asemakirjurit kuuluivat vuoden 1950 käskykirjeen mukaan (käskykirje 40/1950)yhdeksänteen virkapukuluokkaan . Asemakirjurilla oli oikeus käyttää punaista junasuorittajan virkalakkia jossa leukanauhat olivat hopeanväriset. Kapearaiteisilla rautateillä ei asemakirjureilla ollut yleensä varsinaista virkapukua, ainoastaan virkalakki.
Uskonto Etelä-Sudanissa

Uskontokuntiin kuuluminen Etelä-Sudanissa (2020)
Kristinusko (60.5%)
Kansanusko (32.9%)
Islam (6.2%)
Muut (1%)
Uskontokuntiin kuulumattomat (1%)
Tämä artikkeli käsittelee Etelä-Sudanin uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Etelä-Sudanin suurin uskonto on kristinusko. Krisittyjen osuus väestöstä oli 60,5 prosenttia vuonna 2020. Suurin kristillinen suuntaus on roomalaiskatolisuus Toiseksi suurin uskonto on afrikkalainen kansanusko. Lähes vuosikymmenen kestäneen sodan, sitä seuranneen väestönmuutoksen sekä suuren maiden välillä kulkevan paimentolaisväestön vuoksi maan uskonnollista kokonaiskuvaa on vaikea arvioida tarkasti.
Kristinusko

Kristinusko on Etelä-Sudanin suurin uskonnollinen ryhmä. Suurimmat kristilliset suuntaukset ovat roomalaiskatolisuus, episkopaalisuus, presbyteerit, helluntaiherätys, baptismi ja evankelikalismi. Etelä-Sudanissa toimivat myös pienet ortodoksiset, mormonistiset, adventistiset ja Jehovan todistajien seurakunnat.
Alkuperäisuskonnot

Animististen alkuperäisuskontojen kannattajia on Etelä-Sudanin väestöstä 32,9 prosenttia. Alkuperäiskansojen uskontojen harjoittajia asuu kaikkialla maassa, ja monet harjoittavat uskontoa samanaikaisesti kristinuskon ja islamin kanssa.
Muut uskonnot

Muita uskonnollisia ryhmiä, joilla on pieni väestö, ovat bahá'i-usko, buddhalaisuus, hindulaisuus ja juutalaisuus.
Katolinen jumalanpalvelus Warrapin alueella.
Arthashastra

Arthashastra (IAST: Arthaśāstra) on muinainen intialainen tutkielma valtion johtamisesta, talouspolitiikasta ja sotilasstrategiasta. Sen kirjoittivat Kautilya ja Viṣhṇugupta. Nimien takana on perinteisesti uskottu olleen Taksilan yliopiston professori Chanakya (noin 350–283 eaa.), josta myöhemmin tuli Maurya-valtakunnan pääministeri. Arthaśāstraa pidetään muinaisintialaisen valtio-opin merkittävimpänä teoksena ja poliittisen maailmankirjallisuuden eräänä merkkiteoksena. Se sai nykyisen muotonsa lukuisten muutosten, tarkistusten ja lisäysten jälkeen 100-luvulla jaa. Länsimaissa sitä on verrattu usein Niccolò Machiavellin vuonna 1513 kirjoittamaan kirjaan Ruhtinas.
Artha on yksi hindun neljästä elämän päämäärästä. Kolme muuta ovat kama (halu), dharma (kosminen järjestys) ja mokša (vapautuminen sielunvaelluksesta).
Sisältö

Ensisijaisesti Arthaśāstra esittää perusteluja autokratian puolesta tehokkaan ja vakaan taloudenhoidon välineenä. Teos käsittelee taloudenhoidon etiikkaa sekä hallitsijan velvollisuuksia ja sitoumuksia. Sen aihealue ei kuitenkaan rajoitu pelkkään valtion johtamiseen, vaan siihen on sisällytetty suuntaviivat kuningaskunnan hallinnon tarvitsemalle lakikehykselle ja byrokratialle. Lisäksi Arthaśāstra käsittelee yksityiskohtaisesti muun muassa mineralogiaa, kaivostoimintaa ja metalleja, maanviljelyä, karjanhoitoa, lääketiedettä ja villieläinten hyödyntämistä. Teoksen muita painopistealueita ovat hyvinvoinnin jakautuminen (esimerkiksi vaurauden uudelleenjako nälänhädän aikana) ja yhteiskuntaa koossapitävä kollektiivinen etiikka.
Roger Boesche on kuvaillut Arthaśāstraa "kirjaksi poliittisesta realismista, joka analysoi käytännössä toteutettua politiikkaa eikä juurikaan julista, millaista politiikan tulisi olla sekä ohjekirjaksi kuninkaalle siitä, minkälaista laskelmointia ja joskus brutaaleja toimia tämän täytyy harjoittaa valtion säilyttämiseksi ja yhteisen edun tähden."
Kirjallisuutta

Kautilya Arthashastra, R. P. Kangle, tr. 3 vols. Laurier Books, Motilal, New Delhi (1997) ISBN 8120800427
Kautilya: The Arthashastra. L.N. Rangarajan (Ed., Rearranger & Translator), 1992, Penguin Classics, India. ISBN 0-14-044603-6.
'Ajnapatra' by Ramchandra Pant Amatya
Boesche, Roger: The First Great Political Realist: Kautilya and His Arthashastra
Uskonto Guineassa

<div style="border:solid transparent;background-color:initial;position:absolute;width:125px;line-height:0;
Uskontokuntiin kuuluminen Guineassa (2018)
Islam (85.2%)
Kristinusko (13.4%)
Animismi (0.2%)
Muut (1.2%)
Tämä artikkeli käsittelee Guinean uskontoa ja uskonnollisia yhteisöjä. Guinean suurin uskonto on islam. Muslimien osuus väestöstä oli 85,2 prosenttia vuonna 2012. Toiseksi suurin uskonto on kristinusko.
Islam

Islam on Guinean suurin uskonnollinen ryhmä. Suurin osa muslimeista on sunneja. Guineassa on myös suhteellisesti pieni šiialainen ryhmä, mutta heidän osuutensa on kasvussa. Islam on demografisesti, sosiaalisesti ja kulttuurisesti maan hallitseva uskonto. Muslimit muodostavat enemmistön maan jokaisella neljällä suuralueella.
Osallistuminen jumalanpalveluksiin ja rituaaleihin on korkea, koska perinteiset kulttuuriset rituaalit liittyvät usein läheisesti uskonnollisiin käytäntöihin. Arivoiden mukaan yli 70 prosenttia muslimeista harjoittaa uskoaan säännöllisesti.
Kristinusko

Kristinusko on Guinean toiseksi suurin uskonnollinen ryhmä. Kristillisiin ryhmiin kuuluvat roomalaiskatoliset, anglikaanit, baptistit, Jehovan todistajat, adventistit ja muut pienemmät evankeliset ryhmät. Kristittyjä on eniten Conakryssa, etelässä ja itäisellä metsäalueella. Krisittyjä asuu myös kaikissa suurissa kaupungeissa paitsi Fouta Djallonin metsäalueella.
Muut uskonnot

Guineassa on pieni bahá'i-yhteisö. Ulkomaalaisyhteisössä on pieni määrä hinduja, buddhalaisia ​​ja perinteisten kiinalaisten uskontojen harjoittajia. Perinteiset alkuperäiskansojen uskonnolliset uskomukset ovat yleisimpiä metsäalueella. Jotkut muslimit ja kristityt sisällyttävät perinteisiä alkuperäiskansojen uskomuksia ja rituaaleja uskonnollisiin käytäntöihinsä.
Arthrocereus

| Arthrocereus |
| --- | --- |
 Arthrocereus glaziovii
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Suku::  Arthrocereus  (A.Berger) A.Berger
Katso myös
   Arthrocereus Wikispeciesissä   Arthrocereus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Arthrocereus on kaktuskasvien heimon (Cactaceae) suku, johon kuuluu neljä lajia. Niistä joitakin viljellään koristekasveina. Tieteellinen nimi viittaa kasvien nivelikkyyteen. Lajit ovat kooltaan melko pieniä, monihaaraisia ja tavallisesti pystykasvuisia. Ne kukkivat kesäöisin, ja niiden kukat ovat suppilomaisia.
Levinneisyysalue käsittää Brasilian länsi- ja kaakkoisosat.
Tuntomerkit

Arthrocereus-kaktukset ovat pensasmaisia, suhteellisen pienikokoisia, haarovia tai haarattomia, pystykasvuisia tai suikertavia. Varret ovat liereitä ja nivelikkäitä. Niissä kussakin on 10–18 harjua. Areolit ovat pieniä, ja ohuita piikkejä on paljon.
Kukat sijaitsevat lähellä varren kärkeä, ovat muodoltaan pitkän suppilomaisia ja avautuvat levälleen. Kukkaperässä ja pohjusmaljassa on villakarvoitusta, karvamaisia piikkejä ja muutama teräväkärkinen suomu. Hedelmä on pallomainen tai käänteisesti päärynämäinen, vihreä, ohutseinäinen, avautumaton. Sen pinnalla on suomuja ja karvamaisia piikkejä. Valkoisessa mallossa on vinosoikiomaisia siemeniä, jotka ovat himmeän mustia ja muhkuraisia.
Lajit

Kaktustutkija E. F. Andersonin mukaan suvussa on seuraavat lajit:
Arthrocereus glaziovii
Arthrocereus melanurus
Arthrocereus rondonianus
Arthrocereus spinosissimus
Kenneth Arrow

| Kenneth Arrow |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. elokuuta 1921 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 21. helmikuuta 2017 (95 vuotta) Palo Alto, Kalifornia, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  City College of New York Columbian yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Harold Hotelling
Instituutti:  Harvardin yliopisto Stanfordin yliopisto
Oppilaat:  Anthony Downs
Tutkimusalue:  Taloustiede, taloustiede ja politiikka ja kirjallisuus
Palkinnot:   Nobelin taloustieteen palkinto
Aiheesta muualla
economics.stanford.edu/faculty/arrow
Kenneth Joseph Arrow (23. elokuuta 1921 New York, New York – 21. helmikuuta 2017 Palo Alto, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen ekonomisti, joka tunnetaan erityisesti yhtenä modernin uusklassisen taloustieteen perustajista. Arrow sai taloustieteen Nobel-palkinnon vuonna 1972.
Arrow’n merkittävin taloustieteellinen tutkimus liittyy sosiaaliseen valintateoriaan ja yleiseen taloudelliseen tasapainoteoriaan. Arrow’n tutkimukset ovat vaikuttaneet merkittävästi myös terveystaloustieteen, informaation taloustieteen ja endogeenisen talouskasvun teorian kehitykseen.
Arrow suoritti alemman korkeakoulututkinnon City College of New Yorkissa vuonna 1940. Tohtorintutkintonsa hän suoritti Columbia Universityssa vuonna 1951.
Tärkeimpiä julkaisuja

Arrow’n laajasta tuotannosta ei ole merkittäviä suomennoksia. Hänen merkittävimmät julkaisunsa ovat:
The Economic Implications of Learning by Doing Review of Economic Studies 29 (June 1962) pp 155–73
Essays in the Theory of Risk-Bearing 1971
Existence of a Competitive Equilibrium for a Competitive Economy Econometrica 22, no 3 (July 1954) pp 265–90, yhdessä Gerard Debreun kanssa
General Competitive Analysis 1971, yhdessä Frank Hahnin kanssa
Uncertainty and the Welfare Economics of Medical Care American Economic Review 1963
Existence of an equilibrium for a competitive economy Econometrica (1954) Vol 22 No 3, yhdessä Gerard Debreun kanssa
Social Choice and Individual Values 1951
The Limits of Organization 1974 ISBN 0-393-09323-9
Economic Welfare and the Allocation of Resources for Invention 1962 s.609-626 teoksessa The Rate and Direction of Inventive Activity: Economic and Social Factors, Princeton University Press.
Aiheesta muualla

Arrow’n kotisivut Stanfordin yliopistossa (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Arrow’n omaelämäkerta Nobel-säätiön sivuilla. (englanniksi)
Kenneth J. Arrowin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Ruotsin keskuspankin taloustieteen palkinnon saajat
| --- | --- |
 1969: Frisch, Tinbergen  1970: Samuelson  1971: Kuznets  1972: Hicks, Arrow  1973: Leontief  1974: Myrdal, Hayek  1975: Kantorovitš, Koopmans  1976: Friedman  1977: Ohlin, Meade  1978: Simon  1979: Schultz, Lewis  1980: Klein  1981: Tobin  1982: Stigler  1983: Debreu  1984: Stone  1985: Modigliani  1986: Buchanan  1987: Solow  1988: Allais  1989: Haavelmo  1990: Markowitz, Miller, Sharpe  1991: Coase  1992: Becker  1993: Fogel, North  1994: Harsanyi, Nash, Selten  1995: Lucas  1996: Mirrlees, Vickrey  1997: Merton, Scholes  1998: Sen  1999: Mundell  2000: Heckman, McFadden  2001: Akerlof, Spence, Stiglitz  2002: Kahneman, Smith  2003: Engle, Granger  2004: Kydland, Prescott  2005: Aumann, Schelling 2006: Phelps 2007: Hurwicz, Maskin, Myerson 2008: Krugman 2009: Ostrom, Williamson 2010: Diamond, Mortensen, Pissarides 2011: Sargent, Sims 2012: Roth, Shapley 2013: Fama, Hansen, Shiller 2014: Tirole 2015: Deaton 2016: Hart, Holmström 2017: Thaler 2018: Nordhaus, Romer 2019: Banerjee, Duflo, Kremer 2020: Milgrom, Wilson 2021: Card, Angrist, Imbens  2022: Bernanke, Diamond, Dybvig  2023: Goldin 2024: Acemoğlu, Johnson, Robinson
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  DBLP  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  Scopus  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Arvinsalmen lossi

Nestori-lautta Arvinsalmessa
Arvinsalmen lossi kulkee Liperin ja Rääkkylän kuntien rajalla, seututiellä 482 Oravisalon ja Liperin Tutjunniemen välillä. Reitin pituus on 458 metriä.
Nykyinen lautta Nestori otettiin Arvinsalmessa käyttöön 1.8.2020. lähde?
Väyläviraston omistama lautta on yksi Suomen suurimpia. Kantavuus 150 tonnia, pituus 50 metriä ja leveys 15 metriä. Sisaralus Vikare toimii Iniössä.
Tansseja ja konsertteja

Arvinsalmen lossilla pidettiin lossitansseja, viimeksi 1990-luvun alussa. lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arvinsalmen lossi Wikimedia Commonsissa
Ivo Tol: Pohjois-Karjalan lossit, North-Carelian ferries. Valokuvakirja. 1996. ISBN 952-90-7544-8
Asialegitimaatio

Asialegitimaatio eli asiavaltuus on henkilön tai oikeushenkilön oikeus omissa nimissään osallistua oikeudenkäyntiin. Se on ehdoton edellytys oikeudenkäynnille, sillä sen puuttuessa tuomioistuin jättää kanteen tutkimatta. Rikosoikeudenkäynnissä asialegitimaation olemassaolo tarkoittaa, että henkilöllä on syyteoikeus eli oikeus esittää rangaistusvaatimus. Asialegitimaatio on siten sekä virallisella syyttäjällä että asianomistajalla.
Riita-asiassa asialegitimaatio on pääsääntöisesti riidanalaisen oikeussuhteen oikeussubjekteilla. Tavallisin poikkeus tästä säännöstä on konkurssi, johon joutuneen velallisen asialegitimaatio siirtyy konkurssipesälle. Siirtyminen koskee vain konkurssipesälle kuuluvia oikeuksia ja velvollisuuksia. Toinen poikkeus on yhteisomistussuhteessa, jossa yhdelläkin osallisella on mahdollisuus käydä oikeutta muista riippumatta. Kolmas poikkeus on toiminimilain 18 pykälässä, jonka mukaan kannetta hyvän tavan vastaisen tai yleisöä harhaanjohtavan toiminimen kieltämiseksi saa ajaa myös toimialan elinkeinonharjoittajien etuja valvova yhteisö.