stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eddie Izzard
Julkisuus

Izzardin työ stand up -koomikkona toi hänelle British Comedy Awardin vuonna 1993. Brittien kiertueen jälkeen hän vei esityksen Definite Article muihin suuriin kaupunkeihin maailmalla, näihin kuului New York City joka otti sen hyvin vastaan. Izzardin Yhdysvaltojen läpimurto tuli vasta vuonna 1998 kun hänen esityksensä Dress to Kill näytettiin televisiossa, HBO-kanavalla. Tästä esityksestä hän sai kaksi Emmy-palkintoa vuonna 2000. Izzard esiintyy hyvin harvoin televisiossa, koska hän uskoo että se kuluttaa materiaalia liian nopeasti. Lavalla yleisön edessä esitettyä materiaalia voi käyttää uudestaan ja uudestaan kun katsojat vaihtuvat.
Izzard näytteli yhdysvaltalaisen FX-televisiokanavan sarjassa Petolliset (The Riches), jota esitettiin kaksi tuotantokautta. Izzard esiintyi siinä Minnie Driverin kanssa, ja hän myös käsikirjoitti osan jaksoista. Izzard ja Driver esittivät pariskuntaa Wayne ja Dahlia Malloyta, jotka ovat olleet osana irlantilaisten huijareiden karavaania, joka matkaa Yhdysvaltojen läpi. Sarjan alussa Dahlia on juuri päässyt vankilasta ja pariskunta aikoo aloittaa uuden elämän Baton Rougessa, Louisianassa. Izzard esiintyi myös Live8-tapahtumassa Skotlannissa, missä hän soitti pianoa Midge Uren kappaleessa "Vienna".
Kampanjointi

Izzard kampanjoi ahkerasti draaman sekä kielen, lingvistiikan ja kääntämisen osastojen poistoa vastaan. Hän myös tukee Ison-Britannian parempaa osallistumista Euroopan unioniin. Toukokuussa 2005 hän esiintyi BBC:n poliittisessa väittelyohjelmassa Question Time, jossa hän kutsui itseään brittieurooppalaiseksi ja vertasi sitä sanaan afroamerikkalainen. Myös tämän saman kampanjan osana hän oli yksi ensimmäisistä ihmisistä, joka käytti euroja Lontoossa. Hän myös esiintyy ranskaksi, opiskellulla kielellä, ja välillä saksaksi englannin lisäksi.
Heinäkuussa 2003 Izzard sai kunniatohtorinarvon Norwichissa sijaitsevasta yliopistosta hänen Eurooppa-myönteisestä ja nykyisiä kieliä tukevasta kampanjastaan sekä huumoristaan, joka ”ylittää kansalliset rajat”. 19. heinäkuuta 2006 hän on saamassa toisen kunniatohtorinarvon Sheffieldin yliopistosta.
Kriitikkojen mielipiteet

Vuonna 2005 järjestetty kysely Koomikkojen Koomikon löytämiseksi nosti Izzardin sijalle 20. parhaissa komediaesityksissä muiden koomikoiden mielestä.
Comedy Centralin 100 Parasta stand up -esitystä ikinä -listalla hän oli sijalla 75.
Vuonna 1999 esitetyssä televisio-ohjelmassa It’s… the Monty Python Story, jota Izzard itse juonsi, John Cleese sanoi Izzardin olevan kadotettu Python.
Transvestiittisuus

Izzard kuvailee itseään toiminnalliseksi tai liikemiesmäiseksi transvestiitiksi sekä ”miespuoliseksi tyttöpojaksi”. Hän käyttää naistenvaatteita niin lavalla kuin normaalissa elämässään ja vahvistaa, että pukeutuminen ei ole hänelle seksuaalinen fetissi, vaan hän yksinkertaisesti pitää meikistä ja naismaisista vaatteista. Izzard kumoaa väitteet, joiden mukaan hän olisi homoseksuaali, ja sanoo olevansa joko hetero transvestiitti tai ”miespuolinen lesbo”. Hän on myös kuvaillut itseään lesboksi, joka on lukittu miehen ruumiiseen.
Izzard on pyytänyt, että häneen viitattaisiin englanniksi feminiinisillä pronomineilla (engl. she/her), muttei ole suoraan vaatinut tätä.
Komedian tyyli

Izzard sanoo, ettei hän koskaan kirjoita materiaaliaan paperille, ja The Guardianin haastattelussa hän sanoikin, että se on samaa suullista perinnettä, mitä ihmiset ovat harrastaneet vuosituhannet. Esityksissään hän usein ”ajattelee jaloillaan” ja käyttää pieniä taukoja sanoen ”että.. niin..” ”ja.. tuota..” tai ”mm.. ahh.. niin”. Tämä antaa hänelle aikaa miettiä, mitä seuraavaksi pitää sanoa. Näistä tavoista on lähinnä tullut Izzardin tavaramerkki, ja se antaa myös yleisölle hetken aikaa päästä kärryille hänen oudosta ajatusmaailmastaan.
Izzardin tyyliin on vahvasti vaikuttanut Monty Python, niin hahmoihin kuin ajatuksenvirtaan, joka rakentaa materiaalia. Joskus tämä virta ei aivan ylety katsomoon asti. Huomatessaan tämän Izzard nostaa kuvitellun muistikirjan ja kynän eteensä kirjoittaen sinne ”putosivat kärryiltä..” tai muuta vastaavaa. Kuitenkin joskus Izzard pomppii aiheesta toiseen antaen yleisön huvittua sillä, miten hän yhdistelee parin toisistaan täysin eroavia aiheita.
Izzard on taidokas miimikko ja käyttääkin tätä taitoa usein esityksissään. Joskus hän vääntää vitsiä omista yrityksistään. Esimerkiksi kerran hän esitti sahaavansa puuta (pitäen samalla ääntä) ja vertasi sitä sitten apinan naamaan lyömiseksi.
Izzard käyttää useita hahmoja esityksissään, ja monesti nämä hahmot käyvät vuoropuhelua Izzardin esittäessä kumpaakin roolia. Hän myös joskus poistaa hahmon sketsistä ja kommentoi huonoa vitsiään tai yleisön reaktiota (”he huokaisivat tuolle, tajuatko sen?”). Jotkut hahmot ovat hieman pahamaineisia, ja niitä muokataan takaisiin siihen muotoon, mitä yleisö piti hauskana. Näitä hahmoja ovat muun muassa skotlantilainen klarinetinsoiton opettaja rouva Badcrumble ja mäyrät aseineen. Eräs toinen suosittu hahmo on Jumala, joka edustaa epäonnekasta, päättämätöntä tai auktorista hahmoa. Jumalan äänenä Izzard käyttää aina James Mason -ääntänsä. Sean Conneryn äänen matkintaa hän on käyttänyt muun muassa Nooana ja Henri VIII:nä. Joskus Conneryn ääni puhuu Masonin äänen kanssa.
Yhteiskuntakriittisyys

Izzardin stand up -komedia on tunnettu myös siitä, miten hän käsittelee historian ja nyky-yhteiskunnan arkoja aiheita komedialliseen tyyliinsä, saaden ainakin muutaman kuuntelijansa miettimään aihetta mielessään. Hyvin usein hänen yhteiskuntakritiikkinsä kohdistuu sotiin, uskontoon, stereotypioihin ja aseongelmiin (erityisesti National Rifle Association of Americaan ja Charlton Hestoniin), mutta hän käsittelee myös oivalla tavalla nyky-yhteiskunnan pieniä tabuja tuotemarkkinoinnista supermarketteihin. Izzardin yhteiskuntakritiikkistä komediaa onkin lainannut ainakin muutama kirjailija (lähinnä kolumnistit) ja muutama artisti.
Esimerkkinä lainauksista amerikkalainen yhteiskuntakriittinen punk-yhtye Thought Riot kappaleessaan "All For God, And A Gun For All", jonka alussa kuullaan Eddie Izzardin kuuluisa sutkautus "The National Rifle Association says that guns don't kill people, people kill people... but I think the gun helps" ("Kansallinen kivääriliitto sanoo, etteivät aseet tapa ihmisiä, vaan ihmiset tappavat ihmisiä... Mutta luulenpa että ase auttaa hieman").
Stand-up

Stripped (2008-09)
Sexie (2003)
Circle (2002)
Dress to Kill (1999)
Glorious (1997)
Definite Article (1996)
Unrepeatable (1994)
Live at the Ambassadors (1993)
Elokuvaroolit

Narnian tarinat: Prinssi Kaspian (2008)
Across the Universe (2007)
The Riches (tv-sarja)
Ocean's Thirteen (2007)
My Super Ex (My Super Ex-Girlfriend, 2006)
Aivan Villit (The Wild, 2006)
The Aristocrats (2005)
Ocean's Twelve (2004)
Romance & Cigarettes (2004)
Santapeikko (Five Children and It, 2004)
Blueberry (2004)
Revengers Tragedy (2002)
Kuningattaren miehet!? (All the Queen's Men, 2001)
The Cat's Meow (2001)
Shadow of the Vampire (2000)
Circus (2000)
Rikollinen (The Criminal, 1999)
Seitsemän seinähullua sankaria (Mystery Men, 1999)
Me kostajat (The Avengers, 1998)
Velvet Goldmine (1998)
Anarkistit (The Secret Agent, 1996)
Snow White & Huntsman (2012)
Poikakuoro (Boychoir), 2014)
The High Note (2020)
TV-esiintymiset

Late Late show with Craig Ferguson (2006 ja 2010)
Last Call with Carson Daly (2005)
Top Gear (2004) - BBC
40 (2003) - Channel 4
The Tonight Show with Jay Leno (2002 ja 2004)
Mongrel Nation (2002) - Discovery Channel
Python Night (1999) - BBC
Pythonland (1999) - BBC
Dennis Miller Live (1999) - HBO
Rex the Runt (1998) - BBC
Inspector Derrick (1997)
Aristophanes: The Gods are Laughing (1995)
Whose Line Is It Anyway? (1995)
Have I Got News for You (1994)
Open Fire (1994)
Stay Close (2021)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eddie Izzard Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Virallinen kotisivu (englanniksi)
Virallinen omaelämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Cake or Death? Eddie Izzard Fanisivusto (englanniksi)
Antonio Ranieri

| Antonio Ranieri |
| --- | --- |
 Antonio Ranieri
Henkilötiedot
Syntynyt: 1809 Napoli
Kuollut: 1888 (78–79 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: italia
Tuotannon kieli: italia
Pääteokset:  Sette anni
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Antonio Ranieri (1809 Napoli – 1888) oli italialainen kirjailija ja Giacomo Leopardin ystävä. Ranieri toimitti Leopardin kootut teokset, joihin hän liitti elämäkerrallisen kuvauksen. Sen täydennykseksi hän julkaisi Leopardista teoksen Sette anni. Tendenssiromaanissa Ginevra (1839) Ranieri paljasti hirvittäviä tapahtumia eräästä Napolin kasvatuslaitoksesta ja päätyi paljastusten vuoksi vankilaan. Italian historiaa käsittelevä teos saattoi hänet selkkauksiin papiston kanssa. Hän toimi historian professorina Napolin yliopistossa.
Ranieri opiskeli italialaisissa ja saksalaisissa yliopistoissa. Hän toimi vuosia asianajajana. Viktor Emanuel II nimitti hänet historian filosofian professoriksi Napolin yliopistoon. Hänestä tuli 1877 senaattori.
Yhteiskunnallisessa romaanissaan Ginevra, o l'orfana della Nunziata (1839) Ranieri paljasti kauhistuttavat väärinkäytökset armeliaisuuslaitoksen hallinnossa, ja se sai papiston vainoamaan häntä. Hänen I primi cinque secoli della storia d’Italia da Teodosio a Carlomagno (1841) on klassinen kuvaus paavin hierarkian synnystä ja Il frate Rocco (1844) kansanomaiseen sävyyn laadittu italialaisen kansallishengen puolustuspuhe. Ranierin maine perustuu hänen ystävyyteensä Leopardin kanssa, joka oleskeli monta vuotta hänen luonaan ja jonka kirjoituksia hän julkaisi tämän kuoleman jälkeen. Hän kirjoitti Leopardista kiistellyn muistelmateoksen Sette anni di sodalizio con Giacomo Leopardi (1880). Ranierin epäitsekkyys ja neutraalius on myöhemmin asetettu kiistanalaiseksi. Hänen omat kootut teoksensa ilmestyivät 1862–1864, Scritti varii 1879.
Elokuva Leopardi – runoilijan elämä (Il Giovane favoloso, 2014) kertoo Leopardin elämästä, jossa Ranieri on mukana viime vaiheissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antonio Ranieri Wikimedia Commonsissa
Elvin Jones

Elvin Jones vuonna 1967.
Elvin Ray Jones  (9. syyskuuta 1927 Pontiac, Michigan − 18. toukokuuta 2004 Englewood, New Jersey) oli yhdysvaltalainen jazzrumpali. Jones ryhtyi ammattimuusikoksi 1940-luvulla ja soitti aluksi armeijan orkesterissa ja myöhemmin muun muassa Charlie Parkerin, Miles Davisin ja Wardell Greyn orkestereissa. Vuonna 1955 Jones ei läpäissyt koesoittoa Benny Goodmanin orkesteriin ja hän muutti New Yorkiin, jossa hän liittyi Charles Mingusin orkesteriin ja oli mukana pasunisti J. J. Johnsonin albumin J is for Jazz (1956) levytyksessä.
Vuonna 1960 Jones liittyi John Coltranen "klassiseen" kvartettoon ja jatkoi Coltranen yhtyeessä vuoteen 1966 asti, kunnes hän lähti yhtyeestä osittain musiikillisista erimielisyyksistä johtuen. Coltranen orkesterin jälkeen Jones soitti muun muassa Duke Ellingtonin kanssa kunnes perusti oman yhtyeensä Jazz Machinen. Life-aikakauslehti nimitti Jonesin "maailman parhaimmaksi rumpaliksi", ja hänen tyylinsä vaikutti moniin nuoriin rock-muusikoihin, muun muassa Jimi Hendrix Experiencen Mitch Mitchellin.
Levytyksiä > Yhtyeenjohtajana

1961 Together!
1961 Elvin Jones & Company
1961 Elvin!
1963 Illumination
1965 Dear John C.
1967 Heavy Sounds
1968 Puttin' It Together
1968 The Ultimate
1969 Polycurrents
1970 Coalition
1971 Genesis
1972 Live At The Light House
1973 At This Point In Time
Levytyksiä > Sonny Rollinsin kanssa

1957 Live At The Village Vanguard
1966 East Broadway Rundown
Levytyksiä > John Coltranen kanssa

1960 My Favorite Things
1960 Coltrane Plays the Blues
1960 Coltrane's Sound
1961 Impressions
1961 Olé Coltrane
1961 Africa Brass
1961 Live at the Village Vanguard
1962 Ballads
1962 Coltrane
1963 Live at Birdland
1964 Crescent
1964 A Love Supreme
1965 The John Coltrane Quartet Plays
1965 Kulu Sé Mama
1965 Meditations
1965 Live in Seattle
1965 Selflessness Featuring My Favorite Things
1965 Om
1965 Ascension
1965 Sun Ship
1965 First Meditations
Levytyksiä > McCoy Tynerin kanssa

1962 Inception
1963 Today and Tomorrow
1964 Plays Duke Ellington
1967 The Real McCoy
1970 Extensions
1975 Trident
Levytyksiä > Wayne Shorterin kanssa

1964 Night Dreamer
1964 Juju
1964 Speak No Evil
Levytyksiä > Freddie Hubbardin kanssa

1962 Ready for Freddie
1966 Blue Spirits
Levytyksiä > Joe Hendersonin kanssa

1964 In 'N Out
1964 Inner Urge
Levytyksiä > Grant Greenin kanssa

1964 Matador
1964 Street of Dreams
1964 Solid
1964 Talkin' About!
1965 I Want to Hold Your Hand
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Elvin Jonesin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
Elvin Jonesin virallinen kotisivusto (englanniksi)
DrummerWorld.com - Elvin Jones (englanniksi)
Fidaksomisiini

| --- | --- |

Fidaksomisiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
[(2R,3S,4S,5S,6R)-6-[[(3E,5E,8S,9E,11S,12R,13E,15E,18S)-12-[(2R,3S,4R,5S)-3,4-dihydroksi-6,6-dimetyyli-5-(2-metyylipropanoyylioksi)oksan-2-yyli]oksi-11-etyyli-8-hydroksi-18-[(1R)-1-hydroksietyyli]-9,13,15-trimetyyli-2-okso-1-oksasyklo-oktadeka-3,5,9,13,15-pentaen-3-yyli]metoksi]-4-hydroksi-5-metoksi-2-metyylioksan-3-yyli]-3,5-dikloori-2-etyyli-4,6-dihydroksibentsoaatti
Tunnisteet
CAS-numero: 873857-62-6
ATC-koodi: A07AA12
PubChem CID: 10034073
DrugBank: DB08874
Kemialliset tiedot
Kaava: C52H74Cl2O18 
Moolimassa: 1058,012
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: imeytyy huonosti
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 11,7 tuntia
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen
Fidaksomisiini (C52H74Cl2O18) on makrolideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä antibioottina erityisesti Clostridium difficile -infektioissa.
Ominaisuudet ja käyttö

Fidaksomisiinin rakenteen perusrunko on 18:sta atomista muodostuva makrolidirengas, johon on sitoutunut glykosidisidoksella kaksi sokerimolekyyliä. Sokereista toinen on seitsenhiilinen sokeri, joka on esteröitynyt isovoihappoon, ja toinen on deoksisokeri, joka on esteröitynyt 2,4-dihydroksi-3,5-dikloori-6-etyylibentsoehapon kanssa. Yhdistettä tuottaa Dactylosporangium aurantiacum hamdenesis -aktinobakteeri. Fidaksomisiinin antibakteeriset ominaisuudet perustuvat siihen, että se sitoutuu bakteerien RNA-polymeraasientsyymiin ja estää sen toiminnan. Tällöin RNA:n muodostuminen estyy eivätkä bakteerit kykene muodostamaan tarvitsemiaan proteiineja. Fidaksomisiinin vaikutuskirjo on suhteellisen kapea. Se tehoaa ainoastaan grampositiivisiin bakteereihin ja erityisesti Clostridium-suvun lajeihin ja niiden lähisukulaisiin. Fidaksomisiinin ongelma on, että se imeytyy ihmisen ruuansulatuskanavasta huonosti. Tämän vuoksi se soveltuu lähinnä suoliston antibiootiksi, ja erityisesti sitä käytetään Clostridium difficile -bakteerin aiheuttaman ripulin hoidossa, ja sen on todettu ehkäisevän infektion uusiutumista muita antibiootteja, kuten vankomysiiniä, paremmin.
Haittavaikutukset

Fidaksomisiini on suhteellisen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimmät haittavaikutukset ovat ruuansulatuskanavan oireet kuten vatsakipu, huonovointisuus, oksentaminen, ripuli ja ummetus. Fidaksomisiini voi aiheuttaa yliherkkyysoireita.
Archie Shepp

Archie Shepp
Archie Shepp (s. 24. toukokuuta 1937 Fort Lauderdale, Florida) on yhdysvaltalainen jazzmuusikko, jonka pääinstrumentti on saksofoni, sekä musiikkitieteilijä ja musiikkipedagogi. Shepp tunnetaan afrikkalaisvaikutteisesta musiikistaan 1960-luvun lopulta, jolloin hän työskenteli muun muassa Cecil Taylorin ja John Coltranen kanssa.
Sheppin ensimmäiset levytykset omalla nimellään New York Contemporary Five-yhtyeen kanssa tekivät vaikutuksen Coltraneen ja Shepp pääsi levyttämään Impulse!-levymerkille. Shepp soitti muun muassa Coltranen A Love Supreme -albumin nauhoituksissa, vaikka hän ei päässytkään lopulliseen julkaistuun LP:hen mukaan. Vuonna 1965 Shepp oli mukana Coltranen Ascension-levyllä, mikä vakiinnutti hänen asemansa avant-garde jazzin eturintamassa Coltranen rinnalla. 1960-luvun lopulla Sheppin musiikki keskittyi enenevässä määrin Yhdysvaltain mustan väestön asemaan ja hänen Fire Music -levyllään on muun muassa Malcolm X:lle omistettu elegia. Hänen musiikkinsa oli näennäisen kaoottista avant-garde jazzia, joka lainasi rytmejä ja ideologiaa mustien kulttuurista.
Aiheesta muualla

Archie Shepp - virallinen kotisivu
Ari Moilanen

| Ari Moilanen |
| --- | --- |
 Ari Moilanen ja Graceful Swamp, 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. syyskuuta 1961 (ikä 63) Lappeenranta
Kansalaisuus:   Suomi
Raviohjastaja
Lempinimi:  Aku
Kotirata:  Vermo
Lisenssi:  D
Voittosumma:  30,6 milj. €
Starttien määrä:  57824
Voittoja:  7568
1000. voitto:  1994
5000. voitto:  2011
6000. voitto:  21.11.2015
7000. voitto:  11.6.2020
Tilastot päivitetty:  21.12.2022
Ari ”Aku” Moilanen (s. 6. syyskuuta 1961 Lappeenranta) on yksi Suomen menestyneimmistä raviohjastajista. Vihdissä asuva Moilanen oli kesäkuuhun 2020 mennessä ajanut yli 54 000 starttia voittaen niistä yli 7 000. Voittorahoja oli tuolloin kertynyt yli 27,1 miljoonaa euroa. Hänellä on A-ajolupakortti ja D-lisenssi. Moilasen tärkeimpiä voittoja ovat muun muassa vuoden 2015 Finlandia-ajon voitto Bret Bokolla, vuosien 2011, 2014 ja 2017 ravikuninkuudet, joista ensimmäinen Villihotilla ja muut kaksi Köppisellä, vuosien 2001, 2003 ja 2004 kuningatartittelit V. H. Suvittarella, sekä Suuren suomalaisen derbyn voitto Graceful Swampilla vuodelta 2019. Edellä mainittujen lisäksi Moilasen tunnettuja ajettavia on ollut muun muassa Good Leasing, Lexus Dream, Lissun Eerikki ja Lisbeth.
Ari Moilanen on koulutukseltaan sähköasentaja. Hän ohjasti ensimmäisen lähtönsä vuonna 1978 Sumulla ja voitti ensimmäisen kerran 1981 Wind Saundersin ohjaksissa. Tuhannennen voittonsa hän ohjasti 28. syyskuuta 1994 After Me Pleasella. Ennen oman tallin perustamista Luumäelle Moilanen työskenteli Risto Lankilla sekä Pekka Korvella. Luumäellä hänellä oli talli kaksi vuotta, jonka jälkeen hän valmensi Loviisan ratatallilla ja sen jälkeen neljä vuotta Vermossa. Moilanen valmensi Alankomaissa puoli vuotta 1992. Palattuaan Suomeen Moilanen aloitti työskentelyn lainaohjastajana, koska Vermossa ei ollut vapaata tallia valmentamista varten.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ari Moilanen Wikimedia Commonsissa
Faijalla hommat hanskassa

| Faijalla hommat hanskassa> National Lampoon’s Vacation |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Harold Ramis
Käsikirjoittaja:  John Hughes
Tuottaja:  Matty Simmons
Säveltäjä:  Ralph Burns
Kuvaaja:  Victor J. Kemper
Leikkaaja:  Pembroke J. Herring
Pääosat:   Chevy Chase  Beverly D’Angelo  Anthony Michael Hall  Dana Barron 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  1983
Kesto:  99 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  Mieletön kesis
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Faijalla hommat hanskassa (National Lampoon’s Vacation) on vuonna 1983 ensi-iltansa saanut komediaelokuva. Elokuvan on ohjannut Harold Ramis ja käsikirjoittanut John Hughes. Pääosia esittävät muun muassa Chevy Chase, Beverly D’Angelo ja Randy Quaid.
Juoni

Chevy Chase esittää perusamerikkalaista Clark Griswoldia, joka päättää viedä perheensä automatkalle Chicagosta maan halki Kalifornian Walley World -huvipuistoon. Pitkällä ja vaiheikkaalla matkallaan he kohtaavat esimerkiksi uskomattomia kolareita, viheliäistäkin kurjempia motelleja ja takapenkille kuolevia sukulaisia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Chevy Chase   | … |   Clark Griswold   |
|   Beverly D’Angelo   | … |   Ellen Griswold   |
|   Dana Barron   | … |   Audrey Griswold   |
|   Anthony Michael Hall   | … |   Russell Griswold   |
|   Randy Quaid   | … |   Eddie Johnson   |
|   Miriam Flynn   | … |   Catherine Johnson   |
Jatko-osat

Mieletön kesis (1985)
Joulupuu on kärvennetty (1989)
Vegas vie voiton (1997)
Vuonna 2015 ensi-iltansa sai neljäs jatko-osa, Loma (Vacation). Siinä Griswoldin perheen aikuiseksi kasvanut poika Russ (Ed Helms) päättää isänsä jalanjälkiä seuraten viedä oman perheensä Walley Worldiin. Muita elokuvan näyttelijöitä ovat muun muassa Christina Applegate ja Chris Hemsworth. Chevy Chase ja Beverly D’Angelo palasivat rooleihinsa Clark ja Ellen Griswoldina. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet ja ohjanneet John Francis Daley ja Jonathan M. Goldstein.
Aiheesta muualla

Faijalla hommat hanskassa Rotten Tomatoes -sivustolla
Faijalla hommat hanskassa Metacritic -sivustolla
Faijalla hommat hanskassa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ernest Oppenheimer

| Ernest Oppenheimer |
| --- | --- |
 Ernest Oppenheimer (oikealla) vierailee Amsterdamissa timanttitehtaalla 3. joulukuuta 1945.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. toukokuuta 1880 Friedberg, Saksan keisarikunta
Kuollut: 25. marraskuuta 1957 (77 vuotta) Johannesburg, Etelä-Afrikan unioni
Ernest Oppenheimer (syntyjään Ernst; 22. toukokuuta 1880 Friedberg, Saksan keisarikunta – 25. marraskuuta 1957 Johannesburg, Etelä-Afrikan unioni) oli saksalaissyntyinen brittiläis-eteläafrikkalainen liikemies. Hän perusti vuonna 1917 nykyään maailman suurimpiin kaivosteollisuuden yhtiöihin kuuluvan Anglo American Corporationin. Oppenheimer muodosti De Beers -yhtiön johdossa vuosikymmeniä kestäneen timanttikartellin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ernest Oppenheimer Wikimedia Commonsissa
Auguste-Siméon Colas

Auguste-Siméon Colas
Auguste-Siméon Colas (29. joulukuuta 1876 – 24. lokakuuta 1968) oli ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin La Société des Missions Etrangères'n papiksi 24. kesäkuuta 1900 ja nimitettiin intialaisen Pondicherryn arkkihiippakunnan arkkipiispaksi 24. kesäkuuta 1930. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Elie-Jean-Joseph Morel, jota avustivat Augustine-Antoine Roy ja Henri-Aimé-Anatole Prunier.
7. elokuuta 1953 Colas'n johtama arkkihiippakunta muutti nimensä Pondicherry ja Cuddaloreksi. Arkkipiispa jäi eläkkeelle 78-vuotiaana 28. lokakuuta 1955, jolloin hänet nimitettiin Arcadiopolis in Europan titulaariarkkipiispaksi. Hän kuoli 13 vuotta myöhemmin.
Encyclopaedia of Chess Openings

ECO-koodisto (engl. The Encyclopaedia of Chess Openings) on shakkiavausten luokittelutapa. Siinä avaukset jaetaan viiteen osaan (A–E), jotka on jaettu edelleen numerokoodeihin. Siirrot on otettu sadoistatuhansista mestareiden peleistä.
ECO-koodistoa on julkaissut sen luomisesta asti serbialainen yhtiö Šahovski informator.
Koodisto on nykyään tarjolla myös monessa paikassa Internetissä.
Pääkoodit > A

Valkean muut ensimmäiset siirrot kuin 1.e4 ja 1.d4 (A00–A39)
1.d4 ilman 1...d5, 1...Rf6 (A40–A44)
1.d4 Rf6 ilman 2.c4 (A45–A49)
1.d4 Rf6 2.c4 ilman 2...e6, 2...g6 (A50–A79)
1.d4 f5: Hollantilainen puolustus (A80–A99)
Pääkoodit > B

1.e4 ilman 1...c5, 1...e6, 1...e5 (B00–B19)
1.e4 c5: Sisilialainen puolustus (B20–B99)
Pääkoodit > C

1.e4 e6: Ranskalainen puolustus (C00–C19)
1.e4 e5: Avoimet pelit (C20–C99)
Pääkoodit > D

1.d4 d5: Suljetut pelit (D00–D69)
1.d4 Nf6 2.c4 g6 ja 3...d5: Grünfeldin puolustus (D70–D99)
Pääkoodit > E

1.d4 Nf6 2.c4 e6: Intialaiset puolustukset ja ...e6 (E00–E59)
1.d4 Nf6 2.c4 g6 ilman 3...d5: Intialaiset puolustukset ...g6 (paitsi Grünfeld) (E60–E99)