stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Renault Twingo
Renault Twingo I (1993–2012)

| Renault Twingo I |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kolumbia  Ranska  Uruguay
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  1993–2012
Korimalli:  3-ovinen hatchback
Luokka:  A-segmentti
Muotoilija:  Patrick le Quément
Seuraaja:  Renault Twingo II
Tekniset tiedot
Vetotapa:  etuveto
Mitat
Pituus:  3 430 mm
Leveys:  1 630 mm
Korkeus:  1 420 mm
Ensimmäisen sukupolven Twingo esiteltiin vuoden 1992 Pariisin autonäyttelyssä ja tuli markkinoille 1993 hieman suuremman Clion rinnalle. Auto n kolariturvallisuutta parannettiin vuonna 1998. Ensimmäisen sukupolven Twingoa ei koskaan valmistettu oikeanpuoleisella ohjauksella, minkä vuoksi sitä ei ole koskaan myyty Britanniassa.
Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä Twingo sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.
Renault Twingo II (2007–2014)

| Renault Twingo II |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Slovenia
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  2007–2014
Korimalli:  3-ovinen hatchback
Luokka:  A-segmentti
Muotoilija:  Patrick le Quément
Edeltäjä:  Renault Twingo I
Seuraaja:  Renault Twingo III
Teknisesti samankaltaisia:  Renault Clio II
Tekniset tiedot
Vetotapa:  etuveto
Mitat
Pituus:  3 600 mm
Leveys:  1 655 mm
Korkeus:  1 470 mm
Toisen sukupolven Twingo tuli myyntiin vuonna 2007.
Vuoden 2007 Euro NCAP -kolaritestistä Twingo sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Renault Twingo III (2014–)

| Renault Twingo III |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Slovenia
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  2014–
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  A-segmentti
Edeltäjä:  Renault Twingo II
Teknisesti samankaltaisia:  Smart Forfour Smart Fortwo
Henkilöluku:  5
Teho:  70 hv
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  takaveto
Kolmannen sukupolven Twingo tuli myyntiin vuonna 2014. Erikoinen piirre autossa on se, että Twingo on takavetoinen ja -moottorinen. Malli kehitettiin yhteistyössä Daimlerin kanssa, ja sillä on suuri osa tekniikasta yhteistä uusien Smart Fortwo- ja Forfour-mallien kanssa.
Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä Twingo sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renault Twingo Wikimedia Commonsissa
Uusi Twingo-mallisto
Renault-mallit
| --- | --- |
Nykyiset: Alaskan | Arkana | Austral | Captur | Kiger | Kwid | Triber | Twingo | Clio | Duster | Sandero | Mégane | Kangoo | Scénic | Taliant | Talisman | Espace | Koleos
Numeraaliset: 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 25 | 30
Nimelliset: Alliance/Encore | Fluence | Fuego | Kadjar | Medallion | Safrane | Premier | Torino | Rodeo | Avantime
Toisen maailmansodan jälkeiset: 4CV | Caravelle | Colorale | Dauphine | Dauphinoise | Floride | Frégate | Ondine
Maailmansotien väliset: Celtaquatre | Juvaquatre | Nervastella | Primaquatre | Reinastella | Viva Grand Sport | Vivaquatre | Vivasix
Ensimmäistä maailmansotaa edeltävät: 10CV | 12CV | 35CV | 40CV | 50CV / 50/60CV | A | AG/AG-1 | B | C | D | E | G/H/J | L/M | N(a)/N(b)/S | N(c)/Q/U(a/e) | R/T | U | AS/V | X/X-1 | Y
Alpine–Renault: A106 | A108 | A110 | A305 | A310 | A610/GTA
Renault Sport: Clio Renault Sport | Spider | Mégane Renault Sport | Clio V6 Renault Sport
Konseptit: Alpine 210 RS | Altica | Argos | BRV | Espace F1 | EPURE | EVE | Egeus | Etoile Filante | Fiftie | Initiale | Koléos | Laguna | Mégane | Next | Racoon | Scénic | Talisman | VESTA 2 | Wind | Steppe
Paketti- ja kuorma-autot: Estafette | Fourgonette | Kangoo | Express | Kerax | Magnum | Mascott | Master | Messenger | Midlum | Trafic | 50-sarja
Dacia-merkki: Lodgy | Logan | Sandero | Duster | Dokker
Renault-Samsung Motors: SM3 | SM5 | SM7
Toisen sukupolven facelift-malli.
David Young Cameron

Alfred Kingsley Lawrence: David Young Cameron, noin 1920.
David Young Cameron (1865–1945) oli skotlantilainen taidemaalari ja kaivertaja. Uransa alkuvaiheet hän asui Glasgow’ssa ja Edinburghissa ja maalasi aluksi pääasiassa maisema- ja arkkitehtuuriakvarelleja. Myöhemmin hän harjoitti etsausta, ja hänestä tuli alan merkittävimpiä edustajia. Käsiteltyään ensin tekniikalla muutamia kotiseutunsa (Clyde Set, 1890) ja lontoolaisia aiheita hän julkaisi 1892 sarjan hollantilaisia aiheita, joita on verrattu  Rembrandtin töihin. Sen jälkeen 1894–1896 seurasi pohjoisitalialainen sarja, 1897 ranskalainen, 1899 lontoolainen, 1904 pariisilainen, 1907 belgialainen (10 lehteä) sarja. Hänen mieliaiheitaan olivat kuitenkin Skotlannin vanhat linnat ja virtamaisemat. Cameronin jo itsessään suuressa arvossa pidetyt etsaukset saivat lisäarvoa, kun niitä julkaistiin vain rajoitettuina painoksina. Hänen maalauksiaan on muun muassa Turun taidemuseossa.
Harfleur, etsaus ja  kuivaneula, 1903.
Beauvais, kuivaneula, 1910.
Rocks and Ruins, 1913
Ben Ledi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta David Young Cameron Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska 2  BnF data 2  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 2 
Taiteenala:  Auckland  South Australia  KulturNav  Musée d'Orsay  National Gallery of Canada  Victoria  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Pormestari

Pormestari on korkein kunnallinen viranhaltija tai luottamushenkilö. Eri järjestelmissä nimityksen merkitys vaihtelee.
Suomessa pormestari oli perinteisesti niin sanottujen vanhojen kaupunkien maistraatin ja vuosina 1927–1983 raastuvanoikeuden puheenjohtaja. Ruotsin vallan alaisuudessa kaupunkilaki määräsi, että pormestari johti kaupunkia raadin kanssa maistraattina.
Tietyistä maista puhuttaessa pormestarilla viitataan kaupunginjohtajaan. Ranskassa pormestaria tai kunnanjohtajaa kutsutaan suomeksi virkanimikkeellä määri (ransk. maire, lausutaan /mɛʁ/). Helsingin kaupunginjohtajalle on ollut tapana myöntää ylipormestarin arvonimi, mutta hän ei ollut pormestari vaan kuntalain mukaiselta asemaltaan kunnanjohtaja. Suomen kunnista Helsingissä, Kärkölässä, Tampereella, Tuusulassa, Pirkkalassa, Turussa sekä Puolangalla toimii pormestari kunnan- tai kaupunginjohtajan sekä kunnan- tai kaupunginhallituksen puheenjohtajan sijasta.
Suomen sana "pormestari" tulee ruotsin samaa tarkoittavasta sanasta borghmästare (nyk. kirjoitusasu borgmästare).
Pormestari Suomessa > Pormestari Ruotsin vallan aikana

Raatilaitos sekä siihen liittyvät pormestarin ja raatimiehen virkanimikkeet tulivat Ruotsiin Saksasta 1300-luvulla. Raadin tehtävä oli hoitaa kaupungin yleistä hallintoa ja taloutta, ylläpitää järjestystä ja jakaa oikeutta. Sen jäseninä istui kaupungin porvareita, jotka kantoivat raatimiehen virkanimikettä, ja sen toimintaa johti pormestari. Maunu Eerikinpojan vuoden 1349 kaupunginlaissa raati määrättiin jokaisen Ruotsin valtakunnan kaupungin hallintoelimeksi. Suomalaisista kaupungeista ensimmäinen maininta raadin ja pormestarin olemassaolosta on Turusta vuodelta 1324.
Pormestarin ja raatimiesten toimenkuvat oli kaupunginlaissa määritelty sangen väljästi. Pormestari johti raadin työskentelyä ja oli vastuussa kaupunginhallinnosta. Virallisia pätevyysvaatimuksia ei pormestareille laissa asetettu. Kaupunkilain mukaan jokaisella kaupungilla tuli olla kolmekymmentä raatimiestä ja kuusi pormestaria, mutta tätä kyettiin noudattamaan ainoastaan Tukholmassa. Lakia uudistettaessa 1600-luvulla määrä supistettiin 24 raatimieheen ja neljään pormestariin. Käytännössä Turun ja Viipurin kaltaisissa suurissa kaupungeissa oli useita pormestareita, mutta pienemmissä vain yksi.
1600- ja 1700-lukujen aikana ruotsalainen kaupunginhallinto uudistui ja pormestarin ja raadin tehtävät määriteltiin tarkemmin. Vanhaa hallintoa ja oikeudenkäyttöä hoitanut raati alkoi jakautua kahdeksi eri elimeksi: maistraatiksi, joka hoiti kaupungin hallinnon, ja raastuvanoikeudeksi, joka jakoi oikeutta. Myös pormestarin virka alkoi yhä selvemmin jakautua toimimiseen toisaalta maistraatin puheenjohtajana, toisaalta raastuvanoikeuden ylimpänä tuomarina. Kaupungeissa, joissa oli useita pormestareita, nämä virat eriytyivät toisistaan: kunnallispormestari johti maistraattia ja oikeuspormestari raastuvanoikeutta. Raastuvanoikeuden puheenjohtajana toimineilta pormestareilta alettiin vaatia juridista koulutusta, aluksi epävirallisesti ja vuodesta 1749 lain voimalla.
Pormestaria miellettiin vaihtelevasti sekä kaupunkilaisten luottamusmieheksi että kruunun edustajaksi kaupunginhallinnossa eri vuosisadoilla. Maunu Eerikinpojan kaupunginlaissa pormestarin valitseminen määrättiin raadin tehtäväksi. Myöhäiskeskiajalla ja uuden ajan alussa pormestarit olivatkin pääasiassa kaupunkiensa rikkaimpia porvareita. Suurvallaksi kohonnut Ruotsi tehosti hallintoaan 1600-luvulla, jolloin useimmat kaupungit saivat johtoonsa niin kutsutut kuninkaalliset pormestarit, jotka kuningas nimitti itsevaltaisesti raatia tai kaupunkilaisia kuulematta. Tämä herätti närää porvaristossa, etenkin kun kuninkaalliset pormestarit olivat yleensä kaupungin ulkopuolelta tulleita ammattivirkamiehiä. Vapauden ajan reformeissa 1700-luvulla kaupungit saivat oikeuden valita omat pormestarinsa vaaleilla, joissa äänioikeutettuja olivat kaikki kaupungin täysivaltaiset porvarit. Kun pormestareilta kuitenkin vaadittiin juridista koulutusta, virkoihin nimitettiin edelleen pääasiassa porvariston ulkopuolelta tulleita henkilöitä.
Pormestari Suomessa > Pormestari 1800- ja 1900-luvuilla

Vuoden 1873 kunnallisasetuksessa kaupunkeihin määrättiin perustettavaksi vaaleilla valittavat kaupunginvaltuustot, jotka saivat perinteisesti maistraateille kuuluneen ylimmän kunnallisen päätösvallan. Tämän jälkeen kunnallispormestarin johtama maistraatti toimi valtuustopäätösten valmistelijana ja toimeenpanijana. Tämänkin aseman maistraatti kuitenkin menetti vuoden 1927 kunnallislain muutoksessa, kun valmistelu- ja toimeenpanotyötä varten perustettiin uusi toimielin, kaupunginhallitus. Samalla kunnallispormestari menetti asemansa kaupungin korkeimpana hallintovirkamiehenä kaupunginhallituksen puheenjohtajalle eli kaupunginjohtajalle.
Vuoden 1927 jälkeen maistraatista tuli valtion tehtäviä kaupungeissa suorittanut viranomainen sekä järjestys- ja talousasioiden tuomioistuin. Kunnallispormestarin alaisuuteen kuuluivat muun muassa hallinto-oikeudellinen lainkäyttö järjestys- ja talousasioissa, rakennustoiminnan ja asemakaavan valvonta sekä elinkeinoasiat. Pormestarin virkatehtäviin kuuluivat myös siviilivihkimiset. Niihin kaupunkeihin, jotka saivat kaupunkioikeudet itsenäistymisen jälkeen, ei enää perustettu maistraatteja vaan järjestysoikeudet hoitamaan vastaavia tehtäviä. Myös järjestysoikeuden puheenjohtajan virkanimike oli pormestari.
1900-luvun lopulla pormestarin virka lakkautettiin sekä kaupunginhallinnosta että oikeuslaitoksesta. Tämä tapahtui osana pyrkimyksiä yhdenmukaistaa kaupunkien ja kuntien hallinto sekä oikeudenkäyttö. Vuoden 1978 uudella kunnallislailla maistraatit muutettiin valtion viranomaisiksi ja järjestysoikeudet lakkautettiin. Vuonna 1993 myös maistraatit lakkautettiin kokonaan, ja samalla hävisivät kunnallispormestarien virat.
Nykyisin maistraatti-nimeä käyttävät entiset valtion rekisteritoimistot. Samana vuonna tehtiin suuri alioikeusjärjestelmän uudistus, jossa kaupunkien raastuvanoikeudet ja maaseudun kihlakunnanoikeudet korvattiin käräjäoikeuksilla. Raastuvanoikeuksien päällikkötuomarien käyttämä pormestarin virkanimike hävisi ja käräjäoikeuksien päällikkötuomareista tuli laamanneja.
Pormestarinimikkeen käyttäjiä koski kuitenkin siirtymäaika: esimerkiksi Joensuussa oli vielä pitkään 2000-luvulla pormestarin virkanimikettä käyttänyt tuomari, joka oli alioikeusuudistukseen asti johtanut Joensuun raastuvanoikeutta ja saanut luvan käyttää pormestarin arvonimeä. Tämä johtui käräjäoikeuden tuomareiden nimitysmenettelyä koskevasta laista.
Pormestari Suomessa > Vuoden 2006 kuntalain pormestarit

Elokuun 2006 alussa kuntalakiin tehtiin muutos, jonka mukaan kunnanvaltuusto voi päättää valita pormestarin kunnanjohtajan sijasta. Kunnanjohtaja on kuntaan virkasuhteessa, pormestari puolestaan on kunnan luottamushenkilö. Kunnanvaltuusto voi lisäksi määrätä, että pormestarin on oltava kunnanvaltuutettu. Vaikka valtuusto ei näin määräisi, pormestarin tulee täyttää yleiset luottamushenkilön kelpoisuusvaatimukset, joista säädetään kuntalain (410/2015) 71 §:ssä, ja joihin kuuluu mm. se, että luottamushenkilö on sen kunnan asukas, jossa hän toimii luottamushenkilönä. Pormestari on kunnanhallituksen puheenjohtaja. Pormestari valitaan valtuuston vaalilla enintään valtuuston toimikaudeksi. Myös kunnanjohtaja valitaan valtuuston vaalilla, hän johtaa kuntaa kunnanhallituksen alaisena. Kunnanjohtaja valitaan toistaiseksi tai määräajaksi.
Uuden kuntalain ajan ensimmäiseksi pormestariksi valittiin 6. syyskuuta 2006 kokoomuksen Timo P. Nieminen, joka johti Tamperetta. Nieminen oli valittu kaupunginvaltuutetuksi 1973, kaupunginhallituksen jäseneksi 1983 ja sen puheenjohtajaksi 1995. Valinnan pormestarista teki Tampereen kaupunginvaltuusto äänin 39–28. Uusi pormestari astui virkaansa 1. tammikuuta 2007. Tampereen jälkeen toinen Suomen kunta, jossa pormestarimalli otettiin käyttöön, oli Pirkkala. Pirkkalassa pormestarina helmikuussa 2009 aloittaneesta Antero Saksalasta tuli myös ensimmäinen toimesta erotettu uuden kuntalain mukainen pormestari maaliskuussa 2010. Kolmas kunta Suomessa, joka siirtyi pormestarinmalliin oli Helsinki, joka siirtyi siihen vuonna 2017. Pormestariksi valittiin 7. kesäkuuta 2017 kokoomuslainen Jan Vapaavuori. Espoossa on suunniteltu pormestarimallin käyttöönottoa ja käyty siitä keskustelua. Lahdessa suunniteltiin pormestarimalliin siirtymistä kuntavaalien 2021 jälkeen, mutta suunnitelma hylättiin lokakuussa 2020.
Vuonna 2023 pormestareina toimivat:
Helsinki: Juhana Vartiainen (kok.)
Kärkölä: Markku Koskinen (Kärkölä-ryhmä)
Pirkkala: Marko Jarva (kok.)
Puolanka: Harri Peltola (kesk.)
Tampere: Kalervo Kummola (kok.)
Tuusula: Kalle Ikkelä (kok)
Turku: Minna Arve (kok.)
Pormestari Suomessa > Ylipormestari

Ylipormestari on tasavallan presidentin myöntämä arvonimi. Presidentti on myöntänyt arvonimen Arthur Castrénia lukuun ottamatta kaikille Helsingin kaupunginjohtajalle jossain vaiheessa näiden virkakautta. Helsingin kaupunginjohtaja ei ollut kaupunginhallituksen puheenjohtaja, vaan kuntalain mukaisesti kaupunginhallituksen esittelijä ja viranhaltija.
Pormestari-instituutio muissa maissa > Norja – Ordfører

Norjassa pormestari (norj. Ordfører) on kunnan korkein luottamushenkilö, jonka valitsee vaaleilla valittu kunnanhallitus (norj. kommunestyret) keskuudestaan. Kunnanhallitusten johdossa on toimeenpanokomitea, joka koostuu pormestarista ja kaikkien kunnanhallitukseen kyseisessä kunnassa valittujen puolueryhmien edustajista. Oslossa ja Bergenissä on poikkeuksellisesti käytössä parlamentaarinen hallintomuoto, eli puoluepohjainen paikallishallinto. Pormestari on kunnan ylin poliittinen johtaja, vastakohtana rådmann-virkamiehelle, joka on kunnan korkein hallinnollinen johtaja.
Vuoden 2007 kunnallisvaaleissa 50 kuntaa oli mukana kokeilussa, jossa ordfører valittiin suoralla kansanvaalilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pormestari Wikimedia Commonsissa
Tukholman pormestarin valinnasta 1389 tehty asiakirja.
Kuva 1400-luvun kalkkimaalauksesta Sauvon kirkossa. Pyhän Laurentiuksen edessä polvistuvan lahjoittajan oletetaan mahdollisesti esittävän Lars Skalmia, joka toimi Turun pormestarina vuosina 1501–1502.
Säipän talo Torniossa (Lukiokatu 10) on rakennettu 1866 kaupungin pormestarin käyttöön.
Mäkilampi

Mäkilampi tai Mäkilammi voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Asutus

Mäkilampi, kulmakunta Pieksämäellä
Järvi

Mäkilammi, järvi Asikkalassa
Mäkilammi, järvi Forssassa
Mäkilammi, järvi Heinolassa
Mäkilammi, järvi Jämsässä
Mäkilammi, järvi Kinnulassa
Mäkilammi, järvi Kuhmoisissa Harjunsalmella
Mäkilammi, järvi Kuhmoisissa Kotakoskella
Mäkilammi, järvi Orivedellä
Mäkilampi, järvi Iisalmessa
Mäkilampi, järvi Juvalla
Mäkilampi, järvi Kaavilla
Mäkilampi, järvi Kangasniemellä
Mäkilampi, järvi Kemijärvellä
Mäkilampi, järvi Kinnulassa
Mäkilampi, järvi Kouvolassa
Mäkilampi, järvi Kuhmossa
Mäkilampi, järvi Kuopiossa Kotasalmella
Mäkilampi, järvi Kuopiossa Kukkamäellä
Mäkilampi, järvi Kuopiossa Pentumäellä
Mäkilampi, järvi Lappeenrannassa Kaitaissa
Mäkilampi, järvi Lappeenrannassa Kirpulla
Mäkilampi, järvi Lappeenrannassa Säämälässä
Mäkilampi, järvi Lohjalla
Mäkilampi, järvi Miehikkälässä
Mäkilampi, järvi Mikkelissä
Mäkilampi, järvi Nurmeksessa
Mäkilampi, järvi Paltamolla Härmänmäellä
Mäkilampi, järvi Paltamolla Raappananmäellä
Mäkilampi, järvi Pieksämäellä Haapakoskella
Mäkilampi, järvi Pieksämäellä Mataramäellä
Mäkilampi, järvi Pieksämäellä Mäkilammella
Mäkilampi, järvi Puumalassa
Mäkilampi, järvi Rautjärvellä
Mäkilampi, järvi Saarijärvellä Kekkilässä
Mäkilampi, järvi Saarijärvellä Kukolla
Mäkilampi, järvi Savitaipaleella
Mäkilampi, järvi Siilinjärvellä
Mäkilampi, järvi Sulkavalla
Mäkilampi, järvi Suomussalmella Hyövynvaarassa
Mäkilampi, järvi Suomussalmella Päävaarassa
Mäkilampi, järvi Taivalkoskella
Mäkilampi, järvi Vesannolla
Mäkilampi, järvi Äänekoskella Savipohjassa
Mäkilampi, järvi Äänekoskella Syvälahdessa
Mäkilampi, järvi Äänekoskella Vihijärvellä
Iso Mäkilampi, lampi Kuopiossa lähellä Koskenkylää
Pieni Mäkilampi, lampi Kuopiossa lähellä Koskenkylää.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mäkilampi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Krimin kansantasavalta

Krimin kansantasavalta (krimintat. Qırım Halq Cumhuriyeti, ven. Крымская народная республика, Krymskaja narodnaja respublika) oli lyhytaikaiseksi jäänyt valtio Krimin niemimaalla joulukuusta 1917 tammikuuhun 1918. Kansantasavalta oli ensimmäinen itsenäinen turkkilainen tasavalta maailmassa. Lisäksi se oli ensimmäinen maa islamilaisessa maailmassa, jossa kaikki naiset saivat äänioikeuden siinä missä miehetkin.
Perustaminen ja kansallistunnukset

Krimin kansantasavalta julistautui itsenäiseksi Bahtšisaraissa 13. joulukuuta 1917. Maan hallitus aloitti toimintansa 18. joulukuuta. Tasavallan ensimmäinen presidentiksi valittiin Noman Çelebicihan. Ukrainan kansantasavallan hallitus tunnusti Krimin kansantasavallan itsenäisyyden samana päivänä.
Tasavallan perustamisen aikana suurin etninen ryhmä Krimillä olivat venäläiset, jotka muodostivat 42 % koko väestöstä. Ukrainalaisten osuus oli 11 %.
Valtion tunnuksia olivat lippu (vaaleansininen lippu, jonka vasemmassa yläkulmassa Girayn tagma). Kansallislaulu oli Ant etkenmen, jonka on sanoittanut Çelebicihan. Maan vaakunana toimi Girayn tagma.
Hallinto

Çelebicihanin, joka toimi myös tasavallan suurmuftina ja oikeusministerinä, lisäksi Krimin kansanvallan hallitukseen kuului neljä muuta ministeriä.
Cafer Seydamet Qırımer: ulko- ja puolustusministeri
Ahmet Şükrü: uskonnollisten asioiden ministeri
Amet Özenbaşlı: opetusministeri
Seitcelil Hattat: valtiovarainministeri
Kansantasavallan perustuslaki takasi yleisen äänioikeuden ja miesten ja naisten välinen tasa-arvon sekä lakkautti kaikki aatelistittelit ja niiden mukana tulleet etuoikeudet. Kansantasavalta ei myöskään pyrkinyt luomaan yksinomaan Krimin tataarien hallitsemaa valtiota.
Tasavallan loppu

Neuvosto-Venäjä ei koskaan tunnustanut Krimin kansantasavaltaa. Nämä lähettivät Krimille uhkavaatimuksen, jossa vaadittiin kansantasavallan antautumista, 1. tammikuuta 1918.
Mustan meren laivastoon kuuluneet merimiehet vangitsivat Çelebicihanin ensimmäisten joukossa tammikuun lopussa. Hänet vietiin Sevastopoliin, jossa hänet ammuttiin 23. helmikuuta 1918. Samassa yhteydessä ammuttiin myös noin 600 muuta Krimin tataaria. Çelebicihanin ruumis heitettiin mereen.
Bolševikkien onnistui valloittaa Krim tammikuun 1918 lopulla, minkä jälkeen nämä lakkauttivat kurultain ja kansantasavallan hallituksen. Tämän jälkeen niemimaa joutui punaterrorin uhriksi. Maaliskuussa bolševikit perustivat Taurian sosialistisen neuvostotasavallan.
Vuosina 1919–1920 Krimin niemimaa oli Venäjän sisällissodan taistelutanner, ja lopulta sisällissodan voittivat punaiset.
Luettelo Nurmeksen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Nurmeksen julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää  Nurmeksen kaupungissa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Nurmekseen on liitetty Nurmeksen maalaiskunta ja Valtimon kunta.
Eteläinen Poskilampi

| Eteläinen Poskilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  62°46′58″N, 27°14′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  oja Poskilampeen 
Järvinumero:  14.727.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,9 m  
Pituus:  940 m  
Leveys:  320 m  
Rantaviiva:  2,658 km  
Pinta-ala:  11,854 ha  
Suurin syvyys:  8,3 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Eteläinen Poskilampi  on Pohjois-Savossa Kuopiossa  Koskenkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 940 metriä pitkä, 320 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 11,9 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Kivijoen valuma-alueeseen (14.727) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 113,9 metriä mpy.
Jesse Saarinen (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. helmikuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Turku, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 177 cm
Junioriseurat
2000–2008: TPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2011 | TPS | 7 | (0) |
| 2008–2011 | → ÅIFK | 34 | (4) |
| 2009–2010 | → KPV (laina) | 16 | (2) |
| 2012–2016 | KaaPo | 71 | (13) |
| 2017–2019 | EPS | 57 | (5) |
| Yhteensä | Yhteensä | 185 | (24) |
Maajoukkue
| 2004 | Suomi U15 | 2 | (0) |
| 2005 | Suomi U16 | 2 | (0) |
| 2006 | Suomi U17 | 3 | (0) |
| 2007 | Suomi U18 | 17 | (0) |
| 2008 | Suomi U19 | 2 | (0) |
| 2009 | Suomi U21 | 1 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jesse Saarinen (s. 12. helmikuuta 1989 Turku) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Saarinen debytoi pääsarjatasolla Turun Palloseuran riveissä 23. heinäkuuta 2008 ottelussa Vaasan Palloseuraa vastaan.
Aiheesta muualla

Saarinen Turun Palloseuran sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Saarinen Veikkausliigan sivuilla
Heilikanlampi

| Heilikanlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  62°47′18″N, 27°12′45″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  oja Poskilampeen 
Järvinumero:  14.727.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,3 m  
Pituus:  590 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  1,481 km  
Pinta-ala:  5,807 ha  
Suurin syvyys:  6,5 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Heilikanlampi  on Pohjois-Savossa Kuopiossa  Koskenkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 590 metriä pitkä, 190 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Kivijoen valuma-alueeseen (14.727) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 121,3 metriä mpy.