stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pontikonísia (Dodekanesia)

| --- | --- |
Muut nimet:  Koufonísia (Κουφονήσια)
Sijainti:  35°25′55″N, 26°50′24″E, Kásos Kárpathos-Kásos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,118 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pontikonísia (kreik. Ποντικονήσια) eli Koufonísia (Κουφονήσια) on kahden pienen Kreikan saaren ryhmä, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja jonka saaret sijaitsevat Kásoksen saaren luoteispuolella länteen Armáthiasta. Saaret ovat asumattomia (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pontikonísian saaret kuuluvat Kásoksen kuntaan, Kárpathos-Kásoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Saaret

Saariparin saaret ovat:
| Nimi | Sijainti | Pinta-ala (km²) (n> ) |
| --- | --- | --- |
| Megálos Pontikós (Μεγάλος Ποντικός) | 35°25′52″N, 26°50′11″E | 0,078 |
| Mikrós Pontikós (Μικρός Ποντικός) | 35°25′57″N, 26°50′31″E | 0,040 |
Poppaea Sabina

Nero ja Poppaea Sabina.
Poppaea Sabina (kuoli 65) oli Rooman keisarin Neron toinen vaimo. Hänen isänsä oli Titus Ollius. Hän sai nimensä äitinsä isän, vuoden 9 jaa. konsulin, Poppeaus Sabinuksen mukaan.
Poppaea Sabinan muotokuvapatsas
Poppaea Sabina oli naimisissa kolmesti. Hänen ensimmäinen miehensä oli pretoriaanikaartin prefekti Rufrius Crispus. Crispus ja Poppaea saivat yhden pojan, jonka Nero myöhemmin antoi tappaa. Poppaean seuraava mies oli tuleva keisari Otho, joka oli keisari Neron läheisiä ystäviä. Nero halusi kuitenkin Poppaean rakastajattarekseen ja lähetti Othon Lusitaniaan maaherraksi vuonna 58. Poppaean kerrotaan yllyttäneen Neroa tappamaan äitinsä Agrippinan ja eroamaan vaimostaan Octaviasta. Tämän jälkeen Nero meni naimisiin Poppaean kanssa ja tämä sai arvonimen augusta. Hän synnytti Nerolle tyttären nimeltä Claudia Augusta, joka kuitenkin kuoli neljän kuukauden ikäisenä. Historioitsija Suetoniuksen mukaan Poppaean ollessa seuraavan kerran raskaana riidan päätteeksi raivostunut Nero potkaisi häntä vatsaan aikaansaaden Poppaean kuoleman.
Claudio Monteverdi sävelsi vuonna 1642 Giovanni Francesco Busenellon Tacituksen kuvaukseen pohjautuvaan librettoon oopperan L'incoronazione di Poppea (suom. Poppean kruunaus), jonka pääosassa Poppaea on.
Populaarit

Populaarit (lat. populares, "kansanmiehet") olivat Rooman tasavallan aikainen poliittinen ryhmittymä, joka haki kannatuksensa kansankokouksilta. Sen jäsenet olivat aristokraatteja, mutta pyrkivät ajamaan tavallista rahvasta miellyttävää politiikkaa kannatuksensa vahvistamiseksi. Populaarit ei ollut puolue sanan nykymerkityksessä vaan hajanaisempi ryhmittymä. Populaarit on alkuaan pilkallinen nimitys, jolla ryhmittymää vastustaneet optimaatit sitä kutsuivat.
Tunnettuja populaareja olivat Julius Caesar, Gracchuksen veljekset, Marius ja Publius Clodius Pulcher.
Pohjantähden alla

| Pohjantähden alla Popeda |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 1985
 Studio : MSL-studio, Lempäälä
 Julkaistu: 28. lokakuuta 1985
 Formaatti: LP, MC, CD
 Tuottaja(t): Popeda & Mika Sundqvist
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 38.20
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Muut kannet
   Albumin takakansi
Listasijoitukset
  Suomi: 2. (lokakuu 1985)
Popedan muut julkaisut
| Harasoo 1984 | Pohjantähden alla 1985 | 15 GT Golden Turpo 1986 |
Singlet albumilta Pohjantähden alla
 ”Kuuma kesä” / ”Tuomas parka” Julkaistu: 3. kesäkuuta 1985  ”Tää on se yö” / ”Mikä vika mussa on?” Julkaistu: 3. helmikuuta 1986
Pohjantähden alla on suomalaisen Popeda-yhtyeen vuonna 1985 julkaistu seitsemäs studioalbumi. Albumi on yhtyeen viimeinen, jolla ovat mukana kitaristi Arwo Mikkonen ja kosketinsoittaja Eero ”Safka” Pekkonen.
Pohjantähden alla on Popedalle poikkeuksellisen synkkä albumi, vaikka mukana onkin muutamia kepeämpiäkin lauluja. Yksi niistä on albumin tunnetuin kappale ”Kuuma kesä”, josta muodostui yhtyeen siihen asti suurin hitti. Myös kappaleista ”John Holmes” ja ”Tää on se yö” tuli suosittuja. Sävellysvastuu yhtyeessä oli siirtynyt kitaristi Costello Hautamäelle, joka sävelsi valtaosan albumin kappaleista, kun aiemmin tuottelias Arwo Mikkonen teki vain yhden sävellyksen.
Albumin ilmestyessä Popeda oli suosionsa huipulla. Pohjantähden alla oli korkeimmillaan listasijalla kaksi, ja siitä myönnettiin yhtyeen järjestyksessään toinen kultalevy. Albumi on Popedan menestyneimpiä, ja sitä on myyty yli 37 000 kappaletta.
Työstö

Elokuun 1985 puolivälin jälkeen Popeda vetäytyi kuukauden mittaiselle keikkatauolle äänittämään seuraavan studioalbuminsa, jonka nimeksi tulisi Pohjantähden alla. Nimen keksi rumpali Kari Holm. Äänitykset alkoivat Mika Sundqvistin MSL-studiolla Lempäälässä 9. syyskuuta parin viikon harjoitusten jälkeen.
Lähes kaikki albumin sävellykset olivat jo valmiina, sillä kitaristi Costello Hautamäen englanninkielisiä demoja oli kuultu jo kesäkuun lopulla. Myös kesän keikoilla soitettu ”Laitimmainen kerta” oli päätetty levyttää.
Yhtyeen kaksi edellistä albumia, Kaasua... (1983) ja Harasoo (1984) olivat menestyneet hyvin, mutta solisti Pate Mustajärven mukaan yhtye ei ottanut uudesta levystä minkäänlaisia paineita.
»Paineita meillä ei ollut tätä levyä tehdessä. Ei me ajateltu, että nyt täytyy onnistua, on kaksi menestynyttä levyä alla. Ainut paine mitä oli, oli verenpaine. Tehtiin tuohon aikaan todella tanakasti keikkaa. Ainoa asia, mikä oli mielessä, oli selvitä hengissä.» 
(Pate Mustajärvi, Popedan laulusolisti)
Musiikki > Tyyli

Sävellysvastuu yhtyeessä oli siirtynyt Costello Hautamäelle, sillä hän sävelsi albumin 12 kappaleesta kymmenen, joista yhden Mika Sundqvistin kanssa. Kitaristi Arwo Mikkonen sävelsi albumilla poikkeuksellisesti vain yhden kappaleen. Mikkonen oli loukkaantunut siitä, että hänen ”Kuuma kesä” -sanoituksensa hylättiin ja ilmoittanut lopettavansa laulunteon. Yksi albumin kappaleista oli lainakappale. Pate Mustajärvi kirjoitti sanoitukset kuuteen kappaleeseen, Mikkonen teki sanoituksista kolme, joista yhden Sundqvistin kanssa, ja Sundqvist kirjoitti itse yhden sanoituksen.
Pohjantähden alla on musiikillisesti hieman synkkä Popedan albumiksi. Albumi on mollivoittoinen, ja myös levyn äänimaailma eroaa selvästi esimerkiksi yhtyeen kahdesta edellisestä studioalbumista. Mukana on kuitenkin myös kepeitä kappaleita, kuten ”John Holmes”, ”Arskan kone”, ”Kuuma kesä” ja ”Mahdollisesti”. Yhtyeen kosketinsoittaja Safka Pekkonen sanoi haastattelussa levyllä olevan aiempaa enemmän sointuja ja hitaampia tempoja. Costello Hautamäen mukaan Pohjantähden alla sisältää aiempaa kansainvälisempää tyyliä ja vaikutteita mahdollisesti yhdysvaltalaisesta rockista. Myöhemmin hän on sanonut olevansa tyytymätön albumiin, koska siltä puuttuu yhtenäinen soundi. Kari Holmin mielestä Pohjantähden alla on ehkä vaikeampi Popeda-levy, jolla on kuitenkin paljon hienoja kappaleita.
Kansitaide

Albumin kansikuvat otti Jokke Järvinen. Kannessa on kuvattuna Rambon vaatteisiin puettu nainen, joka kannattelee rynnäkkökivääriä. Kansikuvasta tavoiteltiin seksikästä, mutta lopputulosta pidettiin epäonnistuneena. Levy-yhtiö Poko Rekordsin johtaja Epe Helenius on sanonut, että kuvan nuori nainen ei ollut ammattimalli ja lisäksi hän oli hyvin ujo. Heleniuksen mukaan hän ei myöskään ollut tietoinen Popedan suuresta suosiosta. Sen vuoksi hän järkyttyi nähtyään hänestä otettuja kuvia joka puolella eikä poistunut kotoaan viikkoihin. C-kasettiversion tekijätietoihin malli on kreditoitu nimellä Rambon sisko.
»Jumalauta, että se oli nöyryyttävää. Jossain Lentävänniemessä maattiin köysillä sidottuina ja ihmeteltiin oikeaa rynnäkkökivääriä....» 
(Pate Mustajärvi)
»Siinä (kannessa) oli se viidakkotausta takana, ja siinä oli nainen rynnäkkökivaarin kanssa, naispuolinen Rambo. Se oli amerikkalaisen M16-rynnäkkökiväärin näköinen se ase. Kysyin Epeltä, että kai tuo ase on joku muovinen jäljennös. Epe sanoi: ’Kuule Sundqvist, meidän levyissä kaikki on aitoa musiikista lähtien.’ Kysyin, että meinaatko että tuo M-16 on ihan oikea? Miten niitä Suomessa on? Epe sanoi vaan jaa jaa, eikä se sitä mulle selittänyt sen paremmin. Tulkitsen asian niin, että se oli ihan oikea laite, eikä muovipyssy.» 
(Mika Sundqvist, albumin äänittäjä ja tuottaja)
Heleniuksen mielestä etukansi epäonnistui, mutta sen sijaan takakantta ja siitä tehtyä keikkajulistetta hän piti onnistuneena ja jälkeenpäin mietittynä parempana vaihtoehtona etukanneksi.
Julkaisu ja vastaanotto > Myynti ja julkaisut

Poko Rekords julkaisi Pohjantähden alla -albumin 28. lokakuuta 1985. Ilmestymisen aikaan Popeda oli suosionsa huipulla. Levy oli korkeimmillaan listan toisella sijalla, ja listaviikkoja sille kertyi 18. Albumin myynnistä myönnettiin Popedan järjestyksessään toinen kultalevy. Levyä on vuosien aikana myyty yli 37 000 kappaletta, ja se on yksi Popedan menestyneimmistä studioalbumeista. Pohjantähden alla oli hyvin tärkeä merkkipaalu yhtyeen uralla, osittain ”Kuuma kesä” -kappaleen suuren suosion vuoksi.
Albumi ilmestyi alun perin vinyylilevynä ja C-kasettina. Myöhemmin se on julkaistu CD-levynä yksin sekä vuonna 1993 yhdessä albumin Ei oo valoo (1987). Harasoo-albumin (1984) kanssa se julkaistiin vuonna 2009 Pokon 1+1-sarjassa.
Julkaisu ja vastaanotto > Arvioita

Suosikin numerossa 1/86 Juho Juntunen kommentoi, että Pohjantähden alla on rankka ja menevä levy, jolla ”raikaa yhä rock and roll”. Juntusen mukaan albumilla ei ole huonoja kappaleita, mutta hän piti sisältöä hieman yksioikoisena.
Tamperelainen-kaupunkilehdessä nimimerkki Dj. Pena kiinnitti huomiota Costello Hautamäen kasvaneeseen roolin kappaleenteossa, minkä hän katsoi muovanneen albumista raskaamman ja kitarapainotteisemman kuin aikoihin. Hän kehui albumin soundeja ja sanoi niiden tekevän levystä kestävän.
»Pohjantähden alla on monipuolinen, paikoin jopa jatsahtava. Oikeastaan mukana oleva Rollari-sävellys on levyn köykäisintä antia...» 
(Dj.Pena, Tamperelainen)
Outi Popp arvioi levyä Ilta-Sanomissa 22. lokakuuta 1985. Hän sanoi levyn jatkavan ”rempseää junttipullalinjaa”, mutta kritisoi yhtyeen uudistuskyvyttömyyttä.
Soundin vuosiäänestyksessä 1985 Pohjantähden alla valittiin vuoden kahdeksanneksi parhaaksi albumiksi.
Kappaleet

A-puoli
John Holmes – 1.53 (säv. Costello Hautamäki, san. Arwo Mikkonen & Safka Pekkonen)
Rambo T. ja Akseli K. – 3.17 (säv. Hautamäki, san. Pate Mustajärvi)
Keskiyön blues – 3.05 (säv. Hautamäki, san. Mustajärvi)
Christina – 4.42 (säv. Hautamäki, san. Mikkonen)
Älä vokota mua baby – 3.29 (säv. Hautamäki & Mika Sundqvist, san. Sundqvist)
Viimeinen tanssi – 2.29 (säv. Hautamäki & Sundqvist, san.  Mikkonen)
B-puoli
Tää on se yö – 2.40 (säv. Hautamäki, san. Mustajärvi)
Pohjantähden alla – 3.30 (säv. Hautamäki, san. Mustajärvi)
Kuuma kesä – 3.00 (säv. Hautamäki, san. Mustajärvi)
Laitimmainen kerta – 3.57 (”The Last Time”, säv. Mick Jagger & Keith Richards, san. Ilari Ainiala)
Arskan kone – 4.00 (säv. Hautamäki, san. Mustajärvi)
Mahdollisesti – 1.39 (säv. & san. Mikkonen)
Painokset

| Formaatti | Levy-yhtiö ja tunnus | Julkaistu | Muuta | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| LP | Poko, PÄLP 65 | 28.10.1985 |  |  |
| MC | Poko, POKS 65 | 28.10.1985 |  |  |
| CD | Poko, POKOCD103 | 13.9.1993 | + Ei oo valoo |  |
| CD | Poko, POKOCD 105 |  |  |  |
| CD | Poko, 50999 685742 2 2 | 2009 | + Harasoo |  |
Kokoonpano > Muusikot

Popeda
Arwo Mikkonen – kitara, taustalaulu
Costello Hautamäki – kitara, taustalaulu
Jyrki Melartin – bassokitara, taustalaulu
Pate Mustajärvi – laulu
Safka Pekkonen – urut, piano, taustalaulu
Kari Holm – rummut
Vierailijat
Vesa Hyrskykari − saksofoni
Kokoonpano > Muut

Mika Sundqvist – äänittäjä, tuottaja
Firefox – kansi
Jokke Järvinen – kuvat
Alkuperäisen vinyylipainoksen levyetiketti
C-kasettiversio
Alexandra Popp

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alexandra Popp |  Alexandra Popp |  Alexandra Popp |  |
Maa:   Saksa
Naisten jalkapallo
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Englanti 2022 | Jalkapallo |  |
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | Jalkapallo |  |
|  Pronssia | Pariisi 2024 | Jalkapallo |  |
Alexandra Popp (s. 6. huhtikuuta 1991 Witten) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa 121 maaottelua ja tehnyt 59 maalia syyskuun 2022 puoliväliin mennessä.
Popp esiintyi ensimmäisen kerran Saksan maajoukkueessa 18-vuotiaana helmikuussa 2010. Hän pelasi MM-kilpailuissa vuosina 2011 ja 2015 ja teki jälkimmäisessä turnauksessa yhden maalin. Hän voitti olympiakultaa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi Saksan kapteenina kaikki viisi ottelua alusta loppuun ja teki maalin alkulohko-ottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan sekä neljännesvälieräottelussa Nigeriaa vastaan. EM-kilpailuissa 2022 hän pelasi viisi ottelua ja teki kuusi maalia, millä hän oli turnauksen paras maalintekijä yhdessä englantilaisen Beth Meadin kanssa. Hän teki neljässä ensimmäisessä ottelussaan maalin kussakin ja välieräottelussa Ranskaa vastaan Saksan molemmat maalit. Hän saavutti hopeaa Saksan hävittyä Englannille loppuottelussa, josta hän oli loukkaantumisen vuoksi poissa. Popp valittiin turnauksen tähdistökentälliseen.
Popp oli vuonna 2010 voittamassa alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta ja hänet palkittiin turnauksen parhaana pelaajana ja parhaana maalintekijänä.
Seuratasolla Popp edustaa VfL Wolfsburgia. Hänen aiempia seurojaan ovat FC Silschede, 1. FFC Recklinghausen ja FCR 2001 Duisburg.
Pontica

| Pontica Dioecesis Ponticae> Rooman diokeesi |
| --- | --- |

 Pontican diokeesin alue.
Valtio:  Rooman valtakunta Itä-Rooman valtakunta
Prefektuuri:  Oriens
Nykyinen valtio/alue:  Armenia, Georgia, Turkki
Perustettu:  n. 293
Pontica (lat. Dioecesis Ponticae, m.kreik. Διοίκησις Πόντου/Ποντικής, Dioikēsis Pontū/Pontikēs) oli Rooman valtakunnan diokeesi, joka käsitti osan Vähästä-Aasiasta ja Kaukasiasta. Se sai nimensä Pontoksen (lat. Pontus) alueesta.
Diokeesi perustettiin keisari Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen aikoihin, ja se oli näin yksi alkuperäisestä 12 diokeesista. Se kuului Oriensin prefektuuriin. Rooman valtakunnan jaon jälkeen vuodesta 395 diokeesi oli osa Itä-Roomaa.
Provinssit

Diokeesi jakaantui seuraaviin provinsseihin (kaikkien muutosten tarkkaa ajoitusta ei tunneta):
| Provinssit> n. vuosina 293–395 | Provinssit> n. vuodesta 395 |
| --- | --- |
Armenia minor: Armenia prima
Armenia minor: Armenia secunda
Bithynia
Cappadocia: Cappadocia prima
Cappadocia: Cappadocia secunda
Diospontus: Helenopontus
Galatia
Galatia: Galatia salutaris
Paphlagonia
Paphlagonia: Honorias
Pontus Polemoniacus
Selitykset:
↑  Provinssit Diocletianuksen noin vuonna 293 tekemän uudistuksen jälkeen.
↑  Provinssit Theodosius I:n ajan jälkeen vuonna 395, kun imperiumi jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pontican diokeesi Wikimedia Commonsissa
Rooman diokeesit
| --- | --- |
n. 293–395:  Africa · Asiana · Britannia · Gallia · Hispania · Italia · Moesia · Oriens · Pannonia · Pontica · Thracia · Viennensis
n. 395–:  Aegyptus · Africa · Asiana · Britannia · Dacia · Gallia · Hispania · Italia annonaria · Italia suburbicaria · Macedonia · Oriens · Pannonia · Pontica · Septem provinciae · Thracia
Porí (Kythera)

Porín saari (taustalla) Porétista nähtynä.
| --- | --- |
Muut nimet:  Prasonísi (Πρασονήσι)
Sijainti:  35°58′28″N, 23°14′44″E, Kythera Saaret, Attika Kreikka
Saariryhmä:  Jooniansaaret
Korkein kohta:  129 m
Pinta-ala:  0,344 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Porí (kreik. Πορί) eli Prasonísi (Πρασονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Kytheran ja Antikytheran saarten välissä noin 7,5 kilometriä Antikytherasta pohjoisluoteeseen. Saaren pinta-ala on 0,344 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Porí kuuluu Kytheran kuntaan, Saarten alueyksikköön ja Attikan alueeseen.
Porí muodostaa yhdessä Antikytheran sekä Porétin (Lagoúvardos) ja eräiden muiden pienten saarten kanssa Natura-alueen. Sen harvinaisiin kasvilajeihin kuuluvat muun muassa endeemiset Allium gomphrenoides, Asperula taygetea, Campanula saxatilis subsp. cytherea ja Inula candida subsp. candida. Saaren korkein kohta on 129 metriä merenpinnasta laskettuna.
Porin maalaiskunnan vaakuna

Porin maalaiskunnan vaakuna (1952–1966)
Porin maalaiskunnan vaakuna on saanut aiheensa kunnan nimestä ja merenkulusta. Karhu (ruots. björn) viittaa kunnan ruotsinkieliseen nimeen ja toistaa muunnelmana aihetta Porin kaupungin vaakunasta. Ankkuri symboloi alueen merenkulkua.
Ahti Hammarin laatima vaakunan alkuperäismalli vuodelta 1951.
Vaakunan selitys on ”kultaisessa kentässä nouseva, musta, punakielinen karhu pidellen oikeassa kämmenessään kaateista sinistä ankkuria”. Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja se vahvistettiin käyttöön 1. maaliskuuta 1952. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1967 Porin maalaiskunnan ja Porin kaupungin kuntaliitoksen yhteydessä.
Pony Express

Pony Express -ratsastaja
Pony Express -mainosjuliste, joka kertoo toimitusajat ja hinnat.
Pony Express oli yhdysvaltalainen postiyhtiö, joka toimitti postia ratsain Pohjois-Amerikan mantereen poikki Missourin Saint Josephista Kalifornian Sacramentoon vuosina 1860−1861. Lyhyen toimintansa aikana Pony Express oli reitillään nopein postikuljetus, kunnes uusi lennätinyhteys syrjäytti sen. Pony Express -ratsastajan matka oli hengenvaarallinen, ja reitti kulki vaikeassa maastossa.
Historia

Pony Express aloitti toimintansa vuonna 1860. Sen perusti Russell, Majors & Waddell, joka kilpaili tuottoisista valtionpostin jakelusopimuksista ja päätti aloittaa postinkuljetuksen ratsain, mikä oli aiempaa nopeampaa. Koko reitti oli 3 000 kilometrin mittainen. Yhtiö rakensi hevosten vaihtoasemia 25 kilometrin välein Missourin Saint Josephin ja Kalifornian Sacramenton välille.
Keväällä 1860 yhtiö alkoi etsiä ilmoituksilla 200 harmaata tammaa sekä ratsastajiksi ”laihoja, jänteviä, enintään 18-vuotiaita nuorukaisia”, joiden täytyi olla paitsi kokeneita ratsastajia, myös valmiita antautumaan kuolemanvaaraan päivittäin. Lähettien palkka oli suhteellisen korkea, 25 dollaria viikossa.
Ensimmäinen kuljetus lähti liikkeelle 3. huhtikuuta 1860. Kirjetaksa oli viisi dollaria per unssi. Posti käärittiin satulanpäällyksen lukittaviin taskuihin.
Ratsastajan matka oli vaarallinen vihamielisten intiaanien, maantierosvojen, autiomaan ja vuoriston johdosta. Aluksi ratsastajat kantoivat aseenaan Colt Navy -revolvereita ja joskus Coltin rullakarbiinia, mutta painon vuoksi he kantoivat myöhemmin vain yhtä revolveria ja ladattua vararullaa.
Pony Expressiä kuvaileva näytös oli Buffalo Billin suositun Villin Lännen Näytös -sirkuksen avausnumerona useiden vuosikymmenien ajan. Buffalo Bill kertoi itsekin ratsastaneensa Pony Expressiä 14-vuotiaana, mutta nykyisin jotkut ovat kyseenalaistaneet tämän tarinan paikkaansapitävyyden.
Alkuperäisen Pony Expressin toiminta päättyi lokakuussa 1861, kun Western Union loi suoran lennätinyhteyden itärannikolta San Franciscoon. Syrjäseuduilla jatkoi kuitenkin senkin jälkeen toimintaansa linjoja, jotka käyttivät samaa nimeä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pony Express Wikimedia Commonsissa
Podokarpuskasvit

| Podokarpuskasvit |
| --- | --- |
 Argentiinanpodokarpus (Podocarpus parlatorei)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Streptophyta
Luokka::  Embryopsida
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Paljassiemeniset Pinophyta
Lahko::  Cupressales
Heimo::  Podokarpuskasvit Podocarpaceae  Endl., 1847
Katso myös
   Podokarpuskasvit Wikispeciesissä   Podokarpuskasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Podokarpuskasvit (Podocarpaceae) on havupuihin (Pinophyta) kuuluva paljassiemenisten kasvien heimo. Siihen kuuluu 18–19 sukua ja noin 170–180 lajia ainavihantia puita ja pensaita. Se on siten lajimäärältään mäntykasvien (Pinaceae) jälkeen toiseksi suurin havupuuheimo. Valtaosa heimon edustajista kasvaa luonnonvaraisena eteläisen pallonpuoliskon ja tropiikin vuoristometsissä. Monimuotoiseen heimoon kuuluu suuria yli viidenkymmenen metrin korkeuteen ulottuvia puita, maanmyötäisesti kasvavia varpuja sekä ainoa tunnettu loiskasvina elävä havupuu, podori (Parasitaxus usta). Podokarpuskaveille tunnusomaisia piirteitä ovat rakenteeltaan vaihtelevat mehevät kävyt, jotka muistuttavat monesti koppisiemenisten kasvien hedelmiä, ja monimuotoiset lehdet, jotka vaihtelevat havupuille tyypillisen neulasmaisesta lehtipuiden lehtiä suuresti muistuttaviin leveisiin lehtiin.
Kuvaus

Podokarpuskasvit ovat monivuotisia puuvartisia kasveja. Ne voivat olla puita, pensaita tai varpuja. Kaikki podokarpuskasvit ovat ainavihantia säilyttäen eläviä lehtiä ympäri vuoden. Podokarpuskasvit ovat yleensä kaksikotisia, jolloin hede- ja emikukinnot kehittyvät eri kasviyksilöihin, mutta jotkin lajit voivat olla yksikotisia. Heimon kasvit ovat pihkaisia. Varsinaisia pihkatiehyitä on lähinnä lehdissä, kun taas puuaineksessa on ainoastaan pihkaista tylppysolukkoa.
Podokarpuskasvit saavat tavallisesti energiansa lehtivihreän avulla yhteyttämällä auringonvalosta. Heimoon kuuluva podori (Parasitaxus usta) on kuitenkin havupuiden keskuudessa ainutlaatuinen loiskasvi. Yhteyttämiskyvytön podori saa energiansa isäntäkasviltaan, jonka juuristoon kiinnittyneenä se kasvaa. Myös podorin isäntälajina oleva siipipodokki (Falcatifolium taxoides) kuuluu podokarpuskasveihin.
Kuvaus > Varsi

Puutunut varsi muodostaa yleensä pystyn rungon, mutta joillakin pensasmaisilla lajeilla päävarret voivat myös olla kohenevia tai rentoja. Haarautuminen on varsijatkoista. Pystyrunkoisen kasvin oksat siirottavat usein lähes vaakasuuntaisesti. Kuori on yleensä ohutta. Vanhemman kasvin rungon kuori yleensä halkeilee tai hilseilee liuskoina.
Puuaines koostuu pääasiassa putkisoluista eli trakeideista, joiden seassa on tylppysolukosta koostuvia ydinsäteitä ja joskus myös pitkittäistä tylppysolukkoa. Puun vuosilustot voivat olla toisistaan selkeästi erottuvia tai huomaamattomia. Sydänpuu saattaa olla selvästi väritykseltään pintapuusta erottuvaa, huomaamatonta tai se voi jäädä kokonaan puuttumaan. Puuaineksessa ei ole havupuille tavanomaisia pihkatiehyitä, mutta tylppysolukko on usein pihkaista.
Kasvuversot päättyvät usein silmusuomujen peittämiin silmuihin. Lapakkapuilla (Phyllocladus) pienet kasvuversot ovat litteitä ja leveitä laakavarsia. Lehtivihreälliset laakavarret toimivat lapakkapuiden pääasiallisina yhteyttävinä eliminä lehtien sijaan.
Juuristo koostuu puuvartisista juurista ja ohuista sienijuurista eli mykorritsasta. Sienijuuret ovat kaikilla tutkituilla heimon kasveilla tyypiltään juuriston solujen seinämät läpäiseviä keräsienijuuria eli arbuskelimykorritsaa.
Useat heimon kasvit ovat suuria ja suorarunkoisia puita.
Dacrydium cupressinum
Jotkin heimon edustajat ovat pensasmaisia.
Microcachrys tetragona on suikertavavartinen varpu.
Kasvuversot päättyvät usein suuriin kärkisilmuihin.
Podocarpus henkelii
Jotkin heimon kasvit tuottavat vesoja.
Podocarpus angustifolius
Kuvaus > Lehdet

Lehdet ovat monivuotisia, yksinkertaisia ja usein johteisia. Lehtiasento on yleensä kierteinen, mutta voi olla myös ristikkäisen vastakkainen. Lehtien muoto vaihtelee suuresti pienistä suomulehdistä kapeisiin neulasiin ja suurempiin litteisiin lehtiin. Yhdellä kasvilla voi esiintyä useaa eri lehtityyppiä; esimerkiksi useilla heimon edustajilla nuorten kasvien varhaislehdet ovat neulasmaisia, mutta vanhempien kasvien myöhäislehdet ovat suomumaisia. Lehdet voivat olla pehmeitä ja joustavia tai nahkeita ja jäykkiä.
Lehden lavassa saattaa olla voimakas keskisuoni tai useita rinnakkaisia pääsuonia. Lehdessä voi olla yksi keskisuonta pitkin kulkeva pihkatiehyt. Ilmarakoja saattaa esiintyä amfistomaattisesti eli lehden kummallakin pinnalla, tai hypostomaattisesti eli ainoastaan lehden alapinnalla.
Joidenkin heimon kasvien lehdet muistuttavat lehtipuiden lehtiä.
Nageia wallichiana
Monien heimon edustajien varhaislehdet ovat neulasmaisia.
Dacrydium beccarii
Useiden heimon kasvien myöhäislehdet ovat suomumaisia.
Lagarostrobos franklinii
Lapakkapuilla yhteyttävinä eliminä toimivat laakavarret.
Tasmanianlapakkapuu (Phyllocladus aspleniifolius)