stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Siipibongossipuu

| Siipibongossipuu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Mikinpensaskasvit Ochnaceae
Suku::  Bongossipuut Lophira
Laji::  alata
Kaksiosainen nimi
 Lophira alata  Banks ex C.F.Gaertn. 
Synonyymit
 Lophira africana  Lophira barberi  Lophira macrophylla  Lophira procera  Lophira simplex  Lophira spathulata  Lophira tholloni 
Katso myös
   Siipibongossipuu Wikispeciesissä   Siipibongossipuu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Siipibongossipuu (Lophira alata) on mikinpensaskasvien (Ochnaceae) heimoon, bongossipuiden (Lophira) sukuun kuuluva kasvilaji. Siitä käytetään myös nimitystä azobe.
Siipibongossipuun runkoa.
Siipibongossipuu on tyypillisesti hyvin suureksi kasvava puulaji, joka voi kasvaa 40–60 metriä korkeaksi. Sen runko voi olla suora ja oksaton noin 30 metrin korkeuteen asti ja rungon läpimitta voi olla 1,2–1,8 metriä. Siipibongossipuun latvus on tavallisesti pitkä ja kapea.
Siipibongossipuun puuainesta eli azobea.
Siipibongossipuu on täysikasvuisena yksi Afrikan sademetsien suurimmista puista ja se kasvaa kosteissa sademetsissä 550–1300 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan sekä ainavihannissa että kausivihannissa sademetsissä sekä makeavetisissä suometsissä ja jokien varsilla. Lajin levinneisyysalue ulottuu Guineasta Kongon demokraattiseen tasavaltaan ja muun muassa Kamerunissa laji on tavallinen sekä laajalle levinnyt. Sademetsien runsaan hävittämisen myötä siipibongossipuu on kuitenkin luokiteltu vaarantuneeksi (VU) lajiksi. Siipibongossipuu on kuitenkin pioneerilaji, joka voi levittäytyä uudestaan kaadetullekin metsäalueelle.
Siipibongossipuun hedelmissä olevista siemenistä voidaan valmistaa öljyä, jota voi käyttää ruokaan, hiusöljynä tai saippuan valmistukseen. Siipibongossipuu on myös yksi läntisen Afrikan merkittävimmistä puista puutavaran tuotannossa. Lajin puuaines on painavaa sekä hyvin kestävää, joskin sen työstäminen niin käsin kuin koneellisestikin on hankalaa. Hyvän kestävyytensä vuoksi sitä kuitenkin käytetään erilaiseen kestävyyttä vaativaan rakentamiseen, esimerkiksi satamissa, sekä sisustuksessa, esimerkiksi parketteihin.
Aiheesta muualla

JSTOR Global Plants: Lophira alata (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Lophira alata (englanniksi)
Suodenniemi

| Suodenniemi> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Sastamala |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°33′30″N, 022°46′50″E
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Pirkanmaan maakunta
Seutukunta:  Lounais-Pirkanmaan seutukunta
Kuntanumero:  772
Hallinnollinen keskus:  Pohjakylä
Perustettu:  1868
– emäpitäjä:  Mouhijärvi
Kuntaliitokset:  Osa Mouhijärvestä (1924)
Liitetty:  2007
– liitoskunnat:  Vammala Suodenniemi
– syntynyt kunta:  Vammala
Pinta-ala:  220,42 km²  
– maa:  207,39 km²
– sisävesi:  13,03 km²
Väkiluku:  1 333   (31.12.2006)
– väestötiheys:  6,5 as./km²
Suodenniemi on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Pirkanmaalla. Kunta liitettiin vuoden 2007 alussa Vammalaan. Vuoden 2009 alussa Vammala, Mouhijärvi ja Äetsä yhdistyivät Sastamalan kaupungiksi.
Suodenniemellä asui viime vaiheessa 1346 ihmistä ja sen pinta-ala oli 220,83 km² josta 13,2 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 6,1 asukasta/km². Sen naapurikunnat olivat Hämeenkyrö, Ikaalinen, Kankaanpää, Kiikoinen, Lavia, Mouhijärvi ja Vammala.
Suodenniemen vaakunan suunnitteli Olof Eriksson ja se vahvistettiin vuonna 1955.
Suodenniemeläisten edunvalvontaa, Suodenniemen kehittämistä, kunnan perinteiden vaalimista sekä entisiä ja nykyisiä suodenniemeläisiä varten perustettiin keväällä 2009 Suodenniemi-seura, joka on avoin kaikille Suodenniemestä ja sen kehittämisestä kiinnostuneille. Seura rekisteröitiin syksyllä 2009.
Historia > Esihistoria

Viime jääkauden päättyessä noin 11 000 vuotta sitten Suodenniemen alue jäi erään Itämeren muinaisvaiheen, Yoldiameren, alle. Ancylusjärven vaiheen aikana 9. vuosituhannen alussa eaa. pitäjän korkeimmat kohdat tulivat esiin merestä ja alue sai ensimmäiset asukkaansa. Litorinameri-vaiheessa Kiikoisten seudulta työntyi sisämaahan pitkä ja kapea lahti, josta myöhemmin muodostuivat Mouhijärvi, Kourajärvi, Kirkkojärvi ja Koivuniemenjärvi. Tuo pitäjän nykyisinkin jakava järvilinja oli, vaikkakin suolaisena merenlahtena, jo jotakuinkin nykyisessä muodossaan.
Suodenniemen alueelta on löydetty runsaasti kivikauden esineistöä ja asuinpaikkoja, vaikkakin peltoviljely eri aikakausina on sotkenut jälkimmäisiä. Pitäjän vanhin kivikautinen asuinpaikka on nykytietämyksen mukaan Sävijärven itärannalla sijaitseva Sävin Majamaa. Pronssi- ja rautakautisia löytöjä on sitä vastoin tehty vähän.
Historia > Asutuksen rajamaasta itsenäiseksi kunnaksi

Suodenniemen halki kulki esihistorialliselta ajalta periytynyt vesireitti, joka yhdisti toisiinsa Rautaveden vesistöalueen ja Pohjanlahden rannikon. Vesireitti päättyi suunnilleen nykyisen Merikarvian seudulle. Reitin eteläinen ja pohjoinen haara yhdistyivät Suodenniemen Kirkkojärvellä ja viimeinen ylitettävä maakannas ennen merta oli Palojärven ja Miekkajärven välissä nykyisen Pirulanvuoren näkötornin  tuntumassa.
| Vuosi | Asukasluku |
| --- | --- |
1751: 658
1805: 1 883
1860: 1 909
1900: 2 830
1930: 3 062
1964: 2 563
1995: 1 519
2004: 1 351
2017: 1 175
2021: 1 135
Vesireittiä pitkin pysyvä asutus levisi karkkulaisten eränkävijöiden nautinta-alueena olleelle seudulle. Keskiajan kuluessa eli viimeistään 1500-luvulle tultaessa syntyneitä kyliä olivat Jalkavala, Kittilä, Koivuniemi, Kouraniemi, Leppälammi, Märkätaipale, Pajuniemi, Pohjakylä ja Suodenniemi. Näistä kahden vesireitin pohjoisen haaran varrella sijaitsevan eli Leppälammin ja Märkätaipaleen uskotaan olevan varhaiskeskiaikaisia eli viimeistään 1200-luvulla syntyneitä.
Turun akatemian perustamisen myötä Suodenniemelle alettiin muodostaa ns. akatemiantiloja eli entisiä kruununtiloja, jotka nyt maksoivat veronsa akatemialle. Suodenniemellä niitä oli aluksi Koivuniemen, Pohjakylän ja Kittilän kylissä mutta 1800-luvun alussa tilojen määrää lisättiin siten, että niitä syntyi myös nykyisten Lahdenperän, Pajuniemen ja Sävin kylien alueille.
1600-luvun lopun katovuodet iskivät kovasti Suodenniemelle. Pelkästään vuoden 1697 aikana Suodenniemen luultavasti alle tuhannesta asukkaasta 139 kuoli. Isonvihan aikana Suodenniemi kärsi autioitumisesta ja venäläisten harjoittamasta ryöstelystä ja mielivallasta.
Märkätaipaleen kylä jakautui 1800-luvulla Taipaleeksi, Säviksi ja Peräkunnaksi minkä lisäksi sen itäosa Toijasjokeen saakka liitettiin Lahdenperään. Pitäjän pohjois- ja eteläosat asutettiin 1700- ja 1800-lukujen kuluessa kruunun asutustoiminnan tuloksena.
Suodenniemen alue oli alkujaan kuulunut Karkkuun Mouhijärven ja Lavian tavoin. Verotuksellisesti pitäjä kuului Selkeen neljännekseen. 1600-luvulla Mouhijärvi muodostui omaksi pitäjäkseen, johon Suodenniemi kuului vuodesta 1685 saarnahuonekuntana ja vuodesta 1853 kappeliseurakuntana. Itsenäinen kunta Suodenniemestä tuli vuonna 1868 ja itsenäisenä seurakuntana se aloitti vuonna 1916. Suodenniemen väkiluku oli suurimmillaan 1930-luvulla, jonka alussa asukkaita oli yli 3 000 henkeä.
Historia > Sisällissota 1918

Sisällissodan aikana Suodenniemi sijaitsi pitkään Satakunnan rintama-alueen tuntumassa ja sekä punaiset että valkoiset toimivat siellä. Tunnetuin yhteenotto ennen varsinaisia Suodenniemen taisteluja 16.–26.3.1918 oli Mustapään kahakka, joka tapahtui Lahdenperän kylässä 13.2.1918. Perimätiedon mukaan siinä kaatui sai kahdeksan sotilasta – neljä valkoista ja neljä punaista. Samana päivänä surmattiin Pohjakylässä pitäjän kirkkoherra Kaarlo Kalpa. Kaikkiaan punainen terrori vaati Suodenniemellä 13 uhria.
Suodenniemen taistelujen aikana rintamalinja pysähtyi noin viikoksi Kirkkojärven ja Kourajärven väliseen salmeen. Pitäjä vallattiin 26.3.1918. Pitäjän punaisten johtaja Väinö Koivisto vangittiin, mutta hän pääsi pakenemaan ja hänet saatiin kiinni Ruotsissa. Hän kärsi rangaistustaan Tammisaaren pakkotyölaitoksessa vuoteen 1926 saakka.
Historia > Sodat 1939-1945

Talvisodan aikana pääosa Suodenniemen miehistä taisteli komentajansa mukaan nimetyssä Osasto Bergissä (Os.B), joka tunnetaan myös Osasto Vuoren (Os.V) nimellä. Se oli 5. divisioonan (5.D) vahvennukseksi muodostettu joukko, jonka tehtävänä oli divisioonan puolustuslohkon vahvistaminen odotettavissa olleen venäläisten suurhyökkäyksen varalta. Kyseinen lohko sijaitsi Karjalankannaksen länsiosassa ja vetäytymistaisteluiden aikana suodenniemeläiset osallistuivat sotatoimiin muun muassa Kuolemajärven Summassa Lähteen lohkolla.
Jatkosodan aikana useimmat suodenniemeläiset taistelivat 15. divisioonan (15.D) riveissä. Valtaosa heistä kuului Kevyt Osasto 16:een (Kev.Os. 16), mutta heitä taisteli myös Jalkaväkirykmenteissä 15 (JR 15) ja 57 (JR 57). Nämä osaston etenivät Laatokan luoteisrannan kautta Karjalankannaksen halki Pohjois-Inkeriin Lempaalanjärven ympäristöön. Jalkaväkirykmentti 15:n miehet viettivät asemasotansa järven pohjoispuolella Kapujärven lohkolla.
Kesän 1944 torjuntataisteluissa suodenniemeläisiä oli 4. divisioonan (4.D) alaisessa Jalkaväkirykmentti 5:ssä (JR 5) ja edellä mainitussa Jalkaväkirykmentti 15:ssä. Suodenniemeläisiä oli siirretty myös VI armeijakunnan alaiseen Rajajääkäripataljoona 4:n 2. komppaniaan (2./Rj.P 4), Erillinen Pataljoona 25:een (Er.P 25) ja Ratsuväkiprikaatin alaiseen Jääkäripataljoona 1:een (JP 1). Näistä JR 5 ja JR 15 taistelivat Kannaksella Vuoksenrannan suunnalla, JR 57 Sakkolan Vuosalmella, Er.P 25 erityisesti Sakkolan Äyräpäässä, JP 1 muun muassa Kivennavan Joutselässä ja 2./Rj.P 4 Nirkassa Aunuksen Karjalassa.
Sotien seurauksena Suodenniemi menetti 63 miestään. Se vastasi suuruudeltaan noin 3 prosenttia kunnan väkiluvusta. Sodan päätyttyä Suodenniemelle asutettiin Pyhäjärven (Vpl) siirtoväkeä.
Historia > Osaksi uudelleen syntynyttä Sastamalaa

Yhteiskunnan rakennemuutoksen ja maaseudulta tapahtuneen poismuuton seurauksena pääosa Suodenniemellä toimineista kouluista lakkautettiin 1970- ja 1980-luvuilla. Ainoa koulu on kirkonkylässä toimiva Suodenniemen koulu, aikaisemmalta nimeltään Pohjakylän koulu, jossa toimivat peruskoulun luokat 1–6. Lähimmät yläasteen koulut ja lukiot sijaitsevat Mouhijärvellä ja Laviassa.
Maatalouden työvoimavaltaisuuden ja yleisen työvoimapoliittisen merkityksen vähennyttyä kunnan väkiluku lähti laskuun. Nykyisin palvelut ovat alueen suurin työllistäjä, mutta vielä 1980-luvulla kunta tunnettiin elinkeinojakaumaltaan Suomen maatalousvaltaisimpana kuntana. Teollisuustyöpaikkoja on vähän. Niiden suurin tarjoaja on Niemen tehtaat.
26. marraskuuta 1991 Suodenniemellä tapahtui poikkeuksellisen väkivaltainen pankkiryöstö, kun kaksi aseistautunutta miestä ryöstivät Suodenniemen säästöpankin. Kun kaksi sivullista miestä yrittivät pysäyttää ryöstäjät, nämä ampuivat heitä kohti. Kahdesta sivullisesta toinen kuoli ja toinen haavoittui. Molemmat ryöstäjät, jotka olivat nimeltään Toivo Johannes Kinnunen ja Jari Sakari Koski, pidätettiin pian. Helmikuussa 1992 Lavian kihlakunnanoikeus tuomitsi Kinnusen 14 vuoden ja 4 kuukauden vankeuteen ja Kosken 4 vuoden ja 10 kuukauden vankeuteen.
Suodenniemen kunta ja Vammalan kaupunki yhdistyivät vuoden 2007 alusta lukien. Siitä päätettiin keväällä 2006. Suodenniemen kunnanvaltuusto hyväksyi yhdistymisen äänin 13-4 eikä asiasta päätetty suorittaa neuvoa-antavaa kansanäänestystä. Vammalan kaupunki hyväksyi yhdistymisen yksimielisesti. Suodenniemeä siihen ajoi paitsi väestön väheneminen pitkällä aikavälillä myös huoli kunnan palveluiden tulevaisuudesta. Yhdistymisestä saatiin lisäksi niin kutsuttu "porkkanaraha", joka Suodenniemellä käytetään mm. keskustasta etäällä sijaitsevien kylien liittämiseen kunnalliseen vesijohtoverkkoon.
Vuoden 2009 alussa Vammala, Mouhijärvi ja Äetsä yhdistyivät Sastamalan kaupungiksi.
Maantiede

Suodenniemi sijaitsee Sastamalan kaupungin pohjoisosassa. Suodenniemen maastoa leimaavat Kokemäenjoen vesistöön kuuluvat joet, jotka virtaavat alueen halki. Alueen pohjoisosasta Sävijärvestä laskeva Sävijoki yhdistyy Taipaleenjokeen ja laskee Leppälammiin, josta lyhyt Leppijoki laskee Kirkkojärveen. Kirkkojärvestä alkunsa saava Kourajoki laskee edelleen etelään Mouhijärveen, josta alkava Mouhijoki virtaa pois Suodenniemen alueelta.
Suodenniemen kirkonkylän läpi kulkee Mouhijärven ja Lavian välinen seututie 259, joka oli alun perin osa Porin ja Tampereen välistä valtatie 11:tä. Uusi valtatie kulkee muutaman kilometrin matkan Suodenniemen eteläosassa. Suodenniemen kirkolta on matkaa Tampereelle 50 kilometriä, Poriin 65 kilometriä sekä Vammalaan, Kankaanpäähän, Ikaalisiin ja Nokialle kuhunkin noin 35 kilometriä. Lähin rautatieasema on Karkun rautatieasema Tampere–Pori-radalla ja lähin lentokenttä Tampere-Pirkkalan lentoasema.
Suodenniemen tiheimmin asutut kylät sijaitsevat Kirkkojärven ympärillä. Alueen laajat savikot on muutettu pelloiksi. Peltoalan laajentamiseksi on toteutettu useita alueen järvien pinnan laskemisia. Näin on menetelty Alhojärven, Jättijärven, Märkäjärven ja Maajärven suhteen. Myös Suodenniemen keskustaajaman läheiset Kirkko-, Koura- ja Koivuniemenjärvi ovat säännösteltyjä. Pinnanmuodoltaan Suodenniemen maasto on epätasaista ja korkeuserot ovat varsinkin Lavian rajan tuntumassa suuria, minkä osoittavat useat jyrkät mäet Laviaan kulkevalla maantiellä. Suodenniemen kirkonkylästä itään sijaitsee laaja harjualue Hyynilänkangas. Suodenniemen alueen pohjoispää puolestaan ulottuu lähelle Hämeenkangasta.
Nähtävyydet

Suodenniemen nähtävyyksiin kuuluvat Charles Bassin ja A. W. Arppen suunnittelema kirkko vuodelta 1831 ja kotiseutumuseo myllyineen ja kesäaikaan avoinna olevine museoineen. Kunnan erikoisuuksia ovat Helsingin ydinkeskustaakin muovanneen C. L. Engelin suunnittelema kirkontorni, sen lähistöllä sijaitseva Emil Cedercreutzin suunnittelema vapaussodan muistomerkki sekä nykyajasta muistuttava Jalkavalan kylässä sijaitseva Vestas V29 -tyyppinen 225 kilowatin tuulivoimala, joka oli vähintäänkin yksi ensimmäisistä Suomessa, joka yksityisomistuksessa tuotti sähköä valtakunnan verkkoon. Erikoisuuksiin voidaan listata vielä tiettävästi maailman toinen mondo-päällysteinen pituushyppyrata, joka valmistui kunnan urheilusuuruuden Johanna Halkoahon ja hänen sisarensa Jenniinan harjoittelutarkoituksiin Sydneyn olympiakisoja ajatellen sekä Putajantien varrella sijaitseva vanha pappila, jossa silloinen prokuraattori P.E. Svinhufvud yöpyi tultuaan välittäjäksi kevään 1917 maatalouslakkojen kärjistyttyä.
Suodenniemi tunnetaan myös kunnan keskustan lähistön kauniista järvimaisemista, jotka soveltuvat hyvin myös pienimuotoiseen kalastukseen. Alue kuuluu Suomu-projektiin, joka sekä ylläpitää kalakantoja istutuksin että hoitaa kalavesiä ajoittain toistuvin niitoin. Kirkkojärven kulttuurimaisema kuuluu Museoviraston ylläpitämälle valtakunnallisesti merkittävien kulttuurihistoriallisten ympäristöjen listalle. Suodenniemeltä on listalla kaksi muutakin kohdetta: Leppälammi-Taipaleen kulttuurimaisema sekä Kourajärven rannalla Jalkavalan kylässä sijaitseva Koppelon tila.
Ylempänä mainitun vanhan vesireitin varrella Pirulanvuorella on vuonna 2012 valmistunut näkötorni. Paitsi pirujen asuinpaikkana myös sotien ennustajana pidetyn vuoren huipulta avautuvat näkymät samaan järvimaisemaan, joka on kuvattuna suomalaisen yhden euron kolikon kansalliselle puolelle.
Suodenniemen ensimmäinen, vuonna 1685 rakennettu kirkko sijaitsi noin kaksi kilometriä nykyisestä kirkosta Lavian suuntaan. Vanhan kirkon paikalla on vuonna 1986 pystytetty muistokivi ja vanha hautausmaa, jolla on kansalaissodassa punaisten puolella taistelleiden ja sodassa kaatuneiden suodenniemeläisten vuonna 1977 paljastettu muistomerkki.
Kylät

Alueen keskustaajaman Pohjakylän lisäksi:
Jalkavala, Kiikoistenmaa, Kittilä, Koivuniemi, Kouraniemi, Lahdenperä, Leppälammi, Makkonen, Pajuniemi, Peräkunta, Pyykoskenmaa, Suodenniemi, Sävi ja Taipale. Merkittävimpiä näistä ovat Lahdenperä ja Sävi, sekä Putaja Pori-Tampere -tien varrella. Putaja mielletään usein kyläksi, vaikka tarkkaan ottaen se on Putajankosken teollisuuslaitosten ympärille syntynyt taajama, joka sijaitsee osin Kiikoistenmaan, osin Eskolan kylän maalla.
Suodenniemi-Seura on julkaissut verkkosivuillaan kartan, johon on merkitty Suodenniemen kylien rajat.
Suodenniemellä syntyneitä tai siellä vaikuttaneita merkkihenkilöitä

Jenniina Halkoaho, yleisurheilija
Johanna Halkoaho, yleisurheilija
Toivo Horelli, kokoomuslainen jatkosodan sisäministeri
Kaarlo Julius Kalpa, kirkkoherra, murhattu sisällissodan aikana 1918
Kaarina Kangasmaa, yleisurheilija
Sulho Leppä, rakennusmies, puhuja ja SDP:n kansanedustaja
Heikki Luupää (Heyki Lwpae), yksi Davidin kapinan takuumiehistä
Sakari Mikkola, kauppaneuvos ja vuorineuvos, Keskon pääjohtaja
Mikko Pukka, jääkiekkoilija
Elli Saarikko, Suomen ensimmäinen naisbussinkuljettaja
David Skogman, pappi ja kansatieteilijä
Matti Suominen, kirjailija
Manu Tuominen, prikaatikenraali
Kulttuuri > Murre

Suodenniemen alueella puhutun kielen perustana on yläsatakuntalainen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Suodenniemen murre kuuluu yläsatakuntalaisen murteen eteläryhmään, joka on lähellä perihämäläisiä murteita.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Suodenniemen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla vasikanaladobi, maksalaatikko ja kanelikakut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suodenniemi Wikimedia Commonsissa
Sastamalan kaupungin kotisivu
Suodenniemi-Seura ry:n kotisivu
Suodenniemi-visa
Sukelluksia Suodenniemen historiaan -blogi
Topoteekki - Suodenniemen kotiseutuarkisto verkossa
Toisen maailmansodan muistomerkki Suodenniemellä.
Suodenniemen keskustaa. Etualalla urheilukenttää, taustalla Suodenniemen säästöpankki.
Suodenniemen kirkko.
Suodenniemen vuonna 1936 valmistunut kunnantalo, joka toimii nykyisin kirjastona.
Venäjänkielinen Senaatin kartastoon kuuluva kartta Suodenniemen kirkonkylästä ja sen lähiseudusta 1900-luvun alussa.
Kivisilta Kiikoisjoen yli Putajan kylässä.
Seuratanssi

Härkäpari tanssimassa 1944 kun tanssitilaisuudet sallittiin
Seuratanssiksi tai sosiaalitanssiksi kutsutaan paritanssin muotoja, joissa tavoitteena ei ole kilpailusuoritus tai tekninen edistyminen, vaan yhdessäolo ja viihtyminen. Sosiaalitanssissa tanssi-illan aikana tanssitaan yleensä useamman eri parin kanssa, ja tanssijat ovat usein toisilleen ennestään tuntemattomia.
Seuratanssia harrastetaan Suomessa aktiivisesti erityisesti lavatansseissa, rock'n'swing-tansseissa ja salsassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yleistietoa seuratanssista (Suomen tanssipalvelin) (Arkistoitu – Internet Archive)
Soini Palasto

Soini Otso Olavi Palasto (vuoteen 1935 Planström; 17. kesäkuuta 1912 Viipuri – 28. maaliskuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen suurlähettiläs.
Palaston syntyi Viipurissa kauppias Karl Gustaf Planströmin ja Aino Alina Sandströmin perheeseen. Palasto pääsi ylioppilaaksi 1930, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1937 ja valmistui lainopin kandidaatiksi.
Palasto oli ulkoasiainministeriön jaostosihteerinä 1942–1943, lähetystösihteerinä Bukarestissa 1943–1945 ja ulkoasiainministeriössä 1946–1948 sekä oli lähetystösihteerinä Prahassa ja Wienissä 1949–1950 ja myös Budapestissa 1950 ja Haagissa 1950–1953. Hän toimi ulkoasiainministeriön poliittisen osaston jaostopäällikkönä 1953–1955, apulaisosastopäällikkönä 1955–1958, neuvottelevana virkamiehenä 1958–1959 ja oikeudellisen osaston päällikkönä 1959–1961. Palasto oli suurlähettiläänä Buenos Airesissa 1961–1966 ollen samalla lähettiläänä Santiagossa, Montevideossa ja Asunciónissa ja sitten hän oli suurlähettiläänä Kairossa, Beirutissa, Damaskoksessa, Khartumissa ja Ammanissa 1966–1969. Oltuaan disponibiliteetissa 1969–1972 Palasto toimi sitten suurlähettiläänä Sofiassa 1972–1979. Palasto sai pääkonsulin arvon 1958.
Soini Palasto oli naimisissa vuodesta 1939 filosofian maisteri Taina Arhonmaan (1914–1972) kanssa. Heidän lapsiaan ovat varatuomari Matti Palasto (s. 1942) ja taiteilija Marjatta Palasto (s. 1943).
Sixto Sosa Díaz

Sixto Sosa Díaz (20. lokakuuta 1870 – 29. toukokuuta 1943) oli venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. joulukuuta 1894 ja nimitettiin Santo Tomás de Guayanan hiippakunnan apostoliseksi hallitsijaksi sekä Claudiopolis in Isaurian titulaaripiispaksi 14. kesäkuuta 1915. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Pietropaoli, jota avustivat Felipe Neri Sendra ja Arturo Celestino Alvarez.
Sosa Díaz sai 5. joulukuuta 1918 nimityksen Santo Tomás de Guayanan ja 16. kesäkuuta 1923 Cumanán piispaksi. Hän kuoli jälkimmäisessä virassa ollessaan 72-vuotias.
Sixten Wahlroos

Karl Sixten Wahlroos (23. syyskuuta 1864 Pori – 5. joulukuuta 1937 Helsinki) oli yleisen revisiolaitoksen ylijohtaja.
Sixten Wahlroosin vanhemmat olivat lääninmaanmittari Johan Henrik Wahlroos ja Dorothée Henriette Josefine di Fehn ja puoliso vuodesta 1897 Anna Magdalena Kräki. Wahlroos tuli ylioppilaaksi 1885 ja suoritti oikeustutkinnon 1890, varatuomarin arvon hän sai 1893. Wahlroos oli Helsingin 2. kaupunginvouti vuodesta 1897, revisionikonttorin 1. reviisori vuodesta 1907, valtiokonttorin johtaja vuodesta 1917 ja yleisen revisionilaitoksen ylijohtaja 1926–1933.
Sir-Tech

| Sir-Tech |
| --- | --- |

Perustettu:  1979
Lakkautettu:  1998/2003
Kotipaikka:  Ogdensburg, Yhdysvallat
Toimiala:  videopeliteollisuus
Tuotteet:  Pelit
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sir-Tech oli yhdysvaltalainen ja kanadalainen vuonna 1979 perustettu pelitalo. Yhtiö tunnetaan parhaiten Wizardry-roolipelisarjasta ja Jagged Alliance -taktiikkapelisarjasta. Amerikkalainen tytäryhtiö suljettiin vuonna 1998 ja Kanadan studio suljettiin lopulta vuonna 2003.
Pelit

Wizardry: Proving Grounds of the Mad Overlord (1981)
Wizardry 2: The Knight of Diamonds (1982)
Wizardry 3: Legacy of Llylgamyn (1983)
Crypt of Medea (1984)
Rescue Raiders (1984)
Deep Space: Operation Copernicus (1986)
Wizardry 4: The Return of Werdna (1987)
Wizardry 5: Heart of the Maelstrom (1988)
The Usurper: The Mines of Qyntarr (1989)
Wizardry 6: Bane of the Cosmic Forge (1990)
Freakin’ Funky Fuzzballs (1990)
Wizardry 7: Crusaders of the Dark Savant (1992)
Jagged Alliance (1995)
Jagged Alliance: Deadly Games (1996)
Nemesis: The Wizardry Adventure (1996)
Jagged Alliance 2 (1999)
Jagged Alliance 2: Unfinished Business (2000)
Wizardry 8 (2001)
Aiheesta muualla

Sir-Tech MobyGamesissa (englanniksi)
Sixto Durán Ballén

| Sixto Alfonso Durán Ballén Cordovez |
| --- | --- |

Ecuadorin presidentti
 1992–1996  
Edeltäjä:  Rodrigo Borja
Seuraaja:  Abdalá Bucaram
Kansanedustaja
 1984–1998  
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1921 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat
Kuollut: 15. marraskuuta 2016 (95 vuotta)
Ammatti:  arkkitehti
Puoliso:  Josefina Villalobos
Tiedot
Puolue:  Partido Unidad Republicana
Sixto Alfonso Durán Ballén Cordovez (14. heinäkuuta 1921 – 15. marraskuuta 2016) oli ecuadorilainen arkkitehti ja poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuosina 1992–1996.
Sixto Durán Ballén syntyi vuonna 1921 Bostonissa, missä hänen isänsä oli diplomaattikomennuksella.  Durán Ballén oli Quiton pormestari vuosina 1970–1978. Hän pyrki presidentiksi jo 1979, ja tuli valituksi 1992.
Hän harjoitti kurinalaista talouspolitiikkaa ja vei maansa Maailman kauppajärjestöön (WTO).
Perua vastaan käydyn lyhyen Cenepan sodan aikana Durán Ballén esiintyi  päättäväisesti ja hänen kansansuosionsa kasvoi huimasti.