stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bradfordin katsomopalo
Bradford City AFC

Pohjoisenglantilainen Bradford Cityn jalkapalloklubi tuli Englannin liigaan vuonna 1903 ja oli vuodet 1908–1922 ensimmäisessä divisioonassa. Vuodesta 1937 joukkue oli ollut kolmannessa tai neljännessä divisioonassa. Entinen Leedsin huippupelaaja Terry Yorath sai kuitenkin ohjattua joukkueen nousuun. Toukokuussa 1985 nousu kakkosdivisioonaan oli jo varmistunut ja juhlien piti alkaa viimeisen ottelun jälkeen.
Alusta lähtien joukkue oli pelannut Valley Parade -kentällä, jonka puinen pääkatsomo oli rakennettu vuonna 1909. Katsojia kentällä oli ollut enimmillään 39 146 vuonna 1911, jolloin Bradford voitti Englannin Cupin. Onnettomuuden aikoihin kentälle mahtui enimmillään 18 000 katsojaa.
Katsomo

Pääkatsomo oli rakennettu rinteeseen, joten siinä ei ollut urheilukatsomoissa yleisiä katsomon alapuolisia kulkuteitä. Rinteen ja katsomon välissä oli kuitenkin avoin tila, jonne lattialautojen väleistä oli vuosien varrella päässyt paljon roskia.
Paloviranomaiset olivat vuonna 1981 kehottaneet jalkapalloseuraa parantamaan katsomon paloturvallisuutta. Palon jälkeen löytyi jäänteitä sanomalehdestä, joka oli vuodelta 1968. Katsomossa oli betoniperustus, ylhäällä takaosassa puupenkit ja muualla metallirunkoiset muovi-istuimet. Puisten kattorakenteiden päällä oli kattohuopa.
Viranomaisohjeiden mukaan ihmisten olisi pitänyt pystyä poistumaan katsomosta 2,5 minuutissa. Uloskäytävät olivat katsomon yläosassa ja näiden hämärien käytävien leveys oli noin 2,5 metriä. Toinen poistumismahdollisuus oli kiivetä kentän ja katsomon välisen seinämän yli. Katsomoa ei ollut jaettu osiin aitauksilla, joita usein käytetään estämään huligaanien liikkumista.
Palo

Ottelu Bradford City – Lincoln City oli loppuunmyyty. Se oli toiseen divisioonaan nousseen kotijoukkueen kauden viimeinen ottelu, joka päättyisi juhlintaan. Katsojia oli kaksinkertaisesti normaaliotteluun verrattuna. Heitä oli 11 076, joista pääkatsomossa tai sen lähellä oli noin 4 000.
Palon syttymissyystä ei ole täyttä varmuutta, mutta oletettavasti katsomon yläosassa kolmannella penkkirivillä lähellä päätyä istuneelta jalkapallofanilta putosi palava tupakka tai tulitikku. Pahaksi onneksi se putosi penkin alla olleeseen polystyreenikuppiin. Savu havaittiin pian ja tulta yritettiin sammuttaa polkemalla, mutta tuli levisi puisten lattiaritilöiden alla oleviin roskiin ja sytytti puiset istuimet.
Palo syttyi kello 15.40. Järjestystä valvoneet poliisit havaitsivat savun ja alkoivat tyynesti ohjailla ihmisiä loitommaksi. Koska lattiaritilöitä ei saatu nostettua ylös, etsittiin jauhesammuttimia. Sammuttimet oli kuitenkin viety piiloon etteivät huligaanit voisi tyhjentää niitä toisten katsojien päälle ja käyttää tyhjää sammutinta ohjaamattomana lentävänä esineenä.
Savua tuli aluksi vähän eikä poliiseilla ollut kovaäänisiä ohjeiden antamiseen. Monet katsojat eivät siksi ymmärtäneet lähteä heti pois paikalta. Kun hämminki katsomossa lisääntyi, lopetettiin pelaaminen kolme minuuttia ennen ensimmäisen puoliajan loppua tasatilanteessa 0–0.
Koska palo alkoi katsomon yläriveiltä, tulella oli lyhyt matka nousta puupylväitä pitkin puisiin kattorakenteisiin. Puurakenne säilyttää lujuutensa palossa pitkään, joten sortumisvaaraa ei ollut. Ongelma oli siinä, että tuli alkoi levitä nopeammin kuin ihminen juoksee. Koska ottelu televisioitiin, oli jälkeenpäin helppo todeta, että koko katsomo oli liekkimerenä neljässä minuutissa. Ihmisrynnäkössä moni tallautui jalkoihin ja monet saivat pahoja palovammoja liekkimuurista. Monet kuolivat tai loukkaantuivat, koska eivät olleet heti lähteneet pois katsomosta.
Takaosassa olleet katsojat yrittivät päästä pois takakautta, mutta siellä oli monta porttia lukossa, jotta pääsyliputtomat eivät pääsisi katsomoon. Käytäntö oli yleinen koko saarivaltakunnassa.
Palossa kuoli 52 katsojaa, 211 kuljetettiin sairaalaan, heistä 78 oli pahoin loukkaantuneita. Viikon kuluttua menehtyi sairaalassa pahoin palanut mies, joka oli 53:s kuolonuhri. Palon kuolonuhrien lukumäärä oli lopulta 56 ihmistä.
Myöhemmin ottelun lopputulokseksi vahvistettiin pelin keskeytyshetken 0–0-tasatilanne.
Aiheesta muualla

http://www.bradfordcityfc.premiumtv.co.uk/page/HistoryDetail/0,,10266~91637,00.html (englanniksi)
Oma

Oma tai OMA tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Oma, etunimi
Oma, kylä Norjassa
Oma, kylä Venäjällä
OMA, käytöstä poistunut aikamerkkiasema Tšekin tasavallassa
OMA, arkkitehtitoimisto, koko nimeltään Office for Metropolitan Architecture
Osuusliike Oma, Kyröskoskella 1903–1968 toiminut osuuskauppa
OMA, Omanin maakoodi urheilussa (Luettelo Kansainvälisen olympiakomitean maakoodeista)
OMA, Oman Airin lentoyhtiökoodi (ICAO:n käyttämä koodi)
oma, suomenkielinen adjektiivi, joka esiintyy osana monissa sanoissa, nimissä ja ilmauksissa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Oma”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Osman Kavala

Osman Kavala vuonna 2015.
Osman Kavala (s. 2. lokakuuta 1957 Pariisi, Ranska) on turkkilainen yrittäjä ja kansalaisaktivisti, joka joutui poliittisin syin vangituksi Turkissa. Kavala on ollut Silivrin vankilassa 1. marraskuuta 2017 lähtien.
Kavalan vanhemmat olivat tupakkakauppiaita. Vanhemmat muuttivat Kreikasta Turkkiin vuoden 1923 muuttoliikkeen mukana.
Kavala on opiskellut Turkissa ja Isossa-Britanniassa yliopistossa hallintoa ja taloutta. Isänsä kuoltua hän hallitsi perheen omistamaa Kavala Companies -yhtiötä.
Kustannus- ja muu toiminta

Vuonna 1983 Kavala oli mukana perustamassa kirjankustantamo İletişim Yayınlarıa ja 1985 Ana Publishingia, joka julkaisi mm. turkkilaisversiota tietosanakirja Encyclopædia Britannicasta. Hän kuuluu myös Aras Publishinin hallitukseen. Kavala avusti vuonna 2018 Hans-Lukas Kieseriä tämän kirjoittaessa tietokirjan armenialaisten kansanmurhasta vastuussa olleesta Talaat paššasta: "Talaat Pasha: Father of Modern Turkey, Architect of Genocide".
Kavala oli alkuperäisjäsenenä George Sorosin Open Society -säätiön Turkin osastoa perustamassa. Vuonna 2018 säätiö lakkautti kaikki toimintonsa Turkissa.
Pidätys ja oikeudenkäynti

18. lokakuuta 2017 Kavala pidätettiin Istanbul-Atatürkin lentoasemalla, kun hän saapui Gaziantepista. 25. lokakuuta sanomalehti Daily Sabah, joka on lähellä presidentti Erdoğanin hallintoa, syytti häntä yhteyksistä gülenistiseen terrorijärjestöön (FETÖ:ön). 1. marraskuuta Kavala pidätettiin pykälän 309 perusteella (yritys poistaa, korvata tai estää Turkin tasavallan perustuslaillisen järjestyksen voimaanpaneminen). Syytös liittyi Turkin vuoden 2016 vallankaappausyritykseen. Kavalaa syytettiin myös pykälän 312 perusteella (voiman tai väkivallan käyttäminen Turkin tasavallan hallituksen poistamiseksi tai estää sitä osin tai kokonaan täyttämästä tehtäviään). Syyte liittyi Gezi-puiston mielenosoitusten rikostutkintaan. Oikeudenkäynti pykälästä 312 alkoi 4.11.2019 vakavia rikoksia käsittelevässä oikeusistuimessa. Kavalan syytettiin juonitelleen hallituksen kaatamiseksi Gezin tapahtumien "takapiruna", kuten George Soroksen ilmaistiin tehneen. Kavala vapautettiin odottamaan oikeuskäsittelyä (pykälästä 309) 11. lokakuuta 2019. Tuomio luettiin 18. helmikuuta 2020. Hän sai vapauttavan tuomion. Seuraavana päivänä hänet pidätettiin taas pykälän 309 perusteella. Siitä hän sai vapauttavan tuomion 20. maaliskuuta 2020. Sen jälkeen hänet on pidätetty kolmesti ja vapautettu kahdesti pykälä 309:n perusteella.
9. maaliskuuta 2020 Kavala pidätettiin pykälän 328 perusteella (tiedon tallettaminen, joka luonteensa takia on salassa pidettävää, syiden takia, jotka liittyvät turvallisuuteen tai valtion sisä- tai ulkopolitiikkaan; poliittisesta tai sotilaallisesta vakoilusta).
Ihmisoikeusjärjestö HRW:n mukaan välitön uudelleenvangitseminen osoittaa, kuinka Turkin oikeusjärjestelmä on poliittisesti manipuloitu pidätyksen ja syytteiden tullessa presidentin päähänpistojen perusteella. Ihmisoikeusjärjestö Amnestyn mukaan Kavalaa vastaan on nostettu perusteettomia poliittisista syistä annettuja syytteitä, mikä on osa Turkin viranomaisten laajempaa yritystä vaientaa riippumaton kansalaisyhteiskunta.
Syyskuussa 2021 Euroopan neuvoston ministerityöryhmä antoi Turkille aikaa joulukuuhun 2021 vapauttaa Kavala ennen kuin se aloittaa rikkomusmenettelyn Turkkia vastaan.
18. lokakuuta 10 valtiota vaati Kavalan vapauttamista: Alankomaat, Kanada, Norja, Ranska, Ruotsi, Saksa, Suomi, Tanska, Uusi-Seelanti ja Yhdysvallat. Turkki kutsui maiden suurlähettiläät puhutteluun ja uhkasi karkottaa heidät.
Kavalan mukaan hän uskoo, että todellinen syy hänen jatkuvalle vangitsemiselleen on se, että "hallituksella on tarve pitää hengissä kuvitelmaa, jonka mukaan (vuoden 2013) Gezin mielenosoitukset olisivat ulkomaisen salaliiton tulosta".
O Jin-u

O Jin-u (kor. 오진우; 1917 Etelä-Hamgyeong – 1995) oli pohjoiskorealainen poliitikko ja marsalkka.
O taisteli Kim Il-sungin sissitoverina japanilaisjoukkoja vastaan Mantšuriassa. Hän palasi vuonna 1945 Korean niemimaalle ja palveli komentajana Korean sodassa. 1950-luvun valtataisteluiden ja puhdistusten jälkeen O eteni nopeasti sekä Korean työväenpuolueen että Pohjois-Korean armeijan riveissä. Vuonna 1970 hänestä tuli Korean työväenpuolueen keskuskomitean täysjäsen, ja vuonna 1980 hän sai nimityksen sekä puolueen politbyroon että keskussotilaskomission pysyväksi jäseneksi. Vuodesta 1976 kuolemaansa O toimi asevoimien ministerinä oltuaan aiemmin varaturvallisuusministerinä. Vuodesta 1972 hän toimi lisäksi Pohjois-Korean kansallisen puolustuskomission varapuhemiehenä.
Vuonna 1985 O ylennettiin varamarsalkaksi (chasu) ja vuonna 1992 marsalkaksi. Hänen saamiinsa tunnustuksiin kuuluivat Tasavallan sankarin arvonimi (1968) ja Kim Il-sungin ritarikunnan ritarinarvo (1982). O palveli Kim Il-sungin hautajaiskomiteassa vuonna 1994. Hän kuoli itse seuraavana vuonna syöpään siihen Ranskassa saamastaan hoidosta huolimatta.
O kirjoitti teoksia japanilaisjoukkojen vastaisten taisteluiden ajoista.
Suomennetut teokset

O Jin U: ”Matkalla Pohjois-Mantshuriaan”, Korean kansan vapauden ja vapautuksen puolesta, s. 83–90.  Tampere:  Sanan Tie, 1977.  OCLC 57810122.
Oma-palvelut

Oma-palvelut voi tarkoittaa:
OmaKanta: terveystiedot ja reseptit
OmaKela: Kela
OmaVero
Te-palvelut
Benin kesäolympialaisissa 2024

Benin osallistuu kesäolympialaisiin 2024 Pariisissa. Maata edustaa viisi urheilijaa kolmessa eri urheilumuodossa. Joukkueen lippua olympialaisten avajaisissa kantoivat judoka Valentin Houinato ja juoksija Noélie Yarigo.
Joukkue > Judo

Benin sai judoon yhden maapaikan. Maata edustaa ranskanbeniniläinen judoka ja toimittaja Valentin Houinato.
Valentin Houinato – miesten 81 kg
Joukkue > Uinti

Benin sai uintiin kaksi maapaikkaa universaalipaikkojen jaossa.
Alexis Kpadi – miesten 100 m selkäuinti
Ionnah Eliane Douillet – naisten 50 m vapaauinti
Joukkue > Yleisurheilu

Benin sai yleisurheiluun kaksi maapaikkaa.
Didier Kiki – miesten 100 m
Noélie Yarigo – naisten 800 m
Paolo da Firenze

Paolo da Firenze (n. 1355 Firenze – aikaisintaan 21. syyskuuta 1436) oli säveltäjä, musiikkiteoreetikko, laulaja ja benediktiineihin kuulunut apotti.
Paolo da Firenze sai paavi Bonifatius IX:lta nimityksen apotiksi 8. maaliskuuta 1401. Vuodesta 1409 hän toimi San Martino al Pino -luostarin apottina. Samana vuonna hän osallistui kiistanalaiseen Pisan kirkolliskokoukseen. Da Firenze toimi myös muissa katolisen kirkon korkea-arvoisissa tehtävissä. Hän nimitti päävikaarikseen luostarissa vuonna 1428 perugialaisen Angelo dei Tarlatinin, joka seurasi häntä apottina vuonna 1433. Da Firenzen testamentti on päivätty 21. syyskuuta 1436. Siinä on nimetty muiden perijöiden joukossa kolme veljeä.
Da Firenze edusti italialaista ars novaa ja ars subtilior -tyyliä. Hänen tuotantoonsa kuuluu 13 madrigaalia, 42 ballataa ja eräitä muita teoksia. Useissa teoksissa on kuultavissa Francesco Landinin vaikutus. Da Firenze laati myös teoreettisen kirjoituksen Ars ad discantandum contrapunctum.
Oulunkylän puukirkko

| Oulunkylän puukirkko Oulunkylän vanha kirkko |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2009.
Sijainti:  Siltavoudintie 12, Helsinki
Koordinaatit:  60°13′53″N, 024°58′02″E
Seurakunta:  Oulunkylän seurakunta
Rakentamisvuosi:  1905, kellotorni 1932
Suunnittelija:  Karl Fredrik Bergman, kellotorni Erik Lönngren
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  100
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oulunkylän puukirkko (tammikuuhun 2024 asti Oulunkylän vanha kirkko, ruots. Åggelby gamla kyrka) Helsingin Oulunkylässä on vuonna 1905 alkujaan rukoushuoneeksi valmistunut Oulunkylän seurakunnan kirkkorakennus. Se on aikaisemmin ollut myös ruotsinkielisen Petrus församlingin pääkirkko. Oulunkylän seurakunnalla se oli ensin väliaikaisena kirkkona ja myöhemmin pääkirkkona uuden Oulunkylän kirkon valmistumiseen vuonna 1972 saakka. Sen jälkeen Oulunkylän seurakunta on käyttänyt kirkkoa muun muassa vihkikirkkona.
Helsingin seurakuntien yhteinen kirkkoneuvosto päätti 11. tammikuuta 2024, että Oulunkylän vanhan kirkon suomenkielinen nimi on vastedes Oulunkylän puukirkko.
Puinen kirkko rakennettiin alun perin Evankeliumiyhdistyksen rukoushuoneeksi vuonna 1905. Rukoushuoneen suunnitteli rakennusmestari Karl Fredrik Bergman ja se toteutettiin osittain talkoilla. Kattoratsastajassa on pieni kello palokellona.
Vastaperustettu Oulunkylän seurakunta vuokrasi rukoushuoneen väliaikaiseksi kirkoksi vuonna 1919. Vuonna 1932 kirkon viereen rakennettiin rakennusmestari Erik Lönngrenin suunnitelmien mukaan kellotorni, jonne sijoitettiin yksi kello. Seurakunta osti kirkkorakennuksen vuonna 1950, jolloin siitä tuli seurakunnan pääkirkko. Uusi Oulunkylän kirkko valmistui 1972, jolloin vanha kirkko jäi muun muassa kaste- ja vihkikirkoksi sekä alueen ruotsinkielisen seurakunnan pääkirkoksi. Puukirkkoa kohtasi tulipalo vuonna 1978. Kirkko korjattiin perusteellisesti ja vihittiin uudestaan käyttöön vuonna 1980.
Kirkon alttaritauluna on pronssinen kohokuva Jeesus siunaa lapsia. Sen on tehnyt ruotsalainen kuvanveistäjä Harald Sörensen-Ringi ja se on vuodelta 1909.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oulunkylän puukirkko Wikimedia Commonsissa
Nova Scotian joukkoampuminen 2020

| Nova Scotian joukkoampuminen 2020 |
| --- | --- |

Paikka:  Nova Scotia, Kanada
Ajankohta:  18.–19. huhtikuuta 2020
Kuolleita:  23 (epäilty mukaan lukien)
Haavoittuneita:  3
Epäilty/epäillyt:  Gabriel Wortman
Nova Scotian joukkoampuminen oli 18.–19. huhtikuuta 2020 Kanadan Nova Scotian provinssissa tapahtunut joukkoampuminen. 51-vuotias epäilty Gabriel Wortman ampui noin 12 tunnin aikana useita ihmisiä poliisin mukaan sattumanvaraisesti, kunnes hän kuoli takaa-ajon yhteydessä poliisin luoteihin huoltoasemalla Enfieldissä. Wortmanin motiiveja ei ole vielä saatu selville. Tapaus on pahin henkirikosten sarja Kanadassa yli 30 vuoteen.
Tapahtumat

Poliisit saivat ilmoituksen lauantaina 18. huhtikuuta noin kello 23.32 paikallista aikaa Portapiquessa liikkuvasta aseistetusta henkilöstä. Samaan aikaan alueen asukkaita kehotettiin pysymään sisällä ovet lukittuina. Kun poliisit saapuivat paikalle, he löysivät alueella olleista rakennuksista henkirikosten uhreja, mutta Wortman oli ehtinyt karkuun. Ruumiiden lisäksi alueella oli useita mahdollisesti Wortmanin tahallisesti sytyttämiä tulipaloja.
Poliisit tutkivat läpi yön 52 kilometrin säteeltä Portapiquen aluetta. Seuraavana päivänä 19. huhtikuuta noin kello yhdeksän aikoihin aamulla Kanadan ratsupoliisi ilmoitti tunnistaneensa ampujan Gabriel Wortmanin, joka oli Portapiquen asukas. Hän oli pukeutunut poliisiksi ja muokannut autonsa muistuttamaan poliisiautoa. Wortmanista tehtiin havaintoja noin kello 10–11 aikoihin ajamassa alueen eri valtateillä. Hän vaihtoi autoansa kerran noin klo 11 aikoihin, kunnes myöhemmin 11.40 poliisit ilmoittivat, että hänet oli saatu kiinni huoltoasemalla Enfieldissä. Muutama tunti kiinnijäämisen jälkeen ilmoitettiin, että 17 ihmistä on kuollut mukaan lukien Wortman ja 23-vuotisen uran tehnyt konstaapeli. Uhrien lukumäärä on sittemmin täsmentynyt, kun poliisi on käynyt läpi Wortmanin reitin. 21. huhtikuuta kerrotun tiedon mukaan kuolleita on 23.
Epäilty

Epäilty oli 51-vuotias Gabriel Wortman, joka asui Portapiquessa ja teki hammasproteeseja ammatikseen. Hänen mielenkiinnon kohteisiinsa kuuluivat poliisit ja poliisitarvikkeet. Hän omisti paljon niihin liittyviä keräilyesineitä ja jopa kaksi poliisiautoa. Jotkut Wortmanin tuntemat ihmiset pitivät hänen suhtautumista poliiseihin pakkomielteenä. Naapurit kuvailivat häntä persoonana rennoksi, ystävälliseksi ja auttavaiseksi, vaikka hänen tiedettiin kärsineen alkoholiongelmasta. Hän joutui lopettamaan maaliskuussa hammasproteesien valmistamisen hallituksen määräyksellä koronaviruspandemian vuoksi, mikä saattoi vaikuttaa hänen mielenterveyteensä ratkaisevasti. Tarkkaa motiivia hänen tekoihinsa ei kuitenkaan ole saatu vielä selville.
Vaikutukset lainsäädäntöön

Tapauksen jälkeen Kanadassa kiellettiin rynnäkköaseiden myynti, osto, käyttö ja maahantuonti. Lisäksi rynnäkköaseiden tämänhetkisille omistajille on annettu kaksi vuotta aikaa hankkiutua niistä eroon korvausta vastaan.
Paco Ignacio Taibo

Paco Ignacio Taibo voi tarkoittaa isää tai poikaa:
Paco Ignacio Taibo I (1924–2008), meksikolainen kirjailija
Paco Ignacio Taibo II (s. 1949), meksikolainen kirjailija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Paco Ignacio Taibo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Paolo dal Pozzo Toscanelli

| Paolo dal Pozzo Toscanelli |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1397 Firenze
Kuollut: 10. toukokuuta 1482 Firenze
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Padovan yliopisto
Oppilaat:  Leonardo da Vinci
Tutkimusalue:  Tähtitiede, lääketiede, maantiede ja matematiikka
Paolo dal Pozzo Toscanellia esittävä yksityiskohta Firenzen Basilica di Santa Croceen 1800-luvulla pystytetystä muistomerkistä.
Paolo dal Pozzo Toscanelli (1397 – 10. toukokuuta 1482) oli italialainen matemaatikko ja tähtitieteilijä. Hän syntyi Firenzessä lääkäri Domenico Toscanellin poikana. Hän sai matemaatikon koulutuksen Padovan yliopistossa. Vuonna 1424 hän jätti yliopiston valmistuttuaan lääketieteen tohtoriksi.
Toscanelli on tullut tunnetuksi komeettahavainnoistaan ja niiden ratalaskuista. Hän teki havaintoja muun muassa Halleyn komeetasta vuonna 1456.
Tarinan mukaan Toscanelli lähetti Portugalin kuninkaan pyynnöstä lissabonilaiselle papille kirjeen, jossa hän hahmotteli mahdollisuuden purjehtia Maustesaarille läntistä reittiä pitkin. Kopio tästä kirjeestä toimitettiin Kristoffer Kolumbukselle, joka kuljetti kirjettä mukanaan ensimmäisellä matkallaan uuteen maailmaan. Alkuperäinen kirje tai sen liitteenä ollut kartta eivät ole säilyneet, mutta tallella on Kolumbuksen ja Toscanellin myöhempää kirjeenvaihtoa.
Paolo Venini

Paolo Venini ja Mona Morales-Schildt (Göran Schildtin vaimo)
Paolo Venini (1896–1959) oli italialainen lasitaiteilija, jonka toiminnan vaikutuksesta venetsialainen lasi koki renessanssin. Vuodesta 1920 hän omisti Muranossa yrityksen, jossa uudestaan käytettiin moniväristä kerroslasia, sankalasia ja millefiorolasia. Venini uudisti Venetsian lasitaidetta ja pääsi kuuluisuuteen varsinkin haurailla, värikkäillä koriste-esineillä sekä lasiastioilla ja kattokruunuilla.
Packard Bell

| Packard Bell |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Acerin tytäryhtiö
Perustettu:  1926
Toimiala:  elektroniikkateollisuus
Tuotteet:  Pöytäkoneet Kannettavat tietokoneet Minikannettavat Tietokonenäytöt Tabletit
Emoyhtiö:  Acer (vuodesta 2008)
Kotisivu:  www.packardbell.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Packard Bell on alankomaalainen tietokoneiden valmistaja ja Acerin tytäryhtiö.
Packard Bell perustettiin vuonna 1926. Vuonna 1964 Raytheon osti Packard Bellin tietokoneisiin liittyvän liiketoiminnan.
Yritys valmisti aluksi radioita ja menestyi myöhemmin sotaelektroniikan, televisioiden ja tietokoneiden valmistajana.
PRS Guitars

PRS Guitarsin logo
PRS Carlos Santanan signaturemalli.
Mike Oldfield soittamassa nimikkomalliaan joulukuussa 2006.
PRS eli Paul Reed Smith Guitars on yhdysvaltalainen soitinmerkki. PRS valmistaa kitaroita, bassoja ja mandoliineja, joita ovat käyttäneet muun muassa Carlos Santana, Paul Allender ja Dave Navarro. PRS-kitarat tunnetaan niiden linnunmuotoisista otelaudan merkeistä.
Soitinrakentaja Paul Reed Smith (s. 1956) perusti yrityksen vuonna 1985. Smith oli rakentanut ensimmäisen soittimensa lukioiässä ja työskennellyt sen jälkeen kitarankorjaajana Washingtonissaselvennä. Smith alkoi tarjota kuuluisille kitaristeille käsintehtyjä mittatilauskitaroita ilman ennakkomaksua tai muita sitoumuksia. Ensimmäinen asiakas oli Ted Nugent vuonna 1975. Vuoteen 1978 mennessä Smith-kitaran olivat hankkineet mm. Peter Frampton, Al Di Meola, Roy Buchanan ja Garry Tallent (bassokitara).
Carlos Santanan hankittua Paul Reed Smith -kitaroita, merkin maine kasvoi eikä pienen tiimin käsityömuotoinen tuotanto enää riittänyt lisääntyneeseen kysyntään. Smith tarjosi uusinta kitaramalliaan suurten yritysten (mm. Guild, Kramer, Yamaha) valmistettavaksi, mutta sopimuksia ei syntynyt. Sen sijaan PRS:n oma tehdas aloitti toimintansa alkuvuodesta 1985.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta PRS Guitars Wikimedia Commonsissa
Papuankanaräikkä

| Papuankanaräikkä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kurkilinnut Gruiformes
Heimo::  Rantakanat Rallidae
Suku::  Papuanräikät Rallicula
Laji::  forbesi
Kaksiosainen nimi
 Rallicula forbesi  (Sharpe, 1887) 
Synonyymit
 Rallina forbesi 
Katso myös
   Papuankanaräikkä Wikispeciesissä   Papuankanaräikkä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Papuankanaräikkä (Rallicula forbesi) on Uusi-Guinean kotoperäinen rantakana, josta tunnetaan neljä alalajia. Richard Bowdler Sharpe kuvaili lajin holotyypin Owen Stanley Rangesta vuonna 1887.
Olivia Munn

| Olivia Munn |
| --- | --- |
 Olivia Munn vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lisa Olivia Munn
Syntynyt: 3. heinäkuuta 1980 (ikä 44) Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, malli, kirjailija
Näyttelijä
Aktiivisena:  2004–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Lisa Olivia Munn (s. 3. heinäkuuta 1980 Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, malli, televisiopersoona ja kirjailija. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa Iron Man 2, Date Night ja Magic Mike sekä televisiosarjoissa Perfect Couples ja Newsroom.
Hän on emännöinyt G4-televisiokanavan ohjelmaa Attack of the Show.
Varhainen elämä

Munnin sukujuuret ovat hänen isänsä puolelta englantilais-irlantilais-saksalaiset ja äitinsä puolelta vietnaminkiinalaiset. Hän syntyi Oklahomassa Yhdysvalloissa, mutta muutti lapsena useasti ja vietti suurimman osan lapsuudestaan Japanissa. Teini-ikäisenä hän palasi Oklahomaan, jossa valmistui high schoolista ja korkeakoulusta.