stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Teemu Rannikko
Maajoukkue

Rannikko on kuulunut Suomen alle 16-vuotiaiden, 18-vuotiaiden, 20-vuotiaiden ja 22-vuotiaiden maajoukkueisiin. Ensimmäisen pelinsä miesten maajoukkueessa hän pelasi vuonna 1997 Latviaa vastaan. Hänen piste-ennätyksensä maajoukkueessa on 33 pistettä, joka syntyi vuonna 2003 Venäjää vastaan. Viime vuodet Rannikko on kuulunut maajoukkueen luottopelaajiin.
Vuonna 2007 Rannikko oli nostamassa Suomea Euroopan A-divisioonaan, jolloin hän oli joukkueen paras pistemies 16,7 pisteen keskiarvolla. Kantapäävamman takia Rannikko joutui olemaan poissa koko vuoden 2008, jolloin hän olisi ollut joukkueelleen arvokas lisä EM-kisojen karsintoihin. Loukkaantumisen aikana maajoukkueen takamiehenä toimi Petteri Koponen.
Rannikko oli mukana vuoden 2011 EM-kilpailuissa, joissa Suomi sijoittui yhdeksänneksi. Hän teki turnauksessa keskimäärin 6,0 pistettä ottelua kohden ja antoi 4,5 syöttöä ottelua kohden. Syöttökeskiarvollaan Rannikko sijoittui turnauksen syöttötilastossa neljnnelle sijalle. Hän edusti Suomea myös vuoden 2013 EM-kilpailuissa, joissa hän teki 6,3 pistettä ottelua kohden.
Rannikko edusti maataan vuoden 2014 MM-kilpailuissa, joissa hän teki 5,0 pistettä ja antoi 3,2 syöttöä ottelua kohden. Kesällä 2015 hän ei osallistunut maajoukkuetoimintaan toivuttuaan käsileikkauksestaan. Kesäkuussa 2017 Rannikko ilmoitti, ettei osallistuisi maajoukkueen toimintaan kesän aikana ja jättäytyisi pois saman vuoden arvokisoista. Päävalmentaja Dettmann sai kuitenkin ylipuhuttua hänet mukaan joukkueeseen, koska Petteri Koposen loukkaantumisesta parantuminen vaikutti haastavalta. Vuoden 2017 EM-kilpailut jäivät hänen viimeisiksi arvokisoiksi. Rannikko teki turnauksessa keskimäärin 4,2 pistettä ja antoi 2,2 syöttöä ottelua kohden.
Pelityyli

Yleensä takamiehenä pelaava Rannikko on Turun Sanomien Harri Koskisen mukaan erinomainen syöttelijä ja pallonkäsittelijä. NBA:n pelaajaprofiilin mukaan hän on nopea jaloistaan ja tekee paljon pisteitä myös korille ajoista. Samoista tilanteista hän pystyy myös antamaan hyviä syöttöjä joukkuekavereille. Rannikko on hyvä kolmen pisteen heittäjä, ja hän on voittanut uransa aikana muun muassa Adrianmeren liigan tähdistötapahtuman kolmen pisteen heittokisan. Rannikon itsensä mukaan hänen pelityylinsä on muuttunut hieman hänen siirryttyään Suomesta Eurooppaan. Suomessa hänen roolinsa keskittyi enemmän syöttelemiseen, mutta Euroopassa hänestä tehtiin enemmän heittäjä. Rannikko on tunnettu myös epäitsekkyydestään kentällä, mitä muun muassa Suomen maajoukkueen valmentaja Henrik Dettmann on korostanut sanomalla:
»Teemulla on ilmiömäinen kyky tehdä pelaajat ympärillään paremmiksi. Ollakseen paras pelaaja kentällä hänen ei tarvitse onnistua edes heittopelissään...» 
(Henrik Dettmann)
Tausta ja lapsuus

Rannikko syntyi 9. syyskuuta 1980 Turussa. Hänen isänsä Jari Rannikko oli myös koripalloilija ja lisäksi koripallovalmentaja, joten Rannikko seurasi isänsä jalanjälkiä ollessaan nuori. Nuorena Rannikko pelasi myös jalkapalloa Turun nappulaliigassa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Aurajoen lukiosta vuonna 2000. Heinäkuussa 2006 Rannikko vei vihille Ilona-kihlattunsa. Joulukuussa 2010 parille syntyi Lilja-tytär.
Saavutukset > Henkilökohtaiset palkinnot

Vuoden koripalloilija 2003, 2006, 2007, 2009 ja 2010
Euroliigan viikon pelaaja 2006
Superbasket Weekly -lehti valitsi Rannikon Italian liigan alle 23-vuotiaiden pelaajien tähdistöviisikkoon kaudella 2002–2003
Superbasket Weekly -lehden Italian liigan syyskauden paras pelintekijä kaudella 2002–2003
SM-sarjan/Korisliigan vuoden pelaaja 1999, 2000, 2015 ja 2016
SM-sarjan vuoden kehittynein 1998
Korisliigan kuukauden pelaaja marraskuu 1999, helmikuu 2014, maaliskuu 2015, joulukuu 2015, tammikuu 2016 ja helmikuu 2016 (ensimmäinen kolme kertaa peräkkäin voittanut pelaaja)
Korisliigan vapaaheittopalkinto 2016
Korisliigan SM-finaalien paras pelaaja 2015 ja 2017
Saavutukset > Joukkuesaavutukset

SM-kultaa 2015, 2017 ja 2021
SM-hopeaa 2014 ja 2018
Suomen cupin mestaruus 1999 ja 2019
Suomalais-ruotsalaisen liigan mestaruus 2000
Slovenian cupin mestaruus 2006
Slovenian liigan mestaruus 2006
Slovenian liigan hopeaa 2007
Venäjän cupin mestaruus 2008
Venäjän liigan hopeaa 2008 ja 2009
ULEB Eurocupin hopeaa 2009
Tilastot > Runkosarja

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000–2001 | Reggio Emilia | LegADue | 11 | 60,0 % | 40,5 % | 87,5 % | 0,1 | 1,2 | 1,3 | 1,2 | 1,2 | 1,2 | 0,1 | 6,9 | 76 |
| 2001–2002 | Reggio Emilia | LegADue | 35 | 46,0 % | 43,8 % | 83,8 % | 0,2 | 1,9 | 2,1 | 1,1 | 1,5 | 1,5 | 0,0 | 11,1 | 389 |
| 2002–2003 | Euro Roseto | Serie A | 26 | 52,9 % | 41,4 % | 76,7 % | 0,2 | 2,1 | 2,3 | 2,8 | 2,2 | 1,9 | 0,0 | 11,0 | 285 |
| 2003–2004 | Scavolini Pesaro | Serie A | 14 | 66,7 % | 22,6 % | 75,0 % | 0,1 | 0,9 | 1,0 | 0,2 | 0,9 | 0,7 | 0,1 | 3,1 | 44 |
| 2004–2005 | Scavolini Pesaro | Serie A | 29 | 42,9 % | 39,3 % | 91,7 % | 0,1 | 0,7 | 0,8 | 0,7 | 0,7 | 0,8 | 0,0 | 3,4 | 100 |
| 2007–2008 | Himki BK | Superliiga | 12 | 61,5 % | 50,0 % | 87,5 % | 0,3 | 1,0 | 1,3 | 1,9 | 0,8 | 0,3 | 0,0 | 8,1 | 97 |
| 2008–2009 | Himki BK | Superliiga | 6 | 100,0 % | 42,9 % | 54,5 % | 0,2 | 1,0 | 1,2 | 0,7 | 0,7 | 0,5 | 0,0 | 4,3 | 26 |
| 2009–2010 | CB Granada | Liga ACB | 32 | 48,5 % | 33,8 % | 77,8 % | 0,1 | 0,9 | 1,0 | 1,5 | 1,1 | 0,3 | 0,0 | 4,8 | 152 |
| 2010–2011 | Cimberio Varese | Serie A | 27 | 42,3 % | 46,3 % | 84,2 % | 0,0 | 1,3 | 1,3 | 2,9 | 1,7 | 1,4 | 0,0 | 7,6 | 205 |
| 2 kautta | Yhteensä | LegADue | 46 | 48,9 % | 43,3 % | 84,2 % | 0,2 | 1,7 | 1,9 | 1,1 | 1,4 | 1,4 | 0,0 | 10,0 | 465 |
| 4 kautta | Yhteensä | Serie A |  |  % |  % |  % |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2 kautta | Yhteensä | Superliiga | 18 | 64,3 % | 48,1 % | 77,1 % | 0,2 | 1 | 1,2 | 1,5 | 0,7 | 0,3 | 0,0 | 6,8 | 123 |
| 1 kausi | Yhteensä | Liga ACB | 32 | 48,5 % | 33,8 % | 77,8 % | 0,1 | 0,9 | 1,0 | 1,5 | 1,1 | 0,3 | 0,0 | 4,8 | 152 |
Tilastot > Pudotuspelit

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000–2001 | Reggio Emilia | LegADue | 10 | 80,0 % | 30,6 % | 87,5 % | 0,2 | 1,1 | 1,3 | 1,2 | 1,2 | 0,5 | 0,1 | 6,9 | 76 |
| 2001–2002 | Reggio Emilia | LegADue | 12 | 42,3 % | 45,1 % | 84,4 % | 0,2 | 0,8 | 1,0 | 1,8 | 1,3 | 1,7 | 0,0 | 12,1 | 145 |
| 2002–2003 | Euro Roseto | Serie A | 3 | 57,1 % | 47,6 % | 76,9 % | 0,3 | 1,0 | 1,3 | 2,0 | 1,7 | 1,7 | 0,0 | 19,3 | 58 |
| 2003–2004 | Scavolini Pesaro | Serie A | 8 | 42,9 % | 42,9 % | 25,0 % | 0,4 | 0,8 | 1,2 | 1,0 | 0,5 | 0,9 | 0,0 | 4,3 | 34 |
| 2008–2009 | Himki BK | Superliiga | 1 | 0,0 % | 100,0 % | 0,0 % | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 3,0 | 3 |
| 2 kautta | YHTEENSÄ | LegADue | 22 | 52,8 % | 40,2 % | 74,4 % | 0,2 | 1,0 | 1,1 | 1,3 | 1,1 | 1,5 | 0,0 | 8,9 | 196 |
| 2 kautta | YHTEENSÄ | Serie A | 11 | 50,0 % | 45,2 % | 70,0 % | 0,4 | 0,8 | 1,2 | 1,3 | 0,8 | 1,1 | 0,0 | 8,4 | 92 |
| 1 kausi | YHTEENSÄ | Superliiga | 1 | 0,0 % | 100,0 % | 0,0 % | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 3,0 | 3 |
Tilastot > Kansainväliset sarjat

| Kausi | Joukkue | Sarja | O | 2P % | 3P % | 1P % | HL | PL | LEV | S | M | R | T | PTS | PTS YHT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999–2000 | Piiloset | Korać cup | 8 | 52,2 % | 29,4 % | 73,2 % | 0,3 | 1,9 | 2,1 | 9,5 | 2,6 | 1,8 | 0,0 | 15,4 | 123 |
| 2002–2003 | Euro Roseto | ULEB Cup | 10 | 38,1 % | 46,9 % | 82,4 % | 0,1 | 1,1 | 1,2 | 1,9 | 1,8 | 1,6 | 0,1 | 11,3 | 113 |
| 2004–2005 | Scavolini Pesaro | Euroliiga | 19 | 44,4 % | 31,6 % | 86,4 % | 0,2 | 1,2 | 1,3 | 1,2 | 0,8 | 1,1 | 0,0 | 4,3 | 81 |
| 2005–2006 | Union Olimpija | NLB-liiga | 20 | 54,9 % | 44,1 % | 82,5 % | 0,2 | 1,4 | 1,6 | 3,3 | 1,4 | 1,7 | 0,0 | 15,2 | 303 |
| 2005–2006 | Union Olimpija | Euroliiga | 14 | 59,5 % | 36,4 % | 86,5 % | 0,5 | 1,6 | 2,1 | 3,1 | 1,4 | 1,4 | 0,1 | 12,8 | 179 |
| 2006–2007 | Union Olimpija | NLB-liiga | 23 | 59,4 % | 42,8 % | 86,5 % | 0,2 | 1,7 | 1,9 | 3,8 | 1,8 | 1,2 | 0,0 | 15,6 | 358 |
| 2006–2007 | Union Olimpija | Euroliiga | 13 | 45,9 % | 36,8 % | 80,0 % | 0,2 | 1,2 | 1,4 | 3,3 | 2,2 | 1,1 | 0,0 | 14,6 | 190 |
| 2007–2008 | Himki BK | ULEB Cup | 8 | 40,0 % | 42,3 % | 90,0 % | 0,4 | 0,9 | 1,3 | 2,3 | 1,0 | 1,0 | 0,0 | 10,1 | 81 |
| 2008–2009 | Himki BK | ULEB Eurocup | 12 | 60,0 % | 40,0 % | 91,7 % | 0,1 | 0,9 | 1,0 | 1,2 | 1,1 | 0,7 | 0,0 | 4,4 | 53 |
| 2012–2013 | Union Olimpija | NLB-liiga | 25 | 66,7 % | 32,9 % | 87,1 % | 0,2 | 1,0 | 1,2 | 3,2 | 0,8 | 1,0 | 0,0 | 7,0 | 174 |
| 1 kausi | YHTEENSÄ | Korać cup | 8 | 52,2 % | 29,4 % | 73,2 % | 0,3 | 1,9 | 2,1 | 9,5 | 2,6 | 1,8 | 0,0 | 15,4 | 123 |
| 3 kautta | YHTEENSÄ | ULEB Cup | 30 | 42,5 % | 43,8 % | 87,2 % | 0,1 | 1,0 | 1,1 | 1,7 | 1,3 | 1,1 | 0,1 | 8,2 | 247 |
| 3 kautta | YHTEENSÄ | Euroliiga | 46 | 52,3 % | 35,3 % | 83,2 % | 0,3 | 1,3 | 1,5 | 2,4 | 1,4 | 1,2 | 0,0 | 9,7 | 447 |
| 2 kautta | YHTEENSÄ | NLB-liiga | 43 | 57,4 % | 43,4 % | 84,5 % | 0,2 | 1,6 | 1,8 | 3,6 | 1,6 | 1,4 | 0,0 | 15,4 | 661 |
O = ottelut, 2p % = kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3p % = kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1p % = vapaaheittojen onnistumisprosentti, HL = hyökkäyslevypallot, PL = puolustuslevypallot, LEV = levypallot yhteensä, S = syötöt, M = menetykset, R = riistot, T = torjunnat, PTS = pistekeskiarvo, PTS YHT = pisteet yhteensä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Teemu Rannikko NBA:n sivuilla (englanniksi)
Teemu Rannikko Euroliigan sivuilla (englanniksi)
Lega Basketin pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Legaduen pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Adrianmeren liigan pelaajaprofiili (englanniksi)
ACB:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Superliigan pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pasi Riihelä | Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja 1997–98 | Seuraaja: Timo Parviainen |
| Edeltäjä: Pasi Riihelä Antero Lehto | Korisliigan vuoden pelaaja 1998–99 ja 1999–00 2014–2015 ja 2015–2016 | Seuraaja: Roope Mäkelä Antto Nikkarinen |
| Edeltäjä: Hanno Möttölä Hanno Möttölä Petteri Koponen | Vuoden koripalloilija 2003 2006 ja 2007 2009 ja 2010 | Seuraaja: Hanno Möttölä Petteri Koponen Petteri Koponen |
| Edeltäjä: Damon Williams D. J. Richardson | Korisliigan SM-finaalien paras pelaaja 2014–2015 2016–2017 | Seuraaja: D. J. Richardson Bojan Sarcevic |
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2011
4 Koivisto |
5 Nikkilä |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Mäkäläinen |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Salin |
13 Möttölä |
14 Virtanen |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2013
4 Koivisto |
5 Nikkilä |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Haanpää |
13 Möttölä |
14 Ahonen |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2014
4 Koivisto |
5 Murphy |
6 Muurinen |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Nuutinen |
13 Möttölä |
14 Lehto |
15 Rannikko |
Valmentaja Dettmann
Suomen joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2017
4 Koivisto |
7 Huff |
8 Lee |
9 Salin |
10 Kotti |
11 Koponen |
12 Nuutinen |
15 Rannikko |
22 Lindbom |
23 Markkanen |
31 Wilson |
33 Murphy |
Valmentaja Dettmann
Rannikko syyskuussa 2006 Suomen maajoukkueen paidassa.
Rannikko kaudella 2010–2011.
Rannikko ja Koponen vuoden 2017 EM-kilpailuissa.
Hedegaard

| Hedegaard> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Rasmus Hedegård Sørensen
Syntynyt: 25. heinäkuuta 1988 (ikä 36) Randers, Tanska
Ammatti:  DJ
Muusikko
Taiteilijanimi:  Hedegaard
Tyylilajit:  trance
Levy-yhtiöt:  Copenhagen Records (käännä suomeksi) 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Hedegaard (oik. Rasmus Hedegård Sørensen, s. 25. heinäkuuta 1988 Randers, Tanska) on tanskalainen DJ.
Diskografia > Singlet

Money (mukana Brandon Beal, 2011)
The Blow Anthem (2013)
Happy Home (mukana Lukas Graham, 2014)
Make You Proud (2015)
Smile & Wave (mukana Brandon Beal, 2015)
Shake the Ground (2015)
Going Home (mukana Nabiha & Patrick Dorgan, 2016)
Keep Dreaming (mukana Stine Bramsen, 2016)
That's Me (2017)
Go Back (mukana Hayley Warner, 2017)
Ready to Love You (2017)
Aiheesta muualla

4660425 Hedegaard Discogsissa. (englanniksi)
HMS Lively (G40)

| HMS Lively |
| --- | --- |
 HMS Lively

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cammell Laird, Birkenhead
Kölinlasku:  20. joulukuuta 1938
Laskettu vesille:  28. tammikuuta 1940
Palveluskäyttöön:  20. heinäkuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 11. toukokuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 935 t (standardi) 2 840 t (max)
Pituus:  110 m
Leveys:  11,20 m
Syväys:  3,0 m
Koneteho:  48 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  221
Aseistus
Aseistus:  8 × QF 4" (100 mm) Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX -asennuksina 4 × QF 2 naulan Mk VIII neliputkisena Mk VII -asennuksena 5 × Oerlikon 20 mm yksiputkisina P Mk III -asennuksina 2 × nelipiippuista Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 21" (533 mm) PR Mk II -torpedoputkea syvyyspommeja
HMS Lively (viirinumero G40) oli Britannian kuninkaallisen laivaston L-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 31. maaliskuuta 1938 osana vuoden 1937 laivasto-ohjelmaa Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 20. joulukuuta 1938 työnumerolla J1038. Alus laskettiin vesille 29. tammikuuta 1941. Aluksen pääaseistus vaihdettiin vuoden 1940 aikana nelituumaisiksi suuremman korkeuskulman omaaviksi kaksoistykkitorneiksi. Aluksesta tehdyn tarjouksen perusteella sen kustanukset olivat 458 132 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Hannu Aho (poliitikko)

Hannu Tapio Aho (16. maaliskuuta 1947 Perho – 19. tammikuuta 2024 Perho) oli suomalainen agrologi, maanviljelijä ja keskustalainen poliitikko, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Aho syntyi maanviljelijä Rauni Ahon ja emäntä Eila Anttilan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1969 oli emäntä Maija-Liisa Elgland. Aho kävi kansalaiskoulun 1962 ja Kannuksen maatalousoppilaitoksen 1966 ja suoritti elementtiasentajakurssin. Hän oli rakennustyöläinen ja työskenteli Lahnakosken nahkatehtaan ja B. Huhdan käsinetehtaan palveluksessa, samoin kuin oli maanviljelijä Koivuniemen tilalla Perhossa 1976–2004.
Aho oli kansanedustajana 1999–2003. Hänet valittiin Vaasan vaalipiiristä. Aho oli Perhon kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1981 ja oli kunnanhallituksessa jäsenenä 1983–1996 ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana 1991–1996. Kansanedustajakaudellaan hän oli jäsenenä eduskunnan maa- ja metsätalousvaliokunnassa ja varajäsenenä sosiaali- ja terveysvaliokunnassa.
Luottamustoimet

Aholla oli useita luottamustehtäviä, kuten seuraavat:
Melan (Maatalousyrittäjien eläkelaitos) asiamies 1983–1999
MTK:n johtokunnan jäsen vuodesta 1987
MTK:n toinen puheenjohtaja vuodesta 1996
Melan valtuuskunnan puheenjohtaja vuodesta 1997
Eläketurvakeskuksen edustajiston jäsen vuodesta 1997.
Hannu Abonce

Hannu Abonce on suomalainen näyttelijä ja amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti roolistaan Tobias "Topi" Nylundina televisiosarjassa Salatut elämät sekä elokuvassa Nightmare – painajainen merellä. Näyttelemistä hän on opiskellut ulkomailla. Amerikkalaista jalkapalloa hän on pelannut muun muassa Helsinki Wolverines -joukkueessa. Vuonna 2023 Abonce asui asuntoautossa ja työskenteli sirkustaiteilijana.
Filmografia

Salatut elämät (2010–2011)
Nightmare – painajainen merellä (2012)
Aiheesta muualla

Hannu Abonce Elonetissä.
Hannu Abonce Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tyler Johnson

Tyler Johnson voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Tyler Johnson (s. 1981), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Tyler Johnson (s. 1992), yhdysvaltalainen koripalloilija
Tyler Johnson (s. 1990), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Tyler Johnson (s. 1998), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Tyler Johnson, yhdysvaltalainen muusikko
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tyler Johnson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
HMS Scimitar (P284)

| HMS Scimitar |
| --- | --- |
 HMS Scimitar

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Halmatic Ltd, Portsmouth, Hampshire
Laskettu vesille:  1992
Tekniset tiedot
Uppouma:  24 t
Pituus:  15,9 m
Leveys:  4,4 m
Syväys:  1,2 m
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  5
Aseistus
Aseistus:  2 × L7 7,62 mm GPMG -konekivääriä
HMS Scimitar (viirinumero P284) on Britannian Kuninkaallisen laivaston Scimitar-luokan partiovene.
Valmistus

Alus tilattiin Halmatic Limitediltä Portsmouthista Hampshirestä. Se laskettiin vesille joulukuussa 1992.
Palvelus

Alus oli torjumassa terrorismia Lough Neaghille Pohjois-Irlantiissa. Aluksella ei ollut nimeä ennen palveluksesta poistoa 2002, vaan  se tunnettiin ainoastaan viirinumerollaan P284.
Kuninkaallinen laivasto siirsi aluksen syyskuussa 2002 Gibraltarille, jossa se liitettiin Gibraltarin partiovenelaivueeseen nimettynä MV Greyfoxiksi. Koeajojen päätyttyä alus otettiin 31. tammikuuta 2003 sisaraluksensa HMS Sabren kanssa palvelukseen, jolloin alus sai nimen HMS Scimitar. Alukset korvasivat Gibraltarille aiemmin sijoitetut P2000-luokan partioveneet HMS Trumpeterin ja HMS Rangerin.
Aiheesta muualla

Aluksen viralliset sivut (englanniksi)
Ginkaku-ji

| Ginkaku-ji |
| --- | --- |
 Ginkaku-jin hopeinen paviljonki
Maailmanperintökohde
Sijainti:   Japani  35°01′36″N, 135°47′54″E
Tyyppi:  Kulttuurikohde
Kriteerit:  II, IV
Tunnusnumero:  688
Valintahistoria
Valintavuosi:  1994
Ginkaku-ji (jap. 銀閣寺, ’hopeisen paviljongin temppeli’) on buddhalainen temppeli Kioton kaupungissa Japanissa. Sen virallinen nimi on Jishō-ji (慈照寺). Se sijaitsee Sakyōn suuralueella Kioton keskustan koillispuolella. Ginkaku-ji kuuluu zenbuddhalaisen Rinzai-koulukunnan haaraan, jonka päätemppelinä toimii Shōkoku-ji.
Ginkaku-ji sai alkunsa shōgun Ashikaga Yoshimasan palatsina vuonna 1482. Siitä tehtiin temppeli Yoshimasan kuoleman jälkeen. Nykyisin yleisesti käytössä olevan nimensä temppeli sai Edo-kaudella, kun sitä verrattiin Kioton luoteisosassa sijaitsevaan Kinkaku-jihin eli ’kultaisen paviljongin temppeliin’.
Ginkaku-ji on otettu yhdessä Kioton muiden kulttuuriaarteiden kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta ”muinaisen Kioton historialliset monumentit” vuonna 1994.
Historia

Ginkaku-jin paikalla sijaitsi alun perin Jōdo-jin temppeli, joka tuhoutui vallanperimyskiistasta alkunsa saaneessa Ōnin-sodassa 1400-luvun puolivälin jälkeen. Ashikaga-sotilashallinnon kahdeksas shōgun Ashikaga Yoshimasa, joka päätti luopua vallasta poikansa Yoshihisan hyväksi, rakennutti Jōdo-jin paikalle vuonna 1482 eläkehuvilan. Se nimettiin Higashiyama-palatsiksi (jap. 東山殿, Higashiyama-dono), ja Yoshimasa muutti sinne vuonna 1483. Yoshimasan elinaikana palatsiin valmistuivat zenharjoituksiin tarkoitettu Seishi-an vuonna 1485, Tōgū-dō-halli vuonna 1486 ja kaksi muuta rakennusta vuonna 1487. Nykyisin hopeisena paviljonkina tunnetun, bodhisattva Kannonille omistetun paviljongin rakennustyöt aloitettiin vuonna 1489, mutta Yoshimasa kuoli jo vuoden 1490 alussa eikä ehtinyt nähdä rakennusta valmiina.
Yoshimasan Higashiyama-palatsi liitetään niin kutsuttuun Higashiyama-kulttuuriin, jonka alullepanijana Yoshimasa toimi. Zenbuddhalaisuuden lisäksi siihen kytkeytyivät esimerkiksi teetaiteen ja shoin-asuinarkkitehtuurin kehitys. Ming-dynastian Kiinassa opiskelleet zenmunkit toivat maahan merkittävän määrän taide-esineitä, kuten maalauksia, kalligrafiaa ja keramiikkaa. Sotilashallinnon ostamia taideteoksia säilytettiin Higashiyama-palatsin varastoissa, joissa niitä tutkivat ja luokittelivat taiteilijat Nōami ja Geiami Yoshimasan suojeluksessa.
Yoshimasan kuoleman jälkeen vuonna 1490 Higashiyama-palatsista tehtiin buddhalainen temppeli. Se sai nimen Jishō-in Yoshimasan buddhalaisen nimen mukaan, ja jo seuraavana vuonna nimeksi muutettiin Jishō-ji. Temppelin seremonialliseksi perustajaksi nimitettiin Musō Soseki. Temppelin toisena apottina toimi kymmenennen Ashikaga-shōgunin Ashikaga Yoshitanen nuorempi veli Koreaki, minkä jälkeen apotiksi valittiin usein henkilö Fujiwara-klaanin viidestä sijaishallitsijasuvusta (sekke). Ashikaga-sotilashallinnon taantuessa kuitenkin myös Jishō-ji rapistui. Vuonna 1550 kaikki sen rakennukset paloivat Kannon-hallia ja Tōgū-dō-hallia lukuun ottamatta Ashikaga Yoshiterun ja Miyoshi Nagayoshin välisessä taistelussa. Oda Nobunaga poisti temppelin puutarhasta kiviä, joista se oli aiemmin kuuluisa, rakentaessaan Nijōn linnaa.
Edo-kauden alussa vuonna 1615 temppeliä restauroitiin. Se pitkälti saavutti nykyisen ulkoasunsa ja sai tyypillisen zentemppelin piirteitä, toisin kuin alun perin residenssiksi tarkoitettu rakennuskokonaisuus. Edo-kaudella siitä alettiin käyttää myös lisänimeä Ginkaku-ji. Valtion muinaisjäännökseksi temppeli nimitettiin vuonna 1931 ja Unescon maailmanperintöluetteloon se valittiin vuonna 1994.