stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Järven neito

Järven neito ojentaa Excaliburin Arthurille
Ritari Bedivere palauttaa Excaliburin järven neidolle (Walter Cranen piirros vuodelta 1911)
Järven neito (engl. Lady of the Lake) on kuvitteellinen henkilö, joka esiintyy kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa. Hän on lumooja tai noita, joka pohjautuu mahdollisesti kelttiläisen papittaren arkkityyppiin. Järven neito on pikemminkin arvonimi tai asema kuin tietty henkilö. Kirjallisuudessa esiintyy useita hahmoja tällä nimellä, jotka eivät juuri poikkea toisistaan. Tarinoissa ei myöskään nimetä mitään tunnistettavaa järveä, jossa Järven neito oleskelisi.
Vulgate Lancelot -teoksessa Dame du Lac on haltija, joka vie Lancelotin mukanaan kasvattaakseen tämän kunnes poika täyttää kahdeksantoista. Silloin Lancelot esitellään kuningas Arthurin hovissa. Thomas Maloryn Le Morte d’Arthur -teoksessa Järven neito antaa Arthurille Excalibur–miekan. Järven neito on useiden muiden samankaltaisten hahmojen johtaja, ja yksi näistä neidoista on Nimue, Merlinin vangitsija. Taikavoimistaan huolimatta Nimue on ihminen, ja hänestä tulee seuraava Järven neito, kun Sir Balin surmaa neidon, joka ojensi Arthurille miekan. Järven neito on aina Arthurin auttaja, riippumatta siitä, kuka on viran senhetkinen haltija. Nimue on yksi niistä naisista, jotka vievät Arthurin Avaloniin viimeisen taistelun jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Järven neito Wikimedia Commonsissa
Jyrkän-Kulvemäen työväentalo

| Jyrkän-Kulvemäen työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Jyrkkä, Sonkajärvi
Valmistumisvuosi:  1932 (ostovuosi)
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jyrkän-Kulvemäen työväentalo oli Sonkajärven kunnan Jyrkän tai Kulvemäen kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Jyrkän-Kulvemäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1926. Vuonna 1928 yhdistyksessä oli 5 jäsentä, mutta vuonna 1931 jäseniä oli jo 20. Vuonna 1932 yhdistys osti torpan toimitalokseen. Talon vahtimestari asui torpassa ja kunnosti sitä. Yhdistyksen toiminta ilmeisesti hiipui välillä, sillä vuonna 1938 se päätettiin aloittaa uudelleen. 1930-luvun lopulla yhdistys myi talon.
Joutsan lukio

| Joutsan lukio |
| --- | --- |
 Joutsan lukio.
Sijainti:  Koulutie 2, 19650 Joutsa
Koordinaatit:  61.7464°N, 26.1221°E
Tyyppi:  suomenkielinen lukio
Rehtori:  Ulpu Silvasti 
Oppilaita:  65 (2022)
Verkkosivut
Joutsan lukio on Joutsan kirkonkylällä toimiva lukiokoulutusta antava oppilaitos. Koulu on profiloitunut hyväksi yleislukioksi.
Samalla kiinteistöllä (Koulutie 2) toimii Joutsan yhtenäiskoulu.
Perustaminen ja historia

Lukion perustaminen juontaa Joutsassa vuoteen 1946, jolloin Joutsan Yhteiskoulun Kannatusyhdistys ry sai luvan perustaa oppikoulun. Ensimmäisenä rehtorina toimi Antti Hossola. Muista alkuvuosien opettajista mainittakoon muun muassa jääkärieversti Iivari Kauranen. Uuden koulurakennuksen vuonna 1960 suunnitteli arkkitehti Aarne Ehojoki.
Lukio-oikeudet Joutsan Yhteiskoulu sai vuonna 1961. Samana vuonna myös nykyinen lukiorakennus valmistui. Joutsan Yhteiskoulu siirtyi kunnan omistukseen vuonna 1973 ja vuotta myöhemmin siirryttiin peruskoululaitokseen. Tässä vaiheessa syntyi Joutsan lukio.
2000-luvun alkuvuosista lukion opiskelijamäärä on merkittävästi laskenut. Vielä vuonna 2009 lukiolaisia oli yhteensä 120, mutta vuonna 2018 opiskelijoita oli 78. Pääosa oppilaista tulee Joutsan, Luhangan ja Hartolan kuntien alueelta.
Peruskorjaus

Joutsan lukiorakennuksen peruskorjaus aloitettiin maaliskuussa 2007. Väistötiloina toimivat muun muassa Joutsan Opintola ja työväentalo. Koulu palasi takaisin lukiorakennukseen vuoden 2008 alussa. Rakennus vihittiin uudelleen käyttöön toukokuussa 2008.
Uudisrakennukseen koulu muutti yhtenäiskoulun kanssa vuonna 2013.
Rehtorit

1946–1967 Antti Hossola, 1967–1998 Rauno Kivistö, 1998–2003 Paavo Valkonen, 2003–2012 Seppo Degerman.
Aiheesta muualla

Joutsan Kotiseutulehti 2011: mm. kirjoitus Joutsan lukion 50-vuotisjuhlasta
Joutsan lukion esite (pdf, 2018) (Arkistoitu – Internet Archive)
Joutsan yhtenäiskoulun yläkoulun ja Joutsan lukion rakennukset ovat osa Joutsan koulukeskusta.
Jules Barbier

Paul Jules Barbier, valokuva: Nadar.
Paul Jules Barbier (1825–1901) oli ranskalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut, enimmäkseen yhteistyössä Michel Carrén ynnä muiden kanssa, näytelmiä, komedioja, laulukappaleita, kuten Les marionnettes du docteur, La loterie du mariage, Les noces de Jeannette ('Jeannetten häät'), useita oopperalibrettoja, kuten Gounod’n Faustiin ja Romeoon ja Juliaan. Yksin hän on kirjoittanut draaman Jeanne d’Arc.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jules Barbier Wikimedia Commonsissa
Kaakaopuut

| Kaakaopuut |
| --- | --- |
 Kaakaopuun (Theobroma cacao) hedelmä.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophytina
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset Eudicots
Lahko::  Malvales
Heimo::  Malvakasvit Malvaceae
Alaheimo::  Byttnerioideae
Suku::  Kaakaopuut Theobroma  L. (1753)
Katso myös
   Kaakaopuut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaakaopuut (Theobroma) on kasvisuku malvakasvien heimossa. Siihen kuuluu 20 lajia, joita kasvaa alkuperäisenä trooppisessa Amerikassa. Suvun lajit ovat puita, joilla on tyypillisesti rungolle kasvavat kukinnot (kaulifloria) ja puutuneet, apinalevitteiset hedelmät. Tunnetuimpia lajeja on kaakao eli kaakaopuu (Theobroma cacao), jota viljeltiin Amerikassa jo ennen valloittajien tuloa.
Lajeja

Theobroma angustifolium
Theobroma bicolor
kaakaopuu eli kaakao (Theobroma cacao)
Theobroma grandiflorum
Theobroma mammosum
Theobroma simiarum
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Theobroma
ITIS: Theobroma (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Theobroma (englanniksi)
Flora of China: Theobroma (englanniksi)
Kaakaopuun (Theobroma cacao) kukkia.
Kahvileipä

Erilaisia pullia.
Kahvileipä on makea leipomovalmiste, joka kohotetaan pääasiassa hiivalla. Muita nostatustapoja ovat kemiallisten kohotusaineiden, esimerkiksi leivinjauheen tai soodan käyttäminen, sekä taikinan laminoiminen eli rasvan kauliminen taikinaan ohuiksi kerroksiksi (esimerkiksi voitaikina). Kahvileipiä on esimerkiksi viinerit, munkit, pullat, korvapuustit, donitsit, voi- ja vesirinkelit ja korput.
Kahvileivän taikinan valmistusaineina käytetään yleensä jauhojen lisäksi sokeria, kananmunia, rasvaa, mausteita sekä maitoa tai maitojauhetta. Myös kuivattuja tai tuoreita hedelmiä, marjoja ja kasviksia voidaan käyttää valmistuksessa. Kahvileipien täytteenä voidaan käyttää marmeladeja ja täytemassoja. Koristeena käytetään usein manteleita, pähkinöitä, sokereita, sokerikuorrutteita, marmeladeja tai hyytelöitä. Jotkut kahvileivät tehdään voi- tai lehtitaikinasta. Croissantit eli voisarvet tehdään voitaikinasta ja niihin voidaan käyttää erilaisia taytteitä, kuten kermavaahtoa tai hilloa. Lehtitaikinaa käytetään pasteijoihin, joita täytetään jauheliha-, kala-, kasvis- ja sienitäytteillä. Pasteijatyyppejä ovat espanjalainen empanada ja intialainen samosa. Kahvileipinä käytetään monenlaisia keksejä ja leivonnaisia. Tälläisiä ovat muun muassa Yhdysvalloista peräisin olevat suklaahippukeksit ja Ranskasta peräisin olevat macaron-leivokset Jotkut kahvileivistä ovat suolaisia, kuten esimerkiksi pähkinä-juustokeksit.
Kaapeliradio

Kaapeliradio Ruotsissa.
Kaapeliradio tai lankaradio on radiotekniikan muoto, jossa radiolähetys saadaan radiovastaanottimiin koaksiaalikaapeleita pitkin radioaaltojen ja antennin sijasta.  Toimintaidea on samanlainen kuin kaapelitelevisiolla.
Käyttö > Venäjä

Kaapeliradiotekniikka oli suosittua Neuvostoliitossa, jossa ensimmäinen säännöllinen yhden kanavan kaapeliradio aloitti lähetyksensä 1925. Suosituimmalla Radio Venäjällä oli 40 miljoonan kuuntelijan yleisö. Venäläisissä rakennuksissa kaapeliradio rakennetaan yleensä asuinrakennuksiin samaan tapaan kuin puhelin- tai sähköjohdot, ja kaapeliradiosta menee pieni maksu vuokran mukana.
Käyttö > Suomi

Suomessa Helsingin Puhelinyhdistys aloitti Yleisradion lähetyksien lähettämisen puhelinlankoja pitkin vuonna 1933. Kysyntä jäi kuitenkin vähäiseksi ja kokeilu lopetettiin myöhemmin.
Kaakaovoi

Käsittelemätöntä kaakaovoita.
Kaakaovoi eli kaakaorasva on kaakaopavuista puristettava kaakaon makuinen rasva. Se muistuttaa koostumukseltaan hieman voita mutta on huoneenlämmössä sitä kiinteämpää.
Kaakaovoita käytetään etenkin suklaan valmistukseen, jossa se korvataan joskus  palmuöljyllä ja karitevoilla. Kaakaovoita on käytetty myös suppojen (suppositorio, peräpuikko) materiaalina.
Ravintoarvo

Kaakaovoin rasvahapoista 60 prosenttia on tyydyttyneitä, 35 prosenttia yksittäistyydyttymättömiä ja 2 prosenttia monityydyttymättömiä. Ne koostuvat yli 95-prosenttisesti kolmesta rasvahaposta eli palmitiinihaposta (noin 25 %), steariinihaposta (noin 37 %) ja oleiinihaposta (noin 33 %) sekä lisäksi pienestä määrästä monityydyttymätöntä linolihappoa (18:2, n-6) ja tyydyttynyttä arakidihappoa (20:0). Kaakaovoin rasvahappokoostumus vaihtelee hieman kasvualueen mukaan.
Aiheesta muualla

Outi Haatainen: Suklaan kemiaa, Kandidaatin tutkielma, Helsingin yliopisto, Kemian laitos, 14.3.2014 (pdf)
Kahvipeukaloinen

| Kahvipeukaloinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peukaloiset Troglodytidae
Suku::  Taituripeukaloiset Thryophilus
Laji::  nicefori
Kaksiosainen nimi
 Thryophilus nicefori  (Meyer de Schauensee, 1946) 
Synonyymit
 Thryothorus nicefori 

Katso myös
   Kahvipeukaloinen Wikispeciesissä   Kahvipeukaloinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kahvipeukaloinen (Thryophilus nicefori) on äärimmäisen uhanalainen Kolumbian Andeilla Santanderin osavaltiossa elävä varpuslintu.
Kooltaan kahvipeukaloinen on noin 15 cm. Lajin vatsa on valkoisenharmaa ja siinä on poikittaisia mustia viiruja, jotka ovat selvimpiä perässä. Päässä on silmien alapuolelta valkoinen ja siinä on ohuita mustia rantuja. Päälaki on kahvipeukaloisella musta sekä silmien yläpuolella on valkoiset juovat. Lajin selkä on väriltään tummanruskean- sekä mustankirjava. Taituripeukaloinen (Thryophilus rufalbus) muistuttaa kahvipeukaloista, mutta sen selkä on selvemmin ruosteenruskea.
Kahvipeukaloisen elinympäristöä ovat kuivat akasiametsät. Kahvipeukaloiskannan kooksi arvioidaan alle 50 yksilöä. Suurin kantaan kohdistuva uhka on metsien hakkaaminen maanviljelykseen ja polttopuiksi.
Kahvimaa

Kahvimaa (ruots. Kaffelandet) on noin sadan asukkaan kylä Siuntion pohjoisosassa. Vaikka kylä onkin virallisesti määritelty Siuntion kyläksi, se ulottuu valtaosin sekä Lohjan että myös Vihdin puolelle.
Kahvimaan nimeen on esitetty monta tarinaa, kuten maanmittarin suorittamiin maanmittauksiin alueella, jolloin joka talossa tarjottiin kahvia maanmittarille. Yleisesti tunnetuin paikallinen tarina pontikkatehtaita etsivästä poliisista, jolle joka talossa tarjottiin kahvia, ja kierroksen lopussa hän oli viimeisen talon kahvitarjoiluille todennut: "Tää on kyl yks kahvimaa!"
Kaapelinkulman kaivos

Kaapelinkulman kaivos on Valkeakosken Kaapelinkulman kylässä sijaitseva rakenteilla oleva Dragon Miningin kultakaivos joka on tarkoitus avata marraskuussa 2018.selvennä Kaivoksen arvioitu toiminta-aika on kaksi vuotta ja malmia on tarkoitus louhia miljoona tonnia. Malmissa on 4–5 grammaa kultaa tuhatta kiloa kohden ja saatavan kullan määräksi arvioidaan noin 300 kiloa. Malmi kuljetetaan autoilla rikastettavaksi Vammalan rikastamoon Sastamalaan. Avolouhoksen pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja suunniteltu syvyys 50 metriä. Louhoksen ympärillä on kolme metriä korkea maavalli melua torjumassa. Dragon Minigilla on myös malminetsintävaraus toiseen 15 neliökilometrin alueeseen Kaapelinkulmalla. Kaapelikulman kultaesiintymä löytyi vuonna 1986 kansannäytteen perusteella.
Kritiikki ympäristöhaitoista

Alueella esiintyy paikoin runsaasti arseenia ja asukkaat pelkäävät että kaivostoiminnan myötä sitä liukenee pohjavesiin. Pitkäkorven Natura 2000-alue sijaitsee noin 200 metrin päässä kaivosalueelta. Dragon Mining on ilmoittanut käsittelevänsä kaivosalueen vedet kolmen laskeutusaltaan kautta ennen niiden pääsyä ympäristöön.
Joulukuun 25. päivä 2018 Iltalehti uutisoi, että Dragon Mining osoitti joulukuun 2018 alussa julkaistussa sijoittajille suunnatussa tiedotteessa että se aikoo "tyhjentää Valkeakosken kaivoksen kullasta ennen kuin suomalaiset viranomaiset kerkeävät käsitellä valitukset". Uutinen synnytti julkista keskustelua eduskuntaa myöten, ja tammikuun 13. päivä 2019 elinkeinoministeri Mika Lintilä ilmoitti, että työ- ja elinkeinoministeriö yhteistyössä ympäristöministeriön kanssa ovat käynnistelemässä selvitystä kaivoslain uudistustarpeista, ja että tästä saadaan tuloksia jo huhtikuun 2019 eduskuntavaaleja seuraavia hallitusneuvotteluja varten.
Aiheesta muualla

DragonMining Kaapelinkulma Gold Project
Kaapelinmitta

Kaapelinmitta on merenkulussa käytetty mittayksikkö, jonka pituus on ollut eri maissa erisuuruinen. 1900-luvulla käytettiin monessa maassa yhden kaapelinmitan pituutena yhtä kymmenesosaa meripeninkulmasta eli 185,2 metriä. Mittayksikön nimi johtunee purjelaivojen aikakaudella käytetystä ankkuriköyden pituudesta.
Kaapeli

Kaapeli tarkoittaa paksua, kolmesta tai neljästä köydestä myötäpäivään kierrettyä hamppukuitu- tai metalliköyttä. Tällaista kaapelia, jota myös touviksi kutsutaan, käytetään ankkuriköytenä ja laivoja laituriin kiinnitettäessä. Säilytyspaikkaa, jossa laivan kaapeleita ja köysiä varastoidaan, kutsutaan kaapelikatiksi.
Ranskan kielen kaapelia merkitsevä sana câble esiintyy kirjoitettuna ensi kerran noin vuonna 1170 muodossa chables. Sanan oletetaan juontuvan latinan kielen lassoa merkitsevästä sanasta capulum, mutta mahdollisesti sanaan on vaikuttanut myös arabian sana habl, köysi. Vanhin kirjoitus, jossa englannin kielen cable-sana esiintyy, on vuodelta 1205. Sana on kirjoituksessa muodossa kablen.
Historiallisia kaapelinmittoja

Englanninkielinen kaapelinmitta, cable's length, tunnetaan kirjoitettuna vuodelta 1555. Merenkulun sanakirja vuodelta 1769 tuntee englantilaisten merimiesten käyttämän kaapelinmitan mittana, jonka pituus on 120 fathoms. Suomenkielinen vastine fathom-sanalle on syli. Tätä anglosaksista pituusmittaa käytettiin meren syvyyden mittaamisessa. Koska 1 fathom (syli) = 2 yards (jaardia) = 6 feet (jalkaa) = 1,8288 metriä, on 120 fathoms = 240 yards = 720 feet = 219,46 metriä; ja tällaisena mittana Yhdysvaltain laivasto sitä käytti.
Ranskassa kaapelinmitta, josta käytettiin nimitystä encâblure, oli 120 vanhaa Pariisin syltä (brasses) tai 600 vanhaa Pariisin jalkaa, joka on 194,904 metriä. Metrijärjestelmän myötä otettiin käyttöön uusi kaapelinmitta, encâblure nouvelle, jonka pituus on 200 metriä. Espanjassa cable español on 120 brazas españolas, joka on 200,628 metriä.
Englannissa käytettiin epävirallisena kaapelinmittana meripeninkulman yhtä kahdeksasosaa, joka on 231,87 metriä. Englanti siirtyi Saksan ja Itävalta-Unkarin tavoin käyttämään kaapelinmitan pituutena 1/10 meripeninkulmaa = 607,56 feet (jalkaa) = 185,2 metriä. Englannissa käytettiin myös käytännön mittauksissa mittaa 1 cable's lengt = 100 fathoms = 200 yards = 600 feet, joka on metreinä 182,88 eli lähellä 1/10 meripeninkulmaa. Myös Tanska otti 185,2-metrisen mitan käyttöön vuonna 1907. Aiemmin Tanskan kabellængde oli = 100 favne (syltä) = 188,312 metriä. Ruotsissa käytettiin ennen tätä uutta kaapelinmittaa pituutena 1 kabellängd = 100 famnar (syltä) = 600 fot (jalkaa) = 178,2 metriä. Uusikin kaapelinmitta tosin käytännön mittauksissa usein pyöristettiin 185 metriksi.
Alankomaissa vanha kabellengte oli 235,5 metriä ja uusi 225 metriä. Norjassa kabellengde on 185,2 metriä, vaikka sen pituutena usein oli myös 100 favner (syltä); yksi norske favn = 1,882 metriä. Portugalissa oli mittana estadio = 258 metriä. Venäjällä kaapelinmitan pituus oli 183 metriä.
Vanha kreikkalainen pituusmitta stadion on myös ollut noin 185 metriä.
Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielisen virsikirjan (1986)

Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielisen virsikirjan (1986) virsistä käsittää luettelon vuonna 1987 käyttöön otetuista Suomen evankelis-luterilaisen kirkon käytössä olevan suomenkielisen virsikirjan virsistä.
Nykyiset suomen- ja ruotsinkieliset virsikirjat julkaistiin vuonna 1986 ja otettiin käyttöön ensimmäisenä adventtina seuraavana vuonna. Ruotsinkielinen virsikirja, "Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland" sisältää 632 virttä. Virsikirjaan on lisätty Lauluja kirkollisiin toimituksiin, jonka myötä virsikirjaan lisättiin virret 734–762. Vuonna 2015 julkaistiin Virsikirjan lisävihko "Sång i Guds värld", minkä myötä virsikirjaan lisättiin virret 801–947. Samana vuonna julkaistiin myös suomenkielinen lisävihko. Lisävihkot otettiin käyttöön ensimmäisenä adventtina vuonna 2016.
Juovanapsija

| Juovanapsija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Napsijat Lutjanidae
Suku::  Lutjanus
Laji::  synagris
Kaksiosainen nimi
 Lutjanus synagris  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Juovanapsija Wikispeciesissä   Juovanapsija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Juovanapsija (Lutjanus synagris) on napsijoiden (Lutjinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Atlantin valtamerellä. L. synagris kasvaa tavallisesti noin 25 senttimetrin mittaiseksi. Se elää 21–70 metrin syvyydessä.
Juhlat luostarissa

| Juhlat luostarissa> The Feast in the Abbey |
| --- | --- |
 Tammikuun 1935 Weird Talesin kansi.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Robert Bloch
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu, gotiikka
Julkaistu:  Weird Tales, tammikuu 1935
Ulkoasu:  pulp-lehti
Sivumäärä:  5
Suomennos
Suomentaja:  Marja Sinkkonen, Markku Sadelehto ja Ilkka Äärelä
Kustantaja:  Jalava
Julkaistu:  antologiassa Kauhupokkari 1, 1991
Sivumäärä:  8

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Juhlat luostarissa on Robert Blochin kauhunovelli. Se kertoo Saatanaa palvovien munkkien luostarista, josta matkalainen hakee suojaa rajuilmalta. Syyskesällä 1934 kirjoitettu novelli ilmestyi pulp-lehti Weird Talesin tammikuun 1935 numerossa ja oli Blochin ensimmäinen julkaistu kertomus. Novelli sai lehden lukijoilta innostuneen vastaanoton ja äänestettiin tammikuun 1935 parhaaksi tarinaksi.
Juoni

Novelli sijoittuu tarkemmin määrittelemättömään menneisyyteen keskiajalle tai uuden ajan alkuun. Kertoja ratsastaa synkän metsän poikki matkalla veljensä luo, kun rajuilma yllättää hänet. Hän hakee suojaa läheisestä luostarista, jonka rakennukset ovat ränsistyneet. Pyylevä apotti toivottaa hänet tervetulleeksi ja järjestää hänelle makuuhuoneen ja kuivat vaatteet. Vaatteita vaihtaessaan kertoja kuulee synkkää messuamista ja alkaa aavistella pahaa. Epäilyksiä lisää se, ettei luostarissa näy lainkaan krusifikseja tai muita kristinuskoon viittaavia symboleja.
Apotti kutsuu kertojan aterialle, jonka aikana munkit mässäilevät hillittömästi ja laulavat irstaita lauluja. Viimein apotti valmistautuu tarjoilemaan pääruuan, joka toistaiseksi on suojattu kuvulla. Apotti pitää pilkallisen puheen, jossa mainitsee olevansa kovin iloinen siitä, ettei kertojan veli alkanut ihmetellä vieraansa viipymistä ja lähtenyt metsään tätä etsimään. Metsässä nimittäin kerrotaan sijaitsevan raunioituneen luostarin, jonka munkit aikoinaan palvoivat Saatanaa. Aika ajoin Paholaisen voimat palauttavat luostarin entiseen loistoonsa, ja silloin munkit ottavat vieraakseen pahaa-aavistamattomia matkalaisia.
Juuri kun apotti on nostamassa kupua pääruoan päältä, salama iskee luostariin ja päähenkilö menettää tajuntansa. Herättyään hän ei näe merkkiäkään luostarista tai munkeista. Niinpä hän jatkaa matkaansa ja saa perillä kuulla veljensä kadonneen. Kertoja ei voi olla muistamatta, mitä tarjottimella näkyi, kun apotti nosti kupua: hänen veljensä pää.
Kirjoittaminen ja julkaisu

Heinäkuussa 1934 17-vuotias kirjailija Robert Bloch myi pulp-lehti Weird Talesille ensimmäisen novellinsa ”The Secret in the Tomb”. Innoissaan Bloch kirjoitti toisenkin novellin ja lähetti sen Weird Talesiin. Päätoimittaja Farnsworth Wright hyväksyi ”Juhlat luostarissa” -nimisen tarinan, ja se ilmestyi tammikuun 1935 Weird Talesissa. Se oli Blochin ensimmäinen julkaistu novelli.
”Juhlat luostarissa” sai Weird Talesin lukijoilta innostuneen vastaanoton. Kirjepalstalla Blochia kehuttiin lupaavaksi kirjailijanaluksi ja ”Juhlat luostarissa” äänestettiin yhdeksi tammikuun 1935 numeron parhaista tarinoista, jaetulle ykkössijalle Seabury Quinnin (”Hands of the Dead”), Laurence J. Cahillin (”Charon”) ja Clark Ashton Smithin (”Synkkä jumalankuva”) kanssa. Keskustelua herätti se, että Bloch oli aiemmin kirjoittanut ahkerasti lehden kirjepalstalle ja saanut maineen Robert E. Howardin Conan-novellien kriitikkona. Kalifornialainen lukija piikitteli novellin runsassanaista tyyliä ja totesi ”Juhlien luostarissa” todistavan vain sen, että Bloch lukee ahkerasti sanakirjaa.
Bloch itse huomautti myöhemmin, että ”Juhlat luostarissa” oli selvästi hänen esikoisnovelliaan parempi, mutta ”mestariteos se ei ollut”. Blochin mukaan novellin viimeinen lause jäi kuitenkin lukijoiden mieleen.
Joutsan Seudun Pallo

Joutsan Seudun Pallo (JoSePa) on joutsalainen vuonna 1975 perustettu urheiluseura, jonka edustusjoukkue pelaa pääsarjatasolla Futsal-Liigassa kaudella 2021-2022. Seuralla on futsalin ohella toimintaa myös jalkapallossa, lentopallossa, sulkapallossa, pöytätenniksessä ja frisbeegolfissa.
Josepa nousi ensimmäistä kertaa historiassaan Futsal-liigaan kaudeksi 2018-2019. Debyyttikaudellaan Josepa venyi runkosarjassa 7. sijalle ja eteni pudotuspeleihin. Kausi kuitenkin päättyi ensimmäisellä kierroksella tulevan hopeamitalistin Leijona Futsalin käsittelyssä otteluvoitoin 3-0.
Joukkue 2021-2022 > Valmennus

Päävalmentaja Mikko Paappanen
Valmentaja Riku Keihäsniemi
Joukkueenjohtaja Riku Gylden
Joukkue 2021-2022 > Maalivahdit

1 Niko Rantanen (C)
2 Ilari Ahonen
27 Matti Nurminen
89 Aake Partio
Joukkue 2021-2022 > Kenttäpelaajat

3 Elmeri Linnera
4 Elias Paappanen
5 Elias Laitinen
7 Eetu Oksanen
9 Janne Kosunen
10 Benno Hanslian
11 Joonas Manzo
12 Aki Miettinen
13 Jarkko Kosunen
14 Heikki Rasmus
15 Tarkko Savela
17 Jari Kotimäki
20 Matias Paappanen
22 Tuukka Korhonen
Joukkue 2021-2022 > Kenttäpelaajat > Lähteneet

Jose Ikonen
Valtteri Peltonen
Markus Rautiainen (Kady)
Jesse Kalliokoski (lopetti pelaajauransa)
Aiheesta muualla

Joukkue (Arkistoitu – Internet Archive) Palloliiton sivuilla
Seuran kotisivut
JoSePan pelit nähtävillä Futsal-liiga.tv (Arkistoitu – Internet Archive) palvelussa
Sarjatilanne (Arkistoitu – Internet Archive)
KF Trepça'89

Klubi Futbollistik Trepça'89 on jalkapalloseura Mitrovican kaupungista, Pohjois-Kosovosta. Seura pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Kosovon superliigassa. Maansa mestaruuden Trepça'89 voitti kaudella 2016–17. Trepça'89 on ensimmäinen kosovolainen jalkapalloseura, joka pääsee pelaamaan UEFAn alaiseen eurooppalaiseen jalkapalloturnaukseen. Tämä tapahtunee Mestarien liigan kaudella 2017–2018, kun Trepça'89 pääsi turnauksen ensimmäiselle karsintakierrokselle.