stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaliumjodaatti
Käyttö

Kaliumjodaatin pääasiallinen käyttö on analyyttisenä reagenssina. Analyyttinen käyttö perustuu aineen voimakkaaseen hapetuskykyyn. Kaliumjodaatin avulla voidaan määrittää muun muassa jodidi-ionien, monien metallien, kuten tinan tai talliumin pitoisuuksia. Yhdistettä käytetään myös monien farmaseuttisten orgaanisten yhdisteiden määritykseen. Tällaisia ovat muun muassa bentsalkoniumkloridin, setrimoniumbromidin ja semikarbatsidin analysoimiseen.
Kloridi-ionien läsnä ollessa muodostuu usein sivutuotteena myös jodikloridia. Esimerkiksi määritettäessä jodidipitoisuuksia.
Kaliumjodaattia voidaan käyttää kaliumjodidin asemesta joditableteissa. Jodaatti muuntuu jodiksi, joka estää radioaktiivisen jodin kertymisen kilpirauhaseen. Kaliumjodaatin annoskoko on aikuisella maailman terveysjärjestön suosituksen mukaan 170 mg. WHO pitää kaliumjodidia parempana vaihtona, koska ärsyttää suolistoa hieman vähemmän.
Aiheesta muualla

PubChem: Potassium iodate (englanniksi)
ChemBlink: Potassium iodate (englanniksi)
Irlannin viranomaisten jakamia joditabletteja, jotka sisältävät kaliumjodaattia.
Kaliumvetysulfaatti

| Kaliumvetysulfaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7646-93-7
PubChem CID:  516920 ja 18674734
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  KHSO4
Moolimassa:  136,178 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoista kiteistä ainetta
Sulamispiste:  214 °C
Tiheys:  2,32 g/cm3
Liukoisuus veteen:  36,3 g/100ml (0 °C) 49 g/100ml (25 °C)  121,6 g/100ml (100 °C)
   
Kaliumvetysulfaatti eli kaliumbisulfaatti (KHSO4) on kalium- ja vetysulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Sitä käytetään muun muassa orgaanisessa synteesissä ja lisäaineena elintarvikkeissa.
Valmistus ja ominaisuudet

Kaliumvetysulfaattia tuotetaan kaliumsulfaatista ja rikkihaposta kuumentamalla ja kiteyttämällä.
Kaliumvetysulfaattia muodostuu myös kaliumsulfaatin valmistuksen yhteydessä, kun kaliumkloridi ja rikkihappo reagoivat.
Kaliumvetysulfaatti liukenee hyvin veteen ja kuumaan paremmin kuin kylmään. Muodostuva vesiliuos on keskivahva happo johtuen vetysulfaatti-ionin protolysoitumisesta. Kaliumsulfaatti sulaa 214 °C:n lämpötilassa ja voimakkaammin lämmitettäessä se hajoaa kaliumpyrosulfaatiksi.
Käyttö

Kaliumpyrosulfaattia käytetään elintarvikkeissa happamuudensäätöaineena. Yhdisteen E-koodi on E15, joka on sama myös kaliumsulfaatilla. Yhdistettä voidaan käyttää myös orgaanisessa kemiassa esimerkiksi anisolin valmistuksessa ja metallurgiassa niin kutsuttuna fluksina.
Kallias II

| Kallias> Καλλίας.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: n. 520 eaa. Ateena
Kuollut: n. 446 eaa.
Vanhemmat:  Hipponikos I ja ?
Puoliso:  Elpinike
Lapset:  Hipponikos II
Kallias (m.kreik. Καλλίας, lat. Callias; n. 520–446 eaa.) oli antiikin kreikkalainen, joka oli kotoisin Ateenasta ja kuului Kalliasten ja Hipponikosten ylimyssukuun. Hän oli aikansa rikkain ateenalainen. Erotuksena suvun muista samannimisistä häneen viitataan tutkimuksessa nimellä Kallias II.
Elämä

Kallias oli Hipponikos I:n poika ja kotoisin Alopeken demoksesta. Hän voitti nuorena Olympian kisojen nelivaljakkoajot kolmesti peräkkäin, 70.–72. olympiadeissa eli vuosina 500, 496 ja 492 eaa.
Plutarkhos kertoo Kalliaan olleen paikalla vuoden 490 eaa. Marathonin taistelussa pukeutuneena papilliseen asuunsa. Hänestä kerrottiin tarinaa, että kun persialaiset sitten kärsivät murskatappion, eräs persialainen olisi pyytänyt hänen suojelustaan näyttäen kuoppaan kaivettua aarrettaan. Kallias olisi surmannut persialaisen ja pitänyt aarteen. Tästä hän olisi saanut lisänimen Lakkoplutos (Λακκόπλουτος, ”Kuopparikas”).
On kuitenkin arveltu uskottavammaksi, että lisänimi Lakkoplutos olisi ollut olemassa ennen sitä selittäneen tarinan syntyä, ja olisi perustunut yksinkertaisesti suvun suureen, ”pohjattomaan” vaurauteen. Nykyisin arvellaan, että nimi liittyy siihen, että Kallias rikastui Laureionin hopeakaivosten tuotolla.
Kalliaan vaimo oli Elpinike, joka oli Miltiades nuoremman tytär ja Kimonin sisko. Avioliiton mahdollisti se, että Kallias maksoi Kimonin Miltiadeelta perimän suuren sakon, jonka vuoksi Kimon oli vankilassa. Kalliaalla ja Elpinikellä oli poika, Hipponikos II. Kalliaalla oli vihollisia, jotka eivät kuitenkaan olleet kovin vahvoja, sillä Plutarkhos kertoo sokraatikko Aiskhines lähteenään, että hänelle olisi vaadittu kuolemanrangaistusta hyvin heikoin perustein. Aristeides, joka oli Kalliaan serkku, oli todistajana oikeudenkäynnissä, ja näin sen on täytynyt ajoittua ennen Aristeideen kuolinvuotta 468 eaa.
Herodotos mainitsee Kalliaan Ateenan lähettiläänä Artakserkseen luo. Diodoros Sisilialaisen mukaan Kallias neuvotteli persialaisten kanssa vuonna 449/448 eaa. rauhan, joka tunnetaan nimellä Kalliaan rauha. Sen ehtojen kuvataan olleen persialaisille nöyryyttävät. Kuvausta kyseisestä rauhansopimuksesta ei kuitenkaan ole pidätty luotettavana. Palattuaan Kallias joutui syytteeseen lahjuksien ottamisesta, ja hänet tuomittiin 50 talentin sakkoihin, mikä teki neljäsosan koko hänen omaisuudestaan.
Kallias oli Spartan perinnöllinen proksenos, ja vuonna 446/445 eaa. hän oli sopimassa 30-vuotisesta rauhasta Spartan kanssa.
Kaliumsulfaatti

| Kaliumsulfaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7778-80-5
PubChem CID:  139063234 ja 516915 24507, 139063234 ja 516915
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  K2SO4
Moolimassa:  174,27 g/mol
Ulkomuoto:  Väritön tai valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  1 067 °C  
Kiehumispiste:  1 689 °C 
Tiheys:  2,66 g/cm3
Liukoisuus veteen:  12 g/100ml (25 °C)
  
Kaliumsulfaatti (K2SO4) on kalium- ja sulfaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Luonnossa kaliumsulfaattia esiintyy useissa eri mineraaleissa.
Valmistus

Kaliumsulfaattia valmistetaan antamalla kaliumkloridin reagoida rikkihapon kanssa. Tällöin syntyy kaliumsulfaattia ja sivutuotteena suolahappoa. Reaktiossa syntyy ensin kaliumvetysulfaattia, joka reagoi edelleen kaliumkloridin kanssa muodostaen kaliumsulfaattia ja suolahappoa. Tällä menetelmällä kaliumsulfaattia valmistaa muun muassa Kemira GrowHow Kokkolan tehtaallaan.
Kaliumsulfaattia voidaan valmistaa myös muilla tavoin. Tyypillinen tapa valmistaa yhdistettä on kaliumia ja magnesiumia sisältävien mineraalien, kuten langbeiniitin tai kiessiriitin reaktio kaliumkloridin kanssa. Tuotteina syntyy kaliumsulfaattia ja magnesiumkloridia. Alla langbeiniitin reaktio:
Kaliumsulfaattia syntyy myös kuumennettaessa kaliumvetysulfaattia. Kuumennuksen ensimmäisessä vaiheessa poistuu vettä, jolloin muodostuu kaliumpyrosulfaattia. Kuumennuksen jatkuessa kaliumpyrosulfaatista irtoaa  rikkitrioksidimolekyyli ja syntyy kaliumsulfaattia.
Käyttö

Kaliumsulfaattia käytetään pääasiassa kaliumlannoitteena.  Lisäksi sitä käytetään muun muassa elintarvikkeissa happamuuden säätöaineena. Sen E-koodi on yhdessä kaliumvetysulfaatin kanssa E515.
Turvallisuus

Kaliumsulfaatti on lievästi myrkyllistä hengitettynä tai nieltynä. Kaliumsulfaattipöly aiheuttaa yskää ja hengen ahdistusta. Nielemisen seurauksena voi olla kipua vatsassa ja huonovointisuutta.
Kaliumnatriumtartraatti

| Kaliumnatriumtartraatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Kaliumnatrium-2,3-dihydroksibutaanidioaatti
CAS-numero:  304-59-6
PubChem CID:  165453
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C4H6O6KNa
Moolimassa:  210,162 g/mol
Sulamispiste:  70–80 °C
Kiehumispiste:  215 °C
Tiheys:  1,79 g/cm3
Liukoisuus veteen:  260 g/l (0 °C)
Kaliumnatriumtartraatti eli natriumkaliumtartraatti (C4H4O6KNa) on viinihapon kalium- ja natriumsuola. Yhdistettä valmisti ensimmäisen kerran ranskalainen apteekkari Pierre Seignette vuonna 1672 La Rochellen kaupungissa. Tämän vuoksi yhdiste tunnetaan myös nimillä seignettesuola ja rochellesuola. Kaliumnatriumtartraattia voidaan käyttää muun muassa elintarvikkeissa lisäaineena ja lääkeaineena.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kaliumnatriumtartraatti on valkoisia tai värittömiä kiteitä. Yhdiste on hygroskooppista eli se imee helposti ilmasta kosteutta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti (C4H4O6KNa·4H2O). Kidevesi poistuu yhdisteestä kuumentamalla yli 200 °C:n lämpötilaan. Kaliumnatriumtartraatti liukenee hyvin veteen, mutta ei orgaanisiin liuottimiin. Kaliumnatriumtartraattikiteet ovat optisesti aktiivisia.
Valmistus ja käyttö

Kaliumnatriumtartraattia valmistetaan neutraloimalla kaliumvetytartraattia eli viinikiveä natriumhydroksidin tai natriumkarbonaatin avulla. Lopuksi seosta käsitellään vielä kaliumoksalaattiliuoksella. Yhdiste kiteytetään liuoksesta jäähdyttämällä hitaasti. Muodostuneet kiteet suodatetaan, pestään ja kuivataan.
Kaliumnatriumtartraattia voidaan käyttää lääketieteessä ulostuslääkkeenä, leivinjauheissa, elintarvikkeissa happamuudensäätöaineena, jolloin sen E-koodi on E 337, sokerien läsnäolon ilmoittamiseen käytetyn Fehlingin liuoksen valmistuksessa ja peilien hopeoinnissa. Kaliumnatriumtartraattikiteet ovat pietsosähköisiä, joten yhdistettä käytetään myös esimerkiksi mikrofoneissa.
Aiheesta muualla

PubChem: Potassium sodium tartrate (englanniksi)
ChemBlink: Potassium sodium tartrate (englanniksi)
ChemBlink: Potassium sodium tartrate tetrahydrate (englanniksi)
Raymond Kalla

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Raymond Koned Kalla Nkongo
Syntymäaika: 22. huhtikuuta 1975 (ikä 49)
Syntymäpaikka: Yaoundé, Kamerun
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 190 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1993–1995 | Canon Yaoundé | – | (–) |
| 1995–1998 | Panachaiki | 71 | (3) |
| 1998–2002 | Extremadura | 121 | (1) |
| 2002–2005 | VfL Bochum | 77 | (6) |
| 2005–2006 | Sivasspor | 26 | (0) |
| 2006–2008 | Union Douala | – | (–) |
| Yhteensä | Yhteensä | 295 | (10) |
Maajoukkue
| 1994–2006 | Kamerun | 63 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kamerun.Miesten jalkapallo.AM-kilpailut  | Maa:   Kamerun> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ghana ja Nigeria 2000 |  |  |
|  Kultaa | Mali 2002 |  |  |
Raymond Koned Kalla Nkongo (s. 22. huhtikuuta 1975 Yaoundé, Kamerun) on kamerunilainen uransa lopettanut jalkapalloilija, joka saavutti Afrikan-mestaruuden kahdesti. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja.
Kalla aloitti uransa Canon Yaoundéssa, jossa hän voitti Kamerunin cupin 1993 ja 1995. Kalla voitti Kamerunin cupin myös Union Doualassa 2006. Hän pelasi pääsarjatasolla myös Kreikan Superliigan Panachaikissa (71 ottelua), Espanjan Primera Divisiónin Extremadurassa (34 ottelua), Saksan Bundesliigan VfL Bochumissa (77 ottelua) ja Turkin Superliigan Sivassporissa (26 ottelua).
Kamerunin maajoukkueessa Kalla pelasi 63 ottelua ja teki kaksi maalia vuosina 1994–2006. Hän oli mukana seitsemässä arvoturnauksessa: MM-kilpailuissa 1994, 1998 ja 2002, Afrikan-mestaruuskilpailuissa 1998, 2000 ja 2002 sekä Maanosaliittojen cupissa 2001. Näissä Kalla saavutti Afrikan-mestaruuden 2000 ja 2002.
Saavutukset

Canon Yaoundé
Kamerunin cup: 1993, 1995
Union Douala
Kamerunin cup: 2006
Kamerunin maajoukkue
Afrikan-mestaruuskilpailut: 2000, 2002
Kaliumtiosyanaatti

| Kaliumtiosyanaatti |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  333-20-0
PubChem CID:  516872
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  KSCN
Moolimassa:  97,19
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  173,2 °C
Kiehumispiste:  500 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,886 g/cm3
Liukoisuus veteen:  2 170 g/l (20 °C)
   
Kaliumtiosyanaatti (KSCN) on kalium- ja tiosyanaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä ja analyyttisessä kemiassa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kaliumtiosyanaatti on valkoisia erittäin hygroskooppisia kiteitä. Aine liukenee erittäin hyvin veteen ja veden lisäksi myös polaariset orgaaniset liuottimet kuten etanoli, metanoli ja asetoni liuottavat yhdisteen. Liukenemisreaktio on voimakkaasti endoterminen prosessi. Vahvat hapot hajottavat kaliumtiosyanaatin ammoniakiksi ja karbonyylisulfidiksi.
Valmistus ja käyttö

Kaliumtiosyanaattia voidaan valmistaa usealla eri tavalla. Käytettyjä ovat muun muassa kaliumhydroksidin reaktio ammoniumtiosyanaatin kanssa, jolloin muodostuu kaliumtiosyanaatin lisäksi ammoniakkia ja vettä sekä kaliumsyanidin ja rikin välinen reaktio lämmitettäessä.
Kaliumtiosyanaattia voidaan käyttää orgaanisissa synteeseissä orgaanisten tiosyanaattien, joita käytetään lääkeaineiden synteesiin, valmistuksessa. Muita käyttökohteita ovat käyttö apuaineena tekstiilien värjäyksessä, valokuvauskemikaalina ja reagenssina raudan toteamiseen analyyttisessä kemiassa. Kaliumtiosyanaattia voidaan lisätä hammastahnoihin, koska syljen laktoperoksidaasientsyymi hapettaa sen tiosyanaatti-ionin hypotiosyanaatti-ioniksi, jolla on antibakteerisia ominaisuuksia. Monissa kaliumtiosyanaatin käyttökohteissa voidaan käyttää myös hinnaltaan halvempaa natriumtiosyanaattia.
Aiheesta muualla

Kaliumtiosyanaatin kansainvälinen kemikaalikortti
Kalkkunat

| Kalkkunat |
| --- | --- |
 Kalkkuna (Meleagris gallopavo)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kanalinnut Galliformes
Heimo::  Aitokanat Phasianidae
Alaheimo::  Meleagridinae
Suku::  Kalkkunat Meleagris  Linnaeus, 1758
Katso myös
   Kalkkunat Wikispeciesissä   Kalkkunat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Meleagris gallopavo
Kalkkunat (Meleagris) on aitokanojen heimoon kuuluva lintusuku, joka aiemmin luettiin omaan Meleagrididae-heimoonsa. Siihen kuuluu kaksi Pohjois- ja Keski-Amerikassa elävää lajia. Niiden lisäksi tunnetaan useita esihistoriallisia lajeja. Kalkkunoiden levinneisyys ulottuu Kanadan eteläosista Meksikoon ja Guatemalan pohjoisosiin. Molempien lajien elinympäristöä ovat puistomaiset metsät. Ne elävät pieninä parvina.
Kalkkunat ovat kookas- ja solakkaruumiisia lintuja, joilla on pitkät jalat ja tukeva nokka. Siivet ovat pyöreähköt. Höyhenpeite on metallinhohtoinen, runsas ja tiivis. Pään ja kaulan nahka on sinisen ja punaisen kirjomia, eikä niissä ole höyheniä. Sen sijaan niillä on runsaasti erilaisia känsiä ja ihopoimuja, jotka erityisesti kiihtyneillä koirailla turpoavat paljon. Koiraiden otsassa on pitkä ja lihainen turpoava kasvain. Soidinaikaan koiraat perustavat itselleen haaremin, eivätkä ole perhesidonnaisia.
Lajit

Jukataninkalkkuna (Meleagris ocellata)
Kalkkuna (Meleagris gallopavo)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Meleagris (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q43794  Wikispecies: Meleagris  ADW: Meleagridinae  AFD: Meleagris  BOLD: 6833  CoL: 5NN8  EoL: 45510618  EPPO: 1MLEAG  Fauna Europaea (new): 59c67e1b-7bce-4eab-8234-2313ad71fdf8  GBIF: 2473548  iNaturalist: 905  ITIS: 176135  NBN: NHMSYS0000533447  NCBI: 9102  NZOR: 4382cb1a-7f62-4b04-b96f-0dd6bf111607  Open Tree of Life: 446481  Paleobiology Database: 39341  Plazi: 9380B902-73DD-F0F0-0409-BDF93A25CCEA  ZooBank: 39CB6BC6-C4E5-482F-97D2-9A525D770581
Vesa Kallio (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 31. elokuuta 1951 (ikä 73)
Syntymäpaikka: Kokkola, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 174 cm
Junioriseurat
: KPV
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1969–1977 | KPV | 159 | (19) |
| 1978 | Kuusysi | 22 | (5) |
| 1979–1983 | KPV | 90 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 271 | (27) |
Maajoukkue
| 1971–1974 | Suomi U21 | 13 | (0) |
| 1972–1974 | Suomi | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Vesa Kallio (s. 31. elokuuta 1951 Kokkola) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Keskikentällä pelannut Kallio edusti yhtä kautta lukuun ottamatta koko uransa Kokkolan Pallo-Veikkoja vuosina 1969–1983. Kauden 1978 hän pelasi 1. divisioonassa Kuusysissä. Hän voitti Suomen mestaruuden KPV:ssa 1969, mutta pelasi kauden aikana vain yhden ottelun. Kaikkiaan Kallio pelasi 13 kauden aikana 227 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 22 maalia.
Maajoukkueessa Kallio pelasi vuosina 1972–1974 kolme maaottelua.
Lennart Kalliomäki

Juho Lennart Kalliomäki (29. elokuuta 1927 Honkajoki – 29. heinäkuuta 1986) oli suomalainen lääkäri, joka oli vuodesta 1976 Turun yliopiston sisätautiopin professori.
Kalliomäen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Kalliomäki ja Julia Eufrosyne Talonen ja puoliso vuodesta 1951 sairaanhoitaja Ulla Helenä Melkkilä. Kalliomäki tuli yliopilaaksi Kauhajoen yhteiskoulusta 1945 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1951. Tohtoriksi hän väitteli 1953 ja sai sisätautien erikoislääkärin pätevyyden 1955.  Sisätautiopin dosentti Kalliomäestä tuli 1957. Hän työskenteli uransa alkuvaiheessa sekä sisätautien lääkärinä että Turun yliopiston tutkijana. Kalliomäen tutkimusaloja olivat kliininen sisätautioppi ja reumasairaudet.
Tuomo Heikkinen

Tuomo Heikkinen (s. 5. syyskuuta 1980 Kuhmo) on suomalainen kirjailija.
Heikkisen esikoisteos Sillanrakentaja on romaani ystävyydestä. Kirjan alussa mies lahjoittaa paikkakunnalle saapuneelle romaanin kertojalle kanin. Siitä heidän ystävyytensä alkaa. Sillanrakentajan pohjana ovat toimineet Heikkisen kirjoittamat runot.
Heikkinen on ollut yksi Debytoi runoilijana -kilpailun voittajista 2015 ja saanut J.H. Erkon kirjoituskilpailussa kunniamaininnan 2005.lähde?
Heikkinen esiintyy myös Mieskuoro Huutajissa.
Heikkinen työskentelee Oulun kirjailijaseuran toiminnanjohtajana. Vuosina 2009–2015 hän toimi kirjallisuuden läänintaiteilijana Taiteen edistämiskeskuksessa.
Tuotanto

Sillanrakentaja, romaani (Aviador 2023)
Aiheesta muualla

Tuomo Heik­ki­sen esi­kois­ro­maa­ni on jär­kä­le­mäi­nen, sy­väl­li­nen ja mie­liin­pai­nu­va lu­ku­ko­ke­mus. Lapin Kansa 28.11.2023
Tuomo Heikkinen kirjoitti esikoistaan liki 20 vuotta. Stiiknafuulia 2023
Kalliokyyhky

| Kalliokyyhky |
| --- | --- |
 Kalliokyyhkyjä luonnollisessa elinympäristössään.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kyyhkylinnut Columbiformes
Heimo::  Kyyhkyt Columbidae
Suku::  Columba
Laji::  livia
Kaksiosainen nimi
 Columba livia  Gmelin, 1789 

Katso myös
   Kalliokyyhky Wikispeciesissä   Kalliokyyhky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Columba livia
Kalliokyyhky (Columba livia) on merenrannikon luolissa ja kalliojyrkänteillä sekä myös vuoristoissa elävä kyyhkylaji. Sitä tavataan Välimeren ja Mustanmeren ympäristössä, koko Iberian niemimaalla, Irlannissa, Skotlannin Ylämailla sekä Shetlanninsaarilla ja Färsaarilla. Laji on aiemmin pesinyt myös Norjassa. Linnun pituus on noin 30–35 cm ja siipiväli 62–68 cm.
Kalliokyyhkypari munii 1-2 munaa korkeintaan 5 tai yli pesuetta vuodessa, joita molemmat vanhemmat hautovat 16-19 päivää ja sen jälkeen ruokkivat maidolla.
Kalliokyyhky on kaupungeissa yleisen kesykyyhkyn eli pulun (Columba livia domestica) kantamuoto. Kesykyyhky on yleinen myös Suomessa. Kesykyyhkyt ovat polveutuneet kyyhkyslakoista karanneista tai vapautetuista linnuista.
Kalliokyyhky muistuttaa paljolti uuttukyyhkyä, mutta selkä ja siipien yläpinnat ovat usein vaaleamman harmaat kuin uuttukyyhkyllä ja yläperä on valkoinen.
Kalevan kirkko

| Kalevan kirkko |
| --- | --- |
 Kalevan kirkon pääsisäänkäynti
Sijainti:  Liisankallio, Tampere
Koordinaatit:  61°29′57″N, 023°47′38″E
Seurakunta:  Tampereen tuomiokirkkoseurakunta
Rakentamisvuosi:  1964-1966
Suunnittelija:  Raili ja Reima Pietilä
Materiaali:  betoni, julkisivu vaaleankeltainen englantilainen savilaatoitus
Istumapaikkoja:  1 000
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kalevan kirkko on vuosina 1964–1966 rakennettu moderni kirkkorakennus Liisankallion kaupunginosassa Tampereella. Sen on suunnitellut arkkitehtipariskunta Raili ja Reima Pietilä. Kalevan kirkko on Kalevan ja koko Tampereen tunnetuimpia nähtävyyksiä.
Historia

Kalevan seurakunta perustettiin Tampereelle vuonna 1953, mutta seurakunta sai oman kirkon vasta 1966.
Vuonna 1959 Tampereen evankelis-luterilaisten seurakuntien kirkkohallintokunta julisti kilpailun, jossa arkkitehteja pyydettiin suunnittelemaan Kalevassa sijaitsevalle Liisankalliolle suuri, monumentaalinen kirkkorakennus Kalevan seurakunnan käyttöön. Kilpailuun otti osaa kaikkiaan 49 työtä. Näiden töiden joukosta valittiin jatkokäsittelyyn arkkitehti Reima Pietilän suunnittelema ehdotus ”Hellitä mäkivyötä, meridiaani”. Ehdotuksessa oli otettu vaikutteita kristillisestä symboliikasta: kirkon pohjapiirros muistuttaa kalaa.
Varsinaisen suunnitteluvaiheen Reima Pietilä hoiti yhdessä vaimonsa arkkitehti Raili Pietilän kanssa. Kirkko on kokonaisuudessaan, sisustusta myöten, Pietilöiden suunnittelema. Toteutusvaiheessa rakennusta pienennettiin kilpailuehdotuksesta noin 15 prosenttia.
Kirkon rakennustyöt aloitettiin 1964, ja rakennus valmistui vuonna 1966. Kalevan kirkko vihittiin lopulta käyttöön elokuussa 1966, kun seurakunnan perustamisesta oli kulunut jo kolmetoista vuotta. Kirkon rakensi Tampereen rakennusliike Auttila Oy.
Pietilä suunnitteli vuonna 1963 toteutetun Branderin kahvilan Kalevan kirkon sisätilojen kokeiluprototyypiksi. Kahvila sijaitsi Tampereen Hämeenpuiston ja Kauppakadun kulmassa. Se purettiin 1984, ja kalusteet ja puurakennelmat siirrettiin Pietilöiden suunnittelemaan Hervannan toimintakeskukseen.
Kirkkorakennus

Kalevan kirkko on Suomen mittakaavassakin varsin omaperäinen rakennuskenen mukaan?, ja se suojeltiin vuonna 2006. Museoviraston luonnehdinnan mukaan se on ”uudemman kirkkoarkkitehtuurin monumentaalisin esimerkki Suomessa”. Kirkon seinät ovat pystysuorat ja korkeat. Sisätiloissa on käytetty paljon puupintoja ja rakennuksen ulkoseinien väri on sama kuin valkaisemattomalla pellavalla. Pystysuorat, lattiasta kattoon yltävät ikkunat antavat runsaasti valoa ja korostavat seinien katedraalimaista korkeutta. Kirkolle onkin ominaista avaruus, valoisuus ja pitkät sisänäkymät.
Kirkkoa on silloisen Kalevan kirkkoherran Paavo Viljasen mukaan sen viljasiiloa muistuttavaksi katsotun ulkomuodon vuoksi kutsuttu myös nimillä ”Sielujen siilo” tai ”Viljasen (vilja)siilo”.
Pinta-alaa kirkossa on 3 600 m², ja sen kokonaistilavuus on 47 000 m³. Salin lisäksi rakennuksessa on kokoontumistiloja ja muita tiloja. Kalevan kirkko on suosittu ehtoollis- ja jumalanpalveluskirkko, joka tarjoaa mahdollisuuksia myös muuhun seurakuntatyöhön.
Kirkkorakennus > Rakenne

Kalevan kirkko on rakennettu betonista liukuvalumenetelmällä. Menetelmä oli 1960-luvulla poikkeuksellinen erityisesti sakraalirakennuksiin käytettynä. Rakennuksen rungossa on betonia kaikkiaan 4 500 m³ ja terästä 150 tonnia. Seinien liukuvalu kesti 12 vuorokautta.
Rakennuksen teräsbetonisten kattopalkkien leveys on neljä metriä, ja niitä on kymmenen metrin välein. Pisin palkeista on 35-metrinen. Kirkossa on kaikkiaan 18 lattiasta kattoon ulottuvaa suurta puukehyksistä ikkunaa, joiden ruudut ovat umpiolaseja, kaikki eri kokoisia. Myös ulko-ovia on 18 kappaletta.
Kirkon koko julkisivu on vaaleakeltaisista laatoista. Laatat on poltettu seitsemästä erilaisesta englantilaisesta savilajista. Laattoja tarvittiin kaikkiaan 8 000 m² eli 150 000 kappaletta. Kilpailuehdotuksessa rakennus oli betonipintainen, ja laatat oli sijoitettu kirkon ulkoseinien sisäpintaan, mutta ne siirrettiin rakennuksen julkisivuun, kun kävi ilmeiseksi, että betoniraudoitukset olisivat ajan kuluessa aiheuttanut ulkoseiniin ruostevalumia. Pietilän mukaan saumauksen mittakaava on väärä, ja siksi veistoksellinen muoto heikkenee. Alun perin laattojen oli tarkoitus olla suurikokoisia.
Kirkossa on ilmakeskuslämmitys. Ulkoseinän ja lattian taitteessa on rakoja, joista lämmitysilma puhalletaan sisään. Kirkkosalissa ilmanpoisto tapahtuu keskikäytävän penkkien alla olevien laatikkomaisten venttiilien kautta.