stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aldoosireduktaasi
Ominaisuudet ja toiminta

Aldoosireduktaasi on rakenteeltaan monomeeri ja ihmisen entsyymin moolimassa on noin 30–40 kDa. Entsyymi vaatii toimiakseen pelkistäväksi koentsyymiksi NADPH-molekyylin. Aldoosireduktaasi pelkistää sokereita sokerialkoholeiksi, esimerkiksi glukoosista muodostuu sorbitolia ja galaktoosista galaktitolia. Entsyymin substraattikirjo on laaja ja sokerien lisäksi se pelkistää myös useita muita aldehydejä alkoholeiksi. Ihmisellä aldoosireduktaasi on aktiivisimmillaan muun muassa maksassa, munuaisissa, verkkokalvolla, mykiöllä, seminaalivesikkeleissä, hermokudoksessa ja munasarjoissa. Aldoosireduktaasi ei ole normaalisti erityisen aktiivinen, mutta aktivoituu verensokeritason ollessa tavallista suurempi.
Aldoosireduktaasi on aktiivinen muun muassa diabeteksen yhteydessä ja sillä on rooli diabeteksen liittännäissairauteen silmän kataraktien muodostumiseen. Glukoosista muodostuu sorbitolia aldoosireduktaasin katalysoimana ja tämä lisää silmän osmoottista painetta. Osmoottisen paineen kasvaessa solut voivat hajota ja tämä johtaa kataraktien muodostumiseen silmiin. Sorbitoli aiheuttaa hermokudoksissa suurina pitoisuuksina myös neuropatiaa, mikä on syynä diabetekseen liittyvään neuropatiaan. Eräitä aldoosireduktasain estäjiä esimerkiksi epalrestaattia käytetään näiden diabeteksen liitännäissairauksien hoitoon.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Aldose reductase, EC 1.1.1.21 (englanniksi)
Alces americanus

| Alces americanus |
| --- | --- |
 Uros Wyomingissa.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Hirvieläimet Cervidae
Alaheimo::  Peurat Capreolinae
Suku::  Alces
Laji::  americanus
Kaksiosainen nimi
 Alces americanus  (Clinton, 1822) 
 Alces americanus vaaleammanruskealla,  hirvi (Alces alces) tummemmalla.
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alces americanus on hirvieläinten heimoon kuuluva suurikokoinen nisäkäslaji, joka elää Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa Jenisein itäpuolella. Sitä on aiemmin pidetty eurooppalaisen hirven alalajina Alces alces americanus, ja sen lajistatuksesta keskustellaan edelleen.
Yhdessä euraasialaisen sukulaisensa kanssa Alces americanus on suurin hirvieläin, jonka pää ja vartalo ovat 240–310 senttimetriä pitkät, hartiakorkeus 140–235 senttimetriä ja paino 200–825 kilogrammaa. Uros on suurempi kuin naaras. Uroksen sarvet ovat litteät, niiden leveys voi olla kaksi metriä ja paino jopa 30 kiloa.
Ajoneuvon ja hirven törmätessä toisiinsa aiheutuu useimmiten vakavia vahinkoja molemmille, sekä joskus myös ajoneuvossa matkustaneille ihmisille. Mainen osavaltiossa Yhdysvalloissa tapahtuu yli tuhat hirvikolaria vuosittain.
Esimerkiksi Yhdysvalloissa New Hampshiren osavaltiossa metsästys kestää yhdeksän päivää. Osavaltiossa on noin kuusituhatta hirveä.
Lähisukulaiset ja alalajit

Aiemmin sekä Amerikassa että Euraasiassa elävä hirvi luettiin yhdeksi Alces alces -lajiksi, joka oli Alces-sukunsa ainoa laji ja jolla oli kuusi tai seitsemän alalajia. Euraasian länsiosissa katsottiin elävän euroopanhirvi (Alces alces alces), itäisessä Aasiassa siperianhirvi (A. a. pfitzenmayeri) sekä mantšurianhirvi (A. a. cameloides) ja Pohjois-Amerikassa itäkanadanhirvi (A. a. americana), länsikanadanhirvi (A. a. andersoni), shirashirvi (A. a. shirasi) sekä suurikokoisin alalaji, alaskanhirvi (A. a. gigas).
Nyttemmin Amerikan ja Euraasian hirvet on erotettu kahdeksi erilliseksi lajiksi, koska ne eroavat toisistaan karyotyypiltään, ruumiinkooltaan ja -rakenteeltaan, kallonpiirteiltään, mittasuhteiltaan, väritykseltään ja sarvien mitoiltaan. Euroopassa ja Jenisei-joen länsipuolisessa Aasiassa elää hirvi (Alces alces) ja Pohjois-Amerikassa sekä Jenisein itäpuolisessa Aasiassa Alces americanus. Levinneisyysalueidensa laajoilla rajaseuduilla Jenisein yläjuoksulla, Mongoliassa ja Kiinassa näitä lajeja saatetaan tavata samoilla alueilla, jolloin ne myös risteytyvät keskenään. Kummallakin lajilla on kaksi alalajia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alces americanus Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2112320  Wikispecies: Alces americanus  ADW: Alces_americanus  BioLib: 133528  CoL: BHC4  EoL: 2921075  FEIS: alam  GBIF: 4262283  iNaturalist: 74048  ITIS: 898198  MSW: 14200211  NCBI: 999462  Observation.org: 200338  Open Tree of Life: 196762  Paleobiology Database: 395214
Aleksandrovsk-Sahalinski

| Aleksandrovsk-Sahalinski Александровск-Сахалинский |
| --- | --- |
 vaakuna
 Sahalinin alueen sijainti Venäjän itäosissa, alla kaupungin sijainti alueella
 Aleksandrovsk-Sahalinski
 Koordinaatit: 50.896°N, 142.156°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Sahalinin alue
Kaupunkipiiri:  Aleksandrovsk-Sahalinski
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  22 km²
Korkeus:  31 m
Väkiluku (2010)  ():  10 613
Aikavyöhyke:  UTC+11 (MSK+8)
 
 www.aleks-sakh.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aleksandrovsk-Sahalinski (ven. Алекса́ндровск-Сахали́нский) on kaupunki Sahalinin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Sahalinin länsiosassa Tatariansalmen rannalla 561 kilometriä Južno-Sahalinskista pohjoiseen. Siellä on huomattava satama, josta on laivayhteys Vaninoon ja Nikolajevsk-na-Amuriin.
Kaupunki muodostaa oman kaupunkipiirinsä, jonka asukasluku oli 13 404 (vuonna 2010). Heistä 10 613 asui varsinaisessa Aleksandrovsk-Sahalinskin kaupungissa.
Aleksandrovskajan kylä tunnetaan vuodesta 1862 lähtien ja Aleksandrovskin tukikohta vuodesta 1881. Vuodesta 1884 lähtien se oli Sahalinin hallinnollinen keskus. Vuonna 1917 Aleksandrovskista tuli kaupunki ja vuodesta 1926 lähtien sen nimenä on ollut Aleksandrovsk-Sahalinski. Vuosina 1918–1920 kaupungissa majailivat amiraali Aleksandr Koltšakin joukot, vuosina 1920–1925 se oli Japanin miehittämä. Vuosina 1932–1947 kaupunki toimi Sahalinin alueen pääkaupunkina.
Nykyään Aleksandrovsk-Sahalinski on kivihiilen tuotannon keskus. Kaupungissa toimii teatteri, kotiseutumuseo sekä siellä vuonna 1890 käyneelle Anton Tšehoville omistettu kirjallisuusmuseo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksandrovsk-Sahalinski Wikimedia Commonsissa
Kaupungin sivusto
Epäviralliset sivut kaupungista (Arkistoitu – Internet Archive)
Sahalinin alueen kaupungit
Hallinnollinen keskus: Južno-Sahalinsk 

Aleksandrovsk-Sahalinski | Aniva | Dolinsk | Holmsk | Korsakov | Kurilsk | Makarov | Nevelsk | Oha | Poronaisk | Šahtjorsk | Severo-Kurilsk | Tomari | Uglegorsk
Sahalinin alue
Akkusatiivi

Akkusatiivi eli kohdanto on nominatiivi-akkusatiivikielissä transitiiviverbien tekemisen kohteen eli suoran objektin sija. Se siis vastaa kysymyksiin ”kenet”, ”minkä”. Esimerkiksi "Minä näen sinut". Akkusatiivi on useissa indoeurooppalaisissa kielissä oma sijamuotonsa.
Akkusatiivi suomen kielessä

Muiden itämerensuomalaisten kielten tapaan Suomen kielessä on useita sijavaihtoehtoja, joilla ilmaistaan kokonais- ja osaobjektin vastakohtaisuutta. Osaobjektin sijana on aina partitiivi. Vanha uralilainen akkusatiivi on nyky-suomessa muuttunut genetiivin kaltaiseksi (esim. ”Hän osti auton”; alkuperäinen m-tunnus on muuttunut n:ksi, kuten muutkin sanojen lopussa olleet m-äänteet). Kokonaisobjektin sija voi olla myös nominatiivin kaltainen, esim. ”Osta auto!”. Suomalaisessa kielioppiperinteessä on ollut tapana nimittää kummankin tyyppistä kokonaisobjektin muotoa akkusatiiviksi; on puhuttu ”genetiiviakkusatiivista” ja "nominatiiviakkusatiivista". Lisäksi persoonapronomineilla ja pronominilla kuka/ken on erillinen akkusatiivimuoto, jonka sijapääte on -t, esim. ”minut” ja ”sinut”; tätä muotoa käytetään sekä genetiivi- että nominatiiviakkusatiivin tapaan.
Toinen periaate, jota noudattaa esimerkiksi Auli Hakulisen ym. Iso suomen kielioppi (2004), on käyttää akkusatiivi-nimitystä ainoastaan persoonapronominien sekä kuka/ken-pronominin akkusatiivimuodoista (minut, sinut, hänet, meidät, teidät, heidät, kenet): vain nämä muodot erottuvat genetiivi- ja nominatiivimuodoista. Tämän tulkinnan ongelmana on kuitenkin se, että genetiivi ja nykykielessä genetiivin näköisenä esiintyvä akkusatiivi ovat sekä kielihistoriallisesti että merkitykseltään eri sijoja.
Esimerkkejä akkusatiivimuodoista eri lauserakenteissa:
Ostin eilen auton.
He ostivat eilen autot.
Osta auto!
Auto varastettiin yöllä.
Autot noudettiin varikolta.
Tapasin hänet eilen.
Heidät haettiin kotoa.
Akkusatiivi suomen kielessä > Päätteellinen ja päätteetön akkusatiivi

Erillisiä akkusatiivimuotoja lukuun ottamatta monikon akkusatiivi on aina nominatiivin kaltainen, mutta yksikössä käytetään joko genetiivin tai nominatiivin kaltaista akkusatiivia riippuen lauserakenteesta. Genetiiviakkusatiivia nimitetään tällöin päätteelliseksi ja nominatiiviakkusatiivia päätteettömäksi akkusatiiviksi.
Akkusatiivi suomen kielessä > Päätteellinen ja päätteetön akkusatiivi > Päätteellinen akkusatiivi

Päätteellisen akkusatiivin tehtävä on erottaa lauseen objekti lauseen subjektista tietyissä lauserakenteissa:
Poika kaatoi karhun. (subjekti — predikaatti — objekti)
Pojan kaatoi karhu. (objekti — predikaatti — subjekti)
Poika kaatoi karhu (subjekti ja objekti sekaantuvat)
Vaikka lauseen subjekti olisi sisällön perustella ilmeinen, on päätteellinen akkusatiivi kuitenkin kieliopillisesti tarpeellinen aina kun lauseessa esiintyy nominatiivimuotoinen subjekti (poika tai karhu). Mikäli sekä subjekti että objekti ovat monikossa, niiden sijamuodot ovat samannäköiset. Tällöin subjekti on sijoitettava ennen objektia, mikäli sekaannuksen vaara on olemassa:
Pojat hakivat tytöt. (subjekti — predikaatti — objekti)
Akkusatiivi suomen kielessä > Päätteellinen ja päätteetön akkusatiivi > Päätteetön akkusatiivi

Imperatiivi- ja passiivilauseissa ei ole nominatiivimuotoista subjektia, jolloin ei ole tarpeen korostaa lauseen objektia päätteellisellä akkusatiivilla. Tällöin käytetään päätteetöntä akkusatiivia, joka näyttää nominatiivilta:
Osta auto.
Päätteetön akkusatiivi ei eroa merkitykseltään päätteellisestä akkusatiivista. Ne eivät kuitenkaan voi esiintyä samassa lauserakenteessa (syntaktinen täydennysjakauma).
Akkusatiivi suomen kielessä > Akkusatiivin tulkinnanvaraisuus

Suomen kielen lauseissa, joissa on vain yksi nominatiivin kaltainen lauseenjäsen, on usein tulkinnanvaraista, onko kyseessä nominatiivimuotoinen subjekti vai akkusatiivimuotoinen objekti. Lauseessa ”Sinne jäivät kaikki tavarani.” sana ”tavarani” tulkitaan tavallisesti nominatiiviksi, mutta se on mahdollista tulkita myös akkusatiiviksi.lähde? Toisaalta lauseessa ”Paketti vietiin postiin.” on sana ”paketti” yleisen käsityksen mukaan objekti, mutta se voidaan mieltää puhekielessä myös subjektiksi. Kieliopillisesti tässä predikaatti on passiivimuotoinen, jolloin varsinaista subjektia ei ole. Tämä epäselvyys liittyy myös osittain siihen, että suomen kieli ei ole puhdas akkusatiivikieli, vaan suomessa on myös ergatiivisia piirteitä. Yhden tulkinnan mukaan kyseessä on akkusatiivi aina silloin, kun sen voi korvata persoonapronominin yksiselitteisellä akkusatiivimuodolla, esim. ”Sinulla on minut”.
Akkusatiivi muissa kielissä > Unkari

Unkarin kielessä akkusatiivi muodostetaan päätteellä -t. Pääte liittyy vartaloon joko suoraan (jos sanan lopussa on vokaali tai -n, -ny, -r, -ly, -s, -sz) tai sidevokaalin välityksellä (jos sanan lopussa on muu kuin edellä mainittu konsonantti). Sidevokaalin määrää vokaalisointu.
Esimerkkejä:
király — kuningas (nominatiivi)
királyt — kuninkaan (akkusatiivi)
ház — talo (nominatiivi)
házat — talon (akkusatiivi)
kép — taulu (nominatiivi)
képet — taulun (akkusatiivi)
Akkusatiivi muissa kielissä > Saksa

Saksan kielessä akkusatiivi eroaa nominatiivista vain eräillä pronomineilla sekä maskuliinisukuisten sanojen yksikkömuodoissa. Feminiinien, neutrien ja monikkomuotoisten sanojen (lukuun ottamatta me- ja te- pronomineja) akkusatiivi on aina nominatiivin kaltainen. Akkusatiivi muodostetaan käyttämällä artikkelien akkusatiivimuotoja einen, den (maskuliini); ein, das (neutri) ja eine, die (feminiini). Lisäksi maskuliinin yksikön akkusatiivissa adjektiivit ja myös muutamat heikoiksi maskuliineiksi kutsutut substantiivit saavat pääteen -en. Esimerkkejä:
der Hund — koira (nominatiivi)
den Hund — koiran (akkusatiivi)
ein Mann — mies (nominatiivi)
einen Mann — miehen (akkusatiivi)
ein Mensch — ihminen (nominatiivi)
einen Menschen — ihmisen (akkusatiivi; heikko maskuliini)
Saksassa akkusatiivia käytetään, kun vastataan kysymykseen ketä, kenet, mitä tai minkä, mutta myös seuraavien prepositioiden kanssa: 
an, auf, hinter, in, neben, über, unter, vor, zwischen (kun vastataan kysymykseen mihin)
sekä aina seuraavien prepositioiden kanssa:
durch, für, gegen, ohne, um...herum, wider
Akkusatiivi muissa kielissä > Venäjä

Venäjän kielessä oma muotonsa akkusatiivilla on vain feminiinin yksikössä. Maskuliinissa akkusatiivi riippuu siitä viittaako sana elolliseen (ihminen, eläin) tai elottomaan kohteeseen: elollisilla maskuliineilla akkusatiivi on genetiivin kaltainen ja elottomilla nominatiivin kaltainen. Monikossa akkusatiivi feminiineillä ja elollisilla maskuliineilla monikon genetiivin kaltainen, elottomilla ja neutreilla monikon nominatiivin kaltainen.
Esimerkkejä:
кошка — kissa (nominatiivi)
кошку — kissan (akkusatiivi)
врач — lääkäri (nominatiivi)
врача — lääkärin (akkusatiivi)
Akkusatiivi muissa kielissä > Esperanto

Esperantossa akkusatiivi muodostetaan aina päätteellä -n. Objektin lisäksi se voi ilmaista muun muassa liikkeen suuntaa, mittaa ja aikaa. Esimerkkejä:
Mi legis kvar bonajn librojn (’Luin neljä hyvää kirjaa’)
Kial la kato ne manĝas tiun nigran birdon? (’Miksi kissa ei syö tuota mustaa lintua?’)
Vi vidas min (’Näet minut’)
Mi iras lernejen (’Menen kouluun’)
Li serĉis ŝin du tagojn (’Hän etsi häntä kaksi päivää’)
Mi vekiĝas ĉiun tagon je la deka (’Herään joka aamu kymmeneltä’)
La ĉemizo kostas du dek eŭrojn (’Paita maksaa kaksikymmentä euroa’)
Akkusatiivi muissa kielissä > Ido

Idossa akkusatiivi muodostetaan kuten esperantossakin, mutta sitä ei käytetä yhtä paljon.
Alempi Pergase

| Alempi Pergase> Περγασὴ ὑπένερθεν.Sijainti |
| --- | --- |
 Alempi Pergase
Koordinaatit:  38°5′41″N, 23°47′37″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  länteen Kifisiásta, Attika
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Erekhtheis
 :  Antigonis (vsta 307 eaa.)
 :  Erekhtheis (vsta 201 eaa.)
Trittys:  mesogeios
Demonyymi:  Pergasēthen (Περγασῆθεν)
Bulen jäseniä:  2
 :  3 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Alempi Pergase (m.kreik. Περγασὴ ὑπένερθεν, Pergasē hypenerthen) oli antiikin aikainen alun perin Erekhtheis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Alempi Pergase sijaitsi Ateenan pohjoispuolella. Se sijoitetaan länteen nykyisestä Kifisián kaupungista. Alemman Pergasen lähellä sijaitsi Ylempi Pergase, joka oli erillinen demos.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Erekhtheis ja sillä oli kaksi edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Antigonis-fyleen ja fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Erekhtheis-fyleen. Muutosten seurauksena demoksella oli hellenistisellä kaudella kolme bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Pergasēthen (Περγασῆθεν).
Alastalon salissa

| Alastalon salissa |
| --- | --- |
 Alastalon salissa 1-2, vuoden 1965 painos
Kirjailija:  Volter Kilpi
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1933
Sivumäärä:  484 + 472
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Alastalon salissa on Volter Kilven pääteoksena pidetty 1933 julkaistu romaani. Tätä tajunnanvirtatekniikkaa soveltavaa romaania pidetään yhtenä suomalaisen kirjallisuuden vaikeimmista mutta myös merkittävimmistä teoksista. Kilven modernistista romaania verrataan muun muassa Marcel Proustin ja James Joycen klassikkoteoksiin, joihin hän itsekin sitä vertasi. Thomas Warburtonin ruotsinkielinen käännös teoksesta julkaistiin vuonna 1997 ja Stefan Mosterin saksankielinen käännös vuonna 2021.
Syyskuussa 2020 Yle julkaisi teoksen kuunneltavaksi äänikirjana Areena-suoratoistopalvelussaan, lukijana Esko Salervo.
Kirjan kuvaus > Kirjan henkilöhahmot

Luettelossa on kirjan henkilöt, joiden rooli on keskeinen.
Herman Mattsson Alastalo, talonpoikaislaivuri, jonka esikuvana on pidetty kirjailijan isän isäpuolta, laivanvarustaja David Janssonia
Petter Filemon Pihlman Pukkila, talonpoikaislaivuri
Efram Eframsson Langholma, suurtalollinen
Malakias Afrodite Härkäniemi, talonpoikaislaivuri
Taavetti Taavetinpoika Lahdenperä, lautamies
Eenokki Karjamaa, talollinen
Mikkel Mikkelson Krookla, talollinen
Eevastiina, Alastalon vaimo
Siviä, Alastalon tytär
Evald, Pukkilan poika
Janne Pihlman, Jata-Fiinan (Pukkilan entinen piika) poika, Alastalon laivan perämies
Kirjallisuutta

Lyytikäinen, Pirjo: Mielen meri, elämän pidot. Volter Kilven Alastalon salissa.  (Väitöskirja: Helsingin yliopisto)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1992.  ISBN 951-717-726-7
Aiheesta muualla

Alastalon salissa: kuvaus saaristosta. ensimmäinen nide, toinen nide. Digitoitu julkaisu. Kansalliskirjasto.
Matias Riikonen: Avaruuslaivoista ja hirviöistä Volter Kilven romaanissa Alastalon salissa nuorivoima.fi. Viitattu 17.4.2017.
Alastalon salissa - Yle Areena
Josef Albers

| Josef Albers |
| --- | --- |
 Josef Albers, Ida Bergerin piirros.
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1888 Bottrop, Saksan keisarikunta
Kuollut: 25. maaliskuuta 1976 (88 vuotta) New Haven, Connecticut
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  taidemaalari, kuvanveistäjä, opettaja ja taideteoreetikko
Taiteilija
Salanimi:  Albers, Yozef ja Albers, Joseph
Taidesuuntaus:  abstrakti
Josef Albers (19. maaliskuuta 1888 Bottrop, Saksan keisarikunta – 25. maaliskuuta 1976 New Haven, Connecticut) oli saksalainen taidemaalari, kuvanveistäjä, opettaja ja taideteoreetikko.
Elämäkerta

Albers syntyi Bottropissa, Saksan keisarikunnassa, ja opiskeli opettajaksi vuosina 1905–1908, jonka jälkeen hän oli opettajana Nordrhein-Westfalenissa vuoteen 1913 asti. Albers opiskeli sen jälkeen taidetta Berliinissä, Essenissä ja Münchenissä. Vuonna 1920 hän pääsi arvostettuun Bauhausin taidekouluun Weimarissa. Bauhaus suljettiin natsien painostuksesta vuonna 1933, ja Albers muutti Yhdysvaltoihin. Hän loi itselleen työuran muun muassa Yalen yliopistossa. Hänen vaimonsa oli taiteilija Anni Albers.
Albersin tuotantoon kuuluu vuonna 1949 aloitettu Kunnianosoitus neliölle -teossarja. Hän julkaisi vuonna 1963 värioppia käsittelevän teoksen Interaction of Color, joka on suomennettu nimellä Värien vuorovaikutus.
Josef Albers kuoli 88-vuotiaana New Havenissa, Connecticutissa.
Aiheesta muualla

Josef Albers Tate. Viitattu 8.10.2023. (englanniksi)
Kirjallisuutta

Albers, Josef: Värien vuorovaikutus.  ((Interaction of color, 1963.) Suomentaneet Maija Kärkkäinen ja Eero Laitinen. 2. uudistettu painos)  Helsinki:  Vapaa taidekoulu, 1991.  ISBN 951-95982-3-5
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Auckland  ADK  South Australia  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  National Gallery of Canada  Victoria  Photographers' Identities  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC 2  IdRef  Te Papa (New Zealand)
Ala-Kivijärvi

| Ala-Kivijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Luumäki
Koordinaatit:  60°57′25″N, 27°29′38″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  uoma Kelkjärveen 
Järvinumero:  14.191.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  75,1 m  
Pituus:  9 km  
Leveys:  5,5 km  
Rantaviiva:  72,0823 km  
Pinta-ala:  9,19582 km²  
Tilavuus:  0,0438827 km³  
Keskisyvyys:  4,77 m  
Suurin syvyys:  18,96 m  
Saaria:  45 
 fiAla-Kivijärvi 
Ala-Kivijärvi  on Etelä-Karjalassa Luumäellä Taavetin luoteispuolella sijaitseva järvi.
Luontoarvoja > Vedenlaatu ja eläimistö

Ala-Kivijärvi on pääosin karua ja kirkasta vesialuetta. Ala-Kivijärven vedenlaatu on arvioitu hyväksi, mutta järven alueella on havaintoja rehevöitymisestä sekä ajoittaisista sinileväkukinnoista.lähde?
Kivijärven ja Ala-Kivijärven suojelua varten on perustettu Pro Kivijärvi ry 1996. Yhdistyksen tavoitteena on Kivijärvien veden ja ympäristön säilyttäminen mahdollisimman puhtaana. Lisäksi yhdistys pyrkii edistämään Väliväylän reittiin kuuluvien vesistöjen käyttöä alueen vakinaisten asukkaiden ja kesäasukkaiden virkistymiseen. Yhdistyksen tarkoituksena on myös vaalia alueen historiallisia ja kulttuuriperinteitä.
Ala-Kivijärven järvilinnusto on monipuolinen, pesivinä lajeina muun muassa heinäsorsa, kaakkuri, kuikka, laulujoutsen, härkälintu, sääksi, selkälokki ja kalatiira. Ala-Kivijärvessä elää monipuolisesti kalalajeja, ainakin 20 eri kalalajia. Kalalajeina tavataan muun muassa ahventa, haukea, järvilohta, kiiskeä, kuhaa, muikkua, lahnaa sekä särkeä. Näistä vesialueen tärkein talouskalalaji on muikku. Muita tärkeitä virkistyskalalajeja ovat ahven, hauki, järvilohi ja kuha.lähde?
Luontoarvoja > Melontareitti

Nykyisin se on suosittu melontareitti, jossa Lappeenrannasta lähtevä vanhaa uittoreittiä seuraava melontareitti yhdistää Saimaan ja Kymijoen vesistöt Rutolassa. Tuolla on 700 metrin maakangas järvien välissä, joka täytyy ylitää kantamalla. Lisäksi Kannuskoskella väylässä on mylly sekä sähkövoimalaitos, jotka täytyy ohittaa kantamalla. Reitin kosket sijaitsevat Kannuskoskesta länteen, Kymenlaakson maakunnan puolella.lähde?
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Tuohtiaisen–Ala-Kivijärven alueeseen (14.191) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 75,1 metriä mpy.
Ala-Kivijärvi on osa Valkealan reittiä, reitin pituus on yhteensä 113 kilometriä ja putouskorkeutta noin 19 metriä Kivijärvestä Kymijokeen. Reitin valuma-alue on pinta-alaltaan 1 250 km² ja järvien vesipinta-ala yli 130 km². Kivijärven reitin valuma-alueen koko on 84,6 km².lähde?
Alueen vedenjakaja kulkee etelässä pitkin Salpausselkää, joten Kivijärven alueen viereen jää vain muutamalle järvelle tilaa. Tässä yhteydessä Raatjärveä ja Sorosenselkää luetaan kuuluvaksi Ala-Kivijärveen sen järvenosina. Raatjärven lahteen laskee Kukaslampi (19 ha) ja valuma-alueelta esimerkiksi Valkialampi (4 ha), Hepolampi (3 ha) ja Mustalampi (3 ha). Kivijärvestä laskevan Huopaisenvirran eli Huopasinvirran pohjoispuolella on Ala-Kivijärven alue laajempi. Tynkänniemessä sijaitseva Kesuslampi (20 ha) ja sen viereinen Suokaslampi (20 ha) ovat huomattavia sivujärviä. Niihin laskeva Suokasjoki tulee Ellolasta Leppisuon turvetuotatoalueelta ja sen eteläpuolella sijaitsee Ellosenlampi (4 ha). Salpausselän pohjoispuolellekin jää Ala-Kivijärven aluetta. Käsärinlahdelta jatkuva Matalalampi kuuluu Ala-Kivijärveen, mutta Syvänpäänlampi (5 ha) ei. Sen laskuoja Pöyrynoja laskee Matalalampeen. Syvänpäänlampi kerää Herajärven (197 ha) ja Kahrasenjärven (55 ha) laskuvedet, joihin sisältyy myös Kahrasenjärven valuma-alue, jonon sisältyy Kahrasenlampi (6 ha), Lopsanlampi (1 ha), Kirveslampi (3 ha) ja järvien ympäröivät ojitetut suot.
Järven lasku-uoma on järven länsipäässä Uitonsaaren pohjoispuolella sijaitsevasta niemestä alkava Kelkjärven (187 ha) kapeikko.