Elim (Namibia)
Historia > Lähetysasema perustetaan ensimmäisen kerran

Kuningas otti suomalaiset ystävällisesti vastaan. Hän antoi näille näiden valitseman paikan parin pitkän nuolenkantaman päässä hovistaan. Talon muuraustöihin päästiin syyskuun alussa, ja lokakuun loppuun mennessä pieni, kolmen huoneen rakennus oli valmis. Rakennustyön suorittivat Kurvinen, Weikkolin ja Piirainen, sillä Rautanen siirtyi saman tien lännemmäksi, Ongandjeraan.
Kuningas tuntui halukkaalta ottamaan vastaan oppia, jopa opetteli lukemista hereron kielellä. Häiriötekijänä kuitenkin olivat portugalilaiset kauppiaat, joita hovissa aika ajoin kävi. Nämä harrastivat mm. orjakauppaa, joskin suomalaisten tultua oli Nayuma sanoutunut siitä irti. Lisäksi lähetyssaarnaajat olivat taloudellisesti riippuvaisia kuninkaasta, joka saattoi sanoa heille, että he olivat vain tulleet Uukwambiin hakemaan ruokaa. Kaiken kukkuraksi Nayuma salli suomalaisten opettavan vain häntä, ei muita.
Vuoden 1871 alussa Kurvinen ja Piirainen lähtivät Hereromaalle Otjimbingween ottamaan vastaan morsiamiaan, jotka vasta nyt saapuivat maahan. Otjimbingwessa pariskunnat vihittiinkin avioliittoon. Weikkolinkaan ei näytä jääneen enää Uukwambiin.
Kun Kurvinen ja Piirainen vaimoineen toukokuussa palasivat Uukwambiin, ilmapiiri siellä oli täysin muuttunut. Kuningas Nayuma ei enää halunnutkaan ottaa vastaan vaikutteita suomalaisilta, vaan hän oli nyt portugalilaisten kauppiaitten vaikutuksen alaisena. Nämä pitivät omalta kannaltaan parhaana, että kuningas pysyisi pakanuudessa, jolloin hänelle voitiin myydä alkoholia, ostaa häneltä orjia ja samalla saattaa hänet velkoihin, jolloin kauppasuhteet olisivat pysyvämmät. Kauppiaat vielä uskottelivat kuninkaalle, että suomalaiset olivat tulleet anastamaan tältä vallan. Kuitenkin kesäkuuhun mennessä luottamus oli saatu palautumaan, ja suomalaiset saivat rakentaa toisenkin talon, nyt hieman lähemmäksi hovia. Kuningas pyysi myös suomalaisia rakentamaan itselleenkin tiilirakennuksen. Nyt lähetysasema sai myös nimensä: Elim. Tämän nimen tuo paikka sai Raamatun Elimin mukaan, nähtävästi siksi, että kummassakin paikassa oli runsaasti palmuja ja vesilähteitä.
Kuninkaan mielialat vaihtelivat kuitenkin jatkuvasti, ja syyskuussa hän oli kieltänyt alamaisiaan kuolemanrangaistuksen uhalla menemästä kuuntelemaan suomalaisten opetusta. Marraskuussa hän sitten komensi pois kaikki alamaisensa, jotka olivat suomalaisilla töissä. Lisäksi Nayuman ryöstöretket naapuriheimoihin jatkuivat. Näillä ryöstöretkillä kuningas ilmeisesti hankki orjia myytäväksi portugalilaisille, jotka olivat ainoita eurooppalaisia tuossa osassa Afrikkaa, jotka tuota kauppaa harjoittivat.
Kun sitten ryöstöretket alkoivat epäonnistua, Nayuma uskoi sen johtuvat suomalaisista, jotka olivat hänen mielestään noitia. Orjakauppiaat ja eräs irlantilainen Harrison saivat kuninkaan niin pauloihinsa, ettei tämä lopulta päästänyt suomalaisia puheilleenkaan. Osansa on Peltolan mukaan ollut myös sillä, että Elimin suomalaisilta puuttui diplomaattisia taitoja. Lopulta myöhään yöllä 21. toukokuuta 1872 Kurvinen, Weikkolin ja Alexander Malmström, joista viimeksi mainittu oli Elimissä vain käymässä, jättivät kasvattityttöineen paikan ja pakenivat Ondongaan.