stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Evankeliumikirja

Evankeliumikirja (lektionaari) on Raamatun teksteistä laadittu tekstikokoelma, jota käytetään kristillisissä jumalanpalveluksissa. Evankeliumikirja on läntisten kirkkojen (katolinen kirkko, luterilaiset kirkot, anglikaaninen kirkko) jumalanpalveluskirjoihin kuuluva kirja, jossa on jumalanpalveluksissa luettavat Raamatun lukukappaleet ja päivän rukoukset kirkkovuoden kierron mukaisesti järjestettynä.
Kirkon alkuaikoina oli tapana lukea messussa Raamattua jatkuvana lukemisena (lectio continua), luku luvulta. Pian etenkin suuret juhlat kuten pääsiäinen, joulu ja helluntai saivat omat, kiinteät tekstinsä. Vähitellen muodostui kirkkovuosi perikooppijärjestelmineen (lectio selecta)ː jokainen kirkkovuoden juhla ja pyhäpäivä sai omat tekstinsä. Tekstijärjestelmä vakiintui vuoden 800 tienoilla ja se on edelleen käytössä. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon evankeliumikirjan 1. vuosikerran lukukappaleet edustavat tätä perinnettä.
Ortodoksisessa kirkossa evankeliumikirjaa kutsutaan myös alttarievankeliumiksi. Se on  kirja, joka on ortodoksisessa kirkossa kirkkorakennuksen keskeisimmällä paikalla, alttarissa pidettävä evankeliumikirja, joka sisältää evankelistojen Matteuksen, Markuksen, Luukkaan ja Johanneksen evankeliumit.
Evankeliumikirja ortodoksisessa kirkossa

Evankeliumikirja on neljä evankeliumia sidottuina samoihin kansiin.
Evankeliumikirjoja käytetään ortodoksisessa kirkossa runsaasti; sidokseen ei sisälly mitään muuta Raamatun tekstiä. Kirjaa käsittelee ainoastaan alttaripapiston jäsen eli diakoni, pappi tai piispa. Papin luvalla kirjaa saa esimerkiksi ristisaatossa kantaa maallikkokin – mutta ei avata. Samoin jos esimerkiksi vieraileva piispa on saanut lahjana evankeliumikirjan, hän voi antaa sen maallikonkin pideltäväksi siksi aikaa, jos haluaa kiitospuheensa yhteydessä antaa vastalahjoja, kuten itse siunaamiaan ikoneita. Näin esimerkiksi 12. joulukuuta  2004 Uspenskin katedraalissa, kun Washingtonin arkkipiispa Herman sai seurakunnan lahjana suomenkielisen evankeliumikirjan.
Kirja ja papin käsiristi sekä kolme sytytettyä lampukkaa tai tuohusta ovat vähimmäisvarusteet, jotka tarvitaan papin toimittaman jumalanpalveluksen tai sakramentin suorittamiseen. 
Evankeliumikirjaa säilytetään yleensä alttaripöydällä tai erillisessä kaapissa, jos kirkossa on niitä useampiakin.
Evankeliumikirjoja on tehty ja säilynyt runsaasti; Suomessa huomattava osa niistä on slaavinkielisiä, jolloin päivän evankeliumi luetaan erillisestä käännöksestä.
Ehkä huomattavin museoiduista evankeliumikirjoista on Ortodoksisessa kirkkomuseossa oleva, Valamon luostarin pääkirkon alakirkossa säilytetty, vain pääsiäisyönä käytetty hyvin kookas kappale, jota palveluksen aikana kantoi kaksi munkkidiakonia ja jota luki ainoastaan korkein toimittava pappi, useimmiten luostarin johtaja tai mahdollisesti toimittamassa ollut piispa.
Kreikassa ja Venäjällä tehdään erikseen varta vasten koristeellisia metallikansia, joihin voidaan sijoittaa kussakin maassa omakielinen evankeliumikirja. Tällaiset kannet on papiston omatoimisuudella saatu moniin kirkkoihin, muiden muassa Lohjan Karjalan valistajien kirkkoon.
Suomeksi painetut evankeliumikirjat ovat yleensä pahvikantisia ja niukasti koristeltuja.
Evankeliumikirja Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa

Evankeliumikirja on kirkolliskokouksen hyväksymä kirja, joka on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Kirkkokäsikirjan II osa. Siinä on kunkin sunnuntain ja juhlapyhän sekä erityispyhien raamatuntekstit. Nykyinen evankeliumikirja on hyväksytty 8. toukokuuta 1999.
Evankeliumikirjassa on kullekin pyhäpäivälle lukukappale Vanhasta testamentista ja Uuden testamentin kirjeistä sekä evankeliumi. Luettavia tekstejä kutsutaan perikoopeiksi,lukukappaleiksi tai tekstikatkelmiksi. Kullekin päivälle on erikseen myös psalmiteksti. Evankeliumikirjassa on kutakin pyhäpäivää varten kolme vuosikertaa. Samat lukukappaleet, perikoopit toistuvat siten kolmen vuoden välein. Kutakin päivää varten on vain yksi psalmiteksti, päivän psalmi ja sitä käytetään kaikkien vuosikertojen aikana. Kirkkovuosi ja sen myötä vuosikerta vaihtuu 1. adventtisunnuntaina. Adventtina 2020 tuli vuoroon kolmannen vuosikerran lukukappaleet. Evankeliumikirja ei siten sisällä Raamatun koko tekstiä.
Evankeliumikirjassa on kullekin pyhäpäivälle lyhyt päivän otsikko ja päivän sisällön kuvaus, suosituksia virsiksi, messun ja sanajumalanpalveluksen päivän rukous -vaihtoehdot (kollehtarukous) sekä hallelujasäe.
Sunnuntaiden ja juhlapäivien lukukappaleiden lisäksi evankeliumikirjassa on lukukappaleet kolmen viikon jokaiselle arkipäivälleː 1. adventtisunnuntain jälkeiselle viikolle, pääsiäisen jälkeiselle viikolle (pääsiäisviikko) sekä helluntain jälkeiselle viikolle (helluntaiviikko)
Saarna on pidettävä kyseisen kirkkovuoden sunnuntain tai pyhäpäivän evankeliumikirjan tekstistä.
Evankeliumikirja Ruotsin kirkossa

Ruotsin kirkon evankeliumikirja on pääpiirteissään samantapainen kuin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Evankeliumikirja. Nykyinen käytössä oleva kirja on Kirkolliskokouksen hyväksymä vuonna 2002. Sitä käytetään Ruotsin kirkon ohella useissa muissa kirkoissa, ns. vapaissa kirkkokunnissa.
Kirjassa on kullekin kirkkovuoden sunnuntaille ja juhlapäivälle omat lukukappaleet, perikoopit kolmen vuosikerran mukaisesti. Kullekin päivälle on kolme tekstiä, Vanhan testamentin lukukappale, epistola ja evankeliumi. Niiden lisäksi on kaikille vuosikerroille yhteinen psalmiteksti. Joidenkin suurten juhlapäivien perinteinen evankeliumiteksti luetaan joka vuosi. Näille päiville on 2. ja 3. vuosikerran kohdalla vaihtoehtoinen lukukappale, joka liittyy päivän aiheeseen.
Kullekin päivälle on myös päivän teemaan liittyvä otsikko, esimerkiksi 1. adventtisunnuntaina "Armon vuosi". Evankeliumikirjassa on myös kutakin päivää varten kaksi Päivän rukous -vaihtoehtoa. Niistä ensimmäinen pohjautuu klassiseen, läntiseen perinteeseen ja ne ovat pääosin peräisin keskiajalta. Toinen sarja koostuu kokonaan uusista rukouksisa ja niiden tarkoituksena perinteisiin päivän rukouksiin nähden erilaisen rakenteen avulla kiteyttää päivän lukukappaleet rukoukseen. Jumalanpalveluksen saarnan pohjana voi olla yksi tai useampi evankeliumikirjan kyseisen päivän lukukappaleista.
Evankeliumikirjassa on myös omat lukukappeet paastoajan arkipäivinä vietettäviä jumalanpalveluksia varten. Jeesuksen Kristuksen kärsimisen historiaa voidaan seurata paastonajan kuudessa arkipäivän jumalanpalveluksessa siten, että yhtenä vuotena seurataan yhden evankeliumin kertomustaː Matteuksen kertomusta seurataan ensimmäisenä vuonna, Markuksen kertomusta toisena, Luukkaan kertomusta kolmantena ja Johanneksen kertomusta neljäntenä. Myös pitkäperjantain pääjumalanpalveluksen ja iltajumalanpalveluksen evankeliumit noudattavat tätä järjestystä.
Hiljaista viikkoa varten evankeliumikirjassa on neljä vuosikertaa, mikä mahdollistaa sen, että seurakunnan jumalanpalveluksissa voidaan seurata eri evankelistojen kertomuksia aina yhtä evankeliumia kerrallaan. Nämä neljä ”vuosikertaa”, sarjaa, ovat yhteydessä  paastonajan arkipäivien jumalanpalveluksien lukukappaleisiin, ja joita voidaan käyttää pääsiäistä edeltävinä viikkoina tai hiljaisen viikon päivinä. Palmusunnuntaista pääsiäispäivään kestävän jakson lukukappaleet kuuluvat siten yhteen paastonajan jumalanpalvelusten vuosikertojen kanssa ja pääsiäisjakson aikana luetaan vain yhden evankelistan välittämää kertomusta Jeesuksen kärsimyksestä. Vuonna 2021 oli vuorossa kärsimyshistorian lukeminen Luukkaan, 2022 Johanneksen, 2023 Matteuksen ja 2024 Markuksen evankeliumin mukaan.
Evankeliumikirja muissa kirkoissa

Myös muissa läntisen perinteen mukaisissa kirkoissa on oma evankeliumikirja, ja niiden nimi ja sisältö vaihtelee. Katolisen kirkon lektionaari on kehittynyt vuosisatojen kuluessa ja vuonna 1989 on siitä ilmestynyt uusi laitos. Katolisella kirkolla on käytössään kolme vuosikertaa, jotka nimetään "vuosi A, B tai C".
Esimerkiksi Tanskan kansankirkon evankeliumikirjassa (Alterbog) on kaksi vuosikertaa. Etenkin Amerikan englanninkieliset kirkot ovat uudistaneet evankeliumikirjojaan katolisen kirkon lektionaarin pohjalta. Useat luterilaiset, anglikaaniset ja metodistikirkot käyttävät yhteistä Revised Common Lectionary -nimistä evankeliumikirjaa Pohjois-Amerikan lisäksi myös muun muassa Brittein saarilla ja Australiassa.
Alttarievankeliumi vuodelta 1772
Ruotsin kirkon evankeliumikirja
Mel Gibson

| Mel Gibson |
| --- | --- |
 Gibson Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mel Columcille Gerard Gibson
Syntynyt: 3. tammikuuta 1956 (ikä 69) Peekskill, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, ohjaaja, tuottaja, käsikirjoittaja
Puoliso:  Robyn Moore Gibson (1980–2011)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1976–
Merkittävät roolit:   Mad Max  Tappava ase  Braveheart – taipumaton  Patriot 
Palkinnot
  Parhaan elokuvan & ohjauksen Oscar  1995 Braveheart – taipumaton  
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Mel Columcille Gerard Gibson (s. 3. tammikuuta 1956 Peekskill, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän syntyi New Yorkin Peekskillissä vuonna 1956 ja muutti vanhempiensa mukana kaksitoistavuotiaana Australiaan, jossa hän aloitti näyttelijänopinnot. Gibson teki läpimurtonsa vuonna 1979 elokuvassa Mad Max, ja kahdessa jatko-osassa hän uudisti roolinsa Max Rockatanskyna. Vuonna 1987 Tappava ase, jossa hän esitti Los Angelesin poliisin etsivä Martin Riggsiä, teki Gibsonista kansainvälisen elokuvatähden.
Gibsonin tunnetuimpia elokuvia Mad Maxin ja Tappavan aseen ohella ovat muun muassa Skotlannin vapaustaistelua käsittelevä Braveheart – taipumaton, Jeesuksen 12 viimeisestä elintunnista kertova The Passion of the Christ sekä Disneyn Oscar-palkittu piirroselokuva Pocahontas jossa Gibson oli ääniroolissa. Ohjaajana Gibson on toiminut muun muassa elokuvissa Kasvoton mies ja Braveheart – taipumaton, joissa hän esitti myös pääosaa. Viimeisimpänä mainitusta elokuvasta hänet palkittiin myös parhaan ohjaajan Oscar- ja Golden Globe-palkinnoilla.
Varhainen elämä

Gibson on australialaisen äidin ja yhdysvaltalaisen isän kuudes lapsi (perheessä oli yhteensä 11 lasta). Gibsonin perhe muutti Australiaan 1968 Melin ollessa 12-vuotias. Isä Hutton Gibson sanoo voittaneensa runsaasti rahaa Jeopardy!-tietokilpailussa ja vieneensä perheensä Australiaan suojellakseen näitä joutumasta Vietnamin sotaan ja yhdysvaltalaisessa yhteiskunnassa nousevan moraalittomuuden vuoksi. Mel Gibson piti aina Yhdysvaltain kansalaisuutensa.
Ura > 1980-luku: Uran alkutaival

Hän valmistui National Institute of Dramatic Artista Sydneystä 1977 ja aloitti uransa australialaisissa televisiosarjoissa. Elokuvauransa hän aloitti George Millerin Mad Maxissa, josta tuli myöhemmin kulttiklassikko ja se sai myös jatko-osat Mad Max 2 – asfalttisoturi ja Mad Max – ukkosmyrsky. Yhdysvalloissa hän aloitti uransa 1984 elokuvassa Bounty – kapina laivalla Anthony Hopkinsin kanssa. Elokuva oli taloudellisesti epäonnistunut, ja Gibson kärsi tuolloin alkoholismista.
Vuonna 1987 ensi-iltansa saaneessa toimintaelokuvassa Tappava ase Gibson näytteli Vietnamin sodan veteraania ja Los Angelesin poliisin rikosetsivä Martin Riggsiä joka saa siirron yksikkönsä murharyhmään ja saa parikseen 50-vuotiaan perheenisä Roger Murtaugh'n, jota elokuvassa näyttelee Danny Glover. Tappava ase oli yksi julkaisuvuotensa tuottoisimmista elokuvista ja teki Gibsonista kansainvälisen elokuvatähden. Tappava ase sai jatkokseen myös kolme uutta elokuvaa; Tappava ase 2 (1989), Tappava ase 3 (1992) ja Tappava ase 4 (1998). Elokuvasarjan viidennen osan tuottamisesta on liikkunut lukuisia huhuja, mutta Gibson on kieltäytynyt palaamasta enää rooliinsa uuden elokuvan merkeissä.
Vuonna 1989 Gibsonille tarjottiin sarjakuvahahmo Batmanin roolia Tim Burtonin ohjaamaan Batman-elokuvaan, jonka toiseksi tähdeksi oli kiinnitetty jo elokuvan konna Jokeria näytellyt Jack Nicholson. Gibson kieltäytyi, ja roolia tarjottiin sittemmin muun muassa Alec Baldwinille, Tom Cruiselle ja Bruce Willisille ennen kuin Michael Keaton palkattiin päärooliin Nicholsonin rinnalle.
Ura > 1990-luku: Oscar-palkituksi elokuvaohjaajaksi

Vuonna 1990 Gibson esiintyi kolmessa eri elokuvassa; ristiriitaisen vastaanoton saaneessa mutta menestyksekkääksi julkaisuksi teatterilevityksessä osoittautuneessa toimintakomediaelokuvassa Kuin lintu langalla, Robert Downey Jr.:n kanssa tähdittämässään komediaelokuvassa Air America ja draamaelokuvassa Hamlet. Kriitikoiden ja yleisön keskuudessa menestyksekkäimmän vastaanoton Gibsonin elokuvista sai Hamlet, joka oli muun muassa ehdolla kahteen Oscar-palkintoon.
Gibson teki ensimmäisen kokeilunsa ohjaajana vuoden 1993 draamaelokuvassa Kasvoton mies. Gibson suunnitteli alun perin ainoastaan ohjaavansa elokuvan, mutta päätti näytellä myös elokuvan pääosaa koska ei löytänyt rooliin ohjaajan näkökulmastaan riittävän hyvää näyttelijää. Gibsonin rinnalla elokuvan toisena päätähtenä näytelleelle Nick Stahlille aukeni elokuvan menestymisen myötä ura näyttelijänä ja Stahl oli roolistaan ehdolla myös Young Artist -palkintoon vuonna 1994.
Vuoden 1995 kesällä ensi-iltansa saanut Braveheart – taipumaton on kenties Gibsonin uran tunnetuin ja arvostetuin elokuva. Hän ohjasi, tuotti ja tähditti elokuvan ja saavutti sekä parhaan ohjaajan Oscar- että Golden Globe-palkinnon. Braveheart – taipumaton oli ehdolla yhteensä kymmeneen Oscar-palkintoon ja se oli julkaisuvuotensa tuottoisimpia elokuvia ympäri maailman lujittaen Gibsonin asemaa elokuvamaailman kärkinimistössä. Gibsonin suunnitelmiin kuului jälleen olla ainoastaan elokuvan ohjaajana ja tuottajana koska hän koki olevansa liian iäkäs esittääkseen pääosaa. Hän halusi Jason Patricin näyttelevän elokuvan pääosan kunnes päätyi itse myös näyttelemään elokuvassa ohjaajan ja tuottajan roolinsa ohella. Vuonna 1995 hän toimi myös John Smithin ääninäyttelijänä Disneyn piirroselokuvassa Pocahontas, joka palkittiin kahdella Oscar-palkinnolla. Gibsonille tarjottiin myös toista kertaa urallaan pestiä Batman-elokuvasarjaan, tällä kertaa Batman-konna Kaksinaaman rooliin elokuvaan Batman Forever. Gibson pyrittiin hankkimaan myös James Bondin osaan elokuvaan 007 ja kultainen silmä mutta tuolloin etenkin Braveheartin tiukan työstämisaikataulun vuoksi kiireinen Gibson kieltäytyi molemmista tarjouksista. Hänen sijastaan Batman Foreveriin Kaksinaaman rooliin valittiin Tommy Lee Jones ja James Bondin näyttelijäksi Pierce Brosnan.
Ura > 2000-luku

Vuosituhannen vaihteessa Gibson esiintyi muun muassa elokuvassa Mitä nainen haluaa (2000) ja teki jälleen ääniroolin esiintymällä animaatioelokuvassa Kananlento (2000).
Vuonna 2004 ensi-iltansa saanut The Passion of the Christ perustuu Jeesuksen elämän kahteentoista viimeiseen tuntiin. Tämän elokuvan Gibson ohjasi, muttei näytellyt. Elokuvan dialogi on arameaksi, hepreaksi ja latinaksi. Yhdysvaltalainen Anti-Defamation League huolestui elokuvan juutalaisvastaisuudesta ja pyysi häntä konsultoimaan asiantuntijoita elokuvan teossa. Elokuva oli valtaisa menestys, saaden kolme Oscar-ehdokkuutta ja tuottaen 611 miljoonaa dollaria lipputuloja.
Gibsonin seuraava historiallinen elokuva oli vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Apocalypto. Elokuva sijoittuu Väli-Amerikkaan ennen espanjalaisvalloitusta mayakulttuurin taantumisen aikoihin. Elokuvan dialogi on Jukatanin mayaa.
Ura > 2010-luku: Paluu ohjaajaksi

Kymmenen vuoden ohjaustauon jälkeen Gibson ohjasi sotaelokuvan Hacksaw Ridge – aseeton sotilas, joka sai ensi-iltansa vuonna 2016. Elokuva kertoo toisen maailmansodan lääkintämiehestä Desmond Dossista, joka kieltäytyi käyttämästä minkäänlaista asetta palveluksessaan. Hänestä tuli ensimmäinen aseistakieltäytyjä, joka palkittiin Yhdysvaltojen korkeimmalla sotilasansiomitalilla Medal of Honorilla. Elokuva sai erinomaisen vastaanoton kriitikoilta ja Gibson sai elokuvasta parhaan ohjauksen Oscar- ja Golden Globe -ehdokkuudet. Elokuva palkittiin parhaan leikkauksen ja äänityksen Oscareilla vuoden 2017 gaalassa.
Yksityiselämä > Avioliitot

Mel Gibson avioitui Robyn Mooren kanssa 7. kesäkuuta 1980. Pariskunnalla on seitsemän yhteistä lasta: (s. 1980, 1982, 1985, 1988, 1990 ja 1999). Gibson on katolilainen. Hänen vaimonsa oli anglikaani. Robyn Moore haki avioeroa Gibsonista huhtikuussa 2009 kolmen vuoden asumuseron jälkeen.
Gibson erosi edellisen naisystävänsä Oksana Grigorievan kanssa huhtikuussa 2010. Heillä on yhteinen tytär (s. 2009), jonka huoltajuudesta he taistelevat. Entinen naisystävä syyttää Gibsonia pahoinpitelystä.
Gibson on asunut vuodesta 2014 saakka avoliitossa Rosalind Rossin kanssa, joka on häntä 35 vuotta nuorempi. He saivat poikalapsen tammikuussa 2017.
Yksityiselämä > Poliittiset näkemykset

Gibson tuomitsi 2004 kantasolututkimuksen ja ihmissikiöiden kloonaamisen ja tuhoamisen. Maaliskuussa 2005 hän vetosi Terri Schiavon puolesta. Hän myös kannattaa kuolemanrangaistusta.lähde?
Gibson liittyi monien muiden Hollywoodin tähtien kanssa vastustamaan Irakin sotaa ja on ylistänyt Michael Moorea ja tämän Fahrenheit 9/11 -elokuvaa. Gibsonin Icon Productionsin piti alun perin tuottaa elokuva, mutta hän luopui siitä viime hetkellä ja myi oikeudet Miramax Filmsille. Mooren mukaan huippurepublikaanit painostivat Gibsonia luopumaan elokuvasta.
Yksityiselämä > Pidätys

28. heinäkuuta 2006 Gibson pidätettiin epäiltynä rattijuopumuksesta (1,2 promillea) Kaliforniassa. Vuotaneen poliisin raportin mukaan hän oli yhteistyöhaluton, uhkasi viranomaisia ja lausui juutalaisvastaisia ja muita kommentteja poliiseja kohtaan. Hän sanoi muun muassa juutalaisten olevan vastuussa kaikista sodista maailmassa, kehui naispoliisin rintoja ja yritti virtsata lattialle. Varsinkin juutalaisvastaisista kommenteista nousseen kohun jälkeen Gibson on tehnyt kaksi julkista anteeksipyyntöä.
Gibsonilla on synnynnäinen epämuodostuma, ”hevosenkenkämunuainen”, jossa munuaiset ovat liittyneet yhteen niin, että ne muodostavat hevosenkenkää muistuttavan kuvion.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli | Elokuvat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977 | Summer City | Summer City | Scollop |  |
| 1979 | Mad Max | Mad Max | Max Rockatansky |  |
| 1979 | Tim – erilainen rakkaustarina | Tima | Tim Melville |  |
| 1981 | Mad Max 2 – asfalttisoturi | Mad Max 2 | Max Rockatansky |  |
| 1981 | Gallipoli | Gallipoli | Frank Dunne |  |
| 1982 | Rakkaus veitsenterällä | The Year of Living Dangerously | Guy Hamilton |  |
| 1982 | Operaatio Henkiinjäänyt | Attack Force Z | P.G. (Paul) Kelly |  |
| 1984 | Bounty – kapina laivalla | Bounty | Fletcher Christian |  |
| 1984 | Kun joki tulvii | The River | Tom Garvey |  |
| 1984 | Mrs. Soffel | Mrs. Soffel | Ed Biddle |  |
| 1985 | Mad Max – ukkosmyrsky | Mad Max Beyond Thunderdome | Max Rockatansky |  |
| 1987 | Tappava ase | Lethal Weapon | Martin Riggs |  |
| 1988 | Tequila Sunrise – vaarallinen sekoitus | Tequila Sunrise | Dale ”Mac” McKussic |  |
| 1989 | Tappava ase 2 | Lethal Weapon 2 | Martin Riggs |  |
| 1990 | Kuin lintu langalla | Bird on a Wire | Rick Jarmin |  |
| 1990 | Air America | Air America | Gene |  |
| 1990 | Hamlet | Hamlet | Hamlet |  |
| 1992 | Tappava ase 3 | Lethal Weapon 3 | Martin Riggs |  |
| 1992 | Ikuisesti nuori | Forever Young | Daniel McCormick |  |
| 1993 | Kasvoton mies | Sucker Punch | Justin McLeod |  |
| 1994 | Maverick | Maverick | Bret Maverick |  |
| 1995 | Braveheart – taipumaton | Braveheart | William Wallace |  |
| 1995 | Pocahontas | Pocahontas | John Smith (ääni) |  |
| 1996 | Ransom – lunnaat | Ransom | Tom Mullen |  |
| 1997 | Salaliittoteoria | Conspiracy Theory | Jerry Fletcher |  |
| 1998 | Tappava ase 4 | Lethal Weapon 4 | Martin Riggs |  |
| 1999 | Payback – tilinteko | Payback | Porter |  |
| 2000 | The Million Dollar Hotel | The Million Dollar Hotel | Skinner |  |
| 2000 | Kananlento | Chicken Run | Rocky (ääni) |  |
| 2000 | Patriot | Patriot | Benjamin Martin |  |
| 2000 | Mitä nainen haluaa | What Women Want | Nick Marshall |  |
| 2002 | Olimme sotilaita | We Were Soldiers | Hal Moore |  |
| 2002 | Signs | Signs | Graham Hess |  |
| 2003 | Laulava salapoliisi | The Singing Detective | Gibbon |  |
| 2010 | Pimeyden ytimessä | Edge of Darkness | Thomas Craven |  |
| 2011 | Majava | The Beaver | Walter Black |  |
| 2012 | Get the Gringo | Get the Gringo | Driver |  |
| 2013 | Machete Kills | Machete Kills | Luther Voz |  |
| 2014 | The Expendables 3 | The Expendables 3 | Conrad Stonebanks |  |
| 2016 | Blood Father | Blood Father | John Link |  |
| 2017 | Daddy’s Home Two | Daddy's Home Two | Kurt |  |
| 2018 | Dragged Across Concrete | Dragged Across Concrete | Brett Ridgeman |  |
| 2019 | The Professor and the Madman | The Professor and the Madman | James Murray |  |
| 2021 | Dangerous | Dangerous | Dr. Alderwood |  |
Kasvoton mies (1993)
Braveheart – taipumaton (1995)
The Passion of the Christ (2004)
Apocalypto (2006)
Hacksaw Ridge – aseeton sotilas (2016)
Kirjallisuutta

Angelis, Michael De: Gay Fandom anf Crossover Stardom: James Dean, Mel Gibson, and Keanu Reeves.  Durham:  Duke University Press, 2001.  ISBN 0-8223-2728-7
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mel Gibson NNDB:ssä
Mel Gibson directory (Arkistoitu – Internet Archive)
Mel Gibson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Luettelo Mel Gibsonille tarjotuista rooleista, joihin hän ei suostunut (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  SNAC  IdRef
Catherine Chikwakwa

| Mitalit> Maa:   Malawi.Naisten yleisurheilu.Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Malawi.Naisten yleisurheilu.Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Malawi.Naisten yleisurheilu.Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut  | Maa:   Malawi> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Grosseto 2004 | 5 000 m |  |
Agnes Catherine Chikwakwa (s. 24. kesäkuuta 1985 Blantyre) on malawilainen yleisurheilija, joka kilpailee kestävyys- ja maastojuoksussa.
Chikwakwa osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa Sydneyssä 2000, joissa hän juoksi 5 000 metrin matkan vain 15-vuotiaana. Hän jäi kisoissa ensimmäiselle kierrokselle sijoituttuaan erässään viidenneksitoista. Chikwakwa putosi samalla matkalla alkuerissä myös Edmontonin MM-kisoissa 2001, mutta oli kolmastoista Kansainyhteisön kisoissa 2002. Hän osallistui maastojuoksun MM-kisoihin vuonna 2003, jolloin hän oli lyhyellä matkalla 50. ja pitkällä matkalla 32. Chikwakwa voitti vuonna 2004 hopeaa 5 000 metriltä alle 20-vuotiaiden MM-kisoista, joissa hän juoksi matkan ennätysajassaan 15.36,22. Hän ei kuitenkaan päässyt jatkoon saman vuoden olympialaisissa, joissa hän oli jälleen eränsä viidestoista. Chikwakwa putosi alkuerissä Helsingin MM-kisoissa 2005 ja sijoittui 75:nneksi maastojuoksun MM-kilpailuissa 2008.
Vieira

Vieira voi tarkoittaa seuraavia:
Paikkoja

Vieira do Minho, kunta Portugalissa