stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jenna Marbles
Ura bloggarina ja vloggarina > Youtube

Vuonna 2010 Mourey julkaisi YouTube-kanavallaan videon ”How To Trick People Into Thinking You're Good Looking” (suom. miten huijata ihmiset ajattelmaan että olet hyvännäköinen). Video sai ensimmäisen viikon aikana julkaisunsa jälkeen yli 5,3 miljoonaa katselukertaa. Hänen videostaan ”How To Avoid Talking To People You Don't Want To Talk To” (suom. kuinka välttää puhuminen niiden ihmisten kanssa, joille et halua puhua) puhuttiin New York Timesissa ja ABC:n uutisissa elokuussa 2011. Videolla hän toteaa olevansa kyllästynyt siihen, miten miehet kuvittelevat, että hän haluaa heidän koskettelevan sukupuolielimillään selkäänsä klubeilla, baareissa tai tanssiessaan. Videolla oli elokuussa 2016 yli 35,5 miljoonaa katselukertaa YouTubessa.
Taiteilijanimi Jenna Marbles syntyi kun Moureyn äitini valitti, että sukunimellä Mourey löytyi Google-haulla vain tyttären YouTube-videoita. Moureyn äiti oli työtön kun hänen tyttärensä ensimmäinen viraalihitiksi muodostunut video alkoi levitä laajalle. Äiti oli huolestunut, että videoiden sisältö karkottaa potentiaaliset työnantajat. Nimi "Marbles" tuli Jennan koiralta "Mr. Marbles", joka oli nimetty Seinfeld-sarjan nuken mukaan. Heinäkuussa 2015 Jenna Marbles-kanavalla oli yli 15 miljoonaa tilaajaa YouTubessa ja sen videoilla yli 1,8 miljardia katselukertaa.
Mourey julkaisi uuden YouTube-videon kerran viikossa, joko keskiviikkona tai torstaina. Kesäkuussa 2020 hän julkaisi videon, jossa hän kertoi lopettavansa videoiden tekemisen ja poistuvansa julkisuudesta. Samassa videossa Mourey pyysi anteeksi vanhoja videoitaan, joissa ollut sisältö oli rasistista tai seksististä. Yhdessä videoista Mourey esittää Nicki Minajia blackfacessa. Mourey sanoi häpeävänsä videoita ja kokevansa, ettei ansaitse jatkaa sisällön tekemistä sosiaaliseen mediaan.
Ura bloggarina ja vloggarina > Muut esiintymiset ja liiketoiminta

Mourey juonsi vuoteen 2017 asti SiriusXM Hits 1:llä viikoittaista poplistaa nimeltä "Youtube 15". 2013 hän esiintyi Eevana Epic Rap Battles of History -sarjan toisen kauden 13. jaksossa nimeltä "Adam vs. Eve". Mourey oli ääninäyttelijänä The Annoying Orange -sarjan jaksossa "Fake n' Bacon". Hän näytteli Miley Cyrusia "Wrecking Ball" -musiikkivideon inspiroimassa osuudessa YouTube Rewindissa 2013. Hän esiintyi 30. tammikuuta 2014 ilmestyneessä Ridiculousness-sarjan jaksossa sarjan neljännellä kaudella. Mourey esiintyi itsenään elokuvassa Smosh: The Movie. Vuonna 2016 Mourey toimi tuottajana James Pattersonin romaaneista tehdyssä elokuvassa Maximum Ride.
Marbles on laajentanut liiketoimintaansa ja palkannut henkilökohtaisen avustajan, liiketoiminnan johtajan ja oman äitinsä yrityksensä toimitusjohtajaksi. Mourey on julkaissut myös sarjan koiraleluja tuotenimillä "Kermie Worm" ja "Mr. Marbles". Lelujen ulkonäkö perustuu hänen omiin koiriinsa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jenna Marblesin kotisivut
Jenna Marbles Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jenna Marbles VidCon-tapahtumassa vuonna 2014.
John McClane

| John McClane |
| --- | --- |
Luoja(t):  John McTiernan Bruce Willis Jeb Stuart
Elokuva:  Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli (1988) Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli (1990) Die Hard – Koston enkeli (1995) Die Hard 4.0 (2007) A Good Day to Die Hard (2013)
Elokuvasarja:  Die Hard
Ammatti:  ammattipoliisi, etsivä
Näyttelijä(t):  Bruce Willis
John McClane on kuvitteellinen hahmo Die Hard -toimintaelokuvasarjassa. Hahmoa näyttelee Bruce Willis.
Älykäs ja taitava aseenkäsittelijä McClane on yksi kaikkien aikojen tunnetuimpia elokuvasankareita. McClane on esiintynyt elokuvissa Die Hard – vain kuolleen ruumiini yli (1988), Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli (1990), Die Hard 3 - koston enkeli (1995) ja Die Hard 4.0 (2007) ja A Good Day to Die Hard (2013).
Henkilötietoja

John McClane on syntynyt vuonna 1955. Hänellä on ex-vaimonsa Holly Genneron kanssa kaksi yhteistä lasta: poika John ”Jack” McClane Jr. ja tytär Lucy McClane. McClanen isä on Marc Coleman ja hänen serkkunsa on Kevin D’Arcy.
John McClane on taitava aseenkäsittelijä ja saanut kunniamainintoja poliisiasemalla. McClanen virkamerkki ja virka ovat olleet hyllytettynä kaksi vuotta, nykyään ne ovat kuitenkin palautettu. McClanen lempinimiä on ”Cowboy” ja ”Roy”.
John McClane poltti nuorempana tupakkaa ja käytti paljon alkoholia. Elokuvassa Die Hard 3 - Koston Enkeli hän viettää krapulapäivää New Yorkissa juosten roistojen perässä.
Jonas Gwangwa

Jonas Mosa Gwangwa (19. lokakuuta 1937 Soweto, Johannesburg – 23. tammikuuta 2021) oli eteläafrikkalainen jazzpasunisti, elokuvamusiikin säveltäjä ja sovittaja.
Gwangwan mentori oli 1950-luvun alkupuolella alttosaksofonisti Kippie Moeketsi. Gwangwa toimi pianisti Abdullah Ibrahimin kanssa vuonna 1959 hajonneen The Jazz Epistlesin jäsenenä. Se oli ensimmäinen albumin julkaissut mustaihoisten muodostama eteläafrikkalaisyhtye. Vuonna 1965 Gwangwa osallistui Miriam Makeban, Hugh Masekelan ja Letta Mbulun kanssa Sound of Africa -konserttiin Carnegie Hallissa Yhdysvalloissa. Kaksi vuotta myöhemmin hän palasi Yhdysvaltoihin The Main Event -kiertueen osallistujana. Mukana olivat myös Masekela ja Herb Alpert. 1970-luvun alkupuolella Gwangwa poistui Etelä-Afrikasta apartheidia ylläpitäneen hallinnon kiellettyä mustien väliset kokoontumiset.
Gwangwa kiersi Euroopassa King Kong -musikaalituotannon yhteydessä mutta siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa opiskeli Manhattan School of Musicissa. Harry Belafonten tuella hän saavutti läpimurron yhdysvaltalaisyleisön keskuudessa. Gwangwa toimi kymmenen vuoden ajan 1980 apartheidvastaisen kamppailun pehmeämmän puolen näyttämiseen perustetun Amandla Cultural Ensemblen johtajana. Vuonna 1985 Etelä-Afrikan valkoista vähemmistöä edustaneen hallituksen turvallisuusjoukot pommittivat hänen taloaan Botswanassa hänen ja muiden asukkaiden poissa ollessa. Vuonna 1991 hän palasi Etelä-Afrikkaan. Ensimmäisen esiintymisensä Etelä-Afrikkaan paluun jälkeen Gwangwa teki Johannesburgissa Kippies-jazzklubilla 1991. Hän julkaisi albumit A Temporary Inconvenience (2000) ja Flowers of the Nation (2006).
Gwangwa sävelsi Huuto vapaudelle -elokuvan (1987) musiikin yhdessä englantilaisen George Fentonin kanssa, ja tästä tuli kaksi Oscar-ehdokkuutta parhaasta musiikista ja parhaasta laulusta. Gwangwa sai Etelä-Afrikassa useita palkintoja, muun muassa South African Music Awardsissa. Vuonna 2010 hän sai Ikhamangan kultaisen kunniamerkin. Gwangwa kuoli 83-vuotiaana sydänongelmista kärsittyään.
Aiheesta muualla

Jonas Gwangwa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kuilu ja heiluri (vuoden 1961 elokuva)

| Kuilu ja heiluri |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Roger Corman
Käsikirjoittaja:  Richard Matheson
Tuottaja:  Roger Corman
Säveltäjä:  Les Baxter
Kuvaaja:  Floyd Crosby
Tuotantosuunnittelija:  Daniel Haller
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  American International Pictures
Levittäjä:  American International Pictures Netflix
Kesto:  80 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vincent Price ja Barbara Steele.
Kuilu ja heiluri  on vuonna 1961 ilmestynyt yhdysvaltalainen, Roger Cormanin ohjaama kauhuelokuva. Elokuvan pääosissa ovat: Vincent Price, Barbara Steele, John Kerr sekä Luana Anders.  Elokuvan käsikirjoittajana toimi Richard Matheson ja se perustuu löyhästi samannimiseen Edgar Allan Poen novelliin vuodelta 1842. 1500-luvun Espanjaan sijoittuva tarina kertoo nuoresta englantilaisesta miehestä, joka vierailee pahaenteisessä linnassa tutkimassa sisarensa salaperäistä kuolemaa.  Hirvittävien paljastusten, kummitteluiden sekä väkivaltaisten kuolemien jälkeen nuorukaisen lanko kahlitsee tämän elokuvan nimen mukaiseen kidutuslaitteeseen dramaattisen loppukohtauksen aikana.
Elokuva oli järjestyksessään toinen suositussa American International Pictures -yhtiön julkaisemassa Poe-filmatisointien sarjassa, joista ensimmäinen, Cormanin Vieraana kauhujen talossa, oli julkaistu vuotta aiemmin. Floyd Crosby kuvasi molemmat elokuvat käyttäen laajakuvatekniikkaa, Daniel Haller suunnitteli molempien lavasteet ja Les Baxter toimi molemmissa säveltäjänä. Kuilun ja heilurin menestys, sekä elokuvan keräämät hyvät arviot, saivat AIP: n ja Cormanin jatkamaan Poe-tarinoiden filmatisointia vielä kuuden elokuvan ajan, joista viiden pääosassa esiintyy Vincent Price. Sarja päättyi vuonna 1965 elokuvaan Ligeian hauta.
Elokuvakriitikko Tim Lucas ja käsikirjoittaja Ernesto Gastaldi ovat molemmat panneet merkille elokuvan voimakkaan vaikutuksen moniin myöhempiin italialaisiin trillereihin, Mario Bavan The Whip and the Body -elokuvasta (1963) aina Dario Argenton Verenpunainen kauhu (1975) -elokuvaan.   Stephen King pitää erästä Kuilun ja Heilurin shokeeraavinta kohtausta yhtenä 1960-luvun jälkeisen kauhuelokuvan merkittävimmistä hetkistä.
Juoni > Käsikirjoitus

Mathesonin käsikirjoitus kehitti huolitellun narratiivin joka muistutti Poea vain vaivoin; ainoastaan loppukohtauksessa oli yhtäläisyyttä alkuperäiseen novelliin, johon elokuva perustui. Corman totesi: "Menetelmä, jota käytimme Kuilussa ja heilurissa, oli käyttää Poen novellia elokuvan kolmannen näytöksen huipentumassa, koska kahden sivun novelli ei riitä 90-minuuttiseen elokuvaan. Sitten rakensimme kaksi ensimmäistä näytöstä siten, että toivoimme niiden olevan Poen tyylille uskollisia, sillä hänen huipentumansa kestäisi kankaalla ainoastaan hetken."
Mathesonin käsikirjoitus sisälsi takauman Elizabethin sairautta edeltäneeseen aikaan, jossa Nicholas ja Elizabeth ratsavat ja ovat piknikillä.  Corman poisti kohtauksen ennen kuvausten aloittamista, sillä hänen mielestään se rikkoi hänen Poe-sarjaansa koskevia tärkeimpiä teorioitaan:
Minulla oli paljon teorioita, joiden parissa työskentelin, kun tein Poe-elokuvia... Yksi teorioistani oli, että nämä tarinat luotiin Poen tiedostamattomasta mielestä, ja tiedostamaton mieli ei koskaan näe todellisuutta, joten ennen Ligeian hauta -elokuvaa, emme koskaan näyttäneet todellista maailmaa. Kuilussa John Kerr saapui vaunuun valtameren taustaa vasten, joka tuntui olevan edustavampi tajuttomalle.  Tämä hevosen selkäpuoli heitettiin pois, koska en halunnut saada kohtausta ihmisten ulottuvilla kirkkaassa päivänvalossa.
Käsikirjoitusta muutettiin sen alkuperäisestä luonnoksesta kuvausten aikana. Price itse ehdotti lukuisia muutoksia vuoropuheluihin omalle hahmolleen.  Käsikirjoituksessa, kun Francis Barnard esitellään ensimmäistä kertaa Nicholasille, nuori mies kysyy kovista, oudoista äänistä, joita hän oli kuullut hetkeä aikaisemmin.  Don Medina vastaa: "Ööh ... laite, herra Barnard. ( Kääntyen ) Mikä tuo sinut meille?"  Price merkitsi ehdotuksiin, "se on pidettävä jatkuvasti korjauksessa" ja "sitä ei voi pysäyttää".  Myöhemmin käsikirjoituksessa, kun Nicholas muistelee isänsä kidutuskammiota, Price suunnitteli vaihtoehtoisia selityksiä Sebastian Medinan väkivallalle.  Nicholasin kuolinkohtauksen aika, kuiluun putoamisen jälkeen hahmo alun perin kävi keskustelua kuolinhetkellään kysyen kauhunsekaisella äänellä, "Elizabeth. Mitä olen tehnyt sinulle? Mitä olen tehnyt sinulle?" Kameran oli sitten määrä leikata suoraan Elizabethin kasvoihin, hänen ollessa loukussa rautaneidossa.  Corman päätti hylätä repliikit ja uskoi, että elokuvan pitäisi pysyä siinä vaiheessa puhtaasti visuaalisena ja, että vuoropuhelu tuhoaisi kohtauksen voiman.
Juoni > Kuvaukset

Kuilun ja heilurin teosta ilmoitettiin alun perin elokuussa 1960 ja kuvaukset alkoivat tammikuun ensimmäisellä viikolla, vuonna 1961.
Lucy Chase Williamsin kirjan, "The Complete Films of Vincent Price" mukaan, kuvausaikataulu oli viisitoista päivää ja elokuvan budjetti oli lähes miljoona dollaria.   Corman itse on sanonut, että elokuvan todelliset tuotantokustannukset olivat noin 300 000 dollaria.
Cormanin mukaan elokuvan tekeminen oli miellyttävä kokemus: "Nautin Kuilun ja heilurin tekemisestä, koska minulla oli mahdollisuus kokeilla uusia asioita liittyen kameran liikkeeseen. Elokuvan huippukohdassa oli paljon liikkuvaa kameraa ja mielenkiintoista leikkausta."
Kuvaaminen eteni sujuvasti ja Corman laittoi tuotannon helppouden lyhyen, mutta kattavan tuotantoa edeltävälle suunnittelun ansioksi, jonka hän teki elokuvatyöryhmän teknikoiden kanssa:
Saimme sen, mitä teimme alhaisella budjetilla, koska suunnittelimme huolellisesti koko tuotannon ennen kameran käynnistämistä.  Niinpä kun muutimme studioon viidentoista päivän aikataulun mukaan, meidän ei tarvinnut tehdä päätöksiä.  Valmistelukonferenssistamme johtuen valokuvauksen johtaja Floyd Crosbyn ja taiteellisen johtajan Daniel Hallerin kanssa kaikki tiesivät tarkalleen, mitä tehdä, estäen viime hetken inspiraatiot sarjaan.
Luodakseen takaumia, jotka paljastavat Nicholasin traumaattiset kokemukset, Corman ja Crosby yrittivät kuvata heidät tavalla, joka välittäisi yleisölle hahmon kokeman kauhun heidän tonkiessaan alitajunassa piileviä painajaisiaan.  Corman vaati, että nämä kuvat olisivat unenomaisia, "vääntyneitä ja vääristyneitä, koska ne koettiin hulluuden partaalla".  Corman päätti kuvata takaumat monokromaattisina, koska hän oli lukenut, että jotkin psykiatrit uskovat, suurimman osan ihmisistä näkevän unta mustavalkoisena.  Crosby käytti laajakulmaobjektiiveja , villejä kameraliikkeitä ja kallistettuja kuvauskulmia edustamaan hahmojen tuntemaa hysteriaa. Tämän jälkeen jaksot painettiin sinisävyiselle filmille, joka edelleen sävytettiin punaiseksi kehityksen aikana, tuottaen käytännössä kaksisävyisen kuvan.  Kohokohdat olivat siniset, varjostukset kuvautuivat punaisiksi tuottaen syvän, verisen sävyn.  Kuva ajettiin sitten optisen tulostimen läpi, jossa reunat olivat vinjetoituja ja niille tehtiin kierretty lineaarinen vääristymä.
Juoni > Ulkoasun suunnittelu

Elokuvan lyhyt ulkona kuvattu prologi, jossa Kerr saapuu linnaan, kuvattiin Palos Verdesin rannikolla.  Loput tuotannosta kuvattiin neljässä sisätiloissa olevassa äänistudiossa California Studiosilla Hollywoodissa.  Kameran liikettä silmälläpitäen Daniel Haller suunnitteli lisäksi monikerroksisen linnan lavasteen, jonka yhteydessä oli paljon vapaata tilaa.
Elokuvan pienen budjetin takia mitään lavastetta ei voitu rakentaa tyhjästä. Hallerin tehtyä lavasteiden luonnoksia sekä pohjapiirroksia, hän etsi isojen studioiden pihoilla saatavilla olevia lavasteyksiköitä, joita voisi vuokrata halvalla ja koota tarvittaviksi lavasteiksi.  Universal Studiosilta hän löysi useita hylättyjä osia vanhoista tuotannoista, mukaan lukien massiivisisa kaariportteja, takkoja, ikkunoita ja ovia sekä kidutuslaitteiden tarpeistoa. Muista studioista hän löysi jättimäiset portaikot ja kiviseinää. Haller valitsi ja vuokrasi useita kohteita näistä paikoista ja toimitti ne California Studiosille, jossa elokuvan lavasteet koottiin yhteen, noudattaen pohjapiirrossuunnitelmia mahdollisimman tarkasti.   Lisätunnelman saavuttamiseksi noin 20 gallonaa hämähäkinverkkoa ruiskutettiin linnan lavasteisiin.
Elokuvan promomateriaaleissa todettiin, että heiluri oli kahdeksantoista jalkaa pitkä ja painoi yli tonnin, ja se rakennettiin aidontuntuisesta leikkuuterästä. Heiluri kiinnitettiin äänistudion katosta, joka oli kolmekymmennenviiden jalan korkeudessa.   Haastattelussa Haller antoi lisätietoja heilurin luomisesta:
Löysin, että tällaista heiluria käytettiin Espanjan ja Saksan tiedusteluissa.  Aluksi yritimme käyttää kumilevyä, ja siksi se tarttui Kerrin rintaan.  Siirryimme sitten terävään teräsmaaliin peitettyyn terävään terään.  Ongelmana oli saada se oikeaan asentoon, jotta se leikkaisi Johnin paidan ilman, että hän leikkaisi häntä.  Tämän estämiseksi laitamme vyötärön ympärille teräsnauhan, jossa heiluri kulkee.  Hän oli hyvä harrastus siitä ... mutta huomasi hänen hikoilevan hyvää ja ei ihme.  Tämä heiluri vei ulos 50 jalkaa kaaren juuri hänen ruumiinsa yläpuolella.
Kasvattaakseen lavasteiden visuaalista vaikutelmaa, kamerassa käytettiin Panavisionin 40mm laajakulmaobjektiivia ja se asennettiin studion vastakkaiseen päätyyn, jolloin Crosby pystyi rajaamaan kohtaukset käyttäen yläpuolella ja kummallakin sivulla olevaa ylimääräistä tilaa.  Nämä alueet täytettiin myöhemmin tulostamalla taustamaalauksia lavasteista, mikä kaksinkertaisti lavasteiden koon kankaalla.
Vastaanotto > Lipputulot

Kuilu ja heiluri oli suurempi taloudellinen menestys kuin Vieraana kauhujen talossa -elokuva, joka keräsi yli 2 000 000 dollaria jälleenmyyjien kotimaan vuokrina (USA: ssa ja Kanadassa) verrattuna ensimmäisen elokuvan 1 450 000 dollariin.   Tämä teki siitä menestyksekkäimmän elokuvan AIP: n historiassa.
Elokuva tulisi jäämään kaikkein menestyneimmäksi AIP:n Poe-elokuvaksi.  "Se on myös se, josta pidin eniten, koska se oli pelottavin," sanoi Arkoff.  "Meillä oli ihana juliste ... sekä Danny Hallerin hienoja lavasteita."
Vaikutus

Kuilun ja heilurin menestys sekä kriitikoiden, että yleisön keskuudessa sai AIP: n Arkoffin ja Nicholsonin tuottamaan lisää Edgar Allan Poen teksteihin perustuviaa kauhuelokuvia säännöllisin väliajoin.   Seuraavat, kaikki Cormanin ohjaamat elokuvat olivat Ennenaikainen hautaaminen (1962), Tales of Terror (1962), The Raven (1963), Haunted Palace (1963, joka perustuu oikeastaan H.P. Lovecraftin novelliin Charles Dexter Wardin tapaus), Punaisen surman naamio (1964) ja Ligeian hauta (1965).
Tim Lucas on väittänyt, että elokuvalla oli suuri vaikutus moniin sitä seuraaviin italialaisiin kauhuelokuviin.  Lucas totesi: "Se vie Cormanin freudilaiset teoriat jopa pidemmälle painajaismaisissa takaumissa, joka istuttaa Nicholasin sekoamisen siemenet ja osoittautuu erityisen vaikuttavaksi Italian tuleviin kauhuelokuviin - vaikutus, joka näkyy jopa 1970-luvun tuotannoissa ( Deep Red ) ja 1980-luvulla ( Blade in the Dark ). "   Kirjoittaja K. Lindbergs on havainnut "ilmeisen vaikutuksen" Antonio Margheritin veren linnaan (1964) ja sen uusintaversioon, Web of the Spider -elokuvaan (1970).
Käsikirjoittaja Ernesto Gastaldi myönsi, että Ugo Guerra ja Elio Scardamaglia, Mario Bavan The Whip and the Body -elokuvan (1963) tuottajat, olivat "näyttäneet minulle italialaisen version Kuilusta ja heilurista, ennen kuin aloitin sen kirjoittamisen:" Anna meille jotain tämänkaltaista ", he sanoivat.  Kun häneltä kysyttiin onko hänen toinen elokuvansa, The Long Hair of Death (1964) saanut innoitusta Cormanin elokuvasta, hän vastasi: "Kyllä, tietenkin!  Kuilulla ja heilurilla oli suuri vaikutus italialaiseen kauhuelokuvaan.  Kaikki ovat lainanneet siitä. "
Stephen King koki, että yksi elokuvan voimakkaimmista kohtauksista - Elizabethin surkeasti pilaantuneen ruumiin löytäminen - vaikutti merkittävästi genreen ja toimi yhtenä vuosikymmenen merkittävimmistä kauhukohtauksista.  King kirjoitti: " Hammer- elokuvien jälkeen tämä on mielestäni tärkein hetki vuoden 1960 jälkeisessä kauhuelokuvassa, ja se merkitsee paluuta kaikenkattavaan pyrkimykseen kauhistuttaa yleisöä ... ja halukkuutta käyttää mitä tahansa keinoa sen tekemiseen. "
Tiivistetty televisioversio

Vuonna 1968, kun elokuva myytiin ABC-TV :lle televisiolähetyksiä varten, kanava totesi, että elokuva oli liian lyhyt haluttuun kahden tunnin ohjelmapaikkaan. He pyysivät, että AIP pidentää elokuvaa. Cormanin tuotantoavustaja Tamara Asseyev kuvasi myöhemmin noin viisi minuuttia lisämateriaalia.
Alkuperäisistä näyttelijöistä vain Luana Anders oli tuohon aikaan käytettävissä, ja uusi jakso sisälsi hänen hahmonsa Catherine Medinan, joka oli vankimielisairaalassa.  Pitkän huutamisen ja hiustenrepimisen jälkeen, Catherine paljastaa hirvittävän tarinansa yksityiskohdat muille vangeille, missä vaiheessa elokuva itsessään seuraa takaumana.
Jouhikasuariina

| Jouhikasuariina |
| --- | --- |
 Jouhikasuariina Australian rannikolla Queenslandissa
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Fagales
Heimo::  Kasuariinakasvit
Suku::  Kasuariinat Casuarina
Laji::  equisetifolia
Kaksiosainen nimi
 Casuarina equisetifolia  L. (1759) 
Katso myös
   Jouhikasuariina Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jouhikasuariina (Casuarina equisetifolia, kortteenlehtinen) on kasuariinojen sukuun kuuluva puu. Se on ainavihanta, keskikokoinen tai suuri, 10–30 tai jopa 40 metriä korkeaksi kasvava. Oksat ovat naru- tai piiskamaisen kapeita. Lehdet ovat pieniä ja suomumaisia, ne kasvavat nelilukuisina kiehkuroina. Kukat ovat huomaamattoman pieniä. Hedekukinnot sijaitsevat oksien kärjissä parin senttimetrin pituisina lieriömäisinä ryhminä. Käpymäiset emikukat sijaitsevat oksilla lähempänä tyveä. Emikukat ovat soikean pyöreitä tai liereitä, halkaisijaltaan 1–2 cm. Siemenet ovat pieniä ja kuivia, niissä on kalvomainen lenninsiipi.
Jouhikasuariina esiintyy alkuperäisenä Aasiassa, Intiasta Uuteen-Guineaan ja Australiaan. Jouhikasuariinaa käytetään hiekansitojana, tuuliesteenä ja kujannepuuna hiekkarannoilla, dyyneillä ja jokisuistoissa. Lajia viljellään puuaineksen korkean lämpöarvon vuoksi polttopuuksi tai puuhiilen raaka-aineeksi varsinkin Intiassa ja Kiinassa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Jouhikasuariina (Casuarina equisetifolia)
Jincheng

| Jincheng (kiin>  晋城市, Jìnchéng Shì) |
| --- | --- |
 Jinchengin sijainti (punaisella) Shanxissa (oranssilla).
 Koordinaatit: 35°29′26″N, 112°50′55″E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Shanxi
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  9 484 km²
Väkiluku (2010):  2 279 146
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  048000
Suuntanumero(t):  0356
Rekisterikilpi:  晋E
 
 www.jconline.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jincheng (kiin. 晋城市, Jìnchéng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shanxin maakunnan kaakkoisosassa. Kaupungin pinta-ala on 9 484 neliökilometriä ja väkiluku noin 2,28 miljoonaa (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 270 kilometriä maakunnan pääkaupunki Taiyuanista eteläkaakkoon.
Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Linfenin ja Changzhin, idässä Xinxiangin, kaakossa Jiaozuon ja lännessä Yunchengin prefektuuritason kaupunkeihin. Etelässä naapurina on Jiyuanin piirikuntatason kaupunki, jolla on aliprefektuurin status.
Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla kaupunki jaetaan yhteen kaupunkipiiriin, yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja neljään piirikuntaan.
| Jinchengin hallinnollinen jako piirikuntatasolla |
| --- | --- | --- | --- | --- |
    Chengqu Zezhou Qinshui Yangcheng Lingchuan Gaoping(kaupunki)  
| Nimi | Kiinan kirjoitusmerkit | Pinyin | Väkiluku (2010) | Pinta-ala (km²) |
| Chengqu (kaupunkipiiri) | 城区 | Chéngqū | 476 945 | 144,25 |
| Gaoping (kaupunki) | 高平市 | Gāopíng Shì | 484 862 | 979,56 |
| Zezhou | 泽州县 | Zézhōu Xiàn | 484 174 | 2 032,58 |
| Qinshui | 沁水县 | Qìnshuǐ Xiàn | 213 016 | 2 657,12 |
| Yangcheng | 阳城县 | Yángchéng Xiàn | 388 789 | 1 921,06 |
| Lingchuan | 陵川县 | Língchuān Xiàn | 231 360 | 1 685,87 |
Talous

Jinchengissä on huomattavaa mineraalivarantoa, erityisesti kivihiilivarantoa. Kivihiilit ovat pääosin antrasiitteja, jotka ovat hyviä laatuisia kivihiilejä. Antrasiittivaranto Jinchengissä muodostaa yli puolet siitä Shanxin maakunnassa ja neljäsosaa siitä koko Kiinassa.
Galleria

Haihui-temppeli Yangchengin piirikunnassa.
Temppeli Shang-dynastian ensimmäiselle keisarille, Guoyun kylässä, Yangchengin piirikunnassa.
Huangcheng xiangfu, 1600-luvulla rakennetut asuintalot Yangchengin piirikunnassa.
Dinglin-temppeli Gaopingin kaupungissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jincheng Wikimedia Commonsissa
Travelchinaguide.com: Jincheng Travel Guide (englanniksi)