stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Konnevesi

| Konnevesi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  62°37′40″N, 026°17′15″E
Maakunta:  Keski-Suomen maakunta
Seutukunta:  Äänekosken seutukunta
Kuntanumero:  275
Hallinnollinen keskus:  Konneveden kirkonkylä
Perustettu:  1922
Kokonaispinta-ala:  680,85 km² 179:nneksi suurin 2022 
– maa:  512,94 km²
– sisävesi:  167,91 km²
Väkiluku:  2 441 236:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  4,76 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  12,6 %
– 15–64-v.:  53,1 %
– yli 64-v.:  34,2 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  97,9 %
– muut:  2,1 %
Kunnallisvero:  9,8 % 46:nneksi suurin 2025 
Kunnanjohtaja:  Mika Pasanen
Hallituksen puheenjohtaja:  Simo Väisänen
Kunnanvaltuusto:  17 paikkaa
– puheenjohtaja:  Maritta Puttonen
  2021–2025   • Kesk.   • SDP   • Kok.   • PS   • Vas.   • KD:   9 3 2 1 1 1
konnevesi.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Näkymä Konneveden Pyhälahdelta
Konnevesi on Suomen kunta, joka sijaitsee Keski-Suomen maakunnan itäosassa samannimisen järven rannalla. Kunnassa asuu 2 441 ihmistä ja sen pinta-ala on 680,85 km², josta 167,91 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 4,76 asukasta/km². Konneveden naapurikunnat ovat Hankasalmi, Laukaa, Rautalampi, Vesanto ja Äänekoski, ja siellä on 1 175 vapaa-ajan asuntoa.lähde? Entisiä naapurikuntia ovat Äänekoskeen liitetyt Konginkangas ja Sumiainen.
Nimensä kunta on saanut Konnevesi-järvestä. Konneveden kunnan mukaan kunnan asukkaat kutsuvat itseään konnevetisiksi. Myös muoto konneveteläinen on oikein.
Maantiede

Konnevesi sijaitsee Keski-Suomen ja Pohjois-Savon maakuntien rajalla. Naapurikunnat ovat Hankasalmi, Laukaa, Rautalampi, Vesanto ja Äänekoski.
Konnevedellä on kaikkiaan 101 järveä. Suurimmat niistä ovat Keitele, Konnevesi ja Liesvesi.
Etelä-Konneveden kansallispuisto sijaitsee Konneveden ja Rautalammin kunnissa. Kansallispuisto perustettiin Rautalammin reittiin kuuluvan Konneveden ranta- ja saaristoluonnon eliöstön, kallioperän ja vesistömaiseman suojelemiseksi ja hoitamiseksi sekä yleistä virkistys- ja retkeilykäyttöä ja ympäristötutkimusta varten. Etelä-Konneveden ja sen itäpuolisen Enonniemen alueella on noin 1 500 hehtaaria valtion omistamia suojeltuja maa-alueita. Yksityisiä suojelualueita on noin 1 100 hehtaaria. Nämä alueet kuuluvat pääsääntöisesti Natura 2000 -ohjelmaan, vanhojen metsien suojeluohjelmaan ja rantojensuojeluohjelmaan. Alueella sijaitsee Metsähallituksen, kuntien ja yksityisten ylläpitämiä rantautumispaikkoja ja satamia, jotka palvelevat monipuolisesti veneilijöitä. Etelä-Konneveden kansallispuisto on Keski-Suomen suosituin kansallispuisto ja vuonna 2019 kansallispuistossa vieraili yhteensä 35 500 henkilöä.
Maantiede > Kylät ja kulmakunnat

Konneveden kylät jaetaan seuraaviin koulu- ja vaalipiireihin: Hytölä, Istunmäki, Kirkonkylä, Sirkkamäki ja Särkisalo. Nykyään kuitenkin vain kirkonkylässä ja Istunmäellä on koulu. Myös Tankolammilla, Välimäessä, Leskelänkylällä (Hinkkalan koulu), Rossinkylässä (Kellankosken koulu), Silmutjoella, Pukaralla ja Pyhälahdella on aikaisemmin ollut oma koulu. Vuonna 1967 Konneveteen siirrettiin Hankasalmesta Hänniskylän koulupiiri.
Muita kyliä tai kulmakuntia ovat Aholankylä, Alakylä, Alkula, Heikkilä, Hiekkalankylä, Ilomäki, Ilvesaho, Itikkakylä, Itäsaari, Jokijärvi, Jouhtikylä, Kangasharju, Kangaskylä, Kivisalmi, Kyönälänkylä, Lahdenkylä, Lapunmäki, Lummukankylä, Mäkäräniemi, Pesiäissalmi, Pukaranranta, Pyydyskylä, Rappaatlahti, Rinteenmäki, Rokkapohja, Ruuskankylä, Salmenkylä, Sauvoniemi, Suokylä, Sydänmaankylä, Toikkalankylä, Töhkerönmäki, Uurapohja ja Varuskunta.
Hallinto

Konneveden kunnanjohtajajana on toiminut vuodesta 2021 alkaen Mika Pasanen. Hänen edeltäjänsä oli vuodesta 2015 kunnanjohtajana toiminut Juha Jokitalo, joka jätti virkansa maaliskuussa 2021. Kunnanvaltuustossa on 17 paikkaa, joista 9 on keskustan hallussa kaudella 2021–2025. Valtuuston puheenjohtajana toimii Maritta Puttonen.
Talous

Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksoivat Konnekuljetus Oy, Konneveden Osuuspankki ja puunkorjuuta ja muita metsäalan palveluita tekevä Varis Forest Oy.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Konneveden väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 3 541 | 3 541 |
| 1985 | 1985 |    | 3 484 | 3 484 |
| 1990 | 1990 |    | 3 435 | 3 435 |
| 1995 | 1995 |    | 3 388 | 3 388 |
| 2000 | 2000 |    | 3 217 | 3 217 |
| 2005 | 2005 |    | 3 099 | 3 099 |
| 2010 | 2010 |    | 2 963 | 2 963 |
| 2015 | 2015 |    | 2 757 | 2 757 |
| 2020 | 2020 |    | 2 622 | 2 622 |
Lähde: Tilastokeskus.
Väestönkehitys > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Konnevedellä oli 2 748 asukasta, joista 1 098 asui taajamassa, 1 624 haja-asutusalueilla ja 26:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Konneveden taajama-aste on 40,3 %. Kunnassa on vain yksi taajama, Konneveden kirkonkylä. Vuoden 2000 taajamarajauksessa parinsadan asukkaan Konneveden kirkonkylä ja tuhannen asukkaan kuntakeskus (nimenä aiemmin Lapunmäki) kasvoivat yhteen, jolloin yhdistyneen taajaman nimeksi tuli Konneveden kirkonkylä.
Koulutus

Konnevedellä perusopetusta antavat Lapunmäen yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9) sekä Istunmäen koulu (luokka-asteet 0–6). Toisen asteen yleissivistävää opetusta antaa Konneveden lukio, joka toimii Lapuanmäen yhtenäiskoulun kanssa samassa vuonna 2017 valmistuneessa koulukeskuksessa kirkonkylässä. Ammatillista toisen asteen opetusta tarjoaa Pohjoisen Keski-Suomen ammattiopisto Äänekoskella.
Konneveden Siikakoskella toimii Jyväskylän yliopiston bio- ja ympäristötieteiden laitoksen vuonna 1983 valmistunut tutkimusasema.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Konnevedellä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Konneveden seurakunta
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Konneveden alueella toimii Rautalammin ortodoksinen seurakunta.
Nähtävyyksiä, vapaa-aikakohteita ja tapahtumia

Konneveden Kosket
Melonta- ja veneilyreitti Keiteleeltä Konnevedelle
Konneveden museo
Taideateljeet
Konneveden kirkko
Maisema- ja maatilakohteet
Kalastusmahdollisuudet
Elokuvateatteri Navettakino
Konnevesipäivät
Konneveden seurakunnan järjestämä Vox Elevato -musiikkifestivaali
Häyrylänranta
Konneveden Keiteleeseen yhdistävä Neiturin kanava
Riihikahvila
Pyhälahden kansakoulu
Pyhälahti
Natura 2000 Keiteleen ja Pyhäjärven rantojensuojelukohteet
Silmutmäki Unescon maailmanperintökohteeseen Struven ketjuun kuuluva mittauspiste
Silmutmäestä 188 m:n korkeudesta löytyy ainutlaatuinen Struven ketjuun kuuluva mittauspiste. Paikalle johtaa vanha metsäautotien pohja ja polku Konneveden läpi kulkevan 69 -tien varrelta. Vuonna 2005 Struven ketjusta tuli ainoa Unescon maailman­perintökohde, joka sijaitsee usean­ valtion alueella. Silmutmäen mittauspiste yhdisti aina 1960-luvulle saakka pohjoisen ja etelän kolmiomittausketjut toisiinsa. Paikassa kolmiomittaustornia ei enää ole. Ainoa merkki mittauspisteestä on reikä kivessä. Keski-Suomen mittauspisteitä koskevassa selvityksessä onkin mainittu, että mittauspiste voitaisiin kunnostaa tiedeopetuksen ja matkailun tarpeisiin esimerkiksi rakentamalla paikalle näkötorni.
Ruokakulttuuri

Konneveden pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla rantakala ja nyrkkirieska.
Konnevedellä on 1960-luvulta asti toiminut hotelli-ravintola Mierontie.
Kuvia

Konnevesi, Siikakoski
Tuulimylly museolla
Konnevesi – Kekkosen kalapaikka
Uimaranta Pyhälahti, Keitele
Tunnettuja konneveteläisiä

Ensio Hytönen (s. 1952), yritysjohtaja, maanviljelysneuvos
Juha Karjalainen (s. 1964), entinen jalkapalloilija
Urho Kaleva Kekkonen (1900–1986), kesäasukas
Pentti Korhonen (s. 1951), kilpamoottoripyöräilijä
Miika Lahti (s. 1987), jääkiekkoilija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Konnevesi Wikimedia Commonsissa
Konneveden kunnan kotisivut
Tilastokeskus – Konneveden avainluvut
| n k Konnevesi |
| --- | --- | --- |
 Keski-Suomi  Äänekosken seutukunta 
| Kylät |  Hytölä  Hänniskylä  Istunmäki  Kirkonkylä  Leskelänkylä  Mäkäräniemi  Pukara  Pyhälahti  Rossinkylä  Silmutjoki  Sirkkamäki  Särkisalo  Tankolampi  Välimäki  |  |
| n k Keski-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Hankasalmi  Joutsa  Jyväskylä  Jämsä  Kannonkoski  Karstula  Keuruu  Kinnula  Kivijärvi  Konnevesi  Kyyjärvi  Laukaa  Luhanka  Multia  Muurame  Petäjävesi  Pihtipudas  Saarijärvi  Toivakka  Uurainen  Viitasaari  Äänekoski 
Entiset kunnat:  Jyväskylän maalaiskunta  Jämsänkoski  Konginkangas  Korpilahti  Koskenpää  Kuorevesi  Leivonmäki  Längelmäki (osa)  Pihlajavesi  Pylkönmäki  Sumiainen  Suolahti  Säynätsalo  Äänekosken maalaiskunta 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Konneveden kunnantalo
Lapunmäen yhtenäiskoulu ja Konneveden lukio toimivat kirkonkylän koulukeskuksessa.
Konneveden kirkko
Struven ketju
Lentopallon miesten 1-sarja

| Lentopallon 1-sarja |
| --- | --- |
Laji:  lentopallo
Maa(t):   Suomi
Perustettu:  1975
Joukkueita:  12
Hallitseva mestari:  Murikat, Kuortaneen urheiluopisto
Sarjataso:  2.
Ylempi taso:  Lentopallon mestaruusliiga
Alempi taso:  Lentopallon miesten 2-sarja
Aiheesta muualla
Kotisivut
Lentopallon miesten 1-sarja on toiseksi korkein sarjataso Suomessa lentopallon puolella. Sarja pelataan nykyisin yhdessä lohkossa.
Ykkössarjassa nähdään joka vuosi tulevia Mestaruusliigan pelaajia. Kuortaneen valtakunnallisen valmennuskeskuksen nuorisomaajoukkue pelaa myös 1-sarjassa.
Historia

Lentopallon ykkössarja perustettiin 1975. Lentopallon 1-sarja palasi kaudella 2001-2002 jatkamaan entisen Super­sarjan otteluita toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomessa. Kaudeksi 2005 1-sarjan joukkueiden määrää nostettiin 24. joukkueeseen, jotka jaettiin edelleen pohjois- ja etelälohkoon sijaintinsa perusteella. Kaudella 2008 sarjassa pelasi kuitenkin vain 23. joukkuetta kun pohjoislohkossa Kalajoen Lentopallo luopui paikastaan ja sitä ei saatu täytettyä tarpeeksi nopeasti. Kaudella 2008 sarjan sääntöjä uudistettiin kun lentopalloliiton niin sanottu "pateri-päätös" nosti suurta kohua. Tuolloin Keski-Savon Pateri pelasi peräti kahdeksalla ulkomaalaispelaajalla 1-sarjassa. Ulkomaalaisrajoituksia sarjaan ei ollut vielä tuolloin, mutta kaudeksi 2009 astuu voimaan enintään kahden ulkomaalaispelaajan käyttö.
Kaudella 2012-13 1-sarjassa otettiin käyttöön jo pari vuotta aiemmin Mestaruusliigassa ollut pistelaskutapa, jossa 3-2-voitosta joukkue saa kaksi pistettä ja samaisesta tappiosta yhden pisteen. 3-0- ja 3-1-voitoista joukkue ansaitsee kolme pistettä.
Sarjajärjestelmäkuvaus

Miesten 1-sarjan joukkueet jaettiin aikaisemmin kahteen eri lohkoon sijaintinsa perusteella, pohjoinen lohko ja eteläinen lohko. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen parhaat pelasivat tämän jälkeen jatkosarjan liigakarsintoihin pääsemisestä toisen lohkon parhaita joukkueita vastaan.
Kaudella 2024-2025 Miesten 1-sarja pelataan yhdessä lohkossa, jonka parhaat jatkavat pudotuspeleihin.
Joukkueet kaudella 2024-2025

| Joukkue | Kotipaikka | Kotihalli |
| --- | --- | --- |
| East Volley | Savonlinna | Savonlinnan liikuntahalli |
| Huki Jyväskylä | Jyväskylä | Gradia Viitaniemi, Jyväskylä |
| Karpaasit | Outokumpu | Outokummun Urheilutalo |
| Kiisto | Vaasa | Variska, Vaasa |
| Lempo-Volley | Lempäälä | Lempäälä-areena |
| Murikat, Kuortaneen urheiluopisto | Kuortane | Lentopallo-Areena, Kuortane |
| Oulun Kisko | Oulu | Ouluhalli |
| PuMa Volley | Helsinki | Lehto Areena, Helsinki |
| Pälkäneen Luja-Lukko | Pälkäne | Kostia-areena, Pälkäne |
| Rantaperkiön Isku | Tampere | Pyynikin Palloiluhalli, Tampere |
| Sampo | Pielavesi | Pielaveden liikuntahalli |
| Vantaa Ducks | Vantaa | Lumon liikuntahalli, Vantaa |
Voittajat

1976 Rantaperkiön Isku
1977 Raision Loimu
1978 Kokkolan Tiikerit ja Porin Pyrintö. Uusintaotteluiden, jotka päättyivät yhteistuloksella tasan eräpisteitä myöten, jälkeen suoritetussa arvonnassa Tiikerit nousivat suoraan SM-sarjaan. Porin Pyrintö nousi karsintojen jälkeen.
1979 Salon Viesti
1980 Lohkovoittajat Rantaperkiön Isku ja Siilinjärven Lentopallo nousivat suoraan SM-sarjaan. Kakkoset Oulun Kisko ja Vammalan Lentopallo karsintasarjaan, josta Kisko nousi SM-sarjaan.
1981 Seinäjoen Maila-Jussit
1982 Karhulan Veikot
1983 Jyväskylän Kiri
1984 Seinäjoen Maila-Jussit
1985 Kuopion Sale
1986 Varkauden Tarmo
1987 Kuopion Palloseura
1988 Etelä-Kuopion Ilves
1989 Vaasan Vasama
1990 Oulunsalon Vasama
1991 Lohkovoittajat: Lahden Kimmo ja Seinäjoen Maila-Jussit. Karsinnan jälkeen Lentopalloseura ETTA oli ainoa nousija.
1992 Lohkovoittajat: Jyväskylän Metso-Lentis ja Salon Viesti. Metso-Lentis nousi.
1997 Muuramen Lentopallo
2001 Lohkovoittajat: Vaasan Kiisto ja Loimaan Jankko
2003 Vaasan Kiisto
2004 Vaasan Kiisto
2005 Muuramen Lentopallo
2006 Kempeleen Lentopallo
2007 Hurrikaani Loimaa
2008 Keski-Savon Pateri
2009 Vaasan Kiisto
2010 Lentopalloseura ETTA
2011 Kokkolan Tiikerit
2012 Mutalan Riento
2013 Vaasan Kiisto
2014 Särkät Volley
2015 Kyyjärven Kyky
2016 Maaningan Mahti
2017 Akaa-Volley
2018 Karelian Hurmos
2019 Kyyjärven Kyky ja Karelian Hurmos liigakarsintaan. Liigakarsinnan jälkeen Karelian Hurmos oli ainoa nousija.
2020 Kautta ei pelattu loppuun koronaviruspandemian takia.
2021 TUTO Volley
2022 Kyyjärven Kyky
2023 Lempo-Volley
2024 Murikat (Kuortaneen urheiluopisto)
Aiheesta muualla

Lentopalloliitto
Nopola News
1-sarjan ottelu käynnissä (2007)
Muinaissukset

Kemijärveltä löydetty koristeltu rautakautinen suksi. Sukseen on kaiverrettu mm. käpälikkö.
Muinaissuksi on arkeologinen irtain muinaisjäännös, jota on käytetty hiihtämiseen. Muinaissukset voivat ajoittua kivikaudelta uudelle ajalle.
Puu säilyy huonosti happipitoisessa ympäristössä. Siksi kaikki löydetyt sukset tavataankin soiden turvekerroksen alta mudasta, missä happi on loppunut ja kosteus liuottaa mudasta happamia yhdisteitä säilyttäen suksen puunainesta. Tässä yhteydessä käytetään myös nimitystä suosuksi.
Löydetyt puuesineet eivät aina ole selvästi tunnistettavia. Suksesta on voinut säilyä niin vähän, ettei sitä voi tunnistaa sukseksi. Vaihtoehtoinen tulkinta voisi olla esimerkiksi reen jalas, lauta tai puulevy. Pronssikauden nahkapohjaisissa veneissä oli myös suksea muistuttava osa. Esimerkiksi Sallan muinaissuksea luultiin pitkään jalakseksi, mutta sitten huomattiin, ettei jalaksien pohjassa koskaan ole uurteita. Maailmassa tunnetaan noin 300 muinaissuksea, joiden ajoitus viittaa keskiaikaan tai varhempaan aikakauteen. Eniten suosuksia on löydetty Suomesta, mutta niitä tunnetaan myös muun muassa Norjasta, Ruotsista ja Venäjältä.
Suksien luokittelu ja nimityksiä

Muinaissuksien monenlaiset variaatiot pakottivat tutkijoiden luokittelemaan sukset niiden muodon perusteella. Näin pyrittiin löytämään suksien valmistukseen liittyviä kulttuurikytkentöjä.
Suksien luokittelu ja nimityksiä > Suomalainen sanasto ja suksien luokittelu

Suomalainen luokittelu kiinnittää huomiota pohjan muotoon, siteiden kiinnitykseen, jalan paikkaan, suksen kärkiin ja koristeluun. Siteet on Suomessa löydetty vain Mäntsälän suksesta.
Suksen pituus vaihtelee. Jos sukset ovat erimittaiset, puhutaan eripituisista tai eriparisista suksista. Tällöin lyhyttä suksea kutsutaan kalhuksi ja pitempää suksea lylyksi. Tasapituisten ja eripituisten suksien historiallista määrää, tai paremminkin suhdetta, ei tiedetä, sillä yleensä löydetään vain toinen suksista. Kivikautisissa kalliokuvissa Vienankarjalassa, ja muuallakin, ei eripituisia suksia ole piirrettynä. Ehkä se on hiihtämisessä myöhäinen piirre.
Suksen kärjet voivat olla molemmista päistään suipot, mutta joissakin suksissa vain etukärki on suippo. Kärki taivutetaan yleensä  ylöspäin, mutta suosuksien muoto voi olla vääntynyt esimerkiksi routimisen takia ja kärjet ovat usein oienneet. Kärjissä voi olla veistettyjä koristeita.
Suksen pohja on tasainen tai kupera. Kuperuus voi johtua vääntymisestä tai pohjan kulumisesta, jolloin se tuskin on ollut veistettäessä haluttu muoto. Tasapohjainen suksi on sen sijaan yleinen. Jos liukumista haluttiin ohjata, tehtiin pohjaan yksi tai useampi ura eli olas. Kapea olas veistettiin suksen keskelle ja se on yleensä ollut noin kolmasosa suksen leveydestä. Leveä olas on noin puolet tai enemmän suksen leveydestä, joskus se on jopa lähes suksen levyinen. Olaan reunat voivat tällöin muistuttaa ennemminkin pienoja eli rimoja. Tällöin puhutaan pienapohjaisesta suksesta. Olaita saattaa olla kaksi tai kolme. Sallan suksessa niitä on viisi.
Päläs tarkoittaa jalan paikkaa suksessa. Se veistetään suksen painopisteen kohdalle tai sen eteen. Edessä oleva päläs aiheuttaa suksen kärjen nousemisen, kun jalkaa nostetaan ilmaan. Keskellä oleva päläs auttaa hallitsemaan suksea paremmin hiihdon aikana. Tasapäläs erottuu muinaissuksessa vain siteiden reikien perusteella. Kourupäläs tunnistetaan suksen molemmilla puolilla olevista jalkaterän mittaisista pienoista, joissa on reiät siteitä varten. Kohopäläs nostaa jalkaa hieman suksen pintaa ylemmäksi ja mahdollistaa siteiden kiinnittämisen sukseen pälkään alta poratun reiän kautta.
Siteiden eli vanhastaan mäystimien kiinnitys vaihtelee pälkään mukaan. Siteiden vaatimat reiät voidaan porata suksen läpi pohjan puolelle. Tällöin siteet haittaavat liukumista, ellei niitä upoteta pohjaan poikittaisten urien avulla. Näin on menetelty Kalvträskin suksissa. Kourupälkäinen side pujotettiin pienojen läpi porattuihin reikiin. Kohopälkäisen suksen siteet kiersivät jalan alta pälkään läpi poratun reiän kautta.
Suksien luokittelu ja nimityksiä > Ruotsalainen luokittelu

Ruotsalainen jaottelu syntyi 1920–30-luvulla ja sen avulla yritetään luokitella löydetyt suksen 6 luokkaan. Tässä luokittelu on esitetty Mankerin mukaan.
A-tyyppi on tasapälkäinen ja tasapohjainen suksi, jossa siteiden reiät on porattu pohjan läpi. Vain etukärki on suippo.
B-tyyppi  on kourupälkäinen suksi, jossa on tasainen pohja.
C-tyyppi kohopälkäinen suksi, jossa siteiden reiät kulkevat poikittain pälkään alta. Pohjan muodot erottelevat neljä alaluokkaa. Tasapohjainen tai hieman kupera, mutta kuitenkin olaton (tyyppi 1), yksi olas (tyyppi 2), kaksi tai useampi olas (tyyppi 3) ja pienapohjainen (tyyppi 4).
C-tyypin suksi voi siis olla esimerkiksi C2, jolloin se on kohopälkäinen suksi, jonka pohjassa on yksi olas.
Suksien luokittelu ja nimityksiä > Botninen suksi

Botninen suksi (tyyppi C1, engl.  bothnic ski) eli kyröläis-lappalainen on lyhyehkö, molemmista päistään suippokärkinen, kohopälkään pinta veistettiin hieman koveraksi ja suksen pohja olaaton ja vähän kupera. Pituuden ja leveyden suhde on väliltä 11,5:1 väliin 8,5:1. Suksen pituus alittaa usein 165 senttimetriä eikä siinä ole juurikaan koristeta.
Suksen tyyppi sai alkuunsa pronssikaudella 1500–1000 eaa. Skandinaviassa ja tyyppiä käytettiin keskiajalle asti. Se levisi ensin pohjoiseen ja aluksi sitä löydettiin Pohjanlahden ympäristöstä, siitä varmaan nimikin juontaa alkunsa, mutta nykyään sitä tunnetaan laajalla alueella. Suksityypin levintä on Suomessa Hämeestä Karjalaan ja siitä pohjoiseen napapiirin pohjoispuolelle asti. Ruotsissa löytöalue ulottuu Suomen rajasta etelään Ångermanlantiin asti. Norjassa näitä on löydetty Lapista Itä-Finnmarkista  etelään Pohjois-Tröndelageniin saakka. Muutama suksi on löytynyt myös Etelänorjasta.
Botnisella suksella hiihdettäessä käytettiin alussa yhtä pitkää sauvaa. Suksien koristelu alkoi rautakaudella, mutta ei ole yleinen botnisissa suksissa. Eripituiset eli epäpariset sukset kehittyivät botnisen suksen pohjalta ja ovat siksi myöhäinen ilmiö.
Suksien luokittelu ja nimityksiä > Skandinaavinen suksi

Skandinaavinen suksi (tyyppi C4, engl. scandic ski) muistuttaa Botnista suksea, mistä se on kehittynyt rautakaudella. Erona siihen on pohjaan veistetty hyvin leveä olas, jota kutsutaan yleensä pienapohjaiseksi. Pienat on voitu myös naulata paikalleen. Myös sidejärjestelmä on tukevampi, koska lumi on etelässä kosteampi ja raskaampi ja rasittaa siteitä enemmän.  Skandinaavisen suksen levintä on Ruotsissa ja Norjassa.
Luettelo muinaissuksista

Muinaissuksia voi luetella monella tavalla riippuen siitä, millaisia ominaisuuksia haluaa korostaa. Tässä luettelossa aloitetaan ensin ajoitettujen suksien luettelolla. Sitten jatketaan luokittelua suksityyppien mukaan, vaikka ajoituksia ei tiedetä. Nämä pyritään esittämään suomalaisen ja ruotsalaisen jaottelun mukaisesti.
Luettelo muinaissuksista > Mesoliittinen kivikausi

Ainoat mesoliittisen kivikauteen luotettavasti kytkettävät suksilöydöt on tehty nykyisen Venäjän alueelta. Muinaiset asuinpaikat Veretje I ja Vis I on saatu tähän luetteloon. Ajoitukset on saatu lähteenä käytetyn selostuksen kaavioista. Suksia ei ole ajoitettu suoraan, vaan kaivauksien edetessä turvekerrokset ajoitettiin.
Asuinpaikalta Vis I on löydetty paljon puuesineitä ja niiden joukossa yhteensä 22 reen jalaksien ja suksen fragmenttia, joista suksia on tulkinnasta riippuen 5–11 kappaletta. Löytöesine nro 116 on suksen katkelma, joka valmistettiin kovasta lehtipuusta. Se löytyi suopatjan pohjalta aivan jokihiekan pinnasta. Arkeologi Gregoi Burov arvioi suksen noin 8200 vuoden ikäiseksi eli kalibroituna 7200 eaa.. Suksi nro 116 on niin sanottu Vis-tyypin suksi.
Toinen Vis I- asuinpaikalta on löytynyt myös toinen Vis-tyypin suksi. Se löytyi suon pohjalta aivan hiekkakerrosta vastaan. Löytö on (luettelon nro 168, kuva 27) suksen kärjen katkelma ja valmistettu kovasta lehtipuusta. Siinä on leveä olas ja tämän tyyppistä suksea kutsutaan myös pienapohjaiseksi sukseksi.  Burov ajoitti sen noin 8200 vuoden ikäiseksi eli kalibroituna 7200 eaa.
Kolmas Vis I-asuinpaikan suksi on Vetetje-tyyppiä, joka löytyi ylemmistä suokerroksista. Se on luettelossa löytö nro 17 ja sen kuvan numero on 28. Siitä on säilynyt vain suksen takaosa, johon on veistetty hirvenpää. Veistoksen tarkoitus jakaa mielipiteet, mutta Burov arvelee sen olevan niin sanottu takatoppari. Sillä estetään liiallinen lipsuminen taakse potkun aikana.  Hän ajoitti suksen löytökerroksen turpeen avulla 7090±80 BP eli kalibroituna noin 5960 eaa.
Juuri Veretje I -asuinpaikalta on tehty ensimmäinen Veretje-tyypin suksilöytö. Sen ajoitus on noin 7500 BP eli noin 6300-6400 eaa.