stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eino Partanen

Eino Partanen (7. heinäkuuta 1902 Jääski – 3. elokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja valokuvausliike Helios Oy:n perustaja.
Partanen oli valokuvaajana itseoppinut, joskin hän suoritti myöhemmin joitain alan kursseja. Parhaiten Partanen tunnetaan 1930-luvulla ottamistaan Viipuri-aiheisista kuvista. Hän pelasti 431 lasinegatiivin kuvakokoelmansa Viipurista viikkoa ennen talvisodan päättymistä maaliskuussa 1940.
Partanen tuki jatkosodan aikana taloudellisesti Arvi Kalstan johtamaa Kansallissosialistien Järjestöä. Hän sijoitti talousvaikeuksissa olleeseen puolueeseen noin 70 000 markkaa ja antoi keväällä 1943 puolueen käyttöön Keskuskatu 1:ssä sijainneen liikehuoneiston.
Partasen asetelma näyteikkunassa.
Partanen asetti itsenäisyyspäivänä 1947 Helsingin Mannerheimintie 10:ssä sijainneen Helios-valokuvausliikkeensä näyteikkunaan sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä tuomittujen suomalaisten poliitikkojen valokuvat sekä niiden yläpuolelle tekstin ”Sijaiskärsijämme”. Poliisi peitti näyteikkunan, ja Partasta vastaan nostettiin syyte viranomaisten halventamista ja ilkivallasta. Helsingin raastuvanoikeus hylkäsi kuitenkin syytteen tammikuussa 1948.
Teoksia

Hieman salamavalokuvauksesta. Tekijä, Helsinki 1937 (nimellä E. Partanen)
Agfacolor-kuvaus : Hans Geisslerin mukaan. Helios, Helsinki 1953
Kävelyretkiä 1930-luvun Viipurissa. Eino Partasen valokuvia, toimittanut Petri Neuvonen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1280. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2010
Teoksia > Suomennoksia

Kehitä oikein! ; viidennestä saksalaisesta painoksesta suomentanut E. Partanen. Valokuvaustarpeisto Helios oy, Viipuri 1934
Aiheesta muualla

Eino Partanen Suomen valokuvataiteen museon tietokannassa
Euroopan tason poliittisista puolueista ja Euroopan tason poliittisista säätiöistä vastaava viranomainen

| Euroopan tason poliittisista puolueista ja Euroopan tason poliittisista säätiöistä vastaava viranomainen > APPF |
| --- | --- |
Perustettu:  2014
Tyyppi:  Euroopan unionin oikeushenkilö
Toimivalta:  Euroopan unioni
Sijainti:  Bryssel, Belgia
Johtaja:  Pascal Schonard
Aiheesta muualla
Sivusto
Euroopan tason poliittisista puolueista ja Euroopan tason poliittisista säätiöistä vastaava viranomainen (APPF) on Euroopan unionin oikeushenkilö, jonka tehtävänä on europuolueiden ja niihin liittyvien säätiöiden rekisteröinti ja valvonta. Tarvittaessa se voi määrätä seuraamuksia valvomillensa puolueille ja säätiöille. Viranomaisen toimivalta perustuu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen 1141/2014.
Euskirchen

| Euskirchen |
| --- | --- |
 Aukio Euskirchenin vanhassakaupungissa.
 vaakuna
 Euskirchen
 Koordinaatit: 50°40′N, 6°48′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Hallintopiiri:  Köln
Piirikunta:  Euskirchen
Hallinto:  
 – Pormestari:  Sacha Reichelt
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  139,46 km²
Korkeus:  137–412 m
Väkiluku (31.12.2022):  59 772
 
 www.euskirchen.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Euskirchen on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa läntisessä Saksassa. Se sijaitsee Reininmaalla Erft-joen varrella, noin 25 kilometriä länteen Bonnista ja noin 30 kilometriä lounaaseen Kölnistä. Kaupunki on Euskirchenin piirikunnan hallintokaupunki, ja se kuuluu Kölnin hallintopiiriin. Kaupungin asukasluku oli 59 772 vuoden 2022 lopussa. Sen pinta-ala on 139,5 neliökilometriä.
Tuchfabrik Müller vuonna 1910.
Monschau-Falkenbergin Walram VIII (1277–1302) myönsi Euskirchenille kaupunginoikeudet 1. elokuuta 1302. Keskiajalla kaupungin ympärille rakennettiin noin 1,4 kilometrin pituinen kaupunginmuuri, josta on yhä jäljellä osa. Vuonna 1827 kaupungista tuli Euskirchenin piirikunnan hallintokaupunki.
Kaupungin elinkeinoelämä on vilkasta, ja se tarjoaa työpaikkoja kymmenille tuhansilla työntekijöille. Sodanjälkeisenä aikana nimekkäimpiä Euskirchenissä toimineita yrityksiä ovat Procter & Gamble, Deutsche Telekom ja Miele. Alueen yrityspuisto PrimeSite Rhine Region on houkutellut alueelle useita suuryrityksiä. Myös maatalous on vahva elinkeino Euskirchenissä.
Alueen tekstiiliteollisuuden perinteitä esitellään museossa Tuchfabrik Müller. Se kuuluu Euroopan teollisen perinteen reittiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Euskirchen Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivusto (saksaksi)
EuskoTran

EuskoTranin raitiovaunu Bilbaossa
EuskoTran on Espanjan Bilbaossa toimiva raitiovaunulinja, joka avattiin vuonna 2002. Linjan pituus on 4,4 km ja sillä on 12 asemaa. Linja rakennettiin täydentämään Bilbaon metroa. EuskoTrania on usein kuvailtu kaikista moderneimpana joukkoliikennejärjestelmänä maailmassa. Raitiovaunut kulkevat maksimissaan 50 km/h pitämättä paljoa enempää ääntä kuin auto.
Aiheesta muualla

EuskoTran website (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Eva Merthen

Eva Merthen (1723 Turku – 15. lokakuuta 1811 Stralsund) oli suomalainen nainen, joka tunnettiin älykkyydestään ja kauneudestaan. Hänen isänsä oli Turun pormestari Karl Merthen. Isänsä kuoltua Eva Merthen eli yhdessä venäläisen ylipäällikön James Keithin kanssa. Myöhemmin hän avioitui preussilaisen Johan David von Reichenbachin kanssa. Hän on Zachris Topeliuksen kertomuksen ”Suomen herttuatar” päähenkilö.
Luettelo Neuvostoliiton sodista

Tämä on luettelo Neuvostoliiton käymistä sodista ja muista merkittävistä konflikteista.
Neuvostoliiton perustamisvaihe

toukokuu 1918 – marraskuu 1920: Venäjän sisällissota
Sota käytiin Venäjän valkoisen ja punaisen armeijan välillä bolševikkien kaapattua vallan väliaikaiselta hallitukselta. Sota päättyi punaisen armeijan voittoon, joka johti lopulta sosialistisen liittovaltion, Neuvostoliiton perustamiseen.
tammikuu – toukokuu 1918: Suomen sisällissota
Neuvostoliitto oli epäsuorasti mukana tässä sodassa, tukien Suomen kansanvaltuuskuntaa.
helmikuu 1919 – lokakuu 1920: sota Puolaa vastaan.
Puola itsenäistyi Venäjän keisarikunnan hajottua ja joutui sotaan Neuvosto-Venäjän kanssa 1919–1920.
1918–1922: Heimosodat Itä-Karjalassa
Toinen maailmansota

30. marraskuuta 1939 – 13. maaliskuuta 1940: Talvisota Suomea vastaan.
Neuvostoliitto teki suurhyökkäyksen Suomeen tavoitteenaan maan valloitus kolmessa viikossa, mutta sota yltyi erittäin pitkäksi ja molempia osapuolia kuluttaviksi. Neuvostoliitto epäonnistui tavoitteissaan valloittaa Suomi.
kesäkuu 1940: Baltian valloitus
Neuvostoliittoon liitettiin Viro, Latvia ja Liettua.
22. kesäkuuta 1941: Natsi-Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon, (itärintama, suuri isänmaallinen sota).
25. kesäkuuta 1941 – 19. syyskuuta 1944: Jatkosota Suomea vastaan.
Suomen armeija aloitti yhdessä saksalaisten kanssa hyökkäyksen Neuvostoliittoon. Sota päättyi Neuvostoliiton voittoon ja Suomi joutui luovuttamaan laajoja alueita Neuvostoliitolle sekä maksamaan sotakorvauksia vuoteen 1952 ja vuokraamaan Porkkalan alueen 50 vuodeksi.
8. syyskuuta 1941 – 27. tammikuuta 1944: Leningradin piiritys
saksalaiset piirittivät Leningradin.
syyskuu 1942 – tammikuu 1943: Stalingradin taistelu
saksalaisten eteneminen pysäytettiin Stalingradissa. Kaupunki tuhoutui sodassa merkittävästi.
heinäkuu 1943: Kurskin taistelu
saksalaiset tekivät massiivisen vastahyökkäyksen Neuvostoliittoon, jonka Neuvostoliitto kuitenkin onnistui torjumaan.
30. huhtikuuta 1945: Berliinin valloitus
Neuvostoliiton puna-armeija miehitti Berliinin ja Saksan itäiset alueet. 8. toukokuuta 1945 Saksa antautui.
Kylmä sota

kesäkuu 1953: Itä-Saksan kansannousu
lokakuu 1956: Unkarin kansannousu
Neuvostoarmeija tukahdutti kansannousun miehittämällä Unkarin.
elokuu 1968: Tšekkoslovakian miehitys
Varsovan liiton joukot lopettivat Neuvostoliiton johdolla stalinismia vastaan nousseen Prahan kevään uudistusliikkeen.
joulukuu 1979 – helmikuu 1989: Afganistanin sota (1979–1989)
Neuvostoliitto miehitti Afganistanin Afganistanin sodassa ja pystytti maahan mieleisensä hallituksen. Vastassa olivat mujahideen-sissit.
1988: Neuvostoliitto lähetti joukkoja Vuoristo-Karabahiin.
Hajoamisvaihe

1990–1991: Neuvostoliiton jäsenmaat julistivat itsenäisyyden.
elokuu 1991: Neuvostoliiton vallankaappausyritys 1991
johtaja Mihail Gorbatšovin vastustajat yrittivät kaapata vallan, mutta epäonnistuivat.
syys-lokakuu 1993: Venäjän perustuslaillinen kriisi
Kiista oliko Venäjällä voimassa Helmikuun vallankumouksen jälkeinen vai sitä edeltävä perustuslaki. Eli oliko ylin päätäntävalta parlamentilla vai tsaarilla (presidentillä).
Lähde

Venäjän historia (Arkistoitu – Internet Archive)
Eva Nyström

Eva Nyström elokuussa 2022.
Eva Ulrika Nyström (s. 29. marraskuuta 1999) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Ruotsin Damallsvenskanissa pelaavaa Hammarbytä.
Nyström pelasi Suomessa kausina 2017–2018 PK-35 Vantaan joukkueessa Naisten liigassa 22 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän voitti jälkimmäisellä kaudella liigamestaruuden. Tämän jälkeen hän siirtyi Ruotsiin, jossa hän pelasi kaudella 2019 toisella sarjatasolla AIK:n joukkueessa. Kaudella 2020 hän pelasi pääsarja Damallsvenskanissa Umeån joukkueessa 21 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän siirtyi kaudeksi 2021 Hammarbyhyn. Hän pelasi joukkueessa ensimmäisellä sarjakaudella 21 ottelua, jossa hän teki yhden maalin, toisella kaudella 25 ottelua, joissa hän teki kolme maalia, ja kolmannella kaudella 24 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Hän voitti kaudella 2023 Ruotsin-mestaruuden.
Nyström pelasi Suomen naisten maajoukkueessa ensimmäisen kerran helmikuussa 2022. Hän on pelannut 22. helmikuuta 2024 mennessä 15 maaottelua. Hän teki ensimmäisen maaottelumaalinsa helmikuussa 2024 Espanjassa pelatussa ottelussa Filippiinejä vastaan.
FC Torpedo Kutaisi

Seuran logo
Football Club Torpedo Kutaisi on georgialainen jalkapalloseura Kutaisin kaupungista. Kutaisi pelasi vuonna 2018 Georgian korkeimmalla sarjatasolla Erovnuli Ligassa. Seura on perustettu vuonna 1946. Kutaisi pelaa kotiottelunsa Ramaz Shengelias Sakhelobis Stadionilla, jonne mahtuu 19 400 asukasta. Seuralla on neljä Georgian mestaruutta vuosilta 2000, 2001, 2002 ja 2017.
FC Trinity Zlín

Football Club Trinity Zlín on jalkapalloseura Zlínin kaupungista, Kaakkois-Tšekistä. FC Trinity Zlín pelaa maansa korkeimmalla sarjatasolla Synot ligassa. Maansa merkittävimmän jalkapallocupin MOL Cupin seura voitti kaudella 2016–2017, mikä takasi seuralle sen historian ensimmäisen Eurooppa-liigan paikan.
Ere Kolu

Ere Kolu
Ere Kolu (oik. Kustaa Anders Liukonen, 30. marraskuuta 1884 Tampere – 29. kesäkuuta 1960 Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen aktivisti, anarkisti, kirjailija, puuseppä ja kunnallispoliitikko. Hän laati novelleja, runoja, aikalaiskuvauksia ja kirja-arvosteluja muun muassa Suomen Sosialidemokraattiin, Kansan Lehteen, Pienviljelijään ja Tulenkantajat-lehteen. Hän kirjoitti myös toistakymmentä näytelmäkäsikirjoitusta sekä romaanikäsikirjoituksia. Näistä suurin osa on säilynyt suvun hallussa.
Ere Kolun teksteistä on julkaistu kaksi kirjaa: vuonna 1948 Kansankulttuuri julkaisi novellikokoelman Karua elämää. Vuonna 2005 Tammi julkaisi Ere Kolun omaelämäkerran nimellä Aktivisti – Salaista sotaa Venäjän varjossa. Omaelämäkerta oli lojunut sukutalon vintillä, josta sen löysi Kustaa Liukosen tyttärenpoika, toimittaja Ilpo Salonen. Kirjaan laati johdannon professori Hannu Soikkanen, ja kirjassa on myös Liukosen tyttären Kaisa Salosen muistelmaosuus isästään. Kaisa Salonen toimi 1950–1980 -luvuilla Eeva-lehden ihmissuhdepalstan pitäjänä nimimerkillä Leelian lepotuoli.
Näytelmistä lähinnä Voittajat saavutti jonkinmoista suosiota työväennäyttämöillä. Useimpia hänen näytelmiään ei koskaan esitetty, eikä yhtään romaania julkaistu. Syynä oli teatterinjohtajilta ja kustantamoilta saadun palautteen mukaan lähinnä tekstien voimakas julistava sävy, joka jätti usein henkilökuvauksen varjoonsa. Karua elämää -kokoelma sai kuitenkin aikoinaan hyvän vastaanoton. Ere Kolu oli kirjoittaja- ja taiteilijaryhmä Kiilan kantajäsen.
Elämänvaiheet

Kustaa Liukonen syntyi 1884 tamperelaisen tehtaantytön aviottomana lapsena ja vietti lapsuutensa Hauholla isovanhempien hoivissa. Hän oppi varhain lukemaan ja suoritti kansakoulun. Hänellä oli pienestä pitäen vilkas mielikuvitus, ja hän kertoo nähneensä monenlaisia ”näkyjä”, joita esimerkiksi Raamatun dramaattiset kertomukset herättivät. Kristinuskoon ja kirkkoon hän sinänsä suhtautui kriittisesti, mikä liittyi hänen kokemuksiinsa tuon ajan papeista. Näitä kokemuksia hän kuvailee myös omaelämäkerrassaan.
Liukonen vietti nuorena kiertelevää elämää ja kulki jalkaisin paikkakunnalta toiselle pitkin eteläistä Suomea aina sinne, missä kuuli olevan työmahdollisuuksia. Omaelämäkerrasta välittyy elävä kuva 1800–1900-lukujen vaihteen Suomen maaseudusta, pikkukaupungeista ja Helsingistä.
Liukonen sai vuoden 1904 paikkeilla käsiinsä sosialismista kertovaa maanalaista kirjallisuutta, joka teki häneen suuren vaikutuksen. Kirjat tarjosivat teorian siitä, miksi yhteiskunta oli epäoikeudenmukainen, ja samalla ratkaisun ongelmaan eli vallankumouksen. Eugen Schauman murhasi Nikolai Bobrikovin vuonna 1904. Liukonen kuvailee elämäkerrassaan voimakkaita tuntojaan seuratessaan Bobrikovin loisteliasta hautajaissaattuetta Helsingissä Esplanadin ja Mikonkadun kulmassa: hän tunsi ”järjetöntä halua heittää pommin ja sillä hajottaa vihatun miehen maalliset jäännökset Esplanadin puiden oksille ja kadulle ihmisten tallattavaksi”.
Liukonen lähti suurlakkovuonna 1905 mukaan aktivistien toimintaan: hän salakuljetti aseita, levitti vallankumouspropagandaa keisarin sotilaiden keskuuteen, oli mukana väijytyksissä ja iskuissa tsaarin turva- ja virkakoneistoa vastaan sekä osallistui myös pankkiryöstöihin, joista saatavilla rahoilla oli tarkoitus rahoittaa vallankumousta. Hän toimi vuoden 1906 Viaporin kapinan aikoihin punakaartin päällikön Johan Kockin henkivartiokaartissa.
Kohtalokkaaksi teoksi osoittautui murha, johon hän syyllistyi keväällä 1907: hän ampui Kouvolan rautatieasemalla keisarin salaisen poliisin kätyriksi arvellun Nikolai Vestnikovin. Tästä hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Tuomio kuitenkin raukesi 1917, kun Venäjällä puhkesi vallankumous ja senaatin päätöksellä kaikki poliittiset vangit vapautettiin. Omaelämäkerta kuvailee yksityiskohtaisesti 1900-luvun alun Kakolan vankilaoloja.
Loppuikänsä Liukonen vietti rauhallista elämää puusepän ammatissa, jonka hän oli oppinut vankilassa. Sisällissotaan hän ei osallistunut, vaikka sekä punaiset että valkoiset houkuttelivat entistä aktivistia riveihinsä. Myöhemmin hän jatkoi ahkerasti kirjoittamista ja toimi toisen maailmansodan jälkeen aktiivisesti Helsingin maalaiskunnan kunnallispolitiikassa SKDL:n edustajana. Omaelämäkerrasta ja hänen tyttärensä tiedoista päätellen Liukonen katui vanhemmiten väkivallantekoja, joihin hän oli nuorukaisena syyllistynyt, vaikkakin hän oli tehnyt ne tsaarinvallan kumoamiseksi ja Suomen itsenäisyyden nimissä.
Teokset

Aktivisti, salaista sotaa Venäjän varjossa, 2005
Karua elämää, 1948
Savipuron Jussin sunnuntai, 1-näytöksinen huvinäytelmä, 1948
Aiheesta muualla

Helsingin Sanomien kirja-arvostelu Aktivistista (Arkistoitu – Internet Archive)
Työväenperinne: Kolu
Aktivisti-kirjaan perustuva näytelmä Aktivisti, Teatteri Telakka, Tampere, ensi-ilta 9.10. www.telakka.eu/teatteri/ohjelmisto/
Lentopallon miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 2013

Lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailut 2013 pelattiin Tanskassa ja Puolassa 20.-29. syyskuuta.
Osallistuvat maat

Kotijoukkueet
Tanska
Puola
Vuoden 2011 kisojen perusteella
Serbia
Italia
Venäjä
Slovakia
Bulgaria
Karsintojen kautta
Valko-Venäjä
Belgia
Tšekki
Suomi
Ranska
Saksa
Alankomaat
Slovenia
Turkki
Pelipaikat

Turnaus pelattiin Tanskassa ja Puolassa kuudessa eri kisapaikassa, joista neljä sijaitsee Tanskassa ja kaksi Puolassa. Semifinaalit ja mitaliottelut pelattiin national stadiumilla Kööpenhaminassa.
Alkulohkot > Lohko A

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | 3P | 2P | 1P | 0P | VE | HE | V/H | p+ | p- | p suhde | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Belgia | 3 | 2 | 1 | 0 | 0 | 9 | 3 | 3,000 | 284 | 251 | 1,131 | 8 |
| 2 |  Italia | 3 | 2 | 0 | 1 | 0 | 8 | 4 | 2,000 | 274 | 238 | 1,151 | 7 |
| 3 |  Tanska | 3 | 0 | 1 | 0 | 2 | 4 | 8 | 0,500 | 249 | 278 | 0,896 | 2 |
| 4 |  Valko-Venäjä | 3 | 0 | 0 | 1 | 2 | 3 | 9 | 0,333 | 236 | 276 | 0,855 | 1 |
| A-lohkon ottelut, Odense, Tanska  | A-lohkon ottelut, Odense, Tanska  | A-lohkon ottelut, Odense, Tanska  | A-lohkon ottelut, Odense, Tanska  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 20. syyskuuta | Belgia | Valko-Venäjä | 3–0 | 25–22 | 25–20 | 25–16 |  |  |
| 20. syyskuuta | Tanska | Italia | 0–3 | 22–25 | 17–25 | 15–25 |  |  |
| 21. syyskuuta | Valko-Venäjä | Italia | 1–3 | 25–21 | 13–25 | 21–25 | 17–25 |  |
| 21. syyskuuta | Belgia | Tanska | 3–1 | 23–25 | 25–23 | 25–16 | 28–26 |  |
| 22. syyskuuta | Valko-Venäjä | Tanska | 2–3 | 21–25 | 25–17 | 25–23 | 20–25 | 11–15 |
| 22. syyskuuta | Italia | Belgia | 2–3 | 23–25 | 19–25 | 25–18 | 27–25 | 9–15 |
Alkulohkot > Lohko B

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | 3P | 2P | 1P | 0P | VE | HE | V/H | p+ | p- | p suhde | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Ranska | 3 | 3 | 0 | 0 | 0 | 9 | 2 | 4,500 | 276 | 261 | 1,057 | 9 |
| 2 |  Puola | 3 | 2 | 0 | 0 | 1 | 7 | 5 | 1,400 | 283 | 268 | 1,056 | 6 |
| 3 |  Slovakia | 3 | 0 | 1 | 0 | 2 | 4 | 8 | 0,500 | 272 | 292 | 0,932 | 2 |
| 4 |  Turkki | 3 | 0 | 0 | 1 | 2 | 4 | 9 | 0,444 | 171 | 181 | 0,945 | 1 |
| B-lohkon ottelut, Gdańsk/Sopot, Puola  | B-lohkon ottelut, Gdańsk/Sopot, Puola  | B-lohkon ottelut, Gdańsk/Sopot, Puola  | B-lohkon ottelut, Gdańsk/Sopot, Puola  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 20. syyskuuta | Ranska | Slovakia | 3–0 | 25–20 | 35–33 | 28–26 |  |  |
| 20. syyskuuta | Puola | Turkki | 3–1 | 25–22 | 25–15 | 22–25 | 25–21 |  |
| 21. syyskuuta | Slovakia | Turkki | 3–2 | 18–25 | 16–25 | 25–20 | 25–21 | 19–17 |
| 21. syyskuuta | Ranska | Puola | 3–1 | 25–22 | 25–23 | 20–25 | 25–20 |  |
| 22. syyskuuta | Turkki | Ranska | 1–3 | 21–25 | 23–25 | 25–18 | 23–25 |  |
| 22. syyskuuta | Slovakia | Puola | 1–3 | 24–26 | 25–20 | 19–25 | 22–25 |  |
Alkulohkot > Lohko C

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | 3P | 2P | 1P | 0P | VE | HE | V/H | p+ | p- | p suhde | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Suomi | 3 | 2 | 0 | 0 | 1 | 6 | 5 | 1,200 | 258 | 260 | 0,992 | 6 |
| 2 |  Serbia | 3 | 1 | 1 | 0 | 1 | 7 | 5 | 1,400 | 266 | 247 | 1,077 | 5 |
| 3 |  Alankomaat | 3 | 1 | 0 | 1 | 1 | 6 | 7 | 0,857 | 280 | 291 | 0,962 | 4 |
| 4 |  Slovenia | 3 | 1 | 0 | 0 | 2 | 5 | 7 | 0,714 | 277 | 283 | 0,979 | 3 |
| C-lohkon ottelut, Herning, Tanska  | C-lohkon ottelut, Herning, Tanska  | C-lohkon ottelut, Herning, Tanska  | C-lohkon ottelut, Herning, Tanska  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 20. syyskuuta | Slovenia | Serbia | 3–1 | 20–25 | 25–23 | 25–22 | 25–19 |  |
| 20. syyskuuta | Suomi | Alankomaat | 3–1 | 23–25 | 25–22 | 27–25 | 25–20 |  |
| 21. syyskuuta | Serbia | Alankomaat | 3–2 | 19–25 | 18–25 | 25–15 | 25–17 | 15–12 |
| 21. syyskuuta | Slovenia | Suomi | 1–3 | 27–25 | 23–25 | 22–25 | 21–25 |  |
| 22. syyskuuta | Alankomaat | Slovenia | 3–1 | 19–25 | 25–19 | 25–22 | 25–23 |  |
| 22. syyskuuta | Serbia | Suomi | 3–0 | 25–20 | 25–23 | 25–15 |  |  |
Alkulohkot > Lohko D

| Sijoitus | Joukkue | Ottelut | 3P | 2P | 1P | 0P | VE | HE | V/H | p+ | p- | p suhde | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Saksa | 3 | 2 | 1 | 0 | 0 | 9 | 2 | 4,500 | 267 | 232 | 1,151 | 8 |
| 2 |  Venäjä | 3 | 2 | 0 | 0 | 1 | 6 | 4 | 1,500 | 235 | 201 | 1,169 | 6 |
| 3 |  Bulgaria | 3 | 1 | 0 | 1 | 1 | 6 | 7 | 0,857 | 288 | 294 | 0,980 | 4 |
| 4 |  Tšekki | 3 | 0 | 0 | 0 | 3 | 1 | 9 | 0,111 | 203 | 247 | 0,822 | 0 |
| D-lohkon ottelut, Gdynia, Puola | D-lohkon ottelut, Gdynia, Puola | D-lohkon ottelut, Gdynia, Puola | D-lohkon ottelut, Gdynia, Puola | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 20. syyskuuta | Venäjä | Saksa | 0–3 | 20–25 | 23–25 | 19–25 |  |  |
| 20. syyskuuta | Tšekki | Bulgaria | 1–3 | 15–25 | 18–25 | 25–22 | 21–25 |  |
| 21. syyskuuta | Saksa | Bulgaria | 3–2 | 36–34 | 20–25 | 21–25 | 25–21 | 15–9 |
| 21. syyskuuta | Venäjä | Tšekki | 3–0 | 25–22 | 25–17 | 25–10 |  |  |
| 22. syyskuuta | Saksa | Tšekki | 3–0 | 25–13 | 25–23 | 25–20 |  |  |
| 22. syyskuuta | Bulgaria | Venäjä | 1–3 | 18–25 | 25–23 | 14–25 | 19–25 |  |
Lopulliset sijoitukset

| Sija | Joukkue |
| --- | --- |
1.:  Venäjä
2.:  Italia
3.:  Serbia
4.:  Bulgaria
5.:  Ranska
6.:  Saksa
7.:  Belgia
8.:  Suomi
9.:  Puola
10.:  Alankomaat
11.:  Slovakia
12.:  Tanska
13.:  Slovenia
14.:  Turkki
15.:  Valko-Venäjä
16.:  Tšekki
Elija Godwin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Elija Godwin vuonna 2022. |  Elija Godwin vuonna 2022. |  Elija Godwin vuonna 2022. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 4×400 m sekaviesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Eugene 2022 | 4×400 m viesti |  |
|  Pronssia | Eugene 2022 | 4×400 m sekaviesti |  |
Elija Godwin (s. 1. heinäkuuta 1999) on yhdysvaltalainen pikajuoksija, viestijuoksun maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Godwin juoksi avausosuuden Yhdysvaltojen 4 × 400 metrin hopeajoukkueessa alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Tampereella 2018. Hän juoksi vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa alkuerissä Yhdysvaltojen sekaviestijoukkueessa, joka toisella kokoonpanoolla saavutti loppukilpailussa pronssia. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän juoksi avausosuuden sekä kultaa saaneessa miesten että pronssia saavuttaneessa sekajoukkueiden 4 × 400 metrin viestissä.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 10,47 | Atlanta | 16. maaliskuuta 2019 |
| 200 m | 20,32 | Athens | 30. huhtikuuta 2021 |
| 400 m | 44,34 | Eugene | 25. kesäkuuta 2022 |
Henkilökohtaiset ennätykset > Sisäradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 m | 6,76 | Clemson | 25. tammikuuta 2020 |
| 200 m | 20,60 | Clemson | 12. helmikuuta 2022 |
| 400 m | 45,37 | Fayetteville | 27. helmikuuta 2021 |
Lähteet ja huomautukset

↑  juoksi vain alkuerissä
1 2 3 4  Elija Godwin Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
1 2 3 4  Elija Godwin Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). (englanniksi)