stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seija Haanpää

Seija Anneli Haanpää (myöh. Taivainen, s. 13. tammikuuta 1942 Vähäkyrö) on suomalainen yleisurheilija, joka saavutti SM-mitaleja 1960-luvun alussa. Hän edusti Suomea Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa viisiottelussa vuonna 1959. Kotimaassa hän edusti Vähänkyrön Viestiä vuoteen 1960, Kuortaneen Kuntoa vuoteen 1963 ja sen jälkeen Karkkilan Poikia.
Haanpää saavutti viisiottelussa SM-hopeaa vuonna 1961 sekä sijoittui SM-kilpailuissa neljänneksi vuosina 1959 ja 1960. Hän sijoittui SM-kilpailuissa kuudenneksi pituushypyssä vuonna 1958 ja 400 metrin juoksussa vuonna 1961. Hän saavutti viestijuoksun SM-kilpailuissa hopeaa 3 × 800 metrin viestissä Kuortaneen Kunnon joukkueessa vuonna 1961.
Gwen

| Gwen |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  lyhentymä Gwen-alkuisista nimistä
Infobox OKNimi-testi OK: 
Gwen on englantilaisella kielialueella käytetty naisen etunimi. Se on lyhentymä kelttiläisperäisistä Gwen-alkuisista nimistä, joita ovat esimerkiksi Gwendolen, Gwendoline, Gwendolyn ja Gwenllian. Sana gwen on kymrin kieltä, ja se merkitsee ’valkoista’, ’kaunista’ tai ’siunattua’.
Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2021 mennessä tilastoitu noin 30 Gwen-nimistä naista.
Tunnettuja Gwen-nimisiä

Gwen Berry (s. 1989), yhdysvaltalainen moukarinheittäjä
Gwen Bristow (1903–1980), yhdysvaltalainen kirjailija
Gwen Jorgensen (s. 1986), yhdysvaltalainen triathlonisti ja olympiavoittaja
Gwen Lee, alk. Gwendolyn Lepinski (1904–1961), yhdysvaltalainen näyttelijä
Gwendoline ”Gwen” Mahlangu-Nkabinde (s. 1955), eteläafrikkalainen poliitikko
Gwen Stefani (s. 1969), yhdys­valtalainen laulaja ja lauluntekijä
Gwen Taylor (s. 1939), englantilainen näyttelijä
Gwen Torrence (s. 1965), yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja
Gwen Welles (1951–1993), yhdysvaltalainen näyttelijä
Kuvitteellisia Gwen-nimisiä

Gwendolyn ”Gwen” Stacy, Hämähäkkimiehen ensimmäinen tyttöystävä
Göta (nimi)

| Göta |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  8. syyskuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Götha
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Göötanmaa
Infobox OKNimi-testi OK: 
Göta on ruotsalainen naisen etunimi. Nimi johtuu heimon nimestä ja tarkoittaa Göötanmaan asukasta. Nimen miespuolinen vastine on Göte.
Ruotsissa Götan nimipäivä on 27. tammikuuta. Suomessa nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 8. syyskuuta. Nimi otettiin kalenteriin vuonna 1908 ja oli vuoteen 1928 saakka Taimi-nimen rinnalla sanotulla päivällä myös suomenkielisessä kalenterissa.
Suomessa nimi Göta on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 1570 henkilölle, joista suurin osa on syntynyt 1900-luvun alkupuolella. Vuoden 2010 jälkeen nimeä ei ole Suomessa annettu kenellekään.
Tunnettuja Göta-nimisiä

Göta Blomberg (1915–1991), suomalainen oopperalaulaja
Göta Pettersson (1926–1993), ruotsalainen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
Göta Tingvald-Hannikainen (1896–1982), suomalainen ylilääkäri
Kirjallisuuden historia

Kirjallisuuden historia ulottuu varhaisimmasta kirjallisuudesta nykypäivään.
Kirjallisuuden tyylikausia tai vaiheita ovat antiikki, keskiaika, renessanssi, klassismi, valistus, romantiikka, realismi, modernismi ja postmodernismi.
Varhainen kirjallisuus

Ensimmäisiä kirjoitettuja tekstejä, kuten sopimuksia ja varastoluetteloita, ei lasketa kirjallisuudeksi. Mutta jo ennen kirjoituksen kehittymistä oli ihmiskunnalla suullista tarinaperinnettä, joka myöhemmin säilöttiin kirjoittamalla. Näihin varhaisiin teoksiin kuuluvat babylonialainen luomistaru Enūma Eliš ja Gilgameš-eepos.
Veda-kirjat on Intian niemimaalla syntyneen neljän hymnin ja rituaalitekstin kokoelma noin 1000-luvulta eaa. Niihin liittyvät löyhästi myöhemmin kirjoitetut upanishadit. Intian kahdesta kansalliseepoksesta pidempi on Mahabharata, lyhyempi Ramayana.
Kiinan kirjallisuuden vanhimpia runoja on koottu ”Laulujen kirjaan” (Shijing) Läntisen Zhou-dynastian ajalta.
Vanhan testamentin kirjat on kirjoitettu ylös suullisesta perinteestä noin 1000-luvulta eaa. alkaen.
Antiikki

Antiikin kirjallisuus viittaa yleensä antiikin Kreikan ja Rooman kirjallisuuteen, joka oli kirjoitettu pääosin muinaiskreikaksi tai latinaksi. Monet teokset oli tarkoitettu suullisesti esitettäviksi.  Antiikin kirjallisuuden aika kattaa noin vuodet 800 eaa. – 500 jaa. Esimerkkejä antiikin ajan teoksista ovat Homeroksen runoelmat Ilias ja Odysseia.
Keskiaika

Keskiajan alkaessa kristinusko nousi Euroopassa auktoriteetiksi, tärkein kirja oli Raamattu ja sen ympärille kirjoitettiin hengellistä lyriikkaa ja uskonnollisia kertomuksia. Maallinen kirjallisuus yleistyi 1000-luvulla.
Myöhäiskeskiajalla Islannissa kirjoitettiin saagoja, osittain suullisen perimätiedon pohjalta.
Japanilaisen kirjallisuuden klassikko, Murasaki Shikibun kirjoittama Genjin tarina ilmestyi noin vuonna 1000. Kirja on vanhin japaninkielinen romaani ja yksi maailman vanhimmista.
Keskiajan on sanottu huipentuvan Dante Alighierin pääteokseen Jumalainen näytelmä.
Renessanssi

Renessanssin aikana valta siirtyi kirkosta taloudellisille mahtitekijöille, antiikkia arvostettiin ja ihmisen toiminta kiinnosti taiteentekijöitä. Ritari- ja paimenromaanit olivat suosittuja, ja Cervantes ja Shakespeare merkittäviä kirjailijoita.
Valistusaika

Valistusajan kirjojen lukijoina oli porvaristoa, ja useat romaanit kertoivat päähenkilöidensä elämäntarinoita. Myös tiede ja tutkimusmatkat olivat mielenkiinnon kohteena. Osa valistusajan kirjallisuudesta oli tarkoitettu kansan valistamiseen.
Romantiikka

Romantiikan ajan kirjallisuus tarjosi järjen ja kurin sijaan suuria tunteita. 
Eksotiikka, kaukaiset paikat, yliluonnolliset kokemukset ja kauhuromantiikka olivat suosittuja.
Realismi

Realismin kirjallisuudessa pyrittiin kuvaamaan rehellisesti yhteiskunnallista todellisuutta ja sosiaalisia epäkohtia.
Realismi lähti leviämään Ranskasta, mutta Venäjä oli realismin suurmaa. Leo Tolstoista, Fjodor Dostojevskista ja Anton Tšehovista tuli esikuvia myös länsimaiden kirjailijoille.
Suomen kirjallisuudessa realismi oli voimakkaimmillaan 1880-luvulla, ja sitä edustivat Aleksis Kivi, Minna Canth, Juhani Aho ja Teuvo Pakkala. He olivat myös yhteiskunnallisia vaikuttajia, jotka kirjoittivat myös lehtiin.
Symbolismi

Symbolismille oli tyypillistä symboleiden käyttö ja runotekniikan uudistus. Se syntyi vastareaktiona realismille ja impressionismille, vieden kirjallisuuden lisäksi kaikkia taiteita lähemmäs modernismia.
Modernismi

Modernismin kirjallisuudessa absoluuttisen totuuden on korvannut kertojan subjektiivinen totuus. Esimerkiksi Marcel Proust, James Joyce ja Virginia Woolf kuvasivat tajunnanvirtatekniikalla kertojan sisäistä maailmaa.
Runoudessa 1800-luvun koristeellisuuden tilalle tuli vapaa mitta ja loppusoinnut hävisivät.
Postmodernismi

Käsitettä postmoderni kirjallisuus alettiin käyttää 1960-luvulla yhdysvaltalaisessa kirjallisuuden tutkimuksessa. Postmoderni kirjallisuus on korostanut kirjallisen todellisuuden keinotekoisuutta muun muassa itsensä tiedostavan sepitteellisyyden eli metafiktion kautta.  Postmodernismia edustavat esimerkiksi Kurt Vonnegut, John Barth ja Donald Barthelme.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Niemi-Pynttäri, Risto: Euroopan kirjallisuushistoria[vanhentunut linkki]. Jyväskylän yliopisto.
H-happo

| H-happo |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-amino-5-hydroksinaftaleeni-2,7-disulfonihappo
CAS-numero:  90-20-0
PubChem CID:  7009
SMILES:  C1=C2C=C(C=C(C2=C(C=C1S(=O)(=O)O)N)O)S(=O)(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H9S2NO7
Moolimassa:  319,322 g/mol
Liukoisuus veteen:  Liukenee hieman veteen
H-happo (C10H9S2NO7) eli 4-amino-5-hydroksinaftaleeni-2,7-disulfonihappo tai 1-amino-8-hydroksinaftaleeni-3,6-disulfonihappo on sulfonihappoihin ja fenoli- ja aniliinijohdannaisiin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muiden yhdisteiden valmistukseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa H-happo on harmahtavaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan noustessa. Aine liukenee myös etanoliin ja dietyylieetteriin. H-happo reagoi elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla. Happamissa oloissa reaktio tapahtuu ortoasemaan aminoryhmään nähden ja emäksisissä oloissa ortoasemaan hydroksyyliryhmään nähden.
H-happoa valmistetaan naftaleenista lähtien. Vaiheet ovat sulfonointi, nitraus, nitroryhmän pelkistys viimeisenä kuumennus natriumhydroksidin kanssa 180 °C:n lämpötilaan. Yhdistettä käytetään usein natriumsuolanaan.
H-happoa käytetään lähtöaineena valmistettaessa useita atsovärejä ja atsovärien synteeseissä käytettävien muiden yhdisteiden valmistukseen. Sitä käytetään myös korroosionestoaineena.
Gyromagneettinen suhde

Gyromagneettinen suhde on hiukkasen tai systeemin suure, joka kertoo magneettisen momentin ja pyörimismäärän suhteen. Gyromagneettista suhdetta merkitään usein gamma-symbolilla  \scriptstyle (\gamma ) ja sen SI-yksikkö on radiaani jaettuna sekunnin ja teslan tulolla  \scriptstyle ({\frac {rad}{s\cdot T}}) tai yhtäpitävästi coulombi jaettuna kilogrammalla  \scriptstyle ({\frac {C}{kg}}). Alkeishiukkasilla pyörimismäärää kuvaa niiden sisäinen pyörimismäärä spin.
Makroskooppisen varatun pyörivän kappaleen gyromagneettinen suhde klassisessa fysiikassa

Varatun kappaleen pyöriessä jonkin akselin ympäri sille voidaan määritellä sekä magneettinen momentti että pyörimismäärä. Jos kappaleen sähkövaraus ja massa ovat samalla tavoin jakautuneet, (esimerkiksi tasaisesti) niin kappaleen gyromagneettinen suhde voidaan laskea yhtälöllä
missä  \scriptstyle q on varaus ja  \scriptstyle m massa. Nyt magneettinen momentti  \scriptstyle \mu  voidaan ilmaista pyörimismäärän  \scriptstyle L ja gyromagneettiseen suhteen avulla seuraavasti:
Spin ja gyromagneettinen suhde

Alkeis- ja muille subatomisille hiukkasille voidaan pyörimismääräksi määritellä niiden spiniä kuvaava sisäinen pyörimismäärä  \scriptstyle {\vec {S}}. Hiukkasen magneettinen momentti kirjoitetaan tällöin muodossa
Heikki Haahti

Heikki Otto Vilhelm Haahti (2. joulukuuta 1929 Helsinki – 3. helmikuuta 2022 Espoo) oli suomalainen matemaatikko. Haahti väitteli tohtoriksi vuonna 1960 Helsingin yliopistossa enonsa Rolf Nevanlinnan oppilaana; väitöskirja oli Über konforme Abbildungen eines euklidischen Raumes in eine riemannsche Mannigfaltigkeit. Hän oli Oulun yliopiston matematiikan apulaisprofessori 1963–1966 ja professori 1966–1993 ja Helsingin yliopiston matematiikan dosentti 1966–1995. Haahti tutki differentiaaligeometriaa..
Haahti nimitettiin Oulun yliopiston toiseen matematiikan professorin virkaan 1966, mutta hän oli hoitanut virkaa jo vuodesta 1964 edeltäjänsä Klaus Valan jälkeen.
Aiheesta muualla

Heikki Haahden muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Tšekki  Alankomaat 
Tieteilijät:  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH
Haapajärvi (Kentjärvi)

| Haapajärvi Габозеро, Gabozero |
| --- | --- |

Valtiot:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Kontupohjan piiri
Paikkakunta:  Kentjärvi
Koordinaatit:  62°07′42″N, 33°56′50″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Suojoki
Laskujoki:  Gabrutšei
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  60 m
Pituus:  4,2 km
Leveys:  1 km
Rantaviiva:  10,8 km
Pinta-ala:  2 km²
Tilavuus:  0,016 km³
Keskisyvyys:  8 m
Suurin syvyys:  16,4 m
Valuma-alue:  15,2 km²
 fiHaapajärvi 
Haapajärvi (lyydiksi Huabd’äŕv, ven. Га́бозеро, Gabozero) on Suojoen vesistöön kuuluva järvi Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Kentjärven kunnassa Venäjällä. Sen pinta-ala on 2,0 neliökilometriä, valuma-alueen laajuus 15,2 neliökilometriä, keskisyvyys 8,0 metriä ja suurin syvyys 16,3 metriä.
Haapajärveen virtaa kolme puroa. Se laskee Gabrutšei-puron kautta Perttijärveen. Järven kalalajeja ovat hauki, särki, made, ahven, kiiski ja kivisimppu. Martsialnyje Vodyn taajama ottaa siitä käyttövetensä.
H’milnykin piiri

| H’milnykin piiri Хмільницький район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Vinnytsjan alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 49.5536°N, 27.9479°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Vinnytsjan alue
Perustettu:  1923, laajennettu 17.7.2020
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  H’milnyk (27 158 as., 2021)
Pinta-ala  ():  3 702,0 km²
Väkiluku (2021, arvio):  183 913
H’milnykin piiri (ukr. Хмільницький район, H’milnytskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan keskiosissa Vinnytsjan alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1923. Piiriä laajennettiin merkittävästi heinäkuussa 2020. H’milnykin piiri rajautuu etelässä Vinnytsjan piiriin. Lisäksi lännessä naapurina on Hmelnytskyin alueen Hmelnytskyin piiri ja pohjoisessa Žytomyrin alueen Berdytšivin piiri. Piirin hallinnollinen keskus on H’milnyk (27 158 as., 2021).
H’milnykin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Vinnytsjan alueen piirien lukumäärän kuuteen. Aiempaa laajemman H’milnykin piirin pinta-alaksi tuli 3 702,0 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi H’milnykin piirin väkiluvuksi 183 913 (1.1.2021). Piiri on väestöltään maaseutuvoittoinen. Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 40,6 prosenttia piirin asukkaista (74 707 as.), eli piirin kolmen kaupungin (Kalynivka, Kozjatyn ja H’milnyk) sekä kolmen kaupunkityyppisen taajaman väestö.
H’milnykin piiri oli huomattavasti nykyistä pienialaisempi ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta.
H’milnykin palatsi (1915).
Piirin kulttuuritalo.
Piirisairaalaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta H’milnykin piiri Wikimedia Commonsissa
Alvar Gullichsen

Alvar Gullichsen (s. 28. marraskuuta 1961 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija ja muusikko. Hänet tunnetaan pop-taideteoksistaan ja kuvitteellisesta Bonk Business -yrityksestään. Hänen tunnettuihin teoksiinsa kuuluu Bonk-koneiden lisäksi Turussa sijaitseva Posankka-teos.
Elämä

Gullichsen kirjoitti ylioppilaaksi 1980 ja opiskeli Vapaassa taidekoulussa 1981–1982 sekä Suomen kuvataideakatemiassa 1984–1989. Kuvataiteilijana hän on työskennellyt vuodesta 1988. Gullichsenin ensimmäisestä näyttelystä Raba Hiff Show 89:sta tuli suosittu ja se aloitti Gullichsenin uralla kymmenkunta vuotta kestäneen vaiheen, jonka aikana hän loi toimimattomia koneita valmistaneen kuvitteellisen teollisuusyrityksen Bonk Businessin tuotteita. Vuonna 2002 tekemänsä Länsi-Afrikkaan suuntautuneen matkan hän koki urallaan vedenjakajaksi, joka saattoi hänet taiteilijana uusille urille. 2010-luvun maalauksiaan hän kuvaa "geometriseksi kaudekseen".
Muusikkona Gullichsen on työskennellyt Riki Sorsan yhtyeen rumpalina 1985–1987 ja APA-yhtyeen muusikkona ja laulajana 1986–1996. Hän oli perustamassa Groovy Eldorado feat. Demon Shy -yhtyettä 2003 ja on ollut jäsenenä myös Bad Ass Brass Bandissä.
Perhe

Alvar Gullichsenin isä oli arkkitehti Kristian Gullichsen ja isoäiti taidemesenaatti Maire Gullichsen.
Levyjä

Zola: Danse Macabre (1986)
Apa: Alla känner Apa (1996)
Apa: Ta din APA och go! (1989)
Apa: Nya barnsånger med Anna Gullichsen, Pasi Hiihtola och Alvar Gullichsen (1986)
Julkisia teoksia

Posankka, 1999, Turku
Ukk’ram – Salaperäinen alus, 2015, Noormarkku
Kuvia teoksista

Paranormaali tykki, Bonk-keskus, Uusikaupunki.
Posankka, 1999, Turku.
Ukk’ram – Salaperäinen alus, 2015, Noormarkku.
Aiheesta muualla

Alvar Gullichsen Kansallisgallerian kokoelmissa
Alvar Gullichsenin www-sivut
Bonk Museo (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz  RKD Artists 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
H’restivka

| H’restivka Хрестівка, Kirovskoje |
| --- | --- |
 lippu
 H’restivka
 Koordinaatit: 48.1492°N, 38.3595°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Piiri:  Horlivkan piiri
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  7,25 km²
Väkiluku (2021)  ():  27 441
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
H’restivka (ukr. Хрестівка; ven. Крестовка, Krestovka); vuosina 1958-2016 Kirovske (ukr. Кіровське; ven. Кировское, Kirovskoje); vuoteen 1958 saakka Nova H’restivka (ukr. Нова Хрестівка); on kaupunki Ukrainan Donetskin alueen Horlivkan piirissä. H’restivka sijaitsee vajaa 40 kilometriä piirikeskus Horlivkan keskustasta kaakkoon ja 75 kilometriä aluekeskus Donetskista itäkoilliseen.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 27 441 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuoden 2001 väestönlaskennassa väkiluku oli 30 910. Tuolloin 46 prosenttia asukkaista oli ukrainalaisia, 48 prosenttia venäläisiä ja 2 prosenttia valkovenäläisiä.
Ukrainan vuonna 2020 tekemän aluehallintouudistuksen jälkeen kaupunki on virallisesti kuulunut Horlivkan piiriin; tätä ennen se oli alueellisesti merkittävä kaupunki.  Käytännössä kaupunki on kuitenkin ollut huhtikuusta 2014 lähtien osa Venäjän ohjaamaa separatistista Donetskin kansantasavaltaa, joka samoin kuin venäläiset miehittäjät käyttävät kaupungista neuvostoajalta peräisin olevaa venäjänkielistä nimeä Kirovskoje.
Paikkakunta mainitaan vuonna 1954 Nova H’restivkan työläiskylänä, jonka läheisyyteen perustettiin kaivoksia. Paikkakunnan asutushistoria ulottuu tätävarhaisemmaksi. Kaupungin aseman se sai vuonna 1958. Väkiluku oli 16 300 vuonna 1959 ja 20 400 vuonna 1979.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta H’restivka Wikimedia Commonsissa
Neuvostoajan topografiakartta (venäjäksi) (vlasenko.net)
Gunsmoke

| Gunsmoke |
| --- | --- |
 Vasemmalta: Amanda Blake, James Arness, Milburn Stone ja Burt Reynolds Gunsmoken lavasteissa (1955)
Tyyli:  Western
Pääosissa:  James Arness, Milburn Stone, Amanda Blake, Ken Curtis, Dennis Weaver, Glenn Strange
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Esitetty:  1955 (radio) – 1975 (televisio)
Jaksoja:  633
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Norman MacDonnell
Käsikirjoittaja(t):  John Meston
Aiheesta muualla
IMDb
Gunsmoke oli yhdysvaltalainen lännensarja, jota esitettiin radiossa 1952–1961 ja televisiossa 1955–1975. Sarjan televisioversio on Simpsonien jälkeen pitkäikäisin Yhdysvalloissa parhaaseen katseluaikaan lähetetty televisiosarja.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat 1800-luvun lopun Dodge Cityyn Kansasiin. Sarjan päähenkilönä on U. S. Marshal Matt Dillon, jota radiossa esitti William Conrad ja televisiossa James Arness.
Radio

CBS:n ohjelmajohtaja Harry Ackerman oli 1949 tuottanut kaksi pilottijaksoa, joissa ensimmäisessä pääroolissa oli Rye Billsbury ja jälkimmäisessä Howard Culver. Hanke kuitenkin kaatui. Toisaalla tuottaja-ohjaaja Norman MacDonnel ja käsikirjoittaja John Meston olivat etsineet mahdollisuutta aikuisille suunnatun lännensarjan tekoon, sillä sen hetkiset sarjat, kuten The Lone Ranger, The Cisco Kid ja Red Ryder oli tarkoitettu ensisijaisesti lapsille. Vuonna 1952 MacDonnel esitti CBS:lle ajatuksensa. Sattumalta CBS oli juuri samaan aikaan päättänyt lopettaa jännityssarjan Operation Underground, ja MacDonnel sai viikon aikaa uuden sarjan käynnistämiseksi.
Sekä MacDonnel että Meston halusivat sarjan pääroolia, liittovaltion seriffiä Matt Dillonia, esittämään William Conradin, mutta CBS vastusti ajatusta. Conradin ylipainoisuus oli yleisön tiedossa tämän elokuvaroolien ansiosta, ja lisäksi hän oli jo turhan tuttu ääni radiosta. Hän onnistui kuitenkin koe-esiintymisessään vakuuttavasti, joten hänet valittiin rooliin. Sarjan käsikirjoittajaksi palkattiin Walter Newman ja musiikin säveltäjäksi Rex Koury. Ensimmäinen jakso oli pitkälti rakennettu Matt Dillonin ympärille, mutta kahdesta jakson sivuhenkilöstä tuli myöhemmin sarjan vakiohahmoja. Nämä olivat Parley Baerin esittämä apulaisseriffi Chester Wesley Proudfoot ja kaupungin synkkäilmeinen lääkäri Charles ”Doc” Adams, jota esitti Howard McNear. Piakkoin sarjaan tuli myös neljäs vakioesiintyjä, Georgia Ellisin esittämä saluunatyttö Kitty.
Gunsmoken ensimmäinen jakso lähetettiin 26. huhtikuuta 1952 ja viimeinen 18. kesäkuuta 1961. Kaikkiaan 30 minuutin kestoisia jaksoja tehtiin noin 480 kappaletta.  Sarja sai kiitosta realismistaan, jonka suhteen sitä verrattiin toiseen samaan aikaan esitettyyn radiosarjaan, Dragnetiin, vaikka molemmat olivatkin muuten hyvin erityyppisiä. Radiokuunnelmiin erikoistuneen kirjailija John Dunningin mukaan harrastajien keskuudessa Gunsmokea pidetään eräänä kaikkien aikojen parhaista radiosarjoista, huomioon ottaen kaikki lajityypit.
Televisio

Gunsmoken televisioversion mahdollisuutta alettiin miettiä jo vuonna 1953. MacDonnel olisi mielellään käyttänyt samaa roolitusta kuin radiosarjassakin, mutta erityisesti William Conradin entisestään noussut ylipaino oli ongelma, sillä hänen ulkonäkönsä ei vastannut kuulijoille Matt Dillonista muodostunutta mielikuvaa. Lopulta CBS otti vastuun sarjasta pois MacDonnelilta ja korvasi kaikki pääroolien näyttelijät uusilla, tosin myös radiosarjan näyttelijöille järjestettiin muodollinen koe-esiintyminen. Matt Dillonin rooliin oli alun perin ajateltu John Waynea, joka kuitenkin kieltäytyi, sillä se olisi saattanut vaikeuttaa hänen menestyksekästä uraansa elokuvissa. Lopulta rooliin valittiin Waynen suosittelema James Arness.  John Wayne kuitenkin esitteli sarjan ensimmäisen jakson televisiossa. Kittyn roolin sai Amanda Blake ja Milburn Stonesta tuli uusi Doc Adamsin esittäjä. Chester Proudfootin sukunimi muutettiin Goodeksi, ja roolin esittäjäksi tuli Dennis Weaver.
William Conrad oli katkera siitä, ettei saanut tehdä rooliaan televisiossa, ja alkoi karttaa haastatteluja, erityisesti jos häneltä haluttiin kysyä hänen radiourastaan. Televisiosta Conrad tuli myöhemmin tunnetuksi muun muassa roolistaan yksityisetsivä Cannonina.
Gunsmoken ensimmäinen jakso lähetettiin televisiossa syyskuussa 1955, ja toisella kaudellaan sarja nousi kymmenen katsotuimman joukkoon, ja pian sen jälkeen kärkipaikalle. Sillä sijalla sarja pysyi vuoteen 1961, jonka jälkeen sen pysyi kahdenkymmenen joukossa vuoteen 1964 asti. Takaisin kahdenkymmenen joukkoon sarja nousi vuonna 1967 ja pysyi siellä, kunnes katsojaluvut putosivat sarjan viimeisellä kaudella.
Sarjan päättyessä 1975 sitä oli tehty kaikkiaan 633 jaksoa, joista 233 puolen tunnin ja loput tunnin kestoisia. 1980- ja 1990-luvuilla tehtiin lisäksi viisi Gunsmoke-televisioelokuvaa, joissa kaikissa pääroolissa esiintyi James Arness.
Sen lisäksi, että Gunsmoke oli pitkään Yhdysvaltojen pitkäaikaisin prime time -televisiosarja, niin myös James Arness oli pitkäaikaisin saman roolihahmon esittäjä, kunnes syksyllä 2004 Kelsey Grammer sivusi ennätystä Frasier Cranena.
Televisio > Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Arness  | … |   Marshal Matt Dillon   |
|  Milburn Stone  | … |  Dr. Galen 'Doc' Adams   |
|  Amanda Blake  | … |  Kitty Russell   |
|  Ken Curtis  | … |  Festus Haggen   |
|  Dennis Weaver  | … |  Chester Goode   |
|  Glenn Strange  | … |  Sam Noonan   |
Kirjallisuutta

Barabas, Suzanne & Barabas, Gabor: Gunsmoke. A Complete History.  McFarland & Company, 1990.  ISBN 0899504183  (englanniksi)
Costello, Ben: Gunsmoke: An American Institution Celebrating 50 Years of Television's Best Western.  Arizona:  Five Star Publications, 2005.  ISBN 1589850149  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Gunsmoke-televisiosarja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Old Time Radio Researcher’s Groupin sertifioima kuunnelmakokoelma archive.orgissa. (englanniksi)
PopMatters: ‘Gunsmoke,' ‘Rawhide' ride tall in the DVD saddle. (englanniksi)