stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2021 – naisten yhteislähtö

| Ampumahiihdonmaailmanmestaruuskilpailut 2021   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Normaalimatka |  | miehet |  | naiset |  |  |  |
| Pikakilpailu |  | miehet |  | naiset |  |  |  |
| Takaa-ajo |  | miehet |  | naiset |  |  |  |
| Yhteislähtö |  | miehet |  | naiset |  |  |  |
| Viesti |  | miehet |  | naiset |  |  |  |
| Sekakilpailut |  | pariviesti |  | sekaviesti |  |  |  |
| n · k ·  | n · k ·  | n · k ·  | n · k ·  |  |  |  |  |
Naisten yhteislähtö ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 2021 järjestettiin 21. helmikuuta 2021.
Tulokset

Kilpailu alkoi kello 12.30.
| Sija | Nro>  | Nimi | Maa | Sakot (M+M+P+P) | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01  | 4 | Lisa Theresa Hauser |  Itävalta | 0 (0+0+0+0) | 36.05,7 |  |
| 02  | 7 | Ingrid Landmark Tandrevold |  Norja | 1 (0+0+1+0) | 36.27,4 | +0.21,7 +21,7 |
| 03  | 1 | Tiril Eckhoff |  Norja | 3 (1+0+1+1) | 36.28,7 | +0.23,0 +23,0 |
| 4 | 8 | Marte Olsbu Røiseland |  Norja | 1 (0+1+0+0) | 36.29,3 | +0.23,6 +23,6 |
| 5 | 24 | Lisa Vittozzi |  Italia | 1 (0+1+0+0) | 36.54,6 | +0.48,9 +48,9 |
| 6 | 10 | Franziska Preuß |  Saksa | 2 (1+0+1+0) | 36.58,3 | +0.52,6 +52,6 |
| 7 | 5 | Hanna Öberg |  Ruotsi | 2 (1+0+1+0) | 37.03,4 | +0.57,7 +57,7 |
| 8 | 9 | Dorothea Wierer |  Italia | 3 (1+0+1+1) | 37.11,0 | +1.05,3 |
| 9 | 28 | Baiba Bendika |  Latvia | 2 (0+0+0+2) | 37.20,0 | +1.14,3 |
| 10 | 19 | Vanessa Hinz |  Saksa | 1 (0+0+1+0) | 37.26,9 | +1.21,2 |
| 11 | 14 | Linn Persson |  Ruotsi | 3 (0+1+1+1) | 37.32,2 | +1.26,5 |
| 12 | 20 | Olena Pidhrušna |  Ukraina | 2 (0+0+1+1) | 37.42,2 | +1.36,5 |
| 13 | 2 | Markéta Davidová |  Tšekki | 2 (0+1+1+0) | 37.49,4 | +1.43,7 |
| 14 | 11 | Elvira Öberg |  Ruotsi | 3 (1+1+1+0) | 38.00,6 | +1.54,9 |
| 15 | 16 | Lena Häcki |  Sveitsi | 3 (1+0+1+1) | 38.12,3 | +2.06,6 |
| 16 | 13 | Julia Simon |  Ranska | 4 (3+0+0+1) | 38.23,5 | +2.17,8 |
| 17 | 27 | Emma Lunder |  Kanada | 3 (0+1+2+0) | 38.26,3 | +2.20,6 |
| 18 | 17 | Selina Gasparin |  Sveitsi | 4 (0+2+1+1) | 38.26,6 | +2.20,9 |
| 19 | 25 | Svetlana Mironova | RBU | 6 (0+1+4+1) | 38.27,5 | +2.21,8 |
| 20 | 26 | Irina Kazakevitš | RBU | 4 (0+0+2+2) | 38.31,0 | +2.25,3 |
| 21 | 22 | Elisa Gasparin |  Sveitsi | 3 (0+0+2+1) | 38.44,3 | +2.38,6 |
| 22 | 21 | Monika Hojnisz-Staręga |  Puola | 4 (1+2+1+0) | 38.44,6 | +2.38,9 |
| 23 | 30 | Anaïs Bescond |  Ranska | 3 (1+0+1+1) | 39.01,2 | +2.55,5 |
| 24 | 18 | Ida Lien |  Norja | 4 (0+1+2+1) | 39.13,0 | +3.07,3 |
| 25 | 29 | Susan Dunklee |  Yhdysvallat | 3 (0+2+0+1) | 39.17,0 | +3.11,3 |
| 26 | 12 | Dzinara Alimbekava |  Valko-Venäjä | 7 (4+1+0+2) | 39.18,0 | +3.12,3 |
| 27 | 3 | Anaïs Chevalier-Bouchet |  Ranska | 5 (2+2+1+0) | 39.37,0 | +3.31,3 |
| 28 | 15 | Justine Braisaz-Bouchet |  Ranska | 7 (2+2+2+1) | 40.20,5 | +4.14,8 |
| 29 | 23 | Darija Blaško |  Ukraina | 6 (2+1+0+3) | 41.05,9 | +5.00,2 |
| 30 | 6 | Hanna Sola |  Valko-Venäjä | 11 (3+3+4+1) | 42.03,6 | +5.57,9 |
Alush Noga Stadium

| Alush Noga Stadium> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Patos, Albania
Kenttä:  Nurmi
Aiemmat nimet:  Punëtori Stadium
Käyttäjät
 KS Albpetrol Patos 
Katsojakapasiteetti
 5 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Alush Noga Stadium (aikaisemmin Punëtori Stadium) on monikäyttöinen stadion Patosissa Albaniassa. Sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa KS Albpetrol Patosin kotikenttänä. Stadionille mahtuu 5 000 ihmistä.
Altti Havas

Altti Johannes Havas (23. kesäkuuta 1930 Ruovesi – 1966) oli suomalainen runoilija. Hän voitti J. H. Erkon kirjoituskilpailun vuonna 1957.
Teoksia

Kun: runoja. Kangasalan kirjapaino, Kangasala 1965
Aloisius Joseph Muench

Aloisius Joseph Muench (kesk.)
Aloisius tai Aloysius Joseph Muench (18. helmikuuta 1889 – 15. helmikuuta 1962) oli yhdysvaltalainen katolisen kirkon pappi. Hän syntyi Milwaukeessa, Wisconsinissa, ja sai pappisvihkimyksensä 8. kesäkuuta 1913. Hän toimi Fargon piispana Pohjois-Dakotassa vuosina 1935–1959.
Muenchista tehtiin kardinaali(pappi) vuonna 1959. Hän toimi myös nuntiuksena Saksaan.
Aiheesta muualla

Catholic-hierarchy.org: Aloysius Joseph Cardinal Muench
Scarborough (Ontario)

| Scarborough |
| --- | --- |
 Scarboroughin taivaanranta.
 Scarboroughin alue merkitty punaisella
Valtio:   Kanada
Provinssi:  Ontario
Kaupunki:  Toronto
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  187,9  km²
Väkiluku (2011):  626 300 
 – Väestötiheys:  3 333 as./km²
 Yhdistyi Torontoon 1998 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Scarborough on entinen kaupunki (1983–1998) Kanadan Ontariossa. Vuodesta 1998 lähtien se on ollut osa Toronton suurkaupunkia. Se levittäytyy Toronton keskusta-alueen itäpuolella Ontariojärven pohjoisrannalla.
Alueella elää 626 000 ihmistä (2011), ja sen väestötiheys on selvästi matalampi kuin Toronton alueella keskimäärin. Suurimpia maahanmuuttajaryhmiä ovat kiinalaiset, srilankalaiset ja filippiiniläiset. Vaikka Scarborough menetti hallinnollisen asemansa yhdistyessään Torontoon, sillä on edelleen vahva merkitys asukkaittensa identiteetille.
Maantiede

Scarboroughin pinta-ala on 188 neliökilometriä, lähes kolmanneksen Toronton kokonaispinta-alasta. Aluetta rajaavat pohjoisessa Steeles Avenue, idässä Rougejoki ja Pickeringin kaupungin raja, etelässä Ontariojärvi ja lännessä Victoria Park Avenue. Sitä ympäröivät pohjoisessa Markham, idässä Pickering sekä lännessä Torontoon kuuluvat North York, East York ja Old Toronto.
Scarboroughilla on noin 20 kilometriä Ontariojärven rantaviivaa. Rantamaisemaa hallitsee Wisconsin-jääkaudella muodostunut Scarborough Bluffsin kallioalue, joka kohoaa jyrkkärinteisenä jopa 90 metrin korkeuteen järven pinnasta. Alueen läpi laskee järveen kaksi jokea: Monihaaraisen Highland Creekin valuma-alue sijaitsee lähes kokonaisuudessaan Scarboroughin alueella ja on maisemaltaan enimmäkseen rakennettua. Idempänä virtaava Rougejoki on säilynyt osittain luonnontilaisena.
Historia

Varhaisia suurriistan metsästäjiä alkoi muuttaa nykyisen Toronton alueelle 9000 vuotta eaa. mannerjäätikön vetäydyttyä pohjoiseen. Joskus 600-luvulla seudulle asettui irokeesiheimoja viljelemään maata. Heidän jäljiltään on löydetty Scarboroughista muun muassa Alexandran asuinpaikka 1300-luvulta. Tuntemattomaksi jääneestä syystä irokeesit siirtyivät 1300–1500-luvuilla pohjoiseen Huronjärven itäpäähän ja Toronto autioitui. Seudulle syntyi pysyvää asutusta uudelleen vasta 1660-luvulla, kun senecat perustivat Rougejoen suulle Ganatsekwyagon-nimisen kylän. Vuoden 1700 tietämillä mississaugat olivat syrjäyttäneet senecat, ja samoihin aikoihin alue joutui ranskalaisten vaikutuspiiriin.
Ranska menetti Kanadan Britannialle Pariisin rauhassa 1763, ja samalla myös Toronto päätyi brittien hallintaan. 1700-luvun loppuun mennessä britit olivat ostaneet mississaugoilta nykyisen Toronton maa-alueet. Scarborough tunnettiin aluksi Glasgow’na, kunnes nimi vaihdettiin nykyiselleen vuonna 1793. Nimen vaihdosta ehdotti Elizabeth Simcoe, Ylä-Kanadan ensimmäisen varakuvernöörin John Graves Simcoen vaimo, jonka mielestä Scarborough Bluffs muistutti englantilaisen Scarboroughin kaupungin rantakallioita.
Scarborough jaettiin tontteihin, joita alettiin luovuttaa vuodesta 1796 lähtien Britanniasta ja Yhdysvalloista saapuville uudisasukkaille. Vuoteen 1850 mennessä siitä oli kehittynyt 3 800 asukkaan maalaiskunta, joka sai oikeuden valita oman valtuustonsa. Yhden keskuskylän sijaan Scarboroughiin syntyi useita tienristeyskyliä, joihin perustettiin sahoja, jauhomyllyjä, majataloja, pajoja, kauppoja, kouluja, postitoimistoja ja kirkkoja. Kunnan alueelle rakennettiin ensimmäinen rautatie 1856 ja kaksi muuta vuosina 1871 ja 1884. Raitiovaunuliikenne Torontosta aloitettiin 1896 ja ensimmäinen puhelinlinja avattiin 1903. Asukasluku oli vielä 1900-luvun taitteessa vain hieman yli 3 700, mutta vuoteen 1922 mennessä se oli noussut jo yli 10 000:een. Väestönkasvu oli erityisen nopeaa kunnan lounaisosassa, minkä vuoksi valtuusto muutti Woburnista lännemmäksi Birch Cliffiin.
Scarborough säilyi maatalousvaltaisena vielä pitkälle 1900-luvulle. Toisen maailmansodan aikana sinne rakennettiin sotateollisuutta ja yksi Kanadan suurimmista ammustehtaista. Teollistuminen jatkui myös sodan jälkeen ja kunnan väkiluku alkoi kasvaa nopeasti ylittäen 100 000 asukkaan rajapyykin vuonna 1954. Väkiluku oli jo 275 000 kunnan saadessa boroughin aseman 1967 ja lähes 500 000 sen saadessa cityn aseman 1983. Yhdistyttyään Torontoon 1998 Scarborough menetti hallinnollisen asemansa. Tästä huolimatta se on onnistunut säilyttämään merkityksensä osana asukkaittensa identiteettiä.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Monet Scarboroughin kaupunginosista saivat alkunsa tienvarsikylinä, jotka ajan saatossa kasvoivat yhteen tai jaettiin uusiksi alueiksi. Kaupunginosia ovat:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Agincourt  Armadale  Bendale  Birch Cliff  Ellesmere  Highland Creek  |  Hillside  L’Amoreaux  Malvern  Milliken  Port Union  Scarborough Junction  |  Scarborough Village  West Hill  Wexford  Woburn  |
Scarborough-museo Thomson Memorial Parkissa on paikallista historiaa esittelevä museo, jonne on siirretty useita historiallisia rakennuksia eri puolilta Scarboroughia. Sen paikalla sijaitsi aikoinaan David ja Mary Thomsonin, Scarboroughin ensimmäisten uudisasukkaiden, maatila. Scarboroughin koillisosassa Rouge Parkin laidalla on 287 hehtaarin laajuinen Toronton eläintarha, joka on yksi maailman suurimmista eläintarhoista. Sen reilut 5 000 eläintä edustavat yli 500 lajia.
Vuoden 2015 Pan-Amerikan kisoihin valmistunut Toronto Pan Am Sports Centre sijaitsee Toronton yliopiston Scarboroughin kampuksella. Urheilukeskus on 29 000 neliömetriä laaja, ja sen uimastadionilla on kaksi olympiatason uima-allasta. Kisojen jälkeen urheilukeskus avattiin suuren yleisön käyttöön.
Scarboroughissa on puistoalueita yli tuhat hehtaaria, yli viisi prosenttia koko maa-alasta. Guild Park on Scarborough Bluffin laella sijaitseva 35 hehtaaria laaja historiallinen puistoalue, jossa on veistoksia ja Toronton keskustasta purettujen historiallisten rakennusten jäänteitä. Lähes 80 neliökilometrin laajuinen Rouge Park Scarboroughin ja Pickeringin rajalla on Kanadan ensimmäinen urbaani kansallispuisto.
Hallinto ja politiikka

Scarboroughin valtuusto lakkautettiin kaupungin yhdistyessä Torontoon vuonna 1998. Scarborough Community Council on Toronton kaupunginvaltuuston alaisuudessa toimiva kunnallinen elin, jolle kuuluu rajallinen päätöksentekovalta Scarboroughin alueen kehittämisessä. Se kokoontuu Raymond Moriyaman suunnittelemassa Scarborough Civic Centressä (1973), Scarboroughin entisessä kaupungintalossa. Kunnallisvaaleissa Scarborough jaetaan kymmeneen vaalipiiriin (ward), joista kustakin valitaan yksi edustaja Toronton 44-paikkaiseen kaupunginvaltuustoon.
Liittovaltion vaaleissa Scarborough jaetaan kuuteen vaalipiiriin (electoral district), joista kustakin valitaan yksi edustaja Kanadan parlamentin 338-paikkaiseen alahuoneeseen. Provinssin vaaleissa Scarborough jaetaan niin ikään kuuteen vaalipiiriin, joista kustakin valitaan yksi edustaja Ontarion 107-paikkaiseen parlamenttiin. Provinssin vaalipiirit eivät ole täysin yhdenmuotoiset liittovaltion vaalipiirien kanssa, ja niistä itäisin ulottuu myös Pickeringin alueelle.
Talous

Toronton vuoden 2015 työllisyysstrategian mukaan Scarboroughissa on yksi aluekeskus ja seitsemän työpaikka-aluetta. Scarborough Centressä on lähes 17 000 työpaikkaa, hieman yli prosentin kaupungin kaikista työpaikoista, joista valtaosa toimistoissa. Tapscott-Marshalling Yard on Scarboroughin suurin ja Toronton viidenneksi suurin työpaikkakeskittymä. Siellä on yli 30 000 työpaikkaa, enimmäkseen teollisuudessa (40 %) ja toimistoissa (25 %). Toiseksi suurimmassa työpaikkakeskittymässä South West Scarboroughissa on noin 20 000 työpaikkaa, lähinnä toimistoissa (33 %) ja teollisuudessa (31 %). Merkittäviä työpaikka-alueita ovat myös toimistovaltainen Scarborough Highway 401 Corridor (17 000 työpaikkaa) ja teollisuusvaltainen West Central Scarborough (14 000 työpaikkaa).
Scarboroughissa pitävät Kanadan pääkonttoriaan muun muassa autonvalmistaja Toyota, lääkeyhtiöt Eli Lilly ja Teva Canada, ruotsalaiset teollisuusyritykset SKF ja Alfa Laval sekä pizzeriaketjut 241 Pizza ja Pizza Nova. Itä-Toronton suurin ostoskeskus on lähes 150 000 neliömetrin laajuinen Scarborough Town Centre (1973), jossa on yli 250 liikettä.
Palvelut > Liikenne

Scarboroughin suurimpia liikenneväyliä ovat itä-länsisuuntaiset Ontario Highway 2 ja 401 sekä pohjois-eteläsuuntainen 404. Joukkoliikenne perustuu pääosin TTC:n harjoittamaan linja-autoliikenteeseen. Aluetta palvelevat Toronton metron linja 2 ja kevyempirakenteinen linja 3, joka yhdistää linjan 2 itäisen pääteaseman Scarborough Town Centreen. Toronton kaupunginvaltuusto on päättänyt korvata tekniikaltaan vanhentuneen linjan 3 jatkamalla linjaa 2 Scarboroughin keskustaan. Scarboroughin kautta kulkee myös kaksi GO Transitin lähijunaa, Stouffville- ja Lakeshore East -linjat.
Palvelut > Koulutus ja tiede

Scarborough on jaettu viiteen koulupiiriin, joiden alaisuudessa toimii noin 170 perusopetuksen piiriin kuuluvaa koulua. Niiden lisäksi alueella toimii kaksi julkisin varoin tuettua korkeakoulua, Toronton yliopisto ja Centennial College.
Palvelut > Vesihuolto

Toronton kaupungilla on Scarboroughissa kaksi vesilaitosta, joista molemmat ottavat raakavetensä Ontariojärvestä. R. C. Harris Water Treatment Plant Scarboroughin lounaiskolkassa valmistaa päivittäin keskimäärin 394 miljoonaa litraa talousvettä, kolmanneksen Toronton koko vedentarpeesta. F. J. Horgan Water Treatment Plant Scarboroughin itäosissa valmistaa päivittäin keskimäärin 270 miljoonaa litraa talousvettä, mikä kattaa neljänneksen kaupungin vedentarpeesta. Highland Creek Wastewater Treatment Plant lähellä Highland Creekin suuta puhdistaa 168 000 kuutiometriä jätevettä vuorokaudessa palvellen noin 450 000 Toronton asukasta.
Väestö

Scarboroughin asukasluku on 626 000 (2011), mikä on 24 prosenttia Toronton kokonaisasukasluvusta.
Väestötiheys (3 333 as./km²) on selvästi matalampi kuin koko Toronton alueella keskimäärin (4 150 as./km²).
Vuoden 2011 väestönlaskennan perusteella maahanmuuttajien osuus on selvästi suurin, 68 prosenttia, pohjoisessa lähellä Markhamin rajaa, missä asuu erityisesti kiinalaisia. Muualla merkittävimpiä siirtolaisryhmiä ovat filippiiniläiset, srilankalaiset, intialaiset ja bangladeshilaiset. Maahanmuuttajien osuus väestöstä on pienin, 45 prosenttia, Scarboroughin lounaiskolkassa, jossa Britanniasta ja muualta Euroopasta saapuneet siirtolaiset muodostavat merkittävän vähemmistön. Scarboroughin väestöstä noin puolet on kristittyjä. Kristinuskon jälkeen yleisimpiä elämänkatsomuksia ovat uskonnottomuus, etenkin pohjois- ja lounaisosissa, sekä hindulaisuus ja islam.
Puolet väestöstä on korkeasti koulutettuja; osuus on korkein, 56 prosenttia, idässä Rouge Parkin alueella, jossa myös työttömyysaste on pienin, 10 prosenttia, ja asukkaiden mediaaniansiot suurimmat, noin 25 000 dollaria vuodessa. Työttömiä on eniten, 13 prosenttia, Guild Parkin alueella ja pienituloisia pohjoisessa, jossa väestön mediaaniansiot jäävät noin 20 000 dollariin vuodessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Scarborough (Ontario) Wikimedia Commonsissa
Scarborough Bluffs kohoavat enimmillään yli 90 metrin korkeuteen Ontariojärven pinnasta.
Taber Hill on irokeesien ikivanha hautakumpu Scarboroughissa.
Scarboroughin kartta vuodelta 1878.
Scarboroughin Golden Mile oli aikaisemmin tärkeä teollisuusalue.
Osterhoutin hirsimökki (1795) Guild Parkissa on Scarboroughin vanhin ehjänä säilynyt rakennus.
Scarborough Civic Centre (1973) toimi aikaisemmin Scarboroughin kaupungintalona.
Scarborough Town Centre -ostoskeskus.
Vilkkaasti liikennöity Ontario Highway 401 kulkee Scarboroughin pohjoisosien poikki.
Toronton yliopiston Scarboroughin kampuksen päärakennukset ovat tyyliltään brutalistisia.
Hinduja jonottamassa Scarboroughissa sijaitsevaan Ayyappan-jumalan temppeliin.
Ampumahiihdon Euroopancup 2000–2001

Ampumahiihdon Euroopancup 2000–2001 alkoi 9. joulukuuta Itävallan Windischgarstenista ja päättyi 10. maaliskuuta Sveitsin Champex-Laciin.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Ampumahiihdon Euroopancup 2000–2001
| Laji | Miehet | Naiset |
Voittaja
| Kokonaiscup |  René Gerth |  Sabrina Buchholz |
Kilpailut
Kilpailupaikat: 8
Henkilökohtaiset kilpailut: 17
Viestit: 3
← 1999–2000 2001–2002 →
Kilpailukalenteri

Ohjelmaan kuului kahdeksan kilpailuviikonloppua. Ohjelmassa oli pikakilpailuja, takaa-ajoja, normaalimatkoja sekä viestejä.
| Paikka | Päivät | Pikakilpailu | Takaa-ajo | Normaalimatka | Yhteislähtö | Viesti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Windischgarsten | 9.–10.12. | ● | ● |  |  |  |
|  Obertilliach | 15.–17.12. | ● | ● |  |  | ● |
|  Forni Avoltri | 6.–7.1. | ● |  | ● |  |  |
|  Ridnaun-Val Ridanna | 11.–13.1. | ● | ● |  |  | ● |
|  Clausthal-Zellerfeld | 3.–4.2. | ● | ● |  |  |  |
|  Sachrang | 8.–10.2. | ● | ● | ● |  |  |
|  Gurnigel | 3.–4.3. | ● | ● |  |  |  |
|  Champex-Lac | 21.–22.3. | ● |  | ● |  | ● |
| Yhteensä | Yhteensä | 8 | 6 | 3 | 0 | 3 |
Alvojärvi

| Alvojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Lahti
Koordinaatit:  60°57′51″N, 25°52′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Arrajoen valuma-alue (14.16)
Laskujoki:  Kukkasjoki Iso-Kukkaseen 
Taajamat:  Lahden kaupunki
Järvinumero:  14.163.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  91,6 m  
Pituus:  1,2 km  
Leveys:  540 m  
Rantaviiva:  3,515 km  
Pinta-ala:  23,345 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAlvojärvi 
Alvojärvi  on Päijät-Hämeessä Lahdessa Nastolan Vierunkulman kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 23 hehtaaria, se on 1,2 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä.   Sen rantaviivan pituus on 3,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Arrajoen valuma-alueella (14.16), jonka Iso-Kukkasen–Kärkjärven alueeseen (14.163) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 91,6 metriä mpy.
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut 2023 – miesten pikakilpailu

Miesten pikakilpailu ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa 2023 järjestettiin 11. helmikuuta 2023.
Aman Resorts

Amanresorts International on kansainvälinen luksushotelliketju. Ketjulla on hotelleja 15 maassa. Sana "aman" tarkoittaa arabiaksi, urduksi ja sanskriitiksi rauhaa, tuvallisuutta ja suojaa.
Historia

Adrian Zecha perusti Amanresortsin vuonna 1988. Zecha etsi itselleen loma-asuntoa Phuketista ja löysi ainutlaatuisen paikan - kookosplantaasin, jonka lähettyvillä ei ollut muita rakennuksia - kävellessään Pansea Beachillä saaren länsirannalla. Suunnitelma asunnon rakentamisesta laajeni nopeasti ajatukseksi rakentaa paikalle pieni boutique-tyylinen resort-hotelli yhteistyössä Anil Thadanin ja kahden muun ystävän kanssa. Yhdessä he sijoittivat hankkeeseen omaa pääomaa, koska pankit eivät olleet halukkaita sijoittamaan hotelliin, jota ne pitivät liian pienenä. Tuohon aikaan useimmat resort-hotellit olivat kooltaan vähintään 500 huonetta ja boutique-hotellit olivat vielä hyvin uusia.
Amanpuri (Rauhanpaikka) avattiin tammikuussa 1988. Hotellissa oli 40 huonetta ja 30 yksityistä villaa. Hotelli sai innostuneen vastaanoton, ja se on nykyään ketjun lippulaiva. Zecha rohkaistui ja ryhtyi suunnittelemaan vastaavanlaisia hotelleja muuallekin. Aluksi hotelleja oli pääasiassa Aasiassa (nykyään Bhutanissa, Kambodžassa, Kiinassa, Ranskan Polynesiassa, Intiassa, Indonesiassa, Laosissa, Filippiineillä, Sri Lankassa ja Thaimaassa), mutta viimeisen kahden vuosikymmenen aikana ketju on laajentunut Ranskaan, Marokkoon, Montenegroon, Turks- ja Caicossaarille, Yhdysvaltoihin, Turkkiin, Kreikkaan ja Italiaan.
Liiketoiminta

Amanresortsin omistaa holding-yhtiö Silverlink Holdings Limited. Vuoteen 1992 mennessä ketju oli kasvanut niin, että sillä oli useita hotelleja Indonesiassa, yksi hotelli Bora Boralla ja yksi hotelli Courcevelin alppikylässä. Vuonna 1993 ketjun perustajan, Adrian Zachen, läheinen ystävä Clement Vaturi, jonka perhe omisti Hôtelière Immobilière (Pariisin pörssissä listattu yritys), hankki 54% omistuksen yhtiöstä ja sijoitti siihen uutta pääomaa.
Vuonna 1998 Vaturin osuuden hankki kiinteistösijoitusyhtiö Colony Capital. Vaturin ja Colony Capitalin välinen oikeusjuttu tuntui jatkuvan, ja Colony Capital ryhtyi suojaamaan omistustaan ottamalla aiempaa aktiivisemman roolin yhtiössä. Tähän aikaan Zecha erosi tehtävästään Amanresortsista.
Vuonna 2000 Colny Capitalin ja Vaturin välinen oikeusjuttu sovittiin ja Vaturi myi osuutensa hongkongilaiselle kiintestösijoitusyhtiölle Lee Hing Developmentille. Yhtiön määräysvallan siirtyessä sijoittajille Zecha palasi yhtiön palvelukseen hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana.
Seuraavien seitsemän vuoden aikana Amanresorts laajeni Kambodžaan, Intiaan, Bhutaniin, Sri Lankaan ja Karibialle.
27. marraskuuta 2007 Intian suurin kiinteistövälittäjä DLF Limited hankki Lee Hingin osuuden yhtiöstä 400 miljoonalla dollarilla (summaan sisältyi 150 miljoonaa dollaria lainaa).
Helmikuun alussa vuonna 2014 DLF myi osuutensa venäläisen liikemiehen Valdislav Doroninin johtaman ryhmän perustamalle Aman Resots Group Ltd:lle 358 miljoonalla dollarilla. Kauppaan kuuluivat kaikki Amanresortsiin kuuluvat hotellit, paitsi Delhissä sijaitseva Lodhi Hotel. DLF myi osuutensa Amanresortsissa vähentääkseen velkojaan ja keskittyäkseen uudelleen kiinteistömarkkinoihin.
Perustamisestaan lähtien Amanresortsit ovat olleet Condé Nast Travelerin, Zagat Surveyn, Galliventer's Guiden, Harper's Hidewayn ja Travel & Leisuren korkealle arvostamia.
35 % Aman-hotelleissa yöpyvistä tulee Euroopasta, 33 prosenttia Aasian ja Tyynenmeren alueelta, 30 % Amerikoista ja 2 % muualta maailmasta.
Hotellit

Amanresortit ovat yleensä pieniä (huoneita on yleensä korkeintaan 55), ja minimalistinen arkkitehtuuri täydentää hotellin sijoittumista osaksi paikallista ympäristöä ja kulttuuria. Hotellit rakennetaan mahdollisimman pitkälti hyödyntäen alueelle tyypillisiä rakennusmateriaaleja ja tekniikoita Hotelleissa on yleensä neljä työntekijää yhtä vierasta kohden. Hotelleissa ei ole vastaanottoa eikä aulaa, vaan ne on suunniteltu muistuttamaan mahdollisimman paljon yksityisasuntoja.
Joissakin hotelleissa on myös erillisiä villoja joko vuokrattavana tai myytävänä. Villoja löytyy esimerkiksi Amanpurista, Thaimaasta, Amanyarasta, Turks & Caikossaarilta, Amanganista ja Amangirista Yhdysvalloista, Amanpulosta Filippiineiltä ja Amandarista Balilta.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Aman Resorts
Käännös suomeksi
Somaly Mam

Somaly Mam vuonna 2013.
Somaly Mam (s. 1970 tai 1971 Bou Sra, Mondulkir, Kambodža) on kambodžalainen avustustyöntekijä, joka työskenteli tyttöjen kanssa, jotka on myyty bordelleihin eli ilotaloihin. Hän on saanut työstään monia kansainvälisiä tunnustuksia ja huomionosoituksia.
Mam perusti Afesip-järjestön, joka auttoi seksikaupan uhreja Kambodžassa ja Laosissa. Vuonna 2014 hän vetäytyi järjestön johdosta. Hän oli jäänyt kiinni useista valheellisista väittämistä kertoessaan järjestönsä avustamien tyttöjen kohtaloista.
Ampumahautakuume

Ampumahautakuume oli ensimmäisen maailmansodan ja toisen maailmansodan aikana esiintynyt infektiotauti, johon sairastui yli miljoona sotilasta.
Tauti levisi vaatetäin levittämänä. Sen aiheuttaja on organismi Bartonella quintana, joka elää täiden vatsaseinämissä. Leviäminen tapahtuu hierottaessa infektoituneen täin ulosteita silmiin tai rikkoontuneelle iholle. Taudille ovat ominaisia viiden päivän korkeat kuumejaksot, voimakkaat pään-, selkä- ja jalkasäryt sekä ihottuma ja huonovointisuus. Toipuminen kestää yli kuukauden.[lähde? ]
Tautia on ilmennyt kodittomien, alkoholistien ja suonensisäisten huumeiden käyttäjien keskuudessa Seattlessa, Baltimoressa, Marseillessa ja Burundissa.