stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ruumislauta

Ruumislauta on aikoinaan käytössä ollut leveä lauta, jolle vainaja asetettiin pesun jälkeen odottamaan arkkuun asettamista. Sitä kutsuttiin myös kalmolaudaksi, kalmalaudaksi, hartialaudaksi ja Karjalassa purinlaudaksi. Mikäli arkku oli kuolinhetkellä valmiiksi tehty, ei ruumislautaa tarvinnut käyttää, vaan vainaja laitettiin pesun jälkeen suoraan arkkuun. Ruumislaudan käyttö liittyy kristilliseen aikaan, jolloin kuoltiin kotona ja omaiset huolehtivat vainajan hautaamisesta.
Ruumislauta katolisuudessa

Katolisella ajalla Suomessa ei ruumislautaa tarvittu, sillä ruumis sijoitettiin pesun jälkeen paareille valkoisiin käärinliinoihin kiedottuna. Vainaja haudattiin toisena tai kolmantena päivänä kuoleman jälkeen. Arkun käyttö oli harvinaista. Sitä käytettiin vain arvohenkilöiden hautauksessa.
Kuoleman tapahduttua vainaja riisuttiin ja asetettiin olkien tai vaatteiden päälle, joko kuolinhuoneen lattialle tai sänkyyn. Ruumiin korjaamisen eli pesemisen, oikomisen, pukemisen ja laudalle panon suoritti oman talon naisväki. Muu talonväki saattoi siirtyä siksi ajaksi naapuriin. Talon miesväki toimi laulajina, kantajina, arkuntekijänä ja haudankaivajana. Ilomantsissa naiset pesivät naisvainajan, miehet miesvainajan.
Monessa kylässä oli erityisiä ruumiinpesijöitä eli naisia, joita saattoi kutsua paikalle oman väen sijaan. He pesivät ruumiin vedellä ja saippualla riepu apunaan. Miehiltä ajettiin myös usein parta ennen ruumiin huuhtomista, kuivaamista, pukemista ja kampaamista.
Isommissa taloissa oli usein oma, perintönä kulkeva ruumislauta, jota säilytettiin vajan ylisillä tai muussa sopivassa piilossa. Vähäisempi väki saattoi käyttää kylän yhteistä ruumislautaa. Sitä säilytettiin siinä talossa, jossa viimeksi oli ollut vainaja. Saattoipa joku käyttää ruumislautana leipälautaa tai sängyn päälliskanttakin.
Tämä leveä lauta oli joko yhdestä puusta tehty tai kahdesta laudasta kokoon pantu. Se veistettiin honkapuusta muutaman senttimetrin paksuiseksi. Yksipuinen oli toisesta päästään, tyvipäästään, leveämpi. Tähän pöydän kannen levyiseen lautaan oli useilla paikkakunnilla tapana veistää ristinmerkki.
Vainaja yleensä "laulettiin laudalle" eli veisattiin laudalle asettelun aikana virsiä. Pukuun tai valkoiseen ruumispaitaan puettu vainaja asetettiin laudalle suorana, usein lakanoiden väliin sijoitettuna. Vainajan kädet pantiin suoriksi ruumiin päälle. Peitoksi pantiin huopa ja asetettiin silmähuntu pään yli, usein pantiin Raamattu ja virsikirja rinnan päälle. Jotkut laittoivat vielä kukkia rinnan päälle.
Jos vainaja oli eläessään ollut noituuteen taipuvainen, saattoi ruumis kummitella vielä laudalla ollessaan. Vanha kansa kertoi eräästäkin muorista, joka tarinan mukaan oli kävellyt rikki kolmet sukat. Vainajan arveltiin käyneen noitumassa.
Ruumislauta ortodokseilla

Ortodoksit asettivat laudalla lepäävän vainajan kunniasijalle huoneen arvokkaimpaan paikkaan eli ikonin alle. He samoin kuin katoliset valvoivat kolme yötä vainajan vierellä. Tällä varmistettiin se, ettei pahamies pääse ottamaan sielua, jonka aina ruumiin hautaamisen saakka uskottiin oleskelevan kotona.
Ruumislauta luterilaisilla

Luterilainen väestö saattoi jättää vainajan sisään kylmilleen jätettyyn huoneeseen tai viedä sen pois kuolinhuoneesta aittaan tai riiheen. Yleensä vainajaa kuljetettiin jalat edellä. Jotkut olivat kyllä sitä mieltä, että ruumista oli kuljetettava pää edellä, jottei se osaa palata takaisin.
Sen jälkeen kun vainaja oli asetettu ruumislaudalle laulettiin useimmilla paikkakunnilla aina saattovirsiä, kun vainajaa liikutettiin. Kylällä saattoi olla erityinen ruumiinlaulaja, hyvä laulumies, joka haettiin silloin paikalle.
Aitassa ruumislauta sijoitettiin telineiden päälle niin, että vainajan jalat olivat ovelle päin. Lauta voitiin myös laittaa riippumaan orresta köysien varassa, jotta hiiret ja rotat eivät pääsisi kaluamaan ruumista. Piippolassa pantiin vainajan käteen piiska hiiriä ja syöpäläisiä karkottamaan.
Virren veisuun jälkeen pantiin pönkkä ovelle kuoleman merkiksi. Iitissä ovi lukittiin vielä riippulukolla. Sen jälkeen jäätiin odottamaan, että arkuntekijä, nikkari, kävisi ottamassa ruumiista mitat. Jotkut kyllä teettivät itselleen jo eläissään arkun tai sahauttivat hongasta hyvät kirstulaudat orsille odottamaan. Myöhemmillä ajoilla arkku saatettiin käydä ostamassa kaupunkipuusepältäkin.
Tavallisesti vainaja pantiin arkkuun heti, kun se oli saatu valmiiksi. Kirkolle arkku vietiin surusaatossa vasta sen sunnuntain aamuna, jolloin hautaus tapahtui.
Joillakin paikkakunnilla vietettiin ruumiinvalvojaisia hautajaisia edeltäneenä yönä. Niissä arkku tuotiin tupaan ja sijoitettiin penkille keskelle huonetta. Kansi avattiin ja arkun päälle asetettiin lauta poikittain ja sille kynttilöitä palamaan. Vainajan kotiin kokoontuneet kyläläiset ja erityinen ruumiinveisaaja nauttivat ensin hautajaisaterian. Sen jälkeen aloitettiin läpi yön kestänyt virrenveisuu, joka keskeytyi vain saarnakirjan eli postillan luennan ajaksi. Tämä tapa kiellettiin ensimmäisen kerran jo vuonna 1644, sillä kestitykseen liittyi usein juovuttavia juomia. Hirvensalmella muistetaan vieläkin tapaus, että vainaja unohtui kotiin, kun saattoväki aamulla lähti kohti hautausmaata.
Ruumislautoja Pudasjärveltä vuodelta 1917.
Silja Kiehelä

Silja Kiehelä (s. 1968) on suomalainen lastenkirjailija. Hänen teoksistaan tunnetuimpia on muun muassa Sofia ja karhunkynsi, josta hän sai Lasten LukuVarkaus -palkinnon 2004.
Sergi Roberto

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Sergi Roberto Carnicer
Syntymäaika: 7. helmikuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Reus, Espanja
Pelipaikka: laitapuolustaja, keskikenttä, laitahyökkääjä
Pituus: 178 cm
Seura
Seura: Como
Pelinumero: 20
Junioriseurat
2005–2006: Gimnàstic
2006–2009: Barcelona
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2013 | Barcelona B | 106 | (7) |
| 2010–2024 | Barcelona | 245 | (12) |
Maajoukkue
| 2008–2009 | Espanja U17 | 11 | (3) |
| 2010–2011 | Espanja U19 | 9 | (0) |
| 2011 | Espanja U20 | 5 | (1) |
| 2011–2014 | Espanja U21 | 14 | (2) |
| 2016–2021 | Espanja | 11 | (1) |
| 2011–2016 | Katalonia | 6 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. heinäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. heinäkuuta 2024.
Sergi Roberto Carnicer (s. 7. helmikuuta 1992) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A-joukkue Comoa.
Hän pelasi espanjalaisen FC Barcelonan edustusjoukkueessa vuosina 2010–2024.
Monipuolinen Roberto on pelipaikaltaan alun perin keskikentän keskustan pelaaja, mutta tunnetuksi hän on tullut oikeana laitapuolustajana. Näiden pelipaikkojen lisäksi hän voi pelata myös vasempana laitapuolustajana, puolustavana keskikenttäpelaajana, hyökkäävänä keskikenttäpelaajana sekä oikeana ja vasempana laitahyökkääjänä. [lähde? ]
Seurajoukkueura

Roberto liittyi FC Barcelonan junioreihin vuonna 2006. Kaudella 2009–2010 hän nousi 17-vuotiaana  Barcelonan reservijoukkueeseen, jossa hän pelasi kauden aikana 23 liigaottelua ja lisäksi kuusi nousukarsintaottelua. Seuraavalla kaudella reservijoukkue pelasi Segunda Divisiónissa, ja Roberto pelasi 26 liigaottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
FC Barcelonan ykkösjoukkuessa Roberto teki debyyttinsä marraskuussa 2010 päästessään vaihdosta kentälle toisella jaksolla Espanjan cupin ottelussa AD Ceutaa vastaan. Samalla kaudella hän pääsi viime hetkiksi kentälle Mestarien liigan ottelussa Real Madridia vastaan ja pelasi kokonaan  Primera Divisiónin ottelun Málagaa vastaan. Hän pelasi vielä kaksi seuraavaakin kautta pääasiassa reservijoukkueessa, kunnes kaudella 2013–2014 hän nousi pysyvästi Barcelonan edustusjoukkueeseen. Hän pelasi kauden 2023–2024 loppuun mennessä Barcelonassa 245 Espanjan liigan ottelua, joissa hän teki 12 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 62 ottelua ja teki niissä kolme maalia, yhden joulukuussa 2011 BATE Borisovia, yhden syyskuussa 2015 Bayer Leverkusenia ja yhden maaliskuussa 2017 neljännesvälierässä Paris Saint-Germainia vastaan, kun Barcelona hävittyään ensimmäisen osaottelun 4–0 selviytyi toisen osan 6–1-voitollaan jatkoon.
Roberto voitti Espanjan liigamestaruuden vuosina 2015, 2016, 2018, 2019 ja 2023. Hän pelasi yhden liigaottelun mestaruusvuosina 2011 ja 2013. Hän voitti Espanjan cupin vuosina 2012, 2015, 2016, 2017, 2018 ja 2021, mutta loppuottelussa hän pelasi vain kolme kertaa ja ainoastaan kerran avauskokoonpanossa. Mestarien liigan voitoissa hän pelasi yhden ottelun kaudella 2010–2011 ja kaksi ottelua kaudella 2014–2015. Vuonna 2015 hän oli voittamassa UEFA Super Cupia ja seurajoukkueiden maailmanmestaruutta.
Elokuussa 2024 Roberto siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Serie A-nousija Comoon.
Maajoukkueura

Roberto pelasi Espanjan nuorisomaajoukkueissa alle 17-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän saavutti alle 17-vuotiaiden MM-pronssia 2009. Hän pelasi lopputurnauksessa kuusi ottelua ja teki kolme maalia neljännesvälieräottelussa Burkina Fasoa vastaan Espanjan voittaessa maalein 4–1. Hän pelasi kolme ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011 ja teki maalin alkulohkossa Australiaa vastaan. Puolivälierän Brasiliaa vastaan ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa hän teki maalin, mutta Brasilia pudotti lopulta Espanjan jatkosta.
Roberto pelasi Espanjan A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2016 ystävyysottelussa Romaniaa vastaan. Hän pelasi kaikkiaan 11 A-maaottelua, joissa hän oli kahdeksan kertaa avauskokoonpanossa. Otteluista yksi kuului MM-karsintaan, kaksi EM-karsintaan ja viisi Kansojen liigaan. Hän teki maalin syyskuussa 2016 MM-karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sergi Roberto Wikimedia Commonsissa
Silja Kanerva

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten purjehdus. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Naisten purjehdus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | Match racing |  |
| MM-kilpailut   | MM-kilpailut   | MM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Göteborg 2012 | Match racing |  |
Silja Kanerva (s. 28. tammikuuta 1985 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on suomalainen kilpauransa päättänyt kilpapurjehtija, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edusti Nyländska Jaktklubbenia. Kanerva kilpaili uransa aikana naisten Match racing -luokassa Silja Lehtisen ja Mikaela Wulffin kanssa ja 49er FX -luokassa Sinem Kurtbayn parina.
Kanerva ja Silja Lehtinen valittiin 29er-luokan MM-kilpailujen parhaaksi naisvenekunnaksi vuosina 2004 ja 2005. Lehtinen, Kanerva ja Wulff kilpailivat Match racing -luokassa Lontoon kesäolympialaisissa 2012, jossa joukkue saavutti pronssia. Kuukautta ennen olympialaisia venekunta voitti maailmanmestaruuden Göteborgissa.
Kanerva valmistui oikeustieteen maisteriksi vuonna 2013 ja vuodesta 2016 lähtien hän on työskennellyt lakimiehenä. Kesäkuussa 2016 hän ilmoitti virallisesti lopettavansa uransa kilpapurjehtijana.
Ruila järv

| Ruila järv |
| --- | --- |

Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Harjumaa
Kunnat:  Sauen kunta
Koordinaatit:  59°10′29″N, 24°26′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vasalemma jõen vesistö
Järvinumero:  vee2029200
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  41,6  m 
Rantaviiva:  6,8 km
Pinta-ala:  35,6  ha 
Keskisyvyys:  1 m
Suurin syvyys:  2 m
Valuma-alue:  3,4 km²
Saaria:  1
 fiRuila järv 
Ruila järv (myös Ruiljärv, Kernu Mädajärv) on Virossa Harjumaalla Sauen kunnassa Mõnusten ja Allikan kylissä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 46 hehtaaria ja se on 900 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järven ainoan saaren pinta-ala on 0,59 ha ja se on 200 metriä pitkä ja 140 metriä leveä. Vedenpinnan korkeus on keskimäärin 41,6 m mpy ja järveen tulee vain kaksi metsäojaa. Järven veden vaihtuvuus on heikkoa ja siitä laskeekin vain kapea oja. Oja yhtyy Vasalemma jõgeen, joka virtaa pohjoiseen Ruilan kylän halki ja Ruila paisjärven kautta luoteeseen, missä se laskee Itämereen Paldiskin lahdessa 24 kilometrin päässä järvestä. Järven valuma-alueen laajuus on 3,4 neliökilometriä.
Järven keskisyvyys on metrin verran ja sen suurin syvyys kaksi metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan silloin määrittää 0,00046 kuutiokilometriä eli 0,46 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 4,7 kilometriä ja järven ympäristössä kasvaa kuusen ja männyn sekametsää. Rannat ovat ruovikkoa, suota ja metsää. Järven pohja on paksua mutaa, mutta koillisrannoilla näkyy hiekkapohja. Siellä sijaitsee myös järven uimaranta.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (vir. keskmise karedusega kihistumata veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (vir. makrofüüdijärv tai suurtaimerikas järv, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.
Luontoarvoja

Järvi on matalana vaarassa jäätyä umpeen ja talvella sitä vaivaa hapettomuus. Järvessä elää vain vähän kalaa. Yleisimmät lajit ovat hauki, ruutana ja ahven.
Historiaa

Vuonna 1943 järven keskisyvyys oli pari metriä, mutta ruohikkoisena järvenä se oli jo silloin kasvamassa umpeen.
Aiheesta muualla

Kopterid EE: Ruila järv ja küla - DJI Phantom 3 - Kopterid.ee, viitattu 21.4.2017
Selim Sesler

Selim Sesler (toisena oikealta) yhtyeensä kanssa vuonna 2010
Selim Sesler (1957 Keşan – 9. toukokuuta 2014 Istanbul) oli turkkilainen klarinetisti. Hän kuului maan romanivähemmistöön ja tulkitsi sekä romanimusiikkia että turkkilaista kansanmusiikkia.
Seslerin suku oli alun perin lähtöisin Drámasta, mutta siirrettiin Kreikan ja Turkin välisessä väestönsiirrossa pieneen kylään lähellä Keşania vuonna 1923. Seslerin isä oli muusikko, ja myös Sesler oppi lapsena zurnan- ja klarinetinsoiton. 14-vuotiaana hän aloitti soittamisen häissä ja muissa tilaisuuksissa. 1980-luvulla Sesler muutti Istanbuliin. Hän levytti monia pienen budjetin albumeita ja osallistui Ferhan Şensoyn musiikkiteatterituotantoihin. Vuonna 1997 Sesler tapasi kanadalaisen kansanlaulaja Brenna MacCrimmonin Istanbulissa. Kaksikko äänitti yhdessä albumin Karşılama ja teki vuonna 1998 yhteisen konserttikiertueen Kanadassa.
Sesler sai huomattavaa tunnettavuutta Fatih Akınin elokuvien Suoraan seinään (2004) ja Crossing the Bridge: The Sound of Istanbul (2005) myötä. Hän esiintyi musiikkifestivaaleilla eri puolilla Eurooppaa ja konsertoi muun muassa New Yorkissa, Chicagossa sekä Lontoossa. Turkissa Sesler tuli laajalti tunnetuksi vasta kansainvälisesti saavuttamansa suosion myötä. Vuonna 2006 Sesler julkaisi Doublemoon-levymerkillä albumin Anatolian Wedding, jonka tuottivat Ben Mandelson ja Rob Keyloch. Yksi hänen suosituimmista albumeistaan oli Yüksek Yüksek Tepeler, jolla myös Brenna MacCrimmon lauloi. Viimeisenä albumina ilmestyi Özlem Plak -levymerkillä Romanes Clarinet. Sesler kuoli istanbulilaisessa sairaalassa sydänsairauteen ja tuli haudatuksi Keşaniin.
Seikkailuelokuva

Kilimanjaron lumet (1952)
Seikkailuelokuva on elokuvan lajityyppi, jonka tyypillisiä piirteitä ovat eksoottinen ympäristö, tutkimusmatkat, valloitukset ja valtakuntien syntyvaiheet. Seikkailuelokuvan lähisukulainen on toimintaelokuva, joka seikkailuelokuvasta poiketen korostaa toiminnan väkivaltaisuutta.
Historia

Seikkailuelokuvan ensimmäisenä merkittävänä edustajana voidaan pitää yhdysvaltalaista 20-osaista sarjaelokuvaa The Perils of Pauline vuodelta 1914. Samantyylisiä sarjaelokuvia tehtiin tuolloin lukuisia. Tämän perinteen merkittävimpiä jatkajia ovat olleet Kadonneen aarteen metsästäjät (1984) ja Vihreän timantin metsästys (1984) jatko-osineen.
Tyypillisiä seikkailuelokuvan piirteitä

Lainsuojaton sankari taistelee joko oikeudenmukaisuuden puolesta tai tyranniaa vastaan (kuten Zorro tai Robin Hood)
Merirosvot
Kadonneen kaupungin tai aarteen etsintä
Sankarin mukana on yleensä suulas ja koominen apuri, kaunis nainen ja vastassa usein läpeensä pahoja henkilöitä
Suosittuja seikkailuelokuvia

Robin Hoodin seikkailut (1938)
Sierra Madren aarre (1948)
Afrikan kuningatar (1951)
Seitsemän samuraita (1954)
Arabian Lawrence (1962)
Hyvät, pahat ja rumat (1966)
Monty Pythonin hullu maailma (1975)
Tähtien sota -trilogia (1977–83)
Kadonneen aarteen metsästäjät (1981)
Paluu tulevaisuuteen (1985–1990)
Prinsessan ryöstö (1987)
Robin Hood – varkaiden ruhtinas (1991)
Viimeinen mohikaani (1992)
Taru sormusten herrasta (2001–2003)
Pirates of the Caribbean (2003–2011)
Master and Commander: Maailman laidalla (2003)
Suosittuja seikkailuelokuvien ohjaajia

Michael Curtiz
Walt Disney
John Huston
Peter Jackson
George Lucas
Steven Spielberg
Raoul Walsh
Robert Zemeckis
Saint-Pierren ja Miquelonin alueneuvostovaalit 2022

Saint-Pierren ja Miquelonin vuoden 2022 alueneuvostovaalit pidettiin 20. maaliskuuta ja niissä valittiin kaikki paikallisen alueneuvoston 19 edustajaa seuraavaksi viisivuotiskaudeksi.
Tulokset

| Puolue | Ääniä | Osuus äänistä (%) | Paikat |
| --- | --- | --- | --- |
| AD | 1 529 | 45,92 | 15 |
| CSA | 1 231 | 36,97 | 4 |
| Ensemble pour construire | 570 | 17,12 | 0 |
Tyhjiä/ hylättyjä ääniä: 105
Äänestysprosentti: 68,63 %
Lähde:
Setagayan neloismurha

Murhatalo vuonna 2011.
Setagayan neloismurha tai Setagayan perhemurha (jap. 世田谷一家殺害事件) tapahtui 30.–31. joulukuuta 2000 välisenä yönä Setagayassa, Tokiossa. Neloismurhassa saivat surmansa 44-vuotias Mikio Miyazawa, hänen vaimonsa Yasuko ja heidän lapset Niina ja Rei. Tekijää ei tiedetä.
Murhat

Tapahtumien kulku ei ole selvä. Murhaaja pääsi taloon sisään toissa kerroksessa sijainneen kylpyhuoneen ikkunasta. Murhaaja kuristi paljain käsin Rein. Mikio ryntäsi ylös toiseen kerrokseen ja tapasi murhaajan. He kävivät kamppailun, kunnes Mikiota puukotettiin päähän Sashimi bōchō-veitsellä. Murhaaja hyökkäsi sitten Yasukon ja Niinan kimppuun samalla veitsellä, mutta käytti heidän murhaamiseen toista veistä.
Murhaaja viipyi talossa 2–10 tuntia. Tämän aikana hän käytti perheen tietokonetta, joi ohrateetä ja söi melonia ja jäätelöä. Murhaaja käytti talon vessaa ja jätti ulosteensa vetämättä. Hän myös käytti ensiapulaukkua ja nukkui hetken olohuoneen sohvalla. Laatikoista puuttui tavaraa, ja rahaa oli myös otettu.
Yasukon äiti Haruko löysi ruumiit perheen talosta kello kymmenen aikoihin. Haruko soitti apua, ja Tokion metropolin poliisi aloitti tutkinnat. Viranomaisten mukaan perhe oli luultavasti murhattu noin kello 22.30 aikaan. Tietokonetta oli käytetty kello 1.18 ja toisen kerran noin kello 10 aikaan aamulla. Jäi epäselväksi, oliko Haruko käyttänyt perheen tietokonetta kello 10, vai oliko murhaaja poistunut kun oli kuullut Harukon tulevan.
Tutkinnat

Murhaajan jättämistä asusteista, aseesta ja muista lukuisista todisteista huolimatta poliisi ei ole löytänyt epäiltyjä. Tapauksessa on työskennellyt yli 240 000 poliisia ja vihjeitä saatiin yli 16 000. Pidätykseen johtavista vihjeistä maksettavaa palkkiosummaa korotettiin 20 miljoonaan jeniin. vessaan jättämää ulostetta tutkittiin. Murhaaja oli syönyt papuja ja seesaminsiemeniä murhaa edeltävänä päivänä. Murhaaja oli jättänyt rikospaikalle myös vaatteitaan sekä veitsen. Tutkijat selvittivät näiden alkuperän, ja saatiin selville, että molemmat oli ostettu Kanagawan prefektuurissa. Murhaajan paitaa, joka löytyi rikospaikalta, oltiin valmistettu vain 130 kappaletta. Tutkijat onnistuivat tosin jäljittämään ainoastaan 12 paidan omistanutta henkilöä.
Rikospaikalta löytynyttä A-tyypin verta, joka ei kuulunut uhreille. DNA-analyysin perusteella murhaajan äiti on eurooppalaista syntyperää, mahdollisesti Välimeren tai Adrianmeren alueelta, hänen isänsä on aasialainen. Kyseistä DNA:ta on yhdellä 4–5:stä korealaisesta, kymmenesosalla kiinalaisista ja yhdellä kolmestatoista japanilaisesta. Hänen oletetaan olevan 170 senttimetriä pitkä ja hoikkarakenteinen.
Talosta löytyi myös murhaajan vyölaukku. Sen sisältä löytyi hiekkaa, jonka alkuperä paikannettiin Edwardsin lentotukikohtaan Kaliforniassa ja läheiseen rullalautapuistoon. Tapaus oli laajin murhatutkinta Japanin historiassa.
Murhatalo purettiin vuonna 2019 sen iän ja huonon kunnon vuoksi.
Käännös suomeksi
Saint-Pierre de Montmartre

Saint-Pierre de Montmartren kirkko, oikealla Sacré-Coeur-kirkkoa.
Saint-Pierre de Montmartre on keskiaikainen kirkko Pariisin Montmartren kaupunginosassa, aivan Sacré-Coeur-kirkon vieressä. Se on Pariisin vanhimpia kirkkoja.
Kirkko kuului alkujaan Montmartren luostariin, joka oli Montmartren kukkulalla keskiajalla toiminut benediktiiniläinen nunnaluostari. Luostarin perusti vuonna 1133 Ranskan kuningas Ludvig VI puolisonsa Adelaide Savoijilaisen kanssa. Leskikuningatar Adelaidesta tuli myöhemmin luostarin ensimmäinen abbedissa ja hänet on haudattu Saint-Pierre de Montmartren kirkkoon. Kirkon vihki käyttöön paavi Eugenius III vuonna 1147. Sen arkkitehtuuri edustaa romaanisen tyylin ja varhaisgotiikan välimuotoa. Kuori holveineen on säilynyt alkuperäisestä 1100-luvun kirkosta. Nykyinen runkohuone on 1400-luvulta ja länsipääty vuodelta 1765. Nunnaluostari muutti vuonna 1686 kukkulan laelta hieman sivummalle nykyisen place des Abbessesin luo, mutta Saint-Pierre de Montmartre pysyi luostarin omaisuutena, kunnes luostari suljettiin Ranskan vallankumouksen myötä. Kirkko rapistui 1800-luvulla huonoon kuntoon, mutta se restauroitiin vuosina 1900–1905.
Kirkon paikalla arvellaan sijainneen alkujaan roomalaisaikana rakennettu Mars-jumalan temppeli ja sen jälkeen 600-luvulla rakennettu varhaisempi kirkko, joka mainittiin 800-luvulla Saint-Denis’n basilikaan matkanneiden pyhiinvaeltajien levähdyspaikkana. Kirkon sisällä on säilynyt neljä vanhaa marmoripylvästä, joiden väitetään olevan peräisin mainitusta roomalaisesta temppelistä. Pylväiden kapiteelien oletetaan olevan merovingiaikaisia.
Saint-Pierre de Montmartren pihalla on Pariisin pienin hautausmaa, Cimetière du Calvaire (”Golgatan hautausmaa”), jonka pinta-ala on 600 neliömetriä. Se on avoinna yleisölle vain yhtenä päivänä vuodessa, 1. marraskuuta. Hautausmaalle on haudattu muun muassa tutkimusmatkailija Louis Antoine de Bougainville ja kuvanveistäjä Jean-Baptiste Pigalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Pierre de Montmartre Wikimedia Commonsissa
Seurakunnan kotisivu (ranskaksi)
RollerCoaster Tycoon (pelisarja)

| RollerCoaster Tycoon |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Chris Sawyer Productions Frontier Developments Nvizzio
Julkaisija:  MicroProse Hasbro Interactive Atari
Suunnittelija:  Chris Sawyer
Alusta:  DOS, Windows
Ensijulkaisu:  RollerCoaster Tycoon (1999)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
RollerCoaster Tycoon on Chris Sawyerin aloittama pelisarja, jossa rakennetaan vuoristoratoja.
Sawyer kehitti sarjan kaksi ensimmäistä peliä itse. Kolmannen kehitti Frontier Developments.
Pelisarjan immateriaalioikeudet ja tavaramerkit omistaa Sawyer, joita hän lisensoi Atari Interactiven tytäryhtiölle RCTO Productionsille. Sawyer pysyy etäällä Atarin pelien kehityksestä ja suunnittelusta.
Atarin lisenssi sarjaan oli vanhenemassa kesällä 2022, mutta lisenssiä jatkettiin kymmeneksi vuodeksi.
Pelit > RollerCoaster Tycoon

RollerCoaster Tycoon on sarjan ensimmäinen peli. Pelin julkaisi MicroProse vuonna 1999.
Pelit > RollerCoaster Tycoon 2

RollerCoaster Tycoon 2 on sarjan viimeinen peli, jonka Sawyer kehitti.
Pelit > RollerCoaster Tycoon 3

RollerCoaster Tycoon 3 on pelisarjan kolmas peli. Pelisarjan aloittanut Chris Sawyer oli mukana konsulttina, mutta jätti kehityksen muutoin Frontier Developmentsille.
Huhtikuussa 2024 Atari osti pelin julkaisuoikeudet Frontierilta.
Pelit > RollerCoaster Tycoon World

RollerCoaster Tycoon World on Atarin julkaisema peli, joka on julkaistu 16. marraskuuta 2016. Pelin on kehittänyt Nvizzio.