stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Domenichino
Elämä ja ura

Domenichino opiskeli Bolognassa Ludovico Carraccin johdolla. Vuonna 1602 hän oli siirtynyt Roomaan, jossa liittyi Annibale Carraccin johtamaan Palazzo Farnesen koristelun parissa työskennelleeseen bolognalaiseen taiteilijoiden ryhmään. Domenichinosta tulikin yksi keskeisistä Annibale Carraccin seuraajista. Hän omaksui Roomassa työhönsä vaikutteita myös Rafaelin teoksista. Kardinaali Pietro Aldobrandini työllisti Domenichinon, joka sai tehtäväkseen koristella huoneen Frascatin Villa Aldobrandinissa (Villa Belvedere) mytologisilla freskoilla. Kardinaali Odoardo Farnese tilasi häneltä kappelin maalaukset luostarikirkkoon Grottaferrataan. Vuosina 1615–1617 Domenichino maalasi San Luigi dei Francesiin Pyhän Cecilian elämän vaiheita kuvaavat työt. Vuosina 1617–1618 hän maalasi kardinaali Aldobrandinille teoksen La caccia di Diana, jonka sittemmin otti omakseen kardinaali Scipione Borghese.
1610-luvun loppupuolella Domenichino palasi Bolognaan, mutta hän vaikutti jälleen Roomassa 1620-luvulla. Vuosina 1624–1628 hän työskenteli Sant'Andrea della Vallen freskoilla koristeltujen pendentiivien ja apsiksen parissa. Hänen viimeiset Roomaan tuottamansa työt olivat neljä freskoilla koristeltua pendentiiviä San Carlo ai Catinarissa sekä Martirio di San Sebastiano, joka alun perin tehtiin Pietarinkirkkoon, mutta joka sittemmin on siirretty Santa Maria degli Angeli e dei Martiri -kirkkoon. Näissä myöhemmissä teoksissaan Domenichino oli jo erkaantunut varhaisesta jäykästä klassismistaan, jota vastaan oli syntynyt reaktio.
Siirryttyään Napoliin Domenichino teki freskot Reale cappella del Tesoro di san Gennaroon. Napolissa hänen tyylinsä kuitenkin osoittautui vähemmän arvostetuksi kuin Roomassa. Hän vaikuttaa joutuneen kohtaamaan Napolissa negatiivisia reaktioita paikallisilta taiteilijoilta, kuten Jusepe de Riberalta.
Jälkimaine

Domenichinon maalaukset pysyivät suuressa arvossa pidettyinä halki 1600–1700-lukujen. 1800-luvun puolenvälin paikkeilla hänen suosionsa väheni. Hänen työnsä keskeinen asema barokkiklassismissa kuitenkin tunnustettiin jälleen 1900-luvulla. Domenichinon työ vaikutti Nicolas Poussinin ja Claude Lorrainin maisemamaalauksiin.
Eastbourne

| Eastbourne |
| --- | --- |
 Eastbournen ranta-aluetta.
 Eastbournen sijainti Englannissa ja East Sussexissa.
 fiEastbourne 
 50°45′58″N, 0°17′10″E 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Alue:  Kaakkois-Englanti
Kreivikunta:  East Sussex
Hallinnon tyyppi:  Hallintopiiri
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  20 km²
Väestö
Väkiluku (2021):  99 000
Väestötiheys:  4 943 as./km²
 www.eastbourne.gov.uk 
Eastbourne on noin 99 000 asukkaan kaupunki ja 102 000 asukkaan kaupunkipiiri East Sussexin kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa, Englannin kanaalin rannikolla. Kaupunkipiirin alueella ei ole yhtään kuntaa (unparished area).
Eastbourne kasvoi liki tyhjästä merkittäväksi rantalomakohteeksi 1800-luvun kuluessa, mutta ulkomaanmatkailun yleistyessä kaupunki on pikkuhiljaa näivettynyt. Rantakadun varsi on täynnä pieniä hotelleja ja matkustajakoteja. Nykyisin kaupunki mielletään helposti eläkeläisten asuttamaksi uneliaaksi paikaksi, ja yli 60-vuotiaiden osuus väestöstä onkin epätavallisen suuri. Kielimatkalaisia näkee kesäisin varsin paljon Eastbournen kaduilla. Junamatka Lontoosta Eastbourneen kestää noin puolitoista tuntia.
Eastbournen lähellä on liitukivestä muodostunut niemi, Beachy Head, joka on suosittu matkailunähtävyys.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eastbourne Wikimedia Commonsissa
Eastbourne Beachy Headilta katsottuna
Doupeimmat Jumala seivaa

| Doupeimmat Jumala seivaa Ruudolf |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 3. marraskuuta 2004 (CD) 7. marraskuuta 2014 (LP)
 Formaatti: kasetti, CD, LP
 Tuottaja(t): Ruudolf, Karri Koira
 Tyylilaji: rap, pop, R&B, soul, funk
 Kesto: 55.20
 Levy-yhtiö: Monsp
Ruudolfin muut julkaisut
| Vaimo-CD 2003 | Doupeimmat Jumala seivaa 2004 | Semihot Ruudolf Megamixtape 2006 |
Doupeimmat Jumala seivaa on rap-artisti Ruudolfin ensimmäinen studioalbumi. Albumin julkaisi Monsp Records, ja se julkaistiin marraskuussa 2004. Albumi julkaistiin vinyyliversiona 7. marraskuuta 2014.
Taustaa

Albumi sai hyvän vastaanoton ilmestyessään ja se toi Ruudolfin suuren yleisön tietoisuuteen. Sue-lehti valitsi albumin vuoden parhaaksi kotimaiseksi albumiksi vuonna 2004 (levy jakoi ykkössijan Mokoman Tämän maailman ruhtinaan hovi -levyn kanssa).
Albumin kymmenestä kappaleesta yhdeksän on tuottanut Ruudolf itse ja "Whottsdadiliyooo" -kappaleen Karri Koira. Albumilla vierailee Kemmuru-yhtyeestä tuttu Aksim nimellä Blaksim ja Karri Koira nimellä Ice Dog.
Kappaleet

Oukki doukki – 6.03
Doupeimmat Jumala seivaa – 4.02 (mukana Blaksim)
Whottsdadiliyoo – 5.59 (mukana Ice Dog)
Herttoniemest ikuisuuteen – 5.40
Beibe beibe – 3.48 (mukana Ice Dog)
Meksikolaisen blues – 6.41
Laulava raksamies – 6.26
Hala! – 5.54 (mukana Ice Dog)
BodausAnthem – 5.59
Minä mä ja meitsi – 4.48
Biitit

Ruudolf: 1, 2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10
Karri Koira: 3
Samplet

"Oukki doukki" sisältää samplen Bob Jamesin kappaleesta "Feel Like Making Love".
"Doupeimmat Jumala seivaa" sisältää samplen A Taste of Honeyn kappaleesta "Rescue Me".
"Herttoniemest ikuisuuteen" sisältää samplen Nohelani Cyprianon kappaleesta "Lihue".
"BodausAnthem" sisältää samplen Intimate Strangersin kappaleesta "Love Sounds".
"Minä mä ja meitsi" sisältää samplen The Isley Brothersin kappaleesta "Footsteps in the Dark".
Arvostelut

Desibeli.net:
Noise.fi:
Don Lever

| Don Lever |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. marraskuuta 1952 (ikä 71) South Porcupine, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Pituus:  180 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1972–1987
Seurat:  Vancouver Canucks (NHL) Atlanta Flames (NHL) Calgary Flames (NHL) Colorado Rockies (NHL) New Jersey Devils (NHL) Buffalo Sabres (NHL)
NHL-varaus:  3. varaus, 1972 Vancouver Canucks
Donald Richard "Cleaver" Lever (s. 14. marraskuuta 1952 South Porcupine, Ontario, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura

Vancouver Canucks varasi Leverin vuoden 1972 NHL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella varausvuorolla 3.
Lever aloitti NHL-uransa Vancouverissa kaudella 1972–1973 ja pelasi joukkueessa kahdeksan kautta ennen siirtymistään kesken kauden 1979-1980 Atlanta Flamesiin. Vancouverissa Lever teki kuudella kaudella runkosarjassa yli 20 maalia.
Lever ehti pelata Atlantassa, kunnes kuin joukkue muutti Kanadaan ja otti nimekseen Calgary Flames. Kaudeksi 1981–1982 Lever siirtyi Colorado Rockiesiin. Jo toisen kerran peräkkäin Leverin joukkue vaihtoi paikkakuntaa, kun Rockies muutti kauden 1981–1982 jälkeen New Jerseyyn ja otti nimekseen New Jersey Devils. Lever valittiin Devilsin seurahistorian ensimmäiseksi kapteeniksi ja hän teki seuran historian ensimmäisen maalin. Kaudeksi 1985–1986 Lever siirtyi Buffalo Sabresiin, jossa pelasi kaksi kautta ennen kuin lopetti uransa vuonna 1987. Lever pelasi NHL:n tähdistöottelussa vuonna 1982.
Lever pelasi Kanadan maajoukkueessa vuoden 1978 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa.
Lever tunnettiin peliurallaan hyvänä erikoistilannepelaajana.
9. maaliskuuta 2009 Lever nimitettiin Montreal Canadiensin apuvalmentajaksi, mutta sopimusta ei uusittu kaudeksi 2009-2010.
Nykyään Lever toimii kykyjenetsijänä Chicago Blackhawksille.
Discophon

| Discophon |
| --- | --- |
Perustettu:  1956
Toimiala:  musiikki
Tytäryhtiöt:  Kerberos, Musica, Q
Omistaja:  Musiikki-Fazer
Huomioitavaa:  Omistajan osti kansainvälinen Warner Music Group, jonka jälkeen 30.11.1994 sulautui Warner Music Finlandiin.
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Discophon on suomalainen levymerkki ja vuonna 1956 perustettu levy-yhtiö Ab Discophon Oy, jonka katalogiin kuuluu laajalti tunnettuja suomalaisia artisteja ja yhtyeitä.
RCA:n aikakausi

Ab Discophon Oy perustettiin Suomeen vuonna 1956 edustamaan amerikkalaista RCA -levymerkkiä. Toiminta sai vauhtia, kun vuonna 1958 Mosse Vikstedt tuli Musiikki-Fazerilta hoitamaan yhtiötä. Hän tuli toimitusjohtajaksi vuonna 1969 ja jäi eläkkeelle vuonna 1984. Vikstedtin uraan mahtui monia tunnettuja kiinnityksiä kuten Lasse Mårtenson, Carola, Eero ja Jussi, Konsta Jylhä sekä Hullujussi.
Vikstedt otti Rauno Lehtisen yhtiön tuotantopäälliköksi vuonna 1961. Letkis menestyi eri puolilla Eurooppaa ja Latinalaisessa Amerikassa. Vuonna 1967 tuotantopäälliköksi vaihtui Aarno Raninen. Suuri myyntimenestys 
oli Eero Raittisen vuonna 1968 laulama Vanha holvikirkko. Listamenestystä RCA-merkille toivat Seija Simola, Tauno Palo ja Kristian.
Ulkomaiset edustukset olivat Discophonille keskeisiä. 1960-luvulla Elvis Presley, Perry Como, Paul Anka ja The Monkees sekä 1970-luvulla The Sweet, David Bowie ja Baccara takasivat myynnin. 1970-luvulla kotimaisia menestyksiä olivat Erkki Liikanen ja Hullujussi-yhtye. Hullujussin levytyksiä myytiin lähes 150000 kappaletta. Kari Tapio aloitti levytysuransa Discophonilla vuonna 1972. Erkki Liikanen hallitsi singlelistaa muun muassa Syksyn sävelillään kuten Evakkoreki, Jokkantii ja Kolmen konstin timpermanni. Kaksi ensimmäistä takasivat voiton kilpailussakin ja muut neljä päätyivät kakkossijalle kansan mielestä.
Oma Kerberos

Vuonna 1979 syntyi oma Kerberos-levymerkki. Sen lisäksi Discophon tuotti joitakin äänitteitä Musica, MCA ja Q -levymerkeillä.
Vuonna 1983 alkoi yhteisomistus ruotsalaisen Sonet levy-yhtiön kanssa ja omistus oli puoliksi kummastakin maasta. Toimitusjohtajaksi oli tullut Vasili Gugi Kokljuschkin, kun Mosse Vikstedt jäi eläkkeelle.
1980-luvulla  RCA-levymerkki siirtyi BMG-yhtiön omistukseen. Vuonna 1991 PolyGram osti Ruotsin Sonetin. Sittemmin Discophonin silloiset omistajat Marie-Louise Höeg, Gugi Kokljuschkin, Mosse Vikstedt, Maija Kuusi ja Hans-Ove 
Regen myivät yhtiön Musiikki-Fazerille keväällä 1992.
Kansainvälinen Warner Music Group osti pörssilistautuneen Fazer Musiikki -yhtiön ja se sulautui 30. marraskuuta 1994 uudelleen nimettyyn Warner Music Finlandiin.
Artisteja

| --- | --- |
 Airdash  Anneli Saaristo  Argon (yhtye)  Arja Saijonmaa  Barbara Helsingius  Carola  Cumulus  Eero ja Jussi  Eero ja Jussi & The Boys  Eero Raittinen  Eino Grön  Emilia  Erkki Liikanen  Esa Pethman  Frendz  Haikara  Harri Marstio  Heikki Laurila  Hot Sox  How Many Sisters  Hullujussi  Ile Kallio  Johnny  Juha Vainio  Jukka Gustavson  Jukka Kuoppamäki  Jukka Törmä & Omuna  Kari Salmelainen  Kari Tapio  Kaustisen Purppuripelimannit  Kim Floor  Konsta Jylhä  Kristian  Kumikameli :  Laila Halme  Lasse Mårtenson  Marion Rung  Marjatta Pokela  Martti Innanen  Mauno Kuusisto  Mauno Paajanen  Monica Aspelund  Monica ja Ami Aspelund  Neliapila  Ossi Runne  Oz  Pedro’s Heavy Gentlemen  Pekka Loukiala & Hot Rod Gang  Pera & The Dogs  Piirpauke  Rauno Lehtinen  Reijo Karvonen  Saara Suvanto  Sakari Kukko & Piirpauke  Seija Simola  Sidi & Hermottomat  Sister  Tapio Heinonen  Tauno Palo  The Delta Rhythm Boys  The Dogs  The Ronski Gang  The Saints  Tohtori Tornado  Veikko Lavi  Viktor Kalborrek  Wasama Quartet
Drawing Down the Moon (kirja)

| Drawing Down the Moon: Witches, Druids, Goddess-Worshippers, and Other Pagans in America Today |
| --- | --- |
 Uusintapainoksen kansikuva.
Kirjailija:  Margot Adler
Genre:  uskontotiede, wicca
Kustantaja:  Viking Press
Julkaistu:  1979
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  0-670-28342-8
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Drawing Down the Moon: Witches, Druids, Goddess-Worshippers, and Other Pagans in America Today on Margot Adlerin vuonna 1979 ilmestynyt kirja pakanuuden historiasta ja uuspakanoiden ryhmittymistä Yhdysvalloissa. Kirja sisältää runsaasti haastatteluaineistoa. Teos on eräs tunnetuimpia yleisteoksia alaltaan. Adler oli itse wiccan harjoittaja.
Earvin N’Gapeth

| Earvin N’Gapeth |
| --- | --- |
 Earvin N’Gapeth
Henkilötiedot
Koko nimi:  Earvin N’Gapeth
Syntynyt: 12. helmikuuta 1991 (ikä 33) Saint-Raphaël, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Lentopalloilija
Pituus:  194 cm
Paino:  93 kg
Nyk. joukkue:  Pallavolo Modena
Sarja:  Italian A1-liiga
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2008–2011 2011–2013 2013 2014–:  Tours VB Piemonte Volley VK Kouzbass Kemerovo Pallavolo Modena
Maajoukkueet
2010–:  Ranska
| Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ranska.Miesten lentopallo. Olympialaiset  | Maa:  Ranska> Miesten lentopallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 2020 | lentopallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bulgaria/Italia 2015 |  |  |
Earvin N’Gapeth (s. 12. helmikuuta 1991 Saint-Raphaël) on ranskalainen lentopalloilija, joka edustaa Italian A1-liigassa pelaavaa Pallavolo Modenaa ja Ranskan lentopallomaajoukkuetta. 194 senttimetriä pitkä ja 93 kilogrammaa painava N’Gapeth on pelipaikaltaan yleispelaaja. Hänen iskulyöntinsä ylettyy 358 senttimetrin korkeuteen ja torjunta 327 senttimetriin. Faneille.com -sivusto pitää N’Gapethia maailman viihdyttävimpänä lentopalloilijana.
N’Gapeth pelasi vuodet 2008–2011 kotimaansa Pro A:n Tours VB:ssä, jossa hän voitti kolmesti Ranskan cupin ja kerran mestaruuden. Vuodet 2011–2013 N’Gapeth pelasi Italian A1-liigan Piemonte Volleyssä. Vuonna 2013 hän pelasi venäläisessä VK Kouzbass Kemerovossa. Kaudeksi 2014–2015 N’Gapeth siirtyi italialaisen Pallavolo Modenan riveihin. Hän voitti avauskaudellaan Italian cupin mestaruuden. Kaudet 2018–2019 Earvin pelasi Zenit-Kazanin joukkueessa Venäjän superliigassa. Earvin saavutti Zenitin riveissä muun muassa Mestareiden liigan finaalipaikan.
N’Gapeth palasi Modenan joukkueeseen kaudeksi 2021–2022.
Kahdesti alle 19-vuotiaiden EM-kultaa, kerran alle 21-vuotiaiden EM-kultaa ja kerran alle 19-vuotiaiden EM-pronssia saavuttanut N’Gapeth debytoi Ranskan lentopallomaajoukkueessa vuonna 2010. Hän oli mukana vuoden 2014 MM-kilpailuissa Puolassa. Vuoden 2015 maailmanliigassa, jonka Ranska voitti, N’Gapeth valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2015 EM-kilpailuissa Ranska voitti kultaa N’Gapethin ratkaistessa finaalin. Hänet valittiin myös turnauksen toiseksi parhaaksi pelaajaksi pelipaikallaan.
Pelaajana N’Gapeth tunnetaan erityisesti kovista iskulyönneistään verkolta. Lisäksi hänellä on tapana tehdä yllättäviä ja yleisöä viihdyttäviä ratkaisuja pelissä. Hän esimerkiksi on lyönyt 2015 EM-finaalin ottelupallon selkä verkkoon päin.
N’Gapeth on myös räppäri ja hän tekee Spotifyhin musiikkia etunimellään Earvin.
Discomfort

| Discomfort Antigama |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. huhtikuuta 2004
 Tyylilaji: grindcore
 Kesto: 20.16
 Levy-yhtiö: Extremist
Antigaman muut julkaisut
| Intellect Made Us Blind 2002 | Discomfort 2004 | Zeroland 2005 |
Discomfort on puolalaisen grindcore-yhtye Antigaman toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2004.
Kappaleet

Flies – 1.16
Bloodmaker – 1.04
Stupid Fuck – 2.12
Who Is My Enemy? – 1.43
Try – 1.02
This Structure Is Tight – 1.11
President Says Yes – 2.20
Sick I Am – 1.55
Shit from Arse – 1.55
Bolo – 1.10
Save Copy As... – 2.43
Discomfort – 1.45
Kokoonpano

Łukasz Myszkowski – laulu
Sebastian Rokicki – kitara
Michał Pietrasik – basso
Krzysztof "Sivy" Bentkowski – rummut
Arvostelut

Imperiumi: 6/10
Aiheesta muualla

Discomfort Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Discomfort Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Edy Schmid

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Berliini 1936 | käsipallo |  |
Eduard ”Edy” Schmid (3. toukokuuta 1911 – 25. syyskuuta 2000) oli sveitsiläinen käsipalloilija sekä olympiamitalisti.
Schmid kuului Sveitsin käsipallojoukkueeseen, joka voitti pronssia Berliinin kesäolympialaisissa vuonna 1936. Hän pelasi turnauksessa maalivahtina kolme ottelua voittaen niistä yhden.
Doubtful Sound

| Doubtful Sound> Patea |
| --- | --- |
 Doubtful Sound kirkkaana päivänä.
 Doubtful Sound Eteläsaaren kartalla
Sijainti:  Southland, Uusi-Seelanti
Vuonon ominaisuudet
Suurin pituus:  40 km
Syvin kohta:  421 m
Doubtful Sound, maoriksi Patea, on vuono Uuden-Seelannin Eteläsaaren lounaisosassa Fiordlandin kansallispuistossa. Se sijaitsee samalla alueella kuin pienempi mutta kuuluisampi Milford Sound. Doubtful Sound on Milford Soundin jälkeen suosituin matkailukohde Uudessa-Seelannissa. Toisin kuin Milford Soundiin, Doubtful Soundiin ei pääse autolla, mutta sinne järjestetään risteilyjä ja veneretkiä. Vuonon eläimistön kuuluu muun muassa valaita, delfiinejä, hylkeitä ja pingviinejä. Doubtful Sound on Fiordlandin kansallispuiston syvin (421 m) ja toiseksi pisin (40 km) vuono.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Doubtful Sound Wikimedia Commonsissa
Drawskon piirikunta

Drawskon piirikunta (puol. powiat drawski) on Puolan piirikunta Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 57 015. Piirikunta jakautuu kuuteen maalaiskuntaan, jotka ovat Czaplinek, Drawsko Pomorskie, Kalisz Pomorski, Ostrowice, Wierzchowo sekä Złocieniec. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Drawsko Pomorskien kaupunki.
Drawskon piirikunnan pinta-alasta arviolta 47,1 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.
Drawskon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 12,3 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.
Piirikunnan väestöpyramidi 2014.
Vuoden 2019 lopussa Drawskon piirikunnassa oli 57 015 asukasta, joista 50,9 prosenttia naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 58 932 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 45 229 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 17,7 prosenttia, työikäisten 60,9 prosenttia ja eläkeikäisten 21,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,7 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 479 lasta.
Dolores Gray

| Dolores Gray |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1924 Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 26. kesäkuuta 2002 (78 vuotta) New York, New York, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1941–1989
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Dolores Gray (7. kesäkuuta 1924 Chicago, Yhdysvallat – 26. kesäkuuta 2002 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän oli kahdesti ehdolla Parhaan musikaalin naispääosan Tony-palkinnon saajaksi, saaden kerran tämän palkinnon Here's That Rainy Day -kappaleesta.
Hänen uransa alkoi kabareetaiteilijana ravintoloissa ja yökerhoissa San Franciscossa 1940-luvun alussa ja vuonna 1945 hän esiintyi omassa radio-ohjelmassaan. Grayn "löysi" muusikko Rudy Vallee, joka toi tämän esiintymään ohjelmaansa. Uransa aikana Gray esiintyi lukuisissa elokuvissa, Broadway-musikaaleissa. Hän oli aviossa liikemies Andrew J. Crewolinin kanssa vuodesta 1966, Crewolinin kuolemaan 1992 saakka.
Hän kuoli Manhattanilla, New Yorkissa sydäninfarktiin, 78-vuotiaana, vuonna 2002.
Valikoitu filmografia

Naisen valta, 1944
It's Always Fair Weather, 1955
Kismet, 1955
The Opposite Sex, 1956
Designing Woman, 1957
Aiheesta muualla

Dolores Gray Internet Broadway Databasessa
Dolores Gray Internet Movie Databasessa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dolores Gray
Käännös suomeksi
Eduard Tisse

Eduard Tisse (1897–1961) oli neuvostoliittolainen elokuvaaja. Hän teki vuodesta 1924 yhteistyötä Sergei Eisensteinin kanssa ja kuvasi kaikki tämän elokuvat. Hänen osuutensa klassisen neuvostoliittolaisen elokuvan synnyssä oli merkittävä.
Edit Vallinharju

Edit Vilhelmina Vallinharju  (o.s. Ikäheimonen; 28. syyskuuta 1906 Viitasaari – 1. syyskuuta 1998) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Vallinharju kävi kansakoulun ja muutettuaan 18-vuotiaana Helsinkiin toimi ompelijana muutamissa liikkeissä. Tavattuaan tulevan puolisonsa (vuodesta 1930) Vallilan Työväenteatterin amatöörinäyttelijän ja myöhemmän näytelmäkirjailijan ja teatteriohjaajan Karl Viljam Wallinin (vuodesta 1935 Vallinharju) joutui Edit Vallinharju teatteriharrastusten piiriin, ensin näyttämölle näyttelijänä, sittemmin näytelmien kirjoittamisen alalle. Vallinharju toimi sihteerinä Kulttuurityö ry yhdistyksessä 1946–1952 ja siivousemäntänä osuusliike Elannossa 1953–1969.
Vallinharjun vanhemmat olivat metsätyönjohtaja Ville Ikäheimonen ja Ida Sohvia (o.s. Jantunen). Vallinharju asui Vantaalla.
Teoksia

Leikkivaimo : näytelmä. Helsingin Kansanteatteri 1938
Perjantaiheila : näytelmä. Uusi teatteri, Helsinki 1940
Uusi kevät : näytelmä. Helsingin Kansanteatteri 1942
Tuli, joka ei koskaan sammu : kaksinäytöksinen näytelmä. Tammen näytelmiä 26. Tammi 1945
Elämän valhe. Valistuskeskus, Helsinki 1946
Valinta : 2-osainen huvinäytelmä ; kirj. Vaaka. Valistuskeskus, Lahti 1948
Onko joulupukki olemassa? : lastennäytelmä. 1973
Mille karhun pelastus : lastennäytelmä. 1974
Edit Reinilä-Hellman

Edit Elisabeth Reinilä-Hellman, o. s. Reinilä, vuoteen 1907 Rehnbäck (11. heinäkuuta 1877 Oulu – 22. marraskuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen kotitalousopettaja ja Kotiruoka-keittokirjan tekijä.
Edit Reinilä-Hellmanin vanhemmat olivat Suomen Pankin komissaari Johan Edvard Rehnbäck (1849–1930) ja Elisabeth (Betty) Hellman (1852–1927). Hän kävi Oulun ruotsalaisen tyttökoulun ja Oulun käsityökoulun. Reinilä-Hellman suoritti kotitalousopettajan tutkinnon 1902 Helsingissä (Pedagogiska Matlagningskolan i Helsingfors) ja kotitalousopettajan jatkotutkinnon 1903 Uppsalassa (Uppsala Fackskola för Huslig Ekonomi). Hän teki opintomatkat Skandinavian maihin 1907 sekä Tanskaan ja Saksaan 1909.
Edit Reinilä-Hellman työskenteli Oulussa Kansallis-Osake-Pankin pankkivirkailijana ja prokuristina 1894–1900. Hän oli vuonna 1891 perustetun Helsingin kasvatusopillisen talouskoulun johtajatar 1903–1918 ja maataloushallituksen kotitaloudentarkastaja 1918. Viimeksi hän toimi Osuusliike Elannon ravintoloiden tarkastajana  Helsingissä 1928–1935. Edit Reinilä-Hellman oli Helsingin kasvatusopillisen talouskoulun säätiön jäsenenä vuodesta 1921 ja Suomen Matkaravinto- ja Maja Oy:n johtokunnan jäsenenä vuodesta 1929.
Edit Reinilä-Hellman kirjoitti Kotiruoka-keittokirjan yhdessä Helsingin kasvatusopillisessa talouskoulussa opettajina toimineiden Sophie Caloniuksen ja Valma Krankin kanssa. Kirja ilmestyi Otavan kustantamana vuonna 1908 nimellä Kotiruoka – keittokirja kotia ja koulua varten. Kirjan 74. täysin uudistettu painos ilmestyi 2008 ja sitä on painettu kaikkiaan noin miljoona kappaletta.
Edit Reinilä-Hellman oli naimisissa vuodesta 1918 enonsa, kamreeri Karl Arvid (Kalle) Hellmanin (1866–1950) kanssa. Edit Reinilän veli oli rehtori ja siirtolapuutarhatoiminnan uranuurtaja Eetu Johannes (Hannes) Reinilä ja sisar tekstiilitaiteilija Hanna Loimaranta o. s. Reinilä.