stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ricardo Ernesto Centellas Guzmán

Ricardo Ernesto Centellas Guzmán (s. 7. marraskuuta 1962) on bolivialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sucren arkkihiippakuntaan 11. elokuuta 1988 ja nimitettiin Potosín hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Turres Ammeniaen titulaaripiispaksi 30. kesäkuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Walter Pérez Villamonte, jota avustivat Jesús Gervasio Pérez Rodríguez ja Ivo Scapolo.
Ricardo Ernesto Centellas Guzmán vaakuna.
25. marraskuuta 2009 Centellas Guzmán sai nimityksen Potosín piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 28. tammikuuta 2010.
Raili Rusto

| Raili Rusto |
| --- | --- |
 Rusto (istumassa) ja Maija-Liisa Sutinen Ylessä vuonna 1969.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Raili Annikki Rusto
Syntynyt: 9. toukokuuta 1929 (ikä 95) Rauma
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Raili Annikki Rusto (s. 9. toukokuuta 1929 Rauma) on suomalainen televisio-ohjaaja, joka tunnetaan pitkästä urastaan Yleisradion lastenohjelmien parissa. Rusto tuli Yle TV1:n lasten- ja nuortentoimituksen palvelukseen vuonna 1965.
Nuorena Raili Rusto harrasti maalaamista ja lausuntaa ja kiinnostui sitten teatterista opettajansa Kastehelmi Karjalaisen innostamana. Amatöörituotannoista hänet otettiin töihin ammattiteattereihin ilman alan koulutusta. Rusto näytteli Turussa, Jyväskylässä ja Vaasassa ja siirtyi sitten miehensã Timo Tihosen mukana Helsinkiin, jossa hän jäi freelanceriksi. Pian hän sai töitä alkuvaiheessa olleen television lastenohjelmien parista.
Ohjauksia

Lähteet:
1965: Pessi ja Illusia, Yrjö Kokon tekstistä
1966: Tärkeä päivä, käsikirjoitus Kaija Jokinen
1966: Miiru, käsikirjoitus ja kuvitus Oili Tanninen
1967: Nunnu Nukkula, käsikirjoitus ja kuvitus Oili Tanninen
1967 Tunturiuni
1969: Koko kaupungin Vinski, käsikirjoitus Tuovi Puupponen
1970: Vinski ja Vinsentti, käsikirjoitus Tuovi Puupponen
1973: Äiti menee naimisiin, käsikirjoitus Jussi Helminen
1973: Ukkojen työt ja akkojen työt, käsikirjoitus Anu Kaipainen
1974: Tässä on Hely Ahonen, käsikirjoitus Rauha S. Virtanen
1976: Aikapoika ja mono, käsikirjoitus Jussi Helminen
1976: Laulukokeet, käsikirjoitus Rauha S. Virtanen
1976: Poika Kaunissaaresta, käsikirjoitus Kari Kyrönseppä
1977: Jääkö Pekka luokalle?, käsikirjoitus Rauha S. Virtanen
1977: Ukkovarvas, käsikirjoitus Tupuna Vaissi
1977: Villahousupakko, käsikirjoitus Asko Martinheimo
1978: Kalpeat naamat, käsikirjoitus Raili Mikkanen
1979: Pääsy kielletty, käsikirjoitus Rauha S. Virtanen
1982: Kahdeksan peiliä, käsikirjoitus Walentin Chorell
1982: Kolme mummoa, käsikirjoitus Rauha S. Virtanen
1983: Äidin uhmaikä
1984: Ystävyyden saari, käsikirjoitus Caj Westerberg
1987: Saaren Heta, käsikirjoitus Pirkko Jaakola
1989: Kolmas pyörä, käsikirjoitus Ilse Rautio
1990: Uppo-Nalle runoilijana
1991: Uppo-Nalle
1991: Uppo-Nalle ja erakko
1991: Uppo-Nallen syksy
1991: Nuuskijat, käsikirjoitus Hannele Huovi
1993: Tavallinen luokka, käsikirjoitus Pirkko Jaakola ja Tiina Harpf
1998: Oi mikä mimmi, käsikirjoitus Pirkko Jaakola ja Tiina Harpf
Palkintoja ja tunnustuksia

Tonavan pokaali ensimmäisillä Bratislavan lastenelokuvafestivaaleilla 1971 elokuvalle Vinski ja Vinsentti
valtionpalkinto elokuville Vinski ja Vinsentti (1970) ja Ukkovarvas (1977)
Prix Jeunesse -palkinnot elokuvista Äiti menee naimisiin (1973) ja Kahdeksan peiliä (1982)
Prix Donau -kilpailun näytelmäsarjan voitto 1977 elokuvalle Aikapoika ja mono
ensipalkinto Tampereen lyhytelokuvajuhlilla 1978 lastenohjelmalle Kalpeat naamat
Suomen Rauhanpuolustajien rauhankasvatuspalkinto 1985
Aiheesta muualla

Seppo-Heikki Salonen: / Raili Rusto Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Raili Rusto Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Renate Reinsve

| Renate Reinsve |
| --- | --- |
 Reinsve helmikuussa 2022.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Renate Hansen Reinsve
Syntynyt: 24. marraskuuta 1987 (ikä 36) Solbergelva, Norja
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Julie (Verdens verste menneske)
Palkinnot
 Cannesin elokuvajuhlat Paras naisnäyttelijä 2021 Amandaprisen Paras naispääosa 2022 
Aiheesta muualla
IMDb
IMDb
Renate Hansen Reinsve (s. 24. marraskuuta 1987 Solbergelva) on norjalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti elokuvasta Verdens verste menneske, josta hän sai vuonna 2021 parhaan naisnäyttelijän palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla sekä 2022 Amandaprisenin parhaasta naispääosasta. Reinsve valmistui Norjan teatterikorkeakoulusta vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renate Reinsve Wikimedia Commonsissa
Internet Movie Database (englanniksi)
Ricardo Echeverría

| Mitalit> Maa:   Chile.Esteratsastus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Chile.Esteratsastus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Chile.Esteratsastus. Olympialaiset  | Maa:   Chile> Esteratsastus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
Ricardo Echeverría (31. toukokuuta 1918 Antofagasta – 15. elokuuta 1988 Angol) oli chileläinen esteratsastaja ja olympiamitalisti.
Echeverría saavutti joukkuekilpailussa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Yksilökilpailussa hän sijoittui 28:nneksi.
René Viviani

| René Viviani |
| --- | --- |

Ranskan pääministeri
 13. kesäkuuta 1914–29. lokakuuta 1915  
Presidentti:  Raymond Poincaré
Edeltäjä:  Alexandre Ribot
Seuraaja:  Aristide Briand
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. marraskuuta 1863 Sidi Bel Abbès, Ranskan Algeria
Kuollut: 7. syyskuuta 1925 (61 vuotta) Le Plessis-Robinson, Ranska
Tiedot
Puolue:  PRS
René Viviani (8. marraskuuta 1863 Sidi Bel Abbès, Ranskan Algeria – 7. syyskuuta 1925 Le Plessis-Robinson, Ranska) oli ranskalainen vasemmistopoliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä ensimmäisen maailmansodan alussa vuosina 1914–1915.
Elämäkerta

Vivianin suku oli alkujaan Italiasta ja asettunut asumaan Ranskalle kuuluneeseen Algeriaan. Viviani kouluttautui lakimieheksi ja toimi asianajajana ensin Algerissa ja sitten Pariisissa. Hän erikoistui puolustamaan työläisten, sosialistien sekä ammattiyhdistysväen oikeuksia ja sai mainetta lahjakkaana puhujana. Viviani oli edustajainkamarin jäsenenä vuosina 1893–1902 Pariisista valittuna. Hän auttoi Jean Jaurès’ta ja Aristide Briandia Ranskan sosialistisen puolueen perustamisessa. Vuonna 1904 perustettiin sosialistinen sanomalehti L’Humanité ja seuraavana vuonna puolue nimellä Työväeninternationaalin ranskalainen osasto (SFIO). Sekä Viviani että Briand kuitenkin jättivät puolueen lokakuussa 1906 ryhtyäkseen ministereiksi Georges Clemenceaun hallitukseen. Viviani esiintyi tämän jälkeen ”riippumattomana sosialistina”. Hän oli Ranskan ensimmäinen työministeri, mutta Clemenceaun hallitus ei saanut työolojen alalla merkittäviä parannuksia aikaan. Hän jatkoi työministerinä vielä Briandin johtamassa hallituksessa marraskuuhun 1910 saakka ja sai aikaiseksi edellisen vuosikymmenen sosiaalilainsäädännön kodifioimisen.
Joulukuusta 1913 kesäkuuhun 1914 Viviani toimi opetusministerinä. Presidentti Raymond Poincaré pyysi häntä kokoamaan hallituksen aivan maailmansodan kynnyksellä ja Vivianista tuli 16. kesäkuuta 1914 pää- ja ulkoministeri. Saksan julistettua sodan Ranskalle 3. elokuuta hän kuitenkin luopui ulkoministerin tehtävistä ja muodosti kuun lopussa Poincarén toiveiden mukaisesti kansallisen yhtenäisyyden hallituksen, johon tuli edustajia kaikista puolueista. Sota-asiat Viviani jätti pääasiassa ylipäällikkö Joseph Joffren päätösvaltaan. Viviania kritisoitiin Ranskan joukkojen kasvavasta asepulasta ja hän jätti pääministerin tehtävät lokakuussa 1915 Bulgarian liityttyä sotaan keskusvaltojen puolelle. Hän jatkoi kuitenkin oikeusministerinä maaliskuuhun 1917 saakka.
Viviani edusti Ranskaa Kansainliiton kokouksissa Genevessä vuosina 1920 ja 1921 sekä Washingtonin konferenssissa. Vuodesta 1922 hän toimi senaatin jäsenenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta René Viviani Wikimedia Commonsissa
René Viviani (ranskaksi) Assemblée Nationale
Rock ’n Roll Train

| ”Rock ’n Roll Train” AC/DC |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Black Ice
 B-puoli: ”War Machine”
 Äänitetty : maalis–huhtikuu 2008
 Julkaistu: 28. elokuuta 2008
 Formaatti: digitaalinen lataus, 7" vinyyli, DVD-single
 Tekijä(t): Angus Young Malcolm Young
 Tuottaja(t): Brendan O’Brien
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 04.21
 Levy-yhtiö: Columbia
AC/DC:n muut singlet
| ”Satellite Blues” 2001 | ”Rock ’n Roll Train” 2008 | ”Big Jack” 2008 |
Rock ’n Roll Train on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n single joka julkaistiin vuonna 2008 yhtyeen albumilta Black Ice. Se on albumin ensimmäinen kappale, ja kestää 4.21. ”Rock ’n Roll Train” -single julkaistiin 28. elokuuta ja musiikkivideo syyskuussa.
Renate Reimann-Haas

| Renate Reimann-Haas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1951 (ikä 72–73)
Muut tiedot
Omaisuus:  4,4 miljardia dollaria (3/2018)
Yritys:  JAB Holding
Renate Reimann-Haas (s. 1951) on itävaltalais-saksalainen perijätär ja miljardööri. Yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet maaliskuussa 2018 miljardöörilistallaan maailman 440. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuutensa oli 4,4 miljardia dollaria. Reimann-Haasin kanssa samalla sijalla ovat muun muassa hänen lähisukulaisensa Wolfgang Reimann, Matthias Reimann-Andersen ja Stefan Reimann-Andersen. Heidän omistuksiaan hallitaan JAB Holding -sijoitusyhtiön kautta.
Varallisuuden ydinosa on peräisin alkujaan Johann Benckiserin vuonna 1823 Saksan Pforzheimissa perustamasta kemian alan yrityksestä, jota Reimannien isoisoisä, Benckiserin tyttären nainut kemisti Ludwig Reimannin oli kasvattamassa ja joka nykyään on osa brittiläistä kulutustavaroita tuottavaa Reckitt Benckiser -teollisuuskonsernia.
Ludwig Reimannin pojan Albert Reimannin pojan Albert Reimann nuoreman avioliitto oli lapseton. Omaisuus siirtyi viidelle adoptiolapselle ja Albert Reimann nuoremman siskon neljälle lapselle. Kukin sai 11,1 prosentin osuuden JAB Holdingsta. Nykyään perijöistä neljä hallitsee sijoitusyhtiötä, muut on lunastettu ulos. Vaikka sijoitusyhtiöllä oli vuoden 2018 alkupuolella noin 7,9 prosentin osuus Reckitt Benckiser -teollisuuskonsernista, yhtiö on suunnannut sijoituksiaan kasvavassa määrin kahviin (esimerkiksi Jacobs Douwe Egberts, Espresso House), teehen ja virvoitusjuomiin (Dr Pepper Snapple Group), leipomoihin sekä näihin liittyviin toimintoihin.
Aiheesta muualla

Bloomberg Billionaires Index: # Renate Reimann-Haas (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (bloomberg.com)
Max Nisen (8.5.2014) Meet the family behind the world’s biggest new coffee company (englanniksi) (qz.com)
Merkinnän syy: Osa henkilön perustiedoista, mm. syntymävuosi uupuu ja kansalaisuudesta on kaksi eri tietoa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Reimann (Unternehmerfamilie)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:JAB Holding Company
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Keurig Green Mountain
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
Reino R. Kostioja

Reino Rafael Kostioja, vuoteen 1932 Costiander (11. helmikuuta 1907 Nurmijärvi – 6. maaliskuuta 2000 Tampere) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Kostiojan vanhemmat olivat kauppias Paul Jakob (Paavo) Costiander ja Ida Maria Tilander ja puoliso 1936–1982 Aune Alm. Professori Auli Viikari on heidän tyttärensä. Kostiojan veli oli oopperalaulaja, näyttelijä Paavo Kostioja (1891–1943). Heidän isoisänsä Malakias Costiander (1815–1870) muistetaan Aleksis Kiven opettajana.
Kostioja kävi ensin teollisuuskoulun Helsingissä ja sitten Tampereen teknillisen opiston, josta hän valmistui sähöinsinööriksi 1929. Valmistuttuaan Kostioja työskenteli Kaakkois-Karjalan Puhelin -yhtiössä, josta hän siirtyi lentosotakouluun Kauhavalle sähkö- ja radioinsinööriksi 1931. Vuonna 1936 Kostiojasta tuli Jyllinkosken Sähkö -yhtiön toimitusjohtaja, mitä tehtävää hän hoiti lähes neljäkymmentä vuotta.
Tänä aikana yhtiö kasvoi merkittävästi, uudistaen tuotantoaan ja liiketoimintaansa ja kehittäen yhteistyötään. Se osalistui myös voimaloiden rakentamiseen, kuten Pitkämön voimalaitos ja Vaskiluoto 2. Eläkkeelle teollisuusneuvoksen arvonimen vuonna 1967 saanut Kostioja jäi vuonna 1972, mutta oli sitten vielä yhtiön hallituksen puheenjohtaja kymmenen vuotta.
Renate Rössing

Renate Rössing 1950.
Sodasta palaava mies ja Renate Rössing, Leipzig 1950, Roger Rössingingin valokuva.
Renate Rössing (synt. Winkler, 15. huhtikuuta 1929 Dresden – 15. heinäkuuta 2005 Leipzig) oli saksalainen valokuvaaja. Hän kuvasi paljon kotikaupunkinsa arkielämää ja maisemia. Historioitsijat arvostavat nykyään erityisesti hänen jälleenrakennusaikaan ajoittuvia kuviaan. Vaikka Rössing  ei ollut poliittisesti sitoutunut, hänen tiedetään olleen nuoruuskokemustensa vuoksi vannoutunut pasifisti.
Elämänvaiheita

Rössing koki nuorena Dresdenin pommitukset. Hänen äitinsä kuoli, mutta hän itse joutui makaamaan useita päiviä hautautuneena raunioihin. Lisäksi hänelle jäi koko loppuelämäksi paloarpia. Päästyään raunioista hän valokuvasi kaikkea näkemäänsä.
Rössing pääsi vuonna 1948 opiskelemaan valokuvausta Leipzigiin. Kurssin painopisteenä oli mainostus ja reportaasit. Nuori Rössing oli opettajansa Johannes Widmannin mielestä erittäin lahjakas mutta myös erittäin ujo ja vetäytyvä. Opettaja kehotti opiskelijaansa Roger Rösslingiä pitämään Renatesta huolta ja auttamaan tätä. Opiskelijoista tuli pariskunta, he avioituivat vuonna 1951.
Vuonna 1951 Renate Rössing pakotettiin eroamaan kurssiltaan. Syyksi esitettiin, että hän "oli laimilyönyt yhteiskunnalliset velvoitteensa". Aviomies ja muutama muu opiskelija lopettivat kurssin solidaarisuudesta. Pariskunta elätti tämän jälkeen itsensä vapaina taiteilijoina. Ura kesti 55 vuotta, ja pariskunta sai matkustusluvan myös ulkomaille. Heidän kuviaan julkaistiin myös sanoma- ja aikakauslehdissä.
Rautsalo

Stora Enson Flutingtehdas.
Kerrostaloja Rautsalossa.
Maitiaislahden ylittävä silta Rautsalon ja Sahanniemen välillä.
Rautsalo on Heinolan kaupunginosa keskustasta noin neljä kilometriä kaakkoon.
Kymijoen rannalla, Maitiaislahden suulla sijaitsevassa Rautsalossa sijaitsee Stora Enson Heinolan Flutingtehdas ja kolme kerrostaloa. Talo C purettiin 2015, talot  A ja B 2018. Kerrostalot olivat alun perin työvoimalle vuokrattavia. Alueella oli myös tehtaanjohtajan asunto sijaitsi myös alueella ja se on nykyisin ammattiosaston käytössä. Maantieyhteyden lisäksi Rautsaloon on pistoraideyhteys Loviisa-Lahti–Heinola-radalta. Rata kulkee siltaa pitkin Maitiaislahden ylitse, josta on myös kevyen liikenteen väylä Vuorikadulle Sahanniemen ja Tommolan kaupunginosiin.
Aiheesta muualla

Rautsalo Kansalaisen Karttapaikka -palvelussa
Heinolan kaupunginosat
Asemantaus
Hevossaari
Jyränkö
Keskusta
Heinolan kirkonkylä
Komostenkylä
Lakeasuo
Luhtapauni
Mustikkahaka
Myllyoja
Pirttiniemi
Pyhätön
Rainio
Rautsalo
Sahanniemi
Sinilähde
Tommola
Tähtiniemi
Veljeskylä
Raoul Hyman

Raoul Hyman kauden 2015 Euroopan Formula 3:n osakilpailussa Spassa.
Raoul Hyman (s. 12. toukokuuta 1996 Durban, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen autourheilija. Vuosina 2015–2016 Hyman ajoi Euroopan Formula 3-sarjassa, jossa keräsi muutamia pisteitä. Kaudella 2017 hän kilpaili GP3-sarjassa Campos Racing -tallissa ja voitti kauden aikana yhden osakilpailun.
GP3-tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Campos Racing | ESPFEA 8 | ESPSPR 7 | AUTFEA 8 | AUTSPR 1 | GBRFEA 16 | GBRSPR 11 | HUNFEA 14 | HUNSPR 7 | BELFEA 14 | BELSPR 10 | ITAFEA 11 | ITASPR C | JERFEA 19 | JERSPR 15 | ABUFEA 13 | ABUSPR 11 | 27 | 12. |
Formula 3 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Sauber Junior Team by Charouz | ESPFEA 21 | ESPSPR Kesk. | FRAFEA 17 | FRASPR 13 | AUTFEA 19 | AUTSPR 16 | GBRFEA Kesk. | GBRSPR 18 | HUNFEA 22 | HUNSPR 25 | BELFEA 26 | BELSPR Kesk. | ITAFEA 15 | ITASPR 17 | RUSFEA 9 | RUSSPR 13 | 2 | 22. |
Käännös suomeksi
Raututunturit

Raututunturit on tunturiryhmä Urho Kekkosen kansallispuiston alueella ja Saariselän seudulla. Tämä tunturiryhmä on muodostunut noin 30–50 miljoonaa vuotta sitten ja yleisin alueella esiintyvä kivilaji on Lapin granuliitti.
Raututunturit ovat melko matalia, loivia ja helppokulkuisia. Alue on suosittu retkeilyalue. Tuntureista korkein on Kiilopää, joka on 546 metriä korkea ja muiden tuntureiden korkeus on noin 500 metriä. Raututuntureiden huippujen välissä sijaitsevista kuruista tunnetuimpia ovat Rumakuru, joka sijaitsee Vahtamapään ja Vävypään välissä sekä Kiilopään kaakkoispuolella sijaitseva Kuutamokuru.
Tunturiryhmän maastossa virtaa Kulasjoki, joka alkaa Kiilopään, Kuutamokurun ja Rautupään maastosta, virtaa Sodankylän ja Inarin kuntien rajan tuntumassa ja yhtyy lopulta Luttojokeen. Myös Luttojoen Suomen alueen suurin haara, Suomujoki virtaa tunturiryhmän maastossa. Rautupään, Kutturapäiden, Aaslakkapäiden ja Sihtipäiden välissä sijaitsee Rautulampi, jonka läheisyydessä sijaitseva Rautuvanka on vedenjakaja-aluetta. Samalla seudulla sijaitsevat myös Luulampi ja Lankojärvi.
Aiheesta muualla

http://www.viastar.fi/Kartat/52/Kartta_Raututunturi
Raoul Dufy

| Raoul Dufy |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. kesäkuuta 1877  Le Havre 
Ammatti:  taidemaalari
Taiteilija
Taidesuuntaus:  fauvismi
Palkinnot
 maalauksen pääpalkinto 26. Venetsian biennaalissa 1952 
Saint-Cloud 1928, öljy kankaalle 46.2 x 55cm.
Havren satama, öljy kankaalle, 65,4 x 81,3 cm.
Raoul Dufy (3. kesäkuuta 1877 Le Havre – 23. maaliskuuta 1953, Forcalquier) oli ranskalainen taidemaalari ja fauvisti. Dufy kehitti keveän ilmavan ja leikittelevän maalaustavan. Hän kuvasi puhtailla suurilla väripinnoilla ja siroilla viivoilla elämää niin kaduilla ja kilpa-ajoissa kuin puistoissa, regatoissa, rantakasinoilla ja laukkakisoissa.
Dufy aloitti opintonsa vuonna 1895 iltakursseilla Le Havren École des Beaux-Artsissa. Siellä hän tapasi Raimond Lecourtin ja Othon Frieszin, joiden kanssa hän myöhemmin jakoi työhuoneen Montmartressa.
Dufy sai vuonna 1900 stipendin École des Beaux-Artsiin Pariisiin, jossa hän sai vaikutteita impressionisteilta, kuten Claude Monet ja Camille Pissarro. Opinnoissa hän tutustui myös Georges Braqueen.
Dufy maalasi usein Le Havren lähellä Sainte-Adressen rannalla, jonka Eugène Boudin teki tunnetuksi. Vuonna 1904 hän työskenteli Fécampissa Englannin kanaalin rannikolla.
Henri Matissen maalaus Luxe, Calme et Volupté Salon des Indépendantsissa vuonna 1905 sai Dufyn kiinnostumaan fauvismista, puhtaista väreistä ja vahvoista ääriviivoista. Dufy maalasi fauvistisesti noin vuoteen 1909 asti, jolloin Paul Cézannen maalaukset johdattivat häntä kohti uudenlaista maalaustapaa.
Vuoden 1937 Exposition International -näyttelyä varten Pariisissa Dufy teki yhden suurimmista koskaan tehdyistä maalauksista, oodin sähkölle nimeltään La Fée Electricité.
Dufy teki muitakin seinämaalauksia julkisiin rakennuksiin sekä kuvakudoksia ja kuoseja. Lisäksi hänen kuvituksiaan on Guillaume Apollinairen, Stéphane Mallarmén ja André Giden kirjoissa.
Vuoteen 1950 mennessä Dufyn työkyky heikkeni nivelreuman vuoksi. Dufy kuoli Forcalquier’ssa Ranskassa 23. maaliskuuta 1953. Hänet haudattiin Matissen lähelle Cimiez’n luostarin hautausmaalle Nizzan esikaupunkiin.
Teoksia

Ennen kilparatsastusta, litografia
Aiheesta muualla

Raoul Dufy modernin taiteen museo MUMA, Le Havre
Dufyn Pariisi, Musée de Montmartre
Raoul Dufy, MoMA
Raoul Dufy, National Gallery of Art
Raoul Dufy Kansallisgallerian kokoelmissa
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ratkaisu (albumi)

| Ratkaisu Häiriköt |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 3. tammikuuta – 11. helmikuuta 2006, Studio 303 & Wave Sound
 Julkaistu: 5. huhtikuuta 2006
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: ramopunk
 Kesto: 36.49
 Levy-yhtiö: Woimasointu
Häiriköiden muut julkaisut
| 1-2-3-4-5-6-7-8 (EP) 2006 | Ratkaisu 2006 | Tulevaisuus on musta (EP) 2012 |
Ratkaisu on ramopunk-yhtye Häiriköiden neljäs studioalbumi. Se julkaistiin huhtikuussa 2006 levymerkillä Woimasointu.
Vastaanotto

Albumi sai positiivisen vastaanoton. Soundin Asko Alanen antoi albumille neljä tähteä viidestä kehuen laulaja-kitaristi Erkko Salosen määrätietoista lyriikkaa ja lauluääntä sekä yleistä musiikillisten palasten loksahtamista kohdalleen. Desibelin Ilkka Valpasvuo antoi neljä tähteä viidestä mainiten albumin yhtyeen siihen astisista parhaaksi.
Kappaleet

Tunteeton – 1.39
Elämä on kovaa – 3.56
Mä en haluu olla mä – 2.15
Väkivalta on ratkaisu – 1.18
1-2-3-4-5-6-7-8 – 2.00
Mä en haluu matsaa – 2.30
Seison suorana – 3.27
Unohda mut – 2.16
Mä vastaan maailma – 2.56
Rikas ja kuuluisa – 2.35
Taistelija – 1.52
Sä kuulut mulle – 3.27
Ilman moottorisahaa – 1.47
Hesarin kulmat – 3.12
Me ollaan Häiriköt – 1.39
Kokoonpano

Erkko – laulu, kitara
Mikko – basso, laulu
Maukka – rummut
+
Aksu Hanttu – äänittäjä
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

Ratkaisu finnmusic.net -sivustolla
Ratkaisu discogs.com -sivustolla
Pyramido

| Pyramido |
| --- | --- |
Pelaajia:  2 –5
Ikäsuositus:  6+
Pelin kesto:  30–45 min
Monimutkaisuus:  keskitasoa
Strategisuus:  keskitasoa
Satunnaisuus:  korkea
 BoardGameGeek 
Pyramido on muinaisen Egyptin aikaan sijoittuva aarteenetsintäpeli.
Upporikas, mutta valitettavasti hieman huolimaton faarao on elämänsä aikana kerännyt lukuisia aarteita eri maista ja kätkenyt ne pyramideihinsa suojaan varkailta. Hän ei kuitenkaan nyt valitettavasti ole enää varma, minne hän on mitäkin kätkenyt!
Mutta ehkäpä hänellä on onnea matkassa ja pelaajat apuna aarteiden etsimisessä.
Sisältö

1 pelikotelo (johon aarteet kätketään)
1 pelialusta
47 pyramidia (punaisia, keltaisia ja sinisiä)
48 aarrekorttia (1–4 pisteen arvoisia)
48 pelimerkkiä
12 aarremerkkiä
36 tyhjää merkkiä
Valmistelut

Korteissa on kolme erilaista selkäpuolta, "1", "2" ja "3". Kortit lajitellaan numeroiden mukaan omiin pinoihinsa. Kaikki kolme pinoa sekoitetaan hyvin ja pinot laitetaan vierekkäin pöydälle (kuvapuoli alaspäin).
Pelimerkit jaetaan aina ennen jokaista uutta peliä pelikoteloon uuteen järjestykseen.
Pelialusta (ja pelikotelo) on jaettu 12 neliömäiseen kenttään, joissa on jokaisessa neljä pyramidin paikkaa. Kaikki pelimerkit asetellaan pelikoteloon. Aarremerkkejä pelikoteloon laitettaessa voi valita ainoastaan sen, mihin kunkin kentän neljästä paikasta aarremerkin laittaa (kuvapuoli ylöspäin). Jokaiseen neliömäiseen kenttään tulee siis yksi aarremerkki.
Joku peliin kuulumaton (siis se, joka ei osallistu peliin) asettelee pelimerkit pelikoteloon muiden näkemättä, mihin hän ne asettaa. Merkkien asettelun jälkeen laitetaan päälle pelialusta. Pyramidit jaetaan pelialustan päälle (jakaja ei kuulu peliin). Yksi pyramidin paikka (jossa ei ole aarremerkkiä) jää ilman pyramidia.