stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jean-Baptiste de Martignac

| Jean-Baptiste de Martignac |
| --- | --- |

Ranskan pääministeri
 4. tammikuuta 1828–8. elokuuta 1829  
Monarkki:  Kaarle X
Edeltäjä:  Jean-Baptiste de Villèle
Seuraaja:  Jules de Polignac
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. kesäkuuta 1778 Bordeaux, Ranska
Kuollut: 3. huhtikuuta 1832 (53 vuotta) Pariisi, Ranska
Tiedot
Puolue:  Ultrarojalistit
Jean-Baptiste Sylvère Gay, Martignacin varakreivi (20. kesäkuuta 1778 Bordeaux – 3. huhtikuuta 1832 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko ja historioitsija, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1828–1829.
Martignac toimi vuonna 1798 vallankumousjohtaja Emmanuel Joseph Sieyèsin sihteerinä ja palveli sen jälkeen armeijassa. Hän kirjoitti useita näytelmiä. Napoleonin valtakauden aikana hän toimi menestyksekkäänä asianajajana Bordeaux'ssa ja kuului Les Chevaliers de la Foi (”Uskon ritarit”) -nimiseen rojalistiseen salaseuraan. Martignac nimitettiin 1818 kuninkaallisen oikeuden julkisasiamieheksi ja seuraavana vuonna Limoges’n kruununjuristiksi. Vuonna 1821 hänet valittiin edustajainkamariin, jossa hän tuki konservatiivista pääministeri Joseph de Villèleä. Seuraavina vuosina hän sai useita merkittäviä virkanimityksiä sekä varakreivin aatelisarvon.
Kuningas Kaarle X nimitti Martignacin sisäministeriksi 4. tammikuuta 1828 ja hänestä tuli pian de Villèlen seuraaja hallituksen johdossa. Martignacin mielipiteet olivat tässä vaiheessa maltillistuneet ja pääministerinä hän muun muassa kumosi Villèlen säätämän lehdistösensuurin. Hallitus kuitenkin menetti kannatustaan sekä oikealle että vasemmalle ja hävisi vuoden 1829 vaalit. Luottamuksensa Martignaciin menettänyt kuningas korvasi hänet äärikonservatiivisella Jules de Polignacilla.
Martignac esiintyi julkisuudessa viimeisen kerran joulukuussa 1830 puolustaessaan Polignacia päärien kamarin istunnossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean-Baptiste de Martignac Wikimedia Commonsissa
Jean-Baptiste Sylvère Gaye de Martignac (ranskaksi) Assemblée Nationale
Jalmari Sulonen

Jalmari Sulonen, vuoteen 1896 Grålund (15. helmikuuta 1884 Hollola  – 22. toukokuuta 1952 Rooma) oli  opettaja ja rehtori, joka julkaisi kauppalaskennon oppi- ja harjoituskirjoja.
Henkilöhistoria

Sulosen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Gustaf Grålund ja Wilhelmiina Stålhammar ja puoliso vuodesta 1913 Bertta Kartio (Karén). Sulonen tuli ylioppilaaksi 1904 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910. Hän toimi yhteiskoulun opettajana Riihimäellä 1910–1918 ja Lahdessa kauppa- ja liikeapulaiskoulun opettajana 1918–1929 sekä koulun johtajana vuodesta 1920. Lahdessa hän oli myös  työväenopiston johtaja 1920–1929 ja tyttölyseon fysiikan opettaja 1923–1929 sekä kaupunginvaltuuston jäsen 1920–1929. Suomen Liikemiesten Kauppaopiston opettajaksi ja rehtoriksi Sulonen tuli 1929 ja hoiti tehtävää vuoteen 1940 asti, minkä jälkeen hän oli oppilaitoksen fyysis-matemaattisten aineiden yliopettaja. Sulonen oli myös opiskellut Frankfurt am Mainin kauppakorkeakoulussa ja toiminut pankkivirkailijana.
Julkaisuja

Kertomus Lahden Työväenopiston ensimmäisestä toimintavuodesta: 1920–1930, 1930 (vuoden 1929 vuosikertomuksen kirjoittanut v.t. johtaja Artturi Railo)
Kauppalaskennon oppikirja harjoitustehtävineen ynnä lyhyt mittausopin kurssi: kauppakouluja ja kauppaopistoja varten, 1933
Kauppalaskento: itseopiskelijoita, kauppakoululaisia ja kauppaopistolaisia varten, 1943, Jalmari Sulonen ja Lauri V. Lehto
Kauppalaskennon harjoitustehtäviä kauppakouluja, kauppaopistoja ja itseopiskelevia varten, 1944, Jalmari Sulonen ja Lauri V. Lehto
Johannes Eberhard von Schantz

Johannes Eberhard von Schantz (2. kesäkuuta 1861 Helsinki – 25. joulukuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.
Von Schantzin vanhemmat olivat kapellimestari, säveltäjä Filip von Schantz ja Charlotta Eufrosyne von Fieandt ja puoliso vuodesta 1892 Olga Wideman. Von Schantz tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja suoritti oikeustutkinnon 1884, varatuomarin arvon hän sai 1887. Von Schantz oli ensin Vehmaan ja sitten Mynämäen kihlakunnan kruununvouti 1892–1907, sisäministeriön ylimääräisenä notaarina hän toimi 1917–1925. Von Schantz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891.
Jano (albumi)

| Jano Yona |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 19. elokuuta 2016
 Kesto: 29.10
 Levy-yhtiö: Monsp Records
Listasijoitukset
  10. (albumilista)
Yonan muut julkaisut
| Naivi 2015 | Jano 2016 | 7 2018 |
Jano on laulaja-lauluntekijä Yonan kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 19. elokuuta 2016.
Kappaleet

Kai sä tiedät kulta – intro – 1.37
Jano – 3.33
Unissa ruuhkaa – 3.08
En häntä enää koskaan – skit – 1.07
Romanssi – 4.22
Annamme pimeyden niellä – skit – 1.31
Aurinkojumala – 4.09
Ei oo haluu – 3.30
Yksi on vain – skit – 2.19
Nättii, eipä – 3.49
Arvostelut

Soundi:
John Bentley (näyttelijä)

| John Bentley> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. joulukuuta 1916 Warwickshire, Britannia
Kuollut: 13. elokuuta 2009 Petworth, Britannia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
John Bentley (2. joulukuuta 1916 Warwickshire, Britannia – 13. elokuuta 2009 Petworth, Sussex, Britannia) oli brittiläinen näyttelijä. Hänen elokuvarooleihinsa kuuluvat muun muassa nimiroolit kolmessa Paul Temple -elokuvassa vuosina 1948–1952. Hänen satunnaisiin esiintymisiinsä A-luokan elokuvissa kuului rooli vuoden 1956 elokuvassa Istanbul, jossa pääosaa esitti Errol Flynn.
Johannes Drost

| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Alankomaat> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1900 | 200 metrin selkäuinti |  |
Johannes Drost (22. kesäkuuta 1880 Rotterdam – 18. syyskuuta 1954 Rotterdam) oli alankomaalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa 1900 Ranskan Pariisissa. Hän sijoittui siellä 200 metrin selkäuinnissa kolmanneksi ajalla 3.01,0.
Andy Murray

| Andy Murray |
| --- | --- |
 Andy Murray vuoden 2011 Japan Open -turnauksessa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. toukokuuta 1987 (ikä 37)
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Tennispelaaja
Pituus:  191 cm
Paino:  82 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2005–2024
Palkintorahat:  64 687 542 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  1. (7.11.2016)
Turnausvoittoja:  45
Voitot/tappiot:  739–262
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  loppuottelu (2010, 2011, 2013, 2015, 2016)
Ranskan avoimet:  loppuottelu (2016)
Wimbledon:  voitto (2013, 2016)
Yhdysvaltain avoimet:  voitto (2012)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  51  (17. lokakuuta 2011)
Voitot/tappiot:  83–86
Aiheesta muualla
www.andymurray.com
ITF
ATP
| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten tennis. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten tennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | Kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | Kaksinpeli |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | Sekanelinpeli |  |
Andrew Barron ”Andy” Murray (s. 15. toukokuuta 1987 Dunblane, Skotlanti, Iso-Britannia) on skotlantilainen uransa lopettanut tennispelaaja ja olympiavoittaja. Murray aloitti ammattilaisuransa vuoden 2005 Davis Cupista päättäen sen Pariisin olympialaisiin vuonna 2024. Hän nousi ATP-listan ykköseksi 7. marraskuuta 2016 julkaistulla listalla. Listan toiselle sijalle hän oli noussut ensimmäisen kerran jo elokuussa 2009. Hän on pituudeltaan 191 cm ja painaa 84 kg. Oikeakätinen Murray on voittanut urallaan 45 ATP-turnausta kaksinpelissä ja kaksi nelinpelissä. Hän on pelannut 11 kertaa Grand Slam -turnauksen loppuottelussa, ja saavuttanut kolme voittoa; Yhdysvaltain avoimet 2012 ja Wimbledonin tennisturnaus 2013 sekä Wimbledonin tennisturnaus 2016. Olympiakullan Murray voitti Lontoossa 2012. Tuolloin finaalissa kaatui Roger Federer suoraan kolmessa erässä. Murray voitti toisen kerran peräkkäin olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 voitettuaan Juan Martín del Potron kaksinpelin loppuottelussa erin 3–1. Hänestä tuli samalla ensimmäinen kaksinkertainen tenniksen kaksinpelin olympiavoittaja.
Tennisura > Nuoruus

Murray syntyi 15. toukokuuta 1987 vanhemmilleen, Judylle ja Williamille. Hänellä on isoveli, Jamie Murray, joka on paremmin nelinpeleissä menestynyt tennispelaaja. Murrayn vanhemmat erosivat hänen ollessaan 9-vuotias.
Kahdeksanvuotiaana Andy Murray säilyi hengissä Dunblanen verilöylystä, jossa kouluun kohdistuneessa iskussa kuoli itsemurhan tehneen Thomas Hamiltonin lisäksi kuusitoista lasta ja opettaja ammuskelun seurauksena. Murray ja hänen vanhempi veljensä Jamie onnistuivat piiloutumaan rehtorin pöydän alle ja säilyivät siten joukkosurmasta hengissä.
Tennisura > Uran alku

Murray aloitti tenniksenpeluun 3-vuotiaana. 15-vuotiaana Murray muutti Barcelonaan, Espanjaan, jossa hän opiskeli kansainvälisessä koulussa ja harjoitteli Emilio Sánchezin Sánchez-Casal-akatemiassa.
Vuonna 1999 Murray voitti alle 12-vuotiaiden Orange Bowl -turnauksen. Vuonna 2002 Murray aloitti junioriuransa, voittaen kaksi turnausta kyseisenä vuonna. Vuonna 2004 Murray voitti Yhdysvaltain avointen poikien kaksinpelin voittamalla loppuottelussa Serhi Stah’ovskyin. Nelinpelissä hän pääsi välieriin veljensä kanssa. Seuraavana vuonna Ranskan avoimissa hän pääsi kaksinpelissä välieriin. Junioreiden maailmanlistalla Murray oli parhaimmillaan toisena tammikuussa 2004.
Tennisura > 2005–2007

Maaliskuussa 2005 Murraysta tuli 17-vuotiaana nuorin Davis Cupissa pelannut britti. Huhtikuussa hän teki debyyttinsä ATP-tason turnauksessa Barcelona Openissa, johon hän pääsi mukaan villillä kortilla. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Jan Hernychille. Ensimmäisen ATP-tason voittonsa Murray saavutti kesäkuussa pelaamassaan Queen's Clubin tennisturnauksessa, jossa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Santiago Venturan. Toisella kierroksella hän voitti maailmanlistan sijalla 30 olleen Taylor Dentin. Kolmannella kierroksella hän hävisi tiukan taistelun Thomas Johanssonia vastaan. Murray osallistui miesten Grand Slam -turnaukseen ensimmäisen kerran Wimbledonissa, jossa hän voitti toisella kierroksella 14:nneksi sijoitetun Radek Štěpánekin, mutta hävisi kolmannen kierroksen ottelussaan 18:nneksi sijoitetulle David Nalbandianille.
Vuoden 2006 Wimbledonissa Murray voitti kolmannella kierroksella turnauksessa kolmanneksi sijoitetun Andy Roddickin suoraan kolmessa erässä, mutta hävisi seuraavassa ottelussaan 18:nneksi sijoitetulle Marcos Baghdatisille. Vuosina 2006 ja 2007 Murray voitti San Josén turnauksen ja jälkimmäisenä vuonna myös Pietarin turnauksen. Vuoden 2007 Wimbledon-turnaus jäi loukkaantumisen takia väliin.
Tennisura > 2008–2009

Vuonna 2008 Murray voitti tammikuussa Dohan turnauksen ja helmikuussa Marseillen turnauksen. Wimbledonissa hän selviytyi puolivälieriin voitettuaan kokeneet vastustajansa Fabrice Santoron, Xavier Malissen ja Tommy Haasin sekä neljännellä kierroksella Richard Gasquet'n eräluvuin 5–7, 3–6, 7–6(3), 6–2, 6–4. Puolivälierässään Murray hävisi toiseksi sijoitetulle Rafael Nadalille eräluvuin 3–6, 2–6, 4–6. Elokuussa hän voitti Masters-sarjan turnauksen Cincinnatissa. Yhdysvaltain avoimissa Murray selviytyi ensi kertaa urallaan Grand Slam -turnauksen loppuotteluun. Hän voitti välierissä turnauksen ykköseksi sijoitetun Rafael Nadalin eräluvuin 6–2, 7–6(5), 4–6, 6–4. Loppuottelussa hän hävisi Roger Federerille lukemin 2–6, 5–7, 2–6. Turnauksen jälkeisellä rankinglistalla hän nousi ensi kertaa urallaan neljänneksi. Lokakuussa Murray voitti Masters-turnauksen Madridissa ja Pietarin turnauksen. Madridin turnauksen välierissä hän voitti jo kolmannen kerran urallaan Roger Federerin, maailman entisen ykköspelaajan. Neljännen kerran Federer kaatui marraskuussa 2008 Masters Cupissa Shanghaissa.
Murray saavutti viidennen voittonsa Federeristä tammikuussa 2009 Dohan turnauksessa, jonka loppuottelussa Murray voitti Andy Roddickin eräluvuin 6–4, 6–2. Helmikuussa 2009 hän voitti Rotterdamin turnauksen loppuottelussa jalkavaivaisen Rafael Nadalin eräluvuin 6–3, 4–6, 6–0. Maaliskuussa hän otti Indian Wellsin Masters-turnauksen välierissä kuudennen voittonsa Roger Federeristä, mutta hävisi loppuottelussa Rafael Nadalille. Kaksi viikkoa myöhemmin Murray voitti Miamin turnauksen loppuottelussa Novak Đokovićin eräluvuin 6–2, 7–5 ja saavutti näin uransa 11:nnen ATP-turnausvoittonsa. Murray selvisi Ranskan avoimissa puolivälieriin, mutta hävisi chileläiselle Fernando Gonzálezille.  Kesäkuussa 2009 Murray voitti Queen's Clubin ruohokenttäturnauksen ensimmäisenä brittinä 71 vuoteen; loppuottelussa hän kukisti James Blaken erin 7–5, 6–4. Wimbledonissa Murray pääsi välieriin saakka, mutta hävisi sitten Andy Roddickille luvuin 4–6, 6–4, 6–7(7), 6–7(5). Elokuussa Murray voitti Montréalin turnauksen loppuottelussa Juan Martín del Potron lukemin 6–7(4), 7–6(3), 6–1 ja marraskuussa Valencian turnauksen loppuottelussa Mihail Južnyin luvuin 6–3, 6–2.
Tennisura > 2010–2011

Australian avoimissa 2010 Murray selvisi aina finaaliin asti pudotettuaan muun muassa hallitsevan mestarin, espanjalaisen Rafael Nadalin puolivälierissä ja kroatialaisen yllättäjän Marin Čilićin välierissä. Murray kuitenkin hävisi finaalissa maailmanlistan ykköselle sveitsiläiselle Roger Federerille. Ranskan avointen neljännellä kierroksella Murray hävisi Tomáš Berdychille ja Wimbledonin välierässä Rafael Nadalille. Elokuussa 2010 Murray voitti Canada Masters -turnauksen Torontossa. Turnauksen välierässä hän voitti maailmanlistan ykkösen, Rafael Nadalin ja finaalissa Roger Federerin. Yhdysvaltain avointen kolmannella kierroksella hän hävisi Stanislas Wawrinkalle. Lokakuussa pelatussa Shanghai Masters -turnauksessa Murray voitti finaalissa Federerin.
Vuoden 2011 Australian avoimissa Murray pääsi finaaliin, mutta hävisi tällä kertaa Novak Đokovićille. Ranskan avoimissa Murray hävisi välierissä Rafael Nadalille suoraan kolmessa erässä. Kesäkuussa Murray voitti Queen's Clubin tennisturnauksen toistamiseen.
Tennisura > Olympiakultaa ja ensimmäinen Grand Slam -turnausvoitto (2012)

Tammikuussa 2012 Murray voitti Brisbanen turnauksen päihitettyään loppuottelussa Aleksandr Dolgopolovin. Australian avoimissa Murray hävisi välierissä maailmanlistan ykköselle, Novak Đokovićille neljä tuntia ja 50 minuuttia kestäneessä ottelussa luvuin 3–6, 6–3, 7–6(4), 1–6, 5–7. Dubain turnauksen loppuottelussa Murray hävisi Roger Federerille voitettuaan välierissä Đokovićin. Maaliskuussa pelatussa Miamin turnauksessa Murray pääsi jälleen loppuotteluun, mutta hävisi Đokovićille. Huhtikuussa Murray hävisi kahdessa pelaamassaan turnauksessa puolivälierissä, ensin Tomáš Berdychille ja sitten Milos Raonicille. Ranskan avoimissa Murray hävisi puolivälierissä David Ferrerille. Wimbledonissa Murray pääsi loppuotteluun Federeriä vastaan. Murray voitti ensimmäisen erän 6–4, mutta hävisi ottelun lopulta neljässä erässä luvuin 6–4, 5–7, 3–6, 4–6. Heinä-elokuussa kisatuissa Lontoon olympialaisissa Murray saavutti uransa suurimman voiton voitettuaan kaksinpelissä olympiakultaa. Loppuottelussa hän päihitti Roger Federerin suoraan kolmessa erässä murskaluvuin 6–2, 6–1, 6–4. Murray pääsi loppuotteluun myös sekanelinpelissä, jossa hän pelasi yhdessä Laura Robsonin kanssa. He hävisivät sen kuitenkin valkovenäläisille, Maks Mirnylle ja Viktoryja Azarenkalle kolmanteen erään venyneessä ottelussa. Yhdysvaltain avoimissa Murray saavutti ensimmäisen Grand Slam -turnausvoittonsa voitettuaan lähes viisi tuntia kestäneessä, kaikkien aikojen pisimmässä Yhdysvaltain avointen loppuottelussa puolustavan mestarin Novak Đokovićin. Ottelu päättyi Murrayn voittolukemiin 7–6(10), 7–5, 2–6, 3–6, 6–2. Murraysta tuli ensimmäinen brittiläinen miestennispelaaja vuoden 1936 jälkeen, joka on voittanut Grand Slam -turnauksen.
Tennisura > Wimbledonin mestaruus (2013)

Murray avasi kauden 2013 voittamalla Brisbanen turnauksen. Loppuottelussa hän voitti ensimmäistä ATP-finaaliaan pelanneen Grigor Dimitrovin luvuin 7–6(0), 6–4. Australian avoimissa Murray eteni loppuotteluun, jossa hävisi Novak Đokovićille. Maaliskuussa hän voitti Miamin Masters-turnauksen ja kesäkuussa Queen's Clubin turnauksen. Murray saavutti vihdoin Wimbledonin mestaruuden, kun hän voitti loppuottelussa Novak Đokovićin suoraan kolmessa erässä. Viimeksi brittiläismies oli voittanut turnauksen vuonna 1936, jolloin Fred Perry oli mestari.
Tennisura > Toinen Wimbledonin mestaruus ja ATP World Tour Finalsin ensimmäinen voitto (2016)

Murray voitti Wimbledonin mestaruuden toisen kerran urallaan. Hän päihitti loppuottelussa Milos Raonicin suoraan kolmessa erässä.
Murray voitti ATP World Tour Finalsin ensimmäistä kertaa. Finaalissa kaatui Novak Djokovic 6–3 6–4
Yksityiselämä

Murraylla oli viiden vuoden ajan suhde Kim Searsin kanssa, joka päättyi hetkeksi vuonna 2009. He kuitenkin palasivat yhteen 2010.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andy Murray Wikimedia Commonsissa
Andy Murrayn kotisivut
Andy Murray Yhdysvaltain avoimissa vuonna 2008.
Jannis Lakopoulos

Jannis Lakopoulos (s. 20. syyskuuta 1950 Trikala, Kreikka) on kreikkalainen muusikko, joka muutti Suomeen vuonna 1978. Hänellä on oma vuonna 1995 perustettu orkesteri, Odysseia, ja lisäksi hän on opettanut laulua, kitaransoittoa ja kreikkalaisia kansantansseja suomalaisissa kouluissa. Lakopoulos on myös säveltänyt ja sanoittanut yli viisikymmentä laulua sekä julkaissut kolme levyä. Lakopouloksen suomalainen vaimo, nukkenäyttelijä ja muusikko Anna Barić (24. syyskuuta 1977 – 11. heinäkuuta 2007) soitti viulua ja lauloi Odysseia-yhtyeessä.
Vaimon murha

Jannis Lakopoulos murhasi vaimonsa useilla vasaraniskuilla 11. heinäkuuta 2007. Lakopoulos itse soitti poliisille kymmenen tunnin kuluttua tapahtuneesta. Lakopoulos surmasi puolisonsa, joka oli hakemassa tavaroitaan pariskunnan talon entisestä kylmiökellarista Helsingin Puotinharjussa. Teon motiiviksi arvioitiin aviokriisi. Pariskunnalla oli ollut avioero vireillä toukokuusta 2007 lähtien.
Lakopoulos tunnusti kuulusteluissa teon. Helsingin käräjäoikeus aloitti tapauksen käsittelyn 22. lokakuuta 2007. Lakopoulos passitettiin istunnon päätteeksi mielentilatutkimukseen. Helsingin käräjäoikeus totesi istunnossaan 31. tammikuuta 2008, että Jannis Lakopoulos on ollut syyntakeinen surman tehdessään. 14. helmikuuta 2008 oikeus tuomitsi Lakopouloksen murhasta elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Helsingin hovioikeus vahvisti tuomion lokakuun 2008 lopussa. Hän pääsee 12 vuoden ja 8 kuukauden vankeuden jälkeen ehdonalaiseen vapauteen 9. maaliskuuta 2020.
Aiheesta muualla

MTV - Uutiset: Vaimonsa vasaralla surmanneelle elinkautinen
Iltalehti: Perheenäiti virui kellarissa 10 tuntia
Japanin ralli 2005

|  Japanin ralli 2005 |
| --- | --- |
 13. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 2005. 
Ajankohta:  30. syyskuuta − 2. lokakuuta 2005
Pituus:  26 erikoiskoetta


Palkintokoroke
Voittaja:   Marcus Grönholm  Timo Rautiainen  (Peugeot Sport)
Toinen:   Sébastien Loeb  Daniel Elena  (Citroën World Rally Team)
Kolmas:   Chris Atkinson  Glenn MacNeall  (Subaru World Rally Team)
Japanin ralli 2005 (virallisesti Rally Japan) oli Rallin MM-sarjan kauden 2005 13. osakilpailu, joka ajettiin 30. syyskuuta − 2. lokakuuta 2005. Kilpailussa oli 26 erikoiskoetta.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Marcus Grönholm |  Timo Rautiainen | Peugeot 307 WRC | 3:25.32,0 |  | 10 |
| 2. |  Sébastien Loeb |  Daniel Elena | Citroën Xsara WRC | 3:26.54,1 | +1.22,1 | 8 |
| 3. |  Chris Atkinson |  Glenn MacNeall | Subaru Impreza WRC 2005 | 3:28.12,0 | +2.40,0 | 6 |
| 4. |  François Duval |  Sven Smeets | Citroën Xsara WRC | 3:28.31,4 | +2.59,4 | 5 |
| 5. |  Harri Rovanperä |  Risto Pietiläinen | Mitsubishi Lancer WRC 05 | 3:29.31,8 | +3.59,8 | 4 |
| 6. |  Toni Gardemeister |  Jakke Honkanen | Ford Focus RS WRC 04 | 3:30.04,3 | +4.32,3 | 3 |
| 7. |  Roman Kresta |  Jan Tománek | Ford Focus RS WRC 04 | 3:31.04,0 | +5.32,0 | 2 |
| 8. |  Daniel Carlsson |  Mattias Andersson | Peugeot 307 WRC | 3:32.11,1 | +6.39,1 | 1 |
Lähde:
Muuta

Sébastien Loeb varmisti uransa toisen maailmanmestaruuden.
Chris Atkinsonin uran ensimmäinen palkintokorokesija.
Peugeotin viimeinen voitto.
Aiheesta muualla

Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 2005
Monte Carlo
Ruotsi
Meksiko
Uusi-Seelanti
Sardinia
Kypros
Turkki
Akropolis
Argentiina
Suomi
Saksa
Wales
Japani
Korsika
Katalonia
Australia
Rallin maailmanmestaruussarjan Japanin rallit
| --- | --- |
2000-luku:   2004  2005  2006  2007  2008 
2010-luku:   2010 
2020-luku:   2020  2021  2022  2023
Jelena Zamolodtšikova

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jelena Zamolodtšikova |  Jelena Zamolodtšikova |  Jelena Zamolodtšikova |  |
Maa:   Venäjä
Naisten telinevoimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | hyppy |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | permanto |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tianjin 1999 | hyppy |  |
|  Kultaa | Debrecen 2002 | hyppy |  |
|  Hopeaa | Tianjin 1999 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Gent 2001 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Anaheim 2003 | hyppy |  |
|  Pronssia | Tianjin 1999 | neliottelu |  |
|  Pronssia | Århus 2006 | joukkuekilpailu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pariisi 2000 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Patras 2002 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Pietari 1998 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2000 | neliottelu |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2000 | hyppy |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 2004 | hyppy |  |
|  Pronssia | Pariisi 2000 | puomi |  |
|  Pronssia | Amsterdam 2004 | neliottelu |  |
|  Pronssia | Amsterdam 2004 | joukkuekilpailu |  |
Jelena Mihailovna Zamolodtšikova (ven. Елена Михайловна Замолодчикова, s. 19. syyskuuta 1982 Moskova) on venäläinen telinevoimistelija, olympiavoittaja, maailman- ja Euroopan mestari.