stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Folkia AS

Folkia AS on norjalainen rahoituskonserni, joka harjoittaa rahoitusliiketoimintaa Norjassa, Ruotsissa, Tanskassa, Suomessa sekä Virossa. Suomessa ja Virossa konsernin liiketoiminta tapahtuu ainoastaan Monetti-tuotemerkillä. Folkian Suomen tytäryhtiö Monetti Oy sulautui vuonna 2010 norjalaiseen emoyhtiö Folkia AS:n. Ruotsissa Folkia AS myöntää kulutusluottoja sekä muita rahoituspalveluita yksityishenkilöille Frogtail-tuotemerkillä.
Folkia AS on Norjan lainsäädännössä tarkoitettu luotto- ja rahoituslaitosliiketoimintaa harjoittava yritys, joka toimii Norjan Finanssivalvonnan alaisuudessa. Norjan valtiovarainministeriö on myöntänyt yritykselle sekä luotto- että rahoituslaitostoimiluvan. Sanotun toimiluvan yhtenä ehtona on mm. 5 miljoonan euron minimiosakepääoma.
Folkia AS -rahoituskonsernilla on noin 50 työntekijää ja konsernin liikevaihto vuonna 2014 oli yli 110 miljoonaa NOK.
Aiheesta muualla

https://folkia.no/
https://www.frogtail.se/
http://www.hs.fi/paakirjoitukset/a1420344259766
http://www.hs.fi/talous/artikkeli/Pikavipeille+suunnitellaan+kulukattoa/1135267584119
Folkebladet

| Finnsnes |
| --- | --- |

Entiset nimet:  Troms Folkeblad
Lehtityyppi:  paikallislehti
Kustantaja:  Polaris Media
Levikki:  5 940 (2020)
Perustettu:  1965
Päätoimittaja:  Steinulf Henriksen
Kotikunta:  Senja
Kotimaa:  Norja
Kieli:  norja
Folkebladet (aiemmin Troms Folkblad) on norjalainen vuonna 1965 perustettu paikallislehti, jonka toimitus on Finnsnesissä nykyisessä Senjan kunnassa. Lehti kuuluu Polaris Media -konserniin.
Trom Folkebladin ensimmäinen numero 15. marraskuuta 1965.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (norjaksi)
Folkestad (Midt-Telemark)

| Folkestad |
| --- | --- |
 Vesipuisto Bø Sommarland
 Folkestad
 Koordinaatit: 59°26′00″N, 9°04′00″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Telemark
Kunta:  Midt-Telemark
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,7 km²
Väkiluku (2023):  394
 – Väestötiheys:  562,9 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Folkestad on taajama Midt-Telemarkin kunnassa Telemarkin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,7 neliökilometriä ja asukasluku 394 vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Folkestad (Midt-Telemark) Wikimedia Commonsissa
Folkearth

Folkearth on monikansallinen folk metal -yhtyeprojekti. Yhtyeen toisella albumilla soittaa 31 muusikkoa kahdeksasta maasta. Folkearthin kokosi liettualainen Ruslana. Liettuan lisäksi soittajia on Kreikasta, Ruotsista, Saksasta, Yhdysvalloista, Italiasta, Belgiasta, Kroatiasta, Norjasta, Venäjältä ja  Espanjasta. Aiemmin on ollut mukana myös sveitsiläisiä ja itävaltalaisia.
Yhtye käyttää monia perinteisiä kansanmusiikin soittimia kuten viulua, säkkipilliä ja tinapillejä. Sen sanoitukset ovat saaneet vaikutteita viikinkimytologiasta. Ruotsinkielistä Gryningssångia lukuun ottamatta sanoitukset ovat englanniksi.
Albumit

A Nordic Poem (2004)
By the Sword of My Father (2006)
Drakkars in the Mist (2007)
Father of Victory (2008)
Songs of Yore (2008)
Ferreira do Alentejo

| Ferreira do Alentejo |
| --- | --- |
 Capela do Calvário
 lippu:  vaakuna
 Ferreira do Alentejo Portugalin kartalla
Valtio:  Portugali
Alue:  Alentejo
Ala-alue:  Baixo Alentejo
Piiri:  Beja
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Luís Pita Ameixa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  648 km²
Väkiluku (2022):  7 850
 – Väestötiheys:  12,1 as./km²
 
 ferreiradoalentejo.pt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ferreira do Alentejo on Portugalin kunta Bejan piirissä Alentejon hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 648 neliökilometriä ja väkiluku 7 850 (vuonna 2022). Kunnan väestötiheys on siten 12,1 asukasta neliökilometrillä.
Ferreira do Alentejon pormestari on sosialistisen puolueen Luís Pita Ameixa. Kunnan juhlapäivä on 5. maaliskuuta.
Freguesiat

Alfundão
Canhestros
Ferreira do Alentejo
Figueira dos Cavaleiros
Odivelas
Peroguarda
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ferreira do Alentejo Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (portugaliksi)
Bejan piirin kunnat
Aljustrel
Almodôvar
Alvito
Barrancos
Beja
Castro Verde
Cuba
Ferreira do Alentejo
Mértola
Moura
Odemira
Ourique
Serpa
Vidigueira
Fuyuko Tachizaki

| Fuyuko Tachizaki> 鈴木芙由子 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. tammikuuta 1989 (ikä 35)
Uran tiedot
Pituus:  162 cm
Seura:  Tōsenkyō
Laji:  ampumahiihto
Maailmancup
Kaudet:  2009-
Paras sijoitus:  4
Voitot:  0
Palkintokorokkeella:  0
 Tietolaatikko päivitetty 30. maaliskuuta 2018 
Fuyuko Tachizaki, o.s. Suzuki (jap. 鈴木芙由子, Suzuki Fuyuko; s. 13. tammikuuta 1989 Kitaakita, Akitan prefektuuri) on japanilainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa Tōsenkyō-seuraa. Tachizaki on 162 senttimetriä pitkä ja painaa 59 kilogrammaa.
Tachizaki debytoi ampumahiihdon maailmancupissa tammikuussa 2009 Oberhofissa sijoittumalla sprintissä sijalle 45. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti joulukuussa 2009 Östersundin normaalimatkalta sijoittumalla sijalle 19. Tachizakin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on neljäs sija, jonka hän on saavuttanut Oslon takaa-ajosta maaliskuussa 2018.
Tachizaki on osallistunut kolmiin talviolympialaisiin, vuosina 2010, 2014 ja 2018. Paras sijoitus on 32. sija takaa-ajosta vuoden 2014 kilpailuista Sotšista. MM-kilpailuihin Tachizaki on osallistunut seitsemästi, vuosina 2009, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016 ja 2017. Paras sijoitus on 18. sija normaalimatkalta vuodelta 2012 Ruhpoldingista.
Tachizaki sai Euroopan-mestaruuskilpailuissa pronssia pikakilpailussa 2018.
Käännös suomeksi
Flashpoint

Flashpoint tarkoittaa seuraavia asioita:
Flashpoint, The Rolling Stonesin albumi
”Flashpoint”, kappale Fear Factoryn Demanufacture-albumilla
Flashpoint – kuumaa huumaa (Flashpoint), elokuva
Flashpoint Music, levy-yhtiö
Operation Flashpoint: Cold War Crisis, videopeli
Operation Flashpoint: Dragon Rising, videopeli
Tarkka-ampujat (Flashpoint), televisiosarja
Texas Patrol (Flashpoint), elokuva.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Flashpoint”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Filadelfo Simi

Filadelfo Simin Un rilesso vuodelta 1887.
Filadelfo Simi (1849–1923) oli italialainen akateeminen taidemaalari.
Simi opiskeli Jean-Léon Gérômen johdolla École des Beaux-Artsissa Pariisissa 1870-luvulla. Simin tyyli oli sekoitus ranskalaisia akateemisia tekniikoita ja italialaista naturalismia. Hänellä oli Firenzessä taidekoulu, jota tytär Nerina Simi jatkoi isänsä kuoltua.
Aiheesta muualla

Filadelfo Simi pictor
Folkkarit

Folkkarit on kaustislainen nykykansanmusiikkiyhtye, joka perustettiin 1989. Kokoonpano oli tuolloin Ville Ojanen (viulu, laulu), Sami Luoma (kitara), Timo Myllykangas (basso), Toni Niittykoski (kitara, mandoliini, laulu) ja Mika Virkkala (viulu, mandoliini). Kaustisen Kansanmusiikkijuhlat nimesi Folkkarit vuoden yhtyeeksi 1995.
Levytykset

Folkkarit (EP, 1990)
Toinen Eepee (EP, 1991)
Pako pohjanmaalta (1994)
Hannunmaalta koilliseen (1997)
Vihreä joulu (EP, 1997)
Aiheesta muualla

http://www.sjoki.uta.fi/~latvis/yhtyeet/folkkarit/index.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Fievel

Fievel Mousekewitz on fiktiivinen hiiri, joka on esiintynyt mm. piirretyissä elokuvissa ja televisiosarjassa. Fievelin seikkailut sijoittuvat 1880-luvulle.
Elokuvat

Kaikki Fievel-elokuvat ovat piirrettyjä.
| Nimi suomeksi | Nimi englanniksi | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| Fievel matkalla Amerikkaan | An American Tail | 1986 |
| Fievel matkalla villiin länteen | An American Tail: Fievel Goes West | 1991 |
| Fievel ja Manhattanin aarre | An American Tail: The Treasure of Manhattan Island | 1998 |
| Fievel ja Manhattanin hirviö | An American Tail: The Mystery of the Night Monster | 1999 |
Televisiosarja

Fievel (Fievel's American Tails, 1992)
Pelit

| Nimi | Vuosi | Lajityyppi | Alusta |
| --- | --- | --- | --- |
| An American Tail: Fievel Goes West | 1994 | seikkailu | PC |
| An American Tail: Fievel Goes West | 1994 | tasohyppely | SNES |
| An American Tail: Fievel's Gold Rush | 2001 | tasohyppely | GBA |
| An American Tail | 2007 |  ? | PS2 |
Aiheesta muualla

virallinen sivusto (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Feedback (Spiritin albumi)

| Feedback Spirit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1971
 Formaatti: LP-levy, CD-levy
 Tuottaja(t): David Briggs ja Spirit
 Tyylilaji: West Coast -rock
 Kesto: 34.52
 Levy-yhtiö: Epic Records
Spiritin muut studioalbumit
| Twelve Dreams of Dr. Sardonicus 1970 | Feedback 1971 | Spirit of '76 1975 |
Feedback on yhdysvaltalaisen Spirit-yhtyeen viides, vuonna 1971 julkaistu studioalbumi.
Yhtyeessä on tapahtunut miehistönvaihdoksia, kun Jay Fergusonin ja Mark Andesin tilalle ovat tulleet Staehelyn veljekset Al ja J. Christian. Samalla yhtyeen tyyli eräillä kappaleilla on siirtynyt kohti tavanomaisempaa rockia. Uutta on albumin folk-henkinen kappale ”Mellow Morning”. Albumi jäi tämän kokoonpanon ainoaksi.
Levy-yhtiö on Epic Records ja alkuperäinen luettelotunnus on KE 31175. Epic on ollut osa yhtiötä CBS, Inc., 51 W. 52 Street, New York City.
Kiitoksissa on mainittu Dennis Elias Video Free America ja The Marin County Off.
Kappaleet

Chelsea Girls – 3:29
Cadillac Cowboys – 3:38
Puesta del Scam  – 2:02
Ripe and Ready – 3:53
Darkness – 4:48
Earth Shaker – 3:54
Mellow Morning – 2:22
Right on Time – 2:48
Trancas Fog-out – 2:37
Witch – 5:21
"Puesta del Scam" ja "Trancas Fog-out" ovat proge-henkisiä soitinkappaleita. Pianon hallitsema "Darkness" on albumin ykköspuolen rauhallisin kappale. "Mellow Morning" edustaa Spiritiä akustisimmillaan ja se on folk-henkinen. Samaa linjaa edustaa kappaleen "Right on Time" alkuosa.
Kokoonpano

Ed Cassidy – rummut
John Locke – kosketinsoittimet
Al Staehely – basso, laulusolisti
J. Christian Staehely – kitara, laulu
The Wall Singers kappaleella "Witch"
Kappaleilla "Chelsea Girls", "Darkness" ja "Earth Shaker" on mukana naislaulajia.
Tuotantotiedot

Tuottajat: David Briggs ja Spirit
Äänittäjä: David Brown
Valokuvat: Don Peterson
Art Direction: Spirit ja Virginia Team
Uudelleenjulkaisut

Albumi on julkaistu vuonna 2010 Sony Music Entertainmentin sarjassa Original Album Classics 5xCD (Epic 88697646982 CD5). Paketissa on Spiritin viisi ensimmäistä albumia.
Ford D-sarja

Ford D-sarjan kuorma-auto.
Kasvojenkohotuksen läpikäynyt malli.
Ford D-sarja on Fordin vuosina 1965–1980 valmistama kuorma-automalli, joka korvasi Thames Traderin. Sitä valmistettiin Langleyssä, lähellä Lontoon Heathrow’n lentoasemaa.
Ford suoritti uuden kuorma-automalliston suunnittelun pohjaksi laajan kuorma-autoilijoiden toiveita ja vaatimuksia selvittäneen tutkimuksen. Uuden D-sarjan kuorma-autojen rakenne oli pääosin yhdysvaltalaista käsialaa, sillä osien ja osakokonaisuuksien valinnassa käytettiin hyväksi Yhdysvaltain Fordin kuorma-autotuotannon kokemuksia. D-sarjan tuotannon aloittamista edelsi puolitoista vuotta kestänyt perinpohjainen kokeiluohjelma, johon kuului raskasta jokapäiväistä ajoa autojen todellisessa työympäristössä ja kaikissa olosuhteissa. Huomattava osa talvikokeista suoritettiin Suomen Lapissa. Ford D-sarjassa oli valittavissa yhdeksän perusmallia, 25 akseliväliä, viisi moottoria ja neljä vaihteistoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford D-sarja Wikimedia Commonsissa
Flat Earth Society

Flat Earth Society (suom. Litteän Maan seura) on kansainvälinen seura, joka pyrkii edistämään käsitystä, jonka mukaan Maa on litteä. Seura perustettiin vuonna 1956 nimellä International Flat Earth Research Society. Sen edeltäjä oli vuonna 1884 perustettu Universal Zetetic Society. Seuran puheenjohtajaksi tuli vuonna 2009 yhdysvaltalainen Daniel Shenton. Hänen edeltäjänsä Charles K. Johnson oli kuollut vuonna 2001, minkä jälkeen seura oli ollut epäaktiivisena useita vuosia. Johnsonin aikana seuralla oli ollut kolmisen tuhatta jäsentä, ja se julkaisi uutiskirjettä Flat Earth News.
Formula 2 Britannian Grand Prix 2017

|  Formula 2 Britannian Grand Prix 2017 |
| --- | --- |
 6. osakilpailu 11 osakilpailusta kaudella 2017. 

Päivämäärä:  15. heinäkuuta 2017
Sijainti:  Silverstone Circuit, Northamptonshire, Yhdistynyt kuningaskunta
Rata:  Moottorirata   5,891 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  28 kierrosta
Sää:   Pilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Charles Leclerc
Talli:  Prema Racing
Aika:  1.38,427
Nopein kierros
Kuljettaja:   Nobuharu Matsushita
Talli:  ART Grand Prix
Aika:  1.42,512 (kierroksella 23)
Palkintokoroke
Voittaja:   Charles Leclerc  (Prema Racing)
Toinen:   Norman Nato  (Arden)
Kolmas:   Oliver Rowland  (DAMS)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  21 kierrosta
Sää:   Pilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   Charles Leclerc
Talli:  Prema Racing
Aika:  1.43,219 (kierroksella 13)
Palkintokoroke
Voittaja:   Nicholas Latifi  (DAMS)
Toinen:   Luca Ghiotto  (Russian Time)
Kolmas:   Artjom Markelov  (Russian Time)
Formula 2 Britannian Grand Prix 2017 oli Formula 2 -kauden 2017 kuudes osakilpailu, joka ajettiin 15.–16. heinäkuuta Silverstonen moottoriradalla Englannissa.
Callum Ilott teki debyytin Trident -tallissa.
Aika-ajo

Paalupaikalle ajoi kuudennen kerran peräkkäin Charles Leclerc. Alexander Albon sai kolmen lähtöruudun rangaistuksen esteltyään Nabil Jeffriä.
1. Kilpailu (Lauantain kilpailu, 28 kierrosta)

Nyck de Vriesin sammutettua auto lähtöruudukkoon, jouduttiin ajamaan yksi ylimääräinen lämmittelykierros. De Vriesin lisäksi ruutuun jäivät Alexander Albon, sekä debyyttikilpailunsa tekevä Callum Ilott. De Vries joutui keskeyttämään kilpailun varikkosuoralle.
Leclerc piti pintansa startissa. Toisesta ruudusta lähtenyt Oliver Rowland joutui antautumaan Norman Natolle. Nobuharu Matsushita sai loistavan lähdön ja nousi ruudusta 8, viidenneksi. Kierroksella 7 Leclercin auto savutti, mutta hänen vauhtinsa ei hidastunut ja monacolainen jatkoi matkaansa normaaliin tapaan ja ajoi voittoon. Nato oli toinen ja Rowland kolmas.
2. Kilpailu (Sunnuntain kilpailu, 21 kierrosta)

Paalulta lähtenyt Nicholas Latifi piti kärkipaikkansa. Kolmannesta ruudusta lähtenyt Luca Ghiotto ohitti startissa Jordan Kingin. Kuudennesta ruudusta lähtenyt Rowland nousi neljänneksi ja haastoi Kingiä kolmannesta sijasta, jolloin autot osuivat yhteen ja King ajautui leveäksi. Hänen autonsa kärsi vaurion ja King joutui keskeyttämään. Ensimmäisellä kierroksella Artjom Markelov yritti ohittaa Rowlandia, jolloin Rowland peitti ajolinjaansa, ja Markelov ajautui puoliksi radalta pois. Rowland sai 5 sekunnin aikarangaistuksen.
Kierroksella 12 Charles Leclerc ohitti Sergio Canamasasin ja nousi sijalle viisi. Kierroksella 18 Ralph Boschung ajoi seinään yrittäessään ohitusta Alexander Albonista henkarisuoran päässä, mutta ajoi nurmelle ja pyörähti seinään. Turva-auto tuli radalle. Turva-auto poistui kierrosta ennen ruutulippua radalta. Oliver Rowland ajoi kolmantena, ja jätti uusintalähdössä liian suuren välin edessä oleviin Latifiin ja Ghiottoon ja sai kilpailun jälkeen 20 sekunnin aikarangaistuksen pudoten pisteiltä. Canamasas onnistui ohittamaan Leclercin viimeisellä kierroksella.
Nicholas Latifi ajoi ensimmäiseen F2-kilpailun voittoonsa. Ghiotto oli toinen ja Markelov kolmas. Hän ohitti viimeisellä kierroksella Rowlandin, mutta olisi joka tapauksessa noussut palkintopallille.
Sijoitukset GP-viikonlopun jälkeen

| Sija | Kuljettaja | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Charles Leclerc | Prema Powerteam | 188 |
| 2. |  Artjom Markelov | Russian Time | 121 |
| 3. |  Oliver Rowland | DAMS | 117 |
| 4. |  Nicholas Latifi | DAMS | 91 |
| 5. |  Luca Ghiotto | Russian Time | 86 |
| 6. |  Norman Nato | Arden International | 67 |
| 7. |  Nobuharu Matsushita | ART Grand Prix | 66 |
| 8. |  Alexander Albon | ART Grand Prix | 59 |
| 9. |  Jordan King | MP Motorsport | 49 |
| 10. |  Nyck de Vries | Rapax Team | 47 |
| 11. |  Gustav Malja | Racing Engineering | 28 |
| 12. |  Antonio Fuoco | Prema Powerteam | 23 |
| 13. |  Sergio Canamasas | Trident Racing / Rapax Team | 21 |
| 14. |  Johnny Cecotto, Jr. | Rapax Team | 16 |
| 15. |  Ralph Boschung | Campos Racing | 11 |
| 16. |  Sergei Sirotkin | ART Grand Prix | 9 |
| 17. |  Sean Gelael | Arden International | 3 |
| 18. |  Sérgio Sette Câmara | MP Motorsport | 0 |
| 19. |  Robert Vișoiu | Campos Racing | 0 |
| 20. |  Louis Delétraz | Racing Engineering | 0 |
| 21. |  Nabil Jeffri | Trident Racing | 0 |
| 22. |  Roberto Merhi | Campos Racing | 0 |
| 23. |  Callum Ilott | Trident Racing | 0 |
| 24. |  Stefano Coletti | Campos Racing | 0 |
| 25. |  Raffaele Marciello | Trident Racing | 0 |
Pakila

| Pakila> Baggböle |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Pakila korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Pohjoinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  34
Pinta-ala:  4,08 km² 
Väkiluku:  10 730 (1.1.2018)
Väestötiheys:  2 545 as./km²
Osa-alueet:  Länsi-Pakila, Itä-Pakila
Postinumero(t):  00660 (Länsi-Pakila), 00680 (Itä-Pakila)
Lähialueet:  Kaarela, Oulunkylä, Pukinmäki, Tuomarinkylä
Pakila (ruots. Baggböle) on Pohjois-Helsingissä, noin yhdeksän kilometrin päässä keskustasta sijaitseva pientalovaltainen kaupunginosa. Alueella asui 10 730 henkeä vuoden 2018 alussa.
Pakilan osa-alueet ovat Länsi-Pakila ja Itä-Pakila, joita erottaa toisistaan Tuusulanväylä. Suomen vilkasliikenteisin tie Kehä I kulkee Pakilan halki jakaen sen suunnilleen yhtä suureen etelä- ja pohjoisosaan.
Pakilan historiaa

Pakila on vanhaa maanviljely- ja asuinaluetta. Se oli aiemmin Helsingin pitäjään kuulunut kylä. Kylän nimi Baggböle on ollut käytössä jo 1400-luvulla. Se johtuu ilmeisesti henkilön lisänimestä Bagge. Sana merkitsee alkujaan paksua ja kömpelöä. Suomenkielisenä mukaelmana tuli 1900-luvun alussa käyttöön ensin Pakinkylä, myöhemmin Pakila, joka virallistettiin 1946. Kaupunginosan nimeksi Pakila vahvistettiin 1959; samalla alue jaettiin Länsi- ja Itä-Pakilaksi.
Pakilassa oli 1700-luvun isojaossa neljä taloa: Erikas, Murmästars, Lantmästars ja Prästbacka. Näistä muodostettiin myöhemmin Björkbacka, Nystyga ja Mellangård. Vielä 1800-luvulla Pakila oli täysin ruotsinkielinen. Asukkaita oli tuolloin nelisenkymmentä.
1800-luvun loppupuolella alueelle perustettiin huvilayhteisö. Suomenkielisten asukkaiden osuus kasvoi vähitellen. Pakilan asukasluku kasvoi huvila-asutuksen ja työväen asutuksen myötä 1800-luvun lopusta lähtien. Kun asukasluku vuonna 1900 oli vain 118, vuonna 1920 se oli jo 1 279. Helsingin pitäjään kuulunut Pakinkylä oli vuonna 1920 yksi harvoja enemmistöltään suomenkielisiä kyliä.
Pakila kehittyi Helsingin esikaupungiksi 1900-luvun alussa. Sen historia on Helsingin kaupunginosaksi varsin pitkä ja suhteellisen dramaattinen. Vaikka väestörakenne nykyään on hyvin keskiluokkainen, tilanne ei aina ole ollut samanlainen. Köyhän työväestön osuus Pakilan asukkaista oli aiemmin merkittävä. Työväestön asutus Pakilaan syntyi 1900-luvun alussa osuuskuntamuotoisena: osuuskunnat Elo, Lepola ja Alku ostivat maata Pakinkylän talollisilta. Vuonna 1908 Helsingin pitäjään kuulunut Pakila muodostettiin taajaväkiseksi yhdyskunnaksi.
Rakentaminen jatkui varsin vapaana vuoden 1932 asemakaavalakiin saakka. Rakentamisen yleisilmettä yhtenäistettiin kaupungin käyttöön ottamilla tyyppipiirustuksilla.
Pakila liitettiin Helsinkiin Helsingin suuressa kuntaliitoksessa 1946.
Pakilan historiaa > Poliittiset olot

Niin sanottu luokkataistelu kosketti Pakilaa aikoinaan voimakkaasti: vuonna 1918 Tammisaaren vankileireillä oli monia pakilalaisia. 15 pakilalaista kuoli sisällissodan taisteluissa.
1930-luvulla valtiovalta lakkautti monet pakilalaiset työväenyhdistykset, jotka edustivat pääasiassa työväenliikkeen vasenta äärilaitaa, kuten urheiluseura Pakinkylän Veljet ja työväenyhdistys Salaman.
1950-luvulla suurin osa pakilalaisista äänesti SKDL:ää, jonka kannatus oli Pakilassa 40 prosenttia. 1970-luvulta alkaen suurin puolue Pakilassa on ollut kokoomus. Kokoomus oli Pakilassa suosituin puolue sekä vuoden 2019 eduskuntavaaleissa (kannatus 37,9 prosenttia) että vuoden 2021 kuntavaaleissa (kannatus 41,0 prosenttia).
Alue

Idässä Pakilaa rajaa Vantaanjoki, jonka toisella puolella on Pukinmäki. Etelässä Pakila rajoittuu Oulunkylään ja lännessä Helsingin keskuspuistoon, jonka toisella puolella on Kaarela. Pohjoisessa Pakilaa rajaa Tuomarinkylä.
Pakila jakautuu Länsi- ja Itä-Pakilaan. Hallinnollinen aluejako on esitetty seuraavassa taulukossa. Tämä artikkeli käsittelee Pakilan kaupunginosaa (34). Itä-Pakilan viereinen, samaan peruspiiriin lukeutuva Tuomarinkartanon alue ei kuulu Pakilan kaupunginosaan.
| Peruspiiri | Kaupunginosa | Osa-alue | Asukasluku 2015 | Äänestysalue | Postinumero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Länsi-Pakilan peruspiiri (402) | Pakila (34) | Länsi-Pakila (341) | 6 945 | 34A, 34B | 00660 (ja 00630) |
| Itä-Pakilan peruspiiri (405) | Pakila (34) | Itä-Pakila (342) | 3 439 | 34C | 00680 (ja 00640) |
| Itä-Pakilan peruspiiri (405) | Tuomarinkylä (35) | Tuomarinkartano (353) | 290 | (35B) | 00690 (ja 00680) |
Postinumeroalueet eivät noudata täsmälleen muuta aluejakoa.
Alue > Asukkaat

Pakilan seurakunnan alue on Helsingin alueista kaikkein luterilaisin; kirkkoon kuuluminen on siellä yleisempää kuin missään muualla Helsingissä. Vuonna 2014 Pakilan seurakuntaan kuului 73 prosenttia alueen väestöstä, kun Helsingin keskiarvo oli 56 prosenttia.
Länsi-Pakilan väestöstä 70 prosentilla ja Itä-Pakilan väestöstä 62,1 prosentilla on korkea-asteen tutkinto. Tämä tekee Länsi-Pakilasta Helsingin koulutetuimman peruspiirin.
Helsingin 34 peruspiirin tulovertailussa Länsi-Pakila sijoittui sijalle 2 ja Itä-Pakila sijalle 4.
Länsi-Pakilassa asuu vähiten ulkomaalaistaustaisia kaikista Helsingin alueista, 4,2 prosenttia. Vuonna 2020 Länsi-Pakila oli Helsingin peruspiireistä ainut, jonka puhutuin vieras kieli oli viro.
Alue > Asunnot

Länsi-Pakilassa asuntojen keskikoko on Helsingin alueista toiseksi suurin, 98,5 m2.
Pakila on enimmäkseen pientalovaltainen alue. Länsi-Pakilassa on vähiten vuokra-asuntoja kaikista Helsingin alueista, 7,9 %, ja Itä-Pakilassa neljänneksi vähiten, 12,6 %. Helsingissä vuokra-asuntojen osuus on keskimäärin 47,1 %. Länsi-Pakilan asunnoista on pientaloissa 92 % ja kerrostaloissa 8 %. Itä-Pakilan asunnoista on pientaloissa 89 % ja kerrostaloissa 11 %.
Pakilassa yleisimpiä ovat 1960–1980-luvuilla rakennetut asunnot, ja 1990-luvulta alkaen asuntotuotanto on alueella vähentynyt. Kuitenkin vielä 2000- ja 2010-luvuilla alueella on ollut vähäistä asuntotuotantoa.
Pakilaan rakennettiin rintamamiestaloja 1940- ja 1950-luvuilla. Niitä rakennettiin muun muassa Halkosuontielle, Heinämiehentielle, Niittyluhdantielle ja Kyläkunnantielle. Näitä katuja onkin kutsuttu ”jälleenrakennuskauden helmiksi”.
Palvelut

Kaupalliset palvelut ovat keskittyneet varsinkin Pakilantien varrelle Länsi-Pakilaan. Pakilantien varrella sijaitsee muun muassa päivittäistavarakauppa- ja muita kauppa- ja palveluliikkeitä sekä huoltoasema.