Eila Minkkinen
Henkilöhistoria ja ura

Eila Minkkinen syntyi maanviljelijä Alle Minkkisen ja Helmi Sällisen perheeseen Konginkankaan  Soskonniemessä. Hänen puolisonsa vuodesta 1978 on rakennusinsinööri Veikko Niinimäki. Minkkinen aloitti opintonsa Taide­teollisen oppilaitoksen ammattikoulun iltakoulussa metallitaiteen osastolla 1961. Samaan aikaan hän oli oppilaana kultasepänverstaassa kolme vuotta. Vuosina 1965–1969 hän opiskeli Taideteollisuusopiston nyk. Aalto Yliopiston Teollisen muotoilun osastolla. Minkkisellä on ollut oma työhuone vuodesta 1969, ensin Helsingissä kolmessa eri osoitteessa ja vuodesta 1980 Vanhassa Raumassa. Aluksi hän valmisti ikivanhalla suuritöisellä repoussé käsityötavalla kookkaita hopeakoruja, joissa oli pakotettuna jokin luotoaihe, kasvoja jne. Seuraavaksi häntä kiinnosti metallien valutekniikka. Ensimmäiset vahasta muovaillut, suomalaisia metsäeläimiä kuvaavat korut on valettu hopeasta, myöhemmin myös pronssista. 1971 hänen ensimmäinen yksityisnäyttelynsä oli HelsingissäTaidesalongin Kellarigalleriassa, jossa esillä oli  eläinaiheiset hopeakorut. Niistä tuli yleisön suosikkeja ja ne ovat edelleen pienimuotoisessa tuotannossa. Plastinen sommittelu oli oppiaineena Taideteollisuusopistossa. Savesta tai vahasta muovaillut veistokset ja reliefit valettiin Ateneumin 'kipsikellarissa'. Ensimmäinen omassa ateljeessa tehty veistos oli esillä Nuorten näyttelyssä Helsingin Taidehallissa v.1972. Finnish Desing Centerissä Helsingissä v.1967 Uudet korut näyttelyssä hänen käsin tehdyt hopeakorut herättivät huomiota. Vilkas näyttelytoiminta innosti uusiutumaan aina näyttelyn teeman tai -paikan mukaan. Eri materiaalikokeilujen tuloksena syntyi uusia teoksia ja esim.1986 Helsingissä Galleria 25.ssä Paperikorut -näyttely sai paljon julkisuutta. Repoussé työtavalla tehtyjen isokokoisten (100x200cm) reliefien ja eri pakotus- ja juotostekniikoilla tehtyjen veistosten materiaali on ollut kupari. Ikivanhan repoussé työtavan elvyttämisestä ja uudistamisesta hän sai Valtionpalkinnon 1992.Taide­teollisessa Korkea­koulussa hän toimi tuntiopettajana 1972–1979.
Minkkisen koruja oli esillä Desing Centerin Uudet korut -näyttelyssä Helsingissä1967. Sen jälkeen hänen teoksiaan on ollut esillä noin sadassa yhteisnäyttelyissä Suomessa ja ulkomailla ryhmänäyttelyissä yli kolmessakymmenessä maassa. Yksityisnäyttelyitä on ollut Suomessa 38.
Minkkisellä on useita julkisia teoksia ja hänen teoksiaan on useissa kokoelmissa; Musée des Arts décoratifs Pariisi, Eu.n kokoelma Bryssel (kaksi kuparireliefiä Kesä ja Talvi), Kaup. kokoelma Liége Belgia, Unkarin Taideteollisuumuseo, Budapest. Designmuseo Helsinki,Turun-, Porin-, Rauman-, Lahden-, Kotkan-, Kokkolan-, Rovaniemen-, Äänekosken-, Emil Cedercreutzin-, ja Jyväskylän taidemuseot, sekä Lönnströmin taidemuseo Rauma, Alavuden kaupunki, Lars ja Helena Pahlman nykykorukokoelma, Espoo, Solange Thierry-de St Rapt -nykykorukokoelma Pariisi,  Korutaideyhdistyksen kokoelma Lappeenranta, Suomen Lasimuseo Riihimäki.
Palkintoja
Wärtsilä Oy.n stipendi 1969
Tuuli -palkinto Turun ja Porin läänin taidekäsityönäyttelyssä 1990
Valtion taideteollisuuspalkinto 1992
Ornamon nimeämä Vuoden taidekäsityöläinen 2004
Sanomalehti Länsi-Suomen taidemitali, 1995
Rauman kaupungin 560-vuotisjuhlavuoden kulttuurimitali 2002
Rauman kaupungin kulttuuripalkinto 2004.
Valtion taiteilijaeläke vuodesta 2005-
Kutsuttu Suomen Kuvanveistäjäliiton kunniajäseneksi 2016
Kutsuttu Rauman taiteilijaseuran kunniajäseneksi 2017
Satakunnan taidetoimikunnan jaettu taidepalkinto 2018