stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koripallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut

Koripallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut ovat joka toinen vuosi järjestettävä koripallon arvokisaturnaus eurooppalaisille naismaajoukkueille. Ensimmäiset naisten EM-kilpailut järjestettiin Italiassa 1938 ja seuraavat sodan jälkeen Unkarissa 1950. Kilpailut järjestettiin parillisina vuosina, kunnes vuoden 1980 Jugoslavian kisojen jälkeen seuraavat EM-kilpailut järjestettiin jo seuraavana vuonna Italiassa. Tuon jälkeen kilpailut on järjestetty parittomina vuosina.
Neuvostoliitto voitti kaikkiaan 21 koripallon naisten Euroopan-mestaruutta, näistä 17 peräkkäin vuosina 1960–1991. Seuraavaksi menestyneimmät maat ovat neljään mestaruuteen yltänyt Espanja, kolmeen mestaruuteen yltänyt Venäjä sekä kahteen mestaruuteen yltäneet Ranska ja Serbia. Venäjän lisäksi entisistä neuvostotasavalloista ovat mestaruuteen yltäneet myös Ukraina ja Liettua. Muut yhden Euroopan-mestaruuden voittaneet maat ovat Italia, Bulgaria, Puola ja Tšekki.
Mitalijoukkueet

| Vuosi | Kilpailupaikat |  Kultaa  |  Hopeaa  |  Pronssia  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1938 |  Rooma |  Italia |  Liettua |  Puola |
| 1950 |  Budapest |  Neuvostoliitto |  Unkari |  Tšekkoslovakia |
| 1952 |  Moskova |  Neuvostoliitto |  Tšekkoslovakia |  Unkari |
| 1954 |  Belgrad |  Neuvostoliitto |  Tšekkoslovakia |  Bulgaria |
| 1956 |  Praha |  Neuvostoliitto |  Unkari |  Tšekkoslovakia |
| 1958 |  Łódź |  Bulgaria |  Neuvostoliitto |  Tšekkoslovakia |
| 1960 |  Sofia |  Neuvostoliitto |  Bulgaria |  Tšekkoslovakia |
| 1962 |  Mulhouse |  Neuvostoliitto |  Tšekkoslovakia |  Bulgaria |
| 1964 |  Budapest |  Neuvostoliitto |  Bulgaria |  Tšekkoslovakia |
| 1966 |  Sibiu, Cluj |  Neuvostoliitto |  Tšekkoslovakia |  Itä-Saksa |
| 1968 |  Catania, Ragusa, Palermo, Messina |  Neuvostoliitto |  Jugoslavia |  Puola |
| 1970 |  Rotterdam, Leeuwarden |  Neuvostoliitto |  Ranska |  Jugoslavia |
| 1972 |  Varna, Burgas |  Neuvostoliitto |  Bulgaria |  Tšekkoslovakia |
| 1974 |  Sassari, Nuoro, Cagliari |  Neuvostoliitto |  Tšekkoslovakia |  Italia |
| 1976 |  Moulins, Mont-Dore, Vichy, Clermont-Ferrand |  Neuvostoliitto |  Tšekkoslovakia |  Bulgaria |
| 1978 |  Konin, Toruń, Zielona Góra, Poznań |  Neuvostoliitto |  Jugoslavia |  Tšekkoslovakia |
| 1980 |  Maglaj, Bosanski Brod, Prijedor, Banja Luka |  Neuvostoliitto |  Puola |  Jugoslavia |
| 1981 |  Ancona, Senigallia |  Neuvostoliitto |  Puola |  Tšekkoslovakia |
| 1983 |  Miskolc, Zalaegerszeg, Budapest |  Neuvostoliitto |  Bulgaria |  Unkari |
| 1985 |  Vicenza, Treviso |  Neuvostoliitto |  Bulgaria |  Unkari |
| 1987 |  Jerez, El Puerto de Santa María, Cadiz |  Neuvostoliitto |  Jugoslavia |  Unkari |
| 1989 |  Varna |  Neuvostoliitto |  Tšekkoslovakia |  Bulgaria |
| 1991 |  Tel Aviv |  Neuvostoliitto |  Jugoslavia |  Unkari |
| 1993 |  Perugia |  Espanja |  Ranska |  Slovakia |
| 1995 |  Brno |  Ukraina |  Italia |  Venäjä |
| 1997 |  Pécs, Zalaegerszeg, Budapest |  Liettua |  Slovakia |  Saksa |
| 1999 |  Poznań, Pruszków, Katowice |  Puola |  Ranska |  Venäjä |
| 2001 |  Orléans, Gravelines, Le Mans |  Ranska |  Venäjä |  Espanja |
| 2003 |  Pyrgos, Amaliada, Patras |  Venäjä |  Tšekki |  Espanja |
| 2005 |  Ankara, Bursa, İzmir |  Tšekki |  Venäjä |  Espanja |
| 2007 |  Lanciano, Ortona, Vasto, Chieti |  Venäjä |  Espanja |  Valko-Venäjä |
| 2009 |  Liepāja, Valmiera, Riika |  Ranska |  Venäjä |  Espanja |
| 2011 |  Bydgoszcz, Katowice, Łódź |  Venäjä |  Turkki |  Ranska |
| 2013 |  Orchies, ym. |  Espanja |  Ranska |  Turkki |
| 2015 |  /  Budapest, ym. |  Serbia |  Ranska |  Espanja |
| 2017 |  Praha, Hradec Králové |  Espanja |  Ranska |  Belgia |
| 2019 |  /  Belgrad, Niš, Zrenjanin, Riika |  Espanja |  Ranska |  Serbia |
| 2021 |  /  Valencia, Strasbourg |  Serbia |  Ranska |  Belgia |
| 2023 |  /  Ljubljana, Tel Aviv |  Belgia |  Espanja |  Ranska |
| 2025 |  /  /  /  Pireus, Brno, Hampuri, Bologna |  |  |  |
| 2027 |  /  /  /  Vilna, Antwerpen, Espoo, Tukholma |  |  |  |
Heikki Koskinen (kansanedustaja)

| Heikki Koskinen |
| --- | --- |
 Heikki Koskinen vuonna 1995.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Heikki Sakari Koskinen
Syntynyt: 20. toukokuuta 1936 (ikä 88) Viipuri
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  maanmittari
Poliitikko
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Asema:  Kansanedustaja (1995–1999)
Vaalipiiri:  Vaasan vaalipiiri
Kotipaikka:  Vaasa
Koulutus:  diplomi-insinööri
Heikki Sakari Koskinen (s. 20. toukokuuta 1936 Viipuri) on suomalainen diplomi-insinööri, maanmittari ja poliitikko. Koskinen valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1964, toimi maanmittausauskultoijana vuosina 1964–1966, toimitusinsinöörinä vuosina 1966–1967, kaavoitusinsinöörinä vuosina 1968–1970, osastopäällikkönä 1971–1976, suunnittelupäällikkönä vuosina 1976–1992 ja kehitysjohtajana vuodesta 1992. Kansanedustajana hän oli vuosina 1995–1999 edustaen Vaasan läänin vaalipiiriä ja kuului Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmään.
Samuli Aaltonen (jääkiekkoilija)

| Samuli Aaltonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. elokuuta 2000 (ikä 24) Uusikaupunki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Smuli, Säkylän Sheriffi
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  HPK
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  81
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2021–
Aik. seurat:  Ässät (SML) FPS (Mestis)
Samuli Aaltonen (s. 22. elokuuta 2000 Uusikaupunki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhoa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura

Aaltonen on säkyläläisen Lännen Kiekon kasvatti. Hän siirtyi 15-vuotiaana Rauman Lukon C-nuoriin kaudeksi 2015–2016. Kaudeksi 2016–2017 Aaltonen siirtyi Porin Ässien organisaatioon. Hän voitti tehoilla 3+7=10 koko B2-nuorten SM-sarjan pudotuspelien piste- ja syöttöpörssin. Kaudella 2017–2018 Aaltonen jakoi tehoilla 28+28=56 koko B-nuorten Mestiskarsintojen maalipörssin voiton Kooveen Veeti Ahmaojan kanssa sekä pistepörssin toisen sijan Kooveen Eetu Kalliohaan kanssa edellään vain Ahmaoja. B-nuorten SM-sarjassa hän oli Ässien paras maalintekijä yhdeksällä osumallaan.
Kaudella 2020–2021 Aaltonen debytoi Ässien SM-liigajoukkueessa, jossa hän pelasi yhdeksän runkosarjaottelua tehopistein 2+2=4. Aaltonen teki liigadebyyttinsä 9. tammikuuta 2021 Oulun Kärppiä vastaan. Hänet merkittiin Ässien kolmosketjun oikeaan laitaan Jasse Ikosen ja Jouka Juholan viereen. Aaltonen sai ottelussa jääaikaa 12.03 minuuttia. Hän teki ottelussa myös liigauransa avausmaalin, joka jäi Ässien 3–0-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Aaltonen keräsi ottelusta teholukeman +2. Juha Jyrkkiö valitsi hänet ottelun Alumnien tähtien kakkostähdeksi.
Toukokuussa 2021 Aaltonen teki Ässien kanssa 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Kaudella 2021–2022 hän pelasi liigassa seitsemän runkosarjaottelua tehden yhden maalin. Aaltonen pelasi miesten pelejä myös kahden ottelun verran lainalla Mestis-joukkue Kokkolan Hermeksessä tammikuussa 2022, kun Ässät lainasi sinne hänet ja kuusi muuta nuorta pelaajaansa joukkueessa ilmenneiden koronavirustartuntojen myötä.
Elokuussa 2022 Ässät lainasi Aaltosen toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Forssan Palloseuraan. Hän pelasi siellä kokonaan kauden 2022–2023 tehden 19 runkosarjaottelussa tehot 7+3=10. Aaltosen kausi päättyi kuitenkin ylävartalovamman vuoksi tammikuussa 2023. Huhtikuussa Ässät uutisoi, että hänen sopimuksessaan ollutta optiota ei käytetä, eikä Aaltonen jatka seurassa. Myöhemmin samassa kuussa hänen uutisoitiin tehneen vuoden mittaisen sopimuksen FPS:n kanssa. Syksyllä Aaltonen pelasi Hämeenlinnan Pallokerhon SM-liigajoukkueessa kaksi harjoitusottelua sekä runkosarjan avausottelun, jonka jälkeen hän teki seuran kanssa loppukauden 2023–2024 kattavan ja yhden optiovuoden sisältävän sopimuksen. Tapaninpäivänä HPK uutisoi käyttäneensä Aaltosen sopimuksessa olleen option ja tehneen vuoden mittaisen jatkosopimuksen hänen kanssaan. Kaikkiaan Aaltonen pelasi varsinaisen tulokaskautensa aikana 43 runkosarjaottelua tehopistein 2+6=8. Tammikuussa 2025 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Pelityyli

Aaltosen entisen seuran Ässien silloisen kehitysjohtaja Tommi Kerttulan mukaan Aaltonen on raamikas ja fyysinen pelaaja, jolla on kaikki eväät kasvaa laadukkaaksi voimahyökkääjäksi, jota vastaan ei ole kiva pelata. Kerttulan mukaan hän toi jo liigadebyyttikaudellaan 2020–2021 lisän joukkueensa maalinedustapeliin.
Aaltonen on maininnut esikuvikseen Josh Andersonin ja Evander Kanen.
Muuta

Aaltonen valmistui ylioppilaaksi Porin suomalaisesta yhteislyseon lukiosta keväällä 2020.
Joutsijärvi (Ulvila)

| Joutsijärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Satakunta‎
Kunnat:  Ulvila (Kullaa)
Koordinaatit:  61°30′53″N, 22°11′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Harjunpäänjoen valuma-alue‎ (35.14)
Lasku-uomat:  Joutsijoki eli Harjunpäänjoki, uoma Palusjärveen
Järvinumero:  35.143.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  44,5 m  
Pituus:  5,7 km  
Leveys:  3,8 km  
Rantaviiva:  63,12 km
Pinta-ala:  8,4 km²
Tilavuus:  0,2253175 km³
Keskisyvyys:  2,17 m
Suurin syvyys:  6,49 m
Valuma-alue:  114,64 km²
 fiJoutsijärvi 
Joutsijärvi on Satakunnassa Ulvilassa, entisen Kullaan kunnan alueella, sijaitseva järvi. Järvi sijaitsee noin neljä kilometriä Kullaan keskuksesta koilliseen. Joutsijärven länsipuolella on sitä huomattavasti pienempi Tuurujärvi, jota erottaa Joutsijärvestä kolme kapeaa ja matalaa salmea. Joutsijärvi ja Tuurujärvi kuuluvat Kullaanjoen valuma-alueeseen, joka on osa laajempaa Kokemäenjoen vesistöä. Kullaanjoki tai Joutsijoki muuttaa matkalla useasti nimeään, ja se laskee Harjunpäänjokena Kokemäenjokeen, joka laskee edelleen Selkämeren Pihlavanlahteen Porin edustalla.
Joutsijärvi on keskikokoinen järvi, joka on Satakunnan suurimpia järviä. Muut merkittävät Kullaanjoen valuma-alueen järvet Joutsijärven ja Tuurujärven lisäksi ovat Palusjärvi ja Pyhäjärvi. Joutsijärvi on järvistä selvästi suurin.
Maantiede

Joutsijärven ja Tuurujärven yhteenlaskettu pinta-ala on 1 039 hehtaaria, mistä huomattavasti isomman Joutsijärven ala on 840 hehtaaria. Järven pituus on 5,5 kilometriä ja leveys 3,4 kilometriä. Joutsijärven keskisyvyys on 2,17 metriä, ja sen suurin syvyys on seitsemän metriä. Järven tilavuus on 0,225 km3. Joutsijärvellä ja Tuurujärvellä on yhteistä rantaviivaa saaret mukaan lukien 67 kilometriä. Joutsijärven osuus rantaviivasta on 63 kilometriä. Ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa.
Joutsijärven ja Tuurujärven yhteenlaskettu valuma-alue on 115,89 km2. Valuma-alueesta suurin osa on metsiä ja soita. Metsiä valuma-alueesta on 56 % ja soita 30 %. Yhteensä metsiä ja soita on valuma-alueella 102 km2. Valuma-alueella on useita pieniä järviä ja lampia, joita alueella on noin 10,8 km2. Peltoalaa valuma-alueesta on 3,4 % eli noin 3,5 km2.
Suurimmat järveen laskevat ojat ovat järven kaakkoisosan Ahmauksenlahteen laskeva Ahmauksenoja ja järven koillisosaan laskeva Jylhäjoki, joka on Lavian Saarijärven laskujoki. Ahmauksenojan ja Jylhäjoen yhteenlaskettu osuus Joutsijärven valuma-alueesta on 67 km2.
Maantiede > Veden säännöstely

Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisosassa Tammenlahdella, josta saa alkunsa järven laskujoki Joutsijoki. Joutsijärvi ja Tuurujärvi kuuluvat keskeisimpinä järvenä Kullaanjoen vesistöjärjestelyjen piiriin, joka aloitettiin vuonna 1977 Porin kaupungin talousvedensaanin turvaamiseksi. Muut järvet järjestelyissä ovat Palusjärvi ja Pyhäjärvi. Joutsijärven ja Tuurujärven pinnankorkeutta säädellään Tammen padolla, joka sijaitsee Joutsijoen suulla. Pinnankorkeutta säädellään siten, että vuodenajasta riippuen pinnan alaraja on välillä 43,90–44,40 ja yläraja välillä 44,40–44,65 metriä merenpinnasta. Säännöstelyyn kuuluu se, että Joutsijoessa on virtausta myös kuivempina vuodenaikoina.
Porin kaupunki ottaa raakavetensä Joutsijärven viereisestä Tuurujärvestä, joten Joutsijärven veden laadulla on tärkeä merkitys Tuurujärven veden laatuun. Ennen vedenottoa vesi virtasi järvien välisen kolmen kapean salmen kautta Tuurujärvestä Joutsijärveen, mutta veden virtaus on nyt kääntynyt, koska Tuurujärven eteläosan Hämäläistenlahdelta johdetaan vettä vedenottamoon.
Tuurujärvestä kaivettiin aluksi avo-oja järven itäpuolella olevaan Palusjärveen, josta Tuurujärven vettä johdettiin Palusjärven kautta Tyvijärveen, mistä vesi jatkettiin edelleen Harjakankaan tekopohjavesilaitokselle. Vedenoton myötä vesi alkoi virrata Joutsijärvestä Tuurujärveen. Järjestely ei kuitenkaan toiminut halutulla tavalla, jolloin Tuurujärven ja Palusjärven välisen ojan pato tukittiin, eikä juoksutusta Tuurujärvestä ja sen kautta myös Joutsijärvestä Palusjärveen ole enää tehty vuoden 1989 jälkeen. Järvien välinen oja korvattiin Tuurujärvestä rakennetulla 9 km pituisella raakavesiputkella suoraan tekopohjavesilaitokselle. Säännöstelyn ja vedenoton myötä Joutsijärven veden laatu kuuluu velvoitetarkkailun piiriin, joten veden laatua seurataan jatkuvasti. Tuurujärven vesi on kirkaampaa kuin Joutsijärven vesi, ja vedenotosta johtuvan virtaussuunnan vaihtumisen vuoksi Tuurujärveen virtaa Joutsijärvestä ravinteikkaampaa ja humuspitoisempaa vettä.
Maantiede > Hydrologia

Joutsijärvi on ravinnepitoisuutensa perusteella lievästi rehevöitynyt, ruskeavetinen ja vedenlaadultaan humuspitoinen järvi. Humuspitoinen ja samea vesi viittaa valuma-alueilta valuvaan suoveteen ja kiintoainekuormitukseen. Järven suurimmat kuormittajat ovat Ahmauksenojasta ja Jylhäjoesta virtaavat ravinnekuormat. Suurin osa valuma-alueen viljelyksistä sijaitsee Jylhäjoen varrella, kun taas pienempi osa viljelyksistä sijoittuu Ahmauksenojan varteen. Valuma-alueen asutus on haja-asutusaluetta, ja pääosa asutuksesta sijoittuu Joutsijärven koillispuolella olevaan Saarijärven kylään. Loma-asuntoja Joutsi- ja Tuurujärven rannalla on jonkin verran, ja ne sijoittuvat järvien etelä- ja länsirannoille. Valuma-alueella ei ole teollisuutta, mutta karjataloutta on jonkin verran.
Vesiympäristön tilalla on Joutsijärven alueella suuri merkitys, sillä Joutsijärvi on merkittävä retkeilyalue. Järven ympäri kiertää 27 kilometrin retkeilyreitti. Järven vesi on tyydyttävässä kunnossa, eikä sinileväesiintymiä ole ollut merkittävissä määrin. Rehevissä vesissä esiintyvä limalevä on toisinaan virkistyskäyttöä haittaava tekijä.
Kakkurin korsu

Joutsijärven retkeilyreitin varrella on uudelleen rakennettuna talvisodan jälkeen vuonna 1941 rakennettu rintamakarkurien Kakkurin korsuksi mainittu korsu, jossa metsäkaartilaiset piileskelivät sotilaspoliisia jatkosodan alettua. Noin kymmenen rintamakarkurin piilopaikka oli valikoitunut Joutsijärven erämaahan, sillä alue on hyvin syrjäinen. Piilopaikka paljastui tammikuussa vuonna 1944, kun sotilaspoliisi sai talvisen ruoanhankintamatkan myötä vihiä mahdollisesta piilopaikasta. Sotilaspoliisit hiihtivät järven jäälle ja pidättivät rannasta kaksi metsäkaartilaista, jotka he pakottivat kävelemään korsulle. Korsun vartiomies huomasi poliisit, veti hälytysnarusta ja avasi tulen, minkä seurauksena ryhmän kersantti sai osuman rintaansa. Kersantti selvisi hengissä, mutta korsun vartiomies sai välikohtauksessa surmansa. Noin kymmenen korsulaista pääsi pakotunnelia pitkin karkuun. Järvellä kiinni otetut miehet vangittiin ja heidät vapautettiin sodan loputtua. Nykyinen korsu on rakennettu vuonna 1944 poltetun paikalle puoli metriä alkuperäistä korkeammaksi 1990-luvulla ja on retkeilijöiden käytössä. Korsua käyttävät myös radioamatöörit, porilainen Teljän Radioamatöörit ry, amatööriradioaseman tilapäispaikkana.
Kakkurin korsuun liittyviä aineistoja

| Kakkurin korsuun liittyviä aineistoja> nimi | Kakkurin korsuun liittyviä aineistoja> aika | Kakkurin korsuun liittyviä aineistoja> tuottaja | Kakkurin korsuun liittyviä aineistoja> toimittaja | Kakkurin korsuun liittyviä aineistoja> viite | Kakkurin korsuun liittyviä aineistoja>  | Kakkurin korsuun liittyviä aineistoja>  | Kakkurin korsuun liittyviä aineistoja>  | Kakkurin korsuun liittyviä aineistoja>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Piilossa | 2011 | Satakunnan Kansan liite Virta | Virta | https://web.archive.org/web/20170908020709/http://www.jantsojokelin.fi/wp-content/uploads/2011/07/korsu1_merged.pdf |  |  |  |  |
| Korsu Kullaassa | 2014 | YouTube | Arvaa03 | https://www.youtube.com/watch?v=XLayTsMczOI |  |  |  |  |
Muuta

Joutsijärvi ja Joutsijoki ovat olleet aikoinaan tärkeitä uittoväyliä Kokemäenjoen suulla Porissa oleville höyrysahoille. Uitto joessa on loppunut vuonna 1957. Joutsijoen varrella Joutsijärven lounaispuolella sijaitsevassa Jalomäen umpipihassa on esillä Joutsijärvellä käytössä ollutta uittovälineistöä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joutsijärvi (Ulvila) Wikimedia Commonsissa
Reittisatakunta, Retkeilyreitti Porista Tampereelle
Kokemäenjoen alue (35.1)
Lautta järven ympäri kiertävällä retkeilyreitillä.
Vähä-Lankko

| Vähä-Lankko |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Pori
Koordinaatit:  61°35′06″N, 22°06′14″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  35.145.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  alle 45 m 
Rantaviiva:  0,529 km 
Pinta-ala:  0,01033 km² 
 fiVähä-Lankko 
Vähä-Lankko on Noormarkun Rudanmaassa Porissa Satakunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Harjunpäänjoen valuma-alueen Tyvijärven valuma-alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja sen pituus on 130 metriä ja leveys 50 metriä. Järvellä ei ole laskujokea, mutta ympäröivän kosteikon reunasta johtaa oja Kuusnokanlahden kautta Iso-Lankkoon. Lampeen laskee vain yksi metsäoja. Järven rantaviiva on 0,53 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin kosteikkoa ja avosuota.
612 (luku)

| Luonnolliset luvut |
| --- | --- |
 612 ← 610 611 612 613 614 615 616 617 618 619 → 
Kardinaaliluku:  kuusisataakaksitoista
Järjestysluku:  kuudessadaskahdestoista
Tekijät:  1, 2, 3, 4, 6, 9, 12, 17, 18, 34, 36, 51, 68, 102, 153, 204, 306, 612
Alkutekijät:   2^{2}\cdot 3^{2}\cdot 17
Roomalainen numero:  DCXII
Binääriluku:  1001100100
Oktaaliluku:  1144
Duodesimaaliluku:  430
Heksadesimaaliluku:  264
Vigesimaaliluku:  1AC
612 (kuusisataakaksitoista) on luonnollinen luku, jota edeltää 611 ja seuraa 613.
Matematiikassa

612 on Harshad-luku.
612 on Zuckermanin luku eli jaollinen numeroidensa tulolla kymmenjärjestelmässä.
612 on jaollinen myös numeroidensa summalla kymmenjärjestelmässä.
612 on ”koskematon luku” (engl. untouchable number), koska minkään luvun itseään pienempien tekijöiden summa ei ole 612.
612 on Ulamin luku, koska se voidaan muodostaa vain yhdellä tavalla pienempien Ulamin lukujen summana.
612 voidaan muodostaa 12 peräkkäisen alkuluvun summana.
612. Fibonaccin luku on jaollinen 612:lla.
Luvun 612 tekijät sisältävät kaikki kymmenjärjestelmän numerot.
Luvun 612 itseään pienempien tekijöiden, jotka sisältävät kymmenjärjestelmässä nollan, summa on 612.
612 on pienin positiivinen kokonaisluku, jonka kuutio sisältää kymmenjärjestelmässä tasan viisi kakkosta:  612^{3}=229\ 220\ 928.
Muissa yhteyksissä

Eurooppatie E612 kulkee Italiassa.
Seututie 612 kulkee Sysmän ja Luhangan välillä.
Fiktiossa B612 on Antoine de Saint-Exupéryn Pikku prinssin asteroidin nimi.
Pikku prinssin asteroidin mukaan on nimetty B612-säätiö, jonka tarkoituksena on uudelleenohjata tai tuhota maata uhkaavat asteroidit ja komeetat.
612 Veronika on pikkuplaneetta.
6.12. on Suomen itsenäisyyspäivä.
612-soihtukulkue on suomalaisten äärioikeistolaisten marssitapahtuma.
Ferrari 612 Scaglietti on auto.
Etkö ole ihmisparka ovat virren 612 ensimmäiset sanat.
Ondes Martenot

Ondes Martenot.
Ondes Martenot [õd martno] (ransk. ’Martenot’n aallot’) on koskettimistollinen sähkösoitin. Soittimen keksi ranskalainen Maurice Martenot (1898–1980) vuonna 1928, ja se on yksi varhaisimmista elektronisista soittimista. Ondes Martenot muistuttaa ulkoisesti sähköurkuja, mutta on teknisesti läheisempää sukua thereminille. Ondes Martenot’n soittaja on ondisti.
Toiminta

Ondes Martenot tuottaa äänen oskillaattoreilla, joiden tuottama signaali ohjataan vahvistimille. Soittimen koskettimien edessä on lanka, johon kiinnitettyä rengasta liikuttamalla soittaja kontrolloi äänen taajuutta. Soittajan vasemmalla puolella on ulosvedettävä laatikko, jossa sijaitsee ondes Martenot’n kontrollipaneeli: siinä on säätimet äänenvoimakkuudelle ja värille, joita soittaja käyttää vasemmalla kädellään. Thereminin tavoin ondes Martinet on monofoninen (yksiääninen) soitin. Ensimmäisissä soittimissa koskettimisto ei ollut toimiva vaan oli vain soittajan visuaalisena apuna. Myöhempiä malleja voitiin soittaa myös koskettimilla, ja koskettimistoa sivusuunnassa liikuttamalla voidaan tuottaa vibratoa: vastaavaa toimintoa on myöhemmin käytetty joissain syntetisaattoreissakin. Soittimeen oli saatavilla neljä erilaista kaiutinta (diffuseur). Ondes Martenot’n ääntä on kuvattu ”eteeriseksi” tai ”aavemaiseksi valitukseksi”.
Historia

Maurice Martenot kehitti soittimen 1920-luvulla perustuen sodanaikaisiin kokeiluihinsa radioiden oskillaattoreilla. Ensimmäinen soitin esiteltiin julkisesti huhtikuussa 1928. Siinä soittaja seisoi soittimen takana, kontrolloiden äänenkorkeutta pitkän langan avulla, mutta myöhempiä versioita soitettiin istualtaan.
Ranskassa ondes Martenot sai kohtuullisen suosion klassisessa musiikissa. Ensimmäinen soittimelle sävelletty teos oli Dimitrios Levidisin (1885–1951) Poème symphonique pour solo d’Ondes Musicales et Orchestre op. 43B samalta vuodelta. Sen jälkeen monet säveltäjät, kuten Olivier Messiaen, Giacinto Scelsi, Marcel Landowski, Tristan Murail ja Edgar Varèse, ovat käyttäneet sitä teoksissaan. Ensimmäisen tunnetun Ondes Martenot -konserton sävelsi André Jolivet vuonna 1947. Ondes Martenot’ta käytettiin myös elokuvamusiikissa, tunnetuimpia näistä ovat muun muassa Arabian Lawrence (1962), Haamujengi (1984) ja Hiidenpata (1985). Populaarimusiikissa ondes Martenot’ta on käyttänyt muun muassa Radiohead.
Maailmanlaajuisesti ondes Martenot on jäänyt harvinaiseksi soittimeksi. Martenot ei koskaan lisensoinut sen tuotantoa, vaan valmisti ne tilaustöinä työpajassaan. Soitin oli kallis ja hankalasti siirrettävä sekä helposti särkyvä. Alkuperäisten ondes Martenotien tuotanto loppui 1988, ja arvioitu valmistusmäärä on alle 300 soitinta. 2000-luvulla on kuitenkin valmistettu jonkin verran uusia soittimia, lisäksi on valmistettu syntetisaattoreita, jotka jäljittelevät ondes Martenot’n kontrolleja ja ääntä.
Ondes Martenot’n soittajia

Christine Ott
Thomas Bloch
Jeanne Loriod
Jonny Greenwood
Levyjä

Naxos: Music for Ondes Martenot (8.555779), Thomas Bloch
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ondes Martenot: Introduction (englanniksi)
How Jonny saved the Ondes Martenot Video Radiohead-yhtyeen muusikon vaikutuksesta Ondes Martenot'n myöhempiin vaiheisiin. YouTube, 14 min.
| n k Kosketinsoittimet |
| --- | --- |
Erilaiset Kosketinsoittimet:  Cembalo  Klavikordi  Ondes Martenot  Piano (Flyygeli, Sähköpiano, Digitaalipiano, Taffeli, Disklavier)  Syntetisaattori  Urku  (Urku)harmoni 
Valmistajia ja tuotemerkkejä:  Bösendorfer  Casio  Fazioli  Hammond  Hellas  Kawai  Korg  Rhodes  Roland  Steinway & Sons  Wurlitzer  Yamaha
Christian Dvorak

| Christian Dvorak |
| --- | --- |
 Christian Dvorak vuonna 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. helmikuuta 1996 (ikä 28) Frankfort, Illinois, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Montreal Canadiens
Sarja:  NHL
Pelinumero:  28
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2015–
Aik. seurat:  Arizona Coyotes (NHL)
NHL-varaus:  58. varaus, 2014 Arizona Coyotes
Christian Dvorak (s. 2. helmikuuta 1996 Frankfort, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Montreal Canadiensissa. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä, mutta osaa pelata myös keskellä.