stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rüştü Reçber
Maajoukkueura > EM-kisoissa 2008 välieriin

Konkarivalmentaja Fatih Terim, joka valmensi Rüştüa myös MM-kisoissa 2002 ja Antalyasporissa vuosina 1991–1994, oli jälleen palannut maajoukkueen penkin taakse 2006, ja kun Turkki selviytyi komeasti EM-lopputurnaukseen 2008, kuului Rüştü jälleen Turkin EM-miehistöön. Tällä kertaa Turkin ykkösvahtina torjui kuitenkin Volkan Demirel. Turkki hävisi avauspelinsä Portugalille 2-0, mutta voitti sen jälkeen Sveitsin 2-1 ja Tšekin 3-2 ja eteni puolivälieriin. Demirel oli pelannut maalilla kaikki alkulohkon ottelut mutta oli saanut punaisen kortin Tšekki-ottelun lopussa ja oli pelikiellossa puolivälierä- ja välieräottelussa. Puolivälierissä Turkkia vastaan asettui Kroatia. Rüştü paikkasi pelikiellossa ollutta Demireliä upeasti ja teki useita loistavia torjuntoja pitäen Turkin mukana pelissä Kroatian hallitessa ottelua. Rüştü kuitenkin töppäsi pahasti aivan jatkoajan lopussa, ja jatkoaikaa ollessa jäljellä vain minuutti, Ivan Klasnić iski Kroatian 1–0 johtoon Rüştün seikkaillessa kaukana maaliltaan. Kun pelattiin jo jatkoajan lisäaikaa sai Turkki maalipotkun. Rüştü antoi pitkän avauksen aina lähes Kroatian rankkarialueelle asti. Siellä pallon otti vastaan Semih Şentürk, joka ampui pallon Kroatian maaliin ja Turkki tasoitti 1–1:een. Niinpä mentiin rangaistuspotkukilpailuun jossa kaikki Turkin ampujat tekivät maalin. Kroatialta maalinteossa onnistui ainoastaan Darijo Srna. Kun rankkarikisaa oli takana kolme kierrosta Turkki johti 3–1. Kroatian neljännen ampujan Mladen Petrićin oli tehtävä maali, tai Kroatia häviäisi. Petrić ampui matalan laukauksen kohti oikeaa nurkkaa mutta Rüştü aavisti oikein ja teki upean torjunnan. Niinpä Turkki eteni välieriin ja Kroatian joukkue sai pakata laukkunsa ja lähteä kotimatkalle. Välierissä vastassa oli Saksa. Turkki hallitsi peliä mutta Rüştü oli koko ottelun huono. Hän arvioi tilanteen täysin väärin 26. peliminuutilla, mikä johti Saksan 1–0-maaliin. 79. minuutilla hän töppäsi nyrkkeilemällä ohi pallosta, minkä jälkeen Miroslav Klose ampui Saksan 2–1-johtoon. Turkki tasoitti vielä, mutta Saksan Philipp Lahm ampui Saksan finaaliin maalillaan ottelun viimeisellä minuutilla. Turnauksen jälkeen Rüştü ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa EM-kisoihin.
Maajoukkueura > Lyhyitä palaamisia maajoukkueeseen

Rüştü kutsuttiin kuitenkin takaisin maajoukkueeseen vuonna 2009, MM-karsinta-otteluun Espanjaa vastaan. Hän teki myös vuosien 2009-2011 aikana muitakin lyhyitä palaamisia Turkin MM- ja EM-karsintajoukkueisiin, mikäli Turkin maajoukkueen muilla maalivahdeilla oli loukkaantumisia.
Maajoukkueura > Viimeinen maaottelu

Viimeisen palveluksensa maajoukkueelle 39-vuotias Rüştü teki harjoitusottelussa Suomea vastaan 26. toukokuuta 2012. Rüştü aloitti ottelun Turkin maalilla kapteenin nauha kädessään. Hän teki ottelussa kaksi upeaa torjuntaa. Hieno torjunta alakulmasta ottelun alussa, ja upea refleksitorjunta lähitilanteesta hieman myöhemmin. Rüştü yllätettiin ottelussa kerran, Roman Eremenkon kaukoveto painui Turkin verkkoon, ohi Rüştün vain hetki upean reaktiotorjunnan jälkeen. Rüştü vaihdettiin pois kentältä 40 minuutin kohdalla, hänet kannettiin kultatuolissa vaihtoon, raikuvien aplodien saattelemana. Kapteenin nauhan hän luovutti Emre Belozöglülle. Tämä oli hieno päätös Rustun upealle, 18-vuotiselle maajoukkueuralle.
Muuta

Rüştün pelatessa Fenerbachessa, vihaiset fanit hyökkäsivät hänen kimppuunsa ja repivät hänet ulos autostaan ottelun jälkeen. He pahoinpitelivät Rüştüa, minkä jälkeen Rüştü vannoi, ettei enää ikinä pelaisi Fenerbachessa.
Rüştülla on vaimo Isil ja kaksi lasta.
Rüştü on tatuoinut vaimonsa nimen sormeensa.
Brasilialainen jalkapallolegenda Pelé valitsi Rüştün vuonna 2005 125 parhaan elossa olevan jalkapalloilijan listalleen, FIFA 100:lle
Rüştü on pelannut Turkin maajoukkueessa 120 maaottelua, mikä on eniten maan historiassa.
Ressetan kulttuuri

Ressetan kulttuuri (ven. Рессетинская культура) on Venäjällä vaikuttanut varhaismesoliittinen kulttuuri, joka on saanut nimensä Ressetan asuinpaikan mukaan. Muita kulttuurin asuinpaikkoja, kuten Sukontsevo 3 ja 8 (Суконцево) sekä Kultino 3 (Култино), tunnetaan lähinnä Ylä-Volgan läntisellä alueella. Volgan varrelta tiedetään neljä kohdetta, Okan sivuhaaran varrelta aivan Moskovan läheltä yksi ja etelämpänä Okan päähaaran läheltä yksi kohde.
Asuinpaikat valittiin aina vesistön ääreltä joko jokien tai järvien rannoilta. Niiden läheltä tunnetaan myös hyvät piiraaka-aineen esiintymät, jotka joet ja purot ovat kulutuksellaan paljastaneet. Heillä oli hyvät käsityötaidot ja he käyttivät työssään hyvälaatuista piitä, joista saatiin iskemällä säännöllisiä säleitä jatkotyöskentelyä varten.
Ressetan kulttuuri on heikosti tutkittu. Kivi-, luu- ja sarviesineiden ulkonäkö, valmistus ja koristelutavat eroavat selvästi jälkiswidryläisten Kundan ja Butovon kulttuurien esineistä. Esimerkiksi Ressetan nuolenkärjet valmistettiin paikallisesta hyvästä piistä. Pitkä säle taitettiin kärjestään teräväksi ja talttamaiseksi vinoksi kärjeksi. Tyvi ohennettiin kolmanneksen verran toiselta reunastaan kiinnittämistä varten ja muutenkin yhtä ja samaa reunaa nyrhittiin nuolenkärkeä muotoillessa.
Ressetan kulttuurin ryhmillä oli yhteyksiä Butovon naapurikulttuuriin, jonka asuinpaikat sijaitsivat Ressetan kohteiden lomassa. Myös kauempana vaikuttaneeseen Kundan kulttuurin ryhmiin pidettiin yhteyttä. Tämä on huomattu Ressetan asuinpaikoilta löydettyjen niin sanottujen Pullin nuolenkärjistä, jotka on valmistettu tummanharmaasta piistä. Tummaa tai mustaa piitä ei esiinny Ylä-Volgalla, joten se on tuotu etelämpää. Myös Kundan asuinpaikoilta on löydetty Ylä-Volgan punertavaa piitä, joten materiaalia siirtyi myös Itäbaltiaan.
Vaikuttaa siltä, että väestö on siirtynyt paikalle muualta tuoden mukanaan omanlaisen kulttuurin piirteet. Jotkin löytöjen piirteet olivat varhaismesoliittisella kaudella yleisiä luoteessa, lännessä ja lounaassa Ylä-Volgasta katsoen. Nämä ovat toistaiseksi heikosti inventoituja venäläisessä arkeologiassa. Arkeologi M. G. Zhilin pitääkin Smolenskin, Pihkovan tai Valko-Venäjän luoteisosan seutuja todennäköisimpänä Ressetan kulttuurin syntyseutuna.
Anneli Repola

Marja Anneli Risku (o.s. Repola, s. 5. maaliskuuta 1954 Seinäjoki) on suomalainen pikaluistelija.
Anneli Repola edusti Suomea Lake Placidin 1980 talviolympialaisissa, joissa hän osallistui kaikille matkoille. Hän sijoittui 15:nneksi 3 000 metrin, 20:nneksi 500 metrin, 21:nneksi 1 500 metrin ja 28:nneksi 1 000 metrin kilpailussa. Yleisluistelun MM-kilpailujen yhteispisteissä hän sijoittui 15:nneksi vuonna 1971. Kaikkiaan hän osallistui MM-kilpailuihin neljä kertaa ja EM-kilpailuihin kerran.
Seuratasolla Repola edusti Seinäjoen Urheilijoita, ja häntä valmensi Aimo Klemetsö. Hän voitti sprinttereiden Suomen-mestaruuden vuosina 1971 ja 1980 sekä yleisluistelijoiden Suomen-mestaruuden vuonna 1980. Hän paransi Suomen-ennätyksiä eri matkoilla ja yhteispisteissä yhteensä 14 kertaa vuosina 1979 ja 1980. Hänestä käytettiin lempinimiä "Ansku" ja "Musta pantteri".
Anneli Repolan tytär Elina Risku on myös pikaluistelija. Elina Risku rikkoi helmikuussa 2011 äitinsä hallussa olleen 30 vuotta vanhan kotimaan ratojen 500, 1 500, 1 000 ja 3 000 metrin matkojen yhteispisteiden Suomen-ennätyksen.
Henkilökohtaiset ennätykset

1 000 metriä: 1.24,29
1 500 metriä: 2.14,00
3 000 metriä: 4.47,72
Matti Repo

| Matti Repo |
| --- | --- |
 Tampereen hiippakunnan piispa Matti Repo
Tampereen piispa
 2008– 
Edeltäjä:  Juha Pihkala
Henkilötiedot
Koko nimi:  Matti Tauno Antero Repo
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1959 (ikä 65) Mikkeli
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  piispa
Vanhemmat:  Jouko Repo Seija Rosenlöf
Puoliso:  Päivi Susanna Sylvia Niemissalo (vih. 1982)
Muut tiedot
Koulutus:  pappisvihkimys (1985) teologian tohtori (1997)
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Uskonto:  kristinusko
Tunnustuskunta:  luterilaisuus
Matti Tauno Antero Repo (s. 7. maaliskuuta 1959 Mikkeli) on Tampereen hiippakunnan seitsemäs piispa 1. kesäkuuta 2008 alkaen. Hänet valittiin virkaansa 26. maaliskuuta 2008. Koulutukseltaan Repo on teologian tohtori. Viimeksi ennen piispaksi tuloaan hän työskenteli Kirkkohallituksen ulkoasiain osaston teologisten asiain sihteerinä vuodesta 2002 lähtien.
Repo vihittiin papiksi vuonna 1985, ja hän toimi Tampereen Messukylän seurakunnan pastorina vuosina 1985–2002. Hän valmistui teologian lisensiaatiksi 1992, ja hänen tohtorinväitöksensä Uskon lahja vai rakkauden päämäärä? Johann Arndtin käsitys vanhurskauttamisesta ja uniosta tarkastettiin Helsingin yliopistossa vuonna 1997.
Repo on asunut vuodesta 2008 Tampereen piispantalossa. Hänen perheeseensä kuuluu vaimo ja neljä lasta.
Aiheesta muualla

Tampereen hiippakunnan piispan viralliset sivut
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Juha Pihkala | Tampereen piispa 2008– | Seuraaja: – |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Rev I Oikeudenmukainen

Rev I Oikeudenmukainen (georg. რევ I მართალი, Rev I Martali) oli Iberian (paikallisesti Kartlin eli Itä-Georgian) kuningas vuosina 189–216. Hänen hallintonsa toi valtaan paikallisen Aršakiani-dynastian.
Hänet tunnetaan pelkästään keskiaikaisista georgialaisista vuosikirjoista, jotka esittävät hänen Armenian kuninkaan poikana. Professori Cyril Toumanoff identifioi kuninkaan Armenian Aršakuni-dynastian Vologases II:ksi (hallitsi 180–191). Revin kruunasivat kapinalliset iberialaiset aateliset, jotka syrjäyttivät hänen enonsa Amazasp II:n, viimeisen Parnavaziani-dynastian edustajan. Revin kerrotaan menneen naimisiin "kreikkalaisen" prinsessa Sefelian kanssa, jonka sanotaan tuoneen Afroditen idolin Iberiaan. Kreikkalaisen jumalattaren kultin olemassaolosta Iberiassa ei ole kuitenkaan minkäänlaisia todisteita.
Georgialainen kronikka "Kuninkaiden elämä"  kertoo, että pakanuudestaan huolimatta Rev suhtautui sympaattisesti kristinuskon oppeihin, ja hänet tunnettiin sen vuoksi liikanimellä martali eli "oikeudenmukainen" hänen suojellessaan paikallista, alulla olevaa kristittyä yhteisöä. Toumanoff on osoittanut lempinimen olevan suora käännös dikaios-tittelistä, jota käytettiin usein Parthian arsakidikuninkaiden nimissä.
Torakat

| Torakat |
| --- | --- |
 Blaberus giganteus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Osaluokka::  Uussiipiset Neoptera
Ylälahko::  Rososiipiäiset Dictyoptera
Lahko::  Torakat Blattodea  Brunner von Wattenvyl, 1882
Katso myös
   Torakat Wikispeciesissä   Torakat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Torakat (Blattodea) on muodoltaan litteähköjen, äärimmäisen sitkeiden hyönteisten lahko. Eurooppalaisissa kaupunkiympäristöissä torakat ovat noin 2–5 senttiä pitkiä, mutta muualla maailmassa ne voivat kasvaa jopa 10 sentin pituisiksi. Toisin kuin sitkeä kaupunkitarina väittää, torakat eivät kestä poikkeuksellisia määriä ionisoivaa säteilyä verrattuna muihin hyönteisiin.
Termiitit luokiteltiin pitkään omaksi lahkokseen, mutta 2000-luvulla se on siirretty torakoiden lahkon ryhmäksi. DNA:n sekvensoinnin perusteella termiitit muodostavat kladin, joka erosi muista torakoista 150 miljoonaa vuotta sitten ja kehittyi eusosiaaliseksi. Eri torakkalajeja on noin 7 500, joista noin 3 000 on termiittejä.
Suomessa yleisin asuntotorakka on russakka (Blatta germanica), joka on kohtalaisen pienikokoinen torakkalaji (8–13 mm pitkä). Se elää pienissä yhdyskunnissa sopivan lämpimissä (20–30 °C) ja kosteissa tiloissa. Se hakeutuu uunin ympäristöön, lämpöpattereiden taakse ja lämpöputkistojen läpivienteihin. Litteän muotonsa ansiosta torakat mahtuvat erittäin ahtaisiin paikkoihin. Niitä on löydetty kasautuneena muun muassa valokatkaisijan suojalevyn taakse.lähde? Russakka hakee pimeässä keittiöstä ravinnokseen mm. viljatuotteita, kasviksia ja lihaa.
Piirteitä

Useimmat torakkalajit ovat täysikasvuisina 10–50 mm pituisia. Vartalon muoto on yleensä leveä mutta hyvin litteä. Värit vaihtelevat erilaisissa ruskean sävyissä mustasta punaisen ja keltaisen sävyihin. Monilla lajeilla pää jää piiloon keskiruumiin etuselän leveän kilven alle eikä näy ylhäältäpäin. Verkkosilmät ovat suuret ja pään etuosassa on myös kaksi pientä pistesilmää. Tuntosarvet ovat rihmamaiset ja yleensä vähintään vartalon pituiset. Suuosat ovat purevat ja eteenpäin suuntautuneet.
Useimmilla lajeilla on aikuisena siivet, joista etummainen pari on nahkamaisesti paksuuntunut. Näillä lajeilla on planiforminen siipiasento eli siivet laskostuvat vaakatasoon takaruumiin päälle. Siivekkäät lajit ovat yleensä kykeneviä lentämään tai ainakin liitämään. Takaruumiin kärkiosassa on parillinen perälisäke.
Torakat ovat hyönteisiksi pitkäikäisiä. Toukkakehitys kestää usein kuukausia ja aikuistunutkin hyönteinen voi elää jopa useita vuosia. Useimmiten torakat parittelevat useita kertoja elämänsä aikana, mutta naaras voi olla kykenevä tuottamaan kaikki munat myös yhden parittelun jälkeen. Neitseellistä lisääntymistä esiintyy muutamilla lajeilla, mutta useimmilla lajeilla hedelmöittymättömistä munista syntyneet yksilöt ovat itse lisääntymiskyvyttömiä.
Naaras munii munakoteloon eli oothecaan, joka on yleensä kova kotelo, jonka naaras kätkee maastoon. Joillakin lajeilla ootheca on surkastunut eikä työnny ulos naaraan ruumiista, jolloin toukat poistuvat emostaan vasta kuoriutuessaan. Munista kuoriutuvat toukat pullistuvat nielemällä ilmaa ja pullistuessaan toukat aiheuttavat munakotelon repeämisen pitkittäissuuntaisesti. Muodonvaihdos on vaillinainen. Toukat muistuttavat aikuista hyönteistä, mutta ovat pienempiä ja siivettömiä. Toukkavaiheita on lajista ja yksilön sukupuolesta riippuen 5–12.
Luokittelu

Elossa olevien torakoiden luokittelu:
Lahko: Torakat (Blattodea)
Yläheimo: Blaberoidea
Heimo: Synnyttävät torakat (Blaberidae)
Heimo: Russakansukuiset (Ectobiidae)
Yläheimo: Blattoidea
Kladi: Blattoidae
Heimo: Anaplectidae
Heimo: Ruotsintorakan sukuiset (Blattidae)
Heimo: Lamproblattidae
Heimo: Tryonicidae
Kladi: Cryptocercoidae
Heimo: Cryptocercidae
Kladi: Termiitit (Termitoidae)
Heimo: Archotermopsidae
Heimo: Hodotermitidae
Heimo: Kalotermiitit (Kalotermitidae)
Heimo: Mastotermitidae
Heimo: Maanalaiset termiitit (Rhinotermitidae)
Heimo: Serritermitidae
Heimo: Stolotermitidae
Heimo: Stylotermitidae
Heimo: Varsinaiset termiitit (Termitidae)
Yläheimo: Corydioidea
Heimo: Corydiidae
Heimo: Nocticolidae
Lajit Suomessa

Suomen lajilistalla on 8 torakkalajia, joista kaksi elää meillä luonnonvaraisina. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2019 lajeista arvioitiin seitsemän, joista kaksi luonnonvaraista katsottiin elinvoimaisiksi (LC) ja sisätiloissa tavattavat lajit arviointiin soveltumattomiksi (NA).
Luonnonvaraisina lajeina Suomessa esiintyvät:
metsätorakka Ectobius sylvestris
lapintorakka Ectobius lapponicus.
Suomen oloissa sisätiloista tavattuja lajeja ovat:
russakka Blatta germanica
ranskantorakka eli ”tv-torakka” Supella longipalpa
sokeritorakka eli amerikantorakka Periplaneta americana
australiantorakka Periplaneta australasiae
ruotsintorakka Blatta orientalis
Pycnoscelus surinamensis
Lisäksi joulukuussa 2023 raportoitiin yksittäisestä Periplaneta fuliginosa -löydöstä.
Suhtautuminen torakoihin

Torakoita on pidetty haitallisina ja vastenmielisinä eläiminä, sillä ne muun muassa pilaavat ruokavarastoja. Torakat ulostavat ruokailupaikoilleen ja näin aiheuttavat ruoan pilaantumista ja vaarallisiakin tauteja ihmisille. Niiden on myös uskottu imevän ihmisten vertalähde?. Torakat ovat selviytyviä ja sopeutuvia eläimiä, joita on ollut vaikea hävittää ihmisten kodeista, kun ne ovat kerran niihin asettuneet. Talon torakoiden hävittäminen vanhanaikaisilla myrkyillä on usein vaatinut niin paljon myrkkyä, että ihmistenkin on ollut epäterveellistä asua talossa vähään aikaan. Koko talo täytyy myrkyttää kerralla – esimerkiksi yksittäisen kerrostaloasunnon myrkyttäminen ei riitä, sillä torakat tulevat pian takaisin toisista asunnoista.
Nykyisin tiettyjä torakoita, kuten ”madagaskarintorakkaa” Gromphadorhina portentosa, ”suklaatorakkaa” Shelfordella tartara, ”argentiinantorakkaa” Blaptica dubia, ”pääkallotorakkaa” Blaberus craniifer, ”valepääkallotorakkaa” Blaberus discoidalis ja ”jättiläistorakkaa” Blaberus giganteus sekä Archimandrita tessellata ja Nauphoeta cinerea -lajeja, kasvatetaan Suomessakin terraarioissa lemmikkeinä pidettävien liskojen ja lintuhämähäkkien ravintoeläimiksi.
Etymologia

Sanat russakka ja torakka ovat lainaa venäjän kielestä. Sanan russakka vastine venäjässä, prusak (translitterointi),  tarkoittaa ensisijaisesti preussilaista, mutta sanaa on käytetty myös torakoiden nimityksenä, jossa merkityksessä sana on omaksuttu myös suomen ja karjalan kieliin. Alun perin russakka ja torakka olivat suomessa vain vaihtoehtoiset nimitykset torakoille, mutta sittemmin luonnontieteellisen lajien määrittelyn myötä on päätetty, että torakoilla tarkoitetaan koko lahkoa, kun taas russakalla tarkoitetaan suomalaisille tutuinta torakkalajia.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Torakat (Blattodea)
Tutkijat löysivät torakan aivoista tehokkaita antibiootteja Helsingin Sanomat 7.9.2010 (Arkistoitu 29.4.2013)
Hyonteismaailma.fi – Torakat (Arkistoitu – Internet Archive) Oy Transmeri Ab
Hyonteismaailma.fi – Torakoiden torjunta Oy Transmeri Ab
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q25309  Wikispecies: Blattodea  ADW: pictures  AFD: Blattodea  BioLib: 382  BOLD: 532349  BugGuide: 342386  CoL: TM  Cockroach Species File (old): 1172573  Cockroach Species File (new): 856752  EoL: 413  Fauna Europaea: 11908  Fauna Europaea (new): d7c601f8-6b9b-42df-8ec6-c5d334cfeb50  GBIF: 800  iNaturalist: 81769  IRMNG: 10939  ITIS: 914219  NBN: NHMSYS0000065816  NCBI: 85823  NZOR: de49ffe1-6f1c-4fd5-9656-97fa97659745  Open Tree of Life: 920179  Paleobiology Database: 170227  Plazi: AB0787CD-0A46-FF98-FDAB-FD39E6482017  WoRMS: 989372
Revisioneuvos

Revisioneuvos on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 6 200 euroa tai 1 550 euroa.
Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1946 toimistopäällikkö Gustaf Valentin Fältmarsille. Vuosien 1918–2013 aikana revisioneuvoksen arvonimi on myönnetty 42 henkilölle.
Revonlahden vaakuna

Revonlahden vaakuna (1968–1972)
Revonlahden vaakuna oli Revonlahden kunnan tunnus. Vaakunan aihe perustuu seudun vanhimman emäseurakunnan Saloisten (aikaisemmin Salo, ”metsäseutu”) pitäjänsinettiin, ja siinä käytetty aaltokoro viittaa kunnan nimen jälkiosaan.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä aaltokoroinen tyviö, josta kasvaa kolme kuusta, saatteena lakioittain kolme kuusisakaraista tähteä, kaikki hopeaa.” Vaakunan ovat suunnitelleet Markus Niinimaa ja Kaj Kajander, ja Revonlahden kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 13. helmikuuta 1967. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 3. tammikuuta 1968.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973 Revonlahden muodostettua Paavolan kanssa Ruukin kunnan.
Rennes-le-Château

| Rennes-le-Château |
| --- | --- |
 Tour Magdala on torni, jonka Bérenger Saunière rakennutti kirjakokoelmaansa varten.
 vaakuna
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Oksitania
Departementti:  Aude
Arrondissementti:  Limoux
Kantoni:  Couiza
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Alexandre Painco
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,95 km²
Väkiluku (2008):  91
 – Väestötiheys:  6,1 as./km²
 
 www.rennes-le-chateau.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rennes-le-Château on kunta Etelä-Ranskassa. Kylässä oli 91 asukasta vuonna 2008, ja kylän asuintiheys oli 6,1 asukasta/km². Kylän pormestari on Alexandre Painco.
Pyhän Maria Magdaleenan kirkko

Rennes-le-Châteaun Magdalan Marialle omistettu kirkko on peräisin vuodelta 1059. Kirkon pappi Bérenger Saunière kunnostutti kirkkoa 1800-luvun lopulla. Huhujen mukaan hän sai remonttirahat löydettyään aarteen tai salaisuuden, jonka salassapidosta katolinen kirkko olisi maksanut hänelle. Toisaalta tiedetään, että hän myi valtavan määrän messuja, joita ei mitenkään ehtinyt pitää. Kylä nousi aarrehuhujen ansiosta maailmanmaineeseen. Paikallinen ravintoloitsija levitti huhuja 1950-luvulla houkutellakseen asiakkaita.
Legendasta kertoo brittitoimittajien teos Pyhä veri, pyhä Graal, ja aihetta sivuaa jännitysromaani Dan Brownin Da Vinci -koodi. Legendaan liittyy muun muassa väite, että Magdalan Maria olisi haudattu kylän lähellä sijaitsevaan luolaan.
Kyseisen aarteen etsinnästä 1950-luvulla kertoo Lucie Durbianon sarjakuva-albumi Aarre (suom. WSOY 2011), ja kirjan loppupuolen tapahtumat sijoittuvat Rennes-le Chäteauhun.
Kirkossa on 1800-luvun kunnostuksen jäljiltä uusia taideteoksia, kuten demoni Asmodeusta esittävä patsas ja 14-osainen Ristin tie -kuvasarja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kylän kotisivut
Revolverisankari

Revolverisankari Wild Bill Hickok voittoisan kaksintaistelun jälkeen vuonna 1867. Hickok tunnettiin mestariampujana ja nopeana vetäjänä.
Revolverisankarit olivat villin lännen hahmoja, jotka saivat mainetta aseenkäyttäjinä ja tappajina. Revolverisankareiksi on kutsuttu niitä aseenkäyttäjiä, jotka noudattivat lakia tai vartioivat sitä työkseen. Lainsuojattomia tai häiriintyneitä asemiehiä kutsuttiin yleensä vain pyssymiehiksi.
Tunnettuja revolverisankareita olivat esimerkiksi Wild Bill Hickok, Ben Thompson ja Bat Masterson.
Revolverisankarit käyttivät aseenaan 1850-1870-luvuilla eniten iskurevolveria. Moni kuljetti mukanaan kahta asetta tai ladattua vararullaa. Asetta kannettiin turvallisuuden vuoksi yleensä perä edellä, ja se vedettiin esiin vastakkaisen puolen kädellä.
Revolverisankari on historiankirjoituksen, kirjallisuuden ja lännenelokuvan suosittu hahmo. Hänet kuvataan yleensä yksinäiseksi sudeksi, joka ei harjoita mitään ammattia eikä halua solmia kestäviä suhteita vaan häipyy kun tehtävä on suoritettu. Lännenelokuvissa hyvä ja paha asemies on erotettu hatun väristä: sankarit pitivät valkoista hattua ja konnat mustaa.
HMS Renown (1895)

| HMS Renown |
| --- | --- |
 HMS Renown

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Pembroken telakka
Kölinlasku:  1. helmikuuta 1893
Laskettu vesille:  8. toukokuuta 1895
Palveluskäyttöön:  tammikuu 1897
Poistui palveluskäytöstä:  31. tammikuuta 1913
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 2. huhtikuuta 1914
Tekniset tiedot
Uppouma:  12 350 t (kuormattuna)
Pituus:  124,36 m (kokonaispituus)
Leveys:  2,95 m
Syväys:  8,15 m
Koneteho:  10 000 ihp
Nopeus:  17,5 solmua
Miehistöä:  674
Aseistus
Aseistus:  4 × BL 10" -tykkiä 10 × QF 6" Mk II -tykkiä 12 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykkiä 12 × QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä 5 × 18" torpedoputkea
HMS Renown oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1890-luvun lopulla valmistettu toisen luokan predreadnought-taistelulaiva. Alus oli suunniteltu kaukomaiden laivastoasemille sijoitettujen risteilijälaivueiden johtoalukseksi, ja siten se palveli Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian laivastoaseman lippulaivana sekä uransa alussa Välimeren laivastossa. Risteilijöiden nopeuden kasvaessa alus muuttui sopimattomaksi suunniteltuun tehtäväänsä, jolloin siitä tehtiin kuninkaallinen jahti 1900-luvulla poistamalla sen apuaseet. Uransa lopulla vuodesta 1909 alkaen alus oli lämmittäjien koululaivana ennen sijoittamistaan poistolistalle vuonna 1913. Alus myytiin romutettavaksi alkuvuodesta 1914.
Valmistus

Alus tilattiin Pembroken telakalta osana vuosien 1892–1893 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin helmikuussa 1893. Alus laskettiin vesille 8. toukokuuta 1895 ja se valmistui tammikuussa 1897.