stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peptidisidos
Biosynteesi

Proteiinien peptidisidoksia muodostavat ribosomit soluissa ATP:n tuoman energian avulla translaatioksi kutsutussa prosessissa. Tiettyjä peptidisidoksia muodostavat omanlaisensa entsyymit: esimerkiksi glutationi-tripeptidin kysteiini-glysiini peptidisidoksen muodostaa glutationisyntetaasi. Glutamaatti-kysteiiniligaasi muodostaa toisen sidoksen, joka on isopeptidisidos.
Hajoaminen

Peptidisidos voi hajota hydrolyyttisesti eli veden liittyessä sidokseen, mutta tämä on äärimmäisen hidasta. 25 °C vesiliuoksessa peptidisidoksen muodostumisen tasapainoreaktio on hydrolyysin suuntaan sidosten muodostumisen sijaan. Kuitenkin näissä oloissa sidosten ei-katalyyttisen hajoamisen puoliintumisaika on 350–600 vuotta per sidos. Edes pH:n muutos alueella 4.2–7.8 tai ionivahvuuden muutos ei vaikuta merkittävästi hajoamisnopeuteen. Kehossa sidoksia hajottavat katalyyttisesti siksi proteaasit. Vesiliuoksessa sidosten rikkoutuminen hydrolyyttisesti vapauttaa 8–16 kJ/mol (2–4 kcal/mol) Gibbsin energiaa 25–37 °C lämpötilassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peptidisidos Wikimedia Commonsissa
Peptidisidoksen resonanssi.
Peptidiketju. Kiertymätöntä C–N -sidosta ympäröivä sininen alue on tasomainen. Sidokset N–Cα (φ-kulma) ja Cα–C (ψ-kulmat) kiertyvät, mutta sivuryhmien R rajoittamana.
Philip Schuster

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Yhdysvallat> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | St. Louis 1904 | joukkuekilpailu |  |
Philip Nat Schuster (24. tammikuuta 1883 Wisconsin – 31. lokakuuta 1926 Chicago, Illinois) oli yhdysvaltalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa ja kuului siellä joukkuekilpailussa pronssia saaneeseen Chicagon Central Turnvereiniin. Lisäksi hän kilpaili samoissa olympialaisissa muun muassa moniottelun yksilökilpailussa jääden 51. sijalle.
P. C. Jersild

| P>  C. Jersild |
| --- | --- |
 P. C. Jersild 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Per Christian Jersild
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1935 Katrineholm
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  lääkäri
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Per Christian (P. C.) Jersild (s. 14. maaliskuuta 1935 Katrineholm) on ruotsalainen kirjailija. Jersild opiskeli lääkäriksi, mutta ryhtyi  kirjailijaksi 1977. Jersildin teokset herättivät 1970- ja 1980-luvun Ruotsissa paljon keskustelua.[lähde? ]
Sielun silmin (1980) on satiirinen romaani, jossa Jersild pohtii mitä on ihmisyys. Teoksen minäkertojana on Ypsilon-niminen ruumiista irrotettu ihmisaivo. Jälkeen vedenpaisumuksen (1982) on synkkä kuvaus ydintuhon jälkeisestä elämästä Itämeren saarella. Romaanissa Viideskymmenes vapahtaja (1984) 1700-luvun Venetsiassa elävä kirjuri tapaa erikoisen Magdalenus-nimisen miehen. Asetelma perustuu Michael Baigentin, Richard Leighin ja Henry Lincolnin kirjaan Pyhä veri, pyhä Graal (1982). Nerojen paluu (1987) tarkastelee ihmiskunnan historiaa erillisten kertomusten kautta.
Baabelin talon pohjalta tuotettiin vuonna 1981 jättisairaalajärjestelmää kritisoiva televisiosarja. Kay Pollak on ohjannut vuonna 1980 Lasten saaren pohjalta samannimisen elokuvan. Muutamista muistakin Jersildin teksteistä on sovitettu televisioelokuvia.
Suomennettuja teoksia

Song Myssä tavataan (Vi ses i Song My, 1970), suom. Juhani Koskinen, 1973
Baabelin talo (1978), suom. Irmeli Järnefelt, 1979
Baabelin talo.  (Babels hus, 1978)  Suomentanut Irmeli Järnefelt. Helsinki:  Tammi, 1979.  ISBN 951-30-4602-8.
Sielun silmin.  (En levande själ, 1980)  Suomentanut Irmeli Järnefelt. Helsinki:  Tammi, 1981.  ISBN 951-30-5703-8.
Viideskymmenes vapahtaja.  (Den femtionde frälsaren, 1984)  Suomentanut Irmeli Järnefelt. Helsinki:  Tammi, 1985.  ISBN 951-30-6199-X.
Jälkeen vedenpaisumuksen . (Efter floden, 1982) Suomentanut Pirkko Talvio-Jaatinen. Helsinki: Tammi, 1983. ISBN 951-30-5703-8.
Jälkeen vedenpaisumuksen, Kuunnelma Yleisradio 1988
Nerojen paluu: Kronikka.  (Geniernas återkomst, 1987)  Suomentanut Veijo Kiuru. Helsinki:  Tammi, 1988.  ISBN 951-30-6953-2.
Vanha rakastettu, suom. Markku Mannila (1995)
Suomennettuja teoksia > Suomennetut nuortenkirjat

Lasten saari, suom. Irmeli Järnefelt  (1976)
Punainen koira, suom. Eila Jaatinen, (1988)
Laura ja Nikko Naurutalossa, suom. Tuija Nummi (1991)
Kirjallisuutta

Ritva Aarnio & Ismo Loivamaa (toim.): Ulkomaisia nykykertojia 2.  Helsinki:  BTJ Kirjastopalvelu, 1998.  ISBN 951-692-438-7.
Petri Kuoppamäki

Petri Kuoppamäki (s. 16. kesäkuuta 1964) on kilpailuoikeuteen erikoistunut Aalto-yliopiston yritysjuridiikan professori.
Kuoppamäki väitteli Helsingin yliopistossa 2003 oikeustieteen tohtoriksi. Hän on aiemmin työskennellyt Euroopan komissiossa, asianajotoimiston osakkaana ja kilpailuneuvoston pääsihteerinä sekä Nokia Oyj:n kilpailuoikeudesta vastaavana juristina 2003–2012. Sen jälkeen hän siirtyi päätoimiseksi akateemiseksi tutkijaksi ja 2013 hän aloitti Aalto-yliopiston yritysjuridiikan professorina. Kuoppamäki on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2016.
Teoksia

Markkinavoiman sääntely EY:n ja Suomen kilpailuoikeudessa.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Suomalainen lakimiesyhdistys, 2003.  ISBN 951-855-207-X.
Uusi kilpailuoikeus.  Helsinki:  Alma Talent, 2018.  ISBN 978-952-14-3116-6.
Pelko on aseeni

| Pelko on aseeni> Fear Is the Key |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Michael Tuchner
Käsikirjoittaja:  Robert Carrington
Perustuu:  Alistair MacLeanin romaaniin
Säveltäjä:  Roy Budd
Kuvaaja:  Alex Thomson
Leikkaaja:  Ray Lovejoy
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Levittäjä:  EMI Films
Kesto:  103 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pelko on aseeni (Fear Is the Key) on Michael Tuchnerin ohjaama brittiläinen toimintatrilleri vuodelta 1972. Elokuva perustuu skottikirjailija Alistair MacLeanin samannimiseen romaaniin, jonka pohjalta käsikirjoituksen laati Robert Carrington. Pääosissa näyttelevät Barry Newman, Suzy Kendall, John Vernon ja Dolph Sweet sekä Ben Kingsley ensimmäisessä ja ainoassa elokuvaroolissaan ennen Gandhia (1982).
Juoni

Sukeltajana toimiva mies on radioyhteydessä lentomatkalla olevien vaimonsa ja lapsensa kanssa hetkellä, jolloin näiden lentokone syöksyy maahan. Mies lähtee kostoretkelle lennosta vastanneita tahoja vastaan, ottaa öljypohatan tyttären panttivangiksi ja lyöttäytyy sukeltajaksi ryhmään, joka yrittää nostaa ylös lentokoneessa olleen arvoesinerahdin. Pirullisen kostosuunnitelman toteuttamiseen menee mieheltä kolme vuotta.
Vastaanotto

The New York Timesin Roger Greenspunin mielestä Pelko on aseeni on suhteellisen toimiva toimintaelokuva, jota tähdittää edellisvuoden elokuvasta Nasta laudassa suosioon noussut Barry Newman ja johon Louisianan osavaltion suomaisemat tuovat oman lisänsä. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano antaa elokuvalle kolme tähteä viidestä ja kirjoittaa, ettei vauhdista ainakaan ole pulaa tässä epätasaisessa elokuvassa. Helsingin Sanomien aikalaiskriitikko Paula Talaskivi piti elokuvaa kiintoisasti laadittuna jännärinä, jonka katsoja saa pitkään arvailla jopa salaperäisen päähenkilön todellisia aikeita. Saman lehden tv-elokuvien kriitikko Mikael Fränti puolestaan tyrmäsi tuotoksen vuonna 1990. Hänen mielestään elokuva on kehnoimmista kehnoin yritelmä, jonka ”tekijöillä ei ole ollut minkäänlaista käsitystä oikeastaan mistään asiasta maan ja taivaan välillä”. Elokuvan alkuun sijoitettujen irrallisten väkivalta- ja takaa-ajokohtausten ja pitkän pohjustuksen jälkeen tarina pääsee varsinaisesti alkuun vasta puolenvälin tienoilla, jos silloinkaan.
Pesuaine

Pesuainepulloja
Pesuaine on lianpoistossa käytössä oleva aineseos. Pesuaineet toimivat vähentämällä veden pintajännitystä eli ne ovat detergenttejä. Pesuaineen pesevä
aineosa on yleensä tensidi eli yhdiste, jolla on sekä hydrofiilinen että hydrofobinen osa, esimerkiksi natriumdodekyylisulfaatti. Koska poistettava lika on yleensä rasvaa tai muuta hydrofobista ainetta, vangitsee pesuaine likamolekyylejä eräänlaisiin miselleihin, joiden ulkopinta on hydrofiilinen, ja ne näin liukenevat veteen.
Eräät pesuaineet ovat myös antiseptisiä eli bakteereja ja muita pieneliöitä tappavia, mutta näiden pitkäaikainen käyttö ei ole suositeltavaa, koska bakteerikannat vain vahvistavat vastustuskykyään aineelle, ja pahimmassa tapauksessa voivat kehittää täydellisen resistenssin.
Pesuaineita on useisiin eri käyttötarkoituksiin kuten astioille, pyykille, lattioille, matoille, kaakeleille, autonikkunoihin, ihmisen iholle jne.
Pesto alla trapanese

Pastaa pesto alla trapanesen kanssa
Pesto alla trapanese ([ˈpesto alla trapaˈneːze]) on Trapanin maakunnasta kotoisin oleva sisilialainen muunnelma perinteisestä genovalaisesta pestosta. Se tunnetaan myös nimellä pesto alla siciliana ([ˈpesto alla sitʃiˈljaːna]) ja pasta cull'agghia sisilian kielellä. Se on valmistettu valkosipulista, basilikasta, manteleista, raastetusta pecorinosta, tomaateista, suolasta ja pippurista, joita yhdistää ekstra-neitsytoliiviöljy.
Pesto alla trapanese on syntyi antiikin aikana, kun idästä saapuneet ja Trapanin satamassa pysähtyneet genovalaiset laivat toivat mukanaan agliataa, valkosipuliin ja saksanpähkinöihin perustuvaa pestokastiketta. Trapanilaiset merimiehet kehittivät tämän pohjalta oman maansa tuotteita, erityisesti tomaattia ja manteleita hyödyntävän version.
”Busiati trapanilaisella pestolla” on Italian maatalous-, elintarvike- ja metsäpolitiikan ministeriön listaama perinteinen italialainen elintarviketuote (PAT).
Peipposenmeri

| Peipposenmeri |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Laukaa
Koordinaatit:  62°30′17″N, 25°50′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vatianjärven alue (14.33)
Laskupuro:  Sikapuro Vatianjärveen 
Järvinumero:  14.335.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  101,4 m  
Pituus:  210 m  
Leveys:  170 m  
Rantaviiva:  0,567 km  
Pinta-ala:  2,263 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPeipposenmeri 
Peipposenmeri  tai myös Sammakkolampi  on Keski-Suomessa Laukaassa Anttospohjan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,3 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Vatianjärven alueella (14.33), jonka Sikapuron valuma-alueeseen (14.335) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 101,4 metriä mpy.
Pija Lindenbaum

Pija Lindenbaum
Pija Lindenbaum (s. 27. huhtikuuta 1955 Sundsvall) on ruotsalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hänelle on myönnetty August-palkinto (2000) ja Astrid Lindgren -palkinto (2008).
Lindenbaum valmistui Tukholman Konstfackista vuonna 1979.
Suomennetut teokset

Elsa-Marin pikkuisät.  (Else-Marie och småpapporna, 1990)  Suomentanut Mervi Vyyryläinen-Väänänen. WSOY, 1991.  ISBN 951-0-17057-7.
Kun Ollin äiti unohti.  (När Åkes mamma glömde bort, 2005)  Suomentanut Päivö Taubert. WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31699-7.
Pikku-Litti ja lempparieno.  (Lill-Zlatan och morbror raring, 2006)  Suomentanut Päivö Taubert. WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-32915-3.
Kenta ja barbiet.  (Kenta och barbisarna, 2007)  Suomentanut Päivö Taubert. WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34032-5.
Essin uni hukassa.  (Siv sover vilse, 2009)  Suomentanut Anna Kervinen. WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-37203-6.
Henna ja harmaat sudet.  (Gittan och gråvargarna, 2000)  Suomentanut Päivö Taubert. WSOY, 2002.  ISBN 951-0-26615-9.
Henna ja pässinpäät.  (Gittan och fårskallarna, 2001)  Suomentanut Päivö Taubert. WSOY, 2002.  ISBN 951-0-27770-3.
Henna ja hurjat hirvet.  (Gittan och älgbrorsorna, 2003)  Suomentanut Päivö Taubert. WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28923-X.
Henna hiipii piiloon.  (Gittan gömmer bort sig, 2011)  Suomentanut Anna Kervinen. WSOY, 2012.  ISBN 978-951-0-39289-8.
Citius, Altius, Fortius (veistos)

Kerttu Horila, Citius, Altius, Fortius, 1988.
Citius, Altius, Fortius on Raision Kerttulan urheilukeskuksen alueella sijaitseva kuvanveistäjä Kerttu Horilan tekemä veistos. Se on pystytetty raisiolaisen kolminkertaisen olympiavoittajan, kilpasoutaja Pertti Karppisen kunniaksi 1988.
Kolmiosaisen veistoksen materiaaleina on käytetty terästä, pronssia, betonia ja kiveä. Teos sijaitsee osoitteessa Kisakatu 3, Raisio.
Piazzale Loreto

Piazzale Loreto
Vasemmalta oikealle Nicola Bombaccin, Benito Mussoliniin, Clara Petaccin, Alessandro Pavolinin ja Achille Staracen ruumiit Piazzale Loretossa, Milanossa, 1945.
Piazzale Loreto on Milanon kaupungin keskusaukio. Se sijaitsee hallinnollisella vyöhykkeellä Zona 2, kaupungin keskustan koillisosassa Milanon päärautatieaseman läheisyydessä. Piazzale Loretolle johtaa kahdeksan eri suunnista tulevaa katua, muun muassa yksi kaupungin pääkaduista ja sen tärkein ostoskatu Corso Buenos Aires.
Loreton aukio ja sitä ympäröivä samanniminen alue ovat saaneet nimensä Loreton kaupunkiin liittyvän pyhimyskultin mukaan. Aukion keskellä sijaitsee nykyään puisto sekä metroasema.
Toisen maailmansodan tapahtumat

29. huhtikuuta 1945 Piazzale Loreto oli näyttämönä yhdelle Italian historian tunnetuimmista tapahtumista, kun Italian vastarintaliikkeeseen kuuluneiden partisaanien päivää aikaisemmin ampuman diktaattori Mussolinin, hänen rakastajattarensa Clara Petaccin sekä muutaman muun merkittävän fasistin ruumiit asetettiin näytteille aukiolla sijainneelle huoltoasemalle. Lisäksi Piazzale Loretolla teloitettiin samana päivänä tunnettu fasistijohtaja Achille Starace. Myös hänen ruumiinsa asetettiin jaloistaan roikkumaan Esso-aseman katoksen reunalta.
Huoltoasema oli sama, jossa natsi-Saksan armeija oli vuotta aikaisemmin teloittanut 15 milanolaista siviiliä. Heidät ammuttiin kostoksi partisaanien tekemistä iskuista. Sodan jälkeen aukiolla tehtiin mittavia liikennejärjestelyjä, eikä huoltoaseman paikka ole enää nähtävillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piazzale Loreto Wikimedia Commonsissa
Pelko ja rakkaus (kappale)

| ”Pelko ja rakkaus” Yö |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Pelko ja rakkaus
 Julkaistu: 10. elokuuta 2012
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Jani Viitanen, Mikko Kangasjärvi ja Jari Latomaa
 Tyylilaji: suomirock
 Levy-yhtiö: Ratas Music Group 
Yön muut singlet
| ”Tällaisina aikoina” 2011 | ”Pelko ja rakkaus” 2012 | ”Syyt syntyjen” 2012 |
Pelko ja rakkaus on elokuussa 2012 ilmestynyt Yön single myöhemmin marraskuussa julkaistulta samannimiseltä albumilta. Single tuli myyntiin pelkästään digitaalisessa muodossa.
Muusikot

Olli Lindholm – laulu
Daffy Terävä – kitara
Jukka Lewis – basso
Ari Toikka – rummut
Mikko Kangasjärvi – kosketinsoittimet, piano
Jari Latomaa – kosketinsoittimet, taustalaulu
Kappaleet

Pelko ja rakkaus – 4.22 (säv. Petri Somer, san. Eija Hinkkala)
Philip Showalter Hench

| Philip Showalter Hench |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1896 Pittsburgh, Yhdysvallat
Kuollut: 30. maaliskuuta 1965 (69 vuotta) Ocho Rios, Jamaika
Koulutus ja ura
Instituutti:  Mayo-klinikka
Tutkimusalue:  lääketiede
Palkinnot:   Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto
 Nimikirjoitus
Philip Showalter Hench (28. helmikuuta 1896 – 30. maaliskuuta 1965) oli yhdysvaltalainen tutkija, joka sai vuonna 1950 Nobelin lääketieteen palkinnon yhdessä Edward Calvin Kendallin ja Tadeusz Reichsteinin kanssa lisämunuaisen kuorikerroksen hormoneihin liittyvästä tutkimuksesta.
Petäjäjärvi

Petäjäjärvi on usean järven nimi:
Suomessa

Petäjäjärvi, järvi Enontekiöllä
Petäjäjärvi, järvi Ikaalisten Juhtimäessä
Petäjäjärvi, järvi Leppävirralla
Petäjäjärvi, järvi Orivedellä
Petäjäjärvi, järvi Ranualla
Petäjäjärvi, järvi Ruovedellä
Petäjäjärvi, järvi Virroilla
Petäjäjärvi, järvi Ylöjärven Aurekoskella
Petäjäjärvi, järvi Ylöjärven Kurussa
Petäjäjärvi, järvi Ylöjärven Poikeluksessa
Venäjällä

Petäjäjärvi, järvi Karjalan tasavallan Suojärven piirissä, ennen alueluovutuksia Korpiselän kunnassa
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2018

Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2018 kilpailtiin 24.–25. helmikuuta 2018 Tampereella Tampereen Messu- ja Urheilukeskuksessa D-hallissa. Järjestävänä seurana toimi Tampereen Pyrintö.
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| 62 kg | Timo Heikuksela | 200 kg (89 kg + 111 kg) | Samuli Pirkkiö | 199 kg (91 kg + 108 kg) |  |  |
| 69 kg | Joonas Kankaanpää | 247 kg (110 kg + 137 kg) | Aatu Koponen | 244 kg (108 kg + 136 kg) | Mikko Kuusisto | 237 kg (107 kg + 130 kg) |
| 77 kg | Jere Johansson | 276 kg (122 kg + 154 kg) | Mikko Kuusisto | 275 kg (123 kg + 152 kg) | Klaus Eloranta | 258 kg (113 kg + 145 kg) |
| 85 kg | Jesse Nykänen | 300 kg (136 kg + 164 kg) | Robert Pirkkiö | 290 kg (134 kg + 156 kg) | Rami Kukkonen | 268 kg (122 kg + 146 kg) |
| 94 kg | Eero Retulainen | 333 kg (146 kg + 187 kg) | Tuomas Mäkitalo | 300 kg (133 kg + 167 kg) | Aleksi Hirvonen | 282 kg (132 kg + 150 kg) |
| 105 kg | Jani Heikkinen | 327 kg (145 kg + 182 kg) | Roni Peltonen | 321 kg (146 kg + 175 kg) | Hannes Keskitalo | 314 kg (135 kg + 179 kg) |
| yli 105 kg | Teemu Roininen | 352 kg (156 kg + 196 kg) | Petri Lindfors | 318 kg (138 kg + 180 kg) | Juhani Lajunen | 290 kg (130 kg + 160 kg) |
Mitalistit > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| 48 kg | Kirsi-Marja Mukkala | 137 kg (63 kg + 74 kg) | Maija Mustonen | 126 kg (57 kg + 69 kg) |  |  |
| 53 kg | Isa Mursu | 166 kg (74 kg + 92 kg) | Anette Kirkanen | 159 kg (68 kg + 91 kg) | Anna Niemelä | 135 kg (63 kg + 72 kg) |
| 58 kg | Jenni Puputti | 181 kg (84 kg + 97 kg) | Laura Liukkonen | 177 kg (78 kg + 99 kg) | Anna-Maria Tokola | 177 kg (77 kg + 100 kg) |
| 63 kg | Saara Leskinen | 200 kg (91 kg SE + 109 kg) | Suvi Talasterä | 173 kg (79 kg + 94 kg) | Sanna Savolainen | 161 kg (70 kg + 91 kg) |
| 69 kg | Anni Vuohijoki | 202 kg (92 kg + 110 kg) | Marianne Saarhelo | 186 kg (86 kg + 100 kg) | Jasmin Tuovinen | 167 kg (72 kg + 95 kg) |
| 75 kg | Hanna Kauhanen | 176 kg (81 kg + 95 kg) | Riikka Pulkkinen | 157 kg (70 kg + 87 kg) | Terhi Lumme | 152 kg (69 kg + 83 kg) |
| 90 kg | Meri Ilmarinen | 210 kg (95 kg + 115 kg) | Roosa Ahonen | 175 kg (79 kg + 96 kg) | Nea Hukkinen | 175 kg (78 kg + 97 kg) |
| yli 90 kg | Suvi Helin | 185 kg (80 kg + 105 kg) | Anni Rastas | 175 kg (75 kg + 100 kg) |  |  |
Aiheesta muualla

Ensimmäinen kisapäivä (video)
Toinen kisapäivä (video)
Pelkoa, inhoa ja b-luokan elokuvaa

| Pelkoa, inhoa ja b-luokan elokuvaa Tyrävyö |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2002
 Kesto: 44.42
 Levy-yhtiö: Johanna Kustannus
Listasijoitukset
  21.
Tyrävyön muut julkaisut
| Tyrävyö 2001 | Pelkoa, inhoa ja b-luokan elokuvaa 2002 | Lähempänä pohjaa 2005 |
Pelkoa, inhoa ja b-luokan elokuvaa on rockyhtye Tyrävyön studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002.
Kappaleet

Johdatus – 1.39
Uskoin niin – 3.14
Ennen unta – 3.44
Kipua ja tuskaa – 4.24
Kahdet kasvot – 3.22
Paha voittaa – 2.29
Kuka vei kaiken – 3.54
Hedonisti – 3.12
Sinun maailmasi – 4.04
Taas – 4.08
Kuolleet kukat – 6.49
Arvostelut

Soundi:
Pelko ja viha

| Pelko ja viha Pelle Miljoona & 1980 |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kevättalvella 1979
 Julkaistu: keväällä 1979
 Tyylilaji: punk rock,uusi aalto
 Kesto: 36.10
 Levy-yhtiö: Love Records
Pelle Miljoonan muut julkaisut
| Pelle Miljoona & N.U.S. 1978 | Pelko ja viha 1979 | Viimeinen syksy 1979 |
Pelko ja viha on Pelle Miljoona & 1980 -yhtyeen keväällä 1979 julkaistu esikoisalbumi ja Pelle Miljoonan toinen albumi. Albumi on äänitetty Love Studiossa alkuvuodesta 1979 Reino Isoahon, Måns Groundstroemin ja Heikki Höltän johdolla. Levyllä soittaa Pelle Miljoona & 1980:n ensimmäinen kokoonpano, johon ei vielä kuulunut Stefan Piesnack. Ennen albumia yhtye oli esiintynyt nimillä Pelle Miljoona & 1978 ja Pelle Miljoona & 1979.
Albumin kansikuvasta on kaksi eri versiota. CD:n ja eräiden vinyylien kannessa on kuva, jossa Pelle Miljoonan silmät ovat kierossa ja Tumppi Varonen ylpeänä, kun taas toisissa vinyyleissä on kansi, jossa Varosen ja Miljoonan ilmeet ovat erilaiset. Vinyylin ensimmäisessä painoksessa kannet olivat laminoidut.
Pelko ja viha on tunnetuimpia Pelle Miljoonan 1980-luvun alun yhtyeiden julkaisemista albumeista Viimeisen syksyn ja Moottoritie on kuuman rinnalla. Kappale Enää itkeä voit on  cover-versio Bob Dylanin kappaleesta "Like a Rolling Stone". Kappaleessa pianoa soittaa Yari. CD-remasteroinnin bonuskappaleessa "Intiaanikesä" basisti Ari Taskinen vastaa myös kitarasta, koska Rubberduck Jonesin mielestä kappale oli niin huono, ettei hän viitsinyt soittaa sitä.
Kappaleet

A-puoli
TV – 3.02 (säv. san. ja sov. Pelle Miljoona)
Pelkistettyä todellisuutta – 2.56 (säv. Rubberduck Jones–Ari Taskinen, san. Pelle Miljoona)
Mua valvotaan – 2.36 (säv. san. ja sov. Rubberduck Jones)
Epärehellisyys perii maan – 2.45 (säv. Ari Taskinen, san. Pelle Miljoona)
Natsit natsit – 2.22 (säv. san. ja sov. Pelle Miljoona)
Pelko ja viha – 4.07 (säv. Ari Taskinen, san. Pelle Miljoona)
B-puoli
Helsinki – 2.06 (säv. san. ja sov. Ari Taskinen)
Automaatti – 2.09 (säv. san.Tumppi Varonen)
Vallankumous kulttuuriin – 2.05 (säv. Rubberduck Jones, san. Pelle Miljoona)
Yhdistytään – 2.33 (säv. san. ja sov. Pelle Miljoona)
Enää itkeä voit – 5.36 (säv. Bob Dylan, sov. ja suom. san. Pelle Miljoona)
Hyvä fiilis – 3.53 (säv. san. ja sov. Ari Taskinen)
CD-remasteroinnin bonuskappaleet
Mulla menee lujaa – 2.51 (säv. san. ja sov. Pelle Miljoona)
Rakastava voima – 3.48 (säv. Rubberduck Jones, san. Pelle Miljoona)
Intiaanikesä – 2.32 (säv. ja san. Ari Taskinen, sov. Pelle Miljoona)
Ramblin' Rose – 2.07 (säv. Wilkin, Burch)
Lanka Palaa – 2.38 (säv. ja san. McDermot–Ragni Rado, suom. san. Elstelä)
Kokoonpano

Pelle Miljoona – rummut, laulu
Tumppi Varonen – rummut, laulu
Ari Taskinen – bassokitara
Rubberduck Jones – sähkökitara
Cock

Cock voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Christina Cock (1887–2002), tiettävästi kaikkien aikojen pitkäikäisin australialainen
Edward Cock (1805–1892), brittiläinen kirurgi
Hieronymus Cock (1518–1570), alankomaalainen taidemaalari
Jack Cock (1893–1966), englantilainen jalkapalloilija
Julia de Cock-Stigzelius (1840–1923), suomalainen taidemaalari
Oscar de Cock (1881–?), belgialainen soutaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.