stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Olhavan vesivoimalaitos

| Olhavan vesivoimalaitos    Волховская ГЭС |
| --- | --- |

Valtio:  Venäjä
Sijainti:  Olhava, Leningradin alue
Koordinaatit:  59°54′47″N, 32°20′24″E
Rakentaminen alkoi:  1918 
Valmistunut:  1926–1927 
Omistaja:  TGK-1 
Pato
Tyyppi:  gravitaatiopato 
Vesistö:  Olhavanjoen valuma-alue
Joki tai koski:  Olhavanjoki
Valuma-alue:  80 200 km² 
Keskivirtaama:  580 m³/s 
Pituus:  212,3 m  
Juoksutuskanavia:  2 
Tyyppi:  ylivuotopato 
Juoksutusvirtaama:  1418 
Muu rakenne:  kalatie, sulku, jäänsuojaus (256 m) 
Yläpuolinen patoallas
Nimi:  Olhavajoki ja Ilmajärvi
Pituus:  45 km 
Leveys:  35 km 
Pinta-ala:  982 km² 
:  (733–2 090 km²)
Kokonaistilavuus:  3,5 km³ 
Sääntelytilavuus:  2,0 km³
Inaktiivinen tilavuus:  1,5 km³
Syvyys:  3,5–10 m 
Keskikorkeus:  18,1 m  
:  (16,5 m–23,5 m m mpy.)
Voimalaitos
Tyyppi:  jokivoimalaitos
Käyttötarkoitus:  vesivoima
Pudotuskorkeus:  10,5 m  
Rakennevirtaama:  720 m³/s 
Turbiinit:  8 × Francis-turbiini 
Kapasiteetti:  86 MW  (4×12 MW+4×9 MW) 
Varaston tyhjennys:  17 h
Varastokapasiteetti:  0,0358 km³ 
Vuosituotanto:  382,5 GWh 
 fiOlhavan vesivoimalaitos 
Commons:  luokka
Olhavanjoen vesisvoimalaitos on Venäjällä Leningradin alueella Olhavassa sijaitseva vesivoimalaitos, joka voidaan toimintansa vuoksi luokitella jokivoimalaitokseksi. Voimalan omistaa TGK-1.
Yleistä

Vesivoimalaitos on tuottanut sähköä 1900-luvun alusta alkaen yhtä sotien aikaista keskeytystä lukuun ottamatta. Se sijaitsee Olhavanjoen Olhavassa noin 25 kilometriä Laatokasta ja 198 kilometriä Ilmajärvestä.
Voimalan rakentamisessa hyödynnettiin Olhavanjoen ja Ilmajärven suurta valuma-aluetta. Vaikka joella on vain alle 14 metrin pudotus, on joen keskivirtaama suuri (580 kuutiometriä sekunnissa). Voimalan tasaiselle käytölle on ongelmana talven lumien sulaminen, jolloin joudutaan juoksuttamaan paljon vettä turbiinien ohitse ja kesäkauden vähäsateisuus, jolloin voimalan kaikkia turbiineja ei voida käyttää. Joen säännöstelystä ja padon viereen vuonna 1926 rakennetusta sulusta on ollut hyötyä, kun joen vesi on voitu pitää tarvittaessa kauemmin korkealla ja laivat pystyivät sen takia nousemaan Laatokalta ylös Ilmajärvelle. Ilmajärven vedenpinnan korkeus vaihtelee vuoden aikana säännöstelyn takia seitsemän metriä.
Voimalaitos, pato ja laivasulku

Pato ja siihen kiinni rakennettu voimalaitosrakennus on rakennettu joen keskelle V-kirjaimen muotoiseen asentoon toisiinsa nähden. Noin 720 metriä pitkä laivasulku sijaitsee joen oikealla rannalla siten, että kaksiporttinen sulku sijaitsee voimalaitosrakennuksen vieressä. Porttien välimatka on yli 140 metriä, yläkanavan pituus on 280 metriä ja alakanavan 300 metriä. Rakennuksen ja kanavan välissä on avattava ohijuoksutusportti. Rakennus sijaitsee noin 30 asteen kulmassa joen rantaan nähden. Rakennus on 140,5 metriä pitkä, 17 metriä leveä ja korkea. Turbiinit on sijoitettu rakennukseen kahteen neljän turbiinin ryhmään. Voimalaitoksesta vastarannalle ulottuva betonipato on 212 metriä pitkä. Se on rakenteeltaan gravitaatiopato ja toiminnaltaan ylivuotopato, jossa korkea vesi voi ylittää padon lähes koko sen pituudelta. Sillä voidaan nostaa yläaltaan vedenpinta 10,5 metriä ala-allasta korkeammalle (tai 11,2 metriä). Ainoa säädeltäviä ohijuoksutuskanava sijaitsee kanavan portin vieressä. Leveän joen jäidenlähtö on huomioitu 240 metriä pitkällä jääesteellä, jonka yläpäähän on rakennettu pieni keinotekoinen saari. Se sijaitsee 30 asteen kulmassa rantaan nähden ja ohjaa jäät ensisijaisesti kohti betonipatoa. Turbiinirakennuksen eteen päässeet jäät voidaan päästää ohijuoksutusportista eteenpäin.
Historiaa

Olhavanjoen vesivoimalaitoksen rakentaminen oli tarkoitus aloittaa ennen vuotta 1918, mutta Venäjän sisäisen tilanteen vuoksi rakentaminen alkoi vasta vuonna 1921. Voimalan avajaisia juhlittiin vuonna 1926, jolloin voimalan 58 megawatin koneistoja alettiin käynnistää. Toisen maailmansodan aikana sen koneistot purettiin ja kuljetettiin turvaan sisämaahan. Leningradin piirityksen aikana osa turbiineista asennettiin paikoilleen ja käynnistettiin. Voimalasta johti Laatokan pohjalle upotettu kaapeli Leningradiin, jonne sähköä tuotettiin. Lokakuussa 1944 tuotiin loputkin turbiinit takaisin ja ne asennettiin paikoilleen. Vuonna 1973 tuotti voimala sähköä 375 gigawattituntia noin 66 megawatin teholla. Sitä tuotettiin kahdeksan 8 megawatin Francis-turbiinia yhdessä kahden pienemmän yhden megawatin turbiinin kanssa. Myöhemmin nostettiin vesiturbiinien teho 9 megawattiin. Vuonna 2009 saatiin päätökseen peruskorjaus, jossa vaihdettiin neljä turbiinia uusiin 12 megawatin turbiineihin.
Käännös suomeksi
Onnenpoika (elokuva)

| Onnenpoika> O Lucky Man! |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lindsay Anderson
Käsikirjoittaja:  David Sherwin
Perustuu:  McDowellin alkuperäisideaan
Tuottaja:  Lindsay Anderson Michael Medwin
Säveltäjä:  Alan Price
Kuvaaja:  Miroslav Ondříček
Leikkaaja:  David Gladwell
Pääosat:  Malcolm McDowell Ralph Richardson Rachel Roberts Arthur Lowe Helen Mirren Graham Crowden Dandy Nichols
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Levittäjä:  Warner Bros.
Ensi-ilta:  1973
Kesto:  184 min, Suomessa 167 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Onnenpoika (O Lucky Man!) on Lindsay Andersonin ohjaama brittiläinen draamakomediaelokuva vuodelta 1973. Se pyrkii olemaan allegoria elämästä kapitalistisessa yhteiskunnassa.
Onnenpoika on keskimmäinen Andersonin kolmen elokuvan sarjasta, jonka kaikki elokuvat on käsikirjoittanut David Sherwin. Jokaisessa esiintyy myös Malcolm McDowellin esittämä jokamieshahmo Mick Travis. Elokuvassa Jos... (1968) hän tekee vallankumousta sisäoppilaitoksessa, elokuvassa Britannia Hospital – juhlapäivä (1982) hän on sivuosassa röyhkeänä dokumentaristina, joka tutkii erään professorin epäilyttäviä touhuja. Tässä elokuvassa Travis etenee kahviyhtiön myyntimiehestä filmitähdeksi. Elokuvan alkuperäisidea tulikin McDowellilta ja hänen nuoruudenaikojensa kahvimyyjäkokemuksista.
Juoni

Elokuva alkaa näennäisen irrallisella mustavalkoisella mykkäelokuvakohtauksella, jossa kahvinpoimija (kömpelösti maskeerattu McDowell) joutuu oikeuteen muutaman kahvipavun varastamisesta ja hänen kätensä katkotaan macheteveitsellä. Elokuvan tarina keskeytyy usein Alan Pricen ja hänen yhtyeensä musiikkiesitykseen.
Kahviyhtiön myyjävalmennuksen priimus Travis pääsee yllättäen kesken kurssin Koillis-Englannin myyntipiirin päälliköksi. Myyntimatkallaan hän eksyy sotilasalueelle, otetaan kiinni ja joutuu kidutettavaksi kuulustelussa. Palohälytyksen ansiosta hän pääsee pakenemaan, mutta koko ympäristökin on tulessa ja Travisin auto räjähtää kuumuudessa. Hän jatkaa pakoaan jalan ja hakee suojaa kirkosta, jossa on menossa jumalanpalvelus. Travis pyörtyy takapenkkiin ja herää vasta kirkonmenojen jälkeen. Papin vaimo imettää Travisiä ja papin lapset johdattavat hänet valtatielle, jossa yrittää liftata takaisin Lontooseen. Musta limousine pysähtyy, ja kuljettaja ehdottaa suostumista lääketieteelliseen kokeeseen maksua vastaan. Travis suostuu, hänet viedään sairaalaan mutta hän pakenee huomattuaan erään toisen vapaaehtoisen muuttuneen puolittain siaksi.
Travis pääsee kyytiin keikkabussiin, jossa nuori nainen Patricia (Helen Mirren) pitää hänestä huolta. Lontoossa Travis herää talosta, jossa Alan Price soittaa yhtyeineen alakerrassa ja yläkerrassa keikkabussin nainen tarjoaa Travisille aamiaista. Nainen kertoo, että hänen isänsä Sir James Burgess omistaa puolet maailman kuparikaivoksista ja varoittaa Travisia, ettei kaikki kiiltävä ole kultaa. Travis juonii itselleen tapaamisen Burgessin kanssa tämän pilvenpiirtäjätoimistossa, jossa muuan professori heittäytyy ikkunasta kuolemaan mukanaan tätä estämään rientänyt Burgessin miespuolinen assistentti.
Travis saa saman tien paikan uutena assistenttina ja joutuu avustamaan neuvotteluissa afrikkalaisvaltion diktaattorin, tohtori Mundan kanssa. Burgess myy tämän hallinnolle napalmin kaltaista ainetta PL45 kapinallisten rauhoittamiseksi. Häikäilemätön Burgess lavastaa Travisin syylliseksi tohtori Mundan vaatimien kultaharkkojen salakuljetukseen, ja Travis joutuu vankilaan viideksi vuodeksi.
Viisi vuotta myöhemmin Travis on vapautunut vankilasta ja omaksunut humanistisia aatteita. Hän kuitenkin huomaa idealisminsa herättävän lähinnä epäilyjä ja vihaa avustettavissa. Elokuvan lopussa Travis on elokuvan koekuvauksessa, jossa ohjaaja (Lindsay Anderson itse kreditoimattomana) toistuvasti pyytää Travisiä hymyilemään, mutta tämä kysyy aina miksi. Äkkiä leikataan mustaan (tätä keinoa käytetään läpi elokuvan), ja Travisin kasvoille ilmestyy oivaltava ilme. Viimeisessä kuvassa nähdään ihmisiä tanssimassa.
Näyttelijät

Monet näyttelijöistä nähdään elokuvassa useissa rooleissa:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Malcolm McDowell  | … |  Mick Travis / kahvivaras   |
|  Ralph Richardson  | … |  Monty / Sir James Burgess   |
|  Rachel Roberts  | … |  Gloria Rowe / Madame Paillard / Mrs. Richards   |
|  Arthur Lowe  | … |  Mr. Duff / Charlie Johnson / Dr. Munda   |
|  Helen Mirren  | … |  Patricia / koekuvaussihteeri   |
|  Graham Crowden  | … |  Dr. Millar / professori Stewart   |
|  Dandy Nichols  | … |  sotilastukikohdan toimistoemäntä   |
|  Peter Jeffrey  | … |  tehtaanjohtaja / vankilanjohtaja   |
|  Philip Stone  | … |  Jenkins / kuulustelija / Pelastusarmeijan majuri   |
|  Wallas Eaton  | … |  John Stone / eversti Steiger / vanginvartija / filmiyhtiön johtaja   |
|  Warren Clarke  | … |  MC Wakefield Clubilla / Warner / sairaanhoitaja   |
|  Bill Owen  | … |  Barlow / tarkastaja Carding   |
|  Michael Medwin  | … |  armeijan kapteeni / voimalaitosteknikko / Belminsterin herttua   |
|  Alan Price  | … |  Alan Price   |
Elokuvassa kuultavat laulut

(kaikissa esittäjänä Alan Price yhtyeineen)
"O Lucky Man!"
"Poor People"
"Sell Sell"
"Pastoral"
"Arrival"
"Look Over Your Shoulder"
"Justice"
"My Home Town"
"Changes"
"O Lucky Man!"
Vastaanotto

Elokuva sai vaihtelevia tai kielteisiä arvioita. The New York Timesin Vincent Canby moitti, etteivät elokuvan tarjoamat oivallukset eikä tuotannon laatu oikein kanna miltei kolmen tunnin keston yli.
Elokuvasta onkin tehty useita lyhennettyjä versioita. Esimerkiksi Yhdysvaltojen teatterikopiot lyhennettiin noin 20 minuutilla. Lyhennettyjä ovat olleet myös molemmat VHS-versiot Britanniassa. Ruotsissa ja Suomessa esitetty versio on noin 15 minuuttia alkuperäistä lyhyempi (167 min).
Käännös suomeksi
Laura Jehkonen

| Laura Jehkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. toukokuuta 1984 (ikä 40) Joensuu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  kakkosvahti
Sisäpelirooli:  vaihtaja
Seura:  Joensuun Maila
Tehtävä:  2. pelinjohtaja
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
 2002  2005  2006–2010  2011 :   Viinijärven Urheilijat  Joensuun Maila  Viinijärven Urheilijat  Joensuun Maila 
Laura Jehkonen (s. 3. toukokuuta 1984 Joensuu) on suomalainen pesäpallovalmentaja ja entinen pesäpalloilija, joka toimii kaudella 2024 Joensuun Mailan naisten edustusjoukkueen kakkospelinjohtajana.
Pelaajaurallaan Jehkonen edusti Viinijärven Urheilijoita sekä kasvattajaseuraansa Joensuun Mailaa. Naisten Superpesiksessä Jehkonen pelasi yhteensä neljä kautta Viinijärven Urheilijoiden riveissä vuosina 2007–2010. Pelaamissaan 88. superpesisottelussa Jehkonen löi 1+36 juoksua, toi 40 juoksua ja keräsi 238 kärkilyöntipistettä. Sisäpelissä Jehkosen pääasiallinen rooli oli kakkostilanteen vaihtaja ja ulkopelissä kakkosvahti.
Jehkosen pelaajaura päättyi vuonna 2011 loukkaantumisten vuoksi, ja sen jälkeen hän on toiminut valmentajana useissa juniorijoukkueissa sekä pelinjohtajana aikuisten sarjoissa. Siviiliammatiltaan Jehkonen on luokanopettaja.
Latina (täsmennyssivu)

Latina voi tarkoittaa:
latina, muiden muassa antiikin roomalaisten käyttämä kieli
Latina, maakunta Italiassa
Latina, kaupunki Italiassa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Latina”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Laakeri

Kuulalaakeri
Laakeri on kahden elementin välinen osa, joka ohjaa niiden liikettä suhteessa toisiinsa. Yksinkertaisin laakeri on liukulaakeri, joka muodostuu kahdesta laakeripinnasta. Toinen yleinen laakerityyppi ovat vierintälaakerit, kuten kuula-, neula- ja rullalaakerit. Laakereita käytetään autoissa, polkupyörissä ja monissa erilaisissa laitteissa. Rakentamisessa voidaan sillan kansi laakeroida tukea vasten, ja maarakennekerrosten välissä voidaan käyttää laakerointikerrosta.
Kitka ja kuluminen ovat merkittävässä roolissa laakerointia suunniteltaessa. Kitkaa ja kulumista voidaan vähentää voitelemalla laakereita esimerkiksi öljyllä tai rasvalla.
Laakeronnin on myös kestettävä siihen kohdistuvat kuormitukset.
Erilaisia laakereita

liukulaakeri
vierintälaakeri, esimerkiksi kuulalaakeri
kivilaakeri
neulalaakeri
nestelaakeri
magneettilaakeri
taivuntalaakeri
aksiaalilaakeri
Oddr Snorrason

Oddr Snorrason oli islantilainen saagakirjoittaja, joka eli ja vaikutti 1100-luvun jälkipuoliskolla. Oddrin sukujuuret selvitetään Landnámabókissa ja joitain hänen sukulaisiaan kuvataan aikalaissaagoissa, mutta muuten hänen elämästään tiedetään hyvin vähän.  Erinäisten lähteissä olevien mainintojen perusteella on arvioitu, että Oddr olisi syntynyt ennen vuotta 1130. Oddr oli munkkina Þingeyrarin beneditiiniluostarissa Pohjois-Islannissa.  Hänen tiedetään kirjoittaneen saagoja latinan kielellä, mutta yksikään hänen alkuperäisistä teksteistään ei ole säilynyt latinaksi vaan pelkästään myöhempinä muinaisislanninkielisinä käännöksinä.
Oddrin teokset > Saaga Olavi Tryggvenpojasta

Oddr laati Norjan kuninkaasta Olavi Tryggvenpojasta latinankielisen pyhimyselämäkerran, karkeiden arvioiden mukaan noin vuoden 1190 tietämillä. Hän käytti lähteenään Sæmunðr Viisaan (isl. inn fróði Sigfússon) ja Ari Viisaan (isl. inn fróði Þorgilsson) aiemmin kirjoittamia, nyt jo kadonneita teoksia Norjan kuninkaista, Adam Bremeniläisen teosta Gesta Hammaburgensis Ecclesiæ Episcopum sekä suullisia lähteitä. Hän tunsi oletettavasti myös munkki Theodricus Monachuksen latinankielisen teoksen Norjan kuninkaiden historiasta. On esitetty, että Oddrin nyt jo kadonneesta latinankielisestä tekstistä laadittiin kansankielinen käännös, Oddr Snorrasonin saaga Olavi Tryggvenpojasta (Óláfs saga Tryggvasonar Oddr Snorrasonar), jo vuoden 1200 tienoilla.



Oddrin Olavi Tryggvenpojasta kirjoittama teos luetaan kuningassaagoihin, vaikkakin se seuraa keskiajan pyhimyselämäkerroille tyypillisiä kerronnallisia konventioita. Samoihin aikoihin 1200-luvun tietämillä Þingeyrarin luostarissa laadittiin Oddrin teoksen ohella myös muita kuningassaagoja. Toinen munkki Gunnlaugr Leifsson kirjoitti hänkin saagan Olavi Tryggvenpojasta ja luostarin apotti Karl Jónsson laati saagan kuningas Sverrir Sigurðarsonista.
Oddrin teokset > Yngvarr Kaukomatkaajan saaga

Toinen Oddrin nimiin luettu teos, sveanmaalaisen Yngvarrin kauas itään suuntautuneesta matkasta kertova Yngvarr Kaukomatkaajan saaga, on kirjoitettu 1100-luvun loppupuolella. Se kategorisoidaan nykytutkimuksessa yleensä muinaissaagaksi. Siinä on kuitenkin myös kuningassaagoille ja pyhimyselämäkerroille tyypillisiä piirteitä. Siitä, onko Oddr alkujaan kirjoittanut latinankielisen Yngvarrin saagan, joka käännettiin kansankielelle jo ennen vuotta 1200, on esitetty erilaisia näkemyksiä. Yngvarrin saagan lopussa mainitaan, että se perustuisi munkki Oddrin keräämille tiedoille ja hänen kirjoituttamilleen lähteille:
Osa tutkijoista on pitänyt katkelmaa väärennöksenä. Osa taas on pitänyt mahdollisena, että nykyään tunnettu Yngvarrin saaga pohjautuisi Oddrin laatimalle latinankieliselle alkuperäistekstille, tai joillekin muille Oddriin yhdistettävissä oleville lähteille.
Mahdolliset motiivit teosten kirjoittamiselle

On pidetty mahdollisena, että Oddr laati saagan Olavi Tryggvenpojasta merkittävän islantilaisen Haukadælir-suvun silloisen päämiehen, Gizurr Hallssonin toimeksiannosta. Myös Yngvarrin saagan edellä esitetyssä katkelmassa mainitaan Gizurr Hallsson, jolle Oddr on mahdollisesti antanut Yngvarrista kertovan tekstinsä luettavaksi. Toisaalta on esitetty, että Oddrin motiivina hänen kirjoittaessaan teoksensa on saattanut olla pyrkimys tukea kuningas Sverririä tämän kiistoissa kirkon kanssa. Sekä Olavi Tryggvenpojan että Yngvarrin saagassa kirkonmiehet esiintyvät sivuroolissa ja pääosassa ovat lähetystyötä tekevät kuninkaat.
Käännökset ja editiot > Olavi Tryggvenpojan saaga

Andersson, Theodore M. (käänt.) 2003. The saga of Olaf Tryggvason by Oddr Snorrason. Islandica. 52. Ithaca: Cornell University Press.
Finnur Jónsson (toim.) 1932. Saga Ólafs Tryggvasonar af Oddr Snorrason munk. København: Gads.
Groth, Peter (toim.). 1895. Det Arnamagnæanske Haandskrift 310 qvarto. Saga Olafs konungs Tryggvasonar er ritaði Oddr muncr. En gammel norsk bearbeidelse af Odd Snorresøns paa latin skrevne Saga om Kong Olaf Tryggvason. Christiania: Grøndahl & Søns bogtrykkeri.
Guðni Jónsson (toim.) 1957. Konunga sögur, 1. Óláfs saga Tryggvasonar eftir Odd Munk; Helgisaga Óláfs Haraldssonar; Brot úr elztu sögu. Reykjavík: Íslendingasaganaútgáfan.
Holtsmark, Anne (toim.). 1974. Corpus codicum Norvegicorum medii aevi: Quarto serie, Vol. 5, Olav Tryggvasons saga etter AM 310 qv. Oslo: Selskapet til utgivelse av gamle norske håndskrifter.
Munch, P. A. (toim.). 1853. Saga Olafs konungs Tryggvasunar: Kong Olaf Tryggvesöns saga forfattet paa latin henimod slutningen af det tolfte arrhundrede af Odd Snorreson. Christiania: Brøgger & Christie.
Käännökset ja editiot > Yngvarr Kaukomatkaajan saaga

Bjarni Vilhjálmsson & Guðni Jónsson (toim.). 1943-1944. Fornaldarsögur Norðurlanda, 3. Reykjavík, 361-394.
Brocman, Nils (käänt.). 1762. Sagan om Ingwar Widtfarne och hans Son Swen. Stockholm: Salvius.
Guðni Jónsson (toim.). 1954-1959. Fornaldar sögur Norðurlanda, 2. Reykjavík: Íslendingasagnaútgáfan, 423-459.
Jón Helgason (toim.). 1955. The Saga Manuscript 2845, 4to in the Old Royal Collection in the Royal Library of Copenhagen. Manuscripta Islandica 2. Copenhagen: Munksgaard. (faksimile)
Olson, Emil (toim.). 1912. Yngvars saga víðfǫrla jämte ett bihang om Ingvarsinskrifterna. STUAGNL 39. København: Samfund til udgivelse af gammel nordisk  litteratur.
Rafn, Carl Christian (toim.). 1850-1852. Antiquités Russes d'après les monuments historique des anciens et des islandais Scandinaves, 2. Copenhague, 141-169.
Valdimar Ásmundarson (toim.). 1886. Ævintýra-sögur, 1. Reykjavík: Sigurður Kristjánsson.
Vikings in Russia. Yngvar’s Saga and Eymund’s Saga. Käänt. ja toim. Hermann Pálsson & Paul Edwards. Edinburgh 1989.
Yngvarr Kaukomatkaajan saaga. Suom. Kirsi Kanerva. Teoksessa Egill Yksikätinen. Muinaissaagoja Pohjolasta, toim. Helga Hilmisdóttir, Kirsi Kanerva & Sari Päivärinne. Helsinki: Finn Lectura, 2013.
Aiheesta muualla

Oddr Snorrasonin teoksista Gottskálk Jensson: Oddr monachus (Arkistoitu – Internet Archive). 2012 sivustolla Medieval Nordic Literature in Latin, toim. Stephan Borgehammar, Karsten Friis-Jensen, Lars Boje Mortensen & Åslaug Ommundsen.
Olli-Matti Ronimus

Olli-Matti Ronimus (1. heinäkuuta 1929 Kuopio – 7. heinäkuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen runoilija. Hän asui Ranskassa useita vuosia. Hänen elämänkumppaninsa oli kirjailija Pentti Holappa.
Ronimukselle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuodesta 1985 alkaen. Ronimus kuoli vuonna 2005 ja on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Teokset

Siipien alla merta, Otava 1958
Yhdeksäs elämä, Otava 1959
Rautavuoteella, Otava 1961
Hän tarvitaan, Tammi 1967
Runot 1959–1967, Like 1999.
Aiheesta muualla

Olli-Matti Ronimuksen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Laakakorvasieni

| Laakakorvasieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina
Luokka::  Pezizomycetes
Lahko::  Pezizales
Heimo::  Discinaceae
Suku::  Discina
Laji::  ancilis
Kaksiosainen nimi
 Discina ancilis  (Pers.) Sacc. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laakakorvasieni (Discina ancilis, syn. Gyromitra perlata, aikaisemmin "iso maljamörsky") on laakea korvasienilaji. Laji viihtyy puunkuorikkeessa ja istutetuissa kangasmetsissä keväisin huhtikuusta toukokuulle. Laakakorvasieni on hyvä ruokasieni, mutta täytyy virallisen ohjeen mukaan esikäsitellä.
Koko ja tuntomerkit

Väriltään ruskea ja muodoltaan maljamainen. Vanhana maljamaisuus katoaa. Kelpaa syötäväksi sellaisenaan, mutta sientä ei pidä sekoittaa raakana tappavan myrkylliseen korvasieneen. Laakakorvasieni ei kuitenkaan ole aivomainen, kuten korvasieni. Laakakorvasieni kasvaa Etelä- ja Keski-Suomessa. Lakki 6-12 senttiä leveä. Malto ohutta, vaaleaa ja haurasta. Jalka vaaleahko, tukeva ja lyhyt.
Olli-Pekka Itälä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 7. marraskuuta 1977 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Kontiolahti, Suomi
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 172 cm
Seura
Seura: Pöxyt
Junioriseurat
1988–1993: KoVe
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1994–2001 | JiiPee | 90 | (8) |
| 2000 | → ToPS-90 (laina) | 1 | (0) |
| 2002–2003 | Rakuunat | 37 | (1) |
| 2004–2006 | KuPS | 74 | (4) |
| 2007 | VPS | 17 | (1) |
| 2007 | → JIPPO (laina) | 3 | (0) |
| 2008–2011 | KPV | 87 | (11) |
| 2012 | JIPPO | 23 | (2) |
| 2016– | Pöxyt | 10 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 342 | (30) |
Valmennusura
2010–2011: KPV (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 28. heinäkuuta 2016.
Olli-Pekka Juhani Itälä (s. 7. marraskuuta 1977 Kontiolahti) on suomalainen jalkapalloilija. Hän pelaa vasempana laitapuolustajana tai laitalinkkinä. Itälää pidettiin yhtenä kotimaisen jalkapallon nopeimmista pelaajista. Siviiliammatiltaan hän on rakennustekniikan insinööri.
Ura

Itälä on Kontio-Veljien kasvatti. Hän siirtyi Joensuun Palloon B-juniori-iässä. Vuonna 2002 Itälä siirtyi Lappeenrantaan Rakuunoihin, jossa vietetyn kahden kauden aikana hän kehittyi yhdeksi Ykkösen parhaista puolustajista. Kauden 2003 päätteeksi Itälä liittyi Juha Malisen valmentamaan Kuopion Palloseuraan. Siellä hän saavutti luottopelaajan aseman ja oli terveenä ollessaan poikkeuksetta aloituskokoonpanossa. Kaudella 2005 Itälästä debytoi KuPSin nousun myötä Veikkausliigassa ja huhtikuussa 2006 hän voitti myös Liigacupin mestaruuden, vaikka ei pelannutkaan itse loppuottelussa. Hän pääsi myös pelaamaan Veikkausliigassa yhtä vaille kaikissa KuPS:n 24:ssä liigaottelusta kaudella 2006.
Joulukuussa 2006, KuPSin pudottua Veikkausliigasta, julkistettiin Itälän siirtyminen Vaasan Palloseuran riveihin kaudelle 2007. VPS:ssa ei peliaikaa juuri kertynyt (11 ottelua aloituskokoonpanossa ja 6 kertaa vaihdosta sisään). Tähän vaikutti muun muassa se, että Itälä oli sivussa koko heinäkuun polven sivusiteen repeämän takia. Täten häneltä jäi kuusi liigaottelua pelaamatta ja hänet lainattiinkin elokuun alusta hakemaan pelituntumaa Joensuun Jippoon Ykköseen kolmen ottelun ajaksi.
Tammikuussa 2008 Itälä siirtyi Kokkolan Pallo-Veikkoihin. Kaudella 2009 KPV selviytyi kaikkien yllätykseksi liigakarsintoihin, joissa kuitenkin taipui JJK:lle yhteistuloksella 5-3.
Hän palasi Jippoon 10 vuoden tauon jälkeen kaudeksi 2012. Itälä oli osaltaan avustamassa Jipon säilymistä Ykkösessä loppukaudesta 2012 tehdessään voittomaalin kotiottelussa HIFK:ta vastaan sekä tasoittaessaan ottelun Rovaniemen Palloseuraa vastaan.
Kaudella 2016 hän pelaa SexyPöxyissä Helsingin ja Uudenmaan piirien yhteisessä Kolmosessa.
Saavutukset

Liigacupin voitto 2006