stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salad Fingers
Jaksot > 8. jakso - "Cupboard" - "Kaappi"

Salad Fingers istuu tuolillaan ja kertoo pitävänsä radion kuuntelusta, erityisesti sodan, ja Croxleyn kuuntelusta aamiaisella, jos hän on aikaisin hereillä. Salad Fingers koettaa vaihtaa radiotaajuutta ja sanoo radiolle, viitaten tähän nimellä Roger, ettei löydä selkeää radiokanavaa. Hän  kaivaa pussista jonkinlaisia kuulia, joita hän pudottaa radion koteloon, joka on jo täynnä näitä kuulia ja sanoo, että "Roger" käy koppavaksi, jos hän ei ole saanut ravintoa. Roger alkaa päästää vähitellen vahvistuvaa korkeaa ääntä, jota Salad Fingers kuvailee kauheaksi ja pohtii, onko hän valinnut epämieluisan radiolähetyksen. Salad Fingers lähestyy Rogeria ja kysyy, mistä on kyse. Roger näyttää päästävän kovan äänen tai antavan Salad Fingersille sähköiskun, joka johtaa tämän vatsan kurinaan.
Salad Fingers toteaa, että epämiellyttäviä taajuuksia ei voi sietää ja hakeutuu "turvallisuuskaappiinsa", pieneen ahtaaseen kaappiin, joka on rakennettu seinän sisälle paniikkihuoneen tavoin. Kaapissa Salad Fingers alkaa leikkiä sormillaan, toisen käden sormien esittäessä Penny Pigtailsia ja toisen taas kauppiasta, joka ei myy Pennylle vadelmahilloa, koska Pennyn jalat ovat puuvillaa ja liian pitkät. Salad Fingers alkaa itkeä ja kuljettaessaan sormiaan seinän listaa pitkin havaitsee hiuksen ja toteaa Pennylle, että kaikki ei ole vielä menetetty. Salad Fingers pyyhkäisee hiuksella silmämunaansa, mikä saa silmän punertamaan. Salad Fingers käy asettamassa löytämänsä hiuksen seinälle teipin varaan, jossa on muitakin karvoja tai hiuksia. Salad Fingers sanoo hiusten näyttävän kauniilta yhdessä.
Seuraavaksi Salad Fingers on sängyllään Hubert Cumbertalen kanssa ja lauleskeltuaan Salad Fingers heittää Hubertin sängyn laidan yli luunapilla. Hubert lentää astiaan, joka on täynnä ruskeaa mönjää, mihin Salad Fingers reagoi käskemällä Hubertia siistiytymään. Tämä myös sanoo, ettei tahdo likaisia maahanmuuttajia taloonsa. Yöllä Roger alkaa päästää kovempia ja kiruntaa muistuttavia ääniä, joihin Salad Fingers herää. Salad Fingers kehottaa Rogeria lopettamaan tai hän saattaa Rogerin ulos talosta. Roger alkaa puhua ja sanoo, että ei ollut kohteliasta Salad Fingersiltä ottaa hänen hiustaan ja pyytää tätä takaisin. Sitten Roger sanoo, että talo on likainen ja vaatii Salad Fingersiä siivoamaan. Salad Fingers perustelee, että ei ole edes hänen vuoronsa ja että hän vihaa tuota työtä eikä aio tehdä sitä. Roger alkaa hokien käskeä Salad Fingersiä siivoamaan. Salad Fingers seuraavaksi syö seinälle ripustamansa hiukset teippeineen ja lukkiutuu taas turvallisuuskaappiinsa itkien.
Jaksot > 9. jakso - "Letter" - "Kirje"

Salad Fingers pitelee käsissään palaa sanomalehdestä, kuvitellen sen olevan kirje Suuresta sodasta.
Aiheesta muualla

Salad Fingers |Newgrounds.com:issa
Tekijän kotisivut
Tekijän haastattelu (englanniksi)
Yhdysvaltain Grand Prix 2005

|  Yhdysvaltain Grand Prix 2005  |
| --- | --- |
 9. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2005. 

Päivämäärä:  19. kesäkuuta 2005
Sijainti:  Indianapolis Motor Speedway, Indianapolis, Yhdysvallat
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,192 km
Kilpailun pituus:  73 kierrosta, 306,016 km
Sää:   Pilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Jarno Trulli   (Toyota)
Paaluaika:  1.10,625
Palkintokoroke
Voittaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Toinen:   Rubens Barrichello   (Ferrari)
Kolmas:   Tiago Monteiro   (Jordan)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.11,497 (kierroksella 48)
FIA:n puheenjohtajaa Max Mosleya kritisoiva banneri
Vuoden 2005 Yhdysvaltain Grand Prix oli 17.–19. kesäkuuta 2005 Indianapolisin radalla käyty Formula 1 -osakilpailu, joka lienee yksi merkillisimmistä F1-osakilpailuista koskaan. Seitsemän Michelinin renkaita käyttävää tallia ja yhteensä 14 kuljettajaa ajoivat sunnuntain kilpailussa vain lämmittelykierroksen, jonka jälkeen he vetäytyivät radalta. Syynä olivat Michelinin renkaat, joiden turvallisuutta ei pystytty takaamaan. Kaudella 2005 oli voimassa renkaanvaihdot kieltävä sääntö.
Rengassotku käynnistyi perjantain vapaissa harjoituksissa, kun Michelinin renkaita käyttävän Toyota-tallin testikuljettaja Ricardo Zonta ja kilpakuljettaja Ralf Schumacher ajoivat ulos radalta renkaan hajottua. Michelin ei saanut selville rengasrikkojen syytä ja kehotti kaikkia sen talleja – BARia, Renault’ta, McLarenia, Williamsia, Sauberia, Toyotaa ja Red Bull Racingiä – vetäytymään kilpailusta, jollei rengasvalmistaja saa toimitettua turvallisia renkaita paikalle tai jollei radan ovaalikaarteeseen rakenneta väliaikaista shikaania.
Aika-ajot ajettiin normaalisti, ja kaikki tallit ajoivat lämmittelykierroksensa läpi, mutta Michelinin kilpailukielto talleilleen säilyi. Michelin, sen renkaita käyttävät tallit ja kansainvälinen autourheiluliitto FIA selvittelivät sotkua ennen kilpailua, mutta ratkaisua ei löytynyt, minkä takia kaikki Michelin-tallit vetäytyivät radalta lämmittelykierroksella turvallisuuden vuoksi. Radalle jäi vain kolme Bridgestonen renkaita käyttävää tallia: Ferrari, Jordan ja Minardi. Paikan päälle saapunut yhdysvaltalaisyleisö osoitti asiasta mieltään mm. heittämällä pulloja radalle.
Rengasvalmistaja Michelinin lisäksi tapauksesta on syytetty FIAa, joka ei suostunut uusiin renkaisiin vaihtamiseen tai shikaanin rakentamiseen, jolloin Michelinin renkaita käyttävien tallien oli pakko vetäytyä kilpailusta. Tapauksen johdosta kilpailujen järjestäminen jatkossa Indianapolisissa tai Yhdysvalloissa ylipäänsä oli hetken aikaa epävarmaa. Vaikka kilpailu ajettiin normaalisti jälleen kaudella 2006, F1:n maine sai Yhdysvalloissa kuitenkin tuntuvan kolauksen ja jälkipyykkiä tapauksesta käytiin pitkään.
Kilpailu päättyi Ferrarin kaksoisvoittoon Michael Schumacherin voittaessa kilpailun.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 73 | 1.29.43,181 | 5. | 10 |
| 2. | 2. |  Rubens Barrichello | Ferrari | 73 | +1,522 | 7. | 8 |
| 3. | 18 |  Tiago Monteiro | Jordan-Toyota | 72 | +1 krs. | 17. | 6 |
| 4. | 19 |  Narain Karthikeyan | Jordan-Toyota | 72 | +1 krs. | 19. | 5 |
| 5. | 21 |  Christijan Albers | Minardi-Cosworth | 71 | +2 krs. | 18. | 4 |
| 6. | 20 |  Patrick Friesacher | Minardi-Cosworth | 71 | +2 krs. | 20. | 3 |
| DNS | 16 |  Jarno Trulli | Toyota | 0 | Vetäytyi | 1. |  |
| DNS | 9 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 0 | Vetäytyi | 2. |  |
| DNS | 3 |  Jenson Button | BAR-Honda | 0 | Vetäytyi | 3. |  |
| DNS | 6 |  Giancarlo Fisichella | Renault | 0 | Vetäytyi | 4. |  |
| DNS | 5 |  Fernando Alonso | Renault | 0 | Vetäytyi | 6. |  |
| DNS | 4 |  Takuma Satō | BAR-Honda | 0 | Vetäytyi | 8. |  |
| DNS | 7 |  Mark Webber | Williams-BMW | 0 | Vetäytyi | 9. |  |
| DNS | 12 |  Felipe Massa | Sauber-Petronas | 0 | Vetäytyi | 10. |  |
| DNS | 10 |  Juan Pablo Montoya | McLaren-Mercedes | 0 | Vetäytyi | 11. |  |
| DNS | 11 |  Jacques Villeneuve | Sauber-Petronas | 0 | Vetäytyi | 12. |  |
| DNS | 17 |  Ricardo Zonta | Toyota | 0 | Vetäytyi | 13. |  |
| DNS | 15 |  Christian Klien | Red Bull-Cosworth | 0 | Vetäytyi | 14. |  |
| DNS | 8 |  Nick Heidfeld | Williams-BMW | 0 | Vetäytyi | 15. |  |
| DNS | 14 |  David Coulthard | Red Bull-Cosworth | 0 | Vetäytyi | 16. |  |
Muuta

Tiago Monteiron uran ainoa palkintopallisijoitus sekä Jordan-tallin viimeinen palkintosija.
Narain Karthikeyanin, Christijan Albersin ja Patrick Friesacherin ainoat MM-pisteet
Enes Ünal

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Enes Ünal
Syntymäaika: 10. toukokuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: Osmangazi, Turkki
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: Bournemouth
Junioriseurat
2006–2013: Bursaspor
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2015 | Bursaspor | 35 | (4) |
| 2015–2017 | Manchester City | 0 | (0) |
| 2015–2016 | → Genk | 12 | (1) |
| 2016 | → NAC Breda | 11 | (9) |
| 2016–2017 | → Twente | 32 | (18) |
| 2017– | Villarreal | 23 | (5) |
| 2017 | → Levante | 7 | (1) |
| 2018–2020 | → Valladolid | 68 | (12) |
| 2020–2024 | Getafe | 103 | (34) |
| 2024 | → Bournemouth | 16 | (2) |
| 2024– | Bournemouth | 13 | (2) |
Maajoukkue
| 2012–2014 | Turkki U17 | 12 | (9) |
| 2014 | Turkki U19 | 4 | (6) |
| 2013–2015 | Turkki U21 | 13 | (3) |
| 2015– | Turkki | 34 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. joulukuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 17. joulukuuta 2024.
Enes Ünal (s. 10. toukokuuta 1997 Osmangazi) on turkkilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Bournemouthia. Oikeajalkainen Ünal on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelaa myös Turkin maajoukkueessa.
Ura > Seurajoukkueura

Ünalin kasvattajaseura on Bursaspor. Hän pelasi vuosina 2013–2015 seuran edustusjoukkueessa 35 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Heinäkuussa 2015 Ünal siirtyi Englannin valioliigan Manchester Cityn riveihin. Hänet kuitenkin lähetettiin vielä samassa kuussa puoli vuotta kestäneelle lainalle Belgian Jupiler Pro Leaguen KRC Genkiin, jossa hän pelasi 12 Belgian pääsarjaottelua ja teki yhden maalin. Loppukauden hän pelasi lainalla Alankomaissa NAC Bredassa, jossa teki 11:ssä toisen sarjatason ottelussa yhdeksän maalia. Kauden 2016–2017 hän pelasi lainalla FC Twentessä. Hän pelasi 32 Eredivisien ottelua ja teki niissä 18 maalia.
Manchester City myi Ünalin espanjalaiseen Villarrealiin 14 miljoonalla eurolla kesällä 2017. Hän pelasi avauskaudellaan Villarrealissa 23 Primera Divisiónin ottelua ja teki viisi maalia. Vuoden 2017 viimeiset kaksi kuukautta hän pelasi lainalla Levantessa, jossa teki seitsemässä Espanjan pääsarjaottelussa yhden maalin. Kaudet 2018–2020 hän edusti lainasopimuksella Real Valladolidia. Hän pelasi seurassa 68 Primera Divisiónin ottelua ja teki 12 maalia.
Ünal siirtyi espanjalaiseen Getafeen yhdeksän miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2020. Avauskaudellaan hän teki neljä liigamaalia, mutta kahdella seuraavalla 16 ja 14. Toukokuun 2023 lopulla tulleen eturistisidevamman jälkeen hän oli seitsemän kuukautta peleistä sivuissa. Hän pelasi seurassa kolmen ja puolen kauden aikana kaikkiaan 103 liigaottelua.
Ünal siirtyi Englannin Valioliigan Bournemouthiin lainasopimuksella helmikuun 2024 alussa. Siirto vakinaistettiin 16,5 miljoonan euron siirtosummalla kesällä 2024. Hän on joulukuun 17. päivään 2024 mennessä pelannut Bournemouthissa kaikkiaan 29 valioliigaottelussa, mutta ollut vain kolme kertaa avauskokoonpanossa. Maaleja hän on tehnyt neljä.
Ura > Maajoukkueura

Ünal on edustanut monia Turkin nuorten maajoukkueita. Turkin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän debytoi vain 16-vuotiaana syyskuussa 2013. Turkin jalkapallomaajoukkueessa Ünalin debyytti tapahtui maaliskuussa 2015 ystävyysottelussa Luxemburgia vastaan. Hän on joulukuun 2024 puoliväliin mennessä pelannut 34 A-maaottelua ja tehnyt kolme maalia, näistä kaksi marraskuussa 2019 EM-karsintaottelussa Andorraa vastaan Turkin voittaessa vierasottelunsa 0–2, ja kolmannen maalin maaottelussa Tšekkiä vastaan marraskuussa 2022.
Muuta

Myös Ünalin isä Mesut Ünal edusti jalkapallourallaan Bursasporia. Hän on sittemmin toiminut seuran juniorivalmentajana.
FC Internazionale Milano

Football Club Internazionale Milano, kutsutaan yleisesti nimellä FC Internazionale Milano tai vain Internazionale (/ˌinternattsjoˈnaːle/), on italialainen jalkapalloseura, jonka kotipaikka on Milano. Seura tunnetaan yleisesti nimellä Inter. Seuran kotistadion on Stadio Giuseppe Meazza, joka tunnetaan myös nimellä San Siro.
Seuran lempinimiä ovat muiden muassa Nerazzurri (”Mustasiniset”), la Beneamata (”Rakastettu”), il Biscione (”Iso ruohokäärme”) ja Baüscia (”Uusrikkaat”), koska Interin kannattajat ovat olleet perinteisesti porvaritaustaisia. Vastaavasti paikallisvastustaja AC Milania kutsutaan, hieman pilkallissävytteisesti, nimellä i Casciavìt (”Ruuvimeisselit”), koska se on ollut työläisten kannattama joukkue.
Historia

Seura perustettiin vuonna 1908, kun tiet erosivat vuonna 1899 perustetun Milan Cricket and Football Clubin (nykyinen AC Milan) kanssa. Interissä haluttiin antaa myös ulkomaalaispelaajille mahdollisuus, mistä seuran nimikin juontuu. Yhä tänäkin päivänä seurat kilpailevat tiiviisti keskenään. Seurojen välinen ottelu on Milanon paikalliskamppailu joka tunnetaan yleisesti nimellä Derby della Madonnina.
Fasistisen Italian aikaan seuran nimenä oli Ambrosiana, 300-luvun Milanossa vaikuttaneen piispan mukaan, koska tuolloin maassa ei saatu käyttää kansainvälisyyteen viittaavia nimiä. Sodan jälkeen se otti takaisin oman nimensä.
Vaikka Inter on eurooppalainen huippuseura ajoittuvat sen todelliset kulta-ajat kuitenkin 1960-luvulle. Kaudella 2005–2006 Inter voitti maan jalkapalloliiton päätöksellä mestaruuden, kun sarjataulukossa edelle sijoittuneet Juventus ja AC Milan menettivät pisteitä Italian niin sanotun calciopoli-jalkapalloskandaalin jälkiselvittelyissä. Se oli Interin ensimmäinen scudetto sitten vuoden 1989. Seuraavalla kaudella Inter pystyi saavuttamaan mestaruuden myös pelillisillä ansioilla. Se olikin Serie A:ssa suvereeni, vaikka toki on muistettava että pahimmista kilpailijoista Juventus oli pudotettu Serie B:hen. Inter voitti mestaruuden viisi kertaa peräkkäisinä vuosina 2006–2010.
Kaudella 2009–2010 Inter pääsi ensimmäistä kertaa 1990-luvun jälkeen nauttimaan myös euromenestystä. Inter voitti mestarien liigassa ensin Chelsean yhteismaalein 3–1. Tämän jälkeen Inter voitti toisella pudotuskierroksella CSKA Moskovan maalein 2–0, ja eteni välieriin. Inter peittosi hallitsevan mestarin Barcelonan 3–1 kotikentällään ja hävisi vieraissa 1-0, mutta eteni kuitenkin jatkoon yhteismaalein 3–2. Loppuottelussa vastaan tuli Bayern München ja peli ratkesi Diego Militon kahteen osumaan. Kun milanolaisseura voitti myös scudetton kahden pisteen erolla toiseksi tulleeseen AS Romaan, sekä Coppa Italian finaalin samaa joukkuetta vastaan, saavutti se ensimmäisenä italialaisena joukkueena triplamestaruuden. Menestyksen takana vuosina 2008–2010 häärinyt portugalilaisvalmentaja Jose Mourinho erosi kesällä 2010 ja tilalle saapui Rafael Benitez. Benitez sai potkut joulukuussa 2010.
Saavutukset

Serie A
Mestaruus (20): 1909–1910, 1919–1920, 1929–1930, 1937–1938, 1939–1940, 1952–1953, 1953–1954, 1962–1963, 1964–1965, 1965–1966, 1970–1971, 1979–1980, 1988–1989, 2005–2006, 2006–2007, 2007–2008, 2008–2009, 2009–2010, 2020-2021, 2023–2024
Toinen sija (14): 1932–33, 1933–34, 1934–35, 1940–41, 1948–49, 1950–51, 1961–62, 1963–64, 1966–67, 1969–70, 1992–93, 1997–98, 2002–03, 2010-2011, 2019-2020
Italian cup
Voitto (9): 1938–1939, 1977–1978, 1981–1982, 2004–2005, 2005–2006, 2009–2010, 2010–2011, 2021-2022, 2022-2023
Toinen sija (6): 1958–59, 1964–65, 1976–77, 1999–00, 2006–07, 2007–08
Italian supercup
Voitto (8): 1989, 2005, 2006, 2008, 2010, 2021, 2022, 2023
Toinen sija (4): 2000, 2007, 2009, 2011
Euroopan cup ja Mestarien liiga
Voitto (3): 1963–1964, 1964–1965, 2009-2010
Toinen sija (3): 1966–67, 1971–72, 2022-2023
Eurooppa-liiga (ent. UEFA Cup)
Voitto (3): 1990–1991, 1993–1994, 1997–1998
Toinen sija (2): 1996–97, 2019–20
Intercontinental Cup
Voitto (2): 1964, 1965
Seurajoukkueiden maailmanmestaruus
Voitto (1): 2010
Saavutukset > Tuplamestaruudet

1964–1965 Euroopan cup ja  Serie A
2005–2006 Serie A ja Italian cup
Saavutukset > Triplamestaruudet

2009–2010 Mestarien liiga, Serie A ja Italian cup
Pelaajat > Kuuluisia entisiä pelaajia

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   Adriano   Alessandro Altobelli   Roberto Baggio   Mario Balotelli   Gabriel Batistuta   Dennis Bergkamp   Giuseppe Bergomi   Nicola Berti   Laurent Blanc   Tarcisio Burgnich   Andreas Brehme   Esteban Cambiasso   Fabio Cannavaro   Francesco Coco |   |   Hernán Crespo   Julio Ricardo Cruz   Edgar Davids   Marco Delvecchio   Youri Djorkaeff   Samuel Eto'o   Giacinto Facchetti   Giuseppe Favalli   Luis Figo   Diego Forlan   Zlatan Ibrahimović   Paul Ince   Júlio César   Nwankwo Kanu |   |   Robbie Keane   Jürgen Klinsmann   Obafemi Martins   Marco Materazzi   Lothar Matthäus   Sandro Mazzola   Giuseppe Meazza   Siniša Mihajlović   Gianluca Pagliuca   Daniel Passarella   Álvaro Recoba   Roberto Carlos   Ronaldo   Karl-Heinz Rummenigge |   |   Salvatore Schillaci   Clarence Seedorf   Lennart Skoglund   Santiago Solari   Luis Suárez   Hakan Şükür   Francesco Toldo   Christian Vieri   Lido Vieri   Aron Winter   Iván Zamorano   Cristiano Zanetti   Javier Zanetti   Walter Zenga |
Pelaajat > Valmentajat

| --- | --- |
  Virgilio Fossati (1909–1915)   Nino Resegotti, Francesco Mauro (1919–1920)   Bob Spotishwood (1922–1924)   Árpád Weisz (1926–1928)   József Viola (1928–1929)   Árpád Weisz (1929–1931)   István Tóth (1931–1932)   Árpád Weisz (1932–1934)   Gyula Feldmann (1934–1936)   Albino Carraro (1936)   Armando Castellazzi (1936–1938)   Tony Cargnelli (1938–1940)   Giuseppe Peruchetti (1940)   Italo Zamberletti (1941)   Ivo Fiorentini (1941–1942)   Giovanni Ferrari (1942–1945)   Carlo Carcano (1945–1946)   Nino Nutrizio (1946)   Giuseppe Meazza (1947–1948)   Carlo Carcano (1948)   Dai Astley (1948)   Giulio Cappelli (1949–1950)   Aldo Olivieri (1950–1952)   Alfredo Foni (1952–1955)   Aldo Campatelli (1955)   Giuseppe Meazza (1955–1956)   Annibale Frossi (1956)   Luigi Ferrero (1957)   Giuseppe Meazza (1957)   Jesse Carver (1957–1958)   Giuseppe Bigogno (1958)   Aldo Campatelli (1959–1960)   Camillo Achilli (1960)   Giulio Cappelli (1960)   Helenio Herrera (1960–1968)   Alfredo Foni (1968–1969)   Heriberto Herrera (1969–1971)   Giovanni Invernizzi (1971–1973)   Enea Masiero (1973)   Helenio Herrera (1973)   Enea Masiero (1974)   Luis Suárez (1974–1975)   Giuseppe Chiappella (1976–1977)   Eugenio Bersellini (1977–1982)   Rino Marchesi (1982–1983)   Luigi Radice (1983–1984)   Ilario Castagner (1984–1986)   Mario Corso (1986) :   Giovanni Trapattoni (1986–1991)   Corrado Orrico (1991)   Luis Suárez (1992)   Oswaldo Bagnoli (1992–1994)   Giampiero Marini (1994)   Ottavio Bianchi (1994–1995)   Luis Suárez (1995)   Roy Hodgson (1995–1997)   Luciano Castellini (1997)   Luigi Simoni (1997–1998)   Mircea Lucescu (1998–1999)   Luciano Castellini (1999)   Roy Hodgson (1999)   Marcello Lippi (1999–2000)   Marco Tardelli (2000–2001)   Héctor Cúper (2001–2003)   Corrado Verdelli (2003)   Alberto Zaccheroni (2003–2004)   Roberto Mancini (2004–2008)   José Mourinho (2008–2010)   Rafael Benítez (2010)   Leonardo Araújo (2010–2011)   Gian Piero Gasperini (2011)   Claudio Ranieri (2011–2012)   Andrea Stramaccioni (2012–2013)   Walter Mazzarri (2013–2014)   Roberto Mancini (2014–2016)   Frank de Boer (2016)   Stefano Vecchi (2016, va.)   Stefano Pioli (2016–2017)   Stefano Vecchi (2017, va.)   Luciano Spalletti (2017–2019)   Antonio Conte (2019–2021)   Simone Inzaghi (2021–)
Pelaajat > Puheenjohtajat

Internazionalella on historiansa aikana ollut monta puheenjohtajaa, joista jotkut ovat olleet seuran omistajia ja toiset kunniapuheenjohtajia. Tässä täydellinen lista puheenjohtajista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (italiaksi) (englanniksi) (espanjaksi) (kiinaksi) (indonesiaksi) (japaniksi)
Serie A 2024–2025
Atalanta |  Bologna |  Cagliari | Como |  Empoli |  Fiorentina |  Genoa |  Inter |  Juventus |  Lazio |
  Lecce |  Milan | Monza |  Napoli |  Parma |  Roma |  Torino |  Udinese | Venezia |  Verona
| n k Mestarien liigan voittajat |
| --- | --- |
Kausi ja voittaja: 1992–93:  Marseille 1993–94:  Milan 1994–95:  Ajax 1995–96:  Juventus 1996–97:  Borussia Dortmund 1997–98:  Real Madrid 1998–99:  Manchester United 1999–00:  Real Madrid 2000–01:  Bayern München 2001–02:  Real Madrid 2002–03:  Milan 2003–04:  Porto 2004–05:  Liverpool 2005–06:  Barcelona 2006–07:  Milan 2007–08:  Manchester United 2008–09:  Barcelona 2009–10:  Internazionale 2010–11:  Barcelona 2011–12:  Chelsea 2012–13:  Bayern München 2013–14:  Real Madrid 2014–15:  Barcelona 2015–16:  Real Madrid 2016–17:  Real Madrid 2017–18:  Real Madrid 2018–19:  Liverpool 2019–20:  Bayern München 2020–21:  Chelsea 2021–22:  Real Madrid 2022–23  Manchester City
Jalkapallon seurajoukkueiden maailmanmestarit
2000  Corinthians ● 2005  São Paulo ● 2006  Internacional ● 2007  Milan ● 2008  Manchester United ● 2009  Barcelona ● 2010  Internazionale ● 2011  Barcelona ● 2012  Corinthians ● 2013  Bayern München ● 2014  Real Madrid ● 2015  Barcelona ● 2016  Real Madrid ● 2017  Real Madrid ● 2018  Real Madrid ● 2019  Liverpool ● 2020  Bayern München ● 2021  Chelsea
José Mourinho, Mourinho valmensi Interin Italian historian ensimmäiseen triplamestaruuteen 2009–2010
Dezhou

| Dezhou 德州市, Dézhōu Shì |
| --- | --- |
 Dezhoun sijainti Kiinan Shandongin maakunnassa
 Dezhou
 Koordinaatit: 37.4348°N, 116.3534°E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Shandong
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10 356 km²
Väkiluku (2010):  5 568 235
Aikavyöhyke:  UTC+8
Suuntanumero(t):  +86 (0)534
 
 www.dezhou.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Paikallishallinnollinen jako.
Dezhou (kiin. 德州市, pinyin: Dézhōu Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Shandongin maakunnassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 110 kilometriä maakunnan pääkaupunki Jinanista luoteeseen. Dezhoun väkiluku on 5,568 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 10 356 neliökilometriä.
Dezhoun kaupunki rajoittuu lännessä Xingtain ja Hengshuin, pohjoisessa Cangzhoun, idässä Binzhoun sekä etelässä Jinanin ja Liaochengin prefektuuritason kaupunkeihin.
Piirikuntatasolla kaupunki jakautuu yhteentoista osaan seuraavasti (numerointi kuten kuvassa):
| --- | --- |
 Kaupunkipiiri (2) 1. Decheng  4. Lingcheng (29.10.2014 lähtien, aiemmin oli Lingxianin piirikunta) Piirikuntatason kaupungit (2) 2. Laoling, useimmitten väärin kirjoitettu Lelingiksi  3. Yucheng :  Piirikunnat (7) 5. Ningjin  6. Qingyun  7. Linyi  8. Qihe  9. Pingyuan  10. Xiajin  11. Wucheng 
Nähtävyyksiin kuuluu esimerkiksi Sulun itäisen kuninkaan hautaholvi. Sulun kuningas menehtyi Dezhoun kohdalla vuonna 1417 ollessaan paluumatkalla Pekingistä kotimaahansa. Ming-dynastian keisari rakennutti kuninkaan muistoksi hautaholvin. Sulun kuningaskunta oli muinainen muslimiemiraatti Sulun saaristossa Filippiinien lounaisosassa. Lisäksi esimerkiksi maailmanperintöluetteloon 2014 nostettu, lähes 1800 kilometriä pitkä Keisarinkanava kulkee Dezhoun kaupungin kautta.
Dezhou.
Dezhoun rautatieasema.
Katunäkymä Laolingin piirikuntatason kaupungista.
Näkymä Laolingin kaupungista: Laolingin torni.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dezhou Wikimedia Commonsissa
Dezhou (Shandong) City Information (erityisesti talouspainotus) (englanniksi) (chinaknowledge.com)
Dezhou (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (dezhou.gov.cn)
China Postal Code Shandong Province (prefektuuri ja piirikuntataso) (englanniksi) (youbianku.com)
Laolingin kaupungin virallinen verkkosivusto (osoitteessa lukee laoling) (Arkistoitu – Internet Archive) (kiinaksi) (china-laoling.gov.cn)
Lahtivalas

| Lahtivalas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Valaat Cetacea
Alalahko::  Hetulavalaat Mysticeti
Heimo::  Uurteisvalaat Balaenopteridae
Suku::  Uurteisvalaat Balaenoptera
Laji::  acutorostrata
Kaksiosainen nimi
 Balaenoptera acutorostrata  Lacépède, 1804 
Katso myös
   Lahtivalas Wikispeciesissä   Lahtivalas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Lahtivalas (Balaenoptera acutorostrata) on hetulavalaisiin kuuluva laji, joka elää sekä pohjoisen että eteläisen pallonpuoliskon merialueilla. Lahtivalaita on maailmassa noin 500 000–700 000 yksilöä.