stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Loki (sarjakuvahahmo)
Historia

Loki ei todellisuudessa ole asgardilainen, vaan Laufeyn, Jotunheimia asuttavien jääjättiläisten kuninkaan poika. Odin oli marssinut sotaan jääjättiläisiä vastaan ja surmattuaan Laufeyn Odin löysi sattumalta pienen pojan, jota jääjättiläisten monarkki oli hävennyt tämän pienen koon vuoksi. Odin heltyi ja julisti adoptoivansa pojan kasvattaen tämän Thorin rinnalla toisena poikanaan.
Läpi lapsuutensa Loki vihasi sitä, että asgardilaiset kohtelivat häntä ja Thoria eri tavoin. Asgardilaiset, jotka arvostavat urheutta ja voimaa, pitivät enemmän Thorista Lokin jäädessä vähemmälle huomiolle. Loki kehitti itseään kuitenkin muilla aloilla, enimmäkseen magian saralla. Loki omasikin luonnollisen kyvyn manipuloida voimakkaita maagisia energioita ja toivoi taitojensa avulla nousevansa joskus koko Asgardin voimakkaimmaksi jumalaksi  ja tuhoavansa Thorin.
Lokin saavutettua miehuuden hänen taipumuksensa pahantekoon toi hänelle lempinimen "Kujeilijajumala". Loki ei kuitenkaan tehnyt vain harmittomia jekkuja, vaan kuolettavia ja pirullisia tekoja, jotka eivät jääneet kanssaeläjiltä huomaamatta. Lopulta harmiton Kujeilijajumalan titteli väistyi ja tilalle astui osuvampi nimitys "Pahuuden jumala".
Vuosisatojen ajan Loki yritti kumota ottoisänsä Odinin valtaistuimeltaan ja tuhota Thorin. Odin suvaitsi kauan näitä yrityksiä, mutta vangitsi lopulta  tottelemattoman ottopoikansa jykevän puun sisälle. Puu päästäisi Lokin vankilastaan vain jos joku vuodattaisi kyyneleen hänen vuokseen. Lopulta Loki sai lehden irtoamaan puusta ja lennätti sen ohikulkeneen Heimdallin silmään. Tämä vuodatti kyyneleen ja Loki vapautui vallanhaluisempana ja julmempana kuin koskaan.
Loki ja Thor iskivät yhteen useasti. Toisinaan Loki käytti käskyläisiä tekemään likaisen työn puolestaan, toisinaan hän taas asettui vastustamaan Thoria henkilökohtaisesti. Lokin tunnetuin kätyri oli maagisista asgardilaisista yrteistä voimansa saanut Imijä. Loki on yrittänyt jopa manipuloida Odinin Thoria vastaan, mutta epäonnistunut surkeasti.
Lokin juonet ovat usein ajaneet myös Maan, eli Midgardin vaaraan. Tällöin hän on kohdannut lukuisia Maata puolustavia supersankareita. Loki on kuitenkin myös epäsuorasti vastuussa Kostajien perustamisesta. Hän nimittäin taioillaan hämäsi Hulkin aiheuttamaan tuhoa, joka taas johti Kostajien perustamiseen.
Huolimatta Lokin vihasta Odinia ja Thoria kohtaan on hän myös useasti auttanut puolustamaan Asgardia erilaisilta uhilta, kuten Surturilta. Luonnollisesti tämäkin johtui itsekkäistä vaikuttimista - Surturin aikomus oli tuhota Asgard, jota Loki oli vannonut vielä hallitsevansa.
Voimat ja varusteet

Vaikka Loki onkin jääjättiläisten jälkeläinen, hänellä on samanlaiset fyysiset ominaisuudet mitä syntyperäisillä asgardilaisillakin.
Lokilla on keskivertoasgardilaisen miehen voimat ja kestävyys. Hän kykenee siis nostamaan noin 30 tonnia. Loki ikääntyy paljon hitaammin kuin ihmiset ja on äärimmäisen pitkäikäinen, muttei kuitenkaan kuolematon. Loki on immuuni kaikille maapallolla tavatuille sairauksille ja infektioille. Hänellä on myös korkea resistanssi fyysisiä vahinkoja vastaan. Loki kykenee kuitenkin nostamaan haavoittumattomuuttaan uskomattomille tasoille magiansa avulla. Balder Uljas esimerkiksi hakkasi hänen päänsä irti miekalla, mutta Loki poimi sen myöhemmin tyynesti asettaen sen takaisin paikoilleen todeten, että noin mainio pila on "Parin päivän jäykän niskan arvoinen".
Lokin suurin voima on kuitenkin hänen kykynsä manipuloida suuria määriä alkuperältään mystisiä energiavirtoja eri tarkoituksiin. Hän kykenee ampumaan voimakkaita energiaiskuja, luomaan voittamattomia suojakenttiä, lisäämään hetkellisesti omia fyysisiä voimiaan ja kestävyyttään, antaa yli-inhimillisiä voimia eläville olennoille, herättämään esineitä henkiin, lentämään suurilla nopeuksilla, teleporttaamaan ulottuvuuksien välillä jne.
Lokilla on ilmeisesti myös jonkinlaisia yliaisteja, jotka muistuttavat psionisia voimia. Loki pystyy esimerkiksi projisoimaan ajatuksiaan suurtenkin matkojen päähän, jopa ulottuvuuksien välisten muurien läpi. Loki ei kuitenkaan kykene lukemaan toisten olentojen ajatuksia tai kontrolloimaan heidän toimiaan mielenhallinnan avulla.
Näiden moninaisten mystisten kykyjen lisäksi Lokia on myös siunattu veitsenterävällä älykkyydellä. Hänen silmitön vihansa Thoria kohtaan, vallanhimonsa ja hänen taipumuksensa eristäytyä muista ihmisistä on kuitenkin usein saattanut hänen huolellisesti laaditut suunnitelmansa epäonnistumiseen.
Muissa medioissa > Marvel Cinematic Universe

Marvel Cinematic Universen elokuvissa Lokia esittää Tom Hiddleston. Hahmon alkupräinen versio teki ensiesiintymisensä elokuvassa Thor (2011) ja esiintyi myöhemmin myös elokuvissa The Avengers (2012), Thor: The Dark World (2013), Thor: Ragnarök (2017) ja Avengers: Infinity War (2018). Hahmolle kuvattiin alun perin kohtauksia elokuvaan Avengers: Age of Ultron (2015), mutta ne leikattiin teatteriversiosta pois.
Vaikka Thanos tappoi Lokin Infinity Warissa , myöhemmissä MCU-medioissa nähtiin hahmon vaihtoehtoisen menneisyyden variantti (L1130), jota Hiddleston myös näytteli. Tämä variantti teki ensiesiintymisensä elokuvassa Avengers: Endgame (2019) ja esiintyi myöhemmin omassa Disney+-sarjassaan Loki (2021–2023). Hän teki myös kreditoimattoman cameo-esiintymisen elokuvan Ant-Man and the Wasp: Quantumania (2023) lopputekstien jälkeen näytetyssä kohtauksessa.
Lokissa esiintyy myös lukuisia muita Lokin variantteja. Näistä merkittävimpiä ovat naispuolinen variantti nimeltä Sylvie (L0852) (näyttelijänä Sophia Di Martino), Lapsi-Loki (näyttelijänä Jack Veal), iäkäs ja sarjakuvista tuttuihin vaatteisiin pukeutunut Klassinen Loki (engl. Classic Loki) (näyttelijänä Richard E. Grant), tummaihoinen vasaraa aseenaan kantava Pöyhkeä Loki (engl. Boastful Loki) (näyttelijänä DeObia Oparei), Alligaattori-Loki, sekä Presidentti Loki (näyttelijänä Tom Hiddleston).
Muissa medioissa > Videopelit

Loki on Marvel: Ultimate Alliancessa yksi Pahuuden Mestareiden johtajajäseniä ja yksi loppuvastuksia. Pelaaja joutuu voittamaan hänet ensin "normaalina" ja myöhemmin uudestaan tämän liikuttaessa Tuhoaja-haarniskaa.
Lego Marvel Super Heroes -pelissä Loki on yksi päävastuksista.
Lokia näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1966 | Len Carlson | Mighty Thor |  |  |
| 1981 | John Stephenson | Spider-Man and His Amazing Friends |  |  |
| 2009–2011 | Ted Biaselli | The Super Hero Squad Show |  |  |
| 2009–2011 | Graham McTavish | The Avengers: Earth’s Mightiest Heroes | Hulk Vs Thor |  |
| 2011–2013, 2017–2019, 2021–2024 | Tom Hiddleston | Loki What If...? | Thor The Avengers Thor: The Dark World Thor: Ragnarök Avengers: Infinity War Avengers: Endgame Ant-Man and the Wasp: Quantumania | Thor: God of Thunder |
| 2012–2019 | Troy Baker | Ultimate Spider-Man Avengers Assemble |  | Lego Marvel Super Heroes |
Loki taistelemassa velipuolensa Thorin kanssa.
Berndt von Schinkel

Berndt von Schinkel
Berndt (Bengt) von Schinkel (1794–1882) oli ruotsalainen historiallisten asiakirjojen kerääjä. Hän tuli 1823 kuningas Kaarle XIV Juhanan ordonanssiupseeriksi. Hänen tehtävänsä oli kirjata otteita kuninkaallisen kabinetin ja kuninkaan yksityisestä kirjekokoelmasta samalla kun hänellä oli tilaisuus kirjoittaa muistiin kuninkaan ja muiden ajan tapauksiin osallistuneiden henkilöiden suullisia tiedonantoja. Schinkelin kokoelmat julkaistiin sittemmin nimellä Minnen ur Sveriges nyare historia, samlade af Berndt von Schinkel" (1852–1883). Ne ovat tärkeä Ruotsin uudemman historian lähde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Berndt von Schinkel Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Ruotsi
Folke Sandström

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Folke Sandström |  Folke Sandström |  Folke Sandström |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten kouluratsastus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Berliini 1936 | joukkuekilpailu |  |
Einar Folke Emanuel Sandström (27. syyskuuta 1892 Edshult, Alingsås – 18. elokuuta 1962 Lidingö) oli ruotsalainen upseeri ja kouluratsastuksen olympiamitalisti.
Sandström saavutti joukkuekilpailun olympiapronssia Berliinissä 1936 ja sijoittui yksilökilpailussa 15:nneksi.
Sandströmille myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki.
Aiheesta muualla

Folke Sandström Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Fredrik Ludvig de la Myle

Fredrik Ludvig de la Myle (noin 1752 – 17. tammikuuta 1797 Eura) oli suomalainen majuri, vapaamuurari ja ruotsin kielellä kirjoittanut runoilija.
De la Mylen vanhemmat olivat Kuurinmaalta Tuckumista kotoisin ollut Rymättylän Maanpään tilan omistaja, kapteeni Karl Johan de la Myle (1728−1798) ja runoilijana tunnettu Agata Lovisa Brunnengräber. Hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1768 tai 1769.
De la Myle oli korpraalina henkirakuunarykmentissä vuodesta 1774 ja kornettina vuodesta 1778. Hän oli sitten luutnanttina venäläisten palveluksessa Pietarin tykistössä ja palasi sitten takaisin Ruotsin palvelukseen kornetiksi 1782. De la Mylestä tuli kapteeni 1788 ja majuri 1791. Hän erosi armeijan palveluksesta 1793. De la Myle vei 1788 Kustaa III:n sodanjulistusilmoituksen Venäjän keisarinna Katariina II:lle. Kustaa III:n sodan aikana de la Myle osallistui Ruotsinsalmen taisteluun ja hän teki taistelusta myös piirroksen.
De la Myle julkaisi kaksi kirjoittamaansa ruotsinkielistä muistorunoa.
De la Myle oli naimisissa vuodesta 1791 Karolina Charlotta Saloniuksen kanssa.
Teoksia

Sorge-qväde vid capitainskan fru Agatha Lovisa de la Myles, född Brunnengräbers grift. År 1787 den 5:te september. Åbo, tryckt i Frenckellska boktryckeriet 1787
Vid en ömt saknad systers, : afledna lieutenantskan fru Charl. Benigna Agneta Hjulhammar född de la Myles dödlige frånfälle, som skedde d. 21 januarii 1789. Af en mycket sörjande bror. Åbo, tryckt i Frenckellska boktryckeriet 1789
Aiheesta muualla

De la Mylen elämäkerta Kansallisbiografiassa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852
Hans von Blixen-Finecke (nuorempi)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Von Blixen-Finecke 1950-luvulla. |  Von Blixen-Finecke 1950-luvulla. |  Von Blixen-Finecke 1950-luvulla. |  |
Maa:   Ruotsi
Kenttäratsastus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | yksilökilpailu |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
Nils Gustaf Fredrik Bror ”Hans” von Blixen-Finecke (20. heinäkuuta 1916 Linköping – 16. helmikuuta 2005 Penzance, Yhdistynyt kuningaskunta) oli ruotsalainen upseeri ja kenttäratsastuksen olympiavoittaja.
Von Blixen-Finecke voitti Helsingin kesäolympialaisten 1952 kenttäratsastuksessa kultaa sekä yksilö- että joukkuekilpailussa. Hän kilpaili olympiatasolla myös Tukholmassa 1956. Von Blixen-Finecken isä Hans von Blixen-Finecke voitti kouluratsastuksessa olympiapronssia Tukholmassa 1912 ja kuoli lapsensa oltua yhden vuoden ikäinen. Von Blixen-Finecken setä avioitui kirjailija Karen Blixenin kanssa. Upseerina työskennellyt von Blixen-Finecke yleni everstiluutnantiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hans von Blixen-Finecke (nuorempi) Wikimedia Commonsissa
Hans von Blixen-Finecke Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Alankomaat
Carl Adam Wachtmeister

Carl Adam Wachtmeister af Björkö (27. toukokuuta 1740 Rotenberg Ruotsi – 29. kesäkuuta 1820 Tukholma) oli ruotsalainen aatelinen, sotilas ja virkamies, joka toimi Turun akatemian kanslerina.
Wachtmeisterin vanhemmat olivat everstiluutnantti, vapaaherra Axel Gustaf Wachtmeister ja kreivitär Magdalena Sofia Wachtmeister af Johannishus. Wachtmeister oli kadetti Adolf Fredrikin kadettikunnassa vuodesta 1751, vänrikki Skaraborgin rykmentissä vuodesta 1756 ja henkikaartissa vuodesta 1757, luutnantti 1763, Södermanlandin herttuan Karlin kavaljeeri vuodesta 1770, alikapteeni ja eversti 1772, Jämtlandin rykmentin komentaja vuodesta 1776 ja kruununprinssi Gustaf Adolfin kavaljeeri vuodesta 1781.
Kustaa III:n suosikkeihin vuoteen 1789 kuulunut Wachtmeister oli oman Göteborgin garnisonirykmenttinsä komentaja ja Göteborgin komendantti 1785–1789. Kruununprinssin kasvatuksesta vastaava sijainen hän oli 1787–1789, Tukholman kaupungin ylipäällikkö 1788–1789 ja leskikuningatar Sofia Magdalenan ylimarsalkka sekä valtakunnan herra vuodesta 1792. Turun akatemian kanslerina Wachtmeister toimi 1793–1809, Kustaa Mauri Armfeltin seuraajana. Tehtävää hän hoiti kuitenkin lähinnä kanslerinsihteerien avulla. Turussa hän kävi itse vain yhden kerran, kesällä 1803. Wachtmeister korotettiin kreiviksi 1799.
Aiheesta muualla

Carl Adam Wachtmeister Biografiasampo.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Knut von Troil

Knut von Troil, Thomas Joachim Leglerin maalaama muotokuva.
Knut von Troil (4. syyskuuta 1760 Uppsala, Ruotsi – 4. lokakuuta 1825 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalaissyntyinen suomalainen upseeri, virkamies ja vapaaherra. Von Troililla oli merkittävä asema Suomen suuriruhtinaskunnan ensimmäisten vuosien hallinnossa. Hän toimi Turun ja Porin läänin maaherrana vuosina 1806–1809, senaattorina vuosina 1809–1814 ja Suomen asiain komitean puheenjohtajana Pietarissa vuosina 1814–1821.
Elämä ja ura

Von Troilin isä oli Uppsalan arkkipiispa Samuel Troilius, jonka lapset aateloitiin vuonna 1756 nimellä von Troil. Vanhempi veli oli myös arkkipiispana toiminut Uno von Troil.
Knut von Troil aloitti sotilasuransa vuonna 1774. Hän palveli Uudenmaan rakuunissa vuodesta 1783 luutnanttina ja vuodesta 1785 kapteenina. Hän osallistui Kustaa III:n sotaan ja sen aikana Anjalan liittoon. Hän allekirjoitti elokuussa 1788 Anjalan liittokirjan ja kiersi keräämässä sille kannatusta upseerien keskuudessa. Sotaoikeus tuomitsi hänet vuonna 1790 kuolemaan maanpetoksesta, mutta kuningas Kustaa III armahti hänet, sillä hän oli oikeuskäsittelyn aikana osoittanut urhoollisuutta taisteluissa. Von Troil jopa palkittiin Miekkaritarikunnan jäsenyydellä. Hän erosi sotapalveluksesta vuonna 1796 everstiluutnanttina ja oli sen jälkeen kartanonomistajana Suomessa. Hänen omistuksiinsa kuului muun muassa Harvialan kartano Vanajassa.
Von Troil nimitettiin Turun ja Porin läänin maaherraksi vuonna 1806. Suomen sodan aikana hän oli siten yksi valloitetun Suomen johtavista virkamiehistä, ja osoitti halukkuutensa yhteistyöhön uusien vallanpitäjien kanssa. Sodan yhä jatkuessa hän järjesti venäläisten ylipäällikön Friedrich Wilhelm von Buxhoevdenin määräyksestä Turussa 21. toukokuuta 1808 tilaisuuden, jossa hän ja muut johtavat virkamiehet vannoivat uskollisuudenvalan Venäjän keisarille. Ruotsissa tätä pidettiin petturuutena ja kuningas Kustaa IV Aadolf erotti von Troilin virasta, mutta venäläiset antoivat hänen jatkaa tehtävässään. Von Troilille uskollisuudenvalan yhteydessä annettu venäläinen Pyhän Annan 1. luokan kunniamerkki herätti paheksuntaa Suomessakin. Hän kuitenkin edellytti venäläisten noudattavan Suomen ruotsalaisia lakeja.
Von Troil teki vuoden 1809 Porvoon valtiopäivillä aloitteen armeijan palkkausolojen turvaamisesta. Valtiopäivien kaikki neljä säätyä ehdottivat häntä jäseneksi uuteen Suomen hallituskonseljiin, jonka talousosastoon hänet myös nimitettiin sen perustamisen yhteydessä elokuussa 1809. Hänet korotettiin valtiopäivien päättyessä vapaaherraksi.
Von Troilista tuli Suomen asiain komitean puheenjohtaja Gustaf Mauritz Armfeltin kuoltua vuonna 1814, mutta sairastelun vuoksi hän ei kyennyt kunnolla hoitamaan tätä tehtävää eikä siksi saavuttanut edeltäjänsä veroista valta-asemaa. Valta siirtyi ministerivaltiosihteeri Robert Henrik Rehbinderin käsiin. Von Troil oli vuodesta 1817 virkavaapalla ajauduttuaan keisari Aleksanteri I:n epäsuosioon ruotsalaissympatioidensa vuoksi. Hän sai salaneuvoksen arvon vuonna 1816. Von Troil erosi virasta vuonna 1821 ja vietti eläkepäiviään Turussa. Hän asui Turun kaupungin hänelle vuokraamassa Brinkkalan talossa, jossa hänen pitämänsä ”von Troilin hovi” muodostui kaupungin seuraelämän keskukseksi. Hän kuoli vuonna 1825 ollessaan matkalla Tukholmassa.
Knut von Troilista polveutuu von Troilin aatelissuvun suomalainen, vapaaherrallinen haara. Hänen poikansa oli lääninkuvernööri Samuel Werner von Troil ja pojanpoikansa senaatin talousosaston varapuheenjohtaja Samuel Werner von Troil nuorempi.
Fredrik Frans Wallenstråle

Wallenstrålen muotokuva Kansallisgalleriassa
Fredrik Frans Wallenstråle (30. tammikuuta 1771 Tukholma – 10. joulukuuta 1857 Ekeby, Ruotsi) oli ruotsalaissyntyinen laivanvarustaja, kauppias, kapteeni ja valtiopäivämies, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Wallenstrålen vanhemmat olivat kanslianeuvos Fredrik Ulrik Wallenstråle, aiemmin Wallén, ja Märta Silfverstedt ja puoliso vuodesta 1805 Catharina Maria Charlotta de Carnall, maaherra, kenraaliadjutantti Carl Constantin de Carnallin tytär. Wallenstråle palveli ratsumiehenä henkivartiokaartissa vuodesta 1780 ja oli Ruotsin Itä-Intian kauppakomppanian palveluksessa 1785–1802. Armeijan laivaston vänrikki hän oli 1789 ja luutnantti 1790. Kapteenin arvon Wallenstråle sai 1805, samana vuonna kun hän muutti Poriin. Wallenstråle oli kauppias ja laivanvarustaja Porissa vuodesta 1806, Lyttylän kartanon omistaja Ulvilassa vuodesta 1805, Porin tupakkatehtaan omistaja vuodesta 1806 ja Lyttylän telakan omistaja vuodesta 1812. Ruotsiin Wallenstråle muutti viimeistään 1830-luvun alussa. Hän oli aatelissäädyssä edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809. Kauppaneuvoksen arvonimen Wallenstråle sai 1819.
Aiheesta muualla

Fredrik Frans Wallenstråle 1771–1857 (Arkistoitu – Internet Archive) Satakunnan museo. Viitattu 27.12.2020
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
France

France voi tarkoittaa:
France, la France, Ranskan omakielinen nimi
SS France, vuonna 1910 valmistunut matkustaja-alus
SS France, vuonna 1956 valmistunut matkustaja-alus
France, sukunimenä:
Alix de France (1151–1197/1198), Bois'n kreivitär, Ranskan kuningas Ludvig VII:n tytär
Anatole France, oik. Jacques Anatole François Thibault (1844–1924), ranskalainen kirjailija, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja
Cécile de France (s. 1975), belgialainen näyttelijä
Isabella de France (1298–1358), Ranskan kuningas Filip IV Kauniin tytär
Marguerite de France (1158–1197), Ranskan kuningas Ludvig VII:n tytär
Marie de France (n. 1160–1210), ranskalainen runoilija
Pierre Mendès France (1907–1982), ranskalainen poliitikko, Ranskan pääministeri 1954–1955.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”France”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Otto Magnus Wolffelt

Otto Magnus Wolffelt (17. toukokuuta 1663 Pärnu Viro – 4. tammikuuta 1743 Tukholma Ruotsi) oli Suomessakin palvellut ruotsalainen sotilas ja sittemmin maaherra.
Otto Magnus Wolffeltin vanhemmat olivat Henrik Wolffelt ja Gertrud Koskull. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Helena Nassokin (k.1704), toinen vuodesta 1706 Elisabeth Adlerhielm (1677–1710) ja kolmas vuodesta 1711 Magdalena Catharina Clerk. Wolffelt oli 15-vuotiaana lippumies Hämeen läänin jalkaväkirykmentissä 1678, kersantti hänestä tuli 1680, vääpeli 1681, vänrikki 1683 ja luutnantti 1689. Kapteeni Liivinmaan jalkaväkirykmentissä hän oli 1700, majuri 1702 ja everstiluutnantti sekä Kuressaaren linnoituksen päällikkö 1710. Älvsborgin rykmenttiin hän siirtyi 1714 ja Uplannin rykmenttiin 1716. Everstiksi 1718 ylennetty Wolffelt oli Uplannin rykmentin komentaja vuodesta 1730. Tukholman läänin maaherrana hän toimi 13. syyskuuta 1737 alkaen. Tammikuun alussa 1743 kuollut Wolffelt on haudattu kolmannen puolisonsa kanssa Vallentunan kirkkoon.
Aiheesta muualla

Otto Magnus Wolffelt Biografiasampo.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Christoffer Wernfelt

Christoffer Wernfelt, vuoteen 1688 Wernich (1639 Jönköping, Ruotsi –  9. lokakuuta 1691 Mustasaari) oli ruotsalainen sotilas ja Suomessa vaikuttanut laivaveistämön johtaja, joka aateloitiin.
Wernfeltin vanhemmat olivat kirjanpitäjä Hubert Wernich ja tämän puoliso Margareta. Hänen vaimonsa oli Anna Rotky. Wernfelt astui laivaston palvelukseen 1666. Konstapeli hänestä tuli 1668, aliluutnantti 1673, yliluutnantti ja kapteeni 1675 ja komentaja 1679. Suomeen tultuaan 1682 hän oli Kruunupyyn Kronoholmenin laivaveistämön johtaja.
Amiraali Hans Wachtmeister lähetti Wernfeltin syksyllä 1682 johtamaan Ruotsin amiraliteetin alaista laivanrakennusta Pohjanmaalle. Vuotta aiemmin sieltä oli tilattu  kaksitoista isoa lastialusta, kreijaria, joista ainakin yhdeksän rakennettiin Kruunupyyssä. Siellä oli suunniteltu rakennettavaksi 1682–1683 vielä tusina hieman pienempää alusta, bojorttia. Alukset valmistuivat suunnitelmien mukaisesti ja Wernfelt aateloitiin ansioistaan syksyllä 1688. Samanaikaisesti aateloitiin hänen velipuolensa Olof, joka yleni laivastossa laivapojasta aina vara-amiraaliksi ja korotettiin virasta erotessaan amiraaliksi. Mustasaaressa asunut Christoffer Wernfelt lähti vesiteitse Kruunupyyn veistämöltä kotiinsa 9. lokakuuta 1691 ja joutui haaksirikon uhriksi.
Aiheesta muualla

Christoffer Wernfelt Biografiasampo.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Gustaf Hjärne

Gustaf Hjärne.
Gustaf Hjärne (17. syyskuuta 1768 Tukholma, Ruotsi – 26. syyskuuta 1845 Helsinki) oli ruotsalaissyntyinen suomalainen sotilas, maaherra, senaattori ja vapaaherra, joka toimi senaatin talousosaston varapuheenjohtajana eli Suomen suuriruhtinaskunnan ”pääministerinä” vuosina 1833–1841. Toimiessaan Suomen sodan aikana Viaporin linnoituksen asevaraston hoitajana hänen on väitetty olleen osittain vastuussa linnoituksen kiistellystä antautumisesta venäläisille. Hjärne oli myös Suomen tullilaitoksen ensimmäinen johtaja. Hänen puolisonsa oli runoilija ja kulttuurivaikuttaja Gustafva Sofia Hjärne.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gustaf Hjärne Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Edeltäjä:  Anders Henrik Falck | Keisarillisen Suomen senaatin talousosaston varapuheenjohtaja 1833–1841 | Seuraaja:  Lars Gabriel von Haartman |  |
| n k Senaatin talousosaston varapuheenjohtajat (1822–1917) |
| --- | --- | --- |
| Varapuheenjohtajat |  Mannerheim (1822–1826)  von Born (1826–1828)  Falck (1828–1833)  Hjärne (1833–1841)  von Haartman (1841–1858)  Nordenstam (1858–1882)  af Forselles (1882–1885)  von Troil (1885–1891)  Tudeer (1891–1900)  Linder (1900–1905)  Streng (1905)  Mechelin (1905–1908)  E. I. Hjelt (1908–1909)  A. J. Hjelt (vt. 1909)  Wirenius (vt. 1909)  Markov (1909–1913)  Borovitinov (1913–1917)  Wirenius (vt. 1917)  Tokoi (1917)  Setälä (vt. 1917)  |  |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Lihan terveysvaikutukset

Tämä artikkeli kertoo lihan syönnin terveysvaikutuksista ihmisellä.