stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pandakunkku

| Pandakunkku> Panda King |
| --- | --- |
Laji:  Panda
Pelisarja:  Sly Cooper
Ensimmäinen peli:  Sly Raccoon
Luoja:  Sucker Punch Productions
Ääninäyttelijä  (englanti):  Kevin Blackton
Ääninäyttelijä (suomi):  Ossi Valo
Henkilötiedot
Ryhmäsidokset:  Fiendish Five Cooperin kopla
Sukupuoli:  Mies
Tunnetut sukulaiset:  Jing Kunkku
Tunnetut voimat:  Flame-Fu
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Pandakunkku on kuvitteellinen hahmo Sucker Punch Productionsin kehittämässä Sly Cooper -videopelisarjassa. Pandakunkku on pyroteknikko, joka asuu Kunlun-vuorilla Länsi-Kiinassa.
Hän oli alun perin Sly Cooperin vastustaja. Hän toimi Fiendish Five -ryhmän jäsenenä ja osallistui Conner Cooperin murhaan sekä Varkaidenkäsikirjan varastamiseen, mutta myöhemmin Sly voitti hänet. Sen jälkeen hän joutui pidätetyksi. Jossain vaiheessa vangitsemisen jälkeen kenraali Tsao sieppasi hänen tyttärensä Jing Kunkun. Vastineeksi Cooperin koplalle siitä että he pelastivat hänen tyttärensä Pandakunkku liittyi heidän joukkoonsa ja auttoi heitä Cooperin holvin ryöstössä.
Hahmoa on ääninäytellyt Kevin Blackton.
Tausta

Köyhyyteen syntynyt Pandakunkku ihaili rikkaiden aatelisten jokaisen uuden vuoden ilotulitusvälineitä. Opiskellessaan vuosikymmenen hän yritti tarjota ilotulitteitaan aatelisille. Aateliset eivät kuitenkaan nähneet hänen nuhjuisten vaatteiden ja alhaisen aseman ohi, ja siksi ajoivat hänet pois. Raivostuneena ja nöyryytettynä Pandakunkku käytti taiteensa työkaluja rikoksiin tuhoamalla kyliä ja koteja eri puolilla maata. Häntä pelkäsivät juuri ne ihmiset, jotka heittivät hänet syrjään. Myöhemmin Fiendish Five rekrytoi hänet purkuasiantuntijakseen.
Pandakunkku sai jossain vaiheessa aikaisemmassa elämässään tyttären nimeltä Jing. Jingillä on täti, hänen nimeään ei koskaan mainita eikä koskaan selvitetä, onko hän Pandakunkun sisko vai käly.
Ominaisuudet > Fyysinen ulkonäkö

Pandakunkku on iso panda, joka käyttää liekkiraitaisia ​​punaisia ​​housuja. Munkkina eläessään hän käytti valkoista pukua ja kasvatti parran ja kulmakarvat. Liityttyään Cooperin koplaan hän käytti tavallisia vaatteitaan. Palattuaan Kiinaan hän käyttää aasialaista kartiomaista hattua tavallisten vaatteitensa ohella.
Ominaisuudet > Kyvyt

Pyroteknikkona ja purkuasiantuntijana Pandakunkku on taitava räjähteiden käsittelyssä. Hän käyttää asiantuntemustaan ​​kehittääkseen alkuperäisen taistelutyylin nimeltä Flame-Fu, jota hän käyttää taistelussaan Sly Cooperia vastaan. Työskennellessään Cooperin koplan kanssa hän käyttää aseena ilotulitteiden kantorakettia selässään, jolloin hän kykenee iskemään noin puoleen tusinaan kohteeseen samanaikaisesti. Hänen lähitaistelunsa oli pohjimmiltaan vaakasuora karate-chop.
Cormoran Strike

| Cormoran Strike |
| --- | --- |
Kirjailija:  Robert Galbraith
Kieli:  englanti
Genre:  rikos
Kustantaja:  Sphere Books
Julkaistu:  2013–
Ulkoasu:  sidottu/nidottu
Suomennos
Suomentaja:  Ilkka Rekiaro
Kustantaja:  Otava
Ulkoasu:  sidottu/nidottu
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Cormoran Strike on englantilaisen kirjailijan J. K. Rowlingin salanimellä Robert Galbraith kirjoittama rikoskirjasarja. Kirjasarjan päähenkilöitä ovat yksityisetsivä Cormoran Strike ja hänen assistenttinsa Robin Ellacott. Sarjan ensimmäinen romaani Käen kutsu ilmestyi vuonna 2013, jonka jälkeen on julkaistu kuusi jatko-osaa Silkkiäistoukka (2014), Pahan polku (2015), Valkoinen kuolema (2018), Levoton veri (2020), Sysimusta sydän (2022) ja Kuolema kintereillä (2023). Kun kolme ensimmäistä kirjaa oli julkaistu, Rowling kertoi suunnittelevansa kirjoittavansa sarjaa vielä ainakin kymmenen kirjan verran.
Henkilöt

Cormoran Strike on cornwallilainen yksityisetsivä, jonka toimisto sijaitsee Denmark Streetillä, Lontoossa. Strike on Afganistanin sodan veteraani, ja on menettänyt toisen jalkansa sodassa. Hänen äitinsä on kuollut, ja hänen isänsä on kuuluisa rock-tähti Jonny Rokeby, jonka Strike on tavannut vain kahdesti elämässään.
Robin Ellacott on Striken 25-vuotias assistentti, joka on hyvin kiinnostunut etsiväntyöstä. Hän on muuttanut Lontooseen Yorkshiresta mentyään kihloihin Matthew-sulhasensa kanssa.
Romaanit

Käen kutsu (The Cuckoo’s Calling, 2013)
Silkkiäistoukka (The Silkworm, 2014)
Pahan polku (Career of Evil, 2015)
Valkoinen kuolema (Lethal White, 2018)
Levoton veri (Troubled Blood, 2020)
Sysimusta sydän (The Ink Black Heart, 2022)
Kuolema kintereillä (The Running Grave, 2023)
Televisiosarja

Joulukuussa 2014 uutisoitiin, että kirjasarjasta tehtäisiin televisiosarja BBC Onelle. Syyskuussa 2016 Cormoran Striken rooliin valittiin Tom Burke. Robin Ellacottin esittäjäksi valittiin Holliday Grainger marraskuussa 2016. Sarja koostuu seitsemästä tunnin mittaisesta jaksosta (kolme Käen kutsusta sekä kaksi Silkkiäistoukasta ja Pahan polusta), joiden kuvaukset alkoivat marraskuussa 2016. Rowling, Neil Blair, Ruth Kenley-Letts ja Elizabeth Kilgarriff toimivat sarjan vastaavina tuottajina; käsikirjoittajina ovat Ben Richards (Käen kutsu ja Silkkiäistoukka) ja Tom Edge (Pahan polku). Michael Keillor ohjasi Käen kutsun, jonka Jackie Larkin tuotti. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 27. elokuuta 2017 BBC:llä.
Ottone in villa

Ottone in villa on Antonio Vivaldin ensimmäinen ooppera, jonka libretto on napolilaisen Domenico Lallin käsialaa. Se sai ensiesityksensä Vicenzan Teatro di Piazzassa 17. toukokuuta 1713. 35-vuotias Vivaldi oli juuri saanut julkaistuksi ensimmäisen sarjan konserttoja (L’Estro armonico, Op. 3) ja nimitetty Venetsian Ospedale della Pietàn kuoronjohtajaksi.
Oopperan synty

Lallin, jonka kanssa Vivaldi tulisi työskentelemään useasti myöhemminkin, libretto ei ole täysin hänen omansa vaan se perustuu Francesco Maria Picciolin Messalinaan, jonka sovitti musiikkiin Carlo Pallavicino vuonna 1680. Lallin muutokset tähän tekstiin heijastelevat muutoksia oopperan maailmassa ja yleisön maussa: Hän yksinkertaisti monimutkaisia juonikuvioita, vähensi henkilöiden määrän kahdeksasta viiteen ja aarioita 65:stä 28:aan. Ensi-illan kokoonpano oli Maria Giusti (Cleonilla), Diana Vico (Ottone), Bartolomeo Bartoli (Caio Silio), Gaetano Mozi (Decio) ja Margherita Faccioli (Tullia). Vivaldi soitti itse joskus sooloviulua näytöksissä.
Rakenne

Ottone in villa on kolmenäytöksinen ooppera, joka alkaa kolmiosaisella alkusoitto-sinfonialla. Teos on kirjoitettu puupuhaltimille, jousille ja basso continuolle, ja sen roolihenkilöt koostuvat viidestä laulajasta, joista yksi on ns. housurooli. Kuten 1700-luvun alun italialaisessa oopperassa usein, Ottone in villa koostuu vuorottelevista resitatiiveista ja sooloaarioista, joissa roolihahmot pääsevät esittämään tuntemuksensa ja mielipiteensä edeltävän puhelauluosuuden tapahtumista. Muita piirteitä oopperassa ovat temponvaihtelut sekä bassokuvion puuttuminen vokaaliosuuksista.
Rakenne > Tapahtumapaikka

Rooman keisari Othon (ital. Ottone) ylellinen huvila maaseudulla puutarhoineen, suihkulähteineen ja pienine lampineen.
Rakenne > Henkilöt

Ottone, Rooman keisari
Cleonilla, jota Ottone rakastaa
Caio Silio, Cleonillaan rakastunut komea nuorukainen
Decio, Ottonen luottomies
Tullia, (Cleonillan takia hänet jättäneeseen) Caioon rakastunut ulkomainen nainen joka on naamioituneena Ostilioksi, Cleonillan apuriksi, jota Cleonilla taasen rakastaa
Juoni > Ensimmäinen näytös

Ottone on huumaantunut kauniista Cleonillasta, joka oopperan alussa kerää kukkia puutarhassa. Cleonilla paljastaa, ettei hän keisarin kiinnostuksesta huolimatta vastustaa komeita nuorukaisia, hyppien kukasta kukkaan. Caion astellessa kuvaan Cleonilla vakuuttaa hänelle rakkauttaan, vaikka sivulauseessa kommentoi Ostilion (hänen ex-rakastajansa) olevan sittenkin vielä viehättävämpi. Ottone saapuu, sydän raskaana valtakunnan asioista. Cleonilla kiusaa Ottonea, kertoen rakkauden olevan mahdotonta koska hän viettää niin vähän aikaa Cleonillan kanssa. Ottone pyytää keisarin hyväuskoisuutta ihmettelevää Caioa parantamaan hänet mustasukkaisuudestaan. Caion entinen kihlattu Tullia/Ostilio saapuu ja kysyy häneltä, muistaako Caio edelleen pettämäänsä Tulliaa. Mies huomaa Tullian ja Ostilion samankaltaisuuden, muttei silti arvaa totuuttaa ja vastaa hänen uuden rakkautensa Cleonillaan vieneen Tullian järjen, kyseenalaistaen seuraavassa aariassaan Chi seguir vuola la costanza uskollisuuden hyveet. Ostilion ajatukset kääntyvät koston tielle.
Paviljongissa Cleonilla nousee kylvystä, jutellen Ottonelle. Decio, Ottonen uskollinen neuvonantaja, keskeyttää heidät ja tiedottaa Rooman olevan tyytymätön keisarin poissaoloon. Ottone ei ole milläänsäkään mutta hänen lähdettyään Cleonilla kysyy Deciolta, mitä keisarista Roomassa ajatellaan. Aariassaan Il tuo pensiero è lusinghiero Decio vastaa, ettei keisarin Cleonillalle osoittama rakkaus voi hyvittää hänen kunniattomuuttaan. Decion lähtiessä 'Ostilio' saapuu ja Cleonilla välittömästi vakuuttaa hänelle rakkauttaan. Ostilio ymmärtää pystyvänsä käyttämään tilannetta hyväkseek kostaakseen Caiolle ja rohkaisee Cleonillaa vannomaan hänelle rakkausvalan. Tämän kuuleva Caio kauhistuu ja vannoo näytöksen päättävässä aariassaan Gelosia (kts. ääninäyte (.rm) (Arkistoitu – Internet Archive)) paljastavansa Ostilion petturuuden keisarille.
Juoni > Toinen näytös

Viehättävässä puutarhassa Decio varoittaa keisaria Cleonillasta, josta voi tulla hänen tuhonsa sillä Roomassa tiedetään hänen lukuisat suhteensa. Tyrmistynyt Ottone, tyypillisessä 1700-luvun vertauskuvia hakevassa aariassaan Come l'onda, vertaa tunteitaan myrskyävään mereen. Decio paljastaa yksinpuhelussaan jättäneensä tarkoituksella kertomatta Ottonelle että Caio on hänen kilpailijansa. Caio astelee kuvaan, mutta Decio ei kerro hänelle miksi keisari oli hetki sitten näyttänyt niin surulliselta. Caio, joka luulee olevansa yksin, pohtii keisarin surua, mutta hänet kuulee Tullia joka vastaa Caiolle kaikua jäljitellen. Kaiku, joka väittää olevansa tyytymätön henki, piinaa Caioa jonka . 'Ostilio' paljastaa henkilöllisyytensä ja laulaa sydämensä 'kahdesta tyrannista', suuttumuksesta ja rakkaudesta (Due tiranni ho nel mio cor).
Seuraavaksi mökissään Cleonilla ihailee itseään peilistä Caion astuessa sisään. Hän vakuuttaa Cleonillalle rakkauttaan, muttei saa vastakaikua. Caio ojentaa hänelle rakkauskirjeen, mutta Ottone saapuu ja nappaa kirjeen itselleen. Keisari lukee kirjeen ja päättelee Caion olevan hänen kilpakosijansa, mutta Cleonilla vakuuttaa että Caio antoi kirjeen hänelle vain jotta hän välittäisi sen oikealle vastaanottajalle, Tullialle, joka on ollut Caiolle uskoton. Hyväuskoinen keisari uskoo taas ja Cleonilla vie jujutustaan vielä pidemmälle kirjoittamalla oman kirjeen, jonka hän pyytää Ottonea välittämään Tullialle. Decio saapuu, mukanaan uutisia Roomassa tapahtuvasta juonittelusta, mutta keisari ei edelleenkään halua kuulla sanaakaan Cleonillaa vastaan. Aariassa Povera fedeltà Cleonilla näyttelee loukkaantunutta keisarille, johon sanat uppoavat täydestä. Keisari kutsuu Caioa, joka hetkeksi luulee pelinsä olevan pelatun, mutta sitten ymmärtää keisarin olevan harmistunut siksi, että Caio uskoutui hänen sijastaan Cleonillalle, ei siksi, että hänelle olisi valjennut Caion ja Cleonillan suhde. Yksin jätetty Caio ihastelee Cleonillan viekkautta. Näytöksen viimeisessä kohtauksessa suunniltaan oleva Ostilio rukoilee Rakkautta tulemaan avukseen.
Juoni > Kolmas näytös

Lehtien peittämällä polulla Decio päättää vielä kerran koettaa taivutella keisaria kuuntelemaan vaarasta, joka häntä Roomasta käsin uhkaa mutta Ottone vastaa aariassan vähät välittävänsä valtaistuimesta kunhan hän löytää onnen rakkaudesta. Decio ennustaa keisarille nopeaa loppua koska rakkauden tuntemukset hallitsijassa ovat heikkouden merkki, mutta hänet keskeyttävät saapuvat Cleonilla ja Caio, jonka lähestymisyritykset eivät edelleenkään saa vastakaikua. Ostilion ilmestyessä paikalle Cleonilla puhuu hänelle rakkauden sanoja, samalla tyrmäten Caion lähentelyt. Caio teeskentelee ottavansa onkeensa ja lähtevänsä, mutta tosiasiassa piiloutuu lähistölle. Cleonilla jatkaa rakkaudentunnustuksiaan Ostiliolle joka rohkaisee häntä aariassaan, samalla kuitenkin kuiskaten itselleen Cleonillan tekevän virheen. He syleilevät toisiaan, mikä on liikaa Caiolle joka ryntää kohti 'Ostiliota' tikari kädessään. Cleonillan kiljaisu hälyttää paikalle Ottonen ja Decion. Caio kuvailee heille juuri todistamaansa näkymää ja tyrmistynyt keisari käskee häntä saattamaan teon loppuun ja tappamaan petturin. Ostilio tarjoutuu kuitenkin selvittämään tilannetta ja, valeasunsa riisuen, paljastaa itsensä Tulliaksi. Tullia vakuuttaa Cleonillan viattomuutta ja syyttää Caioa petturuudesta. Kaikki ovat ihmeissään. Keisari löytää sanat ensimmäisenä, julistaen toivovansa näkevän Caion ja Tullian menevän naimisiin sekä Cleonillan antavan hänelle anteeksi. Ooppera päättyy yleiseen ilakointiin lyhyessä kuorossa.
Aiheesta muualla

(englanniksi) Kuuntele ääninäyte aariasta Gelosia... (RealPlayer) (Arkistoitu – Internet Archive)
Levytykset

Ottone in villa, RV729 / Vivaldi, Antionio (säv.). Colchester : Chandos Records, p1998. Esittäjät: Susan Gritton (Cleonilla), Monica Groop (Ottone), Nancy Argenta (Caio Silio), Mark Padmore (Decio), Sophie Daneman (Tullia), Collegium Musicum 90, joht. Richard Hickox.
Imperator Marcus Otho Caesar Augustus
DJ Hugo

| DJ Hugo Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Albumin kansilehti
Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 1993
 Formaatti: CD, LP, C-kasetti
 Tyylilaji: eurodance, elektroninen musiikki
 Levy-yhtiö: K-Tel International
DJ Hugo on suomalainen vuonna 1993 K-Tel International Finlandin julkaisema kokoelma-albumi. Albumi julkaistiin CD:nä, LP:nä ja C-kasettina. Ilmestymisvuonnaan jokaisesta myydystä albumista ostaja tuki Lastenklinikoiden Kummien "Lapsen tähden "-kampanjaa yhdellä markalla.
Sisältö

Kokoelma-albumilla on 12 kappaletta, joista suurin osa käsittää sen ajan suosiossa ollutta eurodancemusiikkia. Kappaleiden välissä on Harri Hyttisen esittämän Hugo-hahmon spiikkauksia, sekä esittelyjä tulevista kappaleista. Levyllä on myös neljä Hugo-aiheista musiikkikappaletta, joista yksi on Yle TV2-kanavalla vuosina 1993–1995 esitetyn Hugo -peliohjelman suomenkielinen tunnuskappale.
Sisältö > Kappaleet

Kata & Hugo: Hugo singlepeikko mix – 3.52
DJ Bobo; Keep On Dancing! – 3.40
Ace of Base: Young And Proud – 3.58
Taru Valkeapää & Hugo: Hugo Rave – 3.49
Kingston Club: Pride (In The Name Of Love) – 3.44
Double You: Who´s Fooling Who – 3.08
Kata & Hugo: Hugo Hugeee – 3.37
Slotmachine featuring Gemini 7: Popcorn – 3.23
B.A. Zone: Run To You – 3.41
Jamtronic: End Of The Road – 3.28
Tempo Rubato: Don't Stop The Classics – 4.22
Otto A. laulajana Totti: H-U-G-O – 3.43
Arvioita

Helsingin Sanomien toimittaja Pirkko Kotiranta arvioi tammikuussa 1994 tehdyssä lehtiartikkelissa DJ Hugo -albumia "sekalaiseksi ja huolimattomaksi disko-koosteeksi muutamin löysin Hugo-spiikein höystettynä".
Clyde (täsmennyssivu)

Clyde voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimenä > Jokia

Clyde, joki Skotlannissa, Britanniassa
Clyde, joki Ontariossa, Kanadassa
Clyde, joki Nova Scotiassa, Kanadassa
Clyde River, kylä Nunavutissa, Kanadassa
Clyde, joki Uusi-Etelä-Walesissa, Australiassa
Clyde, joki Tasmaniassa, Australiassa
Clyde, joki New Yorkissa, Yhdysvalloissa
Clyde, joki Vermontissa, Yhdysvalloissa
Paikannimenä > Kaupunkeja ja kyliä

Clyde, kaupunki Uudessa-Seelannissa
Clyde, kylä New Yorkissa, Yhdysvalloissa
Clyde, kaupunki Ohiossa, Yhdysvalloissa
Clyde, kaupunki Pohjois-Carolinassa, Yhdysvalloissa
Clyde, kaupunki Texasissa, Yhdysvalloissa
Paikannimenä > Muita

HMNB Clyde, Britannian Kuninkaallisen laivaston tukikohta Skotlannissa
Firth of Clyde, vuono Skotlannissa Clyde-joen suulla
Henkilöitä, Clyde etunimenä

Clyde Barrow (1909–1934), yhdysvaltalainen rikollinen (Bonnie ja Clyde)
Clyde Bruckman (1894–1955), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Clyde Cameron (1913–2008), australialainen poliitikko
Clyde Drexler (s. 1962), yhdysvaltalainen koripalloilija
Clyde Lovellette (1929–2016), yhdysvaltalainen koripalloilija
Clyde McPhatter (1932–1972), yhdysvaltalainen rhytm and blues -laulaja
Clyde Scott (1924–2018), yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija
Clyde Tombaugh (1901–1997), yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, Pluton löytäjä
Clyde Wright (s. 1941), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Henkilöitä, Clyde etunimenä > Kuvitteellisia henkilöitä

Clyde, haamu Pac-Man-pelisarjassa
Clyde Frog, television lastenohjelnassa The Clyde Frog Show
Muita merkityksiä

Clyde, vuosina 1901–1932 valmistettu englantilainen automerkki
HMS Clyde (N12), vuosina 1934–1945 käytössä ollut Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusvene
HMS Clyde (P257), vuosina 2007–2019 käytössä ollut Britannian kuninkaallisen laivaston ulkovartiolaiva.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Clyde”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Cristian Manea

Cristian Manea maaottelussa Ruotsia vastaan maaliskuussa 2019.
Cristian Marian Manea (s. 9. elokuuta 1997 Agigea) on romanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja yleensä oikealla laidalla. Hän kuului kausina 2015–2020 kyproslaisen Apollon Limassolin omistukseen mutta pelasi lainalla Belgiassa ja Romaniassa. Syyskuussa 2020 hän siirtyi romanialaisen CFR Clujn omistukseen pelattuaan seurassa jo aiemmin lainasopimuksella. Hän on voittanut Clujssa viisi peräkkäistä liigamestaruutta vuosina 2018–2022.
Manea pelasi useissa Romanian nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2019 välieriin yltäneen Romanian kaikki neljä ottelua alusta loppuun. Hän pelasi Romanian A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2014 ystävyysottelussa Albaniaa vastaan. Hän on pelannut A-maajoukkueessa huhtikuun 2024 loppuun mennessä 26 ottelua, joissa 23 kertaa avauskokoonpanossa. Hän on tehnyt A-maaotteluissaan kaksi maalia: kesäkuussa 2018 ystävyysottelussa Suomea vastaan ja syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Liechtensteinia vastaan.
Cristian Pasquato

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 20. heinäkuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka:  Padova, Italia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 172 cm
Paino: 70 kg
Seura
Seura:  Juventus
Pelinumero: –
Junioriseurat
1995–1996:  Padova
1996–2003:  Montebelluna
2003–2008:  Juventus
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2012 |  Juventus | 1 | (0) |
| 2008–2010 | →  Empoli (laina) | 32 | (2) |
| 2010 | →  Triestina (laina) | 16 | (1) |
| 2010–2011 | →  Modena (laina) | 40 | (9) |
| 2011–2012 | →  Lecce (laina) | 11 | (0) |
| 2012 | →  Torino (laina) | 3 | (1) |
| 2012–2014 |  Udinese | 0 | (0) |
| 2012–2013 | →  Bologna (laina) | 15 | (2) |
| 2013–2014 | →  Padova (laina) | 37 | (7) |
| 2014– |  Juventus | 0 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 155 | (22) |
Maajoukkue
| 2004–2005 |  Italia U16 | 6 | (2) |
| 2005–2006 |  Italia U17 | 16 | (3) |
| 2006 |  Italia U18 | 2 | (1) |
| 2010 |  Italia U21 | 2 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25. heinäkuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. heinäkuuta 2014.
Cristian Pasquato (s. 20. heinäkuuta 1989 Padova, Italia) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Serie A:ssa pelaavaa Juventusta.
Pasquato teki Juventuksen ainoan maalin AC Milanin 4–1-voittoon päättyneessä vuoden 2008 Trofeo Luigi Berlusconissa.
Cristian Molinaro

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Cristian Molinaro
Syntymäaika: 30. heinäkuuta 1983
Syntymäpaikka: Vallo della Lucania, Italia
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 182 cm
Seura
Seura: Frosinone
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2000–2005 2005–2007 2007–2010 2010–2014 2014 2014–2018 2018– | Salernitana Siena Juventus Stuttgart Parma Torino Frosinone | 77 (1) 56 (1) 65 (0)     |
Maajoukkue
| 2010 |  Italia | 2 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Cristian Molinaro (s. 30. heinäkuuta 1983 Vallo della Lucania, Salernon maakunta, Italia) on italialainen Serie A:ssa ja Saksan Bundesliigassakin pelannut jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Kaudella 2019–2020 hän edustaa Serie B:ssä pelaavaa Frosinonea.
Molinaro aloitti pelaamisen juniorina vuonna 2000 Salernitana Calciossa, jonka edustusmiehistöön Serie B -tasolle hän siirtyi 2002. Vuosina 2005–2007 hän pelasi AC Sienan miehistössä ja näin korkeimmalla sarjatasolla Serie A:ssa. Vuonna 2007 hän siirtyi Juventukseen. Kausina 2010–2014 hän edusti saksalaisseura VfB Stuttgartia.
Cristian Marina

Cristian Marina (s. 1965 Cluj) on romanialais-ruotsalainen säveltäjä. Hän opiskeli synnyinmaassaan sellonsoittoa, ja hän sai myös sävellysopetusta Cornel Taranulta Gheorghe Dima -musiikkiakatemiassa. Vuonna 1987 hän muutti Ruotsiin, jossa hän jatkoi sävellysopintojaan Göteborgissa ja Tukholmassa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Magnus Lindberg ja Sven-David Sandström; lisäksi hän opiskeli IRCAM:n Academie d'étéssä (Pariisi, 1995) Luca Francesconin ja Accademia Chigianassa (Siena, 1996) Franco Donatonin johdolla. Hän osallistui myös muiden muassa Brian Ferneyhoughin ja Philippe Manouryn kursseille sekä Miklos Marósin opetukseen.
Marinan teoksia on esitetty lukuisissa Euroopan maissa, Japanissa ja Hongkongissa sekä useita kertoja ISCM:n maailman musiikkipäivillä. Hänen nuottinsa julkaisee Edition Suecia, ja hänen teoksiaan on levytetty useilla levymerkeillä, joihin kuuluu Phono Suecia.
Useimmat taidemusiikin genret ovat edustettuina Marinan tuotannon joukossa. Hänen musiikkinsa esittäjiensä joukossa ovat olleet Bukarestin George Enescu -filharmonikot ja Tukholman saksofonikvartetti.
Cristian Riveros

Cristian Riveros
Cristian Miguel Riveros (s. 16. lokakuuta 1982 J.A. Saldivar) on paraguaylainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelaava Riveros on vuodesta 2018 edustanut Club Libertadia, jonne hän palasi yli kymmenen vuoden tauon jälkeen. Hän aloitti uransa kotikaupunkinsa Colón de J.A. Saldivarissa, jonka jälkeen pelasi San Lorenzossa ja Tacuaryssa. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Meksikossa, Englannissa, Turkissa ja Brasiliassa.
Riveroksen ensimmäinen maaottelu oli 4. toukokuuta 2005 Ecuadoria vastaan. Vuoden 2006 MM-kisoissa hän oli mukana kahdessa ottelussa ja vuoden 2010 MM-kisoissa viidessä ottelussa. Hän on pelannut kaikkiaan 99 maaottelua, joissa hän on tehnyt 16 maalia.
Decius (täsmennyssivu)

Decius voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Decius, roomalainen plebeijisuku, joka mainitaan ensi kerran 400-luvulla eaa. Suvun henkilöt olivat tunnettuja uhrautuvaisuudestaan.
Publius Decius Mus, sotapäällikkö ja vuoden 340 eaa. konsuli
Publius Decius Mus, edellisen poika, konsulina neljästi
Publius Decius Mus, edellisen poika, vuoden 279 eaa. konsuli
Decius, Gaius Messius Quintus Trajanus Decius, Rooman keisari vuosina 249–251
Nicolaus Decius (1485–1546), saksalainen munkki, evankelinen pappi ja virsirunoilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Decius”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.