stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
William Flinders Petrie
Työura

Petrie aloitti työnsä Etelä-Englannissa maanmittausvirastossa. Hän alkoi kiinnostua Stonehengestä ja onnistui selvittämään mittayksikön, jota oli käytetty sen rakentamisessa. Vuonna 1880, ollessaan 24-vuotias, Petrie julkaisi ensimmäisen kirjansa (Stonehenge: Plans, Descriptions and Theories) ja siitä tuli Stonehengen tutkimuksissa käytetty pohjateos. Samana vuonna hän aloitti yli neljäkymmentä vuotta kestäneen Egyptin ja Lähi-idän tutkimuksensa.
Vuosien 1880 ja 1883 välisenä aikana Petrie tutki Gizan suurta pyramidia. Hän oli erittäin perinpohjainen mittauksissaan ja kaivauksissaan. Hänen sanotaan tutkineen jokaisen lapiollisen hiekkaa. Petrie katsotaan yhdeksi ensimmäisistä tieteellisesti muinaisen Egyptin muistomerkkejä tutkineeksi arkeologiksi. Kaivausten päätyttyä hän julkaisi raportinomaisen kirjan nimeltä Pyramids and Temples of Gizeh. Vuonna 1884 hän löysi Ramses II:n patsaan jäännöksiä Taniksen temppelin lähistöltä.
Taniksen kaivausten jälkeen hän työskenteli Niilin suistossa Naukratiksessa ja Daphnaessa. Löytämistään saviastioista ja ruukunsirpaleista hän pystyi päättelemään paikkojen olleen muinaisten kreikkalaisten kauppapaikkoja.
Seuraavan neljänkymmenen vuoden aikana Petrie työskenteli kaivauksilla yli kolmessakymmenessä paikassa Lähi-idässä. Yksi hänen kuuluisimmista löydöistään oli Merenptahin steela, ensimmäinen egyptiläinen lähde, joka mainitsee israelilaiset.
Vaikka Petriellä ei ollut varsinaista muodollista koulutusta, vaan hän oli täysin itseoppinut, hän sai useita kunniatohtorin arvoja. Vuonna 1892 hänestä tuli Lontoon University Collegen egyptologian professori, virka jota hän piti aina vuoteen 1933 asti. Hän perusti myös Egyptin tutkimuksen rahaston, josta tuli vuonna 1905 British School of Archeology.
Uransa aikana Petrie kirjoitti yli sata kirjaa ja lähes 900 lehtiartikkelia. Hänen merkittävimpiin teoksiinsa kuuluu vuonna 1904 julkaistu Methods and Aims of Archeology.
Vuonna 1927 Petrie palasi Tel-Hasiin, Palestiinaan. Seuraavat kymmenen vuotta hän tutki kymmenen muinaisen kaupungin raunioita. Hän kuoli Jerusalemissa, 28. heinäkuuta 1942, ollessaan 89-vuotias.
Moderni arkeologia

Kokemuksiensa ja teorioidensa pohjalta Petrie onnistui kehittämään metodin, jolla hän pystyi sijoittamaan löytämänsä saviastiat kronologisesti Egyptin tai naapurivaltioiden historiaan. Petrie testasi metodiaan Tel-Hasissa, Jerusalemin eteläpuolella, Palestiinassa. Hän tutki aluetta kerros kerrokselta, eikä kaivamalla sattumanvaraisesti sieltä täältä kuten aikaisemmin oli tehty. Tarkan luokittelun ja näennäisesti merkityksettömien esineiden tutkiminen auttoi Petrietä muodostamaan kokonaisvaltaisen kuvan kaivausalueensa historiasta.
Petrien uudet menetelmät valoivat pohjan modernille arkeologiselle metodille. Menneisyyden huolettomat ja tietoa tuhoavat tavat hylättiin ja siirryttiin käyttämään modernia, tieteellistä arkeologiaa. Erityisesti hänen viimeisten elinvuosiensa aikana käyttämää tekniikkaa käytetään yhä arkeologisilla kaivauksilla.
Teoksia

Methods and Aims of Archeology
Pyramids and Temples of Gizeh ISBN 1-85417-051-1
3000 Decorative Patterns of the Ancient World ISBN 0-486-22986-6
Decorative Patterns of Ancient World for Craftsmen
Ten Years Digging in Egypt ISBN 0-89005-107-0
Egyptian Decorative Art ISBN 0-486-40907-4
Eastern exploration, past and future: Lectures at the Royal institution
A History of Egypt: From the Earliest Times to the Xvith Dynasty ISBN 1-85417-056-2
Ten Years Digging in Egypt
Egyptian Tales ISBN B0002J49H4
Tools and weapons illustrated by the Egyptian Collection in University College, London ISBN 0-913484-06-7
Amulets ISBN 0-85668-004-4
Naqada and Ballas ISBN 0-913484-09-1
A History of Egypt: From the XIXth to the XXXth Dynasities ISBN 1-85417-058-9
The Arts and Crafts of Ancient Egypt ISBN 0-7103-0792-6
''Stonehenge: Plans, Descriptions and Theories
Merenptahin steelan kirjoitusta (peilikuva), Six Temples at Thebes (1897).
William Flinders Petrien hautakivi Jerusalemin protestanttisella hautausmaalla.
Petäjäveden työväentalo

Työväentalo sijaitsi nykyisen palolaiturin vieressä Rantatien varrella. Kuva vuodelta 1926.
Petäjäveden työväentalo oli Petäjävedellä Jämsänveden rannalla Rantatiellä sijainnut Petäjäveden työväenyhdistyksen toimitalo.
Historia

Petäjäveden työväenyhdistys perustettiin lokakuun 22. päivänä 1905 puuseppä K. Lindholmin talossa Petäjävedellä. Perustamista oli suunniteltu jo kokouksessa vuonna 1904. Kokoukset ja juhlat pidettiin milloin missäkin talossa tai taivasalla. Toukokuussa 1907 yhdistys osti O. Malmbergin omistaman Kirveslahti-nimisen asuinrakennuksen tonttimaineen yhdistykselle. Rahoittaakseen työväentalon rakentamisen yhdistys järjesti mm. arpajaiset ja kansanjuhlan.  Juhlalliset tupaantuliaiset voitiin viettää 6.1.1909. Juhliin osallistui 300 henkeä.
Rakennus

Petäjäveden Kirveslahti-nimisellä tontilla Jämsänveden rannalla Rantatien varrella sijaitsi pieni asuintalo. Niinpä tontille rakennettiin aluksi lava, jossa juhlat ja kokoukset pidettiin. Vuosien kuluessa rakennettiin vanhan rakennuksen yhteyteen lisätilaa. Yhdistyksen rakennustoimikunta huolehti talon lisäosien rakentamisesta ja korjauksista.  Monien yritysten jälkeen työväentalo muokattiin etupäässä talkootöinä omalle tontilleen. Avajaiset pidettiin 6.1.1909.  Vuoden 1918 helmikuussa Petäjäveden työväentalo otettiin suojeluskunnan haltuun. Tänä aikana taloa käytti Petäjäveden elintarviketoimikunta sekä maanviljelyseura erilaisiin yleisötilaisuuksiin. Vasta joulukuussa 1918 pieni yhdistyksen ryhmä kokoontui taas työväentalossa.
Toimintaa

Yhdistykseen oli perustettu vuoden 1908 lopulla niin kutsuttu puhujaseura (lakkautettu v. 1914). Se vastasi nykyisiä työväenopistojen kerhoja.  Omaan kirjastoon tilattiin useita työväenlehtiä ja v. 1910 perustettu lainakirjasto sai alkunsa, kun opettaja M. Lassila oli lahjoittanut yhdistykselle 28 eri nidettä. Myöhemmin saatiin lisää lahjoituksia lainakirjastoon. Arpajaisten ja lahjoitusten avulla saatiin lisärahoitusta työväentalon rakentamiseen ja kunnossapitoon.
Vuonna 1916 yhdistykseen perustettiin nuoriso-osasto, johon liittyi 70 jäsentä. Nuoriso-osasto perustettiin uudelleen yhdistykseen vuonna 1920. Naisosasto perustettiin uuden vuoden päivänä 1918. Suurlakkovuonna 1917 yhdistykseen kuului 106 jäsentä.
Yhdistyksessä toimi myös huvitoimikunta, johon liitettiin toiminnassaan hiipunut näytelmäseura. Huvitoimikunta järjesti iltamia ja näytäntöiltoja, joiden tuotoilla saatiin taloa kunnostettua. Vuonna 1928 ostettiin taloon oma radio, jota sai kuunnella pientä maksua vastaan.
Vuonna 1927 perustettiin lasten raittiusosasto, nimeltään Sarastus, joka toimi yhdistyksen alaosastona. Osastoon on kuulunut 15-20 lasta. Petäjäveden työväenyhdistyksen 40-vuotisjuhlaa vietettiin omalla työväentalolla 4.11.1945.
Chuck Pfarrer

Charles Patrick ”Chuck” Pfarrer, III (s. 13. huhtikuuta 1957 Boston, Massachusetts) on yhdysvaltalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja entinen laivaston SEAL-erikoisjoukkojen sotilas.
Hän on kirjoittanut ja tuottanut seitsemän Hollywood-elokuvaa, joista tunnetuimpia ovat Navy Seals – erikoisjoukot, Sakaali ja Punainen planeetta.
Teoksia

Warrior Soul, The Memoir of a Navy SEAL, Chuck Pfarrer, Random House, 2004. ISBN 0-89141-863-6. Omaelämäkerta.
Aiheesta muualla

Chuck Pfarrer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Henkilöt:  DDB  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Kashmir

Tummanvioletilla Jammu ja Kashmir, Intian osa Kashmirin alueesta. Vaaleammalla Pakistanin ja Kiinan alueet
Kashmirin alue vuonna 2004
Intialle kuuluva Kashmirin laakso
Kashmir (myös Kašmir) on Intian niemimaan vuoristoinen luoteisalue Intian, Pakistanin ja Kiinan raja-alueella. Pohjois-Pakistanin ja Tiibetin välissä oleva alue on Tiibetin ylängön ja Himalajan läntinen jatke noin 35 pohjoisella leveysasteella. Alun perin Kashmir tarkoitti Himalajan ja Pir Panjalin vuorten välistä Kashmirin laaksoa, mutta nykyään suurempaa aluetta. Intian hallitsemaa Kashmirin osaa, jossa asuu suurin osa alueen väestöstä, kutsutaan nimellä Jammu ja Kashmir.
Intia, Pakistan ja Kiina ovat jakaneet Kashmirin siten, että Intialla on väkirikkain alue, jolla asuvat enimmät hindut, mutta joka on muslimienemmistöinen. Pakistanilla on vuoristoinen pohjois- ja luoteisalue ja Kiinalla pieni itäinen pala. Intia hallitsee noin 61 prosenttia Kashmirin pinta-alasta ja 77 prosenttia väestöstä. Osa Intian vaatimasta Kashmirista on Pakistanin ja osa Kiinan hallussa.
Kashmir tunnetaan alueella tuotetusta kašmirvillasta. Alue on luonnonkaunista ja sitä onkin kutsuttu ”Idän Sveitsiksi”.
Väestö

Koko Kashmirin alueen noin 14 miljoonaa asukasta elävät enimmäkseen maanviljelyllä ja karjanhoidolla.  Maanviljelyalue on pieni osa Kashmirin alasta.
Kashmirin alueella asuu monenlaisia kansoja ja uskonnollisia ryhmiä. Suurin osa kansoista on indoiranilaisten kansojen sukuisia. Idässä asuu sinotiibetiläisiä kansoja, ja seudulla asuu myös muita kansoja, joista tunnetaan muun muassa usein pitkäikäisiksi väitetyt hunzat.
Kashmirin alueella yleisimmät uskonnot ovat islam, hindulaisuus ja buddhalaisuus. Maan väestön enimmäkseen kaksijakoinen hindu-muslimitausta onkin johtanut vuodesta 1947 Kashmirissa moniin väkivaltaisiin levottomuuksiin. Hinduvetoinen Intia ja muslimivetoinen Pakistan ovat pitkään kiistelleet alueen omistuksesta. Idän kiinalaistiibetiläistyyppisen väestön takia myös Kiinalla on ollut vaatimuksia joitain alueen osia kohtaan. Sekä äärimuslimit että äärihindut ovat kohdelleet toista uskonnollista ryhmää kaltoin.
Kashmirin alueet

Kashmir rajoittuu Intian ja Pakistanin rajaseuduilla Punjabiin ja Intian puolella Himachal Pradeshiin ja Pakistanin rajalla luoteisalueeseen. Kashmirin rajoittuvat myös Afganistan ja Kiina.
Kashmirin aluejako:
| Kenen hallussa | Ala | Alueet | Kaupunkeja |
| --- | --- | --- | --- |
| Intia | 141 338 km² | Jammu ja Kashmirin laakso | Srinagar, Jammu, Leh, Kargil |
| Pakistan | 85 846 km² | Azad Kashmir ja pohjoinen alue | Dansam, Khapalu, Karmango ja Skárdu |
| Kiina | 37 555 km² | Ladakhin, Aksai Chin,  Pakistanin 1963 Kiinalle  luovuttama osa pohjoisesta alueesta | Kaupunkeja: Demchok, Khurnak Fort, Nyingxi, Sumdo, Tielongtan, Tianshuihai ja Dabongliutan |
| Kenen hallussa | Nimitys | Väkiluku |  % Muslimeja |  % Hinduja |  % Buddhalaisia |  % Muita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Intia | Jammu | ~3 miljoonaa | 30 % | 66 % | – | 4 % |
|  | Kashmirin laakso | ~4 miljoonaa | 95 % | 4% * | – | – |
|  | Ladakh | ~0,25 miljoonaa | 46 % | – | 50 % | 3 % |
| Pakistan | Pohjoisalueet | ~1 miljoonaa | 99 % | – | – | – |
|  | Azad Kashmir | ~2,6 miljoonaa | 100 % | – | – | – |
| Kiina | Aksai Chin | – | – | – | – | – |
Tilastoot BBC:ltä BBC In Depth report.   * About 300,000 Hindus in Indian Administered Kashmir are internally displaced due to militancy. - CIA (Arkistoitu – Internet Archive)
Kashmirin historia

Kashmirissa on ollut jo varhaista Indus-kulttuurin asutusta. Kashmir on ollut historiassaan monesti itsenäinen ja hallinnut joskus lyhyen aikaa suurta osaa Intiasta. Kashmirissa, niin kuin muuallakin Intian niemimaalla, on näkynyt hindulaisuuden, buddhalaisuuden ja islamin leviäminen.
Vuosina 1339–1588 aluetta hallitsi Kashmirin sulttaanikunta, minkä jälkeen suurmoguli Akbar yhdisti sen Suurmogulien valtakuntaan. Vuonna 1752 Kashmir liitettiin Afganistaniin, vuodesta 1819 lähtien sitä hallitsivat sikhit. Vuodesta 1846 lähtien sitä hallitsi Englannin ylivallan alaisena Jammun maharadžalle. Myöhemmin Kashmirista tuli osa brittivallan alaista Intian keisarikuntaa.
Kashmirin alue on ollut pitkään ankaran kiistan kohde. Kashmir itsenäistyi Brittiläisestä Intiasta, mutta liittyi valtionpäämiehensä maharadža Hari Singhin päätöksellä 26. lokakuuta 1947 itsenäistyneeseen Intian liittovaltioon autonomisena osavaltiona, koska muslimien asemiehet kapinoivat maassa. Autonomisen osavaltion asema kesti vuoteen 1953 saakka. Kashmirin alueella on sodittu muutaman kerran ja hyvin usein ollut pienempiä kahakoita. Pakistanista on soluttautunut muslimiterroristeja Intian hallitseman Jammu ja Kashmirin puolelle. Nämä terroristit ovat räjäytelleet Kashmirin kysymyksen takia pommeja Intian puolellakin, mikä on ajanut Intian vastatoimiin Kashmirin muslimeja ja Pakistaniakin vastaan. Islamilaisterroristeja vastaan taistelevat ja mielenosoituksia tukahduttaneet Intian armeija ja poliisi ovat rikkoneet Kashmirissa monta kertaa ihmisoikeuksia muun muassa murhaamalla muslimeja joukoittain, sieppaamalla, kiduttamalla ja raiskaamalla sekä kohtelemalla muslimivanhuksia kaltoin. Intia ja Pakistan ovat kahakoineet monesti Kashmirin raja-alueella 2000-luvullakin. Vuonna 2005 Kashmirin seudullakin tuntui suuri maanjäristys, joka tappoi alueella yli 70000 ihmistä.
Maanjäristys

Azad Kashmirin seudulla sijaitsee Intian ja Aasian laattojen raja, ja näin ollen alueella voidaan odottaa suuria maanjäristyksiä. Talojen rakenteet ovat alueella monesti heikkoja, maanjäristyksiä ei niiden rakentamisessa ole otettu huomioon.lähde?
Luoteis-Pakistanissa tapahtui 8. lokakuuta 2005 suuri maanjäristys, jolla oli vaikutuksensa myös Kashmirissa. Järistys oli suurin alueella yli sataan vuoteen. Järistyksen keskus oli Luoteis-Pakistanissa lähellä Länsi-Kashmirin rajaa 19 kilometriä Muzaffarabadista luoteeseen. Pakistanin hallitseman Azad Kashmirin pääkaupungissa Muzaffarabadissa romahti melkein puolet taloista. Järistyksen tuhot ulottuivat suurina myös melko tiheästi asutun Kashmirinlaakson läntiseen ja eteläiseen osaan. Pakistanin hallitseman Kashmirin alueella kuoli varovaisestikin arvioituna noin 74 700 ihmistä, ja kansainvälisten avustusjärjestöjen ilmoituksen mukaan 86 000. Koska lauantai oli siellä silloin koulupäivä, monia kuoli romahtaviin kouluihin.
Intian Jammu ja Kashmirissa kuoli melkein 1 400, suurin osa Urin kaupungissa, jossa romahti 1 500 taloa. Pääjäristyksen voimakkuus oli noin Mw 7,7, ja seuraavan 18 tunnin aikana tapahtui yli 20 jälkijäristystä voimakkuudeltaan 4,5–6,3.. Myös pienempiä järistyksiä oli, yhteensä jälkijäristyksiä oli ainakin 147.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kashmir Wikimedia Commonsissa
Yhdistyneiden kansakuntien rauhanturvaoperaatiot
Kashmirin topografinen kartta, johon on merkitty maailman toiseksi korkein vuori K2 ja Kashmirin jako Pakistanin, Intian ja Kiinan kesken.
Kashmirin poliittinen kartta. Kashmir on Intian, Pakistanin ja Kiinan miehittämä, mutta jaosta ei ole päästy yksimielisyyteen ja Intian ja Pakistanin alueiden välillä kahakoidaan usein. Siachenin jäätikkö on Intian hallinnassa.
Intian maanjäristys 2005 merkittynä kohokuvakarttaan.
Pidättämisoikeus

Pidättämisoikeus eli pidättymisoikeus eli detentio-oikeus tarkoittaa varallisuusoikeudessa sitä, että omaa suoritusta ei tarvitse tehdä ennen kuin vastapuoli täyttää oman velvollisuutensa. Se kohdistuu omaan suoritukseen. Pidättämisoikeus on erotettava velallisen omistaman esineen pidätysoikeudesta eli retentio-oikeudesta. Irtaimen kaupassa myyjä voi pidättää esineen siihen asti, kunnes ostaja maksaa ja ostaja voi pidättää kauppahinnan, jos myyjän toimitus viivästyy tai tavarassa on virhe. Myös kaupan purkamisen aikaansaama palautusvelvollisuus riippuu vastapuolen velvollisuuksien täytöstä. Pidättämisoikeus lakkaa vastapuolen antaessa saamisesta vakuuden.
Ljudmila Petruševskaja

| Ljudmila Petruševskaja |
| --- | --- |
 Ljudmila Petruševskaja
Henkilötiedot
Syntynyt: 1938 Moskova, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:  Neuvostoliitto, Venäjä
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: venäjä
Tuotannon kieli: venäjä
Aiheesta muualla
petrushevskaya.ru
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ljudmila Stefanovna Petruševskaja (ven.  Людмила Стефановна Петрушевская); (26. toukokuuta, 1938 Moskova, Neuvostoliitto) on neuvostoliittolainen kirjailija ja televisiotoimittaja.
Petruševskaja julkaisi ensimmäiset kertomuksensa vuonna 1972. Lisäksi hän on kirjoittanut näytelmiä.
Suku ja koulutus

Ljudmila Petruševskaja syntyi Moskovan historiallisessa Metropol-hotellissa. Hän asui siellä perheensä kanssa vuoteen 1941 asti, jolloin hänen isänsä filosofi Stefan Antonovitš Petruševski, bolševikki-intellektuelli, julistettiin valtion viholliseksi. Isä hylkäsi Ljudmilan ja hänen äitinsä Valentina Nikolajevna Jakovlevan, jotka joutuivat pakenemaan kaupungista Kuibysheviin. Tämän jälkeen seurasi ankea varhaislapsuus, jonka hän vietti ryhmäkodeissa, orpokodissa lähellä Ufaa, kadulla, sukulaisten luona ja myöhemmin yhteisasunnoissa eli kommunalkoissa. Hän kertoo muistelmissaan vuodelta 2017, että hän sai muilta lapsilta nimen "Moskovan tulitikku" laihuutensa vuoksi.
Yhdeksänvuotias Ljudmila ja hänen äitinsä palasivat Moskovaan vuonna 1947, missä hän vietti lopun lapsuudestaan ja nuoruutensa. Hän opiskeli Moskovan valtionyliopistossa, josta hän valmistui journalismista.
Ljudmila Petruševskajan isoisä on kaukasialainen kielitieteilijä, fonologi, sosiolingvisti Nikolai Feofanovitš Jakovlev (1892-1974), joka loi kirjoitusjärjestelmiä monille Neuvostoliiton kansoille.
Suomennetut teokset

Klarissan tarina (valikoima teoksesta: Bessmertnaja ljubov), suom. Katja Losowitch, Hki : Kirjayhtymä 1989 ISBN 951-26-3307-8
Cinzano: italialaista vermuttia keskeytyksettä, Jyväskylä: Jyväskylän talvi, 1990
Pete-possun matka (Porosenok Petr edet v gosti), suom. Varja Protassova, Helsinki: Tammi 2003 ISBN 951-31-2752-4 (kuvakirja)
Pete-possu ja auto (Porosenok Petr i mašina), suom. Varja Protassova, Helsinki: Tammi 2003 ISBN 951-31-2751-6 (kuvakirja)
Kolme tyttöä taivaansinessä, suom. Marja Jänis, TNL 1987 – Näytelmäkulma 1987 (Näytelmämoniste)
Kaksi ikkunaa: satunäytelmä (Dva Okoŝka), suom. Martti Anhava, TNL 1987
Satuja aikuisille, teoksessa Hauskat hautajaiset: venäläistä nykyproosaa, suom. Jukka Mallinen, Orient Express 1991 ISBN 951-615-774-2
Onnelliset kissat; suomentaneet Artturi Hytti ja Milja Hytti, julkaisussa: Parnasso 45 (1995): 3, s. 328–330
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ljudmila Petruševskaja Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Petrodollari

Petrodollariksi kutsutaan tietyn maan maaöljyn myynnistä ansaitsemaa Yhdysvaltain dollaria. Käsitteen lanseerasi yhdysvaltalainen taloustieteen professori Ibrahim Oweiss vuonna 1973.
Petrodollarilla on Yhdysvaltain dollarin arvoa ja Yhdysvaltojen taloutta tukeva vaikutus. Petrodollari on osaltaan tehnyt Yhdysvaltain dollarista maailman varantovaluutan. Petrodollaria on käytetty öljykaupassa pitkään. Öljy on merkittävin raaka-aine, jolla käydään kansainvälistä kauppaa ja valuuttamarkkina on maailman suurin markkina.
Vuonna 2018 Kiinan petrojuan haastaa petrodollarin asemaa. Petrodollarille vaihtoehtoista kaupankäyntiä kannattavat Venäjä, Iran ja Venezuela, joille Yhdysvallat on asettanut pakotteita.
Historia

Petrodollarin nykyinen asema perustuu siihen, että kaikki raaka-aineet on pitkään hinnoiteltu dollareissa. Öljyn hinnoitteleminen dollareissa ei siis ole poikkeus, sillä muutkin raaka-aineet hinnoitellaan useimmiten dollareissa. Tarkemmin öljy on hinnoiteltu dollareissa WTI- ja Brent-öljysopimusten ollessa dollareissa. Petrodollarin historiaan kuitenkin vaikutti myös se, että vuoden 1973 öljykriisin mainingeissa 1974 Yhdysvallat teki Saudi-Arabian kanssa sopimuksen Saudi-Arabian sotilaallisesta puolustamisesta ja sotakaluston myynnistä Saudi-Arabialle. Vastineeksi tästä taas Yhdysvallat ostaa öljyä Saudi-Arabialta dollareissa ja Saudi-Arabia käyttää dollaritulot Yhdysvaltain valtionvelkakirjojen ostamiseen. Se, että Saudi-Arabia ostaa Yhdysvaltojen valtionvelkakirjoja, tukee Yhdysvaltojen kulutusta.
Petrodollarista tuli merkittävä vuoden 1973–1974 öljykriisissä, kun öljyn hinta nousi nelinkertaiseksi. Ennen tätä öljystä saadut vientitulot eivät olleet arvoltaan läheskään yhtä suuria. Saudi-Arabian tehtyä sopimuksen Yhdysvaltojen kanssa muut OPEC-maat seurasivat Saudi-Arabian esimerkkiä, sillä Saudi-Arabia oli merkittävin OPEC-maa. Vuonna 1975 kaikki OPEC-maat olivat hyväksyneet öljykaupan dollareissa. Vuonna 1977 Saudi-Arabia oli kerryttänyt omistukseensa jo 20 prosenttia kaikista Yhdysvaltain valtionvelkakirjoista.
Vuosikymmeniä Yhdysvaltain dollari on ollut täysin ylivoimaisesti tärkein valuutta kansainvälisessä kaupassa, erityisesti öljykaupassa. Tämä asema kansainvälisessä kaupassa puolestaan on luonut valtavan kysynnän Yhdysvaltain dollareille ja kasvattanut dollarin arvoa. Lisäksi se on aiheuttanut loputtoman kysynnän Yhdysvaltojen valtionvelkakirjoille. Dollareissa määritetty velka taas on mahdollistanut Yhdysvaltojen lainata ja kuluttaa huoletta, sillä sen tukena on koko maailmanlaajuinen kaupankäynti. Dollarin dominanssi on antanut Yhdysvalloille valtaa maailmassa. Kasvavat kehittyvät taloudet ja Yhdysvaltojen menettämä asema ainoana supervaltana, on kuitenkin haastamassa Yhdysvaltojen asemaa, kun kaikki maat eivät edes pidä Yhdysvalloista ja sen vaikutuspyrkimyksistä niiden asioissa.
Merkitys

Petrodollariin liittyy se, että Yhdysvallat pystyy tuomaan öljyä omassa valuutassaan, jolloin tuontiöljyyn ei liity valuuttariskiä. Toinen petrodollariin liittyvä asia on, että öljynviejät kerryttävät itselleen suuria varantoja dollareita silloin kun öljyn hinta on korkea. Tällaisia ajanjaksoja on ollut vuosina 1974–1981 ja 2005–2014. Kolmas petrodollareihin liittyvä asia on, että öljynviejät kierrättävät öljykaupasta saamiaan dollareita. Tämä tarkoittaa, että kun öljynviejämaa ei löydä investointikohteita kotimaasta, se ostaa Yhdysvaltojen valtionvelkakirjoja. Neljäs petrodollariin liittyvä asia on se, että dollarin käyttö öljykaupassa luo Yhdysvaltain dollarille valtavan kysynnän maailmanlaajuisesti. Tämä tukee dollarin arvoa. Noin kaksi kolmasosaa maailman valuuttavarannoista on Yhdysvaltain dollareita. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että öljynviejämaat käyvät öljykauppaa Yhdysvaltain dollareissa.