stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vöner
Vönerin kehitys

Helsinkiläinen ravintoloitsija Siva Parlar alkoi kehittää omaa kasvispohjaisen ”kebabin” reseptiä ravintolakeittiössään vuonna 2016. Viisi kuukautta kestäneen kehitystyön jälkeen Parlar alkoi etsiä sopivaa tehdasta, joka voisi alkaa valmistaa tuotetta. Tuote tuli markkinoille huhtikuussa 2017. Siva Parlar kehitti Vönerin eli vegaanisen dönerin alun perin oman ravintolansa tarpeisiin.
Vönerin kehitys > Vastaanotto

Vöneriä alettiin myydä kaupoissa joulusesongin 2017 aikaan. Puoli vuotta myöhemmin, Vöneriä sai Suomesta 15 eri kaupungista, yli 60 ravintolasta.
Vöner palkittiin VegeAwards 2019 -tapahtumassa vuoden parhaaksi kasvisproteiiniksi. Vöner voitti maaliskuussa 2019 Ilta-Sanomien makutestin, jossa vertailtiin erilaisia lihan korvikkeita.
Vönerin kehitys > Ravintoarvot

Energiaa 971 kj/232 kcal
rasvaa 10,1 g
josta tyydyttyneitä 0,62 g
hiilihydraattia 5,25 g
josta sokereita 0,62 g
proteiinia 32,1 g
suolaa 1,83 g
Willy Kaiser

| Willy Kaiser> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Wilhelm Gustav Kaiser
Syntynyt: 16. tammikuuta 1912 Pudewitz, Posenin provinssi, Saksan keisarikunta
Kuollut: 24. heinäkuuta 1986 (74 vuotta) Gladbeck, Nordrhein-Westfalen
Kansalaisuus:  Saksa
Nyrkkeilijä
Pituus:  163 cm
Painoluokka:  kärpässarja
| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Berliini 1936 | 50,2 kg |  |
Wilhelm ”Willy” Gustav Kaiser (16. tammikuuta 1912 Pudewitz, Posenin provinssi, Saksan keisarikunta – 24. heinäkuuta 1986 Gladbeck, Nordrhein-Westfalen) oli saksalainen nyrkkeilyn olympiavoittaja ja kerran maansa mestari.
Willy Kaiser syntyi Posenissa, mutta hänen perheensä muutti jo seuraavana vuonna läntiseen Saksaan Nordrhein-Westfalenin Gladbeckiin. Hän nousi Saksan edustajaksi vuoden 1936 olympiakarsintojen kautta, sillä hän oli aiemmin hävinnyt Saksan mestaruuskilpailujen loppuottelussa. Olympiaturnauksessa hän voitti loppuotteluun edetessään Chilen Guillermo Lópezin, Uruguayn Fidel Tricanicon ja välierässä Argentiinan Alfredo Carlomagnon. Loppuottelussa hän sai vastaansa Italian Gavino Mattan tiukassa ottelussa.
Kaiser jatkoi uraansa ja saavutti seuraavana vuonna ensimmäisen ja ainoan Saksan mestaruutensa. Samana vuonna hän edusti Saksaa Milanon EM-kisoissa, jossa hän yhden voiton jälkeen koki tappion Puolan Edmund Sobkowiakille. Sen jälkeen hän otteli pronssimitaliottelussa edellisen vuoden olympialaisten loppuotteluvastustajaansa Mattaa vastaan, mutta hävisi ottelun sijoittuen näin 4:ksi. Suomea vastaan Kaiser otteli joulukuussa 1937 Stettinissä suomalaisvastustajan ollessa Olli Lehtinen. Ottelu päättyi suomalaisen Lehtisen pistevoittoon. Vuonna 1939 Kaiserin ura päättyi käynnistyneeseen maailmansotaan. Hän otteli urallaan kaikkiaan 118 otelua, joista hän voitti 80, 24 päättyessä ratkaisemattomaan ja 14 tappioon.
Willy Kaiser jäi sotavangiksi Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon. Hän vapautui vankeudesta vuonna 1949 ja asui sen jälkeen Gladbeckissä. Hän toimi aluksi nyrkkeilyvalmentajana ja myöhemmin kunnan työntekijänä. Hän perusti siellä perheen ja sai neljä poikaa.
Wakatake-luokka

| Wakatake-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  910 t (normaali) 1 100 t (kuormattu)
Pituus:  85,3 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,9 m
Syväys:  2,5 m
Koneteho:  21 500 ihp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  110
Aseistus
Meritorjunta:  3 × 120 mm/45 type 3 -tykkiä 4 × 53 cm torpedoputkea 20 × miinaa
Ilmatorjunta:  2 × 7,7 mm ilmatorjuntakonekivääriä
Wakatake-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston hävittäjäluokka, johon piti kuulua 23 alusta, mutta niitä valmistui vain kahdeksan Washingtonin laivastosopimuksen rajoitettua laivaston tonnistomäärää.
Alukset

Valmistuessaan alukset oli varustettu ainoastaan numeroin ja ne nimettiin vasta vuonna 1928.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Wakatake | Kawasaki | 13. joulukuuta 1921 | 24. heinäkuuta 1922 | 30. syyskuuta 1922 | upotettu 30. maaliskuuta 1944 |
| Kuretake | Maizurun laivastoarsenaali | 15. maaliskuuta 1922 | 21. lokakuuta 1922 | 21. joulukuuta 1922 | upotettu 30. joulukuuta 1944 |
| Sanae | Uraga Dock Company | 5. huhtikuuta 1922 | 15. helmikuuta 1923 | 5. marraskuuta 1923 | upotettu 13. marraskuuta 1943 |
| Sawarabi | Uraga | 20. marraskuuta 1922 | 1. syyskuuta 1923 | 24. heinäkuuta 1924 | tuhoutunut 5. joulukuuta 1932 myrskyssä |
| Asagao | Ishikawajima | 14. maaliskuuta 1922 | 4. marraskuuta 1922 | 10. toukokuuta 1923 | uponnut 22. elokuuta 1945 osuttuaan miinaan |
| Yūgao | Ishikawajima | 15. toukokuuta 1922 | 14. huhtikuuta 1923 | 31. toukokuuta 1924 | muutettu 1. helmikuuta 1940 partioalus No 46:ksi upotettu 10. marraskuuta 1944 |
| Fuyō | Fujinagata | 16. helmikuuta 1922 | 23. syyskuuta 1922 | 16. maaliskuuta 1923 | upotettu 20. joulukuuta 1943 |
| Karukaya | Fujinagata | 16. toukokuuta 1922 | 19. maaliskuuta 1923 | 20. elokuuta 1923 | upotettu 10. toukokuuta 1944 |
Aleksandr Bolšunov

| Aleksandr Bolšunov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. joulukuuta 1996 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Venäjä
Uran tiedot
Laji:  maastohiihto
Maailmancup
Kaudet:  2017–
Voitot:  26
Palkintokorokkeella:  58
 Tietolaatikko päivitetty 5. tammikuuta 2022 
| Mitalit> Miesten maastohiihto.Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten maastohiihto.Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten maastohiihto.Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. Olympialaiset  | Miesten maastohiihto> Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2022 | yhdistelmäkilpailu |  |
|  Kultaa | Peking 2022 | 50 km (v) |  |
|  Kultaa | Peking 2022 |  4×10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | 50 km (p) |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | 4×10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2018 | parisprintti (v) |  |
|  Hopeaa | Peking 2022 | 15 km (p) |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | sprintti (p) |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | parisprintti (p) |  |
Maa:  Venäjä
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oberstdorf 2021 | yhdistelmäkilpailu |  |
|  Hopeaa | Seefeld 2019 | yhdistelmäkilpailu |  |
|  Hopeaa | Seefeld 2019 | 50 km (v) |  |
|  Hopeaa | Seefeld 2019 | 4×10 km viesti |  |
|  Hopeaa | Seefeld 2019 | parisprintti (p) |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2021 | 50 km (p) |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2021 | 4x10 km viesti |  |
|  Pronssia | Oberstdorf 2021 | parisprintti (v) |  |
Aleksandr Aleksandrovitš Bolšunov (ven. Александр Александрович Большунов; s. 31. joulukuuta 1996) on venäläinen maastohiihtäjä. Hän on olympiavoittaja, maailmanmestari, maailmancupin kokonaiskilpailuvoittaja ja Tour de Skin voittaja. Henkilökohtaisten arvokisamitalien määrässä mitattuna hän on Venäjän historian menestynein hiihtäjä. Syksyllä 2021 Norjan hiihdon päävalmentaja Eirik Myhr Nossum sanoi Bolšunovin olleen kahden viimeisen vuoden ajan maailman paras lajissaan.
Bolšunov on Venäjän kansalliskaartin kapteeni.
Ura > Kausi 2015–2016

Bolšunov saavutti nuorten MM-hopeaa viestissä Râșnovissa helmikuussa 2016.
Ura > Kausi 2016–2017

Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa Soldier Hollow’ssa tammi-helmikuussa 2017 Bolšunov voitti yhdistelmäkilpailun ja 15 kilometrin vapaan tyylin kilpailun sekä oli perinteisen tyylin sprintissä toinen Fredrik Risethin jälkeen.
Helmikuussa 2017 Lahden MM-kilpailuissa Bolšunov oli yhdistelmäkilpailussa 15:s ja vapaan tyylin sprintissä 26:s. Maailmancupissa Bolšunov hiihti ensimmäisen kilpailunsa vasta ensimmäisten MM-kilpailujensa jälkeen 8. maaliskuuta 2017, jolloin hän oli yhdeksäs perinteisen tyylin sprintissä Drammenissa.
Ura > Kausi 2017–2018

Bolšunov sijoittui maailmancupkaudella 2017–2018 kolmanneksi Rukan Nordic Opening -tapahtuman kokonaiskilpailussa ja Lillehammerin perinteisen hiihtotavan sprintissä. Davosissa hän oli vapaalla hiihtotavalla kolmas sekä sprintissä että 15 kilometrillä. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kuudenneksi.
Bolšunov saavutti Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hopeaa 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 18.7 sekuntia Iivo Niskaselle hävinneenä. Hän sai hopeaa myös vapaan hiihtotavan parisprintissä ja 4 × 10 kilometrin viestissä, jossa hiihti toisen osuuden. Hän saavutti lisäksi pronssia perinteisen hiihtotavan sprintissä.
Olympialaisten jälkeen Bolšunov sijoittui Lahdessa toiseksi 15 kilometrin perinteisen kilpailussa ja kolmanneksi Drammenin perinteisen sprintissä. Hän voitti Falunin maailmancupin finaalitapahtuman kokonaiskilpailun ja 15 kilometrin perinteisen massalähdön, jossa hän löi loppukirissä ruotsalaisen Calle Halfvarssonin. Maailmancupin kokonaiskilpailussa Bolšunov oli viides.
Ura > Kausi 2018–2019

Bolšunov voitti kaudella 2018–2019 Rukalla sekä perinteisen hiihtotavan sprintin että perinteisen 15 kilometrin kilpailun. Tour de Skillä hän sijoittui kolmella etapilla kolmanneksi ja kokonaiskilpailussa viidenneksi. Otepäässä hän oli toinen sekä perinteisen hiihtotavan sprintissä että 15 kilometrillä. Cognessa hän voitti 15 kilometrin perinteisen kilpailun
Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 Bolšunov voitti hopeaa yhdistelmäkilpailussa, perinteisen hiihtotavan parisprintissä, viestissä ja 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa, sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiitotavan kilpailussa kahdeksanneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä 11:nneksi.
Bolšunov voitti Oslossa 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailun ja Falunissa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun. Bolšunovin ja Johannes Høsflot Klæbon välinen kiihkeä kaksintaistelu maailmancupin kristallipallosta kesti koko kauden. Se ratkesi vasta Quebecin finaalikiertueen viimeisessä takaa-ajokilpailussa, kun Bolšunov taipui loppukirissä kolmanneksi. Maaliviivan hän ylitti 2,9 sekuntia myöhemmin kuin Klæbo ja minuutti ja kymmenen sekuntia ennen neljänneksi sijoittunutta Francesco De Fabiania. Bolšunov sijoittui siis maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi, voitti normaalimatkojen cupin ja oli sprintticupissa toinen.
Ura > Kausi 2019–2020

Kaudella 2019–2020 Bolšunov voitti Lillehammerissa 30 kilometrin yhdistelmäkilpailun. Tour de Skillä hän voitti Toblachin 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan takaa-ajokilpailun. Lisäksi hän sijoittui viidellä etapilla kolmanneksi. Hän voitti Tour de Skin kokonaiskilpailun 27,3 sekunnin erolla Sergei Ustjugoviin. Hän voitti Nové Městossa sekä 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun että 15 kilometrin perinteisen takaa-ajokilpailun. Oberstdorfissa hän voitti 30 kilometrin yhdistelmäkilpailun. Falunissa hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä kolmas ja voitti 15 kilometrin vapaan yhteislähtökilpailun. Ski Tourilla hän voitti tunturimaastossa käydyn 34 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailun, joka alkoi Ruotsin Storlienistä ja päättyi Norjan Meråkeriin. Lahdessa hän sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa toiseksi. Hän voitti Oslon 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailun. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun ja normaalimatkojen cupin.
Ura > Kausi 2021–2022

Bolšunov sijoittui kaudella 2021–2022 Rukan 15 kilometrin väliaikalähtökilpailussa kolmanneksi ja voitti seuraavan päivän 15 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailun. Tour de Ski -kiertueella hän sijoittui toiseksi Lenzerhaiden 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja Oberstdorfin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Hän oli toinen myös Tour de Skin kokonaiskilpailussa. Pekingin olympiakisat 2022 olivat Bolšunovin kisat. Hän voitti kultaa yhdistelmäkilpailussa sekä 30 kilometrin mittaiseksi lyhentyneessä 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja oli muihin maihin nähden täysin ylivertaisen Venäjän olympiakomitean viestijoukkueen vahvin lenkki. 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan väliaikalähtökilpailussa hän saavutti hopeaa ja perinteisen hiihtotavan parisprintissä pronssia. Hän sijoittui toiseksi sekä maailmancupin kokonaiskilpailussa että normaalimatkojen cupissa.
Hiihtotyyli

Bolšunov ei ole kaihtanut johtokilometrejä. Kuvat ovat vuosilta 2020 ja 2019.
Bolšunovin poikkeuksellisia vahvuuksia ovat irtiottokyky, monipuolisuus ja korkea kestävyyskapasiteetti, joiden ansiosta hänellä on valmiudet pärjätä niin väliaika- kuin yhteislähdöissäkin. Koska hän on erinomainen lähes jokaisella osa-alueella, kaikissa maastonkohdissa ja molemmilla hiihtotavoilla, hän pystyy tasaisella vauhdilla ja pitkillä kiihdytyksillä pudottamaan kilpailijoitaan ja tekemään heihin eroa. Häntä on kuitenkin joskus kritisoitu taktisesta köyhyydestä. Bolšunov ei ole aina pystynyt aavistamaan, mihin tulisi sijoittua ja milloin tehdä ratkaisuja pääjoukon lähestyessä maaliviivaa. Tästä syystä hän on ajautunut ahtaisiin väleihin ja tuhlannut voimiaan kilpailuissa. Hänen kirinopeutensa tai nopeuskestävyytensä eivät ole myöskään suhteessa yhtä ylivertaisen hyvällä tasolla kuin hänen muut erikoisominaisuutensa.
Tunnustuksia

Pekingin talviolympialaisten jälkeen Venäjän presidentti Putin nimitti Bolšunovin Pyhän Aleksanteri Nevskin ritarikunnan jäseneksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksandr Bolšunov Wikimedia Commonsissa
Woldemar Gustaf Silfversvan

Woldemar Gustaf Silfversvan (10. maaliskuuta 1846 Kronstadt – 8. kesäkuuta 1908 Porvoo) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.
Silfversvanin vanhemmat olivat kenraalimajuri Claes Ernst Silfversvan ja Catarina Sofia von Voigt ja puoliso vuodesta 1885 Signe Angelika Lode. Käytyään Haminan kadettikoulun Silfversvan palveli useissa eri venäläisissä joukko-osastoissa, mutta myös muun muassa Viaporin linnoitustykistössä. Aliluutnantti hänestä tuli 1865, luutnantti 1870, alikapteeni 1874 ja kapteeni 1878. Sotapalveluksesta hän erosi everstiluutnanttina. Silfversvan oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882.
Silfversvanin veljiä olivat kenraalimajuri Otto Johan Niklas Silfversvan ja kontra-amiraalit Alexander Julius Silfversvan ja Teodor Ernst Silfversvan.
Woldemar Hackman

Woldemar Hackman (12. huhtikuuta 1831 Viipuri – 24. toukokuuta 1871 Würzburg) oli suomalainen liike- ja valtiopäivämies.
Hackmanin vanhemmat olivat kauppaneuvos, valtiopäivämies Johan Fredrik Hackman ja Julia Sofia Joenisch. Hackman tuli isänsä liikeyrityksen osakkaaksi 1854 ja oli myös Espanjan varakonsuli Viipurissa 1867.  Hän edusti isänsä tavoin porvarissäädyssä Viipuria valtiopäivillä, vuonna 1867.
Woldemar Hackmanin veli Julius Fredrik Hackman oli kenraaliluutnantti Venäjän keisarillisessa armeijassa.
Yhdystie 2814

Yhdystie 2814 tien alkupisteen läheisyydessä.
Yhdystie 2814 on yhdystie joka kulkee Humppilan kirkonkylässä Matkuntien sekä valtatien 2 risteyksestä yhdystien 2813 kiertoliittymään. Tien pituus on 850 metriä, ja se on
profiililtaan hyvin suoraa, mutta kumpuilevaa. Tien osoitenimi on koko matkalla Humppilantie.  Matkan varrella sijaitseviin palveluihin lukeutuvat muun muassa tien alkupäässä sijaitseva Neste Oilin huoltoasema.
Yhdystie 2804

Yhdystie 2804 sen alkupisteessä Forssassa.
Yhdystie 2804 on tie, joka kulkee Forssan keskustasta Jokioisten keskustan kautta Vaulammille kantatie 52:n ja valtatie 10:n risteykseen. Tien pituus on 14 kilometriä.
Tien ensimmäiset kilometrit kulkevat nelikaistaisella Yhtiönkadulla, joka kulkee Forssan keskustasta kohti Pikku-Muolaata ja valtatietä 2. Pian valtatie 2:n liittymän jälkeen tie vaihtuu kaksikaistaiseksi kulkien Pilvenmäen ohi Jokioisiin ja sieltä edelleen Vaulammille. Taajamien ulkopuolella nopeusrajoitus vaihtelee välillä 60–80 kilometriä tunnissa. Forssan ja Jokioisten välisellä osuudella tien vierellä kulkee kevyen liikenteen väylä.
Tien varrella, lähellä Forssan ja Jokioisten rajaa sijaitsee Fingridin varavoimala. Kiimassuon envitech-alueelle liikennöidään yhdystien 2804 kautta.
Jokioisten kirkonkylän ja Vaulammin välillä tie seurailee Loimijokea, jonka varressa tällä osuudella on linnustostaan tunnettu Lintupajun luhta. Vaulammin luona tie ylittää Loimijoen sivujoen Haapajoen.
W Series Zolderin Grand Prix 2019

|  W Series Zolderin Grand Prix 2019 |
| --- | --- |
 2. osakilpailu 6 osakilpailusta kaudella 2019. 

Päivämäärä:  18. toukokuuta 2019
Sijainti:  Zolder, Belgia
Rata:  Moottorirata   4,011 km
Kilpailu
Pituus:  19 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Jamie Chadwick
Aika:  1.28,681
Nopein kierros
Kuljettaja:   Beitske Visser
Aika:  1.29,629 (kierroksella 9)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Beitske Visser
Toinen:   Jamie Chadwick
Kolmas:   Alice Powell
W Series Zolderin Grand Prix 2019 oli W Series -kauden 2019 toinen osakilpailu, joka ajettiin 18. toukokuuta Circuit Zolderin moottoriradalla Belgiassa.
Tulokset > Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Aika | Ero | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 55 |  Jamie Chadwick | 1.28,681 |  | 1 |
| 2 | 95 |  Beitske Visser | 1.28,797 | +0,116 | 2 |
| 3 | 27 |  Alice Powell | 1.29,122 | +0,441 | 3 |
| 4 | 19 |  Marta García | 1.29,131 | +0,450 | 4 |
| 5 | 26 |  Sarah Moore | 1.29,455 | +0,774 | 5 |
| 6 | 5 |  Fabienne Wohlwend | 1.29,498 | +0,817 | 6 |
| 7 | 31 |  Tasmin Pepper | 1.29,540 | +0,859 | 7 |
| 8 | 2 |  Esmee Hawkey | 1.29,657 | +0,976 | 8 |
| 9 | 11 |  Vicky Piria | 1.29,828 | +1,147 | 9 |
| 10 | 3 |  Gosia Rdest | 1.29,850 | +1,169 | 10 |
| 11 | 20 |  Caitlin Wood | 1.30,089 | +1,408 | 11 |
| 12 | 99 |  Naomi Schiff | 1.30,157 | +1,476 | 12 |
| 13 | 85 |  Miki Koyama | 1.30,207 | +1,526 | 13 |
| 14 | 21 |  Jessica Hawkins | 1.30,216 | +1,535 | 17 |
| 15 | 67 |  Shea Holbrook | 1.30,259 | +1,578 | 14 |
| 16 | 49 |  Megan Gilkes | 1.30,385 | +1,704 | 15 |
| 17 | 77 |  Vivien Keszthelyi | 1.30,691 | +2,010 | 16 |
| 18 | 37 |  Sabré Cook | 1.30,744 | +2,063 | 18 |
| 19 | 58 |  Sarah Bovy | 1.31,463 | +2,782 | 19 |
Lähde:
Tulokset > Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 95 |  Beitske Visser | 19 | 32.28,495 | 2 | 25 |
| 2. | 55 |  Jamie Chadwick | 19 | +8,451 | 1 | 18 |
| 3. | 27 |  Alice Powell | 19 | +9,084 | 3 | 15 |
| 4. | 19 |  Marta García | 19 | +12,279 | 4 | 12 |
| 5. | 26 |  Sarah Moore | 19 | +12,739 | 5 | 10 |
| 6. | 31 |  Tasmin Pepper | 19 | +13,185 | 7 | 8 |
| 7. | 5 |  Fabienne Wohlwend | 19 | +13,973 | 6 | 6 |
| 8. | 85 |  Miki Koyama | 19 | +17,654 | 13 | 4 |
| 9. | 11 |  Vicky Piria | 19 | +25,871 | 9 | 2 |
| 10. | 99 |  Naomi Schiff | 19 | +26,937 | 12 | 1 |
| 11. | 20 |  Caitlin Wood | 19 | +29,596 | 11 |  |
| 12. | 67 |  Shea Holbrook | 19 | +30,859 | 14 |  |
| 13. | 21 |  Jessica Hawkins | 19 | +39,274 | 17 |  |
| 14. | 49 |  Megan Gilkes | 19 | +47,413 | 15 |  |
| 15. | 37 |  Sabré Cook | 19 | +58,053 | 18 |  |
| Kesk. | 3 |  Gosia Rdest | 2 | Kolari (Hawkey) | 10 |  |
| Kesk. | 2 |  Esmee Hawkey | 2 | Kolari (Rdest) | 8 |  |
| Kesk. | 77 |  Vivien Keszthelyi | 2 | Kolari | 16 |  |
| DNS | 58 |  Sarah Bovy | 0 | Moottori | 19 |  |
Lähde:
Käännös suomeksi
When It’s Love

| ”When It's Love” Van Halen |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: OU812
 Julkaistu: 1988
 Tuottaja(t): -
 Tyylilaji: Progressiivinen rock Hard rock
 Kesto: 05.36
 Levy-yhtiö: Warner Music Group
Van Halenin muut singlet
| ”"Love Walks In"” 1986 | ”"When It's Love"” 1988 | ”"Black and Blue"” 1988 |
When It's Love on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Van Halenin tunnettu balladikappale ja single, joka julkaistiin vuonna 1988. Kappale julkaistiin myös Van Halenin studioalbumilla OU812 ja molemmilla bändin kokoelma-albumeilla.
Kappaleen single ylsi pohjois-Amerikan Mainstream Rock -listan ykköseksi viikoksi ja Billboard Hot 100 -listalla viidenneksi ja sen takia se esitettiin lähes aina studioalbumien OU812 ja For Unlawful Carnal Knowledge kiertueilla. Se julkaistiin liveversiona Van Halenin ainoalla livealbumilla Live: Right Here, Right Now. Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, joka on mukana yhtyeen Video Hits, Vol. 1 -DVD:llä. Musiikkivideolla Van Halen esiintyy baarissa ja mukana on myös pieni rakkaustarina baarimikon ja asiakkaan välillä.
Kappale rakentuu kosketinsoittimien ja rumpujen rytmikkääseen melodiaan. Mukana on myös yhtyeen perinteiseen tapaan Eddie Van Halenin kitarasoolo.
Kokoonpano > Van Halen

Sammy Hagar – laulu
Eddie Van Halen – kitara, kosketinsoittimet, taustalaulu
Michael Anthony – basso, taustalaulu
Alex Van Halen – rummut, taustalaulu
Yhdystie 2815

Yhdystie 2815 on yhdystie joka kulkee Loimaan Kauhanojalta Ypäjän Ypäjänkylään. Tien pituus on 6 kilometriä.
Tien osoitenimenä on Katinhännäntie koko matkan.
Vuorinen (Savitaipale)

| Vuorinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Karjala
Kunnat:  Savitaipale
Koordinaatit:  61°04′16″N, 27°27′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven reitin valuma-alue (14.19)
Laskuoja:  oja Suuri-Pelättyyn 
Järvinumero:  14.194.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  80,9 m  
Pituus:  1,4 km  
Leveys:  220 m  
Rantaviiva:  3,84 km  
Pinta-ala:  30,214 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVuorinen 
Vuorinen  on Etelä-Karjalassa Savitaipaleella Simolan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 30 hehtaaria, se on 1,4 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 3,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Kivijärven reitin valuma-alueella (14.19), jonka Matalajärven valuma-alueeseen (14.194) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 80,9 metriä mpy.
Välikankaan tuulivoimapuisto

| Välikankaan tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Haapajärvi
Koordinaatit:  63°46′44″N, 25°36′36″E
Rakentaminen alkoi:  lokakuu 2020 
Sähköverkkoon:  syksy 2021
Valmistunut:  lokakuu 2021 
Perustaja:  Infinergies Finland Oy 
Rakennuttaja:  ABO Wind Oy, Luxcara 
Omistaja:  Välikankaan Tuulivoima Oy
Operaattori:  ABO Wind Oy 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Sähköasema:  1 
Puistojännite:  33 kV 
Liittymisjännite:  110 V 
Korkeus:  150–175 m 
Pinta-ala:  noin 7 km² 
Tuulivoimalat:  24 × Vestas V150−4.3 MW 
Kapasiteetti:  103,2 MW  
Vuosituotanto:  noin 270 GWh 
 fiVälikankaan tuulivoimapuisto 
Välikankaan tuulivoimapuisto on Pohjois-Pohjanmaalla Haapajärven keskustaajaman itäpuolella sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 24 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 103 megawattia ja vuosituotanto on arviolta 270 gigawattituntia . Tuulivoimapuiston on rakentanut ABO Wind Oy, sen omistaa Välikankaan Tuulivoima Oy, joka on saksalaisen sijoitusyhtiön Luxcaran tytäryhtiö, ja operoi ABO Wind Oy .