stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harmonices Mundi

| Harmonices Mundi |
| --- | --- |
 Harmonices Mundin kansilehti
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Johannes Kepler
Julkaistu:  1619
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Harmonices Mundi on Johannes Keplerin vuonna 1619 julkaisema tähtitiedettä koskeva julkaisu, jonka merkittävin sisältö
on sen viidennessä kirjassa esitelty Keplerin III laki.
Harmonices Mundi kirjassa Johannes Kepler kehitteli ensimmäisen teoksensa, Prodromus Dissertationum Mathematicarum Continens Mysterium, lukumystiikkaa. Hän muun muassa hahmotteli yhteyksiä planeettojen liikkeiden ja eri sävelkorkeuksien välille. Kirjan jälkikäteen katsottuna tärkein sisältö eli Keplerin III laki, joka kuvaa planeettojen kiertokulkua Auringon ympäri, esitellään kirjan loppupuolella vain muutamalla sivulla.
Henryk Roman Gulbinowicz

Henryk Roman Gulbinowicz
Henryk Roman Gulbinowicz (17. lokakuuta 1923 – 16. marraskuuta 2020) oli puolalainen katolinen pappi. Hän toimi Wrocławin arkkipiispana vuosina 1976–2004 ja oli kardinaalina vuodesta 1985. Hän oli kuitenkin liian iäkäs voidakseen osallistua uuden paavin valintaan vuonna 2005.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henryk Roman Gulbinowicz Wikimedia Commonsissa
Hanila

| Hanila vald |
| --- | --- |
 Itämeren rantaa Kuken kylässä
 lippu:  vaakuna
 Hanilan sijainti Virossa
 Koordinaatit: 58°37′N, 23°38′E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  aiemmin Läänemaa nykyisin Pärnumaa
Hallinto:  
 – Kunnanjohtaja:  Arno Peksar
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  233,93 km²
Väkiluku (2016):  1 428
 – Väestötiheys:  6,0 as./km²
 
 www.hanila.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hanila (vir. Hanila vald) on entinen kunta Virossa. Sen alue kuuluu vuodesta 2017 Läänerannan kuntaan Pärnumaan maakunnassa. Ennen vuoden 2017 kuntauudistusta Hanila oli itsenäinen kunta, joka kuului Läänemaan maakuntaan.
Hanila sijaitsi Läänemaan maakunnan eteläosassa Haapsalun etelä- ja Pärnun luoteispuolella Väinämeren rannalla. Kunnassa oli arviolta 1 428 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 233,93 neliökilometriä.
Kuntaan kuului Virtsun pienkauppala (alevik) ja 28 kylää: Esivere, Hanila, Karuse, Kaseküla, Kause, Kinksi, Kiska, Kokuta, Kuke, Kõera, Kõmsi, Linnuse, Lõo, Massu, Mõisaküla, Mäense, Nehatu, Nurmsi, Pajumaa, Pivarootsi, Rame, Rannaküla, Ridase, Salevere, Ullaste, Vatla, Voose ja Äila.
Väestö

Vuonna 2011 Hanilan kunnassa oli 1 371 asukasta, joista 1 329 (96,9 %) oli virolaisia, 12 (0,9 %) venäläisiä ja 27 (2,0 %) muita kansallisuuksia.
Kuvia

Hanilan Paavalin kirkko
Vatlan kartano
Virtsun tuulivoimala
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hanila Wikimedia Commonsissa
Harmoninen keskiarvo

Positiivisten lukujen  x_{1},x_{2},\ldots ,x_{n} harmoninen keskiarvo  h(\mathbf {x} ) on luku
Toisin sanoen harmoninen keskiarvo on lukujen käänteislukujen aritmeettisen keskiarvon käänteisluku.
Esimerkiksi keskinopeus matkan suhteen lasketaan monissa tapauksissa oikein harmonisella keskiarvolla: jos auto ajaa matkan nopeudella 100 km/h ja saman matkan 50 km/h, sen keskinopeus on nopeuksien harmoninen keskiarvo 67 km/h, ei aritmeettinen keskiarvo 75 km/h. Siihen myös vaikuttaa aritmeettista keskiarvoa vähemmän suuret poikkeavat havaintoarvot.
Henkikaartin yhdistetty kasakkarykmentti

| Henkikaartin yhdistetty kasakkarykmentti |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1905-1918
Valtio:  Venäjän keisarikunta
Puolustushaarat:  Armeija
Aselajit:  Ratsuväki
Osa joukkoa:  1. Kaartin ratsuväkidivisioona
Koko:  Rykmentti
Tukikohta:  Pietari
Henkikaartin yhdistetty kasakkarykmentti (ven. Лейб-гвардии Сводно-казачий полк, Leib-gvardii Svodno-kazatši polk) oli keisarillisen Venäjän armeijan kaartiin kuulunut kasakkarykmentti. Rykmentti muodostettiin yhdistämällä kasakoita neljästä eri kasakkayhdyskunnasta. Samasta kasakkayhdyskunnasta eli voiskosta kotoisin olevat miehet oli järjestetty rykmentissä omiin, kasakka-yhdyskuntansa nimeä kantaviin sotnjiin- eli kasakkaeskadrooniin, joita olivat 1. Uralin hänen majesteettinsa sotnja, 2. Orenburgin sotnja, 3. Yhdistetty (Siperian ja Transbaikalin kasakoiden) sotnja ja 4. Amurin sotnja.[lähde? ]'
Amurin kasakoita 1900-luvun alkuvuosilta
Henkilöhistoria

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Henkilöhistoria tarkoittaa puheenparressa tietyn henkilön historiaa. Erityismerkityksessä sana viittaa merkkihenkilön tai -henkilöiden historiaan.
Heartwork

| Heartwork Carcass |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 18. toukokuuta–21. kesäkuuta, 1993 Parr Street Studios
 Julkaistu:  18. lokakuuta, 1993  11. tammikuuta, 1994
 Tuottaja(t): Colin Richardson
 Tyylilaji: death metal, melodinen death metal
 Kesto: 41.55
 Levy-yhtiö: Earache/Columbia
Carcassin muut julkaisut
| Tools of the Trade 1992 | Heartwork 1993 | Swansong 1996 |
Heartwork on englantilaisen metalliyhtye Carcassin neljäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 1993 levymerkillä Earache Records. Albumi nauhoitettiin Parr Street Studiosilla, Liverpoolissa touko-kesäkuussa 1993.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sanoittanut Jeff Walker.
Buried Dreams – 3.58 (säv. Steer)
Carnal Forge – 3.54 (säv. Steer/Amott)
No Love Lost – 3.22 (säv. Steer)
Heartwork – 4.33 (säv. Steer/Amott)
Embodiment – 5.36 (säv. Amott/Steer)
This Mortal Coil – 3.49 (säv. Steer/Amott)
Arbeit Macht Fleisch – 4.21 (säv. Steer)
Blind Bleeding the Blind – 4.57 (säv. Steer)
Doctrinal Expletives – 3.39 (säv. Amott/Steer)
Death Certificate – 3.38 (säv. Amott/Steer)
This Is Your Life – 4.12 (Bonuskappale)
Kokoonpano

Jeff Walker - bassokitara, laulu
Michael Amott - soolokitara
Bill Steer - kitarat
Ken Owen - rummut
Aiheesta muualla

Heartwork Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Heartwork Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Fish

Fish
Derek William Dick eli Fish (s. 25. huhtikuuta 1958, Dalkeith, Midlothian) on skotlantilainen progressiivisen rockin laulaja-lauluntekijä. Hän toimi vuosina 1981–1988 yhtyeessä Marillion.
Fish on Marillionista lähtönsä jälkeen julkaissut lukuisia sooloalbumeita.
Fishin soolodiskografia > Albumit > Studioalbumit

1990 Vigil in a Wilderness of Mirrors
1991 Internal Exile
1993 Songs from the Mirror (Cover versioita muiden sävellyksistä sisältävä albumi)
1994 Suits
1997 Sunsets on Empire
1999 Raingods with Zippos
2001 Fellini Days
2004 Field of Crows
2007 13th Star (rajoitettu painos, 2008)
2013 A Feast of Consequences
Fishin soolodiskografia > Albumit > Kokoelmat

1995 Yin
1995 Yang
1998 Kettle of Fish
2005 Bouillabaisse
Fishin soolodiskografia > Albumit > Livealbumit

Osa livetaltioinneista on julkaisuja jotka ovat olleet rajoitetusti saatavilla kiertueiden aikaan tai tilattavissa artistilta. Näistä on osa sittemmin julkaistu virallisesti.
1993 Pigpen's Birthday
1993 Derek Dick and his Amazing Electric Bear
1993 Uncle Fish and the Crypt Creepers
1993 For Whom the Bells Toll
1993 Toiling in the Reeperbahn
1994 Sushi
1996 Fish Head Curry (rajoitettu painos live albumi, 5000 kappaleen määrä julkaistu)
1996 Krakow
1998 Tales from the Big Bus
1999 The Complete BBC Sessiot
2000 Candlelight in Fog (rajoitettu painos live albumi, 3000 kappaleen määrä julkaistu)
2001 Sashimi
2002 Fellini Nights
2002 Mixed Company
2005 Scattering Crows
2006 Return to Childhood
2007 Communion
Fishin soolodiskografia > Albumit > Singlet

1989 State of Mind
1989 Big Wedge
1990 A Gentleman's Excuse Me
1990 The Company (Germany only)
1991 Internal Exile
1991 Credo
1992 Never Mind The Bullocks feat. Hold Your Head Up
1994 Lady Let It Lie
1994 Fortunes of War
1995 Just Good Friends (feat. Sam Brown)
1997 Brother 52
1997 Change of Heart
1999 Incomplete (feat. Liz Antwi)
2008 Arc of the Curve
2014 Blind to the Beautiful
Fishin soolodiskografia > Julkaisut yhteistyössä muiden artistien kanssa

1986 ”Shortcut To Somewhere” Tony Banksin albumilla Soundtracks, lauluosuudet Fish, albumin tuottanut Richard James Burgess.
1991 ”Angel Face” ja ”Another Murder Of A Day” Tony Banksin albumilla Still.
1992 Fish laulaa osan ”Crixus the Gaul” -kappaleen lauluosuuksista albumilla Jeff Wayne's Musical Version of Spartacus.
1998 Fish laulaa osan Highlander-hahmosta Ayreonin albumilla Into the Electric Castle.
1998 Fish näyttelee TV sarjassa The Young Person's Guide To Becoming A Rock Star roolihahmoa Derek Trout.
2003 Fish laulaa Frankie Millerille tehdyllä tribuuttialbumilla kappaleen ”Caledonia”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fish Wikimedia Commonsissa
Final Fantasy VII

| Final Fantasy VII |
| --- | --- |
 Pelin Windows-version kansikuva
Kehittäjä:  Square
Julkaisija:   Square PlayStation  JP Square NA SCE America EU SCE Europe Windows Eidos Interactive PlayStation 4 Square Enix 
Jakelija:  Eidos Interactive, Steam, Nintendo eShop, Google Play, App Store, Microsoft Store ja PlayStation Store
Ohjaaja:  Yoshinori Kitase
Tuottaja:  Hironobu Sakaguchi
Käsikirjoittaja:  Kazushige Nojima Yoshinori Kitase
Taiteilija:  Yusuke Naora
Säveltäjä:  Nobuo Uematsu
Pelisarja:  Final Fantasy
Julkaistu:  PlayStationJP 31. tammikuuta 1997NA 7. syyskuuta 1997EU 17. marraskuuta 1997 WindowsNA 31. toukokuuta 1998EU 25. kesäkuuta 1998 iOS 19. elokuuta 2015 PlayStation 4 2015
Lajityyppi:  roolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  CERO: B (12 vuotta tai vanhempi)  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 12  USK 12 
Alusta:  PlayStation, Microsoft Windows, iOS, PlayStation 4
Jakelumuoto:  PlayStation:CD-ROM Windows:CD-ROM PlayStation 4:PlayStation Network
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Final Fantasy VII (jap. ファイナルファンタジーVII) on Squaren (nyk. Square Enix) kehittämä ja julkaisema Final Fantasy -pelisarjaan kuuluva roolipeli. Peli julkaistiin alun perin PlayStationille vuonna 1997, ja seuraavana vuonna Eidos levitti pelin Windows-versiota. Elokuussa 2015 peli julkaistiin myös iOS:lle, ja huhtikuussa 2020 se julkaistiin uusintaversiona PlayStation 4:lle. Final Fantasy VII oli pelisarjansa ensimmäinen osa, joka julkaistiin myös Euroopassa ja Australiassa. PlayStation-version levittäjänä toimivat Sony Computer Entertainmentin tytäryhtiöt.
Peli oli ilmestyessään niin kriitikoiden kuin pelaajien suosiossa. Se oli selkeästi PlayStationin ”Killer App” eli jo itse pelikonetta myytiin pelkästään Final Fantasy VII:n pelaamista varten. Peli kuuluu myös jälkikäteen arvioituna PlayStationien parhaimmistoon. GameFAQs-sivustolla se äänestettiin kaikkien aikojen parhaaksi peliksi vuosina 2004 ja 2005, ja Famitsū-lehdessä marraskuussa 2006 se pääsi toiselle sijalle listalla sadasta parhaimmasta pelistä koskaan.[lähde? ]
Final Fantasy VII:stä tehtiin myös muutamia spin-off-tuotteita. Jotkin pelin hahmoista esiintyvät muun muassa peleissä Ehrgeiz ja Kingdom Hearts. Pelille tehtiin myös vuonna 2005 jatkoksi 3D-animaatio Final Fantasy VII: Advent Children, joka sijoittuu aikaan pelin tapahtumien jälkeen, ja samaan DVD-julkaisuun liittyvä lyhyt anime-elokuva Last Order: Final Fantasy VII, joka kertoo uudelleen erään kohtauksen pelistä. Vuonna 2006 ilmestyi myös Dirge of Cerberus: Final Fantasy VII, joka kertoo erillisen tarinan tapahtumista itse pelin ja Advent Children -elokuvan jälkeen. Uusin Final Fantasy VII:een perustuva peli Crisis Core: Final Fantasy VII kertoo tapahtumista ennen Final Fantasy VII:n ilmestymistä.
Final Fantasy VII:n musiikeista vastasi pelisarjan edellisten osien tapaan Nobuo Uematsu.
Versiot

Pelistä on kaksi versiota. Alkuperäinen versio julkaistiin vain Japanissa. Kansainvälisesti julkaistu versio on tästä parannettu painos, ja se julkaistiin Japanissa nimellä Final Fantasy VII International. Tämä versio muuttaa viimeisen vastustajan mahtihyökkäystä pitemmäksi ja näyttävämmäksi ja lisää peliin kaksi vaihtoehtoista, erittäin haastavaa vastustajaa (Ruby ja Emerald WEAPON).
Versiot > Käännös

Pelistä on olemassa kaksi englanninkielistä käännöstä. Ensimmäinen on Sony Computer Entertainmentin tekemä käännös PlayStation-versioon. Toinen on Eidoksen tekemä käännös Windows-versiota varten; tämä on parannettu versio PlayStation-version käännöksestä.
Alkuperäistä käännöstä on kritisoitu hieman kuivemmaksi ja vähemmän lokalisoiduksi kuin 'Final Fantasy VI:n käännöstä, joka oli Squaresoftin käsialaa. Lisäksi PlayStation-versiossa oli useita kirjoitus- ja käännösvirheitä, jotka on kuitenkin suureksi osaksi korjattu Windows—version käännöksessä.
Käännöksen ongelmallisin ja eniten sekaannusta aiheuttanut kohta oli Aerith-pelihahmon nimi. Kaikissa Squaren omissa lähteissä hahmon nimi romanisoidaan muotoon ”Aerith”, mutta englanninkielisissä versioissa, sekä joissain lisenssituotteissa, hahmon nimi on ”Aeris”. Tämä aiheuttaa toisinaan suurta sekaannusta.
Versiot > Uusintaversio

Vuoden 2015 E3-messuilla Square Enix julkaisi ilmoitusvideon Final Fantasy VII:n uusintaversiosta, Final Fantasy VII Remake, jota fanit ovat toivoneet kauan. Yoshinori Kitase palaa tuottajaksi, ja ohjaaja on Tetsuya Nomura. Peli on täysin uudistettu taistelusysteemin ja grafiikan pohjalta. Tetsuya Nomuran mielestä uusintaversio ei ole kunnollinen, jos vain pelin grafiikat päivitetään nykyaikaisiksi.
Pelijärjestelmä

Kuten muutkin Final Fantasy -pelit, Final Fantasy VII on pitkälti menupohjainen, japanilaistyyppinen roolipeli. Juonta kuljetetaan pääasiassa välinäytösten kautta; suurin osa näistä on pelimoottorilla tehtyjä, mutta uutena sarjan piirteenä joukossa on myös useita videovälinäytöksiä. Suuressa osassa videoanimaatioita käytetään myös pelin 3D-hahmoja videokuvan päällä.
Final Fantasy VII oli ensimmäinen sarjan peli, jossa hahmot on kuvattu 3D-grafiikan avulla. Pelialueiden taustat, taistelukohtauksia lukuun ottamatta, ovat kuitenkin edelleen käsin piirrettyjä 2D-kuvia. Final Fantasy VII:n toinen graafinen uudistus on videokuvan käyttö, joskin tästä sitä ja sarjan myöhempiä osia on toisinaan kritisoitu. Pelissä on myös yksi musiikillinen uudistus – viimeisessä taistelussa musiikissa kuullaan myös lauluosuus.
Taistelujärjestelmä on vuoropohjainen. Kuten Final Fantasy VI:ssa, pelissä käytetään ATB (Active Time Battle) -järjestelmää, jossa hahmojen taistelujärjestys vaihtelee heidän nopeutensa mukaan. Final Fantasy VI:n Desperation Attack -järjestelmästä on kehitetty Limit Break -systeemi, jossa hahmon saatua tarpeeksi vahinkoa hän voi tehdä yhden suuremman hyökkäyksen, jonka tyyppi vaihtelee hahmokohtaisesti.
Uutena piirteenä pelissä on materia-kuuliin pohjautuva taitojärjestelmä. Kuhunkin aseeseen ja haarniskaan voidaan liittää materioita, jotka sallivat erilaisten loitsujen ja erikoistoimintojen käytön. Materiat myös kehittyvät ajan myötä, jolloin ne mahdollistavat uusia toimintoja, ja ajan myötä ne saavuttavat täyden kehitysvaiheen, jossa ne jakautuvat uusiksi materioiksi. Materioita on viittä tyyppiä: loitsumateriat mahdollistavat loitsujen käytön, kutsuntamateriat mahdollistavat suurien hirviöiden kutsumisen tekemään valtavia hyökkäyksiä, komentomateriat mahdollistavat uusia komentoja, tukimateriat muuttavat niihin linkitetyn materian toimintatapaa (esimerkiksi All-materian linkittäminen loitsumateriaan mahdollistaa loitsun kohdistamisen kaikkiin vihollisiin kerralla), ja itsenäiset materiat muuttavat hahmon toimintaa muulla tavoin, usein muuttaen hahmon statistiikkoja.
Aiheesta muualla

Square Enixin virallinen Final Fantasy VII -sivusto (englanniksi)
Final Fantasy VII MobyGamesissa (englanniksi)
Final Fantasy VII Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Final Fantasy -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Final Fantasy  II  III  IV  V  VI  VII  VIII  IX  X  XI  XII  XIII  XIV  XIV: A Realm Reborn  XV  XVI 
Alasarjat:   Final Fantasy Crystal Chronicles  Compilation of Final Fantasy VII  Ivalice Alliance  Fabula Nova Crystallis Final Fantasy XIII 
Jatko-osat:   Final Fantasy X-2  Final Fantasy XII: Revenant Wings  Final Fantasy IV the After: Tsuki no Kikan  Final Fantasy XIII-2  Lightning Returns: Final Fantasy XIII 
Sivutarinat ja spin-off-pelit:   Mystic Quest  Final Fantasy Mystic Quest  Final Fantasy Tactics  Final Fantasy Tactics Advance  Dissidia: Final Fantasy  Dissidia 012 Final Fantasy  Dissidia Final Fantasy NT 
Uudelleenjulkaisut:   Final Fantasy I–II  Final Fantasy Origins  Final Fantasy I & II: Dawn of Souls  Final Fantasy Collection  Final Fantasy Anthology  Final Fantasy Chronicles 
Anime ja elokuvat:   Final Fantasy: Legend of the Crystals  Final Fantasy: The Spirits Within  Final Fantasy: Unlimited  Final Fantasy VII: Advent Children  Last Order: Final Fantasy VII  Kingsglaive 
Final Fantasy VII:n taistelu
Helmut Bieler

Helmut Bieler (1940 Gersfeld – 11. tammikuuta 2019) oli saksalainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä Franz Xaver Lehnerin johdolla sekä pianonsoittoa Aldo Schoenin ja Friedrich Wührerin johdolla Hochschule für Musik und Theaterissa Münchenissä, jossa hän sai diplominsa 1960-luvun puolessavälissä. Hänen saamiinsa palkintoihin lukeutuivat Nürnbergin kaupungin Kulturförderungspreis (1980), Bayreuthin kulttuuripalkinto (1992) ja Baijerin taiteiden akatemian musiikin Friedrich Baur -palkinto (2008).
Bielerin teoksia esitettiin Saksan lisäksi Itävallassa, Brasiliassa, Kroatiassa, Tšekissä, Tanskassa, Alankomaissa, Portugalissa, Venäjällä, Sloveniassa ja Yhdysvalloissa. Kerran hänen musiikkiaan esitettiin Amsterdamin Kansainvälisellä Gaudeamus-musiikkiviikolla, ja vuonna 1983 hänen tuotantoaan kuultiin ISCM:n maailman musiikkipäivillä Århusissa (1983).
Bieler perusti vuonna 1980 Bayreuthissa Ensemble Musica Vivan, jonka taiteellisena johtajana, kapellimestarina ja pianistina hän toimi. Hän opetti vuosina 1979–2004 Bayreuthin yliopistossa, jonka musiikkipedagogiikan professori hän oli vuodesta 1988.
Bielerin kustantaja oli Keturi Musikverlag. Hänen teostensa joukossa ovat yksinäytöksinen ooppera Memorandum für eine Grabklingel (1983), Musik für Orchester (1996) ja pianokonsertto (2008) sekä lukuisia sävellyksiä eri kamarikokoonpanoille, pianolle, cembalolle ja uruille.
Helmut Braselmann

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Berliini 1936 | käsipallo |  |
Julius Helmut Braselmann (18. syyskuuta 1911 – 23. helmikuuta 1993) oli saksalainen käsipalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa Berliinin olympialaisissa 1936. Braselmann pelasi turnauksessa kaksi ottelua.
Hauterive

Hauterive voi viitata muuan muassa seuraaviin artikkeleihin:
Paikkakuntia

Hauterive, kunta Ranskan Allier'ssa
Hauterive, kunta Ranskan Doubs’ssa
Hauterive, kunta Ranskan Ornessa
Hauterive, kunta Ranskan Yonnessa
Hauterive, kunta Sveitsissä Fribourgin kantonissa
Hauterive, kunta Sveitsissä Neuchâtelin kantonissa.
Muuta

Hauterivium, liitukauden vaihe 129–133 milj. vuotta sitten.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hauterive”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hanisenlampi

| Hanisenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Kangasniemi
Koordinaatit:  62°07′51″N, 26°49′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Härkäjärven valuma-alue (14.96)
Laskuoja:  oja Härkäjärveen 
Järvinumero:  14.961.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,2 m  
Pituus:  860 m  
Leveys:  460 m  
Rantaviiva:  1,743 km  
Pinta-ala:  16,602 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHanisenlampi 
Hanisenlampi  on Etelä-Savossa Kangasniemellä  Alajoen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 860 metriä pitkä, 460 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 16,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Härkäjärven valuma-alueella (14.96), jonka Härkäjärven lähi-alueeseen (14.961) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 103,2 metriä mpy.
HMS Acasta (H09)

| HMS Acasta |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John Brown and Company, Clydebank
Kölinlasku:  13. elokuuta 1928
Laskettu vesille:  7. elokuuta 1929
Palveluskäyttöön:  11. helmikuuta 1930
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 8. kesäkuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 350 t (standardi) 1 773 t (max)
Pituus:  98,4 m
Leveys:  9,83 m
Syväys:  3,73 m
Koneteho:  34 000 hv
Nopeus:  35,25 solmua
Miehistöä:  138
Aseistus
Aseistus:  4 × 4,7"/L45 QF Mk IX -tykkiä CP Mk XIII -asennuksena 2 × QF 2 naulan Mk II -ilmatorjuntatykkiä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Acasta (viirinumero H09) oli Britannian kuninkaallisen laivaston  vuonna 1930 palvelukseenotettu A-luokan hävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa. Alus upposi 8. kesäkuuta 1940 taistelussa Saksan laivaston taisteluristeilijöitä Scharnhorstia ja Gneisenauta vastaan suojatessaan sisaraluksensa kanssa Norjan taisteluista palaavaa lentotukialusta.
Valmistus

Alus tilattiin 6. maaliskuuta 1928 John Brown and Companyltä Clydebankista ja sen köli laskettiin 13. elokuuta. Alus laskettiin vesille 7. elokuuta 1929 ja se valmistui telakalta 11. helmikuuta 1930, jolloin se siirrettiin koeajoihin ja luovutuskuntoon saatettavaksi.
Palvelus

Laivasto vastaanotti koeajojen päätyttyä Acastan 14. helmikuuta ja liitti sen Välimeren laivaston 3. hävittäjälaivueeseen. Maaliskuussa vastaanottotestien jälkeen alus siirrettiin koulutettavaksi palvelustehtäviinsä. Alus siirtyi huhtikuussa Välimerelle, missä sen  koulutus jatkui aina vuoden loppuun, vaikkakin osallistui myös laivastovierailuihin Välimerellä.
Alus otti maalis-huhtikuussa 1931 laivueensa mukana osaa Gibraltarilla pidettyihin Koti- ja Välimeren laivastojen yhteiseen sotaharjoitukseen, jonka jälkeen se jatkoi laivuepalvelusta Maltalla elokuussa 1932 tapahtuneeseen Englantiin siirtoonsa saakka. Alus siirrettiin 30. elokuuta Devonportin telakalle huollettavaksi. Palvelukseen se palasi 29. lokakuuta ja vasta joulukuussa laivueeseensa Maltalla.
Alus osallistui vuoden 1933 laivastoharjoituksiin sekä laivastovierailuihin. Se siirrettiin 24. marraskuuta 1933 telakalle Gibraltarilla, mistä alus palasi palvelukseen 20. joulukuuta ja jatkoi normaalia laivuepalvelusta Maltalla. Alus vaurioitui pahoin 12. kesäkuuta 1934 harjoituksissa Maltan edustalla kolaroituaan HMS Codringtonin kanssa, ja se siirrettiin 25. kesäkuuta Maltalla telakalle korjattavaksi. Sieltä se palasi laivuepalvelukseen 27. heinäkuuta.
Acasta palasi Britteinsaarille, jossa se poistettiin 29. huhtikuuta 1935 palveluksesta odottamaan huoltoa Devonportin telakalla. Alus palasi palvelukseen 3. heinäkuuta Välimeren laivaston 3. Hävittäjälaivueeseen. Alus oli koeajoissa ja täydennettävänä ennen siirtymistään Maltalle. Se palasi laivueeseensa elokuussa ja jatkoi normaalia laivuepalvelusta.
Palvelus > Espanjan sisällissota

Loppuvuodesta 1936 alkaen alus osallistui laivueensa mukana Espanjan rannikon merenkulunvalvontaan sekä pakolaisten evakuointiin, kunnes se määrättiin huhtikuussa 1937 huollettavaksi Englantiin. Alus siirtyi kuun lopulla Englantiin, jossa se poistettiin palveluksesta 1. toukokuuta siirrettynä Devonportin telakalle. Huollon aikana alukselle asennettiin kaikuluotain. Acasta liitettiin alkuvuodesta 1938 Kotilaivaston 7. hävittäjälaivueeseen. Alus oli huhtikuun alussa huollonjälkeisissä koeajoissa ennen palvelukseen paluutaan 11. huhtikuuta. Uusien laitteiden testaaminen jatkoi kuitenkin aluksen koeajoja toukokuulle.
Palvelukseen palattuaan Acasta oli normaalissa laivuepalveluksessa Irlanninmerellä. Se siirrettiin 3. marraskuuta Devonportin telakalle, mistä palatessaan 17. tammikuuta 1939 alus liitettiin Plymouthiin päivystäväksi hävittäjäksi. Se avusti 2.–13. maaliskuuta Argentiinan laivaston risteilijän ARA La Argentinan koeajoissa.