stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
E-jolla
Kilpalaji

Europe Class oli yksi olympialaisten purjehduslajeista. E-jollalla kilpailevan purjehtijan ihanteellisena painona pidetään noin 55-75 kg. Veneellä kilpaillaan jopa 12,5 m/s tuulessa. Lajissa kansainvälisellä tasolla menestyneistä suomalaispurjehtijoista tunnetuin on Sari Multala, joka sijoittui kesän 2000 ja 2004 olympialaisissa viidenneksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen E-jollaliitto
Purjehdus olympialaisissa
1896 •
1900 •
1904 •
1908 •
1912 •
1920 •
1924 •
1928 •
1932 •
1936 •
1948 •
1952 •
1956 •
1960 •
1964 •
1968 •
1972 •
1976 •
1980 •
1984 •
1988 •
1992 •
1996 •
2000 •
2004 •
2008 •
2012 •
2016 •
2020 •
2024


Nykyiset olympialuokat (2024)


470 • 49er • ILCA 6 • ILCA 7 • Nacra 17 • purjelauta  (IQFoil) • leijalauta (Formula Kite)


Entisiä olympialuokkia


5.5m • 6mR • 6.5m • 7mR • 8mR • 8.5m • 9mR • 10mR • 12mR • 12′ kevytvene • 12 m2 Sharpie • 15mR • 18′ kevytvene • E-jolla • Elliott 6m • Finnjolla • Firefly • Flying Dutchman • Louhi • O-jolla • Ranskan kansallinen monotyyppi • Saaristoristeilijä • Snowbird • Soling • Star • Swallow • Tempest • Ton class (1⁄2 Ton, 1⁄2–1 Ton, 1–2 Ton, 2–3 Ton, 3–10 Ton, 10–20 Ton, Open) • Tornado • Yngling
purjelauta: Division II • Lechner A-390 • Mistral • RS:X • Windglider
Regina Häusl

Regina Häusl (s. 17. joulukuuta 1973 Bad Reichenhall, Baijeri, Saksan liittotasavalta) on saksalainen alppihiihtäjä, syöksylaskun maailmancupin voittaja.
Häusl voitti syöksylaskun maailmancupin kokonaiskilpailun kaudella 1999–2000 ja sijoittui toiseksi 1992–1993. Alppiyhdistetyn maailmancupissa hän oli viides kaudella 1991–1992. Hän voitti syöksylaskun maailmancupin osakilpailun Cortina d’Ampezzossa 9. tammikuuta 1993, sijoittui samassa lajissa kuusi kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi. Supersuurpujottelun maailmancupin osakilpailuissa hän oli kerran toinen ja kaksi kertaa kolmas.
Häusl voitti suurpujottelun ja supersuurpujottelun nuorten maailmanmestaruuden Mariborissa 1992. Hän oli supersuurpujottelun MM-kilpailussa kymmenes Moriokassa 1993 ja kolmastoista Sierra Nevadassa 1996. Sestrieren MM-kilpailuissa 1997 hän sijoittui syöksylaskussa 11:nneksi ja Naganon olympialaisissa 1998 supersuurpujottelussa neljänneksi. Vailin MM-kilpailuissa 1999 hän oli syöksylaskussa viides ja supersuurpujottelussa 13:s. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän sijoittui syöksylaskussa kymmenenneksi.
Egg (albumi)

| Egg Egg |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Lokakuussa 1969, Landsdowne Studios, Trident Studios Lontoo
 Julkaistu: 13. maaliskuuta 1970
 Tuottaja(t): Egg
 Tyylilaji: progressiivinen rock, Canterburyn koulukunta
 Kesto: 41.48
 Levy-yhtiö: Deram Records (SDN 14)
Eggin muut julkaisut
|   | Egg 1970 | The Polite Force 1971 |
Egg on brittiläisen progressiivisen rock yhtye Eggin esikoisalbumi.
Kappaleet

Kaikki kappaleet Egg, ellei toisin mainita
Kappaleet > A-Puoli

Bulb – 0.09
While Growing My Hair – 3.53
I Will Be Absorbed – 5.10
Fugue In D Minor – 2.46 (säv. Johann Sebastian Bach)
They Laughed When I Sat Down At The Piano...  – 1.17
The Song Of McGuillicudie The Pusillanimous (or don't worry James, your socks are hanging in the coal cellar with Thomas) – 5.07
Boilk – 1.00
Kappaleet > B-Puoli

Symphony No 2 – 22.26
Movement 1 – 5.47
Movement 2 – 6.20
Blane – 5.28
Movement 4 – 4.51
Kappaleet > Vuoden 2004 Remastered Edition Bonus Tracks

Movement 3 – 3.11
Seven Is a Jolly Good Time (Single) – 2.47
You Are All Princes (Single) – 3.45
Kokoonpano

Dave Stewart – Hammond urut, piano, mellotron, tone generator
Mont Campbell – basso, laulu
Clive Brook – rummut
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Egg discogs.com -sivustolla
Egg progarchives.com -sivustolla
Regina Launivuo

Regina Launivuo keväällä 2019. Kuva otettu Teit Meistä kauniin -studiosession aikana. Kuvaaja: Darina Rodionova
Regina Launivuo (o.s. Chevakova, s. 1983 Leningrad) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja lauluntekijä. Hän muutti perheensä kanssa Suomeen inkerinsuomalaisena paluumuuttajana vuonna 1991.
Launivuo opiskeli näyttelijäksi Pietarin teatteritaiteen akatemiassa. Sittemmin hän on työskennellyt näyttelijänä Vaasan kaupunginteatterissa ja Kouvolan Teatterissa. Syksyllä 2019 hän sai paikan Joensuun kaupunginteatterista Launivuo työskenteli aktiivisesti freelancerina Helsingissä vuosina 2008–2019 ja oli mukana muun muassa HIT-Helsingin ja teatteri VR:n tuotannoissa. Syksyllä 2017 Veera Tyhtilän kirjoittama ja Tanya Weinsteinin ohjaama monologinäytelmä KOLME sai ensi-iltansa Valtimonteatterissa.  Launivuo esitti osaansa sekä suomeksi että venäjäksi Valtimonteatterissa, kulttuurikeskus Caisassa, monologikilpailussa Oulussa, Joensuun Kaupunginteatterissa, Irkutskissa ja Pietarissa.
Launivuo osallistui The Voice of Finland -laulukilpailuun kausilla 2. ja 8. Ensimmäisellä kerralla Launivuo pääsi Michael Monroen tiimissä livelähetyksiin asti. Toisella kertaa hän lauloi Toni Wirtasen tiimissä ja tippui ohjelman knockout-vaiheessa.
Launivuo on näytellyt sarjoissa Ivalo ja Downshiftaajat ja elokuvassa Free Skate.
Vuosina 2007–2014 Launivuo oli sanoittaja ja solisti yhtyeessä Gina. Gina-bändi julkaisi LP:n nimeltä Nasty Ho ja pitkäsoiton Hush.
Launivuo julkaisi vuonna 2022 singlet ”Katkaistu” ja ”Saalistaja”.
Launivuolla on kaksi lasta. Launivuon pikkusisko Ilona Chevakova on näyttelijä.
Ray Monipeli

Ray Monipeli on Raha-automaatti Yhdistyksen entinen peliautomaatti, jossa oli viisi peliä. Pelit olivat Jokeripokeri, Korttikeno, Kolmilinja tai viisilinja, Keno 40 sekä noppapokeri.
Pelit

Automaatin korttikenossa ei ollut jokeria. Tämän takia voittokertoimet ovat peruskenoa suuremmat. Pelin erikoisuuksiin kuuluu myös toiminto, joka arpoo 5 korttia ja aloittaa itsenäisesti pelikierroksen. Kolmi ja viisilinjassa ovat monen eri voittolinjanpelejä ja niissä on myös tuplausmahdollisuus.
Reich mir nicht deine Hand

| ”Reich mir nicht deine Hand” Bushido |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: 7
 Julkaistu: 16. marraskuuta 2007
 Tyylilaji: Rap
 Kesto: 03.58
 Levy-yhtiö: ersguterjunge
Listasijoitukset
 Media Control Charts #23 (2007)
Bushido muut singlet
| ”Alles verloren” 2007 | ”Reich mir nicht deine Hand” 2007 | ”Alles Gute kommt von unten” 2007 |
Reich mir nicht deine Hand on Bushidon kahdestoista single ja toinen single 7 albumilta ja se julkaistiin marraskuussa 2007.
Listasijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 2007 |  Media Control Charts | 23 |
| 2007 |  Ö3 Austria TOP 40 | 28 |
Rei Kawakubo

| Rei Kawakubo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1942 Tokio, Japani
Ammatti:  muotisuunnittelija
Muut tiedot
Järjestö:  Comme des Garçons
Rei Kawakubo (s. 1942) on japanilainen muotisuunnittelija ja Comme des Garçonsin perustaja.
Elämäkerta

Rei Kawakubo syntyi vuonna 1942 Japanin pääkaupungissa Tokiossa. Hän työskenteli nuorempana ensin mainosalalla, mutta ryhtyi vuonna 1967 freelance-suunnittelijaksi. Vuonna 1973 hän perusti oman yrityksensä Comme des Garçons ja avasi ensimmäisen naisille suunnatun vaatekauppansa vuonna 1975. Vuosikymmenen lopulta alkaen hän alkoi laajentaa mallistoaan myös miestenvaatteiden puolelle.
Vuonna 1980 Kawakubo muutti Ranskan Pariisiin. Hänen kokoelmansa oli esillä ensimmäistä kertaa seuraavana vuonna. Kokoelma herätti tuolloin hämmennystä. Kawakubon vaatteista puuttui tyypillinen länsimainen naisellinen kauneus ja seksuaalinen vetovoima. Sen sijaan kokoelmaa kuvailtiin köyhyyden ja hävityksen ilmentymäksi. Jotkut kuvailivat sitä termillä "post-Hiroshima". Tyypillisiä piirteitä olivat revityt ja tarkoituksella kuluneen näköiset vaatteet. Tyypillinen väri oli musta. Hieman sama toistui kevät ja kesämalliston esittelyssä jälleen Pariisissa vuonna 1983. Vaatteiden kankaat olivat täynnä reikiä ja värit olivat ankeita. Vaatteet olivat kaukana tyypillisestä glamourista. Kawakubo kritisoi myös itse muodin merkitystä. Hänen vaatteensa olivat pikemminkin veistoksia kuin huippumuotia.
Alkukritiikistä huolimatta Comme des Garçons oli 1980-luvun puoliväliin mennessä kansainvälinen menestys. Vaatteita kuvattiin usein taidelehtiin. Vuonna 1986 Kawakubo sai Fashion Group International -järjestön palkinnon. Vuonna 1992 esiteltiin vaatteita, jotka ulkonäöltään muistuttivat tavallista vaatetta enemmän vaatteiden paperimalleja. 1990-luvulla Kawakuboa kritisoitiin jälleen. Etenkin juutalaiset etujärjestöt suuttuivat Kawakubon suunnittelemista miestenvaatteista, joissa oli keskitysleirimäisesti raitakuviolliset pyjamat. Vaatteita esittelivät miesmallit, joiden hiukset oli ajeltu lyhyeksi. Vuonna 1997 esiteltiin kevään ja kesän mallistoa, jonka näyttävin piirre olivat topatut vaatteet. Myöhemmin Kawakubo on tehnyt useita yllättäviä yhteistyömallistoja ja valinnut erikoisia sijainteja liikkeilleen. Vuonna 2004 avattiin useita "pop-up"-tyylisiä kauppoja kaukana tyypillisistä muodin keskuksista. Comme des Garçons teki puolestaan vuonna 2008 malliston yhteistyössä H&M-vaatekauppakonsernin kanssa. Metropolitan Museum of Art New Yorkissa järjesti Comme des Garçonsin vaatteiden näyttelyn nimellä Rei Kawakubo/Comme des Garçons.
Kawakubo on henkilökohtaisesti tunnettu lähinnä parrasvaloja välttelevänä hahmona. Häntä itseään on kuvattu varsin harvoin, eikä hän ei ole antanut monta haastattelua. Hänen signatuurityylinsä on musta univormu ja polkkatukka.
Töitä esillä Metropolitan Museum of Art -museon näyttelyssä Rei Kawakubo/Comme des Garçons.
Riitta Swan

Riitta(maija) Swan on suomalainen diplomaatti. Hän on toiminut Suomen Tansanian, Ruandan ja Burundin suurlähettiläänä Dar es Salaamista käsin 1. kesäkuuta 2019 alkaen. Aiemmin Swan oli suurlähettiläs Abu Dhabissa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa vuodesta 2015. Hän on palvellut myös Suomen Tukholman ja Budapestin suurlähetystöissä.
Swan aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1987. Ennen Abu Dhabia Swan palveli kotimaassa ulkoministeriön Eurooppa- ja lähialueviestinnän yksikön päällikön tehtävässä. Hän on työskennellyt myös ulkoministeriön koulutuspäällikkönä ja kauppapoliittisella sekä Afrikan ja Lähi-idän osastolla.
Eduardo Schwank

| Eduardo Schwank |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1986 
Kansalaisuus:   Argentiina
Tennispelaaja
Pituus:  182 cm
Paino:  82 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2005–
Palkintorahat:  1 648 048 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  48. (7.6.2010)
Voitot/tappiot:  40–65
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  2. kierros (2011)
Ranskan avoimet:  3. kierros (2008, 2012)
Wimbledon:  1. kierros (2008, 2009, 2010)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (2010)
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  54–54
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Eduardo Schwank (s. 23. huhtikuuta 1986 Rosario) on argentiinalainen tennispelaaja. Häntä valmentaa David Nalbandianin veli Javier Nalbandian.
Tennisura

Vuonna 2006 Schwank voitti kuusi Futures-turnausta. Vuonna 2007 hän voitti kolme Futures-turnausta ja yhden ATP-haastajaturnauksen. Haastajaturnauksen voitto tuli Medellínissä, jonka finaalissa hän voitti Chris Guccionen. Hän voitti myös pronssia kaksinpelissä ja kultaa nelinpelissä Pan American Gamesissa Rio de Janeirossa. Yhdysvaltain avoimissa 2007 hän karsi pääsystä pääsarjaan. Karsinnoissa hän voitti Mischa Zverevin ja Richard Bloomfieldin, kunnes hävisi Alexander Waskelle.
2008

Huhtikuussa 2008 Schwank voitti kaksi haastajaturnausta, ensimmäisen Cremonassa ja toisen Roomassa. 12. toukokuuta 2008 hotelli, jossa Schwank oli Bordeaux'n haastajaturnauksen ajan, syttyi tuli. Schwankin huone paloi kokonaan, ja se tuhosi hänen kannettavan tietokoneensa, passin ja rahat, jotka hän oli tienannut Rooman turnauksesta. Schwank ei ollut tällöin huoneessaan. Hän voitti Bordeauxin turnauksen, joka oli hänen kolmas turnausvoittonsa tänä vuonna.
Ranskan avoimissa 2008 Schwank oli karsintojen ykköseksi sijoitettu. Hän voitti Björn Rehnquistin, Vladzimir Ignatikin ja Ilia Bozoljacin ja selviytyi pääsarjaan. Ensimmäisellä kierroksella Schwank voitti Carlos Moyàn. Hän voitti myös toisen ottelunsa, mutta hävisi kolmannella kierroksella Paul-Henri Mathieulle neljässä erässä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eduardo Schwank ATP:n sivuilla
Rajamäen uimahalli

| Rajamäen uimahalli |
| --- | --- |

Osoite:  Kuntalanpolku 1
Sijainti:  Rajamäki, Nurmijärvi
Rakennustyyppi:  uimahalli
Avattu:  1974
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rajamäen uimahalli on Nurmijärven Rajamäellä osoitteessa Kuntalanpolku 1 sijaitseva uimahalli, joka aloitti toimintansa vuonna 1974. Uimahallissa on kuusi allasta, jotka ovat 25 metrin kuntoallas, lastenallas, monitoimiallas, lämminvesiallas, kylmävesiallas ja hyppyallas. Lisäksi uimahallin tiloissa palvelee kahvio.
Aiheesta muualla

Rajamäen uimahalli
Riitta Vanhatalo

Riitta Vanhatalo oli Suomen Kotiseutuliiton toiminnanjohtaja vuosina 2013-2022. Hänet valittiin Kansallisen audiovisuaalisen instituutin johtajaksi syyskuussa 2022 ajalle 1.11.2022–31.10.2027. Valinnasta KAVI:n johtajaksi tehtiin hallinto-oikeuteen kolme valitusta, joiden perusteella hallinto-oikeus kumosi nimityksen kesäkuussa 2024. Hallinto-oikeuden päätös ei ole vielä lainvoimainen.
Koulutukseltaan Vanhatalo on filosofian tohtori. Hän väitteli Tampereen yliopistossa puheviestinnän alalta vuonna 2014. Väitöskirja käsitteli vuorovaikutusta, päätöksentekoa ja johtamista verkostossa sekä tasavertaisuuden näkökulmaa vuorovaikutuksessa.
Ennen Kotiseutuliittoa Vanhatalo työskenteli yli 20 vuotta Ylessä toimittajana, tuottajana ja päällikkötehtävissä uutisissa, ajankohtaisohjelmissa, asia- ja kulttuuriohjelmissa sekä radiokanavista Yle Radio 1:ssä ja Yle Radio Suomessa. Aiemmin hän on työskennellyt myös kirjastotoimenjohtajana, opettajana, tutkijana ja kulttuurisihteerinä.
Riitta Vanhatalo on kotoisin Pohjois-Pohjanmaan Kärsämäeltä. Nykyisin hän asuu Kirkkonummella.
Riina Kruut

Riina Kruut on suomalainen viestintäyrittäjä ja kirjailija. Viestintä Ruuti Oy on perustettu vuonna 2022. 
Vuonna 2017 Kruutilta julkaistiin lastenkirja Tarina siivettömästä enkelistä. Teoksen on kuvittanut Laura Solkio, ja sen on julkaissut Kustannus HD. 
Kruutin ensimmäinen tietokirja, Tragedian varjossa kasvanut, julkaistiin vuonna 2022.
Kruut haastatteli kirjaa varten kolmea henkirikoksen uhrin läheistä. Heistä kukin oli läheisen menettäessään alaikäinen. Kruut sai idean kirjasta huomatessaan, että nuorille suunnattuja teoksia traagisten kokemusten käsittelemiseen ei juurikaan ole.
Aiheesta muualla

Viestintä Ruuti Oy
Deadline Kustannus: Kirjailijat (Arkistoitu – Internet Archive)
Regina Kent

Regina Kent (4. syyskuuta 1967 – 16. elokuuta 1999) oli kiinalaissyntyinen näyttelijä, joka näytteli hongkongilaisissa elokuvissa 1980-luvulla. Hän on näytellyt myös Brandon Leen vastanäyttelijänä elokuvassa Legacy of Rage vuonna 1986. Regina Kent kuoli aivokasvaimeen vuonna 1999. Hän esiintyi elokuvissa vuosina 1986–1990.
Aiheesta muualla

Regina Kent Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Eilakaisla

| Eilakaisla Oy |
| --- | --- |

Perustettu:  1971 (Helsinki)
Perustaja:  Eila Kaisla
Toimitusjohtaja:  Antti Soro
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  henkilöstöpalvelut
Kotisivu:  eilakaisla.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eilakaisla Oy on suomalainen henkilöstöpalvelualan perheyritys, jonka perusti Eila Kaisla vuonna 1971. Yritys on henkilöstöpalvelualalla Suomen vanhin. Eilakaislan toimitusjohtajana toimi vuodesta 2004 Eila Kaislan poika Tom Kaisla. Lokakuussa 2022 toimitusjohtajana aloitti Antti Soro.
Eilakaislalla on toimipisteet Helsingissä, Jyväskylässä, Lahdessa, Mikkelissä, Oulussa, Tampereella ja Turussa. Sillä on ollut myös toimipiste Tallinnassa Virossa.
Historia

Eilakaisla Oy:n perusti Eila Kaisla vuonna 1971. Yritys toimi alun perin nimellä Toimialapalvelu Eilakaisla Oy. Eila Kaisla oli aloittavan yrityksen ainoa työntekijä. Ensimmäinen työpaikkailmoitus ilmestyi Helsingin Sanomissa 7. maaliskuuta 1971. Yritys kasvoi nopeasti ja työllisti pian 120 henkeä kuussa. Vuonna 1984 Eila Kaisla valittiin vuoden yrittäjäksi Helsingissä, ja vuonna 1987 hänet sekä yritys palkittiin valtakunnallisella yrittäjäpalkinnolla. Vuonna 1988 yritys laajensi toimintaansa Espooseen ja sen pääkonttori siirtyi Helsingin keskustaan Aikataloon. Vuonna 1989 Eilakaisla laajensi toimintaansa Tampereelle.
Eila Kaisla kuoli vuonna 1991, jolloin yhtiön omistus siirtyi hänen pojilleen Aki ja Tom Kaislalle. Yrityksen toimitusjohtajaksi valittiin Juhani Luukkonen. Vuonna 1993 toimitusjohtajan pesti siirtyi Leena Martiskaiselle. Vuosina 1997–2007 Eilakaisla Oy laajeni franchising-ketjuna. Ensimmäinen franchising-yritys aloitti Oulussa vuonna 1997. Vuonna 2000 Suomen Franchising-Yhdistys ry valitsi Eilakaislan vuoden franchising-ketjuksi. Vuonna 2003 Leena Martiskainen siirtyi hallituksen puheenjohtajaksi ja toimitusjohtajaksi valittiin Riitta Ahlholm. Vuonna 2004 Tom Kaisla osti koko yrityksen osakekannan ja aloitti toimitusjohtajana, siirtyen vuonna 2019 hallituksen puheenjohtajaksi. Vuosina 2019–2022 toimitusjohtajana toimi Erika Ehrnrooth.
Vuonna 2008 Eilakaisla uudisti strategiaansa ja luopui franchising-mallista. Viimeinen franchising-yrittäjä lopetti syksyllä 2013.[lähde? ]
Palvelut

Eilakaisla Oy tarjoaa henkilöstövuokrausta toimisto-, taloushallinto-, myynti-, markkinointi-, tuotanto-, logistiikka-, HoReCa- ja it-aloilla. Henkilöstövuokrauksen lisäksi Eilakaisla Oy:n palveluihin kuuluvat suorarekrytoinnit, erilaiset palveluratkaisut, uudelleensijoituskoulutukset, konsultointi sekä SHL- ja Aon Assessment -soveltuvuusarvioinnit.
Eilakaisla maksaa vuosittain palkkaa yli 2 500 suomalaiselle ja on historiansa aikana ollut mukana yli 150 000 suomalaisen työuralla. Vuosina 2007–2018 Eilakaisla Oy arvioitiin Taloustutkimuksen teettämässä kyselyssä yleisarvosanaltaan toimialansa parhaaksi yritykseksi.
Eilakaisla lanseerasi vuonna 2018 päätelaiteriippumattoman Weople-rekrytointityökalun, jonka toiminta on sittemmin lopetettu.
Vuonna 2021 Eilakaisla julkaisi Osaajagalleria-nimisen anonyymin rekrytoinnin työkalun. Osaajagalleria on rekrytoivien työnantajien käyttöön tarkoitettu ESCO-luokitusjärjestelmään pohjautuva osaajapankki, josta voi selata palvelua käyttävien työnhakijoiden profiileja suoraan Eilakaislan kotisivuilta ilman kirjautumista.
Aiheesta muualla

Eilakaislan verkkosivut
Eilakaisla - rekrytointi
Rekombinaatio

Osa
biologian
artikkelisarjaa
Keskeisiä aiheita
Yhteinen polveutuminen
Evoluution todisteet
Prosessit ja lopputulokset
Populaatiogenetiikka · Geneettinen variaatio · Mutaatio · Luonnonvalinta · Adaptaatio · Geneettinen ajautuminen · Geenivirta · Lajiutuminen · Sopeutumislevittäytyminen · Yhteistyö · Koevoluutio · Divergenssi · Konvergenssi · Paralleelinen evoluutio · Sukupuutto
Luonnonhistoria
Elämän alkuperä · Elämän historia · Evoluution aikajana · Ihmisen evoluutio · Evoluutiopuu · Biodiversiteetti · Eliömaantiede · Taksonomia · Kladistiikka · Välimuotofossiili · Joukkosukupuutto
Evoluutioteorian historia
Yleiskatsaus · Darwin · 
Lajien synty · Moderni synteesi
Tutkimushaarat ja sovellukset
Ekologinen genetiikka · Evoluutiolaskenta · Evoluutiopsykologia · Fylogenetiikka · Jalostus · Systematiikka
Yhteiskunnalliset vaikutukset
Yhteiskunnalliset vaikutukset
Vastustus
n · k ·
Rekombinaatio on uusien ominaisuusyhdistelmien syntymistä suvullisessa lisääntymisessä, vanhemmilta periytyvien ominaisuuksien uudelleen järjestyessä.
Aitotumaisilla eliöillä rekombinaatiota aiheuttaa meioosin vähennysjakautumisessa tapahtuva vastinkromosomien satunnainen konjugoituminen ja sukusolujen sattumanvarainen yhdistyminen hedelmöityksessä. Jälkeläisen kummaltakin vanhemmaltaan saama kromosomin kopio voi sattumanvaraisesti periytyä joko tämän äidiltä tai isältä, ja eri kromosomien kohdalla isovanhempien perimät yhdistyvät näin satunnaisesti toisistaan riippumatta.
Kromosomien välinen rekombinaatio mahdollistaa suuren määrän uusia ominaisuusyhdistelmiä. Esimerkiksi ihmisen haploidinen kromosomiluku on 23, joten erilaisia siittiöitä voisi muodostua pelkästään kromosomien segregaation tasolla 223 eli noin 8 400 000. Erilaisia munasoluja voi syntyä yhtä monta. Samojen vanhempien jälkeläisten mahdollisia ominaisuusyhdistelmiä tulee siis 246 kappaletta. Näin ollen perheeseen ei käytännössä voi syntyä kahta perimältään samanlaista lasta (poikkeuksena identtiset kaksoset).
Perimän uudelleenjärjestelyä meioosissa tapahtuu myös kromosomien eri osien välillä tekijäinvaihdunnan eli crossing-overin seurauksena, mikä moninkertaistaa rekombinaation määrän.
Bakteereilla on kolme rekombinaatiotapaa: transformaatio, konjugaatio ja transduktio.
Evoluution kannalta rekombinaatiolla on hyvin keskeinen merkitys, koska se mahdollistaa eliöiden geneettisen sopeutumisen muuttuviin olosuhteisiin. Geenikartoitusmenetelmä kytkentäanalyysi hyödyntää geenimerkkien tuottamaa tietoa rekombinaatioista.
Rapla–Virtsu-rata

Rapla–Virtsu-rata (vir. Rapla-Virtsu raudtee) oli vuosina 1931–1968 käytössä ollut Viron rataverkon rautatie, joka kulki Raplasta Virtsuun ja edelleen Virtsun satamaan.
Suunnittelu ja rakentaminen

Rautatien suunnittelutyöt alkoivat 1920-luvulla. Silloin havaittiin tarpeelliseksi saada Läänemaalle itä-länsisuuntainen rautatieyhteys, jonka oli määrä kulkea Raplasta Märjamaan ja Lihulan kautta Virtsun satamaan. Tuleva ratalinja merkittiin maastoon vuonna 1925. Ratahanke herätti myös vastustusta, koska rautatien rakentamisen sijasta toivottiin määrärahojen suuntaamista maanteiden kunnostamiseen. Kaikesta huolimatta hallitus ja parlamentti hyväksyivät 28. toukokuuta 1928 rakennustöiden aloittamisen. Lopullisen ratalinjan merkintä alkoi 25. kesäkuuta ja saatiin päätökseen 10. elokuuta 1928. Sen jälkeen käynnistyivät varsinaiset rakennustyöt. Ratalinjaa varten varattiin 24 metrin levyinen kaistale. Paikoitellen se saattoi olla leveämpikin, erityisesti asemien kohdalla ja paikoissa, joissa ratapenger oli rakennettava normaalia leveämmäksi. Kasvillisuuden raivaus ratalinjalta alkoi lokakuussa 1928. Rakennustöissä oli mukana 400–500 henkilöä. Ratapenger ja sillat valmistuivat syksyyn 1930 mennessä. Kiskojen asennus alkoi yhtä aikaa Raplan ja Virtsun suunnasta kesäkuussa 1930. Virtsuun kuljetettiin tarvittava rakennusmateriaali laivalla. Kummastakin suunnasta aloitetut rataosat yhdistettiin 23. syyskuuta 1931 Rumban ja Rootsin asemien välillä 58 kilometrin päässä Raplasta. Rakennustöistä liikkeelle lähteneen tarinan mukaan insinöörit olivat tehneet niin tarkkaa työtä, että viimeisenä asennetut kiskonpätkät sopivat täsmälleen paikoilleen eikä niitä tarvinnut lyhentää lainkaan.
Aiheesta muualla

Rapla–Virtsu raudtee 1931–1968, http://www.virtsu.ee/ajalugu/rt_00_raudtee.html (Arkistoitu – Internet Archive) (viroksi)
Regina King

| Regina King |
| --- | --- |
 Regina King vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Regina Rene King
Syntynyt: 15. tammikuuta 1971 (ikä 53) Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, televisio-ohjaaja
Puoliso:  Ian Alexander Sr. (1997–2007)
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  1985–
Palkinnot
 Parhaan naissivuosan Primetime Emmy  2015 & 2016 American Crime  Parhaan naissivuosan Oscar  2018 If Beale Street Could Talk  Parhaan naissivuosan Golden Globe  2018 If Beale Street Could Talk  Parhaan naispääosan Primetime Emmy  2018 Seitsemän sekuntia 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Regina Rene King (s. 15. tammikuuta 1971 Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen Oscar-palkittu näyttelijä ja televisio-ohjaaja. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa Jerry Maguire – elämä on peliä (1996) ja Valtion vihollinen (1998). Vuodesta 2009 hän on näytellyt televisiosarjassa Southland.
Vuonna 2018 King näytteli Barry Jenkinsin draamaelokuvassa If Beale Street Could Talk, josta hänet palkittiin parhaan naissivuosan Oscarilla ja parhaan naissivuosan Golden Globella. Vuosina 2015–17 hän esiintyi rikossarjassa American Crime, josta hänet palkittiin kahdesti parhaan naissivuosan Emmy-palkinnolla. Kolmannen Emmynsä hän sai vuonna 2018 pääosasta Netflixin Seitsemän sekuntia -sarjassa.
Hänen nuorempi siskonsa Reina King on myös näyttelijä.