stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Heinäsilmiö
Ulkonäkö ja koko

Heinäsilmiö on monivuotinen, maavarrellinen ruohokasvi, joka kasvaa tavallisesti 15–50 senttimetrin korkuiseksi. 2–4 millimetrin levyinen varsi on leveäsiivekkeinen, tavallisesti haarautunut. Kasvin lehdet ovat 2–6 millimetrin levyisiä.
Heinäsilmiön kukassa on kuusi sinistä, teräväkärkistä 7–10 millimetrin levyistä lehtisuonellista terälehteä. Terälehtien sävy tummenee kohti kukan keltaista keskustaa.
Levinneisyys ja elinympäristö

Heinäsilmiö kasvaa luonnonvaraisena itäisessä Kanadassa sekä Yhdysvaltain Texasin ja Minnesotan osavaltioissa kosteilla niityillä, avoimissa metsissä ja rannoilla. Yhdysvaltain itäosissa laji on sukunsa yleisin edustaja; sitä kasvatetaan myös koristekasvina.
Kuvia

Kukat, varsi ja lehdet.
Useita kukkia ruohon seassa.
Avautumaton kukkanuppu ja kehittymättömiä hedelmiä.
Lähikuva kukasta.
Kukka
Käännös suomeksi
Holger Behrendt

Holger Behrendt (s. 29. tammikuuta 1964 Schönebeck, Saksi-Anhalt, Saksan demokraattinen tasavalta) on itäsaksalainen telinevoimistelun olympiavoittaja. Hän on myöhemmin toiminut voimisteluvalmentajana.
Behrendt voitti Soulin olympialaisissa 1988 kultaa renkailla. Lisäksi hän saavutti hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia rekillä sekä sijoittui hevosella viidenneksi.
MM-kilpailuissa Behrendt saavutti pronssia joukkuekilpailussa Montrealissa 1985 sekä rekillä ja joukkuekilpailussa Rotterdamissa 1987.
EM-kilpailuissa Behrendt voitti kultaa renkailla Tukholmassa 1989. Samoissa kisoissa hän saavutti pronssia moniottelussa ja permannolla. Moskovassa 1987 hän saavutti EM-hopeaa nojapuilla ja -pronssia hypyssä.
Hiilipussi

Hiilipussit löydettiin Aitolahdesta.
Aitolahden vaakunan aiheena olivat hiilipussit.
Hiilipussit (Corycium enigmaticum eli ”arvoituksellinen pikku pussi”) ovat soikion muotoisia, eloperäistä hiiltä sisältäviä muodostumia kalliossa. Ne ovat vanhimpia Suomesta löydettyjä esihistoriallisen elämän jäänteitä.
Pussien alkuperä on epävarma. Alun perin niiden arveltiin olevan esihistoriallisten levien fossiileja, minkä vuoksi muodostumille annettiin latinankielinen nimi. Nykytiedon mukaan nämä 2–30 senttimetriä pitkät hiilirakenteet eivät ole oikeastaan fossiileja vaan kiveä, jossa on joukossa sinibakteereiden jäänteitä. Niiden oletetaan olevan peräisin prekambriselta ajalta ja niiden iäksi on arvioitu runsaat 1 900 miljoonaa vuotta.
Hiilipusseiksi nimetyt painaumat löysi J. J. Sederholm Näsijärven fylliittikallioista vuonna 1890. Aitolahden kunnanvaakunan aiheena olikin Corycium enigmaticum.
Aiheesta muualla

Corycium enigmaticum Spinelli. Viitattu 17.12.2019.
Matisto, Arvo: On the microfossils of Corycium enigmaticum. Bulletin of the Geological Society of Finland, 1969, 41. vsk, s. 199-202.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 17.12.2019. (englanniksi)
Hugo Dingler

Hugo Albert Emil Hermann Dingler (7. heinäkuuta 1881 München, Saksa – 29. kesäkuuta 1954 München, Länsi-Saksa) oli saksalainen tiedemies ja filosofi. Dingler kannatti arjalaista fysiikkaa ja vastusti Albert Einsteinin suhteellisuusteoriaa.
Elämäkerta

Dingler syntyi vuonna 1881 Münchenissä, Saksassa. Hänen isänsä Hermann Dingler oli Karl Wilhelm von Nägelin assistenssi ja myöhemmin kasvitieteen professori Aschaffenburgissa ja äiti saksalaisen kemistin Emil Erlenmeyerin tytär Maria. Lukio-opintojen loputtua Aschaffenburgissa, Dingler opiskeli matematiikkaa ja fysiikkaa Erlangenissa, Göttingenissä ja Münchenissä. Häntä opetti muun muassa Ferdinand von Lindemann, Felix Klein, Johannes Stark ja Walter Lietzmann.
Dingler väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1906 Aurel Vossin ohjaamana. Dingler ei saanut hakemaansa matematiikan dosentin virkaa, hänelle tosin annettiin toinen virka. Dingler kääntyi myöhemmin matematiikasta tieteenfilosofiaan.
Dingler sai professuurin Darmstadtista, mutta hänet erotettiin kaksi vuotta myöhemmin. Dingler uskoi, että juutalaiset olivat syyllisiä. Todellinen syy kuitenkin oli yliopiston yleinen menojensupistaminen. Dingler liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen vuonna 1940 ja sai puolueen kautta itselleen työpaikan. Dinglerin vuonna 1944 julkaistusta teoksesta Lehrbuch der Exakten Naturwissenschaften vain 30 kappaletta säästyi sodan yli.
Teokset

Beitrage zur Kenntnis der infinitesimalen Deformation einer Flaeche, Amorbach, 1907, väitöstyö.
Grundlinean einer Kritik und exakten Therie der Wissenschften, 1907.
Kritische Bemerkungen zu den Grundlagen der Relativitaetstheorie, Physikalische Zeitschrift vol 21, (1920), 668–675.
Metphysik als Wisenschaft under Primat der Philosophie, München, 1926.
Philosophie der Logik und Arithmetik, München, 1931.
Geschichte der Naturphilosophie, Berliini, 1932.
Die Grundlagen der Geometrie, Stuttgart, 1933.
Das System, München 1933
Das Handlen im Sinne des hoechsten Zieles München, 1935
Vom Tierseele zur Menschenseele, 1941, Leipzig.
Lehrbuch der Exakten Naturwissenschaften, Berliini, 1944. Paul Lorenzenin uudelleen muokkaama: Aufbau der Fundamentalwissenschaften, München, 1964.
Grundriss der methodischen Philosophie, Fuessen, 1949
Ergreifung des Wirklichen, München 1955.
Holger Danske

Holger Dansken patsas Kronborgin linnassa
Holger Danske on tanskalainen tarusankari ja Tanskan kansallishenkilöitymä, joka nukkuu vuoren sisässä ja palaa auttamaan Tanskaa sen joutuessa hätään. Tarinoiden mukaan hän nukkuu holvissa Kronborgin linnan alla, ja hänen partansa on vuosien saatossa kasvanut kiinni lattiaan.
Holger Danske on lisäksi tärkeä hahmo Ranskan keskiaikaisissa chanson de geste –runoelmissa. Niissä hänen nimensä on Ogier de Danemarche. Hänen tarinansa kerrotaan Geste de Doon de Mayence –syklissä, joka käsittelee Kaarle Suuren vasallien kapinoita feodaaliherraansa vastaan. Ogier de Danemarchen nimi on saattanut alun perin viitata Ardennien rajamaille eikä Tanskaan, vaikka häntä kutsutaankin runoissa Tanskan kuninkaan Gaufreyn pojaksi. Ogier esiintyy myös runoelmissa La Chevalerie Ogier de Danemarche ja Les Enfances Ogier. Hän saattaa myös olla sama hahmo kuin Rolandin laulun Ogier le Danois.
Holger Blomqvist

Holger Sigurdsson Blomqvist (7. kesäkuuta 1926 Turku – 6. elokuuta 2014 Espoo) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Blomqvistin vanhemmat olivat pääkonsuli Sigurd Blomqvist ja Margit Wiklund ja puoliso 1957–1985 Sigrid Madeleine Valborg Vivika Lindeman. Blomqvist osallistui lukiolaisena jatkosotaan ja tuli ylioppilaaksi sodan jälkeen. Diplomi-ekonomiksi hän valmistui Hankenilta 1948, mutta suoritti vielä vuonna 1950 vuorialan insinöörin tutkinnon Ruotsissa. Seuraavana vuonna hän meni myynti-insinööriksi ruotsalaisen Hällefors Bruks -yrityksen saksalaiseen terästä, selluloosaa ja voimapaperia vieneen myyntiyhtiön palvelukseen. Ruotsiin 1953 palattuaan Blomqvist toimi vuoteen 1956 Boforsilla, josta hän siirtyi Boforsin suomalaisen tytäryhtiön varatoimitusjohtajaksi. Vuodesta 1960 alkaen hän oli Suomen Bofors Oy:n toimitusjohtaja. Blomqvistin johdossa yhtiö laajeni nopeasti, henkilöstön määrä viisinkertaistui 1970-luvun lopulle ja liikevaihto kasvoi neljästä miljoonasta markasta 73 miljoonaan markkaan. Suomen Boforsin siirryttyä 1986 Uddeholmin omistukseen Blomqvist toimi vuoteen 1988 Oy Uddeholm Ab -yhtiön toimitusjohtajana Suomessa ja sen jälkeen yhtiön hallituksessa. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1980.
Hevoslampi (Kouvola)

| Hevoslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola (Valkeala)
Koordinaatit:  60°58′57″N, 27°00′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Harjunjoen–Lappalanjärven alue (14.18)
Laskuoja:  oja Matalajärveen 
Järvinumero:  14.184.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  76 m  
Pituus:  320 m  
Leveys:  230 m  
Rantaviiva:  0,915 km  
Pinta-ala:  5,732 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHevoslampi 
Hevoslampi  on Kymenlaaksossa Kouvolan Valkealassa, Rasilla sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 5,7 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Pasinjoen–Hangasjärven valuma-alueeseen (14.184) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 76 metriä mpy.
Hellyyden ehdoilla

| Hellyyden ehdoilla> Terms of Endearment |
| --- | --- |

Ohjaaja:  James L. Brooks
Käsikirjoittaja:  James L. Brooks
Perustuu:  Larry McMurtryn romaaniin Hellyyden ehdoilla
Tuottaja:  James L. Brooks
Säveltäjä:  Michael Gore
Kuvaaja:  Andrzej Bartkowiak
Leikkaaja:  Richard Marks
Pääosat:  Shirley MacLaine   Debra Winger   Jack Nicholson   Danny DeVito   Jeff Daniels   John Lithgow
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:   23. marraskuuta 1983  10. elokuuta 1984 
Kesto:  132 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hellyyden ehdoilla (Terms of Endearment) on yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1983. Parhaan elokuvan Oscarilla palkitun elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut James L. Brooks, ja se perustuu Larry McMurtryn samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Shirley MacLaine, Debra Winger, Jack Nicholson, Danny DeVito, Jeff Daniels ja John Lithgow.
Elokuva kertoo äidin ja tyttären suhteesta, joka rinnastetaan molempien naisten keskeneräiseen rakkauden metsästämiseen.
Astronautti Garrett Breedloven hahmoa (Jack Nicholson) ei esiintynyt alkuperäisessä romaanissa. Rooli luotiin Burt Reynoldsia varten, mutta tämä oli lupautunut tekemään toista elokuvaa, joten osa meni James Garnerille. Tämä kuitenkin riitaantui ohjaaja Brooksin kanssa tulkintakysymyksistä, joten Breedloven rooli päätyi lopulta Nicholsonille.
Hellyyden ehdoilla voitti viisi Oscar-palkintoa: paras elokuva, paras naispääosa (Shirley MacLaine), paras miessivuosa (Jack Nicholson), paras ohjaus ja paras sovitettu käsikirjoitus. Yhteensä elokuva sai 11 Oscar-ehdokkuutta. Lisäksi Hellyyden ehdoilla voitti neljä Golden Globea, muun muassa parhaan draamaelokuvan palkinnon.
The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Shirley MacLaine  | … |  Aurora Greenway   |
|  Debra Winger  | … |  Emma Greenway Horton   |
|  Jack Nicholson  | … |  Garrett Breedlove   |
|  Danny DeVito  | … |  Vernon Dahlart   |
|  Jeff Daniels  | … |  Flap Horton   |
|  John Lithgow  | … |  Sam Burns   |
Palkintoja > Oscarit

Paras elokuva
Paras naispääosa: Shirley MacLaine
Paras miessivuosa: Jack Nicholson
Paras ohjaus: James L. Brooks
Paras sovitettu käsikirjoitus: James L. Brooks
Ehdokkaana:
Paras naispääosa: Debra Winger
Paras miessivuosa: John Lithgow
Paras leikkaus: Richard Marks
Paras lavastus: Polly Platt, Harold Michelson, Tom Pedigo, Anthony Mondello
Paras elokuvamusiikki: Michael Gore
Paras äänitys: Donald O. Mitchell, Rick Kline, Kevin O'Connell, James R. Alexander
Palkintoja > BAFTAt

Ehdokkaana:
Paras naispääosa: Shirley MacLaine
Palkintoja > Golden Globet

Paras draamaelokuva
Paras naispääosa draamaelokuvassa: Shirley MacLaine
Paras käsikirjoitus: James L. Brooks
Paras miessivuosa: Jack Nicholson
Ehdokkaana:
Paras naispääosa draamaelokuvassa: Debra Winger
Paras ohjaus: James L. Brooks
Aiheesta muualla

Hellyyden ehdoilla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
IOC

IOC voi tarkoittaa useampaa asiaa:
Kansainvälinen olympiakomitea (International Olympic Committee)
Hallitustenvälinen meritieteellinen komissio (Intergovernmental Oceanographic Commission), Unescon alainen maailmanlaajuinen meritieteellinen järjestö
Iron Ore Company of Canada
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”IOC”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Huugo Raninen

Huugo Raninen vuonna 1961.
Huugo Valtter Raninen (21. syyskuuta 1899 Savonlinna – 11. elokuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen juristi ja Kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori vuosina 1939–1967.
Raninen osallistui Tampereen valtaukseen 1918[lähde? ]. Hän kävi koulunsa Savonlinnassa ja opiskeli sitten vuodesta 1919 lähtien liiketaloutta Helsingin kauppakorkeakoulussa ja myöhemmin myös oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Jäätyään eläkkeelle Helsingin professuuristaan hän opetti 1967–1972 vielä Turun kauppakorkeakoulussa.
Julkaisuja

Fob-lauseke hankinta- ja kauppasopimuksissa, 1934
Vahvistuskirje sopimuksen tekemisessä, 1937
Valmiin puutavaran kauppa, 2. p. 1951
Osakeyhtiön yhtiökokous, 1959
Sihteerin asema ja tehtävät, WSOY, 1967
Hevoslampi (Viitasaari)

| Hevoslampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°09′31″N, 25°29′55″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen pohjoisosan alue (14.43)
Laskuoja:  oja Ylä-Keiteleeseen 
Järvinumero:  14.431.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,2 m  
Pituus:  320 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,699 km  
Pinta-ala:  1,577 ha  
Tilavuus:  0.000026 km³ 
Keskisyvyys:  1,65 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiHevoslampi 
Hevoslampi  on Keski-Suomessa Viitasaarella  Komun lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 320 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 26 000 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,7 metriä ja suurin syvyys on 0,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen pohjoisosan alueella (14.43), jonka Ylä-Keiteleen lähi-alueeseen (14.431) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 106,2 metriä mpy.
I Am What I Am

|  I Am What I Am |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Emma Muscat
Levy-yhtiö:  Warner Music Italy
Kesto:  3:02
Julkaistu:  14. maaliskuuta 2022
Sanoittaja(t):  Dino Medanhodžić Emma Muscat Julie Aagaard Stine Kinck
Euroviisutiedot
Vuosi:  2022
Maa:  Malta
Kieli:  englanti
Sijoitus semifinaalissa:  16.
Pisteet semifinaalissa:  47
Aikajärjestys
 ◄ ”Je me casse” (2021) 
 ”Dance (Our Own Party)” (2023) ► 
I Am What I Am on maltalaisen laulajan Emma Muscatin kappale, jolla hän edusti Maltaa Eurovision laulukilpailussa 2022 Torinossa.
Kappale kilpaili toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kuudenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Hellyeah

Hellyeah
Hellyeah on metallivaikutteista southern rockia ja groove metalia soittava yhtye. Yhtyeessä on mukana jäseniä useista yhtyeistä.
Bändi julkaisi debyyttinsä, nimeltä Hellyeah 10. huhtikuuta 2007.
Kuitenkin bändille kerkisi tulla alamäkiä ennen Fire It Up -kiertuetta, sillä Jerry Montano erosi yhtyeestä henkilökohtaisista syistä. Jerry kuitenkin korvattiin pian Damageplanista tutulla Bob "Zilla" Kakahalla virallisesti. Paulille tämä oli hyvä asia, sillä nämä olivat aiemmin luvanneet soittavansa jälleen jossain bändissä kaikesta huolimatta, ja muutenkin Bob ja Paul ovat kuin veljiä.
Vuonna 2007 Hellyeah oli Fire It Up -kiertueella ja samalla KoRnin johtamalla Family Values -kiertueella jossa esiintyvät myös esimerkiksi Trivium ja Evanescence. 13. heinäkuuta julkaistiin Hellyeahin uusi levy Stampede. Hellyeahin piti käydä Suomessa Provinssirockissa esiintymässä, mutta keikka peruuntui.
Yhtyeen rumpali Vinnie Paul kuoli sydänkohtaukseen kesäkuussa 2018.
Jäsenet

Chad Gray – laulu (Mudvayne)
Greg Tribbett – kitara (Mudvayne)
Tom Maxwell – kitara (Nothingface)
Bob Zilla – basso (Damageplan)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Jerry Montano – basso (Nothingface, Danzig)
Vinnie Paul Abbott – rummut (Pantera, Rebel Meets Rebel, Damageplan)
Diskografia > Studioalbumit

Hellyeah (2007,  Epic Records)
Stampede (2010,  Epic Records)
Band of Brothers (2012,  Eleven Seven Music)
Blood for Blood (2014)
Unden!able (2016)
Welcome Home (2019)
Diskografia > Singlet

You Wouldn't Know (2007)
Alcohaulin' Ass (2007)
Thank You (2008)
Hell of a Time (2010)
Better Man (2010)
333 (2019)
Diskografia > DVD:t

Below the Belt (2007)
Aiheesta muualla

Hellyeah Myspacessa (englanniksi)
Bändin virallinen sivusto
Bändin virallinen keikkalista
Hippodromi (Olympia)

| Hippodromi> Ἱππόδρομος |
| --- | --- |
Sijainti:  Archaía Olympía, Elis, Länsi-Kreikka  Kreikka
Rakennustyyppi:  hippodromi
Valmistumisvuosi:  600–575 eaa.
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Olympian arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hippodromi (m.kreik. Ἱππόδρομος, Hippodromos) oli antiikin aikainen hippodromi Olympiassa Kreikassa. Sillä järjestettiin Olympian kisojen vaunukilpa-ajot ja muut hevosurheilutapahtumat. Hippodromin paikkaa ei tiedetä varmuudella.
Historia

Hippodromi rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 700–650 eaa. siinä vaiheessa, kun kilpa-ajot otettiin osaksi kisojen ohjelmaa. Se sai lopullisen muotonsa klassisella kaudella. Hippodromilla järjestettiin kaikki Olympian kisoihin kuuluneet hevosurheilulajit, mukaan lukien pari- ja nelivaljakkoajot sekä laukka- ja ravikisat, siinä missä kaikki muut lajit järjestettiin Olympian stadionilla.
Noin vuonna 380 eaa. hippodromin yhteyteen rakennettiin stoa eli pylväshalli, josta käytetään sen arkkitehdin mukaan nimitystä Agnaptoksen stoa. Samaan aikaan rakennettiin uusi Kleoitaksen suunnittelema lähtöportisto koneistoineen.
Hippodromilla sen ensimmäisessä kaarteessa uskottiin vaikuttavan erityisen jumaluuden tai henkiolennon nimeltä Taraksippos, ”Hevosten säikyttelijä”. Eräs selitys kummittelulle oli, että kyseisessä paikassa olisi ollut Pelopsin surmaaman ja tämän suvun kironneen Myrtiloksen hauta.
Hippodromin tarkkaa sijaintia ei edelleenkään tunneta. Se tuhoutui keskiajalla Alfeiosjoen huuhtomana, kun jokeen tehdyt vallitukset murtuivat ja sen virtaus muuttui.
Rakennelma

Hippodromin oletetaan sijainneen tasaisemmalla paikalla Olympian pyhäkköalueen kaakkoislaidalla jossain stadionin eteläpuolella ja olleen rakennettu stadionin suuntaisesti eli suunnilleen itä-länsisuuntaisesti. Tiedot hippodromin ulkonäöstä perustuvat lähinnä Pausaniaan antamaan kuvaukseen. Sen mukaan hippodromi oli suurikokoinen, ovaalinmuotoinen kilpa-rata, jonka pituus oli neljä stadioninmittaa eli noin 780 metriä, ja leveys yksi stadioninmitta ja neljä plethronia eli noin 320 metriä.
Hevosten lähtöportit olivat hippodromin länsipäässä. Rata oli jaettu pituussuunnassa kahteen osaan kivisellä tai puisella väliseinällä (embolon). Hevoset juoksivat ensin eteläpuolista rataa itään, kääntyivät ympäri väliseinän toiselle puolelle, ja juoksivat sitten pohjoispuolen rataa takaisin länteen. Juoksumatkat todennäköisesti vaihtelivat lajista riippuen.
Hippodromin pohjois-, itä- ja eteläsivustoilla oli katsomorinteet. Pohjoispuolelle katsomona toimi luonnollinen rinne, kun taas etelä- ja itäpuolella se oli keinotekoinen. Tuomareiden paikat sijaitsivat pohjoisrinteen länsipäässä eli maalin kohdalla.
Myöhempi Agnaptoksen stoa sijaitsi hippodromin länsipäässä hevosten lähtöpaikan takana. Sen edessä olleessa hevosten liikkeellelähetyslaitteistossa (hippafesis) oli kullekin hevoselle vaunuineen oma lokero. Lokerot oli asetettu tasakylkisen kolmion muotoon niin, että kolmion kärjessä olevat hevoset olivat edempänä muita. Jokaisen hevosen edessä oli köysi, joka esti niitä lähtemästä liikkeelle ennen aikojaan. Kolmion kärjessä oli pronssinen delfiini ja sen takana stoan edessä alttari, jonka päällä oli pronssinen kotka. Koneisto toimi niin, että taimmaiset hevoset päästettiin liikkeelle ensin laskemalla niiden köydet. Samalla delfiini laski alemmas ja kotka nousi ylemmäs. Kun kotka oli noussut kaikkien näkyviin, kaikki hevoset olivat liikkeellä samalla suoralla, jolloin puhallettiin torveen ja kisa käynnistyi. Lähetyskoneiston käyttäminen oli todennäköisesti yhden henkilön tehtävänä.
Lähellä lähtöpistettä oli Hippodameian patsas, joka piti voittajan saamaa otsanauhaa. Hippodromin ensimmäisessä kaarteessa eli kaakkoispään kaarteessa oli Taraksippokselle omistettu alttari.
Hirnuva maailmanloppu

| Hirnuva maailmanloppu |
| --- | --- |

Kirjailija:  Arto Paasilinna
Kieli:  suomi
Genre:  huumori
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1999
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  259
ISBN:  951-0-23861-9

Seuraava:  Ihmiskunnan loppulaukka
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hirnuva maailmanloppu on Arto Paasilinnan vuonna 1999 kirjoittama humoristinen kirja, jonka on julkaissut WSOY.
Kirja kertoo Huru-Aaroni nimisestä suomenhevosesta, joka rääkättynä suivaantuu ja oppii puhumaan. Huru-Aaronin isäntä kauhistuneena myy hevosen Ossi Huikkolalle, joka on yksi Suomen pätevimpiä hevosjalostajia. Piirieläinlääkäri Tarmo Saamakorpi ryhtyy juopottelun ja uhkapelin ohessa kouluttamaan varsoista puhujia. Kirjoitetaanpa myös oma hevosten sanakirja.
Kirja on kirjoitettu Arto Paasilinnan ylistyksenä suomenhevosille ja hevosmiehille.
Aiheesta muualla

M. G. Soikkeli: Konikapina ja millennium. Aikakone 8.10.1999.
Hà Tĩnh (maakunta)

Maakunta Vietnamin kartalla
Hà Tĩnh on maakunta Vietnamissa Bắc Trung Bộn alueella. Sen pääkaupunki on  Hà Tĩnh. Vuonna 2009 maakunnassa oli 1,23 miljoonaa asukasta. Sen pinta-ala on 6 026,5 km².
Maakunnassa on rautamalmia. Sitä halkovat monet joet, ja rannikolla on suurempia ja pienempiä saaria ja jokisuiden murtovesialueita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hà Tĩnh (maakunta) Wikimedia Commonsissa
Hiro Saga

Hiro Sagan ja Pujien hääkuva vuodelta 1937.
Hiro Saga (16. huhtikuuta 1914 Tokio, Japani – 20. kesäkuuta 1987 Peking, Kiina) oli japanilainen aatelisnainen ja Kiinan viimeisen keisarin Pu Yin veljen vaimo. Hän oli sukua Japanin keisari Hirohitolle. Sagan suku kuuluu Fujiwara-klaaniin ja on aiemmin käyttänyt nimeä Ogimachi Sanjo.
Hiro Sagan ja Pujien avioliiton alkuaika oli Hiron muistelmien mukaan onnellinen. He saivat kaksi tytärtä, joiden nimet olivat Huisheng (jap. Eisei, 1938–1957) ja Husheng (jap. Kosei, s. 1940).
Toisen maailmansodan lopulla Hiro oli Mantšuriassa, kun Neuvostoliitto hyökkäsi sinne. Hän joutui eroon miehestään ja yritti paeta Koreaan Pu Yin vaimon Wanrongin kanssa, mutta heidät pidätettiin. Wanrong kuoli vankeudessa, mutta Hiro Saga pääsi lopulta Japaniin. Hänen miehensä vapautui vankeudesta vuonna 1960, jonka jälkeen he elivät Pekingissä Hiro Sagan kuolemaan saakka vuoteen 1987. Heidän tuhkansa on haudattu sukuhautaan Japanissa.
Hiro Sagan vuonna 1959 julkaistut muistelmat olivat bestseller Japanissa. Niiden pohjalta tehtiin Kinuyo Tanakan ohjaama elokuva Vaeltava prinsessa sekä televisiodraama.
Aiheesta muualla

Uutisfilmi Hiro Sagan ja Pujien häistä vuodelta 1937 Getty Images.
Hiro Sagasta kertovan televisiodraaman esittelysivu