stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Formula 1 -sarjan kilpailun nopeimpien kierrosten ennätyksistä

Tämä on luettelo Formula 1 -sarjan kilpailujen nopeimmista kierroksista.
Michael Schumacherilla on eniten kilpailun nopeimpia kierroksia (77 kappaletta), jotka hän ajoi kausien 1992–2006 ja 2010–2012 välisenä aikana. Max Verstappen on nuorin kilpailun nopeimman kierroksen ajanut kuljettaja, kun hän ajoi sen 19 vuoden 44 päivän ikäisenä vuoden 2016 Brasilian GP:ssä.
Kausina 1950–1959 kilpailun nopeimmasta kierroksesta jaettiin 1 MM-piste. Kausina 2019–2024 menettely oli uudelleen käytössä, mutta kuljettajan täytyi ajaa kilpailussa myös kymmenen parhaimman joukkoon.
Vuoden 1954 Britannian GP:ssä seitsemän eri kuljettajaa ajoi kilpailun nopeimman kierroksen, koska ajanottajien laitteistot eivät olleet tarkkoja.
Vuoden 2021 Belgian osakilpailussa ajettiin sateen vuoksi muutama kierros turva-auton takana, minkä vuoksi kilpailun nopeinta kierrosta ei jaettu kenellekään.
Lisäpisteen nopeimmasta kierroksesta keränneet kuljettajat

Lisäpiste oli käytössä vuosina 1950–59 ja 2019–24. Luettelo on päivitetty Abu Dhabin GP 2024 jälkeen.
| Sija | Kuljettaja | Nopeimmat kierrokset | Kaudet (lisäpistesijoitukset) | Lisäpisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Max Verstappen | 28 | 2019 (3), 2020 (3),  2021 (5), 2022 (5),  2023 (9), 2024 (3) | 28 |
| 2 |  Lewis Hamilton | 26 | 2019 (6), 2020 (6),  2021 (6), 2022 (2),  2023 (4), 2024 (1) | 26 |
| 3 |  Juan Manuel Fangio | 23 | 1950 (3), 1951 (5),  1953 (2), 1954 (3),  1955 (3), 1956 (4),  1957 (2), 1958 (1) | 22,14 |
| 4 |  Stirling Moss | 16 | 1954 (1), 1955 (2),  1956 (3), 1957 (3),  1958 (3), 1959 (4) | 14,14 |
| 5 |  Lando Norris | 12 | 2020 (2), 2021 (1),  2022 (2), 2023 (1),  2024 (6) | 12 |
| 6 |  Alberto Ascari | 12 | 1952 (6), 1953 (4),  1954 (2) | 10,14 |
| 7 |  Charles Leclerc | 10 | 2019 (4), 2022 (3),  2024 (3) | 10 |
| 8 |  Valtteri Bottas | 7 | 2019 (2), 2020 (2),  2021 (3) | 7 |
| . |  George Russell | 7 | 2020 (1), 2022 (3),  2023 (1), 2024 (2) | 7 |
| . |  Sergio Pérez | 7 | 2021 (1), 2022 (3),  2023 (2), 2024 (1) | 7 |
| 11 |  Mike Hawthorn | 6 | 1954 (1), 1958 (5) | 5,14 |
| 12 |  Giuseppe Farina | 5 | 1950 (3), 1951 (2) | 5 |
| 13 |  José Froilán González | 6 | 1952 (1), 1953 (2),  1954 (3) | 4,14 |
| 14. |  Carlos Sainz Jr. | 4 | 2020 (1), 2022 (2),  2024 (1) | 4 |
| 15 |  Bill Vukovich | 3 | 1952 (1), 1953 (1),  1955 (1) | 3 |
| . |  Pierre Gasly | 3 | 2019 (2), 2021 (1) | 3 |
| . |  Daniel Ricciardo | 3 | 2020 (2), 2021 (1) | 3 |
| 18 |  Tony Brooks | 2 | 1957 (1), 1959 (1) | 2 |
| . |  Phil Hill | 2 | 1958 (1), 1959 (1) | 2 |
| . |  Sebastian Vettel | 2 | 2019 (2) | 2 |
| . |  Fernando Alonso | 2 | 2023 (1), 2024 (1) | 2 |
| 22 |  Johnnie Parsons | 1 | 1950 (1) | 1 |
| . |  Lee Wallard | 1 | 1951 (1) | 1 |
| . |  Piero Taruffi | 1 | 1952 (1) | 1 |
| . |  Luigi Villoresi | 1 | 1953 (1) | 1 |
| . |  Jack McGrath | 1 | 1954 (1) | 1 |
| . |  Hans Herrmann | 1 | 1954 (1) | 1 |
| . |  Karl Kling | 1 | 1954 (1) | 1 |
| . |  Roberto Mieres | 1 | 1955 (1) | 1 |
| . |  Paul Russo | 1 | 1956 (1) | 1 |
| . |  Jim Rathmann | 1 | 1957 (1) | 1 |
| . |  Luigi Musso | 1 | 1957 (1) | 1 |
| . |  Tony Bettenhausen | 1 | 1958 (1) | 1 |
| . |  Jack Brabham | 1 | 1959 (1) | 1 |
| . |  Johnny Thomson | 1 | 1959 (1) | 1 |
| . |  Maurice Trintignant | 1 | 1959 (1) | 1 |
| . |  Yūki Tsunoda | 1 | 2023 (1) | 1 |
| . |  Oscar Piastri | 1 | 2023 (1) | 1 |
| 39 |  Bruce McLaren | 1 | 1959 (1) | 0,5 |
| 40 |  Jean Behra | 1 | 1954 (1) | 0,14 |
| . |  Onofre Marimón | 1 | 1954 (1) | 0,14 |
Kansallisuudet

Luettelo on päivitetty Abu Dhabin GP 2024 jälkeen.
| Sija | Maa | Nopeimmat kierrokset | Kuljettajia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 276 | 24 |
| 2 |  Saksa | 159 | 12 |
| 3 |  Suomi | 95 | 5 |
| 4 |  Ranska | 92 | 16 |
| 5 |  Brasilia | 88 | 9 |
| 6 |  Australia | 64 | 5 |
| 7 |  Italia | 51 | 16 |
| 8 |  Itävalta | 49 | 4 |
| 9 |  Argentiina | 37 | 5 |
| 10 |  Yhdysvallat | 36 | 12 |
| 11 |  Alankomaat | 33 | 1 |
| 12 |  Espanja | 31 | 3 |
| 13 |  Sveitsi | 20 | 3 |
| 14 |  Kanada | 17 | 2 |
| 15 |  Belgia | 16 | 3 |
| 16 |  Uusi-Seelanti | 15 | 3 |
| 17 |  Meksiko | 14 | 3 |
| 18 |  Kolumbia | 12 | 1 |
| 19 |  Ruotsi | 10 | 2 |
| 19 |  Monaco | 10 | 1 |
| 21 |  Etelä-Afrikka | 5 | 1 |
| 22 |  Japani | 3 | 3 |
| 22 |  Tanska | 3 | 1 |
| 24 |  Venäjä | 2 | 2 |
| 24 |  Kiina | 2 | 1 |
| 26 |  Puola | 1 | 1 |
Huomioita

↑  Kaikkia MM-pisteitä ei laskettu mukaan lopputuloksiin vuosina 1950-1990.
1 2 3 4 5 6 7 8  Sisältää useamman kuljettajan kanssa jaettuja kilpailun nopeita kierroksia.
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Tasapelitilanteessa on huomioitu kauden aikaisemmat suoritukset.
↑  Kausi on kesken.
Sääksjärven järjestötalo

| Sääksjärven Järjestötalo |
| --- | --- |
Osoite:  62880 Sääksvesi
Valmistumisvuosi:  1962
Omistaja:  V- ja U-seura Vimpelin Sääksjärven Yritys ry
Runkorakenne:  rankarakenne
Julkisivumateriaali:  paneelilaudoitus
Kerrosluku:  1 – 1 ½
Kerrosala:  240 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sääksjärven Järjestötalo on vuonna 1962 valmistunut Vimpelin Sääksjärven kylässä sijaitseva työväentalo.
Historiaa

Sääksjärven ensimmäinen työväentalo valmistui samalle tontille vuonna 1908.
Vimpelin Sääksjärven kylässä perustettiin Sääksjärven Järjestötalo ry niminen yhdistys, jonka tarkoituksena oli rakentaa kylän järjestöjen yhteiseen käyttöön järjestötalo. Kylän yhdistyksistä mukana olivat muun muassa Työväenyhdistys Kipinä ja voimistelu- ja urheiluseura Sääksjärven Yritys. Eino Fahlenius piirsi jo vuonna 1954 rakennuksen piirustukset, mutta talo saatiin valmiiksi vasta vuonna 1962.
Rakennus

Rakennus valmistui pääosin talkootyönä. Talo on puolitoistakerroksinen, rankarakenteinen ja sen ulkovuoraus on tehty paneelilaudoituksella. Katteeksi laitettiin huopa. Rakennuksessa on juhlasali ja näyttämö sekä erilliset ravintola- ja keittiötilat. Tontilla on myös puinen ulkorakennus, jossa on sauna pukuhuoneineen sekä käymälät.
Toimintaa talolla

Järjestötalolla ovat toimineet alueen paikalliset työväenjärjestöt ja urheiluseura. Talolla on järjestetty myös tansseja, nuorisotoimintaa ja juhlia.
Košice - Luník IX

| Luník IX |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Luník IX korostettuna.  Košicen kaupunginosat
Kaupunki:  Košice
Suurpiiri:  Košicen toinen hallintopiiri
Väkiluku:  7 146 (2023)
Lähialueet:  Barca, Západ ja Pereš
Košice - Luník IX on kaupunginosa Košicen kaupungissa Slovakiassa. Alueella asuu lähes yksinomaan romaneja, ja se on gettoutunut kärsittyään köyhyydestä sekä sosiaalisista ongelmista koko olemassaolonsa ajan. Vuonna 2023 siellä asui 7 146 henkilöä.
Luonnehdinta alueesta

Luník IX sijaitsee noin 15 minuutin ajomatkan päästä Košicen keskustasta. Sen erottaa kaupungin muista alueista vilkkaasti liikennöity nelikaistainen Myslavskán valtatie sekä pieni puro. Toisella puolella Lunik IX rajautuu metsäalueeseen ja Košicen kaupungin vuonna 1997 sulkemaan kaatopaikkaan.
Luník IX:ssä sijaitsevat paikallisille tarkoitettu päiväkoti ja ala-aste.
Kaupunginosa on Slovakian romanivähemmistön suurin asutuskeskittymä.
Hallinto

Luník IX:n pormestarina on toiminut vuodesta 2014 Romanien koalitiopuolueen (SRK) Marcel Šaňa.
Historia

Luník IX:n kaupunginosa perustettiin 1979, kun Košicen rautaruukki oli tuonut kaupunkiin paljon uusia asukkaita. Slovakian sosialistihallituksen pyrkimyksenä oli edistää romanien integroitumista slovakialaiseen yhteiskuntaan, ja Lunik IX:n sijoitettiinkin romanien lisäksi etnisesti slovakialaisia sotilaita sekä poliiseja. Koko Košicessa asui tähän aikaan noin 9 000 romania, jotka olivat joko työn perässä muuttaneita taikka alueella jo vanhastaan asuneita.
Jo tätä ennen samalla paikalla oli sijainnut romanien asuttama kylä, jota kutsuttiin nimellä Tábor (suom. leiri). Se oli kuitenkin huonossa kunnossa, ja Košicen kaupunki oli vuonna 1965 voimaan astuneen lain mukaisesti velvollinen hajoittamaan yksinomaa romanien asuttamat alueet. Johtuen Košicen väkiluvun voimakkaasta kasvusta 1960-luvulla sekä rakentamisen yleisestä tilanpuutteesta, Luník IX:n perustamispäätös osui samaan aikaan sen viereiseen Myslavan kaupunginosaan perustetun kaatopaikan kanssa. Vaikka kaatopaikan oli tarkoitus toimia vain vuoteen 1978 asti, venyi sen käyttöikä aina vuoteen 1997 saakka, jonka aikana sitä myös laajennettiin vain noin 500 metrin päähän Luník IX:n kerrostaloista.
Alun perin kaupunginosassa piti asua enintään 2 400 ihmistä, mutta tämä luku ylitettiin pian, ja suurin osa alueella asuneista slovakeista muuttivat pois 1980- ja 1990-lukujen kuluessa. Alueelle ei myöskään sijoitettu puistoja tai muita virkistysmahdollisuuksia, toisin kuin muille samaan aikaan rakennetuille kerrostaloalueille.
Alueen osuuskunta-asunnot siirtyivät valtiolta kunnalliseen omistukseen vuonna 1995. Samalla noin 250 romaniväestöön kuulumatonta perhettä sai mahdollisuuden vaihtaa asuinpaikkaansa joko Košicen keskustaan, taikka vastaperustettuun Ťahanovcen kaupunginosaan. Nämä perheet korvattiin köyhillä romaniperheillä, mikä edisti kaupunginosan ghettoutumista entisestään.
Paavi Franciscus vieraili Lunik IX:ssä vuonna 2021.
Galleria

Vaakuna
Lippu
Paavin vierailua mainostava juliste vuonna 2021.
Panoraama vuodelta 2012.
Kerrostaloja vuonna 2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Košice - Luník IX Wikimedia Commonsissa
Artur Conkan lyhytelokuva vuodelta 2012
Luník IX:n kotisivut
Adam Bielan

| Adamn Bielan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. syyskuuta 1974 (ikä 50) Gdańsk, Puola
Ammatti:  europarlamentaarikko
Poliitikko
Puolue:  Laki ja oikeus (2003–) ECR-ryhmä
Asema:  Euroopan parlamentin jäsen 23.4.2003–30.6.2014 2.7.2019–
Vaalipiiri:  Liettua
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.bielan.pl
Adam Jerzy Bielan (s. 12. syyskuuta 1974 Gdańsk, Puola) on puolalainen poliitikko. Hän kuuluu Laki ja oikeus -puolueeseen. Bielan on toimuinut oli Euroopan parlamentin jäsen vuosina 2004–2014, jolloin hän toimi Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -ryhmässä. Bielan nousi uudelleen Euroopan parlamentiin heinäkuussa 2019 ja nykyisin hän edustaa konservatiivien ja reformistien ryhmää
Aiheesta muualla

Adam Bielan Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| n k  ECR-ryhmän Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
Ranska:  Bay  Maréchal  Peltier  Trochu 
Italia:  Berlato  Cavedagna  Ciccioli  Ciriani  Crosetto  Donazzan  Fidanza  Fiocchi  Gambino  Gemma  Inselvini  Magoni  Mantovani  Milazzo  Nesci  Picaro  Polato  Procaccini  Razza  Sberna  Squarta  Torselli  Ventola  Vivaldini 
Puola:  Bielan  Bocheński  Brudziński  Buda  Dworczyk  Gosiewska  Jaki  Kamiński  Maląg  Mularczyk  Müller  Obajtek  Ozdoba  Rzońca  Szydło  Tarczyński  Wąsik  Wiśniewska  Zalewska  Złotowski 
Romania:  Axinia  Piperea  Sturdza  Târziu  Teodorescu  Terheș 
Alankomaat:  Ruissen 
Belgia:  Kanko  Van Dijck  Van Overtveldt 
Kreikka:  Alexandráki  Frágkos 
Tšekki:  Krutílek  Vondra  Vrecionová 
Ruotsi:  Erixon  Timgren  Weimers 
Bulgaria:  Valtšev 
Tanska:  Storm 
Suomi:  Tynkkynen 
Kroatia:  Bartulica 
Liettua:  Tomaszewski  Veryga 
Latvia:  Kols  Pozņaks  Zīle 
Viro:  Madison 
Kypros:  Geadi 
Luxemburg:  Kartheiser 
Puolan europarlamentaarikot
| n k   Puolan Euroopan parlamentin jäsenet (2019–2024) |
| --- | --- |
EPP:  Adamowicz  Arłukowicz (2019–2023)  Brejza (2024–)  Buzek  Duda  Frankowski  Halicki  Hetman (2019–2023)  Hübner  Jarubas  Kalinowski  Karpiński (2023–)  Kopacz  Lewandowski  Łukacijewska  Ochojska  Olbrycht  Pahl (2023–)  Sikorski (2019–2023) 
Renew:  Thun 
S&D:  Bałt  Belka  Biedroń  Cimoszewicz  Kohut  Liberadzki  Miller 
ECR:  Bielan  Brudziński  Czarnecki  Fotyga  Jaki  Jurgiel  Karski  Kempa  Kloc  Kopcińska  Krasnodębski  Kruk  Kuźmiuk (2019–2023)  Legutko  Mazurek  Możdżanowska  Poręba  Rafalska  Romanowski (2023–)  Rzońca  Saryusz-Wolski  Szydło  Tarczyński (2020–)  Tobiszowski  Waszczykowski  Wiśniewska  Zalewska  Złotowski 
N/I:  Spurek 
| n k   Puolan Euroopan parlamentin jäsenet (2024–2029) |
| --- | --- |
EPP:  Adamowicz  Arłukowicz  Brejza  Budka  Buła  Gasiuk-Pihowicz  Halicki  Hetman  Jarubas  Joński  Kierwiński  Kohut  Kopacz  Lewandowski  Łukacijewska  Marczułajtis-Walczak  Nykiel  Protas  Sienkiewicz  Szczerba  Wawrykiewicz  Wcisło  Zdrojewski 
Renew:  Kobosko 
S&D:  Biedroń  Scheuring-Wielgus  Śmiszek 
ECR:  Bielan  Bocheński  Brudziński  Buda  Dworczyk  Gosiewska  Jaki  Kamiński  Maląg  Mularczyk  Müller  Obajtek  Ozdoba  Rzońca  Szydło  Tarczyński  Wąsik  Wiśniewska  Zalewska  Złotowski 
ESN:  Sypniweski  Tyszka  Zajączkowska-Hernik 
N/I:  Braun  Bryłka  Buczek 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Puola 
Henkilöt:  MEP-hakemisto
Sandra Kalniete

Sandra Kalniete
Sandra Kalniete (s. 22. joulukuuta 1952) on latvialainen poliitikko. Hän toimi toukokuusta marraskuuhun 2004 Latvian EU-komissaarina. Kalniete on ollut Latvian liberaalidemokraattisen Yhtenäisyys-puolueen europarlamentaarikko vuodesta 2009.
Kalniete syntyi Togurissa Tomskin alueella. Hän opiskeli vuosina 1977–1981 Latvian taideakatemiassa ja työskenteli taidehistorioitsijana. Hän julkaisi vuonna 1989 Latvian tekstiilitaiteita käsittelevän kirjan ja vuonna 2001 kirjan Ar balles kurpem Sibirijas sniegos, jonka suomennos Tanssikengissä Siperiaa ilmestyi vuonna 2007.
Kalniete aloitti poliittisen uransa 1980-luvun lopulla ja työskenteli Latvian itsenäistyttyä maan ulkoministeriössä. Kalniete on toiminut Latvian suurlähettiläänä YK:ssa (1993–1997), Ranskassa (1997–2000) ja Unescossa (2000–2002).
Aaron Gustaf Borg

| Aaron Borg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. toukokuuta 1810 Vihanti, Suomi
Kuollut: 28. heinäkuuta 1883 (73 vuotta) Kuopio, Suomi
Ammatti:  tuomiorovasti, valtiopäivämies
Vanhemmat:  Gabriel Borg ja Maria Katarina Lindblad
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Karolina Vilhelmina Thermén (-1868), Maria Olivia Roschier (1869-)
Aaron Gustaf Borg, myös Aron Gustaf ja A. K. Borg (11. toukokuuta 1810 Vihanti – 28. heinäkuuta 1883 Kuopio) oli suomalainen Kuopion tuomiorovasti ja valtiopäivämies.
Borg valmistui ylioppilaaksi 1826, ja väitteli teologian tohtoriksi 1840. Hän oli vuosina 1842–1846 Keisarillisessa Aleksanterin-yliopistossa eksegetiikan professorina, jonka aikana toimi myös Nurmijärven kirkkoherrana. Professuurin jälkeen hän oli Limingan kirkkoherrana. Kuopion tuomiorovasti hänestä tuli 1857. Borg oli jäsen pappisäädyssä Tammikuun valiokunnassa 1862 ja edustaja säätyvaltiopäivillä 1863, 1867, 1872 ja 1877. Hän oli myös Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsen.
Aaron Borg seisoo kuvassa vasemmalla.
Borg oli Gabriel Borgin ja Maria Katarina Lindbladin poika. Hän oli kahdesti naimisissa. Vuonna 1835 Borg avioitui Karolina Vilhelmina Therménin kanssa. Tämä kuoli 1868 ja Borg meni uusiin naimisiin vuonna 1869 Maria Olivia Roschierin kanssa. Hän kuoli vuosia miehensä jälkeen, vuonna 1908.
Rikos ihmisyyttä vastaan

Rikos ihmisyyttä vastaan on laajamittainen ja järjestelmällinen siviiliväestöön kohdistuva hyökkäys, johon liittyy Suomen lain määritelmän mukaan surmaamista, orjuuttamista, ihmiskauppaa, kidutusta, vahingoittamista, väestön tuhoamista, karkottamista tai pakkosiirtoa, kansainvälisen oikeuden vastaista vangitsemista, raiskaamista tai muuta seksuaalista väkivaltaa, pakottamista prostituutioon, raskauteen tai sterilisaatioon, rotuerottelua, tai jonkin ryhmän tai yhteisön vainoa poliittisen mielipiteen, rodun, kansallisuuden, etnisen alkuperän, kulttuurin, uskonnon tai sukupuolen perusteella tai niihin rinnastettavasti.
Rikos on lisäksi törkeä, jos se kohdistuu suureen joukkoon ihmisiä, tai se tehdään erityisen raa’asti, julmasti, nöyryyttävästi, suunnitelmallisesti tai järjestelmällisesti.
Rikos ihmisyyttä vastaan on kansainvälisen oikeuden vastainen vanhentumaton rikos. Käsitteen määritelmä ei ole vakiintunut, ja eri tuomioistuimet ovat käyttäneet käsitteestä hiukan erilaisia määritelmiä.
Historia

Rikos ihmisyyttä vastaan mainitaan käsitteenä ensimmäistä kertaa Haagin sopimuksessa 1907. Iso-Britannia, Ranska ja Venäjä käyttivät käsitettä ensimmäistä kertaa syytöksenä Turkkia vastaan 1915 armenialaisia kohtaan Osmanien valtakunnassa toimeenpannun kansanmurhan vuoksi.
Ensimmäiset syytteet rikoksista ihmisyyttä vastaan nostettiin toisen maailmansodan sotasyyllisiä vastaan 1945–1946 käydyissä Nürnbergin oikeudenkäynnissä ja Tokion kansainvälisessä sotarikostuomioistuimessa.
Vuonna 1993 YK:n turvallisuusneuvosto perusti Jugoslavia-tuomioistuimen, joka käsitteli Jugoslavian hajoamissotien aikaisia rikoksia ihmisyyttä vastaan ja samalla laajensi Nürnbergin oikeudenkäyntien määritelmää käsitteelle koskemaan vangitsemista, kidutusta ja raiskausta.
Vuonna 1994 YK perusti Ruanda-tuomioistuimen käsittelemään Ruandan kansanmurhassa tapahtuneita rikoksia ihmisyyttä vastaan. Samalla käsitteen määritelmässä luovuttiin aseellisen konfliktin edellytyksestä, joka Ruandassa ei toteutunut.
Vuonna 2002 voimaan tullut Rooman perussääntö, jolla perustettiin kansainvälinen rikostuomioistuin, laajensi ihmisyyttä vastaan tehtyjen rikosten yksityiskohtaista luetteloa.
Suomen rikoslaissa

Rikoksia ihmisyyttä vastaan koskevat määräykset otettiin Suomen rikoslain 13. lukuun vuonna 1974. Kyseisessä luvussa olivat olleet alun perin määräykset majesteettirikoksista. Voimassa olevassa rikoslaissa kyseisestä rikosnimikkeestä säädetään lain 11. luvussa. Enimmäisrangaistus rikoksesta ihmisyyttä vastaan on elinkautinen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rikos ihmisyyttä vastaan Wikimedia Commonsissa
Tuusulan puolesta

Tuusulan puolesta ry (Tupu) on tuusulalainen 28. lokakuuta 2003 perustamiskokouksensa pitänyt yhdistys, joka osallistui kunnallisvaaleihin 2004 ja joka saavutti 14 valtuustopaikkaa. Yhdistyksen perustamisen motiivina oli kunnallisen päätöksenteon keskittyminen kahteen kunnanvaltuustoryhmään.
Vaalit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Kunnallisvaalit
| Vuosi | Valtuutetut | Äänet | Äänet | Yhteislista |  |
| 2004 | 14 | 3 789 | 25,2 % | Tuusulan puolesta |  |
| 2008 | 11 | 3 498 | 21,0 % | Tuusulan puolesta |  |
| 2012 | 12 | 3 624 | 21,6 % | Tuusulan puolesta |  |
| 2017 | 10 | 3 405 | 19,1 % | Tuusulan puolesta |  |
| 2021 | 11 | 3 651 | 21,2 % | Tuusulan puolesta |  |
Aiheesta muualla

Tuusulan puolesta ry
Valitsijayhdistys
| --- | --- |
Eduskuntavaalit: 
Kunnallisvaalit: Myö (Lappeenranta) | Tuusulan puolesta (Tuusula)
Presidentinvaali:
Väriaisti

Väriaisti eli värinäkö tarkoittaa monilla eliöillä olevaa kykyä nähdä eri värejä. Värinäkö on osa näköaistia.
Ihmisen värinäkö toimii siten, että silmän verkkokalvon kolmentyyppiset tappisolut reagoivat valon eri aallonpituuksiin ja välittävät näkötiedon näköhermon kautta aivoihin, jotka tuottavat siitä värihavainnon.
Ihmisen väriaisti

Ihmisen nykymuotoinen värinäkö kehittyi 30–40 miljoonaa vuotta sitten. Tuolloin ihmisen edeltäjät elivät metsissä, joissa oli eduksi kyetä erottamaan kasvien värikkäät ravintorikkaat osat vihreistä osista. Väreillä pystyttiin myös viestimään suvunjatkamisaikeista aiempaa tehokkaammin.
Ihminen havaitsee sateenkaaren värit violetista punaiseen. Ihminen ei pysty havaitsemaan violettia lyhytaaltoisempaa ultraviolettia väriä, kuten jotkin muut eläinlajit. Ultravioletti valo ei ensinkään pääse ihmissilmän linssistä sisään, eikä ihmisellä ole myöskään sen havaitsemiseen kykeneviä tappisoluja.
Ihmisen näköjärjestelmän osia ovat silmä, näköhermo ja aivot. Värien prosessointia näköjärjestelmässä kuvataan vyöhykemallilla, jonka kolme tasoa ovat verkkokalvotaso, koodaustaso ja havaintotaso.
Silmässä olevan verkkokalvon tappisolut sisältävät fotopigmenttejä eli väriaineita, jotka toimivat suodattimina imemällä itseensä vain tietyillä aallonpituusjaksoilla olevat valon säteet. Tappireseptoreita on kolmentyyppisiä sen mukaan, mihin aallonpituuksiin ne kaikkein herkimmin reagoivat. Eniten on punaherkkiä tappisoluja, toiseksi eniten viherherkkiä soluja, ja vähiten siniherkkiä soluja. Valokvantin absorboituminen aiheuttaa tappisolun pigmentissä kemiallisen muutoksen, joka laukaisee sähköisen ketjureaktion verkkokalvon ylemmissä soluissa. Reseptoreista saapuvat kolmenlaiset signaalit muuntuvat bipolaari- ja gangliosoluissa vastaväriparien keltainen/sininen ja punainen/vihreä mukaisiksi opponenttisignaaleiksi. Tämän vuoksi ihminen ei kykene aistimaan samassa värissä sekä punaisuutta että vihreyttä, tai sekä sinisyyttä että keltaisuutta.
Näköaistitieto siirtyy silmästä näköhermon ja näköjuosteen kautta aivoihin, jotka käsittelevät sen. Värihavainnon syntyminen aivoissa on hyvin monimutkainen tapahtumasarja, ja aistitietoa prosessoidaan sekä vaiheittain että rinnakkain. Tieto menee aluksi primaarisen näköaivokuoren alueisiin, jotka sijaitsevat takaraivolohkossa. Sieltä tieto siirtyy kahta eriytynyttä väylää pitkin päälakilohkoon ja ohimolohkoon.
Tavallisin ihmisen värinäön poikkeama on puna-vihersokeus. Harmaakaihi voi aiheuttaa värinäön vääristymän. Ihmisen värihavainto ei yleensä muutu ikääntymisen seurauksena, mutta kyky havaita värieroja heikkenee.
Eläinten väriaisti

Lintujen tappisolut havaitsevat värejä hiukan ihmisestä poikkeavalla tavalla, sillä jotkin sävyt näkyvät niille voimakkaampina kuin ihmisille. Lisäksi useimmat linnut näkevät myös ultravioletin värinä muiden joukossa, sillä niillä on tappisoluja myös ultravioletin havaitsemista varten. Linnut pystyvät lisäksi erottamaan värejä ihmistä tarkemmin, sillä niillä on ihmistä enemmän tappisoluja. Monen lintulajin koirailla on kirkkaan ultravioletteja kuvioita, jotka herättävät naaraiden huomion parinvalintatilanteessa. Linnut näkevät ultravioletin myös muualla luonnossa: esimerkiksi petolinnut näkevät myyrien ultravioletin värisen virtsan ja pystyvät sen perusteella suunnistamaan alueille, joilla myyriä on.
Monilla kalalajeilla on neljäntyyppisiä tappisoluja, eli ne ilmeisesti näkevät lintujen tapaan myös ultravioletin ja käyttävät ultraviolettia viestinnässään.
Hyönteiset kykenevät yleensä näkemään sinisen, vihreän ja ultravioletin. Vain osa hyönteislajeista näkee myös punaisen.
Nisäkkäillä laajan väriskaalan näkeminen on yleistä aamuhämärissä eläneillä lajeilla, ja alkunisäkkäällä oli siksi myös ultraviolettinäkö. Monet pussieläinlajit havaitsevat värit punaisesta ultraviolettiin. Nykyisin nisäkkäistä ultravioletin näkevät  erillisenä värinään myös eräät lepakot ja monet jyrsijät, kuten rotta ja gerbiili. Lisäksi monet muut nisäkkäät näkevät ultravioletin violettina, mistä on hyötyä erityisesti hämäräeläimille, sillä valon lyhimmät aallonpituudet viipyvät näkyvillä pidempään kuin muut. Moni nisäkäs, kuten kissa, koira ja hevonen, ei näe punaista väriä.
Nisäkkäistä värit aistivat ihmisen kaltaisesti vain vanhan maailman apinat. Uuden maailman apinoissa esiintyy punavihervärisokeutta.
Useimmat eläinlajit eivät näe punaisen tuolla puolen olevaa infrapunaista, joka on valon aallonpituuksista kaikkein pitkäaaltoisinta. Infrapunan aistimiskyky on tiettävästi vain joillain käärmeillä, kuten joillain boilla ja pytoneilla. Kaikkein tarkin infrapunanäkö on kalkkarokäärmeellä. Käärmeet aistivat infrapunaiset aallonpituudet kuononsa sivuilla olevilla kuopilla, mutta käärmeen aivot käsittelevät nämä havainnot osana näköaistimustaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Väriaisti Wikimedia Commonsissa
Tappisolutyyppien (S, M, L) normalisoidut herkkyyskäyrät valon eri aallonpituuksille.
Väreillä merkittynä aivojen takaosan näkökeskus sekä väylät, joita pitkin tieto siirtyy aivojen muihin osiin.