stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ironbound
Kappaleet

The Green and Black – 8.12
Ironbound – 6.33
Bring Me the Night – 4.16
The Goal is Your Soul – 6.41
Give a Little – 4.42
Endless War – 5.41
The Head and Heart – 5.10
In Vain – 5.13
Killing for a Living – 6.14
The SRC – 5.08
Kokoonpano

Bobby "Blitz" Ellsworth – laulu
Dave Linsk – kitara
Derek Tailer – rytmikitara
D.D. Verni – basso
Ron Lipnicki – rummut
Arvostelut

Imperiumi: 7½/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Ironbound Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Ironbound Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Irrallaan

| Irrallaan Flinch |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 9. huhtikuuta 2008
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Jonne Aaron
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 36.14
 Levy-yhtiö: Hype
Flinchin muut studioalbumit
| Kuvastin 2006 | Irrallaan 2008 | Äänet 2011 |
Irrallaan on Flinch-yhtyeen albumi, joka julkaistiin 9. huhtikuuta 2008.
Kappaleet

Suru kasvoilla – 3.20
1986 – 3.24
Tavias tähtiverhoineen – 4.06
Huutaen – 3.30
Ansa – 3.03
Elämäänsä eksinyt – 4.33
Irrallaan – 2.51
Lähtösi jälkeen – 4.17
Tulva – 3.36
Mee pois – 3.34
Kokoonpano

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Yhtye Ville Liimatainen – laulu  Haiwe – kitara  Jaakko Alhola – kitara  Tommi Tenkula – bassokitara  Oskari Salo – rummut, lyömäsoittimet  |  Vierailevat muusikot Capri – taustalaulu  Antto Tuomainen – kitara  Eija Laru – alttoviulu  Lotta Kuoppala – viulu  Mirja Mattinen – sello  Jussi Willgren – kongat  Mr. Snack – piano, syntetisaattori  |  Tuotanto Jonne Aaron – tuottaja  Antto Tuomainen – äänittäjä, miksaaja  Matti Lötjönen – äänittäjä, miksaaja (kappale 6)  Pauli Saastamoinen – masteroija  |
Arvostelut

Desibeli.net:
Aiheesta muualla

Irrallaan discogs.com -sivustolla
Ismailian kuvernementti

| Ismailian kuvernementti محافظة الإسماعيلية Muḥāfaẓat al-Ismāʿīliyya |
| --- | --- |

 Lippu
 Koordinaatit: 30°36′N, 32°17′E 
Valtio:  Egypti
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Ismailia
Pinta-ala:  5 066,97 km²
Väkiluku (2015):  1 178 641
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  EG-IS
Ismailian kuvernementti (arab. محافظة الإسماعيلية‎, Muḥāfaẓat al-Ismāʿīliyya) on yksi Egyptin kuvernementeista. Alueen pinta-ala on 5 066,97 km² ja väkiluku 1 178 641 (2015). Kuvernementin hallinnollinen keskus on Ismailia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ismailian kuvernementti Wikimedia Commonsissa
Ismail ibn Sharif

Sulttaani Ismail vuodelta 1726 peräisin olevassa kuvassa.
Mulay Ismail ibn Sharif (arab. مولاي إسماعيل بن الشريف‎, Mulay Ismail ibn Sharif) eli Ismail Verenhimoinen (1645 tai 1646–1727) oli Marokon sulttaani 1672–1727. Hän oli toinen alaviittisulttaaneista ja loi lujan perustan dynastialle, joka on edelleen vallassa Marokossa. Sulttaanilla kerrotaan olleen sadoittain lapsia. Vuodelta 1703 on tieto, että hänellä olisi ollut 867 lasta, joista 525 poikaa ja 342 tytärtä, ja hänen 700. poikansa syntyi 1721.
Orja-armeija

Ismail pyrki vakiinnuttamaan asemansa maassa, jossa hallitusvaltaa haastoivat muut muslimijohtajat ja oman suvun jäsenet. Ismailin ratkaisu oli luoda armeija orjasotilaista, joita hankittiin Länsi-Afrikasta. Mustia orjasotilaita olivat jo käyttäneet Marokossa saadit (1554–1659), mutta nyt toiminta laajeni. Sitä varten tehtiin hävitys- ja ryöstöretkiä Senegaliin ja Nigerjoelle valtavassa mittakaavassa.
Ismail kokosi hankkimansa mustat miehet ja naiset leireihin, joista pojat siirrettiin 16-vuotiaina sotilaiksi. Heistä koottiin ainakin 30 000–50 000 sotilaan suuruinen armeija, musta kaarti. Orja-armeijan lojaalisuus ei pitemmän päälle kestänyt, eikä se ollut arabeista tai berbereistä koottuja joukkoja uskollisempi, vaan osallistui poliittisiin valtakiistoihin.
Iris West

Iris Ann West-Allen on fiktiivinen hahmo, joka esiintyy DC Comicsin amerikkalaisissa sarjakuvissa. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran Showcase #4 tarinassa lokakuussa 1956 ja hänet loivat Robert Kanigher ja Carmen Infantino. Hahmo on tullut tunnetuksi toisen Salaman, Barry Allenin pitkäaikaisena naisystävänä ja vaimona ja Oikeuden Puolustajien liittolaisena.
Muussa mediassa > Televisiossa

Iris West esiintyi vuoden 1990 Flash-televisiosarjassa, jossa häntä esitti Paula Marshall. Tämä versio hahmosta on tietokonegraafikko.
Iris West esiintyi vuoden 2014 The Flash -televisiosarjassa, jossa häntä esitti Candice Patton. Tämä on ensimmäinen live-action-versio Iriksestä, joka on kuvattu afroamerikkalaisena, piirre, jonka muutkin hahmon kuvat omaksuisivat. Sarjassa Iris on etsivä Joe Westin tytär ja Barry Allenin lapsuudenystävä, myöhemmin hänen sulhasensa. "Crisis on Earth X" -nimisen crossover-tapahtuman jälkeen hän menee naimisiin Barryn kanssa ja hänestä tulee tämän vaimo.
Muussa mediassa > Elokuvissa

Iris Westin oli tarkoitus esiintyä vuoden 2017 Justce League elokuvassa, jossa häntä esitti Kiersey Clemons, mutta hänen kohtauksensa leikattiin pois elokuvasta. Iris esiintyi myöhemmin elokuvan ohjaajan versiossa Zack Snyder’s Justice League, jossa Barry Allen pelastaa hänet liikenneonnettomuudesta.
Iris West esiintyy tulevassa vuoden 2023 The Flash -elokuvassa, jossa häntä esittää Kiersey Clemons.
Muussa mediassa > Animaatio

Iris West esiintyi Young Justice animaatiosarjassa, jossa häntä ääninäytteli Nicole Dubuc.
Iris West esiintyi animaatioelokuvassa Justice League: The New Frontier, jossa häntä ääninäytteli Vicki Lewis.
Iris West esiintyi animaatioelokuvassa Justice League: The Flashpoint Paradox, jossa häntä ääninäytteli Jennifer Hale.
Iris West esiintyi animaatioelokuvassa Justice Society: World War II, jossa häntä ääninäytteli Ashleigh LaThrop. Elokuvassa hänet on kuvattu afroamerikkalaiseksi Candicen ja Kierseyn tavoin.
Ivan Frederick

Ivan Frederick istumassa irakilaisen sotavangin päällä.
Ivan Frederick II (s. 1966, Buckinghamin piirikunta, Virginia), lempinimeltään Chip Frederick, on entinen Yhdysvaltain maavoimien ylikersantti (Staff Sergeant). Hän oli korkea-arvoisin seitsemästä Yhdysvaltain sotilaspoliisin henkilökuntaan kuuluneesta, jotka ovat olleet syytettynä Abu Ghraibin vankilan kidutusskandaalissa.
Oikeudenkäynti sotatuomioistuimessa alkoi 12. toukokuuta 2004 ja 20. lokakuuta 2004 Frederickille luettiin tuomio. Hän tunnusti syyllisyytensä salaliittoon, pahoinpitelyyn ja vankien väärinkohteluun vapautuakseen muista syytteistä. Hänet tuomittiin kahdeksaksi vuodeksi vankeuteen, palkan menetykseen, erottamiseen ja alentamiseen. Frederick pääsi ehdonalaiseen 1. lokakuuta 2007.
Janice Cayman

Janice Cayman vuonna 2012.
Janice Cayman (s. 12. lokakuuta 1988) on belgialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Belgian naisten maajoukkueessa ennen vuoden 2022 EM-kilpailuja 126 maaottelua ja tehnyt niissä 47 maalia. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa toukokuussa 2007.
Cayman on pelannut pitkään Ranskassa. Hän edusti Juvisyä kausina 2011–2016 ja pelattuaan hetken Yhdysvalloissa Western New York Flashin joukkueessa Montpellieria kausina 2016–2019 sekä Olympique Lyonnais'ta kesästä 2019 alkaen. Hän on voittanut Lyonissa Mestarien liigan vuosina 2020 ja 2022.
Kawasaki W650

Kawasaki W650 (Galaxy Silver/Luminous Boralis Blue, vuosimalli 2000). Moottorin sivulla oleva kuningasakseli pyörittää kulmavaihteella kannen yläpuolista nokka-akselia.
Kawasaki W650 korkealla ohjaustangolla, sekä sivu- ja perälaukuilla varustettuna. Kuvan malli (Luminous Vintage Red/Pearl Ivory) oli tuotannossa 1999–2000.
Kawasaki W650 on japanilainen moottoripyörä, jota Kawasaki Heavy Industries valmisti 1998–2009. Japanissa esiteltiin myös muutoin identtinen, mutta kuutiotilavuudeltaan pienempi rinnakkaismalli W400 (399 cm³), jossa uusi kokoluokka oli saavutettu iskunpituutta lyhentämällä. Vuoden 2006 jälkeen pyörää ei enää viety kotimarkkinoiden ulkopuolelle, ja tuotanto lopetettiin huhtikuussa 2009 . Mallivuodeksi 2011 Kawasaki toi markkinoille W650:aan perustuvan uudistetun W800-mallin, joka aiempaa suuremman iskutilavuuden (773 cm³) ohella on varustettu polttoaineen suihkutuksella.
W650 on tekniikaltaan nykyaikainen retropyörä. Sen muotoilu perustuu 1960-luvun maineikkaisiin brittipyöriin, kuten Triumph Bonneville, vaikka valmistaja itse katsookin sen perustuvan Kawasakin omaan W1-malliin (1967–1975).
Historia > Meguro ja W1

Kawasaki Heavy Industries, joka oli aiemmin keskittynyt valtamerilaivoihin ja juniin, osti vuonna 1964 japanilaisen moottoripyörävalmistajan Meguron. Megurolla oli tuotannossaan brittiläiseen BSA A7-malleihin perustuva kaksisylinterinen nelitahtinen K1, jonka kehitystyötä Kawasaki jatkoi esittelemällä K2:n, mutta pyörä ei myynyt odotusten mukaan Pohjois-Amerikan markkinoilla, jonne Kawasaki oli laajentumassa. Vuonna 1967 Kawasaki uudisti mallin perusteellisesti nimeten sen W1:ksi. W-malliston moottoripyörät olivat tuotannossa 1967–1975, kunnes viimeinen W3-2 lopetettiin vanhanaikaisena.  Vasta 1998 Kawasaki palasi kaksisylinteristen vertikaali-twinien pariin mallissa W650, jolla ei nimen yhtäläisyydestä huolimatta ollut juurikaan teknisiä yhtäläisyyksiä alkuperäiseen W-mallistoon. Kawasaki itse kuitenkin ilmoittaa W1:n uuden retropyöränsä lähtökohdaksi .
Historia > W650

W650 esiteltiin Japanin markkinoilla vuonna 1998, jonka retropyöräkuumeen valtaamat kuluttajat ottivat pyörän omakseen. W650:aa ei ollut alun perin tarkoitettu ulkomaan vientiin, mutta samankaltainen innostunut palaute Euroopasta ja Pohjois-Amerikasta sai valmistajan harkitsemaan kantaansa, joten W650 esiteltiin myös näillä markkinoilla vuonna 1999. Pahaksi onneksi John Bloorin uudelleen perustama Triumph Motorcycles päätti elvyttää historiallisen Bonneville-mallin vuonna 2000. Kawasakin W650:sta ei ollut maineikkaan brändin kilpailijaksi näköisbrittipyörien markkinoilla, ja myynti laski, kunnes vuonna 2007 Kawasaki veti W650:n pois myynnistä. W650:aa valmistetaan silti edelleen emämaassaan Japanissa kahtena versiona: 650 cm³ ja 400 cm³, joista jälkimmäinen, tyypiltään W400, esiteltiin 20. maaliskuuta 2006.
Historia > Mallin kehitys

Alkuperäisessä vientimallissa (1999) oli korkea ohjaustanko tehdasasennuksena ja sileä istuin. Mallia kritisoitiin epämukavasta istuma-asennosta, etupään keveydestä ja vakauden puutteesta suurissa nopeuksissa. Vuoden 2001 mallista alkaen vakiona oli matalampi ja kapeampi tanko, sekä poikittain juovitettu penkki. Samalla etupään ohjauskulmaa kasvatettiin ja pyörännapaa suurennettiin vakauden lisäämiseksi, sekä polttoainetankin polvikumeja ohennettiin.
Erityispiirteet > Moottori

Kawasaki W650:n kenties näyttävin elementti on sen kaksisylinterinen, pitkäiskuinen ja ilmajäähdytteinen rivimoottori, joka on peribrittiläiseen tapaan pystyasennossa (ns. vertikaali-twin). Sylintereissä on neljä venttiiliä kussakin. Sytytystulppia on yksi palotilaa kohti. Merkillepantavinta moottorissa on sen oikealla puolella sijaitseva kuningasakseli, joka liikuttaa kannen yläpuolista nokka-akselia - nokkaketjua ei siis ole. Ratkaisu on hyvin huoltovapaa ja kestävä. Moottoripyörässä on lisäksi nykyään harvinainen käynnistyspoljin.
Kampiakseli on 360-asteinen, joten männät nousevat ja laskevat samanaikaisesti, vaikka yksi on imu/puristustahdissa ja toinen työ/poistotahdissa.  Kampiakselissa on vastapaino, jolla vähennetään tärinää.  Pakopuolella on venttiili, josta syötetään putkistoon jälkipalamisen tehostamiseksi ilmaa, jotta pyörä saadaan täyttämään tiukat Euro-2 -päästönormit. Viisilovinen vaihteisto on yhdysrakenteinen, ja se käyttää samaa öljytilaa kampikammion kanssa (märkäsumppuvoitelu). Kytkin on märkää tyyppiä ja monilevyinen.
Erityispiirteet > Mittaristo

W650:n mittaristo, johon kuuluu myös kierroslukumittari, näyttää perinteiseltä, mutta on sähköinen. Puna-alue alkaa 7500 kierroksesta. Nopeusmittarissa on nestekidenäyttö, jossa on kello, odometri ja matkamittari. Nopeus- ja kierrosluku otetaan eturattaalta, ei etupyörän navasta. Polttoainemittaria ei ole.
Erityispiirteet > Pakoputkisto

W650:ssa ei ole katalysaattoria, ja se voi käyttää myös lyijyllistä bensiiniä. Pakoputkisto on perinteinen 2-2 -putkisto, jossa vaimentimet ovat hernepyssy-tyyppiset. Takahaarukan alla on yhdysputki, melkein kuin kolmas vaimennin. Vaimentimet on hitsattu pakokäyriin kiinteästi, eikä niitä voi irrottaa - sauman päälle kiinnitetty klemmari on näköisosa autenttisuuden vuoksi. Kawasaki W650:n tyyppivikana on tärinän aiheuttama pakoputken halkeaminen juuri ennen vaimentimia.
Tekniset tiedot > Moottori ja vaihteisto

Nelitahtinen, kaksisylinterinen, ilmajäähdytteinen SOHC 675 cm³ (4 venttiiliä / sylinteri)
Teho 37 kW (50 hv) / 7000 r/min
Vääntö 56 Nm 5500 r/min
Poraus ja isku 72 x 83 mm
Puristussuhde 8,6:1
Kaasutin: 2 x Keihin CVK34
Elektroninen transistorisytytys
Märkäsumppuvoitelu
Sähköinen ja poljinkäynnistys
Moottoriöljyn kokonaistilavuus 3 litraa (viskositeettiluokitus SAE 10W–40)
5 vaihdetta
Nokka-akselia pyörittää kuningasakseli
Polttoaineen kulutus (vähintään 91-oktaaninen bensiini) 4,5–5,5 litraa / 100 km
Tekniset tiedot > Mitat ja paino

Pituus (1999–2000) 2185 mm, (2001–) 2190 mm
Leveys (1999–2000) 905 mm, (2001–) 780 mm
Korkeus (1999–2000) 1140 mm, (2001–) 1070 mm
Akseliväli (1999–2000) 1450 mm, (2001–) 1455 mm
Maavara 125 mm
Istuinkorkeus 800 mm
Ohjauskulma/etujättö: (1999–2000) 26,5°/105 mm, (2001–) 27°/108 mm
Kuivapaino 195 kg, ajokunnossa 212 kg
Polttoainesäiliön tilavuus 15 litraa
Tekniset tiedot > Runko, renkaat ja jousitus

Kaksoiskehtorunko (pyöreätä teräsputkea)
Renkaat: edessä 100/90-19, takana 130/80-18 (sisärenkaallinen)
Iskunvaimennus: edessä teleskooppihaarukka (kumisuojattu, ei säädettävissä), takana keinuvipuhaarukka kahdella kierrejousella (jousen esijännitys säädettävissä)
Tekniset tiedot > Sähköjärjestelmä

12 V, akku 12 V / 12Ah
Ajovalo 12 V 60/55 W
Tekniset tiedot > Voimansiirto ja jarrut

Toisioveto ketjulla
Jarrut: edessä levy 300 mm, takana rumpu 160 mm
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Japanilaiset viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Saksalaiset harrastajasivut
Englantilaiset harrastajasivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Wretro Wriders (Ian Chadwickin sivut) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Suomalaisen harrastajan sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Triumph Bonneville Versus Kawasaki W650 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Motorcycle Online: First Ride (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Motorcyclist Online: Kawasaki W650 and Triumph Bonneville (englanniksi)
Chuck Hawks Review (englanniksi)
Motorcycle Cruiser (lokakuu 2000) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Classic-Motorrad (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Kawasaki W650 Datenblatt (2006)[vanhentunut linkki](saksaksi)
Kawasaki W650 Factsheet (2005) (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
W400.de (Arkistoitu – Internet Archive)(saksaksi)
Insidebikes.com: Kawasaki W650(englanniksi)
Yleiskatsaus MCN:n sivuilla(englanniksi)
Kawasaki W650:n korjaamokäsikirja (8. painos, 18.10.2005)(englanniksi)
Kawasaki W1 (1967)
W650:n pysty-twin sisältää modernia tekniikkaa: moottorissa on kannen yläpuolinen nokka-akseli ja kahdeksan venttiiliä. Sytytystulpat ovat kannessa, mutta esikuvalleen Triumphille uskollisena Kawasaki on säilyttänyt tulpan alkuperäisen paikan (syvennys moottorin kyljessä jäähdytysripojen yläpuolella).
Kawasaki W650:n mittaristo näyttää perinteiseltä, vaikka onkin täysin sähköinen.
Iso kolmonen

| Iso kolmonen Pojat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : MSL-studio
 Julkaistu: 6. syyskuuta 1993
 Tuottaja(t): Jani Viitanen
 Tyylilaji: ramopunk
 Kesto: 39.54
 Levy-yhtiö: Poko Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 31.
Poikien muut julkaisut
| Mari-EP 1993 | Iso kolmonen 1993 | Punk it 1994 |
Iso kolmonen on ramopunk-yhtye Poikien kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 6. syyskuuta 1993 levymerkillä Poko Records. Albumi pysyi Suomen virallisella listalla kolme viikkoa, yltäen parhaimmillaan sijalle 31.
Kappaleet

Kauniit ja rohkeat – 2.54
Tiinalla on poikaystävä – 2.20
Annikki on tähti – 2.22
Raivohuoneelle tanssimaan – 2.25
Keppihai – 2.32
Sunnuntainen painajainen – 2.37
Ei oo rahaa – 2.14
Sanna on sosiaalitapaus – 2.25
Kapinakäytävä – 1.51
Radio päässäni – 2.36
Ignalina – 2.32
Kylmäverinen – 3.27
Ketä Ne oli? – 2.05
Manu meni Koikkariin – 2.24
Festareilla – 2.13
Syksy – 2.56
Kokoonpano

Miika Söderholm – laulu, kitara
Mikko Holmström – kitara, taustalaulu
Pasi Pakarinen – bassokitara, taustalaulu
Manu Ojanen – rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Mika Jussila – masteroija
Jani Viitanen – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Antti Haapio – valokuvat
Sami Helenius – valokuvat, kansikuva
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

Iso kolmonen finnmusic.net -sivustolla
Itäinen Han-dynastia

|  Kiinan historia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
MUINAINEN
Kolme hallitsijaa ja viisi keisaria
Xia-dynastia 2070–1600 eaa.
Shang-dynastia 1600–1046 eaa.
Zhou-dynastia 1122–256 eaa.
  Läntinen Zhou-dynastia
  Itäinen Zhou-dynastia
    Kevättä ja syksyä
    Taistelevat läänitysvaltiot
SUURVALTA
Qin-dynastia 221 eaa.–206 eaa.
Han-dynastia 206 eaa.–220 jaa.
  Läntinen Han-dynastia
  Xin-dynastia
  Itäinen Han-dynastia
Kolme kuningaskuntaa 220–280 jaa.
  Wei, Shu Han & Wu
Jin-dynastia 265–420 jaa.
  Läntinen Jin
|   Itäinen Jin | 16 kuningaskuntaa 304–439 jaa. | 16 kuningaskuntaa 304–439 jaa. | 16 kuningaskuntaa 304–439 jaa. |  |  |  |  |
Eteläinen ja pohjoinen dynastia 420–589 jaa.

Sui-dynastia 581–619 jaa.
Tang-dynastia 618–907 jaa.
| 5 dynastiaa & 10 kuningaskuntaa 907–960 jaa. | Liao-dynastia 907–1125 jaa. | Liao-dynastia 907–1125 jaa. | Liao-dynastia 907–1125 jaa. |  |  |  |  |

Song-dynastia 960–1279 jaa. : 
|   Pohjoinen Song |  | L. Xia-dyn. |  |  |  |  |  |
|   Eteläinen Song | Jin-dynastia |  |  |  |  |  |  |
Yuan-dynastia 1271–1368 jaa.
Ming-dynastia 1368–1644 jaa. 
Qing-dynastia 1644–1911 jaa. 
NYKYAIKA
Kiinan tasavalta 1911–1949
| Kiinan kansantasavalta 1949–nyt |  Kiinan tasavalta  (Taiwanissa) |  Kiinan tasavalta  (Taiwanissa) |  Kiinan tasavalta  (Taiwanissa) |  |  |  |  |
 Kiina historian aikajana Kiinan dynastiat Kiinan sotilashistoria Kiinan taidehistoria Kiinan tekniikan ja tieteen historia Kiinan koulutuksen historia 
malline: näytä • keskustele • 
Itäinen Han-dynastia 東漢 [dōng hàn] (东汉) hallitsi Kiinassa 25 – 220 jaa. Tämä oli osa Han-dynastiaa. Aiempi historiankirjoitus (mm. Sima Qian) tuntee ajanjakson myöhempänä Han-dynastiana, mutta tämä nimike tarkoittaa nykyisin 900-luvulla vallinnutta dynastiaa.
Historia

Itäinen Han-dynastia sai alkunsa Liu Xiun eli hallitsijanimeltään Guangwudin noustua valtakaudella vuosina 25–57 jaa. Hän oli voittanut kilpailijansa Liu Xuanin kaksi vuotta kestäneessä sisällissodassa, joka jätti pääkaupunki Chang'anin raunioiksi. Guangwudi siirsi pääkaupungin Luoyangiin ja joutui taistelemaan muita kilpailijoitaan vastaan vielä aina vuoteen 36 saakka. Vakautettua asemansa hallitsijana hän palautti läntisen Han-dynastian hallintomallin, valuutan ja verojärjestelmän. Hän pyrki pääsemään myös eroon eunukkien ja keisarillisten vaimojen sukujen ajan saatossa hankkimasta vaikutusvallasta palatsissa. Hänen seuraajansa Mingdi (57–75) ja Zhangdi (75–88) käyttivät Kiinan armeijaa xiongnuja vastaan ja levittivät Kiinan vaikutusvaltaa Keski-Aasiaan.
Dynastian alamäki alkoi keisari Hedin (88–105/106) valtakaudella, jolloin eunukit ja keisarillisten vaimojen suvut lisäsivät jälleen valtaansa. Keisarien valtaannoususta tuli peli, jota eri palatsissa vaikuttaneet ryhmät pelasivat oman vaikutusvaltansa suojelemiseksi. Ryhmittymät myös pistivät usein oman etunsa maan edun edelle. Itäisen Han-dynastian viimeisen 50:n vuoden aikana maa joutui useiden eri puolilta tulleiden hyökkäysten kohteeksi. Eri alueilla vaikuttaneet virkamiehet saivat tuntuvasti lisää valtaa ja hallitsivat omia alueitaan paljolti keskusvallasta itsenäisesti. Keltaiset turbaanit aiheuttivat ongelmia kapinoimalla. Samalla keisarin kilpailijat kokosivat omia armeijoitaan ja pyrkivät yhdistämään maan oman valtansa alle. Vuoteen 207 mennessä kenraali Cao Cao hallitsi suurta osaa pohjoisesta ja vain hänen tappionsa taistelussa Sun Quanin kanssa esti häntä yhdistämästä koko maata oman valtansa alle. Muita taisteluihin osallistuneita olivat Dong Zhou, Liu Bei ja Zhuge Liang. Viimeinen Han-dynastian keisari Xiandi luopui vallasta Cao Pin, Cao Caon pojan hyväksi. Cao Pi perusti Wei-dynastian, joka kattoi Kiinan pohjoisosat. Etelässä nousivat valtaan kolme kuningaskuntaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itäinen Han-dynastia Wikimedia Commonsissa
Itäinen Han-dynastia 100-luvulla.
Integraatio

Integraatio tarkoittaa kahden erillisen yhdistämistä tai keräämistä yhdeksi kokonaisuudeksi.
Matematiikka

Integraali
Integraalifunktio
Riemannin integraali
Kasvatustiede

Integraatio (kasvatustiede)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Integraatio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Janice Dickinson

| Janice Dickinson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Janice Doreen Dickinson
Syntynyt: 15. helmikuuta 1955 Brooklyn, New York
Puoliso:  Robert Gerner (2016 - )  Albert Gerston (1995 - 1996) Simon Fields (1987 - 1993)  Ron Levy (1977 - 1979)
Malli
Aktiivisena:  1969-
Pituus:  177 cm
Janice Doreen Dickinson (s. 15. helmikuuta 1955)on yhdysvaltalainen näyttelijä, entinen huippumalli, muotivalokuvaaja, kirjailija ja malliagentti.
Dickinson syntyi Brooklynissä, New Yorkissa vanhemmilleen Ray Dickinsonille ja Jennie Pietrzykoskille. Dickinson kertoi hänen isänsä olleen väkivaltainen pedofiili, joka pahoinpiteli häntä ja hänen isosiskoaan. Dickinson muutti vanhempiensa kanssa Hollywoodiin, Floridaan vuonna 1957. 18-vuotiaana Dickinson muutti pois kotoaan New Yorkiin, jossa hän asui ystävänsä perheen luona. 1970-luvun lopulla Dickinson esiintyi Yhdysvaltojen ja Ranskan Voguessa. Kun Dickinsonin ura lähti nousuun, alkoi hän käyttää kokaiinia.
Dickinson on ollut naimisissa Ron Levyn, Alan B. Gerstenin ja Simon Fieldsin kanssa. Viimeisimmän kanssa Dickinsonilla on poika, Nathan Fields. Dickinsonilla on myös tytär, Savannah Dickinson, aiemman poikaystävänsä Michael Birnbaumin kanssa. Savannahin isäksi epäiltiin Sylvester Stallonea, mutta isyystesti osoitti, ettei isä ollut Stallone vaan Birnbaum.
Dickinsonin rakastajia ovat olleet muun muassa Warren Beatty, Sir Mick Jagger, Jack Nicholson sekä Liam Neeson. Dickinson on kertonut, että on harrastanut seksiä yli 1000 miehen kanssa. Dickinson on myös yksi Bill Cosbyn uhreista.
Dickinson esiintyi Huippumalli haussa -sarjan tuomarina sarjan kausilla 1–4. Dickinsonilla on myös oma mallitoimisto, Janice Dickinson Modeling Agency, josta on tehty myös tosi-TV-sarja. Sub esittää sarjaa nimellä Janice Dickinsonin mallitoimisto.
Dickinson on esiintynyt myös kerran Suomen Huippumalli haussa -ohjelmassa vierailevana tuomarina sen toisella tuotantokaudella. Ilta-Sanomien mukaan marraskuussa 2008 Dickinson oli juhlinut Helsingin yössä niin rajusti, että hänet vietiin sairaalaan hänen nautittuaan unilääkkeitä ja samppanjaa sekaisin sekä telottuaan itsensä portaisiin. Dickinsonilla todettiin rintasyöpä maaliskuussa 2016.
Jakob Serenius

Jakob Serenius
Jakob Serenius, alkujaan Sirenius (1700–1776) oli ruotsalainen piispa ja myssyjen johtohenkilöitä vapaudenajalla. Hän tuli ylioppilaaksi 1714 ja maisteriksi 1722. Oltuaan kymmenkunta vuotta ruotsalaisena pappina Lontoossa hän tuli 1735 Nyköpingin kirkkoherraksi ja 1763 Strängnäsin piispaksi. Hän oli 1738–1771 pappissäädyn jäsenenä kaikilla muilla valtiopäivillä paitsi 1756 ja oli pian säädyssään myssypuolueen keskeinen edustaja. Hän vastusti hattuja aina johdonmukaisesti ja jyrkästi ja joutui siksi heidän vihansa kohteeksi. Hän puolusti tarpeellisia parannuksia Suomen hallinnossa, jotta Suomesta ei tulisi menetetty maakunta. Serenius vaikutti myös kirkollisella alalla ja teki uudistuksia Englannissa saamiensa kokemuksien perusteella ja vaikutti etenkin konfirmaation ottamiseksi käytäntöön Ruotsin kirkossa.