stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Svantovit

Zbruchin jumalankuvan on tulkittu esittävän slaavilaista Svantovit-jumaluutta.
Svantovit (myös Svetovid, Svantevit ja lukuisat muut muunnelmat) on slaavilaisessa mytologiassa sodan jumala. Svantevitia palvottiin erityisesti Rügenin saaren slaaviasukkaiden keskuudessa. Svantevit oli myös heidän peltojensa suojelija, ja sadonkorjuujuhla oli omistettu jumalalle. Saxo Grammaticuksen mukaan Svantevitin tunnusmerkkejä olivat runsaudensarvi ja valkea hevonen.
Hänet kuvattiin nelikasvoisena ja hänellä oli kädessään juomasarvi. Täysi sarvi lupasi hyvää vuotta, tyhjä sarvi taas nälkää ja kuolemaa. Svantovitin lepyttämiseen käytettiin ihmisuhreja, joiksi joutuivat vangiksi jääneet kristityt. Jokaista hänen temppeliään vartioi parisataa miestä. Kuitenkin vuonna 1168 Tanskan kuningas Valdemar I valloitti Svantovitin päätemppelin Arkonassa ja tuhosi sen.
Svantovitin patsaissa oli neljät kasvot, yksi jokaista pääilmansuuntaa kohti.
Pekka Suvanto

Pekka Väinö Antero Suvanto (11. huhtikuuta 1924 Akaa – 30. maaliskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston yleisen historian apulaisprofessori 1971–1982 ja varsinainen professori 1982–1987. Hänen tutkimusalaansa olivat uuden ajan poliittinen, aate- ja oppihistoria sekä historian metodologia.
Suvanto käsitteli väitöskirjassaan 30-vuotisen sodan keisarillisten joukkojen ylipäällikköä Albrecht von Wallensteinia. Myöhemmin hän julkaisi tutkimuksen Axel Oxenstiernasta ja Wallensteinista, Axel Oxenstiernan Saksan-politiikka ja Wallenstein. Teosten ansiosta hän oli kansainvälisesti merkittävä 30-vuotisen sodan tutkija. 1985 ilmestyi hänen teoksensa Marxin ja Engelsin käsityksistä väkivaltaisista konflikteista ja 1994 tutkimus poliittisen konservatismin historiasta.
Pekka Suvannon veli oli historiantutkija Seppo Suvanto.
Teokset

Akaan historia: Toijala-Kylmäkoski-Viiala. 2 julkaissut Toijalan kauppalan, Kylmäkosken ja Viialan kuntien sekä Akaan, Kylmäkosken ja Viialan seurakuntien yhteinen historiatoimikunta, 1954
Wallenstein und seine Anhänger am Wiener Hof zur Zeit des zweiten Generalats 1631–1834, Suomen historiallinen seura : 1963. (Studia historica 5, ISSN 0081-6493) Väitöskirja
Axel Oxenstiernan Saksan-politiikka ja Wallenstein . Tampere, 1970. (Tampereen yliopisto : Historian laitos. 1)
Die deutsche Politik Oxenstiernas und Wallenstein, [Suomen historiallinen seura] : 1979 (Studia historica, ISSN 0081-6493; 9). ISBN 951-9254-20-X.
Yleisen historian lähteet ja niiden käyttö, Pekka Suvanto (toim.). Gaudeamus, 1977 ISBN 951-662-201-1
Marx und Engels zum Problem des gewaltsamen Konflikts, Suomen historiallinen seura, 1985 (Studia historica, ISSN 0081-6493; 18). ISBN 951-9254-71-4
Mongoleja vai germaaneja? Rotuteorioiden suomalaiset, Aira Kemiläinen, Marjatta Hietala, Pekka Suvanto. Hki : Suomen historiallinen seura, 1985 (Historiallinen arkisto, ISSN 0073-2540; 86). ISBN 951-9254-68-4
Suomi, itä ja länsi: professori Tuomo Polvinen 60 vuotta 2.12.1991, toimituskunta: Pekka Suvanto et al. WSOY, 1991 ISBN 951-0-17526-9
Konservatismi Ranskan vallankumouksesta 1990-luvulle . Suomen Historiallinen Seura, 1994 ISBN 951-710-004-3.
Conservatism from the French Revolution to the 1990s, tiivistelmä alkuteoksesta Macmillan : cop. 1997. ISBN 0-333-67658-0 (Macmillan) ISBN 0-312-17644-9 (St. Martin's Press).
Mariankatu viisi ja seitsemän: taloutta, kulttuuria, politiikkaa ja rakennustaidetta. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2002 (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia, ISSN 0355-1768; 888). ISBN 951-746-412-6
Vladislav Surkov

| Vladislav Surkov |
| --- | --- |
 Vladislav Surkov vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. syyskuuta 1964 Şela, Tšetšenia, Neuvostoliitto
Poliitikko
Asema:  varapääministeri 2011–2013
 Nimikirjoitus
Vladislav Jurjevitš Surkov (ven. Владислав Юрьевич Сурков, 21. syyskuuta 1964 Şela, Tšetšenia, Neuvostoliitto) on venäläinen poliitikko ja liikemies. Surkovia pidettiinkenen mukaan? 2000-luvullamilloin? jopa 3. vaikutusvaltaisimpana miehenä Venäjällä, koska hän kuului presidentinhallinnon sisäpiiriin.
Vuosina 1999-2011 Surkov toimi presidentin apulaiskansliapäällikkönä tai vastaavissa viroissa. Tuolloin Kremlin pääideologina toiminut Surkov loi ”suvereenin demokratian” käsitteen, joka tarkoitti lähinnä sitä etteivät muut maat puutu Venäjän asioihin, kun Venäjä kehittää demokratiaa omaan tahtiinsa. Vaikka Surkovia pidettiin Venäjän pääideologina, hän ei osannut maan ideologiaa täsmälleen määritellä, vaan että se tulee esille poliitikkojen puheissa ja kirjoituksissa. Surkov kuitenkin puhui ääriainesten, separatismin ja ulkomaisten poliittisten vaikutteiden uhasta ja modernisaation tarpeesta, ja koko kansan mobilisoimisesta Kremlin politiikan taakse.
Surkovin ajama politiikka oli käytännössä lähinnä vallan keskittämistä Yhtenäinen Venäjä -puolueen ja Vladimir Putinin johtaman valtaeliitin käsiin demokratian ja opposition kustannuksella. Surkovin ideoita ovat muun muassa puoluekentän ohjailu, tiedotusvälineiden valvonta ja Našin kaltaiset kansallisjärjestöt.
Putin siirsi Surkovin syrjään vallan keskiöstä jo vuoden 2011 lopussa ja erotti apulaiskansliapäällikön virasta toukokuussa 2013. Surkov hoiti Ukrainan kriisin aikana suhteita venäläismielisiin separatistijohtajiin. Vuodettujen sähköpostien mukaan Surkov ohjaili Donbassin separatistikomentajia. Vuoden 2020 alussa Surkov erotettiin Ukraina-vastaajan virastaan..
Surkov palasi myöhemmin vastaamaan Ukraina-asioista mutta erotettiin helmikuussa 2020.
Tausta

Surkovin isä Andarbek Dudajev on tšetšeeni. Hän vietti ensimmäiset viisi vuotta Duba-Jurtissa ja Groznyissa. Hänen alkuperäinen nimensä on Aslambek Dudajev, mutta vanhempien erottua hänen äitinsä muutti Solntsevon kylään Lipetskin alueelle ja otti hänen nimekseen Vladislav Surkov.
Surkov valmistui taloustieteiden kandidaatiksi Moskovan kansainvälisestä yliopistosta. Hän palveli 1983–1985 Neuvostoliiton asevoimissa, jossa osallistui pienyritystoimintaan.
Surkov on naimisissa Anatoli Tšubaisin vaimon sisaren kanssa. Hän on tehnyt sanoja venäläisen rock-yhtye Agata Kristin lauluihin ja kirjoittanut salanimellä romaanin ”Melkein nolla”.
Liikemiehenä

Vuosina 1991–1996 Surkov oli mukana Mihail Hodorkovskin Bank Menatep -ryhmän rahoitustoiminnassa. Vuosina 1996–1997 hän toimi Rosprom-Jukosin varajohtajana ja Commercial Innovation Bank Alfa Bankin hallituksen varapuheenjohtajana Hodorkovskiin yhtiöryppäässä.
Surkov toimi 1998–1999 ORT-televisiokanavan julkisuussuhteiden hoitajana.
Poliittinen ura

Surkov nimitettiin 1999 presidentin kansliapäällikön neuvonantajaksi. Surkov toimi myöhemmin Venäjän presidentin Putinin apulaiskansliapäällikkönä. Surkov myös vastasi Yhtenäinen Venäjä -puolueen käytännön toiminnasta. Nezavisimaja gazeta arvioi hänet Venäjän neljänneksi vaikutusvaltaisimmaksi poliitikoksi,lähde? ja häntä on pidettiin 2000-luvun puolivälissä Putinin pääideologina ja Putinin vuoden 2004 vaalivoiton arkkitehtina.lähde?
Putin siirsi Surkovin pois merkittävän neuvonantajan asemasta joulukuussa 2011 nimittämällä Surkovin varapääministeriksi. Hän selitti lähtöään Ranskan vallankumoukseen liitettyä sanontaa mukaillen: ”Vakaus syö lapsensa”. Surkov syrjäytettiin vallasta ehkä sen takia, että Putin pyrki vuoden 2011 duuman vaalien jälkeen rauhoittelemaan hallintoonsa kohdistuvaa suuttumusta. Surkovin seuraajaksi tuli Putinin kansliapäällikkö ja Surkovin vihollinenselvennä Vjatšeslav Volodin.
Joulukuusta 2011 toukokuuhun 2013 Surkov oli varapääministeri, joka vastasi talouden uudenaikaistamisesta. Hän erosi varapääministerin tehtävästä toukokuussa 2013. Surkov on toiminut presidentin avustajana syyskuusta 2013 lähtien. Hän on kuitenkin jälleen ollut Putinin läheisimpiä neuvonantajia helmikuuhun 2020 asti, jolloin hänet erotettiin. Uudesta tehtävästä ei ilmoitettu.
Ukrainan kriisi

Vladislav Surkovin vastuulla oli Venäjän siviilihallinnon puolelta katsoen maan peitetty toiminta
Ukrainan kriisissä. Surkovin antaman lausunnon mukaan "Ukrainan valtiota ei ole, on vain sekasotku",  ja että ainoa toimiva menetelmä Ukrainan suunnalla on "pakottaminen voimankäytöllä veljellisiin suhteisiin".
Poliittiset näkemykset

Surkov on puolustanut aina Venäjän keskushallinnon voimavaroja hajautettua päätöksentekoa vastaan.
Surkov on pyrkinyt kehittämään strategiaa Ukrainassa marraskuusta 2004 tammikuuhun 2005 tapahtunutta liberaalia oranssia vallankumousta vastaan Venäjällä. Hän piti 17. heinäkuuta 2005 salaisena pidetyn puheen Delovaja Rossija -nimisellä talousforumilla, jossa hän esitteli keinoja taisteluun ”kansainvälisiä salaliittoja vastaan”.
Suomessa Surkov herätti huomiota esittäessään Radio Svobodassa väitteen, että suomalais-unkarilais-virolainen kulttuurityö Venäjällä suomalais-ugrilaisten kansojen keskuudessa tähtäisi vähemmistökansallisuuksien itsetunnon nostamiseen siten, että tällä voitaisiin vaikuttaa suomalais-ugrilaisten alkuperäiskansojen asuinalueilla sijaitsevien luonnonvarojen käyttöön.lähde?
Venäläisessä Gazeta.russa ilmestyi huhtikuussa 2007 Kiovassa julkaistua analyyttistä kirjoitusta siteeraava artikkeli, jossa epäiltiin Vladislav Surkovin laatineen Viktor Janukovytšin uuden poliittisen strategian, jossa resursseja ohjattaisiin oranssin vallankumouksen tapaan joukkomielenosoituksiin Kiovassa Itsenäisyydenaukiolla, vaikutettaisiin suoraan Ukrainan perustuslakituomioistuimeen sekä vedottaisiin länsimaiseen tapaan kansainvälisiin järjestöihin. Gazeta.ru otsikoi juttunsa ”Oranssin vastavallankumouksen harmaa kardinaali” tarkoittaen Surkovia. Dmitri Vinogradovin ja Alija Samigullinan kirjoittamassa artikkelissa korostettiin ukrainalaista lähdettä ja toistettiin ilmaisua ikään kuin osoittaen lähteen tulkinnanvaraisuutta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Surkovin seuraamiseksi tehty epävirallinen sivusto (venäjäksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Puola 
Muut:  IdRef 
Varapääministeri Surkov (vas.) ja pääministeri Putin. Kuva vuodelta 2012.
Jaana Suvisaari

| Jaana Suvisaari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1968 (ikä 56–57)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  tutkimusprofessori, yksikön päällikkö
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (LL 1993, LT 1999)
Instituutti:  Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
Tutkimusalue:  väestön mielenterveys ja mielenterveysongelmat, psykoosisairaudet
Palkinnot:  Kalle Achté -palkinto (2018), Yrjö Jahnssonin säätiön tiedepalkinto (2020)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Jaana Suvisaari (s. 1968) on suomalainen psykiatrian erikoislääkäri, joka tutkii erityisesti väestön mielenterveyttä ja psykoosisairauksia Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tutkimusprofessorina. Hän on myös yksikönpäällikkö, joka johtaa THL:n mielenterveystiimiä.
Suvisaari valmistui Helsingin yliopistosta lääkäriksi (LL 1993) ja lääketieteen tohtoriksi (LT 1999). Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1999) tarkasteli skitsofrenian esiintyvyyttä ja riskitekijöitä Suomessa. Väitöskirjatyö oli otsikoitu Incidence and risk factors of schizophrenia in Finland.  Suvisaaresta tuli Tampereen yliopiston sosiaalipsykiatrian dosentti vuonna 2004 ja psykiatrian erikoislääkäri vuonna 2005 (HY).
(kesken)
Suvisaaren saamiin tunnustuksiin kuuluvat Kalle Achté -palkinto (2018) ja Yrjö Jahnssonin säätiön tiedepalkinto (2020).
Aiheesta muualla

Jaana Suvisaaren Google Scholar -profiili (englanniksi) (scholar.google.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Tieteilijät:  Google Scholar  ORCID
Surutasku

| Surutasku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Oenanthe
Laji::  lugens
Kaksiosainen nimi
 Oenanthe lugens  (Lichtenstein, 1823) 
Katso myös
   Surutasku Wikispeciesissä   Surutasku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Surutasku (Oenanthe lugens) on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 14,5 cm, siipien kärkiväli 26–27,5 cm ja paino 19–25 g. Surutasku muistuttaa suuresti nunnataskua, mutta sillä on erilainen siipikuvio ja enemmän valkoista yläperässä. Naaras on himmeämmän värinen kuin koiras.
Esiintyminen

Surutasku elää Pohjois-Afrikassa noin 590 000 neliökilometrin alalla ja Lähi-idässä. Osa populaatioista on muuttolintuja, osa paikkalintuja. Sitä ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö

Surutasku asuu vuorten karuilla louhikkoisilla rinteillä ja kallioisilla ylängöillä aina 2 700 metrin korkeudelle asti.
Lisääntyminen

Surutaskun pesä on syvällä kallion kolossa tai halkeamassa, kiven alla tai törmässä. Naaras munii 4–5 munaa. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka jättävät pesän lentokyvyttöminä noin kahden viikon ikäisinä. Laji pesii usein kahdesti kesässä.
Ravinto

Surutasku syö pääasiassa hyönteisiä, toisinaan myös muita selkärangattomia ja kasvien osia.
Aiheesta muualla

Tarsiger.com (kuvia)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Oenanthe lugens:  Wikidata: Q1586903  Wikispecies: Oenanthe lugens  ARKive: oenanthe-lugens  Avibase: 9C5BE48C7B50F2B8  BirdLife: 106000073  BOLD: 105361  BOW: mouwhe2  CoL: 48X8Q  eBird: mouwhe2  EUNIS: 101100  EURING: 11540  Fauna Europaea: 97203  Fauna Europaea (new): 67de91f6-48f0-499e-b010-b6c974fa5bc7  GBIF: 5231246  iNaturalist: 12821  IRMNG: 10210422  ITIS: 561654  IUCN: 22730775  NCBI: 391706  Observation.org: 76314  Open Tree of Life: 410719  Xeno-canto: Oenanthe-lugens 
Saxicola lugens:  Wikidata: Q109578411  GBIF: 9165812 
munia Oenanthe lugens lugens
Matti Suurpää

Matti Suurpää (s. 3. marraskuuta 1937 Viipuri) on suomalainen kirjailija ja kustannustoimittaja. Hän oli vuodesta 1961 alkaen naimisissa Toivo Kärjen tyttären Anna-Liisan (Anna-Liisa Suurpää o.s. Kärki,1937–2016) kanssa tämän kuolemaan saakka.
Suurpää valmistui filosofian kandidaatiksi 1962. Hän työskenteli Otavan kustannustoimittajana 1961–1968, Tammen kotimaisen kirjallisuuden toimituspäällikkönä 1968–1989 ja Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kustannusjohtajana 1989–2001. Suurpää on toiminut muun muassa Eino Leinon Seuran puheenjohtajana ja Lahden kirjailijakokouksen varapuheenjohtajana.
Suurpäätä on sanottu kustannusalan ”vanhaksi ketuksi” ja ”legendaariseksi kirjallisuusmieheksi”. Hän sai vuonna 2016 Suomen PENin sananvapauspalkinnon.
Teokset

Suomen kirjallisuuden antologia, toim. Kai Laitinen, Matti Suurpää. Otava.ISBN 951-1-01297-5 (koko teos, sid.)
Neljätoista mestaria: kirjoituksia levytetystä musiikista. WSOY, 1986.  ISBN 951-0-13664-6
Taiteet Suomea takomassa, toim. Eino S. Repo, Matti Suurpää, Markku Valkonen. Tammi, 1987. ISBN 951-30-6608-8
Kuin sanakonsertto: runoja musiikista, toim. Bo Carpelan, Matti Suurpää. Tammi, 1989.. ISBN 951-30-7185-5
A way to measure time: contemporary Finnish literature, toim.  Bo Carpelan, Veijo Meri, Matti Suurpää. Finnish Literature Society, 1992.  ISBN 951-717-695-3
Juhana Blomstedt: Möbiuksen uni ja muita teoksia, teksti Matti Suurpää, käännös Markus Sandberg. Galerie Anhava, 2003.
Kuljin missä kuljin: matkoja huoneissani. Otava, 2008. (muistelmat)
Parnasso. 1951–2011. Kirjallisuuslehden kuusivuosikymmentä. Otava, 2011
Aiheesta muualla

Bibiliografia Matti Suurpään tuotannosta sekä hänen tuotantoaan tai häntä itseään käsittelevistä artikkeleista (Arkistoitu – Internet Archive) Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki 
Muut:  IdRef
Glory of the 80’s

| ”Glory of the 80’s” Tori Amos |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: To Venus and Back
 Äänitetty : huhtikuu 1999
 Studio : Martian Engineering, Cornwall, Iso-Britannia
 Julkaistu: 11. lokakuuta 1999
 Formaatti: CD, vinyyli, kasetti
 Tekijä(t): Tori Amos
 Tuottaja(t): Tori Amos
 Tyylilaji: alternative, elektroninen
 Kesto: 04.01
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Listasijoitukset
  46.
Tori Amosin muut singlet
| ”1000 Oceans” 1999 | ”Glory of the 80’s” 1999 | ”Concertina” 2000 |
Glory of the 80’s on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin kappale vuodelta 1999. Se julkaistiin singlenä Amosin albumilta To Venus and Back 11. lokakuuta 1999.
Taustaa

”Glory of the 80’s” on Amosin säveltämä elektronisen musiikin kappale. Se kertoo nimensä mukaisesti 1980-luvun kulttuurista, erityisesti musiikkipiireissä Los Angelesissa, jossa Amos asui tuolloin. Vuosikymmeneen kuului moraalinen rappio ja materialismi, mutta myös rehellisyys. ”Kaverini soittivat hyväntekeväisyysjärjestölle ja vetivät samalla kokaa, mutta eivät valehdelleet siitä.” Sen jälkeen tuli aika, jolloin poliittisesta korrektiudesta tuli tärkeämpää.
Julkaisu

”Glory of the 80’s” julkaistiin Amosin albumilla To Venus and Back 21. syyskuuta 1999. To Venus and Back on kaksoisalbumi, joka sisältää sekä studio- että livemateriaalia.
”Glory of the 80” julkaistiin albumin kolmantena singlenä. Se oli saatavilla ensimmäiseksi Australiassa 11. lokakuuta. Single julkaistiin CD:nä ja kasettina. Singlen B-puolina oli Amosin vanhempien kappaleiden liveversioita ja Amosin liveversio Leonard Cohenin kappaleesta ”Famous Blue Raincoat”. Kappaleelle kuvattiin lisäksi musiikkivideo.
”Glory of the 80’s” nousi Britannian singlelistalla sijalle 46. Australiassa se oli sijalla 81.
Kappale lisättiin Amosin kokoelmalle A Piano: The Collection vuonna 2006. Liveversio kappaleesta on julkaistu muun muassa livejulkaisulla Legs and Boots: Toronto, ON - October 23, 2007 vuonna 2007.
Singlen kappaleet

| Glory of the 80’s (single 1, CD ja kasetti) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Glory of the 80’s | Tori Amos | 4.01 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Famous Blue Raincoat (live)  | Leonard Cohen | 5.24 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Twinkle (live)  | Amos | 2.48 |  |  |  |  |  |  |
| Glory of the 80’s (single 2, CD) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Glory of the 80’s | Amos | 4.18 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Baker Baker (live)  | Amos | 3.53 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Winter (live)  | Amos | 6.59 |  |  |  |  |  |  |
Listasijoitukset

| Lista | Korkein   sijoitus |
| --- | --- |
 Australia (ARIA Charts): 81
 Iso-Britannia (Britannian singlelista): 46
 Iso-Britannia (OCC, fyysiset singlet): 46
Huomioita

↑  ”Famous Blue Raincoat” on cover Leonard Cohenin kappaleesta. Se merkitty kappalelistaan nimellä ”Blue Raincoat”. Alkuperäiskappale on kuitenkin nimeltään ”Famous Blue Raincoat”.
↑  Britanniassa oli myynnissä myös virheellinen CD-painos, jossa oli singlen 2 kappalelista, mutta singlen 1 kappaleet.
Aiheesta muualla

Kappaleen audio YouTubessa
| n k Tori Amos |
| --- | --- |
 Diskografia  Kappaleet 
Studioalbumit:  Little Earthquakes  Under the Pink  Boys for Pele  From the Choirgirl Hotel  To Venus and Back  Strange Little Girls  Scarlet's Walk  The Beekeeper  American Doll Posse  Abnormally Attracted to Sin  Midwinter Graces  Night of Hunters  Gold Dust  Unrepentant Geraldines  Native Invader  Ocean to Ocean 
Livealbumit:  To Venus and Back  The Original Bootlegs  Legs and Boots  Live at Montreux 1991/1992  From Russia With Love  Diving Deep Live 
Kokoelmat:  Tales of a Librarian  A Piano: The Collection  Little Earthquakes – The B-Sides 
EP:t:  Crucify  Hey Jupiter  Scarlet’s Hidden Treasures  Christmastide 
Singlet:  ”Me and a Gun”  ”Silent All These Years”  ”China”  ”Winter”  ”Crucify”  ”Cornflake Girl”  ”God”  ”Pretty Good Year”  ”Past the Mission”  ”Caught a Lite Sneeze”  ”Talula”  ”Professional Widow”  ”Hey Jupiter”  ”In the Springtime of His Voodoo”  ”Spark”  ”Raspberry Swirl”  ”Jackie’s Strength”  ”Cruel”  ”Bliss”  ”1000 Oceans”  ”Glory of the 80’s”  ”Concertina”  ”Strange Little Girl”  ”A Sorta Fairytale”  ”Flavor” 
Videojulkaisut:  Little Earthquakes  Live from New York  Complete Videos 1991–1998  Welcome to Sunny Florida  Fade to Red  Live at Montreux 1991/1992 
Muut artikkelit:  Y Kant Tori Read  Y Kant Tori Read (albumi)  Night of Hunters Tour
Suuntaissärmiö

| Suuntaissärmiö |
| --- | --- |

Tyyppi: Monitahokas
Sivuja: 6 suunnikasta
Särmiä: 12
Kärkiä: 8
Symmetriaryhmä: Syklinen symmetria Ci
Ominaisuuksia: kupera
Tasogeometria
Piste
Suora
Käyrä
Taso
Pinta
Pinta-ala
Pituus
Kulma
Trigonometria
Ympyrä
Ellipsi
Monikulmio
Kolmio
Nelikulmio
Suorakulmio
Neliö
Suunnikas
Neljäkäs
Puolisuunnikas
Avaruusgeometria
Tilavuus
Avaruuskappale
Pallo
Kartio
Lieriö
Särmiö
Suuntaissärmiö
Suorakulmainen särmiö
Säännöllinen monitahokas
Platonin kappale
Tetraedri
Heksaedri eli kuutio
Oktaedri
Dodekaedri
Ikosaedri
Keplerin–Poinsot'n kappale
Euklidinen geometria
Paralleeliaksiooma
Epäeuklidinen geometria
Hyperbolinen geometria
Elliptinen geometria
Analyyttinen geometria
n
k
Osa artikkelisarjaa
Suuntaissärmiö (suunnikassärmiö eli parallelepipedi) on kuusitahkoinen monitahokas, jonka tahkot ovat suunnikkaita.
Suuntaissärmiöllä on kahdeksan kärkipistettä ja kaksitoista särmää. Särmät muodostavat kolme ryhmää, joissa kussakin on neljä keskenään yhdensuuntaista ja yhtä pitkää särmää. Vastakkaiset tahkot ovat yhdensuuntaiset. Suuntaissärmiö on särmiö, jossa mitkä tahansa kaksi vastakkaista tahkoa voidaan tulkita pohjiksi ja muut neljä tahkoa sivutahkoiksi.
Suuntaissärmiön erikoislajeja ovat suorakulmainen särmiö, jonka sivut ovat suorakulmioita, romboedri, jonka sivut ovat neljäkkäitä, sekä kaikkein säännöllisimpänä kuutio, jonka sivut ovat neliöitä.
Suuntaissärmiön avaruuslävistäjät leikkaavat toisensa samassa pisteessä, joka on suuntaissärmiön symmetriakeskus.  Erikoistapauksia lukuun ottamatta suuntaissärmiöllä ei ole symmetria-akselia eikä symmetriatasoa, mutta jokaisella tahkolla on symmetriakeskus.
Tilavuus

Suuntaissärmiön tilavuus saadaan kertolaskulla Ah, jossa A on jonkin tahkon (kannan) pinta-ala ja h on särmiön korkeus eli kyseisen tahkon kohtisuora etäisyys vastakkaisesta tahkosta (ks. kuva).
Tilavuus > Tilavuus skalaarikolmitulon avulla

Suuntaissärmiön tilavuus voidaan myös laskea käsittelemällä sen yhdestä kärkipisteestä alkavia, erisuuntaisia särmiä vektoreina:
a = (a1, a2, a3), 
b = (b1, b2, b3) ja
c = (c1, c2, c3).
Tällöin suuntaissärmiön tilavuus on sama kuin näiden vektorien skalaarikolmitulon itseisarvo:
Näin on, koska jos b ja c muodostamaa sivua käytetään kantana, on näiden sivujen muodostaman suunnikkaan pinta-ala yhtä suuri kuin vastaavien vektorien ristitulo, joka määritelmän mukaan on
missä  θ on sivujen b välinen kulma.
Suuntaissärmiön korkeus taas on
missä α on sivun a ja sitä vastaan kohtisuoran korkeussuunnan h välinen kulma. Ristitulon määritelmän mukaan tämä korkeussuunta on samalla ristitulovektorin  b\times c suunta.
Tästä seuraa edelleen, että tilavuus
mikä vektorien pistetulon määritelmän mukaan on yhtä suuri kuin a · (b × c).
Tilavuus > Tilavuus determinantin avulla

Jos suuntaissärmiön sivut komponenttimuodossa ilmoitettuina vektoreina ovat a = (a1, a2, a3), b = (b1, b2, b3) ja c = (c1, c2, c3), on suuntaissärmiön tilavuus yhtä suuri kuin näistä muodostetun matriisin determinantin itseisarvo :
Yksinkertaisimmassa tapauksessa sivut a, b ja c ovat koordinaattiakselien suuntaisia, jolloin kyseessä on suorakulmainen särmiö. Tällöin näistä komponenteista kaikki muut paitsi a1, b2 ja c3 ovat nollia, jolloin tämä lauseke yksinkertaistuu muotoon
eli suorakulmaisen särmiön tilavuus saadaan kertomalla sen erisuuntaisten särmien pituudet keskenään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suuntaissärmiö Wikimedia Commonsissa
Vektorit, jotka määrittävät suuntaissärmiöt
Suurijärvi (Louhi)

Suurijärvi (ven. Сосно́вый, Sosnovyi) on taajama ja entinen kylähallintoalue Louhen piirin keskiosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä.