stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Belgian Grand Prix 1951

|  Belgian Grand Prix 1951  |
| --- | --- |
 3 osakilpailu 8 osakilpailusta kaudella 1951. 

Päivämäärä:  17. kesäkuuta 1951
Sijainti:  Circuit de Spa-Francorchamps, Belgia
Radan pituus:  14,120 km
Kilpailun pituus:  35 kierrosta, 494,200 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Juan Manuel Fangio   (Alfa Romeo)
Paaluaika:  4.25,0
Palkintokoroke
Voittaja:   Giuseppe Farina   (Alfa Romeo)
Toinen:   Alberto Ascari   (Ferrari)
Kolmas:   Luigi Villoresi   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Juan Manuel Fangio   (Alfa Romeo)
Kierrosaika:  4.22,1
Belgian Grand Prix 1951 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 17. kesäkuuta 1951 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Giuseppe Farina.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 4 |  Giuseppe Farina | Alfa Romeo | 36 | 2:45'66.2 | 2 | 8 |
| 2 | 8 |  Alberto Ascari | Ferrari | 36 | + 2'51.0 | 4 | 6 |
| 3 | 10 |  Luigi Villoresi | Ferrari | 36 | + 4'21.9 | 3 | 4 |
| 4 | 14 |  Louis Rosier | Talbot-Lago-Talbot | 34 | + 2 krs. | 7 | 3 |
| 5 | 22 |  Yves Giraud Cabantous | Talbot-Lago-Talbot | 34 | + 2 krs. | 8 | 2 |
| 6 | 24 |  André Pilette | Talbot-Lago-Talbot | 33 | + 3 krs. | 12 |   |
| 7 | 16 |  Johnny Claes | Talbot-Lago-Talbot | 33 | + 3 krs. | 11 |   |
| 8 | 26 |  Pierre Levegh | Talbot-Lago-Talbot | 32 | + 4 krs. | 13 |   |
| 9 | 2 |  Juan Manuel Fangio | Alfa Romeo | 32 | + 4 krs. | 1 | 1 |
| Kesk. | 18 |  Louis Chiron | Talbot-Lago-Talbot | 28 | Moottori | 9 |   |
| Kesk. | 6 |  Consalvo Sanesi | Alfa Romeo | 11 | Jäähdytin | 6 |   |
| Kesk. | 12 |  Piero Taruffi | Ferrari | 8 | Voimansiirto | 5 |   |
| Kesk. | 20 |  Philippe Étancelin | Talbot-Lago-Talbot | 0 | Voimansiirto | 10 |   |
Viivi Lehikoinen

| Viivi Lehikoinen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Viivi Katariina Lehikoinen
Syntynyt: 27. elokuuta 1999 (ikä 25)
Yleisurheilija
Pituus:  174 cm
Laji:  400 metrin aitajuoksu
Seura:  HIFK-Friidrott
Valmentaja:  Laurent Meuwly (2020–)   Jussi Ihamäki (2014–2020)   Mervi Laurén (2012–2015)
Ennätykset:  54,40 (SE)
 Tietolaatikko päivitetty 6. kesäkuuta 2023 
Aiheesta muualla
Kotisivu
Viivi Katariina Lehikoinen (s. 27. elokuuta 1999) on suomalainen juoksija, joka kilpailee pääosin 400 metrin aitajuoksussa.
Hän pitää hallussaan Suomen ennätystä 300 metrin ja 400 metrin aitajuoksussa.
Hän edustaa helsinkiläistä HIFK-Friidrottia ja hänen valmentajanaan toimii sveitsiläinen Laurent Meuwly. Aikaisemmin häntä on valmentanut Jussi Ihamäki (2014–2020) ja Mervi Laurén (2012–2015).
Muuta

Lehikoinen harrasti nuorena balettitanssia. Hän valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen urheilulukiosta 2018. Lehikoinen valittiin vuoden nuoreksi helsinkiläisurheilijaksi vuonna 2016 ja vuoden helsinkiläisurheilijaksi vuonna 2023.
Henkilökohtaiset ennätykset

400 metrin aitajuoksu: 54,40 (6.6.2023 Huelva, Espanja) SE
300 metrin aitajuoksu: 38,50 (31.5.2022 Ostrava) SE
200 metrin juoksu: 24,12 (14.6.2017 Helsinki)
400 metrin juoksu: 52,99 (28.8.2021 Tampere)
200 metrin juoksu: 23,94 (28.1.2024 Helsinki)
400 metrin juoksu: 52,52 (11.2.2023 Metz)
Belgian Grand Prix 1997

Belgian Grand Prix 1997 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Spa-Francorchamps'n radalla 24. elokuuta 1997. Kilpailun voitti Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden neljäs. Nopeimman kierroksen ajoi Jacques Villeneuve aikaan 1,52.692. Kilpailu startattiin turva-auton takaa. Mika Häkkinen hylättiin väärän polttoaineseoksen takia.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Michael Schumacher | Ferrari | 44 | 1'33:46.717 | 3 | 10 |
| 2 | 12 |  Giancarlo Fisichella | Jordan-Peugeot | 44 | 26.753 | 4 | 6 |

| DSQ | 9 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 44 | 30.856 | 5 |   |
| 3 | 4 |  Heinz-Harald Frentzen | Williams-Renault | 44 | 32.147 | 7 | 4 |
| 4 | 16 |  Johnny Herbert | Sauber-Petronas | 44 | 39.025 | 11 | 3 |
| 5 | 3 |  Jacques Villeneuve | Williams-Renault | 44 | 42.103 | 1 | 2 |
| 6 | 8 |  Gerhard Berger | Benetton-Renault | 44 | +1:03.741 | 15 | 1 |
| 7 | 2 |  Pedro Diniz | Arrows-Yamaha | 44 | +1:25.931 | 8 |   |
| 8 | 7 |  Jean Alesi | Benetton-Renault | 44 | +1:42.008 | 2 |   |
| 9 | 17 |  Gianni Morbidelli | Sauber-Petronas | 44 | +1:42.582 | 13 |   |
| 10 | 6 |  Eddie Irvine | Ferrari | 43 | +1 krs. | 17 |   |
| 11 | 19 |  Mika Salo | Tyrrell-Ford | 43 | +1 krs. | 19 |   |
| 12 | 23 |  Jan Magnussen | Stewart-Ford | 43 | +1 krs. | 18 |   |
| 13 | 1 |  Damon Hill | Arrows-Yamaha | 42 | +2 krs. | 9 |   |
| 14 | 20 |  Ukyo Katayama | Minardi-Hart | 42 | +2 krs. | 20 |   |
| 15 | 14 |  Jarno Trulli | Prost-Mugen-Honda | 42 | +2 krs. | 14 |   |
| Kesk. | 18 |  Jos Verstappen | Tyrrell-Ford | 25 | Ulosajo | 21 |   |
| Kesk. | 11 |  Ralf Schumacher | Jordan-Peugeot | 21 | Ulosajo | 6 |   |
| Kesk. | 10 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 19 | Ulosajo | 10 |   |
| Kesk. | 21 |  Tarso Marques | Minardi-Hart | 18 | Ulosajo | 22 |   |
| Kesk. | 22 |  Rubens Barrichello | Stewart-Ford | 8 | Ohjaus | 12 |   |
| Kesk. | 15 |  Shinji Nakano | Prost-Mugen-Honda | 5 | Sähköt | 16 |   |
Belgian Grand Prix 1972

Belgian Grand Prix 1972 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 4. kesäkuuta 1972 Nivelles-Baulers -radalla. Kilpailun voitti Emerson Fittipaldi, jolle voitto oli kauden toinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 32 |  Emerson Fittipaldi | Lotus-Ford | 85 | 1:44:06.7 | 1 | 9 |
| 2 | 8 |  François Cevert | Tyrrell-Ford | 85 | 26.6 | 5 | 6 |
| 3 | 9 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 85 | 58.1 | 3 | 4 |
| 4 | 34 |  Mike Hailwood | Surtees-Ford | 85 | + 1:12.0 | 8 | 3 |
| 5 | 16 |  Carlos Pace | March-Ford | 84 | + 1 krs. | 11 | 2 |
| 6 | 5 |  Chris Amon | Matra | 84 | + 1 krs. | 13 | 1 |
| 7 | 10 |  Peter Revson | McLaren-Ford | 83 | + 2 krs. | 7 |   |
| 8 | 25 |  Howden Ganley | BRM | 83 | + 2 krs. | 15 |   |
| 9 | 11 |  Ronnie Peterson | March-Ford | 83 | + 2 krs. | 14 |   |
| 10 | 27 |  Helmut Marko | BRM | 83 | + 2 krs. | 23 |   |
| 11 | 6 |  Rolf Stommelen | March-Ford | 83 | + 2 krs. | 20 |   |
| 12 | 12 |  Niki Lauda | March-Ford | 82 | + 3 krs. | 25 |   |
| 13 | 19 |  Carlos Reutemann | Brabham-Ford | 81 | + 4 krs. | 9 |   |
| 14 | 33 |  David Walker | Lotus-Ford | 79 | + 6 krs. | 12 |   |
| Kesk. | 17 |  Graham Hill | Brabham-Ford | 73 | Ripustukset | 16 |   |
| NC | 15 |  Henri Pescarolo | March-Ford | 59 | Ei sijoitusta | 19 |   |
| Kesk. | 30 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 57 | Onnettomuus | 2 |   |
| Kesk. | 36 |  Andrea de Adamich | Surtees-Ford | 55 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 22 |  Nanni Galli | Tecno | 54 | Onnettomuus | 24 |   |
| Kesk. | 29 |  Jacky Ickx | Ferrari | 47 | Suihkutus | 4 |   |
| Kesk. | 14 |  Mike Beuttler | March-Ford | 31 | Vetoakseli | 22 |   |
| Kesk. | 18 |  Wilson Fittipaldi | Brabham-Ford | 28 | Vaihdelaatikko | 18 |   |
| Kesk. | 24 |  Peter Gethin | BRM | 27 | Polttoainepumppu | 17 |   |
| Kesk. | 23 |  Jean-Pierre Beltoise | BRM | 15 | Ylikuumeneminen | 6 |   |
| Kesk. | 35 |  Tim Schenken | Surtees-Ford | 11 | Ylikuumeneminen | 21 |   |
Muuta

Nopein kierros: Chris Amon - 1:12.12
Tecno-tallin ensimmäinen kilpailu
Belgian Grand Prix 1955

|  Belgian Grand Prix 1955  |
| --- | --- |
 4. osakilpailu 7 osakilpailusta kaudella 1955. 

Päivämäärä:  5. kesäkuuta 1955
Sijainti:  Belgia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  14,120 km
Kilpailun pituus:  36 kierrosta, 508,320 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Eugenio Castellotti   (Lancia)
Paaluaika:  4.18,1
Palkintokoroke
Voittaja:   Juan Manuel Fangio   (Mercedes)
Toinen:   Stirling Moss   (Mercedes)
Kolmas:   Giuseppe Farina   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Juan Manuel Fangio   (Mercedes)
Kierrosaika:  4.20,6 (kierroksella 18)
Belgian Grand Prix 1955 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 5. kesäkuuta 1955 Spa-Francorchamps'n radalla. Kilpailun voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden toinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 10 |  Juan Manuel Fangio | Mercedes | 36 | 2:39:29.0 | 2 | 9 |
| 2 | 14 |  Stirling Moss | Mercedes | 36 | +8.1 | 3 | 6 |
| 3 | 2 |  Giuseppe Farina | Ferrari | 36 | +100.5 | 4 | 4 |
| 4 | 6 |  Paul Frère | Ferrari | 36 | +205.5 | 8 | 3 |
| 5 | 24 |  Roberto Mieres | Maserati | 35 | +1 krs. | 13 | 1 |
| Jaettu | 24 |  Jean Behra | Maserati |  |  |  | 1 |
| 6 | 4 |  Maurice Trintignant | Ferrari | 35 | +1 krs. | 10 |  |
| 7 | 22 |  Luigi Musso | Maserati | 34 | +2 krs. | 7 |  |
| 8 | 26 |  Cesare Perdisa | Maserati | 33 | +3 krs. | 11 |  |
| 9 | 28 |  Louis Rosier | Maserati | 33 | +3 krs. | 12 |  |
| Kesk. | 12 |  Karl Kling | Mercedes | 21 | Öljyvuoto | 6 |  |
| Kesk. | 30 |  Eugenio Castellotti | Lancia | 16 | Vaihdelaatikko | 1 |  |
| Kesk. | 40 |  Mike Hawthorn | Vanwall | 8 | Vaihdelaatikko | 9 |  |
| Kesk. | 20 |  Jean Behra | Maserati | 3 | Ulosajo | 5 |  |
| DNS | 38 |  Johnny Claes | Maserati |  | Moottori |  |  |
| DNS | 48 |  Piero Taruffi | Ferrari |  |  |  |  |
| DNS | 4 |  Harry Schell | Ferrari |  |  |  |  |
Muuta

Paalupaikka: Eugenio Castellotti – 4.18,1
Nopein kierros: Juan Manuel Fangio – 4.20,6
Setä Samuli

Setä Samuli J. M. Flaggin tekemässä kuuluisassa värväysjulisteessa vuodelta 1917.
Setä Samuli tai Setä Sam (Uncle Sam) on Yhdysvaltain henkilöitymä, jonka kuva oli painettu moniin värväysjulisteisiin ensimmäisen ja toisen maailmansodan aikoina. James Montgomery Flaggin vuonna 1917 laatima kuuluisa ”I Want You” -juliste on matkittu aiemmasta brittiläisestä värväysjulisteesta, jossa sotaministeri Herbert Kitchener kehottaa liittymään armeijaan.
Setä Samuli juontunee Yhdysvaltain ja Ison-Britannian välisestä vuoden 1812 sodasta. Nimen kerrotaan perimätiedon mukaan juontavan lihatynnyreiden leimaan US, jonka sotilaat leikkisästi puheissaan yhdistivät armeijan muonittajaan Samuel Wilsoniin, ja väittivät sen olleen lyhenne sanoista Uncle Sam (”Setä Sam”).
Yhdysvalloissa on myös muita kansallisia symboleita. Johnny Rebel ja Billy Yank edustavat Etelävaltioita ja Pohjoista.
Setä Samulia on verrattu Britannian John Bulliin, Äiti Venäjään tai Suomi-neitoon.
Someron keskustaajama

| Someron keskustaajama |
| --- | --- |
 Someron keskustaajama
 Koordinaatit: 60°37′45″N, 23°30′50″E 
Valtio:   Suomi
Maakunta:  Varsinais-Suomi
Seutukunta:  Salon seutukunta
Kunta:  Somero
Pinta-ala:  
 – Maa:  11,32 km²
Väkiluku:  5 074
 – Väestötiheys:  425,1 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Tilastokeskus. Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2011 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Someron kaupungintalo.
Joensuuntietä keskustassa.
Joensuuntien alkupäätä.
Someron keskustaajama on Someron kaupungin ainoa taajama. Vuoden 2011 taajamarajauksen mukaan taajamassa on 5 074 asukasta ja sen pinta-ala on 11,32 neliökilometriä, joten taajaman väestötiheys on 425,1 asukasta neliökilometriä kohti. Keskustaajama sijaitsee kokonaisuudessaan Someron kaupungin alueella. Taajaman ulkopuolella asui vuoden 2011 lopussa 4 117 henkilöä ja 77 asukkaan asuinpaikka oli tuntematon, joten keskustaajamassa asui 54,7 prosenttia niistä Someron asukkaista, joiden asuinpaikka on tiedossa.
Someron keskustaajamassa risteävät kantatie 52, seututiet 280 ja 282 sekä yhdystiet 2802 ja 2810.
Näistä yhdystiet 2802 ja 2810 ovat osa historiallista Hämeen Härkätietä ja muodostivat ennen nykyisen valtatien rakentamista osan valtatiestä 10.Nykyiset kantatie 52 ja seututie 280 muodostivat vastaavasti aiemmin osan valtatiestä 2 teiden risteyksen sijaitessa Someron Ruunalassa. Kun nykyiset valtatie 10 ja valtatie 2 rakennettiin, siirtyi valtateiden 2 ja 10 risteys Someron Ruunalasta Forssaan nykyisen Autokeitaan risteykseen.
Someron keskustan pääkatuna on Joensuuntie ja läpiajoväylänä toimii Helsingintie. Keskustaajaman lähistöllä sijaitsevia järviä ovat Hirsjärvi ja Kirkkojärvi. Näitä yhdistävä Paimionjoen osuus Someron keskustaajamassa tunnetaan myös nimellä Someronjoki. Pohjoisesta Kirkkojärveen laskee Someron keskustaajaman halki Jaatilanjoki, jonka suulla alkujaan sijainneen keskustaajaman suurimman kylän mukaan koko taajamasta saatetaan paikallisesti käyttää myös nimeä Joensuu.
Asuinalueet

Taajaman asuinalueita ovat muiden muassa
Haironpelto Joensuun kylässä
Kaislaranta Joensuun kylässä
Kirkonmäki Harjun ja Lammin kylissä
Lamminniemi Lammin kylässä
Okkeri Pappilan kylässä
Pärnämäki Joensuun kylässä
Rankkula Jaatilan kylässä
Keskustaajaman kylät

Someron keskustaajama alkoi muodostua jo 1800-luvulla Someron Joensuun kylän ympärille, mistä se laajeni 1900-luvun aikana viereisten  Ruunalan, Pappilan, Jaatilan, Lammin, Harjun ja Härkälän kylien alueille. 2000-luvulla keskustaajamaan luetaan myös aiemmin omaksi taajamakseen määritelty Kultela.
Vuonna 2011 Paikallislehti Somero julkaisi maarekisterikylien väkiluvut vuoden 2010 lopun tilanteen mukaan. Seuraavassa on lueteltu ne kylät, joiden alueelle Someron keskustaajama likimain ulottuu.
| Kylä | Väkiluku (31> 12.2010) |
| --- | --- |
Harju: &&&&&&&&&&&&0410.&&&&00410
Härkälä: &&&&&&&&&&&&0202.&&&&00202
Jaatila: &&&&&&&&&&&&0889.&&&&00889
Joensuu: &&&&&&&&&&&02303.&&&&002 303
Kultela: &&&&&&&&&&&&0239.&&&&00239
Lammi: &&&&&&&&&&&&0441.&&&&00441
Pappila: &&&&&&&&&&&&0780.&&&&00780
Ruunala: &&&&&&&&&&&&&069.&&&&0069
Yhteensä: &&&&&&&&&&&05333.&&&&005 333
Taajaman lähialueen kulmakuntia taajaman ulkopuolella ovat muiden muassa Pikku-Joensuu Joensuun kylässä ja Pälikönkulma Härkälän, Harjun, Ihamäen ja Terttilän kylissä.
Taajaman kylistä Hämeen härkätien varrella Tammelan Letkun suunnassa sijaitseva Kultela määriteltiin  vielä vuosien 1960 ja 1970 väestönlaskennoissa erilliseksi taajamaksi. Sittemmin taajamat kasvoivat yhteen ja Kultela on 2000-luvulla ollut osa Someron keskustaajamaa.
Aiheesta muualla

Lounaispaikka (Arkistoitu – Internet Archive) (YKR-taajamarajaukset vuosilta 1980, 1990, 2000 ja 2009 aineistossa Yhteiskunta > Asuminen ja rakentaminen)
| n k Somero |
| --- | --- |
Taajamat:  Someron keskustaajama 
Rekisterikyliä Somerolla:  Harju  Hirsjärvi  Häntälä  Härkälä  Ihamäki  Jaatila  Joensuu  Jurvala  Kerkola  Kimala  Kivisoja  Kultela  Kärilä  Lahti  Lammi  Lautela  Ollila  Pajula  Paltta  Pappila  Pitkäjärvi  Pusula  Pyöli  Rautela  Ruunala  Ryhtä  Saarentaka  Sillanpää  Sylvänä  Syvänoja  Talvisilta  Terttilä  Viluksela  Ylenjoki 
Kulmakuntia Somerolla:  Isoniittu  Kauraketo  Koisthuhta  Laitiainen  Lehtimäenkulma  Palojoki  Uusi-Kaskisto 
Rekisterikyliä Somerniemellä:  Härjänlahti  Härjänoja  Jakkula  Kaskisto  Keltiäinen  Kopila  Mäyrämäki  Oinasjärvi  Palikainen  Salkola  Suojoki  Vesanoja  Viuvala 
Varsinais-Suomen maakunnan kuntien hallinnolliset keskukset
Salli Kari

| Salli Kari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1986 (ikä 37–38)
Ammatti:  lavastaja, visualisti
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Esikoisteos:  Vedestä ja surusta (romaani, 2024)
Palkinnot
 Kalevi Jäntin palkinto (2024) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
    
Salli Kari (s. 1986) on suomalainen teatterilavastaja ja visualisti sekä kirjailija.
Kari opiskeli Aalto-yliopistossa ja valmistui 2012 maisteriksi taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta. Hän opiskeli elokuva- ja lavastustaiteen laitoksella näyttämölavastusta. Kari oli vuosina 2021–2024 Kriittisen korkeakoulun luovan kirjoittamisen koulutuksessa.
Karin ensimmäinen teatterilavastus oli vuonna 2008 valmistunut Teatterikorkeakoulun ja Helsingin kaupunginteatterin tuottama Puputyttö. Sen jälkeen hän on ollut toteuttamassa toistakymmentä lavastusta. Hänen lavastuksiaan on nähty muun muassa Rovaniemen kaupunginteatterissa, Tervasaaren kesäteatterissa, Kokkolan kaupunginteatterissa, Lahden kaupunginteatterissa ja Jyväskylän kaupunginteatterissa. Lisäksi hän on lavastanut muun muassa PMMP:n musiikkivideon ”Heliumpallo” ja Olavi Uusivirran videon ”Tanssi vaikka et osaa”.
Karin ensimmäinen romaani Vedestä ja surusta julkaistiin 2024. Kari kirjoitti teostaan omien sanojensa mukaan kahden vuoden ajan, ja se sai alkunsa taiteilijaresidenssissä Islannin Gullkistanssa. Romaani on omaelämäkerrallinen, ja siinä on rinnakkain kaksi aikatasoa. Toisessa on matkakuvasta Islannista ja toisessa sairauskertomusta. Karin mukaan sairastumista kertovat osiot olivat saaneet alkunsa jo kymmenen vuotta aiemmin, kun hän oli yrittänyt käsitellä aihetta ensimmäisen kerran.
Kari palkittiin joulukuussa 2024 romaanistaan Kalevin Jäntin palkinnolla. Perusteluiden mukaan teos ”kasvaa tutkielmaksi mielestä ja kehosta, elämän rajojen kohtaamisesta”. Helena Ruuska kirjoittaa Helsingin Sanomien arviossa romaanin olevan ”ehkä yksi syksyn merkittävimmistä kaunokirjoista”. Hän vertaa sitä Joseph Brodskyn teokseen Veden peili. Esa Mäkijärvi puolestaan sanoo Demokraatissa romaanin olevan tehokas mutta loppuratkaisun turhan siistin kliseinen.
Belgian Grand Prix 1973

Belgian Grand Prix 1973 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 20. toukokuuta 1973 Zolderin radalla. Kilpailun voitti Jackie Stewart, jolle voitto oli kauden toinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Jackie Stewart | Tyrrell-Ford | 70 | 1:42:13.43 | 6 | 9 |
| 2 | 6 |  François Cevert | Tyrrell-Ford | 70 | 31.84 | 4 | 6 |
| 3 | 1 |  Emerson Fittipaldi | Lotus-Ford | 70 | + 2:02.79 | 9 | 4 |
| 4 | 9 |  Andrea de Adamich | Brabham-Ford | 69 | + 1 krs. | 18 | 3 |
| 5 | 21 |  Niki Lauda | BRM | 69 | + 1 krs. | 14 | 2 |
| 6 | 22 |  Chris Amon | Tecno | 67 | + 3 krs. | 15 | 1 |
| 7 | 7 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 67 | +3 krs. | 2 |   |
| 8 | 24 |  Carlos Pace | Surtees-Ford | 66 | +4 krs. | 8 |   |
| 9 | 12 |  Graham Hill | Shadow-Ford | 65 | +5 krs. | 23 |   |
| 10 | 19 |  Clay Regazzoni | BRM | 63 | Onnettomuus | 12 |   |
| 11 | 15 |  Mike Beuttler | March-Ford | 63 | Onnettomuus | 20 |   |
| Kesk. | 14 |  Jean-Pierre Jarier | March-Ford | 60 | Onnettomuus | 16 |   |
| Kesk. | 20 |  Jean-Pierre Beltoise | BRM | 56 | Ei sijoitusta | 5 |   |
| Kesk. | 11 |  Wilson Fittipaldi | Brabham-Ford | 46 | Moottori | 19 |   |
| Kesk. | 2 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | 42 | Onnettomuus | 1 |   |
| Kesk. | 8 |  Peter Revson | McLaren-Ford | 33 | Onnettomuus | 10 |   |
| Kesk. | 25 |  Howden Ganley | Iso Marlboro-Ford | 16 | Onnettomuus | 21 |   |
| Kesk. | 10 |  Carlos Reutemann | Brabham-Ford | 14 | Moottori | 7 |   |
| Kesk. | 16 |  George Follmer | Shadow-Ford | 13 | Kaasu | 11 |   |
| Kesk. | 17 |  Jackie Oli | Shadow-Ford | 11 | Onnettomuus | 22 |   |
| Kesk. | 3 |  Jacky Ickx | Ferrari | 6 | Öljypumppu | 3 |   |
| Kesk. | 26 |  Nanni Galli | Iso Marlboro-Ford | 6 | Moottori | 17 |   |
| Kesk. | 23 |  Mike Hailwood | Surtees-Ford | 4 | Onnettomuus | 13 |   |
Muuta

Nopein kierros: François Cevert - 1:25.46
Bell AH-1 Cobra

| Bell AH-1 Cobra |
| --- | --- |

Kuvaus
Tyyppi:  rynnäkköhelikopteri
Ensilento:  7. syyskuuta 1965
Valmistaja:  Bell Helicopter
Bell AH-1 Cobra (yrityksen malli: Model 209) on Bell Helicopterin valmistama rynnäkköhelikopteri. AH-1 on käytetty myös nimitystä HueyCobra. Kopterin alkuperäinen malli oli yksimoottorinen, mutta kaksimoottorinen versio on kehitetty myöhemmin.
AH-1 oli maailman ensimmäinen hyökkäyskäyttöön tarkoitettu taisteluhelikopteri, jonka ensilento oli 7. syyskuuta 1965. Malli kehitettiin UH-1-helikopterin G-muunnoksena.
AH-1 oli selkäranka Yhdysvaltain maavoimien hyökkäyshelikopterikalustoon, mutta on korvattu AH-64 Apache kopterilla. Päivitettyjä versioita lentää edelleen joidenkin maiden ilmavoimissa. AH-1:n kaksimoottoriset versiot ovat edelleen Yhdysvaltain merijalkaväen (USMC) käytössä.
AH-1:stä on tehty kaksimoottorinen muunnelma Bell AH-1W SuperCobra, jonka seuraaja on Bell AH-1Z Viper.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bell AH-1 Cobra Wikimedia Commonsissa
GlobalSecurity.org (englanniksi)
Lahden Säästöhuipun sortuminen

| Lahden Säästöhuipun sortuminen |
| --- | --- |
 Sortunut 9-kerroksinen kerrostalo kuvattuna hieman sortumisen jälkeen.
Päivämäärä:  12.4.1963
Kellonaika:  n. klo 22:00
Tapahtumapaikka:  Mustankallionmäki, Lahti
Syy:  Betonin jäätyminen valuvaiheessa
Kuolleita:  0
Omaisuusvahinko:  n. 300 000 mk
Asunto Oy Lahden Säästöhuippu oli rakenteilla ollut 9-kerroksinen kerrostalo, joka sortui harjakorkeudessa 12. huhtikuuta 1963 Lahdessa. Turun Sanomat piti rakennussortumaa sotien jälkeisen ajan suurimpana. Kukaan ei loukkaantunut onnettomuudessa.
Sortuminen ja sitä edeltänyt aika

Rakennusliike Erkki Melkko aloitti Lahden Säästöhuipun rakentamisen Juustilankatu 9:ään Mustankallionmäelle syksyllä 1962. Rakennukseen oli anottu aravalainaa, ja 36 perheelle oli luvattu asunto marraskuussa 1962.
Rakennuksen harjannostajaiset oli jo pidetty ja peltikaton rakentaminen aloitettu hieman ennen rakennuksen sortumista. Rakennus sortui pitkänäperjantaina 12. huhtikuuta muutamaa minuuttia ennen kello 22:ta. Rakennus luhistui vain muutamassa sekunnissa, mutta henkilövahingoilta vältyttiin, koska oli pyhäpäivä. Rakennuksen lämmittäjä oli poistunut rakennuksesta kymmenen minuuttia ennen sortumista. Rakennuksella oli normaalisti töissä kolmisenkymmentä ihmistä ja sen oli tarkoitus valmistua syksyllä 1963.
Rakennussortuma oli suuri uutinen ja siitä tuli "pääsiäisnähtävyys", jota tuhannet eteläsuomalaiset kävivät katsomassa. Alue ruuhkautuikin henkilö- ja linja-autoista, jotka tulivat muun muassa Haminasta, Helsingistä, Imatralta, Kotkasta, Kouvolasta ja Tampereelta.
Sortumisen tutkinta ja syy

Sortuminen tutkittiin perusteellisesti Hämeen rikospoliisissa, rakennushallituksessa, sisäministeriössä, Aravassa ja vakuutusyhtiöissä. Valtion teknillinen tutkimuslaitos julkaisi sortumasta raportin Betoniteknillinen tutkimus Asunto oy Lahden Säästöhuipun uudisrakennuksen sortumisesta.
Ensi arviot onnettomuuden syystä olivat, että valuvaiheessa betoni olisi päässyt jäätymään, jolloin se jäi heikoksi ja sulaessa sen kestävyys petti. Tämän takia rakennusalan yrittäjät pelkäsivätkin, että tutkinta johtaisi talvirakentamisen merkittäviin rajoituksiin koko Suomessa. Rakennusliikkeen johtaja Erkki Melkko myönsikin, että vaikka rakennusta lämmitettiin ympäri vuorokauden, oli betonivalu kovien pakkasten aikana sattanut johtaa sortumiseen. Melkko myös arveli, että yövahti olisi nukahtanut ja rakennuksen lämmitys näin katkennut.
Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen raportista käy ilmi, että rakennuksen talvibetonoinnissa tehtiin virheitä ja sortuma ei tapahtunut yllättäen. Betonirakenteiden jäätyminen huomattiin jo aikaisemmin, ja niitä yritettiin korjata vielä sortumispäivänä lämmittämällä kellarikerrosta voimakkaasti, mutta tämä vain pahensi asiaa. Tutkimuksessa myös selvitettiin talvirakentamisen ongelmia, jotta vastaavanlaiset onnettomuudet voitaisiin jatkossa ehkäistä.
Aluksi sortumisen kustannuksiksi arvioitiin 300 000 silloista markkaa. Vakuutusyhtiöt ilmoittivat, että mitään ei korvata, koska "tämän tapainen vahinko ei ole lainkaan vakuutettavissa". Samalle paikalle alettiin pian sortumisen jälkeen rakentaa uutta samanlaista tornitaloa.
Lahden Säästöhuipun sortuminen toimi väljästi innoituksena Eero Silvastin kirjoittamaan 45-minuuttiseen televisionäytelmään Sortuma, joka ensiesitettiin Yle TV1 -verkossa 1968.