stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lysimakheia (Traakia)
Maantiede

Lysimakheia sijaitsi Traakian Khersonesoksen pohjoisrannikolla Melaksenlahden (nyk. Saroksenlahti) etelärannalla lähellä niemimaan juurta. Siitä länteen sijaitsivat Ide ja Paion, koilliseen Kobrys ja Kypassis, ja etelään Paktye. Kaupunki sijaitsi paikalla, jossa se hallitsi tietä Sestoksesta pohjoiseen ja Traakian sisäosiin päin.
Historia

Lysimakheia perustettiin hellenistisellä kaudella vuonna 309 eaa. Sen perusti Lysimakhos valmistautuessaan taistelemaan vastustajiaan vastaan, sillä sen paikka oli strategisesti edullinen. Hän nimesi sen itsensä mukaan. Saadakseen asukkaita uuteen kaupunkiinsa, Lysimakhos tuhosi läheisen Kardian kaupungin, jonka korvaajaksi Lysimakheia näin tuli. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Lysimakheus (Λυσιμαχεύς).
Lysimakhoksen Lysimakheiassa lyömä hopeinen tetradrakhma. Kuvituksessa Ammonina kuvatun Aleksanteri Suuren pää sekä istuva, Nikeä kädessä pitävä Athene Nikeforos ja teksti , .
Lysimakhos teki Lysimakheiasta valtakuntansa pääkaupungin, ja se nousi nopeasti merkittäväksi. Hänen kuoltuaan kaupunki tuli seleukidien valtapiiriin. Seleukos II:n sodassa Ptolemaios III:ta vastaan se päätyi viimeksi mainitulle. Myöhemmin kaupunki joko sai vapauden tai vapautti itsensä, ja esiintyy sympoliteiassa yhdessä Aitolian liiton kanssa. Aitolialaiset eivät kuitenkaan kyenneet takaamaan sen turvallisuutta, ja traakialaiset tuhosivat sen samaan aikaan kun roomalaiset kävivät sotaa Filippos V:tä vastaan.
Antiokhos III kunnostutti kaupungin, keräsi sen hajaantuneen ja osaksi orjiksi joutuneen väestön takaisin, ja hankki sinne uusia asukkaita muualta anteliailla lupauksilla. Tämä ei kuitenkaan vaikuta onnistuneen kovin hyvin, ja roomalaisella kaudella kaupunki taantui edelleen. Viimeinen maininta siitä antiikin aikaisella nimellään on Ammianus Marcellinuksella. Keisari Justinianus I kunnostutti ja linnoitti paikan 500-luvulla, ja sen jälkeen se tunnettiin nimellä Heksamilion (Ἑξαμίλιον, lat. Hexamilium).
Rakennukset ja löydökset

Nykyisessä Bolayırissa on ollut havaittavissa kaupunkiin liittyviä raunioita vielä ainakin 1800-luvulla.
Lystra

| Lystra> Λύστρα.Sijainti |
| --- | --- |
 Lystra
Koordinaatit:  37°35′17″N, 32°20′40″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Hatunsaray, Konya
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Lykaonia
Aiheesta muualla
  Lystra Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lystra (m.kreik. Λύστρα, lat. Lystra, Lustra) oli antiikin aikainen kaupunki Lykaoniassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan nykyiseen Konyan maakunnan Hatunsarayhin.
Maantiede

Lystra sijaitsi Lykaoniassa tai Isauriassa noin 30 kilometriä etelään Ikonionista eli nykyisestä Konyasta. Se oli rakennettu vanhan Kuninkaallisen tien varrelle. Roomalaisella kaudella kaupunki luettiin Galatian provinssiin, ja tie tunnettiin nimellä Via Sebaste.
Historia

Lystran kaupunki oli olemassa ainakin hellenistisellä ja roomalaisella kaudella sekä bysanttilaisen kauden alussa. Antiikin lähteistä sen vaiheista tiedetään suhteellisen vähän. Kaupungin mainitsevat Plinius vanhempi ja Klaudios Ptolemaios.
Keisari Augustus teki vuonna 25 eaa. Lystrasta colonian eli sotilassiirtokunnan nimellä Colonia Julia Felix Gemina (Colonia Julia Felix Gemina Lustra). Sinne oli sijoitettuna Legio VII Claudia Pia Fidelis.
Apostoli Paavali kävi Lystrassa sekä ensimmäisellä, toisella että kolmannella lähestysmatkallaan, ja siksi se mainitaan usein Apostolien teoissa sekä myös Toisessa kirjeessä Timoteukselle. Ensimmäisellä lähetysmatkallaan vuosina 47–48 hän tuli sinne Ikonionista ja jatkoi Derbeen. Toisella (vuonna 50) ja kolmannella (vuonna 53) matkalla hän jatkoi Lystrasta Ikonionin kautta Pisidian Antiokiaan. Kristillisellä kaudella kaupunki oli Ikonionin metropoliitan alainen piispanistuin, ja sen piispa mainitaan Khalkedonin kirkolliskokouksen osanottajien joukossa. Nykyisin se on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin (Lystra, Lystrensis).
Persialaiset tuhosivat kaupungin 500-luvulla ja arabit 600–800-luvuilla. 1000–1200-luvuilta lähtien sitä hallitsivat seldžukit ja vuodesta 1466 lähtien osmanit. Lystrassa on suoritettu joitakin arkeologisia kaivauksia.
Rakennukset ja löydökset

Lystran paikalta on löydetty muun muassa asuntojen ja kirkkojen raunioita, vartiotornien jäänteitä, vesisäiliöitä sekä hautoja. Löydöt ajoittuvat pääosin 100–700-luvuille.
Apostolit Paavali ja Barnabas Lystrassa. Willem de Poorterin maalaus, n. 1630.
Kuinka maa muuttui musiikiksi

| Kuinka maa muuttui musiikiksi |
| --- | --- |

Kirjailija:  Olli Heikkonen
Kansitaiteilija:  Markko Taina
Kieli:  suomi
Genre:  runous
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  61
ISBN:  951-31-2880-6

Edeltävä:  Jakutian aurinko
Seuraava:  Jäätikön ääri
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kuinka maa muuttui musiikiksi on Olli Heikkosen vuonna 2003 ilmestynyt toinen runokokoelma.
Aiheesta muualla

Mervi Kantokorpi: Runojahdissa ympäri Eurooppaa[vanhentunut linkki]. Helsingin Sanomat 8.11.2003.
Kristiina Kosunen: Sävelet odottavat kuulijaa. Kiiltomato.net 15.2.2004.
Kuinka teknologia kesytetään

| Kuinka teknologia kesytetään: Kulutuksen tieteestä kulutuksen taiteeseen |
| --- | --- |

Kirjailija:  Mika Pantzar
Kansitaiteilija:  Kai Sinervo
Genre:  tekniikan sosiaalihistoria
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1996
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  180
ISBN:  951-31-0870-8
Sarja: Hanki ja jää
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kuinka teknologia kesytetään: Kulutuksen tieteestä kulutuksen taiteeseen on Mika Pantzarin kirja tekniikan sosiaalihistoriasta. Teoksen on julkaissut Tammi vuonna 1996.
Aiheesta muualla

Kalle Michelsen: Kuka kesyttäisi teknologian? Tieteessä tapahtuu 1/1997.
Kuin silloin ennen (kappale)

| Kuin silloin ennen> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Jarkko ja Laura
Levy-yhtiö:  Decca
Kesto:  2:34
Tyylilaji:  iskelmä
Julkaistu:  1969
Säveltäjä(t):  Toivo Kärki
Sanoittaja(t):  Juha ”Watt” Vainio
Albumilta:  Jarkko ja Laura
Euroviisutiedot
Vuosi:  1969
Maa:  Suomi
Kieli:  suomi
Sijoitus:  12.
Pisteet:  6
Muuta:  Kapellimestarina Ossi Runne
Kuin silloin ennen on Toivo Kärjen säveltämä ja Juha ”Watt” Vainion sanoittama kappale, jolla Jarkko ja Laura osallistuivat vuoden 1969 Eurovision laulukilpailuun. Heidän sijoituksensa oli kuudella pisteellä kahdestoista 16 kilpailijan joukossa. Historiallisessa kilpailussa voiton vei neljä maata: Espanja, Iso-Britannia, Ranska ja Alankomaat.
Kappale levytettiin 28. helmikuuta 1969, ja se julkaistiin samana vuonna singlenä. B-puolella oli ”Et mennä saa”.  Suosionsa myötä kappale on julkaistu usealla kokoelmalla, kuten 20 suosikkia -sarjan Kuin silloin ennen -albumilla ja levyllä Toivo Kärjen kauneimmat laulut.
Tarja Ylitalo levytti kappaleen samana vuonna kokoelmalevylle ”Tähtijahti -69” ensimmäisenä levytyksenään. Virolainen Kalmer Tennosaar lauloi kappaleen levylle vuonna 2002 Heldur Karmon sanoin nimellä Nii kui enne.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Jarkko ja Laura: Kuin silloin ennen
Suomen euroviisuedustuskappaleet
| --- | --- |
1960–luku:   Valoa ikkunassa  Tipi-tii  Muistojeni laulu  Laiskotellen  Aurinko laskee länteen  Playboy  Varjoon – suojaan  Kun kello käy  Kuin silloin ennen 
1970–luku:   1970  Tie uuteen päivään  Muistathan  Tom tom tom  Älä mene pois  Viulu-ukko  Pump pump  Lapponia  Anna rakkaudelle tilaisuus  Katson sineen taivaan 
1980–luku:   Huilumies  Reggae OK  Nuku pommiin  Fantasiaa  Hengaillaan  Eläköön elämä  Päivä kahden ihmisen  Sata salamaa  Nauravat silmät muistetaan  La dolce vita 
1990–luku:   Fri?  Hullu yö  Yamma Yamma  Tule luo  Bye Bye Baby  1995  Niin kaunis on taivas  1997  Aava  1999 
2000–luku:   A Little Bit  2001  Addicted to You  2003  Takes 2 to Tango  Why?  Hard Rock Hallelujah  Leave Me Alone  Missä miehet ratsastaa  Lose Control 
2010–luku:   Työlki ellää  Da Da Dam  När jag blundar  Marry Me  Something Better  Aina mun pitää  Sing It Away  Blackbird  Monsters  Look Away 
2020–luku:   Looking Back  Dark Side  Jezebel  Cha cha cha  No Rules 
Yliviivattu vuosiluku tarkoittaa, että Suomi ei osallistunut kilpailuun kyseisenä vuonna.
Elina Kujala

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten salibandy.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten salibandy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | St. Gallen 2011 |  |  |
|  Hopeaa | Ostrava 2013 |  |  |
|  Hopeaa | Tampere 2015 |  |  |
|  Hopeaa | Bratislava 2017 |  |  |
|  Pronssia | Västerås 2009 |  |  |
Elina Kujala (s. 1. helmikuuta 1987) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä. Suomen maajoukkueessa hän on edustanut Suomea vuosien 2009, 2011, 2013, 2015 ja 2017 MM-kilpailuissa ja saavuttanut niissä neljä hopeaa ja yhden pronssin. Joulukuussa 2017 hän nousi eniten maaotteluita pelanneeksi suomalaiseksi naispelaajaksi. Kaikkiaan hän on pelannut 132 maaottelua ja tehnyt niissä 57 maalia sekä antanut 46 maalisyöttöä.
Sarjatasolla Kujala edustaa Salibandyliigassa pelaavaa SB-Prota, jonka naisten joukkueessa hän on pelannut kaudesta 2004–2005 alkaen. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2014, 2018 ja 2019 sekä saavuttanut viisi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia. Kaudet 2007–2010 hän pelasi Sveitsissä Piranha Churin joukkueessa.
Elina Kujalan kaksoissisko Karoliina Kujala on myös pelannut salibandymaajoukkueessa.
Hennie Kuiper

Hennie Kuiper vuonna 1988
Hennie Kuiper (s. 3. helmikuuta 1949 Denekamp, Alankomaat) on menestynyt alankomaalainen maantiekilpapyöräilijä. Kuiper tunnettiin kilpauran aikana muun muassa lisänimillä The Gentleman ja Tonton. Hänen amatööriuransa (1968–1972) paras saavutus on olympiakulta Münchenistä 1972. Ammattilaisurallaan (1973–1988) hän voitti neljä pyöräilyn viidestä ”monumentista”: Paris-Roubaix’n (1983), Flanderin ympäriajon (1981), Milano–San Remon (1985) ja Lombardian ympäriajon (1981) – valloittamatta jäi vain Liège-Bastogne-Liège-kilpailu. Kuiper voitti maantiepyöräilyn maailmanmestaruuden vuonna 1975. Ranskan ympäriajossa hänen paras sijoituksensa oli yleiskilpailun toinen sija vuosina 1977 ja 1980.
Aiheesta muualla

Pyöräilyn Hall of Fame
Hennie Kuiperin omat kotisivut
Miesten maantiepyöräilyn maantiejon olympiavoittajat
Miesten maantiepyöräilyn maantieajon maailmanmestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Alankomaat
Reino Kuivamäki

Reino Iisakki Kuivamäki (17. toukokuuta 1918 Ilmajoki – 26. maaliskuuta 1982 Seinäjoki) oli suomalainen moukarinheittäjä, joka edusti Suomea arvokisoissa 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa.
Kuivamäki sijoittui Oslon EM-kisoissa 1946 moukarinheiton karsinnassa yhdeksänneksi. Lontoon 1948 olympialaisissa hän karsiutui, ja neljä vuotta myöhemmin Helsingin olympialaisissa hän sijoittui loppukilpailussa parhaana suomalaisena 14:nneksi tuloksella 51,85.
Kotimaassaan Kuivamäki edusti Kajaanin Kipinää ja Kurikan Ryhtiä. Hän voitti moukarinheiton Suomen mestaruuden neljä kertaa: vuosina 1946, 1947, 1948 ja 1950. Vuonna  1949 hän sai SM-pronssia. Hän edusti Suomea 13 maaottelussa, joissa hän saavutti kolme voittoa. Ennätyksekseen 186 cm pitkä Kuivamäki heitti 54,12 m vuonna 1947.
Urheilu-uran jälkeen Kuivamäki toimi itsenäisenä kuljetusyrittäjänä. Vuodesta 1961 lähtien hän työskenteli LVI-alalla usean alan yrityksen palveluksessa toimien samalla alan LVI-järjestön luottamustehtävissä.
Kuismala

Kuismalan kunta Seuloskoin piirin kartalla.
Kuismala (ven. Кузьмо́лово, Kuzmolovo) on kylä ja kunta Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Pietarin koillispuolella Käkisalmeen johtavan maantien ja rautatien varrella. Radalla on samanniminen asema. Kylässä on asukkaita vajaat 300 ja kunnassa 9 500 henkeä (vuonna 2007). Kunnan hallinnollinen keskus ja suurin asutuskeskus on Kuismalan kylän eteläpuolella sijaitseva Kuzmolovskin (ven. Кузьмо́ловский) kaupunkimainen taajama (9 000 asukasta vuonna 2007). Myös taajamasta käytetään epävirallisesti venäjänkielistä nimeä Kuzmolovo.
Kylän nimi juontuu ortodoksisesta ristimänimestä Kuisma (ven. Кузьма, Kuzma). Toiseen maailmansotaan saakka sitä asuttivat Toksovan seurakuntaan kuuluneet inkerinsuomalaiset. Kuzmolovskin taajama syntyi 1950-luvulla rakennetun kemian tutkimusinstituutin yhteyteen. Kaupunkimaisen taajaman statuksen se sai vuonna 1961. Nykyään siellä on tanskalaisen Aller Petfood -yhtiön tehdas, joka valmistaa lemmikkieläinten ruokasäilykkeitä. Suurin osa asukkaista käy töissä Pietarissa.
Kuismalan kylän ja taajaman lisäksi kuntaan kuuluu Kujalan (ven. Куялово, Kujalovo) kylä. Taajamasta on paikallisjuna- ja reittitaksiyhteys Pietariin.
Kunnan päämies on Vladimir Slastjon, kunnanhallinnon päämies Svetlana Prohorenko.
Aiheesta muualla

Kuismalan kunnan sivusto (venäjäksi)
Kuismalan kunta Seuloskoin piirin sivustolla (venäjäksi)
Kuzmolovskin taajama Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
| n k Leningradin alueen kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Antrea  Boksitogorsk  Enso  Hatsina  Ivangorod  Jaama  Kiriši  Koivisto  Kommunar  Korotka  Koskenala  Käkisalmi  Laukaa  Lotinapelto  Lomkka  Lupana  Olhava  Pella  Pikaljovo  Pähkinälinna  Seuloskoi  Sierattala  Sjasstroi  Slantsy  Sosnovyi Bor  Tihvinä  Tusina  Uuras  Uusi-Laatokka  Viipuri  Volossova  |  |
| Kaupunkityyppiset taajamat |  Budogoštš  Haisevaisi  Imeni Morozova  Imeni Sverdlova  Jefimovski  Johannes  Jääski  Kaarlahti  Kuismala  Lepäsi  Naasia  Namkku  Nikolski  Orinansavotta  Paulova  Priladožski  Punaporu  Rahja  Raivola  Rjabovo  Siiverska  Svirstroi  Taaitsa  Toksova  Tolmatšovo  Tuprova  Uljana  Vaaseni  Vahriselkä  Viiritsa  Vornasuo  Voznesenje  |  |
Karoliina Kujala

| Karoliina Kujala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. helmikuuta 1987 (ikä 37)
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  Salibandy
Seura:  SB-Pro
| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten salibandy.Maailmanmestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten salibandy.Maailmanmestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten salibandy.Maailmanmestaruuskilpailut  | Maa:   Suomi> Naisten salibandy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | St. Gallen 2011 |  |  |
|  Hopeaa | Ostrava 2013 |  |  |
|  Hopeaa | Tampere 2015 |  |  |
|  Hopeaa | Bratislava 2017 |  |  |
|  Pronssia | Västerås 2009 |  |  |
Karoliina Kujala (s. 1. helmikuuta 1987) on salibandypelaaja, joka on edustanut nurmijärveläistä SB-Prota vuosina 2004–2007 sekä uudelleen vuodesta 2011 alkaen. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2014, 2018 ja 2019 sekä saavuttanut viisi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Välillä hän pelasi sveitsiläisessä Piranha Churissa.
Kujala on Suomen maajoukkueen pelaajana ollut mukana vuosien 2009, 2011, 2013, 2015 ja 2017 MM-kilpailuissa ja saavuttanut niissä neljä hopeaa ja yhden pronssin. Kaikkiaan hän on pelannut 122 maaottelua ja tehnyt niissä 48 maalia sekä antanut 38 maalisyöttöä.
Kujalan kaksoissisko Elina Kujala on myös pelannut salibandymaajoukkueessa.
Kuivajoen vesistö

| Kuivajoen vesistö  (Suomen päävesistö: 63) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Pohjanmaa, Lappi
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Kuivajoen vesistö (63)
Vesistöjako:  Kuivajoen alaosan alue (63.01), Oijärven alue (63.02), Kivijoen alaosan alue (63.03), Kivijoen keskiosan alue (63.04), Kivijoen yläosan valuma−alue (63.05), Luujoen valuma-alue (63.06), Hamarinjoen valuma-alue (63.07)
Laskujoki:  Kuivajoki
Laskupaikka:  Kuivaniemessä, Perämeri 
Koordinaatit:  65°33′58″N, 25°10′16″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  1 356,24 km²  
Järvisyys:  2,72 % 
Alueen pituus:  75 km  
Alueen leveys:  40 km  
Pääuoma:  noin 40 km
Keskivirtaama:  17,7 m³/s  
 fiJoki laskee Perämereen Kuivaniemessä. 
Kuivajoen vesistö (vesistöaluetunnus 63) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Kuivajoki laskee Perämereen. Vesistöalueen pinta-ala on 1356,24 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 2,72 %.
Vesistöalueen toisessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Kuivajoen alaosan alue (63.01)
Luujoen valuma-alue (63.06)
Hamarinjoen valuma-alue (63.07)
Oijärven alue (63.02)
Kivijoen alaosan alue (63.03)
Kivijoen keskiosan alue (63.04)
Kivijoen yläosan valuma-alue (63.05)
Aiheesta muualla

Vesistöennusteet: Kuivajoen vesistö, vesi.fi
Lynkkaus

Yhdysvalloissa lynkattu musta mies. Kuva vuodelta 1925.
Muodot
Rasismi
Rasismi Suomessa
Rotusyrjintä
Afrofobia
Seksismi
Ikäsyrjintä (lapset, teinit)
Uskonnollinen syrjintä
Koulukiusaaminen
Työsyrjintä
Elitismi
Homofobia
Ksenofobia
Luokkasyrjintä
Miesviha
Naisviha
Nepotismi
Oikofobia
Sanismi
Transfobia
Vammaisten syrjintä
Audismi
Ableismi
Riisto
Uskontoryhmiä kohtaan
Muslimit
Juutalaiset
Kristityt
Uskonnottomat
Ilmeneminen
Apartheid
Etninen puhdistus
Holokausti
Kansanmurha
Lynkkaus
Orjuus
Vaino
Kiihotus
Valkoinen ylivalta
Rikos ihmisyyttä vastaan
Musta ylivalta
Pakkosiirto
Vihapuhe
Viharikos
Aiheeseen liittyvää
Ennakkoluulo
Moniarvoisuus
Monikulttuurisuus
Positiivinen syrjintä
Suvaitsevaisuus
Yhdenvertaisuus
Tasa-arvo
Poliittinen korrektius
Distributiivinen oikeudenmukaisuus
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Lynkkaus (engl. lynching) on väkijoukon suorittama laiton teloitus, jossa epäilty surmataan ilman oikeudenkäyntiä rangaistuksena väitetystä teostaan. Joskus lynkkaukseen liittyy epäillyn kidutusta.
Etymologia

Sanalle lynkata on kaksi selitystä. Ensimmäisen mukaan sana on syntynyt, kun virginialainen maanviljelijä Charles Lynch (1736–1796) otti tehtäväkseen rangaista epäsosiaalisuudesta ja rikoksista epäiltyjä henkilöitä, minkä seurauksena hänen sukunimensä jäi tarkoittamaan roistona pidetyn ihmisen listimistä. Toisen selityksen mukaan Virginiassa asustanut kapteeni William Lynch perusti oman tuomioistuimensa ja alkoi antaa laittomia tuomioita.
Syyt

Lynkkauksen perusteena on tavallisesti jokin vakava rikos, kuten murha, raiskaus tai tuhopoltto. Vaikka lynkkaukset ovatkin laittomia, ne ovat yhteisön hyväksymiä ja niiden tarkoitus on hyödyttää yhteisöä. Syytetty surmataan, koska häntä pidetään uhkana yhteisölle. Lynkkauksia on myös sanottu käytetyn Yhdysvaltojen etelävaltioissa mustan väestön pelotteluun ja hallintaan. Ihmisiä ei lynkata summittaisesti johonkin ryhmään kuulumisen vuoksi, kuten esimerkiksi Venäjän pogromeissa tehtiin. Myöskään tavanomaisia kostomurhia ei kutsuta lynkkauksiksi.
Menetelmät

Lynkkaus yhdistetään usein hirttämiseen, mutta myös muita vastaavissa tilanteissa käytettyjä surmaamistapoja kutsutaan lynkkaukseksi. Esimerkiksi Etelä-Afrikassa mustat väkijoukot lynkkasivat 1990-luvun taitteen vuosina yli 500 epäiltyä rikollista palavilla autonrenkailla.
Historia

Lynkkaukset ovat yleismaailmallinen ilmiö. Lynkkauksia ja samankaltaisia väkivaltatekoja on tapahtunut etenkin epävakaissa maissa, joissa oikeusjärjestelmää ei ole ollut. Yhdysvalloissa mustia lynkattiin suhteellisen paljon. Vuosien 1882–1951 välillä maassa lynkattiin tilastojen mukaan 4 730 ihmistä, joista 3 437 oli mustia ja 1 293 valkoisia. Vielä vuosina 1882–1885 lynkattiin enemmän valkoisia kuin mustia, mutta sen jälkeen mustista tuli uhrien enemmistö. Mustat lynkkasivat myös toisiaan, samoin kuin valkoiset, jotka lynkkasivat etenkin italialaisia ja sisilialaisia siirtolaisia. Yhdysvaltojen ulkopuolella lynkkaukset ovat yleensä kohdistuneet omanrotuisiin ihmisiin.
Lynkkauksia tapahtuu edelleen joissakin maissa. Esimerkiksi Guatemalassa väkijoukot surmasivat 240 ihmistä vuosien 1996–2002 aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lynkkaus Wikimedia Commonsissa
Kukkian reitin valuma-alue

Kukkian reitin valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.78) on Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 867,58 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 22,04 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Roine, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Hauhon alueelle (35.77).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta :
Kukkian alue (35.781)
Kuohijärven alue (35.782)
Nerosjärven alue (35.783)
Vesijaon valuma-alue (35.784)
Ämmätsänjärven–Myllyojan valuma-alue (35.785)
Heinäjoen valuma-alue (35.786)
Ekojärven valuma-alue (35.787)
Pitkälänojan valuma-alue (35.788)
Kukkola (Joensuu)

Kukkola on vanha sukutila Joensuussa, joka toimii kokouspaikkana ja virkistys- ja matkailukohteena.
Kukkolan tila sijaitsee lähellä Joensuun kantakaupunkia Karhunmäen kaupunginosassa Valtatie 6:n ja Valtatie 9:n lähellä. Sen osoite on Vanha valtatie 70. Rovasti ja opetusministeri Antti Kukkonen viljeli tilaa vuosina 1919-1958. Tilan omisti myöhemmin hänen tyttärensä Katri Kukkonen. Vuonna 1991 tila siirtyi testamenttilahjoituksena Pohjois-Karjalan maataloussäätiölle. Suurin osa metsistä siirtyi Joensuun kaupungille vuonna 2007.
Nykyinen päärakennus on vuodelta 1889. Tilalla on arboretum eli puulajipuisto sekä marttojen vuonna 2002 perustama näytepuutarha. Antti Kukkosen historiasta kertoo kotimuseo sekä erikoinen muistomerkki Hiljainen huone. Lapsille on perinneseikkailupolku ja Katrin metsäpolku, aitan vintillä on taidenäyttelytila.
Kiinteistö Oy Kukkolan koulutus- ja lomakeskuksen toimitusjohtajana työskenteli 1989–1997 agronomi, maanviljelysneuvos Veikko Puolanne. Kukkola toimi SPR:n pakolaiskeskuksena vuosina 1990-1992.
Kuinka rakastella neekerin kanssa ...väsymättä

| Kuinka rakastella neekerin kanssa > ..väsymättä.Comment faire l'amour avec un nègre sans se fatiguer |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jacques W. Benoit
Käsikirjoittaja:  Dany Laferrière Richard Sadler
Tuottaja:  Richard Sadler Ann Burke Henry Lange
Säveltäjä:  Manu Dibango
Kuvaaja:  John Berrie
Leikkaaja:  Dominique Roy
Lavastaja:  Gaudeline Sauriol
Pääosat:  Isaac de Bankolé Roberta Bizeau Myriam Cyr Maka Kotto
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Kanada  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Molécule Les Films Stock International
Levittäjä:  Aska Film International
Ensi-ilta:   helmikuu 1989  23. elokuuta 1989  17. marraskuuta 1989  20. huhtikuuta 1990  8. kesäkuuta 1990
Kesto:  95 minuuttia
Alkuperäiskieli:  ranska
Tuotto:  491 193 Yhdysvaltain dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuinka rakastella neekerin kanssa ...väsymättä (alkuperäiseltä nimeltä Comment faire l'amour avec un nègre sans se fatiguer) on kanadalais-ranskalainen vuonna 1989 valmistunut komediaelokuva. Elokuva perustuu haitilaisen kirjailijan Dany Laferrièren samannimiseen vuonna 1985 ilmestyneeseen romaaniin.
Elokuvan pääosia esittävät Isaac de Bankolé, Roberta Bizeau, Myriam Cyr ja Maka Kotto.
Elokuva sai ensi-iltansa Kanadassa helmikuussa 1989. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 17. marraskuuta 1989. Elokuva oli Suomen vuoden 1989 katsotuimpien elokuvien 76. sijalla, ja sen kävi katsomassa yhteensä 14 098 ihmistä. Suomen televisiossa elokuva on esitetty yhden kerran; heinäkuussa 1993 MTV3-kanavalla.
Juoni

Afrikkalaissyntyiset miehet Vieux ja Bouba jakavat asunnon Montrealissa. Bouba on amatööritason filosofi ja Vieux sympaattinen yliopisto-opiskelija, joka pyrkii kirjailijaksi. Vieux ostaa itselleen kirjoituskoneen ja alkaa työstää pienoisromaania.
Vieuxilla on paljon ihailijoita, joiden kanssa hän viettää aikaa, johon liittyy myös seksuaalista kanssakäymistä.
Kaupungin huumejengi ei pidä afrikkalaissyntyisistä asukkaista ja yrittää saada heitä keinolla millä hyvänsä pois takaisin kotimaihinsa. Vieux saa ajan myötä valmiiksi romaaninsa, jonka nimeksi tulee Kuinka rakastella neekerin kanssa ...väsymättä.
Vieuxin ja Bouban asunnossa syttyy tulipalo, jonka huumejengi on sytyttänyt tahallisesti. Bouba on tulipalon syttyessä nukkumassa, mutta palomiehet saavat hänet pelastettua. Vieux pelastaa viime hetkellä romaaninsa tulen keskeltä. Hän löytää kustantajan ja kirja julkaistaan.