stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lapérouse-luokka (merentutkimusalus)
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Lapérouse | Direction des Constructions Navales (DCN), Lorient | 11. kesäkuuta 1985 | 14. marraskuuta 1986 | 20. huhtikuuta 1988 |  |
| Borda | DCN | 12. syyskuuta 1985 | 14. marraskuuta 1986 | 16. kesäkuuta 1988 |  |
| Laplace | DCN | 11. kesäkuuta 1985 | 14. marraskuuta 1986 | 20. huhtikuuta 1988 |  |
| Arago | DCN | 26. kesäkuuta 1989 | 6. syyskuuta 1990 | 9. heinäkuuta 1991 |  |
Wii Fit Plus

| Wii Fit Plus |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Nintendo EAD
Julkaisija:  Nintendo
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Hiroshi Matsunaga
Tuottaja:  Tadashi Sugiyama
Säveltäjä:  Asuka Ota
Pelisarja:  Wii ja Wii Fit
Pelimoottori:  Wii Fit
Julkaistu:  JP 1. lokakuuta 2009NA 4. lokakuuta 2009AUS 15. lokakuuta 2009EU 30. lokakuuta 2009
Lajityyppi:  urheilu, fitness
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 3
Alusta:  Wii
Jakelumuoto:  Nintendon optinen levy ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Wii Fit Plus on Nintendo EAD:n kehittämä ja Nintendon julkaisema kuntoilupeli, joka on jatko-osa pelille Wii Fit. Peli julkaistiin Wii-pelikonsolille lokakuussa 2009. Wii Fit Plus esiteltiin ensimmäisen kerran E3-messuilla 2. kesäkuuta 2009. Wii Fit Plus sisältää 15 uutta tasapaino- ja aerobilajia ja kuusi uutta voimaharjoittelu- ja joogalajia. Uusi pelin sisältämä ominaisuus on kalorienpolttolaskuri.
Peliä pelataan Wii Balance Board -tasapainolaudalla. Monia lajeja voi pelata vain yksinpelinä. Pelistä löytyy myös lajeja, joita voi pelata jopa kahdeksan pelaajaa.
Lajit > Jooga

Spine Extension
Gate
Grounded V
Lajit > Lihasharjoittelu

Balance Bridge
Single Leg Reach
Side Lunge
Lajit > Training Plus

Perfect 10
Island Cycling
Rhythm Kung-Fu
Driving Range
Segway Circuit
Bird’s-Eye Bull’s Eye
Snowball Fight
Obstacle Course
Tilt City
Rhythm Parade
Big Top Juggling
Skateboard Arena
Table Tilt Plus
Balance Bubble Plus
Basic Run Plus
Vastaanotto

Peli sai pääosin positiivisia arvosteluja arvostelijoilta. IGN antoi pelille arvosanaksi 8,2. GameTrailers antoi arvosanaksi 7,5/10. GameSpot antoi myös sille arvosanaksi 7,5/10. Official Nintendo Magazine antoi sille arvosanaksi 91 %. 1UP antoi arvosanaksi A-:n. X-Play antoi sille arvosanaksi 4/5. Kuukautta myöhemmin pelin julkaisusta peliä oli myyty maailmanlaajuisesti yhteensä 2,16 miljoonaa kappaletta ja huhtikuuhun 2011 mennessä 18,49 miljoonaa kappaletta.
Lars Wiik

Lars Johan Wiik (23. elokuuta 1876 – 7. kesäkuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen liikemies ja ratapyöräilijä.
Lars Wiik tuli 1890-luvulla tunnetuksi luistelijana ja ratapyöräilijänä. Vuonna 1896 rakennettiin Helsinkiin Eläintarhan urheilukentän paikalla puinen polkupyöräkilparata, joka oli käytössä viiden vuoden ajan. Radalla pidettiin ensimmäiset kilpailut heinäkuussa 1897 kolmella eri matkalla ja Wiik voitti jokaisen kilpailun uusilla ennätysajoilla. Syyskuussa 1897 hän kilpaili Tukholmassa ja voitti siellä yhden kilpailun. Vuonna 1898 Wiik ajoi Viipurissa yhden kilometrin matkan aikaan 1 minuutti 21,1 sekuntia, mikä oli silloinen maailmanennätys ja luultavasti ainoa suomalaisen saavuttama pyöräilyn maailmanennätys. Wiikillä oli kaikkiaan 8 Suomen mestaruutta pyöräilyssä.
Wiik oli aluksi Ab Systeman palveluksessa ja vuonna 1919 hän perusti konttoritarvikkeita, toimistokalusteita ja autoja maahantuoneen osakeyhtiö Novan. Yhtiö edusti Continental-merkkisiä kirjoituskoneita ja Wanderer-merkkisiä autoja. Toimipaikkana oli aluksi Viipuri, mutta yhtiön toiminta siirtyi sitten Helsinkiin. Myöhemmin Wiik oli mukana Kontinental Depot- ja Amko-nimisissä konttoritarvikealan yrityksissä. Vuonna 1921 Wiik osallistui 500 kilon painoisella Wanderer-autolla Hanko-Helsinki ajoihin. Vuonna 1922 Wiikin Nova-yhtiö alkoi maahantuoda saksalaisia Stoewer-merkkisiä autoja. Wiik osallistui Suomen Automobiili Klubin Lauttasaarenselällä helmikuussa 1923 järjestämiin talviajoihin sikarinmuotoisella Stoewer-kilpa-autolla, jonka  moottorin iskutilavuus oli 2,48 -litraa ja teho 90 hevosvoimaa. Wiikin auto voitti kilpailussa oman luokkansa.
Wiik osallistui Suomen Automobiili Klubin toimintaan sen matkailujaoston jäsenenä ja toimi klubin tilintarkastajana. Hän oli myös klubin julkaiseman Moottori-lehden avustaja.
Wig Wam

| Wig Wam |
| --- | --- |
 Wig Wam esiintymässä vuonna 2010.
Tiedot
Toiminnassa:  2001–2014
Tyylilaji:  glam rock, glam metal
Kotipaikka:  Østfold, Norja
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Åge Sten Nilsen, laulu   Trond Holter, kitara   Bernt Jansen, basso   Øystein Andersen, rummut  
Levy-yhtiö:  Voices of Wonder, 2005–   Global Music, 2004   King Records, 2006–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wig Wam esiintymässä vuonna 2007.
Wig Wam on vuonna 2001 Norjan Østfoldissa perustettu glam metal -yhtye. Yhtyeen musiikki ja pukeutumistyyli jäljittelevät 1980-luvun glam metal -yhtyeille ominaista tyyliä. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat ”I Turn to You”, ”Crazy Things”, ”Hard to Be A Rock’n’Roller”, ”Gonna Get You Someday” ja Norjaa vuoden 2005 Eurovision laulukilpailussa edustanut ”In My Dreams”.
Historia

Wig Wam perustettiin Østfoldissa vuonna 2001. Ennen yhtyeen perustamista kaikki jäsenet olivat olleet tiiviisti kiinni musiikkibisneksessä ja soittaneet yhtyeissä Dream Police, Artch, Sha-Boom, Ole Evenrud and Alien tai tehneet jopa soolouraa. Wig Wam teki paljon töitä menestyksensä eteen soittaen Norjassa useita konsertteja. Se nousi pian yhdeksi menestyneimmistä norjalaisista liveyhtyeistä.
Vuonna 2004 yhtye julkaisi debyyttialbuminsa 667... The Neighbour of the Beast, jolla viitataan sekä raamatulliseen Pedon lukuun että brittiläisen Iron Maidenin klassikkoalbumiin The Number of the Beast. Albumi saavutti huomattavaa menestystä hittikappaleen ”I Turn to You” ansiosta. Seuraavana vuonna yhtye osallistui singlehitillään ”In My Dreams” Eurovision laulukilpailuihin ja sijoittui yhdeksänneksi. Sen jälkeen julkaistiin toinen albumi Hard to Be a Rock’n’Roller. Levyllä on vaikutteita yhtyeen tärkeimmältä innoittajalta, Kissiltä.
Maaliskuussa 2006 julkaistiin yhtyeen kolmas studioalbumi Wig Wamania. Tämäkin albumi oli menestys, ja Wig Wamista oli tullut todella suosittu. Albumi muistetaan erityisesti hittikappaleesta ”Gonna Get You Someday”.
Yhtyeen neljäs studioalbumi, Non Stop Rock N’ Roll, ilmestyi 22. tammikuuta 2010.
Vuonna 2014 Wig Wam ilmoitti lopettavansa.
Marraskuussa 2019 Wig Wam ilmoitti yhtyeen jälleenyhdistymisestä vuoden 2020 Tons of Rock -festivaalilla, Oslossa, antamatta enempää tietoa tulevaisuuden näkymistä tämän tapahtuman jälkeen. Yhtye julkaisi uuden singlen, Never Say Die, 27. lokakuuta 2020.
Kokoonpano

Glam (Åge Sten Nilsen) – laulu
Teeny (Trond Holter) – kitara
Flash (Bernt Jansen) – basso
Sporty (Øystein Andersen) – rummut
Albumit

667 ... The Neighbour of the Beast (2004)
Hard to Be a Rock'n'Roller (2005)
Wig Wamania (2006)
Live in Tokyo (2007)
Non Stop Rock N' Roll (2010)
Wall Street (2012)
Never Say Die (2021)
Out of the Dark (2023)
La Coquille

| La Coquille |
| --- | --- |

 fiLa Coquille 
 45°32′31″N, 0°58′34″E 
Kokonaispinta-ala:  22,37 km2
Korkeus merenpinnasta:  259  m ja 432  m
Väkiluku 2021:  1 261 
Muuta
Postinumero:  24450
 www.ville-lacoquille.fr 
La Coquille on ranskalainen kunta, joka sijaitsee Dordognen departementissa Uudessa-Aktivaniassa..
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta La Coquille Wikimedia Commonsissa
Kympin todistus

Kympin todistus on Unicefin ja raahelaisen luokanopettaja Anna Karjulan keväällä 2019 lanseeraama todistus, jonka opettajat voivat halutessaan antaa oppilailleen. Todistuksella halutaan muistuttaa lapsen oikeuksista.
Historia

Anna Karjula jakoi ideansa kympin todistuksesta vuonna 2018 Facebookissa toimivassa Alakoulun aarreaitta -ryhmässä, joka on tarkoitettu opettajille ja kasvatusalan toimijoille. Idea alkoi kiertää sosiaalisessa mediassa ja Karjula esitteli ideansa myös Unicefille, joka innostui ideasta. Unicef muokkasi todistuksen lapsen oikeuksiin perustuvaksi.
Virallisesti Kympin todistus lanseerattiin vuonna 2019 juhlistamaan sitä, että YK:n lapsen oikeuksien sopimus täytti 30 vuotta. YK:n lapsen oikeuksien sopimuksen tärkein tavoite on taata kaikille lapsille perusoikeudet: terveyttä, koulutusta, tasa-arvoa ja turvaa. Unicefin mukaan jokaisen sukupolven on saatava perustiedot ihmisoikeuksista, jotta he voivat tunnistaa, milloin omia tai muiden oikeuksia loukataan. Idean keksinyt Karjula kertoi, etteivät lapset aina ymmärrä sitä, ettei koulusta saatava todistus mittaa heitä ihmisenä. Kukaan ei ole ihmisenä vitosen arvoinen.  Unicef lähetti viestin todistuksesta kaikille Suomen rehtoreille. Todistus oli ladattavissa Unicefin verkkosivuilla.
Vuonna 2020 Unicef ja Suo­men Van­hem­pain­liit­to kan­nus­ti­vat kou­lu­ja ja opet­ta­jia ja­ka­maan Kym­pin to­dis­tuk­sen kaikille op­pi­lail­le, sillä erityisesti koronake­vää­nä Kym­pin to­dis­tukselle oli tarvetta. Todistus oli saatavilla suo­mek­si, ruot­sik­si, eng­lan­nik­si, poh­jois­saa­mek­si ja ro­ma­ni­kie­lel­lä. Todistuksesta oli tehty myös sa­nal­li­nen to­dis­tus, jota voidaan jakaa esi­mer­kik­si ala­kou­lu­lai­sil­le ja oppilaille, joilla on suo­mi toi­se­na kie­le­nä.
Käyttö

Todistus suunniteltiin alun perin peruskouluihin, mutta sitä on jaettu myös esiopetuksessa, lukiossa, toisen asteen oppilaitoksissa ja koulujen ulkopuolella. Todistuksen voi jakaa kevätjuhlan yhteydessä, mutta sitä suositellaan jaettavaksi jo ennen sitä, jotta todistuksesta ehditään keskustella yhdessä.
Kympin todistuksessa on kymmenen kohtaa, joissa puhutaan esimerkiksi ihmisarvosta, persoonasta sekä koskemattomuuden, oppimisoikeuksien ja hyvinvoinnin tärkeydestä.
Aiheesta muualla

Kympin todistus
Kympin todistus Unicefin sivulla
Verjato

| Verjato Верято |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Pihkovan alue
Piiri:  Pustoškan piiri
Koordinaatit:  56°24′05″N, 29°31′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Velikajan valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Velikaja
Laskujoki:  Velikaja
Järvinumero:  01030000111102000025472
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  170 m  mpy. 
Pituus:  8 km 
Leveys:  2,9 km 
Pinta-ala:  9,13 km² 
Tilavuus:  0,079 km³ 
Keskisyvyys:  8,7 m 
Suurin syvyys:  29,1 m 
Valuma-alue:  1 287 km² 
Saaria:  noin 60 
 fiVerjato 
Verjato tai Kopylokin varastoallas (ven. Верято, Копылковское водохранилище, Kopylokovskoje Vodohranilištše) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä Kopylokin taajamassa. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.
Maantietoa

Järvi on 8,0 kilometriä pitkä, 2,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on saarineen 9,13 neliökilometriä eli 913 hehtaaria. Järven ilme on rikkonainen sen mutkaisen muodon, lukiosten saarien sekä lahtien ja niemien vuoksi. Järvellä on kartan mukaan noin 60 saarta, joiden yhteispinta-ala on 32 hehtaaria. Huomattavin saari on 1,3 kilometriä pitkä ja leveimillään 130 metriä leveä saari. Se jakaa järven pituussuunnassa kahtia sen keskiosassa. Yhdessä muiden saarien kanssa vaikuttaa ilmakuvista siltä, että saaret ovat vedenalaisen harjujakson vedenpinnan yläpuolisia osia. Monet järvenosat ovat matalia ja niissä kasvaa rehevä vesikasvillisuus. Järven keskisyvyys on 8,7 metriä ja syvänteessä on 29,1 metriä vettä. Eräillä järvelahdilla on oma nimensä. Esimerkiksi järven kaakkoispuolella työntyy kapean lahdensuun takana Voltšenets (ven. Волченец) 1,3 kilometriä pitkänä ja 0,9 kilometriä leveänä kaakkoon päin. Hieman pienempi lahti on etelärannassa sijaitseva useiden saarien suojaama lahti ja pohjoisrannassa 1,7 kilometriä pitkä kapeasuinen lahti.Järvi on metsien ympäröimä. Järven lounaispäässä on kuitenkin asutusta ja viljeltyjä peltoja. Asutus on keskittynyt Kopylokin (ven. Копылок) kylään, joka on muodostunut 900 metriä pitkän Velijakan ympärille Verjaton ja Zavolotskojen väliin. Velikajassa on 200 metriä ennen joensuuta voimalaitospato, jonka Kopylkovskajan vesivoimalaitos (ven. Копылковская ГЭС) ei ole enää käytössä. Joen ylittää padon kohdalla Pustoškasta alkava tie kohti Krasnojeta (ven. Красное).
Luontoarvoja

Järvessä elää ainakin hauki, ahven, särki, lahna, muikku, seipi, turpa, säyne, mutu, suutari, made, kiiski, sorva, rantanuoliainen, allikkosalakka, mutakala, törö, salakka, pasuri, punasalakka, ruutana, nieriä, simppu ja kymmenpiikki, sekä jokirapua, jota on niukasti. Järven kivikkoinen pohja on hiekkaa, joka on peittynyt mudalla. Rannat ovat hiekkarantoja, jotka ovat paikoitelleen kivisiä, soraa, hiekkaa ja soistuneina myös leitteiset.
Järven lounaisosassa sijaitsee rannassa kalankasvattamo, jonka suuria rysiä erottaa ilmakuvista.
Historiaa

Velikajan, jonka aikaisempi pinta-ala oli 4,3 neliökilometriä, patoaminen vuonna 1953 nosti Verjaton vedenpintaa niin korkealle, että viereiset järvet Beloje (ven. Белое), Gogolenets (ven. Гоголенец), Voltšenets, Harino (ven. Харино) ja Podsoš (ven. Подсош) yhdistyivät suuremmaksi tekojärveksi. Tekojärven pinta-alaksi tuli 23 neliökilometriä ja sen suurin syvyys oli 29 metriä. Kopylkovskajan vesivoimalaitos valmistui vuonna 1960 ja sen rakennekapasiteetti oli 0,4 megawattia. Voimalapadon turvallisuusvaaran takia tekojärven vedenpintaa alennettiin vuonna 1974 noin 3,5 metriä. Voimala on rapistunut ja mahdollisesti korjauskelvoton.
Vedenpinnan nostosta on niin vähän aikaa, että veden alle kuoleiden puiden rungot törröttävät edelleen vedenpinnan yläpuolella. Ne muodostavat vaaran veneilijöille ja melojille, koska ne voivat iskeytyä pohjan läpi upottaen tai kaataen veneen.
Vesistösuhteita

Verjato sijaitsee Velikajan valuma-alueella. Velikaja on Velikajan valuma-aluen pääuoma ja valuma-alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen eteläisimmän osan. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.
Järven lähialue on pieni, sillä se sijaitsee lähellä muita valuma-alueita. Järveä ympäröivät pikkulammet saattavat laskea siihen, vaikka niiden laskuojia ei ole merkitty karttaan. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 456  tai 1 287 neliökilometriä . Suuri valuma-alue johtuu Velikajasta, joka virtaa järveen. Se tekee järvestä sen läpivirtausjärven. Pääuomassa edelliset suuret järvet ovat Tšenoje Lukoje (ven. Лукοе) ja seuraavat järvet ovat Zavolotskoje ja Bystroje.
Huomautuksia

1 2 3 4 5 6 7  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuus, asutus ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
↑  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä.
1 2 3 4  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Верято, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
↑  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Малые ГЭС Псковской области#Копылковская ГЭС, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
Aiheesta muualla

Sopimus vesivoiman elvyttämiseksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: ru:Верято & ru:Малые ГЭС Псковской области
Käännös suomeksi
Tuliase

Tuliase. Tyhjä hylsy lentää karbiinista (M4+M203) laukauksen jälkeen.
Tuliase on ase, joka ampuu palamisreaktiosta syntyvien kaasujen avulla suurinopeuksisia luoteja tai kranaatteja. Yleensä tuliaseissa käytetään ruutia nopean palamisreaktion aikaansaamiseksi. Vanhemmissa aseissa käytettiin rikistä, hiilestä ja salpietarista valmistettua mustaa ruutia ja uudemmissa tehokkaampaa savutonta ruutia eli selluloosanitraattia, jota on käytetty tuliaseissa jo 1800-luvun lopulta lähtien.
Tuliaseille on olemassa kaksi eri perustyyppiä: käsiaseet ja tykit. Käsiaseet ovat ihmisen kannettavissa olevia aseita, kun taas tykit ovat lavettiasenteisia tuliaseita, joiden kaliiperi on suurempi kuin 20 millimetriä.[lähde? ] Käsiaseissa ja vanhoissa kanuunoissa ammus oli yleensä luoti tai kanuunankuula, joka ammutaan matkaan ruudin avulla, mutta joka ei sisällä räjähdysainetta. Uudenaikaisessa tykistössä (1700-luvun lopulta alkaen) ammutaan kranaatteja, jotka räjähtävät joko osuessaan kohteeseensa tai ilmassa etukäteen säädetyn lentoajan kuluttua. Jälkimmäiset jakaantuvat ilmatorjuntakranaatteihin ja srapnelleihin.
Kiinalaiset keksivät ruudin valmistuksen vuoden 850 paikkeilla. Hiukan ennen ensimmäisen vuosituhannen loppua he rakensivat ensimmäisen tykin sullomalla ruutia bambuputkeen ja keihään sen eteen. Keihäs lensi räjähdyksen voimasta kohti vihollista.
Viime vuosisatojen aikana tuliaseet ovat olleet hallitseva asetyyppi. Uudenaikainen sodankäynti myöhäisrenessanssista lähtien on nojautunut tuliaseisiin ja vaikuttanut merkittävästi sotahistoriaan ja historiaan yleensä.
Käsiaseiden tyypit

Tulikeihäs on keihäs, jonka sivuun on kiinnitetty pieni bambuinen putki, joka laukaistaessa ampuu ammuksia noin kolmen metrin päähän.
Käsikanuuna on jalkaväen käytettäväksi pienennetty versio tavallisesti kanuunasta.
Arkebuusi on lunttulukkoa käyttävä ase, jossa ei ole standardisoitua kaliiperia ja jota tuetaan maahan laitettavan tikun avulla, joka kiinnitetään aseessa olevaan hakaan, ja siksi sitä kutsutaan myös hakapyssyksi.
Kaliveri on arkebuusi, jossa on standardisoitu kaliiperi.
Musketti oli alun perin raskaampaa kaliiperia käyttävä arkebuusi, mutta siitä tuli lopulta yleistermi kaikille suusta ladattaville olalta ampuville aseille.
Väkipyssy on suusta ladattava ase, joka ampuu useita laukauksia laajalle alueelle.
Pistooli on pienikokoinen tuliase, jota pystyy käyttämään yhdellä kädellä, joskin ampuminen on tarkempaa jos ampuja käyttää molempia käsiä.
Kivääri on rihlattu olalta ammuttava ase, joka ladataan piipun perästä. Jos aseessa on rihlaus mutta se ladataan piipun suuaukon kautta, sitä kutsutaan rihlatuksi musketiksi.
Haulikko ampuu hauleiksi kutsuttuja ammuksia laajalle alueelle samalla tavalla kuin väkipyssy mutta ase ladataan piipun perästä patruunoilla.
Konekivääri on suurikokoinen vyösyöttöinen ase, jonka voi ampua tyhjäksi vetämällä liipasimesta vain kerran ja pitämällä se pohjassa.
Raskas konekivääri on konekivääri, joka käyttää suurikaliiperista patruunaa.
Pikakivääri on konekivääri joka käyttää vyön sijaan lipasta.
Konepistooli on pistoolikaliiperia käyttävä täysiautomaattinen ase.
Itselataava kivääri viittaa käytännössä mihin vain kivääriin jossa ei ole manuaalista latausmekanismia, mutta usein termiä käytetään vain puoliautomaattisista kivääreistä.
Rynnäkkökivääri on kivääri, joka käyttää keskitehoista kiväärin patruunaa ja kykenee ampumaan sekä puoliautomaattista tulta että sarjatulta.
Taistelukivääri on täysivoimaista kiväärinpatruunaa käyttävä sekä puoliautomaattiseen tuleen että sarjatuleen kykenevä kivääri.
Karbiini on lyhytkokoinen kivääri.
Tarkkuuskivääri on kivääri, johon on kiinnitetty kiikaritähtäin pitkän etäisyyden ampumista varten. Piippu on myös usein pidempi kuin muissa kivääreissä.
Kranaatinheitin ampuu kranaatin huomattavasti pidemmälle kuin on mahdollista käsikranaattia käyttämällä.
Mekanismit > Tulikeihäs

Tulikeihäs on historian ensimmäinen tuliase, ja sitä käytettiin 900-luvun Kiinassa. Tulikeihäässä tavalliseen keihääseen on kiinnitetty pieni bambusta valmistettu putki, jonka pohjalla on ruutia, sisällä ammuksia ja perässä sytytyslanka. Lanka sytytetään hieman ennen lähitaistelua vihollisen kanssa. Tulikeihään kantama on erittäin lyhyt, vain noin kolme metriä. Tulikeihäs ei saavuttanut suurta suosiota Kiinassa eikä levinnyt Kiinan ulkopuolelle.
Mekanismit > Käsikanuuna

Käsikanuuna kehitettiin 1200-luvun Kiinassa ja levisi Eurooppaan 1300-luvulla missä sitä käytettiin 1500-luvulle asti. Käsikanuuna on käytännössä vain pienennetty versio tavallisesta kanuunasta: se on metallinen putki, jonka pohjalle asetetaan ruutia ja sen jälkeen kuula tai kuulia, joka laukaistaan asettamalla liekki perässä olevan reiän päälle. Tämä toimintamekanismi teki tähtäämisestä hankalaa, minkä vuoksi käsikanuunaa käytti usein kaksi miestä, joista toinen tähtää ja toinen laukaisee aseen. Käsikanuunan kantama oli merkittävästi suurempi kuin tulikeihään, muutama kymmenen metriä.
Mekanismit > Rataslukko

Rataslukko kehitettiin Baijerissa 1500-luvun alussa ja ne olivat ensimmäiset itse-sytyttävät tuliaseet. Rataslukossa hanaan on kiinnitetty pala rikkikiisua, joka asetetaan ratasta vasten. Kun liipasinta vedetään, rattaan liike rikkikiisua vasten luo kipinöitä, mikä laukaisee aseen. Rataslukko oli myös ensimmäinen mekanismi, jonka pohjalle kehitettiin pienempiä yhden käden aseita, pistooleja.
Rataslukko-ase ladataan viemällä rikkikiisu pois rattaan luota. Tämän jälkeen ratas kierretään tähän tarkoitetulla työkalulla, mikä valmistaa rattaan ampumista varten. Tämän jälkeen ruuti ja kuula kaadetaan pannuun ja piippuun samalla tavalla kuin lunttulukkoaseessa. Viimeiseksi rikkikiisu asetetaan ratasta vasten ja ase on valmis ampumista varten.
Rataslukko nousi nopeasti suosioon, sillä se korjasi lunttulukon palavasta luntusta johtuvat ongelmat. Tästä huolimatta siitä ei koskaan tullut yhtä yleinen kuin lunttulukko. Rataslukko on monimutkainen mekanismi valmistaa ja vaati monimutkaisia takomistekniikoita ja ymmärryksen kellon valmistamisesta, joka oli aikanaan tarkkaan suojeltu kiltasalaisuus: harvassa olivat ne sepät, jotka kykenivät valmistamaan aseen. Rataslukkoaseiden valmistus oli rajoittunut alueille, joissa kyseinen taito oli saatavilla, lähinnä kaupunkeihin joissa valmistettiin kelloja. Rataslukko ei saavuttanut suosiota Venäjällä tai Aasiassa. Nämä asiat tekivät rataslukosta huomattavasti kalliimman kuin lunttulukko, minkä vuoksi armeijat käyttivät ensisijaisesti lunttulukkoaseita kun taas rataslukkoaseita käyttivät lähinnä vain eliittijoukot, ruudinvartijat, upseerit ja yksityishenkilöt.
Mekanismit > Sieppolukko

Sieppolukko kehitettiin Saksan eteläosissa 1540-luvulla. Sieppolukko oli huomattavasti yksinkertaisempi valmistaa kuin rataslukko ja levisi tämän vuoksi huomattavasti laajemmalle kuin rataslukko vaikkei sekään silti kyennyt täysin korvaamaan lunttulukkoa. Sieppolukko oli myös vähemmän luotettava kuin rataslukko, mikä teki rataslukosta yleisemmän niille joille sellaisen hankkiminen oli mahdollista.
Sieppolukossa hanaan on kiinnitetty pala piikiveä, joka liipasinta vedettäessä iskee L-kirjaimen muotoista teräsosaa, frizzeniä vasten. Kipinät tästä putoavat ruutia sisältävään pannuun, mikä laukaisee aseen.
Aseen lataamiseksi ensin kaadetaan ruutia pannuun, minkä jälkeen pannun kansi suljetaan. Tämän jälkeen ruutia kaadetaan piipusta alas ja kuula tulee perässä, mikä työnnetään alas latauspuikolla. Tämän jälkeen hana nostetaan ylös ja ase on ladattu. Pannun kansi pidetään suljettuna kun ase ei ole käytössä ja avataan kun ase halutaan laukaista.
Sieppolukosta kehitettiin 1550-luvulla myös hieman kehittyneempi versio nimeltä sieppohanssi. Nimi on juonnettu hollannin kielen sanasta haan, joka tarkoittaa kukkoa ja viittaa mekanismin muotoon. Sieppohanssi on muuten samanlainen kuin sieppolukko mutta siihen on lisätty mekanismi, joka avaa automaattisesti pannun kannen liipasinta vedettäessä, minkä vuoksi ase on nopeammin käyttövalmis tarvittaessa ja välttää ruudin kastumisen sateessa.