stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joel ja Ethan Coen
Elämä ja ura

Joel ja Ethan Coen syntyivät juutalaiseen yliopisto-opettajaperheeseen Minnesotassa. He kiinnostuivat elokuvanteosta jo nuorina ja tekivät kotifilmejä Super 8 -kameralla kavereidensa kanssa. Joel opiskeli New Yorkin yliopiston filmikoulussa ja työskenteli valmistumisensa jälkeen apulaisohjaajana halvoissa kauhuelokuvissa. Ethan opiskeli filosofiaa Princetonin yliopistossa ja alkoi valmistumisensa jälkeen kirjoittaa elokuvakäsikirjoituksia yhdessä veljensä kanssa New Yorkissa.
Coenit nousivat tunnetuiksi trillerillään Blood Simple (1984). Sen menestyksen ansiosta veljekset saivat sopimuksen independent-tuotantoyhtiön kanssa, joka tarjosi heille täydellisen luovan vapauden. Seuraavilla elokuvillaan kuten Arizona Baby (1987) Coenit saivat maineen monipuolisina ja omalaatuisina lahjakkuuksina. Barton Fink (1991) sai muun muassa parhaan elokuvan ja parhaan ohjauksen palkinnot Cannesin elokuvajuhlilla. Coenien seuraava elokuva Coenin veljesten Valtapeli (1994) oli Hollywood-elokuva, jossa esiintyi tähtinäyttelijöitä kuten Paul Newman, mutta se ei noussut kriitikoiden tai yleisön suosioon. Fargo (1996) oli jälleen pienen budjetin independent-elokuva. Se voitti kaksi Oscaria, mukaan lukien parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta. Big Lebowski (1998) ei saavuttanut suuria lipputuloja, mutta siitä on tullut kulttielokuva. Voi veljet, missä lienet? (2000) toi veljeksille heidän toisen Oscar-ehdokkuutensa parhaasta käsikirjoituksesta. Mies joka ei ollut siellä (2001) sai tunnustusta film noir -tyylistään.
Muutaman vähäiselle huomiolle jääneen komedian jälkeen Coenin veljekset saavuttivat jälleen menestystä elokuvalla Menetetty maa (2007), jolle myönnettiin neljä Oscaria, mukaan lukien parhaan elokuvan, ohjauksen ja sovitetun käsikirjoituksen palkinnot. A Serious Man (2009) sai kaksi Oscar-ehdokkuutta ja Kova kuin kivi (2010) kymmenen ehdokkuutta. 2010-luvulla veljekset ovat ohjanneet myös folkmusiikkiaiheisen Inside Llewyn Davis (2013) ja Hollywoodin kulta-aikaan sijoittuvan Hail, Caesar! (2016) sekä olleet tekemässä käsikirjoituksia muiden ohjaamiin elokuviin, kuten Steven Spielbergin ohjaamaan Vakoojien silta (2015).
Tunnustukset

Coenit ovat voittaneet yhden Oscar-palkinnon parhaasta ohjauksesta, parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta sekä parhaasta sovitetusta käsikirjoituksesta.
Vuonna 2016 kolme Coenin veljesten elokuvaa – Inside Llewyn Davis, Menetetty maa ja A Serious Man – äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Yksityiselämä

Joel Coen on naimisissa näyttelijä Frances McDormandin kanssa, ja heillä on Paraguaysta adoptoitu poika. Ethan Coen on naimisissa leikkaaja Tricia Cooken kanssa, ja heillä on kaksi lasta. Veljekset asuvat perheineen New Yorkissa.
Filmografia

Blood Simple (1984)
Konnajengi (Crimewave, 1985; vain käsikirjoittajina; ohjaus Sam Raimi)
Arizona Baby (Raising Arizona, 1987)
Miller's Crossing – vaarallista peliä (Miller’s Crossing, 1990)
Barton Fink (1991)
Coenin veljesten Valtapeli (The Hudsucker Proxy, 1994)
Fargo (1996)
Big Lebowski (The Big Lebowski, 1998)
Voi veljet, missä lienet? (O Brother, Where Art Thou?, 2000)
Mies joka ei ollut siellä (The Man Who Wasn’t There, 2001)
Sietämätöntä julmuutta (Intolerable Cruelty, 2003)
Ladykillers (The Ladykillers, 2004)
Pariisi, rakkaudella (Paris, je t’aime , 2006) – osio ”Tuileries”
Menetetty maa (No Country for Old Men, 2007)
Burn After Reading (2008)
A Serious Man (2009)
Kova kuin kivi (True Grit, 2010)
Inside Llewyn Davis (2013)
Hail, Caesar! (2016)
The Ballad of Buster Scruggs (2018)
Kirjallisuutta

King, Lynnea Chapman: The Coen Brothers Encyclopedia.  Lanham:  Rowman & Littlefield, 2014.  ISBN 978-0-8108-8576-9.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Coenin veljekset Wikimedia Commonsissa
Joel Coen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ethan Coen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kansainvälinen rautatiejärjestö

| Kansainvälinen rautatiejärjestö |
| --- | --- |

 UIC-jäsenet   aktiivijäsen   liitännäisjäsen   yhteistyöjäsen
Perustettu:  17. lokakuuta 1922
Tyyppi:  Kansainvälinen rautatiekuljetusalan järjestö
Toimiala:  Rautatieliikenne
Päämaja:  Pariisi, Ranska
Toiminta-alue:  Maailmanlaajuinen
Puheenjohtaja:  Krzysztof Mamiński
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansainvälinen rautatiejärjestö eli UIC (joka on lyhenne ranskan kielen sanoista Union internationale des chemins de fer) on kansainvälinen rautatiekuljetusalan järjestö. UIC perustettiin 17. lokakuuta 1922 tavoitteenaan standardoida rautateiden käytäntöjä. Järjestön luomia ovat mm. vaunujen UIC-luokitus ja UIC-maakoodit. Järjestön päämaja toimii Pariisissa.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
UIC:n jäsenluettelo (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:International Union of Railways
Käännös suomeksi
Jänis (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Jänis voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Eläinkunnassa

jäniseläimet (Lagomorpha ), nisäkkäiden lahko
jänikset eli jänikset ja kaniinit (Leporidae ), jäniseläinten lahkon heimo
jänikset (Lepus ), jänisten heimoon kuuluva suku, johon kuuluvia lajeja ovat esimerkiksi:
jänis eli metsäjänis (Lepus timidus), pohjoisiin oloihin sopeutunut jänislaji
rusakko (Lepus europaeus), alkuperältään aroalueilta oleva jänislaji
Muita merkityksiä

Jänis, eteläisellä pallonpuoliskolla näkyvä tähdistö
”jänis”, salamatkustaja
jänis, juoksijajoukon sovittu vetäjä tai vinttikoirakilpailuissa käytetty houkutin
Jänis, sukunimenä:
Teppo ”Teppana” Jänis (1850–1921), karjalainen kanteleensoittaja
Tuttu Jänis (1905–1980), suomalainen valokuvaaja
Jänis, Juliet Jonesin sydän -yhtyeen albumi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jänis”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jukojärvi (järvi)

| Jukojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Keuruu
Koordinaatit:  62°18′46″N, 24°48′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keurusselän alue (35.62)
Laskujoki:  oja Myllylampeen 
Järvinumero:  35.627.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  128,5 m  
Rantaviiva:  16,363 km  
Pinta-ala:  2,45751 km²  
Tilavuus:  0,01371928 km³  
Keskisyvyys:  5,58 m  
Suurin syvyys:  25 m  
Saaria:  10 
 fiJukojärvi 
Jukojärvi  on Keski-Suomessa Keuruun Jukojärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 250 hehtaaria eli 2,5 neliökilometriä. Se on 4,8 kilometriä pitkä ja 1,2 kilometriä leveä. Se on pitkänomainen järvi, jonka sijainti on pohjois-etelä-suuntainen. Pohjoisosassa on kapea järvenosa, jota kutsutaan Mantelanlahdeksi. Se kapenee jo Pääniemen kohdalla 130 metriä leveäksi salmeksi, mutta se laajenee vielä Talassaaren kohdalla Ruorasvalkamaksi. Järven puolivälissä sijaitsee länsirannalla pieni Matinniemi. Järvellä on Matinniemen pohjoispuolella pieni järvenselkä, mutta eteläosassa, missä järvi on leveämpi kuin muualla, järvenselän yhtenäysyyttä rikkovat järven saaret. Heti Vihtasaaren eteläpuolella järvelle työntyy kolme niemeä: Heikinniemi, Mustanniemi ja  Peltoniemi. Heikinniemi on kapean harjujakson pohjoispää, joka tulee Jukojärvelle Ruokosjärveltä. Harjujakson 400-metrisen Heikinniemen vedenalainen jatke on 500 metriä pitkä ja jatke loppuu Vihtasaaren viereen. Heikinniemen länsipuolelle jää Hiekanlahti, itäpuolelle jää 950 metriä pitkä Jutikanlahti ja Mustaniemen ja Peltoniemen väliin jää Kortelahti. Järven rannat ovat korkeussuhteiltaan pääosin alavaa, mutta joissakin kohdissa myös vaihtelevaa. Esimerkiksi itärannalla sijaitseva ja veteen laskeva Vattuvuori kohoaa yli 46 metriä vedenpinnan yläpuolelle. Järven eteläpäässä sijaitsevalla Jutikanlahdella Säkkivuori kohoaa yli 36 metriä korkealle.
Järvessä on kartan mukaan kymmenen saarta. Nimetyt saaret ovat pohjoisimmasta etelään lukien Talassaari, Pitkäsaari, Rasinsaari, Vihtasaari, Kustaansaari, Kalliosaari ja Myllysaari. Suurin saarista on Vihtasaari, joka on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sen pinta-ala on kartasta mitattuna 2,2 hehtaaria. Toiseksi suurin saari on Pitkäsaari, joka on alle 200 metriä pitkä ja 50 metriä leveä.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 14 miljoonaa kuutiometriä eli 0,014 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 5,6 metriä ja suurin syvyys on 25 metriä. Syvin kohta sijaitsee Heinälahden ja Pitkäsaaren puolimälissä. Pitkäsaaren kohdalta sen järven jakaa sen keskellä etenevä ja Pääniemen kohdalle ulottuva syvänne, jossa on useita 20-metrisiä ja yli 15-metrisiä kohtia.
Järven rantaviivan pituus on 16 kilometriä. Sen rannat ovat metsämaata, mutta järven länisrannoilla ulottuu veteen asti useita peltoalueita sekä Myllyperällä että Jukojärvellä, missä peltoja on myös järven pohjoispään itärannallakin. Järven länsirannalla sijaitsee Jukojärven kylä ja Myllyperän kulmakunta. Asutus on muualla haja-asutusta ja rannoille on rakennettu yli 30 vapaa-ajan asuntoa. Järven länsirantaa seuraa yhdystiet 16523 ja 16525 ja järven itärannoille johtaa niistä haarautuvat kylä- ja metsätiet.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Keurusselän alueella (35.62), jonka Elämäistenjoen valuma-alueeseen (35.627) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 128,5 metriä mpy. Järveen on johdettu noin 30 metsäojaa, mutta sen kautta laskevat myös monet järven luontaisilla ojilla.
Valuma-alue saa kaiken vetensä omalta alueeltaan, sillä se muodostaa vesistöalueensa latva-alueen. Elämäistenjoen valuma-alueella on 27 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, joista 12 laskee suoraan tai välillisesti järveen. Niistä tärkeimpiä ovat esimerkiksi järven pohjoispäähän laskeva Kaija (23 ha), jonka kautta laskee myös Virkajärvi (16 ha) ja Köpänlampi (3 ha), ja pohjoisen suunnasta pieni Jukonen (4 ha). Myös Talassaaren suojaan laskeva Kupparinpuron valuma-alueella sijaitsee järviä, josta suurin on Valkeinen (76 ha). Järven länsirantaan laskee Kypärälampi (4 ha), ja vielä lopuksi itärantaan yhtesellä ojalla laskevat Laihanlampi (10 ha) ja Peuralampi (2 ha).
Järven laskuoja laskee Myllylammen (9 ha) kautta Ruokosjärvi (109 ha), josta vesireitti jatkaa Myllyjärven (28 ha) ja Ilvesjokea myöten Ilvesjärven (31 ha) läpi. Siitä alkaa Elämäistenjoki, mistä valuma-aluekin on saanut nimensä. Se mutkittelee laajasti ja virtaa kolmen järven, Yläisen-Elämäisen (4 ha), Keskimmäinen-Elämäisen (3 ha) ja Alainen-Elämäisen (5 ha), läpi, kunnes se laskee Keurusselkään Riitalahden viereen Pohjoisjärven kylässä.
Julia Görges

| Julia Görges |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. marraskuuta 1988 (ikä 35)
Kansalaisuus:   Saksa
Tennispelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  70 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  heinäkuu 2005–
Palkintorahat:  9 913 954 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  9. (20.8.2018)
Turnausvoittoja:  7
Voitot/tappiot:  479–337
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  4. kierros (2012, 2013, 2015)
Ranskan avoimet:  4. kierros (2015)
Wimbledon:  välierät (2018)
Yhdysvaltain avoimet:  4. kierros (2017)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  12. (22.8.2016)
Turnausvoittoja:  5
Voitot/tappiot:  253–206
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  välierät (2015, 2016)
Ranskan avoimet:  3. kierros (2011)
Wimbledon:  välierät (2016)
Yhdysvaltain avoimet:  puolivälierät (2012)
Aiheesta muualla
www.julia-goerges.com
ITF
WTA
Julia Görges (s. 2. marraskuuta 1988 Bad Oldesloe) on saksalainen tennispelaaja. Hänen korkein sijoituksensa tenniksen maailmanlistalla kaksinpelissä on yhdeksän elokuulta 2018 ja nelinpelissä 12 elokuulta 2016. Kaksinpelissä Görges on voittanut seitsemän WTA-turnausta ja nelinpelissä viisi.
Tennisura

Görges aloitti tenniksen 6-vuotiaana. Ensimmäiset ITF-turnauksensa hän pelasi vuonna 2005. Görgesin valmentajana toimii Sascha Nensel.
Tennisura > 2006–2007

Görges saavutti ensimmäiset ITF-turnausvoittonsa elokuussa 2006 Wahlstedtissa ja Bielefeldissä. Vuonna 2007 Görges pääsi ensimmäisen kerran WTA-turnauksen pääsarjaan Dohassa. Karsintojen kautta pääsarjaan päässyt Görges voitti ensimmäisellä kierroksella Ágnes Szávayn. Toisella kierroksella hän hävisi toiseksi sijoitetulle Svetlana Kuznetsovalle. Toukokuussa Görges voitti Antalyan ITF-turnauksen finaalissa Kathrin Wörlen ja kesäkuussa Bukarestin ITF-turnauksen finaalissa Dia Evtimovan. Tukholman WTA-turnauksessa karsintojen kautta pääsarjaan päässyt Görges voitti Maria Elena Camerinin, Klára Zakopalován ja Émilie Loitin, kunnes hävisi välierässä Vera Duševinalle luvuin 6–4, 5–7, 6–3. Görges selviytyi ensimmäistä kertaa Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Yhdysvaltain avoimissa 2007, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan ykköspelaaja Justine Heninille 6–0, 6–3.
Tennisura > 2008–2009

Vuoden 2008 alku sujui Görgesiltä vaisusti. Vasta helmikuun lopulla hän alkoi menestyä paremmin, kun hän selviytyi Memphisin WTA-turnauksessa puolivälieriin. Puolivälierässä hän hävisi Olga Govortsovalle. Australian avoimissa ja Ranskan avoimissa Görgesin pelit päättyivät karsintoihin. Wimbledonissa Görges voitti ensimmäisellä kierroksella 23:nneksi sijoitetun Katarina Srebotnikin, mutta hävisi toisella kierroksella Marina Erakovicille. Portorozin WTA-turnauksessa Görges selviytyi välieriin. Yhdysvaltain avoimissa Görges hävisi ensimmäisellä kierroksella Séverine Brémond Beltramelle.
Australian avoimissa 2009 Görges hävisi avauskierroksella viidenneksi sijoitetulle Ana Ivanovićille. Miamin WTA-turnauksessa hän selviytyi toiselle kierrokselle. Ranskan avoimissa Görges hävisi avauskierroksella Iveta Benešoválle luovuttaen toisessa erässä. Birminghamin turnauksessa Görges voitti toisella kierroksella Sara Erranin, mutta hävisi kolmannella Urszula Radwańskalle. Wimbledonissa tuli avauskierroksen tappio Jelena Jankovićia vastaan. Heinäkuussa Görges voitti Biarritzin ITF-turnauksen. Yhdysvaltain avoimissa Görges hävisi myös avauskierroksella, kun Svetlana Kuznetsova voitti hänet kahdessa erässä. Quebec Cityn WTA-turnauksessa Görges selviytyi välieriin.
Tennisura > 2010–2011

Australian avoimissa 2010 Görges voitti Tamira Paszekin, kunnes hävisi toisella kierroksella maailmanlistan neloselle, Caroline Wozniackille. Maalis-huhtikuussa Görges selvisi toiselle kierrokselle Indian Wellsissä, Miamissa ja Ponte Vedra Beachillä. Toukokuussa Görges hävisi Strasbourgin puolivälierässä Marija Šarapovalle. Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella Görges voitti Melinda Czinkin, mutta hävisi toisella kierroksella ykköseksi sijoitetulle Serena Williamsille. Wimbledonissa tuli ensimmäisen kierroksen tappio Marion Bartolia vastaan. Heinäkuussa hän voitti Biarritzin ITF-turnauksen. Seuraavalla viikolla hän pääsi välieriin Palermon WTA-turnauksessa, jossa hävisi Flavia Pennettalle. Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Görges saavutti Gastein Ladies -turnauksessa heinäkuussa, jonka finaalissa hän voitti Timea Bacsinszkyn luvuin 6–1, 6–4. Kööpenhaminan WTA-turnauksessa hän hävisi puolivälierässä ykköseksi sijoitetulle Caroline Wozniackille luvuin 3–6, 6–0, 7–6(3). Yhdysvaltain avoimissa Görges voitti Romina Oprandin, mutta hävisi toisella kierroksella Bethanie Mattek-Sandsille. Tokion WTA-turnauksessa Görges voitti ensimmäisellä kierroksella Samantha Stosurin, mutta hävisi kolmannella Coco Vandeweghelle. Linzin välierissä hän hävisi Ana Ivanovićille.
Görges avasi kauden 2011 Aucklandin turnauksella, jossa hän selviytyi välieriin. Australian avoimissa hän voitti Edina Gallovits-Hallin ja Kaia Kanepin. Kolmannella kierroksella hän hävisi Marija Šarapovalle luvuin 6–4, 4–6, 4–6. Charlestonin turnauksessa Görges selviytyi puolivälieriin, jossa hävisi Jelena Vesninalle. Huhtikuussa Stuttgartin WTA-turnauksessa Görges otti uransa toisen turnausvoiton. Välierässä hän voitti Samantha Stosurin ja finaalissa maailmanlistan ykkösen, Caroline Wozniackin luvuin 7–6, 6–3. Madrid Openissa Görges voitti jälleen Wozniackin, tällä kertaa kolmannella kierroksella luvuin 6–4, 1–6, 6–3. Turnauksen puolivälierässä Görges voitti Anastasija Pavljutšenkovan, mutta hävisi välierässä Viktoryja Azarenkalle. Ranskan avoimissa Görges hävisi kolmannella kierroksella Marion Bartolille. Görges selviytyi kolmannelle kierrokselle myös Wimbledonissa, jossa hän hävisi Dominika Cibulkoválle ja Yhdysvaltain avomissa, jossa hän hävisi Shuai Pengille.
Tennisura > 2012–2013

Australian avoimissa 2012 Görges pääsi neljännelle kierrokselle, jossa hän hävisi Agnieszka Radwańskalle suoraan kahdessa erässä. Pariisin WTA-turnauksessa hän pääsi puolivälieriin. Kauden ensimmäisen loppuottelupaikkansa Görges saavutti Dubain turnauksessa, jossa hän voitti välierässä Caroline Wozniackin. Loppuottelussa hän hävisi Agnieszka Radwańskalle. Indian Wellsissä hän hävisi kolmannella kierroksella maailmanlistan ykköselle, Viktorija Azarenkalle. Kauden toisessa Grand Slam -turnauksessa, Ranskan avoimissa, Görges hävisi kolmannella kierroksella Arantxa Rusille. Wimbledonissa hän hävisi kolmannella kierroksella Ana Ivanovićille. Lontoon olympialaisissa Görges eteni kolmannelle kierrokselle, jossa hävisi Marija Kirilenkolle. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Kristýna Plíškoválle. Lokakuussa Görges saavutti loppuottelupaikan Linzin turnauksessa, mutta hävisi siinä ykköseksi sijoitetulle Viktoryja Azarenkalle.
Australian avoimissa 2013 Görges pääsi neljännelle kierrokselle, jossa hän hävisi Li Nalle. Ranskan avoimissa hän hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa Zuzana Kučoválle ja Wimbledonissa Mariana Duque Mariñolle. Myös Yhdysvaltain avoimissa hänen pelinsä päättyivät avauskierrokselle.
Tennisura > 2014 jälkeinen ura

Ranskan avoimissa 2014 Görges selviytyi sekanelinpelissä Nenad Zimonjićin kanssa loppuotteluun, jonka he hävisivät tiebreak-ratkaisulla.
Vuonna 2017 Görges voitti kaksinpelissä Moskovan ja Zhuhain WTA-turnaukset. Vuonna 2018 hän voitti Aucklandin ja Luxemburgin WTA-turnaukset. Tammikuussa 2019 hän voitti jälleen Aucklandin turnauksen.
Görges ilmoitti lokakuussa 2020 lopettavansa uransa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julia Görges Wikimedia Commonsissa
Kaba (joki)

| Kaba |
| --- | --- |

Alkulähde:  Fouta Djallon
Laskupaikka:  Atlantin valtameri
Maat:  Guinea ja Sierra Leone
Pituus:  280 km
Valuma-alue:  12 900 km²
Kaba on joki Länsi-Afrikassa, joka alkaa Guineasta ja virtaa Sierra Leoneen, josta se päätyy Atlantin valtamereen. Se tunnetaan myös nimeltä Little Scarcies. Joki on marskimaan ympäröimänä. Kaban pituus on noin 280 kilometriä ja sen valuma-alue on 12 900 neliökilometriä.
Kolenté virtaa samaan Atlantin valtameren lahteen kuin Kaba, ja joensuu on vain hieman Kaban joensuusta pohjoiseen. Temnet asuttivat tämän alueen muuttaessaan nykyisen Guinean Fouta Djallonin alueelta nykyisen Sierra Leonen alueelle.
Joen aikaisempi kirjoitusmuoto oli Scassos; englanninkielinen nimi Little Scarcies tulee portugalinkielisestä nimestä Rio dos Carceres.
Jérémy Mathieu

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 29. lokakuuta 1983 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Luxeuil-les-Bains, Ranska
Pelipaikka: laita– tai keskuspuolustaja
Pituus: 190 cm
Paino: 82 kg
Junioriseurat
2000–2002: Sochaux
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002–2005 | Sochaux | 86 | (10) |
| 2005–2009 | Toulouse | 112 | (5) |
| 2009–2014 | Valencia | 126 | (6) |
| 2014–2017 | Barcelona | 62 | (3) |
| 2017-2020 | Sporting | 71 | (6) |
Maajoukkue
| 2011– | Ranska | 5 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. marraskuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. marraskuuta 2019.
Jérémy Mathieu (s. 29. lokakuuta 1983 Luxeuil-les-Bains) on ranskalainen jalkapalloilija. Mathieu on luontaiselta pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta hän pystyy pelaamaan myös keskuspuolustajana tai vasempana laitalinkkinä. Hän tunnetaan erityisesti voimakkaasta vasemman jalan laukauksestaan sekä kovasta työmoraalista.
Ura

Mathieu aloitti uransa Sochauxista. Ensiesiintymisensä Ranskan pääsarjassa hän teki kaudella 2002–2003 ottelussa Sedania vastaan. Nuoresta iästään huolimatta hän nousi nopeasti joukkueen avauskokoonpanoon ja teki ensimmäisen maalinsa pääsarjassa jo kolmannessa ottelussaan. Ensimmäisellä kaudellaan hän pelasi 23 pääsarjaottelua ja teki niissä neljä maalia.
Seuraavina kahtena kautena Mathieu jatkoi hyviä otteitaan pelaten 63 ottelua, joissa hän onnistui maalinteossa viidesti. Kansainvälisissä kilpailuissa hän pelasi 14 ottelua. Vuonna 2004 Mathieu sai myös ensimmäisen pokaalinsa, kun Sochaux voitti Ranskan liigacupin.
Vuonna 2005 hän siirtyi Toulouseen nelivuotisella sopimuksella. Uudessa joukkueessaan hän teki ensiesiintymisen vanhaa seuraansa Sochauxia vastaan. Hän pelasi kauden aikana yhteensä 36 ottelua, joissa syntyi kaksi maalia. Kausi 2007–2008 sujui Mathieulta epäonnisesti, kun hänen jalastaan murtui luu. Loukkaantumisen seurauksena hän oli poissa pelikentiltä liki puoli kautta.
19. kesäkuuta 2009 Mathieu siirtyi espanjalaisseura Valenciaan kolmivuotisella sopimuksella, ja ollen näin joukkueen uuden kauden ensimmäinen hankinta. Ensimmäisen ottelunsa hän pelasi Sevillaa vastaan.
23. heinäkuuta 2014 ilmoitettiin Barcelonan ja Valencian päässeen sopimukseen Mathieun siirtymisestä katalonialaisseuraan. Hänestä maksettiin 20 miljoonan euron siirtokorvaus.
7. heinäkuuta 2017 ilmoitettiin, että Sporting CP on hankkinut Jeremy Mathieun ilmaissiirrolla FC Barcelonasta.
Saavutukset

Sochaux:
Ranskan liigacup: 2003–2004; toinen sija 2002–2003
Aiheesta muualla

Jérémy Mathieun esittely ja tilastot L'Equipen sivustolla (ranskaksi)
Jérémy Mathieun tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Kansainvälinen rauhanpäivä

Kansainvälinen rauhanpäivä (International Day of Peace) on Yhdistyneiden kansakuntien hyväksymä kansainvälinen vuosipäivä. 21. syyskuuta 2001 YK:n yleiskokouksen päätöksellä 55/282 vuodesta 2002 alkaen kansainvälistä rauhanpäivää vietetään 21. syyskuuta. Kokouksessa ilmoitettiin, että päivä varataan maailman kattavalle aselevolle ja väkivallattomuudelle.
Historia

Kansainvälistä rauhanpäivää on vietetty ensimmäisen kerran 11. syyskuuta 1981 ja juhlapäivä on ollut sama aina vuoteen 2001 asti, jolloin tapahtui syyskuun 11. päivän iskut. Vuoden 2002 juhlapäivä 21. syyskuuta on myös Jeremy Gilleyn luoman Peace One Day -juhlapäivä.
Aiheesta muualla

http://www.un.org/events/peaceday/2005/index.html