stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Erkki Toivanen
Yksityiselämä

Erkki Toivanen oli naimisissa vuosina 1963–1966. Avioliitosta syntyi vuonna 1964 tytär. Vuodesta 1972 Erkki Toivasen miesystävä oli glamrock-yhtye T-rexin managerina aikoinaan tunnettu länsi-intialainen Lennox Walker.
Toivanen sai aivoinfarktin 14. heinäkuuta 2010 ja uuden kolme viikkoa myöhemmin. Saman vuoden lokakuussa hänellä todettiin aivoissa pieni syöpäkasvain, joka leikattiin joulukuussa 2010. Hoidoista huolimatta hän kuoli heinäkuussa 2011 nukkuessaan. Erkki Toivasen tuhkat ripoteltiin Blanchisseusen rannalle Trinidadin saarelle.
Palkintoja ja tunnustuksia

Suomen Kuvalehden journalistipalkinto 1984
ranskalainen l’ Ordre des Arts et des Lettres -ritarimerkki 1985
Suomen Leijonan ritarikunnan komentajan arvo 1997
Vuoden puhuja 1998
Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinto 1999
UKK-palkinto 2001
Vuoden ulkosuomalainen 2004
Teokset

Kahden puolen kanaalin.  Helsinki:  Otava, 2000.  ISBN 951-1-15079-0
Iltakävelyllä.  Helsinki:  Otava, 2002.  ISBN 951-1-17502-5
Eurooppalaisuuden rajoilla.  Helsinki:  Otava, 2005.  ISBN 951-1-18930-1
Matkalla ranskalaisuuteen.  Helsinki:  Otava, 2008.  ISBN 978-951-1-21184-6
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto:
Iltakävelyllä Lontoossa Erkki Toivasen seurassa
Miten minusta tuli minä, Erkki Toivanen
Brittihovin tuntija Erkki Toivanen
Erkki Toivanen esittelee Italiaa
Erkki Toivanen kiisti olevansa herrasmies
Humanismin illat, Erkki Toivanen: Terveet juuret aidon kansainvälistymisen edellytyksenä (Arkistoitu – Internet Archive)
Erkki Toivasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
Erkki Toivanen Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa
Erkki Toivanen Elonetissä.
Klef

Klef (Cleph) oli langobardien kuningas 572–574. Hän oli langobardit Italiaan johdattaneen Alboinin poika. Klefin ollessa kuninkaana langobardit ottivat haltuunsa koko Pohjois-Italian. Hän valloitti Toscanan ja ulotti langobardien valtapiirin jo lähelle Bysantin Italian alueiden keskusta Ravennaa.
Klefin kuninkuus jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi. Omat miehet surmasivat hänet vain puolitoista vuotta kestäneen valtakauden jälkeen.  Klefin kuolemaa seurasi kymmenen vuoden interregnum, joka tunnetaan ”herttuoiden valtakautena”. Vuonna 584 valtaistuimelle nousi viimein Klefin poika Authari.
Teemu Hankamäki

Teemu Hankamäki
Teemu Tapani Hankamäki (s. 19. syyskuuta 1970 Tyrvää) on  Ylempien toimihenkilöiden järjestön varapuheenjohtaja ja neuvottelupäällikkö. Hankamäki on toiminut Tekniikan Akateemisten Liiton (TEK) työmarkkinajohtajana vuodesta 2004.
Hankamäki toimi YTN:n puheenjohtajana vuosina 2018-2023 ja pääsihteerinä 2014-2017.
Hankamäki kirjoitti ylioppilaaksi Vammalan lukiosta 1989 ja valmistui filosofian maisteriksi Turun yliopistosta vuonna 2001. Filosofian maisterin pääaine oli fysikaalinen kemia.
Hankamäki työskenteli Suomen Kemistiliitossa (nyk. Luonnon-, ympäristö- ja metsätieteilijöiden liitto Loimu) vuosina 1998-2004. Vuosina 1996-1999 hän työskenteli korkeakoulupoliittisena sihteerinä Turun yliopiston ylioppilaskunnassa.
Hankamäen veli on filosofi Jukka Hankamäki.
Aiheesta muualla

Teemu Hankamäki Twitterissä
Elias Phisoana Ramaema

Elias Phisoana Ramaema (10. marraskuuta 1933 – 11. joulukuuta 2015) oli lesotholainen kenraali ja poliitikko. Hän toimi Lesothon hallituksen johdossa pääministerin paikalla vuosina 1991–1993.
Ramaema nousi valtaan syrjäyttämällä kenraali Justin Metsing Lekhanyan toukokuussa 1991.   Hänen kaudellaan poliittiset puolueet sallittiin jälleen, ja hän väistyi vaalien jälkeen 1993.
Mustafa IV

Mustafa IV
Mustafa IV (8. syyskuuta 1779 – 15. tai 16. marraskuuta 1808) oli Osmanien valtakunnan sulttaani 1807–1808. Hän oli sulttaani Abd-ul-Hamid I:n ja sulttaanitar Nuketsezan poika. Mustafa oli luonteeltaan ahne, ovela ja heikkohermoinen ja käytti aikansa mieluummin elämän nautintoihin kuin opiskeluun äitinsä johdolla.lähde?
Sulttaani Mustafa IV
Mustafa nousi valtaistuimelle 28-vuotiaana 29. toukokuuta 1807 enonsa sulttaani Selim III:n tilalle, joka syöstiin valtaistuimelta janitsaari Kabakçı Mustafan johtamassa kapinassa. Mustafa IV:n valtakausi jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä suurvisiiri Alemdar Mustafa paššan kokoama armeija syrjäytti hänet jo seuraavana vuonna ja nosti valtaan Mahmud II:n.
Châtillon (Hauts-de-Seine)

| Châtillon |
| --- | --- |
 Folie Desmare Châtillonissa.
 vaakuna
 Châtillonin sijainti Pariisin metropolialueella
 Koordinaatit: 48°48′00″N, 02°17′24″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Île-de-France
Departementti:  Hauts-de-Seine
Arrondissementti:  Antony
Hallinto:  
 – Pormestari:  Jean-Pierre Schosteck
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,92 km²
Väkiluku (2012):  34 960
 – Väestötiheys:  11 973 as./km²
Postinumero:  92320
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Châtillon on Ranskan kunta Pariisin eteläisellä esikaupunkivyöhykkeellä noin seitsemän kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Kolmen neliökilometrin laajuisessa kunnassa asuu noin 35 000 ihmistä.
Châtillonin naapurikunnat ovat Bagneux idässä, Fontenay-aux-Roses etelässä, Clamart lännessä, Malakoff pohjoisessa ja Montrouge koillisessa. Paikkakunnan aiempi nimi oli Châtillon-sous-Bagneux.
Historia

Nimi Châtillon [ʃɑtijɔ̃] on kehittynyt latinan sanasta Castillio, joka esiintyy ensi kerran kirkollisissa asiakirjoissa vuodelta 1192. Se viittaa senaikaiseen linnaan tai maatilaan, jonka sijaintia ei tarkemmin ole pystytty selvittämään mutta joka ilmeisesti kuului Saint-Germain-des-Prés’n luostarille vuoteen 1600 asti. Kylä kasvoi hitaasti lähinnä maanviljelyksen ja kivilouhimon ansiosta.
Liikenne

Châtillonilla on yhteinen metroasema naapurikunta Montrougen kanssa Pariisin metrolinjalla 13. Bussi 68 ajaa sieltä Pariisin Place de Clichylle ja bussit 194 ja 195   Porte d’Orléansiin.
Châtillonissa sijaitsee supernopeiden TGV-junien huoltokeskus.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Châtillon Wikimedia Commonsissa
Kunnan internetsivut
| n k Hauts-de-Seinen kunnat |
| --- | --- |
Antony · Asnières-sur-Seine · Bagneux · Bois-Colombes · Boulogne-Billancourt · Bourg-la-Reine · Châtenay-Malabry · Châtillon · Chaville · Clamart · Clichy · Colombes · Courbevoie · Fontenay-aux-Roses · Garches · La Garenne-Colombes · Gennevilliers · Issy-les-Moulineaux · Levallois-Perret · Malakoff · Marnes-la-Coquette · Meudon · Montrouge · Nanterre · Neuilly-sur-Seine · Le Plessis-Robinson · Puteaux · Rueil-Malmaison · Saint-Cloud · Sceaux · Sèvres · Suresnes · Vanves · Vaucresson · Ville-d’Avray · Villeneuve-la-Garenne
luettelo kunnista
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Châtillon, Hauts-de-Seine
Käännös suomeksi
Emil Almberg

| Emil Almberg |
| --- | --- |
 Almberg vuonna 1877.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Emil August Almberg
Syntynyt: 12. syyskuuta 1852 Masku
Kuollut: 9. marraskuuta 1929 (77 vuotta) Turku
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija
Puoliso:  Nanna Hannila (vih. 1884, k. 1927)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Emil August Almberg (sukunimi vuodesta 1906 Jalava; 12. syyskuuta 1852 Masku – 9. marraskuuta 1929 Turku) oli suomalainen lyseon lehtori, kirjailija ja kirjallisuuden suomentaja.
Henkilöhistoria

Almbergin vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Erik Anton Almberg ja Erika Landell. Hän pääsi ylioppilaaksi 1871 Turun lukiosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa, valmistuen filosofian kandidaatiksi 1876 ja maisteriksi 1877. Almberg toimi Turun ruotsalaisen klassillisen lyseon uskonnon, logiikan ja suomen kielen vanhempana lehtorina 1895–1925 ja oli koulun rehtori 1914–1916.
Almberg oli ensimmäisiä suomalaisia pikakirjoituksen harrastajia ja toimi säätyvaltiopäivillä talonpoikaissäädyn pikakirjoituskanslian päällikkönä 1877–1878, 1882, 1885 ja 1888 sekä säädyn tulkkina 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli kirkolliskokousten jäsen 1898–1918. Myös teatterista hyvin innostunut Almberg teki opintomatkoja Skandinaviaan ja Pariisiin 1878–1904 ja toimi Turun taideyhdistyksen ensimmäisenä sihteerinä 1891–1894. Hän oli myös Suomen taideyhdistyksen Turun piirustuskoulun tarkastaja 1898-1906, Kansanvalistusseuran Turun osaston esimies sekä Uusi Aura-nimisen lehden päätoimittaja 1890 ja sittemmin lehden kirjallisuus- ja taidearvostelija.ref name=hs/>
Almberg oli naimisissa vuodesta 1884 Nanna Hannilan (k. 1927) kanssa. Kirjailija, opettaja ja toimittaja Antti Jalava oli Emil Almbergin vanhempi veli.
Teoksia

Ukkosesta. Penni-kirjasto Suomen kansalle 7. Länsisuomalais-osakunta, Helsinki 1875 (nimimerkillä E. A. A.)
Muutamia tietoja Wehmaan kihlakunnan oloista Kustaa Waasan hallituksen loppupuoliskolla, ko’onnut Emil Almberg. Historiallisia tutkimus-kokeita 1. Helsinki 1876
Juhana Hus, kirj. E. Ag. Kansanvalistus-seuran toimituksia 22. Kansanvalistus-seura, Helsinki 1879
Luostari-elämästä ja munkkilaisuudesta, kirj. E. Ag. Kansanvalistus-seuran toimituksia 31. Kansanvalistus-seura, Helsinki 1881
Justinus marttyyri : kuwaelma marttyyrien aikakaudelta, kirjoittanut E. A-g. Kansanvalistus-seuran toimituksia 72. Kansanvalistus-seura, Helsinki 1890
Suomennoksia

A. von Tromlitz: Missolonghin kukistus : historiallinen novelli, suom. -l-g. Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1874
Eva Moltesen

Eva Moltesen
Eva Elisabeth Moltesen o. s. Hällström (17. joulukuuta 1871 Joroinen – 11. marraskuuta 1934 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen Tanskaan muuttanut kirjailija, kansanopiston johtaja ja rauhanaktivisti.
Eva Moltesenin vanhemmat olivat apteekkari Frans Algot Hällström (1835–1878) ja Olga Elisabet Nyman (1843–1912). Hän pääsi ylioppilaaksi 1890 (Nya svenska samskolan i Helsingfors) ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1894 pääaineenaan eläintiede. Tämän jälkeen hän toimi jonkin aikaa opettajana ja kääntäjänä ja otti osaa muun muassa Salmonsenin tietosanakirjan toimittamiseen. Vuonna 1896 hän sai stipendin ja lähti sen turvin opiskelemaan Tanskaan Askovin kansankorkeakouluun ja jäi naimisiin mentyään asumaan pysyvästi Tanskaan.
Moltesen perusti 1904 Kööpenhaminaan Finske Forening-yhdistyksen ja vuonna 1915 hän oli mukana perustamassa Danske Kvinders Fredskæde-järjestöä, joka oli Naisten kansainvälisen rauhan ja vapauden liiton Tanskan aluejärjestö. Moltesen oli Venstre-puolueen ehdokkaana Tanskan vaaleissa 1918 ja 1920 mutta ei tullut valituksi Tanskan kansankäräjille.
Moltesen julkaisi tanska-suomi- ja suomi-tanska-sanakirjat, Fra Kalevalas lunde nimisen suorasanaisen lyhennelmän Kalevalasta sekä Det finske Finland-historiateoksen.
Eva Moltesen oli naimisissa vuodesta 1898 kirkkohistorioitsija Laust Jefsen Moltesenin (1865-1950) kanssa, joka toimi Tanskan ulkoministerinä 1926–1929.  Hänet on haudattu Gentoften hautausmaalle Tanskaan.  Eva Moltesenin poika oli taidehistorioitsija ja runoilija Erik Moltesen (1899–1926).
Teoksia

Fra Kalevalas Lunde : Finlands Nationalepos i Genfortaelling. G. E. C. Gad, København 1908, ilmestyi suomeksi nimellä Kalevalan tarinat. Otava 1923
Nykyajan Tanska. Gummerus 1909-1910
Käännöksiä

Hilja Haahti : Vidnet ; oversat af Eva Moltesen. De Unges Forlag, Aarhus 1925
Aiheesta muualla

Työn ja sanan kansalaisia, Kansan kuvalehti, 29.07.1927, nro 30, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tanskan uusi ulkoministeri ja hänen suomalaissyntyinen puolisonsa, Suomen Kuvalehti, 01.01.1927, nro 1, s. 34, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ester Ståhlberg : Eräs tanskalais-suomalainen koti Kööpenhaminassa. Eva Hällström-Moltesenin 60-vuotispäivän johdosta, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 31.01.1932, nro 5, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Tšekki 
Henkilöt:  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Eva Moltesen
Käännös suomeksi
Nury Turkel

Nury Turkel
Nury Ablikim Turkel (uiguuriksi نۇرى ئابلىكىم تۈركەل, Nuri Ablikim Türkel; s. 1970 Kashgar, Xinjiang) on yhdysvaltalainen juristi, ihmisoikeusaktivisti ja kirjailija. Hän toimi Yhdysvaltain kansainvälistä uskonnonvapautta edistävän komission puheenjohtajana kaudella 2022–2023. Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies Nancy Pelosi nimitti hänet komissioon ensimmäisenä amerikanuiguurina vuonna 2020. Turkel on tuonut uiguurien kansanmurhaa esille useiden vuosien ajan sanomalehdissä ja televisiokanavilla. Hänen teoksensa No Escape: The True Story of China’s Genocide of the Uyghurs (suomennettu nimellä: Ei pakotietä – Uiguurin tarina) julkaistiin vuonna 2022 Yhdysvalloissa, Britanniassa ja Suomessa. Hän oli Uyghur American Association -järjestön puheenjohtaja vuosina 2004–2006.
Turkel syntyi kiinalaisella uiguurien uudelleenkoulutusleirillä Kashgarissa, minne hänen äitinsä oli lähetetty Mao Zedongin aikana. Leirillä hänen raskaana olevaan äitiinsä kohdistettiin väkivaltaa, ja äiti vapautui vasta Nuryn ollessa viiden kuukauden iässä. Matematiikan opettajaksi kouluttautunut isä oli työleirillä maataloustöissä. Nury Turkel päätti poistua Kiinasta Tiananmenin aukion verilöylyn jälkeen vuonna 1989. Hän muutti opiskelemaan Yhdysvaltoihin Idahoon vuonna 1995, mutta suoritti lopulta oikeustieteellisen tutkintonsa American Universitystä Washington D. C.:ssä. Turkel sai Yhdysvalloista turvapaikan eikä ole voinut sen jälkeen palata Kiinaan. Hän ei ole nähnyt äitiään vuoden 2004 jälkeen eikä voinut osallistui isänsä hautajaisiin 2022.
Turkel valittiin vuonna 2020 Time-lehden vuoden 100 vaikutusvaltaisimman henkilön listalle. Seuraavana vuonna Fortune valitsi hänet maailman 50 suurimman johtajan joukkoon.
Teokset

Turkel, Nury: Ei pakotietä – Uiguurin tarina.  Suomentanut Sirpa Parviainen. Bazar, 2022.  ISBN 9789523767959
Noutajan valssi

| Noutajan valssi Viikate |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Jari-Jukka Nippala, Funny Farm-studio, Kouvola
 Julkaistu: 2000
 Formaatti: CD, LP
 Tuottaja(t): Kaarle Viikate
 Tyylilaji: heavy metal, rautalankamusiikki
 Kesto: 36.35
 Levy-yhtiö: Ranka Recordings
Muut kannet

Viikatteen muut julkaisut
| Roudasta rospuuttoon 1999 | Noutajan valssi 2000 | Alakulotettuja tunnelmia 2000 |
Noutajan valssi on Viikatteen vuonna 2000 julkaistu ensimmäinen studioalbumi. Levy on CD-version (RA040) lisäksi julkaistu myös vinyylinä (RA040B). Vinyyliversiolla on bonuksena Viikatteen versio Tapio Rautavaaran kappaleesta "Kulkurin iltatähti". Levyn kappaleista "Korutonta" ja "Alakulotettuja tunnelmia" on tehty videot, jotka on ohjannut Joonas Berghäll.
Albumin äänitysten yhteydessä nauhoitettiin myös kappaleet "Laituritanssit" ja "Oon peloissain", jotka julkaistiin vuoden 2011 kokoelma-albumilla Kuutamo, kaiho & katkeruus.
Kappaleet

Kappaleet kirjoittanutselvennä ja sovittanut Kaarle Viikate, ellei toisin mainita.
Alkusoitto – 2.08 (sov. Arttu Kunnasto)
Korutonta – 3.35
Koulutie on hiljainen – 3.39
Sydämellistä – 3.22
Kulkurin iltatähti – 2.23 (ainoastaan vinyylipainos, säv. Martti Ounamo, san. Orvokki Itä)
Alakulotettuja tunnelmia – 3.50
Yönseutu – 4.48
Tuoni tuo, tuoni vie – 4.29
Marrasvalot – 4.11
Kädet ristissä rinnalla – 4.08
Kokoonpano

Kaarle – kielet, laulu, harmoni
Simeoni – lyömät
Kokoonpano > Muita

Arttu Kunnasto – haitari
A. Taiminen - Kannet
M. Jussila - Masterointi
J. Peltonen - Valokuvaus
M. Nieminen - Valokuvaus
P. Heinikkala - Valokuvaus
J-J. Nippala - Tallennus ja käsittely
Aiheesta muualla

Noutajan valssi Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Noutajan valssi Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Viikate |
| --- | --- |
 Kaarle Viikate (oik. Kalle Virtanen)  Arvo Viikate (oik. Ari Taiminen)  Ervo Viikate (oik. Erkka Koskinen)  Päivi Federley  Ohto Pallas   Entiset jäsenet: Simeoni Viikate (oik. Simo Kairistola) 
Studioalbumit:  Noutajan valssi  Vuoden synkin juhla  Kaajärven rannat  Surut pois ja kukka rintaan  Unholan urut  Marraskuun lauluja I  Marraskuun lauluja II  Kuu kaakon yllä  Petäjäveräjät  Kymijoen lautturit  Panosvyö  XII – Kouvostomolli  Rillumarei!  Askel  Hiljainen 
EP:t:  Vaiennut soitto  Roudasta rospuuttoon  Alakulotettuja tunnelmia  Valkea ja kuulas  Kevyesti keskellä päivää  Iltatähden rusko  Kuolleen miehen kupletti  Kesävainaja  Linna Espanjassa 
Kokoelmat:  Kuutamourakat  Parrun pätkiä  Marraskuun singlet  Kuutamo, kaiho ja katkeruus  Katkerimmat 2011–2017 
Singlet: •	* ”Odotus” ”Piinaava hiljaisuus”  ”Ei ole ketään kelle soittaa”  ”Nuori mies nimetön”  ”Kaunis kotkan käsi”  ”Leimu”  ”Pohjoista viljaa”  ”Tie”  ”Vesi jota pelkäät”  ”Maria Magdalena”  ”Ah ahtaita aikoja”  ”Ei enkeleitä”  ”Me olemme myöhäiset”  ”Orret”  ”Viina, terva ja hauta”  ”Kuu kaakon yllä”  ”Hautajaissydän”  ”Sysiässä”  ”Adventti”  ”Oi pimeys”  ”Tervaskanto”  ”Pelastus”  ”Synkkä ventti”  ”Tuulenhuuhtomat”  ”Huomenta humalaiset”  ”Varjorastaat”  ”Kavaljeeri”  ”Vapauden sillan alla”  ”Omakuva (karvalakki päässä) ”  ”Älä pelkää pimeää”  ”Korttitalo”  ”Haamukirjoitus” 
Splitit:  KLV / Viikate 
DVD:t:  V-DVD 1: Videogaala  V-DVD 2: Iltamat 
Katso myös:  Rymäkkä  The Lunatics 
Muuta:  Diskografia
Edward Bouverie Pusey

Rosa Corderin maalaus Puseysta
Edward Bouverie Pusey (1800-1882), oli korkeakirkollisen anglikaanisen Oxfordin liikkeen johtaja.
E. B. Pusey syntyi Puseyssa, Berkshiressä, Englannissa, ja sai bachelor-tutkinnon vuonna 1822 ja maisterintutkintonsa vuonna 1825 Christ Church Collegesta Oxfordista. Vuonna 1824 hänestä tuli Oriel Collegen fellow Oxfordissa, missä hän oli läheisessä yhteydessä John Henry Newmaniin ja John Kebleen. Pusey vihittiin diakoniksi 1. kesäkuuta 1828 ja papiksi 23. marraskuuta 1828. Vuoden 1828 lopulla hänet nimitettiin Oxfordin heprean kielen Regius-professoriksi ja Christ Churchin kaniikiksi, missä tehtävissä hän oli kuolemaansa asti. Vuonna 1833 Tracts for the Times -kirjoitussarja alkoi ilmestyä ja traktariaaniliike alkoi. Pusey kirjoitti traktaatin 18, "Ajatuksia kirkkomme määräämän paastojärjestelmän eduista", ja hänestä tuli siten osa liikettä. Hänen tunnetuin traktaattinsa (itse asiassa kolme traktaattia, nrot 67, 68 ja 69) oli "Raamatun näkemykset pyhästä kasteesta", joka julkaistiin vuonna 1835. Puseysta tuli traktariaani- tai Oxford-liikkeen johtaja, kun Newman liittyi roomalaiskatoliseen kirkkoon vuonna 1845. Pusey perusti ensimmäisen anglikaanisen sisarkunnan uskonpuhdistuksen jälkeen, Pyhän Ristin sisarkunnan 1845. Hän kuoli luostarissa Ascot Prioryssa Berkshiressä.
Kaukainen jyrinä (vuoden 1988 elokuva)

| Kaukainen jyrinä> Distant Thunder |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rick Rosenthal
Käsikirjoittaja:  Robert Stitzel Deedee Wehle
Säveltäjä:  Maurice Jarre
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  Paramount Pictures
Kesto:  114 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaukainen jyrinä (Distant Thunder) on Rick Rosenthalin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1988. Sen pääosia, Vietnamin sodassa mieleltään järkkynyttä ja metsään erakoitunutta miestä ja tämän älykästä teinipoikaa näyttelevät John Lithgow ja Ralph Macchio. Naispääosassa on Kerrie Keane.
Vastaanotto

Elokuva sai Yhdysvalloissa vain hyvin rajoitetun teatterilevityksen ja toi kahdeksan miljoonan dollarin tuotantobudjetistaan takaisin vain pari prosenttia.
Helsingin Sanomien Mikael Fränti piti elokuvaa väkinäisenä ihmissuhdetarinana, josta jää kuitenkin mieleen John Lithgow’n hyvä roolityö. Video-oppaan Kari Salminen luonnehti Kaukaista jyrinää rauhalliseksi ja asialliseksi ongelmaelokuvaksi ja tavallista realistisemmaksi kuvaukseksi mielen järkkymisestä. Hän antoi elokuvalle kuitenkin vain kaksi tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Outokummun ja Polvijärven seurakunta

| Outokummun ja Polvijärven seurakunta |
| --- | --- |
 Polvijärven kirkko
Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Kuopion hiippakunta
Rovastikunta:  Joensuun rovastikunta
Perustettu:  2024
kirkkoherra:  Satu Ruhanen
Pääkirkko:  Polvijärven kirkko
Aiheesta muualla
Sivusto
Outokummun ja Polvijärven seurakunta on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Outokummun kaupungissa ja Polvijärven kunnassa ja on osa Kuopion hiippakuntaa. Seurakunta perustettiin vuonna 2024, kun aiemmat itsenäiset Outokummun ja Polvijärven seurakunnat yhdistettiin vuonna 2024. Liitosvaiheessa etenkin Polvijärven seurakunnan taloustilanne oli vaikea. Seurakunnan kirkkoherrana toimii Satu Ruhanen. Kirkkoherran lisäksi seurakunnan papistoon kuuluu kolme seurakuntapastoria. Seurakuntaliitoksen yhteydessä uuteen seurakuntaan siirtyi yhteensä 21 työntekijää, joista suurin osa Outokummusta.
Seurakunnalla on neljä kirkkoa, joista Polvijärven kirkko on pääkirkko. Lisäksi seurakunnalla on kirkot Kuusjärvellä, Outokummussa ja Polvijärvellä entisen leirikeskuksen mailla sijaitsee Koronniemen pirttikirkko. Lisäksi seurakunnalla on lukuisia muita kiinteistöjä, kuten Polvijärvellä seurakuntatalo ja pappila. Seurakunnalla on toimistot sekä Outokummussa että Polvijärvellä, joskin seurakunnan talouden ja hallinnon hoito on keskitetty Outokummun kirkon yhteyteen.
Aiheesta muualla

Seurakunnan kotisivut
| n k Joensuun rovastikunta |
| --- | --- | --- |
| Seurakunnat |  Eno  Ilomantsi  Joensuu  Juuka  Kitee  Kontiolahti  Lieksa  Liperi  Nurmes  Outokumpu ja Polvijärvi  Pielisensuu  Pyhäselkä  Rantakylä  Tohmajärvi  Vaara-Karjala  |  |
| Entiset seurakunnat |  Kesälahti  Kiihtelysvaara  Outokumpu  Pielisjärvi  Polvijärvi  Rääkkylä  Tuupovaara  Valtimo  Viekijärvi  Viinijärvi  Värtsilä  |  |
Kuopion hiippakunta
Klyyssinvaara

| Klyyssinvaara Клюшина Гора, Kljušina Gora |
| --- | --- |
 Klyyssinvaara
 Koordinaatit: 63°1′24″N, 32°1′32″E 
Valtio:  Venäjä
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Suojärven piiri
Kunta:  Porajärvi
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  entinen kylä
Väkiluku:  0
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Klyyssinvaara (myös Klyyššinvaara, Klyššinvaara; ven. Клюшина Гора, Kljušina Gora) on entinen kylä Karjalan tasavallan Suojärven piirin Porajärven kunnassa Venäjällä. Se sijaitsi pienen lammen rannalla 50 kilometriä Porajärveltä luoteeseen.
1900-luvun alussa Klyyssinvaara lähikylineen muodosti Porajärven volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 kylässä oli koulu, 26 taloa ja 186 asukasta. 1920-luvulla perustettiin Petrovskin piiriin kuulunut Klyyssinvaaran kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen seitsemässä kylässä oli yhteensä 706 asukasta, joista valtaosa oli karjalaisia. Klyyssinvaaran ohella kyläneuvostoon kuuluivat Himola, Lautavaara, Roikonniemi, Sianvaara, Uskali ja Vitsavaara. Klyyssinvaaran kylä ja sen lähellä sijainnut samanniminen metsätyöläisten asutus ovat autioituneet 1950-luvun jälkeen.
Karjalainen poliitikko Paavo Prokkonen ja runonlaulaja Irinja Arhipoff olivat kotoisin Klyyssinvaarasta.
Anton Drexler

| Anton Drexler |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1884 München
Kuollut: 24. helmikuuta 1942 (57 vuotta) München
Poliitikko
Puolue:  Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue
Entiset puolueet:  Saksan työväenpuolue
Asema:  Puheenjohtaja
Anton Drexler (13. kesäkuuta 1884 München – 24. helmikuuta 1942 München) oli saksalainen lukkoseppä ja poliitikko, joka oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen edeltäjän Saksan työväenpuolueen (Deutsche Arbeiterpartei, DAP) perustaja. Drexler oli myös jonkin aikaa  Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen puheenjohtajana 1919–1921, kunnes Adolf Hitler syrjäytti hänet.
Ennen politiikkaa

Drexler työskenteli lukkoseppänä Baijerin kuninkaallisten rautateiden keskuskorjaamolla Münchenissä. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa hänet vapautettiin sotapalveluksesta terveydellisten syiden perusteella. Sodan loppuvaiheessa 1918 hän perusti eräiden työtoveriensa kanssa kansalliskonservatiivisen, antimarxilaisen, antikapitalistisen ja antisemiittisen yhdistyksen Freier Arbeiterausschuß für einen guten Frieden (”Vapaa työväenlautakunta hyvän rauhan saavuttamiseksi”). Hän perusti myös kansallismielisen työväen opintopiirin Politischer Arbeitszirkel.