Nicky Crane
Elämä > Kaksoiselämä

Cranella ei kertomansa mukaan ollut kokemusta homoseksuaalisista suhteista ennen vuotta 1984, vaikka hän oli ollut tietoinen omasta homoseksuaalisuudestaan. Vankilasta vapauduttuaan hän ryhtyi vakituiseksi kävijäksi Lontoon homobaareissa, joissa hän myös työskenteli ovimiehenä. Uusnatsit eivät tienneet Cranen seksuaalisuudesta eivätkä Lontoon homoyhteisön toimijat tienneet hänen uusnatsismistaan. Kehoon kuvioidut hakaristit ja rasistiset sloganit olivat selitettävissä sillä, että homokulttuurin parissa toimi hypermaskuliininen alakulttuuri, jossa tällaiset asiat olisivat saattaneet olla osa "performanssia". Cranen lisäksi 1980-luvulla Lontoossa oli myös muita aktiivisia skinheadeja, jotka olivat homoseksuaaleja. Crane lauloi lyhyesti punkyhtyeessä, mutta aloitti tappeluita myös ska- ja punkkeikoilla. Decca Recordsin kokoelmalevyn Strength Thru Oi! (1981) kanteen otettiin kuva Cranesta. Kohun myötä levy vedettiin myynnistä. British Movementin kaaduttua vuonna 1983 Crane esiintyi säännöllisesti muiden äärioikeistoryhmien, kuten British National Frontin ja Britannian kansallispuolueen mielenosoituksissa.
Suuri osa Cranen sosiaalisesta elämästä ja arvostuksesta oli sidottu hänen toimintaansa uusnatsiliikkeessä. Vaikka Crane alkoi liikkua samanaikaisesti homopiireissä, hän aktiivisesti peitteli homoseksuaalisuuttaan uusnatsien keskuudessa. Hän jopa esiintyi julkisuudessa näennäisten tyttöystävien seurassa. Lisäksi levitettiin huhuja, joiden mukaan Cranella olisi ollut poika. 10. kesäkuuta 1984 Ken Livingstone organisoi Lontoossa ulkoilmakonsertin, joka oli samalla protesti työttömyyttä ja hallituksen leikkauksia vastaan. Cranen johtamat uusnatsit aloittivat väkivaltaisen riehumisen konsertissa vasemmistolaisen skinheadyhtye The Redskinsin esiintymisen aikana. Red Action -äärivasemmistoryhmän jäsenet ja lakkoilevat Yorkshiren kaivostyöläiset tappelivat vastaan. Crane järjesti ryhmänsä uudelleen ja teki hyökkäyksen samassa puistossa toiselle esiintymislavalle, jolla soitti Hank Wangfordin yhtye. Antifasistiset aktivistit tappelivat vastaan paremmin valmistautuneina, ja Crane tuli Red Actionin jäsenen nurin töytäisemäksi. Todistajanlausuntojen mukaan hän pakeni vihaista yleisöä käyttäen kilpenään naispuolista vasemmistoaktivistia. Crane välttyi syytteiltä. Myöhemmin kertomansa mukaan hän oli johtanut myös muun muassa iskua jom hašoan viettäjiä vastaan. Skrewdriver-yhtyeen laulaja Ian Stuart Donaldson oli Cranen tukija ja nimitti tämän yhtyeensä turvallisuusvastaavaksi. Crane osallistui myös yhtyeen kappaleiden sanoittamiseen ja kansitaiteen laatimiseen.
Antifasistinen Searchlight-lehti julkaisi huhtikuussa 1985 jutun, jossa paljastettiin Cranen säännöllinen asiakkuus Heaven-homoklubilla Charing Crossilla. Uusnatsipiireissä paljastusta ei uskottu. Crane oli myös pelätty hahmo, mikä esti muita äärioikeistolaisia haastamasta tätä. Ian Stuart Donaldsonin mukaan Crane kertoi tälle joutuneensa ottamaan vastaan komennuksia muun muassa Heaveniin hänet työllistäneeltä turvallisuusyhtiöltä. Vuonna 1987 Crane perusti Donaldsonin kanssa Blood & Honour -ryhmän, joka ryhtyi muun muassa järjestämään uusnatsiyhtyeiden konsertteja. Searchlight kirjoitti Cranesta uudelleen lokakuussa 1987 ja väitti tämän olevan muodostamassa homoseksuaalisten skinheadien ryhmää. Lehti väitti Cranea kliiniseksi psykopaatiksi. Uusnatsipiireissä tämäkin artikkeli sivuutettiin.
Vuonna 1986 Crane osallistui Kenningtonissa Pride-tapahtumaan. Peter Tatchellin mukaan siellä syntyi riita tämän paljastuttua uusnatsiksi. Cranelle oli sallittu kulkueen turvaaminen, koska organisoijat eivät olleet tietoisia Cranen poliittisesta taustasta. Poliittisen taustan paljastuttua Crane ajautui homoyhteisössä marginaaliseen asemaan. Vuonna 1990 antifasistiset aktivistit hyökkäsivät hänen kimppuunsa ja hakkasivat hänet tajuttomaksi. Kolme henkilöä tuomittiin teosta vankeusrangaistukseen. Crane alkoi etääntyä äärioikeistosta. Ystäviensä mukaan hän alkoi viettää aikaa Thaimaassa, jossa hän pystyi olemaan tunnistamattomana. Palattuaan Lontooseen Crane esiintyi sarjassa skinheadteemaisia homopornovideoita, jotka eivät saaneet osakseen laajaa levikkiä.