stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tsimljanskin tekojärvi

| Tsimljanskin tekojärvi Цимля́нское водохрани́лище |
| --- | --- |
 Tsimljanskin tekojärvi alavirtaan päin nähtynä (lokakuu 1994).
Valtiot:  Venäjä
Paikkakunta:  Volgogradin alue ja Rostovin alue
Koordinaatit:  47°50′00″N, 42°50′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Don
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  35 m
Pituus:  302  km
Leveys:  38  km 
Pinta-ala:  2 700 km² 
Tilavuus:  23,9 km³ 
Keskisyvyys:  8,8 m
 fiTsimljanskin tekojärvi 
Tsimljanskin tekojärvi (ven. Цимля́нское водохрани́лище, Tsimljanskoje vodohniliraštše) on Donin alajuoksulle padottu tekojärvi Etelä-Venäjällä, Volgogradin ja Rostovin alueilla. Järveä käytetään kasteluun, yhdyskuntien vesisäiliönä, sähkön tuotantoon (0,7 mrd. kWh vuodessa), vesitienä ja virkistykseen.
Tsimljanskin tekojärvi sijaitsee Donin alajuoksulla, noin 200 km Donin Rostovista itäkoilliseen.
Tekojärvi on 308 kilometrin pituinen ja enimmillään noin 38 km leveä. Sen pinta-ala on  2 700 km² ja tilavuus 23,9 km³. Vesitilavuudesta 11,5 km³ on käyttövaraa. Veden pinnankorkeus vaihtelee 5 metriä.
Don laskee järveen sen koillispäässä Kalatš-na-Donun kaupungin kohdalla. Järven pohjoisosiin laskee myös Donin sivujoki Tšir. Tsimljanskin tekojärveen koillisosaan liittyy myös Volgan-Donin kanava. Se yhdistää Mustanmeren valuma-alueeseen kuuluvan Donin vesistön vesitien Kaspianmereen laskevaan Volgaan ja sen kautta myös Keski-Venäjälle ja edelleen Itämereen. Tärkeimmät satamakaupungit tekoaltaan äärellä ovat Kalatš-na-Donu, Nižni Tšir ja Volgodonsk.
Tekojärven rannalla sijaitsee Rostovin ydinvoimalaitos, joka saa jäähdytysvetensä järvestä.
Tekojärveä pidetään Venäjän runsaskalaisimpana tekojärvenä. Järvestä pyydetään muun muassa lahnaa, sulkavaa, haukea, karppia, pasuria.
Tekojärven nimeä kantava, 26-metrin korkuinen pato on sen länsipäässä, Volgodonskin kaupungin pohjoispuolella. Patoon liittyy 209 megawatin voimalaitos, jossa on neljä pääturbiinia (putouskorkeus 17,5-24,5 m). Patorakennelman kokonaispituus on 13 km, ja se on lajissaan pisimpiä maailmassa. Pato rakennettiin vuosien 1948 ja 1953 välillä gulag-vankileirityövoimalla. Tekojärveä täytettäessä sen pohjaan jäi muun muassa historiallinen kasaarien linnoituskaupunki Sarkel.
Osa tekojärven vedestä johdetaan etelään Manytšin vesistöalueelle 195 kilometrin pituistalähde? Donin valtakanavaa pitkin (Donskoi magistralnyi kanal).
Laiva Volgodonskin lähellä Donilla. Tekojärvi toimii laivaväylänä esimerkiksi Volgodonskiin saapuville aluksille.
Tekojärvestä saadaan lauhdutusvettä Rostovin ydinvoimalalle.
Tsimljanskin kaupungin eteläpuolista 26-metriä korkeaa patoa voimaloineen tekojärven lounaispäässä.
Aiheesta muualla

Tsimljanskin vesivoimala (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Trumpettijoutsen

| Trumpettijoutsen |
| --- | --- |
 Trumpettijoutsen pesällään
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Joutsenet Cygnus
Laji::  buccinator
Kaksiosainen nimi
 Cygnus buccinator  Richardson, 1832 
Katso myös
   Trumpettijoutsen Wikispeciesissä   Trumpettijoutsen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Trumpettijoutsen (Cygnus buccinator) on yksi maailman suurimmista vesilinnuista, se kasvaa hiukan pitemmäksi kuin kyhmyjoutsen. Se on eurooppalaisen laulujoutsenen lähisukulainen ja elintavoiltaan lähes täysin samankaltainen. Lajin nimi tulee puhallinsoitinta muistuttavasta ääntelystä.
Koko ja ulkonäkö

Trumpettijoutsenkoiras voi painaa lähes 12 kiloa ja naaraskin noin kymmenen kiloa. Koiras voi olla 150 cm pitkä, naaras tyypillisesti kymmenkunta senttiä lyhyempi. Siipien kärkiväli on 190–250 cm. Trumpettijoutsenen höyhenpeite on valkoinen ja sen nokka on kokonaan musta.
Levinneisyys ja elinympäristö

Trumpettijoutsen elää Pohjois-Amerikassa. Laji ei ole uhanalainen; kannan arvioidaan olevan noin 18 000 yksilöä. Ennen eurooppalaisten tuloa lajin levinneisyysalue ja yksilömäärät olivat huomattavasti suurempia. Trumpettijoutsenen levinneisyysalue ulottui Alaskasta ja Pohjois-Kanadasta aina Indianan ja Montanaan asti. Mittava metsästys tuhosi kuitenkin joutsenkannan niin täydellisesti, että vuonna 1932 trumpettijoutsenia oli tiettävästi jäljellä vain 69 yksilöä.
Montanaan ja Yellowstonen kansallispuistoon perustetut lajin suojelualueet pelastivat kuitenkin linnun sukupuutolta. Vaikka laji ei enää olekaan uhanalainen, seuraavat Yhdysvaltain luonnonsuojelujärjestöt silti tarkasti trumpettijoutsenen kannan muutoksia.
Lisääntyminen

Trumpettijoutsen pesii ensimmäisen kerran joskus jo kolmevuotiaana, mutta yleensä vasta 4–6-vuotiaana. Pari pysyy yhdessä loppuelämänsä ajan ja laji voi elää 20–30-vuotiaaksi. Jos puoliso kuolee, leski avioituu uudestaan. Pari palaa yleensä pesimään samaan paikkaan vuodesta toiseen, jos ensi pesintä siinä on ollut tuloksellinen. Pari saapuu pesäpaikalleen heti jäiden sulettua. Kihlaparit eivät tavallisesti rakenna pesää ensimmäisen seurustelukevään ja -kesän aikana.
Pesänrakennus alkaa huhtikuun puolivälin tienoilla ja kestää kaksi viikkoa. Pesän halkaisija voi olla yli 2 metriä. Naaras munii joka toinen päivä suuren valkeahkon munan, kunnes pesue on täysilukuinen eli 5–9-munainen. Ensikertalaisnaaras munii vähemmän munia kuin kokenut. Haudonta kestää 33–34 päivää ja vain naaras hautoo. Naaraan poistuessa pesältä syömään tai peseytymään se peittää munat pesäaineksilla. Koiras vartioi pesää naaraan poissa ollessa. Poikaset pysyttelevät pesässä 1–2 päivää ja lähtevät sitten uimaan ja etsimään itselleen ruokaa. Emot eivät ruoki niitä, vaan kuljettavat poikuetta eri puolilla reviirinsä vesialuetta. Poikasten ravintona ovat pääasiassa vesihyönteiset ja muut pienet selkärangattomat. 4–6 viikon ikäisinä poikaset alkavat syödä myös vesikasveja. Näihin aikoihin alkaa emolintujen sulkasato, jonka aktiivinen vaihe kestää noin kuukauden. Poikasten höyhenpuku on valmis 9–10 viikon iässä ja lentokykyisiä poikaset ovat noin 15 viikon ikäisinä syyskuun loppupuolella. Joutsenperhe muuttaa yhdessä talvehtimisalueelle vähän ennen vesistöjen jäätymistä.
Tsouloúfi

| --- | --- |
Muut nimet:  Agkístri (Αγκίστρι)
Sijainti:  36°52′25″N, 25°37′20″E, Náxos ja Pienet Kykladit Náxos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Koufonísia, Pienet Kykladit, Kykladit
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,01 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tsouloúfi (kreik. Τσουλούφι) eli Agkístri (Αγκίστρι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin ja Koufonísian saariin, ja sijaitsee Kéroksen saaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on noin  0,01 neliökilometriä ja se on asumaton (2021). Hallinnollisesti Tsouloúfi kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Aleksandra Tšudina

Aleksandra Tšudina vuonna 1952.
| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | pituus |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | keihäs |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | korkeus |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bern 1954 | 5-ottelu |  |
|  Hopeaa | Oslo 1946 | korkeus |  |
|  Hopeaa | Bern 1954 | pituus |  |
Naisten lentopallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 1952 | lentopallo |  |
|  Kultaa | Pariisi 1956 | lentopallo |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 1960 | lentopallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Praha 1949 | lentopallo |  |
|  Kultaa | Sofia 1950 | lentopallo |  |
|  Kultaa | Pariisi 1951 | lentopallo |  |
|  Kultaa | Praha 1958 | lentopallo |  |
|  Hopeaa | Bukarest 1955 | lentopallo |  |
Aleksandra Georgijevna Tšudina (ven. Александра Георгиевна Чудина, 6. marraskuuta 1923 – 28. lokakuuta 1990) oli 1950-luvulla Neuvostoliiton monipuolisimpia urheilijoita. Hän voitti yleisurheilussa olympiamitalin kolmessa eri kenttälajissa ja lentopallossa maailmanmestaruuksia.
Yleisurheilijana Tšudina saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa Oslon EM-kilpailuissa 1946 sijoittuessaan korkeushypyssä hopealle tuloksella 157 cm. Helsingin olympialaisissa 1952 hän sai hopeaa pituushypyssä tuloksella 614 cm ja keihäänheitossa tuloksella 50,01 m sekä pronssia korkeushypyssä tuloksella 163 cm. Viisiottelu ei ollut tuolloin vielä olympiaohjelmassa, mutta Bernin EM-kilpailuissa 1954 Tšudina voitti viisiottelussa kultaa tuloksella 4526 pistettä. Hänen tuloksensa viisiottelun osalajeissa olivat 13,21 cm kuulantyönnössä, 158 cm korkeushypyssä, 25,9 s 200 metrin juoksussa, 12,0 s 80 metrin aitajuoksussa ja 573 cm pituushypyssä. Varsinaisessa pituushyppykilpailussa hän sai hopeaa tuloksella 593 cm. Lisäksi hän sijoittui viidenneksi keihäänheitossa (47,05 m) ja kuudenneksi korkeushypyssä (160 cm).
Tšudina hyppäsi korkeushypyn maailmanennätyksen 173 cm 22. toukokuuta 1954 Kiovassa. Se pysyi ennätyksenä kaksi vuotta. Viisiottelussa hän teki maailmanennätyspisteet 4704 Bukarestissa elokuussa 1953 ja otti ennätyksen parin kuukauden tauon jälkeen uudelleen haltuunsa syyskuussa 1955 Moskovassa syntynein ennätyspistein 4750. Hän menetti tämän ennätyksen vuonna 1956.
Lentopalloilijana Tšudina edusti pitkään Neuvostoliiton maajoukkuetta ja voitti maailmanmestaruuden vuosina 1952, 1956 ja 1960, Euroopan mestaruuden vuosina 1949, 1950, 1951 ja 1958 sekä EM-hopeaa vuonna 1955.
Tsoúka (Pátmos)

| --- | --- |
Muut nimet:  Zoúka (Ζούκα)
Sijainti:  37°21′32″N, 26°44′57″E, Pátmos Kálymnos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Arkoín saaret, Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,036 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tsoúka (kreik. Τσούκα, myös Zoúka, Ζούκα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja tarkemmin Arkoín saariin, ja sijaitsee Arkoín pääsaaren kaakkoispuolella. Saaren pinta-ala on noin 0,036 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Tsoúka kuuluu Pátmoksen kuntaan, Kálymnoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Tsoúkan länsipuolella sijaitsee Tsoukákin saari ja koillispuolella Makronísi.
Tsymogeeni

Tsymogeeni eli proentsyymi on proteiini, joka on entsyymin katalyyttisesti inaktiivinen esiaste. Tsymogeenista muodostuu aktiivinen entsyymi peptidaasientsyymien hydrolysoidessa inaktiivisen osan entsyymin rakenteesta. Tsymogeeneina esiintyviä proteiineja ovat monet hydrolyyttiset entsyymit ja veren hyytymiseen vaikuttavat entsyymit. Tyypillisiä tsymogeeneja ovat muun muassa kymotrypsinogeeni, trypsinogeeni, protrombiini, plasminogeeni ja proinsuliini, joista muodostuu kymotrypsiiniä, trypsiiniä, trombiinia, plasmiinia ja insuliinia peptidaasien hydrolysoidessa ne. Esimerkiksi kymotrypsiinin substraatit pääsevät sitoutumaan vasta, kun kymotrypsinogeeni on hydrolysoitu kymotrypsiiniksi.
Tsymogeenien merkitys on toimia erityisesti hydrolyyttisten entsyymien varastomuotoina. Kun entsyymi on tsymogeeninaan, se on inaktiivinen eikä näin ollen pysty katalysoimaan hydrolyysiä väärissä paikoissa ja näin aiheuttamaan vaurioita soluille ja kudoksille. Trypsiinin muodostuminen trypsinogeenista aikaansaa monien muiden entsyymien aktivoitumisen sillä trypsiini hajottaa muun muassa kymotrypsinogeenin, sekä elastaasin, karboksipeptidaasin ja lipaasientsyymien tsymogeenit aktiivisiksi entsyymeiksi.
S-chanf

| S-chanf |
| --- | --- |
 S-chanf sijaitsee Innjoen varrella.
 vaakuna

 Koordinaatit: 46°38′N, 10°0′E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Graubünden
Hallintoalue (Region):  Malojan alue
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  138,04 km²
Korkeus:  1 556–3 077 m
Väkiluku (joulukuu 2018)  (vakinaiset asukkaat):  690
 – Väestötiheys:  5 as./km²
 
 www.s-chanf.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
S-chanf on kunta Itä-Sveitsissä Graubündenin kantonissa. Siellä on vajaat 700 vakinaista asukasta.
Sijainti

S-chanf sijaitsee Innjoen laaksossa, Ylä-Engadinissa. Laakson eteläpuolella kohoavat Livignon Alpit ja pohjoispuolella Albulan Alpit. S-chanf on varsin vuoristoinen kunta. Sen alimmat osat Innjoen varrella ovat runsaan puolentoista kilometrin korkeudessa ja korkeimmat vuorenhuiput kohoavat yli kolmeen kilometriin. Kunnan korkein vuori on Davosin rajalla kohoava Chüealphorn, jonka huippu on 3 077 metrin korkeudessa.
Liikenne

Inniä seurailevat valtatie 27 St. Moritzista Itävallan-rajalle ja Rhätische Bahnin rautatie St. Moritzista Sagliainsiin ja Scuoliin kulkevat S-chanfin poikki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta S-chanf Wikimedia Commonsissa
Wieser, Constant: S-chanf (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  14.11.2012. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
| n k Graubündenin kantonin hallintoalueet ja kunnat |
| --- | --- |
Hallintoalue (saks. Region, retoromaaniksi district, ital. regione) ja kunnat (105 kpl, 1.1.2020–)
 Albula: Albula/Alvra • Bergün Filisur • Lantsch/Lenz • Schmitten • Surses • Vaz/Obervaz
 Bernina: Brusio • Poschiavo
 Engiadina Bassa/Val Müstair: Samnaun • Scuol • Val Müstair • Valsot • Zernez
 Imboden: Bonaduz • Domat/Ems • Felsberg • Flims • Rhäzüns • Tamins • Trin
 Landquart: Fläsch • Jenins • Landquart • Maienfeld • Malans • Trimmis • Untervaz • Zizers
 Maloja: Bever • Bregaglia • Celerina/Schlarigna • La Punt-Chamues-ch • Madulain • Pontresina • Samedan • S-chanf • Sils im Engadin/Segl • Silvaplana • St. Moritz • Zuoz
 Moesa: Buseno • Calanca • Cama • Castaneda • Grono • Lostallo • Mesocco • Rossa • Roveredo • San Vittore • Santa Maria in Calanca • Soazza
 Plessur: Arosa • Chur • Churwalden • Haldenstein • Tschiertschen-Praden
 Prättigau/Davos: Conters im Prättigau • Davos • Fideris • Furna • Grüsch • Jenaz • Klosters-Serneus • Küblis • Luzein • Schiers • Seewis im Prättigau
 Surselva: Breil/Brigels • Disentis/Mustér • Falera • Ilanz/Glion • Laax • Lumnezia • Medel • Obersaxen Mundaun • Safiental • Sagogn • Schluein • Sumvitg • Trun • Tujetsch • Vals
 Viamala: Andeer • Avers • Cazis • Domleschg • Ferrera • Flerden • Fürstenau • Masein • Muntogna da Schons • Rheinwald • Rongellen • Rothenbrunnen • Scharans • Sils im Domleschg • Sufers • Thusis • Tschappina • Urmein • Zillis-Reischen
Tsoúka (Chálki)

| --- | --- |
Muut nimet:  Soúka (Σούκα)
Sijainti:  36°15′27″N, 27°40′2″E, Chálki Ródos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,005 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tsoúka (kreik. Τσούκα) eli Soúka (Σούκα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Chálkin saaren koillispuolella Alimián ja Ágios Theódoroksen saarten välissä. Saaren pinta-ala on noin 0,005 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Tsoúka kuuluu Chálkin kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Tšulymilaiset

Tšulymilaiset (muita nimityksiä tšulyminturkkilaiset, tšulymintataarit) ovat Venäjällä Tomskin alueella ja Krasnojarskin aluepiirissä asuva, turkkilaista tšulymin kieltä puhuva kansa. Heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Tšulymilaiset elävät Tšulymin ja sen sivujokien Jajan ja Kijan varsilla. 1800-luvun lopussa heitä oli 4 800 henkeä. Neuvostoaikana heidät luettiin hakasseiksi. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 656 tšulymilaista ja 270 tšulymin kielen puhujaa. Heistä kaikki osaavat venäjää. Nykyään suurin osa tšulymilaisista asuu Tomskin alueen Teguldetin piirissä.
Tšulymilaisten esi-isiä ovat Etelä-Siperian turkkilaiset heimot, joihin on sekoittunut selkuppeja, kettejä ja mongoleja. Myöhemmin osa tšulymilaisista on sulautunut Siperian tataareihin ja venäläisiin.
Perinteisiä elinkeinoja ovat metsästys, kalastus ja keräilytalous. Venäläisiltä omaksuttiin maanviljely. 1800–1900-lukujen vaihteessa tšulymilaiset asuivat erillisissä kesä- ja talvileireissä, jotka sittemmin korvattiin venäläismallisilla vakituisilla asutuksilla. Ruokavalion perustan muodostivat kala, riista ja villikasvit. 1800-luvulla alettiin syödä vilja- ja maitotuotteita sekä kotieläinten lihaa. Sukuyhteisön korvasi 1600–1700-luvuilla naapuriyhteisö. Patriarkaalisista suurperheistä luovuttiin 1800-luvun aikana. Uskonnoltaan tšulymilaiset ovat ortodokseja. Kristinuskon rinnalla säilyi 1900-luvun alkuun saakka perinteisiä uskomuksia ja šamanismi.
Trøllanes

| Trøllanes |
| --- | --- |
 Näkymä Trøllanesin kylään.
 Trøllanesin sijainti Färsaarilla.
 Koordinaatit: 62°21′40″N, 6°47′17″W 
Valtio:  Tanska
Itsehallintoalue:  Färsaaret
Kunta:  Klaksvík
Väkiluku (1.1.2013):  17
Aikavyöhyke:  UTC+0
 – Kesäaika:  UTC+1
Postinumero:  FO 798
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Trøllanes on kylä Kalsoyn saaren pohjoisrannikolla Färsaarilla. Kylä kuuluu Klaksvíkin kuntaan, ja asukkaita siellä oli vuonna 2013 yhteensä 17. Kylän asukkaat saavat elantonsa muun muassa lampaiden- ja karjanhoidosta.
Kylä on saanut ”Trøllanes”-nimensä erään tarinan mukaan siitä, kun peikoilla oli tapana saapua sinne tanssimaan aina loppiaisyönä. Kylän asukkaat lähtivät aina tuolloin pakoon peikkoja Mikladalurin kylään. Matka tunturin yli Mikladaluriin oli vaarallinen ja raskas, minkä vuoksi kerran eräs vanha nainen ei jaksanut lähteä matkaan. Hän piiloutui pöydän alle, mutta peikkojen ilonpidon ollessa ylimmillään, huusi hän peloissaan Jeesusta apuun. Tämän kuultuaan peikot kauhistuivat ja pakenivat kylästä eivätkä milloinkaan enää palanneet. Vielä nykyisinkin Trøllanesissa on kiviä, joihin ei ole koskettu, sillä niitä pidetään maahisten asuinpaikkoina.
Trøllanesin kylään kulkee päivittäin muutamia linja-autoja Kalsoyn saaren eteläisimmästä kylästä Syðradalurista. Trøllanesissa ei ole majoituspalveluita tai kauppaa.
Maatila kylässä.
Perinteisen färsaarelaisen ruoan, garnatálgin, valmistusta Trøllanesissa.
Maantiede

Trøllanesin kylä on Kalsoyn saaren neljästä kylästä pohjoisin, ja se sijaitsee saaren pohjoisrannikolla Färsaarten pohjoiskolkassa. Trøllanes sijaitsee korkealla, ja kylän ranta on yksi Färsaarten pahimmista tyrskypaikoista. Trøllanes sijaitsee kahden kilometrin pituisen valaisemattoman tunnelin päässä etelämpänä sijaitsevasta Mikladalurin kylästä. Tunneli valmistui vuonna 1986, mihin asti Trøllanesiin ei johtanut tietä ja kylä oli hyvin eristäytynyt.
Väestö

Oheisessa taulukossa esitetyt Trøllanesin väkiluvut pohjautuvat Färsaarten tilastokeskuksen (fääriksi Hagstova Føroya) tietoihin.
| Vuosi | Väkiluku yhteensä | Miehiä | Naisia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985 | 16 | 6 | 10 |
| 1987 | 18 | 7 | 11 |
| 1989 | 20 | 9 | 11 |
| 1991 | 21 | 12 | 9 |
| 1993 | 23 | 11 | 12 |
| 1995 | 24 | 13 | 11 |
| 1997 | 21 | 11 | 10 |
| 1999 | 22 | 11 | 11 |
| 2001 | 23 | 11 | 12 |
| 2003 | 24 | 11 | 13 |
| 2005 | 23 | 11 | 12 |
| 2007 | 27 | 13 | 14 |
| 2009 | 22 | 10 | 12 |
| 2011 | 19 | 9 | 10 |
| 2013 | 17 | 9 | 8 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trøllanes Wikimedia Commonsissa
Tuaregikielet

Tuaregikielten levinneisyysalue.
Tuaregikielet ovat tuaregien puhumien berberikielten ryhmä. Niitä puhutaan Saharan ja Sahelin alueella Nigerissä (noin 500 000 henkeä), Malissa (450 000), Algerian eteläosassa, Libyassa, Burkina Fasossa ja Nigeriassa. Kaikkiaan tuaregeja on yli miljoona henkeä. Monet heistä puhuvat myös arabiaa, songhaita, hausaa tai ranskaa.
Kielet jakautuvat pohjoiseen ja eteläiseen alaryhmään. Pohjoisryhmään kuuluu muun muassa tamahaq eli tahggart ja eteläryhmään tamasheq (tamašek), tamajaq ja zenaga. Kielet ovat keskenään ymmärrettäviä, ja niitä pidetään usein saman kielen murteina. Tuaregissa on lainoja hausasta ja songhaista, mutta melko vähän arabialaista vaikutusta.
Tuaregikielten kirjoittamiseen on käytetty perinteistä tifinagh-kirjoitusta sekä arabialaista kirjaimistoa. Malissa ja Nigerissä tuaregia kirjoitetaan myös latinalaisilla aakkosilla.
Tubalarit

Tubalarit ovat Venäjällä Altain tasavallassa asuva kansanryhmä, joka puhuu altain kielen pohjoismurteisiin kuuluvaa tubaa. Neuvostoaikana heitä pidettiin altailaisina. Nykyään heillä on laissa tunnustettu Venäjän vähälukuisen alkuperäiskansan asema.
Tubalarit asuvat Altain tasavallan koillisosassa Turotšakin, Tšojan ja Maiman piireissä. Vuonna 1989 heitä arvioitiin olleen yli 4 000 henkeä. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa, jossa tubalarit rekisteröitiin erillisenä kansana, heitä laskettiin olevan 1 600 henkeä. Tuban kieltä ilmoitti osaavansa 436 henkeä. Altain tasavallan tubalareista 99,8 % puhuu venäjää, 26,6 % tubaa ja 17,6 % altaita.
Tuban murteella tai kielellä on välittävä asema altain etelä- ja pohjoismurteiden välillä. Nykyään ryhmä on kuitenkin hyvin pitkälti venäläistynyt. Äidinkieltä puhuvat vain vanhukset, kun taas nuoriso käyttää venäjää. Tubalarien venäläistymiseen on vaikuttanut 1960-luvulla alkanut ”perspektiivittömien kylien” lakkauttaminen sekä perinteiset elinkeinot hävittänyt metsien raiskaaminen.
Tškalovsk

Tškalovskin vaakuna.
Tškalovsk (ven. Чка́ловск) on kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgan muodostaman Gorkin tekojärven rannalla 95 kilometriä Nižni Novgorodista luoteeseen. Kaupunki on Tškalovskin piirin keskus. Asukkaita on 13 400 henkeä (vuonna 2005).
Paikalla sijainnut Vasiljova sloboda -niminen kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1405. Myöhemmin siitä kehittyi huomattava kaupan ja käsityöammattien keskus. Vuonna 1883 rakennettiin valtion konepaja. Vuonna 1937 Vasiljovon taajama nimettiin Tškalovskiksi siellä syntyneen lentäjäsankari Valeri Tškalovin mukaan. Kaupunginoikeudet Tškalovsk sai vuonna 1955. Nykyään siellä on mm. telakka, konepaja ja tekstiiliteollisuutta. Kaupungissa toimii Valeri Tškaloville omistettu museo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tškalovsk Wikimedia Commonsissa
Tškalovskin piiri Nižni Novgorodin alueen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Hallinnollinen keskus: Nižni Novgorod

Arzamas | Balahna | Bogorodsk | Bor | Gorbatov | Gorodets | Dzeržinsk | Knjaginino | Kstovo | Kulebaki | Lukojanov | Lyskovo | Navašino | Pavlovo | Pervomaisk | Perevoz | Šahunja | Sarov | Semjonov | Sergatš | Tškalovsk | Uren | Vetluga | Volodarsk | Vorsma | Vyksa | Zavolžje
Nižni Novgorodin alue