stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Somero
Henkilöitä

Muiden muassa seuraavat tunnetut henkilöt ovat joko syntyneet tai vaikuttaneet Somerolla tai Somerniemellä:
| --- | --- |
 Aleksi Aaltonen, kansanedustaja ja ministeri, syntyi Somerolla, varttui Somerniemellä  Abraham Achrenius, virsirunoilija ja pietistijohtaja, syntyi Somerniemellä  Kaija Aarikka, tekstiilitaiteilija, syntynyt Somerolla  Ester Ahokainen, lasten- ja nuortenkirjailija, toimi opettajana Somerolla  Axel Gadolin, tykistökenraali  Johanna Gullichsen, tekstiilisuunnittelija, syntynyt Somerolla  Erkki Jaakonpoika Haka, jahtivouti ja metsästäjä  Juhani Harri, kuvataiteilija, asui ja työskenteli Somerolla  Tapio Horila, somerolaisen kotiseututyön vaikuttaja, toimi opettajana Somerolla  Helvi Hämäläinen, kirjailija, työskenteli ja vietti kesiään Somerniemellä  Henrik Illikainen, muusikko, Tiisu-yhtyeen laulaja-lauluntekijä  Esko Juuri, sotilaskapellimestari, musiikkieversatiluutnantti, syntynyt Somerolla  Reino Koivuniemi, itseoppinut taiteilija, asuu Somerolla  Kai Linnilä, kirjailija ja kustantaja, asui ja työskenteli Somerniemellä Somerolla  Seppo Manninen, kuvanveistäjä, asuu ja työskentelee Somerolla  Matti S. Martela, yritysjohtaja, teollisuusneuvos, syntyi Somerolla  Karita Mattila, oopperalaulaja, syntynyt Somerolla  Unto Mononen, tangosäveltäjä, asui Somerolla  Otto Nieminen, jääkiekkoilija, syntynyt Somerolla  Minna Nikkanen, seiväshyppääjä, syntynyt Somerolla :  Pentti Nikula, seiväshyppääjä, syntynyt Somerolla  M. A. Numminen, muusikko, kirjailija ja kulttuurihenkilö, syntynyt Somerolla  Kauko Nyström, seiväshyppääjä, syntyi Somerolla  Heikki Paakkanen, graafikko, asuu ja työskentelee Somerolla  Pekka Paikkari, kuvanveistäjä, syntynyt Somerolla  Severi Parko, taideteollisen korkeakoulun professori, syntyi Somerolla  Vuokko Piekkala, valtakunnansovittelija, syntyi ja kävi koulunsa Somerolla   Sami Päivärinta, jääkiekkoilija  Anders Henrik Ramsay, maaherra, kenraaliluutnantti, valtiopäiväedustaja  Risto Rasa, runoilija, asuu ja työskentelee Somerolla  Jacob Ritz, Turun väliaikaisen konsistorin esimies, kirkkoherrana Somerolla  Mauri Salo, kansanedustaja, syntyi ja toimi yrittäjänä Somerolla  Lauri Sariola, kansanedustaja, toimi maanviljelijänä Somerolla  Eero Soini (1923–1996), yritysjohtaja, teollisuusneuvos, syntyi Somerolla  Rauli ”Badding” Somerjoki, rocklaulaja, syntyi Somerolla  Leeni Tiirakari, tietokirjailija  Markku Toikka, näyttelijä, syntynyt Somerolla  Sulo Toivonen, kokeellisen eläintieteen professori, syntyi Somerolla  Antti Toukkari, muusikko ja kirjailija   Kaari Utrio, kirjailija, asuu ja työskentelee Somerniemellä Somerolla  Joel Vilkki, pedagogi ja esperantisti, toimi opettajana ja yhteiskoulun rehtorina Somerolla  Liisa Vitali, korusuunnittelija, asui ja työskenteli Somerolla
Nähtävyyksiä

| --- | --- |
 Someron kirkko  Someron kivisakasti  Somerniemen kirkko  Hämeen Härkätie  Häntälän notkot  Someron torppamuseo  Baddingin kioski Paratiisi  Pentti Nikulan patsas  Unto Monosen muistomerkki :  Badding-pysäkki  Savenvalajamuseo  Sauhutupa  Somerniemen kesätori  Ämyri  Mäkilän traktorimuseo  Hiidenlinna  Kärsälän ruusutila 
Someron torppamuseo Hämeen Härkätien varrella Jaatilanjoen rannalla.
Savenvalajamuseo Kultelassa.
Ystävyyskaupungit

Otterup, Tanska
Protvino, Venäjä
Tune, Norja
Vindafjord, Norja
Älvkarlebyn kunta, Ruotsi
Narva, Viro
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Somero Wikimedia Commonsissa
Someron kaupungin kotisivut
Tilastokeskus – Someron avainluvut
Kärki, Manu: Somerolla. Viljanmaan arkea, satumaan juhlaa.  Somero:  Amanita, 2009.  ISBN 978-952-5330-27-4
Pitäjä muinaisteiden risteyksessä. Somero Elävä arkisto. 1958. Yle. Viitattu 21.8.2013.
| n k Somero |
| --- | --- |
Taajamat:  Someron keskustaajama 
Rekisterikyliä Somerolla:  Harju  Hirsjärvi  Häntälä  Härkälä  Ihamäki  Jaatila  Joensuu  Jurvala  Kerkola  Kimala  Kivisoja  Kultela  Kärilä  Lahti  Lammi  Lautela  Ollila  Pajula  Paltta  Pappila  Pitkäjärvi  Pusula  Pyöli  Rautela  Ruunala  Ryhtä  Saarentaka  Sillanpää  Sylvänä  Syvänoja  Talvisilta  Terttilä  Viluksela  Ylenjoki 
Kulmakuntia Somerolla:  Isoniittu  Kauraketo  Koisthuhta  Laitiainen  Lehtimäenkulma  Palojoki  Uusi-Kaskisto 
Rekisterikyliä Somerniemellä:  Härjänlahti  Härjänoja  Jakkula  Kaskisto  Keltiäinen  Kopila  Mäyrämäki  Oinasjärvi  Palikainen  Salkola  Suojoki  Vesanoja  Viuvala 
Lounais-Häme
| n k Varsinais-Suomen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Aura  Kaarina  Kemiönsaari  Koski Tl  Kustavi  Laitila  Lieto  Loimaa  Marttila  Masku  Mynämäki  Naantali  Nousiainen  Oripää  Paimio  Parainen  Pyhäranta  Pöytyä  Raisio  Rusko  Salo  Sauvo  Somero  Taivassalo  Turku  Uusikaupunki  Vehmaa 
Entiset kunnat:  Alastaro  Angelniemi  Askainen  Dragsfjärd  Halikko  Hiittinen  Houtskari  Iniö  Kakskerta  Kalanti  Karinainen  Karjala  Karuna  Kemiö  Kiikala  Kisko  Korppoo  Kuusisto  Kuusjoki  Lemu  Loimaan kunta  Lokalahti  Maaria  Mellilä  Merimasku  Metsämaa  Mietoinen  Muurla  Naantalin maalaiskunta  Nauvo  Paattinen  Paraisten maalaiskunta  Perniö  Pertteli  Piikkiö  Pyhämaa  Rymättylä  Somerniemi  Suomusjärvi  Särkisalo  Tarvasjoki  Uskela  Uudenkaupungin maalaiskunta  Vahto  Velkua  Västanfjärd  Yläne 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Häntälän notkot Somerolla muodostavat arvokkaan perinnebiotooppialueen.
Hirsjärveä Someron Ihamäessä.
Arimaa-järveä Somerniemen Härjänojalla.
Hämeen Härkätietä Someron Pitkäjärvellä.
R. W. Ekman: Talvi-ilta Someron pitäjässä (1800-luku).
Someron kivisakaristo 1480-luvulta.
Someron seurakunnan lainamakasiinit vuosilta 1758 ja 1828.
Polku Liesjärven kansallispuistoon.
Kiiruun talo toimii somerolaisen kulttuurin keskuksena.
Härkälän kartano 1840-luvulla Johan Knutsonin kuvaamana. Taustalla näkyy Someron vanha kirkko.
Baddingin kioski Paratiisi Helsingintien varrella Somerolla on muodostunut pyhiinvaellusmatkojen kohteeksi ja sitä on sanottu yhdeksi Someron komeimmista nähtävyyksistä.
Australian siirtyminen metrijärjestelmään

Metrijärjestelmään siirtyminen Australiassa alkoi vuonna 1971 ja jatkui aina vuoteen 1988 asti.
Ennen vuotta 1970 Australiassa käytettiin brittiläisiä eli imperiaalisen järjestelmän mittayksiköitä. Britanniasta Australiaan muuttaneet siirtolaiset olivat tuoneet järjestelmän tullessaan. Vuosien 1970–1988 välissä brittiläiset yksiköt poistettiin vähitellen käytöstä ja korvattiin metrijärjestelmällä. Nykyään järjestelmä onkin ainoa laillinen mittaustapa Australiassa.
Historia

Metrijärjestelmä laillistettiin jo vuonna 1947, kun Australia allekirjoitti sopimuksen metrijärjestelmään siirtymisestä. Imperiaalinen järjestelmä kuitenkin säilyi yleisemmin käytettynä mittauksessa, kunnes valtio aloitti metrijärjestelmäänsiirtymisohjelman vuonna 1970.
12. kesäkuuta 1970 Australian parlamentti hyväksyi valmiin ehdotuksen siirtyä metreihin. Samalla luotiin myös Metreihin siirtymisen taulu selkeyttämään muunnosprosessia imperiaaleista metreihin. Kyseisen taulun aikajana oli seuraava:
1971 – Australian villateollisuus teki muunnoksen metreihin.
1972 – Peruskouluissa alettiin käyttää SI-järjestelmän yksiköitä. Moni koulu oli aiemmin opettanut sekä imperiaaliset että metrijärjestelmän yksiköt.lähde? Viljan, munien ja meijerituotteiden pakkauskoot muutettiin metrijärjestelmän mukaisiksi. Lämpötilan mittaamisessa siirryttiin käyttämään Celsiusasteita syyskuussa 1972.
1973 – Toisen asteen kouluissa siirryttiin käyttämään SI-järjestelmää.
1974 – suuret muunnokset sisältäen teollisuusalan, pakkausalan, päivittäistavara-alan, rakennusalan, metsäalan, paperiteollisuuden, painamisen, meteorologian, postipalvelut, kuljetuspalvelut, viestintäpalvelut, matkustuksen, sähkön, polttoaineen, urheilun, lääkealan, jne. Myös liikennemerkkien muunnokset tehtiin heinäkuussa 1974. Australiassa järjestettiin asian tiimoilta kampanjoita, joilla ihmisiä varoitettiin muutoksesta.
1976 – rakennusala sai valmiiksi muunnokset metreihin kaksi vuotta kestäneessä projektissa tammikuussa 1976lähde?
1977 – kaikki tuotepaketit oli merkitty metreissä. Myös ruoka-, energia- ja elektroniikka-ala sai muunnokset tehtyälähde?
1987 – Kiinteistönvälitysala siirtyi käyttämään metrejä
1988 – Metrijärjestelmään siirtymin saatiin valmiiksi, metrijärjestelmän tullessa ainoaksi lailliseksi mittaustavaksi Australiassa.
Järjestelmään siirtyminen maksoi 5,955 miljardia Australian dollaria koko maassa yhteensä 11 vuoden siirtymisen aikana. Valtio tuki jokaista osavaltiota 10 miljoonalla Australian dollarilla. lähde?
Kulttuurinen muutos briteistä ja amerikkalaisista australialaisiksi sanotaan myös olleen osasyynä lopettaa imperiaalijärjestelmän käyttö.
Biniyam

| Biniyam> Henkilötiedot.Muusikko |
| --- | --- |
Taiteilijanimi:  Biniyam
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Biniyam Schelling (s. Kokkola) on suomalainen laulaja, lauluntekijä ja tuottaja.lähde? Schellingin äiti on Etiopiasta ja isä Saksasta.
Filmografia

| Vuosi | Sarja | Rooli | Viite |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019–2022 | Aikuiset | Graafikko |  |
Bliss (psytrance-artisti)

Bliss (oik. Yonatan Marcow, s. 1981 Israel) on israelilainen psytrance-artisti. Blissin ensimmäinen pitkäsoitto The Rhythmus Gene ilmestyi vuonna 2005. Toinen albumi The Looney Bin julkaistiin vuonna 2008.
Diskografia > Albumit

The Rhythmus Gene (2005)
01. The Love Hack (8:15)
02. No Gravity (7:47)
03. Upside Down (7:43)
04. The Rhythmus Gene (7:07)
05. Dirty Boy (8:35)
06. Pause (7:12)
07. Tidal Waves (6:33)
08. Monitor Access (8:10)
09. Miracle Whip (9:58)
10. Spaceless (7:31)
Lapuan kaupunginvaltuusto

| Kaupunginvaltuusto |
| --- | --- |

Kunta:  Lapua
Valtuutettuja:  35
Johto:  Anneli Jäätteenmäki (kesk.) (pj.)  Jussi Vaahtoniemi (kok.) (1. vpj.)  Kari Laine (kd.) (2. vpj.)
Äänestysprosentti:  58,2 % (2021)
Lapuan kaupungintalo.
Lapuan kaupunginvaltuusto on hallintoelin, joka vastaa Lapuan kaupungin toiminnasta ja taloudesta. Valtuustossa on nykyään 35 jäsentä.
Kaupunginvaltuuston paikkajako 2021–2025

Poliittisilta voimasuhteiltaan Lapuan valtuusto on oikeistolainen.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
puolue: paikat

| Kesk | 14 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Kok | 11 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| PS | 5 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| KD | 3 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| SDP | 2 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| Yhteensä | 35 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Historia

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
paikkajako ja äänestysaktiivisuus kunnallisvaaleissa
| vaalit | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | paikat | äänestys- aktiivisuus |
| vaalit | Kesk. | Kok. | SDP | SKDL Vas. | SMP PS | SKL KD | Muut | äänestys- aktiivisuus |
| 1996  | 15 | 11 | 5 | 1 | 0 | 3 | 0 | 71,9 % |
| 2000  | 15 | 10 | 4 | 1 | 1 | 4 | 0 | 67,5 % |
| 2004  | 14 | 12 | 3 | 1 | 2 | 3 | 0 | 67,0 % |
| 2008  | 13 | 13 | 3 | 1 | 3 | 2 | 0 | 69,8 % |
| 2012  | 13 | 11 | 3 | 1 | 4 | 3 | 0 | 67,3 % |

| 2017  | 14 | 11 | 2 | 1 | 4 | 3 | 0 | 66,5 % |

| 2021  | 14 | 11 | 2 | 0 | 5 | 3 | 0 | 58,2 % |
Kauppalanjohtajat / Kaupunginjohtajat

Heimo Ylihärsilä 1954–1968
Kimmo Karttunen 1968–1992
Paavo Latva-Rasku 1993–2012
Arto Lepistö 2012–2017
Ahti Latvala (vs.) 2017–2018
Satu Kankare 2018–
Lapuan kaupunki Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialueella

Lapua kuuluu koko Etelä-Pohjanmaan maakunnan alueen kattavaan Etelä-Pohjanmaan hyvinvointialueeseen. 23. tammikuuta 2022 järjestetyssä aluevaalissa valittiin Etelä-Pohjanmaan aluevaltuustoon kuusi ehdokasta, joiden kotikunta on Lapua. Valitut ovat Anneli Jäätteenmäki (kesk.), Kai Pöntinen (kok.), Helena Lahtinen (kok.) ja Lasse Rajala (kok.), Sami Kuula (kok.), Riitta Kangasluoma (ps.). Kaikkiaan lapualaisia ehdokkaita oli 21. Lapuan äänestysprosentti aluevaaleissa oli 55,0 %.
Aiheesta muualla

Lapuan kaupunginvaltuusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Opel Kadett D

| Opel Kadett D |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Belgia  Indonesia  Iso-Britannia  Jugoslavia  Saksa
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1979–1984
Muut nimet:  Vauxhall Astra
Korimalli:  2-ovinen sedan 3-ovinen hatchback 3-ovinen farmari 4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Opel Kadett C
Seuraaja:  Opel Kadett E
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,0–1,8 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti
Opel Kadett D on Opel Kadettin viidennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1979–1984. Isossa-Britanniassa mallia myytiin Vauxhall Astra -nimisenä.
Opel Kadett D (1979–1984

Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 1979 esitelty Kadett D oli ensimmäinen etuvetoinen Opel-malli. Viistoperäinen korimalli oli saatavana kaksi- tai neliovisena, ja lisäksi ostaja saattoi valita kahden eri takaluukkuratkaisun väliltä. Perusmallissa luukku oli saranoitu takalasin alareunaan, kun taas monikäyttömallissa takalasi aukeni takaluukun kannen mukana. Lisäksi saatavana oli farmarimalli Caravan kolmi- tai viisiovisena, joista joissain maissa myytiin myös pakettiautoversiota ilman takaistuimia ja -ikkunoita.
Tekniikan Maailman vertailutestissä ”Nykyajan kansanautot” (TM 10/1981) Opel Kadett sijoittui ykköstilalle tasaisen hyvillä ominaisuuksillaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Opel Kadett D Wikimedia Commonsissa
Kolmiovinen Opel Kadett D.
Kolmiovinen Opel Kadett D Caravan.
Opel Kadett D Van
Neuvostoliiton 412. jalkaväkidivisioona

412. jalkaväkidivisioona oli Neuvostoliiton puna-armeijan Vologdan alueella joulukuussa 1941 perustettu yhtymä. Se nimettiin 1. tammikuuta 1942 24. divisioonaksi, jolloin sille  siirrettiin aiemmin tuhoutuneen saman nimisen divisioonan perinteet. Divisioonan komentajaksi nimitettiin eversti F. A. Prohorov. Hän johti sitä toisen maailmansodan loppuun.
Opel Kadett E

| Opel Kadett E |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Belgia  Iso-Britannia  Jugoslavia  Portugali  Saksa
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1984–1993
Muut nimet:  Bedford Astramax Bedford Astravan Chevrolet Ipanema Chevrolet Kadett Opel Monza Vauxhall Astra Vauxhall Belmont
Korimalli:  2-ovinen cabriolet 3-ovinen hatchback 3-ovinen farmari 4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Opel Kadett D
Seuraaja:  Opel Astra F Opel Combo
Teknisesti samankaltaisia:  Daewoo LeMans
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,2–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  4-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti
Opel Kadett E on Opel Kadettin kuudennen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 1984–1993. Korvaava Opel Astra esiteltiin vuonna 1991, mutta Kadettin avomallin valmistus jatkui vielä vuoteen 1993 saakka.
Isossa-Britanniassa mallia myytiin Vauxhall Astra -nimisenä, mutta sedanin nimenä oli muusta mallistosta poiketen Vauxhall Belmont. Etelä-Afrikassa sedania ja cabrioletia myytiin nimellä Opel Monza. Brasiliassa Kadettia myytiin Chevrolet-merkkisenä, ja farmarimalli oli nimetty Chevrolet Ipanemaksi. Lisäksi valmistettiin Kadettiin perustuvaa Daewoo LeMans -mallia, jota vietiin myös Pohjois-Amerikkaan muun muassa Pontiac-merkkisenä, mutta mallilla oli myös useita muita nimiä eri vuosina ja eri markkina-alueilla. LeMansista jatkokehitettyjen mallien valmistus jatkui aina 2010-luvulle saakka kehittyvillä markkina-alueilla.
Opel Kadett E (1984–1993)

Elokuussa 1984 esitelty Kadett E oli vastaus edellisenä vuonna markkinoille tulleelle Golf II -mallille, joka otti keskikokoluokassa merkittävän kehitysaskeleen. Edeltävään Kadett D -malliin verrattuna tekniset muutokset eivät olleet merkittäviä, sillä perusrakenne oli pysynyt samana. Sen sijaan ulkomuoto oli selvästi pyöristynyt, ja korin ilmanvastuskerroin 0,32 olikin luokan paras. Kadett valittiin Vuoden autoksi Euroopassa 1985.
Kolmi- ja viisiovisten hatchbackien sekä Caravan-farmarimallin rinnalle esiteltiin vuonna 1985 myös neliovinen sedan, jonka Helsingin Sanomat arveli kiinnostavan suomalaisia 550 litran tavaratiloineen ja alaskääntyvine takaselkänojineen. Kolmiovisesta farmarimallista oli joissakin maissa saatavana tavarankuljetusversio ilman takaistuimia ja -ikkunoita. Britanniassa se tunnettiin nimellä Bedford Astravan. Tämän lisäksi oli myös korotetulla erillisellä tavaratilalla varustettu malli Kadett Combo, jota myytiin Britanniassa Bedford Astramax -nimisenä. Se korvattiin vuonna 1993 Opel Corsaan perustuvalla Opel Combolla.
Malliston huipulla oli urheilullinen GSi, joka erosi ulkonäöltään selvästi perusmalleista. Moottorina oli aluksi 1,8-litrainen (115 hv), mutta syksyllä 1986 moottoriksi vaihtui 2,0-litrainen (115/129 hv). Vuoden 1988 alussa tuli saataville myös GSi 16V, jonka moottorina oli Cosworthin virittämä 16-venttiilinen 2,0-litrainen (156 hv).
Keväällä 1987 esiteltiin Bertonen suunnittelema kangaskattoinen cabriolet. Se oli myös saatavana urheilullisena GSi-mallina.
Vuoden 1989 alussa Kadett sai muun muassa uudelleenmuotoillun etupuskurin ja aiempaa matalamman etusäleikön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Opel Kadett E Wikimedia Commonsissa
Viisiovinen Opel Kadett E Caravan.
Sedan-korinen Opel Kadett E.
Opel Kadett E GSi
Opel Kadett E Cabriolet
Facelift-mallin Opel Kadett E.
Bolivianara

| Bolivianara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Arat Ara
Laji::  rubrogenys
Kaksiosainen nimi
 Ara rubrogenys  Lafresnaye, 1847 

Katso myös
   Bolivianara Wikispeciesissä   Bolivianara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Bolivianara (Ara rubrogenys) on Bolivian keskiosissa elävä äärimmäisen uhanalainen papukaija. Frédéric de Lafresnaye kuvaili lajin holotyypin Boliviasta saadusta näytteestä.
Bolivianara on enimmäkseen vihreä. Otsa, päälaki ja siipien olat ovat oranssinpunaiset. Siipien kärkisulat oat siniset. Lajin elinympäristöä ovat kuivat metsät ja pensaikot. Bolivianara liikkuu ryhminä ja syö siemeniä ja hedelmiä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen.
Lambada (kappale)

| ”Lambada” Sini Sabotage |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: 22 m²
 Julkaistu: 21. helmikuuta 2014
 Tuottaja(t): DJPP Jaakko Salovaara
 Tyylilaji: rap, pop, elektroninen
 Kesto: 03.38
 Levy-yhtiö: PME Records / Warner Music Finland
Sini Sabotagen muut singlet
| ”Miks” 2013 | ”Lambada” 2014 | ”Kovempaa kyytiä” 2014 |
"Lambada" on suomalaisartisti Sini Sabotagen kappale hänen ensimmäiseltä, 22 m² -nimiseltä studioalbumilta. Sen julkaisi PME Records sekä Warner Music Finland albumin kolmantena singlenä helmikuussa 2014.
Kappale sijoittui yhdeksi viikoksi latauslistan 29:nneksi 22 m² -albumin yhteydessä. Singlejulkaisun jälkeen "Lambada" ei toistaiseksi ole noussut uudestaan listoille.
Kappaleet

Lambada – 3.38
Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Suomen virallinen singlelista: –
Suomen virallinen latauslista: 29 
Radiolista: –
Klas Eklund

| Klas Eklund |
| --- | --- |
 Eklund vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1952 (ikä 72–73)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Tukholman kauppakorkeakoulu
Tutkimusalue:  taloustiede
Klas Eklund (s. 1952) on ruotsalainen taloustieteilijä, joka on toiminut muun muassa Skandinaviska Enskilda Bankenin pääekonomistina, Ruotsin pääministerin taloudellisena neuvonantajana ja yliopisto-opettajana. Hän väitteli tohtoriksi Tukholman kauppakorkeakoulusta aiheenaan Ruotsin talouden kasvu- ja sopeutumisongelmat. Eklundin vuonna 1987 ilmestynyt Vår ekonomi: en introduktion till samhällsekonomin on Ruotsin myydyimpiä taloustieteen oppikirjoja. Eklund on myös kirjoittanut yhdessä Karl G. Sjödinin kanssa Läckan-nimisen rikosromaanin, josta on tehty televisiosarja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Klas Eklund Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia
Klas

| Klas |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  7. heinäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Klaus
Vastineita eri kielissä:  Claus, Clas, Klaes, Claes
Nimen alkuperä:  Nikolaus
Infobox OKNimi-testi OK: 
Klas on ruotsalainen miehen etunimi. Saksalaisen, myös Suomessa esiintyvän Klaus-nimen tavoin se on alku­perältään lyhentynyt muoto nimestä Nikolaus.  Useista Suomen historian henkilöistä, joiden nimi on ollut Klas, käytetään suomen­kielisessä kirjallisuudessa vakiintuneesti nimeä Klaus. Klasin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 7. heinäkuuta
Suomessa nimi Klas on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä 1101 henkilölle.
Tunnettuja Klas-nimisiä

Klas Pontus Arnoldson (1844–1916), ruotsalainen kirjailija, journalisti ja poliitikko, Nobelin rauhanpalkinnon saaja
Klas Dahlbeck (s. 1991), ruotsalainen jääkiekkoilija
Klas Ekeblad (1708–1771), ruotsalainen kreivi ja valtaneuvos, Turun akatemian rehtori ja kansleri
Klas Eklund (s. 1952), ruotsalainen taloustieteilijä
Klas Eriksson Fleming (n. 1535–1597), Suomen ja Viron käskynhaltija, valtaneuvos, yliamiraali, nuijasodan talonpoikaiskapinan kukistaja
Klas Hermansson Fleming (n. 1550–1616) eli ns. nuori Klaus Fleming, Turun linnanpäällikkö, historioitsija
Klas Hermansson Fleming (1649–1685), ruotsalainen maamarsalkka, valtaneuvos, valtionvarainhoitaja ja Lundin yliopiston kansleri
Klas Larsson Fleming (1592–1644), valtaneuvos, amiraliteettineuvos, Ruotsin laivaston komentaja
Klas Olof Heikel, Olli Heikinheimo (1882–1973), suomalainen metsänhoitaja ja professori, Metsäntutkimuslaitoksen johtaja
Klas Robert Helanen (1864–1929), suomalainen juristi ja senaattori
Klas Henriksson Horn (n. 1440–1520), suomalainen laamanni ja valtaneuvos.
Klas Kristersson Horn  (n. 1518–1566), suomalainen amiraali, vapaaherra ja käskynhaltija
Klas Ingesson (1968–2014), ruotsalainen jalkapalloilija ja valmentaja
Klas Ivars (s. 1937), suomalainen juristi
Klas Erik Järnefelt (1831–1889), suomalainen pappi ja valtiopäivämies
Klas Lestander (1931–2023), ruotsalainen ampumahiihtäjä
Klas Lindström (1920–2009), ruotsalainen jääkiekkoilija
Klas Lund (s. 1968), ruotsalainen uusnatsi ja rikollinen
Klas Johan Molander (1724–1799), suomalainen kirkkoherra ja koulumestari
Klas Moring (1874–1928), suomalainen talousoikeuden professori
Klas Stening (1868–1952), suomalainen puutarhuri ja puutarha-alan kirjojen tekijä
Klas Stigzelius (1936–2019), suomalainen yritysjohtaja ja teollisuusneuvos
Klas Östergren (s. 1955), ruotsalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja kääntäjä
Järvenpään yhteiskoulu

| Järvenpään yhteiskoulu |
| --- | --- |
 Koulu (uudisrakennus Kajo) lännestä päin nähtynä.
Sijainti:  Uudisrakennus: Urheilukatu 7-9, 04400 Järvenpää Moduulirakennus: Urheilukatu 8, 04400 Järvenpää Juholan yksikkö: Sipoontie 12, 04400 Järvenpää
Koordinaatit:  60.4668°N, 25.0919°E
Tyyppi:  suomenkielinen yhtenäiskoulu
Perustettu:  1928
Rehtori:  Pia Pohjanpalo; Apulaisrehtorit Asta Pekkala (pääasiassa yleisopetuksen asiat), Maritta Mäkipää (pääasiassa Juholan yksikön asiat)
Luokat:  1–9
Oppilaita:  800
Verkkosivut
Järvenpään Yhteiskoulu on vuosiluokat 1–9 käsittävä noin 850 oppilaan ja 110 henkilökunnan jäsenen yhtenäiskoulu lähellä Järvenpään keskustaa. Koulu sijaitsee Järvenpään kirkon ja urheilukentän vieressä. Koulun rehtorina toimii Pia Pohjanpalo.