stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sepikät

| Sepikät |
| --- | --- |
 Pikkusepikkä (Microrhagus pygmaeus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Elateriformia
Yläheimo::  Seppämäiset Elateroidea
Heimo::  Sepikät Eucnemidae  Eschscholtz, 1829
Suvut
 Clypeorhagus Olexa, 1975  Dirrhagofarsus Fleutiaux, 1935  Dromaeolus Kiesenwetter, 1858  Eucnemis Ahrens, 1812  Sahasepikät (Hylis) Des Gozis, 1886  Hylochares Latreille, 1834  Isorhipis Lacordaire, 1835  Melasis Olivier, 1790  Kampasepikät (Microrhagus) Dejean, 1833  Otho Lacordaire, 1857  Rhacopus Hampe, 1855  Xylophilus Mannerheim, 1823 
Katso myös
   Sepikät Wikispeciesissä   Sepikät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sepikät (Eucnemidae) on kovakuoriaisheimo, johon Suomessa kuuluvat muun muassa, halavasepikkä (Hylochares cruentatus), kyrmysepikkä (Eucnemis zaitzevi), kuusisepikkä (Hylis procerulus) ja pikkusepikkä (Microrhagus pygmaeus).
Sepiköiden heimo on lajimäärältään keskikokoinen. Maailmasta tunnetaan noin 1 600 sepikkälajia, joista Pohjoismaissa ja Baltiassa on tavattu 20 lajia. Suomesta tunnetaan 12 lajia. Lajirunsaus on suurin tropiikissa ja useimmat lajit elävät lehtipuilla.
Piirteitä

Sepikät ovat aikuisina lyhytikäisiä, hyvin lentäviä kovakuoriaisia. Yhteisenä piirteenä seppien ja rikkaseppien kanssa aikuisilla sepiköillä on ponnistusmekanismi, jonka avulla ne voivat selälleen jouduttuaan ponnahtaa oikeinpäin tai vaikka paeta saalistajiltaan. Aikuiset sepikät ovat 3–10 mm pituisia, tropiikissa jopa 30 mm pituisia, pitkänomaisia kovakuoriaisia. Tuntosarvet ovat rihmamaiset, sahamaiset tai kampamaiset, ja tuntosarven toinen jaoke lähtee ensimmäisen jaokkeen sivusta. Raajat ovat hennot ja ylähuuli jää piiloon otsan alle. Lajien sisäinen kokovaihtelu on suurta, ja naaraat ovat usein selvästi koiraita kookkaampia. Pohjoismaissa Microrhagus-suvun kampasepiköiden ja Ruotsista tavatun Dromaeolus barnabita lajin koirailla on ensimmäisessä nilkkajaokkeessa kampamainen rakenne.
Sepiköiden toukat ovat jalattomia ja hidasliikkeisiä, ja ne elävät lahopuussa. Toukkien suuosat ovat yleensä surkastuneita ja niiden leuat ovat ulospäin kaartuvia, niiden ulkoreunoissa on teräviä hampaita samoin kuin pääkapselin reunoilla. .
Elinympäristö ja elintavat

Aikuiset sepikät eivät nauti ravintoa ja niiden korkeintaan parin viikon pituisen elämän ainoa tarkoitus on löytää uusia elinpaikkoja, joilla ne voivat lisääntyä. Useimmat lajit ovat liikkeellä heinäkuussa, muutamat kuitenkin jo kesäkuun alussa. Ne ovat hyviä lentäjiä ja etenkin lämpimällä säällä nopeita liikkeissään. Kuoriaiset ovat yleensä vähälukuisia, joskin sopivassa puussa niitä voi olla runsaastikin, ja elintavoiltaan piilottelevia, eikä niitä ole helppoa löytää. Samasta syystä niiden elintavat tunnetaan huonosti. Kuoriaiset parveilevat etenkin lämpiminä iltapäivinä isäntäpuiden rungoilla. Ruskosepikällä (Rhacopus sahlbergi) on huomattavan suuret silmät, mikä saattaisi viitata yöaktiivisuuteen. Kosiomenoihin liittyen kuusisepikällä (Hylis procerulus) ja kaulussepikällä (Melasis bupestroides) on varsin erikoisia parveilumenoja.
Toisin kuin aikuisina, toukkavaiheessa sepikät ovat pitkäikäisiä ja elävät lahoavassa puuaineksessa, jossa ne hankkivat ravintonsa sienirihmastosta. Ne liikkuvat hyvin hitaasti ja ruokailu tapahtuu oksentamalla ruuansulatusneste rihmastolle ja syntyneen ruokasulan toukka imeskelee sisäänsä. Toukkavaihe kestää yleensä kaksi vuotta. Toukat eivät ole kovin isäntäspesifisiä eli ne voivat elää monilla eri puulajeilla, mutta sen sijaan ne ovat vaateliaita puun lahoamistyypin ja siihen iskeytyneen kääpäsienen suhteen. Hylochares ja Melasis-sukujen toukat asuttavat vasta kuolleiden puiden kovaa puuainesta, johon ne kaivavat käytäviä jykevillä suuosillaan. Muut lajit etenevät ryömien haperoksi lahonneen puun säikeiden välissä. Kyrmysepikkä (Eucnemis zaitzevi) munii munansa mieluiten onttojen puiden onkaloihin. Eucneminae-alaheimossa ja osalla Microrrhagini-tribuksen lajeista toukilla esiintyy hypermetamorfoosi, jossa eri toukkavaiheet eroavat anatomisesti ja elintavoiltaan suuresti toisistaan.
Halavasepikkä (Hylochares cruentatus) on ainoastaan Suomessa elävä endeeminen lajii, joka on melko vasta eriytynyt. Halavasepikkää (nimellä haapasepikkä) on pidetty hävinneenä, kunnes se löytyi 2004 Vantaalta Kaivokselan maastosta. Lajin löytövaiheessa sitä luultiin haavalle eläväksi lajiksi. Kun lajien ero ymmärrettiin, aiemmin kuvaamaton Suomen ulkopuolella elävä haapalaji kuvattiin tieteelle uutena nimellä Hylochares populi Brüstle & Muona, ja sille siirrettiin suomenkielinen nimi haapasepikkä.
Sepistä, sepiköistä ja jalokuoriaisista on valmistunut kirjahanke.
Vaikka Suomesta on tähän mennessä löytynyt vain tusina lajeja, viime vuosikymmenten aikan on tapahtunut paljon muutoksia. Pyökkisepikkä (Hylis olexai) on levinnyt Suomeen ja kyrmysepikkä (Eucnemis zaitzevi) on osoittautunut eri lajiksi kuin Länsi-Euroopassa yleinen Eucnemis capucinus, jona suomalaista lajia ennen pidettiin.
Lajit Suomessa

Suomesta on tavattu 12 sepikkälajia, joista uhanalaisia ovat yksi äärimmäisen uhanalainen (CR) ja kolme erittäin uhanalaiseksi (EN) luokiteltua lajia. Lisäksi kolme lajia on luokiteltu silmälläpidettäviksi (NT).
halavasepikkä Hylochares cruentarius EN
kaulussepikkä Melasis buprestoides EN
pikkusepikkä Microrhagus pygmaeus
liekosepikkä Microrhagus lepidus
runkosepikkä Xylophilus corticalis EN
pajusepikkä Dirrhagofarsus attenuatus CR
ruskosepikkä Rhacopus sahlbergi NT
kuusisepikkä Hylis procerulus
harjusepikkä Hylis cariniceps NT
lehtosepikkä Hylis foveicollis
pyökkisepikkä Hyles olexai
kyrmysepikkä Eucnemis zaitzevi NT
Aiheesta muualla

Laji.fi: Sepikät (Eucnemidae)
ITIS: Eucnemidae (englanniksi)
Iowa State University, Bug Guide: Family Eucnemidae - False Click Beetles (englanniksi)
Brustle, Lena: Mutations as molecular tools: The metabolic-rate dependent molecular clock and DNA barcoding of allied species (esikatseluversio)  26.9.2009. Helsinki:  Helsingin yliopisto. (englanniksi)[vanhentunut linkki]
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q502017  Wikispecies: Eucnemidae  AFD: Eucnemidae  BioLib: 9507  BOLD: 103772  BugGuide: 63946  CoL: 9WK  EoL: 7438  Fauna Europaea: 11160  Fauna Europaea (new): 52d8bf95-54c6-49f7-af2b-a47e93c998b8  GBIF: 9644  iNaturalist: 47886  IRMNG: 101318  ITIS: 113915  NBN: NHMSYS0001718115  NCBI: 195229  NZOR: 083cd59e-07d0-45bf-af81-4d118e7b10e6  Open Tree of Life: 365437  Paleobiology Database: 69359  Plazi: 3F66C508-151C-9F32-7CB6-C5DDD32AFAD1
Settembrini-luokka

| Settembrini-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  953 t (pinnalla) 1 153 t (sukellus)
Pituus:  67,50 m
Leveys:  6,60 m
Syväys:  4 m
Koneteho:  2 × Tosi-dieselmoottoria 3 000 bhp  (pinnalla) 2 × Ansaldo-sähkömoottoria 1 400 hv (sukellus)
Nopeus:  17,5 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  56
Aseistus
Meritorjunta:  1 × 102/35 Mod 1914 -tykki 8 × 533 mm torpedoputkea
Ilmatorjunta:  2 × Breda Mod 31 13,2 mm -ilmatorjuntakonekivääriä
Settembrini-luokka oli Italian kuninkaallisen laivaston kahden sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Luigi Settembrini | Cantieri navali Tosi, Taranto | 16. huhtikuuta 1928 | 29. heinäkuuta 1930 | 25. tammikuuta 1932 | upotettu 9. syyskuuta 1943 |
| Ruggiero Settimo | Tosi | 16. huhtikuuta 1928 | 29. maaliskuuta 1931 | 25. huhtikuuta 1932 | palveluksesta 9. syyskuuta 1943 |
Argentiinan laivasto

Luokan piirustusten pohjalta valmistettiin Argentiinan laivastolle kolme Santa Fe -luokan sukellusvenettä.
Separaattori

Erottelulaite eli separaattori (< lat.) on yleisnimitys, jolla tarkoitetaan jonkin seoksen eri ainesosien erottamiseen käytettävää konetta.
Maitoseparaattori Kymenlaakson maakuntamuseossa Merikeskus Vellamossa Kotkassa.
Maidon erottelulaite

Maitoseparaattori on laite, joka erottaa kerman maidosta. Sen keksivät ruotsalainen Gustaf de Laval ja tanskalainen Nielsen yhtäaikaisesti vuonna 1878. lähde? Erottelulaite mahdollisti muun muassa teollisen meijeritoiminnan. Aikoinaan maatiloilla käytettiin myös käsikäyttöisiä erottelulaitteita.
Isotooppiseparaattori

Isotooppiseparaattorilla voidaan erotella jonkin alkuaineen isotooppeja pieniä määriä teknisiin tai tieteellisiin tarkoituksiin.
Magneettierottelija

Magneettierottelijaa käytetään malmien rikastuksessa erottamaan magneettiset osat toisistaan.
Polttoaineseparaattori

Erityisesti laivoilla käytetään erityistä separaattoria, jolla erotellaan puhdistettavasta polttoaineesta vettä ja mekaanisia epäpuhtauksia.
Öljynerotin

Poltto- ja muiden moottoreiden voiteluöljyä voidaan erotella omalla erottelulaitteellaan, jolloin öljyä ei vaihdeta, se kuluu tai palaa pikkuhiljaa. Hapettumisenestoainetta voidaan lisätä, jos öljyn TBN- (Total Base Number) tahi TAN- (Total Acid Number) arvo muuttuu liiaksi uuden öljyn vastaaviin verrattaessa.
Sentrifugi (lentäminen)

Erottelulaitteeksi kutsutaan leikillisesti myös sentrifugia eli linkoa, jolla koulutetaan hävittäjälentäjiä ja astronautteja sietämään suuria G-voimia.
Setin kolme kivitaulua

| Setin kolme kivitaulua |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  muinaiskreikka, kopti
Genre:  teologia
Julkaistu:  n. 200–230
Sarja: Nag Hammadin kirjasto
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Setin kolme kivitaulua on setiläinen gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi VII, kirja 5). Se ajoitetaan noin vuosiin 200–230.
Kirjoituksen ajatellaan syntyneen setiläisyyden kehittyessä ja irtaantuessa kristinuskosta ja lähentyessä platonismia. Kirjoitus käsittelee Dositheoksen saamaa ilmestystä kolmesta kirjoitusta sisältävästä kivitaulusta. Monien tutkijoiden mukaan ne on tarkoitettu liturgisiin tarkoituksiin. Kirjoitus liittyy läheisesti klassiseen gnostilaiseen myyttiin, joka tunnetaan paremmin erityisesti Johanneksen salaisesta kirjasta.
Kirjoitus on alun perin kirjoitettu kreikaksi. Nag Hammadin kirjastosta tunnetaan sen koptinkielinen käännös.
Kirjallisuutta

The Three Steles of Seth. Teoksessa Robinson, James M. (toim.): The Coptic Gnostic Library.  (Volume 4. A Complete Edition of the Nag Hammadi Codices (5 vols.))  Brill, 2002.  ISBN 978-90-04-11702-0  Koptinkielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
The Three Steles of Seth. Teoksessa Robinson, James M. (toim.): The Nag Hammadi Library in English, s. 396–401.  (The Definitive Translation of the Gnostic Scriptures Complete in One Volume. Composition by E. J. Brill, The Netherlands. 3rd revised edition)  HarperSanFrancisco, 1990.  ISBN 0-06-066935-7  Englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla

The Three Steles of Seth. The Gnostic Society Library. (englanniksi)
The Three Steles of Seth. Early Christian Writings. (englanniksi)
| n k Nag Hammadin kirjasto |
| --- | --- |
Koodeksi I:  Apostoli Paavalin rukous  Jaakobin salainen kirja  Totuuden evankeliumi  Tutkielma ylösnousemuksesta  Kolmiosainen tutkielma 
Koodeksi II:  Johanneksen salainen kirja  Tuomaan evankeliumi  Filippuksen evankeliumi  Hallitsijoiden olemus  Maailman alkuperästä  Kertomus sielusta  Tuomas Kilvoittelijan kirja 
Koodeksi III:  Johanneksen salainen kirja  Koptilainen egyptiläisten evankeliumi  Eugnostos Siunattu  Jeesuksen Kristuksen viisaus  Keskustelu Vapahtajan kanssa 
Koodeksi IV:  Johanneksen salainen kirja  Koptilainen egyptiläisten evankeliumi 
Koodeksi V:  Eugnostos Siunattu  Koptilainen Paavalin ilmestys  Ensimmäinen Jaakobin ilmestys  Toinen Jaakobin ilmestys  Aadamin ilmestys 
Koodeksi VI:  Pietarin ja kahdentoista apostolin teot  Ukkonen, täydellinen järki  Arvovaltainen opetus  Suuren voimamme tunteminen  Platonin Valtio 588a–589b  Tutkielma kahdeksannesta ja yhdeksännestä  Kiitosrukous  Asklepios 21–29 
Koodeksi VII:  Semin selitys  Suuren Setin toinen opetus  Gnostilainen Pietarin ilmestys  Silvanoksen opetukset  Setin kolme kivitaulua 
Koodeksi VIII:  Zostrianos  Pietarin kirje Filippukselle 
Koodeksi IX:  Melkisedek  Norean ajatus  Tutkielma totuudesta 
Koodeksi X:  Marsanes 
Koodeksi XI:  Tulkinta tiedosta  Valentinoksen teosten katkelmia  Allogenes  Hypsifrone 
Koodeksi XII:  Sekstoksen lauseet  Totuuden evankeliumi  Katkelmia tunnistamattomasta teoksesta 
Koodeksi XIII:  Kolmimuotoinen Protennoia  Maailman alkuperästä
Hannu Oksanen

Hannu Oksanen (s. 10. syyskuuta 1949) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi Myllykosken Pallossa kolmella vuosikymmenellä. Oksanen muodosti 1970-luvulla joukkueen legendaarisen kolmikon Juha Myllymäen ja Vesa Suurosen kanssa. SM-sarjan nousukaudella vuonna 1974 hän oli joukkueen tehokkain maalintekijä 11 maalillaan. Mestaruussarjakaudella 1975 hän pelasi 22 sarjaottelua ja teki niissä kuusi maalia. Oksanen aloitti uransa hyökkääjänä mutta siirtyi vuosien kuluessa puolustukseen. Hänen myöhempiin saavutuksiinsa kuuluu ikämiesten SM-kulta vuodelta 1986.
Okrakilliahven

| Okrakilliahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Puutteellisesti tunnettu  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Cyprichromis
Laji::  microlepidotus
Kaksiosainen nimi
 Cyprichromis microlepidotus  (Poll, 1956) 
Synonyymit
 Limnochromis microlepidotus Poll, 1956 
Katso myös
   Okrakilliahven Wikispeciesissä   Okrakilliahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Okrakilliahven (Cyprichromis microlepidotus) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa.
Okrakilliahven voi kasvaa korkeintaan 11 senttimetrin mittaiseksi. Sillä on selkäevässään 12–14 piikkiruotoa sekä 15–17 pehmeää ruotoa ja peräevässä kolme piikkiruotoa ja 12–13 pehmeää ruotoa.
Okrakilliahven elää endeemisenä eli kotoperäisenä Tanganjikajärvellä. Sitä tavataan Burundista, Kongon demokraattisesta tasavallasta ja Tansaniasta. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut okrakilliahvenen puutteellisesti tunnetuksi lajiksi.
Okrakilliahven elää noin 23–25 asteen lämpöisissä vesissä vähintään kymmenen metrin syvyydessä. Sopiva pH-arvo sille on 7,5–8,5. Ravinnokseen laji käyttää äyriäisiä ja kotiloita. Naaras munii yhden kudun aikana noin 25 munaa.
Setaia

| Setaia> Σήταια.Sijainti |
| --- | --- |
 Setaia
Koordinaatit:  35°12′30″N, 26°6′29″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Siteía tai Petrás (?), Lasíthi, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kreeta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Setaia (m.kreik. Σήταια, Sētaia, lat. Setaea) eli Eteia (Ἠτεία, Ēteia) oli antiikin aikainen kaupunki Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Siteían kaupungin paikalla tai lähellä.
Maantiede

Setaian kaupunki sijaitsi Kreetan itäosan pohjoisrannikolla. Sen tarkkaa sijaintia ei kuitenkaan tiedetä. Kaupunki sijoitetaan yleensä nykyisen Siteían kaupungin paikalle Siteíanlahden länsirannalle, joskin varmuudella kyseisen paikan tiedetään olleen asuttu vasta keskiajalta lähtien. On mahdollista, että antiikin aikainen kaupunki on uponnut kokonaan tai osittain mereen. Toiseksi paikaksi on ehdotettu noin 1,5 kilometriä nykyisestä kaupungista sijaitsevaa Petrásta, josta on löydetty vanhemman minolaisaikaisen asutuksen jäänteet, mutta se vaikuttaa epätodennäköiseltä paikalta. Kolmanneksi paikaksi on ehdotettu Trypitóksen niemeä, jolle sijoitetaan nykyisin yleensä Polikhnen kaupunki.
Historia

Setaian historiasta tiedetään vain vähän. Antiikin lähteet mainitsevat, että Kreikan seitsemän viisaan joukkoon luettu Myson oli kotoisin Eteiasta tai Etiksestä, joka tarkoittaa ilmeisesti Setaiaa. Setaian oletetaan olleen sisämaassa sijainneen Praisoksen kaupunkivaltion alaisuudessa ja toimineen sen satamana. Näin se ei ollut itsenäinen polis eli kaupunkivaltio.
Setaia vaikuttaa säilyneen olemassa myös senkin jälkeen, kun Praisos tuhottiin noin vuonna 145–140 eaa. Varhaiskristillisellä ajalla kaupunki oli piispanistuin.
Rakennukset ja löydökset

Nykyisen Siteían alueelta on löydetty esineistöä varhais-, keski- ja myöhäisminolaiselta kaudelta; antiikin ajan arkaaiselta, klassiselta ja roomalaiselta kaudelta; sekä keskiajan bysanttilaiselta kaudelta. Rakennuksista ja muista rakennelmista, jotka osoittaisivat kaupungin paikan, on kuitenkin vain vähän merkkejä. Niihin lukeutuu lähinnä joitakin muurien osia, pyhäkön jäänteet sekä roomalaisaikaisia kala-altaita.
Petráksesta puolestaan on löydetty huomattava minolaisaikainen asutus ja rakennusten jäänteitä varhais-, keski- ja myöhäisminolaiselta kaudelta, mutta ei juurikaan merkkejä asutuksesta enää minolaisen kauden jälkeen.
Siteían lähistöltä sekä koko Kreetan itäpään alueelta löydettyä esineistöä on esillä Siteían arkeologisessa museossa.
Okeechobeejärvi

| Okeechobeejärvi |
| --- | --- |
 Okeechobeejärvi syyskuussa 1988.
Valtiot:  Yhdysvallat 
Paikkakunta:  Florida 
Koordinaatit:  26°56′00″N, 80°48′00″W
Laskujoki:  Caloosahatchee River (en) (käännä suomeksi) ja St. Lucie River (en) 
Mittaustietoja
Pituus:  58  km
Leveys:  47  km 
Rantaviiva:  197  km 
Pinta-ala:  1 900 km²
Tilavuus:  5 200 000 000  m3 
Keskisyvyys:  2,7 m
Suurin syvyys:  3,7 m
 fiOkeechobeejärvi 
Okeechobeejärvi on Yhdysvalloissa Floridassa Evergladesin kosteikkoalueen pohjoisreunalla sijaitseva järvi. Se on laajuudeltaan noin 1 900 neliökilometriä ja hyvin matala, enimmillään 3,7 metriä syvä. Painanteeseen vanhalle merenpohjalle syntynyt järvi on Evergladesin tärkein makean veden varasto. Sillä ei ole luontaista laskujokea, vaan vedet virtaavat järvestä kohti merta kosteikkojen läpi ja 1950-luvulta lähtien kaivettuja kastelukanavia pitkin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Okeechobeejärvi Wikimedia Commonsissa
Okatorvijäkälä

| Okatorvijäkälä |
| --- | --- |
 Piikkitorvijäkälä (Cladonia uncinalis ssp. biuncialis)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina
Luokka::  Lecanoromycetes
Alaluokka::  Lecanoromycetidae
Lahko::  Maljajäkälät Lecanorales
Heimo::  Torvijäkälät Cladoniaceae
Suku::  Torvijäkälät Cladonia
Laji::  uncialis
Kaksiosainen nimi
 Cladonia uncialis  (L.) F.H. Wigg. 
Katso myös
   Okatorvijäkälä Wikispeciesissä   Okatorvijäkälä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Okatorvijäkälä (Cladonia uncialis) on noin 1-5 cm korkea pensasjäkälä, joka kasvaa tiheinä tuppaina poronjäkälien seassa ja kaukaa katsottuna niitä muistuttaakin. Sen liereät varret ovat yleensä vaalean kellanvihreitä ja yleisemmällä nimialalajilla tiheään haaroittuvia. Haarojen kärjet ovat lyhyitä ja piikkimäisen teräviä, ruskettuneita. Haaranhangoissa on ammottava reikä. Okatorvijäkälä on yleinen koko maassa kangasmetsissä ja kallioilla, mutta Lounais-Suomessa nimialalajia yleisempi on piikkitorvijäkälä (subsp. biuncialis). Tuntureilla laji taas on usein niukasti haarova ja yksittäinen kasvaen muiden jäkälien ja sammalien joukossa. Lajin leväosakkaana toimii viherlevä (Asterochloris).
Okatorvijäkälän jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy usniinihappoa (C18H16O7) ja harvoin skvamaattihappoa (C19H18O9).
Aiheesta muualla

Luopioisten kasvisto: Okatorvijäkälä (Cladonia uncialis)
UniProt: Taxonomy - Cladonia uncialis (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cladonia uncialis (englanniksi)
Consortium of Lichen Herbaria: Cladonia uncialis (englanniksi)
The British Lichen Society: Cladonia uncialis subsp. uncialis (englanniksi)
Italic 7.0, The Information System on Italian Lichens: Cladonia uncialis subsp. uncialis (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Cladonia uncialis (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q112879  Wikispecies: Cladonia uncialis  AusLichen: 30021539  BioLib: 125075  CoL: VPN5  EoL: 2859629  EPPO: CLDNUN  EUNIS: 316268  Fungorum: 383001  GBIF: 6606867  iNaturalist: 121208  ITIS: 189989  MycoBank: 383001  NatureServe: 2.125173  NBN: NHMSYS0020102974  NCBI: 174080  NZOR: 70483e56-aac1-48cf-a090-481049f52c30  Observation.org: 17953  Open Tree of Life: 982215  PLANTS: CLUN60  Laji.fi: MX.65118
Set You Free This Time

| ”Set You Free This Time” The Byrds |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Turn! Turn! Turn!
 B-puoli: ”It Won’t Be Wrong”
 Äänitetty : 16. syyskuuta 1965
 Julkaistu: 10. tammikuuta 1966
 Formaatti: 7" single
 Tekijä(t): Gene Clark
 Tuottaja(t): Terry Melcher
 Tyylilaji: folkrock
 Kesto: 02.49
 Levy-yhtiö: Columbia, CBS
Muut kannet
   Yhdysvaltalaisen julkaisun etiketti.
The Byrdsin muut singlet
| ”Turn! Turn! Turn! (To Everything There Is a Season)” 1965 | ”Set You Free This Time” 1966 | ”Eight Miles High” 1966 |
”Set You Free This Time” on yhdysvaltalaisen The Byrds -yhtyeen kappale vuonna 1965 ilmestyneeltä studioalbumilta Turn! Turn! Turn! Gene Clarkin kirjoittama laulu julkaistiin myös seuraavan vuoden tammikuussa singlenä. Koska B-puoli ”It Won’t Be Wrong” tuntui herättävän enemmän kiinnostusta, kappaleiden järjestystä vaihdettiin kesken kaiken. ”Set You Free This Time” oli parhaimmillaan Billboard Hot 100 -listan sijalla 79 ja ”It Won’t Be Wrong” sijalla 63.
Laulun synty

Gene Clark kirjoitti kappaleen The Byrdsin Britannian-kiertueen aikana erään illan jälkeen, jonka yhtye oli viettänyt The Beatlesin Paul McCartneyn seurassa lontoolaisella klubilla. Kappaleen runsastavuisessa sanoituksessa on vahvoja vaikutteita Bob Dylanin materiaalista.
»Kun tulin huoneeseeni, otin akustisen kitarani ja aloin tehdä säveltä. Parissa tunnissa olin valmis, kirjaimellisesti. Nukuin sen jälkeen täydet kaksitoista tuntia.» 
(Gene Clark)
Kappale levytettiin 16. syyskuuta 1965.
Julkaisu ja vastaanotto

Ensimmäisen kerran ”Set You Free This Time” ilmestyi 12. joulukuuta 1965 The Byrdsin toisella studioalbumilla Turn! Turn! Turn! Singlenä sen julkaisi Columbia Records 10. tammikuuta 1966 B-puolenaan ”It Won’t Be Wrong”. Koska B-puoli tuntui herättävän enemmän huomiota, vaihdettiin se A-puoleksi. Samanlaista menettelyä oltiin käytetty aiemmin singlen ”All I Really Want to Do” kohdalla. Single jäi kaupallisesti katsottuna välityöksi; ”Set You Free This Time” ylsi Billboard Hot 100 -listan sijalle 79 ja ”It Won’t Be Wrong” oli parhaimmillaan sijalla 63.
Pasi Lehtomaa kirjoittaa kirjassaan The Byrds – Viidennen ulottuvuuden veljeskunta, että ”Set You Free This Time” on yksi vaikuttavimmista Byrds-kappaleista kautta aikain. Johnny Rogan on puolestaan Turn! Turn! Turn! -albumin CD-version kansiteksteissä sitä mieltä, että kappale oli Byrdsille ”kiistatta valtava edistysaskel sekä epäilemättä hienostunein sanoitus heidän itse tekemästään materiaalista”.
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

| Valtio | Lista | Korkein sijoitus | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Yhdysvallat | Billboard Hot 100 | 79. | 1966 |  |