stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sarnia Sting
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 31 |  | Nicholas Surzycia | L | 2004 | Toronto, Ontario, Kanada |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 2 |  | Josh Hoover | L | 2004 | Sarnia, Ontario, Kanada |
| 5 |  | Mitch Young | R | 2005 | Elmira, Ontario, Kanada |
| 6 |  | Jack O'Brien | L | 2005 | Kennebunk, Maine, Yhdysvallat |
| 13 |  | Lukáš Fischer | L | 2006 | Plymouth, Michigan, Yhdysvallat |
| 21 |  | Matthew Andersen | L | 2007 | Newmarket, Ontario, Kanada |
|   |  | James Barr | R | 2007 | Oakville, Ontario, Kanada |
|   |  | Jack Bodin | R | 2006 | Kumla, Ruotsi |
|   |  | Nathan Omeri | R | 2006 | Etobicoke, Ontario, Kanada |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Syntymävuosi | Syntymäpaikka |
| 11 |  | Zach Filak | L | KH | 2004 | Northville, Michigan, Yhdysvallat |
| 12 |  | Easton Wainwright | L | KH | 2005 | Mount Hope, Ontario, Kanada |
| 15 |  | JJ Franceschetti | L | VLH / KH | 2005 | Toronto, Ontario, Kanada |
| 18 |  | Carter Kostuch | L | VLH | 2007 | Richmond Hill, Ontario, Kanada |
| 22 |  | Ryan Chamberlain | L | KH | 2008 | Peterborough, Ontario, Kanada |
| 25 |  | Tyson Doucette | L | VLH | 2004 | Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada |
| 28 |  | Ryder Simpson | L | VLH | 2008 | Guelph, Ontario, Kanada |
| 40 |  | Liam Beamish | L | KH | 2007 | Beamsville, Ontario, Kanada |
|   |  | Alessandro Di Iorio | R | H | 2008 | Vaughan, Ontario, Kanada |
|   |  | Beckham Edwards | L | KH | 2008 | Komoka, Ontario, Kanada |
|   |  | Ruslan Karimov | L | H | 2007 | Almetjevsk, Venäjä |
|   |  | Matthew Manza | R | OLH | 2007 | Mississauga, Ontario, Kanada |
|   |  | Daylen Moses | R | KH | 2005 | Ottawa, Ontario, Kanada |
Lähde: EliteProspects
Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Alan Letang
Apuvalmentaja: Micheal Haley
Apuvalmentaja: Brad Staubitz
Maalivahtivalmentaja: Franky Palazzese
Videovalmentaja: Kevin Morgan
Fysiikkavalmentaja: Tyson Slack
Huoltopäällikkö: Dawson Young
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: David Legwand
Toimitusjohtaja: Dylan Seca
Pelaajakehitysjohtaja: Scott Jones
Kykyjenetsinnänjohtaja: Kyle Craner
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Sarnia Stingin verkkosivut (englanniksi)
Sarnia Stingin EliteProspects-sivut
| Itäinen konferenssi | Itäinen konferenssi | Läntinen konferenssi | Läntinen konferenssi |
| --- | --- | --- | --- |
| Itäinen | Keskinen | Keskilänsi | Läntinen |
| Belleville Bulls | Barrie Colts | Erie Otters | Flint Firebirds |
| Kingston Frontenacs | North Bay Battalion | Guelph Storm | Saginaw Spirit |
| Oshawa Generals | Mississauga Steelheads | Kitchener Rangers | Sarnia Sting |
| Ottawa 67's | Niagara IceDogs | London Knights | Sault Ste. Marie Greyhounds |
| Peterborough Petes | Sudbury Wolves | Owen Sound Attack | Windsor Spitfires |
Aleksandr Štaubert

Štaubertin suunnittelema entinen vankila Uuden Hollannin saarella Pietarissa
Aleksandr Jegorovitš Štaubert (ven. Александр Егорович Штауберт) ; (n. 1780– 23. huhtikuuta 1843) oli venäläinen arkkitehti, joka oli erikoistunut sairaala-arkkitehtuuriin.
Suku ja koulutus

Hän syntyi venäläistyneeseen saksalaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli armeijan upseeri. Aleksandr aloitti 8-vuotiaana vuonna 1788 opinnot Keisarillisessa taideakatemiassa Pietarissa, opiskeli arkkitehti Andrejan Zaharovin johdolla, ja valmistui 1 hopeamitalilla palkittuna. Vuonna 1801 hänelle myönnettiin 1. tutkinnon todistus. Hän oli Pietarin taideakatemian kunniajäsen vuodesta 1827, insinööriosaston arkkitehti vuodesta 1813, ja Iisakinkirkon rakentamistoimikunnan jäsen.
Arkkitehti > Pietari

Valmistuttuaan Venäjän taideakatemiasta Aleksandr Staubert työskenteli sotaministeriön tekniikan osastolla vuodesta 1813 lähtien ja lehtorina toisessa sotakoulussa. Erinomainen ammatillinen maine vaikutti nopeaan nousuun uralla ja monien Pietarin merkittävien hallintorakennusten suunnittelu uskottiin Staubertille: Sotaorpokoti, Nikolain ratsuväkiopisto, Moskovan kaartin rykmentin kasarmi, Keisarillisen kaartin jääkärirykmentin kasarmi, Maajoukkojen rykmentin kasarmi ja ratsuväen tykistömaneesi.
Hänellä oli pitkä kokemus lsairaaloiden rakentamisesta: hänen suunnitteleminaan syntyivät Nikolain sotasairaala, Suomalaisen kaartin rykmentin sairaala ja Pietari-Paavalin linnoituksen sairaalarakennus. Vuosina 1829-1834 arkkitehti osallistui Carlo Rossin suunnitteleman Senaatin ja synodirakennuksen rakentamisen valvomiseen. Kaikki Staubertin suunnittelemat rakennukset rakennettiin hänen suoraan tai hänen hallinnassaan.
Štaubert suunnitteli runsaasti erilaisia rakennuksia erityisesti Pietarissa. Hän oli mukana Talvipalatsin vuoden 1837 tulipalon jälkeisissä uudelleenrakentamisessa yhdessä arkkitehti Vasili Stasovin ja Aleksandr Brjullovin kanssa vuosina 1836-1842. Kolmantena pääarkkitehtinä hänen roolinsa rajoittui töiden valvomiseen ja toimimiseen yhteyshenkilönä muiden arkkitehtien ja rakennuttamiskomission välillä.
Arkkitehti > Latvia

Staubertilla oli suuri vastuu Daugavpilsin linnoituksen suunnittelutöissä 1830-luvulla. 1820-luvulla Staubert oli mukana Dinaburgin linnoituksen rakentamisessa. Hänen vastuullaan oli asuinrakennusten suunnittelu, jotka tehtiin Venäjän keisarikunnan tyylisiksi. Myös linnoituksen uuden sairaalan suunnittelu uskottiin Staubertille. Sairaala, joka rakennettiin vuosina 1820-1824 oli linnoitusalueen suurin rakennus, olemassaolonsa aikana sen pinta-ala kasvoi 10 000 neliömetriin.
1830-luvulla nykyinen Daugavpilsin keskusta alkoi muotoutua. Arkkitehti työskenteli linnoituksen rakennuskokonaisuuden parissa ja suunnitteli myös paikallishallinnon rakennuksia. Daugavpilsin historiallinen keskusta on luotu vuosina 1828-1830 yhdistelmällä hänen hallinnollisten rakennustensa suunnitelmia. Arkkitehti käytti valmiita piirustuksia esimerkkijulkisivuista, joita sovellettiin Venäjän keisarikunnan kaupunkien rakentamisessa. Staubertin suunnittelema entinen koulurakennus osoitteessa Ģimnazijas katu 32 ​​(1835-1840) oli esimerkki tuolloin Venäjällä kehittyneestä myöhäisklassismista. Rakennus on säilynyt nykypäivään, siellä toimii Daugavpilsin valtion kymnaasi.
Arkkitehti > Suomi

Štaubert suunnitteli joitakin rakennuksia myös Suomeen, kuten Kenraalintalo-asuintalon Hämeenlinnassa ja Helsingissä Unioninkatu 37:ssä sijaitsevan Helsingin yliopiston entisen opetussairaalarakennuksen eli Vanhan klinikan vuosina 1833–1848.
Arkkitehti > Muu Venäjän keisarikunta

Arkkitehti Staubert suunnitteli lukemattomia sekä sotilaallisia että julkisia rakennuksia paitsi Pietariin myös Venäjän keisarikunnan luoteisosiin: Tsaritsinon rykmentin maneesi Jaamassa, kasarmit Brestissä ja Omskissa, kirkko Valko-Venäjällä Babruiskissa sekä linnoituksen portit ja sotasairaalat Riiassa.
Perintö

Valtavasta arkkitehtonisesta perinnöstään huolimatta Aleksandr Staubertin elämästä ja työstä ei ole säilynyt paljoa tietoa. Ammatillisista saavutuksista hänelle myönnettiin Pyhän Annan ritarikunnan 2., 3. ja 4. luokan kunniamerkit, Pyhän Stanislauksen ritarikunnan 1. ja 2. luokan kunniamerkit sekä Pyhän Vladimirin ritarikunnan 3. luokan kunniamerkki. Hän kohosi urallaan elämänsä loppupuolella, ja hänelle myönnettiin kansallisneuvoksen arvonimi.
Aleksandr Staubert kuoli 23. huhtikuuta 1843 (J: 5. toukokuuta) ja hänet on haudattu Smolenskin ortodoksiselle hautausmaalle Pietariin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksandr Štaubert Wikimedia Commonsissa
Hyväntahtoiset

| Hyväntahtoiset> Les Bienveillantes |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Jonathan Littell
Kieli:  ranska
Kustantaja:  Gallimard
Julkaistu:  2006
Sivumäärä:  916
ISBN:  978-2-07-035089-6
Suomennos
Suomentaja:  Ville Keynäs
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2008
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  850
ISBN:  978-951-0-33098-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hyväntahtoiset (ransk. Les Bienveillantes) on Jonathan Littellin vuonna 2006 ilmestynyt romaani. Se kertoo minä-muodossa kuvitteellisina muistelmina saksalaisesta Maximilien Aue -nimisestä sivistyneestä henkilöstä, joka muuttuu kansanmurhaajaksi holokaustin aikana Saksassa. Teos sai kriitikoilta hyvät arvostelut. Se palkittiin vuonna 2006 Goncourt-palkinnolla ja Ranskan akatemian suurella romaanipalkinnolla ja on ollut ehdolla moniin muihin palkintoihin.
Joillekin kriitikoille teos on moraalitonta väkivaltapornoa, mutta osa näkee sen osoittavan, kuinka helposti ihminen voi muuttua ympäristönsä vaikutuksesta joukkomurhaajaksi. Littell on kertonut kirjoittaneensa kirjan tutkiakseen valtiota joukkomurhaajana ja toisaalta hän pohtii myös omia vaihtoehtojaan siinä tilanteessa: ”Mitä minusta olisi tullut, jos olisin syntynyt Saksassa 1913 enkä Amerikassa 1967? Kirjani on vastaus... Olen hyvin tietoinen siitä tosiasiasta, että me emme aina valitse elämäämme.”
Tausta

Littell on sanonut saaneensa ajatuksen romaanin kirjoittamiseen nähtyään valokuvan venäläisestä partisaanista Zoja Kosmodemjanskajasta, jonka natsit teloittivat. Sitä ennen aihe oli jo herättänyt hänen kiinnostustaan hänen nähtyään 1989 Claude Lanzmannin elokuvan, holokaustia käsittelevän kiitetyn dokumentin Shoah. Hän aloitti kirjansa taustatyöt 2002 ja kirjoitti ensimmäisen version käsin 112 päivässä. Littell sanoo, että hän ryhtyi luomaan päähenkilö Auea kuvittelemalla, mitä itse olisi tehnyt, jos olisi syntynyt sotaa edeltävässä Saksassa ja ollut natsi.
Hyväntahtoiset on nähty antiikin ajan kreikkalaisen näytelmäkirjailija Aiskhyloksen kirjoittaman Oresteia-näytelmän mukaelmana, mihin romaanin nimikin viittaa.
Juoni

Romaanin päähenkilö Maximilian Aue on 1950-luvun Ranskassa menestyvä mutta elämänilonsa kadottanut pitsitehtaan johtaja, joka ryhtyy kirjoittamaan muistelmiaan tuntematta sen enempää ylpeyttä kuin häpeääkään osallisuudestaan juutalaisten joukkotuhoon. Aue on syntynyt Saksassa, mutta kasvanut Ranskassa isän jätettyä perheen ja äidin avioiduttua uudestaan ranskalaisen liikemiehen kanssa. Aue on käynyt koulunsa sisäoppilaitoksessa, johon hän joutui jäätyään esimurrosikäisenä kiinni insestistä sisarensa kanssa. Sisar on ainoa nainen, jota muutoin homoseksuaalisia suhteita suosinut Aue tunnustaa rakastaneensa. Äitiään hän on käytännössä vihannut syyttäessään tätä isänsä katoamisesta.
Täysi-ikäistyttyään kirjallisuutta ja musiikkia rakastava Aue opiskelee oikeustiedettä 1930-luvun Saksassa, jossa natsit ovat nousseet valtaan. Jäätyään kiinni homoseksistä hän selviää seuraamuksitta luvattuaan Thomas-nimiselle karismaattiselle natsiupseerille ryhtyvänsä natsien turvallisuuspalvelun SD:n tiedonhankkijaksi. Thomasin ja Auen elämät kietoutuvat monin tavoin yhteen. Pohdiskelevan, analyyttisen ja etiikasta huolestuneen Auen vastapainona Thomas on elämäniloinen opportunisti. Auen on ensi alkuun vaikea sopeutua natsibyrokratiaa leimaavaan pyrkyryyteen ja omaneduntavoitteluun, mutta lopulta hän etenee SS-upseeriksi ja saa vaikutusvaltaisia suosijoita. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon Aue osallistuu SS-upseerina Ukrainan juutalaisten joukkomurhien organisointiin ja toteuttamiseen. Hän ei vihaa juutalaisia, kokee murhat epämiellyttävinä ja saa psykosomaattisia oireita, mutta noudattaa silti tuhoamiskäskyjä tunnontarkasti ja tehokkaasti. Auen tie vie Stalingradiin, Berliiniin, miehitettyyn Ranskaan ja Puolaan, Unkariin ja lopulta taas surrealistisen kaaoksen valtaamaan Berliiniin, jossa Kolmas valtakunta käy kuolinkamppailuaan.
Aiheesta muualla

Hietaranta, Elina: Murhaaja, sattumalta? Niin & näin. 2/2009
Kunnas, Tarmo: Massamurha oli kelpo miesten homma Helsingin Sanomat. 21.1.2007.
Cascade

Cascade on suomalainen vuosina 1974–1977 esiintynyt pop-yhtye, jonka ohjelmisto koostui soulahtavasta musiikista ja rhythm and bluesista.
Tarina

Yhtyeen perustajajäsenet Ami Aspelund, Aimo Jaara, Marjo-Riitta Kervinen ja Kari Kuusamo tutustuivat toisiinsa kierrellessään Dannyn D-tuotannon mukana pitkin Suomea. Ensimmäiseen kokoonpanoon liittyivät myös Tomma Knief ja Roope Koistinen, joiden tilalle myöhemmin tulivat Pekka Leminen ja Heikki Lyttinen.
Ensimmäinen single "Rokkibeibi" / "Toisin käy" julkaistiin vuonna 1974. A-puolen "Rokkibeibi" oli yksi ensimmäisistä suomenkielisistä levytetyistä discokappaleista. Kyseessä oli käännösversio George McCraen hitistä "Rock Your Baby". Keikkailu rajoittui lähinnä Helsinkiin, jossa yhtye saavutti mainetta ohjelmistollaan, joka sisälsi muun muassa Stevie Wonderin tuotantoa.
Seuraavat singlet "Pigallelle jonoon vaan" / "Angie baby" ja "Herra postman" / "Musiikkisielu" ilmestyivät vuonna 1975. "Pigallelle jonoon vaan" oli käännösversio Labelle-yhtyeen discohitistä "Lady Marmalade".
Oltuaan koossa vuoden verran Cascade esiintyi syksyllä 1975 useina iltoina ravintola Alibissa ohjelmistossaan muun muassa monia Stevie Wonderin kappaleita. Helsingin Sanomien Julius Heikkilä piti erityisesti Aimo Jaaran soololaulunumeroista, Pekka Lemisen kitaroinnista ja yhtyeen taidokkaasta ja huolella harjoitellusta moniäänisestä stemmalaulusta.
Vuonna 1976 julkaistiin albumi nimeltään Cascade, joka koostui myös käännöskappaleista. Alkuperäisistä säveltäjistä mainittakoon esimerkiksi Stevie Wonder, John Lennon ja Paul McCartney. Jonkin verran radiosoittoa saivat singlenäkin julkaistut kappaleet "Korvissa soi" ja "Lanteet keinuu", jotka molemmat olivat tyyliltään tuolloin ajankohtaista disco-soulia. Albumin kappaleista neljä oli Marjo-Riitta Kervisen sanoittamia.
Cascade lopetti toimintansa, koska sen jäsenillä oli muitakin projekteja ja erityisesti Ami Aspelund alkoi keskittyä soolouraansa.
Diskografia > Albumi

Cascade (1976)
Diskografia > Singlet

Rokkibeibi / Toisin käy (1974)
Pigallelle jonoon vaan / Angie baby (1975)
Herra postman / Musiikkisielu (1975)
Korvissa soi / Lanteet keinuu (1976)
Diskografia > Mukana kokoelmilla

Huipulla 7 (1975)
Huipulla 8 (1975)
Maailmalla soi 1 (1975)
Maailmalla soi 4 (1976)
Usvaa putkeen (1979)
Mikä fiilis! (2002)
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Cascade: Korvissa soi (live 1976)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Kastike

Naudanlihapihvi punaviinikastikkeella.
Kastikkeen valmistamista chicagolaisessa grilliravintolassa.
Kastike on rakenteeltaan yleensä liemimäinen tai puolikiinteä ruoka-annosten lisuke, jota käytetään muun ruuan aromien yhteen sitomiseen, syventämiseen tai korostamiseen ja annoksen kostuttamiseen. Kastike voi myös joissain tapauksissa olla oma ruokalajinsa.
Hyvän kastikkeen tärkeimpiä ominaisuuksia on, että se ei peitä alleen aterian muita makuja, vaan pikemmin tasapainottaa tai korostaa niitä sopivassa suhteessa. Kastike mahdollistaa esimerkiksi perusmakujen suhteen tasapainottamisen ateriassa, mitä pidetään eräänä keskeisenä kriteerinä kulinaristisesti onnistuneelle aterialle.
Useimpien kastikkeiden pohjana toimii liemi, joka keitetään kokoon sekä maustetaan ja mahdollisesti suurustetaan rakenteeltaan kulloisellekin ruokalajille sopivaksi. Saostuksessa voidaan käyttää apuna useita erilaisia ainesosia, joista erityisen yleinen on voin ja vehnäjauhojen muodostama seos.
Usein kulinaarisesti korkeatasoisten klassisten kastikkeiden valmistuksessa periaatteena on, että sen pohjana käytetyn liemen maku pitkälti vastaa sitä ruokaa, jonka lisukkeeksi kastike on tarkoitettu. Perinteisesti liemi on saatettu keittää kokoon esimerkiksi sen eläimen luista, jonka lihaa käytetään varsinaisen pääaterian valmistuksessa. Nykyään kastikkeiden valmistuksessa käytetään kuitenkin apuna usein liemikuutioita tai valmisliemiä.
Klassisten liemestä keitettyjen tai voin ja vehnäjauhon seokseen perustuvien kastikkeiden lisäksi kastikkeita on olemassa eri maiden ruokakulttuureissa hyvinkin erilaisia. Tyhjentävää listaa kastikelajeista ei ole mahdollista antaa. Länsimaisessa keittiössä yleisiä ovat esimerkiksi salaattien rinnalla käytettävät, usein ruokaöljyihin pohjautuvat salaatinkatikkeet, joiden maussa yhdistyvät makea ja hapan. Jälkiruokien makua ja rakennetta puolestaan usein viimeistellään jälkiruokakastikkeilla, jotka voivat olla hyvinkin erilaisia riippuen kunkin jälkiruuan ominaisuuksista. Majoneesipohjaisilla kastikkeilla voidaan puolestaan maustaa hyvinkin monenlaisia ruokia, kuten esimerkiksi ruokaisia salaattiaterioita. Ylipäänsä arkiruuanlaitossa kastikkeiden valmistustavat ja yhdistäminen eri ruokiin on varsin monipuolista ja vapaamuotoista.
Kastikkeet eri ruokakulttuureissa > Ranskalainen keittiö

Ranskalaisessa keittiössä kastikkeet nauttivat erityistä arvostusta, ja ranskalainen keittiö on tuntenut useita satoja erilaisia kastikkeita. Kastikkeiden monipuolisuudesta ja valikoiman laajuudesta huolimatta ranskalaisen keittiön käyttämät kastikkeet perustuvat viiteen jokseenkin aina samanlaisena esiintyvään klassiseen kastikepohjaan, eli niin sanottuihin grandes sauces kastikkeisiin. Nämä yleisesti tunnustetut kastikepohjat ovat:
Sauce béchamel, eli valkokastike. Valmistetaan voista, vehnäjauhoista ja maidosta. Béchamel-pohjaisia kastikkeita käytetään hyvin monenlaisissa ruokalajeissa, muiden muassa laatikkoruoissa ja pastojen kanssa sekä tiettyjen keittojen pohjana.
Sauce velouté, eli vaalea kastike. Valmistetaan voista, vehnäjauhoista ja liemestä (kuten liha-, kala- tai kanaliemestä). Nykyään raaka-aineena saatetaan käyttää myös kasvislientä, vaikkakaan kasvisliemeen pohjautuvaa veloutéa ei pidetä klassisena grandes sauces -kastikkeena. Veloutéa käytetään paitsi sellaisenaan tai varioituna monien kevyiden liha- ja kasvisruokien lisukkeena. Se toimii myös pohjana useille ranskalaisen keittiön keitoille.
Sauce espagnole, eli ruskea kastike. Valmistetaan voista, vehnäjauhoista ja liemestä. Toisin kuin veloutéssa, espagnolessa vehnäjauhojen ja voin seosta paistetaan, kunnes ne saavat ruskean värin. Kastikkesta on useita variaatioita, mutta se maustetaan usein tomaattisoseella. Espagnole ja sen johdannaiset ovat tyypillisesti maultaan raskaita ja rakenteeltaan varsin sakeita, joten niitä käytetään etenkin tummien liharuokien kanssa.
Sauce hollandaise, eli hollandaisekastike. Valmistetaan voista, sitruunamehusta ja kananmunan keltuaisista. Hollandaise on emulsiokastike, jonka rakenne perustuu jauho-voi seoksen sijasta raaka-aineiden sisältämien rasvan ja veden emulgointiin. Hollandaisea ja siitä johdettuja kastikkeita käytetään etenkin kevyempien ruokalajien, kuten kasvis- ja kalaruokien lisukkeena.
Sauce tomato, eli tomaattikastike. Sauce tomato rakentuu tomaattipyreen päälle. Kastike saostetaan tyypillisesti voin ja vehnäjauhojen avulla ja se maustetaan kulloistenkin tarpeiden mukaan. Kastikepohja mukautuu varsin moninaisiin tarpeisiin, ja sen eri variaatioita käytetään esimerkiksi pataruokien, kasvisruokien ja pastojen rinnalla.
Ranskalaisen keittiön peruskastikkeet ovat nykyään suosittuja lähes kaikkialla maailmassa myös ranskalaisen keittiön ulkopuolella. Grandes sauces -kastikkeita ja niistä varioituja kastikkeita käytetään laajasti myös hyvinkin monenlaisissa ei-ranskalaisperäisissä ruuissa. Edellä kuvatut kastikepohjat ovat ylipäänsä laajasti tunnettuja, ja ne ovat yleisesti käytettyjä myös esimerkiksi modernissa suomalaisessa kotiruuassa.
Kastikkeet eri ruokakulttuureissa > Italialainen keittiö

Italialainen keittiö pitää sisällään joukon hyvinkin paljon toisistaan eroavia paikallisia keittiöitä, joista kullakin on oma monipuolinen tapansa käyttää ja valmistaa kastikkeita. Etenkin Pohjois-Italian alueellisen ruokakulttuurin ja ranskalaisen keittiön välillä on myös tapahtunut paljon kulttuurivaihtoa, joten niiden käyttämissä kastikkeissa on paljon yhteisiä piirteitä. Ranskalaisista grandes sauces kastikkeista Sauce béchamel eli valkokastike on myös mahdollisesti kehitetty alun perin Italiassa Toscanan alueella, jossa vastaava kastike tunnetaan nimellä besciamella.
Italialaisista kastikkeista maailmalla luultavasti parhaiten tunnetaan pastakastikkeet. Näistä kenties tunnetuin on ragu alla bolognese, joka on lähtöisin Bolognan alueelta. Alkuperäinen ragu alla bolognese sisältää pilkottua naudan tai porsaan lihaa pilkottujen kasvisten, tomaatin ja punaviinin kanssa. Italian ulkopuolella ja esimerkiksi suomalaisissa kotikeittiöissä bolognesekastikkeella viitataan hieman virheellisesti kastikkeeseen, joka usein poikkeaa valmistustavoiltaan ja koostumukseltaan alkuperäisestä italialaisesta kastikkeesta, ja jossa on sekaisin esimerkiksi tomaattimurskaa, jauhelihaa ja yrttejä ja mausteita.
Toinen laajalle levinnyt italialainen pastakastike on Latiumista ja erityisesti Rooman kaupungin ympäristöstä lähtöisin oleva carbonara. Tämä raskas ja ruokaisa kastike sisältää munia, pekonia, juustoa ja mustapippuria. Carbonara on verrattain uusi kastike, joka on ilmeisesti kehitetty nykymuotoonsa vasta 1900-luvun puolessavälissä. Saman tapaisia pekoniin ja juustoon pohjautuvia kastikkeita on kuitenkin esiintynyt alueella jo aiemmin.
Vaikka italia on maailmalla tunnettu juuri pastakastikkeistaan, tuntee italialainen keittiö myös useita muita liha- ja kasvisruokien kanssa tarjoiltavia kastikkeita. Näistä eräs laajasti tunnettu on Piemonten alueella erityisen suosittu on bagna cauda, jota käytetään hieman fonduen tai dippikastikkeen tavoin. Bagna cauda valmistetaan yleensä oliiviöljystä, valkosipulista, anjoviksista, voista ja kermasta.
Kastikkeet eri ruokakulttuureissa > Englantilainen keittiö

Englantilainen keittiö tuntee useita sille ominaisia kastikkeita. Englantilaiset kastikkeet eivät kuitenkaan yleisesti ottaen ole yhtä laajalle levinneitä, kuin niiden ranskalaiset ja italialaiset vastinparit, ja suuri osa englantilaisen keittiön piirissä kehitetyistä kastikkeista on säilynyt paikallisina erikoisuuksina. Poikkeuksena tähän on ketsuppi, joka lienee laajimmalle levinnyt alkuperältään brittiläinen kastike. Ketsuppi kehitettiin todennäköisesti 1700-luvulla. Tuolloin Brittiläisen imperiumin siirtomaista löydetty tomaatti vakiintui osaksi englantilaista ruokavaliota.
Kohtalaista suosiota on myös saavuttanut worcesterkastike, joka on 1800-luvun puolessa välissä Worcestershiren alueella kehitetty kaupallisesti valmistettu maustekastike. Worcesterkastike valmistetaan fermentoimalla vahvasti maustettua kastikepohjaa yli vuoden ajan. Samaan tapaan teollisesti valmistettu ja fermentoituun kastikepohjaan perustuva, mutta rakenteeltaan paksumpi ja levitteen tavoin käytetty maustekastike on Marmite. Marmite valmistetaan oluenvalmistuksessa syntyneistä sivutuotteista.
Etenkin englantilaisen keittiön sisällä suosittu kastike on gravy. Gravy valmistetaan sakeuttamalla lihan paistamisessa lihasta poistuvaa nestettä. Sakeutusaineena käytetään etenkin vehnäjauhoja. Gravya tarjoillaan etenkin raskaiden liharuokien lisukkeena.
Pisin historia edelleen käytössä olevista brittiläisistä kastikkeista on niin kutsutulla leipäkastikkeella (bread sauce). Leipäkastiketta on mahdollisesti valmistettu jo keskiajalla. Leipäkastike valmistetaan sekoittamalla leivänmuruja maitoon. Tästä syntyvää pehmennyttä leipämassaa voidaan maustaa esimerkiksi sipuleilla, suolalla tai pippureilla. Leipäkastiketta tarjoillaan etenkin kalkkunan ja kanaruokien kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta kastike Wikimedia Commonsissa
Parsaa hollandaisekastikkeen kanssa tarjoiltuna
Ragu alla bolognese
Leipäkastiketta