Muhammad Ali
Ura > Viimeinen paluu ja kaksi tappiota

Spinks-voittonsa jälkeen Alin lopettaminen vaikutti erittäin todennäköiseltä. Virallisesti hän ilmoitti asiasta vasta yhdeksän kuukautta ottelun jälkeen 26. kesäkuuta 1979. Nyrkkeilyliitto WBA:n sääntöjen mukaan Alin olisi pitänyt puolustaa mestaruuttaan syyskuuhun mennessä tai luopua siitä. ”Jokainen vanhenee joskus. Haluan keskittyä perheeseeni, lapsiini ja saavutuksiini. Olisi hölmöä jatkaa nyrkkeilemistä”, perusteli Ali päätöstään. Huhujen mukaan promoottori Bob Arum maksoi hänelle 300 000 dollaria lopettamisesta. Ali on kiistänyt tämän, mutta Arum on sanonut maksaneensa summan suoraan Alin managerille. Maksusta myös uutisoitiin laajasti Yhdysvalloissa.
5. marraskuuta 1980 kuitenkin julkistettiin, että Muhammad Ali aikoo haastaa John Taten raskaansarjan maailmanmestaruudesta. Ottelun piti tapahtua kesäkuussa, mutta jo kolme päivää julkistuksen jälkeen suunnitelmat äkisti muuttuivat Alin saatua sparratessa vamman ylähuulensa kudokseen. Haavan paikkaamiseen vaadittiin kymmenen tikkiä. Myöhemmin maaliskuussa Tate menetti maailmanmestaruutensa Mike Weaverille, jota harkittiin myös Alin seuraavaksi vastustajaksi. Pian huomio kiinnittyi kuitenkin Larry Holmesiin, jota pidettiin yleisesti raskaansarjan todellisena maailmanmestarina. Holmes ja Ali tunsivat toisensa entuudestaan, sillä Holmes oli sparrannut Alin kanssa vuosina 1973–1975.
Kaksi vuotta viimeisimmän ottelunsa jälkeen lokakuussa 1980 Ali palasi ottelukehään. Panoksena oli Holmesin WBC-liiton raskaansarjan maailmanmestaruus ja Alin tavoitteena nousta historian ensimmäiseksi nelinkertaiseksi raskaansarjan maailmanmestariksi. Kamppailua mainostettiin nimellä The Last Hurrah. Ottelusopimus takasi Alille kahdeksan ja maailmanmestari Holmesille viisi miljoonaa dollaria. Maailmanmestaruusottelua seurasi paikan päällä Las Vegasin Caesar’s Palacessa 2. lokakuuta 1980 yli 24 000 katsojaa, ja se tuotti ennätykselliset 5 766 125 dollarin lipputulot. Kehään astuessaan Ali painoi 98 kiloa, eli vähemmän kuin kertaakaan Rumble in the Junglen jälkeen. Ali oli värjännyt harmaantuneita hiuksiaan tummemmiksi ja uhosi tyrmäävänsä Holmesin. Näennäinen nuorekkuus ja itsevarmuus mahdollistivat sen, että vedonlyöntikertoimet olivat lopulta ainoastaan 13–10 Holmesin puolella. Ottelusta tuli kuitenkin Alin kannalta katastrofi. Nuorempi Holmes hallitsi kehätapahtumia ja horjutti Alia yhdeksännessä erässä. Kymmenennen erän jälkeen valmentaja Angelo Dundee pyysi kehätuomaria keskeyttämään ottelun. ”Ensimmäisen erän jälkeen tajusin olevani liemessä. Minua väsytti; en yksinkertaisesti vain jaksanut”, kertoi Ali elämäkerturilleen. Hän ei olisi kuitenkaan halunnut jättää kamppailua kesken. ”Luultavasti hän (Angelo) toimi kuitenkin aivan oikein, sillä lopulta olisin todennäköisesti vain loukkaantunut entistä pahemmin”, totesi Ali. Ottelun jälkeen Holmes meni Alin pukuhuoneeseen ja kertoi olevansa todella pahoillaan hänen hakkaamisestaan ja rakastavansa häntä. Voitostaan huolimatta Holmes oli masentunut ja on myöhemmin todennut olleensa ylpeämpi nuoren Alin kanssa sparraamisesta kuin vanhan Alin voittamisesta.
Ali halusi päättää uransa voittajana ja syytti Holmes-tappiosta huonoa lääkitystä. Tällä kertaa Nevadan urheilukomissio kuitenkin kieltäytyi myöntämästä Alille ottelulupaa, joten hänen ja Trevor Berbickin välinen ottelu järjestettiin Bahaman Nassaussa. 11. joulukuuta 1981 käydyssä ottelussa Berbick oli selvästi Alia aktiivisempi. Ali hävisi uransa viimeisen ottelun yksimielisesti pistein. Ottelun jälkeen lehdistötilaisuudessa 40-vuotias Ali ilmoitti uransa päättyneen. Hän kertoi olevansa tyytyväinen siihen, ettei häntä lyöty viimeisessä ottelussaan kanveesiin. ”Tiedän, että tämä oli nyt tässä: en ole mikään idiootti. Holmesin jälkeen keksin kaikenlaisia tekosyitä. Olin liian kevyt, en hengittänyt oikein. Nyt tekosyyt eivät enää auta.”
Ammattilaisuransa aikana Muhammad Ali voitti 56 ottelua, joista 37 tyrmäyksellä. Hän hävisi ainoastaan 5 ottelua, joista kolme viidessä viimeisessä ottelussaan. Lisäksi Ali oli onnistunut voittamaan uusintaottelussa kolme vastustajaa, joille hän ensin oli hävinnyt.