stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Miikul Pahomov
Tuotanto, julkaisutoiminta ja työskentely lyydin kielen hyväksi > Lyydin kirjakielen kehittäminen

Pahomov alkoi kehittää lyydin kirjakieltä ensimmäisen runosikermänsä valmistelun yhteydessä vuonna 1988. Samoihin aikoihin hän kehitti latinalaisiin aakkosiin perustetun lyydin kirjaimiston, jonka ensimmäinen lyydin kielen opettaja Lidia (lyydiksi Lid'a) Potašova otti käyttöön Kuujärven koulussa. Ennen sitä Kuujärven koulussa lyydin opetuksessa käytettiin kyrillisiä kirjaimia.
Pahomovin kirjoittama runokokoelma Tuohuz ikkunas (Tuohus ikkunalla) on ensimmäinen lyydiksi julkaistu kaunokirjallinen teos. Se julkaistiin Petroskoissa vuonna 1993. Pian tämän jälkeen, vuonna 1995, valmistui ensimmäisen lyydinkielisen aapisen luonnos, joka jäi silloin julkaisematta. Se, kuten myös vuonna 2003 julkaistu uusi omintakeinen lyydiläisaapinen ABC-kird’, syntyi Lidia Potašovan ja Miikul Pahomovin yhteistyönä. Aapisen ja muidenkin harvojen olemassa olevien suppeiden oppimateriaalien käyttöönotto kangertelee.
Pahomovin kirjoittama teos D’umalan Poig (Jumalan Poika) julkaistiin vuonna 1999. Kyseessä on ensimmäinen hengellinen kirja lyydin kielellä. Teos sisältää Raamatun kertomuksia, rukouksia, jumalankäskyjä ja hengellisiä runoja. Erityisesti tässä teoksessa hän on pyrkinyt yhdistämään lyydin kolme päämurretta lyydin kirjakielen luomiseksi. Pahomovin uraauurtavat teokset saivat jatkoa vuonna 2000, kun häneltä julkaistiin runoteos Lüüdiland – Runokird' lüüdin heimon kolmes mujus ja vuonna 2005 hengellinen teos, Ehtsluužb. Seuraavan kirjan parissa hän työskenteli jälleen yhteistyössä Potašovan kanssa, ja Tervheks! – Lugendkird’ Kujärven lüüdin kielel julkaistiin vuonna 2007. Samana vuonna ilmestyi Pahomovin toimittama ja suomentama kuujärveläisen Pit'k Randaane -perinneryhmän Pajod – Lyydiläisiä lauluja / Ludian songs -laulukokoelma lyydin, suomen ja englannin kielellä. 2010-luvulle tultaessa Pahomov on jatkanut edelleen lyydinkielisten kirjojen kirjoittamista.
Vuonna 2010 hänellä ilmestyi runokokoelma Ukon bembel – Runod lüüdin kielel, vuonna 2011 Kuujärven lyydiläistekstejä -kielinäytekokoelma ja vuonna 2012 ensimmäinen lyydiläisen kansanrunouden kokoelma Kondan Kalndan – Kujärven lüüdin rahvhansana. Kondan Kalndan on syntynyt miltei 20 vuoden perinteenkeruun jälkeen, ja teoksen vanhin informantti on syntynyt vuonna 1882 ja nuorin 1945. Samana vuonna Pahomov toimitti Roza Jeršovan ja Tamara Šcerbakovan Päivääne, lämmita!– Kiritused lapsiile Kujärven lüüdin kielel -lastenkirjan ja osallistui Priäžan Lyydilaižed sananpolved -sananlaskukokoelman toimittamiseen. Lyydin kirjakieltä Pahomov on kehittänyt aktiivisesti myös Lüüdilaine-vuosijulkaisussa.
Runous

Pahomov on tehnyt myös mittavan uran runoilijana ja runonlausujana. Hänen ensimmäiset runonsa julkaistiin lyydin kielellä maaliskuussa 1989 petroskoilaisessa Carelia-kulttuurilehdessä. 1990-luvulla Pahomov kuului Carelian toimitusneuvostoon ja oli  tämän lehden Tandem-nimesen nuorisopalstan vakituinen kirjoittaja. Hänen runojaan on julkaistu muun muassa seuraavissa lyydiläisissä sekä Venäjän Karjalan ja Suomen lehdissä: Lüüdilaine, Lüüdilaine Sana, Lyydilaine, Lyydi; Carelia (ja sen edeltäjä Punalippu), Karjalan Sanomat, Kipinä, Kodima, Oma Mua, Taival, Vienan Viesti; Elias, Karjalan Heimo, Karjalainen, LiteraruS, Ortodoksiviesti, Prihodskoi listok, Savot, Sieppari, St. Isaac’s News ja Yliopisto. Pahomovin runot kuuluvat myös erilaisiin kirjallisuusantologioihin. Hänen runojaan on käännetty unkariksi, komiksi, viroksi, vepsäksi, vatjaksi, varsinaiskarjalan kielen vienanmurteelle, englanniksi, ruotsiksi ja venäjäksi. Petroskoilainen Anna tulla -yhtye, inkeriläinen laulaja Arvi Kemppi, suomalainen säveltäjä Tiina Myllärinen ynnä muut taiteilijat tekivät Pahomovin runoista lauluja. Hänen äänensä kuuluu myös ensimmäisessä lyydinkielisessä animaatioelokuvassa, jonka Karjalan Kielen Seura tuotti vuonna 2016.
Itämerensuomalaisten kielten ja kulttuurien asiantuntijana Pahomov on osallistunut myös muiden suomensukuisten kansojen kulttuuritoimintaan. Hän on käyttänyt runoissaan muun muassa udmurttien ja samojedien kansanrunoutta. Vuonna 1998 hänen ja näyttelijä Viola Pekkasen aloitteesta perustettiin inkeriläinen kansanperinneryhmä Tuulistullaa. Vuodesta 1996 Pahomov ja Pekkanen ovat esittäneet Karjalan suomensukuisten kansojen kirjallisuuteen tutustuttavaa runonlausuntaohjelmaa Karjalan runolliset murresävyt (ks. näyte esityksestä 2015).
Aiheesta muualla

Pahomovin väitöskirja vuodelta 2017 Helsingin yliopiston kirjaston verkkosivuilla: https://helda.helsinki.fi/handle/10138/173932
Lyydi–suomi–venäjä-sanakirja.
Viestit Karjala -uutiskanavan uutinen Pahomovin 50-vuotissyntymäpäivästä: https://www.youtube.com/watch?v=8uu79Pb0vOc
Miikse oja

| Miikse oja |
| --- | --- |
 Oja Vastseliinan piispanlinnan kohdalla
Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Viro, Venäjä
Maakunta/Alue:  Võrumaa, Pihkovan alue
Kunta/Piiri:  Setomaan kunta, Võrun kunta, Petserin piiri
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Miikse ojan valuma-alue
Pinta-ala:  19,3 km²  
Yhtyy:  Piusa jõgi (78,9 km suistosta)
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Tserebi järv
 :  57.6678°N, 27.3651°E
Laskupaikka:  Piusa jõgi, Vana-Vastseliina
 :  57.7318°N, 27.361°E
Läpivirtausjärvet:  Vanigõjärv
Taajamat:  Miikse, Vana-Vastseliina
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  193,5 m  mpy. 
Laskukorkeus:  yli 115 m  mpy. 
Korkeusero:  alle 78 m
Pituus:  13,9 km   
Kaltevuus:  5,6 m/km
Muuta
Miikse oja, Meeksi oja tai Jaama oja (ven. Яамаоя, Jaamaoja) on Virossa Võrumaalla Setomaan ja Võrun kunnissa ja lyhyesti Venäjän vastaisella rajalla virtaava Piusa jõen 13,3 kilometriä pitkä sivujoki.
Joen kulku

Miikse oja katsotaan alkavan Tserebi järvestä, joka sijaitsee Haanjan ylängöllä Tserebin kylän lähellä. Ympäröivät mäet kohoavat kaikki yli 210 metrin korkeuteen mpy., mutta järven vedenpinta on 193 metrin korkeudella. Järven ympäristöstä tulee siihen ojia, joiden lähteenä ovat esimerkiksi Tserepi paisjärvi ja Puustuslump. Miikse oja virtaa alussa vain 700 metriä, kun se laskee Vanigõjärveen. Se on tekojärvi, jonka vedet ylettyvät myös Venäjän puolelle. Miikse oja jatkaa tekojärven pohjoispäästä valtioiden rajauomana, mutta irtoaa rajasta viiden kilometrin jälkeen Miiksen kylän kaakkoispuolella . Miiksen ojaan yhtyy pitkä ja monihaarainen Solova oja koillisen suunnasta ennen Miiksen kylän peltoaukeaa. Oja jatkaa kylän jälkeen maaston painaumaan painuneessa soistuneessa jokilaaksossaan keräten itseensä ympäristöstä tulevien ojien vesiä. Matsimõtsän jälkeen laakso kapenee Jaamaorgin kanjoniksi. Kanjoni on se sama, mihin Piusa jõgi putoaa tultuaan siihen lännestä päin. Oja yhtyy Piusa jõgeen Vana-Vastseliinan kylässä 79 kilometriä Pihkovajärven rannalla sijaitsevasta joensuusta. Keskiaikaisen Vasteliinan piispanlinnan rauniot sijaitsevat Piusa jõen ja Miikse ojan välisellä yli 25 metriä korkealla mäellä.
Valuma-alue, sivujoet ja järviä

Miikse oja sijaitsee Piusa jõen valuma-alueella. Piusa laskee Pihkovanjärven eli Peipsijärven länsirantaan. Piusa jõen valuma-alue sisältyy Peipsijärven alueeseen, joka muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Vesireitti jatkuu Peipsijärven pohjoispäästä, kun sieltä alkava Narvanjoki virtaa pohjoiseen ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Miikse ojan valuma-alue sijaitsee Virossa kokonaan Võrumaan maakunnassa ja vähäisessä määrin Venäjän Petserin piirissä. Valuma-alueen pinta-ala on 19,3 neliökilometriä. Miikse ojan suurin sivu-uoma on Solova oja, joka yhtyy Miikse ojaan pian Solova järven jälkeen. Järveen tulee kaksi sivuhaaraa Piiriniidü oja ja Alaniidü oja. Muut Miikse ojan sivuhaarat ovat lyhyitä, mikä tekee valuma-alueesta kapean. Valuma-alueella olevat järvet sijaitsevat ojan latva-alueella ja ne on jo mainittu yllä olevassa tekstissä.
Luontoarvoja

Oja luokitellaan limnologisesti kirkasvetiseksi ja vain vähän orgaanista ainesta sisältäväksi virtavedeksi (vir. Heledaveelised ja vähese orgaanilise aine sisaldusega jõed, IB, IIB, IIIB). Joessa viihtyvät Piusa jõen tapaan taimen ja harjus, jotka nousevat sinne kutemaan.
Hallintoalueet

Miikse oja kuuluu Peipsijärven alavesistöalueeseen, joka on osa Itä-Viron vesistöaluetta. Ojan vesistörekisterin tunnus on VEE1001100 . Se osa valuma-alueesta, joka jää Venäjän puolelle, kuuluu Pihkovan alueella Petserin piiriin.
Historiaa

Ojan pohjalla tai rannassa tiedetään useita pyhiä kiviä, joilla on uskottu olevan parantavia ominaisuuksia. Pesemällä silmiään, jalkojaan ja käsiään sekä uhraamalla kolikoita ojaan on tavoiteltu suotuisia vaikutuksia. Nykyään uskotaan, että ainakin yksi kivi merkitsee muinaista hautausta. Kuuluisin kivistä lienee Jaanikivi.
Vuonna 1240 Liivinmaan ja ruhtinaskuntien rajana toimivat Miikse oja, Piusa jõgi, Mädäjõgi ja Võhandu jõgi. Seudun Setomaata on asustanut setukaiset, joiden asuinseudut ovat nykyään jääneet kahden valtion alueelle. Vuonna 2014 solmittu Viron ja Venäjän rajasopimus määrittää Miikse ojan ja Vanigõjärven osaksi valtiorajaa, mutta kumpikaan valtio ei ole sopimusta vielä ratifioinut.
Huomautuksia

1 2 3  Teksti on osittain käännös vironkielisestä artikkelista et:Miikse oja, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
1 2  Teksti on osittain käännös venäjänkielisestä artikkelista ru:Яамаоя, jonka tiedot on vielä tarkistamatta muista lähteistä.
↑  Kohteen pituus, leveys ja ympäristön kasvillisuutta, asutusta, vesistösuhteita ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
Jaanin kivi
Piispanlinnan rauniot
Käännös suomeksi
Mommola

Autoliike valtatie 2:n varrella Mommolassa.
Mommola on kylä Huittisissa valtatie 2:n ja valtatie 12:n risteyksessä. Mommolan palveluista tunnetuin on motelli. Mommola on omakotivaltainen.
Historia

Vuoden 1540 maakirjan mukaan Mommolassa oli kuusi taloa. Vuoden 1646 maakirjassa taloja oli seitsemän.
Mommolassa toimi tyttökansakoulu vuosina 1873–1925.
Moon Unit Zappa

Moon Unit Zappa (s. 28. syyskuuta 1967) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja, stand up -koomikko ja kirjailija. Hän on muusikko Frank Zappan neljästä lapsesta vanhin.
Zappan ensimmäinen laajaa huomiota saanut julkinen esiintyminen oli musiikkivideossa Frank Zappan hittikappaleesta Valley Girl vuodelta 1982. Sittemmin hän esiintyi elokuvissa ja sarjoissa ja toimi VJ:nä New Yorkissa. Hän on esiintynyt yksittäisiä kertoja sarjoissa Normal Life, Jäitä hattuun ja Ensisilmäyksellä.
Zappa on kirjoittanut New York Timesiin ja häneltä on julkaistu kaksi kirjaa: America, the Beautiful (2001) ja Earth to Moon (2024). Muistelmateos Earth to Moon käsittelee Zappan vaiherikasta mutta myös traumaattista lapsuutta ja nuoruutta kuuluisassa ja epätavanomaisessa perheessä.
Metropolitan (elokuva)

| Metropolitan |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Whit Stillman
Käsikirjoittaja:  Whit Stillman
Tuottaja:  Whit Stillman
Säveltäjä:   Tom Judson  Mark Suozzo 
Kuvaaja:  John Thomas III
Leikkaaja:  Christopher Tellefsen
Pääosat:   Carolyn Farina  Edward Clements  Christopher Eigeman  Taylor Nichols  Allison Parisi 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Allagash Films  Westerly Films 
Levittäjä:  New Line Cinema Netflix
Ensi-ilta:  1990
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Metropolitan on Whit Stillmanin käsikirjoittama, tuottama ja ohjaama yhdysvaltalainen draamakomedia vuodelta 1990. Niukalla rahoituksella syntyneen esikoiselokuvansa myötä Stillman oli vuonna 1990 ehdolla parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi. Elokuva on tapakomedia, joka kertoo New Yorkin Manhattanin rikkaiden perheiden nuorista.
Juoni

Vasemmistofilosofi Charles Fourieria ihaileva, Princetonissa opiskeleva keskiluokkainen Tom Townsend tutustuu puolivahingossa Manhattanin yläluokan nuorten sisäänlämpiävään seurapiiriin, joka kutsuu itseään termillä urban haute bourgeoisie (UHB), ”urbaani huippuporvaristo”. Hän ostaa suositusten mukaisen smokin ja frakin ja alkaa hämmentää seurueen kuvioita nuorten naisten seuralaisena monissa joulunajan perinteisissä ”debytanttijuhlissa” (debutante balls), joissa neitosia tutustutetaan ensi kerran seurapiireihin.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Carolyn Farina  | … |  Audrey Rouget   |
|  Edward Clements  | … |  Tom Townsend   |
|  Christopher Eigeman  | … |  Nick Smith   |
|  Taylor Nichols  | … |  Charlie Black   |
|  Allison Parisi  | … |  Jane Clark   |
Tuotanto

Stillman on itsekin peräisin Yhdysvaltojen yläluokasta, mutta rahoittaakseen esikoiselokuvansa hän joutui muun muassa myymään omistusasuntonsa. Elokuvan budjetti oli noin 250 000 Yhdysvaltain dollaria, mikä saatiin takaisin lipputuloina yli kymmenkertaisesti.
Sopivan näköisten näyttelijöiden löytämiseksi roolituksessa käytiin eri lähteiden mukaan 500 tai jopa tuhatkunta ihmistä. Monille tämä oli heidän ensimmäinen ja viimeinen elokuvaroolinsa, mutta Chris Eigemanista tuli Stillmanin myöhempienkin elokuvien vakionäyttelijä.
Elokuva kuvattiin Super 16 -filmille ja siirrettiin sitten 35 millimetrin filmille. Ulkokohtaukset kuvattiin vallitsevassa valossa, koska valaisuun ei ollut rahaa.
Elokuvaa tehtiin paljolti ylellisiksi lavastetuissa tavallisissa newyorkilaiskodeissa, muun muassa joidenkin näyttelijöiden vanhempien luona. Ulkokuvissa käytettiin hienoissa osoitteissa sijaitsevien rakennusten sisäänkäyntejä ilmaiseksi niiden ovivahtimestarien luvalla. Iltapukuja saatiin lahjoituksena seurapiirinaisilta ja miesten pukuja eräästä herrainvaatehtimosta, jossa myös kuvattiin kohtaus Tomin vaatteiden ostosta.
Vastaanotto

Film Independent Spirit Awards -gaalassa Metropolitan palkittiin parhaana esikoiselokuvana, ja New York Film Critics Circle palkitsi Stillmanin parhaan esikoiselokuvan ohjaajana. Stillman oli ehdolla parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen Oscar-palkinnon saajaksi.
Metropolitan sai persoonallisuutensa ja harvinaisen aihevalintansa ansiosta suopeita kritiikkejä ja toi pikkubudjettinsa moninkertaisina takaisin lippuluukuilla. Stillman sai tuotantosopimuksen Castle Rock Pictures -yhtiöltä ja teki sille kaksi seuraavaa elokuvaansa Barcelona (1994) ja The Last Days of Disco (1998).
Helsingin Sanomien Mikael Fränti luonnehti televisioesityksen alla 1995 Metropolitania tekijänsä näköiseksi, aistillisesti kuvatuksi ja ironista dialogia käyttäväksi nykyajan tarinaksi, jolle 1930-luvun tyylinen musiikki tuo vieraannuttavaa vaikutusta. Saman lehden Helena Ylänen näki Metropolitanin tuoreeltaan Cannesissa 1990: ”Stillman on pienimuotoisen esitysmuodon taitaja, joka rakentelee ilmeikkäitä pieniä kohtauksia ja hahmottelee kevyesti perhosen kaltaisia henkilöitään. Hänellä on yläluokan kuvaajalle välttämätöntä ironian tajua.”
The New York Timesin kriitikot valitsivat Metropolitanin vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Mneme (muusa)

Mneme (m.kreik. Μνήμη, Mnēmē) on kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja Mnemosynen lapsi ja yksi kolmesta alkuperäisestä boiotialaisesta muusasta. Mnemen mukaan on nimetty Jupiterin kuu Mneme.
Momo-luokka

| Momo / 桃型駆逐艦 |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  835 t (normaali) 1 080 t (kuormattu)
Pituus:  85,8 m (vesiraja)
Leveys:  7,7 m
Syväys:  2,3 m
Koneteho:  16 000 shp
Nopeus:  31,5 solmua
Miehistöä:  110
Aseistus
Meritorjunta:  3 × 12 cm/45 tykkiä 2 × 7,7 mm konekivääriä 6 × 45 cm torpedoputkea
Momo-luokka (jap. 桃型駆逐艦, momo-gata kuchikukan) oli keisarillisen Japanin laivaston neljän hävittäjän muodostama alusluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Momo | Sasebon laivastoarsenaali | 28. helmikuuta 1916 | 12. lokakuuta 1916 | 23. joulukuuta 1916 | poistettu 1. toukokuuta 1940 |
| Kashi | Maizurun laivastoarsenaali | 15. maaliskuuta 1916 | 1. joulukuuta 1916 | 31. maaliskuuta 1917 | poistettu 1. toukokuuta 1937 luovutettu Mantšukuolle 1937 nimellä Hai Wei palautettu Japaniin 29. kesäkuuta 1942 nimellä Kaii upotettu 10. lokakuuta 1944 |
| Hinoki | Maizuru | 5. toukokuuta 1916 | 25. joulukuuta 1916 | 31. maaliskuuta 1917 | poistettu 1. toukokuuta 1940 |
| Yanagi | Sasebo | 21. lokakuuta 1916 | 24. helmikuuta 1917 | 5. toukokuuta 1917 | poistettu 1. toukokuuta 1940 |
Mneme

Mneme (m.kreik. Μνήμη, Mnēmē) voi viitata seuraaviin:
Mneme, muusa kreikkalaisessa mytologiassa
Mneme, Jupiterin kuu
Pommern, alun perin Mneme, purjelaiva
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mneme”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mmusi Maimane

| Mmusi Maimane |
| --- | --- |

Demokraattisen allianssin puoluejohtaja
 10. toukokuuta 2015 – 23. lokakuuta 2019  
Edeltäjä:  Helen Zille
Opposition johtaja
 6. toukokuuta 2014 – 24. lokakuuta 2019  
Edeltäjä:  Lindiwe Mazibuko
Henkilötiedot
Puoliso:  Natalie Maimane
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  Demokraattinen allianssi
Aiheesta muualla
maimane.com
Mmusi Aloysias Maimane (s. 6. kesäkuuta 1980 Krugersdorp, Transvaal) on eteläafrikkalainen poliitikko. Hän on toiminut Demokraattisen allianssin puoluejohtajana toukokuusta 2015. Hän oli puolueen ensimmäinen tummaihoinen johtaja.
Maimane erosi lokakuussa 2019 puheenjohtajan tehtävästä sekä koko puolueen jäsenyydestä puolueen sisäisten ristiriitojen takia.
Ruotsin valtiopäivävaalit 2010

Vaalimainoksia Tukholmassa
Ruotsin valtiopäivävaalit 2010 järjestettiin sunnuntaina 19. syyskuuta 2010. Vaaleissa valittiin edustajat valtiopäiville vuosiksi 2010–2014. Pääministeriehdokkaat olivat istuva pääministeri Fredrik Reinfeldt ja suurimman oppositiopuolueen puheenjohtaja Mona Sahlin.
Ehdokkaat oli pitänyt asettaa 15. huhtikuuta mennessä. Ruotsin suurlähetystöt ja konsulaatit alkoivat ottaa vastaan ennakkoääniä 26. elokuuta alkaen.
Asetelma

Ruotsin puolueet olivat jakautuneet kahteen blokkiin, joista toinen muodostaisi vaalien jälkeen hallituksen ja toinen opposition. Ennen vaaleja mielipidetiedustelut kertoivat, että myös blokkien ulkopuolinen, maahanmuuton rajoittamista ajava Ruotsidemokraatit-puolue saattaisi ylittää äänikynnyksen ja päästä valtiopäiville.
Ennen vaaleja keskusteltiin siitä mahdollisuudesta, että kumpikaan blokki ei saisi enemmistöä kansanedustajista. Väläyteltiin, että tällöin oikeistoblokin saadessa enemmän kansanedustajia kuin punavihreät voisi Ympäristöpuolue tehdä yhteistyötä oikeiston kanssa, jotta ruotsidemokraatit ei pääsisi vaa’ankielen asemaan. Puolueet torjuivat mahdollisuuden yhteistyöstä ruotsidemokraattien kanssa.
Vaalikampanjat

Eduskuntapuolueet sijoittavat vaalikamppailuun vähintään neljännesmiljoona kruunua. Vaalivalmistelut olivat poikkeukselliset, koska tällä kertaa vastakkain oli kaksi suurta liittoumaa: punavihreät ja keskustaoikeisto.
Väkivaltaa ja levottomuuksia

Vaalien alla Ruotsissa sattui joukko levottomuuksia ja väkivaltatapauksia, joita kohdistui erityisesti maahanmuuttokriittiseen Ruotsidemokraatit-puolueeseen. Joitakin ruotsidemokraattien poliitikkoja pahoinpideltiin ja puolueen vaalitilaisuuksia häirittiin tai kokonaan peruutettiin turvallisuuden puutteen vuoksi. Jotkut esimerkiksi häiritsivät puoluejohtaja Jimmie Åkessonin puhetta Sergelin torilla Tukholmassa puhaltamalla vuvuzela-torviin.
Ruotsin pääministeri Fredrik Reinfeldtin mielestä ruotsidemokraattien ”ei pidä olla yllättyneitä” heihin kohdistuvasta väkivallasta. Toisaalta Ruotsin poliisin päällikkö Bengt Svenson arvosteli poliisia epäonnistumisesta vaalien turvallisuuden takaamisessa. Hänen mielestään poliisin on ehdottomasti turvattava perustuslaillinen oikeus vaalitilaisuuksien järjestämiseen.
Ennen vaaleja nousi kohu, kun ruotsidemokraattien ehdokas David von Arnold Antoni teki rikosilmoituksen 10. syyskuuta sattuneesta pahoinpitelystä ja ryöstöstä. Hänen mukaansa kaksi ulkomaalaistaustaista miestä viilsi hänen otsaansa hakaristin hänen kotinsa edustalla. Päivää ennen vaaleja poliisi kuitenkin kertoi, että oikeuslääketieteellisen tutkimuksen tuloksena hakaristihaavaa epäiltiin itse aiheutetuksi.
Göteborgissa nuorisojoukko tunkeutui ennakkoäänestyksen aikaan äänestyskoppeihin ja uhkaili äänestäjiä. Erään äänestäjän mukaan nuoret ahdistelivat äänestäjää, joka aikoi äänestää ruotsidemokraatteja. Vaalien jälkeisenä päivänä erästä miestä puukotettiin Tukholmassa, koska puukottaja luuli häntä ruotsidemokraatiksi.
Vaalien toimittamisessa epäselvyyksiä

Valtiopäivävaalit ovat Ruotsin hallitusmuodon mukaan salaiset. Käytännössä eri puolueiden erilaiset äänestysliput ovat avoimesti nähtävillä ja valittavana. Ennakkoäänestyksen aikana vaalivirkailijat havaitsivat tilanteita, joissa joku virkailijan käsityksen mukaan erehdyksessä otti väärän puolueen lipun. Vaalivirkailijoiden keskuudessa oli epätietoisuutta siitä, miten tällaisissa tilanteissa tulisi menetellä; kysymys oli heidän mukaansa hyvin vaikea. Jotkut virkailijat opastivat tällöin äänestäjiä aktiivisesti, jotkut olivat passiivisempia. Jotkut vaalivirkailijat myös kieltäytyivät ottamasta vastaan pienpuolueiden äänestyslippuja esille asetettavaksi.
Leksandissa Taalainmaalla tuhat ennakkoääntä katosi. Myöhemmin ne löytyivät säkeistä, jotka olivat jääneet lojumaan äänestyspaikoille. Värmlannissa hylättyjä ääniä käsiteltiin väärin, minkä Expressen-lehti arveli voivan johtaa jopa uusintavaaliin.
Reaktiot ulkomailla

Tanskan hallituspuolueet paheksuivat ruotsalaisen TV4-kanavan päätöstä olla julkaisematta ruotsidemokraattien mainosta. Venstre-puolueen ulkosuhteista vastaavan Michael Aastrup Jensenin mielestä Ruotsiin tulisi lähettää vaalitarkkailijoita. Tanskan kansanpuolueen puheenjohtaja Pia Kjærsgaardin mielestä ”(vaali)olosuhteet Ruotsissa ovat kummallisemmat kuin Itä-Euroopassa”.
Maltillisen kokoomuksen johtaja ja pääministeri Fredrik Reinfeldt torjui kritiikin sanoen, ettei vaalitarkkailijoita tarvita, koska Ruotsissa on riittävä demokraattinen perinne. Myös vasemmistojohtaja Mona Sahlin sanoi, että Ruotsissa on täysin demokraattiset vaalit.