stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Italian hyökkäys Egyptiin
Hyökkäys

Italian julistettua sodan aloitti kumpikin osapuoli 11. kesäkuuta tiedusteluhyökkäykset toisen hallitsemalle alueelle. Mussolini antoi 10. elokuuta Grazianille käskyn hyökkäyksestä. Graziani määräsi 10. armeijan komentajan Bertin olemaan valmiina etenemään 27. elokuuta. Badoglio oli luvannut lisää kuljetuskalustoa ja huoltotäydennyksiä joukoille, mutta niitä ei oltu toimitettu. Graziani määräsi 8. syyskuuta hyökkäyksen aloitettavaksi seuraavana päivänä, sen jälkeen kuin Mussolini oli uhannut erottaa hänet.
Hyökkäysjoukkoihin kuului viisi jalkaväkidivisioonaa sekä Malettin ryhmä. Suunnitelmaa jouduttiin muuttamaan kuljetuskalustopuutteen vuoksi. Oikean sivustan marssi läpi aavikon peruutettiin ja Libyan 1. ja 2. divisioona siirrettiin lähemmäs rannikkoa, jossa ne olisivat Italian XXIII armeijakunnan joukkojen kärkenä. Malettin ryhmä valvoisi sivustan. Berti voisi käyttää etenemisen aikana tykistöään ja panssarikalustoaan jalkaväen sivustojen varmistamiseen.
Italian ilmavoimien lentokoneet aloittivat varsinaiset sotatoimet 9. syyskuuta. Fiat CR.42 hävittäjät ja Gloster Gladiatorit ottivat yhteen Libyan ja Egyptin välisen raja-alueen taivaalla. Kummankin osapuolen pommikoneet pommittivat vastustajan asemia. Britit pommittivat Tobrukia ja italialaiset pommittivat pääasiassa etenemisreitin kohteita.
Italialaisjoukkojen eteneminen oli työlästä. Yksi divisioona eksyi ja ajoneuvojen moottorit ylikuumenivat. Alakynnessä olevat britit vetäytyivät miinoittaen italialaisten etenemistiet.
1. mustapaitadivisioona valtasi 13. syyskuuta takaisin Fort Capuzzon, minkä jälkeen italialaisjoukot ylittivät Egyptin rajan. Joukot läpäisivät Halfajansolan kärsien ainoastaan vähäisiä tappioita miinoista, jotka oli jätetty hidastamaan italialaisten etenemistä. Sidi Barrani vallattiin 16. syyskuuta ja eteneminen jatkui Maktilaan, jonne se pysähtyi.
Graziani määräsi joukkonsa kaivautumaan Sidi Barranin tasalle ja aavikolle luotiin yhdeksän linnoitettua leiriä: Maktilaan, Tummariin kaksi, Nibeiwaan ja Sofafiin neljä. Selustavarmistukseksi sijoitettiin divisioonat Buq Buqiin, Sidi Omariin ja Halfayan solaan.
Seuraukset

Italialaisjoukot eivät saavuttaneet brittien puolustuslinjaa Mersa Matruhissa ja se ei päässyt tavoitteeseensa Suezin kanavalle. Italia hyökkäsi kaksi päivää myöhemmin Kreikkaan, mikä siirsi Italian johdon kiinnostuksen pois Pohjois-Afrikasta. Grazianin piti jatkaa etenemistä joulukuun puolenvälin jälkeen.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Italian invasion of Egypt
Käännös suomeksi
Torgny Lindgren

| Torgny Lindgren |
| --- | --- |
 Torgny Lindgren Göteborgin kirjamessuilla vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1938 Raggsjö, Västerbotten
Kuollut: 16. maaliskuuta 2017 (78 vuotta) Kinda, Itä-Götanmaa
Kansalaisuus:  ruotsalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Esikoisteos:  Plåtsax, hjärtats instrument
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Gustav Torgny Lindgren (16. kesäkuuta 1938 Raggsjö, Norsjö, Västerbotten – 16. maaliskuuta 2017 Kinda, Itä-Götanmaa) oli ruotsalainen kirjailija.
Lindgrenin vanhemmat olivat Andreas Lindgren ja Helga o.s. Björk. Hän opiskeli Uumajassa opettajaksi ja oli pitkään myös aktiivinen paikallispoliitikko Ruotsin sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa. Hän kääntyi aikuisiällään katolilaiseksi.
Lindgren aloitti uransa runoilijana vuonna 1965, mutta läpimurto tapahtui vasta vuonna 1982 romaanilla Ormens väg på hälleberget, josta Bo Widerberg ohjasi elokuvasovituksen. Hän kuului Ruotsin kirjallisuuden kärkinimiin. Hän oli Ruotsin akatemian jäsen vuodesta 1991.
Suomennettuja teoksia

Seitsemän tammen kukkulan taistelu: Kuunnelma. Dramaturgi Ari Koskinen. Yleisradiolle suomentanut Jarmo Lavila. 1983.
Bat Seba. Suomentanut Liisa Ryömä. Tammi, 1985.
Legendoja. Suomentanut Liisa Ryömä. Tammi, 1988.
Totuuden ylistykseksi: Kehystäjä Theodor Marklundin oma selonteko. Suomentanut Liisa Ryömä. Tammi, 1994.
Kimalaisen mettä. Suomentanut Rauno Ekholm. Tammi, 1996.
Oikea maisema. Suomentanut Liisa Ryömä. Tammi, 2001. (Alkuteos: I Brokiga Blads vatten.)
Pylssy. Suomentanut Liisa Ryömä. Tammi, 2003 (Alkuteos: Pölsan.)
Dorén raamattu. Suomentanut Liisa Ryömä. Tammi, 2006.
Akvaviitti.  (Norrlands akvavit, 2007)  Suomentanut Liisa Ryömä. Helsinki:  Tammi (Keltainen kirjasto 395), 2009.  ISBN 978-951-31-4477-7
Taiteilija Klingsor.  (Klingsor, 2014)  Suomentanut Liisa Ryömä. Tammi, 2017.  ISBN 978-951-31-8647-0
Kirjallisuutta

Schueler, Kaj: Torgny om Lindgren: I samtal med Kaj Schueler.  Stockholm:  Norstedts, 2013.  ISBN 978-91-1-302486-8
Aiheesta muualla

Ahola, Suvi: Torgny Lindgren miettii, mitä tulee ihmisistä, joiden yhteisö on televisio. Helsingin Sanomat 5.3.2009.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Ture Johannisson | Ruotsin akatemia, tuoli 9 1991–2017 | Seuraaja: Jayne Svenungsson |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Khatibin metroasema

Khatib on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Yishunin alueella Singaporen pohjoisella suuralueella. Sitä käyttävät North South Linen junat. Se avattiin 20. joulukuuta 1988.
Junat

| Pääteasema | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna | Ensimmäinen juna |  | Viimeinen juna |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ma – pe | la |  | su & yleinen vapaa |  | joka päivä |  |  |
North South Line
| NS1 Jurong East | 5:25 | 5:24 |  | 5:48 |  | 0:23 |  |  |
| NS7 Kranji | – | – |  | – |  | 0:39 |  |  |
| NS13 Yishun | 5:16 | 5:16 |  | – |  | – |  |  |
| NS28 Marina South Pier | 5:26 | 5:26 |  | 5:59 |  | 23:25 |  |  |
| NS27 Marina Bay | – | – |  | – |  | 23:28 |  |  |
| NS19 Toa Payoh | – | – |  | – |  | 0:03 |  |  |
| NS16 Ang Mo Kio | – | – |  | – |  | 0:53 |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Khatibin metroasema Wikimedia Commonsissa
Khatibin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Yishun | North South Line | Seuraava asema: Yio Chu Kang |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Khatib MRT Station
Käännös suomeksi
Luettelo vuonna 1956 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 1956 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tammikuu

4. tammikuuta – Märtha Adlerstråhle, ruotsalainen tennispelaaja ja olympiamitalisti (s. 1868)
4. tammikuuta – Kaarlo Salovaara, suomalainen lääninrovasti ja IKL:n kansanedustaja (s. 1874)
5. tammikuuta – Mistinguett, Jeanne-Marie Bourgeois, ranskalainen revyytaiteilija ja näyttelijä (s. 1875)
10. tammikuuta – Martti Huttunen, suomalainen pastori, sosiaalijohtaja ja Kokoomuksen kansanedustaja (s. 1911)
18. tammikuuta – Konstantin Päts, Viron presidentti 1938–1940 (s. 1874)
23. tammikuuta – Alexander Korda, brittiläinen elokuvaohjaaja (s. 1893)
29. tammikuuta – Thure Bahne, suomalainen elokuvanäyttelijä ja -ohjaaja, Suomalaisen Oopperan johtaja (s. 1909)
30. tammikuuta – Aimo Viherluoto, suomalainen novellikirjailija ja iskelmäsanoittaja (s. 1911)
31. tammikuuta – Alan Alexander Milne (”A. A. Milne”), englantilainen kirjailija (Nalle Puh) (s. 1882)
Helmikuu

1. helmikuuta – Einar Inkeroinen, suomalainen Kauppalehden päätoimittaja (s. 1903)
3. helmikuuta – Émile Borel, ranskalainen matemaatikko ja poliitikko (s. 1871)
3. helmikuuta – Johnny Claes, belgialainen Formula 1 -kuljettaja (s. 1916)
9. helmikuuta – Herman Tuomaala, suomalainen varatuomari ja Salon kauppalanjohtaja 1931–1949 (s. 1883)
12. helmikuuta – Elis Carlsson, suomalainen valokuvaaja, taidemaalari ja kuvanveistäjä (s. 1894)
15. helmikuuta – Bruno Jorma, suomalainen oopperalaulaja (s. 1882)
18. helmikuuta – Gustave Charpentier, ranskalainen säveltäjä (s. 1860)
21. helmikuuta – Roland af Hällström, suomalainen elokuvaohjaaja (s. 1905)
21. helmikuuta – Rafael Karsten, suomalainen uskontotieteilijä ja filosofi (s. 1879)
22. helmikuuta – Aleksi Aaltonen, suomalainen poliitikko, kansanedustaja, Suomen sosiaaliministeri 1943–1944 ja 1949–1950 (SDP), räätäli ja päätoimittaja (s. 1892)
23. helmikuuta – J. G. Granö, suomalainen maantieteilijä (s. 1882)
26. helmikuuta – Penna Tervo, suomalainen poliitikko ja ministeri (s. 1901)
Maaliskuu

2. maaliskuuta – Sigurd Frosterus, suomalainen arkkitehti (s. 1876)
3. maaliskuuta – Edwin Lydén, suomalainen taidemaalari ja taidearvostelija (s. 1879)
5. maaliskuuta – Hans Thomas Lange Schaanning, norjalainen ornitologi (s. 1878)
10. maaliskuuta – Vere Brabazon Ponsonby, brittiläinen aatelinen liikemies ja Kanadan kenraalikuvernööri 1931–1935 (s. 1880)
11. maaliskuuta – Aleksanteri Aava, suomalainen runoilija ja pienviljelijä (s. 1883)
12. maaliskuuta – Bolesław Biernacki (”Bolesław Bierut”), Puolan kansantasavallan presidentti (s. 1892)
14. maaliskuuta – Lars Sonck, suomalainen arkkitehti (Kallion kirkko) (s. 1870)
17. maaliskuuta – Fred Allen (synt. John Florence Sullivan), yhdysvaltalainen näyttelijä ja radio- ja televisiokoomikko (s. 1894)
17. maaliskuuta – Irène Joliot-Curie, vuoden 1935 Nobelin kemianpalkinnon (yhdessä miehensä Frédéric Joliot-Curien kanssa) saanut ranskalais-puolalainen tutkija (Pierre ja Marie Curien tytär) (s. 1897)
18. maaliskuuta – Louis Bromfield, yhdysvaltalainen kirjailija ja toimittaja (s. 1896)
20. maaliskuuta – Wilhelm Miklas, Itävallan liittopresidentti 1928–1938 (s. 1872)
25. maaliskuuta – Robert Newton, brittiläinen teatteri- ja elokuvanäyttelijä (s. 1905)
Huhtikuu

1. huhtikuuta – Mihail Tereštšenko, venäläinen poliitikko, Venäjän väliaikaisen hallituksen ministeri (s. 1886)
3. huhtikuuta – Ingrid Linnea Ruin, suomalainen taidemaalari (s. 1881)
13. huhtikuuta – Emil Nolde, saksalainen taidemaalari (s. 1867)
19. huhtikuuta – Emma Kivekäs suomalainen taidemaalari (s. 1898)
21. huhtikuuta – Charles MacArthur, yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja (s. 1895)
23. huhtikuuta – Onni Laihanen, suomalainen harmonikansoittaja, säveltäjä ja tanssimuusikko (s. 1916)
23. huhtikuuta – Leo J. Manner, suomalainen kirjailija ja kääntäjä (s. 1886)
26. huhtikuuta – Nicken Rönngren, suomalainen teatterinjohtaja (s. 1882)
29. huhtikuuta – Wilhelm von Leeb, saksalainen sotamarsalkka (s. 1876)
30. huhtikuuta – Alben W. Barkley, Yhdysvaltojen varapresidentti (s. 1877)
Toukokuu

1. toukokuuta – Toivo Eloranta, suomalainen jääkäriluutnantti ja rakennusurakoitsija (s. 1896)
5. toukokuuta – Wilho Ahola, suomalainen yritysjohtaja, päätoimittaja ja vakuutusneuvos (s. 1877)
7. toukokuuta – Mircəfər Bağırov, neuvostoliittolainen puoluejohtaja (s. 1896)
13. toukokuuta – Aleksandr Fadejev, neuvostoliittolainen kirjailija (s. 1901)
16. toukokuuta – Yrjö Toivonen, suomalainen kielentutkija ja akateemikko (s. 1890)
20. tai 24. toukokuuta – Pierre Allemane, ranskalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti (s. 1882)
20. toukokuuta – Max Beerbohm, englantilainen karikatyristi ja satiristi (s. 1872)
23. toukokuuta – Gustav Suits, virolainen runoilija ja kirjallisuudentutkija (s. 1883)
29. toukokuuta – Hermann Abendroth, saksalainen kapellimestari (s. 1883)
30. toukokuuta – Robert Ehrström, suomalainen lääkäri ja professori (s. 1874)
Kesäkuu

2. kesäkuuta – Jean Hersholt, tanskalais-yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1886)
8. kesäkuuta – Marie Laurencin, ranskalainen taidemaalari ja graafikko (s. 1883)
16. kesäkuuta – Ragni Østgaard, suomalainen seurapiirihenkilö ja Norjan kruununprinsessa Märthan hovineito (s. 1894)
17. kesäkuuta – Leck Fischer, tanskalainen elokuvakäsikirjoittaja ja kirjailija (s. 1904)
19. kesäkuuta – Thomas J. Watson, yhdysvaltalainen IBM:n toimitusjohtaja (s. 1874)
22. kesäkuuta – Jouni Aikio (Kaapin Jouni), saamelainen poromies, elokuvaesiintyjä ja joikujen esittäjä (s. 1875)
23. kesäkuuta – Reinhold Glière, neuvostoliittolainen säveltäjä (s. 1875)
25. kesäkuuta – Ernest King, yhdysvaltalainen amiraali (s. 1878)
26. kesäkuuta – Clifford Brown, yhdysvaltalainen jazztrumpetisti ja säveltäjä (s. 1930)
Heinäkuu

2. heinäkuuta – Anton L. Alvestad, norjalainen poliitikko (s. 1883)
7. heinäkuuta – Gottfried Benn, saksalainen kirjailija ja lääkäri (s. 1886)
7. heinäkuuta – Ernst von Born, suomalainen lakimies, poliitikko ja vapaaherra (s. 1885)
8. huhtikuuta – Giovanni Papini, italialainen toimittaja, esseisti, kriitikko ja kirjailija (s. 1881)
9. heinäkuuta – Olli Hirvensalo, suomalainen Maalaisliiton kansanedustaja ja maanviljelysneuvos (s. 1882)
9. heinäkuuta – Jukka Kivikari, suomalainen everstiluutnantti ja kenttäratsastaja (s. 1904)
11. heinäkuuta – K. Jaatinen, suomalainen puutarhuri ja tietokirjailija (s. 1883)
13. heinäkuuta – Odie Cleghorn, kanadalainen jääkiekkoilija (s. 1891)
15. heinäkuuta – Johannes Aaltonen, suomalainen opettaja ja koulunjohtaja (s. 1879)
20. heinäkuuta – Annie Åkerhielm, ruotsalainen kirjailija ja toimittaja (s. 1869)
22. heinäkuuta – Tauno Koivukoski, suomalainen kirjailija (s. 1908)
24. heinäkuuta – Teuvo Puro, suomalainen teatterivaikuttaja (s. 1884)
27. heinäkuuta – Arnold Holmboe, norjalainen poliitikko (s. 1873)
Elokuu

4. elokuuta – Pekka Akimov, suomalainen säveltäjä ja kapellimestari (s. 1885)
5. elokuuta – Svante Lehtonen, suomalainen ammattiyhdistysmies ja toimittaja (s. 1878)
11. elokuuta – Jackson Pollock, yhdysvaltalainen taidemaalari (s. 1912)
13. elokuuta – Jakub Kolas, valkovenäläinen kirjailija (s. 1882)
13. elokuuta – Sven Relander, suomenruotsalainen näyttelijä (s. 1897)
14. elokuuta – Bertolt Brecht, saksalainen runoilija ja näytelmäkirjailija (Kolmen pennin ooppera) (s. 1898)
14. elokuuta – Konstantin von Neurath, saksalainen diplomaatti (s. 1873)
16. elokuuta – Blaskó Béla Ferenc Dezso (”Bela Lugosi”), unkarilaissyntyinen näyttelijä (Dracula – vanha vampyyri) (s. 1882)
22. elokuuta – Ester Kumlin, suomalainen taidemaalari (s. 1873)
23. elokuuta – Gustav Suits, virolainen runoilija (s. 1883)
25. elokuuta – Alfred Kinsey, yhdysvaltalainen biologi (s. 1894)
27. elokuuta – Yrjö Ruutu, suomalainen valtiotieteilijä ja poliitikko, Yhteiskunnallisen korkeakoulun rehtori (s. 1887)
29. elokuuta – Heikki Väyrynen, suomalainen geologi (s. 1888)
30. elokuuta – Onni Tawaststjerna, suomalainen lääkäri, valtiopäivämies ja professori (s. 1871)
Syyskuu

2. syyskuuta – Wyndham Deedes, brittiläinen upseeri ja Palestiinan brittiläisen mandaatin Chief Secretary (s. 1883)
5. syyskuuta – Antti Juntunen, suomalainen saarnaaja (s. 1884)
6. syyskuuta – Alex Raymond, yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä (s. 1909)
6. syyskuuta – Michael Ventris, englantilainen arkkitehti ja muinaistutkija (kreetalaisen Lineaari-B-kirjoituksen selvittäjä) (s. 1922)
12. syyskuuta – Hans Carossa, saksalainen lääkäri ja kirjailija (s. 1878)
19. syyskuuta – Lahja Aalto, suomalainen jääkärieverstiluutnantti, päätoimittaja ja kirjailija (s. 1892)
22. syyskuuta – Frederick Soddy, vuoden 1921 Nobelin kemianpalkinnon saanut englantilainen radiokemisti (s. 1877)
27. syyskuuta – Gerald Finzi, brittiläinen säveltäjä (s. 1901)
29. syyskuuta – Anastasio Somoza García, Nicaraguan presidentti ja diktaattori (s. 1896)
29. syyskuuta – Kaarlo Johannes Valle, suomalainen entomologi (s. 1887)
30. syyskuuta – Eino Pekkala, suomalainen lakimies ja poliitikko (s. 1887)
Lokakuu

2. lokakuuta – George Bancroft, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1882)
7. lokakuuta – Bert E. Friedlob, yhdysvaltalainen elokuvatuottaja (s. 1906)
9. lokakuuta – Marie Doro, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1882)
12. lokakuuta – Väinö Kantele, suomalainen pappi ja lähetystyöntekijä (s. 1882)
15. lokakuuta – Vilho Jyrinoja, vienankarjalaissyntyinen suomalainen kirjailija ja kansanperinteen kerääjä (s. 1901)
15. lokakuuta – William H. Murray, yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, edustajainhuoneen jäsen ja Oklahoman kuvernööri 1931–1935 (s. 1869)
15. lokakuuta – Aune Suomalainen, suomalainen kääntäjä ja kirjailija (s. 1903)
22. lokakuuta – Otto Halla-aho, suomalainen kansansoittaja ja kyläpelimanni (s. 1875)
25. lokakuuta – Risto Ryti, Suomen presidentti (s. 1889)
26. lokakuuta – Walter Gieseking, ranskalais-saksalainen pianisti ja säveltäjä (s. 1895)
29. lokakuuta – Louis Rosier, ranskalainen kilpa-autoilija (s. 1905)
30. lokakuuta – Pío Baroja, espanjalainen lääkäri ja kirjailija (s. 1872)
Marraskuu

4. marraskuuta – Verna Wikman, suomenruotsalainen näytelmäkirjailija (s. 1896)
9. marraskuuta – Aino Kallas, suomalainen kirjailija (s. 1878)
12. marraskuuta – Juan Negrín, Espanjan pääministeri 1937–1939 (s. 1892)
13. marraskuuta – Werner Haas, saksalainen ratamoottoripyöräilijä (s. 1927)
17. marraskuuta – Erkki Huttunen, suomalainen arkkitehti (Rajamäen kirkko) (s. 1901)
23. marraskuuta – André Marty, ranskalainen kommunistisen puolueen poliitikko (s. 1886)
23. marraskuuta – Josep Puig i Cadafalch, espanjalainen arkkitehti, historioitsija, poliitikko ja kulttuurin edästäjä (s. 1867)
24. marraskuuta – Stina Aronson, ruotsalainen kirjailija ja opettaja (s. 1892)
26. marraskuuta – Tommy Dorsey, yhdysvaltalainen jazzpasunisti, -trumpetisti ja orkesterinjohtaja (s. 1905)
Joulukuu

2. joulukuuta – Aapo Pihlajamäki, suomalainen näyttelijä (s. 1861)
2. joulukuuta – Wolter Stenbäck, suomalainen sortovuosien aktivisti ja Suomen Matkailijayhdistyksen johtaja (s. 1884)
3. joulukuuta – Halvor Floden, norjalainen kirjailija (s. 1884)
6. joulukuuta – Helen Duncan, skotlantilainen meedio (s. 1897)
6. joulukuuta – Runar Finnilä, suomalainen arkkitehti (s. 1891)
6. joulukuuta – Uuno Laakso, suomalainen näyttelijä (s. 1896)
8. joulukuuta – Jimmie Angel, yhdysvaltalainen lentäjä ja tutkimusmatkailija (s. 1899)
11. joulukuuta – Niilo Ödman (”Jahvetti Korpela”), suomalainen näytelmäkirjailija (s. 1901)
12. joulukuuta – Fanny Kaarne, suomalainen toimittaja, naisasiavaikuttaja, järjestöjohtaja ja feministi (s. 1876)
14. joulukuuta – Juho Kusti Paasikivi, Suomen presidentti (s. 1870)
16. joulukuuta – Vilho Hirvonen, suomalainen jalkapalloilija (s. 1894)
20. joulukuuta – Dagmar Klami, suomalainen lausuntataiteilija ja runoilija (s. 1899)
30. joulukuuta – Yrjö Jylhä, suomalainen suomentaja ja runoilija (Kiirastuli) (s. 1903)
30. joulukuuta – Mikko Oinonen, suomalainen taidemaalari (s. 1883)
Italian hyökkäys Ranskaan

Italian hyökkäys Ranskaan oli Italian ja Ranskan toisessa maailmansodassa käymä rajasota, joka oli osa taistelua Ranskasta.
Taustaa

Italia julisti sodan Ranskalle ja Yhdistyneelle kuningaskunnalle 10. kesäkuuta 1940 liittyen sotaan Saksan rinnalla. 14. kesäkuuta Ranskan laivaston alukset pommittivat öljyvarastoa Genovan satamassa. Pommituksissa hävittäjä Albatros vaurioitui saadessaan osuman 155 mm kranaatista konehuoneen lähistölle, jolloin 12 miehistön jäsentä sai surmansa. 16. kesäkuuta Ranskan laivaston sluuppi La Curieuse upotti Oranin lähistöllä törmäämällä Italian laivaston sukellusveneen Provanan, josta tuli ensimmäinen italialainen sodan aikana upotettu sukellusvene. La Curieuse vaurioitui samalla pahoin.
Taistelu

Italian armeija aloitti 20. kesäkuuta hyökkäyksen Ranskaan 300 000 sotilaan voimin. Joukot olivat ylittäneet seuraavana päivänä maiden välisen rajan ja edenneet Alphine-linjalle, jota René Olryn komentama Ranskan Alppien armeijaryhmä puolusti. Lumimyrsky keskeytti hyökkäyksen Pienen Sankt Bernhardin solan kautta. Hyökkäävät joukot Ranskan Rivieralla pysäytettiin Mentonin kaupunkiin. Samana päivänä Ranskan laivaston taistelulaiva Lorraine pommitti Bardian satamaa Italian Libyassa. Ranskan ilmavoimat pommittivat Livornon kaupunkia Italiassa ennen Ranskan antautumista saksalaisille 25. kesäkuuta, jolloin Ranska allekirjoitti aseleposopimuksen myös Italian kanssa.
Seuraukset

Italia miehitti 832 neliökilometrin ja 28 500 asukkaan laajuisen alueen Ranskan eteläosasta ja muodosti 50 kilometrin levyisen demilitarisoidun alueen Ranskan ja Italian rajalle. Lisäksi Korsika ja Alpes-Maritimesin alueet miehitettiin. Italia sai myös luvan käyttää Djiboutin satamaa ja rautatietä Djiboutista Addis Abebaan. Myös Toulon, Biserta, Ajaccio ja Oran demilitarisoitiin.
Merkinnän syy: Osallistuneiden joukkojen kuvaukset ja taistelukuvaus puuttuu
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Italian invasion of France
Kartta Ranskan jaosta Saksan ja Italian kesken. Italian miehittämät alueet tummanvihreällä ja demilitarisoitu vyöhyke vaaleanvihreällä.
Käännös suomeksi
Heinolanhovi

Heinolanhovi oli Heinolan keskustassa vuoteen 1978 asti toiminut hotelli ja ravintola. Sen rakennus Siltakatu 1:ssä tuhoutui 20. huhtikuuta 1978 nestekaasuräjähdyksestä alkaneessa tulipalossa, joka aiheutti kolmen ihmisen kuoleman.
Hotelli ja sen toiminta

Martta Pohjanvuoren omistamana hotelli Heinolanhovi toimi alun perin arkkitehti Aarne Ervin Savonkatu 5:een suunnittelemassa, vuonna 1938 valmistuneessa ja vuonna 1978 puretussa funkisrakennuksessa, joka tunnettiin nimellä Heinolan Liike Oy:n talo. Heinolanhovi jatkoi samoissa tiloissa toimineen Hotelli Heinolan toimintaa 1950-luvun vaihteesta asti. Jossakin vaiheessa milloin? Heinolanhovi siirtyi vuokratiloihin Siltakatu 1:een.
Heinolanhovi tuli kaupungissa tunnetuksi tyylikkyydestään ja hyvästä ruoastaan. Se oli kaupungin liikemiesten ja poliittisten päättäjien suosittu tapaamis- ja neuvottelupaikka. Nuorten suosiossa olivat 1970-luvulla hotellissa sunnuntaisin järjestetyt äänilevytanssit eli diskot.
Räjähdys ja tulipalo

Torstaiaamuna 20. huhtikuuta 1978 säiliöauto tuli tuomaan täydennystä hotellin nestekaasuvarastoon. Kaasunsyötön aikana tapahtui iso räjähdys, jossa sai heti surmansa hotellin ravintolasalia siivonnut siivooja. Hotellin työvuorossa ollut vahtimestari kuoli muutama päivä myöhemmin sairaalassa palovammoihinsa ja säiliöauton kuljettaja kuukausi räjähdyksen jälkeen.
Pelastus- ja sammutustöihin saatiin aluksi vain kaksi vuorossa ollutta palomiestä, mutta kaikkiaan tulipalon sammutukseen ja raivaukseen osallistui noin 80 palomiestä.
Hotellin tuho johtui kiinteistön nestekaasuputkiston toimimattomista varolaitteista. Säiliöautosta syötetty kaasu pääsi leviämään hotellin ja ravintolan tiloihin ja syttyi valokytkimen aiheuttamasta pienestä kipinästä. Räjähdys ja palo aiheuttivat tuhoa myös ympäröivien kiinteistöjen rakennuksiin, mutta monin verroin suuremmalta tuholta, säiliöauton kaasusäiliön räjähdykseltä, vältyttiin. Pelastustoimia hankaloittivat sadat uteliaat paikalle saapuneet.
Kirjallisuutta

tulipalosta ja sen syistä tarkemmin Palontorjunta-lehden numeroissa 4/1978 ja 9/1978.
Hotellin sammutustyöt räjähdyksen jälkeen
Operaatio Seelöwe

Kartta operaatio Seelöwen suunnitellusta etenemisestä
Operaatio Seelöwe (suom. Merileijona) oli koodinimi Saksan asevoimien suunnittelemalle maihinnousulle Isoon-Britanniaan toisessa maailmansodassa. Saksalaiset kaavailivat operaatiota aloitettavaksi syksyllä 1940. Suunnitelmaa ei koskaan pantu toimeen, koska sen toteuttamisehdot eivät täyttyneet.