stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
American Idol (6. tuotantokausi)
Top 12 finalistit

12 finalistia julkistettiin 8. maaliskuuta 2007. Kuten aiempinakin vuosina, jokaisessa lähetyksessä yksi kilpailija putoaa kisasta. 25. huhtikuuta ei pudotettu ketään, joten 2. toukokuuta putosi kaksi kilpailijaa.
Jordin Brianna Sparks (s. 22. joulukuuta 1989) on kotoisin Glendalesta, Arizonasta. Hän koelauloi Seattlessa.
Voittaja 23. toukokuuta 2007
Blake Colin Lewis (s. 21. heinäkuuta 1981) on kotoisin Bothellista, Washingtonista. Hän koelauloi Seattlessa.
Toinen 23. toukokuuta 2007
Melinda Marie Doolittle (s. 6. lokakuuta 1977) on kotoisin Brentwoodista Tennesseestä. Hän koelauloi Memphisissä.
Putosi 16. toukokuuta 2007
LaKisha Ann Jones (s. 13. tammikuuta 1980) on kotoisin Flintistä, Michiganista. Hän koelauloi New Yorkissa.
Putosi 9. toukokuuta 2007
Christopher Michael ”Chris” Richardson (s. 19. helmikuuta 1984) on kotoisin Chesapeakesta Virginiasta. Hän koelauloi New Yorkissa.
Putosi 2. toukokuuta 2007
Joel Philip ”Phil” Stacey (s. 21. tammikuuta 1978) on kotoisin Jacksonvillesta Floridasta. Hän koelauloi Memphisissä.
Putosi 2. toukokuuta 2007
Sanjaya Joseph Malakar (s. 10 syyskuuta 1989) on kotoisin Federal Waysta Washingtonista. Hän koelauloi Seattlessa.
Putosi 18. huhtikuuta 2007
Haley Suzanne Scarnato (s. 15. kesäkuuta 1982) on kotoisin San Antoniosta Texasista.
Putosi 11. huhtikuuta 2007
Gina Glocksen (s. 4. heinäkuuta 1984) on kotoisin Napervillesta Illinoisista. Hän koelauloi Memphisissä.
Putosi 4. huhtikuuta 2007
Charles Christopher "Chris" Sligh (s. 13. huhtikuuta 1978) on kotoisin Greenvillestä Etelä-Carolinasta. Hän koelauloi Birminghamissa.
Putosi 28. maaliskuuta 2007
Stephanie Edwards (s. 5. marraskuuta 1987) on kotoisin Savannahista, Georgiasta. Hän koelauloi Memphisissä.
Putosi 21. maaliskuuta 2007
Brandon Rogers (s. 11. joulukuuta 1977) on kotoisin North Hollywoodista, Kaliforniasta. Hän koelauloi Los Angelesissa.
Putosi 14. maaliskuuta 2007
Top 12 finalistit > Lauluteemat

Viikko 1 [Top 12] (13. maaliskuuta) - Diana Ross
Viikko 2 [Top 11] (20. maaliskuuta) - British Invasion
Viikko 3 [Top 10] (27. maaliskuuta) - No Doubt
Viikko 4 [Top 9] (3. huhtikuuta) - amerikkalaiset klassikot
Viikko 5 [Top 8] (10. huhtikuuta) - latinalaisamerikkalainen musiikki
Viikko 6 [Top 7] 17. huhtikuuta) - country
Viikko 7 [Top 6, Part 1] (24. huhtikuuta) - Inspirational Songs
Viikko 8 [Top 6, Part 2] (1. toukokuuta) - Bon Jovi
Viikko 9 [Top 4] (8. toukokuuta) - Barry Gibbin kirjoittamat kappaleet
Viikko 10 [Top 3] (15. toukokuuta) - tuomareiden valinta, tuottajien valinta, kilpailijoiden valinta
Viikko 11 [Top 2] (22. toukokuuta) - kilpailijan valinta, aiemmin laulettu laulu, voittajalle tehty laulu
Aiheesta muualla

Virallinen American Idol sivusto: kuudennen kauden koelaulut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
American Idol
| --- | --- |
Kaudet::  1. kausi ·  2. kausi ·  3. kausi ·  4. kausi ·  5. kausi ·  6. kausi ·  7. kausi ·  8. kausi ·  9. kausi ·  10. kausi ·  11. kausi
Juontajat::  Ryan Seacrest ·  Brian Dunkleman (2002)
Tuomarit::  Randy Jackson · Paula Abdul (2002–2009) ·  Simon Cowell (2002–2010) ·  Kara DioGuardi (2009–2010) ·  Ellen DeGeneres (2010) ·  Jennifer Lopez (2011–) ·  Steven Tyler (2011–)
Voittajat::  Kelly Clarkson ·  Ruben Studdard ·  Fantasia Barrino ·  Carrie Underwood ·  Taylor Hicks ·  Jordin Sparks ·  David Cook ·  Kris Allen ·  Lee DeWyze ·  Scotty McCreery
Voittajakappaleet::  "A Moment Like This" ·  "Flying Without Wings" ·  "I Believe" ·  "Inside Your Heaven" ·  "Do I Make You Proud" ·  "This Is My Now" ·  "The Time of My Life" ·  "No Boundaries" ·  "Beautiful Day" ·  "I Love You This Big"
The Kiss of Judas

| ”The Kiss of Judas” Stratovarius |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Visions
 Julkaistu: kesäkuu 1997
 Formaatti: CDS
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 05.49
 Levy-yhtiö: T & T
Stratovariuksen muut singlet
| ”Black Diamond” 1997 | ”The Kiss of Judas” 1997 | ”S.O.S.” 1998 |
The Kiss of Judas on suomalaisen power metal -yhtye Stratovariuksen kahdeksas single. Se julkaistiin vuonna 1997 levymerkillä T & T
Kappaleet

The Kiss of Judas – 05.49
Black Diamond – 05.39
The Kiss of Judas (demo) – 05.49
Uncertainty (live) – 05.58
Fourth Reich (live) – 05.44
Kokoonpano

Timo Kotipelto – laulu
Timo Tolkki – kitara
Jörg Michael – rummut
Jens Johansson – koskettimet
Jari Kainulainen – basso
Toivi Suomela

Toivi Suvikki Väre, o. s. Suomela (22. maaliskuuta 1923 Helsinki – 17. lokakuuta 1992) oli suomalainen kirjailija joka on kirjoittanut myös nimimerkeillä Toivo Jänne ja Kirsti Matinsaari.
Toivi Väreen vanhemmat olivat filosofian tohtori Klaus Uuno Suomela ja filosofian maisteri Hellä Gurli Sabina Tingvald. Hänen veljiään olivat nuortenkirjoja kirjoittaneet Päivö Suomela ja Launo Suomela.
Toivi Väre oli Sirola-opiston johtajana vuoteen 1960 saakka.
Teoksia

Nimellä Toivi Suomela:
Jouluaaton askareita.  Kustannus oy Smia, Helsinki 1943
Pelle, pieni sotkanpoika ; kuvittanut Päivö Suomela. Tammi 1943
Kun olimme menninkäisiä. Tammen nuorisonkirjoja 2. Tammi 1944
Selkäsaaren Peni ; kuvittanut Päivö Suomela. Kansankirja, Helsinki 1945
Näkinkenkä soi : uusia runoilijoita ; kirjoittajina Paavo Heino, Pentti Holappa, Erkki Kuosmanen, Osmo Ruhanen, Väinö Saimala, Toivi Suomela, Eva Vaahtera, Veikko Valtonen, Alpo Vuolle. Otava 1948
Viimeinen näytös : kolminäytöksinen näytelmä. Seuranäytelmiä 501. Karisto 1948
Pajupillipeikko : satu ; kuv. Anneli Warén. Gummerus 1949, 2. painos 1985
Kaunokirjallisuus ja työväenliike ; laatinut Toivi Suomela. 1-5 opintokirje. Sirolan kirjeopisto, Helsinki 1954
Ralli-karitsan karkumatka ; teksti Toivi Suomela ; kuvat Päivö Suomela. Otava 1954
Peitetyt kasvot : 2-kuvaelmainen pienoisnäytelmä. Kulttuurityön keskuksen näytelmiä. Kulttuurityön keskus, Helsinki 1963
Nimellä Toivi Väre:
Niilo Väre : Meitä murtaneet ei piiskurit ; toimittanut Toivi Väre. WSOY 1990
Nimimerkillä Toivo Jänne:
Kello pysähtyi. Seikkailusarja 1. Smia, Helsinki 1943, 2. painos 1944
Nimimerkillä Kirsti Matinsaari:
"Suuremmoista"!!. Smia, Helsinki 1942
Mirri kertoo... ; kuvitus: Harry Nieminen. Kustannus oy Smia, Helsinki 1943
The End of Life

| The End of Life UnSun |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 21. tammikuuta – 4. maaliskuuta X Studio, Olsztyn, Puola
 Julkaistu: 22. syyskuuta 2008
 Tuottaja(t): Szymon Czech Marcin Kiełbaszewski
 Tyylilaji: goottimetalli
 Kesto: 42.19
 Levy-yhtiö: Century Media
UnSunin muut julkaisut
| Whispers 2006 | The End of Life 2008 | Clinic for Dolls 2010 |
The End of Life on puolalaisen goottimetalli-yhtye UnSunin ensimmäinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2008.
Kappaleet

Whispers – 3.33
Lost Innocence – 3.18
Blinded by Hatred – 3.33
Face the Truth – 5.05
The Other Side – 4.03
Destiny – 3.54
Memories – 3.50 (feat. Reem Elario)
Bring Me to Heaven – 4.45
On the Edge – 3.34
Closer to Death – 3.44
Indifference – 3.00
Wspomnienie – 3.44 (Japanin bonuskappale)
Kokoonpano

Aya – laulu
Mauser – kitarat
Heinrich – basso
Vaaver – rummut
Arvostelut

Allmusic:
Imperiumi.net:
Soundi:
Aiheesta muualla

The End of Life Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The End of Life Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
UnSun
| --- | --- |
Studioalbumit:   The End of Life  Clinic for Dolls 
Demot:  Whispers
Katso myös:  Vesania • Vader • Indukti • Decapitated • Non Opus Dei • Destruction
Thomas Chippendale

Chippendale-tyylinen tuoli
"Two Bookcases", Director, 1754
"A Design for a State Bed", Director, 1762
Kiinalaistyylinen chippendale-pöytä
Thomas Chippendale (5. kesäkuuta 1718 Otley, Leeds – marraskuu 1779 Lontoo) oli lontoolainen puuseppä ja kalustesuunnittelija, joka suosi englantilaista rokokoota ja uusklassista tyyliä.[lähde? ]
Tuotanto

Chippendale saapui Lontooseen 1749 ja julkaisi suunnitelmistaan kirjan The Gentleman and Cabinet Maker's Director. Siitä julkaistiin ueita painoksia: ensimmäinen vuonna 1754, uusintapainos vuonna 1755 ja lopulta uusittu ja laajennettu painos vuonna 1762, jolloin Chippendalen kuvitetuissa suunnitelmissa alkoi näkyä viitteitä uusklassismista. Chippendale oli muutakin kuin puuseppä. Hän neuvoi sisustussuunnittelijana sisustuskankaiden ja tilojen värisommittelun valinnassa. Hän työskenteli aluksi verhoilija James Rannien kumppanina ja myöhemmin tämän avustajan Thomas Haigin kanssa. Chippendalen valmistamien ylellisten huonekalujen suunnittelun ja taiteellisen johtajuuden hän piti tiukasti omissa käsissään.[lähde? ]
Vuonna 1978 Christopher Gilbert pystyi tunnistamaan yli kuudenkymmenen tunnetun asiakkaan joukosta kaksikymmentäkuusi dokumentoitua toimeksiantoa, joista pystyttiin tunnistamaan säilyneitä Chippendalen valmistamia kalusteita. Monet niistä sijaitsivat yhä aristokraattisissa taloissa, joihin ne oli alun perinkin valmistettu. Chippendale teki yhteistyötä William Chambersin kanssa kalustaen Robert Adamin suunnittelemia sisustuksia Brocket Hallilla Hertfordshiressä ja Melbourne Housessa Lontoossa lordi Melbournelle (noin 1772–1775).[lähde? ]
Chippendalen työpajaa jatkoi hänen poikansa Thomas Chippendale nuorempi (1749–1822/23), joka suosi myöhempiä uusklassista ja regencytyyliä. Konkurssi ja jäljelle jääneen varaston loppuunmyynti St. Martin's Lanella vuonna 1804 ei päättänyt firman viimeisintä vaihetta, vaan nuorempi Chippendale toimitti kalusteita Richard Colt Hoarelle Stourheadiin vuoteen 1820 asti.
Chippendalen tuottamia huonekaluja muistuttavia kopioita tuotettiin Dublinissa ja Philadelphiassa sekä Lissabonissa, Kööpenhaminassa ja Hampurissa. Sekä Katariina Suuri että Ludvig XVI omistivat Directorin ranskankielisen version kopioita.
Chippendalella oli 1750–1770 liike Lontoon St. Martins Lanessa. Hänet nimitettiin 1760 Society of arts’in jäseneksi. Hänellä oli merkittävä vaikutus aikakautensa makuun julkaisemallaan huonekalumalIistolla The gentlemans and cabinetmakers director (1754, viimeinen painos Berliinissä 1889), joka sisältää 160 vaskipiirrosta, jotka sopivat "huoneiden kalustamiseen goottilaiseen, kiinalaiseen, moderniin makuun". Modernilla maulla Chippendale tarkoitti aikansa ranskalaista rokokootyyliä, jonka hän flamboyant-, myöhäisgoottilaisiin ja kiinalaisiin, William Chambersin tyylisiin bamburistikkoaiheisiin sulattaen sovitti englantilaisen barokin (Queen Anne -tyyli) perusmuodolle. Jo aikaisemmin, noin 1700 vaiheilla, englantilaisessa huonekalutyylissä oli kehitetty käytännöllisiä ja mukavia muotoja materiaalina etenkin palisanteri ja mahonki. Tyypillisiä ovat Chippendalen tuolit, etenkin selustat. Vanhan ehjän tai lievästi lävistetyn selkälaudan Chippendale hajottaa joko ristikoksi tai siroiksi ja vaihtelevasti veistetyiksi viivajuoksutuksiksi, ranskalaisen täytetyn rokokootuolinselän vastakohdaksi. Sekä kotimaassa että ulkomaillakin Pohjois-Saksassa ja Skandinaviassa chippendaletyyli sai paljon jäljittelijöitä ja oli myöhemminkin ajoittain muodissa.
Chippendalen suosio

Chippendalen suunnittelemat huonekalumallit tulivat uudelleen hyvin suosituiksi 1800-luvun puolivälin ja loppupuolen välillä. Hänen nimensä omaksuttiinkin tarkoittamaan koko tyylilajia. Jälleenmyyjät puhuivat jo "kiinalaisesta chippendalesta", "goottilaisesta chippendalesta" ja jopa "irlantilaisesta chippendalesta". Monet näistä myöhemmistä malleista liittyvät vain löyhästi hänen alkuperäisiin konsepteihinsa.[lähde? ]
Kunnianosoitukset

Chippendalelle omistettu patsas ja muistolaatta ovat Prince Henry’s Grammar Schoolin ulkopuolella Manor Squarella hänen kotikaupungissaan Otleyssä, Leedsin lähellä, Yorkshiressä. Englantilaisen käsityöläisyyden kansansankarina Chippendalelle on omistettu luonnollista kokoa oleva patsas muiden arvohenkilöiden joukossa, joka koristaa Victoria and Albert Museumin julkisivua Lontoossa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thomas Chippendale Wikimedia Commonsissa
Toinen raide

| Toinen raide |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Antti Lempiäinen
Käsikirjoittaja:  Antti Lempiäinen
Tuottaja:   Ari Lehikoinen  Maija Roivainen  Laura Vehkaoja 
Säveltäjä:  Petrus Rapo
Kuvaaja:  Antti Lempiäinen
Leikkaaja:  Hanna Kuirinlahti
Pääosat:  Antti Lempiäinen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Levittäjä:  Yleisradio
Ensi-ilta:  2023
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Toinen raide on Antti Lempiäisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumentti- ja televisioelokuva vuodelta 2023.
Elokuva kertoo Imatralla kasvaneen Lempiäisen ja hänen lapsuudenystävänsä Jarkon elämien erkaantumisesta eri suuntiin. Se käsittelee lapsuuden lähtökohtien sekä Suomen 1990-luvun laman vaikutusta lapsen myöhempään elämään. Elokuva alkaa Lempiäisen lukiessa artikkelin Veturimiehet heiluttaa (1992) -elokuvasta. Hän muistelee käyneensä katsomassa elokuvan ystävänsä Jarkon kanssa, jonka jälkeen Jarkko päätteli heidän elämiensä menevän juuri kuten elokuvan päähenkilöillä, Lempiäisen lähtiessä muualle ja Jarkon jäädessä näköalattomana kotikaupunkiinsa. Lempiäinen ei ole kuullut Jarkosta mitään kahteenkymmeneen vuoteen ja päättää artikkelin innoittamana selvittää mitä hänelle on tapahtunut.
Toinen pääsiäispäivä

Toinen pääsiäispäivä on pääsiäispäivää seuraava maanantai. Päivänä muistetaan sitä, että Raamatun mukaan ylösnoussut Jeesus ilmestyi opetuslapsille ja häntä seuranneille naisille. Suomessa toinen pääsiäispäivä on laissa säädetty vapaapäivä.
Näin toinen pääsiäispäivä sijoittuu kalenterissa 2020-luvulla:
2020: 13. huhtikuuta
2021: 5. huhtikuuta
2022: 18. huhtikuuta
2023: 10. huhtikuuta
2024: 1. huhtikuuta
2025: 21. huhtikuuta
2026: 6. huhtikuuta
2027: 29. maaliskuuta
2028: 17. huhtikuuta
2029: 2. huhtikuuta
The End of Halcyon Age

| The End of Halcyon Age Twilight Ophera |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Studio Archaic
 Julkaistu: 2003
 Tuottaja(t): Twilight Ophera
 Tyylilaji: sinfoninen black metal
 Kesto: 46.22
 Levy-yhtiö:  Sagittarius  Crash Music (2004)
Twilight Opheran muut julkaisut
| Midnight Horror 1999 | The End of Halcyon Age 2003 | Twilight Ophera and the Order of the Sanguine Diadem presents: Descension 2006 |
The End of Halcyon Age on Twilight Opheran kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003 levymerkillä Sagittarius.
Kappaleet

ChaosWorm – 5.44
Trapped in Husk of a White Crow – 4.21
Bow Before My Dark – 4.17
The End of Halcyon Age – 5.04
Pseudogods – 5.39
Leperthrone – 5.17
Gothic Prelude of Capricious Equanimity – 5.39
Cruciferous Lunacy – 4.15
Paragon of Pregnant Night – 6.06
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Mikko Häkkinen – laulu  Toni Näykki – kitara  Mikko Kaipainen – kitara  Lord Heikkinen – basso  Janne Ojala – rummut  Timo Puranen – kosketinsoitin :  Tuotanto Nino Laurenne – äänittäjä  Jouni Paju – masteroija  Jasse – valokuvat  Toxic Angel (Janne Pitkänen) – kansikuva  A&D Haven – design, grafiikka
Arvostelut

Imperiumi.net:
Lammaszine.fi: suopea
Aiheesta muualla

Albumi The End of Halcyon Age Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
The End of Halcyon Age discogs.com -sivustolla
Toinen näytös

| Toinen näytös Kirkkovene |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. kesäkuuta 2021
 Kesto: 34.27
 Levy-yhtiö: PD Records
Kirkkoveneen muut julkaisut
| Tubehitit, Vol. 1 2021 | Toinen näytös 2021 | Tubehitit, Vol. 2 2021 |
Toinen näytös on suomalaisen punk-yhtyeen Kirkkoveneen 18. kesäkuuta 2021 julkaistu toinen studioalbumi.
Kappaleet

Durum est dilectio – 1.14
En häiritse sua kauempaa – 2.29
Tänään – 4.16
Mä nään taas liikaa – 2.27
Enkeli kotibileissä – 3.13
Ihan sama – 2.58
Masokisti – 3.09
Älä lähde vielä – 4.17
Vanhaa suolaa – 2.43
Pimeää – 3.48
Vannon – 3.48
Apocalypto

| Apocalypto |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mel Gibson
Käsikirjoittaja:  Mel Gibson Farhad Safina
Tuottaja:  Mel Gibson Bruce Davey Ned Dowd
Säveltäjä:  James Horner
Kuvaaja:  Dean Semler
Leikkaaja:  John Wright
Pääosat:  Rudy Youngblood Raoul Trujillo Mayra Sérbulo Mauricio Amuy Tenorio Dalia Hernández
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Touchstone Pictures Icon Entertainment
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix
Ensi-ilta:   8. joulukuuta 2006
Kesto:  139 min
Alkuperäiskieli:  jukatek
Budjetti:  40 000 000 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Apocalypto on yhdysvaltalainen Mel Gibsonin ohjaama elokuva vuodelta 2006. Se kuvaa fiktiivisesti mayojen korkeakulttuurin rappiota ennen konkistadorien saapumista. Elokuvassa puhutaan jukatekin mayakieltä.
Juoni

Elokuvan päähenkilö on mayakansaan kuuluva mies nimeltään Jaguaaritassu, joka elää rauhallista elämää kotikylässään raskaana olevan vaimonsa ja poikansa kanssa. Eräänä aamuna heidän kyläänsä hyökätään, ja Jaguaaritassu auttaa perhettään piiloutumaan onkaloon. Monet kyläläisistä tapetaan, ja Jaguaaritassu otetaan vangiksi monien muiden kyläläisten ohella. Hänen perheensä jää syvään onkaloon oman onnensa nojaan samalla kun kyläläiset viedään mayakaupunkiin, jossa heidät aiotaan uhrata jumalille. Jaguaaritassun on yritettävä keksiä keino paeta ja päästä takaisin perheensä luo.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Rudy Youngblood   | … |   Jaguaaritassu (Jaguar Paw)   |
|   Raoul Trujillo   | … |   Zero Wolf   |
|   Dalia Hernández   | … |   Seitsemän (Seven)   |
|   Morris Birdyellowhead   | … |   Tulikivinen Taivas (Flint Sky)   |
|   Israel Contreras   | … |   Savuinen Sammakko (Smoke Frog)   |
|   Mayra Sérbulo   | … |   nuori nainen   |
|   Mauricio Amuy Tenorio   | … |   mayapäällikkö   |
|   Miguel Angel Galvan   | … |   mayapappi   |
|   Gerardo Taracena   | … |   Middle Eye   |
|   Rodolfo Palacios   | … |   Snake Ink   |
|   Iazua Larios   | … |   Taivaan Kukka (Sky Flower)   |
Menestys lippuluukulla

40 miljoonan dollarin budjetilla tuotettu Apocalypto tuotti avausviikonloppuna 15 miljoonaa dollaria, jättäen jälkeensä Leonardo DiCaprion tähdittämän Blood Diamondin sekä Nancy Meyersin Holidayn. 18. tammikuuta 2007 mennessä elokuva oli tuottanut maailmanlaajuisesti vajaat 80 miljoonaa dollaria. Britanniassa Apocalypto tuotti avausviikonloppuna 1,3 miljoonaa puntaa, mikä oli uusi ennätys vieraskieliselle elokuvalle. Aiempi ennätys oli vuoden 2002 Herolla, 1,05 miljoonaa.
Kritiikki

Elokuvaa on arvosteltu sen mayoista antaman kuvan vuoksi. Helsingin Sanomien Nyt-liitteessä Gibsonin arvosteltiin kuvaavan mayakulttuuria perin yksiulotteisesti alkukantaisena, verisenä ja lähes paholaismaisena. Lisäksi elokuvassa sekoitetaan eri ajanjaksoja ja puhutaan nykykieltä, eikä sitä ole kuvattu Jukatanilla. Turun Sanomien Tapani Maskula kirjoitti: ”Viha, kosto ja kuolema kiteytyvät elokuvan ainoaksi käyttövoimaksi, jonka purkaukset seuraavat toinen toisiaan vastenmielisen yksityiskohtaisina.”
Aiheesta muualla

Elokuvan trailereita Apple.com-sivustolla (englanniksi)
Toinen mannermaakongressi

Toinen mannermaakongressi (engl. Second Continental Congress) oli Pohjois-Amerikan kolmeatoista siirtokuntaa edustanut kokous, joka kokoontui alkujaan Philadelphiassa vuonna 1775. Se teki Yhdysvaltain syntymisen kannalta ratkaisevat päätökset vapaussodan aloittamisesta kesällä 1775 ja itsenäisyysjulistuksen hyväksymisestä 4. heinäkuuta 1776. Tämän jälkeen mannermaakongressi alkoi käytännössä toimia uuden valtion väliaikaisena hallituksena. Sodan vuoksi se joutui kokoontumaan eri kaupungeissa. Sen työ päättyi vasta vuonna 1781, jolloin perustuslakina toimineet konfederaatioartiklat astuivat voimaan ja konfederaation kongressi aloitti toimintansa Yhdysvaltojen ensimmäisenä varsinaisena lainsäädäntöelimenä.
The March of Time

The March of Time oli uutiskatsaus, jota esitettiin yhdysvaltalaisissa elokuvateattereissa vuosien 1935 ja 1951 välisenä aikana. Sen tuotti lehtikustantamo Time Inc., joka on nykyään osa Time Warneria. Parhaimmillaan sarjalla oli 20 miljoonaa katsojaa kuukaudessa 9 000 elokuvateatterissa. Vaikka uutiskatsaus oli suosittu, se oli taloudellisesti tappiollinen, johtuen korkeista tuotantokustannuksista. Uutiskatsaus lakkautettiin television yleistyttyä ja tehtyä formaatin tarpeettomaksi. Kaiken kaikkiaan 16 vuoden aikana ehdittiin tehdä 205 uutiskatsausta.
The March of Timea esitettiin myös radiossa 1931–1945. Alun perin ohjelmassa esitettiin pääasiallisesti dramatisoituja uutisia, esittäjinään muun muassa Agnes Moorehead, Art Carney ja Orson Welles. Myöhemmin dramatisoinnit korvattiin tapahtumapaikoilta radioteitse tulevilla toimittajien raporteilla.
Vuonna 1937 The March of Time sai Oscar-kunniapalkinnon. Radioversio pääsi Radio Hall of Fameen 1990.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta The March of Time Wikimedia Commonsissa
The Legend of Kyrandia

| The Legend of Kyrandia |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Westwood Studios
Lajityyppi:  seikkailupeli
Alusta:  Amiga, DOS, FM Towns, Macintosh, NEC PC-9801, Windows
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
The Legend of Kyrandia on  Westwood Studiosin kehittämä kolmiosainen seikkailupelisarja. Sarjan pelien tapahtumat keskittyvät Kyrandian maahan, jonka ongelmia peleissä ratkotaan.
Sarjan jokainen osa keskittyy eri hahmon ympärille. Ensimmäisessä osassa (The Legend of Kyrandia: Fables & Fiends) pelaaja ohjaa nuorta sankaria Brandonia. Toisessa pelissä (The Legend of Kyrandia, Book Two: The Hand of Fate) päähenkilö on naispuolinen kuninkaallinen mystikko nimeltä Zanthia ja viimeisessä osassa (The Legend of Kyrandia, Book 3: Malcolm's Revenge) ohjattavana on aikaisempien osien pääpahis Malcolm.
Pelit

Legend of Kyrandia (1992)
Legend of Kyrandia, Book 2: The Hand of Fate (1993)
Legend of Kyrandia, Book 3: Malcolm's Revenge (1994)
Vastaanotto

Mikrobitin Petri Teittinen antoi sarjan ensimmäisen osan DOS-versiolle 91 pistettä sadasta ja Pelit-lehden Niko Nirvi 90 pistettä.
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
Tina (nimi)

| Tina |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  24. heinäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Tiina
Vastineita eri kielissä:  Stina
Nimen alkuperä:  Kristina tai Martina
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tina on monissa maissa yleinen naisen etunimi. Se on syntynyt lyhentymänä nimestä Christina (Kristiina) tai Martina.
Suomessa nimi Tina on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu noin 1560 henkilölle.  Sen suomalaisena rinnakkaisnimenä paljon yleisempi on Tiina.  Tinan nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 24. heinäkuuta, joka suomenkielisen kalenterin mukaan on muun muassa Tiinan nimipäivä.