stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kvantti

Kvantti (lat. quantum, "kuinka paljon") merkitsee fysiikassa jonkin asian, esimerkiksi energian määräsuureen diskreettiyttä, eli epäjatkuvuutta; määrällisyyttä. Kvanttifysiikassa kvantittunut suure voi saada vain diskreettejä arvoja, eli suureen arvot ovat aina jonkin määrän (kvantin) kerrannaisia tai se voi muuttua vain tietyn määrän (kvantin) kerrannaisina. Suomenkielisenä vastineena on joskus käytetty myös sanoja erkale ja alkeisrae.
Etuliitteenä 'kvantti' viittaa ilmiöihin ja teorioihin, joissa vaikuttavat suureet ovat kvantittuneet ja joiden käsittelyssä kvantti-ilmiöt täytyy ottaa huomioon.lähde? Tällaisia ilmiöitä käsittelevät kvanttifysiikan kvanttiteoriat. Kvanttifysikaalisille ilmiöille on tunnusomaista, että niitä kuvaavissa teorioissa esiintyy Planckin vakio; milloin suureen arvon laskennassa käytetään Planckin vakiota, ilmenee suureen arvo jonkinlaisena kerrannaisena suhteessa Planckin vakioon. Tavanomaisia esimerkkejä fysikaalisten suureiden kvantittumisesta (kvantisoimisesta) ovat energian, spinin ja pyörimismäärän kvantittuminen niin, että ne voivat saada mittauksissa vain diskreettejä - epäjatkuvia - arvoja.
Nimitystä 'kvantti' käytetään joskus myös bosoneista, jotka toimivat perusvuorovaikutusten välittäjähiukkasina. Sähkömagneettisen vuorovaikutuksen välittäjähiukkasta fotonia kutsuttiin alkujaan valokvantiksi, sähkömagneettisen säteilyn energian ilmennyttyä Comptonin sironnassa määrällisenä ja valosähköisen ilmiön vaatiman kynnysenergisyyden ja irronneiden elektronien määrän ja energian määrällisyyden vuoksi. Sähkömagneettisen säteilyn energia näytti absorboituvan ja tämän jälkeen emitoituvan vain diskreetteinä määrinä, joissa tilanteissa sähkömagneettisen säteilyn energia siirtyi vain diskreetteinä määrinä - kvantteina.
Muillakin perusvuorovaikutuksilla on vastaavaat määrällisyydet - kvanttinsalähde?. Kvantitoidun gravitaation - kvanttigravitaation - gravitaatiokentän hypoteettinen kvantti on gravitoni. Tätä ei ole vielä havaittu.
Tosca

Tosca on Giacomo Puccinin säveltämä ooppera, joka sijoittuu vuoden 1800 Roomaan. Oopperan ensi-illassa vuonna 1900 Toscaa esitti Hariclea Darclée, Cavaradossia Emilio De Marchi ja Scarpiaa Eugenio Giraldoni. Esityksen johti Leopole Mugnone. Tosca on koko oopperakirjallisuuden suosituimpia teoksia.
I näytöksen kesto on 45 min, II näytöksen 40 min ja III näytöksen 25 min eli yhteensä noin kaksi tuntia.
Victorien Sardoun La Tosca

Ranskalainen kirjailija Victorien Sardou (1831–1908) oli aikansa suosituimpia näytelmäkirjailijoita. Hänen kirjoittamansa viisinäytöksisen La Toscan ensi-ilta oli 24. marraskuuta 1887 Porte Saint-Martinin teatterissa.lähde?  Näytelmän menestykseen vaikutti se, että se oli tehty mittatilaustyönä Sarah Bernhardtille.
La Toscassa Sardou sekoittaa todellisen historian ja fiktion. Oopperan historiallinen tausta liittyy Napoleonin toiseen Italian-sotaretkeen, Napoleonin vastaiseen allianssiin, Italian jakoon pieniin valtioihin ja Marengon taisteluun 14. kesäkuuta 1800.
Näytelmästä oopperaksi

Aluksi Sardou ei ollut kovinkaan innostunut näytelmänsä tekemisestä oopperaksi.lähde? Oopperasäveltäjä Alberto Franchetti (1860–1942) ja libretisti Luigi Illica tapasivat vuonna 1894 Pariisissa Victorien Sardoun. Giuseppe Verdi oli myös kiinnostunut, mutta korkean iän vuoksi hän jätti aiheen.lähde? Sardou myi oopperaoikeudet Franchettille.
Puccini oli nähnyt näytelmän jo kaksi vuotta (1890) sen ensiesityksen jälkeen ja kiinnostui siitä aiheena. Giulio Ricordi oli vakuuttunut, että Tosca olisi Puccinin käsissä onnistuneempi kuin Franchettin. Monimuotoisen vakuuttelun, painostuksen ja harhainformaation jälkeen Ricordi avustajineen onnistui vakuuttamaan Franchettin siitä, että Tosca olisi murhineen ja kidutuksineen sopimaton oopperaksi. Lopuksi Victorien Sardou saatiin myymään oopperaoikeudet Puccinille. Näytteeksi Puccini soitti pianolla musiikkia Toscasta. (Todellisuudessa Puccini soitti otteita Manon Lescautista ja La Bohèmesta.)
Toscan tapahtumapaikat

Sardou on merkinnyt näytelmäänsä tapahtumapäiväksi 17. kesäkuuta 1800. Puccini sen sijaan merkitsi librettoon ajankohdaksi vain kesäkuun 1800. Toscan tapahtumapaikat ovat Roomassa todella olevia rakennuksia. Tosca tapahtuu yhden vuorokauden aikana.
Ensimmäinen näytös Sardoun La Toscassa on sijoitettu Sant’ Andrea al Quirinalen kirkkoon. Puccini muuttaa sen Sant' Andrea della Valleen ja näytös tapahtuu puolenpäivän aikaan. Toinen näytös tapahtuu illalla Palazzo Farnesessa, joka toimii nykyisin Ranskan suurlähetystönä. Sardou sijoitti Scarpian huoneen kolmanteen kerrokseen ja kuningatar Maria Carolinan juhlien musiikki tulee ikkunasta sisään. Cavaradossin huvilan Sardou sijoittaa melko tarkasti Caracallan kylpylän luo. Kolmas näytös tapahtuu klo 4 aamulla Castel Sant’Angelossa, joka on keisari Hadrianuksen muistomerkki.
Toscan ensi-ilta

Poliittinen ilmasto oli kriittinen. Poliisipäällikkö tuli kapellimestari Leopoldo Mugnonen pukuhuoneeseen kertomaan, että ensi-illassa oli läsnä kuningatar Margherita sekä hallituksen jäseniä ja senaattoreita ja että poliittinen pommi-isku olisi mahdollinen.lähde? Jos näin tapahtuisi, orkesterin olisi aloitettava kansallishymni. Esitys alkoi äänekkäästi. Yleisö oli levotonta. Myöhään tulijat aiheuttivat niin kovat vastalauseet, että Mugnone joutui aloittamaan esityksen uudelleen. Useat kriitikot arvostelivat juonta ja vertasivat sitä näytelmään. Pääosin ooppera kuitenkin hyväksyttiin. Yleisö hyväksyi oopperan nopeasti. Esitys sai kaksikymmentä uusintaa ja pian se levisi ympäri Italiaa ja sitten ympäri maailman.
Toscan Suomen ensi-esitys

Ooppera impressaari Edvard Fazer ja oopperalaulaja Aino Ackté yhteistyössä järjestivät Kansalliteatteriiin italiankielisen Tosca esityksen 20. syyskuuta 1905. He saivat kapellimestariksi kansainvälisesti ansioituneen Arturo Vignan, joka puolestaan toi mukanaan italialaiset mieslaulajat. Esityksiä oli kuusi ja esiintyjät ja koko esityksen ylöspano sai saivat loistavat arvostelut mutta kuiskaajan mainittiin olleen liian äänekäs. Ensi-illan arvostelivat Helsingin Sanomat, Hufvudstadsbladet, Uusi Suometar, Helsingfors-Posten ja Kotkan Uutiset.
Uusi Suometar 21.09.1905:
”Loistava instrumentatsioni, jolla Puccini, huolellisena muusikkona silaa teoksensa, ei voi peittää sen köyhyyttä. Kun neronkipinä puuttuu niin se puuttuu, ja sellainen puute on aina kouraantuntuva.”
Helsingin Sanomat 21.09.1905:
”Tosca-premiääri jätti unohtumattoman muiston jälkeensä. Rientäköön maan jokainen musiikin ystävä tutustumaan tähän uudenlaiseen oopperaan ja siihen taiteellisesti täydelliseen esitykseen, minkä se nyt meillä saa.”
Kotkan Uutiset  21.09.1905:
”Toisena kapellimestarina (näyttämöllä) oli Ferrari. Näyttämollä avustivat sitäpaitsi Emmy Achté, joka oli köörit harjoittanut, hra E. Fazer kellojen soittajana sekä joukko muita avustajia, kellojen soittajia, kanuunain laukaisijoita y.m. Kööri oli noin 40-henkinen, valituista äänistä koottu.”
Ensi-ilta miehitys
Esityksen johti ja ohjasi: Arturo Vigna
Orkesteri: Helsingin Filharmonisen seuran orkesteri, vahvennettuna tuntuvasti lisävoimilla Suomesta ja Pietarista.
Floria Tosca: Aino Acktê
Mario Cavaradossi: Ottavia Frosini
Paroni Scarpia: Taurino Parvis
Cesare Angelotti: Eino Rautavaara
Sakrestani: Fernando Gianoli-Galletti
Spoletta: Silvio Francesconi
Sciarrone: Eino Rautavaara
Vanginvartija: Fernando Gianoli-Galletti
Paimenpoika: Signe Liljequist
Toscan musiikki

Eri lähteet mainitsevat sävellystyön alkaneen joko I näytöksen rakkausdueton lopusta Mia gelosa tai sitten Te Deumista. Vaikka oopperan nimi on Tosca, se alkaa Scarpian teemalla. Eri teemoja, niiden muistutuksia ja metamorfooseja Toscassa lasketaan olevan yli 60 kpl.lähde? Te Deumia varten Puccini sai apua Isä Pietro Panichellilta, Kirkonkellokohtauksessa Puccinia avusti Maestro Meluzziin. Erityisesti Puccinia kiinnosti Pietarin kirkon suurin kello, kuuluisa campanone. Heräävän Rooman kirkonkellojen ääniä Puccini kävi kuuntelemassa Castel Sant’Angelon ylätasanteella. III näytöksen alussa Rooman murteella lauletun perinteisen campagnalaisen paimenlaulun alun sanat Puccini sai roomalaiselta runoilijalta Luigi Zanazzolta.
Tunnettuja aarioita, duettoja ja kohtauksia

Musiikkinäytteet
Enrico Caruso, äänitetty vuonna 1909.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
"Recondita armonia" – Cavaradossi I näyt
"Mia gelosa" – Toscan ja Cavaradossin rakkausduetto I näyt
"Tre sbirri, una carrozza" (Te Deum) – Kuoro ja Scarpia I näyt
"Vissi d’arte, vissi d’amore" – Tosca II näyt
"E lucevan le stelle" – Cavaradossi III näyt
"O dolci mani" – Toscan ja Cavaradossin rakkausduetto III näytös
Hahmot > Pääroolit

Floria Tosca, laulaja – sopraano
Mario Cavaradossi, taiteilija – tenori
Paroni Scarpia – baritoni
Hahmot > Sivuroolit

Cesare Angelotti – basso
Sakrestani – baritoni
Spoletta – tenori
Sciarrone – basso
Vanginvartija – basso
Paimenpoika – altto tai poikasopraano
Toscan nimirooli on ollut kautta aikojen yksi kuuluisimpia sopraanorooleja. Todennäköisesti kuuluisin Tosca oli Maria Callas, jonka verevä tulkinta kuuluu oopperahistorian ikimuistoisimpiin. Muita kuuluisia Toscia ovat olleet muun muassa Maria Jeritza, Claudia Muzio, Renata Tebaldi, Birgit Nilsson, Zinka Milanov, Leontyne Price ja Eva Marton. Cavaradossi on tenorille kiitollinen rooli, sillä sen kaksi aariaa kuuluvat oopperakirjallisuuden suosituimpiin. Cavaradossin kuuluisia esittäjiä ovat olleet Enrico Caruso, Beniamino Gigli, Luciano Pavarotti, Giuseppe Di Stefano, Jussi Björling, Franco Corelli, José Carreras ja Plácido Domingo. Scarpian rooli on pahuudessaan herkullinen dramaattisille baritoneille. Kuuluisin Scarpia oli Tito Gobbi, joka esiintyi Toscassa usein Maria Callasin kanssa. Muita kuuluisia roolin esittäjiä ovat olleet mm. Antonio Scotti, Ettore Bastianini, Piero Cappucilli, Giuseppe Taddei, Ingvar Wixell, Renato Bruson, Ruggero Raimondi, ja Bryn Terfel. Kantaesityksessä Scarpian roolin laulanut Eugenio Giraldoni vieraili Scarpiana myös Suomalaisessa Oopperassa toukokuussa 1922, ja jäi Suomeen opettamaan laulua. Hän kuoli 24.6.1924 Terijoella, hänet on haudattu Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.
Ensi-iltamiehitys

Tosca 14.1.1900 Teatro Costanzi, Rooma
Kapellimestari Leopoldo Mugnone
Floria Tosca – Hariclea Darclée
Mario Cavaradossi – Emilio de Marchi
Paroni Scarpia – Eugenio Giraldoni
Cesare Angelotti –	Ruggero Galli
Sakrestani – Ettore Borelli
Spoletta – Enrico Giordani
Sciarrone – Giuseppe Gironi
Vanginvartija – Aristide Parasassi
Paimenpoika – Angelo Righi
Juoniseloste > I näytös

Ooppera alkaa kolmella soinnulla fff, tutta forza, joka kuvaa Scarpian ylimielistä ja kostonhaluista luonnetta.kenen mukaan? Scarpia-teemaan loppuvat myös I ja II näytös.
Ensimmäisen näytöksen tapahtumapaikkana on Sant’Andrea della Vallen kirkko Roomassa. Oikealla on Attavantien kappeli ja vasemmalla maalaustelineillä iso fresko peitettynä. Telineillä on myös maalarin työvälineet ja kori. Poliittinen vanki ja entinen Rooman tasavallan konsuli Cesare Angelotti saapuu, löytää Neitsyt Marian alttarilta avaimen Attavantien sukukappeliin ja menee sisälle. Sakrestani tulee ja polvistuu rukoilemaan, samalla taiteilija Cavaradossi saapuu. Cavaradossi paljastaa keskeneräisen, sinisilmäisen ja kultatukkaisen Maria Magdalenaa esittävän maalauksen. Sakrestani tunnistaa taulussa kirkossa usein rukoilemassa käyneen naisen. Cavaradossi vertailee rakastamansa Floria Toscan kasvonpiirteitä kuvan esittämään Maria Magdalenaan aariassaan Recondita armonia (Salaperäinen harmonia). Sakrestanin poistuttua Angelotti tulee piilosta. Angelottin ja Cavaradossin keskustelun keskeyttää sisään saapuva Floria Tosca. Angelotti piiloutuu uudestaan. Oopperalaulaja Tosca on kuullut ääniä kirkosta ja on mustasukkainen. Hän ehdottaa tapaamista illan esityksen jälkeen. Cavaradossi haluaisi jatkaa työtään, ja Tosca on lähtemäisillään. Katsoessaan taideteosta Tosca tunnistaa Maria Magdalenan muistuttavan markiisitar Attavantia. Toscan mustasukkaisuus voimistuu. Rakkausduetto Mia gelosa (Olet mustasukkainen). Lopuksi Tosca pyytää taiteilijaa maalaamaan Maria Magdalenalle tummat silmät.
Cavaradossin ja Angelottin keskustelussa Cavaradossi ehdottaa Angelottille piilopaikaksi huvilansa kuivunutta kaivoa. Vankilasta kuuluu tykinlaukaus ja molemmat poistuvat. Suntio saapuu tyhjään kirkkoon innostuneena kertomaan, että Bonaparte on voitettu. Illan ohjelma on muutettu, ja Floria Tosca laulaa kantaatin kuningattaren läsnä ollessa Farnesen palatsissa. Kirkossa alkaa pian Te Deum, ja kuorolaisia saapuu paikalle.
Kesken ilon poliisipäällikkö Scarpia saapuu Spolettan ja Sciarronen kanssa. Attavantien kappeli tutkitaan ja sieltä löytyy viuhka, jossa on Attavantien sukuvaakuna. Tosca palaa kirkkoon ilmoittamaan illan ohjelman muutoksesta. Scarpia yllyttää Toscan mustasukkaisuuden raivoon Attavantin viuhkan avulla. Tosca lähtee kirkosta suunnattoman raivon vallassa itkien. Scarpia käskee Spolettan seurata Toscaa ja raportoida kaiken illalla Farnesen palatsissa. Te Deum alkaa ja sen aikana Scarpia ilmaisee halunsa saada Tosca syliinsä ja Cavaradossi hirteen. Lopuksi hän huudahtaa Tosca, mi fai dimenticare Iddio (Tosca, saat minut unohtamaan Jumalan), sen jälkeen Scarpia yhtyy Te Deumiin.
Juoniseloste > II näytös

Tapahtumapaikkana on Palazzo Farnese, Scarpian huoneisto. Suuri ikkuna on palatsin pihalle päin. Scarpia istuu syömässä. Alapuolen juhlahuoneistoista kuuluu orkesterin soittoa. Scarpia miettii tulevaa – Tosca è buon falco (Tosca on hyvä syötti) – ja antaa Sciarronelle viestin vietäväksi Toscalle. Spoletta palaa raportoimaan, että Angelottia ei löytynyt mutta Cavaradossi pidätettiin. Cavaradossi tuodaan sisälle, hän ei kuitenkaan kerro mitään. Cavaradossi siirretään viereiseen huoneeseen käsittelyä varten. Sisällä on jo teloittaja kidutusvälineiden kanssa valmiina. Tosca saapuu. Scarpia alkaa kiristää Toscaa Cavaradossilla. Viereisestä huoneesta kuuluu vaikerrusta, ja Tosca rukoilee armoa rakastetulleen. Tosca on suunniltaan epätoivosta ja paljastaa Angelottin piilopaikan: Nel pozzo – nel giardino (Kaivossa – puutarhassa). Cavaradossi tuodaan kidutuskammiosta, ja hän kysyy Toscalta pitikö tämä salaisuuden. Tosca kieltää kertoneensa. Kuuluvalla ja käskevällä äänellä Scarpia sanoo Spolettalle: "Kaivo puutarhassa – mene Spoletta!" Cavaradossi raivostuu Toscalle.
Sciarrone tuo huonoja uutisia. Huhu itävaltalaisten voitosta oli väärä. He ovatkin kärsineet tappion, ja Bonaparte voitti Marengon taistelun. Cavaradossi nousee innoissaan ja huudahtaa Vittoria, vittoria. Cavaradossi vangitaan. Tosca rukoilee armoa Cavaradossille. Quanto? Il Prezzo? (Paljonko? Hinta?) kysyy Tosca halveksien. Scarpia vastaa rauhallisesti Già mi dicon venal, ma a donna bella non mi vendo a prezzo di moneta (Vihamieheni sanovat minun olevan lahjottavissa, mutta kaunis nainen ei minua osta rahalla). Tosca on epätoivoinen ja rukoilee Vissi d’arte, vissi d’amore (Elin taiteelle, elin rakkaudelle). 
Scarpia vastaa Toscan rukoukseen: "Olet huono tinkimään, pyydät henkeä. Minä pyydän vain hetkeä". Paineen alla Tosca nyökkää heikosti mutta vaatii Cavaradossin välitöntä vapauttamista. Scarpia myöntyy mutta sanoo, että vapautus tapahtuu valeteloituksen jälkeen. Scarpia antaa merkitsevästi ja painokkaasti ohjeet Spolettalle teloituksesta – "aivan kuten tehtiin Kreivi Palmierille".
Tosca vaatii lähtölupaa itselleen ja Cavaradossille. Scarpia kirjoittaa luvan, taittaa paperin ja lähestyy Toscaa. Tosca työntää veitsen Scarpian sydämeen: Questo è il bacio di Tosca (Tämä on Toscan suudelma). Tosca etsii lupalapun, vilkaisee ruumista ja mumisee E avanti a lui tremava tutta Roma (Häntä pelkäsi koko Rooma). Lähtiessään hän asettaa kyntteliköt ruumiin molemmille puolille ja krusifiksin rinnan päälle.
Juoniseloste > III näytös

Tasanne Sant’ Angelon vankilassa. Vasemmalla on pöytä, penkki ja tuoli. Pöydällä on lamppu, suuri rekisterikirja ja kirjoitusmateriaalia. Yhdellä seinällä on ristiinnaulitun kuva ja sen edessä tuli. Oikealla on ovi auki, ja se johtaa vankilan tasanteelle. Vatikaani ja Pietarinkirkko näkyvät kaukaisuudessa. Kirkas taivas on täynnä tähtiä. On juuri aamunkoitto. Lyhyt alkusoitto kuvaa aamuun heräävää Roomaa. Paimenpoika laulaa kaihoisasti surullisen rakkauslaulun Io de sospiri (Huokaukset hartaat). Kirkkojen kellot soivat. Kaupunki herää uuteen aamuun. Aamun valjetessa soi orkesterista Cavaradossin tulevan aarian teema ja sen aikana lyö Pietarinkirkon suurin kello Campanone muutaman kerran.
Cavaradossi tuodaan teloitettavaksi, kirjoittaessaan hän vaipuu muistoihin ja laulaa jäähyväiset elämälle E lucevan le stelle (Tähdet ylläni). Tosca saapuu ja kertoo tappaneensa Scarpian sekä saaneensa lähtöluvan maasta. Cavaradossin ja Toscan toinen rakkausduetto O dolci mani mansuete e pure (Kätesi rakkaat, hellät ja niin puhtaat). Tosca kertoo valeteloituksesta väittäen, että sotilaiden aseet olisivat lataamattomia, ja kehottaen Cavaradossia teeskentelemään kuollutta, kunnes he ovat poistuneet.
Teloitusryhmä saapuu ja järjestäytyy. Upseerin miekan pudottua sotilaat ampuvat ja Cavaradossi lyyhistyy maahan. Teloitusryhmän poistuttua Tosca kehottaa Cavaradossia nousemaan. Tosca tajuaa kauhistuneena Scarpian pettäneen hänet ja määränneensä oikean teloituksen – kuten Palmierille. Scarpian murha on paljastunut, Spoletta ja Sciarrone tulevat pidättämään Toscaa. Tosca nousee muurille ja hyppää alas julistaen O Scarpia, avanti a Dio (Scarpia, tapaamme Jumalan edessä). Ooppera päättyy dramaattisesti takautumaan aariasta E lucevan le stelle, tutta forza.
Diskografia

1953 – Victor de Sabata (joht.), Maria Callas (Tosca), Giuseppe Di Stefano (Cavaradossi), Tito Gobbi (Scarpia), Milanon La Scala-teatterin kuoro ja orkesteri – EMI Classics
1957 – Erich Leinsdorf (joht.), Zinka Milanov (Tosca), Jussi Björling (Cavaradossi), Leonard Warren (Scarpia), Rooman oopperan kuoro ja orkesteri – RCA
1957 – Alexander Gibson (joht.), Zinka Milanov (Tosca), Franco Corelli (Cavaradossi), Gian Giacomo Guelfi (Scarpia), The Govent Garden Operan kuoro ja The Govent Granden Orchestra – The Royal Opera House Heritage Series (2006)
1959 – Francesco Molinari-Pradelli (joht.), Renata Tebaldi (Tosca), Mario del Monaco (Cavaradossi), George London (Scarpia), Rooman Santa-Cecilia-akatemian kuoro ja orkesteri – Decca
1962 – Herbert von Karajan (joht.), Leontyne Price (Tosca), Giuseppe Di Stefano (Cavaradossi), Giuseppe Taddei (Scarpia), Wienin valtionoopperan kuoro ja Wienin filharmonikot – Decca
1964 – Georges Prêtre (joht.), Maria Callas (Tosca), Carlo Bergonzi (Cavaradossi), Tito Gobbi (Scarpia), Pariisin oopperan kuoro ja Société des concerts du Conservatoiren orkesteri – EMI Classics
1976 – Colin Davis (joht.), Montserrat Caballé (Tosca), José Carreras (Cavaradossi), Ingvar Wixell (Scarpia), Royal Opera Housen kuoro ja orkesteri – Philips
1978 – Nicola Rescigno (joht.), Mirella Freni (Tosca), Luciano Pavarotti (Cavaradossi), Sherrill Milnes (Scarpia), National Philharmonic Orchestra, Lontoon oopperan kuoro, Wandsworth School Boys Choir – Decca
1979 – Herbert von Karajan (joht.), Katia Ricciarelli (Tosca), José Carreras (Cavaradossi), Ruggero Raimondi (Scarpia), Berliinin filharmonikot, Berliinin valtionoopperan kuoro, Schöneberger Sängerknaben – Deutsche Grammophon
1980 – James Levine (joht.), Renata Scotto (Tosca), Plácido Domingo (Cavaradossi), Renato Bruson (Scarpia), Philharmonia-orkesteri, Ambrosian Opera Chorus, St. Clement Danes School Choir – EMI Classics
1990 – Georg Solti (joht.), Dame Kiri Te Kanawa (Tosca), Giacomo Aragall (Cavaradossi), Leo Nucci (Scarpia), National Philharmonic Orchestra, Walesin kansallisoopperan kuoro, Royal Opera Housen lapsikuoro – Decca
2000 – Antonio Pappano (joht.), Angela Gheorghiu (Tosca), Roberto Alagna (Cavaradossi), Ruggero Raimondi (Scarpia), Royal Opera Housen kuoro ja orkesteri, Tiffin Boys’ Choir – EMI Classics
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tosca libretto. (italiaksi)
Isopunasarja

| Isopunasarja |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Narsissikasvit Amaryllidaceae
Suku::  Punasarjat Clivia
Laji::  miniata
Kaksiosainen nimi
 Clivia miniata  (Lindl.) Regel 
Katso myös
   Isopunasarja Wikispeciesissä   Isopunasarja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isopunasarja eli kliivia (Clivia miniata) on narsissikasvien heimoon (Amaryllidaceae) kuuluva kasvi, joka tuotiin Eurooppaan Etelä-Afrikasta 1800-luvulla. Kasvi on saanut nimensä lady Charlotte Cliven mukaan, joka kasvatti sitä ensimmäisenä Englannissa.
Lajista on jalostettu useita huonekasveina kasvatettavia lajikkeita. Yleisimpiä ovat oranssikukkaiset lajikkeet, mutta kliivioita on myös puna-, kelta- ja valkokukkaisia sekä kaksivärisiä.
Tuntomerkit

Kliivialla on paksut juuret, joiden yläosa muistuttaa jonkin verran sipulia. Kapeat, noin puolen metrin mittaiset tummanvihreät lehdet lähtevät suoraan juurakosta. Eri kantaa olevien kasvien lehdet eroavat toisistaan: toisella lehdet ovat kapeat, pitkät ja teräväkärkiset, toisen lehdet ovat lyhyemmät, leveämmät ja pyöreäkärkiset. Lehdet kasvavat viuhkamaisesti kahteen vastakkaiseen suuntaan. Kukkavarsi nousee keväällä lehtien välistä. Noin viiden sentin läpimittaiset kukat muodostavat kukkavarren latvaan pallomaisen kukinnon, jossa voi olla useita kymmeniä kukkia. Vanhassa yksilössä kukkavarsia voi nousta useita, jolloin kukinta voi kestää jopa kaksi kuukautta.
Kliivian lehtien ja kukkavarsien maitiaisneste sekä juuret ovat myrkyllisiä. Juuret ovat kasvin myrkyllisin osa. Kliivian lisäksi huonekasveina kasvatetaan myös sen sukulaislajeja pikkupunasarjaa (Clivia nobilis), Clivia gardeniita ja Clivia caulescensia.
Hoito

Kliiviaa on kaunis viherkasvi varjoisassakin paikassa. Kukinta vaatii kuitenkin kohtalaisesti valoalähde? ja talvisen lepokauden viileässä, noin 10–15 °C:n lämpötilassa. Talvilevon aikana kasvia kastellaan niukasti.
Multa vaihdetaan keväällä kukinnan jälkeen. Nuoret yksilöt tarvitsevat uuden mullan vuosittain, vanhat viihtyvät samassa mullassa useita vuosia. Kesällä kasvia kastellaan varsin runsaasti, mutta niin että mullan pinta saa kastelujen välillä kuivahtaa. Juuret kärsivät liiasta märkyydestä. Keskikesällä kasvin voi sijoittaa varjoisaan paikkaan ulos. Kasvukauden aikana kasvia lannoitetaan parin viikon välein.
Lisääminen

Kliivia kasvattaa vanhetessaan sivuversoja, jotka vähitellen täyttävät ruukun. Kasvia voi lisätä jakamalla mullanvaihdon yhteydessä. Kullakin istutettavalla osalla pitää olla omat juuret ja vähintään neljä lehteä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Isopunasarja – Clivia miniata
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Clivia miniata:  Wikidata: Q149094  Wikispecies: Clivia miniata  APDB: 175382  BOLD: 351329  CoL: W9N5  EoL: 1086961  EPPO: CLJMI  FNA: 200028034  GBIF: 5326277  GRIN: 10945  iNaturalist: 210194  IPNI: 994513-1  ITIS: 1174517  MoBotPF: 275806  NCBI: 16049  NZOR: 944821c7-441c-46a1-875d-ad97a399fa63  NZPCN: 4214  Open Tree of Life: 512516  Plant List: kew-302703  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:994513-1  RHS: 4036  Tropicos: 1201292  WFO: wfo-0000763762 
Vallota miniata:  Wikidata: Q85191095  CoL: 7YDSR  GBIF: 9019744  GRIN: 41100  IPNI: 67030-1  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:67030-1  Tropicos: 100272963  WFO: wfo-0000751446