stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ricardo Gabriel Álvarez
Seurajoukkueura

Álvarez aloitti ammattilaisuransa Vélez Sarsfieldista, jossa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 2008. Hän oli joukkueen mukana voittamassa Argentiinan pääsarjan kevätkauden (Clausura) 2009 mestaruutta.
5. heinäkuuta 2011 Álvarez siirtyi italialaisseura Internazionaleen 11,75 miljoonan euron siirtokorvauksella. Kyseisellä siirtosummalla milanolaisseura sai 90% pelaajaoikeuksista itselleen. Hän teki ensiesiitymisensä joukkueessa vuoden 2011 Italian supercupin ottelussa paikallisvastustaja Milania vastaan. Päävalmentaja Claudio Ranierin alaisuudessa hän onnistui vakiinnuttamaan pelipaikkansa pelaavassa kokoonpanossa. Ensimmäisen maalinsa hän teki 22. marraskuuta 2011 Mestarien liigan lohkovaiheen ottelussa turkkilaista Trabzonsporia vastaan.
Maajoukkueura

Álvarez teki ensiesiintymisensä Argentiinan maajoukkueessa 2. syyskuuta 2011 pelatussa ystävyysottelussa Venezuelaa vastaan.
Aiheesta muualla

Ricardo Álvarezin tilastot Fútbol XXI -sivustolla (espanjaksi)
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Romero |
2 Garay |
3 Campagnaro |
4 Zabaleta |
5 Gago |
6 Biglia |
7 Di María |
8 Pérez |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Rodríguez |
12 Orión |
13 A. Fernández |
14 Mascherano |
15 Demichelis |
16 Rojo |
17 F. Fernández |
18 Palacio |
19 Álvarez |
20 Agüero |
21 Andújar |
22 Lavezzi |
23 Basanta |
Valmentaja Sabella
Majakovski-teatteri

Majakovski-teatteri.
Majakovski-teatteri (ven. Театр Маяковского) on Moskovassa toimiva teatteri, joka on perustettu vuonna 1920.
Historia

Majakovski-teatterin rakennus valmistui vuonna 1886. Rakennuksessa toiminut teatteri tunnettiin alun perin nimellä At Nikitsky ja vuosisadan vaihteessa sen nimeksi muutettiin Internationale. Teatteri toimi lähinnä Moskovassa vierailleiden ulkomaisten taiteilijoiden esiintymispaikkna. Esiintymässä kävivät muun muassa Eleonora Duse ja  Sarah Bernhardt.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen vuonna 1920 teatterissa aloitti toimintansa Vallankumouksellinen satiiriteatteri (ven. Теrevsat), joka 1922 muutti nimensä Vallankumousteatteriksi. Vuosina 1944–1953 se tunnettiin Draamateatterin nimellä, kunnes 1954 teatteri sai nykyisin käytössä olevan nimensä vallankumousrunoilija Vladimir Majakovskin mukaan.
Suomessa tunnetuista näyttelijöistä Majakovski-teatterissa ovat esiintyneet muun muassa Faina Ranevskaja sekä Tatjana Vasiljeva.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Mayakovsky Theatre
Käännös suomeksi
Tonsenin kirkko

| Tonsenin kirkko Tonsen kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Oslo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Oslon hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1961
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  400
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Tonsenin kirkko (norj. Tonsen kirke) on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva tiilinen pitkäkirkko vuodelta 1961.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tonsenin kirkko Wikimedia Commonsissa
FK Himki

Kuva FK Himkin ottelusta 2020.
FK Himki on jalkapalloseura samannimisestä kaupungista Moskovan alueelta, Venäjältä. Seuran edustusjoukkue pelaa Venäjän valioliigassa, jonne se nousi kaudeksi 2007.
Historia

Himki-niminen seura syntyi, kun Novator- ja Rodina-nimiset amatööriseurat yhdistyivät. Valmentajaksi tuli Vladimir Šapov. Heti ensimmäisen kautensa päätteeksi 1997 joukkue juhli alueensa amatöörisarjan mestaruutta. Himki nousi tämän myötä Venäjän liigan sarjoihin, kolmosliigan keskisen sarjan Moskovan A-lohkoon, jonka mestaruuden se voitti heti debyyttikaudellaan ja nousi jälleen sarjatasoa ylemmäs. Vuonna 2000 puikkoihin astui uusi valmentaja, entinen Spartakin keskikenttäpelaaja Viktor Papajev, joka nosti seuran 1. divisioonaan.
Ykkösdivisioonassa pelatessaan Himki vaihtoi valmentajaa useita kertoja, samoin vaihtuvuus pelaajistossa oli voimakasta. 2005 joukkue eteni Pavel Jakovenkon valmennuksessa Venäjän Cupissa loppuotteluun saakka, missä se kuitenkin kärsi tappion TsSKA:lle. Samaisella kaudella Himki taisteli loppuun asti sarjanoususta, mutta jäi lopulta neljänneksi. Seuraavalla kaudella valmentajaksi tuli Vladimir Kazatšonok, joka johdatti joukkueen 1. divisioonan mestaruuten ja sarjanousuun. Syyskuussa 2007 Kazatšonok joutui jättämään valmentajan hommat terveydellisten syiden vuoksi ja uudeksi päävalmentajaksi tuli serbialainen Slavoljub Muslin. Ensimmäinen kausi pääsarjassa päättyi yhdeksänteen sijaan. Kaudella 2008 joukkue sijoittui Sergei Juranin valmentamana 14:nneksi.
Kauden 2008 jälkeen Himkin oli määrä fuusioitua taloussyiden vuoksi toisen Moskovan alueen seuran Saturnin kanssa,  mutta yhdistyminen ei lopulta toteutunut.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu (venäjäksi)
Kaukainen jyrinä

| Kaukainen jyrinä> Ashani Sanket |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Satyajit Ray
Käsikirjoittaja:  Bibhutibhushan Bandopadhyay, Satyajit Ray
Säveltäjä:  Satyajit Ray
Kuvaaja:  Soumendu Roy
Leikkaaja:  Dulal Dutta
Pääosat:  Soumitra Chatterjee, Bobita
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Intia
Tuotantoyhtiö:  Balaka Movies
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  1973, Suomessa 1979
Kesto:  101 minuuttia
Alkuperäiskieli:  bengali
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaukainen jyrinä (Ashani Sanket, bengaliksi অশনি সংকেত, Ôśôni Sôṁket) on intialainen elokuva vuodelta 1973. Sen on ohjannut Satyajit Ray. Elokuva kertoo erään kylän tapahtumista toisen maailmansodan aikaisen Bengalin nälänhädän keskellä.
Kaukainen jyrinä voitti Kultaisen karhun Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1973. Teos on mukana New York Timesin julkaisemalla The Best 1,000 Movies Ever Made -listalla.
Elokuva sai Suomessa ensi-iltansa vasta 1979, jolloin se sai johtavilta suomalaisilta elokuvakriitikoilta neljänneksi eniten ääniä elokuvakerholehti Projektion järjestämässä äänestyksessä vuoden parhaista ensi-iltaelokuvista.
Carl Eneas Sjöstrand

| Carl Eneas Sjöstrand |
| --- | --- |
 Sjöstrand 1890-luvulla (kuva Daniel Nyblin).
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. syyskuuta 1828 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 14. helmikuuta 1906 (77 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Taiteilija
Ala:  kuvanveisto
Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa 
 opiskelleita suomalaisia
Johan Jacob Ahrenberg, Anton Wilhelm Arppe, Charles Bassi, Johan Zacharias Blackstadius, Edla Blommér, Erik Cainberg*, Theodor Decker, Robert Wilhelm Ekman*, Erik Enroth, Gustaf Wilhelm Finnberg, Johan Erik Hedberg, Johan Gustav Hedman, Gustaf Erik Hedman, Theodor Höijer, Karl Emanuel Jansson, Johan Knutson, Unto Koistinen, Helmi Kuusi, Aleksander Lauréus*, Johan Erik Lindh, Frans Wilhelm Lüchow, Erik Johan Löfgren, Karl Peter Mazér, Hjalmar Munsterhjelm, Martti Mäki, Victorine Nordenswan, Johan Oldenburg, Antero Olin, Erik Palmstedt, Jacob Rijf, Mathilda Rotkirch, Carl Axel Setterberg, Carl Eneas Sjöstrand, Frans Sjöström, Anita Snellman, Erland Stenberg, Johan Henrik Strömer, Emanuel Thelning, Isak Wacklin, Ferdinand von Wright, Magnus von Wright, Wilhelm von Wright 
 * agré
Pietarin taideakatemiassa opiskelleita suomalaisia
Hugo Backmansson
Eero Järnefelt
Martti Merenmaa
Hjalmar Munsterhjelm
Oskar Nylander
Alfred Parland
Ilja Repin
Juho Rissanen
Carl Eneas  Sjöstrand
Ossi Somma
Robert Stigell
Reidar Särestöniemi
Victoria Åberg
Carl Eneas Sjöstrand (11. syyskuuta 1828 Tukholma, Ruotsi – 14. helmikuuta 1906 Tukholma) oli ruotsalaissyntyinen kuvanveistäjä, joka saapui Suomeen Fredrik Cygnaeuksen kutsusta tehtävänään suunnitella Turkuun Henrik Gabriel Porthanin patsas. Hän toimi sitten yli 40 vuotta kuvanveiston opettajana Suomessa, ja häntä on kutsuttu suomalaisen kuvanveiston isäksi.
Elämä ja ura

Sjöstrandin vanhemmat olivat historiamaalari Carl Johan Sjöstrand ja Johanna Sofia Morberg. Hän opiskeli kuvanveistoa ensin Tukholman taideakatemiassa 1847–1855 ja sitten Kööpenhaminassa 1853 ja uudelleen Herman Wilhelm Bissenin johdolla 1855–1856 sekä vielä Münchenin taideakatemiassa 1857–1858 ja Roomassa 1860–1863.
Sjöstrand oleskeli Suomessa vuosina 1857–1858, jolloin hän teki Turkuun Henrik Gabriel Porthanin patsasta. Se on Suomen ensimmäinen kansalaiskeräyksellä rahoitettu muistomerkki, joka paljastettiin 26. toukokuuta 1864. Vuonna 1863 Sjöstrand muutti Suomeen pysyvästi ja asui täällä aina vuoteen 1904 saakka. Suomen muutettuaan hän toimi Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulun opettajana vuosina 1863–1881 ja polyteknisen opiston muovailun opettajana vuosina 1865–1904.
Sjöstrandin veistokset edustivat tyylisuunnaltaan klassismia ja romantiikkaa. Hän teki useita Kalevalasta aiheensa saaneita teoksia.
Sjöstrand kuoli Tukholmassa, mutta hänet on haudattu Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle (kortteli 3, linja 17, hauta 0216).
Galleria

Patsas Johan Ludvig Runebergista, terrakotta, 1852.
Muistomerkki Ruotsin ja Norjan prinssi Gustaville (1827–1852), 1854.
Kullervo katkoo kapalonsa, 1858.
Henrik Gabriel Porthanin patsaan paljastus, 9. syyskuuta 1864.
Pronssinen Henrik Gabriel Porthanin patsas, 1864.
Porthanin patsaan sivu, jonka reliefit esittävät Tiedettä ja Historiaa.
Kullervo puhuu miekalleen, alkuperäinen kipsiveistos vuodelta 1868.
Sotkottaret, 1869.
Lemminkäinen, 1872.
Sjöstrandin kuvitusta Zachris Topeliuksen Matkustus Suomessa-kirjaan, 1874.
Mikael Agricola, 1877.
Fredrik Cygnaeuksen marmoririntakuva, 1881.
Kyllikki, 1883.
Ateneumin päätykolmio, 1880-luku (sivun medaljonkit Ville Vallgren).
Taiteen jumalatar ja karyatidit.
Taiteen historian suuret mestarit: Rafael, Phidias ja Bramante.
Kullervo puhuu miekalleen, 1932, pronssiversio Talvipuutarhassa.
Galleria > Muita teoksia

Henrik Gabriel Porthan (marmoririntakuva), 1858.
Väinämöisen laulu (friisi), Helsingin yliopiston päärakennuksen aula 1865.
Suomalaisen kirjallisuuden seuran talon ja valtionarkiston julkisivun veistokuvat.
Zachris Topeliuksen rintakuva.
Palkinnot

Kunniapalkinto pohjoismaisessa taide- ja taideteollisuusnäyttelyssä Tukholmassa 1866
Pietarin taideakatemian kunniamaininta Toisen luokan taiteilija 1872
I palkinto valtion kuvanveistokilpailussa 1873 ja 1883
Hopeamitali Suomen yleisessä näyttelyssä 1876
II palkinto valtion kuvanveistokilpailussa 1879
III palkinto Aleksanteri II:n patsaskilpailussa 1884
Kirjallisuutta

Tolvanen, Jouko: Carl Eneas Sjöstrand: Suomen uudemman kuvanveistotaiteen uranuurtaja. WSOY, 1952.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Eneas Sjöstrand Wikimedia Commonsissa
Liisa Lindgren, Carl Eneas Sjöstrand, Biografiasampo
Moaree (interferenssikuvio)

Moiré-kuvio, joka syntyy kun päällekkäiset yhdensuuntaiset viivastot ovat 5° kulmassa toisiinsa nähden.
Moaree, moiré tai muaree (ransk. [mwaʁe]) on interferenssikuvio, joka aiheutuu kahden ruutu- tai raitakuvion välille kun ne asetetaan päällekkäin tiettyyn kulmaan toisiinsa nähden. Silloin jotkin kuvion kohdat näyttävät paksunevan niin, että ne muodostavat uuden, oman kuvionsa. Ilmiö on saanut nimensä moaree-kankaasta, koska ilmiön aiheuttamat kuviot muistuttavat moareekankaan läikekuvioita.
Televisiokuvassa moaree-interferenssikuvio voi syntyä kuvaruudun pikseliruudukon ja esiintyjän pieniruutuisen vaatekankaan välille, jolloin vaate näyttää ”läikehtivän” esiintyjän tai kameran liikkuessa. Painetussa kuvassa moareekuvio syntyy, jos esimerkiksi jo kerran rasteroitu kuva rasteroidaan uudelleen.
Moareekuvio syntyy helposti kahden kirjapainorasterikuvion osuessa päällekkäin.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1892

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1892 järjestettiin 8. marraskuuta 1892. Vaalit voitti demokraattien ehdokas, aiemmin jo presidenttinä toiminut Grover Cleveland haastajanaan istuva republikaani presidentti Benjamin Harrison. Kolmanneksi tuli Populistisen puolueen James B. Weaver. Clevelandin voitto teki hänestä ensimmäisen presidentin Amerikan historiassa, joka on valittu kahtena ei-perättäisenä kautena presidentiksi.
Aiheesta muualla

Geoelections - Kartta vuoden 1892 presidentinvaalien annetuista äänistä (englanniksi)
| n k Yhdysvaltain presidentinvaalit |
| --- | --- | --- |
: 1788–1789 1792 1796 1800 1804 1808 1812 1816 1820 1824 1828 1832 1836 1840 1844 1848 1852 1856 1860 1864 1868 1872 1876 1880 1884 1888 1892 1896 1900 1904 1908 1912 1916 1920 1924 1928 1932 1936 1940 1944 1948 1952 1956 1960 1964 1968 1972 1976 1980 1984 1988 1992 1996 2000 2004 2008 2012 2016 2020 2024
Ullernin kirkko (Oslo)

| Ullernin kirkko Ullern kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2007.
Sijainti:  Oslo, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Oslon hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1903
Suunnittelija:  Harald Bødtker
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  800
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Ullernin kirkko (norj. Ullern kirke) on Oslon kunnassa Norjassa sijaitseva kivinen ristikirkko vuodelta 1903.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ullernin kirkko (Oslo) Wikimedia Commonsissa
FK Krasnodar

Kuva FK Krasnodarin kotiottelusta vuodelta 2018.
FK Krasnodar (ven. Футбольный клуб Краснодар, Futbolnyi klub Krasnodar) on jalkapalloseura Krasnodarin kaupungista Venäjältä. Sen edustusjoukkue pelaa kaudella 2020–2021 Venäjän Valioliigassa.
Seuran sijoitukset

| Kausi | Div>  | Sij>  | Ott>  | V>  | T>  | H>  | TM>  | PM>  | Pist>  | Cup | Euroopan turrnaukset | Paras maalintekijär   (sraja) | Valmentaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | 3. (Etelä) | 3 | 34 | 22 | 6 | 6 | 60 | 23 | 72 | — | — |  Dorožkin - 12 |  Volšek |
| 2009 | 2. | 10 | 38 | 14 | 10 | 14 | 50 | 47 | 52 | R128 | — |  Mikejev - 8 |  Kakunov |
| 2010 | 2. | 5 | 38 | 17 | 10 | 11 | 60 | 44 | 61 | R32 | — |  Kaleshin - 11 |  Tashuev |
| 2011–12 | 1st | 9 | 44 | 16 | 13 | 15 | 58 | 61 | 61 | R32 | — |  Movsisjan - 14 |  Muslin |
| 2012–13 | 1st | 10 | 30 | 12 | 6 | 12 | 45 | 39 | 42 | R16 | — |  Wánderson - 13 |  Muslin |
| 2013–14 | 1st | 5 | 30 | 15 | 5 | 10 | 46 | 39 | 50 | RU | — |  Wánderson - 9 |  Muslin/   Konanaw |
| 2014–15 | 1st | 3 | 30 | 17 | 9 | 4 | 52 | 27 | 60 | R16 | Eurooppa-liigan kausi 2014–2015 |  Mauricio Pereira - 9 |  Konanaw |
| 2015–16 | 1st | ? |  ? |  ? |  ? |  ? |  ? |  ? | ? |  ? | Eurooppa-liigan kausi 2015–2016 | ? |  Konanaw |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (venäjäksi)
Kannattajasivusto (venäjäksi)
Nahuel Guzmán

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Nahuel Ignacio Guzmán
Syntymäaika: 10. helmikuuta 1986
Syntymäpaikka: Rosario, Santa Fe, Argentiina
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 191 cm
Seura
Seura:  Tigres de la UANL
Pelinumero: 1
Junioriseurat
:  Newell's Old Boys
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2005–2014 |  Newell's Old Boys | 81 | (0) |
| 2008–2009 | →  Independiente Rivadavia (laina) | 30 | (0) |
| 2014– |  Tigres UANL | 40 | (0) |
Maajoukkue
| 2003 |  Argentiina U17 | 8 | (0) |
| 2004 |  Argentiina U20 | 4 | (0) |
| 2014– |  Argentiina | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. kesäkuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. kesäkuuta 2015.
Nahuel Ignacio Guzmán (s. 10. helmikuuta 1986 Rosario, Santa Fe) on argentiinalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Primera División de Méxicossa pelaavaa Tigres de la UANL:ia. Oikeajalkainen Guzmán kuuluu myös Argentiinan jalkapallomaajoukkueeseen.
Ura > Seurajoukkueura

Guzmán aloitti uransa kotikaupunkinsa Newell's Old Boysissa, jonka edustusjoukkueessa Primera División de Argentinassa hän pelasi vuodet 2005–2014. Vuonna 2013 hän voitti Primera Divisiónin Torneo Finalin joukkueensa kanssa. Vuosina 2008–2009 Guzmán kävi lainalla Primera B Nacionalin Independiente Rivadaviassa. Yhteensä hän pelasi Old Boysissa 81 ottelua liigassa ja 17 Copa Libertadoresissa.
Heinäkuussa 2014 Guzmán siirtyi Primera División de Méxicon Tigres de la UANL:in riveihin. Myös Tigresin paidassa Guzmán on esiintynyt Copa Libertadoresissa.
Ura > Maajoukkueura

Argentiinaa alle 17-vuotiaissa ja alle 20-vuotiaissa edustanut Guzmán oli mukana vuoden 2003 alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa Suomessa, josta Argentiina saavutti MM-pronssia. Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa Guzmán debytoi lokakuussa 2014 ystävyysottelussa Hongkongia vastaan.
Saavutukset

Newell's Old Boys
Primera División de Argentina: Torneo Final 2013
Orapa

| Orapa |
| --- | --- |
 Orapa
 Koordinaatit: 21.3327°S, 25.3662°E 
Valtio:  Botswana
Hallintoalue:  Central District
Väkiluku (2022)  ():  8 648
Aikavyöhyke:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Orapa on timanttikaivoksistaan tunnettu kaupunki Botswanassa. Kaupunki sijaitsee Central Districtin alueella, noin 385 kilometriä pääkaupunki Gaboronesta pohjoiseen ja 240 kilometriä Francistownista länteen.
Kaupungin väkiluku oli 8 648 (VL2022; VL2011: 9 531 as.); Kaivosyhtiö Debswanan mukaan kaupunki toimii osin suljettuna kaupunkina ja samalla yhtiön läheisten Letlhakanen ja Damtshaan kaivosten hallinnollisena keskuksena. Kaivosyhtiön verkkosivun (11/2024) mukaan asukasluku olisi noin 12 000.
Seudulta löydettiin laaja, noin 117 hehtaarin laajuinen timanttikenttä vuonna 1967. Kaivostyöläisten asuttamiseksi rakennettiin kaupunki. Timanttikaivos käynnistettiin vuonna 1971. Orapan timanttikaivoksen omistaa Debswana, joka on Botswanan valtion (50%) ja eteläafrikkalainen kaivosjätti De Beersin (50%) yhteisyritys. Kaupungin timanttikaivos luetaan maailman kymmenen suurimman timanttikaivoksen joukkoon.
Orapan kaivosalueen turbiinivoimalaitos.
Vuonna 2024 kaivostoiminta ulottui 305 metrin syvyyteen. Kaivoksen uskotaan etenevän 350 metriin vuoteen 2026 mennessä. Timanttiesiintymä sijoittuu vulkaanista alkuperää olevaan, noin 200 miljoonaa vuotta sitten muiden kiviainesten läpi purkautuneeseem kimberliittipiippuun.
Debswanan kaivosten lisäksi Orapan kaupungin lähistöllä toimii myös kanadalaisen Lucara Diamond -kaivosyhtiön Karowen timanttikaivos. Se sijaitsee 25 kilometriä Orapasta etelään ja 23 kilometriä Letlhakanesta länteen. Karowen timanttikaivokselta on löydetty useita todella suurikokoisia, jalokivilaadun timantteja, muun muassa vuonna 2015 Lesedi La Rona -nimen saanut 222,2 grammaa (eli 1 111 karaattia) painanut timantti, ja elokuussa 2024 julkistettu 498,4 gramman (2 492 karaatin) vielä nimeämätön jalokivilaadun timantti.
Aarne Jämsä

Aarne Tapio Jämsä (9. elokuuta 1956 Jokioinen) on suomalainen kuvanveistäjä.
Jämsän vanhemmat ovat rehtori Samuli Jämsä ja lehtori Ritva Ketola. Hänen puolisonsa on taidemaalari, opettaja Arja Leena Suutari. Jämsä suoritti Suomen Taideakatemian koulun 1981. Hän on osallistunut moniin yhteis- ja ryhmänäyttelyihin kotimaassa ja ulkomailla ja pitänyt yksityisnäyttelyitä. Hänen teoksiaan on muun muassa Oulun taidemuseossa ja Suomen valtion ja Tampereen kaupungin kokoelmissa. Jämsä sai Mäntän kuvataideviikkojen palkinnon vuonna 1993 ja taiteilijaeläkkeen vuonna 2017.
Taivaan katsoja, 2001, Tampere.
Helman heilahdus, 2015, Vantaa.
Sankari puhaltaa, 2023, Tampere.
Jämsän julkisia teoksia ovat muun muassa seuraavat:
Kenkä-veistos, Toivolan koulu, Helsinki, 1995
Katse metsän siimeksestä, Teatterikorkeakoulu, Helsinki, 2000
Piilopaikka suljettujen silmien takana, Jollas, Helsinki, 2001
Taivaan katsoja, Kämmenniemi, Tampere, 2002
Aalto ja oliot, Myyrmäen uimahalli, Vantaa, 2003
Jämsä voitti teoksellaan Helman heilahdus Kehäradan taidekilpailun vuonna 2011, teos paljastettiin Lentoaseman rautatieasemalla vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Aarne Jämsä Kansallisgallerian kokoelmissa
Taiteilijan kotisivut (Viitattu 6.10.2010)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland
Suuren isänmaallisen sodan keskusmuseo

Suuren isänmaallisen sodan keskusmuseo (ven. Центральный музей Великой Отечественной войны, Tsentralnyi muzei Velikoi Otetšestvennoi voiny) tai lyhyesti Voitonmuseo (ven. Музей Победы) on Moskovassa sijaitseva sotamuseo. Se on eräs suurta isänmaallista sotaa eli toista maailmansotaa esittelevistä sotamuseoista entisen Neuvostoliiton alueella. Moskovan Suuren isänmaallisen sodan keskusmuseo sijaitsee Poklonnaja Gorassa. Museo avattiin 9. toukokuuta 1995. Sen suunnitteli Anatoli Trofimovitš Poljanski. Museon rakentaminen aloitettiin vuonna 1986. Museossa on noin 80 000 näyttelyesinettä noin 14 000 neliömetrin tiloissa.
Talvisodan alkamisen muistopäivänä 30. marraskuuta 2019 museo kertoi Twitter-tilillään talvisodan alkamisesta. Twiitti uutisoitiin Suomessa laajasti, koska twiitin tulkittiin tarkoittaneen, että talvisodan aloituksen syynä oli suomalaisen tykistön ammunta Neuvostoliiton joukkojen asemiin eli toisin sanoen että Suomi olisi ampunut Mainilan laukaukset. Muutama päivä myöhemmin museo vastasi Iltalehden lähettämään tiedusteluun, että twiitin sanoma oli käännetty venäjän kielestä virheellisesti: twiitin sisältö viittasi Neuvostoliiton Suomelle lähettämään noottiin.
Kuvia

Komentajien sali.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suuren isänmaallisen sodan keskusmuseo Wikimedia Commonsissa
Museon sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Suuren isänmaallisen sodan keskusmuseo
Venäjän museot
Valokuvia museosta
Jwaneng

| Jwaneng |
| --- | --- |
 Kaupungin lippu
 Jwaneng
 Koordinaatit: 24.6000°S, 24.7296°E 
Valtio:  Botswana
Hallintoalue:  
Väkiluku (2022)  ():  18 784
Aikavyöhyke:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jwaneng on timanttikaivoskaupunki Botswanan eteläosassa. Kaupunki on aluehallinnollisesti itsenäinen, alueista erillinen yksikkö, vaikka sijaitsee Southern Districtin pohjoisosan ympäröimänä.
Kaupungin väkiluku oli 18 784 (VL2022; VL2011: 18 008 as.).
Osin kaivospölyn piilottama Jwanengin avokaivos (2007).
Kaupungin pohjoispuolella sijaitsee eräs maailman suurimmista ja tuottoisimmista timanttikaivoksista. Timantteja sisältävä kimberliittijuoni löydettiin vuonna 1982, ja kaivos avattiin 1982. Se on toiminut pitkään avokaivoksena, mutta on laajentamassa maanalaiseksi kaivokseksi 2024 julkistetulla jätti-investoinnilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jwaneng Wikimedia Commonsissa
Douglas Slocombe

| Douglas Slocombe> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Muut nimet:  Ralph Douglas Vladimir
Syntynyt: 10. helmikuuta 1913 Lontoo, Iso-Britannia
Kuollut: 22. helmikuuta 2016 (103 vuotta) Lontoo, Iso-Britannia
Kansalaisuus:  Iso-Britannia
Ammatti:  Elokuvaaja
Puoliso:  Muriel Edith Back (April 7, 1961 - 2013) (her death)
Lapset:  1 lapsi
Muut tiedot
Lempinimet:  Dougie
Douglas Slocombe (10. helmikuuta 1913 Lontoo – 22. helmikuuta 2016 Lontoo) oli brittiläinen elokuvaaja.
Kirjeenvaihtaja isän myötä Slocombe kasvoi Pariisissa täysi-ikäiseksi asti. Siellä hän lapsena innostui valokuvaamisesta ja nuorena hän työskenteli lehti- ja mainoskuvaajana.
Vuonna 1939 Slocombe oli kuvaamassa yltyviä juutalaisvainoja Saksalle kuuluneessa Danzigissa (myöh. Gdansk). Amerikkalainen dokumentaristi Herbert Kline pestasi hänet avustamaan elokuvansa Lights Out in Europe kuvaamisessa. Tähän tehtävään hän sai yhden päivän koulutuksen elokuvaamisesta ja se on ainoa opetus minkä hän koskaan sai elokuvaamisesta. Slocombe oli kuvaamassa saksalaisten hyökkäystä Varsovaan 1.syyskuuta 1939. Sen jälkeen Kline ja Slocombe pakenivat Puolasta henkensä kaupalla. Britanniaan palattuaan Slocombe toimi Britannian informaatioministeriön elokuvaajana.
Sodan jälkeen Slocombe pääsi kuvaamaan näytelmäelokuvia Ealing-studiolle. Studiolla kuvattiin aikansa brittikomedioiden klassikoita.
Hänen töitään ovat muiden muassa James Bond -elokuva Älä kieltäydy kahdesti (1983), kolme Indiana Jones -elokuvaa vuosilta 1981–1989, Nijinsky (1980), Muistojeni Julia (1977) ja Tädin kanssa maailmalla (1973).
Slocombe voitti kolme Bafta-palkintoa ja oli lukuisia kertoja ehdokkaana. Hän oli lisäksi kolminkertainen ehdokas Oscar-palkinnon saajaksi. Hän oli tuomariston jäsen Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 1981.
Palkinnot

Parhaan musta-valkokuvauksen Bafta 1964 Palvelija (The Servant)
Parhaan kuvauksen Bafta 1975 Kultahattu (The Great Gatsby)
Parhaan kuvauksen Bafta 1979 Muistojeni Julia (Julia)
Bafta Special Award for Craft 1993 Douglas Slocombe