stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maryan Synakowski

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 14. maaliskuuta 1936
Syntymäpaikka: Calonne-Ricouart, Ranska
Kuolinaika: 25. tammikuuta 2021 (84 vuotta)
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 175 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1954–1956 | Olympique Saint-Quentin |  |  |
| 1956–1963 | CS Sedan Ardennes | 241 | (5) |
| 1963–1965 | Stade Français | 36 | (2) |
| 1965–1967 | Royale Union Saint-Gilloise | 51 | (1) |
| 1967–1969 | Stade de Reims | 43 | (0) |
| 1969–1971 | CS Sedan Ardennes | 31 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 402 | (8) |
Maajoukkue
| 1961–1965 | Ranska | 13 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. joulukuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. joulukuuta 2015.
Maryan Synakowski (14. maaliskuuta 1936 Calonne-Ricouart – 25. tammikuuta 2021) oli puolalaistaustainen ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Vuosina 1954–1956 hän pelasi Olympique Saint-Quentinissa. Vuonna 1956 hän siirtyi CS Sedan Ardennesiin ja hän voitti seurassa Ranskan cupin kausina 1955/1956 ja 1960/1961. Vuosina 1963–1965 hän pelasi Stade Françaisissa, vuosina 1965–1967 Royale Union Saint-Gilloisessa ja vuosina 1967–1969 Stade de Reimsissa. Hän lopetti uransa CS Sedan Ardennesissa, jossa hän pelasi vuosina 1969–1971.
Vuosina 1961–1965 hän pelasi 13 ottelussa Ranskan maajoukkueessa.
Matinkylän terveysasema

| Matinkylän terveysasema |
| --- | --- |
 Matinkylän terveysaseman sisäänkäynti.
Osoite:  Matinkatu 1, 02230 Espoo
Sijainti:  Matinkylä, Espoo
Koordinaatit:  60.1601°N, 24.7487°E
Valmistumisvuosi:  1992
Runkorakenne:  betoni
Julkisivumateriaali:  betoni (elementti)
Kerrosluku:  4
Kerrosala:  4 046 m2
Matinkylän terveysasema
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Matinkylän terveysasema oli Espoon Matinkylän kaupunginosassa toiminut kaupungin terveysasema. Sen toiminnot korvattiin sittemmin muiden, osin yksityisten tuottamien terveysasemien palveluilla. Matinkylän terveysaseman käytössä ollut, osin nelikerroksinen terveyskeskusrakennus oli rakennettu betonista (betonielementit) ja valmistunut 10. huhtikuuta 1992.
Aiempi Matinkylän terveysasema Espoon Matinkatu 1:ssä.
Ison Omenan palvelutorin terveysaseman sisäänkäynti kauppakeskuksen 3. kerroksessa. Terveysasemapalvelujen toteuttaja oli vielä 2018 Oma Lääkärisi Iso Omena (osa Mehiläistä). Kuvan vasemmassa laidassa näkyy viereisen kaupunginkirjaston lehtihyllyjä.
Kävellen noin 600 metriä lännempänä, Kauppakeskus Ison Omenan 3. kerroksen palvelutorilla oli espoolaisille kunnallisia terveysasemapalveluja tarjonnut, yksityisen Mehiläinen-yrityksen palvelupiste Oma Lääkärisi Iso Omena. Nämä Ison Omenan laajennusosat avattiin 11. elokuuta 2016. Terveysaseman vieressä  toimii esimerkiksi Espoon kaupungin Ison Omenan kirjasto.
Espoo siirsi Matinkylän terveysaseman toiminnot Ison Omenan palvelutorille perustettavaan Ison Omenan terveysasemaan ja yksityisen Oma Lääkärisi Matinkylän palveluiksi alkuvuodesta 2019. Uudelle Ison Omenan terveysasemalle on suunniteltu virka-aikaa laajempia aukioloaikoja (arkisin 7-20, mahdollisesti myös lauantaisin).
Aiheesta muualla

Hätätilanteet (espoo.fi)
Terveysasemat Espoossa (espoo.fi)
Service Map: Matinkylän terveysasema (Matinkylä Health Station) (englanniksi) (hel.fi)
Mare Frigoris

Mare Frigoris on tummanharmaa alue kuvan alaosassa.
Mare Frigoris eli Kylmyyden meri on Kuun meri (lat. mare) Mare Imbriumin pohjoispuolella, ulottuen idässä aina Mare Serenitatiksen pohjoispuolelle. Tummapohjainen Plato-kraatteri sijaitsee vähän meren eteläpuolella. Meren nimesi italialainen tähtitieteilijä Giovanni Riccioli. Pinta-ala noin 436 000 neliökilometriä, noin yhtä paljon kuin Mustallamerellä.
Eteläpuolella on Montes Alpes ja 180 km pitkä näyttävä repeämä Vallis Alpes. Suurimpia kraattereita alueella on liki 90 kilometrin halkaisijaan yltävä  Aristoteles. Pohjoispuolella on lukuisia suuria ja rapautuneita kraattereita, kuten W. Bond (158 km) ja melkein yhtä suuri J. Herschel.
Mehiläisorho

| Mehiläisorho |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Suku::  Koruorhot Ophrys
Laji::  apifera
Kaksiosainen nimi
 Ophrys apifera  Huds. 
Katso myös
   Mehiläisorho Wikispeciesissä   Mehiläisorho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mehiläisorho (Ophrys apifera) on kämmekkäkasveihin kuuluva monivuotinen ruohovartinen kasvi. Sillä on useita pieniä kukkia, joiden jokaisen huuli muistuttaa mehiläistä ja muut terälehdet ovat ruusunpunaiset.
Mehiläisorhoa tavataan Euroopassa ja Välimeren seudulla Lähi-itää ja Pohjois-Afrikkaa myöten.
Mare Balticum – 2000 vuotta Itämeren historiaa

| Mare Balticum – 2000 vuotta Itämeren historiaa |
| --- | --- |
 Wil Hobard: Scheben gemeerd onder een toren, 1780
Kirjailija:  Ulla Ehrensvärd  Pellervo Kokkonen Juha Nurminen
Kansitaiteilija:  Wil Hobard
Kustantaja:  John Nurmisen Säätiö,  Otava
Julkaistu:  1995, 4. p. 2004
Ulkoasu:  Kalervo Katajavuori
Sivumäärä:  286 s.
ISBN:  951-1-13985-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Mare Balticum – 2000 vuotta Itämeren historiaa on tietoteos, joka kertoo Itämeren vaiheista idän ja lännen, pohjoisen ja etelän ristiaallokoissa.
Suomen kirjataiteen komitea on valinnut teoksen vuoden 1995 kauneimmaksi kirjaksi.
Teoksen alkusanat on kirjoittanut professori Matti Klinge. Sen jälkeen teos koostuu Itämerta ja sen historiaa käsittelevistä artikkeleista, joiden kirjoittajina ovat ruotsalainen kartografian asiantuntija Ulla Ehrensvärd, suomalainen karttahistorian asiantuntija Pellervo Kokkonen sekä John Nurmisen Säätiön hallituksen puheenjohtaja Juha Nurminen. Ehrensvärd ja Kokkonen kertovat alueen kartoista ja Nurminen esittelee artikkeleissaan seikkaperäisesti alueen merenkulun, kaupan, navigoinnin ja laivojen historiaa.
Teoksen kartat ja kuvat ovat peräisin kokoelmista eri puolilta maailmaa, ja osa niistä on julkaistu ensimmäisen kerran tässä teoksessa.
Teos on julkaistu paitsi suomeksi, myös ruotsiksi, englanniksi ja saksaksi.
Matti Kytömäki

Matti Kytömäki (s. 3. syyskuuta 1986 Vähäkyrö) on suomalainen pesäpalloilija. Kytömäki edusti koko uransa Superpesiksessä Koskenkorvan Urheilijoita. Kytömäki saavutti yhden SM-pronssin kaudella 2007. Hänen kasvattajaseuransa on Vähänkyrön Viesti. Hän pelasi ulkokentällä kakkosvahtina. Kytömäki pelasi 38 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän toi kolme juoksua ja keräsi 30 kärkilyöntipistettä. Kytömäki pelasi neljä Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän keräsi kymmenen kärkilyöntipistettä.
Matti Kuusimäki

Matti Kuusimäki
Matti Jyrki Johannes Kuusimäki (s. 3. toukokuuta 1943 Turku) on suomalainen juristi. Hän toimi Suomen ensimmäisenä valtakunnansyyttäjänä vuosina 1997–2010. Hänen seuraajakseen tuli Matti Nissinen. Ennen valtakunnansyyttäjän virkaa hän toimi kanneviskaalina ja hovioikeudenneuvoksena Vaasan ja sittemmin Helsingin hovioikeudessa sekä oikeusministeriön kehitysjohtajana. Nuorempana hän on toiminut lisäksi Poliisiopiston (nykyinen Poliisiammattikorkeakoulu) opettajana 1968–1969.
Kuusimäki on koulutukseltaan oikeustieteen lisensiaatti. Tasavallan presidentti myönsi hänelle kesäkuussa 2009 professorin arvonimen.
Manuel Belletti

| Manuel Belletti |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1985 (ikä 38)
Kansalaisuus:   Italia
Pyöräilijä
Pituus:  175 cm
Paino:  64 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  kirimies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2008–2009  2010–2011 2012–2013 2014 2015 2016 2017 2018–2020 2021:  Serramenti PVC Diquigiovanni - Androni Giocattoli Colnago-CSF Inox Ag2r-La Mondiale Androni Giocattoli–Venezuela Southeast Pro Cycling Team Wilier-Southeast Wilier Triestina - Selle Italia Androni Giocattoli - Sidermec EOLO-Kometa
Suurimmat voitot
 Italian ympäriajo, etappi 
 Tiedot päivitetty: 18. tammikuuta 2022 
Manuel Belletti (s. 14. lokakuuta 1985 Cesena) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Serramenti PVC Diquigiovanni - Androni Giocattoli -joukkueessa 2008–2009, edusti Colnago-CSF Inox -tallia 2010–2011, Ag2r-La Mondialea 2012–2013, Androni Giocattoli–Venezuelaa 2014, Southeast Pro Cycling Teamia / Wilier-Southeastia / Wilier Triestina - Selle Italiaa 2015–2017, Androni Giocattoli - Sidermec-joukkuetta 2018–2020 ja EOLO-Kometaa viimeisenä ammattilaisvuonnaan 2021.
Belletti voitti kotikaupunkiinsa Cesenaticoon päättyneen 13. etapin Italian ympäriajossa 2010 voitettuaan irtiottoryhmän loppukirin.
Saavutuksia

Lähteet: Cycling Archives, Pro Cycling Stats
Maryana Iskander

| Maryana Iskander> ماريانا إسكندر |
| --- | --- |
 Maryana Iskander vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. syyskuuta 1975 (ikä 49) Kairo, Egypti
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  Wikimedia Foundationin toiminnanjohtaja 2022–
Muut tiedot
Koulutus:  Ricen yliopisto  Trinity College, Oxford  Yalen yliopisto 
Edeltäjä:  Katherina Maher
Aiheesta muualla
Kotisivu
Maryana Felib Iskander (arab. ماريانا إسكندر‎, Māryānā ’Iskandar; 1. syyskuuta 1975 Kairo) on egyptiläissyntyinen yhdysvaltalainen juristi, joka on toiminut Wikimedia Foundationin toiminnanjohtajana tammikuusta 2022 lähtien. Huhtikuuhun 2021 saakka säätiön toiminnanjohtajana työskenteli Katherine Maher. Iskander työskenteli aiemmin kymmenen vuoden ajan toiminnanjohtajana eteläafrikkalaisessa Harambee Youth Employment Accelerator -kansalaisjärjestössä, jonka tavoitteena on vähentää nuorisotyöttömyyttä. Hän muutti nelivuotiaana perheensä kanssa Egyptistä Yhdysvaltoihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maryana Iskander Wikimedia Commonsissa
Maryland (Liberia)

Maryland on eteläisin ja itäisin Liberian 15 piirikunnasta ja jakaa Norsunluurannikon kanssa rajan. Piirikunta on nimetty Yhdysvaltain Marylandin osavaltion mukaan. Marylandin pääelinkeino on maatalous, josta noin 60 % asukkaista saa tulonsa. Suosituimmat viljelyskasvit ovat riisi ja maniokki.
Marylandin piirikunnan lippu koostuu piirroksesta, jossa on puu ja majakka kallionjyrkänteellä. Lipun vasemmassa yläkulmassa on pieni Liberian lippu, kuten muidenkin Liberian piirikuntien lipuissa.
Vuosina 1854–1857 Maryland oli erillinen valtio, Marylandin tasavalta.
Aiheesta muualla

CIA World Factbook (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Doctors without Borders in Harper, Liberia (Arkistoitu – Internet Archive) offers photos and one man's journal of the living conditions in Maryland County.  (englanniksi)
Liberian piirikunnat
Bomi
Bong
Gbarpolu
Grand Bassa
Grand Cape Mount
Grand Gedeh
Grand Kru
Lofa
Margibi
Maryland
Montserrado
Nimba
River Cess
River Gee
Sinoe
Maryja Kalesnikava

Maryja Kalesnikava
Maryja Aljaksandrauna Kalesnikava (valkoven. Марыя Аляксандраўна Калеснікава; s. 24. huhtikuuta 1982) on valkovenäläinen muusikko ja oppositiopoliitikko. Hän on vuoden 2020 presidentinvaalien edellä voimistunutta oppositioliikehdintää johtaneen ”naisten triumviraatin” jäsen. Kaksi muuta, Svjatlana Tsihanouskaja ja Veronika Tsapkala, ovat paenneet maasta.
Kalesnikava ilmoitti syyskuun 2020 alussa perustavansa puolueen, jonka nimeksi olisi suunniteltu Rasam (suom. Yhdessä). Kalesnikava kuitenkin katosi 7. syyskuuta. Hänet oli nähty pakotettavan autoon, ja epäillään, että hänet joko kaapattiin tai poliisi olisi pidättänyt hänet. Valko-Venäjän viranomaiset sieppasivat hänet syksyllä 2020, ja hänet yritettiin viedä Ukrainaan.
Kalesnikava sai 11 vuoden vankeustuomion syyskuussa 2021 vehkeilystä vallan anastamiseksi ja kansallista turvallisuutta vaarantavaan toimintaan yllyttämisestä. Hänen asianajajansa Maksim Znak tuomittiin 10 vuodeksi vankilaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maryja Kalesnikava Wikimedia Commonsissa
Kaarle Suuren palkinnon saajat
| --- | --- |
1950–1975:  1950 Richard Coudenhove-Kalergi · 1951 Hendrik Brugmans · 1952 Alcide De Gasperi · 1953 Jean Monnet · 1954 Konrad Adenauer · 1956 Winston Churchill · 1957 Paul-Henri Spaak · 1958 Robert Schuman · 1959 George Marshall · 1960 Joseph Bech · 1961 Walter Hallstein · 1963 Edward Heath · 1964 Antonio Segni · 1966 Jens Otto Krag · 1967 Joseph Luns · 1969 Euroopan komissio · 1970 François Seydoux de Clausonne · 1972 Roy Jenkins · 1973 Salvador de Madariaga
1976–2000:  1976 Leo Tindemans · 1977 Walter Scheel · 1978 Konstantínos Karamanlís · 1979 Emilio Colombo · 1981 Simone Veil · 1982 kuningas Juan Carlos I · 1984 Karl Carstens · 1986 Luxemburgin kansa · 1987 Henry Kissinger · 1988 François Mitterrand, Helmut Kohl · 1989 Veli Roger (Taizé-yhteisö) · 1990 Gyula Horn · 1991 Václav Havel · 1992 Jacques Delors · 1993 Felipe González · 1994 Gro Harlem Brundtland · 1995 Franz Vranitzky · 1996 kuningatar Beatrix · 1997 Roman Herzog · 1998 Bronisław Geremek · 1999 Tony Blair · 2000 Bill Clinton
2001–:  2001 György Konrád · 2002 Euro-valuutta     · 2003 Valéry Giscard d’Estaing · 2004 Pat Cox, paavi Johannes Paavali II (erikoispalkinto) · 2005 Carlo Azeglio Ciampi · 2006 Jean-Claude Juncker · 2007 Javier Solana · 2008 Angela Merkel · 2009 Andrea Riccardi · 2010 Donald Tusk · 2011 Jean-Claude Trichet · 2012 Wolfgang Schäuble · 2013 Dalia Grybauskaitė · 2014 Herman Van Rompuy · 2015 Martin Schulz · 2016 paavi Franciscus · 2017 Timothy Garton Ash · 2018 Emmanuel Macron · 2019 António Guterres · 2020 Klaus Johannis · 2022 Svjatlana Tsih’anouskaja, Maryja Kalesnikava, Veronika Tsapkala · 2023 Volodymyr Zelenskyi, Ukrainan kansa · 2024 Pinchas Goldschmidt ja Euroopan juutalaisyhteisöt
Matthäus Bauer

Matthäus Bauer (22. syyskuuta 1820 Bonlanden, Württemberg – 2. helmikuuta 1903 Wien, Itävalta-Unkari) oli itävaltalainen soitinrakentaja.
Vuonna 1852 hän rakensi harmonikan, jossa oli kaksi kosketinriviä pianokoskettimiston mukaan järjestettynä. Vuonna 1854 hän esitteli Wienin saksalaisessa teollisuusnäyttelyssä kolmirivisen harmonikan, jossa oli 22 valkoista ja 15 mustaa kosketinta B-järjestelmän mukaisesti. Hänen kehittämistään harmonikoista löytyy kuvia Hohnerin arkistoista sekä Itävallan kansalliskirjastosta. Hän kokeili myös muita näppäimistöratkaisuja ja rakensi myös erään varhaisimmista melodiabassoharmonikoista, joka on nähtävillä Wienin teknisessä museossa.
Aiheesta muualla

Lyhyt biografia ja kuva[vanhentunut linkki] (saksaksi)
Matthijs van Heijningen Jr.

| Matthijs van Heijningen Jr> .Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. heinäkuuta 1965 (ikä 59) Amsterdam, Alankomaat
Ammatti:  elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1983–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Matthijs van Heijningen Jr. (s. 26. heinäkuuta 1965 Amsterdam) on alankomaalainen elokuvaohjaaja. Hän on ohjannut elokuvat The Thing (2011) ja Schelden taistelu (2020).
Aiheesta muualla

Matthijs van Heijningen Jr. Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Matinkappeli

| Matinkappeli |
| --- | --- |

Sijainti:  Liisankuja 3, Matinkylä, Espoo
Koordinaatit:  60°09′15″N, 024°44′43″E
Seurakunta:  Olarin seurakunta
Rakentamisvuosi:  1977
Suunnittelija:  Erik Kråkström
Materiaali:  betoni, punatiili
Istumapaikkoja:  130
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Matinkappeli (ruots. Mattby kapell) on Espoon Matinkylän Liisanmetsässä sijaitseva Olarin seurakunnan kappeli.
Punatiilisen Matinkappelin suunnitteli arkkitehtitoimisto Erik Kråkström ja se valmistui 1977. Alkuaan se toimi seurakuntatalona. Kappeliksi se vihittiin 1983. Rakennus peruskorjattiin 2002. Matinkappelin yläkerrassa on 130-paikkainen kappelisali, monitoimisali ja kahvio. Alakerrassa on kerhohuone ja takkahuone. Matinkappelin alttaritauluna on Airi Snellman-Hännisen taidetekstiilityö Valoa kohti. Kahvion seinällä on Kuutti Lavosen maalaus Matteus ja enkeli.
Matinkappelin puutarhassa sijaitsee Matteuksen Metsäkirkko.
Kuvia

Matinkappelin länsisiipi.
Matteuksen Metsäkirkko.
Metsäkirkon puuristi.
Aiheesta muualla

Olarin seurakunnan tilat : Matinkappeli
Mehiläismyrkky

Mehiläismyrkky on mehiläisen tuottamaa myrkkyä, jota se erittää takaruumiinsa myrkkyrauhasesta ja pistää pistimellään. Mehiläismyrkky on hajutonta ja kirkasta nestettä, joka koostuu vedestä, entsyymeistä, proteiineista, amiineista, orgaanisista hapoista ja kymmenistä muista yhdisteistä. Mehiläismyrkyn pääkomponentti on melittiini, joka stimuloi kortisolin vapautumista elimistöstä.
Mehiläisen pistos aiheuttaa ihmisille herkkyydestä ja pistojen määrästä riippuen erilaisia oireita hyttysenpiston kokoisesta patista yliherkän ihmisen anafylaktiseen sokkiin.
Mehiläismyrkkyä käytetään terapeuttisiin tarkoituksiin pistättämällä sitä mehiläisellä, injektoimalla kerättyä myrkkyä tai voiteessa. Myrkkyä on käytetty ihon, reumatismin, niveltulehdusten ja kiputilojen hoidossa. Kiinassa mehiläismyrkkyterapiaa on yhdistetty akupunktioon.
Mehiläismyrkkyä kerätään mehiläispesän lentolaudan etupuolelle laitettavalla sähköä johtavalla metalliverkolla. Mehiläiset kävelevät sen päällä, saavat sähköiskuja ja pistävät verkkoa kimpaantuneina. Myrkky kerääntyy verkon alle lasilevylle.
Aiheesta muualla

Helsingin yliopisto: Hunajamehiläisen myrkky
Manuel Baum

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 30. syyskuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Dingolfing, Baijeri, Saksa
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Junioriseurat
:  TSV 1860 München
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1998–2006 |  FC Ismaning |  |  |
| 2006–2008 |  FC Unterföhring |  |  |
Valmennusura
2006–2009:  FC Unterföhring
2009–2011:  FT Starnberg 09
2011–2012:  SpVgg Unterhaching (apuv.)
2014:  SpVgg Unterhaching
2015:  FC Augsburg II
2016–2019:  FC Augsburg
2019–2020:  Saksa U20/U18
2020:  Schalke 04

Manuel Baum (s. 30. elokuuta 1979) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti.
Ura

Baum pelasi urallaan maalivahtina Saksan alasarjajoukkueissa. Hän aloitti uransa TSV 1860 Münchenin juniorijoukkueessa ja pelasi myöhemmin FC Ismaningin ja FC Unterföhringin joukkueissa.
Valmennusuransa Baum aloitti FC Unterföhringin pelaavalmentajana vuonna 2006. Hän luotsasi seuraa kolme vuotta ja lopetettuaan aktiivuransa Baum siirtyi kesällä 2009 FT Starnbergin päävalmentajaksi. Vuonna 2011 ura jatkui SpVgg Unterhachingissa ensin Heiko Herrlichin apuvalmentajana sekä sittemmin joukkueenjohtajana ja lyhyen aikaa päävalmentajana tammikuusta maaliskuuhun 2014.
Kesällä 2014 Baum siirtyi FC Augsburgin organisaatioon juniorivalmentajaksi. Hän toimi marras-joulukuussa 2015 lyhyesti Augsburgin reservijoukkueen päävalmentajana. Joulukuussa 2016 Baumista tuli Augsburgin edustusjoukkueen päävalmentaja. Baumin johdolla Augsburg säilytti kaudella 2016/17 sarjapaikkansa ja sijoittui lopulta Bundesliigassa sijalle 13. Baum luotsasi seuraavalla kaudella pykälää korkeammalle. Hän sai potkut seurasta huhtikuussa 2019.
Kesällä 2019 Baumin ura jatkui Saksan alle 20-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajana. Hän valmensi lyhyen aikaa myös Saksan alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta, kunnes palasi syyskuussa 2020 Bundesliigaan kriisiseura Schalken päävalmentajaksi kesään 2022 ulottuvalla sopimuksella. Baum ei saanut joukkueen peliesityksiä parantumaan, vaan tappioputki venyi 28 perättäiseen otteluun. Seurajohto erotti hänet joulukuussa 2020.
M/S Monarch

| Monarch |
| --- | --- |
 Monarch
Tyyppi:  risteilyalus
Lippuvaltio:   Malta
Kotipaikka:  Valletta
IMO-numero:  8819500
MMSI-numero:  311735000
Tunnuskirjaimet:  9HA3314
Aiemmat nimet:  Monarch of the Seas (-2013)
Omistaja:  Pullmantur Cruises Monarch Ltd.
Aiemmat omistajat:  Royal Caribbean International
Rakennustelakka:  Chantiers de l'Atlantique, Saint-Nazaire, Ranska
Rakennusnumero:  A30
Vesillelasku:  22. syyskuuta 1990
Luovutettu:  15. lokakuuta 1991
Tekniset tiedot
Pituus:  268,32 m
Leveys:  32,20 m
Syväys:  7,50 m
Bruttovetoisuus (GT):  73 937
Koneisto:  4 x 9-sylinteristä Pielstick-Alsthom -dieselmoottoria
Koneteho:  21 844 kW
Nopeus:  21,5 kn
Hyttipaikkoja:  2 764
Matkustajia:  2 764
Sisaralukset:  M/S Majesty of the Seas ja M/S Sovereign of the Seas
Lähteet:  
M/S Monarch of the Seas on Pullmantur Cruisesin Ranskassa vuonna 1991 valmistettu risteilyalus.
Rakentaminen

Alus tilattiinChantiers de l'Atlantiquen telakalta Saint-Nazairesta Ranskasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla A30 ja alus laskettiin vesille 22. syyskuuta 1990. Aluksella syttyi tulipalo 3. joulukuuta, mikä aiheutti kuuden kuukauden viiveen valmistumiseen. Alus luovutettiin 15. lokakuuta 1991 Norjaan Osloon rekisteröidylle Monarch of the Seas Inc.:lle, ja aluksen hallinta siirrettiin Royal Caribbean Cruises -varustamolle.
Monarchilla on ulkoilmakoripallokenttä ja kiipeilyseinä, jota markkinoidaan Royal Caribbeanin ainutlaatuisena ominaisuutena. Käytössä on myös kaksi täyskokoista merivesiallasta.
Käyttöhistoria

Marraskuussa 1991 alus aloitti Karibian risteilyt. Se ajoi karille 15. joulukuuta 1998 Sint Maartenin edustalla saaden vuodon, jolloin aluksella olleet 2 557 matkustajaa evakuoitiin. Alus saatiin irti karilta 19. joulukuuta ja se siirrettiin korjattavaksi Atlantic Marine Yardille Mobileen, Alabamaan. Alus palasi telakalta liikenteeseen 14. maaliskuuta 1999.
Alus kunnostettiin täysin toukokuussa 2003 ennen risteilykauden aloittamista Los Angelesissa, jolloin sille lisättiin kiipeilyseinä, Ben&Jerry's jäätelöbaari ja Seattle's Best Coffee, latinalainen baari, disco, aasialainen ravintola ja kokouskeskus. Liikuntakeskusta, kylpylää ja lasten leikkipaikkoja laajennettiin.
Alus liputettiin tammikuussa 2005 Bahamalle, jolloin sen kotisatamaksi tuli Nassau.
Monarchista tuli vuonna 2007 ensimmäinen suuri risteilyalus, jossa päällikkönä on nainen ruotsalaisen Karin Stahre Jansonin vastaanottaessa aluksen päällikkyyden.
Siirto Pullmanturille

20. maaliskuuta 2012 Royal Caribbean ilmoitti, että Monarch of the Seas ja sen sisaralus Sovereign of the Seas siirretään espanjalaiselle tytäryhtiölle Pullmantur Cruisesille. Siirto tapahtunee 1. huhtikuuta 2013.
Siirretyt alukset tulevat olemaan Pullmanturin lippulaivoja. Lisäksi on odotettavissa, että aluksen nimi lyhennetään muotoon M/S Monarch. Myöhemmin ilmoitettiin, että alus ei tule muiden alusten lailla operoimaan Euroopan ja Brasilian välillä, vaan se operoi ympäri vuoden Etelä-Karibialla.
Galleria

Monarch of the Seas ankkuroitu San Diegossa, Kaliforniassa.
Monarch of the Seas ankkuroituna Avalonissa, Kaliforniassa.
Monarch of the Seas navigoi merelle.
Monarch of the Seas Ensenadassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M/S Monarch Wikimedia Commonsissa
Mehiläispaviljonki

| Mehiläispaviljonki: kertomus parvista |
| --- | --- |

Kirjailija:  Leena Krohn
Kieli:  suomi
Genre:  romaani
Kustantaja:  Teos
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  155
ISBN:  951-851-099-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Mehiläispaviljonki: kertomus parvista on Leena Krohnin vuonna 2006 ilmestynyt romaani.
Aiheesta muualla

Kuisma Korhonen: Fantastista aikalaiskritiikkiä. Helsingin sanomat 19.9.2006.
Markku Soikkeli: Järjestöt vaativat tarkistuksia todellisuuteen. Turun sanomat 28.11.2006.
Seija Vilén: Kummallisten kokemusten kennoja (Arkistoitu – Internet Archive). Voima 10/2006.
Masujiro Nishida

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Masujiro Nishida
Syntymäaika: 
Syntymäpaikka: Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Maalivahti
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  | Osaka SC |  |
Valmennusura
1923: Japani
Masujiro Nishida (jap. 西田 満寿次郎, Nishida Masujiro) oli japanilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura

Toukokuussa 1923 Nishidasta tuli Japanin maajoukkueen päävalmentaja.