stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boris Becker

| Boris Becker |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. marraskuuta 1967  Leimen 
Tennispelaaja
Pituus:  190  cm
Paino:  100 kg
Kätisyys:  oikeakätisyys
Ammattilaisena:  1984–1999
Palkintorahat:  25 080 956 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  1  (28. tammikuuta 1991)
Voitot/tappiot:  713–214
Nelinpeli
Paras sijoitus:  6  (9. syyskuuta 2001)
Voitot/tappiot:  254–136
Aiheesta muualla
www.borisbecker.com
ITF
ATP
| Mitalit> Maa:   Saksa.Tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Tennis. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Tennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | nelinpeli |  |
Boris Franz Becker (s. 22. marraskuuta 1967 Leimen, Länsi-Saksa) on saksalainen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1984. Beckeristä tuli vuonna 1985 nuorin Wimbledonin voittanut miespelaaja. Hän voitti uudelleen 1986 ja 1989. Hän on voittanut myös Yhdysvaltain avoimet 1989 ja Australian avoimet 1991 ja 1996. Hän on International Tennis Federationin maailmanmestari vuodelta 1989. Becker oli maailmanlistan kärjessä kaksinpelissä, ja nelinpelissä hän oli parhaimmillaan 6. sijalla. Hän voitti urallaan kaksinpelissä 49 turnausta ja nelinpelissä 15 turnausta. Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 Becker voitti Michael Stichin parina kultaa nelinpelissä.
Becker julkaisi omaelämäkertansa Boris Becker – The Player: The Autobiography vuonna 2003.
Becker palkattiin marraskuussa 2007 maailman suurimman pokerisivuston PokerStarsin joukkueeseen.
Vuosina 2013–2016 Becker valmensi Novak Đokovićia. Becker toimii nykyään Saksan tennisliiton miestenniksen johtajana.
Ruotsin yleisradioyhtiö SVT teki Beckeristä vuonna 2023 dokumentin Boris Becker: The Fall of the Tennis King.
Yksityiselämä

Vuonna 1993 Becker meni naimisiin Barbara Feltusin kanssa. He saivat kaksi poikaa: Noah Gabrielin (s. 1994) ja Elias Balthasarin (s. 1999). Pari erosi vuonna 2001, jolloin vaimo sai 14,4 miljoonan dollarin erorahat ja lasten huoltajuus määrättiin vain äidille. Vajaa kuukausi myöhemmin paljastui, että Beckerillä oli tytär Anna (s. 2000) venäläisen mallin Angela Ermakovan kanssa. Becker maksoi nyt noin viisi miljoonaa dollaria. Vuonna 2007 hän sai yhteishuoltajuuden tyttäreensä. Vuonna 2002 Becker tuomittiin veropetoksesta kahdeksi vuodeksi ehdolliseen vankeuteen ja puolen miljoonan korvauksiin. Becker väitti asuneensa Monacon Monte Carlossa, mutta Saksan verottaja katsoi hänen asuneen 1990-luvun alussa useita vuosia Münchenissä ja siten kiertäneen veroja miljoonien eurojen edestä. Asiasta käytiin oikeutta kymmenen vuoden ajan. Ennen tuomiotaan Becker maksoi veroja takautuvasti kuusi miljoonaa euroa.
Becker avioitui toistamiseen vuonna 2009 hollantilaisen mallin Sharlely ”Lilly” Beckerin (o.s. de Kerssenberg) kanssa, heille syntyi vuonna 2010 Amadeus-niminen poika ja pari erosi 2018.
Nykyään Becker seurustelee Lilian de Carvalho Monteiron kanssa. Ennen tätä Becker oli hetken aikaa yhdessä brittimalli Layla Powellin kanssa.
Becker ajautui konkurssiin vuonna 2017, jolloin hän oli velkaa kolmen miljoonan puntaa brittipankille ja sveitsiläiselle liikemiehelle 37 miljoonaa euroa. Hän on velkojensa maksamiseksi suunnitellut kauppaavansa jopa mestaruuspokaalejaan ja hikinauhojaankin.
Becker väitti konkurssioikeudenkäynnin välttääkseen, että hänellä on diplomaattinen koskemattomuus ja Keski-Afrikan tasavallan diplomaattinen passi, mutta Keski-Afrikan tasavallan ulkoministeriön mukaan passi oli väärennös.
Becker tuomittiin huhtikuussa 2022 Lontoossa kahdeksi ja puoleksi vuodeksi vankeuteen. Tuomio oli ehdoton, mutta Becker voi päästä ehdonalaiseen kärsittyään tuomiosta puolet. Beckerin todettiin piilotelleen varoja noin 3 miljoonan euron edestä. Becker vapautui vankilasta ennenaikaisesti loppuvuodesta 2022, ja hänet karkotettiin Britanniasta, koska hän täytti ulkomaalaisvangin määritelmän.
Kaksinpelivoitot grand slam -turnauksissa

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja loppuottelussa | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985 | Wimbledon |  Kevin Curren | 6–3, 6–7(4), 7–6(3), 6–4 |
| 1986 | Wimbledon |  Ivan Lendl | 6–4, 6–3, 7–5 |
| 1989 | Wimbledon |  Stefan Edberg | 6–0, 7–6(1), 6–4 |
| 1989 | Yhdysvaltain avoimet |  Ivan Lendl | 7–6(2), 1–6, 6–3, 7–6(4) |
| 1991 | Australian avoimet |  Ivan Lendl | 1–6, 6–4, 6–4, 6–4 |
| 1996 | Australian avoimet |  Michael Chang | 6–2, 6–4, 2–6, 6–2 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Boris Becker Wikimedia Commonsissa
Chamaeleon

Chamaeleon (lat.) voi tarkoittaa seuraavia:
kameleontti, useita eri merkityksiä,
Kameleontti, tähdistö,
Khamaileon (n. 350-275 eaa.), kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Chamaeleon”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Blair Parry-Okeden

| Blair Parry-Okeden> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. tammikuuta 1952 (ikä 72) Honolulu, Hawaii, Yhdysvallat
Muut tiedot
Omaisuus:  13 miljardia dollaria (3/2018)
Yritys:  Cox Enterprises
Blair Parry-Okeden (s. 1. tammikuuta 1952; Honolulu, Hawaii, Yhdysvallat) on taustaltaan yhdysvaltalainen perijätär, miljardööri ja hyväntekijä. Hän on asunut pitkään Australiassa (Scone, New South Wales) ja on saanut Australian kansalaisuuden.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 108. rikkaimmaksi ihmiseksi (jaettu sijoitus) ja 11. rikkaimmaksi naiseksi. Tuolloin hänen omistustensa arvo oli 13 miljardia dollaria. Tämä omistus oli peräisin hänen äidiltään Barbara Cox Anthonylta (1922–2007) peritystä 25 prosentin osuudesta tietoliikenne-, media- ja autokauppakonserni Cox Enterprisesia. Hänen veljellään, Cox Enterprises -konsernin hallituksen puheenjohtajalla Jim Kennedyllä (James Cox Kennedy) on vastaava omistusosuus yhtiöstä.
Blair Parry-Okeden on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon (B.A./B.Sc.) Denverin yliopistossa (University of Denver). Hän oli naimissa Simon Parry-Okedenin kanssa mutta he ovat eronneet. Heillä on kaksi poikaa: Andrew ja Henry.
Aiheesta muualla

Bloomberg Billionaires Index: #166 Blair Parry-Okeden $8.71B (englanniksi) (bloomberg.com)
Saksan liittopäivien puhemies

| Saksan liittopäivien puhemies |
| --- | --- |
 Bundestagspräsident
 
 
 Nykyinen Bärbel Bas 26. lokakuuta 2021 lähtien
Perustettu:  1949
Ensimmäinen:  Erich Köhler Eduard von Simson (Reichstagin puhemies)
Saksan liittopäivien puhemies (saks. Präsident des Deutschen Bundestages tai lyhyemmin saks. Bundestagspräsident) johtaa Saksan liittopäiviä eli parlamenttia. 26. lokakuuta 2021 alkaen puhemies on sosiaalidemokraattisen puolueen Bärbel Bas. Titteli vastaa Suomen eduskunnan puhemiestä. Liittopäivien puhemies on useimmiten suurimman puolueen jäsen.
Luettelo liittopäivien puhemiehistä

Tähänastisista puhemiehistä 11 on ollut kristillisdemokraatteja ja kolme sosiaalidemokraatteja.
| Nro> .Nro. | Nimi (syntynyt–kuollut) | Nimi (syntynyt–kuollut) | Virassa> Kausi alkoi | Virassa> Kausi päättyi | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Erich Köhler (1892–1958) | 7. syyskuuta 1949 | 18. lokakuuta 1950 | CDU |
| 2 |  | Hermann Ehlers (1904–1954) | 19. lokakuuta 1950 | 29. lokakuuta 1954 | CDU |
| 3 |  | Eugen Gerstenmaier (1906–1986) | 16. marraskuuta 1954 | 31. tammikuuta 1969 | CDU |
| 4 |  | Kai-Uwe von Hassel (1913–1997) | 5. helmikuuta 1969 | 13. joulukuuta 1972 | CDU |
| 5 |  | Annemarie Renger (1919–2008) | 13. joulukuuta 1972 | 14. joulukuuta 1976 | SPD |
| 6 |  | Karl Carstens (1914–1992) | 14. joulukuuta 1976 | 31. toukokuuta 1979 | CDU |
| 7 |  | Richard Stücklen (1916–2002) | 31. toukokuuta 1979 | 29. maaliskuuta 1983 | CSU |
| 8 |  | Rainer Barzel (1924–2006) | 29. maaliskuuta 1983 | 25. lokakuuta 1984 | CDU |
| 9 |  | Philipp Jenninger (1932–2018) | 5. marraskuuta 1984 | 11. marraskuuta 1988 | CDU |
| 10 |  | Rita Süssmuth (s. 1937) | 25. marraskuuta 1988 | 26. lokakuuta 1998 | CDU |
| 11 |  | Wolfgang Thierse (s. 1943) | 26. lokakuuta 1998 | 18. lokakuuta 2005 | SPD |
| 12 |  | Norbert Lammert (s. 1948) | 18. lokakuuta 2005 | 24. lokakuuta 2017 | CDU |
| 13 |  | Wolfgang Schäuble (1942–2023) | 24. lokakuuta 2017 | 26. lokakuuta 2021 | CDU |
| 14 |  | Bärbel Bas (s. 1968) | 26. lokakuuta 2021 |  | SPD |
Sergei Zaikov

Sergei Aleksandrovitš Zaikov (ven. Сергей Александрович Зайков; s. 23. syyskuuta 1987 Potanino) on kazakstanilainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Zaikov juoksi kesällä 2012 Almatyssä 400 metrillä ennätyksekseen ajan 45,67 sekuntia. Hän osallistui samalla kaudella Lontoon olympiakisoihin, joissa hän putosi matkalla alkuerissä.
Saksan liigacup

| DFB-Ligapokal |
| --- | --- |

Laji:  jalkapallo
Maa(t):  Saksa
Perustettu:  1997
Lopetettu:  2007
Joukkueita:  6
Eniten mestaruuksia:  FC Bayern München (6)
Saksan liigacup (saks. DFB-Ligapokal) oli saksalainen cup-muotoinen jalkapallokilpailu. Kilpailu perustettiin 1997 ja se pelattiin viimeisen kerran 2007. Lisäksi cup pelattiin kerran kaudella 1972–1973. Vuonna 2008 kilpailu peruttiin EM-kisojen vuoksi ja sen jälkeen Saksan jalkapalloliitto päätti lakkauttaa turnauksen. Liigacupiin osallistui kuusi joukkuetta – Bundesliigan viisi parasta ja Saksan cupin voittaja. Liigacupin menestynein joukkue on Bayern München kuudella voitollaan.
Voittajat

1972–1973 – Hamburger SV
1996–1997 – FC Bayern München
1997–1998 – FC Bayern München
1998–1999 – FC Bayern München
1999–2000 – FC Bayern München
2000–2001 – Hertha BSC
2001–2002 – Hertha BSC
2002–2003 – Hamburger SV
2003–2004 – FC Bayern München
2004–2005 – FC Schalke 04
2005–2006 – Werder Bremen
2006–2007 – FC Bayern München
Satuhäät (elokuva)

| Satuhäät> Ceremony |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Max Winkler
Käsikirjoittaja:  Max Winkler
Tuottaja:  Emilio Diez Barroso Darlene Caamano Loquet Polly Johnsen Matt Spicer
Säveltäjä:  Eric D. Johnson
Pääosat:  Uma Thurman Michael Angarano Lee Pace
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  NALA Films Magnolia Pictures
Levittäjä:  Magnolia Pictures
Ensi-ilta:   13. syyskuuta 2010 Toronton elokuvajuhlat  8. lokakuuta 2010 Hamptonsin elokuvajuhlat 8. huhtikuuta 2011
Kesto:  90 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Satuhäät (engl. Ceremony) on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut Max Winklerin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Uma Thurman, Michael Angarano ja Lee Pace sekä sivuosissa Rebecca Mader ja Reece Thompson.
Satuhäät sai ensi-iltansa 13. syyskuuta vuonna 2010 Kanadassa Toronton elokuvajuhlilla ja kotimaassaan 8. lokakuuta 2010 Hamptonsin elokuvajuhlilla. Teatterilevityksen ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 8. huhtikuuta vuonna 2011. NALA Films tuotti elokuvan.
Elokuva on julkaistu USA:ssa VOD:ille (Video On Demand) 4. maaliskuuta 2011 ja normaalille DVD:lle 21. kesäkuuta 2011. Suomessa elokuva julkaistiin vuoden 2012 aikana.
Juoni

Kaksi ystävystä matkustaa viikonlopuksi ylelliselle rantatalolle. Marshall (Reece Thompson) uskoo, että matkan syy on setviä heidän ystävyyssuhteensa ongelmia, mutta Samilla (Michael Angarano) on aivan toiset suunnitelmat. Talon kun omistaa menestynyt elokuvaohjaaja, joka on sattumalta Samin ex-tyttöystävän (Uma Thurman) kanssa. Samilla on suunnitelma, miten voittaa tämä takaisin.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Uma Thurman  | … |  Zoe   |
|  Michael Angarano  | … |  Sam Davis   |
|  Lee Pace  | … |  Whit Coutell   |
|  Rebecca Mader  | … |  Esme Ball   |
|  Reece Thompson  | … |  Marshall Schmidt   |
|  Jake M. Johnson  | … |  Teddy   |
|  Brooke Bloom  | … |  Margaret Cornish   |
|  Harper Dill  | … |  Carol Archer   |
Aiheesta muualla

Elokuvan viralliset sivut (englanniksi)
Satuhäät (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Satuhäät (elokuva) AllMoviessa. (englanniksi)
Satuhäät IFC:ssä, Toronto 2010 (englanniksi)
Caroline Munro

| Caroline Munro |
| --- | --- |
 Caroline Munro 1974
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. tammikuuta 1949 (ikä 75) Windsor, Berkshire, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  Näyttelijä
Puoliso:  Judd Hamilton (1970–1982) (eronnut)  George Dugdale (1990–) (2 lasta)
Lapset:  Georgina ja Iona Dugdale
Muut tiedot
Aktiivisena:  1966 -
Aiheesta muualla
Kotisivu
Caroline Jane Munro (s. 16. tammikuuta 1949 Windsor, Iso-Britannia) on brittiläinen näyttelijä ja malli, joka tunnetaan erityisesti monista esiintymisistään kauhu-, tieteis- ja toimintaelokuvissa 1970- ja 1980-luvuilla. Munro aloitti uransa mallina 16-vuotiaana ja teki työtä jo 17-vuotiaana mm. Vogue-lehdelle sekä töitä televisio- ja printtimainoksissa. Sittemmin muutettuaan Lontooseen hän sai aluksi pieniä elokuvarooleja 1960-luvun lopulla, mutta isoissa tuotannoissa (mm. elokuvassa Casino Royale (1967)). Käännekohta näyttelijän uralla tuli, kun Munro oli pienessä sivuroolissa Hammer-tuotantoyhtiön elokuvassa Draculan kosto (engl. Dracula A.D. 1972, 1972). Silloin hän ymmärsi, että tämä ala on se mitä hän haluaa tehdä elämällään.
Munro teki aktiivisimmalla kaudellaan 1970- ja 1980-luvuilla elokuvarooleja varsinkin monissa tunnetuiksi tulleissa ns. slasher-elokuvissa eri puolilla Eurooppaa sekä myös Yhdysvalloissa. 1990-luvulla esiintyi enää kuitenkin vain hyvin harvakseltaan. Hän on sittemmin 2000- ja 2010-luvuilla tehnyt joitakin elokuvarooleja ja edelleen erityisesti kauhuelokuvien lajityypissä.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1966 |  | Smoke Over London | kaunis ruskeaverikkö |
| 1967 |  | Casino Royale | vahtityttö |
| 1968 |  | Joanna | pieni sivurooli (ekstra) |
| 1969 |  | Where's Jack? | Madame Vendonne |
| 1969 |  | A Talent for Loving | Evalina Patten |
| 1971 | Vampyyrin kosto | The Abominable Dr. Phibes | Victoria Regina Phibes |
| 1972 | Draculan kosto | Dracula A.D. 1972 | Laura Bellows |
| 1972 | Vampyyri nousee haudastaan | Dr. Phibes Rises Again | Victoria Regina Phibes |
| 1973 | Sinbad, merten sankari | The Golden Voyage of Sinbad | Margiana |
| 1974 | Kapteeni Kronos - vampyyrinmetsästäjä | Captain Kronos - Vampire Hunter | Carla |
| 1975 | Paholaisen lapsi | I Don't Want to Be Born | Mandy Gregory |
| 1976 | Taistelu maan syvyyksissä | At the Earth's Core | Dia |
| 1977 | 007 rakastettuni | The Spy Who Loved Me | Naomi |
| 1978 | Avaruussota | Starcrash | Stella Star |
| 1980 | Nukkemurhaaja | Maniac | Anna D'Antoni |
| 1982 |  | The Last Horror Film | Jana Bates |
| 1984 |  | Don't Open Till Christmas | näyttäytymisosa |
| 1986 |  | Slaughter High | Carol |
| 1987 |  | Faceless | Barbara Hallen |
| 1987 |  | El aullido del diablo (engl. Howl of the Devil) | Carmen |
| 1989 |  | Il gatto nero | Nora |
| 1993 |  | Night Owl | näyttäytymisosa |
| 1994 |  | To Die For | rouva Pignon |
| 1996 |  | Domestic Strangers | ohjaaja |
| 2003 |  | Flesh for the Beast | Carla |
| 2006 |  | The Absence of Light | Abbey Church |
| 2015 |  | Vampyres | hotellin omistaja |
| 2015 |  | Crying Wolf | kauppias |
| 2017 |  | Cute Little Buggers | Mystic Mary |
| 2018 |  | House of the Gorgon | paronitar Bartov |
| 2020 |  | The Haunting of Margam Castle | Brenda |
Aiheesta muualla

Caroline Munro Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kotisivu (englanniksi)
Caroline Munro AllMovies-sivustolla (englanniksi)
Broadwayn kutsu

| Broadwayn kutsu> Waiting for Guffman |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Christopher Guest
Käsikirjoittaja:   Christopher Guest  Eugene Levy 
Tuottaja:  Karen Murphy
Säveltäjä:   Christopher Guest  Michael McKean  Harry Shearer 
Kuvaaja:  Roberto Schaefer
Leikkaaja:  Andy Blumenthal
Pääosat:   Lewis Arquette  Bob Balaban  Christopher Guest  Matt Keeslar  Eugene Levy  Catherine O’Hara  Parker Posey  Fred Willard 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Castle Rock Entertainment  Pale Morning Dun  All Night Productions  Sony Pictures Classics 
Levittäjä:  Sony Pictures Classics Netflix
Ensi-ilta:   1996-08-2121. elokuuta 1996 (Bostonin elokuvajuhlat)  1997-01-3131. tammikuuta 1997 (Yhdysvallat)  
Kesto:  84 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  4 miljoonaa dollaria
Tuotto:  2,9 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Broadwayn kutsu (engl. Waiting for Guffman) on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut Christopher Guestin ohjaama yhdysvaltalainen pitkälti improvisoitu pseudodokumentaariseen tyyliin tehty komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Guest itse, Lewis Arquette, Bob Balaban, Matt Keeslar, Eugene Levy, Catherine O’Hara, Parker Posey ja Fred Willard.
Broadwayn kutsu on noussut kulttiklassikon maineeseen. Variety valitsi sen yhdeksi kaikkien aikojen sadasta parhaasta elokuvasta joulukuussa 2022.
Juoni

Elokuva sijoittuu missourilaiseen, fiktiiviseen pallien valmistamisesta tunnettuun Blainen pikkukaupunkiin ja kertoo parodisesti kaupungin harrastelijateatterista, joka harjoittelee kaupungin 150-vuotispäiväjuhliin Broadway-tyylistä kaupungin omasta historiasta kertovaa musikaaliesitystä, jonka ensi-iltaan tulee Broadwayn teatterikriitikko.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lewis Arquette  | … |  Clifford Wooley   |
|  Bob Balaban  | … |  Lloyd Miller   |
|  Christopher Guest  | … |  Corky St. Clair   |
|  Matt Keeslar  | … |  Johnny Savage   |
|  Eugene Levy  | … |  tohtori Allan Pearl   |
|  Catherine O’Hara  | … |  Sheila Albertson   |
|  Parker Posey  | … |  Libby Mae Brown   |
|  Fred Willard  | … |  Ron Albertson   |
|  Brian Doyle-Murray  | … |  ”Red” Savage   |
|  Linda Kash  | … |  rouva Pearl   |
|  Larry Miller  | … |  pormestari Glenn Welsch   |
|  Michael Hitchcock  | … |  Steve Stark   |
|  Deborah Theaker  | … |  Gwen Fabin-Blunt   |
|  Scott Williamson  | … |  Tucker Livingston   |
|  Don Lake  | … |  Phil Burgess   |
|  Paul Benedict  | … |  Roy Loomis   |
|  David Cross  | … |  UFO-asiantuntija   |
Tuotanto > Kehitys

Christopher Guest sai idean elokuvaan katsoessaan lapsensa koulunäytelmää, Annie mestariampuja -musikaalia.
Broadwayn kutsulla ei ollut käsikirjoitusta. Guest ja Eugene Levy laativat ainoastaan 16-sivuisen yleiskuvauksen, jonka pohjalta elokuvan näyttelijät improvisoivat dialogin. Elokuva oli kokonaan improvisoitu lauluja ja musikaaliesityksen Red, White and Blaine dialogia lukuun ottamatta.
Tuotanto > Kuvaukset

Broadwayn kutsu kuvattiin 29 päivässä vuonna 1995 lähes kokonaan noin 50 kilometriä Austinista etelään sijaitsevassa Lockhartin kaupungissa Texasissa. Lockhartin lisäksi elokuvan joitain kohtauksia kuvattiin Austinissa ja Los Angelesissa.
Ensi-ilta

Broadwayn kutsu sai maailmanensi-iltansa Bostonin elokuvajuhlilla 21. elokuuta 1996 ja teatteriensi-iltansa Yhdysvalloissa 31. tammikuuta 1997. Elokuva tuotti Yhdysvalloissa 2,9 miljoonan dollarin lipputulot.
Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa ja -levitystä, mutta se esitettiin ensi kerran Yle TV2 -televisiokanavalla 3. elokuuta 2003.
Vastaanotto

Broadwayn kutsu on saanut sekä elokuvakriitikoilta että katsojilta myönteisiä arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 91 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 7,7/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 55 arviointiin, joista 50 ovat ”tuoreita” ja 5 ”mätiä”. Yli 25 000 käyttäjästä 91 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 4,3/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 19 arvostelun perusteella elokuva on saanut 71 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 18 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,2/10.
Elokuva oli ehdolla parhaan elokuvan (Karen Murphy), parhaan miespääosan (Christopher Guest) ja parhaan käsikirjoituksen (Guest ja Eugene Levy) Independent Spirit -palkintojen saajaksi vuoden 1998 gaalassa. Vuonna 2000 se oli ehdokkaana Yhdysvaltain elokuvainstituutin 100-vuotissarjan 100 hauskinta komediaa -listaukseen.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Schwarzwaldin kinkku

Schwarzwaldin kinkku
Schwarzwaldin kinkku leikeltynä
Schwarzwaldin kinkku (saks. Schwarzwälder Schinken) on kuivasuolattu savustettu kinkku, jota valmistetaan Saksan Schwarzwaldin alueella.
Bonndorfissa asuva Hans Adler aloitti alkuperäisen Schwarzwaldin kinkun valmistuksen ja myynnin vuonna 1959. Vuodesta 1997 lähtien Schwarzwaldin kinkku on ollut nimisuojattu Euroopan unionissa, mikä tarkoittaa, että minkä tahansa EU:ssa Schwarzwaldin kinkkuna myydyn tuotteen on oltava perinteisesti ja ainakin osittain valmistettu (valmisteltu, käsitelty tai tuotettu) Saksassa sijaitsevalla Schwarzwaldin alueella.
Valmistus

Perinteisen Schwarzwaldin kinkun valmistamiseen kuluu yleensä jopa kolme kuukautta alusta loppuun. Kinkun valmistuksen ensimmäinen vaihe on suolata ja maustaa raaka kinkku pippurilla, valkosipulilla, katajanmarjoilla, korianterilla ja muilla mausteilla. Liha kypsyy kaksi viikkoa, minkä jälkeen suola poistetaan. Kun suola on poistettu, liha kypsyy vielä kaksi viikkoa. Neljän viikon kypsytyksen jälkeen liha kylmäsavustetaan katajanmarjojen tai sahanpurun ja kuusen avulla useiden viikkojen ajan. Tänä aikana kinkku saa tunnusomaisen mustan nahkansa. Vaikka kinkku saattaa näyttää pahalta, musta nahka antaa sille sen erityisen maun. Kun kinkku on poistettu kylmävarastosta, sitä kypsytetään ilmassa vielä kaksi viikkoa ennen myyntiin tuontia.
Maku

Kuusi- ja mäntypuu antavat Schwarzwaldin kinkulle täyteläisen, savuisen maun ja syvän punaisen värin. Perinteinen Schwarzwaldin kinkku maistuu miedolta ja savuiselta, mikä korostaa kinkun luonnollista makeaa makua.
Bo Lagevi

Bo Lagevi on kirjailijanimi, jota käytti usea ruotsalainen dekkarikirjailija. He kirjoittivat nimellä kaikkiaan 13 kirjaa sarjassa Brottsplats Sverige. Monet kirjat ilmestyivät myöhemmin heidän oikeilla nimillään. Kirjailijat olivat Jenny Berthelius, K. Arne Blom, Jean Bolinder, Kjell E. Genberg, Sture Hammenskog ja Jan Moen.
Carolyn Cassady

| Carolyn Cassady> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1923 East Lansing, Michigan, Yhdysvallat
Kuollut: 20. syyskuuta 2013 (90 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Carolyn Elizabeth Cassady, s. Robinson, (28. huhtikuuta 1923 East Lansing, Michigan, Yhdysvallat – 20. syyskuuta 2013 Britannia) oli yhdysvaltalainen kirjailija, jonka yhteydet beat-sukupolveen olivat avioliitto Neal Cassadyn kanssa ja ystävyys monien beat-kirjailijoiden kanssa, mistä hän kertoo muistelmissaan. Hän oli beat-kirjailijoiden muusa, ja Jack Kerouac käytti häntä kirjassaan Matkalla päähenkilön puolison hahmona.
Cassady oli yli 20 vuotta, vuoteen 1963, naimisissa runoilija Neal Cassadyn kanssa ja jonkin aikaa samalla suhteessa Jack Kerouacin kanssa. Cassady kirjoitti muistoistaan  kirjan Heart Beat, jonka pohjalta on tehty elokuvakin. Myöhemmin laajemmissa muistelmissaan Off the Road: My Years with Cassady, Kerouac and Ginsberg hän kertoo ajastaan beat-kirjailijoiden piirissä.
Cassady muutti 1980-luvulla Britanniaan, jossa hän asui loppuelämänsä.
Aiheesta muualla

Tim Bowden’s Visions of Carolyn, Litkicks 7.12.1994 (englanniksi)
Bo Lindman

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Bo Lindman |  Bo Lindman |  Bo Lindman |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten nykyaikainen viisiottelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | nykyaikainen viisiottelu |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 | nykyaikainen viisiottelu |  |
|  Hopeaa | Los Angeles 1932 | nykyaikainen viisiottelu |  |
Bo Lindman (8. helmikuuta 1899 Tukholma – 30. heinäkuuta 1992 Solna) oli ruotsalainen nykyaikainen viisiottelija. Hän voitti olympiakultaa Pariisista 1924 ennen maanmiestään Sven Thofeltiä. Hän voitti kaksissa seuraavissa olympialaisissa, Amsterdamissa 1928 ja Los Angelesissa 1932, hopeaa.
Urheilun aktiiviuransa jälkeen hän toimi Ruotsin yleisurheiluliiton puheenjohtajana vuosina 1934-1946 ja sen jälkeen liiton hallituksen jäsenenä.
Miesten nykyaikaisen viisiottelun henkilökohtaisen kisan olympiavoittajat