stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saudi-Arabian ja Irakin välinen neutraali alue

Entinen neutraali alue Irakin ja Saudi-Arabian välissä (tummanharmaalla merkitty nelikulmainen alue lähellä kartan alalaitaa)
Topografinen kartta
Saudi-Arabian ja Irakin välinen neutraali alue, myös puolueeton vyöhyke tai neutraali vyöhyke, oli Saudi-Arabian ja Irakin välissä vuosina 1922–1991 sijainnut, 7 000 km²:n laajuinen  mihinkään valtioon kuulumaton alue.
Irakia Kansainliiton mandaattialueena hallinnut Britannia ja
Nejdin sulttaani­kunta tekivät 5. toukokuuta 1922 Mohammerahissa (nyk. Khorramshar) sopimuksen, joka lopetti näiden valtioiden väliset viha­mielisyydet. Myöhempien neuvottelujen tuloksena 2. joulukuuta 1922 alle­kirjoitettiin Uqairin sopimus, jossa vahvistettiin Nejdin ja Irakin välinen raja ja muodostettiin niiden välinen neutraali alue. Nejd yhdistettiin myöhemmin Hijazin kanssa Saudi-Arabiaksi.
Neutraalille alueelle tai sen läheisyyteen ei saanut rakentaa sotilaallisia eikä muitakaan pysyviä rakennuksia. Molempien maiden paimentolaisilla oli alueella vapaa kulkuoikeus.
Alue jaettiin hallinnollisesti vuonna 1975 ja rajasopimus vahvistettiin vuonna 1981. Tuntemattomista syistä sopimusta ei tallennettu Yhdistyneiden kansa­kuntien arkistoon, eikä kenellekään Irakin ja Saudi-Arabian ulkopuolella tiedotettu muutoksesta tai näytetty uutta rajaa esittäviä yksityis­kohtaisia karttoja. Kun Persianlahden sota vuonna 1991 oli lähellä, Irak peruutti kaikki Saudi-Arabian kanssa vuoden 1968 jälkeen tekemänsä kansain­väliset sopimukset. Vastatoimena Saudi-Arabia rekisteröi kesäkuussa 1991 YK:ssa kaikki aikaisemmat Irakin kanssa tekemänsä raja­sopimukset. Tämän jälkeen Saudi-Arabian ja Irakin välistä neutraalia aluetta ei enää virallisesti ollut olemassa.
Useimpiin nykyisiin virallisiin karttoihin ei enää ole merkitty tätä suunnilleen suunnikkaan muotoista neutraalia aluetta, vaan sen läpi on merkitty raja suunnilleen alueen keski­pisteen kautta. Esimerkiksi Yhdysvaltain maan­tieteellinen virasto katsoi, että tällä alueella on olemassa vain liki­määräinen, ei tarkoin määriteltyä rajaa.
Saudi-Arabian ja Irakin välisellä neutraalilla alueella oli aikaisemmin ISO 3166 -koodit NT ja NTZ. Näitä koodeja lakattiin käyttämästä vuonna 1993. Alueen FIPS 10-4 -koodi oli IY, joka poistettiin käytöstä vuonna 1992.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Saudi–Iraqi neutral zone
Saumaharju

Säkylänharju on synnyltään saumaharju.
Saumaharju on korkea harju, joka on syntynyt mannerjäätikön reunan perääntyessä kahden eri tavalla virtaavan kielekevirtauksen väliin kerrostuneesta maa-aineksesta. Saumaharju sijaitsee yleensä saumamuodostumassa, jossa voi esiintyä harjumaisten muodostumien lisäksi muitakin muodostumia. Saumaharjuja ovat Suomessa Säkylänharju ja Virttaankangas sekä Pyynikinharju, Pohjankangas, Jaamankangas ja Rokuanvaara. Saumamuodostumia on Suomessa vain muutamia ja niissä ovat saumaharjut melko harvinaisia.
Satulakaivautuja

| Satulakaivautuja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Kaivautujat Trichonotidae
Suku::  Trichonotus
Laji::  setiger
Kaksiosainen nimi
 Trichonotus setiger  Bloch & Schneider, 1801 
Katso myös
   Satulakaivautuja Wikispeciesissä   Satulakaivautuja Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Satulakaivautuja (Trichonotus setiger) on kaivautujiin kuuluva kalalaji. Sitä tavataan indopasifiselta merialueelta.
Koko ja ulkonäkö

Satulakaivautuja voi kasvaa suurimmillaan 15–22 cm pitkäksi. Ruumiinrakenteeltaan laji on pitkänomainen ja hoikka. Kalan selkäevä on hyvin pitkä ja koiraalla sen etuosassa on 5–7 pitkää ruotoa. Myös peräevä on pitkä. Satulakaivautujalla on silmien iiriksen peittävä läppä. Väriltään satulakaivautujakoiras on vaalean ruskehtava ja ruumiissa on tummemmanruskeita pystyjuovia ja riveittäin sinisiä täpliä. Naaraalla täpliä on vähemmän.
Levinneisyys ja elintavat

Satulakaivautujan levinneisyysalue ulottuu Kaakkois-Aasiasta Japaniin ja Salomonsaarille. Laji elää lähellä hiekka- tai sorapohjaa syvimmillään 20–60 metrin syvyydessä ja uhattuna kaivautuu pohjaan. Kalan ravintoa ovat planktoneläimet.
Saül

| Saül |
| --- | --- |
 Saülin kylä.

 Koordinaatit: 3°37′22″N, 53°12′30″W 
Valtio:  Ranska
Departementti:  Ranskan Guayana
Arrondissementti:  Saint-Laurent-du-Maroni
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  4 475 km²
Väkiluku (2019):  152
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saül on kunta ja sen keskuskylä Ranskan Guayanassa. Se sijaitsee sisämaassa 160 kilometriä Cayennesta linnuntietä lounaaseen. Kunnassa on 152 asukasta (vuonna 2019).
Saülin kunnan pinta-ala on 4 475 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Manan, idässä Saint-Élien ja Réginan, etelässä Maripasoulan ja lännessä Papaichtonin kuntiin. Saül kuuluu Länsi-Guayanan kuntayhtymään. Asukkaat ovat etupäässä kreoleja, ranskalaisia, hmongeja ja brasilialaisia.
Saül on syntynyt kullankaivajien asutukseksi 1800-luvun lopulla. Vuonna 1930 siellä oli 2 000 asukasta. Kullankaivajat muuttivat pois 1950-luvulla, mutta nykyään kylä on tärkeä luontomatkailun keskus. Kunnan alueella sijaitsee osa Guayanan Amazonian kansallispuistosta.
Keskellä viidakkoa sijaitsevaan kylään on säännöllinen lentoyhteys. Palveluihin kuuluvat koulu, posti, joukko matkailupalveluja ja kansallispuiston toimisto. Paikallinen nähtävyys on 1950-luvulla rakennettu kirkko.
Lasse Sauranen

Lasse Tapio Sauranen (21. heinäkuuta 1948 Lahti – 1. maaliskuuta 2010) oli suomalainen lentopalloilija. Hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1964–1968 Lahden Kimmon joukkueessa. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1965 ja 1967 sekä SM-pronssia vuonna 1966. Hän voitti kolme nuorten Suomen-mestaruutta. Hän pelasi Suomen maajoukkueessa neljä ottelua vuonna 1967. Hänen pelaajauransa päättyi auto-onnettomuuden aiheuttamiin vammoihin.
Sateenkaariperhe

Sateenkaariperhe, jossa on kaksi äitiä
Sateenkaariperhe, jossa on kaksi isää
Sateenkaariperhe on perhe, joissa yksi tai useampi vanhemmista kuuluu seksuaali- tai sukupuolivähemmistöön. Yleensä puhekielessä sateenkaariperheellä tarkoitetaan homo- tai lesbovanhempien ja heidän lastensa muodostamia perheitä. Nimitys tuli julkisuuteen 1990-luvulla. Sillä tarkoitetaan myös biseksuaalisena tai transsukupuolisena vanhemmiksi tulleiden perheitä. Sateenkaariperheen nimitys viittaa seksuaalivähemmistöjen käyttämään lippuun. Perhemuodot sateenkaariperheiden sisällä ovat moninaisia, aina apilaperheistä transvanhemman perheisiin. Sateenkaariperheiden lapset ovat yleensä syntyneet koti-inseminaation tai hedelmöityshoitojen avulla, tai he ovat syntyneet puolisoiden edellisissä suhteissa.
Vuonna 2012 Tilastokeskus arvioi, että Suomessa oli 400 sateenkaariperhettä. Koska sateenkaariperheet eivät virallisissa tilastoissa näy välttämättä oikein, on tarkkaa määrää esimerkiksi sateenkaariperheissä asuvista lapsista vaikea laskea. Sateenkaariperheet ry on vuonna 2014 arvioinut, että Suomessa elää ydinperheen muotoisissa, samaa sukupuolta olevien parien perheissä vähintään 2 000 lasta ja kaikissa sateenkaariperheissä arviolta 10 000 lasta.
Kirjallisuutta

Jämsä, Juha (toim.): Sateenkaariperheet ja hyvinvointi: Käsikirja lasten ja perheiden kanssa työskenteleville.  (Sateenkaariperhetyön projekti)  Jyväskylä:  PS-kustannus, 2008.  ISBN 978-952-451-387-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sateenkaariperhe Wikimedia Commonsissa
Sateenkaariperheet ry
Oudot perheet: Normeja ja ihanteita 2000-luvun Suomessa (väitös)
Satulakikla

| Satulakikla |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Cichliformes
Heimo::  Kirjoahvenet Cichlidae
Suku::  Cichla
Laji::  monoculus
Kaksiosainen nimi
 Cichla monoculus  Agassiz, 1831 
Synonyymit
 Cycla toucounarai Castelnau, 1855  Cichla bilineatus Nakashima, 1941 
Katso myös
   Satulakikla Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Satulakikla (Cichla monoculus) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Satulakikla voi kasvaa korkeintaan 70 senttimetrin mittaiseksi ja painaa korkeintaan yhdeksän kilogrammaa. Lajilla on kolme pystysuuntaista tummaa juovaa, jonka vuoksi se sekoitetaan usein Cichla kelberi- ja Cichla pleiozona -lajeihin. Lajit voidaan kuitenkin erottaa toisistaan kylkiviivan suomuista, joita satulakiklalla on 68–87, Cichla kelberi -lajilla 76–83 ja Cichla pleiozona -lajilla 84–93.
Levinneisyys ja elinympäristö

Satulakiklaa tavataan Brasiliasta, Kolumbiasta, Ranskan Guayanasta ja Perusta. Lajia on myös tuotu Malesiaan, Singaporeen ja Yhdysvaltoihin. Satulakikla käyttää ravinnokseen nuorena katkarapuja ja täysikasvuisena pikkukaloja. Laji voi kutea 3–4 kertaa vuodessa. Yksi kutu kestää noin 2–3 tuntia, jonka aikana naaras munii keskimäärin 50–100 mätimunaa. Satulakikla elää noin 25–28 asteen lämpöisissä vesissä.
Satulakikla
Sauvokkala

| Sauvokkala Savvokkala Савикино, Savikino |
| --- | --- |
 Sauvokkala
 Koordinaatit: 59°36′13″N, 28°36′54″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Jaaman piiri
Kunta:  Kattila
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2007):  5
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sauvokkala (vatjaksi Savvokkala, ven. Савикино, Savikino) on entinen vatjalaiskylä Leningradin alueen Jaaman piirin Kattilan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Paapinajärven koillisrannalla 13 kilometriä Kattilasta länteen. Vuonna 2007 kylässä oli viisi vakituista asukasta.
Kylä oli olemassa jo 1500-luvulla, vaikka se (Safwukala) maakirjan mukaan 1618–1623 oli melkein autio. Vuonna 1848 kylässä oli 77 asukasta, ja vuonna 1901 asukkaita oli 120 (62 miestä ja 58 naista). 1920-luvulla kylässä oli 25 taloa.
Sateenkaarinotko

| Sateenkaarinotko> Rainbow Valley |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  L. M. Montgomery
Kieli:  englanti
Genre:  lastenkirja
Julkaistu:  1919
Suomennos
Suomentaja:  Alli Wiherheimo
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1925
Sivumäärä:  280
Sarja: Anna-sarja
Edeltävä:  Annan perhe
Seuraava:  Kotikunnaan Rilla
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Sateenkaarinotko (engl. Rainbow Valley) on kanadalaisen L. M. Montgomeryn kirjoittama lastenkirja. Teos on toiseksi viimeinen osa Montgomeryn kirjoittamassa kahdeksanosaisessa Anna-sarjassa. Alkuperäinen englanninkielinen teos julkaistiin vuonna 1919. Kirja suomennettiin ensimmäisen kerran vuonna 1925. Sen käänsi Alli Wiherheimo ja kustansi WSOY. Uudistettu suomennos julkaistiin vuonna 1964.
Juoni

Kirjassa kerrotaan Annan ja Gilbertin elämästä Kotikunnaalla kuvitteellisessa Glen St. Maryssä Prinssi Edwardin saarella. He ovat olleet naimisissa toistakymmentä vuotta ja kirjassa keskitytäänkin seuraamaan pariskunnan kuuden lapsen Jemin, Walterin, kaksoistyttöjen Nanin ja Din, Shirleyn ja Rillan edesottamuksia. Kun kylän pappilaa asuttamaan valitaan leskeksi jäänyt pastori Meredith, saavat Kotikunnaan asukkaat tämän neljästä lapsesta leikkitovereita monenlaisiin seikkailuihin.
Päähenkilöt

Anna Blythe (o.s. Shirley). Hän on älykäs ja huumorintajuinen, ja hänellä on vilkas mielikuvitus. Annalla on punaiset hiukset ja harmaat silmät, ja hän on pitkä ja hoikka. Hänellä on hyvä sydän ja hän nauttii ihmisten yhteen saattamisesta.
Gilbert Blythe on Annan aviomies. Gilbert on Glenissä lääkärinä. Hän on komea, fiksu ja hauska, ja rakastaa vaimoaan paljon.
Neiti Cornelia Bryant nyk. rouva Elliot on Annan ja Gilbertin hyvä ystävä. Cornelia-neiti on topakka mutta hyväsydäminen keski-ikäinen nainen, joka halveksii useimpia miehiä. Cornelia-neiti tietää kaikkien asiat ja hän myös auttaa kaikkia hädänalaisia. Ainoastaan metodisteja hän vihaa sydämensä pohjasta.
Marshall Elliot, Cornelia-neidin aviomies.
Susan Baker, Annan uskollinen kotihengetär.
James Matthew 'Jem' Blythe, Annan ja Gilbertin esikoispoika.
Walter Cuthbert Blythe, runoilijanalku.
Anna 'Nan' ja Diana 'Di' Blythe, kaksoset, joista ensimmäinen on tummakiharainen ja ruskeasilmäinen ja jälkimmäinen punatukkainen ja vihreäsilmäinen.
Shirley Blythe, tummahipiäinen, reipas mutta vaitelias miehenalku, jota Susan on aikoinaan hoitanut paljon Annan sairastellessa.
Bertha Marilla 'Rilla' Blythe, Annan ja Gilbertin kuopus.
Gerald "Jerry" Meredith, 12-vuotias älykäs poika, jonka ankara itsekuri aiheuttaa hänelle ongelmia.
Faith Meredith, 11-vuotias reipas kaunotar, joka joutuu suorasukaisen luonteensa ja oikeudentuntonsa vuoksi usein vaikeuksiin. Hänellä on lemmikkinä valkoinen kukko nimeltä Adam.
Una Meredith, 10-vuotias unelmoiva tyttö, joka joutuu liikaa huolehtimaan käytännön asioista ikäisekseen.
Thomas Carlyle "Karl" Meredith, 9-vuotias luonnontieteilijän alku, jolla on lemmikkikäärme vuoteessaan. Hänellä on kuolleen äitinsä Cecilian siniset silmät.
Mary Vance, 12-vuotias orpotyttö, joka on kasvanut alkoholistiperheessä. Karkeaa kieltä käyttävä selviytyjä, joka on tottunut raatamaan kuin hullu välttääkseen julmat selkäsaunat. Karkaa hirviömäiseltä holhoojaltaan rouva Wileyltä ja piiloutuu latoon, josta Pappilan lapset hänet löytävät nälkiintyneenä ja paleltuneena. Cornelia-neiti ja Elliot Marshall adoptoivat hänet omaksi tyttärekseen.
John Meredith, uneksuva ja täysin epäkäytännöllinen Glenin uusi pappi. Loistava saarnamies, joka miettii sielun kuolemattomuutta mutta ei huomaa että sokean Martha-tädin kelvottomasti hoitama talous jättää hänen neljä lastaan nälkäisiksi ja rikkinäisiin vaatteisiin.
Rosemary West, neljääkymmentä lähestyvä kaunis vaalea nainen, joka kuolleen nuoruudenrakkautensa Martinin vuoksi on jättänyt naimattomaksi.
Ellen West, edellisen 10 vuotta vanhempi sisar, tumma ja suorapuheinen älykäs nainen, jonka nuoruudenrakkaus on Norman Douglas. Sisaret ovat tehneet julman keskinäisen lupauksen pysyä yhdessä ja naimattomina.
Norman Douglas, kiivasluontoinen punatukkainen ja -partainen leskimies, joka meni nuoruudenrakkautensa Ellen Westin kanssa riideltyään kiukuspäissään naimisiin toisen naisen kanssa.
Pjotr Saveljev

Pjotr Jefimovitš Saveljev (ven. Пётр Ефи́мович Саве́льев, 27. kesäkuuta 1902 nykyisen Jessoilan kunnan Salmenniskan kylä – 23. joulukuuta 1969 Petroskoi) oli karjalaissyntyinen neuvostoliittolainen opettaja ja hallintovirkailija.
Pjotr Saveljev syntyi karjalaiseen talonpoikaisperheeseen. Hän kävi Uhmoilan kaksiluokkaisen koulun ja valmistui Petroskoin venäläisestä opettajaopistosta vuonna 1922. Vuonna 1928 hän valmistui Krupskajan kommunistisen kasvatuksen akatemiasta Moskovassa.
Saveljev työskenteli opettajana Uhmoilassa vuosina 1922–1924, Karjalan autonomisen tasavallan valistusasian kansankomissariaatissa vuosina 1928–1930 sekä komissariaatin osastopäällikkönä ja varakansankomissaarina vuosina 1930–1932. Hän oli Karjalan pedagogisen instituutin johtaja vuosina 1932–1935 ja tasavallan valistusasiain varakansankomissaari vuosina 1935–1936. Saveljev työskenteli NKP(b):n Karjalan aluekomiteassa vuosina 1936–1938 ja karjalankielisen Sovetskoi Karelija -lehden päätoimittajana vuonna 1938.
Saveljev vangittiin karjalan kirjakielen luomiseen liittyneen jutun yhteydessä vuonna 1938, mutta hänet vapautettiin vuonna 1940. Hän työskenteli sen jälkeen keskikoulun rehtorina Petroskoissa ja osallistui toiseen maailmansotaan. Saveljev toimi Petroskoin opettajainstituutin johtajana vuonna 1946 ja Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan varaopetusministerinä vuosina 1946–1951. Vuosina 1952–1954 hän työskenteli Karjalais-suomalaisen SNT:n opettajien täydennyskoulutusinstituutissa ja vuosina 1954–1955 tasavallan ministerineuvostossa.
Satakunnan historiallinen maakunta

| Historiallinen maakunta Suomessa Satakunta |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
nykymaakunnat alueella:  Satakunta kokonaan osaksi: Pirkanmaa, paitsi Akaa, Pälkäne, Urjala ja Valkeakoski, Varsinais-Suomen Loimaa, Keski-Suomen Keuruu ja Multia ja Etelä-Pohjanmaan Soini ja Ähtäri.
Satakunnan historiallinen maakunta käsittää nykyisen Satakunnan maakunnan ja valtaosan Pirkanmaasta. Lisäksi siihen luetaan nykyisestä Etelä-Pohjanmaan maakunnasta Soini ja Ähtäri, nykyisestä Keski-Suomen maakunnasta Keuruu (mukaan lukien Keuruuseen liittynyt Pihlajavesi) ja Multia sekä nykyisestä Varsinais-Suomen maakunnasta Loimaa ja Oripää. Historiallista maakuntaa rajaavat idässä ja etelässä Häme, etelässä Varsinais-Suomen historiallinen maakunta ja pohjoisessa Pohjanmaan historiallinen maakunta. Alueella asuu nykyisin noin 760 000 henkilöä. Suurimpia kaupunkeja alueella ovat Tampere, Pori, Rauma, Nokia, Ylöjärvi ja Sastamala.
Rajat

Alueellisena määrittelyperusteena Suomen historiallisille maakunnille muun muassa Kauko Pirinen ja Eino Jutikkala ovat pitäneet myöhäiskeskiajan linnaläänejä, joista rajoiltaan Satakuntaa vastaa likimain Kokemäenkartanon linnalääni 1800-luvulla vakiintunut käsitys Satakunnan historiallisen maakunnan alueesta kuitenkin poikkeaa linnaläänistä jossain määrin, mitä Eino Jutikkalan mukaan "ei voi pitää muuna kuin suoranaisena erehdyksenä". Niinpä esimerkiksi Närpiö, joka nykyään luetaan Pohjanmaan historialliseen maakuntaan, on linnaläänijaossa ollut osa Kokemäenkartanon lääniä.
Toinen mahdollinen määrittelyperusta Suomen historiallisille maakunnille voisivat olla kansanomaisina nimityksinä (joskus myös "heimoina") hahmottuvat kulttuurialueet. Näissä Satakunta ei kuitenkaan ole mukana, vaan vanhoissa kansanomaisissa luokituksissa se on Uudenmaan maakunnan ohessa luettu kuuluvaksi Hämeeseen.
Satakunta mainitaan kirjallisessa lähteessä ensimmäisen kerran vuonna 1331. Maininta on kirjeessä, joka on vahvistettu Satakunnan sinetillä ja joka on kopioitu Turun tuomiokirkon Mustaan kirjaan.
Vaakuna

Satakunnan vaakuna on pysynyt muuttumattomana Ruotsin vallan ja kuningas Juhana III:n ajoista lähtien. Muun muassa Kustaa Vaasan hautamuistomerkissä Uppsalan tuomiokirkossa se esiintyy "Pohja-Suomen" (Norra Finland) vaakunana.
Muinaispitäjät

Satakunnan on esitetty jakaantuneen myöhäisrautakaudella Ala- ja Ylä-Satakuntaan sekä mahdollisesti kymmeneen muinaispitäjään, joita arkeologi Unto Salon ja historiantutkija Seppo Suvannon mukaan olivat Lempäälä, Vesilahti, Pirkkala, Kyrö, Karkku, Tyrvää, Huittinen, Kokemäki, Köyliö-Säkylä ja Eura. Väinö Voionmaan mukaan Hämeen mahtiasema jatkui Kokemäenjoen vesistön pohjoisilla latvoilla (Kyrö, Sastamala, Pirkkala) sydänkeskiajalle saakka.
Ala-Satakunnan hallinnollisina keskuspaikkoina on pidetty Teljän kauppapaikkaa Kokemäenjoen varressa ja Euran Käräjämäkeä, joissa maanviljely liittyi tuottoisaan kalastukseen. Ylä-Satakunnassa, jossa tärkeässä asemassa oli eränkäynti, vastaavana keskuksena on ollut Suur-Pirkkalan Käräjätörmä, joka sijaitsee nykyisin Tampereen Tohlopin kaupunginosassa.
Nimen etymologia

Kiistellyn teorian mukaan Satakunnan nimi perustuu skandinaaviseen sanaan 'hund' tai 'hundare'. Tämän on tulkittu viitanneen noin sadan miehen sotajoukkoon, joka sata­kunta­laitoksen vallitessa koottiin tietyltä alueelta. Satakunta olisi tämän tulkinnan mukaan muodostanut hundare-alueen myöhäisrautakaudella. Nykytutkijoista tätä Satakunta-nimen tulkintaa on puolustanut muun muassa Unto Salo ja sitä ovat kritisoineet Jouko Vahtola ja Jaakko Masonen.
Aiheesta muualla

Satakunta-sarja Satakuntalainen osakunta. Viitattu 1.6.2010.
Satakunta · DIGI - Yleisten kirjastojen digitoimaa aineistoa
| n k Suomen historialliset maakunnat |
| --- | --- |
 Ahvenanmaa  Häme  Karjala  Lappi  Pohjanmaa  Satakunta  Savo  Uusimaa  Varsinais-Suomi
Savijoki (Lieto)

| Savijoki |
| --- | --- |
 Näkymä Savijoen alajuoksulle Hämeen Härkätien vanhalta maantiesillalta.
Laskupaikka:  Aurajoki
Maat:  Suomi
Pituus:  28 km
Valuma-alue:  130,50 km²
Savijoki on Aurajoen sivujoki Liedossa. Joen pituus on noin 28 km ja valuma-alueen pinta-ala 130,50 km². Joki saa alkunsa Tarvasjoen Liedonperästä ja laskee Aurajokeen Liedossa parisataa metriä Vääntelänkosken alapuolella.
Jokilaaksoa joen keskijuoksulla seurailee Turusta Hämeenlinnaan johtanut historiallinen Hämeen Härkätie, ja karkeasti samaa linjaa noudattelee myös nykyinen valtatie 10, joka ylittää joen lähellä sen suuta ja seuraa sitten kappaleen matkaa jokilaaksoa Liedossa.
Kuivina kausina Turun vesilaitos on pumpannut vettä Paimionjoesta Aurajokeen Savijoen kautta Halisten pintavesilaitosta varten. Pumppaamo sijaitsee Tarvasjoen Kättylässä ja vettä on juoksutettu 0,2–0,8 m³/s.
Urheiluvuosi 1972

Urheiluvuosi 1972 käsittelee vuoden 1972 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Yleiskilpailut

Talviolympialaiset 1972 Sapporossa
Kesäolympialaiset 1972 Münchenissä, jossa tapahtui Münchenin verilöyly
Golf

Masters-turnauksen voitti neljännen kerran urallaan yhdysvaltalainen Jack Nicklaus.
Yhdysvaltain avoimen turnauksen voitti kolmannen kerran urallaan Jack Nicklaus.
Britannian avoimen turnauksen voitti toisena peräkkäisenä vuonna yhdysvaltalainen Lee Trevino.
PGA-mestaruuden voitti toisen kerran urallaan eteläafrikkalainen Gary Player.
Moottoripyöräily

Jarno Saarinen voitti ratamoottoripyöräilyn maailmanmestaruuden kaudella 1972 250cc -luokassa ja tuli toiseksi 350cc -luokassa.
Nyrkkeily

Joe Frazier puolusti menestyksekkäästi ammattinyrkkeilyn raskaan sarjan maailmanmestaruuttaan 15.1. New Orleansissa Terry Danielsiä vastaan ja 25.5. Omahassa Ron Standeria vastaan. Molemmat ottelut päättyivät neljässä erässä.
Ammattinyrkkeilyn kevyessä sarjassa WBC-liiton maailmanmestaruus vaihtoi vuoden aikana omistajaa kolme kertaa ja WBA-liiton mestaruus kerran. WBC-liiton titteliotteluissa Mando Ramos valtasi runsaat kolme kuukautta aiemmin menettämänsä mestaruuden takaisin voittamalla Pedro Carrascon 18.2. Los Angelesissa mutta hävisi 15.9. Los Angelesissa meksikolaiselle Chango Carmonalle, joka taas menetti tittelin maanmiehelleen Rodolfo Gonzálezille 10.11. Los Angelesissa. Panamalainen Roberto Durán voitti WBA-liiton mestaruuden englantilaiselta Ken Buchananilta 13. erän teknillisellä tyrmäyksellä 26.6. New Yorkissa.
Meksikolainen Rafael Herrera voitti kääpiösarjan maailmanmestaruuden tyrmäämällä 8. erässä maanmiehensä Rubén Olivaresin 19.3. Méxicossa mutta menetti tittelin pistetappiolla Panaman Enrique Pinderille 29.7. Panama Cityssä.
Yhdysvaltalainen Bob Foster tyrmäsi raskaan keskisarjan MM-ottelussa venezuelalaisen Vincente Rondonin 2. erässä 7.4. Miamissa ja nousi jälleen sarjan kiistattomaksi mestariksi.
Filippiiniläinen Ben Villaflor voitti WBA-liiton alemman kevytsarjan maailmanmestaruuden ottamalla pistevoiton Venezuelan Alfredo Marcanosta 25.4. Honolulussa.
Meksikolainen Clemente Sánchez voitti WBC-liiton höyhensarjan maailmanmestaruuden tyrmäämällä 3. erässä Japanin Kuniaki Shibatan 9.5. Tokiossa mutta menetti tittelin kuubalaiselle José Legrálle 10. erän keskeytyksellä 16.12. Monterreyssä. WBA-liiton mestaruus samassa sarjassa siirtyi panamalaiselle Ernesto Marcelille, joka otti pistevoiton Venezuelan Antonio Gómezista 19.8. Maracayssa.
Thaimaalainen Venice Borkorsor voitti kärpässarjan maailmanmestaruuden 10. erän teknillisellä tyrmäyksellä Venezuelan Betulio Gonzálezista 29.9. Bangkokissa.
Kolumbialainen Antonio Cervantes voitti kevyen välisarjan maailmanmestaruuden tyrmäämällä 10. erässä panamalaisen Alfonso Frazerin 29.10. Panama Cityssä.
Pyöräily

Italian ympäriajon voitti kolmannen kerran urallaan belgialainen Eddy Merckx.
Ranskan ympäriajon voitti neljännen peräkkäisen kerran Eddy Merckx.