stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lentopallo kesäolympialaisissa 2020 – miesten turnaus
Turnaus > Alkulohkot > Lohko B

| Sij>  | Joukkue | O | V | H | P | EV | EH | ES | EPV | EPH | EPS | Karsinta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Venäjän olympiakomitea | 5 | 4 | 1 | 12 | 13 | 5 | 2,600 | 427 | 397 | 1,076 | Etenee puolivälieriin |
| 2 |  Brasilia | 5 | 4 | 1 | 10 | 12 | 8 | 1,500 | 476 | 450 | 1,058 | Etenee puolivälieriin |
| 3 |  Argentiina | 5 | 3 | 2 | 8 | 12 | 10 | 1,200 | 476 | 464 | 1,026 | Etenee puolivälieriin |
| 4 |  Ranska | 5 | 2 | 3 | 8 | 10 | 10 | 1,000 | 449 | 442 | 1,016 | Etenee puolivälieriin |
| 5 |  Yhdysvallat | 5 | 2 | 3 | 6 | 8 | 10 | 0,800 | 432 | 412 | 1,049 |  |
| 6 |  Tunisia | 5 | 0 | 5 | 1 | 3 | 15 | 0,200 | 339 | 434 | 0,781 |  |
| B-lohkon ottelut | B-lohkon ottelut | B-lohkon ottelut | B-lohkon ottelut | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24.7. | Brasilia  | 3–0 |  Tunisia | 25–22 | 25–20 | 25–15 | - | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 24.7. | Venäjän olympiakomitea  | 3–1 |  Argentiina | 21–25 | 25–23 | 25–17 | 25–21 | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 24.7. | Yhdysvallat  | 3–0 |  Ranska | 25–18 | 25–18 | 25–22 | - | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 26.7. | Yhdysvallat  | 1–3 |  Venäjän olympiakomitea | 23–25 | 25–27 | 25–21 | 23–25 | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 26.7. | Ranska  | 3–0 |  Tunisia | 25–21 | 25–11 | 25–21 | - | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 26.7. | Brasilia  | 3–2 |  Argentiina | 19–25 | 21–25 | 25–16 | 25–21 | 16–14 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 28.7. | Yhdysvallat  | 3–1 |  Tunisia | 25–14 | 23–25 | 25–14 | 25–23 | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 28.7. | Argentiina  | 3–2 |  Ranska | 23–25 | 25–17 | 25–20 | 15–25 | 15–13 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 28.7. | Brasilia  | 0–3 |  Venäjän olympiakomitea | 22–25 | 20–25 | 20–25 | - | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 30.7. | Brasilia  | 3–1 |  Yhdysvallat | 30–32 | 25–23 | 25–21 | 25–20 | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 30.7. | Argentiina  | 3–2 |  Tunisia | 23–25 | 23–25 | 25–19 | 25–18 | 15–8 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 30.7. | Venäjän olympiakomitea  | 1–3 |  Ranska | 21–25 | 25–20 | 17–25 | 20–25 | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 1.8. | Brasilia  | 3–2 |  Ranska | 25–22 | 37–39 | 25–17 | 21–25 | 20–18 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 1.8. | Venäjän olympiakomitea  | 3–0 |  Tunisia | 25–20 | 25–22 | 25–16 | - | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 1.8. | Yhdysvallat  | 0–3 |  Argentiina | 21–25 | 23–25 | 23–25 | - | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
Pudotuspelit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Puolivälierät | Puolivälierät |  |  | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |
 
|   | 3.8. 21:30 | 3.8. 21:30 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | 3.8. 21:30 | 3.8. 21:30 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   Puola |  2 |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   Puola |  2 |  |  | 5.8.21:00 | 5.8.21:00 |  |  |  |  |
|   |  Ranska  | 3  |  |  | 5.8.21:00 | 5.8.21:00 |  |  |  |  |
|   |  Ranska  | 3  |  |  |   Ranska |  3  |  |  |  |  |
|   | 3.8. 17:00 | 3.8. 17:00 |  |  |   Ranska |  3  |  |  |  |  |
|   | 3.8. 17:00 | 3.8. 17:00 |  |  |  Argentiina  |  0  |  |  |  |  |
|   |   Italia |  2 |  |  |  Argentiina  |  0  |  |  |  |  |
|   |   Italia |  2 |  |  |  |  |  |  | 7.8. 21:15 | 7.8. 21:15 |
|   |  Argentiina  | 3  |  |  |  |  |  |  | 7.8. 21:15 | 7.8. 21:15 |
|   |  Argentiina  | 3  |  |  |  |  |  |  |   Ranska |  3  |
|   | 3.8. 13:00 | 3.8. 13:00 |  |  |  |  |  |  |   Ranska |  3  |
|   | 3.8. 13:00 | 3.8. 13:00 |  |  |  |  |  |  |  Venäjän olympiakomitea  |  2  |
|   |   Japani |  0 |  |  |  |  |  |  |  Venäjän olympiakomitea  |  2  |
|   |   Japani |  0 |  |  | 5.8.13:00 | 5.8.13:00 |  |  |  |  |
|   |  Brasilia  | 3  |  |  | 5.8.13:00 | 5.8.13:00 |  |  |  |  |
|   |  Brasilia  | 3  |  |  |   Brasilia |  1  |  |  |  |  |
|   | 3.8. 9:00 | 3.8. 9:00 |  |  |   Brasilia |  1  |  |  |  |  |
|   | 3.8. 9:00 | 3.8. 9:00 |  |  |  Venäjän olympiakomitea  | 3  |  |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|   |   Venäjän olympiakomitea |  3 |  |  |  Venäjän olympiakomitea  | 3  |  |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|   |   Venäjän olympiakomitea |  3 |  |  |  |  |  |  | 7.8. 13:30 | 7.8. 13:30 |
|   |  Kanada  | 0  |  |  |  |  |  |  | 7.8. 13:30 | 7.8. 13:30 |
|   |  Kanada  | 0  |  |  |  |  |  |  |   Argentiina | 3  |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |   Argentiina | 3  |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |  Brasilia | 2  |
|   |  |  |  |  |  |  |  |  |  Brasilia | 2  |
Pudotuspelit > Ottelut > Puolivälierät

| Puolivälierät | Puolivälierät | Puolivälierät | Puolivälierät | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3.8. 9:00 | Venäjän olympiakomitea  | 3–0 |  Kanada | 25–21 | 30–28 | 25–22 | - | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 3.8. 13:00 | Japani  | 0–3 |  Brasilia | 20–25 | 22–25 | 20–25 | - | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 3.8. 17:00 | Italia  | 2–3 |  Argentiina | 25–21 | 23–25 | 22–25 | 25–14 | 12–15 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 3.8. 21:30 | Puola  | 2–3 |  Ranska | 25–21 | 22–25 | 25–21 | 21–25 | 9–15 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
Pudotuspelit > Ottelut > Välierät

| Välierät | Välierät | Välierät | Välierät | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 5.8. 13:00 | Brasilia  | 1–3 |  Venäjän olympiakomitea | 25–18 | 21–25 | 24–26 | 23–25 | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
| 5.8. 21:00 | Ranska  | 3–0 |  Argentiina | 22–25 | 19–25 | 22–25 | - | - | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
Pudotuspelit > Ottelut > Pronssiottelu

| Pronssiottelu | Pronssiottelu | Pronssiottelu | Pronssiottelu | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7.8. 13:30 | Argentiina  | 3–2 |  Brasilia | 25–23 | 20–25 | 20–25 | 25–17 | 15-13 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
Pudotuspelit > Ottelut > Loppuottelu

| Loppuottelu | Loppuottelu | Loppuottelu | Loppuottelu | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7.8. 21:15 | Ranska  | 3–2 |  Venäjän olympiakomitea | 25–23 | 25–17 | 21–25 | 21–25 | 15–12 | Raportti (Arkistoitu – Internet Archive) |
Sijoitukset

| --- | --- |
:  Ranska (FRA)
:  Venäjän olympiakomitea (ROC2)
:  Argentiina (ARG)
4.:  Brasilia (BRA)
5.:  Puola (POL)
6.:  Italia (ITA)
7.:  Japani (JPN)
8.:  Kanada (CAN)
9.:  Iran (IRI)
10.:  Yhdysvallat (USA)
11.:  Tunisia (TUN)
12.:  Venezuela (VEN)
Mitalistijoukkueiden pelaajat

| Mitali | Joukkue |
| --- | --- |
Kultaa:  Ranska (FRA)  Barthelemy Chinenyeze, Jenia Grebennikov, Jean Patry, Benjamin Toniutti, Kevin Tillie, Earvin Ngapeth, Antoine Brizard, Stephen Boyer, Nicolas Le Goff,  Dary Bultor,  Trevor Clevenot, Yacine Louati
Hopeaa:  Venäjän olympiakomitea (ROC2)  Jaroslav Podlesnyh, Artjom Volvitš, Dmitri Volkov, Ivan Jakovlev, Denis Bogdan, Pavel Pankov, Victor Polatajev, Maksim Mihailov, Jegor Kljuka, Iljas Kurkajev, Igor Kobzar, Valentin Golubev
Pronssia:  Argentiina (ARG)  Matías Sánchez, Federico Pereyra, Cristian Poglajen, Facundo Conte, Agustín Loser, Santiago Danani, Sebastián Solé, Bruno Lima, Ezequiel Palacios, Luciano de Cecco, Nicolás Méndez, Martín Ramos
Koutajoki

Koutajoki voi tarkoittaa seuraavia:
Koutajoki, joki Keiteleellä
Koutajoki, joki Sallassa
Koutajoki, joki Venäjällä Murmanskin alueella
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Koutajoki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kurra

Kurra tai Köhkörö on vanha suomalainen mailapeli. Peli tunnetaan myös nimillä kiekonlyönti, kiirikka, kyökkä tai keili.
Kurraa voidaan pelata esimerkiksi tiellä, jossa liikenne on vähäistä. Pelivälineinä toimivat kiekko sekä tukeva maila, seiväs, lauta tai vastaava. Kiekko on mieluiten visaisesta koivupuusta sahattu pyörä, läpimitaltaan 10–15 cm ja paksuudeltaan 2–3 cm.
Pelissä on kaksi 5–6 pelaajan joukkuetta. Joukkueiden välille vedetään poikkiviiva eli piirto, joukkeiden etäisyyden toisistaan noin 30–40 metriä. Joukkue sijoittuu niin, että sen edessä on etumies ja takana "lautamiehet". Aloittava joukkue ratkaistaan arvalla. Aloittavan joukkueen etumies heittää kiekon eli köhkörön vastapuolen alueelle joka pyrkii lyömään sen takaisin vastapuolen alueella olevista porteista jotka ovat kummankin joukkueen takana. Heittoja tehdään puoleen ja toiseen ja yritetään saada toinen puolue peräytymään määrätyn rajan taa.
Kurra mainitaan muun muassa Aleksis Kiven teoksessa Seitsemän veljestä (1870).
Kyhmykutina

Kutiavia näppylöitä ja kyhmyjä jaloissa ja kehossa
Kyhmykutina eli prurigo nodularis on sairaus, josta kärsivälle kehittyy kutiavia kyhmyjä tavallisimmin raajoihin. Niitä voi kuitenkin esiintyä myös vartalolla. Enemmistö kyhmykutinaa sairastavista on 20–60-vuotiaita ja atoopikkoja. Sairaus on yleisempi naisilla. Se voi alkaa äkisti, mutta puolilla kutina puhkeaa hitaammin viikkojen tai kuukausien kuluessa. Taudin syy on tuntematon.
Kioton pöytäkirja

Earth Summit, 1992
YK:n ilmastonmuutos­konventti
COP11: Montreal, 2005
COP13: Bali, 2007
COP15: Kööpenhamina, 2009
COP16: Cancún, 2010
Vihreä ilmastorahasto
COP21: Pariisi, 2015
Pariisin ilmastosopimus
COP26: Glasgow, 2021
COP27: Sharm el-Sheikh, 2022
COP28: Dubai, 2023
COP29: Baku, 2024
Raportit ja vetoomukset
Kioton pöytäkirja
Sternin raportti, 2006
Oregonin vetoomus
Kioton pöytäkirjan allekirjoittajamaat ja ratifiointitilanne (Tiedot maaliskuulta 2009, jonka jälkeen Kanada on eronnut sopimuksesta).
Kioton pöytäkirja (usein myös Kioton (ilmasto)sopimus) on lisäys YK:n ilmaston lämpenemistä käsittelevään sopimukseen (United Nations Framework Convention on Climate Change, UNFCCC). Pöytäkirjan tarkoituksena oli hillitä ihmisen aiheuttamaa ilmaston lämpenemistä. Kioton pöytäkirjan ratifioivat teollisuusmaat sitoutuivat vähentämään vuosien 2008–2012 kasvihuonekaasupäästönsä alle tietyn prosenttiosuuden vuoden 1990 päästöistä. Päästövähennys laskettiin viiden vuoden keskiarvona, joten yksittäisinä vuosina päästöt voivat ylittyäkin. Osuudet määritettiin valtiokohtaisesti hiilidioksidiekvivalenttitonneina. Kioton pöytäkirja oli ensimmäinen oikeudellisesti sitova kansainvälinen sopimus kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisestä.
Kioton pöytäkirja hyväksyttiin vuonna 1997. Venäjän duuma ratifioi pöytäkirjan lokakuussa 2004, minkä myötä se astui lopullisesti voimaan 16. helmikuuta 2005. Australia ratifioi pöytäkirjan 3. joulukuuta 2007. Yhdysvallat ei ratifioinut pöytäkirjaa. Vuoteen 2019 mennessä 192 maata oli ratifioinut pöytäkirjan.
Kaikki päästövähennyksiin sitoutuneet 36 maata saavuttivat tavoitteensa. Tosin yhdeksän maata joutui turvautumaan sopimuksen joustomekanismeihin eli rahoittamaan päästövähennyksiä muissa maissa, koska niiden omat päästöt ylittivät tavoitteen. Vuonna 2008 alkanut taloustaantuma helpotti päästöjen vähentämistä. Eniten päästöjään vähensivät entiset sosialistimaat, koska Neuvostoliiton hajoaminen pienensi niiden päästöjä 1990-luvun alussa. Vaikka Kioton pöytäkirjan ratifioineet teollisuusmaat vähensivät omia päästöjään, koko maailman päästöt kasvoivat 32 prosenttia vuodesta 1990 vuoteen 2010.
Vuonna 2012 Dohan ilmastokokouksessa päätettiin Kioton pöytäkirjan toisesta velvoitekaudesta vuosille 2013–2020. Se ei kuitenkaan tullut voimaan, koska riittävä määrä maita ei hyväksynyt sitä. Vuodesta 2020 lähtien Kioton pöytäkirjan tilalle tulee Pariisin ilmastosopimus.
Sopimus

Kioton pöytäkirja on lisäys ilmastonmuutoksen puitesopimukseen, UNFCCC:hen, joka hyväksyttiin Rio de Janeiron Ympäristö- ja kehityskonferenssissa Earth Summitissa 1992. Kaikki UNFCCC:n osapuolet voivat allekirjoittaa tai ratifioida Kioton pöytäkirjan. Kioton pöytäkirja hyväksyttiin UNFCCC:n kolmannessa osapuolikokouksessa Kiotossa, Japanissa, 11. joulukuuta 1997. Pöytäkirja astui voimaan 16. helmikuuta 2005 Venäjän ratifioitua sen. Pöytäkirjan voimaanastumiseksi vähintään 55 osapuolen oli ratifioitava pöytäkirja, ja näiden osapuolten tuli tuottaa yhdessä vähintään 55 prosenttia teollisuusmaiden (Kioton pöytäkirjassa niin sanottujen liitteen I maiden) hiilidioksidipäästöistä vuonna 1990. Venäjän ratifiointi oli ratkaiseva askel prosentuaalisen tavoitteen saavuttamisessa.
Kioton pöytäkirjan tarkoituksena oli täydentää UNFCCC:tä lisäämällä siihen laillisesti sitova lisäsopimus, jonka allekirjoittaneet valtiot sitoutuvat yhdessä taistelemaan ilmastonmuutosta vastaan ja vähentämään kasvihuonekaasupäästöjä. Tavoitteena oli vähentää päästöjä siten, että vuosien 2008 ja 2012 välillä ne ovat keskimäärin 5,2 % vuoden 1990 tasoa alemmat. Tämä tavoite koski vain teollisuusmaita. Pöytäkirja sisältää myös paljon kaikkia osapuolia koskevia toimia, kuten päästöjen seurannan ja kansallisten päästövähennysohjelmien laadinnan.
Neuvotteluja Kioton pöytäkirjan toimeenpanon yksityiskohdista on jatkettu ennen ja jälkeen pöytäkirjan hyväksymisen ilmastosopimuksen osapuolikokouksissa eli COPeissa (engl. Conference of Parties). Pöytäkirjan voimaantulon jälkeen Kioton pöytäkirjan omia osapuolikokouksia ryhdyttiin nimittämään COP/MOPeiksi (engl. Meeting of Parties). Ensimmäinen COP/MOP järjestettiin marras-joulukuussa 2005 Montrealissa.
Kehitysmaiden jättäminen pöytäkirjan velvoitteiden ulkopuolelle perustuu länsimaiseen oikeuskäsitykseen, jonka mukaan kehitysmaat eivät ole velvollisia korjaamaan ongelmaa, jota ne eivät ole itse aiheuttaneet. Vähäpäästöistä tekniikkaa kehitysmaissa pyritään lisäämään pöytäkirjassa määriteltyjen puhtaan kehityksen mekanismien avulla (engl. Clean Development Mechanism, CDM), joiden avulla teollisuusmaat voivat vähentää kehitysmaihin tekemiensä investointien päästövaikutukset omista velvoitteistaan. Vastaavaa ideaa sovelletaan teollisuusmaiden kesken yhteistoteutuksen (engl. Joint Implementation, JI) avulla. Lisäksi päästökaupan avulla päästöoikeuksia voidaan myydä valtiolta toiselle, jolloin päästövähennykset voidaan tehdä kustannustehokkaasti ja vähentää päästöjä siellä, missä se on edullisinta.
Noudattaminen

Kioton pöytäkirjassa 38 teollisuusmaata sitoutui vähentämään kasvihuonekaasupäästöjään. Koska Yhdysvallat ei ratifioinut sopimusta ja Kanada erosi siitä, sitova päästövähennystavoite jäi voimaan 36 maalle. Kaikki 36 maata saavuttivat tavoitteensa. Yhdeksän maata (Espanja, Islanti, Itävalta, Japani, Liechtenstein, Luxemburg, Norja, Sveitsi ja Tanska) joutui turvautumaan sopimuksen joustomekanismeihin eli rahoittamaan päästövähennyksiä muissa maissa, koska niiden omat päästöt ylittivät tavoitteen. Ylitykset olivat kuitenkin hyvin pieniä.
Suomen päästövähennystavoite oli nolla prosenttia, eli päästöt piti leikata samalle tasolle kuin vuonna 1990. Suomen toteutunut päästövähennys oli 5,5 prosenttia. Kaikkein suurimmat päästövähennykset saavutti Ukraina: 57,1 prosenttia. Myös Ukrainan päästövähennystavoite oli nolla prosenttia.
Yhdysvaltain ja Kanadan poisjäännin jälkeen 36 maan päästövähennystavoite oli yhteensä 4 prosenttia niiden vuoden 1990 päästöistä. Toteutunut päästövähennys oli peräti 24,2 prosenttia. Jos Yhdysvallat ja Kanada lasketaan mukaan, niin päästöt vähenivät 11,8 prosenttia. Suuret päästövähennykset johtuivat pääasiassa Neuvostoliiton romahtamisesta, joka pienensi entisten sosialistimaiden päästöjä kymmenillä prosenteilla 1990-luvun alussa. Myös vuonna 2008 alkanut taloustaantuma vähensi päästöjä huomattavasti juuri Kioton pöytäkirjan velvoitekaudella.
36 päästövähennyksiin sitoutunutta maata tuotti yhteensä vain 24 prosenttia koko maailman kasvihuonekaasupäästöistä vuonna 2010. Vaikka nämä maat vähensivät päästöjään huomattavasti Kioton velvoitekaudella, muut maat kasvattivat päästöjään niin paljon, että koko maailman päästöt kasvoivat 32 prosenttia vuodesta 1990 vuoteen 2010.
Toinen velvoitekausi

Joulukuussa 2012 Dohan osapuolikokouksessa Qatarissa päätettiin Kioton pöytäkirjan toisesta velvoitekaudesta, joka kattaa vuodet 2013–2020. EU:n tavoitteeksi tuli vähentää kasvihuonekaasupäästöjään 20 prosentilla vuoden 1990 tasosta. Toinen velvoitekausi olisi tullut voimaan, jos kolme neljäsosaa Kioton pöytäkirjan 192 osapuolesta olisi hyväksynyt sen. Ratifiointi olisi siis tarvittu 144 maalta, mutta vain 134 maata hyväksyi Dohan muutoksen lokakuuhun 2019 mennessä, joten toinen velvoitekausi ei tullut voimaan. Suurista teollisuusmaista Japani ja Venäjä olivat mukana ensimmäisellä velvoitekaudella mutta eivät hyväksyneet toista kautta.
Vuodesta 2020 lähtien Kioton pöytäkirjan tilalle tulee Pariisin ilmastosopimus, josta sovittiin 12. joulukuuta 2015. Pariisin sopimus tuli voimaan 4. marraskuuta 2016, kun riittävä määrä maita oli ratifioinut sen.
Mielipiteitä

Joidenkin mielipiteiden mukaan Kioton pöytäkirjan suora lämpenemistä rajoittava merkitys nykymuodossaan on pieni: tavoitteet ovat vaatimattomat ja päästövähennyksiin ovat sitoutuneet ainoastaan teollisuusmaat. Kehitysmaiden jättäminen aluksi pöytäkirjan ulkopuolelle on kuitenkin harkittua: samalla mallilla saatiin aikaan yleisesti toistaiseksi onnistuneimpana pidetty maailmanlaajuinen ympäristösopimus, jolla rajoitetaan otsonikerrosta vaurioittavia CFC-päästöjä.[lähde? ]
Kioton pöytäkirjan on sanottu olleen Venäjälle edullinen, koska sen on pidettävä päästöt vuoden 1990 tasolla, josta Venäjä on taloudellisesti taantunut myöhemmin. Tämän ansiosta Venäjä saa rahaa siitä, että se ei saastuta tarpeeksi. Yhdysvallat on jättäytynyt Kioton pöytäkirjan ulkopuolelle, ja Kiina luokitellaan sopimuksessa kehitysmaaksi, joten siltä ei vaadita päästövähennyksiä. Nämä kaksi ovat maailman johtavia kasvihuonepäästöjen aiheuttajia, ja näiden pois jääminen on paha takaisku sopimukselle. Australia ratifioi pöytäkirjan vasta viime tingassa, joulukuussa 2007. Ratifiointiin on voinut vaikuttaa Australiaa koetellut kuivuus sekä myös uuden pääministerin Kevin Ruddin valinta. Hän lupasi allekirjoittaa sopimuksen, jos hänet valittaisiin.
Entinen europarlamentaarikko Eija-Riitta Korhola kritisoi väitöskirjassaan Kioton pöytäkirjaa siitä, että se ei ota huomioon viennin ja tuonnin vaikutusta kunkin maan päästöihin. Teollisuusmaat ovat pysäyttäneet omien päästöjensä kasvun ulkoistamalla tuotantoaan kehitysmaihin, erityisesti Kiinaan. Jos päästöt kohdistettaisiin sille maalle, jossa tavarat kulutetaan, niin EU-maiden päästöt näyttäisivät selvästi suuremmilta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kioton sopimus englanniksi (HTML, PDF)
Ilmastonmuutosta koskeva Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimus  9. toukokuuta 1994. Finlex. Viitattu 2. heinäkuuta 2007.
Ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimuksen Kioton pöytäkirja  11. joulukuuta 1997. Finlex.
Kioton pöytäkirja ja sen mekanismit (Arkistoitu – Internet Archive) Kansalaisjärjestöjen ilmasto.org - ilmastosivuilla
Ilmastonmuutos ja ilmaston lämpeneminen
| --- | --- |
Syyt:   Kasvihuoneilmiö  Kasvihuonekaasu  Hiilidioksidi  Metaani  Auringon aktiivisuus  Ilmaston viileneminen  Milankovićin jaksot  Vulkanismi  Laattatektoniikka  Termohaliinikierto 
Vaikutukset:   Ilmastopakolaisuus  Merien happamoituminen  Merenpinnan nousu  Tulvat  Sadannan muutokset  Kuivuuskaudet  Lämpöaallot  Äärimmäiset sääilmiöt  Trooppiset hirmumyrskyt 
Tiede:   Hallitustenvälinen ilmastopaneeli IPCC  Ilmastoherkkyys  Ilmastomalli  Palautekytkennät  Kaupunkisaarekeilmiö  Keskiajan lämmin kausi  Pieni jääkausi  Hiilinielu  Otsonikato  Historialliset vaikutukset 
Keskustelu ja politiikka:   Hillitseminen  Hinku-verkosto  Sopeutuminen  Kioton sopimus  Kööpenhaminan ilmastokokous  UNFCCC  Päästökauppa  Sternin raportti  Uusiutuva energia  Energiansäästö  Oregonin vetoomus  Energiapolitiikka  Euroopan unionin energiapolitiikka  Suomen energiapolitiikka  Kiinan energiapolitiikka
Konrad III

Konrad III
Konrad III oli Saksan kuningas vuosina 1138–1152. Konradia ei koskaan kruunattu Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan keisariksi, mutta hän käytti itsestään nimitystä ”roomalaisten kuningas”. Konrad osallistui toiseen ristiretkeen. Hänen kuollessaan valtakunta oli hajoamistilassa.
Konrad III kuului Hohenstaufenien sukuun. Kuninkaana hän joutui kuluttavaan taisteluun suurvasallejaan vastaan. Kuolinvuoteellaan Konrad nimesi seuraajakseen veljenpoikansa Fredrik I Barbarossan, eikä omaa poikaansa Fredrikiä. Tapahtumalla oli vain kaksi todistajaa, joista toinen oli Fredrik I Barbarossa itse.
Kyffhäuserkreis

Kyffhäuserkreis (saks. Kyffhäuserkreis) on piirikunta Saksan Thüringenin osavaltion pohjoisosassa. Sitä ympäröivät pohjoisessa Nordhausenin piirikunta ja Saksi-Anhaltin Mansfeld-Südharzin piirikunta, idässä Saksi-Anhaltin Saalekreis ja Burgenlandkreis, etelässä Sömmerdan piirikunta ja Unstrut-Hainich-Kreis sekä lännessä Thüringenin Eichsfeldin piirikunta. Piirikunnan pinta-ala on 1 936,91 neliökilometriä ja väkiluku 75 009 asukasta. Pääkaupunki on Sondershausen.
Kyffhäuserkreisissä sijaitsevat Sondershausenin linna ja kaivos ovat suosittuja turistikohteita. Mainitsemisen arvoisia ovat myös Wiehen Modelleisenbahn, Bad Frankenhausenin panoraamamuseo, Rottlebenin Barbarossan luolat ja Kyffhäuserin muistomerkki.

Thüringenin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Altenburger Land
Eichsfeld
Eisenach
Erfurt
Gera
Gotha
Greiz
Hildburghausen
Ilm-Kreis
Jena
Kyffhäuserkreis
Nordhausen
Saale-Holzland-Kreis
Saale-Orla-Kreis
Saalfeld-Rudolstadt
Schmalkalden-Meiningen
Sömmerda
Sonneberg
Suhl
Unstrut-Hainich-Kreis
Wartburgkreis
Weimar
Weimarer Land
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Kyffhäuserkreis
Klassekampen

| Klassekampen |
| --- | --- |


Lehtityyppi:  päivälehti
Kustantaja:  omistajat: Rødt (20 %), Klassekampens Venner (17 %), Fagforbundet (15 %), Industri Energi (5 %), Fellesforbundet (5 %), Mater AS (5 %), Oktoberstiftelsen (5 %),  pienosakkaat (noin 35%)
Levikki:  23 414 (2016).
Perustettu:  1969
Päätoimittaja:  Mari Skurdal
Sitoutuneisuus:  sosialistinen
Kotikunta:  Oslo
Kotimaa:  Norja
Sivukoko:  tabloidi
Kieli:  norja
Aiheesta muualla
Klassekampen
Klassekampen on norjalainen sanomalehti, joka ilmestyy koko maassa. Se on perustettu 1969. Se oli  kuukausilehti 1969–1972 ja viikkolehti 1973–1975, minkä jälkeen se ilmestyi vuonna  1976 kaksi kertaa viikossa. Päivälehdeksi se muuttui 1. huhtikuuta 1977.
Klassekampen  omistajia ovat ammattiliitot, kuten  Fagforbundet, OktoPax ja Industri Energi, sekä puolue Rødt ja Klassekampens Venner.
Vastaavat päätoimittajat

Anders M. Andersen 1969
Anders M. Andersen ja Finn Aasheim 1969
Finn Aasheim 1969
Sigurd Allern ja Finn Aasheim 1969–1970
Sigurd Allern 1970–1972
Finn Sjue 1973–1977
Egil Fossum 1977–1978
Egil Fossum ja Sigurd Allern 1978–1979
Sigurd Allern 1979–1995
Paul Bjerke 1995–1997
Jon Michelet 1997–2002
Bjørgulv Braanen 2002–2018
Mari Skurdal 2018-
Aiheesta muualla

Klassekampenin verkkosivu
Jon Michelet, Klassekampenin päätoimittaja 1997–2002.