stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Painonnoston maailmanmestaruuskilpailut 1989

Vuoden 1989 painonnoston maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin miehille 16.–23. syyskuuta Ateenassa, Kreikassa ja naisille 24.–26. marraskuuta Manchesterissa, Isossa-Britanniassa. Miesten MM-kilpailuihin osallistui 220 nostajaa 37 maasta ja naisten MM-kilpailuihin 133 nostajaa 25 maasta. Kilpailut toimivat samalla Euroopan-mestaruuskilpailuina.
Miehet kilpailivat kymmenessä painoluokassa. Neuvostoliitto voitti viisi yhteistulosmestaruutta, Bulgaria neljä ja Turkki yhden. Naisten yhdeksästä painoluokasta Kiina voitti kahdeksan ja Bulgaria yhden.
Miesten MM-kilpailuissa uuden yhteistuloksen maailmanennätyksen teki Bulgarian Ivan Ivanov alle 52-kiloisten sarjassa tuloksellaan 272,5 kg.
Il padrone delle ferriere

| Il padrone delle ferriere |
| --- | --- |
 Pina Menichelli ja Amleto Novelli.
Ohjaaja:  Eugenio Perego
Käsikirjoittaja:  Giuseppe Maria Viti
Perustuu:  Georges Ohnetin romaaniin Rautatehtailija (1882)
Kuvaaja:  Antonio Cufaro
Pääosat:  Pina Menichelli, Amleto Novelli, Luigi Serventi, Lina Millefleurs
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Itala Film
Levittäjä:  Unione cinematografica italiana
Ensi-ilta:  25. helmikuuta 1919
Kesto:  1670/1516 metriä (75 min.)
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Il padrone delle ferriere
Il padrone delle ferriere (”Rautatehtailija”) on vuonna 1919 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Georges Ohnetin romaaniin perustuvan draaman on ohjannut Eugenio Perego. Sen pääosaa esittää Pina Menichelli.
Juoni

Omaisuutensa menettäneen markiisi Beaulieun tytär Clara joutuu luopumaan avioliittosuunnitelmistaan Blignyn herttuan kanssa. Pelastaakseen perheensä köyhyydeltä hän menee naimisiin alhaissyntyisen rautatehtailijan Filippo Derblayn kanssa. Clara ei rakasta Filippoa, mutta tämä onnistuu lopulta voittamaan hänen sydämensä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pina Menichelli  | … |  Clara de Beaulieu   |
|  Amleto Novelli  | … |  Filippo Derblay   |
|  Luigi Serventi  | … |  Blignyn herttua   |
|  Lina Millefleurs  | … |  Athenaide Moulinet   |
|  Maria Caserini-Gasperini  | … |  Beaulieun markiisitar   |
|  Myriam De Gaudi  | … |  neiti Derblay   |
|  Isabel De Lizaso  | … |     |
Tuotanto ja vastaanotto

Itala Filmin tuottama Il padrone delle ferriere perustuu ranskalaisen Georges Ohnetin aikoinaan hyvin suosittuun romaaniin Rautatehtailija (Le Maître de forges, 1882; suomennettu 1911). Romaani oli filmatisoitu ensimmäisen kerran Ranskassa vuonna 1912, ja myöhemmin siitä tehtiin vielä useita elokuvaversioita. Tuottaja Giovanni Pastronen versio oli suunniteltu erityisesti Pina Menichellin pääosaa varten. Elokuvan keskeinen teema ovat aristokraattiset ennakkoluulot ja niiden voittaminen.
Vuotta ennen ensi-iltaa alkaneen mainoskampanjan siivittämä elokuva oli valtava yleisömenestys. Aikalaiskritiikki ylisti varsinkin sen kuvausta ja Menichellin näyttelijäntyöskentelyä, tosin eräät pitivät hänen suoritustaan ulkokohtaisena ja elokuvan tarinaa heikkona. Myöhemmän arvion mukaan Eugenio Peregon ohjaustyön vahvuuksia ovat keskittyminen henkilöhahmoihin sekä Menichellin ja Amleto Novellin vastakkaiset, mutta toisiaan täydentävät näyttelijäluonteet.
Restaurointi

Il padrone delle ferriere on restauroitu vuonna 2005 Torinon kansallisen elokuvamuseon ja Bolognan elokuva-arkiston yhteistyönä. Restaurointi on nähtävissä museon Vimeo-sivustolla.
Aiheesta muualla

Il padrone delle ferriere Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Paion (runojalka)

Paion (m.kreik. παιών, paiōn tai παιάν, paian, lat. paeon, paean) on runojalka ja metron, joka on peräisin antiikin kreikkalaisesta metriikasta. Se koostuu yhdestä pitkästä ja kolmesta lyhyestä tavusta. Metron on saanut nimensä Apollonin ja Artemiin kunniaksi esitetyistä paiaaneista.
Metronia esiintyy neljässä muodossa. Niiden kaavat ovat ( = lyhyt tavu,  = pitkä tavu):
Kreikkalaisessa runoudessa käytettiin erityisesti ensimmäistä paionia. Sitä esiintyy kreikkalaisessa komediassa, muun muassa Aristofaneella, usein yhdessä creticuksen kanssa. Toinen ja kolmas paion esiintyvät lähinnä metriikan teoriassa, ja neljäs on hyvin harvinainen.
Paini kesäolympialaisissa 1968

Kesäolympialaisten 1968 painissa kilpailtiin kahdeksassa sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Menestyneimmät maat olivat neljä kultaa voittanut Japani ja kolme kultaa voittanut Neuvostoliitto.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 52 kg | Petar Kirov  Bulgaria | Vladimir Bakulin  Neuvostoliitto | Miroslav Zeman  Tšekkoslovakia |
| 57 kg | János Varga  Unkari | Ion Baciu  Romania | Ivan Kochergin  Neuvostoliitto |
| 63 kg | Roman Rurua  Neuvostoliitto | Hideo Fujimoto  Japani | Simion Popescu  Romania |
| 70 kg | Muneji Munemura  Japani | Stevan Horvat  Jugoslavia | Petros Galaktopoulos  Kreikka |
| 78 kg | Rudolf Vesper  Itä-Saksa | Daniel Robin  Ranska | Károly Bajkó  Unkari |
| 87 kg | Lothar Metz  Itä-Saksa | Valentin Oleinik  Neuvostoliitto | Branislav Simić  Jugoslavia |
| 97 kg | Bojan Radev  Bulgaria | Nikolai Jakovenko  Neuvostoliitto | Nicolae Martinescu  Romania |
| yli 97 kg | István Kozma  Unkari | Anatoli Roštšin  Neuvostoliitto | Petr Kment  Tšekkoslovakia |
Mitalistit > Vapaapaini

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 52 kg | Shigeo Nakata  Japani | Richard Sanders  Yhdysvallat | Chimedbazaryn Damdinsharav  Mongolia |
| 57 kg | Yojiro Uetake  Japani | Donald Behm  Yhdysvallat | Abutaleb Gorgori  Iran |
| 63 kg | Masaaki Kaneko  Japani | Enyu Todorov  Bulgaria | Shamseddin Seyed-Abbassi  Iran |
| 70 kg | Abdollah Movahed  Iran | Enju Văltšev  Bulgaria | Sereeter Danzandarjaa  Mongolia |
| 78 kg | Mahmut Atalay  Turkki | Daniel Robin  Ranska | Dagvasuren Purev  Mongolia |
| 87 kg | Boris Gurevitš  Neuvostoliitto | Jigjidyn Munhbat  Mongolia | Prodan Gardzhev  Bulgaria |
| 97 kg | Ahmet Ayık  Turkki | Shota Lomidze  Neuvostoliitto | József Csatári  Unkari |
| yli 97 kg | Aleksandr Medved  Neuvostoliitto | Osman Duraliev  Bulgaria | Wilfried Dietrich  Länsi-Saksa |
Oulunkylän rautatieasema

Oulunkylän rautatieasema (lyh. Olk, ruots. Åggelby järnvägsstation, ratakm 7+399) on pääkaupunkiseudun lähiliikenteen asema Suomen pääratoihin kuuluvalla rataosalla Helsinki–Riihimäki Helsingin Oulunkylässä. Se sijaitsee Käpylän ja Pukinmäen asemien välissä, noin 7 kilometriä Helsingin päärautatieasemalta pohjoiseen. Aseman ali kulkee Oulunkyläntie.
Asemalla on kaksi laituriraidetta, jotka on numeroitu numeroin 3 ja 4. Raiteelta 3 liikennöidään pohjoisen suuntaan ja raiteelta 4 Helsingin suuntaan. Asemalaiturin toisessa päässä on portaat ja hissi ja toisessa päässä tasainen nousu, jotka vievät kahteen suuntaan haarautuviin alikulkutunneleihin.
Oulunkylän asemalla pääradasta haarautui Herttoniemen satamarata. Sitä käytettiin sataman liikenteeseen vuoteen 1992 asti  ja sen jälkeen vuoteen 2012 Helsingin metron varikon huoltokuljetuksiin.
Lokakuussa 2023 liikennöinnin aloitti pikaraitiotie Raide-Jokeri, ja yksi sen pysäkeistä on sijoitettu Oulunkylän aseman viereen. Vaihtoyhteys pikaraitiotiehen tekee Oulunkylän asemasta joukkoliikenteen solmukohdan.
Historia

Oulunkylä otettiin matkustajaliikenteen käyttöön 1. lokakuuta 1881 paikallisten tilanomistajien annettua valtiolle korvauksetta maata aseman tarpeisiin. Pysäkin lähistölle nousi paljon asutusta, ja kun vuonna 1907 pysäkki korotettiin aseman arvoon, Oulunkylä sai oman asemarakennuksen. Asema sijaitsi tuolloin radan itäpuolella.
Rautatien ansiosta Oulunkylä kasvoi maalaiskylästä huomattavaksi asutuskeskukseksi. Vuonna 1906 siitä muodostettiin taajaväkinen yhdyskunta, ja samana vuonna sinne valmistui oma kirkko. Vuonna 1921 Oulunkylä irtautui Helsingin pitäjästä itsenäiseksi kunnaksi, mutta vuonna 1946 se liitettiin kokonaisuudessaan Helsingin kaupunkiin suuressa alueliitoksessa.
Tavaraliikenteen merkitys Oulunkylän asemalla vahvistui, kun rata Herttoniemen öljysatamaan avattiin vuonna 1939. Satamaradalta rakennettiin useita pistoraiteita teollisuuslaitoksille, ja raideyhteys metrovarikolle otettiin käyttöön vuonna 1977. Herttoniemen öljysataman toiminnan loppuessa satamarata tuli tarpeettomaksi, ja viimeinen juna satamaan kulki syyskuussa 1992. Entinen satamarata on nykyisin Oulunkylän aseman ja Viikin osalta runkolinja 550:n reittiä.
Oulunkylän asema muutettiin miehittämättömäksi liikennepaikaksi vuonna 1983, ja tavaraliikenne lopetettiin vuonna 1989. Vuodesta 2005 Oulunkylä on laskettu osaksi Helsingin rautatieliikennepaikkaa.
Historia > Vanha asemarakennus

Nykyisin Oulunkylän asemalla on vuonna 1922 rakennettu puinen asemarakennus.  Sen jälkeen kun Oulunkylän kautta kulkeva rata, Keravan kaupunkirata, 1990-luvulla levennettiin neliraiteiseksi, lähiliikennejunat siirtyivät kuitenkin kahdelle itäisimmälle raiteelle (raiteet 3 ja 4). Tällöin vanha asemarakennus jäi lähiliikenteen kannalta väärälle puolelle rataa ja syrjään matkustajien kulkureiteiltä. Nykyisin se ei ole enää junaliikenteen käytössä, eikä asemalla ole lipunmyyntiä. Asemarakennuksessa toimii fysio-, toiminta- ja psykoterapiapalveluita tuottava yritys nimeltään Lapsen Asema.
Asemalla pysähtyvät junat

I Helsinki–Tikkurila–Lentoasema–Huopalahti–Helsinki

K Helsinki–Kerava

P Helsinki–Huopalahti–Lentoasema–Tikkurila–Helsinki

T Helsinki–Riihimäki (yöjuna)
Linja-autoyhteydet

Helsingin linja-autot:
Helsingin sisäiset bussilinjat:
64 Rautatientori – Itä-Pakila
69 Kamppi - Jakomäki
603 Paloheinä  – Malmi
Seudulliset linja-autolinjat:
53 Arabia – Oulunkylä – Pohjois-Haaga – Pitäjänmäki – Uusmäki
Pahan ongelma

Jumalan olemassaolo
Agnostisismi
Ateismi
Deismi
Henoteismi
Monoteismi
Panenteismi
Panteismi
Polyteismi
Teismi
Jumalatodistukset
Kaikkivaltius
Kaikkivoipaisuuden paradoksi
Kosmologinen todistus
Luonnollinen teologia
Ontologinen todistus
Pahan ongelma
Teleologinen todistus
Jumalausko
Usko
Uskonnollisuus
Uskonnon alkuperä
Uskonto
Uskovainen
Jumaluusoppi
Teologia
Uskonnonfilosofia
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Pahan ongelma eli teodikean ongelma on kristinuskon oppeihin liittyvä teologinen ja uskonnonfilosofinen ongelma. Ongelma esitetään yleensä jumaluskon vastattavaksi seuraavassa muodossa: jos Jumala on täydellisen hyvä, hän haluaa poistaa pahan, jos hän on kaikkivaltias, hän pystyy poistamaan pahan. Paha on kuitenkin olemassa, joten Jumala ei voi olla samaan aikaan kaikkivaltias ja kaikkihyvä.
Ongelma

Varhaisimman tunnetun pahan ongelman muotoilun esittivät antiikin epikurolaiset. Lactantius kuvasi argumentin seuraavasti:
»Jumala joko haluaa poistaa pahat asiat mutta ei pysty tähän, tai pystyy mutta ei halua, tai ei halua eikä pysty, tai sekä haluaa että pystyy. Jos hän haluaa mutta ei pysty, silloin hän on heikko – eikä tämä päde jumaliin. Jos hän pystyy mutta ei halua, silloin hän on pahansuopa – mikä on yhtä vierasta jumalan luonnolle. Jos hän ei halua eikä pysty, hän on sekä pahansuopa että heikko, eikä näin ollen jumala. Jos hän haluaa ja pystyy, joka ainoastaan on jumalalle sopivaa, mistä kaikki pahat asiat tulevat tai miksi hän ei poista niitä?»
Pahan ongelman nimitys teodikea (kreikan sanoista theos jumala, dike oikeudenmukaisuus) on peräisin Gottfried Leibnizin teoksesta Théodicée vuodelta 1710. Teodikea merkitsee jumalan hyvyyden puolustamista pahan olemassaolosta huolimatta.
Vastauksia

Juutalais-kristillisessä teologiassa eräs mahdollinen vastaus perustuu Raamatun kertomukseen syntiinlankeemuksesta. Jumala ei poista pahuutta, koska Jumala on antanut ihmiselle vapaan tahdon: ihminen on vapaa tekemään niin kuin haluaa ja valitsemaan itse kuinka elämänsä elää. Ihminen rikkoi Jumalaa vastaan paratiisissa ollessaan maistamalla hedelmää hyvän ja pahan tiedon puusta, minkä seurauksena ihminen oppi erottamaan hyvän ja pahan. Tästä syystä ihminen karkotettiin paratiisista ja sai joitain muitakin vitsauksia kannettavakseen.
Esimerkiksi kirkkoisä Augustinus katsoi, että paha on vain hyvän puutetta; paha ei ole olemassa itsestään. Samoin pahuus on seurausta siitä, että ihmiset kääntyvät pois hyvästä. Näin pahan alkuperä on ihmisten vapaassa tahdossa.
Moderni ortodoksinen teologi Kallistos Ware kirjoittaa kirjassaan myös "hyvän ongelmasta": siitä, että on pahan ongelma, seuraa, että on myös hyvän ongelma.
Yksi vastaus maailmassa ilmenevään pahuuteen liittyy siihen, että tämä maailma on puutteineenkin paras mahdollinen. Tätä ehdotti esimerkiksi Leibniz. Taustalla on ajatus siitä, että toimiakseen maailmassa on välttämättä tiettyjä ongelmia.  Esimerkiksi jos ajatellaan, että lapsi ei saa kärsiä, niin joudutaanko ihmisen vapautta rajoittamaan merkittävästi? Saako lapsi koskea pistorasiaan, josta seuraa mahdollista kärsimystä. Vai pitäisikö Jumalan rajoittaa tätä mahdollisuutta? Tai missä iässä (jos lapsi ei saa kärsiä) kärsimys olisi oikeutetumpaa?
Kristinuskossa on myös korostettu vastauksien sijaan kärsimyksen kestämistä, voittamista ja lohdutusta. Jumala on vastuussa luomastaan maailmasta, mutta Jumala on myös Hän joka vapahtaa. Jumala suostuu luomansa maailman ehtoihin ja kärsii itse Kristuksessa. Kärsivän Kristuksen katsominen auttaa kärsivää.
1900-luvun teologisessa keskustelussa yleinen linja on ollut, että jo Leibnizin esillä pitämä ja Alvin Plantingan tarkemmin analysoima vapaan tahdon arvoon nojaama vastaus onnistuu vastaamaan teodikea-ongelman loogiseen puoleen. On siis loogisesti mahdollista, että on paljon pahaa ja kaikkivaltias ja hyvä Jumala, mikäli vapaa tahto – josta pahuus juontuu – on niin arvokasta, että se ikään kuin kuittaa kaikki pahat seurauksensa. Erillinen kysymyksensä on, onko tämä lopullinen ratkaisu ongelmaan, vaikka se vaikuttaakin loogisesti pätevältä. Vastaus ei selitä pahuutta, joka ei vaikuta intentionaaliselta, kuten luonononnettomuuksien aiheuttamaa kärsimystä tai huonon tuurin aiheuttamia onnettomuuksia. Plantinga on kirjoittanut, että nämäkin asiat saattaisivat olla aiottuja, mikäli niiden takana ovat saatanalliset voimat, kuten jo Augustinus arveli.
Kirjallisuutta

Junkkaala, Eero: Miksi Jumala sallii pahan? Vastauksia Raamatun vaikeisiin kysymyksiin.  Helsinki:  Kirjapaja, 2002.  ISBN 951-625-854-9
Aiheesta muualla

Beebe, James R.: The Logical Problem of Evil The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Tooley, Michael: Problem of Evil The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Trakakis, Nick: The Evidential Problem of Evil The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Minna Painilainen-Soon

Minna Mari Painilainen-Soon (o.s. Painilainen, s. 12. heinäkuuta 1964 Turku) on suomalainen, Turun Urheiluliittoa edustanut pikajuoksija.
Painilainen-Soon kuului Suomen 4 × 100 metrin viestijuoksujoukkueeseen, joka karsiutui alkuerissä Barcelonan olympialaisissa 1992. Tokion MM-kilpailuissa 1991 hän kuului välierissä Suomen-ennätysajalla 43,73 s karsiutuneeseen pikaviestijoukkueeseen. Hän edusti Suomea viidessä maaottelussa.
Painilainen-Soon voitti Suomen-mestaruuden 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuosina 1990, 1991 ja 1992. Hän saavutti viestissä SM-pronssia vuonna 1988. Henkilökohtaisen SM-mitalin hän saavutti 100 metrin juoksussa kahdesti: hopeaa vuonna 1988 ja pronssia vuonna 1991. Turun Urheiluliiton joukkueessa hän juoksi 4 × 100 metrillä seurajoukkueiden Suomen-ennätyksen 45,57 s.
Ammatiltaan Minna Painilainen-Soon on peruskoulun maantiedon ja biologian lehtori.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metriä: 11,65 (1992)
200 metriä: 24,21 (1991)
Aiheesta muualla

Minna Painilainen-Soon Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics
Paini kesäolympialaisissa 1964

Kesäolympialaisten 1964 painissa kilpailtiin kahdeksassa sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Menestynein maa oli viisi kultaa voittanut isäntämaa Japani.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 52 kg | Tsutomu Hanahara  Japani | Angel Kerezov  Bulgaria | Dumitru Pirvulescu  Romania |
| 57 kg | Masamitsu Ichiguchi  Japani | Vladlen Trostyansky  Neuvostoliitto | Ion Cernea  Romania |
| 63 kg | Imre Polyák  Unkari | Roman Rurua  Neuvostoliitto | Branislav Martinovic  Jugoslavia |
| 70 kg | Kazim Ayvaz  Turkki | Valeriu Bularca  Romania | David Gvantseladze  Neuvostoliitto |
| 78 kg | Anatoli Kolesov  Neuvostoliitto | Kiril Todorov  Bulgaria | Bertil Nyström  Ruotsi |
| 87 kg | Branislav Simić  Jugoslavia | Jiří Kormaník  Tšekkoslovakia | Lothar Metz  Saksa |
| 97 kg | Boyan Radev  Bulgaria | Per Svensson  Ruotsi | Heinz Kiehl  Saksa |
| yli 97 kg | István Kozma  Unkari | Anatoli Roštšin  Neuvostoliitto | Wilfried Dietrich  Saksa |
Mitalistit > Vapaapaini

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 52 kg | Yoshikatsu Yoshida  Japani | Chang Chang-Sun  Etelä-Korea | Said Ali Akbar Heidari  Iran |
| 57 kg | Yojiro Uetake  Japani | Hüseyin Akbas  Turkki | Aydyn Ibragimov  Neuvostoliitto |
| 63 kg | Osamu Watanabe  Japani | Stancho Ivanov  Bulgaria | Nodar Khokhašvili  Neuvostoliitto |
| 70 kg | Enju Văltšev  Bulgaria | Klaus Rost  Saksa | Iwao Horiuchi  Japani |
| 78 kg | Ismail Ogan  Turkki | Guliko Sagaradze  Neuvostoliitto | Mohammad Ali Sanatkaran  Iran |
| 87 kg | Prodan Gardžev  Bulgaria | Hasan Güngör  Turkki | Daniel Brand  Yhdysvallat |
| 97 kg | Aleksandr Medved  Neuvostoliitto | Ahmet Ayık  Turkki | Said Mustafov  Bulgaria |
| yli 97 kg | Aleksandr Ivanitsky  Neuvostoliitto | Lyutvi Dzhiber  Bulgaria | Hamit Kaplan  Turkki |
Siperianlepinkäinen

| Siperianlepinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Lepinkäiset Laniidae
Suku::  Lepinkäiset Lanius
Laji::  cristatus
Kaksiosainen nimi
 Lanius cristatus  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Siperianlepinkäinen Wikispeciesissä   Siperianlepinkäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Siperianlepinkäinen (Lanius cristatus) on aasialainen lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu, joka risteytyy joskus pikkulepinkäisen kanssa.
Tuntomerkit

Siperianlepinkäinen on 17,5–20 cm pitkä. Koiraalla on punaruskea selkäpuoli, musta naamari, leveä valkoinen silmäkulmanjuova ja valkoinen kurkku. Vatsapuoli on syvän kellanruskea. Sukupuolet ovat lähes samannäköiset, mutta koiraan naamari on mustempi ja naaraan rinnassa on aina heikkoa poikkijuovitusta.
Levinneisyys

Siperianlepinkäinen pesii Itä- ja Pohjois-Aasiassa ja talvehtii Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Euroopassa laji on harvinainen harhailija. Esiintyy harvoin Länsi- ja Etelä-Alaskassa sekä on harhaillut Kaliforniaan asti. Lajin kokonaispopulaatiota ei tiedetä, mutta laji on luokiteltu elinvoimaiseksi. Suomessa havaittiin syksyllä 2021 yksittäinen siperianlepinkäisharhailija.
Elinympäristö

Siperianlepinkäinen pesii soilla, metsäaukioilla ja metsäaroilla.
Paini kesäolympialaisissa 1980

Kesäolympialaisten 1980 painissa kilpailtiin kymmenessä sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Menestynein maa oli 12 kultamitalia voittanut isäntämaa Neuvostoliitto.
Mitalistit > Kreikkalais-roomalainen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 48 kg | Žaksylyk Uškempirov  Neuvostoliitto | Constantin Alexandru  Romania | Ferenc Seres  Unkari |
| 52 kg | Vakhtang Blagidze  Neuvostoliitto | Lájos Racz  Unkari | Mladen Mladenov  Bulgaria |
| 57 kg | Šamil Serikov  Neuvostoliitto | Jozef Lipien  Puola | Benni Ljungbeck  Ruotsi |
| 62 kg | Stylianos Migiakis  Kreikka | István Tóth  Unkari | Boris Kramorenko  Neuvostoliitto |
| 68 kg | Stefan Rusu  Romania | Andrzej Supron  Puola | Lars-Erik Skiöld  Ruotsi |
| 74 kg | Ferenc Kocsis  Unkari | Anatoli Bykov  Neuvostoliitto | Mikko Huhtala  Suomi |
| 82 kg | Gennadi Korban  Neuvostoliitto | Jan Dolgowicz  Puola | Pavel Pavlov  Bulgaria |
| 90 kg | Norbert Növényi  Unkari | Igor Kanygin  Neuvostoliitto | Petre Dicu  Romania |
| 100 kg | Georgi Raikow  Bulgaria | Roman Bierla  Puola | Vasile Andrei  Romania |
| yli 100 kg | Aleksandr Koltšinski  Neuvostoliitto | Alexander Tomov  Bulgaria | Hassan Bechara  Libanon |
Mitalistit > Vapaapaini

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| 48 kg | Claudio Pollio  Italia | Se Hong-Jang  Pohjois-Korea | Sergei Kornilajev  Neuvostoliitto |
| 52 kg | Anatoli Beloglazov  Neuvostoliitto | Wladyslaw Stecyk  Puola | Nermedin Selimov  Bulgaria |
| 57 kg | Sergei Beloglazov  Neuvostoliitto | Ho Hyong-Li  Pohjois-Korea | Dugarsürengiin Oyuunbold  Mongolia |
| 62 kg | Magomet-Gasan Abušev  Neuvostoliitto | Mischo Dukov  Bulgaria | Georges Hazionides  Kreikka |
| 68 kg | Saipulla Absaidov  Neuvostoliitto | Iwan Jankow  Bulgaria | Šaban Sejdi  Jugoslavia |
| 74 kg | Valentin Raitschev  Bulgaria | Jamtsying Dawaajaw  Mongolia | Dan Karabin  Tšekkoslovakia |
| 82 kg | Ismail Abilov  Bulgaria | Mahomet Arazilow  Neuvostoliitto | István Kóvacs  Unkari |
| 90 kg | Sanasar Oganisjan  Neuvostoliitto | Uwe Neupert  Itä-Saksa | Alexander Cichon  Puola |
| 100 kg | Ilja Mate  Neuvostoliitto | Slavtscho Tschervenkov  Bulgaria | Julius Strnisko  Tšekkoslovakia |
| yli 100 kg | Soslan Andijev  Neuvostoliitto | József Balla  Unkari | Adam Sandurski  Puola |
Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias

| Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias> A Nightmare on Elm Street 4: The Dream Master |
| --- | --- |
 Suomalainen elokuvajuliste.
Ohjaaja:  Renny Harlin
Käsikirjoittaja:  Brian Helgeland  Ken Wheat   Jim Wheat William Kotzwinkle
Tuottaja:  Robert Shaye Rachel Talalay
Säveltäjä:  Craig Safan
Kuvaaja:  Steven Fierberg
Leikkaaja:  Michael N. Knue   Jack Tucker Chuck Weiss
Pääosat:  Robert Englund   Alice Wilcox   Danny Hassel   Ken Sagoes   Rodney Estman   Ken Wheat
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Heron Communications Smart Egg Pictures
Levittäjä:  New Line Cinema
Ensi-ilta:   19. elokuuta 1988    16. joulukuuta 1988
Kesto:  93 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  13 miljoonaa $
Tuotto:  49,3 miljoonaa $
Edeltäjä:  Painajainen Elm Streetillä 3 – Unien soturit
Seuraaja:  Painajainen Elm Streetillä 5 – Painajaisten lapsi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias (engl. A Nightmare on Elm Street 4: The Dream Master) on yhdysvaltalainen slasher-kauhuelokuva vuodelta 1988. Se on Painajainen Elm Streetillä -elokuvasarjan neljäs osa ja sen on ohjannut suomalainen Renny Harlin. Elokuva julkaistiin Suomessa alun perin leikattuna, mutta on sittemmin julkaistu myös leikkaamattomana. Yhdysvalloissa elokuva oli lipputulollisesti koko elokuvasarjan menestynein elokuva vuoteen 2003 asti, jolloin Freddy vs. Jason rikkoi tämän ennätyksen. Elokuvan visuaalisen tyylisuuntansa vuoksi sitä on monesti mielletty eräänlaiseksi elokuvasarjan "MTV-painajaiseksi" sen muistuttaessa leikkauksiltaan musiikkivideota.
Juoni

Kristen, Joey ja Kincaid elävät kauhean mielisairaalahoidon jälkeen normaalia elämää. Silti Kristen näkee yhä outoja unia Freddy Kruegerista, kunnes Freddy herää henkiin ja surmaa Joeyn ja Kincaidin. Lopulta hän tappaa myös Kristenin. Alice todistaa Kristenin kuoleman. Hieman tapaturman jälkeen Alice huomaa, että Freddy siirtyy Alicen unista suoraan myös muiden uniin.