stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maksa
Sairaudet

Maksaa ja maksasairauksia tutkiva lääketieteen ala on hepatologia.
Yleisin maksan sairauksista on rasvamaksa, jossa maksaan kertyy rasvaa ja maksa saattaa suureta. Arvioidaan, että rasvamaksa on aikuisväestöstä noin 25 %:lla.
Muita yleisiä maksasairauksia ovat hepatiitit eli maksatulehdukset ja maksan kasvaimet, kuten hepatosellulaarinen karsinooma, tavallisin primaarinen maksasyöpätyyppi. Muita maksasyöpiä ovat esimerkiksi pienten lasten hepatoblastoomat. Syöpä voi lähteä myös maksan sisäisistä sappiteistä, jolloin puhutaan kolangiokarsinoomasta eli sappitiesyövästä. Lisäksi on yleistä, että muut syöpätaudit lähettävät maksaan etäpesäkkeitä. Maksassa tapahtuviin hyvänlaatuisiin muutoksiin lukeutuvat fokaalinen nodulaarinen hyperplasia, maksan hemangiooma ja maksan adenooma.
Monet maksasairaudet ovat alkoholin liiallisen käytön seurausta. Alkoholimaksasairaus jakautuu rasvamaksaan, alkoholihepatiittiin ja maksakirroosiin. Maksa voi palautua rasvamaksasta ja hepatiitista, mutta kirroosi on peruuttamaton maksavaurio, joka yleensä on seurausta yli vuosikymmenen jatkuneesta suurkulutuksesta.
Kirroosi on monen maksasairauden loppuvaihe. Sitä voivat aiheuttaa alkoholin suurkulutuksen lisäksi esimerkiksi hepatiitit ja harvinainen primaarinen biliaarinen kirroosi. Siinä toimivaa maksakudosta tuhoutuu ja maksan toiminta heikkenee. Seurauksena on usein vakavia komplikaatioita kuten askitesta, maksan aiheuttama munuaisvaurio, maksaperäinen aivosairaus ja maksasyöpä.
Harmittomassa, melko yleisessä Gilbertin syndroomassa maksan kyky sitoa bilirubiinia on heikentynyt.
Mahdollisia maksasairauksien oireita ovat esimerkiksi keltaisuus, kutina ja hepatomegalia eli maksan suureneminen.
Vakavia maksasairauksia hoidetaan maksansiirroilla. Ensimmäinen siirto tehtiin Yhdysvalloissa vuonna 1967. Maksansiirron aiheena voi olla paitsi krooninen, vakava maksasairaus, myös akuutti maksan vajaatoiminta, jonka saattaa aiheuttaa esimerkiksi sienimyrkytys. Usein akuutin vajaatoiminnan syy jää tuntemattomaksi. Alkoholista johtuvaa maksakiirroosia vain harvoin hoidetaan maksansiirrolla, sillä alkoholimaksakirroosipotilaan on oltava ennen maksansiirtojonoon pääsyä noin kuusi kuukautta ilman alkoholia.
Maksakokeet

Maksan toimintaa voidaan tutkia verinäytteistä monipuolisesti. Tyypillisiä tutkittavia ovat ALAT-, ASAT-, AFOS-, GT- ja bilirubiiniarvot. GT-arvoa nostaa tyypillisimmin pitkään jatkunut alkoholin liikakäyttö. ALAT- ja ASAT-arvot nousevat muun muassa maksatulehduksissa ja AFOS-arvo sappitaudeissa sekä maksassa sijaitsevan kasvaimen seurauksena. Sapen kulun estyminen nostaa bilirubiiniarvoa, jonka selvä kohoaminen näkyy keltaisuutena.
Maksa ruokana

Eri eläinlajien maksoja käytetään ruoanlaitossa monissa kulttuureissa. Tunnettuja ruokalajeja, joissa maksaa käytetään, ovat muiden muassa maksalaatikko, maksapasteija, maksamakkara, hanhenmaksa ja maksa sipulin kanssa (mm. Fegato alla Veneziana). Kalan maksasta valmistettavaan kalanmaksaöljyyn on tutkimuksissa yhdistetty useita terveyshyötyjä. Maksassa on niin runsaasti A-vitamiinia, että sitä pitäisi syödä enintään kerran viikossa.
Joidenkin lajien, kuten jääkarhujen, maksoissa on niin paljon retinolia, että syöminen voi johtaa A-hypervitaminoosiin ja vakaviin oireisiin, jopa kuolemaan.
Ruoansulatuselimistö
suu
nielu
kupu
ruokatorvi
pötsi
verkkomaha
satakerta
mahalaukku
haima
sappirakko
maksa
ohutsuoli
paksusuoli
pohjukaissuoli
peräsuoli
peräaukko
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maksa on elimistömme painavin sisäelin Yle Oppiminen.
OpetusTV, biologia: Maksa
Terveyskirjasto Ilari Paakkari: Rautalääkitys – muista hepsidiini! (Arkistoitu – Internet Archive)
Pitkä häntä

Esimerkkikuvaaja, jossa tuotteet on lajiteltu suosituimmuusjärjestykseen. Vasemmalla suositut tuotteet, oikealla pitkä häntä. Vaikka suosittuja tuotteita on vähän ja pitkä häntä on kapea, kummankin kuvaajan puoliskon pinta-alat ovat samat.
Pitkä häntä (engl. long tail) tarkoittaa tuotevalikoiman monipuolista mutta vähän myyvää osuutta. Internet mahdollistaa pitkä häntä -tuotteiden myynnin kannattavasti. Käsitteen on esitellyt Chris Anderson vuonna 2004. Anderson on käsitellyt termiä laajemmin kirjassaan Pitkä häntä: Miksi tulevaisuudessa myydään vähemmän enempää vuodelta 2006.
Pitkä häntä -ilmiön mahdollistaa jakelun, valmistuksen ja markkinoinnin tehostuminen teknisen kehityksen seurauksena. Tarjonnan häntä on muuttunut aikaisempaan verrattuna pitkäksi, se on taloudellisesti yritysten tavoitettavissa ja aikaisemmin kannattamattomat markkina-aukot voivat muodostaa merkittävät markkinat.
Pitkä häntä -ilmiö saavutetaan silloin, kun markkina-aukkojen saavuttamisen kustannukset alenevat demokratisoimalla tuotanto- ja jakeluvälineet sekä saattamalla yhteen tarjonta ja kysyntä. Wikipedia on esimerkki käyttäjätuotannosta, jossa artikkelien julkaisijoilla ja korjaajilla on taipumus suhtautua aiheeseen innokkaasti, motivoituneesti ja vapautuneesti. Vertaistuotannon suurin motivoiva tekijä on maine.
Pitkä häntä -ilmiön ominaisuudet

Hittien osuus markkinoiden tarjonnasta on lukumääräisesti pienempi kuin muiden tuotteiden.
Kustannukset, joita vaaditaan markkina-aukkojen saavuttamiseksi laskevat parhaassa tapauksessa minimaalisiksi.
Tarvittavat työkalut ja menetelmät, joilla asiakkaat voivat tavoittaa tarjonnan.
Kysyntäkäyrän painopisteen tasapainoittuminen hittien ja pitkän hännän -tuotteiden välillä markkinoiden vakiinnuttua.
Pitkän hännän tuotteet muodostavat kannattavat markkinat hittituotteiden tavoin.
Täydellinen saatavuus näyttää lopuksi tuotteiden todellisen kelpoisuuden markkinoilla, koska kysyntää vääristävät tekijät ovat poistuneet.
Mika Maliranta

Mika Juhani Maliranta (s. 3. toukokuuta 1968 Kotka) on suomalainen taloustieteilijä, filosofian tohtori ja Laboren johtaja vuodesta 2021.
Tausta

Maliranta on kotkalaisesta työläisperheestä. Hän opiskeli tilastotiedettä ja sosiologiaa ja jälkimmäisestä kiinnostunut mutta päätyi taloustieteilijäksi professori Matti Pohjolan rekrytoitua hänet tutkimusprojektiin valtiotieteellisen hississä.
Ura

Maliranta on työskennellyt vuodesta 2009 tutkimusjohtajana Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksessa ja osa-aikaisena professorina Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulussa. Kun hänet valittiin Palkansaajien tutkimuslaitoksen (PT) eli nykyisen Laboren johtajaksi vuonna 2021, hän päätti työnsä Kilpailu- ja kuluttajaviraston tutkimusprofessorina mutta jatkoi yhä Jyväskylän yliopiston osa-aikaisena taloustieteen professorina.
Maliranta on tutkinut muun muassa talouskasvua, tuottavuutta, työntekijöiden liikkuvuutta, innovaatioita ja kilpailua. Mediassa hän on profiloitunut luovan tuhon puolestapuhujana.
Maliranta valmistui maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1993 ja lisensiaatiksi 1997. Hän väitteli tohtoriksi kansantaloustieteestä Helsingin kauppakorkeakoulussa vuonna 2003.
Malirannan ja Ari Hyytisen teos Yritysjohdon taloustiede: Yritykset taloudessa ja taloustieteessä on valintakoekirjana kauppatieteellisen alan yhteisvalinnan valintakokeessa vuonna 2016.
Talouspoliittisia näkemyksiä

Maliranta sanoo olevansa oikeistodemari. Hänellä on aina ollut John Rawlsin oikeudenmukaisuuskäsitys: ”Kaikista heikoimmilla olevien asema pitäisi olla mahdollisimman hyvä.” Ihannemaailmassa ei olisi tuloeroja, mutta todellisuudessa pitää ottaa kannustimet huomioon, ja koska jotkut pitävät enemmän vapaa-ajasta tai eri asioista, tuloerot ovat väistämättömiä. Hänestä pohjoismaisen hyvinvointivaltion turvaamiseen kuuluu pitää talous kunnossa. Huoltosuhde, eläkepommi ja jossain määrin velkaantuminenkin huolestuttavat häntä. Keväällä 2022 hän arvioi, ettei Suomessa tulisi tuolloin ryhtyä veronkevennyksiin.
Yksityiselämä

Malirannan puoliso on toimittaja Krista Taubert.
Julkaisuja

Luovan tuhon tie kilpailukykyyn. Miten innovointi vaikuttaa yrityksiin, kansantalouteen ja kansalaisiin.  Julkaisumonistamo Eteläranta Oy, Helsinki:  Tehokkaan Tuotannon Tutkimussäätiö, 2014.  ISBN 978-952-67583-4-3  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Kilpailu, innovaatio ja tuottavuus.  Helsinki:  Elinkeinoelämän Tutkimuslaitos ETLA, 2007.  ISBN 978-951-628-457-9  Teoksen verkkoversio.
Malirannan tutkimukset IDEASissa
Mallos (kaupunki)

| Mallos> Μαλλός.Sijainti |
| --- | --- |
 Mallos
Koordinaatit:  36°45′26″N, 35°29′12″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Kızıltahta, Adana
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kilikia
Aiheesta muualla
  Mallos Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mallos (m.kreik. Μαλλός, lat. Mallus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Kilikiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Adanan maakunnan Kızıltahtan kylää.
Maantiede

Mallos sijaitsi Kilikian rannikolla Pyramos-joen (nyk. Ceyhan) varrella jonkin verran sisämaahan sen suusta ja noin 29 kilometriä lounaaseen Mopsuestiasta, joka tunnettiin myös nimellä ”Seleukeia Pyramoksen varrella” (Seleucia ad Pyramum). Kaupunki on paikannettu joen vanhan ja nykyisen suu-uoman väliseen risteyskohtaan. Klaudios Ptolemaios vaikuttaa erehtyneen sanoessaan, että Mallos olisi sijainnut jonkun matkan päässä joesta.
Malloksen kaupunkivaltioon kuuluneen alueen kokoa ei tunneta. Kaupungin satamana toimi joen suussa sijainnut Magarsa (myös Magarsos, Megarsos), jonka paikalle myöhemmin perustettiin Antiokheia (”Antiokheia Pyramoksen varrella”, Antiochia ad Pyramum). Myöhemmässä vaiheessa Malloksella vaikuttaa olleen toinenkin satama, joka tunnettiin latinaksi nimellä Portus Palorum ja vielä keskiajalla nimellä Malo.
Historia

Mallos perustettiin kreikkalaisen perinteen mukaan jo pronssikaudella. Sen perustajina pidettiin Mopsosta ja Amfilokhosta, jotka kummakin olivat tietäjiä. Myöhempinäkin aikoina kaupungissa oli Amfilokhoksen kultti ja oraakkeli. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymejä Mallōtēs (Μαλλώτης) ja Marlotas (Μαρλότας).
Mallos oli suhteellisen merkittävä kaupunki, mutta sen vaiheista tiedetään vain vähän. Kaupunki löi omaa persialaisen standardin mukaista hopearahaa 400-luvulta eaa. lähtien. Aleksanteri Suuri valtasi Malloksen vuonna 333 eaa. Hän lievensi Malloksen veroja, koska kaupunkia pidettiin perustamismyyttinsä vuoksi alkuperältään argoslaisena. Antiokhos IV:n perustettua Antiokheian kaupungin sekä Mallos että sen satama Magarsa tulivat osaksi uutta kaupunkia.
Malloksesta oli kotoisin 100-luvulla eaa. elänyt grammaatikko ja filosofi Krates. Pompeius asutti Mallokseen entisiä merirosvoja vuonna 67 eaa. Myöhäisantiikin aikana Mallos kävi rajariitoja Tarsoksen kanssa. Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli piispanistuin. Sen historia päättyy seudun arabivalloitukseen. Nykyisin Mallos on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin (Mallus, Mallotanus, Mallensis).
Rakennukset ja löydökset

Mallokseen liittyvät arkeologiset löydöt ajoittuvat pääasiassa roomalaiselle kaudelle. Kaupungin paikan läheltä on löydetty muun muassa Mallokseen viittaava piirtokirjoitus, roomalaisaikainen silta sekä uudelleenkäytettyjä antiikin aikaisia rakennuskiviä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mallos Wikimedia Commonsissa
Lyydian satraappi Tiribazoksen Malloksessa lyöttämä stateeri, n. 384–383 eaa. Kuvituksessa kotkaa kädessä pitävä Baal ja tekstit ΜΑΡ ja TRBZW  (arameaa) sekä Ahura Mazda.
Malloksen lyömä trihemitetartemorion, n. 385–333 eaa.
Makarios III

| Makarios III |
| --- | --- |
 Makarios III  New Yorkissa vuonna 1962.
Kyproksen ortodoksisen kirkon arkkipiispa
 1950–1977  
Edeltäjä:  Makarios II
Seuraaja:  Chrysostomos I 
Kyproksen tasavallan presidentti
 16. elokuuta 1960 – 15. heinäkuuta 1974 (syrjäytettiin)  
Seuraaja:  Níkos Sampsón (juntta)
Kyproksen tasavallan presidentti
 7. joulukuuta 1974 (palasi valtaan) – 3. elokuuta 1977  
Edeltäjä:  Gláfkos Klirídis
Seuraaja:  Spýros Kyprianoú
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. elokuuta 1913  Páfos, Brittiläinen Kypros
Kuollut: 3. elokuuta 1977 (63 vuotta)  Nikosia, Kyproksen tasavalta
Ammatti:  teologi
Arvonimi: arkkipiispa
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Uskonto:  ortodoksi
 Nimikirjoitus
Makarios III (kreik. Μακάριος Γ, synt. Michaíl Christodoúlou Moúskos, Μιχαήλ Χριστοδούλου Μούσκος, 13. elokuuta 1913 – 3. elokuuta 1977) oli Kyproksen ortodoksisen kirkon arkkipiispa 1950–1977 ja ensimmäinen Kyproksen tasavallan presidentti 1960–1977.
Varhaiset vuodet

Makarios syntyi köyhään perheeseen, jonka isä työskenteli paimenena. Makarios opiskeli teologiaa Kreikassa ja muissa maissa ja piti yllä hyviä suhteita muun muassa Kirkkojen maailmanneuvostoonselvennä. Hänet vihittiin papiksi 1946, piispaksi 1948 ja arkkipiispaksi 1950.
Mukaan politiikkaan ja énosis

Makarios oli vuodesta 1950 brittien kruununsiirtomaan kyproksenkreikkalaisten henkinen johtaja ja halusi maan liittämistä Kreikkaan eli énosista ja tuki vastarintaliike / terroristijärjestö EOKAa. Britannia oli haluton luopumaan tärkestä itäisen Välimeren omistuksestaan, vaikka Kreikka vei Kyproksen kiistan 1954 YK:honlähde?.
Kreikan pääministeri Konstantínos Karamanlísin johdolla énosis hylättiin, sillä Kyproksen itsenäisyyden toteuttaminen asetettiin sen edelle. Asiasta solmittiin vuonna 1959 Zürichin sopimus ja Lontoon sopimus Turkin, Kreikan ja Ison-Britannian sekä Kyproksen eri väestöryhmien kesken. Sopimusten mukaan saari itsenäistyisi eikä sitä jaettaisi kahtia. Parlamentin ja hallituksen jako oli tasan eri kansallisuuksien kesken. Britannia sai pitää kaksi sotilastukikohtaansa saarella.lähde?
Karkotus Seychelleille

Britit karkottivat Makarioksen Kyprokselta 1956 Seychelleille.
Maanpakonsa aikana Makarios rakastui Seychelleihin ja sen ihmisiin haaveillen, että voisi jonain päivänä eläköityä sinne. Hän kirjoitti tuntemuksistaan mm. seuraavasti:
»Olen käynyt monissa paikoissa ympäri maailmaa ja voin liioittelematta sanoa, että Seychelleihin kuuluvat kauneimmat paikat, jotka olen koskaan nähnyt.»
Makariosin palatessa Kyprokselle 1. maaliskuuta 1959 hänet otettiin Nikosiassa vastaan sankarina. Häntä oli vastaanottamassa arviolta 2/3 saaren kreikkalaisväestöstä. Joulukuussa 1960 hänet valittiin itsenäistyneen Kyproksen ensimmäiseksi presidentiksi ja 1964 maahan tuli YK:n rauhanturvajoukkojalähde?.
Presidenttinä

Politiikassaan Makarios suuntautui Kansainyhteisöön ja Sitoutumattomien maiden liikkeeseen. Hänen osallistumisensa sitoutumattomien maiden kokoukseen Belgradissa syyskuussa 1961 hermostutti sekä Lontoon että Washingtonin. Yhdysvalloissa Makariosia alettiin epäillä kommunistien kannattajaksi, ja tietyissä piireissä häntä nimitettiin ”Välimeren Castroksi”. Yhdysvallat pelkäsi saaren jäävän Neuvostoliiton käsiin, jos britit vetäisivät joukkonsa, kuten pääministeri Harold Wilson oli ehdottanut. Siksi Yhdysvallat oli jo 1964 lähtien suunnitellut saaren jakoa ja pohjoisosan antamista Turkille.
Makarioksen presidenttikauden aikana väkivalta jatkui kreikkalaisten ja turkkilaisten välillä. Vuonna 1963 Makarios ehdotti perustuslain muutosta, joka olisi poistanut Zürichin ja Lontoon sopimuksiin kirjatut etniset kiintiöt. Hänen mukaansa yhteisöt olisivat sen ansiosta lähentyneet ja hallinnon toiminta olisi tehostunut. Turkkilaiset pitivät sitä asemansa heikentämisyrityksenä, ja pian puhkesi taisteluja. Britannian joukot jakoivat pääkaupungin aselepolinjalla, ja vuonna 1964 saarelle sijoitettiin YK:n rauhanturvaajia. Sekä Kreikka että Turkki puuttuivat asiaan. Geórgios Grívas perusti 1971 äärioikeistolaisen EOKA-B:n, jonka tavoitteena oli murhata Makarios ja liittää saari Kreikkaan.lähde?
Presidenttinä > Maanpako ja sotilasjuntta

Kreikan sotilasjuntta järjesti vuonna 1974 Kyproksella vallankaappauksen kreikkalaisten upseerien avulla. Makarios pakeni upseerien vallankaappausta Britannian Akrotirin sotilastukikohdan kautta  Maltalle ja sieltä edelleen  Lontooseen. Viisi päivää myöhemmin Turkki miehitti saaren pohjoisosan. Makarios palasi Kyprokselle Kreikan sotilasjuntan kaaduttua joulukuussa 1974. Hän vastusti saaren jakamista kreikkalaiseen ja turkkilaiseen osaan.
Makarios kuoli Nikosiassa vuonna 1977. Hänet yritettiin elämänsä aikana salamurhata ainakin neljä kertaa.
Hyväntekeväisyys

Vuonna 1973 Makarios perusti säätiön, jonka tavoitteena on auttaa Seychellien avun tarpeessa olevia lapsia. Se on Seychellien vanhin hyväntekeväisyysjärjestö. Karkotuksensa aikana Makarioksesta tuli epävirallinen Kyproksen ja Seychellien välinen hyväntahdonlähettiläs, ja kun Seychellit itsenäistyivät 1976, Kypros oli yksi ensimmäisistä valtioista, joka solmi diplomaattiset suhteet vasta itsenäistyneen maan kanssa. Maiden väliset suhteet ovat syventyneet sen jälkeen.
Kunnianosoituksia

Niilin ritarikunta (Egypti)
Bundesverdienstkreuz (Saksa)
Lähde:
Kyproksen tasavallassa on useita kaupunkeja, joiden pääkatujen nimi on Leóforos Archiepiskópou Makaríou III (”Arkkipiispa Makarios III:n valtakatu”) maan ensimmäisen presidentin mukaan.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Makarios III Wikimedia Commonsissa
Kyproksen presidentit
Makarios III (1960–1974) · Gláfkos Klirídis* (1974) · Níkos Sampsón* (1974) · Makarios III (1974–1977) · Spýros Kyprianoú (1977–1988) · Geórgios Vasileíou (1988–1993) · Gláfkos Klirídis (1993–2003) · Tássos Papadópoulos (2003–2008) · Dimítris Christófias (2008–2013) · Níkos Anastasiádis (2013–2023) · Níkos Christodoulídis (2023–)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  NARA  IdRef
Mália

| Mália Μάλια |
| --- | --- |
 Málian kaupunki.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Mália
 Koordinaatit: 35°17′00″N, 25°27′46″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Chersónisos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  710803
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  60,72 km²
Väkiluku (2011):  5 433
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  3 224
 – Kaupunki:  3 224
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mália (kreik. Μάλια; myös Mállia, Μάλλια) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Chersónisoksen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Μαλίων, Dimotikí Enótita Malíon) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Iraklionin alueyksikössä Kreetan alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 5 433 ja varsinaisen Málian kaupungin väkiluku 3 224 (vuonna 2011).
Mália tunnetaan minolaisaikaisesta Málian palatsista sekä rantalomakohteena.
Maantiede

Mália sijaitsee Kreetan saaren pohjoisrannikolla Egeanmereen kuuluvan Kreetanmeren rannalla. Málian vanha osa sijaitsee Iraklionista tulevan tien eteläpuolella. Pohjoispuolella, rannan läheisyydessä sijaitsee lukuisia hotelleja ja baareja.
Málian länsipuolella sijaitsee Chersónisoksen kaupunki ja itäpuolella Vrachási. Kaupungin eteläpuolelta kulkee saaren päätie eli EO90-kansallistie, joka on osa Eurooppatietä 75.
Historia

Málian seutu on ollut merkittävä minolaisella kaudella eli Kreetan pronssikaudella. Siellä sijaitsi Málian palatsi, jota pidetään yhtenä Kreetan tärkeimmistä, vaikkakaan se ei milloinkaan ollut Knossoksen ja Faistoksen veroinen. Palatsi rakennettiin vuoden 2000 eaa. jälkeen, ja se tuhoutui noin vuonna 1700 eaa. Tämän jälkeen palatsi rakennettiin uudelleen. Lopullisesti se tuhoutui noin vuonna 1450 eaa.
Nykyisin Mália on kehittynyt rantalomakohteeksi ja suoranaiseksi turistirysäksi, joka on varsinkin nuorison ja brittien suosiossa.  Mália oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Chersónisoksen kuntaan yhdessä Episkopín ja Goúveksen kanssa.
Nähtävyydet

Málian minolaisen palatsin ja kaupungin rauniot sijaitsevat rannikolla noin kolme kilometriä Málian keskustasta itään. Málian hiekkarannalle on myönnetty ”European Blue Flag” tunnustuksena puhtaudesta. Rannalla on runsaasti mahdollisuuksia harrastaa vesiurheilulajeja.
Liikenne

Linja-autolla saaren pääkaupunkiin Iraklioniin on Máliasta tunnin matka ja Chersónisokseen 15 minuutin matka. Máliasta kulkee linja-autoja lisäksi Ierápetraan, Ágios Nikólaokseen ja Siteíaan.
Iraklionista kulkee muutama linja-auto päivittäin Chersónisoksen kautta suoraan Málian minolaiskaupungin raunioille.
Kunnallisyksikön osat

Málian kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Krási | Krási (Krásio) | 147 |
| Mália | Mália | 3 224 |
| Mochós | Mochós | 825 |
| Mochós | Stalída | 1 237 |
Yhteensä: 5 433
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mália Wikimedia Commonsissa
Δημοτική Ενότητα Μαλίων. Δήμος Χερσονήσου. (kreikaksi)
Málian palatsin raunioita.
Mália on suosittu rantalomakohde.
Pithos (demos)

| Pithos> Πίθος |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ei tiedossa
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Kekropis
Trittys:  mesogeios
Demonyymi:  Pitheus (Πιθεύς)
Bulen jäseniä:  2 tai 3
 :  4 tai 5 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Aiheesta muualla
  Pithos Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pithos (m.kreik. Πίθος, lat. Pithus) eli Pitthos (Πίτθος) oli antiikin aikainen Kekropis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Pithoksen sijaintipaikkaa ei tunneta, koska sitä ei kuvata antiikin säilyneessä kirjallisuudessa, eikä siitä ole tehty arkeologisia löytöjä.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli alun perin kaksi tai kolme edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Hellenistisellä kaudella fyleissä ja demoksissa tapahtuneiden muutosten seurauksena demoksella oli myöhemmin neljä tai viisi bule-edustajaa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Pitheus (Πιθεύς).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pithos Wikimedia Commonsissa
Kekropis-fyle
| --- | --- |
Asty:  Daidalidai · Ksypete · Melite
Paralia:  Aiksone · Halai Aiksonides
Mesogeios:  Athmonon · Epieikidai · Flya · Pithos · Sypalettos · Trinemeia
Pístros

| --- | --- |
Sijainti:  38°27′51″N, 21°00′58″E, Sámi Kefaloniá, Jooniansaaret Kreikka
Saariryhmä:  Ekhinadit, Jooniansaaret
Korkein kohta:  41  m 
Pinta-ala:  0,114 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pístros (kreik. Πίστρος) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Ekhinadeihin, ja sijaitsee Joonianmeressä Aitolia-Akarnanian rannikolla etelään Drakonéran saaresta. Saaren pinta-ala on 0,114 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Pístros kuuluu Sámin kuntaan, Kefalonián alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.