stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Virrat
Liikenne ja turismi > Luonto

Virtain maisemakuvassa on nähtävissä keskisuomalaisia piirteitä harvoine, lähinnä järvien rannoille keskittyneine asutuksineen, laajoine metsäalueineen ja suurine maaston korkeuseroineen. Korkeimmat mäkien huiput ulottuvat yli 200 metrin korkeuteen merenpinnasta. Suuri vedenjakaja Suomenselkä kulkee Virtain luoteisosan poikki. Alkuperäistä metsää, järviä ja luontoa on runsaasti. Pari kilometriä keskustasta Ruoveden suuntaan, kantatie 66:n varrella, ovat luonnonnähtävyytenä tunnetut Torisevan rotkojärvet. Järviä kunnan alueella on kaikkiaan 269 ja sisävesiä on kunnan pinta-alasta 10,5 %. Järvistä suurimmat ovat Vaskivesi–Visuvesi, Toisvesi ja Seinäjärvi. Virtain järvet kuuluvat pääosin Kokemäenjoen vesistön latvavesiin Ähtärin ja Pihlajaveden reitteihin. Luoteessa sijaitseva Seinäjärvi ja sen lähijärvet laskevat Seinäjokea myöten Kyrönjokeen, joka puolestaan laskee Pohjanlahteen Vaasan itäpuolella. Palolammintiellä sijaitsee luonnonnähtävyys syvä Palolammin rotkoluoma kallioineen.
Liikenne ja turismi > Juhannuskunta

Virrat on Suomen ”virallinen” Juhannuskaupunki – tavaramerkki on rekisteröity 31. heinäkuuta 2002. Juhannusjulistus lähetetään Virroilta joka juhannusaatto kello 18.00. Runomuotoinen juhannusjulistus on virtolaisen Markku Sorvarin kirjoittama. Aikaisempina vuosina julistus on ollut kuultavissa radiossa ja vuonna 2007 se lähetettiin suorana Yle TV2 -kanavalla. Virtain maine monipuolisena kesämökkikuntana on kasvanut tittelin myötä. Virroilla sijaitsee merkittävä osa Pirkanmaan loma-asunnoista. Vuosina 1984–1994 Virroilla järjestettiin myös juhannuksena nuorta yleisöä kymmentuhatpäisin kerännyt Rantarock.
Liikenne ja turismi > Ruokakulttuuri

Virtain pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla lantusta ja muikuista keitetty lohkosoppa, imelletty ruispuolukkapuuro eli jälkiruokatirri sekä kuminalla maustettu varilimppu.
Liikenne ja turismi > Välimatkat

Vaikka Virtain sijainti on keskeinen ja liikenneyhteydet hyvät, välimatkat ovat pitkähköt lähikuntiin. Virrat sijaitsee Seinäjoen, Jyväskylän, Porin sekä Tampereen väliin jäävällä alueella. Lähin kaupunkikeskus on Seinäjoki Etelä-Pohjanmaan puolella. Tuurin matkailukeskukseen on matkaa 51 kilometriä.
Liikenne ja turismi > Välimatkat > Teiden päätepisteet

Helsinki 285 km
Kouvola 276 km
Hanko 385 km
Turku 255 km
Vaasa 174 km
Kalajoki 279 km
Varkaus 242 km
Joensuu 361 km
Kajaani 401 km
Oulu 417 km
Kuusamo 626 km
Rovaniemi 637 km
Utsjoki 1087 km
Enontekiön Kilpisjärvi 1005 km
Liikenne ja turismi > Välimatkat > Lähimmät maakuntakeskukset

Seinäjoki 90 km
Jyväskylä 114 km
Pori 152 km
Tampere 105 km
Liikenne ja turismi > Välimatkat > Lähikunnat

Ruovesi 37 km
Ähtäri 41 km
Alavus 43 km
Keuruu 54 km
Parkano 60 km
Mänttä-Vilppula 61 km
Jalasjärvi 69 km
Liikenne ja turismi > Välimatkat > Lähimmät rautatieasemat

Keuruun Haapamäen rautatieasema 41 km
Ähtärin rautatieasema 41 km
Alavuden rautatieasema 46 km
Parkanon rautatieasema 53 km
Liikenne ja turismi > Välimatkat > Sisäiset välimatkat

Kirkonkylästä Liedenpohjaan 18 km
Kirkonkylästä Killinkoskelle 20 km
Kirkonkylästä Kotalaan 16 km
Kirkonkylästä Koroon 13 km
Kirkonkylästä Vaskivedelle 21 km
Kirkonkylästä Kurjenkylään 24 km
Elinkeinot ja teollisuus

Virrat on rakenteellisesti teollistunut maatalouskunta. Virroilla merkittävä osa elinkeinorakenteesta on maataloudessa, mutta Virroilla on myös laajalti pienteollisuutta. Myös matkailu on Virroilla merkittävä elinkeino.
Politiikka > Valtuusto

Virtain valtuuston paikkajakauma kaudella 2021–2025:
Kesk.: 8
Virtain Valtin yhteislista: 6
SDP: 5
PS: 4
Vas.: 2
Kok.: 1
KD: 1
Yhteensä: 27
Lähde: Oikeusministeriö
Politiikka > Eduskuntavaalit 2023

Alla on esitetty eduskuntapuolueiden kannatus Virroilla vuoden 2023 eduskuntavaaleissa. Suluissa on puoluen kannatus vuoden 2019 vaaleissa.
Suomen Keskusta: 25,4 % (31,0 %)
Perussuomalaiset: 24,0 % (16,5 %)
Suomen Sosialidemokraattinen Puolue: 21,2 % (18,8 %)
Kansallinen Kokoomus: 10,6 % (10,0 %)
Suomen Kristillisdemokraatit (KD): 9,6 % (6,9 %)
Vasemmistoliitto: 5,2 % (8,5 %)
Vihreä liitto: 1,5 % (3,7 %)
Liike Nyt: 1,1 % (1,0 %)
Suomen ruotsalainen kansanpuolue: 0,1 % (0,0 %)
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
| Virtain väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 9 621 | 9 621 |
| 1985 | 1985 |    | 9 391 | 9 391 |
| 1990 | 1990 |    | 9 143 | 9 143 |
| 1995 | 1995 |    | 8 879 | 8 879 |
| 2000 | 2000 |    | 8 236 | 8 236 |
| 2005 | 2005 |    | 7 851 | 7 851 |
| 2010 | 2010 |    | 7 514 | 7 514 |
| 2015 | 2015 |    | 7 002 | 7 002 |
| 2020 | 2020 |    | 6 536 | 6 536 |
Lähde: Tilastokeskus.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Virroilla on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Virtain seurakunta
Evankelisuuden evankeliumijuhla järjestettiin Virroilla vuosina 1982 ja 2016.
Itsenäisinä helluntaiseurakuntina Virroilla toimivat Kurjenkylän helluntaiseurakunta ja Virtain helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Virtain alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Kyliä

Herranen
Härkönen
Jäähdyspohja
Ikkala
Killinkoski
Koro
Kotala
Kurjenkylä
Lahdenkylä
Liedenpohja
Monoskylä
Ohtola
Rantakunta lähde?
Vaskivesi
Vaskuu
Äijänneva
Kyliä > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Virroilla oli 6 844 asukasta, joista 3 492 asui taajamassa, 3 307 haja-asutusalueilla ja 45:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Virtain taajama-aste on 51,4 %. Kunnassa on kaksi taajamaa, Virtain keskustaajama ja Killinkoski.
Virrat kirjallisuudessa

Kankaanpää, Matti J. & Lerkkanen, Lea: Kimaltelevilta vesiltä - Virrat kuvin ja sanoin 1867-2018, s. 338.  Seinäjoki:  Virtain Kaupunki, 2018.  ISBN 978-952-69101-0-9  Liisä tietoja kirjasta.
Virrat esiintyy kirjallisuudessa mm. useissa Teuvo Saavalaisen romaaneissa sekä Kauno Vuorenpään kansalais­sotaa käsittelevässä kirjassa Virrat 1918.
Merkittäviä ja tunnettuja Virroilla syntyneitä tai siellä vaikuttaneita

Harri Jaskari (s. 1964), kansanedustaja (Kok)
Hilma Koivulahti-Lehto (1881–1955), kansanedustaja (SDP)
Matti Maijala (1923–2007), kansanedustaja (Kesk.)
Helmi Morri (s. 1938), kansanedustaja (Kesk.)
Lauri Perälä (1881–1942), kirjailija, kansanedustaja (ML)
Eino Syrjä (1928–2002), kansanedustaja (SMP)
Lempi Tuomi (1882–1958), kansanedustaja (SSTP)
Onni Tuomi (1875–1933), kansanedustaja (SDP)
Jaana Ylä-Mononen (s. 1961), kansanedustaja (Kesk.)
Marjaana Aumasto (s. 1958), kirjailija
Väinö Hanhijoki (1896–2005), iäkkääksi elänyt mies
Reino Heinonen (1898–1944), jääkärieverstiluutnantti
Salomon Hellsten (1864–1922), ammattiyhdistysjohtaja
Paavo Hietanen (s. 1931), pesäpalloilija
Seppo Hovinen (s. 1951), keihäänheittäjä
Hannu Häme (1904–1962), runoilija
I. K. Inha (1865–1930), kirjailija, kääntäjä ja valokuvaaja
Heikki Jartti (1887–1951), kirjailija
L. J. Järvinen (1904–1957), kirjailija
Risto Kangas-Ikkala (s. 1937), yritysjohtaja
Matti J. Kankaanpää (1943–2017), tietokirjailija ja sukututkija
Jouko Kilpi (s. 1961), korkeushyppääjä
Katja Kilpi (s. 1974), korkeushyppääjä
Martti Kitunen (1747–1833), metsästäjä, karhunampuja
Vesa Korjus (s. 1981), aitajuoksija
Pirkko Korkee (s. 1927), hiihtäjä
Tapio Kuula (1957–2017), Fortumin toimitusjohtaja
Tuula Laaksalo (s. 1953), keihäänheittäjä
Jutta Larm (s. 1973), fitness-kilpailija ja yrittäjä
Keijo Leppänen (s. 1960), uutisankkuri, kirjailija
Helena Leveelahti (s. 1999), kiekonheittäjä
Antti Lieroinen (k. 1643), noita ja selvänäkijä
Verneri Liinamaa (1898–1972), kirjailija
Pertti Niittylä (s. 1956), pikaluistelija
Uolevi Nojonen (1939–2021), lasten- ja nuortenkirjailija
Usko Nyström (1861–1925), arkkitehti
Viljo Paananen (1892–1958), järjestö- ja yritysjohtaja, talousneuvos
Marjaliisa Pitkäranta (1941–2003), kuvittaja
Mika Polku (s. 1975), korkeushyppääjä
Vesa Rantanen (s. 1975), seiväshyppääjä
Teuvo Saavalainen (1927–2002), kirjailija
Kari Sainio (s. 1975), jalkapalloilija
Kalervo Salo (1913–1994), kauppaneuvos
Armid Sandberg (1876–1927), taidemaalari
Yrjö Sariola (1932-2016), piispa
Jukka Sihvonen (s. 1953), elokuvatutkimuksen professori
Tom Sukanen (1878–1943), amerikansiirtolainen, laivanrakentaja
Onni Tarjanne (1864–1946), arkkitehti
Pellervo Uotila (1912–1990), järjestövaikuttaja
Jussi Viitala (s. 1940), tiedemies ja kirjailija
Frans Viitanen (1864–1932), kirjailija
Jari Yliaho (s. 1957), kitaristi
Veeti Nikkinen (s. 2002), lentopalloilija.
Donna, rock-yhtye
Oliver, rock-yhtye
Siberia, rock-yhtye
Ystävyyskaupungit

Aulum-Haderup, Tanska
Gol, Norja
Årjäng, Ruotsi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Virrat Wikimedia Commonsissa
Virtain kaupunki
Virtain kaupunki Facebookissa
Tilastokeskus – Virtain avainluvut
Virrat
Hauhuu
Herranen
Härkönen
Jäähdyspohja
Killinkoski
Koro
Kotala
Kurjenkylä
Liedenpohja
Ohtola
Vaskivesi
Vaskuu
Äijänneva
| n k Pirkanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Akaa  Hämeenkyrö  Ikaalinen  Juupajoki  Kangasala  Kihniö  Kuhmoinen  Lempäälä  Mänttä-Vilppula  Nokia  Orivesi  Parkano  Pirkkala  Punkalaidun  Pälkäne  Ruovesi  Sastamala  Tampere  Urjala  Valkeakoski  Vesilahti  Virrat  Ylöjärvi 
Entiset kunnat:  Aitolahti  Akaa  Eräjärvi  Ikaalisten epäitsenäinen kauppala  Ikaalisten maalaiskunta  Karkku  Keikyä  Kiikka  Kiikoinen  Kuhmalahti  Kuru  Kylmäkoski  Luopioinen  Längelmäki (osa)  Messukylä  Mouhijärvi  Mänttä  Pohjaslahti  Sahalahti  Suodenniemi  Suoniemi  Sääksmäki  Teisko  Toijala  Tottijärvi  Tyrväntö (osa)  Tyrvää  Vammala  Viiala  Viljakkala  Vilppula  Äetsä 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO) 2  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Virtain keskustaa Virtaintieltä nähtynä.
Pori-Haapamäki-radan rautatiesilta on korvattu kevyen liikenteen sillalla.
Yläinen Torisevajärvi
Raino Westerholm

| Raino Westerholm |
| --- | --- |
 Raino Westerholm vuonna 1977.
Kristillisen Liiton puheenjohtaja
 1973–1982  
Edeltäjä:  Olavi Majlander
Seuraaja:  Esko Almgren
Kansanedustaja
 23.3.1970–23.3.1979  
Ryhmä/puolue:  Kristillisen liiton eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Kymen läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. marraskuuta 1919 Kuusankoski
Kuollut: 1. kesäkuuta 2017 (97 vuotta) Helsinki
Ammatti:  metsänhoitaja, kansanedustaja, puolueen puheenjohtaja
Vanhemmat:  Wäinö Westerholm Aino Passinen
Puoliso:  Sirkka-Liisa Eirola (vih. 1945)
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  Suomen Kristillinen Liitto
Koulutus:  metsänhoitaja (1943)
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Uskonto:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Sotilaspalvelus
Sotilasarvo:   Majuri
Raino Olavi Westerholm (20. marraskuuta 1919 Kuusankoski – 1. kesäkuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen Suomen Kristillisen Liiton kansanedustaja ja pitkäaikainen puheenjohtaja.
Westerholm oli merkittävä hahmo suomalaisessa politiikassa, erityisesti aikana, jolloin perinteiset arvot ja kristilliset periaatteet alkoivat saada uutta jalansijaa poliittisessa keskustelussa.
Westerholm toimi kansanedustajana 1970−1979, ja puoluejohtajavuosinaan 1973–1982 hän luotsasi SKL:n useisiin vaalivoittoihin.
Westerholm oli syyskuusta 2016 lähtien kuolemaansa saakka vanhin elossa ollut kansanedustajana toiminut henkilö.
Varhainen elämä ja koulutus

Westerholm syntyi alempaan keskiluokkaan Kuusankoskella vuonna 1919. Hänen isänsä oli lennättimenhoitaja ja äitinsä pianonsoitonopettaja. Kouvolan yhteislyseosta ylioppilaaksi kirjoittanut Westerholm suoritti metsänhoitajan tutkinnon vuonna 1943 Helsingin yliopistossa, keskellä maailmansotaa.
Varhainen elämä ja koulutus > Sotavuodet

Westerholm ilmoittautui talvisotaan vapaaehtoiseksi ja palveli jatkosodassa Karjalan kannaksen etulinjassa. Hän ihmetteli jälkikäteen säilymistään haavoittumattomana ja on muistellut saaneensa johdatusta jo tuolloin.
Ura

Sodan jälkeen Westerholm työskenteli Kymin Oy:ssä metsänhoitajan tehtävissä yli kolmenkymmenen vuoden ajan, aina vuoteen 1979 saakka. Työtehtävät käsittivät asutusosaston (1945–1950), metsäosaston (1951–1973) ja kiinteistöosaston (1973–1979). Hän ei pitänyt itseään poliittisena henkilönä ennen 1960-luvun puoliväliä.
Poliittinen ura

Westerholmin poliittinen ura alkoi, kun hän vastahakoisesti suostui ehdokkaaksi 1964 kunnallisvaaleissa. Hän tuli valituksi kauppalanvaltuustoon ja myöhemmin eduskuntaan Kymen vaalipiiristä 1970, jolloin hänestä tuli Kristillisen Liiton ensimmäinen kansanedustaja. Hänen aikanaan puolue menestyi vaaleissa, ja Westerholmista tuli puolueen näkyvin hahmo ja puheenjohtaja vuosina 1973-1982.
Poliittinen ura > SKL:n puheenjohtajana 1973–1983

Westerholmin aikakausi Kristillisen Liiton johdossa oli merkittävä ajanjakso suomalaisessa politiikassa. Hän vaikutti puolueen vakiintumiseen osaksi suomalaista puoluekarttaa ja korosti kristillisten arvojen merkitystä politiikassa. Westerholm korosti puolueen olevan kristillinen aatepuolue. Puolueen saama julkisuus oli usein tämänmukaista ja televisiouutiset näyttivät puolueen kokouksista ainoastaan uskontoon liittyviä osuuksia.
Westerholmin johtamaaan puolueeseeen suhtauduttiin negatiivisesti myös sen vuoksi, että puolue ei korostanut muiden puolueiden tavoin tukeaan Paasikiven–Kekkosen linjalle, oli usein SMP:n liittolainen ja tuki Lähi-idän konfliktissa Israelia. Myös oman ehdokkaan asettaminen presidentinvaaleihin oli epäilyttävää poliittisen establishmentin silmissä. Westerholm jätti puolueen puheenjohtajuuden 1982.
Poliittinen ura > Presidenttiehdokkuudet

Westerholm oli Kristillisen Liiton presidenttiehdokas vuosina 1978 ja 1981. Vuoden 1978 vaaleissa kristillisistä ja Westerholmista muodostui monille protestikanava kun kuusi suurinta puoluetta tuki Urho kekkosta. Westerholm sai vaaleissa huomattavan määrän ääniä: 24 valitsijamiestä joista yksi kuului Urho Kekkosen vaaliliittoon.
Poliittiset vastustajat tosin leimasivat puolueen äärioikeistolaiseksi, yhteistyökyvyttömäksi ja ulkopoliittisesti epäluotettavaksi. Westerholm ei kuitenkaan pitänyt hallituskelpoisuutta Kekkosen silmissä ratkaisevana tekijänä, sillä puolueen lähtökohdat olivat kristilliset ja aatteelliset.
Vuoden 1982 vaalissa puolue ei kuitenkaan saavuttanut vastaavaa menestystä. Westerholmin takana oli SKL:n lisäksi Suomen kansan yhtenäisyyden puolue, mutta hän ei saanut ainuttakaan valitsijamiestä. Westerholm kampanjoi voimakkaasti vaalin ennakkosuosikkia, pääministeri Mauno Koivistoa vastaan, koska ”kristillisillä on vaikeat olot kaikissa niissä maissa, joissa presidenttinä on sosialisti”.
Poliittiset näkemykset

Westerholm korosti kristillisiä arvoja ja periaatteita poliittisessa toiminnassaan, perustaen näkemyksensä Raamattuun. Westerholmin näkemyksen mukaan kristilliselle puolueelle oleellista oli olla muille "suolana ja valona" ja kyetä vaikuttaa myös muihin puolueisiin omalla vaihtoehdolla. Westerholm korosti, ettei yhteiskunnallisessa toiminnassa tulisi unohtaa aikakauden muutosta tai irrottaa Raamatun lauseita asiayhteyksistään.
Westerholmia on kuvattu poliittisesti arvokonservatiiviksi mutta myös idealistiksi. Hän ei halunnut sijoittaa Kristillistä Liittoa perinteiselle vasemmisto-oikeisto-akselille, vaan kuvasi puoluetta ei-sosialistiseksi. Westerholmin mukaan vasemmisto ja sosialismi korostivat liikaa kollektiivisuutta, oikeisto ja kapitalismi liikaa yksilöä.
Vuonna 2009 Westerholm julistautui ekokonservatiiviksi 90-vuotishaastattelussaan.
Yksityiselämä

Kotiseudullaan Westerholm kuului muun muassa Kuusankosken kauppalan- ja kaupunginvaltuustoon sekä kirkkovaltuustoon. Sotilasarvoltaan hän oli majuri. Hän avioitui vuonna 1945 libristi Sirkka-Liisa Eirolan (1917–2017) kanssa, ja he saivat neljä lasta
Teoksia

Parempaan yhteiskuntaan: Puheita.  Saarijärvi:  Ari-Kustannus, 1977.  ISBN 951-786-081-1
Kristilliseen yhteiskuntaan.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1978.  ISBN 951-26-1533-9
Elämäni on johdatusta.  Helsinki:  Kirjapaja, 1985.  ISBN 951-621-550-5
Aiheesta muualla

Vares, Vesa: / Westerholm, Raino (1919–2017). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 15.4.2014. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Raino Westerholmin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Westerholm, Raino hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Olavi Majlander | Suomen kristillisen liiton puheenjohtaja 1973–1982 | Seuraaja: Esko Almgren |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Salme Katajavuori | Iäkkäin elossa oleva kansanedustaja 8. syyskuuta 2016 – 1. kesäkuuta 2017 | Seuraaja: Markus Kainulainen ja Pentti Poutanen |
Suomen Kristillisen Liiton kansanedustajat
| n k Suomen Kristillisen Liiton kansanedustajat 1972–1975 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (4):  Juntumaa  Ronkainen  Turunen  Westerholm 
| n k Suomen Kristillisen Liiton kansanedustajat 1975–1979 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (9):  Fred  Hautala  Juntumaa  Järvilehto  Korhonen  Majlander (1975–1978†)  Matikkala  Muroma  Westerholm 
| n k Suomen vuoden 1978 presidentinvaalien ehdokkaat |
| --- | --- |
 Eino Haikala (SKYP)  Urho Kekkonen (Kesk.)  Ahti M. Salonen (SPK)  Veikko Vennamo (SMP)  Raino Westerholm (SKL) 
| n k Suomen vuoden 1982 presidentinvaalien ehdokkaat |
| --- | --- |
 Harri Holkeri (Kok.)  Jan-Magnus Jansson (RKP)  Kalevi Kivistö (SKDL)  Mauno Koivisto (SDP)  Helvi Sipilä (LKP)  Veikko Vennamo (SMP)  Johannes Virolainen (Kesk.)  Raino Westerholm (SKL) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Raino Westerholmin presidentinvaalivaalimainos 1978.
Anni Marttinen

Anni Marttinen (s. 19. tammikuuta 1992 Helsinki) on suomalainen taloustieteilijä ja väitöskirjatutkija. Marttinen on työskennellyt Suomen sosiaali ja terveys ry Sosten pääekonomistina,  SAK:ssa, Valtiovarainministeriössä, Euroopan keskuspankissa ja Suomen pankissa. Marttinen on valmistunut kauppatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2016. Vuonna 2024 Marttinen valmisteli Lappeenrannan-Lahden teknillisessä yliopistossa ekologisen taloustieteen artikkeliväitöskirjaa hyvinvointitalouden ohjausmallista.
Marttinen ajaa feminististä talouspolitiikkaa, jossa ihmisten hyvinvointi arvotetaan talouskasvun edelle. Feministinen taloustiede ottaa huomioon yhteiskunnan eriarvoistavat rakenteet kuten rasismin ja tunnustaa sen, ettei kaikilla ihmisillä ole samoja lähtökohtia. Marttinen on somevaikuttaja, joka kertoo Instagram- ja TikTok-tileillään talouspolitiikasta kansantajuisesti. Marttinen tekee myös Feministinen talous -nimistä podcastia yhdessä filosofi Maria Mäkysen kanssa. Vuonna 2024 Marttinen julkaisi kansantalouteen perehdyttävän Hattaratalous-tietokirjan.
Julkaisut

Anni Marttinen: Hattaratalous.  Kustantamo S&S, 2024.  ISBN 9789515261953
Aiheesta muualla

Feministinen talous -podcast
Instagram: Anni Marttinen
Wiener Werkstätte

| Wiener Werkstätte |
| --- | --- |

Perustettu:  1903
Perustaja:  Josef Hoffmann, Koloman Moser
Lakkautettu:  1932
Kotipaikka:  Wien, Itävalta
Toiminta-alue:  Taideteollisuus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wiener Werkstätte ("Wienin työpajat") oli vuosina 1903–1932 Wienissä toiminut taidekäsityöläisten osuustoiminnallinen yritys. Wiener Werkstätte oli erikoistunut käyttötaiteeseen, ja sitä pidetään yhtenä modernismin ja nykyaikaisen muotoilun edelläkävijöistä.
Perustaminen ja alkuvaiheet

Wiener Werkstätten perustivat vuonna 1903 arkkitehti Josef Hoffmann sekä taidemaalari ja graafikko Koloman Moser, molemmat Wienin sesessionistien keskeisiä jäseniä.. Yrityksen tarkoituksena oli keskittyä käyttöesineiden tuotantoon taideteollisuuden eri aloilla, kuten metallitöissä, nahkateollisuudessa, kirjansidonnassa, puutöissä, keramiikassa, postikorteissa, grafiikassa ja korujen valmistuksessa. Taustalla oli sesessionistien ajatus kokonaistaideteoksesta (Gesamtkunstwerk). Hoffmann ja Moser saivat hankkeen rahoittajaksi varakkaan tekstiiliteollisuusmies Fritz Waerndorferin,  joka oli innostunut sesessionismista.
Wiener Werkstätten esikuvana oli Englannissa ja Skotlannissa vaikuttanut Arts and Crafts -liike sekä sen piirissä syntyneet yritykset, kuten William Morrisin Morris & Co sekä C. R. Ashbeen Guild of Handicrafts. Wiener Werkstätte sai osittain alkunsa sesessionistien vuoden 1900 näyttelystä, johon osallistuivat myös Ashbee ja Charles Rennie Mackintosh.
Wiener Werkstätten oli tarkoitus olla vanhakantaista uusklassista tyyliä vastustava modernismin edistäjä. Werkstätten vuoden 1905 ohjelmanjulistuksessa todettiin, että heikkolaatuinen massatuotanto ja vanhojen tyylisuuntien ajatukseton jäljittely aiheuttivat suurta vahinkoa taiteen ja käsityön alalla. Werkstätten oli tarkoitus tarjota parempi vaihtoehto. Moserin suunnittelema Wiener Werkstätten logo ja kultaiseen leikkaukseen perustuva kukkakuvio ovat hyviä esimerkkejä yrityksen alkuvaiheen tyyli-ihanteista, jotka pohjautuivat arkkitehtonisiin periaatteisiin.
Werkstätte aloitti toimintansa kolmessa suhteellisen pienessä huoneessa, mutta laajeni pian, lokakuussa 1903, kolmikerroksiseen tehdasrakennukseen, jonka tilat saivat aikalaislehdistöltä ylistävän vastaanoton. Vuoteen 1905 mennessä yrityksessä työskenteli jo yli 100 työntekijää. Suurin osa sen tuotannosta oli Josef Hoffmannin ja Koloman Moserin sunnittelemaa. 
Wiener Werkstätte omisti tehtaastaan kokonaisen kerroksen grafiikalle. Siellä valmistettiin kirjepapereita, exlibriksia, suunniteltiin kirjojen taittoja sekä painettiin suuria määriä postikortteja.
Nils Wikberg (shakinpelaaja)

Nils Wikberg (10. joulukuuta 1919 – 25. helmikuuta 2006) oli suomalainen shakinpelaaja ja shakkimestari.
Shakillinen ura

Nils Wikberg oppi shakin säännöt noin 22-vuotiaana jatkosodan aikana (1941). Hän edusti koko uransa eli noin 60 vuotta samaa kerhoa. Uransa hän aloitti Helsingfors Schackvännerin jäsenenä. Erilaisten seurafuusioiden seurauksena kerho muuttui Gambiitiksi (nimi 'Gambiitti' oli Jörn Elfvingin mukaan Wikbergin keksimä). Myöhemmin kerho muutti myöhemmin nimensä Gardeksi.
Vuodesta 1951 alkaen Wikberg osallistui useita kertoja Helsingin mestaruusturnauksiin. Hänen paras sijoituksensa kisoissa oli vuodenvaihteessa 1960/61, kun hän oli Helsingin Shakkiklubia edustaneen Bo Nyrénin jälkeen toisella sijalla.
Wikbergin ensimmäinen merkittävä saavutus oli Suomen Shakkiliiton mestaruusturnauksessa 1954, kun hän voitti I luokassa oman ryhmänsä tuloksella 8,5/11. Ryhmien voittajat (Wikberg, Harry Kahra ja Bertel Lönnblad) kävivät kaksinkertaisen jatko-ottelun luokan voitosta ja shakkimestarin arvosta. Jatko-otteluiden jälkeen Wikberg oli 3. sijalla. Kisan voiton vei ja shakkimestarin arvon saavutti Harry Kahra.
Suomen Shakkiliiton mestaruudesta pelattiin jälleen pääsiäisenä 1958. Nils Wikberg osallistui kisaan mestariehdokasluokan ryhmässä ja voitti sen pistein 6,5/8. Suorituksensa ansiosta hän sai 39-vuotiaana  kansallisen shakkimestarin arvon järjestyksessään 68. pelaajana Suomessa.
Wikberg osallistui suomenmestaruusturnaukseen viisi kertaa (1958, 1961, 1965, 1968 ja 1969), mutta sijoitus oli joka kerralla vaatimaton. Hänen paras sijoituksensa on jaettu 10. sija vuonna 1965.
Parhaimman tuloksensa Wikberg saavutti, kun hän jakoi 1968 Erkki Havansin kanssa voittoa Suomen Shakkiliiton mestaruusturnauksessa. Havansilla oli kuitenkin parempi vertailu ja hän voitti mestaruuden.
Wikberg jatkoi pelaamista aivan viimeisiin vuosiinsa asti. Vuonna 2000 hän voitti Hyrylän varuskunnassa pelatun sotaveteraanien Suomen mestaruusturnauksen vain puolen pisteen turvin ennen shakkimestari Tapio Ketosta. Wikberg löi Ketosen heidän keskinäisessä pelissään. Vuonna 2004 mestaruuden voitti Ketonen ja Wikberg oli kisassa 2. sijalla. Kisa pelattiin tuolloin Haminassa.
Wikberg pelasi vielä 85-vuotiaana keväällä 2005 shakkikerho Garden SM-liigajoukkueessa. Saman vuoden syksyllä hän sai sotaveteraanien SM-kisoissa hopeaa.
Shakillisista ansioistaan Wikberg sai Suomen Shakkiliiton tunnustusmerkin vuonna 2005.