stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2PM
Julkaisut

2PM julkaisi ensimmäisen singlensä "10 Jeom Manjeome 10 Jeom" (kor. 10점 만점에 10점, 10 Points Out of 10 Points)  vuonna 2008. Sen jälkeen yhtye saavutti  "Again & again" -singlellä ensimmäisen ykkössijansa singlelistalla. Molemmat singlet olivat yhtyeen ensimmäisellä albumilla, The First Album 1:59PM, joka julkaistiin vuonna 2009. Saman vuoden syyskuussa Park Jaebeom (Jay Park) lähti yhtyeestä. Yhtye jatkoi toisella albumilla nimeltä Hands Up vuonna 2011. 2PM saavutti Japanin Hot 100 -listalla ykkössijan singleillään "Winter Games" vuonna 2013 ja "Midaretemina" 2014. Still 02:00PM -EP ja albumit Grown ja Go Crazy! ovat kaikki nousseet Yhdysvalloissa Billboardin World Albums -listalla 15 parhaimman joukkoon.
Jäsenet

laulu: Kim Minjun
laulu: Nichkhun Horvekjul
räppäri, laulu: Ok Taecyeon
laulu: Jang Wooyoung
räppäri, laulu: Hwang Chansung
laulu: Lee Junho
Jäsenet > Entiset jäsenet

laulu: Park Jaebeom
Diskografia

01:59PM (2009)
Hands Up (2011)
Republic of 2PM (2011)
Legends of 2PM (2013)
Grown (2013)
Genesis of 2PM (2014)
Go Grazy! (2014)
2PM of 2PM (2015)
No. 5 (2015)
Galaxy of 2PM (2016)
Gentlemen's Game (2016)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 2PM Wikimedia Commonsissa
Esa Saario

| Esa Saario |
| --- | --- |
 Esa Saario vuonna 2021
Henkilötiedot
Koko nimi:  Esa Matti Saario
Syntynyt: 22. marraskuuta 1931 (ikä 93) Nummi
Kansalaisuus:  suomi
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Anja Ahtila
Lapset:  Timo Saario
Näyttelijä
Aktiivisena:  1958–
Merkittävät roolit:  Janne Kivivuori - Täällä Pohjantähden Alla
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Esa Matti Saario (s. 22. marraskuuta 1931 Nummi) on suomalainen näyttelijä. Saario syntyi nummilaiseen pienviljelijäperheeseen. Hän aloitti opiskelun Suomen teatterikoulussa vuonna 1956. Lahjakkuutensa ansiosta hän sai Wilho Ilmarilta ja muilta koulun opettajilta luvan hypätä yhden luokan yli, ja hän valmistui koulusta kahdessa vuodessa.
Elämä ja ura

Saario oli Suomen Kansallisteatterin näyttelijä vuodesta 1958 vuoteen 1997 saakka, jolloin jäi eläkkeelle. Hän teki teatterissa toistasataa roolia, ensimmäisen vuonna 1954 ja viimeisen vuonna 2001. Näihin lukeutuivat Herra Puntilan Matti, Tartuffen Orgon (1973), Tšehovin rooli Tšehov Jaltalla -draamassa (1983), Omena putoaa -näytelmän Ventti-Ville (1987), J. K. Paasikiven rooli näytelmässä Tie talvisotaan (1989) ja Tohvelisankarin rouvan Aadolf (1997).
Saario on esiintynyt monissa kuunnelmissa, muun muassa Yleisradion kuunnelmissa Knalli ja sateenvarjo, Noita Nokinenä -sarjan Poliisi Karhusena ja Linnunradan käsikirja liftareille vainoharhaisena androidina Marvinina.
Saarion elokuvarooleja on sosiaalidemokraattinen poliitikko Janne Kivivuori Väinö Linnan romaaneihin perustuvissa elokuvissa Täällä Pohjantähden alla (1968) ja Akseli ja Elina (1970). Saarion ensimmäisiä elokuvarooleja nähtiin muun muassa elokuvissa Sven Tuuva (1958) ja Kankkulan kaivolla (1960).
Saario on antanut äänensä lukuisiin animaatioelokuviin ja -sarjoihin. Hänen tunnetuimpia ääniroolejaan ovat mm. Pienen merenneidon kuningas Triton sekä Leijonakuninkaan Mufasa.
Saario levytti 1960-luvun alussa useita lastenlauluja Maikki Länsiön kanssa, kuten muun muassa "Hottentottilaulun", joka oli Jukka Virtasen sanoittama käännöskappale norjalaisesta lastenlaulusta Visen om vesle Hoa. Vuonna 1972 hän lausui elämänohjeita "Desiderata"-kappaleessa (suom. Saukki) kuoron avustamana. Saarion ääntä on kuultu myös monissa äänikirjoissa.
Saario on ollut Suomen Näyttelijäliiton hallituksen jäsen sekä Kansallisteatterin näyttelijäyhdistyksen johtokunnassa ja Kansallisteatterin hallituksessa.
Yksityiselämä

Saarion puoliso on Anja Ahtila. Heidän poikansa on kanttori Timo Saario.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1951 | Tytön huivi | kylän poika |
| 1958 | Sven Tuuva | jääkäri |
| 1960 | Ida Aalbergin ja Lauri Kivekkään häät | ylioppilaslähetystön johtaja |
| 1960 | Kankkulan kaivolla | Esa Saario, lauluimitoija |
| 1960 | Oho, sanoi Eemeli | 1. konstaapeli |
| 1962 | Ihana seikkailu | maisteri Henrik Södersvans |
| 1963 | Totuus on armoton | opettaja Itkonen |
| 1963 | Aamiainen sotakentällä | Zépo |
| 1963 | Karuselli |  |
| 1964 | Jouluvene – tähtiparaati |  |
| 1965 | Suuren oppineen Wun päivä | Lao Da |
| 1966 | Uusi jäsenkirja | Siponen |
| 1967 | Agamemnon | Argoksen vanhusten kuoron jäsen |
| 1967 | Ismo ystävineen |  |
| 1967 | Kantapaikka |  |
| 1968 | Skyytian välikohtaus | Metellus |
| 1968 | Sirkku |  |
| 1968 | Täällä Pohjantähden alla |  Janne Kivivuori |
| 1969 | Oikeamieliset | Boris Annenkov |
| 1970 | Akseli ja Elina |  Janne Kivivuori |
| 1971 | Kujanjuoksu | komisario Kurki |
| 1973 | Pohjantähti |  Janne Kivivuori |
| 1973 | Silta kaukaiseen yöhön | Vitas |
| 1973 | Hedda Gabler | Eljert Lövborg |
| 1973 | Meiltähän tämä käy | tuomari Ketonen |
| 1976 | Luottamus | Kullervo Manner |
| 1976 | Outo |  |
| 1978 | Tuntematon ystävä | tietokoneoperaattori |
| 1978 | Amerikan Antti | pappi |
| 1979 | Ruskan jälkeen | Paavo Tyni |
| 1983 | Akaton mies | Huhtanen |
| 1984 | Niskavuori | Kaarlo Niskavuori |
| 1986 | Liian iso keikka | HKL:n varikon vahtimestari |
| 1986 | Akallinen mies | Syyskylän Arttu |
| 1987 | Jäähyväiset presidentille | komisario Kairamo |
| 1991 | Uuno Turhapuro herra Helsingin herra | valtioneuvoston konttoripäällikkö |
| 1994 | Knalli ja sateenvarjo (videoversio) | sir Henry Pitkin |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Televisiosarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1963 | Iskelmäkaruselli |  |
| 1965 | Teatterituokio | juopunut mies |
| 1966 | Susikoski | ensimmäinen poliisi |
| 1968 | Musta Pekka esittää |  |
| 1969 | Siitä vaan sano... |  |
| 1974 | Hulukkoset | suutari Lipponen |
| 1976 | Sosiaalityöntekijä Virtanen | Ossi Purujärvi |
| 1978 | Vetää kaikista ovista | rehtori |
| 1982 | Presidentti | J. V. Snellman |
| 1983 | Tasavallan ihmisiä | Kaitsu |
| 1988 | Vihreän kullan maa | Heimo Granqvist |
| 1993 | Tuntemattomalle jumalalle | presidentti Paasikivi |
| 1993–1994 | Viimeiset siemenperunat | Pyörähtälä |
Musiikki

Esa Saario on uransa aikana levyttänyt useita suomenkielisiä kappaleita ja lastenlauluja. Äänitteistä tunnetuimpia ovat Fred Wernerin Desiderata ja Nino Rotan Novgorodin ruusu. Lastenlauluja Saario on äänittänyt yhdessä Maikki Länsiön kanssa ja niistä tunnetuimpia ovat muun muassa Hottentottilaulu (Vesle Hoa var en hottentott) ja Ajomatka. Saario ja Länsiö ovat äänittäneet myös joululevyn vuonna 1961.
| Kappale | Albumi | Säveltäjä | Vuosi |
| --- | --- | --- | --- |
| Novgorodin ruusu | Lauluja takan äärellä | Nino Rota | 1960 |
| Stenka rasin | Lauluja takan äärellä |  | 1960 |
| Joululeikkejä | Kodin joululevy | P. J. Hannikainen | 1961 |
| Tonttujen jouluretki | Kodin joululevy | Sofie Lithenius | 1961 |
| Neljä kissaa ja hiiri | Hottentottilaulu | Thorbjørn Egner | 1961 |
| Ajomatka | Hottentottilaulu | Christian Hartmann | 1961 |
| Hottentottilaulu | Hottentottilaulu | Thorbjørn Egner | 1961 |
| Tahdon päästä mimmin luo | Voi hyvä tavaton! Jos silmää isket näin |  | 1961 |
| Nukke nieminen | Lastenkamarin laulukirja |  | 1961 |
| Suomi-marssi | Aamukampa |  | 1962 |
| Monni | Liikettä saappaisiin. 1 | Toivo Kärki | 1963 |
| Kaikki muttuu | Liikettä saappaisiin. 2 | Toivo Kärki | 1963 |
| Kun vanha oli monni | Pikku Tiina ja muita marssilauluja | Toivo Kärki | 1963 |
| Rakkautta ja ruutia | Pikku Tiina ja muita marssilauluja |  | 1963 |
| Joulu metsässä | Kodin joululevy 3 | Lasse Könönen | 1965 |
| Joulupukki arkityössä | Joulu metsässä | George de Godzinsky | 1965 |
| Desiderata | Muistojen 70-luku | Fred Werner | 1972 |
| Kolme pientä hiirtä | Vanhat suosikit alkuperäisäänityksinä |  | 1987 |
Kirjat

Saario on kirjoittanut kaksi kirjaa, jotka käsittelevät Nummen murretta. Kirjoista ensimmäinen, Nummilaist kiälentampaamist, kertoo murteen lisäksi muun muassa Lauri Saarion kansallissodan aikaisesta selviytymisseikkailusta ja menneiden aikojen nummilaisista riiminikkareista ja lauluntekijöistä. Toiseen kirjoista, Sana on jalkava -se menee pian ja pitkält, on kirjattu vanhaa Nummilaista murresanastoa sanakirjamaisesti. Kirja on kuvitettu aihepiiriin liittyvin kuvin. Sana on jalkava -se menee pian ja pitkält -kirjalle Saario on kirjoittanut vielä lyhyen lisävihon; Ei lisä pahitteeks ol, paitti velas ja selkään saamises.
Lisäksi Saario on ollut mukana tekemässä myös muita Nummi-Seuran julkaisemia kirjoja, joissa käsitellään Nummen paikallishistoriaa.
| Teos | Julkaisuvuosi ja -paikka | Kustantanut | Sivumäärä |
| --- | --- | --- | --- |
| Nummilaist kiälentampaamist | 2013, Nummi | Nummi-Seura | 115 |
| Sana on jalkava -se menee pian ja pitkält | 2016, Nummi | Nummi-Seura | 134 |
| Ei lisä pahitteeks ol, paitti velas ja selkään saamises | 2016, Nummi | Nummi-Seura | 30 |
Aiheesta muualla

Esa Saario Elonetissä.
Esa Saario Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Esa Saario Kansalliskirjaston tietokannassa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet
Hongkongin kansallisen turvallisuuden laki

Kansallisen turvallisuuden lakia valvovan toimiston avajaistilaisuus 8. heinäkuuta 2020. Carrie Lam toinen vasemmalta.
Hongkongin kansallisen turvallisuuden laki (kiin.: 香港國家安全法; Jyutping: Hoeng1 Gong2 gwok3 gaa1 on1 cyun4 faat3; pinyin: Xiānggǎng guójiā ānquán fǎ, engl. Hong Kong National Security Law) on Hongkongia koskeva laki, joka säädettiin, vahvistettiin ja astui voimaan 30. kesäkuuta 2020. Laki on ollut kiistanalainen alusta alkaen sekä syy ja seuraus Hongkongin mielenosoituksille.
Taustaa

Hongkongin oman peruslain mukaan erityishallintoalueen tulee säätää kansallisen turvallisuuden laki. Hongkongin LegCossa lakialoite ei ole mennyt läpi, minkä johdosta Peking sääti lain Hongkongin puolesta. Pekingin kanta on, että sillä on Kiinan perustuslain mukaan oikeus tähän. LegCon kyvyttömyys säätää laki johtuu sen vahvasta demokratialiikkeestä. Tällaisen turvallisuuslain tarkoitus on estää mm. maanpetos Kiinan kansantasavaltaa vastaan.
Peking on leimannut kaikki demokratiamyönteiset mielenosoittajat mellakoitsijoiksi ja sanonut, että myös lännessä tällaiset mellakoitsijat joutuvat lailliseen vastuuseen. Pekingin kanta on se, että kansallisen turvallisuuden laki turvaa lain ja järjestyksen säilymisen Hongkongissa, jossa mielenosoittajat ovat muun muassa häpäisseet Kiinan kansallisia symboleja.
Vuonna 2015 Peking päätti, että 15. heinäkuuta on kansallisen turvallisuuden opetuksen päivä, joka näkyy muun muassa kouluissa teemapäivänä ja Kiinan kansallislaulun laulamisella päivän aluksi.
Lain voimaantulo ja keskeinen sisältö

Lakiteksti tuli julki ensimmäisen kerran vasta sen tullessa voimaan 30. kesäkuuta. Hongkongiin avattiin erillinen kuuma linja, jonka kautta kansalaiset voivat ilmiantaa lain rikkojia.
Laki mahdollistaa kotietsinnät ilman erillisiä lupia, mikäli on syytä epäillä henkilön rikkoneen kansallisen turvallisuuden lakia. Hongkongin viranomaiset voivat myös estää kaupungista poistumisen. Yksi lain keskeisimpiä kohtia on "separatistisen toiminnan" kriminalisoiminen, joksi voidaan uutisten mukaan laskea esimerkiksi iskulause "Vapaa Hongkong". Separatistisesta toiminnasta voidaan tuomita jopa elinkautiseen vankeuteen.
Valtion omaisuuden vahingoittaminen voidaan tulkita lain nojalla kumoukselliseksi toiminnaksi, josta voidaan tuomita elinkautiseen vankeuteen. Julkisen liikenteen häiriköinti tai kaluston vahingoittaminen voidaan luokitella lain nojalla terrorismiksi. Lisäksi lain nojalla Hongkongiin tulee perustaa kansallisen turvallisuuden lakia valvova toimisto, joka saa tulkita lakia parhaaksi näkemällään tavalla; nämä tulkinnat ovat myös ensisijaisia suhteessa Hongkongin peruslakiin. Lisäksi laki mahdollistaa muun muassa:
Hongkongin hallintojohtajalle vallan nimittää tuomareita
Oikeudenistuntojen siirtymistä suljettujen ovien taakse
Oikeuskäsittelyn siirtämistä Manner-Kiinaan
Manner-Kiinaan siirretyt oikeuskäsittelyt siirtyvät lain nojalla myös mannerkiinalaisten tuomarien käsiteltäväksi.
Manner-Kiinan lait ovat tahallaan epäselviä ja ympäripyöreitä, jotta niitä voidaan soveltaa kuhunkin tilanteeseen sopivalla tavalla. Hongkongin kansallisen turvallisuuden laki on samalla tavalla avoin lukuisille tulkinnoille ja kansallisen turvallisuuden vaarantaminen voi tarkoittaa melkeinpä mitä tahansa. Manner-Kiinassa tätä tulkinnanvaraisuutta käytetään toistuvasti esimerkiksi toisinajattelijoiden vangitsemiseen.
Lain nojalla on kielletty muun muassa hongkongilaisten mielenosoittajien suosima Glory to Hong Kong -laulu kaupungin kouluissa, mutta kaupunginhallitus ei suoraan julistanut laulua laittomaksi.
Lain voimaantulo ja keskeinen sisältö > Pykälä 38

Hongkongin kansallisen turvallisuuden lain 38 pykälä:
Tätä lakia sovelletaan tässä laissa tarkoitettuihin Hongkongin erityishallintoalueen vastaisiin rikkomuksiin, jotka on tehnyt alueen ulkopuolella henkilö, joka ei ole alueen pysyvä asukas. (This Law shall apply to offences under this Law committed against the Hong Kong Special Administrative Region from outside the Region by a person who is not a permanent resident of the Region.)
Pykälän mukaan laki koskee hongkongilaisten lisäksi aivan kaikkia; myös kaupungin ulkopuolella asuvia. Esimerkiksi ulkomaalaiset, jotka ovat tietämättään rikkoneet sitä, voidaan pidättää Kiinan alueella jo kauttakulun yhteydessä.
Lokakuussa 2020 ryhmä tutkijoita allekirjoitti vetoomuksen, jossa ilmaistiin huoli 38 pykälän aiheuttamasta liikkumatilan kaventumisesta ja tämän aiheuttamasta itsesensuurista. Yksittäiset Oxfordin yliopistossa työskentelevät professorit ovat kertoneet aikovansa anonymisoida opiskelijoiden esseitä, joissa käsitellään Kiinan poliittisen järjestelmän ongelmia.
Lain voimaantulo ja keskeinen sisältö > Reaktioita

Taiwan – Presidentti Tsai Ing-wen totesi lain läpimenon olevan "pettymys" ja "rikottu lupaus", joka osoittaa, että Kiinan Taiwanille tarjoama yksi maa, kaksi järjestelmää -järjestely ei voi toimia.
Yhdistynyt kuningaskunta – ulkoministeri Dominic Raab sanoi lain loukkaavan kiinalais-brittiläistä julistusta, mutta katsoi Ison-Britannian mielipiteellä olevan vielä painoarvoa. Pääministeri Boris Johnson oli jo aiemmin uhannut helpottaa brittiläisessä Hongkongissa syntyneiden (noin 2,8 milj. hongkongilaista) viisumiprosessia Isoon-Britanniaan, mikäli Kiina ajaa lain läpi.
Yhdysvallat – Presidentti Donald Trump allekirjoitti presidentin asetuksen, jolla hän lakkautti Hongkongin erikoiskohtelun Yhdysvaltojen osalta. Kongressi asetti pakotteita sekä hongkongilaisille että kiinalaisille viranomaisille.
Japani – Alahuoneen edustajat Nakatani Gen ja Yamao Shiori perustivat puoluerajat ylittävän komitean, joka pyrki tekemään ehdotuksen hallitukselle, jonka nojalla hongkongilaisten mahdollisuuksi hakea työlupia helpotettaisiin tuntuvasti ja viisumivaatimukset poistettaisiin kaupunkilaisilta. Maa myös uhkasi, että lain voimaan tulo vaikuttaisi suunniteltuun Xi Jinpingin valtiovierailuun.
EU – EU sanoi olevansa syvästi huolissaan lain läpimenosta Hongkongissa, ja ilmoitti rajoittavansa vientiä kaupunkiin sekä asettavansa pakotteita.
Suomi – Oikeusministeri Anna-Maja Henriksson sanoi, että Suomen ja Hongkongin välinen luovutussopimus on laitettu jäihin ja että Hongkongin tilanne on muuttunut niin paljon, että ministerin mukaan "voidaan perustellusti kysyä, voidaanko sopimuksen enää katsoa sitovan Suomea". Tasavallan presidentti Sauli Niinistö hyväksyi esityksen luovutussopimuksen soveltamisen keskeyttämisestä.
Lain nojalla tuomittuja

Välittömästi lain tultua voimaan Hongkongissa pidätettiin 10 ihmistä, jotka olivat osoittaneet mieltään kylteillä, joissa luki muun muassa "Hong Kong independence” tai “Liberate Hong Kong". Lain tultua voimaan Hongkongin poliisi kielsi mielenosoitukset. Syyksi mainittiin kaupungin koronatilanne. Toisaalta 1. heinäkuuta on myös päivä, jolloin Hongkong siirtyi Isolta-Britannialta Kiinalle vuonna 1997.
Lähinnä Hongkongin opiskelijoita edustava Demosistō ilmoitti lakkauttavansa toimintansa ja purkavansa yhdistyksen lain tultua voimaan.
Hongkongilaisen Apple Daily -lehti joutui lain nojalla ahtaalle. Lehden perustaja Jimmy Lai pidätettiin elokuussa 2020 syytettynä ulkomaalaisten kanssa juonittelusta, joka on rangaistavaa uuden lain nojalla. Apple Daily sanoi lain olevan "viimeinen naula arkkuun". Myöhemmin samana päivänä poliisi pidätti myös demokratia-aktivisti Agnes Chow’n.
Hongkongin poliisi on myös tehnyt kansainvälisiä etsintäkuulutuksia sellaisista hongkongilaisista, jotka ovat paenneet ulkomaille. Tunnetuin tällainen henkilö lienee demokratia-aktivisti Nathan Law, joka pakeni Isoon-Britanniaan.
Lain nojalla on myös estetty lukuisten demokratiamyönteisten poliitikkojen mahdollisuus asettua ehdolle vuoden 2021 LegCo-vaaleissa. Pidätetyiksi joutuivat muun muassa veteraanipoliitikot Claudia Mo, James To ja Lam Cheuk-ting, nuoret aktivistit kuten Tiffany Yuen ja Jeffrey Andrews ja ihmisoikeusjuristi John Clancey, joka on Yhdysvaltain kansalainen.
Ulkomaiden kanta Hongkongin kansallisen turvallisuuden lakia kohtaan.
Demosistō-puolueen edustajia. Vasemmalta oikealle: Nathan Law, Agnes Chow ja Joshua Wong
Erin Brockovich

Erin Brockovich
Erin Brockovich-Ellis (s. 22. kesäkuuta 1960 Wichita, Kansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen nainen, joka vailla oikeustieteellistä koulutusta kokosi aineiston syytteen nostamiseksi kalifornialaista energiayhtiötä vastaan. Hänen ansiostaan yhtiötä vastaan nostettiin syyte, jonka energiayhtiö sopi asianomaisten kanssa ennätyksellistä 333 miljoonan Yhdysvaltain dollarin summaa vastaan. Nykyisin hän työskentelee tutkintajohtajana ympäristöä koskevissa lakiasioissa ja jakaa ympäristöön liittyvää tietoa luennoimalla ympäri Yhdysvaltoja. Lisäksi hänet on palkattu tuottajaksi lakidraamasarjaan.
Brockovich syntyi ja varttui Yhdysvalloissa Kansasin osavaltiossa Wichitan kaupungissa. Hän on asunut Kaliforniassa vuodesta 1982. Hänellä on kolme lasta. Hän meni 1999 naimisiin näyttelijä Eric Ellisin kanssa.
Ympäristöaktivistin ura

Brockovich aloitti 1992 työskentelyn lakimies Ed Masryn toimistossa vastaamalla puhelimeen. Pian hän sai käsiinsä papereita, joista hän pääsi selville Pacific Gas and Electric Company -energiayhtiön aikeista ostaa kiinteistöjä voimalaitoksen lähistöltä. Kun hän tutustui ostotarjouksen kohteena olleisiin ihmisiin, hänelle selvisi, etteivät asiat olleet kaikilta osin kunnossa. Yhdistelemällä saamiaan tietoja hän ehdotti syytteen nostamista energiayhtiötä vastaan, koska se oli syyllistynyt pohjaveden myrkyttämiseen karsinogeenisella kromitrioksidilla eteläkalifornialaisessa Hinkleyn kaupungissa. Vuonna 1996 voimalayhtiö sopi tapauksen 600 talouden osalta 333 miljoonan Yhdysvaltain dollarin summaa vastaan, joka on kaikkien aikojen suurin maksettu korvaus Yhdysvaltojen historiassa kanteen sopimisesta.
Brockovich jatkoi yhteistyötä lakimies Ed Masryn kanssa saastuttamista koskevien syytteiden käsittelyssä. Yksi tapaus liittyi Whitman Corp. -yhtiön kromipäästöjen aiheuttamaan saastumiseen ja toinen 1200 kanteennostajan syyte Pacific Gas and Electric Company -voimalayhtiön saastuttamista vastaan. Hän on tutkintajohtaja Masry & Vititoe -lakiasiantoimistossa.
Brockovichin huomattua homeongelman omassa Conejon laakson kodissaan hänestä tuli tunnettu aktivisti ja kouluttaja myös tällä alalla. Nykyisin hän on merkittävä ja haluttu puhuja kautta Yhdysvaltojen.
Omaa elämäänsä kohdanneen menestyksen innoittamana Brockovich on kirjoittanut kirjan, Take It From Me; Life's a Struggle But You Can Win.
Elokuva- ja televisioura

Jersey Films maksoi vuonna 1995 Erin Brockovichille 30 000 Yhdysvaltain dollaria elämäkerran oikeuksista, koska hän oli toiminut niin poikkeuksellisesti Yhdysvaltojen historian suurimman ryhmäkanteen korvauksen aikaansaamiseksi. Universal Studiosin elokuvan Erin Brockovich ensi-ilta oli vuonna 2000. Nimiosaa näytteli Julia Roberts, joka palkittiin parhaan pääosanäyttelijän Oscarilla. Erin Brockovich itse esiintyi elokuvassa Julia-nimisenä tarjoilijana.
Televisioyhtiö NBC palkkasi 2005 Brockovichin tuottajaksi lakidraamaan nimeltä Class Action. Palkkaamisen perusteena oli hänen kokemuksensa oikeusjutuista. Brockovich jatkaa tuottajan työn lisäksi edelleen Masry & Vititoe -lakiasiaintoimistossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Erin Brokovichin verkkosivut
Erin Brockovich -elokuva Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Korea  Puola 
Muut:  IdRef
Maria Fjodorovna

| Maria Fjodorovna |
| --- | --- |
 Keisarinna Maria Fjodorovna virallisessa hovipuvussa 1881
Venäjän keisarinna
Valtakausi:  13. maaliskuuta 1881 – 1. marraskuuta 1894
Kruunajaiset:  27. toukokuuta 1883, Uspenskin katedraali, Moskovan Kreml
Edeltäjä:  Maria Aleksandrovna
Seuraaja:  Aleksandra Fjodorovna

Syntynyt:  Marie Sophie Frederikke Dagmar 26. marraskuuta 1847 Keltainen palatsi, Kööpenhamina, Tanska
Kuollut:  13. lokakuuta 1928 (80 vuotta) Hvidøren huvila, Klampenborg, Tanska
Hautapaikka:  Pietari-Paavalin katedraali, Pietari
Puoliso:  Aleksanteri III
Lapset:  Nikolai Aleksanteri Georgi Ksenia Mikael Olga
Koko nimi:  Prinsessa Marie af Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg
Suku:  Glücksburg Romanov (avioliiton kautta)
Isä:  Kristian IX
Äiti:  Louise
Uskonto:  ortodoksisuus, aiemmin luterilaisuus
Nimikirjoitus:  
Tanskan prinsessa Dagmar koiransa kanssa 1860-luvulla, Andreas Herman Hunæuksen maalaus
Maria Fjodorovna (synt. Marie Sophie Frederikke Dagmar, prinsessa Marie af Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg, ven. Мари́я Фёдоровна); (26. marraskuuta 1847 Keltainen palatsi, Kööpenhamina, Tanskan kuningaskunta – 13. lokakuuta 1928 Hvidøren huvila, Klampenborg, Tanskan kuningaskunta) oli Tanskan prinsessa, keisari Aleksanteri III:n puoliso ja Suomen suuriruhtinatar, sittemmin leskikeisarinna ja Venäjän viimeisen keisarin Nikolai II:n äiti.
Tanskan prinsessat Alexandra ja Dagmar, Elisabeth Baumann 1856
Suku ja nuoruus

Prinsessa Dagmar eli ristimänimeltään Marie Sophie Frederikke Dagmar oli Tanskan kuningas Kristian IX:n ja kuningatar Louisen neljänneksi vanhin lapsi, ja tällä nimellä hänet yleensä tunnetaan Suomessa ja Tanskassa. Hänellä oli viisi sisarusta, joista sisar Alexandra oli Britannian kuningas Edvard VII:n puoliso ja tulevan kuningasYrjö V:n sekä Norjan kuningatar Maudin äiti. Hänen vanhin veljensä oli Tanskan kuningas Fredrik VIII ja nuorin veljensä Vilhelm (1845–1913) oli Kreikan kuningas Yrjö I.
Vuonna 1852 Dagmarin isästä tuli Tanskan valtaistuimen perillinen, johtuen suurelta osin siitä että puoliso Louise oli kuningas Kristian VIII:n veljentytär. Vuonna 1853 Kristianille myönnettiin Tanskan prinssin arvonimi ja perheelle annettiin virallinen kesäasunto, Bernstorffin linna Kööpenhaminan pohjoispuolella. Siitä tuli nopeasti äidin, prinsessa Louisen suosikkiasunto, ja perhe asui siellä usein. Lapset kasvoivat tiiviissä perheessä vaatimattomassa mutta onnellisessa ympäristössä. Lasten ollessa pieniä isällä oli elämiseen vain upseeripalkkansa, ja perhe eli suhteellisen yksinkertaista elämää kuninkaallisiksi.
Taloudessa oli vain kuusi palvelijaa, ja Dagmar ja hänen sisaruksensa saivat lapsuudessaan kävellä Kööpenhaminan kaduilla sekä käydä torilla ja kahviloissa. Vain hyvin harvoin he osallistuivat seremoniallisiin tilaisuuksiin, ja joitten jälkeen heidän piti heti riisua hienot vaatteensa, jotta ne eivät likaantuisi. Dagmarin vanhemmat painottivat lapsilleen yksinkertaista kansalaiskasvatusta, jossa korostettiin suuresti kuninkaallisia velvollisuuksia. Myöhemmin kaikki lapset tulivat tunnetuiksi luontevasta kyvystään olla vuorovaikutuksessa ihmisten kanssa, velvollisuudentunnostaan ​​ja kyvystään edustaa.