stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo jääkäreistä A
A > Väinö Alfred Antila

(21. huhtikuuta 1894 Vimpeli – 28. maaliskuuta 1918 Tampere) oli suomalainen jääkärialiupseeri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Antti Antila ja Johanna Erkintytär. Tämä kansakoulun käynyt maanviljelijä Vimpelistä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 25. helmikuuta 1916. Väinö Alfred Antila otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Suomen armeijan palvelukseen hän astui 11. helmikuuta 1918 ja samalla hänet ylennettiin aliupseeriksi. Suomeen hän palasi jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hän osallistui Kalevankankaan taisteluun, jossa hän kaatui 28. maaliskuuta 1918. Hän palveli tuolloin 2. jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan 1. komppaniassa. Hänet on haudattu Vimpelin sankarihautaan. Ylennykset: aliupseeri 11. helmikuuta 1918 Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
Johan (Hannes) Jaakko Evert Anttila
Karl Runar Appelberg
Alfons Wilhelm Arlander
A > Niilo Oskari Aromaa ent. Falck

(29. heinäkuuta 1892 Viipuri – 3. helmikuuta 1921 oli suomalainen jääkärivääpeli ja etsivä. Hänen äitinsä oli Hanna Pauliina FalcNiilo Oskari Aromaa kävi kansakoulun ja vuoden Joensuun kauppakoulua. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 12. kesäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 5. lokakuuta pataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella. Hänet komennettiin Altonan työosastoon ja edelleen siviilitöihin elokuussa 1917. Suomeen hän palasi Saksasta syksyllä 1918. Etsivän keskuspoliisin palvelukseen hän astui vuoden 1919 alussa ja työskenteli etsivänä Viipurissa ja Terijoella. Vuoden alusta 1921 hänet määrättiin Keski-Suomen rykmenttiin esikuntavääpeliksi ja tässä tehtävässä hän oli kuolemaansa asti. Niilo Oskari Aromaa kuoli vuonna 1921 ja on haudattu Hämeenlinnaan. Ylennykset: vääpeli 1921. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
A > Paavo Aronen (Saksassa hän käytti nimeä Kaarlo Kurki)

(12. heinäkuuta 1895 Mäntsälä – 21. lokakuuta 1918 Berliini ) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johan Nikolai Aronen ja Anna Elisabet (Erikintytär) Lehtimattila. Hän oli Heikki Haapasen lanko. Paavo Aronen kävi kansakoulun sekä Porvoon suomalaista yhteiskoulua, jonka 3. luokalta hän erosi. Tämän jälkeen hän toimi maanviljelijänä kunnes kiinnostui jääkäriliikkeestä.
Aronen liittyi jääkäreihin vuosien 1915–1916 vaihteessa. Hänet vangittiin helmikuussa 1916 ja häntä pidettiin vankina Päävartiossa ainakin maaliskuuhun asti. Aronen värväytyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 4. huhtikuuta 1917. Saksan vastavakoiluviranomaiset pidättivät Paavo Arosen 15. toukokuuta 1918 ja toimittivat hänet Berliiniin vankilaan, jossa hän kuoli espanjantautiin 21. lokakuuta 1918.
A > Kustaa Arste ent. Forss

(3. maaliskuuta 1896 Alahärmä – 14. maaliskuuta 1956) oli suomalainen jääkärikersantti ja räätäli. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Jaakko Nikolai Forss ja Amalia Heikkilä ja hänen puolisonsa oli Helmi Sofia Huuskonen. Kustaa Arste oli kansakoulun käynyt ja ammatiltaan suutari. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 17. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamapalveluksen jälkeen hänet siirrettiin 18. joulukuuta 1917 pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet laskettiin siviilitöihin. Hän saapui suomeen Suomen sisällissodan jälkeen 1. lokakuuta 1918 ja hänet otettiin Suomen Armeijan palvelukseen kapitulanttina 5. lokakuuta 1918. Hän toimi armeijassa Suomen valkoisen kaartin 1. komppanian koulutusaliupseerina. Hänet määrättiin joulukuussa 1918 pataljoonan räätälimestariksi. Hän toimi samassa tehtävässä myöhemmin myös 2. pataljoonassa. Marraskuussa 1919 hänet komennettiin koulutusaliupseeriksi Armeijan hevossairaalaan ja kesällä 1920 Tampereen rykmentin 4. komppaniaan. Armeijasta hän erosi 31. heinäkuuta 1920. Kadettikoulun räätälinä hän toimi vuodet 1920–1929, jonka jälkeen hän siirtyi työnjohtajaksi Liinus Aallon räätäliliikkeeseen ja edelleen Kestilän pukimoon. Vuodesta 1935 hän toimi oy Stockmann ab:n Tailorilla. Kustaa Arste on haudattu Helsinkiin. Ylennykset: aliupseeri 19. lokakuuta 1918, kersantti 31. heinäkuuta 1919. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
A > Niilo Arthur Herman Artursson ent. Konttinen

(11. marraskuuta 1896 Viipuri – 13. marraskuuta 1968) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat tullivahtimestari Arthur Efraim Konttinen ja Maria Matilda Rönkä. Hänen puolisonsa oli Hedvig Sahlin. Niilo Artursson kävi kansakoulun ja 2 luokkaa Savonlinnan reaalilyseota. Ennen liittymistään jääkäripataljoonaan hän työskenteli merimiehenä. Niilo Artursson liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 4. marraskuuta 1915. Hän sairastui pataljoonassa ja hänet laskettiin sairauden takia Ruotsiin 28. helmikuuta 1916. Jääkäriajan jälkeen hän on toiminut merimiehenä sekä hinaaja-alusten päällikkönä Ruotsissa. Köjan sahalaitoksen palovartijan töiden ohella hän neuloi purjeita elääkseen. Niilo Artursson sai myöhemmin Ruotsin kansalaisuuden. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
A > Valter Aschan

(28. lokakuuta 1891 Valkjärvi – kaatui 26. maaliskuuta 1918 Raasuli) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat agronomi, tilanomistaja Rudolf livar Aschan ja Aina Olga Parkkonen. Valter Aschan kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion klassisesta lyseosta vuonna 1911. Hän kuului Savolaiseen osakuntaan. Hän jatkoi opintojaan Teknisen korkeakoulun koneinsinööriosastolla vuosina 1912–1915, jonka jälkeen hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 11. helmikuuta 1916. Aschan otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella, Schmardenissa ja Aa-joella. Hän osallistui sotakoulun 13. kurssille Libaussa vuonna 1917. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) 3. maaliskuuta 1918 aselaiva Virgon mukana ja komennettiin Karjalan rintamalle Karjalan 1. rykmentin 2. pataljoonaan pataljoonan komentajaksi 17. maaliskuuta 1918. Hän osallistui pataljoonan mukana taisteluihin Valkjärvellä ja Raudussa. Valter Aschan kaatui 26. maaliskuuta 1918 Venäjän puolella rajaa. Ennen kaatumistaan hän oli hävittänyt Viisjoen ja Sahajoen rautatiesillat. Hänet on haudattu Sakkolan sankarihautaan. Ylennykset: Hilfgruppenführer 31. toukokuuta 1917, luutnantti 11. helmikuuta 1918, Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk.,  Vapaussodan muistomitali,  Jääkärimerkki.
A > Magnus Harald Aspelin

(5. syyskuuta 1890 Espoo – 3. kesäkuuta 1982) oli Feldmeister ja tilanomistaja. Hänen vanhempansa olivat ratsutilallinen Karl Magnus Aspelin ja Hilda Evelina Weurlander. Hänen puolisonsa oli Alda Maria Aspelin. Harals Magnus Aspelin kirjoitti ylioppilaaksi Nya svenska läroverket i Helsingfors-nimisestä oppilaitoksesta vuonna 1911 ja kuului Uusmaalaiseen osakuntaan. Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan maanviljely-taloudellisella osastolla hän opiskeli vuosina 1912–1915. Harald Magnus Aspelin liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 8. huhtikuuta 1915. Muutama kuukausi myöhemmin hän erosi jääkäripataljoonasta ja matkusti takaisin Suomeen 14. kesäkuuta 1915 ja aloitti yliopisto-opintonsa uudelleen suorittaen agronomin tutkinnon vuonna 1916. Vuosina 1916 ja 1917 hän toimi tilanhoitajana Monikkalan tilalla Janakkalassa. Vuonna 1917 hän otti haltuunsa Ängsdalin kartanon Espoosta. Suomen sisällissodassa hän liittyi vapaaehtoisena Sigurdin joukkoon ja toimi sen tiedusteluosaston varapäällikkönä. Osaston antauduttua punaisille joukoille hän jäi piileskelemään Kirkkonummelle ja piileskeli siihen asti kunnes saksalaiset joukot olivat maihinnousseet Suomeen ja etenemässä pääkaupunkiin, jolloin hän liittyi Tollsissa heidän joukkoonsa. Sisällissodan jälkeen hän oli toiminut Espoon suojeluskunnassa mm. ryhmäpäällikkönä. Hän on toiminut Espoon ampumaseuran monivuotisena sihteerinä ja itse ammunnassa ollut kaksinkertainen mestari pistooliammunnassa mieskohtaisissa mestaruuskilpailuissa Viipurissa 1926, kaksintaisteluammunnan Suomen mestari vuosina 1927 ja 1928. Hän on voittanut pohjoismaiden pääkaupunkien väliset kivääriammuntakilpailut Oslossa vuonna 1928. Suomessa hänellä n. kolmekymmentä ampumamestaruutta eri ammuntalajeista. Kunnallisia luottamustoimia hänellä on ollut mm. metsälautakunnassa sekä vaalilautakunnassa. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali,  Jääkärimerkki.
Fritz Emil Volter Asplund
Juho Tobias Asumaa
Juho Lauri Aula
A > Kaarlo Adam Aura

(9. joulukuuta 1897 Oulu – 5. heinäkuuta 1923) oli jääkärikapteeni. Hänen vanhempansa olivat vaatturimestari Kaarlo Aura ja Johanna Hurri ja hänen puolisonsa oli Maria Lindsten. Tämä neljä luokkaa Oulun suomalaista yhteiskoulua ja yhden luokan Viipurin reaalikoulua käynyt liikeapulainen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 13. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 1. jääkärirykmentin 1. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet 3. huhtikuuta 1918 pataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän otti sisällissodassa osaa taisteluihin Lempäälässä, Säiniöllä ja Viipurissa, jossa hän haavoittui pahasti 28. huhtikuuta 1918 ja häntä hoidettiin eri sotilassairaaloissa. Sisällissodan jälkeen toivuttuaan haavoistaan hän palveli Suomen Armeijassa komppanianpäällikkönä Karjalan Kaartin rykmentin 2. konekiväärikomppaniassa. Hänen orastava sotilasuransa päättyi menehtymiseen angiinamyrkytykseen 5. heinäkuuta 1923. Hänet on haudattu Oulun hautausmaalle Intiöön. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 25. joulukuuta 1917, vänrikki 11. helmikuuta 1918, luutnantti, 24. joulukuuta 1919, kapteeni 16. toukokuuta 1922. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
A > Juha Jaakko Autio

(21. huhtikuuta 1886 Kauhava) oli suomalainen jääkärialiupseeri ja työmies. Hänen vanhempansa olivat työmies Antti Autio ja Maija Tyynismaa. Hänen puolisonsa oli Liisa Amanda Ranta. Tämä kansakoulun käynyt työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 27. marraskuuta 1915, josta hänet laskettiin siviilitöihin jo 19. tammikuuta 1916. Hän palasi Suomeen sisällissodan jälkeen 29. marraskuuta 1918 ja astui armeijan palvelukseen Itä-Suomen jalkaväkirykmentti N:o 5:n 1. pataljoonan 1. komppaniaan koulutusaliupseeriksi. Vuonna 1919 hän erosi vakinaisesta palveluksesta, jonka jälkeen hän toimi työmiehenä. Hänen myöhemmistä vaiheistaan ei ole varmaa tietoa. Eräiden tietojen (Jääkärien elämäkerrasto) mukaan hän olisi poistunut maasta joskus 1920-luvulla. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
Juho (Jussi) Autio
Samuli Ilmari Autio
A > Juho Heikki Autiomäki

(26. joulukuuta 1887 Lapua – 30. maaliskuuta 1942) oli jääkäri ja työmies. Hänen vanhempansa olivat räätäli Matti Vilhelmi Autiomäki ja Sanna Liisa Rintasalo. Hänen puolisonsa oli Maria Sofia Keisala. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 24. joulukuuta 1915. Hänet laskettiin sotapalvelukseen kykenemättömänä siviilitöihin 26. helmikuuta 1916. Hän palasi Suomeen 5. tammikuuta 1919 ja on sen jälkeen työskennellyt työmiehenä mm. Lapualla, Lohjalla ja Riihimäellä. Hänet on haudattu Lapualle.
A > Villiam Lauri Autiomäki

(28. helmikuuta 1893 Lapua – 22. marraskuuta 1955) oli jääkäri ja teurastaja. Hänen vanhempansa olivat räätäli Matti Vilhelmi Autiomäki ja Sanna Liisa Rintasalo. Hänen puolisonsa oli Selma Katariina Kylkisalo. Tämä kansakoulun käynyt teurastaja liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 11. helmikuuta 1916. Hänet siirrettiin sairauden johdosta täydennyspataljoonaan 16. maaliskuuta 1916, josta hänet laskettiin siviilitöihin 12. huhtikuuta 1916. Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Hän palasi Suomeen (Vaasaan) höyrylaiva Arcturuksella 24. maaliskuuta 1918. Suomen sisällissodassa hänet määrättiin 2. jääkärirykmentin täydennyspataljoonaan. Hänet vapautettiin asepalveluksesta 27. maaliskuuta 1918. Suomen sisällissodan jälkeen hän toimi teurastajana kotipitäjässään sekä valtionrautateiden palveluksessa Sallassa. Hänet on haudattu Lapualle.
Pietari Aleksanteri Autti
A > Väinö Johannes Auveri

(käytti Saksassa sukunimeä Auer), (2. syyskuuta 1892 Helsinki – 21. elokuuta 1918) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat kivenhakkaaja Johan Kustaa Auveri ja Edla Antintytär. Tämä kansakoulun käynyt Helsingissä toiminut valajana liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 7. lokakuuta 1915. otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Väinö Auveri saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin koulutusaliupseeriksi 3. Jääkärirykmentin 7. jääkäripataljoonan 3. ja 1. komppaniaan. Hänet siirrettiin 31. maaliskuuta 1918 3. jääkärirykmentin täydennyspataljoonaan sekä myöhemmin joukkueenjohtajaksi 6. Jääkärirykmentin 16. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Suomen sisällissodassa hän otti osaa taisteluihin Säiniössä ja Viipurissa, jossa hän haavoittui. Sisällissodan jälkeen hän palveli 6. Jääkärirykmentistä muodostetun Jääkäripataljoona n:o 6:n (sittemmin Jääkäripataljoona n:o 3) 2. komppanian koulutusaliupseerina. Hänen lyhyt, mutta kunniakas elämänsä päättyi Tilkan sotilassairaalassa keuhkotautiin 21. elokuuta 1918. Hänet on haudattu Helsinkiin. Ylennykset: aliupseeri 11. helmikuuta 1918, vääpeli 5. toukokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
A > Juho Avonius

(16. kesäkuuta 1879 Tohmajärvi – 15. maaliskuuta 1935) oli suomalainen jääkäri ja työmies. Hänen vanhempansa olivat työmies Antti Avonius ja Susanna Avonius. Juho Avonius liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 15. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 1. maaliskuuta 1916. Myöhemmin hänet laskettiin siviilitöihin vanhuuden ja sairauden johdosta. Hän palasi Suomeen 29. marraskuuta 1918 ja toimi työmiehenä. Joensuun rajavartiostossa hän toimi rajavartiosotilaana vuodet 1930–1931. Hän kuoli Kuolemajärven Jääkärikodissa. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
Pietarsaaren tykistökoulun oppilaille esitellään tykkikalustoa jääkärien ja jääkärimajuri Lauri Malmbergin johdolla.
Arvo August Alanko
Kaarlo Adam Aura
Luettelo Suomen korkeimmista rakennelmista

Vuonna 1988 uusittu Tiirismaan televisio- ja radiomasto jakaa 327-metrisenä Suomen korkeimman rakennelman tittelin Haapaveden maston kanssa.
Tämä on epätäydellinen luettelo Suomen korkeimmista rakennelmista. Rakennelmat on lueteltu taulukoissa käyttötarkoituksensa mukaan. Luetteloissa on esitetty pääsääntöisesti vähintään 50 metriä korkeat rakennelmat, mastojen korkeuden alarajan ollessa kuitenkin 150 metriä.
Rakennelman määritelmä

Rakennelmia ovat muun muassa vaijereilla tuetut tai vapaasti seisovat radio- ja televisiomastot, televisiotornit, savupiiput ja muut rakennelmat, jotka eivät täytä rakennuksen määritelmiä.
Korkeudet on ilmoitettu korkeutena maanpinnasta ja mahdollisten päällä olevien mastojen, antennien tai muiden sellaisten osuus on jätetty korkeudesta pois. Maankäyttö- ja rakennusasetuksen mukaan rakennuksen korkeus on julkisivupinnan ja vesikaton leikkausviivan korkeus maanpinnasta.
Luettelossa on ryhmitelty samoihin ryhmiin pääasialliselta käyttötarkoitukseltaan toisiaan vastaavat rakennelmat. Erillisessä luettelossaan on lisäksi lueteltu erityyppisiä tunnettuja korkeahkoja rakennelmia, jotka kuitenkin ovat korkeudeltaan alle 50 metriä. Tämän lisäksi rakenteilla oleville ja puretuille rakennelmille on omat luettelonsa. Suomen korkeimmat rakennukset on lueteltu artikkelissa Luettelo Suomen korkeimmista rakennuksista.
Muita korkeahkoja tunnettuja rakennelmia

| Rakennelma | Korkeus | Valmistunut | Sijainti | Käyttö | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Finnsementti Oy sementtisiilo | 048 m 48 m | 2011 | Oulu | sementtisiilo |  |
| Ahveniston hyppyrimäki | 047 m 47 m | 1967 | Hämeenlinna | hyppyrimäki | Hyppyrimäen torni, ei enää hyppykäytössä |
| Hype | 045,0 m 45 m | 2017 | Tampere | huvipuistolaite | Särkänniemen korkein vuoristorata |
Rakenteilla

| Rakennelma | Korkeus | Arvioitu valm>  | Sijainti | Käyttö | Erityismaininta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Korpilevonmäen tuulivoimapuisto | 251 m 251 m | 2026 | Säkylä | tuulivoimala | 6 tuulivoimalaa, voimaloiden napakorkeus 170 metriä. |
| Oosinselän tuulivoimapuisto | 224 m 224 m | 2024 | Pori, Eurajoki | tuulivoimala | 30 tuulivoimalaa, voimaloiden napakorkeus 139,5 tai 143 metriä. |
| Lestijärven tuulivoimapuisto | 200 m n. 200 m | 2024 | Lestijärvi | tuulivoimala | 69 tuulivoimalaa, toteutunut korkeus vahvistamatta. |
| Kruunuvuorensilta | 135 m 135 m | 2026 | Helsinki | sillan pylonit | Valmistuessaan Suomen korkein ja pisin silta. |
| Kirjalansalmen silta | 074 m 74 m | 2025 | Kaarina, Parainen | sillan pylonit | Valmistuessaan Suomen jänneväliltään pisin silta. |
Purettuja

| Rakennelma | Korkeus | Valmistunut | Purettu | Sijainti | Käyttö | Erityismaininta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kristiinan voimalaitos | 153 m | 1983 | 2020 | Kristiinankaupunki | savupiippu | Väitetysti Suomen korkein savupiippu, tuhottiin räjäyttämällä 1. lokakuuta 2020. |
| Erkylän linkkitorni | 65 m 65 m | 1958 | 2015 | Hausjärvi | linkkitorni |  |
| Riihimäen lippusalko | 040 m 40 m | 1997 | 2020 | Riihimäki | lippusalko | Lippusalko poistettiin vaurion takia 2020. Lippusalko oli Suomen korkein 1997–2018. |
Aiheesta muualla

Taajuusalueet ja kanavarasteri (Arkistoitu – Internet Archive) (mastojen korkeudet TV-asema -listassa)
Luettelo huomattavista lentoesteistä (Osa ENR 5.4) AIP Suomi/Finland. Vantaa:  Finavia. Arkistoitu 17.5.2014. Viitattu 30.12.2019.
skyscraperpage.com
Pääasemat (Arkistoitu – Internet Archive) Digita
Australian esihistoria

Australian esihistorialla tarkoitetaan aikaa Australian ensimmäisten asukkaiden saapumisesta vuonna 1788 alkaneeseen Australian kolonisaatioon, jolloin maassa alettiin kirjata tapahtumia johdonmukaisesti. Välikauden arvioidaan kestäneen ainakin 40 000−60 000 vuotta.
Aikakautta kutsutaan historiallisen ajan sijasta esihistorialliseksi ajaksi, koska Australiasta ei ole löytynyt tapahtumista ennen vuotta 1788 kirjoitettuja johdonmukaisia selontekoja. Koko aikakausi kuuluu kivikauteen, koska metallisia työvälineitä ei Australiassa koko tuona aikana kehitetty. Australiassa ei yleisen käsityksen mukaan koskaan siirrytty neoliittiselle kaudelle toisin kuin Uudessa-Guineassa, vaan eurooppalaisten saapumiseen asti asukkaat olivat metsästäjä-keräilijöitä.
Asuttaminen

Historiantutkija Yuval Noah Hararin mukaan ensimmäisten asukkaiden matka Australiaan on historian merkittävimpiä tapahtumia, sillä koskaan aiemmin ei ihminen ollut poistunut afroaasialaisesta ekologisesta systeemistä.
Varhaisimmat todisteet Australian asuttamisesta ovat ainakin 65 000 vuotta vanhoja. Merkittävä länsiaustralialainen 45 000 vuotta vanha todiste Juukan Gorge -luolasto tuhoutui vuonna 2020, kun kaivosyhtiö Rio Tinto laajensi rautakaivostaan.
Arkeologit kiistelevät siitä, mitä reittiä Australian asuttajat kulkivat. Yleisesti uskotaan, että ensimmäiset asukkaat olivat nykyisten alkuperäisasukkaiden esi-isiä, mutta on myös todisteita sitä vastaan. Esimerkiksi Mungojärvestä löytyneistä Australian vanhimmista ihmisjäänteistä otetusta mitokondriaalisesta DNA-näytteestä ei ole löydetty läheistä geneettistä suhdetta nykyisiin alkuperäisasukkaisiin. Tiedemaailmassa ei kuitenkaan ole hyväksytty teoriaa laajalti.lähde?
Australia asutettiin pleistoseenikauden loppupuolella, kun Australaasian merenpinta oli toistuvien jäätiköitymisten takia paljon alempana kuin nykyään. Ensimmäiset asukkaat saapuivat ilmeisesti meriteitse erään jäätiköitymiskauden aikana, kun Uusi-Guinea ja Tasmania olivat yhdistyneitä Australiaan.lähde?
Kartta kuvaa aboriginaalien muuttoreittiä jääkaudella, jolloin merenpinta oli noin 150 metriä nykyistä alempana
Galaktinen Imperiumi

| Galaktinen Imperiumi |
| --- | --- |


Valtiomuoto:  Perustuslaillinen monarkia (de jure) Absoluuttinen monarkia (de facto)
Virallinen kieli:  Galaktinen peruskieli
Hallitsija:  Keisari Sheev Palpatine (19 eYt–4 jYt)
Perustettu:  19 eYt
Lakkautettu:  5 jYt
Pääkaupunki:  Keisarillinen kaupunki, Coruscant
Valuutta:  Imperiumin datarit (galaktiset krediitit)
Edeltäjä(t):  Galaktinen tasavalta
Seuraaja(t):  Ensimmäinen ritarikunta
Teokset:  Tähtien sota
Infobox OKNimi-testi OK: 
Galaktinen Imperiumi (engl. Galactic Empire), jota kutsutaan usein pelkäksi Imperiumiksi, on fiktiivinen hallitus Tähtien sota -elokuvasarjassa. Se esiteltiin jo vuoden 1977 alkuperäisessä Tähtien sota-elokuvassa (myöhemmältä nimeltään Star Wars: Episodi IV – Uusi toivo) ja esiintyi myös sen jatko-osissa Imperiumin vastaisku (1980) ja Jedin paluu (1983). Esiosatrilogian päätösosassa Star Wars: Episodi III – Sithin kosto (2005) kerrotaan Imperiumin muodostumisesta. Galaktisen tasavallan ylikansleri Palpatine, todellisuudessa sith-lordi Darth Sidious, uskottelee jedien yrittäneen salamurhata hänet ja syrjäyttää Galaktisen senaatin. Hän määrää kaikki jedit tuhottaviksi ja käyttää sekä heidän että Kloonisodissa Tasavaltaa vastustaneiden separatistien uhkaa perusteena muuttaa Tasavalta Imperiumiksi, turvalliseksi ja vakaaksi yhteiskunnaksi, jota Palpatine hallitsi keisarina. Palpatinen manipuloima senaatti suhtautui päätökseen taputtaen ja hurraten.
Vaikka suurin osa Imperiumista ei tiedä Palpatinen sith-henkilöllisyydestä, hänen oppipoikansa Darth Vader on tunnettu ja pelätty ympäri galaksia Palpatinen palvelijana ja jedejä metsästävänä agenttina. Uuden toivon tapahtumiin mennessä, Imperiumin hallintotapa oli muuttunut totalitaristiseksi diktatuuriksi.
Useimmissa medioissa Imperiumin kuvaillaan edustavan ”tyranniaa, vihaa kaikkia ei-ihmisiä kohtaan, raakaa voimaa ja jatkuvaa pelkoa”.