stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toimitusketju

Elannon Läyliäisten Meijerin maitoautonkuljettaja Jussi Ravantti nostaa maitotonkkaa auton lavalle yhdessä puolisonsa Elsan kanssa Lopella 1957.
Toimitusketjulla tarkoitetaan toimintojen kokonaisuutta, jossa tavarat liikkuvat raaka-ainevaiheesta lopulliselle käyttäjälle. Loppukäyttäjä voi olla yksittäisen kuluttajan lisäksi myös yritys tai muu organisaatio.
Toimitusketju koostuu kolmesta komponentista: materiaalivirta, rahavirta ja informaatiovirta. Ketjuun kuuluvat myös kaikki organisaatiot ja prosessit, jotka osallistuvat näiden virtojen käsittelyyn.
Supply Chain Councilin kehittämässä SCOR (Supply Chain Operations Reference) –mallin mukaisesti toimitusketjun prosesseja pyritään standardisoimaan yrityskohtaisesti, jotta prosessien historiatietoa pystytään hyväksikäyttämän tehokkaasti. Luonnollisesti tässä iso tekijä on informaatioteknologian tehokas hyväksikäyttäminen.
Materiaalivirta

Materiaalivirran ylävirtaan liittyy hankinta. Yrityksen ylävirtaan kuuluvat sen tavaratoimittajat ja mahdollisesti niiden tavara-/raakamateriaalitoimittajat. Kuljetuksien lisäksi materiaalivirran luonnollisena osana on varastointi.  Varsinkin ylävirrassa toimitukset ovat varastojen välisiä kuljetuksia.
Usein materiaalivirrasta puhuttaessa mietitään kuitenkin vain alavirtaan liittyviä prosesseja, eli toimittamista asiakkaalle. Miten tavara toimitetaan eteenpäin jatkojalostuksen jälkeen?  Nykytrendin mukaisesti logistiikan osia tai koko yrityksen toimitusketju on saatettu ulkoistaa kolmannelle osapuolelle (3PL, third-party logistics). Palveluvarastojen kautta esim. tukkuyritykset eivät välttämättä koskaan näe myymiään tuotteita. Ylävirrassa tavara toimitetaan palveluvarastoon ja alavirrassa palveluvarastosta suoraan asiakkaalle. Suomen suurimmat palveluvarastot ovat Itella Logistiikalla.
Informaatiovirta

Informaatio koostuu materiaalivirran prosessien mukaisista tiedoista. Informaation käsittelyn toimintoja ovat tukemassa tukitoiminnot, joita voivat olla esimerkiksi tuoterekisterit ja asiakasrekisterit. Ennen toimittamisessa kulkenut paperimäärä oli suuri, mutta nykyaikaisten järjestelmien ansiosta suuri osa paperille tulostettavasta informaatiosta on siirretty sähköiseen muotoon.
Toimitusketjun läpinäkyvyys tarkoittaa yhteistyökumppanien välistä tiedonsiirtoa, jotta toimitusketjun ylävirrassa toimittajat pystyvät ennakoimaan paremmin tulevan kysynnän määrän. Toimitusketjun seurantaa käytetään hyväksi operatiivisen toiminnan suunnitteluun yhä pienempien yritysten osalla (näkymä toimitusketjun läpi: inbound, warehousing, outbound). Informaatioteknologian ratkaisut ovat toimitusketjun osalta siis ratkaisevassa osassa sen tehostamisen ja seurantatiedon hyväksikäytön alueilla.
Rahavirta

Rahavirta voidaan näkökulmasta riippuen nähdä myös informaatiovirtana. Logistiikkakustannukset ovat keskimäärin 11,5% suomalaisten yritysten liikevaihdosta, ja 17% bruttokansantuotteesta. Rahavirta siis on huomattava, joten sen reaaliaikaisuus on erityisen tärkeää. Informaatiovirran hyödyntäminen mm. materiaalivirran seuraamisen osalta on oleellista. Rahavirta voi kulkea toimittajalta asiakkaalle esimerkiksi myös hyvitysten tai vahingonkorvausten muodossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Venezuelanpyrstömuura

| Venezuelanpyrstömuura |
| --- | --- |
 Venezuelanpyrstömuuranaaras ja -koiras lähikuvassa.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Pitkäpyrstömuurat Drymophila
Laji::  klagesi
Kaksiosainen nimi
 Drymophila klagesi  (Hellmayr & Seilern, 1912) 

Katso myös
   Venezuelanpyrstömuura Wikispeciesissä   Venezuelanpyrstömuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Venezuelanpyrstömuura (Drymophila klagesi) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Naaras lähikuvassa.
Koiras lähikuvassa.
Venezuelanpyrstömuuraa tavataan Kolumbiassa ja Venezuelassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 313 000 km2. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi
Happy Valleyn laukkarata

| Happy Valleyn laukkarata |
| --- | --- |
 Laukkarata ilmasta nähtynä.
Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Wan Chai, Hongkongin saari, Hongkong
Koordinaatit:  22°16′22″N, 114°10′56″E
Avattu:  1845
Omistaja:  Hong Kong Jockey Club
Katsojakapasiteetti
 55 000 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Happy Valleyn laukkarata (kiin.: 快活谷馬場; Jyutping: Faai3 wut6 guk1 maa5 coeng4; engl. Happy Valley Racecourse) on toinen Hongkongin kahdesta laukkaradasta. Se sijaitsee Hongkongin saarella Wan Chain piirissä Wong Nai Chung Roadin ja Morrison Hill Roadin ympäröimänä. Se avattiin vuonna 1845, ja se on Hongkongin vanhin laukkarata. Se tunnetaan erityisesti keskiviikkoiltaisin järjestettävistä laukkakilpailuistaan, joita pidetään syyskuusta heinäkuuhun.
Tilat ja palvelut

Happy Valleyn laukkaradalla on kahdeksankerroksinen katsomorakennus, jossa on tilaa kaikkiaan noin 55 000 katsojalle. Rakennuksessa on katsomo- ja aitiotilojen lisäksi useita ravintoloita ja baareja. Tiloista osa on avoinna kaikille katsojille ja osa puolestaan vain HKJC:n jäsenille. Tilojen yhteydessä sijaitsee myös Hong Kong Racing Museum.
Happy Valleyn laukkaradalla tai sen läheisyydessä pysähtyvät metro, raitiovaunut ja useat bussilinjat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Happy Valleyn laukkarata Wikimedia Commonsissa
Happy Valleyn laukkarata vuonna 1918.
Katsomorakennus iltavalaistuksessa.
Inkeri Virtanen

Impi Inkeri Virtanen (o.s. Lento, 23. kesäkuuta 1921 Turku – 29. kesäkuuta 1962 Turku) oli suomalainen toiminnanohjaaja ja Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustaja.
Virtasen äiti oli torikauppias Impi Matilda Lento. Hän kävi kansakoulun sekä parturi- ja kampaaja-ammattikoulun ja suoritti Sirola-opiston kurssin 1948. Virtanen toimi kutomatyöntekijäin ammattiosaston toimitsijana 1948 ja sen jälkeen Varsinais-Suomen rauhanneuvoston toiminnanohjaajana vuoteen 1958 saakka.
Virtanen oli kansanedustajana 1958–1962 ja edusti Turun läänin eteläinen vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa kesäkuussa 1962, ja hänen tilalleen eduskuntaan nousi Eino Roine. Virtanen oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1956 presidentinvaaleissa ja hän kuului myös Turun kaupunginvaltuustoon sekä Suomen rauhanpuolustajien keskustoimikuntaan.
Inkeri Virtanen oli naimisissa vuodesta 1945 Leo Theodor Untamo Virtasen kanssa.
Yu Wenxia

Yu Wenxia vuonna 2013.
Yu Wenxia (kiin. 于文霞, Yú Wénxiá; s. 6. elokuuta 1989 Harbin, Kiina) on kiinalainen malli. Hän voitti vuoden 2012 Miss Maailma -kilpailun Ordosissa, Sisä-Mongoliassa. Kyseessä oli toinen kerta kun Miss Kiina kruunattiin Miss Maailmaksi. Vuonna 2007 Zhang Zilin kruunattiin Miss Maailmaksi.
Yu Wenxia opiskelee musiikkia ja haluaa tulla musiikinopettajaksi.
Aiheesta muualla

Valokuvagalleria
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa
Mehdi Ben Barka

Mehdi Ben Barka Anefo
Mehdi Ben Barka (arab.: المهدي بن بركة, a; 1920 – katosi 29. .lokakuuta 1965) oli marokkolainen poliitikko, jonka katoaminen 29. lokakuuta 1965 Ranskassa synnytti suuren kohun ja lähes neljä vuotta kestäneen välirikon Ranskan ja Marokon välisissä diplomaattisissa suhteissa. Interpol julisti tapauksen johdosta Marokon sisäministerin kenraali Mohammed Oufkirin sekä hänen apulaisensa Marokon turvallisuuspalvelun päällikön Ahmed Dlimin ja Marokon salaisen poliisin erikoisosaston päällikön Larbi Chtoukin etsintäkuulutetuiksi. Katoamisensa jälkeen Mehdi Ben Barkaa ei ole löydetty elävänä eikä kuolleena.
Ben Barka oli 1950-luvun lopulla Marokossa suosittu oppositiopoliitikko, jonka oli henkensä kaupalla paettava maasta, sillä hänelle langetettiin kuolemantuomio. Lokakuussa 1965 eräs marokkolainen opiskelija näki Ben Barkan nousevan Pariisissa poliisiautoon ja teki ilmoituksen oppositiojohtajan katoamisesta. Ranskalainen tutkintatuomari Louis Zollinger määrättiin selvittämään asiaa. Tammikuun 10. päivänä 1966 L’Express-lehti julkaisi etsintäkuulutetun Georges Figonin kirjoittaman artikkelin, jossa kerrottiin yksityiskohtaisesti, että Ben Barkan kidnappauksen olivat suorittaneet Marokon viranomaiset. Figon kuoli viikkoa myöhemmin, kun poliisit olivat tulossa pidättämään häntä. Ranskan presidentti Charles de Gaulle vakuutti, että tapaus selvitettäisiin juurta jaksain. Virallinen tutkimus ja oikeudenkäynti Ranskassa osoittivat, että Marokko oli syyllistynyt Ranskan kansallisen suvereniteetin loukkaamiseen ja että ranskalaiset poliisiviranomaiset sekä Ranskan tiedustelupalvelu SDECE olivat olleet osallisina tapaukseen.
Olivie Blake

| Olivie Blake |
| --- | --- |
 Olivie Blake vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alexene Farol Follmuth
Syntynyt: San Franciscon lahden ympäristö, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Pääteokset:  Atlas
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
    
Alexene Farol Follmuth, joka käyttää kirjailijanimeä Olivie Blake, on yhdysvaltalainen kirjailja. Hän on kirjoittanut monia romaaneja, antologioita, sarjakuvaromaaneja ja elokuvakäsikirjoituksia. Blake tunnetaan Atlas-kirjasarjastaan, jolla hän sai kustannussopimuksen.
Alun perin omakustanteena julkaistu Atlas-fantasiakirjasarjan avausosa Atlas – Valitut (2020) alkoi saada huomattavaa suosiota videopalvelu Tiktokin kirjayhteisössä Booktokissa vuonna 2021. Romaani nousi The New York Timesin julkaisemalle bestseller-listalle, kun se uudelleenjulkaistiin Tor Booksin kautta seuraavana vuonna. Teokseen perustuva televisiosarja on tekeillä.
Teoksia > Atlas

Atlas – Valitut.  (The Atlas Six, 2020)  Suomentanut Sarianna Silvonen. Aula & Co, 2023.  ISBN 978-952-364-259-1
Atlas – Paradoksi.  (The Atlas Paradox, 2022)  Suomentanut Kaisa Ranta. Aula & Co, 2024.  ISBN 978-952-364-317-8
The Atlas Complex (2024)
Aiheesta muualla

Olivie Blaken kotisivut (englanniksi)
Rainer Virtanen

Kaarlo Rainer Virtanen (1. toukokuuta 1920 Pyhäjärvi Ul – 27. tammikuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja kaavaaja. Virtanen toimi muun muassa SKDL:n kansanedustajana (1954–1972), Karkkilan kauppalanvaltuuston puheenjohtajana sekä Suomen kommunistisen puolueen monissa eri tehtävissä.
Pyhäjärven Ul. (nyk. Karkkila) Haavistossa syntynyt Virtanen aloitti työnteon Högforsin tehtaalla Karkkilassa vuonna 1936. Sotien jälkeen Virtanen oli aktiivinen paikkakuntansa nuorten kommunistien keskuudessa. 1950-luvun alussa hän jätti tehtaan ja siirtyi puoluetoimitsijaksi. Vaaleissa 1954 Virtanen nousi eduskuntaan SKP:n kehotettua kannattajiaan keskittämään äänensä hänelle. Samoihin aikoihin Virtasesta tehtiin SKP:n Helsingin–Uudenmaan piirin puheenjohtaja. Vuonna 1960 Virtanen valittiin samaisen piirijärjestön sihteeriksi. Hän jatkoi piirisihteerinä vuoteen 1964, jolloin järjestö jaettiin kahtia Helsingin ja Uudenmaan erillisiin järjestöihin.
Kommunistien sisäisten välien kärjistyttyä Virtanen lukeutui puolueensa oppositioon 1960-luvun jälkipuoliskolla alkaen. Vuonna 1969 hänet valittiin opposition perustaman Kommunistien maatakäsittävän neuvottelukunnan työvaliokuntaan. Virtanen ei kuitenkaan edustanut opposition jyrkintä linjaa. Vaaleissa 1972 Virtanen putosi eduskunnasta ja hän siirtyi SKP:n järjestöosaston työntekijäksi.
Virtanen kuului eduskuntauransa aikana pankki-, kulkulaitos-, alkoholilaki-, puolustusasiain-, talous-, valtiovarain- ja verovaliokuntaan. Hän johti pankkivaliokunta vuosina 1962–1965 ja kulkulaitosvaliokuntaa vuosina 1966–1971. Virtanen valittiin presidentin valitsijamieheksi kolmesti vaaleissa 1956, 1962, 1968.
Aijubidit
Sulttaanit

• 1174–1193 Saladin
• 1193–1198 Al-Aziz
• 1198–1200 Al-Mansur
• 1200–1218 Al-Adil I
• 1218–1238 Al-Kamil
• 1238–1240 Al-Adil II
• 1240–1249 As-Salih Ayyub
• 1250–1250 Shajar al-durr
• 1250–1254 Al-Ashraf
Ralf Törngren

| Ralf Törngren |
| --- | --- |

Suomen pääministeri
 Törngrenin hallitus 5.5.1954–20.10.1954  
Edeltäjä:  Sakari Tuomioja
Seuraaja:  Urho Kekkonen
Suomen valtiovarainministeri
 Paasikiven III hallitus 17.7.1945–26.3.1946 Pekkalan hallitus 26.3.1946–29.7.1948  
Edeltäjä:  Sakari Tuomioja
Seuraaja:  Onni Hiltunen
Suomen ulkoasiainministeri
 Kekkosen IV hallitus 9.7.1953–17.11.1953 Tuomiojan hallitus 17.11.1953–5.5.1954 Fagerholmin II hallitus 3.3.1956–27.5.1957 Sukselaisen II hallitus 13.1.1959–16.5.1961  
Edeltäjä:  Urho Kekkonen Johannes Virolainen K.-A. Fagerholm
Seuraaja:  Urho Kekkonen Johannes Virolainen V. J. Sukselainen
Suomen sosiaaliministeri
 Paasikiven II hallitus 17.11.1944–17.4.1945 Kekkosen I hallitus 17.3.1950–17.1.1951 Kekkosen III hallitus 20.9.1951–26.11.1952  
Edeltäjä:  K.-A. Fagerholm Aleksi Aaltonen Vihtori Vesterinen
Seuraaja:  Eino Kilpi Vihtori Vesterinen Väinö Leskinen
Suomen pääministerin sijainen
 Sukselaisen II hallitus 13.1.1959–16.5.1961  
Edeltäjä:  Onni Hiltunen
Seuraaja:  Eemil Luukka
Kansanedustaja
 1.9.1936–16.5.1961  
Ryhmä/puolue:  Ruotsalainen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Turun läänin eteläinen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1899 Oulu
Kuollut: 16. toukokuuta 1961 (62 vuotta) Turku
Puoliso:  Alma Hansson
Tiedot
Puolue:  RKP
Ralf Johan Gustaf Törngren (1. maaliskuuta 1899 Oulu – 16. toukokuuta 1961 Turku) oli suomalainen poliitikko. Törngren oli Ruotsalaisen kansanpuolueen puheenjohtaja, kansanedustaja ja Suomen pääministeri vuonna 1954. Törngren on toistaiseksi ainoa RKP:stä tullut pääministeri. Hän oli ensimmäinen suomalainen, joka toimi ministerinä yli 4 000 vuorokautta. Vuoden 1956 presidentinvaalissa Törngren sai 20 valitsijamiestä. Hän toimi RKP:n kansanedustajana yhtäjaksoisesti vuodesta 1936 kuolemaansa saakka vuoteen 1961.
Koulutus ja ura

Törngren pääsi ylioppilaaksi vuonna 1917 ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1922. Hän sai filosofian maisterin arvon vuonna 1927. Törngren toimi Åbo Akademin kauppakorkeakoulun kansantaloustieteen lehtorina vuosina 1927–1937 ja Åbo Akademin säätiön rahastonhoitajana 1931–1948. Törngren nimitettiin Valtiokonttorin pääjohtajaksi vuonna 1948 missä tehtävässä hän toimi aina kuolemaansa asti vuoteen 1961. Åbo Akademi myönsi Törngrenille kauppatieteiden kunniatohtorin arvon vuonna 1958.
Pääministerinä

Törngren valittiin pääministeriksi vuoden 1954 eduskuntavaalien jälkeen kompromissiratkaisuna, koska Maalaisliitto ja SDP eivät päässeet liki kaksi kuukautta kestäneissä hallitusneuvotteluissa yksimielisyyteen pääministeristä. Törngrenin hallituksella oli tukenaan eduskunnan enemmistö, mutta sisäiseltä rakenteeltaan se oli heikko, koska siinä istuivat keskenään pahimmat riitapukarit, Maalaisliiton Urho Kekkonen ulkoministerinä ja SDP:n Väinö Leskinen sisäministerinä. Tilanne kävikin Törngrenille hyvin pian kestämättömäksi. Törngrenin ollessa lokakuussa 1954 lomamatkalla Tanskassa Maalaisliitto ja SDP, jotka olivat sopineet riitansa, päättivät syrjäyttää hänet. Törngren yritti vielä kotimaahan palattuaan pelastaa hallituksensa, mutta turhaan. Hänen hallituksensa tilalle muodostettiin Kekkosen viides hallitus.
Tom Colley

| Tom Colley> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. elokuuta 1953 Toronto, Ontario, Kanada
Kuollut: 17. marraskuuta 2021 (68 vuotta)
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  73 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1975–1975
Seurat:  Niagara Falls Flyers (OHA-Jr.),  Sudbury Wolves (OHA-Jr.), New Haven Nighthawks (AHL), Minnesota North Stars (NHL), Binghamton Whalers (AHL)
NHL-varaus:  57. varaus, 1973 Minnesota North Stars
Tom Colley (21. elokuuta 1953 Toronto – 17. marraskuuta 2021) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi seitsemän kauden ajan AHL:n New Haven Nighthawksissa, ja häntä onkin kutsuttu nimellä ”Mr. New Haven Nighthawk”.
Ura

Colley pelasi juniorina kaudella 1971–72 Niagara Falls Flyersissa. Flyers muutti seuraavaksi kaudeksi Sudburyyn, ja Colley siirtyi mukana. Kesällä 1973 hänet varasi NHL:n Minnesota North Stars vuorolla 57 ja WHA:n New England Whalers vuorolla 38. Colley aloitti ammattilaisuransa syksyllä 1973 AHL:n New Haven Nighthawksissa, joka oli Minnesotan farmijoukkue. Uransa ainoan NHL-pelin Colley pelasi 12. maaliskuuta vuonna 1975.
Colley oli Nighthawksissa seitsemän kautta. Hän pelasi Nighthawksin historiassa eniten pelejä (534), sekä teki eniten maaleja (234), syöttöjä (281) ja tehopisteitä (485). Vuosina 1974–78 Colley pelasi 362 peräkkäistä AHL-peliä. Hän oli ensimmäinen pelaaja, joka solmi seuran kanssa useamman kauden pituisen pelaajasopimuksen. Colley oli kaikkien aikojen suosituin Nighthawksin pelaaja ja toimi joukkueen kapteenina vuosina 1977–80.
Syksyllä 1980 Colley siirtyi yhdeksi kaudeksi AHL:n Binghampton Whalersiin, jonka jälkeen keväällä 1981 lopetti ammattilaisuransa. Tämän jälkeen hän muutti Collingwoodiin, jossa pelasi amatöörinä vielä viiden kauden ajan Collingwood Royalsissa. Hän lopetti uransa jääkiekkoilijana vuonna 1986. Colley on toiminut kahteen otteeseen juniorijääkiekkojoukkueen apuvalmentajana Collingwoodissa.
Nighthawks jäädytti Colleyn pelinumeron 9 kaudella 1984–85. Kun Nighthawks muutti pois New Havenista kesällä 1993, joukkueen omistaja Peter Shipman lähetti hallin katossa olleen jäädytetyn pelinumeron Colleylle. 14. maaliskuuta 1998 AHL:n Beast of New Haven jäädytti Colleyn numeron toistamiseen.
Colley on jääkiekkoilija Kevin Colleyn isä.
Väinö Virtanen

Väinö Rafael (Väinö R.) Virtanen (31. elokuuta 1910 Pirkkala – 8. kesäkuuta 1981 Nokia) oli suomalainen sosiaalisihteeri ja Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustaja.
Virtasen vanhemmat olivat työmies Juho Vihtori Virtanen ja Aina Matilda Stenman. Hän kävi kansakoulun ja opiskeli Sirola-opistossa ja 1954 Työväen akatemiassa. Virtanen oli rakennustyöläisenä 1929–1939 ja Kansaneläkelaitoksen Nokian piiriasiamiehenä 1938–1941. Hän oli Suomen kommunistisen puolueen Tampereen aluejärjestön sihteerinä 1945–1947, Suomen paperiteollisuuden työntekijäin liiton valistussihteerinä 1947–1949 ja Nokian kauppalan sosiaalisihteerinä 1949–1973.
Virtanen oli Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana 1958–1970 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950, 1956 ja 1962 presidentinvaaleissa. Virtanen oli Nokian kunnanvaltuuston, kauppalanvaltuuston ja kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja hän oli myös Suomen kommunistisen puolueen Tampereen piirijärjestön puheenjohtajana.
Virtanen oli naimisissa vuodesta 1933 Helmi Kaarina Mäkelän kanssa.
Kalle Viljakainen

Kalle Viljakainen.
Carl (Kalle, Kaarlo) Viljakainen (18. maaliskuuta 1853 Joroinen – 17. huhtikuuta 1913 Helsinki) oli suomalainen sanomalehdentoimittaja, valtiopäivämies ja nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja. Viljakainen oli yli 20 vuotta tamperelaisen Aamulehden päätoimittaja.
Viljakaisen vanhemmat olivat talollinen Peter Viljakainen ja Ulla Maria Pöyhönen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion Lyseosta 1872, opiskeli jonkin aikaa kieliä Helsingin yliopistossa ja toimi sitten helsinkiläisten lehtien aputoimittajana. Viljakainen oli päätoimittajana Viipurissa ilmestyneessä Ilmarinen-lehdessä 1880–1884 ja tamperelaisessa Aamulehdessä 1884–1905.
Viljakainen kannatti raittiusaatetta ja perusti Tampereen Raittiusseuran, jonka puheenjohtajana hän toimi 1885-1899. Hänen asemansa Aamulehden päätoimittajana oli muutaman kerran vaarassa, kun Tampereen väkijuomakauppiaat yhdessä paikallisten ruotsalaisten kanssa yrittivät vaikuttaa Aamulehden kirjoitteluun. Viljakainen alkoi kallistua vähitellen nuorsuomalaisten kannattajaksi, ja hän oli myös mukana perustamassa Päivälehteä. Hän joutui tämän vuoksi riitoihin Aamulehden johtokuntaa hallitsevien vanhasuomalaisten kanssa. Aamulehden uutisointi kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin murhasta 1904 johti lehden lakkauttamiseen määräajaksi. Niinpä Viljakainen sai lehden johtokunnalta viimeisen varoituksen, ja lopulta hänet erotettiin päätoimittajan paikalta 1905. Samoihin aikoihin myös muita nuorsuomalaisten kannattajia erosi lehden johtokunnasta, ja Aamulehdestä tuli vanhasuomalaisuutta edustaneen Suomalaisen puolueen äänenkannattaja Tampereella. Viljakainen oli Tampereen Sanomien toimittajana 1905–1906 ja työskenteli sitten useiden nuorsuomalaisten lehtien toimittajana 1906–1913.
Viljakainen oli kansanedustajana 1907–1913 ja edusti Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän kuoli kesken edustajakautensa ja hänen tilalleen eduskuntaan tuli nuorsuomalaisten Eemil Linna. Viljakainen oli ollut jo aiemmin porvarissäädyssä Tampereen edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1895.
Aiheesta muualla

Hanski, Jari: / Viljakainen, Kalle (1853–1913) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  30.7.2007. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Nuorsuomalaisten kansanedustajat
| n k Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1907–1908 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (26):  Ahmavaara  Alkio (1907)1  Arokallio  Brander  Castrén  Erkko  Hagman  Haveri  Heiskanen  Huoponen  Knuutila  Koskelin  Kuisma  Leppänen  Luoma  Mikkola  Nissinen  Pennanen  Pesonen  Renvall  Riihelä  Setälä  Snellman  Svinhufvud  Viljakainen  Wikman 
1 Santeri Alkio siirtyi nuorsuomalaisesta puolueesta SML:ään 1. syyskuuta 1907
| n k Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1908–1909 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (27):  Ahmavaara  Arokallio  Brander  Castrén  Erkko  Grotenfelt  Heiskanen  Homén  Hultin  Huoponen  Kaskinen  Koskelin  Kurikka  Latva  Nissinen  Nylander  Peltonen  Pennanen  Riihelä  Rosendal  Setälä  Stenroth  Sthålberg  Svinhufvud  Tanttu  Viljakainen  Wikman 
| n k Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1909–1910 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (28):  Ahmavaara  Brander  A. Castrén  J. Castrén  Z. Castrén  Erkko  Fränti  Hannula  Haveri  Heiskanen  Homén  Hultin  Kaasalainen  Kaskinen  Keltanen  Mikkola  Nuora  Nylander  Pennanen  Pesonen  Riihelä  Sinkko  Snellman  Sthålberg  Svinhufvud  Talas  Viljakainen  Åkesson 
| n k Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1910–1911 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (28):  Ahmavaara  Arokallio  Astala  A. Castrén  J. Castrén  Erkko  Fränti  Hannula  Homén  Hultin  Kaasalainen  Kekki  Koskelin  Lilius  Löthman-Koponen  Nylander  Pennanen  Pietinen  Puhakka  Renvall  Riihelä  Setälä  Snellman  Svinhufvud  Talas  Tanttu  Viljakainen  Åkesson 
| n k Nuorsuomalaisen Puolueen kansanedustajat 1911–1914 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (28):  Ahmavaara  Arokallio  Astala  Brander  A. Castrén (1911–1913)  J. Castrén  Erkko  Fränti  Hannula  Heiskanen  Homén  Hultin  Jalkanen  Kaskinen  Kurikka  Lilius  Linna (1913–1914)  Nuora  Nylander  Pennanen  Pietinen  Puhakka  Renvall  Riihelä  Saariaho (1913–1914)  Snellman  Svinhufvud  Talas  Tanttu  Viljakainen  (1911–1913†) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Eduskunta  Biografiasampo  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Toini Havu

| Toini Havu |
| --- | --- |
 Toini Havu vuosien 1959 ja 1960 tienoilla.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Toini Johanna Havu
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1908 Turku, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 15. marraskuuta 1998 (90 vuotta) Virkkala
Ammatti:  kulttuuritoimittaja, kirjallisuuskriitikko
Helsingin Sanomain kirjallisuus­arvostelijoita 1960-luvun taitteessa: Timo Tiusanen, Pekka Tarkka ja Toini Havu.
Toini Johanna Havu (oik. Ollikainen; 24. kesäkuuta 1908 Turku – 15. marraskuuta 1998 Virkkala) oli suomalainen kulttuuritoimittaja ja kirjallisuuskriitikko, koulutukseltaan filosofian kandidaatti.