stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Australialainen jalkapallo kesäolympialaisissa 1956
Ottelu

Otteluita näytöslajissa oli vain yksi. Se pelattiin Main Stadiumilla perjantaina 7. joulukuuta. Peli alkoi 16.10 paikallista aikaa. Victorian Amateur Football Association pelasi Victorian Football Leaguesta ja Victorian Football Associationista muodostettua joukkuetta vastaan.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7. lokakuuta | V.A.F.A. | 12–9-81 | – | 8–7–55 | V.F.L. ja V.F.A. | Melbourne |
|  |  | (6–1–37 | – | 1–0–6) |  |  |
|  |  | (9–4–58 | – | 6–0–36) |  |  |
|  |  | (11–8–74 | – | 6–2–38) |  |  |
Joukkueet

| --- | --- |
 V.A.F.A. J. D. Anderson  A. G. Capes  R. Collins  G. W. Empey  R. C. Fenton-Smith  G. J. Gill  L. Grant  J. N. Hannan  P. K. Harkness  G. W. Hibbins (Kapteeni)  J. R. Hayes  M. Keogh  W. M. Mitchell  I. Merrick  R. F. Pettigrove  R. Rochow  W. B. Thomas  R. W. Tindale  L. J. Wakeling  L. E. Williams :  V.F.L. ja V.F.A. K. C. Marshall  N. McNeill  V. H. Naismith  D. J. Plunkett  J. S. Sassella  D. T. Tobin  K. E. Turner  B. J. Walsh  J. B. Westacott  K. Woolnough  R. A. Allsopp  D. Cordner (Kapteeni)  B. T. Collopy  F. X. Dunin  L. J. Dwyer  B. C. Edwards  R. A. Gabelich  B. J. Gaze  B. J. Gray  T. J. Hussey
Retropop

| Retropop |
| --- | --- |

 Retropop keikalla Tampereen Yo-talolla 2011
Tiedot
Toiminnassa:  2005–
Tyylilaji:  electropop, synthpop
Kotipaikka:  Lempäälä
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Saila Ojala, laulu   Tommi Ojala, syntikat, taustalaulu, laulu,  ohjelmointi  
Entiset jäsenet:  Olli Räsänen, kitara, taustalaulu (2006–2012)   Mika Ojalehto, rummut (2006-2014)  Timo Kaakkolammi, kitara (2012-2014) 
Levy-yhtiö:  Universal Music, 2007–2011   Pieni ja ihmeellinen levy-yhtiö, 2011–  
Aiheesta muualla
www.retropop.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Retropop on vuonna 2005 perustettu, elektronista suomipoppia soittava yhtye.
Nykyään yhtye toimii duona.
Historia

Retropop sai alkunsa Tommi ja Saila Ojalan perustamana vuonna 2005. Aluksi yhtye tunnettiin pelkästään piirroshahmoina internetissä, mutta vuonna 2006 mukaan liittyivät Mika Ojalehto ja Olli Räsänen ja yhtyeestä tuli todellinen. Hahmot jäivät silti olennaiseksi osaksi yhtyettä muistuttaessaan sen jäseniä ulkonäöltään.
Retropopin ensimmäinen kappale Pieni ja ihmeellinen julkaistiin Mikseri.net -sivustolla 30. tammikuuta 2006. Kappale valittiin viikon biisivalinnaksi viikolla 13/2006 ja se kipusi elektronisen listan kärkeen. Ensimmäistä kappaletta seurasivat Eilinen (on tänään), Totuus vai tehtävä, Aika haavat parantaa sekä Pitkä yö, jotka kaikki julkaistiin sekä Mikseri.net -sivustolla että yhtyeen virallisilla kotisivuilla.
Yhtyeen ensimmäinen julkaisu, Pieni ja ihmeellinen / Eilinen (on tänään) -promosingle, julkaistiin vuonna 2006. Single julkaistiin sekä internetissä MP3-muodossa että CD-R-levynä (50 kpl painos).
Kesällä 2007 Retropop solmi levytyssopimuksen Universal Music -levy-yhtiön kanssa. Ennen sopimusta yhtyeen debyyttialbumi oli jo käytännössä valmis, sillä sen on sekä äänittänyt että tuottanut yhtye itse.
Tammikuussa 2008 valmistui yhtyeen ensimmäinen musiikkivideo kappaleesta ”Pieni ja ihmeellinen”. Videon on ohjannut Jussi Kemppainen ja video voitti yleisö-Muuvi-palkinnon. Kyseinen kappale oli myös yhtyeen ensimmäinen single ja se julkaistiin ensin latauskaupoissa helmikuussa ja sitten CD-versiona maaliskuussa 2008.
11. kesäkuuta 2008 julkaistiin yhtyeen debyyttialbumi Pieni ja ihmeellinen.
Elokuussa 2011 yhtye julkaisi uuden singlensä ”Tää ilta”. Samalla yhtye ilmoitti julkaisevansa toisen albuminsa Tämän hetken tähden lokakuussa 2011. Pari viikkoa ennen albumia julkaistiin myös toinen single ”Pohjolan prinsessa”.
Tammikuussa 2012 julkaistiin Tämän hetken tähden -albumin kolmas single ”Anna mennä”. Kappaleesta julkaistiin erillinen singleversio, joka eroaa miksauksellisesti hieman albumiversiosta.
Yhtyeen neljäs studioalbumi Vihdoin syytä juhlaan, julkaistiin marraskuussa 2013.
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit Pieni ja ihmeellinen (11. kesäkuuta 2008)  Tämän hetken tähden (26. lokakuuta 2011)  Vihdoin syytä juhlaan (20. marraskuuta 2013)  Voitaisko olla? (6. tammikuuta 2023) Singlet ”Pieni ja ihmeellinen / Eilinen (on tänään)” (2006, omakustannepromo)  ”Pieni ja ihmeellinen” (helmi-maaliskuu 2008)  ”15-vuotiaana” (huhtikuu 2008)  ”Aika haavat parantaa” (kesäkuu 2008)  ”Tää ilta” (elokuu 2011)  ”Pohjolan prinsessa” (lokakuu 2011)  ”Anna mennä” (tammikuu 2012)  ”Moraalinvartija” (18. helmikuuta 2013)  ”Rakkaus yllättää” (20. toukokuuta 2013)  ”Lähti lapasesta” (marraskuu 2013)  ”Pakko muuttuu” (14. tammikuuta 2016)  ”Kultaiset ysärivuodet” (15. tammikuuta 2018)  ”Sekaisin” (22. maaliskuuta 2019)  "Kanarialle" (5. marraskuuta 2019)  "Kotidisko" (12. kesäkuuta 2020)  "Aikuisten ilta" (16. lokakuuta 2020)  ”Sä tulit taas” (7. toukokuuta 2021)  "Suomihumppaa" (27. toukokuuta 2022)  "Mielikuvitusmaailma" (19. tammikuuta 2023)  "Luomuna" (2. helmikuuta 2023)  "Siellä missä sinäkin" (16. helmikuuta 2023)  "Forest Gump" (19. tammikuuta 2024) "Oodi rakastuneille" (10. toukokuuta 2024) ”Ammattiliiga” (6. syyskuuta 2024) :  "Joulu on nyt" (29. joulukuuta 2024) Musiikkivideot ”Pieni ja ihmeellinen” (2008, ohjaus Jussi Kemppainen)  ”Aika haavat parantaa” (2008, ohjaus Jukka Salo)  ”Tää ilta” (2011, ohjaus Tommi Ojala)  ”Pohjolan prinsessa” (2011, ohjaus Tommi Ojala)  ”Anna mennä” (2012, ohjaus Tommi Ojala)  ”Sovitaan” (2012, ohjaus Ilkka Keränen)  ”Moraalinvartija” (2013, ohjaus Tommi Ojala)  ”Rakkaus yllättää” (2013, ohjaus Tommi Ojala)  ”Lähti lapasesta” (2013, ohjaus Tommi Ojala)  "Pakko muuttuu" (2016, ohjaus Tommi Ojala)  ”Kultaiset ysärivuodet” (2018)  ”Sekaisin” (2019, ohjaus Tommi Ojala)  "Kanarialle" (2019, ohjaus Tommi Ojala)  "Kotidisko" (2020, ohjaus Tommi Ojala)  "Aikuisten ilta" (2020, ohjaus Tommi Ojala)  "Aikuisten ilta - Clean Version" (2020, ohjaus Tommi Ojala)  ”Sä tulit taas” (2021, ohjaus Tommi Ojala)  "Suomihumppaa" (2022, ohjaus Tommi Ojala)  "Voitaisko olla" (2023, ohjaus Tommi Ojala)  "Mielikuvitusmaailma" (2023, ohjaus Tommi Ojala)  "Luomuna" (2023, ohjaus Tommi Ojala)  "Siellä missä sinäkin" (2023)  "Forest Gump" (2024)  "Oodi rakastuneille" (2024)  "Ievan polkka" (2024)  ”Ammattiliiga” (2024, ohjaus Tommi Ojala)  "Joulu on nyt" (2024, ohjaus Tommi Ojala
Aiheesta muualla

retropop.fi Yhtyeen viralliset kotisivut
pienijaihmeellinen.fi Yhtye levy-yhtiön sivulla
Kostia

Kostia on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Aku Kostia (alk. Kostian, 1884–1959), virkamies, kanslianeuvoksen arvonimi
Ossi Kostia (ent. Costiander, 1905–1976), Tampereen Työväen Teatterin näyttelijä, tettaerineuvos
Raija Kostia (1922–1980), nuortenkirjailija
Raili Kostia (o.s. Laukkanen, 1930–1990), oopperalaulaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Auringonkukkaöljy

Auringonkukkaöljyä pullossa.
Auringonkukkaöljy on auringonkukan (Helianthus annuus) siemenistä puristettua tai uutettua kasviöljyä. Auringonkukkaöljy on maailman neljänneksi suosituin kasviöljy, jonka edellä ovat vain soija-, palmu- ja rypsiöljy.
Auringonkukkaöljyä käytetään etenkin paistorasvana ja kosmetiikassa pehmentäjänä. Sen kysyntä kasvoi 1970-luvun loppupuolen Euroopassa, kun huoli kolesterolista alkoi vähentää eläinrasvojen suosiota ruoanlaitossa.
Yhdysvalloissa on jalostettu 1990-luvulta alkaen uusia auringonkukkalajikkeita, joista valmistettujen öljyjen rasvahappokoostumus ja ominaisuudet poikkeavat suuresti perinteisestä auringonkukkaöljystä
Eri lajikkeiden rasvahappojakauma

Auringonkukkaöljyn rasvahappojakauma riippuu siitä, mitä lajiketta öljyn valmistukseen on käytetty. Lähes 70 prosenttia perinteisen auringonkukkaöljyn rasvasta  on monityydyttymätöntä linolihappoa. Perinteisiä auringonkukkalajikkeita viljellään Pohjois-Amerikassa enää hyvin vähän, koska niistä valmistettu öljy ei sovellu paistamiseen.
Suurin osa Yhdysvalloissa ja Kanadassa valmistetusta auringonkukkaöljystä tehdään nykyisin NuSun®-lajikkeen auringonkukista, joiden siemenet on jalostettu sisältämään tyypillisesti vain 26 prosenttia linolihappoa, mutta kokonaiset 65 prosenttia kertatyydyttymätöntä öljyhappoa. NuSun-öljy on lisäksi mautonta ja soveltuu paistamiseen, minkä vuoksi siitä on tullut Yhdysvaltojen ja Kanadan suosituin auringonkukkaöljy. Lajike syntyi, kun Yhdysvaltojen auringonkukkayhdistys päätti 1990-luvun puolivälissä muuttaa auringonkukkaöljyn rasvahappojakauman sellaiseksi, että se soveltuisi paremmin elintarviketeollisuuden käyttöön muun muassa teollisen transrasvan välttämiseksi.
Uusin elintarviketeollisuutta varten kehitetty lajike on Nutrisun®, josta tehty öljy sisältää 72 prosenttia öljyhappoa ja 18 prosenttia tyydyttynyttä steariinihappoa (engl. HOHS sunflower oil). Nutrisunilla korvataan trooppisista öljyistä valmistettuja osittain kovetettuja kasvirasvoja. Kyseinen öljy on kiinteää huoneenlämmössä ja sitä käytetään esimerkiksi paistamiseen sekä margariinin, jäätelön ja suklaan valmistukseen. Se soveltuu hyvin paistamiseen, koska ei hapetu herkästi korkeissa lämpötiloissa. Se vaatii kuitenkin rasvanmuuntelukäsittelyn, ennen kuin sitä voi käyttää leivonnaisten ja suklaan valmistukseen.
Lisäksi on olemassa myös korkean eli yli 80-prosenttisen öljyhappopitoisuuden omaavia lajikkeita, joista valmistettu öljy (engl. high oleic sunflower oil) säilyy vielä kauemmin kuin 65-prosenttinen öljy.
Auringonkukkaöljyssä on rypsiöljyä vähemmän omega-3-rasvahappohin kuuluvan EPA:n esiastetta alfalinoleenihappoa.
Auringonkukkaöljyssä on runsaasti E-vitamiinia.
Suurimmat tuottajamaat

| Auringonkukkaöljyn tuotanto – 2019> Valtio | Auringonkukkaöljyn tuotanto – 2019> (milj. tonnia) |
| --- | --- |
 Ukraina: 5,836
 Venäjä: 5,418
 Argentiina: 1,145
 Turkki: 1,100
 Unkari: 0,687
 Romania: 0,533
 Ranska: 0,533
 Bulgaria: 0,525
 Espanja: 0,493
 Kazakstan: 0,320
Maailma: 20.039
Lähde: FAO / Yhdistyneet kansakunnat
Maatalousjärjestö FAO:n mukaan vuonna 2019 auringonkukkaöljyn neljä suurinta tuottajaa olivat Ukraina, Venäjä, Argentiina ja Turkki. Oheinen taulukko luetteloi ne kymmenen valtiota, joiden auringonkukkaöljyn vuosituotanto ylitti 300 000 tonnia (2019).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fineli: Auringonkukkaöljyn ravintosisältö (Arkistoitu – Internet Archive)
National Sunflower Association: Sunflower Oil (englanniksi)
AutoNet

AutoNet oli Suomessa vuosina 1989–2000 toiminut paikallisten puhelinlaitosten matkapuhelinverkko.
AutoNet aloitti toiminnan ensimmäisenä Helsingissä lokakuussa 1989. Verkossa oli parhaimmillaan noin 7 000 puhelinta. Vuoden 1994 lopussa liittymiä oli 7 231. AutoNet-puhelimista pystyi soittamaan yleiseen puhelinverkkoon ja myös toiseen suuntaan.
Paikallisten puhelinlaitosten tavoitteena AutoNet-verkon perustamiselle oli kilpailla Posti- ja telelaitoksen NMT-verkon kanssa ennen Radiolinjan GSM-verkon avaamista. Verkko oli suunnattu yrityskäyttäjille ja tarkoitettu ensisijaisesti paikallisiin tarpeisiin.
AutoNet perustui brittiläiseen MPT 1327 -standardiin.
Omaa suuntanumeroa AutoNet-liittymillä ei ollut. Puhelinnumerot olivat paikallisen alueen puhelinnumeroita kuten esimerkiksi (03) 133 xxx.
Asunto ensin

Asunto ensin on suomalaisessa asunnottomuustyössä sovellettu periaate, toimintamalli ja ajattelutapa, joka perustuu ajatukseen, että asunto on ihmisoikeus. Sen takia ensimmäisen asunnottomalla tarjottavan tuen tulisi olla oma asunto.
Malli eroaa aiemmin sovelletusta periaatteesta, jossa asunnottoman piti kuntoutua esimerkiksi päihdeongelmasta ennen asunnon saamista. Tätä mallia kutsutaan porrasmalliksi. Porrasmallissa vaaditaan tyypillisesti raittiutta, hoitoon sitoutumista ja itsenäisen elämän taitoja ennen oman asunnon luovuttamista. Muussa tapauksessa henkilö voi saada häädön. Porrasmallin ongelmia on, että portaalta toiselle siirtyminen ei aina onnistu, ja ihmiset jumiutuvat väliaikaisiin ratkaisuihin. Asunto ensin -mallissa uskotaan, että oma asunto edistää muiden terveydellisten ja sosiaalisten ongelmien ratkaisemista.
Asunto ensin -mallin tärkein tavoite on turvata jatkuva asuminen. Asunnon lisäksi malliin kuuluvat asumisen tukipalvelut. Asumisen lisäksi Asunto ensin -mallin tavoitteena on terveyden ja hyvinvoinnin edistäminen, sosiaalisten tukiverkostojen ja yhteisöön integroitumisen tukeminen sekä mielekkääseen toimintaan osallistuminen. Palveluja toteuttavat moniammatilliset tiimit.
Asunto ensin -malli Suomessa

Suomalainen asunto ensin -mallin kehitti vuonna 2007  asuntoministeri Jan Vapaavuoren koolle kutsuma työryhmä. Se linjasi, että väliaikaisista asumispalveluista on päästävä eroon ja tilalle saatava pysyvän asumisen mahdollistava malli. Myös asunnottomuuden ennaltaehkäisyyn tuli kiinnittää huomiota.
Työryhmän Nimi ovessa -raportin pohjalta asunnottomuuden poistoon luotiin valtakunnallinen PAAVO 1 -ohjelma, joka toimi vuosina 2008–2011. Ohjelman tavoitteena oli vähentää pitkäaikaisasunnottomuutta. PAAVO 1 -ohjelmakauden aikana lisättiin tukihenkilöstöä ja asuntojen määrää sekä tehtiin rakenteellisia muutoksia ohjelmapaikkakunnilla. Ohjelman keskeisimpänä innovaationa pidetään noin 200 uuden tukityöntekijän palkkaamista kaupunkeihin 50 prosentin valtionavun turvin. Tämä mahdollisti asunnottomuuspalveluiden rakenteellisen muutoksen. Suurin muutos oli vuokrasopimukseen perustuva asuminen.
PAAVO 1 -ohjelmaa seurasi PAAVO 2 -ohjelmakausi 2011–2015, jonka aikana aiemman asunnottomuustyön uusia rakenteita vakiinnutettiin ja samalla asuntoloiden käytöstä luovuttiin lopullisesti. Samaan aikaan ohjelmakaupunkien asunnottomuustyöhön osoitettiin yli 3000 asuntoa ja yli 300 tukityöntekijää sekä alettiin järjestää Asunto ensin -malliin perustuvia tapahtumia ja koulutuksia.
PAAVO-ohjelmakausia seurasi vuosina 2016–2019 asunnottomuuden ennaltaehkäisyn toimenpideohjelma AUNE, jonka tavoitteena oli vahvistaa ennaltaehkäisevää työtä asunnottomuuden hoitamisessa sekä estää asunnottomuuden uusiutumista. AUNE-ohjelmakauden tarkoituksena oli vaikuttaa asunnottomuuden taustalla oleviin tekijöihin vahvistamalla koko väestön hyvinvointia ja lisäämällä asuntotuotantoa. Ohjelmaa johti ympäristöministeriö ja siinä oli mukana useita kuntia ja järjestöjä.
Vuonna 2019 uusi hallitus kirjasi tavoitteeksi ohjelmaansa asunnottomuuden puolittamisen vuoteen 2023 mennessä ja poistamisen vuoteen 2027 mennessä. Uudessa hallitusohjelmassa on ensimmäistä kertaa kirjattu, että asunnottomuustyö Suomessa perustuu Asunto ensin -periaatteeseen.
Asunto ensin -mallin läpimurron taustalla oli poliittinen tahto ja puoluerajat ylittävä poliittinen tuki, valtion, kuntien ja järjestöjen välinen yhteistyö sekä suotuisat olosuhteet ajatusmallin muutokselle.
Asunto ensin -malli Suomessa > Asunto ensin -mallin neljä periaatetta

Asunto ensin -mallia toteutetaan neljän eri periaatteen mukaisesti.
Itsenäisen elämän mahdollistaminen
Valinnanvapaus ja vaikutusmahdollisuudet
Kuntoutuminen ja voimaantuminen
Yhteiskuntaan integroituminen
Lisää Asunto ensin -mallin toteuttamisesta voi lukea Housing First Europe -oppaasta.
Asunto ensin -malli Suomessa > Ero yhdysvaltalaiseen Housing First -malliin

Yhdysvalloissa kehitettiin 1990-luvun alussa Pathways Housing First -malli.  Mallin kehitti Sam Tsemberis. Suomalainen asunto ensin -malli on syntynyt erillään tästä Yhdysvalloissa käytössä olevasta mallista.
Mallit eroavat kahdella tavalla. Suomessa asukas maksaa vuokransa itse. Hän voi hakea vuokran maksamiseen asumistukea ja muita tukia Kansaneläkelaitokselta. Asukas on itse vastuussa vuokran maksamisesta ja tukien hakemisesta. Asukas saa tarpeen mukaan hoitoa terveydenhoidosta.
Yhdysvalloissa 30 prosenttia asukkaan tuloista menee automaattisesti vuokraan. Tämän lisäksi asumisen järjestänyt vuokranantaja tai organisaatio kantaa vastuun vuokran maksamisesta. Asukkaan tukena on moniammatillinen tiimi.
Asunto ensin -malli Suomessa > Y-säätiö mallin levittäjänä

Suomessa Asunto ensin -mallia toteuttaa muun muassa asunnottomuuden poistamisen edelläkävijä ja Suomen neljänneksi suurin vuokranantaja Y-Säätiö. Säätiön työn keskiössä on Asunto ensin -mallin toteuttaminen. Y-Säätiö levittää suomalaista Asunto ensin -konseptia valtakunnallisesti ja kansainvälisesti jakamalla tietoa ja järjestämällä koulutuksia konseptin toimintaperiaatteista. Y-Säätiö tekee tutkimusta ja osallistuu yhteiskunnalliseen keskusteluun asunnottomuudesta. Tämän lisäksi Y-Säätiö koordinoi Housing First Europe Hub -yhteiskehittämisalustaa, joka tukee Asunto ensin -periaatteeseen pohjautuvan asunnottomuustyön leviämistä sekä työkäytäntöjen kehittämistä.
Kritiikki

Asunto ensin -mallia on arvosteltu siitä, että samaan asumisyksikköön kootaan useita päihde- ja mielenterveysongelmista kärsiviä ihmisiä, jolloin seurauksena on järjestyshäiriöitä, väkivallan uhkaa ja huonoa seuraa kuntoutusta tavoitteleville.
Tutkimuksen mukaan Asunto ensin -malli voi tuottaa säästöjä, mutta sen kustannustehokkuuden selvittäminen vaatii lisätutkimuksia.  Malli on kuitenkin ollut Suomessa tehokas pitkäaikaisen asunnottomuuden torjumisessa. Toisaalta malli ei toimi ratkaisuna kaikille, vaan voidaan tarvita muitakin ratkaisuja.
Australian Grand Prix 1999

|  Australian Grand Prix 1999  |
| --- | --- |
 1. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1999. 

Päivämäärä:  7. maaliskuuta 1999
Sijainti:  Melbourne Grand Prix Circuit, Melbourne, Albert Park Australia
Ratatyyppi:  katurata
Radan pituus:  5,302 km
Kilpailun pituus:  58 kierrosta, 307,516 km
Sää:   aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Mika Häkkinen   (Mclaren)
Paaluaika:  1:30.462
Palkintokoroke
Voittaja:   Eddie Irvine   (Ferrari)
Toinen:   Heinz-Harald Frentzen   (Jordan)
Kolmas:   Ralf Schumacher   (Williams-Supertec)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Kierrosaika:  1,32.112.
Australian Grand Prix 1999 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 7. maaliskuuta 1999 Melbournessa, Australiassa. Kilpailun voitti Ferrarin Eddie Irvine, jolle voitto oli uran ensimmäinen.
Startti myöhästyi, kun Barrichellon ja Herbertin autoissa syttyi tulipalo. Barrichello starttasi kilpailuun vara-autolla, mutta Herbert ei startannut ollenkaan. Pedro de la Rosa ajoi kilpailussa ensimmäisen F1-starttinsa ja saavutti myös ensimmäiset pisteensä. Kilpailun nopeimman kierroksen ajoi Michael Schumacher ajalla 1,32.112.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 4 |  Eddie Irvine | Ferrari | 57 | 1'35:01.659 | 6 | 10 |
| 2 | 8 |  Heinz-Harald Frentzen | Jordan-Mugen-Honda | 57 | +1.027 | 5 | 6 |
| 3 | 6 |  Ralf Schumacher | Williams-Supertec | 57 | +7.012 | 8 | 4 |
| 4 | 9 |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Playlife | 57 | +33.418 | 7 | 3 |
| 5 | 16 |  Rubens Barrichello | Stewart-Ford | 57 | +54.698 | 4 | 2 |
| 6 | 14 |  Pedro de la Rosa | Arrows | 57 | +1:24.317 | 18 | 1 |
| 7 | 15 |  Toranosuke Takagi | Arrows | 57 | +1:26.288 | 17 |   |
| 8 | 3 |  Michael Schumacher | Ferrari | 56 | +1 krs. | 3 |   |
| Kesk. | 23 |  Ricardo Zonta | BAR-Supertec | 48 | Vaihdelaatikko | 19 |   |
| Kesk. | 20 |  Luca Badoer | Minardi-Ford | 42 | Vaihdelaatikko | 21 |   |
| Kesk. | 10 |  Alexander Wurz | Benetton-Playlife | 28 | Ripustukset | 10 |   |
| Kesk. | 12 |  Pedro Diniz | Sauber-Petronas | 27 | Voimansiirto | 14 |   |
| Kesk. | 21 |  Marc Gené | Minardi-Ford | 25 | Kolari | 22 |   |
| Kesk. | 19 |  Jarno Trulli | Prost-Peugeot | 25 | Kolari | 12 |   |
| Kesk. | 18 |  Olivier Panis | Prost-Peugeot | 23 | Pyöränkiinnitys | 20 |   |
| Kesk. | 1 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 21 | Kaasu | 1 |   |
| Kesk. | 5 |  Alessandro Zanardi | Williams-Supertec | 20 | Ulosajo | 15 |   |
| Kesk. | 2 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 13 | Hydrauliikka | 2 |   |
| Kesk. | 22 |  Jacques Villeneuve | BAR-Supertec | 13 | Takasiipi/pyörähdys | 11 |   |
| Kesk. | 11 |  Damon Hill | Jordan-Mugen-Honda | 0 | Kolari | 9 |   |
| Kesk. | 11 |  Jean Alesi | Sauber-Petronas | 0 | Vaihdelaatikko | 16 |   |
| DNS | 17 |  Johnny Herbert | Stewart-Ford | 0 | Tulipalo | 13 |   |
Pyhä birma

| Pyhä birma |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa::   Burma  Ranska
Rodun syntyaika::  1925
Rodun lyhenne::  SBI
Kategoria::  I
Ulkonäkö ja terveys
Turkki::  puolipitkä
Paino::  urokset: 3,5–5,5 kg  naaraat: 3–4 kg
Elinikä::  13–15 vuotta
Pyhä birma on kissarotu. Pyhä birman kissaa pidetään luonteeltaan rauhallisena, ystävällisenä ja erittäin sosiaalisena. Hiljainen, siisti, utelias ja leikkisä kissa sopii erinomaisesti kaupunkikodin lemmikiksi.lähde?
Rotumääritelmä

Rotumääritelmän mukaan pyhä birma on puolipitkäkarvainen naamiokissa. Silmät ovat syvän siniset ja ovaalit. Ruumiinrakenteeltaan birma on keskikokoinen, jalat ovat tanakat ja lyhyet. Pää on vahvarakenteinen, posket täyteläiset ja korvat keskikokoiset. Vartalon väri on erittäin vaalean kananmunankuoren värinen, jossa lisänä hieman naamion sävyä. Erilaisia värimuunnoksia on kaikkiaan hyväksytty yhteensä 20 kappaletta (FIFéssä). Naamioväritys on vahva naamassa, jaloissa, korvissa sekä myös hännässä, vartalo on vaalea. Käpälien väri on valkoinen joka jatkuu takajaloissa jalkapohjaa pitkin kiilana. Käpälien valkoiset kuviot ovat birman tunnusmerkki.
Rodun värimuunnokset ilmaistaan ns. EMS-koodilla (Easy Mind System). Birman koodi alkaa lyhenteellä SBI (Sacred Birman). Värimuunnokset ovat ruskeanaamio (SBI n), ruskeakilpikonna (SBI f), sininaamio (SBI a), sinikilpikonna (SBI g), suklaanaamio (SBI b), suklaakilpikonna (SBI h), lilanaamio (SBI c), lilakilpikonna (SBI j), punanaamio (SBI d) sekä cremenaamio (SBI e). Jokaisesta värimuunnoksesta on myös tabbyväritys kuviokoodilla 21 värikirjaimen perässä, kuten ruskeatabbynaamio (SBI n 21).
Terveys

Pyhä Birma kärsii jalotustuksen vuoksi jonkin verran kissan brakylokefalisesta oireyhtymästä.
Legenda

Tarina kertoo pyhä birman synnystä ja valkoisista käpälistä. Himalajan vuoristoissa sijaitsi Lao-Tsun temppeli, jossa palvottiin kultaista, safiirisilmäistä Tsun Kyan-Kse -jumalatarta. Temppelissä asui vanha pääpappi Kitta Mun-Ha, ja hänellä oli valkoinen kissa nimeltä Sinh. Temppelialueella oli muitakin kissoja, kaikki valkoturkkisia ja keltasilmäisiä. Eräänä yönä temppeliin hyökättiin ja pääpappi sai surmansa. Muut papit rukoilivat jumalattarelta apua. Pääpapin kissa Sinh asettui kuolleen isäntänsä ruumiin päälle ja käänsi katseensa kohti jumalatarta. Kissan koskettaessa ylipappia ylipapin henki siirtyi kissaan. Pian kissan turkki sai kullanhohtoisen värin ja kissan silmät muuttuivat safiirinsinisiksi, aivan kuin jumalattarella. Kissan kasvot, korvat, jalat sekä häntä saivat Burman hedelmällisen maan värityksen. Ainoastaan käpälät, jotka koskettivat kuollutta ylipappia säilyivät valkoisina, puhtauden ja hyvyyden värisinä. Papit onnistuivat puolustautumaan ja ajoivat vihollisen menestyksekkäästi pois. Myös muut temppelin kissat saivat Sinhin värityksen. Taru kertoo myös, että aina kun pyhä kissa kuolee, vie se kuolleen papin sielun ikuisuuteen. Sinh jäi uskollisesti kuolleen isäntänsä päälle, kunnes se menehtyi – ja vei isäntänsä sielun paratiisiin.
Tarinat ovat tarinoita, mutta totta on kuitenkin, että pyhä birma on yksi vanhimpia kissarotujalähde?. Majuri G. Russellselvennä huomasi vuonna 1898 Lao-Tsun temppelissä paljon näitä kissoja ja vuonna 1919 hän sai lahjana Kittah Llaman pääpapilta kaksi kissaa, uroksen ja naaraan vietäväksi Ranskaan. Kissat saivat yhden pentueen, mutta rotu selviytyi kasvamaan ja se on nyt yksi suosituimmista kissaroduista maailmalla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pyhä Birman Kissa ry
Suomen Kissaliitto Ry: Pyhä Birma (Arkistoitu – Internet Archive)