stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antskogin ruukkiseurakunta

| Antskogin ruukkiseurakunta> Antskogs bruksförsamling |
| --- | --- |
 Infokyltti Antskogin kirkonpaikalla
Suuntautuminen:  Luterilainen
Perustettu:  1630
Lakkautettu:  1778
Pääkirkko:  Antskogin kirkko
Infobox OKNimi-testi OK: 
Antskogin ruukkiseurakunta (ruots. Antskogs bruksförsamling) on entinen luterilainen seurakunta, joka sijaitsi Anskussa Pohjan pitäjässä Uudenmaan ja Hämeen läänissä. Ruukkiseurakunta perustettiin Antskogin ruukin alueelle noin vuonna 1630. Vuodesta 1688 seurakunnalla oli yhteinen pappi Fiskarsin kanssa. Papin virka lakkautettiin vuonna 1778 ruukin toiminnan loppuessa. Sekä pappi, että Antskogin kirkko siirrettiin Kosken ruukkiialueelle Perniöön.
Papit

Lista Antskogin ja Fiskarsin yhteisistä papeista:
Canutus Jonæ Kylander, Antskogin saarnaaja
Henrik, (1639-1644)
Anders Ståhlfoth, (1658-1671)
Johan Stigelius, (1673)
Johan Macrolander, (1673-1677)
Martinus Kellander, (1679-1687)
Joel Petrejus, (1688-1690)
Johannes Gummerus, (1690-1696)
Johannes Achaerus, (1696-1697)
Johannes Brandberg, (1700)
David Lechlin, (1707-1712)
Abraham Palander, (1722-1726)
Karl Barck, (1734-1744)
David Pihl, (1744-1749)
Erik Johan Blom, (1751-1754)
Sigfrid Henrik Bergstenius, (1754-1778)
Tidan

| Tidan |
| --- | --- |

 Tidan
 Koordinaatit: 58°42′40″N, 13°49′01″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Skövde
Väkiluku (31.12.2023):  1 000
Tidan on taajama Skövden kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 1 000 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tidan Wikimedia Commonsissa
Dermatolepis

| Dermatolepis |
| --- | --- |
 Nahkameriahven (Dermatolepis dermatolepis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Meriahvenet Epinephelinae
Tribus::  Epinephelini
Suku::  Dermatolepis  Gill, 1861
Katso myös
   Dermatolepis Wikispeciesissä   Dermatolepis Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dermatolepis on meriahventen (Serranidae) heimoon kuuluva Atlantin valtamereltä, Intian valtameren länsiosasta ja Tyyneltämereltä tavattava kalasuku. Sen tyyppilaji on nahkameriahven (Dermatolepis dermatolepis). Dermatolepis-sukuun luetaan seuraavat kolme lajia:
Dermatolepis dermatolepis (Boulenger, 1895) – nahkameriahven
Dermatolepis inermis (Valenciennes, 1833) – valkotäplämeriahven
Dermatolepis striolata (Playfair, 1867) – pippurimeriahven
Respektiä

| Respektiä> Respekt: en sexbok för killar |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Inti Chavez Perez
Kieli:  ruotsi
Genre:  seksuaalivalistus
Julkaistu:  2010
Suomennos
Suomentaja:  Juha Hurme
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2019
Sivumäärä:  239
ISBN:  9789512414383
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Respektiä: seksikirja pojille on vuonna 2019 julkaistu teini-ikäisille pojille suunnattu seksivalistuskirja. Sen on kirjoittanut ruotsalainen seksuaalivalistaja Inti Chavez Perez ja suomentanut Juha Hurme.
Taustaa ja sisältö

Chavez Perez sai idean kirjasta vuonna 2008 havaitessaan, ettei pojille ei ollut tehty yhtään seksiin opastavaa kirjaa mutta tytöille vastaavia kirjoja oli useita. Pojat saivat tietonsa lähinnä elokuvista, pornosta ja musiikkivideoista, joista syntyy vääriä mielikuvia seksistä. Chavez Perezin mukaan kirjan tarkoituksena on antaa oikeaa kuvaa seksistä ja seksuaalisuudesta. Teoksessa on huomioitu myös sukupuoli- ja seksuaalivähemmistöt. Kirjan keskeinen teema on toisen ihmisen kunnioittaminen, josta tulee myös sen nimi. Chavez Perez pitää kahden ihmisen välistä kunnioitusta minkä tahansa suhteen pohjana.
Chavez Perezin kirja ilmestyi Ruotsissa vuonna 2010 ja sai muun muassa Ruotsin kirjailijaliiton palkinnon vuoden parhaana nuortenkirjana. Se jäi kuitenkin vaille suurempaa huomiota mutta nousi myyntilistojen kärkeen 2017 Me too -liikkeen myötä, kun yleisessä keskustelussa alettiin kiinnittämään huomiota suostumukseen. Kirjan käännösoikeudet on myyty Suomen lisäksi yli 15 maahan.
Kirjan alkuosa käsittelee ihastumista ja rakkautta, parisuhdetta ja seksuaalista suuntautumista. Siinä puidaan muun muassa miehenä olemiseen liittyviä myyttejä ja käsityksiä. Kirjan lopussa puolestaan käsitellään seksiä ja opastetaan siihen yksityis­kohtaisesti.
Respektiä ilmestyi suomennettuna vuonna 2019. Kirja jaettiin kaikkiin Suomen ylä- ja yhtenäiskouluihin osana Suomen Kulttuurirahaston rahoittamaa Lukuklaani-hanketta. Kirja sisältyi jokaiseen hankkeen neljään erilaiseen kirjapakettiin, joissa oli yhteensä yli sata kirjaa.
Kohu

Helmikuussa 2019 julkaistusta kirjasta nousi kohu lähes kuusi vuotta myöhemmin marraskuussa 2024, kun viestipalvelu Twitterissä alettiin paheksua kirjaa. Esimerkiksi abortinvastaisen Oikeus elämään -yhdistyksen perustaja Maria Roimaa Paul luonnehti kirjaa ”sairaaksi, pimeäksi ja oksettavaksi”. Kirjaa paheksuivat sosiaalisessa mediassa myös perussuomalaisten poliitikot Ville Tavio, Riikka Purra ja Sebastian Tynkkynen. Kristillisdemokraattien poliitikko Päivi Räsänen piti kirjaa lasten seksuaalisena häirintänä ja suositteli vanhempia tekemään rikosilmoituksen. Lapsiasiavaltuutettu Elina Pekkarinen piti julkisuudessa levinneitä kirjan otteita lapsille sopimattomina, mutta myönsi, ettei ollut itse lukenut kirjaa.
Kohua kommentoinut Chavez Perez ei ollut yllättynyt kirjan saamasta vastaanotosta ja kertoi käyneensä saman läpi useissa muissakin maissa. Hän epäili, etteivät kriitikot todellisuudessa ole kiinnostuneita teini-ikäisten kokemuksista vaan haluavat ainoastaan huomiota omalle asialleen ja pönkittää egoaan. Chavez Perezin mukaan kyseessä on poliittisten voimien luoma kansainvälinen trendi, jossa agendana on kieltää nuorten pääsy seksuaalisuutta, sukupuolten tasa-arvoa, rasismia ja LGBTG-asioita käsitteleviin kirjoihin. Suomentaja Juha Hurme ihmetteli kirjan viisi vuotta julkaisunsa jälkeen nostamaa kohua. Hän kertoi ymmärtävänsä, jos se Suomen sijaan olisi aiheuttanut "mökää" Venäjällä tai Pohjois-Koreassa. Lukuklaani-anketta vetänyt Lastenkirjainstituutin toiminnanjohtaja Kaisa Laaksonen harmitteli, että kirjasta nousi kohu yli viiden vuoden jälkeen. Hän toivoi nuortenkirjallisuuteen kiinnitettävän myös myönteistä huomiota. Laaksosen mukaan on surullista, että lasten ja nuorten lukemiseen osoitetaan kiinnostusta ainoastaan tällaisten kohujen kautta.
Muutamaa päivää kohun jälkeen kustantaja Gummerus ilmoitti ottavansa kirjasta uusintapainoksen. Kustantajan edustajan mukaan uusintapainoksella halutaan taata, että suomalaiset lukijat voivat itse muodostaa näkemyksensä kokonaisen kirjan lukemalla.
Hidayet Türkoğlu

| Hidayet ”Hedo” Türkoğlu |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Hidayet Türkoğlu
Syntynyt: 19. maaliskuuta 1979 (ikä 45) Istanbul, Turkki
Kansalaisuus:   Turkki
Koripalloilija
Lempinimi:  Hedo
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä / Iso laitahyökkääjä
Pituus:  208 cm
Paino:  110 kg
NBA-varaus:  16. varaus 2000 (Sacramento Kings)
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1996–2000 2000–2003 2003–2004 2004–2009 2009–2010 2010 2010–2014 2014–2015:  Efes Pilsen SK Sacramento Kings San Antonio Spurs Orlando Magic Toronto Raptors Phoenix Suns Orlando Magic Los Angeles Clippers
Maajoukkueet
1997–2014:   Turkki
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Turkki.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Turkki.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Turkki.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Maa:   Turkki> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Turkki 2010 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Turkki 2001 |  |  |
Hidayet ”Hedo” Türkoğlu (s. 19. maaliskuuta 1979 Istanbul) on turkkilainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. 208 cm pitkä Türkoğlu pelasi NBA:ssa lähes tuhat ottelua ja voitti Turkin maajoukkueessa MM- ja EM-hopeaa.
Ura

Türkoğlu pelasi ennen ammattilaisuraansa Efes Pilsenin juniorijoukkueissa. Vuonna 1997 hän pääsi mukaan edustukseen ja pelasi joukkueessa neljä vuotta. Vuonna 2000 Sacramento Kings varasi hänet NBA:han numerolla 16. Türkoğlu pelasi joukkueessa kolme kautta kunnes siirtyi San Antonio Spursiin. Hän pelasi Spursissa ainoastaan yhden kauden ja siirtyi kauden 2003–2004 päätteeksi seuraansa Orlando Magiciin. NBA finaaliin ja häviöön Los Angeles Lakersia vastaan päättyneen kauden 2008–2009 jälkeen Türkoğlu siirtyi Toronto Raptorsin riveihin. Türkoğlu ei ollut tyytyväinen kauteensa Raptorsissa ja vaihtoikin kesällä 2010 Phoenix Sunsiin. Joulukuussa 2010 hänet myytiin Orlando Magiciin.
Helmikuussa 2013 Türkoğlu sai NBA:lta 20 ottelun pelikiellon anabolisten steroidien käytöstä.
Türkoğlu ilmoitti päättävänsä pelaajauransa marraskuussa 2015 ja siirtyvänsä työskentelemään Turkin koripalloliittoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hidayet Türkoğlu Wikimedia Commonsissa
NBA:n pelaajaprofiili (Arkistoitu – Internet Archive)
Turkin joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2001
4 Tunçeri ·
5 Türkoğlu ·
6 Türkcan ·
7 Ene ·
8 Pars ·
9 Erdenay ·
10 Kutluay ·
11 Peker ·
12 Beşok ·
13 Okur ·
14 Yıldırım ·
15 Onan ·
Valmentaja Örs
Turkin joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2010
4 Akyol |
5 Güler |
6 Ermiş |
7 Onan |
8 İlyasova |
9 Erden |
10 Tunçeri |
11 Savaş |
12 Gönlüm |
13 Arslan |
14 Aşık |
15 Türkoğlu |
Valmentaja Tanjević
Tertta Saarikko

Tertta Saarikko (s. 1953) on suomalainen televisiotuottaja ja -ohjaaja sekä entinen malli.
Konserttipianistin tai tennisammattilaisen urasta haaveillut Saarikko kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1972 ja opiskeli Helsingin yliopiston historiallis-kielitieteellisessä sekä valtiotieteellisessä tiedekunnassa. Hän toimi mallina Eileen Fordin toimistoissa Lontoossa ja Hampurissa ja sai televisioalan oppia muun muassa BBC:ssä Lontoossa ja Jeremy Ironsin kurssilla Kööpenhaminassa.
Saarikon tv-ura alkoi 1970-luvun keskivaiheilla, jolloin hän juonsi yhdessä Jyrki Hämäläisen kanssa Mainostelevision popmusiikkiohjelmaa Kuukauden sävel. Hän toimi pitkään Ylen dokumenttoimituksessa. 1980-luvun taitteessa Saarikko toimitti Pekka Holopaisen ja Paula Lehdistön kanssa yhteiskunnallista ohjelmasarjaa Avoin kanava. Hän oli mukana tekemässä Television kanavauudistuksen 1993 yhteydessä aloitettua, lyhytaikaiseksi jäänyttä alkuillan ajankohtaisohjelmaa Suomen Televisio.
Nykyisin Saarikko antaa julkisuuden henkilöille esiintymisvalmennusta yrityksensä TS Media Produktion kautta. Hän on opettanut myös muun muassa Lahden ammattikorkeakoulussa sekä Santo Domingon yliopistossa Dominikaanisessa tasavallassa.
Yksityiselämä

Tertta Saarikon äiti oli musiikinopettaja, sosiaalineuvos Seija Järvinen. Saarikon elämänkumppani 1990-luvun alusta lukien oli vuonna 2016 kuollut lahtelainen valtiopäiväneuvos Jouko Skinnari.
Aiheesta muualla

Tertta Saarikko Elonetissä.
Tertta Saarikko Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Sauvo-Karunan seurakunta

| Sauvo-Karunan evankelis-luterilainen seurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Turun arkkihiippakunta
Rovastikunta:  Paimion rovastikunta
Perustettu:  1969
Lakkautettu:  31.12.2018
Liitettiin:  Paimion seurakunta
Kirkkoherra:  Kalle Elonheimo
Pääkirkko:  Sauvon kirkko
Jäseniä:  2401, 78,9 % kunnan väkiluvusta (v. 2016)
Aiheesta muualla
Sauvo-Karunan seurakunta
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sauvo-Karunan seurakunta on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Sauvon kunnan alueella. Seurakunta kuului Turun arkkihiippakuntaan ja Paimion rovastikuntaan.
Seurakunnan pääkirkkona toimii Sauvon kirkko.
Historia

Sauvon kirkkopitäjä on perustettu jo 1200-luvun alkupuolella. Ensimmäinen kirjallinen maininta on vuodelta 1335 asiakirjassa, jossa seurakunnan kirkkoherra Ascerus testamenttasi Korpelan kylässä omistamansa maatilan Turun tuomiokirkon korjaukseen, viinin ja vahan hankintaan sekä omaa sielunmessuaan varten. Maaomaisuuden vuoksi hänen on oletettu toimineen virassaan jo pidemmän aikaa. 1685 Karunan kartanon isäntä rakensi mailleen kirkon, jolloin Karunasta tuli Sauvon kappeliseurakunta. Karuna oli itsenäinen seurakunta vuosina 1930–1969, jonka jälkeen seurakunnat yhdistyivät Sauvo-Karunan seurakunnaksi.
Sauvo-Karunan seurakunta liitettiin Paimion seurakuntaan vuonna 2019. Sauvo-Karunan viimeinen kirkkoherra oli vuodesta 2003 lähtien tehtävää hoitanut Kalle Elonheimo.
Toimipaikat

Seurakunnan pääkirkko oli 1400-luvulla valmistunut Sauvon kirkko. Seurakunnan toinen kirkko, Karunan kirkko, on valmistunut 1910 ja vihitty käyttöön 9. lokakuuta 1910. 1600-luvulla valmistunut Karunan vanha kirkko on nykyään Helsingin Seurasaaressa. Seurakuntataloja oli kaksi, sekä Sauvolla että Karunalla omansa. Lisäksi seurakunta omisti pappilan, joka toimi kirkkoherran virka-asuntona.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Sauvo-Karunan kirkkoherroina:
1969–1973: Alpo Aaltonen
1973–1990: Paavo Väntsi
2003–2018: Kalle Elonheimo
Aiheesta muualla

Sauvo-Karunan seurakunnan kotisivut. Web Archive 2018.
Seurakunnan toinen kirkko on Karunan kirkko.
Sten-Åke Cederhök

| Sten-Åke Cederhök |
| --- | --- |
 Cederhök vuonna 1945.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. tammikuuta 1913 Gislaved, Ruotsi
Kuollut: 14. tammikuuta 1990 (76 vuotta) Göteborg, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Albert (Albert och Herbert)
    
Sten-Åke Cederhök (30. tammikuuta 1913 Gislaved – 14. tammikuuta 1990 Göteborg) oli ruotsalainen revyyartisti, näyttelijä ja koomikko. Hän tuli tunnetuksi erityisesti satiirisesta televisiosarjasta Albert och Herbert, jota hän teki Tomas von Brömssenin kanssa, sekä Lisebergissä vuosina 1957–1982 esittämistään revyistä. Uransa loppupuolella Cederhök teki myös joitakin vakavampia rooleja.
Cederhök muutti perheensä kanssa pienenä Göteborgiin. Ennen näyttelijänuraansa ja sen ohella hän työskenteli muun muassa SKF:n palveluksessa. Kokopäiväiseksi näyttelijäksi hän ryhtyi vasta 1970-luvulla televisiomenestyksen myötä.
Kuvia

Cederhökiä esittävä patsas Lisebergissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sten-Åke Cederhök Wikimedia Commonsissa
Arvid Hultin

Arvid Hultin
Arvid Edvard Hultin (3. elokuuta 1855 Helsingin maalaiskunta – 5. helmikuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja kirjallisuushistorioitsija.
Hultinin vanhemmat olivat varapastori Alexander Hultin  ja tämän ensimmäinen vaimo Johanna Sofia Järnefelt.  Hän pääsi ylioppilaaksi 1872 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1878, lisensiaatiksi 1902 ja tohtoriksi 1907. Hultin teki opintomatkoja Tukholmaan ja Uppsalaan sekä Kööpenhaminaan, Lontooseen, Pariisiin ja Berliiniin.
Hultin toimi Helsingin yliopiston kirjaston kirjastoamanuenssina 1877–1903, kirjastonhoitajana 1903–1926 sekä vt. ylikirjastonhoitajana 1912–1914 ja 1919–1926. Hän oli Finsk Tidskriftin toimituskunnan jäsen 1905–1932, Nya Pressenin toimittaja 1883–1900, Ny Svensk Tidskriftin kirjallinen kirjeenvaihtaja 1882–1888 ja Svenska litteratursällskapet i Finlandin sihteeri 1895–1932. Hän sai professorin arvon 1930 ja oli Helsingin ruotsalaisen klubin kunniajäsen.
Hultin oli naimisissa kolme kertaa:
1879–1896 Ida Gräsbeckin kanssa
1897–1906 Julia Kristina Brogrenin kanssa
vuodesta 1909 Aina Jacobina Rosalie Eriksenin kanssa
Musta aukko (elokuva)

| Musta aukko> The Black Hole |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Gary Nelson
Käsikirjoittaja:  Gerry Day Jeb Rosebrook
Tuottaja:  Ron Miller
Säveltäjä:  John Barry
Kuvaaja:  Frank V. Phillips
Tuotantosuunnittelija:  Frank R. McKelvy
Pukusuunnittelija:  Bill Thomas
Pääosat:  Maximilian Schell Anthony Perkins Ernest Borgnine Robert Forster
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures Netflix Disney+
Ensi-ilta:  21. joulukuuta 1979
Kesto:  97 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Musta aukko (engl. The Black Hole) on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut science fiction -elokuva, jonka on ohjannut Gary Nelson. Se oli ehdolla visuaalisten tehosteiden ja parhaan kuvauksen Oscar-palkinnoille.
Juoni

Avaruusalus USS Palomino löytää mustan aukon, jonka tapahtumahorisontin ulkopuolella ajelehtii hylätyltä vaikuttava USS Cygnus. Palominon miehistö, johon kuuluvat kapteeni Dan Holland (Robert Forster), luutnantti Charlie Pizer (Joseph Bottoms), Harry Booth (Ernest Borgnine), Alex Durant (Anthony Perkins) ja Kate McCrae (Yvette Mimieux), jonka isä oli Cygnuksen kapteenina, lähtee tutkimaan alusta. Heitä vastassa on hullu tiedemies Hans Reinhardt (Maximilian Schell) ja tämän robottiarmeija.
Vastaanotto

Elokuvan 20 miljoonan dollarin budjetti oli aikanaan Disneyn kallein, mutta se tuotti vain 36 miljoonaa dollaria. Kriitikko Roger Ebert piti sen juonta "niin triviaalina ja kliseisenä, että se ei ansaitse kliimaksiaan" ja antoi sille kaksi tähteä. Suomessa Iltalehden Heikki Eteläpää kiteytti elokuvan suoria varkauksia Tähtien sodasta sisältäväksi tarinaksi, jonka katsojan ei tarvitse varautua kokemaan odottamattomia yllätyksiä, vaan kaikki on valmiiksi petattua jo alkumetreiltä alkaen.
Aiheesta muualla

IMDB:The Black Hole (1979)
Musta aukko Elonet.
Kyösti Kakkonen

Kyösti Niilo Juhani Kakkonen (s. 7. joulukuuta 1956 Kiihtelysvaara) on suomalainen liikemies, taiteenkerääjä ja miljonääri, arvonimeltään kauppaneuvos. Hän toimii Kakkonen-konsernin toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana. Kakkosta on kutsuttu myös halpakaupan keisariksi.
Kakkonen toimi Tokmanni-konsernin toimitusjohtajana kahdenkymmenen vuoden ajan vuoteen 2009 saakka. Kakkonen, jota pidetään nykymuotoisen Tokmannin perustajana, ei ole enää mukana Tokmanni Oyj:n hallinnossa tai sen merkittävänä omistajana.
Yhteiskunnallisia kannanottoja

Vuonna 2013 Kakkonen ehdotti, että vapusta tehtäisiin taksvärkkipäivä, jolloin tehtäisiin ilmaiseksi työtä Suomelle. Palkka annettaisiin valtiolle, ja työnantajien ei tarvitsisi maksaa ylityökorvauksia.
Vuonna 2016 Kakkonen väitti, että Suomessa laiskotellaan ja että työntekijät saavat liian suuria palkkoja. Hänen mukaansa työntekijöillä on myös liikaa valtaa yhteiskunnassa. Kakkonen on myös julkisesti esittänyt useita kriittisiä kannanottoja presidentti Tarja Halosesta ja tämän toiminnasta.
Kakkonen tunnetaan julkisuudessa vahvana yrittäjyyden ja isänmaallisten sekä porvarillisten arvojen puolustajana.
Taide

Kakkonen on tunnettu design-taiteen keräilijä. Hänellä on eräs Suomen ja maailman merkittävimmistä lasi- ja keramiikkakokoelmista. Hänen kokoelmiinsa kuuluvia teoksia on jatkuvasti esillä taidenäyttelyissä Suomessa ja ulkomailla. Toukokuussa 2008 Länsiväylä kertoi, että Espoon Tapiolaan suunnitellaan kansainvälistä design-museota EMMAn viereen. Siellä olisi Tapio Wirkkalan ja Rut Brykin säätiön kokoelma, sekä Kyösti Kakkosen kokoelman 3 500 teosta. Tapiolan kehittämisjohtaja Lauri Niemen mukaan museohanke liittyy Otaniemen korkeakouluun, alueen liikenteeseen ja langattomiin nettiyhteyksiin. Kakkonen on antanut osan kokoelmastaan sijoituskokoelmaksi EMMAlle. EMMAn entinen museonjohtaja Markku Valkonen oli asiantuntijana kokoelmaa luotaessa.
Kakkonen osti vuonna 2019 Rauhalinnan pitsihuvilan aikomuksenaan kunnostaa rakennuskokonaisuus entiseen loistoonsa.
Vaalirahoitus ja vuorineuvoksen arvonimi

Kakkonen on toiminut myös poliittisesti. Hän vihastui etenkin presidentti Tarja Halosen vuoden 2006 uudelleenvalinnasta ja kirjoitti Joensuun yrittäjien Kipinä-lehteen artikkelin, jossa ehdotti, että yrittäjien pitäisi ryhtyä "maksulliseen arvovalintavaikuttamiseen" heille sopivien ehdokkaiden tukemiseksi.
Kakkonen oli yksi Kehittyvien maakuntien Suomi ry -nimisen yhdistyksen takana olevista liikemiehistä. Vuonna 2006 perustettu yhdistys tuki useiden näkyvien poliitikkojen edustakuntavaalikampanjaa, muun muassa silloisen pääministeri Matti Vanhasen kampanjaa 10 000 eurolla. Suomen Liikekiinteistöt SLK Oy, jonka hallituksen puheenjohtaja Kakkonen oli, antoi yhdistykselle 120 000 euroa (30 %). Suurin tukija oli Kakkosenkin kiinteistöliiketoimintaa hoitanut Nova Group, jonka toimitusjohtaja oli Tapani Yli-Saunamäki. Nova Groupin päätoimiala oli toimitilavälitys, kiinteistökehitys sekä maankäytön ja rakentamisen asiantuntijapalvelut (mm. kaavoitus- ja maankäyttösopimusten hierominen kuntien kanssa.)  Yli-Saunamäen mukaan yhdistys tuki noin 40 ehdokasta yhteensä 400 000 eurolla. Vuosi vaalien jälkeen vain kahdeksan ehdokasta oli nimennyt KMS:n tukijakseen. KMS:n virallisen yhdistyksen ja hallituksen muodostivat vaasalainen varatuomari Pekka Lind, rajakoulun entinen johtaja, eversti evp Jorma Kosunen sekä liikemies Timo Töykkä. Yhdistyksen todelliset vahvat taustahenkilöt olivat kuitenkin Kyösti Kakkonen, Toivo Sukari, Arto Merisalo, Tapani Yli-Saunamäki, Lauri Juntunen sekä Harri Toivainen, jotka edustamiensä yhtiöiden kautta rahoittivat käytännössä koko KMS:n toiminnan. Yhdistyksen hallinnosta ja rahaliikenteestä vastasi Keskustan kehittämispäällikkö Lasse Kontiola.
Vaalien jälkeen monet KMS:n tukemat huippupoliitikot hakivat Kakkoselle vuorineuvoksen arvonimeä. Vaalirahakohun alettua pääministeri Matti Vanhasen johtama arvonimilautakunta ei puoltanut hakemusta.  Myöhemmin Sauli Niinistön tultua tasavallan presidentiksi, Kyösti Kakkonen sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Kakkosta vastaan lahjuksen antamisesta nostettu syyte hylättiin Helsingin käräjäoikeudessa huhtikuussa 2012.
Perhe ja yksityiselämä

Kakkonen asuu Joensuussa Pyhäselän rannalla sekä Helsingin Bulevardilla. Perheeseen kuuluu kaksi aikuista tytärtä. Kakkosen vaimo Ulla kuoli vuonna 2007. Hän avioitui uudelleen kesällä 2015 KTT Julianna Borsoksen kanssa. Kakkonen osti 2010 Helsingistä Sigrid Juseliuksen säätiöltä kokonaisen kerrostalon Bulevardilta. Lattiapintaa tuli kaupassa 5 500 neliötä. Talo uusittiin sisäosiltaan ja siihen rakennettiin yli 20 asuntoa sekä iso toimistosiipi. Nykyään Kakkonen omistaa talosta kolmanneksen. Kakkosen oma asunto Bulevardilla käsittää yhteensä noin 600 neliötä. Myös Kakkosen Pyhäselän rannalla Mulonniemessä sijaitsevaa kotia voi kutsua nähtävyydeksi. Alueen rakennuskanta on arkkitehtonisesti arvokas lähde?.
Kirjallisuutta

Korkki, Jari: K2 : Kyösti Kakkosen tie huipulle.  Helsinki:  WSOY, 2022.  ISBN 978-951-0-48215-5
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat
Sonexay Siphandone

| Sonexay Siphandone |
| --- | --- |
 2025
Laosin pääministeri
 30. joulukuuta 2022 alkaen  
Edeltäjä:  Phankham Viphavanh
Henkilötiedot
Syntynyt: 1966
Vanhemmat:  Khamtai Siphandon
    
Sonexay Siphandone (s. 1966) on laosilainen poliitikko, joka toimii Laosin pääministerinä 30. joulukuuta 2022 alkaen.
Hän on maan entisen presidentin Khamtai Siphandonin poika, joka opiskeli Neuvostoliitossa. Sonexay Siphandone nousi pääministeriksi varapääministerin paikalta edeltäjänsä Phankham Viphavanh erottua terveydentilaansaa vedoten.
Brad Lambert

| Brad Lambert> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. joulukuuta 2003 (ikä 21) Lahti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi  Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Brädi Lambo
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä / keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura (P):  Winnipeg Jets
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  Manitoba Moose (AHL)
Pelinumero:  93
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  HIFK (SML) JYP (SML)   Pelicans (SML)
NHL-varaus:  30. varaus, 2022 Winnipeg Jets
Brad Lambert (s. 19. joulukuuta 2003 Lahti) on suomalais-kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Winnipeg Jetsiä. ja on pelipaikaltaan keskushyökkääjä tai oikea laitahyökkääjä. Häntä pidetään yleisesti yhtenä ikäluokkansa lupaavimmista pelaajista.