stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ylikiimingin kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ylikiimingin kirkko Wikimedia Commonsissa
Ylikiimingin kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
Oulujoen seurakunta – Ylikiimingin kirkko (Arkistoitu – Internet Archive)
Ylikiimingin seurakuntapiiri (Arkistoitu – Internet Archive)
kirjastovirma.fi – Ylikiimingin kirkko (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Jacob Rijfin suunnittelemat kirkot |
| --- | --- |
Kirkot:  Hyrynsalmen kirkko (1786)  Ylikiimingin kirkko (1788)  Luodon kirkko (1789)  Kortesjärven kirkko (1792)  Puolangan kirkko (1792–1949)  Himangan kirkko (1794)  Alatornion kirkko (1797)  Oravaisten kirkko (1797)  Lehtimäen kirkko (1800)  Vimpelin kirkko (1807)  Skellefteån maaseurakunnan kirkko (1800) 
| n k Pohjois-Pohjanmaan kirkot |
| --- | --- |
Oulu:  Haukipudas  Karjasilta  Kastelli  Kiiminki  Maikkulan kappeli  Nasaretin pyhän perheen kirkko  Oulujoki  Oulunsalo  Pateniemi  Pyhän Andreaan kirkko  Pyhän Kolminaisuuden katedraali  Pyhän Luukkaan kappeli  Pyhän Tuomaan kirkko  Tuira  Tuomiokirkko  Turkansaari  Yli-Ii  Ylikiiminki 
Muut kunnat:  Alavieska  Haapajärvi  Haapavesi  Hailuoto  Hailuodon vanha kirkko  Himanka  Ii  Kalajoki  Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Kempele)  Kempeleen vanha kirkko  Kestilä  Kuivaniemi  Käylän rajaseutukirkko  Pyhän Ristin kirkko (Kuusamo)  Kylmälänkylän kappeli  Kärsämäki  Kärsämäen paanukirkko  Liminka  Lumijoki  Maakalla  Merijärvi  Muhos  Nivala  Olkkola  Oulainen  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pudasjärvi  Pulkkila  Pyhäjoki  Pyhäjärvi  Pyhän Kolminaisuuden kirkko (Ylivieska)  Pyhän Matteuksen kappeli  Pyhäntä  Raahe  Rantakylän kappeli  Rantsila  Rautio  Reisjärvi  Revonlahti  Saloinen  Sarakylän kappeli  Sievi  Siikajoki  Säräisniemi  Taivalkoski  Temmes  Tyrnävä  Utajärvi  Vaala  Vihanti  Ylivieskan vanha kirkko 
Oulun nähtävyydet
| --- | --- |
Puistot ja nähtävyydet:  Franzénin puisto  Heinätorin puisto  Hollihaan puisto  Hautausmaa  Mannerheimin puisto  Hupisaaret  Kasvitieteellinen puutarha  Kaupunginojan puistovyöhyke  Letonniemi  Markkuun ryhmäpuutarha  Pilpasuo  Tuiranpuisto  Hautausmaa  Äimäraution siirtolapuutarha 
Museot:  Automuseo  Kierikkikeskus  Merimiehenkotimuseo  Sahamuseo  Pohjois-Pohjanmaan museo  Taidemuseo  Turkansaaren ulkomuseo 
Rakennukset ja alueet:  Kauppahalli  Kauppatori  Kaupungintalo  Kaupunginteatteri  Maikkulan kartano  Nallikari  Nuijamiesten lava  Pikisaari  Rotuaari  Tietomaa  Tuiran sillat  Tuomiokirkko  Vesaisenlinna  Villa Hannala  Ylikiimingin kirkko 
Patsaat ja veistokset:  Frans Mikael Franzénin patsas  Futura – Tuntematon  Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus  Kalasääski ja lohi  Kevätmyrskyä  Pallautuneet  Pohjan neito  Polskis  Ruutuvihko  Siivet  Toripolliisi  Tuirasta Ruijan rannoille  Valaistuksen tie 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Ylikiimingin kirkko (Q13514087)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Oulu
sijainti: Ylikiiminki
katuosoite: Kirkkomäki, 91300 Ylikiiminki
koordinaatit: 65°01′47″N 26°07′36″E﻿ / ﻿65.02983°N 26.12658°E﻿ / 65.02983; 26.12658

Kirkon alttari ja alttaritaulut.
Pertti Neumann

| Pertti Neumann |
| --- | --- |
 Neumann vuonna 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. lokakuuta 1959 (ikä 65)
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä, säveltäjä, tuotantopäällikkö, yrittäjä, merimies
Muusikko
Taiteilijanimi:  Neumann
Aktiivisena:  1981–
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Pertti Olavi ”Nipa” Neumann (ent. Nieminen; s. 11. lokakuuta 1959 Pori) on suomalainen muusikko ja Dingo-yhtyeen laulaja ja lauluntekijä. Hän on toiminut solistina myös muun muassa yhtyeissä MAC, Bwana ja S.E.X. Neumann asuu nykyään Helsingissä.
Ennen musiikkiuraa

Neumann syntyi Porissa 11. lokakuuta 1959. Hänen lapsuudenkotinsa sijaitsi Porin 6. kaupunginosassa. Neumannin molemmat vanhemmat työskentelivät postivirkailijoina. Vanhempien lisäksi perheeseen kuuluivat isoveli ja pikkusisko.
Neumannin vanhemmat erosivat hänen ollessaan 12-vuotias. Eron jälkeen perhe muutti Pormestarinluotoon, jolla oli siihen aikaan maine väkivaltaisena kaupunginosana.
Koulumenestystään Neumann on kuvaillut heikoksi. Hän pääsi oppikouluun kansakoulun neljänneltä luokalta. Neumann on myöhemmin muistellut menestyneensä koulussa hyvin oppikoulun toiselle luokalle asti, jonka jälkeen häntä alkoivat kiinnostaa ”muut asiat” kuten musiikki.
Neumann erosi koulusta 15-vuotiaana ja pestautui Tervi-nimiselle öljytankkerille jungmanniksi. Neumann toimi merimiehenä siihen asti kunnes lähti 17-vuotiaana suorittamaan varusmiespalvelusta miinalaiva Keihässalmelle. Varusmiespalveluksen jälkeen hän työskenteli muun muassa tiskaajana, postinkantajana ja siivoojana ja pestautui lopulta Sandviken-nimiselle laivalle, joka kuljetti pääasiassa paperia Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan. Kahdeksan kuukautta kestäneen purjehduksen jälkeen Neumann palasi Suomeen ja osti säästämillään rahoilla mikrofonin ja lauluvahvistimet.
Neumann palasi merille joksikin aikaa 1990-luvun alussa kyllästyttyään tilapäisesti musiikkiuraan.
Ura > 1980-luku

Neumann vaikutti 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa useissa porilaisissa kokoonpanoissa, joita olivat muun muassa Sir 59 ja Bwana. Yhtyeet olivat lyhytikäisiä ja niissä oli osittain samoja soittajia. Vuonna 1981 Neumann liittyi MAC-yhtyeeseen, josta tuli myös Neumannin ensimmäinen levyttänyt yhtye.
Samoihin aikoihin hänen taiteilijanimekseen vakiintui Neumann. Nimen keksi MAC-yhtyeessä soittanut Pepe Laaksonen. Ennen Neumann-nimen vakiintumista hänet tunnettiin Porissa myös lempinimellä ”Sting”. MAC hajosi vuonna 1982 kahden singlejulkaisun jälkeen.
Ura > 1980-luku > Dingo

MACin jälkeen Neumann perusti uuden yhtyeen. Aluksi yhtye nimettiin Sous-Pierreksi, josta se lyheni Sohoksi. Lopulta yhtyeen nimeksi vakiintui Dingo. Dingo teki läpimurtonsa vuonna 1984 ja siitä tuli nopeasti yksi kaikkien aikojen suosituimmista suomalaisista yhtyeistä. Dingo aiheutti Suomessa myös ennennäkemättömän teinihysterian.
Dingon nopeasti noussut suosio ja teinihysteria johtivat siihen, että yhtyeen jäsenillä ei ollut enää yksityiselämää. Innokkaimmat fanit myös leiriytyivät Dingon jäsenten asuntojen lähelle nimikirjoituksen toivossa. Poriin tehtiin myös järjestettyjä matkoja, joihin sisältyi Dingon jäsenten asuinpaikkojen esittely.
Yhtyeen jäsenet alkoivat turhautua suursuosion aiheuttamiin lieveilmiöihin ja esimerkiksi haastattelujen määrää rajoitettiin. Turvallisuussyistä myöskään lehtien kuvaajia ei päästetty enää lavalle tai yhtyeen takahuoneisiin. Dingo rajoitti myös nimikirjoitustilaisuuksien järjestämistä, eikä jäänyt jakamaan nimikirjoituksia faneille konserttien jälkeen. Tiedostusvälineissä tiukentuneet linjaukset tulkittiin ylimielisyydeksi ja lehtien kirjoittelu Dingosta muuttui arvostelevaan suuntaan.
Dingon suosio kääntyi vuoden 1986 aikana laskuun ja yhtyeen kolmatta albumia Pyhää klaania arvosteltiin epäonnistuneeksi. Neumannilla ja muilla yhtyeen jäsenillä alkoi olla kasvavissa määrin keskinäisiä ristiriitoja. Dingon keulakuvana ja pääasiallisena lauluntekijänä Neumann tienasi muita Dingon jäseniä enemmän, ja leveilevä rahankäyttö ärsytti muita. Neumannin kerrotaan sanoneen myös muille jäsenille, ettei Dingoa olisi ilman häntä. Pahimmat riidat Neumannilla oli kosketinsoittaja Pete Nuotion kanssa. Pyhä klaani-albumin äänitysten aikaan Neumann ja Nuotio kävivät äänittämässä osuutensa eri aikoihin, sillä he eivät suostuneet olemaan äänitysstudiossa samaan aikaan.
Laskevan suosion ja sisäisten ristiriitojen lisäksi Dingoa varjostivat kasvavat taloushuolet. Yhtyeen taustalle perustettu osakeyhtiö ajautui ongelmiin ja lopulta konkurssiin. Ongelmat johtivat lopulta myös yhtyeen hajoamiseen. Neumann ilmoitti 4. lokakuuta 1986 Nivalan Tuiskulassa järjestetyn konsertin aikana esiintymisen jäävän yhtyeen viimeiseksi. Hajoamisesta kerrottiin tiedostusvälineille 7. lokakuuta 1986 järjestetyssä tiedotustilaisuudessa. Samalla kaikki yhtyeen sovitut esiintymiset peruttiin.
Ura > 1980-luku > Dingon jälkeen

Dingon hajoamisen jälkeen Neumann aloitti soolouransa. Hieman ennen Dingon hajoamista julkaistiin sooloabumi Albion. Albumin suurimmaksi hitiksi nousi ”Naiselleni”, joka oli suomenkielinen versio Moody Blues-yhtyeen kappaleesta ”For My Lady”. Tyyliltään albumin musiikki poikkesi merkittävästi Dingosta, ja albumilla on runsaasti vaikutteita esimerkiksi folk-musiikista. Albumilla Neumannin taustayhtyeenä toimii irlantilaista kansanmusiikkia soittava Korkkijalka-yhtye. Kyseessä on edelleen ainoa Neumannin soololevy, joka on ylittänyt kultalevyrajan.
Neumannin ensimmäinen julkaisu sooloartistina oli kesällä 1985 julkaistu hyväntekeväisyyssingle ”Mennään hiljaa markkinoille”.
Vuonna 1987 Neumann perusti S.E.X.-nimisen yhtyeen. Yhtyeen ura jäi lyhytaikaiseksi ja se ehti hajota ennen samanniminen albumin julkaisua. Albumin myyntimäärät jäivät vaatimattomiksi verrattuna Dingon aikaisiin myyntimääriin.
Vuoden 1988 alussa Neumann perusti uuden yhtyeen, jonka nimeksi tuli Neumann & Albion Rockers. Pian nimi lyheni muotoon Neumann Band ja sittemmin Neumann. Vuonna 1989 julkaistiin albumi Kotiinpaluu. Neumannin ympärille koottu yhtye hajosi ennen albumin julkaisua, joten se päätettiin julkaista Neumannin soololevynä.
Ura > 1990-luku

Neumann työskenteli vuosina 1990-1992 EMI:n tuotantopäällikkönä. Hän teki yhteistyötä esimerkiksi Neljän Ruusun ja Topi Sorsakoski & Agentsin kanssa. Vaikka Neumann pitikin tuotantopäällikkönä työskentelystä, hän alkoi kiinnostua oman musiikkiuransa jatkamisesta. Vuonna 1992 Neumann julkaisi uuden sooloalbuminn Tähti ja meripoika sekä samannimisen omaelämäkertakirjan.
Dingo perustettiin uudelleen vuonna 1993. Yhtye julkaisi paluusinglen ”Perjantai”, joka nousi nopeasti hitiksi. Vuonna 1994 julkaistiin uusi studioalbumi Via Finlandia, jonka myyntimäärät jäivät vaatimattomaksi verrattuna yhtyeen aiempiin levyihin. Kesän 1994 konserttien jälkeen yhtye jäi tauolle.
Dingon lyhyeksi jääneen paluun jälkeen Neumann jatkoi esiintymistä sooloartistina ja teki duo-konsertteja muun muassa Iku Tukiaisen kanssa.. Vuonna 1996 julkaistiin uusi sooloalbumi Nimeni on Neumann.
Lokakuussa 1998 Dingo esiintyi Hartwall-areenalla tunnetuimmassa kokoonpanossaan konsertissa ensimmäistä kertaa 12 vuoteen. Esiintyminen oli osa Finlandia Trophy -taitoluistelukilpailua. Yhtye jatkoi esiintymisiä tunnetuimmassa kokoonpanossaan aina vuoteen 2002 asti.
Ura > 2000-luku

Dingo jäi vuoden 2002 alussa tauolle riitaisissa merkeissä. Yhtyeen jäsenet Pete Nuotio ja Juha Seittonen erosivat yhtyeestä muun muassa sen vuoksi, ettei Dingo ollut onnistunut saamaan aikaan uutta musiikkia yrityksistä huolimatta. Neumannin kertoi haastattelussa Dingon jatkuvan miehistönvaihdoksista huolimatta.
Dingon tauon aikana Neumann jatkoi esiintymistä sooloartistina sekä teki duo-keikkoja Dingon entisen basistin Jarkko Even kanssa. Vuonna 2002 Neumann perusti Porin keskustassa sijainneen ”Western Rock Store ”-liikkeen, joka myi intiaanivaatteita. Vuonna 2004 Neumann myi yrityksen toiselle omistajalle.
Vuoden 2002 lopulla Dingo esiintyi Tallinnassa järjestetyssä konsertissa erikoiskokoonpanossa. Yhtyeen tunnetuimman kokoonpanon muut jäsenet eivät suostuneet lähtemään konserttiin, joten Neumann kokosi ympärilleen studiomuusikoista kootun kokoonpanon. Dingon entiset jäsenet loukkaantuivat päätöksestä. Neumann korosti omistavansa Dingon tavaramerkin ja voivansa perustaa yhtyeen uudelleen. Erimielisyydet rikkoivat Neumannin ja Dingon muiden jäsenten välit vuosikausiksi eivätkä he olleet pitkiin aikoihin tekemisissä keskenään.
Vuonna 2004 Neumann aloitti esiintymiset uudistuneen Dingo-kokoonpanon kanssa. Neumannin lisäksi yhtyeeseen kuuluivat Dingon alkuperäinen basisti Jarkko Eve sekä kolme uutta muusikkoa. Yhtye julkaisi vuonna 2005 uuden albumin Purppuraa.
2000-luvulla Dingon kokoonpanot vaihtuivat tiheään tahtiin. Vuonna 2008 Jarkko Eve erosi Dingosta, jonka jälkeen Neumann jäi yhtyeen ainoaksi alkuperäiseksi jäseneksi. Dingo julkaisi vuonna 2008 uuden albumin Humisevan harjun paluu.
Ura > 2010-luku

2010-luvun alkupuolella Neumann jatkoi esiintymisiä vaihtelevien kokoonpanojen kanssa Dingo-nimellä. Dingon ohella hän esiintyi sooloartistina.
Syksyllä 2012 Neumann oli mukana Nelosella esitetyssä Vain elämää -sarjan ensimmäisellä tuotantokaudella, jossa seitsemän suomalaista artistia esitti toistensa kappaleita. Maaliskuussa 2013 julkaistiin Neumannin uusi sooloalbumi Oma Waterloo, joka oli alun perin tarkoitus julkaista Dingon nimellä.
Dingo palasi jälleen tunnetuimpaan kokoonpanoonsa vuoden 2017 alussa. Paluu jäi lyhytkestoiseksi, sillä kesän ja syksyn konserttien jälkeen Pete Nuotio ja Juha Seittonen erosivat jälleen yhtyeestä. Dingo jatkoi esiintymistä osittain uudistetulla kokoonpanolla. 
Vuoden 2017 syksyllä ilmestyi Salla Nazarenkon kirjoittama ja Into Kustannuksen kustantama Neumannin elämäkerrallinen haastattelu Dingo-kipparin lokikirja.
Neumannin syntymästä tuli vuonna 2019 kuluneeksi tasan 60 vuotta. Juhlan kunniaksi julkaistiin uusi kokoelmalevy Greatest Hits: 60th Anniversary, joka sisälsi kaksi uutta kappaletta.
Ura > 2020-luku

2020-luvulla Neumann on jatkanut esiintymistä Dingon kanssa ja sooloartistina.
Vuonna 2024 sai ensi-iltansa Neumannista ja Dingo-yhtyeen alkuvaiheista kertova Levoton Tuhkimo -elokuva. Elokuva on osittain fiktiivinen.
Yksityiselämä

Neumann on ollut kahdesti naimisissa. Ensimmäisen avioliiton hän solmi nuoruuden rakkautensa ”Marikan” kanssa. Vaikka pariskunta oli seurustellut vuodesta 1981 lähtien, he menivät naimisiin vasta vuonna 1987 Dingo-yhtyeen hajottua. Liitto päättyi eroon vuonna 1994. Marika ei esiintynyt julkisuudessa.
Toisen kerran Neumann meni naimisiin Diana Neumannin (os. Pitkämäki) kanssa vuonna 2000. Neumannilla ja Pitkämäellä on kaksi poikaa, jotka ovat syntyneet 2000-luvulla. Pariskunta erosi vuonna 2010.
Neumann seurusteli yrittäjä Tarja Malmströmin kanssa vuoteen 2014.
Diskografia > Soolotuotanto

| --- | --- |
 Studioalbumit Albion (1986)  Kotiinpaluu (1989)  Tähti ja meripoika (1992)  Nimeni on Neumann (1996)  Oma Waterloo (2013) Kokoelmalevyt Naisilleni (1992)  20 suosikkia – Naiselleni (1998)  Tähtisarja – 30 suosikkia (2007)  Greatest Hits: 60th Anniversary (2019) :  Singlet ”Mennään hiljaa markkinoille” (1985)  ”Naiselleni / Gwaihir” (1986)  ”Kohti kesää / Sana saapui Ranskaan” (1987)  ”Jouluaamu / Poikien kuoro” (1987) (yhdessä Vesa-Matti Loirin kanssa)  ”Kettujen yö / Elämän jälkeen” (1988) (nimellä Neumann & Albion Rockers)  ”Jet Set / Auringon valoon” (1988)  ”Sumujen silta / Rakkauden rummut” (1989)  ”Joulu Autiotalossa / Papa Charlie” (1991)  ”Lasi samppanjaa / Unelmia” (1992, promo)  ”Hölmöläisten laiva / Tähti ja meripoika” (1992)  ”Grand Hotel / Billy Mars / Selkärankaa” (1992)  ”Susipari / Sinä ja minä / Leidi ja kadunmies” (1996)  ”Siellä se on / Kuutamokeikka” (1996)  Eri esittäjiä: ”Lupa elää” (2008)  ”Adios Rosario” (2013) (julkaistiin alun perin vuonna 2012 Dingon nimellä)  ”Facebookissa” (2013) (julkaistiin alun perin vuonna 2012 Dingon nimellä)  ”Merlin ja minä” (2019)  ”Sukellus” (2021, Happoradio & Neumann, Neljä Ruusua-cover)
Aiheesta muualla

Dingon virallinen kotisivu.
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pertti Neumann Wikimedia Commonsissa
| n k Dingo |
| --- | --- |
 Pertti Neumann  Jonttu Virta  Tom Eklund  Leena Peisa  Saska Ketonen   Juha ”Quuppa” Seittonen  Jarkko Eve  Tumppi Vähä-Pesola  Pete Nuotio  Pepe Laaksonen  Pave Maijanen  Jari Nieminen  Vesa Aaltonen  Pekka Kuorikoski  Hombre Lampinen  Juha Jokinen  Sami Välimäki  Ari Toikka  Pekka Siistonen  Jukka Mänty-Sorvari  Robert Engstrand  Vesa Kuhlman  Ville Siuruainen  Erik Valkama  Jani Hölli  Janne Kasurinen  Mikko Virta  Esa Nummela  Topi Karvonen  Jere Ijäs  Tero Rikkonen  Rein T. Rebane  Taago Daniel  Vallo Vildak  Petri Lapintie 
Studioalbumit:  Nimeni on Dingo  Kerjäläisten valtakunta  Pyhä klaani  Via Finlandia  Purppuraa  Humisevan harjun paluu 
Livealbumit:  Live 
Kokoelmat:  Tuhkimotarina  Sinä & Minä  Suomen parhaat  20 suosikkia – Autiotalo  Parhaat  Dingomania  Tähtisarja – 30 suosikkia  Kunnian päivät 1983–1986  Sound Pack  Autiotalon aarteet 
VHS/DVD:  Nimemme on Dingo  Kerjäläisten valtakunnassa  Dingo Live  Dingomania 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 2 
Henkilöt:  Ritva  Yle 
Neumann Kaivopuiston konsertissa kesällä 1984.
Neumann esiintymässä vuonna 2008.
Aermacchi MB-339

Kuvan prototyyppikone Aermacchi MB-339 Veltro 2.
Aermacchi MB-339 (Veltro 2) on italialais-valmisteinen suihkuharjoituskone. Konetyyppiä voidaan käyttää myös kevyenä hävittäjäkoneena. Siinä on Rolls-Royce Viper -tyyppinen suihkumoottori. Sen ensilento tapahtui 12. elokuuta 1976, tuotanto alkoi vuonna 1978, esittely tuli 1979 ja operatiivinen käyttöönotto 1981. Tätä tyyppiä on valmistettu 230 koneyksilön verran. Konetyypin edeltäjä on Aermacchi MB-326.
Aermacchi MB-339 oli ehdolla keskieurooppalaisen Dassault/Dornier Alpha Jetin, ruotsalaisen Saab 105:n ja tšekkiläisen Aero L-39 Albatrosin ohella Suomen uudeksi suihkukäyttöiseksi koulutuskoneeksi eli korvaamaan vanhentuneet Fouga CM.170 Magisterit vuonna 1977, konetoimitukset vuodesta 1979 alkaen. BAe Hawk tuli valituksi. Koska koneen kehitys oli vielä ilmeisesti vaiheissaan, niin se ei päässyt valituksi. Aermacchi-tehdas lähetti oman tarjouksensa, 1975 avatun varsinaisen tarjouskilpailun ulkopuolelta. Konetyyppi oli kuitenkin vakavasti ehdolla, sillä se oli ainut näiden neljän mainitun ohella ulkopuolinen. YE-päällikkö, kenraaliluutnantti Ermei Kannisen johtama harjoitushävittäjätoimikunta, jossa silloinen ilmavoimien komentaja, Kenraalimajuri Rauno Meriö oli mukana: otti MB-339:n tarkempia valintoja varten esille. Aermacchi MB-339 on edelleen aktiivikäytössä muun muassa Italian ilmavoimissa. Loivalla kulmalla rungosta siivenkärkiin kallistunutta, trapetsisen muotoilun omaavaa konetta myytiin noin 10 maahan. Näistä Argentiina käytti sitä Falklandin sodassa. Koneen etuna on sen lyhyt nousumatka kiitoteiltä lentoonlähdössä. Tuo matka eli kiitotievaatimus on vain 550 metriä.
Kuvassa Italian ilmavoimien Frecce Tricolori vuonna 2005 Britanniassa.
Frecce Tricolori eli Italian ilmavoimain taitolentoryhmä on käyttänyt tätä konetyyppiä taitolentokoneenaan. Aermacchi MB-339:ään voidaan asentaa konekivääri- ja tykkipodeja sekä pudotettavaa aseistusta 1 800 kg:n verran. Ohjukset ja raketit sekä ECM-podit (elektroniset vastatoimet) ovat pommien ja lisäpolttoainesäiliöiden ohella mahdollisia. Huippunopeus on 898 km/h ja lakikorkeus 14 630 metriä. Suurin sallittu nopeus on Mach 0.82 tai 926 km/h. Kantama on noin 1 760 km.
Konetyypille on sattunut ilmailuonnettomuuksia, joista vakavin oli Ramsteinin lentonäytösonnettomuus Saksassa 28. elokuuta 1988. Tuolloin 3 Frecce Tricolorin lentäjää menehtyi. Kuolleita oli kaikkiaan 70 henkeä, sillä 67 katselijaa sai myös surmansa.
Aermacchi MB-339 Veltro 2:n projektiokuvat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aermacchi MB-339 Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Uskonnonvapaus Suomessa

Tämä artikkeli käsittelee uskonnonvapautta Suomessa.
Oikeudelliset perusteet

Uskonnonvapautta Suomessa koskevia säädöksiä ovat Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus, Euroopan neuvoston ihmisoikeussopimus, Suomen perustuslaki sekä uskonnonvapauslaki.
Oikeudelliset perusteet > Suomen perustuslaki

Suomen perustuslain (731/1999) 11 §:n mukaan
Oikeudelliset perusteet > Uskonnonvapauslaki

Uskonnonvapaudesta on Suomessa säädetty erikseen uskonnonvapauslaissa (453/2003).
Keskeisin uskonnonvapautta koskeva säännös on lain 3 §. Sen mukaan ”jokaisella on oikeus päättää uskonnollisesta asemastaan liittymällä sellaiseen uskonnolliseen yhdyskuntaan, joka hyväksyy hänet jäsenekseen, tai eroamalla siitä”.
Lapsen uskonnollisesta asemasta päättävät huoltajat yhdessä. Äidillä on kuitenkin vuoden ajan oikeus yksin päättää lapsen liittymisestä uskonnolliseen yhdyskuntaa, mikäli huoltajat eivät sovi asiasta. Kaksitoista vuotta täyttäneen lapsen uskonnollista asemaa voidaan muuttaa vain hänen omalla suostumuksella. Näin ollen tämän ikäinen lapsi seuraa esimerkiksi uskonnollista yhdyskuntaa vaihtavia vanhempiaan vain omalla suostumuksellaan. Viisitoista vuotta täyttänyt lapsi voi itse liittyä tai erota uskonnollisesta yhdyskunnastaan vanhempien suostumuksella.
Uskonnonvapauslain perusteluissa (3.1. Tavoitteet) on ilmaistu seuraavasti: ”Lapsen uskonnollista asemaa koskevassa sääntelyssä lähtökohtina ovat perheen uskonnollisen yhtenäisyyden tukeminen, lapsen uskonnollisen aseman pysyvyyden ja lapsen myötämääräämisoikeuden turvaaminen sekä alaikäisen suojelu.”
Lain mukaan (6 §) oikeudesta saada uskonnon opetusta säädetään erikseen. Asiasta on säädetty perusopetuslaissa ja lukiolaissa.
Oikeudelliset perusteet > Muut lait

Islamin halal-teurastuksessa eläin teurastetaan viiltämällä elävänä kaula auki. Eläinsuojelulakiin on tehty uskonnollisista syistä kompromissi, jossa eläimen tainnuttaminen yhtä aikaa verenlaskun kanssa on sallittua. Käytännössä samanaikaisuus on miltei mahdotonta, minkä vuoksi halal-liha teurastetaan Suomessa samoin kuin tavanomainen liha, mutta tainnutuksen jälkeen muslimi pyytää jumalalta luvan ja viiltää sitten kaulan auki. Eläinsuojelulaki ei kuitenkaan kiellä tainnuttamattomasti teurastetun lihan maahantuontia.
Helmikuussa 2023 eduskunnan perustuslakivaliokunta linjasi, että halal-teurastamisen ja košer-teurastamisen on oltava  jatkossakin sallittua Suomessa ja eläinten hyvinvointia koskevaa lakiehdotusta on muutettava.
Eduskunnassa oli huolestuttu miten NATO-maa Turkki reagoisi lakihankkeeseen, joka rajoittaisi muslimien uskonnonvapautta. Lisäksi Yhdysvaltain suurlähetystö oli kiinnostunut lakiesityksestä.
Naisten sukupuolielimien silpominen on ehdottomasti kielletty, vaikka sen syynä olisikin uskonnollinen tapa. Poikien ympärileikkaus on ollut käytännössä sallittua ilman nimenomaista poikkeussäännöstä rikoslaissa. Elokuussa 2007 korkein oikeus antoi valitusluvan asiassa, jossa syyttäjä vaati pojan ympärileikkauksesta rangaistusta, käräjäoikeus tuomitsi korvauksia mutta ei rangaistusta ja hovioikeus vapautti syytetyn. Maaliskuussa 2016 korkein oikeus linjasi, että ympärileikkaus muusta kuin lääketieteellisestä syystä täyttää sinänsä pahoinpitelyn tunnusmerkistön. Se ei kuitenkaan ole rangaistava tilanteessa, jossa leikkausta voidaan pitää lapsen edun mukaisena. Korkein oikeus kiersi kysymyksen uskonnonvapaudesta vetoamalla aiempaan ratkaisuunsa. Ratkaisussa mainitulla lapsen edulla se tarkoittaa uhrin identiteettiä ja yhteisöön kiinnittymistä eli käytännössä sosiaalista painetta.
Jehovan todistajilla oli erivapaus saada vapautus asevelvollisuudesta huhtikuuhun 2019 saakka, jolloin poikkeuslaki kumottiin. Jehovan todistajien oppi ehdottomasti kieltää asepalveluksen.