stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nova (albumi)
Kappaleet

Läksin minä kesäyönä käymään – 2.35  (san. & säv. trad.)
Mitä kaikatat, kivonen? – 2.57  (san. Kanteletar, säv. Mia Makaroff)
Purrelle tuulta – 2.41  (san. Kanteletar, säv. Mia Makaroff)
Kutsu – 2.04  (san. Elma Katila, säv. Jussi Chydenius)
Yöllä Euroopassa – 3.56  (san. Ilpo Tiihonen, säv. Petri Laakso)
Me kuljemme kaikki kuin sumussa – 2.33  (san. Eino Leino, säv. Jussi Chydenius)
Häähymni – 3.15  (san. Eino Leino, säv. Jussi Chydenius)
Tähtitarha – 1.58  (san. Eino Leino, säv. Jussi Chydenius)
Oi aika ihanin – 3.45  (san. P. Mustapää, säv. Mia Makaroff)
Kulkue – 4.35  (san. Heikki Salo, säv. Laura Sippola)
Pieni tarina – 2.06  (san. Eino Leino, säv. Jussi Chydenius)
Pyhät on pihlajat pihalla – 2.31  (san. Eino Leino, säv. Jussi Chydenius)
Armottoman osa – 2.41  (san. Kanteletar, säv. Mia Makaroff)
Lintu lauleli lehossa – 2.58  (san. Kanteletar, säv. Mia Makaroff)
Laulu oravasta – 2.18  (san. Aleksis Kivi, säv. Kaj Chydenius)
Nova – 4.31  (san. Ilpo Tiihonen, säv. Pessi Levanto)
Raaseporin tasoristeysturma

| Raaseporin tasoristeysturma |
| --- | --- |
 Onnettomuusauto 3579, tyypiltään Sisu A2045, kuvattuna törmäyksen jälkeen.
Päivämäärä:  26. lokakuuta 2017
Aika:  n. klo 8
Paikka:  Leksvallintie, Skogby, Raasepori
Valtio:  Suomi
Rataosa:  Hangon rata
Liikennöitsijä(t):  VR
Sijainti:  59°55′55″N, 023°19′34″E
Sää:  Voimakas lumisade
Tiedot
Junia osallisena:  1
Juna(t):  Dm12-kiskobussi
Matkustajia yht.:  7 autossa (kuljettajan lisäksi), 8 junassa (veturinkuljettajan lisäksi)
Kuolleita:  3 autossa, 1 junassa
Loukkaantuneita:  4 autossa, 7 junassa
Raaseporin tasoristeysturma tapahtui aamulla 26. lokakuuta 2017 Hangon radalla Raaseporissa vartioimattomassa Skogbyn tasoristeyksessä Tammisaaren eteläpuolella entisen Tenholan kunnan alueella, kilometrin päässä Skogbyn seisakkeelta. Onnettomuudessa VR:n kiskobussi ja Puolustusvoimien maastokuorma-auto törmäsivät toisiinsa. Turmassa kuoli kolme Uudenmaan prikaatin varusmiestä ja yksi junan matkustaja. Loukkaantuneita oli yhteensä yksitoista, joista neljä kuorma-autossa.
Onnettomuuden kulku

Onnettomuus tapahtui noin kello kahdeksan aikaan aamulla 26. lokakuuta 2017 Hangon radan ja Leksvallintien Skogbyn tasoristeyksessä. VR:n yksirunkoinen Dm12-matkustajajuna H382 oli matkalla kiskobussivuorossa Karjaalta Hankoon. Puolustusvoimien auto oli Sisu A2045 -mallinen maastokuorma-auto rekisterinumeroltaan 3579, ja se oli Uudenmaan prikaatin yön yli kestävässä komppaniaharjoituksessa matkalla Leksvallista Syndalenin harjoitusalueelle viiden ajoneuvon jonossa ensimmäisenä. Kiskobussi osui rataa ylittämässä olleen maastokuorma-auton kylkeen. Sisussa oli kaikkiaan kahdeksan varusmiestä, heistä kolme oli hytissä ja viisi turvavöillä ja turvakehikolla varustetulla lavalla. Junassa oli viisitoista matkustajaa veturinkuljettajan lisäksi.
Maastokuorma-auto paiskautui törmäyksen voimasta raiteen toiselle puolelle 54 metrin päähän. Auton ohjaamo irtosi ja putosi 40 metrin päähän törmäyskohdasta. Auto romuttui onnettomuudessa täysin. Tieto onnettomuudesta tuli Länsi-Uudenmaan pelastuslaitokselle kello 8.01; pelastuslaitos oli paikalla noin kymmenessä minuutissa.
Onnettumuushetkellä olosuhteet olivat poliisin mukaan erittäin haastavat: näkyvyys oli huono, luminen sää vaikea ja ”lunta satoi vaakatasossa”. Tasoristeysalueella oli kaksi ajoneuvoa, joista juna osui toiseen. Tasoristeys oli vartioimaton eli ilman puomeja tai valo-ohjausta ja junien nopeusrajoitus tasoristeyksen kohdalla oli 120 kilometriä tunnissa. Maastokuorma-auton kulkusuunnasta katsottuna juna tulee auton kuljettajan näkökulmasta oikealta takaviistosta noin 45 asteen kulmassa. Liikennevirasto oli tarkistanut risteyksen viimeksi 28. elokuuta 2017.
Rata oli jälleen kunnossa onnettomuuspäivänä kello 17.30 ja liikenne saattoi jatkua.
Uhrit

Onnettomuudessa kuoli neljä ihmistä ja loukkaantui yksitoista. Kuolleista kolme oli maastokuorma-auton kyydissä olleita varusmiehiä ja yksi matkustajajunan matkustaja. Kuolleet varusmiehet olivat kuorma-auton lavalla turvakehikon turvaistuimissa; junan kyydissä ollut henkilö kuoli sairauskohtaukseen. Yhdestätoista loukkaantuneesta neljä loukkaantui vakavasti ja heidät kuljetettiin Töölön sairaalaan; seitsemän lievemmin loukkaantunutta kuljetettiin Raaseporin sairaalaan. Kaikki vakavia vammoja saaneet olivat maastokuorma-autossa olleita varusmiehiä. Yksi varusmiehistä ei saanut fyysisiä vammoja, ja hän pystyi antamaan paikalle saapuneille pelastajille selkeän käsityksen tilanteesta. Kaikki uhrit olivat Suomen kansalaisia.
Tutkinta

Onnettomuustutkintakeskus tutki onnettomuuden ja julkisti raporttinsa 7. kesäkuuta 2018.
Onnettomuustutkintakeskuksen johtaja Veli-Pekka Nurmi vaati Raaseporin onnettomuuteen liittyneessä tiedotustilaisuudessa kesäkuussa 2018 voimakkaasti Suomen vaarallisimpien tasoristeysten korjaamista tai poistamista käytöstä. Lisäksi Nurmi halusi kiinnittää puolustusvoimien huomiota turvavöiden helppokäyttöisyyteen, käyttökoulutukseen ja käytön valvontaan varusmiehiä kuljettavissa ajoneuvoissa.
Oikeuskäsittely

Poliisi epäili Puolustusvoimien maastokuorma-autoa kuljettanutta varusmiestä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta sekä kuoleman- ja vammantuottamuksista. Onnettomuusristeystä on luonnehdittu erittäin vaaralliseksi, ja se suljettiin marraskuussa 2017. Risteystä ei enää oteta käyttöön.
Syyskuussa 2018 tiedotettiin, että kihlakunnansyyttäjä ei nostaisi syytettä huonojen sääolosuhteiden vuoksi, mutta maaliskuussa 2019 valtakunnansyyttäjävirasto kumosi kihlakunnansyyttäjän päätöksen ja nosti syytteet varusmieskuljettajaa vastaan. Viraston mukaan kuljettajan olisi tullut toimia varovaisemmin. Länsi-Uudenmaan käräjäoikeus hylkäsi syytteet päätöksessään lokakuussa 2019. Apulaisvaltakunnansyyttäjä Jukka Rappe valitti asiasta hovioikeuteen, mutta joulukuussa 2020 Helsingin hovioikeus piti käräjäoikeuden päätöksen voimassa. Helmikuussa 2021 apulaisvaltakunnansyyttäjä haki hovioikeuden päätökselle korkeimman oikeuden valituslupaa. 30. syyskuuta 2021 antamallaan päätöksellä KKO ei myöntänyt valituslupaa, joten hovioikeuden antama tuomio jäi pysyväksi.
Vaikutukset

Onnettomuustutkintakeskus suositti, että Puolustusvoimat kehittäisi harjoitusten riskien arviointia siten, että harjoitusten todelliset riskit tunnistetaan ja nimetään. Vuoden kuluttua onnettomuudesta kerrottiin, että Puolustusvoimat lisää riskienhallinnan koulutusta ja valvontaa.
Raideliikenneonnettomuuksien tutkija Esko Värttiön mukaan Raaseporin Skogbyn tasoristeys oli vaarallisin, mitä Onnettomuustutkintakeskus oli koskaan tutkinut. Onnettomuustutkintakeskus suositti, että vaarallisimpien tasoristeysten turvallisuutta parannettaisiin. Skogbyn tasoristeys suljettiin 16. marraskuuta 2017, kun Onnettomuustutkintakeskus oli ensin tehnyt siitä onnettomuusuhkailmoituksen, eikä sitä aiota palauttaa käyttöön. Väylävirastossa on vuosina 2018–2023 käynnissä tasoristeysten parantamishanke, jossa ainakin 30 tasoristeystä poistetaan käytöstä vuosittain. Vuonna 2022 yli sata tasoristeystä korvataan muunlaisella yhteydellä. Suomessa on noin 2 000 vartioimatonta tasoristeystä.
Yksikään maastokuorma-auton matkustajista ei käyttänyt turvavyötä. Turvavöitä ei ollut tapana käyttää, koska pimeässä ja ahtaassa tilassa ja taisteluvarustus yllä niiden kiinnittäminen oli hankalaa. Onnettomuustutkintakeskus suositti, että Puolustusvoimat kehittäisi autojensa turvavöitä helpommin käytettäviksi ja tehostaisi niiden käytön valvontaa. Neljä vuotta onnettomuuden jälkeen puolustusvoimien autoissa käytettiin edelleen samanlaisia turvavöitä kuin ennen onnettomuutta. Puolustusvoimat on testannut myös muita malleja, mutta tullut siihen tulokseen, että vaikka helpommin käytettäviä vöitä on tarjolla, nykyiset ovat turvallisimmat, jos ne vain puetaan päälle.
Onnettomuustutkintakeskus suositti, että toiminta-alueen viranomaisten johtopaikka (TOJE) perustetaan pitkäkestoisissa tai poikkeavissa moniviranomaistehtävissä. Vuonna 2018 oli tarkoitus perustaa Maakuntauudistuksen yhteydessä viisi uutta, ympäri vuorokauden toimivaa tilanne- ja johtokeskusta.
Aiheesta muualla

Liikenneviraston tasoristeyspalvelun sivu Skogbyn tasoristeykselle
Onnettomuustutkintakeskuksen raportti 7.6.2018
Kartta onnettomuusalueesta kulkusuuntineen
Onnettomuusjuna, yksirunkoinen Dm12-kiskobussi, tapahtumapaikalla.
Näkinpuisto

Oikealla Näkinpuiston pohjoiskulman taloja Haapaniemenkadun ja Hämeentien kulmassa.
Sama kadunkulma 1920-luvulla, jolloin Näkinpuiston kortteli oli täynnä Kone- ja Siltarakennus Oy:n tehdasrakennuksia.
Näkinpuisto on Helsingin Sörnäisiin, nykyiselle Vilhonvuoren osa-alueelle 1980- ja 1990-luvulla rakennettu kerrostaloalue. Se nousi purettujen Wärtsilän teollisuuslaitosten paikalle. Hakaniemen torilta koilliseen sijaitseva Näkinpuisto rajautuu luoteessa Hämeentiehen, koillisessa Haapaniemenkatuun, kaakossa Sörnäisten rantatiehen ja lounaassa Näkinkujaan.
Suunnitteluvaiheessa Merihaka II -työnimellä tunnetun alueen rakentamisen piti alkaa jo vuonna 1976, mutta kaavoitusriitojen, tehdasrakennusten suojelupyrkimysten ja valitusten vuoksi kaava valmistui vasta 1981 ja ensimmäinen talo 1983. Alueen ensimmäisestä korttelista käydyn suunnittelukilpailun voitti arkkitehtitoimisto Gullichsen-Kairamo-Vormala, kilpailun toisesta korttelista arkkitehdit Matti K. Mäkinen, Erkki Forsman ja Mauri Tommila. Kolmas kortteli annettiin Eero Valjakan suunniteltavaksi.  Alueen rakensi valtaosin Rakennuskunta Haka, joka oli tehnyt myös viereisen Merihaan. Suomen 1990-luvun alun lama kaatoi Hakan, ja Skanska teki valmiiksi kesken jääneen Näkinkuja 6:n vuokratalon. Viimeinen alueen tonteista, Näkinkuja 8, myytiin Alfred A. Palmbergille, joka rakensi sille omistusasuntoja. Valmiiksi alue saatiin 1996.
Valtiokonttorille rakennettiin Näkinpuiston eteläkulmaan toimitalo Sörnäisten rantatien varrelle. Rakennuksen eteläpuolelle rakennettiin kevyen liikenteen pitkä Näkinsilta, joka johtaa Sörnäisten rantatien yli Merihakaan. Vuosien 2022–2023 aikana Näkinsilta korvataan uudella.
Gullichsen-Kairamo-Vormalan alkuperäisessä suunnitelmassa joitakin teollisuusrakennuksia ja savupiippu olisi säilytetty, mutta lopulta niistä säilyi vain Haapaniemenkadun ja Sörnäisten rantatien kulman rakennus, joka muutettiin toimistotiloiksi. Ne eivät menneet kaupaksi ja taloon muutti rakennusliike Haka.
Historiaa

Alueen vanhimmat teollisuusrakennukset oli rakennuttanut 1860-luvulla Oskar Osberg ja August Baden Hämeentien eli silloisen Itäisen Viertotien varrelle. 1880-luvulla teollisuusalueella alkoi toimia Osbergin ja Baden konepajasta ja Siltarakennus Oy:stä syntynyt Kone- ja Siltarakennus Oy, joka liitettiin 1930-luvulla Wärtsilään. Jo 1940-luvun taitteessa aluetta kaavailtiin asuinkäyttöön arkkitehti Dag Englundin toteutumattoman suunnitelman mukaisesti. Kun Wärtsilä siirtyi alueelta muualle, alueen omistajaksi tuli Rakennuskunta Haka vuonna 1974.
Tunnettuja asukkaita

Presidentti Tarja Halonen ja hänen puolisonsa Pentti Arajärvi ovat asuneet Näkinpuistossa vuodesta 2012 lähtien.
Oheisia

| Oheisia |
| --- | --- |
Kirjailija:  Väinö Linna
Genre:  esseekokoelma
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1967
Sivumäärä:  129
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Oheisia – esseitä ja puheenvuoroja on kirjailija Väinö Linnan vuonna 1967 julkaistu ensimmäinen esseekokoelma. Se ilmestyi myös vuonna 2000 Linnan Kootut teokset -sarjan kuudentena osana yhdessä Murroksia-esseekokoelman (1990) kanssa.
Näkinruohot

| Näkinruohot |
| --- | --- |
 Merinäkinruoho (Najas marina)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Kladi::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Kilpukkakasvit Hydrocharitaceae
Suku::  Näkinruohot Najas  L.
Katso myös
   Näkinruohot Wikispeciesissä   Näkinruohot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Näkinruohot (Najas) on kilpukkakasveihin kuuluva vesikasvisuku. Näkinruohot ovat yksivuotisia, hentovartisia, monihaaraisia uposkasveja. Aiemmin näkinruohot on luokiteltu omaan heimoonsa näkinruohokasveihin (Najadaceae).
Lajeja

Kaikkiaan suvussa on noin 40 lajia. Suomessa kasvaa kolme näkinruoholajia, joista hentonäkinruoho on maailmanlaajuisestikin äärimmäisen harvinainen. Kaikki lajit ovat maassa harvinaisia ja ne kasvavat yleensä neutraalivetisissä järvissä sekä myös murtovedessä.
notkeanäkinruoho (Najas flexilis)
merinäkinruoho (Najas marina)
hentonäkinruoho (Najas tenuissima)
Akvaariokasvina viljeltyjä näkinruohoja:
heinänäkinruoho (Najas graminea)
siimanäkinruoho (Najas guadalupensis)
intiannäkinruoho (Najas indica)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Näkinruohot (Najas)
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Najas
Funet: Näkinruohot (Najas)
ITIS: Najas (englanniksi)
Ranskan kommunistinen puolue

| Ranskan kommunistinen puolue> Parti communiste français |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  1920
Johto:   Fabien Roussel 
Ideologia:  kommunismi
Poliittinen kirjo:  vasemmisto
Äänenkannattaja:  Communistes
Jäsenmäärä:  44 000
Kansalliskokous:  12 / 577
Senaatti:  14 / 348
Euroopan parlamentti:  0 / 79
Kansainväliset jäsenyydet:  Euroopan yhtynyt vasemmisto / Pohjoismaiden vihreä vasemmisto
Nuorisojärjestö:  Mouvement jeunes communistes de France
Opiskelijajärjestö:  Union des étudiants communistes
Kotisivu:  www.pcf.fr
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ranskan kommunistinen puolue (ransk. Parti communiste français, PCF) on vuonna 1920 perustettu ranskalainen vasemmistopuolue, joka kannattaa kommunismin periaatteita. Se osallistui aikanaan kansanrintamayhteistyöhön ja vastarintaliikkeeseen ja oli toisen maailmansodan jälkeen Ranskan suurin puolue. Myöhemmin puolue siirtyi kylmän sodan aiheuttamasta eristyksestä eurokommunismin, mutta menetti kannatustaan 1980-luvun alusta lähtien. Nykyään se on yksi ranskalaisen vasemmiston pienpuolueista.
Historia > Radikalismista kansanrintamaan

Puolue perustettiin joulukuussa 1920 Toursissa, kun sosialistipuolue SFIO:n enemmistö päätti liittyä Kommunistiseen internationaaliin. Päätöksen taustalla oli sosialistien osallistuminen ensimmäiseen maailmansotaan ja Venäjän vallankumouksen synnyttämä radikalismi.
Alkuinnostuksen hälveneminen, puolueen sisäiset erimielisyydet, sen johtajien autoritarismi ja Ranskan hallituksen vastatoimet johtivat 1930-luvun alkuun mennessä puolueen jäsenmäärän laskuun 110 000:sta 30 000:een. Sen vaalikannatus pysyi noin kymmenessä prosentissa. Marxilais-leniniläiseen ideologiaan ja demokraattisen sentralismin järjestöperiaatteeseen perustunut puolue sai kannattajansa lähinnä työväestön parista. Se houkutteli myös Henri Barbussen, Paul Éluardin ja Louis Aragonin kaltaisia intellektuelleja.
1930-luvulla puolueen tärkeimmäksi tehtäväksi tuli fasismin vastainen taistelu. Sen pääsihteerinä toiminut Maurice Thorez julisti vuonna 1934 tavoitteeksi yhteistyön sosialistien ja muiden fasismin vastaisten voimien kanssa. Puolue osallistui Léon Blumin johtamaan kansanrintamaan, sai vuoden 1936 vaaleissa 15 prosenttia äänistä ja sen jäsenmäärä kasvoi yli 300 000:een. Kommunistit tukivat tasavaltalaisia Espanjan sisällissodassa ja tuomitsivat ainoana puolueena Münchenin sopimuksen vuonna 1938.
Historia > Nousu Ranskan suurimmaksi puolueeksi

Saksan ja Neuvostoliiton välisen hyökkäämättömyyssopimuksen hyväksynyt puolue lakkautettiin syyskuussa 1939. Vuonna 1941 se loi Kansallisen rintaman ja osallistui sen jälkeen aktiivisesti saksalaismiehityksen ja Vichyn hallituksen vastaiseen taisteluun. Vuodesta 1943 lähtien puolue oli mukana vastarintaliikkeen neuvostossa ja Charles de Gaullen väliaikaisessa hallituksessa.
Toiminta vastarintaliikkeessä ja Neuvostoliiton sodassa saavuttama arvostus tekivät kommunisteista sodan jälkeen Ranskan suurimman puolueen. Vuoden 1946 vaaleissa se sai lähes 29 prosenttia äänistä jäsenmäärän noustessa yli 800 000:een. Maurice Thorez toimi vuoteen 1947 saakka Ranskan varapääministerinä.
Historia > Poliittisesta eristyksestä eurokommunismiin

Kylmän sodan alettua puolue joutui poliittiseen eristykseen, josta se yritti päästä rauhanliikkeen ja ammattiliitto CGT:n avulla. Puolueen vaalikannatus säilyi korkeana (25,6 prosenttia vuonna 1956), mutta sen riippuvuus Neuvostoliitosta johti sisäisiin erimielisyyksiin ja jäsenmäärän puolittumiseen. Vuonna 1958 puolue asettui vastustamaan de Gaullen esittämää Ranskan viidennen tasavallan perustuslakia, minkä seurauksena sen kannatus laski saman vuoden vaaleissa 19 prosenttiin.
Vuosina 1959–1972 puolue kehitti uuden strategian, jonka sisältönä oli ”ranskalaisen sosialismin” rakentaminen rauhanomaisin keinoin. Se etääntyi Neuvostoliitosta ja siirtyi Italian ja Espanjan sisarpuolueiden tavoin eurokommunismin linjalle. Puolue hakeutui yhteistyöhön François Mitterrandin johtamien sosialistien kanssa ja sopi vuonna 1972 yhteisestä hallitusohjelmasta, joka ei kuitenkaan vielä johtanut vasemmiston vaalivoittoon.
Georges Marchaisin vuodesta 1972 johtaman puolueen kannatus säilyi pitkään yli 20 prosentissa, mutta 1980-luvun alussa se kääntyi jatkuvaan laskuun. Mitterrandia presidentiksi tukeneet kommunistit osallistuivat Pierre Mauroyn hallituksiin vuosina 1981–1984, mutta he luopuivat vasemmistoyhteistyöstä kannatuksen laskiessa alle kymmenen prosentin vuosikymmenen loppua kohti.
Historia > Taantuminen pienpuolueeksi

Uudistumaan pyrkineet kommunistit osallistuivat Lionel Jospinin hallitukseen vuosina 1997–2002. Vuodesta 2002 lähtien puolueen kannatus jäi alle viiden prosentin, mutta se onnistui säilyttämään edustuksensa kansalliskokouksessa. Vuonna 2009 puolue vakiinnutti asemansa muodostamalla Vasemmistorintaman muun muassa Jean-Luc Mélenchonin Vasemmistopuolueen kanssa. Yhteistyö päättyi vuonna 2017.
Ranskan kommunistipuolueen johtaja (”kansallinen sihteeri”) on Fabien Roussel vuodesta 2018. Sillä on lähes 44 000 jäsentä (vuonna 2021). Puolue sai vuoden 2017 kansalliskokousvaaleissa kymmenen edustajanpaikkaa ja ensimmäisellä kierroksella 2,72 prosenttia äänistä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Puolueen kotisivu (ranskaksi)
Puolueen johtaja Fabien Roussel vuoden 2018 edustajainkokouksessa.
NovaLogic

| NovaLogic |
| --- | --- |

Perustettu:  1985
Perustaja:  John A. Garcia
Lakkautettu:  2016
Kotipaikka:  Yhdysvallat
Toimiala:  videopeliteollisuus
Kotisivu:  novalogic.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
NovaLogic oli vuonna 1985 perustettu yhdysvaltalainen pelitalo. Yrityksen perusti John A. Garcia, joka toimi myös sen johtajana.
Omien pelien lisäksi yhtiö teki pelejä myös Broderbundille ja Electronic Artsille.
Vuonna 2016 THQ Nordic osti oikeudet NovaLogicin peleihin.
Yritykselle on myönnetty patentti numero 6,020,893 vuonna 2000 Voxel Space 2 -pelimoottorissa käytetylle tekniikalle maastosimulaatioon. Pelimoottori on ollut käytössä muun muassa yrityksen Comanche-pelisarjassa.
Vuonna 2012 yhtiö haastoi Activisionin oikeuteen Delta Force -pelin nimen ja logon käytöstä Call of Duty: Modern Warfare 3 -pelissä.
Pelit

Yrityksen tunnettuja pelejä ovat muun muassa Delta Force -sarja. Useat yrityksen pelit käyttivät vokseligrafiikkaa polygonien sijaan.
Aiheesta muualla

Profiili MobyGamesissä (englanniksi)
Niilo Teerimäki

Niilo Samuli Teerimäki (11. syyskuuta 1914 Vaasa – 15. syyskuuta 1995 Espoo) oli suomalainen tiedotuspäällikkö ja päätoimittaja.
Teerimäen vanhemmat olivat kirvesmies Sameli Teerimäki ja Maria Theberg. Hän kävi kansakoulun ja kauppa-apulaiskoulun sekä Ruotsin työväenliikkeen kansanopiston 1940–1941 ja pohjoismaisten sos.dem. sanomalehtimiesten kurssin Ruotsin Bommarsvikin nuoriso-opistossa 1943. Teerimäki oli konttoriapulaisena 1930–1937, Pohjanmaan Kansa-lehden toimittajana 1937–1940 ja Työväen sanomalehtien tietotoimistossa päätoimittajana 1941–1948. Teerimäki toimi sitten pääministeri K. A. Fagerholmin sihteerinä 1948–1950 ja oli tamperelaisen Kansan Lehden päätoimittajana 1950–1956. Viimeksi Teerimäki oli Imatran Voima Oy:n tiedotuspäällikkönä 1956–1979.
Teerimäki oli SAK:n valtuuston jäsenenä 1949, Helsingin sanomalehtimiesyhdistyksen johtokunnan jäsenenä 1943–1947 ja oy Alkoholiliike Ab:n hallintoneuvoston varajäsenenä 1949–1957. Hän oli Espoon eläkeläisten keskusliiton puheenjohtajana vuodesta 1987 ja sai Espoo-mitalin 1994.
Teoksia

Rakentavaan rauhaan sosialidemokratian lipun alla : sosialidemokraattisen edustajaryhmän toimintaa. Sos.-dem. puoluetoimisto, Helsinki 1945
25 vuotta kamppailua Tapiolan puolesta : Tapiolan sos.-dem. kerhon historiikki. Tapiolan sosialidemokraattinen kerho, Espoo 1982
Puoli vuosisataa Imatran voimaa : Imatran voima oy:n synty ja kehitys 1980-luvulle ; kirj. Jaakko Auer, Niilo Teerimäki. Imatran Voima, Helsinki 1982
25 vuotta kotiseututyötä Tapiolassa : Tapiolan kilta r.y. 1956-1980 ; kirj. Niilo Teerimäki ; valokuvat Tauno Marvala, Mauritz Hellström, Erkki Talvila. Tapiolan kilta, Espoo 1983
Helsingin invalidien yhdistys r.y. 1938-1988. Helsingin invalidien yhdistys, Helsinki 1988
Pitäisi perustaa työväenyhdistys... : Etelä-Espoon sosialidemokraattinen työväenyhdistys 50 vuotta. Etelä-Espoon sosialidemokraattinen työväenyhdistys, Espoo 1989
Rakensimme Espoosta kaupungin : Espoon sosialidemokraattinen kunnallisjärjestö 80 vuotta. Espoon sosialidemokraattinen kunnallisjärjestö, Espoo 1990
Sata vuotta työväen järjestötoimintaa Vaasassa. N. Teerimäki, Espoo 1990
Espoon kunnantyöntekijäin ammattiosasto ry 615 1951-1991 : Montusta neuvottelupöytään kehittyvässä Espoossa - 40 vuotta työtä Espoon kunnantyöläisten työ- ja sosiaalietujen puolesta. Espoon kunnantyöntekijäin ammattiosasto 615, Espoo 1991
25 vuotta kunnallisten työntekijäin ja viranhaltijain yhteistyötä Espoossa 1967-1991. Espoon kunnallisten työntekijäin ja viranhaltijain yhteisjärjestö, Espoo 1992
Suomennoksia

Erskine Caldwell : Tupakkatie : romaani. Pohjolan kirja, Helsinki 1947 (alkuteos Tobacco road)
Nova Akropola

| Nova Akropola Laibach |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1985
 Julkaistu: 8. helmikuuta 1986
 Tuottaja(t): Jurij Toni, Ken Thomas, Rico Conning & Laibach
 Tyylilaji: Industrial
 Kesto: 45.56
 Levy-yhtiö: Cherry Red Records
Laibachin muut julkaisut
| Rekapitulacija 1980–84 1985 | 'Nova Akropola' 1986 | Opus Dei 1987 |
Nova Akropola on Laibachin kolmas albumi. Kappale Decree ei ole mukana kaikilla levyn LP-painoksilla. Vuoden 2002 CD-painos sisältää videon kappaleesta Država.
Kappaleet

Vier Personnen (Jan Novak) – 5.26
Nova Akropola (Jan Novak/Fras Milan/Dejan Knez) – 6.55
Krvava Gruda-Plodna Zemlja (Jan Novak/Fras Milan/Dejan Knez) – 4.07
Vojna Poema (Jan Novak) – 3.12
Ti, ki izzivaš (outro) (Jan Novak) – 1.20
Die Liebe (Fras Milan) – 4.26
Država (Jan Novak) – 4.19
Vade Retro (Dejan Knez) – 4.33
Panorama (Jan Novak/Fras Milan/Dejan Knez) – 4.52
Decree (Jan Novak/Fras Milan/Dejan Knez) – 6.41
Decreen ovat tuottaneet Laibach ja D-Moniker, muut kappaleet ovat tuottaneet Jurij Toni, Ken Thomas, Rico Conning ja Laibach.
Levyn teko

Levy on nauhoitettu ja miksattu Metropolis studiossa, Oasis studiossa ja Guerilla studiossa 1985.
Now That’s What I Call Music! 86

| Now That’s What I Call Music! 86  |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: UK 18. marraskuuta 2013
 Tyylilaji: Pop
 Levy-yhtiö: Sony Music Entertainment, EMI, Virgin Music Group, UMG, Warner Music Group
Now!-sarjan muut julkaisut
| Now That’s What I Call Music! 85 2013 | Now That’s What I Call Music! 86 2013 | Now That’s What I Call Music! 87 2014 |
Now That's What I Call Music! 86 tai Now! 86 on Now!-sarjan albumi. Se julkaistiin Yhdistyneessä kuningaskunnassa 18. marraskuuta 2013 ja siinä on kaksi levyä.