stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andrew Johnson
Ura poliitikkona

Johnsonin poliittinen ura alkoi, kun hänet valittiin vuonna 1829 demokraattina Greenevillen kunnanvaltuutetuksi. Samana vuonna Andrew Jackson valittiin Yhdysvaltain presidentiksi, ja Johnson tuki häntä näkyvästi. Taitavana puhujana tunnettu Johnson valittiin Greenevillen pormestariksi vuonna 1834 ja jo seuraavana vuonna Tennesseen kongressiin, jonka edustajainhuoneessa hän palveli 1835–1837 sekä 1839–1841 ja senaatissa 1841–1843. Vuonna 1843 hänet valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen, jossa hän oli seuraavat kymmenen vuotta. Hän tuli edustajainhuoneessa ollessaan tunnetuksi Homestead Actin luonnostelemisesta. Lain perusteella uudisasukkailla oli oikeus ilmaiseen maahan lännestä vallatuilla uusilla alueilla.
Orjuuskysymys nousi Johnsonin kongressikausien aikana entistä ajankohtaisemmaksi. Johnsonin mielestä orjien omistaminen oli perustuslain takaama oikeus. Johnson erosi kongressista vuonna 1853, kun hänet valittiin Tennesseen kuvernööriksi. Hän luopui virasta vuonna 1857, kun hänet valittiin Yhdysvaltain senaattiin. Vaikka 1850-luvulla pohjoisen ja etelän mielipide-erot orjuudesta kärjistyivät entisestään, Johnson pysyi yhä kannassaan orjuuden oikeudellisista perusteista. Kun osa orjuutta kannattaneista ehdotti Yhdysvalloista irtaantumista, Johnson vastusti ehdotusta.
Orjuutta voimakkaasti vastustanut Abraham Lincoln valittiin Yhdysvaltain presidentiksi marraskuussa 1860. Saman vuoden joulukuussa orjuutta kannattanut Etelä-Carolina erosi vastalauseena Yhdysvalloista. Myöhemmin erosi kymmenen muuta osavaltiota, jotka perustivat Konfederaation. 12. huhtikuuta Konfederaation joukot valtasivat Fort Sumterin, ja sisällissota syttyi. Kesäkuussa Tennesseessä järjestettiin kansanäänestys Konfederaatioon liittymisestä. Johnson kiersi ympäri osavaltiota pitämässä puheita saadakseen Tennesseen jäämään Unioniin, mutta tuloksetta. Hän erosi senaatista 1861 Lincolnin nimitettyä hänet Unionin valtaaman Tennesseen sotilaskuvernööriksi.
Vuoden 1864 presidentinvaaleissa Lincoln valitsi Johnsonin varapresidenttiehdokkaakseen. Merkittävimpinä syinä valinnalle pidetään sitä, että Johnson oli demokraatti ja etelästä, mutta kannatti silti Unionia. Lincoln voitti vaaleissa vastaehdokkaansa kenraali George McClellanin selvästi ja pääsi näin toiselle kaudelle. Lincoln ja Johnson nimitettiin maaliskuussa 1865. Lavantautia sairastanut Johnson yritti helpottaa oloaan viskillä ja piti sammaltaen sekavan puheen, minkä vuoksi häntä luultiin koko Unionissa pitkään alkoholistiksi.
9. huhtikuuta Konfederaation kenraali Robert E. Lee antautui ja sisällissota päättyi. 14. huhtikuuta Abraham Lincoln oli katsomassa näytelmää Ford’s Theatreissa, kun etelävaltioilainen kiihkoilija John Wilkes Booth ampui hänet. Boothin tarkoituksena oli murhata illan aikana myös Johnson ja useita muita korkea-arvoisia virkamiehiä, mutta vain Lincolnin murha onnistui. Lincoln kuoli seuraavana päivänä, ja korkeimman oikeuden puheenjohtaja Salmon P. Chase vannotti Johnsonilla presidentinvalan.
Ura presidenttinä

Presidentiksi noustuaan Johnson pyrki palauttamaan Etelävaltiot mahdollisimman pian takaisin Yhdysvaltoihin. Hän armahti useita Konfederaation entisiä virkamiehiä ja antoi osavaltioiden äänestää itselleen uudet hallinnot. Hallintovirkoihin valittiin lähinnä entisiä orjuuden kannattajia, ja vasta vapautettujen orjien tilannetta pahennettiin niin kutsutuilla Black Codes -laeilla. Seurauksena oli, että joulukuussa kokoontunut Yhdysvaltain kongressi epäsi Konfederaation edustajien pääsyn kongressiin.
Kongressi sääti vuonna 1866 lain, joka vähensi korkeimman oikeuden tuomareiden määrää. Johnsonin nimittämä Henry Stanbery ei siksi päässyt tuomarinvirkaan, eikä Johnson pystynyt nimittämään korkeimpaan oikeuteen ketään koko virkakaudellaan. Hänen kautensa päätyttyä kongressi lisäsi tuomarin paikkoja.
Samana vuonna 1866 Johnson käytti useasti veto-oikeuttaan estääkseen entisiä orjia suojanneita lakiehdotuksia. Kun kongressi hyväksyi perustuslain 14. lisäyksen, joka takasi kaikille mustille kansalaisoikeudet, Johnson kannusti entisiä etelävaltioita olemaan ratifioimatta sitä. Johnson jopa kirjoitti avoimesti: "Tämä maa kuuluu valkoihoisille, ja minun ollessani presidenttinä valkoihoisten eduksi sitä myös hallitaan." Samana vuonna järjestettyjen kongressivaalien aikana Johnson kampanjoi demokraattien puolesta, mutta tuloksetta: republikaanit saivat kummassakin kamarissa selvän enemmistön. Tämän jälkeen Johnsonin ja kongressin välit kiristyivät entisestään. Helmikuussa 1868 edustajainhuone päätti asettaa presidentin yhteentoista virkasyytteeseen rikkomuksista, joista merkittävin oli Tenure of Office Actin (presidentti ei saa poistaa merkittävää viranhaltijaa ilman senaatin suostumusta) rikkominen. Senaatissa Johnson kuitenkin vapautettiin syytteistä yhden äänen erolla.
Johnsonia ei toiveistaan huolimatta valittu enää demokraattien presidenttiehdokkaaksi, vaan hänen tilalleen presidenttikilpaan lähti Horatio Seymour. Seymour kuitenkin hävisi vaalit sisällissodan kenraali Ulysses S. Grantille, josta tuli näin maan 18. presidentti.
Viimeiset vuodet ja kuolema

Johnson oli vielä presidenttiuransa jälkeenkin kiinnostunut politiikasta, ja hän yritti vielä vuonna 1869 Yhdysvaltain senaattiin mutta jäi valitsematta. Johnsonin pyynnöistä huolimatta puolue ei asettanut häntä ehdolle vuoden 1872 edustajainhuoneen vaaliin, mutta senaattiin Johnson pääsi itsepintaisesti yrittämällä vuoden 1875 vaalissa. Ura senaatissa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä hän kuoli aivoinfarktiin 31. heinäkuuta samana vuonna kotonaan Carterin piirikunnassa Tennesseessä.
Johnson on haudattu nimeään kantavalle hautausmaalle Greenevilleen yhdessä Yhdysvaltain lipun ja perustuslain kopion kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andrew Johnson Wikimedia Commonsissa
Andrew Johnson Valkoinen talo (englanniksi)
Abraham Lincolnin salamurhan jälkeen Johnson nousi Yhdysvaltain 17. presidentiksi.
Johnson vannoi presidentin virkavalan Lincolnin kuoleman jälkeen 15. huhtikuuta 1865.
Anton Maiden

Anton Maiden (oik. Anton Gustafsson, 24. helmikuuta 1980 – 1. marraskuuta 2003) oli ruotsalainen henkilö, josta tuli internet-ilmiö vuoden 1999 paikkeilla kun hänen MIDI-tiedostojen päälle laulamansa Iron Maiden -kappaleet levisivät internetissä.
Anton Maiden aloitti julkaisemalla internetissä ystävilleen muutamia lauluja, joiden saavuttaman pienen suosion jälkeen hän julkaisi niitä albumillisen. Levy sai nimekseen Anton Gustafsson Tolkar Iron Maiden ja sitä ovat levittäneet muun muassa Lunacy ja Nihilism.
Anton Gustafsson teki itsemurhan marraskuussa vuonna 2003.
Tuotanto

Albumi: Anton Gustafsson Tolkar Iron Maiden
Kappaleet > CD 1

22, Acacia Avenue
Afraid To Shoot Strangers
Alexander The Great
Can I Play With Madness
Children Of The Damned
Deja Vu
Fear Of The Dark
Fortunes Of War
Futureal
Heaven can wait
Kappaleet > CD 2

Infinite Dreams
Lord Of The Flies
Running Free
Revelations
The Clairvoyant
The Evil That Men Do
To Tame A Land
Wasted Years
Wasting Love
When Two Worlds Collide
Lähde

↑  http://www.roadrun.com/blabbermouth.net/news.aspx?mode=Article&newsitemID=16634
Aiheesta muualla

Anton Gustafssonin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Anton Maiden Last.fm:ssä (englanniksi)
Antítilos

Antítiloksen saari.
| --- | --- |
Sijainti:  36°22′3″N, 27°27′40″E, Tílos Ródos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Pinta-ala:  0,51 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Antítilos (kreik. Αντίτηλος) on Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään. Saaren pinta-ala on 0,510 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Antítilos kuuluu Tíloksen kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Antítilos on pieni pitkä ja kapea saari, joka sijaitsee Egeanmeren kaakkoisosassa Tíloksen kaakkoispuolella. Saaren pituus on noin 2,8 kilometriä ja suurin leveys noin 350 metriä. Etäisyys Tílokselle on noin 1,9 meripeninkulmaa (noin 3,5 kilometriä).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antítilos Wikimedia Commonsissa
Dodekanesia
| --- | --- |
Pääsaaret:   Astypálaia  Kálymnos  Kárpathos  Kásos  Kastelórizo (Megísti)  Kos  Léros  Nísyros  Pátmos  Ródos  Sými  Tílos 
Muut suuremmat saaret:   Agathonísi  Alimiá  Arkoí  Farmakonísi  Gyalí  Kínaros  Lévitha  Leipsoí  Nímos  Psérimos  Saría  Télendos 
Pienet saaret:   Ágios Antónios  Agía Kyriakí, Astypálaia  Agía Kyriakí, Léros  Agía Thékla  Ágios Geórgios, Megísti  Ágios Geórgios, Pátmos  Ágios Theódoros  Antítilos  Ánydro  Archángelos  Arefoúsa  Argeloússa  Armáthia  Aspronísia Makrý Aspronísi  Megálo Aspronísi  Mikró Aspronísi  Astakidonísia (Astakída)  Aváptistos  Avgó  Balámou  Chálavra Káppari  Makronísi  Piáto  Piláfi  Psómos  Stavrí  Chamilí  Chiliomódi  Chondró  Chondrós  Diakóftis  Diavátes Karavalonísi  Megalonísi  Divoúnia  Faradonísia  Fokionísia  Frágkos  Gáidaros Livadeión  Gáidaros Megálou Chorioú  Gialesíno  Gláros, Agathonísi  Gláros, Léros  Glynó  Ímia  Kalapódia  Kalavrós  Kalólimnos  Kalóvolos  Kandelioússa  Karofýlla  Kentronísi  Kómaros  Kouloúndros  Kouloúra  Kounéli  Kounoúpoi  Koúrika  Koutsomýti  Líra  Lítra  Makronísi, Kásos  Makronísi, Pátmos  Makrý  Manóli  Márathos  Marmarás  Mávra  Megálo Livádi  Mikrí Kouloúra  Mikró Sofráno  Moíra  Nerá, Agathonísi  Nerá, Kálymnos  Nisáki  Ofidoússa  Oxiá  Pacheiá  Palaiókastro  Páploma  Patelída  Pergoússa  Petrokáravo  Piganoússa  Pláka, Kásos  Pláka, Léros  Pláti, Kálymnos  Pláti, Kásos  Pláti, Sými  Pontikonísia Megálos Pontikós  Mikrós Pontikós  Pontikoúsa  Porionísi  Prasonísi, Pátmos  Prasonísi, Ródos  Psathonísi, Agathonísi  Psathonísi, Pátmos  Ro  Saráki  Sesklí  Skláves  Smyneronísi  Sochás  Sókastro  Spoláto  Strongylí, Agathonísi  Strongýli, Chálki  Strongýli, Kásos  Strongylí, Léros  Strongylí, Megísti  Strongylí, Nísyros  Strongyló  Sýrna  Tragonísi  Tragoúsa  Tría Nisiá Mesonísi  Plakída  Stefánia  Troumpéto  Trypití  Tsoúka  Tsoukáki  Velóna  Zaforás
Baby Jane Holzer

Jane Holzer tai tunnetummin Baby Jane Holzer, o.s. Brookenfeld, (s. 23. lokakuuta 1940) on yhdysvaltalainen malli ja Andy Warholin ensimmäinen julkisuutta saanut supertähti. Hän on toiminut myös näyttelijänä ja elokuvatuottajana.
Holzerin perhe oli varakas hänen isänsä Carl Brookenfeldin kiinteistökauppojen vuoksi. Holzer kasvoi Floridassa ja New Yorkissa. Hän opiskeli Cherry Lawn School -koulussa Connecticutissa ja sen jälkeen Finch Junior Collegessa kunnes hänet erotettiin. Holzer aloitti mallinuran ja tuli tunnetuksi, kun valokuvaaja David Bailey kuvasi hänet brittiläiseen Vogueen kesällä 1963. Holzer meni naimisiin suuren kiinteistöomaisuuden perijän Leonard Holzerin kanssa. Aviopari asui New Yorkin Park Avenuella.
Holzer tapasi Andy Warholin vuonna 1963, jolloin Warhol pyysi Holzeria elokuvaansa Soap Opera. Lempinimen "Baby Jane" Holzer sai kolumnisti Carol Bjorkmanilta. Elokuva Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? oli juuri ilmestynyt, ja vaikka Björkman ei ollut elokuvaa nähnyt hän käytti nimeä yhteydessä Holzeriin. Holzer esiintyi myös Warholin elokuvissa Batman Dracula, Couch, Thirteen Most Beautiful Women ja Camp. Holzer jätti pian kuitenkin Warholin ja tämän studion The Factoryn, Holzerin mukaan koska ei halunnut sekaantua huumeidenkäyttöön, jota Warholin ympärillä harrastettiin yhä enemmän. Holzerin tilalle Warholin uudeksi supertähdeksi tuli perijätär Edie Sedgwick. Holzer pysyi kuitenkin kontaktissa Warholiin lähtönsä jälkeenkin.
Holzer näytteli myöhemmin myös The Factoryn ulkopuolella elokuvissa Futz! (1969), Ciao!Manhattan (1972), La Vallee Fantome (1987) ja Horror Workout (1990). Hän esiintyi Broadwaylla näytelmässä Gotta Go Disco, jota esitettiin muutaman viikon ajan. Holzer on tuottanut kaksi elokuvaa, Spike of Bensonhurst (1988) ja Naked Tango (1990). Holzer avasi jäätelökaupan nimeltä "Sweet Baby Jane's" Floridan Palm Beachille ja on mukana kiinteistöinvestoinnissa.
Baby Rani Maurya

| Baby Rani Maurya |
| --- | --- |

Uttarakhandin kuvernööri
 26. elokuuta 2018 –  
Edeltäjä:  Krishan Kant Paul
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. elokuuta 1956 (ikä 68)
Tiedot
Puolue:  Intian kansanpuolue
Baby Rani Maurya (s. 15. elokuuta 1956) on intialainen poliitikko, joka on toiminut Uttarakhandin osavaltion kuvernöörinä vuodesta 2018. Vuosina 1995–2000 hän oli Agran pormestari. Margaret Alvan jälkeen hän on Uttarkhandin toinen naiskuvernööri.
Mauryan isä Ram Singh oli kongressipuoluetta edustanut Agran kaupunginvaltuuston paikallispoliitikko. Maurya päätti liittyä Intian kansanpuolueeseen (BJP) vasta avioiduttuaan Pradeep Mauryan kanssa. Hänen aviomiehensä suvulla oli yhteyksiä kansanpuolueeseen. Vuonna 1995 puolue asetti hänet ehdolle Agran pormestariksi, koska kyseisessä virassa oli kiintiöpaikka alhaiskastisille. Dalitina hänet valittiin tehtävään, jossa hän työskenteli viisi vuotta. Atal Bihari Vajpayeen hallituksen aikana hänet valittiin Intian naisia edustavan Kansallisen naiskomission jäseneksi. Kun Ram Nath Kovind johti BJP:n alhaiskastisten osastoa, Maurya toimi osaston rahastonhoitajana.
Uttarakhandin kuvernööriksi Maurya valittiin vuonna 2018. Valituksi tullessaan hän sanoi keskittyvänsä osavaltion kehitykseen ja varsinkin naisten sekä tyttölasten aseman parantamiseen. Politiikan kommentaattorien mukaan hänen valintansa tarkoitus oli parantaa BJP:n asemaa kastittomien keskuudessa ennen vuoden 2019 parlamenttivaaleja.
Beatmusiikki

| Beatmusiikki |
| --- | --- |
Alkuperä:  pop, kelttiläinen musiikki, doo-wop, rhythm and blues, rock and roll, skiffle
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Kehittymisen ajankohta:  1960-luvun alku
Tyypillisiä soittimia:  kitara, bassokitara, rummut, laulu, koskettimet, huuliharppu
Kehittyneitä tyylilajeja / suuntauksia:  merseybeat, brumbeat, nederbeat, freakbeat
Beatmusiikki (tai pelkkä beat) on pop- ja rock-musiikkien genre, joka sai alkunsa Britanniassa 1960-luvulla. The Beatles on lajin tunnetuin yhtye, ja yhtyeen kohdalla puhutaankin yleisemmin merseybeatista. Toisaalta tätä uutta nuorisomusiikkia ruvettiin kutsumaan myös nimellä ”popmusiikki”. Nykyään popmusiikin määritelmä on kuitenkin ilmeisen paljon laajempi.
Keskeiset erot rautalankamusiikkiin ovat laulun mukaantulo ja se, että nuoret artistit sävelsivät esittämiään kappaleita enemmän itse.
Aineistoa beat-musiikin rantautumisesta Suomeen on koonnut Antero Laiho työnimellä FöriBeat.
Art-sur-Meurthe

| Art-sur-Meurthe |
| --- | --- |
 Chartreuse de Bosserville
 vaakuna
 Art-sur-Meurthe
 Koordinaatit: 49°39′24″N, 6°15′58″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Meurthe-et-Moselle
Arrondissementti:  Nancy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,5 km²
Väkiluku (2019):  1 591 
 – Väestötiheys:  138 as./km²
Kunnan numero:  54025
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Art-sur-Meurthe on kunta Koillis-Ranskassa Meurthe-et-Mosellen departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee Meurthejoen varrella, noin 9 kilometriä Nancyn kaupungista kaakkoon.
Kunnan nähtävyys on Chartreuse de Bosserville, vuonna 1666 Bosservillen kylään perustettu kartusiaaniluostari. Viimeiset munkit lähtivät luostarista vuonna 1901. Siitä lähtien rakennuksia on käytetty muihin tarkoituksiin, ja vuodesta 1962 lähtien siellä on toiminut Saint-Michelin ammattikoulu. Rakennus kuuluu historiallisten monumenttien luetteloon. Kunnan linna Château d'Art-sur-Meurthe on rakennettu 1700-luvulla.
Château d'Art-sur-Meurthe
Saint-Aignanin kirkko
Saint-Rémyn kirkko, Bosserville
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Art-sur-Meurthe Wikimedia Commonsissa
Aston Barrett

Aston Francis Barrett (22. marraskuuta 1946 Kingston, Jamaika – 3. helmikuuta 2024 Miami, Florida, Yhdysvallat) oli jamaikalainen basisti ja rastafari.
Barrett tunnetaan myös lempinimellä Family Man, joka syntyi jo ennen kuin hänellä vielä oli omia lapsia. Hän aavisti roolinsa bändissä ja alkoi kutsua itseään "Family Man" -nimellä. Myöhemmin hän sai 41 lasta – 23 tytärtä ja 18 poikaa.
Barrett soitti pikkuveljensä Carltonin kanssa Bob Marleyn The Wailers -yhtyeessä, jossa hän oli aktiivisesti mukana yhtyeen albumien työstämisessä. Carlton Barrett murhattiin vuonna 1987 Jamaikalla.
Aiheesta muualla

Lewis, Paul: Wailer with 52 children waits in vain for Marley's millions The Guardian.  16.5.2006. (englanniksi)
Beatport

Beatport on elektroniseen musiikkiin ja kulttuuriin erikoistunut musiikkiverkkokauppa. Beatport on yksityinen, Beatport LLCn omistama ja ylläpitämä yritys. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Denverissä, Coloradossa ja sillä on toimipisteitä myös Los Angelesissä, San Franciscossa, Tokiossa ja Berliinissä. Yritys perustettiin vuonna 2004 ja vuonna 2013 sen osti Robert F. X. Sillermanin yritys SFX Entertainment 50 miljoonalla dollarilla. Vuonna 2012 yrityksen vuotuinen liikevaihto oli 15-18 miljoonaa dollaria ja tappiota kertyi 2 miljoonaa dollaria.
Käännös suomeksi
Argentiinan Grand Prix 1998

|  Argentiinan Grand Prix 1998  |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 1998. 

Päivämäärä:  12. huhtikuuta 1998
Sijainti:  Autódromo Oscar Alfredo Gálvez, Buenos Aires, Argentiina
Ratatyyppi:  moottorirata
Radan pituus:  4,259 km
Kilpailun pituus:  72 kierrosta, 306,648 km
Sää:   pilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   David Coulthard   (McLaren-Mercedes)
Paaluaika:  1.25,852
Palkintokoroke
Voittaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Toinen:   Mika Häkkinen   (McLaren-Mercedes)
Kolmas:   Eddie Irvine   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Alexander Wurz   (Benetton-Playlife)
Kierrosaika:  1.28,179 (kierroksella 39)
Argentiinan Grand Prix 1998 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. huhtikuuta 1998 Autódromo Oscar Alfredo Gálvez -radalla. Kilpailun voitti Ferrarin Michael Schumacher, joka lähti kilpailuun lähtöruudusta kaksi. Voitto oli Schumacherille kauden ensimmäinen. Kilpailu on viimeisin Argentiinan Grand Prix Formula 1 -sarjassa.
Paalupaikalta lähtenyt David Coulthard sijoittui kuudenneksi, koska hän pyörähti pariin otteeseen ohitustilanteessa.
Kilpailun nopeimman kierroksen ajoi Benettonin Alexander Wurz. Nopein kierros oli Benetton-tallin neljäs perättäinen Argentiinan GP:ssä. Nopein kierros oli Wurzin ensimmäinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Aika-ajo | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 3 |  Michael Schumacher | Ferrari | 72 | 1:48.36,175 | 2 | 10 |
| 2 | 8 |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 72 | 22,898 | 3 | 6 |
| 3 | 4 |  Eddie Irvine | Ferrari | 72 | 57,745 | 4 | 4 |
| 4 | 6 |  Alexander Wurz | Benetton-Playlife | 72 | +1.08,134 | 8 | 3 |
| 5 | 14 |  Jean Alesi | Sauber-Petronas | 72 | +1.18,286 | 11 | 2 |
| 6 | 7 |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 72 | +1.19,751 | 1 | 1 |
| 7 | 5 |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Playlife | 72 | +1.28,437 | 10 |   |
| 8 | 9 |  Damon Hill | Jordan-Mugen-Honda | 71 | +1 krs. | 9 |   |
| 9 | 2 |  Heinz-Harald Frentzen | Williams-Mecachrome | 71 | +1 krs. | 6 |   |
| 10 | 18 |  Rubens Barrichello | Stewart-Ford | 70 | +2 krs. | 14 |   |
| 11 | 12 |  Jarno Trulli | Prost-Peugeot | 70 | +2 krs. | 16 |   |
| 12 | 21 |  Toranosuke Takagi | Tyrrell-Ford | 70 | +2 krs. | 13 |   |
| 13 | 22 |  Shinji Nakano | Minardi-Ford | 69 | +3 krs. | 19 |   |
| 14 | 20 |  Ricardo Rosset | Tyrrell-Ford | 68 | +4 krs. | 21 |   |
| 15 | 11 |  Olivier Panis | Prost-Peugeot | 65 | Moottori | 15 |   |
| Kesk. | 23 |  Esteban Tuero | Minardi-Ford | 63 | Ulosajo | 20 |   |
| Kesk. | 1 |  Jacques Villeneuve | Williams-Mecachrome | 52 | Kolari | 7 |   |
| Kesk. | 15 |  Johnny Herbert | Sauber-Petronas | 46 | Kolari | 12 |   |
| Kesk. | 10 |  Ralf Schumacher | Jordan-Mugen-Honda | 22 | Ripustukset | 5 |   |
| Kesk. | 17 |  Mika Salo | Arrows | 18 | Vaihdelaatikko | 17 |   |
| Kesk. | 19 |  Jan Magnussen | Stewart-Ford | 17 | Voimansiirto | 22 |   |
| Kesk. | 16 |  Pedro Diniz | Arrows | 13 | Vaihdelaatikko | 18 |   |
Muuta

450 MM-pisteen ylitys: Michael Schumacher
3 000 MM-pisteen ylitys: Ferrari
Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

|  | Sija | Kuljettaja | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1. |  Mika Häkkinen | McLaren-Mercedes | 26 |
|  | 2. |  Michael Schumacher | Ferrari | 14 |
|  | 3. |  David Coulthard | McLaren-Mercedes | 13 |
|  | 4. |  Eddie Irvine | Ferrari | 7 |
|  | 5. |  Heinz-Harald Frentzen | Williams-Mecachrome | 6 |
|  | 6. |  Alexander Wurz | Benetton-Playlife | 6 |
|  | 7. |  Jacques Villeneuve | Williams-Mecachrome | 2 |
|  | 8. |  Jean Alesi | Sauber-Petronas | 2 |
|  | 9. |  Johnny Herbert | Sauber-Petronas | 1 |
|  | 10. |  Giancarlo Fisichella | Benetton-Playlife | 1 |
Arnold Wesker

| Arnold Wesker |
| --- | --- |
 Arnold Wesker 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. toukokuuta 1932 Stepney, Lontoo, Iso-Britannia
Kuollut: 12. huhtikuuta 2016 (83 vuotta) Brighton, Englanti, Iso-Britannia
Ammatti:  näytelmäkirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Pääteokset:  Suurustettua kanakeittoa
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Arnold Wesker (24. toukokuuta 1932 Stepney, Lontoo, Iso-Britannia – 12. huhtikuuta 2016 Brighton, Iso-Britannia) oli brittiläinen näytelmäkirjailija. Hänen tärkeimpänä teoksenaan pidetään vuonna 1960 valmistunutta trilogiaa Chicken Soup with Barley – Roots – I’m Talking About Jerusalem, jonka keskimmäistä osaa Juuret on esitetty paljon Suomessakin.
Weskerin vanhemmat olivat Venäjän ja Unkarin juutalaisia. Ennen teatterin pariin siirtymistä hän työskenteli eri aloilla ja hyödynsi kokemuksiaan kirjoittaessaan näytelmiä. Hän edustaa realistis-symbolistista teatteria sen keskeisenä henkilönä ja tutkii teoksissaan yhteiskunnan rakenteita ja vastustaa materialismia ja kaupallisuutta. Hän toimi 1960-luvun alusta lähtien järjestössä Centre 42, joka pyrki tuomaan teatteria kansan ulottuville eri puolilla Britanniaa. Hän johti 1978–1982 British Centre of International Theatre Institutea. Hän kirjoitti näytelmiä myös televisiolle, lastenkirjoja ja esseekokoelmia. Hän kuului aikakauden nuoriin vihaisiin miehiin.
Suomeksi on Weskerin tuotannosta esitetty eniten näytelmää Roots (1959) nimillä Juuret (Helsingin Kansanteatteri 1961–1962, Suomen Teatterikoulu 1966, Wasa Teater 1965–1966, Kouvolan Teatteri, Savonlinnan Teatteri ja Turun kaupunginteatteri 1970–1971, Riihimäen Teatteri 1972–1973) ja Juurelliset (Kuopion Yhteisteatteri 1967–1968). Hänen näytelmäänsä Chips with Everything on esitetty ruotsiksi nimellä En skola för men (Svenska Teatern 1966) ja suomeksi nimellä Miesten koulu (Tampereen yliopiston Draamastudio 1969).
Oulun kaupunginteatteri teki vuonna 2013 kantaesityksen Weskerin valemuistoja ja insestiä käsittelevästä näytelmästä Denial nimellä Kielletyt muistot. Näytelmän englanninkielinen televisioversio Kieltäminen ja kirjailijan haastattelu esitettiin Yle Teemalla joulukuussa 2005.
Muita Suomessa esitettyjä Wesker-tuotantoja ovat Neljä vuodenaikaa (Tampereen Teatteri 1965–1966 ja Joensuun kaupunginteatteri 1970) sekä Hääjuhlat (Tampereen Työväen Teatteri 1975).
Suomennettua tuotantoa

Suurustettua kanakeittoa: näytelmä.  (Chicken soup with barley)  Suomentanut Seppo Virtanen. Helsinki:  Suomen Teatteriliitto, 1965.  (Näytelmämoniste)
Keittiö.  (The Kitchen)  Suomentanut Seppo Loponen. Helsinki:  Työväen näyttämöiden liitto, noin 1970.  (Näytelmämoniste)
Neljä vuodenaikaa.  (The Four Seasons)  Suomentanut Markku Lahtela. Helsinki:  Suomen Teatteriliitto, –.
Häät: kolmenäytöksinen näytelmä.  (The Wedding Feast)  Suomentanut Pentti Saarikoski. Helsinki:  Suomen Teatteriliitto, 1974.  (Näytelmämoniste)
Lyijyä: kolmeosainen kuunnelma.  (Bluey)  Suomentanut Pirkko Kallio. Helsinki:  Yleisradio, 1986.
Tammikuun kuusi sunnuntaita: kuunnelma.  ((Six Sundays in January), sovitettu novellista)  Suomentanut Veli Sandell. Helsinki:  Yleisradio, 1971.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arnold Wesker Wikimedia Commonsissa