stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ahma

| Ahma |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Erittäin uhanalainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Petoeläimet Carnivora
Heimo::  Näätäeläimet Mustelidae
Alaheimo::  Mustelinae
Suku::  Gulo
Laji::  gulo
Kaksiosainen nimi
 Gulo gulo  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Gulo luscus 
 Ahman levinneisyys
Katso myös
   Ahma Wikispeciesissä   Ahma Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ahma (Gulo gulo), joka tunnetaan myös nimillä osma, osmo, kätkä (pohjoissaamen kielestä geatki) ja kamppi, on Euroopan suurin näätäeläin, hieman mäyrää suurempi. Koko maailman näätäeläimistäkin vain jättiläissaukko ja merisaukko voivat kasvaa sitä suuremmiksi.
Ulkonäkö ja koko

Pituudeltaan ahma on 69–83 senttimetriä, josta hännän osuus on 15–25 senttimetriä. Naaras painaa keskimäärin noin 10 kg ja uros jopa 28 kg. Hartiakorkeus on 40–45 senttimetriä.
Ahmalla on voimakasrakenteinen ruumis, lyhyet jalat, leveät käpälät ja litteä pää. Väriltään ahma on tummanruskea tai ruskeanmusta, ja kyljessä sillä on vaaleahko raita. Päässä on vaaleita ja tummia kuvioita ikään kuin sillä olisi naamio. Kaulassa ja rinnassa voi olla vaaleita läikkiä. Talviturkki on pidempi ja tuuheampi kuin kesäturkki, ja talvella ahman jalkoja peittää tukeva karva, joka helpottaa lumessa liikkumista.
Levinneisyys

Ahmoja esiintyy Suomessa, Norjassa, Ruotsissa ja Venäjällä, Kiinassa (Heilongjiang, Sinkiang, Sisä-Mongolia), Mongoliassa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa (Alaska, Wyoming, Idaho, Montana, Washington, Oregon ja Kalifornia), lähinnä 60. leveyspiirin pohjoispuolella. Ahma hävisi 1800-luvulla eurooppalaisen levinneisyysalueensa eteläosista vainoamisen ja ympäristönmuutosten takia.
Kanadassa ja Yhdysvalloissa esiintyy ainakin ahman alalajia Gulo gulo luscus. Kanadan länsirannikolla sijaitsevan Vancouverinsaaren ahmat ovat mahdollisesti myös oma alalajinsa Gulo gulo vancouverensis, joskin kraniologisten tutkimusten mukaan nekin ovat Gulo gulo luscus -kantaa. Eteläisellä pallonpuoliskolla ahmoja ei esiinny.
Viime vuosikymmeninä ahmakannat ovat kasvaneet Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa. Suomessa ahmoja arvioitiin 2014-15 olevan noin 200–250 yksilöä . Vuonna 2023 Suomessa oli Luke:n arvion mukaan n. 450 ahmaa . Vuonna 2009 Norjassa oli noin 320–400 ja Ruotsissa noin 500 ahmaa. Venäjällä, lähinnä Itä-Siperiassa ja Venäjän Kaukoidässä arvioitiin elävän 20 000 ahmaa vuonna 2005.
Suomessa siirtoistutettiin vuosina 1979–1998 kaikkiaan 16 ahmaa poronhoitoalueelta pääasiassa Keski- ja Länsi-Suomeen, yksi yksilö myös Itä-Suomeen Ilomantsiin. Suomenselälle on siirtojen seurauksena muodostunut tiettävästi maailman ainoa istutettu ahmapopulaatio. Vuoden 2014 ahman hoitosuunnitelmassa ehdotetaan istutusten aloittamista uudelleen. Vuoteen 2023 mennessä ahma on levinnyt etelämmäksi - Etelä-Pohjanmaalle ja Keski-Suomen pohjoisosiin asti
Elintavat

Ahman vuorokausirytmi ei ole kiinteä, mutta pääsääntöisesti se liikkuu öisin ja hämärässä. Ei ole kuitenkaan mitenkään harvinaista nähdä ahma liikkeellä myös päivällä. Ahma voi ruokaa etsiessään liikkua päivän aikana jopa 20–40 kilometriä. Sen liikkuminen on hidasta mutta kestävää laukkaa. Vaikka ahma on suurikokoinen, se on hyvin sopeutunut lumessa liikkumiseen suurten käpäliensä ansiosta. Pehmeässä lumessa ahma hyppii aaltomaisesti kuten pienemmätkin näätäeläimet. Suuri koko ei ole ongelma myöskään kiivetessä, ja ahma onkin varsin ketterä kiipeilijä.
Ahmojen sosiaalinen järjestelmä on samanlainen kuin näädällä. Liikkumisalue on laaja, eivätkä ne pysty sitä puolustamaan, mutta se merkitään ulosteilla, virtsalla ja perärauhasten eritteillä. Näin eläimet tietävät missä lajitoverit liikkuvat ja osaavat välttää yhteenottoa. Samaa sukupuolta olevat ahmat eivät siedä toistensa läsnäoloa alueellaan.
Ahma toimii pääsääntöisesti kehittyneen hajuaistinsa perusteella. Oma ruokavarasto löytyy talvella helposti metrisen lumipeitteen läpi, ja haaskat voidaan vainuta jo kaukaa. Ahma ei pidä suuremmin ääntä. Siltä voi kuulla lähinnä murinaa ja sähinää. Tarvittaessa se voi myös urahdella ja vikistä.
Kuten eläimillä yleensä, myös ahmalla kuolleisuus on suuri juuri nuorilla ahmoilla. Normaali elinikä on 4–6 vuotta, mutta täysikasvuiseksi päästyään se voi elää jopa 13-vuotiaaksi.
Lisääntyminen

Ahma lisääntyy hitaasti. Naaraat saavat ensimmäiset poikasensa 3–4-vuotiaana. Poikaset syntyvät maalis-huhtikuussa lumen alla olevassa pesässä, ja tavallisesti niitä syntyy kerrallaan kahdesta neljään. Syvälle lumikinokseen kaivettuun onkaloon voi johtaa yksi tai useampia käytäviä. Toisinaan ahmaemo siirtää poikaset syntymäonkalosta toiseen onkaloon imetysajaksi.
Vastasyntynyt poikanen on 10–12 senttimetriä pitkä, painaa noin 100 grammaa ja on sokea. Emo imettää poikasiaan 8–10 viikkoa. Poikaset seuraavat emoaan seuraavaan syksyyn saakka, joskus jopa kaksi vuotta.
Ravinto

Ahma on pääasiassa raadonsyöjä. Se myös saalistaa poroja ja metsäkauriita, mutta ei pysty kaatamaan aikuista hirveä. Porojen ja metsäkauriidenkin saalistaminen edellyttää yleensä pehmeää hankea, joka kannattaa ahman mutta ei saaliseläintä. Pienemmät nisäkkäät, linnut ja sammakot, kuten myös marjat kuuluvat sen ravintoon.
Ahma voi kätkeä saaliinsa lumen alle tai raahata niitä puiden oksille. Se palaa usein haaskalleen.
Uhat

Euroopan nisäkästyöryhmän mukaan laji on Euroopassa vaarantunut, mutta kansainvälinen luokitus on ainakin vielä toistaiseksi ”elinvoimainen”, koska Pohjois-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa kanta on runsas. Määritys saattaa muuttua, kun Aasiasta saadaan uudempaa tietoa. Ahma on Suomessa määritelty erittäin uhanalaiseksi. Laji on uhanalainen varsinkin sen laittoman metsästyksen vuoksi.
Ahman alkuperäinen levinneisyysalue oli laajempi, mutta laji hävisi Euroopan eteläisemmistä osista jo 1800-luvulla. Sitä vainottiin karjavarkaana, mutta häviämiseen vaikutti myös metsien hävittäminen ja ihmisasutuksen laajeneminen.
Vaikka ahmalle sopivia elintiloja onkin Skandinaviassa ja Venäjällä, ovat suuret erämaat harvassa. Sopivien elintilojen vähennettyä pieni ahmojen määrä on pirstoutunut pieniksi populaatioiksi, jotka ovat pieniä ja erillään toisista, minkä vuoksi ahma on vaarassa kadota kokonaan. Pienissä populaatioissa geneettinen vaihtelu on vähäistä, mikä voi heikentää kantaa.
Muista pedoista ei juuri ole vaaraa ahmalle, pienestä koostaan huolimatta se on vahva ja peloton, alle 15 kg painavan ahman tiedetään yrittäneen ryöstää saalista yli 200-kiloiselta mustakarhulta.
Suomessa ahman ei tiedetä raadelleen ihmisiä; joskus metsästyksen yhteydessä ahma on purrut ihmistä.
Ahmalla on laaja elinpiiri ja se on herkkä häiriöille. Siksi lisääntyvä talviurheilu ja moottorikelkkailu häiritsevät ahmoja suuresti.
Metsästys ja suojelu

Ihmisasutus ja karjanhoito levittäytyvät ahman elinalueille, ja karjaa syöviä ahmoja metsästetään kannanhoidon nimissä. Norjassa ahmat tappavat vuosittain noin 10 000 lammasta, ja siellä annetaan vuosittain tietty kiintiö ahmankaatolupia. Lampaiden ja porojen suojelun nimissä esiintyy myös salametsästystä sekä Norjassa, Suomessa että Ruotsissa. Venäjällä ahmaa metsästetään turkiseläimeksi. Yhdysvalloissa ahmaa metsästetään Montanan ja Alaskan osavaltioissa.
Ruotsissa ahma rauhoitettiin vuonna 1969. Ruotsissa ovat voimassa myös ahman suojelua säätelevät Bernin sopimus ja luontodirektiivi, jossa ahma kuuluu ensisijaisesti suojeltavana lajina liitteeseen II. Ahman toimenpideohjelmassa tavoitteena on 90 pentuetta vuosittain. Vuonna 2010 myönnettiin ensimmäiset poikkeusluvat ahmojen kaatamiseen.
Suomen metsästyslainsäädännössä ahma, toisin kuin muut suurpedot, on ollut täysin omassa luokassaan, ja uhanalaisuutensa takia täysin rauhoitettu. Ahman tapporahan maksaminen lopetettiin vuonna 1975, laji rauhoitettiin poronhoitoalueen eteläpuolella 1977 ja koko maassa se sai rauhoituksen 1982.
Vuonna 2014 Suomen maa- ja metsätalousministeriö vahvisti ahman hoitosuunnitelman. Siinä asetetaan tavoitteita tutkimukselle ja kannanseurannalle sekä yhteistyölle eri tahojen välillä. Ministeriö valmistelee asetusta poikkeusluvista, joilla saataisiin kaataa ahmoja poronhoitoalueella. Tarkoitus olisi myös tutkia, vähentävätkö kaatoluvat porotuhoja. Suhtautumisen muutosta perustellaan sillä, että ahmakanta on kaksinkertaistunut 2000-luvun ensimmäisen kymmenen vuoden aikana.
Suomella on ahmaa koskevia sitoumuksia muun muassa vuoden 1986 niin sanotusta Bernin sopimuksesta, joka edellyttää muiden lajien ohella ahman tiukkaa suojelua. Sopimuksen mukaan kaikki näitä lajeja koskeva tahallinen pyydystäminen ja hallussa pitäminen sekä tahallinen tappaminen on kielletty. Tämä vaatimus on pantu täytäntöön ahman osalta Suomen metsästyslainsäädännössä siten, että ahma on täysin rauhoitettu. Lisäksi EU-jäsenyys velvoittaa Suomea ja Ruotsia noudattamaan erilaisia luontoon liittyviä direktiivejä, jotka rajoittavat kaikkien eläinten kohtelua.
Monet yksityiset järjestöt, kuten vuonna 1996 perustettu The Wolverine Foundation, ovat keskittyneitä ahmojen suojelemiseen ja tutkimiseen. Lisäksi moni eläintarha ja eläinpuisto, kuten Korkeasaari ja Ranuan eläinpuisto, osallistuvat ahmojen suojeluun eurooppalaisten eläintarhojen suojeluohjelman kautta. Aikaisemmin ahmojen lisääntyminen tarhaoloissa oli harvinaista. Esimerkiksi juuri Ranualla syntyi ahman pentu viimeksi vuonna 2014 ja sitä ennen vuonna 2003. Nykyisin tarhoissa on noin 70 ahmaa. Eurooppalaisten eläintarhojen suojeluohjelma pyrkii pitämään tarhakannan elinvoimaisena.
Ahmarukkaset

Siperiassa ahma ei ole uhanalainen eikä rauhoitettu. Ahman karvaa pidetään arvossa, koska se on pitkää ja sen saa ravistamalla kuivaksi. Ahman turkista tehdyt kaksinkertaiset rukkaset, joissa sisälapaset ovat jänistä, ovat lämpimät.
Ahma kulttuurissa

Ahma on kuvattu Suomen Kittilän ja Norjan Bardun vaakunoissa.
Kittilän vaakuna
Bardun vaakuna
Ahma on myös Michiganin yliopiston maskottieläin, ja yliopiston urheilujoukkueet kulkevat lempinimellä wolverines (ahmat). Helsinki Wolverines pelaa amerikkalaista jalkapalloa Vaahteraliigassa. Haukiputaan Ahmat on vuonna 1956 perustettu jääkiekkoseura Oulun seudulta. Hyvinkään Ahmat on vuonna 1973 perustettu jääkiekkoseura.
Marvel Comicsin sarjakuvissa Ryhmä-X on hahmo nimeltä Wolverine.
Suomessa julkaistiin tuberkuloosin vastustamisen postimerkkisarjassa ahmasta violetti postimerkki 5. marraskuuta 1957. Sen arvo oli 10 markkaa, jonka lisäksi siitä maksettiin kaksi markkaa lisää (10 markkaa + 2 markkaa).
Kirjallisuutta

Leinonen, Antti: Ahman kintereillä.  Maahenki, 2012.  ISBN 9789525870282
Leinonen, Antti; Suominen, Teuvo: Ahma.  Helsinki:  Otava, 1992.  ISBN 951-1-12105-7
Koivisto, Ilkka: Uhanalaiset: naali, kiljuhanhi, ahma...  Espoo:  Weilin+Göös, 1981.  ISBN 951-35-2572-4
Mäensyrjä, Pentti: Ahman jälkijotos.  Hämeenlinna:  Karisto, 1979.  ISBN 951-23-1419-3
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Laji.fi: Ahma (Gulo gulo)
Yle Oppiminen: Ahma.
Metsästysinfo: Ahma (Gulo gulo) (Arkistoitu – Internet Archive).
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Gulo gulo, wolverine (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Gulo gulo, the Wolverine (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Gulo gulo:  Wikidata: Q14334  Wikispecies: Gulo gulo  ADW: Gulo  BOLD: 12534  CoL: 3HLZN  EoL: 328585  EPPO: GULOGU  EUNIS: 1418  Fauna Europaea: 305303  Fauna Europaea (new): a9f57cbd-bad8-4d56-9206-1dfe37288646  FEIS: gugu  GBIF: 5219073  iNaturalist: 41852  IRMNG: 11034499  ITIS: 180551  IUCN: 9561  MDD: 1005816  MSW: 14001166  NatureServe: 2.103092  NBN: NHMSYS0000376737  NCBI: 48420  Observation.org: 83671  Open Tree of Life: 178247  Paleobiology Database: 46742  Paleobiology Database: 46742  SeaLifeBase: 69197  TSA: 7792  WoRMS: 1460001  Laji.fi: MX.47212 
Mustela gulo:  Wikidata: Q122171595  GBIF: 7527474  ZooBank: 26AEBF4A-FCB4-40F3-A27E-85B0C04340CA 
Suomen ja Venäjän rajalla kuvattu ahma.
Rusakon jäännökset ahman onkalolla.
Ahmaa esittävä piirros 1800-luvun lopulta.
Ahma norjalaisessa eläintarhassa.
Ahma 12 500 vuotta vanhassa luuhun tehdyssä kaiverruksessa.
Broder Daniel

| Broder Daniel |
| --- | --- |
 Broder Daniel vuonna 1999
Tiedot
Toiminnassa:  1989–2008
Tyylilaji:  vaihtoehtorock, indiepop
Kotipaikka:   Göteborg, Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Henrik Berggren, laulu   Anders Göthberg, sähkökitara   Lars Malmros, rummut   Theodor Jensen, basso    Viimeinen kokoonpano
Levy-yhtiö:  Dolores Recordings  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Broder Daniel logo.
Broder Daniel ("Veli Daniel", usein myös lyhennettynä muodossa BD) oli vuosina 1989–2008 toiminut ruotsalainen vaihtoehtorock- ja indiepop-yhtye. Yhtye oli suosionsa huipulla 1990-luvun lopulla, jolloin sen kolmas albumi Broder Daniel Forever (1998) saavutti suursuosion ja peräti kolme yhtyeen kappaletta oli mukana Ruotsissa samana vuonna julkaistussa menestyselokuvassa Fucking Åmål. Yhtye hajosi lopulta vuonna 2008, kun yhtyeen kitaristi Anders Göthberg tappoi itsensä.
Jäsenet

Henrik Berggren – laulu (1989–2008)
Lars Malmros – rummut (1994–2008)
Anders Göthberg – sähkökitara (1993–2008)
Theodor Jensen – basso- ja sähkökitara (1989–2003, 2005–2008)
Daniel Gilbert – basso (1989–1997)
Johan Neckvall – sähkökitara (1992–1997)
Håkan Hellström – basso ja rummut (1989–1994, 1998–2002)
Diskografia > Albumit

Saturday Night Engine (1995)
Broder Daniel (1996)
Broder Daniel Forever (1998)
Singles (2000)
Cruel Town (2003)
No Time For Us (1989–2004) (2005)
The Demos 1989–1997 (2005)
Diskografia > Singlet

Cadillac (1995)
Luke Skywalker (1995)
Iceage (1995)
Go my own way (1996)
Work (1996)
I'll be Gone (1998)
You bury me (1998)
Fucking Åmål theme: Underground (1998)
Fucking Åmål theme: Whirlwind (1998)
Happy People Never Fantasize (1999)
When We Were Winning (2003)
Cruel Town. Promo, snippet (2003)
Shoreline (2004)
What Clowns Are We (2004)
Luke Skywalker 7" (2005)
Diskografia > DVD:t

Army of Dreamers (2004)
Äteritsiputeritsipuolilautatsijänkä

Niliaitta saamelaismuseo Siidassa.
Äteritsiputeritsipuolilautatsijänkä on suo Savukoskella Lapin maakunnassa. Se sijaitsee Ylikemissä, Värriöjoen ja Kemijoen välisellä kannaksella.
Äteritsiputeritsipuolilautatsijängän nimessä on 35 kirjainta, joten se on pisin suomenkielinen paikannimi. Suomen seuraavaksi pisin suomenkielinen paikannimi on Vanhainpiikainmarkkinaplassi Ikaalisissa. Useat pisimmistä paikannimistä ovat Pohjois-Suomessa mutta joitakin myös eteläisemmässä Suomessa.
Nimen merkitys ei ole ilmeinen, mutta se on aito paikannimi, jonka kartantekijöille vahvisti Värriöjoen varrella asunut Albert Ikäheimo. Erään arvion mukaan nimi viittaisi puolisen eli lounaan syömiseen, mutta todennäköisemmin se ei varsinaisesti tarkoittaisi mitään vaan olisi merkityksetön hokema tai huumorimielessä tehty kehitelmä. Pirjo Vuotovesi arvioi pro gradu -työssään, että nimen olisivat antaneet rajavartijat sillä perusteella, että kaikilla paikoilla on oltava erisnimi. Kuitenkin Vuotovesi listaa nimen alkuosan myös yhdeksi mahdollisista "lappalaisperäisistä" nimielementeistä.
Saamelaiskielten tutkija Taarna Valtonen pitääkin perustellumpana nimen saamelaista alkuperää koska se täyttää kaikki substraattinimen tuntomerkit ja päättelee sen siksi perustuvan alueella aiemmin puhutun keminsaamen kielen paikalliseen varianttiin. Tätä tukevat myös alueella esiintyvät muut alkuperältään saamelaiset paikannimet. Muihin samoja elementtejä sisältäviin paikannimiin vertailemalla Valtonen esittää nimelle saamelaiskieliin perustuvan rekonstruktion: jänkä Pohjois-Suomen murteissa vakiintuneena maastosanana tunnetusti tarkoittaa suota, lauttanen (myös esim. nimessä Kakslauttanen) tarkoittaa  yhden tolpan varaan rakennettua säilytyslavaa, ripustustelinettä tai pientä aittaa. Nimen alkuosan kolmelle elementille: Äteri=tsi|puteri=tsi|puoli Valtonen esittää tulkinnaksi saamelaisen patronyyminimen: /*adderidži pjedaridži puoꞷeli/ eli Adderin pojan Pjedarin poika Puavali. Näin nimen merkitykseksi saadaan: ’Adderisen Pjotorisen Puavalin Lauttasjänkä’
Äteritsiputeritsipuolilautatsi-baari

Naapurikunnassa Sallassa toimi Äteritsiputeritsipuolilautatsi-baari, jolla oli pisin suomenkielinen yrityksen nimi. Yrittäjä päätti nimetä baarin jängän mukaan sen jälkeen, kun useita tavallisempia nimiehdotuksia oli patentti- ja rekisterihallituksessa hylätty jo käytössä olevina. Puhelimeen yrityksessä vastattiin: Äteritsi-baari. Vuonna 1980 avattu kahvila-ravintola lopetti toimintansa huhtikuussa 2006.
Entinen äteritsiputeritsipuolilautatsi-baari kesällä 2006.
Dance Nation

Dance Nation oli suomalainen eurodancen ja raven välimaastoon sijoittuvaa tanssimusiikkia esittänyt yhtye. Ryhmän syntetisaattoreilla toteutettu musiikki oli usein instrumentaalista, mutta joissakin kappaleissa kuultiin myös laulua.
Yhtyeen single ”True Conviction” soi radioissa sekä television musiikkiohjelmissa, ja sitä varten tehtiin musiikkivideo, joka oli eräs Suomen ensimmäisiä lähes täysin tietokonegrafiikkaan perustuvia.
Yhtye alkoi Markus ”Captain” Kaarlosen projektina. Hän aloitti muusikonuransa tekemällä Amiga-kotitietokoneella musiikkia demoihin, ja yhtye esiintyi esimerkiksi Assembly-demotapahtumassa 1993. Myös musiikkivideot oli pitkälti tuotettu Amigaa käyttäen.
Vuoden 1994 Dawn-albumin jälkeen Dance Nationin toiminta hiipui ja Kaarlonen on sittemmin toiminut Aikakoneen tuottajana ja sovittajana sekä Poets of the Fallin kosketinsoittajana.
Myös Hollannissa on ollut Dance Nation -niminen tanssimusiikkiyhtye, mutta se on sittemmin vaihtanut nimensä Double Nationiksi.
Kokoonpano

Captain (Markus Kaarlonen) – syntetisaattorit
Carbon D (Sami Häkkinen) – laulu / rap
Laura (Laura Niskanen) – laulu
Diskografia > Albumit

Technoflight (EP) (1992)
Extended Play (EP) (1993)
Dawn (1994)
Diskografia > Singlet

”Technoflight” (1992) (12", EP)
”Don't Panic! ...Let The Rhytm Entrance” (1993)
”Extended Play” (1993) (EP)
”Freed” ‎(1994) (CD, Maxi, Promo)
”True Conviction” (1994) ‎(CD, Maxi, Promo)
”Lost” (2001) ‎(CD, Maxi)
”This Love (Here For You)” ‎(2003) (CD, Maxi)
Aiheesta muualla

Dance Nation (2) Discogs. Viitattu 24.6.2020. (englanniksi)
Kemppi, Emilia: Moottori-ilta Pasilassa Yle Elävä arkisto. 21.1.2010. Viitattu 24.6.2020. Yhtyeen haastattelu-
Kuivapuku

Neopreeninen kuivapuku
Kuivapuku eristää lämpöä ja sitä käyttävät sukeltajat, pienveneilijät ja muut mahdollisesti kylmälle vedelle altistuvat. Kuivapukua tarvitaan useimmiten veden lämpötilan ollessa alle 15 °C. Kuivapuku suojaa koko kehoa, mutta ei välttämättä päätä ja käsiä. Kylmissä olosuhteissa tai pitkissä sukelluksissa kuivapuvun täyttökaasuna voidaan käyttää argonia, jonka lämmönjohtokyky on huomattavasti ilmaa pienempi ja siten lämpöhäviö on hitaampaa.
Kuivapuvun lämpöeristeenä käytetään aluspukua ja lämmöneristävyys säilyy, koska pukuun lisätään kaasua mentäessä syvemmälle. Puvussa on tätä tarkoitusta varten täyttö- ja poistoventtiilit. Kuivapuvussa on kiinteät saappaat ja kiinteä tai irrallinen huppu. Puvussa on mansetit hihoissa ja kaulassa. Joissakin malleissa kaulamenasetti on korvattu kiinteällä hupulla. Tällöin mansetti on ainoastaan kasvoaukossa. Tällaisessa puvussa myös huppu on kuiva. Kuivapuvun kanssa voi käyttää joko kuivia tai vettäläpäiseviä käsineitä. Yleensä nämä ovat viisi- tai kolmisormisia.
Kuivapukuja on kolmea eri tyyppiä: kumisia, neopreenisia ja trilaminaattipukuja. Näistä kumipuku on vanhin tyyppi ja menettänyt suosiotaan kahdelle muulle. Neopreenipuku on valmistettu kokoonpuristetusta materiaalista, joten se ei puristu kokoon samalla tavalla kuin kaksi muuta kuivapukutyyppiä. Puvut ovat joustavia, joten ne voidaan leikata paremmin muotoon kuin trilaminaattipuvut. Trilaminaattipuku on tehty useammasta ristikkäisestä kerroksesta. Näillä kerroksilla on erilaisia ominaisuuksia.
Yleensä Suomessa sukelluksen peruskurssi käydään märkäpuvussa, jonka vuoksi kuivapuvun käyttämiseen on suositeltavaa käydä erillinen kurssi. Sukellusalan yritykset ja sukellusseurat järjestävät lyhyitä kuivapuvun käyttökursseja.
Kuivapuvun vaihtoehto on märkäpuku.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuivapuku Wikimedia Commonsissa
Marína Sátti

| Marína Sátti> Μαρίνα Σάττι |
| --- | --- |
 Sátti vuonna 2024.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. joulukuuta 1986 (ikä 38) Ateena, Kreikka
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, tuottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Marina Satti
Laulukielet:  kreikka
Aktiivisena:  2012–
Tyylilajit:  rebetiko, kreikkalainen folk, arabialainen folk, urbaani pop
Soittimet:  piano
Levy-yhtiöt:  Minos EMI
Aiheesta muualla
marinasatti.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Marína Sátti (kreik. Μαρίνα Σάττι, s. 26. joulukuuta 1986 Ateena, Kreikka) on kreikkalainen laulaja, lauluntekijä ja musiikin tuottaja. Hänen musiikkiaan luonnehditaan sekoitukseksi perinteistä kreikkalaista, arabialaista ja balkanilaista musiikkia yhdistettynä urbaaniin poppiin. Sátti edusti Kreikkaa vuoden 2024 Eurovision laulukilpailussa Malmössä. Hänen kilpailukappaleensa on nimeltään ”Zári” (Ζάρι) Hän tuli kilpailun finaalissa 11. sijalle saatuaan yhteensä 126 pistettä, joista 85 yleisöltä ja 41 tuomareilta.
Elämä

Sátti syntyi 26. joulukuuta 1986 Ateenassa. Hänen isänsä on Sudanin arabi ja äitinsä  kreikkalainen kotoisin Kreetan Iraklionista. Hänen vanhempansa tapasivat opiskellessaan lääketieteellisessä tiedekunnassa Ateenassa. Sátti varttui Iraklionissa ja lapsena hän kävi usein kesäisin Sudanissa perheensä kanssa. Sáttilla on Englannissa asuva veli sekä siskopuoli isänsä myöhemmästä avioliitosta, kun tämä oli muuttanut pysyvästi Sudaniin ja myöhemmin Egyptiin.
Sátti aloitti pianonsoiton opiskelun varhaisessa iässä ja klassisen laulun opiskelun yläkouluiässä. Sátti opiskeli kolme vuotta arkkitehtuuria Ateenan kansalliseen teknilliseen korkeakouluun, mutta ei kuitenkaan valmistunut opinnoista.
Vuonna 2008 ollessaan baritoni Pános Dímaksen oppilaana, Sátti suoritti ensimmäisen asteen tutkinnon lyyrisestä monodiasta ansaiten myös monia palkintoja. Seuraavana vuonna hän suoritti toisen asteen tutkinnon edistyksellisistä klassisista opinnoista opiskellen samalla jazzmusiikkia Fílippos Nákas -konservatoriossa. Vuosina 2009–2012 hän suoritti tutkinnon Berklee College of Music -musiikkiopistossa jazzmusiikkin säveltämisessä sekä nykyaikaisessa lauluntekemisessä ja tuotannossa. Hänen opettajinaan olivat muun muassa Jamie Haddad ja Danilo Pérez.
Maaliskuussa 2024 julkaistiin hänen euroviisuedustuskappaleensa ”Zári”. Hän tuli kilpailun finaalissa 11. sijalle saatuaan yhteensä 126 pistettä, joista 85 yleisöltä ja 41 tuomareilta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marína Sátti Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Taiteenala:  MusicBrainz
Jens Gustafsson

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Jens Otto Andreas Gustafsson
Syntymäaika: 15. lokakuuta 1978 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Helsingborg, Ruotsi
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 182 cm
Seura
Seura: BK Häcken
Tehtävä: Päävalmentaja
Junioriseurat
: Helsingborgs IF
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2001 | IK Brage | 27 | (0) |
| 2002 | Högaborgs BK |  |  |
| 2003–2009 | Falkenbergs FF | 193 | (4) |
Valmennusura
2010–2011: HBK U17/U21
2011–2014: Halmstads BK
2015: Ruotsi U21
2016: AIK (apuv.)
2016–2020: IFK Norrköping
2021: Hajduk Split
2022: Ruotsi U21
2022–2024: Pogoń Szczecin
2024: Al Fateh
2025–: BK Häcken
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jens Gustafsson (s. 15. lokakuuta 1978) on ruotsalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Tammikuusta 2025 lähtien hän on toiminut BK Häckenin päävalmentajana.