stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sysmäläinen (elokuva)

| Sysmäläinen |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Valentin Vaala
Käsikirjoittaja:  Niilo Hirn Yrjö Kivimies Orvo Saarikivi
Perustuu:  Jalmari Finnen romaaniin Sysmäläinen. Helsinki: Otava, 1910
Tuottaja:  Matti Schreck
Säveltäjä:  Felix Krohn
Kuvaaja:  Armas Hirvonen
Leikkaaja:  Valentin Vaala
Lavastaja:  Ville Salminen Kosti Aaltonen
Pääosat:  Olavi Reimas Sirkka Sari Vilho Auvinen Kerttu Salmi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi Oy
Ensi-ilta:  6. marraskuuta 1938
Kesto:  93 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sysmäläinen on vuonna 1938 ensi-iltaan tullut Valentin Vaalan ohjaama historiallis-romanttinen komediaelokuva. Se perustuu Jalmari Finnen samannimiseen historialliseen romaaniin vuodelta 1910.
Elokuva kertoo 1600-luvulla eläneestä sysmäläisestä aatelismiehestä Arvid Tandefeltistä. Päähenkilö joutuu lapsena pakkonaimisiin Brita-neidin kanssa. Kolmikymmenvuotisesta sodasta palattuaan hän ei enää tunnista vaimoaan, vaan yrittää ensin vietellä tämän ja erehtyy sitten palkkamaan pojaksi pukeutuneen vaimonsa rengikseen. Elokuvan pääosissa esiintyvät Olavi Reimas ja lupaava näyttelijä Sirkka Sari, joka kuoli tapaturmaisesti seuraavana vuonna.
Ulkokuvaukset tehtiin Heinolassa Lusin kylässä sekä Ruotsalainen-järven rannalla kesällä 1938. Lisäksi kuvattiin romaanin tapahtumaympäristöissä Vihdin Olkkalassa ja Sysmän Rapalassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Olavi Reimas  | … |  Arvid Henrikinpoika Tandefelt   |
|  Sirkka Sari  | … |  Brita Ekestubbe alias Adolf, ”Aatu”   |
|  Vilho Auvinen  | … |  haavuri-Kustaa   |
|  Kerttu Salmi  | … |  Johanna, ”Hankku”   |
|  Uuno Laakso  | … |  Erik Stjernhök   |
|  Sven Relander  | … |  Axel Ringius   |
|  Topo Leistelä  | … |  tuomari Henrik Persson, Arvidin isä   |
|  Paavo Jännes  | … |  Henrik Laurinpoika Ekestubbe, Britan isä   |
|  Tuulikki Schreck  | … |  Brita lapsena   |
|  Kalevi Koski  | … |  Arvid lapsena   |
Arviot

Aikalaiskritiikissä elokuva ei herättänyt suurta innostusta, mutta sen ei katsottu myöskään pettäneen odotuksia. Puvustus, kuvaus ja lavastus on arvioitu laadukkaiksi, ja kokonaisuudessaan elokuva ja sen ohjaaja saavat kiitosta. Ainoat heikkoudet löydettiin käsikirjoituksesta, joka noudattaa liian tarkasti alkutekstiä ja siten hidastaa tempoa.
Sysmäläistä on myöhemmin pidetty Vaalan välityönä: ”Joitakin luistavia näytteitä Vaalan kertojan taidoista elokuvassa kyllä on, mutta kokonaisuus jää kuitenkin kovin puisevaksi ja jähmeästi näytellyksi kansankomediaksi”. 2000-luvun kritiikissä sen todetaan reuhtovan jännitteettömästi, vaikka osa otoksista sujuukin. Eräs kriitikko ei pitänyt sukupuoli-identiteettiä monine roolinvaihteluineen käsittelevää elokuvaa vakavasti otettavana, mutta totesi sen olevan omalla tavallaan hupaisa.
TASBot

TASBot on työkaluavusteisia speedruneja toistava, vuonna 2014 tehty robotti. Sen kehitti dwangoAC:n johtama tiimi. Robotti ottaa syötteenä videopeliohjainten näppäinpainalluksia ja lähettää ne signaaleina pelikonsolin, kuten Nintendo Entertainment Systemin tai Super Nintendo Entertainment Systemin, ohjainliitäntöihin.
TASBot tunnetaan siitä, että se on esiintynyt suosituissa nopeuspelaamistapahtumissa kuten Games Done Quick.
Historia

Idea TASBotista tuli noin vuonna 2009, kun työkaluavusteisille speedruneille omistettu verkkosivusto TASVideos loi laitteen, joka pystyi lähettämään ennalta määrättyjä syötejonoja NES-konsoliin suoraan sen ohjainliitäntöjen kautta. Muutaman seuraavan vuoden aikana useampi eri ihminen kehitti samankaltaisia laitteita ja tekniikoita pelatakseen automaattisesti konsolipelejä suoraan laitteistojensa kautta. Allan Cecil, joka tunnetaan käyttäjänimellään dwangoAC, ensimmäisenä kehitti TASBotin näiden aiempien laitteiden konseptien, oppaiden ja kehittäjien avulla. Robottia kehittää ja ylläpitää tällä hetkellä tiimi.
TASBotin ensimmäinen versio, alkuperäiseltä nimeltään ROBBerry Pi, debytoi Awesome Games Done Quickissa (AGDQ) vuonna 2014, jossa se pelasi Gradiusta, Mario Kart 64:ää ja Super Mario Worldiä.
TASBot sisältää "uudelleentoistotaulun", joka ottaa syötteenä ennalta määrätyn näppäinpainallusluettelon Linux-koneelta ja käyttää sitä lähettääkseen signaalit suoraan pelikonsolin ohjainliitäntöihin. Näppäinpainallussyötelista kirjoitetaan ja tallennetaan manuaalisesti, ja se testataan emulaattorilla. Ohjaimen näppäinpainallukset pitää ajoittaa äärimmäisen tarkasti, jotkut livesuoritukset ovat epäonnistuneet ristikkäisten johtimien aiheuttamien pienten sähkömagneettisten häiriöiden seurauksena.
Nopeuspelaamiset

Debyytissään AGDQ:ssa vuonna 2014 TASBot pelasi Super Mario Worldiä. Hyödyntämällä mielivaltaisen koodin suorittamisohjelmointivirhettä suoritus salli pelaajien pelata Pongia ja matopeliä pelin sisällä. AGDQ:ssa 2015 TASBot käytti samaa haavoittuvuutta koodatakseen kopion Super Mario Bros. -pelistä Super Mario Worldiin, kirjoittaen pelin SNESiin ja sitten pelaamalla sitä. Se pelasi myös Pokémon Rediä, jonka aikana Twitchin keskusteluja syötettiin peliin reaaliajassa. Vuoden 2016 tapahtumassa TASBot "suoritti" Super Mario Bros. 3:n alle sekunnissa syöttämällä lähes 8 000 näppäinpainallusta sekunnissa. Samassa tapahtumassa se koodasi myös Super Mario Makerin kenttäeditorin SNESiin reaaliajassa sen suorittaessa peliä, mikä oli parannus edellisiin tapahtumiin, joissa peli pysäytettiin ja korvattiin toisella.
AGDQ:ssa 2017 demonstroituaan samankaltaisia pelisuorituksia aiemmilta vuosilta, TASBot näytti pelaavan Super Mario 64:ää ja Portalia sekä soittavan SNESillä Skype-puhelun. Tämä saavutettiin striimaamalla videota ja ääntä konsoliin, kun se ensin oli saatu haltuun The Legend of Zelda: A Link to the Past -pelin kautta. Kaistanleveys riitti 128×112-kokoisen videon näyttämiseen 10 hertsin kuvataajuudella. SGDQ:ssa vuonna 2018 TASBot pelasi Celesteä.
AGDQ:ssa 2019 TASBot-tiimi esitteli MASHBotin, uuden robotin, joka fyysisesti painelee ohjaimen näppäimiä sen sijaan, että se lähettäisi signaaleja ohjainliitäntään. Se oli alun perin suunniteltu toimimaan Game Boy Advance SP:n kanssa, mutta se debytoikin pelaamalla Nintendo DS -peliä Super Scribblenauts kosketusnäytön kautta. Vuonna 2020 tiimi laittoi TASBotin pelaamaan Nintendo Switchillä. Tässä tapauksessa lähdekoodia ei kuitenkaan julkaista, jotta vältetään lailliset ongelmat Nintendon kanssa.
Aiheesta muualla

Virallinen verkkosivu
Suomen Viro-yhdistysten liitto

| Suomen Viro-yhdistysten liitto |
| --- | --- |

Perustettu:  1991
Tyyppi:  ystävyysseura
Päämaja:  Eesti Maja, Helsinki
Puheenjohtaja:  Grete Ahtola
Jäsenlehti:  viro.nyt
Aiheesta muualla
svyl.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Viro-yhdistysten liitto ry. (SVYL) on ystävyysseura, jonka tarkoituksena on edistää Suomen ja Viron suhteita. SVYL perustettiin vuonna 1991 nimellä Viro-yhdistysten liitto. (VYL). Se kasvoi yli 40:n paikallisosaston valtakunnalliseksi liitoksi 1990-luvun jälkipuoliskolla. Nykyään liittoon kuuluu 29 aktiivisesti toimivaa paikallista Viro-yhdistystä. SVYL kuuluu myös valtakunnalliseen Ystävyysseurojen liittoon.
SVYL edistää erityisesti Suomen ja Viron kulttuurisuhteita ja järjestää erilaisia tapahtumia, seminaareja ja matkoja Viroon. Liiton ansiomerkkiä Suomen ja Viron välisten suhteiden edistämisestä on jaettu vuodesta 2000 alkaen. Liitto kutsuu myös kunniajäseniä. Ensimmäiseksi kunniajäseneksi kutsuttiin vuonna 2012 liiton entinen pääsihteeri, vapaa kirjoittaja Kulle Raig.
Liiton puheenjohtajana on toiminut muun muassa Turun yliopiston professori Kalervo Hovi ja kääntäjä, Viron Suomen-instituutin johtaja Sanna Immanen ja kirjailija Harri Raitis.
Liiton toimisto sijaitsee Helsingin Suvilahdessa, osoitteessa Sörnäisten rantatie 22, 17. syyskuuta 2010 avatussa Eesti Maja -keskuksessa. Samoissa tiloissa toimivat muun muassa Tuglas-seura, Baltia-kirjasto, Viron Suomen-instituutti ja Enterprise Estonia.
Liiton lähimmät kumppanit Virossa ovat Viro-Suomi-seura, Tarton Suomi-seura, Pärnun Suomi-seura, Inkerinsuomalaisten liitto ja Tarton inkerinsuomalaisten seura, Viron parlamentin Suomi-ystävyysryhmä sekä Viron komitea.
viro.nyt-lehti

Suomen Viro-yhdistysten liitto julkaisee viro.nyt-kulttuurilehteä. Lehteä on julkaistu vuodesta 2001 lähtien, ja se ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Päätoimittajan tehtävässä toimii Viro-yhdistysten liiton toiminnanjohtaja ja tämän lisäksi toimituskuntaan kuuluvat lehden taittaja sekä lukuisat vapaaehtoiset avustajat.
Julkaisut

Estofiilis! Kirja Virosta ja sen ystävistä, Suomen Viro-yhdistysten liiton 20-vuotisjuhlan kunniaksi julkaistu teos. (toim. Sanna Immanen ja Terhi Pääskylä-Malmström, SVYL ja Virkku 2011, 343 s.)
Verkkopuoti

Suomen Viro-yhdistysten liitolla on myös verkkopuoti, joka on ainoana Suomessa erikoistunut virolaiseen kirjallisuuteen.
Jäsenyys

Suomen Viro-yhdistysten liittoon kuuluu 29 paikallista Viro-yhdistystä ympäri Suomen. Jokainen Viro-yhdistys ottaa vastaan uusia jäseniä. Jäsenetuna liiton jäsenyhdistysten jäsenet saavat muun muassa viro.nyt-kulttuurilehden kotiin neljä kertaa vuodessa sekä SVYL-jäsenkortin.
Rahoitus

Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin. Vuosina 2012–2024 ministeriö on myöntänyt Suomen Viro-yhdistysten liitolle yleisavustuksia valtakunnalliseen ystävyysseuratoimintaan seuraavasti:
| Avustus | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| OKM:n ystävyysseurojen yleisavustus | &&&&&&&&&&055000.&&&&0055 000 € | &&&&&&&&&&053000.&&&&0053 000 € | &&&&&&&&&&054500.&&&&0054 500 € | &&&&&&&&&&054500.&&&&0054 500 € | &&&&&&&&&&054500.&&&&0054 500 € | &&&&&&&&&&054500.&&&&0054 500 € | &&&&&&&&&&060000.&&&&0060 000 € | &&&&&&&&&&080500.&&&&0080 500 € | &&&&&&&&&&080500.&&&&0080 500 € | &&&&&&&&&&077600.&&&&0077 600 € | &&&&&&&&&&077600.&&&&0077 600 € | &&&&&&&&&&082000.&&&&0082 000 € | &&&&&&&&&&060000.&&&&0060 000 € |
Kunniajäsenet

Kulle Raig, v. 2012 lähtien
Puheenjohtajat

Pekka Lilja
Kalervo Hovi
Harri Raitis 2003–2012
Sanna Immanen 2013–2018
Grete Ahtola 2018–
Aiheesta muualla

Kotisivut
Suomen Viro-yhdistysten liitto ry:n Facebook-sivut
verkkopuoti.svyl.fi
Eesti Maja - Viro-keskuksen kotisivut
Tulikurkkukotinga

| Tulikurkkukotinga |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kotingat Cotingidae
Suku::  Viherkotingat Pipreola
Laji::  chlorolepidota
Kaksiosainen nimi
 Pipreola chlorolepidota  Swainson, 1837 
Katso myös
   Tulikurkkukotinga Wikispeciesissä   Tulikurkkukotinga Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tulikurkkukotinga (Pipreola chlorolepidota) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tulikurkkukotingaa tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi, mutta kanta on vähenemässä nopeasti elinympäristöjen tuhoutumisen takia.
Tuulen Voiman tuulivoimalaitokset

| Tuulen Voiman tuulivoimalaitokset |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Pori
Koordinaatit:  61°36′29″N, 21°30′58″E
Laajennettu:  2014 
Rakennuttaja:  Pohjantuulen Voima
Omistaja:  Tuulen Voima 
Tuulivoimapuisto
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Tuulivoimalat:  1 × Vestas V90 (2 MW)  1 × Winwind WWD−3−90 (3 MW) 
Kapasiteetti:  5 MW  
 fiTuulen Voiman tuulivoimalaitokset 
Tuulen Voiman tuulivoimalaitokset ovat Sakunnan Porissa Mäntyluodossa samalle omistajalle, Tuulen Voimalle, kuuluvat kaksi tuulivoimalaitosta. Niiden kapasiteetti on 5 megawattia.
Yleistä

Toinen tuulivoimalaitos sijaitsee Hilskansaarella. Saari sijaitsee Mäntyluodon ja Lampaluodon välissä Eteläselällä. Saaren kautta kulkee niiden välille pengerretty seututie 269 ja Tahkoluodon satamaan johtavan rautatie. Maantien ja rautatien väliin jää kaistale merta kapeiksi sisäveden omaisiksi vesialueiksi. Saarella sijaitsee tuulivoimaa esittelevä opastuskeskus ja lintutorni. Muuten saari on asumaton. Tuulivoimala sijaitsee keskellä saarta. Se on tanskalaisen Vestaksen valmistama Vestas V90, jonka napakorkeus on 75 metriä, tuuliturbiinin halkaisija 90 metriä ja kapasiteetti on 2 megawattia .
Toinen tuulivoimalaitos sijaitsee keskellä Tahkoluotoa. Se on suomalaisen Winwindin valmistama WWD-3-90-mallinen voimala, jonka tuuliturbiinin halkaisija on 90 metriä ja kapasiteetti on 3 megawattia.
Historiaa

Hilskansaaren lähelle pystytettiin vuonna 1999 kymmenen Reposaaren tuulipuistoon kuuluvaa tuulivoimalaa. Ensimmäinen Hilskansaaren tuulivoimala oli Winwindin valmistama WWD-1-64, jonka tuuliturbiinin halkaisija oli 64 metriä ja kapasiteetti 1,0 megawattia. Se romutettiin vuonna 2015. Sen tilalle rakennettiin vuonna 2014 uusi Vestaksen tuulivoimalaitos. Tämä voimalaitos rakennettiin keskelle saarta. Sitä ei pidä sekoittaa Tahkoluodon merituulipuistoon tai Tahkoluodon voimalaitokseen. Molempien voimaloiden omistajat, joista toisen omisti Pohjantuulen Voima , myivät liiketoimintonsa tammikuussa 2022 Virroilla toimivalle Tuulen Voimalle. Tuulen Voima Oy on Koillis-Satakunnan Sähkön tytäryhtiö.
Tampereen akateeminen sinfoniaorkesteri

Tampereen akateeminen sinfoniaorkesteri (TASO) on keväällä 2003 perustettu Tampereen ensimmäinen opiskelijasinfoniaorkesteri. TASO on esiintynyt kotikaupunkinsa lisäksi mm. Helsingissä, Turussa, Tallinnassa, Jyväskylässä ja Seinäjoella. Orkesteri järjestää vuosittain vähintään kaksi sinfoniaorkesterikonserttia, joiden lisäksi toimintaan kuuluvat mm. viihde- ja joulukonsertit, tilausesiintymiset ja juhlatanssiaiset. TASO esiintyy myös kamariorkesterina, ja orkesterin jäsenten perustamat kamarimusiikkiyhtyeet konsertoivat aktiivisesti.
Vuonna 2009 Tampereen yliopiston ylioppilaskunta myönsi orkesterille Vappulakki-palkinnon tunnustuksena monivuotisesta työstä opiskelijakulttuurin hyväksi. TASO on tehnyt yhteistyötä taiteilijoiden kanssa, joista mainittakoon pianisti Antti Siirala, sellisti Samuli Peltonen, viihdetaiteilija Simo Frangén ja näyttelijä Eila Roine.
Historia

Orkesteri syntyi jatkumona vuonna 1998 perustetulle jousiorkesteri TYVI:lle (Tampereen yliopiston viulistit), ja vuoteen 2008 asti orkesteri toimi nimellä Tampereen yliopiston sinfoniaorkesteri. Ensimmäisen konserttinsa nykyinen sinfoniaorkesteri TASO piti 7.5.2003 Tampereen yliopiston juhlasalissa.
Kapellimestari

TASOn perustamisesta lähtien orkesterin taiteellisena johtajana on toiminut kapellimestari Kimmo Tullila, jonka johdolla orkesteri on esittänyt useita orkesterikirjallisuuden suurteoksia. Tullila oli perustamassa TASOa vuonna 2003.
Aiheesta muualla

TASOn kotisivut
Suojärvenlakkari

| Suojärvenlakkari |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°47′43″N, 24°14′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  oja Suojärveen 
Järvinumero:  35.754.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  175,2 m  
Rantaviiva:  0,512 km  
Pinta-ala:  1,181 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSuojärvenlakkari 
Suojärvenlakkari  on Pirkanmaalla Orivedellä Siikanevan eteläpuolella sijaitseva lampi.
Maantietoa

Suojärvenlakkari kuuluu Siikanevan eteläpuolella sijaitsevaan järviylänköön. Lammen pinta-ala on 1,2 hehtaaria, ja se on 200 metriä pitkä sekä 50 metriä leveä. Suojärvenlakkarilla ei ole kartan mukaan saaria. Rantaviivan pituus on 500 metriä, ja rannat ovat paikoin soistunutta metsämaata. Lammen ranta on autio, eikä sinne tule tietä.
Vesistösuhteet

Suojärvenlakkari sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7). Se kuuluu Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75) ja sen sisällä tarkemmin Huikonjoen valuma-alueeseen (35.754). Lammen vedenpinnan korkeus on 175,2 metriä mpy. Lampeen on kaivettu kolme suo-ojaa, joista yksi on laskuoja Suojärveen.
Supertulivuori

Tunnetut supertulivuoret kartalla:
  Vulkaaninen räjähdysasteikko (VEI) 8
  Vulkaaninen räjähdysasteikko (VEI) 7
Supertulivuori on kalderaksi romahtanut tulivuori, joka purkautuu hyvin harvoin mutta äärimmäisen voimakkaasti, jopa VEI-indeksillä 8. Supertulivuorten kalderat ovat yleensä sulautuneet muuhun ympäristöön osaksi pinnanmuotoja, ja ne voivat olla tuhansien neliökilometrien laajuisia. Supertulivuoria esiintyy muun muassa Indonesiassa ja Yhdysvalloissa. Tunnetuimmat supertulivuoret ovat Toba, Yellowstone ja Long Valley.
Purkautuessaan supertulivuori päästää sisuksistaan ilmaan valtavan pilven, joka saa aikaan maailmanlaajuista tuhoa. Purkaus voisi aiheuttaa jopa ydintalven eli purkaustuotteet pimentäisivät auringon valoa laskien maapallon pintalämpötilaa. Lämpötilan lasku olisi noin neljä celsiusastetta.
Supertulivuoren käsite on tullut 2000-luvulla geologiseen ja vulkanologiseen käyttöön, ja se alkoi yleistyä selvästi BBC:n ja Discoveryn tuottaman Supertulivuori-televisioelokuvan jälkeen.
Määritelmä ja yleisyys

Supertulivuorella ei ole yksiselitteistä määritelmää, mutta yleensä sillä viitataan Yhdysvaltain geologian tutkimuskeskuksen mukaan tulivuoriin, jotka ovat jossain vaiheessa purkautuneet sellaisella voimakkuudella, että se olisi VEI-indeksin korkeimmassa eli kahdeksannessa luokassa. VEI-astekossa on monia määrettä, joista yleisin on purkausmateriaalin määrä. Tämä on mahdollista arvioida myös kymmeniä tuhansia vuosia sitten tapahtuneista purkauksista. VEI 8 -purkauksessa tulivuoresta leviää yli tuhat kuutiokilometriä purkausmateriaalia.
Supertulivuori on nimityksenä hieman harhaanjohtava, sillä supertulivuoretkin ovat historiansa aikana purkautuneet useasti paljon pienemmällä voimalla. Sen takia vulkanologi Erik Klemetin mukaan superpurkaus olisi kuvaavampi käsite. VEI 8 -luokan purkauksia ei ole tapahtunut ainuttakaan holoseenin aikana. Viimeisin tulivuori, joka purkautui niin suurella voimalla oli Toba 74 000 vuotta sitten.
Termin historia

Supertulivuori on tullut geologiseen nimistöön vasta 2000-luvulla, ja ensimmäisen kerran sanaa käytettiin muissa yhteyksissä. Ensimmäinen tunnettu viittaus on Helen Bridgemanin matkakirjasta, jossa kirjoittaja ei edes tarkoita sanalla purkausta. F. M. Byers käytti vuonna 1949 termiä supertulivuori ensimmäisen kerran geologisessa yhteydessä, mutta hän viittasi Oregonin Kolmen sisaren aiemmin muodostamaan hypoteettiseen Mount Multnomah -tulivuoreen.
Byersin jälkeen sanaa käytettiin 1900-luvun lopulla muutamia kertoja, mutta sana alkoi kiertää laajasti vasta 2000-luvulla. Toimittaja David Keys ehdotti vuonna 2000 julkaisemassaan kirjassa Catastrophe vuoden 535 maailmanlaajuisen kylmenemisen johtuneen tulivuorenpurkauksesta. Samana vuonna BBC:n Horizon-televisio-ohjelman jaksossa käsiteltiin supertulivuoria. Vuoden 2002 jälkeen sana alkoi jo olla yleisessä käytössä tiedotusvälineissä. Geologisessa yhteydessä se oli Bulletin of Volcanology -tiedejulkaisun avainsanana vuonna 2004 julkaistussa artikkelissa ”The size and frequency of the largest explosive eruptions on Earth”.
Termin käyttö oli yleistynyt jo 2000-luvun ensimmäisten vuosien aikana, mutta vuonna 2005 ilmestynyt dokudraaman Supertulivuori jälkeen sen käyttö alkoi yleistyä nopeasti. BBC:n tiedeohjelmat alkoivat vuonna 2003 tuottaa ohjelmaa. Noin 5,5 miljoonaa dollaria maksanut televisioelokuvaa oli tuottamassa myös muun muassa Discovery Channel ja NHK. Siinä kuvataan lähitulevaisuudessa tapahtumaa kataklysmiä, joka oli mallinettu 2,1 miljoonaa vuotta sitten purkautuneen Huckleberry Ridgen perusteella.
Geologinen tunnustus supertulivuorelle tuli vuonna 2008, kun Geochemical Societyn Elements-julkaisussa oli erikoisnumero, joka käsitteli supertulivuoria. Numeron kirjoittajissa oli monia arvostettuja vulkanologeja ja petrologeja.
Supertulivuoria

Supertulivuoria on erityyppisiä. Yellowstone on niin sanotulla kuumalla pisteellä sijaitseva tulivuori, missä magmaa nousee syvältä Maan sisältä. Sumatran Toba on puolestaan alityöntövyöhykkellä. Tulivuorityypistä huolimatta superpurkaukseen tarvitaan valtavasti magmaa sekä myös painetta, joka saa magman purkautumaan.
Supertulivuoria > Tunnetut VEI-8-luokan supertulivuoret

VEI-8-luokan supertulivuori purkaa ulos yli 1 000 km³ tuliperäistä materiaalia. Suurin tunnettu purkaus oli La Garita -kalderan synnyttänyt purkaus San Juan -vuorilla nykyisessä Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa noin 28 miljoonaa vuotta sitten.
Aira-kaldera, Kyūshū, Japani
Aso, Kyūshū, Japani
Campi Flegrei, Campania, Italia
Kikai-kaldera, Ryūkyū-saaret, Japani
Long Valley -kaldera, Kalifornia, Yhdysvallat
Taupojärvi, Pohjoissaari, Uusi-Seelanti
Tobajärvi, Sumatra, Indonesia (2 800 km³)
Valle Grande, New Mexico, Yhdysvallat
Yellowstonen kaldera, Wyoming, Yhdysvallat
La Garita -kaldera, Colorado, Yhdysvallat (yli 5 000 km³)
Supertulivuoria > Tunnetut VEI-8-luokan supertulivuoret > Yellowstone

Yellowstonen alueella on syntynyt valtavissa räjähdysmäisissä tulivuorenpurkauksissa kattilalaaksoja, kalderoita, 0,6–0,8 miljoonan vuoden välein.
2,1 miljoonaa vuotta sitten 2 450 km³ purkaustuotteita
1,3 miljoonaa vuotta sitten 280 km³ purkaustuotteita
0,63 miljoonaa vuotta sitten 1 000 km³ purkaustuotteita
Alueella on paljon kuumia lähteitä, kuplivia muta-altaita ja geysirejä sekä fumaroleja ynnä muita merkkejä tulivuoritoiminnasta.
Alueen suurin kaldera on 80 kilometriä pitkä ja 50 kilometriä leveä. Tälle alueelle tiedetään maan syvyyksistä nousevan uutta magmaa jatkuvasti ja on odotettavissa, että Yellowstonen suurkalderassa tapahtuu joskus purkaus.
Supertulivuoria > Tunnetut VEI-8-luokan supertulivuoret > Long Valley

Long Valleyn kaldera on 25 kilometriä pitkä ja 15 kilometriä leveä. Se sijaitsee Sierra Nevadalta itään, Mammoth Mountainin lähellä. Alueella on tapahtunut 600–1 350 purkausta. 3,6 miljoonaa vuotta sitten tapahtui valtava basalttinen ja andesiittinen laavapurkaus, joka levisi 2 000 km² alalle. Kaldera syntyi räjähdyspurkauksessa, joka levitti tuhkaa 600 km³.
Aiheesta muualla

The timebomb under Yellowstone: Experts warn of 90,000 immediate deaths and a 'nuclear winter' across the US if supervolcano erupts (englanniksi) (dailymail.co.uk)
Volcano Types (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (cet.edu)
Holocene Volcano List (englanniksi) (si.edu)
Yellowstonen kalderan poikkileikkaus. Sula magma alinna punaisella.
Long Valley -kalderan poikkileikkaus. Sula magma alinna punaisella.
Tuhkasorsa

| Tuhkasorsa |
| --- | --- |
 Koiras
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Stictonetta
Laji::  naevosa
Kaksiosainen nimi
 Stictonetta naevosa 
Katso myös
   Tuhkasorsa Wikispeciesissä   Tuhkasorsa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tuhkasorsa (Stictonetta naevosa) on sorsalintu, joka on sukunsa ainoa elossa oleva laji.
Ulkonäkö

Tuhkasorsa on tumman ruskeanharmaa lintu jonka höyhenpeite on pilkullinen. Linnun pää on iso. Nokka on kapea. Koiraan nokka muuttuu soidinkaudella punaiseksi.
Levinneisyys

Tuhkasorsia elää Australian kosteikoissa.
Naaras.