stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mörö

Mörö voi tarkoittaa:
Arvo Mörö (1914–1980), kaukopartiomies, Mannerheim-ristin ritari ja linja-autoliikennöitsijä
Kimmo Mörö (s. 1963), jalkapalloilija
Mari Mörö (s. 1963), kirjailija, kolumnisti ja pakinoitsija
Oskari Mörö (s. 1993), aitajuoksija
Seija Mörö (1949–2008), kampaaja ja henkirikoksen uhri
A. Mörö Oy, oululainen Arvo Mörön perustama linja-autoyritys
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mörö”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Veijo Raunio

Veijo Kalervo Raunio (17. helmikuuta 1929 Kemin maalaiskunta – 25. joulukuuta 2022 Tammisaari) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Raunion vanhemmat olivat kirkkoherra Antti Raunio ja Elsa Irene Nummi. Hän avioitui 1955 sairaanhoitaja Pirkko Anneli  Pietarisen kanssa. Raunio tuli ylioppilaaksi Turun lyseosta 1948 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1957, laboratoriotutkimuksen erikoislääkärin pätevyyden hän sai 1961. Raunio oli Oulun yliopiston kliinisen mikrobiologian ja immunologian professori 1973–1976, Kansanterveyslaitoksen apulaisjohtaja 1976–1982 ja johtaja (professorin arvolla) 1982–1991.
Aiheesta muualla

Veijo Raunion muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Mörsky

Mörsky tarkoittaa seuraavia
mörskyt, sienisuku
Jorma Mörsky (1935–2018), tekniikantutkija, professori
Juuso Mörsky (s. 1989), jääkiekkoilija
Mika Mörsky (s. 1991), jääkiekkoilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mörsky”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vanhempi roomalainen rautakausi

Vanhempi roomalainen rautakausi, jota tutkimuskirjallisuudessa kutsutaan myös rautakauden B-periodiksi, on Keski-Euroopan ja Pohjoismaiden esihistoriaan liittyvä ajanjakso, joka vallitsi noin vuosina 1–150/200 jaa. Rooman valtakunta on tällöin työntänyt rajansa Reinille ja Tonavalle saakka. Voimakkaat roomalaisvaikutteet ulottuvat pohjoismaihin asti.
Vanhempi roomalainen rautakausi Suomessa

Esinelöydöt keskittyvät Uudellemaalle, Varsinais-Suomeen, Kokemäenjoen suuseudulle ja Etelä-Pohjanmaalle. Näillä alueilla hautoihin laitettiin metalliesineitä. Asutusta oli muuallakin rannikkoseuduilla sekä sisämaassa. Järvi-Suomen alueella eli niin sanottua Luukonsaaren keramiikkaa valmistavaa metsästäjä-kalastajaväestöä. Rannikkoseuduillakin harjoitettiin pyyntielinkeinoja, mutta myös maanviljelystä ja karjanhoidosta on selkeitä viitteitä.
Uudellamaalla ja Kokemäenjoen suulla esiintyy niin sanottuja tarhakalmistoja, jotka viittaavat yhteyksiin nykyisen Viron ja Pohjois-Latvian alueiden kanssa.
Varsinais-Suomessa, Piikkiöstä Laitilaan ulottuvalla alueella, esiintyy monenlaisia hautamuotoja, joiden vastineet löytyvät Itä-Ruotsista. Professori Unto Salon vuonna 1968 esittämän tulkinnan mukaan alueelle oli saapunut germaanisia miesjoukkoja, jotka hankkivat turkiksia Veikseljoen kauppareittiä ("meripihkatie") varten. Haudoissa on paljon aseita, mikä Salon tulkinnan mukaan viittaa tulokkaiden sotaisiin ihanteisiin ja turkisten hankintaan verottamalla. Laitilan Sonkkilan kalmistosta tunnetaan roomalainen viinikauha sekä kullan ja hopean sekoitusta oleva sormus. Veikselin kauppareitin kukoistus päättyy markomannisotaan keisareiden Marcus Aurelius ja Commodus valtakausilla, mikä ehkä selittää Suomessa todetun niukkalöytöisen vaiheen vanhemman ja nuoremman roomalaisen rautakauden taitteessa.
Etelä-Pohjanmaalla on röykkiöhautoja tältä ajalta.
Kuuluisia vanhemman roomalaisen rautakauden löytöpaikkoja:
Porvoon Pikkulinnanmäki
Karjaan Kroggårdsmalmen
Piikkiön Koskenhaka
Turun (ent. Maaria) Kärsämäki ja Saramäki
Laitilan Sonkkila, Untamala ja Savemäki
Nakkilan Penttala
Kirjallisuutta

Salo, Unto: Die frührömische Eisenzeit in Finnland. Suomen Muinaismuistoyhdistyksen Aikakauskirja 1968.
Urheiluopisto Kisakeskus

| Urheiluopisto Kisakeskus |
| --- | --- |

Sijainti:  Pohja, Raasepori
Tyyppi:  urheiluopisto
Perustettu:  1958
Perustaja:  Työväen Urheiluliitto
Omistaja:  Kisakeskussäätiö
Toimitusjohtaja:  Kenneth Itäinen
Aiheesta muualla
Sivusto
Urheiluopisto Kisakeskus on vuonna 1958 perustettu Raaseporin Pohjan Kullaanniemessä sijaitseva urheiluopisto.
Historia

Työväen Urheiluliiton omistama Pajulahden urheiluopisto säätiöitiin 1952, minkä myötä Pajulahti irtautui TUL:n suorasta vaikutuspiiristä. TUL sai paikan puuttumisen perusteella valtiolta 54 miljoonaa markkaa Helsinkiin suunnitellun urheilu- ja toimitalon rakentamiseen. TUL luopui urheilutalon rakentamisesta ja ryhtyi ajamaan kurssikeskushanketta. Sopiva tontti löyty Pohjan kunnasta, Kullaanjärven rannalta. Kisakeskuksen päärakennuksen suunnitteli arkkitehti Osmo Sipari ja peruskivi muurattiin 19. joulukuuta 1957. Kisakeskuksen toiminta käynnistyi jo rakennusvaiheessa kesällä 1958.
Maaliskuussa 2024 paikallislehti Länsi-Uusimaa uutisoi, että Urheiluopisto Kisakeskus on hakeutunut konkurssiin.
Nikolai Fjodorov

Nikolai Fjodorov (2018)
Nikolai Vasiljevitš Fjodorov (tšuvassiksi Николай Васильевич Фёдоров, ven. Николай Васильевич Фёдоров, s. 9. toukokuuta 1958 Tšedino, Tšuvassien ASNT, Neuvostoliitto) on Venäjän federaatioon kuuluvan Tšuvassian tasavallan presidentti. Kansallisuudeltaan hän on tšuvassi.
Fjodorov oli Venäjän oikeusministeri 14. heinäkuuta 1991 – 24. maaliskuuta 1993. Tšuvassian presidentiksi hänet valittiin 21. tammikuuta 1994. Fjodorov oli markkinareformin kannattaja ja hänet valittiin uudelleen presidentiksi vuosina 1998 ja 2001. Hän riitaantui Venäjän presidentin Boris Jeltsinin kanssa vuonna 1995, lupaamalla tšuvassialaisille palvelusmiehille, että he saavat palvella erillään Venäjän joukoista Tšetšeniassa.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: ei ole | Tšuvassian presidentti 21. tammikuuta 1994– | Seuraaja: ei valittu |
Uushegeliläisyys

Uushegeliläisyys on nimitys G. W. F. Hegelin innoittamalle filosofiselle ajattelulle, joka heräsi uudelleen henkiin Euroopassa ja Yhdysvalloissa 1800-luvun loppupuolella ja 1900-luvun alussa. Uushegeliläisyys vaikutti merkittävimmin brittiläisenä idealismina.
Hegeliläisyys Hegelin jälkeen

Vaikka Hegel kuoli vuonna 1831, hänen filosofiansa jäi elämään hegeliläisyytenä. Poliittisen ajattelun suhteen hegeliläiset jakaantuivat jo ennen Hegelin kuolemaa vanha- ja nuorhegeliläisiin. Marxismi syntyi jälkimmäisestä ryhmästä.
Myöhempää hegeliläisyyttä eli ns. uushegeliläisyyttä kuvaavat mm. dialektisen menetelmän käyttö, hegeliläinen absoluuttinen idealismi (erityisesti kulttuurin ja historian metafyysinen tulkinta), abstraktin totalitaarisen valtion puolustaminen sekä hengentieteiden (Geisteswissenschaften) painottaminen luonnontieteiden ohella. Sitä esiintyi erityisesti Englannissa, Yhdysvalloissa, Ranskassa, Hollannissa, Italiassa, Venäjällä ja Pohjoismaissa.
Hegeliläisyys Hegelin jälkeen > Brittiläinen idealismi

Englanninkielisessä maailmassa Hegelin vaikutus näkyi pian erityisesti uskonnonfilosofiassa. Osittain Hegelin inspiroimassa brittiläisessä idealismissa vaikuttivat muun muassa Thomas Hill Green, William Wallace, F. H. Bradley ja Edward Caird. Se suuntautui ennen kaikkea poliittiseen filosofiaan.
Hegeliläisyys Hegelin jälkeen > Uushegeliläisyys Yhdysvalloissa

Brittiläisen idealismin vaikutus ulottui myös Yhdysvaltoihin. Hegeliläinen ajattelu oli voimissaan erityisesti St. Louisissa Missourissa, jossa vaikutti mm. William Torrey Harris.
1900-luvun lopussa politiikan tutkija Francis Fukuyama popularisoi Hegelin ajatuksia suurta huomiota herättäneessä teoksessaan Historian loppu ja viimeinen ihminen.
Hegeliläisyys Hegelin jälkeen > Uushegeliläisyys Saksassa

Saksassa uushegeliläisyys (neohegelianismus) vaikutti 1900-luvun alussa, osittain saaden alkunsa uuskantilaisesta liikkestä. Richard Kroner kirjoitti saksalaisen idealismin historian hegeliläisestä näkökulmasta. Se oli yksi uushegeliläisen liikkeen johtavia teoksia.
Merkittäviä uushegeliläisiä

| --- | --- |
 Julius Binder  G. J. P. J. Bolland  Bernard Bosanquet  Francis Herbert Bradley  Edward Caird  John Caird  Benedetto Croce  Gerhard Dulckeit  Hans Freyer  Giovanni Gentile  Hermann Glockner:  Thomas Hill Green  Theodor Haering  William Torrey Harris  Richard Kroner  Karl Larenz  Theodor Litt  John McTaggart Ellis McTaggart  Josiah Royce  Bertrand Russell, alkuvaiheessa  William Wallace  Balthus Wigersma
Käännös suomeksi
Vermuntilan jäähalli

| Vermuntilan jäähalli> Rakennuksen tiedot |
| --- | --- |
Sijainti:  Rauma
Avattu:  1995
Suljettu:  2013
Omistaja:  Rauman kaupunki
Kenttä:  jää
Käyttäjät
 VT-HT 
Katsojakapasiteetti
 600 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Vermuntilan jäähalli oli vuonna 1995 rakennettu jäähalli, joka sijaitsi Vermuntilassa Raumalla. Halli suljettiin vuonna 2013. Jäähallia käyttänyt VT-HT pelasi kotiottelunsa siellä. Vuonna 2024 halli toimi autokorjaamon varastona.
Aiheesta muualla

Halli Vermuntilan Tempo. Arkistoitu 14.11.2011. Viitattu 6.7.2011.
Namu

| Namu |
| --- | --- |
 Namu satelliittikuvassa
Maantiede
Muut nimet:  Nam̧o
Merialue:  Tyynimeri
Saaria yht.:  54
Suurin saari:  Namu
Muita saaria:  Majkin, Loen, Mae
Pinta-ala:  6,27 km²
Valtio
Valtio:  Marshallinsaaret
Väestö
Väkiluku:  780 (2011)
Namu on atolli Marshallinsaarilla Tyynellämerellä. Se koostuu 54 saaresta. Namu sijaitsee Ralikin saariketjussa ja on yksi Marshallinsaarten lainsäädännöllisistä alueista. Namun asukasluku oli 780 vuonna 2011.
Nikolai Gavrilik

Nikolai ”Mikko” Gavrilik (8. toukokuuta 1887 – 13. syyskuuta 1936) oli suomalainen yleisurheilija. Gavrilik edusti urallaan Viipurin Reipasta.
Suomen-mestaruuskisoissa Gavrilik saavutti kultaa moukarinheitossa vuonna 1910, hopeaa kahden käden kiekonheitossa vuonna 1907 ja pronssia kahden käden kuulassa vuonna 1907. Hän heitti moukarissa Suomen ennätyksen 30,39 metriä 6. heinäkuuta 1907 Helsingissä.
Valtteri Koskela

| Valtteri Koskela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. lokakuuta 2002 (ikä 21) Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Vallu
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura:  Jukurit
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  4
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2020–
Aik. seurat:  JYP (SML) KeuPa HT (Mestis) HIFK (SML) IPK (Mestis)
Valtteri Koskela (s. 20. lokakuuta 2002 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureissa.
Ura > Seuraura

Koskela on JYPin kasvatti. Hän toimi kaudella 2017–2018 seuran C-nuorten varakapteenina. Koskela oli C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa tehokkain puolustaja tehoilla 3+12=15. Kesäkuussa 2019 hän teki JYPin kanssa kolmivuotisen juniorisopimuksen.
Kaudella 2020–2021 Koskela oli seitsemällä osumallaan JYPin U20-junioreiden eniten maaleja tehnyt puolustaja Ville Ottavaisen kanssa. Hän debytoi kauden aikana myös seuran SM-liigajoukkueessa, jossa Koskela pelasi tulokaskautensa aikana kaikkiaan 33 runkosarjaottelua tehopistein 1+7=8. Hänet nostettiin liigajoukkueeseen ensimmäisen kerran 27. joulukuuta 2020 pelattuun vierasotteluun Oulun Kärppiä vastaan, kun JYPin puolustuksesta oli sivussa Roni Allén ja Joni Jurmo. Koskela merkittiin JYPin seitsemänneksi puolustajaksi. Hän sai ottelussa jääaikaa 3.58 minuuttia ja Koskela keräsi teholukeman –1. Liigauransa avausmaalin hän teki kuudennessa ottelussaan 20. tammikuuta 2021 Porin Ässiä vastaan. Esa Saksinen valitsi Koskelan ottelun Alumnien tähtien ykköstähdeksi.
Lokakuussa 2021 Koskela teki JYPin kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen kevääseen 2025 saakka. Hän pelasi kaudella 2021–2022 loukkaantumisen vuoksi kuitenkin vain seitsemän ottelua seuran U20-joukkueessa ja kahdeksan ottelua lainalla Mestis-joukkue KeuPa HT:ssä. Koskela ei pelannut kauden aikana otteluakaan SM-liigassa. Kauden 2022–2023 hän pelasi pääasiassa lainalla KeuPassa, jossa Koskela pelasi 45 runkosarjaottelua tehopistein 4+13=17 ja kaksi playoff-ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi myös yhden Suomen Cupin ottelun. Koskela pelasi osan kaudestaan myös JYPin U20-joukkueessa, mutta hän ei pelannut otteluakaan SM-liigassa.
Syyskuussa 2023 JYP lainasi Koskelan toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin. Tapaninpäivänä JYP vuokrasi hänet SM-liigajoukkue Helsingin IFK:hon paikkaamaan joukkueen puolustajavajetta. Koskela pelasi siellä kolme ottelua. Tammikuussa 2024 hän palasi toistaiseksi voimassa olevalla lainasopimuksella IPK:hon, jossa hän pelasi kauden loppuun. Koskela äänestettiin Mestiksen toiseen tähdistökentälliseen. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden.
Kaudeksi 2024–2025 Koskela siirtyi yhdessä veljensä Santerin kanssa kaksivuotisilla sopimuksilla Mikkelin Jukureihin. Joukkuetta siirtyi myös valmentamaan Valtterille JYPistä ja IPK:sta tuttu Marko Tuomainen.
Ura > Maajoukkueura

Koskela pelasi alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019. Yhteensä hän on pelannut 20 poikien maaottelua.
Muuta

Koskelan kaksoisveli Santeri pelaa hyökkääjänä Valtterin joukkuetoverina Jukureissa.
Twilightning

| Twilightning |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1998–2009
Tyylilaji:  power metal,   melodinen hard rock
Kotipaikka:  Imatra, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Heikki Pöyhiä, laulu   Tommi Sartanen, kitara   Ville Wallenius, kitara   Jussi Kainulainen, basso   Mikko Naukkarinen, koskettimet   Juha Leskinen, rummut  
Levy-yhtiö:  Spinefarm  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Twilightning oli vuosina 1998–2009 toiminut imatralainen metalliyhtye, jonka tyyli vaihtelee ensimmäisen levyn power metalista myöhempien julkaisujen melodiseen hard rockiin.
Historia

Twilightning julkaisi ensimmäisen demonsa Change of Scepter vuonna 1999 kokoonpanolla Tommi Sartanen (laulu, kitara), Ville Wallenius (kitara), Jussi Kainulainen (basso), Mikko Naukkarinen (kosketinsoittimet) ja Juha Leskinen (rummut). Tätä seurasivat Affection Seeker vuonna 2000 ja Return to Innocence vuonna 2001, joista jälkimmäisellä kuultiin myös uutta laulajaa Heikki Pöyhiää. Viimeiseltä demolta päätyi kaksi kappaletta myös debyyttialbumi Delirium Veilille, joka julkaistiin vuonna 2003 Spinefarmin kautta.
Toisen, enemmän hard rock -vaikutteisen albuminsa Plague-House Puppet Show’n Twilightning julkaisi vuonna 2004. Tammikuussa 2006 ilmestyi minialbumi Bedlam, joka jäi kosketinsoittaja Naukkarisen viimeiseksi yhtyeessä. Twilightningin kolmas albumi Swinelords julkaistiin maaliskuussa 2007.
Yhtye ilmoitti toimintansa lopettamisesta heinäkuussa 2009.
Kokoonpano

Heikki Pöyhiä – laulu (2001–2009)
Tommi Sartanen – kitara (1998–2009)
Ville Wallenius – kitara (1998–2009)
Jussi Kainulainen – basso (1998–2009)
Mikko Naukkarinen – koskettimet (1999–2006)
Juha Leskinen – rummut (1998–2009)
Julkaisut

| --- | --- |
 Albumit Delirium Veil (2003,  Spinefarm Records)  Plague-House Puppet Show (2004,  Spinefarm Records)  Swinelords (2007,  Spinefarm Records) Minialbumit Bedlam (2006,  Spinefarm Records) Singlet Into Treason (2004,  Spinefarm Records):  Demot Change of the Scepter (1999)  Can't Fight Time – 5.24   Diamonds of Mankind – 5.37   Divina Intium – 1.38   Dragonslayer's Rhyme – 6.15   We Will Rise Again – 4.38   Affection Seeker (2000)  Soaring High – 5.24   Affection Seeker – 4.44   Bad Lasting – 4.46   Fireheart – 5.14   Return to Innocence (2001)  Affection Seeker – 4.40   Jester Realm – 5.30   Return to Innocence – 6.13
Aiheesta muualla

Twilightningin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Twilightning levy-yhtiö Spinefarmin sivustolla (englanniksi)
Twilightning Meteli.netissä
Twilightning Discogsissa. (englanniksi)
Twilightning Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Twilightning
| --- | --- |
Studioalbumit:   Delirium Veil  Plague-House Puppet Show  Swinelords 
Minialbumit:   Bedlam
Utopia. Paranoia. Perversions!

| Utopia>  Paranoia. Perversions! Scorngrain |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kevät 2009 Soundwaste Studio, Joensuu
 Julkaistu: 9. syyskuuta 2010
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 39.28
 Levy-yhtiö: Sonic Supernova
Scorngrainin muut julkaisut
| 0,05% 2006 | Utopia. Paranoia. Perversions! 2010 |   |
Utopia.Paranoia.Perversions! on Scorngrainin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 9. syyskuuta 2010. Albumia jaettiin ensin musiikkilehti Miasman kylkiäisenä, ja se julkaistiin digitaalisessa formaatissa lokakuussa.
Kappaleet

Satan's My Co-pilot – 3.33
Utopia.Paranoia.Perversions! – 3.28
Bloodrush – 5.36
Age of Discust – 4.35
Cat o' Nine Tails – 2.47
Dead Man's March – 5.19
Once in a Knifetime – 2.49
Cure Equals Suffering – 5.22
Fade and Vanish – 5.59
Kokoonpano > Yhtye

SinKone – laulu
Dr. Mike – kitara, musiikkiohjelmointi
Herman – bassokitara
-E- – rummut, musiikkiohjelmointi
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Niilo Sevänen – laulu
Infection – laulu
Spellgoth – laulu
HV – musiikkiohjelmointi, laulu
Kokoonpano > Tuotanto

Rane Paananen – miksaaja
Anssi Törrönen – grafiikka
Arvostelut

Imperiumi.net:
Kaaoszine.fi: 10/10
Aiheesta muualla

Utopia. Paranoia. Perversions! Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Utopia. Paranoia. Perversions! Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Valuuttamarkkinat

Valuuttamarkkinat ovat tilanteita, joissa valuuttaa vaihdetaan toiseen. Tällöin on sovittava niiden keskinäinen vaihtokurssi. 
Valuuttamarkkinat poikkeavat muista markkinoista siinä, että niillä vaihdettavat rahasummat ovat hyvin suuria. Nämä rahasummat ovat lisäksi nopeassa kasvussa. Keskimääräinen päivittäisen kaupan määrä kansainvälisillä valuuttamarkkinoilla oli vuonna 2019 yli 6,6 biljoonaa dollaria. Rahamarkkinat ovat myös likvidit. Rahaa voidaan siirtää valuutasta toiseen kirjaimellisesti sekunnissa.
Edellä mainittujen ominaisuuksien vuoksi kansainvälisten valuuttamarkkinoiden katsotaan olevan lähellä ideaalisia täydellisen kilpailun markkinoita.
Valtiot voivat eri tavoin vääristää valuuttansa arvoa. Tätä nimitetään valuuttavääristelyksi. Oman valuutan arvon alentaminen on usein maalle edullista, sillä se tekee maan vientituotteet entistä kilpailukykyisimmiksi. Yhdysvaltojen vuonna 2015 hyväksymä tullilaki määrittelee, että valuuttavääristely on kyseessä, kun
Kyse on Yhdysvaltain ”merkittävästä kauppakumppanista”, jonka kanssa käytävän kahdenvälisen kaupan arvo on ainakin 55 miljardia dollaria.
Kyseisellä kauppakumppanilla on Yhdysvaltain kaupasta ”huomattava” eli ainakin 20 miljardin dollarin ylijäämä.
Kauppakumppani ylläpitää kansainvälisessä kaupassaan ”merkittävää” vaihtotaseen ylijäämää, joka on yli kolme prosenttia maan vuotuisen bruttokansantuotteen arvosta.
Kauppakumppani vaikuttaa ”jatkuvalla ja yksipuolisella tavalla” valuuttamarkkinoihin ostamalla ulkomaisia valuuttoja enemmän kuin kahden prosentin bkt-osuutta vastaavalla summalla.
Suurimmat valuuttakaupan toimijat

| Sija | Toimija | Markkinaosuus |
| --- | --- | --- |
| 1 |  JPMorgan Chase | 10,78 % |
| 2 |  UBS | 8,13 % |
| 3 |  XTX Markets | 7,58 % |
| 4 |  Deutsche Bank | 7,38 % |
| 5 |  Citigroup | 5,50 % |
| 6 |  HSBC | 5,33 % |
| 7 |  Jump Trading | 5,23 % |
| 8 |  Goldman Sachs | 4,62 % |
| 9 |  State Street Corporation | 4,61 % |
| 10 |  Bank of America Merrill Lynch | 4,50 % |
Vaihdetut valuutat arvon mukaan

| Sija | Valuutta | ISO 4217  -koodi | Valuutta symboli | Osuus päivittäisestä määrästä, huhtikuu 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Yhdysvaltain dollari | USD | US$ | 88,5 % |
| 2 | Euro | EUR | € | 30,5 % |
| 3 | Japanin jeni | JPY | ¥ / 円 | 16,7 % |
| 4 | Englannin punta | GBP | £ | 12,9 % |
| 5 | Renminbi | CNY | ¥ / 元 | 7,0 % |
| 6 | Australian dollari | AUD | A$ | 6,4 % |
| 7 | Kanadan dollari | CAD | C$ | 6,2 % |
| 8 | Sveitsin frangi | CHF | CHF | 5,2 % |
| 9 | Hongkongin dollari | HKD | HK$ | 2,6 % |
| 10 | Singaporen dollari | SGD | S$ | 2,4 % |
| 11 | Ruotsin kruunu | SEK | kr | 2,2 % |
| 12 | Etelä-Korean won | KRW | ₩ / 원 | 1,9 % |
| 13 | Norjan kruunu | NOK | kr | 1,7 % |
| 14 | Uuden-Seelannin dollari | NZD | NZ$ | 1,7 % |
| 15 | Intian rupia | INR | ₹ | 1,6 % |
| 16 | Meksikon peso | MXN | $ | 1,5 % |
| 17 | Uusi Taiwanin dollari | TWD | NT$ | 1,1 % |
| 18 | Etelä-Afrikan randi | ZAR | R | 1,0 % |
| 19 | Brasilian real | BRL | R$ | 0,9 % |
| 20 | Tanskan kruunu | DKK | kr | 0,7 % |
| 21 | Puolan zloty | PLN | zł | 0,7 % |
| 22 | Thai baht | THB | ฿ | 0,4 % |
| 23 | Uusi Israelin sekeli | ILS | ₪ | 0,4 % |
| 24 | Indonesian rupiah | IDR | Rp | 0,4 % |
| 25 | Tšekin koruna | CZK | Kč | 0,4 % |
| 26 | Yhdistyneiden arabiemiirikuntien dirhami | AED | د,إ | 0,4% |
| 27 | Turkin liira | TRY | ₺ | 0,4 % |
| 28 | Unkarin forintti | HUF | Ft | 0,3 % |
| 29 | Chilen peso | CLP | CLP$ | 0,3 % |
| 30 | Saudi-Arabian rial | SAR | ﷼ | 0,2% |
| 31 | Filippiinien peso | PHP | ₱ | 0,2 % |
| 32 | Malesian ringgit | MYR | RM | 0,2 % |
| 33 | Kolumbian peso | COP | COL$ | 0,2 % |
| 34 | Venäjän rupla | RUB | ₽ | 0,2 % |
| 35 | Romanian leu | RON | L | 0,1 % |
|  | Muut |  |  | 2,5 % |
|  | Yhteensä |  |  | 200,0 % |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valuuttamarkkinat Wikimedia Commonsissa
Vern Bullough

Vern Leroy Bullough (24. heinäkuuta 1928 – 21. kesäkuuta 2006) oli yhdysvaltalainen historiantutkija ja seksologi. Hän oli Buffalossa sijaitsevan New Yorkin osavaltionyliopiston (SUNY) emeritusprofessori, Kalifornian osavaltionyliopiston merkittävä professori, Society for the Scientific Study of Sex -järjestön entinen puheenjohtaja, SUNY:n entinen luonnon- ja yhteiskuntatieteiden dekaani sekä American Association for the History of Nursing -järjestön perustajajäsen. Bullough oli myös kirjailija, sekulaarihumanistijohtaja, Rationalist Internationalin kunniajäsen ja entinen IHEU:n puheenjohtaja.
Bullough syntyi Salt Lake Cityssä Utahin osavaltiossa vuonna 1928 ja suoritti kandidaatintutkinnon Utahin yliopistossa vuonna 1951. Hän suoritti maisterintutkinnon Chicagon yliopistossa vuonna 1951 ja tohtorintutkinnon vuonna 1954.
Bullough oli osallisena lähes 50 kirjan kirjoittamisessa ja julkaisi yli sata vertaisarvioitua tieteellistä artikkelia sekä runsaasti kansantajuisia artikkeleita. Bullough’n asiantuntija-alueisiin kuuluivat seksologia, historia, kansanterveys, sosiaalipolitiikka, syntyvyyden säännöstely ja väestöpolitiikka. Hän luennoi useimmissa Yhdysvaltain osavaltioissa sekä noin 20 eri maassa, muiden muassa Kiinassa, Venäjällä, Kreikassa, Egyptissä ja Ghanassa. Bullough sai muun muassa Alfred Kinsey -palkinnon ansioistaan seksitutkimuksessa.
Vuonna 1992 Bullough sai Kansainvälisen humanistiliiton (IHEU) Distinguished Humanist Service Awardin. Hän toimi yhtenä IHEU:n puheenjohtajista vuosina 1995−1996.
Bullough'n perheeseen kuului vaimo Gwen Brewer (Kalifornian yliopiston emeritusprofessori) ja neljä lasta.
Aiheesta muualla

Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Julkaisuja (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
http://www.closertotruth.com/participants/vbullough/ (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Woo, Elaine. Vern Bullough, 77; Prolific Author Was Scholar of Sex History. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pearce, Jeremy. Vern Leroy Bullough, 77, Noted Medical Historian, Dies. New York Times (englanniksi)