stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ride the Lightning
Kappaleiden taustaa > The Call of Ktulu

Kappaleen sävellyksestä vastasivat pääasiassa yhtyeen basisti Cliff Burton sekä yhtyeestä tuolloin jo eronnut kitaristi Dave Mustaine, muut säveltäjät ovat rumpali Lars Ulrich ja laulaja-kitaristi James Hetfield.
Kappale alkaa akustisen kitaran riffillä, joka jatkuu puolitoista minuuttia, minkä jälkeen sähkökitarat soittavat alkua mukailevaa riffiä. Noin kolmen minuutin kohdalla alkaa kitarasoolo. Kuuden minuutin kohdalla rummut alkavat lyödä kitarariffejä mukaillen. Bassolla on kappaleessa hyvin tärkeä osa ja se onkin bassovetoinen.
Lopussa kappale muuttuu vielä melodiseksi. Yhtye työsti kappaletta useita kuukausia. ”The Call of Ktulu” oli ensimmäinen Ride the Lightningin kappale, jota soitettiin livenä, mutta sen muoto oli tuolloin jammailevampi ja vapaammin sovitettu kuin albumin versiolla. Kokonaisuudessaan kappale soitettiin San Franciscon sinfoniaorkesterin kanssa ja kappale on mukana S&M-tupla-CD:llä sekä DVD:llä. Kappaletta harvemmin kuulee livenä, mutta mm. Big Four -kiertueella kappale kuultiin useita kertoja.
Kappaleen työnimenä oli alun perin ”When Hell Freezes Over”, mutta kappale vaihtoi sittemmin nimeä, kenties Cliff Burtonin Lovecraft-innostuksen saattelemana.
Kappaleet

Kaikki sanat James Hetfield, paitsi "Creeping Death" Hetfield ja Kirk Hammett.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Fight Fire with Fire | Hetfield, Lars Ulrich, Cliff Burton | 4.45 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Ride the Lightning | Hetfield, Ulrich, Burton, Dave Mustaine | 6.36 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | For Whom the Bell Tolls | Hetfield, Ulrich, Burton | 5.09 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Fade to Black | Hetfield, Ulrich, Burton, Hammett | 6.57 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Trapped Under Ice | Hetfield, Ulrich, Hammett | 4.04 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Escape | Hetfield, Ulrich, Hammett | 4.23 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Creeping Death | Hetfield, Ulrich, Burton, Hammett | 6.36 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | The Call of Ktulu (Instrumentaali)  | Hetfield, Ulrich, Burton, Mustaine | 8.53 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 47.23 |  |  |  |  |  |  |
| Digitaalisen uusintapainoksen bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | For Whom the Bell Tolls (Livenä Seattlessa 1989)  | 5.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Creeping Death (Livenä Seattlessa 1989)  | 8.12 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 61.12 |  |  |  |  |  |  |  |
Saavutukset > RIAA:n sertifikaatit

| RIAA:n sertifikaatti | Myöntämispäivä  |
| --- | --- |
Kultaa: 5. marraskuuta 1987
Platinaa: 16. toukokuuta 1989
Tuplaplatinaa: 1. huhtikuuta 1992
Triplaplatinaa: 5. kesäkuuta 1995
Nelinkertaista platinaa: 3. marraskuuta 1997
Viisinkertaista platinaa: 9. kesäkuuta 2003
Muusikot

James Hetfield – rytmikitara, laulu
Lars Ulrich – rummut
Cliff Burton – basso, taustalaulu
Kirk Hammett – soolokitara
Singlet

Fade to Black (1984)
For Whom the Bell Tolls
Creeping Death (1984)
Aiheesta muualla

Ride the Lightning Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Ride the Lightning Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Metallica |
| --- | --- |
 Lars Ulrich  James Hetfield  Kirk Hammett  Robert Trujillo   Entiset jäsenet: Dave Mustaine  Ron McGovney  Cliff Burton  Jason Newsted 
Studioalbumit:  Kill ’Em All  Ride the Lightning  Master of Puppets  ...And Justice for All  Metallica  Load  ReLoad  Garage Inc.  St. Anger  Death Magnetic  Hardwired...to Self-Destruct  72 Seasons 
Livealbumit:  Live Shit: Binge & Purge  S&M  Orgullo, Pasión y Gloria: Tres Noches en la Ciudad de México  The Big 4 Live from Sofia, Bulgaria 
EP:t:  Garage Days Re-Revisited  Some Kind of Monster  Beyond Magnetic 
Videot:  Cliff ’em All  Cunning Stunts  The Videos: 1989–2004  Metallica: Some Kind of Monster  Quebec Magnetic 
Muuta:  diskografia  demot  kappaleet  konsertit Suomessa 
  Luokat
Orvo Saarikivi

| Orvo Saarikivi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1905 Sortavala
Kuollut: 25. elokuuta 1970 (65 vuotta) Helsinki
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Orvo Kullervo Saarikivi (vuoteen 1905 Gröhn; 22. huhtikuuta 1905 Sortavala – 25. elokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja. Parhaimmillaan Saarikivi oli komediaohjaajana.
Ura

Saarikivi tähtäsi teatteriuralle ja opiskeli Helsingin konservatorion oopperaluokalla ja kävi myös keskikoulun. Hän aloitti uransa järjestäjä-näyttelijänä Helsingin Kansanteatterissa 1932, toimi Suomi-Filmissä järjestäjänä 1935 ja oli Suomi-Filmin ohjaajana 1937–40 sekä Suomen Filmiteollisuudessa 1940–1946, minkä jälkeen hän toimi Suomi-Filmin lyhytelokuvaosaston johtajana aina kuolemaansa asti. Pitkien näytelmäelokuvien ohjaamista hän pääsi kokeilemaan Maria Jotunin Miehen kylkiluun toisena ohjaajana vuonna 1936. Vuonna 1941 hän siirtyi kilpailevan yhtiön Suomen Filmiteollisuuden ohjaajaksi. Kaikkiaan hän ohjasi 19 pitkää näytelmäelokuvaa. Saarikiven kahdestoista ja viimeinen ohjaus SF:lle oli Särkelä itte. Hän sanoi kyllästyneensä kuuntelemaan puhetta rahasta, kun olisi pitänyt puhua taiteesta. Vuonna 1947 Saarikivi siirtyi takaisin Suomi-Filmiin ja hän teki sinne yhden pitkän ohjauksen, Hormoonit valloillaan (1948) ja muuten myi "tilaustöitä metreittäin kiinteään hintaan". Hänen johdollaan lyhytelokuvaosastolla valmistui 1946–1969 parisen tuhatta elokuvaa.
Tunnetuimpia Saarikiven ohjauksia ovat neljä Suomisen perhe -elokuvaa eli ns. Suomisen Olli -sarja sekä elokuvat Anu ja Mikko, Anna Liisa ja Särkelä itte. Orvo Saarikiven kasvattipoika Martti Saarikivi näytteli Suomisen Olli -elokuvissa ja toimi myöhemmin niin ikään elokuvaohjaajana.
Perhe

Saarikiven vanhemmat olivat kansanedustajat Santeri Saarikivi ja Lyydi Saarikivi (o.s. Pennanen) ja puoliso vuodesta 1936 näyttelijä Aino Lohikoski. Taidehistorioitsija ja Ateneumin taidemuseon johtaja Sakari Saarikivi ja insinööri Paavo Saarikivi olivat hänen veljiään.
Sakari Saarikivi

Eero Sakari Saarikivi (19. maaliskuuta 1911 Joensuu – 15. syyskuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen taidehistorioitsija ja Ateneumin taidemuseon intendentti.
Nuoruudessaan Saarikivi opiskeli kuvataidetta, erityisesti grafiikkaa Jose-ryhmän jäsenenä ja toimi mainospiirtäjänä. Hän tuli kuitenkin tunnetuksi taidehistorian, ennen muuta modernismin taiteen tutkijana ja popularisoijana. Hän väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1957 Helsingin yliopistossa tutkielmalla Hugo Simberg: Elämä ja tuotanto. Akateemisen tutkimuksen ohella Saarikivi käänsi suomeksi taidetta käsittelevää kirjallisuutta monista eurooppalaisista kielistä ja osallistui usein julkiseen taidetta koskevaan keskusteluun.
Saarikiven myöhemmät tutkimukset käsittelivät muun muassa Tyko Sallisen ja Hannes Autereen taidetta. Saarikivi toimi 1960-luvulla lyhyen aikaa Jyväskylän yliopiston taidehistorian professorina, mutta siirtyi sittemmin Helsinkiin johtamaan Ateneumia.
Saarikivi toimi vuonna 1961 järjestetyn ensimmäisen Ars-näyttelyn komissaarina.lähde?
Sakari Saarikiven vanhemmat olivat kansanedustajat Santeri Saarikivi ja Lyydi Saarikivi. Hänen veljiään olivat insinööri Paavo Saarikivi ja elokuvaohjaaja Orvo Saarikivi.lähde?
Teoksia

Hugo Simberg: Elämä ja tuotanto. WSOY. Porvoo 1948.
Suuret taiteilijat: Kuvataiteen mestarien elämäkertoja. WSOY, Porvoo 1948.
Sallinen: Suomen modernin maalaustaiteen tienraivaaja. Otava, Helsinki 1960.
Aikamme maalaustaide: Impressionismista informalismiin. WSOY, Porvoo 1961.
Taidehistorian ääriviivat. WSOY, Porvoo 1976.
Hannes Autere: Suomalaisen puunveiston mestari. Otava, Helsinki 1988.
Damon Williams

| Damon Williams |
| --- | --- |
 Damon Williams
Henkilötiedot
Koko nimi:  Damon Kion Williams
Syntynyt: 12. joulukuuta 1973 (ikä 50) Seattle, Washington, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Lempinimi:  D-Will
Pituus:  201 cm
Paino:  100 kg
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1996–1998:  CSU Pueblo Thunderwolves
Seurajoukkueet
1998–1999 1999–2001 2001–2002 2002–2003 2003–2004 2004–2005 2005 2005–2006 2006–2007 2007–2008 2008–2009 2009–2016 2016–2017 2017–2018:  Dakota Wizards Pyrbasket Albacomp Bignami Castelmaggiore Robur Osimo Air Avellino Soles de Mexicali Pallacanestro Biella Pallalcesto Udine Tampereen Pyrintö KTP-Basket Tampereen Pyrintö Kobrat Tampereen Pyrintö II
Valmennusura
2013–2015 2018–2019 2019–2020 2019–:  Tampereen Pyrintö II (apuv.) Pyrintö Akatemia (apuv.) Pyrintö Akatemia Tampereen Pyrintö (apuv.)
Damon Kion Williams (s. 12. joulukuuta 1973 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Pelaajana hän voitti pitkään edustamassaan Tampereen Pyrinnössä muun muassa kolme Suomen mestaruutta ja jokaisena mestaruusvuonna SM-finaalien parhaan pelaajan palkinnon. Baltian liigassa Williamsin edustama Pyrintö sijoittui neljänneksi vuonna 2014. Williams edusti urallaan Korisliigassa myös kahta muuta joukkuetta ja pelasi lisäksi Yhdysvalloissa yliopistossa ja piensarjassa, Unkarissa ja Italiassa.
Williams lukeutuu parhaimpiin Suomessa pelanneisiin ulkomaalaispelaajiin. Hän on Pyrinnön seurahistorian tilastokärki useissa kategorioissa, muun muassa tehdyissä pisteissä. Korisliigan kaikkien aikojen tilastoissa hän on muun muassa eniten levypalloja ottanut pelaaja niin runkosarjassa kuin pudotuspeleissä ja eniten tripla–tuplia tehnyt pelaaja. Pyrintö on jäädyttänyt Williamsin pelinumeron 32.
Pelaajaura > Yliopistokentiltä Suomeen ja Unkariin

Williams syntyi Seattlessa 12. joulukuuta 1973. Williamsin kasvatti yksinhuoltajaäiti. Hänen isänsä oli ammattilaiskoripalloilija joka lähentyi poikansa kanssa vasta tämän aikuisiällä. Williams pelasi yliopistokoripalloa Southern Colorado -yliopistossa, NCAA:n kolmannessa divisioonassa vuosina 1996–1998. Tämän jälkeen hän siirtyi kauden 1998–1999 ajaksi IBA-liigassa pelanneeseen Dakota Wizardsiin.
Kaudeksi 1999–2000 Williams siirtyi Eurooppaan, suomalaiseen Pyrbasketiin. Pyrbasketin valmentaja Jarmo Laitisen mukaan ensimmäistä kertaa Euroopassa pelannut Williams oli hyökkäyspäässä alusta alkaen erinomainen, mutta hänen sopeutumisensa eurooppalaiseen puolustamiseen arvelutti, ja hänen koeaikaansa jatkettiin. Williams pelasi Pyrbasketissa lopulta kahden kauden ajan. Kaudella 1999–2000 Pyrbasket sijoittui runkosarjassa kuudenneksi. Williams teki runkosarjassa 29,7 pistettä ottelua kohden ja voitti sarjan korikuninkuuden. Pudotuspeleissä Pyrintö kuitenkin hävisi ensimmäiselle vastustajalleen Namika Lahdelle, joka voitti lopulta Suomen mestaruuden. Seuraavalla kaudella Pyrbasket voitti runkosarjan korierolla Espoon Honkaan, ja Williams voitti toisen korikuninkuutensa 27,6 pisteen keskiarvolla. Suomen cupissa Pyrbasket selviytyi loppuotteluun, jossa se hävisi Namika Lahdelle pistein 96–75. Pudotuspeleissä Pyrbasket voitti ensin BC Nokian otteluvoitoin 3–2 ja välierässä Vilpas Vikingsin samoin otteluvoitoin 3–2. Loppuottelusarjassa Espoon Honka voitti Pyrbasketin voitoin 0–3. Pyrbasket saavutti ensimmäisen SM-mitalinsa 20 vuoteen, ja Williams valittiin kauden lopuksi vuoden ulkomaalaisvahvistukseksi.
Kaudeksi 2001–2002 Williams siirtyi unkarilaiseen Albacompiin. Hän oli kauden päätteeksi maan pääsarjan toiseksi paras pisteidentekijä.
Pelaajaura > Kaudet Italiassa

Unkarin-vuotensa jälkeen Williams siirtyi Italian toiseksi korkeimmalle sarjatasolle LegADueen, jossa hän pelasi kaksi kautta, ensimmäisen Bignami Castelmaggioressa ja toisen Robur Osimossa. Castelmaggiore selviytyi pudotuspeleihin, joissa Williams pelasi yhdeksässä ottelussa 23,9 pisteen keskiarvolla.
Kaudeksi 2004–2005 Williams solmi sopimuksen Serie A -seura Air Avellinon kanssa. Avellino sijoittui kyseisellä kaudella 12:nneksi 18 joukkueen sarjassa jääden pudotuspelien ulkopuolelle. Kesällä 2005 hän kävi pelaamassa Meksikossa. Seuraavaksi kaudeksi Williams vaihtoi seuraa Pallacanestro Biellaan. Biella oli runkosarjan kahdeksas ja selviytyi pudotuspeleihin, joiden ensimmäisellä kierrokselle se hävisi lopulta hopeaa saavuttaneelle Climamio Bolognalle voitoin 1–3. Kolmannen Serie A -kautensa Williams pelasi Snaidero Cucine Udinessa, joka sijoittui runkosarjassa 12:nneksi eikä selvinnyt pudotuspeleihin.
Williamsin Italian-vuosien menetyksen arvoa korostaa, että hänen pelivuosinaan Serie A oli monelta kantilta poikkeuksellisen vetovoimainen sarja. Williams oli muun muassa kaudella 2005–2006 Seire A:n pistetilaston neljäs.
Pelaajaura > Viimeiset pelivuodet

Elokuussa 2016 42-vuotias Williams siirtyi hyvän ystävänsä Damion Dantzlerin valmentamaan lapualaiseen Kobriin. Pyrinnön seuraikonin ja pelillisesti merkittävän tekijän sopuisa siirtyminen edellisvuosien heikoimpiin pääsarjajoukkueisiin lukeutuneeseen Kobriin herätti mediahuomiota.
Kaudeksi 2017–2018 Williams palasi Tampereelle, missä hän pelasi Pyrinnön reservijoukkueessa toiseksi ylimmällä sarjatasolla. Hän pelasi M1DA-kauden runkosarjassa 11,5 pisteen, 10,7 pisteen ja 5,4 korisyötön keskiarvoilla. Korkeimmillaan Williams nappasi yksittäisessä ottelussa 16 levypalloa ja heitti helmikuussa kauden selkeästi korkeimman pistelukemansa (35). Pyrintö II sijoittui runkosarjassa kuudenneksi ja hävisi puolivälierissä ToPolle 3–1-otteluvoitoin. Williamsin viimeiseksi otteluksi valtakunnallisissa sarjoissa jäi Pyynikin palloiluhallissa 16. maaliskuuta 2018 pelattu ToPo-puolivälieräottelu.
Ura valmentajana

Williams toimi Pyrintö II:n apuvalmentajana M1DA:ssa jo pelaaja-aikanaan vuosina 2013–2015. Kaudella 2018–2019 hän aloitti Pyrinnön talent-valmentajana, B-poikajoukkueen valmentajana ja miesten reservijoukkue Pyrintö Akatemian apuvalmentajana. Alkuvuodesta 2019 Williamsin ilmoitettiin nousevan kaudella 2019–2020 Pyrintö Akatemian päävalmentajaksi. Hän työskenteli kyseisellä, koronaviruspandemian keskeyttämällä, kaudella myös Pyrinnön miesten edustusjoukkueen valmennusryhmässä ja jatkoi apuvalmentajana myös kaudella 2020–2021.
Vaikutus

Williams on jo pelkästään tilastojen valossa yksi Suomen pääsarjakoripallon historian menestyneimmistä ja merkityksellisimmistä ulkomaalaispelaajista. Keskusteluissa kaikkien aikojen parhaista ulkomaalaispelaajista Williams ja Larry Pounds ovat sijoittuneet tyypillisesti korkeimmalle. Williamsin on nostanut vertailun kärkisijalle muun muassa valmentaja Jukka Toijala.
Pyrintö jäädytti Williamsin pelipaidan 15. joulukuuta 2018. Hän on Pyrinnön ensimmäinen ja ainoa pelipaitansa kattoon saanut ulkomaalaissyntyinen henkilö.  Muista kunnioitetuista pelaajista poiketen Williamsin pelinumero 32 on ainoa, jonka Pyrintö on poistanut käytöstä. Williamsille myönnettiin joulukuussa 2019 Suomen Koripalloliiton hopeinen ansiomerkki: Aamulehden mukaan Williams oli vuosikymmeniin ensimmäinen ulkomaalainen ko. tunnustuksen saanut henkilö.
Yksityiselämä

Välillä keskusteltiin, olisiko Williamsin pelaaminen Suomen maajoukkueessa ollut mahdollista kansalaisuusasioiden kuntoon saattamisen jälkeen. Williams halusi pelata maajoukkueessa, ja hän haki Suomen kansalaisuutta ensimmäisen kerran vuonna 2004 mutta ei läpäissyt kielikoetta. Italian-vuosinaan Williams harjoitteli Suomessa ja palasi pelaamaan maahan, koska halusi olla lähempänä perhettään. Syksyllä 2015 Korisliigan herrasmiessopimuksen muututtua pysyvällä oleskeluluvalla Suomessa asunut Williams luettiin ns. kotimaiseksi pelaajaksi.
Williams on asunut Suomessa vuodesta 1999, ja hän avioitui suomalaisen Evan kanssa Las Vegasissa vuonna 2003. Pariskunta oli tavannut tamperelaisessa ravintolassa syyskuussa 1999 Williamsin oltua Suomessa kolme viikkoa. Heillä on kolme lasta, Kion-poika ja Kenisha- ja Kianna-nimiset tyttäret. Kion ja Kenisha ovat pelanneet koripalloa aikuisten pääsarjatasolla.
Saavutukset > Henkilökohtaiset saavutukset

Korisliigan vuoden ulkomaalaisvahvistus 2001 ja 2011
Korisliigan SM-finaalien paras pelaaja 2010, 2011 ja 2014
SM-sarjan korikuninkuus 2000, 2001 ja 2008
Unkarin pääsarjan 2. paras pisteidentekijä 2002
Italian A1-sarjan 4. paras pisteidentekijä 2006
7× Korisliigan kuukauden pelaaja: tammikuu 2000, joulukuu 2007, marraskuu 2008, maaliskuu 2010, tammikuu 2011, maaliskuu 2011 ja lokakuu 2012
Pyrintö on jäädyttänyt Williamsin pelinumeron 32
Saavutukset > Joukkuesaavutukset

Suomen mestaruus 2010, 2011 ja 2014
SM-hopeaa 2001 ja 2016
SM-pronssia 2009
Suomen cup-mestaruus 2013
Suomen cup -hopeaa 2000, 2009 ja 2011
Baltian liigan neljäs sija 2014
Aiheesta muualla

Damon Williams basketball profile eurobasket.com (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Marcus Grant A.J. Moye | Korisliigan vuoden ulkomaalaisvahvistus 2000–2001 2010–2011 | Seuraaja: Lonnie Cooper Jeb Ivey |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Vesa Mäkäläinen Jeb Ivey | Korisliigan SM-finaalien paras pelaaja 2009–2010 ja 2010–2011 2013–2014 | Seuraaja: Jeb Ivey Teemu Rannikko |
Kristian Antila

| Kristian Antila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. tammikuuta 1980 Vammala
Kuollut: 4. marraskuuta 2024 (44 vuotta)
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  192 cm
Paino:  94 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1998–2005
Seurat:  Ilves (SML)   DEG Metro Stars (DEL)   Ässät (SML)   Hamilton Bulldogs (AHL)   Wichita Thunder (CHL)   AIK (Swe-2)   Columbus Cottonmouths (ECHL)   Luleå HF (SEL)
NHL-varaus:  113. varaus, 1998 Edmonton Oilers
Kristian Antila (10. tammikuuta 1980 Vammala – 4. marraskuuta 2024) oli suomalainen jääkiekkomaalivahti. Hän edusti SM-liigassa Ilvestä ja Ässiä. Hänet varattiin NHL:ään Edmonton Oilersiin vuonna 1998, mutta ei kuitenkaan pelannut urallaan yhtään NHL-ottelua. Hän pelasi Pohjois-Amerikassa AHL- CHL- ja ECHL-farmiliigoissa. Antila pelasi viimeisen kautensa Ruotsin pääsarjassa Luulajassa vuonna 2005, kunnes joutui lopettamaan uransa nivusvaivojen vuoksi. Pelaajauransa jälkeen hän työskenteli juniorivalmentajana HIFK:ssa ja Kiekko-Espoossa. Antila kuoli 4. marraskuuta 2024 44-vuotiaana.
Demokraattinen sosialismi

Demokraattinen sosialismi on ideologia, joka korostaa kansanvaltaan perustuvaa valtiojärjestystä sosialistisen talouspolitiikan rinnalla.
Jotkut pitävät termiä sosiaalidemokratian synonyyminä. Jotkut demokraattiset sosialistit ilmoittavat vastustavansa sosiaalidemokratiaa, koska se perustuu kapitalistiseen tuotantomuotoon.
Määritelmä

Demokraattiselle sosialismille on annettu hyvin erilaisia määritelmiä. Jotkut kutsuvat demokraattiseksi sosialismiksi kaikkea pyrkimystä luoda sosialismia ilman vallankumousta. Tässäkin ongelmaksi jää sosialismin määritelmä: jotkut määrittelevät sen siten, että se on yhteensopivaa kapitalismin kanssa (vertaa hyvinvointivaltio sekä Joseph Schumpeterin Capitalism, Socialism and Democracy (1941), jonka mukaan monissa liberaaleissa kapitalistisissa valtioissa oli kehitystä kohti demokraattista sosialismia).
Toisaalta demokraattiseksi sosialismiksi on kutsuttu myös uudistettua neuvostomallia; esimerkiksi Mihail Gorbatšov sanoi perestroikaa tavaksi rakentaa ”uusi, humaani ja demokraattinen sosialismi”.
Demokraattista sosialismia kannattavia puolueita ja poliitikkoja

Merkittäviä puolueita, jotka ilmoittavat kannattavansa tätä ideologiaa, ovat Venezuelan yhdistynyt sosialistinen puolue, Britannian Työväenpuolue, Espanjan Podemos ja Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue. Suomalaisista puolueista ideologiaa kannattaa Vasemmistoliitto. Yhdysvalloissa aatetta kannattaa Bernie Sanders, joka on pitkään ollut sitoutumaton, mutta liittyi vuonna 2015 Yhdysvaltain demokraattiseen puolueeseen osallistuakseen vuoden 2016 presidentinvaaleihin. Sanders on sittemmin ottanut osaa vuoden 2020 presidentinvaaleja edeltäneeseen demokraattien esivaaliin.
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen jotkin entiset kommunistipuolueet ovat brändänneet itsensä uudelleen ”demokraattisiksi sosialisteiksi”. Esimerkiksi Berliinin muurin murruttua vuonna 1989 Itä-Saksaa hallinnut Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolue (SED) luopui marxismi-leninismistä ja otti nimekseen Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolue – Demokraattisen sosialismin puolue (SED-PDS). Seuraavana vuonna nimi lyhennettiin muotoon Demokraattisen sosialismin puolue (PDS). Puolueen nykyinen seuraaja on nimeltään Vasemmisto (Die Linke).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Demokraattinen sosialismi Wikimedia Commonsissa
To Hell and Back

| To Hell and Back Sinergy |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammi–helmikuu 2000, Astia Studios, Lappeenranta
 Julkaistu: 8. elokuuta 2000
 Formaatti: CD, MCD
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 41.40
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  29. (28/2000)
Sinergyn muut julkaisut
| Beware the Heavens 1999 | To Hell and Back 2000 | Suicide by My Side 2002 |
To Hell and Back on power metal -yhtye Sinergyn toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000 levymerkillä Nuclear Blast.
Kappaleet

The Bitch Is Back – 4.06 (säv. Alexi Laiho)
Midnight Madness – 4.14 (säv. Laiho, Kimberly Goss, Marco Hietala)
Lead Us to War – 4.13 (säv. Laiho, Goss, Hietala, Roope Latvala)
Laid to Rest – 5.41 (säv. Goss)
Gallowmere – 5.45 (säv. Laiho)
Return to the Fourth World – 4.09 (säv. Laiho, Hietala)
Last Escape – 4.33 (säv. Latvala)
Wake Up In Hell – 6.57 (säv. Laiho, Goss, Tonmi Lillman)
Hanging On the Telephone – 2.03 (Blondie -cover)
Kappaleet > Japanin bonuskappale

Invincible – 4.10
Kappaleet > Korean painoksen bonuskappaleet

Venomous Vixens – 3.15
The Warrior Princess – 4.51
Razor Blade Salvation – 4.58
Kokoonpano

Kimberly Goss – laulu, kosketinsoittimet, layout
Alexi Laiho – kitara, laulu (kappaleella 7)
Roope Latvala – kitara
Marco Hietala - basso, laulu (kappaleilla 3 ja 7)
Tommi Lillman – rummut, kansikuva, layout
Kokoonpano > Muut tekijät

Anssi Kippo – äänittäjä
Mikko Karmila – miksaaja
Mika Jussila – masteroija
Dirk Gohr – kansikuva, layout
Ari Nakari – valokuvat
Jochen Maass – valokuvat
Arvostelut

Sputnik Music:
The Metal Observer: 6.5/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Albumi To Hell and Back Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
To Hell and Back discogs.com -sivustolla
Sinergy
| --- | --- |
Studioalbumit:   Beware the Heavens  To Hell and Back  Suicide by My Side
Pentti Lähde

| Pentti Lähde> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Pentti Kullervo Lähde
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1917 Turku
Kuollut: 26. joulukuuta 1981 (64 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä, teatterinjohtaja, teatteriohjaaja
Pentti Kullervo Lähde (30. huhtikuuta 1917 Turku – 26. joulukuuta 1981) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja teatteriohjaaja.
Ura

Pentti Lähteen vanhemmat olivat toimittaja Ernst Vilhelm Lähde ja Lahja Maria Hurme. Lähde aloitti taiteellisen uransa iltanäyttelijänä Turun Työväen Teatterissa 1941–1945 ja jatkoi Nummenmäen Työväen Näyttämön ohjaajana 1945–1949. Sitä seurasivat pitkät rupeamat Työväen Näyttämöiden Liiton ohjaajana 1949–1963 ja Riihimäen teatterin johtajana 1963–1973. Uransa viimeisessä vaiheessa vuodesta 1973 alkaen Lähde toimi Seinäjoen kaupunginteatterin johtajana.
Lähde näytteli uransa alussa muun muassa kappaleessa Sysmäläinen. Uran edetessä hän keskittyi ohjaamiseen. Lähde ohjasi näytelmät Justiina, Lapualaisooppera, Niskavuoren Heta, Papin perhe, Punainen viiva, Suutarin tyttäret, Täällä Pohjantähden alla I, Täällä Pohjantähden alla II, Varsovan ghetto ja useita muita.
Teatteriuransa ohella Lähde näytteli pieniä sivuosia muutamissa suomalaisissa elokuvissa (Kolmas laukaus (1959), Täällä Pohjantähden alla (1968), Matti ja Mathilda (televisioelokuva, 1975)).