stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
David Rundblad
Ura > Seuraura > Yksisuuntainen jatkosopimus Coyotesiin ja kauppaaminen Chicago Blackhawksiin

Heinäkuussa 2013 Rundblad teki Phoenix Coyotesin kanssa kaksivuotisen ja yksisuuntaisen jatkosopimuksen. Hän pelasi alkukaudella pienessä roolissa 12 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen, kunnes helmikuussa 2014 seura lähetti Rundbladin peliajan perässä farmijoukkue Portland Piratesiin. NHL:n siirtotakarajalla maaliskuussa Coyotes kauppasi hänet ja puolustaja Mathieu Brisebois'n Chicago Blackhawksiin vaihdossa saman vuoden varaustilaisuuden toisen kierroksen vuoroon. Rundblad liittyi heti Blackhawksin NHL-vahvuuteen ja hän pelasi loppukaudella viisi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Kauden 2014–2015 Rundblad pelasi kokonaan Blackhawksin NHL-joukkueen vahvuudessa, jossa hän pelasi 49 runkosarjaottelua tehopistein 3+14=17 ja viisi pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Rundblad jäi pudotuspeleissä pieneen rooliin. Hän pelasi kahdessa Stanley Cup-finaaliottelussa, mutta kesken ottelusarjan Rundblad ja Kyle Cumiskey putosivat kuitenkin kokoonpanosta Trevor van Riemsdykin ja Kimmo Timosen noustua sinne takaisin. Hän voitti kauden päätteeksi Stanley Cup-mestaruuden.
Kesäkuussa 2015 Rundblad teki Chicago Blackhawksin kanssa kaksivuotisen ja yksisuuntaisen jatkosopimuksen, joka tuo hänelle 1,05 miljoonaa dollaria kaudessa. Rundblad pelasi alkukaudella 2015–2016 varsin pienessä roolissa yhdeksän ottelua, kunnes joulukuussa seura asetti hänet siirtolistalle. Koska mikään toinen NHL-seura ei napannut Rundbladia vuorokauden kuluessa, hänet lähetettiin AHL-joukkue Rockford IceHogsin vahvuuteen. Ennen ensimmäistäkään siellä pelattua ottelua tammikuussa 2016 Blackhawks kuitenkin lainasi Rundbladin loppukauden kattavalla sopimuksella Sveitsin National League A:n ZSC Lionsiin, jonne hänet halusi päävalmentaja Marc Crawford. Rundblad pelasi siellä 11 runkosarjaottelua tehden yli piste per peli-tahdilla tehot 2+13=15 sekä neljä pudotuspeliottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi myös kaksi Sveitsin Cupin ottelua tehopistein 1+1=2. Turnaus päättyi ZSC:n voittoon. NLA-kautensa päätyttyä Rundblad palasi maaliskuussa IceHogsin AHL-joukkueeseen. Hän pelasi siellä kymmenen ottelua, kunnes huhtikuussa Rundblad nostettiin Blackhawksin NHL-vahvuuteen. Hän pelasi siellä yhdeksän runkosarja- ja kolme pudotuspeliottelua.
Ura > Seuraura > NHL-sopimuksen purku ja paluu Sveitsiin

Heinäkuussa 2016 Chicago Blackhawks asetti Rundbladin ehdottomalle siirtolistalle purkaakseen hänen sopimuksensa. Seuran GM Stan Bowmanin mukaan aloite purkuun tuli Rundbladilta. Syyskuussa hän palasi kauden 2016–2017 kattavalla sopimuksella NLA-joukkue ZSC Lionsiin. Rundblad oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 6+21=27, joilla hän sijoittui liigan puolustajien pistepörssissä kymmenenneksi.
Ura > Seuraura > KHL-vuodet 2017–2022

Kaudeksi 2017–2018 Rundblad siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella KHL-seura SKA Pietariin. Hänen kautensa osoittautui kuitenkin vaikeaksi ja hän teki 39 runkosarjaottelussa vain tehot 2+9=11. Pudotuspeleissä Rundblad sai tililleen vain kaksi ottelua. Hän teki huhtikuussa 2018 kuitenkin kaksivuotisen jatkosopimuksen SKA:n kanssa. Kaudella 2018–2019 Rundblad valittiin 31. joulukuuta 2018 KHL:n viikon puolustajaksi.
Kesken kauden 2019–2020, KHL:n siirtotakarajalla joulukuussa 2019 SKA Pietari kauppasi Rundbladin HK Sotšiin rahallista korvausta vastaan. Tammikuussa 2020 hän teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuussa 2022 Rundblad jätti Sotšin ja poistui Venäjältä ruotsalaisen Norran-lehdelle antamansa haastattelun mukaan suomalaisdiplomaatin avustuksella.
Ura > Seuraura > Siirtyminen Kärppiin

Kaudeksi 2022–2023 Rundblad siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Oulun Kärppiin. Hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 6+20=26.
Ura > Seuraura > Paluu Ruotsiin

Rundblad palasi kaudeksi 2023–2024 kotimaahansa ja hän siirtyi kaksivuotisella sopimuksella SHL:n (ent. Elitserien) nousijajoukkue MoDo Hockeyn riveihin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rundblad alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 |  Rundblad alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 |  Rundblad alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2010 |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten jääkiekko
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Slovakia 2011 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2009 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Kanada 2010 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Kultaa | Hodonín 2007 | jääkiekko |  |
Rundblad edusti Ruotsia MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Rundblad on pelannut 25 A-maaottelua tehopistein 1+5=6. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä vain 19-vuotiaana LG Hockey Gamesissa 29. huhtikuuta 2010 Tukholman Globenissa Tšekkiä vastaan. Rundblad merkittiin Ruotsin kakkospuolustajapariin Victor Hedmanin viereen. Ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan A-maajoukkuemaalinsa hän teki 14. huhtikuuta 2010 harjoitusottelussa Sveitsiä vastaan.
Rundblad pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Ruotsin varakapteenina. Vuoden 2009 turnaus päättyi hopeaan ja vuoden 2010 turnaus pronssiin. Rundblad pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008.
Rundblad pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2007, jolloin hän voitti kultaa. Yhteensä Rundblad on pelannut 30 nuorten ja 26 poikien maaottelua.
Muuta

Rundbladin isoveli Peter on pelannut puolustajana Ruotsin alemmissa sarjoissa. Veljesten isä on naimisissa Skellefteå AIK:n SHL-joukkueen lääkäri Karin Granbergin kanssa. Joukkueessa pelaa puolustajana Karinin poika Petter Granberg, joka on pelannut urallaan 45 NHL-ottelua ja voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2013. Rundblad pelasi velipuolensa joukkuetoverina Skellefteåssa.
Ida Wolden Bache

| Ida Wolden Bache |
| --- | --- |
 Bache vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. helmikuuta 1973 (ikä 51)
Ammatti:  ekonomisti Norjan keskuspankin pääjohtaja (2022–)
Muut tiedot
Koulutus: Oslon yliopisto London School of Economics
Ida Wolden Bache (s. 26. helmikuuta 1973) on norjalainen ekonomisti, joka on toiminut maaliskuusta 2022 lähtien Norjan keskuspankin pääjohtajana. Hän on opiskellut London School of Economics -yliopistossa ja väitellyt tohtoriksi Oslon yliopistossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ida Wolden Bache Wikimedia Commonsissa
Dwight Gayle

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Dwight Devon Boyd Gayle
Syntymäaika: 17. lokakuuta 1989
Syntymäpaikka: Walthamstow, Englanti
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 175 cm
Seura
Seura: Newcastle United
Pelinumero: 12
Junioriseurat
: Arsenal
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2011 | Stansted | 42 | (40) |
| 2011–2013 | Dagenham & Redbridge | 18 | (7) |
| 2011–2012 | → Bishop’s Stortford | 42 | (29) |
| 2012–2013 | → Peterborough United | 9 | (7) |
| 2013 | Peterborough United | 20 | (6) |
| 2013–2016 | Crystal Palace | 64 | (15) |
| 2016– | Newcastle United | 98 | (34) |
| 2018–2019 | → West Bromwich Albion | 39 | (23) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. maaliskuuta 2021.
Dwight Devon Boyd Gayle (s. 17. lokakuuta 1989 Walthamstow) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigassa pelaavaa Newcastle Unitedia. Oikeajalkainen Gayle on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Nuorena Arsenal FC:n akatemiassa pelannut ja sieltä erotettu Gayle aloitti uransa vuonna 2009 Stanstedin riveissä. Hän pelasi alasarjajoukkueessa vuoteen 2011 asti. Vuonna 2011 Gayle siirtyi Englannin kakkosliigassa pelanneeseen Dagenham & Redbridgeen, jota hän edusti vuosina 2011–2013 vain 18 kertaa. Noissa otteluissa syntyi seitsemän maalia. Pääosan ajastaan Dagenham & Redbridgen riveissä Gayle vietti lainalla muissa seuroissa. Vuodet 2011–2012 hän edusti Bishop's Stortfordia, jossa hän teki 42 pelissä 29 maalia, ja vuodet 2012–2013 Englannin mestaruussarjassa pelannutta Peterborough Unitedia, jossa yhdeksässä pelissä syntyi seitsemän osumaa.
Nuo maalit vakuuttivat Peterboroughin seurajohdon, ja Gayle siirtyikin pysyvästi seuraan tammikuussa 2013. Puolen vuoden aikana Gayle teki Peterboroughille Mestaruussarjassa 20 pelissä kuusi osumaa. Heinäkuussa 2013 Gayle siirtyi Valioliigaan nousseeseen Crystal Palaceen, jossa hän teki pääsarjadebyyttinsä elokuussa 2013 Tottenhamia vastaan. Ensimmäinen maali syntyi niin ikään elokuussa 2013 Sunderlandia vastaan. Ensimmäisellä Valioliiga-kaudellaan Gayle teki seitsemän osumaa. Kaudella 2014–2015 hän onnistui maalinteossa 25 pelissä viisi kertaa ja kaudella 2015–2016 16 ottelussa kolme kertaa.
Kesällä 2016 Gayle siirtyi Newcastle Unitediin. Kaudella 2016–2017 hän pelasi mestaruussarjassa 32 ottelua ja teki niissä 23 maalia, muun muassa kaksi hattutemppua. Hän oli sarjan maalintekijätilastossa jaetulla toisella sijalla. Kaudella 2017–2018 Newcastle pelasi Valioliigaa ja Gayle pelasi 35 ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Kauden 2018–2019 hän pelasi lainalla mestaruussarjan West Bromwich Albionissa. Hän pelasi yksi nousukarsintaottelu mukaan lukien 40 ottelua ja teki niissä 24 maalia. Hän oli sarjan maalintekijätilastossa jaetulla neljännellä sijalla. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Newcastlen joukkueessa 20 valioliigaottelua ja teki niissä neljä maalia.
Iivana Julma (elokuva)

| Iivana Julma> Ivan Groznyi |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sergei Eisenstein
Käsikirjoittaja:  Sergei Eisenstein
Säveltäjä:  Sergei Prokofjev
Kuvaaja:   Andrei Moskvin  Eduard Tissé 
Pääosat:   1. osa  Nikolai Tšerkasov  Ljudmila Tselikovskaja  Serafima Birman  Pavel Kadotšnikov   2. osa  Nikolai Tšerkasov  Mihail Zharov  Amvrosi Butšma  Mihail Kuznetsov 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Neuvostoliitto
Tuotantoyhtiö:  Mosfilm
Levittäjä:  Mosfilm
Ensi-ilta:   1. osa 1944  2. osa     1946 (valmistunut)    1958 (ensi-ilta)   
Kesto:   187 min  1 osa: 99 min  2 osa: 88 min 
Alkuperäiskieli:  venäjä
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Iivana Julma (Nikolai Tšerkasov) ja Fjodor Basmanov (Mihail Kuznetsov) elokuvassa.
Iivana Julma (ven. Иван Грозный, Ivan Groznyi) on Sergei Eisensteinin ohjaama kaksiosainen elokuva, jonka ensimmäinen osa on vuodelta 1944, toinen vuodelta 1946. Kolmas osa oli suunnitteilla, osin kuvattukin mutta jäi kesken. Materiaalista koottiin myöhemmin elokuva. Eisensteinin teos on neuvostoelokuvan klassikoita.
Elokuva sukeltaa 1500-luvulla eläneen Venäjän tyrannimaisen tsaarin Iivana Julman mielenliikkeisiin. Tsaari kokoaa vallan itselleen, ja papit ja pajarit ryhtyvät juonittelemaan häntä vastaan.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Iivana Julma oli mukana  heistä yhdeksäntoista listalla. Kriitikko Arto Pajukallio toteaa, että elokuva vakuuttaa katsojan yhä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nikolai Tšerkasov  | … |  Iivana Julma   |
|  Mihail Žarov  | … |  Maljuta Skuratov   |
|  Amvrosi Butšma  | … |  Aleksei Basmanev   |
|  Mihail Kuznetsov  | … |  Fjodor Basmanev   |
|  Andrei Abrikosov  | … |  Fjodor Kolytšev   |
|  Aleksandr Mgebrov  | … |     |
|  Vladimir Balašov  | … |     |
|  Serafima Birman  | … |     |
|  Pavel Kadotšnikov  | … |     |
|  Mihail Nazvanov  | … |     |
|  Pavel Massalski  | … |     |
|  Eik Pyrjev  | … |     |
|  Vsevolod Pudovkin  | … |     |
|  Georgi Vitsin  | … |     |
|  Anel Sudakevitš  | … |     |
|  Ljudmila Tselikovskaja  | … |     |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nikolai Tšerkasov  | … |  Iivana Julma   |
|  Ljudmila Tselikovskaja  | … |  Anastasija   |
|  Serafima Birman  | … |  Jefrosinja   |
|  Pavel Kadotšnikov  | … |  Vladimir   |
|  Mihail Žarov  | … |  Maljuta Skuratov   |
|  Amvrosi Butšma  | … |  Aleksei Basmanev   |
|  Mihail Kuznetsov  | … |  Fjodor Basmanev   |
|  Andrei Abrikosov  | … |  Fjodor Kolytšev   |
|  Mihail Nazvanov  | … |     |
|  Vsevolod Pudovkin  | … |     |
|  Pavel Massalski  | … |     |
|  Aleksandr Mgebrov  | … |     |
Aiheesta muualla

Sergei Mikhailovich Eisenstein Collection, Museum of Modern Art museoarkisto
Iivana Julma I Elonet.
Iivana Julma II Elonet.
Iivana Julma I Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Iivana Julma II Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Iivana Julma I AllMoviessa. (englanniksi)
Iivana Julma II AllMoviessa. (englanniksi)
Isomasto

Isomasto on purjeveneen korkein masto.
Isomasto on purjealuksen korkein masto. Purjeveneissä isomastoon voidaan kiinnittää mm. isopurje ja fokka, mutta myös veneen tyypistä riippuen muitakin purjeita. Isomaston huipussa on myös usein antenneja, kuten GSM- tai VHF-antennit.
Høyanger

Høyanger on Norjan kunta Sognin ja Fjordanen läänissä, kahden puolen Sognevuonon keskiosaa. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Fjaler ja Sunnfjord, idässä Sogndal ja Vik, etelässä Modalen ja Masfjorden, sekä lännessä Gulen ja Hyllestad.
Noin 90% kunnan väestöstä asuu vuonon pohjoisrannalla, enimmäkseen keskustaajama Høyangerissa Høyangsfjordenin pohjukassa. Muita taajamia ovat niin ikään vuonon pohjoislaidalla sijaitsevat Austrheim ja Kyrkjebø. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 3 949 asukasta.
Kunnan keskusta.
Tunnettuja henkilöitä

Einar Førde (1943–2004), poliitikko
Erna Osland (s. 1951), kirjailija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Høyanger Wikimedia Commonsissa
Vestlandin läänin kunnat
Alver
Askvoll
Askøy
Aurland
Austevoll
Austrheim
Bergen
Bjørnafjorden
Bremanger
Bømlo
Eidfjord
Etne
Fedje
Fitjar
Fjaler
Gloppen
Gulen
Hyllestad
Høyanger
Kinn
Kvam
Kvinnherad
Luster
Lærdal
Masfjorden
Modalen
Osterøy
Samnanger
Sogndal
Solund
Stad
Stord
Stryn
Sunnfjord
Sveio
Tysnes
Ullensvang
Ulvik
Vaksdal
Vik
Voss
Øygarden
Årdal
Norjan läänit | Norja
Immunisaatio

Lapsi rokotetaan poliota vastaan.
Immunisaatio on prosessi, jossa yksilön immuunijärjestelmä vahvistuu tartunnanaiheuttajaa vastaan.
Immunisaatio voi olla passiivista, jolloin immuuniksi tehdään tuomalla elimistöön valmiita vasta-aineita tai se voi olla aktiivinen, jolloin immusaatio tehdään tuomalla elimistöön antigeeneja, joita vastaan elimistö reagoi. Rokotus kuuluu aktiivisen immunisaation muotoihin. Ihmisen immuunipuolustusjärjestelmä voi tulla taudille immuuniksi myös taudin sairastamisen jälkeen.
Käännös suomeksi
Edinson Cavani
Maajoukkue

Cavani pelasi alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa 14 ottelua, joissa teki 11 maalia. Hän pelasi Uruguayn kaikki neljä ottelua alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2007. Hän debytoi Uruguayn maajoukkueessa helmikuussa 2008 ystävyysottelussa Kolumbiaa vastaan, ja teki ottelussa maalin. MM-kisojen 2010 karsinnoissa hän pelasi seitsemässä ottelussa, tosin vain kerran avauskokoonpanossa. Etelä-Afrikan MM-kilpailuissa hän pelasi kuusi ottelua avauskokoonopanossa ja teki yhden maalin, 2–3-tappioon päättyneessä pronssiottelussa Saksaa vastaan.
Cavani pelasi kolmessa ottelussa Uruguayn voittaessa Copa Américan 2011. Lontoon olympialaisissa 2012 hän pelasi alkulohkossa pudonneen Uruguayn kaikki ottelut. Hän pelasi Uruguayn kaikki neljä ottelua MM-kilpailuissa 2014 ja Copa Américassa 2015 sekä kaikki kolme ottelua Copa América Centenariossa 2016. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi neljä ottelua, joissa teki kolme maalia. Vuoden 2021 Copa Américassa pelaamissaan viidessä ottelussa hän viimeisteli kaksi maalia. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi yhden ottelun avauskokoonpanossa ja tuli kahdessa muussa vaihdosta kentälle.
Eero Pyötsiä

| Eero Pyötsiä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. elokuuta 1961 (ikä 63) Kouvola
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  upseeri
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1984–2022
Komentajuudet:  Porin prikaati 2008–2011
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Ylennykset:  eversti 2006 prikaatikenraali 2011 kenraalimajuri 2015 kenraaliluutnantti 2017
Aiheesta muualla
CV
Eero Tapio Pyötsiä (s. 16. elokuuta 1961 Kouvola) on suomalainen kenraaliluutnantti evp. Hän toimi urallaan viimeiseksi Pääesikunnan päällikkönä 1. elokuuta 2019 – 30. kesäkuuta 2022.
Pyötsiä palveli urallaan muun muassa vanhempana osastoesiupseerina Pääesikunnan operatiivisella osastolla, Pääesikunnan suunnitteluosaston sektorinjohtajana 2007–2008 ja Porin prikaatin komentajana 2008–2011. 1. kesäkuuta 2011 hän siirtyi puolustusministeriön vanhemman osastoesiupseerin virkaan kolmen vuoden määräajaksi. Pyötsiä toimi puolustusvoimien suunnittelupäällikkönä vuoden 2015 marraskuuhun. 1. tammikuuta 2016 hän aloitti puolustusvoimien operaatiopäällikkönä ja 1. elokuuta 2019 Pääesikunnan päällikkönä.
Pyötsiä ylennettiin everstiksi 2006, kenraalimajuriksi itsenäisyyspäivänä 2015 ja kenraaliluutnantiksi 4. kesäkuuta 2017.
Pyötsiä valmistui kadettikurssilta vuonna 1984 ja suoritti yleisesikuntaupseerin tutkinnon vuonna 1993. Hänen isänsä on eversti evp. Pertti Pyötsiä.
Delta IV

Delta-kantorakettien kehitys
Eutelsat-satelliittia kuljettava Delta IV Medium+ (4,2) laukaistiin marraskuussa 2002
Delta IV on amerikkalaisen Boeing Integrated Defense Systems -yhtiön valmistama kantorakettiperhe.
Raketista on olemassa viisi versiota:
Delta IV Medium
Delta IV Medium+ (4,2)
Delta IV Medium+ (5,2)
Delta IV Medium+ (5,4)
Delta IV Heavy
RS-68 -moottori
Raketeissa on kaksi vaihetta. Ensimmäisestä vaihetta kutsutaan nimellä Common booster core, jossa on Rocketdynen RS-68 -moottori. Muissa versioissa Common booster coreja on yksi, mutta Heavy-versiossa kolme. Toisen vaiheen voimanlähteenä on Pratt & Whitneyn valmistama RL-102B -moottori.
Delta IV -kantoraketit on suunniteltu Yhdysvaltain sotilaskäyttöön Yhdysvaltain Ilmavoimien "Evolved ELV"-ohjelmassa 1990-luvulla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Boeingin Delta IV -sivu
Avaruussukkulan ja Delta IV Heavyn vertailu
Kantoraketit
| --- | --- |
Nykyiset::   Ariane 6  Atlas V  Athena  Delta IV  Dnepr  Electron  Falcon 9 9 B4  9 B5  Falcon Heavy  GSLV  H-IIA  Kosmos-3M  Pitkä marssi -rakettiperhe  Minotaur  Pegasus  Proton  PSLV  Rokot  Shavit  Štil  Start-1  UR-100  Space Launch System  Strela  Sojuz U  FG  2  Taurus  Tsyklon 3  Volna  Vega  Zenit 
Suunnitteilla::   Angara  BFR  GSLV III  GX  H-IIB  KSLV  New Glenn  Taurus II  Vulcan 
Entiset::   Ariane 1  2  3  4  5  Atlas SM-65 Atlas  I  II  III  Black Arrow  Delta  II  III  Diamant  Energija  Europa  Falcon 1  Falcon 9 9 v1.0  9 v1.1  9 v1.2  H-II  J-I  Juno I  Lambda  Mu (V)  Molnija M  N1  Poljot  R-7  Saturn I  IB  V  INT-21  Scout  Sparta  Thor  Thor-Agena  Thor-Burner  Thorad-Agena  Titan I  II  III  IIIB  IV  Tsiklon 2  Vanguard  Voshod  Vostok
Idänpernaruoho

| Idänpernaruoho |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Pernaruohot Sisymbrium
Laji::  orientale
Kaksiosainen nimi
 Sisymbrium orientale  L. 
Katso myös
   Idänpernaruoho Wikispeciesissä   Idänpernaruoho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Idänpernaruoho (Sisymbrium orientale) on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon, pernaruohojen (Sisymbrium) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen ruohovartinen kasvi, jonka tunnusomaisia piirteitä ovat suuret ja kalvaankeltaiset kukat, pitkät ja kapeat lidut, pehmeä ja harmahtava karvoitus sekä ehyet ylälehdet. Idänpernaruoho muistuttaa unkarinpernaruohoa (Sisymbrium altissimum), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan varren karvoituksen sekä varren ylälehtien, verholehtien ja litujen ulkonäön perusteella.
Idänpernaruoho voi kasvaa noin 60 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on yleensä runsaasti haaroittunut ja harvakarvainen. Varren karvat ovat pehmeitä ja varsi on karvoituksen myötä hieman harmahtava. Lehdet ovat lyhytruotisia. Alimmat lehdet ovat muodoltaan pariliuskaisia ja lehtien päättöliuska on melko suuri. Ylimmät lehdet ovat suikeita ja ehyitä. Idänpernaruohon kukat ovat melkein senttimetrin levyisiä. Kukkien terälehdet ovat kalvaankeltaisia ja verholehdet ovat karvaisia sekä teräväkärkisiä. Idänpernaruoho kukkii kesä–heinäkuussa. Hedelminä olevien litujen asento vaihtelee sivulle siirottavasta ylöspäin, lähes varrenmyötäisesti suuntautuneisiin. Lidut voivat olla lähes kymmenen senttimetriä pitkiä ja niissä on noin yhden senttimetrin pituinen hedelmäperä. Paksuudeltaan lidut ovat suunnilleen samanpaksuisia kuin niiden hedelmäperätkin.
Idänpernaruoho on kotoisin itäisestä Etelä-Euroopasta, mutta sitä on tavattu myös Ruotsissa ja Suomessa. Täällä idänpernaruoho kasvaa kuivilla paikoilla satamissa ja ratapihoilla. Suomessa idänpernaruohoa on tavattu silloin tällöin eri puolilta maata.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Idänpernaruoho (Sisymbrium orientale)
JSTOR Global Plants: Sisymbrium orientale (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Sisymbrium orientale (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Sisymbrium orientale (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Sisymbrium orientale (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Sisymbrium orientale (englanniksi)
Flora of China: Sisymbrium orientale (englanniksi)
Eero Raitio

Eero Antero Raitio (s. 24. elokuuta 1937 Pielisensuu) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Raitio syntyi veturinkuljettaja Jalmari Raition ja Siiri Elina Häkkisen perheeseen ja avioitui 1962 Lea Ester Tuulikki Kauppisen kanssa. Hän tuli ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1956 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun  sähköteknilliseltä osastolta 1962.
Raitio oli Suomen Sähkölaitosyhdistyksen toimistoinsinööri Helsingissä 1962–1965, Lahden kaupungin sähkölaitoksen käyttöinsinööri 1965–1967 ja apulaisjohtaja ja käyttöosaston päällikkö 1967–1974, Riihimäen Saha Oy:n, vuodesta 1977 Paloheimo Oy, sähkölaitoksen johtaja 1974–1987, Paloheimo-ryhmän rakennustuoteyksikön päällikkö 1985–1987 ja Paloheimo Oy:n, H. G. Paloheimo Oy:n ja Kolsan tiilitehdas Oy:n toimitusjohtaja 1987–2001. Hän on toiminut myös Teknillisen korkeakoulun assistenttina, Lahden Lämpövoima Oy:n projektijohtajana ja Riihimäen Kaukolämpö Oy:n toimitusjohtajana ja hallituksessa. Raitiolla on lisäksi ollut useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai 1996.
Edinburghin raitiotieliikenne

Täysikokoinen malli vaunutyypistä, jota Edinburghissa on tarkoitus käyttää
Kiskoja rakenteilla Princes Streetillä vuonna 2009.
Edinburghin raitiotie on vuonna 2014 valmistunut kevyt raideliikennejärjestelmä Skotlannin pääkaupungissa Edinburghissa. Se on kaupungin toinen raitiotiejärjestelmä. Ensimmäinen toimi vuodesta 1871 vuoteen 1956, jolloin Edinburgh Corporation Tramways lopetti toimintansa.
Raitiotien pituus on 14 kilometriä Edinburghin lentoaseman ja kaupungin keskustassa olevan York Placen välillä. Matka-aika on 35 minuuttia. Ensimmäisenä kesänä sadan päivän aikana raitiotiellä oli 1,5 miljoonaa matkustajaa.
Suunnitelma

Raitiotie valmistui toukokuussa 2014, kolme vuotta myöhässä suunnitellusta aikataulusta. Rakentaminen tuli maksamaan 1,2 miljardia euroa, mikä oli kaksinkertainen määrä alkuperäiseen budjettiin.
Raitiotie on tarkoitus rakennuttaa useammassa osassa. Ensimmäisessä vaiheessa avattavaksi suunniteltu osuus on merkitty alla olevaan karttaan tummanpunaisella värillä. Vaaleanpunaisella ja harmaalla merkityt osuudet ovat suunnitteilla, mutta eivät vielä rakenteilla. Kartassa näkyvät myös raitiotien pysäkit ja vaihtomahdollisuudet busseihin ja juniin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edinburghin raitiotieliikenne Wikimedia Commonsissa
Raitiotien virallinen sivusto. (englanniksi)