stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tuvalu
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Matkaopas aiheesta Tuvalu Wikivoyagessa (englanniksi)
Tuvaluislands.com (englanniksi)
Jane's Tuvalu Home Page
Mape o te atu Tuvalu
Pirkko Lindberg: SOS Tuvalu . Schildts Kustannus Oy, 2005. ISBN 951-50-1524-3 - ekologinen matkakirja
kirja-arvostelu
| n k Commonwealth realmit ja dominiot |
| --- | --- |
Nykyiset:  Antigua ja Barbuda  Australia  Bahama  Belize  Grenada  Jamaika  Kanada  Papua-Uusi-Guinea  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Salomoninsaaret  Tuvalu  Uusi-Seelanti  Yhdistynyt kuningaskunta 
Entiset:  Barbados  Ceylon  Etelä-Afrikka  Fidži  Gambia  Ghana  Guyana  Intia  Irlanti  Kenia  Malawi  Malta  Mauritius  Newfoundland  Nigeria  Pakistan  Sierra Leone  Tanganjika  Trinidad ja Tobago  Uganda 
| n k Kansainyhteisö |
| --- | --- |
Jäsenvaltiot:  Antigua ja Barbuda  Australia  Bahama  Bangladesh  Barbados  Belize  Botswana  Brunei  Dominica  Etelä-Afrikka  Fidži  Gabon  Gambia  Ghana  Grenada  Guyana  Intia  Jamaika  Kamerun  Kanada  Kenia  Kiribati  Kypros  Lesotho  Malawi  Malesia  Malediivit  Malta  Mauritius  Mosambik  Namibia  Nauru  Nigeria  Pakistan  Papua-Uusi-Guinea  Ruanda  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Salomoninsaaret  Sambia  Samoa  Seychellit  Sierra Leone  Singapore  Sri Lanka  Swazimaa  Tansania  Togo  Tonga  Trinidad ja Tobago  Tuvalu  Uganda  Uusi-Seelanti  Vanuatu  Yhdistynyt kuningaskunta 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Trove  UK Parliament  Yle 
Muut:  NARA  IdRef 
Funafutin atolli: 1. Tyynimeri, 2. Te Namo (laguuni), 3. Te Ava Mateika, 4. Te Ava Pua Pua, 5. Te Ava Tepuka Vili, 6. Te Avai de Lape
Ranta Funafuti-atollilla aurinkoisena päivänä.
Alfred T. Agaten piirtämä tuvalulainen mies perinteisessä asussa (1841).
Yhdysvaltalainen tykki Funafutilla.
Iakopa Italeli, Tuvalun kenraalikuvernööri toukokuussa.
Samoalla tehty pātē ja sen soittamiseen käytetyt kautat.
Tuvalun vanha lippu, käytössä 1996–1997
Poul Borum

| Poul Borum> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1934
Kuollut: 1996 (61–62 vuotta)
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjailija, kriitikko
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Esikoisteos:  Livslinier
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Poul Borum (1934 Kööpenhamina, Tanska – 1996) oli tanskalainen kirjailija ja kriitikko. Borum työskenteli Ekstra Bladetissa kirjallisuuskriitikkona vuodesta 1968.
Borumin esikoisteos, runokokoelma Livslinier, ilmestyi 1962. Se on modernistinen, ja Borum pohtii siinä kirjoittamista. Hän kirjoitti kirjallisuuskriittisiä teoksia ja runokokoelmia.
Borum oli adoptoitu, mutta hän sai siitä tiedon vasta 1961. Borumin puoliso oli 17 vuotta tanskalainen kirjailija Inger Christensen, jonka kanssa hän sai pojan.
Senta Teräsalmen suomentama runo "Olipa kerran nuori mies"  sisältyy antologiaan 80–90: pohjoismainen antologia (Laatusana 1990 ISBN 951-9062-24-6).
BLISS (ohjelmointikieli)

BLISS (Basic Language for Implementation of System Software) on Carnegie Mellon -yliopistossa vuonna 1969 kehitetty järjestelmäohjelmointikieli, alun perin PDP-10-tietokoneelle.
Se on proseduraalinen, lohkorakenteinen ja tyypitön kieli, jossa pääpaino on evaluoitavilla lausekkeilla, ei niinkään lauseilla.
Digital Equipment Corporation otti kielen käyttöön VAX-tietokoneille VMS:n kehityksessä ja myöhemmin laajensi kieltä Alpha-suorittimilleen.
C-kielen myötä sen suosio on hiipunut käytännössä olemattomiin.
Kielen kääntäjä PDP-11-tietokoneelle on kuvattu kirjassa The Design of an Optimizing Compiler (ISBN 0-444-00158-1).
Aiheesta muualla

BLISS Language Reference Manual[vanhentunut linkki]
BLISS Pocket Guide (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
The Birds of America

Vaikertajakyyhky (Zenaida macroura), kirjassa Carolina pigeon, jonka nykyinen englanninkielinen nimi on Mourning dove.
The Birds of America on John James Audubonin vuosina 1827–1838 julkaistu teos, jossa hän esittelee Amerikan linnustoa.selvennä Siitä on otettu myöhemmin useita painoksia, ja se on ilmestynyt myös suomeksi. Yksi kirjan ensipainoksen kappaleista on myyty huutokaupassa ennätyshintaan.
Julkaisu

Yhdysvaltalaiset kustantajat eivät halunneet julkaista teosta, joten Audubon matkusti vuonna 1826 Englantiin. Liverpoolissa hän onnistui vakuuttamaan merkittäviä kustantajia portfoliollaan, jossa oli kuvia linnuista. Lontoolainen kaivertaja Robert Havell valittiin tekemän Audubonin kanssa yhteistyötä kirjan julkaisemiseksi. Alkujaan The Birds of American kaivertajaksi valittiin William H. Lizars. Hänestä ei ollut kuitenkaan tuottamaan Audubonin vaatimia luonnollisen kokoisia lintukuvia. Lizars ehti tehdä vain muutamia luonnoksia. Havell oli parempi vaihtoehto teoksen kuvittajaksi, ja hän osasi lisäksi akvatintamenetelmän.
The Birds of American ensimmäinen painos ilmestyi vuosina 1827–1838. Siihen oli tehty 435 käsinväritettyä akvatintakaiverrusta, jotka esittelivät 1 065 lintua 489 eri lajista. Yksi sivu oli suuruudeltaan 63,5 × 96,5 senttimetriä. On arvioitu, että Audubonilta tilattiin kirjaa noin 200 kappaletta.
Kirjasta tehtiin myöhemmin uusia erilaisia laitoksia. Vuosina 1840–1844 siitä painettiin New Yorkissa oktaavopainos. Sen sivut olivat suurudeltaan noin 8 × 27 senttimetriä, ja siinä on linnuista 500 kuvaa. Audubonin kuoleman jälkeen hänen nuorin poikansa John Woodhouse aloitti uuden laitoksen painamisen noin vuonna 1860. Sen piti olla alkuperäisen teoksen täydellinen uudelleenjulkaisu. Sisällissodan aiheuttamat talousvaikeudet kuitenkin pysäyttivät laitoksen tuottamisen 105 kappaleen jälkeen. Suunnitelmien mukaan niitä oli tarkoitus painaa 500 kappaletta.
Suomeksi teos on ilmestynyt nimellä Linnut (Weilin & Göös, 1990; ISBN 951-35-4989-5).
Teos nykyään

Teosta on luonnehdittu siten, että siinä yhdistyy niin taidetta, luonnontiedettä kuin käsityötaitoakin. Teoksesta tunnetaan 119 kappaletta, joista 108 on museoissa tai kirjastoissa. Yksityisessä omistuksessa olevista myytiin huutokaupalla kappale, jota pidetään laadullisesti yhtenä parhaista. Aiemmin se kuului vuonna 1955 kuolleen lordi Heskethin kokoelmaan mutta siirtyi Sothebyn huutokaupassa 8,6 miljoonan euron hintaan välittäjän haltuun joulukuussa 2010.
Kanadanhanhi
Flamingo
Anne Applebaum

| Anne Applebaum |
| --- | --- |
 Applebaum vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anne Elizabeth Applebaum
Syntynyt: 25. heinäkuuta 1964 (ikä 60) Washington, DC, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvaltojen ja Puolan kaksoiskansalaisuus
Ammatti:  toimittaja ja kirjailija
Puoliso:  Radosław Sikorski
Kirjailija
Tyylilajit:  tietokirjallisuus
Aiheet:  totalitarismi, Keski- ja Itä-Euroopan yhteiskunnan kehitys, politiikka ja historia
Esikoisteos:  Between East and West: Across the Borderlands of Europe (1994)
Pääteokset:  Gulag: A History (2003)
Palkinnot
 Pulitzer-palkinto (2004) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anne Elizabeth Applebaum (s. 25. heinäkuuta 1964 Washington, DC, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-puolalainen toimittaja ja kirjailija. Applebaum sai vuonna 2003 ilmestyneestä teoksestaan Gulag: A History (Gulag: Vankileirien saariston historia) Pulitzer-palkinnon. Applebaum on myös kirjoittanut holodomorista artikkelin Encyclopedia Britannicaan.
Opiskelu

Applebaum syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen vuonna 1964 Washington, DC:ssä, Yhdysvalloissa. Hän kävi Sidwell Friends School koulua, joka on kveekarien ylläpitämä koulu Bethesdassa yhdessä Washington, DC:n esikaupungeista. Kveekareihin kuuluvat ovat etusijalla kouluun mutta koulu ei valikoi oppilaitaan uskonnon perusteella, ja vain 7 prosenttia hakijoista hyväksytään. Myöhemmin hän jatkoi opiskeluaan Yalen yliopistossa, jossa hän suoritti vuonna 1986 Bachelor-tutkinnon (BA). Sieltä Applebaum lähti jatko-opiskelemaan Marshall Scholarship -ohjelman apurahalla London School of Economicsiin, jossa hän suoritti Master-tutkinnon sekä opiskeli St Antony's Collegessa Oxfordissa. Hän oli vuosina 1988–1991 Puolassa Varsovassa The Economist -lehden kirjeenvaihtajana.
Elämä ja työ

Applebaum tapasi Puolassa toimittaja ja poliitikko Radosław Sikorskin, jonka kanssa hän avioitui.  Applebaumilla on Yhdysvaltojen ja Puolan kaksoiskansalaisuus. Hänen miehensä oli Puolassa vuosina 1998–2001 puolustusministerin sijaisena ja puolustusministerinä 2005–2007. Vuoden 2007 vaalien jälkeen hän oli ulkoministerinä vuoteen 2014 asti.
Asuttuaan 15 vuotta Euroopassa Applebaum tuli 2002 The Washington Post -lehteen kolumnistiksi. Hän oli myös sen toimituskunnan jäsen vuoteen 2006 saakka. Sen jälkeen hän on työskennellyt Lontoossa The Spectator -lehden ulkosuhteiden johtajana ja apulaisjohtajana, The Evening Standard -lehden politiikan toimittajana, Slaten, Daily Telegraph- ja Sunday Telegraph -lehtien sekä useiden muiden brittiläisten sanomalehtien toimittajana.
Applebaum toimii professorina London School of Economicsissa ja kirjoittaa kolumneja The Washington Post -lehteen. Hän pitää London School of Economicsissa luentoja disinformaatiosta ja 2000-luvun propagandasta. Hän on myös ollut vierailevana luennoitsijana lukuisissa yliopistoissa, kuten Yalen, Harvardin, Columbian, Oxfordin ja Cambridgen yliopistossa. Applebaum puhuu englannin lisäksi ranskaa, puolaa ja venäjää. Venäjää hän oppi ollessaan kesällä 1985 kaksi kuukautta silloisessa Leningradissa eli nykyisessä Pietarissa.
Kirjat ja julkaisut > Suomeksi

Punainen nälkä: Stalinin sota Ukrainassa.  (Alkuteos Red Famine: Stalin's War on Ukraine, 2017 ISBN 978-0-241-00380-0)  Suomentanut Antero Helasvuo. Helsinki:  Siltala, 2018.  ISBN 978-952-234-527-1
Demokratian iltahämärä.  (Alkuteos Twilight of Democracy: The Seductive Lure of Authoritarianism, 2020)  Suomentanut Antero Helasvuo. Helsinki:  Siltala, 2020.  ISBN 978-952-234-783-1
Gulag: vankileirien saariston historia.  (Alkuteos Gulag: A History, 2003 ISBN 978-0-14-028310-5)  Suomentanut Antero Helasvuo. Helsinki:  Siltala, 2022.  ISBN 978-952-234-769-5
Autokratia Oy : Diktaattorit, jotka haluavat hallita maailmaa.  (Alkuteos Autocracy, Inc.: The Dictators Who Want to Run the World, 2024)  Suomentanut Markku Päkkilä. Helsinki:  Siltala, 2025.  ISBN 978-952-388-1730
Kirjat ja julkaisut > Englanniksi

Between East and West: Across the Borderlands of Europe.  London:  Papermac, 1994.  ISBN 0-333-64169-8
Toim. Applebaum, Anne: Gulag Voices: An Anthology.  New Haven:  Yale University Press, 2011.  ISBN 978-0-300-15320-0
Applebaum, Anne; Crittenden, Danielle: From a Polish Country House Kitchen: 90 Recipes for the Ultimate Comfort Food.  Chronicle Books, 2012.  ISBN 1452110557
Iron Curtain: The Crushing of Eastern Europe 1944-1956.  London:  Doubleday & Company, Inc, 2012.  ISBN 978-0-713-99868-9
Putinism: The Ideology.  The London School of Economics and Political Science, 2013.  ASIN  B00BEG4I1G
Hänen kirjoituksiaan on julkaistu sanomalehdissä The New York, The Wall Street Journal, The New York Times, Financial Times, International Herald Tribune, Foreign Affairs, The New Criterion, The Weekly Standard, The New Republic, National Review, New Statesman, The Guardian, Prospect, Commentaire, Die Welt, Cicero, Gazeta Wyborcza ja The Times sekä monissa muissa.
Aiheesta muualla

Tuomioja, Erkki: Anne Applebaum: GULAG. A History of the Soviet Camps – Gulagin historia Tuomioja.org. elokuu 2004. Viitattu 12.4.2019.
Anne Applebaum: Punainen nälkä. Stalinin sota Ukrainassa Siltala. Arkistoitu 12.4.2019. Viitattu 12.4.2019.
Winiarski, Michael: Gulag - tabu för ryska bokförlag Dagen Nyheter. 11.12.2004. Arkistoitu 30.9.2007. Viitattu 12.4.2019. (ruotsiksi) (Internet Archive) Haastattelu kirjan julkaisun yhteydessä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Yle 
Muut:  SNAC  IdRef
Pierre Bismuth

Pierre Bismuth
Pierre Bismuth (s. 1963 Neuilly-sur-Seine, Ranska) on ranskalainen taiteilija, joka oli mukana käsikirjoittamassa elokuvaa Tahraton mieli. Bismuth voitti yhdessä Charlie Kaufmanin ja Michel Gondryn kanssa Tahrattomasta mielestä parhaan alkuperäiskäsikirjoituksen Oscar-palkinnon. Bismuth ja Gondry kirjoittivat tarinan, jonka pohjalta Kaufman loi nerokkaan käsikirjoituksensa. Bismouth on käsitellyt muistia ja ihmismielen erikoisuuksia myös taiteessaan.
Pierre Bismuth työskenteli Michel Gondryn kanssa ensimmäisen kerran 1990-luvulla kun he tekivät yhdessä ranskalaista musiikkivideota. Vuonna 2005 Bismuth ja Gondry tekivät videoinstallaation The All Seeing Eye, joka on teemoiltaan lähellä Tahratonta mieltä.
Bismouth on valmistunut pariisilaisesta École nationale supérieure des arts décoratifs -taidekoulusta, nykyisin hän asuu ja työskentelee Lontoossa ja Brysselissä.
Kirjallisuutta

Pierre Bismuth, Aaron Schuster ja Alexander Alberro: Pierre Bismuth (Art Gallery of York University 2006, ISBN 0-921972-42-3)
Raimar Stange, Thierry Davila ja Michael Newman: Pierre Bismuth (Flammarian 2006, ISBN 2-08-030514-X)
Aiheesta muualla

Pierre-Bismuth Artfacts.Netissä
Bismothin mietteitä Oscar-gaalasta taidelehti Friezessä (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvaus All Seeing Eye -videoinstallaatiosta (Arkistoitu – Internet Archive)
Pierre Bismuth Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  IdRef
Sigmund Freud

| Sigmund Freud |
| --- | --- |
 Freud vuonna 1920.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sigismund Schlomo Freud
Syntynyt: 6. toukokuuta 1856 Freiberg, Määri, Itävallan keisarikunta (nykyään Příbor, Tšekki)
Kuollut: 23. syyskuuta 1939 (83 vuotta) Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:  itävaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Wienin yliopisto
Oppilaat:  Alfred Adler ja Henri Flournoy
Tutkimusalue:  neurologia, psykoterapia
Tunnetut työt:  Unien tulkinta (1900), Johdatus psykoanalyysiin (1917, 1932)
Palkinnot:  Goethe-palkinto (1930) Royal Societyn kirjeenvaihtajajäsen (1936)
 Nimikirjoitus
Sigmund Freud (/ˈfroit/, saks. [ˈziːkmʊnt ˈfʁɔʏ̯t]; alun perin Sigismund Schlomo Freud; 6. toukokuuta 1856 Freiberg, Määri, Itävallan keisarikunta – 23. syyskuuta 1939 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli itävaltalainen lääkäri ja tutkija, joka tunnetaan ennen kaikkea psykoanalyysin kehittäjänä. Sitä kautta hänellä on ollut suuri vaikutus koko psykologian alalla, ja psykoanalyysi on vaikuttanut monien eri psykoterapian muotojen kehitykseen. Freudin vaikutus koko länsimaiseen kulttuuriin on ollut huomattava.
Elämä > Nuoruus ja opiskelu

Sigismund Schlomo Freud syntyi Määrissä Freibergin (nykyinen Příbor) pikkukaupungissa, joka nykyään sijaitsee Tšekin tasavallassa. Isä Jacob Freud oli kauppias, ja perhe oli maallistuneita saksankielisiä juutalaisia, jotka pyrkivät sulautumaan itävaltalaisiin. Freudit muuttivat vuonna 1859 Leipzigiin ja vuonna 1860 Wieniin. Perhe eli niukoissa oloissa, mutta Sigismund osoittautui lahjakkaaksi ja lukuhaluiseksi koululaiseksi.
Itävalta-Unkarin juutalaisvastaisuus alkoi hellittää otettaan 1870-luvulla, ja juutalaistenkin oli mahdollista tavoitella korkeaa yhteiskunnallista asemaa. Tultuaan ylioppilaaksi vuonna 1873 Sigismund aloitti lakiopinnot Wienin yliopistossa ajatellen poliittista uraa mutta siirtyi pian opiskelemaan luonnontiedettä ja ennen kaikkea lääketiedettä. Näihin aikoihin hän lyhensi etunimensä Sigmundiksi. Freud valmistui lääketieteen tohtoriksi vuonna 1881.
Freud erikoistui neurologiksi. Freud oli kiinnostunut muistakin aineista kuin vain lääketieteestä ja seurasi muun muassa Brentanon filosofianluentoja. Hän haaveili tutkijanurasta ja työskenteli fysiologian laboratoriossa kesään 1882 asti, kunnes otti viran Wienin kaupunginsairaalassa. Syyt olivat taloudelliset: Freud oli kihlautunut, ja kodin perustaminen edellytti riittäviä tuloja, jotka vain yksityisvastaanotto voisi tarjota. Vastaanoton perustaminen puolestaan edellytti kliinistä kokemusta.
Elämä > Aatehistoriallista taustaa

Freud arvosti järki- ja kokemusperäisyyttä: positivistit olivat Wienissä vallassa hänen opiskeluaikanaan. Tutkimusihanteena oli fysikaalis-matemaattinen menetelmä. Yksityiselämässään hän irrottautui juutalaisesta uskonnosta – mutta halusi säilyttää juutalaisen identiteettinsä – ja tutkijana teologisista ennakkokäsityksistä. Hän sai voimakkaita vaikutteita opettajaltaan fysiologi Ernst Brückeltä, joka kuului Hermann Helmholtzin koulukuntaan. Brücke opetti, että kaikki luonnonilmiöt ovat liikeilmiöitä, ja Freud koetti pitkään selittää psyykkisiä tapahtumia fysiologisin syin. Elämänsä loppuun asti Freud oli sitä mieltä, että psykoanalyysi ”voi siis yhtyä tieteen yleiskatsomukseen” ja että psykoanalyysi on luonnontiede.
Freudin opiskeluaikana psykiatrisia sairauksia pidettiin fysiologisina rappeutumisilmiöinä, joihin joillakuilla ihmisillä on tavallista voimakkaampi perinnöllinen taipumus. Ulkoiset seikat korkeintaan laukaisevat fysiologisen tapahtumasarjan, joka on varsinainen sairaus. Freudin myöhäisessä ajattelussa näkyy vain vähäisiä jäänteitä tästä suhtautumistavasta, ja hän tähdensi paitsi perinnöllisiä seikkoja myös elämänkohtaloa. Psykosomaattisuuden ymmärtämisessä Freud omaksui vaikutteita antiikin kreikkalaisilta, joiden mukaan mieltä ja ruumista ei voida erottaa toisistaan.
Psykoanalyysin taustalla vaikuttivat myös romanttiset virikkeet. Freud luki nuorena muun muassa Friedrich Schellingin teoksia ja omaksui ilmeisesti tältä käsityksen, että luonto koostuu keskenään taistelevista vastakkaisista perusvoimista (dualismi). Romantiikan runoilijat, kuten J. W. von Goethe ja Friedrich Schiller, antoivat yllykkeen unien tutkimiseen, ja tiedostumattomaan sielunelämään olivat viitanneet sellaiset filosofit kuin Arthur Schopenhauer – jota Freud tosin alkoi lukea vasta vuoden 1919 paikkeilla – ja Friedrich Nietzsche. Myös empaattinen tutkimusasenne – joka ei kenties luonnehtinut niinkään Freudin omaa työskentelytapaa kuin muita varhaisia analyytikkoja – ja kiinnostus arkisiin asioihin olivat juuri romantiikan perua.
Elämä > Lääkärinuran alku ja opintomatkat

Freud työskenteli Wienin kaupunginsairaalassa kolme vuotta. Kirurgian osastolla hän tutki kokaiinin käyttöä puudutusaineena, ja hän oli innostunut kokaiinin parantavista ja piristävistä vaikutuksista. Vuosina 1884–87 Freud itse kokeili kokaiinia ja totesi sen auttavan masennuskohtauksiinsa. Freud tutki muun muassa kokaiinin vaikutusta ruumiinvoimaan ja reaktiokykyyn ja suositti sitä avuksi morfinistien vieroitushoitoon. Freud julkaisi vuonna 1884 huomiota herättäneen artikkelin ”Kokaiinista”, ja mainitsi siinä myös kokaiinin puudutusvaikutuksesta. Freudin kollega, silmälääkäri Karl Koller tuli sen jälkeen ajatelleeksi, että kokaiinia voitaisiin käyttää silmän puuduttamiseen, suoritti kokeiluja ja julkisti havaintonsa syyskuussa 1884. Freud ja varsinkin Koller saivat tämän jälkeen maailmanlaajuista kuuluisuutta. Freud vaikutti osaltaan siihen, että kokaiinia alettiin käyttää paikallispuudutteena – ensin silmälääketieteessä, sitten muussakin pikkukirurgiassa. Sittemmin Freudin kuitenkin valtasi epäilys, että tähän ”psyykenlääkkeeseen” liittyy myös vakavia haittavaikutuksia. Vuoden 1887 jälkeen hän luopui aiemmista käsityksistään ja myöhemmin katui virheelliseksi osoittautunutta oletustaan kokaiiniin hyödyllisyydestä.
Vuonna 1885 Freudille myönnettiin matka-apurahaa Pariisiin neurologi Jean-Martin Charcot’n oppiin tutkimaan lasten aivohalvauksia ja afasiaa. Hysteriapotilaita tutkineen Charcot’n vaikutus veti Freudia neurologiasta psykologiaan. Erityisesti hypnoottisen suggestion käyttö teki Freudiin vaikutuksen. Palattuaan Wieniin Freud ryhtyi levittämään tietoa Charcot’n tutkimuksista muun muassa kääntämällä saksaksi tämän luentoja. Charcot’n ohella hypnoottista suggestiota tutki Ranskassa niin sanottu Nancyn koulukunta, johon kuuluivat Ambroise Liébeault ja Hippolyte Bernheim. Freud tutustui tämänkin koulukunnan näkemyksiin, käänsi saksaksi Bernheimin kirjan ja teki opintomatkan Nancyyn vuonna 1889.
Elämä > Lääkärinuran alku ja opintomatkat > Oma vastaanotto

Pariisin-matkansa jälkeen Freud aloitti yksityisvastaanoton. Kaupunginsairaalan lääkärit lähettivät hänelle hermotautipotilaita, ja hän jatkoi työskentelyä Theodor Meynertin aivoanatomian laboratoriossa. Hän jatkoi hypnoottisen suggestion käyttöä mutta kokeili potilaiden hoitoon Wilhelm H. Erbin sähköhoitolaitetta, jolla neurasteniapotilaita oli yleensä hoidettu. Hän alkoi kuitenkin pitää ”sähköhoidon” vaikutusta suggestion tuloksena.
Pitkän kihlauksen jälkeen Freud avioitui Martha Bernaysin kanssa vuonna 1886. Heille syntyi kaikkiaan kuusi lasta, ja nuorimmasta tyttärestä Anna Freudista tuli psykoanalyytikko ja isänsä työn jatkaja. Freudin sisko, Anna Bernays (os. Freud) on Edward Bernaysin äiti.
Freud kehitteli omaa psykologista teoriaansa käyttäen avuksi potilasaineistoaan. Freud käytti uusia käsitteitä ja oletuksia, kuten tiedostumatonta psyykkisen toiminnan vaikuttajana. Tuohon aikaan vallinneen käsityksen mukaan psyykkiset tapahtumat johtuivat fyysisistä syistä. Erityisen kumoukselliselta vaikutti Freudin ajatus, että seksuaaliset ristiriidat vaikuttaisivat neuroosien syntyyn.
Virikkeitä ajattelulleen Freud sai kirjeenvaihdosta berliiniläisen lääkärin Wilhelm Fliessin kanssa 1887–1904. Fliessistä tuli Freudille tärkeä tukija, sillä Wienissä Freudin ajatuksiin suhtauduttiin pitkään melko karsaasti eikä hän saanut asemaa Wienin yliopistosta.