stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zarkus Poussa

| Markus Poussa |
| --- | --- |
 Poussa soittamassa Anna-Mari Kähärän Orkesterin kanssa Jyväskylässä heinäkuussa 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1975
Kuollut: 24. tammikuuta 2016 (ikä 40)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Zarkus Poussa Zarqus Boussè
Laulukielet:  suomi, englanti
Soittimet:  laulu, rummut, perkussiot
Yhtyeet:  Giant Robot RinneRadio Hemma Beast Anna-Mari Kähärän Orkesteri GG Caravan Pekka ja Susi
Levy-yhtiöt:  Plastinka (2005–2013),  ZP (2013)
Aiheesta muualla
zarkuspoussa.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jukka Markus ”Zarkus” Poussa (12. heinäkuuta 1975 Vihti – 24. tammikuuta 2016 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen muusikko. Hänen pääinstrumenttinsa olivat laulu, rummut ja lyömäsoittimet.
Nuoruus ja henkilökohtainen elämä

Poussa kiinnostui musiikista jo varhain ja aloitti musiikkiopintonsa kitaratunneilla. Hän opiskeli Sibelius-lukiossa. Poussa opiskeli myös basson- ja kitaransoittoa Oulunkylän Pop & Jazz Konservatoriossa. Hän suoritti parturi-kampaajan ammattitutkinnon pikakurssina ja toimi ammatissa kolme vuotta ennen kuin palasi muusikon uralle tutustuttuaan tarkemmin lyömäsoittimiin. Poussa asui avoliitossa näyttelijä-laulaja Vuokko Hovatan kanssa. Näyttelijä Maarit Poussa on hänen isosiskonsa.
Ura

Taiteilijanimensä Poussa sai, kun hänen ystävänsä keksi hänelle DJ-nimeä mainoslehtiseen.
Poussa soitti monissa yhtyeissä, kuten Pekassa ja Sudessa, Giant Robotissa, RinneRadiossa, Hemma Beastissa ja Anna-Mari Kähärän Orkesterissa. Hän oli myös muusikkona W-tyyli-televisiosarjassa ja vastasi musiikista Yle Femillä esitetyssä Nuottien matkassa -ohjelmassa sekä veti alkuvuodesta 2007 Subtv:llä esitettyä viihdeohjelmasarjaa Jokainen vieras on laulun arvoinen, jossa hän sävelsi, sanoitti ja äänitti päivässä kappaleen muusta kuin musiikista tunnettujen henkilöiden kanssa. Lisäksi hän näytteli Q-teatterissa sekä elokuvassa Saippuaprinssi.
Poussa käytti paljon huumoria sanoituksissaan ja esiintymisissään. Poussan ensimmäinen sooloalbumi Love Tracks julkaistiin vuoden 2005 lopussa. Albumilla hän laulaa sekä suomeksi että englanniksi, soittaa lyömäsoittimia, kitaraa, bassoa ja syntetisaattoria sekä vastaa sävellyksistä, sanoituksista, äänityksestä ja miksauksesta.
Vuonna 2007 Poussa oli mukana Ganes-elokuvan soundtrackissa, jossa hän esitti muutaman kappaleen Remu Aaltosen kanssa. Vuonna 2013 ilmestyi Poussan toinen sooloalbumi Positiivinen krapula, jonka lauluntekijänä Poussa toimi ja jossa hän laulaa kokonaan suomeksi.
Poussa soitti myös Jukka Pojan yhtyeessä Kuules Crew.
Kuolema

Poussa kuoli 24. tammikuuta 2016 saatuaan sairauskohtauksen Viking Linen M/S Gabriellalla, jossa hän oli ollut edellisenä iltana Kuules Crew'n keikalla. Hyttikäytävältä elottomana löydetty Poussa saatiin elvytettyä laivassa, mutta hän kuoli matkalla sairaalaan.
Poussan muistokonsertti järjestettiin Helsingin Tavastialla 29. maaliskuuta 2016. Konsertissa esiintyivät muun muassa Ismo Alanko, Anssi Kela, Jukka Poika, Stig, Freeman, King Bong, Hemma Beast, Giant Robot, Anna-Mari Kähärä Orchestra ja Zarkus Poussa Orchestra.
Soolotuotanto > Albumit

Love Tracks (2005)
Positiivinen krapula (2013)
Soolotuotanto > Singlet

Honey (2005)
Nousimme pintaan (2013)
Aiheesta muualla

Zarkus Poussa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Zarkus Poussa Last.fm:ssä (englanniksi)
Zarkus Poussan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet 
Muut:  Europeana
Joyce Carol Oates

Joyce Carol Oates vuonna 2014
Joyce Carol Oates, kirjailijaniminä myös Lauren Kelly ja Rosamond Smith, (s. 16. kesäkuuta 1938 Lockport, New York) on yhdysvaltalainen kirjailija ja humanististen tieteiden professori. Hän oli 1960–1970-luvuilla yhdysvaltalaisen kirjallisuuden suunnannäyttäjä, sillä hän toi hyvinvointiyhteiskunnan kriisit kaunokirjallisuuteen.  Hän julkaisee miehensä Raymond J. Smithin kanssa lehteä nimeltä The Ontario Review. Osan kirjoistaan hän on julkaissut nimellä Rosamond Smith. Hän opettaa kirjallisuutta ja luovaa kirjoitusta New Jerseyn Princetonin yliopistossa.
Elämänvaiheet

Joyce Carol Oatesin lapsuudenperhe oli melko köyhä. Hän kasvoi Lockportin lähellä maaseudulla. Joyce Carol Oatesin vanhemmat olivat Frederic ja Carolina Oates. He olivat katolisia ja Joyce Carol sai katolisen kasvatuksen, mikä heijastuu edelleen hänen kirjoittamistapaansa. Hänellä on veli Fred (s. 1943) ja autistinen sisar Lynn (s. 1956).
Jo pienenä lapsena Joyce Carol Oatesilla oli taito kertoa tarinoita. Hän alkoi kirjoittaa varsin varhain, ja collegessa hän voitti arvostetun Mademoiselle-kirjoituskilpailun. Siitä voitosta varsinaisesti alkoi hänen kirjailijanuransa. Oates opiskeli Syracusen yliopistossa ja suoritti BA-tutkinnon vuonna 1960. Myöhemmin hän valmistui Wisconsinin yliopistosta MA:ksi sekä taiteiden maisteriksi vuonna 1961. Joyce Carol on myös humanististen tieteiden ja luovan kirjoittamisen opettaja.
Oates avioitui vuonna 1961 Raymond J. Smithin kanssa. He muuttivat seuraavana vuonna Detroitiin, josta Oates sai töitä Detroitin yliopistosta. Hän opetti siellä englantia vuoteen 1968, jolloin he muuttivat Kanadaan Ontarioon, jossa Joyce Carol työskenteli Windsorin yliopistossa 1968–1978. Ontarion jälkeen he muuttivat Princetoniin New Jerseyhin, ja heti muuttovuodesta alkaen Oates on opettanut siellä luovaa kirjoittamista. Hän julkaisee miehensä kanssa lehteä nimeltä The Ontario Review. Oates ei erityisemmin pidä julkisuudesta, vaan kieltäytyy usein esiintymästä julkisissa tilaisuuksissa.
Kirjailija

Kirjailijana Joyce Carol Oates on harvinaisen tuottelias – hänen kirjoitustahtinsa on tavannut olla noin 1–2 romaania vuodessa.
Oates on vaikuttanut pitkän kirjallisen uransa aikana harvinaisen monella kirjallisuuden alalla: hän on kirjoittanut koko joukon romaaneja (historiallisista psykologisiin ja sukuromaaneihin), novelleja, näytelmiä, runoja, lasten- ja nuortenkirjoja, satuja, kirjallisuuskritiikkiä, kolumneja sekä tietokirjoja ja tietopohjaisia esseitä. Niiden lisäksi häneltä on ilmestynyt myös kauhukirjoja nimellä Rosamond Smith.
Oates on saanut useita kirjallisuuspalkintoja, esimerkiksi National Book Awardin ja kahdesti Pulitzerin. Hän on ollut myös kahdesti ehdokkaana kirjallisuuden Nobel-palkinnon saajaksi.
Elokuva Smooth Talk perustuu hänen kirjaansa Where Are You Going, Where Have You Been (1993), hänen kirjastaan Foxfire (1993) on tehty samanniminen elokuva ja Blondin pohjalta (2000) on filmattu lyhytelokuva.
Oatesin kirjailijantuotannon johtava teema on naisena oleminen amerikkalaisessa kulttuurissa. Hän kuvailee naiseuden iloja ja murheita sekä naisen asemaa yhteiskunnassa ja perheessä. Toisaalta hänen romaaninsa käsittelevät myös rakkautta ja väkivaltaa. Romaaneissaan hän asettaa nämä kaksi asiaa usein vastakkain.
Oates on pitkän kerronnan mestari. Hänen käsialansa tunnistaa erikoisista ja runsaista adjektiivivalinnoista ja unenomaisuudesta. Oatesia on kiitetty hänen naisellisen iskevästä kirjoittamistyylistään. Hänen valttejaan ovat laaja sanavarasto ja sen kokonaisvaltainen hyödyntäminen, hänen tapansa kuvata monin tavoin tunteita, tuoda esiin elämän erilaisia puolia. Hänen kirjailijanominaislaatunsa on realismi, eikä hän kaunistele asioita vaan kertoo niistä sellaisina kuin ne ovat. Oates on tullut tunnetuksi kirjoittajana varsin monenlaisista aiheista.
Aiheeltaan yllättävä on Oatesin teos On Boxing (1987, suom. Nyrkkeilystä 2009), mutta jo ennen häntä ovat nyrkkeilystä kirjoittaneet monet kirjailijat, kuten Jack London, Ernest Hemingway ja Norman Mailer. Lisäksi Oates itse tutustui nyrkkeilyyn jo lapsena isänsä harrastuksen kautta. Pitkässä esseessään Oates yrittää ymmärtää naisena tätä perimiehistä lajia. Alkuteoksessa on John Ranardin taidokkaita valokuvia. Alkuteoksesta on 1994 ilmestynyt laajennettu laitos, jossa on lisänä essee Mike Tysonista. Suomennoksen kriitikko on teilannut lukukelvottomaksi.
Suomennetut teokset

Kalliita ihmisiä.  (Expensive People, 1968)  Suomentanut Paavo Lehtonen. Tammi, 1969.
Bellefleur.  (Bellefleur, 1980)  Suomentanut Marja Toivio. Helsinki:  Librum, 1981.  ISBN 951-862-020-2
Tavallinen rakkaus, kaksitoista kertomusta.  (Valikoima novelleja kokoelmista Upon the Sweeping Flood, The Wheel of Love, Marriages and Infidelities ja The Goddess and Other Women, valikoinut Artur Lundkvist)  Suomentanut Jussi Nousiainen. Helsinki:  Otava, 1982.  ISBN 951-1-06815-6
Valon enkeli.  (Angel of Light, 1981)  Suomentanut Jussi Nousiainen. Helsinki:  Otava, 1983.  ISBN 951-1-07204-8
Blondi.  (Blonde, 2000)  Suomentanut Kristiina Drews. Helsinki:  Otava, 2001.  ISBN 951-1-16721-9
Syntipukki.  (Big Mouth & Ugly Girl, 2002)  Suomentanut Nora Schuurman. Helsinki:  Otava, 2002.  ISBN 951-1-18195-5
Putous.  (The Falls, 2004)  Suomentanut Kaijamari Sivill. Helsinki:  Otava, 2006.  ISBN 978-951-1-20569-2
Nyrkkeilystä.  (On Boxing, 1987)  Suomentanut Jarkko S. Tuusvuori. Tampere:  Niin & näin, 2009.  ISBN 978-952-5503-36-4
Haudankaivajan tytär.  (The Gravedigger’s Daughter, 2007)  Suomentanut Kaijamari Sivill. Helsinki:  Otava, 2009.  ISBN 978-951-1-22431-0
Kosto: Rakkaustarina.  (Rape: A Love Story, 2003)  Suomentanut Kaijamari Sivill. Helsinki:  Otava, 2010.  ISBN 978-951-1-24729-6
Sisareni, rakkaani.  (My Sister, My Love, 2008)  Suomentanut Kaijamari Sivill. Helsinki:  Otava, 2012.  ISBN 978-951-1-27702-6
Elämäni rottana.  (My Life as a Rat, 2020)  Suomentanut Kira Poutanen. Tukholma:  HarperCollins, 2020.  ISBN 978-915-0-95737-2
Yö. Uni. Kuolema. Ja tähdet.  Suomentanut Kira Poutanen. Stockholm:  HarperCollins Nordic, 2022.  ISBN 978-91-509-6931-3
Luettelo Aero Oy:n ja Finnairin lentokalustosta

Finnairin Airbus A350 -kone (OH-LWA).
Finnairin Airbus A350 -kone (OH-LWA) laskeutumassa Helsinki-Vantaan lentoasemalle maaliskuussa 2016.
Aero O/Y:n, myöhemmin Finnairin historiallinen ja nykyinen lentokalusto vuodesta 1923 alkaen aina nykyhetkeen saakka, lähinnä Mäkisen & Ritarannan (2001), Planespottersin ja rzjetsin mukaan. Mukana on myös muun muassa Focke-Wulf Fw 200 Condor -kalusto, joka oli tilattu Saksasta luultavasti 1930-luvun lopulla, mutta jota ei koskaan saatu Suomeen Saksan valtion takavarikoitua koneet toisen maailmansodan aikana.
Yhtiö perustettiin 1. marraskuuta 1923 nimellä Aero O/Y. Keväällä 1953 yhtiö otti markkinointinimekseen ulkomailla Finnair. Nimi Finnair esiintyi sen jälkeen koneiden kylkeen maalattuna, kun taas nimi Aero oli koneiden peräsimessä. Suihkulentokoneiden tullessa yhtiön käyttöön vuonna 1960 ne maalattiin alusta alkaen Finnairin värein ja tunnuksin. Yhtiön yksinomaiseksi nimeksi Finnair tuli vuonna 1968.
Listauksen perusteena on tässä ensisijaisesti konetyyppi, sitten käyttövuodet ja viimeisenä rekisteritunnus. Lähdeteoksessa (Tuomo T. Mäkinen & Eino Ritaranta 2001) listauksen perusteena on rekisteritunnus.
Aeron ja Finnairin historiallinen kalusto > Aeron ja Finnairin potkurikonekalusto > Aeron Focke-Wulf Fw 200 Condor -kalusto

Aero suunnitteli Helsingin olympialaisten aattona 1940 reittilentojen ulottamista Atlantin valtameren yli Yhdysvaltoihin. Sitä varten Aero O/Y tilasi vuonna 1938 Saksasta kolme Focke-Wulf Fw 200 Condor -konetta. Kone oli sulavalinjainen nelimoottorinen alataso, jossa oli sisäänvedettävät laskutelineet ja johon mahtui 26 matkustajaa. Koneen suurin matkalentonopeus oli 360 km/h ja pisin lentomatka n. 7000 km.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Aeron Focke-Wulf Condor -kalusto
| No. | Tyyppi | Rekisteri- tunnus | Sarja- numero | Nimi | Aeron käytössä | Lisätietoja | Poistettu Suomen rekisteristä |
| 1. | Focke-Wulf Fw 200 Condor | OH-CLA | C/N 0009 | Karjala | — | Saksan takavarikoima, Lufthansan ja Luftwaffen käytössä, tuhoutui sodassa | — |
| 2. | Focke-Wulf Fw 200 Condor | OH-CLB | C/N 0010 | Petsamo | — | Saksan takavarikoima, Lufthansan ja Luftwaffen käytössä, tuhoutui sodassa | — |
| 3. | Focke-Wulf Fw 200 Condor | OH-CLC | C/N 0046 |  | — | Saksan takavarikoima, Luftwaffen käytössä, tuhoutui sodassa | — |
Aeron ja Finnairin historiallinen kalusto > Aeron ja Finnairin potkurikonekalusto > Finnairin Fokker F.27 Friendship -kalusto

Fokker F.27 Friendship on hollantilaisen Fokkerin valmistama liikenne- ja kuljetuskone. Kaksimoottorisen potkuriturbiinikoneen suunnittelu alkoi 1950-luvun alussa, ja prototyypin ensilento tapahtui 24. marraskuuta 1955. Koneen sarjavalmistus alkoi vuonna 1958. 100-sarjan koneita valmistettiin 85 kappaletta. Eri versiota on 700-sarjaan asti. Fairchild Aircraft valmisti lisenssillä Yhdysvalloissa 206 konetta nimellä Fairchild FH-227. Yhteensä koneita valmistettiin 786 kappaletta.
Koneessa on kahden hengen miehistö ja siihen mahtuu 44 matkustajaa. Matkalentonopeus on 483 km/h ja pisin lentomatka 1.468 km.
Finnair Oy:n luopuessa 1970-luvun lopussa Convair 440 Metropolitan -koneista havaittiin, että yhtiö tarvitsi lyhyitä lentoreittejään varten DC-9-14/15-suihkukoneita pienempiä potkurikoneita. Tähän tarkoitukseen Finnair päätyi ostamaan Icelandairilta Islannista kolme käytettyä Fokker F.27 Mk. 200 -matkustajakonetta.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Finnairin Fokker F.27 Friendship -kalusto
| No. | Tyyppi | Rekisteri- tunnus | Sarja- numero | Rakennettu | Finnairin käytössä | Lisätietoja | Poistettu Suomen rekisteristä | Viitteet |
| 1. | Fokker F27-200 Friendship | OH-LKA | C/N 10239 | 1963 | 1980–1988 | Myyty Sveitsiin | 1988 |  |
| 2. | Fokker F27-200 Friendship | OH-LKB | C/N 10240 | 1963 | 1980–1986 | Myyty Islantiin | 1986 |  |
| 3. | Fokker F27-200 Friendship | OH-LKC | C/N 10260 | 1964 | 1982–1988 | Myyty Sveitsiin | 1988 |  |
Aeron ja Finnairin historiallinen kalusto > Aeron ja Finnairin potkurikonekalusto > Finnairin ATR 42 -kalusto

ATR 42 on ranskalais-italialaisen konsortion (Aérospatiale ja Aeritalia) kehittämä potkuriturbiinikone.
ATR 42-300 lensi ensilentonsa 16. elokuuta 1984. Koneen nimen numeroyhdistelmä 42 tulee sen istumapaikoista, joiden lukumäärä vaihtelee 40:n ja 50:n välillä. ATR 42-300 oli konetyypin alkuperäinen tuotantoversio, jota valmistettiin vuoteen 1996 asti.
ATR 42-300:n toimintamatka on 845 km ja matkanopeus on 493 km/h.
Finnair oli tilannut ATR 42-300 -koneita viisi kappaletta jo huhtikuussa 1982 ensimmäisten lentoyhtiöiden joukossa, ja ensimmäiset koneet toimitettiin Finnairille vuonna 1986. Kaikki viisi konetta vaihdettiin vuonna 1990 suurempiin ATR 72 -koneisiin. Suomalaisista lentoyhtiöistä konetyyppiä käyttää enää Nordic Regional Airlines, jolla on laivastossaan uudempia 500-sarjan koneita.
Finnair käytti ATR 42 -koneita muutaman vuoden ajan 1980-luvun lopussa. Jo niitä hankittaessa oli varmaa, että ne olivat liian pieniä korvaamaan suihkukoneita lyhyillä reiteillä. Niinpä jo tuolloin solmittiin aiesopimus niiden vaihtamisesta suurempiin ATR 72 -koneisiin.
ATR-koneista käytettiin jossain vaiheessa humoristista nimitystä “ATRaimet”.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Finnairin ATR 42 -kalusto
| No. | Tyyppi | Rekisteri- tunnus | Sarja- numero | Rakennettu | Finnairin käytössä | Lisätietoja | Poistettu Suomen rekisteristä | Viitteet |
| 1. | Aérospatiale ATR 42-312 | F-GEDZ | C/N 005 | 1985 | 1988 | Vuokralla ATR:ltä | – |  |
| 2. | Aérospatiale ATR 42-312 | OH-LTA F-GGFA | C/N 006 | 1986 | 1986–1989 | Myyty Ranskaan liisattu takaisin Finnairille | 1989 |  |
| 3. | Aérospatiale ATR 42-312 | OH-LTB | C/N 022 | 1986 | 1986–1989 | Myyty Ranskaan | 1989 |  |
| 4. | Aérospatiale ATR 42-312 | OH-LTC | C/N 033 | 1986 | 1986–1989 | Myyty Ranskaan | 1989 |  |
| 5. | Aérospatiale ATR 42-312 | OH-LTD | C/N 039 | 1987 | 1987–1990 | Myyty Ranskaan | 1990 |  |
| 6. | Aérospatiale ATR 42-312 | OH-LTE | C/N 044 | 1987 | 1987–1990 | Myyty Ranskaan | 1990 |  |
Aeron ja Finnairin historiallinen kalusto > Aeron ja Finnairin potkurikonekalusto > Finnairin ja Finnaviationin Saab-Fairchild 340 -kalusto

Saab 340 on kahdella potkuriturbiinimoottorilla varustettu lyhyille reiteille suunniteltu matkustajalentokone. Sitä on valmistettu yhteensä 459 kappaletta. Konetyypistä on valmistettu kaksi eri versiota, 340A ja 340B. Nämä eroavat toisistaan lähinnä moottoreiden tehon ja lentomatkan suhteen. Saab 340A:n ensilento tapahtui 1983 ja vuonna 1989 julkistettiin kehittyneempi versio, Saab 340B. Konetyypin tuotanto lopetettiin vuonna 1998.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Finnairin Saab-Fairchild 340 -kalusto
| No. | Tyyppi | Rekisteri- tunnus | Sarja- numero | Rakennettu | Finnaviationin ja Finnairin käytössä | Lisätietoja | Poistettu Suomen rekisteristä | Viitteet |
| 1. | Saab-Fairchild 340A | OH-FAA | C/N 34DA-065 | 1986 | 1986–1998 | Myyty Flying Enterprise AB:lle Air Chathamsin käytössä | 1998 |  |
| 2. | Saab-Fairchild 340A | OH-FAB | C/N 34DA-066 | 1986 | 1986–1998 | Myyty Flying Enterprise AB:lle Fleet Air Internationalin käytössä | 1999 |  |
| 3. | Saab-Fairchild 340A | OH-FAC | C/N 34DA-0405 | 1986 | 1986–1998 | Myyty Flying Enterprise AB:lle SprintAirin käytössä | 1999 |  |
| 4. | Saab-Fairchild 340A | OH-FAD | C/N 34DA-135 | 1988 | 1988–1997 | Myyty Flying Enterprise AB:lle SprintAirin käytössä | 1999 |  |
| 5. | Saab-Fairchild 340A | OH-FAE | C/N 34DA-139 | 1988 | 1989–1996 | Myyty  Golden Airille SprintAirin käytössä | 1999 |  |
| 6. | Saab-Fairchild 340B | OH-FAF | C/N 34DA-167 | 1989 | 1989–1999 | Myyty Flying Enterprise AB:lle Loganairin käytössä | 1999 |  |
| 7. | Saab-Fairchild 340B | OH-FAH | C/N 34DA-167 | 1991 | 1995–1997 | Omistaja Finnaviation, vuokrattu Finnairille, Myyty Lithuanian Airlinesille Varastoitu Happy Airillä | 1997 |  |
OH-FAF oli myös valtioneuvoston käytössä ja mahdollisesti sen osittain omistamakin.
OH-FAH oli valtioneuvoston käytössä.
Aeron ja Finnairin historiallinen kalusto > Aeron ja Finnairin potkurikonekalusto > Muita Finnairin käytössä olleita potkurikoneita, mm. koulutuskäytössä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Muita Aero Oy:n ja Finnairin käytössä olleita potkurikoneita
| Tyyppi | Rekisteri- tunnus | Sarja- numero | Rakennettu | Otettu käyttöön | Poistettu käytöstä | Lisätietoja | Poistettu Suomen rekisteristä | Viite |
| Beechcraft 35-B33 Debonnair | OH-BDA | C/N CD-789 | 1964 | 1964 | N/A | Finnairin lentokerholla |  |  |
| Beech 35-C33A Debonnair | OH-BDB | C/N CD-1111 | 1967 | 1967 | 1989 | Myyty Viroon 1989 | 1989 |  |
| Beechcraft 100 King Air | OH-BKA | C/N B-39 | 1979 | 1986 | 1988 | Finnaviationin käytössä Myyty,  varastoitu koulutuskäytössä Teknoteam Oy:llä | 2007 |  |
| Beechcraft 100 King Air | OH-BKB | C/N B-20 | 1969 | 1986 | 1992 | Myyty Yhdysvaltoihin Alpha Aviation Inc.:lle (Dallas TX), varastoitu White Industrial Inc.:llä | 1992 |  |
| Beechcraft 100 King Air | OH-BKC | C/N B-119 | 1974 | 1986 | 1993 | Myyty Yhdysvaltoihin  Winchester Airille, tuhoutunut 1994 | 1993 |  |
| Beech 300LW Super King Air | OH-BSA | C/S FA-205 | 1990 | 1990 | N/A | Myyty CSC Trust Companylle Delawareen, käytössä | 2012 |  |
| Beech 300LW Super King Air | OH-BSB | C/S FA-206 | 1990 | 1990 | N/A | Myyty 2012, DOT LT:n käytössä | 2012 |  |
| Embraer EMB 110 Bandeirante | OH-EBB | C/N 110228 | 1979 | 1979 | 1989 | Myyty Air Botnialle Business Air Inc.:lle (Bennington VT), tuhoutunut 2003 | 1996 |  |
| De Havilland DHC-6-300 Twin Otter | OH-KOG | C/N 642 | 1979 | 1996 | 2010 | Käyttäjä KAR-AIR Malmilento Karairilta Finnairille 199 Myyty 2010 Sander Geophysics Ltd:lle (Ottawa, Ontario) |  |  |
| Cessna 172 | OH-CAY |  |  |  |  | Finnairin lentokerholla |  |  |
Aeron ja Finnairin historiallinen kalusto > Finnairin suihkukonekalusto > Super Caravelle -kalusto

Caravelle I/III -kalusto korvattiin vuoden 1964 aikana Sud SE-210 Caravelle 10B3 -kalustolla. Tälle nimihirviölle Finnair antoi nimeksi Super Caravelle, joka myös maalattiin koneen moottoreihin. Vanhat Caravellet palautettiin ne valmistaneelle Sud Aviation -yhtiölle osamaksuna uusista koneista.
Caravelle 10B3:n kantama oli 2 700 km, ja matkustajamäärä 118 henkeä.
Uusissa koneissa oli uudentyyppiset, taloudellisemmat moottorit eli ohivirtausmoottorit. Matkustajia mahtui mukaan enemmän, 97 henkeä, kun aiemman mallin maksimi oli ollut 85 henkeä.
Super Caravelleilla Finnair aloitti pian liikenteen Amsterdamiin, Barcelonaan, Frankfurtiin, Göteborgiin, Hampuriin, Kööpenhaminaan, Leningradiin, Luxemburgiin, Milanoon, Pariisiin ja Tukholmaan.
Kone oli matkustajille miellyttävä. Matkustamon etuosa oli hiljainen, liikkeet olivat miellyttävät ja ranskalaisen pehmeät, siivet olivat joustavat ja notkahtelivat, toisin kuin aiemmissa koneissa, ja nelipyöräisen laskutelineen ansiosta taitava lentäjä pystyi laskeutumaan kepeästi alas kentälle.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Finnairin Super Caravelle -kalusto
| No. | Tyyppi | Rekisteri- tunnus | Sarja- numero | Nimi | Rakennettu | Finnairin käytössä | Lisätietoja | Poistettu Suomen rekisteristä | Viitteet |
| 1. | Sud SE-210 Caravelle 10B3 | OH-LSA | C/N 181 | Helsinki | 1964 | 1964–1981 | Myyty Ranskaan | 1981 |  |
| 2. | Sud SE-210 Caravelle 10B3 | OH-LSB | C/N 182 | Tampere | 1964 | 1964–1982 | Myyty Ranskaan | 1982 |  |
| 3. | Sud SE-210 Caravelle 10B3 | OH-LSC | C/N 185 | Turku | 1964 | 1964–1981 | Myyty Ranskaan | 1981 |  |
| 4. | Sud SE-210 Caravelle 10B3 | OH-LSD | C/N 187 | Oulu | 1964 | 1964–1984 | Myyty Italiaan Altairille | 1984 |  |
| 5. | Sud SE-210 Caravelle 10B3 | OH-LSE | C/N 189 | Lahti | 1964 | 1964–1981 | Myyty Ranskaan | 1981 |  |
| 6. | Sud SE-210 Caravelle 10B3 | OH-LSF | C/N 188 | Pori | 1965 | 1966–1985 | Myyty Ruotsiin | 1985 |  |
| 7. | Sud SE-210 Caravelle 10B3 | OH-LSG | C/N 169 | Jyväskylä | 1964 | 1966–1983 | Myyty Italiaan Altairille | 1984 |  |
| 8. | Sud SE-210 Caravelle 10B3 | OH-LSH | C/N 211 | Kuopio | 1966 | 1967–1981 | Myyty Ranskaan | 1981 |  |
| 9. | Sud SE-210 Caravelle 10B3 | OH-LSI SE-DHA | C/N 2591 |  | 1969 | 1974–1976 1989 | Liisattu Tanskasta Sterlingiltä Liisattu Transwedelta | 1976 |  |
| 10. | Sud SE-210 Caravelle 10B3 | OH-LSK | C/N 212 |  | 1966 | 1975–1976 | Liisattu Tanskasta Sterlingiltä | 1976 |  |
Koneen oikea tyyppinimi oli Sud Aviation SE 210 Caravelle 10B3, mutta Finnair käytti siitä nimitystä Super Caravelle, joka oli maalattu koneen moottoreihin.
Oulun lentokonekaappauksessa vuonna 1978 kaapattu kone oli OH-LSB Tampere.
Finnairin Super Caravelle -koneista seitsemän on romutettu. OH-LSH on säilynyt rekisteritunnuksella HK-3836. Se on esillä vesipuistossa Meksikossa.
Aeron ja Finnairin historiallinen kalusto > Finnairin suihkukonekalusto > Finnair Cargon Boeing 737 -kalusto

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Finnairin Boeing 737 -kalusto
| No. | Tyyppi | Rekisteri- tunnus | Sarja- numero | Rakennettu | Finnairin käytössä | Lisätietoja | Poistettu Suomen rekisteristä | Viitteet |
| 1. | Boeing 737-210C | TF-ABJ | C/N 19594 | 1968 | 1989–1993 | Liisattuna Islannista | – |  |
| 2. | Boeing 737-205C | TF-ABT | C/N 20458 | 1982 | 1992–1993 | Liisattuna Islannista | – |  |
Finnairin Boeing 737 -koneet lensivät ainoastaan rahtia.