stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wärtsilä
Historia > Toimitusjohtajia (pääjohtajia)

Wilhelm Wahlforss, Wärtsilän tj. 1926-1961, hallituksen puh.joht 1939-1969
Tankmar Horn, Wärtsilän pääjohtaja 1970-1976, johtokunnan ja hallituksen puh.joht. 1976-1991
Nils Ludvig Arppe toimitusjohtaja, 1836–1861
Johan Lindroos, toimitusjohtaja 1916–1918
Lars Wilhelm Åberg toimitusjohtaja, 1918–1926
Wilhelm Wahlforss toimitusjohtaja, 1926–1938, vuorineuvos, pääjohtaja 1938–1961
Gustaf Woldemar Wrede, vt.toimitusjohtaja 1939–1940 (talvisodan ajan)
Bertel Långhjelm vuorineuvos, pääjohtaja, 1962–1970
Tankmar Horn ministeri, pääjohtaja, 1970–1976
Tor Stolpe, vuorineuvos, toimitusjohtaja, 1978–1989
Pekka Laine, konsernijohtaja, 1989
Klaus Grönbärj, toimitusjohtaja 1990
Ole Johansson konsernijohtaja, 2000–2011
Björn Rosengren, konsernijohtaja, toimitusjohtaja, 2011–2015
Jaakko Eskola, konsernijohtaja, toimitusjohtaja, 2015–2021
Håkan Agnevall, konsernijohtaja, toimitusjohtaja, 2021-
Organisaatio

Vuonna 2023 Wärtsilällä oli noin 18 000 työntekijää, joista noin 3000 Suomessa. Sillä oli 240 toimistoa 79 maassa. Sen pääkonttori sijaitsee Helsingin Salmisaaressa ja sen maailmanlaajuinen toimintojen kehityskeskus Vaasan Vaskiluodossa. Yhtiöllä on työntekijöitä Suomessa myös Turussa. Yhtiöllä on kaksi moottoritehdasta, toinen Vaasassa, toinen Kiinassa.
Yhtiö kuuluu Vaasassa toimivaan energiaklusteriin. Vuonna 2024 se sai Business Finlandilta 70 miljoonan euron rahoituksen vetämälleen WISE-veturihankkeelle (Wide & Intelligent Sustainable Energy). Wärtsilän osuus kehityshankkeen rahoituksesta on 20 miljoonaa euroa, loput 50 miljoonaa on budjetoitu sen kahdellesadalle kehityskumppanille. Sen verkostoon kuuluu yrityksiä, teollisuuden organisaatioita, tutkimuslaitoksia ja korkeakouluja.
Vuonna 2024 Wärtsilän hallitukseen kuuluivat puheenjohtaja Tom Johnstone, varapuheenjohtaja Mika Vehviläinen, Karen Bomba, Morten H. Engelstoft, Karin Falk, Johan Forssell, Mats Rahmström ja Tiina Tuomela.
Yhtiön suurimmat tuotantoyksiköt ovat Vaasassa ja Triestessä Italiassa. Sveitsin Winterthurissa Wärtsilällä on tuoteyhtiö ja tutkimus- ja tuotekehitysyksikkö. Aasian merkitys markkina-alueena kasvaa jatkuvasti ja tuotantoa on laajennettu muun muassa Kiinassa, Intiassa ja Koreassa. Mittavan huoltoverkoston myötä Wärtsilällä on yli 170 toimipistettä noin 70 maassa.
Wärtsilän holdingyhtiö Bermudalla omistaa konsernin eteläamerikkalaisia tytäryhtiöitä. Yhtiön tulos raportoidaan ja verotetaan Suomessa omistajansa tulona. Lisäksi Wärtsilällä on lukuisia tytäryhtiöitä Caymansaarilla ja muualla Karibialla muun muassa huoltopalveluiden tuottamiseksi, sekä Guernsey-saarelle rekisteröity jälleenvakuutusyhtiö. Wärtsilän mukaan veroparatiiseiksi lukeutuviin maihin rekisteröidyt yhtiöt keskittävät ja helpottavat kirjanpitoa ja laskentaa. Wärtsilä toimittaa varaosia vapaakauppa-alueiden kautta off shore -laivoille.lähde?
Organisaatio > Omistajat

Wärtsilän suurimmat osakkeenomistajat heinäkuussa 2024 olivat Invaw Invest AB, Varma, Ilmarinen, Elo ja Kansaneläkelaitos.
Tuotteet

Wärtsilän liiketoiminta on jaettu kahteen osaan:
Wärtsilä Marine ja
Wärtsilä Energy
Wärtsilä Marinen tuotevalikoimaan kuuluvat moottorit, propulsiojärjestelmät, hybriditeknologia, digitaaliset teknologiat ja integroidut voimansiirtojärjestelmät sekä niihin liittyviä palveluita ja huoltoa. Wärtsilä Energyn tuotteita ovat esimerkiksi hiilineutraaliuspalvelut, sähköjärjestelmiä tasapainottavat voimalaitokset, hybridiratkaisut ja energian varastointi- ja optimointiteknologia ja niihin liittyvät elinkaaripalvelut. Vuonna 2023 palveluiden, kuten huollon, osuus sen liikevaihdosta oli 52 prosenttia. Yhtiön strategia keskittyy dekarbonisaatioon, hiilidioksidipäästöjen poistamiseen. Tätä tehdään esimerkiksi korvaamalla fossiilisia polttoaineita uusilla polttoaineilla, jotka perustuvat esimerkiksi vetyyn, ammoniakkiin tai metanoliin. Wärtsilä ei valmista suurten rahtilaivojen yleensä liikkumiseen käyttämiä kaksitahtimoottoreita vaan nelitahtimoottoreita, joita ne käyttävät apumoottoreina sähkönsä tuotannossa. Sen sijaan risteilylaivoissa Wärtsilän moottoreita voidaan käyttää päämoottoreina. Usein myös risteilyaluksissa ja autolautoissa nelitahtimoottoreita käytetään sähkövoimalana, jonka avulla propulsiojärjestelmät pyörittävät potkureita.
Vuoteen 2024 mennessä Wärtsilä oli toimittanut voimalaitoksia ja laivateknologiaa 180 maahan yhteenlasketun voimantuotantokapasiteetin ollessa 79 gigawattia.
Tuotteet > Palvelut

Suurin osa Wärtsilän liikevaihdosta tulee palveluista. Se johtuu laitteiden korkeista käyttöasteista, asiakassopimusten määrästä ja yhtiön valitsemasta palvelustrategiasta, jossa asiakkaita ohjataan transaktioliiketoiminnasta sopimusperusteiseen palveluun ja kevyemmistä sopimuksista kattavampiin sopimuksiin.
Tuotteet > Voimalaitokset

Vuoteen 2024 mennessä Wärtsilä oli toimittanut 430 voimalaitosta Intiaan. Niiden yhteenlaskettu teho on 4 000 megawattia. Wärtsilän generaattorit toimivat aluksi öljyllä, sittemmin niitä alettiin valmistaa kaasukäyttöisinä.
Kesällä 2024 Wärtsilä julkaisi maailman ensimmäisen suuren mittakaavan moottorivoimalaitoksen, joka voi toimia täysin vedyllä. Se hyödyntää Wärtsilä 31 -moottorialustaa. Täysin vedyllä toimivia moottoreita yhtiö oli testannut kolmen vuoden ajan. Yhtiön mukaan moottori on tilattavissa vuonna 2025 ja toimitettavissa seuraavana vuonna. Voimala ei sovellu laivoihin, vaan sitä käytetään varavoimalana sähköjärjestelmissä.
Tuotteet > Energiavarastoliiketoiminta

Wärtsilä aloitti energiavarastoliiketoimintansa vuonna 2017 yritysoston kautta. Vuonna 2023 sen varastointikapasiteetti oli yli kuusi gigawattituntia. Sen järjestelmää käytettiin kuudella mantereella 110 projektissa.
Wärtsilä on toimittanut uusiutuvaa energiaa varastoivia järjestelmiään muun muassa Chileen ja Isoon-Britanniaan. Niitä on viety myös Havaijille, joka on hyvin riippuvainen dieselpolttoaineesta ja Teksasiin, joka kärsii usein sähkökatkoksista. Kun uusiutuvaa energiaa ei ole saatavilla, laitos vapauttaa sitä sähköverkkoon. Vuoteen 2023 mennessä liiketoiminnasta tuli kannattavaa ja sen liikevaihto liikkui miljardeissa.
Tuotteet > Moottorit > Dieselmoottorit

Wärtsilä valmisti ensimmäiset laivadieselmoottorit lisenssillä vuonna 1939 ja sen ensimmäinen itse suunnittelema moottori, Vasa 614-moottori, valmistui vuonna 1960. Wärtsilä valmistaa dieselmoottoreita yhä, vaikka etsiikin niille korvaavia vaihtoehtoja.
Wärtsilän 31DF-nelitahtidieselmoottoreita käytetään esimerkiksi Samsungin isoissa arktisilla vesillä liikkuvissa säiliöaluksissa.
Tuotteet > Moottorit > Hybridimoottorit

Wärtsilän valmistamat hybridimoottorit yhdistävät akun ja polttomoottorin käytön. Alkuvuoteen 2023 mennessä yhtiö oli myynyt 90 hybridiratkaisua.
Tuotteet > Moottorit > Kaasu- ja monipolttoainemoottorit

Wärtsilä valmistaa kaasukäyttöisiä ja monipolttoainemoottoreita.
Maailman siihen asti suurin risteilyalus, vuonna 2023 luovutettu M/S Icon of the Seas, sisältää kuusi Wärtsilä 46 DF -laivamoottoria. Dual Fuel -moottoreiden yhteisteho on 90 MW ja ne käyttävät nesteytettyä maakaasua (lng) ja dieseliä. M/S AuroraBotnia käyttää neljää Wärtsilä 31 -nelitahtimoottoria, jotka toimivat dieselillä ja lng:llä.
Tuotteet > Moottorit > Metanolimoottorit

Wärtsilä alkoi testata metanolimoottoreiden käyttöä laivoissa vuonna 2015. Ne hyödynsivät vihreän metanolin lisäksi vetyä. Markkinoille ensimmäiset metanolimoottorit (Wärtsilä 32) tuotiin vuonna 2022.  Seuraavana vuonna se lisäsi valikoimaan neljä uutta metanolimoottoria: Wärtsilä 20,  Wärtsilä 31, Wärtsilä 46F ja Wärtsilä 46TS. Uusien moottorien toimitus alkaa vuonna 2025.
Tuotteet > Moottorit > Ammoniakkimoottorit

Wärtsilä on kehittänyt erilaisia ammoniakkimottoreita vuodesta 2019 lähtien. Osa niistä käyttää ammoniakkia ja metanolia, osa ammoniakkia ja vetyä. Ammoniakkia saadaan vetyä jalostamalla, sen varastointi on helppoa eikä siitä synny hiilidioksidipäästöjä. Ensimmäiset ammoniakkimoottorit yhtiö toi markkinoille vuonna 2023. Täysin vedyllä toimivan moottorin on kerrottu ilmestyvän vuonna 2025. Ammoniakkimoottoreiden kaupallisen käytön arvellaan käynnistyvän vuonna 2025.
Yhtiö ennakoi, että suuri osa laivoista siirtyy käyttämään ammoniakkia. Vihreän metanolin (e-metanolin) ja vihreän ammoniakin (e-ammoniakin) sisältämä vety valmistetaan vedestä uusiutuvan sähkön avulla, esimerkiksi aurinko- tai tuulivoimalla.  Laivayhtiöt ovat kiinnostuneet vähäpäästöisistä vaihtoehdoista, sillä alkuvuonna 2024 Euroopan unioni määräsi, että kaikkiin EU:n satamiin tulevien laivojen tulee ostaa päätöoikeuksia, jotka nostavat kustannuksia huomattavasti. Esimerkiksi EU:n sisällä operoivan varustamon polttoainekulut voivat kaksinkertaistua vuoteen 2030 mennessä.
Wärtsilä tarjoaa myös vanhoille laivoille mahdollisuutta konvertioida käyttöön uusia polttoaineratkaisuja.
Tuotteet > Propulsiojärjestelmät

Wärtsilä on toimittanut propulsiojärjestelmän ja vesisuihkut kokonaan sähköllä toimivaan autolauttaan HSC China Zorrilla, joka alkaa kulkea Buenos Airesin (Argentiina) ja Montevideon (Uruguay) välillä. Maailman suurin, 130-metrinen katamaraani valmistunee vuonna 2025. Järjestelmä perustuu Wärtsilän aksiaalivirtausvesisuihkutekniikkaan.
Tunnustuksia

Vuonna 2023 Wärtsilä Marine Powerissa työskentelevä Jua Kytölä valittiin vuoden teknologiajohtajaksi.
Wärtsilä pääsi Time-lehden vuoden sadan vaikuttavimman yhtiön joukkoon vuonna 2023
Kirjallisuutta

Palomäki, Atte (päätoim.), Vänttinen, Pekka (toim): Koneita ja ihmisiä – Wärtsilän koettu historia 1969-2019, Wärtsilä Oyj, 2019, ISBN 978-952-68866-2-6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wärtsilä Wikimedia Commonsissa
Wärtsilän viralliset verkkosivut
Ylen Elävä arkisto: Yritysvakoilu on rikos, josta mielellään vaietaan
Wärtsilän pörssihistoriaa Pörssitiedon nettisivuilla
| n k  OMX Helsinki 25 |
| --- | --- |
 Cargotec  Elisa  Fortum  Huhtamäki  Kalmar  Kemira  Kesko  Kojamo  Kone  Konecranes  Mandatum  Metso  Neste  Nokia  Nokian Renkaat  Nordea Bank  Orion  Outokumpu  Qt Group  Sampo  Stora Enso  Tietoevry  UPM-Kymmene  Valmet  Wärtsilä 
Päivitetty: 17. helmikuuta 2025
Nils Ludvig Arppe Eero Järnefeltin kuvaamana
Wärtsilän tehdas Värtsilässä noin vuonna 1930.
Wärtsilä Oyn vuoteen 1990 käyttämä logo, joka kuvaa yrityksen karjalaisia juuria.
Wärtsilän pääjohtaja Wilhelm Wahlforss esittelemässä neuvostoliittolaisille johtajille puoluejohtaja Nikita Hruštšoville ja pääministeri Nikolai Bulganinille Hietalahden telakkaa Helsingissä. Telakka oli keskeinen laivatoimittaja Suomen ja Neuvostoliiton välisessä kaupassa 1950-luvulta aina 1980-luvun lopulle.
Vanha Wärtsilän logo nosturissa Pernon telakalla, jonka nykyään omistaa Meyer Turku Oy.
Kaksi ranskalaisen sotalaiva Mistralin Wärtsilä Vasa 16V32 -apukoneista.
Icon of the Seas käyttää Wärtsilän monipolttoainemoottoreita
Zimbabwen kansalliskirjasto

| Zimbabwen kansalliskirjasto> National Library of Zimbabwe National Free Library of Zimbabwe |
| --- | --- |
Osoite:  National Free Library of Zimbabwe, 12th Ave (Post O. Box. 1773), South Park, Bulawayo, Zimbabwe
Koordinaatit:  20.1628°S, 28.5932°E
 Kansalliskirjasto on osa Zimbabwen kansallista kirjastopalvelua (NLDS). 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zimbabwen kansalliskirjasto (engl. National Library of Zimbabwe) on Zimbabwessa toimiva, maan kansallisen kirjastolaitoksen eli Zimbabwen kansallisen kirjasto- ja dokumentointipalvelun (engl. National Library and Documentation Service (of Zimbabwe), lyh. NLDS) 
osana toimiva kansalliskirjasto.
Kansalliskirjasto sijaitsee maan toiseksi suurimmassa kaupungissa Bulawayossa ja tehtävää hoitaa vuonna 1945 perustettu National Free Library of Zimbabwe. Se toimii sekä kansallisena julkisena kirjastona että  kansallisena kirjastojen välisten lainojen keskuksena.  National Free Library of Zimbabwen aiempi itsenäinen organisatorinen asema purettiin Zimbabwen parlamentin NLDS:n perustamisesta vuonna 1985 antamalla säädöksellä ja Bulawayossa toimivasta kirjastosta tuli osa Hararesta käsin johdettua NLDS:ää.
Bulawayossa toimii myös Zimbabwen vanhin julkinen kirjasto, vuonna 1896 avattu Bulawayon yleinen kirjasto (Bulawayo Public Library).
Aiheesta muualla

National Library and Documentation Services (NLDS) (englanniksi) (facebook.com)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Jari Olavi Hiltunen

| Jari Olavi Hiltunen |
| --- | --- |
 Jari Olavi Hiltunen Radio Dein toimituksessa 2020
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. lokakuuta 1968 (ikä 56)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  opettaja, kirjallisuuskriitikko
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Anne Hiltunen
Muut tiedot
Aktiivisena:  1995–
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kirjailija Kaarina Ranne ja kriitikko Jari Olavi Hiltunen Turun Kirjamessuilla syksyllä 2015.
Jari Olavi Hiltunen (s. 13. lokakuuta 1968 Laukaa) on Ulvilan Vanhassakylässä asuva suomen kielen opettaja, kirjallisuuskriitikko, kulttuurijournalisti ja tietokirjailija.
Hiltunen on avustanut kirja-arvosteluilla suomalaisia lehtiä vuodesta 1995. Hän on kirjoittanut arvosteluja muun muassa Satakunnan Kansaan, Suomen Kuvalehteen, Opettaja-lehteen, Parnassoon, Hiidenkiveen, Äidinkielen opettajain liiton Virke-jäsenlehteen ja kirjallisuuskritiikin verkkolehteen Kiiltomato.net. Hiltunen on ollut myös tuottelias kirja-artikkelien tuottaja. Hän on koonnut kirja-arvostelujaan ja -artikkeleitaan blogisivustolleen ”Vetus Et Nova – artikkeleita ja arvosteluja uusista ja vanhoista kirjoista”. Hiltunen on ollut mukana Vuoden kristillinen kirja -kilpailun esiraadissa useana vuonna.
Koulutukseltaan Hiltunen on suomen kielen ja kirjallisuuden maisteri. Hän toimii äidinkielen lehtorina Länsirannikon Koulutus Oy WinNovassa Porissa. Hiltunen on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta. Hiltunen on kotoisin Piikkiöstä Varsinais-Suomesta ja asunut pitkään myös Porissa.
Klassikkokritiikki

Uutuuskirjojen arvioinnin ohella Hiltunen on kirjoittanut erityisesti Kiiltomatoon suomalaisista ja ulkomaalaisista klassikkoromaaneista ja -kirjailijoista. Kiiltomadon pääkirjoituksissaan hän on sivunnut klassikkoaiheita ja muun muassa arvioinut suomalaisia nykykirjailijoita menneitä klassikoita vasten. Hän on eritellyt myös kirjallisuuskritiikin kyvyttömyyttä tunnistaa tulevia klassikoita. Huhtikuussa 2016 Hiltunen käsitteli yhdysvaltalaisrunoilija Walt Whitmanin kautta kysymystä elämän mittaisten teosten merkityksestä eli siitä, kannattaisiko kirjailijoiden aiempaa yleisemmin kirjoittaa elämänsä aikana ainoastaan 1-5 kirjaa eikä esimerkiksi julkaista kirjaa vuoden tai kahden välein. Pääkirjoituksessaan 28.7.2018 Hiltunen nousi puolustamaan ruotsalaisten kykyä valita Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja Ruotsin Akatemiaan liittyneestä kohusta huolimatta.
Kiiltomadon klassikkoarvosteluissaan Hiltunen on käsitellyt seuraavia klassikkokirjailijoita:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jane Austen  Miguel de Cervantes  Agatha Christie  Charles Dickens  Fjodor Dostojevski  Erasmus Rotterdamilainen  Günter Grass  |  Jerome K. Jerome  C. S. Lewis  Machado de Assis  Juan Manuel  William March  Veijo Meri  Kalle Päätalo  |  Hannu Salama  Mary Shelley  John Steinbeck  Laurence Sterne  Leo Tolstoi  Mark Twain  |
Galaktinen runousoppi

Kirjoittamansa klassikkokritiikin myötä Hiltunen julkaisi maaliskuussa 2020 tietokirjan Romuluksen sielu (Warelia), jossa hän luonnosteli ensimmäisen niteen ns. galaktista runousoppia. Romuluksen sielu käsittelee 15 klassikkokirjailijaa, muun muassa Aleksis Kiveä, Väinö Linnaa, J. K. Rowlingia, Plutarkhosta, Homerosta ja Aisoposta. Galaktinen runousoppi perustuu ideaan, että klassikkokirjailijoita verrataan taivaalla tuikkiviin tähtiin ja niiden esittämiä ajatuksia ja aatteita tähtien heijastamaan valoon.
Galaktisen runousopin toinen osa Theseuksen henki ilmestyi maaliskuussa 2021. Teoksessa Hiltunen käsittelee yhdeksää uutta kirjailijaa, muun muassa George R. R. Martinia, Platonia, Friedrich Nietzscheä, Leo Tolstoita, J. R. R. Tolkienia ja Umberto Ecoa.
Huhtikuussa 2022 Hiltunen julkaisi galaktisen runousopin kolmannen osan Abrahamin korpus, joka keskittyy aiempaa enemmän uskonnollistaustaisiin kirjailijoihin. Teoksen kirjailijaesseissä esiteltiin Avicenna, Mika Waltari, Søren Kierkegaard, Salman Rushdie, Miguel de Cervantes, Dante Alighieri, Baruch Spinoza ja Mihail Bulgakov.
Kesällä 2020 Hiltunen tuotti Radio Dei -radiokanavalle viikkosarjan Suuret kirjailijat Romuluksen jäljillä, joka perustui Romuluksen sielu -kirjan kirjailijaesseisiin. Theseuksen henki sai oman radio-ohjelman kesällä 2021 ja Abrahamin korpus vuonna 2022.
Romaanit

Hiltusen esikoisromaani Ahmatova julkaistiin 30. syyskuuta 2023 Turun kirjamessuilla. Maagisrealistinen romaani kertoo venäjänukrainalaisen runoilija Anna Ahmatova (1889–1966) elämäntarinan. Kriitikko Kari Heino näkee romaanissa selvän viittaussuhteen kirjailijan aikaisemmin luonnostelemaan galaktiseen runousoppiin. Hiltunen hyödyntää romaanissa sokraattista dialogia, joka on yksi maailman vanhimmista kirjallisuudenlajeista. Varsinainen esikuva löytyi Mihail Bulgakovin romaanista Saatana saapuu Moskovaan.
Helmikuussa 2024 ilmestyi Hiltusen toinen romaani Teho-osasto. Autofiktiivinen pienoisromaani kertoo Hiltusten perheen tyttären vakavasta sairastumisesta ja pitkästä hoitojaksosta Turun yliopistollisessa keskussairaalassa keväällä 2012.
Teoksia

Romuluksen sielu. Galaktista runousoppia kosmologeille ja muille tähtien tarkkaajille.  Warelia, 2020.  ISBN 978-952-5940-73-2
Theseuksen henki. Galaktista runousoppia antiikin kreikkalaisten tähtipoluilla.  Warelia, 2021.  ISBN 978-952-5940-08-4
Abrahamin korpus. Galaktista runousoppia suurten kertomusten tähtisumuista.  Warelia, 2022.  ISBN 978-952-3870-14-7
Ahmatova. Maagisrealistinen kertomus venäjänukrainalaisesta runoilijasta Neuvostoliitossa.  Warelia, 2023.  ISBN 978-952-3870-574
Teho-osasto.  Aikamedia, 2024.  ISBN 978-952-2527-70-7
Aiheesta muualla

Vetus Et Nova -blogi
Laine, Helena: Kriitikko havittelee paitaa. Satakunnan Kansa 25.1.2004.
Laine, Helena: Toinen kriitikoista pinnistelee vielä Alastalon salissa.. Satakunnan Kansa 2.4.2004.
Hammarberg, Eija: Juokseva kirjallisuuskriitikko lukee Atomipommimestaria. Ulvilan Seutu 19.11.2015.
Kritiikin Uutiset
Lähikuvassa kirjailija Jari Hiltunen. Tarinavirta
Guoying Zhao

| Guoying Zhao> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. marraskuuta 1977 (ikä 47)
Kansalaisuus:  kiinalainen
Ammatti:  konenäön ja signaalianalyysin professori, akatemiaprofessori (9/2021–8/2026)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Shijiazhuangin rautatiekorkeakoulu (B.Sc., 1999), Pohjois-Kiinan teknillinen yliopisto (M.Sc. 2002), Kiinan tiedeakatemia (Inst. Comp. Tech.; Ph.D. 2005)
Instituutti:  Oulun yliopisto, Suomen Akatemia
Palkinnot:  monia
Aiheesta muualla
Kotisivu
Guoying Zhao (s. 28. marraskuuta 1977) on kiinalainen, Oulun yliopiston  Konenäön ja signaalianalyysin tutkimuskeskuksessa työskentelevä adaptiivisen konenäön professori. Zhao on johtanut tai johtaa useita, esimerkiksi Suomen Akatemian rahoittamia tutkimushankkeita. Hän tutkii ryhmänsä kanssa esimerkiksi kasvojen mikroilmeiden tunnistamista ja tämän tiedon soveltamista. Hän on Suomen Akatemian akatemiaprofessori syyskuusta 2021 alkavan viisivuotiskauden.
Zhao sai Hebein maakunnassa sijaitsevasta Shijiazhuangin rautatiekorkeakoulusta tietotekniikan alemman korkeakoulututkinnon (B.Sc., 1999).   Pekingissä sijaitsevasta Pohjois-Kiinan teknillisestä yliopistosta hän valmistui tietotekniikan maisteriksi vuonna 2002. Tohtoriksi hän tuli Kiinan tiedeakatemian tietotekniikan instituutista (Institute of Computing Technology, Beijing) vuonna 2005. Väitöskirjatyön ohjaajana oli professori Hua Li. Zhao on Oulun yliopiston dosentti.
Zhao on työskennellyt vuodesta 2005 lähtien Oulun yliopistossa. Hän tuli professori Matti Pietikäisen kutsumana Ouluun ja on osallistunut Pietikäisen kanssa moniin tutkimushankkeisiin. Oulun yliopiston apulaisprofessoriksi (tenure track) Zhao nimettiin vuonna 2014 ja professoriksi vuonna 2017.
Akatemiaprofessuurin (2021-2026) aikana Zhao selvittelee tutkimusryhmineen konenäön ja koneoppimisen menetelmillä, miten tekoäly pystyy tunnistamaan henkilön tunnetiloja. Tekoäly voi löytää myös kohdehenkilöiden piilossa olevia tunnetiloja. Tutkimus mahdollistaa tietoteknisten ja tekoälyyn pohjautuvien ratkaisujen kehittämistä paremman inhimillisten tunteiden ymmärtämisen ja niiden merkityksen osalta. Tämä saattaa johtaa innovaatioihin esimerkiksi verkko-opetuksessa ja turvallisuusteknologiassa.
Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2023.
Teoksia

Matti Pietikäinen, Abdenour Hadid, Guoying Zhao & Timo Ahonen (Editors): Computer Vision Using Local Binary Patterns. Computational Imaging and Vision, 40. Springler 2011. ISBN 978-1447126652, ISBN 978-0-85729-748-8 (ebook).
Liang Wang, Guoying Zhao, Li Cheng & Matti Pietikäinen (Editors): Machine Learning for Vision-Based Motion Analysis: Theory and Techniques. Advances in Computer Vision and Pattern Recognition. Springer 2011. ISBN 978-0857290564.
Liang Wang, Li Cheng & Guoying Zhao (Authors, Editors): Machine Learning for Human Motion Analysis: Theory and Practice. Medical Information Science Reference 2009. ISBN 978-1605669007.
Aiheesta muualla

Guoying Zhao. Professor of Computer Science and Engineering, University of Oulu (englanniksi) (scholar.google.com)
Guoying Zhao. University of Oulu, Center for Machine Vision and Signal Analysis. PhD (englanniksi) (researchgate.net)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Yhdysvallat 
Tieteilijät:  DBLP  Google Scholar  ORCID  Scopus 
Muut:  IdRef
Anna Žīgure

Anna Žīgure
Anna Žīgure (s. 1948 Riika) on latvialainen diplomaatti, kirjailija ja kääntäjä. Zigure on valmistunut Tarton yliopistosta ja kääntänyt latviaksi kirjoja suomen, viron ja unkarin kielistä. Häneltä on julkaistu Latviassa, Virossa ja Suomessa elämäkerta- ja historiateoksia. Žīgure on Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kunniajäsen. Hän on ollut Suomen Kuvalehden ja Keskisuomalaisen kolumnisti. Žīgure oli itsenäisen Latvian ensimmäinen suurlähettiläs Suomessa vuosina 1992–1998, kautensa lopulla Helsingin diplomaattikunnan vanhin. Žīgure asuu Jūrmalassa miehensä Jukka Rislakin kanssa. Hän kuului Jūrmalan puolustusjärjestön (JAB) perustajiin ja oli vuosien ajan järjestön hallituksen jäsen.lähde?
Teoksia

ES stāstu par Latviju, 2000 ja 2008
Marseline, 2006
Viņi ceļā, 2009
Viņi svešos pagalmos, 2012
Teoksia > Suomennetut teokset

Kuitenkin niin lähellä, 1997
Latvian maa ja taivas, 2000
Graniittisen maan jalo kansa, 2017
Me olemme Latviasta, teoksessa Koti-ikävä ja muita latvialaisia novelleja. venäjänkielisestä käännöksestä suom. ja toim. Ulla-Liisa Heino.  Weilin + Göös 1985 ISBN 951-35-2919-3
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Alankomaat 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef