stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eit, Eip, Ep ja Ein
Teknisiä tietoja > Valmistusvuodet (numerot) > Vanha sarja

1961 (23000-23010)
1964 (23011–23031)
1965 (23032–23053)
1966 (23054–23058)
1968 (23059–23076)
1969 (23077–23090)
1970 (23091–23103)
1974 (23104–23125)
1975 (23126)
Teknisiä tietoja > Valmistusvuodet (numerot) > Uusi sarja

1977 (23127–23134)
1978 (23135–23161)
1980 (23162–23165)
1981 (23166–23187)
1982 (23188–23204, 23214–23228)
1983 (23205–23213, 23229–23252)
1984 (23253–23267)
1985 (23268–23273)
Aiheesta muualla

Kuvia vaunuista vaunut.orgissa
Suomalaiset matkustajavaunut
| --- | --- |
Teräskori:  A100 · CEit · CEift · CEmt · Cmc · EFit · EFiti · Eil · Eilf · Ein · Eit · Eip · ELht · Ep · Gfot · Rkt · Rk
InterCity:  Ex · Expt · Rx
InterCity2:  Ed · Edb · Edg · CEd · Edm · Edo · Edfs · Eds · ERd · Gd
Hanna Ekström

Hanna Ekström (s. 25. joulukuuta 1972) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Ekströmin pelaajaura alkoi Puistolan Urheilijoista, jossa hän pelasi aluksi maalivahtina. Loukkaantumisten vuoksi Ekström kokeili kärkipelaajan roolia, josta tuli hänelle lopulta pysyvä pelipaikka. Puistolassa hän pelasi kauteen 1993 asti, minkä jälkeen hän siirtyi Helsingin Jalkapalloklubiin. HJK:ssa Ekström pelasi 1994–1999, joiden aikana hän voitti Suomen mestaruuden viidesti ja Suomen cupin kahdesti. Ekström oli SM-sarjan paras maalintekijä 1998 ja 1996, jolloin hänet valittiin myös vuoden naisjalkapalloilijaksi. HJK:sta Ekström siirtyi AC Vantaan riveihin 2000 ja sieltä Malmin Palloseuraan 2001.
Maajoukkueessa Ekström pelasi 37 maaottelua ja teki niissä 7 maalia.
Jodihapero

| Jodihapero |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Haperot Russula
Laji::  turci
Kaksiosainen nimi
 Russula turci  Bres. 
Katso myös
   Jodihapero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jodihapero (Russula turci) on kupera tai laakealakkinen kellan- tai punaruskea haperolaji. Lakki on 3–10 senttimetriä leveä. Jalka on valkoinen tai siinä voi olla kellertävä tai punainen vivahde. Heltat ovat sahramin- tai okrankeltaisia. Malto on valkoista, pehmeää ja haurasta. Maku on mieto ja haju muistuttaa jodin tuoksua. Hapero kasvaa yleisenä tuoreissa havumetsissä.
João Belo -luokka

| João Belo -luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 750 t (standardi) 2 230 t (kuormattu)
Pituus:  102,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  11,5 m
Syväys:  4,3 m
Koneteho:  4 × SEMT Pielstick V12 PC2 -dieselmoottoria 16 000 hv
Nopeus:  25 solmua
Miehistöä:  169
Aseistus
Meritorjunta:  2 × Creusot-Loire 100 mm modéle 1953 -tykkiä 6 × 550 mm torpedoputkea(ATK Alliant Techsystems Mk46 mod 5) 1 × 305 mm sukellusveneentorjuntaheitin
Ilmatorjunta:  2 × Bofors 40 mm/L70 M1958 -ilmatorjuntatykkiä
João Belo -luokka oli Portugalin laivaston neljän 1960-luvun lopulla Ranskassa suunnitellun ja valmistetun aluksen muodostama fregattiluokka. Luokan alukset muistuttavat Ranskan laivaston Commandant Rivière -luokan aluksia, mutta niiden varustusta on täydennetty tropiikin vaatimusten mukaisesti.
1960-luvulla Portugalin laivasto yritti tuloksetta tilata Leander-luokan aluksia, mutta poliittisten erimielisyyksien vuoksi hankintaa ei voitu toteuttaa. Hankinta suunnattiin sen vuoksi Ranskaan.
Alukset

Alukset tilattiin 1964.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Palvelukseen | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Comandante João Belo | Ateliers et chantiers de Bretagne (ACB) Nantes | 6. syyskuuta 1965 | 22. maaliskuuta 1966 | 1. heinäkuuta 1967 | myyty 2008 Uruguaylle nimellä ROU Uruguay |
| Comandante Hermenegildo Capelo | Ateliers et chantiers de Bretagne (ACB) Nantes | 13. toukokuuta 1966 | 29. marraskuuta 1966 | 26. huhtikuuta 1968 | poistettu palveluksesta 2004 upotettu keinotekoiseksi riutaksi 2013 |
| Comandante Roberto Ivens | Ateliers et chantiers de Bretagne (ACB) Nantes | 13. joulukuuta 1966 | 8. elokuuta 1967 | 23. marraskuuta 1968 | poistettu palveluksesta 1998 |
| Comandante Sacadura Cabral | Ateliers et chantiers de Bretagne (ACB) Nantes | 10. elokuuta 1967 | 15. maaliskuuta 1968 | 25. heinäkuuta 1969 | myyty 2008 Uruguaylle nimellä ROU Comandante Pedro Campbell |
Aiheesta muualla

areamilitar.net (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
João Belo -luokan fregatit
Ekopsykologia

Ekopsykologia on psykologian suuntaus, jossa painotetaan ihmisen ja luonnon välistä yhteyttä. Lähtökohtana on, että ihminen on osa luontoa ja että ihmisen ja luonnon hyvinvointi – tai pahoinvointi – kulkevat käsi kädessä. Ekopsykologiaan liittyy psykologian lisäksi läheisesti ekologia. Käytännön päämääränä on löytää tapoja ehkäistä ja hoitaa vieraantumista ja auttaa rakentamaan kestävän kehityksen mukaista elämäntapaa yksilön ja yhteisöjen tasoilla. Ekopsykologian historian keskushahmo on Theodore Roszak.
Ekopsykologian mukaan mielenterveyden kysymyksiä ei voi ymmärtää pelkästään psyykensisäisten tekijöiden tai sosiaalisten suhteiden valossa, kuten psykologiassa yleensä ajatellaan. On otettava huomioon myös ihmisen suhteet ekosysteemeihin ja muihin eliölajeihin. Näillä suhteilla on syvä evoluutiohistoria, ja ne on sisäänrakennettu ihmisen mieleen ja ruumiiseen, esimerkiksi aivojen vanhempiin ja uudempiin kerroksiin.
Ihmisen suhteilla muuhun luontoon on syvää psyykkistä merkitystä, eikä kaupungistuminen ole mitenkään tehnyt näitä suhteita merkityksettömiksi. Ihmisen riippuvuus luonnosta ei koske ainoastaan fyysistä toimeentuloa vaan myös mielenterveyttä. Monimuotoinen luonto edesauttaa ihmismielen vastustuskykyä ja psyykkisten ratkaisumallien monimuotoisuutta. Ekosysteemien tuhoutuminen toisaalta tuhoaa hyvinvoinnin mahdollisuuksia ihmisissä.
Tärkeä osa ekopsykologian käytäntöä on viedä psykoterapia toimistorakennuksista ulos luontoon. Yksinkertainen kävely metsässä, jopa kaupungin puistossa, on virkistävää, koska se on lajityypillistä käyttäytymistä. Luonnonympäristöjen, ja jopa luontokuvien katselun, hyvää tekevä vaikutus ihmiseen voidaan mitata, ja siitä on tutkimusnäyttöä.
Kirjallisuutta

Salonen, Kirsi: Mielen luonto. Eko- ja ympäristöpsykologinen näkökulma.  Helsinki:  Green Spot, 2010.  ISBN 978-952-5459-13-5
Salonen, Kirsi: Mieli ja maisemat. Eko- ja ympäristöpsykologian näkökulma.  Helsinki:  Edita, 2005.  ISBN 978-951-37-4277-5
Heiskanen, Irma & Kailo, Kaarina (toim.): Ekopsykologia ja perinnetieto.  Helsinki:  Green Spot, 2006 (2. korjattu painos 2007).  ISBN 952-5459-04-7
Roszak, Theodore, Mary E. Gomes & Allen D. Kanner (toim.): Ecopsychology. Restoring the Earth, Healing the Mind. Sierra Club Books, San Francisco 1995
Aiheesta muualla

Davis, John: PSYCHOLOGICAL BENEFITS OF NATURE EXPERIENCES: RESEARCH AND THEORY (Arkistoitu – Internet Archive) Naropa University, 2008
Francis, Robyn : Why gardening makes you happy and cures depression (Arkistoitu – Internet Archive)
Glendinning, Chellis : Technology, Trauma and the Wild (Arkistoitu – Internet Archive)
Roszak, Theodore: The nature of sanity - Psychology Today, 1996
João Coutinho -luokka

| João Coutinho -luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 252 t (standardi) 1 401 t (kuormattu)
Pituus:  84,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,3 m
Syväys:  3,3 m
Koneteho:  2 x OEW Pielstick -dieselmoottoria 10 560 hv
Nopeus:  24,4 solmua
Miehistöä:  93
Aseistus
Meritorjunta:  2 x 76 mm/50 Mk33 -tykkiä 1 x Hedgehog-sukellusveneentorjuntaheitin 2 x syvyyspommikiskoa
Ilmatorjunta:  2 x 40 mm/L70 Bofors M1958 -ilmatorjuntatykkiä
Joõa Coutinho -luokka on Portugalin laivaston kuuden 1970-luvun alussa valmistetun aluksen muodostama  korvettiluokka, jotka sijoitettiin alun perin Portugalin Afrikan siirtomaihin.
Alukset suunnitteli Rogério de Oliveira. Siirtomaasotien vuoksi ne piti saada nopeasti palvelukseen ja alukset tilattiin ulkomailta. Kuudesta tilatusta aluksesta kolme tilattiin Saksasta Blohm + Vossilta ja loput Espanjasta Empresa Nacional Bazánilta. Kaikki tilatut alukset laskettiin vesille 1970-1971.
Vuodesta 1970 alkaen aina siirtomaasotien loppuun vuonna 1975 alukset valvoivat Angolan, Mozambikin, Guinean ja Kap Verden rannikoita sekä tukivat maajoukkoja. Siirtomaiden itsenäistyttyä alukset siirrettiin Portugaliin ja ne aloittivat vesialueiden valvonnan.
Alustyyppi on ollut suunnittelun perustana useille muille aluksille kuten Portugalin Baptista de Andrade -luokalle, Espanjan, Marokon ja Egyptin käytössä oleville Descubierta-luokan korveteille, Argentiinan Espora-luokalle sekä Ranskan, Argentiinan ja Turkin käytössä olevalle D'Estienne d'Orves -luokan korveteille.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| António Enes | Bazán | huhtikuu 1968 | 16. elokuuta 1969 | 18. kesäkuuta 1971 | palveluksessa (?) |
| João Coutinho | Blohm + Voss | syyskuu 1968 | 2. toukokuuta 1969 | 7. maaliskuuta 1970 | poistettu palveluksesta 1. syyskuuta 2014 |
| Jacinto Cândido | Blohm + Voss | huhtikuu 1968 | 16. kesäkuuta 1969 | 10. kesäkuuta 1970 | poistettu palveluksesta 15. marraskuuta 2018 |
| General Pereira D'Eça | Blohm+Voss | lokakuu 1968 | 26. heinäkuuta 1969 | 10. lokakuuta 1970 | poistettu palveluksessa 2010 |
| Augusto de Castilho | Bazán | elokuu 1968 | 5. heinäkuuta 1969 | 14. marraskuuta 1970 | poistettu palveluksesta 1998 |
| Honório Barreto | Bazán | heinäkuu 1968 | 16. elokuuta 1969 | 15. huhtikuuta 1971 | poistettu palveluksesta 1999 |
Aiheesta muualla

areamilitar.net (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
João Coutinho -luokan fregatit
Jiulianchengin taistelu

Jiulianchengin taistelu (jap. 九連城之戰) oli ensimmäisen Kiinan-Japanin sodan maataistelu. Se käytiin 24. lokakuuta 1894 Korean ja Mantsuriassa rajalla keisarillisen Japanin ja Kiinan keisarikunnan joukkojen välillä japanilaisten ylittäessä Jalujokea.
Taustaa

Beiyangin armeija oli vetäytynyt tappiollisen Pyongyangin taistelun jälkeen Korean ja Mantsurian rajalla olevan Jalujoen taakse ryhmittyen uusiin puolustusasemiin. Mantsurian puolella Qing-dynastian joukkojen kenraali Song Qing sijoitti päämajansa Julianchengin linnoitettuun kaupunkiin sekä linnoitti Jalujoen rannan etelässä olevasta alueen pääkaupungista Dandongista aina pohjoispuolen Hushanqian kylään. Linnoitteita oli kaikkiaan noin kuusitoista kilometriä kumpaankin suuntaan sisältäen redutteja ja juoksuhautoja, joita miehitti noin 23 000 sotilasta.
Korean puoleisella rannalla keisarillisen Japanin armeijan kenraali Yamagata Aritomo Japanin 1. armeija miehitti 23. lokakuuta linnoitetun kaupungin Uijun. Armeijaan kuului noin 10 000 miestä, jotka kuuluivat 3. ja 5. divisioonaan. Vaikka japanilaisten pääjoukot eivät saapuneetkaan virralle niin tiedustelu- ja pioneerijoukkoja havaittiin tutkimassa joenvartta ja Pyongyangiin kulkevia linjoja.
Taistelu

Yamagatan suunnitelmana oli välttää rintamahyökkäystä Beiyangin armeijan Julianchengin linjoja vastaan, vaan pääjoukot iskisivät kiinalaisten sivustaan Hushanissa. Yöllä 24. lokakuuta japanilaiset asettivat paikalleen Jalujoen ylittävän ponttoonisillan aivan kiinalaisten linnakkeen edustalle. Kenraali Katsura Tarōn Japanin 3. divisioona teki yöllisen hyökkäyksen Hushaniin 25. lokakuuta, jolloin havaittiin kiinalaisjoukkojen pääosan karanneen edellisenä yönä. Samoin kenraali Nozu Michitsuran Japanin 5. divisioonan ylittäessä Jalujoen Julianchengissa havaitsivat tukikohdat tyhjiksi ja ainoastaan etuvartion tekevän vastarintaa. Alle kolmessa tunnissa kumpikin alue oli japanilaisten hallussa.
Dadong vallattiin vuorokautta myöhemmin ilman vastarintaa ja Beiyangin armeija jätti vetäytyessään japanilaisille suuren määrän aseita ja varusteita.
Taistelun jälkeen

Haltuunsa jääneille Mantsurian alueille japanilaiset järjestivät siviilihallinnon, jonka johtoon määrättiin Komura Jutaro (myöh. Yasumasa Fukushima). Japanin 1. armeija jaettiin kahteen osastoon. Kenraaliluutnantti Katsura Taron komentama ensimmäinen osasto seurasi perääntyvää Antungin varuskuntaa, johon kuului muun muassa kenraali Nie Shicheng. Osa varuskunnasta vetäytyi pohjoiseen kohti Fenghaungchengiin, jonka japanilaiset valtasivat 30. lokakuuta. Loppuosa varuskunnasta vetäytyi länteen Xiuyaniin, jonka japanilaiset valtasivat 15. marraskuuta. Näin strategisesti tärkeä Lüshunkoun satamakaupunki oli eristetty.
Japanilaisten toinen kenraaliluutnantti Oku Yasukatan komentama osasto marssi vaikeissa talvioloissa pohjoiseen uhaten Mantsurian pääkaupunkia Mukdenia. Kenraali Song ja Jiulianchengin varuskunta miehittivät Mukdenin johtavaan tienvarressa sijaitsevan Liaoyangin sulkien japanilaisten tien, minkä jälkeen kumpikin armeija pystytti talvileirin.
Käännös suomeksi
Ekvivalenssiperiaate

G_{\mu \nu }={8\pi G \over c^{4}}T_{\mu \nu }\,
Perusperiaatteet
Erityinen suhteellisuusteoria
Ekvivalenssiperiaate
Maailmanviiva
Riemannin geometria
Ilmiöt
Musta aukko
Tapahtumahorisontti
Linssit
Aallot
Singulariteetti
Gravitomagnetismi
Geodeettinen ilmiö
Yhtälöt
Newtonin jälkeinen formalismi
Einsteinin kenttäyhtälöt
Muut teoriat
Kaluza-Klein
Kvanttigravitaatio
Ratkaisut
Schwarzschild · Kasner · Kerr 

Milne · Reissner-Nordström 

FLRW-metriikka
Tieteilijöitä
Einstein · Minkowski · Eddington
Lemaître · Schwarzschild
Robertson · Kerr · Fridman
Chandrasekhar · Hawking
näytä
keskustele
Ekvivalenssiperiaatteella (ekvivalenssi, yhtäpitävä, täydellinen vastaavuus) tarkoitetaan pääasiallisesti Albert Einsteinin käyttöön ottamaan käsitettä, jonka mukaan gravitaation aiheuttama voima ja kiihtyvyyden seurauksena tunnettu voima on sama (havaitsija on ei-inertiaalikoordinaatistossa). Vastaavuus on myös aikavenymillä liikkeen ja painovoiman kesken, merenpinnan tasolla olevien kellojen aikaero pysyy siis samana riippumatta paikkojen leveysasteista.
Sillä voidaan myös tarkoittaa Kopernikuksen ideaa, että fysiikan lakien pitää olla voimassa kaikkialla maailmankaikkeudessa, tai että inertia- ja gravitaatiomassat ovat samat.
Ekvivalenssiperiaatetta on testattu hyvin tarkasti. Loránd Eötvösin vuonna 1908 tekemän kokeellisen mittauksen torsiovaa'an avulla sai selville, että ekvivalenssiperiaate on voimassa ainakin yhden miljardisosan tarkkuudella. Myöhemmillä mittauksilla on saatu selville, että periaate on voimassa vielä muutaman triljoonasosan tarkkuudessakin.
Jodietaani

| Jodietaani |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  etyylijodidi
CAS-numero:  75-03-6
PubChem CID:  6340
SMILES:  CCI
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C2H5I
Moolimassa:  155,96 g/mol
Sulamispiste:  –108 °C
Kiehumispiste:  72,3 °C
Tiheys:  1,936 g/cm3
Liukoisuus veteen:  4 g/l (20 °C)
Jodietaani eli etyylijodidi (C2H5I) on etaanin jodattu johdannainen. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Jodietaani on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste hajoaa herkästi valon vaikutuksesta, minkä vuoksi se säilytetään tummissa pulloissa. Yhdiste liukenee veteen vain vähäisessä määrin, mutta orgaaniset liuottimet, kuten etanoli ja dietyylieetteri liuottavat sen täysin.
Jodietaania valmistetaan etanolin ja jodin välisellä reaktiolla punaisen fosforin läsnä ollessa.
Yhdistettä käytetään orgaanisissa synteeseissä etyloimisreagenssina eli etyyliryhmien liittämiseen molekyyliin. Muita käyttökohteita ovat muun muassa mineraalien tiheyden määritys ja aikaisemmin lääketieteessä ihon sienitautien hoitamiseen.
NRP João Roby (F487)

| NRP João Roby |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Bazán
Kölinlasku:  1972
Laskettu vesille:  3. kesäkuuta 1973
Palveluskäyttöön:  18. maaliskuuta 1975
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 252 t (standardi) 1 401 t (kuormattu)
Pituus:  84,6 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,3 m
Syväys:  3,3 m
Koneteho:  2 × OEW Pielstick -dieselmoottoria, 10 500 hv
Nopeus:  24,4 solmua
Miehistöä:  113
Aseistus
Aseistus:  1 × Creusot-Loire 100 mm modéle 1968 -tykkiä 2 × Bofors 40 mm/70 M/1958 -ilmatorjuntatykkiä 6 × 550 mm torpedoputkea 1 × helikopteri
NRP João Roby (runkonumero F487) oli Portugalin laivaston vuonna 1973 vesillelaskettu Baptista de Andrade -luokan korvetti.
Valmistus

Alus tilattiin Bazánilta Espanjasta, missä köli laskettiin 1972. Alus laskettiin vesille 3. kesäkuuta 1973 ja otettiin palvelukseen 18. maaliskuuta 1975.
Palvelus

Alus on poistettu palveluksesta.
Flaco Jiménez

| Leonardo Jiménez |
| --- | --- |
 Flaco Jiménez (2009)
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1939 (ikä 85)
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Flaco Jiménez
Aktiivisena:  1955 -
Tyylilajit:  texmex, conjunto
Soittimet:  harmonikka
Yhtyeet:  Los Caporalos, The Texas Tornadoes, Los Super Seven
Levy-yhtiöt:  Artists Records, Virgin Records, RCA Records, Compadre Records
Aiheesta muualla
www.thetexastornados.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Leonardo (Flaco) Jiménez (s. 11. maaliskuuta 1939 ) on yhdysvaltalainen harmonikansoittaja ja lauluntekijä. Häntä pidetään texmex-musiikin eräänä tunnetuimmista artisteista, joka nousi kansainväliseen kuuluisuuteen 1970-luvulla Doug Sahmin ja Ry Cooderin kanssa tehdyn yhteistyön pohjalta. Jiménez on viisinkertainen Grammy-palkinnon voittaja.
Tausta

Leonardo Jiménezin isää, Santiago Jiméneziä, kutsuttiin "conjunto-musiikin isäksi". Santiago oli näkyvä conjunto-harmonikkamusiikin pioneeri. Flaco seurasi isäänsä näyttämöille jo 7-vuotiaana. Hän soitti aluksi bajo sextoa, mutta kiinnostui itsekin harmonikansoitosta.
15-vuotiaana Leonardo teki ensilevytyksiään Los Caporales -nimisen yhtyeen kanssa, minkä jälkeen hänen isänsä antoi pojalle lempinimen Flaco, joka tarkoittaa "laihaa". Flaco soitti San Antonion saluunoissa ja tanssipaikoissa vuosikaudet, ansaiten maineen uniikkina harmonikkamuusikkona ja tyyliniekkana.
Ura

Flaco aloitti yhteistyön Douglas Sahmin kanssa 1960-luvulla. Sahm oli tullut tunnetuksi rock-yhtyeestä nimeltä The Sir Douglas Quintet. Myöhemmin hän vaikutti New Yorkissa tehden yhteistyötä Bob Dylanin ja Dr. Johnin kanssa. Hän soitti jonkin aikaa etupäässä anglosaksiselle yleisölle Peter Rowanin kanssa ja matkusteli maailmalla Ry Cooderin ja David Lindseyn kanssa. Flaco alkoi saada kansainvälistä mainetta osuuksistaan Cooderin klassikkoalbumilla nimeltä Chicken Skin Music. Hän on konsertoinut ympäri maailman ja teki yhteistyötä useiden kansainvälisesti tunnettujen artistien kanssa.
Jiménez on ollut mukana myös elokuvarooleissa, kuten Les Blankin tex-mex-kulttuuria käsittelevällä elokuvalla Chulas Fronteras, Woody Allenin elokuvassa Picking up the Pieces, sekä komediassa The Three Amigos. Hän on myös elokuvien soundtrackeilla, esimerkiksi elokuvissa Striptease, Tin Cup ja Borders.
Jiménez on vieraillut Suomessa ainakin kahdesti.
Tuotanto

Jiménez on mukana yli sadalla eri pitkäsoittolevyllä. Hän sai tuplaplatinaa osuudestaan the Rolling Stonesien Voodoo Lounge -albumilla, joka on myynyt yli kaksi miljoonaa kappaletta. Buck Owensin ja Dwight Yoakamin kanssa tehty albumi Streets of Bakersfield sai the Lifetime Achievement Awardin Billboard Latin Magazine -lehdeltä.
Jiménez voitti ensimmäisen Grammy-palkintonsa 1986 levytettyään uudelleen isänsä sävellyksen Ay Te Dejo En San Antonio. Hän muodosti texmexin superryhmäksi mainitun kokoonpanon The Texas Tornadoesin yhdessä Freddy Fenderin, Doug Sahmin ja Augie Meyersin kanssa. Ryhmä voitti Grammyn ensilevystään 1990. Vuonna 1996 hän voitti jälleen Grammyn sarjassa paras meksikolais-amerikkalainen esitys soololevystään nimeltä Flaco Jiménez. Vuonna 1999 hän voitti kaksi Grammyä lisää, soololevytyksestään Said and Done sarjassa paras Tejano-levytys, sekä yhdessä Freddy Fenderin kanssa perustetun Los Super Seven -ryhmän levytyksestä sarjassa paras meksikolais-amerikkalainen esitys. Yhtyeessä olivat mukana myös David Hidalgo ja Cesar Rosas Los Lobosista, sekä Joe Ely, Rick Treviño ja Ruben Ramos.
Aiheesta muualla

Flaco Jiménezin sivusto
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
El Meniaa

| El Meniaa المنيعة |
| --- | --- |
 Näkymä ksarista kaupunkiin.
 El Meniaa
 Koordinaatit: 30°35′26″N, 2°52′44″E 
Valtio:  Algeria
Maakunta:  El Meniaa
Piirikunta:  El Meniaa
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Väkiluku (2008):  40 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
El Meniaa (arab. المنيعة‎, Al-Manī‘a, aikaisemmin El-Goléa, arab. القليعة‎, Al-Qulī‘a) on kunta sekä El Meniaan maakunnan ja piirikunnan keskus Algeriassa. Se sijaitsee Läntisen Ison Ergin itäreunalla noin 880 kilometriä Algerista etelään. Kunnassa on 40 200 asukasta (vuonna 2008, väestönlaskenta).
Keidaskaupunki on muodostunut zenata-berberien keskiajalla perustaman ja tuaregien myöhemmin valloittaman linnoituksen eli ksarin ympärille. Sen kautta kulki kauppareitti Mzabista Touatiin ja Tidikeltiin. 1600-luvulla El-Goléa kuului Ouarglan sulttaanin alaisuuteen. Ranskalaiset perustivat sinne varuskunnan vuonna 1891.
Kukkulalla sijaitseva linnoitus on nykyään autiona. Sen alapuolella ovat vanha kaupunki ja nykyaikainen kaupunginosa. Asukkaista noin puolet on haratineja ja loput Mzabista tulleita kauppiaita tai paikoilleen asettuneita paimentolaisia. Aikaisemmin El-Goléassa asui myös juutalaisia.
El Meniaasta on maantieyhteydet Adrariin, Ghardaïaan, In Salahiin ja Timimouniin. Kaupungissa on lentokenttä. Keitaalla viljellään taateleita, hedelmiä, viljaa, papuja ja muita vihanneksia. Nähtävyyksiin kuuluvat raunioitunut ksar ja pieni museo sekä vuonna 1938 vihitty Saharan ensimmäinen kirkko. Sen vieressä on Charles de Foucauldin hauta.
Jodaatti

Kolmiulotteinen malli jodaattianionin rakenteesta
Jodaatti (IO3-) on jodihapon anioni, joka on kolmiulotteiselta muodoltaan pyramidi. Jodaattianionin sisältäviä ioniyhdisteitä kutsutaan myös jodaateiksi. Jodaatteja voidaan valmistaa hapettamalla jodidiliuoksia elektrolyyttisesti. Huonosti liukenevia jodaatteja, kuten kalsiumjodaattia, voidaan tuottaa myös saostamalla.
Erimerkkejä jodaattiyhdisteistä

Natriumjodaatti (NaIO3)
Kaliumjodaatti (KIO3)
Kalsiumjodaatti (Ca(IO3)2)
Hopeajodaatti (AgIO3)
Jodaattien reaktioita

Jodaatit hajoavat kuumennettaessa, jolloin alkalimetallijodaateista syntyy vastaavia jodideja ja maa-alkalimetallijodaateista ja muista metallijodaateista muodostuu oksideja tai oksijodideja.
Jodaatit ovat kohtalaisen hyviä hapettimia ja ne kykenevät muun muassa hapettamaan jodidi-ionin jodiksi.
Mineraalihapon, kuten rikkihapon tai  typpihapon, lisääminen metallijodaatin ja -jodidin seokseen pelkistää jodaatin, jolloin vapautuu jodia.
Niin sanotussa Landoltin jodikelloreaktiossa vetysulfiittisuolat, kuten natriumvetysulfiitti, hapetetaan jodaatin avulla. Reaktiossa vapautuu trijodidianioneita, jotka värjäävät reaktioseokseen lisätyn tärkkelyksen tummansiniseksi. Reaktio on tasapainoreaktio ja noin 15 sekunnin kuluessa seos on jälleen väritön ja muuttuu uudelleen siniseksi hetken kuluttua.
El Obeid

| El Obeid (Al-Ubayyid) الأبيض |
| --- | --- |
 El Obeidin kameleja vanhassa postikortissa.
 El Obeid
 Koordinaatit: 13°11′N, 30°13′E 
Valtio:  Sudan
Osavaltio:  Pohjois-Kordofan
Väkiluku (2010):  399 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
El Obeid (myös Al-Ubayyid) on kaupunki Sudanin keskiosassa. Se on Pohjois-Kordofanin osavaltion keskus. Asukkaita on 399 000 henkeä (vuonna 2010).
Kaupunki on maailman suurimman arabikumintuotantoalueen keskus ja tärkeä liikenneristeys. Sieltä on maantie-, rautatie- ja lentoyhteydet Khartumiin. Nähtävyyksiin kuuluu mahdilaisten ja englantilaisten välillä käydyn Šeikanin taistelun museo ja vuonna 1971 valmistunut roomalaiskatolinen katedraali.
Ekfraseis

| Ekfraseis> Ἐκφράσεις.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Kallistratos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  ekfrasis
Julkaistu:  200/300-luku
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ekfraseis (m.kreik. Ἐκφράσεις, ”Kuvauksia”; lat. Statuarum descriptiones, ”Veistosten kuvauksia”) on Kallistratoksen kirjoittama teos, joka esittää 14 antiikin kreikkalaisen veistoksen kuvaukset.