stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joona Puhakka

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Joona Puhakka |  Joona Puhakka |  Joona Puhakka |  |
Maa:   Suomi
Miesten uimahypyt
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia |  Barcelona 2003 | 1 m ponnahduslauta |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa |  Madrid 2004 | 1 m ponnahduslauta |  |
|  Kultaa |  Budapest 2006 | 1 m ponnahduslauta |  |
|  Hopeaa | Madrid 2004 | 3 m ponnahduslauta |  |
|  Hopeaa |  Eindhoven 2008 | 1 m ponnahduslauta |  |
|  Pronssia |  Helsinki 2000 | 1 m ponnahduslauta |  |
|  Pronssia |  Budapest 2006 | 3 m ponnahduslauta |  |
|  Pronssia |  Eindhoven 2008 | 3 m ponnahduslauta |  |
Joona Tapio Puhakka (s. 23. kesäkuuta 1982 Kerava) on suomalainen uimahyppääjä.
Hän on Suomen ensimmäinen uimahyppyjen arvokilpailuvoittaja voittaessaan EM-kultaa metrin ponnahduslaudalta 2004 ja Suomen ensimmäinen MM-mitalisti sijoittuessaan kolmanneksi metrin ponnahduslaudalla Barcelonan MM-kisoissa 2003. EM-kilpailuista Puhakalla on kaikkiaan kaksi kultaa, kaksi hopeaa ja kolme pronssia.
Puhakka kirjoitti ylioppilaaksi Mäkelänrinteen urheilulukiosta vuonna 2002. Tämän jälkeen hän opiskeli urheilustipendiaattina kauppatieteitä Yhdysvalloissa, Phoenixissa, Arizonan osavaltion yliopistossa (ASU), josta hän valmistui kauppatieteiden kandidaatiksi keväällä 2007. Yhdysvalloissa Puhakkaa valmensi Mark Bradshaw. Suomessa valmentajana toimi Pentti Koskinen. Suomessa Puhakka edusti Vantaan Uimareita.
Puhakka oli ehdolla 2009 eurovaaleissa Kokoomuksen listalta, mutta häntä ei valittu. Syksyllä 2010 Puhakka tanssi Tanssii tähtien kanssa -TV-ohjelmassa sen viidennellä tuotantokaudella tanssinopettaja Sanni Siuruan kanssa. Hän sijoittui neljänneksi.
Puhakka on ollut vuodesta 2009 naimisissa Miljonääri-Jussi-ohjelmassa esiintyneen Phuong ”Funi” Buin kanssa. Parilla on kaksi lasta.
Saavutukset > Olympialaiset

Kesäolympialaiset 2000 30:s 3 m ponnahduslauta
Kesäolympialaiset 2004 14:s 3 m ponnahduslauta
Kesäolympialaiset 2008 13:s 3 m ponnahduslauta
Saavutukset > MM-kilpailut

2001 MM 15:s 1 m, 29:s 3 m, 9:s 3 m parikilpailu parinaan Ville Vahtola.
2003 MM pronssia 1 m, 23:s 3 m.
2005 MM 4:s 1 m, 9:s 3 m,
2007 MM
10:s 3 metrin parikilpailu parinaan Ville Vahtola
14:s 3 metrin ponnahduslauta
23:s 1 metrin ponnahduslauta
Saavutukset > EM-kilpailut

2000 EM pronssia 1 m, 14:s 3 m.
2002 EM 4:s 1 m, 6:s 3 m, 9:s 3 m parikilpailu parinaan Ville Vahtola.
Madrid 2004: kultaa 1 m, hopeaa 3 m.
Budapest 2006: kultaa 1 m, pronssia 3 m, viides 3 m parikilpailu parinaan Ville Vahtola.
Eindhoven 2008: hopeaa 1 m, pronssia 3 m, kahdeksas 3 m parikilpailu parinaan Ville Vahtola.
Saavutukset > Muita saavutuksia

Yhdysvaltain yliopistomestari 1 metrin ponnahduslaudalta 2003, 2005 ja 3 metrin ponnahduslaudalta 2004 ja 2005.
Vuoden uintiurheilija 2004 (Suomen Uimaliitto)
Valittiin Arizonan osavaltion yliopiston urheilun kunniagalleriaan vuonna 2015
Luottamustoimet

Puhakka on toiminut Uimaliiton hallituksen jäsenenä sekä Unicefin ja Kummit ry:n kummina. Hän on toiminut myös Unicefin Puhtaan veden puolesta -lähettiläänä.
Aiheesta muualla

Puhakka Arizonan osavaltion yliopiston urheilusivuilla
Jean-Pierre Raffarin

| Jean-Pierre Raffarin |
| --- | --- |
 Jean-Pierre Raffarin, 2013
Ranskan 166. pääministeri
 6. toukokuuta 2002 – 31. toukokuuta 2005  
Presidentti:  Jacques Chirac
Edeltäjä:  Lionel Jospin
Seuraaja:  Dominique de Villepin
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. elokuuta 1948 (ikä 76) Poitiers, Vienne
Puoliso:  Anne-Marie Perrier Raffarin
Tiedot
Puolue:  UMP
Aiheesta muualla
www.carnetjpr.com
Jean-Pierre Raffarin O.Q. (s. 3. elokuuta 1948 Poitiers, Vienne) on ranskalainen poliitikko ja Ranskan pääministeri vuosina 2002–2005. Hän edusti aiemmin keskustaoikeistolaista UDF-puoluetta, sitten konservatiivista oikeistolaista UMP-puoluetta.
Jean-Pierre Raffarin aloitti pääministerikautensa 6. toukokuuta 2002 ja erosi virasta 31. toukokuuta 2005. Hän johti kahta peräkkäistä hallitusta; Raffarinin ensimmäinen hallitus erosi 31. maaliskuuta 2004 ja hänen toinen hallituksensa, jossa useita ministereitä oli vaihdettu, astui virkaan samana päivänä. Raffarinin toisen hallituksen ero seurasi kyllä-puolen tappiota Ranskan kansanäänestyksessä Euroopan unionin perustuslaista, joskin Raffarin sanoi tämän lopullisen eron johtuneen muista syistä. Häntä seurasi Ranskan pääministerinä Dominique de Villepin.
Varhaisvaiheet

Jean-Pierre Raffarin on kotoisin Poitiers'n kaupungista läntisessä Ranskassa. Hänellä on kaksi vanhempaa sisarusta, sisko Jacqueline ja veli Gerard, jotka syntyivät jo ennen toista maailmansotaa. Hänen isänsä, Jean Raffarin, toimi valtiosihteerinä maatalousministeriössä Pierre Mendès Francen hallituksen alaisuudessa 1954. Jean-Pierre Raffarin meni Pariisiin opiskelemaan ensin oikeustiedettä, ja valmistui 1972 talouskorkeakoulusta (École supérieure de commerce de Paris), jonka jälkeen loi uran liikemiehenä. Poliitikoksi Raffarin on poikkeuksellisen kokenut talousmies.
Poliittinen ura

Raffarin meni mukaan politiikkaan vuonna 1977, jolloin tuli valituksi Poitiers'n valtuustoon. Hän alkoi pian toimia aktiivisesti keskustaoikeistolaisten puolueiden uudessa yhteenliittymässä UDF, joka on Ranskan politiikassa eräänlainen vaihtoehto oikeiston pääsuuntaukselle, gaullismille. Vuonna 1988 Raffarin valittiin Poitou-Charentesin alueneuvostoon jonka puheenjohtajana hän toimi aina vuoteen 2002 saakka. Euroopan parlamentin jäsen Raffarin oli vuosina 1989–1995; siellä hän toimi kaksi ja puoli vuotta budjettivaliokunnan varapuheenjohtajana. Hän on ollut Senaatin, Ranskan parlamentin ylähuoneen, jäsen vuodesta 1995. Senaattorina hän edustaa kotidepartementtiaan Vienneä.
Raffarin jätti europarlamentin päästyään Ranskan hallitukseen 18. toukokuuta 1995. Tuolloin Jacques Chiracin voittoa presidentinvaalissa seuranneessa hallituksenvaihdoksessa pääministeriksi nousi Chiracin puoluetta RPR:ää edustava Alain Juppé. UDF oli RPR:n tukipuolueena ja Juppén hallituksessa Raffarin toimi pienten ja keskisuurten yritysten asioista vastaavana ministerinä aina siihen saakka, kunnes oikeisto hävisi 1997 vaalit ja hallitus vaihtui 4. kesäkuuta 1997. Valtaan nousi Lionel Jospinin sosialistihallitus.
Vuoden 2000 jälkeen Ranskan valtavirran oikeisto alkoi tutkia läheisempää yhteistyötä, paljolti äärioikeiston muodostaman paineen takia. Muodostui uusi puolue, UMP, joka on enimmäkseen RPR:n jatkajapuolue, mutta johon liittyi myös muita. Vuonna 2002 RPR lakkasi kokonaan olemasta. Yksi tärkeimmistä UMP:hen siirtyneistä UDF:n poliitikoista on nimenomaan Raffarin, jolla oli tärkeä osa tämän uuden liittouman muodostamisessa.
Pääministerikausi > Ensimmäinen hallitus 2002–2004

Vuoden 2002 presidentinvaalissa Jacques Chirac valittiin uudelleen, mikä merkitsi hallituksenvaihdosta, valtaan nousisi taas oikeisto. Chirac oli kahden vaiheilla, nimittääkö pääministeriksi Jean-Pierre Raffarin vaiko entisen RPR:n edustaja Nicolas Sarkozy. Raffarinista tehtiin pääministeri osittain siksi, että häntä pidettiin vähemmän oikeistolaisena kuin Sarkozya. Tämä oli tärkeää, sillä kansa oli tyrmistynyt äärioikeistolaisen Front Nationalin ehdokkaan Jean-Marie Le Penin pääsystä presidentinvaalin toiselle kierrokselle.
Jean-Pierre Raffarinin hallitus aloitti toimintansa 6. toukokuuta 2002. Sarkozy nimitettiin sisäministeriksi, ja muista tärkeimmistä viroista valtiovarainministeriksi Francis Mer, puolustusministeriksi Michèle Alliot-Marie sekä ulkoministeriksi Dominique de Villepin. Hallitus lähti innokkaasti toteuttamaan oikeistolaista politiikkaa, ei vähiten siksi, että edeltävät viisi vuotta olivat kuluneet oikeistolaisen presidentin ja vasemmistolaisen hallituksen välisessä kiistelyssä.
Keskeisimpänä lupauksenaan Raffarin ilmoitti uuden hallituksensa politiikan vauhdittavan talouskasvua, ja sanoi myös työttömyyden tulevan putoamaan Chiracin presidenttikauden loppuvaiheessa (tarkoittaen vuoden 2006 loppua ja 2007 alkua) nopeasti hallituksen toimien seurauksena. Kuitenkaan talouskasvu ei juuri lähtenyt nousuun 2 %:n vuositasoltaan, ja vastaavasti työttömyys pysytteli koko hallituskauden lähes 10 %:n tasolla, eli hyvin korkeana.
Raffarinin hallituksen politiikassa korostettiin vahvaa valtiota, mutta jossain määrin myös vapaan kilpailun liberaalia talouspolitiikkaa (laissez-faire). Vuoden 2003 aikana edistettiin hajasijoitusta ja uudistettiin eläkejärjestelmää; molemmat johtivat laajoihin lakkoihin. Kesällä 2003 Eurooppaa koetellut helleaalto vei hengen tuhansilta huonokuntoisilta vanhuksilta. Vaikka helleaallon uhreja oli monissa muissa maissa enemmänkin, nosti Ranskassa media aiheen terävästi esille, ja hallitusta syytettiin toimettomuudesta. Toisaalta ulkopoliittisesti hallitus pystyi menestyksekkäästi pitämään maansa erossa Irakin sodasta.
Vuonna 2004 Raffarinin hallitus aloitti uudistukset terveydenhuoltojärjestelmässä. Samoihin aikoihin hallituksen sisäinen yhtenäisyys rakoili pahasti, kun osa ministereistä haukkui toistensa päätöksiä julkisesti tiedotusvälineissä. Sisäinen riitaisuus olikin Raffarinin hallituksen suurimpia ongelmia, ja sillä oli osansa kannatuksen laskussa.
Heikko menestys mielipidemittauksissa jatkui, ja 28. maaliskuuta 2004 oikeisto kärsi murskatappion Ranskan aluevaaleissa. Manner-Ranskan 21 alueesta kaikki paitsi yksi saivat vasemmisto-oppositiota edustavan johdon. Raffarin katsoi hallituksensa kärsivän vakavasta luottamuksen puutteesta, ja 30. maaliskuuta 2004 pyysi presidentti Chiracilta eroa, jonka tämä myönsikin seuraavana päivänä, mutta nimitti heti sen jälkeen Raffarinin uudestaan pääministeriksi hallitusta kokoamaan.
Pääministerikausi > Toinen hallitus 2004–2005

Jean-Pierre Raffarinin toisesta hallituksesta oli jätetty pois eräitä ongelmallisimpia ministereitä, ja tärkeimmistä ministerinpaikoista osa oli järjestetty uudelleen. Niinpä Sarkozy siirtyi valtiovarainministeriksi ja Villepin sisäministeriksi, Alliot-Marie jatkoi puolustusministerinä mutta ulkoministeriksi tuli Michel Barnier. Hallitus jatkoi edellisen linjoilla, joskin tietyin muutoksin: uusi sisäministeri Villepin esimerkiksi puolusti edeltäjäänsä tarmokkaammin ranskalaista sekularismia ja suhtautui hyvin kielteisesti islamilaiseen fundamentalismiin. Vastaavasti Sarkozy otti talouspolitiikassa aiempaa enemmän vapaata kauppaa korostavan linjan.
Uusi isku hallitukselle olivat samana kesänä järjestetyt Euroopan parlamentin vaalit 2004, joissa sosialistipuolue PS sai melkein kaksi kertaa niin paljon ääniä kuin UMP; tulos oli jälleen pohjanoteeraus oikeistolle. Hallituksen EU-politiikkaa kritisoitiin laajasti: Raffarinia pidettiin tässä suhteessa yleisesti tehottomana johtajana, jolla ei ollut käsitystä siitä, mihin Unionia tulisi viedä. Samoja syytöksiä esitettiin myös Chiracia kohtaan, mikä sekin heikensi pääministerin suosiota, ja hän uhkasi jäädä suosittujen ministeriensä varjoon.
Puolueessa suosittu Sarkozy lähti hallituksesta 29. marraskuuta 2004 tultuaan valituksi UMP:n johtoon. Valtiovarainministeriksi tuli aiempi maatalousministeri Hervé Gaymard, joka ehti hoitaa virkaa vain kolme kuukautta, kunnes joutui eroamaan valtion varojen väärinkäytöstä seuranneen skandaalin vuoksi. Häntä seurasi virassa Thierry Breton. Skandaali ei voinut olla laskematta hallituksen ja siihen luottavan presidentin kannatusta entisestään.
Keväällä 2005 Raffarinin uudet työvoimapoliittiset toimet nostattivat taas lakkoaaltoja. Ranska päätti järjestää kansanäänestyksen EU:n perustuslaista, ja Chirac otti asian lähestulkoon henkilökohtaiseksi kannatusmittauksekseen. Hallitus luonnollisesti seisoi lain takana, mutta myös pääoppositiopuolue sosialistit tuki lain hyväksymistä. Kansa oli kuitenkin epäluuloinen, ja sekä presidentti että hallitus poikkeuksellisen epäsuosittuja. Mielipidemittausten mukaan Raffarin oli toukokuussa ehkä kaikkein epäsuosituin Ranskan pääministeri sitten viidennen tasavallan perustamisen 1958.
Kävi siis niin, että Ranska hylkäsi EU:n perustuslakisopimuksen kansanäänestyksessä 29. toukokuuta 2005. Hallituksen luottamus oli nyt mennyt lopullisesti, ja Raffarin erosi 31. toukokuuta 2005. Hänen seuraajakseen pääministerinvirkaan nimitettiin Villepin.
Pääministerikautensa jälkeen Jean-Pierre Raffarin ei ole pyrkinyt uuteen hallitukseen. 18. syyskuuta 2005 hänet valittiin jälleen senaattoriksi Viennen departementista. Hän jatkoi senaattorina lokakuuhun 2017 asti.
Lainauksia

Raffarinin eräänlaisena tavaramerkkinä olivat pääministerikaudella lyhyet optimistiset lausahdukset, joita media tapasi ivailla. Lehdistössä näistä alettiin käyttää nimitystä raffarinade. Tunnetuin ”raffarinadeista” tai ”raffarismeista” on ”La route est droite, mais la pente est forte” eli jotakuinkin ”Tie on suora, mutta rinne on jyrkkä”. Libération-lehti keräsi aforismeista tunnetuimpia omille sivuilleen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean-Pierre Raffarin Wikimedia Commonsissa
Viralliset henkilötiedot (Arkistoitu – Internet Archive)
Virallinen blogi (Arkistoitu – Internet Archive)
Jean-Pierre Raffarin Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Kanadan kansanäänestys 1898

Kanadan kansanäänestys 1898 järjestettiin 29. syyskuuta 1898, kun pääministeri Wilfrid Laurier’n hallitus tiedusteli kansan mielipidettä kieltolain käyttöön ottamisesta Kanadassa. Äänioikeutettuja olivat yli 21-vuotiaat kruunun alaiset miehet, joskin kanadalaiset suffragetit ja konservatiivipuolueen alahuoneen edustaja Nicholas Flood Davin yrittivät saada myös naisille äänioikeuden asiassa.
Tulokset

Noin 44 prosenttia äänioikeutetuista äänesti. Kieltolain puolesta annettiin 278 487 ääntä ja sitä vastaan 264 571 ääntä. Kannatus oli korkeampaa kaikkialla muualla paitsi Quebecissä, jossa vastustavia ääniä annettiin 122 614 ja puoltoääniä vain 25 582. Kansanäänestyksen ajankohdan takia suuri osa alkoholinvastaisista maanviljelijöistä ei sadonkorjuun vuoksi päässyt äänestämään.
Äänestysaktiivisuuden perusteella Laurier’n hallitus totesi, että kieltolakiasia oli parempi jättää provinssien päätettäväksi. Kanadan provinssit muuttelivatkin alkoholipolitiikkaansa seuraavina vuosikymmeninä useasti. Ainoastaan Quebec ei koskaan ottanut kieltolakia käyttöön, vaikka kielsikin alkoholijuomien tuomisen provinssiin sen ulkopuolelta.
Julian Rhind-Tutt

| Julian Rhind-Tutt> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. heinäkuuta 1968 (ikä 56) West Drayton, Suur-Lontoo
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Tohtori ”Mac” Macartney (Vikatikki)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Julian Rhind-Tutt (s. 20. heinäkuuta 1968 West Drayton, Suur-Lontoo) on brittiläinen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa.
Rhind-Tutt on nuorin viidestä sisaruksesta. Hän innostui näyttelemisestä esitettyään koulunsa näytelmässä Hamletia 16-vuotiaana.
Valikoitu filmografia > Elokuva

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Hullu kuningas | The Madness of King George | Fredrik, Yorkin herttua |
| 1997 | Huominen ei koskaan kuole | Tomorrow Never Dies | Yeoman - HMS Devonshire |
| 1997 | Pyhimys | The Saint | Nuori oppilas |
| 1998 | Kurjat | Les Misérables | Bamatabois |
| 1998 | Talonvaltaajat | The Tribe | Forester |
| 1999 | Notting Hill | Notting Hill | Time out -toimittaja |
| 1999 | The Trench | The Trench | 2nd Lt. Ellis Harte |
| 2001 | Tomb Raider | Lara Croft: Tomb Raider | herra Pimms |
| 2002 | Miranda | Miranda | Rod |
| 2003 | Sankareita ja vihollisia | To Kill a King | James |
| 2005 | River King - kuolema eliittikoulussa | The River King | Eric Herman |
| 2006 | Rabbit Fever | Rabbit Fever | Rupert |
| 2007 | Tähtisumua | Stardust | prinssi Quartus |
| 2011 | Your Highness | Your Highness  | Warlock |
| 2012 | Gambit | Gambit | Xander |
| 2013 | Rush | Rush | Bubbles Horsley |
| 2014 | Lucy | Lucy | The Limey |
Valikoitu filmografia > Televisio

| Televisio> Vuosi | Televisio> Suomenkielinen nimi | Televisio> Alkuperäinen nimi | Televisio> Rooli | Televisio> Lisätietoja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | The Vacillations of Poppy Carew | The Vacillations of Poppy Carew | Sean | Televisioelokuva |
| 1997 | Reckless | Reckless | Danny Glassman | 6 jaksoa |
| 1997 | Dangerfield | Dangerfield | Adam | 1 jakso |
| 1999 | Hipit | Hippies | Alex Picton-Dinch | 6 jaksoa |
| 2003–2004 | Keen Eddie | Keen Eddie | Insp. Monty Pippin | 13 jaksoa |
| 2004 | Kirjava joukko | Black Books | Jason Hamilton | 1 jakso |
| 2004–2007 | Vikatikki | Green Wing | 'Tri 'Mac' Macartney | 18 jaksoa |
| 2007 | Oliver Twist | Oliver Twist | Monks | 5 jaksoa |
| 2007 | Neiti Marple: Syyttömyyden taakka | Agatha Christie's Marple: Ordeal by Innocence | Dr Arthur Calgary | Televisioelokuva |
| 2007 | The Shadow in the North | The Shadow in the North | Alistair MacKinnon | Televisioelokuva |
| 2008 | Crooked House | Crooked House | Noakes | 2 jaksoa |
| 2008 | Merlin | Merlin | Edwin | 1 jakso |
| 2010 | Pieni ihmissydän | Any Human Heart | John Vivian | 1 jakso |
| 2011–2012 | The Hour | The Hour | Angus McCain | 12 jaksoa |
| 2014 | Castles in the Sky | Castles in the Sky | Albert Percival Rowe | Televisioelokuva |
| 2014 | Inside No. 9 | Inside No. 9 | Mark | 1 jakso |
| 2015 | Karkotetut | Banished | Tommy Barrett | 7 jaksoa |
Aiheesta muualla

Julian Rhind-Tutt Elonetissä.
Julian Rhind-Tutt Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kalastajavaris

| Kalastajavaris |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Varikset Corvidae
Suku::  Varikset Corvus
Laji::  ossifragus
Kaksiosainen nimi
 Corvus ossifragus  Wilson, 1812 
Katso myös
   Kalastajavaris Wikispeciesissä   Kalastajavaris Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kalastajavaris (Corvus ossifragus) on varisten heimoon kuuluva Yhdysvaltojen kotoperäinen varpuslintu. Sen esiintymisalue käsittää Yhdysvaltojen itä- ja kaakkoisrannikon Mainesta Floridaan, ja sieltä Louisianaan ja Texasin itäosiin ja edelleen suurten jokien varsia sisämaahan. Alexander Wilson kuvaili lajin holotyypin Beasley's Pointista New Jerseystä vuonna 1812.
Kalastonhoitomaksu

Brittiläinen kyltti kehottaa ihmisiä hankkimaan kalastusluvan.
Kalastonhoitomaksu on kalastajilta perittävä veronluonteinen maksu, jota lain mukaisesti kerää Metsähallitus. Kalastuslaki (82 §) määrittelee kohteet, joihin kalastonhoitomaksuvarat käytetään. Kalastuslain ja kalastonhoitomaksun tavoitteena on turvata luontaiset kalakannat ja hyvät kalastusmahdollisuudet.[lähde? ]
Kalastonhoitomaksun ovat velvollisia maksamaan kaikki 18–64-vuotiaat, jotka kalastavat muuten kuin yhdellä ongella, pilkillä tai silakkalitkalla. Maksun suorittaminen oikeuttaa viehe- eli heittokalastamaan yhdellä vavalla lähes koko Suomessa ilman vesialueen omistajan erillistä lupaa..
Vuonna 2021 kalastonhoitomaksu on 45 euroa kalenterivuodelta, 15 euroa viikolta ja kuusi euroa vuorokaudelta. Kalastonhoitomaksun voi maksaa Metsähallituksen verkkokaupassa tai puhelinsovelluksella, useissa luontokeskuksissa ja R-kioskeilla
Kanadan korkein oikeus

| Kanadan korkein oikeus |
| --- | --- |
Perustettu:  8. huhtikuuta 1875
Sijainti:  Ottawa, Ontario (Kanada)
Tuomarikauden pituus:  Tuomari eläkkeelle 75-vuotiaana
Tuomareiden määrä:  9
Sivusto:  https://www.scc-csc.ca/home-accueil/index-eng.aspx
Kanadan korkeimman oikeuden rakennus Ottawassa
Kanadan korkein oikeus (engl: Supreme Court of Canada, SCC; ransk.: Cour suprême du Canada, CSC) on korkein tuomioistuin Kanadassa. Se muodostaa kaikkiin lopullisen oikeudellisen päätöksen sekä rikos-, hallinto-, siviili- ja valtiosääntöasioissa. Päätökset tuomioistuimessa päätetään enemmistöllä. 
Tuomioistuin koostuu 9 tuomarista. Tuomarit nimittää kenraalikuvernööri Kanadan pääministerin suosituksesta. Korkein oikeus päättää itse, mitä asioita se käsittelee lukuun ottamatta muutamia rikosoikeudellisia päätöksiä.
Se sijaitsee Ottawassa art deco -tyylisessä rakennuksessa. Rakennuksen on suunnitellut Ernest Cormier.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi ja ranskaksi)
Juovakenguru

| Juovakenguru |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Harvaetuhampaiset Diprotodontia
Alalahko::  Macropodiformes
Heimo::  Kengurut Macropodidae
Alaheimo::  Sthenurinae
Suku::  Lagostrophus  Thomas, 1886
Laji::  fasciatus
Kaksiosainen nimi
 Lagostrophus fasciatus  (Peron & Lesueur, 1807) 
 Juovakengurun levinneisyys
Alalajit
 L. f. baudinettei  L. f. fasciatus 
Katso myös
   Juovakenguru Wikispeciesissä   Juovakenguru Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Juovakenguru (Lagostrophus fasciatus) on pussieläin, joka elää nykyään kolmella Australian länsipuolella olevalla saarella. Se on ainoa Lagostrophus-suvun ja Sthenurinae-alaheimon vielä elossa oleva laji. Juovakenguru eli ennen myös Australian mantereella, mutta kuoli sieltä sukupuuttoon ilmeisesti vuonna 1963; viimeinen näköhavainto siitä tehtiin vuonna 1906. Mantereelta katoaminen johtui mahdollisesti elinalueen hävittämisestä, ruoan vähenemisestä sekä saalistajien lisääntymisestä.
Käytös

Juovakenguru on sosiaalinen yöeläin ja elää yleensä ryhmissä pesimisalueella. Pesät sijaitsevat tiheiköissä ja tiheiden pensaiden alla. Lajin urokset ovat erittäin aggressiivisia; aggressiivisuus ilmenee erityisesti urosten kesken ravinnosta taisteltaessa.
Ulkonäkö

Juovakengurut ovat pienikokoisia; ne painavat noin 1,7 kg, naaraat ovat hieman uroksia painavampia. Kengurut ovat päästä häntään 80 cm:n pituisia, josta hännän pituus on noin puolet (keskimäärin 37,5 cm). Kuono on lyhyt ja turkki on pitkä ja harmaa, jossa on keltaisia ja hopeita täpliä. Alavatsalla turkki muuttuu vaaleamman harmaaksi. Selän puolella turkissa on keskiselältä lähteviä mustia raitoja, jotka jatkuvat aina hännän alkuun asti.
Ravinto

Juovakenguru on kasvinsyöjä ja saa suurimman osan tarvitsemastaan nesteestä syömistään kasveista. Ruokavalio koostuu erilaisista ruohoista, hedelmistä sekä muista syötävistä kasveista.
Lisääntyminen

Kiima-aika alkaa joulukuussa ja päättyy syyskuussa. Juovakenguru tulee lisääntymiskykyiseksi vuoden iässä mutta lisääntyy yleensä vasta toisena elinvuotenaan. Tiineys kestää muutaman kuukauden. Poikasia syntyy normaalisti vain yksi, mutta joskus naaras synnyttää vuoden aikana kahdesti. Poikaset pysyvät naaraan pussissa puoli vuotta, jonka jälkeen naaras hoitaa poikasta vielä kolmisen kuukautta. Tilanteissa, jossa poikanen kuolee, on joillakin naarailla toinen sikiö, josta voidaan synnyttää uusi poikanen.
Julian Opie

Julian Opie (s. 1958) on brittiläinen kuvataiteilija. Hänet tunnetaan graafisesta, minimaalisesta tyylistään, jossa näkyy viitteitä niin kadunvarsikyltteihin kuin taidehistorian perinteeseen.
Elämä

Julian Opie syntyi Lontoossa 1958. Oxfordissa kasvanut Opie valmistui 1982 Lontoosta Goldsmiths’ Collegesta (Goldsmiths, University of London), jossa hänen opettajanaan toimi käsitetaiteilija ja taidemaalari Michael Craig-Martin. Opie asuu ja työskentelee Lontoossa.