stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Villi itä

| Villi itä Joey Luumäki & Tappajatomaatit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2010
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: punk rock
 Levy-yhtiö: Sound of Finland
Joey Luumäen & Tappajatomaattien muut julkaisut
| Elämä on punk (EP) 2009 | Villi itä 2010 |   |
Villi itä on Joey Luumäki & Tappajatomaatit -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi.
Kappaleet

Tummansininen Nissan Micra vm. -86 – 3.10
Marjut on ihmenainen – 1.50
Tyttö ja ilves – 2.19
Nerohvirran oraakkeli – 1.49
Sopimatonta – 2.02
Kaipaan sua – 2.17
Entinen tyttöystävä – 2.08
Ei mun tyttöni kuollut – 2.24
Mitä mä teen? – 1.30
Mä en lähde huvipuistoon – 2.06
Sä lähdit kävelemään – 2.19
Minusta tulee isona poliisi – 1.31
Surffaava tappaja – 1.28
Nanna juuttui Juvalle – 1.58
Mennään biitsille – 1.38
Villi, villi itä – 4.30  (sisältää piiloraidan)
Arviot

Soundi:
HMS Kenya

| HMS Kenya |
| --- | --- |
 HMS Kenya

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Alexander Stephen and Sons, Glasgow, Skotlanti
Kölinlasku:  18. kesäkuuta 1938
Laskettu vesille:  18. elokuuta 1939
Palveluskäyttöön:  27. syyskuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  reserviin 1958
Loppuvaihe:  romutettu 1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  8 530 t (standardi) 10 450 t (kuormattu)
Pituus:  169,31 m
Leveys:  18,90 m
Syväys:  6,04 m
Koneteho:  72 500 shp (54,1 MW)
Nopeus:  33 solmua (61 km/h)
Miehistöä:  733
Aseistus
Aseistus:  4 × kolmiputkista 6" Mk XXIII -tykkiä 4 × kaksiputkista QF 4" Mk XVI -ilmatorjuntatykkiä 2 × neliputkista QF 2 naulan ilmatorjuntatykkiä 2 × nelipiippuista Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääriä 6 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Kenya (viirinumero 14) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Fiji-luokan ilmatorjuntaristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin joulukuussa 1937 vuoden 1937 laivasto-ohjelmassa Alexander Stephens and Sonsilta, missä köli laskettiin 18. kesäkuuta 1938. Alus laskettiin vesille 18. elokuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 27. syyskuuta 1940.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon suojaamaan WS-saattueita, kun Saksan laivaston raskaat pinta-alukset olivat purjehduksillaan Atlantilla. Aluksen ollessa toukokuussa 1941 2. risteilijäviirikössä, se osallistui taistelulaiva Birmarckin etsintään. Alus valtasi kesäkuussa HMS Auroran kanssa Daviesin salmessa saksalaisen tukilaivan Belchenin.
Syyskuussa alus siirrettiin Välimerelle operaatio Halberdiin. Alus palasi kuitenkin kotivesille, jossa se liitettiin Kotilaivastoon suojaamaan Jäämeren saattueita. Alus oli marraskuussa Pohjois-Norjassa tulittamassa rannikkokohteita. Alus suojasi joulukuussa hyökkäystä Vaagsöhön ja se olikin pohjoisilla merialueilla aina kesäkuuhun 1942, jolloin se lähti Välimerelle operaatioihin Vigorous/Harpoon.
Elokuussa alus osallistui operaatio Pedestaliin, mutta siihen osui 12. elokuuta Italian laivaston sukellusveneen R.Smg. Alagin laukaisema torpedo, jonka aiheuttamia vaurioita korjattiin pitkään. Alus palasi joulukuussa 1942 palvelukseen Kotilaivastoon, kunnes se tammikuussa 1944 liitettiin Itäisen laivaston 4. risteilijäviirikköön.
Alus suojasi 1944 lentotukialusrynnäköitä japanilaisten miehittämiin kohteisiin Intian valtamerellä sekä japanilaisten öljyntuotantolaitoksiin Itä-Intiassa. Alus oli suojaamassa vuoden 1945 alussa Arakanin maihinnousua sekä hyökkäyksiä Malesian rannikolle ennen paluuta Englantiin.
Vuoden vaihteen yli alus oli telakalle huollettavana, minkä jälkeen se sijoitettiin lokakuussa 1946 Amerikan ja Länsi-Intian laivastoasemalle 8. risteilijäviirikköön. Se palasi joulukuussa 1947 Englantiin huoltoon. Alus oli myös jonkin aikaa sijoitettuna reserviin.
Alus palasi palvelukseen Kauko-Idän laivaston 5. risteiljäviirikköön osallistuen Korean sotaan. Alus oli sijoitettuna Itä-Intian osaston 4. risteilijäviirikköön 1951-1952, kunnes se siirrettiin Välimerelle 1. risteilijäviirikköön. Alus palasi 24. helmikuuta 1953 Portsmouthiin, jossa se sijoitettiin reserviin.
Alus oli huollossa 1955, minkä jälkeen se purjehti Amerikan ja Länsi-Intian laivastoasemalle 8. risteilijäviirikköön, mistä pse alasi 5. marraskuuta 1956 Portsmouthiin. Alus oli Kotilaivastossa, kunnes se siirrettiin 1957 Välimeren laivaston 1. risteilijäviirikköön lippulaivaksi.
Kenya poistettiin syyskuussa 1958 palveluksesta ja sijoitettiin Portsmouthin reserviin. Alus myytiin 1962 ja se saapui 29. lokakuuta romutettavaksi Shipbreaking Industriesille Faslaneen.
HMS Khedive (D62)

| HMS Khedive |
| --- | --- |
 HMS Khedive

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Seattle-Tacoma Shipbuilding Corporation, Seattle, Yhdysvallat
Kölinlasku:  22. syyskuuta 1942
Laskettu vesille:  30. tammikuuta 1943
Palveluskäyttöön:  23. elokuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  26. tammikuuta 1946
Loppuvaihe:  myyty 23. tammikuuta 1947 romutettu 1976
Tekniset tiedot
Uppouma:  8 333 t
Pituus:  151,1 m
Leveys:  21,18 m
Syväys:  7,9 m
Koneteho:  8 500 shp (6,3 MW)
Nopeus:  18 solmua
Miehistöä:  846
Aseistus
Aseistus:  2 × 5" (127 mm) tykkiä 16 × kaksiputkista Bofors 40 mm 35 × Oerlikon 20 mm 18-24 lentokonetta
HMS Khedive (viirinumero D62) oli vuonna 1943 vesillelaskettu Britannian kuninkaallisen laivaston Ruler-luokan saattuetukialus toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Seattle-Tacoma Shipbuilding Corporation Seattlesta Yhdysvalloista, missä köli laskettiin 22. syyskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 30. tammikuuta 1943 nimellä USS Cordova (runkonumero ACV-39) kumminaan A. E. Mitchellin puoliso. Se siirrettiin viimeisteltäväksi Williamette Valley Ironworksille ja luokiteltiin 15. heinäkuuta uudelleen CVE-39:ksi. Alus luovutettiin 23. elokuuta Britannian kuninkaalliselle laivastolle, joka nimesi sen HMS Khediveksi.
Viet nam voittaa

Viet nam Voittaa oli vuosina 1970–1972 julkaistu suomenkielinen aikakauslehti, joka oli tarkoitettu Pro-Vietnam-liikkeen jäsenille. Sisältö lehdessä oli amerikkalaisvastaista. Lehteä julkaisi yhdistys nimeltä Vietnam-solidaarisuusryhmä ry. Lehdessä pyydettiin lahjoittamaan varoja Etelä-Vietnamin kansalliselle vapautusrintamalle FNL:lle.
Aiheesta muualla

Olli Santavuori: Maolaisuus sisältäpäin 1969-74:Maolainen aika
HMAS Sydney (1912)

| HMAS Sydney |
| --- | --- |
 HMAS Sydney

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  London and Glasgow Engineering Company
Kölinlasku:  11. helmikuuta 1911
Laskettu vesille:  29. elokuuta 1912
Palveluskäyttöön:  26. kesäkuuta 1913
Poistui palveluskäytöstä:  8. toukokuuta 1928
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 10. tammikuuta 1929
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 400 t
Pituus:  139,5 m
Leveys:  15,2 m
Syväys:  6,0 m
Nopeus:  23,2 solmua (43,0 km/h)
Miehistöä:  485
Aseistus
Aseistus:  8 × BL 6"/L50 (152 mm) Mk IX -tykkiä 4 × QF 3 naulan tykkiä 1 × 12 naulan tykki 2 × .50" Maxim konekivääriä 8 × .303 Lewis-konekivääriä 2 × 21" torpedoputkea 1 × lentokone
HMAS Sydney oli Australian kuninkaallisen laivaston Sydney-luokan kevyt risteilijä. Alus oli Australian laivaston ensimmäinen alus, joka taisteli toista pinta-alusta vastaan.
Valmistus

Alus tilattiin Glasgow'sta London and Glasgow Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 11. helmikuuta 1911. Alus laskettiin vesille 29. elokuuta 1912 kumminaan amiraali Sir Reginald Hendersonin puoliso Lady Henderson. Alus siirrettiin 26. kesäkuuta 1913 Portsmouthissa Australian laivastolle ensimmäisenä päällikkönään John C. T. Glossop.
Palvelus

Alus lähti 25. heinäkuuta 1913 Portsmouthista ja se saapui Australian asemalle Albanyyn 19. syyskuuta. Tämän jälkeen alus oli koulutuksessa Australian itäpuolisilla merialueilla, mistä se siirtyi maaliskuussa 1914 Singaporeen. Matkan tarkoituksena oli olla Australian laivaston sukellusveneiden HMAS AE1 ja HMAS AE2 saattueena. Alus palasi toukokuussa Sydneyyn jatkamaan koulutusta.
Palvelus > Ensimmäinen maailmansota

Elokuussa 1918 hieman ennen ensimmäisen maailmansodan alkamista Sydney oli Queenslandissa. Alus siirrettiin Townsvilleen, missä sen suojueeksi liittyivät 3. elokuuta hävittäjät HMAS Warrego ja HMAS Yarra. Osasto jatkoi matkaansa pohjoiseen liittyäkseen amiraali Pateyn johtamaan Tyynenmeren laivueeseen.
Sodan sytyttyä 4. elokuuta Sydney oli Uuden Guinean ja Tyynenmeren alueella taistellen Saksan Tyynenmeren alueen siirtomaita vastaan yhdessä taisteluristeilijä HMAS Australian, panssarikansiristeilijä HMAS Encounterin sekä hävittäjien Warregon, Yarran ja HMAS Parramattan kanssa. Tärkeimpinä tapahtumina olivat Rabaulin valtaus 9.–11. syyskuuta ja Angaur-saaren lennätinaseman tuhoaminen 26. syyskuuta.
Sydney ja sen sisaralus HMAS Melbourne poistuivat osastosta ja palasivat takaisin Australiaan. Ne ja HMS Minotaur sekä keisarillisen Japanin laivaston risteilijä Ibuki määrättiin suojaamaan ensimmäistä ANZAC-joukkoja Eurooppaan kuljettanutta saattuetta, joka lähti 1. marraskuuta Albanystä. Saattue sai 9. marraskuuta ollessaan noin 50 mailia Kookossaarilta itään tiedon alueella olevasta Saksan keisarikunnan laivaston risteilijästä SMS Emdenistä. Sydney määrättiin selvittämään lähimpänä aluksena asiaa. Se kohtasi Emdenin ja seuranneessa tulitaistelussa Emden tuhoutui. Sydneyn miehistöstä kaatui neljä henkeä.
Sydney saapui 15. marraskuuta Colomboon, josta se määrättiin Maltalle. Maltalle alus saapui 3. joulukuuta, jolloin se määrättiin edelleen Bermudalle Amerikan ja Länsi-Intian asemalle. Alus partioi Karibianmerellä ja siitä pohjoiseen olevalla Atlantin rannikolla aina Halifaxiin asti. Bermudalta alus lähti 9. syyskuuta 1916 Devonportiin, jonne se saapui 19. syyskuuta. Alus määrättiin jatkamaan matkaansa huoltoon telakalle Greenockiin. Alus liitettiin 31. lokakuuta palvelukseen palatessaan 5. taistelulaivaviirikköön Scapa Flow’hun, mistä se siirrettiin 15. marraskuuta 2. risteilijäviirikköön Rosythiin. Viirikön mukana alus partioi Pohjanmerellä sodan loppuun.
Aluksen ollessa partiomatkalla 4. toukokuuta 1917 Firth-joen suulla, se joutui taisteluun saksalaisen ilmalaivan L43 kanssa. Taistelu päättyi ratkaisemattomana kummankin käytettyä kaikki ampumatarvikkeensa.
Elokuussa alus määrättiin Chathamin telakalle, jossa sille asennettiin uusi kolmijalkainen etumasto ja lentoonlähtöalusta. Alus palasi palvelukseen joulukuussa, minkä jälkeen se jatkoi partiointia Pohjanmerellä. Alus oli paikalla 21. marraskuuta 1918 Saksan keisarikunnan laivaston avomerilaivaston antautuessa Scapa Flowssa. Se aloitti kotimatkansa 9. huhtikuuta 1919 Portsmouthista.
Palvelus > Loppupalvelus

Uransa lopun alus oli kotivesillä lukuun ottamatta laivastovierailuja Uuteen-Guineaan vuonna 1922 ja Uuteen-Kaledoniaan sekä Salomonsaarille vuonna 1927. Alus oli Australian laivueen lippulaivana syyskuusta 1924 lokakuuhun 1927. Alus poistettiin palveluksesta 8. toukokuuta 1928 Sydneyssä ja luovutettiin Cockatoohon romutettavaksi 10. tammikuuta 1929. Aluksen keula on sijoitettu Sydneyn satamassa olevan sillan alle ja kolmijalkainen etumasto on osa Bradley’s Headin sodassa kuolleiden merimiesten muistomerkkiä.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
John C.T. Glossop – 26. kesäkuuta 1913 –
J.S. Dumaresq, CB MVO – 5. helmikuuta 1917 –
H.P. Cayley – 1. elokuuta 1919 –
S.R. Miller – 3. marraskuuta 1922 –
reservissä 13. huhtikuuta 1923 – 29. syyskuuta 1924
C.F.S. Danby – 29. syyskuuta 1924 –
H. Boyes, CMG – 25. huhtikuuta 1925 –
F.H.W. Goolden –26. heinäkuuta 1926 –
G.L. Massey – 15. lokakuuta 1927 –
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HMAS Sydney (1912) Wikimedia Commonsissa
GWPDA.org: HMAS Sydney versus a Zeppelin(englanniksi)
Town-luokan risteilijät
Sydney matkalla Rabauliin.
Sydney taistelussa ilmalaiva L43:a vastaan.
HMAS Sydneyn keula.
Godfrey Chitalu

| Godfrey Chitalu |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. lokakuuta 1947 Luanshya, Sambia
Kuollut: 27. huhtikuuta 1993 (45 vuotta) Atlantin valtameri
Kansalaisuus:  Sambia
Uran tiedot
Laji:  jalkapallo
Seura:  Kabwe Warriors F.C., Kitwe United F.C.
Kilpauran kesto:  1964–1982
Godfrey Chitalu (22. lokakuuta 1947 Luanshya, Sambia – 27. huhtikuuta 1993 Atlantin valtameri) oli sambialainen jalkapalloilija.
Ura

Chitalu edusti urallaan Kitwe United F.C.tä ja Kabwe Warriors F.C.:ta. Chitalun kerrotaan tehneen yhden kalenterivuoden aikana 107 maalia, mikä olisi kaikkien aikojen ennätys ja veisi ennätyksen Lionel Messiltä (91 maalia). Maajoukkueessa Chitalu pelasi 108 ottelua ja teki niissä 79 maalia. Määrä on eniten Sambian maajoukkueen historiassa.
Yksityiselämä

Chitalu oli naimisissa Christine Chibalen kanssa.
Kuolema

Chitalu kuoli lento-onnettomuudessa, kun hän oli matkalla valmentamansa Sambian maajoukkueen kanssa MM-karsintaotteluun Senegalia vastaan. Kaikki koneessa olleet kuolivat.
HMS Ledbury (L90)

| HMS Ledbury |
| --- | --- |
 HMS Ledbury

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John I. Thornycroft and Company, Southampton
Kölinlasku:  24. tammikuuta 1940
Laskettu vesille:  27. syyskuuta 1941
Palveluskäyttöön:  11. helmikuuta 1942
Loppuvaihe:  romutettu 1958
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 050 t (standardi) 1 490 t (max)
Pituus:  85,34 m
Leveys:  9,62 m
Syväys:  2,51 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  168
Aseistus
Aseistus:  6 x QF 4"/L45 Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX -asennuksina 4 x QF 2 naulan Mk VIII -ilmatorjuntatykkiä neliputkisena Mk VII -asennuksena 2 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä
HMS Ledbury (viirinumero L90) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin II saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 5. syyskuuta 1939 työnumerolla J6606 osana vuoden 1939 sota-ajan hätäohjelmaa (engl. 1939 War Emergency Programme) John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 24. tammikuuta 1940. Alus laskettiin vesille 27. syyskuuta 1941. Aluksen valmistuminen viivästyi telakan kärsittyä vaurioita ilmahyökkäyksessä ja alus valmistui 11. helmikuuta 1942.
Palvelus

Maaliskuussa 1946 alus poistettiin palveluksesta ja siirrettiin Portsmouthissa reserviin. Se sijoitettiin 1958 poistolistalle ja myytiin BISCOlle. Alus hinattiin vielä samana vuonna toukokuussa Shipbreaking Industriesille Charlestowniin romutettavaksi.
HMS Leith (U36)

| HMS Leith |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Devonportin telakka
Kölinlasku:  6. helmikuuta 1933
Laskettu vesille:  9. syyskuuta 1933
Palveluskäyttöön:  10. heinäkuuta 1934
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1946 kauppalaivastolle
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1955
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 006 t (standardi) 1 321 t (max)
Pituus:  81,1 m
Leveys:  11,0 m
Syväys:  2,3 m
Koneteho:  2 000 hv (1 500 kW)
Nopeus:  16,5 solmua (30,6 km/h)
Miehistöä:  100
Aseistus
Aseistus:  2 x QF 4,7" Mk IX 1 x 3" 20 cwt (76 mm) -ilmatorjuntatykki 2 x QF 4"/L45 Mk V -ilmatorjuntatykkiä 1 x Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääri
HMS Leith (viirinumerot U36 ja L36) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Grimsby-luokan sluuppi toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 1. marraskuuta 1932 vuoden 1931 laivasto-ohjelmassa Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 6. helmikuuta 1933. Alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 1933 kumminaan rouva Pipon ja valmistui 10. heinäkuuta 1934.
Palvelus

Kaksi vuorokautta palvelukseen oton jälkeen alus määrättiin Uuden-Seelannin laivastoasemalle miehitettynä Chathamin laivastotukikohdan henkilöstöllä. Alus saapui 13. marraskuuta Aucklandiin aloittaen palveluksensa Tyynellämerellä sekä Uuden-Seelannin aluevesillä.
Toisen maailmansodan päätyttyä toukokuussa 1945 alus määrättiin siirrettäväksi reserviin. Alus siirrettiin kesäkuussa Rosythiin, jossa varastot tyhjennettiin ja alus sijoitettiin reserviin. Alus sijoitettiin poistolistalle ja myytiin 1946 kauppalaivastoon nimellä Byron ja edelleen Friendship. Vuonna 1949 Tanskan kuninkaallinen laivasto osti aluksen liittäen sen laivastoonsa vedentutkimusaluksena nimellä KDM Galathea. Alus myytiin romutettavaksi 1955.
HMS Leander (F109)

| HMS Leander |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Harland and Wolff, Belfast
Kölinlasku:  10. huhtikuuta 1959
Laskettu vesille:  28. kesäkuuta 1961
Palveluskäyttöön:  27. maaliskuuta 1963
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 251 t (kuormattu)
Pituus:  113,4 m
Leveys:  12,5 m
Syväys:  5,8 m
Koneteho:  30 000 hv
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  260
Aseistus
Aseistus:  2 × kaksiputkista 4,5" Mk.6 -tykkiä 1 x GWS.22B Sea Cat 1 x Mk.10 Mod 1 Limbo 1 x Westland Wasp
HMS Leander (viirinumero F109) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leander-luokan fregatti, joka oli samalla luokkansa nimikkoalus.
Valmistus

Alus tilattiin vuosien 1959-1960 hankinnoissa Harland and Wolffilta Belfastista, missä köli laskettiin 10. huhtikuuta 1959 telakkanumerolla 1591. Se laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1961 ja valmistui 27. maaliskuuta 1963.
Palvelus

Alus siirrettiin kesäkuussa 1970 modernisoitvaksi Devonportin telakalle, mistä se vapautui tammikuussa 1973. Päivityksen jälkeen aluksen tutka- ja tulenjohtojärjestelmä koostui tyyppien 1006, 1010 ja 1011 tutkista sekä Link 10 ADAWS 5 -järjestelmästä. Elektroniseen sodankäyntiin aluksella oli UA9, tyyppien 668 ja 669 omakonetunnistimet sekä silpunheittimet. Asejärjestelminä olivat GWS222B Sea Cat tulenjohtotutkineen (tyyppi 904) sekä kaksi Boforsin 40 millimetrin 60 pituuskaliiperin ilmatorjuntakanuunaa. Sukellusveneentorjuntakyky muodostui tyyppien 162, 170, 182, 184M, 199 ja 185 järjestelmistä sekä GWS41 Ikara sukellusveneidentorjuntajärjestelmästä. Lisäksi aluksella olivat edelleen Mk10 Limbo Mod 1 sekä syvyyspommeja.
HMS Kerrera

| HMS Kerrera |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fleming and Ferguson, Paisley
Laskettu vesille:  22. syyskuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  myyty vuonna 1946
Loppuvaihe:  tuhoutui ajettuaan karille vuonna 1950
Tekniset tiedot
Uppouma:  545 t
Pituus:  49,99 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,38 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  850 ihp
Nopeus:  12 Solmua
Miehistöä:  40
Aseistus
Aseistus:  1 x QF 12 naulan Mk V -tykki 3 x Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä 2 x .303 Browning-konekivääriä 2 × syvyyspomminheitintä, joihin sisältyi 35 Mk VII -syvyyspommia
HMS Kerrera (viirinumero T200) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Isles-luokan aseistettu troolari, joka valmistui sukellusveneentorjuntaan sekä miinanraivaajaksi.
Valmistus

Alus tilattiin 24. lokakuuta 1940 Fleming and Fergusonilta Paisleystä. Se laskettiin vesille 22. syyskuuta 1941.
Palvelus

Valmistuttuaan alus liitettiin 8. sukellusveneentorjunta ja miinanraivausosastoon Scapa Flow’hun. Se kärsi pahoin 6.-7. joulukuuta jouduttuaan myrskyyn Färsaarten vesillä, ja se siirrettiin telakalle korjattavaksi.
Palvelus > KNM Oksøy

Kerrera lainattiin Norjan laivastolle 4. elokuuta 1944, ja se aloitti palveluksensa 4. syyskuuta. Alus nimettiin KNM Oksøyksi. Se palveli Norjan laivaston osastossa Scapa Flow'ssa 30. lokakuuta 1944–1. helmikuuta 1945 ja sen jälkeen Pohjois-Norjan miinanraivausosastossa 25. helmikuuta alkaen aina toukokuulle 1945. Alus palautettiin kuninkaalliselle laivastolle maaliskuussa 1946, ja se sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin Norsk Bjergningskompagni A/S:lle Bergeniin. Alus muutettiin Mercantile Marine Engineering Graving Docks Companyllä Antwerpenissa pelastusalukseksi, jonka jälkeen se nimettiin Jasoniksi. Alus ajoi karille 1. maaliskuuta 1950 ajessaan Svolværin satamaan, jolloin se tuhoutui korjauskelvottomaksi.
Valkealan seurakunta

| Valkealan seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Valkealan kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Mikkelin hiippakunta
Rovastikunta:  Kymenlaakson rovastikunta
Seurakuntayhtymä:  Kouvolan seurakuntayhtymä
Pääkirkko:  Valkealan kirkko
Perustettu:  1640
Jäsenmäärä:  8 023 (2022)
– Osuus asukkaista:  70,4 %
Kirkollisvero:  1,55 %
Kirkkoherra:  Arto Helle
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valkealan seurakunta on Kouvolan Valkealassa Kymenlaaksossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Mikkelin hiippakuntaan ja Kymenlaakson rovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Arto Helle.
Kirkot

Tirvan kyläkirkko
Tuohikotin kyläkirkko
Valkealan kirkko
Voikosken kyläkirkko
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Valkealan kirkkoherroina:
1640–1645: Bartholdus Caroli Ithimaeus
1647–1659: Sigfridus Martini
1659–1670: Henricus Petri
1672–1699: Carolus Bartholdi Ithimaues
1703–1705: Bartholdus Caroli Ithimaeus
1705–1709: Gustaf Nehrman
1710–1714: Gustavus Johannis Procopaeus
1715–1741: David Jonas Hirn
1742–1752: Gabriel Procopaeus
1754–1758: Jonas Backman
1759–1770: Isaak Indrenius
1773–1786: Karl Gustaf Nikander
1787–1801: Erik Fabian Backman
1803–1807: Mikael Procopaeus
1808–1864: Johan Kristian Hornborg
1866–1873: Knut Gustaf Reinhold Blåfield
1874–1891: Bernhard Kristfrid Sarlin
1892– Karl Vilén
1975–2002: Sakari Vihma
Valkokurkkupriinia

| Valkokurkkupriinia |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cisticolidae
Suku::  Afrikanpriiniat Schistolais
Laji::  leucopogon
Kaksiosainen nimi
 Schistolais leucopogon  Cabanis, 1875 
Synonyymit
 Prinia leucopogon 
Katso myös
   Valkokurkkupriinia Wikispeciesissä   Valkokurkkupriinia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkokurkkupriinia (Schistolais leucopogon) on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Valkokurkkupriiniaa tavataan Angolassa, Burundissa, Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Keniassa, Nigeriassa, Sudanissa, Etelä-Sudanissa, Tansaniassa, Ugandassa ja Sambiasa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Valkokurkkurastas

| Valkokurkkurastas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Rastaat Turdidae
Suku::  Rastaat Turdus
Laji::  albicollis
Kaksiosainen nimi
 Turdus albicollis  Vieillot, 1816 
Katso myös
   Valkokurkkurastas Wikispeciesissä   Valkokurkkurastas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkokurkkurastas (Turdus albicollis) on rastaiden heimoon kuuluva varpuslintu. Se on jaettu 21 alalajiin.
Levinneisyys

Valkokurkkurastasta tavataan Etelä-Amerikan pohjois- ja itäosissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu melko yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Viitta

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Viitta voi tarkoittaa seuraavia:
viitta, hartioilla pidettävä vaate
vesiteiden viitoitusjärjestelmän mukainen merimerkki
tienviitta, kohteeseen opastava liikennemerkki
Viitta eli Il tabarro, Puccinin ooppera.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Viitta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Veli Kujala

Veli Kujala (s. 10. toukokuuta 1976 Alahärmä) on suomalainen harmonikkataiteilija ja säveltäjä.
Tausta

Kujala aloitti harmonikansoiton kahdeksanvuotiaana. Hän on opiskellut Alahärmän musiikkikoulussa Kalevi Hautamäen ja Matti Ekmanin  johdolla, Lapuan musiikkiopistossa Pekka Kallion  johdolla sekä Oulun konservatoriossa Timo Kinnusen johdolla. Vuonna 1996 Kujala aloitti opiskelun Sibelius-Akatemiassa Matti Rantasen ja Marjut Tynkkysen johdolla. Hän opiskeli myös sävellystä Harri Wessmanin ja Tapio Nevanlinnan johdolla. Kujala valmistui musiikin maisteriksi keväällä 2004 ja musiikin tohtoriksi 2010.