Ina Lange
Henkilöhistoria > Poliittinen toiminta Kööpenhaminassa

Vuonna 1885 Lange ja hänen miehensä muuttivat Kööpenhaminaan. Siellä Lange pääsi hoviin kamaripianistiksi ja tuli samalla sotkeutuneeksi hovidiplomatian juoniin. Hän opetti musiikkia kruununprinssi Fredrikin lapsille ja toimi prinssi Haraldin opettajana. Lange joutui usein kosketuksiin kruununprinssi Fredrikin, Venäjän keisarinnan veljen, ja koko kuninkaallisen perheen kanssa.
Kun Langen serkun J. R. Danielson-Kalmarin Suomen autonomiaa puolustava kirja 1890 ilmestyi ja sen levittäminen Venäjälle kiellettiin, heräsi kysymys, kuinka kirja saataisiin keisari Aleksanteri III:n käsiin. Silloin Langen kautta avautui mielenkiintoinen mahdollisuus: Danielson-Kalmari ja hänen avustajapiirinsä lähettivät artikkeleita ja muistioita Langen avustuksella Tanskan kruununprinssille, joka sitten toimitti niistä ainakin suurimman osan sisarelleen ja langolleen. Tähän tehtävään Lange valikoitui paitsi sukulaissuhteiden vuoksi, myös koska hän oli jo aiemmin ollut vanhojen fennomaanien suuri ihailija sekä ryhtynyt käymään kirjeenvaihtoa poliittisista asioista Agathon Meurmanin kanssa. Lange myös puhui politiikkaa eikä tyytynyt toimimaan vain lähettinä: hän toi esiin muun muassa Suomen sananvapaus- ja venäläistämistilannetta kuningas Kristian IX:lle,keskusteli asioista Itävallan suurlähettilään puolison kanssa heidän soittaessaan Chopinia ja onnistui lähettämään Leo Mechelinin kirjan Saksan sotilasattashean kautta Kreikan kruununprinssille, joka oli keisariperheen sukulainen ja ystävä. Tanskan pääministerin J. B. S. Estrupin luona Lange teki tuttavuutta Venäjän lähetystösihteerin, kreivi Tšerbatševin kanssa ja lähetti tälle Danielson-Kammarin ja Mechelinin Suomen asemaa puolustavia kirjoja. Tanskan ulkoministeriön johtajan P. Wedelin kanssa Lange kävi kruununprinssin toiveesta pitkiä ja yksityiskohtaisia keskusteluja samasta aiheesta.
J.R.Danielsonin lisäksi myös Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen oli kirjeenvaihdossa Langen kanssa ja lähetti laajan poliittisen muistion Kööpenhaminaan sekä Langen luettavaksi että myös edelleen toimitettavaksi. Tässä erittäin salaisessa muistoissaan hän toi esiin ruotsin kielen vastaisen taistelun onnistumisen vaikutukset Suomen turvallisuuden edistämiseen. Lange, joka tunsi Tanskassa ja koko Skandinaviassa kytevän syvän epäluulon fennomaaneja kohtaan, epäili muistion kruununprinssille toimittamisen järkevyyttä ja Yrjö-Koskinen pyysikin palauttamaan kirjoituksensa.  Kööpenhaminasta Lange raportoi, kuinka kieliriita ja fennomania vähensivät siellä Suomea kohtaan tunnettua myötätuntoa. Joskus hän mainitsi, kuinka "Sasha-setä ja Minnie-täti" (keisaripari) seurasivat sydämeenkäyvällä levottomuudella Suomen kysymystä. Lisäksi Lange koetti tahollaan edesauttaa suunnitelmaa oppilaansa prinsessa Louisen ja Venäjän kruununperillisen Nikolain avioliitosta. Prinsessan äiti tunsi vastenmielisyyttä ortodoksista uskontoa kohtaan, ja tätä tunnetta Lange pyrki hälventämään. Avioliittoaie ei toteutunut.
Langen poliittinen toiminta Kööpenhaminassa ei rajoittunut vain kirjeiden ja muistioiden välittämiseen, vaan hän otti myös aktiivisesti kantaa venäläistämistoimia ja sortopolitiikkaa vastaan. Tavatessaan kuninkaanlinnassa Venäjän tsaarin ja keskustellessaan tämän kanssa hän ei peitellyt venäläisen politiikan suomalaisissa aiheuttamaa tyrmistystä. Samalla hän kuitenkin varoi kritisoimasta tsaaria itseään. Lisäksi vuonna 1900 Lange kiersi Aina Mannerheimin kanssa konsertoimassa ja keräämässä esiintymisillä rahaa kansansivistystyön hyväksi. Marraskuussa 1900 kenraalikuvernööri Bobrikov kielsi heiltä konsertoinnin, mutta Lange ja Mannerheim onnistuivat kuitenkin ovelasti kiertämään määräyksen. Ruotsalaisessa lehdistössä asiaa käsiteltiin laajasti ja kun nämä konsertit muitta mutkitta otsikoitiin esimerkiksi nimellä ”lehti Bobrikovin kauhurykmentin historiasta”, tuli konserttien vastarintaluonne selkeästi esiin.
Vuonna 1892, kun kato oli koetellut Suomea, Lange kirjoitti nuoruuden rakastettunsa Sebastian Gripenbergin veljelle, senaatin kansliatoimikunnan päällikölle Johannes Gripenbergille tarjoutuen järjestämään Tanskassa keräyksen Suomen hyväksi. Gripenberg torjui ajatuksen viitaten jo aloitettuihin kotimaisiin avustustoimiin. Vastauskirjeessään Gripenberg sivusi myös polttavan ajankohtaista kysymystä Suomen tullijärjestelmän sulauttamisesta venäläiseen ja toi esiin ilonsa tämän venäläistämistoimen raukeamisesta.
Ina Langen omanarvontuntoa ja kuuluisuutta kuvaa hyvin Elli Tompuri: Lange oli pyytänyt tätä kirjoittamaan itselleen ja kertonut, että nimi ja osoitteeksi ”Köpenhamina” riittävät kirjeen varmaan perilletuloon.