stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kimberleyn prosessi

Timanttien kaivuuta Sierra Leonessa, joka on yksi suurimmista timanttien viejämaista.
Kimberleyn sertifiointiprosessiin osallistuvat maat.
Kimberleyn prosessi (engl. Kimberley Process Certification Scheme, lyh. KPCS) on kansainvälinen sopimus, jonka tarkoitus on tyrehdyttää niin kutsuttujen veritimanttien eli konfliktialueilta vientiin menevien timanttien kauppa, joilla usein rahoitetaan aseellisia ryhmittymiä. Prosessi otettiin käyttöön vuonna 2003 ja joulukuussa 2009 sopimuksen piiriin kuului 75 maata, joskin Euroopan unioni edustaa jäsenmaitaan yhtenä kokonaisuutena. Täten myös Suomi kuuluu sopimuksen piiriin. Kimberleyn sertifiointiprosessiin osallistuvat maat ovat vastuussa 99,8 prosentista kaikesta raakatimanttituotannosta.
Ihmisoikeusjärjestöjen ja timanttiteollisuuden tietoon tuli 1990-luvulla, että monissa köyhissä Afrikan maissa aseelliset kansainvälisesti tunnustettuja hallituksia vastaan sisällissotaa käyvät ryhmittymät rahoittavat toimintaansa muiden tulonlähteidensä lisäksi raakatimanteilla, joita myöhemmin on alettua kutsua veri- tai konfliktitimanteiksi. Konfliktitimanttien kaupan tyrehdyttämiseksi ryhdyttiin toimiin, jotka lopulta johtivat Kimberleyn prosessiin. Konfliktitimanttien kaupan tyrehdyttämisellä pyritään siihen, että erityisesti raakatimantteja vievien kehitysmaiden tunnustetut hallitukset ja asukkaat hyötyvät entistä enemmän timanttikaupasta saaduista tuloista.
Kimberleyn prosessi sai alkunsa Etelä-Afrikan Kimberleyssä toukokuussa 2000 pidetyssä kokouksessa, johon osallistui asiasta kiinnostuneiden maiden hallituksia sekä timanttiteollisuuden ja ihmisoikeusjärjestöjen edustajia. Kimberleyn prosessiin osallistuvan maan täytyy taata, ettei maasta lähtevillä timanteilla rahoiteta kansainvälisesti tunnustettuja hallituksia vastaan sisällissotaa käyviä ryhmittymiä, ja ettei maa vie tai tuo timantteja prosessin ulkopuolisesta maasta.
Kimberleyn prosessi edellyttää muun muassa että raakatimanttierät täytyy viedä maasta sinetöidyssä säiliössä yhdessä vientimaan hallituksen vahvistaman sertifikaatin kera. Raakatimantteja saa viedä vain toiseen sopimuksen piiriin kuuluvaan maahan ja sertifioimattomien raakatimanttierien tuonti sopimuksen piirissä olevaan jäsenmaahan on kielletty.
Aiheesta muualla

The Kimberley Process[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Kiyoshimo

| Kiyoshimo /　清霜 |
| --- | --- |
 Kiyoshimo

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Uraga Dock Company
Laskettu vesille:  29. helmikuuta 1944
Palveluskäyttöön:  15. toukokuuta 1944
Loppuvaihe:  upotettu 26. joulukuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 110 t (standardi) 2 560 t (kuormattu)
Pituus:  119,17 m (kokonaispituus) 117 m (vesiraja)
Leveys:  10,8 m
Syväys:  3,76 m
Koneteho:  52 000 hv
Nopeus:  35 kn (65 km/h)
Miehistöä:  228
Aseistus
Aseistus:  6 × 127 mm/50 -tykkiä 28 × 25 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 13 mm ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 24″ torpedoputkea 36 syvyyspommia
Kiyoshimo (jap. 清霜, kiyoshimo, ’puhdas kuura’) oli Keisarillisen Japanin laivaston Yūgumo-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä. Se laskettiin vesille 29. helmikuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 15. toukokuuta.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 16. toukokuuta 1944 Tokiossa Yhdistyneen laivaston 11. hävittäjälaivueeseen ensimmäisenä päällikkönään Miyazaki Isamu. Alus lähti 30. kesäkuuta Yokosukasta ja edelleen kuljetusmatkalle Chichi-jimaan. Alus siirrettiin 5. elokuuta Japanin 2. laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Se suojasi 7. elokuuta Kuresta saattueen Manilan kautta Linggaan. Se liitettiin 15. elokuuta 2. hävittäjälaivueen 2. hävittäjäviirikköön. Aluksen päälliköksi vaihtui 5. syyskuuta Kajimoto Shizuka.
Hävittäjä suojasi 18.–20. lokakuuta saattueen Linggasta Bruneihin ja 23.–25. lokakuuta amiraali Kuritan 1. hyökkäysosastoa Leytenlahden taistelussa, jossa se vaurioitui 24. lokakuuta Sibujaninmerellä ilmahyökkäyksessä. Alukseen osui yksi pommi ja viisi pommia putosi aluksen läheisyyteen, jolloin aluksella tuhoutui radio. Lisäksi maksiminopeus laski 21 solmuun. Alus osallistui Musashin upottamiseen ja sen miehistön pelastamiseen Hamakazen kanssa, minkä jälkeen se purjehti Manilaan.
Alus lähti 27. lokakuuta Caviten telakalta Coroniin mukanaan korjausmiehistö. Alus jatkoi Bruneihin, jonne se saapui 29. lokakuuta. Alus kuljetti 1.–3. marraskuuta 2. hävittäjäviirikön komentajan kontra-amiraali Hayakama Mikion Bruneista Manilaan, jossa komentaja siirtyi Shimakazelle. Alus suojasi 5.–8. marraskuuta Ōyodoa Manilasta Borneon Mirin kautta Bruneihin ja 8.–12. marraskuuta Takaon Bruneista Singaporeen, jossa se siirrettiin telakalle.
Kiyoshimo, joka kuului San Josen ryhmään, sai 26. joulukuuta 1944 kaksi täysosumaa ilmahyökkäyksessä. Myöhemmin Yhdysvaltain laivaston partiovene PT-223 upotti aluksen torpedoilla 270 kilometriä Manilasta etelään, jolloin sai surmansa 82 miestä ja 74 loukkaantui. Asashimo pelasti 169 eloonjäänyttä, myös 2. hävittäjäviirikön komentajan, kapteeni Shiraishi Nagayoshin ja komentaja-luutnantti Kajimoton. Partioveneet pelastivat lisäksi viisi muuta.
Aiheesta muualla

CombinedFleet.com: Yūgumo-luokan hävittäjät (englanniksi)
Yūgumo-luokan hävittäjä
Korogwe

| Korogwe |
| --- | --- |
 Korogwe (kuva aikaväliltä 1906-1918)
 Korogwe
 Koordinaatit: 05°09′21″S, 38°27′01″E 
Valtio:   Tansania
Alue:  Tangan alue
Piirikunta:  Korogwen piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  225 km²
Väkiluku (2012):  68 308
 – Väestötiheys:  303 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.tanga.go.tz 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Korogwe on kaupunki Tansaniassa. Vuonna 2012 siellä oli 68 308 asukasta. Korogwe kuuluu Tangan alueeseen ja on Korogwen piirikunnan hallinnollinen keskus.
Korogwe on sekä autoteiden että rautatien solmukohta, jossa kohtaavat Tangaan, Dar es Salaamiin ja pohjoisen kaupunkeihin, kuten Arushaan sekä Moshiin johtavat tiet.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Korogwe Wikimedia Commonsissa
Kittilän Lappi

Kittilän Lappi on osa Suomen Lappia. Maantieteellisesti se käsittää Enontekiön Lapin eteläpuolella olevan Länsi-Lapin alueen eli hallinnollisesti Kittilän, Kolarin ja Muonion kunnat. Käsitteellä on merkitystä kasvi- ja eläintieteessä. Kittilän Lappi on yksi eliömaakunnista. Muita Suomen Lapin osa-alueita ovat Enontekiön Lappi, Inarin Lappi ja Sompion Lappi.
Alun perin lapinkylä Kittilä on ollut Kittilän alueella oleva siida eli lapinkylä.
Kissakosken kanava

Kissakosken kanava
Kissakosken kanava on Puulaveden virtaamissuunnan kääntämiseksi ja sen pinnan laskemiseksi vuosina 1831–1854 kaivettu 1,1 km pitkä avokanava Hirvensalmen Kissakoskella. Kanava laskee Liekunesta Ison Metsälammen kautta Vahvajärveen. 1907–1920 Kanavan rannalla toimi Osakeyhtiö Kissakoski Aktiebolag. Itse paperitehdasta alettiin rakentaa 1909. Vuoden 1920 tulipalon jälkeen tehdas toimi enää pelkkänä puuhiomona 1922–1939. Alueelle perustettiin Kissakosken vesivoimalaitos 1939.
Kesällä 2012 Kissakosken vanha kalaporras poistettiin ja tilalle rakennettiin uusi, luonnonmukainen kalatie Mäntyharjun reitin vaelluskaloja varten. Samalla voimalaitoksen tehokkuutta parannettiin ja entinen maisemaa hallinnut betoninen ränni poistettiin.
Nykyään Kissakoskella tarjotaan ravintolapalveluita.
Aiheesta muualla

Kissakoski
http://yle.fi/uutiset/kissakosken_voimalaitoksen_ohitustie_vetaa_hyvin_kaloja/6780478
http://www.vesirakentaja.fi/html/voimalaitokset/kissakoski.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Kivistön (Halssilan)

| Kivistön (Halssilan) työväentalo |
| --- | --- |
Osoite:  Vaajakoskentie 29
Sijainti:  Jyväskylä
Koordinaatit:  62°14′46″N, 25°47′10″E
Valmistumisvuosi:  1946
Rakennuttaja:  Halssilan Työväentalo Oy
Omistaja:  Halssilan Työväentalo Oy
Runkorakenne:  lauta
Kerrosluku:  1
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kivistön Halssilan työväentalo, Kansan Arkisto.
Kivistön (Halssilan) työväentalo sijaitsee Jyväskylässä Vaajakoskentien varrella.
Historia

Rakennus on alun perin ollut saksalaisparakki. Se on hankittu vuonna 1946 Oulun Tuirasta ja siirretty nykyiselle paikalle. Työ tehtiin talkoilla.
Rakennus

Työväentalo on rakennettu levyelementeistä ja laudoista. Ulkovuorauksena on pystylaudoitus. Talo on maalattu tummanvihreäksi. Katteena on huopa. Sisäkattona on lautasäleikkö. Sisäseinät on vuorattu kuitulevyillä. Taloa on aluksi lämmitetty halkokamiinalla, myöhemmin on asennettu öljylämmittimet.
Talossa on juhlasali näyttämöineen, ravintola, keittiö, eteinen ja huoneen ja keittiön asunto sekä kokoushuone ja naulakko. Talossa ei ole vesijohtoa eikä viemäriä.
Toimintaa työväentalolla

Talossa on vuoden 1982 tiedon mukaan järjestetty kokouksia, nuorisotoimintaa, tansseja, bingoa, teatteriesityksiä ja juhlia.
Koskuenkolu

Näkymä Vihiojan ylittävältä puusillalta ylävirtaan.
Koskuenkolu (joskus myös Kaskuenkolu) on pieni luontokaistale Nekalassa, Tampereella. Alue myötäilee Vihiojaa ja sijaitsee Nekalan siirtolapuutarhan vanhan puolen eteläpuolella. Koskuenkolun molemmin puolin kulkee kävelytiet.
King of the Nordic Twilight

| King of the Nordic Twilight Luca Turilli |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Sascha Paeth Studio, Wolfsburg, 1999
 Julkaistu: 24. marraskuuta, 1999
 Tuottaja(t): Sascha Paeth & Miro
 Tyylilaji: Power Metal
 Kesto: 50.16
 Levy-yhtiö: Limb Music Productions
Luca Turilliin muut julkaisut
|     | King of the Nordic Twilight 1999 | Prophet of the Last Eclipse 2002 |
King of the Nordic Twilight on italialaisen Luca Turillin ensimmäinen sooloalbumi vuodelta 1999.
Kappalelista

"To Magic Horizons"  – 1:21
"Black Dragon"  – 5:04
"Legend of Steel"  – 5:21
"Lord of the Winter Snow"  – 6:06
"Princess Aurora"  – 3:47
"The Ancient Forest of Elves"  – 4:44
"Throne of Ice"  – 1:51
"Where Heroes Lie"  – 4:25
"Warrior's Pride"  – 3:47
"Kings of the Nordic Twilight"  – 11:37
"Rannveig Sif Sigurdardottir [piiloraita]"  – 2:12
Kokoonpano levyllä

Luca Turilli — Kitarat, kosketinsoittimet
Olaf Hayer — Laulu
Sascha Paeth — Basso, kitarat
Miro — Kosketinsoittimet
Robert Hunecke Rizzo — Rummut
Kauko Heuru

| Kauko Heuru> Huittisten kaupunginjohtaja |
| --- | --- |
 1977–1990  
Edeltäjä:  Virka perustettiin
Seuraaja:  Eero Väätäinen
Huittisten kauppalanjohtaja
 1972–1976  
Edeltäjä:  Virka perustettiin
Seuraaja:  Virka lakkautettiin
Huittisten kunnanjohtaja
 1966–1971  
Seuraaja:  Virka lakkautettiin
Kuopion kaupunginjohtaja
 1990–1998  
Edeltäjä:  Juhani Koskinen
Seuraaja:  Kari Häkämies
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1936 Hinnerjoki
Kuollut: 10. helmikuuta 2023 (86 vuotta) Huittinen
Tiedot
Puolue:  Kansallinen kokoomus
Koulutus:  oikeustieteen lisensiaatti hallintotieteiden tohtori
Kauko Aarno Artturi Heuru (11. huhtikuuta 1936 Hinnerjoki – 10. helmikuuta 2023 Huittinen) oli suomalainen oikeustieteen lisensiaatti ja hallintotieteiden tohtori ja Huittisten ja Kuopion kaupunginjohtaja. Heuru toimi Huittisten kunnanjohtajana 1966–1971, kauppalanjohtajana 1972–1976, kaupunginjohtajana 1977–1990, Tampereen yliopiston vt. apulaisprofessorina 1988–1990 ja Kuopion kaupunginjohtajana 1990–1998.
Tutkija

Heurun kunnallisoikeuden alaan kuuluva väitöskirja ”Kunnan päätösvallan siirtyminen” tarkastettiin Tampereen yliopistossa vuonna 2000.
Heuru kirjoitti kunnallisasioista lukuisia teoksia, kuten käytännön kuntalakiin, perustuslailliseen kunnallishallintoon ja kunnalliseen itsehallintoon liittyvistä kysymyksistä. Tarkastelukulma on paljolti oikeudellinen, koska hän katsoo, että kunnallinen itsehallinto on ennen kaikkea kansalaisten oikeus.
Heuru on esittänyt muun muassa seuraavan teesin: ”Kuntarajojen muuttamisen sijasta kuntien tehtävät pitäisi eriyttää. Jokaisen kunnan ei tarvitsisi tehdä samoja asioita. Meillä pitäisi olla kaksi tai useampi tasoinen kuntalaitos.”
Heurun mukaan demokratia ja tehokkuus muodostavat kunnallishallinnon keskeisimmän arvopohjan. Näiden välillä vallitsee tietynlainen jännite. Heuru on tutkinut oikeushistoriallisessa valossa kunnanvaltuuston asemaa tämän jännitteen sisällä. Hän on selvittänyt kunnanvaltuuston vallan syntyhistoriaa sekä sen kehittymistä yhteiskunnallisen muutoksen osana.
Heurun mukaan kunnallishallinnossa on perinteisesti korostettu demokraattisia arvoja. Hän väittää tutkimuksissaan, että 1990-luvulla tässä tapahtui ratkaiseva muutos. Tällöin tehokkuusvaatimukset voimistuivat ja niihin myös vastattiin. Suomen kunnallishallinto siirtyi erilaisten kokeilujen ja hallinnonuudistusten kautta uudenlaiseen kunnallishallintoon, jonka johtavana aatteena on tulosjohtamisen idea.
Heuru pohtii, että mitä pitemmälle tulosjohtamista on kunnallishallinnossa toteutettu, sitä enemmän valtuusto on menettänyt asemaansa kunnan päätösvallan käyttäjänä. Hänen mukaan valtuuston valtaa on siirretty täytäntöönpanijoille tietoisesti, mutta sitä on siirtynyt myös salaisesti. Jokainen pelkän tavoitteen asettava valtuuston päätös, jota ei sidota keinovalikoimaan, siirtää valtuuston valtaa. Samoin tekee määrärahapäätös, jota ei sidota yhteen määrätarkoitukseen.
Tohtori Heuru on pitänyt luentosarjoja hallinto-oikeudesta Kuopion yliopistossa, Tampereen yliopistossa ja Turun yliopistossa. Hän on myös harjoittanut kuntien luottamushenkilöiden ym. koulutusta eri puolilla maata (1999–2008) sekä ollut Satakunnan ammattikorkeakoulun tuntiopettaja (2000–2008).
Kunnallisalan kehittämissäätiö (KAKS) on aikoinaan rahoittanut Heurun post doc -työtä.
Kauko Heuru oli yhteiskuntatieteiden tohtori h.c. (1996) Kuopion yliopistosta.
Luottamustoimia

Satakunnan seutukaavaliiton liittovaltuuston jäsen (1969–1984)
Kokemäenjokilaakson kasvatusneuvolan kl:n liittovaltuuston pj. (1980–1984)
Suomen Kaupunkiliiton valvontatarkastaja (1979–1982)
Kunnallistalouden neuvottelukunnan jäsen (1983–1985)
Suomen Kaupunkiliiton hallituksen varajäsen (1985–1989)
Pohjois-Savon liiton liittovaltuuston puheenjohtaja (1991–1994)
Keskus-Sato Oy:n hallintoneuvoston jäsen (1991–1996)
Kuopion kauppakamarin hallituksen jäsen (1991–1998)
Oy Audiatur Oy:n hallituksen jäsen (1992–1994)
Suomen Maakuntien liiton hallituksen jäsen (1992–1994)
Vaajasalon sairaalasäätiön hallituksen jäsen (1993–1998)
Suomen Kuntaliiton valtuuston jäsen (1993–1997)
Kansallis-Osake-Pankin tilintarkastaja (1993–1995)
Kuopio Tanssii ja Soi ry:n puheenjohtaja (1997–1998)
Kunnianosoituksia > Ritarikunnat

Suomen Leijonan Ritarikunnan komentajamerkki (SL K)
Pyhän Karitsan Ritarikunnan komentajamerkki (PKR K)
Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan ritarimerkki (SVR R)
Kunnianosoituksia > Muut kunniamerkit

Sotilasansiomitali (Sot.am.)
Suomen kuntaliiton kultainen kunniamerkki
Suomen kaupunkiliiton hopeinen kunniamerkki
Kuopion kaupungin kultainen kunniamerkki
Ratsumiesristi
Porilaisristi
Apostoli Markuksen I luokan risti (Aleksandrian patriarkalta, AleksPMarkR I)
Ruhtinas Daniliin kunniamerkki (Moskovan patriarkalta)
Kunnianosoituksia > Kunniajäsenyydet

Konevitsa r.y.
Snellman instituutti
Kunnianosoituksia > Muut kunnianosoitukset

Huittisten hullu mies, 1988
Teoksia

Kunnallisen budjettioikeuden perusteet. 1987. ISBN 951-99859-3-X.
Länsimainen oikeusajattelu. Tampereen yliopisto, 1989.  ISBN 951442493X.
Af Ursin, Klaus & Heuru, Kauko: Kunnanjohtajan asema ja johtamisedellytykset. Tampereen yliopisto, kunnallistieteiden laitoksen julkaisusarja 3/1990. Tampereen yliopisto, 1990.
Uusi kuntalaki. Painatuskeskus, 1995. ISBN 9513716074.
Kunnan päätösvallan siirtyminen.  (Väitöskirja)  Tampere University Press, 2000.  Teoksen verkkoversio.
Itsehallinnon aika. Helsinki: Kunnallisalan kehittämissäätiö, 2001. ISBN 952-9740-80-8.
Heuru, Kauko, Mennola, Erkki & Ryynänen, Aimo: Kunnallinen itsehallinto. Lakimiesliiton kustannus, 2001. ISBN 952-14-0481-7.
Kuntalaki käytännössä. HelsinkI: Edita, 2001. ISBN 951-37-3546-X.
Kunta perusoikeuksien toteuttajana. Talentum, 2002. ISBN 952-14-0671-2.
Hyvä hallinto. Edita, 2003. ISBN 951-37-3942-2.
Perustuslaillinen kunnallishallinto. Edita, 2006. ISBN 951-37-4601-1.
Heuru, Kauko, Mennola, Erkki & Ryynänen, Aimo: Kunta – Kunnallisen itsehallinnon perusteet. Edita, 2008. ISBN 978-951-37-5117-3.
Aiheesta muualla

Suomen lakimiehet 2009, Suomen lakimiesliiton julkaisu.
Kauko Heurun muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Kuopion kaupunginjohtajat
Kaarlo Sallinen (kok.) 1929–1937 |
Yrjö Nikkilä (kok.) 1937–1962 |
Eino Luukkonen (sd.) 1962–1975 |
Olavi J. Oksa (sd.) 1975–1982

Juhani Koskinen (kok.) 1982–1990 |
Kauko Heuru (kok.) 1990–1998 |
Kari Häkämies (kok.) 1998–2001 |
Petteri Paronen (sit.) 2001–2018 |
Jarmo Pirhonen (sit.) 2018–2023 |
Soile Lahti (sit.) 2023–
Huittisten kaupunginjohtajat
Kauko Heuru (kok.) 1966–1990 (kunnanjohtaja 1966–1971, kauppalanjohtaja 1972–1976) |
Eero Väätäinen 1991–1995 (vt. kaupunginjohtaja 1990-1991) |
Jyrki Peltomaa 1999–2022 |
Viveka Lanne (kesk.) 2022–
Krenek Motorsport

Krenek Motorsport on tšekkiläinen pikkuformulatalli. Tallin perusti vuonna 1996 entinen saksan STT Championship sarjan mestari Josef Krenek. Talli on kilpaillut mm. vakioautoluokissa, Eurocup Formula Renault ja Formula Renault NEC sarjoissa. Talli on voittanut Formula Renault LO luokan mestaruuden vuonna 2007. Nykyään talli kilpailee Formula Renault NEC-sarjassa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Kreofylos

Kreofylos (m.kreik. Κρεώφυλος, Kreōfylos, lat. Creophylus) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:
Kreofylos Efesoslainen (400-luku eaa.?), historioitsija
Kreofylos Samoslainen (700-luku eaa.?), eeppinen runoilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kreofylos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kivikkosirkku

| Kivikkosirkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Sirkut Emberizidae
Suku::  Sirkut Emberiza
Laji::  buchanani
Kaksiosainen nimi
 Emberiza buchanani  Blyth, 1845 
Katso myös
   Kivikkosirkku Wikispeciesissä   Kivikkosirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kivikkosirkun muna.
Kivikkosirkku (Emberiza buchanani) on aasialainen sirkkulaji, joka on tavattu kerran Suomessa. Lajista on kuvattu kolme alalajia:
Emberiza buchanani cerrutii (Itä-Turkki, Iran, eteläinen Transkaspia)
Emberiza buchanani buchanani (Pohjois-Afganistan, Länsi-Pakistan)
Emberiza buchanani obscura (Itäinen Keski-Aasia, Länsi-Mongolia, Länsi-Kiina)
Edward Blyth nimesi lajin brittiläisen luonnontieteilijän Francis Buchanan-Hamiltonin kunniaksi.
Koko ja ulkonäkö

Muistuttaa suuresti lähisukulaisiaan peltosirkkua ja ruostekurkkusirkkua.
Levinneisyys

Laji esiintyy Itä-Turkista Länsi-Kiinaan ulottuvalla alueella. Kivikkosirkku talvehtii Intiassa ja sen lähiympäristössä. Laji tavattiin Suomessa ensimmäisen kerran Porissa 30.–31.10.2006. Kivikkosirkusta tuli Suomen 450. lintulaji BirdLife Suomen rariteettikomitean hyväksyttyä havainnon.
Kivikkosirkku on havaittu Euroopassa aiemmin viidesti ja Länsi-Euroopassa vain kerran, Alankomaissa lokakuussa 2004 .
Elinympäristö

Vuoristolaji, joka pesii vuorenrinteillä ja ylängöillä yli 2000m korkeudella.
Kreodontit

| Kreodontit |
| --- | --- |
 Hyaenodon
 Paleoseeni - Mioseeni 63,3–11,1 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Synnyttävät nisäkkäät Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  †Kreodontit Creodonta  Cope, 1875
Heimot
 Hyaenodontidae  Oxyaenidae 
Katso myös
   Kreodontit Wikispeciesissä   Kreodontit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kreodontit (Creodonta), oli suuri nisäkäspetojen lahko, jonka jäsenet muistuttivat koiria, kissoja ja hyeenoja. Ne ilmestyivät paleogeenikauden keskivaiheilla noin 60 miljoonaa vuotta sitten, mutta eivät pärjänneet kehittyneemmille petonisäkkäille kuten kissaeläimille, vaan katosivat myöhäisellä mioseenikaudella noin seitsemän miljoonaa vuotta sitten. Kreodonteilla oli myöhempiä petoeläimiä pienemmät aivot ja niiden hampaat olivat hieman erilaiset. Myös niiden jalkojen luissa oli eroja verrattuna myöhempiin petoeläimiin.
Kreikkalainen musiikki

Kreikkalainen musiikki on yhtä monimuotoista ja vaihtelevaa kuin sen historiakin. Kyproslaisella musiikilla on paljon yhtäläisyyksiä kreikkalaiseen musiikkiin, sillä saarella on suuri määrä etnisiä kreikkalaisia.
Antiikin aikaan musiikki oli olennainen osa kreikkalaista teatteria. Myöhemmin Rooman, Itä-Euroopan ja Bysantin vaikutteet muuttivat kreikkalaista musiikkia. 1800-luvulla oopperasäveltäjät kuten Nikólaos Mántzaros (1795–1872), Spyrídon Xýndas (1812–1896) ja Spyrídon Samáras (1861–1917) auttoivat elvyttämään perinteistä kreikkalaista musiikkia. 1900-luvulla syntyneitä suosittuja kreikkalaisia musiikkityylejä ovat éntechno (jonka suosituimpia varhaisia esittäjiä oli Míkis Theodorákis), laïkó/rebetiko (jonka juuret olivat turkkilaisessa musiikissa) ja tsifteteli, joka on suosittua nykymusiikkia (myydyimpiä tsifteteli-artisteja on muun muassa Déspoina Vandí). Kreikkalaisen popmusiikin suurimpiin tähtiin kuuluu esimerkiksi Eurovision laulukilpailuissakin esiintynyt Ánna Víssi, joka on Kreikan myydyin naisartisti. Kuten monet muutkin Kreikassa suositut laulajat, Víssi on kotoisin Kyprokselta.
Tavallisia kreikkalaisen musiikin soittimia ovat muun muassa buzuki, viulu, cimbalom, säkkipilli, rummut, luuttu, klarinetti, zurna ja lyyra.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
A Brief History of Greek Music Hellenic Communication Service. (englanniksi)
Kielensuunnittelu

Kielensuunnittelulla eli kielisuunnittelulla tarkoitetaan tietoista pyrkimystä vaikuttaa kielen rakenteeseen ja sanastoon sekä sen oppimiseen ja käyttöön. Yleensä kielensuunnittelu pyrkii muuttamaan sitä, kuinka ihmiset käyttävät jotakin kieltä. Yhteiskunnan päättävissä elimissä harjoitetaan kielipolitiikkaa. Monilla mailla on erilliset, kieltä hallinnoivat instituutiot, kuten Kotimaisten kielten tutkimuskeskus Suomessa. Näiden tehtävänä on kielten ohjailu ja kielisuunnittelun limittäminen itse kieliin. Kielensuunnittelusta voivat huolehtia esimerkiksi viranomaiset, ammatilliset ryhmät, yksityiset järjestöt tai yksilöt.
Kielensuunnittelu on soveltavaa kielitiedettä.
Kielensuunnittelu yhteiskunnassa

Termi kielensuunnittelu yhdistetään usein ensimmäisenä kehitysmaihin, jolloin se nähdään osana modernisaatiota ja kansallishengen kehitystä. Kielensuunnittelu ei kuitenkaan ole ajallisesti uusi ilmiö eikä rajoitu kolmanteen maailmaan. Kielensuunnittelun ei  myöskään tarvitse olla yksittäisten valtioiden asia, vaan kielensuunnittelua voivat harjoittaa myös etniset ryhmät, ammattiliitot tai uskonnolliset ryhmät. Näin on erityisesti alueilla, joilla valtion raja ei mukaile kielirajoja. Tällaista rajattomuutta edustaa muun muassa englannin kieli. Järjestötasoisesta kielensuunnittelusta tunnettu esimerkki on kristillisjärjestö SIL International, joka omien sanojensa mukaan "tutkii ja dokumentoi kehitysmaiden vähemmistökieliä ja myötävaikuttaa niiden kehitykseen". SIL keskittyy erityisesti kieliin, joilla ei ole kirjoitettua muotoa.
Usein kielensuunnittelu lähtee liikkeelle ruohonjuuritasolta. Muun muassa Yhdysvalloissa feministien 
aloittama liike pyrkii muuttamaan englannin kieltä sukupuolineutraalimpaan suuntaan. Länsi-Afrikassa 
yli valtionrajojen toimiva liike pyrkii turvaamaan N'Ko-kielen, kirjoitusjärjestelmän ja kulttuurin olemassaolon.
Kansainvälisellä tasolla kielensuunnittelu on ilmennyt muun muassa keinotekoisten kielten, kuten esperanton, luomisessa sekä tieteiselokuvien klingonin synnyssä.