stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekka Aittakumpu
Poliittinen toiminta

Aittakumpu valittiin keskustan listalta Oulun kaupunginvaltuustoon kevään 2017 kuntavaaleissa. Hän toimi myös Oulun kaupungin yksilöasiainjaoston puheenjohtajana ja hyvinvointilautakunnan jäsenenä vuosina 2017–2019 ja on edelleen Pohjois-Pohjanmaan sairaanhoitopiirin valtuustossa.
Aittakumpu oli Oulun seurakuntien yhteisen kirkkovaltuuston ja Kiimingin seurakunnan seurakuntaneuvoston jäsen vuosina 2015–2018. Hän oli keskeisesti vaikuttamassa siihen, että papit saavat Oulun hiippakunnassa kieltäytyä esirukoilemasta samaa sukupuolta olevien parien avioliiton puolesta. Hän on puolustanut lasten kotihoidontukea vetoamalla miehen ja naisen biologisiin eroavaisuuksiin.
Aittakumpu on eduskunnassa aktiivinen salikeskustelija. Syksyllä 2019 hän oli käyttänyt täysistunnossa ensimmäisen kauden kansanedustajista eniten puheenvuoroja.
Heinäkuussa 2024 Aittakumpu vaati Suomen hallitusta ryhtymään toimiin Elokapina-liikkeen kieltämiseksi.
Aittakumpu siirtyi keskustasta perussuomalaisiin lokakuussa 2024. Hän perusteli loikkaamista sillä, että oli saanut perussuomalaisilta vastakaikua Yleisradiota, Elokapinaa, ilmastopolitiikkaa, sateenkaari-ideologiaa sekä suomen kieltä, kulttuuria ja ”suomalaista elämäntapaa” koskeville näkemyksilleen. Keskustassa Aittakummun ulkomaalaisia koskevia lausumia oli pidetty myös rasistisina. Vuotta ennen loikkaansa Aittakumpu oli kirjoittanut perussuomalaisten ja keskustan välillä olevan iso ero ihmiskäsityksessä ja moittinut sekä perussuomalaisten vähättelevää suhtautumista ihmisarvon kyseenalaistamiseen että oikeistohallituksen ohjelman epäoikeudenmukaisuutta vähäosaisia kohtaan. ”Missä on hallituksen oikeudentunto?”, Aittakumpu tivasi vuoden 2023 syyskuun tiedotteessa, joka on sittemmin poistettu hänen verkkosivuiltaan.
Kirjailijana

Aittakummun toukokuussa 2017 julkaistu esikoisromaani Home Sweet Home on sen kustantajan Arktinen Banaani mukaan ensimmäinen suomalainen hometaloromaani. Romaani kertoo fiktiivisen tarinan kautta sisäilmaongelman laajuudesta ja inhimillisestä hinnasta suomalaisessa yhteiskunnassa.
Talotekniikka-lehden mukaan kerronnassa on hyvän tarinaniskijän tragikoominen, sisäilmaongelmista kärsiviä syvästi ymmärtävä ote. Arkkitehti-lehti arvioi, että romaanissa huumori ja kevyt ote toimivat hyvin yhteen vakavan aiheen kanssa. Sanomalehti Kalevan mukaan teos on tärkeä puheenvuoro ja tuo elämänmakuisesti esille monen ihmisen kokemukset.
Kari Syreeni

Kari Syreeni (s. 1952) on suomalainen teologi ja Åbo Akademin Uuden testamentin eksegetiikan emeritusprofessori.
Syreeni väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1987 ja sai dosentuurin Helsingin yliopistolle ja Åbo Akademiin. Hän haki Åbo Akademin eksegetiikan professuuria vuonna 1994, muttei tullut valituksi, ja sai seuraavana vuonna nimityksen Uppsalan yliopiston eksegetiikan professoriksi. Hän työskenteli Uppsalan yliopistolla vuosina 1996–2007, kunnes siirtyi Åbo Akademiin. Syreeni seurasi Karl-Gustav Sandelinia Åbo Akademin Uuden testamentin eksegetiikan professorina.
Teokset

Syreeni, Kari: The making of the Sermon on the Mount : a procedural analysis of Matthew's redactoral activity. Part 1, Methodology & compositional analysis.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Suomalainen tiedeakatemia, 1987.  ISBN 951-41-0528-1
Syreeni, Kari: Uusi testamentti ja hermeneutiikka : tulkinnan fragmentteja.  Helsinki:  Suomen eksegeettinen seura, 1995.  ISBN 951-9217-16-9
Rhoads, David & Kari Syreeni (toim.): Characterization in the Gospels: Reconceiving Narrative Criticism.  Sheffield Academic Press, 1999.  ISBN 978-1841270043
Dunderberg, Ismo, Christopher Tuckett & Kari Syreeni (toim.): Fair play : diversity and conflicts in early Christianity : essays in honour of Heikki Räisänen.  Leiden:  Brill, 2002.  ISBN 90-04-12359-8
Gerdmar, Anders & Kari Syreeni: Vägar till Nya Testamentet : metoder, tekniker och verktyg för nytestamentlig exegetik.  Lund:  Studentlitteratur, 2006.  ISBN 91-44-04486-0
Syreeni, Kari: Becoming John: The Making of a Passion Gospel.  T&T Clark, 2018.  ISBN 978-0-5676-8100-3
Namibian presidentti

Namibian presidentti on Namibian valtionpäämies, hallituksen johtaja ja puolustusvoimien ylipäällikkö.
Presidentti valitaan yksinkertaisella enemmistöllä suoralla kansanvaalilla, tarvittaessa järjestetään toinen kierros. Toimikauden pituus on viisi vuotta, ja sama henkilö voidaan nykyisin valita korkeintaan kahdelle kaudelle.
Ehdokkaiksi voivat asettua 35 vuotta täyttäneet syntyperäiset namibialaiset, jotka ovat vaalikelpoisia parlamenttivaaleissa. Parlamentti voi erottaa presidentin 2/3:n äänienemmistöllä, jos se katsoo hänen rikkoneen perustuslakia.
Luettelo presidenteistä

| Nr>  | Kuva | Nimi | Kausi | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Sam Nujoma | 21.3. 1990–21.3. 2005 | SWAPO |
| 2 |  | Hifikepunye Pohamba | 21.3. 2005–21.3.2015 | SWAPO |
| 3 |  | Hage Geingob | 21.3. 2015 – 4.2. 2024 | SWAPO |
| 4 |  | Nangolo Mbumba | 4.2. 2024 alkaen | SWAPO |
| 5 |  | Netumbo Nandi-Ndaitwah (Valittu 4.12.2024) | (21. maaliskuuta 2025 alkaen) | SWAPO |
Tuominen
Kuvitteellisia henkilöitä

Reino Tuominen, televisiosarjassa Uusi päivä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Lee Jung-su

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lee Jung-su |  Lee Jung-su |  Lee Jung-su |  |
Maa:   Etelä-Korea
Miesten kaukalopikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Vancouver 2010 | 1 000 m |  |
|  Kultaa | Vancouver 2010 | 1 500 m |  |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 | 5 000 m viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Heerenveen 2009 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Bormio 2010 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Sofia 2010 | 5 000 m viesti |  |
Lee Jung-su (kor. 이정수, s. 30. marraskuuta 1989 Soul) on eteläkorealainen kaukalopikaluistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän on keskittynyt 1 000 ja 1 500 metrin matkoille.
12-vuotiaana lajin harjoittelemisen aloittanut Lee voitti olympiakultaa 1 000 ja 1 500 metrillä ja hopeaa 5 000 metrin viestissä Vancouverissa 2010. Vuonna 2010 Lee voitti viestissä maailmanmestaruuden, ja vuosina 2009 ja 2010 hän voitti maailmanmestaruuden joukkuemaailmanmestaruuskilpailuissa. Juniorien MM-kisoissa Lee saavutti kokonaiskilpailussa hopeaa vuosina 2006, 2007 ja 2008.
Maailmancupissa Lee voitti kaudella 2009–2010 kokonaiskilpailun 1 000 ja 1 500 metrillä. Tätä edeltäneellä kaudella hän sijoittui 1 500 metrin kokonaiskilpailussa toiseksi ja 1 000 metrin kokonaiskilpailussa kolmanneksi. Maailmancupin osakilpailuvoittoja Lee on saavuttanut kymmenen ja palkintopallisijoituksia kaikkiaan 20.
Lee sai kolmen vuoden kilpailukiellon toukokuussa 2010, koska hän oli osallistunut kilpailutulosten sopimiseen etukäteen. Myös Kwak Yoon-gy sai kilpailukiellon. He olivat sopineet maaliskuussa 2010 käydyn maajoukkueen Vancouverin valintakilpailun tuloksista.
Aimo Seppänen

Aimo Antero Seppänen (9. elokuuta 1929 Muolaa – 23. kesäkuuta 2011) oli suomalainen kielitieteilijä ja professori. Hän oli englantilaisen filologian professori Tampereen yliopistossa 1976–1980, Uumajan yliopistossa 1980–1984 ja Göteborgin yliopistossa 1985–1994.
Seppäsen serkku oli professori Lauri Seppänen.
Aiheesta muualla

Muistokirjoitus Dagens Nyheterissä 22.9.2011[vanhentunut linkki] (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi
Olkikoirat

| Olkikoirat> Straw Dogs |
| --- | --- |
 Suomalainen elokuvajuliste.
Ohjaaja:  Sam Peckinpah
Käsikirjoittaja:  David Z. Goodman
Perustuu:  Gordon Williamsin romaaniin The Siege of Trencher's Farm
Tuottaja:  Daniel Melnick
Säveltäjä:  Jerry Fielding
Kuvaaja:  John Coquillon
Leikkaaja:  Paul Davies Tony Lawson Roger Spottiswoode
Pääosat:  Dustin Hoffman, Susan George, Peter Vaughan, T.P. McKenna
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Englanti
Tuotantoyhtiö:  ABC Pictures  Talent Associates
Levittäjä:  Cinerama Releasing Corporation
Ensi-ilta:  1971
Kesto:  112 min (alkup. 118 min)
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  3 milj. dollaria
Tuotto:  11 milj. dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Olkikoirat (engl. Straw Dogs) on Sam Peckinpahin elokuva vuodelta 1971. Se käsittelee sulkeutuneessa maalaisyhteisössä piilevää väkivaltaa, muukalaisvihaa ja lopulta tarvetta ja oikeutta puolustautua jouduttaessa hyökkäyksen kohteeksi. Elokuvan nimi on peräisin kiinalaisesta Tao Te Chingin tekstistä. Ohjaus on peckinpahlaisittain tyyliteltyä ja väkivallan kohoaminen lopun huippua kohti tehokasta. Elokuvan mukaan meillä kaikilla on katkeamispisteemme ja sisällämme asuu tappaja, kunhan vain oikeat olosuhteet tulevat vastaan. Elokuvasta on myös uusintaversio Olkikoirat (2011), joka ei kuitenkaan menestynyt taloudellisesti.
Juoni

Dustin Hoffman esittää matemaatikko David Sumneria, joka muuttaa nuoren vaimonsa Amyn (Susan George) kanssa Yhdysvalloista Englannin maaseudulle rauhallisempaan työympäristöön sekä pakoon Amerikassa kohtaamaansa väkivaltaa. Elokuvan alun maalaisidylli muuttuu kuitenkin pian kyräilyn, kiusanteon, vihan ja himon noidankattilaksi. Olkikoiria, aikansa mittapuulla hyvin väkivaltaista elokuvaa, sensuroitiin useaan otteeseen. Muun muassa raakaa raiskauskohtausta lyhennettiin elokuvan uuden 'virallisen version' levitykseen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Dustin Hoffman   | … |   David Sumner   |
|  Susan George   | … |   Amy Sumner   |
|  Peter Vaughan   | … |   Tom Hedden   |
|  T.P. McKenna   | … |   Majuri John Scott   |
|  Del Henney   | … |   Charlie Venner   |
|  Jim Norton   | … |   Chris Cawsey   |
|  Donald Webster   | … |   Riddaway   |
|  Ken Hutchison   | … |   Norman Scutt   |
|  Len Jones   | … |   Bobby Hedden   |
|  Sally Thomsett   | … |   Janice Hedden   |
|  Robert Keegan   | … |   Harry Ware   |
|  Peter Arne   | … |   John Niles   |
|  Cherina Schaer   | … |   Louise Hood   |
|  Colin Welland   | … |   Pastori Barney Hood   |
Jerry Falwell
Falwellin näkemyksiä

Kaksi päivää syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen Pat Robertson kysyi televisiohaastattelussa Falwellilta keitä tämä pitää syyllisenä iskuun. Falwellin luetteloon syyllisistä lukeutuivat pakanat, abortintekijät, feministit ja homot.
Vuonna 1994 Falwell tuotti ja levitti videodokumentin Clinton kroniikka: Bill Clintonin väitetyt rikolliset toimet. Videon, tarkoituksena oli yhdistää Bill Clinton salaliittoon joka koski  Vince Fosterin kuolemaa sekä kokaiinin salakuljetuksiin. .
Julkaisuja

Church Aflame. Impact, 1971.
Capturing a Town for Christ. Revell, 1973.
Liberty Bible Commentary on the New Testament. Thomas Nelson, 1978.
Listen, America! Doubleday, 1980.
The Fundamentalist Phenomenon. Doubleday, 1981.
Finding Inner Peace and Strength. Doubleday, 1982.
Liberty Bible Commentary. Thomas Nelson, 1982.
When it Hurts Too Much to Cry. Tyndale House, 1984.
Wisdom for Living. Victor Books, 1984.
Stepping Out on Faith. Tyndale House, 1984.
Champions for God. Victor Books, 1985.
If I Should Die Before I Wake. Thomas Nelson, 1986.
The Fundamentalist Phenomenon/the Resurgence of Conservative Christianity. Baker Book House, 1986.
Strength for the Journey. Simon & Schuster, 1987.
The New American Family. Word, 1992.
Falwell: An Autobiography. Liberty House, 1997. (Ghost written by Mel White )
Fasting Can Change Your Life. Regal, 1998.
Achieving Your Dreams. World Publishers, 2006.
Building Churches of Dynamic Faith: A Five-Session Study Guide. World Publishers, 2006.
Dynamic Faith Journal. World Publishers, 2006.
Aiheesta muualla

Falwell's Fire and Brimstone (ABC News)
Religion, Politics a Potent Mix for Jerry Falwell (NPR)
Jerry Falwell Ministries
Liberty University – Jerry Falwell, Chancellor
The National Liberty Journal – Jerry Falwell, Publisher
SourceWatch – Jerry Falwell
Falwell and Above[vanhentunut linkki]
Jerry Falwell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jerry Falwell at the Notable Names Database
Jerry Falwell's connection to Reverend Sun Myung Moon
ESPN – A night of hoops with Jerry Falwell
An NPR: Jerry Falwell timeline.
Transcript of speech that „Nuclear Weapons are Morally Indefensible“, Oxford Union debate, 1. maaliskuuta 1985
„Jerry Falwell, Leading Religious Conservative, Dies at 73“, New York Times, 15. toukokuuta 2007
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef
EMS VCS 3

EMS VCS 3
EMS VCS 3 on Electronic Music Studiosin tuottama analoginen, kannettava syntetisaattori, joka julkaistiin vuonna 1969. Kyseisessä syntetisaattorissa ei ole lainkaan koskettimia, vaan joystick, jonka avulla pystyy luomaan erilaisia ääniefektejä.
EMS VCS 3 oli aikoinaan suosittu malli erityisesti progressiivista rockia esittäneiden yhtyeiden keskuudessa. Sitä ovat käyttäneet muun muassa The Alan Parsons Project, Jean Michel Jarre, Hawkwind, Brian Eno, Roxy Music, King Crimson, The Who, Gong ja Pink Floyd. Hectorin albumilla Herra Mirandos on käytetty VCS 3:a.
VCS 3:ssa on kolme oskillaattoria. Äänenväri luodaan kuten modulaarisissa syntetisaattoreissa, mutta yksiköitä yhdistävien kaapeleiden sijaan instrumentissa on matriisi ja siihen erityiset liitintapit. Lisäksi siinä on kohinageneraattori ja kehämodulaattori.
Muokkausta varten ovat jänniteohjattu alipäästösuodin, verhokäyrägeneraattori sekä jänniteohjattu jousikaikulaite.
Syntetisaattorissa on kaksi liitäntää ulkopuoliselle lähteelle ja kaksi tasoltaan säädettävää ulostuloa stereoääntä varten.  Siihen oli saatavana duofoninen koskettimisto DK 2 tai monofoninen DK 1, joissa on mukana VCO ja VCA. Koskettimisto reagoi soiton voimakkuuteen. Instrumentissa ei ole erillistä LFO - generaattoria, vaan oskillaattoria voidaan käyttää tähän tarvittaessa.
Rakenteeltaan VCS - 3 syntetisaattoriin pohjautuvia versioita ovat kantokoteloon valmistettu Synthi A ja niin ikään koteloon rakennettu AKS johon kuului koskettimisto. Synthi Keyboard 1 - versioon kuului 29 - näppäiminen minikoskettimisto. Alkuperäinen VCS 3, A ja AKS- mallit oli tarkoitettu myös opetuskäyttöön, joten niissä on sisäänrakennettu kaiutinpari. Kaikissa malleissa on lisäksi kuulokeliitäntä.
Synthi 100 on periaatteessa  kolme yhteen liitettyä VCS 3 - syntetisaattoria. Sekä AKS - että Synthi 100 - mallissa on 256 - askelinen digitaalinen sekvensseri ollen pioneereja tämän käytössä tuohon aikaan yleisempien analogisten sekvensserien sijaan.
Tammikuussa 2021 Behringer julkaisi VCS 3-mallisen syntetisaattorin prototyypin. Siinä on alkuperäisen keskeisiä ominaisuuksia kuten aito puukotelo, 3 oskillaattoria, matriisikytkentä-taulu, joystick-kontrolli, 24 Db alipäästösuodatin ja ulkoisten instrumenttien liitäntä.  Se on suunniteltu nykyaikaisin komponentein ja valmistusmenetelmiin ja siinä on Midi-liitännät, minkä lisäksi siinä on varsinainen LFO- generaattori.
John Charles Polanyi

| John Charles Polanyi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1929 (ikä 95) Berliini, Saksa
Kansalaisuus:  Kanadalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Manchesterin yliopisto
Instituutti:  Toronton yliopisto
Tutkimusalue:  Fysikaalinen kemia
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto(1986)
John Charles Polanyi, (23. tammikuuta 1929 Berliini) on kanadalainen reaktiodynaamikko, joka syntyperältään on unkarilainen (Polányi János Károly). Hänen päätutkimusalana on ollut alkeisreaktion reaktiodynamiikka ja siirtymätila.
Hänet palkittiin Nobelin kemianpalkinnolla vuonna 1986 alkeisreaktioiden dynamiikan tutkimisesta molekyylisuihku-menetelmällä ja emissiospektroskopialla. Vuoden 1986 palkinto oli jaettu Polanyin,Yuan T. Leen ja Dudley Robert Herschbachn kesken.
Akateeminen ura

Polanyi muutti perheensä kanssa Iso-Britanniaan juuri natsien valtaannousun kynnyksellä Saksasta. Polanyin isä lähetti poikansa Kanadaan turvaan Saksan Luftwaffen Lontoon pommituksilta ja Kanadassa Polanyi oli oppilaana Toronton yliopiston koulussa. Polanyi palasi Iso-Britanniaan, jossa suoritti koulunkäyntinsä loppuun. Hän aloitti opintonsa Manchesterin yliopistossa ja suoritti maisterin tutkinnon v. 1950 ja väitteli tohtoriksi molekyylien sidosenergioiden mittaamisesta kolme vuotta myöhemmin. Polanyi puntaroi tulevaisuuttaan runoilija, mutta hänen isänsä, Michael Polanyi, ollessa yliopiston professorina kemian laitoksella, Polanyi päätyi valitsemaan kemian. Sittemmin Polanyi oli tutkijana vuodet 1952-4 Kanadan kansallisessa tutkimuslaitoksessa (National Research Council, NRC) ja työskenteli Edgar Steacien kanssa. Polanyin myöhempään tutkimussuuntaukseen vaikutti Steacien tutkimusalana ollut alkeisreaktioiden tutkimus käyttäen UV-valoa ja fotosensitaatiota. Vuodet 1954-6 Polanyi oli tutkijana Princetonin yliopistossa. Vuonna 1956 Polanyi palasi Toronton yliopistoon, jossa hän oli aluksi luennoitsija ja apulaisprofessori vuodesta 1957 lähtien. Hänet nimitettiin professorin virkaan v. 1962.
Polanyi on mm. National Academy of Sciencesin ja Royal Societyn jäsen. Polanyille myönnettiin mm. kemian Wolfin palkinto v. 1982 (yhdessä George Pimentel'n kanssa) ja Faraday-luennoitsija-palkinto (Michael Faradayn mukaan) v. 2010. Polanyin arvostuksesta Kanadassa on todettavissa se, että hän on ollut aiheena painetussa postimerkkissä ja hänelle myönnettiin v. 1974 Order of Canada-ansio.
Tieteellinen työ

Polanyin tutkimus NRC:ssä keskittyi pääosaltaan siirtymätilateoriaan. Hän totesi teorian olevan riittämätön arvioimaan siirtymätilassa vallitsevia energioita. Paljolti näistä syistä Polanyi päätyi Gerhard Herzbergin laboratorioon tekemään spektroskoopista tutkimusta, mm. jodimolekyylin virittämisestä rotaatio- ja vibraatioenergioilla. Myöhemmin Princetonin yliopistossa hän yhdessä Hugh Taylorin kanssa tutki vetyatomin ja otsonin välisen reaktion vibraatioenergisesti virittyneitä tuotteita.
Palattuaan Toronton yliopistoon Polanyi keskittyi tutkimaan alhaisissa reaktiolämpötiloissa eksotermisen H + Cl2-reaktion vibraatioenergialla (ks. Molekulaarinen jakaumafunktio) virittyneitä HCl-molekyylejä ja F + H2-reaktiota. Tällöin hän (yhdessä Kenneth Cashionin kanssa) havaitsi reaktiosta HCl-molekyylien  kemilumenesenssia spektrin infrapuna-alueella (IR). Tämän havainnon seurauksena käytetään IR-kemilumenesenssia reaktion tuotteiden, jotka emittoivat IR-säteilyä, analyysissä. Tutkimalla seikkaperäisesti tuotteiden emissioita, Polanyi pystyi yhdistämään ne reaktiossa tapahtuvaan kemiallisen sidoksen muutokseen. Reaktiodynamiikan tutkimukseen Polanyi tarvitsi reaktion molekyylien sidoksien muutoksiin laskennallisia menetelmiä kuten Monte Carlo-liikeratalaskenta.
Näinä aikoina otettiin myös ensimmäisiä tutkimusaskeleita laserin toimintaperiaatteessa, jonka seurauksena Polanyi oivalsi nopeasti tutkimuksensa merkityksen voimakkaan laserin kehittämisessä. Erityisesti fluoriatomin ja vetymolekyylin välisessä reaktiossa tuote HF ei muodostu elektronisella viritystilalla, vaan 3/4 reaktiossa vapautuneesta energiasta siirtyy vibraatio- ja rotaatiotilojen virittämiseen. Ne vibraatiotiloja vastaavat molekyylin värähtelyt, jotka ovat aktiivisia infrapuna-alueella, voivat luovuttaa ylimääräenergiaansa infrapuna-alueen kemilumenesenssina. Polanyi havaitsi, että reaktiossa F + H2 = HF + H  tuotteen HF kolmella alimmalla vibraatiotilalla oli käänteismiehitys, ts. energiassa ylemmät vibraatiotilat olivat enemmän miehittyneet kuin Boltzmannin jakaumalaki mahdollistaisi. 
Käytännössä näiden ylempien vibraatiotilojen miehityksen purkautuminen on havaittavissa infrapuna-alueen laseremissiona. Tästä on sovelletus kemiallisena laserina ja se tuottaa jatkuvaa säteilyä (2,7 - 2,9):n mikrometrin aallonpituudella. Säteilyenergia voi olla megawatteja.
Myöhemmin Polanyi alkoi käyttää tunnelointimikroskooppia kemiallisen dynamiikan tutkimuksessa molekyylikohtaisesti eri metallien pinnolla.
John Polanyi isä, Michael Polanyi (11.3. 1891 - 22.2. 1976), oli Kaiser Wilhelm-yhdistyksen kemian professori ja sittemmin Manchesterin yliopiston yhdyskuntatieteen professori. Michael Polanyin pääasialliset tutkimuskohteet olivat kemiallinen kinetiikka, röntgensädediffraktio ja kaasujen adsorptio.
Franklin Graham

| Franklin Graham> William Franklin Graham III |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1952 Asheville, Pohjois-Carolina
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  pastori, lähetystyöntekijä
Vanhemmat:  Billy Graham Ruth Bell Graham
Puoliso:  Jane Cunningham
Lapset:  Will, Roy, Edward ja Cissie
Muut tiedot
Koulutus: B.A Appalachian State University (1978)
William Franklin Graham III (s. 14. heinäkuuta 1952 Asheville, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen kristillinen saarnaaja ja lähetystyöntekijä. Graham toimii Billy Graham Evangelistic Association- ja Samaritan's Purse -järjestöjen johtajana.
Varhainen elämä

Franklin Graham syntyi vuonna 1952 evankelista Billy Grahamin ja Ruth Bell Grahamin neljäntenä lapsena. Graham kasvoi hirsitalossa Appalakkien vuoristossa Ashevillen läheisyydessä. Omaelämäkerrassaan Graham on kertonut "tietävänsä, ettei pelkkä Billy Grahamin lapsena oleminen vie häntä taivaaseen." Graham teki kapinavaiheen jälkeen oman henkilökohtaisen uskonratkaisunsa 22-vuotiaana yksin hotellihuoneessaan Jerusalemissa. Franklin Graham meni naimisiin Jane Austin Cunninghamin kanssa vuonna 1974.
Samoihin aikoihin Samaritan's Purse -järjestön perustaja Bob Pierce kutsui Franklinin mukaansa kuuden viikon lähetystyöhön Aasiaan. Matkallaan Franklin tunsi kutsun työskennellä hädänalaisten ihmisen parissa. Vuonna 1978 Franklin Graham valittiin järjestön hallitukseen. Vuotta myöhemmin, Piercen kuoleman jälkeen, Graham valittiin järjestön johtajaksi.
Pastorin ura

Franklin Graham järjesti ensimmäisen evankelioimiskokouksensa vuonna 1989 ja johtaa nykyisin Billy Graham Evangelistic Association (BGEA) -järjestön kokoustyötä. Graham on julistanut evankeliumia yli 190 evankelioimistapahtumassa Yhdysvaltain 50 osavaltiossa ja 49 maassa. Graham nimitettiin BGEA-järjestön toimitusjohtajaksi vuonna 2000 ja puheenjohtajaksi vuonna 2001. Samaritan's Purse -järjestön kautta Graham tekee lähetystyötä yli sadassa maassa.
Vuonna 2016 Franklin Graham järjesti Decision America -kiertueen, jossa ihmisiä kutsuttiin rukoilemaan ja osallistumaan kansalaistoimintaan 50:ssä Yhdysvaltain osavaltiossa.
Yksityiselämä

Franklin Graham on naimisissa Jane Grahamin kanssa. Heillä on neljä lasta ja 12 lastenlasta. Grahamit asuvat Boonen kaupungissa Pohjois-Carolinassa.
Teokset

Rebel with a Cause, omaelämäkerta, 1997
Nimi, Päivä Osakeyhtiö, 2008
Kaisa Hiilelä

| Kaisa Hiilelä |
| --- | --- |
 Kaisa Hiilelä vuonna 1930.
Kansanedustaja
 21.10.1930–21.7.1958  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Hämeen pohjoinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. lokakuuta 1891 Lempäälä
Kuollut: 4. huhtikuuta 1977 (85 vuotta) Tampere
Ammatti:  taloudenhoitaja, liittosihteeri
Amanda Katariina (Kaisa) Hiilelä (vuoteen 1936 Hildén, 23. lokakuuta 1891 Lempäälä – 4. huhtikuuta 1977 Tampere) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1930–1958.
Elämä

Hiilelän vanhemmat olivat muonarenki Johan Kustaa Hildén (1853-1932) ja Johanna Paunu (1859-1938). Yhdeksänlapsisen perheen viidentenä lapsena syntynyt Hiilelä kävi kansakoulun ja työskenteli kotiapulaisena, kunnes sai paikan Finlaysonin kutomosta Tampereelta vuonna 1907. Myöhemmin Hiilelä työskenteli Tampereen työväenyhdistyksen rahastonhoitajana 1916–1919 sekä Suomen Paperiteollisuustyöväen Liiton taloudenhoitajana ja liittosihteerinä 1920–1946.
Vuonna 1908 sosialidemokraattiseen puolueeseen liittynyt Hiilelä valittiin kansanedustajaksi 1930. Eduskunnassa hän keskittyi lasten ja naisten aseman parantamiseen sekä tasa-arvokysymyksiin. Hiilelä toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1931, 1950 ja 1956. Hän oli myös Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen sekä toimi muun muassa Takon kartonkitehtaan ammattiosaston puheenjohtajana 1920-30-luvuilla. Tampereen työväentalossa on esillä Hugo Ehon vuonna 1951 maalaama Hiilelän muotokuva.