stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hr. Ms. O 15
Palvelus > Toinen maailmansota

Saksa hyökkäsi 10. toukokuuta 1940 Alankomaihin. Alus oli huollossa Curacaolla syyskuun alkuun 1940, jolloin se oli kiinnitettynä Schottegattiin Julianan telakan vieressä. Heinäkuun alussa 1940 Alankomaiden ja Britannian laivaston edustajien keskusteluissa todettiin, että Alankomaiden laivaston sukellusveneitä ei tarvita Karibialla. Päätöksen perusteella alus sai määräyksen O 14:n kanssa siirtyä Britteinsaarille, jonne ne matkaisivat Kingstonin, Bermudan ja Halifaxin kautta.
Alus lähti 13. heinäkuuta Curacaolta HMS Dundeen saattamana kohti Bermudaa. Alukset saapuivat 18. heinäkuuta Hamiltoniin Bermudalla. Aluksen dieselmoottorit osoittautuivat matkan aikana epävarmoiksi, minkä vuoksi tehtiin esitys matkaamisesta suoraan Britteinsaarille. Lontoosta annettiin kuitenkin määräys pitäytyä alkuperäisessä suunnitelmassa.
Hamiltonissa aluksen moottoreille tehtiin ainoastaan välttämättömät korjaukset ja se lähti 2. elokuuta ilman saattajaa Halifaxiin, jonne se saapui 6. elokuuta. Halifaxissa alus huollettiin telakalla. Telakalla ei kuitenkaan ollut dieselmoottoripajaa, joten miehistö vastasi huollosta. Alus oli huollossa maaliskuun alkuun 1941.
Alus romutettiin sodan jälkeen 1946-1947.
Zenon Pylyshyn

Zenon Walter Pylyshyn (1937 – 6. joulukuuta 2022) oli kanadalainen kognitiotieteilijä ja filosofi. Filosofiassa hän lukeutui analyyttiseen koulukuntaan ja mielenfilosofiassa hänen kantansa oli funktionalistinen. Pylyshyn sai vaikutteita muun muassa Jerry Fodorilta.
Pylyshyn opiskeli Saskatchewanin yliopistossa. Hänen väitöskirjansa käsitteli informaatioteorian soveltamista ihmisen lähimuistin tutkimiseen. Pylyshyn toimi psykologian ja tietojenkäsittelytieteen professorina Länsi-Ontarion yliopistossa (UWO) vuosina 1964–1994. Hän toimi myös yliopiston UWO Center for Cognitive Science -tutkimuskeskuksen johtajana. Vuodesta 1994 Pylyshyn toimi Rutgersin yliopiston kognitiotieteen professorina (Board of Governors Professor of Cognitive Science) sekä yliopiston Center for Cognitive Science -tutkimuskeskuksen johtajana.
Pylyshyn tutki muun muassa inhimillisen havaitsemisen, mielikuvituksen ja päättelyn taustalla olevien kognitiivisten järjestelmien luonnetta. Tähän liittyen hän kehitti omaa Visual Indexing Theory (joskus kutsuttu nimellä FINST theory) -nimellä tunnettua teoriaansa.
Julkaisuja

"What the Mind's Eye Tells the Mind's Brain", Psychological Bulletin (1973)
Computation and Cognition: Toward a Foundation for Cognitive Science (MIT Press, 1984)
Meaning and Cognitive Structure: Issues in the Computational Theory of Mind (1986)
The Robot's Dilemma: The Frame Problem in Artificial Intelligence (1987)
Perspectives on the Computer Revolution (1988)
Computational Processes in Human Vision: An Interdisciplinary Perspective (1988)
The Robot's Dilemma Revisited (1996)
Seeing and Visualizing: It's not what you think (MIT Press, 2004)
Aiheesta muualla

Zenon Pylyshyn, Rutgersin yliopisto (englanniksi)
Visual Attention Research: The FINST Visual Indexing Theory (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Zenon Pylyshyn
Käännös suomeksi
Humboogie

Humboogie on vuonna 1995 perustettu suomalainen yhtye. Yhtyeen musiikki on tyyliltään rentoa ja groovaavaa 1970-luvun musiikkia. Humboogien nykyiseen kokoonpanoon kuuluvat AEP (Ari Parikka), Henry Valanne ja Mika Valtonen.
Yhtye on julkaissut kolme albumia, joista uusin, Airsong, julkaistiin vuonna 2005. Albumin kappaleeseen ”My 2nd Living Room” tehtiin lisäksi musiikkivideo, joka kuvattiin ravintola Uudessa Apteekissa, Turussa.
Jäsenet

AEP (laulu, baritonikitara)
Henry Valanne (rummut, marakassit)
Mika Valtonen (kitara, laulu)
Julkaisut > Albumit

1997 – Performed "dead"
1999 – Free Pony Ride
2005 – Airsong
Aiheesta muualla

Humboogien tuotantoa Suomen Äänitearkiston tietokannassa[vanhentunut linkki]
Insalata caprese

Insalata caprese
Insalata caprese (caprilainen salaatti) on yksinkertainen tuoreesta basilikasta, siivutetusta tomaatista ja siivutetusta mozzarellasta valmistettu salaatti. Se maustetaan mustapippurilla, suolalla ja oliiviöljyllä.
Insalata capresea joskus kutsutaan insalata tricoloreksi eli kolmiväriseksi salaatiksi. Trikolori viittaa Italian lippuun, jonka värit ovat samat kuin caprilaisella salaatilla.
Hr. Ms. O 10

| Hr> Ms. O 10 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Nederlandse Dok en Scheepsbouw Maatschappij
Kölinlasku:  24. joulukuuta 1923
Laskettu vesille:  30. heinäkuuta 1925
Palveluskäyttöön:  1. syyskuuta 1926
Poistui palveluskäytöstä:  11. lokakuuta 1944
Loppuvaihe:  romutettu lokakuussa 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  526 t (pinnalla) 656 t (sukellus)
Pituus:  54,66 m
Leveys:  5,7 m
Syväys:  3,53 m
Koneteho:  2 × dieselmoottoria 450 bhp 2 × sähkömoottori 250 bhp
Nopeus:  12 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukellus)
Miehistöä:  29
Aseistus
Aseistus:  2 × 533 mm torpedoputki 3 × 17,7" torpedoputkea
Hr. Ms. O 10 oli Alankomaiden kuninkaallisen laivaston vuonna 1926 palvelukseenotettu O 9 -luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 9. elokuuta 1921 Nederlandse Dok en Scheepsbouw Maatschappijilta, missä köli laskettiin 24. joulukuuta 1923. Alus laskettiin vesille 30. heinäkuuta 1925 ja otettiin palvelukseen 1. syyskuuta 1926.
Palvelus

Alus lähti 9. toukokuuta 1927 Nueuwediepistä Hr. Ms. O 11:n, Hr. Ms. Hertog Hendrikin, Hr. Ms. Z 5:n,  Hr. Ms. Z 6:n, Hr. Ms. Z 7:n ja Hr. Ms. Z 8:n kanssa Norjaan, mistä osasto palasi 1. kesäkuuta. Saman osaston kanssa alus lähti koulutuspurjehdukselle Itämerelle, mistä palattiin Kattegatin kautta kotisatamaan 8. elokuuta.
Alus lähti 16. heinäkuuta 1928 pienemmän osaston mukana Pohjanmerelle. Aiemmasta osastosta puuttuivat O 11 ja Z 8.  Se vieraili Edinburghissa Skotlannissa ennen paluutaan kotisatamaan 28. heinäkuuta. Itämeren purjehduksella alus oli 8. heinäkuuta - 8. elokuuta 1929.
Alus oli talven 1929-1930 NV Werkspoorin telakalla Amsterdamissa, jossa sille asennettiin Saksasta hankittu torpedoiden laukaisujärjestelmä. Uusi järjestelmä mahdollisti kuplattoman torpedolaukaisun. Järjestelmä todettiin kuitenkin testattaessa huonommaksi kuin Hollannin Itä-Intiassa testattavana ollut järjestelmä, joten se poistettiin.
Alus vieraili 30. heinäkuuta 1930 Antwerpenissä Belgiassa Hr. Ms. O 9:n, Hr. Ms. Jacob van Heemskerckin ja Hr. Ms. Witte de Within kanssa. Alus osallistui 1. heinäkuuta - 7. elokuuta 1931 koulutuspurjehdukseen Itämerellä. Alus osallistui 4. toukokuuta - 20. kesäkuuta 1936 koulutuspurjehdukseen Itämerellä sisaralustensa, Hertog Hendrikin ja Z 5:n kanssa.
Insaf Yahyaoui

| Mitalit> Maa:   Tunisia.Naisten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Naisten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Naisten judo.Afrikan-mestaruuskilpailut  | Maa:   Tunisia> Naisten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tunis 2004 | avoin luokka |  |
|  Kultaa | Tunis 2004 | yli 78 kg |  |
|  Hopeaa | Tripoli 2001 | avoin luokka |  |
|  Hopeaa | Tripoli 2001 | yli 78 kg |  |
|  Hopeaa | Port Elizabeth 2005 | avoin luokka |  |
|  Hopeaa | Port Elizabeth 2005 | yli 78 kg |  |
|  Pronssia | Alger 2000 | yli 78 kg |  |
|  Pronssia | Kairo 2002 | avoin luokka |  |
|  Pronssia | Kairo 2002 | yli 78 kg |  |
Insaf Yahyaoui (s. 3. tammikuuta 1981) on tunisialainen judoka, joka voitti kultaa vuoden 2004 judon Afrikan-mestaruuskilpailuissa yli 78-kiloisten sarjassa ja avoimessa luokassa. Hän on saavuttanut myös neljä hopeamitalia Afrikan-mestaruuskilpailuissa ja sijoittui viidenneksi vuoden 2004 olympialaisissa Ateenassa.
Igis

Näkymä Igikseen kaakosta.
Igis  (retoromaaniksi Eigias tai Aigias) on kylä ja entinen kunta itäisessä Sveitsissä, Graubündenin kantonissa, Reinin laaksossa, noin 500 - 1 400 metrin korkeudessa. Igis ja Mastrils yhdistyivät Landquartin kunnaksi 1.1.2012. Kunnan pinta-ala oli 10,9 km² ja vuoden 2008 lopussa kunnan väkiluku oli 7 529.
Aiheesta muualla

Igis Sveitsin historiallisessa tietosanakirjassa (saksaksi)
Iglesia ni Cristo

Iglesia ni Cristo (Kristuksen kirkko) on filippiiniläinen kirkkokunta. Se kiistää kolminaisuusopin, jota ei pidä oikeaan kristillisyyteen kuuluvana. Jumalan katsotaan olevan yksi, eikä Jeesusta näin ollen pidetä Jumalana. Kirkolla on melko paljon jäseniä Filippiineillä, mutta se toimii myös ulkomailla. Sen perusti vuonna 1914 Felix Manalo, jonka kuoltua vuonna 1963 liikkeen johtoon nousi Eraño G. Manalo.
Ennen oman kirkkonsa perustamista Felix Manalo oli ollut jo pitkään hengellinen etsijä ja liittynyt muun muassa seitsemännen päivän adventisteihin. Kuten muissakin kristillisissä kirkkokunnissa, myös Iglesia ni Criston parissa Raamattua pidetään opin perustana ja jäseneksi tullaan kasteen kautta.
Iglesia ni Cristo on saanut osakseen kritiikkiä muun muassa siitä, että se pitää itseään ainoana oikeana kirkkona ja katsoo muiden kristittyjen sortuneen apostasiaan alkukirkon jälkeen.
Ángel Roffo

Ángel Roffo
Ángel Honorio Roffo (1881 Buenos Aires – 23. heinäkuuta 1947) oli argentiinalainen lääkäri, professori ja tutkija, joka teki työuran syövän tutkimuksen (onkologia) ja hoidon parissa.
Roffo opiskeli Buenos Airesin yliopistossa ja sai tiedekunnan palkinnon vuonna 1909 väitöskirjallaan El cáncer, contribución a su estudio. Pian hän pääsi urologian oppituolin käytännön työn päällikköksi Buenos Airesin yliopistossa. Vuosina 1912–1915 hän oli patologisen anatomian profesor adscripto ja vuosina 1915–1931 sen profesor adjunto. Vuonna 1912 Daniel Juan Cranwell esitteli Buenos Airesin kansalliselle lääketieteen akatemialle Roffon työn Cáncer experimental, joka perustui laboratoriossa eläimillä tehtyihin kokeisiin. Tämä Roffon työ vaikutti syövän tutkimuksen ja hoidon kokeellisen instituutin perustamiseen. Se sai alkunsa vuonna 1922 nimellä Instituto de Medicina Experimental, joka sittemmin muutettiin muotoon Instituto de Oncología Ángel Roffo. Roffo itse toimi alun perin tämän instituutin johdossa. Hänestä oli tullut syöpätautien tutkimuksen ja hoidon keskeinen spesialisti Latinalaisessa Amerikassa.
Roffo toteutti vuodesta 1920 alkaen lukuisia matkoja Eurooppaan, jossa hän tapasi monia ajan merkittävimmistä tieteilijöistä. Yksi näistä oli Marie Curie, jolta hän sai oppia radiumin käytöstä hoidollisissa tarkoituksissa. Roffo oli yksi ensimmäisistä tieteilijöistä, jotka osoittivat yhteyden tupakan tervan ja kasvainten muodostumisen välillä. 1920-luvun loppupuolella hän koki olevansa varma siitä, että tupakoinnilla oli yhteys syöpään. Hän tuotti lukuisia artikkeleita tupakan vaikutuksesta karsinogeneesissä (syövän syntymisen prosessi) 1930-luvulla. Tieteen historioitsija Robert N. Proctor totesikin myöhemmin, että Roffo muodosti vakavimman uhan tupakkateollisuudelle ennen 1950-lukua. Roffo sai uransa mittaan lukuisia palkintoja ja tunnustuksia Argentiinasta ja monista muista maista. Hänestä tuli Ranskan Kunnialegioonan ritari vuonna 1939. Hän sai myös lukuisten muiden ritarikuntien arvoja Etelä-Amerikasta ja Euroopasta.
Roffo oli naimisissa Helena Larroque de Roffon kanssa. Pariskunta oli tavannut toisensa lääketiedettä opiskellessaan. Vaikka vaimo ei valmistunut lääketieteen opinnoista, hän avusti miestään tämän työssä omien mahdollisuuksiensa rajoissa. Pariskunta teki useissa hankkeissa yhteistyötä. 22. heinäkuuta 1921 Helena Larroque de Roffo perusti Liga Argentina de Lucha Contra el Cáncerin (LALCEC) eli Argentiinan liiton taisteluksi syöpää vastaan. Ángel Roffo erotettiin Instituto de Medicina Experimentalin (sittemmin Instituto de Oncología Ángel Roffo) johtotyöstä poliittisista syistä.
III (Vanhan Isännän albumi)

| III Vanha Isäntä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Finnvox
 Julkaistu: 1978
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Tommi Liuhala
 Tyylilaji: country, folk
 Kesto: 39.07
 Levy-yhtiö: Hi-Hat
Vanhan Isännän muut julkaisut
| Fire on the Mountain 1977 | III 1978 | Rednecks, Blue Falls 1979 |
III on suomalaisen Vanha Isäntä -yhtyeen kolmas albumi vuodelta 1978.
Kappaleet > A-puoli

Walk Straight, Fly Right – 1.52 (säv. Mike Westhues)
I'm Lonesome – 2.30 (säv. Larry Richardson, Tracy Schwarz)
In the Jailhouse Now – 3.39 (säv. Jimmie Rodgers)
Willin' – 4.00 (säv. Lowell George)
Salty – 2.31 (säv. Kenny Baker)
No Longer a Sweetheart – 2.24 (säv. Don Reno, Fred Swift, Red Smiley)
Slow Down Sister – 2.50 (säv. Westhues)
Kappaleet > B-puoli

The Gambler – 4.55 (säv. Göran Asplund, Westhues)
Lost Ball – 1.59 (säv. Trad.)
Panhandle Rag – 4.07 (säv. Leon McAuliffe)
Cajunman's Queen – 2.53 (säv. Westhues, Seppo Sillanpää, Olli Haavisto, Timo Vakkilainen)
Same Old Kind of Blues – 2.38 (säv. Westhues)
Roll on Virginia – 3.06 (säv. Westhues)
Kokoonpano

Timo Vakkilainen – laulu, kitara, mandoliini, viulu
Olli Haavisto – pedal steel-kitara, dobro, kitara, harmonikka, huuliharppu
Seppo Sillanpää – banjo, kitara, viulu, mandoliini, taustalaulu
Juha Tikka – basso, taustalaulu, trumpetti
Aikka Hakala – rummut
Aiheesta muualla

Albumi Fono.fi:in tietokannassa
III discogs.com -sivustolla
Zinalrothorn

Zinalrothorn
Aamuauringon valaisema Zinalrothorn
| --- | --- |
Sijainti:  Valais,  Sveitsi
Vuoristo:  Valais’n Alpit
Korkeus merenpinnasta:  4 221 m
Prominenssi:  491  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Zinalrothorn on Valais'n Alpeilla, Sveitsin Wallisissa sijaitseva 4 221 metriä korkea vuorenhuippu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zinalrothorn Wikimedia Commonsissa
Yli 4000 -metriset Alppien vuoret
| --- | --- |
Massif des Écrins:  Barre des Écrins (4 102 m) · Dôme de Neige des Écrins (4 015 m)
Gran Paradison massiivi:  Gran Paradiso (4 061 m)
Mont Blancin massiivi:  Mont Blanc (4 811 m) · Mont Blanc de Courmayeur (4 748 m) · Picco Luigi Amedeo · Mont Maudit (4 465 m) · Dôme du Goûter (4 304 m) · Lenzspitze · Mont Blanc du Tacul (4 248 m) · Grand Pilier d’Angle · Punta Walker (Grandes Jorasses) (4 208 m) · Punta Whymper (Grandes Jorasses) (4 184 m) · Aiguille Verte (4 122 m) · Aiguille du Diable · Aiguille Blanche de Peuterey (4 112 m) · Punta Croz (Grandes Jorasses) (4 110 m) · Punta Carmen · Grande Rocheuse (4 102 m) · Punta Médiane · Punta Chaubert · Mont Brouillard · Aiguille de Bionnassay (4 066 m) · Punta Marguerite (Grandes Jorasses) (4 065 m) · Corne du Diable · Punta Hélène (Grandes Jorasses) (4 045 m) · Aiguille du Jardin (4 035 m) · Dôme de Rochefort (4 015 m) · Dent du Géant (4 013 m) · Punta Baretti (4 013 m) · Aiguille de Rochefort (4 001 m) · Les Droites (4 000 m)
Valais’n Alpit:  Dufourspitze (4 638 m) · Nordend (4 609 m) · Zumsteinspitze (4 563 m) · Signalkuppe (4 554 m) · Zinalrothorn · Dom (4 545 m) · Lyskamm Oriental (4 527 m) · Weisshorn (4 506 m) · Täschhorn (4 491 m) · Lyskamm Occidental (4 479 m) · Matterhorn (4 478 m) · Parrotspitze (4 432 m) · Dent Blanche (4 364 m) · Ludwigshöhe (4 341 m) · Nadelhorn (4 327 m) · Corno Nero (4 322 m) · Grand Combin de Grafeneire · Stecknadelhorn · Castor (4 230 m) · Piramide Vincent (4 215 m) · Hohberghorn · Alphubel (4 206 m) · Rimpfischhorn (4 199 m) · Strahlhorn · Grand Combin de Valsorey · Dent d’Hérens (4 171 m) · Breithorn Occidental (4 164 m) · Breithorn Central · Bishorn (4 153 m) · Grand Combin de la Tsessette (4 135 m) · Breithorn Oriental · Breithornzwillinge (4 106 m) · Pollux (4 092 m) · Roccia Nera (4 075 m) · Ober Gabelhorn (4 073 m) · Punta Giordani (4 046 m) · Dürrenhorn (4 035 m) · Weissmies (4 031 m) · Allalinhorn (4 027 m) · Lagginhorn (4 010 m)
Bernin Alpit:  Finsteraarhorn (4 274 m) · Aletschhorn (4 182 m) · Jungfrau (4 166 m) · Mönch (4 105 m) · Schreckhorn (4 080 m) · Gross Fiescherhorn (4 049 m) · Gross Grünhorn (4 043 m) · Lauteraarhorn (4 042 m) · Hinter Fiescherhorn (4 025 m)
Berninan Alpit:  Piz Bernina (4 049 m)
Yang Qian

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Yang Qian |  Yang Qian |  Yang Qian |  |
Maa:   Kiina
Naisten ammunta
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 10 m ilmakivääri |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | sekajoukkueen ilmakivääri |  |
| Ammunnan Aasian-mestaruuskilpailut  | Ammunnan Aasian-mestaruuskilpailut  | Ammunnan Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Doha 2019 | 10 m ilmakivääri |  |
Yang Qian (kiin.: 杨倩; pinyin: Yáng Qiàn; 10. heinäkuuta 2000 Ningbo, Kiina) on kiinalainen ampuja ja olympiavoittaja.
Yang aloitti kilpa-ammunnan 10-vuotiaana, ja 18-vuotiaana hän aloitti taloustieteen opinnot Tsinghua-yliopistossa. Yang osallistui ensimmäisen kerran ammunnan maailmancupiin vuonna 2019. Hänen paras sijoituksensa 10 metrin ilmakiväärissä 23:s. Joukkuekilpailussa Kiina sijoittui kerran toiseksi. Ammunnan Aasian-mestaruuskilpailuissa hän voitti 10 metrin ilmakiväärissä kultaa.
Yang voitti olympiakultaa 10 metrin ilmakiväärissä Tokiossa 2021. Hän voitti kisojen ensimmäisen lajin viimeisen laukausparin ansiosta. Venäjän olympiakomiteaa edustava Anastasija Galašina ampui viimeisellä laukauksella vain 8,9, kun Yangin tulos oli 9,8. Yangin lopputulos 251,8 oli uusi olympiaennätys. Hän voitti olympiakultaa myös sekajoukkueen ilmakiväärissä yhdessä Yang Haoranin kanssa.
Ángel Ortiz

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Ángel Antonio Ortiz Cabrera
Syntymäaika: 27. joulukuuta 1977 (ikä 46)
Syntymäpaikka: Aregua, Paraguay
Kansalaisuus:  paraguaylainen
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 181 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999 2000 2001-2003 2004-2005 2005-2006 2006 2007-2008 2008 2009 2009 2010-2011 2011 2012 | Guaraní Shonan Bellmare Guaraní Libertad Lanús Guaraní Olimpia Guaraní 12 Octubre Sportivo Luqueño Guaraní Sportivo Luqueño Independiente |  |
Maajoukkue
| 2003–2007 | Paraguay | 27 (0) |
Ángel Ortiz (s. 27. joulukuuta 1977 Aregua) on paraguaylainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Ortiz debytoi Paraguayn maajoukkueessa 2003. Hän on pelannut 27 maaottelua.
Wilhelm von Nottbeck

Von Nottbeckin perhe: Wilhelm Fredrik, Wilhelm, Peter, vaimo Marie Elise Constance, Edvard, Alexander, Carl Samuel sekä neljä tuntematonta.
Wilhelm (William) von Nottbeck (23. tammikuuta 1816 Pietari, Venäjän keisarikunta – 30. maaliskuuta 1890 Wiesbaden, Saksan keisarikunta) oli Suomeen asettunut baltiansaksalainen tehtailija. Hän toimi Tampereella sijaitsevan Finlaysonin puuvillatehtaan johtajana vuosina 1860–1890.
Elämänvaiheet

Von Nottbeck syntyi Pietarissa Carl Samuel Nottbeckin (1779–1847) ja Charlotta Dorotea zur Mühlerin poikana. Von Nottbeckin suku oli lähtöisin Saksasta, mutta on asunut useiden sukupolvien ajan Tallinnassa. Sieltä Carl Samuel Nottbeck muutti Pietariin, jossa hän toimi liikemiehenä. Vuonna 1836 hän osti yhdessä Georg Adolf Rauchin kanssa puuvillatehtaan James Finlaysonilta. Nuori Wilhelm von Nottbeck lähetettiin samana vuonna Tampereelle oppimaan tehtaan hoitoa sen johtajan Ferdinand Uhden opastuksessa.
Vanhempi veli Carl von Nottbeck (1814–1884) tuli isänsä jälkeen tehtaan Pietarin konttorin johtajaksi. Veljekset aateloitiin vuonna 1855.
Wilhelm von Nottbeck ja kreivitär Constance Marie Elise Mengden (1824–1888) avioituivat vuonna 1847. Wilhelm von Nottbeckin veli Carl von Nottbeck jäi lapsettomaksi, joten sukuhaara jatkui vain Wilhelmin von Nottbeckin kautta. Wilhelm von Nottbeck ja Constance Marie Elise Mengden saivatkin seitsemään poikaa. Pojista yksi kuoli heti synnytyksessä. Muut olivat nimeltään Carl Samuel, Wilhelm Fredrik, Edvard Alexander, Peter Burchard, Alexander Johan Ferdinand ja Ernst Friedrich Rembert. Perheen nuorin poika Ernest kuoli tapaturmaisesti 20-vuotiaana. Koko perhe toimi näkyvästi Tampereen seudulla. Von Nottbeck oli maan suurimman tehtaan johtajana myös merkittävä vaikuttaja Suomen talouselämässä.
Von Nottbeck oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1863–1864.
Nottbeckin perheen kotina Tampereella oli Tammerkosken rannalla, Kuninkaankadun varrella sijainnut kookas kaksikerroksinen puupalatsi, jota ympäröi laaja puisto. Perheen kotikielenä oli saksa, mutta heidän kodissaan usein käyneiden ulkomaisten vieraiden kanssa puhuttiin myös ruotsia, englantia, ranskaa ja venäjää. Puolisonsa kautta Wilhelm von Nottbeckilla oli läheiset suhteet Venäjän keisarilliseen hoviin. Keisari Aleksanteri II vieraili Tampereella vuonna 1856 ja asui tänä aikana Nottbeckien kodissa. Nottbeckit viettivät Tampereella melko eristynyttä ylhäisöelämää, eivätkä he hyväksyneet kaupunkilaisia tuttavapiiriinsä. Wilhelm von Nottbeck kuitenkin toteutti laajoja sosiaalisia uudistuksia, ja hänen aikanaan Finlaysonin tehtaan yhteyteen perustettiin oma koulu, säästö-, sairaus- ja eläkekassa, lastenkoti ja vanhainkoti sekä rakennettiin oma kirkko. Talvikuukaudet Wilhelm von Nottbeck asui perheineen omistamassaan talossa Pietarissa.
Von Nottbeckin suku vaikutti Tampereella vuoteen 1917.
Aiheesta muualla

Wilhelm von Nottbeckin Tampere -kulttuuriraitti
Finlaysonin historiaa
Neitsytniemen kartano (Arkistoitu – Internet Archive)
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 – naisten 200 m

| Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1952 > Ratalajit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |   | miehet |   | naiset |
| 200 m |  | miehet |  | naiset |
| 400 m |  | miehet |  |  |
| 800 m |  | miehet |  |  |
| 1 500 m |  | miehet |  |  |
| 5 000 m |  | miehet |  |  |
| 10 000 m |  | miehet |  |  |
| 80 m aidat |  |  |  | naiset |
| 110 m aidat |  | miehet |  |  |
| 400 m aidat |  | miehet |  |  |
| 3000 m esteet |  | miehet |  |  |
| 4 x 100 m viesti |  | miehet |  | naiset |
| 4 x 400 m viesti |  | miehet |  |  |
Maraton ja kävelyt
| Maraton |  | miehet |  |  |
| 10 km kävely |  | miehet |  |  |
| 50 km kävely |  | miehet |  |  |
Kenttälajit
| Pituushyppy |  | miehet |  | naiset |
| Kolmiloikka |  | miehet |  |  |
| Korkeushyppy |  | miehet |  | naiset |
| Seiväshyppy |  | miehet |  |  |
| Kuulantyöntö |  | miehet |  | naiset |
| Kiekonheitto |  | miehet |  | naiset |
| Keihäänheitto |  | miehet |  | naiset |
| Moukarinheitto |  | miehet |  |  |
Ottelut
| Kymmenottelu |  | miehet |  |  |
Helsingin olympiakisojen naisten 200 metrin juoksuun osallistui 38 urheilijaa edustaen 21 kansallisuutta. Kilpailupäivät olivat 25.–26. heinäkuuta. Virallisissa tuloksissa käytettiin käsiaikaa.