stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Life With Lucy

| Life With Lucy |
| --- | --- |
Tyyli:  tilannekomedia
Kestoaika:  30 min
Pääosissa:  Lucille Ball Gale Gordon
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   ABC
Esitetty:  23. syyskuuta 1986 – 15. marraskuuta 1986
Jaksoja:  13, joista 8 esitettiin
Tuotanto
Tuottaja(t):  Aaron Spelling
Käsikirjoittaja(t):  Bob Carroll Jr. Madelyn Davis
Aiheesta muualla
IMDb 
Life With Lucy oli yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jota American Broadcasting Company esitti Yhdysvalloissa kahdeksan jakson verran vuonna 1986. Sarjan päätähtenä oli tuolloin jo 75-vuotias Lucille Ball. Sarjan katsojaluvut olivat pettymys, eikä kaikkia tehtyjä jaksoja esitetty.
Lucille Ball suostui tekemään sarjan, ainoastaan jos sarjan käsikirjoittajina toimisivat Bob Carroll Jr. ja Madelyn Davis, jotka olivat olleet käsikirjoittamassa jo Ballin 1950-luvun sarjaa I Love Lucya. Lisäksi Ball halusi pitkäaikaisen yhteistyökumppaninsa Gale Gordonin mukaan sarjaan.
Sarjassa Ball esittää leskeksi jäänyttä Lucy Barkeria, joka muuttaa asumaan yhteen tyttärensä perheen kanssa. Lucy Barker omistaa puolet rautakaupasta, yhdessä edesmenneen aviomiehensä liikekumppanin Gale Gordonin esittämän Curtis MacGibbonin kanssa.
Life With Lucyn katsojaluvut olivat pettymys, ja kriitikoiden palaute negatiivinen. Sarjan esitykset keskeytettiin kahdeksannen jakson jälkeen, vaikka niiden lisäksi olisi valmiina ollut viisi jaksoa lisää. Sarjaa ei ole koskaan esitetty uusintana, eikä sitä myöskään ole julkaistu DVD-levyllä.
Aiheesta muualla

Life With Lucy jaksokuvaukset (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Voitto Silander

| Voitto Silander> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. joulukuuta 1948 (ikä 75)
Voitto Silander (s. 21. joulukuuta 1948) on suomalainen kartanlukija. Hän on toiminut kartanlukijana rallin MM-sarjassa Harri Rovanperälle. Lisäksi hän on toiminut kartanlukijana muun muassa Mikael Sundströmille, Timo Saloselle ja Marcus Grönholmille. Silander on toiminut myös Toni Gardemeisterin nuottiryhmässä.
Aiheesta muualla

Voitto "Vode" Silander - vaatimaton kakkosmies
Voitto V. Kolho

Voitto Kolho
Voitto V. Kolho, ent. Saxberg (6. helmikuuta 1885 Keuruu – 4. lokakuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, ampuja ja olympiamitalisti. Hän voitti olympiapronssia sotilaskiväärin 300 metrin makuuammunnan joukkuekilpailussa Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920.
Kolho kävi lyseon Vaasassa ja kirjoitti ylioppilaaksi 1905. Hän valmistui diplomi-insinööriksi 1912. Hän oli ensin Hietalahden telakalla[lähde? ], sitten Jämsänkosken selluloosatehtaan tekninen johtaja 1916–1921, Kajaani Puutavara Oy:n yli-insinööri 1921–1926. Hän oli Enson sulfiittiselluloosatehtaan tekninen johtaja 1926–1935 ja  Enso-Gutzeitin yli-insinööri 1935–1950. Vuonna 1935 hänet nimitettiin Enso-Gutzeitin johtokuntaan, ja hän jäi eläkkeelle 1950. Kunniatohtoriksi hänen promovoitiin 1949 Teknillisessä Korkeakoulussa.
Kolho voitti vuonna 1919 vapaakiväärin pystyammunnan Suomen-mestaruuden. 150 metrin radalla hänen voittotuloksensa oli 222. Seuraavana vuonna hän voitti sekä vapaakiväärin 3 × 20 laukauksen pistein 503 että pystyasennon SM-kultaa tuloksella 232. Kolho uusi vapaakiväärin pystyasennon Suomen-mestarutensa vielä vuonna 1921, jolloin hänen tuloksensa oli 221.
Kolho teki vuonna 1912 Suomen-ennätyksen 300 metrin radalla ammutulla vapaakiväärin 3 × 40 laukauksen sarjassa. Hänen ennätyksensä 951 pysyi voimassa kaksi vuotta, kunnes Frans Nässling ampui vuonna 1914 1 005. Kolho teki vapaakiväärissä Suomen-ennätyksen myös 3 × 20 laukauksen sarjassa vuonna 1920, kun hän ampui 503. Tämä ennätys rikottiin yhdeksän vuoden päästä, kun Feliks Könönen ampui 515 pistettä.
Olympiaedustukset

Tulokset olympialaisissa:
Lontoo 1908: vapaakivääri joukkuekilpailu (kahdeksas), vapaakivääri kolme asentoa (17.)
Tukholma 1912: vapaakivääri joukkuekilpailu (viides), vapaakivääri (13.)
Antwerpen 1920: sotilaskivääri 300 m makuu joukkuekilpailu (kolmas), sotilaskivääri 600 m makuu joukkuekilpailu (kahdeksas), sotilaskivääri 300 m pysty joukkuekilpailu (seitsemäs), sotilaskivääri 300 m & 600 m makuu joukkuekilpailu (kymmenes), vapaakivääri joukkuekilpailu (neljäs), vapaakivääri (seitsemäs), vapaapistooli joukkuekilpailu (11.)
Pariisi 1924: vapaakivääri joukkuekilpailu (viides)
Helsingin olympialaisissa 1952 hän oli Suomen ampumajoukkueen johtaja.
Vittorio Messori

Vittorio Messori vuonna 2004
Vittorio Messori (s. 16 hutikuuta 1941 Sassuolo, Italia) on italialainen toimittaja ja kirjailija. Hänen suosionsa roomalaiskatolisessa maailmassa perustuu 25 eri kielille käännettyyn kirjaan ja Italian suurimmissa sanomalehdissä julkaistuihin artikkeleihin, joissa hän käsittelee katolisen uskon rationaalisia perusteita. Suomessa hänet tunnetaan vuonna 1976 ilmestyneestä teoksestaan Jeesus Nasaretilaisen arvoitus (ital. Ipotesi su Gesù), joka ilmestyi suomeksi lyhennettynä käännöksenä vuonna 1981, sekä paavi Johannes Paavali II:n haastatteluun perustuvasta teoksesta Uskalla toivoa, joka ilmestyi suomeksi vuonna 1996. Tuotannossaan hän puolustaa katolista kirkkoa ja sen perinteistä uskoa.
Perhe ja koulutus

Vittorio Messori syntyi 16. huhtikuuta 1941 Sassuolossa (kaupunki Modenan maakunnassa Italiassa). Hänen isänsä Enzo Messori, josta myöhemmin tuli arvostettu Modenan murretta käyttävä murrerunoilija, oli kolme vuotta sodassa. Sodan jälkeen perhe muutti Torinoon, missä isä työskenteli kaasuyhtiö Italgasissa.
Perhe antoi kastaa poikansa, mutta suhtautui torjuvasti katoliseen kirkoon ja papistoon  Vittorio ei saanut katolista kasvatusta   ja vanhemmat panivat hänet sekulaaria ja agnostista kasvatusta edustavaan kouluun ja lukioon. Opinnot Torinon yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa, josta hän valmistui vuonna 1965, vahvistivat hänen omaksumaansa rationalistista maailmankuvaa.
Sekä Messorin itsensä että muut yllättänyt käänne tapahtui hänen tutustuessaan Uuteen testamenttiin tarkistaessaan lopputyötään varten lainausta evankeliumeista.  Messori koki hengellisen ulottuvuuden   ja pettyneiden vanhempien ja yliopisto-opettajien ankarasta vastustuksesta ja julkisesta kohustahuolimatta omaksui perinteisen roomalaiskatolisen uskon.
Vittorio Messori oli naimisissa toimittaja ja kirjailija Rosanna Brichettin (1939-2022) kanssa. Pari aikoi avioitua jo vuonna 1976, jolloin näytti selvältä, että Vittorio Messorin nuorena v. 1971 solmima avioliitto mitätöitäisiin. He joutuivat kuitenkin odottamaan yli 20 vuotta, sillä useista yrityksistä huolimatta kirkollinen tuomioistuin mitätöi sen vasta kardinaali Joseph Ratzingerin (myöhemmin paavi Benedictus XVI) vetoomuksen tuloksena v. 1996. Noudattaakseen roomalaiskatolisen kirkon ja uskonsa vaatimuksia he elivät odotusajan erillisissä kodeissa ’kuin veli ja sisar’. Avioituessaan Vittorio oli 55 ja Rosanna 57 vuotias, eivätkä he ikänsä vuoksi enää voineet saada lapsia. Rosanna Brichetti julkaisi  vuonna 2018 muistelmateoksen elämästääm Vittorio Messorin kanssa. Aviopari asui  Gardajärven rannalla, Desenzanossa.
Maurice Charbonneau

Maurice Charbonneau (22. kesäkuuta 1903 Montreal – 6. tammikuuta 1982 Montreal) oli kanadalainen sellisti ja musiikkipedagogi.
Charbonneau aloitti sellonsoiton opiskelun 12-vuotiaana isänsä Louis Charbonneaun johdolla ja teki debyyttinsä Québecin sinfonisen seuran kanssa. Noin vuonna 1929 hän liittyi Joseph Gagnierin johtamaan Montrealin sinfoniaorkesteriin ja Montrealin kansallisen konservatorion orkesteriin; hän aloitti konservatoriossa opettamisen vuonna 1928 ja opetti lisäksi Institut Nazarethissa. Hän oli myös muun muassa Chartier-kvartetin jäsen.
Roger Charbonneau oli Mauricen veli.
Maurice Brunner

Maurice Brunner vuonna 2017.
Maurice Brunner (s. 29. tammikuuta 1991 Männedorf, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edustaa kotimaansa Raiffeisen Super Leaguessa pelaavaa FC Zürichiä. Brunnerin numero joukkueessa on 24. Hän on pelannut Sveitsin alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa yhden ottelun vuonna 2011.
Zürichin lisäksi oikean laitakeskikenttäpelaajan paikalla pelaava Brunner on pelannut Challenge Leaguen FC Winterthurissa sekä FC Zürichin kakkosjoukkueessa. Nykyistä seuraansa hän on edustanut vuodesta 2011 asti. Kaudella 2013-2014 hän voitti seuran kanssa Sveitsin cupin. Seuraavalla kaudella eli kaudella 2014-2015 Brunner debytoi Zürichin paidassa Eurooppa-liigassa.
Brunner on 180 senttimetriä pitkä.
Michael Smetanin

Michael Smetanin (s. 1958 Sydney) on australialainen säveltäjä. Hän opiskeli Sydneyn musiikkikonservatoriossa. Saatuaan siellä kandidaatin arvon sävellyksessä (1981) hän jatkoi opintojaan Louis Andriessenin johdolla Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa Alankomaissa (1982–84). Hän on filosofian tohtori. Smetanin on voittanut teoksillaan useita palkintoja. Hän on myös toiminut opetustehtävissä ja muun muassa luennoinut Sydneyn musiikkikonservatoriossa vuodesta 1997.
Smetaninin ensimmäinen suuri teos oli Track (12 muusikolle), jonka hän sävelsi opiskellessaan Alankomaissa. Vuonna 1984 Smetanin sävelsi teoksen The Ladder of Escape Harry Sparnaayn bassoklarinettikokoonpanolle. Teos kantaesitettiin Aspekte Salzburg -festivaalilla Itävallassa. Sittemmin sitä on esitetty eri puolilla maailmaa ja se on myös levytetty.
Smetanin on säveltänyt lukuisia näyttämöteoksia, joihin lukeutuvat oopperat The Burrow (yksi näytös, 1993) ja Gauguin (kaksi näytöstä, 1995–96). Kumpaankin kirjoitti libreton Alison Croggon. Smetaninin muuhun tuotantoon kuuluvat muun muassa orkesteriteokset Black Snow (1987) ja The Shape of Things to Pass (1999). Pienemmille kokoonpanoille ja soolosoittimille hän on myös säveltänyt monia teoksia, kuten Fylgjir (huilulle, piccololle, oboelle, klarinetille, fagotille, käyrätorvelle, viululle, alttoviululle, sellolle, kontrabassolle ja pianolle; 1989) ja Spray (vahvistetulle alttohuilulle, bassoklarinetille ja pianolle; 1990).
Smetanin on 2000-luvulla ottanut vastaan sävellystilauksia muiden muassa Sydneyn sinfoniaorkesterilta ja Lisa Moorelta (pianokonsertto Mysterium Cosmographicum, 2004–05), Schönberg Ensembleltä (Micrographia, 2007) ja Crash Ensembleltä (Shatter, 2008). Häneltä valmistui myös kolmas ooppera, Mayakovsky.
Voimistelu kesäolympialaisissa 1952 – miesten hevonen

Miesten voimistelun hevoskilpailussa osanottajia oli kaikkiaan 185 ja he edustivat 29 eri kansakuntaa. Lopulliset sijoitukset ratkesivat kahden yhteenlasketun suorituksen – pakollisten ja vapaavalintaisten liikkeiden – perusteella.
Hevonen

| # | Kilpailija | Pist | 1 | 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Viktor Tšukarin | 19,50 | 9,70 | 9,80 |
| 2 |  Hrant Šahinjan | 19,40 | 9,90 | 9,50 |
| 2 |  Jevgeni Korolkov | 19,40 | 9,75 | 9,65 |
| 4 |  Mihail Perlman | 19,30 | 9,70 | 9,60 |
| 5 |  Josef Stalder | 19,20 | 9,65 | 9,55 |
| 6 |  Hans Sauter | 19,15 | 9,60 | 9,55 |
| 7 |  Vladimir Beljakov | 19,10 | 9,60 | 9,50 |
| 8 |  Jean Tschabold | 19,05 | 9,55 | 9,50 |
| 8 |  Heikki Savolainen | 19,05 | 9,55 | 9,50 |
| 10 |  József Fekete | 19,00 | 9,55 | 9,45 |
Virhekatastrofi

Virhekatastrofilla (engl. Mutational meltdown) tarkoitetaan prosessia, jossa pieneen populaatioon keräytyy haitallisia mutaatioita, jotka johtavat kelpoisuuden laskuun, joka johtaa populaation koon pienenemiseen. Tämä johtaa kehään, joka johtaa lopulta sukupuuttoon.
Virhekatastrofin käsitettä laajensi muun muassa Manfred Eigen, joka täydensi virhekatastrofia muun muassa luonnonvalinnan vaikutuksella; tätä usean eri tekijän vaikutusta suhteessa sukupuuttoon kutsutaan englanniksi nimityksellä error catastrophe.
Mitä tehokkaampi valintapaine on, sitä enemmän se lisää informaatiota, ja sitä enemmän se myös kestää mutaatioita. Jos valintapaine ei riitä karsimaan haitallisia mutaatioita hyvien kustannuksella, on populaatio ylittänyt virhekatastrofirajan, ja informaatiota tuhoutuu. Jos valintapaine taas riittää karsimaan haitalliset mutaatiot, ei virhekatastrofiin jouduta, ja informaation määrä on kasvava. Eigenin laskelmien mukaan nopeinta informaation kasvu on juuri ennen kuin mutaatiotaajuus johtaa virhekatastrofiin. Eigen osoitti myös, että virhekatastrofin raja on sitä matalampi, mitä suurempi informaatiomäärä on kyseessä; toisin sanoen enemmän informaatiota sisältävät eliöt tuhoutuvat pienemmässä mutaatiopaineessa. Eigenin laskelmien mukaan myös suuret populaatiot ja erilaiset mutaatioiden korjausmenetelmät ja redundanssi eli virheenkesto nostavat virhekatastrofirajaa ylemmäs.
Kirjallisuutta

W. Gabriel, M. Lynch, and R. Burger (1993). Muller's Ratchet and mutational meltdowns. Evolution 47:1744-1757.
M. Lynch, R. Burger, D. Butcher, and W. Gabriel (1993). The mutational meltdown in asexual populations. J. Hered. 84:339-344.
M. Lynch and W. Gabriel (1990). Mutation load and the survival of small populations. Evolution 44:1725-1737.
M. Lynch, J. Conery, and R. Burger (1995) Mutational meltdowns in sexual populations. Evolution 49:1067-1080.
Aiheesta muualla

Error catastrophe and antiviral strategy
Applications of error catastrophe to the persistence of GM crops
The Orgel's Error Catastrophe Theory of Aging and Longevity
Examining the the of error catastrophe (Arkistoitu – Internet Archive)
Maria Egyptiläinen

| Maria Egyptiläinen Pyhä Egyptin Maria |
| --- | --- |
 Maria Egyptiläinen, venäläinen ikoni
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 344 Egypti
Kuollut: n. 1. huhtikuuta 421 Jerikon luona, Palestiina
Kansalaisuus:  kopti
Asuinpaikka:  Palestiina
Ammatti:  erakko
Lapset:  lapseton
Muut tiedot
Lempinimet:  Syntinen, Pyhittäjä,  Hengellinen äiti
Pyhä Maria Egyptiläinen (kopt. Ϯⲁⲅⲓⲁ Ⲙⲁⲣⲓⲁ Ⲛⲣⲉⲙⲛ̀ⲭⲏⲙⲓ Tiagia Maria Nremnkhemi, arab. مريم المصرية‎, Maryam al Misriyya , n. 344 Egypti – n. 1. huhtikuuta 421 Jerikon luona, Palestiina) on roomalaiskatolisessa, ortodoksisessa, orientaaliortodoksisessa ja anglikaanisessa kirkossa kunnioitettu ja myöhäisantiikkina elänyt pyhimys, erakko ja entinen prostituoitu. Eräs tiedonlähde Marian elämästä on pyhän Jerusalemin patriarkka Sophroniuksen (n. 560 – 11. maaliskuuta 638) kirjoittama Vita, jonka Napolin kirkon diakoni Paulus Diaconus käänsi latinaksi. Perinteen mukaan pyhä Zosimus Palestiinalainen (460–560) oli pyhän Egyptin Marian läheinen ystävä ja elämäkerturi. Sienalaisen pyhän Giovanni Colombinin (1300–1367) kerrotaan kääntyneen luettuaan pyhimyksen elämäkerran.
Elämä

Pyhän Egyptin Marian elämä voidaan jakaa seuraaviin vaiheisiin:
Syntymä noin vuonna 344
Muutto Aleksandriaan prostituoiduksi 12-vuotiaana noin 356 tai 357
Kääntymys ja muutto autiomaahan 29-vuotiaana noin 373 tai 374
Elämä erakkona vähintään 47 vuoden ajan
Kuolema noin 1. huhtikuuta 421
Elämä > Nuoruus

Pyhä Egyptin Maria syntyi noin 344 Egyptissä. Hän oli kaunis, hemmoteltu, kyyninen, pettynyt ja rikas lapsi, joka oli perheensä ylpeys. 12-vuotiaana hän lähti kotoaan ja meni Aleksandriaan, jossa hän vietti 17 vuotta julkisena prostituoituna. Hänen sanotaan työskennelleen siellä myös tanssijana ja laulajana. Kerrotaan, ettei hän vaatinut palveluksistaan rahaa, vaan elätti itsensä kerjäämällä ja kehräämällä pellavaa. Egyptin Marialla oli kyltymättömät seksuaaliset halut, mikä teki hänen myöhemmästä kääntymyksestään ja katumuksestaan entistä ilmiömäisempää.
Elämä > Kääntymys

Ollessaan 29-vuotias hän liittyi egyptiläisten ja libyalaisten miesten joukkoon, jotka olivat merimatkalla Jerusalemiin viettämään Ristin ylentämisen juhlaa, joka veti puoleensa pyhiinvaeltajia ympäri maailmaa ja hän tarjosi seksuaalisia palveluja merimiehille vastineeksi matkasta. Kun hän oli menossa kohti Pyhän haudan kirkkoa johdattaakseen lisää ihmisiä syntiin, näkymätön voima esti hänen sisällepääsynsä, jolloin hän tunsi katumusta elämästään ja kirkosta erossa olostaan. Hän rukoili Neitsyt Marialta mahdollisuutta päästä kirkkoon kunnioittaakseen reliikkiä ja lupasi, että jos hänet päästettäisiin sisään hän luopuisi maailmasta. Kun hän vielä kerran yritti lähestyä kirkon ovea, onnistui hän tällä kertaa astumaan sisään ilman mitään vaikeuksia. Seuraavana päivänä Maria ylitti joen, meni erämaahan ja rupesi katumustyökseen erakoksi 50 vuodeksi.
Elämä > Autiomaassa

Myöhemmin pyhä Maria vetäytyi autiomaahan, jossa hän eli yksin erakkona 47 vuotta eläen yrteillä. Lopulta pappi, munkki ja pyhimys nimeltä Zosimas löysi hänet paastonajan retrettinsä aikana ja pyhä Maria pyysi papilta, että voisi saada eukaristian häneltä seuraavan vuoden kiirastorstaina Jordanjoen lähistöllä. Nainen kertoi hänelle myös elämäntarinansa. Pappi totteli ja toi eukaristian, minkä jälkeen pyhä Maria pyysi tätä tulemaan ensi vuonna paikkaan, jossa oli alun perin tavannut tämän. Pyhä Zosimas palasi ja löysi kuolleen Marian, jonka luona oli kirjoitus, jossa luki, että hänet pitäisi haudata ja että hän oli kuollut vuosi sitten, samana yönä kun oli vastaanottanut eukaristian.
Kunnioitus

Pyhimyksen reliikkejä on kunnioitettu Roomassa, Napolissa, Cremonassa, Antwerpenissä ja muutamassa muussa paikassa. Hänen nimissään on myös kirkkoja Napolissa ja kappeli Jerusalemin Pyhän haudan kirkossa. Egyptin Maria on siveyden, pahoista hengistä vapautumisen, kuumeen, ihotautien ja ruumiillisten kiusauksien suojeluspyhimys. Naisen juhlapäivää vietetään 1. huhtikuuta eli aprillipäivänä, 2. huhtikuuta, 25. tammikuuta, 9. huhtikuuta, 5. marraskuuta tai paastonajan 5. sunnuntaina. Egyptin Marian suosio oli erityisen suurta keskiajalla esimerkiksi Ranskassa sekä Pyreneiden niemimaalla ja Keski-Euroopassa hartaus häntä kohtaan menestyi erityisesti Puolassa, Böömissä ja Unkarissa.
Roomalaiskatolinen hetkipalvelus antaa hänelle lisänimen "syntinen" ja ortodoksit kutsuvat häntä "pyhittäjäksi". Taiteessa pyhimys kuvataan pitämässä kolmea leivänpalaa, polvistumassa pääkallon edessä, ottamassa vastaan pyhän eukaristian pyhältä Zosimukselta, istumassa pöydän luona pääkallon ja leivän kanssa tai pesemässä hiuksiaan Jordanjoella.
Hän eli mahdollisesti ainakin seuraavien 8 paavin hallintokausien aikana: Pyhä Julius I (337–352), Liberius (352–366), pyhä Damasus I (366–384), pyhä Siricius (384–399), pyhä Anastasius I (399–401), pyhä Innocentius I (401–417) ja pyhä Zosimus (417–418) ja pyhä Bonifacius I (418-422). Hän eli mahdollisesti myös seuraavien 13 Rooman keisarin aikana: Constantius II (337–361), Constans I (337–350), Gallus Caesar (351–354), Julianus (361–363), Jovianus (363–364), Valentinianus I (364–375), Valens (364–378), Gratianus (367–383), Valentinianus II (375–392), Theodosius I (392–395), Arcadius (395–402), Magnus Maximus (383–388) ja Honorius (395–423).
Kunnioitus > Uskonnollinen hartaus

Pyhää Egyptin Mariaa on kunnioitettu seuraavanlaisilla englanninkielisillä rukouksilla:
"In thee, O Mother, was exactly preserved what was according to the divine image. For thou didst take the cross and follow Christ, and by "thy life, didst teach us to ignore the flesh, since it is transitory, but to care for the soul as an immortal thing. Therefore, thy spirit, St. Mary, rejoices with the Angels."
"Having escaped the fog of sin, and having illumined thy heart with the light of penitence, O glorious one, thou didst come to Christ and didst offer to Him His immaculate and holy Mother as a merciful intercessor. Hence thou hast found remission of transgressions, and with the Angels thou dost ever rejoice."
Myös The Great Canon of St. Andrew of Crete mainitsee keskiviikon osuudessa pyhän Egyptin Marian useassa yhteydessä.
Pyhällä Egyptin Marialla on ainakin seuraavia pyhäkköjä maailmalla:
Chiesa di Santa Maria Egiziaca a Forcella o all'Olmo, Napoli
Chiesa di Santa Maria Egiziaca a Pizzofalcone, Napoli
Chiesa di Santa Maria Egiziaca (Tempio di Portuno), Rooma
Church of Mary of Egypt in Abalakka, Znamin Monastery, Tyumen region, Tobolsk R-N, S. Abolak
Church of Mary of Egypt in Konstantinovo, Moscow Region, Domodedovo, Pos. GKZ Konstantinovo
Church of Mary of Egypt in the "Holy Caves", Orenburg region, Novoshergievsky R-N, S. Pokrovka
Kappeli Pyhän Haudan kirkossa, Jerusalem
Temple of Mary of Egypt in Brateevo, Moskova
Kunnioitus > Runous

Johann Wolfgang von Goethe kirjoittaa Faust-tragediansa toisessa osassa pyhästä Egyptin Mariasta seuraavasti:
"Maria Aegyptiaca
Bei dem hochgeweihten Orte,
Wo den Herrn man niederließ;
Bei dem Arm, der von der Pforte
Warnend mich zurücke stieß;
Bei der vierzigjährigen Buße,
Der ich treu in Wüsten blieb;
Bei dem seligen Scheidegruße,
Den im Sand ich niederschrieb –

Zu drey.
Die du großen Sünderinnen
Deine Nähe nicht verweigerst,
Und ein büßendes Gewinnen
In die Ewigkeiten steigerst,
Gönn’ auch dieser guten Seele,
Die sich einmal nur vergessen,
Die nicht ahnte daß sie fehle,
Dein Verzeihen angemessen!"
Myös itävaltalainen Rainer Maria Rilke on kirjoittanut pyhästä Egyptin Mariasta runon Die ägyptische Maria.
Kunnioitus > Musiikki

Pyhää Egyptin Mariaa esitetään Gustav Mahlerin 8. sinfoniassa toisen alton roolissa. Ottorino Respighi on kirjoittanut pyhästä Egyptin Mariasta oopperan "Maria Egiziaca" vuonna 1931.  Myös Sir John Tavener on kirjoittanut vuonna 1991 oopperan "Mary of Egypt" SATB-kuorolle englanniksi ja se kestää yhteensä noin 1 tunnin 40 minuuttia.
Galleria

Ikoni Andrew Kreetalaisesta ja pyhästä Egyptin Mariasta.
Maria Egyptiläinen, venäläinen ikoni 1700-luvulta, Suomen ortodoksinen kirkkomuseo, Kuopio.
Maria Egyptiläinen, venäläinen ikoni 1600-luvulta.
Pyhä Maria Egyptiläinen, nykyaikainen venäläinen ikoni.
Miniatyyri 1400-luvun käsikirjoituksesta, vanhus Zozimas antaa Maria Egyptiläiselle viittansa, British Library, Lontoo.
Jusepe de Riberan maalaus: Maria Egyptiläinen, 1659, Museo Civico Gaetano Filangieri, Napoli.
Luis Salvador Carmonan patsas: Maria Egyptiläinen, Museo Nacional de Escultura, Valladolid.
Quentin Matsys'n Pyhä Maria Egyptiläinen, n. 1520-1530, Philadelphian taidemuseo, Philadelphia.
Théodore Chassériaun fresko pariisilaisessa Saint-Merrin kirkossa. Vanhus Zozimas hautaa Marian leijonan avustama.
Maria Egyptiläinen, venäläinen ikoni 1800-luvulta.
Pierre Parrocelin alttaritaulu Maria Egyptiläisestä, Pyhän Martan kirkko, Tarascon.
José de Riberan maalaus 1641.
Kirjallisuutta

Acta Sanctorum: Die Legende der Maria aus Ägypten: Bios Marias Aigyptias. Vier Tuerme GmbH, 2013.
Bev. Cooke: Akathist to Saint Mary of Egypt. Ancient Faith Publishing, 2019.
John Loranger: Lions and Souls: The Story of St. Mary of Egypt. Xlibris, 2015.
Hugh Magennis: Old English Life of St Mary of Egypt: An Edition of the Old English Text with Modern English Parallel-Text Translation (Exeter Medieval Texts and Studies LUP) 1st Edition. Liverpool University Press; 1 edition, 2002.
Mother Thekla: The Great Canon of Saint Andrew of Crete and the Life of Saint Mary of Egypt. lulu.com, 2013.
Ronald E. Pepin: Saint Mary Of Egypt: Three Medieval Lives in Verse (Cistercian Studies). Cistercian Publications, 2006.
St Paisius Orthodox Monastery: Canon to Our Venerable mother mary of Egypt. St. Paisius Orthodox Monastery, 2014.
The Life of St. Mary of Egypt. the Example and Model of a True Penitent. Gale Ecco, Print Editions, 2018.
Peter Florian Dembowski: La vie de Sainte Marie l'Egyptienne: versions en ancien et en moyen français. Librairie Droz, 1977.
Jacques Lacarrière: Vie de sainte Marie l'Egyptienne, pénitente. Editions Jérôme Millon, 1985.
Maria Heine: Die Spiritualität von Asketinnen: von den Wüstenmüttern zum städtischen Asketinnentum im östlichen Mittelmeerraum und in Rom vom 3. bis zum 5. Jahrhunder. LIT Verlag Münster, 2008.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pyhän Maria Egyptiläisen elämäkerta pyhän Andrew Kreetalaisen mukaan (englanniksi)
Pyhän Maria Egyptiläisen elämäkerta pyhän Sophroniuksen mukaan (englanniksi)
Pyhän Maria Egyptiläisen katumusrukous Jerusalemissa (englanniksi)
Pyhä Maria Egyptiläinen Kultaisessa legendassa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (persiaksi)
Pyhän Maria Egyptiläisen sunnuntain teksti (suomeksi)