stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Atef Salem

| Atef Salem> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1927 Kordofan, Sudan
Kuollut: 30. heinäkuuta 2002 (75 vuotta) Kairo, Egypti
Ammatti:  elokuvaohjaaja, näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Atef Salem (23. heinäkuuta 1927 Kordofan, Sudan– 30. heinäkuuta 2002 Kairo, Egypti) oli egyptiläinen elokuvaohjaaja. Hän syntyi Sudanissa, jossa hänen isänsä palveli Egyptin armeijan upseerina.
Kairon yliopistosta valmistunut Salem aloitti uransa 1940-luvulla. Häet perehdytti elokuvantekoon Ahmed Galal, jonka apulaisena Salem aloitti - vuonna 1944, toisen lähteen mukaan 1948. Sittemmin Salem työskenteli Ahmed Badrakhanin kanssa. Ohjaustyön ohella Salem esiintyi näyttelijänä monissa elokuvissa. Hänen tunnetuimmat elokuvansa pohjautuivat kirjailija Naguib Mahfouzin käsikirjoituksiin.
Salemin ensimmäisen ohjaus - elokuva Al-Hirman (Deprivation) - valmistui vuonna 1953. Runsaasti - noin 70 prosenttia - elokuvan kestosta oli kuvattu ulkoilmassa, mikä poikkesi tuonajan tavanomaisesta egyptiläisestä elokuvatuotannosta. Kaikkiaan hän ohjasi noin 54 elokuvaa.
Monien hänen elokuviensa tarina pohjautui egyptiläisten sanomalehtien rikoskolumneihin; hänen  suosikkinsa elokuvagendreistä oli sosio-draama.
Kolme hänen elokuvistaan pohjautui kirjailija Naguib Mahfouzin käsikirjoitukseen: Ga'luni mugrim (1954), Al-Namrud, ja Ihna al-talamza (1959). Elokuva Ga'luni mugrim (tai Ga'aluni Mugriman; engl. They Made A Criminal of Me, 1954), jonka mies- ja naispääosissa olivat Farid Shawqi ja Huda Sultan, aiheutti runsaasti keskustelua ja johti Egyptin rikoslain muuttamiseen niin, että rikosrekisteristä poistettiin ensikertalaisen rikokset. Elokuvassa nuorisorangaistusksesta vapautuneen nuoren miehen (Farid Shawqi) setä lavastaa nuorukaisen syylliseksi rikokseen, jota hän ei tehnyt. Salem voitti elokuvalla muun muassa sosiaaliministeriön valtionpalkinnon. Elokuva Ihna al-talamza (tai Ihna Al-Talamdha, We Are The Students, 1959) kertoo kolmesta nuoresta miehestä, jotka elämän kolhimana ajautuvat rikoksiin ja tuodaan oikeuteen tuomittavaksi. Kahdesta murhasta syytettyjä nuorukaisia puolustava asianajaja tuo oikeussalin kuultavaksi nuorten olosuhteet ja heidän vanhempiensa teot, jotka osaltaan ajoivat nuoria rikoksiin. Suuren suosion saavuttaneella elokuvalle myönnettiin valtionpalkinto (State award of Merit).
Useita Salemin muistakin teoksista pidetään tätä nykyä egyptiläisen elokuvataiteen klassikoina. Tähän joukkoon kuuluvat elokuvat Sira' Fil-Nil (Struggle on the Nile), Ayyamna Al-Hilwa (Our Happy Days), Ayna Aqli (Where is My Mind?), Yawm Min Umri (A Day of My Life), Wa Mada Qitar Al-Umr (And Life Went By), Wa Da' Al-Umr Ya Waladi (And Life Was Lost My Son), Al-Hafid (The Grandson), ja Al-Nimr Al-Aswad (Black Tiger). Hänen ohjaamiin historiallisiin draamoihin kuuluivat Al-Mamalik (The Mamlukes) ja Khan Al-Khalili.
Salem saattoi viimeisen elokuvansa Fares dahr al-Khaylin (2001) päätökseen, vaikka hän päätyi aivoverenkiertohäiriön seurauksena pyörätuoliin tuotannon ollessa vielä kesken. Hän kuoli 75-vuotiaana.
Filmografiaa

Al-Hirman (Deprivation, 1953)
Ga'luni mugrim (Ga'aluni Mugriman; They Made A Criminal Of Me, 1954)
Layla Min Umri (A Night of My Life, 1954)
Fagr (Dawn, 1955)
Sawt Min Al-Madi (A Voice From The Past, 1956)
Mu'gizat Al-Samaa (Heaven's Miracle, 1956)
Al-Namrud (The Rebel, 1956)
Gharam Al-Milyunair (The Millionaire's Love, 1957)
'Allimuni Al-Hubb (Teach Me Love, 1957)
Shati' Al-Asrar (The Shore of Secrets, 1958)
Sira' Fil-Nil (Struggle on the Nile, 1959)
Garimat Hubb (A Love Crime, 1959)
Maw'id Ma'a Al-Maghul (Date with the Unknown, 1959)
Ihna al-talamza (Ihna Al-Talamdha; We (are) the Students, 1959)
Sirr Imra'a (A Woman's Secret, 1960)
Mafish Tafahum (No Discussion, 1961)
Al-Saba' Banat (The Seven Girls, 1961)
Yawm Min Umri (A Day of My Life, 1961)
Al-Haqiqa Al-Ariya (The Naked Truth, 1963)
Umm Al-Arousa (Mother of the Bride, 1963)
Harib Min Al-Hayat (Running from Life, 1964)
Al-Mamalik (The Mamlukes), 1965; Khan Al-Khalili, 1966)
Thawrat Al-Yaman (The Yemen Revolution), 1966)
Zawga Min Baris (A Wife from Paris), 1966)
Al-Sirk (The Circus, 1968)
Banat Fil-Gam'a (College Girls, 1971)
Al-Sillim Al-Khalfi (The Back Stairs, 1973)
Ayna Aqli (Where is My Mind, 1974)
Al-Hafid (The Grandson, 1974)
Al-Malika wa Ana (The Queen and I, 1975)
Shubban Hadhihi Al-Ayyam (Youngmen of These Days, 1975)
Wa Mada Qitar Al-Omr (And Life Went By, 1975)
Siqan Fil-Wahl (Feet in the Mud, 1976)
Hakadha Al-Ayyam (This is Life, 1977)
Hafiya 'Ala Gisr Al-Dhahab (Barefoot on a Golden Bridge, 1977)
Da'a Al-Umr Ya Waladi (Life Was Lost, My Son, 1978)
Al-Bou'asaa (The Miserables, 1978)
Qahir Al-Dhalam (Victor Over Darkness, 1979)
Assifa Min Al-Dumu'  (A Storm of Tears, 1979)
Al-Ashiqa (The Lover, 1980)
Al-Arrafa (The Fortune Teller, 1981)
Al-Nimr Al-Aswad (The Black Tiger, 1984)
Bayt Al-Kawamil (Home of the Perfect, 1986)
Hadd Al-Sayf (Swordline, 1986)
Ya Nas Ya Hoo (O People!, 1991)
Dumu' Sahibat Al-Galala (Her Majesty's Tears, 1992)
Fares Dahr Al-Khayl (Bare-Back Knight, 2001).
Aiheesta muualla

Atef Salem Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Alppihiihdon maailmancup 1967

Alppihiihdon maailmancup -kausi 1967 oli sen historian ensimmäinen alppihiihdon maailmancup -kausi. Mestaruuden voitti miesten puolella selkeästi ranskalainen Jean-Claude Killy ja naisten puolella taas kanadalainen Nancy Greene.
Miehet > Kokonaiscup

|  | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Jean-Claude Killy | 225 |
| 2. |  Heinrich Messner | 114 |
| 3. |  Guy Périllat | 108 |
| 4. |  Leo Lacroix | 93 |
| 5. |  Georges Mauduit | 82 |
| 6. |  Jimmy Huega | 70 |
| 7. |  Karl Schranz | 62 |
| 8. |  Herbert Huber | 58 |
| 9. |  Werner Bleiner | 48 |
| 10. |  Dumeng Giovanoli | 46 |
| - |  Jules Melquiond | 46 |
| - |  Louis Jauffret | 46 |
Miehet > Pujottelu > Kilpailut ja voittajat

| N:o | Paikka | Pvm | Voittaja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Berchtesgaden, Saksa | 5. tammikuuta 1967 |  Heinrich Messner |
| 2. | Wengen, Sveitsi | 15. tammikuuta 1967 |  Jean-Claude Killy |
| 3. | Kitzbühel, Itävalta | 22. tammikuuta 1967 |  Jean-Claude Killy |
| 4. | Megeve, Ranska | 29. tammikuuta 1967 |  Guy Périllat |
| 5. | Madonna di Campiglio, Italia | 5. helmikuuta 1967 |  Guy Périllat |
| 6. | Franconia, Yhdysvallat | 11. maaliskuuta 1967 |  Jean-Claude Killy |
| 7. | Jackson Hole, Yhdysvallat | 26. maaliskuuta 1967 |  Herbert Huber |
Miehet > Pujottelu > Loppupisteet

|  | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Jean-Claude Killy | 75 |
| 2. |  Guy Périllat | 58 |
| 3. |  Heinrich Messner | 51 |
| 4. |  Jules Melquiond | 46 |
| - |  Louis Jauffret | 46 |
| 6. |  Herbert Huber | 44 |
| 7. |  Karl Schranz | 32 |
| 8. |  Leo Lacroix | 30 |
| 9. |  Jimmy Huega | 28 |
| 10. |  Dumeng Giovanoli | 23 |
Miehet > Suurpujottelu > Kilpailut ja voittajat

| N:o | Paikka | Pvm | Voittaja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Berchtesgaden, Saksa | 6. tammikuuta 1967 |  Georges Mauduit |
| 2. | Adelboden, Sveitsi | 9. tammikuuta 1967 |  Jean-Claude Killy |
| 3. | Franconia, Yhdysvallat | 12. maaliskuuta 1967 |  Jean-Claude Killy |
| 4. | Vail, Yhdysvallat | 19. maaliskuuta 1967 |  Jean-Claude Killy |
| 5. | Jackson Hole, Yhdysvallat | 25. maaliskuuta 1967 |  Jean-Claude Killy |
Miehet > Suurpujottelu > Loppupisteet

|  | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Jean-Claude Killy | 75 |
| 2. |  Georges Mauduit | 60 |
| 3. |  Jimmy Huega | 42 |
| 4. |  Leo Lacroix | 39 |
| 5. |  Heinrich Messner | 32 |
| 6. |  Werner Bleiner | 27 |
| 7. |  Dumeng Giovanoli | 23 |
| 8. |  Karl Schranz | 21 |
| 9. |  Willy Fahre | 20 |
| 10. |  Scott Henderson | 16 |
Miehet > Syöksylasku > Kilpailut ja voittajat

| N:o | Paikka | Pvm | Voittaja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Wengen, Sveitsi | 14. tammikuuta 1967 |  Jean-Claude Killy |
| 2. | Kitzbühel, Itävalta | 21. tammikuuta 1967 |  Jean-Claude Killy |
| 3. | Megeve, Ranska | 27. tammikuuta 1967 |  Jean-Claude Killy |
| 4. | Sestriere, Italia | 3. maaliskuuta 1967 |  Jean-Claude Killy |
| 5. | Franconia, Yhdysvallat | 10. maaliskuuta 1967 |  Jean-Claude Killy |
Miehet > Syöksylasku > Loppupisteet

|  | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Jean-Claude Killy | 75 |
| 2. |  Guy Périllat | 37 |
| 3. |  Franz Vogler | 36 |
| 4. |  Gerhard Nenning | 33 |
| 5. |  Heinrich Messner | 31 |
| 6. |  Bernard Orcel | 28 |
| 7. |  Leo Lacroix | 24 |
| 8. |  Jean-Daniel Dätwyler | 22 |
| 9. |  Egon Zimmerman | 19 |
| 10. |  Ivo Malknecht | 16 |
Naiset > Kokonaiskilpailu

| Sija | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Nancy Greene | 176 |
| 2. |  Marielle Goitschel | 172 |
| 3. |  Annie Famose | 158 |
| 4. |  Isabelle Mir | 115 |
| 5. |  Florence Steurer | 114 |
| 6. |  Erika Schinegger | 110 |
| 7. |  Traudl Hecher | 65 |
|  |  Burgl Farbinger | 65 |
| 9. |  Giustina Demetz | 64 |
| 10. |  Christine Beranger | 48 |
Naiset > Pujottelu > Kilpailut ja voittajat

| N:o | Paikka | Pvm | Voittaja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Oberstaufen, Saksa | 7. tammikuuta 1967 |  Nancy Greene |
| 2. | Grindelwald, Sveitsi | 10. tammikuuta 1967 |  Annie Famose |
| 3. | Schruns, Itävalta | 18. tammikuuta 1967 |  Marielle Goitschel |
| 4. | St. Gervais, Ranska | 26. tammikuuta 1967 |  Annie Famose |
| 5. | Monte Bondone, Italia | 1. helmikuuta 1967 |  Burgl Farbinger |
| 6. | Franconia, Yhdysvallat | 12. maaliskuuta 1967 |  Marielle Goitschel |
| 7. | Jackson Hole, Yhdysvallat | 26. maaliskuuta 1967 |  Nancy Greene |
Naiset > Pujottelu > Loppupisteet

| Sija | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Marielle Goitschel | 70 |
|  |  Annie Famose | 70 |
| 3. |  Nancy Greene | 65 |
| 4. |  Isabelle Mir | 46 |
| 5. |  Florence Steurer | 41 |
| 6. |  Burgl Farbinger | 38 |
| 7. |  Traudl Hecher | 32 |
| 8. |  Gina Hathorn | 23 |
| 9. |  Penny McCoy | 22 |
| 10. |  Fernande Bochatay | 20 |
Naiset > Suurpujottelu > Kilpailut ja voittajat

| N:o | Paikka | Pvm | Voittaja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Oberstaufen, Saksa | 8. tammikuuta 1967 |  Nancy Greene |
| 2. | Grindelwald, Sveitsi | 11. tammikuuta 1967 |  Nancy Greene |
| 3. | St. Gervais, Ranska | 28. tammikuuta 1967 |  Erika Schinegger |
| 4. | Franconia, Yhdysvallat | 11. maaliskuuta 1967 |  Christine Beranger |
| 5. | Vail, Yhdysvallat | 19. maaliskuuta 1967 |  Nancy Greene |
| 6. | Jackson Hole, Yhdysvallat | 26. maaliskuuta 1967 |  Nancy Greene |
Naiset > Suurpujottelu > Loppupisteet

| Sija | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Nancy Greene | 75 |
| 2. |  Erika Schinegger | 65 |
| 3. |  Annie Famose | 50 |
| 4. |  Marielle Goitschel | 46 |
| 5. |  Florence Steurer | 39 |
| 6. |  Christine Beranger | 37 |
| 7. |  Isabelle Mir | 22 |
|  |  Burgl Farbinger | 22 |
|  |  Inge Jochum | 22 |
| 10. |  Traudl Hecher | 20 |
Naiset > Syöksylasku > Kilpailut ja voittajat

| N:o | Paikka | Pvm | Voittaja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Grindelwald, Sveitsi | 13. tammikuuta 1967 |  Nancy Greene |
| 2. | Schruns, Itävalta | 18. tammikuuta 1967 |  Marielle Goitschel |
| 3. | Sestriere, Italia | 3. maaliskuuta 1967 |  Giustina Demetz |
| 4. | Franconia, Yhdysvallat | 10. maaliskuuta 1967 |  Isabelle Mir |
Naiset > Syöksylasku > Loppupisteet

| Sija | Alpinisti | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1. |  Marielle Goitschel | 56 |
| 2. |  Isabelle Mir | 47 |
| 3. |  Giustina Demetz | 42 |
| 4. |  Erika Schinegger | 40 |
| 5. |  Annie Famose | 38 |
| 6. |  Nancy Greene | 36 |
| 7. |  Florence Steurer | 34 |
| 8. |  Annerösli Zryd | 22 |
| 9. |  Traudl Hecher | 13 |
| 10. |  Suzy Chaffee | 12 |
Bell Aircraft Corporation

| Bell Aircraft |
| --- | --- |

Perustettu:  10. kesäkuuta 1930
Perustaja:  Lawrence Dale Bell
Lakkautettu:  5. heinäkuuta 1960
Kotipaikka:   Buffalo (New York), Yhdysvallat
Toimiala:  lentokoneteollisuus, aseteollisuus
Tuotteet:  lentokoneet
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bell Aircraft Corporation oli yhdysvaltalainen lentokonevalmistaja. Yhtiö valmisti toisen maailmansodan aikana useita hävittäjälentokoneita, mutta eniten julkisuutta se sai ensimmäisen yliäänikoneen Bell X-1:n sekä siviili- ja sotilashelikopterien suunnittelijana ja valmistajana. Bell myös kehitti RCS-järjestelmän Mercury avaruusaluksiin, North American X-15:n ja Bell Rocket Belt -rakettivyön. Textron osti yrityksen vuonna 1960, ja se on nykyisin nimeltään Bell Helicopter.
Historia

Larry Bell näki elämänsä ensimmäisen lentokoneen teini-ikäisenä lentonäytöksessä, mistä alkoi koko elämän kestänyt kiinnostus ilmailuun. Bell lopetti opiskelun vuonna 1912 seuratakseen veljeään nopeasti kasvavaan Glenn L. Martin Companyn lentokonetehtaaseen, jossa hänestä tuli myymäläpäällikkö vuonna 1914. 1920-luvulla Bell toimi nyttemmin Clevelandiin siirretyn Glenn L. Martin Companyn varapuheenjohtajana. Hän uskoi ansaitsevansa omistajuusosuuden yrityksestä ja vaati osuutta Martinista loppuvuodesta 1924. Glenn Martin vastusti, joten Bell erosi. [lähde? ]
Bell vietti useita vuosia lentokoneteollisuuden ulkopuolella, mutta vuonna 1928 majuri Reuben H. Fleet Consolidated Aircraftistä palkkasi hänet Buffalossa, New Yorkin osavaltioon, jossa hänelle taattiin osuus yhtiöstä. Lopulta Bellistä tuli yhtiön päämanageri, yritystoiminta kukoisti, mutta hän silti halusi johtaa omaa yritystä. Hän tiesi kuitenkin, ettei voisi kilpailla Consolidatedin tai Curtiss-Wrightin kanssa, jotka kumpikin olivat suuria lentokonevalmistajia Buffalossa. Vuonna 1935 Consolidated siirrettiin San Diegoon, mutta Bell jäi Buffaloon perustaakseen Bell Aircraft Companyn. 10. heinäkuuta 1935 hän perusti yrityksen päämajan Consolidatedin entisiin tiloihin 2050 Elmwood Avenuelle Buffaloon.
Bell oli kolmas näissä tiloissa toiminut suuri lentokovalmistaja. Tehdashalli oli alkujaan rakennettu vuonna 1916 Curtiss Aeroplane & Motor Companylle ja toisen maailmansodan aikana sitä pidettiin maailman suurimpana lentokonetehtaana. [lähde? ]
Bellin ensimmäinen sotilassopimus oli YFM-1 Airacuda, epätavallinen työntömoottorillinen pommikoneentuhoaja Allisonin moottoreilla. Koneessa oli ajalleen ennennäkemätöntä teknologiaa, mutta se osoittautui epäonnistuneeksi loputtomien vikojensa vuoksi. USAAC valmisti 13 Airacudaa ja käytti niitä osittain operatiivisesti vuosina 1938–1940. Koneet romutettiin 1942. [lähde? ]
Seuraavana vuonna Bell onnistui hyvin yksipaikkaisen P-39 Airacobra -hävittäjän suunnittelussa, ja konetyyppiä tuotettiin  9 588 yksilöä. Käyttämällä hyväkseen kokemustaan Allison-moottoreista Bell sijoitti P-39 moottorin keskelle konetta ohjaamon taakse. Moottori pyöritti kolmilapaista potkuria pitkän akselin välityksellä. Koska moottori ei vienyt tilaa koneen eturungosta, voitiin kyseiseen tilaan asentaa kolmipyörälaskuteline ja voimakas 37 millimetrin potkurinnavan läpi ampuva konetykki. Ongelmat turboahtimen kanssa johtivat yksinopeuksisen mekaanisen ahtimen käyttöön, mikä oli vakiovaruste kaikissa muissa Allison-moottoria käyttävissä koneissa, P-38 Lightningia lukuun ottamatta. [lähde? ]
Tuotteet > Kiinteäsiipiset lentokoneet

Bell model 1 – Bell YFM-1 Airacuda
Bell model 5 – Bell XFL Airabonita
Bell model 12 – Bell YP-39 Airacobra
Bell model 13 – Bell P-39C/P-45/Airacobra I/P-39D-BE
Bell model 14 – Bell Airacobra IA
Bell model 14A – Bell P-39D Airacobra
Bell model 15B – Bell P-39F/P-39J Airacobra
Bell model 16 – Bell XP-52 & XP-59 (pusher fighter projects)
Bell model 23 – Bell XP-39E Airacobra/Bell XP-76
Bell model 25 – Bell P-63 Kingcobra
Bell model 26 – Bell P-39G Airacobra
Bell model 26A – Bell P-39K Airacobra
Bell model 26C – Bell P-39L Airacobra
Bell model 26D – Bell P-39M Airacobra
Bell model 26N – Bell P-39N Airacobra
Bell model 26Q – Bell P-39Q Airacobra
Bell model 27 – Bell P-59 Airacomet
Bell model 35 – Bell XP-77
Bell model 39 – Bell L-39 (swept wing P-63)
Bell model 40 – Bell XP-83
Bell model 44 – Bell X-1
Bell model 52 – Bell X-2
Bell model 60 – Bell X-5
Bell model 67 – Bell X-16
Bell model 68 – Bell X-14
Bell model 188 – Bell D-188A (mockup only)
Bell model 2127/2424 – Bell X-22
Consolidated B-24 Liberator (alihankkijana)
Boeing B-29 Superfortress (alihankkijana)
Tuotteet > VTOL-lentokoneet

Bell Model 65 Air Test Vehicle
Bell Pogo
Bell Rocket Belt
Lunar Escape Systems
Lunar Landing Research Vehicle
Tuotteet > Ohjukset

AAM-N-5 Meteor
ASM-A-1 Tarzon
GAM-63 RASCAL
Nord CT.41/Bell PQM-56
Bell X-9 Shrike
Tuotteet > Ilmatyynyalukset

LACV-30
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bell Aircraft Corporation Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Bell Aircraft
Bell Aircraft Corporationin tehdas Wheatfieldissä, New Yorkissa 1940-luvulla. Tämä linja tuotti Bell P-39 Airacobraa.
Käännös suomeksi
Bantuhallinnon laki

Bantuhallinnon laki (engl. Bantu Authorities Act) oli Etelä-Afrikassa vuonna 1951 säädetty laki, jolla maan perustettiin heimoreservaatteihin alkeellinen itsehallinto. Laki oli osa maassa vuonna 1948 aloitettua apartheid-järjestelmää. Laki lakkautti aikaisemmin kaupunkialueilla olleet alkuasukasedustajien neuvostot, jotka olivat olleet ainoa afrikkalaisten edustuksellinen elin, ja korvasi ne hallituksen nimittämien heimopäälliköiden hierarkkisella järjestelmällä.
Ankylopollexia

| Ankylopollexia |
| --- | --- |
 Telmatosaurus.
 Myöhäisjurakausi–Myöhäisliitukausi  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  †Linnunlantioiset Ornithischia
Alalahko::  †Neornithischia
Osalahko::  †Ornithopoda
Kladi::  †Ankylopollexia  Sereno, 1986
Heimot
 †Camptosauridae  †Iguanodontidae  †Hadrosauridae 
Katso myös
   Ankylopollexia Wikispeciesissä   Ankylopollexia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ankylopollexia on linnunlantioisten dinosaurusten kladi, joka eli myöhäiseltä jurakaudelta myöhäiselle liitukaudelle (noin 156 ja 65 miljoonaa vuotta sitten, Kimmeridge-vaiheelta Maastricht-vaiheelle), nykyisessä Amerikassa, Afrikassa, Euroopassa ja Aasiassa.
Luokittelu

Ankylopollexia määritellään vähiten kattavaksi kladiksi, joka sisältää Camptosaurus disparin (Marsh, 1879) ja Parasaurolophus walkerin (Puistot, 1922).
Seuraavassa yksinkertaistetussa kladogrammissa noudatetaan Andrew McDonald et al. tutkimusta marraskuulta 2010, täydennetty McDonaldsin vuoden 2011 tiedoilla.
Ankylosauria

| Ankylosauria |
| --- | --- |
 Euoplocephalus
 Varhaisjurakausi – Myöhäisliitukausi 156–65 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  †Linnunlantioiset Ornithischia
Alalahko::  †Thyreophora
Osalahko::  †Ankylosauria   Osborn, 1923
Ryhmät
 Katso teksti 
Katso myös
   Ankylosauria Wikispeciesissä   Ankylosauria Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ankylosauria on sukupuuttoon kuollut panssaridinosaurusten (Thyreophora) ryhmään kuuluva osalahko, johon kuului linnunlantioisia kasvinsyöjädinosauruksia. Ensimmäiset Ankylosauri lahkoon kuuluneet dinosaurukset kehittyivät varhaisjurakaudella ja viimeiset osalahkoon kuuluneet dinosaurukset kuolivat myöhäisliitukaudella joukkosukupuutossa. Ankylosaurian fossiileita on löydetty eri puolilta maapalloa. Ankylosauria jaetaan kahteen heimoon Ankylosauridae ja Nodosauridae. Ankylosaurian nimesi Henry Fairfield Osborn vuonna 1923.
Kuvaus

Ankylosaurian dinosauruksilla yhteinen tekijä oli niitä suojaava panssari. Koska Ankylosauria jakautuu kahteen heimoon, niillä oli joitakin eroja. Nodosauridae heimon lajeilla oli panssari, pieniä piikkejä ihossaan, mutta niillä oli ruumiin sivuilla molemmilla puolin yksi suuri piikki, joita tukivat lapaluiden erityiset luunupit. Sen sijaan Ankylosauridaen heimolla ei ollut tällaisia piikkejä sivuilla, vaan  niillä oli suuret nuijat hännän päässä, ja niiden päätäkin suojasi panssari. Ankylosaurian lajit olivat yleensä 2–10 metrin pituisia ja painoivat 1 500–3 000 kilogrammaa, ja ne olivat hitaita. Myös niiden panssarit vaikuttivat hitauteen. Lajit olivat noin 1–4 metrin korkuisia.
2009

| --- | --- |
Vuosisadat: 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku · 2200-luku
Vuosikymmenet: 1990-luku · 2000-luku · 2010-luku · 2020-luku · 2030-luku · 2040-luku 2050-luku · 2060-luku · 2070-luku · 2080-luku · 2090-luku · 2100-luku
Vuodet: 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009 2010 · 2011 · 2012 · 2013 · 2014 · 2015 · 2016 · 2017 · 2018 · 2019 2020 · 2021 · 2022 · 2023 · 2024 · 2025 · 2026 · 2027 · 2028 · 2029 2030 · 2031 · 2032 · 2033 · 2034 · 2035 · 2036 · 2037 · 2038 · 2039 2040 · 2041 · 2042 · 2043 · 2044 · 2045 · 2046 · 2047 · 2048 · 2049 2050 · 2051 · 2052 · 2053 · 2054 · 2055 · 2056 · 2057 · 2058 · 2059 2060 · 2061 · 2062 · 2063 · 2064 · 2065 · 2066 · 2067 · 2068 · 2069 2070 · 2071 · 2072 · 2073 · 2074 · 2075 · 2076 · 2077 · 2078 · 2079 2080 · 2081 · 2082 · 2083 · 2084 · 2085 · 2086 · 2087 · 2088 · 2089 2090 · 2091 · 2092 · 2093 · 2094 · 2095 · 2096 · 2097 · 2098 · 2099 2100 · 2101 · 2102 · 2103 · 2104 · 2105 · 2106 · 2107 · 2108 · 2109
2009 (MMIX) oli normaalivuosi (ei karkausvuosi), joka alkoi torstaista.
Vuoden 2009 aloitti jo edellisenä vuonna alkanut taloudellinen kriisi. Tämän ratkaisuksi valtioiden johtajat aloittivat laajat tukitoimet, jotka rahoitettiin velkarahalla. Mahdollisena pidettyä talouden täyttä romahdusta ei tapahtunut, mutta talous supistui voimakkaasti. Vuoden tärkeisiin ilmiöihin kuului myös sikainfluenssapandemia. Tauti löytyi maaliskuussa Meksikosta. Kesäkuussa WHO julisti taudin pandemiaksi ja länsimaat valmistautuivat rokottamaan koko väestönsä. Rokotukset sujuivat hyvin ja tauti osoittautui ainakin syystalvella 2009 pelättyä lievemmäksi. Tautiin kuoli vuonna 2009 maailmanlaajuisesti yli 10 000 ihmistä.
Vuoden alussa Yhdysvaltain presidentiksi noussut Barack Obama muutti Yhdysvaltojen linjaa diplomaattisemmaksi, ja maa tunnusti myös ilmastonmuutoksen vakavaksi uhaksi. Barack Obaman presidentinvaalilupauksista huolimatta sodat Afganistanissa ja Irakissa jatkuivat ilman, että länsimailla olisi niistä nopeaa ulospääsyä. Obama kuitenkin sai Nobelin rauhanpalkinnon työstään maailman rauhoittamiseksi ja ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi.
Yhdistyneiden kansakuntien julistamia teemoja vuodelle 2009 olivat kansainvälinen tähtitieteen vuosi Galileo Galilein ensimmäisten kaukoputkihavaintojen sekä Johannes Keplerin Astronomia novan nelisatavuotisvuoden kunniaksi, kansainvälinen luonnonkuitujen vuosi ja kansainvälinen sovittelun vuosi.
Muut ajanlaskut

Kiinalaisen kalenterin mukaan vuosi 2009 oli härän vuosi.