stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Venäjän hyökkäys Ukrainaan – tammi–maaliskuu 2024
Helmikuu 2024 > Lauantaina 24. helmikuuta 2024

Venäjän hyökkäyssota Ukrainassa oli kestänyt kaksi vuotta. Alkujaan venäläinen, nyttemmin Latviassa toimiva uutistoimisto Meduza päivitti arviotaan Venäjän hyökkäyssodan aikana kuolleista venäläissotilaista. Arvion mukaan vuoden 2023 loppuun mennessä olisi kuollut noin 75 000 venäläistä (arvion vaihteluväli 66 000 – 88 000). Vuoden 2023 viimeisen neljänneksen aikana kuoli keskimäärin 3 900 venäläissotilasta kuukausittain. Jos sama tahti olisi jatkunut tammi-helmikuussa 2024, arvioi Meduza hyökkäyssodan kahden ensimmäisen vuoden aikana (23.2.2022–23.2.2023) kuolleiden venäläissotilaiden kokonaismääräksi karkeasti 83 000. Sotilaiden kaatumistahti ei Meduzan analyysin mukaan ole ainakaan vähentynyt.
Helmikuu 2024 > Sunnuntaina 25. helmikuuta 2024

Ukrainan presidentin Volodymyr Zelenskyin mukaan Venäjän sotatoimien johdosta olisi kuollut noin 31 000 ukrainalaista ja 180 000 venäläistä sotilasta. Lausunto oli jossain määrin epätäsmällinen, koska siinä ei sanottu selvästi, olivatko uhriluvut 24. helmikuuta 2022 alkaneen hyökkäyssodan ajalta, vai tarkoittiko hän yhteenlaskettua kuolleiden lukumäärää vuoden 2014 sotaisuuksista lähtien. Todellisten lukujen arvioidaan olevan ilmoitettua korkeampia. Kaikkiaan Zelenskyin mukaan Venäjä olisi kärsinyt 500 000 sotilaan tappiot, mihin lukuun olisi kuolleiden ohella sisällytetty haavoittuneet. Huomionarvoista on havaita, että presidentin viestimä venäläistappioiden kokonaismäärä on merkittävästi suurempi, kuin Ukrainan asevoimien ilmoittama arvio venäläistappioista Venäjän hyökkäyssodan aikana (24.2.2022–24.2.2024 yhteensä 409 820 henkeä). Presidentin yli 90 000 uhria suurempi luku (kuin asevoimien ilmoittama kahden edellisen vuoden aikana aiheutettujen vihollistappioiden kokonaismäärä) puoltaisi tulkintaa, että Zelenskyi viittasi luvuillaan hyökkääjän uhreihin Venäjän vuodesta 2014 Ukrainaan osin nukkevaltioiden kautta kohdistamien sotatoimien aikana.
(kesken)
Maaliskuu 2024 > Perjantaina 1. maaliskuuta 2024

Ukrainan asevoimien päiväkatsausten perusteella Venäjän asevoimat menetti riveistään 28 450 sotilasta helmikuussa 2024 (kaatuneet ja haavoittuneet). Helmikuu 2024 oli Venäjän asevoimille päiväkohtaisella keskiarvolla mitaten kaikkein verisin hyökkäyssodan alkupäivien jälkeen. Helmikuussa 2024 kertyi yhteensä 6,9 prosenttia koko Venäjän sodanaikaisista miestappioista (sodan kokonaistappiot 414 680 venäläisjoukkojen kaatunutta helmikuun 2024 loppuun mennessä), vaikka 29 päivän mittainen helmikuu vastasi vain 3,9 prosenttia tuolloin 736 päivää kestäneestä Venäjän hyökkäyssodasta. Helmikuussa 2024 Venäjän vahvuudesta poistui keskimäärin 981 taistelijaa päivittäin. Koko hyökkäyssodan keskiarvo on helmikuun 2024 loppuun mennessä 563 uhria vuorokaudessa. Venäjän hyökkäyssodan alussa, sodan ensimmäisen viikon aikana venäläishyökkääjä kärsi yhteensä 9 000 sotilaan tappion (24.2.–3.3.2022, 8. sotapäivän aamulla raportoitu tappioluku).
Venäjän pyrkimys ja tapa hyökätä maarintamalla helmikuussa 2024 näkyi – Ukrainan ammusrajoitteista huolimatta – Venäjän kalustotappioissa. Hyökkääjä menetti esimerkiksi keskimääräistä sotakuukauden tasoa paljon runsaammin panssaroituja taisteluajoneuvoja, kuorma-autoja ja muita sotilasajoneuvoja, tykkejä ja erikoislaiteyksikköjä. Ukrainan asevoimien mukaan helmikuussa 2024 Venäjä menetti yhteensä 288 (6 610; suluissa kertymä helmikuun 24 päivästä 2022 helmikuun 2024 loppuun) panssarivaunua, 809 (12 582) panssaroitua miehistönkuljetusvaunua, 939 muuta ajoneuvoa (13 206, luku sisältää tankkiautot), 878 (10 106) tykkiä, 24 (1 000) raketinheitintä, 28 (691) ilmatorjuntajärjestelmää,  13 (345) lentokonetta, 1 (325) helikopteria ja 149 (1 611) erikoislaiteyksikköä. Tämän ohella Ukraina pudotti helmikuussa 2024 runsaasti eli yhteensä 65 (1 912) venäläistä risteilyohjusta ja 658 (7 794) taktista UAV-lennokkia tai -laitetta. On huomattava ettei taktisten UAV-lennokkejen lukumäärä edusta läheskään kaikkia tiedustelussa käytettyjä tai edes räjähteillä varustettuja UAV-laitteita, joita Venäjä lähettää sodan tässä vaiheessa päivittäin matkaan useita satoja. Vaikka Ukrainan pudottamien lentokoneiden kappalemäärä (13) on lähellä sodan keskiarvoa, edusti modernien hävittäjien ja A-50 ilmatiedustelukoneen pudottaminen joidenkin arvioiden mukaan miljardin dollarin arvoista menetystä hyökkäävälle osapuolelle. Lisäksi Ukraina onnistui upottamaan helmikuussa kaksi suurehkoa venäläistä sotalaivaa (sodassa Venäjä on menettänyt yhteensä 25 laivaa tai venettä). Luvut ovat sodan toisen osapuolen yksipuolisia ilmoituksia, eikä niitä ole voitu riippumattomasti varmentaa. Muun muassa sosiaalisen median raporteista osapuolten kalustotappioita todentavan Oryx-ryhmän varmentamat luvut ovat merkittävästi näitä lukuja pienempiä.
(kesken)
Maaliskuu 2024 > Sunnuntaina 3. maaliskuuta 2024

Ukrainan asevoimien päiväraportteja tulkinnut Britannian tiedustelu totesi Venäjän helmikuun 2024 päiväkohtaiset tappiot suurimmiksi sitten sodan alkamisen.
(kesken)
Venäjän ohjusiskun jälkiä Donetskin alueen Selydoven sairaalaan (14.2.2024).
Ukrainan upottama Venäjän laivaston maihinnousualus Tsezar Kunikov (kuva vuodelta 2003).
Venäjän drooni-iskussa tuhoama omakotitalo Nova Slobodan kylässä, Sumyn alueen Konotopin piirissä. Tiistaiaamuna 20. helmikuuta 2024 tehdyssä iskussa kuoli äiti, hänen kaksi poikaansa, mummo ja kyläilemässä ollut nainen.
Osa kilometrien rekkajonosta kohti Ukrainan Rava-Ruskan raja-asemaa eurooppatie E 372:lla lähellä Puolan Hrebennen raja-asemaa. Kuva tammikuulta 2024.
Indoor Group

| Indoor Group Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1999
Toimitusjohtaja:  Kati Kivimäki
Kotipaikka:  Vantaa, Suomi
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  Huonekalu- ja sisustuskauppa
Liikevaihto:  181,6 milj. € (2023)
Liikevoitto:  1,7 milj. €
Henkilöstö:  579 (2023)
Tytäryhtiöt:  Indoor Group AS, Insofa Oy
Omistaja:  KH Group ja Ilmarinen
Kotisivu:  www.indoorgroup.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Askon ja Sotkan myymälät vierekkäin Turun Lausteella.
Indoor Group Oy on suomalainen huonekalualan yritys, joka syntyi vuonna 1999, kun Sponsor Capital Oy osti Askon ja Sotkan. Lokakuussa 2004 Sponsor Capital Oy myi Indoor Groupin Keskon tytäryhtiö KesWellille. Kesäkuussa 2017 Kesko myi Indoor Groupin sijoittajaryhmälle, johon kuuluvat Sievi Capital, kolme Sotka-ketjun franchising-yrittäjää ja eläkeyhtiö Etera. Vuoden 2018 alussa Etera yhdistyi Ilmarisen kanssa, jonka myötä Ilmarisesta tuli Indoor Groupin omistaja. Nykyiset omistajat ovat KH Group ja Ilmarinen.
Indoor-nimi on peräisin Helsingin Fabianinkadulla 1970-luvun puolestavälistä alkaen toimineesta sisustusmyymälästä Oy Indoor Design Ab, jonka perustaja ja toimitusjohtaja oli sittemmin Ruotsissa merkittävän yritysjohtajauran luonut Fred Andersson. Indoor valmisti omia huonekaluja ruotsalaissuunnittelijoiden voimin myös vientimarkkinoille. Asko tuli Indoorin osakkaaksi vuonna 1982 ja rakensi siitä pienen myymäläketjun muutamien Askon huonekaluhallien yhteyteen.
Asko

Askon perusti puuseppä Aukusti Avonius vuonna 1918 Lahden Puuseppätehdas -nimellä. Askolla oli alusta asti tehtaansa lisäksi myös omia myymälöitä. Askolla oli myös omaa vahvaa huonekalusuunnittelua, kunnes se siirtyi alihankintaan ja muodostui lopulta pelkäksi tavaramerkiksi.
Askon levyhuonekalutehtaan toimintaa jatkoi Best Furniture, joka ajautui ensiksi velkasaneeraukseen ja sitten konkurssiin.
Ketjulla on yhteensä 36 liikettä Suomessa sekä kolme Virossa.
Sotka

Sotka on vuonna 1959 perustettu huonekaluliike. Se on toiminut Sotka Oy:nä vuoteen 1993, jolloin yhtiön henkilökunta osti liiketoiminnan ja jatkoi sitä Sotka Finland Oy:nä. Sotka-myymälöitä on 52 kpl Suomessa, ja sen lisäksi Sotkalla oli myymälät Tallinnassa, Tartossa ja Pärnussa. Toiminta lopetettiin vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Indoor Groupin kotisivut
Bermudanviistäjä

| Bermudanviistäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Ulappalinnut Procellariiformes
Heimo::  Ulappaliitäjät Procellariidae
Suku::  Viistäjät Pterodroma
Laji::  cahow
Kaksiosainen nimi
 Pterodroma cahow  (Nichols & Mowbray, 1916) 
Katso myös
   Bermudanviistäjä Wikispeciesissä   Bermudanviistäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Bermudanviistäjä (Pterodroma cahow) on  uhanalainen, Bermudalla pesivä keskikokoinen ulappaliitäjälaji. Viime vuosina laji on palautettu Nonsuch Islandille, jossa se on aikoinaan pesinyt. Sen uskottiin kuolleen sukupuuttoon 1620-luvulla, mutta yksilöitä löytyi yllättäen vuonna 1951 lähes 300 vuoden tauon jälkeen. Azoreilla Vila Isletillä on tavattu sama yksilö eräässä pesäkolossa sekä marraskuussa 2002 että 2003. Hurrikaani Fabian teki pahaa tuhoa pesimäalueilla vuonna 2003. Vuonna 2005 maailmassa laskettiin olevan 250 yksilöä. Bermudanviistäjät pariutuvat koko elämänsä ajaksi, ja munivat vain yhden munan vuodessa.
Ulkonäkö ja koko

Bermudanviistäjä kasvaa 38 cm pitkäksi ja sen siipien väli on noin 89 cm. Se on päältä harmaanruskea, vatsapuolelta valkoinen. Alapuolelta näkyvät siipien tummat reunat ja valkoinen keskiosa. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Aiheesta muualla

Audubon watchlist
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q203590  Wikispecies: Pterodroma cahow  ABA: berpet  Avibase: F6533C4B9F518365  BirdLife: 22698088  BOLD: 9545  BOW: berpet  CoL: 4PWKB  CMS: pterodroma-cahow  eBird: berpet  ECOS: 3507  EURING: 20490  GBIF: 2481465  iNaturalist: 4036  IRMNG: 10586916  ITIS: 174568  IUCN: 22698088  NatureServe: 2.101145  NBN: NHMSYS0000533719  NCBI: 53667  Neotropical: berpet  Observation.org: 73615  OBIS: 343974  Paleobiology Database: 129862  Paleobiology Database: 129862  SeaLifeBase: 73762  WoRMS: 343974  Xeno-canto: Pterodroma-cahow
Traktor Tšeljabinsk

| Traktor Tšeljabinsk |
| --- | --- |

Perustettu:  1947
Entiset nimet:  Dzerzhinets 1947–1953 Avangard 1953–1958 Traktor 1958–
Kaupunki:   Tšeljabinsk, Tšeljabinskin alue
Kotiareena:  Traktor Arena (7 500 paikkaa)
Sarja:  KHL
Divisioona:  Harlamov
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Aleksei Volkov
Päävalmentaja:   Benoît Groulx
Yhteistyöseurat:  Tšelmet Tšeljabinsk (VHL) Belje Medvedi (MHL)
Saavutukset KHL:ssä
Konferenssin mestaruudet:  1 (2013)
Divisioonan mestaruudet:  1 (2012)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Traktorin logo 2008–2019.
Traktor Tšeljabinsk (ven. Трактор Челябинск) on venäläinen jääkiekkoseura, jonka kotipaikka on Tšeljabinskin miljoonakaupunki Länsi-Siperiassa, Uralvuoriston itäpuolella. Seuran perusti vuonna 1947 Tšeljabinskin traktoritehtaan johtaja. Perustamisen aikaan joukkue pelasi nimellä Dzerzhinets. Vuodesta 1958 alkaen seuran nimi on ollut Traktor. Seuran kotihalli on Traktor Arena, jonne mahtuu 7 500 katsojaa.
Traktor Tšeljabinsk pelaa Venäjän ja Itä-Euroopan KHL-liigan itäisen konferenssin Harlamov-divisioonassa. Kaudella 2012–2013 joukkue pelasi KHL-finaaleissa, joissa se hävisi OHK Dinamo Moskovalle otteluvoitoin 4–2.
Joukkue kaudella 2024–2025

(Päivitetty 26.2.2025)
| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 20 |  | Sergei Mylnikov | L | 2025 | Tšeljabinsk, Venäjä |  |
| 30 |  | Zachary Fucale | L | 2025 | Laval, Québec, Kanada |  |
| 40 |  | Kirill Demidov | L | 2026 | Nižnevartovsk, Venäjä |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2 |  | Grigori Dronov | L | 2026 | Magnitogorsk, Venäjä |  |
| 26 |  | Logan Day | R | 2026 | Seminole, Florida, Yhdysvallat |  |
| 44 |  | Ilja Nikolajev | L | 2026 | Tšeljabinsk, Venäjä |  |
| 48 |  | Arseni Koromislov | L | 2026 | Moskova, Venäjä |  |
| 51 |  | Steven Kampfer (A) | R | 2025 | Ann Arbor, Michigan, Yhdysvallat |  |
| 66 |  | Sergei Drugalja | L | 2026 | Tšeljabinsk, Venäjä |  |
| 72 |  | Sergei Telegin (A) | L | 2025 | Tšeljabinsk, Venäjä |  |
| 81 |  | Artjom Blažijevski (A) | L | 2025 | Moskova, Venäjä |  |
| 91 |  | Andrei Pribylski | R | 2025 | Moskova, Venäjä |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 7 |  | Matvei Guskov | L | KH | 2026 | Nižnekamsk, Venäjä |
| 10 |  | Buddy Robinson | R | OLH | 2025 | Bellmawr, New Jersey, Yhdysvallat |
| 11 |  | Jegor Popov | R | OLH / KH | 2025 | Tjumen, Venäjä |
| 25 |  | Vladimir Žarkov | L | LH | 2026 | Pavlovski Posad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto |
| 33 |  | Aleksei Rykmanov | L | H | 2026 | Tšeljabinsk, Venäjä |
| 35 |  | Nikita Korostelev | R | LH | 2025 | Moskova, Venäjä |
| 49 |  | Maksim Šabanov | L | KH | 2025 | Tšeljabinsk, Venäjä |
| 55 |  | Vladimir Tkatšov (C) | L | KH | 2025 | Dnepropetrovsk, Ukraina |
| 71 |  | Ostap Safin | L | LH | 2026 | Praha, Tšekki |
| 74 |  | Vitali Kravtsov | L | OLH | 2025 | Vladivostok, Venäjä |
| 78 |  | Aleksandr Kadeikin | L | KH | 2026 | Elektrostal, Venäjä |
| 85 |  | Semjon Der-Argutšintsev | R | KH | 2025 | Moskova, Venäjä |
| 87 |  | Andrei Svetlakov (A) | L | KH | 2027 | Moskova, Venäjä |
| 95 |  | Denis Potšivalov | R | KH | 2025 | Pervomaiski, Venäjä |
| 97 |  | Vasili Glotov | L | KH | 2027 | Barnaul, Venäjä |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Benoît Groulx
Apuvalmentaja: Juri Kuzmenkov
Apuvalmentaja: Boris Mironov
Apuvalmentaja: Raphaël-Pier Richer
Maalivahtivalmentaja: Peter Skrabelj
Videovalmentaja: Vladimir Gaponov
Fysiikkavalmentaja: Daniil Babenko
Fysiikkavalmentaja: Kirill Garifullin
Huoltopäällikkö: Matvei Denisov
Huoltopäällikkö: Anton Limanenko
Puheenjohtaja: Aleksei Teksler
Varapuheenjohtaja: Boris Vidgof
Toimitusjohtaja: Aleksei Volkov
Apulaistoimitusjohtaja: Aleksei Petrov
Joukkueenjohtaja: Sergei Jarkov
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Martin Grenier's Blog
Viralliset kotisivut
Eurohockey.net
Kerttu Bernhard

Kerttu Bernhard.
Kerttu Regina Veronica Bernhard (29. joulukuuta 1902 Kalvola – 26. maaliskuuta 1944 Vihti) oli suomalainen pianisti. Häntä pidettiin aikansa merkittävimpiin kuuluvana esittävän säveltaiteen edustajana. Hän oli arvostettu pianopedagogi, Sibelius-Akatemian pääopettajia 1937–1944. Vuodesta 1931 hänen puolisonsa oli viulutaiteilija Arno Granroth.
Käytyään tyttökoulun Bernhard opiskeli pianonsoittoa Helsingin musiikkiopistossa Ilmari Hannikaisen johdolla vuosina 1918–1922. Hän opiskeli Leipzigissa professori Robert Teichmüllerin ja Berliinissä Edwin Fischerin oppilaana 1922–1924, Pariisissa Jean Batallan ja Nadia Boulangerin oppilaana useina vuosina. Hän piti ensikonserttinsa vuonna 1921 Jyväskylässä ja esiintyi tämän jälkeen kotimaan lisäksi muun muassa Berliinissä, Pariisissa ja Tukholmassa. Bernhardin nousussa ollut ura katkesi äkilliseen kuolemaan.
Hänen vanhempansa olivat tilanomistaja Constant Bernhard ja Suoma Dagmar Wuolijoki.
Aiheesta muualla

Bernhard, Kerttu hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Uppslagsverket Finland
Berjozovo

| Berjozovo (Берёзово) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Hanti-Mansian sijainti, alla kaupungin sijainti piirikunnassa
 Berjozovo
 Koordinaatit: 63.93474°N, 65.05322°E 
Valtio:  Venäjä
Feneraatiopiiri:  Ural
Alue:  Tjumenin alue
Piirikunta:  Hanti-Mansia
Piiri:  Berjozovon piiri
Perustettu:  
Kaupunkityyppiseksi taajamaksi:  1954
Väkiluku (2010):  7 287
Postinumero:  628140 (piiri 628140-628158)
Suuntanumero(t):  +7 34674
 
 www.berezovo.ru 
 Piirin kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Berjozovo (ven. Берёзово) on kaupunkityyppinen taajama Tjumenin alueen Hanti-Mansian piirikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Obiin laskevan Severnaja Sosva -joen rannalla 400 kilometriä Hanti-Mansijskista luoteeseen.
Taajama on Berjozovon piirin keskus ja sen paikallishallinnollisen osan, Berjozovon kaupunkikunnan keskus. Berjozovon kaupunkikunnassa asui yhteensä 7 939 henkeä, joista 7 287 Berjozovon taajamassa ja 652 maaseudulla.
Historiaa

Venäläiset perustivat vuonna 1593 (1592) hantien asutuksen paikalle Berjozov-nimisen linnoituksen, joka toimi Obin alajuoksun väestön verotuksen tukikohtana. Vuonna 1782 siitä tuli Tobolskin lääniin kuulunut kihlakuntakaupunki. 1700-luvulta 1900-luvun alkuun saakka Berjozov oli tunnettu poliittisesti epäluotettavien henkilöiden karkotuspaikka. Sen kuuluisimpia vankeja oli ruhtinas Aleksandr Menšikov. Puhelinyhteys kaupunkiin vedettiin vuonna 1913.
Vuonna 1926 paikkakunta alennettiin kyläksi. Vuonna 1953 sen läheltä löydettiin suuria kaasuesiintymiä (Berjozovon kaasukenttä). Kaupunkityyppisen taajaman statuksen se sai 1954.
Nähtävyyksiä ja nykypäivää

Siellä on kansanperinnettä esitelevä kotiseutumuseo.
Aiheesta muualla

Berjozovon kaupunkikunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (gradberezov.ru)
Berjozovon museo (venäjäksi)
Frank Berninger

| Frank Berninger> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1967 (ikä 57–58)
Ammatti:  kasviekologian professori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto (FT 1996)
Instituutti:  Itä-Suomen yliopisto; Helsingin yliopisto, Zheijang A&F University (Kiina), Université du Québec à Montréal
Aiheesta muualla
Kotisivu
Frank Berninger (s. 1967, Saksa) on taustaltaan saksalainen metsäekologi. Hän syventyy Itä-Suomen yliopiston kasviekologian professorina (9/2018–) erityisesti ilmastonmuutoksen ja vasteiden aihepiiriin.
Berninger valmistui Helsingin yliopistosta filosofian tohtoriksi metsäekologian alalta vuonna 1997. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1996) oli otsikoitu Acclimation and adaptation as determinants of growth in Scots pine.
Berninger on kirjallisesti tuottelias ja laajasti verkostoitunut ympäristötutkija, joka nimitettiin Helsingin yliopiston apulaisprofessoriksi vuonna 2011. Hänet nimitettiin myös kiinalaisen Zheijang A&F Universityn professoriksi (2016–). Berninger toimittaa Kanadan metsäntutkimukseen paneutuvaa tiedejulkaisua Canadian Journal of Forest Research ja hänellä on ranskankielisen Université du Québec à Montréalin Kanadan metsien tuotoksen tutkimusprofessuuri (Canada Research Chair in Forest Productivity).
Aiheesta muualla

Google Scholar -profiili (englanniksi) (scholar.google.com)
Frank Berninger. University of Eastern Finland, Department of Environmental Science (englanniksi) (researchgate.net)
Frank Berninger Helsingin yliopiston tutkimusportaalissa (Arkistoitu – Internet Archive) (researchportal.helsinki.fi)
Frank Berninger. Professor at University of Eastern Finland (englanniksi) (linkedin.com)
HY ja SYKE (13.5.2015): Puiden vedenkäyttö tehostuu, kun ilmakehän hiilidioksidipitoisuus nousee (ymparisto.fi)
Jouko Lampila (28.3.2017) Tutkijat ilmaisevat huolensa Suomen metsänkäyttösuunnitelmien vaikutuksista (energiatalous.fi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data 
Tieteilijät:  Google Scholar  ORCID  Publons  ResearcherID  Scopus 
Muut:  IdRef
Shahin Doagu

| Shahin Doagu> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1984 (ikä 40–41) Iran
Ammatti:  toimittaja ja uutisankkuri
Aiheesta muualla
IMDb 
Shahin Doagu (s. 1984 Iran) on suomalais-kurdilainen toimittaja ja uutisankkuri, joka työskentelee MTV Uutisissa. Aiemmin hän oli lehtitoimittajana Keskisuomalaisessa ja Maaseudun Tulevaisuudessa.
Doagu muutti Suomeen kiintiöpakolaisena perheensä kanssa Iranista vuonna 1990. Hän on ensimmäinen maahanmuuttajataustainen vakiouutisankkuri suomenkielisissä tv-uutisissa.
Seitsemän veljestä (televisionäytelmä)

| Seitsemän veljestä |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun etukansi
Ohjaaja:  Matti Tapio
Perustuu:  Aleksis Kiven romaaniin Seitsemän veljestä
Tuottaja:  Matti Tapio
Säveltäjä:  Kaj Chydenius
Kuvaaja:  Terttu Suokas
Pääosat:  Esko Salminen Vesa-Matti Loiri Heikki Kinnunen Heikki Alho Arno Virtanen Ilari Paatso Juha Muje
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Ensi-ilta:  1975
Kesto:  142 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seitsemän veljestä on Matti Tapion ohjaama suomalainen televisionäytelmä vuodelta 1975. Se on taltiointi Turun kaupunginteatterissa 1970-luvulla esitetystä Seitsemästä veljeksestä, jonka ohjasi Kalle Holmberg. Näytelmä perustuu Aleksis Kiven saman nimiseen romaaniin, joka ilmestyi vuonna 1870. Tarina kertoo seitsemän veljeksen vähittäisestä kasvusta yhteiskunnan jäseniksi.
Juoni > Esittely

Alussa lauletaan kappale "Seitsemän miehen voima", jossa esitellään Toukolan kylässä sijaitsevan Jukolan talon veljessarja - sitä luonnehditaan laiskanpulskeaksi. Laulun edetessä veljekset yksilöidään tarkemmin: Juhania kuvaillaan ankaraksi Poika-Jussiksi, "Juho pauhaa, pirtti roikaa". Tuomas puolestaan "seisoo niinkuin tammi", Aapoa kuvaillaan sanoin "Jukolan Salomon suuri". Liuhuparta Simeoni saa osakseen määreet "ihmisparka, syntinen, saatana, kurja". Simeonin ja Timon keittotaito tuodaan esiin: Simeoni keittää herneet ja Timo heittää rasvat sekaan. Lauria kuvaillaan metsämieheksi, joka häärii metsässä katsastamassa vääriä puita. Veljessarjan hännänhuippu, Eero, määritellään liukkaaksi luikuksi ja Jukolan tiuskeaksi rakiksi. Tuomas ja Aapo sekä Timo ja Lauri ovat kaksosia. Veljekset ovat Kiven alkuperäisteoksen mukaan noin 18–25-vuotiaita, siten että Juhani on esikoinen ja Eero kuopus.
Alkulaulun jälkeen esitellään hieman tuotantotekniikkaa: kuvausvälineet tuodaan maanteitse Helsingistä Turkuun. Kertoja taustoittaa aikakautta, Suomea 1800-luvun alussa, jolloin maa oli juuri liitetty Venäjän keisarikuntaan ja satoja vuosia kestänyt valtioyhteys Ruotsin kanssa oli päättynyt. "Maaseudulle ei sivistys ole vielä levinnyt, kaukana on pääkaupunki yliopistoineen ja professoreineen... ". Ihmiset elävät maalla varsin eristyksissä toisistaan ja yhteiskunnasta.
Juoni > Ensimmäinen puoliaika

Uusi rovasti vaatii, että Jukolan seitsemän veljestä lähtevät lukkarin luokse koulua käymään. Etenkin Aapo kannustaa veljiään opintielle. Juhani huomaa polulla kulkevan Venlan, joka juoksee karkuun kuullessaan, että koko veljessarja haluaisi yhtaikaisesti naida hänet. Se ei kuitenkaan käyne päinsä, ja niinpä veljekset suuntaavat kohti opinahjoa. He joutuvat konfliktiin heitä vähättelevien kylän miesten kanssa, eikä koulunkäyntikään ota sujuakseen. Veljekset joutuvat aloittamaan aivan alkeista, sillä he eivät osaa edes tavata.
Lukkari määrää veljekset arestiin, mutta he pakenevat. Mäkelä tulee kertomaan saaneensa rovastilta käskyn, että veljekset tulee istuttaa rangaistukseksi jalkapuuhun. Paon lisäksi he ovat solvanneet rovastia. Aapo pyytää rovastin osoittamaan veljeksiä kohtaan kuitenkin ymmärrystä. Juhani taasen raivostuu yhteiskunnan koneistoon. Veljekset keksivät pakopaikan, Ilvesjärven Impivaaran kupeilla, jonne he "purjehtivat myrskyistä pois". Juhani toteaa epäröivälle Aapolle, että metsä suojelee heitä esivallan kouralta.
Veljekset rakentavat pirtin Impivaaraan. Jouluiltana he painivat ja juovat olutta ja vahingossa sytyttävät pirttinsä tuleen. Pirtti palaa asuinkelvottomaksi. Eletään kylmää vuodenaikaa, joten veljesten tulee kiire takaisin Jukolaan, jota isännöi nahkapeitturi emäntineen. Veljekset saavat jäädä Jukolaan. He uhoavat rakentavansa uuden pirtin Impivaaraan kesän tullen.