stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1988–1989
Runkosarja

| --- | --- |
: Jatkosarjaan
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Joukkue | O | V | T | Pist |
| Kotkan Työväen Palloilijat | 14 | 10 | 4 | 20 |
| Sampo Basket | 14 | 9 | 5 | 18 |
| Karhun Pojat | 14 | 9 | 5 | 18 |
| Forssan Alku | 14 | 8 | 6 | 16 |
| Turun Riento | 14 | 8 | 6 | 16 |
| Kankaantaan Kisa | 14 | 7 | 7 | 14 |
| Tampereen Pyrintö | 14 | 4 | 10 | 8 |
| Pussihukat | 14 | 1 | 13 | 2 |
Runkosarja > Jatkosarja

| --- | --- |
: Pudotuspeleihin
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Joukkue | O | V | T | Pist |
| Sampo Basket | 24 | 16 | 8 | 32 |
| Karhun Pojat | 24 | 15 | 9 | 30 |
| Kotkan Työväen Palloilijat | 24 | 15 | 9 | 30 |
| Forssan Alku | 24 | 14 | 10 | 28 |
| Turun Riento | 24 | 11 | 13 | 22 |
| Kankaantaan Kisa | 24 | 10 | 14 | 20 |
Pudotuspelit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät | Välierät |   |   | Loppuottelut | Loppuottelut | Loppuottelut |
 
|   | 1 |  Sampo Basket | 1 |   |  |  |  |  |
|   | 4 |  Forssan Alku | 3 |   |   |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   | 3 |  KTP | 0 |
|   |   |   |   |   |   | 4 |  Forssan Alku | 3 |
|   | 2 |  Karhun Pojat | 1 |   |   |  |  |  |
|   | 3 |  KTP | 3 |   |  | Pronssiottelut | Pronssiottelut | Pronssiottelut |
 
|  |  |  |  |  |  | 1 |  Sampo Basket | 151 |
|   |  |  |  |  |  | 2 |  Karhun Pojat | 108 |
Kongsbergin kirkko

| Kongsbergin kirkko Kongsberg kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2006.
Sijainti:  Kongsberg, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Tunsbergin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1761
Suunnittelija:  Joachim Andreas Stuckenbrock
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  2 400
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kongsbergin kirkko (norj. Kongsberg kirke) on Kongsbergissä Norjassa sijaitseva tiilinen ristikirkko vuodelta 1761. Se korvasi lähellä sijainneen puisen kirkon, joka purettiin 1765.
Kuvia

Kirkko sisältä.
Kirkon seinässä oleva muistolaatta kertoo siellä järjestetyn ensimmäiset vaalit Eidsvollin kansalliskokoukseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kongsbergin kirkko Wikimedia Commonsissa
Kerry Bog Pony

| Kerry Bog Pony |
| --- | --- |

Tyyppi::  poni
Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::   Irlanti
Polveutuminen::  pohjoiseurooppalaiset rodut, mahdollisesti irlantilainen hobby
Rodun syntyaika::  merkintöjä 1700-luvulta, todennäköisesti vanhempi
Kantakirja perustettu::  2005
Muita nimityksiä::  KBP, kerryboginponi, kerrynsuoponi[lähde? ]
Esiintyminen ja käyttö
Käyttötarkoitus::  lastenratsu, valjakkoajo
Globaali esiintyminen::  n. 400 (v. 2019)
Tärkeimmät alueet::  lähinnä Irlanti
Merkitys Suomessa::  3 (v. 2019)
Ominaisuudet
Korkeus::  tammat 102–112 cm, orit 102–117 cm
Värit::  perusvärit, kimo, hallakko, päistärikkö, voikkovärit, lehmänkirjava, tiikerinkirjava
Kerry Bog Pony on irlantilainen harvalukuinen ponirotu. Se on shetlanninponia vähän suurempi, säkäkorkeudeltaan 102–117 cm.
Kerryboginponi on lempeäluonteinen, vähään tyytyvä ja varsin moneen lajiin sopiva, kestävä poni. Nykyään sitä käytetään kärryajon lisäksi seura- ja terapiaeläimenä. Aiemmin se toimi turpeen kuljettajana soilla ja pientilojen työjuhtana. Rodun nimessä bog viittaakin suohon ja Kerry Irlannin lounaiseen osaan, josta tämä pikkuponi on kotoisin.
Ominaisuudet

Yleisvaikutelmaltaan Kerry Bog Pony on pieni ja jykevärakenteinen alkuperäisponi. Ihannesäkäkorkeus oreille ja ruunille on 102–117 cm, tammoille 102–112 cm.
Pää on keskikokoinen ja profiili melko kovera. Korvat ovat pienet ja silmät suuret. Kaula on vahva, keskipituinen ja hyvin kiinnittynyt lihaksikkaaseen lapaan. Keho on kompakti ja vahva, rinta on syvä. Selkä on lyhyt ja suora. Takaosa on vahva ja hyvin muodostunut. Jalat ovat lihaksikkaat, sääriluu on leveä ja vuohiset ovat lyhyet ja suhteellisen pystyt. Vuohiskarvoitusta on vain niukasti. Kaviot ovat pystyt ja hyvänmuotoiset. Karvapeite on pitkä, tiheä ja säänkestävä. Harja on pitkä ja laskeutuu usein ponin kaulan kummallekin puolelle, häntä on tiheä ja hyvin asettunut.
Etenkään käynnissä ponin takajalat eivät astu etujalkojen jälkiin, vaan hiukan niiden ulkopuolelle, mikä auttaa ponia kulkemaan upottavalla suolla.
Väriltään KBP:t ovat yleensä mustia, ruunikoita tai mustanruunikoita. Myös rautiaita, kimoja ja hallakkovärejä esiintyy. Valkoiset merkit ovat yleisiä. Irlannin rotujärjestö Kerry Bog Pony Cooperative Society rekisteröi kirjavat ponit kantakirjan kolmanteen luokkaan. International Kerry Bog Pony Association mainitsee mahdollisiksi väreiksi myös päistärikön sekä voikkovärit ja valkoisista merkeistä tobianon, sabinon ja tiikerinkirjavuuden. Tiikerinkirjavuuden sanotaan tulevan rotuun kantatamma Bog Grousen tuottoisimman tyttären Bog Pathin kautta. Bog Grouse on väriltään varnish roan tyyppinen tiikerinkirjava, mikä muistuttaa päistärikköä. Kerry Bog Pony Cooperative Societyn rekisterissä Bog Path on rekisteröity päistäriköksi.
Luonteeltaan ponien sanotaan olevan rauhallisia, älykkäitä ja rohkeita. Kotiseutunsa karussa maastossa ja pehmeillä soilla poneista on kehittynyt varmajalkaisia ja itsenäisiä. Ne ovat kestäviä ja perinnölliset sairaudet ovat harvinaisia.
Historia

Kerry Bog Pony on nimensä mukaisesti kotoisin Kerryn kreivikunnasta, Irlannista. Sen alkuperästä ei ole täyttä varmuutta, mutta geenitutkimuksissa rodun on osoitettu olevan läheisempää sukua pohjoiseurooppalaisille roduille, kuten islanninhevosille ja shetlanninponeille, kuin Irlannin toiselle ponirodulle connemaralle. Onkin mahdollista, että viikinkien Irlantiin 795–1000 välillä mukanaan tuomat ponit ovat vaikuttaneet rotuun. Britteinsaarten roduista KBP jakaa mahdollisesti esi-isiä dartmoorinponin ja exmoorinponin kanssa. Joidenkin mielestä KBP on sama rotu kuin sukupuuttoon kuollut irlantilainen hobby tai se saattaa ainakin polveutua kyseisestä rodusta.
1600- ja 1700-luvuilla Kerryn alue oli vuoron perään irlantilaisten ja englantilaisten hallinnassa ja suurin osa väestöstä eli vuokraviljelijöinä pientiloilla. Vain rikkaimmilla tilallisilla oli varaa pitää hevosia. Lisäksi lain mukaan katolilaiset saivat omistaa korkeintaan viiden punnan arvoisen hevosen, mikä lisäsi pienten, vähemmän arvokkaiden ponien suosiota.
1700- ja 1800-luvuilta on jäänyt useita kirjallisia merkintöjä Kerryn alueen pienikokoisista poneista. Niitä käytettiin Corkin ja Kerryn vuoristoisella rajalla tavaroiden kuljettamiseen, joko ratsain tai rekimäisillä pyörättömillä kärryillä (eng. slide car). Vuonna 1756 dublinilainen tohtori Charles Smith kuvaili poneja pieniksi, vahvoiksi ja varmajalkaisiksi. Ne olivat tarpeeksi pieniä kulkeakseen upottavilla soilla. Poneja käytettiin myös kuljettamaan maitoa meijeriin sekä tuomaan turvetta ja merilevää kyliin.
1900-luvun puoliväliin tultaessa koneellistuminen ja maatalouden muutokset olivat tehneet poneista tarpeettomia. 1980-luvun lopussa ja 1990-luvun alussa Kerry Bog Villagessa Kerryn kreivikunnassa asuva John Mulvihill tajusi ponien melkein kadonneen, vuonna 1992 hän löysi etsinnöissään vain 20 tammaa ja 6 oria. Mulvihill kokosi määritelmän ponien tyypillisestä rakenteesta ja aloitti toimet rodun säilyttämiseksi. Hän päätti tuoda ponien ahdingon suuremman yleisön tietoon auttaakseen poneja, nimeten rodun samoihin aikoihin Kerry Bog Ponyksi. Tohtori John Flynn irlantilaisesti Weatherbys Scientific laboratoriosta kuuli rodusta ja tarjoutui DNA-testaamaan ponit, mikä varmisti niiden olevan oma rotunsa.
Pieni ryhmä kerryläisiä ja muita kiinnostuneita perusti rodulle oman yhdistyksen ja 1995 eläinlääkäri Timothy Clifford kirjoitti tunnettujen ponien perusteella Kerry Bog Ponyn rotumääritelmän. Vuonna 2003 alkuperäinen yhdistys korvattiin virallisemmalla The Kerry Bog Pony Cooperative Societyllä ja ensimmäisessä vuosikokouksessaan vuonna 2005 se hyväksyi yksimielisesti 1995 laaditun rotumääritelmän. Samana vuonna pidettiin ensimmäiset tarkastukset kantakirjaa varten ja Irish Horse Board alkoi ylläpitämään roturekisteriä ja myös Euroopan unioni hyväksyi Kerry Bog Ponyn viralliseksi roduksi.
Vuonna 2019 poneja arvioitiin olevan noin 400 ympäri maailmaa, suurin osa Irlannissa. Noin neljäsosa elää muualla Euroopassa ja Yhdysvalloissa, Suomessa oli vuonna 2019 kolme tammaa.
Jalostus

The Kerry Bog Pony Cooperative Society pitää rodun virallista kantakirjaa. Se on jaettu neljään luokkaan:
Luokka 1: Ponit, jotka ovat läpäisseet tarkastuksen.
Luokka 2: Ponit, jotka läpäisevät tarkastuksen muuten, mutta eivät sovi säkäkorkeudelle asetettuihin rajoihin (tammat 102–112 cm, orit ja ruunat 102–117 cm)
Luokka 3: Ponit, joilla on merkkejä kirjavuudesta, kuten 1–2 sinistä silmää tai vaaleanpunaista pigmenttiä silmien ympärillä.
Luokka 4: Ponit, joita ei ole vielä arvosteltu.
Ponit jaetaan luokkiin yhdistyksen järjestämässä tarkastuksessa. Kaikki periytymisensä puolesta kantakirjaan pääsevät varsat rekisteröidään ensin luokkaan 4 ja ne voidaan tuoda tarkastukseen aikaisintaan kaksivuotiaina.
Kerry Bog Ponyt nimetään perinteisesti suohon liittyvillä nimillä.
Käyttö

Alun perin poneja käytettiin kuormaponeina kuljettamaan muun muassa turvetta ja merilevää pientiloilla. Nykyään ne ovat rauhallisen luonteensa ja pienen kokonsa ansiosta suosittuja lastenponeja. Ne soveltuvat hyvin niin koulu- ja esteratsastukseen, maastoesteille kuin valjakkoajoonkin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kerry Bog Pony Wikimedia Commonsissa
Kerry Bog Pony Hevosmaailma.netissä
Rodulla on tyypillisesti pitkät ja tiheät jouhet.
Nuori Kerry Bog Pony.
King Oliver

| Joe ”King” Oliver |
| --- | --- |
 Oliver noin vuonna 1915
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. toukokuuta 1885 Abend, Louisiana, Yhdysvallat
Kuollut: 8. huhtikuuta 1938 (52 vuotta)
Muusikko
Tyylilajit:  jazz
Soittimet:  kornetti, trumpetti
Levy-yhtiöt:  Vocalion 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Joseph Oliver (11. toukokuuta 1885 Abend, Louisiana, Yhdysvallat – 8. huhtikuuta 1938), paremmin tunnettu taiteilijanimellään King Oliver tai Joe ”King” Oliver, oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko. Hän johti 1910-luvulla menestyvää jazzyhtyettä New Orleansissa ja myöhemmin muutti Chicagoon. Tunnetuimmat levytyksensä hän teki vuonna 1923 Indianassa kokoonpanolla, johon kuului muun muassa nuori kornetisti Louis Armstrong. Myöhemmin Oliver muutti New Yorkiin, mutta ei enää saavuttanut samanlaista menestystä.
Koska Oliverin alkuvuosista New Orleansissa ei ole nauhoitettua materiaalia, on tämän vaikutusta jazzin kehittymiseen vaikea arvioida. Myös Louis Armstrongin suosio alkoi 1920-luvun puolivälistä lähtien jättää Oliverin varjoonsa. Joka tapauksessa tiedetään Bubber Mileyn, Muggsy Spanierin ja Tommy Ladnierin ottaneen vaikutteita Oliverin soittotyylistä. Vaikka Armstrongin soitto ei juurikaan kuulostanut Oliverilta, tämä piti vanhaa opettajaansa suuressa arvossa.
Elämä

Oliver syntyi vuonna 1885 plantaasilla Abendissa, Louisianassa. Hänen ensimmäinen soittimensa oli pasuuna, ja hän osoitti jo nuorella iällä musiikillista lahjakkuutta vaikkei saanutkaan muodollista musiikkikoulutusta. Vuonna 1905 hän soitti pasuunaa Onwards Brass Bandissä New Orleansissa, ja myöhemmin vaihtoi kornettiin, jonka soittajana hänet paremmin tunnetaan. Oliver harjoitteli ahkerasti ja opetteli lukemaan nuottikirjoitusta, mitä vaikeutti se, että hän oli menettänyt näkökyvyn toisesta silmästään. Lempinimen ”King” (”Kuningas”) hän sai vuoden 1910 tienoilla soittaessaan yhtyeensä kanssa neworleansilaisen klubin vakio-orkesterina. Vuonna 1916 hän perusti pasunisti Edward ”Kid” Oryn kanssa yhtyeen Kid Ory and King Oliver Band, jossa hän soitti seuraavat kolme vuotta.
Vuonna 1919 Oliver muutti Chicagoon. Hän soitti ensin Bill Johnsonin johtamassa yhtyeessä Dreamland Ballroom -tanssiravintolassa ja vuonna 1922 perusti oman kokoonpanonsa King Oliver Creole Jazz Bandin. Yhtyeeseen kuuluivat muun muassa laulaja Lil Hardin, klarinetisti Johnny Dodds sekä Oliverin New Orleansista värväämä trumpetisti Louis Armstrong. Oliverin yhtye toimi Lincoln Gardens -jazzklubin vakio-orkesterina.
Vuonna 1923 yhtye soitti klassikoksi muodostuneen levytyssession Gennettin studiolla Indianassa. Nauhoitettuihin kappaleisiin kuuluivat ”Dippermouth Blues”, jonka sisältämästä Oliverin soolosta on tullut Dixieland-trumpetinsoittajien vakiomateriaalia, sekä Armstrongin uran ensimmäinen nauhoitettu soolo kappaleessa ”Riverside Blues”. Tarinan mukaan Armstrongin soittotyyli oli nauhoitussessiossa niin dominoiva, että hänet täytyi sijoittaa muuhun orkesteriin nähden kauemmas mikrofonista. Joidenkin versioiden mukaan Armstrong soitti studion takaosasta, käytävän päästä tai jopa kokonaan toisesta huoneesta.
Yhtye hajosi vuonna 1924 erimielisyyksiin jäsenten palkanmaksusta. Armstrong muutti New Yorkiin liittyäkseen Fletcher Hendersonin yhtyeeseen, ja vuotta myöhemmin aloitti tähteyteen johtaneen soolouransa. Oliver teki pianisti Jelly Roll Mortonin kanssa duettonauhoitukset kappaleista ”King Porter Stomp” ja ”Tom Cat Blues”, ja kokosi pian uuden yhtyeen, nimeltään Dixie Syncopators. Tuohon aikaan yhtyeen kokoonpanoon kuului muun muassa Barney Bigard.
Oliver ja Dixie Syncopators saivat paikan chicagolaisen Plantation Cafén orkesterina. Pesti kesti kaksi vuotta, ja sen loputtua vuonna 1927 Oliver yhtyeineen muutti New Yorkiin. He nauhoittivat Vocalion-levy-yhtiölle ja soittivat Savoy Ballroom -tanssiravintolassa. Oliver kieltäytyi liian pienen palkkatarjouksen vuoksi paikasta New Yorkin Cotton Clubin vakioyhtyeenä, mikä osoittautui virheliikkeeksi; pesti tarjosi paikan saaneelle orkesterinjohtaja Duke Ellingtonille tilaisuuden nousta tähdeksi.
Oliverin ura kuitenkin kärsi pahasti tämän jatkuvista hammas- ja ienongelmista, eikä yhtye pystynyt säilyttämään suosiotaan 1930-luvun alkuun tultaessa. Viimeiset elinvuotensa Oliver työskenteli biljardisalin talonmiehenä Savannahissa ja myi kadulla vihanneksia. Hän kuoli valtimokovettumatautiin huhtikuussa 1938, 52 vuoden ikäisenä, pystymättä varattomana maksamaan tarvittavaa hoitoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta King Oliver Wikimedia Commonsissa
Frank Youngwerth: The Blues Essence of King Oliver Delmark Records. Arkistoitu 3.8.2010. Viitattu 25.5.2010. (englanniksi)
David Ewen: Joe ”King” Oliver Southern Music Network. Arkistoitu 1.12.2009. Viitattu 25.5.2010. (englanniksi)
Kolpin rautatieasema

Kolpin rautatieasema (ruots. Kållby järnvägsstation) on rautatieliikennepaikka Seinäjoki–Oulu-radalla. Se sijaitsee Pedersören kunnassa Ähtävänjokea ja rannikkoa seuraavien maanteiden risteykseen. Asemarakennus noudattaa hyvin alkuperäistä asuaan. Se on rakennettu Oulun radan tyyppipiirustusten mukaan. Miehitys asemalta lopetettiin 1982 ja henkilöliikenne seuraavana vuonna. Tavaraliikenne jatkui vuoteen 1988.
Trukinrilli

| Trukinrilli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Rillit Zosteropidae
Suku::  Mikronesianrillit Rukia
Laji::  ruki
Kaksiosainen nimi
 Rukia ruki  (Hartert, 1897) 
Katso myös
   Trukinrilli Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Trukinrilli (Rukia ruki) on erittäin uhanalainen neljällä saarella Faichukin saariryhmällä Chuukissa Mikronesiassa elävä varpuslintu.
Kooltaan trukinrilli on noin 14 cm. Lintu on väritykseltään täysin tummanruskea lukuun ottamatta mustaa nokkaa, punaoransseja jalkoja sekä valkoisia täpliä silmän alapuolella. Trukinrillin laulu on eläväistä ja hyvin samankaltaista kuin saipaninmesikon.
Trukinrillin elinympäristöä ovat metsät yli 400 metrin korkeudessa. Ravintonaan laji käyttää hyönteisiä. Trukinrillikannan kooksi arvioidaan noin 530 yksilöä. Suurin uhka lajille on metsien hakkuut ja erityisesti Semecarpus kraemeri -lajin väheneminen. Lisäksi saarelle levinnyt ruskopuukäärme (Boiga irregularis), joka on hävittänyt lajin Guamin saarelta.
Transformers: Fall of Cybertron

| Transformers: Fall of Cybertron |
| --- | --- |

Kehittäjä:  High Moon Studios Mercenary Technology (Windows)
Julkaisija:  Activision
Jakelija:  Steam ja Microsoft Store
Säveltäjä:  Troels Brun Folmann (käännä suomeksi)
Pelimoottori:  Unreal Engine 3 Havok
Julkaistu:  Microsoft Windows, PlayStation 3, Xbox 360 NA 21. elokuuta 2012 EU 24. elokuuta 2012 PlayStation 4, Xbox One 8. elokuuta 2016
Lajityyppi:  kolmannen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 12  USK 12 
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 3, Xbox 360, PlayStation 4, Xbox One
Jakelumuoto:  Blu-ray-levy ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Transformers: Fall of Cybertron on High Moon Studiosin kehittämä ja Activisionin julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin elokuussa 2012 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle.
Pelaaminen

Pelitapa on hieman erilainen kuin War for Cybertronissa. Lähes jokaisen kampanjatehtävän pelattavana hahmona on eri hahmo, jolla on oma erikoiskykynsä. Esimerkiksi Optimus Prime pystyy merkitsemään ilmaiskun, Jazz pystyy käyttämään heittokoukkua ja Vortex shokkiaaltoa. Hahmot on jaettu neljään ajoneuvoluokkaan, jotka ovat maa-ajoneuvot kevyestä raskaaseen sekä ilma-alukset. Pelaajat pystyvät tarinan aikana ostamaan ja parantelemaan aseistustaan.
Hahmot

| Autobotit |
| --- | --- | --- | --- |
|  Air Raid  Bumblebee  Cliffjumper  Grimlock  Hound  Ironhide |  Jazz  Jetfire  Metroplex a  Optimus Prime c  Perceptor  Ratchet |  Sideswipe  Silverbolt a  Sludge  Slug d  Snarl  Swoop |  Ultra Magnus b  Warpath  Wheeljack b |
Decepticonit
|  Blast Off  Brawl  Bruticus c  Drag Strip  Hardshell |  Kickback  Laserbeak  Megatron  Onslaught  Rumble |  Sharpshot  Shockwave  Soundwave  Starscream  Swindle |  Trypticon a  Vortex  Quake |
a Ei-pelattava hahmo
b Saatavilla ladattavasta lisäsisällöstä ja pelattava vain moninpelitilassa
c Saatavilla ladattavasta lisäsisällöstä vaihtoehtoisena versiona, joka pn pelattava vain monipelitilassa
d Slagin nimi vaihdettiin Slugiksi, koska Slag on halventava termi joissakin kulttuureissa.
Juoni

Pelin tarina jatkuu siitä, mihin War for Cybertron jäi. Autobotit puolustavat alustaan Arkkia Decepticonien joukoilta. Taistelun aikana Optimus Prime tulee herättäneeksi kaupungin kokoisen Autobotin, Metroplexin. Mutta sitten Starscream ja Combaticonit kaappaavat Optimuksen ja vievät tämän Megatronin eteen. Metroplex pelastaa Optimuksen ja lyö Megatronin niin, että tätä luullaan kuolleeksi. Jazz ja Cliffjumper lähtevät etsimään Salamannopean Iskukoalition (Lightning Strike Coalition Force) jäseniä (Grimlock, Slug, Sludge, Snarl  ja Swoop). He huomaavat Shockwaven yrittäen avata valtavan tornin kautta avaruussiltaa ja sabotoivat tätä. Kerättyään talteen tornista löytynyttä energonia Autobotit joutuvat Combaticonien hyökkäyksen kohteeksi. Combaticonit riistäytyvät Starscreamin hallinnasta ja yhdistyvät Bruticukseksi. Hyökkäys kuitenkin epäonnistuu siirtoaluksen pudotessa maahan.
Soundwave korjaa Megatronin, joka estää Starscreamin kruunauksen uudeksi Decepticonien johtajaksi. Megatron tekee sitten hyökkäyksen Iaconiin, jossa säilytetään Trypticonin jäännöksiä. Trypticonin pelastamisen sijaan Decepticonit vievät hänen sydämensä sota-alukseensa, Nemesikseen. Starscream yrittää houkutella Dinoboteiksi muutetut Iskukoalition jäsenet puolelleen, mutta nämä pakenevat. Dinobotit huomaavat Shockwaven luoneen toisen avaruussillan.  Metroplex uhraa itsensä siirtääkseen kaiken energoninsa Arkkiin. Matkalla pois Cybertronilta sekä Arkki että Nemesis kulkevat toistensa läheltä ja molempien alusten miehistöt kohtaavat taistelussa. Peli päättyy molempien alusten kuljettua avaruusillan läpi jättäen Cybertronin hiljaiseksi ja elottomaksi.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Peter Cullen  | … |  Optimus Prime   |
|  Fred Tatasciore  | … |  Megatron, Ratchet, Metroplex   |
|  Troy Baker  | … |  Jazz, Jetfire, Kickback   |
|  Keith Szarabajka  | … |  Ironhide, sivuäänet   |
|  Nolan North  | … |  Cliffjumper, Brawl, Bruticus   |
|  Travis Willingham  | … |  Sideswipe, Slug, Onslaught   |
|  Jamieson Price  | … |  Warpath, sivuäänet   |
|  Jim Ward  | … |  Perceptor, sivuäänet   |
|  Gregg Berger  | … |  Grimlock   |
|  Mark Allan Stewart  | … |  Swoop, sivuäänet   |
|  Sam Riegel  | … |  Starscream, Snarl   |
|  Isaac C. Singleton Jr.  | … |  Soundwave, sivuäänet   |
|  Keith Silverstein  | … |  Rumble, Blast Off, sivuäänet   |
|  Steve Blum  | … |  Shockwave, Swindle, Sharpshot   |
|  Dave Boat  | … |  Vortex, sivuäänet   |
|  Brian Bloom  | … |  sivuäänet   |
|  Liam O’Brien  | … |  sivuäänet   |
Aiheesta muualla

Transformers: Fall of Cybertron -pelin kotisivu (englanniksi)
Transformers
Kultainen kukko

Kultainen kukko (ven. Золотой петушок, Zolotoi petušok) on Nikolai Rimski-Korsakovin säveltämä ooppera, hänen viimeisensä. Teos kantaesitettiin kaksi vuotta Rimski-Korsakovin kuoleman jälkeen Pietarissa 1909.
Kultainen kukko on meriupseerina toimineen ja Venäjän–Japanin sotaa vastustaneen Rimski-Korsakovin vastalause tsaarinvallalle, minkä vuoksi hän menetti virkansa konservatorion johtajana.
Henkilöt

tsaari Dodon – basso
Gvidon, hänen poikansa – tenori
Afron, myös hänen poikansa – baritoni
kenraali Polkan – basso
taloudenhoitaja Amelfa – altto
astrologi – kontratenori tai tenori-altino
Šemahan kuningatar – sopraano
kultainen kukko – sopraano
aatelisia, kansaa, sotilaita, orjattaria – kuoro
Synopsis

Kuvitteellisessa todellisuudessa
Astrologi esittäytyy illan kulun ohjailijaksi ja näyttelijäksi. Hän kehottaa yleisöä kuuntelemaan alkavaa tarinaa tarkkaavaisesti.
Tsaarin palatsi. Tsaari Dodon oli nuorempana hurja mies mutta kaipaa vanhemmiten vain rauhaa. Duuma ei keksi keinoa maan suojelemiseksi vihollisilta, eivätkä keksi tsaarin pojatkaan. Astrologi auttaa lahjoittamalla tsaarille kultaisen kukon. Kukko vartioisi valtakuntaa ja korottaisi äänensä varoitukseen aina vihollisten uhatessa. Tsaari lepää, kunnes kukko kiekuu. Kahden ensimmäisen kiekumisen jälkeen Dodon lähettää poikansa yksi kerrallaan vihollista vastaan, mutta kolmannella hänen täytyy itse käydä taisteluun.
Öinen taistelukenttä. Dodon löytää lyödyt joukkonsa. Hänen poikansa ovat tappaneet toisensa, mutta vihollista ei näy missään. Aamunsarastuksesta ilmestyy kaunis nainen, joka kertoo olevansa Šemahan kuningatar, ilman kuninkaan tytär. Dodon rakastuu häneen oitis.
Pääkaupungin kadulla. Dodon palaa morsiamensa kanssa. Astrologi vaatii tsaarin morsianta korvaukseksi kukosta. Tsaari ei suostu esitykseen vaan surmaa astrologin. Kukko surmaa tsaarin yhdellä nokaniskulla ja katoaa Šemahan kera. Kansa jää miettimään neuvottomana ja pois tolaltaan, kuinka elää ilman tsaaria.
Astrologi tulee esiripun eteen ja ilmoittaa varaavansa elossa olemisen oikeuden itselleen ja Šemahalle; muut tarinana henkilöt hän kiroaa varjojen valtakuntaan.