stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen lähetyskunnan esitykset ja kirjeet keisarille
Esitykset ja kirjeet > Mannerheimin puhe keisarille

Lähetyskunnan ensimmäinen tärkeä asiakirja oli ranskankielinen puhe, jonka sen puheenjohtaja C. E. Mannerheim piti, kun lähetyskunta esiteltiin audienssissa Aleksanteri I:lle 30. marraskuuta (juliaanisen kalenterin 18. marraskuuta) 1808. Puheessa korostettiin Suomen kansan vapautta, lainkuuliaisuutta ja uskollisuutta lailliselle hallitukselleen sekä muistutettiin keisarin jo antamasta lupauksesta säilyttää Suomen lait, uskonto, vapaudet ja oikeudet. Mannerheimin luonnokseen perustuneen puheen olivat muun lähetyskunnan ohella ennakkotarkastaneet Venäjän palveluksessa ollut suomalainen kenraali Georg Magnus Sprengtporten ja Venäjän apulaisulkoministeri Aleksandr Saltykov, joiden vaatimuksesta siitä oli poistettava maininta Suomen kansan uskollisuudesta entistä hallitustaan kohtaan. Mannerheim taipui poistoon vastentahtoisesti Sprengtportenin ilmoitettua, että muuten lähetyskunta ei saisi tavata keisaria ollenkaan. Myös vanhentunut maininta kenraali Friedrich Wilhelm von Buxhoevdenistä Suomen venäläisten miehitysjoukkojen ylipäällikkönä jätettiin pois.
Esitykset ja kirjeet > Lähetyskunnan valtuuksia ja valtiopäiviä koskeva muistio

Toinen tärkeä asiakirja oli keisarille osoitettu muistio, jossa korostettiin sitä, että lähetyskunta ei voisi käyttää valtiopäivien valtuuksia, koska sen jäseniä ei ollut valittu valtiopäivävaaleja koskevien säädösten mukaisella tavalla. Päätös valtiopäivien koollekutsumisesta jäisi keisarin harkintaan. Muistio perustui Mannerheimin luonnokseen, jonka hän esitteli muulle lähetyskunnalle sen kokoontuessa ensimmäisen kerran Pietarissa 12. marraskuuta. Muistio luovutettiin keisarille 1. joulukuuta (19. marraskuuta), siis lähetyskunnan ja keisarin ensimmäisen tapaamisen jälkeisenä päivänä. Samana päivänä Aleksanteri I ilmoitti aikeestaan kutsua koolle valtiopäivät samalla kun hän teki muita tärkeitä päätöksiä Suomen hallinnon järjestämisestä. Lähetyskunnan toiminta saattoi vaikuttaa päätökseen valtiopäivistä, vaikka Aleksanteri I lieneekin tehnyt päätöksen jo ennen muistioon tutustumistaan. Lähetyskunta sai vastauksen ensimmäiseen muistioonsa 11. joulukuuta, jolloin Sprengtporten ilmoitti tulevista valtiopäivistä Mannerheimille lähettämässään kirjeessä.
Esitykset ja kirjeet > Toivomuslistamuistio

Koska keisari hyväksyi lähetyskunnan kieltäytymisen valtiopäivien roolista, sen ei tarvinnut tehdä mitään sellaisia esityksiä, jotka olisivat vaatineet lakien, asetusten tai verotuksen muutoksia. Aleksanteri I pyysi kuitenkin lähetyskuntaa esittämään hänelle ”mitä varmimpia tietoja” Suomen silloisesta tilanteesta, jotta hän voisi keventää sodan aiheuttamaa taakkaa, sekä toivomuksia siitä, mitä hän keisarina voisi tehdä Suomen hyväksi. Niinpä lähetyskunta laati toisen muistion, josta tuli kolmas tärkeä asiakirja. Pohjaehdotuksen toivomuksista laati Mannerheim.
Muistiossa kiitettiin ensin keisaria lupauksesta kutsua koolle valtiopäivät sekä tilaisuudesta esittää toiveita, minkä jälkeen seurasi 17 toivetta. Tärkeimmät olivat kaksi ensimmäistä toivetta: yleisen rauhallisuuden ja laillisuuden takaaminen sekä suomalaisista (”kansakunnan rehellisyydestään ja taidoistaan parhaiten tunnetuista miehistä”) koostuvan väliaikaisen hallituksen perustaminen hoitamaan niitä asioita, jotka aiemmin olisi lähetetty Ruotsin korkeimpaan oikeuteen ja kollegioihin. Muita toiveita olivat rahanvaihtokonttorin perustaminen hoitamaan seteliruplien vaihto-ongelmia, päätös valtion tulojen käytöstä (minkä katsottiin kuuluvan valtiopäiville), kyyditysrasituksen tasaisempi jakaminen, venäläisten joukkojen aiheuttamien vahinkojen korvaaminen, entisten palkkojen ja eläkkeiden jatkuvuus, puustellien vastaisen käytön ratkaiseminen, sotavankeuteen joutuneiden suomalaisten upseerien ja sotilaiden palauttaminen kotimaahan, sotaväen majoituksen järjestäminen, suolakauppa, venäjän kielen tulkkien palkkaaminen, venäläisten sotilaiden käyttäytymisen parempi valvonta, armahdus niille Ruotsin armeijan suomalaisille sotilaille, jotka halusivat palata Suomeen, leivinuunien parempi rakentaminen tulipalojen ehkäisemiseksi, viljamakasiinien perustaminen erityisesti Pohjois-Suomeen uhkaavan nälänhädän estämiseksi sekä rokotuksen ja perunanviljelyn rahoittaminen.
Venäjänkielisissä asiakirjoissa lähetyskunnan esittämiä toiveita kutsuttiin ”vaatimuksiksi” (trebovanija). Keisarin vastaukset toiveisiin valmisteli Sprengtportenin, Saltykovin ja sotaministeri Aleksei Araktšejevin muodostama komitea. Vastausasiakirjan vasemmassa sarakkeessa olivat lähetyskunnan toiveet, oikealla komitean ratkaisuehdotukset ja kommentit. Keisari vahvisti ne kirjoittamalla asiakirjaan sanat byt po semu (”olkoon niin”). Lähetystölle laadittiin ranskankielinen vastauskirje, jossa 17 toivetta oli supistettu 15:ksi yhdistämällä eräitä kohtia. Vastaukset olivat kaikki myönteisiä, tosin osa toiveista todettiin jo ratkaistuiksi ja loput annettiin joko tulevien valtiopäivien tai kenraalikuvernöörin ratkaistaviksi. Kaksi päätoivetta olivat vastausten mukaan jo ratkaistuja asioita, sillä turvallisuuden ja laillisuuden takaaminen oli luvattu keisarin aiemmissa julistuksissa ja keisari oli jo 1. joulukuuta luvannut asettaa hallituskomitean. Aleksanteri I:n vastaus lähetyskunnan toiseen muistioon on päivätty 31. (19.) joulukuuta, mutta se toimitettiin lähetyskunnalle vasta 7. tammikuuta 1809 (26. joulukuuta).
Esitykset

Jäsenet saivat säätyjen valintamenettelyn yhteydessä mandaatin toimia sopimusosapuolena Pietarissa esittämilleen toiveille. Lähetsykunta ilmoitti vasta 1. joulukuuta 1808 keisarille toimittamassaan memoriaalissa, että lähetyskunta pidättäytyy toimimasta valtionsäätynä, sekä kieltäytyy valtiopäivien järjestämisestä Pietarissa, he esittivät memoriaalissaan että valtiopäivät tulisi järjestää Suomessa.
Lähteet:
Ruotsin vallan aikaisten perustuslakien (yhdistys- ja vakuutuskirjan) oikeudet: aateliston valta- ja omistusoikeuksien pysyttäminen ennallaan, papiston valtaoikeuksien ja protestanttisen vuoden 1686 kirkkolain pysyttäminen ennallaan, porvariston valtaoikeuksien pysyttäminen ennallaan, sekä talonpoikaiston maanomistusoikeukeus ja erioikeus eli (talopoikain vapauttava neuvotteluesitys venäläisestä maaorjuus kysymyksestä), jossa vakuutuksella taattiin talonpojille pysyttää jo voimassa oleva vuoden 1789 perintö- ja omistusoikeus.) pysyttäminen ennallaan Suomen suuriruhtinaskunnassa. Keisari hyväksyi esitykset lähetyskunnan audienssissa.
Väliaikaisen hallituskunnan (tribunaalin) perustamista koskevat esitykset, Hallitusta kokeva perustamisasiakirja vahvistettiin 6/18 elokuuta 1809.
Vaihtokonttori (Depositio, "Suomen Pankki" keskuspankki) sekä Venäjän ruplarahan valuuttajärjestelmän käyttöönotto.
Valtiopäivät Suomessa (Porvoon valtiopäivät), päätös kaupungista annettiin keisarin julistuksena (1. helmikuuta 1809), ja avattiin 10/22. maaliskuuta.
Rahvaan transportit eli (tavaroiden kuljetusliikenne) Suomen sisällä ja sekä Suomen ja Venäjän välillä.
Venäjän sotaväen aiheuttamat vahingonkorvaukset Suomelle.
Rahaston perustaminen sotakorvauksia varten.
Ruotsin valtiolliset virastotalot ja näiden luovuttamisesta koskeva ratkaisu (päätös: olla panematta toimeen), eli hallintorakennukset Suomen haltuun, omistukseen ja käyttöön.
Ruotsalaiset sotavangit vapautetaan ja päästetään palaamaan kotiin.
Majoituskaupungit eli (Suomen kaupungit) jätettiin maistraattien ja porvariston huostaan.
Ruokasuolan puutetta koskeva kysymys.
Suomen tullin, rajavartiolaitoksen sekä maarajojen yhdistäminen Venäjän keisarikuntaan joulukuusta 1808. Marraksuussa 1912 perustettiin Suomen ja Venäjän väliltä tullien purkamistoimet ja sen yhteyteen Salaneuvos S. F Weber :in tullikomitea.
Venäläisten sotilaiden rajoitettu liikkuminen Suomessa sodan päättymisen jälkeen.
Yleinen anteeksiantamus kaikille venäläisiä sotilaista auttaneille.
Venäjän sotaväen muonituskeskuksia koskeva siirtokysymys eli sotaväen leivinhuoneet ajettiin kaupungin ulkopuolelle.
Suomen sodan aikana syntyneen nälänhädän hoitaminen.
Suomen talousseuraa koskevat kysymykset apurahoista sekä perunan viljelyksestä
Lähetyskunnan esitykset hyväksyttiin 4/16 tammikuuta 1809.
Uudempi tulkinta lähetyskunnan puheista ja esityksistä

Uudempi tutkimus on tulkinnut lähetyskunnan esittelyt, puheet ja kirjeenvaihdot venäläisen valloituskäytännön mukaiseksi niin sanotuksi kapitulaatioksi, jossa valloitetun alueen edustajat tunnustavat uuden hallitsijansa ja tämä puolestaan lupaa taata valloitetun alueen lait ja etuoikeudet. Tulkintaa on puolustanut varsinkin professori Osmo Jussila.
Asiakirjojen julkaisu

Henrik Gabriel Porthan määräsi testamentissa Jakob Tengströmin luovuttamaan asiakirjat Turun akatemialle, joka vastaanotti ne vuonna 1817. Asiakirjat arkun sai avata vasta vuonna 1900..
Historioitsija Robert Castrén on julkaissut pääosan lähetyskunnan toimintaan liittyvistä asiakirjoista teoksessaan Finska deputationen 1808–1809 (1879).
Kansallisarkisto on julkaissut verkossa Suomen lähetyskuntaa koskevia asiakirjojaan, muun muassa niitä Mannerheimille kuuluneita asiakirjoja, jotka hankittiin vuonna 2006 valtioneuvoston tarkoitukseen myöntämillä varoilla.
Asiakirjojen allekirjoitukset

Mainintoja lähetyskunnan jäsenten allekirjoituksista:
Suomen valloitus. osa II –  Caesar Filippovich Ordin(1835–1898.)
Suomen Meripelastusseura

| Suomen Meripelastusseura ry |
| --- | --- |
 Seuran logo
Perustettu:  1897
Toimiala:  Vapaaehtoinen Meripelastus
Päämaja:  Helsinki
Toiminta-alue:  Suomenlahti, Saaristomeri, Pohjanlahti ja Pohjois-Suomi, Päijänne ja Kokemäenjoki, sekä Vuoksen vesistöalue
Jäsenet:  2 000+
Viralliset kielet:  Suomi, Ruotsi
Toimitusjohtaja:  Jori Nordström
Aiheesta muualla
meripelastus.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Meripelastusseura ry (SMPS; ruots. Finlands Sjöräddningssällskap rf) on vapaaehtoisten meri- ja järvipelastusyhdistysten keskusjärjestö Suomessa.
SMPS:ään kuuluu kaikkiaan 59 jäsenyhdistystä, joista 29 sijaitsee ympäri Suomen rannikkoa ja 30 sisävesillä. Seuran laivastoon kuuluu yli 140 erityyppistä pelastusalusta, joiden miehistönä toimii yli 2 000 meripelastajaa. Kaikkien alusten miehistö toimii vapaaehtoispohjalta, eikä saa palkkaa työstään. Vuosittain SMPS:n vapaaehtoiset suorittavat noin kaksituhatta erilaista pelastus- ja avustustehtävää. SMPS:n vapaaehtoiset auttavat vuosittain yli kolmeatuhatta ihmistä, joista noin parikymmentä pelastetaan todennäköiseltä menehtymiseltä. Suomen Meripelastusseura toimii myös veneilyturvallisuuden parantamiseksi jakamalla tietoa ja yrittämällä vaikuttaa asenteisiin.
Suomen Meripelastusseura on SOSTEn jäsenjärjestö ja Vapaaehtoisen pelastuspalvelun valmiusjärjestö.
SMPS:n toiminnan arvo valtiolle vuosittain on noin 35 miljoonaa euroa.lähde? Pelastustehtävien määrä lisääntyy vuosittain, mutta samaan aikaan valtion ohjaama tuki pienenee. SMPS:n toiminta pyörii pääosin lahjoitusten ja jäsenmaksujen varassa.
Operatiivinen toiminta

Merialueella alukset toimivat yhteistyössä meripelastuksen vastuuviranomaisen, eli Rajavartiolaitoksen kanssa. Käytännössä läheisimpänä yhteistyökumppanina on paikallinen merivartiosto ja meripelastus- tai meripelastuslohkokeskus. Sisävesillä vastuuviranomaisena toimii paikallinen pelastuslaitos sekä hätäkeskus.
Meripelastusalukset päivystävät tavallisesti koko avovesikauden, noin vapusta marras-joulukuun vaihteeseen. Alukset ovat tavallisesti noin 15–60 minuutin lähtövalmiudessa ympäri vuorokauden. Monet alukset ovat etenkin kesäviikonloppuisin usein välittömässä valmiudessa. Tällöin alus on joko liikkeellä omalla toiminta-alueellaan tai miehistö päivystää asemalla.
Tyypillisiä hälytystehtäviä ovat mm. konevikaisten ja karilleajaneiden huviveneiden avustukset ja hinaukset, erilaiset etsinnät merialueilla ja saaristoissa sekä vuotavien alusten avustamiset. Kaikilla meripelastusaluksilla on myös valmius perusensiavun antamiseen, useilla myös sairaankuljetus- ja ensivastetehtäviin sekä tulipalojen sammuttamiseen.
Kaikki merellä sattuvat vahingot, jotka katsotaan meripelastustehtäviksi, ovat avuntarvitsijalle ilmaisia. Muista tehtävistä, kuten konevikaisen aluksen siirtohinauksesta esimerkiksi saaresta mantereelle peritään kulukorvaus. Tällaisten tapausten varalta on veneilijöiden mahdollisuus liittyä SMPS:n Trossi-palveluun. Trossi takaa maksuttoman avun veneelle myös tilanteissa, joissa ihmishenkiä ei ole vaarassa. Palvelu kattaa veneen korjausavun vesillä tai sen hinaamisen lähimpään korjauspaikkaan. Tarpeen vaatiessa avustetaan korjaajan ja veneen väliaikaisen säilytyspaikan hankkimisessa.
Suomen Meripelastusseuralla on käytössään myös amatööriradiolähetyslupa.
Koulutus

Alusten miehistöjen koulutus perustuu SMPS:n järjestämiin kursseihin, paikallisyhdistysten järjestämiin koulutuksiin sekä ulkopuolisten järjestöjen pitämiin kursseihin ja tutkintoihin. Useimmilla paikallisyhdistyksillä on omat vaatimuksensa miehistön koulutuksessa.
Nuorisotoiminta
Noin 15 paikallisyhdistystä ympäri Suomea järjestää nuorisotoimintaa. Nuorisotoiminnassa harjoitellaan lähes samoja asioita, kuin miehistön toiminnassa. Nuorisotoimintaan voi liittyä 9-15-vuotiaana yhdistyksestä riippuen.
Koulutuskeskus
SMPS:llä oli vuosina 1997–2006 oma koulutuskeskus Itäisellä Suomenlahdella, Loviisan edustalla sijaitsevalla Boistön saarella. Keväällä 2009 avattiin SMPS:n uusi koulutuskeskus Merivartiostolta vapautuneelle Bågaskärin saarelle. Bågaskärissä järjestetään miehistölle monia kursseja, joissa osallistuja pääsee parantamaan taitojaan. Myös nuorisolle järjestetään omia kursseja, joissa nuori pääsee tutustumaan muiden yhdistysten nuoriin ja samalla valmistautumaan miehistöön siirtymiseen.
Koulutus > Koulutustasot

Tulokkaat
Miehistö
harjoittelija
kansimies
konemies (poistunut käytöstä 31.12.2017)
pursimies
Päällystö
aliperämies
perämies
konemestari (poistunut käytöstä 31.12.2017)
päällikkö
Meripelastustaitokilpailut

Vuosittain loppukesällä järjestetään Meripelastustaitokilpailut jossa kolmihenkiset joukkueet mittaavat taitojaan erilaisilla meripelastukseen liittyvillä rasteilla. Rastien aiheet ovat: ensiapu, navigointi, viestiliikenne, vedenvarasta nostaminen, merimiestato ja ajankohtainen aihe. Virhepisteet rasteilla ja kokonaisaika ratkaisevat voittajan.
Kilpailuja viime vuosilta
2022 Maarianhaminassa, voittaja Ahvenanmaan Merivartioston joukkue
2021 Peruttu Koronaviruksen seurauksena
2020 Peruttu Koronaviruksen seurauksena
2019 Konnevedellä, voittaja Valkeakosken Pelastusasema
2018 Raahessa, voittajana Team 42 (Helsingin Meripelastusyhdistys).
2017 Savonlinnassa, voittajana Meriturvan joukkue.
2016 Raumalla, voittajana Meriturvan joukkue.
2015 Espoossa, voittajana Meriturvan joukkue.
2014 Tampereella, voittajana Suomenlahden Meripuolustusalueen joukkue.
2013 Turussa, voittajana Keski-Suomen maastopelastajien joukkue.
2012 Jämsässä, voittajajoukkue löytyi Turusta
2011 Kotkassa Merikeskus Vellamon ympärillä.
2010 Kuopiossa Väinölänniemellä, voittajana Meripelastusaseman 1. joukkue.
2009 Inkoossa, Bågaskärin toimintakeskuksessa. Voittajana Tampereen yhdistyksen joukkue.
2008 Valkeakoskella, voittajana Meripelastusasema 1:den (Helsinki) joukkue.
Suomen Meripelastusseuran liput

Suomen Meripelastusseuralla on eri aikoina ollut monenlaisia lippuja. Yksi ensimmäisistä oli kokovalkoinen, jonka tangonpuoleisessa yläkulmassa oli ristikkäiset ankkurit  punaisen kreikkalaisen ristin päällä. Tämä lippu korvattiin jo ennen sotia uudella: se oli Suomen lippu, jonka ristin keskipisteessä oli seuran merkki sinireunaisessa valkopohjaisessa ympyrässä. Tällä lipulla ei tarkkaan ottaen ollut virallisen kansallislipun asemaa, vaikkakin sitä käytettiin sellaisena uuteen lippulakiin asti. Lipun hankki Meripelastusseuralle yhteisön valtuuskunnan eli korkeimman päättävän elimen pitkäaikainen puheenjohtaja, merenkulkuneuvos Antti Wihuri.
Kun laki Suomen lipusta vuonna 1978 uudistettiin, kiellettiin eräitä laissa nimenomaan lueteltuja poikkeuksia lukuun ottamatta käyttämästä Suomen lipussa mitään lisäkuvioita.. Niinpä myös Meripelastusseuran lippu oli poistettava käytöstä vuoden 1981 alkuun mennessä ja korvattava pursilipusta muunnetulla, jossa sinisten raitojen keskelle lisättiin valkoiset. Tällä muutoksella se saatiin ujutettua pursilippujen joukkoon ja siten pelastettua kokonaan poistamiselta.
Punainen Risti riitautti Meripelastusseuran oikeuden käyttää merkissään punaista ristiä. Punainen Risti katsoi, että heillä on siihen yksinoikeus Geneven sopimusten ja Suomen kansallisen lainsäädännön perusteella. Lisäksi korostettiin, että meripelastajat käyttävät yleensä merkkinään Yrjön ristiä. Pitkän käräjöinnin jälkeen merkki uusittiin vuonna 1997. Punaisen kreikkalaisen ristin tilalle vaihdettiin punainen Yrjön risti, joka on lävistetty valkoisella kreikkalaisella ristillä. Muutoin merkki pysyi ennallaan.
Meripelastusseuran vanhin tunnettu lippu vuosina 1899-1930.
Vuosina 1930-1980 käytössä ollut lippu.
Vuosina 1980-1997 käytössä ollut lippu.
Vuodesta 1997 alkaen käytössä ollut lippu.
Sukupuolten tasa-arvo

Sukupuolten välinen tasa-arvo tarkoittaa sitä, että naisilla ja miehillä on yhtäläiset oikeudet, velvollisuudet ja mahdollisuudet toteuttaa itseään ja osallistua yhteiskunnalliseen toimintaan. Sukupuolten tasa-arvo on yksi Yhdistyneiden kansakuntien ihmisoikeuksien julistuksen tavoitteista. Nämä kattavat muun muassa oikeuden fyysiseen koskemattomuuteen, tasa-arvoiseen yhteiskunnalliseen osallistumiseen sekä tasa-arvoiseen palkkaukseen.
Sukupuolten tasa-arvoon liittyvä merkittävä poliittinen ja tieteellinen huoli on sen vaikutus syntyvyyslukuihin. Pohjoismaat ovat sukupuolten tasa-arvon edelläkävijöitä, mutta maissa on runsaasti veroveroin kustannettavaa syntyvyyttä edistävää politiikkaa ja pitkät vanhempainvapaat. Sukupuolten tasa-arvon vaikutus kuitenkin lisännee syntyvyyttä. Afrikan maille sukupuolten tasa-arvon edistämistä esitetään keinona alentaa syntyvyyslukuja, jotta kehitysmaiden syntyvyys laskisi.
Maailmanlaajuisesti

Sukupuolten välisen epätasa-arvon poistaminen on maailmanlaajuinen ihmisoikeuskysymys. YK:n vuosituhattavoitteisiin kuuluu ”edistää sukupuolten tasa-arvoa ja parantaa naisten asemaa.”
Yli kaksi kolmasosaa maailman köyhistä on naisia tai tyttöjä, ja naisten lukutaidottomuus on selkeästi yleisempää kuin miesten. Monissa maissa lainsäädäntö tai perinteinen laki eivät anna naisille oikeutta perintöön tai maanomistukseen. On arvioitu, että ihmiskaupan uhreista arviolta 80 prosenttia on naisia ja lapsia. YK:n huume- ja rikososasto UNODC:n mukaan Euroopassa on jopa 500 000 laittomin keinoin maahan tuotua prostituoitua.
Kuvaa siitä, kuinka paljon naisiin kohdistuu väkivaltaa, kuten seksuaalista väkivaltaa, on vaikea antaa, sillä kansainvälisiä vertailuja eri tavoin toteutettujen tutkimusten pohjalta ei ole tehty. Vuonna 2000 julkaistussa kansainvälisessä rikosuhritutkimuksessa todettiin, että yksittäisistä maista naisiin kohdistuva väkivalta on yleisintä Argentiinassa ja Brasiliassa. Kokonaisuudessa se on yleisintä kehitysmaissa ja entisissä Neuvostoliiton maissa. Länsimaista eniten naisiin kohdistuvaa väkivaltaa tapahtuu Australiassa, Kanadassa, Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Suomessa. Kansainvälisessä rikosuhritutkimuksessa seksuaaliseksi väkivallaksi luokiteltiin raiskaus, raiskauksen yritys, seksuaalisesti loukkaava käsiksi käyminen ja loukkaava käyttäytyminen. Yli 60 prosenttia läntisissä maissa koetusta seksuaalisesta väkivallasta oli loukkaavaa käyttäytymistä. Kehitysmaissa raiskaukset ja niiden yritykset ja seksuaalisesti loukkaava käsiksi käyminen ovat yleisempiä kuin muissa maissa.
Maailman lainsäätäjistä on naisia vain alle viidennes. Parlamenttienvälisen liiton IPU:n mukaan 2000-luvun aikana naisten osuus on kuitenkin kasvanut tasaisesti, sillä vuonna 2000 naisten osuus koko maailman parlamentaarikoista oli 13,1 prosenttia, kun taas vuonna 2010 se oli 18,7 %. Naisparlamentaarikkojen määrän lisääntymistä on tapahtunut 2000-luvulla erityisesti kehitysmaissa, kuten Ruandassa ja Angolassa, joissa muutoksen takana ovat sukupuolikiintiöiden käyttöönotto päätöksentekoelimissä.
Maailmanlaajuisesti > Vanhemmuus

Vuonna 2022 julkaistussa 40 maan vertailututkimuksessa saatiin yllättäväkenen mukaan? tutkimustulos. Sen mukaan äidit ovat uupuneempia niissä maissa, joissa on vahva sukupuolten välinen tasa-arvo. Tutkimukseen osallistui yli 11 500 äitiä. Yhteys tasa-arvon ja uupumuksen välillä säilyi, vaikka yksilöiden väliset sosiodemografiset tekijät sekä maiden väliset taloudelliset erot otettiin huomioon. Äitien näkemys sukupuolten välisestä tasa-arvosta työelämässä sekä siitä, että miesten tulisi osallistua enemmän lastenhoitoon ja kotitöihin, lisäsi riskiä vanhempana uupumiselle erityisesti maissa, joissa vallitsi vahva sukupuolten välinen tasa-arvo. Vähäisempi kuormitus ja ristiriita eri elämänalueiden, kuten työelämän ja vanhemmuuden välillä saattavat selittää sitä, miksi epätasa-arvoisemmissa maissa äidit olivat vähemmän uupuneita.
Maailmanlaajuisesti > Työelämässä

85 tutkimuksen esirekisteröity meta-analyysi osoitti, että ennen naisia on ehkä syrjitty miesvaltaisten alojen rekrytoinnissa ja päinvastoin, mutta nykyään rekrytoinnissa syrjitään miehiä yleisesti ja yhä eniten naistyypillisissä töissä. Miestyypillisissä töissä ei syrjintää näytä enää olevan. Sukupuolentutkijat eivät osanneet ennustaa tätä muutosta paremmin kuin muut tutkijat. Julkaisuharhaa ei näissä tutkimuksissa juuri ollut.
Työsuorituksista on vaikea löytää aineistoa muilta kuin juristeilta. Ghazala Azmatin ja Rosa Ferrerin tutkimuksessa mitattiin yhdysvaltalaisjuristien työtunteja ja asiakkaiden hankintaa: miehet laskuttivat 10 % enemmän tunteja ja hankkivat yli kaksinkertaisen rahamäärän uusilta asiakkailta. Azmatin mukaan työtunnit ja runsaampi asiakkaiden hankkiminen selittävät pitkälti palkkaerot, ja sama voi koskea muitakin aloja. Niitä puolestaan selittivät pienet lapset sekä naisten vähäisempi kunnianhimo, sillä he halusivat yrityksensä osakkaiksi paljon miehiä harvemmin. Toisessa tutkimuksessa naisjohtajilla oli vähemmän lapsia kuin miesjohtajilla.
Talousnobelisti Gary Becker osoitti kirjassaan The Economics of Discrimination (University of Chicago Press) vuodelta 1957, että markkinat rankaisevat automaattisesti syrjinnästä. Jos yritys palkkaa työntekijöitä muulla perusteella kuin sillä, kuka suoriutuu parhaiten työtehtävistä, yritys häviää rahaa sitä enemmän, mitä voimakkaammin valinta perustuu muihin tekijöihin. Joskus kuitenkin sukupuoli voi olla olennainen tekijä työsuoritukselle, esimerkiksi palkattaessa henkilö näyttelemään Virginia Woolfia.