stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Etelä-Afrikan Grand Prix 1993
Aika-ajot

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2 |  Alain Prost | Williams-Renault | 1.15,696 |   |
| 2 | 8 |  Ayrton Senna | McLaren-Ford | 1.15,784 | + 0,088 |
| 3 | 5 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | 1.17,261 | + 1,565 |
| 4 | 0 |  Damon Hill | Williams-Renault | 1.17,592 | + 1,896 |
| 5 | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 1.18,234 | + 2,538 |
| 6 | 30 |  Jyrki Järvilehto | Sauber-Ilmor | 1.18,664 | + 2,968 |
| 7 | 6 |  Riccardo Patrese | Benetton-Ford | 1.18,676 | + 2,980 |
| 8 | 26 |  Mark Blundell | Ligier-Renault | 1.18,687 | + 2,991 |
| 9 | 7 |  Michael Andretti | McLaren-Ford | 1.18,786 | + 3,090 |
| 10 | 29 |  Karl Wendlinger | Sauber-Ilmor | 1.18,950 | + 3,254 |
| 11 | 19 |  Philippe Alliot | Larrousse-Lamborghini | 1.19,034 | + 3,338 |
| 12 | 25 |  Martin Brundle | Ligier-Renault | 1.19,138 | + 3,442 |
| 13 | 23 |  Christian Fittipaldi | Minardi-Ford | 1.19,285 | + 3,589 |
| 14 | 14 |  Rubens Barrichello | Jordan-Hart | 1.19,305 | + 3,609 |
| 15 | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 1.19,386 | + 3,690 |
| 16 | 11 |  Alessandro Zanardi | Lotus-Ford | 1.19,396 | + 3,700 |
| 17 | 12 |  Johnny Herbert | Lotus-Ford | 1.19,498 | + 3,802 |
| 18 | 15 |  Ivan Capelli | Jordan-Hart | 1.19,759 | + 4,063 |
| 19 | 20 |  Érik Comas | Larrousse-Lamborghini | 1.20,081 | + 4,385 |
| 20 | 10 |  Aguri Suzuki | Footwork-Mugen-Honda | 1.20,237 | + 4,541 |
| 21 | 3 |  Ukyo Katayama | Tyrrell-Yamaha | 1.20,401 | + 4,705 |
| 22 | 9 |  Derek Warwick | Footwork-Mugen-Honda | 1.20,402 | + 4,706 |
| 23 | 4 |  Andrea de Cesaris | Tyrrell-Yamaha | 1.20,660 | + 4,964 |
| 24 | 24 |  Fabrizio Barbazza | Minardi-Ford | 1.20,994 | + 5,298 |
| 25 | 21 |  Michele Alboreto | Lola-Ferrari | 1.21,893 | + 6,197 |
| 26 | 22 |  Luca Badoer | Lola-Ferrari | 1.24,737 | + 9,041 |
Kilpailu

Lähde:
| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierroksia | Aika/keskeytyssyy | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2 |  Alain Prost | Williams-Renault | 72 | 1.38.45,082 | 1 | 10 |
| 2 | 8 |  Ayrton Senna | McLaren-Ford | 72 | + 1.19,824 | 2 | 6 |
| 3 | 26 |  Mark Blundell | Ligier-Renault | 71 | + 1 krs. | 8 | 4 |
| 4 | 23 |  Christian Fittipaldi | Minardi-Ford | 71 | + 1 krs. | 13 | 3 |
| 5 | 30 |  Jyrki Järvilehto | Sauber-Ilmor | 70 | + 2 krs. | 6 | 2 |
| 6 | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 69* | Moottori | 15 | 1 |
| 7 | 9 |  Derek Warwick | Footwork-Mugen-Honda | 69* | Ulosajo | 22 |   |
| Kesk. | 25 |  Martin Brundle | Ligier-Renault | 57 | Ulosajo | 12 |   |
| Kesk. | 21 |  Michele Alboreto | Lola-Ferrari | 55 | Ylikuumentuminen | 21 |   |
| Kesk. | 20 |  Érik Comas | Larrousse-Lamborghini | 51 | Moottori | 19 |   |
| Kesk. | 6 |  Riccardo Patrese | Benetton-Ford | 46 | Ulosajo | 7 |   |
| Kesk. | 5 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | 39 | Ulosajo | 3 |   |
| Kesk. | 12 |  Johnny Herbert | Lotus-Ford | 38 | Polttoainejärjestelmä | 17 |   |
| Kesk. | 29 |  Karl Wendlinger | Sauber-Ilmor | 33 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 14 |  Rubens Barrichello | Jordan-Hart | 31 | Vaihdelaatikko | 14 |   |
| Kesk. | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 30 | Jousitus | 5 |   |
| Kesk. | 19 |  Philippe Alliot | Larrousse-Lamborghini | 27 | Ulosajo | 11 |   |
| Kesk. | 24 |  Fabrizio Barbazza | Minardi-Ford | 21 | Kolari (Suzuki) | 24 |   |
| Kesk. | 10 |  Aguri Suzuki | Footwork-Mugen-Honda | 21 | Kolari (Barbazza) | 20 |   |
| Kesk. | 22 |  Luca Badoer | Lola-Ferrari | 20 | Vaihdelaatikko | 26 |   |
| Kesk. | 0 |  Damon Hill | Williams-Renault | 16 | Kolari (Zanardi) | 4 |   |
| Kesk. | 11 |  Alessandro Zanardi | Lotus-Ford | 16 | Kolari (Hill) | 7 |   |
| Kesk. | 7 |  Michael Andretti | McLaren-Ford | 4 | Kolari (Warwick) | 9 |   |
| Kesk. | 15 |  Ivan Capelli | Jordan-Hart | 2 | Ulosajo | 18 |   |
| Kesk. | 3 |  Ukyo Katayama | Tyrrell-Yamaha | 1 | Voimansiirto | 21 |   |
| Kesk. | 4 |  Andrea de Cesaris | Tyrrell-Yamaha | 0 | Voimansiirto | 23 |   |
* Kuljettaja ajoi yli 90% kilpailusta ja sai näin sijoituksen.
Kilpailu > Johtokierrokset

Lähde:
| Kuljettaja | Talli | Kierrokset |
| --- | --- | --- |
|  Ayrton Senna | McLaren-Ford | 1-23 |
|  Alain Prost | Williams-Renault | 24-72 |
Merkkipaalut

Kilpailussa debytoivat kuljettajat Michael Andretti, Luca Badoer, Fabrizio Barbazza, Rubens Barrichello ja tallit Larrousse ja Sauber.
JJ Lehto ajoi Sauberille sen ensimmäiset MM-pisteet ensimmäisessä kilpailussaan.
Renault -moottoreille 1000 MM-pisteen rajan ylitys ja 50. kilpailun nopein kierros.
Kilpailun Jälkeen > MM-tilanne -kuljettajat

| Sija | Kuljettaja | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Alain Prost | Williams-Renault | 10 |
| 2 |  Ayrton Senna | McLaren-Ford | 6 |
| 3 |  Mark Blundell | Ligier-Renault | 4 |
| 4 |  Christian Fittipaldi | Minardi-Ford | 3 |
| 5 |  Jyrki Järvilehto | Sauber-Ilmor | 2 |
| 6 |  Gerhard Berger | Ferrari | 1 |
Kilpailun Jälkeen > Valmistajien MM-tilanne

| Sija | Talli | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Williams-Renault | 10 |
| 2 |  McLaren-Ford | 6 |
| 3 |  Ligier-Renault | 4 |
| 4 |  Minardi-Ford | 3 |
| 5 |  Sauber-Ilmor | 2 |
| 6 |  Ferrari | 1 |
Aiheesta muualla

Kuvia kilpailusta (Arkistoitu – Internet Archive)
Formula 1 -luokan Etelä-Afrikan Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
Radat: Prince George Circuit (1962–1963, 1965) Kyalami (1967–1980, 1982–1985, 1992–1993)
Formula 1 -kausi 1993
Etelä-Afrikka |  Brasilia |  Eurooppa |  San Marino |  Espanja |  Monaco |  Kanada 
  Ranska |  Iso-Britannia |  Saksa |  Unkari |  Belgia |  Italia |  Portugali 
  Japani |  Australia
Aseptiikka

Aseptiikka on lääketieteellinen termi, jolla viitataan menettelytapoihin, joiden avulla pyritään toimimaan kokonaan ilman mikrobeja, kun antiseptiikka viittaa mikrobien määrän vähentämiseen.  Aseptiikan tarkoituksena on suojata ihmistä saamasta mikrobitartuntoja ja estää mikrobien pääsy potilaaseen, hoitovälineistöön, potilasta hoitavaan henkilöstöön sekä hoitoympäristöön.
Aseptisessa työskentelytavassa edetään puhtaasta likaiseen: ensin hoidetaan infektoitumattomat ja vasta näiden jälkeen infektoituneet potilaat.  Aseptiikan peruskäsitteitä ovat puhdistus, desinfektio ja sterilointi,  näiden
avulla varmistetaan, että hoidossa käytetyt välineet, tilat sekä ympäristö eivät aiheuta potilaalle infektioriskiä.
Aiheesta muualla

Aseptiikka pientoimenpiteessä - LSHP (Arkistoitu – Internet Archive)
Villa Tammekann

| Villa Tammekann |
| --- | --- |
Sijainti:  Tähtvere, Tarton kaupunki, Viro
Koordinaatit:  58°23′04″N 26°42′17″E﻿ / ﻿58.3845°N 26.70469°E﻿ / 58.3845; 26.70469
Rakennustyyppi:  Omakotitalo
Suunnittelija:  Alvar Aalto
Valmistumisvuosi:  1932
 fiVilla Tammekann 
  
Villa Tammekann on rakennus Tartossa. Sen on suunnitellut Alvar Aalto, ja se on ainoa Aallon suunnittelema rakennus Virossa. Rakennuksen rakennutti maantieteen professori August Tammekann perheensä omakotitaloksi. Rakennustyöt alkoivat vuonna 1932, ja Tammekannit muuttivat keskeneräiseen taloon vuonna 1933. Rakennus ei valmistunut sellaiseksi, kuin Aalto oli sen suunnitellut. Tammekannit pakenivat miehitystä vuonna 1940. Neuvostoaikana huvilasta tehtiin pienkerrostalo, jossa asui jopa 6–8 taloutta. Villa Tammekann on kooltaan noin 300 neliömetriä, ja tilat jakautuvat kolmeen kerrokseen. Talo sijaitsee Tähtveren puutarhakaupunginosassa, josta tehtiin vuonna 1996 kaupunkiarkkitehtoninen suojelualue.
Nykyisin Villa Tammekann on Turun Yliopistosäätiön omistuksessa. Säätiö osti sen professori Tammekannin lapsilta, Paavo ja Eeva-Maija Tammekannilta vuonna 1998. Rakennusta alettiin tuolloin korjata mahdollisimman tarkasti vastaamaan Aallon alkuperäisiä suunnitelmia, toisin sanoen Villa Tammekann rakennettiin viimein valmiiksi sellaiseksi, kuin Alvar Aalto oli sen suunnitellut rakennettavan. Entisöinti- ja korjaustyöt saatiin valmiiksi vuonna 2000.
Rakennuksessa toimii Granö-keskus, Turun ja Tarton yliopistojen yhteistyökeskus, joka avattiin vuoden 2000 huhtikuussa. Keskus on nimetty suomalaisen professori J. G. Granön mukaan, joka ehti toimia Turun yliopiston rehtorina ja Tarton yliopiston maantieteen professorina sekä perustaa maantieteen suomalais-virolaisen koulukunnan.
Kuvagalleria

Villa Tammekann, Tartto
Villa Tammekann, Tartto
Villa Tammekann, Tartto
Villa Tammekann, sisätilat
Kirjallisuutta

Terho, Henri & Mäkikalli, Maija (toim.), Asu-Ounas, Ene et al. (käännökset): Alvar Aalto - Villa Tammekann: Turun yliopiston ja Tarton yliopiston yhteistyökeskus / Turu ülikooli ja Tartu ülikooli koostöökeskus / Centre for co-operation of The universities of Turku and Tartu.  Turku:  Turun yliopistosäätiö, 2000.  ISBN 951-98458-0-1  (suomeksi)(viroksi)(englanniksi)
Alvar Aallon tuotanto
| Luettelo Alvar Aallon suunnittelemista rakennuksista |
| --- | --- |
1919–1929:  Alajärven suojeluskuntatalo | Villa Väinölä | Jyväskylän työväentalo | Seinäjoen suojeluskuntatalo | Lounais-Suomen Maalaistentalo | Läntinen Pitkäkatu 20 | Jyväskylän suojeluskuntatalo | Muuramen kirkko
1930–1945:  Paimion parantola | Turun Sanomien toimitalo | Villa Tammekann | Oulun sulfiittiselluloosatehdas | Viipurin kaupunginkirjasto | Alvar Aallon kotitalo | Savoy-maljakko | Sunilan asuinalue | Sunilan sellutehdas | Tehtaanmäen asuinalue | Terassitalo | Villa Mairea | Stora Enson Anjalankosken tehtaat
1946–1959:  Strömbergin tehtaan asuinalue | Rautatalo | Insinööritalo | Otahalli | Säynätsalon kunnantalo | Oulun lannoitetehdas | Aerola | Muuratsalon koetalo | Pamilon vesivoimalaitos | Summan paperitehdas | Alvar Aallon ateljee | Jyväskylän uimahalli | Jyväskylän yliopiston päärakennus | Kansaneläkelaitoksen päätoimitalo | Hansaviertel | Aalto-paviljonki | Korkalovaaran asuinalue | Kolmen Ristin kirkko | Aalto-keskus | Kulttuuritalo | Maison Louis Carré
1960–1969:  Lieksankosken voimalaitos | Lakeuden Risti | Keski-Suomen museo | Lappia-talo | Aaltohuset | Alvar-Aalto-Kulturhaus | Aalto-Hochhaus | Pyhän Hengen kirkko ja seurakuntakeskus | Enso-Gutzeitin pääkonttori | Seinäjoen kaupungintalo | Viitatorni | Ilokivi | Pylkönmäen kirkko | Teknillisen korkeakoulun päärakennus | Seinäjoen kaupunginkirjasto | Seinäjoen seurakuntakeskus | Rovaniemen kaupunginkirjasto | Pyhän Stefanoksen kirkko | Valtion virastotalo (Seinäjoki) | Kirjatalo | Villa Kokkonen
1970–1991:  Alajärven hallintokeskus | Villa Skeppet | Pohjolan talo | Otaniemen vesitorni | Finlandia-talo | Kunsten | Alvar Aalto -museo | Sähkötalo | Ristinkirkko | Riolan kirkko | Jyväskylän kaupunginteatteri | Seinäjoen kaupunginteatteri | Essenin oopperatalo | Alajärven kaupunginkirjasto
Borghese

Borghese on italialainen sukunimi.
Borghese, italialainen suku
Junio Valerio Borghese (1906–1974), laivastoupseeri, uusfasistinen poliitikko
Sal (Salvatore) Borgese (myös Borghese; s. 1937), italialainen näyttelijä
Paavali V alun perin Camillo Borghese (1552–1621), paavi
Scipione Borghese, kardinaali
Muita

Palazzo Borghese, palatsi Roomassa
Villa Borghese, puisto ja huvila Roomassa
Borghesen gladiaattori, Agasiaan veistos
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Bayes-verkko

Bayes-verkko (Bayesverkko, Bayesilainen verkko) on verkkotodennäköisyysmalli, joka esittää joukon satunnaismuuttujia ja niiden välisiä ehdollisia riippuvuuksia suunnatun syklittömän verkon avulla. Verkon solmut edustavat satunnaismuuttujia ja kaaret niiden välisiä riippuvuuksia. Jokaiseen solmuun liitetään ehdollinen todennäköisyysfunktio, jonka määräämä jakauma vastaavan muuttujan arvoille riippuu solmun vanhempien saamista arvoista. Bayes-verkkoja käytetään esimerkiksi erilaisiin koneoppimisen tehtäviin.
Formaalisti Bayes-verkon määrittelemä todennäköisyysjakauma on muotoa:
p(x)=\prod _{v\in V}p{\big (}x_{v}\mid x_{\operatorname {pa} (v)}{\big )},
missä pa(v) on v:n vanhempien joukko (eli ne solmut, joista on suunnattu kaari solmuun v).
Kirjallisuutta

Myllymäki, Petri & Tirri, Henry: Bayes-verkkojen mahdollisuudet.  Tekes, 1998.  ISBN 978-951-53-1391-1  Teoksen verkkoversio (PDF). (suomeksi)
Barber, David: Bayesian Reasoning and Machine Learning.  Cambridge University Press, 2012.  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
Koller, Daphne & Friedman, Nir: Probabilistic Graphical Models.  MIT Press, 2009.  ISBN 978-0-262-01319-2  (englanniksi)
Neapolitan, Richard E.: Learning Bayesian Networks.  Prentice Hall, 2003.  ISBN 978-0130125347  Teoksen verkkoversio (PDF). (englanniksi)
Galten (Mälaren)

| Galten  (Mälarenin lahti) |
| --- | --- |
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Ruotsi
Läänit:  Västmanlandin lääni, Södermanlandin lääni
Maakunnat:  Västmanland, Södermanland
Kunnat:  Kungsörin kunta, Köpingin kunta, Hallstahammarin kunta, Västeråsin kunta, Eskilstunan kunta
Koordinaatit:  59°27′N, 16°10′E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Norrströmin vesistö
Valuma-alue:  vesistön pääuoma
Järveen tulevat joet:  Arbogaån, Hedströmmen, Kolbäcksån, Köpingsån
Laskujoki:  Kvicksund, Mellansundet
Taajamat:  Kvicksund, Kungsör, Köping,
Järvinumero:  SE659229-151821
Mittaustietoja (lahti)
Pinnankorkeus:  0,7 m
Pituus:  17 km
Leveys:  6 km
Pinta-ala:  61 km²
Tilavuus:  0,21 km³
Keskisyvyys:  3,4 m
Suurin syvyys:  21 m
Valuma-alue:  12 208,76 km²
Keskiylivirtaama:  279 m³/s (MHQ)
Keskivirtaama:  90 m³/s (MQ)
Keskialivirtaama:  16,3 m³/s (MNQ)
 fiGalten 
Mälarenin länsiosien ja Hjälmarenin vesistöjä.
Galten on Ruotsissa Mälarenin järvessä sen läntisin lahti tai järvenosa. Sen aava selkä on 13 kilometriä pitkä ja lähes kuusi kilometriä leveä. Jos huomioidaan vielä Köpingin kaupunkiin johtava lahti ja koilliseen päin työntyvä Freden, saadaan pituudeksi 17 kilometriä. Galtenin yhteys muuhun Mälareniin tapahtuu kahden salmen kautta. Niiden välissä sijaitsee Nyckelön ja Kvicksundin kaupunki. Nyckelönin eteläpuolella sijaitsee syvä Kvicksundin salmi, jota käyttävät myös veneet ja laivat, ja sen pohjoispuolella sijaitsee Mellansundet.
Galtenin poikki itä-länsi-suunnassa kulkee kuntaraja, jossa sen eteläpuolella sijaitsevat idässä Eskilstunan kunta ja lännessä Kungsörin kunta. Galtenin pohjoispuolella ovat lännessä ja pohjoisessa Köpingin kunta, koillispuolella Hallstahammarin kunta ja idässä Västeråsin kunta. Kaksi viimeisintä jakavat Fredenin vastakkaiset rannat keskenään. Eskilstuna kuuluu Södermanlandin lääniin ja muut Västmanlandin lääniin.
Maantietoa > Yleistä

Järvenosan pinta-ala on 61 neliökilometriä (km²) ja siinä on kaksi erityistä lahtea. Köpingsviken alkaa Köpingsånin joensuusta ja päättyy Runnskärin saarelle, joka sijaitsee keskellä lahdensuuta . Lahden pinta-ala on noin neliökilometri. Toinen lahti on kaksiosainen. Se alkaa Galtenin koillispäästä suurten saarien ja niemien takana ja kapenee pian Borgåsundissa alle 50 metriä leveään kapeikkoon. Kapeikon takana aukeaa 4,5 kilometriä pitkä ja 430–760 metriä leveä lahti Freden . Vielä on mainittava Brobyviken, jolla on enää kapea jokimainen ja soinen yhdysuoma järvenselälle. Galten on 21 metriä syvä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 3,4 metriä. Sen vesitilavuudeksi tulee näin 0,21 kuutiokilometriä.
Maantietoa > Asutus

Galtenin ympäristössä on useita kaupunkeja, joilla on suora tai välillinen vaikutus järvenosaan. Sen rannoilla sijaitsevat Köping (18 000 asukasta), Kungsör (5 900 as.) ja Kvicksund (3 000 as.). Kungsrörin läpi virtaavan Arbogaånin varrella sijaitsee vielä Arbogan kaupunki (10 000 as.). Fredeniin laskevan Kolbäcksånin varrella sijaitsevat Strömsholm (700 as.), Kolbäck (2 000 as.) ja Hallstahammar (10 000 as.).
Maantietoa > Köpingin sisävesisatama

Mälarenissa on kaksi vilkasta sisävesisatamaa, jossa vierailee säännöllisesti myös merialuksia. Västeråsin sataman lisäksi myös Köpingin satama on sellainen. Köpingin satamassa on 640 metriä pitkä lastauslaituri, jossa on 6,7 metriä tai 5,5 metriä syvää. Sataman kapasiteetti on 750 alusta vuodessa, mutta toteutuma on noin 300 alusta vuodessa. Sataman kautta kulkee yli miljoona tonnia rahtia vuodessa. Sataman perällä on lisäksi pienvenesatama. Sataman vilkas kausi alkoi jo keskiajalla, jolloin kuljetettiin Bergslagenin rautaa kohti länttä ja takaisin tuotiin muita tuotteita. Kaupunki on myös sijainnut itä-länsi-suuntaisen Kuninkaantien (Kungsvägen) varrella, jolla liikkui runsaasti kauppatavaraa. Satama selvisi voittajana jo varhain muiden satamakaupunkien välisessä kilpailussa ja vuonna 1819 avattu Södertäljen kanava lisäsi merkittävästi sataman laivaliikennettä.
Arbogaånin alajuoksulta on yhteys Hjälmaren kanavaa myöten Hjälmarenin järvelle.
Kvicksundin nostosilta
Köpingin satamaa
Köpingin satamaa
Luontoarvoja

Ympäristömyrkyistä ja lisäravinteista eniten kärsineitä Mälarenin lahtia ovat Galten, Ekoln ja Skarven. Ravinteiden ruokkimat sinileväkukinnot ovat 1960- ja 1970-luvuilla tavallisia. Tultaessa 2020-luvulle on ongelma pienentynyt, vaikka kukintoja esiintyy joissakin pienissä osissa Galtenia. Ongelma johtuu alueen peltovaltaisesta ympäristöstä, mutta vesistön suuri läpivirtaama vaihtaa vettä säännöllisesti eikä selkeää hapettomuutta pääse esiintymään.
Vesistösuhteet

Galtenilta on Kvicksundista mitattuna yli 115 kilometriä Mälarenin lasku-uomalle Norrströmmenille. Galtenin valuma-alueen pinta-ala on 12 209 km². Valuma-alueella virtaavien jokien ja purojen yhteinen keskivirtaama (MQ) on 90,0 m³/s, keskiylivirtaama (MHQ) 279 m³/s ja keskialivirtaama (MLQ) 16,3 m³/s. Galtenin vesi vaihtuu keskimäärin 0,07 vuodessa eli 26 vuorokaudessa . Tämä vesimäärä purkautuu itään päin Mälarenin Lilla Blackeniin ja sieltä Balckeniin. Vesireitti päätyy lopuksi Tukholmaan, jossa vedet virtaavat ulos Norrströmmenin kautta Saltsjöniin ja edelleen Tukholman saaristoon Itämerellä.
Vesistösuhteet > Valuma-alue

Galtenin valuma-alue muodostuu pääasiassa muutaman suuren joen valuma-alueesta. Suurimmat valuma-alueet on Arbogaånilla (7 273 km² ), Hedströmmenillä (1 048 km² ), Köpingsånilla (285 km² ) ja Kolbäcksånilla (3 115 km² ), joiden pinta-aloilla on 96 % osuus koko valuma-alueesta. Loput 4 % kuuluvat etelä- ja pohjoisrantaan laskeville ojille ja pikkujoille.
Galtenin valuma-alueen vedenjakajan itäpuolella sijaitsee Svartånin valuma-alue, eteläpuolella Hjälmarenin valuma-alue ja Eskilstunaånin alue. Nämä kuuluvat kaikki Norrströmin vesistöön (vesistöaluetunnus 61). Valuma-alueen itäpuolella sijaitsee Götajoen vesistö (tunnus 108) ja pohjoispuolella Daljoen vesistö (tunnus 53).
Vesistösuhteet > Virtavedet

Galteniin laskee joitakin jokia ja puroja peltovaltaiselta valuma-alueelta. Ne on lueteltu alla alkaen Fredeniltä ja edeten sitten Galtenin rantoja myötäpäivään. Luettelon tietojen lähteet on ilmoitettu taulukon oikeassa sarakkeessa ja niiden selitykset löytyvät taulukon alta.
| Laskujoen nimi   | Etäisyys merestä (km suusta) | Järvenosan kohta Galtenissa | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kolbäcksån | 122 | Freden | 103 | 30,5 | 3 115 | 1,1,1,1,2,1 |
| Bodabäcken | 125 | Freden | 7 | 0,7 | 111 | 1,1,1,2,2,1 |
| Brobybäcken | 115 | kaakkoisranta | 17 | 0,4 | 76 | 1,1,1,2,2,1 |
| Äntbäcken | 126 | eteläranta | noin 10 | 0,3 | 41 | 1,4,1,4,3,3 |
| Arbogaån | 125 | lounaisranta | 46 | 42,8 | 3 308 | 1,1,1,1,3,3 |
| Hedströmmen | 125 | Köpinpingsviken | 97 | 11,5 | 1 048 | 1,1,1,1,2,1 |
| Stäholmsbäcken | 126 | Köpinpingsviken | 17 | 0,5 | 69 | 1,1,1,2,2,1 |
| Norsabäcken | 128 | Köpinpingsviken | 9 | 0,1 | 18 | 1,1,1,2,3,3 |
| Köpingsån | 129 | Köpinpingsviken | 2 | 2,2 | 285 | 1,1,1,1,2,1 |
| Munkbäcken | 126 | pohjoisranta | noin 7 | 0,4 | 58 | 1,4,1,4,3,3 |

Lähteet: 1 = , 2 = tieto saatu SMHI:n verkkopalvelusta etsimällä sieltä joen tiedot (lähde 1), 3 = tieto saatu SMHI:n karttatietopalvelusta (lähde Modeldata ), 4 = mitattu kartasta (, ei tarkka arvo)
21. prikaati (jatkosota)

| 21>  Prikaati |
| --- | --- |
Toiminnassa:  6.12.1943 - 1944
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Jalkaväki
Lempinimi:  venttiprikaati
Komentajat
Tunnettuja komentajia:  Torvald Ekman
21. Prikaati oli Suomen maavoimien vuonna 1943 perustettu yhtymä jatkosodassa. Vetäytyessään Itä-Karjalasta kesällä 1944 se taisteli tiensä Karhumäestä Ilomantsiin viivyttäen ja kuluttaen vihollista.
Perustaminen

Prikaati käskettiin perustaa päämajan päiväkäskyllä 31.10.1943. Sen kokoaminen kesti koko marraskuun, ja varsinaisena perustamispäivänä pidetään 6.12.1943. Prikaatin oli yksi samalla hetkellä perustetusta prikaatista, muiden ollessa 19. ja 20. Prikaati.
Prikaatin kokoonpano:
Prikaatinkomentajana toimi eversti Torvald Ekman
Esikunta
Esikuntapäällikkönä majuri Osmo Rysä
Operattivisen osaston päällikkönä kapteeni Heikki Virtanen
Tykistökomentajana everstiluutnantti Holger Kraemer
Viestikomentajana kapteeni Eelis Mönkkönen
Pioneerikomentajana majuri Paavo Keinänen
Huoltopäällikkönä majuri Bengt Auer
I Pataljoona, komentajana everstiluutnantti Hakanen (-12.2.1944) ja everstiluutnantti Carl-Gustaf Wahren (12.2.-26.6.1944) ja majuri S.O. Lindgren (26.6.-) (jalkaväkirykmentti 54:n I pataljoona)
II Pataljoona, komentajana majuri/everstiluutnantti Toivo Luukko (jalkaväkirykmentti 5:n III pataljoona)
III Pataljoona, komentajana majuri/everstiluutnantti Ilmari Koponen (jalkaväkirykmentti 56:n III pataljoona)
IV Pataljoona, komentajana majuri Teuvo Turtiainen (erillinen pataljoona 24/jalkaväkirykmentti 101)
prikaatin tykistö
Kevyt patteristo 21 komentajana kapteeni E.K.E.Sallamaa
Raskas patteristo 41 komentajana kapteeni P.Hirsso.
Rykmentin runkona toimineen jalkaväkirykmentti 101 miehistö koostui pääasiassa rintamalle palvelukseen otetuista vankikarkureista, joka laski merkittävästi rykmentin taisteluarvoa (prikaatinkomentaja eversti Ekmanin arvio prikaatin SPK:ssa).
Prikaatin toiminta

Asemasotavaiheessa joulukuussa 1943 prikaatin tehtävänä oli tehdä kenttävarustelutöitä, mistä se siirrettiin 10. helmikuuta 1944 etulinjaan Krivin lohkolle korvaten 3. prikaatin. Prikaatille alistettiin 3. prikaatin tykistö vahvistettuna linnoituspatteristo 1:llä. Prikaati sai oman tykistönsä käyttövalmiiksi maalis-huhtikuussa 1944, ja raskas patteristo 41 saatiin valmiiksi 25. toukokuuta.
Prikaati irrottautui 20. kesäkuuta 1944 etulinjasta. Tällöin prikaatille alistettiin JR 33, joka perääntyi Poventsan suunnasta kohti Karhumäkeä. JR 33:n alistussuhde prikaatille päättyi 2.7. Prikaati vetäytyi 24. kesäkuuta Itä-Karjalan pääpuolustusasemastaan Karhumäessä taistellen ja saapui Juustjärvelle 30. kesäkuuta. Neljä päivää myöhemmin joukot olivat Savastilassa. Porajärvellä prikaati oli 10. heinäkuuta ja vanha raja ylitettiin Kuolismaan suunnalla 17. heinäkuuta.
Heinäkuun lopulla prikaati oli asemissa Ilomantsin Sysmäjärven ja Alavieksijärven välisellä kannaksella, missä se osallistui Ilomantsin suureen saarrostusoperaatioon. Rintama jähmettyi 9. elokuuta Ilomantsissa, kunnes aselepo astui voimaan 5. syyskuuta 1944.