stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sinclair Lewis
Suomennetut teokset

Mies joka tunsi presidentin.  (The Man Who Knew Coolidge, 1928)  Suomentanut Tuomas Kilpi. Helsinki:  Oppian, 2022.  ISBN 978-951-877-767-3
Harri.  (Harri, 1943)  Suomentanut Tuomas Kilpi. Helsinki:  Oppian, 2022.  ISBN 978-951-877-766-6
Vapaasti ilmaa.  (Free Air, 1919)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1930.
Babbitt: tarina amerikkalaisesta miehestä, hänen perheestään ja ainoasta hartaasta ystävyydestään.  (Babbit, 1922)  Suomentanut Eino Voionmaa. Porvoo:  WSOY, 1925.
Valtakatu.  (Main Street, 1920)  Suomentanut Helmi Krohn. Helsinki:  Otava, 1931.
Tohtori Arrowsmith.  (Arrowsmith, 1925)  Suomentanut Anja Elenius-Pantzopoulos. Turku:  Aura, 1948.
Elmer Gantry.  (Elmer Gantry, 1927)  Suomentanut Heikki Lampila. Turku:  Aura, 1946.
Autokuningas.  (Dodsworth, 1929)  Suomentanut Seere Sario. Porvoo:  WSOY, 1931.
Meillä sitä ei voi tapahtua.  (It Can't Happen Here, 1935)  Suomentanut Y. Sutinen. Jyväskylä:  Gummerus, 1936.
Tuhlaajavanhemmat.  (The Prodigal Parents, 1938)  Suomentanut Väinö Jaakkola. Porvoo:  WSOY, 1938.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sinclair Lewis Wikimedia Commonsissa
Sinclair Lewisin teoksia Gutenberg-projektissa (englanniksi)
Sinclair Lewis ja Dorothy Thompson kuherruskuukautensa aikana.
Teoksen It Can't Happen Here näytelmäversion juliste
Doug Hickey

| Doug Hickey |
| --- | --- |
 Hickey vuonna 2022.
Yhdysvaltain 35. Suomen-suurlähettiläs
 11. toukokuuta 2022 – 20. syyskuuta 2024  
Presidentti:  Joe Biden
Edeltäjä:  Robert Pence
Seuraaja:  Christopher Krafft (vt.)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Douglas Thomas Hickey
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  demokraatit
Tutkinnot:  Siena College (BA)
Douglas Thomas "Doug" Hickey on yhdysvaltalainen liikemies ja entinen Yhdysvaltojen Suomen-suurlähettiläs. Presidentti Joe Biden ehdotti hänen nimitystään kongressille syksyllä 2021 ja hän astui virkaansa virallisesti 11. toukokuuta 2022. Hän luopui tehtävästä 20. syyskuuta 2024.
Ennen suurlähettilään tehtävää Hickey työskenteli televiestintä- ja teknologia-aloilla.
Elämä ja ura

Hickey opiskeli New Yorkin Loudonvillessä sijaitsevassa katolisessa Siena Collegessa taloustiedettä ja valmistui kandidaatiksi vuonna 1977. Vuonna 2016 hänelle myönnettiin samassa yliopistossa kunniatohtorin arvo.
Hickey työskenteli Metropolitan Fiber System -teknologiayhtiön puheenjohtajana vuosina 1989–1994 ja Critical Path -teknologiayhtiön toimitusjohtajana ja puheenjohtajana vuosina 1998–2001. Vuosina 2000–2010 hän työskenteli pääomasijoitusyhtiö Hummer Winblad Venture Partnersin osakkaana San Franciscossa. Myöhemmin hän työskenteli myös ruoka- ja juoma-alan inventaario-ohjelmistoja tarjoavan BinWise-yhtiön toimitusjohtajana ja puheenjohtajana.
Hickey toimi Yhdysvaltain valtuuskunnan johtajana Milanon maailmannäyttelyssä vuonna 2015.
Hickey nimettiin Yhdysvaltain Suomen-suurlähettilääksi lokakuussa 2021 ja hän aloitti tehtävässään toukokuussa 2022.
Hickey luopui Suomen-suurlähettilään tehtävästä joitakin kuukausia etuajassa syyskuussa 2024, sillä hän palasi Yhdysvaltoihin tukemaan demokraattien Kamala Harrisin kampanjaa Yhdysvaltain presidentinvaaleissa 2024.
Yksityiselämä

Hickey on naimisissa Dawn Rossin kanssa. Parilla on viisi lasta, joista kaksi jo aikuisia. Ennen muuttoaan Suomeen Hickey perheineen asui Idahon osavaltiossa Sun Valleyn kaupungissa.
Hickey on toiminut demokraattien varainkeruutehtävissä useissa vaaleissa ja tukenut vaimonsa kanssa useita demokraattipoliitikkoja. Hän oli muun muassa John Kerryn Pohjois-Kalifornian varainkeruukomitean puheenjohtaja vuoden 2004 vaaleissa sekä Barack Obaman kansallisen varainkeruukomitean jäsen ja Kalifornian varainkeruukomitean puheenjohtaja vuoden 2008 ja vuoden 2012 vaaleissa.
Philip Ahn

| Philip Ahn |
| --- | --- |
 Philip Ahn Bonanzassa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1905 Highland Park, Kalifornia
Kuollut: 28. helmikuuta 1978 (72 vuotta) Los Angeles, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1935–1978
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Philip Ahn (29. maaliskuuta 1905 Highland Park, Kalifornia – 28. helmikuuta 1978 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltainkorealainen näyttelijä, joka on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle. Hänen uransa kesti yli 40 vuotta, ja sen aikana hän näytteli yli 270 roolissa.
Elämä > Nuoruus

Ahn syntyi vuonna 1905, ja hänen vanhempansa olivat Chang-ho ja Helen Lee Ahn. Hän kävi koulunsa Los Angelesin alueella, ja high school -aikanaan kiinnostui näyttelemisestä. Ahn kävi tutustumassa Bagdadin varkaan kuvauksiin ja tutustui Douglas Fairbanksiin, jonka mielestä Ahnille olisi paikka hänen elokuvissaan. Ahnin äiti ei ollut innostunut asiasta, sillä Koreassa näytteleminen ei kuulunut yläluokalle. Polytechnic High Schoolissa hän otti kuitenkin draamaluentoja ja esiintyi monissa koulunäytelmissä. Ahn esitti usein itämaista hahmoa.
High schoolin jälkeen Ahn työskenteli riisipelloilla Colusassa. Pelto oli Hung Sa Danin, eli nuorten korealaisten akatemian omistama. Akatemian tarkoituksena oli kouluttaa nuorista itsenäisen Korean johtajia. Perhe eli 1920-luvulla vaikeita aikoja, sillä perheen isä oli jatkuvasti Koreassa taistelemassa itsenäistymisen puolesta. Philip Ahnin piti auttaa äitiään pitämään huolta veljistä ja siskoistaan.
Elämä > Elokuvaura

Ahn aloitti yliopisto-opinnot vuonna 1934 Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän halusi näyttelijäksi, mutta otti pääaineekseen ulkomaankaupan, sillä elokuvaura vaikutti hyvin epävarmalta. Hän suunnitteli aloittavansa yrityksen, joka harrastaisi tuontia ja vientiä Yhdysvaltain ja Aasian välillä. Pääaineensa rinnalla Ahn pyrki ottamaan mahdollisimman paljon elokuva-alan opintoja. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Lewis Milestonen ohjaama Anything Goes vuodelta 1936. Samana vuonna hän esiintyi vielä elokuvassa Klondike Annie. Milestone halusi Ahnin heidän yhteistyön jälkeen myös elokuvaan Idässä palaa. Ahnin ensimmäisiin elokuviin lukeutuvat myös Hyvä maa ja Charlie Chan Honolulussa. Hänellä oli pääosaroolit Anna May Wongin rinnalla elokuvissa Daughter of Shanghai ja King of Chinatown. Vuonna 1937 Hollywoodin lehdissä huhuiltiin Ahnin ja Wongin menevän naimisiin. Pari ei kuitenkaan koskaan avioitunut.
Ahn liittyi helmikuussa 1945 Yhdysvaltain maavoimiin. Hän hakeutui upseerikouluun, mutta vapautettiin sieltä nilkkaongelmien takia. Myöhemmin hänelle tarjottiin paikkaa Office of Strategic Servicesin palveluksessa. Ahn esiintyi sodan aikana useissa propagandaelokuvissa. Hän esitti kymmenissä elokuvissa julmaa japanilaista, joka kidutti yhdysvaltalaissotilaita. Ahn on myöhemmin sanonut, että esiintyminen propagandaelokuvissa oli hänelle tapa osallistuia Korean itsenäisyysliikkeeseen, jossa hänen isänsä oli ollut aktiivinen. Ahnin isä oli kuollut japanilaisten käsissä vuonna 1938.
Sodan jälkeen Ahn näytteli muun muassa elokuvissa Päivie kimallus, Maailman ympäri 80 päivässä, Moderni Millie ja Hula-hula paratiisi. Ahn oli auttamassa 1950-luvun lopulla siskoansa Soorahia perustamaan ravintolan Panorama Cityyn. Se oli yksi alueen ensimmäisiä kiinalaisia ravintoiloita ja oli toiminnassa kolme vuosikymmentä. Ahnin viimeinen suosittu rooli oli 1970-luvun alussa televisiosarjassa Kung Fu, jossa hän esitti shaolintemppelin johtajaa, mestari Kania.
Ahn kuoli helmikuussa 1978 keuhkokuumeeseen, joka oli kehittynyt, kun häneltä oli otettu biopsia keuhkosyövän takia. Hän sai tähden Hollywood Walk of Famelle 1984.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Philip Ahn Wikimedia Commonsissa
Philip Ahn Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Philip Ahn Elonetissä.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  IdRef 
Philip Ahnin isä Chang-ho vuonna 1910.
Agi Murad, il diavolo bianco

| Agi Murad, il diavolo bianco |
| --- | --- |
 Elokuvan yhdysvaltalainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Riccardo Freda
Käsikirjoittaja:  Gino De Santis, Akos Tolnay
Perustuu:  Leo Tolstoin pienoisromaaniin
Säveltäjä:  Roberto Nicolosi
Kuvaaja:  Mario Bava
Leikkaaja:  Riccardo Freda
Lavastaja:  Kosta Krivokapic
Pääosat:  Steve Reeves, Georgia Moll, Scilla Gabel
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia, Jugoslavia
Tuotantoyhtiö:  Majestic Films, Lovcen Film
Levittäjä:  Lux Film Netflix
Ensi-ilta:  21. kesäkuuta 1959 (Italia)
Kesto:  91 min.
Alkuperäiskieli:  italia
Tuotto:  483 158 061 liiraa (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Agi Murad, il diavolo bianco (”Hadži-Murat, valkoinen paholainen”) on vuonna 1959 valmistunut italialais-jugoslavialainen seikkailuelokuva. Sen on ohjannut Riccardo Freda. Elokuvan päähenkilöä Hadži-Muratia esittää yhdysvaltalainen kehonrakentaja Steve Reeves.
Juoni

Elokuva perustuu Leo Tolstoin pienoisromaaniin Hadži-Murat. Kaukasian vuoristokansojen venäläismiehittäjiä vastaan käymää sotaa johtaa samanniminen heimopäällikkö, jota kutsutaan myös ”Valkoiseksi paholaiseksi”. Hadži-Muratin suunnitelmia vastustaa Ahmed Khan, joka tavoittelee hänen rakastettuaan Saltanetia. Ahmed Khanin pettämä Hadži-Murat joutuu venäläisten komentajan ruhtinas Sergei Vorontsovin vangiksi. Tämän vaimo Maria rakastuu Hadži-Muratiin, joka pakenee venäläisten kynsistä. Lopuksi hän pelastaa Saltanetin ja poikansa kaksinkamppailussa Ahmed Khania vastaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Steve Reeves  | … |  Hadži-Murat   |
|  Georgia Moll  | … |  Saltanet   |
|  Scilla Gabel  | … |  ruhtinatar Maria Vorontsova   |
|  Renato Baldini  | … |  Ahmed Khan   |
|  Gerhard Herter  | … |  ruhtinas Sergei Vorontsov   |
|  Milivoj Zivanovic  | … |  keisari Nikolai I   |
|  Nikola Popovic  | … |  Šamil   |
|  Jovan Gec  | … |  Aslan Bey   |
|  Niksa Stefanini  | … |  Gonzalo   |
|  Mavid Popovic  | … |  Eldar   |
Tuotanto

Jugoslaviassa kuvattu Agi Murad, il diavolo bianco on Steve Reevesin ympärille rakentuva pukudraama, jossa on komeita maisemia ja muutamia jännittäviä toimintakohtauksia. Yläruumiinsa lisäksi Reeves paljastaa olemattomat näyttelijänlahjansa. Lopun kaksintaistelussa hänen sijaisnäyttelijänään toimii Alan Steel.
Vastaanotto

Warner Brothersin White Warrior (”Valkoinen soturi”) -nimellä julkaisema elokuva oli Yhdysvalloissa huomattava kaupallinen menestys Reevesin Herkules-maineen ansiosta. New York Timesin arvostelijan mukaan sen ”hirvittävästi näytelty englanninkielinen dialogi on vain hieman naurettavampaa kuin siihen liitetty kuvasto”.
DVD-julkaisut

Elokuvan amerikkalaiset DVD-julkaisut ovat laadultaan heikkotasoisia.
Aiheesta muualla

Agi Murad, il diavolo bianco Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Bruno Ahlberg

| Bruno Ahlberg |
| --- | --- |
 Bruno Ahlberg ryhmäkuvassa vuonna 1932
Henkilötiedot
Koko nimi:  Bruno Valfrid Ahlberg
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1911 Espoo
Kuollut: 9. helmikuuta 1966 (54 vuotta) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  Brynkka, Pohjolan leopardi
Pituus:  168 cm
Painoluokka:  välisarja
Ammattilaistilastot
Ottelut:  25
Voitot:  11
– tyrmäysvoitot:  1
Tappiot:  8
Ratkaisemattomat:  6
Ei tuomiota/ mitätöity:  0
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Los Angeles 1932 | 66,7 kg |  |
Bruno Valfrid Ahlberg (23. huhtikuuta 1911 Espoo – 9. helmikuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Hän oli ensimmäinen suomalainen nyrkkeilyssä olympiamitalin voittanut urheilija. Seuratasolla Ahlberg edusti Helsingin Jyryä, Kronohagens Idrottsföreningiä ja Helsingin Atleettiklubia. Ahlberg tunnettiin myös hyvänä mäkihyppääjänä ja uimarina.
Amatööriura

Bruno ”Brynkka” Ahlberg aloitti nyrkkeilyuransa Helsingin Jyryssä 1926. Vuonna 1928 hän siirtyi höyhensarjasta kevyeen sarjaan ja kilpaili muun muassa Norjassa ja Moskovan spartakiadeissa. TUL:n sisäiset riidat johtivat siihen, että Alhberg kuten myös Gunnar Bärlund siirtyivät vuonna 1930 SVUL:n puolelle helsinkiläiseen Kiffeniin eli Kronohagens IF:ään.
Maaotteluun Ahlberg pääsi ensi kerran Ruotsia vastaan helmikuussa 1931, ja hänet valittiin Bärlundin kanssa Suomen edustajaksi Los Angelesin olympialaisiin 1932. Välisarjan ensimmäisellä kierroksella Ahlberg otti Kanadan Tony Mancinista pistevoiton. Toinen vastustaja oli Italian Luigi Fabbroni, jonka Ahlberg Fabbronin parin lattiassa käynnin jälkeen voitti selvästi pistein. Kolmas ottelu oli semifinaaliottelu Saksan Erich Campea vastaan ja sen Campe voitti pistein. Britannian David McCleave ei astunut enää hävinneiden semifinalistien pronssiotteluun, joten Ahlberg sai olympiapronssia.
Los Angelesin olympiakisojen jälkeen vuonna 1933 Ahlberg saavutti useita merkittäviä voittoja. Viipurilaiselle Sten Suviolle hän kuitenkin hävisi heidän jokaisessa neljässä kohtaamisessaan. Vuonna 1935 Ahlberg voitti Viron nousevan tähden Nikolai Stepulovin mutta hävisi tanskalaiselle Gerhard Petersenille, josta tuli Berliinin olympialaisissa pronssimitalisti. Berliinin olympialaisissa Ahlberg otteli keskisarjassa ja hävisi heti ensimmäisessä ottelussa isokokoisemmalle Yhdysvaltain Jimmy Clarkille, joka putosi myös seuraavalla kierroksella. Kisojen jälkeen Ahlberg voitti maaottelussa Tanskan Gerhard Petersenin.
Ammattilaisura

Bruno Ahlberg siirtyi ammattilaiseksi Berliinin olympialaisten jälkeen. Hän otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa huhtikuussa 1937 Etelä-Afrikan Johannesburgissa. Hän otteli Etelä-Afrikassa kesäkuuhun 1937 mennessä kaikkiaan viisi ottelua, joista voitti neljä yhden päättyessä ratkaisemattomana. Keväällä 1938 hän palasi Eurooppaan ja otteli maaliskuussa 1938 Helsingissä ammattilaiseksi siirtynyttä olympiavoittaja Sten Suviota vastaan ratkaisemattoman. Sen jälkeen hän otteli voitokkaita otteluita Ruotsissa ja Saksassa aina tammikuuhun 1939 asti. Sen jälkeen hän siirtyi Yhdysvaltoihin, jossa otteli ensin Kaliforniassa ja sitten New Yorkissa joulukuuhun 1939 asti kaikkiaan seitsemän ottelua. Otteluissa tuli kaksi tappiota, kolme päättyi voittoon ja kaksi ratkaisemattomaan.
Talvisodan jälkeen Ahlberg palasi Eurooppaan ja otteli vielä seitsemän ammattilaisottelua joulukuusta 1940 huhtikuuhun 1941 Tanskassa, Ruotsissa, Sveitsissä, Italiassa, Saksassa ja Norjassa. Niistä peräti kuusi päättyi tappioon, ja Ahlberg päätti näin ammattilaisuransa. Kokonaissaldoksi muodostui 25 ottelua, joista 11 voittoa, kahdeksan tappiota ja kuusi päättyi ratkaisemattomana.
Saavutuksia

olympiapronssia Los Angeles 1932 (nyrkkeily, välisarja)
SM-kultaa 1932 (välisarja), 1933 (keskisarja)
SM-hopeaa 1935 (välisarja)
Aiheesta muualla

Martti Jukola: Urheilun Pikku Jättiläinen, s. 1327.  WSOY, 1958.
Juha Kanerva: / Ahlberg, Bruno (1911–1966) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  11.10.2000. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Seppo Eskonen: Brynkka – Nyrkkeilijä ja hänen aikansa: Bruno Ahlbergin urheilijaelämäkerta.  Seppo Eskonen, 2014.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiasampo
Ahold

| Koninklijke Ahold N> V. |
| --- | --- |
ISIN:  NL0011794037
Kotipaikka:  Alankomaat
Kotisivu:  www.ahold.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ahold, virallisesti Koninklijke Ahold N.V., on hollantilainen vähittäiskauppayritys, joka toimii Alankomaiden lisäksi Tšekissä ja Yhdysvalloissa. Sen osake on listattu Amsterdamin pörssissä. Aholdin Alankomaissa toimiva supermarketketju on nimeltään Albert Heijn.
Kesäkuussa 2015 Ahold ilmoitti yhdistyvänsä belgialaisen Delhaize Groupin kanssa Ahold Delhaize -nimiseksi yhtiöksi, josta tulisi Euroopan neljänneksi suurin ja Yhdysvaltojen viidenneksi suurin päivittäistavaraketju.
Alankomaissa toimivan Albert Heijn -ketjun logo.
Yhdysvalloissa Ahold myy päivittäistavaroita Giant-ketjubrändillä.
Tšekkiläisen Albert-ketjun logo.
Historiaa

Ahold syntyi Albert Heijnin (1865–1945) vuonna 1887 perustamasta ruokakaupasta Alankomaiden Oostzaanissa. Se kasvoi perustajan nimeä kantavaksi ketjuksi 1900-luvun alkupuolen mittaan ja listautui pörssiin 1948. Se levisi Hollannin jälkeen ensin Espanjaan ja Portugaliin sekä Pohjois-Amerikkaan, sitten Etelä-Amerikkaan, itäiseen Eurooppaan ja Aasiaan.
Vuodesta 1973 nimellä Ahold toiminut holdingyhtiö (nimi tulee sanoista ”Albert Heijn Holding”) kasvoi Alankomaiden suurimmaksi päivittäistavarayritykseksi ja laajensi 1970-luvulla toimintaansa alkoholijuomia ja kosmetiikkaa myyviin kauppaketjuihin.
Aholdin maailmanvalloitus alkoi 1970-luvun puolivälissä, kun se alkoi laajentua yritysostojen avulla Espanjaan ja Yhdysvaltoihin. 1990-luvun loppupuolella, kun yrityksen johdossa ei enää ollut Heijnin perheen edustajia, Ahold laajentui Etelä-Amerikkaan, entisiin itäblokin maihin ja Aasiaan.
Vuonna 1987 Ahold sai kuningatar Beatrixilta oikeuden käyttää sata vuotta toimineille hollantilaisyrityksille myönnettävää etuliitettä Koninklijke, kuninkaallinen. Samana vuonna Aholdin johtajistoon kuulunut Gerrit Jan Heijn kidnapattiin ja murhattiin.
Historiaa > Kirjanpitoskandaali

Vuonna 2003 Aholdin Yhdysvalloissa ja Argentiinassa toimineiden tytäryhtiöiden kirjanpidosta löytyi epäselvyyksiä. Yritys tunnusti ilmoittaneensa amerikkalaisyhtiönsä tuloksen 500 miljoonaa dollaria todellista suuremmaksi, minkä johdosta moni yrityksen ylimmistä johtajista jätti tehtävänsä, yhtiön osakekurssi vajosi noin 60 prosenttia ja sen Standard & Poor's -luottoluokitus putosi tasolle BB+. Tapauksesta langetettiin yhtiölle noin miljardin euron korvaukset, ja monet sen johtohenkilöt saivat sakkoja, jotkut myös ehdollisia tuomioita. Kirjanpitoskandaalin selvittämisessä keskeisiä henkilöitä olivat uudeksi toimitusjohtajaksi nimitetty ruotsalainen Anders Moberg ja Ikeassa työskennellyt suomalainen Hannu Ryöppönen, joka toimi Aholdin talousjohtajana 2003–2005.
Albert Heijn -supermarketketjun lisäksi Ahold operoi Alankomaissa alkoholimyymäläketjua Gall & Gall ja rohdoskauppa Etosta. Yhdysvalloissa sen ketjuja ovat Stop & Shop, Giant Food, Giant Food Stores, Martin’s Food Markets ja Peapod. Tšekin tasavallassa Ahold omistaa Albert-kauppaketjun. Vuonna 2004 Ahold osti enemmistön ruotsalais-norjalaisesta ICA-konsernista.
Aiheesta muualla

Aholdin verkkosivusto
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Ahold
Käännös suomeksi
Aino (ooppera)

Aino on Erkki Melartinin säveltämä, vuonna 1912 valmistunut, Kalevalan runoihin 3 - 5 perustuva ooppera, jonka libreton kirjoitti Jalmari Finne. Oopperan musiikki on jonkin verran wagneriaanista, mutta melodista. Melartin itse kutsui teosta "kalevalaiseksi mysteeriksi", jossa on vertauskuvallinen mutta julistava teosofis-mystinen sisältö. Aino noudattaa wagneriaanista johtoaihetekniikkaa ja kaikki teoksen 22 johtoaihetta esitellään heti oopperan alkusoitossa. Teoksen musiikissa käytetään tyyliteltyjä kalevalaisia sävelmiä.
Melartinin teosta pidetään ensimmäisenä suomalaisen oopperan mestariteoksena ja sitä on esitetty säännöllisesti aina nykypäiviin asti.
Ahdeyökkönen

| Ahdeyökkönen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Tarhayökköset Hadeninae
Suku::  Athetis
Laji::  gluteosa
Kaksiosainen nimi
 Athetis gluteosa  (Treitschke, 1825) 
Katso myös
   Ahdeyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ahdeyökkönen (Athetis gluteosa) on melko pieni ja harvinainen kuivien ympäristöjen yöperhoslaji. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi (EN).
Koko ja ulkonäkö

Ahdeyökkösen naaraat ovat koiraita pienempiä ja niiden siipien sävy on tummempi. Laji on itsessään pienikokoinen, hintelärakenteinen ja väritykseltään vaatimaton. Etusiivet ovat voimakkaasti kiiltäväpintaiset, pituuteensa nähden suhteellisen kapeat ja pyöreäkärkiset. Keskiosastaan ne ovat harmaanruskeat, mutta reunoilta tummemmat ja ruskeammat. Rengastäplä erottuu mustana pisteenä ja melko kookas munuaistäplä tummana ääriviivana. Siiven etureunassa on kaksi epäselvää mustaa täplää ja ulomman poikkiviirun kohdalla rivi mustia pisteitä. Takasiivet ovat hieman etusiipiä vaaleammat ja tasaisen harmaanruskeat. Siipiväli 24–27 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Lajin levinneisyys ulottuu Euroopassa Belgia-Italia-akselilta itään ja Etelä-Siperian sekä Keski-Aasian poikki aina Koreaan ja Japaniin saakka. Baltiassa lajilla on esiintymä vain Pohjois-Virossa. Pohjoismaissa sitä tavataan Norjan keskiosissa, Ruotsissa Gotlannissa, Öölannin pohjoisosissa sekä Medelpadin maakunnassa. Suomessa se elää muutamilla erillisillä esiintymispaikoilla. Suomen esiintymät ulottuvat etelärannikolta Pirkanmaalle ja Pohjois-Karjalaan. Lento alkaa kesäkuun loppupuolelta ja jatkuu heinäkuun lopulle keskittyen heinäkuun alkupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat

Laajasta levinneisyysalueestaan huolimatta ahdeyökkönen on esiintymiseltään erittäin paikoittainen. Esiintymät ovat luultavasti jäänteitä ajalta, jolloin Euroopan ilmasto on ollut nykyistä kuivempi ja lämpimämpi, ja laji on säilynyt nykypäivän saakka vain suotuisimmilla elinpaikoillaan. Luontainen elinympäristö muodostuu lämpimistä rinnepaikoista, joilla on hiekkainen maaperä. Suomessa esiintymät keskittyvät nykyisin lähinnä rautateiden varsille ja merkittävin esiintymä lienee Tampereen Järvensivussa, missä perhoselle on rajattu myös suojelualue. Perhoset lentävät keskiyön aikoihin, käyvät kukilla ja tulevat valolle, ehkä myös syötille. Talvehtiva elämänvaihe lienee täysikasvuinen toukka.
Suomessa laji on erittäin uhanalainen, Ruotsissa se on silmälläpidettävä.
Ravintokasvi

Toukka käyttää ravinnokseen erilaisia matalia kasveja.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Ahdeyökkönen (Athetis gluteosa)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
naaraan genitaalit (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Athetis gluteosa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1811929  BioLib: 53801  BOLD: 196794  EoL: 476260  EUNIS: 310525  Fauna Europaea: 447315  Fauna Europaea (new): bf2d44a8-d672-4186-ae6d-ef89085fd50f  GBIF: 1787213  iNaturalist: 784512  IRMNG: 10313193  LepIndex: 263250  LoB: 5573  MaBENA: AthetGlute  NCBI: 1915145  Observation.org: 9863  Open Tree of Life: 3208360  Laji.fi: MX.62600