stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Robert Downey Jr.
Varhaiset vuodet

Downey syntyi Manhattanilla, New Yorkissa ja hän on kahdesta lapsesta nuorempi. Hänen isänsä oli näyttelijä, tuottaja, kuvaaja ja elokuvaohjaaja Robert Downey Sr. Myös Downeyn äiti, Elsie, oli näyttelijä ja esiintyi usein miehensä elokuvissa. Downeyn isä on puoliksi venäjänjuutalaista ja puoliksi Irlannin katolilaista syntyperää; hänen äidillään puolestaan on saksalaisia, skotlantilaisia ja sveitsiläisiä sukujuuria. Downeyn isän nimi oli Robert Elias ennen nimenmuutosta Robert Downeyksi. Downey kasvoi Greenwich Villagessa ja opiskeli myöhemmin teini-ikäisenä Stagedoor Manor Performing Arts Training Centerissä, New Yorkissa. Vanhempiensa erottua vuonna 1978 Downey muutti isänsä kanssa Kaliforniaan, mutta neljä vuotta myöhemmin jätti high schoolin kesken palatakseen takaisin New Yorkiin ja pyrkiäkseen näyttelijäksi.
Lapsuudessaan Downey oli huumeiden ympäröimä: hänen isänsä oli koukussa huumeisiin ja tutustutti Downeyn marijuanaan tämän ollessa kuusivuotias. Downey on sanonut huumeiden käytön luoneen tunnesiteen hänen ja hänen isänsä välille, sekä olleensa huumekoukussa 8-vuotiaasta saakka.
Elokuvaura > Lapsinäyttelijästä aikuisnäyttelijäksi

Downeylla oli lapsuudessaan useita rooleja isänsä elokuvissa, ja käytännössä hän kasvoi 1970- ja 1980-lukujen aikana isänsä kuvauksissa. Hän näytteli ensimmäisen kerran viisivuotiaana elokuvassa Pound, jossa näyttelijät esiintyivät lopettamista odottavia koiria.
Downey oli 16-vuotias, kun hän muutti New Yorkiin keskittyäkseen luomaan uraa näyttelijänä. Hän sai pian joitakin pieniä rooleja, kuten elokuvasta Äidin uusi. Downeyn varhaisiin elokuviin kuului myös kulttisuosiota saanut  Lisa – unelmien nainen (1985). Hän sai elokuvien kautta myös vakioroolin sketsisarjasta Saturday Night Live, jossa hän oli mukana vuosina 1985–1986.
Elokuvaura > Pääosaesittäjäksi

Downeyn ensimmäinen pääosa oli romanttisesta komediasta Katujen Casanova (1987), missä hän näytteli hurmaavaa naistenmiestä. Hänen läpimurtonaan voidaan pitää samana vuonna ilmestynyttä elokuvaa Alta nollan. Siinä hänen roolihahmonsa on kokaiiniaddikti Julian Wells. Downey muisteli myöhemmin, että elokuvan jälkene hänen huumeiden käyttönsä lähti käsistä. Aiemmin hän oli käyttänyt huumeita lähinnä töiden jälkeen ja viikonloppuisin, mutta Alta nollan jälkeen hänestä tuli roolihahmonsa liioiteltu versio.
Downey sai kehuja elokuvasta Saippuakuplia (1991), missä hän näytteli kieroa saippuasarjojen tuottajaa. Sen jälkeen hänellä oli rooli Robert Altmanin kehutussa elokuvassa Short cuts – oikopolkuja (1993). Downey oli ehdokkaana Oscariin parhaasta miespääosasta elämäkerrasta Chaplin, missä hän esitti Charles Chaplinia. Roolia varten Downey opetteli muun muassa soittamaan viulua ja pelaamaan tennistä vasemmalla kädellä.
Elokuvaura > Huumeiden käytön varjossa

Chaplinin jälkeen Downey näytteli muun muassa romanttisessa komediassa Tähtiin kirjoitettu (1994), mediasatiirissa Syntyneet tappajiksi (1994) ja puukudraamassa Kuningas, rakastajatar ja aisankannattaja (1995) sekä elokuvissa Richard III (1995) ja Joululoma (1995).
Downeyn uraa varjostivat kuitenkin koko ajan hänen vaikeudet lain ja huumeidenkäytön kanssa. Downey tuomittiin 1999 vankilaan kolmeksi vuodeksi, mutta hänelle myönnettiin jo seuraavana vuonna ennenaikainen vapautus. Samana vuonna hän sai roolin televisiosarjasta Ally McBeal. Hänen lupaavasti alkanut, Emmy-ehdokkuudella ja Golden Globe -palkinnolla huomioitu pestinsä televisiosarjassa Ally McBeal kesti vain 18 jakson verran, kunnes Downeyn roolihahmo kirjoitettiin ulos sarjasta Downeyn saatua potkut kahden huumepidätyksen seurauksena.
Viisi vuotta kestänyt huumeiden käytön, pidätysten, vieroitusten ja retkahdusten kierre päättyi viimein vuonna 2003, kun Downey päätti hoitaa itsensä kuntoon. Laulava salapoliisi (2003) oli ensimmäisiä elokuvia, jotka Downey teki vieroituksen jälkeen. Downey pystyi ottamaan työn vastaan vain, koska hänen ystävänsä Mel Gibson maksoi hänen henkivakuutuksensa elokuvaa varten. Downey ahkeroi seuraaven vuosien aikana, ja viiden vuoden aikana hän teki 13 elokuvaa. Laulavan salapoliisin ohella hän näytteli elokuvissa Good Night, and Good Luck. (2005), Hämärän vartija (2006) ja Zodiac (2007).
Elokuvaura > Marvelin elokuvien tähdeksi

Kaksi Downeyn elokuvaa valloitti kesällä 2008 sekä yleisön että kriitikot. Hän oli elokuvassa Iron Man miljonääri-keksijä Tony Stark eli supersankari Rautamies. Marvel Comicsin sarjakuvaan perustuva elokuva tuotti Yhdysvalloissa yli 318 miljoonaa dollaria. Kesällä 2008 ilmestyi myös komedia Tropic Thunder, josta Downey oli ehdolla parhaasta miessivuosan Oscariin, Golden Globeen ja SAG-palkintoon. Downey esitti elokuvassa valkoista näyttelijää, joka esittää mustaa näyttelijää.
Downeyn näytteli elokuvassa The Soloist (2009) toimittajaa, joka ystävystyy kodittoman Juilliardissa oppinsa saaneet sellistin kanssa. Hänellä oli päärooli Sherlock Holmesina samannimisessä elokuvassa, tohtori Watsonia näytteli Jude Law. Downey sai elokuvasta Golden Globen parhaasta miespääosasta, ja sille tehtiin jatko-osa Sherlock Holmes: A Game of Shadows (2011).
Downey teki 2010-luvun alussa komedian Laskettu aika sekä elokuvat Chef (2014) ja The Judge (2014). Hän keskittyi kuitenkin 2010-luvun jälkimmäisellä puoliskolla vain Marvelin sarjakuvafilmatisointeihin Rautamiehen roolissa. Hän näytteli hahmoa Iron Man -elokuvan jatko-osissa Iron Man 2 ja Iron Man 3 ja elokuvassa The Avengers (2012) ja sen jatko-osissa Avengers: Age of Ultron (2015) Avengers: Infinity War (2018) ja Avengers: Endgame sekä elokuvissa Captain America: Civil War ja Spider-Man: Homecoming (2017).
Tehtyään viiden vuoden ajan vain Marvelin elokuvia Downey oli juontajana Youtube-sarjassa The Age of AI. Hugh Loftingin lastenkirjoihin perustuvassa Eläintohtori Dolittlessa (2020) Downey oli pääroolissa. Downey piti tuon jälkeen kolmen vuoden tauon ja palasi vasta vuonna 2023 Christopher Nolanin ohjaamaan elämäkertaelokuvaan Oppenheimer, jossa hän näytteli virkamies Lewis Straussia. Downey palkittiin roolista parhaan miessivuosan Golden Globella ja Oscar-palkinnolla.
Yksityiselämä

Downey oli naimisissa Deborah Falconerin kanssa 1992–2004. Nykyään Downey on naimisissa elokuvatuottaja Susan Downeyn kanssa; heidät vihittiin juutalaisessa seremoniassa 27. elokuuta 2005. Downey seurusteli ennen Falconeria seitsemän vuotta näyttelijä Sarah Jessica Parkerin kanssa, mutta pari erosi Downeyn huumeidenkäytön seurauksena vuonna 1991. Downeylla on kolme lasta: poika (s. 1993) Deborah Falconerin kanssa sekä poika (s. 2012) ja tytär (s. 2014) Susan Downeyn kanssa.
Downey ja Mel Gibson ovat olleet ystäviä Air America -elokuvan kuvauksista saakka. Kun Downey kamppaili päihdeongelmien kanssa ja hänen uransa oli pohjalla, Gibson oli hänen tukenaan ja tarjosi tälle töitä. Downey on puolestaan toiminut Gibsonin tukena ja puolestapuhujana tämän ajauduttua ongelmiin: hän on muun muassa pyytänyt elokuva-alaa antamaan Gibsonille hänen virheensä anteeksi ja mahdollisuuden uuteen alkuun.
Yksityiselämä > Päihdeongelmat

Downey väärinkäytti useita huumausaineita, kuten kokaiinia, marijuanaa ja heroiinia, lapsuudestaan aina vuoteen 2003 saakka. Hän oli usein otsikoissa tultuaan pidätetyksi huumausainerikoksista ja käytyään epäonnistuneesti läpi lukuisia vieroitushoitoja. Huhtikuussa 1996 Downey pidätettiin kokaiinin, heroiinin ja käsiaseen hallussapidosta tämän kaahailtua Sunset Boulevardilla. Kuukautta myöhemmin huumeiden vaikutuksen alaisena ollut Downey tunkeutui luvatta naapureidensa tontille ja nukahti yhteen talon sängyistä. Hän sai kolmen vuoden ehdollisen vankeusrangaistuksen ja hänet määrättiin säännöllisiin huumetesteihin. Downey vietti vuonna 1997 neljä kuukautta vankilassa jätettyään yhden oikeuden määräämän huumetestin välistä, ja tuomittiin vuonna 1999 kolmen vuoden vankeusrangaistukseen samasta syystä. Hänet vapautettiin kuitenkin jo vuoden jälkeen. Huumeiden vaikutuksen alaisena ollut Downey pidätettiin jälleen kiitospäivänä 2000, jolloin hänen hallustaan löydettiin kokaiinia ja valiumia. Huhtikuussa 2001 ehdonalaisessa ollut Downey pidätettiin jälleen huumeiden vaikutuksen alaisena olemisesta, kun poliisi löysi tämän vaeltamasta Culver Cityn kaupungissa. Tämä oli Downeyn viimeinen pidätys. Sittemmin Downey kertoi ryhtyneensä harjoittelemaan Wing Chun kungfuta vuodesta 2002 lähtien, mikä auttoi häntä pääsemään eroon riippuvuudesta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robert Downey Jr. Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Downey vuonna 1990
Robert ja Susan Downey vuonna 2010
Tupavuoren kalliomaalaus

| Tupavuoren kalliomaalaus> Sijainti |
| --- | --- |
 Tupavuoren kalliomaalaus
Koordinaatit:  61°14′4.9853″N, 26°37′13.9251″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Kaupunki:  Kouvola
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tupavuoren kalliomaalaus sijaitsee Kouvolassa, entisessä Jaalassa, Vuohijärven Hevossaaressa Kymenlaaksossa. Kalliomaalaus on haalistunut, mutta siitä erottuu vielä eläin ja ihminen. Maalauksen löysi Timo Miettinen vuonna 1975.
Sijainti

Maalaus sijaitsee Vuohijärven luoteisosassa rannan lähellä olevassa Hevossaaressa, joka on noin 3 kilometriä pitkä. Maalaus on saaren lounaisrannassa Pyssysaarta vastapäätä Tupavuoren lähellä olevassa pystykalliossa noin 3−3,5 metrin korkeudella vedenpinnasta. Kallio aukeaa länsilounaaseen ja putoaa suoraan veteen.
Maalaus on aiemmin maalattu lähempänä vedenpintaa, ellei suoraan vedestä käsin veneessä tai järven jäällä seisten. Kivikaudella järven pinta on ollut selvästi korkeammalla, kuten voidaan huomata myös Kapasaaren kalliomaalauksesta.
Maalaus

Kalliopinta on hioutunut jääkaudella kaarille ja tarjoaa hyvän maalauspinnan. Maalauskentästä erottuu paikoin enää oranssin väristä punaväriä (kuin keltaokraa). Aikaisemmat kuviot ovat haalistuneet pois. Kaksi kuviota kuitenkin erottuu alueen keskellä: eläin ja ihmishahmoin sivuprofiili. Eläin, joka katsoo vasemmalle, on yleisesti tulkittu hirveksi, mutta myös peuraa on ehdotettu. Eläimen pituus on 17 senttimetriä. Pekka Kivikäs ehdottaa vielä heikosti näkyvää vinoristiä hirvieläimen lantion päälle.
Ihmisen pituus on 23 senttimetriä. Sillä on polvi hieman koukussa ja vartalo etukenossa. Käsivarsi on ojennettuna eteenpäin ja käsi osoittaa ylöspäin pään korkeudelle. Eläimen lapakorkeus ylettyy ihmishahmoa hartioiden korkeudelle.
Muitakin kuviopareja, joissa ihminen seisoo hirven tai peuran takana hyvin lähellä, tunnetaan Suomen lisäksi Ruotsista ja Venäjältä. Tällaisia kalliomaalauskohteita ovat esimerkiksi Salmenvuoren kalliomaalaus, Kotojärven Haukkavuoren kalliomaalaus, Jyrkkävuoren kalliomaalaus, Vierunvuoren kalliomaalaus, Saraakallion kalliomaalaukset, Åbosjönin kalliomaalaus, Skärvångenin kalliomaalaus, Nämforsenin kalliopiirrosalue ja Tom-joen kalliopiirrosalue Venäjällä.
Eräät ovat huomanneet kallion muodossa ja lohkeamissa antropomorfisia piirteitä. Kalliossa muutaman metrin korkeudella katsovat suuret kasvot veneilijöitä.
Tunturitädyke

| Tunturitädyke |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Ratamokasvit Plantaginaceae
Suku::  Tädykkeet Veronica
Laji::  alpina
Kaksiosainen nimi
 Veronica alpina  L. 
Alalajeja
 Veronica alpina ssp. alpina – tunturitädyke, pulmuntunturitädyke  Veronica alpina ssp. pumila – sopulintunturitädyke  
Katso myös
   Tunturitädyke Wikispeciesissä   Tunturitädyke Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tunturitädyke (Veronica alpina) on monivuotinen matalakasvuinen sinikukkainen tädykelaji (Veronica), joka kasvaa tuntureilla ja vuoristoissa. Sen levinneisyysaluetta Euroopassa ovat Fennoskandian tunturialueet, Islanti ja Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristot. Suomessa sitä tavataan Pohjois-Lapissa ja se on osittain uhanalainen.
Ulkonäkö ja koko

Tunturitädyke kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Sen lehtien lapa on soikean puikea, laidaltaan ehyt tai matalasti hampainen. Tunturitädykkeen kukintona on enintään kaksi senttimetriä pitkä terttu, joka on aluksi mykerömäisen tiheä ja pitenee kukinnan edetessä. Kukkien perät ovat tukilehtiä lyhyemmät. Niiden teriö on tavallisesti tummansininen, 5–7 mm leveä. Hedelmänä on leveyttään pidempi kota.
Alalajit eroavat ulkonäöltään toisistaan niin, että tunturitädykkeellä kukkien tukilehdet ovat alta kaljuja ja kota on kalju. Sopulintunturitädykkeellä molemmat ovat karvaisia, sen kota on tiheäkarvainen.  Muista tädykelajeista tunturitädyke muistuttaa hieman varputädykettä (Veronica fruticans) tai orvontädykkeen (Veronica serpyllifolia) pohjoista alalajia pohjantädykettä (ssp. humifusa).
Levinneisyys

Tunturitädykkeen levinneisyysaluetta Euroopassa ovat Fennoskandian tunturialueet, Islanti ja Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristot kuten Alpit. Lajia tai sen kanssa samaan ryhmään kuuluvia lähitaksoneja tavataan hajanaisesti muissakin maanosissa kuten Aasiassa, Grönlannissa ja Pohjois-Amerikassa.  Pohjoismaissa tunturitädyke on yleinen vuoristo- ja tunturialueilla Etelä-Norjasta Jäämerelle.
Elinympäristö

Tunturitädykkeen nimialalaji kasvaa tunturiseutujen lumenviipymillä, puronvarsilla ja niityillä. Sopulintunturitädykettä tavataan ylätunturien kalkkipitoisilla soraikoilla.
Tunturitädyke Suomessa

Suomessa tunturitädyke on harvinainen Pohjois-Lapin kasvi, jota tavataan Enontekiön, Inarin, Sompion ja Kittilän Lapissa. Yleisin se on Enontekiön pohjoisosassa.  Tunturitädykkeen samanniminen alalaji kasvaa Suomessa muun muassa kosteilla, rehevillä puronvarsilla ja jokivarsilla.  Toinen alalaji sopulintunturitädyke esiintyy hyvin harvinaisena vain Enontekiön luoteisimmassa osassa Kilpisjärven alueella.  Se kasvaa kuivalla puronvarsisoraikolla.  Sopulintunturitädyke on luokiteltu Suomessa vuonna 2010 vaarantuneeksi, aiemmin vuonna 2000 äärimmäisen uhanalaiseksi.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Tunturitädykkeen levinneisyys Suomessa
Pohjolan kasvien pauloissa: Veronica alpina - tunturitädyke
Den virtuella floran: Fjällveronika (Veronica alpina) (ruotsiksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q162937  Wikispecies: Veronica alpina  CoL: 7FPWR  EoL: 485014  EPPO: VERAL  EUNIS: 183325  GBIF: 3172050  GRIN: 41233  iNaturalist: 170185  IPNI: 811595-1  IRMNG: 11309792  ITIS: 505666  NatureServe: 2.130716  NBN: NBNSYS0000004111  NCBI: 165325  Observation.org: 123365  Open Tree of Life: 653033  PFI: 4878  Plant List: kew-2453888  PLANTS: VEAL80  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:811595-1  RHS: 161794  Tropicos: 29200427  VASCAN: 7318  WFO: wfo-0000419637  Laji.fi: MX.39603 
Tunturitädyke on matala pystykasvuinen ruoho.
Tuomiokirkkosilta

| Tuomiokirkkosilta |
| --- | --- |
 Silta joulukuussa 2006.
Ajokaistoja:  6
Ylittää:  Aurajoen
Sijainti:  Turku
Ylläpitäjä:  kaupunki
Siltatyyppi:  teräksinen kaarisilta
Pisin jänneväli:  39,5 m
Pituus:  39,5 m
Leveys:  25,9 m
Avattu liikenteelle:  1899
Koordinaatit:  60°27′08.1″N, 22°16′29.6″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Tuomiokirkkosilta (ruots. Dombron) on Turussa sijaitseva Aurajoen ylittävä silta. Sillalta luoteeseen johtaa Aninkaistenkatu, kaakkoon Uudenmaankatu. Tuomiokirkkosilta ylittää Aurajoen lähellä Tuomiokirkkoa. Silta valmistui vuonna 1899.
Aiemmat puusillat

Turussa oli vuosisatoja vain yksi silta joen yli. Ensimmäinen maininta sillasta on vuodelta 1414 Turun tuomiokirkon mustakirjassa. Aurajoen puiset sillat on vuosisatojen mittaan korjattu ja rakennettu moneen kertaan. Ennen Turun paloa 1827 silta sijaitsi Vähätorin kohdalla. Palaneen sillan tilapäiseksi korvaajaksi rakennettiin puinen paalusilta, nimensä mukaisesti puisten paalujen varassa oleva silta. Uusi pysyvä puusilta, Tuomiokirkkosilta, rakennettiin parisataa metriä tilapäisestä paalusillasta ylävirtaan eli nykyisen sillan paikkeille. Puinen Tuomiokirkkosilta valmistui 1831. Toisen lähteen mukaan palaneen sillan tilapäiseksi korvaajaksi rakennettiin Aurakadun ja Kristiinankadun puoliväliin proomusilta, ensimmäinen Auransilta.
Nykyinen terässilta

Turun kaupunginvaltuusto päätti vuonna 1894 hankkia puusillan tilalle uuden sillan, kaksikaarisen rautaristikkosillan. Silta tilattiin tarjouskilpailun perusteella saksalaiselta yhtiöltä. Mutta vuonna 1897 valtuusto määräsikin, että silta on rakennettava yksikaarisena. Kaksinivelinen kaarisilta valmistui 1899.
Valmistumisensa jälkeen silta on kuitenkin kokenut niin lukuisia muutoksia, että se on oikeastaan rakennettu uudelleen. Huomattava muutos oli, kun vuosina 1951-1956 siltaa levennettiin molemmin puolin, yhteensä 14 metriä ja siitä tuli 6-kaistainen, aiemmin kaistoja oli 4. Muutoksen suunnittelivat arkkitehti Erik Bryggman ja professori Herman Ossian Hannelius. Lopputuloksena oleva nykyinen Tuomiokirkkosilta on tyypiltään teräksinen, 1-aukkoinen kaarisilta, jonka kaari on kolmenivelinen. Kaaren jännemitta on 39,5 m, aukko 37 m ja sillan hyötyleveys on 25,9 m. Sillan kokonaispituus on 39,5 m.
Sillan lyhtypylväissä olevat koukut viittaavat Turun raitiovaunuihin: koukkuja käytettiin raitiovaunujen ajolankojen kiinnitykseen.
Kun Tuomiokirkkosilta valmistui 1899, ennustettiin, että se riittää yksinään kaupungin liikenteen tarpeisiin seuraavat 60 vuotta. Liikenne-ennusteet kuitenkin pettivät ja Aurajoen yli oli rakennettava uusia siltoja. Auransilta valmistui 1907 ja Martinsilta 1940. Tuomiokirkkosillan levennyksestäkään ei ollut apua pitkäksi aikaa, joten alajuoksulle rakennettiin vielä Myllysilta 1975.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tuomiokirkkosilta Wikimedia Commonsissa
Tasmanianhuilukorppi

| Tasmanianhuilukorppi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Leijut Artamidae
Suku::  Huilukorpit Strepera
Laji::  fuliginosa
Kaksiosainen nimi
 Strepera fuliginosa  (Gould, 1837) 
Katso myös
   Tasmanianhuilukorppi Wikispeciesissä   Tasmanianhuilukorppi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tasmanianhuilukorppi (Strepera fuliginosa) on Tasmaniassa ja kahdella muulla Bassinsalmen lähisaarella Flinders Islandilla ja King Islandilla elävä leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan tasmanianhuilukorppi on noin 47–49 cm. Väritykseltään laji on täysin musta lukuun ottamatta pyrstön ja siipien sulkien valkoisia kärkiä. Lajin silmät ovat kirkkaankeltaiset. Tasmanianhuilukorpin nokka on musta ja suurikokoinen. Nuoret tasmanianhuilukorpit muistuttavat aikuisia mutta ovat väriltään hieman vaaleampia.
Elinympäristö

Tasmanianhuilukorpin kolmesta alalajista nimialalaji S. f. fuliginosa elää Tasmaniassa, S. f. colei elää King Islandilla ja S. f. parvior -alalajia tavataan Flinders Islandilta. Tasmanianhuilukorpit elävät monenlaisissa metsissä niin vuoristoissa, alangoilla kuin rannikoillakin. Laji sopeutuu myös kaupunkielämään.  S. f. colei elää mieluiten kosteammissa ympäristöissä kuin muut alalajit.  Tasmanianhuilukorpit vaeltavat vuoristoseuduilta alankomaille talven ajaksi.
Tasmanianhuilukorpin alalajeista kaksi S. f. fuliginosa ja S. f. parvior luokitellaan uhanalaisuudeltaan elinvoimaisiksi. Sen sijaan S. f. colei on vaarantunut elinsaarellaan tapahtuneen soveltuvan elinympäristön vähenemisen vuoksi.
Ravinto ja lisääntyminen

Tasmanianhuilukorpit ovat kaikkiruokaisia ja syövät nuoria lintuja, raatoja, hyönteisiä ja marjoja. Pesänsä laji tekee oksista ja ruohoista puuhun oksanhaarukkaan. Naaras munii yleensä kahdesta neljään munaa. Poikasten ruokkimisesta huolehtii myös koiras.
Aiheesta muualla

BirdForumin artikkeli tasmanianhuilukorpista
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1586211  Wikispecies: Strepera fuliginosa  ADW: Strepera_fuliginosa  AFD: Strepera_(Strepera)_fuliginosa  Avibase: 7FF38E732C0FF0B6  BirdLife: 22706296  BirdLife-Australia: black-currawong  BOW: blacur2  CoL: 6ZY72  eBird: blacur2  GBIF: 2489447  iNaturalist: 8424  IRMNG: 10766246  ITIS: 563151  IUCN: 22706296  NCBI: 1120784  Observation.org: 75510  Open Tree of Life: 552272  Xeno-canto: Strepera-fuliginosa
Tuomiosunnuntai

Tuomiosunnuntai on Suomessa ja Ruotsissa kirkkovuoden viimeinen sunnuntai. Sitä vietetään aikaisintaan 20. ja viimeistään 26. marraskuuta, viikkoa ennen ensimmäistä adventtisunnuntaita, joka aloittaa seuraavan kirkkovuoden.
Läntisissä kirkkokunnissa

Tuomiosunnuntai kirkkovuoden viimeinen sunnuntai.  siis viikkoa ennen ensimmäistä adventtisunnuntaita, joka aloittaa seuraavan kirkkovuoden.
Kirkkovuoden viimeisen sunnuntain nimi vaihtelee eri kielissä ja kirkkokunnissa. Nimi "Tuomiosunnuntai" on käytössä vain Suomessa ja Ruotsissa. Katolisessa kirkossa se on Herramme Jeesuksen Kristuksen, maailman­kaikkeuden kuninkaan juhla tai lyhemmin Kristuksen kuninkuuden sunnuntai. Saksan evankelisissa kirkoissa päivän nimi on "Totensonntag" tai "Ewigkeitssonntag"  ja sen viettoaihe on vainajien muisto., kun taas viimeiseen tuomioon viittaava tuomio­sunnuntai on useimmista muista kirkko­kunnista poiketen kaksi viikkoa aikaisemmin. Virossa päivä on surnutepüha, ja se on omistettu kuolleiden muistolle.
Suomen evankelis­luterilaisessa kirkossa kirkko­vuoden viimeinen sunnuntai on Ruotsin mallin mukaan 'tuomiosunnuntai', ruots. Dömssöndagen. Vuoden 1686 kirkkolaissa määrättiin, että kirkkovuoden viimeisenä sunnuntaina piti saarnata viimeisestä tuomiosta Matteuksen evankeliumin 25ː1-46 pohjalta. Sitä aikaisemmin kirkkovuosi päättyi siihen sunnuntaihin, joka kirkkovuodessa oli, riippuen pääsiäisen ajankohdasta. Päivän nimi tuomiosunnuntai tuli evankeliumikirjaan Ruotsissa 1921. Suomessa otettiin vuoden 1958 evankeliumikirjaan Ruotsin esikuvan mukaisesti nimitys tuomiosunnuntai. Tästä päivästä käytetään myös nimitystä Kristuksen kuninkuuden sunnuntai.. Tuomiosunnuntain liturginen väri on Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa ja Ruotsin kirkossa vihreä.
Tuomiosunnuntain sanoma liittyy Kristuksen toiseen tulemiseen, nyt kuninkaana ja vanhurskaana tuomarina.
Ortodoksisessa kirkossa

Tuomiosunnuntai on toiseksi viimeinen sunnuntai eli 3. valmistussunnuntai ennen Suurta paastoa, joka edeltää pääsiäistä. Tuomiosunnuntaina valmistaudutaan Suureen paastoon jättämällä pois liharuuat, mutta ei vielä kananmunia ja maitoruokia.
Aiheesta muualla

Tuomiosunnuntai Suomen ev-lut-kirkon sivulla
Tuomiosunnuntai / Ortodoksi.net
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkkovuosi
adventti | 
joulu | 
uusivuosi |
loppiainen |
kynttilänpäivä |
laskiainen |
Marian ilmestyspäivä |
palmusunnuntai |
kiirastorstai |
pitkäperjantai |
pääsiäinen |
helatorstai

helluntai |
Pyhän Kolminaisuuden päivä |
juhannus |
apostolien päivä |
kirkastussunnuntai |
mikkelinpäivä |
reformaation päivä |
pyhäinpäivä |
tuomiosunnuntai
Tuomion enkeli

| Tuomion enkeli> Messenger of Death |
| --- | --- |
 Elokuvajuliste
Ohjaaja:  J. Lee Thompson
Käsikirjoittaja:  Rex Burns (romaani) Paul Jarrico
Tuottaja:  Richard Driscoll Yoram Globus Menahem Golan Pancho Kohner Patricia G. Payró
Säveltäjä:  Robert O. Ragland
Kuvaaja:  Gideon Porath
Leikkaaja:  Peter Lee-Thompson
Pääosat:  Charles Bronson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Cannon Films
Levittäjä:  Cannon Films Netflix
Ensi-ilta:  1988
Kesto:  91 min (Suomessa 86 min)
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuomion enkeli on J. Lee Thompsonin ohjaama toiminta- ja jännityselokuva vuodelta 1988. Pääosassa näyttelee Charles Bronson.