Sotakorkeakoulu
Historia > Alkuvaiheet

Sotakorkeakoulu sai osaltaan alkunsa jo elokuussa 1918, kun Yleisesikunta teki esityksen Sota-asiain toimikunnalle korkeamman upseerikoulutuksen antamisesta, missä jokainen kolme vuotta joukko-osastossa palvellut upseeri määrättäisiin korkeakouluun 6–9 kuukauden ajaksi. Aloite vastasi kuitenkin käytännössä tarvetta upseereiden täydennyskoulutuksen antamisesta, eikä sitä toteutettu. Aloite johti lopulta kuitenkin siihen, että tammikuussa 1919 valtioneuvosto osoitti samalle vuodelle tarkoitetun määrärahan Helsinkiin perustettavalle sotakorkeakoululle. Samaan aikaan perustettiin sotakoulujen tarkastajan virka, johon määrättiin ensimmäisenä kenraalimajuri Hannes Ignatius.
Suunnitelmat sotakorkeakoulun perustamisesta eivät kuitenkaan edenneet nopeasti. Sotaväki eli Suomessa suurta murroskautta, ja Puolustusvoimat saivat lopullisen muotonsa vasta vuonna 1921. Vuonna 1919 annettua käskyä sotakorkeakoulun perustamista ei tiettävästi koskaan peruttu, mutta sotakoulujen tarkastajan virka purettiin huhtikuussa 1920. Koulun perustamista ajoivat kuitenkin jatkuvasti muun muassa jääkäriupseerit ja Jääkäriliitto, jonka aloitteesta sotaväen päällikkö kenraaliluutnantti K. F. Wilkama esitti puolustusministeriölle sotakorkeakoulun perustamista virallisesti joulukuussa 1922.
Valtioneuvosto asettikin koulun perustamista varten komitean huhtikuussa 1923, jonka johtajaksi määrättiin yleisesikunnan päällikkö kenraalimajuri Oscar Enckell. Komitea oli varsin yksimielinen ja kokoontui ahkerasti. Kiistaa syntyi ainostaan siitä, tulisiko koulun olla tilapäinen vai pysyvä. Enckell itse oli sitä mieltä, että kun valtaosa upseereista oli koulutettu, voitaisiin suomalaiset upseerit sen jälkeen kouluttaa edullisesti Ranskassa. Komitean viralliseksi kannaksi muodostui kuitenkin pysyvyys, jotta Suomi pystyisi luomaan itselleen omaperäisen taktiikan ja strategian ja jotta Puolustusvoimien yleinen taso kohenisi.
Tasavallan presidentti K. J. Ståhlberg vahvisti väliaikaista, vuosiksi 1924-1930 toimivaa Sotakorkeakoulua koskevan lain 176/1924 neljäs heinäkuuta. Kolme kuukautta myöhemmin hän antoi asetuksen Sotakorkeakoulusta 256/1924, jossa määrättiin muun muassa Sotakorkeakoulun jakaantuvan yleiseen osastoon, jossa opiskelu kesti kaksi vuotta, sekä sotateknilliseen osastoon, jossa opiskelu kestäisi ensin kaksi vuotta ja sen jälkeen toiset kaksi vuotta Teknillisessä korkeakoulussa. Lokakuussa koulun ensimmäiseksi johtajaksi määrättiin eversti Aarne Sihvo, mutta tämän ollessa opintokomennuksella Italiassa määrättiin koulun tilapäiseksi johtajaksi tykistön tarkastaja kenraalimajuri Vilho Nenonen.
Sotakorkeakoulun avajaiset järjestettiin 3. marraskuuta 1924, ja paikalla olivat muun muassa tasavallan presidentti Ståhlberg, pääministeri Lauri Ingman ja Helsingin yliopiston kansleri ja rehtori. Ensimmäinen yleisen osaston kurssi (Y1) aloitti toimintansa seuraavana päivänä. Kurssille osallistui yhteensä 34 upseeria, jotka oli valittu kurssille ilman pääsytutkintoa. Ensimmäinen sotateknillisen osaston kurssi (STO1) oli kuitenkin saanut alkunsa jo vuonna 1923 Teknillisessä korkeakoulussa. Ensimmäinen merisotateknillinen kurssi (MSO1) alkoi vuonna 1926, minkä jälkeen meriupseeripuolen tarvetta oli yritetty tyydyttää kouluttamalla upseereita Ruotsin merisota-akatemiassa. Seuraava meriupseerikurssi alkoi vuonna 1935, kun tarpeeseen ei saatu vastattua riittävästi kouluttamalla upseereita ainoastaan Ruotsissa.