stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rantakulma
Palvelut

Pilkan koulu (luokat 1–6)
Niskalan päiväkoti
Sirkuskoulu Bravuuri
K-Market Kuusankoski
Putkisieraintokko

| Putkisieraintokko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Tokkokalat Gobiiformes
Heimo::  Tokot Gobiidae
Suku::  Putkisieraintokot Proterorhinus
Laji::  marmoratus
Kaksiosainen nimi
 Proterorhinus marmoratus  (Pallas, 1814) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Putkisieraintokko (Proterorhinus marmoratus) on tokkojen heimoon kuuluva kalalaji. Kala kasvaa noin 11 cm pitkäksi. Sen vartalossa on leveitä tummia raitoja.
Levinneisyys

Putkisieraintokko elää Mustanmeren ja Asovanmeren murtovesialueilla. Toukokuussa 2022 pyydystettiin Suomessa ensimmäinen putkisieraintokko Helsingin Kalamaraton -kalastuskilpailussa.
Taksonomia

Putkikuonotokkoa pidettiin aiemmin Proterorhinus-suvun ainoana lajina. 2000-kymmenluvun lopulla siitä erotettiin omiksi lajeikseen itäinen Kaspianmeren alueen Proterorhinus nasalis ja läntinen sisävesien Proterorhinus semilunaris. P. semilunaris on levinnyt vieraslajina Länsi- ja Keski-Eurooppaan (mm. Puolaan) ja Pohjois-Amerikan Suuriin järviin. Jälkimmäinen on taas on havaittu Itämeressä Viron rannikolla.
Rex Norris

| Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Mitalit> Maa:   Intia. Olympialaiset .Miesten maahockey | Maa:   Intia> .Miesten maahockey |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | joukkuekilpailu |  |
Richard Alexander "Rex" Norris (18. heinäkuuta 1899 – 17. syyskuuta 1980 Ealing) oli intialainen maahockeypelaaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1928 ja oli tuolloin myös mukana Intian olympiakultaa voittaneeseen joukkueeseen.
Rex Norrisin poika Richard Norris oli myös olympiamitalisti.
Riesa

| Riesa |
| --- | --- |
 vaakuna
 Riesa
 Koordinaatit: 51°18′N, 13°18′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Saksi
Hallintopiiri:  Dresden
Piirikunta:  Meißen
Hallinto:  
 – Pormestari:  Gerti Töpfer
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  58,84 km²
Väkiluku:  34 013
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Riesa on kaupunki Saksin osavaltion Meißenin piirikunnassa. Kaupungin väkiluku on 34 013 (31. joulukuuta 2010). Sen pinta-ala on 58,84 km², ja se sijaitsee Elben vasemmalla puolella. Kaupunki tunnetaan terästeollisuudesta ja urheilukaupunkina.
Näkymä Elben yli Riesaan.
Kaupungissa on osavaltion viimeinen V. I. Leninin patsas. Se oli alun perin keskusaukiolla, josta se 1991 siirrettiin venäläiselle hautausmaalle. Patsaan säilyttämisestä on kiistelty.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Riesa Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Riesa
Käännös suomeksi
Renault Express (2021)

| Renault Express |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Marokko
Valmistaja:  Renault
Valmistusvuodet:  2021–
Korimalli:  pakettiauto
Edeltäjä:  Dacia Dokker
Teknisesti samankaltaisia:  Dacia Dokker Dacia Lodgy Dacia Logan II Dacia Sandero II
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Dacia M0
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,3–1,5 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali
Renault Express on Renault’n vuodesta 2021 lähtien valmistama pieni pakettiautomalli. Sitä myydään edullisempana ja yksinkertaisempana mallina Renault Kangoon rinnalla.
Express on kehitetty Dacia Dokkerin pohjalta, sillä Renault’n omistama Dacia lopettaa pakettiautojen myynnin. Autoa valmistetaan Marokossa samalla tehtaalla kuin edeltänyttä Dokkeria. Moottorina on 1,5-litrainen dieselmoottori, jonka saa 75- tai 95-hevosvoimaisena versiona. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto. Joillain markkinoilla on saatavana myös 1,3-litrainen (102 hv) TCe-bensiinimoottori.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Renault Express (2021) Wikimedia Commonsissa
Renault-mallit
| --- | --- |
Nykyiset:  Alaskan | Arkana | Austral | Captur | Kiger | Kwid | Triber | Twingo | Clio | Duster | Sandero | Mégane | Kangoo | Scénic | Taliant | Talisman | Espace | Koleos
Numeraaliset:  3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 25 | 30
Nimelliset:  Alliance/Encore | Fluence | Fuego | Kadjar | Medallion | Safrane | Premier | Torino | Rodeo | Avantime
Toisen maailmansodan jälkeiset:  4CV | Caravelle | Colorale | Dauphine | Dauphinoise | Floride | Frégate | Ondine
Maailmansotien väliset:  Celtaquatre | Juvaquatre | Nervastella | Primaquatre | Reinastella | Viva Grand Sport | Vivaquatre | Vivasix
Ensimmäistä maailmansotaa edeltävät:  10CV | 12CV | 35CV | 40CV | 50CV / 50/60CV | A | AG/AG-1 | B | C | D | E | G/H/J | L/M | N(a)/N(b)/S | N(c)/Q/U(a/e) | R/T | U | AS/V | X/X-1 | Y
Alpine–Renault:  A106 | A108 | A110 | A305 | A310 | A610/GTA
Renault Sport:  Clio Renault Sport | Spider | Mégane Renault Sport | Clio V6 Renault Sport
Konseptit:  Alpine 210 RS | Altica | Argos | BRV | Espace F1 | EPURE | EVE | Egeus | Etoile Filante | Fiftie | Initiale | Koléos | Laguna | Mégane | Next | Racoon | Scénic | Talisman | VESTA 2 | Wind | Steppe
Paketti- ja kuorma-autot:  Estafette | Fourgonette | Kangoo | Express | Kerax | Magnum | Mascott | Master | Messenger | Midlum | Trafic | 50-sarja
Dacia-merkki:  Lodgy | Logan | Sandero | Duster | Dokker
Renault-Samsung Motors:  SM3 | SM5 | SM7
René Queyroux

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | kalpa, joukkuekilpailu |  |
René Paul Martial Queyroux (22. joulukuuta 1927 Halluin – 10. elokuuta 2002 Lyon) oli ranskalainen miekkailija. Hän kilpaili vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa ja oli mukana saamassa pronssia kalvan joukkuekilpailussa. Lisäksi hän sijoittui kuudenneksi sen yksilökilpailussa.
René Reimann

René Reimann (s. 9. toukokuuta 1967 Spandau) on saksalainen entinen vesipalloilija. Hän edusti Länsi-Saksaa vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa, jossa hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen joukkueeseen. Kesäolympialaisissa 1992 Barcelonassa Reimann sijoittui Saksan joukkueen kanssa seitsemänneksi ja kesäolympialaisissa 1996 Atlantassa yhdeksänneksi.
Reimann oli mukana voittamassa vesipallon Euroopan-mestaruutta vuonna 1989. Hän pelasi Saksan maajoukkueessa 13 vuoden ajan ja on sittemmin muun muassa toiminut Saksan naisten vesipallomaajoukkueen päävalmentajana.
Rekhila

Rekhilan valloitukset.
Rekhila tai Rechila (k. elokuussa 448) seurasi isäänsä Hermerikiä sveebien kuningaskunnan valtaistuimelle joko vuonna 438 tai 441. Piispa Idatiuksen kronikan mukaan pitkään sairastellut Hermerik luovutti vallan pojalleen jo vuonna 438, mutta toisessa kohdassa kronikkaa kerrotaan, että Rekhila olisi saanut kuninkuuden vasta isänsä kuoltua 441. Jo ennen valtaannousuaan Rekhila oli saavuttanut mainetta lyömällä vandaalipäällikkö Andevoton Genilissä vuonna 437. Rekhila valloitti Méridan vuonna 439 ja Sevillan vuonna 441. Roomalaiset voittivat Rekhilan vuonna 446, mutta eivät silti pystyneet estämään sveebien vaikutusvallan kasvua Espanjassa. Rekhila kuoli elokuussa 448. Rekhilaa seurasi valtaistuimella hänen poikansa Rekhiarius.
Radio Rurale de Kayes

Kyltti aseman sisäänkäynnin yläpuolella.
Radio Rurale de Kayes on Kayesissa Malissa toimiva radioasema.
Asema perustettiin italialaisen kehitysyhteistyöjärjestön GAO Cooperazione Internazionalen aloitteesta elokuussa 1988. Sen tavoitteena oli kuivuudesta, heikoista liikenneyhteyksistä ja voimakkaasta siirtolaisuudesta kärsivän Kayesin alueen maaseudun kehittäminen. Radio Rurale de Kayes oli Malin ensimmäinen ”maaseutu-" tai "lähiradio”. Moussa Traorén yksipuoluejärjestelmän aikana sen ohjelmien piti olla puhtaasti epäpoliittisia. Italialaisrahoituksen päätyttyä helmikuussa 1989 aseman toiminnan ottivat vastuulleen paikalliset kansalaisjärjestöt. Maassa tapahtuneen vallanvaihdoksen jälkeen ne perustivat vuonna 1992 Association des radiodiffuseurs de Kayes pour le développement rural -nimisen yhdistyksen. Malin mediakentän vapautuessa Radio Rurale de Kayes toimi mallina lukuisille uusille paikallisradiolle. Sen rahoitukseen ovat osallistuneet Ranskassa asuvien siirtolaisten järjestöt ja muut ranskalaiset yhteistyökumppanit.
Lähetysten aiheita ovat maatalous, ympäristöongelmat, kulttuuri, terveydenhuolto ja kansallisilla kielillä tapahtuvat lukutaito-opetus. Ohjelmia tehdään sekä maaseudun kylissä että studiossa. Niissä käytettyjä kieliä ovat soninke, bambara, khasonka ja fulani. Oman tuotannon ohella välitetään kansallisen yleisradioyhtiön ja Voice of American uutisia sekä eurooppalaisten yhteistyökumppanien rahoittaman Studio Tamanin ohjelmia.
Asemalla on pieni ULA-lähetin Kayesissa sekä suurempi lähetin Paparan kukkulalla, joka kattaa Kayesin alueen luoteisosan. Aikaisemmin oli myös alilähettimiä Yélimanén piirissä sekä Mauritanian ja Senegalin rajalla. Lähetyksiä voi kuunnella Internetissä.
Aiheesta muualla

Radio Rurale de Kayes (ranskaksi)
René Schneider

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 1. helmikuuta 1973 (ikä 51)
Syntymäpaikka: Schwerin, Saksan demokraattinen tasavalta
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 187 cm
Junioriseurat
:  Motor Schwerin
:  ISG Schwerin
:  Magdeburg
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1989–1993 |  Magdeburg | 58 | (4) |
| 1993–1994 |  BSV Brandenburg | 24 | (5) |
| 1994–1996 |  Hansa Rostock | 62 | (12) |
| 1996–1999 |  Borussia Dortmund | 11 | (3) |
| 1998–1999 |  Borussia Dortmund II |  |  |
| 1999–2001 |  Hansa Rostock | 11 | (1) |
| 2001–2002 |  Hamburger SV | 0 | (0) |
| 2002–2004 |  Osnabrück | 3 | (0) |
| 2004–2007 |  Warnemünde |  |  |
| Yhteensä | Yhteensä | 169 | (25) |
Maajoukkue
| 1995–1996 |  Saksa U21 | 8 | (1) |
| 1995–1996 |  Saksa | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
René Schneider (s. 1. helmikuuta 1973 Schwerin, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalainen uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Schneider pelasi koko uransa Saksassa ja edusti valtaosan urastaan 1. FC Magdeburgia, Hansa Rostockia ja Borussia Dortmundia. Dortmundissa hän voitti Mestarien liigan kaudella 1996–1997.
Saksan maajoukkueessa Schneider pelasi yhden A-maaottelun vuonna 1995. Hän kuului EM-kilpailut 1996 voittaneeseen joukkueeseen.
Riepuvoikukka

| Riepuvoikukka> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Cichorioideae
Suku::  Voikukat Taraxacum
Sektio::  Rikkavoikukat Taraxacum
Laji::  glossodon
Kaksiosainen nimi
 Taraxacum glossodon  Sonck & H.Øllg. 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Riepuvoikukka (Taraxacum glossodon) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon, voikukkien (Taraxacum) sukuun kuuluva kasvilaji. Ulkonäöltään riepuvoikukka muistuttaa eniten halkiovoikukkaa (Taraxacum glossocentrum), mutta lajit ovat erotettavissa lehtien ulkonäön perusteella. Riepuvoikukka muistuttaa lehdiltään jonkin verran myös sirovoikukkaa (Taraxacum borgvallii) sekä Taraxacum lacerilobatum -lajia.
Riepuvoikukan lehdet ovat hyvin repaleisenoloiset. Lehdet ovat hyvin liuskoittuneita ja liuskat ovat pitkiä sekä kapeita. Lehtilavan päättöliuska on myös pitkä ja kapea sekä usein hieman pullomaisenmuotoinen. Riepuvoikukan kukintona on voikukille tavallisen kokoinen ja -värinen mykerö. Mykerön kukat tuottavat siitepölyä. Hedelminä olevat pähkylät ovat muihin saman sektion lajeihin verrattuna isoja, noin 4,8 mm pitkiä.
Riepuvoikukkaa on tavattu Suomesta, Ruotsista, Tanskasta, Puolasta, Tšekistä sekä Slovakiasta ja se on paikallisesti yleinen.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Riepuvoikukka (Taraxacum glossodon)
Reki-Vesala

Reki-Vesala on entisen Ylikiimingin kunnan länsiosassa Oulussa Pohjois-Pohjanmaalla sijaitseva alue, jonka muodostavat Kiiminkijoen varrella sijaitsevat Rekikylän ja Vesalan kylät. Alue käsittää itä-länsisuunnassa entisen Kiimingin kunnanrajan ja Ukkolanmäen välisen alueen. Nykyisin alue kuuluu Oulun kaupungin Vesalan kaupunginosaan.
Historiallisesti alue on asuinpaikkana vanhaa perua. Rekikylässä sijaitsee kivikautinen asuinpaikka, joka on käsittänyt kymmeniä, mahdollisesti satoja asumuksia. Alueen taltioitu historia ulottuu vuoteen 1570, jolloin alueella mainittiin olevan kolme asukasta.
Nykyisin Ouluun johtavan seututien 833 varrella sijaitseva Reki-Vesala on kunnan muuttovoitto- ja kehittämisen painopistealuetta. Vesalan kylä laajenee länteen päin kohti Rekikylää, ja asukasmäärän kasvaessa on kunta investoinut alueen kehittämiseen. Alueelle on rakennettu kevyen liikenteen väylät vilkasliikenteisen Ouluntien varteen, ja Ylikiimingin kunta on investoinut  1,2 miljoonaa euroa vuosina 2006–2008 toteutettuun Vesalan koulun saneeraus- ja laajennustyöhön.
Ratsastus kesäolympialaisissa 1992

Ratsastus
Vuoden 1992 kesäolympialaisten ratsastus järjestettiin 28. heinäkuuta – 9. elokuuta 1992 Real Club de Polo de Barcelonalla, Barcelonassa, Espanjassa. Tämä oli 19. kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 215 osanottajaa 35 eri maasta. Osanottajista miehiä oli 148 ja naisia 67. Tapahtumia oli kuusi.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Kouluratsastus, yksiläkilpailu |  Saksa Nicole Uphoff, Rembrandt |  Saksa Isabell Werth, Gigolo |  Saksa Klaus Balkenhol, Goldstern |
| Kouluratsastus, joukkuekilpailu |  SaksaKlaus Balkenhol, Goldstern Nicole Uphoff, Rembrandt Monica Theodorescu, Grunox Isabell Werth, Gigolo |  AlankomaatTineke Bartels, Courage Anky van Grunsven, Bonfire Ellen Bontje, Larius Annemarie Sanders, Sanders-Keyzer |  YhdysvallatRobert Dover, Lectron Carol Lavell, Gifted Charlotte Bredahl, Monsieur Michael Poulin, Graf George |
| Kenttäratsastus, yksilökilpailu |  Australia Matthew Ryan, Kibah Tic Toc |  Saksa Herbert Blöcker, Feine Dame |  Yhdysvallat Blyth Tait, Messiah |
| Kenttäratsastus, joukkuekilpailu |  AustraliaDavid Green, Duncan II Gillian Rolton, Peppermint Grove Andrew Hoy, Kiwi Matthew Ryan, Kibah Tic Toc |  Uusi-SeelantiBlyth Tait, Messiah Andrew Nicholson, Spinning Rhombus Mark Todd, Welton Greylag Vicky Latta, Chief |  SaksaHerbert Blöcker, Feine Dame Ralf Ehrenbrink, Kidare II Matthias Baumann, Alabaster Cord Mysegages, Ricardo |
| Esteratsastus, yksilökilpailu |  Saksa Ludger Beerbaum, Classic Touch |  Alankomaat Piet Raijmakers, Ratina Z |  Yhdysvallat Norman Dello Joio, Irish |
| Esteratsastus, joukkuekilpailu |  AlankomaatPiet Raijmakers, Ratina Z Bert Romp, Waldo E Jan Tops, Top Gun Jos Lansink, Egano |  ItävaltaBoris Boor, Love Me Tender Joerg Muenzner Graf Grande Hugo Simon and, Apricot D Thomas Fruehmann, Genius |  RanskaHervé Godignon, Quidam de Revel Hubert Bourdy, Razzina du Poncel Michel Robert, Nonix Eric Navet, Quito de Baussy |
Mitalitaulukko

| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Saksa | 3 | 2 | 2 | 7 |
| 2. |  Australia | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 3. |  Alankomaat | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 4. |  Uusi-Seelanti | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5. |  Itävalta | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6. |  Yhdysvallat | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 7. |  Ranska | 0 | 0 | 1 | 1 |
Rautiojärvi

| Rautiojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Rovaniemi
Koordinaatit:  66°27′05″N, 25°42′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Paavonoja Kemijokeen
Järvinumero:  65.132.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,8 m 
Rantaviiva:  2,22 km 
Pinta-ala:  0,2218 km² 
 fiRautiojärvi 
Rautiojärvi on järvi Rovaniemellä. Se sijaitsee noin viisi kilometriä Rovaniemen keskustasta etelään. Järven pinta-ala on 22 hehtaaria, se on 800 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä ja järven rannat ovat pääosin soistunutta metsämaata. Järven pohjoisrannalla on laavu, jolle tulee polku läheiseltä metsätieltä. Talvisin laavulle tulee latu Paavalniemestä.
Vesistösuhteet

Rautiojärvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Ala-Kemijoen alueen (65.1) Petäjäskosken vl:n alueella (65.13), jonka Niskanperän alueeseen (65.132) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 121,8 mpy. Siihen johtaa noin kymmenen ojaa järven ympäristön ojitetuilta soilta. Rautiojärvi laskee sen pohjoispäästä lähtevää Paavonojaa pitkin, joka laskee kolmen kilometrin päässä Kemijokeen Paavalniemen lähellä.
Historiaa

Vuosien 1956 ja 1978 peruskartoissa järveä ympäröivät suot olivat ojittamattomia ja järvestä lähti vain sen laskuoja. Vuoteen 1989 mennessä järveä ympäröiviä soita oli ojitettu ja järveen oli johdettu yli kymmenen ojaa.
Puolan ilmavoimien historia

Puolan ilmavoimien historia alkaa ensimmäisen maailmansodan jälkeen Puolan itsenäistymisestä vuonna 1918.
Taustaa

Venäjällä tsaarin vallan luhistuessa Puolan I armeijakuntaan perustettiin kesällä 1917 Minskissä Valko-Venäjällä ensimmäinen lentoyksikkö (puol. I Polski Oddzial Awacyjny), jonka päälliköksi määrättiin Zygmunt Studzinski. Aluksi sillä oli ainoastaan yksi lentokone, koulutuskäytössä ollut Nieuport. Myöhemmin Bobruyiskissä vallattiin juna, jonka lastina oli ilmavoimien kalustoa. Kalustotäydennys ja henkilöstön koulutus mahdollisti yksikön laajentamisen maaliskuussa 1918 Puolan I armeijakunnan lentojoukoiksi (puol. Awiacja I Korpusu Polskiego), jonka päälliköksi nimitettiin Piotr Abakanowicz. Keväällä yksikkö saavutti täyden vahvuuden. Saksalaiset lakkauttivat ja riisuivat aseista armeijakunnan toukokuussa 1918, jolloin lentäjät tuhosivat lentokoneensa estääkseen niiden joutumisen saksalaisille. Armeijakunnan viimeinen päiväkäsky on päivätty 20. kesäkuuta 1920. Ilman kalustoa olevat lentäjät menivät Kubaniin, jossa muodostettiin uusi yksikkö.
Ranskan presidentti perusti 5. kesäkuuta 1917 itsenäisen Puolan armeijan Ranskaan. Presidentti Poincaré luovutti 18. kesäkuuta 1918 joukoille myös ilmavoimien tunnukset, vaikkei suunnitelmissa ollutkaan varsinaisten joukkojen perustaminen. Heinäkuussa ensimmäinen osasto puolalaisia lentäjiä ja kenttähenkilöstöä lähetettiin Dijoniin ilmasotakouluun. Lentokoulutus saatettiin loppuun Paussa.
Ranskassa olevan Puolan armeijan komentaja Josef von Haller tapasi Ranskan puolustusministerin, jolta sai luvan maaliskuussa 1919 perustaa puolalaisen lento-osaston (puol. Polski Obóz Lotniczy) Pauhun. Osaston päällikkönä oli Jerzy Kossowski ja siihen kuului 88 lentäjää ja lentäjäoppilasta, kolme tähystäjää, kaksi teknikkoa ja noin 110 kenttähenkilökuntaan kuuluvaa. Osaston lähtiessä Puolaan Haller pyrki saamaan mahdollisimman paljon kalustoa mukaan. Ranskalaiset luovuttivat osastolle kaluston seitsemälle laivueelle.
Haller hankki Breguet 14A2 konein varustetut 39 ja 59 laivueet ja 66. laivueen, jonka kalustona oli Breguet 14B2. Lisäksi hankittiin Salmson 2 -konein varustetut 580, 581 ja 582 laivueet ja 162. laivue Spad S.VII -koneineen. Jokaisen laivueen vahvuus oli täysi eli 12–15 lentokonetta, 8–10 ajoneuvoa sekä varakoneita. Lentäjät palasivat Puolaan kahdessa erässä ensimmäisen saapuessa toukokuun alussa 1919 Varsovaan, josta se siirtyi edelleen Lubliniin.
Puolan aluetta hallinneiden maiden valvonnan romahtaessa syksyllä 1918 Puolan valtion perustaminen alkoi. Puolalaiset joukot perustettiin ottamaan valvontaansa miehitysjoukkojen jälkeensä jättämät tilat ja omaisuuden. Miehitysjoukkojen sekasortoinen poistuminen esti jälkeen jätetyn omaisuuden järjestelmällisen tuhoamisen ja puolalaiset valvoivat erityisesti lentokenttien ja niiden kaluston haltuunottoa.
1918–1922

Puolalaiset saivat ensimmäisenä hallintaansa Rakowicen kentän Krakovassa. Kourallinen Itävalta-Unkarin ilmavoimissa palvellutta puolalaista kenttähenkilökuntaa otti kentän valvontaansa 31. lokakuuta 1918 johtajanaan kpt. pil. Roman Florer. He muun muassa estivät kentällä toimineiden lentokoneiden tuhoamisen tai viemisen Itävaltaan. Muutamaa päivää myöhemmin lentokentällä perustettiin Puolan ilmavoimien yksikkö.
Puolan ilmavoimien luominen alkoi jo ennen 11. marraskuuta 1918 annettua itsenäistymisjulistusta. Maa oli Saksan ja Itävalta-Unkarin joukkojen hallinnassa, mutta puolalaiset ottivat alueita valvontaansa jo ennen aselepoa ja keskusvaltojen romahtamista. Aluksi ilmavoimien kalustona oli saksalaisten ja itävaltalaisten hylkäämää kalustoa, jota käytettiin Ukrainan konfliktissa vuoden 1918 lopulla.
Venäjän kanssa käydyssä sodassa 1919–1920 Puolaan tuli koneita lännestä. Kesään 1920 mennessä oli perustettu viisitoista tiedustelu ja neljä hävittäjälaivuetta sekä yksi pommituslaivue. Ilmavoimat ottivat aktiivisesti osaa sotatoimiin, kunnes ne päättyivät lokakuussa 1920.
1923–1932

Sotatoimien Venäjää vastaan päätyttyä ensimmäisen maailmansodan aikaiset lentokoneet pääosin poistettiin palveluksesta ja ilmavoimat varustettiin pääosin ranskalaisin lentokonein. Vuosina 1924–1926 hävittäjäkalustona oli 280 kappaletta Spad S.61 -hävittäjiä. Keveinä pommikoneina oli aluksi Potez 15 ja myöhemmin Breguet 19 ja Potez 25, joista viimeksi mainitut oli pääosin valmistettu Puolassa. Keskiraskaina pommikoneina oli Farman Goliath ja myöhemmin Fokker F.VII.
Ennen puolalaisten suunnittelemia hävittäjiä valmistettiin viisikymmentä tšekkiläistä Avia BH-33 -konetta lisenssillä merkinnällä PWS-A. Ensimmäinen puolalaisten suunnittelema ja valmistama hävittäjä ilmavoimille oli PWS.10, joita oli vuonna 1932 palveluksessa 80 kappaletta. Puolan laivaston ilmavoimat käytti ranskalaisia lentoveneitä kuten Schreck FBA.17, Lioré et Olivier LeO 13 ja sen muunnelmaa LeO 135 sekä Latham 43. Kaikki nämä oli poistettu operatiivisesta käytöstä vuoteen 1939 mennessä.
1933–1939

Vuonna 1933 Zygmunt Pulawskin suunnittelema ensimmäinen ylätasoinen kokometallinen PZL P.7A otettiin palvelukseen. Koneita tilattiin 150 kappaletta ja niiden parannettua versiota PZL P.11a 50 kappaletta. Vuonna 1935 otettiin P.11c koneita palvelukseen 175 kappaletta. Konetyyppi oli käytössä aina toiseen maailmansotaan saakka.
Ranskalaiset pommikoneet korvattiin puolalaisvalmisteisilla PZL.23 Karaśeilla, joita valmistui 250 kappaletta vuoden 1936 jälkeen. Tyyppi oli kuitenkin toisen maailmansodan alkaessa jo vanhentunut ja se korvattiin PZL.37 Łośeilla, joka saatiin palvelukseen 1938.
Tulenjohto ja tiedustelukoneena käytettiin hidasta ja helposti vaurioituvaa Lublin R-XIII ja RWD-14 -koneita. Laivaston ilmavoimilla oli Lublin-koneita kellukkein varustettuna. Hieman ennen sotatoimien puhkeamista tilattiin CANT Z.506 -torpedokoneita, mutta ainoastaan yksi saatiin Puolaan ilman aseita. Koulukoneina oli RWD-8 ja PWS-26. Puola tilasi 160 kappaletta Morane-Saulnier M.S.406 ja kymmenen Hawker Hurricanea, mutta toimitukset eivät alkaneet ennen hyökkäystä.
Puolan valtaus 1939

Saksan hyökätessä Puolaan 1. syyskuuta 1939 ilmavoimat oli pääosin hajautettu. Pääosa kentille tuhoutuneista koneista oli käytöstä poistettuja tai koulukoneita. Hävittäjät oli sijoitettu viitentoista laivueeseen. Sotatoimien aikana PZL-11-hävittäjät ampuivat alas runsaasti saksalaiskoneita. Sotatoimien aikana pääosa ilmavoimien kalustosta tuhoutui ja loput pakenivat joko Romaniaan tai tuhottiin. Romania otti lentokoneet palvelukseensa, mutta henkilöstöstä pääosa siirtyi edelleen Ranskaan.