stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saint-Georges Cool FM 103.5

| Saint-Georges Cool FM 103> 5 |
| --- | --- |

Perustettu:  1996
Entiset nimet:  Rive-Sud Jackals (1996–1998) Saint-Georges Garaga (1998–2005) Saint-Georges CRS Express (2005–2010) Saint-Georges Cool FM 103.5 (2010– ) 
Kaupunki:  Saint-Georges, Quebec
Kotiareena:  Centre Sportif Lacroix-Dutil
Sarjataso:  LNAH
Värit:                
Toimitusjohtaja:  Patrick Lacelle
Päävalmentaja:  Raymond Delarosbil
Omistaja:  Richard Genesse
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Georges Cool FM 103.5 on kanadalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Saint-Georgesta Quebecista. 
Se pelaa LNAH-liigaa.
Aiheesta muualla

Saint-Georges Cool FM 103.5 verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Røyken

Røyken on entinen kunta Buskerudin läänissä Norjassa. Røykenin kunta (silloinen Røken) perustettiin 1. tammikuuta 1838. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 20 078 asukasta.
Røyken liitettiin uuteen Askerin kuntaan vuonna 2020.
Kuuluisia henkilöitä

Bjørge Lillelien (1927–1987), urheiluselostaja
Gro Anita Schønn (1950–2001), laulaja
Rodez

| Rodez |
| --- | --- |
 Näkymä Rodeziin
 vaakuna
 Rodez
 Koordinaatit: 44°21′02″N, 02°34′30″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Occitanie
Departementti:  Aveyron
Arrondissementti:  Rodez
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,18 km²
Väkiluku (2013):  23 741
 – Väestötiheys:  2 123,5 as./km²
Postinumero:  12000
 
 www.mairie-rodez.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rodez (oksitaaniksi Rodés) on kunta ja kaupunki Aveyronin departementissa Midi-Pyrénées'n hallintoalueella Ranskassa. Rodez on Aveyronin departementin pääkaupunki. Siellä on arviolta 23 741 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 11,18 neliökilometriä. Keltit perustivat kaupungin 400-luvulla eaa.
Rodezia palvelee kansainvälinen lentoasema Aéroport international de Rodez. Lentoasema sijaitsee Rodezin lähettyvillä Salles-la-Sourcen kunnassa.
Ystävyyskaupungit

Bamberg, Saksa
Pigüé, Argentiina
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rodez Wikimedia Commonsissa
Rodezin katedraali (Cathédrale Notre-Dame de Rodez)
Saint-Genix-les-Villages

| Saint-Genix-les-Villages |
| --- | --- |
 Saint-Genix-sur-Guiersin kirkkoaukio
 Saint-Genix-les-Villages
 Koordinaatit: 45°36′05″N, 5°38′07″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Savoie
Arrondissementti:  Chambéry
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  25,5 km²
Väkiluku (2019):  2 905 
 – Väestötiheys:  116 as./km²
Kunnan numero:  73236
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Genix-les-Villages on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Rhônen ja sen sivujoen Guiersin haarassa, noin 85 kilometriä Lyonista itään.
Kunta perustettiin 1.tammikuuta 2019, jolloin kolme kuntaa Gresin, Saint-Genix-sur-Guiers ja Saint-Maurice-de-Rotherens yhdistyivät.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Genix-les-Villages Wikimedia Commonsissa
Ristijärvi (Heinola)

| Ristijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°16′40″N, 26°01′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Rievelin valuma-alue (14.17)
Laskujoki:  joki Vihutjärveen 
Järvinumero:  14.173.1.030
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  81,4 m  
Pituus:  4,3 km  
Leveys:  1,9 km  
Rantaviiva:  18,8932 km  
Pinta-ala:  2,69938 km²   
Tilavuus:  0,0221358 km³ 
Keskisyvyys:  8,2 m  
Suurin syvyys:  29,43 m  
Saaria:  12 
 fiRistijärvi 
Ristijärvi Ristijärvi-Lahnajärvi on Päijät-Hämeessä Heinolassa Heinolan kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 270 hehtaaria eli 2,7 neliökilometriä, se on 4,3 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Sillä on 12 saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,57 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 22,1 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0221 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 8,2 metriä ja suurin syvyys on 29,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 18,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Rievelin valuma-alueella (14.17), jonka Tuusjärven valuma-alueeseen (14.173) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 81,4 metriä mpy.
Rod Brind’Amour

| Rod Brind’Amour |
| --- | --- |
 Rod Brind’Amour vuonna 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. elokuuta 1970 (ikä 54) Ottawa, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Rod the Bod, Roddy
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Carolina Hurricanes
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1989–2010
Aik. seurat:  St. Louis Blues Philadelphia Flyers
NHL-varaus:  9. varaus, 1988 St. Louis Blues
| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Italia 1994 |  |  |
Rod Brind’Amour (s. 9. elokuuta 1970 Ottawa) on kanadalainen jääkiekkovalmentaja ja pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija. Hän teki urallaan yli tuhat tehopistettä NHL:ssä. Brind’Amour voitti parhaan puolustavan hyökkääjän palkinnon, Selke Trophyn, kausilla 2005–2006 ja 2006–2007.
Brind’Amour pelasi NHL-uransa aikana kolmessa eri joukkueessa: St. Louis Bluesissa, Philadelphia Flyersissa ja Carolina Hurricanesissa. Hän toimi Hurricanesin kapteenina kauteen 2009–2010 asti, jolloin Eric Staal nimettiin kapteeniksi. Keväällä 2006 pelatessaan Carolinassa Brind’Amour voitti ensimmäisen Stanley Cup -mestaruutensa. Nykyisin hän toimii päävalmentajana Hurricanesissa.
Vuonna 2010 Brind’Amour ilmoitti lopettevansa peliuransa, ja myöhemmin hänen pitkäaikainen seuransa Carolina Hurricanes ilmoitti jäädyttävänsä Brind’Amourin pelinumeron 17.
Ura > St. Louis Blues

Brind’Amour varattiin NHL:ään St. Louis Bluesin riveihin keväällä 1988 NHL:n varaustilaistilaisuudessa. Hän oli Bluesin ensimmäisen kierroksen varaus ja koko liigan yhdeksäs. Tuolloin hän pelasi Michiganin osavaltionyliopiston joukkueessa.
Brind’Amour liittyi Bluesin riveihin kevään 1989 pudotuspeleissä pelaten viisi ottelua ja onnistuen kahdesti maalinteossa. Seuraavana syksynä alkoi Brind’Amourin ensimmäinen kausi Bluesin riveissä. Tulokaskaudellaan hän teki 61 pistettä. Seuraavalla kaudella hän ei pelannut odotusten mukaisesti, vaan joutui tyytymään 49 pisteeseen. Blues ei halunnut pitää Brind’Amouria joukkueessaan ja kauppasi hänet vain kahden kokonaisen kauden jälkeen Philadelphia Flyersin riveihin.
Ura > Philadelphia Flyers

Brind’Amour nousi aivan uudelle tasolle Philadelphia Flyersin riveissä. Hänestä tuli yksi joukkueensa suosituimmista ja parhaista pelaajista. Hänet tunnettiin paitsi loistavana puolustavana hyökkääjänä ja hyvänä aloittajana, myös työteliäänä joukkuepelaajana. Hän saikin Philadelphiassa usein vastuulleen kapteenin tehtävät, kun Eric Lindros oli poissa kokoonpanosta.
Kaudella 1993–1994 Brind’Amour teki 97 tehopistettä, joka on edelleen hänen yhden kauden ennätyksensä.
Ura > Carolina Hurricanes

Kaudella 1999–2000 pitkäaikainen Flyers-tähti joutui vaihtamaan seuraa, kun hänet kaupattiin Carolina Hurricanesin riveihin. Loukkaantumisista kärsinyt Brind’Amour pelasi Hurricanes-paidassa ailahtelevasti. Ensimmäisillä kausillaan hän ei loistanut eikä pisteitäkään syntynyt totuttuun tahtiin. Alkoi näyttää siltä, että hän olisi muun muassa loukkaantumisten vuoksi menettänyt parhaiden vuosiensa kyvyt.
Työsulkukauden aikana Brind’Amour kuntoutti itsensä ehkä parempaan kuntoon kuin koskaan aiemmin urallaan. Kaudeksi 2005–2006 hänet nostettiin joukkueensa kapteeniksi Ron Francisin lopetettua uransa. Brind’Amour oli taas yksi joukkueensa tärkeimmistä pelaajista keräten runkosarjassa 78 pelissä 70 pistettä. Pudotuspeleissä kapteeni näytti usein mallia tehden 25 ottelussa 18 pistettä. Brind’Amour kapteeninaan joukkue voitti Stanley Cupin ensimmäistä kertaa seuran historiassa. Keväällä Brind’Amour sai ensimmäistä kertaa urallaan koko NHL:n laajuisesti tunnustusta: hänet palkittiin Selke Trophylla vuoden parhaana puolustavana hyökkääjänä. Kaudella 2006–2007 Brind’Amour teki vielä enemmän pisteitä (78 pelissä 82 pistettä) ja sai saman palkinnon jo toisena keväänä peräkkäin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rod Brind’Amour Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kris Draper | Frank J. Selke Trophyn voittaja 2006, 2007 | Seuraaja: Pavel Datsjuk |
Saleisha Stowers

Saleisha Stowers
Saleisha Stowers (s. 10. tammikuuta 1986[lähde? ] Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen malli ja Huippumalli haussa -tosi-tv-ohjelman yhdeksännen kauden voittaja.
Huippumalli haussa -ohjelman jälkeen Stowers on näytellyt televisiossa. Hän on näytellyt ainakin televisiosarjoissa All My Children (roolihahmona Cassandra Foster) ja Days of Our Lives (Lani Price).
Rodrigo González

Rodrigo González 1998.
Rodrigo ”Rod” Andrés González Espíndola (s. 19. toukokuuta 1968 Valparaíso, Chile) on saksalaisen Die Ärzte -yhtyeen basisti ja laulaja.
Nuoruus

Rodrigon vanhemmat olivat chileläisen presidentin Pinochetin poliittisesti vainottuja, minkä vuoksi heidät otettiin turvaan Hampuriin. Perhe eli Hampurissa sotilaallissa oloissa siihen asti, kunnes Rodrigon isä löysi itselleen töitä. Rodrigolla on myös vanhempi sisko nimeltä Claudia, joka on myös muusikko.
Die Erbenistä Die Ärzteen

Jo nuorena González oli mukana monessa yhtyeessä, joista ensimmäinen oli nimeltään Die Erben. Vuonna 1986 hän soitti banjoa hampurilaisessa punkyhtyeessä Die Goldenen Zitronen ja vuodesta 1988 vuoteen 1989 hän oli Rainbirds-yhtyeen kitaristi.
González tutustui Die Ärzte -yhtyeen rumpaliin Bela B.:hen, kun molemmat vannoutuneina KISS-faneina lauleskelivat baarissa juovuksissaan KISS-yhtyeen kappaleita. Tuolloin González oli KISS Army -yhtyeen jäsen. Bela B. innostui Gonzálezin taidoista ja ottikin tämän kitaristiksi yhtyeeseensä S.U.M.P., jota myöhemmin kutsuttiin nimellä Depp Jones. Depp Jones joutui kuitenkin taloudellisiin vaikeuksiin ja hajosi lopulta vuonna 1992.
Gonzálezista tuli Die Ärzte -yhtyeen uusi basisti vuonna 1993, kun se perustettiin uudelleen. Toisin kuin Die Ärzten edellisestä basistista Hagen Lieblingistä, Gonzálezista tuli yhtyeen virallinen jäsen.
Muut projektit

González työskentelee bänditoiminnan ohella myös tuottajana eri yhtyeille ja taiteilijoille, minkä lisäksi hänellä on yhteissopimus Rodrec-levyfirman kanssa. González on ollut myös saksalaisen Abwärts-punkyhtyeen kitaristi vuodesta 2004 asti.
Aiheesta muualla

Rod Army (saksaksi)
RodRec (saksaksi)
Røyken og Hurums Avis

| Røyken og Hurums avis |
| --- | --- |

Entiset nimet:  Smånytt for Røyken og Hurum (1976–1981)
Lehtityyppi:  paikallislehti
Kustantaja:  Amedia
Levikki:  5 916 (2020)
Perustettu:  1976
Päätoimittaja:  Svein Ove Isaksen
Kotikunta:  Asker
Kotimaa:  Norja
Ilmestymistiheys:  ti ja to
Kieli:  norja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Røyke og Hurums Avis (lyh. RHA) on norjalainen vuonna 1976 perustettu paikallislehti, jonka kotikunta on Asker. Lehti ilmestyy kahdesti viikossa ja kuuluu Amedia-konserniin.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (norjaksi)
Røsvikin kirkko

| Røsvikin kirkko Røsvik kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Sørfold, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Sør-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1883
Suunnittelija:  Knut Guttormsen
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  550
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Røsvikin kirkko (norj. Røsvik kirke) on Sørfoldin kunnassa Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1883.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Røsvikin kirkko Wikimedia Commonsissa
Martyrium

| Martyrium Antestor |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1994
 Julkaistu: 1994
 Tuottaja(t): Jon Ove Andersen, Antestor
 Tyylilaji: death/doom metal  black metal
 Kesto: 47.09
 Levy-yhtiö: Morphine Records (1994)  Endtime Productions (2000)
Antestorin muut julkaisut
| Despair (demo) 1993 | Martyrium 1994 | The Return of the Black Death 1998 |
Martyrium on norjalaisen black metal -yhtye Antestorin esikoisalbumi. Se on yksi Norjan varhaisimmista kristillisistä extreme metal -albumeista. Tästä vuonna 1994 äänitetystä levystä julkaistiin aluksi vain luvattomasti tehtyjä bootleg-äänitteitä, mutta kasettikopiot levisivät nopeasti musiikkipiirien alamaailmassa, ja Martyriumista tuli "kulttiklassikko". Vuonna 2000 Endtime Productions julkaisi albumin virallisesti.
Äänitys

Alun perin norjalaislevymerkki Arctic Serenades Recordsin perustaja Torodd Fuglesteg lähetti Antestorin studioon äänittämään Martyriumin. Arctic Serenadesilla oli tuolloin ongelmia, koska se oli julkaissut sekä kristillisen death metal -yhtye Gromsin albumin Ascension ja antikristillisen Suffering-yhtyeen albumin, ja Fuglesteg joutui omien sanojensa mukaan vihan kohteeksi, koska hänen mukaansa tuolloin kaikkea kristillistä vihattiin Norjan metallipiireissä. Fuglesteg sanoi Antestorista: "Olin myös yhteydessä Antestoriin ja lähetin heidät studioon tekemään Martyrium-albumiaan. Toinen levymerkki julkaisi tämän albumin myöhemmin. Pidin ja pidän edelleen Antestoria paljon synkempänä kuin Gromsia, joka oli "happy smiles"-yhtye."
Martyrium äänitettiin Norsk Lydskolessa joulukuussa 1994 ja albumin tuottivat Jon Ove Andersen sekä Antestor. Julkaisussa tuli ongelmia, ja  Arctic serenadesin sijasta Martyriumin piti julkaista Morphine Records mutta levy-yhtiön ongelmien vuoksi albumia painettiin vain 50 kappaletta. Kasettikopiot kuitenkin alkoivat levitä kopiosta kopioon, ja yhtyeen yleisö kasvoi nopeasti.. Haastattelussa Art for the Ears -lehden kanssa 1998 rumpali Svein Sander (Armoth) kertoo:
»...olimme yhteydessä levy-yhtiöön nimeltä Morphine Records koskien levytyssopimuksen tekemistä Martyrium-albumia varten. Levytyssopimusta ei koskaan allekirjoitettu, mutta [yhtiön johtaja] Burrito teki [albumista] useita promootiokasetteja ja myi jokaikisen laittomasti, sillä hänellä ei ollut sopimusta.» 
(Svein Sander (Armoth). Art for the Ears. 12. joulukuuta 1998.)
Ennen albumin äänityksiä Antestor esiintyi 3. heinäkuuta 1994 TV Norgen ohjelmassa BootlegTV, jossa nuoret saattoivat harjoitella äänittämistä ja videotuotantoa. Ohjelmassa esiintyi usein paikallisia norjalaisia yhtyeitä. Puolituntisen esiintymisensä aikana Antestor esitti viisi kappaletta tulevalta Martyrium-albumiltaan. Neljä albumin kappaletta julkaistiin australialaisen Rowe Productions -levymerkin kokoelmalevyllä Northern Lights: Norwegian Metal Compilation vuonna 1996. Vasta vuonna 2000 yhtyeen nykyinen levy-yhtiö Endtime Productions julkaisi albumin uudelleen uusitun ulkoasun ja Kristian Wåhlinin (Necrolord) kansimaalauksen kera.
Yleiskatsaus

Tyyliltään Martyrium on black metal -vivahteista death-doom metalia. Tremoloriffeistä ja nopeammista kohdista huolimatta kappaleiden tempo nojaa enemmän hitaan doom metalin puoleen. Albumi sisältää teknisiä ja progressiivisia aineksia: "Depressed" alkaa flyygelin soitolla, jota seuraa "oikeaoppisesti laulettu hautajaissuruvirsi". Laulaja Martyrin ulosanti vaihtelee raastavasta black metal -vaikutteisesta kirkunasta korisevaan murinaan. Kappaleilla "Thoughts" ja "Mercy Lord" kuullaan naislaulua, josta vastaa vieraileva muusikko "Tora". "Thoughts" alkaa 2 minuutin hautajaismessua muistuttavalla urkuesityksellä, jota seuraa yhtyeen nopeampi blackened death-doom metal -ulostanti. "Mercy Lord" alkaa myös urkusäestyksellä ja esittää enemmän doom metaliin painottuvaa ilmaisua, ja naislaulu tulkitsee psalmia 51. Poiketen tyypillisistä black metal -albumeilla vierailevista naislaulajista Tora ei äänialaltaan ole sopraano. Musiikillisista eroista huolimatta Martyriumia nimitetään toisinaan black metal -albumiksi. "Depressed" alkaa alakuloisella, folk-henkisellä kosketinsoitinmelodialla. "Searching" on albumin nopeampia kappaleita, ja se julkaistiin Cross Rhythms Extreme Music Sampler vol. 4. -kokoelmalevyllä.
Vastaanotto

Martyrium on yksi varhaisimpia norjalaisia extreme metal -julkaisuja, jolla on kristillisiä sanoituksia, siten albumia pidetäänkin merkittävänä kristillisenä metallialbumina. The Whipping Postin Joel Hemmerling antoi albumille 95 pistettä 100:sta ja nimittää albumin musiikkia yhtyeen muuta tuotantoa mielenkiintoisemmaksi. Hemmerling piti albumin parhaina puolina Kjetil Molnesin laulua sekä Lars Stokstadin ja Erling Jørgensenin kaksoiskitaratyöskentelyä. HM-lehden Jamie Lee Rake kirjoitti Endtime Productionsin uudelleenjulkaisemasta Martyriumista 2000, miettien, että tekivätkö albumin progressiiviset ainekset yhtyeestä vähälle huomiolle jääneen edelläkävijän varhaisissa Norjan äärimetallipiireissä:
»Kauttaaltaan Martyriumin kaikissa 9. kappaleessa on progressiivisia death metal -vaikutteita: pianoa ja muita koskettimia, tuo lähes oopperamainen naislaulu jne. Jotkut näistä aineksista ovat lähes vakiintuneet Antestorin metallisten kilpailijoitten kuten Emperorin ja sen jäsenten sooloprojektien tuotannossa. Saattoiko Antestor olla ryhmä uskovaisia, jotka todella (kannattaa istahtaa tätä varten) olivat edelläkävijöitä piireissään?» 
(Jamie Lee Rake. HM. 2000.)
Yhtyeen kokoonpano albumilla

Martyr (Kjetil Molnes) – laulu
Armoth (Svein Sander) – rummut
Gard (Vegard Undal) – basso
Pilgrim (Erling Jørgensen) – kitara
Vemod (Lars Stokstad) – kitara
Yhtyeen kokoonpano albumilla > Muut muusikot

Tora – naislaulu kappaleilla Thoughts ja Mercy Lord
Kappalelista

Spiritual Disease – 6:42
Materialistic Lie – 3:13
Depressed – 6:43
Searching – 3:00
Inmost Fear – 5:38
Under the Sun – 5:00
Thoughts – 7:09
Martyrium – 2:59
Mercy Lord – 6:40
Aiheesta muualla

Martyrium The Whipping Post -sivulla
Martyrium Music Vault -sivulla[vanhentunut linkki]
Martyrium Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Martyrium Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ryhtä (täsmennyssivu)

Ryhtä voi tarkoittaa seuraavia:
Ryhtä, kylä Somerolla
Ryhtä, suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:
Niilo Ryhtä (1906–1995), kansanedustaja, ministeri ja maaherra.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ryhtä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ryhmäteatteri

Ryhmäteatterin näyttämö Helsinginkadulla.
Ryhmäteatteri (vuosina 1977–1980 Kirjannäyttämö) on helsinkiläinen ryhmämuotoinen ammattiteatteri, joka on perustettu vuonna 1967. Teatterilla on näyttämö Kalliossa keväästä 2007 alkaen Kino Helsingin entisissä tiloissa Urheilutalossa Helsinginkadun varrella. Ryhmäteatteri luopui pitkäaikaisesta näyttämöstään Pengerkadulla Helsingin Kalliossa kesällä 2014. Lisäksi teatterilla on kesäteatteri Suomenlinnassa. Ryhmäteatteri tuottaa vuosittain kolme ensi-iltaa, yhden kullekin näytäntökaudelle. Teatteria johtaa näyttelijä Juha Kukkonen, ja vakituiseen näyttelijäkuntaan kuuluvat Santtu Karvonen, Minna Suuronen ja Robin Svartström.
Toiminta alkoi Che Guevara -tuotannolla vuonna 1968. Vuonna 1969 syntyi Ryhmäteatteri ry, jonka perustajajäsenet olivat Petra Frey, Riitta-Liisa Helminen, Tiia Louste, Tarja Markus, Hannu Kahakorpi, Irma ja Timo Martinkauppi, Leena Uotila, Henri Kapulainen, Sirkka Hiltunen, Kim Kuusi, Ilkka Vanne ja Taisto-Bertil Orsmaa. Teatterin näyttelijäkuntaan ovat kuuluneet muun muassa Pertti Sveholm ja Vesa Vierikko. Taiteellisena johtajana Esa Leskisen rinnalla toimi pitkään Mika Myllyaho.
Mika Kaurismäki ohjasi vuonna 2018 Ryhmäteatterin 50-vuotista taivalta käsittelevän dokumenttielokuvan.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Ryhmäteatteri – yhdessä jo 40 vuotta Teatterikeskuksen sivustolla Archive.org
Marita Liulia

Marita Liulia, 2015.
Marita Liulia (s. 27. lokakuuta 1957 Perho) on taiteilija ja ohjaaja, joka on eräs suomalaisen vuorovaikutteisen mediataiteen pioneereja. Liulian taiteellinen tuotanto käsittää maalauksia, valokuvia, monimediaisia taideteoksia, lyhytelokuvia, installaatioita, näyttämöesityksiä, ja kirjoja.
Marita Liulia asuu ja työskentelee Helsingissä ja Heinolassa. Hän perusti Medeia-tuotantoyhtiön vuonna 1997.
Hänen teoksiaan on esitetty yli 50 maassa.
Opinnot

Liulia kiinnostui valokuvasta, maalauksesta, kollaaseista, kokeellisesta elokuvasta, ja kulttuurihistoriasta opiskellessaan Savonlinnan Taidelukiossa vuosina 1976–1977. Hän jatkoi opintojaan Taideteollisessa korkeakoulussa sekä Helsingin yliopistossa, jossa hän opiskeli estetiikkaa, kirjallisuutta ja poliittista historiaa valmistuen humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1986.
Taiteellinen ura

Liulian taiteellinen toiminta alkoi teatterista ja 1980-luvun aikana hän kokeili useita taidemuotoja. Yhteistyössä valo- ja äänisuunnittelijoiden Ilkka Volasen ja Tarja Ervastin kanssa hän loi useita installaatioita (muun muassa Bone and Wing, Zenon, Mummies, Testament) ja poikkitaiteellisia esityksiä eri medioihin, kuten Daimonion, 8 min. from the Sun ja Indonesiaan!.
1980-luvulla Liulia työskenteli useissa eri ammateissa, muun muassa valokuvaajana ja journalistina Kaakkois-Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa.
Vuosikymmenen vaihtuessa Liulia siirtyi soolouralle ja alkoi opiskella sosiologiaa, filosofiaa ja taideteoriaa. Omatkuvat 1980-90, Schjerfbeckistä videoraasteeseen -näyttelyissä ja Helsingin juhlaviikoilla 1991 oli esillä eri medioilla ja tekniikoilla toteutettuja omakuvia. Samana vuonna Helsingissä Galerie Pelinillä ja Maltan kansallismuseossa pidetty Uskonto ja prostituutio -näyttely koostui ikonimaisista suurista öljymaalauksista.
Taiteellinen ura > Vuorovaikutteinen multimedia

1990-luvun alussa Liulia alkoi yhdistää taidetta ja tutkimusta teknologiaan. Hän siirtyi digitaaliseen ja vuorovaikutteiseen mediaan mainontaa käsittelevällä Jackpot-teoksella. Modernismia tutkiva Maire (1994) oli ensimmäisiä cd-rom-muodossa julkaistuja taideteoksia Suomessa.lähde tarkemmin? Ambitious Bitch (1996), cd-rom-muodossa julkaistu laaja multimediateos naiseudesta nykyaikana oli hänen kansainvälinen läpimurtoteoksensa. Mieheyttä ja maskuliinisuutta pohtiva SOB (1999) oli Liulian ensimmäinen fiktiivinen teos. Laajan miestutkimusta hyödyntävän teoksen päähahmona oli Jacques L. Froid, englantilais-ranskalainen psykoanalyytikko. Teokset valmistuvat useiden eri alojen ammattilaisten yhteistyönä.
Uuden vuosituhannen alussa Liulia palasi teatteriin Manipulator- ja Animator-teoksilla, joissa yhteistyökumppanina oli muusikko-säveltäjä Kimmo Pohjonen. Pohjonen sävelsi musiikin myös Liulian animaatioelokuvaan Haitarimies – The Accordion Man, joka valmistui vuonna 2008.
Tanssija-koreografi Tero Saarisen ja Liulian yhteisteos Hunt (2002) sai paljon kiitosta kansainvälisiltä kriitikoilta. Tätä Tero Saarinen Companyn tuottamaa, omaperäistä ja vaikuttavaa tulkintaa Igor Stravinskyn Kevätuhrista on esitetty vuoden 2013 loppuun mennessä 174 kertaa, 82 kaupungissa, 32 maassa, Aasiassa, Afrikassa, Etelä- ja Pohjois-Amerikassa sekä Euroopassa.
Marita Liulian versio 600 vuotta tunnetuista tarot-korteista julkaistiin kuudessa eri mediaformaatissa (kännykkäpeli, verkkosivusto, multimedia, kirja, pelikortit, kiertävä näyttely) vuosina 2000–2004. Liulian Tarot-näyttely oli Italiassa pidetyn ensiesityksen (2003) jälkeen esillä Tanskassa, Belgiassa, Suomessa, Saksassa, Japanissa, Espanjassa, Thaimaassa ja Kanadassa. Teos on käännetty kymmenelle kielelle.
Liulian projekti Choosing My Religion – uskontoja jäljittämässä käsittelee maailman pääuskontoja. Teos julkaistiin useassa eri muodossa vuonna 2009.