stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eurofighter Typhoon
Operatiivinen historia > Italian ilmavoimat (Aeronautica Militare)

Italian ilmavoimien Eurofighter F-2000A:t saavuttivat alustavan operatiivisen kyvyn 16.12.2005. Ne otettiin osaksi ilmapuolustusta Grosseton lentotukikohdassa ja asetettiin välittömästi valmiustehtävään.
Heinäkuun 17. päivänä 2009 F-2000A-koneet alkoivat vartioida Albanian ilmatilaa, ja 29.3.2011 ne alkoivat lentää Naton Unified Protector -operaation suojatehtäviä Libyassa.
Tammi-elokuussa 2015 neljä F-2000A-konetta oli sijoitettuna Pohjois-Liettuan Šiauliain lentotukikohtaan osaksi Naton Baltian ilmatilan vartiointitehtävää.
Operatiivinen historia > Itävallan ilmavoimat (Luftstreitkräfte)

Vuonna 2002 Itävalta valitsi Eurofighterin uudeksi hävittäjäkoneeksi sen voitettua hankintakilpailussa F-16:n ja Gripenin. Heinäkuun 1. päivänä 2003 Itävallan hallitus päätti 18 Eurofighterin hankinnasta, mutta kesäkuussa 2007 hankintamäärä vähennettiin 15:een. Ensimmäinen kone (7L-WA) luovutettiin 12.7.2007 Zeltwegin lentotukikohdassa ja otettiin virallisesti Itävallan ilmavoimien käyttöön.  Vuonna 2008 Itävallan liittovaltion tarkastusvirasto laski, että alkuperäisen sopimuksen mukaisen 18:n Tranche 2 -hävittäjän 109 miljoonan euron yksikköhinnalla Itävalta maksoi 114 miljoonaa euroa koneelta 15 käytetystä Tranche 1 -koneesta. Heinäkuussa 2008 Itävallan ilmavoimat otti Eurofighterit valmiustehtäviin. Vuoden loppuun mennessä ne olivat saaneet 73 tehtävää.
Lokakuuhun 2013 mennessä Itävallan Eurofighterit päivitettiin uusimpaan Tranche 1 -standardiin. Vuonna 2014 ilmavoimien 15 hävittäjään oli budjettirajoitusten vuoksi vain 12 ohjaajaa.
Itävallan syyttäjäviranomaiset tutkivat väitteitä, joiden mukaan lobbarit olivat saaneet 100 miljoonaa euroa vaikuttaakseen alkuperäiseen hankintapäätökseen Eurofighterin hyväksi. Helmikuussa 2017 Itävallan puolustusministeri Hans Peter Doskozil syytti Airbusia vilpillisyydestä tutkinnan jälkeen, joka väitetysti paljasti Eurofighter-hävittäjätilaukseen liittyvän korruption.
Heinäkuussa 2017 Itävallan puolustusministeriö ilmoitti korvaavansa kaikki Eurofighter-hävittäjänsä vuoteen 2020 mennessä. Ministeriön ilmoituksen mukaan Typhoonien käyttö yli niiden 30 vuoden elinkaaren maksaisi noin 5 miljardia euroa, josta suurin osa olisi ylläpitokuluja. Vertailun vuoksi arvioitiin, että uusien 15:n yksi- ja kolmen kaksipaikkaisen hävittäjän hankinnassa säästettäisiin samassa ajassa 2 miljardia euroa. Itävalta suunnittelee tutkivansa hankintaa tai vuokraamista ilman pitkää ja kallista kilpailuttamisprosessia. Mahdollisiin korvaajiin kuuluvat F-16 ja Gripen.
Indonesian uutiskanavat julkaisivat 20.7.2020 puolustusministeri Prabowo Subianton kirjoittaman kirjeen, jossa hän ilmaisi Indonesian olevan kiinnostunut hankkimaan Itävallan koko Eurofighter-laivaston.
Operatiivinen historia > Kuwaitin ilmavoimat

Eurofighter-konsortio vahvisti 11.9.2015, että Kuwait on allekirjoittanut 28 koneen hankintasopimuksen. Kuwaitin kansankongressi hyväksyi 22:n yksi- ja kuuden kaksipaikkaisen Eurofighterin tilauksen 1.3.2016. Kuwait allekirjoitti 28:n Tranche 3:a edustavan koneen tilauksen 5.4.2016. Tilaus oli arvoltaan 7,957 miljardia euroa. Kuwaitin Eurofighterit ovat ensimmäisiä, jotka saavat Captor-E AESA-tutkat. Koneisiin asennetaan Leonardon elektronisen sodankäynnin järjestelmäkokonaisuus sekä PIRATE-infrapunamaalinosoituslaite. Sopimus käsittää koneiden kokoonpanon Italiassa ja kattaa logistiikan, operatiivisen tuen sekä lentomiehistöjen ja maahenkilöstön koulutuksen. Se sisältää myös infrastruktuutiin sisältävät työt Ali Al Salemin lentotukikohdassa, johon Eurofighterit tukeutuvat. Ensimmäiset koneet piti toimittaa vuonna 2020.
Operatiivinen historia > Omanin kuninkaalliset ilmavoimat

Vuoden 2008 Farnborough ilmailunäyttelyssä ilmoitettiin, että Omanin neuvottelut ovat pitkällä Eurofighterien hankkimiseksi SEPECAT Jaguarien korvaajiksi. 21.12.2012 Omanin kuninkaallisista ilmavoimista tuli Eurofighterin seitsemäs asiakas, kun BAE Systems ja Oman ilmoittivat 12 Eurofighterin tilauksesta ja käyttöönotosta vuodesta 2017 alkaen. Ensimmäinen Omanin tilaama kone esiteltiin asiakkaalle virallisesti 15.5.2017.
Operatiivinen historia > Qatarin ilmavoimat

Qatarin ilmavoimien piti arvioida Eurofighteria noin 20 lennolla huhtikuussa 2011, mutta arviointi peruutettiin, koska kaikki siihen liittyvät henkilöt olivat mukana Naton Libyan operaatiossa. Arviointia ei koskaan aikataulutettu uudelleen, ilmeisesti koska Qatar oli tyytymätön Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeriön tarjoamaan koneiden hintaan.
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ilmoitti 17.9.2017, että Qatar on allekirjoittanut aiesopimuksen 24 Eurofighter Typhoonin hankinnasta. Joulukuussa 2017 Yhdistyneen kuningaskunnan puolustusministeri Gavin Williamson hänen qatarilainen kollegansa Khalid bin Mohammed al Attiyah ilmoittivat 24 koneen sekä niiden ylläpidon ja henkilöstön koulutuksen hankintaan liittyvästä kaupasta. Koneiden toimitusten on määrä alkaa vuonna 2022.
Qatar maksoi ensimmäisen maksuosuuden 24 koneesta syyskuussa 2018.
Operatiivinen historia > Saudi-Arabian kuninkaalliset ilmavoimat

Elokuussa 2006 Saudi-Arabia vahvisti tehneensä sopimuksen 72 Eurofighterin tilaamisesta. The Guardian raportoi joulukuussa 2006, että Saudi-Arabia oli uhannut ostaa Rafaleita, koska Yhdistyneen kuningaskunnan vakavia petoksia tutkiva virasto Serious Fraud Office (SFO) oli alkanut tutkia 1980-luvun niin kutsuttuja Al Yamamahin asekauppoja.
Yhdistyneen kuningaskunnan yleinen syyttäjä Lord Peter Goldsmith määräsi SFO:n tutkinnan BAE Systemsin väitetystä saudivirkamiesten lahjonnasta keskeytettäväksi kansallisen ja kansainvälisen turvallisuuden nimissä. Mediassa nostettiin esiin mahdollisuus hoitaa Saudi-Arabian tilaus ottamalla koneet RAF:n toimituksista samaan tapaan kuin sille oli aiemmin toimitettu Tornado-rynnäkkökoneita. Saudi-Arabia vahvisti 17.9.2007 allekirjoittaneensa 4,43 miljardin punnan tilaussopimuksen 72 koneesta. Ensimmäiset 24 konetta olisivat RAF:n tilaamia Tranche 2 -koneita, joista ensimmäiset toimitettaisiin vuonna 2008. Loput 48 konetta pantaisiin kokoon Saudi-Arabiassa ja toimitettaisiin vuodesta 2011 lähtien. Kuitenkin vuosina 2011-2012 käydyissä neuvotteluissa sovittiin, että kaikkien koneiden kokoonpano tehtäisiin BAE Systemsillä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja että 24 viimeistä konetta edustaisivat Tranche 3:a.
Yhdysvaltain ulkoministeriö hyväksyi 29.9.2008 Eurofighterien myynnin Saudi-Arabialle. Lupa tarvittiin, koska koneen datan siirron päätelaitejärjestelmä MIDS sisältää teknologiaa, joka kuuluu ITAR-prosessin piiriin.
Saudi-Arabian kuninkaallisten ilmavoimien ensimmäinen Eurofighter teki ensilentonsa Wartonissa 22.10.2008. Vuodesta 2010 BAE Systems on kouluttanut saudiarabialaista henkilöstöä Wartonissa.
Vuoteen 2011 mennessä Saudi-Arabiaan oli toimitettu 24 Tranche 2 -konetta, joista 18 yksi- ja kuusi kaksipaikkaista. Sen jälkeen maiden välillä alettiin keskustella lopputilauksen koneiden konfiguraatiosta ja hinnasta. BAE Systems ilmoitti 19.2.2014, että osapuolet ovat päässeet sopuun hinnasta. Viimeiset koneet toimitettiin kesäkuussa 2017.
Saudi-Arabian kuninkaallisten ilmavoimien Eurofighterit ovat olleet keskusroolissa saudien johtamassa Jemenin pommituskampanjassa. Helmikuussa 2015 Saudi-Arabian Eurofighter pommitti ISIS:tä Syyriassa käyttäen ensimmäistä kertaa Paveway IV -pommia.
Saudi-Arabian kruununprinssi Mohammed bin Salmanin vieraillessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa 9.3.2018 allekirjoitettiin aiepöytäkirja 48 Eurofighterin lisähankinnasta.
Operatiivinen historia > Saksan ilmavoimat (Luftwaffe)

Saksan ilmavoimat otti 4.8.2003 vastaan ensimmäisen sarjavalmistetun Eurofighterin (30+03) alkaen samalla Itä-Saksan ilmavoimilta perimiensä MiG-29-hävittäjien korvaamisprosessin. Rostock-Laagen lentotukikohdan Jagdgeschwader 73 "Steinhoff" (JG73) oli 30.4.2004 ensimmäinen Eurofighterin saanut Luftwaffen lennosto. Neuburgin lentotukikohdan Jagdgeschwader 74 (JG74) sai ensimmäiset neljä konettaan 25.7.2006, jolloin se aloitti McDonnell Douglas F-eF Phantom II -hävittäjien korvaamisen Eurofightereilla.
Luftwaffe siirsi 3.6.2008 valmiustehtävät Phantomeilta Eurofightereille.
Kun Saksan Eurofightereita oli Naton Baltian ilmatilan vartiointikomennuksella Ämarin lentotukikohdassa syksyllä 2014, ne hälytettiin 28.10. tunnistamaan seitsemän Venäjän ilmavoimien konetta Itämerellä.
Myynti ja markkinointi > Arabiemiirikunnat

Marraskuussa 2012 Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ilmoitti teollisesta ja puolustuksellisesta kumppanuudesta Arabiemiirikuntien kanssa tasoittaen tietä mahdolliselle Eurofighterien myynnille. Arabiemiraatit ilmoitti 19.12.2013, ettei se jatka neuvotteluja Eurofighterien hankinnasta. Analyytikot arvioivat syyksi tuottajamaiden haluttomuutta sitoutua koneen tutkan päivittämiseen.
Myynti ja markkinointi > Bahrain

Vuonna 2013 Bahrainin kerrottiin käyvän neuvotteluja Eurofighterien hankinnasta BAE Systemsin kanssa.
Myynti ja markkinointi > Belgia

Heinäkuussa 2014 Eurofighterin ilmoitettiin olevan yksi ehdokas Belgian F-16AM/BM-koneiden korvaajaksi, mutta hävisi kilpailun lokakuussa 2018. Ratkaiseva tekijä oli hinta.
Myynti ja markkinointi > Bulgaria

Bulgarian ilmoitettiin suunnittelevan uuden hävittäjätyypin hankintaa MiG-29-koneiden korvaajaksi marraskuussa 2016. Maaliskuussa 2017 ilmoitettiin hankintakilpailuun tarjotut ehdokkaat, joiden joukossa olivat Italian käytetyt Eurofighterit. Lokakuussa 2017 ilmoitettiin bulgarian pyytävän Italialta tarjousta vielä uusista Eurofightereista. Eurofighter ei ollut voittaja, kun hankintapäätös kahdeksasta koneesta julkaistiin 21.12.2018. Päätöksessä ratkaisevia tekijöitä lienevät olleet sensorit ja aseistus.
Myynti ja markkinointi > Etelä-Korea

Eurofighter on osallistunut kahdesti Etelä-Korean hävittäjähankintakilpaan ja hävinnyt molemmilla kerroilla, ensimmäisen kerran vuonna 2002 ja toisen kerran vuonna 2013.
Myynti ja markkinointi > Indonesia

Eurofighter vastasi tammikuussa 2015 Indonesian hallituksen tietopyyntöön sen alkaessa etsiä F-5-hävittäjien korvaajaa. Eurofighter tarjosi konetyypin viimeisintä versiota, joka olisi varustettu Captor-E AESA-tutkalla. Vuonna 2020 Indonesia otti yhteyttä Itävallan puolustusministeriin osoittaen kiinnostusta ostaa Itävallan 15 koneen Eurofighter-laivaston, joka on ollut sen käytössä vuodesta 2008 lähtien.
Myynti ja markkinointi > Intia

Eurofighter nousi Intian MRCA-hävittäjähankintakilpailussa kärkikaksikkoon huhtikuussa 2011, mutta ei tullut valituksi.
Myynti ja markkinointi > Japani

Vuonna 2007 Eurofighter oli suosikki Japanin seuraavan sukupolven FX-hävittäjähankintakilpailun voittajaksi. Sitä pidettiin parhaana vaihtoehtona F-22 Raptorille. Suosikki vaihtui vuoden 2010 aikana, ja kun päätös lopulta tuli joulukuussa 2011, ei Eurofighter saanut tilausta.
Myynti ja markkinointi > Norja

Norja harkitsi Eurofighterien hankintaa jopa 100 koneen hävittäjähankintaa koskevassa kilpailussa vielä vuonna 2006, mutta Eurofighter vetäytyi pois hävittäjäkilvasta seuraavana vuonna, koska Norja oli jo mukana Lockheed Martinin Joint Strike Fighter -ohjelmassa ja todennäköisesti Norjan arvioitiin suosivan sitä.
Myynti ja markkinointi > Puola

Vuonna 2014 ilmoitettiin Puolan aikomuksesta korvata Suhoi Su-22M4 -rynnäkkökoneensa ja MiG-29-hävittäjänsä vuodesta 2024 alkaen. Puola ei julkistanut minkäänlaista hävittäjäkilpailua eikä ilmoittanut uuden konetyypin vaatimuksista hävittäjävalmistajille, mutta viisi valmistajaa ilmaisi silti kiinnostuksensa; niiden mukana Eurofighter, joka ilmaisi kiinnostuksensa jo syyskuussa 2014. Puola näytti kuitenkin tehneen valintansa ilman varsinaista ehdokkaiden vertailua, kun se julkisti hankintansa tammikuussa 2020 ilman mitään kommenttia muista ehdokkaista.
Myynti ja markkinointi > Saksa

Airbus ja Eurofighter-konsortio jättivät 24.4.2018 tarjouksen Saksalle sen 90:n Panavia Tornado IDS -rynnäkkökoneiden ja ECR- elektronisen sodankäynnin erikoiskoneiden korvaamiseksi. Tarjottujen koneiden moottoriteho on 15 % nykyistä suurempi toimintamatkan ja hyötykuorman kasvattamiseksi, ja niissä on AESA-tutka. Saksalla on jo 130 Eurofighteria ilmapuolustusroolissa. Huhtikuussa 2020 Saksa ilmoitti korvaavansa Tornadot 93 Eurofighterilla sekä 30 Boeing F/A-18E/F Super Hornetilla ja 15 EA-18G Growlerilla.
Myynti ja markkinointi > Singapore

Eurofighter oli ehdokkaana Singaporen valitessa seuraavan sukupolven hävittäjäkonetta vuonna 2005, mutta ei voittanut kilpailua.
Myynti ja markkinointi > Suomi

Suomi käynnisti nykyisen Boeing F/A-18C/D Hornet -hävittäjäkaluston korvaamishankkeen vuonna 2015 ja lähetti ensimmäiset tarjouspyynnöt huhtikuussa 2018. Eurofighteria koskeva tarjouspyyntö lähetettiin Yhdistyneen kuningaskunnan hallinnolle, jolta saatiin tarjous määräaikaan tammikuun 2019 loppuun mennessä. Eurofighter ja kaikki muut neljä ehdokasta olivat edelleen mukana kilpailussa, kun Suomi sai tammikuussa 2020 myös pyytämänsä tarkennetun tarjouksen. Lopullinen, sitova tarjouspyyntö lähetettiin tammikuussa 2021, ja sen vastauksia odotetaan huhtikuun loppuun mennessä. Hankintapäätös tehdään loppuvuodesta 2021. Maaliskuun lopussa 2021 Eurofighter-konsortio paljasti tarjoavansa muun muassa EJ200-moottorien tuotantolinjaa Suomeen. Moottorien valmistuksen ja ylläpidon ilmoitettiin tuottavan jopa 1,5 miljoonaa henkilötyövuotta 40 vuodessa, mikäli Suomi valitsee Eurofighterin.
Myynti ja markkinointi > Sveitsi

Helmikuussa 2007 raportoitiin korvaavan Northrop F-5 Tiger II -hävittäjänsä. Yhtenä korvaajaehdokkaana oli Eurofighter. Se ei voittanut kilpailua, mutta kansanäänestys myös kumosi koko hankinnan. Maaliskuusta 2018 lähtien Eurofighter on jälleen mukana Sveitsin uudessa Air 2030 -ohjelmassa, jonka tarkoituksena on korvata sekä Tiger- että Boeing F/A-18C/D Hornet -hävittäjät. Toisen tarjouskierroksen arvioinnin jälkeen päätöstä odotetaan vuoden 2021 huhti-kesäkuussa.
Myynti ja markkinointi > Muut maat

Eurofighter World Magazinen mukaan myös Bangladesh ja Egypti ovat kiinnostuneet Eurofigherin hankinnasta.
Versiot

Eurofighteria on valmistettu yksi- ja kaksipaikkaisina versioina. Kaksipaikkaista on käytetty vain koulutukseen, vaikka se on taistelukelpoinen. Ennen sarjatuotantoa valmistettiin 12 konetta kehitystä ja testausta varten. Tranche 1 -tuotantosarjaa valmistettiin vuodesta 2000 lähtien. Konetyypin kykyjä on vähitellen lisätty. Jokainen ohjelmistopäivitys tuottaa uuden standardin, joita kutsutaan ”blockeiksi”. Kun Block 5 -standardi oli kehitetty, R2-jälkiasennusohjelma alkoi päivittää kaikkia aiemmin valmistettuja Tranche 1 -koneita siihen standardiin.
Käyttäjät

Espanjan ilmavoimat: 73 tilattua konetta, jotka toimitettu lokakuuhun 2020 mennessä. Niistä 70 konetta on käytössä. Espanja suunnittelee tilaavansa 40 Tranche 3+ ja 4 -konetta F-18 Hornetien korvaajiksi.
Ala 11, Seville-Morónin lentotukikohta
111 Escuadrón
113 Escuadrón
Ala 14, at Albacete-Los Llanosin lentotukikohta
142 Escuadrón
Italian ilmavoimat: 96 tilattua konetta, jotka toimitettu ja joista 95 käytössä kesäkuussa 2020.
4º Stormo "Amedeo d'Aosta" (4. Lennosto), Grosseton lentotukikohta
9° Gruppo Caccia (9. Hävittäjälaivue)
20° Gruppo OCU Caccia (20. Operatiivinen siirtymäkoulutuslaivue)
36° Stormo "Riccardo Hellmuth Seidl" (36. Lennosto), Gioia del Collen lentotukikohta
10° Gruppo Caccia (10. Hävittäjälaivue)
12° Gruppo Caccia (12. Hävittäjälaivue)
37° Stormo "Cesare Toschi" (37. Lennosto), Trapanin lentotukikohta
18° Gruppo Caccia (18. Hävittäjälaivue)
51° Stormo "Ferruccio Serafini" (51. Lennosto), Istranan lentotukikohta
132° Gruppo Caccia (132. Hävittäjälaivue)
Itävallan ilmavoimat: 15 tilattua ja toimitettua konetta
Überwachungsgeschwader, Zeltwegin lentotukikohta
Kuwaitin ilmavoimat: 28 tilattua konetta.
Omanin kuninkaalliset ilmavoimat: 24 joulukuussa 2012 tilattua konetta, jotka toimitettu tammikuuhun 2019 mennessä.
No. 8 Laivue, Adamin lentotukikohta
Qatarin ilmavoimat: 24 tilattua konetta
RAF Coningsbyn lentotukikohta, Yhdistynyt kuningaskunta (kesäkuusta 2020 lähtien)
No. 12 Squadron, RAF:n ja Qatarin ilmavoimien yhteinen laivue
Saksan ilmavoimat: 143 tilattua ja toimitettua konetta. Marraskuussa 2020 Saksa tilasi 38 uutta Tranche 4 -konetta, mikä varmistaa Eurofighterien tuotannon jatkumisen vuoteen 2030 saakka.
Taktisches Luftwaffengeschwader 71 "Richthofen", Wittmundhafenin lentotukikohta
Taktisches Luftwaffengeschwader 73 "Steinhoff", Laagen lentotukikohta, operatiivinen siirtymäkoulutusyksikkö
Taktisches Luftwaffengeschwader 74, Neuburgin lentotukikohta
Taktisches Luftwaffengeschwader 31 "Boelcke", Nörvenichin lentotukikohta
Saudi-Arabian kuninkaalliset ilmavoimat: 72 tilattua ja kesäkuuhun 2018 mennessä toimitettua konetta.
Kuningas Fah(a)din lentotukikohta, Taif
No. 3 Laivue
No. 10 Laivue
No. 80 Laivue
Kuninkaalliset ilmavoimat: 160 tilattua ja syyskuuhun 2019 mennessä toimitettua konetta.
RAF Coningsbyn lentotukikohta, Lincolnshire, Englanti
No. 3 (F) Squadron
No. XI (F) Squadron
No. 12 Squadron, RAF:n ja Qatarin ilmavoimien yhteinen laivue
No. 29 Squadron, operatiivinen siirtymäkoulutus- ja koelentolaivue
No. 41 Test and Evaluation Squadron, koelentolaivue
RAF Lossiemouthin lentotukikohta, Moray, Skotlanti
No. 1 (F) Squadron
No. II (AC) Squadron
No. 6 Squadron
No. IX (B) Squadron
RAF Mount Pleasantin lentotukikohta, Itä-Falkland, Falklandinsaaret
No. 1435 Flight (lentue)
Lopetettuja yksiköitä:
No. 17 (R) Test & Evaluation Squadron, operatiivinen koelentolaivue vuosina 2003-2013
Koneita näytteillä

Italia
ensimmäinen prototyyppi (DA-1?), Leonardo Aeronautical Industry Museum
Saksa
”98+29”, prototyyppi DA-1, Deutsches Museum Flugwerft Schleissheim
”98+30”, prototyyppi DA-5, Militärhistorisches Museum Flugplatz Berlin-Gatow
Yhdistynyt kuningaskunta
”ZH588” RAF Museum, Hendon
”ZH590” Imperial War Museum, Duxford
Yhdysvallat
DA-4 (tulossa) Newark Air Museum
Tekniset tiedot

Lähde: Winchester, Jim: Military Jets, s. 297.  Amber Books, 2019.  ISBN 9781782747284  (englanniksi)
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1 tai 2
Pituus: &&&&&&&&&&&&&015.096000015,96 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&010.095000010,95 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&05.02800005,28 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&050.&&&&0050 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&09750.&&&&009 750 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&023500.&&&&0023 500 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&02.&&&&002 × Eurojet EJ200 -suihkumoottoria; &&&&&&&&&&&&&060.&&&&0060 kN  per moottori kuivana, &&&&&&&&&&&&&090.&&&&0090 kN jälkipolttimella
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&02495.&&&&002 495 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&02900.&&&&002 900 km
Siirtolentomatka: &&&&&&&&&&&03700.&&&&003 700 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&019810.&&&&0019 810 m
Nousukyky: &&&&&&&&&&015240.&&&&0015 240 m/min
Siipikuormitus: &&&&&&&&&&&&0311.&&&&00311 kg/m²
Työntövoima-painosuhde: 1,18
Aseistus
Tykit
1 × 27 mm Mauser BK-27 tykki
Pommit
Paveway II (GBU-10, (E)GBU-16, GBU-48)
Paveway IV
GBU-39 SDB, GBU-53/B SDB II (2025-?)
Ohjukset:
IRIS-T
ASRAAM
AIM-9 Sidewinder
MBDA Meteor
AIM-120 AMRAAM
HOPE/HOSBO
Storm Shadow
Marte ER (2021-?)
AGM-88E AARGM
Brimstone
SPEAR (2023-?)
AGM84 HARPOON
ALARM
Taurus KEPD 350
Penguin
Kirjallisuutta

Spick, Mike (2002). The Illustrated Directory of Fighters. Salamander Press.  ISBN 1-84065-384-1.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen Eurofighterin verkkosivu
Typhoon Airbusin sivustolla
Eurofighters for Austria (Arkistoitu – Internet Archive) – September 2003 article from website of German magazine FLUG REVUE
Eurofighter a shooting star in clash with US jets
Raptor, Eurofighter complementary
Aircraft.co.za - The Complete Aviation Reference (Arkistoitu – Internet Archive)
British Aerospace EAP Farnborough Air Show’ssa vuonna 1986.
Royal Air Forcen Typhoon FGR4 Royal International Air Tattoo 2016:n näytöslennolla.
Royal Air Forcen Eurofighter Typhoon “ZJ910” Kemblen lentoasemalla Englannin Gloucestershiressä.
Eurofighter Typhoon
BriteCloud.
HMSS-kypäränäyttö.
Praetorian DASS: 1) laservaroittimet, 2) soihtuheittimet, 3) silpunheittimet, 4) ohjusvaroittimet, 5) hinattavien valemaalien säiliöt, 6) valemaalihinate.
CAPTOR-E.
EJ200-moottorin suihkuputki ja -suutin.
Italian ilmavoimien Eurofighter.
RAF:n Eurofighter Typhoon FGR4.
Saksan ilmavoimien Eurofighter Arctic Challenge harjoituksessa 2019 (ACE19) Pohjois-Norjassa.
DA-2 RAF:n museossa hendonissa.
RAF:n 3(F) Squadronin Eurofighter Typhoon laukaisee ASRAAM-ohjuksen.
Isonkyrön seurakunta

| Isonkyrön seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Isonkyrön kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Lapuan hiippakunta
Rovastikunta:  Etelä-Pohjanmaan rovastikunta
Pääkirkko:  Isonkyrön kirkko
Perustettu:  1304
Jäsenmäärä:  3 650 (2023)
Kirkollisvero:  1,75 %
Kirkkoherra:  Satu Linko
Verkkosivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isonkyrön seurakunta on seurakunta Etelä-Pohjanmaalla Isonkyrön kunnassa. Seurakunta kuului ennen Lapuan hiippakunnassa Isonkyrön rovastikuntaan, uuden jaon mukaan Etelä-Pohjanmaan rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Satu Linko. Vuoden 2023 syyskuussa seurakunnassa oli 3 650 jäsentä.
Kirkot ja kiinteistöt

Lista Isonkyrön seurakunnan kirkoista ja kiinteistöistä:
Isonkyrön kirkko
Isonkyrön vanha kirkko
Mariedahlin pappila
Herätysliikkeet

Isonkyrön seurakunta kuuluu Etelä-Pohjanmaan voimakkaaseen ja yhtenäiseen herännäisyyden tukialueeseen. Liikkeelle on paikkakunnalla vahvaa tukea. Myös evankelisella herätysliikkeellä on Isossakyrössä voimakas kannatus.
Kirkkoherrat

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Isonkyrön seurakunnan kirkkoherroina:
| --- | --- |
 1543: Laurentinus Torstani   ?–1550: Canutus  1550–1589: Jaakko Geet  1590–1593: Simon Johannis Nurka  1604–1611: Johannes Marci Urus  1611–1622: Matthias Georgii Dubblare  1622–1644: Georgius Thomae Patur  1644–1670: Isak Brenner  1672–1712: Israel Erici Alftanus  1721–1750: Nicolaus Aejmelaeus  1751–1805: Johannes Aejmelaeus  1806–1817: Nils Aejmelaeus  1818–1825: Johan Sundwall :  1829–1843: Gustaf Gadolin  1845–1854: Karl Erik Hällfors  1856–1870: Lars Jakob Stenbäck  1871–1886: Oskar Vilhelm Forsman  1888–1916: Gustaf Durchman  1918–1931: Niilo E. Wainio lähde?  1933–1950: Yrjö Heikki Simojoki lähde?   ???  1959–1975: Aarne Maunula  1975–2011: Erik Silvola lähde?  2011–2018: Artturi Kivineva  2018– Satu Linko
Kierrevihnelatva

| Kierrevihnelatva |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Vihnelatvat Heteropogon
Laji::  contortus
Kaksiosainen nimi
 Heteropogon contortus  (L.) P.Beauv. ex Roem. & Schult. 
Katso myös
   Kierrevihnelatva Wikispeciesissä   Kierrevihnelatva Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kierrevihnelatva (Heteropogon contortus) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, vihnelatvojen (Heteropogon) sukuun kuuluva kasvilaji.
Kierrevihnelatva on monivuotinen ja mätästävä heinälaji, joka voi kasvaa jopa 1,5 metriä korkeaksi, vaikka sen korkeus vaihteleekin ympäristön mukaan. Varsien ja lehtien väri vaihtelee vihreästä sinivihreään. Varret ja lehdet ovat yleensä myös kaljuja tai niissä on paikoitellen muutamia karvoja. Lehtilavat ovat 5–30 cm pitkiä. Kukinnot sijaitsevat varsien päissä ylimpien lehtien lehtihangoissa yksittäin tai pareittain. Kukinnon kussakin tähkylässä on yksi tai useampia kukkia. Osassa tähkylöistä on vihne, joka on 5–12 cm pitkä. Vihneet kiertyvät siementen kypsyessä.
Kierrevihnelatva on tyypillinen laji Australian trooppisten sekä subtrooppisten korkeakasvuisilla heinämailla. Kierrevihnelatvaa kasvaa muun muassa eukalyptusmetsien aluskasvillisuudessa sekä muissa avoimissa metsissä. Laji on tyypillinen alueilla, joiden sademäärä on 600–1000 mm vuodessa ja joilla on erilliset sade- ja kuivakausi.