stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Messier 48
Aiheesta muualla

SEDSin Messier -sivut M48:sta (englanniksi)
| --- | --- |
Tähdet:  Alphard, γ Hya, ζ Hya, ν Hya, π Hya, ε Hya, ξ Hya, λ Hya, μ Hya, θ Hya, ι Hya, HD 71155, υ1 Hya, δ Hya, β Hya, η Hya, 12 Hya, ρ Hya, 58 Hya, σ Hya, τ2 Hya, τ1 Hya, υ2 Hya, HD 74395, 2 Sex, ο Hya, HD 81799, HD 83953, 26 Hya, 51 Hya, 27 Hya, 9 Hya, U Hya, φ Hya, χ1 Hya, 17 Crt, ψ Hya, l Hya, 6 Hya, ω Hya, κ Hya, 50 Hya, 44 Hya, 54 Hya, 47 Hya, HD 94388, 56 Hya, 23 Hya, 14 Hya, HD 93397, 20 Hya, HD 122430, 24 Hya, 15 Hya, 33 Hya, 2 Hya, 19 Hya, 28 Hya, 1 Hya, 55 Hya, 17 Crt, 59 Hya, χ2 Hya, 3 Hya, 57 Hya, 48 Hya, 60 Hya, φ2 Hya, 17 Hya, 21 Hya, 10 Hya, 37 Hya, 34 Hya, R Hya, 29 Hya, HD 82943, 17 Hya, 25 Hya, HD 72659, HD 74156, φ1 Hya, HD 70573
Eksoplaneetat:  HD 122430 b, HD 82943 b, HD 82943 c, HD 72659 b, HD 74156 b, HD 74156 c, HD 74156 d, HD 70573 b
Messierin luettelo
Merkityt versiot -kokeilu/Testisivu 1

Wikipedia:Merkityt versiot
Sivujen arviointi -ohje
Tietosivu seulojista
Tietosivu automaattiseulotuista
Erilaisia tilastotietoja
Varasto: arkistoidut asiat
Odottavat muutokset -wikiprojekti
Merkityt versiot -arviointi käytössä. 
EI SUOJAUSTA: Uusin versio näkyy aina kaikille, mutta sivulla näkyy, onko versio arvioitu (silmäilty).
dasdsa
Koiru (Canis höpös flagged revisions, aiemmin Canis familiaris) on sujen kesy jalostettu muoto. Se kuuluu nisäkkäiden luokkaan ja koirueläinten heimoon.
Koiru on ihmisen kesyttämistä eläimistä vanhin ja kissan jälkeen rakkain. Kesyyntymisen alkuaikoina koirusta on ollut hyötyä varoittavana vahtina sekä jätteensyöjänä. Pohjoisessa koiru oli tehokas vetoapu ja karjankasvatuksen alkaessa sitä käytettiin paimentajana. Myös metsästyksessä koiru on korvaamaton apu. Vielä nykyäänkin koiruja käytetään samoihin tehtäviin. Koirun tehtävät ovat kuitenkin laajentuneet ja mukaan on tullut muun muassa huume-, opas-, vartio- sekä pelastuskoiruja; monissa tehtävissä hyödynnetään koirun tarkkaa hajuaistia. Erityisesti ihmisen kanssa kasvatetut koirut on helppo opettaa tekemään asioita ihmisen käskystä ja ne ovat helposti motivoitavissa makupaloilla, leluilla tai sosiaalisella kontaktilla.
Monet ihmiset pitävät koiruja lemmikkeinä; koirua on Euroopan toiseksi yleisin kotieläin kesykissun jälkeen. Suomessa suhteet ovat päinvastoin, koiruja on enemmän, 600 000, joista puhdasrotuisia on 450 000. Yhteensä koiruja koko maailmassa on noin 400 miljoonaa. Koiruja on siis vähintään yksitöistä kertaa enemmän kuin muita samaan sukuun (Canis) kuuluvia koirueläimiä, kuten sakaaleita, kojootteja ja suseja, on yhteensä.
Koiru on sosiaalisesti älykäs eläin ja pennusta saakka ihmisen kanssa kasvanut koiru oppii melko nopeasti tulkitsemaan ihmisen eleitä. Ihmiset voivat oppia tulkitsemaan koirun viestintää. Koirut viestivät keskenään pääasiassa eleillä, ilmeillä sekä äänillä. Koiruille on ominaista reviirikäyttäytyminen. Koiru myös merkitsee reviiriään virtsalla ja ulosteilla.
Espanjanlattiakoiru
Koirun lisääntyminen

Useimmilla kesykoirilla on sudesta poiketen juoksuaika kaksi kertaa vuodessa (joillain alkukantaisilla roduillalähde tarkemmin? vain kerran vuodessa). Koiru tulee sukukypsäksi noin 6–12 kuukauden iässä. Yleensä nartut saavuttavat sukukypsyyden aiemmin kuin urokset ja pienet rodut isoja rotuja aiemmin. Astutuksessa nartun täytyy olla vähintään 18 kk, ja uroksen 6 kk, jotta pennut hyväksytään rekisteröitäviksi. Koirun kantoaika kestää noin 58–71 vuorokautta. Pennut syntyvät sokeina ja kuuroina. Heti synnytettyään koiruemo syö istukkansa; tämän jälkeen emon maidontuotanto voi alkaa ja täten se voi ruokkia pentuja.
Koirun elinvaiheet

Pentujen silmät aukeavat noin kahden viikon iässä. Koirunpentuja voidaan alkaa vieroittaa emästä noin viiden viikon ikäisinä, minkä jälkeen ne vähitellen siirtyvät kiinteälle ravinnolle. Koiruemo itse vieroittaa pentunsa usein vasta huomattavasti myöhemmin, pentujen ollessa 7-9 viikon iässä. Koiruemon rooli koirunpentujen elämässä on tärkeä muutenkin kuin maidontuottajana. Emon ja pentujen sekä pentujen keskinäiset suhteet ovat monimuotoisia ja leikkimisellä on suuri opettavainen rooli koirunpennun elämässä.
Koirunpennun luovutusikä on 7–12 viikkoa; silloin se on tarpeeksi kypsä siirtymään uuteen kotiin ja tulemaan toimeen ilman emoaan. 7-8 viikon ikäisillä pennuilla on kuitenkin pelkokausi, jona aikana yksikin huono kokemus voi vaikuttaa negatiivisesti pennun kehitykseen, niinpä nykyään luovutusiäksi suositellaan huomattavasti myöhempää ajankohtaa, noin 9-12 viikon ikää.
Testauskenttä

1. Korija on monneen kokosija. Isot ovat isoja, pienet pienempiä.
2. Tosi pienet ovat ihan älyttömän pieniä.
Koiranruoka pitää koiran terveenä. Vesipesu pitää koiran puhtaana.
Katohan myös

Testisivu 2 (kissu)
Testisivu 3 (hepponen)
Urbain Le Verrier

| Urbain Le Verrier |
| --- | --- |
 Urbain Le Verrier
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1811 Saint-Lô
Kuollut: 23. syyskuuta 1877 (66 vuotta) Pariisi
Kansalaisuus:  Ranskalainen
Koulutus ja ura
Instituutti:  Pariisin Observatorio
Oppilaat:  Émile Gautier
Tutkimusalue:  Tähtitiede
Tunnetut työt:  Neptunuksen sijainnin laskeminen
Palkinnot:  Royal Societyn kultamitali 1868 ja 1876, Copley-mitali 1846
 Nimikirjoitus
Urbain Jean Joseph Le Verrier (joissakin lähteissä Leverrier, 11. maaliskuuta 1811 Saint-Lô – 23. syyskuuta 1877 Pariisi) oli ranskalainen tähtitieteilijä, joka muistetaan parhaiten laskelmistaan, joiden avulla Neptunus löydettiin. Hän syntyi Saint-Lôssa ja vietti suuren osan urastaan Pariisin observatoriossa, jonka johtajana hän toimi vuosina 1854–1870 ja 1873–1877.
Le Verrier havaitsi Uranuksen kiertoliikkeen poikkeavan Newtonin gravitaatiolain mukaisista ennusteista, joissa oli otettu huomioon myös tunnettujen planeettojen vetovoimat. Tästä hän päätteli, että poikkeamat aiheutuivat Uranuksen radan ulkopuolella olevasta tuntemattomasta planeetasta. Samaan tulokseen tosin oli hänen tietämättään jo aikaisemmin päätynyt John Couch Adams. Tämä planeetta, Neptunus, löydettiinkin kaukoputkella vuonna 1846 hyvin läheltä sitä kohtaa, missä Le Verrier oli laskenut sen olevan.
Samaan tapaan Le Verrier havaitsi, että myös Merkuriuksen kiertoradan perihelikiertymä poikkesi siitä, mikä muiden planeettojen vetovoimien perusteella oli laskettavissa. Tästä hän päätteli, että myös Merkuriuksen radan sisäpuolella oli tuntematon planeetta, jolle hän antoi nimen Vulkanus. Seuraavien vuosikymmenien aikana lukuisat tähtitieteilijät yrittivät etsiä tätä oletettua planeettaa, mutta sitä ei löydetty. Myöhemmin Albert Einsteinin yleinen suhteellisuusteoria selittikin tämän poikkeaman olettamatta tuntematonta planeettaa.
Le Verrier kuoli Pariisissa 66-vuotiaana.
Le Verrier voitti Royal Astronomical Societyn kultamitalin vuosina 1868 ja 1876 sekä Copley-mitalin 1846. Eräs Neptunuksen renkaista on nimetty hänen mukaansa, kuten on asteroidi 1997 Leverrier. Hänen nimensä on myös yksi 72:sta Eiffel-torniin kaiverretusta.
Lebut

Lebukalastajia Yoffissa.
Lebut ovat wolofin murretta puhuva etninen ryhmä Senegalissa. He asuvat Kap Verden niemellä ja Atlantin rannikolla Kayarista M’Bouriin. Lebuja on noin 50 000 henkeä.
Kayoriin kuuluneet lebut muodostivat 1790-luvulta lähtien pienen feodaalitasavallan, jota johti Njamburista saapunut muslimipappien suku. Suurin osa lebuista on kääntynyt islamiin melko hiljattain.
Dakarin kaupunki on kasvanut lebujen maille, ja he kiistelivät pitkään ranskalaisten kanssa maaoikeuksistaan. Nykyään lebut ovat pieni, mutta taloudellisesti ja poliittisesti tärkeä kaupunkilaisryhmä. Osa heistä harjoittaa yhä perinteistä kalastusta. Lebut solmivat avioliittoja wolofien kanssa, mutta he ovat säilyttäneet identiteettinsä.
Konstantin Lebedev

| Konstantin Vasiljevitš Lebedev> Viron kommunistinen puolue (EKP), toinen sihteeri |
| --- | --- |
 1971–1982  
Edeltäjä:  Artur Vader
Seuraaja:  Aleksandr Kudrjavtsev
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. marraskuuta 1918 Saratovin alue, Neuvosto-Venäjä
Kuollut: 6. toukokuuta 2006
Kansalaisuus:  Neuvostoliitto
Tiedot
Puolue:  Viron kommunistinen puolue (EKP)
Muut puolueet:  Neuvostoliiton kommunistinen puolue (NKP)
Konstantin Vasiljevitš Lebedev (ven. Константи́н Васи́льевич Ле́бедев, (8. marraskuuta 1918 Saratovin alue, Neuvosto-Venäjä – 6. toukokuuta 2006) oli Viron kommunistisen puolueen toinen sihteeri vuosina 1971–1982. Kansallisuudeltaan hän on venäläinen.
Lebedev työskenteli nuoruudessaan vuosina 1936–1941 läntisessä Kazahstanissa opettajana. Vuonna 1941 hänestä tuli Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) jäsen. Silloin hän siirtyi kazakstanilaisen Uralskin kaupungissa kommunistipuolueen johtotehtäviin, joissa hän toimi vuoteen 1949. Sen jälkeen hän siirtyi Moskovaan puoluekouluun, jossa hän oli vuoteen 1952. Sen jälkeen Lebedev toimi edelleen Moskovassa NKP:n johtotehtävissä aina vuoteen 1971. Näin Lebedev oli puhdas Neuvostoliiton nomenklatuuran edustaja.
Vuonna 1971 NKP siirsi Lebedevin Neuvosto-Viroon paikallisen Viron kommunistisen puolueen toisen sihteerin eli paikallisen puolueen toiseksi vaikutusvaltaisimpaan virkaan ykköspaikan eli ensimmäisen sihteerin viran ollessa vielä pitkäaikaisella puoluejohtajalla Johannes Käbinillä. Tyypillisesti kakkosvirka oli NKP:n luottomiehen nimissä taaten suoran tiedonkulun NKP:n Moskovassa oleville puoluejohtajille. Lebedev edusti näin puhtaasti venäläistaustaista kommunistia, jolla ei ollut kansallisuus- eikä muitakaan siteitä Viroon, kuten edeltäjillään Leonid Lentsmanilla ja Artur Vaderilla, jotka olivat Venäjällä kasvaneita virolaisia. Lebedevin nimitys oli myös ilmentymä venäläistämisen vahvistumisesta Virossa. Keskusvallan otteen tiukentuessa Neuvosto-Virossa Lebedevin rooli tuli yhä tärkeämmäksi. Vuonna 1977 hän johti yritystä syrjäyttää kansallismieliseksi luokitellut Käbin ja ideologiasihteeri Vaino Väljas. Silloin Käbinin ja Väljasin syrjäyttäminen ei vielä onnistunut, mutta keväällä 1978 keskusvallan kannattajat Lebedevin ja Karl Vainon johdolla onnistuivat syrjäyttämään heidät.
Vuonna 1982 Konstantin Lebedev palasi takaisin Moskovaan ja toimi aina vuoteen 1988 asti NKP:n kontrollikomitean jäsenenä.
LDM200-luokka

| LDM200-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  50 t
Pituus:  15 m
Leveys:  4,4 m
Koneteho:  2 x dieselmoottori 450 hv
Nopeus:  9 solmua
Miehistöä:  4
Aseistus
Meritorjunta:  1 x Oerlikon 20 mm -tykki
LDM200-luokka (port. lanchas de desembarque médias (LDM)) oli Portugalin laivaston viiden aluksen muodostama maihinnousualusluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| NRP LDM201 |  |  |  | 1964 | poistettu palveluksesta 1971 |
| NRP LDM202 |  |  |  | 1964 | poistettu palveluksesta 1972 |
| NRP LDM203 |  |  |  | 1964 | poistettu palveluksesta 1973 |
| NRP LDM204 |  |  |  | 1964 | poistettu palveluksesta 1974 |
| NRP LDM205 |  |  |  | 1964 | poistettu palveluksesta 1975 |
Merten saalistajat

| Merten saalistajat> Beyond the Poseidon Adventure |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Irwin Allen
Käsikirjoittaja:  Nelson Gidding
Perustuu:  Paul Gallicon romaaniin
Tuottaja:  Irwin Allen
Säveltäjä:  Jerry Fielding
Kuvaaja:  Joseph F. Biroc
Leikkaaja:  Bill Brame
Tuotantosuunnittelija:  E. Preston Ames
Pääosat:   Michael Caine  Sally Field  Telly Savalas  Peter Boyle  Jack Warden 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros.
Ensi-ilta:  1979
Kesto:  115 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Merten saalistajat (engl. Beyond the Poseidon Adventure) on vuonna 1979 julkaistu katastrofielokuva ja jatko-osa elokuvalle S/S Poseidonin seikkailu (1972). Elokuvan pääosia esittävät Michael Caine, Karl Malden, Sally Field, Telly Savalas, Paul Picerni, Peter Boyle, Angela Cartwright, Jack Warden, Shirley Jones, Slim Pickens ja Veronica Hamel. Elokuvan on ohjannut katastrofielokuvien lajityypin keskeinen kehittäjä ja niiden tuottajana paremmin tunnettu Irwin Allen.
Juoni

Kaksi kilpailevaa tahoa yrittää pelastaa arvoesineitä ylösalaisin kääntyneeltä risteilijä S/S Poseidonilta. Kumpi osapuoli, laivan omistajan (Caine) johtamat hyvät ihmiset vai rosvopäällikön (Savalas) johtamat pahat pojat löytävät nopeammin tiensä laivan purserihyttiin?
Vastaanotto

Elokuva oli tappiollinen ja sai osakseen myös nuivia arvosteluja. Elokuva on ainoa Allenin katastrofielokuva, joka ei ollut ehdolla yhteenkään Oscar-palkintoon.
Helsingin Sanomien Helena Ylänen kirjoitti elokuvan ensi-ilta-arvostelussa 1979, että katastrofielokuvat ovat ylipäätään Hollywoodin tylsimpiä keksintöjä ja niiden jatko-osat vasta tylsiä ovatkin. Hän näki Merten saalistajat usein tahattoman koomisena kliseisine ihmistyyppeineen, jotka tämän tästä puhkeavat lausumaan rakkaudentunnustuksia ja viimeisiä sanoja samassa vaarassa oleville läheisilleen. Video-oppaassa vuodelta 1994 Ilkka Jauhiainen luonnehti elokuvaa yllättävän hyväksi jatko-osaksi, jonka klaustrofobista tunnelmaa tosin häiritsee liian monta rikosvyyhteä. Hän antoi Merten saalistajille kaksi tähteä viidestä.
Televisioversio

Elokuvasta tehdyssä televisioversiossa on 20 minuuttia lisämateriaalia.
Aiheesta muualla

Merten saalistajat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Alfred Lechner

Alfred Lechner (s. 1. huhtikuuta 1911) oli itävaltalainen pikajuoksija.
Lechner voitti Itävallan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1931, 1932 ja 1933 sekä 200 metrin juoksussa vuonna 1933. Hän sivusi Itävallan ennätystä 6,9 s 60 metrin juoksussa vuosina 1933 ja 1936 sekä 10,6 s 100 metrin juoksussa vuonna 1936.
Adam Laxman

Japanilainen maalaus Adam Laxmanista vuodelta 1792.
Adam Erikovitš Laxman (1766–1806?) oli ensimmäinen Venäjän Japaniin lähettämä tutkimusmatkailija. Hän yritti avata venäläisille kauppatien Japaniin ja sai tätä koskevan sopimuksen kolmantena kansakuntana hollantilaisten ja kiinalaisten jälkeen, mutta käytännössä myöhemmin kauppaa yritettäessä Japani kieltäytyi.
Adam Laxmanin isä Eric Laxmann oli suomalaissyntyinen tutkimusmatkailija, tiedemies ja Venäjän tiedeakatemian jäsen.
Kirjallisuutta

Kyllönen, Ari: Samuraiden vieraana. Suomalaisia Japanissa 1703 - 1917.  Kuopio:  Pitkos Books, 2013.  ISBN 978-951-842-361-7
Lagus, Wilhelm: Erik Laxman, hans lefnad, resor, forskningar och brefvexling.  Helsingfors:  s.n., 1880.
Aiheesta muualla

Ancient Japan (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Gerhardus Mercator

| Gerhardus Mercator |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Gerard de Kremer
Syntynyt: 5. maaliskuuta 1512 Rupelmonde, Flanderin kreivikunta
Kuollut: 2. joulukuuta 1594 (82 vuotta) Duisburg,Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Leuvenin vanha yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Gemma Frisius
Oppilaat:  John Dee
Tutkimusalue:  maantiede, kartografia
Tunnetut työt:  kartasto Theatrum Orbis Terrarum, Mercatorin projektio
 Nimikirjoitus
Gerhardus Mercator eli Gerard de Cremer eli Gerhard Kremer (5. maaliskuuta 1512 Flanderin kreivikunta – 2. joulukuuta 1594 Duisburg) oli flaamilainen kartografi.
Mercator tunnetaan parhaiten vuonna 1569 laatimastaan maailmankartasta. Se perustui hänen keksimäänsä projektioon, Mercatorin projektioon, jossa ne maanpinnan viivat (loksodromit), jotka kaikkialla muodostavat yhtä suuren kulman pääilmansuuntiin nähden, näkyvät suorina viivoina. Omana aikanaan hän oli maailman kuuluisin maantieteilijä, mutta hän oli myös teologi, filosofi, historioitsija, matemaatikko ja magnetismin tutkija sekä harjaantunut kaivertaja ja kalligrafi sekä karttapallojen ja tieteellisten instrumenttien tekijä. Hän kirjoitti vain harvoja kirjoja, mutta suuri osa hänen tietämyksestään käy ilmi hänen laatimiensa seinäkarttojen kartta­selityksistä sekä hänen kartastonsa esipuheesta ja muista siinä olevista tekstisivuista. Hän myös ensimmäisenä käytti kartastosta termiä atlas.
Perintö

Mercator haudattiin Duisburgiin Vapahtajan kirkkoon (Salvatorkirhce). Hänen töitään on näytteillä kaupungissa olevassa Mercator-aarrekammiossa sekä myös Mercator-museossa Sint-Niklaasissa Belgiassa.
Kuuluisa belgialainen purjelaiva Mercator sai nimensä Gerhardus Mercatorin mukaan hänen merenkulun alalla tekemiensä parannusten kunniaksi. Laiva rakennettiin vuonna 1932 ja on nykyisin ankkuroitu Oostenden satamaan, jossa se toimii museona.
Vuonna 2012 Mercatorin syntymästä tuli kuluneeksi 500 vuotta. Juhlia hänen muistokseen vietettiin 4. maaliskuuta 2012 hänen syntymäkaupungissaan Rupelmondessa.
Mercatorin kirjoittamat teokset

Gerhardus Mercator: Literarum latinarum, quas italicas,cursorias que vocant, scribendarum ratio (Kuinka latinalaiset kirjaimet kirjoitetaan muodossa, jota sanotaan itaaliseksi eli kursiiviksi).  Antwerpen. Määritä julkaisija! Teoksen verkkoversio. (latinaksi)
Gerhardus Mercator: Declaratio insigniorum utilitatum quae sunt in globo terrestri : coelesti, et annulo astronomico ad invictissimum romanum imperatorem Carolum.  Duisburg. Määritä julkaisija! Teoksen verkkoversio.
Mercatorin laatimia karttoja

1538 Maailmankartta . Julkaissut verkossa American Geographical Society Library
Kartan alkuperäispainoksesta on säilynyt vain kaksi kappaletta, toinen American Geographical Societyn kirjastossa, toinen New Yorkin yleisessä kirjastossa. Tämä on ensimmäinen kartta, jossa nimeä Amerikka käytettiin myös Pohjois-Amerikasta; aikaisemmin Martin Waldseemüller oli antanut tämän nimen vain nykyiselle Etelä-Amerikalle. Mercator valitsi karttaan kaksiosainen sydämenmuotoisen projektion, jota oli käyttänyt myös Oronco Finé, mahdollisesti siksi, koska se vastasi luterilaista käsitystä maailmasta.
1564 Seinäkartta: Brittein saaret . Julkaissut verkossa British Library ( Arkistoitu – Internet Archive)
Aikanaan huomattava uusi Brittein saarten kartta kooltaan noin 3 × 4 jalkaa (0,9 m × 1,2 m). Mercator kaiversi sen itse kahdeksalle kupari­laatalle. Mittakaava suunnilleen 1:88700 eli yksi tuuma kartalla vastaa suunnilleen 14 mailia maastossa. Luonnoksen, jonka pohjalta Mercator kehitti tämän kartan, oli mahdollisesti laatinut joko Laurence Novell, John Rudd tai John Elder.
1570 Euroopan kartasto. Julkaissut verkossa British Library ( Arkistoitu – Internet Archive)
Koottu 1570-luvun alussa tarkoituksena helpottaa Kleven kruunun­prinssin suuren Euroopan-kiertomatkan suunnittelua. Laadittiin yhdistämällä osia Mercatorin laatimista Brittein saarten, Euroopan ja maailman kartoista ja kokoamalla ne kartastoksi.
1595 Atlas Sive Cosmographicae Meditationes de Fabrica Mundi et Fabricati Figura
Useita kappaleita säilynyt eri puolilla maailmaa. Julkaisseet verkossa muun muassa Yhdysvaltain kongressin kirjasto ja Pittsburgin yliopiston Darlington Library. Suuremmassa resoluutiossa sen on julkaissut CD-levyllä Octavo(OCLC 48878698).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
India Tertia and the mapping of the colonial imaginary svaradarajan.blogspot.com.
Mercator world map dating from 1538 American Geographical Society Library.
Atlas Sive Cosmographicae Meditationes de Fabrica Mvndi et Fabricati Figvra. Yhdysvaltain kongressin kirjasto.
Literarum Latinaru Rare Book Room.
Kirjallisuutta

Nicholas Crane: Mercator: the man who mapped the planet.  Lontoo:  Phoenix, 2003.  ISBN 0-7538-1692-X
A. S. Osley: Mercator: A Monograph on the Lettering of Maps, etc. in the 16th Century Netherlands, with a facsimile and translation of his treatise on the italic hand and a translation of Ghim's Vita Mercatoris.  Lontoo:  Faber, 1969.
Roger Calcoen ym.: Le cartographe Gerard Mercator 1512—1694.  Bryssel:  Credit Communal, 1994.  ISBN 2-87193-202-6
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja 2  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 2  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Taiteenala:  Scientific illustrators  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gerardus Mercator
Mercatorin maailmankartta vuodelta 1569
Mercatorin karttapallo vuodelta 1541. Se on nykyisin Palazo Ducalen museon kokoelmissa Urbaniassa, Italiassa, ja on yksi Mercatorin 22 säilyneestä karttapallosta.
Mercatorin Euroopan kartta
Mercatorin pojan, Rumold Mercatorin maailmankartta. Tässä maailma on jaettu kahteen pallonpuoliskoon, jotka on kuvattu stereografisella projektiolla.
Käännös suomeksi
Lazaga (1924)

| Lazaga |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sociedad Española de Construcción Naval, Cartagena
Kölinlasku:  15. lokakuuta 1920
Laskettu vesille:  6. maaliskuuta 1924
Palveluskäyttöön:  17. elokuuta 1925
Poistui palveluskäytöstä:  20. helmikuuta 1961
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 060 t (standardi) 1 336 t
Pituus:  86,25 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,23 m
Syväys:  4,57 m
Koneteho:  33 000 shp
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  86
Aseistus
Aseistus:  3 × 4" tykkiä 2 × 45 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 21" torpedoputkea
Lazaga oli Espanjan laivaston vuonna 1924 vesillelaskettu Alsedo-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Sociedad Española de Construcción Navalilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1920. Alus laskettiin vesille 6. maaliskuuta 1924 ja otettiin palvelukseen 17. elokuuta 1925.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 20. helmikuuta 1961.
Fanári

Fanári (kreik. Φανάρι, ”Majakka”, ”Lyhty”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Fanári, Párgan kunnan kunnallisyksikkö ja entinen kunta Prévezan alueyksikössä Epeiroksen alueella
Loutró eli Fanári, saari Kreetan etelärannikon edustalla
Mikronísi eli Fanári, saari Mirampéllonlahdessa Kreetan Ágios Nikólaoksen kaupungin edustalla
Pýlos eli Fanári, saari Jooniansaarten saariryhmässä Pýloksen kaupungin edustalla
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Fanári”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lee Ho

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Lee Ho
Syntymäaika: 22. lokakuuta 1984
Syntymäpaikka: Etelä-Korea
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 182 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003 - 2006 2006 – | Ulsan Tigers Zenit | 49 (3) 18 (1) |
Maajoukkue
| 2005 - | Etelä-Korea | 19 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. huhtikuuta 2007.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. maaliskuuta 2007.
Lee Ho (s. 22. lokakuuta 1984) on eteläkorealainen jalkapalloilija, joka pelasi seuratasolla muun muassa Venäjän jalkapalloliigassa FK Zenit Pietarin joukkueessa.
Vielä edellisellä kaudella kotimaassaan K-Leaguen Ulsan Tigersissa pelannut Lee teki sopimuksen Zenitin kanssa 30. kesäkuuta 2006, kaksi päivää maanmiehensä Kim Dong-jinin jälkeen. He seurasivat sinne entistä Etelä-Korean maajoukkuevalmentaja Dick Advocaatia.
Lee kuului Etelä-Korean maajoukkueeseen Saksan MM-kisoissa 2006 ja pelasi avauskokoonpanossa joukkueen jokaisessa kolmessa ottelussa.
Lazin kieli

| Lazin kieli |
| --- | --- |
 Lazin puhuma-alue tummanvihreällä
Oma nimi:  Lazuri, ლაზური
Tiedot
Alue:   Turkki  Georgia
Puhujia:  22 000
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset georgialaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  kartvelilaiset kielet
Kieliryhmä:  zankielet
ISO 639-3:  lzz
 Ohje 
Lazin kieli (laziksi lazuri nena) on Turkissa ja Georgiassa asuvien lazien puhuma eteläkaukasialainen eli kartvelilainen kieli. Lazi jakautuu kolmeen murteeseen. Sen lähin sukukieli on mingreli. Näitä kahta pidetään toisinaan myös saman kielen murteina. Kieltä kirjoitetaan sekä latinalaisin että georgialaisin aakkosin. Vain osia Raamatusta on käännetty laziksi.