stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Historian Opiskelijain Liitto
Historia

Historian Opiskelijain Liiton synty ajoittuu 1960-luvulle, aikaan jolloin perustettiin uusia yliopistoja maakuntiin. Kun historian opiskelumahdollisuudet ja opiskelijamäärät lisääntyivät, kaivattiin järjestöä eri yliopistojen historian opiskelijoiden yhteistyöelimeksi. Jyväskylän Tosine, Tampereen Patina, Helsingin Kronos ja Turun Kritiikki perustivat liiton vuonna 1966 ja sen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Jyväskylän Reino Rantanen.
Alkuun liitto pyrki edistämään opiskelijoiden työelämään sijoittumista, yhtenäistämään aineen oppisisältöjä ja parantamaan opiskelijoiden asemaa yliopistoissa. Se julkaisi myös omaa Fakta-lehteään vuosina 1967–1973. Erityisesti 1970-luvulla liiton toimintaa ohjasivat, kuten suurinta osaa muistakin ajan opiskelijajärjestöistä, vasemmistolaiset arvot ja sen toimintatapoihin tulivat mukaan lakot, mielenosoitukset ja julkilausumat. Liiton aktiivisuus heikkeni huomattavasti 1970-luvun kuluessa, kun sen jäsenjärjestöjen taloudelliset tilanteet huonontuivat. Liiton toiminta virkistyi vasta vähitellen 1980-luvun myötä ja se käynnisti mm. oman julkaisutoiminnan. Itä-Euroopan maiden vapautuessa liitto lähti vuonna 1989 mukaan perustamaan alan kansainvälistä opiskelijajärjestöä ISHA:a (International Students of History Association). Kiinnostus ISHA:n toimintaa kohtaan väheni kuitenkin pian, sillä kansainvälinen järjestötoiminta vei voimavaroja liiton omasta toiminnasta.
Vuosituhanteen vaihteessa Hol edelleen järjesti seminaareja ympäri Suomea, joskin niiden kävijämäärät olivat usein vähäisiä. Kaksituhatta luvulla jäsenjärjestöjen keskinäinen yhteydenpito helpottui uusien viestintäteknologioiden myötä. Liitto on julkaissut omaa blogiaan vuodesta 2012 ja pyrkinyt lisäämään näkyvyyttään jäsenjärjestöjen opiskelijoille sosiaalisen median välityksellä. Liiton uudistustyötä on myös jatkettu etenkin vuonna 2013 käyttöön otettujen uusien verkkosivujen parissa. Viime vuosina myös liiton seminaarien osallistujamäärät ovat olleet huomattavassa kasvussa.
Toiminta

Historian Opiskelijain Liiton toiminnan näkyvimmän osan muodostavat vuosittain eri kaupungeissa järjestettävät syys- ja kevätseminaarit, joiden tarkoituksena on esitellä jäsenistölle jotakin historiantutkimuksen aihepiiriä tai teemaa sekä usein esitellä järjestäjäkaupungin erityisosaamista tällä saralla. Seminaareissa on usein läsnä myös liiton yhteistyökumppaneita, kuten ammattiliittoja, jotka tarjoavat alan opiskelijoita hyödyttävää työelämätietoutta. Varsinaisen akateemisen osan lisäksi seminaarit sisältävät usein vapaamuotoista iltaohjelmaa muun muassa perinteikkään saunomisen ja sitsien muodoissa. Jäsenjärjestöjen opiskelijoiden lisäksi myös muut nykyiset ja entiset historian opiskelijat sekä historiatieteen harrastajat ovat tervetulleita liiton seminaarien virallisiin osuuksiin.
Seminaarien lisäksi liitto palkitsee vuosittain kunniakirjoilla opiskelijoita, jotka ovat ansioituneet omissa ainejärjestöissään historian opiskelijoiden aktiivisina edunajajina. Liito julkaisee muun muassa historiaa ja opiskelua käsittelevää blogia ja tarjoaa historian opiskelijoille yhteisen keskustelu ja tiedotuskanavan Facebook-sivuillaan. Hol ry jakaa myös pieniä taloudellisia etuja jäsenjärjestöjensä opiskelijoille neuvottelemalla heille ilmaisen sisäänpääsyn useisiin eri kaupunkien museoihin.
Hallitus

Kevätseminaarin yhteydessä järjestettävässä vuosikokouksessa valitaan liitolle uusi hallitus, joka koostuu jokaisen yhdentoista ainejärjestön edustajasta eli Hol-vastaavasta sekä puheenjohtajakaupungista valitusta puheenjohtajasta, sihteeristä ja taloudenhoitajasta. Liiton puheenjohtajuus kiertää aina kaupungeittain järjestyksessä Jyväskylä, Helsinki, Oulu, Joensuu, Tampere ja Turku.
Liiton hallitus käyttää liiton hallintovaltaa vuoden mittaisen kautensa aikana sekä vastaa liiton toiminnasta. Hallitus toimii itsenäisesti, mutta kauden toimintaa linjaa aina liiton vuosikokouksen hyväksymä toimintasuunnitelma ja talousarvio sekä hallituksen ensimmäisessä kokouksessa hyväksytty johtosääntö. Liiton hallitus valitsee sääntöjensä nojalla aina keskuudestaan työvaliokunnan, joka valmistelee hallituksen kokoukset ja vastaa liiton käytännön asioiden hoitamisesta.
Aiheesta muualla

Liiton verkkosivut Historian Opiskelijain Liitto. Viitattu 9.2.2014.
virallinen Facebook-sivu Historian Opiskelijain Liitto. Viitattu 9.2.2014.
Ichthyostegalia

| Ichthyostegalia |
| --- | --- |
 Ichthyostegan rekonstruktio.
 Myöhäisdevonikausi 395–359 Ma  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Tetrapoda
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Alaluokka::  ”Labyrinthodontia”*
Lahko::  ”Ichthyostegalia”*  Säve-Söderbergh, 1932
Ryhmät
 Katso teksti 
Katso myös
   Ichthyostegalia Wikispeciesissä   Ichthyostegalia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ichthyostegalia, epävirallisesti kalasammakot, on vanhentunut  varhaisten sammakkoeläinten lahko, joka sisälsi devonikaudella eläneitä esi-tetrapodeja. Se on nykyään todettu parafyleettiseksi, eikä sen käyttöä pidetä suositeltavana. Kalasammakoilla oli kalamainen pyrstö, mutta tetrapodin pää ja raajat. Kalasammakot kehittyivät devonikaudella varsieväisistä kaloista. Ne olivat kehitysaskel tetrapodien ja kalojen välillä, ja kivihiilikaudella niistä kehittyi panssarisammakot, lepospondylit ja reptiliomorfit.
Luokittelu

Lahko Ichthyostegalia
Heimo Acanthostegidae
Acanthostega
Heimo Densignathidae
Densignathus
Heimo Elginerpetontidae
Elginerpeton
Obruchevichthys
Heimo Ichthyostegidae
Hynerpeton
Ichthyostega
Heimo Jakubsonidae
Jakubsonia
Heimo Metaxygnathidae
Metaxygnathus
Heimo Sinostegidae
Sinostega
Heimo Tulerpetontidae
Tulerpeton
Heimo Ventastegidae
Ventastega
Heimo Ymeridae
Ymeria
Käännös suomeksi
Hotchkiss

Hotchkiss oli ranskalainen auto- ja asevalmistaja, jonka autoja tehtiin Pariisissa vuosina 1903-1955. Ensimmäinen Hotchkiss-auto oli nelisylinterinen 17 CV, jonka valmistus alkoi 1903. Kuusisylinteriset mallit L ja O ilmestyivät 1907.
Toisen maailmansodan jälkeen autojen tuotanto käynnistyi hitaasti: alle 100 autoa tuotettiin 1946 ja 1947. 1948 tuotettiin 460 Hotchkiss-autoa. Tuotanto oli liian pientä kannattamaan yritystä, vaikka trukkeja tuotettiin hieman enemmän eli 2300 kappaletta vuonna 1948. Autot oli muotoiltu jo ennen sotaa ja tuotanto ajautui vaikeuksiin. Coupé ja avoauto esiteltiin 1951, mutta niiden tuotanto loppui 1952 vain 247 auton valmistuttua.
Hotchkiss-henkilöautojen tuotanto loppui 1955. Niiden sijasta yhtiö valmisti Jeep-maastoautoja lisenssillä. 1956 Brandt osti Hotchkiss-tehtaan.
Aiheesta muualla

HOTCHKISS - Voitures Européennes d'Autrefois (Arkistoitu – Internet Archive)
Huhdin työväentalo

| Huhdin työväentalo |
| --- | --- |
 Urjalan, Huhdin työväenyhdistyksen työväentalo.
Osoite:  Työväentalontie,  31700 Urjalan as.
Sijainti:  Huhti, Urjala
Koordinaatit:  61°04′05″N, 23°36′49″E
Valmistumisvuosi:  1911
Rakennuttaja:  Urjalan Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Urjalan Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  1
Kerrosala:  298 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huhdin työväentalo on Urjalan kunnan Huhdin taajamassa sijaitseva työväentalo.
Historiaa

Urjalan työväenyhdistys perustettiin vuonna 1902. Tontti työväentaloa varten saatiin lahjoituksena vappujuhlassa vuonna 1906. Rakennushanketta varten kerättiin varoja iltamilla ja arpajaisilla, ja lisäksi otettiin laina Urjalan Säästöpankista. Työt aloitettiin talvella 1910 hirsien hankinnalla. Rakennustyö tehtiin osin talkoilla, osin palkkatyönä. Tupaantuliaisjuhlaa päästiin viettämään elokuussa 1911.
Tammikuussa 1918 punakaarti otti talon haltuun, ja sodan jälkeen se taas joutui valkoisen puolen takavarikoimaksi. Tässä yhteydessä muun muassa yhdistyksen kirjasto, lippu ja näyttämön esirippu tuhottiin. Talo vapautui takavarikosta kesällä 1919, mutta sitä käytettiin kunnan rokkosairaalana vielä kesäkuuhun 1920 saakka.
Sisällissodan jälkeen yhdistys joutui oikeuteen, sillä sodan aikana punakaarti oli yhdistyksen leimaa käyttäen takavarikoinut Urjalan Meijeriosuuskunnalta lähes 21 000 markan arvosta maitoa ja voita. Meijeriosuuskunta vaati saataviaan työväenyhdistykseltä, joka puolestaan katsoi, ettei velka ollut yhdistykselle kuuluva. Lopulta nimismies kuitenkin toimitti ulosmittauksen, ja yhdistys otti lainaa, ettei sen tarvinnut luopua velkojen edestä talostaan. Tämän jälkeen talo ja tontti myytiin varmuuden vuoksi kunnallisjärjestölle, etteivät mahdolliset muut velkojat pääsisi siihen käsiksi. Lopulta korkein oikeus kuitenkin kumosi alempien oikeusasteiden tuomion Meijeriosuuskunnan velasta.
Talvi- ja jatkosodan aikaan taloa käytettiin sotilasmajoitukseen.
Nykyään (2023) talo on edelleen Urjalan työväenyhdistyksen omistuksessa, ja sitä vuokrataan erilaisia tilaisuuksia varten ympäri vuoden. Talossa on sali (150 henkeä) elokuvateatterina, näyttämö, kahvio, sisä wc:t.
Toimintaa työväentalolla

Oma talo piristi yhdistyksen toimintaa 1910-luvulla. Kokouksien osanotto oli runsasta, ja lisäksi järjestettiin iltamia, joiden ohjelmassa oli esimerkiksi näytelmiä ja tanssia. Iltamien aikaa ei ollut rajoitettu, joten tanssi saattoi jatkua aamukolmeen tai neljään saakka.
Vuonna 1927 talolle hankittiin elokuvakone. Kymmenen vuotta myöhemmin siihen hankittiin myös äänilaitteet. 1950-luvulla rakennettiin uusi konehuone ja laitteisto uusittiin. Ainakin vuonna 1999 talolla näytettiin edelleen elokuvia. 1990-luvulla taloa käytettiin lisäksi yhdistyksen kokoustilana, ja myös eläkeläiset kokoontuivat siellä.
Työväentalolla järjestettiin ainakin heinäkuussa 2014 Suvikino-niminen elokuvafestivaali.
Rakennus

Talo oli alun perin 12 x 14 metrin kokoinen, ja siihen kuului juhlasali näyttämöineen, eteinen, ravintola, keittiö ja kamari. Vuonna 1925 taloa laajennettiin. Vuonna 1947 kuistit muutettiin, seuraavana vuonna taas pärekatto vaihdettiin asbestilevykatteeseen. 1960-luvulla näyttämö purettiin. Vuonna 1974 hirsirakenteinen talo vuorattiin laudoilla ja maalattiin punaiseksi. Seuraavana vuonna talo liitettiin kunnalliseen vesijohtoon. Sisävessat saatiin 1980-luvun puolivälissä. Talon pinta-ala nykyään on noin 300 m².
Igor Cukrov

| Igor Cukrov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1984 (ikä 40)
Ammatti:  Laulaja, lauluntekijä, muusikko
Muusikko
Laulukielet:  Englanti
Aktiivisena:  2008–
Tyylilajit:  Pop, rock, pop rock, Bel canto
Soittimet:  pystypiano 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Igor Cukrov (s. 6. kesäkuuta 1984) on kroatialainen laulaja, lauluntekijä, muusikko ja TV-henkilö. Hän edusti Kroatiaa Andrea Šušnjaran kanssa Eurovision laulukilpailussa 2009 kappaleella Lijepa Tena. Kilpailun finaaliin Cukrov selvisi tuomariäänten turvin ja sijoittui siinä lopulta 18:nneksi 45 pisteellä.
Ikeya–Murakami

Ikeya-Murakami, virallisesti C/2010 V1 (Ikeya-Murakami), on pitkäjaksoinen komeetta, jonka löysivät japanilaiset Kaoru Ikeya ja Skigeki Murakami toisistaan riippumatta 3. marraskuuta 2010..  Komeetta löytyi täysin visuaalihavaintojen avulla, mikä on varsin harvinaista nykyisin.
Alustavien arvioiden mukaan komeetta saavutti perihelin 18. lokakuuta 2010, jolloin se oli 1,7 AU:n etäisyydellä Auringosta
Löytyessään komeetta oli 8. magnitudin kohde, mutta pian löytymisensä jälkeen komeetan komassa havaittiin nopeita muutoksia, jotka muistuttavat jossain määrin komeetta 17P/Holmesin purkausta vuonna 2007.
Igor Cavalera

| Igor Graziano Cavalera |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. syyskuuta 1970 Belo Horizonte, Brasilia
Muusikko
Taiteilijanimi:  Igor Cavalera
Tyylilajit:  Thrash metal death metal
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  Cavalera Conspiracy (nyk.) Sepultura Nailbomb Strife Titas
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Igor Graziano Cavalera (s. 4. syyskuuta 1970 Belo Horizonte, Brasilia) on brasilialaisen thrash-/death metal-yhtye Sepulturan entinen rumpali ja perustajajäsen. Hän on myös yhtyeen entisen laulaja/rytmikitaristi Max Cavaleran pikkuveli.[lähde? ]
Cavaleralla on kolme lasta.
Iiro O. Hartimo

Iiro Olavi Hartimo (s. 1943 Helsinki) on suomalainen tekniikantutkija. Hän toimi Teknillisen korkeakoulun tietotekniikan professorina vuosina 1988–2008. Hänen tutkimuskohteensa on ollut mikroprosessoritekniikka ja signaalien digitaalinen käsittely.
Hartimo suoritti diplomi-insinöörin (1969), tekniikan lisensiaatin (1975) ja tekniikan tohtorin (1986) tutkinnot tietojenkäsittelytieteestä Teknillisessä korkeakoulussa. Vuonna 1979 hänestä tuli teknillisen fysiikan apulaisprofessori ja vuonna 1988 sähkötekniikan tiedekunnan tietojenkäsittelytieteen professori. Hän on ollut IEEE:n Suomen osaston johtokunnan jäsen sen perustamisesta eli vuodesta 1971 lähtien ja puheenjohtaja vuodesta 1998 lähtien. Hän oli IEEE:n vuoden 1988 piirien ja järjestelmien symposiumin teknisen ohjelmakomitean puheenjohtaja ja hän on ollut jäsenenä useissa muissa kansainvälisten konferenssien ohjelmakomiteoissa. Hän on useiden kansainvälisten tieteellisten aikakauslehtien ja konferenssien artikkeliarvostelija. Hän on myös Sähkö & Tele -lehden puheenjohtaja ja European Transactions on Telecommunications and Related Technologies -lehden toimitusneuvoston jäsen. Hän on jäsenenä IEC:n työryhmässä SC3A/WG2, joka on luonut standardit (IEC 617-12 ja IEC 617-13) digitaalisten ja analogisten integroitujen piirien kuvaamiseksi. Hänen tutkimusintressinsä liittyvät digitaalisten signaalinkäsittelyalgoritmien n-toteutusmenetelmiin ja rinnakkaislaskentaarkkitehtuureihin. Hartimo on IEEE:n vanhempi jäsen, ACM:n jäsen, EUROMICRO:n ja EURASIP:n jäsen sekä useiden kansallisten insinöörijärjestöjen jäsen.
Aiheesta muualla

Iiro O. Hartimon sivusto
IRonica

iRonica on vuonna 1999 Kalajoella perustettu suomalainen metalliyhtye. Poko Rekords julkaisi yhtyeen ensimmäisen studioalbumin lokakuussa 2007.
Kokoonpano

Elina Iron – laulu
Ville "Nepal" Palin – kitara
Jani Paavola – bassokitara
Aki Herrala – rummut
Jukka "Joey King/Kuningas" Rajala – kosketinsoittimet
Diskografia

Consequences (2007,  Poko Records)
Vivere (2009,  Poko Records)
EP:t
A Few Steps Behind (2007,  omakustanne)
Chasing the Melodies (2001)
Transparent (2003)
Trust (2005)
Veil of Desire (2006)
All That I Drain (2007)
Dive (2009)
Musiikkivideot

Make Me Whole Again
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
IRonica Myspacessa (englanniksi)
Ikeya–Seki

Ikeya-Seki on IAU:n nimellä C/1965 S1 tuntema vuonna 1965 auringon ohittanut komeetta.
Komeetta näkyi ulkomailla paljain silmin jopa päiväsaikaan. Näkyvyydestä Suomessa ei ole tietoa lyhyen havaintoikkunan ja lokakuun lopun pilvisen sään takia. Lähimmillään Aurinkoa se oli 0.08 AU:n etäisyydellä, eli se oli auringonhipojakomeetta. Saapuessaan periheliin se hajosi kolmeen osaan, jotka jatkoivat kulkuaan lähes identtisillä radoilla.
Ikeya-Seki on jaksollinen pyrstötähti, jonka jakso on noin 880 vuotta. On arveltu, että kyseessä on saattanut olla vuoden 1106 suuren komeetan paluu, joka sekin oli näkynyt Euroopassa päivätaivaalla. Komeetan on arveltu hajonneen jo tuolloin useaan osaan, jotka nykyisin muodostavat Kreutzin auringonhipojakomeettaperheen.
Kreutzin auringonhipojakomeettaperheen emokomeetaksi on ehdotettu myös jo Aristoteleen näkemää, vuoden 371 eaa. suurta komeettaa. Jos kuitenkin lasketaan vuodesta 1986 alkaen 76 vuoden syklejä alaspäin, niin voidaan olettaa vuoden 371 eaa. nähdyn komeetan voineen olla myös Halleyn komeetta.
Käännös suomeksi
Huhdasfest

Huhdasfest on vuosina 2012-2014 järjestetty Kouvolassa, Jaalan Huhdasjärven kylän Kylätalon ympäristössä järjestetty hyvänlaatuista kotikutoisuutta vaaliva festivaali. Festivaalia järjestää talkootyönä Huhdasjärven Kyläosuuskunta ja ystävät. Huhdasfest on ollut yksipäiväinen ja on artistivalinnoissaan keskittynyt lähinnä suomenkielisiin artisteihin. Vuosina 2012 ja 2013 järjestettiin myös Lasten Oma Huhdasfest.
Huhdasfest järjestettiin kolmannen, toistaiseksi viimeisen kerran 14. kesäkuuta 2014.
Huhdasjärven Kyläosuuskunta on myös järjestänyt Huhdasfesteille esiintyneiden artistien muun muassa Muuan Miehen, Joose Keskitalon ja Jaakko Laitisen & Väärän Rahan keikkoja, viimeisin Muuan Mies heinäkuussa 2019.
Huhdasfest 14.6.2014 esiintyjät

Asa
Muuan Mies
Jaakko Laitinen & Väärä Raha
Lassi Valtonen
Is This Really Me
the Solar Apparatus
56
Huhdasfest 8.6.2013 esiintyjät

Jarkko Martikainen
Risto
Jaakko Laitinen & Väärä Raha
Sami Kukka & Pöly
Koodi
Lassi Valtonen & Hot Mama Salonen
Hermanni Turkki
Mehucats
Jälkiklubilla Huhdasjärvellä 28.6.2013 esiintyivät the Solar Apparatus sekä 56.
Lasten Oman Huhdasfestin järjesti Huhdasjärven Kylätoimikunta 14.7.2013. Esiintymässä oli Orffit (Tohtori Orff ja Herra Dalcroze).
Huhdasfest 9.6.2012 esiintyjät

Tuomari Nurmio
Jaakko Laitinen & Väärä Raha
Joose Keskitalo & Kolmas Maailmanpalo
Pekko Käppi
Rymäkkä
Koodi
Kullerwo Korpi & Tajunnan Alkemistit
Lasten Oma Huhdasfest pidettiin Huhdasjärven Museokankaalla samana päivänä. Esiintymässä oli Vokki-Myyrät.
Ennakkoklubi pidettiin 8.6.2012 Hartolan Kyläkaupalla. Esiintymässä oli Sami Kukka yhtyeineen.
Aiheesta muualla

Huhdasfest Facebookissa
Huhdasjärven Kyläosuuskunta Facebookissa
Iker Martínez

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Iker Martínez |  Iker Martínez |  Iker Martínez |  |
Maa:   Espanja
Miesten purjehdus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | 49er |  |
|  Hopeaa | Peking 2008 | 49er |  |
Iker Martínez de Lizarduy Lizarribar (s. 16. kesäkuuta 1977 San Sebastián, Guipúzcoan maakunta, Espanja) on espanjalainen kilpapurjehtija.
49er-luokassa kilpaileva Martínez saavutti olympiakultaa Ateenassa 2004 parinsa Xabier Fernándezin kanssa. Neljä vuotta myöhemmin Pekingissä kaksikko sijoittui hopealle. Lisäksi he ovat voittaneet luokan maailmanmestaruuden kahdesti (2002, 2004) ja Euroopan-mestaruuden kolmesti (2002, 2007, 2008).
Iiro Ollila

Iiro Ollila (s. 1971) on suomalainen säveltäjä, muusikko, improvisoija ja äänisuunnittelija. Hän on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri ja klassisen kitaransoiton opettaja. Ollila on työskennellyt kitaransoitonopettajana ja konsertoivana kitaristina vuoteen 1997 ja sittemmin säveltäjänä ja äänisuunnittelijana. Hän on toiminut myös Koiton Laulun taiteellisena johtajana vuosina 2000–2006.
Ollila on säveltänyt konserttimusiikin lisäksi teatteriin, tanssiteoksiin, televisioon ja elokuviin. Hänen erityisalueitaan ovat teatterimusiikki ja -äänisuunnittelu, teatteri-improvisaatio sekä arkaais-musiikillinen improvisoitu ”huuto”. Elokuvamusiikin Ollila on tehnyt muun muassa Kaisa Rastimon ohjaamaan Myrskyyn.
Ollila on työskennellyt muusikkona muun muassa Stella Polaris -improvisaatioteatterissa ja johtanut Suomen Improvisaatiokuoroa. Hän opettaa teatteri-improvisaatiota Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa.
Aiheesta muualla

Iiro Ollilan verkkosivut
Säveltäminen on ongelmanratkaisua Nurmijärven Uutiset.  12.3.2013 (päivitetty 15.3.2013). Arkistoitu 29.1.2016.
Igor Francetić

| Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Kroatia> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 | kahdeksikko |  |
Igor Francetić (s. 21. huhtikuuta 1977 Zagreb) on kroatialainen soudun olympiamitalisti. Hän edusti zagreblaista VK Croatia-seuraa.
Francetić kuului Kroatian kahdeksikkoon, joka saavutti olympiapronssia Sydneyssä 2000. MM-kilpailuissa hän oli kahdeksikossa neljäs Sevillassa 2002 ja yhdeksäs Milanossa 2003.
Francetić saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa perämiehellisessä nelosessa 1995 ja pronssia perämiehettömässä kaksikossa 1994. Hän voitti kahdeksikon maailmancupin kilpailun Münchenissä 2000.
Ian Rankin

| Ian Rankin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1960 (ikä 64) Cardenden, Fife, Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:  Skotlanti
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Aikakausi:  1984–
Tyylilajit:  rikoskirjallisuus
Palkinnot
 mm. Edgar-palkinto 
Aiheesta muualla
www.ianrankin.net
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ian Rankin (s. 28. huhtikuuta 1960, Cardenden, Fife, Yhdistynyt kuningaskunta) on skotlantilainen rikoskirjailija.
Rankin on genrensä myydyimpiä kirjoittajia Britanniassa. Hänet tunnetaan etenkin rikosromaaneistaan, joiden päähenkilönä on komisario John Rebus. Rebus on esiintynyt myös neljässä televisiosarjassa, ensimmäisen pääosassa John Hannah, muiden Ken Stott.
Brittiläinen rikoskirjailijoiden yhdistys CWA (Crime Writers’ Association) myönsi Rankinille vuonna 2005 Timanttitikarin hänen elämäntyöstään. Hänelle on myönnetty myös Edgar-palkinto parhaasta romaanista vuonna 2005 ja Suomen dekkariseuran ulkomaisen dekkarikirjallisuuden kunniakirja vuonna 2003.
Rankin asuu Edinburghissa. Hänellä on vaimonsa Mirandan kanssa pojat Jack ja Angelman-oireinen Kit.
John Rebus -sarja

1987 Knots and Crosses (suom. Ristinolla, 2001)
1990 Hide and Seek (suom. Kuurupiilo, 2002)
1992 Tooth and Nail
1992 Strip Jack (suom. Paljas poliitikko, 2002)
1993 The Black Book (suom. Musta kirja, 2003)
1994 Mortal Causes (suom. Kalman asialla, 2004)
1995 Let it Bleed (suom. Pakkosiirtoja, 2005)
1997 Black and Blue (suom. Sinistä ja mustaa, 2006)
1998 The Hanging Garden (suom. Riippuva puutarha, 2007)
1999 Dead Souls (suom. Kuolleita sieluja, 2008)
2000 Set in Darkness (suom. Pimeän sylissä, 2009)
2001 The Falls (suom. Lankeemuksia, 2010)
2002 Resurrection Men (suom. Henkiin herätettävät, 2011)
2004 A Question of Blood (suom. Verisiteet, 2012)
2005 Fleshmarket Close (suom. Turvaa vailla, 2013)
2006 The Naming of the Dead (suom. Kuolleiden nimeen, 2014)
2007 Exit Music
Aiheesta muualla

Viralliset sivut. (englanniksi)
Ian Anderson

| Ian Anderson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. elokuuta 1947 (ikä 77)
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä
Muusikko
Aktiivisena:  1968–
Tyylilajit:  rock, folk rock, progressiivinen rock
Soittimet:  huilu, kitara, bouzouki, mandoliini, huuliharppu
Yhtyeet:  Jethro Tull
Levy-yhtiöt:  Chrysalis Records ja Island Records 
Aiheesta muualla
jethrotull.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ian Scott Anderson (s. 10. elokuuta 1947 Dunfermline, Skotlanti) on brittiläinen muusikko, joka tunnetaan ennen kaikkea progressiivisesta Jethro Tull -yhtyeestään, jonka johtohahmona hän on toiminut sen perustamisesta eli vuodesta 1968 lähtien. Hän on yhtyeen laulaja ja lauluntekijä, ja hänet tunnetaan myös huilunsoitosta yhtyeen kappaleilla.
Lauluntekijänä Anderson on tehnyt usein kriittisiä lauluja esimerkiksi kristillisyydestä, yhteiskunnasta ja joulusta. Huilistina hän on itseoppinut; hän käyttää instrumenttiaan bluestyyliin pärisyttäen ja puhkuen. Anderson on itse kertonut ottaneensa vaikutteita soittotyyliinsä Roland Kirkiltä. Huilun lisäksi Andersonin toinen pääsoitin on akustinen metallikielinen kitara. Nykyään hän soittaa konserteissa enimmäkseen pienikokoista kitaraa, kun ennen hän soitti normaalikokoista.
Huilun ja akustisen metallikielisen kitaran lisäksi Anderson osaa soittaa useita muita soittimia, kuten bassokitaraa, pillejä, sopraanosaksofonia, pasuunaa, viulua ja rumpuja.
Andersonin säveltämisen kultakausi sijoittuu vuosille 1968–1979. Tämä aikana hän sävelsi kaikki Jethro Tullin kuuluisimmat kappaleet. 2000-luvun aikana Anderson on ottanut vaikutteita intialaisesta musiikista ja etenkin maailmanmusiikista. Tämä kehitys näkyy selvästi jo Jethro Tullin Roots to Branches -levyllä. 1970-luvun huumorimausteisen yhteiskuntakritiikin jälkeen Anderson on kertonut sanoituksissaan ihmisten arkielämästä.
Anderson on vaikuttanut myös liikealalla. Hän on ollut naimisissa kahdesti: Jennie Franksin kanssa 1970–1974 ja vuodesta 1976 lähtien Shona Learoydin kanssa. Andersonilla on lapset James ja Gael. Hänellä diagnosoitiin vuonna 2018 keuhkoahtaumatauti. Anderson itse epäilee sairastuneensa, koska hän on altistunut savukoneille yli 50 vuoden ajan.
Andersonille myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan MBE-arvonimi vuonna 2008.