stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuoranta
Historia

Alko lopetti toimintansa Vuorannassa vuosituhannen vaihteen paikkeilla. Jo 1990-luvun alkupuolelta lähtien kiinteistön hotellitoimintaa operoi Sodexho, ja kiinteistö jatkoi toimintaansa hotellina vuoteen 2010 saakka. Vuosien 2015–2016 pakolaistulvassa tilat toimivat jonkin aikaa vastaanottokeskuksena. Sittemmin venäläisten omistama kiinteistö oli tyhjillään, mutta 2020-luvulla se tuli taas suomalaisomistukseen, kun sen osti Evli Pankin hoivakiinteistörahasto. Sitä alettiin saneerata ikäihmisten hoitokodiksi.
Vuorannan länsipuolen naapurikiinteistö hotelli Rantapuisto oli alun perin Unitas-opisto, Suomen Yhdyspankin koulutuskeskus.
Vuonna 1972 Vuorantaan majoitettiin neuvostoliittolaisia SALT I -aseriisuntaneuvottelijoita. Kolme vuotta myöhemmin oltiin valmiita Neuvostoliiton ETYK-valtuuskunnan varalta, joka kuitenkin päätti majoittua muualle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vuoranta Wikimedia Commonsissa
Virusabortti

Virusabortti on hevosilla esiintyvä tartuntatauti. Sen aiheuttaja on hevosen herpesvirus 1 (Equine herpesvirus 1 eli EHV-1). Sairaus esiintyy kolmena muotona: hengitystieinfektiona (rhinopneumonia), sikiön vaurioitumisena sekä halvauksena. EHV-1 leviää pisaratartuntana. Virus säilyy huonosti hevosen ulkopuolella[lähde? ], ja se on herkkä desinfektioaineille. Virusaborttia vastaan on olemassa rokotteita, mutta ne eivät takaa täyttä suojaa. Ne kuitenkin vähentävät sairastuneen hevosen riskiä tartuttaa muita hevosia. Rokotteen antaman suojan maksimoimiseksi olisi kaikki samassa tallissa asuvat hevoset, myös oriit ja ruunat, rokotettava.[lähde? ] Virusabortin (ja muiden tartuntatautien) vuoksi siitostammat ja kilpahevoset tulisi pitää toisistaan erillään, mikäli se on mahdollista. Hevosen herpesvirukset eivät tartu ihmiseen. Virusabortin itämisaika on 2 - 10 päivää.
Oireet

Oireet alkavat tavallisesti 2–10 vuorokauden kuluttua tartunnasta. Kaikki hevoset eivät kuitenkaan saa näkyviä oireita, ja ne voivat toimia huomaamatta taudinkantajina. Lievimpiä seurauksia tartunnasta ovat hengitystieoireet, kuume ja sierainvuoto. Niitä esiintyy varsinkin nuorilla hevosilla. Oireet kestävät yleensä viikon tai kaksi.
Tiineille tammoille EHV-1 aiheuttaa usein luomisen. Jos tamma saa tartunnan viimeisen tiineyskuukauden aikana, varsa saattaa syntyä elävänä, mutta se on heikko ja kuolee muutaman päivän kuluessa. Koska virus voi levitä jälkeisten ja sikiökalvojen välityksellä, ne tulisi hävittää polttamalla tai hautaamalla maahan. Suomessa virusabortti kuuluu ilmoitettaviin eläintauteihin, ja kuollut varsa sekä jälkeiset on toimitettava tutkittavaksi Elintarviketurvallisuusvirasto Eviraan, mikäli luomisen syyksi epäillään virusaborttia.
EHV-1 voi aiheuttaa kaikenikäisille hevosille keskushermosto-oireita. Ne voivat vaihdella lievästä koordinaatiohäiriöstä täydelliseen halvautumiseen.
Diagnosointi

Diagnoosi tehdään veri- tai nenänäytteestä. Jos luomisen syyksi epäilleen virusaborttia, otetaan näytteet myös sikiöstä ja istukasta.
Aiheesta muualla

Hippoksen ohjeita virusabortin varalta (Arkistoitu – Internet Archive)
Tarttuvista taudeista Islanninhevosyhdistyksen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Movax

| Movax Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1996
Toimitusjohtaja:  Lasse Mannola
Kotipaikka:  Hämeenlinna
Toiminta-alue:  globaalisti
Toimiala:  kaivos-, louhinta- ja rakennuskoneiden valmistus
Liikevaihto:  24,665 milj. euroa (06/2022)
Liikevoitto:  7,6 milj. euroa (06/2022)
Henkilöstö:  51 (06/2022)
Emoyhtiö:  Terra Patris
Kotisivu:  www.movax.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Movax Oy on suomalainen paalutus- ja pontituslaitteita valmistava yritys, joka kuuluu Terra Patris-konserniin.
Yhtiön tuotteita ovat kaivinkoneisiin asennettavat, automaattisesti ohjatut paalutus- ja perustuslaitteet. Yhtiön on keksinyt myös patentoidun modulaarisen sivukahvatekniikan.
Historia

Koneinsinööri Yrjö Raunisto alkoi kehittää sivustaottoteknologiaa vuonna 1993. Iskijän tarve oli syntynyt paalutuksen yleistyessä. Yhtiön ensimmäinen tuote oli pontiniskijä. Myöhemmin yhtiön tuotevalikoimiin tulivat muun muassa paalutusvasarat, maaporat ja hydraulivasarat.
Matti Mustonen osti Movaxin yhtiökumppaneineen vuonna 2006. He alkoivat kehittää yrityksen tuotantoa, markkinointia ja myyntiä sekä rakentaa globaalia brändiä.
Vuonna 2014 viennin osuus liikevaihdosta oli noin 95 prosenttia, neljä vuotta myöhemmin noin 84 prosenttia.
Kesäkuussa 2021 päättyneellä tilikaudella Movaxin liikevaihto oli 23 miljoonaa euroa.
Movax oli vienyt tuotteitaan Venäjälle, mutta 2010-luvun pakotteiden myötä kauppa hiipui, sillä yhtiön asiakkaille ei tarjottu enää rahoitusta. Venäjänn sijaan yhtiö alkoi myydä tuotteitaan yhä enemmän Britanniaan, joka uusi rautateitään. Parhaimmillaan yhtiön liikevaihdosta puolet saatiin Isosta-Britanniasta. Brexit-äänestyksen jälkeen kaupanteko kuitenkin pysähtyi.
Organisaatio

Movax Oy valmistaa Movax-tuotteita Hämeenlinnassa. Movax Oy on osa suomalaista Terra Patris -konsernia.
Movaxin yhdysvaltalainen lisenssivalmistaja tekee tuotteet Pohjois-Amerikan markkinoille. Hercules Machinery Corporation toimii Yhdysvalloissa Fort Waynessa Indianasssa.
Tuotteet

Movax Oy on keskittynyt kaivinkoneisiin asennettaviin paalutus- ja pontituslaitteisiin, jotka se on suojannut lukuisilla patenteilla. Yhtiön tuotevalikoimaan kuuluu valikoima kaivinkoneisiin kiinnitettäviä lisävarusteita, kuten sivukahvalla toimivat tärypaalutuskoneet, iskutyyppiset paalutusvasarat, paalutusporat, monityökaluiset paalutuspäät ja stabilointipäät.[lähde? ] Movax-laitteiden toimintaa voidaan seurata etänä ja ne voidaan myös huoltaa etänä.
Yhtiön tuotteita on myyty yli 65 maahan.
Movax-laitteiden avulla on esimerkiksi:
suojattu ponteilla kauppakeskus Ratinaa varten rakennettu monttu niin, ettei lähellä sijainnut linja-autoasema alkanut suistua kuoppaan
laitettu rakennusvaiheessa teräsputkia filippiiniläisten pienkerrostalojen alle kymmenien metrien syvyyteen
Tunnustuksia

Kauppalehden mukaan Movax oli Kanta-Hämeen suhteellisesti parhaiten menestynyt yhtiö vuonna 2020. Vuonna 2022 se oli Kauppalehden Kanta-Hämeen Menestyjät-listan sijalla 10.
Aiheesta muualla

Verkkosivut
https://www.movax.com
http://www.hmc-us.com/
Viroinval

| Viroinval |
| --- | --- |
 lippu
 Viroinvalin sijainti.
 Viroinval
 Koordinaatit: 50°03′N, 004°37′E 
Valtio:  Belgia
Maakunta:  Namur
Arrondissementti:  Philippeville
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Bruno Buchet
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  120.9 km²
Väkiluku (1.1.2008):  5 739
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  5670 Dourbes 5670 Le Mesnil 5670 Mazée 5670 Nismes 5670 Oignies-en-Thiérache 5670 Olloy-sur-Viroin 5670 Treignes 5670 Vierves-sur-Viroin
Suuntanumero(t):  060
 
 www.viroinval.be 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viroinval on kunta Belgiassa Valloniassa Namurin maakunnassa. Kunta on osa Philippevillen arrondissementtia, ja se sijaitsee Ranskan rajalla. Pinta-alaa Viroinvalilla on 120,9 neliökilometriä. 1. tammikuuta 2008 kunnassa oli 5 739 asukasta, joista naisia oli 2 990 ja miehiä 2 749. Kunnan pormestarina toimii Bruno Buchet.
Viroinval muodostuu kahdeksasta kylästä: Dourbes, Le Mesnil, Mazée, Nismes, Oignies-en-Thiérache, Olloy-sur-Viroin, Treignes ja Vierves-sur-Viroin.
Viroinvalissa sijaitsi vuosina 1995–2004 Euroopan unionin maantieteellinen keskipiste (50°00′33″N, 004°39′59″E). Kun Euroopan unioni toukokuussa 2004 laajentui, siirtyi keskipiste Saksan puolelle, Kleinmaischeidiin.
Pormestarit

| Vuodet | Nimi |
| --- | --- |
1977–1978: Albert Gregoire
1978–1982: Fernande Perlaux
1983–1986: Roger Delizee
1986–1994: Michel Jamme
1995–1999: Jean-Pol Colin
1999–2000: Michel Lebrun
2001–2004: Jean-Marc Delizee
2004–2006: Freddy Cabaraux
2006–: Bruno Buchet
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viroinval Wikimedia Commonsissa
Kunnan kotisivut (ranskaksi) (hollanniksi) (englanniksi)
Namurin provinssin kunnat
Maaseutua lähellä Nismesin kylää, Viroinvalissa.
Euroopan unionin maantieteellinen keskipiste vuosina 1995–2004.
Mike Muir

| Mike Muir |
| --- | --- |
 Muir esiintymässä vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Michael Muir
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1963 (ikä 61) Venice, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä ja tuottaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Mike Muir Cyco Miko
Aktiivisena:  1982–
Tyylilajit:  heavy metal punk rock funk metal
Yhtyeet:  Suicidal Tendencies No Mercy Infectious Grooves
Levy-yhtiöt:  Epic Suicidal Records SideOneDummy
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Michael ”Mike” Muir (s. 14. maaliskuuta 1963 Venice, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen laulaja, joka on laulanut muun muassa yhtyeissä Suicidal Tendencies, No Mercy ja Infectious Grooves.
Muir on julkaissut nimellä Cyco Miko myös kaksi sooloalbumia 1990-luvulla samaan aikaan, kun hän lauloi Suicidal Tendenciesin ja Infectious Groovesin riveissä.
Muirin lempiyhtyeitä ja musiikillisia vaikuttajia ovat muun muassa Emerson, Lake & Palmer, Black Sabbath, UFO, The Police ja Van Halen. Muir on sanonut kiinnostuneensa funkmusiikista entisen yhtyekaverinsa Robert Trujillon kautta.
Virojärvi (Ylöjärvi)

| Virojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°42′38″N, 23°23′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Lavajärven valuma-alue (35.59)
Laskujoki:  oja Karhelammiin 
Järvinumero:  35.592.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  alle 117,5 m 
Rantaviiva:  0,751 km 
Pinta-ala:  0,0374 km² 
Tilavuus:  0.000064 km³ 
Suurin syvyys:  4,8 m 
Valuma-alue:  1,9 km² 
 fiVirojärvi 
Virojärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Lavajärven valuma-alueeseen. Virojärvi on osa Lavajärven aluetta.
Maantieto

Virojärvi sijaitsee Koivistonkylän kylässä. Järvi on 300 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,7 hehtaaria. Sillä on pieni valuma-alue, joka koostuu metsämaasta ja suosta, mutta järven rantoja reunustavat myös pellot. Järveen laskee kolme ojaa. Koska järvi on tilavuudeltaan pieni, viipyy vesi järvessä laskennallisesti vain 49 vuorokautta. Järven laskuoja lähtee eteläpäästä ja virtaa 2,5 kilometrin päässä Karhelammiin. Sen lähellä sijaitsee kolme maatilaa ja rannoilla on kaksi vapaa-ajan asuntoa. Yhdystiet 2763 ja 2771 kulkevat järven läheltä ja niiden risteys sijaitsee järven lounaispuolella.
Vedenlaatu

Järven  vedenlaatua on tutkittu vuonna 1999. Vesi on erittäin ruskeaa ja humuspitoista, mikä näkyy suurena hapenkulutuksena. Vesi on hapahkoa ja järven puskurikyky happamoitumista vastaan on hyvä. Veteen on liuennut runsaasti ravinteita. Fosforipitoisuus ylittää arvon 50 mikrogrammaa litralta (50 μg/l). Järven pohjan alusvedessä fosforia oli kaksinkertainen määrä pintaveteen verrattuna. Fosforia vapautuu siten veteen sedimenteistä. Myös typpeä vapautuu sedimenteistä veteen. Tämä sisäinen kuormitus syntyy, kun alusvesi jää hapettomaksi. Pohjan vesikerroksessa syntyy myös rikkivetyä. Järven hapettomuus on myös pintavesien ongelma. Vironjärvi soveltuu virkistyskäyttöön huonosti.
Mustamesikko

| Mustamesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Punamesikot Myzomela
Laji::  pammelaena
Kaksiosainen nimi
 Myzomela pammelaena  Sclater, 1877 
Katso myös
   Mustamesikko Wikispeciesissä   Mustamesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustamesikko (Myzomela pammelaena) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Mustamesikkoa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu melko yleisestä runsaslukuiseksi. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Morten Wieghorst

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 25. helmikuuta 1971 (ikä 53)
Syntymäpaikka: Glostrup, Tanska
Seura
Seura:  Tanska
Tehtävä: apuvalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1989–1992 |  Lyngby | 71 | (4) |
| 1992–1995 |  Dundee | 90 | (11) |
| 1995–2002 |  Celtic | 86 | (10) |
| 2002–2005 |  Brøndby | 65 | (14) |
Maajoukkue
| 1994–2004 |  Tanska | 30 | (3) |
Valmennusura
2005–2006:  Nordsjælland (apuv.)
2006–2011:  Nordsjælland
2011–2013:  Tanska U21
2013–2014:  Swansea City (apuv.)
2014–2015:  AGF
2014–2015:  FSV Mainz
2017–2018:  AaB
2020–:  Tanska (apuv.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Morten Wieghorst (s. 25. helmikuuta 1971) on tanskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Kesästä 2020 lähtien hän on toiminut Tanskan maajoukkueen apuvalmentajana.
Ura pelaajana

Wieghorst aloitti pelaajauransa Lyngby BK:ssa 1989 ja nousi nuorena pelaajana nopeasti seuran avauskokoonpanoon. Hän oli voittamassa Tanskan cupin mestaruutta 1990 ja liigamestaruutta kaksi vuotta myöhemmin. Nuoren ja taitavan keskikenttäpelaajan taidot pantiin merkille ulkomailla. Mestaruuskauden jälkeen 21-vuotias Wieghorst siirtyikin Skotlannin Valioliigaan Dundeen joukkueeseen.
Wieghorst pelasi Dundeessa kolme kautta, kunnes sai siirron suurseura Celticiin. Loukkaantumiset pilasivat kuitenkin kaksi ensimmäistä kautta Celticissä ja myös EM-kisat 1996 jäivät väliin. Kaudella 1997/98 hän pääsi lopulta tositoimiin ja oli tärkeässä roolissa Celticin viedessä liigamestaruuden yhdeksän vuoden tauon jälkeen.
Vuonna 2000 Wieghorstin ura sai jälleen uuden takaiskun, kun hänellä diagnosoitiin Guillain-Barrén oireyhtymä. Hän oli vuoden verran sivussa pelikentiltä tehden paluun marraskuussa 2001 Skotlannin cupissa. Hän pelasi kaudella 2001/02 kaksi ottelua Celticissä jättäen joukkueen kauden jälkeen.
Wieghorst palasi kesällä 2002 kotimaahansa Michael Laudrupin valmentamaan Brøndbyn joukkueeseen. Wieghorst kärsi loukkaantumisista myös Brøndbyssä ja toukokuussa 2004 FC Kööpenhaminaa vastaan pelatussa ottelussa tullut polvivamma piti hänet sivussa lähes vuoden. Hän palasi pelikentille huhtikuussa 2005 ja pääsi juhlimaan seuran paidassa tuplamestaruutta. Wieghorst lopetti loukkaantumisten sävyttämän uransa kesällä 2005.
Tanskan maajoukkueessa Wieghorst debytoi elokuussa 1994 Suomea vastaan.  Loukkaantumiset sävyttivät myös Wieghorstin maajoukkueuraa ja väliin jäivät EM-kisat 1996. Hän oli kuitenkin mukana kaksi vuotta myöhemmin MM-kisoissa pelaten kaikki Tanskan kolme alkulohkon ottelua. Viimeisen maaottelunsa hän pelasi huhtikuussa 2004 Skotlantia vastaan.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Tanskan mestaruus (2): 1992, 2005
Tanskan cup (3): 1990, 2003, 2005
Skotlannin mestaruus: 1998
Skotlannin Liigacup: 1998
Tanskan vuoden pelaaja: 2003
Ura valmentajana

Valmennusuransa Wieghorst aloitti kesällä 2005 FC Nordsjællandin apulaisvalmentajana. Johnny Petersenin saatua potkut kesällä 2006 nousi Wieghorst seuran päävalmentajaksi. Debyyttikaudellaan hän johdatti seuran komeasti Tanskan superliigassa viidenneksi. Kaudella 2008/09 hän johti seuran peliä myös UEFA Cupissa, jossa tie katkesi Olympiakosia vastaan pudotuspelikierroksella.
Kaudella 2009/10 Wieghorst taisteli Nordsjællandin kanssa valmennusuransa ensimmäisestä pokaalista, kun seura selvitti tiensä Tanskan cupin loppuotteluun. Välierissä kaatui Vejle BK yhteismaalein 2–0 ja finaalissa vastaan asettui FC Midtjylland. Finaaliottelu oli tasainen ja eteni jatkoajalle saakka. Lopulta Wieghorstin suojatit olivat vahvempia maalein 2–0 ja näin sekä päävalmentaja että seura pääsivät juhlimaan ensimmäistä kertaa Tanskan cupin mestaruutta.  Kaudella 2010/11 Wieghorstin luotsaama  Nordsjælland taisteli jälleen liigassa keksikastin sijoituksista. Cupissa menestys oli jälleen hienoa ja joukkue eteni toistamiseen finaaliin saaden jälleen vastaansa Midtjyllandin. Toinen perättäinen cup-mestaruus ratkesi tällä kertaa jo varsinaisella peliajalla maalein 3–2.
Menestyksekkäiden vuosien jälkeen Wieghorst jätti Nordsjællandin kauden 2010/11 jälkeen ja siirtyi Tanskan U21-maajoukkueen valmentajaksi.  Helmikuussa 2013 Wieghorstista tuli Michael Laudrupin apuvalmentaja Englannin Valioliigassa pelaavaan Swansea Cityyn.  Tanskalaisduo valmensi Swansea lähes vuoden, kunnes sai helmikuussa 2014 potkut tehtävistään.
Toukokuun lopussa 2014 Wieghorst teki kolmivuotisen sopimuksen Aarhus GF:n kanssa.  Wieghorstin johdolla perinteikäs AGF nousi kauden 2014/15 päätteeksi takaisin Tanskan Superliigaan.  Nousijajoukkueen kausi alkoi heikosti ja Wieghorst sai potkut joulukuun alussa 2015.
Tammikuun alussa 2017 Wieghorstista tuli Aalborg BK:n päävalmentaja. Wieghorstin debyyttikausi päättyi Tanskan liigassa sijalle 10. Kaudella 2018/19 AaB sijoittui viidenneksi ja eteni Wieghorstin alaisuudessa Tanskan cupin puolivälieriin. Wieghorst sai potkut AaB:sta marraskuun lopulla 2018, kun joukkue oli Tanskan liigassa kuudentena ja kerännyt vain 10 pistettä 12 edellisestä ottelustaan.
Kesällä 2020 Wieghorstista tuli Tanskan maajoukkueen apuvalmentaja.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Tanskan cup (2): 2010, 2011
Muslim Rashtriya Manch

Muslim Rashtriya Manch (lyh. MRM) on Intiassa vaikuttava islamilainen nationalistijärjestö, jolla on yhteyksiä hindunationalistiseen Rashtriya Swayamsevak Sangh -vapaaehtoisjärjestöön. Järjestön perusti vuonna 2002 RSS-aktivisti K. S. Sudarshan, joka halusi saada muslimeita RSS:n tavoitteiden taakse.
MRM on tukenut hindunationalistien tavoitteita Ayodhyan temppelikiistan osalta väittämällä, että moskeija, joka on rakennettu edeltäneen hindutemppelin paikalle on epäpuhdas. Järjestö on myös kannustanut muslimeita joogaamaan, koska heidän mukaansa joogalla ei ole mitään tekemistä uskonnon kanssa. Järjestön ensimmäinen allekirjoitusten keräyskampanja käsitteli lehmänteurastamisen kieltämistä, vuonna 2012 järjestö etsi allekirjoittajia poistaakseen Jammu ja Kashmirin autonomian. MRM:n mukaan 700 000 muslimia allekirjoitti aloitteen.
Politiikan osalta järjestö on pyrkinyt saamaan muslimeita äänestämään Intian kansanpuoluetta (BJP). Jammun ja Kashmirin sekä Jharkhandin osavaltiovaaleissa puolue keräsi kannatusta kansanpuolueelle muslimivaltaisilla alueilla. RSS:n hindunationalistit ovat pyrkineet lisäämään BJP:n suosiota muslimien keskuudessa, nostamalla esille kuinka pääministeri Narendra Modi kielsi muslimien harjoittamat, kolminkertainen talaq nimellä tunnetut, laittomat avioerot. MRM on toiminut yhdessä RSS:n kanssa jakamassa talaqin vastaista viestiä.
Vuonna 2017 MRM järjesti 12 000 kilometrin mittaisen vaelluksen (yatra), jonka aikana jäsenet aikoivat valistaa muslimeita Koraanista. Marssin tarkoituksena oli valistaa muslimeita, yhteisön näkemyksestä, jonka mukaan Koraani kieltää muiden uskontojen tuntemuksien loukkaamisen. Tämän vuoksi hinduille pyhiä lehmiä ei tule teurastaa. Järjestö perustelee kantaansa myös hadith-tekstistä peräisin olevalla väitteellä, että naudanliha tuo sairautta ja maito parantaa. Vuonna 2019 järjestö juhlisti Intian itsenäisyyspäivää yli tuhannessa madrasassa ja 500 dargah-pyhäkössä. Tilaisuuteen osallistuneita vannotettiin, että he eivät koskaan aloittaisi mellakoita uskonnollisten jakolinjojen vuoksi. Järjestö on kannattanut useita Intian kansanpuolueen pyrkimyksiä, mukaan lukien lakia, jonka myötä Intian kansalaisuus voitaisiin myöntää vain hindulaisille maahanmuuttajille.
Vuonna 2019 noin 5000 järjestön jäsentä liittyi Intian kongressipuolueeseen petyttyään siihen miten RSS ja BJP eivät ottaneet heidän toiveitaan huomioon.
Martinique

Martinique on Ranskan merentakainen departementti ja hallintoalue (département d’outre-mer, DOM) Länsi-Intiassa Karibianmerellä. Se on Pienten Antillien saari, ja sen pinta-ala on noin 1 128 neliökilometriä ja asukasluku 397 728 (vuonna 2011). Rantaviivaa on 350 kilometriä. Pääkaupunki on Fort-de-France. Koska Martinique kuuluu Ranskaan, se on myös osa Euroopan unionia ja euroaluetta.
Martinique on kuuluisa kirjailijoistaan ja 1980-luvulla kehittyneestä zouk-musiikista. Vientituotteita ovat muun muassa rommi, sokeri ja ananas.
Historia

Ennen eurooppalaisten tuloa Martiniquella asuivat arawakit, jotka saapuivat saarelle noin 400–300 eaa. Myöhemmin saarelle tulivat karibit, jotka kutsuivat saarta nimellä Madinina. Kristoffer Kolumbus oli ensimmäinen saaren havainnut eurooppalainen. Hän löysi saaren vuonna 1493, mutta rantautui saarelle vasta vuonna 1502. Kolumbus antoi saarelle nimen Martinica (ranskaksi Martinique), Pyhän Martinuksen mukaan. Ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset olivat Pierre Belain d’Esnambucin johtama ranskalaisten ryhmä, joka tuli saarelle vuonna 1635. Siirtolaiset perustivat saaren luoteisosaan pienen linnoituksen ja asutuksen, josta kehittyi sittemmin pääkaupunkina toiminut Saint-Pierre. Seuraavana vuonna Ranskan kuningas Ludvig XIII laillisti orjuuden Ranskan Länsi-Intiassa. Orjatyövoiman avulla ranskalaiset vahvistivat saaresta otettaan, ja vuonna 1649 he perustivat Fort-de-Francen linnoituksen saaren eteläosaan. Siirtolaiset ajautuivat pian yhteenottoihin karibien kanssa, kun metsää hakattiin sokeriruokopeltoja varten, ja syttyneen sodan seurauksena karibeja kuoli ja jäljelle jääneet siirrettiin vuonna 1660 saarelta pois. Martinique herätti kiinnostusta myös brittien parissa, ja he miehittivät saarta Napoleonin sotien aikana vuosina 1794–1815. Miehityksen aikana saaren talous kukoisti, kun sokeria myytiin Ranskan sijasta brittien markkinoille. Miehityksen takia saari säästyi myös Ranskan vallankumouksen aiheuttamalta hävitykseltä. Kun britit palauttivat saaren Ranskalle vuonna 1815, maan olot olivat jo rauhoittuneet.
1800-luvulla sokerin hinta alkoi laskea sen liiallisen tuotannon ja sokerijuurikkaan markkinoille tulon vuoksi, minkä seurauksena saaren poliittista elämää hallinneet suurmaanomistajat menettivät poliittista valtaansa ja orjuutta vastustanut Viktor Schoelcherin johtama liike sai puolestaan lisää valtaa. Paljolti Schoelcherin vaikutuksesta orjuus lopetettiin Ranskan Länsi-Intiassa vuonna 1848, ja häntä pidetäänkin paikallisena kansallissankarina. Vuonna 1902 Martinique koki Karibian historian pahimpiin lukeutuneen luonnonkatastrofin, kun Saint-Pierre kaupunki tuhoutui Mont Peléen purkauksessa. Surmansa sai noin 30 000 henkeä, ja sen jälkeen pääkaupungiksi tuli Fort-de-France.
Toisessa maailmansodassa Martinique asettui Vichyn Ranskan puolelle, mutta Yhdysvaltain laivaston saarto pakotti sen kääntymään Vapaan Ranskan puolelle.
Vuonna 1946 Martiniquesta tuli Ranskan merentakainen departementti, ja vuonna 1974 sen hallintoa samankaltaistettiin tavallisten departementtien kanssa. 1970-luvun lopulla alkoi työpaikkojen vähäisyydestä johtunut suurimittainen muutto Ranskan mannermaalle. Vuonna 2007 saarelle osui hurrikaani Dean, joka tuhosi saaren banaanisadon lähes kokonaan. Taloudelliset tappiot olivat noin 240 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, minkä lisäksi kaksi ihmistä kuoli. Martiniquella ja muilla Ranskan Karibian saarilla oli vuonna 2009 suuria työttömyydestä johtuneita mellakoita, joiden takia on sovittu alueelle annettavasta suuremmasta taloudellisesta tuesta.
Politiikka

Martiniquen nykyinen prefekti on Lauren Prévost, joka astui virkaansa vuonna 2011. Prefektin nimittää Ranskan presidentti viiden vuoden ajaksi, ja valinnassa neuvoa antaa sisäasiainministeriö. Saaren hallintoelimet ovat yksikamariset yleisneuvosto ja alueneuvosto. Yleisneuvostossa on 45 jäsentä ja alueneuvostossa 41. Molempien jäsenet valitaan yleisillä vaaleilla kuusivuotiskausien ajaksi. Ranskan senaattiin Martiniquelta valitaan kaksi jäsentä ja kansalliskokoukseen neljä. Alueneuvoston johdossa on Serge Letchimy ja yleisneuvostoa johtaa Josette Manin. Hallinnollisesti Martinique muodostuu neljästä arrondissementista, 45 kantonista ja 34 kunnasta. Martiniquella on ollut nationalistista liikehdintää, mutta Ranskan taloudellisen tuen menettämisen pelossa nationalistien kannatus ei ole ollut kovin suurta. Saaren suuremmasta autonomiasta järjestettiin kansanäänestys vuonna 2010, ja siinä 80 prosenttia äänestäneistä vastusti autonomian lisäämistä.