stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaikki tahtoo (albumi)
Kappaleet

Kaikki tahtoo – 4.04 (säv. ja san. Samuli Laiho)
Olen valmis heräämään – 3.40 (säv. ja san. Jukka Karjalainen)
Ikävä ikävä – 3.57 (säv. Sani & Alex)
Kuumailmapallo – 3.20 (säv. ja san. Laiho)
Sininen sointu – 3.37 (säv. ja san. Timo Kiiskinen)
Lokki ja mä – 3.46 (säv. ja san. Laiho)
Puhdasta vettä – 2.53 (säv. ja san. Laiho)
Enkeli – 4.16 (säv. Sani & Alex, san. S. Sydänmies)
Jää seuraksein yö – 4.44 (feat. Sani, säv. Leri Leskinen, san. Anne Koivunen)
Älä kysy hintaa – 3.44 (säv. ja san. Laiho)
Levottomat – 4.15 (säv. Leskinen, san. Cata Mansikka-aho)
Karavaanari – 4.39 (säv. Leskinen, san. Kari Hietalahti ja Eero Aho, sov. Leri Leskinen & Markus Kaarlonen)
Muusikot

Sami Kuoppamäki – rummut
Teppo Mäkynen – rummut, ohjelmointi
Anssi Växby – basso
Samuli Laiho – kitarat
Leri Leskinen – kosketinsoittimet, haitari, ohjelmointi, taustalaulu
Peter Engberg – kitarat
Jukka Tiirikainen – trumpetti
Matti Lappalainen – pasuuna
Jouko Nyqvist – saksofonit, puhallinsovitus
Heikki Pohto – tenorisaksofoni
Jesse Vainio – rummut
Juha Lanu – kitarat
Risto Salmi – tenorisaksofoni
Arttu Takalo – vibrafoni
DJ Slow – skratch
Lauluyhtye Rajaton – taustalaulu
Markus Kaarlonen – ohjelmointi
Hanna-Maria Helenius – taustalaulu
Mikko Laiho – kitarat
Nicklas Renqvist – ohjelmointi
Kansalaisjournalismi (julkaiseminen)

Kansalaisjournalismi tarkoittaa tavallisten kansalaisten harjoittamaa oma-aloitteista ja omaehtoista julkaisemista, joka tapahtuu usein Internetissä. Siihen voi kuulua itsenäistä tiedonhankintaa, blogikirjoittelua ja omien valokuvien julkaisemista.
Kansalaisjournalisti voi julkaista tuottamaansa sisältöä jollain yhteisöllisesti toimitetulla verkkosivustolla. Myös jotkin perinteiset tiedotusvälineet tarjoavat lukijoilleen mahdollisuuksia osallistua sisällön tuottamiseen verkkosivuillaan esimerkiksi ilmaisen blogialustan tai lukijavideoiden kautta. Kansalaisjournalismiin voidaan lukea myös verkkomedian uutisten kommenttikenttien keskustelut, joissa lukijat täydentävät uutisia tai korjailevat niiden virheitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansalaisjournalismi (julkaiseminen) Wikimedia Commonsissa
Kehälavetti

NSV suomalaisen Pasin kannella itsenäisyyspäivänä 2005 Lahdessa
Lähikuva NSV:stä suomalaisen Pasin kannella itsenäisyyspäivänä 2005 Lahdessa
Kehälavetti on kuljetuspanssarivaunun konekivääriä varten rakennettu lavetti, joka kääntyy täyden ympyrän sen kannella. Suomen puolustusvoimissa tämänkaltaiselle kehälavetille on kiinnitetty 12,7 ilmatorjuntakonekivääri 96 eli NSV, puhekieliseltä lempinimeltään Itikka, joka tarkoittaa hyttystä. Itikka voi tarkoittaa eteläpohjalaisessa murteessa myös sonnia.
Kansainvälinen viini- ja viiniköynnöstoimisto

| L'Organisation Internationale de la Vigne et du Vin |
| --- | --- |
 OIV:n jäsenmaat vuonna 2011
Perustettu:  1924
Perustaja:  kahdeksan valtiota
Päämaja:  Pariisi, Ranska
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Jäsenet:  46 valtiota (v. 2014)
Viralliset kielet:  englanti, espanja, italia, ranska, saksa
Aiheesta muualla
OIV:n kotisivut
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kansainvälinen viini- ja viiniköynnöstoimisto, (ransk. L'Organisation Internationale de la Vigne et du Vin, OIV), on noin viidenkymmenen valtion maailmanlaajuinen yhteinen järjestö, jonka tehtävänä on viinialan teknillistieteellisten suositusten laadinta. Järjestön pääpaikka on Pariisissa.
Historiaa

OIV:n juuret ovat vuonna 1874 pidetyssä Montpellier’n kongressissa, jossa Keski-Euroopan maat yrittivät löytää ratkaisun viinikirvan aiheuttamaan luonnonkatastrofiin, kun eläin oli lähes tulkoon tuhoamassa alueen viininkasvatuksen. Vuonna 1924 kahdeksan maata (Espanja, Italia, Kreikka, Luxemburg, Portugali, Ranska, Tunisia, Unkari) perustivat kansainvälisen järjestön (Office international du vin, OIV) edistämään viiniköynnösten kasvatusta ja viinikulttuuria.
Suomi OIV:ssa

Suomi liittyi OIV:hen vuonna 1992, ja edustajana toimi Alko. Suomen virallinen edustus siirrettiin vuonna 1997 maa- ja metsätalousministeriölle. Suomi päätti erota järjestöstä vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kansainvälinen viini- ja viiniköynnöstoimisto Wikimedia Commonsissa
Kehämäiset liiketoimet

Kehämäiset liiketoimet (englannista round-tripping tai round-trip trading), jotka tunnetaan myös nimityksillä ”edestakaiset liiketoimet” tai ”pyörivä tarjotin” on vaihtokaupan muoto, jossa yritys myy ”käyttämättömän omaisuuserän toiselle yritykselle, samalla kun se suostuu ostamaan takaisin saman tai samankaltaisen omaisuuden suunnilleen samaan hintaan”.  Omaisuuden edestakainen vaihtaminen kiertoteitse ei tuota mitään taloudellista nettohyötyä, mutta se voidaan vilpillisesti ilmoittaa osana hyödyllisiä myyntejä ja ostoja asianomaisten yritysten kirjanpidossa. Tämä on vastoin sisältö yli muodon -kirjanpitoperiaatetta. Yritykset näyttävät kasvavan ja olevan hyvin kiireisiä, mutta kehämäiset liiketoimet evät tuota voittoa. Kasvu houkuttelee spekulatiivisia sijoittajia, vaikka voittoja ei syntyisikään; tällaiset sijoitukset hyödyttävät yrityksiä ja kannustavat niitä toteuttamaan edestakaisen liiketoiminnan näennäistä kasvua.
Kehämäisillä liiketoimilla oli ratkaiseva rooli Enronin, CMS Energyn, Reliant Energyn, Dynegyn ja Wirecardin kaltaisten energiakauppiaiden markkina-arvon tilapäisessä paisuttamisessa.
Kansainvälisissä tilanteissa edestakaisia liiketoimia käytetään veronkiertoon ja rahanpesuun.
Kiki Kogelnik

Kiki Kogelnik:, Naisrobotti, 1964, öljyvärit ja akryyli kankaalle.123 × 184 cm. Kiki Kogelnik Foundation.
Kiki Kogelnik (22. tammikuuta 1935 Bleiburg – 1. helmikuuta 1997 Wien) oli itävaltalainen taidemaalari. Tyyliltään hän oli lähellä pop-taidetta. Kogelnik opiskeli Wienin kuvataideakatemiassa ja muutti opintojen jälkeen Yhdysvaltoihin, New Yorkiin.  Vuonna 1966, kun Kogelnik oleskeli Lontoossa, hänen ateljeensa tuhoutui tulipalossa.
Vuonna 1969 kuumatkan aikaan, Kogelnik järjesti Moonhappeningin Wienissä, jossa hän tuotti kuuta kuvaavia silkkipainotöitä yhtä aikaa matkasta kertovan televisiolähetyksen kanssa. Tämän jälkeen hän alkoi tehdä feminismiä kuvaavia teoksia, jossa näkökulma on usein humoristinen tai pop-kulttuurin sävyttämä. Vuonna 1974 hän ryhtyi työskentelemään myös keramiikan parissa.
Myöhemmissä töissään Kogelnik kuvasi ihmisvartaloa. Hän kuvasi sen usein fragmentoina ja manipuloituna. Hän ryhtyi tekemään myös kasvotutkielmia ekspressiivisellä tyylillä. Hän teki näiden lisäksi lasiveistoksia.
Kogelnik oli naimisissa ja hänellä oli yksi lapsi. Ensimmäisen näyttelynsä hän piti vuonna 1961 Wienissä.
Aiheesta muualla

http://www.kogelnikfoundation.org/
http://www.simonesubal.com/here/artists/kiki-kogelnik-estate/images/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Keski-Haukkasalo

Keski-Haukkasalo
| --- | --- |
Sijainti:  Padasjoki Päijät-Häme Suomi
Saariryhmä:  Padasjoenselän saariryhmä
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  92,5 m 
Pinta-ala:  3,05 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Keski-Haukkasalo  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Padasjoella. Se kuuluu Päijänteen kansallispuistoon.
Maantietoa

Saari on 210 metriä pitkä, 190 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,05 hehtaaria . Se sijaitsee Virmailan ja Kelventeen lounaispuolella Padasjoenselällä sen keskellä sijaitsevassa saariryhmässä aivan Haukkasalon eteläpuolella. Sen lähisaaria ovat Vähä Haukkasalo, Niittusaari ja Paljaskallio. Saari on mäki, joka kohoaa noin 14 metrin korkeuteen Päijänteestä. Sen lounaispuolella on kallioinen jyrkänne. Saari on autio.
Luontoarvoja

Koko saari muodostaa yhtenäisen luonnonsuojelualueen, joka kuuluu Päijänteen kansallispuistoon yhdessä joidenkin naapurisaarten kanssa. Kansallispuiston alueet muodostavat yhden Natura 2000-alueen Päijänteen alueen (10 857 hehtaaria, FI0335003).
Kaupin vesitorni

| Kaupin vesitorni |
| --- | --- |
 Kaupin uusi vesitorni
Osoite:  Kaupinpuistonkatu 28
Sijainti:  Petsamo, Tampere
Koordinaatit:  61°30′43.2″N, 023°47′34.5″E
Rakennustyyppi:  vesitorni
Valmistumisvuosi:  1959
Omistaja:  Tampereen kaupunki
Käyttäjä:  Tampereen Vesi
Runkorakenne:  betoni
Tilavuus:  10 000 m³
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaupin vesitorni (Kaupin uusi vesitorni, Kaupin ylävesisäiliö) on Tampereen Petsamon kaupunginosaan vuonna 1959 valmistunut ja seuraavana vuonna käyttöön otettu vesitorni. Sen päällä sijaitsee Tampereen Ursan tähtitorni.
Vesitornin rakentaminen alkoi vuonna 1957, sen suunnittelu ja rakentaminen tehtiin kaupungin omana työnä. Vesitornin vesitilavuus on 10 000 kuutiometriä. ja se on Tampereen suurin vesitorni sekä yksi Suomen suurimmista vesitorneista. Säiliön yhteyteen tähtitornin lisäksi näköalatasanne sekä tilat pientä kahviota varten.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaupin vesitorni Wikimedia Commonsissa
Kenttäposti

Kenttäpostia lukevia suomalaisia jatkosodassa
Kenttäpostin jakoa Yhdysvalloissa
Kenttäposti (kp) on kriisitilanteisiin suunniteltu Suomen puolustusvoimien postinkuljetus- ja osoitejärjestelmä, jossa postia kuljetetaan rintamalle ja rintamalta. Se oli tärkeä kommunikaatioväline kotiväen sekä rintamalla taistelevien sotilaiden välillä talvi- ja jatkosotien aikana. Ensimmäisen kerran kenttäpostia koekäytettiin kesällä 1939 valmiusasemaan määrätyissä joukko-osastoissa.
Suomessa kenttäpostijärjestelmää ylläpidetään edeleen Puolustusvoimien logistiikalaitoksen ja Postin yhteistyönä. Se mahdollistaa taistelevien joukkojen yhteydenpidon kotiin kun digitaalisten laitteiden käyttö on turvallisuussyistä mahdotonta. Normaalin kirjepostin lähettäminen on normaalioloissa vähentynyt, mutta poikkeusoloissa sen lisääntyvään käyttöön on varauduttu. Kenttäpostijärjestelmän toimivuutta testataan säännöllisesti esimerkiksi sotaharjoitusten yhteydessä.
Kenttäposti talvi- ja jatkosodassa

Suomessa talvisodan ja jatkosodan aikana kenttäposti oli tarkan valvonnan eli sensuurin alaisena. Kenttäpostilähetyksiin ei kirjoitettu osoitteita, jotta ne eivät paljastaisi yksiköiden sijaintia viholliselle vääriin käsiin joutuessaan. Selväkielisten osoitteiden sijasta käytettiin ns. peitelukua, joka toimi postia edelleen lähetettäessä avaimena yksikön kulloiseenkin sijaintiin. Peitelukutaulukkoja käsittelivät tähän tehtävään erityisesti valitut henkilöt. Vastaavasti kirjeiden alussa oleva paikkamerkintä saattoi olla esimerkiksi ”Kankaalla kannon päässä”, ”Korsussa” tai ”Siellä jossakin”, joka lienee näistä tunnetuimpia.[lähde? ]
Kenttäpostilla oli suuri merkitys sekä rintaman että kotirintaman mielialojen ylläpitäjänä. Vaikka sotilaallisesti täsmällisiä tietoja ei saanut ilmaista, kenttäposti kuljetti tunnelmia ja osoitti välittämistä. Jatkosodan aikana lähetettiin vuosittain 64–126 miljoonaa kenttäpostilähetystä.
Kenttäpostiopas (1941) antoi sotilaille ohjeita kenttäpostin toiminnasta ja kenttäpostikirjeiden sisällöstä. Kiellettyä oli  kiellettyä kirjoittaa asioista, joista vihollinen voisi hyötyä; esimerkiksi joukkojen sijainnista, joukkojen siirtämisestä, joukko-osaston vahvuudesta tai aseistuksesta ei saanut kirjoittaa. Lisäksi oli kiellettyä lisätä kirjeisiin ”sopimattomia kirjoituksia tai piirustuksia”.
Sodan aikana oli käytössä sensuurijärjestelmä. Jokaisessa keskuskenttäpostikonttorissa oli sensuuritoimisto postin tarkastamista varten. Tarkastamisen lisäksi kirjeitä lukemalla seurattiin ihmisten mielialoja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Puolustusvoimain joukot 1941–1945 peitelukuina (Kansallisarkisto, koonnut Pentti Kopsa)
Erkka Pehkonen: "Poikasi täältä jostakin" : narratiiviset resurssit, diskurssit ja luovuus kirjoittaen kerrotuissa identiteeteissä jatkosodan aikaisissa kirjeissä
Mikä on kenttäposti ja kuinka se toimii sodan aikana, Hakkapeliitta, 15.08.1939, nro 33, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
https://talvisodanjosleimat.blogspot.com/
Kaupin tähtitorni

| Kaupin tähtitorni |
| --- | --- |

Järjestö:  Tampereen Ursa
Sijainti:  Petsamo, Tampere, Suomi
Koordinaatit:  61°30′43″N 23°47′35″E﻿ / ﻿61.511892°N 23.79295°E﻿ / 61.511892; 23.79295
Korkeus merenpinnasta:  135  m
Tyyppi:  observatorio ja optinen teleskooppi (en)
Kotisivu:  www.tampereenursa.fi/?page=372
Kaupin tähtitorni eli Tampereen Ursan tähtitorni sijaitsee Tampereen Petsamossa, Kaupin uuden vesitornin päällä. Tähtitorni on Tampereen Ursan pääpaikka. Siellä järjestetään muun muassa tähtinäytöksiä sekä kursseja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaupin tähtitorni Wikimedia Commonsissa
Kirsti Huttunen

Kirsti Liisa Marjatta Huttunen (s. 23. kesäkuuta 1960 Laukaa) on suomalainen pianisti.
Huttunen sai vuonna 1986 diplominsa Sibelius-Akatemiasta, jossa häntä opetti Eero Heinonen. Hänen muita opettajiaan olivat Leea Isotalo, Edward Auer, Stanislav Knor ja Dmitri Baškirov. Hän voitti Ilmari Hannikainen -kilpailun Jyväskylässä vuonna 1978 ja saavutti Arto Satukankaan kanssa jaetun ensimmäisen sijan Maj Lind -pianokilpailussa vuonna 1979. Huttunen on pitänyt lukuisia sooloresitaaleja Suomessa ja konsertoinut lisäksi Los Angelesissa sekä Moskovassa. Hän on erityisesti Johannes Brahmsin ja Franz Lisztin ohjelmistojen tulkitsija. Huttunen on myös esiintynyt eri orkestereiden, kuten Radion sinfoniaorkesterin solistina.
Huttunen on esiintymisuransa lisäksi toiminut esimerkiksi opettajana ja tutkijana Sibelius-Akatemiassa sekä eri kilpailujen, kuten Maj Lind -pianokilpailun tuomaristojen jäsenenä.
Keltanukkatatti

| Keltanukkatatti> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Boletales
Heimo::  Boletaceae
Suku::  Loimutatit Suillellus
Laji::  gabretae
Kaksiosainen nimi
 Suillellus gabretae  (Pilát) Blanco-Dios 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keltanukkatatti (Suillellus gabretae, syn. Boletus gabretae) on loimutattien sukuun kuuluva sienilaji. Suomessa se on puutteellisesti tunnetuksi lajiksi (DD) luokiteltu sieni. Sen syötävyydestä ei ole varmuutta.
Zum Teufel

| Zum Teufel Kustannus |
| --- | --- |
Perustettu:  2005
Toimitusjohtaja:  Petteri Oja
Kotipaikka:  Turku
Toimiala:  kustannus
Tuotteet:  sarjakuvat, kirjat, musiikkialbumit
Kotisivu:  zoomteufel.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Zum Teufel Kustannus on vuonna 2005 perustettu kirjakustantamo ja verkkokauppa. Se keskittyy sarjakuviin, mutta on julkaissut ja myynyt myös musiikkiäänitteitä ja kirjoja. Vuoden 2007 syyskuussa Zum Teufel perusti Turkuun myymälän nimeltä Underground Ullakko. Vuoden 2010 alussa Underground Ullakko sekä Zum Teufelin verkkokauppa lopettivat toimintansa ja toimintaa samoissa tiloissa jatkoi osakeyhtiö Turun Sarjakuvakauppa, jonka hallituksen puheenjohtaja on Zum Teufelin Petteri Oja. Turun Sarjakuvakauppa muutti loppuvuodesta 2018 Turun Humalistonkadulle.
Historia

Kustantamo aloitti toimintansa marraskuussa 2005 julkaisemalla CD-painoksen Kontra-yhtyeen albumista Mieto levy. 31. joulukuuta avattiin verkkokauppa, joka on myynyt sekä kustantamon omia että muidenkin yhtiöiden tuotteita, joista suuri osa on omakustanteita ja underground-henkisiä teoksia. Seuraava albumijulkaisu oli kesällä 2006 ilmestynyt CD-painos Veltto Virtasen soololevystä Tahdon!.
Syksyllä 2006 Zum Teufel! aloitti sarjakuva-albumien julkaisemisen. Kustantamo on julkaissut muun muassa P. A. Mannisen ja Jyrki Nissisen teoksia. Alkuvuodesta 2012 Zum Teufel palkittiin Herra Koipeliini -palkinnolla Cocco Bill -albumin Kamomillacowboy saapuu kaupunkiin julkaisemisesta.
Zum Teufel Kustannus on tehnyt yhteistyötä Arktisen Banaanin, Rocket Recordsin, Suuren Kurpitsan ja Kreegah Bundolon kanssa. Nykyisin Zum Teufel tekee yhteistyötä myös tanskalaisen Forlaget Zoomin kanssa nimellä Zoom Teufel Kustannus. Osa Zum Teufelin sarjakuvista on julkaistu alamerkillä Lempo Kustannus.
Julkaisut > Äänitteet

Kontra: Mieto levy (CD, 12/2005)
Veltto Virtanen: Tahdon! (CD, 7/2006)
Verde: Legenda (CD, 09/2006)
Unkarin Musta Luumu: Kaitaviita (CD, 3/2008)
Jyrki Nissinen & Laskettuaika: Sitä se teettää (7" EP, 7/2009)
Johannes Faustus: Johannes Faustus (CD, 1/2013)
Johannes Faustus: W (CD, 12/2015)
Moog In Bändi: Rock'n'Roll EP Osa II (7" EP, 7/2016)
Johannes Faustus: Astia (CD, 11/2018)
Julkaisut > Kirjat

Airi Oja: Numerologiaa rautalangasta (2/2008)
Timo Ronkainen: Carl Barks - Ankkamestarin salaisuus (2018)
Aiheesta muualla

Zum Teufel Kustannuksen kotisivut
Eva-Liisa Raekallio: Turun Pervo-Petteri julkaisee sarjakuvia asenteella (Arkistoitu – Internet Archive). Voima 13.11.2009.
Kiimingin Urheilijat

| Kiimingin Urheilijat |
| --- | --- |

Koko nimi:  Kiimingin Urheilijat
Perustettu:  1938
Entiset nimet:  Vesaisten Pojat   1938–1992   Kiimingin Urheilijat   1993–
Kaupunki:  Kiiminki, Suomi
Kenttä:  Kiimingin pesäpallokenttä
Naisten sarjataso:  Maakuntasarja
Värit:           

Omistaja:  Kiimingin Urheilijat ry
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kiimingin Urheilijat ry (lyhenne KiimU) on entisen Kiimingin kunnan alueella toimiva urheiluseura. Sen toiminta alkoi vuonna 1938 nimellä Vesaisen Pojat. Nykyinen nimi on otettu käyttöön vuonna 1993. Jäseniä KiimU:n riveissä on noin 1 700. KiimU:n lajivalikoimaan kuuluvat tällä hetkellä hiihto, lentopallo, pesäpallo, suunnistus, voimailu ja yleisurheilu.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Washington Open (tennis)

| Citi Open |
| --- | --- |

Tiedot
Kiertue:  ATP-turnaus / WTA-turnaus
Sijainti:  Washington (DC)  Yhdysvallat
Kilpailupaikka:  William H.G. FitzGerald Tennis Center
Kilpailuluokka:  ATP World Tour 500 WTA International
Kenttätyyppi:  Kova / ulkokentät
Kaavio:  Miehet ja naiset: 48S / 32Q / 16D
Palkintorahaa:  Miehet: 1 750 080 $ Naiset: 226 750 $
Virallinen sivusto
Washington Open on heinä-elokuun vaihteessa Washingtonissa, Yhdysvalloissa järjestettävä miesten tennisturnaus. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1969. Turnaus kuuluu ATP World Tour 500 -sarjaan sekä naisten WTA:n International -turnauksiin.
Tulokset > Miesten kaksinpeli

| Vuosi | Voittaja | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1969 |  Thomaz Koch |  Arthur Ashe | 7–5, 9–7, 4–6, 2–6, 6–4 |
| 1970 |  Cliff Richey |  Arthur Ashe | 7–5, 6–1, 6–2 |
| 1971 |  Ken Rosewall |  Marty Riessen | 6–2, 7–5, 6–1 |
| 1972 |  Tony Roche |  Marty Riessen | 3–6, 7–6, 6–4 |
| 1973 |  Arthur Ashe |  Tom Okker | 6–4, 6–2 |
| 1974 |  Harold Solomon |  Guillermo Vilas | 1–6, 6–3, 6–4 |
| 1975 |  Guillermo Vilas |  Harold Solomon | 6–1, 6–3 |
| 1976 |  Jimmy Connors |  Raúl Ramírez | 6–2, 6–4 |
| 1977 |  Guillermo Vilas  (2)  |  Brian Gottfried | 6–4, 7–5 |
| 1978 |  Jimmy Connors  (2)  |  Eddie Dibbs | 7–5, 7–5 |
| 1979 |  Guillermo Vilas  (3)  |  Víctor Pecci, Sr. | 7–6(7–4), 7–6(7–3) |
| 1980 |  Brian Gottfried |  José Luis Clerc | 7–5, 4–6, 6–4 |
| 1981 |  José Luis Clerc |  Guillermo Vilas | 7–5, 6–2 |
| 1982 |  Ivan Lendl |  Jimmy Arias | 6–3, 6–3 |
| 1983 |  José Luis Clerc  (2)  |  Jimmy Arias | 6–3, 3–6, 6–0 |
| 1984 |  Andrés Gómez |  Aaron Krickstein | 6–2, 6–2 |
| 1985 |  Yannick Noah |  Martín Jaite | 6–4, 6–3 |
| 1986 |  Karel Nováček |  Thierry Tulasne | 6–1, 7–6 |
| 1987 |  Ivan Lendl  (2)  |  Brad Gilbert | 6–1, 6–0 |
| 1988 |  Jimmy Connors  (3)  |  Andrés Gómez | 6–1, 6–4 |
| 1989 |  Tim Mayotte |  Brad Gilbert | 3–6, 6–4, 7–5 |
| 1990 |  Andre Agassi |  Jim Grabb | 6–1, 6–4 |
| 1991 |  Andre Agassi  (2)  |  Petr Korda | 6–3, 6–4 |
| 1992 |  Petr Korda |  Henrik Holm | 6–4, 6–4 |
| 1993 |  Amos Mansdorf |  Todd Martin | 7–6(7–3), 7–5 |
| 1994 |  Stefan Edberg |  Jason Stoltenberg | 6–4, 6–2 |
| 1995 |  Andre Agassi  (3)  |  Stefan Edberg | 6–4, 2–6, 7–5 |
| 1996 |  Michael Chang |  Wayne Ferreira | 6–2, 6–4 |
| 1997 |  Michael Chang  (2)  |  Petr Korda | 5–7, 6–2, 6–1 |
| 1998 |  Andre Agassi  (4)  |  Scott Draper | 6–2, 6–0 |
| 1999 |  Andre Agassi  (5)  |  Yevgeny Kafelnikov | 7–6(7–3), 6–1 |
| 2000 |  Àlex Corretja |  Andre Agassi | 6–2, 6–3 |
| 2001 |  Andy Roddick |  Sjeng Schalken | 6–2, 6–3 |
| 2002 |  James Blake |  Paradorn Srichaphan | 1–6, 7–6(7–5), 6–4 |
| 2003 |  Tim Henman |  Fernando González | 6–3, 6–4 |
| 2004 |  Lleyton Hewitt |  Gilles Müller | 6–3, 6–4 |
| 2005 |  Andy Roddick  (2)  |  James Blake | 7–5, 6–3 |
| 2006 |  Arnaud Clément |  Andy Murray | 7–6(7–3), 6–2 |
| 2007 |  Andy Roddick  (3)  |  John Isner | 6–4, 7–6(7–4) |
| 2008 |  Juan Martín del Potro |  Viktor Troicki | 6–3, 6–3 |
| 2009 |  Juan Martín del Potro  (2)  |  Andy Roddick | 3–6, 7–5, 7–6(8–6) |
| 2010 |  David Nalbandian |  Marcos Baghdatis | 6–2, 7–6(7–4) |
| 2011 |  Radek Štěpánek |  Gaël Monfils | 6–4, 6–4 |
| 2012 |  Alexandr Dolgopolov |  Tommy Haas | 6–7(7–9), 6–4, 6–1 |
| 2013 |  Juan Martín del Potro  (3)  |  John Isner | 3–6, 6–1, 6–2 |
| 2014 |  Milos Raonic |  Vasek Pospisil | 6–1, 6–4 |
| 2015 |  Kei Nishikori |  John Isner | 4–6, 6–4, 6–4 |
| 2016 |  Gaël Monfils |  Ivo Karlovic | 5–7, 7–6(8–6), 6–4 |
| 2017 |  Alexander Zverev |  Kevin Anderson | 6–4, 6–4 |
Tulokset > Naisten kaksinpeli

| Vuosi | Voittaja | Loppuotteluvastustaja | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 |  Nadia Petrova |  Shahar Pe'er | 7–5, 6–2 |
| 2012 |  Magdaléna Rybáriková |  Anastasia Pavlyuchenkova | 6–1, 6–1 |
| 2013 |  Magdaléna Rybáriková  (2)  |  Andrea Petkovic | 6–4, 7–6(7–2) |
| 2014 |  Svetlana Kuznetsova |  Kurumi Nara | 6–3, 4–6, 6–4 |
| 2015 |  Sloane Stephens |  Anastasia Pavlyuchenkova | 6–1, 6–2 |
| 2016 |  Yanina Wickmayer |  Lauren Davis | 6–4, 6–2 |
| 2017 |  Ekaterina Makarova |  Julia Görges | 3–6, 7–6(7–2), 6–0 |
Tulokset > Naisten nelinpeli

| Vuosi | Voittajat | Loppuotteluvastustajat | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 |  Sania Mirza    Yaroslava Shvedova |  Olga Govortsova   Alla Kudryavtseva | 6–3, 6–3 |
| 2012 |  Shuko Aoyama   Chang Kai-chen |  Irina Falconi   Chanelle Scheepers | 7–5, 6–2 |
| 2013 |  Shuko Aoyama  (2)    Vera Dushevina |  Eugenie Bouchard   Taylor Townsend | 6–3, 6–3 |
| 2014 |  Shuko Aoyama  (3)    Gabriela Dabrowski |  Hiroko Kuwata   Kurumi Nara | 6–1, 6–2 |
| 2015 |  Belinda Bencic   Kristina Mladenovic |  Lara Arruabarrena   Andreja Klepač | 7–5, 7–6(9–7) |
| 2016 |  Monica Niculescu   Yanina Wickmayer |  Shuko Aoyama   Risa Ozaki | 6–4, 6–3 |
| 2017 |  Shuko Aoyama  (4)    Renata Voráčová |  Eugenie Bouchard   Sloane Stephens | 6–3, 6–2 |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (englanniksi)
Rotterdam Rio de Janeiro Acapulco Dubai Barcelona Halle Lontoo Hampuri Washington Peking Tokio Basel Wien
Kiimingin kirkonkylä

Kiimingin kirkko.
Kiimingin kirkonkylä on Oulussa Kiimingin kaupunginosassa sijaitseva taajama. Se on entisen Kiimingin kunnan kuntakeskus ja se sijaitsee valtatien 20 sekä seututeiden St 848 ja St 849 risteyskohdassa Kiiminkijoen rannalla, noin 20 kilometrin päässä Oulun keskustasta. Taajaman väkiluku vuonna 2005 oli 4 876 ja pinta-ala 14,4 neliökilometriä, josta vesialuetta 0,8 neliökilometriä.
Kiimingin alueen peruspalvelut on keskitetty kirkonkylälle. Siellä sijaitsevat lisäksi Kiimingin lukio sekä pääkirjasto. Kiimingin kirkko sijaitsee kylän luoteislaidalla Kiiminkijoen partaalla. Kirkonkylällä sijaitsee myös Oskari Jauhiaisen museo.
Osa-alueet

Aholanmäki, Honkimaa, Isoahonkangas, Jaaranharju, Kaista-aho, Kirkonseutu, Kolamäki, Koskelanperä, Mansikkamaa, Niemeläntörmä, Ponnonmäki, Raatinharju, Sammaloja, Tapaninaho, Viitanmäki.