Tulospalkkaus
Oikeudenmukaisuuden vaatimukset

Tulospalkkausjärjestelmä ei voi olla hyvä, ellei sitä koeta oikeudenmukaiseksi. Oikeudenmukaisuuden vaatimus on hyvän mittaamisen rinnalla tärkeä vaatimus hyvälle tulospalkkaukselle. Oikeudenmukaisuusteoria perustuu ajatukseen sovituista säännöistä, joiden noudattaminen vahvistaa oikeudenmukaisuuden kokemusta. Vastaavasti näiden sovittujen sääntöjen rikkominen heikentää oikeudenmukaisuuden kokemista. Menettelytapojen oikeudenmukaisuudesta on todettu, että mitä paremmin neuvottelevat osapuolet pystyvät hallitsemaan neuvotteluprosessia ja siten vaikuttamaan itseään koskeviin päätöksiin ja ratkaisuihin, sitä oikeudenmukaisempana osapuolet kokivat neuvotteluprosessin menettelytavat.
Menettelytapojen oikeudenmukaisuus merkitsee siis käytännössä oikeutta ja mahdollisuutta osallistua itseä koskevaan päätöksentekoon ja sen valmisteluun. Seuraavassa tarkastellaan menettelytapojen oikeudenmukaisuussääntöjä sen mukaan kuin on ne yleensä ryhmitellään.
Edustavuuden periaate tarkoittaa sitä, että päätöksenteossa ja sen valmistelussa pitää tulla esiin kaikkien yksilöiden arvot ja mielipiteet, joihin päätös vaikuttaa. Henkilöllä on siis oltava mahdollisuus sanoa sanansa asiassa, joka on hänen vastuullaan. Tässä yhteydessä puhutaan myös osallistuvasta ja osallistavasta johtamisesta, joilla tarkoitetaan edustavuuden periaatteen toteuttamista. Osallistava johtaminen on laajasti hyväksytty periaate, mutta sen toteuttaminen käytännössä ei aina ole helppoa.
Johdonmukaisuus edellyttää, että menettely on ajan suhteen ja eri henkilöitä kohtaan johdonmukainen. Jos esimerkiksi menettelyä muutetaan, ilman, että siitä sovitaan asianosaisten kanssa, ei menettelyn ajallinen johdonmukaisuus toteudu. Jos taas muutokseen kysytään vain muutamien henkilöiden mielipide ja loput asianosaisista jätetään vaille mielipiteen ilmaisumahdollisuutta, jää johdonmukaisuus henkilöitä kohtaan toteutumatta. Epäjohdonmukaisuuksista syntyy helposti epäilys, että epäjohdonmukaisuus suosii toisia yksilöitä tai ryhmiä ja rankaisee minua tai meidän ryhmää.
Puolueellisuuden estäminen. Tätä oikeudenmukaisuussääntöä rikotaan tyypillisesti silloin kun ajetaan omaa asiaa toisen kustannuksella. Päätöksentekijällä on tällöin ajettavana jokin salainen, oma intressi. Vanhan sanonnan mukaan ”oma lehmä on ojassa”, mutta asia halutaan peitellä tai salata. Tätä periaatetta rikotaan myös, jos päätöksentekijän ennakkoluulot ja -uskomukset ovat niin vahvoja, ettei hän tästä syystä kykene arvioimaan ja ottamaan huomioon muita näkökohtia.
Tiedon tarkkuus. Jos palkitsemisen perusteena olevat tiedot eivät ole riittävän tarkkoja, asia koetaan epäoikeudenmukaiseksi. Epätarkassa mittauksessa epäillään yleensä sitä, että epätarkkuus suosii muita ja on itselle epäsuotuisa. Toisaalta karkeakin tieto ja arvio tukevat oikeudenmukaisuuden tunnetta, jos koetaan, että se on oikein tuotettu.
Oikaistavuus. Menettelyn oikeudenmukaisuus paranee, jos menettelytapaa voidaan muuttaa ilmenneiden virheiden takia. Tämä on tärkeä sääntö, koska virheitä ja epäoikeudenmukaisuuksia esiintyy aina. Osapuolten välillä täytyy olla keskinäinen sopimus, miten oikaistavuus toteutetaan.
Eettisyys. Menettelytavan tulisi noudattaa sovittuja eettisiä ja moraalisia periaatteita. Niitä voidaan loukata urkkimalla, vilpillä, lahjonnalla, petoksella, tietoa varastamalla jne.
Oikeudenmukaisuuden säännöille ei ole esitetty keskinäistä tärkeysjärjestystä. Tuskin sitä voidaan yleispätevänä tehdäkään, koska sääntöjen noudattamisen vaikutukset ovat tilannekohtaisesti erilaisia. Mikä tahansa oikeudenmukaisuuden sääntö voi nousta vahvimmaksi ja siten kokemusta hallitsevaksi tekijäksi. Oikeudenmukaisuuden lähtökohtana ja perustana voidaan kuitenkin pitää edustavuuden periaatetta, sillä sen periaatteen varaan rakennettu osallistava johtaminen antaa mahdollisuuden muidenkin oikeudenmukaisuuden sääntöjen noudattamiseen.