stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Grayson Perry

Grayson Perry vuonna 2007.
Grayson Perry (s. 1960 Chelmsford) on brittiläinen kuvataiteilija. Hän on tunnettu sarkastisen huumorin sävyttämistä teoksistaan, jotka kommentoivat brittiläisen yhteiskunnan historiaa, politiikkaa, luokkaeroja, tapakulttuuria ja perinteisiä sukupuolirooleja. Materiaaleinaan hän käyttää etenkin tekstiilejä ja keramiikkaa, joista hän työstää teoksiaan perinteisin käsityömenetelmin. Hänet tunnetaan myös transvestiittihahmostaan Clairesta, jona hän usein esiintyy naiseksi pukeutuneena.
Perryn töitä oli näytteillä Helsingin Kiasmassa huhtikuusta syyskuun alkuun 2018.
Aiheesta muualla

Perry Saatchi Galleryn sivustolla
Graysonin piirikunta (Virginia)

Graysonin piirikunta (engl. Grayson County) on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 15 550 vuonna 2019. Piirikunnan väkiluvultaan suurin asutuskeskus on Independencen kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1793.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Graysonin piirikunta (Virginia) Wikimedia Commonsissa
Gears of War (pelisarja)

| Gears of War |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Epic Games
Suunnittelija:  Cliff Bleszinski
Lajityyppi:  kolmannen persoonan ammuntapeli
Alusta:  Windows, Xbox 360, Xbox One
Ensijulkaisu:  Gears of War (2006)
Viimeisin julkaisu:  Gears 5 (2019)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Gears of War on Epic Gamesin kehittämä kolmannen persoonan ammuntapelien sarja.
Sarjan kehittäjä on Unreal-pelisarjasta tunnettu Cliff Bleszinski.
Pelisarjan pelit ovat voittaneet useita palkintoja kuten Interactive Achievement Awards ja Golden Joystick Awards.
Pelit

Gears of War (2006)
Gears of War 2 (2008)
Gears of War 3 (2011)
Gears of War 4 (2016)
Gears 5 (2019)
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
Gustavo Sondermann

Gustavo Sondermann (17. helmikuuta 1982 São Paulo – 3. huhtikuuta 2011) oli brasilialainen autourheilija.
Ura

Sondermann aloitti kart-sarjassa ajamisen 16-vuotiaana, ja siirtyi pian sen jälkeen Brasilian Formula Renault -sarjaan vuodeksi 2002. Siellä hän kilpaili kahden vuoden ajan vaihtelevin tuloksin. Vuonna 2004 hän siirtyi Eurooppaan kilpailemaan vastaavanlaisessa brittiläisessä sarjassa, ja vieraili myös Formula Renault Eurocupissa seuraavana vuonna, mutta palasi Brasiliaan takaisin vuonna 2006 kilpailemaan kansallisessa Stock Car Brasil -sarjassa.
Sondermann kilpaili sarjan toisessa luokassa, joka on tunnettu nimillä Stock Car Light, Stock Car Copa Vicar ja Copa Chevrolet Montana, vuodesta 2006 vuoteen 2011, voittaen neljä kilpailua ja sijoittuen mestaruussarjassa parhaimmillaan kolmanneksi vuonna 2007. Samana vuonna hänen tallitoverinsa, Rafael Sperafico kuoli kauden finaalitapahtumassa. Vuonna 2010 hän kilpaili seitsemässä kilpailussa Stock Car Brasil -sarjassa, keräten kuusi pistettä ja sijoittuen 31:nneksi mestaruussarjassa.
Kuolema

3. huhtikuuta 2011 Sondermann ajoi Stock Car Light -kilpailussa Autódromo José Carlos Pacessa, Interlagosissa Stock Car Brasilin -mestaruussarjassa, samalla radalla, jossa hänen tallitoverinsa kuoli vuonna 2007. Kovassa sateessa ajetussa kilpailussa Sondermann menetti autonsa hallinnan nopeassa mutkassa ennen pääsuoraa. Auto törmäsi kovalla vauhdilla seinään ja kimposi seinästä takaisin radalle, jolloin takaa tulleet kilpailijat törmäsivät hänen autoonsa. Hänet vietiin sairaalaan, jossa hänet todettiin aivokuolleeksi. Hänen kolarissa saamansa vammat johtivat kuolemaan.
Myös muita kuljettajia loukkaantui kolarissa, mutta heidän vammansa eivät olleet hengenvaarallisia.
Gustaf Adolf Langenskiöld

Gustaf Adolf Langenskiöld (6. marraskuuta 1852 Pietari – 13. kesäkuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen senaattori, valtiopäivämies ja hovioikeuden asessori.
Henkilöhistoria

Langenskiöldin vanhemmat olivat senaattori, salaneuvos, vapaaherra Karl Fabian Theodor Langenskiöld ja Maria Magdalena af Björkstén.
Langenskiöld pääsi ylioppilaaksi 1869 Helsingin yksityislyseosta, suoritti Helsingin yliopistossa ylemmän oikeustutkinnon 1875 ja sai varatuomarin arvon 1877. Hän oli Viipurin hovioikeudessa kanslistina 1878–1884 ja notaarina 1884–1887, Raaseporin tuomiokunnan tuomarina 1887–1889 sekä Viipurin hovioikeuden asessorina 1889–1897. Hän oli oikeusosaston senaattorina 1897–1900 ja toimi sen jälkeen asianajajana Helsingissä 1900–1907. Langenskiöld oli Pohjoismaiden Osakepankin julkisena asiamiehenä 1894–1897 ja 1907–1917 sekä Kymin Oy:n hallintoneuvoston varapuheenjohtajana 1908–1918 ja puheenjohtajana 1918–1929. Aatelissäädyssä hän osallistui sukunsa edustajana valtiopäiville 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli myös Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen 1893–1895.
Langenskiöldin puolisona oli vuosina 1883–1923 Ida Rosida Zilliacus (k. 1923), jonka isä oli senaattori Henrik Wilhelm Johan Zilliacus. Heillä oli kolme lasta: Karin (1884–1969), Fabian (1886–1957) ja Maria (1891–1972). Karin toimi Lotta Svärd -järjestön johtotehtävissä ja Fabian oli kansainvälisesti tunnettu kirurgi. Vuorineuvos Carl-Gustaf Herlitz oli Langenskiöldin vävy.
Teoksia

Kymmene aktiebolag 1872-1922. Kymmene, Kouvola 1922
Greatest Hit (...and 21 Other Pretty Cool Songs)

| Greatest Hit (> ..and 21 Other Pretty Cool Songs) Dream Theater |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1991–2007
 Julkaistu: 1. huhtikuuta 2008
 Tyylilaji: progressiivinen metalli
 Levy-yhtiö: Rhino
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 3.
Dream Theaterin muut julkaisut
| Systematic Chaos 2007 | Greatest Hit (...and 21 Other Pretty Cool Songs) 2008 | Chaos in Motion 2007–2008 2008 |
Greatest Hit (...and 21 Other Pretty Cool Songs) on Dream Theaterin kokoelma-albumi, joka ilmestyi 1. huhtikuuta 2008.
Albumin nimi viittaa yhtyeen ainoaan suureen valtavirtahittiin ”Pull Me Underiin”, joka ylsi kärkikymmenikköön Billboardin Hot Mainstream Rock Tracks -listalla ja sai paljon soittoaikaa myös Music Televisionilla. ”Pull Me Underin” lisäksi yhtyeen läpimurtoalbumilta Images and Wordsilta on mukana myös kappaleet ”Take the Time” ja ”Another Day” Kevin Shirleyn vuonna 2007 uudelleenmiksaamina versioina. Albumilla on myös Lie-singlen B-puolena julkaistu ”To Live Forever” sekä muutamien kappaleiden radioversioita.
Albumin kappaleet on jaettu kahdelle levylle. Levyistä ensimmäinen, The Dark Side (suom. pimeä puoli), sisältää yhtyeen raskaampaa tuotantoa ja toinen, The Light Side (suom. valoisa puoli), melodisempaa. Albumilla ei ole kappaleita yhtyeen ensimmäiseltä studioalbumilta When Dream and Day Unitelta eikä ilmestymishetkellä uusimmalta studioalbumilta Systematic Chaosilta, koska ne ovat eri levy-yhtiöiden julkaisuja, eikä Rhinolla tai sen emoyhtiöllä Warnerilla ole niihin oikeuksia.
Albumin kansikuvassa on korostettu kirjaimet S, H, I ja T, joista muodostuu sana ”shit” (suom. paska). Myös numero 21 on väritetty punaisella; tämä on yhtyeen 21:s julkaisu.
Kappaleet

Ensimmäinen levy (The Dark Side)
Pull Me Under (2007 Remix) – 8.13 (säv. Dream Theater, san. Kevin Moore)
Take the Time (2007 Remix) – 8.21 (säv. Dream Theater, san. Dream Theater)
Lie (Single Edit) – 5.03 (säv. Dream Theater, san. Moore)
Peruvian Skies – 6.43 (säv. Dream Theater, san. John Petrucci)
Home (Single Edit) – 5.37 (säv. Dream Theater, san. Mike Portnoy)
Misunderstood (Single Edit) – 5.12 (säv. Dream Theater, san. Petrucci)
The Test That Stumped Them All (Single Edit) – 4.59 (säv. Dream Theater, san. Portnoy)
As I Am – 7.47 (säv. Dream Theater, san. Petrucci)
Endless Sacrifice – 11.24 (säv. Dream Theater, san. Petrucci)
The Root of All Evil – 8.25 (säv. Dream Theater, san. Portnoy)
Sacrificed Sons – 10.42 (säv. Dream Theater, san. James LaBrie)
Toinen levy (The Light Side)
Another Day (2007 Remix) – 4.23 (säv. Dream Theater, san. Petrucci)
To Live Forever – 4.56 (säv. Dream Theater, san. Petrucci ja Moore)
Lifting Shadows off a Dream – 6.05 (säv. Dream Theater, san. John Myung)
The Silent Man – 3.49 (säv. Petrucci, san. Petrucci)
Hollow Years – 5.53 (säv. Dream Theater, san. Petrucci)
Through Her Eyes (Alternate Album Mix) – 6.03 (säv. Dream Theater, san. Petrucci)
The Spirit Carries On – 6.33 (säv. Dream Theater, san. Petrucci)
Solitary Shell (Single Edit) – 4.08 (säv. Dream Theater, san. Petrucci)
I Walk Beside You – 4.29 (säv. Dream Theater, san. Petrucci)
The Answer Lies Within – 5.33 (säv. Dream Theater, san. Petrucci)
Disappear – 6.45 (säv. Dream Theater, san. LaBrie)
Aiheesta muualla

Albumin lehdistötiedote (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Greatest Hit (...and 21 Other Pretty Cool Songs) Discogsissa (englanniksi)
Albumi Greatest Hit (...and 21 Other Pretty Cool Songs) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Gustaf Adolf Ehrnrooth

Gustaf Adolf Ehrnrooth
Gustaf Adolf Ehrnrooth (3. toukokuuta 1779 Leislahti, Rantasalmi – 25. huhtikuuta 1848 Nastola) oli suomalainen kenraalimajuri. Hän osallistui Ruotsin armeijan majurina useisiin Suomen sodan taisteluihin ja oli myöhemmin Suomen sotaväessä jääkärirykmentin ja divisioonan komentajana.
Sotilasura

Gustaf Adolf Ehrnrooth kuului Ehrnroothin sotilassukuun. Hänen vanhempansa olivat kenraalimajuri Carl Gustaf Ehrnrooth ja Hedvig Sofia Munck af Fulkila. Hänen isänsä osti vuonna 1791 Nastolasta Seestan kartanon. Samana vuonna Ehrnrooth valmistui ylioppilaaksi vain 12-vuotiaana. Hän opiskeli muutaman vuoden Uppsalan yliopistossa, mutta siirtyi vuonna 1794 sukunsa sotilasperinteiden mukaisesti armeijaan. Hän valmistui vuonna 1797 Karlbergin kadettikoulusta, minkä jälkeen hänet määrättiin kornettina kuninkaallisen henkikaartin husaarirykmenttiin. Vuonna 1803 hänet siirrettiin Savon jalkaväkirykmenttiin ja ylennettiin majuriksi.
Suomen sodan puhjetessa talvella 1808 Ehrnrooth toimi Savon jalkaväkirykmentissä pataljoonankomentajana. Savon prikaatin perääntyessä pohjoiseen sekä myöhemmin edetessä takaisin hän osallistui muun muassa Jynkän, Leppävirran, Revonlahden, Lapuan, Alavuden, Ruonan ja Vähänkyrön taisteluihin. Alavuden taistelussa hänen joukkonsa valtasivat pääosan venäläisten kuormastoa. Merkittävin Ehrnroothin panos oli kuitenkin 14. syyskuuta 1808 käydyssä Oravaisten taistelussa, jossa hänen taitavat liikkeensä pelastivat Länsipohjan rykmentin joutumasta vihollisen saartamaksi. Hän haavoittui tässä taistelussa ja joutui jäämään joksikin aikaa syrjään sotatoimista. Kuningas myönsi hänelle Miekkaritarikunnan suurristin erityisesti Oravaisilla osoitetuista ansioista. Talvella 1809 Ehrnrooth komensi Ruotsin armeijan etuvartiojoukkoja Tornionjokilaakson Kaakamajoella. Taisteluissa Merenkurkun yli Ruotsin puolelle edenneitä Mihail Barclay de Tollyn komentamia venäläisjoukkoja vastaan Ehrnrooth onnistui viivyttämään vihollisen etenemistä yhdellä päivällä.
Ehrnrooth ylennettiin kesäkuussa 1809 Ruotsin armeijan everstiksi ja hänet nimitettiin 1. Suomen kenttäpataljoonan komentajaksi. Kun Ruotsin Suomeen sijoitetut joukot virallisestikin lakkautettiin, hänet siirrettiin toukokuussa 1810 Smoolannin rakuunarykmenttiin. Hän kuitenkin pyysi ja sai elokuun 1810 alussa eron Ruotsin armeijasta ja palasi kotiseudulleen Suomeen. Kun Suomeen vuonna 1812 perustettiin kaksi jääkärirykmenttiä, Ehrnrooth otettiin Venäjän armeijan palvelukseen ja nimitettiin toisen jääkärirykmentin komentajaksi. Keisari Aleksanteri I:n tarkastettua rykmentin Parolassa vuonna 1819 Ehrnrooth ylennettiin kenraalimajuriksi. Vuonna 1821 hänet määrättiin molemmista jääkärirykmenteistä muodostetun suomenmaalaisen divisioonan komentajaksi. Hän oli samalla myös Suomen sotaylioikeuden puheenjohtaja. Ehrnrooth jätti sotapalveluksen vuonna 1826.
Yksityiselämä

Ehrnrooth asui omistamassaan Seestan kartanossa Nastolassa. Hän omisti myös Laakspohjan kartanon Lohjalla vuosina 1798–1807, Erkylän kartanon Hausjärvellä vuosina 1833–1843 sekä Porlammin kartanon Lapinjärvellä vuosina 1837–1848. Ehrnroothin puoliso oli vuodesta 1814 Johanna Christina von Platen. Heillä oli 16 lasta, joihin kuuluivat muun muassa kenraaliluutnantti Gustaf Robert Ehrnrooth, kirjailija Adelaïde Ehrnrooth, senaatin protokollasihteeri Carl Albert Ehrnrooth ja kenraaliluutnantti Casimir Ehrnrooth.
Ehrnroothin on epäilty olleen esikuvana J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden runossa ”Vänrikin markkinamuisto” esiintyvälle ylpeälle kenraalille, mutta asiaa ei tiedetä varmasti.
Grays Harborin piirikunta

Grays Harborin piirikunta (engl. Grays Harbor County) on Yhdysvaltojen Washingtonin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 75 636 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Montesanon kaupunki, ja suurin kunta on Aberdeen. Piirikunta on perustettu vuonna 1854.
Väestö

Vuonna 2020 Grays Harborin piirikunnan 75 636 asukkaasta valkoisia oli 87,1 %, alkuperäisasukkaita 5,6 %, aasialaisia 1,5 % ja mustia 1,4 %. Vuonna 2019 8,7 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 4,8 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grays Harborin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Gabriel Jesus

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Gabriel Fernando de Jesus
Syntymäaika: 3. huhtikuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: São Paulo, Brasilia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 175 cm
Paino: 73 kg
Seura
Seura: Arsenal
Pelinumero: 9
Junioriseurat
2012: Anhanguera
2012–2015: Palmeiras
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015–2017 | Palmeiras | 67 | (21) |
| 2017–2022 | Manchester City | 159 | (58) |
| 2022– | Arsenal | 53 | (15) |
Maajoukkue
| 2015 | Brasilia U20 | 6 | (1) |
| 2015–2016 | Brasilia U23 | 11 | (5) |
| 2016– | Brasilia | 64 | (19) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 1. kesäkuuta 2024.
| Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Brasilia.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Brasilia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | Jalkapallo |  |
Gabriel Fernando de Jesus (s. 3. huhtikuuta 1997 São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Arsenalia. Oikeajalkainen Gabriel Jesus on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

Gabriel Jesus debytoi Palmeirasin paidassa Série A:ssa kaudella 2015. Hän pelasi tuolla kaudella 20 ottelua onnistuen maalinteossa neljästi. Hänet valittiin kauden päätteeksi myös sarjan vuoden tulokkaaksi. Vuonna 2015 Gabriel Jesus oli myös mukana voittamassa Copa do Brasilia. Vuonna 2016 hän teki Série A:ssa 27 ottelussa 12 maalia, voitti Série A:n mestaruuden ja hänet valittiin sarjan parhaaksi pelaajaksi.
Gabriel Jesus teki sopimuksen Manchester Cityn kanssa 3. elokuuta 2016. Hän liittyi seuraan tammikuussa 2017. Loukkaantumisen varjostamalla avauskaudellaan hän teki kymmenessä valioliigaottelussa seitsemän maalia. Kaudella 2017–2018 hän voitti Valioliigan ja Liigacupin mestaruudet. Hän teki 29 sarjaottelussa 13 maalia. Hän debytoi kauden aikana myös Mestarien liigassa. Kaudella 2018−2019 hän voitti Valioliigan, FA-cupin ja Liigacupin mestaruudet sekä Community Shieldin. Hän teki kauden aikana kaikkiaan 21 maalia, mutta Valioliigassa vain seitsemän. Kaudella 2019–2020 hän voitti Liigacupin ja Community Shieldin. Kauden 34 valioliigaottelussa hän teki 14 ja syötti kahdeksan maalia. Kaudella 2020–2021 hän teki 29 liigaottelussa yhdeksän maalia Cityn voittaessa mestaruuden. Mestarien liigan kahdeksassa ottelussa hän viimeisteli kahdesti. Tappiollisessa loppuottelussa hän tuli vaihdosta kentälle. Liigacupissa hän pelasi vain yhden ottelun, ja teki siinä maalin, Cityn tiellä mestaruuteen. Kaudella 2021–2022 hän viimeisteli pelaamissaan 28 valioliigaottelussa kahdeksan maalia ja antoi yhdeksän maalisyöttöä Cityn voittaessa mestaruuden. Kaikkiaan hän pelasi Cityssä 159 valioliigaottelua, joissa teki 58 ja syötti 32 maalia. Mestarien liigan 37 ottelussa hän viimeisteli 20 maalia ja antoi viisi naalisyöttöä.
Jesus siirtyi Manchester Citystä Arsenaliin 45 miljoonan punnan siirtosummalla kesällä 2022. Debyyttikaudellaan hän pelasi 26 valioliigaottelua, joissa teki 11 ja syötti seitsemän maalia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 27 valioliigaottelua, joista 17 avauskokoonpanossa. Hän teki neljä ja vyötti viisi maalia. Mestarien liigassa pelaamissaan kahdeksassa ottelussa hän teki neljä maalia ja antoi kolme maalisyöttöä.
Maajoukkueura

Gabriel Jesus kuului Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2015 ikäluokan MM-kilpailuissa. Hän teki turnauksessa yhden maalin Brasilian saavuttaessa hopeaa. Vuonna 2015 hän teki debyyttinsä myös Brasilian alle 23-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa. Hän voitti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016. Kisojen kuudessa ottelussa hän teki kolme maalia.
Gabriel Jesus pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa MM-karsintaottelussa Ecuadoria vastaan syyskuussa 2016. Hän teki ottelussa myös ensimmäisen maaottelumaalinsa. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi viisi ottelua ilman maaleja.
Vuoden 2019 Copa Américassa Jesus auttoi kahdella maalillaan ja kahdella maalisyötöllään Brasilian ensimmäiseen Etelä-Amerikan mestaruuteen sitten vuoden 2007. Turnauksen finaalissa Perua vastaan (3-1) Jesus teki ottelun voittomaalin, mutta sai myös punaisen kortin. Tämän jälkeen hän ei tehnyt maaliakaan maajoukkueessa 19 peräkkäiseen otteluun. Copa Américassa 2021 hän pelasi neljä ottelua, mutta oli tappiollisesta loppuottelusta sivussa pelikiellon vuoksi. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi alkulohkon ottelut ilman maaleja, ja sai Kamerunia vastaan  polvivamman, minkä johdosta joutui lopettamaan kisat kesken.
Saavutukset

Seurajoukkuetasolla
Campeonato Brasileiro Série A: 2016
Copa do Brasil: 2015
Englannin valioliiga: 2018, 2019, 2021, 2022
FA-cup: 2019
Englannin liigacup: 2018, 2019, 2020, 2021
Community Shield: 2018, 2019
Maajoukkuetasolla
Olympialaiset: kultaa 2016
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut: hopeaa (2015)
Copa America: kultaa 2019, hopeaa 2021
Henkilökohtainen
Campeonato Brasileiro Série A:n vuoden tulokas: 2015
Campeonato Brasileiro Série A:n vuoden pelaaja: 2015
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gabriel Jesus Wikimedia Commonsissa
Arsenal – Englannin Valioliiga
2 Saliba
3 Tierney
4 White
5 Partey
6 Gabriel
7 Saka
8 Ødegaard
9 Jesus
10 Sterling
11 Martinelli
12 Timber
15 Kiwior
17 Zintšenko
18 Tomiyasu
19 Trossard
20 Jorginho
22 Raya
23 Merino
29 Havertz
32 Neto
33 Calafiori
41 Rice
Manageri Arteta
Brasilian joukkue – Kesäolympialaiset 2016
1 Weverton |
2 Zeca |
3 Rodrigo Caio |
4 Marquinhos |
5 Augusto |
6 Santos |
7 Luan |
8 Rafinha |
9 Gabriel |
10 Neymar |
11 Jesus |
12 Walace |
13 William |
14 Luan Garcia |
15 Dourado |
16 Maia |
17 Felipe Anderson |
18 Uilson |
Valmentaja Micale
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2018
1 Alisson |
2 Thiago Silva |
3 Miranda |
4 Geromel |
5 Casemiro |
6 Filipe Luís |
7 Douglas Costa |
8 Renato Augusto |
9 Gabriel Jesus |
10 Neymar |
11 Coutinho |
12 Marcelo |
13 Marquinhos |
14 Danilo |
15 Paulinho |
16 Cássio |
17 Fernandinho |
18 Fred |
19 Willian |
20 Firmino |
21 Taison |
22 Fagner |
23 Ederson |
Valmentaja Tite
Brasilian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Alisson |
2 Danilo |
3 Thiago Silva |
4 Marquinhos |
5 Casemiro |
6 Alex Sandro |
7 Paquetá |
8 Fred |
9 Richarlison |
10 Neymar |
11 Raphinha |
12 Weverton |
13 Dani Alves |
14 Militão |
15 Fabinho |
16 Alex Telles |
17 Bruno Guimarães |
18 Gabriel Jesus |
19 Antony |
20 Vinícius Júnior |
21 Rodrygo |
22 Éverton Ribeiro |
23 Ederson |
24 Bremer |
25 Pedro |
26 Martinelli |
Valmentaja Tite
Riku Raikko

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Riku Raikko
Syntymäaika: 25. kesäkuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Valkeakoski, Suomi
Pelipaikka: Pohja
Pituus: 178
Lempinimi: Rixa
Seura
Seura: Mad Max
Pelinumero: 3
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2021 | Mad Max | 229 | (70) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. kesäkuuta 2022.
Riku Raikko (s. 25. kesäkuuta 1988 Valkeakoski) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Futsal-Liigassa pelaavaa valkeakoskelaista Futsal Mad Maxia kaudella 2020–2021. Pelaajaprofiililtaan Raikko on pohjapelaaja.
Girl on Fire

| Girl on Fire Alicia Keys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. marraskuuta 2012
 Tyylilaji: R&B
 Levy-yhtiö: RCA
Listasijoitukset
  1.  19.
Alicia Keysin muut julkaisut
| The Element of Freedom 2009 | Girl on Fire 2012 | VH1 Storytellers 2013 |
Singlet albumilta Girl on Fire
 ”Girl on Fire” Julkaistu: 4. syyskuuta 2012  ”Brand New Me” Julkaistu: 18. marraskuuta 2012  ”New Day” Julkaistu: 21. helmikuuta 2013  ”Fire We Make” Julkaistu: 28. maaliskuuta 2013  ”Tears Always Win” Julkaistu: 7. toukokuuta 2013
Girl on Fire on Alicia Keysin viides studioalbumi, joka julkaistiin maailmanlaajuisesti marraskuun lopussa vuonna 2012. Albumi nousi julkaisuviikollaan Yhdysvaltojen albumilistan ensimmäiselle sijalle, syrjäyttäen Rihannan Unapologetic-albumin. Ykkössijasta huolimatta levyä myytiin julkaisuviikollaan vain 159 000 kappaletta, mikä merkitsee heikointa myyntimenestystä kuin mikään muu aikaisempi Keysin levy on saavuttanut. Girl on Firesta tuli Keysin viides ykkösalbumi kuudesta julkaisusta, ainoastaan edeltäjä The Element of Freedom (2009) nousi julkaisuviikollaan sijalle kaksi. Levyn ensimmäinen single "Girl on Fire" nousi kansainväliseksi hitiksi, mutta sitä seuraavat singlet "Brand New Me", "New Day", "Fire We Make" ja "Tears Always Win" eivät saavuttaneet mainittavaa listamenestystä. Albumin julkaisua seurasi myös kansainvälinen konserttikiertue Set the World on Fire.
Taustaa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Olen parhaillaan studiossa työskentelemässä uuden albumini parissa ja olen niin innoissani! Albumin nimi on ollut mielessäni jo pitemmän ajan mutta nyt voin vihdoin paljastaa sen teille! Nimeksi tulee Girl on Fire, ja siltä minusta juuri tuntuu! | ” |
– Alicia Keys. 
Girl on Fire- albumia Keys työsti yhdessä sekä pitkäaikaisten kumppaniensa että nousevien lahjakkuuksien kanssa. Mukana Keysin luottosäveltäjäkumppani Jeff Bhasker ja Grammy-palkittu Babyface. Uusina niminä levyn teossa mukana olivat muun muassa tuottajapari Pop and Oak, brittiläiset Emeli Sandé ja Jamie XX sekä laulaja-lauluntekijät Bruno Mars ja John Legend.
Keysin mukaan albumi on "[oman] äänensä löytämistä ja sen päästämistä valloilleen. Se kertoo omiin vaistoihin luottamisesta ja myös itseensä luottamisesta". Albumi sisältää "raskaita rumpuja, sähköisiä ääniä, reggaeta sekä tulevaisuuden soulia".
Keys kertoi haluavansa tarjota tuoreen musiikkinsa avulla faneilleen eräänlaisen matkan, täysin uudenlaisen tarinan. Artisti kannustaa fanejaan uuden albuminsa myötä löytämään "sisäisen voimansa ja liekkinsä", minkä hän itse on vihdoin ja viimein sisimmästään löytänyt.
Arvostelut

Helsingin Sanomat antoi albumille kolme tähteä. Arvostelun mukaan albumin ilonaihe on ”viime levyn parhaiden hetkien tunnelmiin palaava tuotannollinen rohkeus, tosin lähinnä vain levyn alkupuolella", mutta "elektronista ja rytmistä yllättävyyttä olisi voinut hyödyntää laajemminkin”. Arvostelussa todetaan, että levyn tekoon osallistuneista huipputuottajista huolimatta ”levyn loppupuoli soi turhan verettömänä”. Vertigo antoi albumille neljä tähteä ja kuvaili sitä "moderniksi souliksi", jossa "pidetään muutamilla tyylisillä valinnoilla ja vaikutteilla kokonaisvaikutelma hyvin ajankohtaisena". Arvion mukaan albumi "ei niinkään toimi minkäänlaisena tiennäyttäjänä vaan pikemminkin ylläpitää perinteisten ja aina yhtä toimivien melodioiden kiertokulkua".