stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ginger Snaps
Juoni

Sisarukset Ginger, 16, ja Brigitte, 15, asuvat pienessä esikaupungissa. He tuntevat olonsa ei-toivotuiksi koulussa ja heillä on yksi ainoa kiinnostuksen kohde – kuolema. Siskokset viihtyvät keskenään omaa kuolemaansa suunnitellen. He lavastavat ja kuvaavat eri tapoja kuolla, ja mitä oudompi, verisempi ja väkivaltaisempi kuolema, sen parempi. Kaikki muuttuu, kun Ginger joutuu vesikauhuisen pedon puremaksi. Muutamassa päivässä Ginger muuttuu miehiä päivisin iskeväksi seksikkääksi vampiksi, joka syö lihanhimossaan paikallisten koiria öisin. Edes viaton Brigitte ei kykene pysäyttämään verenjanoista sisartaan. Halloween-juhlan ja täydenkuun lähestyessä Gingerin verenhimo vain kasvaa kasvamistaan, ja enää eivät ainoastaan koirat ole vaarassa. Ajan käydessä vähiin, Brigitten on valittava pelastautuminen tai liityttävä Gingerin lihanhimoiseen maailmaan.
Hahmot

Brigitte on nuorempi Fitzgeraldin sisaruksista, joka syntyi syyskuussa 1985, vuosi myöhemmin kuin hänen siskonsa Ginger. Hän kasvoi Bailey Downsissa, jossa hän ja hänen siskonsa tunsivat olevansa ei-toivottuja.
Vuonna 2000, Bailey Downsiin ilmaantui peto, joka puri Gingeria. Brigitte haki apua Samilta, paikalliselta pojalta, joka oli ajanut pedon yli. He alkoivat etsiä parannuskeinoa lykantropia-virukseen.
Ginger on vanhempi Fitzgeraldin sisaruksista, joka syntyi vuonna 1984. Hän varttui Bailey Downsissa tuntien olonsa ei-toivotuksi, kuten sisarensa. Vuonna 2000, Bailey Downsiis ilmaantunut peto puri Gingeria. Ginger muuttui ihmissudeksi, joka söi paikallisten koiria öisin.
Sam on paikallinen kasvihuoneen pitäjä ja huumekauppias. Hänestä tulee kasvituntemuksensa myötä tärkeä hahmo auttaessaan Brigitteä ihmissusiongelman ratkaisemissa.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Emily Perkins  | … |  Brigitte   |
|  Katharine Isabelle  | … |  Ginger   |
|  Kris Lemche  | … |  Sam   |
|  Mimi Rogers  | … |  Pamela   |
|  Jesse Moss  | … |  Jason   |
|  Danielle Hampton  | … |  Trina   |
|  John Bourgeois  | … |  Henry   |
|  Peter Keleghan  | … |  Wayne   |
|  Christopher Redman  | … |  Ben   |
|  Jimmy MacInnis  | … |  Tim   |
|  Lindsay Leese  | … |  Ferry   |
|  Wendii Fulford  | … |  Sykes   |
Soundtrack

Godhead - Inside You
Project 86 - Pipe Dream
Glassjaw - Siberian Kiss
Sinch - Silent Acquiescence Of Millions
Killswitch Engage - Temple From The Within
Soulfly - First Commandment
Fear Factory - Cloning Technology
Professional Murder Music - A Night Like This
Machine Head - Desire To Fire
Hatebreed - Burial For The Living
Saliva - Pincushion
Shadows Fall - Of One Blood
Junkie XL - Action Radius
Cradle Of Filth - Her Ghost In The Fog
Aiheesta muualla

Ginger Snaps Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Outi Anttila

Outi Maria Helena Anttila on suomalainen juristi, joka toimii työtuomioistuimen presidenttinä.
Ura

Anttila valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 2003 ja oikeustieteen lisensiaatiksi vuonna 2010. Hän väitteli oikeustieteen tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2013, ja hänen väitöskirjansa palkittiin Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen vuoden väittelijän palkinnolla. Anttila on myös saanut varatuomarin arvon.
Anttila on työskennellyt työtuomioistuimessa esittelijänä, vuodesta 2018 alkaen työtuomioistuinneuvoksena ja maaliskuusta 2025 alkaen presidenttinä. Hän on myös toiminut esittelijänä hovioikeudessa ja korkeimmassa oikeudessa, tutkijana yliopistossa sekä yhdenvertaisuus- ja tasa-arvolautakunnan puheenjohtajana. Anttila on myös Työoikeudellisen Yhdistyksen puheenjohtaja.
Julkaisuja

Kohti tosiasiallista tasa-arvoa? Sukupuolisyrjinnän kiellot oikeudellisen pluralismin aikana.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Suomalainen Lakimiesyhdistys, 2013.  ISBN 978-951-855-328-4
(toim.): Työtuomioistuin 75 vuotta.  Helsinki:  Alma Talent, 2022.  ISBN 978-952-14-4561-3
Anttila, Outi – Ojanen, Tuomas (toim.): Yhdenvertaisuuslaki kommentein.  (2. uudistettu painos)  Helsinki:  Alma Talent, 2025.  ISBN 978-952-14-5131-7
Ólafía Jóhannsdóttir

| Ólafía Jóhannsdóttir |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. lokakuuta 1863 Islanti
Kuollut: 21. kesäkuuta 1924 (60 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  opettaja
Ólafía Jóhannsdóttir (22. lokakuuta 1863 Islanti – 21. kesäkuuta 1924 Oslo, Norja) oli islantilainen opettaja, naisasianainen ja filantrooppi. Ólafía oli Islannin ensimmäinen naispuolinen lukio-opiskelija, ja hän osallistui kamppailuun naisten äänioikeuden puolesta. Vuonna 1904 hän muutti Osloon, jossa hän omistautui vähäosaisten auttamiselle.
Ólafían rintakuva Oslossa Vaterlandsparkenissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ólafía Jóhannsdóttir Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat
Talvisodan pommitukset Tampereella
Aiheesta muualla

Antero Raevuori: Tuho tuli taivaalta 14.12.2012. Seura.
Päivi Pietarinen

Päivi Annikki Pietarinen (s. 14. lokakuuta 1970 Espoo) on suomalainen juristi, joka toimii korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvoksena. Hän on aiemmin toiminut muun muassa tasavallan presidentin oikeudellisena neuvonantajana ja korkeimman hallinto-oikeuden kansliapäällikkönä.
Ura

Pietarinen valmistui Turun yliopistosta valtiotieteen maisteriksi vuonna 1994 ja oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1995. Hän on myös suorittanut johtamisen erikoisammattitutkinnon Johtamistaidon Opistossa vuonna 2011.
1990- ja 2000-luvuilla Pietarinen työskenteli eri tehtävissä korkeimmassa hallinto-oikeudessa, virkamiehenä sosiaali- ja terveysministeriössä, ulkoministeriössä ja oikeusministeriössä sekä lakimiehenä Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa. Hän toimi korkeimman hallinto-oikeuden kansliapäällikkönä vuodesta 2009 alkaen ja Helsingin hallinto-oikeuden hallinto-oikeustuomarina vuosina 2017–2018. Vuosina 2018–2024 Pietarinen oli tasavallan presidentin Sauli Niinistön kabinetin jäsen tämän oikeudellisena neuvonantajana. Pietarinen nimitettiin korkeimman hallinto-oikeuden jäseneksi helmikuusta 2025 alkaen.
Pekka Pärnänen

Pekka Martti Juhani Pärnänen (s. 3. joulukuuta 1957) on suomalainen juristi, joka toimi työtuomioistuimen presidenttinä vuosina 2018–2025. Hän on toiminut myös muun muassa hovioikeudenlaamannina ja -neuvoksena, käräjätuomarina sekä työtuomioistuinneuvoksena.
Ura

Pärnänen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1981 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1983.
Pärnänen on työskennellyt Itä-Suomen hovioikeuden viskaalina vuosina 1984–1996, jolloin hän toimi myös joitain vuosia oikeusneuvosmiehenä Iisalmen ja Kuopion raastuvanoikeuksissa, Kuopion käräjäoikeuden käräjätuomarina vuosina 1996–2007 sekä Itä-Suomen hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena vuosina 2005–2012 ja hovioikeudenlaamannina eli osaston johtajana vuosina 2012–2018, jolloin hän toimi myös Ylivieska-Raahen käräjäoikeuden määräaikaisena laamannina vuosina 2017–2018. Työtuomioistuimessa hän on toiminut työtuomioistuinneuvoksena vuosina 2010–2011 ja presidenttinä vuosina 2018–2025. Hän on myös toiminut erityisasiantuntijana ja hallitusneuvoksena oikeusministeriössä vuosina 2007–2010.
Pärnänen on toiminut myös työneuvoston puheenjohtajana, tuomarinvalintalautakunnan jäsenenä sekä Suomen Asianajajaliiton valvontalautakunnan jäsenenä ja varajäsenenä.
Yksityiselämä

Pärnäsen puoliso on hallinto-oikeustuomari Sinikka Kangasmaa.
Bienvenu Manamika Bafouakouahou

Bienvenu Manamika Bafouakouahou (s. 16. lokakuuta 1964 Brazzaville) on brazzavillenkongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Kinkalan hiipakuntaan 29. elokuuta 1993 ja nimitettiin Dolisien hiippakunnan johtoon 24. toukokuuta 2013. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Andrés Carrascosa Coso, jota avustivat Louis Portella Mbuyu ja Daniel Mizonzo.
Puolan toinen tasavalta

Puolan tasavalta (puol. Rzeczpospolita Polska) oli 1918 ensimmäisen maailmansodan lopussa Saksan tappion vuoksi saksalaisten miehittämälle alueelle ensimmäistä kertaa uudelleen muodostunut valtio, joka oli itsenäinen vuoteen 1939 saakka. Tuolloin Saksa ja Neuvostoliitto jakoivat sen saksalaismiehityksen ja sitä edeltäneen salaisen Molotov–Ribbentrop-sopimuksen perusteella. Muodollisesti Puolan tasavalta lakkasi olemasta vasta 1952, kun maan perustuslain muutoksella siitä tuli Puolan kansantasavalta vuonna 1952.
Käytännössä Puolan tasavallan alue oli jakaantunut Saksan ja Neuvostoliiton kesken 1939–1941, Saksan hallussa 1941–1944 ja Neuvostoliiton valvoma vuodesta 1944.
Puolan historiankirjoituksessa Puolan tasavallasta käytetään nimitystä Puolan toinen tasavalta siksi, että Puolan kuningaskunnasta ja Liettuan suuriruhtinaskunnasta Puolan historiankirjoituksessa ryhdyttiin käyttämään nimitystä Molempain kansain tasavalta, joka ei asiallisesti ottaen ollut tasavalta, vaan kahden monarkian, Puolan kuningaskunnan ja Liettuan suuriruhtinaskunnan reaaliunioni ja valtioliitto 1569–1795. Kuitenkin aateliston määrä oli melko suuri väestöön nähden, ja jokaisella valtiopäivämiehellä oli oikeus liberum veto -oikeudella kieltää mikä tahansa valtiopäivien päätösehdotus sitä erikseen perustelematta.
Nykyisen Valko-Venäjän länsiosat kuuluivat Puolan tasavallan alueeseen Riian rauhasta (1921) alkaen aina vuoteen 1939 asti. Vuonna 1944 läntisin Białystokin maakunta palasi jälleen osaksi Puolaa.
Perustuslaki

Maaliskuun 17. päivänä vuonna 1921 otettiin Puolassa käyttöön perustuslaki, joka tunnetaan maaliskuun perustuslakina. Se laadittiin vuonna tammikuussa vuonna 1919 valitun kansalliskokouksen toimesta osittain Ranskan kolmannen tasavallan vuonna 1875 hyväksytyn parlamentaarisen perustuslain mukaiseksi.
Józef Piłsudskin vallankaappauksen jälkeen vuonna 1926 perustuslakia muokattiin laajentamalla hallituksen oikeuksia parlamentin alahuoneen kustannuksella. Muokattu perustuslaki korvattiin vuonna 1935 uudella perustuslailla, minkä vuonna 1944 valtaan noussut kommunistihallitus kumosi. Sen jälkeen maaliskuun perustuslaki oli muodollisesti voimassa vuoteen 1947.
Hallinto

Itsenäiseksi marraskuussa vuonna 1918 julistautuneen Puolan valtionpäämiehenä aloitti kenraali Piłsudski. Hallitus muodostettiin Ignacy Jan Paderewskin johdolla 17. tammikuuta vuonna 1919. Maaliskuun perustuslain seurauksena järjestettiin syksyllä vuonna 1922 vaalit, joissa valittiin jäsenet kansalliskokoukseen. Joulukuussa vuonna 1922 kansalliskokous valitsi Puolalle ensimmäisen presidentin. Ensimmäiseksi presidentiksi valittu Gabriel Narutowicz murhattiin 16. joulukuuta pian virkaan astumisensa jälkeen. Hänen seuraajansa Stanisław Wojciechowski astui virkaansa 22. joulukuuta. Poliittiset jännitteet ja heikkenevä taloustilanne vähensivät luottamusta parlamentaariseen järjestelmään, eikä vuonna 1924 toteutettu valtion talouden uudistaminen parantanut tilannetta.
Aiemmin valtionpäämiehenä toiminut Piłsudski teki sotilasvallankaappauksen vuonna 1926 ja toimi pääministerinä vuodet 1926-27, minkä jälkeen hän otti hoitaakseen myös puolustusministerin ja puolustusvoimien tarkastajan tehtävät. Piłsudski hallitsi Puolaa tärkeisiin virkoihin nimitettyjen Sanacja-hallitukseksi kutsuttujen luottomiesten avulla. Pörssiromahdusta seurannut talouskriisi lisäsi poliittisia jännitteitä Puolassa. Syyskuussa vuonna 1930 Piłsudski hajotti kansalliskokouksen ja pidätytti opposition edustajia, jotka myöhemmin tuomittiin vankeuteen. Ulkopolitiikassa hän tasapainoili vuoden 1933 jälkeen Natsi-Saksan ja Neuvostoliiton välillä ja solmi hyökkäämättömyyssopimuksen molempien kanssa. Sisäpolitiikassa hän rajoitti sekä oikeistolaisten kansallisdemokraattien että kommunistien ja muiden vasemmistoradikaalien toimintaa. Vuonna 1934 perustettiin Bereza Kartuskan vankileiri henkilöille, jotka uhkasivat turvallisuutta ja järjestystä. Kansallisuuspolitiikassa Piłsudski oli suvaitsevainen vähemmistökansallisuuksia kohtaan. Vuonna 1935 kuollut Piłsudski jätti perinnökseen puolalaisille autoritäärisen perustuslain. Sanacja-hallitus hajosi Piłsudskin kuoleman jälkeen kahteen kilpailevaan ryhmään. Varapääministeri Eugeniusz Kwiatkowski osoittautui hajonneen hallituksen ministereistä taitavimmaksi ja onnistui valtiovarainministerinä kehittämään Puolan taloutta. Valtion johdossa jatkoi yksinvaltainen hallitus, joka omaksui puolalaisia suosivan kansallisuuspolitiikan.
Väestö

Puolan toinen tasavalta ei ollut yhtenäinen kansallisvaltio, vaikka suurin osa väestöstä oli puolalaisia. Noin kolmannes asukkaista kuului vähemmistökansallisuuksiin, joista tärkeimmät olivat ukrainalaiset, juutalaiset, valkovenäläiset ja saksalaiset. Valtion kansallisuuspolitiikka suosi Piłsudskin jälkeen puolalaisia vähemmistökansallisuuksien, varsinkin juutalaisten, kustannuksella. Juutalaiset eivät enää saaneet jalansijaa valtion vastuulleen ottamassa taloudessa, mikä johti juutalaisen väestönosan taloudellisen aseman romahtamiseen. Pahimmat pogromit olivat kuitenkin jo tapahtuneet, Lvivissa vuonna 1918 ja Vilnassa vuonna 1919. Molemmat kaupungit olivat olleet monien kansallisuuksien asuttamia, ja puolalaisten nationalismi oli ollut tuolloin huipussaan. Puolalaisten ja juutalaisten välinen katkeruus ja jännite säilyivät koko Puolan toisen tasavallan olemassaolon ajan huolimatta siitä, että sekä Versailles´n rauhansopimus että maaliskuun perustuslaki takasivat juutalaisille laajat vähemmistökansallisuuden oikeudet. Epäoikeudenmukaiseksi koettu kohtelu kasvatti sionismin kannatusta Puolan juutalaisten keskuudessa.
Väestön määrä vuonna 1930 oli 27 400 000 asukasta. Vuoden 1936 väestönlaskennan mukaan puolalaisista 75 % oli uskonnoltaan katolisia, 10 % ortodokseja, 10 % juutalaisia ja 3 % protestantteja.
Kulttuuri

Władysław S. Reymont sai kirjallisuuden Nobelin palkinnon vuonna 1924 kirjallaan Chłopi. Puolalainen Pola Negri oli mykkäelokuvien tähtinäyttelijätär Hollywoodissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Puolan toinen tasavalta Wikimedia Commonsissa
Puolan historia
Edvin Anger

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Edvin Anger vuonna 2020. |  Edvin Anger vuonna 2020. |  Edvin Anger vuonna 2020. |  |
Maa:   Ruotsi
Maastohiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Trondheim 2025 | parisprintti (p) |  |
|  Pronssia | Trondheim 2025 | 4x7,5 km viesti |  |
Edvin Anger (s. 8. huhtikuuta 2002) on ruotsalainen maastohiihtäjä. Hän edustaa IFK Hedemoraa.
Anger saavutti Lausannen nuorten olympialaisissa 2020 kultaa vapaan hiihtotavan sprintissä ja hopeaa crossissa. Nuorten MM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan kuudenneksi vapaan hiihtotavan sprintissä Lygnassa 2022. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli vapaan hiihtotavan parisprintissä viides ja perinteisen hiihtotavan sprintissä 29:s. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti pronssia perinteisen hiihtotavan parisprintissä ja viestissä sekä sijoittui perinteisen 10 kilometrin kilpailussa neljänneksi, vapaan hiihtotavan sprintissä 11:nneksi ja 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 14:nneksi.
Anger kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Rukalla marraskuussa 2022. Hän sai heti maailmancupin pisteitä oltuaan perinteisen hiihtotavan sprintissä kahdestoista. Kymmenen parhaan joukkoon hän selviytyi ensimmäisen kerran oltuaan viikkoa myöhemmin neljäs Lillehammerin vapaan hiihtotavan sprintissä. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan Tour de Skillä 2023–2024 toinen Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä. Hän sijoittui kolmanneksi Canmoren vapaan hiihtotavan sprintissä. Kaudella 2024–2025 Tour de Skillä hän sijoittui Toblachin 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan takaa-ajossa toiseksi. Kiertueen kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs. Les Roussesin perinteisen hiihtotavan sprintin Anger voitti. Engadinissa hän sijoittui toiseksi vapaan hiihtotavan sprintissä. Hän oli finaalin johdossa pitkän aikaa, kunnes maalin lähestyessä Johannes Høsflot Klæbo ohitti hänet ja otti ensimmäisen sijan. Anger sijoittui kolmanneksi Falunin perinteisen hiihtotavan sprintissä.
Fabian Steinheil

| Fabian Steinheil |
| --- | --- |

Suomen kenraalikuvernööri
 7.2.1810 – 30.8.1823  
Edeltäjä:  Gustaf Mauritz Armfelt (vt.)
Seuraaja:  Arseni Zakrevski
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1762 Haapsalu, Viron kuvernementti
Kuollut: 23. helmikuuta 1831 (68 vuotta) Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta
Fabian Gotthard von Steinheil (ven. Фаддей Фёдорович Штейнгель, Faddei Fjodorovitš Šteingel, 14. lokakuuta 1762 Haapsalu, Viron kuvernementti – 23. helmikuuta 1831 Helsinki) oli  venäläinen kenraali, joka toimi Suomen kenraalikuvernöörinä vuosina 1810–1824.
Elämäkerta

Steinheil syntyi baltiansaksalaiseen perheeseen Venäjän keisarikunnan Viron kuvernementissa ja hänestä tuli keisarikunnan armeijan luutnantti 1782. Hän otti osaa Kustaa III:n sotaan Suomessa 1788–1790 ja johti linnoitustöitä Vanhassa Suomessa 1791–1792, minkä jälkeen hän kartoitti Vanhan Suomen aluetta. Tuolloin hänen johdollaan vuosina 1798–1804 valmistui koko silloisen Viipurin läänin käsittänyt tarkka topografinen kartasto mittakaavassa 1:42 000. Se tunnetaan nimellä Aflidne Excellencen grefve Steinheils Karta öfver Wiborgs län 1805. Kartastoa ei painettu. Sen alkuperäiskappale on nykyisin Venäjän Sotahistoriallisessa arkistossa Moskovassa. Tämän suurtyön lisäksi Steinheilin johdolla laadittiin suuri määrä muita karttoja sekä linnoituspiirustuksia alueelta.
Steinheil ylennettiin kenraalimajuriksi 1789, ja hän otti osaa taisteluihin Puolassa 1805 sekä Puolassa ja Preussissa 1806–1807. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1807. Suomen sodassa 1809  hän komensi venäläisjoukkoja Ahvenanmaalla.
Steinheil nimitettiin Suomen kenraalikuvernööriksi 1810. Tehtävässään hän oli pidetty, ja sai 1812 kreivin arvon Suomen ritarihuoneessa. Vuonna 1813 hän otti osaa sotaan Napoleonia vastaan Kuurinmaalla ja Liivinmaalla. Steinheil ylennettiin jalkaväenkenraaliksi 1819. Kenraalikuvernööriksi nimitetyn Gustaf Mauritz Armfeltin kuoltua Steinheil palasi kenraalikuveröörin virkaan ja toimi siinä maaliskuuhun 1824, jolloin hän erosi eräissä vankiloissa sattuneiden levottomuuksien takia.
Steinheil omisti Saarelan kartanon Viipurin pitäjässä ja Meilahden kartanon Helsingissä. Viimeksi mainitussa hän kuoli 1831. Helsingin keskustan Fabianinkatu on nimetty hänen muistokseen.
Steinheil adoptoi vuonna 1824 aatelissukuunsa vävynsä, kenraaliluutnantti Alexander Stewen-Steinheilin.
Apuna

Apuna ry on vuonna 2015 perustettu suomalainen voittoa tavoittelematon hyväntekeväisyysjärjestö. Apuna ry toimii pääkaupunkiseudulla ja sen toiminta perustuu yksityislahjoituksiin. Yhdistyksen perustaja ja puheenjohtaja on Heidi Jaari, jonka lisäksi mukana järjestössä on toinen jäsen Merja Rantasalmi.
Apuna ry on avustanut vähävaraisia lapsiperheitä muun muassa ruokalahjoituksin. Se on saanut ihmisten lahjoituksista avustustoimintaan satoja tuhansia euroja vuodessa. Apuna ry on kerännyt rahalahjoituksia muun muassa omien nettisivujensa kautta. Yhdistyksellä on myös oma suljettu facebook-ryhmä Apuna ry Avustus. Suljetun ryhmän kautta on ollut mahdollista tehdä rahalahjoituksia suoraan avuntarvitsijoille.lähde?
Apuna ry sai paljon julkisuutta niin kutsutun Pekka-huijauksen takia helmikuun lopulla 2025, kun se kertoi sosiaalisen median kanavissa Pekka-nimisestä pojasta, joka oli väitetysti tehnyt itsemurhan vakavan koulukiusaamisen seurauksena. Julkaisut saivat nopeasti paljon julkisuutta, ja tarina kosketti ihmisiä laajalti. ”Pekan” tarina paljastui kuitenkin pian keksityksi huijaukseksi, joka tuotti huijareille arviolta noin 14 500 euroa ihmisten lahjoittamaa rahaa. Apuna ry oli luullut tarinan olleen aito, ja sen tekijöiden ”Pekan” oikeita omaisia. Tapauksesta aloitettiin rikostutkinta, jossa kolmea henkilöä epäillään petoksesta.
Pekka-kohun myötä julkisuudessa käytiin läpi Apuna ry:n toimintaa. Muun muassa sen rahankeräyslupiin liittyi vuonna 2022 rikostutkinta, josta ei kuitenkaan nostettu syytettä. Pekka-kohun aikana yhdistyksellä ei ollut voimassa olevaa rahankeräyslupaa. Vuonna 2024 yhdistys sai Helsingin käräjöoikeudelta velkomustuomion muutaman tuhannen euron arvoisista veloista.
Tehtaansuo

Tehtaansuo on Hyvinkäällä sijaitseva suo.
Tehtaansuo syntyi noin 12 000 vuotta sitten, kun Salpausseläksi nimetty harjanne muodostui mannerjään sulaessa. Harjanteen eteläpuolelle sulamisvesien mukana kulkeutunut hienojakoinen maa-aines kerrostui Baltian jääjärven pohjaan muodostaen vettä huonosti läpäiseviä kerroksia. Näihin altaisiin jäi vettä jääjärven laskiessa ja ajan kuluessa vesikasvillisuus valtasi monen matalan altaan. Umpeenkasvun myötä kasvillisuus muuttui suokasvillisuudeksi ja turvekerroksen paksuuntuminen alkoi. Turvetta on Tehtaansuolla kertynyt vuosituhansien aikana keskimäärin 2,5 metriä, paksuimmillaan 6 metriä.
Tehtaansuon harjunpuoleinen osa kehittyi useiden vuosien saatossa niukkaravinteiseksi rämeeksi, josta osa oli muuttunut lähes puuttomaksi nevaksi. Suon vallitseva puulaji on mänty ja sekapuustona on hieskoivua. Vastarannan puoli saa edelleen ravinteikkaita valumavesiä ympäröivältä moreenialueelta. Ravinteisuus mahdollistaa vaateliaampien kasvien olemassaolon alueella ja ylläpitää suon monimuotoisuutta.
Ihmistoiminta puuttui dramaattisesti Tehtaansuon kehitykseen 1900-luvulle tultaessa. Suon eteläosiin raivattiin peltoja ja kaivettiin ensimmäisiä kuivatusojia, johon Hyvinkään villatehdas myös ohjasi jätevetensä. Vielä 1960-luvulla ojien vesi oli milloin punaista, milloin vihreää riippuen tehtaalla värjättävistä langoista. Suon reuna-alueita muutettiin myös rakennusmaaksi. Suon kaakkoispuoli säilyi kuitenkin lähes luonnontilaisena.
Tehtaansuolle on rakennettu Terveysmetsäpoluksi nimetty luontopolku. Polku kulkee suon keskellä olevien kivennäismaaharjanteiden yli, sen mielenkiintoisimpia ja viehättävämpiä luontokohteita kierrellen. Terveysmetsäpolulla on pyritty edistämään rauhoittumisen, aistimisen ja luontosuhteen vahvistamisen mahdollisuuksia.
Lähdet

1 2 3 4 5 6  Tehtaansuo - Hyvinkään kaupunki, hyvinkaa.fi. Viitattu 6.3.2025.
1 2 3 4  Terveysmetsäpolku - Visit Hyvinkää, visithyvinkaa.fi. Viitattu 6.3.2025.
Ilari Melart

| Ilari Melart |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. helmikuuta 1989 (ikä 36) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Lädä, Mela, Illu, Ilu Noutaja, Mestaaja,
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  97 kg
Seura
Seura:  HIFK
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  11
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2008–
Aik. seurat:  Kiekko-Vantaa (Mestis) Springfield Falcons (AHL) Jugra Hanty-Mansijsk (KHL) Luleå HF (SHL) Färjestad BK (SHL) Växjö Lakers HC (SHL) Adler Mannheim (DEL)
Ilari Melart (s. 11. helmikuuta 1989 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ssa. Hän on joukkueen kapteeni.
Ura > Maajoukkueura

Melart edusti Suomea vuoden 2013 MM-kilpailuissa. Yhteensä hän on pelannut 53 A-maaottelua tehden neljä syöttöpistettä. Melart teki A-maajoukkuedebyyttinsä Channel One Cupin Helsingin Hartwall Arenassa pelatussa avausottelussa 13. joulukuuta 2012 Tšekkiä vastaan. Melart merkittiin Suomen kolmospuolustajapariin Sami Lepistön viereen. Vuoden 2020 Beijer Hockey Gamesissa hän toimi joukkueensa varakapteenina.
Melart pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009. Hän pelasi ennen tätä myös kahdeksan poikien maaottelua.
Herodias

| Herodias |
| --- | --- |
 Herodias ja Johannes Kastajan pää, Paul Delarochen maalaus vuodelta 1843.
Syntynyt:  15 eaa. Jerusalem
Kuollut:  Vuoden 39 jaa. jälkeen Lugdunum Convenarum
Puoliso:  Herodes II Herodes Antipas
Lapset:  Salome
Suku:  Herodes
Isä:  Aristobulos IV
Äiti:  Berenice
Uskonto:  juutalaisuus
Herodias oli Rooman valtakuntaan kuuluneen Juudean prinsessa ensimmäisellä vuosisadalla jälkeen ajanlaskun alun. Hän oli naimisissa ensin Herodes II:n kanssa ja tästä erottuaan Herodes Antipaan kanssa. Uudessa testamentissa hänet liitetään tarinaan Johannes Kastajan teloituksesta. Miehensä jouduttua karkotetuksi hän meni tämän mukana maanpakoon Galliaan eli nykyiseen Ranskaan.