stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Asterix valloittaa Rooman
Suomalaiset äänet

Pekka Autiovuori - Asterix, Trubadurix, muita sivuääniä
Matti Ranin - Obelix, kertoja, kenturio, sirkuksen johtaja, muita sivuääniä
Esa Saario - Julius Caesar, Akvavitix, Kunnianarvoisin, muita sivuääniä
Jarno Hiilloskorpi - Caius Pupus, sivuäänet
Sanna Majanlahti - sivuäänet
Jaana Oravisto - sivuäänet
Jukka Puotila - sivuäänet
Matti Olavi Ranin - sivuäänet
Suomenkielinen toteutus

Suomeksi valmistanut: Matti Ranin
Ohjaus: Matti Ranin
Suomen ääniteknikko: Pertti Salo
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Markku Salmi valitti, ettei elokuva juuri säväytä hyvästä piirrosjäljestään huolimatta. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Siimakrotit

| Siimakrotit |
| --- | --- |
 Gigantactis-suvun laji
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Krottikalat Lophiiformes
Heimo::  Siimakrotit  Gigantactinidae  Boulenger, 1904
Suvut
 Gigantactis  Rhynchactis 
Katso myös
   Siimakrotit Wikispeciesissä   Siimakrotit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siimakrotit (Gigantactinidae) on krottikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista lämpimistä ja lauhkeista meristä syvistä vesistä.
Lajit ja anatomia

Siimakrottien heimoon kuuluu kaksi sukua ja 20–22 lajia, muun muassa siimakrotti (Gigantactis macronema). Heimon lajien naaraat poikkeavat kooltaan huomattavasti koiraista. Naaraat voivat saavuttaa 40 cm:n pituuden, kun koiraat jäävät korkeintaan 2,2 cm pitkiksi. Siimakrottinaaraiden ruumis on pitkulainen ja selkäevän ruoto on pidentynyt siimamaiseksi ja sen päässä on valoa tuottava elin. Tämän ruodon pituus voi olla jopa nelinkertainen kalan ruumiinpituuteen verrattuna. Aikuisilta kaloilta puuttuu vatsaevät. Siimakrottilajien silmät ovat pienet ja suu sekä hampaat kookkaat. Aikuiset koiraat kiinnittyvät naaraaseen, mutta niistä ei tule naaraiden loisia. Väriltään siimakrotit ovat tumman punaruskeita tai mustia.
Levinneisyys ja elintavat

Siimakrotteja tavataan Atlantista, Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Pohjoisimpana niitä on tavattu Grönlannin läheisyydestä. Heimon kalat elävät tyypillisesti 1 000–2 500 metrin syvyydessä yleensä yksittäin. Ne houkuttelevat valoelimellään saaliseläimiä ja mahdollisesti uivat pää alaspäin saalistaessaan.
Valdai

| Valdai Валда́й |
| --- | --- |
 Vapaudenaukio (ploštšad Svobody).
 lippu:  vaakuna
 Valdai
 Koordinaatit: 57°58′N, 33°15′E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Novgorodin alue
Piiri:  Valdai
Kaupungiksi:  1770
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  28,41 km²
Väkiluku (2011):  17 000
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 Kaupungin kotisivu 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Valdai (ven. Валда́й) on kaupunki, kaupunkikunta ja Valdain piirin hallinnollinen keskus Venäjällä Novgorodin alueella. Se sijaitsee Valdain ylängöllä Valdaiskojejärven rannalla 142 kilometriä Novgorodista kaakkoon. Kaupungissa on 16 000 ja kunnassa 17 000 asukasta (vuonna 2011).
Maantiede ja ilmasto

Valdain kaupunkikunnan pinta-ala on 28,41 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa ja koillisessa Valdain piirin Roštšinon, kaakossa Jedrovon, etelässä ja lounaassa Korotskon ja lännessä Jaželbitsyn maalaiskuntiin. Kuntaan kuuluu kaupungin lisäksi Zimogorjen kylä, jossa on vajaat 1 000 asukasta (vuonna 2011).
Seudun ilmasto on lauhkea mannerilmasto. Talvi on melko pitkä ja kylmä ja kesä kohtalaisen lämmin. Keskilämpötila on tammi-helmikuussa –9...–10 °C ja heinäkuussa +16–17 °C. Vuotuinen sademäärä on 766 millimetriä, ja talven lumipeitteen paksuus enimmällään 40–45 senttimetriä. Sää on usein epävakainen.
Historia

Novgorodin Derevan viidenneksen Korotskon pogostaan kuulunut Valdain kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1400-luvun lopussa. Sen kautta kulki maantie Moskovasta Novgorodiin ja myöhemmin Pietariin. Sotajoukkonsa kanssa Novgorodiin matkannut Iivana Julma hävitti kylän vuonna 1569, mutta jo vuonna 1574 siellä oli 44 taloa. Myöhemmin kylään rakennettiin puinen kirkko. 1600-luvun alun ruotsalaismiehityksen aikana Valdai joutui jälleen hävityksen kohteeksi.
Moskovan patriarkka Nikon perusti vuonna 1652 Valdaiskojejärven saarelle Ivironin Jumalanäidin luostarin, jonka alaisuuteen kylä kuului vuoteen 1764 saakka. Sen viereen syntyi Zimogorjen kyytiasema. 1700-luvulla Valdai oli yksi Moskovan ja Pietarin välisen maantien suurimpia kyliä.
Keisarinna Katariina II perusti vuonna 1770 Valdain kaupungin, josta tuli Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus ja tärkeä markkinapaikka. Sen asukkaat kyyditsivät matkustajia, ajoivat kuormia, ylläpitivät majataloja sekä harjoittivat käsityöammatteja. Erityisen kuuluisia olivat Valdaissa valetut kulkuset ja kirkonkellot.
Pietarin ja Moskovan välisen rautatien valmistuttua 1800-luvun puolivälissä Valdain talouselämä lamaantui. Toistuvat tulipalot hävittivät kaupunkia, ja monet valdailaiset hakeutuivat muualle ansiotöihin. Vuonna 1909 kaupungissa oli 5 800 asukasta, neljä koulua, zemstvon sairaala ja kuusi ortodoksista kirkkoa. Valdain kihlakuntaan kuului 19 volostia, joissa oli 1 079 asutuskeskusta ja 107 800 asukasta.
Vuonna 1927 perustettiin aluksi Leningradin alueen Borovitšin piirikuntaan kuulunut Valdain piiri, joka vuonna 1944 liitettiin vasta muodostettuun Novgorodin alueeseen. Toisen maailmansodan aikana kaupunki säästyi saksalaismiehitykseltä ja siellä toimi luoteisen rintaman esikunta. Neuvostoaikana Valdaihin syntyi metalli-, elintarvike- ja tekstiiliteollisuutta.
Liikenne, talous ja palvelut

Valdain kautta kulkee Moskovan ja Pietarin välinen M10-valtatie sekä Bologojen ja Dnon välinen rautatie, josta haarautuu sivurata Kresttsyyn. Moskovaan on maanteitse 386 kilometriä ja Pietariin 330.
Kaupungista on linja-autoyhteydet Novgorodiin, Borovitšiin, Vyšni Volotšokiin, Tveriin ja Pietariin. Moskovan ja Pihkovan väliä kulkevat henkilöjunat pysähtyvät Valdain rautatieasemalla. Paikallisjunat liikennöivät Bologojeen, Staraja Russaan ja Dnohon. Kaupungin ja Ivironin Jumalanäidin luostarin välillä kulkee kesäisin moottorialus.
Valdain talous perustuu teollisuuteen sekä läpikulkuliikenteen ylläpitämään kaupankäyntiin. Teollisuuden aloja ovat koneenrakennus, metsä- ja puunjalostusteollisuus sekä elintarviketeollisuus.
Kaupungin tärkein yritys on optisia laitteita valmistava Jupiter. Valdain mekaaninen tehdas ja pumpputehdas valmistavat pumppuja, Meliodorstroi ja Spetsgazremstroi ovat erikoistuneet rakennus-, korjaus- ja asennustöihin. Puunhankintaa ja -jalostusta harjoittaa vankeinhoitolaitoksen työsiirtola ja joukko yksityisyrittäjiä. Elintarviketeollisuutta edustavat meijeri ja kaksi säilyketehdasta. Zimogorjessa on maatalousyritys.
Kaupungissa toimii kahdeksan lastentarhaa, kaksi keskikoulua, lukio, lasten harrastuskeskus, palvelualojen ammattikoulu ja Novgorodin maatalousteknikumin sivutoimipiste. Terveys- ja sosiaalipalveluihin kuuluu piirisairaala, ensiapuasema, lasten- ja vanhainkoti. Kulttuurilaitoksia ovat lasten taidekoulu, piirin kulttuuritalo ja keskuskirjasto sekä kansantaiteen keskus. Paikallislehtenä ilmestyy vuonna 1917 perustettu Valdai.
Matkailu ja nähtävyydet

Valdain ylängön korkeimmalla kohdalla, havumetsien ja järvien keskellä sijaitseva kaupunki lähiympäristöineen on suosittu matkailukohde ja lomanviettopaikka. Seudun järvimaisemien ja metsäluonnon suojelemiseksi perustettiin vuonna 1990 Valdain kansallispuisto.
Kaupungin lähellä Valdaiskojejärven saarella sijaitseva Ivironin Jumalanäidin luostari oli aikoinaan yksi Venäjän tärkeimmistä uskonnollisista keskuksista. Sen nähtävyyksiin kuuluu Averki Mokejevin suunnittelema monumentaalinen Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen katedraali (1655–1658) puuleikkauksin koristettuine ikonostaaseineen, 1600-luvulla rakennetut kellotapuli, asuin- ja talousrakennukset sekä etupäässä 1780-luvulla pystytetty kulmatornein varustettu kiviaita, jossa on 1600-luvulta peräisin oleva arkkienkeli Mikaelin porttikirkko. Vuonna 1927 suljettu luostari palautettiin Venäjän ortodoksiselle kirkolle vuonna 1991.
Valdain kaupungissa on 135 rekisteröityä kulttuuriperintökohdetta. Kiinnostavimpia rakennusmuistomerkkejä ovat Nikolai Lvovin suunnittelema klassistinen Pyhän Katariinan pyörökirkko (1793), myöhäisbarokkia edustava Pyhän kolminaisuuden katedraali (1744) ja 1800-luvun alkupuoliskolta peräisin oleva Ivironin Jumalanäidin luostarin tsasouna. Suojeltu keskusta-alue koostuu etupäässä 1700–1800-lukujen yksi- ja kaksikerroksisista puu- ja kivitaloista, joiden joukkoon on ripoteltu kokonaisuutta häiritseviä kerrostaloja ja julkisia rakennuksia. Pyhän Katariinan kirkossa sijaitsee vuonna 1995 avattu kellomuseo. 1800-luvulta peräisin olevassa yksityistalossa toimii kaupungin historiasta kertova museo.
Valdain kehittämissuunnitelmissa kiinnitetään erityistä huomiota matkailuun. Kaupungissa on kolme hotellia ja useita muutaman huoneen majoituslaitoksia. Lähiseudulla sijaitsee lomakyliä, täysihoitoloita ja parantoloita.
Kuvagalleria

Ivironin Jumalanäidin luostari.
Pyhän Katariinan kirkko.
Ivironin Jumalanäidin luostarin tsasouna.
Kolminaisuuden katedraali.
Temppeliin tuomisen kirkko.
Kaupungin historian museo.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Valdain kaupungin sivusto (venäjäksi)
Valdain piirin sivusto (venäjäksi)
Epävirallinen kaupunkisivusto (venäjäksi)
Novgorodin alueen kaupungit
Pääkaupunki: Novgorod

Borovitši • Holm • Malaja Višera • Okulovka • Pestovo • Soltsy • Staraja Russa • Tšudovo • Valdai
Valittu kansa

Valittu kansa tarkoittaa ihmisryhmää, jonka Jumala on valinnut erityisasemaan. Vanhassa testamentissa Jumala valitsi Abrahamin jälkeläiset valituksi kansaksi, jotka saivat asua itsenäisenä kansana omassa maassaan (1. Moos. 12, 1. Moos. 22:16–18). Nykyään juutalaisen valitun kansan jäsenenä pidetään juutalaisesta äidistä syntyneitä, juutalaista uskontoa noudattavia ihmisiä. Kristinuskon piirissä valittuna kansana on pidetty kristittyjä (Ap. t. 15:7–18, 1. Piet 2:9–10).
Vanhatestamentillista näkemystä jotain tietystä ryhmästä Jumalan valittuna kansana on käytetty myöhemminkin. Transvaalin presidentti ja Nederduitsch Hervormde Kerkin perustajajäsen Paul Kruger esimerkiksi katsoi, että afrikaanerien muodostama volk oli valittu kansa, jonka Suuri vaellus oli "pako Egyptin orjuudesta": exodus Kapmaasta brittien ikeestä buuritasavaltojen luvattuun maahan.
Siimaevät

| Siimaevät |
| --- | --- |
 Kuru (Polydactylus sexfilis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Siimaevät  Polynemidae  Rafinesque, 1815
Suvut
 Eleutheronema  Filimanus  Galeoides  Leptomelanosoma  Parapolynemus  Pentanemus  Polydactylus  Polynemus 
Katso myös
   Siimaevät Wikispeciesissä   Siimaevät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Siimaevät eli vanhemmalta nimeltään rihmaevät (Polynemidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan lämpimistä meristä sekä eräitä lajeja myös makeista vesistä.
Lajit ja anatomia

Siimaevien heimoon kuuluu kahdeksan sukua ja lähteestä riippuen 33–41 lajia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat pitkulaisia ja heimon suurin laji jättisiimaevä (Eleutheronema tetradactylum) voi saavuttaa 180 cm:n pituuden. Lajien selkein tuntomerkki on kaksiosainen rintaevä. Ylempi osa on kiinni kiduskannessa, mutta alempi osa koostuu useasta pitkästä siimamaisesta ruodosta. Selkäeviä siimaevillä on kaksi ja ne ovat melko kaukana toisistaan. Selkäevistä etumainen on piikikäs. Pyrstöevä on kaloilla selkeästi haarautunut. Siimaevien suomut ovat pienikokoiset ja kalat ovat väritykseltään tyypillisesti hopeanharmaita tai ruskehtavia.
Levinneisyys ja elintavat

Siimaevälajeja tavataan trooppisista ja subtrooppisista vesistä Atlantin, Intian valtameren ja Tyynenmeren alueilta. Osa lajeista elää murtovesissä ja eräät Polynemus-suvun lajit makeavetisissä joissa. Kalat elävät hiekka- tai mutapohjilla yleensä alle 150 metrin syvyydessä. Kalojen ravinto koostuu äyriäisistä ja pienemmistä kaloista, Filimanus-suvun lajit syövät planktonia. Siimaevien rintaevien rihmamainen osa toimii tuntoelimenä, jota ne käyttävät ravinnonetsintään mutapohjista. Heimon lajit liikkuvat usein parvina. Siimaevät ovat tärkeitä ruokakaloja trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla ja kalastettuihin lajeihin kuuluvat muun muassa kuningassiimaevä (Pentanemus quinquarius) ja suurisiimaevä (Polydactylus quadrifilis).
Siimakrotti

| Siimakrotti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Krottikalat Lophiiformes
Heimo::  Siimakrotit Gigantactinidae
Suku::  Gigantactis
Laji::  macronema
Kaksiosainen nimi
 Gigantactis macronema  Regan, 1925 
Katso myös
   Siimakrotti Wikispeciesissä   Siimakrotti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Siimakrotti (Gigantactis macronema) on siimakrotteihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä Atlantista ja Tyynestämerestä.
Koko ja ulkonäkö

Siimakrottinaaras voi kasvaa suurimmillaan noin 35 cm pitkäksi ja koiras on huomattavasti pienempi, suurimmillaan 10–11 cm. Lajin naaras on ruumiinrakenteeltaan pitkänomainen ja suurisuinen. Tunnusomainen piirre on siimamaiseksi pidentynyt selkäevän ruoto, jonka päässä on valoelin. Ruoto voi olla pituudeltaan lähes viisinkertainen kalan ruumiinpituuteen verrattuna.
Levinneisyys ja elintavat

Siimakrotteja on tavattu laikuttaisesti Atlantin keski- ja itäosista sekä Tyynestämerestä Baja Californian ja Havaijin läheisyydestä. Kala elää useimmiten 650–2–500 metrin syvyydessä. Siimakrotti on peto, joka syö kaloja, äyriäisiä ja pääjalkaisia.
Iina Valkeejärvi

Iina Valkeejärvi (s. 14. elokuuta 1998 Jyväskylä) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Hyvinkään Tahkoa. Hän on Jyväskylän Pesiksen kasvatti ja on pelannut Jyväskylän Kirittärissä muun muassa lyöjäjokerina. Juniorina hänen uraansa häiritsi loukkaantuminen. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2016 ja 2018 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2014 ja 2015.  Hän pelasi Itä–Länsi-ottelussa vuonna 2017[.
Sigajevo

Sigajevo (ven. Сига́ево) on kylä Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Kaman sivujoen Malaja Sarapulkan varrella 7 kilometriä Sarapulista lounaaseen. Asukkaita on 5 800 henkeä (vuonna 2002).
Sigajevosta tuli Sarapulin piirin keskus vuonna 1992. Sen asukkaista valtaosa on venäläisiä.
Kylän kautta kulkee Sarapulin ja Karakulinon välinen maantie. Siellä toimii konepaja, öljyntuotantoyritys ja rakennusteollisuutta. Sigajevossa on keskikoulu, musiikkikoulu, maatalousoppilaitos, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kaksi kirjastoa ja poliklinikka.
Aiheesta muualla

Sarapulin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Valkeakosken kappelikirkko

| Valkeakosken kappelikirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Kangaskatu 9, Valkeakoski
Seurakunta:  Sääksmäen seurakunta
Rakentamisvuosi:  1958
Suunnittelija:  Pekka Saarema
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Valkeakosken kappelikirkko on  arkkitehti Pekka Saareman suunnittelema 1958 rakennettu suorakaiteenmuotoinen, torniton pitkäkirkko, joka sijaitsee Valkeakosken hautausmaan yhteydessä.
Kirkon pinta-ala on 450 neliömetriä, ja kirkossa on 200 istumapaikkaa. Kirkon sivuseinät ja katto on rakennettu yhteensulautuviksi. Päädyt ovat sileitä kolmiopintoja, joissa on korkeat porrastetut lasimosaiikki-ikkunat. Kirkon pääsisäänkäynti on runkohuoneen toiselta sivulta ulkonevassa rakennusosassa. 12-äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1960, urkujen julkisivun on suunnitellut Pekka Saarema. Alttarin lasimosaiikit Maan päältä kohti taivasta nouseva ihmisen toivo ja tuska, odotus ja ahdinko ja Risti ja elämänpuu on tehnyt taiteilija  Mikko Vuorinen, samoin kuin takaikkunan mosaiikin Pyhän hengen laskeutuminen maan päälle. Kirkko peruskorjattiin  2011. Vuonna 2013 valmistuneen vihkiryijyn Helka lahjoittivat kirkkoon Valkeakosken Uudet Martat.
Vaihdevuodet

Vaihdevuodet eli klimakterium on naisen elämän ajanjakso, jolloin munasarjojen toiminta heikkenee ja lopulta sammuu. Tällöin munarakkuloiden määrä vähenee, ovulaatio eli munasolujen irtoaminen lakkaa ja munasarjojen estradiolin ja muiden estrogeenien sekä keltarauhashormonin tuotanto hiipuu.
Vaihdevuosiin liittyy fysiologisia oireita ja usein myös kognitiivisia ja psykologisia oireita. Oireet liittyvät munasarjojen estrogeenituotannon vähenemiseen sekä neurokiniini B -hormonin esiintymiseen.
Vaikutukset hormonitoimintaan

Kun vaihdevuodet alkavat, munasarjat erittävät vähemmän estrogeeneja ja progesteronia kuin aikaisemmin. Aivolisäke yrittää kompensoida hormonivajetta tuottamalla lisää munasolun kypsymisen aikaansaavaa, munarakkuloita eli follikkeleita stimuloivaa FSH-hormonia, joka edesauttaa estrogeenin eritystä. Elimistön estrogeenitasot voivat heitellä aluksi voimakkaasti, minkä jälkeen ne alkavat vähetä vähitellen yhä tasaisemmin asettuen matalalle tasolle vaihdevuosien viimeisten vuosien aikana.
Munasarjojen estrogeenien ja keltarauhashormonin tuotanto lakkaa vaihdevuosien aikana. Aivokuori ei lakkaa tuottamasta estradiolia, mutta sen pitoisuus veressä jää pieneksi. Tärkeimmäksi estrogeeniksi tulee tällöin rasvakudoksessa muodostuva estroni. Etenkin vatsaontelon sisäinen rasvakudos tuottaa paljon estronia ja myös estradiolia ja niiden tuotanto lisääntyy vatsan sisäisen rasvakudoksen lisääntyessä. Liian suuri määrä vatsaontelon sisäistä rasvaa lisää toisaalta matala-asteisen tulehdustilan ja kakkostyypin diabeteksen kaltaisten aineenvaihduntasairauksien riskiä.
Myös munasarjojen testosteronituotanto vähenee vaihdevuosien jälkeen. Veren testosteronipitoisuus laskee kuitenkin huomattavasti vähäisemmässä määrin kuin estrogeenipitoisuus. Rasvakudos saattaa kuitenkin menettää kykynsä muuttaa estrogeenia testosteroniksi, mikä voi johtaa testosteronin puutteeseen.
Vaihdevuosi-ikäisten naisten aivojen lämmönsäätelyalueella saattaa esiintyä neurokiniini B -nimistä hormonia, joka aiheuttaa niin sanottuja kuumia aaltoja eli äkillistä kuumuudentunnetta.
Vaiheet ja menopaussi

Vaihdevuodet jaotellaan premenopaussiin, perimenopaussiin ja postmenopaussiin. Menopaussiksi kutsutaan viimeisiä, spontaanisti eli ilman hormonihoitoa tulevia kuukautisia. Kuukautisten poisjääminen määritellään menopaussiksi vuoden poissaolon jälkeen. Menopaussi tapahtuu keskimäärin 51 vuoden iässä ja suurimmalla osalla 45:n ja 55:n ikävuoden välillä, ja sen vaihtelu on 40–60 ikävuoden välillä. Yli 90 prosenttia naisista tulee vaihdevuosiin ennen kuin täyttää 55 vuotta.
Premenopaussi alkaa yleensä 41–48 vuoden välillä, ja sen kesto voi vaihdella parista vuodesta kymmeneen vuoteen. Premenopaussin aikana hormonitoiminta alkaa heikentyä, mikä ilmenee usein ylimääräisenä karvankasvuna ja myöhemmin kuukautisten epäsäännöllistymisenä. Perimenopaussi kestää noin 1–2 vuotta, yleensä noin 48–54-vuotiaana. Naisen viimeiset kuukautiset tulevat perimenopaussin aikana. Postmenopaussin aikana, noin 52–60-vuotiaana, naishormonien tuotanto loppuu käytännössä lähes kokonaan.
Oireet > Kesto

Vaihdevuosioireita saattaa tulla jo ennen kuin kuukautiset loppuvat, koska munasarjojen toiminta on loppuvaiheessaan kausittaista ja estrogeenipitoisuus pieni varsinkin juuri ennen kuukautisia. Vaihdevuosioireiden mediaanikesto on seitsemän vuotta. Oireet saattavat kestää koko loppuiän, mutta ne pysyvät usein siedettävällä tasolla. Jotkin sairaudet ja liikalihavuus voivat aiheuttaa samanlaisia oireita kuin vaihdevuodet.
Oireet > Hikoilupuuskat ja kuumat aallot

Hikoilupuuskat ja kuumat aallot eli äkilliset kuumotuskohtaukset ovat vaihdevuosien tavallisimpia oireita. Ne ovat voimakkaimmillaan vaihdevuosien alussa. Ensimmäiset aallot saattavat tulla jo kymmenen vuotta ennen varsinaisia vaihdevuosia. Kuumia aaltoja esiintyy 70–80 prosentilla naisista, ja hankalia ne ovat 20 prosentilla. Puuskittaista hikoilua voi esiintyä päivisin tai öisin, ja tavallisimmin se kestää 2–7 vuoden ajan. 10–15 prosentin suuruisella vähemmistöllä oireet jatkuvat vielä useita vuosia menopaussin jälkeen.
Kuumat aallot alkavat sisäisellä lämmön tuntemuksella, jota seuraa nopeasti lämmön haihtuminen ihoverisuonten laajenemisen seurauksena. Ihon lämpötila nousee, mistä seuraa voimakas hikoilu etenkin ylävartalon ja niskan alueella. Samalla voi tuntua sydämen tykyttelyä ja kasvojen punotusta. Kun lämpö haihtuu, voi ilmetä palelun tunnetta ja ihon nihkeyttä.
Oireet > Sukuelimet

Munasarjojen estrogeeni- ja testosteronierityksen loppuminen saa aikaan emättimen, ulkosynnyttimien ja virtsatien limakalvojen ohenemista sekä niiden verenkierron, elastisuuden ja kosteuden vähenemistä. Häpyhuulet voivat vaalentua, ja emätin voi lyhentyä ja tiukentua. Joka toinen 50–60-vuotias nainen raportoi kärsivänsä yhdyntäkivuista, emättimen limakalvojen kuivuudesta tai mikrobiomin häiriintymisestä. Kipu johtuu siitä, että ohentunut limakalvo rikkoutuu entistä herkemmin, jolloin vähäinenkin hankaaminen aiheuttaa siihen pieniä kirveleviä haavaumia. Hauraat limakalvot lisäävät myös virtsa- ja emätintulehdusten, bakteerivaginoosin ja virtsankarkailun riskiä. Limakalvoista aiheutuvat oireet eivät mene ohi ilman hoitoa.
Emättimen suulla olevien Bartholinin rauhasten toiminnan heikkeminen johtaa usein seksuaaliseen kiihottumiseen liittyvän kostumisen heikkenemiseen tai lakkaamiseen. Bartholinin rauhasten toimintaan liittyvät ongelmat eivät mene itsestään ohi, vaan päin vastoin usein jopa pahenevatkin vuosien saatossa ilman lääkitystä.
Oireet > Rinnat

Estrogeenin vähenemisen seurauksena rinnat pienenevät ja veltostuvat, kun rintarauhaskudoksen määrä vähenee ja rasvakudoksen osuus rinnasta kasvaa. Muutos on sitä suurempi, mitä suurempia rinnat ovat.
Oireet > Silmien, nenän ja suun limakalvot, iho ja hiukset

Limakalvot ohenevat menopaussin jälkeen, mikä voi aiheuttaa silmien kuivumista, nenän tukkoisuutta ja kuivan suun oireilua. Iho palaa auringossa aiempaa helpommin ja myös vanhenee entistä nopeammin muuttuen ohuemmaksija vähemmän kimmoisaksi. Talirauhasten toiminnan heikkeneminen saattaa myös lisätä ihon kuivuutta ja hilseilyä. Hiukset ohenevat ja menettävät jäntevyyttään ja hiustenlähtö voi pahentua.
Oireet > Luusto

Estrogeenitasojen aleneminen johtaa siihen, että vanhan luukudoksen hajoaminen on nopeampaa kuin uuden muodostuminen. Tämä saattaa aiheuttaa osteoporoosia eli luuston haurastumista, joka on voimakkaimmillaan parin ensimmäisen vuoden aikana. Haurastuminen jatkuu myöhemmin hitaammalla tahdilla, mikä saattaa johtaa luunmurtumien riskin lisääntymiseen etenkin niillä naisilla, joiden vaihdevuodet ovat alkaneet alle 45-vuotiaana esimerkiksi sairauksien hoidon seurauksena.
Oireet > Tuki- ja liikuntaelimistö

Vaihdevuosien aikana saattaa esiintyä lihas- jänne- ja nivelkipuja tai nivelten arkuutta. Myös reumaatikkojen ja fibromyalgikkojen oireet saattavat pahentua.
Vaihdevuodet kiihdyttävät lihasten heikkenemistaipumusta. Kehon ydinlämpötila saattaa laskea jopa kokonaisen asteen verran ja lepoaineenvaihdunta hidastuu, mikä johtaa usein lihomiseen tai siihen, ettei kuntoilu tuota yhtä nopeita tuloksia kuin aiemmin. Vanhenemisen kiihtyminen hidastuu kuitenkin hormonitoiminnan löytäessä uuden tasapainopisteen vaihdevuosien jälkeen.
Oireet > Rasvakudos

Hormonaaliset muutokset vaikuttavat rasvan jakaantumiseen naisen elimistössä. Vyötärölihavuus lisääntyy menopaussin myötä ja vaihdevuosien jälkeen vatsaontelon sisälle sisäelimien ympärille kertyy lisää rasvaa. Munasarjojen hormonitoiminnan hiipumisella ei ole kuitenkaan merkittävää vaikutusta painon kehitykseen. Painonnousua voi aiheuttaa liikunnan väheneminen vaihdevuosina.