stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Assa Abloy
Tuotemerkit ja markkinointi > Kilpailijat

Assa Abloylla on viisi pääkilpailijaa: Ingersoll-Rand (Yhdysvallat), Stanley Black & Decker (Yhdysvallat), Dorma (Saksa), Kaba (Sveitsi) ja Hörmann (Saksa). Ne kaikki ovat vahvoja omilla kotimarkkinoillaan sekä kansainvälisellä läsnäolollaan. Aasiassa on monia pienempiä kilpailijoita. Yhdelläkään niistä ei kuitenkaan ole hallitsevaa asemaa.
Yhteistyö korkeakoulujen ja yliopistojen kanssa

Assa Abloy on yksi Partners-jäsenistä Tukholman kauppakorkeakoulun yrityksille tarkoitetussa kumppaniohjelmassa, joka rahoittaa korkeakoulua ja toimii sen kanssa tiiviissä tutkimus- ja koulutusyhteistyössä. Vuonna 2015 Assa Abloy liittyi kumppaniksi KTH Thingsiin, joka on yrityksille tarkoitettu start-up-keskus The Internet of Things -alueella.
Palkinnot

Forbes nimittää Assa Abloyn yhdeksi maailman 100 innovatiivisimmista yrityksistä. Vuonna 2013 sijoitus on 78 ja vuonna 2014 puolestaan 93.
Aiheesta muualla

Assa Abloy Group (englanniksi, ruotsiksi)
| n k  OMX Stockholm 30 |
| --- | --- |
 ABB  Alfa Laval  Assa Abloy  Astra Zeneca  Atlas Copco  Autoliv  Boliden  Electrolux  Ericsson  Essity  Evolution  Getinge  Hexagon  Hennes & Mauritz  Investor  Kinnevik  NIBE Industrier  Nordea Bank  Sandvik  SBB  SCA  SEB  Sinch  Sv. Handelsbanken  SKF  Swedbank  Tele2  Telia Company  Volvo 
Päivitetty: 5. tammikuuta 2024
| n k OMX Nordic 40 |
| --- | --- |
 ABB  Alfa Laval  Assa Abloy  Atlas Copco  Astra Zeneca  Boliden  Carlsberg  Coloplast  Danske Bank  DSV  EQT  Ericsson  Essity  Evolution  Genmab  Hexagon  Hennes & Mauritz  Investor  Kone  A. P. Møller-Mærsk  Nordea Bank  Neste  Nibe Insdustrier  Nokia  Novo Nordisk  Novozymes  Ørsted  Pandora  Sampo  Sandvik  SCA  SEB  Sv. Handelsbanken  Stora Enso  Swedbank  UPM-Kymmene  Volvo  Vestas Wind Systems 
Päivitetty: 5. tammikuuta 2024
Palmsköldin katkelma

Palmsköldin katkelma eli Palmsköldin palanen on katkelma vuodelta 1448 peräisin olevasta Suomessa käytetystä latinankielisestä
messukirjasta. Katkelma sisältää Turun piispain luettelon piispa Henrikistä eteenpäin.
Samalta ajalta säilyneitä kirjoja ovat myös tunnetumpi Turun tuomiokirkon Mustakirja ja lakikirja Codex Aboensis.
Aiheesta muualla

Palmsköldin katkelma on julkaistu latinaksi teoksessa: Aarno Maliniemi: Xenia Ruuthiana, Suomen kirkkohistoriallisen Seuran Toimituksia XLVII, Helsinki 1945. s. 385–391 ja myös eripainoksena.
Suojeluskuntalainen

| Suojeluskuntalainen |
| --- | --- |

Nimi:  Suojeluskuntalainen
Tekijä:  Pentti Papinaho
Valmistumisvuosi:  1988
Paikkakunta:  Seinäjoki
Koordinaatit:  62°47'20.81"N, 22°50'37.54"E
Suojeluskuntalainen on Seinäjoen suojeluskuntatalon sisäpihalle pystytetty professori Pentti Papinahon tekemä veistos, joka paljastettiin 2. heinäkuuta 1988 suuren yli 10 000 vieraan läsnäollessa.
Patsaan hankinnat vaiheet

Patsaan pystyttämisessä keskeisenä toimijana oli kenraaliluutnantti Ermei Kanninen. Asiaan liittyen Kannisen johdolla järjestettiin ensimmäinen kokous joulukuussa 1985. Sen pohjalta alettiin luoda 39 henegn kansalaistoimikunta, joka valitsi kahdeksan hengen työvaliokunnan. Sen puheenjohtajana toimi kenraaliluutnantti Kanninen ja jäseninä vuorineuvos Olavi Sohlberg, vuorineuvos Jorma Järvi, pankinjohtaja Simo Kärävä, sotakirjailija Erkki Palolampi, kenraaliluutnantti Reino Arimo, eversti Vilho Tervasmäki ja pankinjohtaja Pekka Linnavirta. Toimikunnan ensitehtävä oli patsaantekijän valinta, joksi valittiin ilman kilpailua professori Pentti Papinaho. Patsaan sijaintipaikaksi suunniteltiin Helsinkiä ja siellä Töölönlahden aluetta. Kesän 1986 aikana Kanninen informoi presidentti Koivistoa adjutantti Veikko Vesterisen kautta. Asia saatettiin myös pääministeri Kalevi Sorsan tietoon. Koivisto ilmoitti syyskuussa 1986 Puolustusvoimain komentaja Jaakko Valtaselle, että hanke oli huonosti hoidettu ja kyseenalainen. Myöhemmin kenraaliluutnantti Kanninen totesi, että hänen olisi pitänyt informoida suullisesti presidenttiä. Patsaan kyseenalaisuus liittyi aikakauteen eli elettiin vielä YYA-aikakauden loppuvaihetta.
Patsaan hankinnat vaiheet > Vaikeuksia patsaan hyväksynnässä ja sijantipaikassa

Syyskuussa 1986 Helsingin kaupungille jätettiin anomus patsaan pystytyspaikaksi. Tästä alkoi laaja kirjoittelu; erityisesti vasemmiston vastustus yllätti toimikunnan. Neuvostoliiton tiedotusvälineissä annettiin tukea kielteisille kannoille, mutta virallisesti asiaan ei puututtu.
Asiasta tehtiin myös eduskuntakysely. Demokraattisen vaihtoehdon (Deva) kansanedustaja Matti Kautto kysyi 9. lokakuuta 1986 hallitukselta:
»Mihin toimenpiteisin hallitus aikoi ryhtyä sen johdosta, että maassamme on käynnistetty hanke pystyttää patsas välirauhansopimuksella ja Pariisin rauhansopimuksella laukkautetulle suojeluskuntajärjestölle?»
Silloisen oikeusministeri Christoffer Taxellin mukaan asia kuului vapaaseen kansalaistoimintaan ja käytännön toteuttaminen kunnallisen itsehallinnon piiriin kuuluviin asioihin. Helsingin kaupunginhallituksessa SKDL:n edustaja Jouko Kajanoja sai 20. lokakuussa 1986 läpi kielteisen kannanoton äänin 8-7: "Ei koskaan Helsinkiin suojeluskuntalainen-patsasta!" Kielteistä päätöstää tukivat vasemmistoedustajien lisäksi sen ajan kohupoliitikko Liisa Kulhia ja vihreiden Stina Viljanen.
Patsastoimikunta tiedotti etsivänsä patsaalle uutta sijoituspaikkaa, joksi tuli esitys sen sijoittamisesta Seinäjoelle, joka oli ilmaissut halunsa saada patsaan. Seinäjoen kaupunginhallitus hyväksyi vielä vuoden 1986 puolella äänin 8-3 patsaan pystyttämisasian. Sen jälkeen käynnistyi patsaan paikan määrittely.
Demokraattinen vaihtoehto järjesti vielä helmikuussa 1987 Seinäjoella paneelikeskustelun, jossa paneelin puheenjohtajana oli Devan kansanedustaja Sten Söderström. Paneelissa oli mukana Neuvostoliitosta professori Georgi Kumjanov, Neuvostoliitto-Suomi -seuran varapuheenjohtaja. Paikalle oli saapunut myös äärikommunistien henkinen johtaja Taisto Sinisalo. Neuvostoprofessorin mielestä "kyseessä oli joidenkin suomalaisten nostalgista kaipuuta menneisiin aikoihin. Aiottiinko näin pestä suojeluskunta-aate puhtaaksi?"
Patsaan hankinnat vaiheet > Patsashanke etenee vaikeuksista huolimatta

Työvaliokuntaa täydennettiin tämän jälkeen Seinäjoen kaupungin edustajilla. Patsas rahoitettiin vuosina 1987-1988 kansalaiskeräyksellä, jossa saavutettiin 1 miljoona markkaa eli yli tavoitteena olleen 700 000 markan. Patsaan rakentamisesta jäänyt ylimääräinen raha luovutettiin Suojeluskuntien ja Lottaperinneliitolle.
Patsas paljastettiin 2. heinäkuuta 1988 suunnitelmien mukaisesti. Paikalla oli noin 12 000 henkilöä. Pääpuhujana oli entinen puolustusministeri ja kansanedustaja Veikko Pihlajamäki. Hän totesi puheessaan:
»... on pakko todeta, että käyty keskustelu ja monet väärämieliset syytökset lähes 45 vuotta sen jälkeen, kun suojeluskuntajärjestö olosuhteiden pakosta toisen maailmansodan voittajien vaatimuksesta jouduttiin lakkauttamaan, ovat syvästi pahoittaneet mieltä.

Vaatimus, että olisi julkisesti tuomittava väkevästi ja pyytettömästi elettyjä vuosia, on tässä tilanteessa kansan jakamista kahteen eriarvoiseen leiriin. Toisilla on oikeus menneisyyteensä, toisilla ei.»
Tilaisuuteen toivat valtiovallan tervehdyksen puolustusministeri Ole Norrback ja maa- ja metsätalousministeri Toivo T. Pohjala. Paikalla olivat myös eduskunnan 1. varapuhemies Elsi Hetemäki-Olander ja 2. valtionvarainministeri Ulla Puolanne. Puolustusvoimain komentaja kenraali Jaakko Valtanen piti tilaisuudessa vapaaehtoisen maanpuolustuksen panosta kiittävän puheen.
Samaan aikaan Suojeluskuntalainen-patsaan kanssa paljastettiin Suojeluskunta- ja Lotta Svärd -museon patsaan puoleisessa päädyssä professori Pentti Papinahon suunnittelema reliefi, joka esittää lottia ja suojeluskuntapoikia.
Suojeluskuntalainen-patsaan kopiovalos on pystytetty samana vuonna 1988 myös Tuusulaan Lottamuseon puistoalueelle.
Lotta Svärd ja suojeluskuntapojat-reliefi .
Viron reformipuolue

| Viron reformipuolue> Eesti Reformierakond |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  13. marraskuuta 1994
Puheenjohtaja:  Kristen Michal
Ideologia:   liberalismi   liberaalikonservatismi 
Poliittinen kirjo:  keskusta-oikeisto
Toimisto:  Tõnismägi 9, Tallinna 10119
Jäsenmäärä:  n. 12 000 (2019)
Riigikogu:  37 / 101
Euroopan parlamentti:  2 / 7
Kansainväliset jäsenyydet:  – Euroopan liberaalidemokraattinen puolue   – Renew Europe   – Liberal International
Kotisivu:  www.reform.ee
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viron reformipuolue (vir. Eesti Reformierakond) on virolainen markkinaliberaali keskustaoikeistolainen puolue. Reformipuolue oli mukana Viron hallituksissa yhtäjaksoisesti vuosina 1999–2016 ja puolueen vaikutus maan talouteen on ollut suuri muun muassa vähäiseen sääntelyyn perustuvaa yritys- ja talouspolitiikkaa ja veropolitiikkaa luotaessa.
Reformipuolue on ollut Liberal Internationalin täysjäsen vuodesta 1996 lähtien oltuaan ensin tarkkailijajäsen vuodesta 1990. Reformipuolue on myös Euroopan liberaalidemokraattisen puolueen (ALDE) täysjäsen.
Historia

Viron reformipuolue perustettiin 13. marraskuuta 1994. Tuolloin uuden puolueen perustamisesta tekivät päätöksensä Viron keskuspankin silloisen pääjohtajan Siim Kallaksen johtama ryhmittymä ja Viron liberaalidemokraattinen puolue ylimääräisessä puoluekokouksessaan. Vuonna 1990 perustettu liberaalidemokraattinen puolue oli ollut jo mukana Viron hallituksessa vuodesta 1992. Kallas valittiin Reformipuolueen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi ja valmistautuminen vuoden 1995 vaaleihin aloitettiin. Viron sisäministeriö rekisteröi puolueen 9. joulukuuta 1994.
Vuoden 1995 vaaleissa vastaperustettu Reformipuolue sai 16,2 prosenttia äänistä ja 19 paikkaa 101-paikkaiseen Riigikoguun. Vuoden 1999 vaaleissa ääniosuus laski noin 15 prosenttiin ja puolueen paikkamäärä väheni 18 paikkaan. Laarin hallituksen kaaduttua vuonna 2002 Reformipuolue ja Keskustapuolue sopivat hallitusyhteistyöstä, mikä nosti Siim Kallaksen Viron pääministeriksi. Kallas oli toiminut kaatuneessa Laarin hallituksessa valtiovarainministerinä. Kallas johti pääministerinä puolueen maaliskuun 2003 vaaleihin, missä sekä Keskustapuolue että Res Publica nousivat 28:lla paikalla suurimmaksi puolueeksi. Vaalien jälkeen Reformipuolue käynnisti keskustelut Res Publican kanssa yhteisen oikeistohallituksen muodostamiseksi. Lopulta hallituksen muodostivat Res Publican ja Reformipuolueen lisäksi Kansanliitto. Pääministeriksi nousi Res Publican Juhan Parts.
Historia > Ansipin kausi

Viro liittyi Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004, jolloin Siim Kallas siirtyi Viron edustajaksi EU-komissioon ja aloitti myöhemmin Viron EU-komissaarina saman vuoden syksyllä. Reformipuolueen johtoon Kallaksen seuraajaksi valittiin marraskuun puoluekokouksessa Andrus Ansip. Partsin hallitus kaatui hallituskriisiin keväällä 2005, jolloin Ansip nousi pääministeriksi ja Viroon muodostettiin Ansipin I hallitus, johon tulivat mukaan Reformipuolueen lisäksi Keskustapuolue ja Kansanliitto.
Vuoden 2007 vaaleissa Reformipuolue voitti vaalit saaden 27,8 % äänistä ja 31 paikkaa Riigikoguun. Ansip jatkoi pääministerinä ja hallitukseen tulivat mukaan konservatiivinen Isänmaan ja Res Publican liitto (IRL) sekä sosiaalidemokraatit. Ansip erotti sosiaalidemokraatit hallituksesta toukokuussa 2009. Sosiaalidemokraatit olivat olleet tyytymättömiä hallituksen budjettileikkauksiin ja työlainsäädännön muutoksiin. Reformipuolue ja Isänmaan ja Res Publican liitto jatkoivat hallituksessa myös vuoden 2011 vaalien jälkeen Andrus Ansipin jatkaessa pääministerinä.
Vuoden 2012 aikana Reformipuolue joutui kohun keskelle, kun puolueen epäiltiin saaneen hämärää rahaa, jonka järjestelijöinä olisivat toimineet oikeusministeri Kristen Michal ja puolueen pääsihteeri Kalev Lillo. Asian toi julki kansanedustaja Silver Meikar heinäkuussa 2012. Meikar kertoi Postimees-lehdessä käyttäneensä tiliään alkuperältään hämärän rahan kierrättämiseen. Viron keskusrikospoliisi suoritti rahanpesuepäilyihin liittyen etsinnän puolueen päätoimistolla ja takavarikoi useita tietokoneita.
Michal ja Lillo kiistivät rahanpesusyytteet sekä Meikarin väitteet aktiivisesta osallisuudesta rahoituksen hankkimiseen. Rikostutkinta asiasta päättyi syksyllä 2012 syyttäjän ilmoitukseen tutkinnan lopettamisesta riittävien todisteiden puuttuessa. Oikeusministeri Kristen Michal ilmoitti kuitenkin eroavansa lahjusepäilyjen vuoksi joulukuussa 2012. Eroaan hän perusteli puolueen ja hallituksen työkyvyn suojelemisella.
Ansip erosi päämisterin tehtävästä maaliskuussa 2014, jolloin hänen paikkansa puolueen johtajana ja pääministerinä otti Taavi Rõivas. Samalla IRL:n tilalle hallitukseen Reformipuolueen kanssa tulivat sosiaalidemokraatit.
Historia > Rõivasin kausi ja ajautuminen oppositioon

Reformipuolue keräsi jo kolmatta kertaa puolueista eniten ääniä vuoden 2015 parlamenttivaaleissa. Vaalivoittoa pidettiin tukena puolueen ajamalle 20 prosentin tasaveromallille ja vahvalle puolustuspolitiikalle. Vaalien jälkeen Reformipuolue muodosti hallituksen yhdessä sosiaalidemokraattien ja IRL:n kanssa, mutta hallitus kaatui marraskuussa 2016, minkä jälkeen Reformipuolue ajautui oppositioon. Tämän jälkeen Taavi Rõivas ilmoitti eroavansa puheenjohtajan tehtävistä ja tammikuussa 2017 pidetyssä puoluekokouksessa Reformipuolueen uudeksi puheenjohtajaksi valittiin Hanno Pevkur.
Pevkurin aika Reformipuolueen johdossa jäi lyhyeen hänen ilmoitettua joulukuussa 2017 luopuvansa puheenjohtajan tehtävästä. Taustalla oli puoluetta rasittaneet sisäiset ristiriidat edeltäneitä kuukausina. Pevkur kertoi tukevansa puolueen europarlamentaarikkoa ja varapuheenjohtajaa Kaja Kallasta puheenjohtajaksi, ja myöhemmin Kallas tiedotti itse virallisesti asettuvansa ehdolle Reformipuolueen puheenjohtajaksi. Lopulta Kallakselle ei asettunut vastaehdokkaita ja huhtikuussa 2018 järjestetyssä puoluekokouksessa hänet valittiin puolueen johtoon. Kallas on Reformipuolueen ensimmäinen naispuolinen puheenjohtaja.
Puolue

Reformipuolueen kannattajia ovat erityisesti hyvin koulutetut, kaupunkilaiset ja nuoret. Puolueella on kannattajia kaikista väestöryhmistä. Puolue on tällä hetkellä ylivoimaisesti Viron suosituin, syyskuussa 2019 tehdyssä mittauksessa kannatus oli 33 %. Puolueen ajatusmaailma on liberaalia ja suvaitsevaa.
Reformipuolue on Euroopan liberaalidemokraattisen puolueen (ALDE):n täysjäsen. Reformipuolueen Europarlamentaarikkoja ovat vuoden 2019 vaalien jälkeen Andrus Ansip sekä Urmas Paet. Reformipuoluetta johtaa puoluevaltuusto ja puoluehallitus. Puolueen puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2018 Kaja Kallas.
Puolueella on noin 12 000 jäsentä.
Puolueen nuorisojärjestö on Reformipuolueen nuoret. Nuorisojärjestöllä on 4 500 jäsentä ja ikähaarukka nuorisojärjestössä on 15–35 vuoden välillä. Nuorisosiiven puheenjohtajana toimii Katarina Elisabeth Saage.
Puheenjohtajat

Siim Kallas 1994–2004
Andrus Ansip 2004–2014
Taavi Rõivas 2014–2017
Hanno Pevkur 2017–2018
Kaja Kallas 2018-
Aiheesta muualla

Reformipuolue (viroksi, venäjäksi)
| n k  Viron puolueet |
| --- | --- |
Riigikogu:  Reformipuolue (37)  Konservatiivinen kansanpuolue (17)  Keskustapuolue (16)  Viro 200 (14)  Sosiaalidemokraattinen puolue (9)  Isänmaa (8) 
Euroopan parlamentti:  Reformipuolue (2)  Sosiaalidemokraattinen puolue (2)  Keskustapuolue (1)  Konservatiivinen kansanpuolue (1) 
Muut puolueet:  Vapaapuolue  Vihreät  Itsenäisyyspuolue  Yhdistynyt vasemmistopuolue  Elämänrikkauden puolue 
Historialliset puolueet vuodesta 1988 lähtien:  Kansallinen riippumattomuuden puolue (ERSP)  Kansanliitto  Viron kokoomuspuolue  Konservatiivinen kansanpuolue (1990)  Viron tasavaltalaispuolue  Viron kristillisdemokraattinen puolue (1988)  Viron kristillisdemokraattinen liitto  Kristillisdemokraatit  Kokoomuspuolue Isänmaa  Isänmaaliitto  Res Publica  Tasavaltalaisten ja konservatiivien kansanpuolue  Viron kansanpuolue (1998)  Perustuslakipuolue  Viron liberaalidemokraattinen puolue (ELDP)  Viron maaseudun keskustapuolue (EMKE)  Viron vasemmistopuolue  Venäläinen puolue  Kommunistipuolue  ”Yöpuolue” 
Historialliset puolueet vuosina 1918–1940:  Isänmaan liitto  Maarahva Liit  Kansanpuolue  Vapsit  Kommunistipuolue 
Andrus Ansip oli Reformipuolueen puheenjohtajana vuosina 2004–2014, Viron pääministeri yhtäjaksoisesti 2005–2014 ja maan EU-komissaari vuodesta 2014
Reformipuolueen nykyinen puheenjohtaja Kaja Kallas.
Puijo (täsmennyssivu)

Puijo voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Puijo, Kuopiossa sijaitseva mäki ja luonnonsuojelualue
Puijo, Kuopion 27. kaupunginosa
Länsi-Puijo eli Rypysuo, Kuopion 19. kaupunginosa
M/S Puijo, sisävesilaiva
2841 Puijo, asteroidi.
Canberran metroasema

Canberra on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Sembawangin alueella Singaporen pohjoisella suuralueella. Se on North South Line -linjalla.
Historia

Ajatus Canberran asemasta hyllytettiin linjan rakentamisvaiheessa, koska aseman ympäristö ei ollut tarpeeksi kehittynyttä. Singaporen Land Transport Authority julkaisi tammikuussa 2013 tiedotteen, jossa se kertoi harkitsevansa uuden aseman rakentamista Sembawangin ja Yishunin asemien välille. Liikenneministeri Lui Tuck Yew ilmoitti kesäkuussa 2014, että kannattavuustutkimukset oli tehty ja asema oli päätetty rakentaa. Rakennustyöt alkoivat 26. maaliskuuta 2016 ja asema otettiin käyttöön 2. marraskuuta 2019.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Canberran metroasema Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Sembawang | North South Line | Seuraava asema: Yishun |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Canberra MRT Station
Käännös suomeksi
Kiinan itäinen rautatie

Kiinan itäinen rautatie oli rautatie, jonka Venäjän keisarikunta rakensi kiinalaisten luvalla Mantšuriaan vuosina 1897–1901.
Rautatien rakentaminen aloitettiin heinäkuussa 1897 linjalla Tatarskaja–Hailar–Harbin–Nikolsk-Ussurijsk. Se oli osa Moskovasta Vladivostokiin johtavaa Siperian radan alkuperäistä linjausta. Virallisesti osuus avattiin liikenteelle marraskuussa 1901, mutta vakituinen matkustajaliikenne alkoi vasta heinäkuussa 1903.
Vuonna 1898 ryhdyttiin rakentamaan 880 kilometrin pituista eteläistä sivurataa, joka erkani Kiinan itäisestä rautatiestä Harbinissa ja ulottui pitkin Itä-Mantšuriaa Port Arthuriin (nyk. Lüshunkou), jossa oli ympärivuoden jäätön syväsatama. Venäjän–Japanin sota syttyi vuonna 1904 siitä kiistakysymyksestä, kenelle Port Arthur kuului ja millä periaatteilla satamaa tarjottaisiin avoimien ovien politiikan mukaisesti kaikkien käyttöön. Venäjän hävittyä sodan pääosa sivuradasta (pohjoisessa Changchuniin asti) siirtyi Japanin omistukseen. Japanilaiset perustivat Etelä-Mantšurian rautatieyhtiön hoitamaan rautatietä ja varustivat Kwantungin armeijan suojelemaan sitä.
Alkuperäinen Kiinan itäinen rautatie säilyi Venäjän ja sittemmin Neuvostoliiton omistuksessa vuoteen 1935. Tuolloin Neuvostoliitto myi sen Mantšukuolle, nukkevaltiolle, jonka Japani oli perustanut vuonna 1932 miehittämäänsä Mantšuriaan. Toisen maailmansodan jälkeen rautatie oli Neuvostoliiton ja Kiinan yhteisessä omistuksessa. Neuvostoliitto luovutti sen kokonaan Kiinan kansantasavallalle 1950-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiinan itäinen rautatie Wikimedia Commonsissa
David Výborný

| David Výborný |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1975 (ikä 49) Jihlava, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1991–2016
Seurat:  HC Sparta Praha (ČSHL/ČEL)   Cape Breton Oilers (AHL)   MODO (SEL)   Columbus Blue Jackets (NHL)   BK Mladá Boleslav (ČEL)
NHL-varaus:  33. varaus, 1993 Edmonton Oilers
David Výborný (s. 2. kesäkuuta 1975 Jihlava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkoilija. Hän oli NHL-seura Columbus Blue Jacketsin historian ensimmäisen vuosikymmenen tehokkaimpia pelaajia. Výborný on voittanut urallaan viisi maailmanmestaruutta.
Ura > Seurajoukkueissa

Výborný nousi Sparta Prahan joukkueeseen jo muutamaksi otteluksi 16-vuotiaana kaudella 1990–1991 Tšekkoslovakian pääsarjaan. Seuraavalla kaudella Výborný teki läpimurtonsa ja hänet valittiin Tšekkoslovakian liigan vuoden tulokkaaksi. Kausi 1992–1993 oli Tšekkoslovakian liigan viimeinen ja Výborný oli voittamassa tuolloin sarjan mestaruutta.
Kaudella 1993–1994 Výborný valittiin Tšekin Extraliigan herrasmiespelaajaksi. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Edmonton Oilersiin, joka oli varannut hänet kesällä 1993. Výborný ei kuitenkaan saanut peliaikaa Edmontonista, vaan pelasi koko kauden AHL-liigan Cape Breton Oilersissa. Výborný palasikin kauden jälkeen takaisin Eurooppaan ja Sparta Prahaan, jossa pelasi seuraavat kaksi vuotta. Kauden 1997–1998 Výborný edusti Elitserienin MODOta.
Kaudeksi 1998–1999 Výborný palasi takaisin Sparta Prahaan. Kauden aikana hän teki 52 ottelussa 70 pistettä ja voitti Extraliigan pistetilaston. Seuraavalla kaudella Výbornýn tehopisteet olivat runkosarjassa hieman huonommat, mutta pudotuspeleissä hän oli koko liigan tehokkain pelaaja 11 pisteellään. Sparta Praha voittikin kauden päätteeksi Extraliigan mestaruuden.
Výborný siirtyi kaudeksi 2000–2001 NHL-joukkue Columbus Blue Jacketsiin, jolle kausi oli historian ensimmäinen. Výborný teki heti seuran ensimmäisessä pelissä 7. lokakuuta 2000 maalin. Ensimmäisellä kaudellaan Výborný teki 32 pistettä. Kaudella 2002–2003 hän paransi 46 pisteeseen ja kaudella 2003–2004 53 pisteeseen. Tuolloin hän oli joukkueensa toiseksi tehokkain maalintekijä ja pistemies Rick Nashin jälkeen. Työsulkukauden 2004-2005 Výborný pelasi Sparta Prahassa. Siltä varalta, että työsulku jatkuisi myös seuraavan kauden, Výborný teki kesällä 2005 sopimuksen ZSC Lionsiin Sveitsin pääsarjaan. Kausi 2005–2006 saatiin kuitenkin NHL:ssä käyntiin ja Výborný palasi Columbukseen.
Kaudella 2005–2006 Výborný teki 65 pistettä ja oli joukkueensa paras pistemies. Kaudella 2006–2007 Výborný oli toistamiseen Columbuksen tehokkain pelaaja tehtyään 64 pistettä. Výborný pelasi huonoimman Columbus-kautensa 2007–2008, jolloin hän teki vain 26 pistettä 66 ottelussa.
Columbus ei tehnyt Výbornýn kanssa jatkosopimusta kesällä 2008. Hän jätti Columbuksen seuran historian eniten pisteitä tehneenä ja maalisyöttöjä antaneena pelaajana. Výborný on myös pelannut eniten otteluita Columbuksessa. Hän pelasi joukkueessa 534 ottelussa ja teki 317 pistettä, joista 113 oli maaleja ja 204 syöttöjä.
Výborný teki kaudesta 2008–2009 sopimuksen Sparta Prahan kanssa.