stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ali Baba

Ali Baban isoveli Qassim istuu aarreluolassa yrittäen muistaa unohtamaansa taikasanaa. Maxfield Parrishin maalaus vuodelta 1909.
Ali Baba (arab. علي بابا‎, ʾAlī Bābā) on Tuhannen ja yhden yön tarinoiden tunnetuimpia henkilöhahmoja. Hän on kertomuksen Ali Baba ja neljäkymmentä rosvoa sankari, köyhä puunhakkaaja, joka löytää rosvojen piilopaikasta aarteen. Aarreluolan ovi avautuu taikasanoilla ”Seesam aukene!” Alista tulee rikas mies, mutta rosvot huomaavat varkauden ja lähtevät Alin perään. Alin orjatyttö Marjána osoittautuu rosvoja nokkelammaksi ja pelastaa Alin toistuvasti. Kiitollisena Ali vapauttaa Marjánan ja naittaa tämän pojalleen. Marjána onkin kertomuksen todellinen päähenkilö. Hänen ansiostaan ennen niin köyhä perhe saa elää onnellista ja varakasta elämää.
Ali Baba ja neljäkymmentä rosvoa ei kuulu arabiankieliseen Tuhat ja yksi yötä -kokoelmaan. Ensimmäisen eurooppalaisen käännöksen teki Antoine Galland, joka käänsi Syyriasta hankkimansa käsikirjoituksen ranskaksi 1600-luvun lopulla ja 1700-luvun alussa. Käsikirjoitus kattoi ensimmäiset 271 yötä, ja kun Galland ei löytänyt täydellistä käsikirjoitusta (sellaista tuskin oli koskaan olemassakaan), hän jatkoi ranskankielistä kokoelmaa muista lähteistä löytämillään kertomuksilla. Monet Tuhannen ja yhden yön tunnetuimmista kertomuksista olivat peräisin syyrialaiselta maroniittikristityltä Hanna Diabilta. Näitä tarinoita ovat mm. Aladdin ja taikalamppu sekä Ali Baba ja neljäkymmentä rosvoa.
Diab käytti kertomuksissaan ikivanhoja aihelmia. Gallandin julkaisemat kokonaiset tarinat ovat kuitenkin siinä mielessä uusia, ettei niistä ole Diabia vanhempia kirjallisia mainintoja. Diab ammensi kotikaupunkinsa Aleppon kertomaperinteestä ja kosmopoliittisesta ilmapiiristä. Ei tiedetä, missä määrin hänen tarinansa edustavat vanhempaa kertomaperinnettä ja missä määrin ne ovat hänen omaa keksintöään. Tuhannen ja yhden yön osaksi Ali Baba tuli Gallandin työn kautta. Gallandin muistiinpanoista ilmenee, että hän teki Diabin kertomuksiin suuria muutoksia ja lisäsi yksityiskohtia. Säilyneiden käsikirjoitusten ja Gallandin käännösten vertailu osoittaa, että Galland eurooppalaisti kertomusten tyyliä ja poisti arabialaiselle retoriikalle ominaista toistoa. Diabin kertomukset ovat Tuhannen ja yhden yön suosituimpia osia, mikä tekee hänestä varhaismodernin ajan vaikutusvaltaisimman nimeltä tunnetun tarinankertojan.
Videopeleissä

Ali Baba esiintyy Quality Softwaren vuoden 1981 videopelissä Ali Baba and the Forty Thieves.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ali Baba Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Puola 
Henkilöt:  DDB
Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2024

Suunnistuksen Euroopan-mestaruuskilpailut 2024 järjestettiin Unkarin Mórissä 16.–20. elokuuta. Ohjelmassa olivat keskimatka, pitkä matka ja viestit.
Keskimatka kilpailtiin 17. elokuuta. Naisten kilpailun voitti Sveitsin Simona Aebersold. Miesten kilpailun voitti Norjan Eirik Langedal Breivik. Pitkän matkan kilpailu käytiin 19. elokuuta. Tove Alexandersson voitti naisten kilpailun ja Kasper Fosser miesten. Miika Kirmula oli kolmas. Viestit käytiin 20. elokuuta. Miesten viestin voitti Norja ja naisten viestin Sveitsi.
Aiheesta muualla

Tapahtuman järjestäjän virallinen sivu
Tapahtumatiedot, viralliset tulokset, online-seuranta, radat ja kartat kansainvälisen lajiliiton sivustolla.
Martti Issakainen

Martti Issakainen (s. 14. maaliskuuta 1943 Heinävesi) on suomalainen kirjailija ja kirjankustantaja. Hän on toiminut aiemmin myös luomuviljelijänä.
Issakainen on kirjoittanut romaaneita, matkakirjoja, radiokuunnelmia ja näytelmiä.
Vuonna 2008 Issakainen perusti Soisalo-kirjat nimisen kustantamon.
Teoksia

Uusiku, nuolenampuja : nuortenkirja. Suomen Lähetysseura, Helsinki 1969
Traktori suossa : radiokuunnelma. 1970
Niin äkkiä on taas kevät : radiokuunnelma. 1971
Laitapuolella leirin : tarina nuoruudesta, rakkaudesta, tuntureilla : nuortenkirja. Kirjaneliö, Helsinki 1972
Tääll’ on sota, kilvoitus : romaani. Weilin+Göös, Helsinki 1972
Daavidin ja Goljatin mailla : matkakirja. Kuva ja Sana, Helsinki 1974
Kurkiaura : maamiehen vuosi kylvöstä kylvöön : romaani. Weilin+Göös, Espoo 1977
Namibialaisia sydänääniä : ennen kuin valtakunta syntyy : matkakirja. Weilin+Göös, Espoo 1978
Punainen tupa : radiokuunnelma. Yleisradio 1978
Punainen tupa : näytelmä. 1980
Pekka Pantsu : Kamtšatka : nuoren erämiehen muistoja ; muistiin merkinnyt ja kertonut Martti Issakainen. Weilin+Göös, Espoo 1980
Talvensydän : radiokuunnelma. Yleisradio 1980
Keskipäivän karhea veisu : romaani. Kirjapaja, Helsinki 1992
Seppo ja sello. Kirjapaja, Helsinki 1993
Toinen vyöttää sinut : Paul Saarin tie papiksi Viroon ja Inkerinmaalle. Kirjaneliö, Helsinki 1994, 2. täydennetty painos nimellä Jatkosodasta vankileirien saaristoon : Paul Saarin tie papiksi Viroon ja Inkerinmaalle. Soisalo-kirjat, Heinävesi 2011
Hyvästi, hevoseni : romaani. Kirjapaja, Helsinki 2000
Rakkauven korkee veisu : Laulujen laulu savon murteella. Kirjapaja, Helsinki 2003
Kievarin kaunis Kaarina : näytelmä. 2003
Ensin oli radio ja sitten tuli kuva. Radio ja kuva, Heinävesi 2007
Jaakon tiellä : Santiagon vaeltajan päiväkirja : matkakirja. Suomen Lähetysseura, Helsinki 2008
Heinävesi - nimien kirja : seikkailumatka nimien historiaan. Soisalo-kirjat, Heinävesi 2008
Huumorin kotiseutu : Kerman Kallen kaskumailla ja luostarin puutarhassa. Soisalo-kirjat, Heinävesi 2009
Happosen tapaus - Kyyditysten ja lapualaisajan kertomukset Heinävedellä. Soisalo-kirjat, Heinävesi 2010
Happosen tapaus : näytelmä. 2012
Palkinnot

Kirjakerhojen palkinto 1978
Suomen Maakuntakirjailijoiden kirjallisuuspalkinto 1978
Heinäveden kunnan taidepalkinto 1979
Olga Ketonen

| Olga Ketonen |
| --- | --- |
 Olga K Helsingin Taiteiden yössä 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Olga Ketonen (oik. Tuula Ketonen)
Syntynyt: 29. syyskuuta 1964 Kalajoki
Kuollut: 3. helmikuuta 2024 (59 vuotta) Vantaa
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  radiotoimittaja
Käsikirjoittaja
Muut nimet:  Olga K
Aiheesta muualla
IMDb
Olga Ketonen (taiteilijanimi: Olga K, oik. Tuula Hilja Maria Ketonen, 29. syyskuuta 1964 Kalajoki – 3. helmikuuta 2024 Vantaa) oli suomalainen radiotoimittaja.
Elämä ja ura

Olga K aloitti radiouransa Mikkelin alueradiossa. Vuodesta 1990 hän juonsi Radiomafialla muun muassa ohjelmia Herätysjuhla, Pressiklubi ja Timanttien jäljillä. Radiomafian lopettamisen jälkeen vuodesta 2003 hänellä oli nimikko-ohjelma YleQ:lla. Kanavan lopetettua syksyllä 2006 hän työskenteli lyhyen aikaa Yle Radio 1 -kanavalla, mutta siirtyi tammikuussa 2007 tekemään Radio Aallon aamuohjelmaa. Syksyllä 2007 hänet palkittiin Radio Gaala -tapahtumassa vuoden radiojuontajana. Olga K juonsi Aallon aamua marraskuuhun 2011 asti. Hän palasi Yleisradioon vuoden 2012 alussa aloittaessaan Yle Puhe -kanavan aamujuontajana. Tammikuussa 2014 hän siirtyi Yle Radio Suomen juontajaksi. Radio Suomessa hän käytti nimeä Olga Ketonen.
Ketonen työskenteli myös televisiossa. Vuosina 1997 ja 1998 hän juonsi yhdessä Jonni Aromaan ja myöhemmin Kari Kontion kanssa MTV3:n katukahvilatyyppistä Punainen planeetta -keskusteluohjelmaa. Kesällä 1999 hän juonsi Nelosen Planeetta Plupu -ohjelmaa.
Ketonen oli raadin jäsenenä valitsemassa kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinto-ehdokkaita vuonna 2011.
Ketosella oli kaksi poikaa.
Ketosen käyttämän Olga K -taiteilijanimen kerrotaan saaneen alkunsa Otavan Opistosta, jossa opiskeltiin 1980-luvulla englantia roolihahmojen avulla. Ketosen rooli oli venäläinen vakoojatar Olga Kirilemko.
Ketonen kuoli 3. helmikuuta 2024 synnynnäisen sydänvian aiheuttamaan lyhyeen sairauteen. Hänet on haudattu Honkanummen hautausmaalle Vantaalle.
CPI

CPI on vuonna 1991 perustettu taiwanilainen ajoneuvovalmistaja. CPI:llä on tehtaat Taiwanissa, Kiinassa ja Indonesiassa. Yritys valmistaa moottoripyöriä, skoottereita, mönkijöitä ja mopoja. Tehtaan kokonaistuotanto vuodessa on noin 1,4 miljoonaa yksikköä. Suomen markkinoille CPI tuli 2000-luvun alussa.
Tuotteet

Skootterit:
Popcorn 50
Oliver 50 City
Oliver 50 Sport
Hussar 50 EVO
Formula R
Oliver 1
Aragon 50 S
Aragon 50 GP
Freaky 50
GTR 50
GTR 50 RR
Mopot:
SM 50 SuperMoto
SX 50 SuperCross
SM 50 Ultimate
SM 50 Pro
SX 50 Pro
Mönkijät:
Crab XS 50 R
XT 50 R
XS 250 Sport
Aiheesta muualla

CPI verkkosivut.(englanniksi)
Maahantuoja: Mopo Sport
CPI Hussar (2017)
Rasterinäyttö

Rasterinäyttö on yleisin tietokoneen kuvaputkinäyttötyyppi. Se perustuu pikseleiksi kutsuttuihin näyttöpisteisiin, jotk amuodostavat rivejä. Rasteripyyhkäisyjärjestelmässä elektronisäde pyyhkäisee ruudun poikki ylhäältä alas peittäen yhden rivin kerrallaan. Valaistun pistekuvion kuvio luodaan kääntämällä säteen intensiteetti päälle ja pois, kun se liikkuu jokaisen rivin poikki. Muistialue, jota kutsutaan virkistyspuskuriksi tai kehyspuskuriksi, tallentaa kuvan määritelmän. Tämä muistialue sisältää intensiteettiarvot kaikille näyttöpisteille. Tallennetut intensiteettiarvot palautetaan kehyspuskurista ja maalataan näytölle rivi kerrallaan.
Rasterinäyttö päivittyy säännöllisesti (60-80 kertaa sekunnissa) ja se on käytössä erittäin joustava. Sen kuvatila-algoritmien ja kehyspuskurin tietojensiirtoa varten kehitetty tekniikka vastaavat toisiaan. Rasterinäytöllä varustettuja tietokoneita käytetään 3D-animaatioiden ja muiden grafiikkatiedostojen esittämiseen.
Mikko Puhakka

Mikko Puhakka (29. marraskuuta 1877 Jääski – 4. joulukuuta 1924 Imatra) oli suomalainen toimittaja ja nuorisoseuramies.
Koivistolla räätälinä ja lakkitehtailijana toiminut Puhakka osallistui nuorisoseuratoimintaan muun muassa matkapuhujana ja hän oli Etelä-Karjalan Nuorisoseuran sihteerinä Viipurissa 1902–1910. Tämä toiminta johti hänet myöskin ensin sanomalehtien avustajaksi ja vihdoin vakinaiseksi sanomalehtimieheksi. Hän työskenteli ensin Viipurin Sanomien toimituksessa ja kun tämä lehti lakkautettiin hän oli Karjalan toimittajana 1904–1910. Vuosina 1910–1913 Puhakka oli Savon ja Savon Lehden päätoimittajana Kuopiossa, minkä jälkeen hän palasi Karjalan toimitukseen ja oli siellä toimittajana 1913–1919. Puhakka joutui sairauden vuoksi luopumaan rasittavasta sanomalehtityöstä ja vuodesta 1919 lähtien hän työskenteli Imatran Valtionhotellin vuokraajana ja johtajana.
Puhakka oli Suomen maalaisten paloapuyhtiön Viipurin piirin asiamiehenä vuosina 1905–1909 ja Viipurin läänin maatalouskomissionin jäsenenä vuosina 1908–1910 sekä Viipurin läänin eteläisen vaalipiirin keskuslautakunnan jäsenenä vuosina 1915–1919. Suomen Nuorison Liiton keskustoimikunnan jäsenenä oli hän vuosina 1906–1910. Puhakka toimi myös Karjalan kannaksen komitean ja Uudenkirkon kansanopiston johtokunnan jäsenenä, sekä muissa luottamustoimissa. Hän julkaisi teokset Mitä Nuorisoseurat ovat vaikuttaneet Etelä-Karjalassa,J. H. Erkon muisto ja Juuret syvemmälle.
Puhakka tuli tunnetuksi sortovuosien venäläistämistoimien kiivaana vastustajana. Puhakka oli toimintansa vuoksi santarmien pidättämänä ja kaksi kertaa hän oli syytettynä osanotosta jääkäriliikkeeseen ja sai tämän johdosta olla neljä kuukautta "kuljetusvankina" vankiloissa. Hän osallistui nuorsuomalaisten toimintaan Viipurissa ja Kuopiossa piirisihteerinä sekä piiritoimikunnan jäsenenä ja puheenjohtajana. Hän oli 1906–1910 Viipurin piirin nuorsuomalaisen piiritoimikunnan sihteerinä ja puheenjohtajana vuosina 1915—1918. Myöhemmin Puhakka kuului kokoomuspuolueeseen. Nuorsuomalaisena johtomiehenä Puhakka otti osaa kokoomuspuolueen perustamiseen ja oli sittemmin kokoomuspuolueen valtuuskunnan jäsenenä sekä Viipurin piirin keskustoimikunnan puheenjohtajana 1918—1919. Myöhemminkin otti hän osaa kokoomuspuolueen toimintaan paikkakunnallaan sekä Viipurin piirikokouksissa.
Teoksia

Mitä nuorisoseurat ovat vaikuttaneet Etelä-Karjalassa. Laihia: Pyrkijän toimitus, 1904.
J. H. Erkon muisto: juhannusjulkaisu. Viipuri: Karjalan Kirjapaino-osakeyhtiö, 1907.
Juuret syvemmällä: laillisuustaistelun aikaisemmilta ajoilta. Kokoillut Jorma. Viipuri: Karjalan Kirjapaino-osakeyhtiö, 1907.
Klooridiatsepoksidi

| --- | --- |


Klooridiatsepoksidi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
7-kloori 2- metyyliamino-5-fenyyli-3H-1,4- bentsodiatsepiini-4-oksidi
Tunnisteet
CAS-numero: 58-25-3
ATC-koodi: N05BA02
PubChem CID: 2712
DrugBank: APRD00682
Kemialliset tiedot
Kaava: C16H14N3ClO 
Moolimassa: 299.75 g/mol
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 5–30 tuntia
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  D(US) 
Reseptiluokitus:  reseptivalmiste (FI)  
Antotapa: Oraalinen, intramuskulaarinen
Risolid 25mg -tabletteja
Risolid 25mg -lääkepakkaus
Librax-lääkepakkaus ja -tabletteja.
Klooridiatsepoksidi on bentsodiatsepiineihin kuuluva lääkeaine. Sitä myydään Suomessa yhdistelmävalmisteena amitriptyliinin kanssa valmistenimillä Klotriptyl ja Klotriptyl mite sekä yhdistelmävalmisteena klidiniumbromidin kanssa valmistenimellä Librax. Muissa maissa klooridiatsepoksidia myydään mm. valmistenimillä Klopoxid, Libritabs, Librium, Mesural, Multum, Novapam, Silibrin, Sonimen, Tropium ja Zetran.
Klooridiatsepoksidilla on keskipitkä/pitkä eliminaation puoliintumisaika, mutta sen aktiivisella metaboliitilla (desmetyylidiatsepaami), on hyvin pitkä puoliintumisaika: 36–200 tuntia.
Klooridiatsepoksidilla on ahdistusta poistava, unettava ja lihaksia rentouttava vaikutus ja sitä käytetään myös suoliston aktiviisuuden vähentämiseen.
Historia

Klooridiatsepoksidi tuli ensimmäisenä bentsodiatsepiinina markkinoille 1960. Se korvasi vaarallisten ja enemmän riippuvuutta aiheuttavien barbituraattien käyttöä lääkkeenä. 
Bentsodiatsepiinit ovat turvallisempia kuin sivuvaikutuksiltaan rajummat ja yliannostukseltaan hengenvaaraliset barbituraatit. Näin erityisesti muiden sedatiivien, opiaattien taikka alkoholin kanssa.
Klooridiatsepoksidi löydettiin vahingossa vuonna 1954. Lääkkeen löysi itävaltalainen tiedemies Leo Sternbach (1908-2005), joka työskenteli lääkeyhtiö Hoffmann-La Rochelle. Aluksi hän keskeytti työnsä yhdisteen Ro-5-0690 kanssa, mutta hän "löysi uudelleen" yhdisteen vuonna 1957, kun hänen apulaisensa oli siivoamassa laboratoriota. Vaikka aluksi hänen työnantajansa suhtautui kielteisesti jatkotutkimuksiin, Sternbach teki jatkotutkimusta, joka paljasti yhdisteen olevan erittäin tehokas rauhoittava lääke.
Geneerinen kemiallinen nimi klooridiatsepoksidille on methaminodiatsepoksidi. Sitä myytiin kauppanimellä Librium, joka oli johdettu equilibrium-sanan viimeisestä osasta. Vuonna 1959 yli 2 000 psykiatria määräsi ja yli 20 000 potilasta käytti lääkettä. Se kuvattiin sanoilla "kemiallisesti ja kliinisesti muista rauhoittavista lääkkeistä poikkeavat psyykkisesti energisoivat tai muutoin psykoterapeuttiset lääkkeet nyt saatavilla". Testien aikana huomattiin klooridiatsepoksidin aiheuttavan lihasten rentoutumista ja rauhoittavaa vaikutusta laboratorioeläimillä, kuten hiirillä, rotilla, kissoilla ja koirilla.
Klooridiatsepoksidi on samantapainen fenobarbitaalin kanssa antiepileptisissä vaikutuksissaan. Kuitenkaan siinä ei ole barbituraattien hypnoottista eli unettavaa vaikutusta. Eläinkokeita tehtiin Bostonin eläintarhassa ja San Diegon eläintarhassa. 42 sairaalapotilasta, jotka kärsivät akuutista ja kroonisesta alkoholismista sekä lukuisista psykooseista ja neurooseista hoidettiin klooridiatsepoksidilla. Pääosalla potilaista tuskaisuus, jännittyneisyys ja motorinen levottomuus "vähentyivät tehokkaasti." Positiivisimmat tulokset saatiin alkoholistipotilailla, joilla alkoholin vieroitusoireita hoidettiin klooridiatsepoksidilla. Raportoitiin, että vatsahaavat ja ihotaudit, joihin liittyi emotionaalisia tekijöitä, vähentyivät klooridiatsepoksidilla.
Klooridiatsepoksidi mahdollisisti emotionaalisten häiriöiden hoitamisen ilman henkisen tarkkanäköisyyden tai valppauden menettämistä. Se auttoi henkilöitä, joilla oli pakko-oireita, kuten erästä potilasta, joka tunsi pakolliseksi laskea sälekaihtimien säleet astuessaan huoneeseen.
Aiheesta muualla

RITALIN säädellysti vapauttava kapseli, kova 40 mg - lääkepakkaus.
Terveysportti, metatesaurus: Klooridiatsepoksidi - ei toimi!
Lääkelaitos: Risolid, klooridiatsepoksidi[vanhentunut linkki] - ei toimi!
KEGG: Chlordiazepoxide (englanniksi)
ChemBlink: Chlordiazepoxide (englanniksi)
Afrikkalaistaustaiset ihmiset

Afrikkalaistaustainen Barack Obama toimi Yhdysvaltojen presidenttinä vuosina 2009–2017.
Afrikkalaistaustaiset ihmiset ovat ihmisiä, jotka identifioituvat afrikkalaistaustaisiksi sen perusteella, mikä heidän oma käsityksensä omasta etnisestä alkuperästään on.
Määrä

Afrikassa asui vuonna 2023 noin 1,4 miljardia ihmistä. Brasiliassa asuu lisäksi noin 120 miljoonaa, Yhdysvalloissa lähes 41 miljoonaa, Ranskassa 3–5 miljoonaa ja Britanniassa 1,9 miljoonaa afrikkalaistaustaista henkilöä. Edellä lueteltujen ihmisryhmien yhteismäärä on 1,57 miljardia, mikä muodostaa noin 20 prosenttia maailman väestöstä.
Suomessa

Vuonna 1875 syntynyt opettaja Rosa Emilia Clay oli ensimmäinen afrikkalaistaustainen Suomen kansalainen. Hänet adoptoitiin Namibiassa suomalaisten lähetystyöntekijöiden perheeseen. Somalit on nykyisin suurin afrosuomalaisten ryhmä.
Artur Sirk

Artur Sirk (1933)
Artur Sirk (25. syyskuuta 1900 – 2. elokuuta 1937) oli Viron vapaussoturiliikkeen johtajia.
Sirk otti osaa Viron vapaussotaan ja pysyi armeijassa aina vuoteen 1926, jolloin ryhtyi lakimieheksi. Vuonna 1929 hän perusti oikeistoradikaalin Viron vapaussotureiden liiton kenraali Andres Larkan kanssa. 1930-luvulla liike alkoi vaatia siirtymistä vahvan johtajan malliin. Vapsien kannatus kasvoi ja näytti siltä että Larka valittaisiin vuoden 1934 vaaleissa Viron riigivanemiksi. Tuolloin Konstantin Päts käytti uusi valtaoikeuksiaan ja julisti maan poikkeustilaan ja lykkäsi vaaleja. Vapsien johtajat vangittiin ja tuomittiin lyhyisiin vankeusrangaistuksiin.
Sirk pakeni 11. marraskuuta 1934 Tallinnan vankilasta vanginvartijan avustuksella. Pakonsa jälkeen Sirk ilmoittautui Suomen viranomisille Helsingissä 5. joulukuuta 1934. Oman ilmoituksensa hän oli tullut Suomeen moottoriveneellä Riiasta 3. joulukuuta. Suomessa hän juoni mm. Sinimustat-liikkeen johtohahmojen kanssa vallankaappausta Pätsin syrjäyttämiseksi. Yritys keskeytyi kun Viron agentit saivat siitä vihiä ja pidättivät suunnittelijat.
Sirk lähti Suomesta ja asettui lopulta Luxemburgin. Hän kuoli pudottuaan Echternachissa hotellihuoneen ikkunasta. Luxemburgin viranomaiset totesivat syyn itsemurhaksi. Useat virolaiset historioitsijat uskovat Viron agenttien olleen asialla. Artur Sirk haudattiin 9. lokakuuta 1937 Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle ja hänen ruumiinsa siunauksen toimitti Elias Simojoki. Hauta sijaitsee Hietaniemen alueen 28. korttelin 4. rivissä. Marraskuussa 1937 Ajan Suunta-lehden tuonti Viroon kiellettiin kahden vuoden ajaksi. Syynä oli lehden kirjoittelu Sirkin kuoleman yhteydessä.
Artur Sirk oli Tarton Yliopiston korporaatio (osakunta) Korp! Sakalan jäsen. Coetus (jäseneksi) 1922-2.
Shadia Rask

| Shadia Rask> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1987 (ikä 36–37) Espoo
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Tampereen yliopisto   Helsingin yliopisto
Instituutti:  Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
Tutkimusalue:  väestötiede, kansanterveystiede
Palkinnot:  Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto (2024)
    
Shadia Rask (o.s. Gaily, s. 1987 Espoo) on suomalainen väestötutkija ja yhdenvertaisuuskouluttaja. Hän on toiminut Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tutkijana sekä konsulttina ja puhujana. Hän on kirjoittanut kolumneja muun muassa Yleisradiolle, ja hän palkittiin 2024 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla.
Nuoruus ja koulutus

Shadia Rask syntyi suomalaiselle äidille ja sudanilaiselle isälle. Vanhemmat erosivat, kun Shadia oli pieni. Hän muutti äitinsä ja pikkusiskonsa kanssa 1992 Sveitsiin Geneveen. Shadian äiti teki uraa YK:n järjestöissä, ja perhe muutti usein. Shadia aloitti koulunsa Moskovassa ja asui nuorena Suomessa, Havaijilla ja Ruotsin maaseudulla.
Rask valmistui 2009 Metropolia-ammattikorkeakoulusta toimintaterapeutiksi ja 2011 Tampereen yliopistosta maisteriksi terveystieteistä. Hän väitteli 2018 kansanterveystieteen tohtoriksi Helsingin yliopistosta.
Ura

Rask aloitti 2010 uransa Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksella. Hän toimi ensin kahden vuoden ajan maahanmuuttajien terveys- ja hyvinvointitutkimuksen projektikoordinaattorina ja sitten vuoteen 2016 saman tutkimuksen tutkijana. Rask oli vuonna 2017 vierailevana tutkijana Pennsylvanian yliopistossa, ja vuodet 2017–2019 hän toimi THL:n mobiTarmo-hankkeen projektipäällikkönä.
Rask työskenteli vuoteen 2024 saakka THL:llä. Hänen viimeinen työnsä oli tutkimuspäällikkönä. Rask ryhtyi vuonna 2024 yrittäjäksi, joka toimii konsulttina ja puhujana. Hän tarjoaa palveluita yhdenvertaisuuteen, maahanmuuttoon ja tasa-arvoon liittyen. Hän on vuonna 2024 ollut konsultoimassa muun muassa YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimistossa.
Rask on aktiivinen kolumnisti, ja hänen kolumnejaan on ollut muun muassa Yleisradiossa, Taloustaidossa ja Imagessa. Raskia kannustettiin THL:llä pitkään tekemään tiedeviestintää sosiaalisessa mediassa, mutta Rask itse oli epäröivä vihapuheen pelon takia. Hän on kertonut, että väitöskirjan tekeminen lisäsi uskallusta ja asiantuntijaroolista tietynlaisen suojakilven. Black Lives Matter -liikkeen tultua Suomeen 2020 Raskia on kysytty aiempaa useammin haastatteluihin kertomaan syrjinnästä ja rasismista. Hänet palkittiin 2024 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla, ja perustelujen mukaan hän on ollut vaikuttamassa merkittävästi tasa-arvoa, yhdenvertaisuutta, eriarvoisuutta ja rasismia koskevaan keskusteluun.
Anders Larsen

Anders Larsen (1870 Seglvik – 10. joulukuuta 1949 Sørvikmark) oli saamenkielinen opettaja, toimittaja ja kirjailija. Hän oli Saǥai Muittalægje -lehden perustaja vuonna 1904, ja hän myös kirjoitti lehteen lyhyitä tarinoita ja runoja. Vuonna 1914 Larsen julkaisi kirjoittamansa kirjan Beaivvi álgu (Päivänkoitto), joka kertoo Norjan kulttuurisista sulauttamispyrkimyksistä ja niiden vaikutuksesta nuoreen saamelaismieheen.
Jacques

Jacques (/ʒɑk/) on ranskankielinen miehen etunimi. Se perustuu raamatulliseen nimeen Jaakob (hepr. ‏יעקב‎).
Suomessa etunimi Jacques on annettu vuoteen 2023 mennessä yhteensä alle 458 miehelle ja alle 20 naiselle.
Nummisuutarit (täsmennyssivu)

Nummisuutarit voi viitata seuraaviin asioihin:
Nummisuutarit , Aleksis Kiven kirjoittama näytelmä, jonka pohjalta on tehty kolme elokuvaa:
Nummisuutarit, Erkki Karun ohjaama elokuva vuodelta 1923
Nummisuutarit, Wilho Ilmarin ohjaama elokuva vuodelta 1938
Nummisuutarit, Valentin Vaalan ohjaama elokuva vuodelta 1957
Nummisuutarit (ooppera), Emil Kaupin säveltämä ooppera vuodelta 1930
Nummisuutarit (yhtye) (suomalainen pop-yhtye)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nummisuutarit”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.