Mt. Van Hoevenberg Olympic Bobsled Run
Historia

Vuoden 1932 Lake Placidin talviolympialaisia varten rakennettu rattikelkkailurata oli taloudellisesti kisojen suurimpia yksittäisiä panostuksia. Aluksi tutkittiin rattikelkkailuradan mahdollista rakentamista osavaltion omistamalle suojelualueelle, mutta oikeusasteet kielsivät tämän osavaltion perustuslain vastaisena. Tämän jälkeen rattikelkkailuradalle etsittiin paikkaa yksityisten maanomistajien alueilta ja sopiva paikka löytyi paikallisen klubin mailta. Klubin puheenjohtaja, olympiakisojen järjestelytoimikunnan puheenjohtaja Godfrey Dewey luovutti alueen rattikelkkailurataa varten.
Useita eurooppalaisia kelkkailuratoja suunnitellut saksalainen Stanislaus Zentzysky valittiin rakennusprojektin pääarkkitehdiksi. Hänen tehtävänään oli suunnitella ensimmäinen kunnollinen Euroopan ulkopuolinen kelkkailurata. Ennen varsinaisen rattikelkkailuradan rakentamista tehtiin mäkihyppytornin läheisyyteen paikallisia kelkkailijoita varten harjoitusrata, joka sai suuren suosion.
Vuori jolle rattikelkkailurata rakennettiin, oli aluksi nimetön. Se nimettiin lopulta paikkakunnalla usein lomailleen ja seudun hyväksi työtä tehneen lääkärin mukaan Mount Van Hoevenbergiksi. Osavaltion rahoittaman rattikelkkailuradan rakennustyöt aloitettiin kesällä 1930 ja se avattiin yleisölle jo saman vuoden joulupäivänä. Helmikuussa 1931 rattikelkkailuradalla tehtiin maailmanennätys.
Valmistunut Mt. Van Hoevenbergin rattikelkkailurata oli Lake Placidin olympiakisojen aikaan 2 350 metriä pitkä, ja sen kaltevuus oli keskimäärin kymmenen prosenttia. Mutkia oli 26, joista vuoden 1932 talviolympialaisten virallinen kisaraportti mainitsee nimeltä seuraavat:
| # | Nimi | Nimeämisen selitys |
| --- | --- | --- |
| 4. | Eyrle |  |
| 10. | Whiteface | Nimetty paikallisen vuoren mukaan. |
| 14. | Cliffside | Rata sijaitsi jyrkänteen (engl. cliff) vieressä. |
| 19. | Shady Corner | Mutka (suom. Varjoisa mutka) oli aina varjossa, vaikka aurinko valaisi muuta rataa. |
| 23., 24., 25. | Zig-Zag | (suom. Sik-sak-mutka) Muodostui kolmesta peräkkäisestä, yhdessä S-kirjainta muistuttavasta mutkasta. |
Suorilla rattikelkkailurata oli kaksi metriä leveä, kaarteissa se oli leveämpi. Pinnoite oli lumen ja veden sekoitusta. Traktorien vetämät avoreet veivät kilpailijat ja rattikelkat radan yläpäähän. Kilpailutapahtumista neljän miehen kelkkojen ensimmäistä kilpailupäivää seurasi noin 14 000 katsojaa ja se olikin katsojamäärältään Lake Placidin olympialaisten suosituin tapahtuma.
Vuoden 1932 talviolympialaisten jälkeen rattikelkkailurataa lyhennettiin 829 metrillä ja 10 mutkalla. Sen jälkeen sen turvallisuutta on parannettu useaan kertaan kuolemantapausten takia.
Vuoden 1980 talviolympialaisia varten rakennettiin uusi kiinteä rakenteinen keinotekoisesti jäädytettävä rattikelkkailurata. Rakennustyöt aloitettiin syyskuussa 1978 ja ne saatiin valmiiksi helmikuussa 1979. Olympialaisissa rattikelkkailurata oli 1 557 metriä pitkä ja se sisälsi 16 mutkaa. Ohjaskelkkailuun rakennettiin erillinen ohjaskelkkailurata ja miesten kilpailussa radan pituus oli 1 014 metriä ja mutkia oli 14, naisten ja parien kilpailussa ohjaskelkkailurata oli 749 metriä pitkä ja siinä oli 11 mutkaa.
Vuonna 1999 valmistui uusi yhteinen kelkkailurata seuraavan vuoden Hyvän tahdon talvikisoihin.