Kuorevesi
Historia

Pysyvä asutus tuli seudulle keskiajan loppupuolella. Sitä ennen Kuoreveden metsiä ja kalavesiä hallitsivat saamelaiset ja hämäläiset eränkävijät. Kuoreveden seutu oli jo sitä ennen tunnettu Satakunnan ja Hämeen maakuntien raja-alueena. Eerik Akselinpoika Tott vahvisti näiden maakuntien välisen rajan vuonna 1449, ja Kuorevesi-nimi esiintyi virallisesti ensimmäisen kerran kyseisen rajankäynnin yhteydessä muodossa Kohrevesi. Nimi viittasi alun perin järveen, jonka kautta kyseinen raja kulki; myöhemmin se tuli pitäjän nimeksi. Isonjaon yhteydessä Kuorevedelle muodostettiin laajoja kruununmetsiä, joiden kokonaispinta-ala oli noin 12 000 hehtaaria eli liki kolmannes kunnan kokonaispinta-alasta. 1930-luvun lopulle saakka Kuorevesi oli miltei puhtaasti maa- ja metsätalouspitäjä.
Kuorevesi kuului alkujaan Kangasalaan ja vuoden 1540 tienoilta lähtien siitä eronneeseen Oriveteen. Tuolloin mainittiin kymmenen kylää, joissa oli kuitenkin vain 17 veroa maksanutta taloa. Asutuksen syntymiseen Kangasalan suunnasta käsin viittaa perimätieto, jonka mukaan Suinulan kylän ensimmäinen asukas oli kotoisin juuri Kangasalta; myös Kangasalla on samanniminen kylä. Längelmäki erosi Orivedestä 1600-luvun puolivälin tienoilla ja Kuorevesi seurasi mukana. Kuorevedestä tuli Längelmäen kappeliseurakunta vuonna 1668 ja itsenäinen seurakunta 1873. Kuoreveden ensimmäinen kirkko rakennettiin todennäköisesti 1640-luvulla, mutta purettiin jo 40 vuotta myöhemmin. Nykyinen kirkko on järjestyksessä kolmas.
Kuoreveden asukasluku alkoi kasvaa voimakkaasti isonvihan jälkeen; vuonna 1750 mainittiin kappelissa olleen 440 ja vuonna 1800 jo 968 asukasta. Väkiluvun kasvu jatkui ripeänä 1900-luvun alkuvuosikymmenille saakka, jolloin kasvuvauhti laantui. Toisen maailmansodan jälkeiset vuodet merkitsivät jälleen nopeaa lisäystä, kunnes maaltamuutto alkoi vaikuttaa vähentävästi. Vuonna 1950 Kuorevedellä oli 4 691 asukasta, vuonna 1960 vastaava luku oli 3 854, mutta vuonna 1970 asukkaita oli enää 3 359. Vuonna 1985 Kuorevedellä oli 3 174 asukasta.
Vuonna 1885 aloitettiin säännöllinen postin kuljetus Hämeenlinnasta Längelmäen ja Jämsän kautta Laukaaseen ja sieltä edelleen Vaasaan. Postitie kulki niin sanottua Vanhaa Laukaantietä Kuorevedellä Hallinpenkin kylän kautta, jossa oli kestikievari. Kylän nimen kerrotaan syntyneen siten, että niillä tienoilla eränkävijöiden karjaa paimentanut koira makaili suurella kivellä, jota alettiin kutsua Hallinpenkiksi. Täällä on sijainnut myös kansanlaulusta ja näytelmästä tunnetun, postinkuljettajan ryöstäneen ja surmanneen Hallin Jannen kotitalo.
Kuoreveden Vehnämylly oli 1930-luvulla seutukunnalla tunnettu mylly, johon tuotiin viljaa jauhettavaksi aina Keuruulta ja Ruovedeltä saakka. Myllyn katolla oli jo 1930-luvulla valomainos, joka oli ilmeisesti seudun ensimmäinen. Myllyllä oli oma rekisteröity Kultatähti -tuotemerkki, jota myytiin ympäri Suomen.
Laajempi teollinen toiminta käynnistyi 1930-luvun lopulla, kun Suomen lentokoneteollisuutta jouduttiin laajentamaan tuntuvasti toisen maailmansodan syttymisen vuoksi. Tällöin kuntaan tuli Karhumäen veljesten lentokonetehdas silloisen Jyväskylän maalaiskunnan Keljosta, ja Hallin taajama syntyi käytännössä tyhjästä siihen saakka syrjäiselle Hallinkankaalle. Niilo, Uuno ja Valto Karhumäki, jotka olivat alun perin kotoisin Multialta, vaikuttivat huomattavasti koko kunnan sotien jälkeiseen kehitykseen. Vuonna 1973 siirtyi Ilmavoimien Teknillinen Koulu Kauhavalta Halliin. Kun lentokoneiden valmistus vuonna 1967 päättyi Valmetin Tampereen tehtaalla, tuli Kuorevedestä Suomen ainoa paikka, jossa valmistettiin lentokoneita. Paikkakunnalla valmistettiin ja suunniteltiin 1970- ja 1980- luvuilla muun muassa Valmet L-70 Vinka ja Valmet L-90 Redigo -lentokoneet. Lisäksi paikkakunnalla on koottu ilmavoimien brittiläisiä Hawk -koulutuskoneita ja yhdysvaltalaisia F/A-18 Hornet -hävittäjälentokoneita.