stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Don Rosa
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ankkamestari.
The D.U.C.K.man. (englanniksi)
DUCKhunt – kasaa useita Don Rosa -sivustoja yhteen. (englanniksi)
DuckMania. (saksaksi) (englanniksi)
Inducksin listaus Rosan tuotannosta
Don Rosa on himself – kokoelma Don Rosan Disney-sarjakuvafanien postituslistalle lähettämistä sähköpostiviesteistä, jotka käsittelevät häntä tai hänen tuotantoaan. (englanniksi)
Don Rosan Ylen Aamu-TV:ssä antama haastattelu vuodelta 1999.
Ville Salminen: Don Rosan elämä ja teot. Kvaak.fi 25.7.2011.
Don Rosan jälkikirjoitus koottuihin teoksiin (Arkistoitu – Internet Archive).
Don Rosa
| --- | --- |
Suomessa julkaistut kokoelmat:  Kadonneen kirjaston vartijat (1995)  Roope Ankan elämä ja teot (1997)  Sammon salaisuus (1999)  Temppeliherrojen kätketty kruunu (2001)  Kymmenen avataran aarre (2003)  Musta Ritari (2005)  Roope Ankan elämä ja teot 2 (2007)  Kolmen caballeron paluu (2009)  Pako Kielletystä laaksosta (2010) 
Tarinoita:  Hänen Majesteettinsa Roope Ankka  Kirje kotoa  Sammon salaisuus  Temppeliherrojen kätketty kruunu  Musta Ritari  Musta Ritari slurppaa jälleen  Kymmenen avataran aarre  Matka Maan keskipisteeseen 
Muut:  Aku Ankan sukupuu  Pertwillaby Papers  Captain Kentucky 
Muuta:  Luettelo Don Rosan Disney-sarjakuvista  Luettelo Don Rosan Suomessa julkaistusta Disney-tuotannosta 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef 
Don Rosa Helsingissä 24.9.2010.
Rosa luonnostelee ihailijalle Aku-piirrosta Stuttgartissa vuonna 2006.
Tyypillinen D.U.C.K.-omistus Don Rosan sarjakuvan ”Hämäyksen hurrikaani” ensimmäisessä ruudussa. Omistus löytyy Roopen leikekirjan avoinna olevan aukeaman oikeasta alareunasta.
Sarjakuvassa ”Olla kuin ei olisikaan” Mikki Hiiri -nukke esiintyy taustalla vitriinissä myyttihahmojen joukossa. Myöhemmässä ruudussa se ei olekaan enää yhtä iloinen kuin normaalisti.
Don Rosan Disney-tarinoiden sivumäärä vuosittain.
Andrew Taylor Still

Still vuonna 1914
Andrew Taylor Still (6. elokuuta 1828 – 12. joulukuuta 1917) oli yhdysvaltalainen lääketieteen tohtori ja osteopaattisen lääketieteen tohtori. Hän oli osteopatian ja osteopaattisen lääketieteen perustaja. Hän oli myös lääkäri, kirjailija, keksijä ja Kansasin territorion ja osavaltion lainsäätäjä. Hän oli Bakerin yliopiston perustajia ja perusti American School of Osteopathyn (nykyisin  A.T. Still University), joka on osteopatian ensimmäinen oppilaitos.
Käännös suomeksi
Standardi

Standardi (normi) on jonkin organisaation esittämä määritelmä siitä, miten jokin asia tulisi tehdä. Merkittäviä ”virallisia” standardointijärjestöjä ovat kansainväliset ISO ja IEC, saksalainen DIN, eurooppalaiset CEN, Cenelec ja ETSI sekä suomalaiset SFS ja SESKO. ITU on tietoliikennehallintojen yhteinen standardointielin. Standardeja laativat myös ammatilliset organisaatiot kuten IEEE (Ethernet-lähiverkot ym.) ja vielä vähemmän organisoitunut IETF (Internet). ANSI on Yhdysvaltojen virallinen edustaja ISO:ssa ja IEC:ssä. NIST on Yhdysvaltojen kauppaministeriön alainen virasto joka kehittää muun muassa mittausstandardeja.
Standardeja on käytetty hyväksi jo Kheopsin pyramidissa 4 500 vuotta sitten. (Yrjölä 1990, 8). Sähköalalla ensimmäisenä standardina pidetään Morsen aakkosjärjestelmää vuodelta 1832. (Yrjölä 1990, 11). Ensimmäinen kansallinen standardointiorganisaatio oli Britanniassa 1901 perustettu BSI (British Standards Institution). Suomessa SFS perustettiin 1924.
Standardien muotoja

Viime aikoina standardoinnissa merkittävän roolin ovat ottaneet yritysten yhteiset melko epävirallisesti organisoidut konsortiot ja foorumit, esimerkiksi W3C (WWW-teknologiat) ja ATM Forum. Lisäksi on olemassa yritysten välisiä hyvin organisoituja standardointielimiä, esimerkiksi ETSI (GSM-verkot, GPRS, UMTS), ECMA ja autoalan SAE.
Standardien nimitykset vaihtelevat suuresti:
standardi (ISO)
normi (DIN)
suositus (IEEE, ITU)
kommenttipyyntö (IETF RFC).
De facto -standardit ovat laajalti käytettyjä määriteltyjä toteutustapoja, jotka ovat saavuttaneet standardinomaisen aseman ilman virallisen standardin statusta. Ratkaisut perustuvat ainoastaan menetelmän kehittäjän valintoihin, eivätkä laajaan eri tavoitteiden huomioimiseen kuten viralliset standardit yleensä.
Tämän rinnalla ovat De jure -standardit.
Standardien merkityksestä

Standardit mahdollistavat muun muassa:
yhteistoiminnan; systeemit ja organisaatiot (tieto, prosessit, valmistus, tuotteet ym.) voidaan liittää toisiinsa. Tämä taas mahdollistaa muun muassa erikoistumisen.
alihankinnat yhtenä yhteistoiminnan muotona; tuotteen osat voidaan valmistaa hajautetusti, kun kaikilla on sama yhdistävä standardi käytössä.
useampaa kuin yhtä valmistajaa voidaan käyttää tuotteen osassa.
yhteistyökumppaneiden arvioinnin; kun mahdollisella yhteistyökumppanilla on tietty standardi, esimerkiksi laadun osalta käytössä, yhteistyökumppania voidaan arvioida ja sen toimintaa, esimerkiksi laatua ennakoida
standardi yhdistää joukkoa toimijoita suuremmaksi, voimakkaammaksi toimijaksi.
Näiden eri tekijöiden yhteisvaikutuksesta standardoidun tuotteen tai muun vastaavan valmistamisen yksikkökustannukset voivat alentua ja se voi saada laajemman markkinaosuuden. Tuotteen käyttäjien kannalta standardit mahdollistavat kilpailuttamisen ja toimitusvarmuuteen pyrkimisen.
Standardien merkityksestä esimerkki on valtiollisella tasolla esimerkiksi DIN, Deutsche Industrie Normen. Se teki saksalaisista tuotteista yhteensopivia tietyllä tasolla. Globalisaation myötä maailmanlaajuisista standardeista tulee yhä tärkeämpiä.
Jos yritys on mukana uuden standardin luonnissa, se saa siitä kilpailuetua. Se voi vaikuttaa standardin lopulliseen sisältöön ja se ymmärtää standardia nopeammin ja syvällisemmin kuin sivusta mukaan tullut yritys.
Eri alojen standardeja ja standardointiorganisaatioita > ISO

ISO 3103 – vakioitu tapa valmistaa teejuoma aistinvaraisiin kokeisiin
ISO 3591 – määrittelee sarjan laseja viinin maisteluun
ISO 8601 – numeerinen ilmaisutapa ajalle ja päivämäärälle
ISO 9000 – sarja laadunhallintaa käsitteleviä standardeja ja ohjeita
ISO 14000 – sarja ympäristöasioiden hallintaa käsitteleviä standardeja
ISO/IEC 27001 – tietoturvallisuuden hallintajärjestelmän vaatimukset
ISO 22000 – elintarviketurvallisuuden hallintajärjestelmän standardi
ISO 216 – paperikokojen kansainvälinen standardi (A4 ym.)
ISO 3166 – maakoodien standardi (Suomi on FI, FIN, Ruotsi SE, SWE jne)
Eri alojen standardeja ja standardointiorganisaatioita > IETF

RFC – kokoelma Internet-standardeja
Eri alojen standardeja ja standardointiorganisaatioita > IEEE

IEEE 754, liukulukujen toteuttaminen tietokoneissa
IEEE 802 -sarja, pakettipohjaisten lähiverkkojen standardit (muun muassa Ethernet (802.3), WLAN (802.11) ja Token Ring)
IEEE 1003, POSIX eli Unix-tyyppisten käyttöjärjestelmien standardi
IEEE 1076, VHDL
IEEE 1394
Eri alojen standardeja ja standardointiorganisaatioita > ITU

E.164 – puhelinnumero
H.264
X.509 – varmenne
Eri alojen standardeja ja standardointiorganisaatioita > CEN

EN 1990…1999 - Eurokoodit
Eri alojen standardeja ja standardointiorganisaatioita > Muita standardeja

CMMI – tietojärjestelmien kehittämisen standardikokoelma
ITIL – tietojärjestelmäpalveluiden hallinnan parhaiden käytäntöjen kokoelma
IFRS – kansainväliset tilinpäätösstandardit
US GAAP – Yhdysvaltain tilinpäätösstadardit
HACCP – elintarvikealan standardi turvalliseen elintarvikkeiden käsittelyyn
OHSAS 18001 – työterveys- ja työturvallisusjohtamisjärjestelmien vaatimusten standardi
SFS 2487 – asiakirjan tekstin asettelun suomalainen standardi
MIL-STD ja MIL-SPEC – Yhdysvaltain puolustusministeriön standardeja ja määrittelyjä
Eri alojen standardeja ja standardointiorganisaatioita > Konsortioita

Unicode – kaikki maailman kielet kattava merkistöstandardi
JEDEC – muistiteknologian standardiorganisaatio
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mikä on standardi?
ISO
IEC International Electrotechnical Commission
IEEE:n  kotisivu
CEN (Arkistoitu – Internet Archive) European Committee for Standardization
ASTM
SFS Suomen Standardisoimisliitto SFS
SESKO
SFSedu SFSedu - oppilaitosportaalissa tietoa standardeista ja standardoinnista
Ulrik Karl Stierneld

Ulrik Karl Stierneld (12. kesäkuuta 1751 Turku – 9. maaliskuuta 1816 Vallentuna) oli ruotsalainen upseeri ja aatelinen, joka tuli tunnetuksi vuonna 1775 surmattuaan vastapuolensa Köyliön Kuninkaanlähteellä käydyssä kaksintaistelussa.
Elämä

Turun ruotsalaiseen seurakuntaan syntyneen Ulrik Karl Stierneldin vanhemmat olivat hovioikeuden varapresidenttinä toiminnut ruotsalainen virkamies Lars Stierneld ja hänen ensimmäinen puolisonsa Sara Katarina Hacker. Stierneld oli ylioppilaana Turun ja Uppsalan yliopistoissa, kunnes liittyi armeijaan tykistökadetiksi vuonna 1769. Vuotta myöhemmin hän palveli kuninkaallisen henkirakuunarykmentin korpraalina ja vuodesta 1771 lähtien henkivartiokaartin drabanttina.
Kesällä 1775 Ruotsin kuningas Kustaa III teki Suomen vierailun, jonka aikana hän pysähtyi juhannusaattona Köyliön Kuninkaanlähteellä tarkistamssa paikalle leiriytyneen henkirakuunarykmentin harjoitukset. Kuninkaan poistuttua illalla majapaikkaansa, kävivät Stierneld ja toinen henkivartiosotilas Arns Gabriel Grüner kaksintaistelun. He olivat ilmeisesti riitaantuneet tavoitellessaan nuoren paikallisen naisen suosiota. Stierneld selvisi kaksintaistelusta voittajana ja kuollettavia miekaniskuja saanut Grüner haudattiin parin päivän kuluttua Köyliön kirkkoon.
Koska kaksintaistelut olivat Ruotsissa kiellettyjä, päätti Stierneld paeta sotaoikeuden tuomiota Venäjälle. Hän palveli aluksi kornettina venäläisessä rakuunarykmentissä, kunnes kesällä 1780 matkusti Keski-Eurooppaan suomalaisen tiedemiehen Anders Lexellin matkakumppanina. Saksassa Stierneld värväytyi luutnantiksi ranskalaiseen Hesse-Darmstadtin jalkaväkirykmenttiin.
Vuonna 1784 Stierneld anoi Ranskan kuningatarta Marie Antoinettea pyytämään Kustaa III:lta lupaa palata Ruotsiin, mikä hänelle myönnettiinkin. Stierneld asettui Vallentunan pitäjän Vadan kylästä vuokraamaansa Stora Benhammarin kuninkaankartanoon, kun oli oikeudenkäynnissä menettänyt oman perintötilansa veljelleen. Myöhemmin hän aiheutti huolimattomuudellaan erään torpparin kuoleman ja teki rangaistuksen välttääkseen itsemurhan vuonna 1816. Naimattomana kuollut Stierneld haudattiin Södertäljen Pyhän Ragnhildin kirkon hautausmaalle Hackerin sukuhautaan. Hänen veljensä Samuel Stierneld oli henkivartiosotilas ja myöhempi valtiopäivämies, joka syyllistyi henkirikokseen ampuessaan rengin vuonna 1785. Ulrik Karlin tavoin myös Samuel pakeni ulkomaille.
Eduskuntatalo

| Eduskuntatalo Riksdagshuset |
| --- | --- |

Osoite:  Mannerheimintie 30
Sijainti:  Etu-Töölö, Helsinki
Koordinaatit:  60°10′21″N, 024°55′59″E
Valmistumisvuosi:  7. maaliskuuta 1931
Suunnittelija:  J. S. Sirén
Rakennuttaja:  Suomen valtio
Käyttäjä:  Eduskunta
Tyylisuunta:  1920-luvun klassismi
Julkisivumateriaali:  graniitti
Korkeus:  25 m
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Eduskuntatalo (ruots. Riksdagshuset) on Arkadianmäellä Etu-Töölön kaupunginosassa Helsingin keskustassa sijaitseva rakennus, jossa Suomen eduskunta kokoontuu. Eduskuntatalo on Helsingin pääkadun varrella, osoitteessa Mannerheimintie 30.
Rakennushistoria > Laajennusosat 1978

Toisen maailmansodan jälkeen eduskunnan työkenttä laajeni ja monipuolistui ja se alkoi kärsiä pahenevasta tilapulasta. Kahden tai neljän edustajan yhteishuoneissa työskennelleille kansanedustajille haluttiin saada omat työhuoneet, ja lisäksi paisunut hallinto sekä kirjasto tarvitsivat lisätiloja. Suunnittelukilpailu rakennuksen laajentamisesta järjestettiin vuonna 1970, ja Arkkitehtitoimisto Pitkänen, Laiho & Raunion suunnittelema kolmiosainen laajennus valmistui vuonna 1978.
Laajennusosat suunniteltiin siten, että ne sulautuivat ympäristöönsä eivätkä muuttaneet Eduskuntatalon ulkonäköä. Päärakennuksen molemmille puolille, Sirénin suunnittelemien henkilökunnan asuntosiipien taakse, rakennettiin matalat A- ja B-rakennukset, joihin sijoitettiin kansanedustajien työhuoneita. Lisäksi eteläisessä A-rakennuksessa ovat lähetystöjen vastaanottotilat ja auditorio sekä pohjoisessa B-rakennuksessa eduskunnan maineikkaat saunatilat. Päärakennuksen takana on puolikaaren muotoinen kirjasto- ja hallintorakennus (C-rakennus). Päärakennuksen ja C-rakennuksen väliin jää Puhemiehenaukioksi nimetty puolipyöreä aukio.
Eduskuntatalo peruskorjattiin vuosina 1979–1985. 1980-luvun alussa C-rakennuksen vieressä sijaitseva Hilding Ekelundin suunnittelema Kaupunkiliiton talo siirtyi eduskunnan työhuone- ja kokoustiloiksi (D-rakennus).
Rakennushistoria > Lisärakennus 2004

Edelleen lisätilan tarpeessa järjestettiin vuosina 1998–2000  suunnittelukilpailu eduskunnan lisärakennuksesta, joka valmistui vuonna 2004 ja jolle vuonna 2006 annettiin nimi Pikkuparlamentti.
Rakennushistoria > Peruskorjaus 2015–2017

Eduskunnan käytössä olevat eri kiinteistöt peruskorjattiin vuosina 2007-2017. Itse Eduskuntatalon peruskorjaus alkoi keväällä 2015. Viimeinen peruskorjausta edeltävä täysistunto Eduskuntatalossa pidettiin 14. maaliskuuta 2015. Päärakennusremontin ajan eduskunta kokoontui väistötiloissa viereisen Sibelius-Akatemian konserttisalissa. Tavoitteena oli saada korjaustyöt valmiiksi vuoteen 2017 mennessä, jolloin vietettiin Suomen itsenäisyyden satavuotisjuhlaa.
Ensimmäistä kertaa Eduskuntatalon talotekniikkaa ja rakennetta peruskorjattiin kokonaisuutena. Talotekniikka, vesi- ja viemäriputket, lämmitysjärjestelmät ja ilmanvaihto uusittiin kokonaan. Samoin vesikatto uusittiin, ikkunat korjattiin ja neljän sisäpihan julkisivut remontoitiin. Myös portaat kunnostettiin, sisäpuolisia pintarakenteita konservoitiin ja rakennuksen alle louhittiin uusia tiloja. Remontissa pyrittiin palauttamaan sisätilojen vanhat värisävyt ja istuntosalin pronssiveistokset vaihdettiin takaisin alkuperäisiin kullattuihin kipsiveistoksiin. Myös Eduskuntatalon alkuperäiset huonekalut, ovet ja muu irtaimisto kunnostettiin.
Peruskorjauksen kokonaiskustannusten arvioitiin olevan 273 miljoonaa euroa. Kustannusarvio kolminkertaistui vuodesta 2007.
Peruskorjaus valmistui elokuussa 2017, ja kansanedustajat aloittivat syysistuntokauden 5. syyskuuta 2017 peruskorjatussa Eduskuntatalossa.
Sisätilat ja toiminnot kerroksittain

Eduskuntatalossa on kuusi kerrosta sekä maanalaisia tiloja.
Sisätilat ja toiminnot kerroksittain > Ensimmäinen kerros

Ensimmäisessä kerroksessa sijaitsee pääaula, jonka molemmissa päissä ovat hissiaulat sekä ylempiin kerroksiin johtavat marmoriportaikot. Aulan takana ovat Eduskuntaravintola, puhemiehen edustustilat sekä useita palveluyksiköitä, muun muassa tietopalvelu ja sanomalehtisali (virall. kansanedustajien lukusali). Alkuaan myös Eduskunnan kirjasto toimi rakennuksen ensimmäisessä kerroksessa.
Sisätilat ja toiminnot kerroksittain > Toinen kerros

Toinen kerros on Eduskuntatalon pääkerros, jossa sijaitsevat sen tärkeimmät tilat. Sen keskuksena on pyöreä täysistuntosali, jota rakennuksen neljä siipeä reunustavat.
Istuntosalissa eduskunta pitää täysistuntonsa. Sali on muodoltaan pyöreä, halkaisijaltaan 25 metriä ja korkeudeltaan 24 metriä. Lähes koko rakennuksen läpi pystysuunnassa ulottuva sali saa luonnonvalon pyöreästä lanternimaisesta kattoikkunasta.
Istuntosali on paikka, johon saavat täysistunnon aikana mennä vain kansanedustajat ja istunnossa työskentelevät virkamiehet. Jos ministeri ei ole kansanedustaja, hän saa olla vain ministeriaitiossa.
Istuntosalin kalustus on tehty pähkinänruskeasta palisanteripuusta ja sommiteltu tiukan symmetrisesti. Kansanedustajien paikat on ryhmitelty puolikaaren muotoon siten, että puhemiehestä katsoen vasemmalla istuvat vasemmistoryhmien edustajat, keskellä keskiryhmien ja oikealla puolella oikeistoryhmien edustajat. Salin länsireunalla on puhemiehen koroke, jolta istuva puhemies tai varapuhemies johtaa eduskunnan istuntoja. Korokkeen edessä on pyöreä, matalalla aidalla muusta salista erotettu pöytä sihteerien ja ennen myös pikakirjoittajien työskentelyä varten. Puhemiehen korokkeen molemmin puolin ovat puhujankorokkeet, joilta kansanedustajat pitävät viralliset puheensa istuntojen aikana. Kummankin korokkeen etuseinämään on kiinnitetty hopeoidusta messingistä valmistetut uurnat. Niitä käytetään salissa suoritettavissa lippuäänestyksissä (lähinnä puhemiehistön valinnassa, vuoteen 1988 myös presidentinvaaleissa). Puhujankorokkeiden molemmilla puolilla on leveät aitiot. Salista katsoen oikeanpuoleinen on hallituksen aitio ja vasemmanpuoleinen virkamiesten aitio. Aitioiden yläpuolella ovat äänestystaulut, joiden kautta ilmoitetaan salissa suoritettavien elektronisten äänestysten tulos.
Julkisivun puoleisessa itäsiivessä eli pääaulan yläpuolella on Valtiosali. Valtiosalissa on ovi istuntosaliin ja virallisissa tilaisuuksissa se toimii eduskunnan juhlasalina. Eteläsiivessä on Eduskuntatalon kahvila. Länsisiipi on puhemiehistön käytössä: sen läpi kulkee puhemiehen käytävä, jonka varrella ovat eduskunnan puhemiehen ja kummankin varapuhemiehen työhuoneet sekä puhemiesneuvoston kokoushuone. Pohjoissiipi puolestaan on hallituksen käytössä, ja siinä sijaitsevat hallituksen kokoushuone ja vastaanottohuone sekä pääministerin huone.
Sisätilat ja toiminnot kerroksittain > Kolmas kerros

Kolmannessa kerroksessa on virkamiesten työhuoneita ja tiedotusvälineiden tilat, joista on käynti istuntosalin alalehterillä sijaitsevalle lehdistöparvelle. Kerroksessa toimii myös osa valiokunnista.
Sisätilat ja toiminnot kerroksittain > Neljäs kerros

Neljäs kerros on varsinainen valiokuntakerros, jossa sijaitsee myös entinen suuren valiokunnan kokoushuone. Huone on nykyisin valtionvarainvaliokunnan käytössä suuren valiokunnan siirryttyä Pikkuparlamenttiin.
Sisätilat ja toiminnot kerroksittain > Viides ja kuudes kerros

Viidennessä ja kuudennessa kerroksessa sijaitsevat eduskuntaryhmien tilat, kokoushuoneet ja toimistot.
Presidenttien patsaat

Helsingissä sijaitsevista Suomen tasavallan presidenttien patsaista ja muistomerkeistä pääosa on pyritty sijoittamaan Eduskuntatalon läheisyyteen. Talon edessä olevalla pihanurmikolla sijaitsevat Wäinö Aaltosen toteuttamat K. J. Ståhlbergin patsas (1959) ja P. E. Svinhufvudin patsas (1961), joista ensin mainittu on pohjoisella ja jälkimmäinen eteläisellä sivustalla. Samassa korttelissa välittömästi Eduskuntatalon pohjoispuolella olevassa Eduskuntapuistossa on Kalervo Kallion veistämä Kyösti Kallion patsas (1962). Myös marsalkka Mannerheimin ratsastajapatsas (1960), J. K. Paasikiven muistomerkki (1980), Urho Kekkosen muistomerkki (2000) ja Mauno Koiviston muistomerkki (2023) ovat näköetäisyydellä rakennuksesta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Eduskuntatalo. (Arkistoitu – Internet Archive)
Bruno Tuukkasen kädenjälki.
Riksdagshuset hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Eduskuntatalomme rakennushankkeet. Piirustuskilpailun tulokset, Suomen Kuvalehti, 28.06.1924, nro 26, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Uuden eduskuntatalon peruskivi laskettiin eilen juhlallisin menoin, Helsingin Sanomat, 03.04.1927, nro 91, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kuvia uudesta eduskuntatalosta: itsenäisyytemme uljas muistomerkki, Suomen Kuvalehti, 07.02.1931, nro 6, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
On sekin jo jotakin: Eduskuntataloon on uponnut 6,5 miljoonaa kiloa graniittia - Kalvolasta tuotua, Hämeenlinnassa nakuteltua, Suomen Kuvalehti, 07.03.1931, nro 10, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| n k  Eduskunta |
| --- | --- | --- |
| Organisaatio |  Kansanedustaja Luettelo  Avustajat  Puhemies Luettelo  Puhemiesneuvosto  Valiokunta  Kansliatoimikunta Sisäinen tarkastus  Tietosuojavastaava  Eduskunnan kanslia Pääsihteeri  Hallinto- ja palveluosasto  Kansainvälinen osasto  Keskuskanslia  Tieto- ja viestintäosasto  Turvallisuusosasto  Valiokuntasihteeristö  |  |
| Politiikka |  Eduskuntaryhmä  Puolueet  |  |
| Vaalit |  1907  1908  1909  1910  1911  1913  1916  1917  1919  1922  1924  1927  1929  1930  1933  1936  1939  1945  1948  1951  1954  1958  1962  1966  1970  1972  1975  1979  1983  1987  1991  1995  1999  2003  2007  2011  2015  2019  2023  2027  |  |
| Toimielimet |  Arkisto  Kirjasto  Tilintarkastajat  Pankkivaltuusto  Oikeusasiamies Ihmisoikeuskeskus  Ulkopoliittinen instituutti  Sitra  |  |
| Rakennukset |  Eduskuntatalo  Kansalaisinfo  Pikkuparlamentti  |  |
| Toiminta |  Valtiopäivät  Lähetekeskustelu  Suullinen kysymys  Välihuuto    |  |
| Muuta |  Nuorten parlamentti  Suomen eduskunta 100 vuotta  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Maantieteelliset:  Structurae 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Eliel Saarisen Valtiopäivätalosta olisi avautunut näkymä Tähtitorninvuorelta merelle. Sisäänkäyntiä olisi koristanut kaksi leijonaveistosta.
Rakennustöitä vuonna 1930.
Eduskuntatalon julkisivua.
Ilmakuva Eduskuntatalosta vuonna 2020. Kuvassa näkyvät sivuille rakennetut matalammat laajennusosat.
Eduskuntatalon peruskorjaus käynnissä syksyllä 2015.
Pylväskapiteelit ovat kuvanveistäjä Gunnar Finnen käsialaa.
Lehteriyleisön entiset sisäänkäynnit ovat pääportaiden molemmin puolin.
Sisätilojen art deco -koristelua.
Toisen kerroksen pohjapiirros. Keskellä Valtiosali, istuntosali ja puhemiehistön huoneet, vasemmalla kahvila ja yksi naiskansanedustajille varatuista kolmesta seurusteluhuoneesta. Oikealla hallituksen käyttöön varattuja kokoushuoneita. Istuntosalin molemmin puolin rakennuksen neljä sisäpihaa.
Valtiosali.
Eduskuntatalon istuntosali peruskorjauksen jälkeisessä asussaan vuonna 2017.
Hissiaulojen lattiamosaiikkia.
Sotatalous Suomessa toisen maailmansodan aikana

Talvisodan alkaessa Suomen puolustusvoimien materiaalinen valmius oli heikko. Kansalaiskeräyksin hankittiin muun muassa suksia armeijan käyttöön.
Sotatalous Suomessa toisen maailmansodan aikana -artikkeli käsittelee muun muassa niitä toimia ja päätöksiä, joilla Suomen tasavallan hallinto tavoitteli valtakunnan koko talouselämän sopeuttamista sodan ajan vaatimuksiin. Lisäksi artikkeli käsittelee muun muassa yksityisiin ihmisiin, talouselämään sekä tuotantolaitoksiin kohdistuneita haasteita toisen maailmansodan ajan Suomessa. Suomen taloudellisten resurssien vähäisyys vaikutti yhtä lailla sekä Suomen armeijan kuin muunkin väestön toimintaedellytyksiin sekä selviytymismahdollisuuksiin sodan oloissa.