stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Haldenstein
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Haldenstein Wikimedia Commonsissa
Haldensteinin linnan rauniot.
Lichtensteinin linna on sijainnut korkealla vuorella.
Grottensteinin linna on jyrkässä vuorenrinteessä.
HMS Mendip

| HMS Mendip |
| --- | --- |
 HMS Mendip

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter, Wallsend
Kölinlasku:  10. elokuuta 1939
Laskettu vesille:  9. huhtikuuta 1940
Palveluskäyttöön:  12. lokakuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  25. tammikuuta 1946 Kiinan laivastolle 1948
Loppuvaihe:  romutettu 1972
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 050 t (standardi) 1 360 t (max)
Pituus:  85 m
Leveys:  8,8 m
Syväys:  3,27 m
Koneteho:  19 000 hv
Nopeus:  27,5 solmua (50,9 km/h)
Miehistöä:  146
Aseistus
Aseistus:  4 × 4" QF Mk XVI -tykkiä kaksiputkisina Mk XIX -asennuksina 4 × QF 2 naulan Mk VIII neliputkisina Mk VII -asennuksina 2 × Oerlikon 20 mm yksiputkisina P Mk III -asennuksina 6 × syvyyspomminheitintä, yksi kisko, joihin 40 syvyyspommia
HMS Mendip (viirinumero L60) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin I saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus nimettiin Somersetissa pidetyn ketunmetsästyksen mukaan. Sen palvelusura on yksi erikoisimmista, koska se palveli kolmen valtion laivastossa toisen maailmansodan päätyttyä.
Valmistus

Alus tilattiin 17. huhtikuuta 1939 vuoden 1939 laivasto-ohjelmassa työnumerolla J4111 Swan Hunterilta Wallsendistä, missä köli laskettiin 10. elokuuta. Alus laskettiin vesille 9. huhtikuuta 1940 ja valmistui 16. lokakuuta 1941.
Kiinan laivastossa

Alus sijoitettiin poistolistalle, minkä jälkeen se myytiin Kiinalle. Alus palasi 21. tammikuuta 1948 palvelukseen siirtoa varten ja se luovutettiin virallisesti nimettynä Lin Fuksi. Alus oli Kiinan laivastossa, kunnes se palautettiin 29. toukokuuta 1949 Nationalistihallinnon kaaduttua.
Egyptin laivastossa

Kesäkuussa alus siirrettiin Kauko-Idän laivastoon korvaamaan huollossa oleva HMS Consort. Alus poistettiin palveluksesta 12. syyskuuta 1949. Paluumatkalla kotimaahan alus myytiin 9. marraskuuta Aleksandriassa Egyptille, joka nimesi sen Mohammed Aliksi. Alus nimettiin 1951 Ibrahim Awaliksi, jolla nimellä se osallistui Israelin kanssa käytyihin sotiin.
Israelin laivastossa

Israel valtasi 31. lokakuuta 1956 Haifan edustalla aluksen, minkä jälkeen se liitettiin Israeliin laivastoon nimellä Haifa. Alus palveli koululaivana vuoteen 1970, jolloin se siirrettiin majoitusalukseksi. Alus romutettiin 1972.
Hietaniemen krematorio

Hietaniemen krematorio
Hietaniemen krematorio
Hietaniemen krematorio on Helsingin Hietaniemessä sijaitseva krematorio, jota ylläpitää Krematoriosäätiö. Krematorio aloitti toimintansa vuonna 1926 ja on paitsi maan vanhin myös suurin. Rakennuksessa on kaksi kappelia. Sivurakennuksessa sijaitsee kolumbaario eli uurnaholvi. Krematorio ei ole sidottu mihinkään uskontokuntaan.
Krematoriosäätiö perustettiin 1889 ja se rekisteröityi virallisesti 1907. Helsingin kaupunki vuokrasi sille tontin krematoriota varten jo vuonna 1915 ja arkkitehti Eliel Saarinen laati piirustukset, mutta rakentamisen aloittaminen viivästyi. Uudet piirustukset tilattiin arkkitehti Bertel Liljequistiltä ja 1920-luvun klassisismia edustava rakennus valmistui vuonna 1925. Ensimmäinen tuhkaus suoritettiin 24. maaliskuuta 1926. Samana syksynä valmistuivat krematorion oma kolumbaario ja kappeli, jonka vihkiäiset pidettiin 7. marraskuuta. Koska kirkon asenne polttohautaukseen oli tuolloin vielä hyvin kielteinen, kieltäytyivät Porvoon ja Tampereen piispat vihkimästä krematoriota. Alkuperäisen ison kappelin rinnalle valmistui 2002 pieni kappeli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hietaniemen krematorio Wikimedia Commonsissa
Hopeaharakkakyyhky

| Hopeaharakkakyyhky |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kyyhkylinnut Columbiformes
Heimo::  Kyyhkyt Columbidae
Suku::  Harakkakyyhkyt Reinwardtoena
Laji::  browni
Kaksiosainen nimi
 Reinwardtoena browni  (P.L. Sclater), 1877 
Katso myös
   Hopeaharakkakyyhky Wikispeciesissä   Hopeaharakkakyyhky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hopeaharakkakyyhky (Reinwardtoena browni) on Papua-Uuden-Guinean kotoperäinen kyyhkylintu, joka elää Bismarckisaarilla ja Admiraltysaarilla. Lajin holotyypin kuvaili Philip Lutley Sclater Duke of Yorkin saarilta 1877.
Hopeahuiluvaris

| Hopeahuiluvaris |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Leijut Artamidae
Suku::  Huiluvarikset Cracticus
Laji::  argenteus
Kaksiosainen nimi
 Cracticus argenteus  (Gould, 1841) 
Katso myös
   Hopeahuiluvaris Wikispeciesissä   Hopeahuiluvaris Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hopeahuiluvaris (Cracticus argenteus) on Australian länsi- ja luoteisosien kotoperäinen varpuslintu. Laji luokitellaan yleisesti huiluvariksen alalajiksi. Lajin holotyypin kuvaili John Gould 1841.
Hippostalo

| Hippostalo> Valtion virastotalo |
| --- | --- |
 Hippostalo vuonna 2013, Teiskontieltä nähtynä.
Osoite:  Uimalankatu 1
Sijainti:  Kaleva, Tampere
Koordinaatit:  61°30′05″N, 23°48′11″E
Rakennustyyppi:  toimistorakennus
Valmistumisvuosi:  1980
Purkuvuosi:  2021
Suunnittelija:  Antti Tähtinen 
Rakennuttaja:  rakennushallitus
Omistaja:  Senaatti-kiinteistöt, myöhemmin TOAS
Julkisivumateriaali:  ruskea väribetoni, keltainen keraaminen laatta, sileävalettu betoni 
Kerrosluku:  7 + kellarikerros
Huoneistoala:  15 310 m² 
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hippostalo (alun perin Valtion virastotalo; käytetty myös nimeä Tampereen virastotalo) oli entinen valtion virastotalo, joka sijaitsi Tampereella Kalevan kaupunginosassa, Teiskontien ja Hervannan valtaväylän rajaamalla tontilla. Talo rakennettiin vuosina 1977–1980. Alun perin sinne sijoitettiin julkishallinnon toimitiloja, muun muassa työsuojeluhallitus. Kun rakennukseen tuli myöhemmin myös muita kuin valtion toimistoja, otettiin käyttöön nimi Hippostalo. Nimi viittasi paikalla aikoinaan sijainneeseen Hippoksen ravirataan.
Vuonna 2014 valtion Senaatti-kiinteistöt myi Hippostalon tontteineen Tampereen opiskelija-asuntosäätiö TOASille. Säätiö maksoi kiinteistöstä 12 miljoonaa euroa. Rakennus purettiin vuonna 2021. Sen tilalle tehdään uusia asuintaloja.
Hippostalon purkutyömaa kesäkuussa 2021.
Arkkitehtuuri

Hippostalo edusti omalle aikakaudelleen tyypillistä virastoarkkitehtuuria. Rakennukseen tehtiin jälkeenpäin pieniä julkisivumuutoksia, mutta pääosin se säilyi ulkopuolelta alkuperäisessä asussa. Hippostalo oli hyvin samannäköinen kuin samoihin aikoihin rakennettu Pasilan virastokeskus. Hippostalon leimaa-antavin piirre oli sen suuri koko: siinä oli korkea seitsenkerroksinen osa sekä matalampi kolmikerroksinen siipiosa. Talossa oli myös maanalaisia tiloja.
Hippostalon pääsuunnittelijana toimi Arkkitehtitoimisto Antti Tähtinen Oy. Suunnittelua ohjasivat rakennushallituksen tiukka budjetti ja pyrkimys kustannustehokkuuteen. Talosta haluttiin mahdollisimman tarkoituksenmukainen ja toimiva. Esteettisiin seikkoihin ei juurikaan panostettu, mikä näkyi muun muassa edullisina julkisivumateriaaleina ja yllätyksettöminä rakenneratkaisuina.
Hippostalon on monesti väitetty olleen yksi Tampereen ja koko Suomen rumimmista rakennuksista.
Hopeahartiakyyhky

| Hopeahartiakyyhky> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Hävinnyt  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kyyhkylinnut Columbiformes
Heimo::  Kyyhkyt Columbidae
Suku::  Kyyhkyt Columba
Laji::  jouyi
Kaksiosainen nimi
 Columba jouyi  (Stejneger, 1887) 
Katso myös
   Hopeahartiakyyhky Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hopeahartiakyyhky (Columba jouyi) oli Japanissa Okinawan, Keraman ja Nanseisaariin kuuluvalla Daitosaarilla elänyt kyyhkylaji, jonka holotyypin Stejneger kuvaili tokiolaisen museon näytteestä 1887. Natural History Museum at Tringissä on jäljellä kolme nahkaa. Lajista tehtiin viimeiset havainnot Okinawalla 1904 ja Daitolla 1936. Häviämisen syistä ei ole tietoa.
Herman Palm

Herman Palm
Carl Herman Palm (18. toukokuuta 1863 Länsi-Götanmaa – 24. marraskuuta 1942 Varberg) oli ruotsalainen säveltäjä, kirkkomuusikko ja evankelis-luterilaisen kirkon pappi. Hänet muistetaan pääasiassa teoksesta Under rönn och syrén, jonka hän sävelsi neljälle mieslaulajalle.
Elämä ja ura

Palmin isä Ferdinand Palm oli maatilanomistaja. Äiti Amanda Johanna Detleff-Gerlack oli musikaaliseen saksalaissukuun kuulunut oopperalaulaja. Lukion jälkeen Palm opiskeli teologiaa ensin Lundin, sitten vuodesta 1886 Uppsalan yliopistossa. Hän opetti laulua ja musiikkia tyttökoulussa Uppsalassa vuosina 1887–1893. Hän sai urkurin ja kanttorin oppiarvon vuonna 1898, minkä jälkeen työskenteli vuoteen 1904 saakka Uppsalan tuomiokirkon urkurina. Teologina Palm valmistui vuonna 1902. Samana vuonna hän sai pappisvihkimyksensä ja nimityksen avustavaksi pastoriksi Uppsalan tuomiokirkkoon. Vuonna 1903 hän meni naimisiin Edith Stuartin kanssa.
Vuosina 1904–1911 Palm opetti liturgista laulua Uppsalan yliopistossa, ja vuosina 1905–1911 hän toimi lisäksi vankilapastorina. Vuonna 1911 hän pääsi Sångan ja Skån seurakuntien vikaariksi; nykyisin nämä seurakunnat kuuluvat Färingsön seurakuntaan Tukholman hiippakunnassa. Palm jatkoi yhä myös musiikillista toimintaansa johtamalla kuoroa, säveltämällä lauluja ja julkaisemalla laulukokoelmia. Palm edisti aktiivisesti liturgisen laulun reformia ja kuului Liturgiseen musiikkikomiteaan kolmen vuoden ajan vuodesta 1910. Vuonna 1911 hänelle myönnettiin Litteris et Artibus -mitali.
Palm jäi eläkkeelle vuonna 1934 ja vietti viimeiset vuotensa tyttärensä kanssa Kungsbackassa.
Musiikkituotanto

Palm yhdistetään säveltäjänä enimmäkseen Under rönn och syrén -teokseen, joka oli vielä vuonna 2007 esitetyin kuorolaulu Ruotsissa. Hän sävelsi laulun 15-vuotiaana Zachris Topeliuksen sanoihin. Palm sävelsi lisäksi esimerkiksi lastenlauluja, joiden sanojen kirjoittajien joukossa olivat Jeanna Oterdahl ja Elsa Beskow.
Palm julkaisi transkriboituja lauluja ja kansantansseja kokoelmassa Minnen från Västergötland. Hän keräsi myös kahden kansanlaulukokoelman kokonaisuuden Folkvisor från Västergötland, editoi Militär-sångbokin (1910) ja julkaisi kirkkojen sekä koulujen käyttöön laaditun kuoroantologian Musica sacra (1915).
Huk

Kirjainyhdistelmä Huk voi viitata ainakin seuraaviin asioihin:
HuK, humanististen tieteiden kandidaatti, yliopistollinen tutkinto
Huk, Hengen uudistus kirkossamme, evankelis-luterilainen herätysliike
Huk, Hukbalahap, Filippiineillä 1942–1952 toiminut kommunistinen kapinaliike.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Huk”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
IK Hakarpspojkarna

seuran logo
IK Hakarpspojkarna  (IKHP) on vuonna 1929 perustettu ruotsalainen urheiluseura Huskvarnassa Jönköpingin kunnassa. Nykyiset lajit ovat suunnistus, hiihto, pyöräily, yleisurheilu ja triathlon. Aiemmin lajeina ovat olleet myös kävely, pyöräily, hiihto, jääpallo ja jalkapallo.
Seuran miehet ovat voittaneet Tiomilan vuonna 1995 ja Jukolan viestin 1992. Suunnistuksen maailmanmestari Mattias Karlsson edustaa seuraa.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
IK Myran

IK Myran on vuonna 1921 perustettu, Kruunupyyn Alavetelistä kotoisin oleva urheiluseura, jolla on toimintaa muun muassa jalkapallossa, futsalissa, triathlonissa, hiihdossa, yleisurheilussa, suunnistuksessa  ja frisbeegolfissa. Seura on ruotsinkielinen.
Jalkapallossa IK Myranin naisten edustusjoukkue voitti kaudella 2018 Naisten Ykkösen ja nousi kaudeksi 2019 Naisten Liigaan. IK Myran putosi Naisten Liigasta kauden 2019 päätteeksi. Joulukuussa 2020 seura luopui seuraavan kauden sarjapaikastaan Naisten Ykkösessä. Miesten edustusjoukkue pelaa Keski-Pohjanmaan piirin Kolmosessa.
Aiheesta muualla

IK Myran (ruotsiksi)
Huikku

Tuulivoimala Hailuodossa Huikun lauttasataman lähellä.
Huikku on niemi Hailuodon saaren itäisimmässä osassa Perämerellä. Niemen itäisimpään kärkeen Santosenmatalan matalikolle on rakennettu noin puolen kilometrin mittainen tiepenger seututietä 816 varten. Pengerryksen itäpäässä sijaitsevat Huikun satama ja tuulivoimala. Huikun lauttasatamasta on lauttayhteys Oulunsalon Riutunkariin.
Harmaapäälokki

| Harmaapäälokki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Lokit Laridae
Suku::  Lokit Larus
Laji::  cirrocephalus
Kaksiosainen nimi
 Larus cirrocephalus  Vieillot, 1818 
Alalajit
 
Katso myös
   Harmaapäälokki Wikispeciesissä   Harmaapäälokki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmaapäälokki (Larus cirrocephalus) on eteläisen pallonpuoliskon lokkilintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 39–42 cm, siipien kärkiväli 100–115 cm ja paino 255–360 g. Se on hieman naurulokkia kookkaampi mutta kalalokkia pienempi, ja on olemukseltaan suuresti kaitanokkalokkia muistuttava. Aikuisen linnun pää on vaaleanharmaa, koivet ja nokka tummanpunaiset, selkäpuoli harmaa ja vatsapuoli, pyrstö sekä niska valkoiset. Siipisulat ovat mustat valkoisin kärkitäplin. Sukupuolet ovat saman näköisiä.
Esiintyminen

Harmaapäälokki elää kahdella mantereella: nimialalaji cirrocephalus Etelä-Amerikassa Argentiinan, Brasilian, Paraguayn ja Perun kosteikoissa, alalaji poiocephalus laikuittain Afrikassa muun muassa Mauritaniassa, Tšadjärvellä, Keniassa, Sambiassa ja Etelä-Afrikassa. Maailmanlaajuisesti lajin elinympäristön ala on arvioitu 1–10 miljoonaksi neliökilometriksi ja populaatiokoko 240 000–440 000 yksilöksi. Pesimäajan ulkopuolella harmaapäälokit vaeltelevat laajalti.
Elinympäristö

Harmaapäälokit elävät lisääntymisaikana monenlaisilla kosteikoilla niin järvien, jokien kuin meren rannoilla saarissa, lahdekkeissa, lammikoissa ja niemissä.
Lisääntyminen

Pesä on joko avoimesti maassa tai kelluvien kasvien varassa. Munia on tavallisesti kaksi tai kolme. Pesii vain kerran kesän aikana. Molemmat emot huolehtivat poikasista.
Ravinto

Lajin dieetti käsittää kaloja ja pieniä vedessä tai mudassa eläviä selkärangattomia. Syö myös kuolleita kaloja.
Harmaapäälokin esiintyminen. Vihreällä pesimäalue ja raidoituksella muu esiintymisalue.
Chroicocephalus cirrocephalus
Hiilikuituköysi

Hiilikuituköysi tarkoittaa ohutta hiilikuidusta tehtyä köyttä. Se painaa vain yhden seitsemäsosan yhtä vahvan teräsköyden painosta. Köyden hiilikuituydin kestää myös pidempään kuin tavallinen teräsköysi (vaijeri). Materiaali kestää kulumista ja hiertymistä eikä se tiivisty tai veny toisin kuin teräs.
Käyttökohteita

Kone tiedotti kesäkuussa 2013 alkavansa käyttää UltraRope-hiilikuituköyttä teräsköyden sijaan osassa hisseistä. Siinä hiilikuidut on tiivistetty suurikitkaiseksi polymeeriksi. Toisin kuin teräsköyttä, UltraRope-köyttä voidaan käyttää jopa kilometrin korkuisissa hisseissä. Teräsköydellä vastaava raja on 500 metriä. Yhtiö arvioi, että 500 metriä korkeassa rakennuksessa hiilikuituköydellinen hissi kuluttaa 15 prosenttia vähemmän sähköä kuin teräsköydellinen hissi. Tuote oli jo kesäkuussa 2013 läpäissyt kaikki Euroopan unionin ja Yhdysvaltain sertifiointikokeet.
Käännös suomeksi
IGCC-voimalaitos

IGCC-voimalaitoksen kaavio
IGCC-voimalaitos on erityistyyppi kombivoimalaitoksesta. IGCC (integrated gasification combined cycle) prosessissa polttoaine (kiinteä tai neste) kaasutetaan ja kaasu käytetään kaasuturbiinin polttoaineena sähköntuotantoprosessissa. Kaasuturbiinin kuumien pakokaasujen lämpö otetaan talteen lämmöntalteenottokattilassa ja sillä kehitetään höyryä höyryturbiinille.
IGCC-prosessi mahdollistaa suhteellisen huonojen ja hankalasti poltettavien polttoaineiden hyödyntämisen hyvällä hyötysuhteella. Erityisesti kombikytkennällä päästään tavallista parempaan sähköntuotannon hyötysuhteeseen. IGCC-prosessin heikkouksia ovat kaasutuskaasun puhdistamiseen liittyvät ongelmat sekä prosessin kokonaishyötysuhdetta laskeva kaasutukseen tarvittava energia.
IGCC-voimaloissa hiilidioksidi voidaan ottaa talteen ja vaikka haudata maahan. Ne kiinnostavat etenkin Yhdysvaltoja, sillä niiden käyttöönotto auttaisi hiilidioksidipäästöjen hillitsemisessä. Floridassa toimii Polkin IGCC voimala vuodesta 1996. Indianan Wabashissa on toinen voimala käytössä vuodesta 2005. Euroopan ensimmäiset voimalat ovat Alankomaissa ja Espanjassa.
Yhdysvaltojen Mississippin osavaltiossa on rakenteilla suuri Kemperin voimalaitos, joka hyödyntää uusinta IGCC-tekniikkaa. Voimala on myöhässä aikataulustaan mutta sen arvioidaan valmistuvan vuoden 2014 lopulla.päivitettävä Myös rakennuskustannukset ovat tulleet ennakoitua kalliimmiksi, hinta-arvio on viisi miljardia dollaria alkujaan budjetoidun kahden miljardin sijasta.
Vuonna 2013 japanilaiset Tepco ja Mitsubishi ilmoittivat korvaavansa Fukushiman ydinvoimalan IGCC-laitoksella.
Hiilinanoputki

Hiilinanoputken kolmiulotteinen rakenne.
Kolmen erityyppisen yksiseinäisen hiilinanoputken 3D-malli
Hiilinanoputki on hiiliatomeista muodostunut molekyyli, jonka pituus voi olla jopa millimetrin suuruusluokkaa. Nanoputki on kuin venytetty fullereeni. Hiilinanoputket johtavat sähköä, ja niistä voidaan rakentaa myös mekaanisia nanokoneita. Nanoputket tai -renkaat saadaan pyörimään niihin suunnatun laserin avulla ja soveltuvat siksi niin kutsuttuihin nanorobotteihin. Sisäkkäiset nanoputket pyörivät ilman sanottavaa kitkaa. Niitä voidaan mahdollisesti myös käyttää vedyn varastoimiseksi ympäristöystävällisissä vetyakuissa. Myös tietotekniikassa on löydetty käyttötarkoitus. Nanoputket soveltuvat hyvin valon johtamiseen optisissa prosessoreissa.
Hiilinanoputken keksi vuonna 1991 japanilaisprofessori Sumio Iijima.
Eläinkokeissa hiilinanoputkien on todettu vaikuttavan asbestikuitujen tapaan keuhkoihin, mikäli ne joutuvat sinne hengitysilman mukana. Kuluttajille ongelmia ei juurikaan ole odotettavissa, mutta runsaasti hiilinanoputkia käsittelevien tulisi suojautua.
Hiilinanoputkia voidaan valmistaa usealla eri menetelmällä. "Kaaripurkaus"-menetelmässä käytetään hiilielektrodeja, joiden läpi johdetaan 50–100 A tasavirtaa n. 20–30 V jännitteellä. Mikäli halutaan yksiseinäisiä nanoputkia on anodiin seostettava katalyytiksi sopivia metalleja kuten Fe, Co, Ni, Y, Mo, Gd. Prosessi suoritetaan inertissä matalapaineisessa kaasukehässä, jossa on 50–700 mbar paineessa argonin ja heliumin seosta. Hiilitankojen päät ovat millimetrin päässä toisistaan.
Kun järjestelmään kytketään sähkövirta syntyvä purkaus höyrystää toista hiilitangoista (anodi), jonka hiiliatomit lopulta muodostavat katodille ja reaktorin seinämiin tuotetta. Saanto riippuu plasmakaaren tasaisuudesta ja muodostuvan kappaleen lämpötilasta. Saatavien nanoputkien ominaisuuksia voidaan muuttaa monilla eri tavoilla modifioimalla prosessiparametrejä. Moniseinäisiä nanoputkia saadaan käyttämällä grafiitista valmistettuja seostamattomia elektrodeja. "Kaaripurkaus"-menetelmä synnyttää paljon erilaisia sivutuotteita kuten fullereeneja, amorfista hiiltä ja grafiitin nanohiukkasia, joiden seasta nanoputket on saatava talteen. Menetelmästä on olemassa monia eri variaatioita, joilla pyritään optimoimaan prosessia.
Aiheesta muualla

Video: nanoputkien käsittelyä "nanokädellä"
Hei, kuka puhuu nyt

| Hei, kuka puhuu nyt> Look Who’s Talking Now! |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tom Ropelewski
Käsikirjoittaja:   Tom Ropelewski  Leslie Dixon 
Tuottaja:   Leslie Dixon  Amy Heckerling 
Säveltäjä:  William Ross
Kuvaaja:  Oliver Stapleton
Pääosat:   John Travolta  Kirstie Alley  David Gallagher  Tabitha Lupien  Danny DeVito  Diane Keaton 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  TriStar Pictures
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  5. marraskuuta 1993
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Hei, kuka puhuu myös
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hei, kuka puhuu nyt (engl. Look Who's Talking Now) on vuonna 1993 julkaistu romanttinen komedia ja jatko-osa elokuville Hei, kuka puhuu ja Hei, kuka puhuu myös. Elokuvan pääosia esittävät John Travolta, Kirstie Alley, David Gallagher, Tabitha Lupien, Lysette Anthony, George Segal ja Olympia Dukakis.
Juoni

Danny DeVito ja Diane Keaton ääninäyttelevät elokuvassa Rocks- ja Daphne-nimisiä koiria, jotka nyt ovat elokuvan pääosassa vauvojen lisäksi. Elokuvan on ohjannut Tom Ropelewski.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Travolta  | … |  James Ubriacco   |
|  Kirstie Alley  | … |  Mollie Jensen-Ubriacco   |
|  David Gallagher  | … |  Mikey Ubriacco    |
|  Tabitha Lupien  | … |  Julie Ubriacco   |
|  Olympia Dukakis  | … |  Rosie   |
|  Danny DeVito  | … |  Rocks-koira (ääni)    |
|  Diane Keaton  | … |  Daphne-koira (ääni)   |
|  George Segal  | … |  Albert   |
Tuotanto

Elokuva oli ainoa taloudellisesti tappiollinen elokuva 'Hei kuka puhuu'-elokuvien sarjassa.[lähde? ]
Vastaanotto

Myöhemmin 'Hei,kuka puhuu'-elokuvat sai jatkona spin-off-televisiosarjan Baby Talk, joka seurasi elokuvien juonta. Sarjaa tehtiin kaksi tuotantokautta 34 jakson verran vuosina 1991–1992.
Husqvarna WR 125

Husqvarna Wr 125 vm.2008
Husqvarna WR 125 on enduro-mallinen kevytmoottoripyörä (A1). Husqvarna WR 125 on puhtaasti kilpailukäyttöön tarkoitettu enduropyörä toisin kuin katukäyttöön tarkoitettu Husqvarna WRE 125. Pyörästä löytyy täystehoisena 39 hevosvoimaa ja kuristettuna 11kW
HMS Harvester (H19)

| HMS Harvester |
| --- | --- |
 HMS Harvester

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  3. kesäkuuta 1938
Laskettu vesille:  29. syyskuuta 1939
Palveluskäyttöön:  23. toukokuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 11. maaliskuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 340 t (standardi) 1 859 t (max)
Pituus:  98,45 m (kokonaispituus) 97,5 m (vesiraja)
Leveys:  10,05 m
Syväys:  3,78 m
Koneteho:  38 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  3 × 4,7" tykkiä 2 × nelipiippuista .50" konekivääriä 8 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Harvester (viirinumero H19) oli Britannian kuninkaallisen laivaston H-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa. Alus oli Brasilian laivaston tilaama Jurua, jonka Britannian hallitus lunasti 5. syyskuuta 1939.
Valmistus

Brasilian hallitus tilasi Juruan Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 3. kesäkuuta 1938. Britannian hallitus lunasti aluksen 5. syyskuuta 1939. Se laskettiin vesille 29. syyskuuta 1939 nimellä HMS Handy, mutta alus nimettiin 27. helmikuuta 1940 uudelleen HMS Harvesteriksi. Alus otettiin palvelukseen 23. toukokuuta 1940.