stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Asevelvollisuus Suomessa
Kritiikki > Maanpuolustustahdon laskeminen

Risto Sinkon väitöskirjan mukaan maanpuolustustahto keskimäärin laskee varusmiespalveluksen aikana. Ohi on -kampanja väittää, että ”asepalvelukseen pakottaminen vahvistaa maanpuolustustahtoa samalla logiikalla kuin pakkosyöttäminen lisää ruokahalua.”
Hyödyt > Kustannustehokkuus

Vuonna 2010 julkaistussa asevelvollisuuden vaihtoehtoja selvittäneessä Suomalainen asevelvollisuus -raportissa (ns. Siilasmaan raportti) todetaan, että ”Mielestämme asevelvollisuus on kustannustehokkain tapa tuottaa Suomen puolustuskyky.” Raportin kansantaloudellinen tarkastelu perustuu VATT:n Juha Honkatukian tekemiin laskelmiin, mutta raportista on kuitenkin jätetty pois Honkatukian laskelmiinsa lisäämä huomio: ”On korostettava, että tutkimuksessa tarkastellut vaihtoehdot eivät ole puolustuskyvyn suhteen yhteismitallisia, eikä tutkimuksen perusteella voida vielä esittää kustannustehokkainta tapaa esimerkiksi nykytasoisen puolustuskyvyn ylläpitämiseksi.”
Hyödyt > Kunnon kohoaminen ja sosiaalisten taitojen hyödyt

Puolustusvoimien mukaan asevelvollisuus tuottaa useita hyötyjä, kuten kunnon kohoamista, sosiaalisia taitoja, esiintymiskykyä ja johtamistaitoja. Matti Santtilan väitöskirjan mukaan varusmiesten fyysinen kunto nousi palvelusaikana keskimäärin 20 prosenttia. Varusmiespalveluksesta hyötyivät erityisesti heikkokuntoiset.
Hyödyt > Työmarkkina-aseman paraneminen

ETLA:n tutkijat Kari Alho ja Nuutti Nikula raportoivat selvityksessään varusmiespalveluksen vaikutuksista tulevaan työmarkkina-asemaan, että ”armeijan menestyksellinen suorittaminen indikoi erittäin voimakkaasti ja positiivisesti tulevaa työmarkkina-asemaa: korkeaa koulutusta, korkeaa työllistymistä ja korkeaa palkkaa”, joskin selvityksen mukaan on myös mahdollista, että pitemmän varusmiespalveluksen suorittavat henkilöt ovat luontaisesti ahkerampia kuin lyhyemmän varusmieskoulutuksen suorittaneet henkilöt. (s. 23).
Hyödyt > Positiivinen kokemus

Puolustusvoimien tekemän loppukyselyn mukaan varusmiehet arvioivat armeija-ajan varsin positiiviseksi ja antavat siitä yleisarvosanaksi 4,1 (1–5). Puolustusvoimien koulutuskulttuuri on kehittynyt viimeisen kymmenen vuoden aikana positiivisesti ja on summamuuttujien perusteella tasolla 4,0 (1–5).lähde tarkemmin?
Hyödyt > Riskiin suhteutettu tarve

Professori Vesa Kanniaisen väitöstutkimuksen mukaan pienen riskiluokan maalle vapaaehtoinen asepalvelus on oikea ratkaisu. Suuren riskiluokan maalle kansalliseen turvallisuuteen liittyvät näkökohdat sen sijaan puoltavat yleistä asevelvollisuutta; siihen liittyy laaja koulutettu reservi. Kanniaisen mukaan Suomi kuuluu historian valossa suuren riskiluokan maihin.
Asevelvollisuuden vaihtoehdot

Muun muassa Vihreä miesliike ja Sadankomitea ovat esittäneet, miten maanpuolustus olisi mahdollista järjestää ilman asevelvollisuutta. Kumpikin malli perustuu reserviläisarmeijaan, joka muodostetaan vapaaehtoisesti varusmiespalveluksen suorittaneista. Vihreän miesliikkeen mallissa reservin vahvuus olisi 137 000 miestä, Sadankomitean mallissa 50 000 miestä. Everstiluutnantti Rainer Peltoniemen mielestä laaja 900 000 miehen reservi on kuitenkin edelleen Suomelle tärkeä.
Maanpuolustuskorkeakoulun vuonna 2014 julkaisemassa ”Yleisesikuntaupseerikurssi 56: Joukko vaihtoehtoja Puolustusvoimien tulevaisuuteen 2030” -työpaperissa esitellään yhtenä maanpuolustuksen toteuttamisen vaihtoehtona vapaaehtoisuuteen perustuva reserviläisarmeijamalli, jonka vahvuus on 100 000 miestä. Työpaperissa otetaan lähtökohdaksi tilanne, jossa 2000-luvun kehitystrendit jatkuvat. Tällöin puolustusmäärärahat pienenevät hiljalleen, ja puolustuksen keskinäisriippuvuus kasvaa. Sodan ajan vahvuus pienenee taloudellisten rajoitteiden ja tekniikan kehityksen seurauksena. Paperi huomauttaa, että esitetyn kehityskulun toteutuminen riippuu hyvin vahvasti siitä, millaisena turvallisuusuhkana Venäjä tulevaisuudessa koetaan. Tutkimus vertailee kolmea eri vaihtoehtoista maanpuolustuksen toteuttamistapaa: koko ikäluokan kouluttamista osittain sotilas-, osittain siviilitehtäviin, vapaaehtoismallia, jossa palvelukseen kannustetaan rahallisin kannustimin sekä osittain kaaderi-, osittain miliisijärjestelmää soveltavaa mallia. Työpaperin mukaan vapaaehtoismalli tuottaa toimiessaan nykyistä ammattitaitoisempia ja motivoituneempia sodan ajan joukkoja, mutta riskinä on, ettei henkilöstöä saada rekrytoitua riittävästi.lähde?
Asevelvollisuuden kannatus

Asevelvollisuutta on 2000-luvulla kyselyjen mukaan kannattanut noin 60–80 prosenttia suomalaisista. Ukrainan kriisin alkamisen jälkeen asevelvollisuuden kannatus on kaikissa ikäryhmissä noussut samalla, kun tunne Suomeen kohdistuvasta sotilaallisesta uhasta on lisääntynyt. Suurinta yleisen asevelvollisuuden kannatus on SDP:n ja keskustan kannattajien keskuudessa ja pienintä Vasemmistoliiton ja Vihreiden keskuudessa. Maanpuolustuskorkeakoulun tutkija Arto Nokkala on arvioinut, että yleisestä asevelvollisuudesta on tullut osa suomalaisuutta ja tuki sille saattaa toimia muun ohessa protestina liialliseksi koettua kansainvälistymistä vastaan.
Kirjallisuutta

Elfvengren, Eero (päätoim.): Suomen puolustusvoimat ennen ja nyt.  (Maanpuolustuskorkeakoulun sotahistorian laitoksen julkaisuja)  Helsinki:  WSOY, 2003 (6. painos 2006).  ISBN 951-0-28151-4
Jukarainen, Pirjo & Terävä, Sirkku (toim.): Tasa-arvoinen turvallisuus? Sukupuolten yhdenvertaisuus suomalaisessa maanpuolustuksessa ja kriisinhallinnassa.  Helsinki:  Minerva, 2010.  ISBN 978-952-492-347-7
Laitinen, Kari & Nokkala, Arto: Suomalainen asevelvollisuus: Historiaa, haasteita ja tulevaisuutta.  (Puolustusministeriön julkaisuja 1/2005)  Helsinki:  Puolustusministeriö, 2005.  ISBN 951-25-1574-1
Rummakko, Sanna (toim.): Tahdon asia: Suomalainen maanpuolustus murroksessa.  (Kirjoittajat: Tarja Cronberg ym)  Helsinki:  Like: Sadankomitea, 2006.  ISBN 952-471-881-2
Saari, Heikki: Kaunis on kuolla: Pamfletti.  (Barrikadi-sarja no 7)  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-35261-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tietoa asepalveluksen historiasta ja siihen liittyvistä asiakirjoista (Arkistolaitos)
Varusmieheksi 2006 – opas varusmiespalvelukseen valmistautuvalle
Naisten vapaaehtoisesta asepalvelusta (Arkistoitu – Internet Archive)
Sotilaan käsikirja 2012[vanhentunut linkki]
Asevelvollisuusjärjestelmän yhteiskunnallisia vaikutuksia – kansantalous, aluetalous, opinnot ja työelämä
Suomalainen kranaatinheitinryhmä ampumassa.
Vapaaehtoista asepalvelusta suorittavia naisia vannomassa sotilasvalaa
Richard Bach

| Richard Bach |
| --- | --- |
 Richard Bach 1970.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1936
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  lentäjä, kirjailija
Puoliso:  Sabryna Nelson-Alexopoulos (1999 alkaen) Leslie Parrish (1977–1997) Bette Jeanne Franks (1957–1970)
Lapset:  6
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Pääteokset:  Lokki Joonatan Illuusio
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Richard Bach (s. 1936) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on Lokki Joonatan (1970).
Bachin vanhemmat olivat Ronald Robert Bach ja Ruth Helen Bach (o.s. Shaw).lähde? Hän kävi korkeakoulua vain vuoden ja meni sen jälkeen ilmavoimiin. Hän toimi hävittäjälentäjänä 1956–1959 ja 1961–1964. Hän toimi myös siviililentäjänä, lennonopettajana ja vuosina 1961–1964 Flying Machine -lehden toimittajana. Hänen kirjoistaan useimmat liittyvät jollakin tavalla lentämiseen. Hän ryhtyi vapaaksi kirjailijaksi.
Bach sai kuusi lasta ensimmäisen vaimonsa kanssa ja erosi sitten jättäen perheensä, koska ei uskonut avioliittoon. Toisen kerran hän oli naimisissa näyttelijä Leslie Parrishin kanssa. Kolmas puoliso, Sabryna Nelson-Alexopoulos, oli yli 30 vuotta Bachia nuorempi.
Bach oli vakavassa lento-onnettomuudessa vuonna 2012. Toivuttuaan hän kirjoitti jatko-osat 1970-luvun menestysteoksiinsa Illuusio ja Lokki Joonatan.
Suomennetut teokset

Lokki Joonatan (Jonathan Livingston seagull, 1970), suom. Kaija Kauppi, Jyväskylä: Gummerus 1972 ISBN 978-951-20-0195-8
Illuusio: Vastahakoisen messiaan seikkailut (Illusions, 1977), suom. Anna Salo, Jyväskylä: Gummerus 1977 ISBN 951-20-1442-4
Lähellä jokainen sydän (There's no such place as far away, 1976), suom. Risto Lehmusoksa, Jyväskylä: Gummerus 1979 ISBN 951-20-1795-4
Silta yli ikuisuuden (The bridge across forever, 1984), suom. Leena Vallisaari, Jyväskylä: Gummerus 1984 ISBN 951-20-2576-0
Ikuisuus (One, 1988), suom. Sirkka Salonen ja Lippo Salonen. Jyväskylä; Hki: Gummerus 1989 ISBN 951-20-3398-4
Kohoa siivillesi: Sydämen ja hengen intiimi seikkailu (Running from safety, 1995), suom. Ritva Lassila, Jyväskylä: Gummerus 1995 ISBN 951-20-4661-X
Seuraa minua (Messiah's handbook, 2004), suom. Laura Jänisniemi, Helsinki: Gummerus 2005 ISBN 951-20-6776-5
Elokuva

Lokki Joonatan (1973). Ohjaus Hall Bartlett.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Richard Bach Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Mohammad-Taqi Bahār

| Mohammad-Taqi Bahār |
| --- | --- |
 Mohammad-Taqi  Bahār
Henkilötiedot
Syntynyt: 1886 Mashhad, Persia
Kuollut: 1951 (64–65 vuotta) Teheran, Iran
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: farsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Mohammad-Taqi Bahār (arab. محمدتقی بهار‎; 1886 Mashhad, Persia – 1951 Teheran, Iran) oli iranilainen runoilija ja kirjallisuudentutkija.
Bahar sai viimeisenä arvonimen Malek-oš-šo’arā’ (pers. ‏ملک‌الشعراء‎; ’runoilijoiden kuningas’), joka on hovirunoilijan arvonimi. Hän luopui tehtävästä voidakseen liittyä oppositioon vaatimaan perustuslain muutosta. Hän toimitti Nau-bahar-nimistä lehteä vuodesta 1910 ja perusti ensimmäisen maailmansodan jälkeen samaa nimeä kantavan kirjallisuuspoliittisen lehden. Hän oli mukana 1916 perustetussa Daniškadassa, kirjallisessa piirissä, jonka hän seuraavana vuonna organisoi uudestaan. Hänen runojensa aiheet ovat isänmaallisia, poliittisia ja yhteiskunnallisia. Hän kirjoitti myös 1941 ilmestyneen tyylioppaan, joka on hänen pääteoksensa.
Suomennettu runo

Sodan pöllö, suom. Kiamars Baghbani, antologiassa: Ymmärryksen ylistys: poimintoja persian kielen runoperinteestä, Helsinki: Ntamo 2007 ISBN 978-952-215-023-3
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mohammad-Taqi Bahār Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Kivikkoalvejuuri

| Kivikkoalvejuuri |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Sanikkaiset Pteridophyta
Alakaari::  Saniaiset Pteridophytina
Luokka::  Pteridopsida
Lahko::  Polypodiales
Heimo::  Alvejuurikasvit Dryopteridaceae
Suku::  Alvejuuret Dryopteris
Laji::  filix-mas
Kaksiosainen nimi
 Dryopteris filix-mas  (L.) Schott 
Katso myös
   Kivikkoalvejuuri Wikispeciesissä   Kivikkoalvejuuri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kivikkoalvejuuri (Dryopteris filix-mas) on yleinen, erityisesti Euroopassa tavattava saniainen. Se on Nurmijärven nimikkokasvi.
Ulkonäkö ja koko

Kivikkoalvejuuren maavarsi on lyhyt, jokseenkin pysty tai vaakasuora sekä tiheitten liuskaisten suomujen peittämä. Kasvin pystyt lehdet ovat kimppuina ja kasvavat 25–80 cm korkeiksi. Lehtiruoti on vaaleanruskeiden suomujen peitossa ja pituudeltaan alle puolet lehtilavan pituudesta. Lehtilapa on parilehdykkäinen ja kapeanpuikea. Lehdykät ovat kapeanpuikeita ja parijakoisia tai pariosaisia, liuskat tylppiä, pitkulaisia ja sahahampaisia. Tyvilehdykät ovat ylempiä lehdyköitä lyhyempiä. Lehdyköiden alapinnalla on kaksi riviä pieniä itiöpesäkkeitä. Itiöpesäkeryhmät ovat pyöreitä ja niiden katesuomut ovat munuaismaisia. Suomessa kivikkoalvejuuren itiöt kypsyvät heinä-elokuussa. Kivikkoalvejuuri haisee tympeältä.
Levinneisyys

Kivikkoalvejuuri on levinnyt lähes koko Eurooppaan, mutta puuttuu mantereen aivan pohjoisimmista osista. Satunnaisemmin lajia tavataan myös Turkista, Keski-Aasiasta, Venäjän kaukoidästä, paikoitellen eri puolilta Pohjois-Amerikkaa sekä Grönlannista. Suomessa kivikkoalvejuuri on varsin yleinen maan etelä- ja itäosissa, pohjoisessa sitä tavataan vain paikoin.
Elinympäristö

Nimensä mukaisesti kivikkoalvejuuri viihtyy louhikoissa, kallioilla sekä kuivissa ja varsinkin kivikkoissa lehdoissa. Se viihtyy selvästi kuivemmilla paikoilla kuin useimmat muut Suomessa tavattavat lähisukulaisensa, kuten esimerkiksi metsäalvejuuri (D. carthusiana).
Käyttö

Vaikka kivikkoalvejuuri on myrkyllinen kasvi, sen juurakkoa on käytetty kansanlääkinnässä ainakin antiikin ajoista saakka. Sitä on käytetty muun muassa lisäämään imettävien äitien maidoneritystä sekä matolääkkeenä. Ennen synteettisten matolääkkeiden kehittämistä kivikkoalvejuuri oli ainoa tunnettu lääke heisimatoja vastaan. Alvejuuressa (alve=heisimato) on lukuisia floroglusiinijohdoksia, joista tuli aikoinaan puhtaana markkinoille flavaspiinihappo ja myöhemmin desaspidiini. Aikaisemmin lääketehtaissa kasvin juuresta uutettiin matolääkkeeksi floroglusinoleja (Extractum filicis), ja alvejuuriuute oli jopa Suomen ensimmäinen vientilääke. Myrkyllisyyden takia enempää alvejuuriuutetta kuin puhtaita floroglusinolejakaan ei enää käytetä heisimatojen häätöön.
Kivikkoalvejuurta käytetään myös koristekasvina varjoisissa tai puolivarjoisissa kasvupaikoissa.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kivikkoalvejuuri (Dryopteris filix-mas)
Pohjolan kasvien pauloissa: Dryopteris filix-mas - kivikkoalvejuuri
Kasviatlas 2010: Kivikkoalvejuuren levinneisyys Suomessa
Kivikkoalvejuuri (Dryopteris filix-mas). Pinkka, lajintuntemuksen oppimisympäristö. Arkistoitu 29.4.2013.
ITIS: Dryopteris filix-mas (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Dryopteris filix-mas (englanniksi)
Flora of China: Dryopteris filix-mas (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Dryopteris filix-mas (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Dryopteris filix-mas:  Wikidata: Q322994  Wikispecies: Dryopteris filix-mas  APDB: 130631  APSA: 407-23-1-4  BioLib: 3147  Calflora: 2825  CoL: 6DNYL  CNPS: 283  Ecocrop: 13775  EoL: 597373  EPPO: DYOFM  FNA: 200004423  FoC: 200004423  GBIF: 5275132  GRIN: 14724  iNaturalist: 76721  IPNI: 17094880-1  IRMNG: 10903545  ISC: 84168  ITIS: 17535  MichiganFlora: 1184  MoBotPF: 285742  NatureServe: 2.160352  NBN: NBNSYS0000004640  NCBI: 3289  NZOR: e71ccdff-942f-4b89-a15c-8643dcb4ebdb  Open Tree of Life: 41613  PfaF: Dryopteris filix-mas  PFI: 129  Plant List: tro-26602214  PLANTS: DRFI2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30345915-2  RHS: 114462  Tropicos: 26602214  VASCAN: 5393  WisFlora: 3443  WFO: wfo-0001109081  Laji.fi: MX.37750 
Polypodium filix-mas:  Wikidata: Q21877098  APDB: 200434  EUNIS: 150517  GBIF: 5648257  IPNI: 303564-2  NZOR: f50afae5-aac1-444f-8f46-5eeb7fa34b48  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:303564-2  WFO: wfo-0001110195 
Kivikkoalvejuuri kuvattuna Franz Eugen Köhlerin teoksessa Köhler's Medizinal-Pflanzen in naturgetreuen Abbildungen mit kurz erläuterndem Texte (1897).
Kivikkoalvejuuren itiöpesäikkeistöjä.
Balusteri

Balusteri
Balusteri (ransk. balustre pilari) on pieni profiloitu, tavallisesti päärynänmuotoinen pylväs. Balustereiden tukemaa reunakaidetta kutsutaan balustradiksi.
Varhaisimpia tunnettuja balustereita on löydetty assyrialaisia palatseja esittävistä kohokuvista. Roomalaiset ja kreikkalaiset eivät todennäköisesti käyttäneet balustradia arkkitehtonisena elementtinä, mutta esimerkiksi roomalaisista huonekaluissa on balustereita jalkoina. Renessanssin alkuaikoina balustereita käytettiin arkkitehtuurissa, ja 1400-luvun loppupuolelta löytyy monia venetsialaisia ja veronalaisia palatseja, joiden parvekkeita reunustaa balustradi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Balusteri Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Baluster
Käännös suomeksi
Tommi Kinnunen

| Tommi Kinnunen |
| --- | --- |
 Kinnunen esiintymässä 16. lokakuuta 2014 Prosak-klubilla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1973 (ikä 51) Kuusamo
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija, opettaja
Kirjailija
Äidinkieli: suomi
Tuotannon kieli: suomi
Esikoisteos:  Neljäntienristeys (2014)
Palkinnot
 Vuoden kirja -palkinto (2014)   Kiitos kirjasta -mitali (2015)   Nuori Aleksis -palkinto (2015) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Tommi Tapani Kinnunen (s. 15. kesäkuuta 1973 Kuusamo) on suomalainen opettaja ja kirjailija. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa kuuluu viisi romaania, oopperalibrettoja, näytelmä- ja kabareetekstejä sekä oppimateriaaleja.
Kinnunen toimi vuonna 2017 yhdessä Salla Simukan kanssa Turun Kirjamessujen ohjelmapäällikkönä.
Kirjallinen ura > Neljäntienristeys (2014)

Esikoisromaaninsa Neljäntienristeyksen kirjoittamisen Kinnunen aloitti novellien muodossa syksyllä 2012 Turun suomenkielisen työväenopiston lyhytproosakurssilla ja jatkoi tekstin työstämistä Kirsti Ellilän kirjoituskurssilla. Kesällä 2013 hänen ystävänsä Joni Pyysalo luki tekstin ja lähetti kirjan edelleen WSOY:lle, joka julkaisi sen helmikuussa 2014. Siihen perustuva näytelmä kantaesitettiin Turun kaupunginteatterissa 29. tammikuuta 2016 ja Kotkan kaupunginteatterissa 6. helmikuuta 2016. Tammikuussa 2017 Oulun kaupunginteatteri toi ensi-iltaan teokseen perustuvan oopperan, jonka on säveltänyt Tapio Tuomela ja jonka libreton on kirjoittanut Sami Parkkinen.
Neljäntienristeys sijoittuu jälleenrakennusaikaan, ja sen lähtökohtana olivat Kinnusen valokuvaajasuvun valokuvat. Helsingin Sanomien kirjallisuuskriitikko Antti Majander luonnehti romaania harvinaisen painokkaaksi ja varmaotteiseksi proosadebyytiksi.
Neljäntienristeys oli ilmestymisvuonnaan Finlandia-palkintoehdokas. Se oli ehdolla myös Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon saajaksi. Keväällä 2015 teos sai Suuren journalistipalkinnon yhteydessä ensimmäistä kertaa jaetun Vuoden kirja -palkinnon. Kinnuselle myönnettiin Kiitos kirjasta -tunnustuspalkinto keväällä 2015. Syksyllä 2015 hän sai kirjasta Nuori Aleksis -palkinnon.
Kirjallinen ura > Lopotti (2016)

Kinnusen toinen romaani Lopotti ilmestyi helmikuussa 2016. Se on itsenäinen romaani, mutta siinä on osittain samoja henkilöitä kuin esikoisromaanissa. Ajallisesti kirja sijoittuu vuosiin 1938–2006. Teoksen teemoja ovat muun muassa toiseus, oman tien löytäminen ja vanhemmuus. Lopottia myytiin yli 10 000 kappaletta jo muutaman ensimmäisen päivän aikana sen ilmestymisestä. Kaksi viikkoa kirjan ilmestymisestä sen käännösoikeudet myytiin Ruotsiin. Sen oikeudet on myyty myös Albaniaan, Alankomaihin, Liettuaan, Norjaan, Puolaan, Ruotsiin, Tanskaan, Tšekkiin ja Viroon. Romaani valittiin vuoden 2016 Finlandia-palkintoehdokkaaksi. Vammaisjärjestö Kynnys ry myönsi teokselle joulukuussa 2016 kunniamaininnan.
Kirjallinen ura > Pintti (2018)

Kinnusen kolmas romaani Pintti ilmestyi 2018. Hän kertoo siinä lasinpuhaltajien tarinan. Teos sai vuonna 2019 Botnia-kirjallisuuspalkinnon.
Kirjallinen ura > Ei kertonut katuvansa (2020)

Kinnusen neljäs romaani Ei kertonut katuvansa ilmestyi elokuussa 2020. Lapin sodan jälkeiseen aikaan sijoittuva teos kertoo Suomeen palaavista naisista, jotka ovat työskennelleet Norjassa saksalaisten palveluksessa. Kirja oli Finlandia-palkintoehdokkaana vuonna 2020.
Kirjallinen ura > Pimeät kuut (2022)

Viides romaani ilmestyi vuonna 2022. Se seuraa yhden vuoden kansakouluopettajan elämää vuonna 1947.
Kirjallinen ura > Kaarna (2024)

Kuudes romaani kertoo jatkosodan aikaisesta partisaanien iskusta siviilien kimppuun Pohjois-Suomen itärajalla. Romaani on Finladia-palkintoehdokkaana vuonna 2024.
Kirjallinen ura > Muu tuotanto

Kinnunen on kirjoittanut radio-oopperan Kylmän maan kuningatar libreton yhdessä säveltäjä Riikka Talvitien kanssa. Lisäksi Kinnunen on kirjoittanut libretot Olli Kortekankaan oopperaan Koria täti  sekä Joel Järventaustan oopperaan Ihminen parhaan kykynsä mukaan .
Kinnusen novelleista on julkaistu "Jatsityttö" antologiassa Marilyn, Marilyn: Tarinoita ikonista ja ihmisestä, "Nuku nurmelle hyvälle" kokoelmassa Toinen tuntematon ja "Juhannusmorsian" kokoelmassa Juhannusmorsian. Hän on myös kirjoittanut näytelmä- ja kabareetekstejä Turun ylioppilasteatteriin ja Turun Nuoreen Teatteriin ja ollut mukana tekemässä Otavan kustantamaa äidinkielen Särmä-oppikirjasarjaa. Hän on lisäksi toiminut Ylen kolumnistina ja kirjoittanut tekstit Tanssiteatteri Erin esitykseen Rakkauden viiltoja sekä Polttopiste.
Teokset > Romaanit

Neljäntienristeys, WSOY 2014 ISBN 978-951-0-40382-2
Lopotti, WSOY 2016 ISBN 978-951-0-41534-4
Pintti, WSOY 2018 ISBN 978-951-0-43413-0
Ei kertonut katuvansa, WSOY 2020 ISBN 978-951-0-45031-4
Pimeät kuut : talvikirja.  Helsinki:  WSOY, 2022.  ISBN 978-951-0-48099-1
Kaarna, WSOY 2024 ISBN 978-951-0-50319-5
Teokset > Novellit

Jatsityttö antologiassa Marilyn, Marilyn: Tarinoita ikonista ja ihmisestä. Tammi 2017
Nuku nurmelle hyvälle antologiassa Toinen tuntematon. WSOY 2017
Juhannusmorsian antologiassa Juhannusmorsian: valon ja varjon tarinoita. Varjo Kustannus 2019.
Päärynä antologiassa Tästä Ihmemaahan. Tammi 2024.
Teokset > Muu kirjallinen tuotanto

libretto radio-oopperaan Kylmän maan kuningatar yhdessä Riikka Talvitien kanssa. 2017
teksti tanssiesitykseen Rakkauden viiltoja. 2017.
teksti tanssiesitykseen Polttopiste. 2021
libretto oopperaan Koria täti. 2021
Huokauksia luokasta yhdessä Minna Rytisalon kanssa. WSOY 2023
libretto oopperaan Ihminen parhaan kykynsä mukaan. 2024
Yksityiselämä

Kinnunen asuu perheineen Turussa. Hän on äidinkielen ja kirjallisuuden opettaja Luostarivuoren Lyseon lukiossa ja Luostarivuoren koulussa.
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Vuosi | Palkintogaala | Kategoria | Teos | Tulos | Vastaanottaja(t) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinto | Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinto | Neljäntienristeys | Ehdokkuus |  |
| 2014 | Finlandia-palkinto | Finlandia-palkinto | Neljäntienristeys | Ehdokkuus |  |
| 2014 | Bonnierin vuoden kirja | Vuoden kirja | Neljäntienristeys | Voitto |  |
| 2015 | Kiitos kirjasta -mitali | Kiitos kirjasta -mitali | Neljäntienristeys | Voitto |  |
| 2015 | Nuori Aleksis -palkinto | Toisen asteen Nuori Aleksis | Neljäntienristeys | Voitto |  |
| 2016 | Europese Literatuurprijs | Europese Literatuurprijs | Neljäntienristeys | Ehdokkuus |  |
| 2016 | Finlandia-palkinto | Finlandia-palkinto | Lopotti | Ehdokkuus |  |
| 2019 | Botnia-palkinto | Botnia-palkinto | Pintti | Voitto |  |
| 2020 | Minna Canth -palkinto | Minna Canth -palkinto | – | Voitto |  |
| 2020 | Finlandia-palkinto | Finlandia-palkinto | Ei kertonut katuvansa | Ehdokkuus |  |
| 2021 | Runeberg-palkinto | Runeberg-palkinto | Ei kertonut katuvansa | Ehdokkuus |  |
| 2021 | Botnia-palkinto | Botnia-palkinto | Ei kertonut katuvansa | Ehdokkuus |   |
| 2023 | Botnia-palkinto | Botnia-palkinto | Pimeät kuut | Ehdokkuus |  |
| 2023 | Giuseppe Acerbi -palkinto | Giuseppe Acerbi -palkinto | Neljäntienristeys | Voitto |  |
| 2024 | Botnia-palkinto | Botnia-palkinto | Kaarna | Ehdokkuus |  |
| 2024 | Finlandia-palkinto | Finlandia-palkinto | Kaarna | Ehdokkuus |  |