stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikko Koivu
Seuraura > Ammattilaisuran alku Turun Palloseurassa

Koivu pelasi jääkiekkouransa alussa TPS:n juniorijoukkueissa. 17-vuotiaana hän siirtyi TPS:n edustusjoukkueeseen, jossa myös hänen isoveljensä Saku Koivu pelasi 1990-luvun alkupuolella. Tulokaskaudellaan 2000–2001 Koivu pelasi runkosarjassa 21 ottelua, joissa hän teki yhden syöttöpisteen. TPS voitti kauden päätteeksi SM-kultaa kolmatta kertaa peräkkäin, mutta Koivu ei pelannut pudotuspeleissä.
Kesän 2001 NHL-varaustilaisuudessa Minnesota Wild varasi Koivun NHL:ään ensimmäisen kierroksen kuudentena varauksena. Koivu pelasi kuitenkin vielä kaudet 2001–2004 SM-liigassa. Toisella SM-liigakaudellaan 2001–2002 Koivu pelasi 48 runkosarjaottelua tehopistein 4+3=7. Pudotuspeleissä Koivu pelasi 8 ottelua tehoin 0+3=3. TPS ylsi pronssiotteluun, jonka HPK voitti lukemin 1–0. Kaudella 2002–2003 Koivu pelasi 37 runkosarjaottelua tehoin 7+13=20 ja seitsemän pudotuspeliottelua tehoin 2+2=4. TPS ei kuitenkaan päässyt mitalipeleihin, ja mestaruuden voitti kauden päätteeksi Tampereen Tappara.
Viimeinen SM-liigassa vietetty kausi oli Koivulle menestyksekäs. Hän teki runkosarjan 45 ottelussa tehopisteet 6+24=30 ja nousi joukkueen johtaviksi pelaajiksi seuran päävalmentajaksi hankitun isänsä Jukka Koivun luotsatessa TPS:n runkosarjavoiton kautta finaaliin. Finaalisarjassa Oulun Kärpät kuitenkin voitti TPS:n otteluvoitoin 3–1.
Seuraura > NHL > NHL-uran ensimmäiset kaudet Minnesota Wildissa

Neljän SM-liigakauden jälkeen Koivu suuntasi Minnesota Wildin organisaatioon. Kaudella 2004–2005 NHL:ssä oli kuitenkin työsulku, minkä vuoksi Koivu pelasi koko kauden AHL:ssä farmijoukkue Houston Aerosissa opetellen pienen kaukalon peliä. Koivu pelasi 67 runkosarjaottelua pistein 20+28=48. Pudotuspeleissä Koivu pelasi viisi ottelua, joissa hänen ainoat tilastomerkintänsä olivat yksi maali sekä yksi kahden minuutin jäähy.
Koivu debytoi NHL:ssä kaudella 2005–2006 ja pelasi 64 runkosarjaottelua keräten tehopisteet 6+15=21. Wild ei kuitenkaan edennyt pudotuspeleihin. Koivu pelasi NHL:ssä vaativan valmentajan Jacques Lemairen alaisuudessa ja tulokasvuosi oli lupaava.
Varsinaisen NHL-läpimurtonsa Koivu teki kaudella 2006–2007 pelattuaan 82 runkosarjaottelua tehopistein 20+34=54. Minnesota eteni pudotuspeleihin, joissa se pelasi kuitenkin vain viisi ottelua Anaheim Ducksin pudotettua joukkueen jatkosta otteluvoitoin 4–1 ja edettyä lopulta Stanley Cup -mestaruuteen.
Kaudella 2007–2008 Koivu toimi Wildin varakapteenina, mutta pelasi ainoastaan 57 runkosarjaottelua. Vähäisen pelimäärän taustalla oli loukkaantuminen syksyllä 2007 Vancouver Canucksin ruotsalaispuolustaja Mattias Öhlundin aiheutettua Koivulle jalkamurtuman tahallisella mailaniskulla. Koivun tehopisteet runkosarjassa olivat 11+31=42. Lisäksi hän ylsi Wildin seurahistorian ennätykseen antamalla neljä maalisyöttöä yhdessä ottelussa lokakuussa 2008 Florida Panthersia vastaan pelatussa ottelussa. Lisäksi 30. lokakuuta pelatussa ottelussa veljekset Mikko ja Saku Koivu kohtasivat ensi kertaa NHL-jäillä Montreal Canadiensin kohdatessa Minnesotan. Kyseessä oli ensimmäinen kerta NHL:ssä, kun vastakkain pelaavien seurojen veljekset kohtasivat toisensa omien seurojensa kapteeneina. Pudotuspeleissä Koivu pelasi kuudessa ottelussa tehoin 4+1=5.
Koivu pelasi kaudella 2008–2009 79 runkosarjaottelua ja nousi Wildin tärkeimmäksi hyökkääjäksi. Hän pelasi jälleen keskushyökkääjänä nopealle laiturille Marián Gáboríkille. Wildin GM Doug Risebrough kuvasi Koivua joukkueen moottoriksi. Kauden loppupuolella Koivu loukkasi polvensa, mitä ennen oli kuitenkin ehtinyt tehdä tehopisteet 20+47=67.
Seuraura > Columbus Blue Jackets ja uran lopetus (2021)

Lokakuussa 2020 Koivu teki yksivuotisen 1,5 miljoonan dollarin sopimuksen Columbus Blue Jacketsin kanssa. Helmikuussa 2021 hän ilmoitti kesken kauden uransa lopettamisesta. Koivu liittyi kesällä 2021 alle 20-vuotiaiden maajoukkueen valmennusryhmään.
Maajoukkueura > Nuorten maajoukkueet > Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2000 ja 2001

Koivu pelasi vuonna 2000 alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa, joissa Suomi voitti kultaa. Vuonna 2001 hän voitti pronssia alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskisoissa ja hopeaa nuorten maailmanmestaruuskisoissa.
Maajoukkueura > A-maajoukkue > Maailmancup vuonna 2004

Koivun ura varsinaisessa maajoukkueessa alkoi vuoden 2004 maailmancupissa, johon Koivu hankittiin korvaamaan nilkkavaivasta kärsinyttä Esa Pirnestä. Suomen joukkue saavutti maailmancupissa hopeaa.
Maajoukkueura > A-maajoukkue > Talviolympialaiset ja maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2006

Koivu pelasi Suomen joukkueessa Torinon talviolympialaisissa 2006, joissa Suomi ylsi finaaliin saavuttaen hopeaa. Koivua peluutettiin Torinossa suurimmaksi osaksi neljännen kentän keskushyökkääjänä. Keväällä 2006 Koivu pelasi myös Latvian maailmanmestaruuskisoissa voittaen pronssia.
Maajoukkueura > A-maajoukkue > Maailmanmestaruuskilpailut vuosina 2007 ja 2008

Moskovan maailmanmestaruuskisoissa 2007 Koivu oli Suomen kärkihyökkääjiä. Suomi eteni finaaliin Koivun ratkaistua Venäjä-ottelun jatkoajalla. Finaalissa Suomi kuitenkin hävisi Kanadalle. Koivu oli mukana myös Kanadan maailmanmestaruuskisoissa 2008 Suomen voittaessa pronssia. Vuoden 2009 maailmanmestaruuskisoihin Koivu ei osallistunut polvivamman vuoksi.
Maajoukkueura > A-maajoukkue > Talviolympialaiset vuonna 2010 ja maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2011

Vuonna 2010 Koivu pelasi toisen kerran talviolympialaisissa, joissa Suomi voitti pronssia. Vuoden 2011 maailmanmestaruuskisoihin Koivu osallistui Suomen joukkueen kapteenina Tuomo Ruudun ja Lasse Kukkosen toimiessa joukkueen varakapteeneina. Suomi voitti kisoissa historiansa toisen maailmanmestaruuden 16 vuoden tauon jälkeen.
Maajoukkueura > A-maajoukkue > Maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2012

Toistaiseksi ainoa kerta, jolloin Koivu on jäänyt arvoturnauksessa ilman mitalia oli vuoden 2012 maailmanmestaruuskilpailut, joissa Suomi sijoittui neljänneksi.
Maajoukkueura > A-maajoukkue > Maailmanmestaruuskilpailut ja maailmancup vuonna 2016

Koivu edusti seuraavan kerran Suomen maajoukkuetta arvokisoissa vasta kevään 2016 maailmanmestaruuskisoissa. Häneltä jäivät vuoden 2014 talviolympialaiset väliin nilkkavamman vuoksi. Koivu toimi jälleen joukkueen kapteenina ja johdatti Leijonat aina finaaliin saakka. Nimekkäällä joukkueella mukana ollut Suomi kuitenkin hävisi loppuottelun Kanadalle.
Saman vuoden syksyllä pelatussa maailmancupissa Koivu toimi Suomen joukkueen kapteenina. Koivu oli joukkueen ainoa pelaaja, joka oli ollut mukana vuoden 2004 maailmancupissa. Suomi sijoittui vuoden 2016 turnauksessa viimeiseksi tehden vain yhden maalin.
Perhe ja yksityiselämä

Myös Koivun isoveli Saku Koivu pelasi  ammatikseen jääkiekkoa. Veljesten isä Jukka Koivu on jääkiekkovalmentaja.
Mikko Koivu valmistui ylioppilaaksi Aurajoen urheilulukiosta. Hän aloitti varusmiespalveluksensa 19. huhtikuuta 2011 Hämeen Rykmentin Lahden Urheilukoulussa. Koivu suoritti palveluksen loppuosan urheilukomennuksella.
Saku ja Mikko Koivu ostivat vuonna 2010 Turun keskustasta 36-asuntoisen kerrostalon, jonka asunnot laitettiin vuokralle.
Mikko oli naimisissa vuodesta 2014 Helena Koivun (o.s. Kipper, s. 1986) kanssa. Pariskunnan esikoistytär syntyi syksyllä 2013, vanhin poika poika vuonna 2015 ja nuorin poika vuonna 2018. Helmikuussa 2020 Mikko Koivu päätti hakea yksin avioeroa. Yhdysvaltalaistuomioistuin vahvisti eron 2. tammikuuta 2024.
Koivu avioitui yhdysvaltalaisen Natalie Dillonin kanssa lokakuussa 2024.
Saavutukset > NHL

Minnesota Wild :
NHL:n tähdistöottelu: 2012 (valittiin, muttei osallistunut)
Seurahistorian ennätykset (5):
Ensimmäinen vakituinen kapteeni (2009–)
Eniten maaliin johtaneita syöttöjä
Eniten tehtyjä tehopisteitä
Eniten pelattuja otteluita
Eniten otteluita, joissa pelaaja tekee vähintään kaksi tehopistettä.
Saavutukset > SM-liiga

Turun Palloseura :
Mestaruus (Kanada-malja): 2000–2001
Runkosarjan voitto (Harry Lindbladin muistopalkinto): 2003–2004
Hopea: 2003–2004
Saavutukset > Maajoukkue > Maailmanmestaruuskilpailut

Suomen jääkiekkomaajoukkue :
Kulta: 2011
Hopea: 2007, 2016
Pronssi: 2006, 2008
Yksi Suomen maajoukkueen kolmesta parhaasta pelaajasta turnauksessa: 2008, 2011, 2012
Saavutukset > Maajoukkue > Olympialaiset

Suomen jääkiekkomaajoukkue :
Hopea: 2006
Pronssi: 2010
Saavutukset > Maajoukkue > Maailmancup

Suomen jääkiekkomaajoukkue :
Hopea: 2004
Saavutukset > Maajoukkue > Alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut

Suomen alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue :
Kulta: 2000
Pronssi: 2001
Saavutukset > Maajoukkue > Alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut

Suomen alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue :
Hopea: 2001
Pronssi: 2002
Saavutukset > Muut

Jääkiekkoliiton President's Trophy: 2012
Lil Yachty

| Lil Yachty |
| --- | --- |
 Lil Yachty vuonna 2021
Henkilötiedot
Koko nimi:  Miles Parks McCollum
Syntynyt: 23. elokuuta 1997 (ikä 27)  Mableton, Georgia, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Lil Yachty, Lil Boat
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2014–
Tyylilajit:  hip hop, trap, SoundCloud rap
Levy-yhtiöt:  Quality Control, Capitol Music Group, Motown
Aiheesta muualla
www.lilyachtyofficial.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Lil Yachty, oikealta nimeltään Miles Parks McCollum (s. 23. elokuuta 1997 Mableton, Georgia) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja lauluntekijä. Hän nousi julkisuuteen aluksi elokuussa 2015 singleillään ”One Night” ja ”Minnesota”, jotka olivat hänen debyytti-EP:ltään Summer Songs.
Lil Yachty julkaisi ensimmäisen studioalbuminsa Teenage Emotions toukokuussa 2017.
Diskografia > Studioalbumit

Teenage Emotions (2017)
Lil Boat 2 (2018)
Nuthin’ 2 Prove (2018)
Lil Boat 3 (2020)
Let's Start Here (2023)
Diskografia > Yhteistyöalbumit

It's Us Vol. 1 (Concrete Boysin kanssa) (2024)
Bad Cameo (James Blaken kanssa) (2024)
Diskografia > Mixtapet

Lil Boat (2016)
Summer Songs 2 (2016)
A-Team (Zaytovenin, Lil Keedin ja Lil Gotitin kanssa) (2020)
Michigan Boy Boat (2021)
Diskografia > EP:t

Summer Songs (2015)
Hey Honey, Let’s Spend Wintertime On a Boat (Wintertimen kanssa) (2015)
Big Boat (BIGBANG Tributes) (88risingin kanssa) (2016)
Lil Boat’s Birthday Mix (2016)
The Lost Files (Digital Nasin kanssa) (2016)
Birthday Mix 2.0 (2017)
Birthday Mix 3 (2018)
The Lost Files 2 (Digital Nasin kanssa) (2019)
Birthday Mix 4 (2019)
Birthday Mix 5 (2020)
Tesla (2023)
The Secret Recipe (2023)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lil Yachty Wikimedia Commonsissa
Juho Hyvärinen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 27. maaliskuuta 2000 (ikä 24)
Syntymäpaikka: Rovaniemi, Suomi
Pelipaikka: puolustaja/keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Seura
Seura: FC Inter, Turku
Junioriseurat
-2016: RoPS
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014-2020 | RoPS | 84 | (5) |
| 2019 | ->RoPS II (laina) | 2 | (0) |
| 2021-2023 | FC Inter, Turku | 42 | (2) |
| 2024- | VPS | 17 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 145 | (7) |
Maajoukkue
| 2016 | Suomi U16 | 1 | (0) |
| 2016-2017 | Suomi U17 | 9 | (0) |
| 2017 | Suomi U18 | 1 | (0) |
| 2017-2018 | Suomi U19 | 7 | (0) |
| 2019–2020 | Suomi U21 | 10 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. marraskuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. joulukuuta 2020.
Juho Hyvärinen (s. 27. maaliskuuta 2000 Rovaniemi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa. Hyvärinen debytoi Rovanimen Palloseuran (RoPS) riveissä Veikkausliigassa ensimmäisenä 2000-luvulla syntyneenä pelaajana FC Lahtea vastaan 27. elokuuta 2016. Hyvärinen on paikaltaan keskikentän laita tai laitapuolustaja. Maajoukkueissa Hyvärinen on pelannut alle 16-vuotiaista lähtien.
Juho Hyvärinen teki syksyllä 2017 kauden 2020 loppuun asti kestävän sopimuksen kasvattajaseuransa RoPS:n kanssa. Hyvärisestä tulikin RoPS:n veikkausliigajoukkueen vakiopelaaja. Uralla RoPS:ssa viiden kauden aikana kertyi kaikkiaan 84 ottelua. Koronaepidemian aikaisen pelivuosi 2020 olikin viimeinen RoPS:ssa.
RoPS:n pudottua Veikkausliigasta kauden 2020 päätteeksi Hyvärinen siirtyi toiseen veikkausliigaseuraan eli Turun Interiin.  Interissä Hyvärinen pelasi 42 veikkausliigaottelua tehden kaksi maalia kolmen kauden aikana.
Kaudella 2024 Hyvärinen pelasi kolmannessa veikkausliigaseurassaan eli Vaasan Palloseurassa (VPS).
Kaikkiaan Hyväriunen on pelannut kolmessa seurassa Veikkausliigaa eli RoPS:ssa, Interissä ja VPS:ssä yhdeksän kautta ja 143 ottelua tehden niissä seitsemän maalia.
Hyvärinen on pelannut Suomen nuorten eri ikäkausien maajoukkueissa kaikkiaan 28 maaottelua.
Pocillopora

| Pocillopora |
| --- | --- |
 Pocillopora damicornis
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Polttiaiseläimet Cnidaria
Luokka::  Korallieläimet Anthozoa
Lahko::  Kivikorallit Scleractinia
Heimo::  Pocilloporidae
Suku::  Pocillopora  Lamarck, 1816
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pocillopora on kivikorallien suku, johon kuuluu noin 23 lajia. Niille on tyypillistä nystermien peittämä pintarakenne. Niinpä akvaariokaupassa niitä kutsutaan usein kukkakaalikoralleiksi. Niitä pidetään melko aggressiivisina koralleina, jotka helposti limoittavat ja tuhoavat lähellään kasvavat korallit.
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut useimmat Pocillopora-lajit erittäin uhanalaisiksi. elinvoimaisia ovat P. setichelli ja P. grandis.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Species results for ‘Pocillopora’. ARKive. Arkistoitu 2.5.2013. (englanniksi) (kuvia)
Petra Marklund

Petra Marklund Grammis-gaalassa vuonna 2013.
Petra Linnea Paula Marklund (s. 12. syyskuuta 1984 Tukholma) on ruotsalainen poplaulaja, joka esiintyy englanniksi taiteilijanimellä September. Septemberin musiikkia säveltävät, sanoittavat ja tuottavat ruotsalaiset Jonas von der Burg, Niclas von der Burg ja Anoo Bhagavan. Hänen tunnetuimmat kappaleensa ovat ”Satellites”, ”Cry For You” ja ”Until I Die”. Vuonna 2012 hän julkaisi albumin omalla nimellään.
Musiikki

September tuli Ruotsissa tunnetuksi ensimmäisen albuminsa Septemberin myötä vuonna 2003. Siltä julkaistiin singleinä kappaleet ”La La La (Never Give It Up)”, ”We Can Do It” ja ”September All Over”.
Vuonna 2005 julkaistiin hänen toinen albuminsa In Orbit, jolta tuli monta radiohittiä. Levyn tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi ”Satellites”. Muut tunnetut kappaleet olivat myös Suomessa singleinä julkaistut ”Looking For Love”, ”Flowers On The Grave”, ”It Doesn’t Matter” ja ”Cry For You”.
Syksyllä 2007 julkaistu Septemberin uran kolmas albumi on nimeltään Dancing Shoes. Levyn ensimmäinen single ”Can’t Get Over” käväisi Suomen virallisella singlelistalla sijalla 10 (viikolla 28/2007). Albumin tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi ”Until I Die”, joka soi Suomessa radioissa ja televisiossa. Kappaleesta julkaistu single ylsi julkaisuviikollaan (viikolla 2) Suomen virallisen singlelistan 16. sijalle. Seuraavalla viikolla single nousi jo kahdeksannelle sijalle.
Lokakuussa 2012 Marklund julkaisi Ruotsissa omalla nimellään Inferno-levyn, jolla hän laulaa ruotsiksi. Se nousi heti julkaisun jälkeen Ruotsin albumilistan ykköseksi. Marklund kirjoitti levyn kappaleet yhdessä tiimin kanssa, johon kuului muun muassa Kent-yhtyeen laulaja-kitaristi-säveltäjä Joakim Berg. Levy on tyyliltään popmusiikkia, kun Marklund oli edeltävinä vuosina julkaissut September-taiteilijanimellä pääasiassa dance-musiikkia.
Septemberin musiikkia julkaisee Ruotsissa levy-yhtiö Catchy Tunes ja Suomessa levityksestä huolehtii Bonnier Music.
September voitti parhaan dance-artistin palkinnon NRJ Radio Awards -gaalassa vuonna 2006.
Septemberin pukeutumistyyli vaihtelee jatkuvasti, mutta hän suosii värejä ja hienostuneisuutta. Fanisivuillaan hän kertoi olevansa hyvin tunteellinen ihminen, joka nauraa ja itkee paljon.
Marklundin isä tekee töitä avaruustutkimuksessa ja äiti on ruotsalais-slovenialainen.
Diskografia > Studioalbumit

September (2004)
In Orbit (2005)
Dancing Shoes (2007)
Love CPR (2011)
Inferno (2012)
Diskografia > Kokoelma-albumit

September (2008,  julkaistu Kanadassa, Australiassa ja Yhdysvalloissa)
Dancing In Orbit (2008,  julkaistu Belgiassa ja Alankomaissa)
Gold (2008,  julkaistu Euroopassa)
Cry for You (2009)
Diskografia > Singlet

Albumilta September
La La La (Never Give It Up) (2003)
We Can Do It (2003)
September All Over (2004)
Albumilta In Orbit
Satellites (2005)
Looking For Love (2005)
Flowers On The Grave (2006)
It Doesn’t Matter (2006)
Cry For You (2006)
Albumilta Dancing Shoes
Can’t Get Over (2007)
Until I Die (2007)
Because I Love You (2008)
Albumilta Love CPR
Mikrofonkåt (2010)
Me & My Microphone (2011)
Resuscitate Me (2010)
Albumilta Inferno
Händerna mot himlen (2012)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petra Marklund Wikimedia Commonsissa
September Myspacessa (englanniksi)
Petra Marklund vuonna 2008.
Raimo O. Niemi

| Raimo Olavi Niemi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. joulukuuta 1948 (ikä 75) Lahti
Ammatti:  Elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1973–
Palkinnot
 Nordic Panorama, Puhalluskukkapoika ja taivaankorjaaja (2003) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Raimo Olavi Niemi (s. 20. joulukuuta 1948 Lahti) on suomalainen elokuvaohjaaja. Useita koko perheen seikkailuelokuvia ohjanneen Niemen elokuvatuotanto käsittelee pääasiassa nuoria ja lapsia. Hän on ohjannut televisionäytelmiä, -elokuvia ja -sarjoja niin MTV:lle kuin Yleisradiollekin.
Ylioppilaaksi Niemi valmistui 1967 ja opiskeli 1971–1976 Moskovan elokuvakorkeakoulussa (VGIK).
Niemen ohjaama Puhalluskukkapoika ja taivaankorjaaja (2002) palkittiin parhaana pohjoismaisena lyhytelokuvana. Kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla hän on saanut tunnustusta koko perheen elokuvastaan Poika ja ilves (1998), joka saavutti Suomessa myös laajan katsojakunnan. Toinen hänen koko perheelle suunnatuista luontoseikkailuelokuvistaan on Suden arvoitus (2006).
Niemi on käsikirjoittanut useita televisiosarjoja ja nuorten draaman nimeltä Kissan kuolema. Niemen elokuvia on esitetty Suomen lisäksi Saksassa, Norjassa, Sveitsissä ja Luxemburgissa. Niemelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2013.
Niemen puolisoja ovat olleet Riitta Mettänen 1971–1973, Ljudmila Korableva 1975–1978 ja Tarja Tammelin 1978–.
Filmografia

Kertomuksen loppu, lyhytelokuva, 15 min, VGIK, Moskova, 1973
Paluu, lyhytelokuva, 30 min, diplomityö, 1976
Arkkienkeli Oulussa, tv-näytelmä, 90 min, 1978
Herätkää ja riemuitkaa, tv-näytelmä, 90 min, 1978
Ilja Repin, dokumentti, 45 min, 1979
Iltamien jälkeen, tv-elokuva, 45 min, 1979
Kaikki vorot eivät tule varkaisiin, tv-näytelmä, 90 min, 1980
Soitannollinen ilta Viipurissa 1918, tv-näytelmä, 90 min, 1981
Sumua, tv-elokuva, 60 min, 1981
Yksityisetsivä, tv-elokuva, 90 min, 1982
Take It Easy, Pekka, tv-sarja, 5 x 25 min, 1983
Me, allekirjoittaneet, tv-elokuva, 80 min, 1984
Susikoira Roi, nuorten tv-minisarja, 4 x 30 min, 1987
Susikoira Roi – seikkailu saaristossa, lasten tv-minisarja, 4 x 30 min, 1988
Pirunnyrkki, lasten tv-minisarja, 5 x 35 min, 1990
Sotakaverit, tv-elokuva, 40 min, 1989
Häkkilinnut, tv-minisarja, 3 x 45 min, 1990
Postia marsalkalle, tv-elokuva, 90 min, 1991
Love Story, tv-minisarja, 4 x 40 min, 1992
Kissan kuolema, kokoillan elokuva, 90 min, 1994
Tomas, kokoillan elokuva, 77 min, 1994
Miten enkelit lentää, video, 25 min, 1996
Sydänten akatemia, 10-osaisen tv-sarjan 3 ensimmäistä osaa, à 45 min, 1997
Poika ja ilves, kokoillan elokuva, 96 min, 1997–98
Mennyt heinäkuu, tv-elokuva, 72 min, 1999
Puhalluskukkapoika ja taivaankorjaaja, lyhytelokuva, 24 min, 2002
Suden arvoitus, kokoillan elokuva, 96 min, 2006
Roskisprinssi, kokoillan elokuva, 101 min, 2011
Palkinnot

Telvis-kunniakirja 1988 (Susikoira Roi), 1992 (Postia marsalkalle) ja 2003 (Puhalluskukkapoika)
Jussi-palkintoja elokuville Kissan kuolema ja Tomas
Koura-kunniakirja 2003
Elokuvan laatutuki 1996, 1999, 2007
Lastenkulttuurin valtionpalkinto 1999 (Poika ja ilves -työryhmä)
Nordic Panorama 2003 (Puhalluskukkapoika ja taivaankorjaaja - Best Nordic Short Film)
lukuisia palkintoja, erikoispalkintoja ja kunniakirjoja kansainvälisillä festivaaleilla (mm. Chicago, Lontoo, Moskova,Kairo, Berliini jne.)
Hypokausti

Hypokaustitekniikkaa roomalaisessa kylpylässä Bathissa.
Hypokausti (lat. hypocaustum) on Rooman valtakunnassa käytetty keskuslämmitysjärjestelmä. Hypokaustissa johdettiin lämmintä ilmaa yhdestä uunista usean huoneen lattioiden alle. Sana tarkoittaa ”alta tulevaa lämmitystä”, ja siinä kreikan hypo tarkoittaa ’alla’ ja kaiein ’tulen sytyttämistä’ tai ’polttamista’. Järjestelmää on pidetty Sergius Auratan keksimänä, mutta tiedolle ei ole varmaa vahvistusta. Hypokausteja käytettiin sekä termien eli julkisten kylpylöiden että yksityiskotien lämmittämiseen.
Suomessa on ollut hypokaustit ainakin Turun linnassa, Hämeen linnassa ja Olavinlinnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hypokausti Wikimedia Commonsissa
Arto Järvelä

Arto Järvelä (s. 1964 Hattula) on kaustislaiseen pelimannisukuun kuuluva kansanmuusikko. Hänen instrumenttejaan ovat muun muassa viulu, avainviulu, mandoliini ja jouhikko. Hän on soittanut lukuisissa kokoonpanoissa, kuten seuraavissa: JPP, Järvelän pelimannit, Tallari, Koinurit, Pinnin pojat, Niekku, Ampron prunni, Salamakannel ja Helsinki Mandoliners. Arto Järvelä on opettanut myös Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastolla.
Aiheesta muualla

http://www.musicfinland.com/arto/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Arto Järvelä säveltäjänä - Fono.fi
Vincent Coulibaly

Vincent Coulibaly vuonna 2014.
Vincent Coulibaly (s. 16. maaliskuuta 1953) on guinealainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 9. toukokuuta 1981 ja nimitettiin Kankanin hiippakunnan piispaksi 17. marraskuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. helmikuuta 1994. Pääkonsekraattorina toimi Robert Sarah, jota avustivat Mori Julien-Marie Sidibé ja Philippe Kourouma.
Coulibaly sai 6. toukokuuta 2003 nimityksen Conakryn arkkipiispaksi.
Fredrik Walter Rosenlew

Fredrik Walter Rosenlew (22. heinäkuuta 1867 Pori – 9. marraskuuta 1951 Saltsjöbaden, Ruotsi) oli suomalainen juristi ja pankki- ja valtiopäivämies.
Rosenlewin vanhemmat olivat kauppaneuvos Wilhelm Rosenlew ja Emma Carolina Björkman ja puoliso vuodesta 1897 Martina Isabella Gibson (k. 1947). Helsingissä ylioppilaaksi tullut Rosenlew suoritti oikeustutkinnon 1892 ja sai varatuomarin arvon 1895. Hän toimi Helsingissä asianajajana ja pankkimiehenä, mutta muutti Ruotsiin 1944. Rosenlew oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900.
Marius B. Jansen

Marius Berthus Jansen (1922 Alankomaat – 10. joulukuuta 2000 Princeton, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen historioitsija ja Princetonin yliopiston Japanin historian professori. Hän kirjoitti uransa aikana useita artikkeleja sekä englanniksi että japaniksi. Näiden lisäksi hän kirjoitti ja toimitti yli kaksikymmentä kirjaa.
Julkaisuja

The Japanese and Sun Yat-sen (1951)
Sakamoto Ryōma and the Meiji Restoration (1961)
Changing Japanese Attitudes Toward Modernization (1965)
Japan and its World: Two Centuries of Change (1975)
Japan and China: from War to Peace, 1894-1972 (1975)
Japan in Transition, from Tokugawa to Meiji (1986)
The Making of Modern Japan (2000)
Kunnianosoitukset

Pyhän aarteen ritarikunta, 1985
Japanin akatemia, 1999
Kansainvälinen suuntanumero

Kansainvälinen suuntanumero, maatunnus eli maannumero on kansainvälisiin puhelinyhteyksiin tarvittava puhelinnumeron etuliite.
Kullakin valtiolla ja eräillä muillakin alueilla on oma maatunnuksensa. Eräissä tapauksissa kahdella valtiolla on sama maatunnus.
Maatunnuksen pituus on 1–3 numeroa. Tunnuksia jakaa ja hallinnoi Kansainvälinen televiestintäliitto.