stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Finntroll
Historia > Midnattens Widunder ja Jaktens Tid

Finntrollin debyyttialbumi kantaa nimeä Midnattens Widunder ja se julkaistiin vuonna 1999. Heidän seuraava julkaisunsa Jaktens Tid (2001) toi yhtyeelle myös ulkomaisia kuulijoita, ja oli musiikillisesti iso askel eteenpäin. Levy nousi Suomen albumilistalle sijalle 20. Samana vuonna Finntroll teki kaksi videota Jaktens Tidin kappaleista "Jaktens Tid" ja "Skogens Hämnd", joista ensin mainittu on kuvattu eräällä Finntrollin Amsterdamin livekeikalla ja toinen eräässä Keski-Suomen metsässä.
Historia > Visor om Slutet ja jäsenien menetyksiä

Vuonna 2003 Jämsen joutui hyvästelemään laulajanuransa menettäessään äänensä sairauden takia. Hän oli silti mukana akustisen "jäähyväislevynsä" Visor om Slutetin luomisprosessissa, jossa hän, Tapio Wilska ja Sami Uusitalo hoitivat lauluosuudet. Juuri ennen levyn julkaisua Finntroll kohtasi toisen onnettomuuden, kun kitaristi Teemu Raimoranta kuoli tapaturmaisesti 16. maaliskuuta 2003 vain 25-vuotiaana pudotessaan päihtyneenä alas Helsingin Pitkältäsillalta.
Finntrollin jäsenille Raimorannan kuolema oli musertava ja he harkitsivat jopa yhtyeen lopettamista. He päättivät kuitenkin jatkaa Raimorannan muiston vuoksi ja myös hänen vanhempiensa pyynnöstä. Raimorannan tilalle valittiin Mikael "Routa" Karlbom.
Historia > Trollhammaren ja Nattfödd

Vuonna 2004 Finntroll julkaisi Trollhammaren-EP:n ja neljännen studioalbuminsa Nattföddin. "Trollhammaren"-kappaleesta tehtiin yhtyeen viides musiikkivideo, jonka on ohjannut yhtyeen kitaristi Mikael Karlbom ja joka on kuvattu Suomenlinnassa. Vuoden 2005 alussa Finntrollin kosketinsoittaja Henri Sorvali jätti keikkailun, mutta jatkoi muuten yhtyeessä. Koskettimiin saatiin sijaiseksi Imperanon-yhtyeessä soittanut Aleksi Virta, joka nähtiin muun muassa kesän 2005 festivaaleilla. Finntroll on saanut paljon huomiota ulkomailla ja keikkailee erityisesti Keski-Euroopassa. Tammikuussa 2006 yhtyeellä oli kiertue myös Yhdysvalloissa.
Historia > Vreth ja Ur Jordens Djup

Vuoden 2006 alussa laulaja Tapio Wilska erotettiin yhtyeestä erimielisyyksien takia. Tämän johdosta saman vuoden kevääksi suunniteltu Euroopan kiertue jouduttiin perumaan, kunnes yhtyeeseen löytyisi uusi laulaja. Vuonna 2006 yhtyeen laulajaksi valittiin Mathias Lillmåns, alias Vreth.
30. maaliskuuta 2007 Finntroll julkaisi uuden albuminsa Ur Jordens Djup. Tämä levy toi uuden laulajan myötä Finntrollin soundiin tummempia vivahteita mm. black metalista. Levyä sanoittamassa oli yhtyeen alkuperäinen laulaja Jan Jämsen. Levy sai enimmäkseen hyvää palautetta faneilta tuodessaan vaihtelua Finntrollin soundiin. Yhtye teki myös uuden musiikkivideon kappaleeseen "Nedgång".
Marraskuussa 2008 Finntrollin levyjä julkaistiin uusintapainoksina. Uudet erät tehtiin levyistä:
Midnattens Widunder
Jaktens Tid
Visor om Slutet
Trollhammaren
Nattfödd
Ur Jordens Djup
Historia > Nifelvind

2009 yhtyeen live-esiintymisiä taltioitiin tulevalle live-DVD:lle.
Pidettyään myös keikkataukoa keväällä 2009, yhtye sai työstettyä uutta materiaalia. 27. heinäkuuta Finntroll palasikin Sonic Pump -studioille levyttämään uutta, vielä nimeämätöntä, kuudetta albumiaan. Levytyssessioista ilmestyi myös huumoripitoista päiväkirjaa (Arkistoitu – Internet Archive) yhtyeen pääasiallisen säveltäjän, Henri Sorvalin kirjoittamana. Levytyksen yhteydessä 16. lokakuuta Finntroll virallisti yhtyeen pitkäaikaisen livesoittajan Aleksi Virran vakituiseksi jäseneksi.
Albumin masterointi valmistui 27. lokakuuta, ja seuraavana päivänä yhtyeen kotisivulle ilmestyi video, jolla kuullaan mm. uutta materiaalia. Levyn nimi on Nifelvind. Levy julkaistiin Suomessa 17. helmikuuta, Euroopassa 22. helmikuuta ja USA:ssa 3. maaliskuuta 2010. Levy on ensimmäinen yhtyeen toimiessa Century Media Recordsille.
Levy jatkoi Ur Jordens Djupilla alkanutta tummempaa Finntrolin sävyä, jossa korostuvat folk metalin rinnalla black metal -vaikutteet. Albumi sai enimmäkseen myönteistä palautetta, mutta Nifelvindin ero yhtyeen vanhempaan tuotantoon on puhuttanut joitakin faneja. Nifelvindillä ei kuulla esimerkiksi "En Mäktig Härin" -tapaisia  folk-vaikutteisia kappaleita, vaan levy on pääosin modernimpi kuin edeltäjänsä. Jämsen onkin sanonut, että yhtye on etsinyt sanoituksiinsa moderneja vastineita vanhoille taruille ja hahmoille. Yhtyeen imago on myös muuttunut. Jäsenet kuvailevat Nifelvindillä esiintyvää Finntrollia pirulliseksi tivoliyhtyeeksi. Levyä onkin arvosteluissa kuvailtu aiempaa kierommaksi ja ovelammaksi.
Historia > Blodsvept ja Nattföddin 10-vuotisjuhlakiertue

22. maaliskuuta 2013 julkaistiin kuudes albumi, Blodsvept. Kappaleesta "Häxbrygd" tehtiin musiikkivideo.
Toukokuussa 2014 bändi ilmoitti Facebook-sivuillansa että heidän pitkäaikainen rumpalinsa Samu Ruotsalainen poistuu Finntrollista. Hänen tilanneen tuli Heikki Saari, joka on soittanut myös mm. Amberian Dawnissa.
Vuonna 2014 studioalbumi Nattfödd täytti 10 vuotta ja sen kunniaksi bändi teki kiertueen, jossa he soittivat albumin läpi.
Huhtikuussa 2020 ilmestyi Markus Laakson kirjoittama ja Liken kustantama Ensiferumista, Moonsorrow’sta, Finntrollista, Turisaksesta ja Korpiklaanista kertova kirja Folk Metal Big 5.
Kokoonpano

Mathias Lillmåns (Vreth) – laulu
Samuli Ponsimaa (Skrymer) – kitara
Mikael Karlbom (Routa) – kitara
Sami Uusitalo (Tundra) – basso
Henri Sorvali (Trollhorn) – kosketinsoitin
Aleksi Virta (Virta) – kosketinsoitin (live)
Heikki Saari (mörkÖ) – rummut
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Jan Jämsen (Katla) – laulu (Joutui jättämään yhtyeen johtuen virusperäisestä sairaudesta, joka esti laulamisen.)
Teemu Raimoranta (Somnium) – kitara (Menehtyi 16. maaliskuuta 2003 pudottuaan Hakaniemen Pitkältäsillalta Kaisaniemenlahden jäälle.)
Tapio Wilska – laulu (Erotettiin henkilökohtaisten erimielisyyksien takia vuoden 2006 alussa.)
Mikael Harju – (Ancient Lord) – basso
Tomi Ullgrén (Grönt Helvetes Kungen) – kitara
Rauno Raimoranta (Nattvind) – kosketinsoitin, rummut
Samu Ruotsalainen (Beast Dominator) – rummut
Diskografia

Studioalbumit
Midnattens Widunder (1999,  Spinefarm Records)
Jaktens Tid (2001,  Spinefarm)
Nattfödd (2004,  Spinefarm)
Ur Jordens Djup (2007,  Spinefarm)
Nifelvind (2010,  Century Media)
Blodsvept (2013,  Century Media)
Vredesvävd (2020,  Century Media)
Livealbumit
Natten med de levande Finntroll (2014,  Spinefarm)
EP:t
Visor om Slutet (2003,  Spinefarm)
Trollhammaren (2004,  Spinefarm)
Demot
Rivfader (1998,  omakustanne)
Musiikkivideot
"Bastuvisan" (1998)
"Jaktens Tid" (2001, live)
"Skogens Hämnd" (2001)
"Födosagan" (2002, live)
"Trollhammaren" (2004)
"Nedgång" (2007)
"Solsagan" (2010)
"Under Bergets Rot" (2010)
Kirjallisuus

Laakso, Markus: Folk Metal Big 5.  Like, 2020.  ISBN 978-951-1-35516-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yhtyeen viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Finntroll Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Finntroll Last.fm:ssä (englanniksi)
Finntroll Meteli.netissä
Finntroll Myspacessa (englanniksi)
Finntroll konsertissa Masters of Rock festivaaleilla vuonna 2007.
John Cazale

| John Cazale> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  John Holland Cazale
Syntynyt: 12. elokuuta 1935 Yhdysvallat
Kuollut: 12. maaliskuuta 1978 (42 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1967–1978
Merkittävät roolit:  Fredo Corleone (Kummisetä)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
John Cazale (12. elokuuta 1935 – 12. maaliskuuta 1978) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli yhdessä lyhytelokuvassa 1960-luvulla, ennen kuin sai roolin Kummisetä-elokuvasta vuonna 1972. Hän näytteli myös Kummisetä osa II:ssa. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi Kauriinmetsästäjä, jossa hän näytteli Stanley ”Stan” Stoshia. Cazale oli kihloissa Meryl Streepin kanssa. Cazale kuoli keuhkosyöpään.
Cazale näytteli urallaan vain viidessä elokuvassa. Niistä jokainen oli vähintään ehdolla parhaan elokuvan Oscar-palkintoon. Hän sai Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta elokuvassa Hikinen iltapäivä.lähde?
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1972 | Kummisetä | Fredo Corleone |
| 1974 | Keskustelu | Stan |
| 1974 | Kummisetä osa II | Fredo Corleone |
| 1975 | Hikinen iltapäivä | Salvatore ”Sal” Naturile |
| 1978 | Kauriinmetsästäjä | Stanley ”Stan” Stosh |
Huomioita

↑  Lausutaan englanniksi /kəˈzeɪl/; italiaksi [kadˈdzaːle].
Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinto

Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinto on Pohjoismaiden neuvoston jakama elokuvapalkinto, joka jaettiin ensimmäisen kerran neuvoston 50-vuotisjuhlan yhteydessä 2002, minkä jälkeen palkinto on jaettu vuosittain vuodesta 2005 alkaen. Vuonna 2022 palkintosumma oli 300 000 Tanskan kruunua (noin 40 000 euroa), ja se jaetaan tasan käsikirjoittajan, ohjaajan ja tuottajan kesken.
Palkinnon tarkoitus on edistää pohjoismaisen elokuvan tuotantoa ja kehittää pohjoismaisia elokuvamarkkinoita sekä pitkällä aikavälillä myös vahvistaa pohjoismaista elokuvaa kansainvälisesti.
Palkinto myönnetään pitkälle elokuvalle, joka ankkuroituu pohjoismaiseen kulttuuriin, on taiteellisesti arvokas, on ansioitunut taiteellisella omaperäisyydellään ja muodostaa yhtenäisen teoksen. Elokuvia verrattaessa myös luovuus on vaikuttava tekijä. Elokuvan kielen on mieluiten oltava pohjoismainen kieli, jotta se otettaisiin huomioon palkintoa myönnettäessä.
Palkintoa hallinnoi Pohjoismaiden neuvoston lukuun Nordisk Film- & TV-fond. Voittajan valitsee kriitikoista muodostuva tuomaristo, ja heidät on valinnut kunkin maan kansallinen instituutti. Tuomariston jäsenet ovat elokuvan asiantuntijoita. Heidän on oltava riippumattomia oman maansa elokuva-alasta ja heillä ei myöskään saa olla taloudellisia intressejä ehdokaselokuvissa. Kunkin maan ehdokkaan valitsee kansallinen tuomaristo.
Aiheesta muualla

Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinto
Nordisk Film- & TV-fond
Nordisk Film- & TV-fondin elokuvapalkintosivu
Saitō

Saitō on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:
Akane Saitō (s. 1993), japanilainen jalkapalloilija
Hiroya Saitō (s. 1970), japanilainen mäkihyppääjä ja olympiavoittaja
Hitoshi Saitō (s. 1961), japanilainen judoka ja maailmanmestari
Kazuo Saitō (s. 1951), japanilainen jalkapalloilija
Keiko Saitō (s. 1965), japanilainen jalkapalloilija
Kōhei Saitō (s. 1987), japanilainen filosofi
Kōki Saitō (s. 2001), japanilainen jalkapalloilija
Manabu Saitō (s. 1990), japanilainen jalkapalloilija
Mitsuki Saitō (s. 1999), japanilainen jalkapalloilija
Ryōei Saitō (1916–1996), japanilainen liikemies ja taiteen keräilijä
Saizō Saitō  (1908–2004), japanilainen jalkapalloilija
Takumi Saitō (s. 1981), japanilainen näyttelijä ja malli
Tamaki Saitō (s. 1961), japanilainen psykologi ja terveydenhuoltopalvelun johtaja
Toshihide Saitō (s. 1973), japanilainen jalkapalloilija
Yoshitsugu Saitō (1890–1944), japanilainen kenraaliluutnantti
Saitō Makoto (1858–1936), japanilainen amiraali, poliitikko ja Korean kenraalikuvernööri
Saitō Musashibō Benkei (1155–1189), japanilainen sōhei (taisteleva munkki).
Saito on Japanin kaupunki.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saitō”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mike Vogel

Mike Vogel vuonna 2014.
Michael "Mike" James Vogel (s. 17. heinäkuuta 1979 Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli. Hän on näytellyt muun muassa Texasin moottorisahamurhat (2003), Poseidon (2006), Cloverfield (2008), Blue Valentine (2010), Piiat (2011) ja Under the Dome (2013–2015).
Vuosina 2011–2012 Vogel näytteli yhden kauden mittaiseksi jääneessä historiallisessa draamasarjassa Pan Am. Vuosina 2013–2015 hän on näytellyt kolme kautta kestäneessä televisiosarjassa Under the Dome, joka perustuu Stephen Kingin samannimiseen romaaniin.
Filmografia > Elokuvat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Nimi | Rooli | Huomioita |
| 2003 | Grind | Eric Rivers |  |
| 2003 | Texasin moottorisahamurhat | Andy |  |
| 2005 | Neljä tyttöä ja maagiset farkut  | Eric Richman |  |
| 2005 | Huhupuhetta | Blake Burroughs |  |
| 2006 | Poseidon | Christian Sanders |  |
| 2008 | Cloverfield | Jason "Hawk" Hawkins |  |
| 2010 | Blue Valentine | Bobby Ontario |  |
| 2010 | Aivan liian hotti | Jack |  |
| 2011 | Piiat | Johnny Foote | Parhaan näyttelijäkokoonpanon SAG-palkinto Screen Actors Guild Awards 2012 |
| 2011 | Sinun numerosi? – Kuinka monta on liian paljon? | Dave Hansen |  |
Filmografia > Televisio

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Nimi | Rooli | Laji | Huomioita |
| 2001–2004 | Perhe paketissa  | Dean Piramatti | tv-sarja |  |
| 2011 | Pan Am | Dean Lowrey | tv-sarja |  |
| 2013–2015 | Under the Dome | Dale "Barbie" Barbara | tv-sarja |  |
Aiheesta muualla

Mike Vogel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mike Vogel Elonetissä.
Levantti

Levantti
Levantti on maantieteellinen ja historiallinen käsite, joka tarkoittaa aluetta Lähi-idässä Välimeren itäpäässä. Levantin määritelmä on epätarkka, mutta sen rajoina pidetään yleensä Taurusvuoria pohjoisessa, Eufrat-jokea koillisessa, Arabian autiomaita kaakossa ja Siinain niemimaata lounaassa sekä Välimerta lännessä. Joskus myös Siinai lasketaan kuuluvaksi siihen. Maantieteellisesti Levantti on siis toisin sanoen Egyptin, Arabian, Mesopotamian ja Anatolian eli Vähän-Aasian välissä. Nykyisistä valtioista siihen kuuluvat Jordania, Israel ja Libanon sekä Syyria lukuun ottamatta itäosiaan. Samaa aluetta kuvaa arabian الشام, As-Shām.
Nimitys Levantti tulee ranskasta, ja se on peräisin latinan verbistä levare (nostaa, kohottaa; passiivissa nousta, kohota), josta johdetun substantiivin levans (nouseva) genetiivimuodosta levantis tulee merkitys "nouseva aurinko" ja siten siis "itä". Sitä voidaan romaanisissa kielissä käyttää mistä vain idässä olevasta tai auringonnousuun liittyvästä asiasta, mutta yleisesti pelkkä sana Levantti viittaa nimenomaan Välimeren itäpäähän. Sieltä kotoisin olevista asioista tai ihmisistä voidaan käyttää nimityksiä levanttilainen tai levantiini. Levantti on siis eurooppalainen käsite "nousevan auringon maa", mutta on huomattava, että myös egyptiläiset käyttävät samaa tarkoittavaa arabiankielistä sanaa Mashrek tai Mašrik viitatessaan maansa itäpuolisiin Lähi-idän alueisiin.
Arkeologit ja historiantutkijat käyttävät käsitettä käsitellessään alueen muinaishistoriaa. Käsite on ollut siirtomaiden emämaissa käytössä siirtomaavallan aikana.selvennä
Historia

Koska Levantti sijaitsee Afrikan ja Aasian välisen maakaistaleen lähellä, se on esihistoriallisina aikoina toiminut tärkeänä alkuihmislajien kulkureittinä. Viimeisen jääkauden loputtua syntynyt kulttuuri oli seudulla hyvin varhaista: se muodostaa ns. pienemmän hedelmällisen puolikuun länsiosan (Mesopotamia on sen itäosa), ja alueella sijaitsee yksi ensimmäisistä tunnetuista kaupungeista Jeriko. Maanviljelys tuli Levanttiin idästä jo ennen vuotta 8000 eaa. ja levisi sieltä edelleen Egyptiin. Toisin kuin ympäröivissä Egyptissä ja Kaksoisvirtainmaassa sekä myöhemmin myös Anatoliassa, Levantissa ei historiallisen ajan alussa syntynyt suuria yhtenäisiä valtioita. Alueen kansat kuten kanaanilaiset olivat jakautuneet pieniin heimoihin. Noin vuoden 2000 eaa. paikkeilla seudulle muutti myös muita seemiläisiä kieliä puhuneita kansoja idästä ja Arabiasta.
Historia > Muinainen aika

Vuoden 1500 eaa. jälkeen Egyptin Uuden valtakunnan faarao Thutmosis III valloitti koko Levantin käymällä useita sotia. Hänen seuraajiensa aikana Egyptin valta alueella heikkeni, ja pohjoiseen syntynyt heettiläisvaltakunta levitti valtansa osaan Syyriaa. Vuoden 1300 eaa. jälkeen (mahdollisesti 1275 tai 1274 eaa.) käytiin näiden suurvaltojen välillä Kadesin taistelu pohjoisessa Syyriassa, missä kumpikaan ei saavuttanut selvää voittoa. Maat solmivat rauhansopimuksen, jossa niiden välinen raja tunnustettiin. Heettiläisten valta heikkeni kuitenkin pian assyrialaisten tunkeutuessa Syyriaan idästä käsin. 1100-luvulla eaa. heettiläiset tuhoutuivat lännestä tulleiden merikansojen hyökkäyksessä. Merikansat hyökkäsivät myös Egyptiin, joka onnistui täpärästi torjumaan ne, mutta menetti samalla kaikki alueensa Levantissa. Merikansoista filistealaiset, joiden nimestä myös Palestiina tulee, asettuivat asumaan Välimeren itärannikolle. Myös eräs seemiläinen heimo, juutalaiset saapui näihin aikoihin Palestiinaan.
Foinikialaiset olivat vanha sivistyskansa lähinnä nykyisessä Libanonissa, joka vuoden 1200 eaa. tienoilla nousi kukoistukseen ja joksikin aikaa koko Välimeren merkittävimmäksi valtioksi. Rannikon kaupunkivaltioistaan käsin foinikialaiset, jotka kutsuivat itseään kanaanilaisiksi, perustivat suuren joukon siirtokuntia itäiselle Välimerelle jo 1100-luvulla eaa., ja seuraavilla vuosisadoilla kauemmaksikin, tärkeimpänä Karthago. He olivat erityisen tunnettuja kaupankäynnistään ja heidän merkityksensä kauppiaina koko senaikaisessa läntisessä maailmassa oli merkittävä vielä vuosisatoja sen jälkeen kun heidän poliittinen merkityksensä oli jo heikentynyt.
Vuoden 800 eaa. jälkeen Assyrian valtakunta levittäytyi länteen ja alisti koko Levantin. Assyrian heikettyä sen paikan ottivat babylonialaiset, kun uusbabylonialainen valtakunta levittäytyi länteen vähän ennen vuotta 600 eaa. Vuonna 539 eaa. Persia valtasi Babylonin ja vuoden 530 eaa. paikkeilla lopunkin Babylonian, pian tämän jälkeen koko Lounais-Aasian. Persialaisvaltaa kesti kaksi vuosisataa, kunnes Aleksanteri Suuri kukisti heidät vuonna 332 eaa.
Historia > Antiikin aika

Näitä kreikkalaisten valloitusretkiä seurasi Levantissakin hellenistinen aika. Helleenisen sivistyksen vaikutus jäi kuitenkin suhteellisen vähäiseksi, eikä Levantista tullut samanlaista tuon ajan tieteen ja kulttuurin keskittymää kuin Egyptistä tai Kaksoisvirtainmaasta. Sen poliittinen yhtenäisyys lakkasi pian, ja vuoden 100 eaa. jälkeen alueelle saapuivat roomalaiset. Ajanlaskumme alun molemmin puolin se liitettiin Rooman valtakuntaan.
Roomalaisajan alkuvaihe oli varsin myrskyisää, mutta juutalaiskapinan jälkeen tilanne rauhoittui. Myös kristinusko alkoi levittäytyä Levantista käsin muualle. Roomalle alue oli tärkeä siksi, että tärkeimmät karavaanireitit itään kulkivat sen kautta. Pax Romanan päätyttyä imperiumi ajautui 200-luvun kriisiin, jossa sen yhtenäisyys alkoi rakoilla. Vuoden 260 jälkeen syyrialainen kaupunkivaltio Palmyra voimistui nopeasti ja irrottautui täysin Rooman vallasta; sen kuningatar Zenobia yritti perustaa koko Välimeren itäpään käsittävän itsenäisen valtion. Rooma onnistui kuitenkin voittamaan Palmyran, ja seuraavan vuosisadan aikana tapahtuneessa imperiumin vähittäisessä kahtiajakautumisessa Levantti jäi osaksi voimakkaampaa itäistä puoliskoa.
Rooman imperiumin hajottua lopullisesti kahtia 395 alkoi Itä-Rooman eli myöhemmän Bysantin valtakausi. Tänä aikana alue oli lähes täysin kristitty; tästä huolimatta uskonnollinen eripuraisuus oli voimakasta, sillä Itä-Rooman valtauskonto oli kreikkalaiskatolisuus (ortodoksisuus), mutta Levantissa tunnustettiin enimmäkseen Aleksandrian, Antiokian ja Jerusalemin patriarkaattien levittämiä ortodoksiuden muotoja, jotka kukin erosivat tietyiltä osin Konstantinopolin kreikkalaisesta uskosta. Suurvaltapoliittisesti aikakausi oli Bysantin ja persialaisen sassanidien valtakunnan välistä valtataistelua. Vuonna 603 alkaneessa lopullisessa sodassa sassanidit saavuttivat yhä suurempia voittoja ja kykenivät 610-luvulla valtaamaan koko Levantin, Egyptin ja Vähän-Aasian. Sota huipentui persialaisten ja avaarien Konstantinopolin piiritykseen 626, joka jäi tuloksettomaksi. Bysantin keisari Herakleios ajoi tämän jälkeen persialaiset takaisin Lähi-itään, jossa vuonna 627 tuhosi heidän armeijansa, ja Bysantti sai itäiset alueensa takaisin.
Bysantin voitot jäivät kuitenkin lyhytaikaisiksi, sillä jo vuonna 634 hyökkäsivät arabit etelästä käsin molempien sodan uuvuttamien valtakuntien kimppuun. Muutaman vuoden kuluessa he pystyivät kukistamaan koko sassanidivaltakunnan ja valtaamaan merkittävän osan Bysantista, niin että vuoteen 642 mennessä bysanttilaiset olivat jälleen menettäneet koko Levantin ja Egyptin, tällä kertaa pysyvästi.
Historia > Keskiaika

Arabit liittivät valloittamansa alueet kalifaattiinsa ja levittivät niille islaminuskoa, joka nousikin Lähi-idässä nopeasti tärkeimmäksi uskonnoksi. Muutaman vuosikymmenen kestäneen kiihkoislamilaisen "pyhän sodan" kauden jälkeen kulttuuri rauhoittui, ja saavutti abbasidien valtaannousua vuonna 750 seuranneiden kahden vuosisadan aikana vaiheen, jota kutsutaan islamin kultaiseksi ajaksi. Levantin alueella oli Damaskos yksi tuon ajan tärkeimpiä arabimaailman kaupunkeja. Myös monet muut alueen kaupungit, erityisesti Syyrian Aleppo ja Latakia olivat tuona aikana merkittäviä.
Vuotta 1000 lähestyttäessä abbasidien valta vuorostaan heikkeni, ja sijaa saivat mamelukit sekä seldžukkiturkkilaiset. Seldžukkien ja uskonkiihkoilijoiden ottaessa vallan Levantin alueella 1000-luvun alkupuolella kristittyjen pyhiinvaeltajien matkat Jerusalemiin kävivät mahdottomiksi. Kun turkkilaiset uhkasivat Bysanttia vallattuaan merkittävän osan Anatoliasta, päätti läntinen kristikunta ryhtyä vastatoimiin.
Ristiretket alkoivat, kun paavi Urbanus II antoi vuonna 1095 käskyn vallata "Pyhä maa" takaisin. Ensimmäinen ristiretki alkoi seuraavana vuonna, kun pääasiassa Ranskasta kootut ristiretkeläiset lähtivät Konstantinopoliin. Retki oli menestys: Bysantti sai Anatolian takaisin, sen jälkeen valloitettiin Antiokia 1098 ja lopulta Jerusalem 1099. Tämän jälkeen Levantista tuli osa länsieurooppalaista kulttuuripiiriä, sen kauppayhteyksistä huolehtivat Italian kaupunkivaltiot. Ristiretkiaikaa kesti kaksi vuosisataa, jonka aikana kristityt kärsivät ajoittain pahojakin takaiskuja, mutta pystyivät silti pitämään yllä kuningaskuntiaan. Heidän tärkein vastustajansa oli Saladin, joka pystyi 1187 valtaamaan Jerusalemin muslimeille. Vaikka kristityt saivatkin kaupungin myöhemmin väliaikaisesti takaisin, he olivat tämän jälkeen usein alakynnessä. 1200-luvulla mamelukit saivat haltuunsa suuria alueita, mikä sai kristityt 1250-luvulla tekemään sopimuksen mongolien kanssa. Mongolit tuhosivat Bagdadin 1258 päättäen abbasidien dynastian ja valloittivat Levantin muslimien hallussa olleet alueet 1260, mutteivät kuitenkaan päässeet Egyptiin. Tämä tarjosi Levantin kristityille kuningaskunnille hengähdystauon, mutta joitakin vuosia myöhemmin mamelukit ajoivat mongolit pois. Viimeinen kristittyjen kaupunki vallattiin 1291, johon ristiretkiaika päättyy.
Seuraavalla vuosisadalla, vuonna 1347 Eurooppaan ja Lähi-itään iski ruttoepidemia Musta surma itäisestä Aasiasta. Vaikka rutto tappoikin Lähi-idässä vain vajaan kolmanneksen väestöstä, Levantti kärsi siellä pahimmin. Sen merkitys idän ja lännen välisten kauppareittien avainasemassa säilyi kuitenkin edelleen, mutta tuottoisaa kaupankäyntiä alkoivat uhata ottomaaniturkkilaiset, jotka levittäytyivät Anatoliassa ja 1453 kukistivat Bysantin. Huolestuneet eurooppalaiset alkoivat etsiä vaihtoehtoisia reittejä idänkaupalleen, ja kun Vasco da Gama löysi meritien Intiaan 1498, koki Lähi-idän kauppa suuren takaiskun. Levantti alkoi köyhtyä lakattuaan olemasta tärkeä kaupan välietappi.