stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taiwaninsaari
Historia

Noin 4 000 vuotta sitten nykyisen Taiwanin alkuperäisasukkaiden (aboriginaalien) esi-isät asettuivat saarelle. Aboriginaalit ovat geneettisesti sukua malaijeille ja polynesialaisille, ja heidän puhumansa kieli kuuluu austronesialaisiin kieliin. Kiinalaisia alkoi muuttaa saarelle 500-luvulta lähtien, mutta saari liitettiin Kiinaan vasta Ming-dynastian aikana 1430.
Vuonna 1544lähde? portugalilainen laiva teki näköhavainnon Taiwaninsaaresta, jolle he antoivat nimeksi Ilha Formosa (kaunis saari). Portugali ei milloinkaan valloittanut tai asuttanut saarta.
Vuonna 1624 Hollannin Itä-Intian kauppakomppania, jonka tukikohta oli Bataviassa Jaavan saarella nykyisessä Indonesiassa, perusti saaren maaperälle ensimmäisen eurooppalaistyylisen asutuksen ja hallinnon, josta nykyisen Taiwanin poliittinen historia sai alkunsa.
Ming-dynastian kukistuminen mantsujen hyökkäyksestä synnytti suuren pakolaisvirran mantereelta Taiwaninsaarelle vuonna 1644.
Kiinalaisen Ming-dynastian aikana Fujianin joukot löivät hollantilaiset ja valtasivat saaren vuonna 1662. Heitä johti fujianilaisen merirosvokauppiaan ja japanilaisen samurain tyttären poika Koxinga (kiin. 鄭成功, Zheng Chenggong).lähde?, joka perusti saarelle Tungningin kuningaskunnan.
Mantsujen valtakunta jatkoi laajenemistaan, ja Koxingan yrityksistä huolimatta Taiwaninsaari siirtyi heidän haltuunsa 1683. Saari sulkeutui ulkomaailmalta, mutta kiinalaisten uudisasutus kiihtyi 1800-luvun lopulla, ja saaresta tuli tärkeä sokerin ja riisin viejä mantereelle.
Vuonna 1895 Kiina hävisi Taiwaninsaaren sodassa Japanille. Ennen japanilaisten saapumista saarelle Taiwan oli hetken aikaa itsenäinen tasavalta.selvennä Taiwaninsaari siirtyi takaisin Kiinalle toisen maailmansodan jälkeen. 1949 lähes kaksi miljoonaa tasavallan kannattajaa pakeni Taiwaninsaarelle kommunistien voitettua vallankumoussodan Kiinassa.
Maantiede

Taiwaninsaaren lisäksi Kiinan tasavallan hallinnassa on myös muutamia pieniä saaria (muun muassa Kinmen) Kiinan rannikolla Taiwaninsalmen toisella puolella. Saarivaltion kokonaispinta-ala on 35 980 neliökilometriä, josta sisävesiä on 2,8 prosenttia. Sen itäpuolella sijaitsee Filippiinienmeri
Taiwaninsaaren keski- ja itäosia hallitsevat korkeat vuoret. Keskivuoristo (Taiwan Shan) muodostuu merenalaisen vuorijonon huipuista, joista korkein huippu on Yu Shan (3 997 metriä). Saaren länsiosissa on laaja tasanko, jossa viljellään riisiä. Puunhakkuun kannattamattomuuden vuoksi Taiwanin sisämaassa on runsaasti ikivihreitä metsiä, jotka kasvavat jopa kolmen kilometrin korkeudessa. Alarinteiden yleisimmät puulajit ovat kamferipuu ja kiinankaarnatammi. Ylärinteillä kasvaa havupuita, kuten mäntyjä, hemlokkeja ja valesypressejä.
Merkittävimmät luonnonvarat

kivihiili
maakaasu
kulta
hopea
kupari
marmori
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Buddhalainen juhla Taipeissa. Ylen Elävä arkisto.
Taipein Suomen-edustusto: Naruwán - pieni matkaopas [vanhentunut linkki]
Takao (1930)

| Takao / 高雄 |
| --- | --- |
 Takao koeajoissa vuonna 1932

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yokosukan laivastoarsenaali
Kölinlasku:  28. huhtikuuta 1927
Laskettu vesille:  12. toukokuuta 1930
Palveluskäyttöön:  31. toukokuuta 1932
Loppuvaihe:  upotettu 27. lokakuuta 1946
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 850 t (standardi) 15 490 t (kuormattu)
Pituus:  203,76 m (kokonaispituus)
Leveys:  20,73 m
Syväys:  6,32 m
Koneteho:  132 000 shp
Nopeus:  35,5 solmua
Miehistöä:  773
Aseistus
Aseistus:  8 × 20 cm/50 tykkiä kaksoistorneissa 4 × 12 cm ilmatorjuntatykkiä 2 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä 8 × 610 mm torpedoputkea 2 × kellukekonetta
Takao (jap. 高雄) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1932 palvelukseenotettu Takao-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Yokosukan laivastoarsenaalilta ja sen köli laskettiin 28. huhtikuuta 1927. Alus laskettiin vesille 12. toukokuuta 1930 ja se otettiin palvelukseen 31. toukokuuta 1932.
Palvelus

Aluksella ollut brittimiehistö upotti aluksen 27. lokakuuta  1946.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Takao (1930) Wikimedia Commonsissa
Takao-luokan raskaat risteilijät
Talvivaaran ratapiha

Talvivaaran ratapiha on rautatieliikennepaikka Sotkamon kunnassa Kainuun maakunnassa, ja se on Murtomäen rautatieasemalta alkavan Talvivaaran kaivosradan pääteliikennepaikka. Liikenne­paikka otettiin kaupallisen liikenteen käyttöön yhtä aikaa radan kanssa kesällä 2009.
Liikennepaikkaa käytetään paitsi kaivoksen ja rikastamon tuottaman murskeen ja malmirikasteen lähteviin kuljetuksiin, myös kaivos- ja rikastamotoiminnan vaatimien materiaalien ja kemikaalien saapuviin kuljetuksiin.
Sähköistetyn luovutusratapihan ja sähköistämättömän kaivoksen ratapihan yhteinen raidepituus on 6,7 kilometriä ja raiteita on yhteensä kahdeksan kappaletta.
Taktinen äänestäminen

Taktinen äänestäminen tarkoittaa äänen antamista vaalissa jollekin muulle ehdokkaalle kuin todelliselle suosikilleen, tarkoituksena torjua epätoivottu vaalitulos.
Useimmiten taktista äänestämistä esiintyy enemmistövaalitapaa käyttävissä maissa. Vaaleissa on aina oltava enemmän kuin kaksi ehdokasta, jotta taktinen äänestäminen olisi mahdollista.
Syyt

Taktisesti voi äänestää useasta eri syystä. Yksi syy jättää äänestämättä suosikkiehdokastaan on se, että äänestäjä ei usko suosikillaan olevan läpimenomahdollisuuksia, jolloin hänen äänensä menisi hukkaan. Toinen syy äänestää taktisesti on yrittää estää jonkun epämieluisan ehdokkaan vaalivoitto äänestämällä hänen kilpailijaansa. Kolmas syy äänestää taktisesti on nostaa kaksivaiheisen vaalin toiselle kierrokselle sellainen vastaehdokas, joka äänestäjän suosikkiehdokkaan on helppo voittaa.
Vaikutukset

Taktinen äänestäminen voi antaa arvaamattomia tuloksia sellaisessa vaalijärjestelmässä, jossa vaali käydään useassa vaalipiirissä ja käytetään vertauslukuja. Tällöin omalta suosikilta pois siirretty ääni saattaakin hyödyttää eniten juuri sitä vastaehdokasta, jota vastaan taktinen ääni on annettu.
Esimerkkejä

Suomessa tunnetuin esimerkki taktisesta äänestämisestä on vuoden 1937 presidentinvaali. Sosialidemokraatit halusivat estää istuvan presidentin Pehr Evind Svinhufvudin valinnan uudelle kaudelle ja tekivät Maalaisliiton kanssa sopimuksen, jonka mukaan SDP:n valitsijamiehet äänestäisivät ensimmäisellä kierroksella oman ehdokkaansa Väinö Tannerin sijasta Edistyspuolueen Kaarlo Juho Ståhlbergia, ja ellei tämä tulisi valituksi, he siirtäisivät tukensa toisella kierroksella Maalaisliiton Kyösti Kalliolle. Ratkaisevassa äänestyksessä Kallio voitti Svinhufvudin ja tuli valituksi uudeksi presidentiksi.
Taktinen äänestäminen nousi puheenaiheeksi eduskuntavaalien 2023 jälkeen. Suomen kansallisen vaalitutkimuskonsortion kyselytutkimuksen (2023) mukaan näissä vaaleissa suhteellisesti eniten sellaisia äänestäjiä, jotka pitivät enemmän jostain toisesta puolueesta kuin siitä jota äänestivät, saivat eduskuntapuolueista kristillisdemokraatit (28 %), liike nyt (24 %) ja kokoomus (20 %). Sosialidemokraatit saivat vasemmistoliiton ja vihreiden kannattajilta yhteensä 2,2 prosenttiyksikköä tällaisia taktisia ääniä ja menettivät niitä näille kahdelle puolueelle yhteensä 0,6 prosenttiyksikköä.
Tallholm

Tallholm
| --- | --- |
Sijainti:  60°6′38.00″N, 24°40′55.00″E, Espoo Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti, Itämeri
Pinta-ala:  0,069 km² 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Tallholm on noin seitsemän hehtaarin laajuinen huvilasaari läntisessä Espoossa Moisön lounaispuolella ja Soukanniemen eteläpuolella. Moisön ja Tallholmin välissä sijaitsee Getholmin luonnonsuojelualue ja Lilla Tallholmenin saari. Tallholmin lounaispuolella on Pentalan saari. Tallholmin ja Pentalan välissä on Tallholmsgrundetin luoto. Virallisessa kaupunginosajaossa Tallholm kuuluu Suvisaaristoon. 1860-luvulla alkanut huvila-asutus on muovannut Tallholmin rehevän puistomaiseksi kokonaisuudeksi, jonka villat ovat rakennushistoriallisesti merkittäviä.
Huvilat

Ennen huvila-asutusta Tallholmilla oli kalastaja-asutusta: kalastaja August Zetterberg perheineen muutti saarelle 1846. Kielitieteilijä ja kirkkoherra Gabriel Geitlin osti Tallholmin 1865 kesäpaikakseen, sitä ennen saari kuului Moisön yksinäistaloon. Geitlin kuoli 1871, minkä jälkeen hänen poikansa ja näiden jälkeläiset rakennuttivat saarelle omat huvilansa. Geitlin rakennutti Villa Tallholmenin 1866, ja sitä pidetään Espoon vanhimpana varsinaisena kesähuvilana.
Geitlinin vanhin poika, suomenkielen lehtori Johan Gabriel Geitlin rakennutti koristeellisen Nannelan 1872. Hänen lempinimensä oli Nanne. Huvilaan kuuluu torni sakaroineen ja sen läheisyydessä on muun muassa pakaritupa, venetalas ja apulaisia varten rakennettu mökki "Jungfruburen". Johan Geitlin myi Nannelan Gyllingin suvulle.
Tohtori Fritz Gabriel Geitlin rakennutti taitekattoisen, kaksikerroksisen Villa Gluschkoffin 1914. Sen arkkitehtina toimi Ellen Segerstråle. Villa Gluschkoffin runkona on kalastaja Zetterbergin mökki 1840-luvulta, mökin sisätilat on säilytetty Villa Gluschkoffin sisällä.
Saaren eteläkärjen Villa Appelqvist sai nykyasunsa 1910-luvulla, sen runkona on saattanut olla vanha kalastusmaja tai se on toiminut aiemmin leivintupana. Villa Appelqvistin omisti 1800-luvun lopulla valtiosihteeri Wilhelm Gabriel Geitlin.
Tallholmin pohjoisosaan rakennettiin Villa Sjöblom 1910-luvulla, rakennuttaja oli Geitlinien sukulainen tohtori Neovius. Villa Sjöblom muistuttaa varsin paljon Villa Gluschkoffia, ja myös se saattaa olla Segerstrålen käsialaa.
Aiheesta muualla

Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Tallholm, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
Tambacounda

| Tambacounda |
| --- | --- |
 Tambacoundan rautatieasema.
 Tambacounda
 Koordinaatit: 13°46′31″N, 13°40′11″W 
Valtio:  Senegal
Alue:  Tambacoundan alue
Departementti:  Tambacoundan departementti
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunki
 – Hallinnon tyyppi:  kunta
Väkiluku (2016):  119 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tambacounda on kaupunki ja Tambacoundan alueen hallinnollinen keskus Senegalissa. Se sijaitsee maan itäosassa 464 kilometriä Dakarista itään. Kaupungissa on 119 100 asukasta (vuonna 2016, arvio).
Kaupunki on tunnettu tukahduttavan kuumasta ilmanalastaan. Sen asukkaat ovat etupäässä mandinkoja, bambaroita ja bassareja.
Tambacounda oli pieni kylä 1900-luvun alkuun saakka, jolloin rakennettiin sen kautta kulkeva Dakarin–Nigerin rautatie. Se kasvoi nopeasti maapähkinän viljelyn ja Ranskan Sudanista tulleiden siirtolaisten ansiosta. Myöhemmin sinne muutti fulbeja Sékou Tourén hallitsemasta Guineasta. Kaupungin väkiluku laski 1970-luvun kuivuusjakson seurauksena.
Tambacounda on N1, N6 ja N7 -maanteiden muodostama liikennekeskus. Siellä on myös lentokenttä. Kaupungin tärkein teollisuuslaitos on Sodefitexin puuvillatehdas. Matkailu suuntautuu lähinnä Kédougoun alueen luontokohteisiin. Paikallisia nähtävyyksiä ovat raunioituvat rautatierakennukset ja käsityöläiskeskus.
Tammelan vaakuna

Tammelan vaakuna
Tammelan kunnanvaakuna on saanut aiheensa kunnan nimestä. Vaakunan tammenoksat lehtineen ovat suora viittaus paikkakunnan nimeen, mikä tekee vaakunasta puhuvan.
Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 29. joulukuuta 1953. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kolme tammenlehteä, joiden varret yhtyvät haaruristiksi, varsien yhtymäkohdasta versoaa kummallekin sivulle terho; kaikki hopeaa”.
Taltta

24 millimetrin tasataltta
Taltta on työkalu, jota käytetään kaiverrusten, urien ja kolojen tekemiseen. Taltta on kivenveiston ja puunveiston tärkein työkalu. Taltta muodostuu teräksisestä teräosasta, jonka päässä oleva ruoti jatkuu taltan kahvan sisään. Puusta tai muovista valmistettu kahva kiinnitetään ruotiin. Terän poikkileikkaus voi olla suora tai kaareva, jolloin puhutaan tasa- ja kourutaltoista. Taltan tärkeimpiä mittoja ovat terän leveys ja pituus sekä teroituskulma. Sorvaukseen on suunniteltu omat erikoistalttansa, joita kutsutaan sorvitaltoiksi. Käsitalttaa nimitetään myös temmiksi.
Talttaus tarkoittaa työstötapaa, jossa materiaalin tehdään koloja ja uurteita. Taltaus lähestyy asiaa enemmänkin tehtyjen muotojen kuin työkalun mukaan. Esimerkiksi ketjutaltta muistuttaa moottorisahan terää. Taltan otteina tunnetaan kämmenote ja kynäote sekä puukotusote, joka soveltuu esimerkiksi lovileikkaukseen.
Tylsyneen tasapäisen taltan voi teroittaa tahkolla.
Koristeveistossa käytetyt taltat kuten erikoistaltat vaativat tarkkuustyöskentelyn vuoksi erityistä huoltoa. On kiinnitettävä huomiota teroituskulmaan eli -viisteeseen ja kunkin taltan teräsuun muotoon. Nauhahiomakone on yleensä riittävän tarkka koristeveistossa käytettävien talttojen teroittamiseen. Konehionnassa on taltan terää kuitenkin säännöllisesti jäähdytettävä eikä se saa muuttua siniseksi missään hionnan vaiheessa. Konekäyttöistä teroitusnauhaa ei ole aiheellista painaa liiaksi terää vasten. Myös itse teroituskulma on valittava tarkasti sen mukaan, mitä ollaan kulloinkin työstämässä. Hionnan jälkeen on erikseen syytä suorittaa vielä taltan kiillotus esimerkiksi huopalaikalla, tai voidaan tarpeen mukaan käyttää myös nahkaa ja teroituspastaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Taltta Wikimedia Commonsissa
Fernando Tambroni

| Fernando Tambroni |
| --- | --- |

Italian pääministeri
 25. maaliskuuta 1960– 26. heinäkuuta 1960  
Presidentti:  Giovanni Gronchi
Edeltäjä:  Antonio Segni
Seuraaja:  Amintore Fanfani
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. marraskuuta 1901 Ascoli Piceno
Kuollut: 18. helmikuuta 1963 (61 vuotta) Rooma
Tiedot
Puolue:  Italian kristillisdemokraattinen puolue
Fernando Tambroni Armaroli (25. marraskuuta 1901 – 18. helmikuuta 1963) oli italialainen poliitikko, joka toimi Italian pääministerinä neljän kuukauden ajan vuonna 1960. Sitä ennen hän toimi sisäministerinä 1955–1959 ja valtiovarainministerinä 1959–1960. Hän edusti kristillisdemokraattista puoluetta.
Sisäministerinä ollessaan Tambroni päätti kampanjasta, jolla mafian vaikutusta Calabriassa pyrittiin pienentämään järjestelmällisillä ratsioilla kuuluisan poliisipäällikkö Carmelo Marzannin johdolla.
Tambroni joutui eroamaan pääministerin paikalta, kun äänestäjät hurjistuivat siitä, että hän antoi uusfasistisen Italian sosiaalisen liikkeen järjestää juhlansa Genovassa, joka oli ollut fasistien vastaisen vastarintaliikkeen keskeisiä kaupunkeja.
Käännös suomeksi
Taloustirehtööri

Taloustirehtööri (ruots. ekonomiedirektör) on nykyisin Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 10. ryhmään.
Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko 3 300 euroa tai 820 euroa.
Taloustirehtöörin arvonimi on myönnetty itsenäisessä Suomessa vuosien 1919–2013 aikana 518 henkilölle.
Arvonimen historia

Taloustirehtöörin arvo oli käytössä jo Suomen suuriruhtinaskunnassa, sillä taloustirehtööri kuului keisari ja suuriruhtinas Nikolai II:n vahvistamassa vuoden 1897 Suomen Suuriruhtinaanmaan arvojärjestyksessä neljänteentoista luokkaan.
Mathilda Tammelander

Emilia Mathilda Tammelander (19. marraskuuta 1837 Hauho – 2. maaliskuuta 1928 Pälkäne) oli Naisten käsityökoulun johtaja ja kotiteollisuuden edistäjä.
Tammelanderin vanhemmat olivat tilanomistaja Berndt Adam Tammelander ja Emilia Valdén.  Hän oli yksitoistalapsisen suurperheen vanhin. Tammelanderin isän mentyä äidin kuoltua uudelleen naimisiin perheeseen syntyi vielä neljätoista lasta. Kotiteollisuuteen kuten olkitöihin Tammelander tutustui jo nuorena, mutta varsinaisesti hän perehtyi aiheeseen saatuaan Suomen Talousseuralta apurahan 1874 opintomatkan tekemiseksi Ruotsiin. Heti matkansa jälkeen Tammelander valittiin seuran Hämeenlinnassa sijainneen käsityökoulun johtajaksi. Koulun siirryttyä kahden vuoden päästä Turkuun  sen nimeksi tuli Naisten käsityökoulu. Koulun johtajana Tammelander toimi 1890-luvulle saakka. Koulussa paitsi suoritettiin teoriaopintoja, myös tehtiin käytännön harjoittelua eli valmistettiin käsityötuotteita. Tammelander teki johtajakaudellaan vielä kaksi ulkomaan opintomatkaa, 1878 ja 1884. Hän julkaisi 1891 teoksen Kankaiden selityksiä kotiteollisuuden edistämiseksi, koottuja ja ulosannettuja. Siitä otettiin kolme painosta ja se ilmestyi myös ruotsiksi. Suomen Talousseuralta Tammelander sai 1884 tunnustuksena tuolloin kymmenvuotisesta toiminnastaan käsityöopetuksen hyväksi muistokirjoituksella varustetun hopeisen kahvipannun.
Tallinnan raatihuone

| Tallinnan raatihuone |
| --- | --- |

Sijainti:  Tallinna, Viro
Koordinaatit:  59°26′13″N, 24°44′43″E
Rakennustyyppi:  raatihuone
Valmistumisvuosi:  nykymuodossaan 1404
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tallinnan raatihuone (vir. Tallinna raekoda) sijaitsee Viron pääkaupungin Tallinnan vanhassakaupungissa Raatihuoneentorin laidalla. Tallinnan raatihuone on vanhin nykypäiviin saakka säilynyt goottilainen raatihuone ja se toimii nykyisin juhlavastaanottojen ja konserttien pitotilana.
Historia

Ensimmäiset historialliset lähteet mainitsevat Tallinnan raatihuoneen jo 1300-luvulla, mutta se sai nykyisen ilmeensä vasta vuosien 1401 ja 1404 välillä tehdyissä rakennustöissä. Tuolloista rakennusta varten käytettiin 500 hirttä, 45 kattohirttä ja 107 kuormaa kiviä. Ilmeisesti raatihuoneen torniin käytettiin 100 porraskiveä ja kiveä kului myös rakennuksen ikkunapieliin, kaariin ja holviin. Kaupungin raadin rakennuksena raatihuone muodosti keskiaikaisen Tallinnan hallinnon keskuksen. 1300-luvulla raatiherroja oli 24, ja he muodostivat niin sanotun istuvan raadin ja lepäävän raadin, jotka vaihtuivat vuosittain. Vuorottelu loppui 1400-luvulla, jolloin raatiherroja oli 14. Raatiherrojen lisäksi Tallinnan raadin jäseniä olivat neljä pormestaria ja raadinkirjuri. Raatiherran virka oli elinikäinen ja sen jäseneksi noustiin suuresta killasta.
Raatihuoneen torni tuhoutui Tallinnan ilmapommituksissa toisen maailmansodan aikana maaliskuussa 1944, mutta se rakennettiin uudelleen vuonna 1952. Nykyisin Tallinnan maistraatti ja kaupunginvaltuusto ovat käyttäneet raatihuoneen tiloja toimisto- ja edustustehtävissä. Rakennuksessa järjestetään esimerkiksi juhlavastaanottoja ja konsertteja.
Rakennus

Tallinnan raatihuone on Pohjois-Euroopan vanhin nykypäiviin saakka säilynyt goottilainen raatihuone. Raatihuoneen tornin nykyinen suippeneva huippu on peräisin 1630-luvulta ja edustaa renessanssihenkistä tyyliä. Tornin huipulla on ollut vuodesta 1530 Tallinnan tunnukseksikin mielletty Vana Toomas -tuuliviiri. Torni on korkeudeltaan 64 metriä ja sen kellotasanteen korkeus on 34 metriä. Raatihuoneen edustalla on markkinatori.
Raatihuoneen raatisalissa olevan esimerkiksi metsästyskohtauksia esittävän friisin on tehnyt tanskalainen puunveistäjä Elert Thiele. Friisiä on pidetty yhtenä Viron 1600-luvun taiteen huippusaavutuksista. Se valmistui vuosien 1664–1674 välillä.
Vana Toomas raatihuoneen tornin huipulla.
Raatihuone jouluna.
Talvikki

| Talvikki |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  11. helmikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  muinaissuomalainen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Talvikki on suomalainen naisen etunimi.  Nimi tarkoittaa ilmeisesti talvella syntynyttä lasta, mutta voi viitata myös kasvisukuun talvikit (Pyrola). Nimi kuuluu todennäköisesti muinaisnimiin. Kirkon vastustuksen vuoksi useat -kki-loppuiset naisennimet joutuivat vuosisatojen ajaksi pois käytöstä tai ne esiintyivät vain lehmien nimenä. Naisennimenä Talvikki tuli uudestaan käyttöön vasta aivan 1800-luvun lopulla. Almanakkaan nimi otettiin vuonna 1929, mihin vaikutti tuolloin nimipäiväkalenterin uudistamistyöryhmässä mukana ollut A. V. Koskimies, jonka veljentytär Aune Talvikki Schildt (o.s. Forsman, myöhemmin Koskimies, s. 1899) oli tiettävästi ensimmäisenä saanut tämän nimen. Talvikki-nimi on saatettu antaa talvella syntyneelle tytölle.
Vuoden 2019 loppuun mennessä nimen Talvikki on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 5 156 naista ja alle 10 miestä.
Tunnettuja Talvikkeja

Talvikki Eerola (s. 1988), suomalainen näyttelijä
Viola Talvikki Nikkanen, Wiola Talvikki, Wiola Talvi (s. 1934), laulaja
Matti Tammelin

Matti Kalervo Tammelin (6. syyskuuta 1926 Helsinki – 16. helmikuuta 1998 Turku) oli suomalainen nyrkkeilijä.
Tammelin edusti Suomea Lontoon 1948 olympialaisten höyhensarjassa (alle 58 kg). Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella australialaiselle Laurence S. Birksille teknillisellä tyrmäyksellä toisessa erässä.
Seuratasolla Tammelin edusti Turun Jyryä ja Turun Tovereita. Hän saavutti SM-hopeaa 62-kiloisten sarjassa vuonna 1950 ja SM-pronssia 60-kiloisissa vuonna 1951. Hän voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1945 ja 1951.
Talolan seisake

Talolan seisake (ratakm 154+300) oli rautatieliikennepaikka entisen Halikon kunnan Talolan kylässä. Talola kuului VR:n aikatauluun jo vuonna 1932. Henkilöliikenne lakkasi seisakkeelta 1953 ja seisake lakkautettiin virallisesti vuoden 1954 alussa. Vuonna 1989 tehty Pitkäkaaren oikaisu muutti rantaradan kulkua niin, ettei se enää kulje edes Talolan kautta.
Hieman laajennettu ratavartijan talo on edelleen pystyssä ja sen lähellä oli vielä 1980-luvun lopussa valo- ja äänivaroituslaitos.
Tammenpunikkitatti

| Tammenpunikkitatti |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Boletales
Heimo::  Boletaceae
Suku::  Lehmäntatit Leccinum
Laji::  quercinum
Kaksiosainen nimi
 Leccinum quercinum  (Pilát) E.E. Green & Watling 
Katso myös
   Tammenpunikkitatti Wikispeciesissä   Tammenpunikkitatti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tammenpunikkitatti (Leccinum quercinum) on oranssinruskea, tiilen tai taatelinpunainen punikkitattilaji. Jalka on ylhäältä vaaleanruskea, alhaalta vaalea ja siinä on tummia tupsuja. Pillistö on valkoinen ja ruskettuva. Sienen maku on mieto ja se on hyvä ruokasieni. Sieni on Suomessa melko harvinainen ja kasvaa tammien seurassa.
Talvimaisema Kinahmista

| Talvimaisema Kinahmista |
| --- | --- |

Nimi:  Talvimaisema Kinahmista
Tekijä:  Pekka Halonen
Valmistumisvuosi:  1923
Taiteenlaji:  Maisemamaalaus
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  95,5  cm
Leveys:  65,5  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum
Talvimaisema Kinahmista on taidemaalari Pekka Halosen öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1923. Kooltaan se on 95,5×65,5 cm. Maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon Alfred Kordelinin säätiön kokoelmiin.
Pekka Halosen Kinahmi-maalaukset ovat tunnistettavissa niiden tavaramerkistä, tykkylumen peittämistä kapeista korkeista kuusista. Ne ovat kaikki helmikuulta 1923, jolloin Halonen maalasi useita Kinahmin talvea kuvaavia maalauksia. Talvi oli hyvin runsasluminen.
Kinahmi on Pohjois-Savon Nilsiässä sijaitseva 10 km pitkä korkea selänne. Se sijaitsee 50 km päässä Halosten kotipitäjän, Lapinlahden kirkolta. Halosen Antti-veli oli löytänyt paikan ja hän, heidän Kalle-serkkunsa ja Pekka menivät ja majailivat Kinahmin kylän Heinäahon talossa helmikuussa 1923. Oli kova pakkanen ja vaikka Halonen valitti sitä, että Kinahmin korkeuksiin kipuaminen vie osan työajasta ja päivän työvoimista, oli hän silti ihastuksissaan. "En osannut uneksiakaan, että Suomessa olisi tämmöistä," hän kirjoitti kotiväelleen Kinahmista. "Kyllä tämä on ihmeellinen paikka...minä en rupea kertomaankaan, sillä on se itse nähtävä mitä ihmeitä luonto voi saada aikaan" hän ylisti.
Halonen esitteli Kinahmi-maalauksiaan huhtikuussa 1923 Helsingin Salon Strindbergissä.
Aiheesta muualla

Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Talvimaisema Kinahmista.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Talliumhydroksidi

| Talliumhydroksidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  12026-06-1
PubChem CID:  160963
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  TlOH
Moolimassa:  221,388
Ulkomuoto:  Keltainen kiteinen aine
Sulamispiste:  139 °C (hajoaa)
Tiheys:  7,44 g/cm3
Liukoisuus veteen:  34,3 g/l (18 °C)
Talliumhydroksidi (TlOH) on tallium- ja hydroksidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muiden talliumyhdisteiden valmistamiseen ja orgaanisen kemian synteeseissä.