stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Streets of Philadelphia
Musiikkivideo

Kappaleen musiikkivideon ohjasivat Jonathan Demme ja hänen veljenpoikansa Ted Demme. Video alkaa näyttämällä Springsteenin kävelevän pitkin autioita katuja, vilkasta puistoa ja koulunpihaa, näyttäen myös katkelmia elokuvasta. Video loppuu Springsteenin kävelyyn Delaware Riverillä, jossa näkyy taustalla Benjamin Franklin Bridge. Tom Hanks näkyy myös videolla elokuvan päähenkilönä.
Coverit

Seuraavat artistit/yhtyeet ovat levyttäneet -tai esittäneet livenä kappaleesta cover-version: Melissa Etheridge, David Gray, Ray Conniff, Casiotone for the Painfully Alone, Marah, Liv Kristine, Molly Johnson, Bettye Lavette, SALEM, Gregorian, I Muvrini, Anggun, Cassidy & the Larsiny Family, Patrick Bruel, Richie Havens, Quatuor Ébène, The Fray, Dave van Vuuren, Luis Eduardo Aute ja Sir Elton John.
Voitetut palkinnot

Oscar-palkinnot
"Parhaan laulun Oscar-palkinto"
Golden Globe-palkinnot
"Parhaan kappaleen Golden Globe -palkinto"
Grammy-palkinnot
"Vuoden kappaleen Grammy-palkinto"
"Parhaan rock-kappaleen Grammy-palkinto"
"Parhaan miesrocklaulajan esityksen Grammy-palkinto"
"Parhaan elokuvaan tai televisioon tehdyn kappaleen Grammy-palkinto"
MTV Video Music Awards
"Best Video From a Film"
Listasijoitukset ja sertifikaatit > Parhaat sijoitukset

| Listat (1994) | Paras  sijoitus |
| --- | --- |
Australia (ARIA): 4
Belgia (VRT Top 30 Flanders): 1
Itävalta (Ö3 Austria Top 40): 1
Kanada (RPM): 1
Eurooppa (Eurochart Hot 100): 1
Suomi (Suomen virallinen lista): 3
Ranska (SNEP): 1
Saksa (Media Control Charts): 1
Irlanti (IRMA): 1
Italia (FIMI): 1
Alankomaat (Dutch Top 40): 6
Uusi Seelanti (RIANZ): 3
Norja (VG-lista): 1
Swedish Singles Chart: 3
Sveitsi (Schweizer Hitparade): 2
Iso-Britannia (The Official Charts Company): 2
US Billboard  Hot 100: 9
US Billboard Adult Contemporary: 3
US Billboard Mainstream Rock Tracks: 25
US Billboard Top 40 Mainstream: 13
Listasijoitukset ja sertifikaatit > Vuoden lopun listat

| Listat (1994) | Sijoitus |
| --- | --- |
Australian Singles Chart: 39
Austrian Singles Chart: 4
Dutch Top 40: 13
French Singles Chart: 5
Swiss Singles Chart: 12
US Billboard Hot 100: 54
Listasijoitukset ja sertifikaatit > Sertifikaatit

| Maa | Sertifikaatti | Päivämäärä | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Itävalta | Kulta | 18. toukokuuta 1994 | 15 000 |
| Ranska | Hopea | 14. kesäkuuta 1994 | 125 000 |
| Saksa | Kulta | 1994 | 150 000 |
| Norja | Kulta | 1994 | 5000 |
| Iso-Britannia | Hopea | 1. maaliskuuta 1994 | 200 000 |
| Yhdysvallat | Kulta | 26. huhtikuuta 1994 | 500 000 |
Käännös suomeksi
Susan Aglukark

| Susan Aglukark |
| --- | --- |
 Susan Aglukark esiintymässä Moose Jawissa vuonna 2007
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. tammikuuta 1967 (ikä 57) Churchill, Manitoba,  Kanada
Kansalaisuus:  kanadalainen
Ammatti:  kielitieteilijä, laulaja ja lauluntekijä
Muusikko
Laulukielet:  englanniksi ja inuktituktiksi
Tyylilajit:  kansanmusiikki 
Levy-yhtiöt:  EMI 
Palkinnot
 Order of Canada 
Aiheesta muualla
www.susanaglukark.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Susan Aglukark O.C. (s. 27. tammikuuta 1967, Churchill, Manitoba, Kanada) on kanadalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän esiintyy englanniksi ja inuktituktiksi Hän on myös työskennellyt kielitieteilijänä Intiaanien ja Pohjois-Kanadan Intiaanien- ja Pohjoisten suhteiden osastolla.
Hän on inuitti, ja hänen musiikissaan on vaikutteita popista ja inuittimusiikista. Vuonna 1992 Aglukark julkaisi omakustanteena albumin Arctic Rose. Seuraavana vuonna hän solmi levytyssopimuksen, ja 1995 ilmestyi hänen läpimurtoalbuminsa This Child. Siltä singlenä julkaistu O Siem pääsi listaykköseksi. Aglukark asuu Oakvillessa, Ontariossa.
Hän on myös saanut lukuisia kunnianosoituksia ja palkintoja. Muun muassa kunniatohtorin arvot  Albertan yliopistosta, Toronton yliopistosta, Saskatchewanin yliopistosta ja Lethbridge yliospistosta. Hän asuu tällä hetkellä, vuonna 2018, Oakvillessä Ontariossa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kirkup, Kristy: Inuk artist Susan Aglukark says sex abuse is at the root of indigenous suicide crisis The Star, The Canadian Press.  5.2.2017. Viitattu 12.8.2018 (englanniksi).
Susan Aglukark Biography MapleMusic. Arkistoitu 12.8.2018. Viitattu 12.8.2018 (englanniksi).
Biographies, Susan Aglukark (1967-), Singer and songwriter Heroines.ca, Women in Canadian History. Viitattu 12.8.2018 (englanniksi).
Next to Normal

| Next to Normal |
| --- | --- |
 Next to Normal Tel Avivin Habima-teatterissa 2012.
Kirjoittaja:  Brian Yorkey (libretto) Tom Kitt (musiikki)
Alkuperäiskieli:  englanti
Tyylilaji:  draamamusikaali
Aihe:  psyykkinen sairaus, perheongelmat
Kantaesitys:  2008
Kantaesityspaikka:  Off-Broadway, New York
Henkilöt
Henkilöt:  Diana Goodman, äiti  Dan Goodman, isä  Natalie Goodman, tytär  Gabe Goodman, poika  Henry, Natalien koulutoveri  tohtori Fine / tohtori Madden
Next to Normal on rock-tyylinen draamamusikaali, jonka libreton on tehnyt Brian Yorkey ja musiikin Tom Kitt.  Se kertoo pahenevasta kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä kärsivästä äidistä ja hänen perheestään. Muita teemoja musikaalissa ovat menetys, suru, itsemurha, huumeet, lähiöelämä ja psykiatrian moraali.
Next to Normal esitettiin useille koeyleisöille ennen kuin se tuotiin ensi-iltaan New Yorkin off-Broadwayllä vuonna 2008. Musikaali sai Outer Critics’ Circle Awardin musiikistaan sekä kaksi Drama Desk Awards -ehdokkuutta, musiikistaan ja Alice Ripleyn pääosaroolista. New Yorkista esitys siirtyi vuodeksi Washingtonin lähelle, kunnes palasi New Yorkiin Broadway-teatteriin huhtikuussa 2009. Tuolloin se sai 11 Tony-palkintoehdokkuutta, joista voitti kolme. Se voitti myös vuoden 2010 Pulitzer-draamapalkinnon ensimmäisenä musikaalina sitten vuoden 1996 Rentin; molemmat musikaalit ohjasi Michael Greif.
Euroopassa musikaali otettiin ensimmäisenä ohjelmistoon Oslon Det Norske Teatretissa 2010, minkä jälkeen toisena Suomessa. Next to Normalia esitettiin Helsingin Kaupunginteatterin Studio Pasilassa joulukuusta 2010 joulukuuhun 2011 yhteensä 43 kertaa. Mikko Koivusalon suomennoksen ohjasi Markku Nenonen ja kapellimestarina toimi Lasse Hirvi. Pääroolissa äiti Dianana nähtiin Jonna Järnefelt. Tampereen Työväen Teatteri toi musikaalin ensi-iltaan lokakuussa 2012 Tuomas Parkkisen ohjaamana, kapellimestarina Eeva Kontu. Wasa Teater esitti musikaalin ruotsinkielistä versiota 45 kertaa 2012–2013, ohjaajana Victoria Brattström.
Kööpenhaminan Nørrebro Teaterin ohjelmistoon Next to Normal tuli huhtikuussa 2012, ja saman vuoden syyskuussa Tukholman kaupunginteatteriin. Musikaalia on esitetty myös Alankomaissa, Saksassa, Italiassa, Itävallassa, Israelissa, Filippiineillä, Etelä-Koreassa, Japanissa, Singaporessa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa, Perussa, Argentiinassa ja Brasiliassa.
Näyttelijät > HKT / Studio Pasila 2010–2011

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jonna Järnefelt  | … |  Diana   |
|  Tuukka Leppänen  | … |  Gabe, hänen poikansa   |
|  Juha Junttu  | … |  Dan, hänen aviomiehensä   |
|  Vuokko Hovatta  | … |  Natalie, hänen tyttärensä   |
|  Petrus Kähkönen  | … |  Henry, Natalien koulutoveri   |
|  Antti Timonen  | … |  tohtori Fine, tohtori Madden   |
Näyttelijät > Tampereen Työväen Teatteri 2012–2013

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eriikka Väliahde  | … |  Diana   |
|  Jukka Nylund  | … |  Gabe, hänen poikansa   |
|  Puntti Valtonen  | … |  Dan, hänen aviomiehensä   |
|  Emmi Kaislakari  | … |  Natalie, hänen tyttärensä   |
|  Juha-Matti Koskela  | … |  Henry, Natalien koulutoveri   |
|  Toni Harjajärvi  | … |  tohtori Fine, tohtori Madden   |
Näyttelijät > Wasa Teater 2012–2013

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anna-Maria Hallgarn  | … |  Diana   |
|  Markus Lytts  | … |  Gabe, hänen poikansa   |
|  Sören Lillkung  | … |  Dan, hänen aviomiehensä   |
|  Mikaela Tidermark  | … |  Natalie, hänen tyttärensä   |
|  Samuel Harjanne  | … |  Henry, Natalien koulutoveri   |
|  Johan Aspelin  | … |  Doctor Frisk, Doktor Gallen   |
Käännös suomeksi
Sormuspallokala

| Sormuspallokala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Jäykkäleukakalat Tetraodontiformes
Heimo::  Pallokalat Tetraodontidae
Suku::  Takifugu
Laji::  ocellatus
Kaksiosainen nimi
 Takifugu ocellatus  (Linnaeus, 1758) 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sormuspallokala (Takifugu ocellatus)  on  aasialainen meressä elävä pallokalalaji.
Ulkonäkö ja koko

Sormuspallokala voi kasvaa 15 cm pitkäksi.  Sen kyljessä on musta-oranssi sormuskuvio, muuten kala on vihertävänsävyinen.
Levinneisyys

Sormuspallokaloja elää Kiinassa ja Vietnamissa. Poikaset elävät joessa ja jokisuissa makeassa ja murtovedessä, mutta aikuiset muuttavat meriveteen.
Käyttäytyminen

Sormuspallokalat ovat pallokaloiksi melko rauhallisia, mutta voivat käydä lajitoveriensa kimppuun.
Vesiolot ja ravinto

Sormuspallokalat ovat subtrooppisia kaloja jotka elävät noin 20-asteisessa vedessä. Ne ovat  aktiivisia kaloja joilla on vilkas aineenvaihdunta. Ne eivät ole pärjänneet kovin hyvin akvaariossa, ja syynä voi olla vaikeus pitää veden laatu hyvänä vaikka kalat syövät paljon, ja oikean suolapitoisuuden ja lämpötilan saavuttaminen.
Sormuspallokala syö selkärangattomia eläimiä: simpukoita, kotiloita ja äyriäisiä. Akvaariossa se syö lihapitoista ruokaa, pakaste- ja kuivaruokaan on lisättävä vitamiinivalmisteita,  ja on myös  huolehdittava, että ruoassa on tarpeeksi kovia osia (esimerkiksi simpukan- ja katkaravunkuoria) jotta kalan hampaat kuluvat tasaisesti.
Niitaka-luokka

| Niitaka / 新高型防護巡洋艦 |
| --- | --- |
 Piirros luokan aluksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  3 420 t
Pituus:  102 m
Leveys:  13,4 m
Syväys:  4,92 m
Koneteho:  9 500 ihp
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  287–320
Aseistus
Meritorjunta:  6 × 6″/L40-tykkiä 10 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykkiä 4 × QF 3 naulan Hotchkiss -tykkiä
Niitaka-luokka (jap. 新高型防護巡洋艦) oli keisarillisen Japanin laivaston kahden panssarikansiristeilijän muodostama alusluokka, joka oli toinen täysin Japanissa suunniteltu ja valmistettu risteilijäluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Niitaka | Yokosukan laivastontelakka | 7. tammikuuta 1902 | 15. marraskuuta 1902 | 27. tammikuuta 1904 | haaksirikkoutui 26. elokuuta 1922 |
| Tsushima | Kuren laivastontelakka | 1. lokakuuta 1901 | 15. joulukuuta 1902 | 14. helmikuuta 1904 | upposi maalilaivana 1944 |
Neidonhiuspuut

| Neidonhiuspuut |
| --- | --- |
 Neidonhiuspuu (Ginkgo biloba) syysvärityksessä.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Paljassiemeniset Pinophyta
Lahko::  Ginkgoales
Heimo::  Neidonhiuspuukasvit Ginkgoaceae
Suku::  Neidonhiuspuut Ginkgo  L., 1771
Katso myös
   Neidonhiuspuut Wikispeciesissä   Neidonhiuspuut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Neidonhiuspuut (Ginkgo) on neidonhiuspuukasveihin (Ginkgoaceae) kuuluva paljassiemenisten kasvien suku. Sukuun on luokiteltu useita esihistoriallisia fossiileista tunnettuja lajeja sekä yksi elävä laji: neidonhiuspuu (Ginkgo biloba). Neidonhiuspuu on myös koko heimon ja lahkon ainoa elävä laji.
Suvun historia ulottuu ainakin varhaisjurakaudelle ja vanhimmat sukuun kuuluviksi luetut fossiileista tunnetut lajit ovat noin 190 miljoonaa vuotta vanhoja. Neidonhiuspuukasvien heimo ja Ginkgoales-lahko ovat vielä tätäkin huomattavasti vanhempia, lahkon ollessa olemassa jo permikaudella. Neidonhiuspuiden suvun on usein ajateltu olevan vanhin yhä elossa oleva siemenkasvisuku.
Kuvaus

Neidonhiuspuut ovat puuvartisia kasveja. Neidonhiuspuiden versot ovat erikoistuneet eriytyneiksi pitkäversoiksi ja lyhytversoiksi. Pitkäversojen nivelet ja lehdet kasvavat suhteellisen kaukana toisistaan. Pitkäversoista haarautuu sekä toisia pitkäversoja että lyhytversoja. Lyhytversot kehittyvät silmuina pitkäversojen lehtihankoihin. Lyhytversot kasvavat hitaasti, eivätkä haaraudu. Lyhytverso saattaa kuitenkin kehittyä pitkäversoksi.
Neidonhiuspuiden lehdet ovat viuhkamaisia ja lehtien suonitus halkihaaraista. Nykyisin elävän neidonhiuspuun (Ginkgo biloba) lehdet ovat yleensä kaksiliuskaisia tai liuskattomia. Monilla esihistoriallisilla lajeilla esiintyi neli-, kuusi- tai kahdeksanliuskaisia lehtiä. Nykyisin elävä laji on kesävihanta.
Neidonhiuspuut ovat kaksikotisia, joten siitepölyä tuottavat hedelehdet ja siemenaiheita tuottavat emilehdet kasvavat eri puuyksilöissä. Hedelehdet muodostavat norkkomaisen rakenteen, joka kehittyy lyhytverson lehtihankaan. Paljaat siemenaiheet kehittyvät kaksittain pitkävartisten lyhytversojen lehtihangoissa kasvavien emilehtien kärkiin. Paljassiemenisten neidonhiuspuiden siementen ulkokerros on mehevä ja siemenet muistuttavat siten ulkoisesti monien koppisiemenisten hedelmiä.
Lajeja

Ginkgo adiantoides†
Ginkgo apodes†
Ginkgo biloba – neidonhiuspuu
Ginkgo digitata†
Ginkgo dissecta†
Ginkgo gardneri†
Ginkgo ginkgoidea†
Ginkgo huolinhensis†
Ginkgo huttonii†
Ginkgo yimaensis†
Kehityshistoria ja levinneisyys

Neidonhiuspuut ovat pysyneet ulkoisesti suhteellisesti hyvin samannäköisinä suuren osan kehityshistoriaansa. Eoseenikautista Ginkgo adiantoides -lajia on hyvin hankalaa erottaa nykyisestä neidonhiuspuusta (Ginkgo biloba) ulkoisten tuntomerkkien perusteella.
Neidonhiuspuiden levinneisyys on vaihdellut huomattavasti suvun pitkän historian aikana. Ensimmäiset tunnetut lajit kasvoivat varhaisjurakaudella ja suvun levinneisyys laajeni huomattavasti keskijurakaudella. Liitukaudella neidonhiuspuita kasvoi laajalla alueella sekä pohjoisella että eteläisellä pallonpuoliskolla. Kenotsooisella maailmankaudella neidonhiuspuiden levinneisyys ja lajimäärä supistuivat jatkuvasti. Eteläisen pallonpuoliskon viimeiset tunnetut neidonhiuspuut kasvoivat eoseenikaudella. Viimeiset tunnetut pohjoisamerikkalaiset neidonhiuspuut ovat noin seitsemän miljoonan vuoden takaa ja viimeiset eurooppalaiset lajit 2,5 miljoonan vuoden takaa. Holoseenikaudella neidonhiuspuita oli jäljellä vain yksi laji, joka kasvoi ainoastaan nykyisen Kiinan alueella. Neidonhiuspuiden harvinaistumisen on uskottu johtuvan monista syistä, kuten ilmaston kokonaisvaltaisesta kylmenemisestä, koppisiemenisten kasvien yleistymisestä ja neidonhiuspuiden siemeniä levittäneiden eläinten sukupuutoista.
Suvun ainoa nykyisin elävä laji kasvaa kotoperäisenä vain pienellä alueella Kaakkois-Kiinassa. Lajia on kuitenkin kasvatettu muualla Aasiassa jo satoja vuosia ja nykyisin sitä kasvatetaan lähes kaikkialla maailman lauhkean vyöhykkeen alueilla.
Kuvia

Neidonhiuspuu (Ginkgo biloba)
Rekonstruktio lajista Ginkgo adiantoides
Rekonstruktio lajista Ginkgo apodes
Rekonstruktio lajista Ginkgo yimaensis
Ginkgo huttonii -lajin moniliuskainen lehti.
NHL:n varaustilaisuus 1994

NHL:n varaustilaisuus 1994 oli NHL:n 32. vuotuinen varaustilaisuus. Se järjestettiin   Hartford Civic Centerissa (nykyään XL Center), Hartfordissa, 28.–29. kesäkuuta. Ed Jovanovski oli ensimmäinen varaus ennen Oleg Tverdovskia. Florida Panthers varasi Jovanovskin ja Mighty Ducks of Anaheim Tverdovskin.
Varaukset > 1. kierros

| # | Pelaaja | Kansallisuus | Pelipaikka | Varaaja | Joukkue | Sarja  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Ed Jovanovski |  Kanada | P | Florida Panthers | Windsor Spitfires | OHL |  |
| 2 | Oleg Tverdovski |  Venäjä | P | Mighty Ducks of Anaheim | Krylja Sovetov | Venäjä |  |
| 3 | Radek Bonk |  Tšekki | KH | Ottawa Senators | Las Vegas Thunder | IHL |  |
| 4 | Jason Bonsignore |  Yhdysvallat | KH | Edmonton Oilers | Niagara Falls Thunder | OHL |  |
| 5 | Jeff O'Neill |  Kanada | LH | Hartford Whalers | Guelph Storm | OHL |  |
| 6 | Ryan Smyth |  Kanada | VLH | Edmonton Oilers | Moose Jaw Warriors | WHL |  |
| 7 | Jamie Storr |  Kanada | MV | Los Angeles Kings | Owen Sound Platers | OHL |  |
| 8 | Jason Wiemer |  Kanada | KH | Tampa Bay Lightning | Portland Winter Hawks | WHL |  |
| 9 | Brett Lindros |  Kanada | OLH | New York Islanders | Kingston Frontenacs | OHL |  |
| 10 | Nolan Baumgartner |  Kanada | P | Washington Capitals | Kamloops Blazers | WHL |  |
| 11 | Jeff Friesen |  Kanada | VHL | San Jose Sharks | Regina Pats | WHL |  |
| 12 | Wade Belak |  Kanada | P | Quebec Nordiques | Saskatoon Blades | WHL |  |
| 13 | Mattias Öhlund |  Ruotsi | P | Vancouver Canucks | Luleå HF | Ruotsi |  |
| 14 | Ethan Moreau |  Kanada | VLH | Chicago Blackhawks | Niagara Falls Thunder | OHL |  |
| 15 | Aleksandr Harlamov |  Venäjä | OLH | Washington Capitals | TsSKA Moskova | Venäjä |  |
| 16 | Éric Fichaud |  Kanada | MV | Toronto Maple Leafs | Chicoutimi Saguenéens | QMJHL |  |
| 17 | Wayne Primeau |  Kanada | KH | Buffalo Sabres | Owen Sound Platers | OHL |  |
| 18 | Brad Brown |  Kanada | P | Montreal Canadiens | North Bay Centennials | OHL |  |
| 19 | Chris Dingman |  Kanada | VLH | Calgary Flames | Brandon Wheat Kings | WHL |  |
| 20 | Jason Botterill |  Kanada | VLH | Dallas Stars | Michiganin yliopisto | NCAA |  |
| 21 | Jevgeni Rjabtšikov |  Venäjä | MV | Boston Bruins | Molot Perm | Venäjä |  |
| 22 | Jeff Kealty |  Yhdysvallat | P | Montreal Canadiens | Yhdysvaltain 18-v. maajoukkue | USHL |  |
| 23 | Jan Golubovski |  Venäjä | P | Detroit Red Wings | Dynamo Moskova | Venäjä |  |
| 24 | Chris Wells |  Kanada | P | Pittsburgh Penguins | Seattle Thunderbirds | WHL |  |
| 25 | Vadim Šarifjanov |  Venäjä | VLH | New Jersey Devils | Salavat Ufa | Venäjä |  |
| 26 | Dan Cloutier |  Kanada | MV | New York Rangers | Sault Ste. Marie Greyhounds | OHL |  |
Nextstep

| NeXTSTEP |
| --- | --- |
Kehittäjä:  NeXT
Ohjelmointikielet:  Objective-C
Julkaistu:  1989
Viimeisin vakaa versio:  3.3 (1995)
Ytimen tyyppi:  Mikroydin
Suoritintuki:  Motorola 68000 -sarja, x86, SPARC, PA-RISC
Käyttöliittymä:  Display PostScript
Lisenssi:  kaupallinen
Infobox OKNimi-testi OK: 
NeXTstation-työasemaa myytiin 1990–1993 Motorola 68040 25 MHz ja 33 MHz malleina. Siihen sai myös värillisen 17-tuumaisen MegaPixel-näytön.
graafinen Nethack-peli Nextstep-alustalla
Nextstep (tyyliteltynä NeXTSTEP) on oliopohjainen, moniajoa tukeva käyttöjärjestelmä, jota NeXT kehitti NeXT-tietokoneilleen. Käyttöjärjestelmän nimi kirjoitettiin vaihtelevasti NeXTStep ja NeXTSTEP. Nextstep 1.0 julkaistiin 18. elokuuta 1989, ja viimeisin julkaisu, versio 3.3, julkaistiin vuoden 1995 alussa.
Nextstep toimi aluksi NeXTin Motorola 68000 -sarjan muistinsuojausta tukeviin suorittimiin (68030, 68040) perustuvilla NeXT-koneilla (NeXTstation ja NeXTcube). NeXT-koneet mahdollistivat kehittynyttä äänen ja musiikin käsittelyä Motorola 56000-sarjan DSP:n avulla.
Perustaltaan se oli Mach-ytimeen ja BSD Unixin työkaluihin perustuva, mutta käytti graafisena käyttöliittymänään omaa Display PostScriptiin ja oliopohjaisiin kirjastoihin perustuvaa ratkaisuaan.
Sovellusohjelmien pääasiallinen ohjelmointikieli oli Objective-C.
Myöhemmin käyttöjärjestelmä siirrettiin myös x86, SPARC ja PA-RISC -suorittimille.
Vaikutus

Ensimmäinen verkkoselain, WorldWideWeb, kehitettiin Nextstep-alustalla. Jotkut nykyisistä selaimista löytyvät ominaisuudet ja pikanäppäimet kuuluivat alun perin Nextstepiin ja HTML 1.0:n ulkoasua määrittävät elementit perustuivat sen käyttöliittymän tekstikomponentin ominaisuuksiin. Tim Berners-Leen NeXT-työasema oli myös maailman ensimmäinen web-palvelin.
id Softwaren tietokonepelit Doom ja Quake kehitettiin alun perin Nextstep 3.3:lla. Niiden kenttäeditorit DoomEd ja QuakeEd ohjelmoitiin Objective-C:lla.
Muita NeXT-alustalta lähtöisin olevia ohjelmia ovat Macromedia FreeHand ja Mathematican ensimmäiset graafiset versiot.
OpenStep

Nextstep 3.2:n julkaisun aikoihin 1993 NeXT liittoutui Sun Microsystemsin kanssa  kehittämään OpenStepin, josta poistettiin sidonnaisuus NeXT-alustaan ja se standardoitiin ja siirrettiin Solarikselle ja Windows NT -alustalle. Tuote olisi toiminut yhteisenä rajapintana ja käyttöliittymänä näillä alustoilla. Myöhemmin Sun keskittyi kuitenkin kehittämäänsä Java-alustaan. 4. helmikuuta 1997 Apple Computer osti NeXTin 427 miljoonalla dollarilla ja kehitti Nextstepistä Rhapsody-projektissa Mac OS X:n perustan.
Nextstepin käyttöliittymä inspiroi myös Linux-käyttäjiä ja sen ulkonäköä matkittiin Afterstep ja Window Maker -ikkunanhallintaohjelmissa. OpenStep-standardista on tehty myös avoimen lähdekoodin toteutus GNUstep-projektissa, joka sai alkunsa erään ohjelman siirtämisestä Nextstepistä Unixille. GNUstep toteuttaa myös jotain Applen Cocoa-rajapinnan laajennuksista standardiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The NeXT-FAQ (Frequently asked questions) (englanniksi)
NEXTSTEP 3.3 Developer Documentation (englanniksi)
NHL:n varaustilaisuus 1990

Owen Nolan oli varaustilaisuuden 1990 ykkösvaraus.
NHL:n varaustilaisuus 1990 oli 28. NHL:n varaustilaisuus. Sen isännöi Vancouver Canucks BC Place Stadiumilla, Vancouverissa 16. kesäkuuta 1990. Tilaisuuden ykkösvaraus oli Quebec Nordiquesin Owen Nolan. Ensimmäisellä kierroksella varatuista 21 pelaajasta 14 pelasi urallaan yli 500 NHL-ottelua, ja heistä yhdeksän jopa yli 1000 ottelua. Keväällä 2014 vielä kolme tässä varaustilaisuudessa varattua pelaajaa pelasi yhä aktiivisena kun Martin Brodeur ja Jaromir Jagr pelasivat NHL:ää New Jersey Devilsissä ja Petr Nedved pelasi Tšekin Extraligaa HC Bílí Tygři Liberecissä.
Ennakkoarviot > Kenttäpelaajat

|  | TOP-10 |
| --- | --- |
1: Mike Ricci (KH) 
2: Owen Nolan (OH) 
3: Keith Primeau (KH) 
4: Petr Nedved (KH) 
5: Scott Scissons (KH) 
6: Darryl Sydor (P) 
7: John Slaney (P) 
8: Ryan Hughes (KH) 
9: Karl Dykhuis (P) 
10: Derian Hatcher (P)
Ennakkoarviot > Maalivahdit

|  | TOP-3 |
| --- | --- |
1: Trevor Kidd 
2: Felix Potvin 
3: Martin Brodeur 
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: NHL:n varaustilaisuus 1989 | NHL:n varaustilaisuus | Seuraaja: NHL:n varaustilaisuus 1991 |
Susan Aho

| Susan Aho |
| --- | --- |
 Susan Aho esiintymässä vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. maaliskuuta 1974 (ikä 50) Espoo
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  Kansanmusiikki
Soittimet:  harmonikka
Yhtyeet:  Värttinä Metsänväki Routanaiset Vaeltajat Kuunkuiskaajat Rautawenho
Levy-yhtiöt:  Wicklow Records, Real World Records
Aiheesta muualla
varttina.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Susan Aho (s.  5. maaliskuuta 1974 Espoo) on suomalainen muusikko. Aho on opiskellut Sibelius-Akatemiassa kansanmusiikkia ja osallistunut useisiin musiikkihankkeisiin. Hän on kuulunut vuodesta 1997 lähtien suomalaiseen maailmanmusiikkiyhtye Värttinään.
Ura

Susan Aho on syntynyt Espoossa. Hän aloitti 13-vuotiaana harmonikan soiton. Aho soitti ja lauloi Värttinän vuonna 1998 julkaistulla Vihma-albumilla, mutta jo seuraavalla Ilmatar-albumilla hän vain lauloi. Hänen tilalleen harmonikkaa tuli soittamaan Markku Lepistö.[lähde? ]
Aho osallistui laulajana ja harmonistina kreikkalaiseen Odysseiaan ja oli myös jäsenenä Metsänväki-nimisessä kansanmusiikkia soittavassa yhtyeessä. Aho soitti myös yhdessä toisen suomalaisen harmonikan soittajan, Minna Luoman kanssa Routanaiset-nimisessä ryhmässä. Hän on kuulunut vuodesta 1998 lähtien balkanilais-suomalaiseen musiikkiryhmään Vaeltajat. Hän työskentelee myös Nukketeatteri Sampossa nukkenäyttelijänä ja muusikkona.
Yhdessä toisen Värttinä-laulajan Johanna Virtasen (nyk. Johanna Hytti) kanssa Aho muodosti yhtyeen Kuunkuiskaajat. Duo kutsuttiin osallistumaan Euroviisujen vuoden 2010 Suomen esikarsintaan ja valittiin myöhemmin Suomen edustajaksi Oslossa järjestettävään loppukilpailuun.
NHL:n tähdistöottelu 1947

Ensimmäinen NHL:n tähdistöottelu pelattiin vuonna 1947 Toronto Maple Leafsin kotikentällä Maple Leaf Gardensilla 13. lokakuuta 1947. Ottelussa Maple Leafs pelasi ottelun numeroin 4-3 voittanutta tähdistöjoukkuetta vastaan.