stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ulla Lipponen
Aiheesta muualla

Ulla Lipposen bibliografia: teokset, teosten arvostelut, haastattelut ym. hänestä kirjoitettua (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Muut:  IdRef
Elvis (albumi)

| Elvis Elvis Presley |
| --- | --- | --- |

Vuoden 2008 uusintajulkaisu-CD:n kansikuva
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammi- ja syyskuussa 1956
 Julkaistu: 19. lokakuuta 1956
 Formaatti: LP-levy
 Tyylilaji: rock and roll, rockabilly, country
 Kesto: 29.47
 Levy-yhtiö: RCA
Listasijoitukset
  Yhdysvallat #1
Elvis Presleyn muut studioalbumit
| Elvis Presley 1956 | Elvis 1956 | Loving You 1957 |
Elvis on yhdysvaltalaisen laulaja Elvis Presleyn toinen studioalbumi. Se on julkaistu monofonisena RCA Victor -levymerkillä lokakuussa 1956.
Pääosa kappaleista on äänitetty syyskuun 1.–3. päivänä 1956 Radio Recorders -studiossa Hollywoodissa. Kappale ”So Glad You’re Mine” on kuitenkin peräisin Presleyn esikoisalbumin äänityssessiosta tammikuun 30. 1956 RCA:n äänitysstudioilla New Yorkissa.
Albumi oli neljä viikkoa ykkössijalla Billboard 200 -albumilistalla.
Recording Industry Association of America (R.I.A.A) vahvisti albumin myyneen kultaa 17. helmikuuta 1960 ja platinaa 10. elokuuta 2011.
Sisältö

RCA:n johtaja Steve Sholes oli tilannut albumia varten kaksi uutta laulua, nimittäin Otis Blackwelliltä kappaleen ”Paralyzed” ja lauluntekijäkaksikolta Jerry Leiber ja Mike Stoller balladin ”Love Me”. Näiltä oli peräisin jo aikaisempi Elviksen ykköshittisingle Hound Dog / ”Don’t Be Cruel”.
Presley itse päätyi kolmeen Little Richard -coveriin: ”Rip It Up”, ”Long Tall Sally” ja ”Ready Teddy”. Lisäksi hän valitsi kolme country-balladia, joista ”How’s the World Treating You” on kitaristi Chet Atkinsn ja Everly Brothersien vakituisen laulunkirjoittajan Boudleaux Bryantin tekemä kappale.
”First in Line” on Aaron Schroederin ja Ben Weismanin tekemä. He olivat ”Eversti” Tom Parkerin julkaisuyhtiön Hill and Range palkkalistoilla, ja 1960-luvulla he kirjoittivat lukuisia lauluja Presleylle.
Albumilla on mukana myös Red Foleyn kantrilaulu vuodelta 1941, ”Old Shep”, jonka sanoitus kertoo pojan ja edesmenneen koiran välisestä ystävyydestä. Presley oli esittänyt laulun hyvällä menestyksellä kymmenvuotiaana lasten amatöörilaulukilpailuissa markkinoilla Mississippin Tupelossa.
Kolmen päivän tiivis äänityssessio johti siihen, että Presley ja hänen kiertueyhtyeensä kitaristi Scotty Moore, basisti Bill Black ja rumpali D.J. Fontana sekä lauluyhtye The Jordanaires onnistuivat luomaan samanlaisen rennon tunnelman, joka vallitsi Sun-studion aikaisilla äänitteillä. Elvis-albumilla on myös samantapainen sekoitus rhythm and blues ja country and western -kappaleita kuin hänen Sun-singleillään. Vaikutelmaa lisää se, että mukana on Arthur Crudupin blues ”So Glad You’re Mine”. Häneltähän oli peräisin Elviksen esikoissinglen kappale ”That’s All Right (Mama)”. Crudupin bluesin vastaparina on tällä levyllä bluegrass-musiikin perustajan Bill Monroen levyttämä ”When My Blue Moon Turns to Gold Again.”
Sessioissa oli läsnä muutama ulkopuolinen, nimittäin Elviksen tyttöystävä sekä näyttelijät Natalie Wood ja Nick Adams. Nämä olivat molemmat esiintyneet elokuvassa Nuori kapinallinen, joka oli Presleyn suosikki James Dean -filmeistä.
Albumin äänityssessioihin ei ole nimetty virallista tuottajaa, ja tämä on antanut aiheen olettaa, että Presley itse toimi tuottajana.
Päivää ennen albumin julkaisua Presley joutui tappeluun 42-vuotiaan bensa-aseman johtajan Edd Hopperin kanssa. Samaan kahakkaan sekaantui myös mies nimeltään Aubrey Brown. Tappelupukarit saivat kukin 52 dollarin sakot. Välikohtaus ei kuitenkaan vaikuttanut albumin julkaisuun.
Albumin luettelotunnus on LPM 1382.
Uudelleenjulkaisut

Vuonna 1984 albumista julkaistiin CD-versio keinotekoisesti stereofoniseksi muutettuna. Tämä vedettiin kuitenkin pian markkinoilta ja julkaistiin uudelleen monofonisena.
Albumista on julkaistu laajennetut CD-versiot 18. toukokuuta 1999 ja 11. tammikuuta 2005.
Vuoden 1999 uudelleenjulkaisuun on lisätty bonusraidoiksi kolmen singlen molemmat puolet. Samalla kappalejärjestys muuttui. Neljä raidoista oli listaykkösiä: Presleyn esikoiselokuvan Love Me Tender nimikappale sekä ”Too Much” ja kaksipuoleinen listaykkönen Hound Dog / ”Don’t Be Cruel”. Bonusraidat on äänitetty 2. heinäkuuta RCA:n studioilla New York Cityssä, syyskuussa Radio Recordersissa, ja ”Love Me Tender” 20th Century Foxin päänäyttämöllä kyseisen elokuvan -nauhoitusten aikana.
Julkaisuun 11. tammikuuta 2005 Sony BMG paransi CD-albumia masteroimalla raidat käyttäen Direct Stream Digital (DSD) -teknologiaa. Tässäkin versiossa on kuusi bonusraitaa: ”Playing for Keeps”, ”Too Much”, ”Don’t Be Cruel”, ”Hound Dog”, ”Any Way You Want Me (That’s How I Will Be)” ja ”Love Me Tender”. Tämä tunnustusta saanut uudelleenmasterointi on audiorestauroija Kevan Buddin käsialaa. Vuonna 2005 hän on myös remasteroinut Elviksen ensimmäisen albumin Elvis Presley ja kolmannen albumin Loving You sekä vuonna 2004 Elvis at Sun -albumin.
Vuonna 2008 Sony BMG Music Entertainment on julkaissut albumin sarjassaan Original Album Classics 5xCD (RCA 88697295572CD1). Ei sisällä bonusraitoja.
Elvis-albumin nauhoja uskotaan olleen niiden joukossa, jotka ajattelemattomasti heitettiin jokeen lähellä RCA:n Camdenissa, New Jerseyssä, sijaitsevaa toimipistettä 1950-luvun lopulla. Näin ollen ei ole luultavaa, että tästä albumista ilmestyisi vielä erilaisia versioita.
Kokoonpano

Elvis Presley – laulu, kitara, piano
Scotty Moore – kitara
Shorty Long – piano
Gordon Stoker – piano
Bill Black – basso
D. J. Fontana – rummut
The Jordanaires – taustalaulu
Kappaleet > Sivu 1

| Raita | Äänitetty | Kappale | Tekijä(t) | Kesto |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 3.9.1956 | Rip It Up | Robert Blackwell ja John Marascalco | 1:50 |
| 2. | 1.9.1956 | Love Me | Jerry Leiber ja Mike Stoller | 2:41 |
| 3. | 2.9.1956 | When My Blue Moon Turns to Gold Again | Gene Sullivan ja Wiley Walker | 2:18 |
| 4. | 2.9.1956 | Long Tall Sally | Robert Blackwell, Enotris Johnson, Richard Penniman | 1:51 |
| 5. | 3.9.1956 | First in Line | Aaron Schroeder ja Ben Weisman | 3:21 |
| 6. | 2.9.1956 | Paralyzed | Otis Blackwell ja Elvis Presley | 2:24 |
Kappaleet > Sivu 2

| Raita | Äänitetty | Kappale | Tekijä(t) | Kesto |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 30.1.1956 | So Glad You're Mine | Arthur Crudup | 2:18 |
| 2. | 2.9.1956 | Old Shep | Red Foley | 4:10 |
| 3. | 3.9.1956 | Ready Teddy | Robert Blackwell ja John Marascalco | 1:55 |
| 4. | 2.9.1956 | Anyplace Is Paradise | Joe Thomas | 2:26 |
| 5. | 1.9.1956 | How's the World Treating You | Chet Atkins ja Boudleaux Bryant | 2:23 |
| 6. | 1.9.1956 | How Do You Think I Feel | Webb Pierce ja Wiley Walker | 2:10 |
Kappaleet > Vuoden 1999 uusintajulkaisu bonusraitoineen

Listasijoitukset LPM 1382:lle Billboard 200 -listasta; singleille Billboard Hot 100 -listasta.
| Raita | Äänitetty | Katalogi | Julkaisupvm>  | Listahuippu | Kappale | Tekijä(t) | Kesto |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 2.7.1956 | 47-6604b | 13.7.1956 | 1 | Hound Dog | Jerry Leiber ja Mike Stoller | 2:16 |
| 2. | 2.7.1956 | 47-6604 | 13.7.1956 | 1 | Don’t Be Cruel | Otis Blackwell ja Elvis Presley | 2:02 |
| 3. | 2.7.1956 | 47-6643b | 28.9.1956 | 20 | Anyway You Want Me (That’s How I Will Be) | Cliff Owens ja Aaron Schroeder | 2:13 |
| 4. | 3.9.1956 | LPM 1382 | 19.19.1956 | 1 | Rip It Up | Robert Blackwell ja John Marascalco | 1:50 |
| 5. | 1.9.1956 | LPM 1382 | 19.10.1956 | 1 | Love Me | Jerry Leiber ja Mike Stoller | 2:41 |
| 6. | 2.9.1956 | LPM 1382 | 19.19.1956 | 1 | When My Blue Moon Turns to Gold Again | Gene Sullivan ja Wiley Walker | 2:18 |
| 7. | 2.9.1956 | LPM 1382 | 19.10.1956 | 1 | Long Tall Sally | Robert Blackwell, Enotris Johnson, Richard Penniman | 1:51 |
| 8. | 3.9.1956 | LPM 1382 | 19.10.1956 | 1 | First in Line | Aaron Schroeder ja Ben Weisman | 3:21 |
| 9. | 2.9.1956 | LPM 1382 | 19.10.1956 | 1 | Paralyzed | Otis Blackwell ja Elvis Presley | 2:18 |
| 10. | 30.1.1956 | LPM 1382 | 19.10.1956 | 1 | So Glad You’re Mine | Arthur Crudup | 2:18 |
| 11. | 2.9.1956 | LPM 1382 | 19.10.1956 | 1 | Old Shep | Red Foley | 4:10 |
| 12. | 3.9.1956 | LPM 1382 | 19.10.1956 | 1 | Ready Teddy | Robert Blackwell ja John Marascalco | 1:55 |
| 13. | 2.9.1956 | LPM 1382 | 19.10.1956 | 1 | Anyplace Is Paradise | Joe Thomas | 2:26 |
| 14. | 1.9.1956 | LPM 1382 | 19.10.1956 | 1 | How’s the World Treating You | Chet Atkins ja Boudleaux Bryant | 2:23 |
| 15. | 1.9.1956 | LPM 1382 | 19.10.1956 | 1 | How Do You Think I Feel | Webb Pierce ja Wiley Walker | 2:10 |
| 16. | 2.9.1956 | 47-6800b | 4.1.1957 | 1 | Too Much | Lee Rosenberg ja Bernard Weinman | 2:31 |
| 17. | 1.9.1956 | 47-6800b | 4.1.1957 | 21 | Playing for Keeps | Stan Kesler | 2:50 |
| 18. | 24.8.1956 | 47-6643 | 28.9.1956 | 1 | Love Me Tender | Vera Matson ja Elvis Presley | 2:41 |
Listasijoitukset

Albumi
| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1956 | Billboardin Pop Albums | 1 |
Singlet
| Vuosi | Single | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1956 | ”Love Me” | Billboardin Black Singles | 7 |
| 1956 | ”Love Me” | Billboardin Country Singles | 10 |
| 1956 | ”Old Shep” | Billboardin Pop Singles | 47 |
| 1956 | ”Love Me” | Billboardin Pop Singles | 2 |
| 1956 | ”Paralyzed” | Billboardin Pop Singles | 59 |
Listasijoitukset > Sertifikaatit/myynti

| Maa | Sertifikaatio  | Myyntimäärä |
| --- | --- | --- |
| Yhdysvallat | Platina | 1 000 000 |
Albumin arvosteluja

All Music Guide:
Aiheesta muualla

LPM-1382 Elvis / The Elvis Presley Record Research Database. Viitattu 15.4.2012. (englanniksi)
Lipasto

Korkea lipasto.
Lipasto tai piironki on auki vedettäviä vetolaatikoita sisältävä säilytyskaluste. Lipastot kehittyivät kirstuista, jotka yleistyivät Euroopan aateliston keskuudessa keskiajalla. Saksankielisiltä alueilta tunnetaan pelkistä vetolaatikoista koostuvia kalusteita vuoden 1500 paikkeilta, ja erilaiset kolmilaatikkoiset lipastot yleistyivät Keski-Euroopassa 1600-luvulla puuseppien taidonnäytteinä ja erityisesti vaatteiden säilytyksessä. 1700–1800-lukujen suomalaisissa säätyläiskodeissa yleistyivät rokokootyyliset kuperakylkiset mahalipastot tai suorakulmaiset kustavilaistyyliset lipastot eli piirongit. 1800-luvun puolivälistä alkaen lipastot alkoivat yleistyä kaikenlaisissa kodeissa niin, että 1900-luvun alussa ne olivat tavallisia hyvinvoivien torpparien ja kaupunkien käsityöläisten keskuudessa.
Lipastot ovat tavallisesti matalia, vyötärön tai enintään olkapäiden tasolle ulottuvia, sillä piirongin kasvaessa kaapin korkuiseksi tulee silmien tason yläpuolelle sijoittuvista vetolaatikoista epäkäytännöllisiä. Yksittäisen vetolaatikon suurimmaksi korkeudeksi suositellaan 15 senttimetriä.
Lipastot valmistettiin aiemmin aina pääosin massiivipuusta, nykyisin lastulevystä, vanerista, MDF-levystä tai muista puupohjaisista kalustelevyistä. Muita mahdollisia materiaaleja ovat toimiston arkistolaatikostojen tapaan pelti tai muovi. Vetolaatikoiden liukumista helpottavat edullisemmissa lipastoissa muoviset liukupinnat, kalliimmissa erilaiset pyörä- ja kiskorakenteet.
Erilaisia lipastoja ja piironkeja

Muita Suomessa käytettyjä erityylisiä ja -kokoisia lipastoja ja piironkeja ovat:
sekretääri eli vinolipasto, vinokantinen kirjoituslipasto, jonka kansi aukeaa vaakasuoraksi työtasoksi
sekretääristä kehittynyt klaffipiironki, jonka työtasoksi avautuva kansi on suljettuna pystysuora
peilipiironki, peilin ja lipaston yhdistelmä, joka voi olla matala kampauspöytä, korkeampi eteiskaluste tai korkea piironki, jossa peili on lähinnä yläosan koristeena
piironkikaappi, korkea kaluste jossa alaosan lipaston päällä kaksi kaapinovea,  ja
senkki, matala tarjoilutasolla varustettu astiakaappi, jossa voi olla myös vetolaatikoita.
Myös nimityksiä pulpetti ja komotti tai komuutti käytetään, vaikka sanojen päämerkitys on muu: pulpetti on koulukaluste tai seisten käytettävä korkea kirjoitustaso, komuutti pesuvadin ja vesikannun sisältävä pesukaappi ajalta ennen vesijohtoja ja kylpyhuoneita.
Nykyajan huonekaluista lipastoksi saatetaan kutsua myös vetolaatikoin varustettua tv-tasoa, kirjahyllyn alaosaa, yöpöytää tai pientä, usein pyörillä varustettua työpöydän aluslaatikostoa..
Kuvia

Koristeellinen ”mahalipasto”
Moderni levyrakenteinen lipasto tai senkki
Sekretääri eli vinolipasto
Kirjallisuutta

Sammallahti, Leena & Lehto, Marja-Liisa: Kalusteita kamareihin: Suomalaisten keinutuolien ja piironkien historiaa. SKS, 2010. ISBN 978-952-222-165-0.
Kaarlo Enqvist-Atra

Karl Johan Enqvist (taiteilijanimi vuodesta 1906 Kaarlo Johannes Enqvist-Atra tai Kaarlo Atra) (18. kesäkuuta 1879 Kulju, Lempäälä – 22. heinäkuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen kuvataiteilija ja kirjailija.
Elämä ja työt

Kuljun kartanon myllärin perheeseen syntyneen Enqvist-Atran taiteelliset lahjat huomattiin jo ensimmäisinä kouluvuosina. Kun Kaarlo oli 12-vuotias, perhe muutti Tampereelle. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Turussa 1897–1899 ja Académie Julianissa Pariisissa 1900–1901 ja osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1899–1907. Pariisin lisäksi Atra opiskeli maalausta Firenzessä 1903–1913 ja teki opintomatkoja Saksaan ja Venäjälle. Hänen taideopintojaan tukivat Kuljun kartanon omistaneet Palanderit sekä tamperelainen kultaseppä Kustaa Hiekka.
Tunnetuimmat Enqvist-Atran maalauksista ovat 1900–1902 maalatut Lempäälän kirkon alttaritaulut Kristus Getsemanessa ja Kristus ja Maria Magdalena. Renessanssin mestareita ihaillut Atra maalasi nämä taulut Firenzessä Italiassa. Muu tuotanto koostui lähinnä muotokuvista ja maisemamaalauksista. Atra tunnettiin parhaiten muotokuvamaalarina.
Enqvist-Atra julkaisi myös vuodesta 1906 alkaen kirjoja ja näytelmiä ja oli sillä alalla 1900-luvun alussa melko tunnettu. Joitain Atran näytelmiä esitettiin Kansallisteatterissa.  Eino Leino kuvasi teoksessaan Suomalaisen kirjallisuuden historia häntä näin:
»Kaarlo Atra (Enqvist), julkaissut sievästi suunnitellun romaanin Laura ja melkoista suosiota saavuttaneen näytelmän Musta siipi, kumpikin sujuvan, taipuisan kynän tuotteita, vaikka vailla syvempää omintakeisuutta.»
Atra kuvitti myös kirjoja, muun muassa oman Laura-nimisen romaaninsa sekä Toivo Tarvaksen kirjan Legendoja. Musiikin alalla hän kirjoitti libreton Armas Launiksen oopperaan Aslak Hetta.
Enqvist-Atra rakennutti 1903 jugend-tyylisen Tusculum-nimisen taiteilijahuvilan Lempäälän Hauralaan arkkitehti Gustav E. Aspin suunnitelmien mukaan ja vietti siellä joka vuosi ainakin kesäkuukaudet. Talo on säilynyt nykypäivään alkuperäisessä asussaan.
Maalauksia

Kemisti. 1899
Naisen muotokuva. noin 1900
Parisienne. 1901
Salome. 1905
Vanhoja puita. 1910
Koivumetsä. 1918
Elokuun ilta. 1918
Turun tuomiokirkko. 1923
Viulunsoittaja. 1926
Painija. 1930
Pojan pää. 1930
Mökki kosken rannalla. 1933
Omenapuu.
Kirjoja ja näytelmiä

Valhetta. Otava 1906
Poljettuja kukkia, 1907
La Miseria, 1907
Laura, romaani, vignetit tekijän piirtämät. Otava 1908
Musta siipi, kolminäytöksinen näytelmä. Otava 1909
Kunnian vuoksi, kolminäytöksinen näytelmä. Otava 1910
Ariane, romaani. Otava 1912
Kansallisteatterin nykyinen tila, 1912
Taiteellinen teatteri, kolminäytöksinen huvinäytelmä. Otava 1913
Etelästä ja pohjolasta, novelleja. Otava 1915
Pyhä Cecilia, romaani. Otava 1915
Salaisia syitä, 1916
Uppoavia laivoja. Otava 1918
Liian myöhään, kolminäytöksinen näytelmä. Otava 1923
Huvitoimikunnan huolia : yksinäytöksinen pila. Seuranäytelmiä 273. Karisto 1926
Palkinnot

Bergbomin palkinto 1910
Valtion kirjallisuuspalkinto 1910
Kirjallisuutta

Meri Ruuska: Kaarlo Enqvist-Atra – Myllärinpojasta maailmankansalaiseksi. Lempäälä-Seura 2007 ISBN 978-951-98912-5-5
Aiheesta muualla

Taiteilija Kaarlo Atran näyttely Kirjastotalossa, Aamulehti, 14.11.1934, nro 308, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Liu Shaoqi

| Liu Shaoqi |
| --- | --- |

Kiinan kansantasavallan puhemies
 1959–1968  
Edeltäjä:  Mao Zedong
Seuraaja:  Dong Biwu ja Song Qingling
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1898
Kuollut: 12. marraskuuta 1969 (70 vuotta)
Puoliso:  Wang Guangmei
Tiedot
Puolue:  Kiinan kommunistinen puolue
Liu Shaoqi (yksink.: 刘少奇; perint.: 劉少奇; pinyin: Liú Shàoqí, 24. marraskuuta 1898 – 12. marraskuuta 1969) oli Kiinan kommunistisen puolueen johtaja ja Kiinan kansantasavallan presidentti.
Liu valmistui vuonna 1921 yliopistosta Moskovassa, Neuvostoliitossa ja hän liittyi kommunistiseen puolueeseen samana vuonna. Hän palasi Kiinaan 1922 ja johti muutamia rautatietyöläislakkoja. Vuosien 1925–1926 aikana hän johti useita anti-imperialistisia liikkeitä ja lakkoja Hubeissa ja Shanghaissa ja joutui tämän takia vangituksi. Vapautumisensa jälkeen vuonna 1932 hänestä tuli kommunistipuolueen Fujianin provinssin pääsihteeri. Kaksi vuotta myöhemmin Liu liittyi Pitkään marssiin ja oli eräs Mao Zedongin kannattajista Zunyin tapaamisessa.
Liu valittiin jo 1927 Kiinan kommunistisen puolueen keskuskomiteaan, poliittiseen toimikuntaan 1931 ja vuonna 1954 yhdeksi sen pysyvän komitean viidestä varapuheenjohtajasta. Vuonna 1936 hän oli Pohjois-Kiinan pääsihteeri ja johti japanilaisvastaisia liikkeitä alueella. Liu valittiin puolueen pääsihteeriksi vuonna 1943. Sisällissodan aikana Liu toimi puolueen varapresidenttinä.
Kiinan kansantasavallan perustamisen jälkeen toinen ja kolmas Kiinan kansankongressi valitsi Liun presidentiksi. Liu edisti manner-Kiinan talouskehitystä 1950-luvulla, ja 1960-luvulla hän myös auttoi maata elpymään Maon Suuren harppauksen aiheuttamasta taloudellisesta katastrofista. Maon kulttuurivallankumouksessa vuodesta 1966 häntä alettiin pitää  “revisionistien” ja “valkoisten” johtajana ja liikettä johtanut Neljän kopla nöyryytti häntä. He'nanissa Liuta pidettiin eristyssellissä, ja kammottavat olot aiheuttivat hänen kuolemansa vuonna 1969. Kiinan viranomaiset vahvistivat kuoleman vasta vuonna 1979.
Vuonna 1978 alkaneella Deng Xiaopingin valtakaudella Liu Shaoqin kunnia palautettiin ja hänet haudattiin valtiollisin menoin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liu Shaoqi Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Taiwan  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Viljo Lius

Viljo Johannes Lius (16. syyskuuta 1915 Valkjärvi – 5. maaliskuuta 1940 43. Sotasairaala) oli suomalainen IKL:n nuorisojohtaja ja toimittaja.
Lius toimi IKL:n nuoriso-osastoksi vuonna 1936 perustetun Mustapaidat-järjestön julkaiseman Luo Lippujen -lehden päätoimittajana. Mustapaidat perustettiin jatkamaan vuonna 1936 lakkautetun Sinimustat-nuorisojärjestön toimintaa, Lius toimi myös IKL:n nuorisojaoston väliaikaisena johtajana. Lius ei päässyt Akateemisen Karjala-Seuran jäseneksi, koska hän ei seuran johdon mielestä täyttänyt jäsenyyden kelpoisuusvaatimuksia.
Lius haavoittui talvisodan aikana 3. maaliskuuta 1940 Viipurissa ja kuoli kaksi päivää myöhemmin sotasairaalassa. Hänet on haudattu Lapualle.
Kirjallisuutta

Jussi Niinistö : Suomalaisia soturikohtaloita. Suomalaisuuden liitto, Helsinki 1998 ISBN 9519634851
Englanninvinttikoira

| Englanninvinttikoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Englanti,  Iso-Britannia
Määrä:  Suomessa rekisteröity 2 254
Rodun syntyaika:  1700-luku–
Alkuperäinen käyttö:  metsästyskoira
Nykyinen käyttö:  juoksu- ja seurakoira
Elinikä:  10–14 vuotta
Muita nimityksiä:  greyhound, grey, levrier anglais, inglise hurt
FCI-luokitus:  ryhmä 10 Vinttikoirat alaryhmä 3 Lyhytkarvaiset #158
Ulkonäkö
Paino:  uros 30–38 kg narttu 25–30 kg
Säkäkorkeus:  uros 71–76 cm narttu 68–71 cm
Väritys:  kaikki värit sallittuja
Englanninvinttikoira (engl. Greyhound) on englantilainen koirarotu, joka tunnetaan maailman nopeimpana rotuna. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty Canis leporarius.
Ulkonäkö

Englanninvinttikoirat ovat erittäin voimakasrakenteisia, jänteviä, lihaksikkaita ja linjakkaita koiria. Ruumiinrakenne on ihanteellinen juoksemiseen. Englanninvinttikoiralla on pitkä kaula, pää ja kuono sekä pienet, hienorakenteiset niin sanotut ruusukorvat. Rintakehä on syvä ja vyötärö kapea. Jalat ovat pitkät ja hyvin lihaksikkaat, häntä pitkä ja kaareutuva. Tassut ovat kiinteät, ja anturoiden välissä on räpylät. Pitkä kuono ja suuri sydän antavat maksimaalisen hapenoton ja erittäin massiiviset reisilihakset antavat räjähtävän nopeuden.
Näyttely- ja juoksulinjaiset koirat ovat ruumiinrakenteeltaan erilaisia. Näyttelylinjaisilla koirilla on useimmiten syvempi rinta, terävämmät kulmaukset ja enemmän massaa kuin juoksulinjaisilla.
FCI:n rotumääritelmän mukainen ihannekorkeus englanninvinttikoiraurokselle on 71–76 cm, nartulla 68–71 cm. Koiran turkki on lyhyt ja sileä. Värejä ja niiden yhdistelmiä on paljon, esimerkiksi valkoinen, fawn (vaaleanruskea), punainen, musta, sininen ja erilaiset brindlen (tiikerijuovaisen) sävyt. Lisäksi mainitut sävyt voivat yhdistyä valkoisen kanssa (esimerkiksi valko-fawn, valko-brindle).
punainen
punasoopeli
sinibrindle
mustabrindle
valko-punainen
Luonne ja käyttäytyminen

Englanninvinttikoirat ovat kotioloissa useimmiten rauhallisia ja helppoja lemmikkejä. Rotu on yleensä sopeutuvainen, lempeä, tasainen ja ihmisiinsä syvästi kiintyvä. Niillä ei ole kovinkaan suurta miellyttämishalua, joten koulutuksessa on oltava kärsivällinen ja valita koiralle mieluinen superpalkka.
Englanninvinttikoirat ovat myös avoimia uusia ihmisiä kohtaan ja tekevät mielellään tuttavuutta. Rotu ei sovellu luonteensa vuoksi vahtikoiraksi eikä ohuen turkkinsa ja pienen rasvaprosenttinsa vuoksi piha- tai ulkokoiraksi.
Englanninvinttikoirat sopivat hyvin myös kaupunkiasumiseen, sillä kotona englanninvinttikoira torkkuu ja tarkkailee ihmisiä. Lisäksi rotu ei yleensä juuri hauku. Lyhyt turkki on helppo hoitaa. Englanninvinttikoira kuitenkin tarvitsee säännöllistä liikuntaa:  jos tätä mahdollisuutta ei ole, koira purkaa turhautumisensa kotona. Englanninvinttikoira ei ole kestävyysurheilija vaan sprintteri, joten sen liikunnan tarve on alle tunti päivässä eli pienempi kuin muilla vastaavan kokoisilla koirilla. Säännöllinen ulkoilu ja vapaana juoksuttaminen aidatulla alueella takaavat sen, että englanninvinttikoira viettää sisälläoloajan rauhallisesti.
Englanninvinttikoiralla on hyvin voimakas saalistusvietti, ja se lähtee helposti juoksevan kohteen perään. Esimerkiksi kotona sisäkissan kanssa hyvin toimeen tuleva englanninvinttikoira voi ulkona lähteä saalistamaan vapaana juoksevaa kissaa. Tämän vuoksi koira täytyy ulkona aina pitää kytkettynä ja sillä on hyvä olla kuonokoppa. Jotkut vinttikoirat pysyvät myös hyvin lähellä. Vapaana juoksutettaessa paikan valinta on tärkeää, sillä englanninvinttikoira voi nopeutensa ansiosta hetkessä hävitä aitaamattomalta alueelta horisonttiin. Useimmiten koira kuitenkin palaa takaisin, kun se kadottaa näköyhteyden takaa-ajettavaan. Koska koira ajaa saalista niin sanotussa tunnelinäkötilassa, se voi myös eksyä eikä ehkä tällöin löydä takaisin lähtöpaikkaan.
Englanninvinttikoiran huippunopeus parhaimmillaan rataolosuhteissa on 64–70 km/h. Koira on näkömetsästäjä, joka juoksee saaliinsa kiinni. Nopeimmillaan englanninvinttikoira liikkuu laukaten, ja sen kaikki jalat ovat irti maasta kahdessa laukan neljästä vaiheesta. Koira saavuttaa 70 km:n tuntinopeuden jo 30 metrin matkalla eli kuudella loikalla. Nopeus on lähes 20 m/s ratajuoksukilpailun ensimmäisen 250 metrin matkalla.
Englanninvinttikoira kuuluu maailman kolmen nopeimman maaeläimen joukkoon, sitä nopeampia ovat vain gepardi ja lähteistä riippuen hanka-antilooppi.