stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Thielle
Nidau-Büren-Kanal

Alkuperäisestä Thiellestä on jäljellä osuuksia Nidaussa ja Biel/Biennen etelä- ja itäpuolella. Bieljärvestä laskiessaan joki virtaa Nidaun halki parin kilometrin matkalla. Pääuoma on kuitenkin Bieljärvestä Aareen rakennettu kanava (saks. Nidau-Büren-Kanal), joka rakennettiin Aaren tulvasuojelutöiden yhteydessä vuosina 1868–1891 ja 1962–1973. Kanava on osa Aaren pääuomaa.
Arkeologiset löydöt

Thiellen rantamailla Galsissa, Orpundissa, La Tènessä, Thielle-Wavressä ja Portissa on tehty Thiellen kanavointitöiden yhteydessä merkittäviä arkeologisia löytöjä. Rautakautinen La Tènen kulttuuri on nimetty löytöjen mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thielle Wikimedia Commonsissa
The Days of Grays

| The Days of Grays Sonata Arctica |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2009
 Julkaistu: 16. syyskuuta 2009 (Suomi)[lähde? ] 18. syyskuuta 2009
 Tuottaja(t): Sonata Arctica
 Tyylilaji: power metal progressiivinen metalli
 Kesto: 59.20
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  2.  24.   26.   30.   36.   41.   46.   50.   52.
Sonata Arctican muut julkaisut
| Unia 2007 | The Days of Grays 2009 | Live in Finland 2011 |
Singlet albumilta The Days of Grays
 ”The Last Amazing Grays” Julkaistu: 28. elokuuta 2009  ”Flag in the Ground” Julkaistu: 2009 (promo)
The Days of Grays on Sonata Arctican kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 16. syyskuuta[lähde? ], maailmanlaajuisesti kaksi päivää myöhemmin ja Yhdysvalloissa 22. syyskuuta 2009.[lähde? ] Albumi myi Suomessa kultaa julkaisupäivänään.
Kappaleet

Everything Fades to Gray – 3.07 (Instrumental)
Deathaura – 7.59
The Last Amazing Grays – 5.40
Flag in the Ground – 4.09
Breathing – 3.55
Zeroes – 4.24
The Dead Skin – 6.15
Juliet – 5.59
No Dream Can Heal a Broken Heart – 4.33
As If the World Wasn't Ending – 3.49
The Truth Is Out There – 5.04
Everything Fades to Gray – 4.30
In the Dark – 5.22 (Digipak)
Nothing More – 3.55 (Japani)
In My Eyes You're a Giant – 4.42 (USA & Japani)
Deathaura – 8.04
The Last Amazing Grays – 5.45
Flag in the Ground – 4.13
Juliet – 6.03
As If the World Wasn't Ending – 3.53
The Truth Is out There – 5.10
In the Dark – 5.27
'Paid In Full' (live in France)
'It Won't Fade' (live in France)
'Draw Me' (live in Switzerland)
'Black Sheep/Elias Viljanen (guitar solo)' (live in Italy)
'Replica' (live in Switzerland)
'Don't Say a Word' (live in Switzerland)
Kokoonpano

Tony Kakko – laulu, kosketinsoittimet
Henrik Klingenberg – kosketinsoittimet, hammond
Marko Paasikoski – basso
Tommy Portimo – rummut
Elias Viljanen – kitara
Kokoonpano > Vierailijat

Johanna Kurkela – laulu kappaleissa 2 ja 9
Perttu Kivilaakso – sello kappaleissa 1, 6, 11, 12 ja 15
Arvostelut

Imperiumi: 7½/10
Soundi:
Aiheesta muualla

The Days of Grays Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Days of Grays Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Vetlefjorden

| Vetlefjorden |
| --- | --- |
Sijainti:  Sogn ja Fjordane,  Norja
Päävuono:  Sognevuono
Merialue:  Atlantin valtameri
Vetlefjorden on Sognevuonoon kuuluva sivuvuono Sognin ja Fjordanen läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Balestrandin kunnan alueelle. Ennen Sognevuonoa vuono yhtyy suuremman Fjærlandsfjorden-vuonon kanssa. Vuono jakautuu myös toiseen itäiseen haaraan, Sværafjordeniin.
Vetle Ruud Bråten

Vetle Ruud Bråten (s. 1990) on norjalainen suunnistaja. Savoien MM-kilpailuissa 2011 Bråten saavutti sprintissä 42. sijan. Juniorien MM-kilpailuissa hän on parhaimmillaan saavuttanut kahdesti 27. sijan vuonna 2010. Suunnistuksen maailmancupin osakilpailussa Bråten on parhaimmillaan saavuttanut 20. sijan pitkän matkan kilpailussa vuonna 2019. Bråten kuului IFK Göteborgin voittajajoukkueeseen Vuoden 2017 Jukolan viestissä.
Vetluga

Vetluga on:
Vetluga, joki Marin tasavallassa ja Nižni Novgorodin alueella Venäjällä
Vetluga, kaupunki Nižni Novgorodin alueella Venäjällä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vetluga”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Veto

Veto voi tarkoittaa seuraavia asioita:
vetäminen, esineen kiskominen itseään kohti ja liikuttaminen sillä tavalla
veto-oikeus, kielto jolla päätöksen syntyminen tai voimaantulo estetään
veto, vanha muutoksenhakukeino alioikeudesta hovioikeuteen Suomessa
veto, vedonlyönnin pohjana oleva sopimus
veto, avoimen ikkunan tai oven aiheuttama ilmavirta sisätiloissa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Veto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Toni Utunen

| Toni Utunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. huhtikuuta 2000 (ikä 24) Kokkola, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Utu
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  81 kg
Seura
Seura:  Ilves
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  37
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Tappara (SML) LeKi (Mestis) Pelicans (SML)
NHL-varaus:  130. varaus, 2018 Vancouver Canucks
Toni Utunen (s. 27. huhtikuuta 2000 Kokkola) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Tampereen Ilvestä. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Utunen on pelityyliltään peruspuolustaja.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kanada 2019 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Venäjä 2018 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Slovakia 2017 | jääkiekko |  |
Utunen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2019 ja 2020, joista ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Utunen ratkaisi Suomelle välieräpaikan tehtyään puolivälieräottelussa Kanadaa vastaan joukkueen 1–2-voittomaalin jatkoajalla ajassa 65.17. Suomen voitto oli historiallinen, sillä Kanada ei ollut aiemmin jäänyt ilman mitaleita kotikisoissaan. Vuoden 2020 turnauksessa Utunen toimi joukkueensa varakapteenina.
Utunen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2017 ja 2018, joista jälkimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuten ja ensimmäinen hopeaan. Utusen vuoden 2017 turnauksen ainoa syntyi välieräottelussa Venäjää vastaan ja se ratkaisi Suomelle 2–1-jatkoaikavoiton ja finaalipaikan ajassa 67.01. Vuoden 2018 turnauksessa hän toimi joukkueensa kapteenina. Utunen voitti koko turnauksen tehotilaston lukemalla +12. Hänet valittiin Valko-Venäjää vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Utunen pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuosina 2016 ja 2017. Hän edusti myös Suomen alle 16-vuotiaiden maajoukkuetta Norjan Lillehammerissa pelatuissa nuorten olympialaisissa 2016, jolloin Utunen toimi joukkueensa kapteenina. Hän voitti koko turnauksen puolustajien piste- ja maalipörssin tehoilla 3+3=6. Utunen edusti myös Finland Selects -joukkuetta alle 15-vuotiaiden World Selects Invitional -turnauksessa vuonna 2015. Yhteensä hän on pelannut 34 nuorten ja 56 poikien maaottelua.
Suomen A-maajoukkueessa Utunen on pelannut kaksi ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Beijer Hockey Gamesin toisessa ottelussa 10. helmikuuta 2024 Karlstadissa Tšekkiä vastaan. Utunen merkittiin Suomen kolmospuolustajapariin Elmeri Erosen viereen.
Pelityyli

Ilveksen urheilutoimenjohtaja Timo Koskelan mukaan Utunen on erinomainen joukkuepelaaja ja vahva kamppailija suhteessa kokoonsa. Koskelan mukaan hänen vahvuutensa ovat puolustus- ja yleispelaamisessa, ja hän pystyy suorittamaan korkealla tasolla ottelusta toiseen.
Tsaarin kuriiri

Tsaarin kuriiri (ransk. alkuteos Michel Strogoff) on Jules Vernen vuonna 1876 julkaistu historiallinen seikkailuromaani. Kirjan pohjalta on tehty myös useita elokuvia ja ainakin kaksi televisiosarjaa.
Kirja ilmestyi suomeksi vuonna 1912 ilman suomentajan nimeä nimellä Tsaarin sanansaattaja, ja sen kustansi Isak Julin. 1927 se ilmestyi Valfrid Hedmanin suomentamana ja Kariston kustantamana. Martta Tynnin "hieman lyhennetty" suomennoksen julkaisi WSOY 1955. Neljännen suomennoksen on tehnyt Pentti Kähkönen, ja se ilmestyi vuonna 1983 WSOY:n kustannuksella. Tässä laitoksessa Tsaarin kuriiri ja Kavaltajan loppu on julkaistu yhteispainoksena..
Juonitiivistelmä

Tsaarin kuriirin tapahtumat sijoittuvat 1800-luvun Venäjälle. Kirja kertoo Mikael Strogoffista, jonka pitää viedä Moskovasta tsaarin viesti suuriruhtinaalle Irkutskiin toiselle puolelle maata. Kuriirilla on edessään vaarallinen tuhansien kilometrien matka, joka kulkee Siperian sota-alueiden läpi. Vastassaan Strogoffilla on myös venäläiset pettänyt kiero Ivan Ogareff. Tarinassa esiintyy myös kaksi eurooppalaista lehtimiestä, jotka kulkevat juonessa taustalla koko kirjan ajan.
Tsaarin kuriiri Strogoffin tarinan jälkimmäinen osa on julkaistu suomeksi nimellä Kavaltajan loppu.
Elokuvaversiot

Tsaarin kuriiri (1975) (minisarja; Michel Strogoff)
Strogoff (1970) (Michel Strogoff)
Tsaarin kuriiri(1956) (Michel Strogoff)
Michel Strogoff (1926)
Michele Strogoff - Il corriere dello zar (1999) (televisioelokuva; Michel Strogoff)
Michel Strogoff (1937)
Michel Strogoff (1997) (minisarja)
Michel Strogoff (1936)
Välskäri

| --- | --- |
:  Määritelmä:  1. johdettu ruots. fältskär, sananmukaisesti kenttäleikkaus eli sotilaslääkäri, nimitys käytössä 1600-luvun puolivälin jälkeen 2. (kuvaannollisesti) lääkäri 
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Välskäri. Katso välskäri Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
Vingleian majakka

| --- | --- |
Sijainti:  Frøya Norja
| --- | --- |
Korkeus:  7  m 
| --- | --- |
Otettu käyttöön:  1985 
Automatisoitu:  1985 
| --- | --- |
Valon korkeus:  14,0  m 
Valoteho:  29 700 kandela 
Valonkanto:  18,5  km (valkoinen), 13,0  km (punainen), 11,1  km (vihreä) 
Valon ominaisuudet:  Oc(2) WRG 8s 
| --- | --- |
ARLHS:  NOR423 
Admiralty:  L1520 
NGA:  115-8088 
Norsk fyrliste:  467300 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vingleian majakka (norj. Vingleia fyr) on Frøyan kunnassa Trøndelagin läänissä Norjassa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1921 ja automatisoitiin sekä jätettiin miehittämättömäksi vuonna 1985.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vingleian majakka Wikimedia Commonsissa
Tsade

| Heprean kirjaimet |
| --- | --- |
א Alef: ב Bet
ג Gimel: ד Dalet
ה He: ו Vav
ז Zajin: ח Ḥet
ט Tet: י Jod
כ Kaf: ל Lamed
מ Mem: נ Nun
ס Samekh: ע Ajin
פ Pe: צ Tsade
ק Qof: ר Reš
ש Šin: ת Tav
vokaalimerkit · dageš
numerojärjestelmä
Tsade sofit
Tsade (myös ṣade, tzade tai tsadi) on monen seemiläisen kielen aakkoston 18. kirjain. Se sisältyy muun muassa heprealaiseen, foinikialaiseen, aramealaiseen ja arabialaiseen kirjaimistoon (ṣād, ص). Se on ehkä kyrillisen Ц:n edeltäjä. Kirjaimen nimi tulee mahdollisesti onkea tarkoittavasta sanasta.
Tsade hepreassa

Heprean kielessä tsade ääntyy soinnittomana alveolaarisena affrikaattana [ts]. Transkriptiossa sitä merkitään usein kirjainyhdistelmällä tz tai ts tai merkillä ṣ (s jonka alla on piste). Tsade on myös yksi niistä heprean kirjaimista, jotka kirjoitetaan eri tavalla sanan lopussa: sillä on sofit- eli loppumuoto tsade sofit.
Heprealaisessa numerojärjestelmässä tsadella on lukuarvo 90. Tsade sofitin lukuarvo on 900.
Esimerkkejä:
צִיּוֹן tsijjon: Siion
Koodit

|  | Tsade | Tsade sofit |
| --- | --- | --- |
| Unicode UTF-16 | U+05e6 | U+05e5 |
| Unicode-nimi | HEBREW LETTER SADE | HEBREW LETTER FINAL SADE |
| HTML | &#1510; | &#1509; |
| ISO 8859-8 | 0xf6 | 0xf5 |
Vingnes

| Vingnes |
| --- | --- |

 Vingnes
 Koordinaatit: 61°06′18″N, 10°26′42″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Innlandet
Kunta:  Lillehammer
Pinta-ala:  
 – Maa:  1 km²
Väkiluku (2023):  1 516
 – Väestötiheys:  1 516 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vingnes on taajama Lillehammerin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Se sijaitsee Mjøsan länsirannalla Lillehammerin keskustaa vastapäätä. Taajaman pinta-ala on yksi neliökilometri ja asukasluku 1 516 vuonna 2023.
Kuvia

Vingesbrua-silta
Viggo Dibbern

| Mitalit> Maa:   Tanska. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Tanska. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Tanska. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Tanska> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | vapaa systeemi, joukkuekilpailu |  |
Viggo Valdemar Dibbern (10. heinäkuuta 1900 – 30. tammikuuta 1982) oli tanskalainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja oli siellä mukana voittamassa kultaa vapaan systeemin joukkuekilpailussa.
Viron konservatiivinen kansanpuolue (1990)

| Viron konservatiivinen kansanpuolue Eesti Konservatiivne Rahvaerakond |
| --- | --- |
  
Perustettu:  6. tammikuta 1990
Lopetti:  21. marraskuuta 1992
Johto:   Enn Tarto 
Ideologia:  kansalliskonservatismi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Viron konservatiivinen kansanpuolue (vir. Eesti Konservatiivne Rahvaerakond, lyhenne EKRE) oli virolainen poliittinen puolue vuosina 1990–1992. EKREen liittyivät Viron muinaismuistoyhdistyksen ja kansalaistoimikuntien kannattajat, jotka pitivät Viron kristillisdemokraattisen liiton kirkkomielisyyttä liian vahvana osan puoluepolitiikkaa. Perustajina olivat Kalle Eller, Peeter Ilus, Kaido Kama ja Enn Tarto.
Viron konservatiivinen kansanpuolue perustettiin 6. tammikuuta 1990 tallinnalaisessa Ergo-kahvilassa. Puolueen ohjelma hyväksyttiin ja valittiin 5-jäseninen tiedotustoimikunta, jonka puheenjohtajana toimi Kalle Eller. Tiedostusryhmän muita jäseniä olivat Tõnu Remma, Ilmar Palias, Peeter Ello ja Andres Heinapuu. Puolueen puheenjohtajaksi valittiin Enn Tarto, ja puolueessa oli vuoden 1990 puoleenväliin mennessä noin 50 jäsentä. Toinen näkyvä hahmo puolueessa oli Kaido Kama, joka oli puoluehallituksessa puolueen olemassaolon ajan. EKRE osallistui ensimmäisen miehityksen jälkeisen Riigikogun vaaleihin vuonna 1992 vaaliliitossa Isamaa (josta myöhemmin tuli Kansallinen kokoomuspuolue Isamaa). EKREn jäsenistä valittiin Riigikoguun kolme jäsentä eli Andres Heinapuu, Kaido Kama ja Enn Tarto.
Syksyllä 1992 Viron konservatiivinen kansanpuolue sulautui Viron kristillisdemokraattisen puolueen, Viron kristillisdemokraattisen liiton ja tasavaltalaispuolueen kanssa yhdeksi puolueeksi, jolloin muodostui Kansallinen kokoomuspuolue Isänmaa.
Vingåker

| Vingåker |
| --- | --- |
 Vingåker
 Koordinaatit: 59°2′34″N, 15°52′20″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Södermanlandin lääni
Maakunta:  Södermanland
Kunta:  Vingåkerin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  3,87 km²
Väkiluku:  4 282
 – Väestötiheys:  1 106,5 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vingåker on samannimisen Vingåkerin kunnan keskustaajama. Vingåker sijaitsee Södermanlandin historiallisessa maakunnassa ja Södermanlandin läänisä. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 4 282 asukasta.
Vingåkerin taajaväkinen yhdyskunta perustettiin vuonna 1903 ja lakkautettiin vuonna 1962.
Varhaiskeskiajalta lähtien Vingåker oli Vingåkerin pitäjän kirkonkylä. Vuonna 1666 Gustaf Sparre rakennutti paikkakunnalle Sävstaholmin linnan (kirjoitetaan joskus myös muodossa Säfstaholm). 1800-luvulla linnan omisti Gustaf Trolle-Bonde. Vuonna 1851 pieni omenapuu pelastettiin kaatamiselta, ja nykyisin se tunnetaan Sävstaholm-nimisenä omenalajikkeena. Vuodesta 1921 kyseinen omenapuu on ollut rauhoitettu. Säfstaholmin linnaa käytettiin vuosien 1934 ja 1967 välillä poikien koulukotina. Sen jälkeen kunta osti linnan, joka sittemmin kunnostettiin valtion ja kunnan avustuksella.
Aluksi paikkakunnan asutus oli vahvasti keskittynyt Västra Vingåkerin kirkon tienoille, mutta Västra stambanan -rautatien rakentamisen jälkeen vuonna 1862 yhdyskunta alkoi laajentua etelään päin. Taajaman keskus siirtyi kirkon luota rautatieasemalle. Yhdyskuntaa kutsuttiin tuolloin nimellä Bondestad. Nykyään Vingåkerin keskusta sijaitsee Skräddartorgetilla, joka sijaitsee kirkkoa kohti vievän tien varrella rautatieasemalta pohjoiseen. Skräddartorgetin (suom. Räätälitori) nimi muistuttaa paikkakunnan perinteisesti merkittävästä asemasta tekstiiliteollisuuden keskuksena. Torin lähistöllä sijaitsee useita kauppoja, ja sinne on sijoitettu myös Vingåkerin ystävyyskuntiin etäisyydet ilmoittava tienviitta.
Väestönkehitys

| Vingåkerin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 4 291 | 4 291 |
| 1965 | 1965 |    | 4 656 | 4 656 |
| 1970 | 1970 |    | 5 414 | 5 414 |
| 1975 | 1975 |    | 5 365 | 5 365 |
| 1980 | 1980 |    | 5 428 | 5 428 |
| 1990 | 1990 |    | 5 172 | 5 172 |
| 1995 | 1995 |    | 4 837 | 4 837 |
| 2000 | 2000 |    | 4 352 | 4 352 |
| 2005 | 2005 |    | 4 362 | 4 362 |
| 2010 | 2010 |    | 4 282 | 4 282 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Käännös suomeksi
Viaporin kapina (elokuva)

| Viaporin kapina> Sveaborg |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Sergei Kolosov
Käsikirjoittaja:  Sergei Kolosov Paavo Rintala
Tuottaja:  Lazar Milkis Lasse Aaltio
Säveltäjä:  Juri Levitin
Kuvaaja:  Valentin Želesnjakov
Pääosat:  Boris Galkin Aleksandr Vojevodin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Neuvostoliitto  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Mosfilm Yleisradio
Ensi-ilta:  1972
Kesto:  141 minuuttia
Alkuperäiskieli:  venäjä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viaporin kapina (ven. Свеаборг, Sveaborg) on vuonna 1972 valmistunut neuvostoliittolais-suomalainen historiallinen draamaelokuva, joka kertoo vuoden 1906 Viaporin kapinasta. Elokuvan on ohjannut Sergei Kolosov. Elokuva oli neuvostoliittolaisen Mosfilmin ja Suomen Yleisradion yhteistuotanto. Sen käsikirjoittivat Kolosov ja suomalainen kirjailija Paavo Rintala. Apulaisohjaajina olivat Mihail Tumanišvili ja Antero Ruuhonen.
Rintalan mukaan aloite elokuvan tekemiseen tuli Mosfilmiltä, ja Yleisradio pyysi kesäkuussa 1970 hänet mukaan. Hankkeen panivat alulle Kolosov sekä kuvaaja Valentin Želesnjakov, taiteilija Mihail Kartašov ja historiantutkija Ivan Vinogradov. Kolosov laati käsikirjoitusluonnoksen, jonka pohjalta hän ja Rintala muokkasivat lopullisen käsikirjoituksen. Rintala kirjoitti aiheesta myös vuonna 1971 julkaistun historiallisen romaanin Viapori 1906 – Romaani kapinasta, jossa esiintyvät samat hahmot kuin elokuvassa, mutta näkökulma on erilainen.
Viaporin kapinaa kuvattiin autenttisilla tapahtumapaikoilla Helsingin Suomenlinnassa ja lisäksi Viipurissa, Leningradissa sekä Moskovassa. Siinä myös ammutaan Viaporin linnoituksen alkuperäisillä tykeillä, jotka kunnostettiin kuvauksia varten. Elokuva on esitetty Suomessa vain televisiossa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Boris Galkin  | … |  Arkadi Jemeljanov   |
|  Armen Džirgarhanjan  | … |  Sergei Tsion   |
|  Aleksandr Vojevodin  | … |  Jevgeni Kohanski   |
|  Åke Lindman  | … |  Pohjantähti, suomalainen sosialisti   |
|  Pertti Melasniemi  | … |  suomalainen sosialisti   |
|  Uldis Lieldidžs​  | … |  Vladimir Laiming, linnoituksen komentaja   |
|  Ljudmila Kasatkina  | … |  Valentina Jemeljanova, Arkadin äiti   |
|  Nikolai Zasuhin  | … |  Sergei Vlasin   |
|  Igor Gorbatšov  | … |  Aleksei Agejev, kenraali   |
|  Jefim Kopeljan  | … |  Aleksandr Notara, eversti   |
|  Nikolai Trofimov  | … |  Morozov, vääpeli   |
|  Sirpa Rydman  | … |  Aino Mannerheim   |
Suomalaisista näyttelijöistä mukana olivat Lindmanin, Melasniemen ja Rydmanin ohella myös Erkki Pajala, Lauri Leino, Mikko Niskanen, Juhani Kumpulainen ja Antero Ruuhonen. Suomalaisten näyttelijöiden repliikit jälkiäänitettiin Neuvostoliitossa eri näyttelijöillä, joiden arveltiin olleen suomea taitamattomia.
Aiheesta muualla

Sveaborg Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vokooderi

Micro Korg -syntetisaattori/vokooderi.
Vokooderi (engl. vocoder, nimi peräisin englannin kielen sanoista voice coder) on puheen analysoija ja syntetisaattori. Se kehitettiin alun perin 1930-luvulla televiestintälaitteiden puheenkoodauslaitteeksi puheen siirtoa varten. Sen pääasiallinen käyttötapana tässä tarkoituksessa on ollut radioviestinnän suojaaminen, jossa puhe täytyy digitoida, salakoodata ja lähettää se kapeaa kaistanleveyttä käyttävää kanavaa pitkin.
Nykyään vokooderia käytetään erityisen paljon elektronisen musiikin luonnissa. Tässä tarkoituksessa sitä yleensä käytetään prosessoimaan kitaroiden ja syntetisaattoreiden ääniä, jotka vokooderi saa kuulostamaan "puhuvalta" kitaralta ja syntetisaattorilta. Vokoodereita käytetään myös robottimaisten puheäänten luontiin.
Ihmisen ääni koostuu äänijänteiden liikuttaman ääniraon avautumisesta ja sulkeutumisesta syntyvistä äänistä. Näin syntyy ajoittaisia ääniaaltoja. Tämän jälkeen nenä ja kurkku vielä suodattavat ääntä tuottaen kontrolloidulla tavalla eroavaisuuksia sen harmoniseen sisältöön luoden näin erilaisia puheessa käytettyjä äänteitä. (On myös olemassa soinnittomaksi kutsuttuja äänteitä, joita ei pysty muokkaamaan suulla.)
Vokooderi analysoi puheäänen spektriä ja jakaa sen elektronisten kaistanpäästösuotimien avulla joukkoon ennalta määrättyjä taajuuskaistoja, joihin kuhunkin osuvan tehon se mittaa.  Näiden tulosten avulla ääni voidaan kuvata sarjana numeroita, jotka esittävät kunkin kaistan sisältämää tehoa eri ajan hetkillä. Tässä numeroiksi muokkaamisen prosessissa vokooderi pakkaa hyvin tehokkaasti puheesta tallentuvan tiedon. Tämän jälkeen vokooderi tekee saman prosessin käänteisesti eli generoi kohinageneraattorin ja kaistanpäästösuodattimien avulla signaalin, jonka spektrin voimakkuudet kullakin taajuuskaistalla vastaavat alkuperäistä signaalia.  Koska alkuperäisestä puheinformaatiosta kuitenkin on tallennettu suhteellisen vähän tietoa näin rekonstruoitu puhesignaali ei kovinkaan tarkkaan vastaa alkuperäistä vaan pikemminkin muistuttaa sitä.
Elektronisen musiikin pioneerit Wendy Carlos ja Robert Moog loivat 1970-luvulla kenties ensimmäisen muusikoille suunnatun vokooderin. 10-kaistaista laitetta kutsuttiin aluksi spektrikoodaaja-purkajaksi ja myöhemmin se sai nimensä vokooderi. Perustaajuudet tulivat Carlosin Moog-syntetisaattorista, jota ohjattiin mikrofonin signaalilla.[lähde? ]selvennä 10-kaistaisen laitteen ulosanti oli jotakuinkin ymmärrettävää, mutta vain, jos puhetta painotettiin selvästi.
Talkbox- l. voicebox-laitteella muokattu soitinääni kuulostaa melko samanlaiselta kuin vocoderilla tuotettu ääni, mutta kyseessä on eri toimintaperiaate. Muun muassa Zapp-yhtyeen vocoder-lauluosuuksilta kuulostavat äänet on tuotettu talkboxilla.
Levyjä, joissa voi kuulla vokooderia

Laurie Anderson, Big Science (1982)
Wendy Carlos, Kellopeliappelsiini-elokuvan soundtrack (1971)
Cynic, "Focus" (1993)
Gojira, The way of all flesh; A Sight To Behold (2008)
Jean Ven Robert Hal (1997), (2011)
Herbie Hancock, Feets Don't Fail Me Now (1979)
Jean-Michel Jarre, Zoolook (1984)
Kraftwerkin lähes kaikki levyt, erityisesti Radio-Aktivität (1975)
David Lynch, Crazy Clown Time (2011)
Mike Oldfield, Five Miles Out (1982)
Daft Punk, Discovery (2001), Human After All (2005) ja Random Access Memories (2013)
Tangerine Dream (1979)
Neil Young, Trans (1982)
Earth, Wind & Fire, Raise! (1981)
Mikko Kuustonen, Lauluja Linnunradan laidalta (1998)