stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tetsu Katayama

| Tetsu Katayama |
| --- | --- |

Japanin pääministeri
 24. toukokuuta 1947 – 10. maaliskuuta 1948  
Monarkki:  Hirohito
Edeltäjä:  Shigeru Yoshida
Seuraaja:  Hitoshi Ashida
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1887 Wakayama, Japani
Kuollut: 30. toukokuuta 1978 (90 vuotta) Fujisawa, Japani
Tiedot
Puolue:  Japanin sosialistinen puolue (–1948) Demokraattinen sosialistinen puolue (1948–1978)
 Nimikirjoitus
Tetsu Katayama (28. heinäkuuta 1887 Wakayama – 30. toukokuuta 1978) oli japanilainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Japanin pääministerinä vuosina 1947–1948. Hänen on sanottu olleen ensimmäinen sosialisti Japanin pääministerinä.
Katayama suoritti oikeustieteellisen tutkinnon Tokion yliopistossa vuonna 1912 ja työskenteli sen jälkeen asianajajana sekä ammattiliittojen keskusjärjestön ja talonpoikien liiton neuvonantajana lakiasioissa. Hän osallistui vuonna 1926 uuden sosiaalidemokraattisen puolueen (Shakai Minshū-tō) perustamiseen ja hänet valittiin sen ensimmäiseksi pääsihteeriksi. Hänet valittiin puolueen edustajana Japanin alahuoneeseen vuonna 1930. Kun viranomaiset tukahduttivat tämän puolueen vuonna 1932, Katyama auttoi perustamaan sen seuraajaksi sosialistisen joukkopuolueen (Shakai Taishūtō), jonka puoluejohtoon hänet valittiin. Katyama ja joukko muita erotettiin puolueesta vuonna 1940, kun he ilmaisivat sympatiansa Japanin sotaa Kiinassa arvostelleelle kansanedustaja Takao Saitōlle jättämällä osallistumatta äänestykseen Saitōn erottamisesta parlamentista.
Toisen maailmansodan jälkeen Katayama osallistui vuonna 1945 uuden Japanin sosialistisen puolueen (Shakai-to) perustamiseen, ja hänet valittiin ensin puolueen pääsihteeriksi ja vuonna 1946 sen puheenjohtajaksi. Hänestä tuli vuonna 1947 ensimmäinen uuden perustuslain alainen pääministeri, kun hän muodosti koalitiohallituksen yhdessä kahden porvarillisen puolueen kanssa. Katayaman hallitus lakkautti talouselämää hallinneet zaibatsu-konglomeraatit, loi uuden virkakunnan ja sääti työttömyysvakuutusjärjestelmän. Hallitus erosi vuoden 1948 alussa eivätkä sosialistit onnistuneet vakiinnuttamaan asemaansa hallituspuolueena. Katayama jätti puolueensa vuonna 1960 ja osallistui uuden demokraattisen sosialistisen puolueen perustamiseen. Hän erosi myös tästä puolueesta vuonna 1964.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tetsu Katayama Wikimedia Commonsissa
Tansanian jalkapallomaajoukkue

Tansanian jalkapallomaajoukkue, lempinimeltään Taifa Stars edustaa Tansaniaa kansainvälisissä miesten jalkapallon maajoukkueotteluissa. Sitä hallinnoi Tansanian jalkapalloliitto.
Tansania ei ole koskaan selviytynyt MM-karsinnoista lopputurnaukseen.
Arvokisat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  MM-kilpailut 1930 - 1970: Ei osallistunut  1974: Ei selviytynyt karsinnoista  1978: Vetäytyi karsinnoista  1982: Ei selviytynyt karsinnoista  1986: Ei selviytynyt karsinnoista  1990: Ei osallistunut  1994: Vetäytyi kesken karsintojen  1998 - 2018: Ei selviytynyt karsinnoista |   |  Afrikan-mestaruuskilpailut 1957 - 1965: Ei osallistunut  1968: Vetäytyi kesken karsintojen  1970 - 1978: Ei selviytynyt karsinnoista  1980: Ensimmäinen kierros  1982: Vetäytyi karsinnoista  1984: Ei selviytynyt karsinnoista  1986: Vetäytyi kesken karsintojen  1988 - 1992: Ei selviytynyt karsinnoista  1994: Vetäytyi kesken karsintojen  1996 - 2002: Ei selviytynyt karsinnoista  2004: Vetäytyi kesken karsintojen  2006 - 2017: Ei selviytynyt karsinnoista  2019: Ensimmäinen kierros |
Tapio Wartiovaara

Tapio Wartiovaara (takarivissä) lähdössä Berliinin 1936 olympialaisiin
Tapio Wartiovaara (18. toukokuuta 1909 Helsinki – 20. helmikuuta 1940 Joutseno) oli suomalainen ampuja, joka menehtyi talvisodassa Taipaleenjoen Terenttilässä saamiinsa vammoihin.
Wartiovaaran vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori Arvi Wartiovaara ja Tyra Charlotta Herlin. Hän tuli ylioppilaaksi 1928, aikoi diplomaatiksi ja opiskeli Helsingin yliopistossa valtiotieteitä 1929–1934, mutta siirtyi sitten Teknilliseen korkeakouluun opiskelemaan arkkitehdiksi. Lääkintöhallituksen rakennustoimistossa Wartiovaara työskenteli elo- ja syyskuun 1939, mutta ei ehtinyt valmistua ennen talvisodan syttymistä.
Wartiovaara oli menestynyt pistooliampuja, Suomen mestari 50 m vapaapistoolissa 1933–1935 ja sotilaspistoolin Suomen mestari kahtena vuotena. Berliinin olympialaisissa 1936 hän sijoittui 50 m vapaapistoolissa viidenneksi tuloksella 537. Ammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 1937 hän voitti Suomen joukkueessa samassa lajissa hopeaa.
Wartiovaara suoritti asevelvollisuutensa 1928–1929, talvisodassa reservin vänrikki Wartiovaara palveli JR 28:ssa, joka muuttui JR 19:ksi tammikuussa 1940. Hän osallistui rykmentin 1. konekiväärikomppaniassa Taipaleenjoen Terenttilän kylän Mustaojan taisteluihin. Ampumahautaa vihollisista puhdistanut Wartiovaara haavoittui 19. helmikuuta 1940 ja kuoli seuraavana päivänä Rauhan sotasairaalassa Joutsenossa.
The Blue Flame

| The Blue Flame |
| --- | --- |

Kirjoittaja:  George V. Hobart John Willard
Kirjoitettu:  1920
Alkuperäiskieli:  englanti
Tyylilaji:  melodraama
Kantaesitys:  15. maaliskuuta 1920
Kantaesityspaikka:  Shubert-teatteri, Broadway, New York City, New York
The Blue Flame on George V. Hobartin ja John Willardin kirjoittama yhdysvaltalainen näytelmä vuodelta 1920. Hobart ja Willard kirjoittivat The Blue Flamen Leta Vance Nicholsonin näytelmän pohjalta. The Blue Flame on genreltään melodraama. The Blue Flame sai ensi-iltansa New Yorkin Broadwayn Shubert-teatterissa 15. maaliskuuta vuonna 1920. Näytelmän tuottajana toimi A. H. Woods. Näytelmää esitettiin aina huhtikuuhun 1920 asti 48:n esityksen ajan.
Aiheesta muualla

The Blue Flame Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
The Blue Light

| The Blue Light> 青の炎 (Ao no hono-o) |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Yukio Ninagawa
Käsikirjoittaja:  Yukio Ninagawa, Takuya Miyawaki, Yûsuke Kishi (kirja)
Tuottaja:  Tsuguhiko Kadokawa, Tamotsu Shiina
Säveltäjä:  Hideki Tougi
Pääosat:  Kazunari Ninomiya, Aya Matsuura, Kumiko Akiyoshi, Anne Suzuki
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Tuotantoyhtiö:  Tōhō
Levittäjä:  Tōhō
Ensi-ilta:  2003
Kesto:  116 min
Alkuperäiskieli:  japani
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Blue Light (jap. 青の炎, Ao no hono-o) on vuonna 2003 valmistunut japanilainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Yukio Ninagawa. Elokuva perustuu Yûsuke Kishin kirjaan.
Rooleissa

Kazunari Ninomiya – Shuuichi Kushimori
Aya Matsuura – Noriko Fukuhara
Kumiko Akiyoshi – Yuuko Kushimori
Anne Suzuki – Haruka Kushimori
Baijaku Nakamura – Eiji Yamamoto
The Neighbourhood

| The Neighbourhood |
| --- | --- |
 The Neighbourhood vuonna 2018
Tiedot
Toiminnassa:  2011–
Tyylilaji:  indie rock, vaihtoehtorock
Kotipaikka:   Newbury Park, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Jesse Rutherford Jeremy Freedman Zach Abels Mikey Margott Brandon Fried
Entiset jäsenet:  Bryan Sammis
Levy-yhtiö:  Columbia Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Neighbourhood (joskus tyyliteltynä "THE NBHD") on vuonna 2011 perustettu yhdysvaltalainen alternative rock -yhtye. Yhtyeeseen kuuluvat laulaja Jesse Rutherford, kitaristit Jeremy Freedman ja Zach Abels, rumpali Brandon Fried, sekä basisti Mikey Margott. Yhtyeen tunnetuin kappale lienee Spotify-kuuntelukertojen perusteella ”Sweater Weather”.kenen mukaan?
Yhtyeen esikoisalbumi, I Love You julkaistiin 23. huhtikuuta 2013. Tätä ennen yhtye oli julkaissut EP:t I'm Sorry... sekä Thank You. Yhtyeen levy-yhtiönä toimii Columbia Records. 16. tammikuuta 2014 yhtye ilmoitti, että rumpali Bryan Sammis jättää yhtyeen aloittaakseen soolouran.
Yhtye on keikkaillut muun muassa Imagine Dragonsin kanssa.
Diskografia

| --- | --- |
 Studioalbumit I Love You (2013)  Wiped Out! (2015)  The Neighbourhood (2018) EP:t I'm Sorry... (2012)  Thank You, (2012)  The Love Collection (2013)  "Hard" (2017) Mixtapet #000000 & #FFFFFF (2014) :  Singlet ”Female Robbery” (2012)  ”Sweater Weather” (2013)  ”Afraid” (2013)  ”#icanteven” (2014)  ”R.I.P. 2 My Youth” (2015)  ”The Beach” (2015)  ”Prey” (2015)  ”Cry Baby” (2015)
Tales of the Abyss

| Tales of the Abyss |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Namco Tales Studio
Julkaisija:  Namco
Säveltäjä:  Motoi Sakuraba
Pelisarja:  Tales of
Julkaistu:  PlayStation 2:JP 15. joulukuuta 2005NA 10. lokakuuta 2006 Nintendo 3DS:JP 30. kesäkuuta 2011AUS 24. marraskuuta 2011EU 25. marraskuuta 2011NA 14. helmikuuta 2012
Lajityyppi:  tietokoneroolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 12  USK 6 
Alusta:  PlayStation 2, Nintendo 3DS
Jakelumuoto:  DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Tales of the Abyss (jap. テイルズ オブ ジ アビス, Teiruzu obu ji Abisu) on Namcon kehittämä ja julkaisema roolipeli. Peli julkaistiin Japanissa PlayStation 2:lle vuonna 2005 ja Yhdysvalloissa vuonna 2006. Peli ilmestyi Eurooppaan vasta vuonna 2011, kun peli uudelleenjulkaistiin Nintendo 3DS-konsolille.
Peli kuuluu Tales of -sarjaan.
Sunrise-yhtiö on tehnyt peliin perustuvan animesarjan. Sarja käsitti 26 jaksoa, ja esittäminen alkoi vuonna 2008.
Juoni

Auldrant-niminen maailma on täynnä elementaarisia hiukkasia, joita kutsutaan Fononeiksi. Erilaisia Fononeita on kuusi: Tuli (Fire), Vesi (Water), Maa (Earth), Tuuli (Wind), Valo (Light) ja Varjo (Shadow). Pian löydetään myös Seitsemäs Fonon (The Seventh Fonon) eli Ääni (Sound), joka laittaa maailman kaaokseen, sillä käyttämällä Seitsemättä Fononia voi lukea tulevaisuutta. Pelin aikana pelaaja kiertää Auldrantia, tutkii fononeita ja niiden vaikutusta ihmisiin. Pelaaja saa myös käyttöönsä lukuisia eri aseita, tavaroita, asusteita ja erikoisliikkeitä. Pelin kaksi tapahtumapaikkaa ovat maat Kimlasca ja Malkuth.
Peli alkaa Yulia Juen ennustuksesta, jossa kerrotaan Kimlascan maahan syntyvästä pojasta, jonka sisällä tulee olemaan planeetan muistin, Lorelein voima. Hänelle annetaan nimeksi "Pyhän Liekin Valo" (Light of the Sacred Flame). Seitsemän vuotta sitten pelin päähenkilö Luke fon Fabre joutui kidnapatuksi, jonka järkytys sai hänet unohtamaan entisen elämänsä. Peli alkaa seitsemän vuoden päästä kidnappauksesta. Luke on kyllästynyt elämään palatsin muurien sisällä. Miekkailu on hänen ainoa harrastuksensa ja häntä opettaa Lorelein Seuraksi kutsutun armeijan johtaja Van Grants. Luke harjoittelee mielellään myös pitkäaikaisen ystävänsä Guy Cecilin kanssa. Eräänä päivänä, kun Luken vanhemmat, Van ja Luke keskustelevat salissa, selviää, että Lorelein Seuran johtaja, Fon-mestari Ion on kadonnut. Vanin täytyy lähteä etsimään häntä, mutta Luke ei pidä ajatuksesta. Van lupaa kuitenkin, että hän saa harjoitella niin paljon kuin hän vain haluaa. Kesken harjoitusten Vanin kimppuun hyökkää nainen, joka sanoo Vania petturiksi. Luke yrittää puolustaa opettajaansa taistelemalla hyökkääjää vastaan, mutta sitten heidän välillään tapahtuu hyperresonanssi (engl. hyperresonance), jonka siirtyvät Tataroo Valleyhin. Vanin kimppuun hyökännyt nainen sanoo nimekseen Tear Grants, ja paljastuu myöhemmin Vanin siskoksi. Luke ei tiedä mitään ulkomaailmasta, ja hänen täytyy selvittää mitä tarkoittavat ystävyys, välittäminen ja uhraukset.
Äänirooleissa > Alkuperäiset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Chihiro Suzuki  | … |  Luke fon Fabre, Asch   |
|  Yukana  | … |  Tear Grants   |
|  Takehito Koyasu  | … |  Jade Curtiss   |
|  Haruko Momoi  | … |  Anise Tatlin   |
|  Yasunori Matsumoto  | … |  Guy Cecil   |
|  Michiko Neya  | … |  Natalia Luzu Kimlasca-Lanvaldear   |
|  Ikue Ōtani  | … |  Fon-mestari Ion, Sync   |
|  Miki Maruyama  | … |  Mieu   |
|  Jōji Nakata  | … |  Van Grants   |
|  Miki Itō  | … |  Legretta   |
|  Satsuki Yukino  | … |  Arietta   |
|  Kazuki Yao  | … |  Dist   |
|  Tesshō Genda  | … |  Largo Musta Leijona   |
|  Chie Nakamura  | … |  Noelle   |
|  Takumi Yamazaki  | … |  keisari Peony   |
|  Mari Maruta  | … |  Noir   |
|  Shigeru Shibuya  | … |  York   |
|  Naomi Kusumi  | … |  herttua Fabre   |
|  Mami Horikoshi  | … |  Susanne fon Fabre   |
|  Kazuo Oka  | … |  pormestari Teodoro Grants   |
|  Kae Araki  | … |  Pamela Tatlin   |
|  Naoki Makishima  | … |  Urushi   |
Äänirooleissa > Englanninkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Yuri Lowenthal  | … |  Luke fon Fabre, Asch, sivuäänet   |
|  Nicole Balick  | … |  Tear Grants   |
|  Kirk Thornton  | … |  Jade Curtiss, sivuäänet   |
|  Johnny Yong Bosch  | … |  Guy Cecil   |
|  Stephanie Sheh  | … |  Natalia Luzu Kimlasca-Lanvaldear   |
|  Erin Fitzgerald  | … |  Fon-mestari Ion, Sync   |
|  Sandy Fox  | … |  Mieu, sivuäänet   |
|  Cindy Robinson  | … |  Legretta   |
|  Kate Higgins  | … |  Arietta   |
|  Tara Platt  | … |  Noir    |
|  Paul St. Peter  | … |  herttua Fabre, sivuäänet   |
|  Christopher Corey Smith  | … |  keisari Peony   |
|  Karen Strassman  | … |  sivuäänet   |
Vastaanotto

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8.3/10.
Aiheesta muualla

Tales of the Abyss MobyGamesissa (englanniksi)
Soutjärvi

Soutjärven vepsäläisen maalaiskunnan sijainti Äänisenrannan piirissä.
Nimikyltti P19 -tiellä, venäjäksi ja vepsäksi.
Vepsäläinen etnografinen museo
Soutjärvi (ven. Шёлтозеро, Šoltozero, vepsäksi Šoutjärv' tai Šoutarv', karjalaksi Šoutjärvi) on kylä ja maalaiskunta Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä. Kylä sijaitsee 84 km:n päässä Petroskoista kaakkoon Äänisen rannalla. Soutjärvi on pohjoisen vepsäläiskulttuurin keskus. Kylä toimi vuosina 1994–2005 olemassa olleen Karjalan itsehallintoyksikön Vepsän kansallisen volostin hallintokeskuksena. Sen jälkeen perustetun nykyisen kunnan nimi on Soutjärven vepsäläinen maalaiskunta (ven. Шёлтозерское вепсское сельское поселение, Šoltozerzkoje vepsskoje selskoje poselenije)
Soutjärven vepsäläinen maalaiskunta

Soutjärven kunnan nykyiset asutuskeskukset:
Soutjärvi (ven. Šoltozero; veps. Šoutjärv' tai Šoutarv'; karj. Šoutjärvi)
Vehkaoja (ven. Vehrutšei; veps. Vehkoi)
Isannila  (ven. Išanino; veps. Išan’)
Matfejanselkä (ven. Matvejeva sel’ga; veps. Matfejansel’g)
Soutjärven Mäkikylä (ven. Gornoje Šoltozero; veps. Mägi)
Metsäntaka (ven. Zales’je; veps. Mecäntaga)
Nykyisin asumattomia: Kalinansar’,  Sürd’.
Kunnassa oli 1 204 asukasta vuonna 2006.
Soutjärven kylä

Soutjärven kylässä asui 1 039 henkeä vuonna 2002. 1990-luvun puolivälissä tehdyssä tutkimuksessa asukasluku puolestaan oli noin 970 henkeä, joista 61 prosenttia oli täysin vepsäläisiä tai osittain vepsäläistaustaisia, 7 prosenttia muita itämerensuomalaisia ja 32 prosenttia venäläisiä ja muita slaaveja.
Nykyinen Soutjärvi on alkuaan koostunut useasta erillisestä kylästä (vepsäksi posad), jotka ajan myötä ovat kasvaneet yhteen. Soutjärven posadat ovat seuraavat:[lähde? ]
D’eremišt — museolta kylän pääristeykseen, Ulitsa Potštovaja
Mel’kamättaz (‘Melkinien mäki’) — museon välitön ympäristö, Ulitsa Potštovaja
Markimättaz — joen takana, Ulitsa Goristaja (joen takaisista taloista lounaisimmat)
Minamättaz — joen takana, Ulitsa Goristaja (välittömästi Markimättaksesta kylään päin)
Hamamättaz — joen takana, Ulitsa Goristaja, talot 14–35
Pedroimättaz — joen takana, Ulitsa Goristaja, talot 1–11
Kukoinposad — joen takana, Ulitsa Zaretšnaja, talot 24–40
Alažagd’ — kaupungista tultaessa ennen jokea, Ulitsa Zaretšnaja, tien varrella
Ülizagd’ — kylän lounaisin osa, Ulitsa Zagorodnaja
Dokuc’ — Ulitsa Lisitsynoi
Papinposad — Ulitsa Pionerskaja
Noumančug — Ulitsa Sovhoznaja, Ulitsa Molodjožnaja; pientalot ja vanhemmat, 2-kerroksiset kerrostalot
Mikrorajon (kerrostalolähiö) — Ulitsa Molodjožnaja, uudet 3-kerroksiset kerrostalot
Käytännössä Soutjärvellä on käytetty paikkojen identifiointiin katujen nimiä jo useita vuosikymmeniä sillä seurauksella, että vuonna 1997 oli mahdollista löytää vain yksi paikallinen, syntyperäinen soutjärveläinen henkilö, vuonna 1922 syntynyt Anna Nikitina, joka tiesi ne posadojen nimet ja rajat, joita muut kyläläiset eivät enää tienneet. Hänen avullaan muun muassa selvisi, että kylän kirkko (nykyinen Kulttuuritalo) ei sijainnut Papinposadassa vaan Dokuc’issa.[lähde? ]
Historia

Novgorodin arkkipiispa mainitsee Soutjärven kylän ensimmäisen kerran vuonna 1453.
Alkuperäinen Soutjärvi on sijainnut nykyisestä kylästä 6 kilometriä lounaaseen, Kalinansar’ ja Sürd’ -kylien tienoilla Kodijär’v -järven luona. Järven nimi on vanhoissa venäläisissä kartoissa Šoltozero. Alkuperäisen Soutjärven asukkaat ovat jossain vaiheessa historiaa siirtyneet nykyisen Soutjärven paikalle ja tuoneet kylän nimen mukanaan. Alkuperäinen Soutjärvi on sitten saanut nimen Kodijär’v eli ‘Kotijärvi’, ven. Kodjarvi (Кодьярви).
Aikanaan Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa ja 1920-luvulle asti Soutjärvi ja sen ympäristökylät (suunnilleen Vepsän kansallisen volostin alue) muodostivat Soutjärven kunnan, joka kuului Petroskoin kihlakuntaan. Neuvostovallan myötä kunnan alueesta muodostettiin Soutjärven piiri, joka lakkautettiin vuonna 1957 ja liitettiin Äänisenrannan piiriin.
Neuvostovallan jälkeen Soutjärven kylä toimi vuosina 1994–2005 olemassa olleen Vepsän kansallisen volostin keskuksena. Volosti käsitti kolme kylähallintoaluetta, Soutjärven ohella Šokšun ja Kalajoen (Rybreka) kylähallintoalueet.
Vuonna 2006 volosti lakkautettiin ja jaettiin vastaavasti kolmeksi Äänisenrannan piiriin kuuluvaksi vepsäläiseksi maalaiskunnaksi, joista yksi on Soutjärven vepsäläinen maalaiskunta.
Museo

Soutjärvellä sijaitsee etnografinen museo, jonka virallinen nimi on toukokuusta 2010 lähtien ollut Soutjärven vepsäläinen etnografinen Rjurik Lonin -museo. Sen on perustanut vuonna 1967 šoutjärveläinen Rjurik Lonin. Alun perin kylän kirjastorakennuksessa sijainnut museo siirtyi nykyiseen paikkaansa ns. Melkinin taloon 1980-luvulla. Talo on "Karjalan puurakennustaiteen muistomerkki" ja sen sanotaan olevan rakennettu vuonna 1814. Museoon kuuluu myös Melkinin talon takana oleva Tutšinin talo, joka alun perin sijaitsi Kalinansar’-nimisessä kylässä. Jatkosodan suomalaismiehityksen aikoihin talon asukkaat Dmitri Tutšin puolisoineen majoittivat talossa neuvostoliittolaisia partisaaneja. Heihin kuului myös Sylvi Paaso, joka sieltä käsin välitti radioteitse venäläisille tietoja suomalaisten joukkojen toiminnasta Äänisen rannalla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vepsän kansallinen volosti www.gov.karelia.ru - Valtiovaltaelinten virallinen palvelin.
Hallinnollinen keskus:  Petroskoi (ei itse kuulu piiriin)

Maalaiskunnat:
Garnizonnoje | Järventakuinen | Latva | Latva-Vetka | Meliorativnyi | Pai | Puujoki | Suoju | Uusikylä | Uusi-Vilka 

Vepsäläiset maalaiskunnat:
Kalajoki | Šokšu | Šoutjärvi
Itä-Karjalan entiset kunnat ja kaupungit
Äänisenrannan piiri
Tapio Virhimo

| Tapio Virhimo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. huhtikuuta 1954 (ikä 70) Tampere
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  174 cm
Paino:  72 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1969–1983
Seurat:  KooVee Ilves
Tapio Virhimo (s. 13. huhtikuuta 1954 Tampere) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija. Virhimo pelasi maalivahtina SM-sarjaa ensin Kooveessä 1969–72 ja sitten Ilveksessä vuosina 1972–83. Hän voitti SM-pronssin kaksi kertaa Ilveksessä.
Virhimo pelasi urallaan 330 runkosarjan peliä ja 10 pudotuspeliä. Nollapelejä tuli uralla yhteensä kuusi.
Aiheesta muualla

Tapio Virhimo Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Sotapolulla

| Sotapolulla |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Teuvo Pakkala
Käsikirjoittaja:  Teuvo Pakkala
Tuottaja:  Teuvo Pakkala
Kuvaaja:  J. W. Mattila   Erkki Pakkala
Leikkaaja:  J. W. Mattila   Teuvo Pakkala
Pääosat:  Yrjö Hirviseppä   Lisi Carén   Oskari Oka
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Finn Film Osakeyhtiö
Ensi-ilta:  30. tammikuuta 1922
Kesto:  65 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  ei tiedossa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sotapolulla on vuonna 1921 valmistunut suomalainen mykkäelokuva, jonka ohjauksesta, käsikirjoituksesta ja lavastuksesta vastasi kirjailija Teuvo Pakkala. Elokuva oli Suomen sisällissotaan sijoittuva viihteellinen seikkailuelokuva, mutta kuvausten helpottamiseksi elokuvan tapahtumat sijoitettiin kesäaikaan. Elokuvan ensi-ilta oli 30. tammikuuta 1922 Kaleva-teatterissa Mikkelissä.
Elokuvan pääosaa valkoisten sissipäällikkö Karunkaa esitti Reino Hirvisepän (R. W. Palmroth) vanhempi veli Mikael Palmroth, joka käytti taiteilijanimeä Yrjö Hirviseppä. Naispääosassa Eliinana oli tanssijatar Lisi Carén ja punaisten kapinallisten päällikköä esitti Kajaanin teatterin johtajana 1920-luvulla toiminut Oskari Oka.
Elokuvan tuotti Finn Film Osakeyhtiö, jossa osakkaina olivat Pakkalan ohella filosofian tohtori Toivo T. Kaila ja diplomi-insinööri G. H. Michelson. Elokuvaa oli tarkoitus myydä myös ulkomaille, mutta lopulta sitä esitettiin vain Oulussa, Mikkelissä, Jyväskylässä, Kajaanissa, Lahdessa, Savonlinnassa ja Joensuussa. Yhtiön osakkaat riitaantuivat elokuvan heikon menestyksen vuoksi ja yhtiön toiminta päättyi siihen. Teuvo Pakkalan poika Erkki Pakkala, joka oli toiminut elokuvan kuvaajana, lahjoitti 1933 elokuvan ainoan kopion Kuopion museoseurojen valokuvauskerholle. Kopio hävisi sitten jonnekin ja se löydettiin uudelleen 1958 erään kuopiolaisen liikkeen sementtivarastosta. Kopio on nykyisin Suomen elokuva-arkiston kokoelmissa.
Näyttelijät

Yrjö Hirviseppä  - sissipäällikkö Karunka, ”Valkoinen Piru”
Lisi Carén       - Eliina, nuori perijätär
Jorma Vaajakallio   - Jorma Aira, Elinan serkku
Solveig Wohlström   - Vappu Aira, Eliinan serkku
Lilli Carén         - kapinallinen naissoturi
Oskari Oka          - Jäykkä, kapinallisten päällikkö & Kuuro-Paavo, kalaukko
Bertel Nordenstreng   - komissaari Jurtta, ent. räätäli
J. V. Leino        - pormestari Urho Jänisvaara
Hannes Seppänen   - Pentti, ylioppilas
Muut tekijät

Erkki Pakkala   - kuvaus
J. W. Mattila   - kuvaus, leikkaus
Teuvo Pakkala   - lavastus, käsikirjoitus, leikkaus
Aiheesta muualla

Arvostelu Mykkäelokuvasivustolla
Teymur Rəcəbov

| Teymur Rəcəbov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Teymur Rəcəbov
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1987 (ikä 37)
Kansalaisuus:   Azerbaidžan
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari
Elo-luku:  2 713 (tammikuussa 2014) FIDE:n listan sijoitus 34.
Korkein Elo:  2 793 (marraskuussa 2012)
Teymur Rəcəbov (s. 12. maaliskuuta 1987 Baku) on shakin suurmestari Azerbaidžanista. Tammikuussa 2001 Rəcəbov saavutti 14-vuotiaana, siihen mennessä maailman toiseksi nuorimpana, suurmestarin arvon. Rəcəbovin pelityyliä on kuvattu hyökkääväksi ja taktiseksi. Hän on yksi kuningasintialaisen puolustuksen menestyksekkäimmistä harjoittajista suurmestaritasolla sitten Kasparovin.
Rəcəbov ja Kasparov

Rəcəbovista kerrottaessa mainitaan usein entinen maailmanmestari Garri Kasparov. Molemmat ovat Bakusta, Azerbaidžanista ja molemmilla on juutalainen isä (Kasparovin äiti on armenialainen). Kautta aikain Rəcəbovin pistetilanne Kasparovia vastaan pitkissä peleissä on yksi voitto ja kolme tasapeliä ilman tappioita. Kasparovin ainoa voitto on pikashakissa.
Linaresin turnauksessa 2003 Rəcəbov, joka oli silloin 15-vuotias, voitti Kasparovin mustilla villin taktiseksi muuntuneessa ranskalaisessa puolustuksessa ja hänestä tuli kautta aikain nuorin pelaaja, joka on voittanut maailman ykkösen turnauspelissä. Peli valittiin turnauksen kauneimmaksi, mikä sai Kasparovin raivostumaan.