Itämeri
Geologia > Itämeren kehitys

Itämeren tunnettu historia liittyy vahvasti jääkauden päättymiseen ja maankohoamiseen. Ennen viimeistä suurta jääkautta niin sanotulla Eemin interglasiaalikaudella noin 125 000 vuotta sitten on Itämeren altaan vaiheilla lainehtinut Eem-meri. Tästä on muistutuksena sekä Ruotsissa että Suomessa esiintyviä suolavesitaskuja paikoissa, joiden ei tiedetä jääkauden sulamisen aikaan olleen merenpinnan alapuolella. Jääkauden aikaisten interstadiaalikausien lämpimähköjen jaksojen tilanteesta on vain vähän tietoa, mutta jääpeite lienee sulanut osittain Itämeren seudulle asti.
Itämeri on geologisesti nuori painauma. Sillä tarkoitetaan allasta, joka syntyi viimeisen jääkauden jälkeen, kun mannerjäätikkö oli perääntynyt nykyisen Itämeren etelärannikon seudulle noin 15 000 vuotta sitten. Mannerjäätikkö saavutti Salpausselän noin 11 000 vuotta sitten, jolloin sulamisvesistä muodostui Itämeren varhaisin vaihe, Baltian jääjärvi.
Baltian jääjärven sulamisvedet virtasivat todennäköisesti länteen. Noin 10 000 vuotta sitten tapahtui suuri luonnonmullistus, kun järveen avautui meriyhteys Keski-Ruotsin halki. Järven pinta aleni nopeasti 26 metriä, ja Pohjanmerestä virtasi levenevää kanavaa pitkin suolaista vettä. Näin syntyi suolainen Yoldiameri, joka on saanut nimensä Yoldia arctica -simpukasta. Meriyhteys katkesi noin tuhat vuotta myöhemmin, kun maan kohoamisen takia salmi Pohjanmereen kuivui. Mannerjäätikkö ulottui edelleen Perämerelle asti, kun syntyi ancyluskotilon mukaan nimetty Ancylusjärvi.
Maankohoaminen oli pohjoisessa voimakkaampaa, minkä seurauksena vesimassat työntyivät etelään. Samalla valtamerten pinta nousi, ja lopulta noin 7 500 vuotta sitten syntyi yhteys Pohjanmereen Tanskan salmien kautta. Tätä vaihetta kutsutaan litorinakotilon mukaan Litorinamereksi. Sen aikana suolapitoisuus oli korkeampi kuin nykyään. Suolapitoisuus alkoi kuitenkin hiljalleen laskea, ja Limneamerivaihe alkoi noin 4 000 vuotta sitten. Lopulta noin 2 000 vuotta sitten muodostui nykyisen kaltainen Itämeri, kun suolapitoisuus oli laskenut edelleen.
| Vaihe | Suom>   lyhenne | Ajoitus (uusi kalibroitu)>  | Vanha ajoitus | Suolaa (promillea) | Orgaanista hiiltä | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Esi-Itämeri |  | >15 000? |  ? |  |  | Baltian jääjärveä edeltävä  pieni lahtea muistuttava Itämeri? |
| Baltian jääjärvi | Bj | 15 000–11 580 | –10 160 | Suolaton | 0,5 | Päättyi, kun mannerjäätikkö suli Vänernin länsipuolella Billingenin vuoren alueella, salmi avautui Atlanttiin. |
| Yoldiameri | Ym | 11 580–10 800 | 10 160–9 000 (10 300–?) | 10 | 0,4 | III Salpausselkä 11 300, jolloin Yoldiavaihe alkoi. Alueella kasvoi koivumetsää. |
| Echineismeri | Em | n. 10 800–9 800? | 9 000–8 600 |  |  | Yoldian ja Ancyluksen välissä noin 400–500 vuotta, Yoldian alkuvaihe. |
| Ancylusjärvi | Aj | 10 800–9 000 | 9 000–8 000 | Suolaton | 1,2 | Oulujärvi syntyi. |
| Mastogloiameri | Mas | 9 000–8 000 | 8 000–7 500/7 000 (7 500–7 000?) |  |  | Ancylusjärvi muuttuu vähitellen Litorinamereksi, 300–1 000 vuotta Tanskan salmien avauduttua. |
| Litorinameri | Lm | 8 000–4 000 | 7 500/7 000/6 500–5 000/4 000 | jopa 20 | 3,0–5,5 | Lämmin, atlanttinen kausi, joka päättyi noin 5 000 vuotta sitten. Lehtometsiä. Litorinameren alkuvaihe 8 500–8 000 Mastogloian jälkeen. Litorinameri oli suolaisempi kuin Itämeri nyt. Pohjanlahti oli nykyistä suurempi kauden alussa ja Tukholman ympäristö veden alla. |
| Itämeri | Im, Plm | 4 000–0 | 6–9 | 3,0–5,5 |  | Limneameri, Post-Litorinameri (4 000–2 000 eaa.--> nyt) melko suolaton. Katso myös Myameri. |