stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Färsaaret
Maantiede > Fyysinen maantiede

Färsaaret sijaitsevat Pohjois-Atlantin ja Norjanmeren välissä. Lähin maa-alue on Skotlantiin kuuluvat Shetlandinsaaret, jonne on matkaa vähän yli 300 kilometriä. Islanti on Färsaarista noin 450:n ja Norja 675:n kilometrin päässä. Saaristoon kuuluu 18 saarta, ja niiden yhteenlaskettu pinta-ala on 1 396 neliökilometriä. Suurin on Streymoy, jonka pinta-ala on 374 neliökilometriä.
Färsaaret syntyivät noin 55 miljoonaa vuotta sitten, kun lukuisat tulivuorenpurkaukset muodostivat laajan basalttitasangon, jota myöhemmin viimeisin jääkausi muovasi. Vuoristoisia saaria hallitsevat kaakosta luoteeseen kulkevat harjanteet ja samansuuntaiset vuonot, lahdet ja salmet. Basalttikerrostumat ovat kallistuneet voimakkaasti kaakkoon, joten länsi- ja luoteisrannoilla on korkeita törmiä mutta idässä ja kaakossa rannat viettävät loivasti mereen. Saarten vesistöt koostuvat pienistä järvistä ja joista. Suurin järvi on Sørvágsvatn, jonka pinta-ala on 3,6 neliökilometriä.
Färsaaria ympäröi noin 21 000 neliökilometrin laajuinen mannerjalusta. Skotlannista Grönlantiin kulkeva selänne jakaa Färsaarten merialueet kahteen osaan. Saarten lounaispuolella on useita matalikkoja, mutta koillispuolella Färsaarten merialueet jatkuvat Norjanmeressä 3 000 metrin syvyyteen. Färsaarten merialueiden pintavedet ovat pääosin lämpimiä ja suolapitoisia, ja ne virtaavat Atlantilta Norjanmereen. Alueen pohjoisosiin vaikuttaa arktista merivettä tuova Itä-Islannin merivirta. Vuorovesi-ilmiö vaikuttaa voimakkaasti Färsaarilla ja sekoittaa ympäri vuoden mannerjalustan vesiä. Koska Färsaaret on kahden merialtaan välissä, siihen vaikuttaa niiden molempien vuorovedet. Tästä syystä salmen vastakkaiset päät saattavat olla vuoroveden eri vaiheissa, mikä aiheuttaa salmiin voimakkaita vuorovesivirtoja.
Maantiede > Ilmasto

Köppenin ilmastoluokituksen mukaan Färsaarilla vallitsee subarktinen meri-ilmasto. Saarten ilmastoon vaikuttaa lämmin Golfvirta, mutta toisaalta ne ovat kaukana lämpimistä ilmavirtauksista: talvet ovatkin leutoja ja kesät viileitä. Talvella keskilämpötila on 3–4 astetta ja kesällä 9,5–10,5 astetta. Saaret sijaitsevat koilliseen liikkuvien matalapaineiden reitillä, minkä takia sää on tuulinen ja sateinen ympäri vuoden.
Vaikka sateita tuleekin ympäri vuoden, kesällä sateet ovat usein tihkua. Rankempia sateita tulee syksyllä ja talvella. Sateiden lisäksi sumu on yleistä. Färsaarilla sää voi muuttua hyvinkin nopeasti, ja saman päivän aikana voi sataa, paistaa lämpimästi, olla sumuista ja voimakasta, pyörivää tuulta.
Maantiede > Luonto

Färsaarten kasvillisuus on melko matalaa, ja saarilta puuttuvat puut ja pensaat lähes kokonaan. Siellä on kuitenkin joitakin pieniä istutusmetsiä. Alun perin saarilla kasvoi runsaasti pajuja ja muita pensaita, mutta asutuksen levitessä ne hävisivät nopeasti. Saarilla kasvaa noin 400 kukkivaa kasvilajia, joista noin neljännes on ihmisen tuomia, ja noin 30 sammal- ja sienilajia. Kukkivat kasvit keskittyvät asutuksen läheisyyteen, missä maa on varattu viljelykseen eivätkä lampaat saa laiduntaa siellä. Laidunmailla leinikit ovat harvoja kukkivia kasveja, koska lampaat eivät pidä niiden mausta. Rantakallioiden lähellä kasvaa karhunputkia ja lampaiden ulottumattomissa olevilla rotkoalueilla rikkoja. Färsaarten kansalliskukaksi on valittu rentukka.
Färsaarilla on tavattu 305 lintulajia. Noin 50 lajia pesii saarilla säännöllisesti, ja niiden lisäksi 60 lajia vierailee säännöllisesti. Myrskylintu on saarten yleisin lintulaji, ja niitä pesii alueella noin 600 000 paria, vaikka vielä 400 vuotta sitten laji oli harvinainen. Kaikkiaan Färsaarilla arvioidaan pesivän noin kaksi miljoonaa paria merilintuja, mutta muita lintuja on melko vähän. Färsaarten kansallislintu on meriharakka, joka symboloi vapautta. Färsaarilla on 19 kansainvälisesti tärkeää lintualuetta, joiden pinta-ala on yhteensä 67 neliökilometriä.
Maanisäkkäistä Färsaarilla elävät isorotta, kotihiiri ja metsäjänis. Rotista on paljon haittaa, sillä ne häiritsevät monien lintujen pesintää. Kotieläimistä yleisin on lammas, joita saarella on noin 70 000 yksilöä.
Färsaarten vesillä on tavattu 1800-luvun alun jälkeen 27 merinisäkästä. Niistä säännöllisesti rannan tuntumassa viihtyvät halli ja pyöriäinen. Muita yleisiä lajeja ovat sillivalas, lahtivalas, kaskelotti, pohjoisenpullokuonovalas, pitkäeväpallopää, miekkavalas ja valkokuvedelfiini.
Färsaarten merialueet ovat tuottoisia, biomassan kasvu on suurimmillaan toukokuussa. Färsaarten pohjoispuolella ja Norjanmerellä kasviplanktonin tuotto on suurinta, ja ne alueet ovatkin avomerikalojen tärkeitä ruokailu- ja lisääntymisalueita, joille kaloja vaeltaa useasta eri suunnasta. Mannerjalustan alue on ekosysteemiltään hieman erilainen kuin syvemmän meren alue. Yleisimpiä kalalajeja ja samalla merkittävimpiä saaliskaloja ovat turska, kolja, seiti, silli, makrilli, villakuore, ruijanpallas, punakampela ja punasimppu.
Historia > Asuttaminen

Vuonna 2013 tehtyjen arkeologisten löytöjen perusteella Färsaaret asutettiin 300–500-luvulla, mutta asukkaiden alkuperää ei tiedetä. Esimerkiksi irlantilaisen Pyhän Brendanin on väitetty käyneen saarilla vuosien 560–567 välillä. Ensimmäiset norjalaiset saapuivat saarille 800-luvulla. He olivat maanviljelijöitä, jotka etsivät uutta maata tai pakenivat sortoa.
Färsaarille perustettiin pian samanlainen hallintojärjestelmä kuin Norjassa. Tinganesissa kokoontui saarten ylin hallintokokous eli ting. Färsaarelaisten saagan mukaan kristinusko tuli Färsaarille noin vuonna 1000, ja sen toi Sigmundur Brestisson Norjan kuninkaan Olav Tryggvasonin käskystä. Saarelaiset vastustivat käännytystä ja norjalaishallintoa verisesti. Färsaarten ting hyväksyi norjalaisten vallan 1035, jolloin saarista tuli virallisesti osa Norjan kuningaskuntaa.
Historia > Tanskalle

Tanskan ja Norjan kruunut yhdistettiin 1380. Tanskalainen oikeuskäytäntö levisi Färsaarille, ja tingin merkitys väheni. Tanskan kuningas Kristian III antoi 1535 hampurilaiselle kauppiaalle Thomas Köppenille saarten kauppa- ja verotusoikeudet. Tämän jälkeen Färsaarten taloutta hallitsivat pitkään pääasiassa ulkomaalaiset kauppiaat. Färsaarelainen seikkailija Magnus Heinason sai kuitenkin 1500-luvun loppupuolella saarten talouden haltuunsa, ja häntä pidetäänkin kansallissankarina, vaikka hän keräsi suuria voittoja maanmiestensä kustannuksella. Kauppamonopoli siirtyi 1707 Tanskan kruunulle.
Kun Ruotsi-Norjan unioni korvasi 1814 Tanska-Norjan, Färsaaret säilyi Tanskan hallussa. Kaksi vuotta myöhemmin saarista tuli Tanskan lääni ja paikallinen parlamentti Løgting lakkautettiin. Se järjestettiin uudelleen neuvoa-antavaksi elimeksi 1852.
Tanskan kauppamonopoli lakkautettiin 1. tammikuuta 1856. Sen jälkeen Färsaarille syntyi vientiin suuntautunut kalastusteollisuus ja saarten asukasluku alkoi kasvaa. Myös kansallistunne alkoi voimistua 1800-luvun lopussa. Løgtingissä järjestettiin jouluna 1888 keskustelutilaisuus färsaarelaisen kulttuurin suojelemisesta. Tilaisuuden järjestäjiin kuulunut Jóannes Patursson perusti myöhemmin itsehallintopuolueen ajamaan saarten itsenäisyyttä. Poliittisesti saari jakautui kahtia, ja itsenäisyyttä vastustavat tahot säilyttivät valta-asemansa pitkään.
Historia > Itsehallinto

Toinen maailmansota vaikutti paljon Färsaarten itsehallinnon kehittymiseen. Kun natsi-Saksa oli vallannut nopeasti Tanskan, Britanniassa pelättiin Färsaartenkin joutuvan Saksan haltuun. Siksi Britannia miehitti saaret ja antoi saarelaisille laajan itsehallinnon. Britit antoivat 25. huhtikuuta 1940 färsaarelaisille aluksille luvan käyttää Färsaarten lippua, jonka asema tunnustettiin virallisesti vuoden 1948 itsehallintolaissa.
Sodan jälkeen poliitikot eivät pitäneet paluuta vanhaan enää mahdollisena, ja saarilla järjestettiin vuonna 1946 kansanäänestys itsenäisyydestä. Itsenäisyyden kannattajat voittivat sen täpärästi, mutta Färsaarilla ei päästy sopuun jatkotoimista ja Tanskassa pelättiin perustuslaillisia ongelmia. Kuningas Kristian X hajotti Färsaarten parlamentin, ja uusien vaalien jälkeen itsenäisyyttä vastustavat saivat enemmistön. Tämän jälkeen Tanskan kanssa neuvoteltiin sopimus, jonka mukaan Färsaarille myönnettiin 1. huhtikuuta 1948 laaja itsehallinto.
Kun Tanska liittyi 1973 Euroopan yhteisöön, Färsaaret jäi sen ulkopuolelle kalastuspolitiikan takia, mutta Färsaaret on tehnyt sen jälkeen EY:n kanssa erillisiä kauppasopimuksia. Färsaarilla elettiin 1950-luvulta 1980-luvun loppuun talouskasvun ja modernisaation aikaa. Tanskan antaman taloudellisen tuen avulla julkinen sektori kehittyi muiden Pohjoismaiden tasolle.
Pitkä nousukausi päättyi 1990-luvulla talouden romahtamiseen, kun kalansaaliit pienenivät liikakalastuksen takia ja kalan maailmanhinta laski. Tanska joutui tukemaan Färsaaria lähes kahdella miljardilla kruunulla, ja sen vaatimuksista saarilla tehtiin monia taloudellisia uudistuksia. Kriisin jälkeen talous kääntyi jälleen kasvuun 1990-luvun lopulla. Poliittisesti kriisi herätti uuden itsenäisyysinnostuksen, ja vuoden 1998 parlamenttivaaleissa itsenäisyysmieliset saivatkin enemmistön, vasta toisen kerran parlamentin historiassa. He eivät kuitenkaan pystyneet säilyttämään enemmistöä vuoden 2002 parlamenttivaaleissa.
Politiikka > Poliittinen järjestelmä

Färsaaret on Tanskalle kuuluva autonominen alue, jonka valtionpäämies on Tanskan monarkki. Färsaarten aseman Tanskan kuningaskunnassa määrittelevät Tanskan perustuslaki, itsehallintolaki ja vallansiirtolaki. Tanskan monarkkia Färsaarilla edustaa päävaltuutettu, jonka päätehtävänä on olla yhteyshenkilö Tanskan ja Färsaarten hallintojen välillä. Färsaarilla puolestaan on Tanskan parlamentissa, Kansankäräjillä, kaksi vaaleilla valittua edustajaa. Perinteisesti Färsaarten edustajat ovat liittyneet tanskalaisten sisarpuolueidensa parlamenttiryhmiin.
Färsaarten lakiasäätävä elin on parlamentti, Løgting. Siihen valitaan 33 edustajaa neljän vuoden välein järjestettävissä vaaleissa, joissa saaret muodostavat yhden vaalipiirin. Vaalit voittaneen puolueen johtaja saa puhemieheltä tehtäväkseen muodostaa uuden hallituksen.
Färsaarten puoluekenttää jakavat kaksi vastakkaisasetelmaa: vasemmisto–oikeisto ja itsenäisyys–itsehallinto. Vuoden 2019 vaaleissa seitsemän puoluetta sai paikkoja parlamentista. Kansanpuolue (Fólkaflokkurin) sai eniten paikkoja, kahdeksan. Seitsemän paikkaa saivat Unionipuolue (Sambandsflokkurin) ja Sosialialidemokraattinen puolue (Javnaðarflokkurin). Kansanpuolue, Unionipuolue ja Keskustapuolue (Miðflokkurin) muodostivat vaalien jälkeen hallituksen, ja pääministeriksi nousi Unionipuolueen Bárður á Steig Nielsen.
Itsehallintolaissa Färsaaria koskevat asiat on jaettu erityisiin ja yhteisiin. Erityisasioissa Färsaarten parlamentilla on lainsäädäntö- ja hallituksella toimeenpanovalta. Niitä ovat esimerkiksi taloudelliset, kulttuuriset, teolliset ja ulkomaankauppaan liittyvät asiat. Koulutusjärjestelmä siirtyi Färsaarten hallintaan vuonna 2002 ja kansalliskirkko vuonna 2007. Yhteisasioita hoitaa Tanskan hallitus Tanskan lakien mukaan. Itsehallintolain mukaan ne voidaan kuitenkin kokonaan tai osittain siirtää Färsaarten hallitukselle tai hallitusten yhteiseen päätäntävaltaan. Yhteisasioita ovat muun muassa sosiaaliturva ja terveyspalvelut, jotka ovat nykyään lähes täysin Färsaarten hallinnon alaisia.
Itsehallintolain ulkopuolelle jäävät käytännössä vain asiat, jotka voidaan liittää täyteen itsenäisyyteen. Niitä ovat Tanskan sisäiset asiat, perustuslaki, korkein oikeus sekä ulko-, turvallisuus-, puolustus-, valuutta- ja rahapolitiikka.
Politiikka > Ulkopolitiikka

Färsaarten ulkopolitiikkaa hoitaa yleensä Tanska, mutta kalastus- ja kauppasopimuksista Färsaaret on neuvotellut itsenäisesti muiden maiden kanssa. Färsaarten sijainnin ja talousrakenteen takia sillä on harvoin samoja intressejä ja näkökulmia kuin Tanskalla. Siksi Färsaaria koskevat kansainväliset sopimukset, jotka Tanskan parlamentin pitää hyväksyä, lähetetään myös Färsaarten parlamentin arvioitavaksi. Färsaaret saattaa tästä syystä liittyä kansainvälisiin järjestöihin vasta hieman Tanskan jälkeen: esimerkiksi GATT-sopimuksen Färsaaret allekirjoitti vuonna 1954, kun Tanska oli liittynyt siihen jo 1950. Färsaaret ovat kuuluneet Natoon Tanskan mukana vuodesta 1949.
Färsaaret ei kuulu kaikkiin järjestöihin, joihin Tanska kuuluu, kuten Euroopan unioniin. Tanska liittyi EU:ta edeltäneeseen Euroopan yhteisöön 1973, mutta Färsaarten parlamentti äänesti seuraavana vuonna yksimielisesti jäsenyyttä vastaan. Yhteisön ulkopuolelle se jäi lähinnä kalastuspolitiikan takia. Färsaaret neuvottelee kalastuskysymyksistä ja esimerkiksi kauppapolitiikasta itsenäisesti EU:n ja yksittäisten valtioiden kanssa.
Färsaaret on itsenäisenä jäsenenä muun muassa Pohjoismaiden neuvostossa ja Pohjois-Atlantin merinisäkäskomissiossa. Lisäksi se on liitännäisjäsenenä YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestössä, Unescossa ja Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä. Färsaaret on tehnyt myös erilaisia taloussopimuksia muun muassa Islannin, Euroopan unionin, Grönlannin, Norjan ja Venäjän kanssa. Islannin kanssa vuonna 2006 solmittu Hoyvíkin sopimus takaa tuotteiden, palveluiden, pääoman ja henkilöiden vapaan liikkuvuuden maiden välillä.
Politiikka > Puolustus- ja turvallisuuspolitiikka

Färsaarten ja Grönlannin puolustuksesta vastaa lokakuussa 2012 perustettu Tanskan asevoimien Arktisk Kommando. Sen päämaja on Nuukissa ja alueellinen yksikkö Tórshavnissa. Aiemmin Färsaarilla oli oma yksikkönsä, Færøernes Kommando. Uudistusten taustalla oli Tanskan, Färsaarten ja Grönlannin viranomaisten tekemä suositus. Färsaarten puolustus on muuttunut muutenkin 2000-luvulla, kun saarten sotilaallinen merkitys on selvästi vähentynyt kylmän sodan jälkeen: Tanskan laivaston asema on muun muassa muutettu sairaskodiksi. Tanskan laivastolla on alueella yleensä yksi Thetis-luokan merivalvonta-alus ja helikopteri, ja Färsaarten paikallishallinnolla on käytössä kaksi partio- ja pelastusalusta. Lisäksi lentoyhtiö Atlantic Airwaysilla on jatkuvassa valmiudessa helikopteri meripelastustehtäviä varten. Tanskan poliisi Rigspolitiet vastaa turvallisuudesta, ja sillä on oma haaraosastonsa Färsaarilla.
Färsaaret oli kylmän sodan aikana Naton kannalta merkittävä alue, sillä saaret sijaitsevat niin sanotulla GIUK gap -alueella, joka oli tarkoitus pystyä sulkemaan, jotta Neuvostoliiton pääsyn Pohjois-Atlantille pystyisi estämään. Tanskan ja Färsaarten hallinnot olivat kuitenkin haluttomia päästämään ulkomaalaisia sotilaita saarille. Tanskan ilmavoimien sotilaat pitivätkin toiminnassa vuonna 2007 lakkautettua Naton tutka-asemaa.
Aluejako

Färsaaret on jaettu 29 kuntaan. Kunnilla on omat valtuustonsa, jotka valitaan vaaleilla neljäksi vuodeksi kerrallaan. Monia kuntia on yhdistetty, sillä vuosituhannen alussa niitä oli vielä 48.
Kymmenen asukasluvultaan suurinta kuntaa ovat (huhtikuu 2022):
Tórshavn, 22 878 asukasta
Klaksvík, 5 401 asukasta
Runavík, 4 299 asukasta
Eystur, 2 298 asukasta
Vágar, 2 160 asukasta
Sunda, 1 832 asukasta
Tvøroyri, 1 761 asukasta
Fuglafjørður, 1 619 asukasta
Nes, 1 474 asukasta
Vágur, 1 371 asukasta
Talous ja infrastruktuuri > Energia ja jätehuolto

Färsaarten sähköstä yli 50 prosenttia tuotetaan uusiutuvista energiavaroista, ja saarten tärkeimmän energian toimittajan SEV:n tavoitteena on siirtyä kokonaan uusiutuviin energiavaroihin vuoteen 2030 mennessä. Fossiilisia polttoaineita käytetään sähköntuottamiseen, useimpien talojen lämmitykseen ja liikkumiseen. Saarilla tuotettiin vuonna 2021 energiaa 423 813 megawattituntia. Siitä 61,9 prosenttia tuotettiin lämmöllä, 23,7 prosenttia vesivoimalla ja 12,8 prosenttia tuulivoimalla.
Färsaarten jätehuollosta vastaa kaksi yritystä, Kommunala Brennistøðin Torshávnissa ja Interkommunali Renovatiónsfelagsskapurin muualla Färsaarilla. Molemmat yritykset lajittelevat jätteensä monessa luokassa, ja jälkimmäinen yritys kerää lisäksi ongelmajätettä. Kaikki jäteöljy kierrätetään saarilla lämmitykseen.
Talous ja infrastruktuuri > Liikenne ja tietoliikenne

Färsaarille pääsee joko lentokoneella tai autolautalla. Siellä on yksi lentoasema, Vágarin lentoasema, jota käytti vuonna 2021 yli 235 000 matkustajaa. Färsaarten ainoa lentoyhtiö on Atlantic Airways. Saarilta on säännölliset lentoyhteydet Kööpenhaminaan, Billundiin, Reykjavíkiin, Edinburghiin ja Bergeniin. Färsaarilta liikennöi ulkomaille yksi autolautta, Smyril Linen M/S Norröna, jonka reitti kulkee Tórshavnista Tanskan Hirtshalsiin ja Islannin Seyðisfjörðuriin. Sekä rahti- että matkustajaliikenteen kannalta Färsaarten tärkein satama on Tórshavnin satama, jossa käy joka kesä noin 50 risteilyalusta. Monissa Färsaarten kunnissa on kuitenkin oma satamansa, joihin on sekä kansainvälisiä että kansallisia yhteyksiä.
Färsaarten tiet ovat laadukkaita, pääasiassa kaksikaistaisia asfalttiteitä. Tieverkosto on 960 kilometriä pitkä, ja siihen kuuluu useita tunneleita. Vanhimmat tunnelit ovat pääosin yksikaistaisia ja valaisemattomia. Merenalaisia tunneleita on kolme. Niistä toiseksi uusin, 11,2 kilometriä pitkä Eysturoyartunnilin valmistui vuonna 2020. Tunnelissa on muun muassa maailman ensimmäinen merenalainen liikenneympyrä. Julkinen liikenneyhtiö Strandfaraskip Landsins hoitaa paikallista bussi- ja autolauttaliikennettä sekä Atlantic Airways helikopteriliikennettä.
Färsaarten ensimmäinen posti avattiin Tórshavnissa vuonna 1870, mutta vasta 1900-luvun alkupuoliskolla lähes jokaiseen kylään avattiin oma posti. Ennen liikenneolojen kehittymistä postia kuljetettiin soutamalla ja kävellen pitkiäkin matkoja. Postitoimistoja on lakkautettu 1960-luvun jälkeen, ja vuonna 2021 niitä oli enää 11. Postiliikennekin on vähentynyt, kun muiden viestintävälineiden suosio on kasvanut. Ensimmäiset puhelinlinjat rakennettiin vuonna 1906, jolloin perustettiin kansallinen puhelinyhtiö. Färsaarten matkapuhelinverkko on kattava, ja kuuluvuus on hyvä pienemmissäkin kylissä. Maassa oli vuonna 2020 noin 59 200 matkapuhelinliittymää ja noin 18 200 laajakaistaliittymää.
Väestö > Väestöjakauma

Färsaarilla asui huhtikuussa 2022 maan tilastokeskuksen mukaan 53 882 ihmistä. Väkiluku kasvoi lähes koko 1900-luvun ajan, mutta 1990-luvun alussa se pieneni laman takia lähes 10 prosenttia. Färsaarten asukasluku oli vuonna 1801 ollut 5 000, mutta vuonna 1870 jo yli 10 000, vuonna 1933 noin 25 000 ja vuonna 1973 yli 40 000. Taloudelliset ja yhteiskunnalliset seikat ovat vaikuttaneet myös Färsaarilla siten, että asutus on keskittynyt yhä enemmän kaupunkialueille. Suurimmassa kaupungissa Tórshavnissa asuu noin 42 prosenttia färsaarelaisista, ja muita tiheästi asuttuja alueita ovat Klaksvík ja Runavík.
Väestöstä suurin osa on syntyperäisiä färingejä, jotka ovat skandinaavista ja anglosaksista alkuperää. Tanskalaisia on noin 7 prosenttia. Muiden maiden kansalaisia on alle 3 prosenttia, ja he ovat kotoisin yli 80 eri maasta. Saarilla puhutaan skandinaavisiin kieliin kuuluvaa fääriä, jonka lähin sukukieli on islanti. Monet osaavat kuitenkin myös muita skandinaavisia kieliä ja englantia. Fäärin asema tunnustettiin vuoden 1948 itsehallintolaissa, mutta myös tanska on yhä virallinen kieli.
Färsaarten väestöpyramidi on poikkeuksellinen, sillä monet saarelaiset muuttavat sieltä pois opintojen vuoksi ja palaavat saarille opiskelun jälkeen. Siksi erityisesti 20–34-vuotiaita asuu saarilla vähän suhteessa sekä nuorempiin että vanhempiin ikäluokkiin. Vielä 2010-luvun alussa Färsaarilla oltiin huolissa siitä, että nuoret eivät palaa takaisin kotimaahansa, paluumuuttajien määrä on kuitenkin kasvussa. Färsaarten asukaslukuvun tasaiseen kasvuun ovatkin vaikuttaneet paluumuutto, maastamuuton vähentyminen ja lapsiluvun kasvu.
Färsaarelaisten elinajanodote oli vuonna 2018 miehillä 80,5 ja naisilla 84,7 vuotta. Vielä 1980-luvulla se oli miehillä 73 ja naisilla 79 vuotta. Kokonaishedelmällisyysluku on poikkeuksellisen suuri suhteessa muuhun Eurooppaan, vaikka se on laskenut selvästi 1900-luvun lopulla. Vielä vuonna 1970 naiset saivat keskimäärin 3,4 lasta, mutta vuonna 2001 enää 2,3. Kokonaishedelmällisyysluku vuonna 2018 oli 2,5.
Väestö > Uskonto

Kristinusko saapui Färsaarille vuoden 1000 tienoilla. Saarten ensimmäinen luterilainen piispa oli Jens Gregersøn Riber vuonna 1540.. Färsaarten asukkaista 79,7 prosenttia kuului vuonna 2018 luterilaiseen Färsaarten kansan kirkkoon (Fólkakirkjaniin). Osuus on ollut pienessä laskussa, sillä vuonna 2001 siihen kuului 84,3 prosenttia asukkaista. Kirkko on ollut itsenäinen Tanskan kansankirkosta vuodesta 2007 lähtien. Sen nykyinen päämies on piispa Jógvan Fríðriksson. Seurakuntavaalit pidetään joka neljäs vuosi ja niissä ovat äänioikeutettuja kaikki vähintään 18-vuotiaat seurakuntalaiset.
Noin 13 prosenttia kuuluu Plymouthin veljiin. Saarilla toimii myös useita muita uskonnollisia yhteisöjä, kuten islam, buddhalaisuus, hindulaisuus ja bahá'i. Vuonna 2011 toteutetussa väestönlaskennassa uskonnollinen vakaumus oli vapaaehtoinen kysymys, mutta siihen vastasi peräti 94 % ihmisistä. Muihin uskontokuntiin kuin kristinuskoon kuuluu käytännössä vain alle 50-vuotiaita. Uskontokuntiin kuulumattomia on 4% väestöstä..
Väestö > Koulutus ja terveys

Färsaarten peruskoulutus on kunnallisessa päätäntävallassa. Koulutusjärjestelmä kansallistettiin 1979, mutta siinä on paljon vaikutteita Tanskasta. Oppivelvollisuus alkaa seitsemän vuoden iässä ja kestää yhdeksän vuotta. Ammattikoulutusta antavat opettajainkoulutuslaitos, terveydenhuolto-oppilaitos ja kaksi merenkulkualan oppilaitosta, joista voi valmistua merikapteeniksi tai konemestariksi. Färsaarten yliopistossa on noin 1 200 opiskelijaa. Monet färsaarelaiset lähtevät jatko-opiskeluja varten ulkomaille, yleisimmin Tanskaan, mutta myös muihin Skandinavian maihin, sekä Britanniaan ja Yhdysvaltoihin.
Färsaarilla on kolme sairaalaa. Tórshavnissa sijaitsee kansallissairaala, jossa on 200 vuodepaikkaa. Sairaala on erikoistunut 29 lääketieteelliseen alaan, ja muilla aloilla se pyrkii tekemään yhteistyötä muiden Pohjoismaiden sairaaloiden kanssa. Färsaarilla esiintyy muuta maailmaa yleisemmin joitakin geneettisiä sairauksia. Tästä syystä vuonna 2011 maassa käynnistettiin FarGen-projekti, jonka tavoitteena on tarjota jokaiselle asukkaalle mahdollisuus oman genomin sekvensointiin.
Kulttuuri > Kirjallisuus

Vaikka Färsaarilla on pitkät balladiperinteet, moderni kirjallisuus alkoi kehittyä vasta 1800-luvun puolivälissä, kun V. U. Hammershaimb julkaisi vuonna 1846 kolme färsaarelaista kansantarinaa, joissa hän käytti uutta fäärin kielen oikeinkirjoitusta. Ensimmäinen färsaarelainen romaani ilmestyi 1909, ja aluksi romaanit olivat yleensä realistisia ja naturalistisia. Tunnettuja färsaarelaisia kirjailijoita 1900-luvun puolivälin tienoilla olivat tanskaksi kirjoittaneet William Heinesen, joka palkittiin 1965 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnolla, ja Jørgen-Frantz Jacobsen. Fääriksi kirjoittivat Heðin Brú ja Martin Joensen.
Färsaarelainen kirjallisuus alkoi nykyaikaistua 1970-luvulla, ja myös runoudessa etäännyttiin perinteisestä romanttisesta muodosta. Tärkeimpiä viime vuosikymmenten runoilijoita ovat Guðrið Helmsdal, Steinbjørn B. Jacobsen, Jóanes Nielsen sekä Rói Patursson, joka sai vuonna 1986 Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon. 2000-luvulla fäärirunoutta ovat uudistaneet etenkin Carl Jóhan Jensen ja Tóroddur Poulsen.
Kulttuuri > Kuvataiteet

Kuvataiteet kehittyivät Färsaarilla melko myöhään. Saarilla oli joitakin taiteilijoita jo 1800-luvun lopulla, mutta korkeatasoiseksi taide kehittyi vasta 1930-luvulla. Ensimmäinen ammattimainen taidemaalari oli 1930–1950-luvuilla Sámal Joensen-Mikines, joka on inspiroinut monia myöhempiä taiteilijoita. Vuonna 1989 perustetussa Färsaarten taidemuseossa on laaja färsaarelaisen taiteen kokoelma. Vaikka maalaustaide onkin melko nuori ilmiö, Färsaarilla on tehty vuosisatojen ajan kansantaidetta, kuten erilaisia puuveistoksia ja neulontatöitä.