stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Asteriski
Käyttö > Tietojenkäsittelytiede

Jokerimerkkinä korvaamaan mikä tahansa lukumäärä mitä tahansa merkkejä esimerkiksi tiedoston nimessä: *.TXT.
Säännöllisissä lausekkeissa kuvaamaan edeltävän merkin tai merkkijonon toistoa nolla kertaa tai useammin: tätä operaatiota kutsutaan Kleenen tähdeksi tai Kleenen sulkeumaksi.
Kertolaskun symbolina: 5 * 3.
Kahta asteriskia (**) käytetään potenssiin korotuksen symbolina eräissä ohjelmointikielissä (esimerkiksi 5 ** 3 = 5³).
Monissa ohjelmointikielissä osoittamaan, että muuttuja on tai siitä tehdään ns. osoitinmuuttuja, jonka arvo on jonkin toisen ohjelmassa käytetyn arvon muistiosoite
Käyttö > Matematiikka

Konvoluution merkkinä:  (f*g)(t).
Korotetulla asteriskilla merkitään kompleksiluvun kompleksikonjugaattia tai matriisin hermitoitua matriisia. Jos esimerkiksi x = a + ib, x* = a – ib.
Korotetulla asteriskilla merkitään myös mm. vektoriavaruuden duaalia.
Käyttö > Kielitiede

Virheelliseksi katsottavan muodon merkkinä: *enään.
Sanan oletetun muodon merkkinä: *ykte (sanan yksi oletettu varhaismuoto). Koska tällöin kyse ei ole varsinaisesti virheellisestä muodosta, voidaan asteriskin sijasta mieluummin käyttää asteen merkkiä: °ykte.
Epäsäännöllisesti taipuvan sanan merkkinä.
Käyttö > Sähköposti ym.

Sana tai lause voidaan korostaa ympäröimällä se asteriskein (kyllä *tämä* riittää), kun muita korostusmenetelmiä kuten lihavointia tai alleviivausta ei ole käytettävissä.
Chateissa ja IRC-keskusteluissa asteriskia käytetään kirjoitusvirheen korjaamiseen:lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Asteriski Wikimedia Commonsissa
Typografia
| --- | --- |
Typografit ja kirjainmuotoilijat:   Jonathan Barnbrook  Saul Bass  Ed Benguiat  Morris Fuller Benton  Neville Brody  Frederic Goudy  Claude Garamond  Eric Gill  Tomi Haaparanta  Nicolas Jenson  Edward Johnston  Donald Knuth  Rudolf Koch  Sami Kortemäki  Zuzana Ličko  William Morris  Stanley Morison  Jan Tschichold  Carol Twombly  Wolfgang Weingart  Hermann Zapf  Gudrun Zapf-von Hesse 
Kirjaintyylit ja -lajit:   Anfangi  Antiikva  Arial  Baskerville  ITC New Baskerville  Calibri  Comic Sans  Egyptienne  Fraktuura  Garamond  Gill Sans  Helvetica  Palatino  Times Roman  Unsiaali  Verdana 
Merkit:   Alduksen lehti ❦  Asteriski *  Ät-merkki @  Englannin punta £  Ampersandi &  Jokerimerkki  Kappaleen merkki ¶  Luetelmamerkki  Luettelo matemaattisista merkeistä  Plus-miinusmerkki ±  Promille ‰  Prosentti %  Pykälämerkki §  Risti †  Ristikkomerkki #  Rub el Hizb ۞  Tekijänoikeusmerkki ©  Tilde ~  Valuuttamerkki ¤  Yläpuolinen indeksointipilkku 
Suuntaukset:   Amerikan uusi aalto  Dekonstruktivismi  Postmodernismi  Sveitsiläinen tyyli 
Muut aiheet:   Aakkoslaji  CamelCase  Glyyfi  Goottilaiset kirjaintyypit  Kapiteeli  Kirjain  Kirjaintyyppi  Kursiivi  Ligatuuri  Logo  Lorem ipsum  Orpo- ja leskirivit  Painokirjaimet  Sans-serif  Serif  TrueType  Web Open Font Format  X-korkeus  Yliviivaus  Ylleviivaus  Ylä- ja alaindeksi
Augsburgin interim

Augsburg vuonna 1550. Heinrich Vogtherrin maalaus.
Augsburgin interim oli reformaation aikana vuonna 1548 Augsburgissa solmittu väliaikaissopimus Schmalkaldenin sodassa taistelleiden protestanttien ja katolilaisen keisarin välillä. Käytännössä sopimus oli Mühlbergin taistelun voittaneen keisari Kaarle V:n sanelema, eikä se juurikaan tarjonnut kompromisseja: protestantit joutuivat luopumaan kaikista uudistuksistaan lukuun ottamatta maallikkojen ehtoollista ja pappien avioliittoja. Tosin nämäkin uudistukset sallittaisiin vain seuraavaan kirkolliskokoukseen saakka. Protestantit eivät osanneet päättää esityksen hyväksymisestä tai hylkäämisestä ja 1552 Schmalkaldenin sota puhkesi uudelleen.
Vuonna 1555 Augsburgin interim muuttui tarpeettomaksi Augsburgin uskonrauhan korvatessa sen. Uskonrauha muodostui muuttuneen poliittisen ja sotilaallisen tilanteen takia huomattavasti interimiä enemmän kompromissiksi katolilaisten ja protestanttien välille.
Omana aikanaan Augsburgin interimiin ei suhtauduttu varsinkaan protestanttien parissa kovinkaan lämpimästi. Tästä kertoo muun muassa aikakaudelta peräisin oleva pilkkalaulu aiheesta:
»
Nyt rauha tahdotaan saada

ja sopu kautta maan,

asiat kuntoon panna

kunnes konsiili kuulutetaan.

Interim määrättiin väliajaksi,

se kristikansan vietteli

paholaisen mieliksi.



Ei sielua meiltä turmella

me vastaan nousemme!

heitämme kuolon uhalla

paavit, keisarit pellolle.

Me pysymme puhtaassa sanassa,

mi Kristuksesta loistaa

ja paholaisen poistaa.



Väliaikana saadaan kuulla

suuren sodan pauhu,

interim meidän kansalle

on liian suuri kauhu.

Väliaika pitkäksi venähtää

ja Kristus ehtii tulla
kera lunastuksen bullan.» 
(Tuntemattomaksi jääneen runoilijan teos.)
Gaius Julius Priscus

Gaius Julius Priscus (k. noin 248 tai 249 jälkeen?) oli roomalainen sotilas ja poliitikko sekä keisari Philippus Arabsin veli.
Priscus oli kotoisin Arabian tai Syyrian provinssista ja hänen isänsä oli Julius Marinus. Keväällä 242 hänet nimitettiin pretoriaanikaartin prefektiksi ja tätä ennen hän oli toiminut Mesopotamian prefektinä. Jos Roomasta löytynyt katkonainen piirtokirjoitus voidaan yhdistää Priscukseen, niin hänen uransa sai Gordianus III:n aikana nopean sysäyksen eteenpäin ja Priscus toimi muun muassa Macedonian provinssin prokuraattorina, Aegyptuksen eli Egyptin provinssin varaprefektinä sekä tuomarina Aleksandriassa. Vuonna 243 Gordianuksen ja Pricuksen kollegan Timesitheuksen johtama Rooman armeija hyökkäsi Persian sassanideja vastaan Mesopotamiassa. Sotaretki sujui hyvin mutta yllättäen Timesitheus sairastui ja kuoli, jonka jälkeen Pricuksen veli Philippus nimitettiin Timesitheuksen tilalle. Pian myös Gordianus sai surmansa, ja Philippus huudettiin uudeksi keisariksi. Hän solmi rauhansopimuksen Persian kuningas Sapor I:n kanssa ja palasi armeijansa kanssa takaisin Eurooppaan.
On epäselvää miksei Philippuksen paljon kokeneempaa veljeä Priscusta nimitetty keisariksi mutta tämä sai ainakin suunnattomasti valtaa idässä. Yhdessä piirtokirjoituksessa Priscusta kutsutaan Rooman itäisten provinssien hallitsijaksi (rector Orientis). Sotien ja Rooman 1000-vuotisjuhlallisuuksien järjestämiseksi jouduttiin kuitenkin nostamaan verotusta mikä aiheutti levottomuutta. Vuonna 248 Syyriassa kapinoitiin erään Jotapianuksen johdolla. Kapina kukistettiin helposti mutta Priscuksesta ei enää tämän jälkeen tiedetä mitään. Luultavasti hän kuoli kapinassa tai luonnollisesti.
Augustus (arvonimi)

Roomalainen kolikko, jossa on kuvattuna keisari Diocletianus. Oikealla hänen arvonimensä Augustus.
Augustus (’kunnianarvoisa’, lat. monikko Augusti) oli Rooman valtakunnassa keisarin tärkein arvonimi. Se tulee ensimmäiseltä Rooman keisarilta Augustukselta, joka sai tämän arvonimen senaatilta vuonna 27 eaa. Siitä lähtien häntä kutsuttiin Augustukseksi aina kuolemaansa saakka vuonna 14 jaa. Augustuksen seuraajat omaksuivat myös tämän nimen. Vähitellen Augustus alkoikin tarkoittaa hallitsevaa keisaria mutta 300-luvulle asti se oli kuitenkin vain henkilönimi eikä virka. Rooman keisari Diocletianus perusti tetrarkia-järjestelmän, jossa valtakunta jaettiin Länsi- ja Itä-Roomaan ja joita kumpaakin hallitsi keisari (augustus), joilla puolestaan oli yksi apukeisari (caesar). 300-luvulla alkoivatkin yleistyä kutsumanimet semper Augustus, aeternus Augustus (’aina Augustus, ikuinen Augustus’), jotka osoittivat, ettei se ollut enää henkilönimi vaan titteli. Rooman valtakunnan läntisen osan kaaduttua vuonna 476 myös jotkut Euroopan hallitsijat alkoivat käyttää Augustus-arvonimeä osoittaakseen olevansa Rooman keisarien laillisia perillisiä.
Arvonimen feminiinimuoto oli Augusta.
Gaius Ophonius Tigellinus

Gaius Ophonius Tigellinus (noin 15 – 69) oli roomalainen henkilö, joka toimi pretoriaanikaartin prefektinä Neron aikana.
Tigellinus oli alkujaan sisilialainen. Hän vietti nuoruutensa Caligulan siskojen Agrippinan ja Julia Livillan kodeissa. Tigellinuksella väitettiin olleen suhde kummankin naisen kanssa ja tästä syystä Caligula ajoi hänet maanpakoon. Claudius antoi hänen palata Roomaan. Tigellinus teki vaikutuksen Neroon hevosenkasvatustaidoillaan. Nero nimittikin hänet kaupungin vartioiden päälliköksi (praefectus vigilum). Vuonna 62 hänet nimitettiin Burruksen seuraajaksi pretoriaanikaartin prefektinä Faenius Rufuksen kanssa. Tigellinus osallistui Pison salajuonen paljastukseen ja tästä hyvästä hänelle myönnettiin triumfaattorin tunnukset. Tigellinus seurasi Neron mukana tämän Kreikanmatkallaan. Neron kuoleman jälkeen Galba erotti Tigellinuksen ja ainoastaan hänen ystävänsä Vinius pelasti hänet kuolemalta. Otho sai kuitenkin hänet tekemään itsemurhan.
Atsobentseeni

| Atsobentseeni |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Difenyylidiatseeni
CAS-numero:  103-33-3
PubChem CID:  2272
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)N=NC2=CC=CC=C2
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H10N2
Moolimassa:  182,22 g/mol
Sulamispiste:  68,5 °C
Kiehumispiste:  293 °C (18 mmHg)
Tiheys:  1,203 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Atsobentseeni (C12H10N2) on aromaattisiin atsoyhdisteisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa väriaineiden valmistukseen sekä akarisidinä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa atsobentseeni on keltaisia tai punaoransseja kiteitä. Yhdiste on veteen liukenematonta ja liukenee orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja etikkahappoon. Atsoyhdisteille tyypillisesti atsobentseenillä esiintyy cis-trans-isomeriaa. Isomeereista trans-isomeeri on stabiilimpi ja siten vallitseva muoto. Trans-atsobentseeni isomeroituu cis-isomeerikseen, kun sitä säteilytetään ultraviolettivalolla. Cis-atsobentseeni isomeroituu trans-isomeeriksi lämmityksen tai ultraviolettivalosäteilytyksen vaikutuksesta. Aine voidaan pelkistää hydratsobentseeniksi tai aniliiniksi.
Atsobentseeni on myrkyllistä ja on myrkyllisyydeltään verrattavissa nitrobentseeniin. Yhdiste ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Atsobentseeni saattaa olla karsinogeenista.
Valmistus ja käyttö

Ensimmäisen kerran atsobentseeniä valmisti Eilhard Mitscherlich vuonna 1834 pelkistämällä nitrobentseeniä emäksisissä olosuhteissa. Nykyäänkin valmistus perustuu nitrobentseenin pelkistykseen joko raudan avulla happamissa olosuhteissa tai yleisemmin emäksisissä olosuhteissa sinkin tai natriumstanniitin avulla tai elektrolyyttisesti.
Atsobentseeniä voidaan käyttää muun muassa väriaineiden, hyönteismyrkkyjen ja vulkanoinninkiihdyttimien valmistamiseen. Yhdistettä voidaan myös käyttää kasvihuoneissa punkkien hävittämiseen ja erityisen tehokas se on punkkien munia vastaan.
Atsobentseenin isomeroituminen
Asuntojen hinnat Suomessa

Asuntojen hinnat Suomessa ovat nousseet pitkällä aikavälillä sekä nimellisesti että reaalisesti. Vanhojen kerrostaloasuntojen reaalihinnat olivat vuonna 2014 lähellä pitkän aikavälin huippua. Tässä artikkelissa on suhteutettu hintoja pitkien ajanjaksojen tilastoihin sekä käsitelty hintatason määrääviä syitä ja seurauksia.
Asuntojen hintakehitys suhteessa pitkien ajanjaksojen tilastoihin

Asuntojen hintakehitys on viime vuosikymmeninä vaihdellut suuresti. Suomessa asuntojen hinnat nousivat voimakkaasti 1980-luvulla. 1988 lopulla asuntojen hinnat nousivat yli 40 % edelliseen vuoteen verrattuna. 1990-luvun alun lama-aikana asuntojen hinnat romahtivat. Tämän jälkeen hinnat kääntyivät jälleen nousuun, joka jatkui vuoden 2001 poikkeusta lukuun ottamatta 2008 Finanssikriisin puhkeamiseen saakka. Vanhojen kerrostaloasuntojen reaalihinnat ovat nousseet 1990-luvun jälkipuoliskolta alkaen koko maassa.
Asuntojen hinnoissa ja hintojen kehityksessä on suuria vaihteluja eri kaupunkien ja alueiden välillä, myös pääkaupunkiseudun sisällä. Pääsääntöisesti asuntohintojen kehitys on ollut voimakkaampaa pääkaupunkiseudulla kuin muualla Suomessa. Pääkaupunkiseudulla reaalihinnat yli kaksinkertaistuivat vuoteen 2014 mennessä. Helsingin keskustan läheisyydessä asunnoista on ollut jatkuvasti ylikysyntää, ja sekä asuntojen hinnat että vuokrat ovat eriytyneet todellisista rakennuskustannuksista.
Vuosia 2005–2014 tarkastellessa hintakehitys eroaa vanhojen ja uusien osakeasuntojen kesken. Uusien osakeasuntojen hinnat ovat nousseet vanhoja voimakkaammin.
Asuntojen hintakehitystä selittäviä tekijöitä

Kansainvälisen valuuttarahaston World Economic Outlook -raportissa asuntojen hintakehityksen yhtenä selittävänä tekijänä on käytetty palkansaajien ansiotasoa.
Asuntojen hintoja nostavat kysyntää lisäävät tekijät, jollaisiksi on esitetty alueen taloudellinen menestys, väestön vaurastuminen, oman asunnon myyntivoiton verottomuus (tietyin ehdoin), asuntolainojen korkojen verovähennysoikeus sekä asuntolainojen tarjonnan parantuminen, mm. korkojen lasku ja laina-aikojen piteneminen. Vastaavasti kiinteistövero laskee asuntojen hintoja.
Asuntojen hintoja nostavat myös tarjontaa vähentävät tekijät. Kaavoitus on Suomessa kuntien monopoli, ja mikäli tonttivarantoa ei saada kaavoitettua markkinoille riittävästi, markkinamekanismit nostavat asuntojen hintaa.
Rakennusmääräysten on esitetty nostavan asuntojen hintoja. Hintoja nostaviksi määräyksiksi on mainittu mm. velvoitteet rakentaa autopaikkoja, väestönsuoja ja esteettömiä asuntoja.
Kansantaloustieteen professori Niku Määttäsen mukaan kaupunkien alihintaan myymät tontit lisäävät kysyntää, koska osa alihintaisten tonttien ostajista olisi muuten tyytynyt pienempään tonttiin ja asuntoon. Tällöin markkinat pikemminkin nostavat kuin laskevat asuntojen hintoja.
Hintojen vaihtelua selittäviä teorioita

Tilastollisella analyysilla on osoitettu, että vuoden päästä tapahtuvasta asuntojen hintojen vaihtelusta noin puolta ei pysty ennustamaan.selvennä
On esitetty teoria, että psykologialla on merkittävä osuus hintojen vaihtelussa; hintojen nousu innostaa ostamaan. Alamäessä lasku on taas hintoja pudottava voima. Psykologisiin tekijöihin liittyy termi järjetön innostuneisuus, jolla selitetään hintakuplien muodostumista.
Asuntojen hintakehityksen seurauksia

Asuntojen hintakehitys näkyy asuntokuntien kasvavassa velkaantuneisuudessa. Asuntolainojen osuus kotitalouksien kaikista veloista oli vuonna 2016 noin 71 prosenttia, eli yhteensä noin 85,5 miljardia euroa. Asuntojen hinnat ovat 2000-luvulla nousseet nopeammin kuin asuntokuntien palkkatulot. Asuntoja rahoitetaan pääasiassa velkarahalla, ja vuosina 2002–2018 keskimääräisen velan määrä yli kaksinkertaistui. Vuonna 2022 asuntovelallisten kotitalouksien velkaantumisaste oli keskimäärin 223 % ja keskimääräinen asuntovelka 94 400 euroa. Ennätyssuurten asuntolainojen lisäksi myös taloyhtiövelkojen kokonaismäärä on kasvanut, mikä Suomen pankin mukaan lisää kotitalouksien ja kansantalouden haavoittuvuutta ja taloudellisia riskejä.
Finanssivalvonta (Fiva) muutti lainan myöntämisen ehtoja 1.7.2016 siten, että asuntolainan määrä saa olla enintään 90 % (ensiasunnon ostajilla 95%) vakuuksien käyvästä arvosta asuntolainaa myönnettäessä. Ehtoja kiristetään 1.8.2018 alkaen siten, että uudet asuntolainat saavat olla enintään 85 % asunnon arvosta (ensiasunnon ostajilla 95 %). Enimmäisluototussuhteen eli lainakaton on tarkoitus rajoittaa myönnettevän lainan enimmäismäärää ja hillitä kotitalouksien liiallista velkaantumista.
Velkaantumisen taustalla ovat pitkien asuntolainojen yleistyminen, matalat korot ja pankkien kilpailu uusista asiakkaista. Myös asenteet ovat muuttuneet; asunto voidaan hankkia pienellä omarahoitusosuudella, tai hankitaan suoraan suurempi asunto vähittäisen säästämisen ja suurempaan vaihtamisen sijaan.
Pitkän ajan hintakehitys

Yalen yliopiston kansantalouden professori Robert Shiller on osoittanut todella pitkien ajanjaksojen asuntojen hintaindekseillä, että hintojen reaalinen tuotto on ollut erittäin pieni. Yhdysvalloissa ajanjaksolla 1890–2004 keskimäärin 0,4 % vuodessa (sisältäen vuoden 1997 jälkeen tapahtuneen 52 % nousun) ja Amsterdamin Herengracht-kanaalin varrella ajanjaksolla 1628–1973 keskimäärin 0,2 % vuodessa.
Shillerin Yhdysvalloissa tekemien havaintojen mukaan asuntojen hintojen reaalinen muutos alitti ansiotason reaalisen muutoksen, joka oli Yhdysvalloissa keskimäärin 2 % vuodesta 1929 vuoteen 2003. Shiller selittää asuntojen hintojen ansiotasoa pienempää reaalista kehitystä rakennusteollisuuden teknologian kehittymisellä ja rakentamattoman maan paljoudella.
Julkisessa keskustelussa on usein väläytelty uuden asuntokuplan syntymistä Suomeen. Asuntojen hinnat ovat nousseet tasaisesti, ja reaalinen keskihinta oli 2005 sama kuin huippuvuonna 1989. Pellervon taloudellinen tutkimuslaitos ennusti 2005 asuntojen hinnan laskevan suurissa kaupungeissa keskimäärin 2–4 % vuodessa 2006–2008.
Tilanne on kuitenkin erilainen kuin 1990. Asuntomarkkinat eivät ole enää homogeeniset läpi maan vaan paikallisesti eriytyneet, ja talous on osa Euroopan talousaluetta. Asiaa kommentoi Rahoitustarkastuksen johtaja Kaarlo Jännäri helmikuussa 2007:
»Kun ... näyttää ilmeiseltä, että varsinkin kasvukeskuksissa asuntojen hinnat ovat asuntoluottojen kasvun siivittäminä karanneet kestämättömälle tasolle, voi pelätä, että Suomessa on seuraavassa laskusuhdanteessa odotettavissa jonkinasteinen asuntojen hintakuplan puhkeaminen. EU-jäsenyys ja kuuluminen eurovaluutta-alueeseen suojannevat Suomea kuitenkin 1990-luvun alun kaltaiselta pahalta kriisiltä.» 
(Kaarlo Jännäri)
Aiheesta muualla

Osakeasuntojen hinnat Tilastokeskus.fi
Augustinus Canterburylainen

Augustinus Canterburylainen
Augustinus Canterburylainen (engl. Augustine of Canterbury, k. 604) oli benediktiinimunkki, joka vihittiin vuonna 597 ensimmäiseksi Canterburyn arkkipiispaksi. Häntä pidetään Englannin kirkon perustajana.
Paavi Gregorius I päätti vuonna 596 lähettää lähetyssaarnaajia Britannian anglosaksien luo. Valtaosa Britannian pääosin kelttiläisistä asukkaista oli ollut kristittyjä jo 200-luvulta asti, mutta mantereelta tulleet anglosaksit olivat valloittaneet Britannian 400-luvulla, ajaneet keltit Walesiin ja Cornwalliin ja tuhonneet kristinuskon merkit. Sen vuoksi evankeliumin julistaminen piti aloittaa Länsi-Englannissa lähes alusta.
Paavi valitsi lähetyssaarnaajiksi neljäkymmentä munkkia ja heidän johtajakseen pappismunkki Augustinuksen, joka toimi paavin Roomaan Caeliuksen kukkulalle perustamassa Pyhän Andreaksen luostarissa. Ensimmäiseksi kohteeksi valittiin Kentin kuningaskunnan kuningas Ethelbert, koska Kent sijaitsi lähimpänä Gallian kristillisiä kuningaskuntia, joista hänen vaimonsa, kuningas Karibert I:n tytär Bertha, oli kotoisin. Ethelbert ei suostunut heti kääntymään kristityksi, mutta toivotti Augustinuksen ja hänen seuranaan olleet munkit tervetulleiksi ja lahjoitti heille maata Kentin pääkaupungin Canterburyn itäpuolelta, aivan kaupunginmuurin ulkopuolelta. Lähetyssaarnaajat perustivat luostarin lähelle vanhaa Pyhän Martin kirkkoa, jossa kuningatar Berhalla oli tapana rukoilla.
Arlesin arkkipiispa pyhä Virgilius vihki Augustinuksen piispaksi 5. maaliskuuta 597. Paavi Gregorius lähetti Englantiin kaksitoista lähetystyöntekijää lisää ja heidän mukanaan palliumin merkiksi siitä, että Augustinus johti koko Englannin kirkkoa. Lisäksi paavi lähetti pyhiä reliikkejä ja kirkkoesineitä. Englannin pakanallisia temppeleitä ei tuhottu, vaan ne puhdistettiin ja pyhitettiin kristillisiksi kirkoiksi, ja pakanalliset juhlapäivät korvattiin kirkollisilla juhlilla. Näin anglosaksien oli helpompi hyväksyä uusi usko. Augustinus perusti Englannin arkkipiispanistuimen Canterburyyn sekä Lontoon ja Rochesterin piispan virat.
Augustinus kuoli 26. toukokuuta vuonna 604 ja julistettiin pian pyhimykseksi.
Audaz-luokka (1945)

| Audaz-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  1 106 t (standardi) 1 474 t (kuormattu)
Pituus:  93,9 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,4 m
Syväys:  3,0 m
Koneteho:  30 800 shp
Nopeus:  33 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Meritorjunta:  3 × DP 4,1"/45 tykkiä 6 × 533 mm torpedoputkea
Ilmatorjunta:  4 × 37 mm ilmatorjuntatykkiä 8 × 20 mm ilmatorjuntatykkiä
Audaz-luokka oli Espanjan laivaston yhdeksän aluksen muodostama hävittäjäluokka.
Alukset

Ranskan laivaston Le Fier -luokan torpedoveneistä saksalaisten muokkaamien suunnitelmien mukaan tilattiin viisi ensimmäistä alusta.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Audaz | Ferrol | 26. syyskuuta 1945 | 24. tammikuuta 1951 | 30. kesäkuuta 1953 | poistettu alusluettelosta 1974 |
| Osado | Ferrol | 3. elokuuta 1945 | 4. syyskuuta 1951 | 26. tammikuuta 1955 | poistettu alusluettelosta 1972 |
| Meteoro | Ferrol | 3. elokuuta 1945 | 4. syyskuuta 1951 | 30. marraskuuta 1955 | poistettu alusluettelosta 1975 |
| Furor | Ferrol | 3. elokuuta 1945 | 24. helmikuuta 1955 | 9. syyskuuta 1960 | poistettu alusluettelosta 1974 |
| Rayo | Ferrol | 3. elokuuta 1945 | 4. syyskuuta 1951 | 26. tammikuuta 1956 | poistettu alusluettelosta 1974 |
| Ariete | Ferrol | 3. elokuuta 1945 | 24. helmikuuta 1955 | 7. helmikuuta 1961 | tuhoutunut 25. helmikuuta 1966 |
| Temerario | Ferrol | 14. heinäkuuta 1945 | 29. maaliskuuta 1960 | 16. maaliskuuta 1964 | poistettu alusluettelosta 1975 |
| Intrépido | Ferrol | 14. heinäkuuta 1945 | 15. helmikuuta 1961 | 25. maaliskuuta 1965 | poistettu alusluettelosta 1982 |
| Relámpago | Ferrol | 14. heinäkuuta 1945 | 26. syyskuuta 1961 | 7. heinäkuuta 1965 | poistettu alusluettelosta 1975 |
Atthides

Atthides (m.kreik. Ατθίδες, monikko; yksikössä Atthis, Ατθίς (συγγραφή), Atthis (syngrafē) tai Αττικἠ συγγραφή, Attikē syngrafē) olivat attikalaisia annaaleja eli aikakirjoja, jotka kokosivat yhteen Attikan eli käytännössä antiikin Ateenan historiaan liittyviä tietoja, usein varhaisista ajoista aina niiden kirjoitusaikaan saakka. Teokset olivat eräänlaisia historiallisia tutkielmia, jotka pyrkivät kokoamaan ja säilyttämään historiallista aineistoa, vanhoja perinteitä ja dokumentteja, joita oli saatavilla piirtokirjoituksissa ja muuna aineistona.
Tällaisia Atthis-nimisiä paikallishistorioita kirjoittivat useat kirjailijat 400–200-luvuilla eaa. Heihin viitataan tutkimuskirjallisuudessa usein nimellä atthidografit. Atthidografit käsittelivät muun muassa Ateenan valtiomuodon historiaa ja esittivät sen kehityksestä samalla omia teorioitaan, kysyen esimerkiksi, kuka perusti Ateenan demokratian ja kuinka kauan mikäkin valtiomuoto oli käytössä.
Aristoteleen koulukunnan teos Ateenan valtiomuoto vaikuttaa käyttävän useita atthidografien teoksia lähteenään historiallisille yksityiskohdille. Muuten Atthis-teoksista on säilynyt vain katkelmia, joita on voitu verrata Ateenan valtiomuodon sisältöön.
Atthidografeja

Seuraavat atthidografit tunnetaan nimeltä:
Hellanikos Lesboslainen (julkaisi n. 407-403 eaa.)
Kleidemos (354-340 eaa.)
Androtion (344/343 eaa.)
Fanodemos (338-326 eaa.)
Filokhoros (n. 290 eaa.)
Demon
Melanthios
Amelesagoras (tai Melesagoras)
Pausanias käytti myöhemmin nimeä Atthis oman teoksensa Kreikan kuvaus Attikaa käsittelevästä osasta.
Kirjallisuutta

Harding, Phillip: Androtion and the Atthis: the fragments translated with introduction and commentary.  (Clarendon ancient history series)  Clarendon Press, 1994.  ISBN 019872148X
Jacoby, Félix: Atthis: The Local Chronicles of Ancient Athens.  Ayer Publishing, 1949.  ISBN 0405047967  Teoksen verkkoversio.
de Sanctis, Gaetano: Atthis: Storia Della Repubblica Ateniese Dalle Origini All Eta Di Pericle.  La Nuova Italia, 1975.
Asumisen historia Suomessa

Tämä artikkeli kertoo asumisen historiasta Suomessa.
Teollistuminen toi mukanaan massamuuton kaupunkeihin. Tämä yksihuoneinen työläiskoti Helsingistä vuodelta 1911 edustaa kaupungin yritystä parantaa työläisten oloja mm. sähköllä ja juoksevalla vedellä. Silti tällaisissa pienissä asunnoissa saattoi asua kymmenenkin henkeä eri sukupolvissa.
Asumistason paraneminen

Asumistaso on Suomessa jatkuvasti parantunut. Yhden ihmisiän aikana on saatettu siirtyä hellahuoneesta väljempään vuokrahuoneistoon ja edelleen pieneen omistusasuntoon. Asumistason huippu on monelle ollut omakotitaloon muutto.