Kivikauden keramiikka
Keramiikan keksiminen > Keramiikan keksimisen syitä

Arkeologiassa oli ollut pitkään vallalla eurooppalaisten havaintoon perustuva käsitys, että keramiikka keksittiin Lähi-idässä (Kaksoisvirranmaassa tai Egyptissä) tai Induslaaksossa ja että se levisi sieltä ympäri maailman. Tähän ilmiöön liitettiin siirtyminen metsästyksestä ja keräilystä maataloudeden eri muotojen harjoittamiseen, mitä vaihetta kutsutaan neoliittiseksi kivikaudeksi. Tämä teoria sai haastajansa 1900-luvulla useasta löydöksestä, jossa juuri metsästäjä-keräilijät alkoivat käyttämään keramiikkaa siirtymättä maatalouden harjoittamiseen.
Liikkuvaa elämäntyyliä harjoittavien ryhmien ei tiedetä käyttäneen keramiikkaa tai ainakaan suuria saviastioita, joiden liikuttelu rikkomatta olisi ollut vaikeaa. Liikkuvassa elämäntavassa siirryttiin uuden ravinnonlähteen luokse, ja kun se loppui, muutettiin seuraavan ravinnonlähteen lähelle. Pohjoisella pallonpuoliskolla tietyt ravintoon liittyvät ilmiöt toistuivat säännöllisesti ja ryhmälle kehittyi niin sanottu vuotuiskierto. Mesoliittisella kulttuurikaudella on lukuisia esimerkkejä ryhmistä, joilla vuotuiskierron harjoittaminen on loppunut tai vähäistä. Syynä ovat olleet monipuolinen ekosysteemi, joka on voinut tarjota ravintoa vuoden ympäri, tai kehittyneet ravinnonkäsittelytavat. Tällaiset ryhmät ovat olleet otollisessa tilanteessa ottaa vastaan keramiikan hyvät ominaisuudet. Sellaisia olivat esimerkiksi päivittäisen ravinnon parempi hyödyntäminen keittämällä kuin paistamalla. Useat tutkija huomauttavat, että päivittäisen tarpeen sijasta on voitu korjata talteen luonnon hedelmä-, marja- tai ruohokasvien satoa ja säilyttää sitä monipuolistamaan tulevien kuukausien ravintoa.
Siinä missä varastoiminen olisi voitu toteuttaa verkko- tai nahkapusseissa, maankoloissa tai puuastioissa, keramiikka on tuonut mukanaan joitakin lisäetuja. Keramiikka hengittää, on kova materiaali hyönteisille ja se on tulenkestävää. Varastoimisen lisäksi keramiikkaa on voitu käyttää ravinnon valmistamiseen. Idätys ja kuumentaminen on voinut olla suosittu tapa valmistaa siemenet syötäviksi. Sen sijaan, että ruoka kuumennetaan nuotiolla, se voidaan kuumentaa puuastiassa laskemalla sinne kuumia kiviä ja vettä. Vesihauteen ylläpito vaatii kylmien kivien vaihtamista kuumiin kiviin, mistä pääsee kuumentamalla ruoka saviastiassa nuotiolla. Ravinnon liottaminen voitiin nyt tehostaa ryöppäämällä, jolloin ravinnon kirjoa voitiin entisestään laajentaa.
Ravinnon parempi hyödynnettävyys lienee keramiikan suurimpia etuja. Sen sijaan, että lihaa tai kalaa paistettiin avotulella ja annettiin rasvan valua liekkeihin, voitiin astiassa kypsennetty ruoka hyödyntää keitinlientä myöten. Varastoinnin sivussa ruoka-aineita on voitu fermentoida, jolloin hapatus, käyminen tai muu tekeytyminen parantaisi ruuan ravintoarvoa.
Erään teorian mukaan keramiikka keksittiin ilmastollisen muutoksen vuoksi, kun jääkauden viimeinen kylmeneminen noin 25000−15000 BP aiheutti sukupuuttoa ja muutoksia lajikirjossa. Esimerkiksi Kiinan alueilla hävisi sukupuuttoon monia eläin- ja kasvilajeja pakottaen ihmiset hyödyntämään myös villiriisiä, josta tuli eräillä asuinpaikoilla perusruokaa. Samantapaisista tapahtumista on arkeologista näyttöä eri aikakausilta eri mantereilla.