stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Norjan vaakunoista
Akershus

Asker
Aurskog-Høland
Bærum
Eidsvoll
Enebakk
Fet
Frogn
Gjerdrum
Hurdal
Lørenskog
Nannestad
Nes
Nesodden
Nittedal
Oppegård
Rælingen
Skedsmo
Ski
Sørum
Ullensaker
Vestby
Ås
Buskerud

Drammen
Flesberg
Flå
Gol
Hemsedal
Hol
Hole
Hurum
Kongsberg
Krødsherad
Lier
Modum
Nedre Eiker
Nes
Nore og Uvdal
Ringerike
Rollag
Røyken
Sigdal
Ål
Øvre Eiker
Finnmark

Alattio
Berlevåg
Båtsfjord
Gamvik
Hammerfest
Hasvik
Karasjok
Kautokeino
Kvalsund
Lebesby
Lappea
Måsøy
Nesseby
Nordkapp
Porsanger
Sør-Varanger
Tana
Vadsø
Vardø
Hedmark

Alvdal
Eidskog
Elverum
Engerdal
Folldal
Grue
Hamar
Kongsvinger
Løten
Nord-Odal
Os
Rendalen
Ringsaker
Stange
Stor-Elvdal
Sør-Odal
Tolga
Trysil
Tynset
Våler
Åmot
Åsnes
Hordaland

Askøy
Austevoll
Austrheim
Bergen
Bømlo
Eidfjord
Etne
Fedje
Fitjar
Fjell
Fusa
Granvin
Jondal
Kvam
Kvinnherad
Lindås
Masfjorden
Meland
Modalen
Odda
Os
Osterøy
Radøy
Samnanger
Stord
Sund
Sveio
Tysnes
Ullensvang
Ulvik
Vaksdal
Voss
Øygarden
Itä-Agderin lääni

Arendal
Birkenes
Bygland
Bykle
Evje og Hornnes
Froland
Gjerstad
Grimstad
Iveland
Lillesand
Risør
Tvedestrand
Valle
Vegårshei
Åmli
Länsi-Agderin lääni

Audnedal
Farsund
Flekkefjord
Hægebostad
Kristiansand
Kvinesdal
Lindesnes
Lyngdal
Mandal
Marnardal
Sirdal
Songdalen
Søgne
Vennesla
Åseral
Møre ja Romsdal

Aukra
Aure
Averøy
Eide
Fræna
Giske
Gjemnes
Halsa
Haram
Hareid
Herøy
Kristiansund
Midsund
Molde
Nesset
Norddal
Rauma
Rindal
Sande
Sandøy
Skodje
Smøla
Stordal
Stranda
Sula
Sunndal
Surnadal
Sykkylven
Tingvoll
Ulstein
Vanylven
Vestnes
Volda
Ørskog
Ørsta
Ålesund
Nordland

Alstahaug
Andøy
Ballangen
Beiarn
Bindal
Bodø
Brønnøy
Bø
Dønna
Evenes
Fauske
Flakstad
Gildeskål
Grane
Hadsel
Hamarøy
Hattfjelldal
Hemnes
Herøy
Leirfjord
Lurøy
Lødingen
Meløy
Moskenes
Narvik
Nesna
Rana
Rødøy
Røst
Saltdal
Sortland
Steigen
Sømna
Sørfold
Tjeldsund
Træna
Tysfjord
Vefsn
Vega
Vestvågøy
Vevelstad
Vågan
Værøy
Øksnes
Nord-Trøndelag

Flatanger
Fosnes
Frosta
Grong
Høylandet
Inderøy
Leka
Leksvik
Levanger
Lierne
Meråker
Nærøy
Namdalseid
Namsos
Namsskogan
Overhalla
Røyrvik
Snåsa
Steinkjer
Stjørdal
Verdal
Verran
Vikna
Oppland

Dovre
Etnedal
Gausdal
Gjøvik
Gran
Jevnaker
Lesja
Lillehammer
Lom
Lunner
Nord-Aurdal
Nord-Fron
Nordre Land
Ringebu
Sel
Skjåk
Søndre Land
Sør-Aurdal
Sør-Fron
Vang
Vestre Slidre
Vestre Toten
Vågå
Østre Toten
Øyer
Øystre Slidre
Oslo

Oslo
Rogaland

Bjerkreim
Bokn
Eigersund
Finnøy
Forsand
Gjesdal
Haugesund
Hjelmeland
Hå
Karmøy
Klepp
Kvitsøy
Lund
Randaberg
Rennesøy
Sandnes
Sauda
Sokndal
Sola
Stavanger
Strand
Suldal
Time
Tysvær
Utsira
Vindafjord
Sogn og Fjordane

Askvoll
Aurland
Balestrand
Bremanger
Eid
Fjaler
Flora
Førde
Gaular
Gloppen
Gulen
Hornindal
Hyllestad
Høyanger
Jølster
Leikanger
Luster
Lærdal
Naustdal
Selje
Sogndal
Solund
Stryn
Vik
Vågsøy
Årdal
Sør-Trøndelag

Agdenes
Bjugn
Frøya
Hemne
Hitra
Holtålen
Klæbu
Malvik
Meldal
Melhus
Midtre Gauldal
Oppdal
Orkdal
Osen
Rennebu
Rissa
Roan
Røros
Selbu
Skaun
Snillfjord
Trondheim
Tydal
Ørland
Åfjord
Telemark

Bamble
Bø
Drangedal
Fyresdal
Hjartdal
Kragerø
Kviteseid
Nissedal
Nome
Notodden
Porsgrunn
Sauherad
Seljord
Siljan
Skien
Tinn
Tokke
Vinje
Troms

Balsfjord
Bardu
Berg
Bjarkøy
Dyrøy
Gratangen
Harstad
Ibestad
Karlsøy
Kvæfjord
Kvænangen
Kåfjord
Lavangen
Lenvik
Lyngen
Målselv
Nordreisa
Salangen
Skjervøy
Skånland
Storfjord
Sørreisa
Torsken
Tranøy
Tromssa
Vestfold

Hof
Holmestrand
Horten
Lardal
Larvik
Nøtterøy
Re
Sande
Sandefjord
Svelvik
Tjøme
Tønsberg
Østfold

Aremark
Askim
Eidsberg
Fredrikstad
Halden
Hobøl
Hvaler
Marker
Moss
Rakkestad
Rygge
Rømskog
Råde
Sarpsborg
Skiptvet
Spydeberg
Trøgstad
Våler
Käytöstä poistuneita kuntien vaakunoita

Auren vanha vaakuna
Borge
Brunlanes
Frei
Hedrum
Hisøy
Kråkerøy
Onsøy
Ramnes
Rolvsøy
Skjeberg
Skjerstad
Tjølling
Tromøy
Tune
Tustna
Varteig
Vindafjordin vanha vaakuna
Våle
Ølen
Karhulanjärvi

| Karhulanjärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola (Valkeala)
Koordinaatit:  60°54′16″N, 26°49′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Harjunjoen–Lappalanjärven alue (14.18)
Laskujoki:  Jyräänjoki Käyrälampeen 
Järvinumero:  14.182.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  61,8 m  
Pituus:  2 km  
Leveys:  1,6 km  
Rantaviiva:  7,47146 km  
Pinta-ala:  1,23127 km²   
Tilavuus:  0,00305446 km³ 
Keskisyvyys:  2,48 m  
Suurin syvyys:  6,81 m  
Valuma-alue:  1 161 km²  
Saaria:  ei saaria 
 fiKarhulanjärvi 
Karhulanjärvi  on Kymenlaaksossa Kouvolan Valkealassa sen kirkonkylän eteläpuolella sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 123 hehtaaria eli 1,2 neliökilometriä, se on 2,0 kilometriä pitkä ja 1,6 kilometriä leveä. Se sijaitsee kolme kilometriä Valkealan kirkolta kaakkoon päin ja seitsemän kilometriä Kouvolan keskustasta koilliseen päin. Järvi on Teräväniemen edustalla 300 metriä leveä, mutta se laajenee kapeikon kummaltakin puolelta avarammaksi. Sen eteläosa on umpiperä, jonka etelärannat muodostuvat Salpausselän rinteistä. Pohjoisosassa virtaavat Valkealan reitin vedet järven pohjoisosan läpi. Järven itäranta on kuin niemi, jossa sijaitsee Karhulan kylä. Etelärannassa on Häkämäen asutusta, pohjoispäässä Puhjon ja länsirannan luusuassa on Jyräänkosken asutusta. Järvelle asti näkyvät Salpausselän, Pässinkallion ja Isovuoren mäet. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on luodattu. Sen suurin syvyys on 6,8 metriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 2,5 metriä. Kummassakin päässä järveä sijaitsee syvänteet. Eteläpäässä on yli kolmemetrinen syvänne ja pohjoispäässä on yli kuusimetrinen syvänne, jossa sijaitsee järven syvin kohta. Järven tilavuus on 3,1 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0031 kuutiokilometriä. Sen rantaviivan pituus on 7,5 kilometriä. Koska järvessä on suoritettu 1930-luvulla järvenlasku, eivät asutus tai peltomaat ulotu aivan rantaan saakka. Vapaa-ajan asunnoilla näyttäisi kuitenkin olevan yleisesti rantoihin käyttöoikeus ja silmiinpistävää kesäasukkaiden pitkät laiturit. Järvelle haarautuu valtatieltä 6 yhdystie 14616, josta puolestaan haarautuu järveä kiertävä kylätie. Se ylittää lännessä Jyräänkosken ja koillisessa Koskelankosken siltoja pitkin.
Luontoarvoja

Karhulanjärven luonnontilasta on tarjolla vähän tietoa. Sen vedenlaatua voidaan kuitenkin pitää suuren läpivirtauksen takia samana kuin ylempänä sijaitsevilla Rapojärvellä ja Haukkajärvellä. Laskujoen Jyräänjoen keskivirtaama on 10,6 kuutiometriä sekunnissa (m³/s) ja se on mitattu vuosina 1997–2019. Sen suurin virtaama on ollut 41 m³/s (joulukuu 2011) ja pienin virtaama 1,65 m³/s. Virtaamien vuoksi järvi luokitelleen lyhytviipymäisten järvien luokkaan . Sen ekologinen- ja biologinen tila on arvoitu erinomaiseksi .
Valkealan reitin vesistöalue sijaitsee niukkaravinteisella moreenialueella, jossa on runsaasti harjualueita ja siksi myös runsaasti pohjavesivarantoja. Valuma-alueen pinta-ala on 182 neliökilometriä, josta metsämaata on yli 61 %, suota on noin 11 % ja viljeltyä peltoalaa on 11 %. Harjualueen vaikutus vesistöön on hyvä, mutta haja-asutusalueen vaikutus on lievästi kuormittava. Metsä- ja suoalueilta tulevat avo-ojien valumat ovat humuksellisia johtuen soiden luontaisista päästöistä, metsien ojittamisesta ja turvetuotantoalueiden kuivatusvesistä, jotka ovat valuma-alueen ainoat pistekuormittajat .
Virtavesistä mitatut vedenlaatuarvot eivät vaihtele vuosien välillä merkittävästi. Näin ollen voidaan sekä Auvosenkosken, Jyränkosken että Käyräjoen mittausarvot yhdistää tilastollisesti. Alla on luetteloitu eräitä yleisesti mitattuja vedenlaadun mediaaniarvoja vuosilta 2010–2019. Veden näkösyvyys on keskimäärin 2,0 metriä, mutta se vaihtelee 1–3 metriä välillä . Veden sameusarvot ovat melko alhaiset, mutta ne kohoavat keväisten lumivesien aiheuttamien tulvien loppuvaiheessa . Vedenvärin arvot nousevat tavanomaisesta keskiarvostaan 60 mg Pt/l kevättulvien aikana arvoon 80 mg Pt/l. Veden ravinnepitoisuudet ovat keväällä korkeat ja matalanveden aikana pienet. Kokonaisfosforipitoisuudet nousevat arvosta 12 mikrogrammaa litrassa vettä (μg/l) arvoon 15 μg/l ja kokonaistyppipitoisuudet arvosta 550 μg/l arvoon 650 μg/l .
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa on järven nimeksi kirjoitettu ”Karhunalusjärvi”. Sen itärannalla sijaitsi kylä ”Karhula by”, josta järven nimikin on lähtöisin. Muuta asutusta oli järvellä vain torppa, joka sijaitsi Koskelankosken kapeikossa. Kartassa Koskelankoski on luontaisen oloinen salmi kahden järven välillä. Nykyään siinä kohtaa sijaitsee suoraksi rakennettu kanava.
Yläpuolisen Haukkajärven vedenpintaa on laskettu ilmeisesti Tirvan-, Kepsu-, Haukka-, Rapo- ym. järvien laskuyhtiön toimeksiannosta vuonna 1933 jätetyn järvenlaskuhakemuksen mukaisesti. Ennen järvenlaskua oli Haukkajärven ja Karhulanjärven vedenpinnoilla noin kahden metrin ero . Järvenlasku on tehty perkaamalla Koskelankoski. Vedenpinnan alentamisen tarkoitus oli lisätä peltoalaa ja vähentää tulvahuippujen vesivahinkoja. Tukinuittoa varten peratussa Jyräänjoessa sijaitsevaan Jyräänkoskeen rakennettiin säännöstelypato, jolla voitiin juoksuttaa vettä tulvien vähentämiseksi ja voitiin kuivana kautena pidätellä vettä. Pato rakennettiin yhdistyksen omilla varoilla, mutta vuosina 1985–1987 se korjattiin valtion kustannuksella vaikka padon hoito jäi edelleen vedenlaskuyhtiölle. Vuonna 2011 alkoi Kaakkois-Suomen ELY-keskus ajaa uudenlaista patoratkaisua. Vuonna 2017 valmistui vanhan pohjapadon tilalle uusi pohjapato, jolla säädellään jatkossa vedenpinnan vaihteluita. Pohjapadon tehtävänä on pitää vedenpinta vähintään 61,65 metrin mpy. korkeudessa . Uusi pohjapato on suunniteltu myös vaelluskaloja silmällä pitäen. Kalat voivat sekä nousta patoa pitkin sen yläpuolelle että (esimerkiksi taimenet) kutea pohjapadon keinotekoisessa koskessa. Laskuyhtiön nimi on nykyään Kepsu-, Haukka-, Rapo-, Karhulan- ym. järvien laskuhankkeen järjestely-yhtiö.
Järven nimi on vaihdellut eri yhteyksissä. Karhunalusjärven jälkeen sitä on kutsuttu myös Jyräsjärveksi ja nykyään Karhulanjärveksi. Valkealan reitti toimi viime vuosisadalla tärkeänä uittoreittinä Kymijoen suuntaan. Viimeinen uitto tehtiin vuonna 1963 ja uittosääntö kumottiin 1983.
Vuoden 1965 peruskartassa ei järven ympäri päässyt vielä yhtenäistä kylätietä pitkin, mutta se oli valmiina vuoden 1980 kartassa. Ranta-asukkaita oli jo nykyisen verran. Metsiä ei vielä vuonna 1965 ollut ojitettu mainittavasti, mutta vuonna 1980 olivat nykyiset metsäojat valmiina. Ranta-alueiden peltomaita on alkanut vähentyä vuoden 1980 jälkeen. Teräväniemeltä ja Lahdenpohjalta on hävinnyt joitakin peltopalstoja.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Harjunjoen–Lappalanjärven alueella (14.18), jonka Rapojärven alueeseen (14.182) se kuuluu. Se on osa Valkealan reitin pääreittiä, jossa sen yläpuolella sijaitsevat Rapojärvi ja Haukkajärvi ja alapuolella Käyrälampi. Karhulanjärveen tulee yläpuolelta lyhyt Haukkajärvestä laskeva Koskelankoski ja alaspäin jatkaa Jyräänjoki. Järven valuma-alueen pinta-ala on 1 161 neliökilometriä . Yläpuolisten järvien vedenpinnat ovat samalla korkeudella kuin Karhulanjärvellä (yleensä 61,7–61,8 metriä mpy.), sillä Jyräänkosken pohjapato määrittää näiden vedenpinnan. Jyräänjoessa on alaspäin mentäessä useita koskia ja sille tulee Käyrälampeen mennessä 3,7 metrin pudotus. Järveen tulee sen lähialueelta lyhyitä ojia, joista etelärantaan laskee Kotosuolta laskeva kuivatusoja. Järven vesireitti Kymijokeen kulkee Jyräänjokea myöten Käyrälampeen, Jokelanjokea myöten Lappalanjärveen ja lopuksi Harjunjokea Kymijokeen. Kymijoki laskee lopuksi Suomenlahteen Kotkassa.
Aiheesta muualla

Melontareitti (Arkistoitu – Internet Archive) (kartta, PDF)
Lindell, Lea: Valkealan reitin vedenlaatu ja siihen vaikuttavat tekijät, Vesi- ja ympäristöhallituksen monistesarja (nro 44), Kouvola, 1981
Karhiniemi

| Karhiniemi |
| --- | --- |
 Karhiniemen sillan kupeessa sijaitseva Huittisten kaupungin uimaranta ja vastarannalla Turun vedenottamo
 Karhiniemi
 Koordinaatit: 61°13′14″N, 022°39′46″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Satakunta
Kunta:  Huittinen
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2012):  150
Postinumero:  32710
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Karhiniemi on kylä samannimisellä Kokemäenjoen rajaamalla niemellä Huittisissa Satakunnan maakunnassa. Se sijaitsee noin viisi kilometriä Huittisten kaupungin keskustaajaman Lauttakylän luoteispuolella. Karhiniemi kuuluu Kokemäenjokilaakson valtakunnallisesti arvokkaaseen maisema-alueeseen sekä on osa maakunnallisesti merkittävää Kokemäenjoen kulttuuriympäristöä. Karhiniementie eli maantie 12817 sijaitsee valtatien 12 ja Kauvatsalle johtavan yhdystien 2481 välissä. Karhiniemellä asui vuonna 2012 noin 150 ihmistä.
Ympäristö > Karhiniemen niemi

Karhiniemen kylä on osa laajaa Kokemäenjoen laakson viljelyaukeaa. Pohjoisesta virtaava Kokemäenjoki kääntyy Karhiniemen kohdalla länteen kohti Selkämerta ja sen mutkaan muodostuu joen länsipuolelle noin 1–2 kilometrin levyinen niemi. Karhiniemen alueella sijaitsee kaksi pohjavesialuetta. Puurijärven ja Isosuon kansallispuisto sijaitsee Karhiniemen kupeessa, joka koostuu kansainvälisestikin arvokkaana lintujärvenä tunnetusta Puurijärvestä. Karhiniemeä vastapäätä sijaitsee Ripovuori, joka on 36 metriä joenpinnan yläpuolella. Ripovuoren laelta avautuu näköala Karhiniemeen.
Ympäristö > Karhiniemen silta

Karhiniementiellä sijaitseva Kokemäenjoen ylittävä teräsbetonirakenteinen 215 metriä pitkä silta on valmistunut vuonna 1987. Se peruskorjattiin vuoden 2020 aikana. Silta korvasi valmistuessaan Karhiniemen lossin, joka oli viimeinen Kokemäenjoessa ollut yleinen lossi. Karhiniemen sillan kupeessa sijaitsee Huittisten kaupungin uimaranta, joka myös toimii Satakunnan Kansansoudun yhtenä taukopaikkana. Karhiniemen silta on myös yksi Suomen suurimmista räystäspääsky-yhdyskunnan pesimäpaikoista: sillan rakenteissa pesii pääskyjä vuosittain noin 40–50 paria.
Historiaa

Karhiniemeä pidetään Huittisten vanhimpana kylänä ja siellä on ollut jo 1200-luvulla paikkakunnan ensimmäinen kirkko. Sen oletetulla paikalla on nykyään muistomerkki. Karhiniemellä sijaitsee Hiidenkallio, jonka laella on muinainen uhrilähde. Perimätiedon mukaan lähdettä on pidetty pakanallisena, mutta sitä on käytetty jälkeenpäin paikallisten asukkaiden kastamiseen kristinuskon saapuessa Huittisiin.
Vuoden 1943 maaliskuussa Toivo Koljonen surmasi Karhiniemellä viisihenkisen Hakasen perheen ja naapurista tulleen Anna Mäkisen.
Kylässä toimi Karhiniemen kansakoulu vuosina 1913–1970. Enimmillään koulussa oli 76 oppilasta lukuvuonna 1934–1935. Vanha koulutalo remontoitiin 1980-luvun lopulla kylätaloksi nimeltä Karhiniemen Kyläkartano.
Karhiniemen kansakoulun lakkauttamisen jälkeen kylä alkoi tyhjenemään palveluista, sillä parhaimmillaan Karhiniementiellä oli ollut neljä kauppaa. Myös Karhiniemen kyläkauppatoiminta alkoi loppumaan lakkauttamisen jälkeen, ja viimeinen kyläkauppa lopetti toimintansa 1980-luvun puolivälissä.
Yhdistystoiminta

Karhiniemessä kylätoimintaa ylläpitää aktiivisesti Karhiniemen Kyläseura ry, joka järjestää Karhiniemen Kyläkartanolla erilaisia tapahtumia, kuten bingoa.
Kuvia

Keskiaikaisen Karhiniemen kirkon paikka
Karhiniemen kirkon muistokivi
Karhiniemen Kyläkartano
Karhiniemen kylänraittia
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karhiniemi Wikimedia Commonsissa
Kyläseuran nettisivut
Karhiniemen ja Työtilän kylän kartta vuodelta 1696 maanmittari Olof Mörtin tekemä (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Huittinen |
| --- | --- |
Taajamat:  Lauttakylä  Vampulan kirkonkylä 
Rekisterikyliä Huittisilla:  Hakuni  Hannula  Hirvelä  Huhkola  Huittistenkylä  Hurula  Kaharila  Kallionkorpi  Kannila  Karhiniemi  Kiviranta  Korkeakoski  Koskua  Kuninkainen  Kännölä  Lauha  Lauttakylä  Leppäkoski  Loima  Löysälä  Matikkala  Mauriala  Mommola  Mäentaka  Naatula  Nanhia  Pappila  Pöyriälä  Raijala  Raskala  Rieskala  Riesola  Sampu  Sorvola  Suttila  Uola 
Reksterikyliä Vampulassa:  Hanhikoski  Honko  Horna  Huhtaa  Kotaja  Kukonharja  Kärväselä  Matkusjoki  Murto  Närälä  Punola  Sallila  Salmenoja  Siivikkala  Soinila  Tamare  Vampula 
Karhiniemen silta.
Näkymä Kahiniemen raitin maantietä 12817 kohti pohjoista. Oikealla virtaa Kokemäenjoki.
Emmanuelle Seigner

| Emmanuelle Seigner |
| --- | --- |
 Emmanuelle Seigner Cannesin filmijuhlilla vuonna 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. kesäkuuta 1966 (ikä 58) Pariisi
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  näyttelijä, malli ja laulaja
Puoliso:  Roman Polanski
Näyttelijä
Aktiivisena:  1984–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Emmanuelle Seigner (s. 22. kesäkuuta 1966 Pariisi) on ranskalainen näyttelijä, malli ja laulaja. Hän on naimisissa ohjaaja Roman Polańskin kanssa ja tehnyt tämän kanssa useita elokuvia yhdessä.
Yksityiselämä

Seigner avioitui Roman Polánskin kanssa 30. elokuuta 1989 ja heillä on kaksi yhteistä lasta, tytär ja poika.
Filmografia

Frantic (Frantic, 1988)
Katkera kuu (Bitter Moon, 1992)
Nirvana (1997)
Yhdeksäs portti (The Ninth Gate, 1999)
Perhonen lasikuvussa  (ransk. Le scaphandre et le papillon, 2007)
Pariisin varpunen – Edith Piaf (ransk. La Môme, 2007)
Venus in Fur (La Vénus à la fourrure, 2014)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emmanuelle Seigner Wikimedia Commonsissa
Pereira, Christelle: Emmanuelle Seigner, atomic blonde. LiveCoiffure. Viitattu 1.7.2023. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Lovro Kos

| Lovro Kos |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1999 (ikä 25)
Mäkihyppääjä
Seura:  SSK Ilirija
Maailmancup
Voitot:  2
Palkintokorokkeella:  4
 Tietolaatikko päivitetty 3.3.2024 
| Mitalit> Maa:  Slovenia.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Slovenia.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Slovenia.Miesten mäkihyppy. Olympialaiset  | Maa:  Slovenia> Miesten mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Peking 2022 | joukkuemäki |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Planica 2023 | joukkuemäki |  |
|  Kultaa | Trondheim 2025 | joukkuemäki |  |
| Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kulm 2024 | joukkuekilpailu |  |
Lovro Kos (s. 23. heinäkuuta 1999) on slovenialainen mäkihyppääjä. Hän on joukkuemäen olympiamitalisti, kaksinkertainen maailmanmestari ja lentomäen joukkuekilpailun maailmanmestari. Hän kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran tammikuussa 2021 ja ylsi ensi kertaa kolmen parhaan joukkoon uudenvuodenpäivänä 2022.
Kos saavutti joukkuemäessä hopeaa Pekingin olympialaisissa 2022. Lisäksi hän sijoittui suurmäessä 11:nneksi ja normaalimäessä 28:nneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 Kos saavutti kultaa joukkuemäessä ja sijoittui normaalimäessä 17:nneksi. Kulmin lentomäen MM-kilpailuissa 2024 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja sijoittui viidenneksi henkilökohtaisessa kilpailussa. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän voitti kultaa joukkuemäessä sekä oli suurmäessä kymmenes ja normaalimäessä kolmastoista.
Kos kilpaili Continental Cupissa ensi kerran syksyllä 2017 ja aktiivisemmin vuodesta 2019 alkaen. Hän on sijoittunut kolme kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi vuosina 2020–2021. Maailmancupissa hän kilpaili ensimmäisen kerran tammikuussa 2021 Willingenissä. Marraskuussa 2021 hän sijoittui Rukalla 15:nneksi ja saman vuoden joulukuussa Wisłassa kahdeksanneksi. Keski-Euroopan mäkiviikolla 2021–2022 hän sijoittui ensimmäisessä kilpailussa Oberstdorfissa kuudenneksi ja toisessa kilpailussa Garmisch-Partenkirchenissa kolmanneksi. Bischofshofeniin siirretyssä kolmannessa kilpailussa hän kaatui ja menetti mahdollisuutensa mäkiviikon kärkipään sijoituksiin. Mäkiviikon päättäneessä toisessa Bischofshofenin kilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi. Mäkiviikon yhteispisteissä Kos oli seitsemäs. Hän sijoittui mäkiviikolla seitsemänneksi myös kaudella 2023–2024. Kaudella 2023–2024 Kos saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Lake Placidin ensimmäisessä kilpailussa. Lake Placidin toisessa kilpailussa hän saavutti jaetun toisen sijan yhdessä Philipp Raimundin kanssa. Hän voitti Lahden ensimmäisen kilpailun. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs.
Daniel Tschofenig

| Daniel Tschofenig |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. maaliskuuta 2002 (ikä 22)
Mäkihyppääjä
Suksimerkki:  Augment
Maailmancup
Voitot:  8
Palkintokorokkeella:  20
 Tietolaatikko päivitetty 11. helmikuuta 2025 
| Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten mäkihyppy.MM-kilpailut  | Maa:   Itävalta> Miesten mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Trondheim 2025 | joukkuemäki |  |
|  Pronssia | Planica 2023 | joukkuemäki |  |
Daniel Tschofenig (s. 28. maaliskuuta 2002) on itävaltalainen mäkihyppääjä ja Keski-Euroopan mäkiviikon voittaja.
Tschofenig voitti nuorten maailmanmestaruuden normaalimäessä 2022, normaalimäen joukkuekilpailussa 2021 ja 2022 sekå sekajoukkuekilpailussa 2022. Hän on kilpaillut aikuisten arvokilpailuissa Planican MM-kilpailuissa 2023, jossa hän saavutti pronssia joukkuekilpailussa. Suurmäessä hän sijoittui 12:nneksi ja normaalimäessä 14:nneksi. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän saavutti hopeaa joukkuemäessä ja oli suurmäessä yhdeksäs.
Tschofenigin ensimmäinen kilpailu mäkihypyn maailmancupissa oli tammikuussa 2021 Bischofshofenissa, jossa hän saavutti heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä ollen 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän ylsi ensimmäisen kerran saman vuoden helmikuussa Râșnovissa oltuaan yhdeksäs. Ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa hän saavutti Lake Placidissa helmikuussa 2023 oltuaan kolmas. Kaudella 2022–2023 Tschofenig sijoittui lisäksi kolmanneksi Lillehammerissa sekä Vikersundin lentomäessä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Lillehammerissa kolmanneksi joulukuussa ja toiseksi Trondheimissa maaliskuussa. Tschofenig saavutti ensimmäiset voittonsa maailmancupissa joulukuussa 2024 Wisłassa ja Engelbergissä sekä uudenvuodenpäivänä Garmisch-Partenkirchenissä ja loppiaisena Bischofshofenissa, voittaen myös mäkiviikon kokonaiskilpailun. Myöhemmin tammikuussa hän voitti Zakopanessa. Lisäksi hän on sijoittunut kaudella 2024–2025 toiseksi Lillehammerin ja Engelbergin ensimmäisissä kilpailuissa sekä kolmanneksi Lillehammerin toisessa kilpailussa, Titisee-Neustadtissa, Oberstdorfissa ja Innsbruckissa. Hän voitti Willingenin molemmat kilpailut. Lake Placidissa hän saavutti kolmossijan ja voiton.