stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brendan Eich

Brendan Eich on yhdysvaltalainen ohjelmoija ja yritysjohtaja.
Hän kehitti Netscapella JavaScript-ohjelmointikielen.
Myöhemmin Eich oli perustamassa Mozilla-projektia ja toimi sen teknologiajohtajana. Hänet nimitettiin Mozilla Corporationin toimitusjohtajaksi maaliskuussa 2014, mutta hän joutui pian eroamaan asemastaan poliittis-uskonnollisten mielipiteidensä vuoksi ja jätti koko projektin. Tämän jälkeen Eich perusti Brave-selainta kehittävän Brave Softwaren.
Eich kasvoi Palo Altossa. Hän suoritti yliopistotutkinnon Santa Clara Universitylla ja maisterin tutkinnon tietojenkäsittelytieteestä Illinois’n yliopistossa 1985, jonka jälkeen hän palasi Kaliforniaan ja sai paikan Silicon Graphicsilla. Hän työskenteli Silicon Graphicsilla sen mennessä pörssiin 1986. Myöhemmin hän työskenteli kolme vuotta MicroUnitylla. Hän sai työpaikan Netscapella huhtikuussa 1995, kun yhtiössä oli vain 120 työntekijää. Tuolloin Eichillä oli jo 11 vuotta työkokemusta ja hän oli miljonääri. Netscapen tarkoitus oli kehittää selaimessa toimiva skriptikieli automatisoimaan verkkosivuja ja lisäämään dynaamisuutta. Eich suunnitteli JavaScriptin kesäkuussa 1995 vähän yli viikossa. Sen nimi oli aluksi Livescript, mutta joulukuussa 1995 nimi vaihdettiin Sun Microsystemsin siunauksella JavaScriptiksi. Sunin Java oli suunnattu uudelleen web-käyttöön 1994 ja Netscape oli sen ensimmäinen lisensoija.
Eich oli aiemmin kehittänyt ohjelmointikielen yliopistossa syntaksia opiskellessaan. SGI:llä hän kehitti kielen laajentamaan verkonvalvontatyökalujen toiminnallisuutta. Alkuperäisenä ideana oli tehdä selaimeen Scheme-tulkki. Kuitenkin kielen syntaksiksi tuli Java-syntaksi. Muita vaikuttimia olivat Awk ja Perl. Objektien prototyypit lainattiin Self-kielestä.
Syksyllä 1996 Eich kirjoitti Netscapen SpiderMonkey-JavaScript-moottorin ja pysyi tuotteen omistajana vuoteen 2011.
Vuonna 1998 Eich suostutteli Netscapen julkaisemaan selaimensa koodin avoimena lähdekoodina. Hän perusti Mozilla-projektin Jamie Zawinskin kanssa. Mozillalla Eich toimi pääarkkitehtina ja teknologiajohtajana.
24. maaliskuuta 2014 Mozilla nimitti Eichin Mozilla Corporationin toimitusjohtajaksi.
Tämä aiheutti sekä protesteja Mozillan sisällä että ulkoisia boikotteja, koska paljastui että roomalaiskatolinen Eich oli lahjoittanut 1 000 dollaria kampanjalle, joka kannatti Proposition 8 -nimellä tunnettua lakiehdotusta. Äänestäjien hyväksymä lisäys osavaltion perustuslakiin määritteli avioliiton Kaliforniassa miehen ja naisen väliseksi, käytännössä kieltäen avioliitot homoseksuaaleilta. Puolet säätiön johtokunnan jäsenistä erosi.
Eich erosi 3. huhtikuuta 2014.
Marraskuussa 2015 Eich perusti Brave Softwaren saatuaan 2,5 miljoonaa sijoituksia.
Bjarne Berntsen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 21. joulukuuta 1956 (ikä 67)
Syntymäpaikka: Sandnes, Norja
Pelipaikka: puolustaja
Seura
Seura: Sandnes Ulf
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
|  | Viking |  |  |
Maajoukkue
| 1978–1982 | Norja | 33 | (0) |
Valmennusura
1986–1988: Bryne
1992–1995: Viking
2005–2009: Norja (naiset)
2018–2020: Viking
2021–: Sandnes Ulf

Bjarne Berntsen (s. 21. joulukuuta 1956) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Elokuusta 2021 lähtien hän on toiminut Sandnes Ulfin päävalmentajana.
Ura

Berntsen edusti pelaajaurallaan Vikingiä. Hän pelasi myös 33 A-maaottelua Norjan maajoukkueessa.
Pelaajauransa jälkeen Berntsen jatkoi jalkapallon parissa valmentajana. Hän toimi Brynen päävalmentajana kausilla 1986–1988 ja Vikingin päävalmentajana kesästä 1992 kauden 1995 loppuun saakka. Hän toimi myös Vikingin urheilutoimenjohtajana vuosina 1999–2004 ja lyhyen aikaa väliaikaisenä päävalmentajana kaudella 2004. Vuoden 2005 alussa hän siirtyi Norjan naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi.
Berntsen luotsasi Norjan naisten MM-lopputurnauksessa 2007 neljänneksi ja EM-lopputurnauksessa 2009 välieriin. Berntsen toimi myös Norjan valmentajana olympialaisissa 2008, joissa Norja eteni puolivälieriin. Hän jätti tehtävänsä vuoden 2009 EM-kisojen jälkeen.
Helmikuussa 2010 Berntsen palasi Vikingin urheilutoimenjohtajaksi. Hän jätti paikkansa 2012, kun hänet valittiin Norjan jalkapalloliiton varapuheenjohtajaksi.
Kaudeksi 2018 Berntsen palasi yllättäen valmennustehtäviin, kun hän jätti tehtävänsä liitossa ja ryhtyi Vikingin päävalmentajaksi. Berntsenin johdolla Viking voitti Norjan 1. divisioonan ja palasi takaisin pääsarjaan kaudeksi 2019. Berntsen luotsasi Vikingin Norjan cupin mestariksi 2019. Mestaruus oli Vikingin ensimmäisen 18 vuoteen. Berntsen sai yllättäen potkut seurasta kauden 2020 jälkeen.
Kesäkuussa 2021 Berntsen palasi Bryneen, kun hänestä tuli seuran urheilutoimenjohtaja. Hän jätti tehtävänsä jo elokuussa 2021 ja ryhtyi Sandnes Ulfin päävalmentajaksi.
Meriitit

Norjan cup: 2019
Norjan 1. divisioona: 2018
Bud Dajon toinen taistelu

Bud Dajon toinen taistelu oli Yhdysvaltojen prikaatinkenraali John J. Pershingin johtama sotilasoperaatio moroja vastaan Jolon saarella Filippiineillä 3. joulukuuta - 26. joulukuuta 1911 laajemman moro-kapinan aikana. Aseistariisuntaa vastustaneet morot olivat alkaneet linnoittaa Bud Dajon sammunutta tulivuorta, jolloin amerikkalaisjoukot piirittivät heidät. Bud Dajon ensimmäinen taistelu vuonna 1906 oli ollut verilöyly, mutta tällä kertaa suuremmalta verenvuodatukselta vältyttiin morojen antautuessa tai paetessa vuorelta.
Tausta

Yhdysvaltojen miehitettyä Filippiinit miehitysviranomaiset perustivat Moron provinssin, johon myös Jolon saari kuului. Amerikkalaiset tunsivat provinssin levottomuuksistaan, kuten murhista, ryöstöistä ja orjuudesta. Armeijaa oli käytetty yrityksissä rauhoittaa aluetta jo ennen vuotta 1911. Vuonna 1906 Bud Dajon ensimmäisessä taistelussa kuoli joukko naisia ja lapsia.
Prikaatinkenraali John J. Pershing päätti vuonna 1911 toteuttaa kamppanian morojen riisumiseksi aseista. Tämän tiedettiin jo etukäteen johtavan vastarintaan. Ennen operaatioiden aloittamista Pershing aloitti Jololla hankkeen teiden rakentamiseksi ja parantelemiseksi, jotta amerikkalaisjoukkoja voitaisiin läöhettää suojelemaan amerikkalaismielisiä moroja. Samalla hän kävi neuvotteluja morojen johtohahmojen kanssa aseistariisunnan suhteen.
8. syyskuuta 1911 Pershing antoi asetuksen nro. 24 (Executive Order No. 24), jonka myötä morojen oli laitonta pitää hallussaan tuli- tai teräaseita. Morojen tuli 1. joulukuuta mennessä luovuttaa aseensa amerikkalaisille. Aseiden luovuttajille annettiin korvaus käteisenä. Asetusta seurasi isku yhdysvaltalaisten tukikohtaan Seitjärvellä, jossa kuoli yksi sotilas. Pershing päätti välittömästi vastatoimista ja matkusti Jololle johtamaan niitä henkilökohtaisesti. Jololla Pershing jakoi joukkonsa kahteen kenttäosastoon, toinen Seitjärveltä itään ja toinen Taglibin länsipuolella, jossa odotettiin uusia hyökkäyksiä. Hyökkäykseen varautuneet amerikkalaiset löivätkin tappioitta takiaisin yöllä  18. marraskuuta tehdyn iskun heitä vastaan.
Taistelu

Pershing uskoi, että moroille oli annettava opetus iskujen tekemisestä. 3. joulukuuta hän määräsi joukkoja etenemään kohti Taglibia. Morot ajettiin alueelta ja kaksi päivää myöhemmin aloitettiin operaation alueen varmistamiseksi. Amerikkalaisten voimannäytön jälkeen 5. joulukuuta eräs vaikutusvaltainen moro saapui kertomaan, että morot olivat valmiita aseistariisuntaan. Pershing uskoi kyseessä olevan harhautuksen, mutta hän keskeytti silti operaationsa neuvotteluja varten. Neuvotteluissa ei kuitenkaan päästy mihinkään lopputuloksene.
14. joulukuuta saatiin tieto, jonka mukaan morot linnoittivat asemia sammuneen tulivuori Bud Dajon kraatterilla. Vuorella oli noin 800 moroa ja heillä oli käytössään perinteisten teräaseiden lisäksi noin 150–250 kivääriä. Bud Dajolla itsessään oli hankalakulkuiset rinteet ja morot pitivät sitä pyhänä.
Pershing alkoi valmistella toimia Bud Dajon moroja vastaan kutsuen paikalle lisäjoukkoja. Lopulta hänellä oli koossa noin 1 000 miestä ja heidän joukossaan amerikkalaisten ohella myös filippiiniläisiä Philippine Scouts-joukkoja. Joukoilla oli mukanaan konekiväärejä. Huomattava ongelma olivat mahdolliset sivulliset. Kuten Bud Dajon ensimmäisen taistelun ajoilta tiedettiin, morot liikkuivat vieden naisia ja lapsia mukanaan. Pershing oli päättänyt yrittää toteuttaa operaatiot kaikkia mahdollisia siviiliuhreja välttäen. Bud Dajolle johtavia teitä tiedusteltiin ja liikkuminen vuorelle estettiin. Vuori oli eristetty 22. joulukuuta mennessä.
Morot eivät olleet suunnitelleet vuoren linnoittamista huolella. Sen puolustajilta alkoi amerikkalaisten katkaistua huoltoreitit loppua ruoka ja muut tarvikkeet. Vuorta piirittävillä joukoilla oli käsky olla ottamatta yhteen puolustajien kanssa sikäli, kun se vain oli mahdollista. Amerikkalaismielisiä moroja käytettiin viemään viestejä vuoren puolustajille. Pian vuorelta alkoi tulla satoja puolustajia, jotka antautuivat amerikkalaisille. 23. joulukuuta vielä jäljellä oleville puolustajille annettiin viesti, jonka mukaan heidän oli antauduttava seuraavaan päivään mennessä, jonka jälkeen antautuminen olisi mahdollista vain täysin ehdoitta.
Aamulla 24. joulukuuta vuorelle lähetettiin joukko amerikkalaisten kanssa työskennelleitä moroja. Heidän palatessaan morot kertoivat, että vuoren noin 60–100 puolustajaa olivat hylänneet linnoitetut asemansa todennäköisesti saman aamun aikana. Pershing lähetti nopeasti vuoren kraatterille kaksi Philippine Scouts -joukkojen komppaniaa. Vuoren puolustajat olivat nyt jumissa kraatterille saapuneiden ja muiden amerikkalaisten välillissä. Amerikkalaiset linnoittivat asemansa odottaen pakoyritystä. Pakoyritys tehtiin seuraavana yönä, mutta vain muutama vuoren puolustajista pääsi pakenemaan. Operaatiot päättyivät Bud Dajolla 26. joulukuuta.
Seuraukset

Pershingin mukaan amerikkalaiset ottivat vangikseen 300 moroa. He itse olivat kärsineet tappioina vain kolme haavoittunutta. Morojen tappiot olivat 12 kaatunutta ja joitakin haavoittuneita. Vangiksi otettuja moroja lähetettiin Mindanaolle, jossa heitä vastaan nostettiin syytteitä kapinoinnista. Pershing julisti kuitenkin luopvansa syytteistä heidän kohdallaan, joiden tuttavat luovuttaisivat tietyn määrän aseita amerikkalaisille. Kokonaisuutena Pershingin operaatioita Bud Dajolla pidettiin hyvin onnistuneina. Moro-kapina jatkui kuitenkin aina kesäkuussa 1913 käytyyn Bud Bagsakin taisteluun saakka.
Camilla Pentti

Camilla Pentti (s. 1979 Turku) on suomalainen kuvittaja ja graafinen suunnittelija.
Pentti sai vuonna 2007 Rudolf Koivu -palkinnon kuvituksestaan Tomi Kontion kirjoittamaan lastenkirjaan Lehmä, jonka kyljessä oli luukku. Freelancerina useiden kustantamojen kanssa työskentelevä Pentti on opiskellut Taideteollisessa korkeakoulussa graafisen suunnittelun koulutusohjelmassa.
Camilla Munsterhjelm

Camilla Munsterhjelm (s. 1975) on suomalainen nyrkkeilijä. Hänen paras saavutuksensa on EM-pronssi vuonna 2001 sarjassa alle 54 kg. Hän on myös saanut hopeaa PM-kisoissa vuonna 2003. Lisäksi hänellä on useita SM-mitaleja lajissaan. Seuratasolla hän edustaa Oulun Kehäkerhoa, valmentajanaan Taisto Alatalo. Koulutukseltaan hän on eläinlääkäri.
Beverley Drums

Beverley Drums oli vuosina 1905–1979 käytössä ollut brittiläinen rumpubrändi, jonka rumpuja valmistivat ja jakelivat useat yritykset. Rumpuja valmistettiin Beverleyn kaupungissa, Britannian East Riding of Yorkshiressa.
Deans & Son -niminen yritys perustettiin vuonna 1905, ja se alkoi valmistaa musiikkitarvikkeita esimerkiksi rummuille. 1930-luvun puolivälissä se alkoi valmistaa ja markkinoida omaa Beverley-valikoimaansa, johon kuului rumpuja, telineitä ja tarvikkeita. Vuonna 1958 yritys myytiin Premier-rumpujen perustajalle Albert Della-Portalle. Hänen kuolemansa jälkeen Beverley-brändi myytiin vuonna 1970 vuorostaan Boosey & Hawkesille. B&H oli lopettanut rumpujen valmistamisen, joten rummut teki Premier. Beverley-rumpujen valmistamista jatkettiin vuoteen 1979 asti, kunnes sen korvasi Premierin  samankaltainen Projector-sarja.
Aiheesta muualla

Beverley-brändin rumpuja (UK Drum History)
Cambi

Cambi tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Carlotta Cambi (s. 1996), italialainen lentopalloilija
Suor Prudenza Cambi (k. 1601), firenzeläinen nunna ja taiteilija
Ulisse Cambi (1807–1895), italialainen kuvanveistäjä
Muut

Cambin linna, linna Kroatiassa
Cambi-luokka, Espanjan laivaston alusluokka
Cambi, Espanjan laivaston vuonna 1718 vesille laskettu linjalaiva.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Cambi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Brasilian jääkiekkoliitto

Brasilian jääkiekkoliitto (port. Confederação Brasileira de Hóquei no Gelo) on jääkiekkoa ja rullakiekkoa Brasiliassa hallinnoiva järjestö.
Jääkiekkotoiminta

Brasilia on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen jo vuodesta 1984, mutta jääkiekkoliitto perustettiin vuonna 1996. Liiton presidenttinä on toiminut Arialdo Boscolo. Nykyinen presidentti on Matheus Figueiredo.
Brasilian jääkiekkotoiminta on hiipunut sen jälkeen kun sitä aktiivisimmin vetänyt saksalaissyntyinen Erwin Dieterhofer kuoli 1990-luvulla, mutta maa maksaa Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsenmaksua edelleen. Jääkiekkoliitto järjestää kuitenkin edelleen myös kansallista jääkiekkosarjaa. Rekisteröityneitä miesjääkiekkoilijoita on tosin vain 20, eikä maassa ole tiettävästi yhtään jäähallia.
Rullakiekkotoiminta

Kansainvälisellä tasolla Brasilia osallistuu rullakiekkokilpailuihin. Maa oli vuonna 2008 Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n rullakiekkorankingissa sijalla yhdeksän. Brasilia on ilmoittutunut IIHF:n järjestämiin inline-rullajääkiekkoilun maailmanmestaruuskisoihin vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Liiton kotisivut (portugaliksi)
Jääkiekkoliitot
Alankomaat
Andorra
Arabiemiirikunnat
Argentiina
Armenia
Australia
Azerbaidžan
Belgia
Bosnia-Herzegovina
Brasilia
Bulgaria
Chile
Espanja
Etelä-Afrikka
Etelä-Korea
Hongkong
Itävalta
Intia
Irlanti
Islanti
Iso-Britannia
Israel
Italia
Jamaika
Japani
Kanada
Kazakstan
Kiina
Kirgisia
Kreikka
Kroatia
Kuwait
Latvia
Liechtenstein
Liettua
Luxemburg
Macao
Makedonia
Malesia
Marokko
Meksiko
Moldova
Mongolia
Namibia
Norja
Pohjois-Korea
Portugal
Puola
Qatar
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksa
Serbia
Singapore
Slovakia
Slovenia
Suomi
Sveitsi
Taiwan
Tanska
Thaimaa
Tšekki
Turkki
Ukraina
Unkari
Uusi-Seelanti
Valko-Venäjä
Venäjä
Viro
Yhdysvallat
Beverley Owen

Owen roolihahmossaan Marilyn Munsterina vuonna 1964.
Beverley Owen, oik. Ogg (13. toukokuuta 1937 – 21. helmikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Suuri yleisö muistaa hänet parhaiten Marilyn Munsterin roolista 1960-luvun televisiosarjassa Me hirviöt. Jätettyään roolin hän sai seuraajakseen Pat Priestin.
Vielä 1970-luvun alussa Owen esiintyi Another World -sarjassa. Sittemmin hän omistautui lähinnä uralleen teatterissa.
Owen oli vuosina 1964–1974 naimisissa televisio-ohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja Jon Stonen kanssa. Eroon päättyneestä avioliitosta syntyi kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Beverley Owen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bertel Backman

Bertel Fredrik Aulis Miesmäki (alun perin Backman, 10. kesäkuuta 1905 Tampere – 3. heinäkuuta 1981 Tampere) oli suomalainen lääkäri ja pikaluistelija.
Henkilöhistoria

Miesmäen vanhemmat olivat johtaja Ernst Albert Backman ja Lilli Helena Schreck. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1936 oli Sirkka Hagar Laaksonen (k. 1942) ja toinen vuodesta 1943 sairaanhoitaja Gerda Bremer. Miesmäki tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta 1925 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1933, kirurgiaan hän erikoistui 1945. Hankittuaan kirurgian spesialistikoulutuksen SPR:n sairaalassa, hän teki pääosan työurastaan lääkärinä Tampereella eri sairaaloissa ja toimi myös tehtaanlääkärinä. Hatanpään sairaalan kirurgisen osaston alilääkäri hänestä tuli 1953. Sodissa Miesmäki toimi kirurgina useammassa kenttäsairaalassa (mm. 19. KS:n johtavana kirurgina 1941–1942) ja sittemmin 1954. Sotasairaalan päällikkölääkärinä, sotilasarvoltaan hän oli lääkintämajuri.
Urheilu-ura

Pikaluistelussa Tampereen Pyrintöä edustanut Miesmäki (Backman) kilpaili Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1928, missä hän sijoittui 500 metrillä kahdeksanneksi ja 5 000 metrillä 13:nneksi. 1 500 metrillä hän keskeytti.
Aiheesta muualla

Bertel Backman Olympedia. (englanniksi)
Beverley Mitchell

Beverley Mitchell vuonna 2001.
Beverley Ann Mitchell (s. 22. tammikuuta 1981) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja countrylaulaja. Hänet tunnetaan varsinkin Lucy Camden-Kinkirkin roolista televisiosarjassa Seitsemäs taivas.
Mitchell esiintyi myös kauhuelokuvassa Saw II (2005). Hän syntyi Arcadiassa, Kaliforniassa, ja oli high school -aikanaan cheerleader.
Mitchellin ensimmäinen single "Angel" julkaistiin vuonna 2006. Debyyttialbumi Beverley Mitchell (2007) nousi nopeasti Yhdysvaltain countrylistoille.
Aiheesta muualla

Beverley Mitchell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Camilla Martin

| Camilla Martin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Camilla Martin Nygaard
Syntynyt: 23. maaliskuuta 1974 (ikä 50) Aarhus, Tanska
Kansalaisuus:   Tanska
Sulkapalloilija
Pituus:  174 cm
Paino:  59 kg
Kätisyys:  Oikea
| Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Naisten sulkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Tanska> Naisten sulkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | Kaksinpeli |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kööpenhamina 1999 | Kaksinpeli |  |
Camilla Martin Nygaard (23. maaliskuuta 1974 Aarhus) on tanskalainen kilpauransa lopettanut sulkapalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Martin osallistui urallaan olympialaisten kaksinpeliin neljästi. Ensimmäisen kerran hän oli mukana Barcelonan olympialaisissa 1992. Hän voitti tuolloin ensimmäisessä ottelussaan mauritiuslaisen Vandanah Seesurunin erin 2–0 häviten vain yhden pelin. Toisella kierroksella hän hävisi kuitenkin australialaiselle Anna Laolle. Neljä vuotta myöhemmin Ateenan olympialaisissa 1996 hän aloitti toiselta kierrokselta. Hän voitti tuolloin uusiseelantilaisen Rhona Robertsonin. Kolmannella kierroksella Martin voitti taiwanilaisen Huang Chia-Chin erin 2–0. Puolivälierissä Martin kärsi tappion indonesialaiselle Mia Audinalle. Sydneyn olympialaisissa hän aloitti toisella kierroksella voitolla indonesialaisesta Ellen Angelinasta. Kolmannella kierroksella hän voitti brittiläisen Kelly Morganin. Puolivälierissä Martin voitti alankomaalaisen Mia Audinan erin 2–0. Välierissä hän kohtasi kiinalaisen Dai Yun. Martin voitti ensimmäisen erän 11–5 ja toisen 11–0. Loppuottelussa hän hävisi kiinalaiselle Gong Zhichaolle erin 2–0. Ateenan olympialaisissa 2004 Martin voitti ensimmäisellä kierroksella Kanako Yonekuran. Toisella kierroksella hän hävisi brittiläiselle Tracey Hallamille erin 2–1.
Martin voitti urallaan kertaalleen maailmanmestaruuden, kun hän oli voitokas vuoden 1999 MM-kilpailujen kaksinpelissä. Martin lisäksi kolminkertainen Euroopan-mestari. EM-kullat ovat vuosilta 1996, 1998 ja 2000. Hänellä on lisäksi EM-hopeaa vuodelta 1992 sekä EM-pronssia vuosilta 2002 ja 2004. Kaikki EM-mitalit ovat kaksinpelistä.
Caroline Nagtegaal

| Caroline Nagtegaal> Euroopan parlamentin jäsen |
| --- | --- |
 14.11.2017–  
Ryhmä:  Uudistuva Eurooppa -ryhmä
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1980 (ikä 44) Utrecht, Alankomaat
Kansalaisuus:  hollantilainen
Tiedot
Puolue:  Vapauden ja demokratian kansanpuolue
Aiheesta muualla
www.carolinenagtegaal.nl
Caroline Nagtegaal (s. 1. kesäkuuta 1980 Utrecht, Alankomaat) on hollantilainen poliitikko. Nagtegaal edustaa Vapauden ja demokratian kansanpuoluetta. Nagtegaal on toiminut Euroopan parlamentin jäsenenä marraskuusta 2017 lähtien. Hän edustaa Euroopan parlamentissa Uudistuva Eurooppa -ryhmää.
Aiheesta muualla

Caroline Nagtegaal Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Blair Betts

| Blair Betts |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. helmikuuta 1980 (ikä 44) Edmonton, Alberta, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Betsy
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  191 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–2011
Seurat:  Calgary Flames New York Rangers Philadelphia Flyers
NHL-varaus:  33. varaus, 1998 Calgary Flames
Blair Betts (s. 16. helmikuuta 1980 Edmonton, Alberta) on kanadalainen jääkiekkopelaaja. Hän pelasi neljä kautta ennen NHL-uraansa WHL:ssä Prince George Cougaretsin joukkueessa. Calgary Flames varasi Bettsin draftin toisella kierroksella vuonna 1998.
Betts pelasi vuodet 2000–2002 Calgaryn farmijoukkueessa Saint John Flamesissa. Farmin hyvien esitysten perusteella hänet nostettiin Calgaryn kokoonpanoon. Olkapäävaivat pilasivat seuraavat kaksi kautta. Keväällä 2004 Flames kauppasi hänet New York Rangersiin. Flames sai kaupasta vastineeksi Chris Simonin. Bettsin erikoisala on alivoimapelaaminen.
Ennen kautta 2009–2010 Betts siirtyi Philadelphia Flyersiin koesopimuksella. Lokakuussa Philadelphia ilmoitti tehneensä sopimuksen koejaksonsa suorittaneen Bettsin kanssa. Helmikuussa 2010 osapuolet tekivät kahden vuoden sopimuksen.
Camberwell Now

| Camberwell Now> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1982–1987
Tyylilaji:  kokeellinen rock
Kotipaikka:  Iso-Britannia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Trefor Goronwy   Charles Hayward   Stephen Rickard  
Levy-yhtiö:  Duplicate Records   RecRec Music   ReR Megacorp   Touch  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Camberwell Now oli kokeellista rockmusiikkia soittanut lontoolainen yhtye. Yhtyeen perustivat vuonna 1982 hajonneen This Heatin entiset jäsenet.
Yhtyeen omalaatuiseen äänimaailmaan vaikutti muun muassa kaseteille talletettujen äänien käyttäminen osana musiikkia ja improvisaatiota. Konserttiesityksissä yhtye käytti neljästä kasettisoittimesta rakennettua 8-kanavaista samplerin kaltaista soitinta. Soittimen kaseteille oli talletettu esimerkiksi bordunaääntä, hälyääniä tai studiossa äänitettyjä kappaleita.
Kokoonpano

Trefor Goronwy: bassokitara, kitara, koskettimet, erhu
Charles Hayward: laulu, rummut, lyömäsoittimet, koskettimet
Stephen Rickard: nauhamanipulaatio
Lisäksi:
Maria Lamburn: saksofonit, piccolo ja alttoviulu levyllä Greenfingers
Diskografia

Meridian (1983, EP, Duplicate Records)
The Ghost Trade (1986, LP, RecRec Music)
Greenfingers (1987, EP, RecRec Music)
All's Well (1992, kokoelma, RecRec Music)
Bjarmien vallan kukoistus ja tuho

| Bjarmien vallan kukoistus ja tuho – Historiaa ja runoutta |
| --- | --- |
Kirjailija:  Martti Haavio
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirjallisuus
Kustantaja:  WSOY, uudistettu laitos SKS Kirjat
Julkaistu:  1965
Sivumäärä:  297
Sarja: Kirjokansi 181 (uudistettu laitos)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Bjarmien vallan kukoistus ja tuho – Historiaa ja runoutta on Martti Haavion kirjoittama ja WSOY:n vuonna 1965 julkaisema tietokirja, joka käsittelee Bjarmiaa eli Bjarmien maata. Se on islantilaisissa saagoissa ja muissa keskiaikaisissa lähteissä esiintyvä alue, joka sijaitsi Jäämeren tai Vienanmeren rannoilla. Bjarmeja on perinteisesti pidetty suomalaisugrilaisena kansana. Heidän on arveltu vaurastuneen käymällä kauppaa suurten jokien varrella. Tätä kesti 800-luvulta 1200-luvulle. Viikinkien ja myöhemmin mongolien hyökkäykset koituivat lopulta Bjarmien maan tuhoksi, mutta tarina tästä muinaisesta suomensukuisesta kansasta jäi elämään saagoihin.
Haavio käy kirjassaan läpi bjarmeista kertovaa runsasta aineistoa. Saatesanoissaan hän toteaa pyrkivänsä ”erottamaan toisistaan historiallisen tiedon ja runouden”.
Bjarmien vallan kukoistus ja tuho -teoksen uuden painoksen esipuheen on kirjoittanut Juha Hurme.