stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Muhammedin historiallisuus
Muhammedista kertovat todisteet > Ibn Ishaqin elämäkerta todisteena

Ibn Ishaq (k. 767) kirjoitti Muhammed-elämäkertansa Sirat rasul Allah ilmeisesti abbasidikalifien Bagdadissa, joka oli vain muutama vuosi aikaisemmin rakennettu palatsikaupunki. Kerrotaan, että Muhammad ibn Ishaqin isä ja tämän veli ja tämän veli Musa (eli Iisak ja Mooses) olivat taistelleet Irakissa ja koonneet sotilasleireissä tarinoita profeetta Muhammedista. Gordon Newby arvelee, että Ibn Ishaq sai elämäkerran kirjoitustehtävän itseltään kalifi al-Mansurilta. Ibn Ishaq ei koskaan saavuttanut jakamatonta suosiota teoksensa johdosta, jonka kaikki kopiot ennen pitkää katosivat, mutta Sirat rasul Allah vakiinnutti kuvan Muhammedista. Teosta kopioineen Ibn Hishamin versio elämäkerrasta levisi jo laajalle.
Ibn Ishaqin teos on luonteeltaan pyhimyselämäkerta, jossa Muhammed on korkeasti kunnioitettu Jumalan profeetta. Hänen asemaansa korostetaan ihmekertomuksilla. Muhammedin profeetallinen hahmo oli valtava uutuus, sillä ennen Ibn Ishaqin järkälemäistä elämäkertaa häntä ei ollut mainittu  arabikirjallisuudessa missään edeltäneiden vuosisatojen aikana. Muhammedin elämäkerta ei C.H. Beckerin mielestä ole itsenäinen historiateos, vaan kronologiseen järjestykseen pantu hadith-kokoelma. Ishaq ei käytä kirjallisia lähteitä, vaan suullisia tarinoita, joiden kertojan hän usein mainitsee. Usein mukana on pieni epäilyksen siemen tarinaa kohtaan: "Väitetään myös –mutta tämä on ihmisten puhetta --",  "Laith ibn Sulaim väitti, että – jos se mitä hän kertoo, on totta..."  tai "Kerrotaan – tosin Jumala tietää parhaiten..." Ihmekertomukset esitetään kuitenkin uskonnollisina tosiasioina, joiden totuutta ibn Ishaq ei epäile.
Valtaosa Muhammedia koskevista tarinoista keskittyy ryöstöretkiin ja niiden saalinjakoon. Orientalisti Hans Jansen arveleekin, että Ibn Ishaq olisi saanut tarinansa pääasiassa abbasidien sotilasleireistä. Elämäkerta sisältää myös historian ensimmäiset viittaukset Koraanin jakeisiin. Ne ovat tarkkoja, sillä kaikki viitatut kohdat löytyvät nykyisestä Koraanista. Se osoittaa, että Koraani oli Ibn Ishaqin käytössä. Varhaisimmat lähes täydelliset Koraanin käsikirjoitukset on kuitenkin löydetty vasta 800-luvulta.
Jaakko Hämeen-Anttilan mukaan Ibn Ishaqin elämäkertaan on suhtauduttava "varovasti", sillä se on kirjoitettu yli sata vuotta kuvaamiensa tapahtumien jälkeen. Näin ollen se edustaa 700-luvun jälkipuolella eläneiden näkemystä 600-luvun alun tapahtumista. Maailman muslimeille elämäkerta on luotettava lähde profeetan elämään, mutta se ei kuitenkaan hadith-kokoelmien tapaan kuulu islamiin pyhiin kirjoituksiin. Šariaa tulkittaessa Ibn Ishaqia ei käytetä lähteenä.
Muhammedista kertovat todisteet > Hadith-kokoelmat todisteena

Länsimaiset orientalistit ovat kirjoittaneet paljon hadith-kertomusten todistusarvosta. Tätä keskustelua on laajemmin selostettu aiemmissa luvuissa. 800-luvulta lähtien kootut hadith-kokoelmat, joista arvostetuimmat muodostavat niin sanotut "kuusi kirjaa", kertovat yleensä hyvin lyhyitä tarinoita profeetta Muhammedin sanoista ja teoista. Niiden todistusarvoa historiallisina tietolähteinä Muhammedista on islamissa yritetty varmentaa tarinoihin liittyvien kertojaketjujen avulla. Orientalisti Joseph Schachtin mukaan kertojaketjut (isnad) eivät kuitenkaan luotettavasti ulotu 700-luvun alkua pidemmälle, joten niillä ei hänen mukaansa ole  todistusarvoa historiallista Muhammedia koskevana tietona. Muslimit itse katsovat, että tarinoiden valtaosa on väärennöksiä. Schacht on lisäksi osoittanut, että väärentäminen on ulottunut myös kertojaketjuihin.
Islamin saamat vaikutteet muista uskonnoista

Islamilaisen perimätiedon ja valtavirtaa edustavan länsimaisen näkemyksen mukaan islam syntyi Arabian niemimaan luoteiskulmassa profeetta Muhammedin vaikutuksesta. Läntiset tutkijat ovat tulkinneet islamiin sisältyviä vahvoja yhtäläisyyksiä juutalaisuuden ja kristinuskon kanssa siten, että Muhammedin elinympäristössä Mekassa ja Medinassa oli molempia. Lisäksi yleensä viitataan Muhammedin kauppamatkoihin Syyriaan ja hänen siellä tapaamaansa kristittyyn munkkiin Bahiraan.
Vaikka islamin samankaltaisuudet juutalaisuuteen ja kristinuskoon voivat näin saada länsimaisittain uskottavia selityksiä Muhammedin elämäkerrasta, vaikeampaa on selittää islaminuskoon sisältyviä yhtäläisyyksiä Iranissa vaikuttaneen zarathustralaisuuden ja Keski-Aasiassa esiintyneen buddhalaisuuden kanssa. Nämä alueet olivat tuhansien kilometrien päässä Mekasta ja Medinasta. Yhtäläisyyksiä voisi pitää todisteina siitä, että islam ei syntynyt Arabian niemimaalla vaan jossain lähempänä näiden uskontojen esiintymisalueita. Myös Markus Groß pitää islamissa esiintyviä buddhalaisvaikutteita todisteena siitä, että Koraani-liike on syntynyt Iranissa.
Islamin saamat vaikutteet muista uskonnoista > Buddhalaisuuden vaikutus

Buddhalaisia vaikutteita islamiin on vielä vaikeampi selittää perinteisen käsityksen pohjalta, sillä buddhalaisen uskonnon alue alkoi vasta Keski-Aasiassa Iranin ylänköjen jälkeen hyvin kaukana Arabian niemimaasta. Koraanissa on yksi suura (Uskottomien suura 109), jolle on löydetty vastine buddhalaisesta kirjallisuudesta. Suura näyttää tämän tekstin suoralta käännökseltä. Suurimmat yhtäläisyyden buddhalaisuuden kanssa ovat pyhiinvaelluksen käytännöissä.  Abbasidivallankumouksen myötä vuoden 750 jälkeen kalifihovissa nousi vaikutusvaltaiseen asemaan koillisesta Iranista tullut ylimystö, joiden joukossa barmakidien suku vaikutti välillä mahtavammalta kuin kalifi itse. Barmakidit olivat olleet korkea-arvoisia buddhalaisia pappeja Afganistanin Nava Viharassa (Nawbahar) lähellä Balkhia. 700-luvun alkuun sijoitetussa arabialaisessa selonteossa kuvataan pohjoisafganistanilaista Nava Viharan buddhalaisluostaria kankaalla peitetyksi kuutioksi, jonka ympäri uskovat kiersivät ja jota he kumarsivat. Kuvaus muistuttaa Kaabaa. Pyhiinvaeltajia koskevat ohjeet muistuttavat buddhalaisia määräyksiä. Miesten pukeutuminen valkeaan kaapuun, joka jättää oikean olkapään paljaaksi näyttää buddhalaiselta tavalta, jota islamissa ei muuten seurata. Sekä islamilaisen pyhiinvaelluksen alussa että initiaatiossa buddhalaiseksi munkiksi miesten pää ajellaan ja keho parfymoidaan.  Kiellettyjen tekojen luettelo vastaa buddhalaismunkkien kieltoja. Niihin kuuluu myös buddhalaiseen tapaan kielto tappaa hyönteisiä islamilaisen pyhiinvaelluksen aikana. Pyhiinvaellukseen liittyviä yhtäläisyyksiä on paljon muitakin.
Al-Tabarin mukaan kalifi Harun al-Rašid (786–809) teki kahdeksan pyhiinvaellusta Mekkaan vuosien 790 ja 804 välillä. Sinne kunnostettiin Bagdadista tie, joka sai nimen hallitsijan puolison Zubaydan mukaan.  Tätä ennen pyhiinvaelluksesta Mekkaan ei ole merkintöjä. On siten mahdollista, että juuri barmakidien suku olisi vaikuttanut islamilaisen pyhiinvaelluksen muotoihin eikä Muhammed.
Muhammedin elämäkerran kriittistä tarkastelua

Orientalistit, jotka ovat kiistäneet Muhammedin historiallisuuden, joutuvat vastaamaan William Montgomery Wattin kysymykseen: ”Kuka olisi ottanut vaivakseen keksiä tämän konstikkaan tarinan ja mistä syystä?” Watt oli viimeinen orientalisti, joka pyrki kirjoittamaan oikean tieteellisen elämäkerran Muhammedista. Wattin laaja elämäkerta ilmestyi vuosina 1953–1956. Sen jälkeen orientalistit ovat pääosin luopuneet kysymästä "mitä todella tapahtui", ja Hämeen-Anttilan sanoin keskittyneet siihen, mitä myöhemmin on uskottu tapahtuneen. Muhammedin elämäkertaa on siten alettu lähestyä fiktiivisenä kaunokirjallisuutena.
Nevo ja Koren ovat vastanneet Wattin kysymykseen siten, että Muhammed-myytti kertoi valtion ja uskonnon syntytarinan ja perusteli abbasidien oikeuden valtaan. Vastaavia kansakunnan identiteettiä luovia valtiomyyttejä on kaikilla kansoilla joko perustajaisineen tai ilman. Niitä ovat Romulus ja Remus Rooman perustajina, Mooses juutalaisen kansakunnan isänä ja Rurik Venäjän perustajana. Tanskalaisten valtiomyytti on kertomus kansasta, joka rakensi Danevirken-suojavallin turvaksi saksalaisten raivoa vastaan.
Nevo ja Koren kirjoittavat, että abbasidivaltakunnassa syntyi tarve rakentaa arabien kansallista identiteettiä luomalla myös arabeille oma historia. Uskonnolliseksi profeetaksi kohonnut Muhammedin hahmo tarvitsi lisäksi Moosekseen tai Jeesukseen verrattavissa olevan elämäkerran. Nämä tehtävät täytti Ibn Ishaqin Bagdadissa kirjoittama Sirah. Kirja tehtiin pian abbasidivallankumouksen jälkeen, sillä Ibn Ishaqin kerrotaan kuolleen vuonna 767. Teosta on ennallistettu  viidestätoista myöhemmästä lähteestä, joissa sitä on referoitu. Niistä tärkein on Ibn Hishamin tekemä elämäkerta. Teoksella oli muitakin tehtäviä, kuten muslimisukujen arvojärjestyksen vahvistaminen sillä perusteella, kuka oli "ensimmäisenä" kääntynyt islamiin tai puristanut Muhammedin kättä.
Hans Jansen (1942–2015) oli hollantilainen arabian professori, joka kirjoitti Muhammedin elämäkerran. Hän osoitti siinä, miten elämäkerran yksityiskohdat näyttivät syntyneen erilaisten ulkopuolisten tekijöiden vaikutuksesta.
Muhammedin elämäkerran kriittistä tarkastelua > Yhtäläisyyksiä profeettoihin ja Jeesukseen

Muhammedin elämäkerran aitous on kyseenalaistettu sillä perusteella, että siinä on suunnitelmalliselta vaikuttavia piirteitä. Sellaisia ovat esimerkiksi Muhammedin elämän yhtäläisyydet aiempien profeettojen pyhimyselämäkertoihin.
Muhammedin elämäkerran kriittistä tarkastelua > Yhtäläisyyksiä profeettoihin ja Jeesukseen > Abraham ja Jaakob

Oikean uskon julistajana Muhammed oli uusi Abraham, sillä molemmat uhmasivat omaa kansaansa ja joutuivat sen takia pakomatkalle. Muhammed oli myös uusi Jaakob. Ibn Ishaq kertoo, että Muhammedin isoisä Abd al-Muttalib oli Abrahamin tapaan Mekassa vähällä teurastaa uhriksi poikansa Abdullahin, josta tuli Muhammedin isä. Tarinassa isoisä rinnastuu Vanhan testamentin Abrahamiin ja isä Iisakiin. Muhammed on tällöin vertauskuvallisesti Iisakin poika eli Vanhan testamentin Jaakob. Tälle Jumala lupasi unessa perintöosaksi maan, jolla hän lepäsi. Aamun valjettua Jaakob otti päänalusenaan olleen kiven, pystytti sen patsaaksi ja antoi paikalle nimen Bethel eli Jumalan talo. Vastineeksi kuuliaisuudesta Jumala antoi Jaakobin jälkeläisille oikeuden luvattuun maahan. Paikka, jonne Jaakob oli pystyttänyt patsaansa, oli Jerusalemin Temppelivuori. Kalifi Abd al-Malik antoi vuonna 691 rakennuttaa sinne valtakuntansa keskuspyhäköksi Kalliomoskeijan.
Muhammedin elämäkerran kriittistä tarkastelua > Yhtäläisyyksiä profeettoihin ja Jeesukseen > Jeesus

Jeesukseen Muhammedia yhdistää taivaallinen ilmoitus syntymästä. Muhammedin äidille sanottiin näyssä, että hän synnyttäisi ”tämän kansakunnan herran”, jonka nimeksi tuli antaa Muhammed. Näky vastaa enkelin viestiä Jeesuksen vanhemmille Matteuksen ja Luukkaan evankeliumeissa. Aivan kuten Vanha testamentti ennusti Jeesuksesta, ”Jeesuksen aikainen evankeliumi” ennusti Muhammedin eli Munhamannan tulosta. Kun Amina synnytti Muhammedin, Aminasta lähti valo, joka valaisi Bostran linnat Syyriassa.  Valo on perinteinen pyhyyden tunnus, ja esimerkiksi Johanneksen evankeliumi puhuu Jeesuksesta ”maailman valona” (Joh. 8:12; 9:5). Bostra oli Bysantin hallussa ollut ensimmäinen Syyrian suunnassa oleva kaupunki, joten valo viittasi myös muslimivalloituksiin. Yhtäläisyyksiä ovat myös molempien synnittömyys sekä temppelin puhdistaminen (Jerusalem tai Kaaba). Molemmat nimittivät itselleen kaksitoista seuraajaa. Kun Jeesuksen vanhemmat pakenivat Herodeen vainoa Egyptiin, Muhammedin varhaiset kannattajat pakenivat Etiopiaan. Afrikasta palattiin molemmissa tapauksissa takaisin.
Muhammedin elämäkerran kriittistä tarkastelua > Yhtäläisyyksiä profeettoihin ja Jeesukseen > Mooses

Ennen kaikkea profeetta Muhammed oli uusi Mooses. Yhtäläisyyksiä on paljon, esimerkiksi molemmat profeetat olivat orpoja. Jaakko Hämeen-Anttila viittaa mahdollisuuteen, että Muhammedin oletettu orpous olisi luettu Koraanin suurasta 93, missä puhutaan orvosta, jonka Herra on ottanut suojiinsa ja tehnyt rikkaan. Hämeen-Anttilan mukaan Muhammedin elämäkerran osia on tällä tavoin kehitetty Koraanin tekstien pohjalta. Karl-Heinz Ohlig arvelee, että suura viittaisi tässä todellisuudessa Moosekseen. Tällöin siirtymä Mooseksen elämäkerrasta Muhammediin olisi tapahtunut suoraan.
Muita yhtäläisyyksiä on, että oikeiden vanhempiensa sijaan he varttuvat päällikön perheessä (klaanijohtaja Abu Talib tai faarao). Kummastakin tulee vainotun kansansa sekä uskonnollinen että poliittinen johtaja. Molemmille Jumala ilmestyy vuorella (Siinai tai Hira) ja antaa pyhän kirjan (Tooran tai Koraanin). Profeetan sanoma kohtaa vastarintaa (Kultainen vasikka tai Mekan monijumalaisuus), joka kuitenkin voitetaan. Oman identiteettinsä löytänyt kansa (muslimit tai juutalaiset) joutuu vainotuksi, jolloin lähdetään pakomatkalle (Siinain erämaa tai pako Etiopiaan ja sitten Medinaan eli hidžra). Mooses saa apua veljeltään Aaronilta, Muhammed ystävältään Abu Bakrilta. Molemmat profeetat johdattavat väkensä vaikeuksien kautta voittoon, jolloin vesi tarjoaa pelastuksen (Punainen meri vs. Vallihautasota). Hyvästejä jättäessään molemmat nimittävät työlleen kaksitoista jatkajaa. Luvattu maa eli Palestiina jää molemmilta näkemättä, sillä vasta heidän seuraajansa (Joshua tai Umar) johdattaa kansansa sinne. Tällöin ylitetään joki (Jordan tai sen sivujoki Jarmuk). Profeetat jättävät kansalleen Jumalan lain määräykset pyhässä kirjassaan. Sitä täydentää heidän henkilökohtainen esimerkkinsä (sunna), joka kootaan talteen suullisesta muistitiedosta (mišna tai šaria).
Muhammedin elämäkerran kriittistä tarkastelua > Nimet ja ammatti

Muhammedin äidin nimi, Amina, tarkoittaa arabian sukulaiskielessä hepreassa "kasvattajaa". Raamatussa se esiintyy merkkihenkilöiden yhteydessä. Orientalisti Hans Jansen pitää sattumaa mahdollisena, mutta katsoo silti, että nimillä on myös symbolinen ulottuvuus.
Isän nimi Abdullah tarkoittaa "Jumalan palvelijaa" ja esiintyy Raamatussa Abrahamin kunnianimenä. Ilmaisu oli myös umaijadikalifien käyttämä Jeesuksen kunnianimi. Jeesus oli "Jumalan palvelija" eli abd Allah. Volker Poppin mukaan se olisi väärin käsitettynä muuttunut isännimeksi (ibn Abd Allah), koska isännimi liitetään arabiassa oman nimen perään. "Ylistetty Jumalan palvelija" eli "Muhammad abd Allah" olisi tämän jälkeen luettu "Muhammad ibn Abdallah" eli "Muhammed Abdullahin poika".  Näin profeetta Muhammed olisi saanut isäkseen Abdullahin.
Muhammedin heimon nimi Quraish on voitu poimia Koraanin suurasta 106. Sana on hapax eli esiintyy Koraanissa vain tämän yhden kerran. Luxenbergin mukaan sana ei ole beduiiniheimon nimi vaan luettu syyriankielen sana tarkoittaa armeijan liittolaisjoukkoja. Tarina Muhammedista kauppiaana ja Mekasta kauppakaupunkina on Patricia Cronen mukaan peräisin samasta suurasta. Siinä mainitaan "kauppakaravaanit", mistä on nähtävästi kehitelty sekä Mekan pääelinkeino että Muhammedin ammatti.
Muhammed kuului Quraish-heimon Banu Hashim -klaaniin. Volker Poppin mukaan abbasidit tunnettiin aluksi nimellä Banū Hāshim, joka tarkoitti "Hašimin seuraajia". Koska "Hishām" on sanan "Masih" eli "Messias" anagrammi, Popp olettaa, että nimi viittasi messiaaniseen iranilaiseen liikkeeseen, joka halusi palauttaa valtaan oikean uskonnon. Ibn Ishaqin Muhammed-elämäkerta kirjoitettiin abbasidien valtaannousun jälkeen, ja siinä uusi hallitsijasuku tällaisten viittausten avulla voitiin osoittaa Muhammedin perillisiksi. Kyse ei siten olisi todella olemassa olleesta klaanista, vaan kunnianimestä, joka sisälsi uskonnollis-poliittisen viestin.
Muhammedin elämäkerran kriittistä tarkastelua > Elämäkerran kronologian rakentuminen

Profeetan elämäkerran kiinnekohta on vuosi 622, joka oli arabien ajanlaskun alkukohta. Islamilaisen perinteen mukaan ajanlasku alkaa vuodesta 622 muistoksi siitä, että silloin Muhammed pakeni Mekasta Medinaan, ja tämä tahtuma, joka tunnetaan nimellä hidžra merkitsi islamilaisen valtion syntyhetkeä. R. M. Kerr on osoittanut, että ajanlaskun alkuhetken sijoittamisesta vuoteen 622 on vanhempia todisteita kuin Muhammedin hidzrasta. Kerrin mukaan on mahdollista, että alkuperäinen "arabien ajan" eli hagareenien ajan mukainen ajanlasku olisi vasta myöhemmin yhdistetty Muhammediin. Myös sana hidžra viittaisi todellisuudessa arabeihin eli hagareeneihin (hādžar).
Toinen tärkeä ajankohta oli ilmestysten alkamishetki eli Ibn Hishamin sanoin "ilosanoman" lähettäminen. Elämäkerta jakaa Muhammedin julistustoiminnan Mekan ja Medinan aikaan siten, että kumpikin kesti symmetrisesti noin kymmenen vuotta. Vastaavaa taipumusta symmetriaan on nähty al-Zubayrin "oikeauskoisen" vastakalifaatin sijoittamisessa hidzran ja abbasikumouksen puoliväliin. Muhammedin julkista esiintymistä edelsi kuitenkin kolme vuotta kestänyt salainen vaihe kuten Markuksen evankeliumin mukaan myös Jeesuksella.  Mekan vaiheen kokonaispituudeksi tulee tällöin 12 vuotta, ja ilmestysten alkamishetkeksi saadaan vuosi 610. Muhammedin syntymävuosi saadaan tästä taaksepäin laskemalla. Antiikissa vallinneen ihanteen mukaisesti miehen elämän kypsin aika oli neljänkymmenen vuoden iässä, ja myös Muhammed oli tämän ikäinen saadessaan ensimmäisen ilmestyksen. Muhammedin yleisimmin vahvistetuksi syntymävuodeksi saadaan näin 570.
Muhammedin elämäkerran kriittistä tarkastelua > Profeetta ilman poikaa

Profeetta Muhammed esiintyy varmuudella vain yhdessä Koraanin kohdassa, nimittäin suurassa 33, jossa puhutaan Muhammedille annetuista seksuaalisista etuoikeuksista. Kyseessä ei voi olla kristillinen teksti, koska sisältö on epäkristillinen. Etuoikeuksista yksi oli Muhammedin saama lupa ottaa puolisokseen oman ottopojan vaimo: "Mutta kun Zaidilta oli mennyt kaikki halu elää hänen kanssaan, Me annoimme hänet sinulle vaimoksi, jotta uskovaisille ei olisi synniksi ottaa aviokseen ottopoikiensa vaimoja, joihin nämä ovat kyllästyneet; sillä Jumalan säädöstä on noudatettava." (33:37). Vaikka tarina on Koraanissa, Ibn Ishaq jättää sen kertomatta. Ibn Hisham mainitsee sen erittäin lyhyesti. Ottopojan vaimon vieminen onkin koettu islamin piirissä selitystä kaipaavaksi teoksi.
Tarina on arvoituksellinen, koska se asettaa Muhammedin epäedulliseen valoon. On ehdotettu, että teko tarvittiin siksi, että sen mahdollisesti katsottiin mitätöineen ottopoikasuhteen. Profeetalla ei saanut olla poikaa, sillä profeetan poika olisi myös profeetta, jolloin Muhammed ei olisikaan kaikkein viimeinen ”profeettojen sinetti”. Muhammedilla tosin kerrotaan olleen kolme poikaa, mutta he kaikki kuolivat jo lapsena. Poikien osalta jouduttiin ontuvaan lopputulokseen, koska Muhammedilla kuitenkin ehti olla kolmetoista virallista puolisoa lukuisten orjattarien ja jalkavaimojen lisäksi. Muhammedin aviollisia kykyjä on sitä paitsi haditheissa kuvattu aivan poikkeuksellisiksi. Profeetan kerrotaan kiertäneen järjestyksessä 11 vaimoaan päivin ja öin, ja hänellä väitettiin olleen 30 miehen voimat tähän tarkoitukseen.
Muhammedin elämäkerran kriittistä tarkastelua > Lukutaidottomuus

Ajatus Muhammedin luku- ja kirjoitustaidottomuudesta kuulostaa erikoiselta, jos hän kuitenkin teki paksun kirjan. On arveltu, että profeetan luku- ja kirjoitustaidottomuus palveli samaa tarkoitusta kuin oppi Marian neitsyydestä kristinuskossa: se varmisti, että alas laskeutunut Logos – kristinuskossa Jeesus ja islamissa Koraani – oli varmasti Jumalasta eikä ihmisestä. Kirjoitustaitoinen profeetta olisi voinut panna kirjaan omiaan.
Muhammedin elämäkerran kriittistä tarkastelua > Taisteluita ja Koraani lähteenä

Koraania selittävässä eksegeettisessä tutkimuksessa Koraanin eri kohtia tulkitaan Muhammedin elämäkerran pohjalta. Kriitikot ovat todenneet, että sitä ennen Ibn Ishaq on muokannut Muhammedin elämäkerran Koraanin avulla. Tällöin päädytään loogiseen kehään. Esimerkiksi sana Quraish on poimittu Muhammedin heimoksi suurasta 106. Tämä tiedetään, koska sana ei esiinny missään muualla. Sen jälkeen suuran 106 arvoituksellisen sanan Quraish selitetään tarkoittavan Muhammedin heimoa.
Badrin taistelu on Luxenbergin mukaan saatu Koraanin mystisestä sanasta b-d-r, jonka tulkintaa Luxenberg pitää käännösvirheenä. Taistelun yksityiskohtia olisi poimittu Tuomarien kirjasta, missä Gideonin käymästä taistelusta löytyy Badria vastaavia tapahtumia.
Uhudin taistelu ja siinä koettu tappio voivat olla peräisin Imranin suurasta, jossa uskovat pakenivat vihollista: "Te pakenitte kääntymättä kehenkään päin, vaikka profeetta kutsui teitä teidän takaanne" (3:153). Tämän pohjalta syntyi tarve jollekin tapaukselle, jossa Muhammed kärsii sotilaallisen tappion.
Muhammedin elämäkerran kriittistä tarkastelua > Aitoja historian tapahtumia

Joitakin teemoja Muhammedin elämäkerrasta on yhdistetty todellisiin historian tapahtumiin. On ehdotettu, että kertomus Muhammedin toimeenpanemasta juutalaisen Quraiza-heimon joukkoteloituksesta Medinassa olisi saanut esikuvansa roomalaisten juutalaissodasta ja Masada-vuoren tapahtumista vuonna 73 jaa. Tarinoiden yhteisiä piirteitä ovat juutalaisten piiritys, näiden suunnitelma joukkoitsemurhasta sekä kuolleiden määrä, joka nousi molemmissa vajaaseen tuhanteen.
Suleiman Bashear on väittänyt, että joitakin elämäkerran aineksia saatiin myöhemmistä Hijazin alueen tapahtumista.
Muhammedin elämäkerran kriittistä tarkastelua > Sankarin matka

Muhammedin elämäkerta on joskus yhdistetty teoriaan kansansatujen rakenteesta. Di Cesare kirjoittaa, että kuva Muhammedista kehittyi "narratiivisten mekanismien ohjaamana, jotka muistuttivat Proppin havaitsemia sääntöjä kansansaduista". Venäläinen Vladimir Propp tutki 1900-luvun alkupuolella satuja ja löysi niistä yhteisiä piirteitä, jotka hän esitteli kirjassa Satujen morfologia (1928). Propp päätyi näkemykseen, että kaikki sadut noudattavat samaa rakennekaavaa.
Joseph Campbell tiivisti 1949 esittelemänsä "monomyytin" ytimen kolmeen riittiin: lähtö – vihkimys – paluu. Hän kirjoitti: "Sankari poistuu arkisesta maailmasta  yliluonnollisen ihmeen alueelle: hän kohtaa sadunomaisia voimia ja saavuttaa ratkaisevan voiton: sankari palaa takaisin salaperäisestä seikkailusta tuoden lahjoja ihmisille."  Campbellin mukaan sankarin matka alkaa tavallisesta maailmasta, jonka hän jättää taakseen, kun saa kutsun seikkailuun. Mies joutuu koettelemuksiin, saa apua ystäviltä ja yliluonnollisilta voimilta ja voittaa lopulta vastukset. Osoitettuaan kaikin puolin kyvykkyytensä hän palaa takaisin alkuperäiseen maailmaansa, joka ottaa hänet vastaan juhlittuna sankarina. Miehellä on mukanaan siunauksellisia lahjoja.