stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Getting Over It with Bennett Foddy

| Getting Over It with Bennett Foddy |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Bennett Foddy
Jakelija:  Humble Store, Steam, Google Play ja App Store
Pelimoottori:  Unity
Julkaistu:  6. lokakuuta 2017
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Microsoft Windows, macOS, IOS, Linux ja Android
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Getting Over It with Bennett Foddy, yleensä pelkästään Getting Over It, on Bennett Foddyn kehittämä tasohyppelypeli, joka julkaistiin 6. lokakuuta 2017.
Foddy tunnetaan aiemmista pelijulkaisuistaan QWOP ja GIRP, joita myös Getting Over It muistuttaa. Pelaaja ohjaa pelissä pataan juuttunutta paidatonta miestä, jolla tämän on kiivettävä erikoisen näköistä ja erikoisten esineiden peittämää vuoren rinnettä sen huipulle. Pelaajahahmon ainoa apuväline kiivettäessä on leka. Jos pelaaja tekee virheen, hän suurella todennäköisyydellä putoaa alas takaisin vuoren juurelle. Foddyn virallisilla verkkosivuilla lukee, että hän teki pelin ”tietynlaista ihmistä varten satuttaakseen tätä”. Huipulle päästyään pelaaja pääsee sisään verkkokeskusteluun, jossa hän voi keskustella muiden pelin läpäisseiden ja Foddyn itsensä kanssa.
Getting Over It saavutti julkaisemisensa jälkeen suuren suosion internetissä, sillä useat tunnetut tubettajat ja internet-persoonat menettivät sitä pelatessaan malttinsa pelin vaikeuden vuoksi. Erityisesti Kiinassa pelille syntyi suuri määrä lempinimiä ja sen pelaamista katsovien keskuuteen näiden omia traditioita.
Peli on vaikeudestaan huolimatta mahdollista myös pelata läpi nopeasti. Huhtikuussa 2023 nimimerkki Blastbolt the Bolt läpäisi pelin vain 59 sekunnissa. Peliä ei oltu aiemmin läpäisty alle minuutissa.
Kysyttäessä miksi pelihahmo on juuttuneena pataan Foddy rinnasti tämän morttelissa liikkuvaan mytologiseen Baba Jagan hahmoon sekä antiikin Kreikan filosofi Diogenes Sinopelaiseen, joka asui saviastiassa.
Aiheesta muualla

SISUKAS POTTABOI (Suomalainen tubettaja Justus Jokinen yrittää läpäistä pelin) YouTube.  12.11.2017.
Gallo Indiano (1729)

| Gallo Indiano |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Tlacotalpan, Meksiko
Laskettu vesille:  1723
Palveluskäyttöön:  14. helmikuuta 1729
Poistui palveluskäytöstä:  haaksirikkoutunut 15. heinäkuuta 1733
Tekniset tiedot
Uppouma:  904 t (arqueo)
Pituus:  37,49 m (köli)
Leveys:  13,72 m
Syväys:  5,74 m
Aseistus
Aseistus:  58 tykkiä
Gallo Indiano (Nuestra Señora de Balvanera) oli Espanjan laivaston vuonna 1729 palvelukseenotettu kaksikantinen 58-tykkinen linjalaiva.
Hankinta

Alus valmistui 1723 rahtilaivana oletettavasti Tlacotalpanissa Meksikossa. Se saapui 3. toukokuuta 1728 Ferroliin, missä Espanjan laivasto lunasti aluksen 14. helmikuuta 1729.
Palvelus

Alus lähti 2. kesäkuuta 1729 Ferrolista Santa Anan ja fregatti Nuestra Señora de la Concepciónin kanssa. Se lähti Cádizista San Juan Bautistan ja priki San Miguelin kanssa Rodrigues de Torresin lippulaivana Azoguen laivastossa. Alus saapui 1. lokakuuta 1730 Puerto Ricoon. Se menetti mastonsa hurrikaanissa matkalla Veracruziin, mistä se jatkoi Havannaan lastinaan elohopeaa.
Alus lähti 26. toukokuuta 1731 Havannasta Conquistadorin, San Estebanin ja kaappari La Dichosan kanssa mukanaan neljä miljoonaa pesoa Cádiziin, jonne ne saapuivat 14. heinäkuuta. Alus lähti 2. elokuuta 1732 Cádizista Rodrigo de Torresin lippulaivana ja saapui Veracruziin 2. lokakuuta. Alus lähti Havannasta Infanten, Áfrican ja Rubín kanssa aarrelastissa Espanjaan. Se upposi 15. heinäkuuta 1733 myrskyssä Bahaman kanavassa.
Fucking Disco

| Fucking Disco Rattus |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1980, MSL-studio, Ylöjärvi
 Julkaistu: 1981
 Formaatti: 7"
 Tyylilaji: punk rock
 Kesto: 13.17
 Levy-yhtiö: Hilipili Records
Rattuksen muut julkaisut
| Khomeini-rock 1980 | Fucking Disco 1981 | Rattus on rautaa 1981 |
Fucking Disco on suomalaisen punkyhtyeen Rattuksen vuonna 1981 omakustanteena julkaistu EP-levy, josta otettiin yhteensä 300 kappaleen painos kahdessa erässä. Osa levyistä toimitettiin myytäväksi Englantiin. Vuonna 2008 saksalainen Höhnie Records puolestaan julkaisi EP:n 500 kappaleen uusintapainoksena.
Rattuksen jäsenet esiintyvät kansiteksteissä taiteilijanimillä Goljat (Jake), Hindi (Tomppa) ja Bongo (Vellu). Levyn etukannessa on yhtyeen kirjoittama arvostelu EP:stä, joka myöhemmin julkaistiin sellaisenaan Soundi-lehdessä ja takakannessa Johanna-levy-yhtiön Rattukselle lähettämä kielteinen palaute. Musiikillisesti levy on monipuolisempi kuin yhtyeen vuotta aikaisemmin julkaistu ensisingle. Fucking Disco sisältää perinteisen punkin lisäksi myös vaikutteita ska- ja diskomusiikista.
Muusikot

Jake – laulu, kitara
Tomppa – basso
Vellu – rummut
Kappaleet

Sietämätön – 2.08
South's Gonna Rise Again Pt. I – 3.14
South's Gonna Rise Again Pt. II – 1.13
Fucking Disco – 2.29
Täältä tullaan kuolema – 3.39
Start Stop – 0.37
Fuel for the Fire

| Fuel for the Fire Ari Koivunen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. toukokuuta 2007
 Tuottaja(t): Nino Laurenne & Pasi Heikkilä
 Tyylilaji: power metal, hard rock, heavy metal
 Kesto: 52.41
 Levy-yhtiö: BMG
Listasijoitukset
  1. (12 viikkoa, viikko 23/2007)
Ari Koivusen muut julkaisut
|   | Fuel for the Fire 2007 | Becoming 2008 |
Singlet albumilta Fuel for the Fire
 ”On the Top of the World” Julkaistu: 6. huhtikuuta 2007  ”Hear My Call” Julkaistu: 11. toukokuuta 2007  ”Fuel for the Fire” Julkaistu: 27. elokuuta 2007
Fuel for the Fire on vuoden 2007 Suomen Idols-voittajan Ari Koivusen debyyttialbumi, joka julkaistiin 30. toukokuuta 2007. Albumilta julkaistiin singlenä popvaikutteinen kappale "Hear My Call". Albumia on myyty yli 69 000 kappaletta. Fuel for the Fire teki suomalaista listahistoriaa 2007, viikolla 32 ollessaan Suomen virallisen albumilistan ykkösenä 12 viikkoa yhtäjaksoisesti.
Albumin ovat tuottaneet Nino Laurenne ja Pasi Heikkilä, ja sille ovat tehneet musiikkia muun muassa Marco Hietala, Timo Tolkki, Tony Kakko, Janne Joutsenniemi ja Jarkko Ahola.
Sonata Arctican vuonna 2012 julkaistulla Stones Grow Her Name -albumilla kuullaan Tony Kakon sanoittama ja säveltämä kappale "Losing My Insanity", jonka hän teki alun perin Koivusen Fuel for the Fire -albumille.
Kappaleet

God of War – 3.58 (säv. Tuomas Heikkinen, san. Kimmo Blom)
Hear My Call – 4.23 (säv. Pasi Heikkilä & Nino Laurenne, san. Nino Laurenne & Pasi Heikkilä)
Fuel for the Fire – 3.53 (säv. /san. Janne Joutsenniemi)
Don't Try to Break Me – 4.17 (säv. Pasi Heikkilä, san. Maija Kalaoja)
Angels Are Calling – 5.09 (säv. /san Timo Tolkki)
I Fly – 5.02 (säv. /san. Nino Laurenne)
Our Beast – 5.19 (säv. /san. Marco Hietala)
Losing My Insanity – 3.47 (säv. /san. Tony Kakko)
Stay True – 4.27 (säv. /san. Jarkko Ahola)
Stormwind – 5.23 (säv. Pessi Levanto, san. Kyösti Salokorpi)
Heartstealer – 3.39 (säv. Tuomas Heikkinen, san. Kimmo Blom & Tuomas Heikkinen)
Hetki lyö -Beat The Clock- – 3.24 (säv. /san. Richard Gottehrer & Jonathan Stroll, suom.san. Pertti Reponen, alun perin suomeksi esittänyt Kirka)
Kokoonpano

Ari Koivunen − laulu
Nino Laurenne − rytmikitarat
Mikko Kosonen, Tuomas Wäinölä − soolokitarat
Pasi Heikkilä − bassokitara
Mirka Rantanen, Mikko Kaakkuriniemi − rummut
Janne Wirman − kosketinsoittimet
Kimmo Blom, Pasi Rantanen, Pekka Heino − taustalaulu
Pessi Levanto − lisäkoskettimet kappaleessa "Stormwind"
Mikko Salovaara − soolokitara kappaleessa "Hetki lyö"
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 8/10
Soundi:
Franz Salmhofer

Franz Salmhofer noin vuonna 1953.
Franz Salmhofer (22. tammikuuta 1900 Wien – 22. syyskuuta 1975 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli Franz Schrekerin ja Franz Schmidtin johdolla Wienissä. Vuosina 1929–1939 hän toimi kapellimestarina Burgtheaterissa. Vuosina 1945–1955 hän oli Wienin valtionoopperan ja vuosina 1955–1963 Volksoperin johdossa. Hänen musiikkinsa juuret ovat Wienin romantikkojen perinteessä.
Salmhofer on haudattu Wienin Zentralfriedhofiin.
Teoksia > Baletit

Das lockende Phantom (1927, Wien)
Der Taugenichts in Wien (1930, Wien)
Österreichische Bauernhochzeit (1933, Wien)
Weihnachtsmärchen (1933, Wien)
Teoksia > Oopperat

Dame im Traum (1935, Wien)
Iwan Tarassenko (1938, Wien)
Das Werbekleid (1943, Salzburg)
Dreikönig (1945, Wien)
Teoksia > Muuta

musiikki noin kolmeensataan näytelmään muiden muassa Johann Wolfgang von Goethelta ja William Shakespearelta
konsertot viululle, trumpetille ja sellolle
kuusi jousikvartettoa
yksinlauluja
Aiheesta muualla

IMSLP: Franz Salmhofer: nuotteja
Universal Edition: Franz Salmhofer (englanniksi)
AllMusic: Franz Salmhofer (englanniksi)
Gian Gastone

Suurherttua Gian Gastone, Giovanni Gaetano Gabbianin maalaama muotokuva.
Gian Gastone (ital. Gian Gastone de’ Medici; 24. toukokuuta 1671 – 9. heinäkuuta 1737) oli viimeinen Medici-sukuinen Toscanan suurherttua vuosina 1723–1737.
Gian Gastone oli pitkään hallinneen suurherttua Cosimo III:n ja tämän ranskalaisen puolison Marguerite-Louise d’Orléansin nuorempi poika ja samalla sukunsa viimeinen miespuolinen jäsen. Isänsä tavoin hän eli erossa vaimostaan eikä hänen avioliitostaan syntynyt lapsia. Noustessaan valtaan 52-vuotiaana Gian Gastone oli jo rankkojen elämäntapojensa uuvuttama eikä hänellä heikon terveytensä vuoksi ollut sen enempää kykyjä kuin kiinnostustakaan panostaa valtakuntansa hallintoon.
Euroopan suurvallat olivat jo vuonna 1718 sopineet keskenään, että Medicin hallitsijasuvun sammuessa Toscanan valtaistuimelle nostettaisiin Espanjan prinssi Don Carlos, josta tuli vuonna 1731 myös Parma-Piacenzan herttua. Puolan perimyssotaan liittyneen Wienin esirauhan yhteydessä vuonna 1735 suurvallat tekivät kuitenkin uuden sopimuksen, jonka mukaan Toscanan valtaistuimelle nousisikin Medicien jälkeen Lothringenin herttua Frans Stefan. Kun Frans seuraavana vuonna meni naimisiin Itävallan kruununperijättären Maria Teresian kanssa, siirtyi Toscana Itävallan Habsburgien valtapiiriin. Gian Gastone taipui hyväksymään tämän järjestelyn. Espanja veti miehitysjoukkonsa pois Toscanasta ja niiden tilalle saapui itävaltalaisia joukkoja, jotka vannoivat helmikuussa 1737 uskollisuutta suurherttualle. Gian Gastone kuoli viisi kuukautta myöhemmin ja Frans Stefan julistettiin suunnitellusti Toscanan suurherttuaksi. Medicin suvun yksityisomaisuus ja korvaamaton taidekokoelma menivät perintönä Gian Gastonen siskolle Anna Maria Luisa de' Medicille, joka lapsettomana kuitenkin testamenttasi ne suurherttua Fransille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gian Gastone Wikimedia Commonsissa
Hitra

Hitra on kunta ja saari Trøndelagin läänissä Norjassa. Saaren suurin taajama on Fillan, joka on myös kunnan hallinnollinen keskus. Kunta koostuu pääsaaresta ja pienemmistä saarista ja luodoista, joista suurin osa on asumattomia. Lisäksi siihen kuuluu alue entistä Snillfjordin kuntaa mantereen puolelta. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 5 281 asukasta.
Hitran kunta perustettiin 1837. Frøyan kunta erotettiin siitä omaksi kunnakseen vuonna 1877. Suurimman saaren Hitran kolme pitäjää erotettiin myöhemmin myös omiksi kunnikseen (Fillan vuonna 1866, Kvenvær vuonna 1913 ja Sandstad vuonna 1914), mutta ne yhdistettiin takaisin Hitran kuntaan vuoden 1964 alussa.
Vanhat kuntarajat ennen yhdistämistä
 1.1.1964.
Maantiede

Hitran saari on Norjan seitsemänneksi suurin saari (lukuun ottamatta Huippuvuoria) ja suurin  Lofoottien eteläpuolella. Saaren pinta-ala on 571,5 km², kun taas kunnan kokonaisala on 680 km². Korkein kohta on Mørkdalstuva, 345 merenpinnan yläpuolella ja se sijaitsee saaren länsipuolella.
Saarella asustaa Pohjois-Euroopan suurin saksanhirvikanta, ja maanomistajat ovatkin saaneet 1800-luvulta lähtien hyvää sivutuloa metsästyslupien myynnillä. Vuosittain ammutaan jopa 1 000 eläintä.
Elinkeinoelämä

Saaren elinkeinoelämä on perinteisesti perustunut meren ja kalastuksen ympärille, mutta nykypäivänä on turismi hyvin tärkeä tulonlähde. Saarella oli myös aikanaan valaankalastusasema.
Syksyllä 2004 perustettiin saarelle siihen aikaan Norjan suurin[lähde? ] tuulimyllypuisto Eldsfjellet. Puistossa on 24 tuulimyllyä, joista kukin yltää keskimäärin 150 GWh vuosituottoon.
Historia

Saarella tehtyjen arkeologisten kaivausten perusteella saarella on ollut asutusta jo kivikaudelta lähtien.
Liikenneyhteydet

Saarelle pääsee mantereelta merenalaista Hitratunnelia pitkin. Tunneli oli avautuessaan vuonna 1994 maailman syvin merenalainen tunneli (264 metriä merenpinnan alapuolella), pituutta tunnelilla on 5 645 m. Maanteitse matkaa Trondheimin kertyy noin 120 km.
Saarelta johtaa myös toinen merenalainen tunneli Frøya-naapurisaarelle. Frøyatunneli on 5 305 m pitkä ja syvimmillään 164 m merenpinnan alapuolella. Tunneli avattiin liikenteelle vuonna 2000.
Saarelle on myös katamaraaniyhteys Trondheimista ja Kristiansundista kolme kertaa päivässä. Matka Trondheimiin kestää 1 h 35 min ja Kristiansundiin 1 h 40 min.
Media

Hitrassa ilmestyy paikallislehti Hitra-Frøya.
Kuvia

Hitran kirkko
Hopsjøbrygga
Hitratunnelin suu Hitran puolella
Tunnettuja henkilöitä

Ole Kopreitan (1937–2011), kansalaisaktivisti
Ulrik Olsen (1885–1963), poliitikko
Rita Ottervik (s. 1966), poliitikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hitra Wikimedia Commonsissa
Trøndelagin läänin kunnat
Flatanger
Frosta
Frøya
Grong
Heim
Hitra
Holtålen
Høylandet
Inderøy
Indre Fosen
Leka
Levanger
Lierne
Malvik
Melhus
Meråker
Midtre Gauldal
Namsos
Namsskogan
Nærøysund
Oppdal
Orkland
Osen
Overhalla
Rennebu
Rindal
Røros
Røyrvik
Selbu
Skaun
Snåsa
Steinkjer
Stjørdal
Trondheim
Tydal
Verdal
Ørland
Åfjord
Norjan läänit | Norja
Hestnesin valaankalastusasema (1929)
Tuulimyllyt kuuluvat saaren maisemaan.
Friisinvinttikoira

| Friisinvinttikoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:   Alankomaat
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Rodun syntyaika:  1600-luku
Alkuperäinen käyttö:  coursing
Muita nimityksiä:  Friesian Windhund, Levriero di Frisia, Levriero Olandese "di Frisia"
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Friisinvinttikoira (Friesian Windhund) on sukupuuttoon kuollut alankomaalainen koirarotu.
Alkuperä

Alankomaissa harrastettiin jo 1600-luvulla Euroopan mittakaavalla erityisen paljon coursingia (maastojuoksua) vinttikoirien avulla. Kun coursing kiellettiin vuonna 1924, friisinvinttikoira alkoi harvinaistua ja katosi kokonaan jo ennen toista maailmansotaa.
Funny Little World

| ”Funny Little World” Alexander Rybak |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Fairytales
 Julkaistu: 13. toukokuuta 2009
 Tuottaja(t): Henrik Wikström & Amir Aly
 Tyylilaji: pop, folk
 Kesto: 03.45
 Levy-yhtiö: EMI
Alexander Rybakin muut singlet
| ”Fairytale” 2009 | ”Funny Little World” 2009 | ”Roll with the Wind” 2009 |
”Funny Little World” on single norjalaisen viulisti-laulajan Alexander Rybakin ensimmäiseltä studioalbumilta Fairytales. Kappale julkaistiin Norjassa 13. toukokuuta 2009 albumin toisena singlenä. Kappaleen kirjoitti Alexander Rybak ja tuotti Henrk Wikström ja Amir Aly.
”Funny Little World” sai paljon positiivista kritiikkiä useimmilta norjalaisilta kriitikoilta. Kappale nousi Norjan listojen sijalle 2 sen ensimmäisellä viikolla, ja ainoa kappale sen edellä oli Rybakin oma ”Fairytale”. ”Funny Little World” julkaistiin ensin digitaalisena versiona Norjassa Alexander Rybakin syntymäpäivänä, 13. toukokuuta. Kappale nousi listan kärkeen toisella viikollaan.
Alexander Rybak esitti akustisen version kappaleesta ensi kertaa Eurovision laulukilpailun lehdistötilaisuudessa Moskovassa, Venäjällä.
Listasijoitukset

Kun ”Funny Little World” nousi Norjan listoille, se oli ensimmäinen kerta kun norjalainen artisti piti hallussaan sekä ensimmäistä että toista sijaa.
| Lista (2009) | Listasija |
| --- | --- |
Norjan Single-lista: 1
Ruotsin Single-lista: 4
Julkaisuhistoria

| Alue | Päivämäärä | Formaatti |
| --- | --- | --- |
| Norja | 13. toukokuuta 2009 | Radio, digitaalinen lataus |
| Tanska | 25. toukokuuta 2009 | Digitaalinen lataus |
| Suomi | 25. toukokuuta 2009 | Digitaalinen lataus |
Fur

| Fur> Fur: An Imaginary Portrait of Diane Arbus |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Steven Shainberg
Käsikirjoittaja:  Erin Cressida Wilson
Perustuu:  Patricia Bosworthin kirjaan
Tuottaja:   Laura Bickford  Patricia Bosworth  Andrew Fierberg  William Pohlad  Bonnie Timmermann 
Säveltäjä:  Carter Burwell
Kuvaaja:  Bill Pope
Leikkaaja:   Kristina Boden  Keiko Deguchi 
Pääosat:   Nicole Kidman  Robert Downey Jr.  Ty Burrell  Harris Yulin  Jane Alexander 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Edward R. Pressman Film Corporation  River Road Films  Iron Films LLC  Vox3 Films  Furthefilm LLC 
Levittäjä:  Picturehouse Netflix
Ensi-ilta:  2006
Kesto:  125 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fur (Fur: An Imaginary Portrait of Diane Arbus) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut Steven Shainbergin ohjaama elokuva outojen ja marginaalisten ihmishahmojen valokuvaajana tunnetusta Diane Arbusista.
Vain löyhästi Arbusin elämän tositapahtumiin perustuva Fur kuvaa, miten varakkaaseen sukuun kuuluva perheenäiti Diane Arbus (Nicole Kidman) tutustuu yläkertaan muuttaneeseen, liiallisesta karvankasvusta kärsivään mieheen (Robert Downey Jr.) ja saa näin kimmokkeen ryhtyä valokuvaamaan erikoisia ihmisiä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nicole Kidman  | … |  Diane Arbus   |
|  Robert Downey Jr.  | … |  Lionel Sweeney   |
|  Ty Burrell  | … |  Allan Arbus   |
|  Harris Yulin  | … |  David Nemerov   |
|  Jane Alexander  | … |  Gertrude Nemerov   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Fur (12). Yle Teema.  23.01.2013. Arkistoitu 6.10.2013. Viitattu 2.8.2021.
Gibraltarin taistelu

Gibraltarin taistelu käytiin Gibraltarin edustalla 25. huhtikuuta 1607. Se oli osa kahdeksankymmenvuotista sotaa. Alankomaiden laivasto yllätti ja tuhosi täysin Gibraltarinlahdelle ankkuroituneen espanjalaislaivaston. Neljätuhatta espanjalaista ja sata alankomaalaista menetti henkensä taistelussa.
Alankomaiden joukkoja johti amiraali Jacob van Heemskerck joka kaatui itse taistelussa. Hyökkäys oli rohkea, sillä espanjalaiset kaljuunat olivat paljon suurempia kuin hollantilaisten alukset. Hollantilaiset eivät olleet koskaan aikaisemmin sotineet näin kaukana kotivesiltä. Voitto oli heille henkisesti tärkeä, ja lisäsi uskoa siihen että Alankomailla oli mahdollisuuksia itsenäistyä suuren Espanjan vallasta.
Ginga Densetsu Weed Gengashū

Ginga Densetsu Weed Gengashū on Yoshihiro Takahashin tekemä Weed-aiheinen taidekirja. Siinä on 90 sivua ja 53 värikuvaa, juliste, 14-sivuinen Yoshihiro Takahashin haastattelu, hahmosuhdekartta, sekä profiilikuvat Weedistä, Jeromesta, Hirosta, G.B.:stä, Sasukesta, Melistä, Rocketista, Kenistä, Kagetorasta, Georgesta ja Kyōshirō Shiroganesta.
Gettext

gettext on kirjasto ohjelmien lokalisointiin.
Sun Microsystems toteutti kirjaston ensimmäisen kerran vuonna 1993 Solaris-käyttöjärjestelmässä.
1980-luvun lopulla lokalisointiin oli kaksi kilpailevaa toteutusta, X/Openin catgets ja Sunin gettext. Sun yritti standardoida gettextiä Uniforum-ryhmässä.
GNU-projekti katsoi gettextin olevan yksinkertaisempi ja ohjelmoijalle helppo ja toteutti sen myös.
Laajalti käytetty toteutus on GNU-projektin vuonna 1995 julkaisema GNU Gettext.
Käyttö

gettextia käytettäessä ohjelma muutetaan suoran tulostuksen sijaan käyttämään gettext-kirjaston kutsuja. C-kieltä käytettäessä tämä tehdään yleisimmin käyttämällä funktiota nimeltä "_".
Tulostuskutsusta:
printf("My name is %s.\n", my_name);
tulisi:
printf(_("My name is %s.\n"), my_name);
gettext käyttää ohjelmassa olevia merkkijonoja avaimina käännöksiä etsittäessä, ja palauttaa alkuperäisen merkkijonon sijaan tiedostosta ladatun, tai alkuperäisen, jos halutulle kielelle ei ole käännöstä.
Ohjelman kääntäminen tapahtuu ajamalla lähdekoodille xgettext-ohjelma, joka poimii käännettävät kohdat .pot-päätteiseen tekstitiedostoon.
Tästä luodaan .po-päätteinen käännöstiedosto halutulle kielelle:
msginit --locale=fi --input=name.pot
Edellä mainitulle ohjelmalle fi.po olisi:
#: src/name.c:36
msgid "My name is %s.\n"
msgstr "Minun nimeni on %s.\n"
Ohjelman kääntäjä kirjoittaa käännöksen msgstr-riville lainausmerkkien väliin jättäen C:n tulostuksenohjauskoodit kuten "%s" ja "\n" paikoilleen.
.po-tiedostosta käännetään .mo-tiedosto msgfmt-ohjelmalla ja se sijoitetaan esimerkiksi /usr/share/locale/fi/LC_MESSAGES-hakemistoon.
Aiheesta muualla

GNU `gettext' utilities
Gemma Whelan

| Gemma Whelan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Gemma Elizabeth Whelan
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1981 (ikä 43) Leeds, Englanti
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Gerry Howell
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  2005–
Merkittävät roolit:   Game of Thrones  The End of the F***ing World 
Aiheesta muualla
IMDb 
Gemma Elizabeth Whelan (s. 23. huhtikuuta 1981 Leeds, Englanti) on englantilainen näyttelijä ja koomikko. Hänet tunnetaan parhaiten roolistaan Yara Greyjoyna televisiosarjassa Game of Thrones, kuten myös roolistaan Eunice Noonina televisiosarjassa The End of the F***ing World.
Filmografia > Elokuvat

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2006 | Madness of the Dance | Sister Grace |
| 2007 | Frites | Marie Anne |
| 2008 | Shortbread and Tea | Mildred |
| 2009 | Ding Dong | Tohtori Pretty |
| 2010 | The Wolfman | Gwenin palvelijatar |
| 2010 | Gulliverin matkat | Lilliputin Rose |
| 2016 | Prevenge | Len |
| 2018 | Surviving Christmas with the Relatives | Miranda |
| 2020 | Emma | Rouva Weston |
Haapsalu

| Haapsalu |
| --- | --- |
 Katu Haapsalun keskustassa lähellä linnaa
 lippu:  vaakuna
 Haapsalu
 Koordinaatit: 58°57′N, 23°32′E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  Läänemaa
Kunta:  Haapsalun kaupunki
Perustettu:  1279
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  epäitsenäinen kaupunki
 
 www.haapsalu.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Droonilla kuvattu video Haapsalusta 2022.
Haapsalu (ruotsiksi ja saksaksi Hapsal, venäjäksi Хаапсалу, vanha nimi Гапсаль, Gapsal) on Haapsalun kaupunkiin kuuluva epäitsenäinen kaupunki Länsi-Virossa Läänemaan maakunnassa.
Sijainti

Haapsalu sijaitsee Haapsalunlahden etelärannalla noin 90 kilometriä Tallinnasta lounaaseen.
Hallinto ja väestö

Haapsalu on Läänemaan maakunnan ja Haapsalun hallinnollisen kaupungin keskuspaikka.
Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Ridalan kunta ja vanha Haapsalun kaupunki muodostivat uuden Haapsalun kaupungin. Tällöin vanhan Haapsalun keskuksesta tuli epäitsenäinen kaupunki, asutusyksikkö (vir. asustusüksus), ja uuden Haapsalun hallinnollisen kaupungin, hallintoyksikön (vir. haldusüksus), osa.
Hallinto ja väestö > Väestö

Vuonna 2011 silloisessa Haapsalun kaupungissa oli 10 251 asukasta, joista 8 403 (82,0 %) oli virolaisia, 1 428 (13,9 %) venäläisiä ja 405 (4,0 %) muita kansallisuuksia.