stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vigdís Finnbogadóttir
Tausta ja ura kulttuurialalla

Vigdís Finnbogadóttirin isä oli maa- ja vesirakentamisen professori Finnbogi Rútur Þorvaldsson ja äiti sairaanhoitaja Sigríður Eiríksdóttir. Valmistuttuaan ylioppilaaksi Vigdís opiskeli ranskaa Grenoblen yliopistossa ja erikoistui teatteritieteeseen Sorbonnen yliopistossa Pariisissa. Tämän jälkeen hän opiskeli teatterihistoriaa Kööpenhaminassa.
Vigdís oli ranskan kielen opettaja vuosina 1962–1967 reykjavíkilaisissa lukioissa ja opetti teatteritiedettä ja teatterihistoriaa Islannin yliopistossa. Hän perusti matkaoppaan koulutusohjelman Islannin matkailutoimistolle. Vuosina 1972–1980 hän oli Reykjavíkin teatteriyhdistyksen, myöhemmin Reykjavikin kaupunginteatteri, johtaja.
Vigdísin kansallista mainetta ja suosiota lisäsivät taideohjelmien juontaminen ja ranskan kielen opetusohjelmien esittäminen Islannin televisiossa. Hän toimi Pohjoismaiden neuvoston kulttuuriasioiden neuvoa antavan komission puheenjohtajana vuosina 1976–1980.
Islannin presidenttinä

Lokakuun 24. päivänä 1975 Islannin naiset olivat poissa työpaikoiltaan. He kokoontuivat järjestettyihin tapaamisiin eri puolilla Islantia. Naiset olivat tyytymättömiä siihen, että heitä ei otettu vakavasti politiikassa – parlamentissa oli vähän naisia.
Vuoden 1980 presidentinvaalien aikaan monet islantilaiset olivat järkkymättömiä: ehdokkaiden joukossa tuli olla myös nainen. Vigdísin nimi esiintyi yhtenä mahdollisuutena lehdistössä. Vigdís Finnbogadóttir ja Guðlaugur Þorvaldsson olivat suosituimmat ehdokkaat. Vigdís sai äänistä 33,8 prosenttia ja Guðlaugur 32,3 prosenttia. Islannin presidentin asema on ensisijaisesti symbolinen, mutta presidentti voi jättää lakialoitteen vahvistamatta ja sitä kautta alistaa sen kansanäänestykselle. Vuoden 1980 vaalien alla Finnbogadóttiria syytettiin kommunistiksi, koska hän suhtautui kielteisesti Keflavíkin Nato-tukikohtaan.
Voittaessaan vuoden 1980 vaaleissa hän oli ensimmäinen demokraattisilla vaaleilla valittu naispuolinen valtionpäämies maailmassa. Toisinaan maailman ensimmäiseksi vaaleilla valituksi naispuoliseksi valtionpäämieheksi mainitaan myös Tuvan kansantasavaltaa vuosina 1940–1944 johtanut Hertek Antšimaa-Toka, mutta kansantasavallan itsenäisyyden tunnustivat vain Neuvostoliitto ja Mongolia. Finnbogadóttir valittiin uudestaan vuosina 1984 ja 1992 ilman vastaehdokasta. Vuoden 1988 vaalit hän voitti ylivoimaisesti.
Haastattelussa vuonna 1982 Vigdís kertoi, että hänen virkansa on täysin epäpoliittinen ja että presidentin tehtävä on olla kansakunnan yhtenäisyyden ja identiteetin symboli. Vigdís toimi aktiivisesti kulttuurilähettiläänä parantamassa maansa julkisuuskuvaa. Hän on kertonut olevansa ylpeä siitä, että oli Islannin ensimmäinen naispresidentti, joka sai vierailukutsuja ympäri maailmaa. Hän markkinoi islantilaisia tuotteita virallisilla ulkomaanvierailuilla, muun muassa pukeutumalla islantilaiseen lampaannahkaan ja villaan valtiovierailulla Tanskaan helmikuussa 1982. Hän pitää Islannin luonnosta huolehtimista tärkeänä ja oli presidenttinä mukana ympäristönsuojelutyössä. Hän korosti myös henkisiä arvoja, kuten kulttuuria ja islannin kieltä.
Kansainvälisiä tehtäviä

Vigdís Finnbogadóttir on ollut Harvardin yliopiston Harvard Kennedy Schoolin maailman naisjohtajien neuvoston puheenjohtaja 1996–1999. Hänet valittiin UNESCOn hyvän tahdon lähettilääksi 1998, jossa tehtävässä hän edisti erityisesti kielten moninaisuutta ja monikielistä opetusta. Vuonna 2000 hänet valittiin YK:n hyvän tahdon lähettilääksi vastustamaan rasismia ja muukalaisvihamielisyyttä. Ennen presidentiksi valintaansa Vigdís vastusti Islannin Nato-jäsenyyttä. Hän on kertonut olevansa pasifisti.
Perhe

Vigdís meni naimisiin 23-vuotiaana ja erosi yhdeksän vuotta myöhemmin. Hän adoptoi tyttären. Hänellä on kolme lapsenlasta.
Kunnianosoituksia

Islannin yliopiston humanististen tieteiden tiedekunnan kielten tutkimuskeskus (isl. Stofnun Vigdísar Finnbogadóttur í erlendum tungumálum, engl. Vigdís Finnbogadóttir Institute of Foreign Languages), joka perustettiin vuonna 2002, on nimetty Vigdís Finnbogadóttirin mukaan.
Vigdís palkittiin vuonna 1997 Jacob Letterstedtin ansiomitalilla pohjoismaisen kulttuuriperinnön hyväksi tekemästään työstä. Hän on useiden yliopistojen kunniatohtori Ranskassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Ruotsissa, Suomessa, Britanniassa ja Japanissa.
Vigdís Finnbogadóttirille on myönnetty seuraavat ulkomaalaiset kunniamerkit:
Elefanttiritarikunta (Tanska, 1981)
Ordre des Palmes académiques (Ranska)
Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta (Suomi, 1982)
Kaarle III:n ritarikunta (Espanja, 1985)
Bathin ritarikunta (Yhdistynyt kuningaskunta, 1990)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vigdís Finnbogadóttir Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kristján Eldjárn | Islannin presidentti 1980–1996 | Seuraaja: Ólafur Ragnar Grímsson |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Luettelo vuonna 2019 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 2019 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tuntematon päivämäärä

Esko Kuokkanen, suomalainen tietokirjailija ja toimittaja (s. 1939)
Asko Laiho, suomalainen jalkapalloilija (s. 1930)
Aune Lind, suomalainen näyttelijä ja ohjaaja (s. 1936)
Matti Myllymäki (Taisto Kovakanki), suomalainen pellehyppääjä (s. 1951)
Luettelo kansallisista surupäivistä

Tämä on luettelo kansallisista surupäivistä.
1700-luku

| Valtio | vuosi | Tapahtuma | Päiviä |
| --- | --- | --- | --- |
|  Portugali | 1649 | Duarte de Bragançan kuolema | 2 |
|  Portugali | 1653 | Teodósion, Brasilian prinssin kuolema | 30 |
|  Portugali | 1656/8 | kuningas Juhana IV:n kuolema | 730 |
|  Portugali | 1666/8 | kuningatar  Luisa de Guzmánin kuolema | 730 |
|  Portugali | 1690/1 | Isabel Luísa, Beiran prinsessan kuolema | 365 |
| Valtio | vuosi | Tapahtuma | Päiviä |
| --- | --- | --- | --- |
|  Portugali | 1706 | kuningatar Katariina de Bragança kuolema | 365 |
|  Portugali | 1706/8 | kuningas Pietari II:n kuolema | 730 |
|  Portugali | 1750/2 | kuningas Juhana V:n kuolema | 730 |
|  Portugali | 1754/5 | kuningatar  Maria Annan kuolema | 180 |
|  Portugali | 1777/8 | kuningas Joosef I:n kuolema | 365 |
|  Portugali | 1781 | kuningatar  Mariana Victorian kuolema | 180 |
|  Portugali | 1786/7 | kuningas Pietari III:n kuolema | 365 |
|  Portugali | 1788/9 | José, Brasilian prinssin kuolema | 180 |
1800-luku

| Valtio | vuosi | Tapahtuma | Päiviä |
| --- | --- | --- | --- |
|  Portugali | 1816/7 | kuningatar Maria I:n kuolema | 365 |
|  Portugali | 1826/7 | kuningas Juhana VI:n kuolema | 365 |
|  Portugali | 1830 | kuningatar  Carlota Joaquinan kuolema | 180 |
|  Portugali | 1834/5 | kuningas  Pietari IV:n kuolema | 180 |
|  Portugali | 1853/4 | kuningatar Maria II:n kuolema | 180 |
|  Italia | 1861 | pääministeri kreivi Camillo Cavourin kuolema | 1 |
|  Portugali | 1861/2 | kuningas Pietari V:n kuolema | 180 |
|  Yhdysvallat | 1865 | presidentti  Abraham Lincolnin salamurha    | 1 |
|  Yhdysvallat | 1881 | presidentti James A. Garfieldin kuolema | 1 |
|  Saksan keisarikunta | 1888 | keisari Vilhelm I:n kuolema | 1 |
|  Portugali | 1889/90 | kuningas Ludvig I kuolema | 90 |
|  Alankomaat | 1890 | kuningas Vilhelm III:n kuolema | 1 |
1900-luku

| Valtio | vuosi | Tapahtuma | Päiviä |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ison-Britannian ja Irlannin yhdistynyt kuningaskunta | 1901 | kuningatar Victorian kuolema | 11 |
|  Yhdysvallat | 1901 | presidentti William McKinleyn salamurha | 1 |
|  Portugali | 1908 | kuningas Kaarle I:n salamurha | 120 |
1900-luku > 1910-luku

| Valtio | vuosi | Tapahtuma | Päivit |
| --- | --- | --- | --- |
|  Portugali | 1910 | kuningas Edward VII:n kuolema | 30 |
1900-luku > 1920-luku

| Valtio | vuosi | Tapahtuma | Päiviä |
| --- | --- | --- | --- |
|  Weimarin tasavalta | 1922 | ulkoministeri  Walther Rathenaun salamurha | 1 |
|  Yhdysvallat | 1923 | presidentti Warren G. Hardingin kuolema | 1 |
|  Portugali | 1923 | Guerra Junqueiron kuolema | 1 |
|  Neuvostoliitto | 1924 | Vladimir Leninin kuolema | 1 |
|  Portugali | 1924 | Teófilo Bragan kuolema | 1 |
|  Puola | 1924 | entisen presidentti Woodrow Wilsonin kuolema | 1 |
|  Portugali | 1924 | Sacadura Cabralin kuolema | 1 |
|  Weimarin tasavalta | 1925 | presidentti Friedrich Ebertin kuolema | 5 |
|  Portugali | 1925 | João Chagasin  kuolema | 1 |
|  Weimarin tasavalta | 1929 | ulkoministeri Gustav Stresemannin kuolema | 1 |
1900-luku > 1930-luku

| Valtio | vuosi | Tapahtuma | Päiviä |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | 1934 | entisen kuningatar Emman kuolema | 1 |
|  Puola | 1934 | Bronisław Pierackin salamurha | 1 |
|  Alankomaat | 1934 | Mecklenburg-Schwerinin herttua Henrikin kuolema | 1 |
|  Natsi-Saksa | 1934 | Saksan presidentti Paul von Hindenburgin kuolema | 5 |
|  Jugoslavian kuningaskunta | 1934 | kuningas Aleksanteri I:n salamurha  | 180 |
|  Puola | 1935 | valtiomiehen Józef Piłsudskin kuolema  | 3 |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | 1936 | kuninkaan Yrjö V:n kuolema | 8 |
|  Tšekkoslovakia | 1937 | entisen presidentti Tomáš Garrigue Masarykin kuolema | 7 |
|  Puola | 1938 | Lvivin armenialaisen katolisen arkkipiispa Józef Teodorowiczin kuolema | 1 |
|  Pyhä istuin | 1939 | paavi Pius XI:n kuolema | 9 |
|  Irlanti | 1939 | paavi Pius XI:n kuolema | 1 |
1900-luku > 1940-luku

| Valtio | vuosi | Tapahtuma | Päiviä |
| --- | --- | --- | --- |
|  Espanja | 1941 | entisen kuninkaan Alfonso XIII:n kuolema | 3 |
|  Italian kuningaskunta | 1941 | entisen kuninkaan Alfonso XIII:n kuolema | 3 |
|  Natsi-Saksa | 1943 | Stalingradin taistelu  | 3 |
|  Puolan pakolaishallitus | 1943 | pääministeri Władysław Sikorskin kuolema | 26 |
|  Iran | 1944 | entisen shaahin Reza Shah Pahlavin kuolema  | 1 |
|  Puolan pakolaishallitus | 1944 | Varsovan kansannousun romahtaminen | 15 |
|  Meksiko | 1945 | presidentti Franklin D. Rooseveltin kuolema | 3 |
|  Kuuba | 1945 | presidentti Franklin D. Rooseveltin kuolema | 3 |
|  Yhdysvallat | 1945 | presidentti Franklin D. Rooseveltin kuolema | 1 |
|  Portugali | 1945 | Adolf Hitlerin kuolema   | 3 |
|  Kreikan kuningaskunta | 1947 | kuningas Yrjö II:n  kuolema | 90 |
|  Intia | 1948 | Mahatma Gandhin murha | 13 |
|  Kreikan kuningaskunta | 1949 | pääministeri Themistoklis Sofoulisin kuolema | 5 |
1900-luku > 1950-luku

| Valtio | vuosi | Päiviä | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kiina | 1950 | 1 | kommunistisen puolueen politbyroon pääsihteeri Ren Bishiin  kuolema  |
|  Portugali | 1951 | 15 | Portugalin presidentti Óscar Carmonan kuolema  |
|  Espanja | 1951 | 15 | Portugalin presidentti Óscar Carmonan kuolema  |
|  Egypti | 1951 | 7 | Portugalin presidentti Óscar Carmonan kuolema  |
|  Meksiko | 1951 | 3 | Portugalin presidentti Óscar Carmonan kuolema  |
|  Brasilia | 1951 | 3 | Portugalin presidentti Óscar Carmonan kuolema  |
|  Intia | 1951 | 1 | Portugalin presidentti Óscar Carmonan kuolema  |
|  Uruguay | 1951 | 1 | Portugalin presidentti Óscar Carmonan kuolema  |
|  Portugali | 1951 | 1 | Orléansin entisen kuningataren Amélien kuolema |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | 1952 | 9 | kuningas Yrjö VI:n kuolema  |
|  Australia | 1952 | 1 | kuningas Yrjö VI:n kuolema  |
|  Kanada | 1952 | 1 | kuningas Yrjö VI:n kuolema  |
|  Costa Rica | 1952 | 1 | kuningas Yrjö VI:n kuolema  |
|  Intia | 1952 | 1 | kuningas Yrjö VI:n kuolema  |
|  Uusi-Seelanti | 1952 | 1 | kuningas Yrjö VI:n kuolema  |
|  Argentiina | 1952 | 30 | Eva Perónin kuolema  |
|  Alankomaat | 1953 | 1 | Vuoden 1953 Pohjanmeren tulvan uhrit |
|  Neuvostoliitto | 1953 | 4 | ministerineuvoston puheenjohtaja Josif Stalinin  kuolema |
|  Romania | 1953 | 4 | ministerineuvoston puheenjohtaja Josif Stalinin  kuolema |
|  Bulgaria | 1953 | 4 | ministerineuvoston puheenjohtaja Josif Stalinin  kuolema |
|  Kiina | 1953 | 3 | ministerineuvoston puheenjohtaja Josif Stalinin  kuolema |
|  Puola | 1953 | 1 | ministerineuvoston puheenjohtaja Josif Stalinin  kuolema |
|  Tšekkoslovakia | 1953 | 1 | ministerineuvoston puheenjohtaja Josif Stalinin  kuolema |
|  Unkari | 1953 | 1 | ministerineuvoston puheenjohtaja Josif Stalinin  kuolema |
|  Itä-Saksa | 1953 | 1 | ministerineuvoston puheenjohtaja Josif Stalinin  kuolema |
|  Tšekkoslovakia | 1953 | 5 | presidentti Klement Gottwaldin kuolema |
|  Costa Rica | 1954 | 1 | Entinen presidentti Julio Acosta Garcían kuolema |
|  Brasilia | 1954 | 8 | presidentti Getúlio Vargasin kuolema |
|  Bolivia | 1954 | 3 | presidentti Getúlio Vargasin kuolema |
|  Kreikan kuningaskunta | 1955 | 5 | Kreikan pääministeri Alexandros Papagosin kuolema  |
|  Puola | 1956 | 4 | entisen presidentti Bolesław Bierutin kuolema  |
|  Belgia | 1956 | 1 | Marcinellen kaivosonnettmuuden uhrit |
|  Filippiinit | 1957 | 30 | presidentti Ramon Magsaysayn kuolema |
|  Tšekkoslovakia | 1957 | 5 | presidentti Antonín Zápotockýin kuolema |
|  Espanja | 1958 | 10 | Paavi Pius XII:n kuolema |
|  Pyhä istuin | 1958 | 9 | Paavi Pius XII:n kuolema |
|  Italia | 1958 | 3 | Paavi Pius XII:n kuolema |
|  Kuuba | 1958 | 3 | Paavi Pius XII:n kuolema |
|  Costa Rica | 1959 | 1 | Rubén Odio Herreran kuolema |
Mathias Weckelman

Mathias Weckelman (k. 1704 Asa, Ruotsi) oli ruotsalainen pappi ja lintutieteilijä.
Mathias Weckelmanin vanhemmat olivat talollinen Johan Mattsson ja Susanna Väckelsångista. Mathias kävi Växjön lukion 1686–1690 ja muutti opiskelemaan Turun Akatemiaan heinäkuussa 1690. Professori Petrus Hahnin ohjauksessa hän väitteli ensin 1694 (pro exercitio), ja sitten joutsenaiheisen pro gradunsa 1697 (Disputatio philosophica. De Cygno ejusque cantione). Hänen pappisvihkimyksensä tapahtui Växjössä 1698 ja seuraavana vuonna hänet nimitettiin Asan pitäjän, nykyisin osa Växjötä, kappalaiseksi.
Weckelmanin puoliso oli Stenbergan kirkkoherran Nils Lacanderin tytär Kristina Nilsdotter Lacander.
Korfu (kaupunki)

| Korfu Κέρκυρα |
| --- | --- |
 Korfun kaupunkia.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Korfu
 Koordinaatit: 39°37′N, 19°55′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Jooniansaaret
Alueyksikkö:  Korfu
Kunta:  Keski-Korfu ja Diapontiset saaret
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  320101
Väkiluku (2011):  39 674
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  32 095
 – Kaupunki:  24 838
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  491 xx
Suuntanumero(t):  26610
Rekisterikilpi:  ΚΥ
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Korfu (kreik. Κέρκυρα, Kérkyra) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Keski-Korfun ja Diapontisten saarten kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Κερκυραίων, Dimotikí Enótita Kerkyraíon) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Korfun saarella, Korfun alueyksikössä Jooniansaarten alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 39 674 ja varsinaisen Korfun kaupungin väkiluku 24 838 (vuonna 2011). Kaupunki on Korfun saaren pääkaupunki, Korfun kunnan kuntakeskus sekä Jooniansaarten alueen pääkaupunki.
Korfun vanhakaupunki kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon. Kaupungin muihin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Korfun arkeologinen museo sekä Pyhän Mikaelin ja Pyhän Yrjön palatsi. Korfun kaupungin kunnallisyksikkö käsittää alueen saaren itärannikolla. Siihen kuuluvat myös muun muassa pienet saaret Lazaréto, Pontikonísi ja Vído eli Ptychía. Korfun kansainvälinen lentoasema sijaitsee noin kolme kilometriä kaupungista etelään.
Historia

Korfun saaren ensimmäisiä kreikkalaisia asuttajia olivat eretrialaiset noin 775–750 eaa. Vuonna 734 eaa. korinttilaiset perustivat nykyisen kaupungin eteläpuolelle Palaiópolin alueelle Korkyran eli Kerkyran siirtokunnan. Siitä tuli merkittävä kaupunkivaltio (polis) ja tärkeä kauppa-asema matkalla Sisiliaan. Korkyra perusti omia siirtokuntia Illyriaan ja Epeirokseen.
Rooman valtakuntaan Korfun saari liitettiin vuonna 229 eaa. ja siitä tuli Rooman lähtöasema idän valloitukselle. Korfu jäi valtakunnan jaossa 330-luvulla Itä-Roomaan, mitä seurasi pitkä epävakaa jakso, jonka aikana Korfu vaihtoi usein omistajaa. Kaupungin sijainti muuttui, kun ensimmäinen kaupunki hylättiin ja siirryttiin kahden huipun reunustamalla niemimaalle, jossa Vanha linnoitus sijaitsee nykyään.
Keskiajalla pieni kaupunki kasvoi Vanhan linnoituksen kahden linnoituskukkulan – bysanttilaisen Castel da Maren ja napolilaisen Castel di Terran – ja kaupunginmuurin turvassa. Venetsian tasavalta otti Korfun hallintaansa Napolilta tämän sekasortoisen tilan ansiosta vuonna 1386. Korfu oli Venetsialla noin neljä vuosisataa ja tuona aikana kaupunkia kehitettiin jatkuvasti, mikä kertoi Korfun taloudellisen ja strategisen merkityksen Venetsialle. Vuonna 1537 turkkilaiset piirittivät kaupunkia ja polttivat sen esikaupunkialueita. Tämän jälkeen Korfun linnoituksia vahvistettiin arkkitehti Michele Sanmichelin suunnitelmien mukaan. Kaupungin Uusi linnoitus rakennettiin vuosina 1576–1645.
Campo Formion rauhassa vuonna 1797 Korfu siirtyi Venetsialta Ranskalle, joka kuitenkin vetäytyi saarelta jo kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 1799 venäläis-turkkilainen liitouma perusti Jooniansaarille tasavallan, jonka pääkaupunki Korfu oli, ja vuonna 1807 saari siirtyi takaisin Ranskalle. Vuonna 1814 Korfusta tuli Brittiläisen protektoraatin Jooniansaarten yhdysvaltojen pääkaupunki. Seuraavan 50 vuoden ajan Korfu menetti strategista merkitystään. Brittihallinto keskittyi enemmän julkiseen rakentamiseen ja osia linnoituksista purettiin asutusalueiden tieltä.
Jooniansaaret liitettiin vuonna 1864 Kreikan kuningaskuntaan. Tämän jälkeen Korfun linnoitukset purettiin aseista. Saaresta muodostui eurooppalaisen ylimystön suosima lomakohde. Toisessa maailmansodassa vanhakaupunki kärsi pahoin vuoden 1943 pommituksissa. Korfun uudempi kaupunki on laajentunut selvästi 1900-luvun lopussa, kun turismi on ollut koko ajan kasvussa.
Korfu oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä uudeksi Korfun kunnaksi yhdessä Ágios Geórgioksen, Achílleion, Ereikoússan, Esperíeen, Faíakeen, Kassopaían, Korissían, Lefkímmin, Mathrákin, Meliteieíin, Othonoín, Palaiokastrítsan, Parélioin ja Thinálin kanssa. Vuonna 2019 se tuli Kleisthenes I -suunnitelman myötä osaksi Keski-Korfun ja Diapontisten saarten kuntaa.
Kunnallisyksikön osat

Korfun kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Alepoú | Alepoú | 3 149 |
| Evropoúloi | Evropoúloi | 344 |
| Kanáli | Kanáli | 4 086 |
| Korfu | Gouviá | 838 |
| Korfu | Korfu (Kérkyra) | 24 838 |
| Korfu | Kontokáli | 1 660 |
| Korfu | Kyrá Chrysikoú | 563 |
| Korfu | Lazaréto (saari) | 0 |
| Korfu | Pontikonísi (saari) | 0 |
| Korfu | Potamós | 3 840 |
| Korfu | Vído eli Ptychía (saari) | 0 |
| Korfu | Templóni | 356 |
Yhteensä: 39 674
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Korfun kaupunki Wikimedia Commonsissa
Korfun Vanha linnoitus (Palaió Froúrio) ja vanhaakaupunkia.
Korfun Uusi linnoitus (Néo Froúrio).
José Asunción Flores

| José Asunción Flores |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. elokuuta 1904 Asunción, Paraguay
Kuollut: 16. toukokuuta 1972 Buenos Aires, Argentiina
José Asunción Flores (27. elokuuta 1904 – 16. toukokuuta 1972) oli paraguaylainen säveltäjä. Häntä pidetään guarania-genren luojana ja häntä on kuvailtu maan huomattavimpana säveltäjänä. Koska Floresilla oli yhteyksiä kommunistiseen puolueeseen, hän eli maanpaossa vuodesta 1947 asuen Argentiinassa ja Neuvostoliitossa.
Elämäkerta

José Asunción Flores syntyi Paraguayn pääkaupunki Asunciónissa 27. elokuuta 1904. Flores varttui kaupungin köyhässä Chacaritan kaupunginosassa tehden töitä kengänkiillottajana ja sanomalehtien kauppiaana. Hän liittyi myös kaupungin poliisin orkesteriin tarinan mukaan, kun hän oli poikana joutunut poliisiasemalle leipää varastettuaan.
Flores alkoi säveltämään musiikkia ja hänen ensimmäinen kappaleensa oli polkka Manuel Gondra vuodelta 1922. Hän jatkoi säveltämistä ja häntä on pidetty lopulta paraguaylaisen guarania-musiikkigenren luojana. Genre yhdistelee piirteitä kansanmusiikista ja alkuperäiskansojen musiikista. Kappaleet on yleensä sanoitettu guaraniksi. Floresin sanotaan kehittäneen genren hänen sovittaessaan tunnettua kansanlaulua Maerãpa reikuaase vuonna 1925. Flores sävelsi ja hänen läheinen ystävänsä runoilija Manuel Ortíz Guerrero sanoitti useita guarania-kappaleita ja tyylilajista tuli hyvin suosittu Paraguayssa. Se innoitti myös useita sukupolvensa paikallisia muita muusikkoja, kuten Mauricio Cardozo Ocampo, Herminio Giménez ja Félix B. Pérez Cardozo.
Floresilla oli poliittisia yhteyksiä Paraguayn kommunistiseen puolueeseen ja hän päätyi näiden siteiden takia karkotetuksi kotimaastaan vuonna 1947. Hän asui myöhemmän elämänsä ajan Argentiinassa ja Neuvostoliitossa. Floresin sinfonia Maria de la Paz sai ensiesityksensä Bolšoi-teatterin sinfoniaorkesterissa 1960-luvulla. Paraguayn presidentti ja diktaattori Alfredo Stroessnerin kaudella maan mediassa järjestettiin kamppania, jossa Flores yritettiin erottaa guaranian syntytarinasta. Tämän tarinan version mukaan sen kehityksen päävaikuttaja oli Floresin sijaan Ortíz Guerrero. Flores kuoli Chagasin tautiin Buenos Airesissa 16. toukokuuta 1972. Stroessner esti hänen hautauksensa Paraguayssa. Ruumis tuotiin ja haudattiin Floresin kotimaahan vasta vuonna 1991.
Merkitys

Guaraniaa on kuvailtu ilmentävän paraguaylaista mielenmaisemaa ja sitä on sanottu maan "sielun ääneksi". Floresia on pidetty Paraguayn huomattavimpana säveltäjänä. Hänen syntymäpäivänsä 27. elokuuta on Paraguayssa kansallinen guarania-päivä. Floresin syntymäkoti Punta Karapãssa Chacaritassa on nykyisin museo.
Muistomerkki Altosissa.
Ernst Leverkus

Ernst Leverkus (21. joulukuuta 1922 Essen, Saksa – 19. toukokuuta 1998 Althütte, Saksa) oli saksalainen moottoripyöriin ja moottoripyöräilyyn erikoistunut toimittaja. Kutsumanimen 'Klacks' hän sai jo lapsena. Hän kehitti koeajoraporttien sisältöä mitattaviin asioihin ja näiden mittausmenetelmiä, hän myös valokuvasi artikkelien kuvat..
Moottoripöyräilyn alku

Ernst Leverkus oli kiinnostunut moottoripyöristä jo lapsesta lähtien, vuonna 1936 hän ajoi ensimmäisen kerran moottoripyörällä. Vuonna 1941 18-vuotiaana hän aloitti virallisesti moottoripyöräilyn BMW R 4-pyörällä. Toisessa maailmansodassa hän ajoi Zündapp KS 750 sivuvaunullista moottoripyörää, rintamalta hän sai pysyvän munuaisvaurion. Vuonna 1949 Ernst Leverkus aloitti rauhanajan moottoripyöräilyn 125 kuutiosenttimetrisellä Ardiella.
Tulevaa vaimoaan hän kyyditti BMW R 60:llä ja naimiseen menon jälkeen hankittiin sivuvaunullinen BMW R 69 S. Kun myös vaimo Inge ajoi moottripyörää, niin retkille mahtui pojan lisäksi sekä isoäiti että tavaroita.