stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tupinambát
Historia

Varhaiset historialliset lähteet Brasilian rannikon intiaaneista ovat peräisin eurooppalaisilta, jotka jakoivat intiaanit hyvin laaja-alaisiin ryhmiin. Rannikon intiaanit tulivat tunnetuiksi tupeina ja siihen kuuluneilla ryhmillä oli hyvin samankaltainen kulttuuri ja kieli. Ryhmät eivät olleet kuitenkaan poliittisesti yhtenäisiä, vaan yhteisöjä leimasi jatkuva sodankäynti ryhmien kesken. Alueella asui myös intiaaneja, jotka eivät puhuneet tupi-kieliä ja heitä kutsuttiin nimellä tapuiat, joita varhaiset eurooppalaiset pitivät alueen vanhimpina asukkaina. Bahian intiaaneista kirjoittaneen Soares de Sousan mukaan tupinát ajoivat ensin tapuiat alueiltaan Brasilian rannikolla ja heitä seurasivat vuorostaan tupinambát. De Sousa perusti kirjoituksensa intiaanien kansanperinteeseen. Tupinambá-nimellä kutsuttiin sittemmin myös useita eri Amazonin suulla asuneita intiaaniryhmiä.
Portugalilaisten kohdatessa tupinamboja ensi kerran nämä kaksi kansaa kävivät aluksi keskenään kauppaa. Ryhmät joutuivat kuitenkin pian yhteenottoihin keskenään, kun sokerista tuli Euroopan kysynnän myötä arvokas vientituote ja tupinambojen hallitsemat alueet alkoivat käydä houkuttelevammaksi portugalilaisille siirtomaaherroille. Portugalilaisia myös kammotti intiaanien harjoittama kannibalismi, jolla oli tärkeä osa tuolloisessa intiaanikulttuurissa. Portugalilaiset valloittivat intiaanien maat ja väkivallasta selvinneet intiaanit päätyivät orjuuteen plantaaseille.
Vuonna 1547 tupinambát nykyisen Salvadorin lähistöllä kapinoivat ja tuhosivat paikallisen portugalilaisten asutuskeskuksen tappaen sen asukkaat. Saman vuosisadan toisella puoliskolla Portugalin kruunu nimitti kuninkaallisen kuvernöörin ja rakennutti aiemmin hävitetylle paikalle uuden alueellisen pääkaupungin. Portugalilaisten vallan kasvaessa tupinambát orjuutettiin vähitellen jälleen. Siirtokunta oli yliasutettu ja taudit tappoivat suuren osan intiaaneista nopeasti. Tupinambát sekoittuivat myös muihin paikallisiin intiaaniryhmiin, kunnes he lopulta katosivat omana ryhmänään.
André Thévetin kannibalismia kuvaava kaiverrus vuodelta 1557.
Eshetu Tura

| Mitalit> Maa:   Etiopia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etiopia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etiopia.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Etiopia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Moskova 1980 | 3000 m esteet |  |
Eshetu Tura (s. 19. tammikuuta 1950) on etiopialainen entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili kestävyysjuoksussa. Hän saavutti pronssia 3 000 metrin estejuoksussa Moskovan olympialaisissa 1980.
Tupsuviheltäjät

| Tupsuviheltäjät |
| --- | --- |
 Savannitöyhtöviheltäjä (Oreoica gutturalis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tupsuviheltäjät   Oreoicidae  Sibley & Ahlquist, 1985
Katso myös
   Tupsuviheltäjät Wikispeciesissä   Tupsuviheltäjät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tupsuviheltäjät (Oreoicidae) on varpuslintuihin kuuluva heimo. Aikaisemmin suvun lajit on luettu kuuluvaksi viheltäjien tai rastasviheltäjien heimoihin, mutta molekyylifylogeneettisten tutkimusten mukaan ne muodostavat oman heimonsa. Heimoon kuuluu kolme lajia punaniskaviheltäjä (Aleadryas rufinucha), savannitöyhtöviheltäjä (Oreoica gutturalis) ja töyhtöisoviheltäjä (Ornorectes cristatus).
Tupsuviheltäjälajeja tavataan Australiasta ja Uudesta-Guineasta. Ulkonäoltään ne eroavat toisistaan huomattavasti. Ne elävät tyypillisesti metsien pohjakerroksissa.
Tupolev ANT-37

ANT-37bis "Rodina" valmistautumassa ennätyslennolle 24. syyskuuta 1938.
Tupolev ANT-37 (DB-2) oli neuvostoliittolainen kahdella Gnome-Rhone 14K -moottorilla varustettu kaukopommituskone, jonka moottorien tehot olivat 597 kW. Prototyypin ensilento lennettiin 16. kesäkuuta 1935. Kone kuitenkin tuhoutui kuukautta myöhemmin. Kone suunniteltiin uudelleen tyyppinimellä DB-2D ja erityistä huomiota kiinnitettiin peräsimeen. ANT-37:ää seuraavia tyyppejä olivat DB-2B ja ANT-37bis, joita rakennettiin kolme ennätyksiä ja kokeita varten. Ensimmäinen ANT-37bis "Rodina":lla suoritettiin naisten pituuslentoennätys 24. - 25. syyskuuta 1938, 5 908 km.
Aiheesta muualla

Туполев АНТ-37 (ДБ-2) (venäjäksi)
Tuorsniemi

| Tuorsniemi |
| --- | --- |
 Tuorsniemen vanhempaa aluetta Tuorsniementiellä.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Läntinen Maa-Pori
Kaupunginosa nro:  28
Väkiluku:  1 175 (Tuorsniemi) + 458 (Tuorsniemen kylä) (2013)
Postinumero(t):  28600
Tuorsniemen uudempaa aluetta Karhipihalla.
Tuorsniemi (ruots. Torsnäs ) on Porin kaupungin 28. kaupunginosa. Tuorsniemen naapurikaupunginosat ovat Leppäkorpi, Pietniemi, Viikinäinen, Vähärauma, Paratiisinmäki ja Klasipruuki.
Tuorsniemen pientaloalue on alun perin rakennettu 1950-luvulla, jolloin alue oli vielä osa Porin maalaiskuntaa. Samaan aikaan alueella on aloittanut toimintansa alueen tärkein työllistäjä, Muovitehdas Niskanen Oy. 1990-luvun lopussa sekä 2000-luvun alussa Tuorsniemeä on laajennettu itään, Paratiisinmäen, Liinaharjan ja Liikastenmäen kaupunginosien suuntiin.
Tuorsniemen alueella on tehty lukuisia muinaislöytöjä, joista tunnetuimpana 1950-luvulla pellonkaivaustöiden yhteydessä löydetty Lähdepuron hyljeverkko, joka on saanut paikan Satakunnan Museon näyttelykokoelmassa. Tuorsniemelle asutettiin sotien jälkeen lukuisia karjalaissiirtolaisia ja uuden asutuksen tarpeisiin rakennettiin lahjoitusvaroin Pappilanahteen puolella sijaitseva Tuorsniemen peruskoulu, joka on yhä toiminnassa oleva alakoulu. Koululaiset kulkevat sinne muun muassa Liikastenmäen alueelta.
Aiheesta muualla

Tuorsniemi Pori-tiedossa (poritieto.com)
Jaakola, Hanna: ”Tuorsniemen kadonnut pappilan puutarha”, Vihreä perintö, Satakunnan historialliset puistot ja puutarhat, s. 21–27.  (Luontotalo Arkin julkaisuja 1, toim. Häyrynen, Maunu; Raike, Eeva; Riionheimo, Anna; Viitala, Hilkka)  Pori:  Satakunnan museo, 2009.  ISBN 978-952-67018-2-0
Avellan, Niilo J.: ”Entisen Ulvilan pitäjän maatilat III: Tuorsniemi”, Satakunta - Kotiseutututkimuksia V, s. 103–111.  Satakuntalainen osakunta, 1925.  Näköisversio verkossa (pdf).
Porin kaupunginosat
1. Linna | 2. Teljä | 3. Malminpää | 4. Karhunpää | 5. Itätulli | 6. Päärnäinen | 7. Aittaluoto | 8. Isosanta | 9. Riihiketo | 10. Tiilinummi | 11. Tiilimäki | 12. Uusikoivisto | 13. Kuninkaanhaka | 14. Herralahti | 15. Tupala | 16. Koivula | 17. Kalaholma | 18. Isojoenranta | 19. Sunniemenranta | 20. Koivistonluoto | 21. Karjaranta | 22. Käppärä | 23. Musa | 24. Tikkula | 25. Vähärauma | 26. Liinaharja | 27. Liikastenmäki | 28. Tuorsniemi | 29. Pietniemi | 30. Ulasoori | 31. Leppäkorpi | 32. Isomäki | 33. Tiiliruukki | 34. Kyläsaari | 35. Uusiniitty | 36. Pihlava | 37. Rieskala | 38. Metsämaa | 39. Enäjärvi | 40. Harmaalinna | 41. Kartano | 42. Impola | 43. Vanhakoivisto | 44. Väinölä | 45. Metallinkylä | 46. Mikkola | 47. Sampola | 48. Paratiisinmäki | 49. Luotsinmäki | 50. Murtosenmutka | 51. Ruosniemi | 52. Toejoki | 53. Pormestarinluoto | 54. Hyvelänviiki | 55. Lotskeri | 56. Hyvelä | 57. Kirjurinluoto | 58. Hanhiluoto | 59. Hevosluoto | 60. Yyteri | 61. Kaanaa | 62. Uniluoto | 63. Karhuluoto | 64. Herrainpäivät | 65. Mäntyluoto | 66. Kirrinsanta | 67. Kaanaankorpi | 68. Huvilaranta | 69. Viikinäinen | 70. Raatimiehenluoto | 71. Reposaari | 72. Parkkiluoto | 73. Tahkoluoto | 74. Isokatava | 75. Vähäkatava | 76. Tyltty | 77. Lukkarinsanta | 78. Tuulikylä | 79. Paarnoori | 80. Honkaluoto | 81. Finpyy | 82. Lahdenmaa | 83. Hakalanvainio | 84. Länsimetsä | 85. Mäntylä | 86. Palstakallio | 87. Lehtola | 88. Kotometsä | 89. Klasipruuki | 90. Perko | 91. Susikoski | 92. Salaplakkari
Tupolev Tu-114

Tupolev Tu 114
Tupolev Tu-114 oli pommikone Tupolev Tu-95:n pohjalle rakennettu pitkänmatkan matkustajalentokone, jonka ensilento lennettiin 3. lokakuuta 1957. Ensimmäiset koneet tulivat Aeroflotin käyttöön vuoden 1961 aikana. Koneet poistuivat käytöstä pääosin vuodesta 1971 alkaen. Tu-114:n sotilasversio oli tyyppimerkinnältään Tupolev Tu-126.
Aiheesta muualla

Туполев Ту-114 и Ту-126 (venäjäksi)
Tupaijat

| Tupaijat |
| --- | --- |
 Intiantupaija (Anathana ellioti)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Tupaijat Scandentia  Wagner, 1855
Synonyymit
  Scandentiformes  Tupaii  Tupaioidea  Tupayae 
Heimot 
 Ptilocercidae – sulkahäntätupaija  Tupaiidae – tupaijat 
Katso myös
   Tupaijat Wikispeciesissä   Tupaijat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tupaijat (Scandentia) ovat pieniä Kaakkois-Aasiassa eläviä nisäkkäitä. Ne muodostavat oman lahkonsa eivätkä ole sukua päästäisille. Aikaisemmin ne on luettu kuuluvaksi osaksi hyönteissyöjiä ja kädellisiä. Joskus tupaijista näkee käytettävän myös englanninkielisestä tree shrew -nimestä käännettyä nimitystä puupäästäiset.
Tupaijat ovat hoikkavartaloisia ja tiheäturkkisia nisäkkäitä. Turkinväri vaihtelee punertavasta tummanruskeaan ja on useimmiten vaaleampi vatsapuolelta. Pitkissä raajoissa on viisi varvasta, joissa on terävät kynnet helpottamassa puussa kiipeilyä. Tupaijoilla on kokoonsa nähden isot aivot. Pituudeltaan tupaijoiden vartalo on 10–23 senttimetriä ja painoltaan 40–350 grammaa. Häntä on samanpituinen kuin vartalo.
Tupaijat asuvat Kaakkois-Aasian metsissä Intiasta ja kaakkoisesta Kiinasta aina Filippiineille, Borneolle, Jaavalle ja Balille asti. Sulkahäntätupaijaa lukuun ottamatta kaikki lajit ovat päiväaktiivisia. Vaikka tupaijat elävät metsissä, ne viettävät pääosan ajastaan maanpinnalla. Tupaijat ovat kaikkiruokaisia ja syövät pieniä selkärangattomia ja kasviravintoa.
Tähän lahkoon kuuluva sulkahäntätupaija (Ptilocercus lowii) on ainoa nisäkäslaji, jonka tiedetään nauttivan alkoholia päivittäin. Se viettää keskimäärin yli kaksi tuntia päivästä nuollen käynyttä mettä palmujen kukista.
Indonesiantupaija
Sulkahäntätupaija (Ptilocercus lowii).
Lajit

Tupaijoita tunnetaan nykyään 20 lajia, joista kaikki paitsi sulkahäntätupaija kuuluvat Tupaiidae-heimoon.
heimo tupaijat (Tupaiidae)
suku intiantupaijat (Anathana )
Intiantupaija (Anathana ellioti)
suku pehmeähäntätupaijat (Dendrogale )
Etelänpehmeähäntätupaija (Dendrogale melanura)
Pohjanpehmeähäntätupaija (Dendrogale murina)
suku tupaijat eli aitotupaijat (Tupaia )
Belangerintupaija eli belangeritupaija (Tupaia belangeri)
Keltavatsatupaija (Tupaia chrysogaster)
Juovatupaija (Tupaia dorsalis, aik. Lyonogale dorsalis)
Tupaija (Tupaia glis)
Hoikkatupaija (Tupaia gracilis)
Indonesiantupaija (Tupaia javanica)
Pitkäjalkatupaija eli borneontupaija (Tupaia longipes)
Kääpiötupaija (Tupaia minor)
Tupaia moellendorffi
Vuoritupaija (Tupaia montana)
Nikobaarientupaija (Tupaia nicobarica)
Palawanintupaija (Tupaia palawanensis)
Tummaselkätupaija (Tupaia picta)
Punahäntätupaija (Tupaia splendidula)
Maatupaija (Tupaia tana, aik. Lyonogale tana)
suku Urogale
Filippiinientupaija (Urogale everetti)
heimo Ptilocercidae
suku Ptilocercus
Sulkahäntätupaija (Ptilocercus lowii, aik. P. lowi)
Tupolev ANT-7

Siviiliversio PS-7:n hylky.
ANT-7 oli Tupolevin suunnittelema tiedustelukone, jota käytettiin hävittäjänä ja saattohävittäjänä sekä kevyenä pommikoneena. Kone lensi ensilentonsa 11. syyskuuta 1929. Konetyyppiä valmistettiin 435 kappaletta. Kone oli rakenteeltaan kevennetty versio raskaasta pommikoneesta, TB-1:stä (ANT-4).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
ANT-7 (venäjäksi)
Siirtoäänivaalitapa

Siirtoäänivaalitapa on vaalitapa, jossa äänestäjä merkitsee ehdokkaansa äänestyslippuun suosituimmuusjärjestyksessä. Ehdokkaita voi merkitä yhden tai useamman, mutta äänestäjällä on kuitenkin käytössään vain yksi ääni. Tilanteessa, jossa ääni tavallisesti menisi ”hukkaan”, se siirtyy listassa seuraavalle ehdokkaalle. Siirtoäänivaalitavan tarkoituksena on minimoida hukkaäänet ja vähentää taktista äänestämistä. Se mahdollistaa suhteelliset henkilövaalit ilman listoja, mutta sitä voi käyttää myös listavaaleissa.
Vaiheet

Siirtoäänivaaleissa äänestäjä merkitsee äänestyslippuunsa mieleisensä ehdokkaat (tai puolueet) mieluisuusjärjestyksessä. Tämän jälkeen läpi päässeet ehdokkaat ratkaistaan kolmessa vaiheessa.
Kustakin vaalilipusta lasketaan yksi kokonainen ääni kyseisessä lipussa ensimmäiseksi merkitylle ehdokkaalle.
Äänikynnyksen ylittäneet ehdokkaat katsotaan valituiksi. Kultakin valitulta siirretään ylijäämä-osa kustakin hänen saamastaan äänestä kyseisellä vaalilipulla seuraavaksi merkitylle ehdokkaalle.
Jos paikkoja on edelleen täyttämättä kun kaikki ylijäämä-äänet on siirretty, karsitaan pois vähimmässä äänimäärässä oleva ehdokas ja kukin tälle laskettu ääni siirretään kyseisessä vaalilipussa seuraavaksi merkitylle ehdokkaalle.
Vaiheet > Esimerkki

Esimerkissä on 3 ehdokasta, kaksi täytettävää paikkaa ja 45 ääntä. Äänikynnykseksi muodostuu 16 (katso kohta Äänikynnys).
26 äänestäjää laittaa ehdokkaat järjestykseen A C B
5 äänestäjää laittaa ehdokkaat järjestykseen A B C
9 äänestäjää laittaa ehdokkaat järjestykseen B A C
5 äänestäjää laittaa ehdokkaat järjestykseen C A B
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ehdokas | Ensimmäinen vaihe | Toinen vaihe |
| Ehdokas A | 31 |  |
| Ehdokas B | 9 |  |
| Ehdokas C | 5 |  |

Ehdokas A on saanut 15 ylijäämä-ääntä yhteensä 31 äänestyslipusta. Ylijäämä-äänet siirretään eteenpäin antamalla jokaiselle lipulle uusi arvo, joka on 15/31 = 0,48. Toisessa vaiheessa ehdokas, joka on toisena äänestyslipussa, jossa A on ensimmäisenä saa 0,48 ääntä.
C saa 26×0,48 ääntä eli 12,48 ääntä
B saa 5×0,48 ääntä eli 2,40 ääntä
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ehdokas | Ensimmäinen vaihe | Toinen vaihe |
| Ehdokas A | 31 | 16 |
| Ehdokas B | 9 | 11,40 |
| Ehdokas C | 5 | 17,48 |
Tässä vaiheessa yhtä monta ehdokasta, kuin oli avoimia paikkoja, on ylittänyt äänikynnyksen. Valituiksi tulevat siis ehdokkaat A ja C.
Vaikutuksia > Hukkaäänet

Edellisessä esimerkissä meni hukkaan 13 ääntä (45–2×16). Suhteellisen suuri hukkaäänten määrä johtui siitä, että valittavia oli vain kaksi. Toisaalta, jos ääniä ei siirrettäisi, tulos muuttuisi siten, että hukkaan menisi peräti 25 ääntä. Siirtoäänijärjestelmä vähentää hukkaäänten määrää siirtämällä eteenpäin ylijäämä-äänet sekä liian vähän ääniä saaneiden ehdokkaiden äänet.
Vaikutuksia > Taktinen äänestäminen

Siirtoäänivaalissa hukkaäänten minimointi ja taktisen äänestämisen tarpeettomuus liittyvät toisiinsa. Jos ensisijaisesti A:ta ja toissijaisesti C:tä kannattaneet henkilöt olisivat tienneet etukäteen muiden äänestyskäyttäytymisestä, he olisivat voineet jakaa omat äänensä jo ensimmäisellä kierroksella ja siten vaikuttaa tulokseen. Siirtoäänijärjestelmä tekee tällaisesta käyttäytymisestä vähemmän tarpeellista.
Se, että karsiutuvien ehdokkaiden äänet siirretään eteenpäin, rohkaisee ihmisiä äänestämään myös kannattamiaan ehdokkaita, joiden läpimenoon he eivät usko, ja näin vähentää ihmisten kokemaa tarvetta taktiseen äänestämiseen.
Vaikutuksia > Suhteellisuus

Siirtoäänivaalitapa toteuttaa suhteellisuutta eri tavalla kuin listavaalit. Listavaaleissa suhteellisuus toteutetaan ainoastaan ehdokaslistoja asettaneiden mielipideryhmien (erityisesti puolueiden) välillä, mutta ei yksittäisen puolueen sisäisten mielipideryhmien välillä eikä puoluerajoja ylittävien mielipideryhmien välillä. Siirtoäänivaalissa sen sijaan suhteellisuus toteutuu automaattisesti kaikkien äänestäjäkunnassa olevien mielipideryhmien (tässä yhteydessä mielipideryhmäksi katsotaan kukin äänestäjäkunnan osa, joka on keskenään yksimielinen siitä, että tietty osa ehdokkaista on parempia kuin yksikään tämän osan ulkopuolella oleva ehdokas) välillä. Puolueet yleensä pitävät puolueiden välistä suhteellisuutta ainoana merkityksellisenä suhteellisuutena ja vierastavat ajatusta sitoutumattomien äänestäjäryhmien välisestä suhteellisuudesta, ja vastustavat siksi siirtoäänivaalia. lähde?
Muunnelmia > Suljettu listavaali tai henkilövaali

Siirtoäänivaalitapaa voi soveltaa joko puhtaana henkilövaalina tai henkilövaalin ja listavaalin yhdistelmänä. Kun siirtoäänimenetelmää sovelletaan henkilövaalin ja listavaalin yhdistelmässä, saa äänestäjä asettaa peräkkäin paremmuusjärjestykseen sekä yksittäisiä ehdokkaita että puolueita. Puolueelle annettu sija tarkoittaa äänen jakamista murto-osina niille kyseisen puolueen ehdokkaille, joita äänestäjä ei erikseen merkitse millekään sijalle.
Australiassa (jossa siirtoäänivaalista on käytössä useampia versioita) on käytössä myös sellainen listavaalin ja henkilövaalin yhdistelmä, jossa äänestäjä saa valita, listaako vaalin kaikki ehdokkaat haluamansa paremmuusjärjestykseen vai ruksaako jonkin puolueen asettaman paremmuusjärjestyksen. Tällöin menetelmä on käytännössä jo varsin lähellä suljettua listavaalia.
Muunnelmia > Äänikynnys

Äänikynnyksen asettamiseen käytetään kolmea eri kaavaa, jotka ovat.
Hare quota lasketaan kaavalla  {\frac {{\ddot {a}}{\ddot {a}}net}{paikat}}
Droop quota lasketaan kaavalla  {\frac {{\ddot {a}}{\ddot {a}}net}{paikat+1}}+1
Imperiali quota lasketaan kaavalla  {\frac {{\ddot {a}}{\ddot {a}}net}{paikat+2}}
Äänikynnysten suuruusjärjestys on Hare > Droop > Imperiali. Äänikynnyksen valintaan vaikuttaa se, millaista vähemmistösuojaa halutaan: Mitä suurempi äänikynnys on, sitä pienempi osa äänistä voi mennä hukkaan, mikä omalla tavallaan parantaa vähemmistösuojaa. Toisaalta pienempi äänikynnys vaikuttaa siten että pienempi vähemmistö voi saada läpi nimenomaan oman ehdokkaansa.
Muunnelmia > Äänestettävien ehdokkaiden määrä

Siirtoäänivaalin periaate on, että äänestäjä saa merkitä vaalilipullaan  paremmuusjärjestykseen niin monta ehdokasta kuin haluaa. Käytössä on kuitenkin myös versio, jossa äänestäjän sallitaan merkitä paremuusjärjestykseen enintään niin monta ehdokasta kuin on vaalissa täytettäviä paikkoja. Tällä voi olla käytännön merkitystä myös vaalituloksen kannalta, etenkin jos vaalissa täytettävien paikkojen lukumäärä on pieni. Eräässä toisessa versiossa äänestäjän edellytetään asettavan kaikki vaaliin asetetut ehdokkaat paremmuusjärjestykseen. Usein tällaiseen menettelyyn on liittynyt äänestäjälle tarjottu mahdollisuus korvata omakohtaisesti merkitty paremmuusjärjestys ruksaamalla lipulla tarjottu ruutu, joka tarkoittaa että äänestäjä hyväksyy tietyn puolueen asettaman paremmuusjärjestyksen sellaisenaan.
Menetelmän käyttö kansallisissa lainsäätäjäelimissä

Siirtoäänivaalitapaa käytetään muun muassa seuraavissa maissa:
Irlannin parlamentin alahuoneen vaaleissa (Dáil Éireann)
Maltan parlamentin vaaleissa
Australian senaatin vaaleissa
Menetelmän käyttö kansallisissa lainsäätäjäelimissä > Suomessa

Suomessa siirtoäänivaalitapa on harvinainen, mutta se on otettu käyttöön muun muassa Piraattipuolueessa, Vihreässä liitossa, Suomen ylioppilaskuntien liitossa, Aalto-yliopiston ylioppilaskunnan Teekkarikylän kylävaaleissalähde? sekä eräissä teekkarikilloissa kuten Fyysikkokillassa ja Hiukkasessa. Äänivalta ry on ajanut Suomessa siirtoäänivaalia myös eduskunta-, europarlamentti- ja kunnallisvaaleihin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Äänivalta ry:n sivut STV:stä arkistokopio, viitattu 2015-08-22
Siirtovaalitavassa käytetty äänestyslipuke, johon äänestäjä on merkinnyt itselleen kolme suosituinta ehdokasta mieluisuusjärjestykseen.
Tuoksusimake

| Tuoksusimake |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Alaheimo::  Poöideae
Suku::  Simakkeet Anthoxanthum
Laji::  odoratum
Kaksiosainen nimi
 Anthoxanthum odoratum  L. 
Katso myös
   Tuoksusimake Wikispeciesissä   Tuoksusimake Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuoksusimake (Anthoxanthum odoratum) on yleinen monivuotinen tuulipölytteinen heinä. Se tuoksuu kumariinilta.
Ulkonäkö ja koko

Tuoksusimake kasvaa yleensä 10–40 cm korkeaksi. Se heilimöi alkukesästä. Röyhy on tiivis, 3–5 cm pitkä ja kaartuva, josta heteet siirottavat selvästi ulos.
Levinneisyys

Tuoksusimake kasvaa koko Euroopassa ja Venäjän länsiosissa. Etelä-Suomessa kasvaa yleisesti eteläntuoksusimaketta (Anthoxanthum odoratum subsp. odoratum) ja Pohjois-Suomessa vastaavasti pohjantuoksusimaketta (Anthoxanthum odoratum subsp. alpinum). Jälkimmäistä pidetään usein omana lajinaan (Anthoxanthum alpinum).
Elinympäristö

Tuoksusimake pärjää kuivilla paikoilla, kuten kallioilla, mutta menestyy myös hikevillä mailla.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Eteläntuoksusimake (Anthoxanthum odoratum)
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Eteläntuoksusimake (Anthoxanthum odoratum)
ITIS: Anthoxanthum odoratum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Anthoxanthum odoratum (englanniksi)
Flora of China: Anthoxanthum odoratum (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Anthoxanthum odoratum (sweet vernal grass) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q157751  Wikispecies: Anthoxanthum odoratum  APA: 4664  APDB: 51978  APNI: 95533  BioLib: 42603  BOLD: 120974  Calflora: 395  Cal-IPC: anthoxanthum-odoratum  CoL: 67GRD  Ecocrop: 3263  eFloraSA: Anthoxanthum_odoratum  EoL: 1114147  EPPO: AOXOD  EUNIS: 191907  FloraBase: 202  FNA: 200024834  FoAO2: Anthoxanthum odoratum  FoC: 200024834  GBIF: 2705975  GrassBase: imp05361  GRIN: 3594  iNaturalist: 75475  IPA: 11535  IPNI: 389034-1  IRMNG: 11229464  ISC: 93023  ITIS: 41395  MichiganFlora: 2008  NatureServe: 2.160120  NBN: NBNSYS0000002667  NCBI: 29661  NZOR: 3c2577ea-8a27-4a84-87a9-b29d03d0f771  NZPCN: 2529  Open Tree of Life: 188813  PalDat: Anthoxanthum_odoratum  PfaF: Anthoxanthum odoratum  PFI: 7663  Plant List: kew-394021  PLANTS: ANOD  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:389034-1  RHS: 1344  Tropicos: 25506855  uBio: 5388662  VASCAN: 7413  VicFlora: d628f2f9-610d-42af-933b-fa9900c04bd0  WisFlora: 2553  WFO: wfo-0000848178  WoRMS: 993846
Robert Downey Jr.

| Robert Downey Jr>  |
| --- | --- |
 Downey Jr. San Diegon Comic-Conissa vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Robert John Downey Jr.
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1965 (ikä 59) New York, New York, Yhdysvallat
Puoliso:   Deborah Falconer  (vih. 1992; ero 2004)  Susan Levin (vih. 2005) 
Lapset:  3
Näyttelijä
Aktiivisena:  1970–
Merkittävät roolit:   Chaplin  Kiss Kiss, Bang Bang  Zodiac  Tropic Thunder  Marvel Cinematic Universe  Sherlock Holmes  Oppenheimer 
Palkinnot
 Bafta-palkinto (1993, 2024)   Golden Globe (2001, 2010, 2024)   SAG-palkinto (2001, 2024) 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Robert John Downey Jr. (s. 4. huhtikuuta 1965, New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän teki ensimmäiset elokuvansa jo lapsena isänsä Robert Downey vanhemman avantgardistissa elokuvissa, ja varsinaisen elokuvauransa hän aloitti 16-vuotiaana. Downey sai huomiota 1990-luvulla muun muassa elokuvasta Chaplin, mutta hänen uraansa varjostivat huumeaddiktio ja siitä seuranneet pidätykset ja rangaistukset. Downey raitistui 2000-luvulla, ja on sen jälkeen näytellyt muun muassa Rautamiestä kymmenessä Marvel Cinematic Universen elokuvassa, Iron Manista (2008) alkaen ja Avengers: Endgameen (2019) asti. Myöhemmin hän palasi kyseiseen elokuvasarjaan näyttelemään uutena hahmonaan Tohtori Doomia elokuvissa The Fantastic Four: First Steps (2025), Avengers: Doomsday (2026) ja Avengers: Secret Wars (2027). Lisäksi Downey on tullut tutuksi Sherlock Holmes -elokuvassa ja sen jatko-osassa Sherlock Holmesin roolissa. Downey voitti vuonna 2024 parhaan miessivuosan Golden Globen ja Oscar-palkinnon elokuvasta Oppenheimer.