stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yennenga
Tarina

Yennenga syntyi Dagomban kuninkaan Nedegan tyttäreksi 1200-luvun alussa nykyisen Pohjois-Ghanan alueella. Hänen isänsä kasvatti hänet soturiksi. Yennenga oli tunnettu kyvystään taistella jousella ja keihäällä sekä legendaarisesta ratsastustaidostaan. Hän oli paljon parempi ratsastaja kuin veljensä ja parempi kuin suurin osa kuninkaan sotilaista. 14-vuotiaana hän johti taistelua mandinkat-heimoa vastaan. Hänellä oli myös oma pataljoonansa ja hänen asemansa kasvoi niin tärkeäksi ettei hänen isänsä halunnut antaa hänen mennä naimisiin.
Kapinoidakseen isänsä tahtoa vastaan Yennenga istutti pellon vehnää, antoi sen kuihtua ja yritti selittää isälleen, että ilman puolisoa hän on kuin pelto joka menee hukkaan. Hänen isänsä ei hyväksynyt tyttärensä elettä ja vangitsi hänet. Yennenga pakeni ratsain mieheksi pukeutuneena kuninkaan kaartilaisen avustamana. Yennengaa avustanut sotilas kuoli matkalla kun vihollisheimon jäsenet hyökkäsivät heidän kimppuunsa. Yennenga puolestaan eksyi ja eksyttyään kaukana kotoa hän tapasi nuoren elefantinmetsästäjän, Rialen, joka oli myös paennut yhteisöstään.
Yennenga ja Riale saivat pojan nimeltä Ouedraogo. Nimi tarkoittaa oria ja hän sai nimensä Yennengan vapauteen vieneen hevosen mukaan. Kuningas Nedega etsi karannutta tytärtään. Vihdoin löydettyään hänet hän määräsi pidettäväksi juhlat ja lähetti lähetystön pyytämään häntä tulemaan takaisin kotiin. Kuningas otti vastaan tyttärensä ja hänen puolisonsa Rialen.
Kuningas Nedega auttoi lapsenlapsensa koulutuksessa sekä hänen katsotaan antaneen tälle sotilaat, karjaa ja omaisuutta jota Ouedraogo käytti Tenkodogon kuningaskunnan perustamiseen pohjoiseen. Kuningaskuntaa pidetään mosit-kansan alkuna. Ouedraogo ja hänen poikansa muodostivat vuosisatoja pitkän mosit-kansan päälliköiden ketjun.
Vaikutus nykypäivään

Yennengasta tuli soturinaisen henkilöitymä ja kansallinen symboli. Hänet kuvataan usein ratsastavana naisena joka ei antanut minkään estää itseään toteuttamasta tahtoaan. Burkina Fasossa on lukuisia patsaita Yennengasta ja teitä on nimetty hänen mukaansa. Burkina Fason jalkapallojoukkue on Les Étalons (Orit) Yennengan kuuluisan hevosen mukaan. Ouedraogo-suku on myös yhä merkittävä poliittinen voima Burkina Fasossa. Ouedraogo on myös sukunimenä yleinen.
Afrikan merkittävimpiin elokuvajuhliin lukeutuvan FESPACOn parhaan elokuvan pääpalkinto on nimeltään Yennengan kultainen ori (ransk. Étalon d’or de Yennenga), jonka lisäksi muissa luokissa jaetaan hopeisia ja pronssisia Yennengan ori -palkintoja.
Vuonna 1986 prinsessa Yennengan legendasta julkaistiin Claude Le Galloun johdolla laadittu 13-minuutin kestoinen lyhytanimaatio La Princesse Yennega.
Takka

Tuvan takka Kankaanpään Venesjärvellä 1935.
Takka.
Kaaviokuva takan ilmavirtauksista:
 A. Kylmä ilma tulee sisään.
 B. Lämmennyt ilma poistuu.
 C. Savu poistuu.
Takka (myös takkauuni, avotakka) on tulisija, joka on tarkoitettu lämmittämiseen.
Rakenne ja materiaalit

Takan näkyvin osa on suuaukko, joka voi avautua useallekin sivulle. Suuaukon peitteenä on luukku tai avotakassa eli suuluukuttomassa takassa kipinäsuoja. Takan edessä lattialla on usein kipinäpelti tai takan edustan lattia on kipinöitä kestävää materiaalia. Takan reunusta tai päällystä käytetään usein hyllynä. Takan ulkonäkö vaihtelee askeettisen suoraviivaisesta hyvinkin monimuotoiseen.
Takassa on savuhormi, joka lähtee sen päältä tai sivulta, ja vetoa säätelevä hormipelti eli savupelti. Joskus takan suuaukossa on kupu, joka ohjaa huonetilaan karkaavat savukaasut hormiin. Tulisijojen veto-ongelmiin on monia syitä. Uusissa rakennuksissa tulisijan huonon vedon aiheuttaa yleensä alipaineinen ilmanvaihto tai korvausilman puute. Takan suuri suuaukon koko verrattuna hormin kokoon voi myös heikentää veto-ominaisuuksia. Huono veto ja savuttaminen on korjattavissa ainakin varustamalla savuhormi savukaasuimurilla tai mahdollisesti jatkamalla hormia. Savukaasuimureita on varsinkin kerrostaloasuntojen takkahormeissa.
Suuluukullisen takan suuluukun alaosassa on ilmanottoon tarkoitettu pelti joka pidetään auki, kun takassa poltetaan puita. Tuli ottaa palamisilman tästä aukosta. Hiilet taas putoavat arinan läpi erilliseen tuhkapesään, josta ne on helppo ottaa pois.
Takat muurataan useimmiten tiilestä. Ulkopinta voidaan jättää tiilelle tai pinnoittaa rappaamalla. Takka voidaan myös laatoittaa tai valmistaa luonnonkivistä. Vuolukivitakasta on tullut suosittu kiven ominaisuuksien takia.
Takka lämmityslaitteena

Yleensä takka lämmitetään polttopuilla, jotka palavat ja luovuttavat lämpöenergiaansa suuaukon kautta huoneeseen, hormiin ja takan rakenteeseen. Takan materiaali luovuttaa siihen sitoutuneen lämmön takaisin pidemmän ajan kuluessa. Takan lämmönvarauskykyyn vaikuttavat paitsi sen materiaali, myös lämpöä sitova massa.
Takan käyttöä lämmityslaitteena rajoittavat yleensä kuitenkin varsin pieni lämmönvarauskyky, kipinöinnin vaara ja savuttaminen. Takan luovuttama lämpö on pääosin säteilylämpöä suuaukosta eteenpäin ja ylös hormiin. Lämmönvarauskykyä voidaan hieman parantaa takkasydämellä, jonka tarkoitus on lisätä lämpimän ilman kiertoa huoneessa ja pienentää takan palamisilman kulutusta. Merkittävämpi parannus lämmönvarauskykyyn saadaan vesikiertoisella takkasydämellä, joka pystyy pumpun avulla siirtämään puiden tuottamasta lämmöstä noin 50 % energiavaraajaan, josta lämpö saadaan jaettua tasaisesti koko taloon ja käyttöveteen.
Takan lämpötaloutta on yritetty parantaa myös johtamalla palamisilma suoraan ulkoa tulipesään, jolloin takka ei ota valmiiksi lämmitettyä huoneilmaa palamisilmaksi huoneesta. Uusissa takoissa savu kiertää usein takan sisällä pidemmän reitin ja lämmittää takan rakennetta enemmän. Nykyään takkaan liitetään lämmitystehon takia usein myös leivinuuni. Jos avotakan aukko on hyvin suuri, se voi kuitenkin viedä lämmintä huoneilmaa ulos niin paljon, ettei takka lämmitä huonetta ollenkaan.
Takka sisustuselementtinä

Takalla on myös esteettistä sisustusarvoa. Takkoja rakennetaankin erillisten takkahuoneiden ohella olohuoneisiin. Tuli on elävä sisustuselementti, jonka katselua pidetään rentouttavana. Tiilinen tai ulkopinnaltaan rapattu tai laatoitettu takka näkyy sisustuksessa paitsi muotonsa myös värinsä kautta. Takkoja valmistetaankin myös teollisesti kuten muitakin sisustustarvikkeita. Saatavilla on sekä yksilöityjä malleja että valmiita mallistoja. Takan lisääminen jo rakennettuun taloon, jossa ei ole takkaa, on myös mahdollista.
Terveysvaikutukset

Kolmannes pienhiukkaskuolemista Suomessa johtuu puun poltosta saunoissa ja takoissa. Pienhiukkaset aiheuttavat 50 - 80 % ympäristön terveysriskeistä ja tappavat joka vuosi 2 000 suomalaista ja 400 000 eurooppalaista. Pääkaupunkiseudulla puun pienpoltto tuottaa 40 % pienhiukkasista joulu-helmikuussa ja 20 % syys-lokakuussa, pientaloalueilla enemmän (2008). 2000-luvun aikana puun pienpoltto on lisääntynyt lähes 50 prosentilla.
THL:n altistustutkija Tarja Yli-Tuomi ei katso oikeaksi lämmittää kotiaan puilla omakotitaloalueella kuin pitkien sähkökatkojen tullen, koska se altistaisi naapureita pienhiukkasille ilman näiden suostumusta.
Päästöjä voi vähentää käyttämällä puhdasta ja kuivaa puuta sekä lastuja tai tuohta sytykkeinä, ei sanomalehtiä tai pahvia. Hormia voi esilämmittää hiustenkuivaajalla, jos siihen ei muuten saa vetoa ennen sytyttämistä. Pesän reunoille ja päälle pitää jäädä tilaa ilman kierrolle. Pesä täytetään vain puolilleen. Isot puut asetetaan alle, kaikki vaakatasoon. Puut sytytetään päältä. Palo ei saa olla kitulias muttei roihuavakaan, jotta happea riittäisi. Tumma savu on hälytysmerkki.
Ilmastovaikutukset

Puun polttaminen on ilmastolle kaikkein haitallisin lämmitysmuoto, jos tarkastelujakso on 25 vuotta.
Kirjallisuutta

Mårtensson, H. 2006. Tulisijakirja: kamiinat, takat, kaakeliuunit. (suomenkielinen teksti: Markku Heikkilä). Alfamer, Helsinki. 94 s. ISBN 952-472-044-2
Anon. 2001. Muuratut tulisijat. Talonrakentajan käsikirja 7. Julkaisija: Rakentajan Tietokirja Oy. ISBN 952-9796-13-7
Leinonen, P., Sundell, K. 1997. Takka: takkamestarin takkamalleja. Julkaisija: Multikustannus Oy. 94 s. ISBN 9789529687923
Hyytiäinen. H. (toim.) 1980. Muuratut tulisijat. 3. painos. Julkaisija: Rakennuskirja, Helsinki. 119 s. ISBN 951-682-039-5
Visanti, I. Visanti, M. 1967. Uusi takkakirja: Ohjeita avotakan rakentajille. Julkaisija: Tammi, Helsinki. 98. s.
Vuorelainen, O. 1954. Taloustulisijat. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 35. Otava, Helsinki. 175 s.
Asp, G.E. 1948. Uuninmuuraaja: käsikirja uunintekijöille, rakennusmestareille ja rakennustekniikan opiskelijoille. Otava, Helsinki. 184 s.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomi polttaa puuta lepsusti -Tekniikka&Talous -lehden artikkeli (Viitattu 2.3.2008) (vaatii rekisteröitymisen)
Tulisija- ja savupiippuyhdistys ry: Kysytyimmät kysymykset: Vetää huonosti (Viitattu 12.6.2013)
Rakentaminen ja kestävä kehitys
| --- | --- |
Yhdyskuntasuunnittelu:  ympäristövaikutusten arviointi  ekokylä  yhteisökylä 
Suunnitteluperiaatteet:  ekorakentaminen  aurinkoarkkitehtuuri  matalaenergiatalo  passiivitalo  nollaenergiatalo  plusenergiatalo 
Lämmitys:  aurinkolämmitys  kaukolämpö  lämpöpumppu  maalämpö  puupelletti  takka 
Talotekniikka:  ilmanvaihtokone  aurinkokenno  energiansäästölamppu 
Rakennustekniikka:  rakennuksen vaippa  lämmöneriste  ilmansulku  ikkuna 
Perinnerakentaminen:  hirsirakentaminen  olkipaalirakentaminen  savirakentaminen  turpasmökki  terva  keittomaali 
Organisaatiot:  ympäristöhallinto  Ympäristöministeriö  Ympäristökeskus  Motiva
Taluskylä

Taluskylä on noin 350 asukkaan kylä Alavieskan kunnassa. Kylä sijaitsee noin yhdeksän kilometrin päästä kunnan keskustaajamasta pohjoiseen yhdystien 7840 varressa.
Kylällä toimii 1970-luvun puolivälissä perustettu kyläyhdistys ja muutamia yrityksiä. Taluskylässä toimi oma peruskoulu kevääseen 2009 asti. Linnakallion matkailuyrityksessä on kaksi kirkkoa. Kylän länsipuolella toimii Kytölän tuulivoimapuisto.
Aiheesta muualla

Alahautala, Raili: Taluskylä aika hyvä : arvokkaasti aikojen halki... Taluskylän kyläyhdistys, 1998. 400 sivua. ISBN 952-91-0504-5.
Odense Bulldogs

| Odense Bulldogs |
| --- | --- |

Perustettu:  1978
Kaupunki:   Odense, Tanska
Kotiareena:  Spar Nord Arena
– kapasiteetti:  3 280
Sarjataso:  Metal Ligaen
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Ole Nielsen
Päävalmentaja:   Paul Thompson
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Odense Bulldogs on tanskalainen jääkiekkoseura, joka pelaa Tanskan korkeimmalla sarjatasolla Metal Ligaenissa.
Joukkue kautena 2024–2025

| Maalivahti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 1 |  | Niklas Lundström | L | 2025 | Värmdö, Ruotsi |
| 30 |  | Frederik Søgaard | L | 2025 |  |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 6 |  | Brandon Estes | R | 2025 | Richardson, Texas, Yhdysvallat |
| 22 |  | Jonas Jakobsen | L | 2025 | Odense, Tanska |
| 28 |  | Martin Larsen (A) | R | 2026 | Odense, Tanska |
| 32 |  | Malte Setkov | L | Laina | Rødovre, Tanska |
| 42 |  | Daniel Baastrup Andersen (C) | L | 2025 | Gladsaxe, Tanska |
| 44 |  | Jeppe Urup Mogensen | R | 2025 | Odense, Tanska |
| 57 |  | Oliver Villadsen | L | 2025 | Aalborg, Tanska |
| 59 |  | Mikkel Hansen | L | 2026 | Hvidovre, Tanska |
| 77 |  | Michael Prapavessis | L | 2025 | Mississauga, Ontario, Kanada |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 10 |  | Tobias Villadsen | L | H | 2025 | Aalborg, Tanska |
| 11 |  | Joakim Thelin | R | OLH | 2025 | Tukholma, Ruotsi |
| 17 |  | Jonas Bjerrum | L | H | 2026 | Esbjerg, Tanska |
| 18 |  | Kim Nieminen | L | H | 2025 | Helsinki, Suomi |
| 21 |  | Jeppe Jul Korsgaard | L | LH | 2026 | Aalborg, Tanska |
| 22 |  | Filips Buncis | L | KH | 2025 | Jelgava, Latvia |
| 23 |  | Magnus Boesen | L | OLH | 2026 |  |
| 25 |  | Markus Jensen | L | VLH / KH | 2026 | Herning, Tanska |
| 27 |  | Luka Burzan | L | KH | 2025 | Surrey, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 38 |  | Markus Oden | R | H | 2025 | Pierce, Washington, Yhdysvallat |
| 45 |  | Mathias Mølgaard | L | H / P | 2025 | Herning, Tanska |
| 74 |  | Jonathan Brinkman | L | VLH | 2027 | Aalborg, Tanska |
| 86 |  | Kristian Jensen | L | LH | 2025 | Odense, Tanska |
| 89 |  | Sebastian Maddock Rasmussen | L | OLH | 2026 | Odense, Tanska |
| 90 |  | Radim Piroutek | L | VLH | 2026 | Frederikshavn, Tanska |
| 91 |  | Simon Schleicher | L | OLH | 2026 | Herning, Tanska |
Joukkue kautena 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Paul Thompson
Apuvalmentaja: Niklas Hovivuori
Fysiikkavalmentaja: Kristian Petersen
Huoltopäällikkö: Christian Ebersbach
Toimitusjohtaja: Ole Nielsen
Lähde: EliteProspects
NHL-pelaajat

André Faust
Greg Jacina
Markku Kyllönen
Brett Lysak
Mike Murray
Jan Němeček
Jānis Sprukts
Hannu Toivonen
Dwayne Zinger
Aiheesta muualla

Joukkueen kotisivut (tanskaksi)
Odense Bulldogs - Eliteprospects.com (englanniksi)
| n k Metal Ligaen |
| --- | --- |
Joukkueet (2023–24):  Aalborg Pirates  Esbjerg Energy  Frederikshavn White Hawks  Herlev Eagles  Herning Blue Fox  Odense Bulldogs  Rungsted Seier Capital  Rødovre Mighty Bulls  SønderjyskE Ishockey
Talviaisten rautatieasema

Talviaisten  rautatieasema (lyh.Tv) on rautatieliikennepaikka Oriveden kaupungin Talviaistaipaleen kylässä. Liikennepaikka avattiin liikenteelle vuonna 1947. Rataosa Orivedeltä Jämsänkoskelle valmistui vuonna 1951. Talviainen muutettiin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1960 ja henkilöliikenne Oriveden sekä radan silloisen päätepisteen Jämsänkosken välillä loppui vuonna 1969. Tavaraliikenne lopetettiin ja liikennepaikka lakkautettiin vuonna 1973. Talviainen avattiin kuitenkin uudestaan junankohtauspaikkana vuonna 1978, jolloin rataosa valmistui Jyväskylään saakka.
Talviaisten vaatimaton asemarakennus rakennettiin Talviaistaipaleen kylään aivan valtatie 9:n viereen arkkitehti Jarl Ungernin piirustusten mukaan vuonna 1945. Nykyisin paikalla on junasuoritus- ja laitesuojarakennus. Talviainen muutettiin uudelleen miehittämättömäksi liikennepaikaksi rataosan kauko-ohjauksen valmistuttua vuonna 1991. Liikennepaikka sijaitsi aiemmin Längelmäen kunnan alueella, mutta kunnan lakkauttamisen jälkeen liikennepaikka on vuoden 2007 alusta lähtien sijainnut Oriveden alueella.
Talotekniikka

Talotekniikka on yhteisnimitys kiinteistön ja siihen liittyvien tilojen teknisten palveluiden, järjestelmien ja laitteiden kokonaisuudelle. Talotekniikka kattaa myös kiinteistön energiankäytön tehokkuuden ja ympäristövaikutukset, sekä tilojen viihtyisyyteen ja käyttömukavuuteen liittyvät tekijät.
Talotekniikka tuottaa kiinteistöissä ja tiloissa tapahtuville toiminnoille hallitut olosuhteet. Näitä ovat muun muassa ilman, veden, lämmön, energian, valon ja tiedon välittäminen, sekä turvallisuus- ja liikkumispalvelut. Keskeisen osan tästä tekniikasta muodostavat LVI-tekniikka (lämmitys-, vesijohto- ja ilmanvaihtotekniikka) ja sähkötekniikka. Talotekniikkaan luetaan myös jäähdytys-, kulunvalvonta-, tele- ja data- sekä palontorjuntajärjestelmät. Rakennuksen teknisiin järjestelmiin liittyvää ohjausautomaatiota kutsutaan rakennusautomaatioksi.
Osa-alueet

Talotekniikkaan sisältyy monia teknisiä järjestelmiä:
lämmitysjärjestelmä eli lämmön tuotanto, jakelu ja siirto
vesijohtojärjestelmä, joka huolehtii talousvedestä
viemärijärjestelmä, joka kokoaa ja siirtää jätevedet, sadevedet ja maaperän kuivatusvedet
ilmastointijärjestelmä huolehtii sisäilman puhdistamisesta, lämmittämisestä, jäähdyttämisestä, kostuttamisesta ja ilman liikkeistä
ilmanvaihtojärjestelmä huolehtii sisäilman vaihtamisesta rakennuksissa joissa ei ole ilmastointia
kylmätekninen järjestelmä siirtää lämpöä jäähdytettävästä kohteesta muualle
höyryjärjestelmä tuottaa ja jakelee kuumaa höyryä
kaasujärjestelmä jakelee ja voi tuottaakin paineilmaa, sairaalakaasuja (hengitysilmaa, happea, ilokaasua, hiilidioksidia ym.), maakaasua, nestekaasua, inertiakaasuja, teollisuuskaasuja (kuten asetyleeni ja happi ym.) ja laboratoriokaasuja
uima-allaslaitteet
putkistojen ja laitteiden lämpöeristys
palontorjuntajärjestelmä pyrkii havaitsemaan ja sammuttamaan tulipalon; siihen voi sisältyä
palopostit
sprinklerilaitteisto
vesisumulaitteisto
vesivalelulaitteisto esimerkiksi öljysäiliöiden jäähdytykseen
vaahtosammutuslaitteisto
kaasusammutuslaitteisto
savunpoistojärjestelmä
paloilmaisimet, jotka reagoivat savuun tai lämpöön
sähkö- ja tietoliikennejärjestelmä, johon sisältyy
valaistusjärjestelmä
sähkölämmitys
sähkönjakeluverkko
viestintäjärjestelmät kuten puhelin-, ovipuhelin ja antenniverkko sekä äänentoisto- ja videojärjestelmät
tietoverkko
turvallisuusjärjestelmä, johon voi sisältyä lukitus-, kulunvalvonta-, rikosilmoitus- ja videovalvontajärjestelmiä ym.
rakennusautomaatiojärjestelmä huolehtii rakennuksen tilasta mittaamalla, säätämällä, hälyttämällä, tietoja keräämällä ym. tavoilla
varavoimajärjestelmä tarjoaa sähköä laitteille, jos yhteys valtakunnan verkkoon katkeaa
hissit, liukuportaat ja liukukäytävät
Kirjallisuutta

Talotekniikka RYL 2002. Talotekniikan ja rakentamisen yleiset laatuvaatimukset 2002, kaksi osaa, ISBN 951-682-707-1
Aiheesta muualla

Suomen LVI-liitto, SuLVI ry
LVI-ala.fi
www.talotekniikkaliitto.fi
www.talotekniikka-lehti.fi
CUBE - Talotekniikan teknologiaohjelma 2002-2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Rakentamismääräyskokoelma
Suomi 1980-luvulla

Torielämää Turussa vuonna 1981.
Vuonna 1985 Helsinkiin avattiin kauppakeskus Forum. Nykyaikaiset kauppakeskukset olivat 1980-luvulla vielä uudehko asia Suomessa. Kuvassa näkyy muun muassa McDonald's, joka rantautui Suomeen vuonna 1984. Kuva on heinäkuulta 1986.
Porilaisnuorisoa rauhanmarssilla 1981.
Kankaan koulu 1980-luvulta
Suomessa elettiin 1980-luvulla nousukautta. Asukkaita oli vajaat viisi miljoonaa ja työttömyys oli varsin vähäistä. Suomen kansantalous kasvoi voimakkaasti, mikä synnytti kiinteistö- ja pörssikuplan.
Sisäpoliittisesti merkittävimpiä tapahtumia oli presidentti Urho Kekkosen eroaminen terveyssyistä presidentin virasta vuonna 1981 ja Mauno Koiviston valitseminen presidentiksi vuonna 1982. Sisäpolitiikassa vallitsi konsensus (eli 'yhteisymmärrys', 'yksimielisyyspolitiikka'), ilman suuria poliittisia kiistoja. Suomessa vallitsi vielä 1980-luvulla suomettumisen aika, joka päättyi lopullisesti vasta Neuvostoliiton hajoamiseen vuonna 1991. Suomen ja Neuvostoliiton välisen YYA-sopimuksen voimassaoloa pidennettiin 20 vuodella vuonna 1983. Samalla kuitenkin jo lähennyttiin Eurooppaa: vuonna 1981 Suomessa otettiin muun Euroopan tyyliin käyttöön kesäaika ja vuonna 1989 Suomesta tuli Euroopan neuvoston jäsen. Vuodesta 1961 Euroopan vapaakauppajärjestön (EFTA) liitännäisjäsenenä ollut Suomi liittyi järjestön täysjäseneksi vuonna 1986.
1980-luku muistetaan myös useista erilaisista suomirock-yhtyeistä, joiden hitit soivat yhä tiuhaan radiossa. Televisiossa esitettiin 1980-luvulla etenkin monenlaisia sketsi- ja draamasarjoja. Juppikulttuuri kukoisti voimakkaana ja näkyi muun muassa kulutuksessa, muodissa ja harrastuksissa.
Politiikka > Kekkosesta Koivistoon

Suomi siirtyi 1980-luvulle presidenttinään Urho Kekkonen. Kekkonen erosi sairautensa takia tasavallan presidentin virasta 27. lokakuuta 1981 ja toimi muodollisena valtionpäämiehenä tammikuuhun 1982 asti. Tuolloin järjestettiin presidentinvaalit, joissa oli mukana kaikkiaan kahdeksan ehdokasta. Ehdokkaista Mauno Koivisto sai valitsijamiesten selkeän enemmistön ja valittiin presidentiksi jo ensimmäisellä kierroksella. Seuraavat presidentinvaalit järjestettiin 1988, jolloin Koivisto valittiin toiselle kaudelle. Presidentinvaali 1982 oli viimeinen perinteinen valitsijamiesvaali ja vuoden 1988 vaali yhdistetty valitsijamies- ja suora kansanvaali. Sisäpolitiikassa Koivisto omaksui edeltäjäänsä Urho Kekkosta pidättyvämmän roolin, ulkopolitiikassa hän sen sijaan piti ohjakset tiukasti omissa käsissään. Koivisto halusi myös kaventaa presidentin valtaa ja lisätä pääministerin valtaa.
Politiikka > Eduskunta ja puolueet

Suomen sisäpoliittista valtaa hallitsi SDP koko vuosikymmenen ajan. Myös SKDL:llä oli merkittävä valta eduskunnassa ja vihreän liikkeen kannatus suureni. 1980-luvun pääministereitä olivat Mauno Koivisto (1979−1982), Kalevi Sorsa (1982−1987) sekä Harri Holkeri (1987−1991). Vuosina 1983−1987 istuneesta Sorsan neljännestä hallituksesta tuli Suomen siihen saakka pitkäikäisin hallitus sen lyötyä Kivimäen hallituksen ikäennätyksen vuodelta 1936. Vuonna 1987 perustetun Holkerin sinipunahallituksen aikana nousukausi alkoi huipentua talouden ylikuumenemiseen. Tuolloin valtiovarainministerinä toimi Erkki Liikanen, myöhempi Suomen Pankin pääjohtaja.
Suomessa käytiin kahdet eduskuntavaalit vuosina 1983 ja 1987. Edellisiä vaaleja on luonnehdittu protestivaaleiksi juuri silloin kiivaimmillaan olleen rötösherrajahdin vuoksi. Suomen Maaseudun Puolue saavutti uuden puheenjohtajansa Pekka Vennamon johdolla historiansa toisen suurvoiton ja nousi hallitukseen kahden ministerin voimin. Sen sijaan SKDL kärsi murskatappion eikä sitä enää tämän jälkeen otettu hallituksiin. Liberaalinen Kansanpuolue menetti kaikki eduskuntapaikkansa ja uutena ryhmänä eduskuntaan nousivat vihreät. Kokoomuksen yli 20 vuotta kestänyt oppositiokausi päättyi vuoden 1987 vaaleissa, jolloin siitä tuli pääministeripuolue. Samoissa vaaleissa SMP:n perustaja ja kunniapuheenjohtaja Veikko Vennamo jätti politiikan, minkä jälkeen puolueen kannatus alkoi heikentyä pysyvästi. Vennamon suku vetäytyi kokonaan politiikasta Pekka Vennamon siirtyessä posti- ja telelaitoksen pääjohtajaksi syksyllä 1989.
SKDL:n ja SKP:n sisäinen kahtiajako enemmistön ja niin sanotun taistolaisen vähemmistön kesken paheni vuosikymmenen mittaan. Kuilu repesi, kun vähemmistö perusti vuonna 1986 uuden Demokraattinen vaihtoehto -puolueen. Devan toiseksi puheenjohtajaksi valittiin näyttelijä Kristiina Halkola, josta tuli Suomen ensimmäinen naispuoluejohtaja. Vuonna 1989 perustettiin vielä SKDL:n entisen kansanedustajan Markus Kainulaisen johdolla uusi Kommunistinen Työväenpuolue. SKP:n vanhat johtomiehet Aarne Saarinen, Taisto Sinisalo ja Arvo Aalto jäivät eläkkeelle.
Vihreä liitto rekisteröityi puolueeksi ja Keskustapuolue muutti nimensä Suomen Keskustaksi vuonna 1988. Vuonna 1982 Liberaalinen Kansanpuolue liitettiin Keskustapuolueen jäsenjärjestöksi, mutta liberaalit erosi yhteistyöstä vuonna 1986. Yhteistyöllä pyrittiin poliittisten keskiryhmien kiinteämpään yhteistyöhön.  Vuosikymmenen aikana katosivat puoluekartalta Suomen Maaseudun Puolue:sta lohjennut Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolue (uudelta nimeltään Kansalaisvallan Liitto) ja Perustuslaillinen Oikeistopuolue. Kokonaan uusi puolue taas oli vuonna 1985 perustettu Suomen Eläkeläisten Puolue.
Politiikka > Kunnat

1980-luvulla Suomessa järjestettiin kolmet kunnallisvaalit: 1980, 1984 ja 1988. Suurimpia kuntapuolueita 1980-luvulla olivat SDP, Kokoomus ja Keskusta.
Suomen kuntakartalla tapahtui vuosikymmenen aikana vain vähän muutoksia. Vuoden 1981 alussa Nummen ja Pusulan kunnat yhdistettiin Nummi-Pusulan sekä Keikyän ja Kiikan kunnat Äetsän kunnaksi. Lokalahden kunta liitettiin Uuteenkaupunkiin vuoden 1981 alussa ja Nuijamaan kunta Lappeenrannan kaupunkiin vuoden 1989 alussa. Pietarsaaren maalaiskunta otti vuoden 1989 alussa uudeksi nimekseen Pedersören kunta.
Suomeen syntyi pitkän tauon jälkeen kymmenen uutta kaupunkia vuoden 1986 alussa. Tällöin Alajärven, Jämsänkosken, Kannuksen, Kauhavan, Keuruun, Kuhmon, Laitilan, Oriveden, Saarijärven ja Ähtärin kunnat muuttuivat kaupungeiksi.