stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Linkin Park
Yhtyeen historia > From Zero – paluu uudella kokoonpanolla (2024–)

Elokuun lopulla 2024 Linkin Park vihjasi julkaisemallaan videolla, että jotain tulee tapahtumaan 5. syyskuuta 2024. He kutsuivat myös fanejaan Los Angelesissa järjestettävään tilaisuuteen. Linkin Park teki paluun uuden päälaulajan Emily Armstrongin ja uuden rumpalin Colin Brittainin kanssa yllätyskeikalla Los Angelesissa 5. syyskuuta 2024. Samalla yhtye vahvisti julkaisevansa uuden albumin From Zero ja lähtevänsä kiertueelle. Myös albumin ensimmäinen single The Emptiness Machine julkaistiin.
Ennen kiertueelle lähtöä kitaristi Delson ilmoitti jättäytyvänsä yhtyeen keikoilta pois, jolloin keikkakitaristina nähdään Alex Feder.
Musiikkityyli

Linkin Parkin tyyli on vaihdellut vuosien mittaan. Yhtyeen albumit Hybrid Theory ja Meteora ovat yhdistelmä alternative metalia, nu metalia ja rap rockia, jossa on vaikutteita ja elementtejä hip hopista, alternative rockista ja electronicasta. Rolling Stone kuvaili kappaletta ”Breaking the Habit” "riskialttiiksi ja kauniiksi taiteeksi".
Minutes to Midnight -albumilla yhtye kokeili vakiintuneita ääniä ja monipuolisemmin tyylejä. Albumi ei enää muistuta nu metalia, vaan enemmänkin punkia ja alternative rockia. Vain kaksi albumin kappaletta sisältää räppiä, joten sen sisältöä voidaan pitää pääosin alternative rockina. Tämä on merkittävä lasku verrattuna aiempien albumien rap-osuuksiin.lähde?
Chester Benningtonin ja Mike Shinodan välinen vuorovaikutus lauluissa on tärkeä osa Linkin Parkin musiikkia. Bennington on yleensä päälaulaja ja Shinoda laulaa taustoja tai räppää kappaleissa. Linkin Parkin kolmannella albumilla, Minutes to Midnight, Shinoda laulaa kokonaan kappaleet ”In Between”, ”Hands Held High” ja albumin bonuskappaleen ”No Roads Left”. A Thousand Suns -albumin ensimmäisellä singlellä, ”The Catalyst”, molemmat laulavat. Mike Shinoda totesi, että hän ja muut yhtyeen jäsenet ovat saaneet albumille vaikutteita Public Enemysta ja Chuck D:stä. Albumi sisältää rockia, hip hopia, akustista, elektronista ja skrätsäystä.
Soolourat

Kaksi Linkin Parkin jäsenistä ovat tehneet Linkin Parkin ohella myös soolouraa. Mike Shinoda Fort Minorin kanssa ja Chester Bennington Dead By Sunrisen kanssa. Fort Minor julkaisi vuonna 2005 varsin hip hop -täytteisen esikoisalbumin nimeltään The Rising Tied. Benningtonin soololevy piti julkaista vuonna 2007, mutta se sai väistyä, kun Linkin Park alkoikin työstää Minutes to Midnight -albumiaan. Chester Benningtonin luotsaama Dead By Sunrise julkaisi Out of Ashes -nimisen albumin lopulta vuonna 2009.lähde?
Jäsenet > Nykyiset

Brad Delson – kitara (1996–)
Mike Shinoda – laulu, samplaus, kitara, koskettimet (1996–)
David Farrell – basso (1996–1999, 2001–)
Joe Hahn – levysoittimet, samplaus, rytmit & äänet (1996–)
Emily Armstrong – laulu (2024–)
Colin Brittain – rummut (2024–)
Jäsenet > Entiset

Chester Bennington – laulu (1998–2017)
Rob Bourdon – rummut (1996–2017)
Mark Wakefield – laulu (1996–1998)
Kyle Christner – basso (1999)
Scott Koziol – basso (1999–2001)
Diskografia > Studioalbumit

Hybrid Theory (2000)
Meteora (2003)
Minutes to Midnight (2007)
A Thousand Suns (2010)
Living Things (2012)
The Hunting Party (2014)
One More Light (2017)
From Zero (2024)
Palkinnot

Linkin Park on voittanut monia eri musiikki-alan palkintoja. Näistä merkittävimpinä kaksi Grammy-palkintoa.
Kirjallisuutta

Saulmon, Greg: Linkin Park. Contemporary Musicians and Their Music.  New York: Rosen Pub, 2007.  ISBN 1404207139  (englanniksi)
Baltin, Steve: From The Inside: Linkin Park's Meteora.  California: Bradson Press, 2004.  ISBN 0960357416  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Linkin Parkin virallinen kotisivu
Linkin Park Underground
Linkin Park MySpacessa
The Linkin Park Times
Linkin Park Association
| n k Linkin Park |
| --- | --- |
 Brad Delson  Mike Shinoda  David Farrell  Joe Hahn  Emily Armstrong  Colin Brittain   Entiset jäsenet: Chester Bennington  Rob Bourdon  Mark Wakefield  Kyle Christner  Scott Koziol 
Studioalbumit:  Hybrid Theory  Meteora  Minutes to Midnight  A Thousand Suns  Living Things  The Hunting Party  One More Light  From Zero 
Livealbumit:  Live in Texas  Road to Revolution: Live at Milton Keynes  A Thousand Suns+  Living Things+  The Hunting Party: Live from Mexico  One More Night Live 
Demot/Ep:t:  Xero Sampler Tape  Hybrid Theory EP  In the End  Underground V2.0  Underground V3.0  Underground 4.0  Underground 5.0  Underground 6  Underground 7  iTunes Live from SoHo  Songs from the Underground  MMM...COOKIES – Sweet Hamster Like Jewels from America!  Underground 9: Demos  A Decade Underground  LP Underground X: Demos  2011 North American Tour  A Thousand Suns: Puerta De Alcalá  iTunes Festival: London 2011  Underground Eleven  Underground 12  Underground 13 
Remixalbumit:  Reanimation  Collision Course  Recharged 
Singlet:  ”One Step Closer”  ”Crawling”  ”Papercut”  ”In the End”  ”Pts.OF.Athrty”  ”Somewhere I Belong”  ”Faint”  ”Numb”  ”From the Inside”  ”Lying from You”  ”Breaking the Habit”  ”Numb/Encore”  ”What I’ve Done”  ”Bleed It Out”  ”Shadow of the Day”  ”Given Up”  ”Leave Out All the Rest”  ”New Divide”  ”The Catalyst”  ”Waiting for the End”  ”Burning in the Skies”  ”Iridescent”  ”Burn It Down”  ”Lost in the Echo”  ”Powerless”  ”Castle of Glass”  ”A Light That Never Comes”  ”Guilty All the Same”  ”Until It’s Gone”  ”Final Masquerade”  ”Heavy”  ”Talking to Myself”  ”One More Light”  ”The Emptiness Machine”  ”Heavy Is the Crown”  ”Over Each Other”  ”Two Faced” 
Muut kappaleet:  ”Runaway”  ”It's Goin’ Down”  ”We Made It”  ”Darker Than Blood” 
Videot:  Frat Party at the Pankake Festival  The Making of Meteora  Live in Texas  Breaking the Habit  Collision Course  Minutes to Midnight  Road to Revolution: Live at Milton Keynes 
Muuta:  Diskografia  Machine Shop Recordings  Music for Relief  Projekt Revolution  Dead By Sunrise  Fort Minor  Download to Donate  A Thousand Suns World Tour 
Chester Bennington MTV Asia Aid -tapahtumassa vuonna 2005.
Chester Bennington esiintymässä Sonisphere-festivaalilla Kirjurinluodossa 25. heinäkuuta 2009.
Mike Shinoda ja Chester Bennington Porin Sonispheressä 2009.
Linkin Park Chilessä vuonna 2010.
Linkin Parkin logo vuosina 2014–16.
Yhtyeen basisti Dave Farrell esiintymässä Sonisphere-festivaalilla Kirjurinluodossa Porissa 25. heinäkuuta 2009.
Royal Caribbean International

| Royal Caribbean International |
| --- | --- |
Perustettu:  1968 Norjassa
Toimitusjohtaja:  Michael Bayley
Kotipaikka:   Miami, Florida, Yhdysvallat
Toimiala:  matkailu
Kotisivu:  www.RoyalCaribbean.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Royal Caribbeanin päämaja Miamissa, Floridassa.
Royal Caribbean International on Royal Caribbean Cruises -konsernin omistama suuri risteilijävarustamo. Yhtiö perustettiin vuonna 1968, ja sen vuoden 2007 liikevaihto oli 6,149 miljardia dollaria.
Sen aluksista yli 20 on rakennettu entisen STX Europen, nykyisen Meyer Turun telakalla Turussa vuodesta 1995 alkaen ja kaksi STX Europen telakalla Helsingissä.
Varustamon laivat tekevät risteilyjä pääasiassa Karibialla, Välimerellä ja Alaskassa. Varustamo järjestää myös kausittaisia risteilyjä muun muassa Itämerellä.
Laivat

Royal Caribbean International omistaa 30 loistoristeilijää yhdeksässä eri laivaluokassa (Icon Class, Quantum Class, Oasis Class, Freedom Class, Voyager Class, Radiance Class, Vision Class, Sovereign Class ja Empress Class).
Royal Caribbean omistaa kolme maailman suurinta risteilyalusta: Oasis of the Seas, Allure of the Seas ja Harmony of the Seas. Laivat on rakennettu entisen STX Europen, nykyisen Meyer Turun Turun telakalla ja Saint Nazairen Ranskan telakalla. Laivat valmistuivat lokakuussa 2009, 2010 ja 2016. Vuonna 2010 valmistunut Allure of the Seas on viisi millimetriä pidempi kuin vuonna 2009 valmistunut Oasis of the Seas. Vuonna 2016 valmistunut Harmony of the Seas oli maailman suurin risteilyalus vuoteen 2018 asti, jolloin saman varustamon Symphony of the Seas valmistui. Vuonna 2023 Icon of the Seas valmistui, jolloin siitä tuli maailman suurin alus.
Laivat > Icon-luokka

Icon of the Seas
Laivat > Oasis-luokka

Oasis of the Seas
Allure of the Seas
Harmony of the Seas
Symphony of the Seas
Wonder of the Seas
Laivat > Quantum-luokka

Quantum of the Seas
Anthem of the Seas
Ovation of the Seas
Spectrum of the Seas
Odyssey of the Seas
Laivat > Freedom-luokka

Freedom of the Seas
Liberty of the Seas
Independence of the Seas
Laivat > Voyager-luokka

Voyager of the Seas
Navigator of the Seas
Mariner of the Seas
Explorer of the Seas
Adventure of the Seas
Laivat > Radiance-luokka

Radiance of the Seas
Jewel of the Seas
Brilliance of the Seas
Serenade of the Seas
Laivat > Vision-luokka

Vision of the Seas
Rhapsody of the Seas
Legend of the Seas
Grandeur of the Seas
Enchantment of the Seas
Laivat > Sovereign-luokka

Majesty of the Seas
Laivat > Empress-luokka

Empress of the Seas
Tulevat laivat > Icon-luokka

2025 – Star of the Seas
2026 – Joy of the Seas
Tulevat laivat > Oasis-luokka

2024 – Utopia of the Seas
Entiset laivat

Song of Norway – romutettiin Kiinassa vuonna 2014 nimellä M/S Formosa Queen
Nordic Prince – romutettiin Intiassa vuonna 2015 nimellä M/V Ocean Star Pacific
Sun Viking – romutettiin Pakistanissa vuonna 2022 nimellä nimellä M/V Oriental Dragon
Song of America – nykyisin käytössä Celestyal Cruisesilla nimellä M/S Celestyal Olympia
Viking Serenade – romutettiin Intiassa vuonna 2018 nimellä nimellä M/S Ocean Gala 1
Sovereign of the Seas – romutettiin Turkissa vuonna 2020 nimellä M/S Sovereign
Monarch of the Seas – romutettiin Turkissa vuonna 2021 nimellä M/S Monarch
Splendour of the Seas – nykyisin Marella Cruisesilla nimellä M/S Marella Discovery
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Royal Caribbean International Wikimedia Commonsissa
Royal Caribbean International -varustamon laivasto
| Käytössä olevat risteilyalukset |
| --- | --- |
Sovereign-luokka: Majesty of the Seas
Vision-luokka: Legend of the Seas · Splendour of the Seas · Grandeur of the Seas · Rhapsody of the Seas · Enchantment of the Seas · Vision of the Seas
Voyager-luokka: Voyager of the Seas · Explorer of the Seas · Adventure of the Seas · Navigator of the Seas · Mariner of the Seas
Radiance-luokka: Radiance of the Seas · Brilliance of the Seas · Serenade of the Seas · Jewel of the Seas
Freedom-luokka: Freedom of the Seas · Liberty of the Seas · Independence of the Seas
Oasis-luokka: Oasis of the Seas · Allure of the Seas · Harmony of the Seas · Symphony of the Seas · Wonder of the Seas
Quantum-luokka: Quantum of the Seas · Anthem of the Seas
| Entiset laivat |
| --- | --- |
Moottorialukset: Song of Norway (nyk. Ocean Pearl) · Nordic Prince (nyk. Aquamarine) · Sun Viking (nyk. Long Jie) · Song of America · Viking Serenade (nyk. Island Escape) · Empress of the Seas (nyk. Empress)
Sovereign-luokka: Sovereign of the Seas · Monarch of the Seas
Oasis of the Seas Turun saaristossa matkalla Floridaan.
Anthem of the Seas Haitissa.
Jewel of the Seas Skotlannissa.
Song of Norway oli varustamon ensimmäinen laiva.
Ancient Bards

| Ancient Bards |
| --- | --- |
 Yhtye esiintymässä vuonna 2015.
Tiedot
Toiminnassa:  2006–
Tyylilaji:  sinfoninen metalli, power metal
Kotipaikka:   Italia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Sara Squadrani, laulu   Claudio Pietronik, kitara   Daniele Mazza, koskettimet   Martino Garattoni, basso   Federico Gatti, rummut  
Levy-yhtiö:  Limb Music  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ancient Bards on italialainen vuonna 2006 perustettu sinfonista metallia soittava yhtye.
Historia

Yhtyeen perusti vuonna 2006 kosketinsoittaja Daniele Mazza. Yhtyeeseen liittyivät basisti Martino Garattoni, laulaja Sara Squadrani, rumpali Alessandro Carichini, sekä kitaristit Claudio Pietronik ja Fabio Balducci. Carichinin tilalle tuli Federico Gatt kun Carichini lähti yhtyeestä henkilökohtaisten syiden vuoksi. Yhtyeen ensimmäinen albumi The Alliance of the Kings julkaistiin vuonna 2010.
Julkaisut > Albumit

The Alliance Of The Kings - The Black Crystal Sword Saga Part 1 (2010)
Soulless Child (2011)
A New Dawn Ending (2014)
Origine - The Black Crystal Sword Saga Part 2 (2019)
Artifex (2025)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ancient Bards Wikimedia Commonsissa
Ancient Bards Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Ancient Bards Discogsissa. (englanniksi)
http://www.peek-a-boo-magazine.be/en/interviews/ancient-bards/
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Taiteenala:  MusicBrainz
Aikuisilta kielletty

| Aikuisilta kielletty Klamydia |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. syyskuuta 2018
 Formaatti: 2CD
 Tyylilaji: punk rock
 Levy-yhtiö: Usvaputki
Listasijoitukset
  1.
Klamydian muut julkaisut
| Antisupersankarit 2016 | Aikuisilta kielletty 2018 | Hiljainen pöytä läheltä orkesteria 2021 |
Aikuisilta kielletty on Klamydian tupla-albumi, joka julkaistiin 28. syyskuuta 2018. Studioäänitteiden lisäksi albumille sisältyi Lauantaitanssit-livelevy. Albumi nousi Suomen virallisen listan sekä fyysisen albumilistan kärkipaikalle.
Albumin ensimmäinen single ”Sääntö-Suomi” on kannanotto siihen, kun yhtyeelle ei annettu lupaa julkaista omaa olutmerkkiä.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 Paskatauti – 3.33  Iso I – 3.46  Sääntö-Suomi – 3.24  Vain mies – 3.00  Huomenta – 2.48  Vittu mikä ilta! – 3.15  Tanssi Pohjois-Koreassa – 3.26  Vanha ystävä – 4.22  Sotaa vai rakkautta? – 3.24  Haudasta lomalla – 3.45  Kriitikon päiväkirja – 3.16  Viimeinen partiopoika – 3.16  NMKY – 3.40  Kingi ja kuusipuu – 3.25  Fittimiitti – 3.27  Saappaat jalassa – 3.25  Nyt piisas – 2.49 :  CD 2: Lauantaitanssit-live Pippalot – 1.29  Venäläisiä unelmia – 1.41  Hemoklobiinikadun liikennevalot – 3.25  Kråklund pojkar – 1.14  Sitarin vaksi – 1.33  Guru – 2.03  Rakkauslaulu – 2.17  Eläinkunnan ongelmat – 1.36  Onneton onnekas – 2.01  Mopolla suohon – 2.10  Kikka – 3.09  Mäkin haluun rock-tähdeks – 2.46  Puutavaraa – 1.48  Ei sen kummempaa – 1.42  Teris – 1.56  Vartiotoimistoon – 1.52  Kemppainen – 2.03  Perseeseen – 1.38
Arvostelut

Soundi:
Herkules – Atlantiksen valloittaja

| Herkules – Atlantiksen valloittaja> Ercole alla conquista di Atlantide Hercule à la conquête de l’Atlantide |
| --- | --- |
 Elokuvan yhdysvaltalainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Vittorio Cottafavi
Käsikirjoittaja:   Alessandro Continenza  Vittorio Cottafavi  Duccio Tessari 
Perustuu:  Archibald Zounds Jr:n tarinaan
Tuottaja:   Achille Piazzi  Danilo Marciani 
Säveltäjä:  Armando Trovajoli
Kuvaaja:  Carlo Carlini
Leikkaaja:  Maurizio Lucidi
Tuotantosuunnittelija:  Franco Lolli
Lavastaja:  Franco Lolli
Pääosat:   Reg Park  Fay Spain  Ettore Manni 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia  Ranska 
Tuotantoyhtiö:   SPA Cinematografica  Comptoir Français du Film Production 
Levittäjä:  Woolner Brothers Netflix
Ensi-ilta:  19. elokuuta 1961 (Italia) 14. helmikuuta 1962 (Ranska) 6. huhtikuuta 1962 (Suomi)
Kesto:  101 min (Italia)
Alkuperäiskieli:  italia, ranska ja muita kieliversioita
Tuotto:  568 000 000 liiraa (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Herkules – Atlantiksen valloittaja (ital. Ercole alla conquista di Atlantide, ransk. Hercules à la conquête de l’Atlantide) on vuonna 1961 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Sen on ohjannut Vittorio Cottafavi. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan päähenkilöä Herkulesta näyttelee kehonrakentaja Reg Park. Tyypillisten peplum-piirteiden lisäksi elokuva sisältää tieteisfiktion, komedian ja parodian aineksia. Sitä pidetään kuvaukseltaan yhtenä tyylilajin komeimmista elokuvista.
Juoni

Herkules ja muinaisen Theban kuningas Androkles lähtevät laivalla etsimään Kreikkaa uhkaavaa vierasta maata. Myrsky hajottaa laivan, ja Herkules kumppaneineen päätyy Atlantiksen saarelle. Sitä hallitsee kuningatar Antinea, joka aikoo valloittaa luomansa klooniarmeijan avulla koko maailman. Herkules tuhoaa kuningattaren salaisen voimanlähteen ja pakenee ystävineen mereen uppoavasta Atlantiksesta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Reg Park  | … |  Herkules   |
|  Fay Spain  | … |  Antinea   |
|  Ettore Manni  | … |  Androkles   |
|  Luciano Marin  | … |  Hyllos, Herkuleen poika   |
|  Laura Efrikian  | … |  Ismene, Antinean tytär   |
|  Mario Valdemarin  | … |  Cabor   |
|  Mimmo Palmara  | … |  Astor   |
|  Salvatore Furnari  | … |  Timoteus   |
|  Raffaele Baldassarre  | … |  kaartin päällikkö   |
|  Mino Doro  | … |  yksi Theban neuvoston johtajista   |
|  Luciana Angiolillo  | … |  Deianira   |
|  Mario Petri  | … |  Zenith   |
|  Gian Maria Volonté  | … |  Spartan kuningas   |
|  Ivo Garrani  | … |  Megalian kuningas   |
|  Enrico Maria Salerno  | … |  Megaran kuningas   |
|  Nando Tamberlani  | … |  Tiresia   |
Tuotanto

Herkules – Atlantiksen valloittaja on järjestyksessä neljäs 1950- ja 1960-luvun vaihteessa tehty Herkules-elokuva. Steve Reevesin luovuttua roolista Galatean tuottaja Nello Santi antoi teeman SPA Cinematografican Achille Piazzille, joka vuonna 1960 toteutti Vittorio Cottafavin ohjaaman Herkuleen koston pääosassaan Mark Forest. Forestista suunniteltiin myös neljännen elokuvan Herkulesta, mutta hän kieltäytyi roolista fyysisesti liian vaativana. Niinpä tuotantoyhtiö palkkasi hänen tilalleen brittiläissyntyisen kehonrakentajan Reg Parkin, joka pystyi esittämään osansa lähes kokonaan ilman sijaisnäyttelijöitä. Hänen vastanäyttelijänään toimii amerikkalainen Fay Spain, joka oli aikaisemmin esittänyt lähinnä teinitytyön rooleja. Peplum-elokuvien vakiokasvoja ovat Androklesta näyttelevä Ettore Manni ja nuori Luciano Marin. Sivuosissa Spartan, Megalian ja Megaran kuninkaina vierailevat tunnetut näyttelijät Gian Maria Volonté, Ivo Garrani ja Enrico Maria Salerno.
Loistavissa Technicolor-väreissä 70 millimetrin Super Technirama -laajakangastekniikalla toteutettu Herkules – Atlantiksen valloittaja on yksi komeimmista peplumelokuvista. Sen ulkokohtaukset on kuvattu Italian Tor Caldarassa, Grotte di Salonen luolissa, merenrannalla ja kivilouhoksilla. Sisäkuvaukset on tehty Roomassa Cinecittàn studioilla. Franco Lollin lavastuksen kohokohtia ovat kattoa pitelevä Atlas-patsas sekä valtavat temppelin ovet, joiden rinnalla jopa Herkules näyttää pieneltä. Androcleen kaleeri rakennettiin Nettunon telakalla. Erikoistehosteet ovat Gallianon ja Riccin käsialaa. Haroun Terzieffin kuvaamaa tulivuorenpurkausta on käytetty myös useissa muissa elokuvissa. Pastoraaliaiheisen musiikin on säveltänyt Armando Trovajoli.
Tyyli ja teemat

Cottafavin elokuva sisältää peplumille tyypillisen seikkailujuonen ohella tieteisfiktion, komedian ja parodian aineksia. Massiivinen Reg Park on hyväntuulinen, rauhaa rakastava ja jopa laiskahko sankari, joka tarvittaessa osaa käyttää lihaksiaan vihollisen lyömiseksi. Parkia on pidetty peplumelokuvien parhaana Herkuleena, joka vangitsee erinomaisesti kreikkalaisen mytologian sankarin häilyvän luonteen. Hänen apurinsa selättävät vastustajansa pikemminkin oveluudella kuin voimalla. Yksi heistä on kujeileva pikku kääpiö.
Herkules – Atlantiksen valloittaja onnistuu olemaan myös vakava ottamatta itseään liian vakavasti. Elokuvassa on suoria viittauksia natsien totalitarismiin ja ydinpommin jälkeiseen kylmän sodan aikaan. Atlantiksen kuningattaren voimanlähde on Uranuksen verestä eli uraanista muodostunut kivi, ja hänen klooniarmeijansa koostuu voittamattomista vaaleatukkaisista ja -partaisista arjalaisista. Saaren alkuperäisväestö on suljettu keskitysleirille ja Herkules poikineen yritetään tappaa kaasukammiossa. Eripuraisen Kreikan demokraattinen järjestelmä osoittautuu voimattomaksi ulkoisen uhkan edessä, ja ainoastaan Herkuleen edustama raaka voima voi pelastaa sen. Vapauttaessaan Uranuksen kiven energian hän tuhoaa samalla kokonaisen sivilisaation, jonka alistetut asukkaat osoittautuvat kyvyttömiksi järkevään ja organisoituun vastarintaan. Poliittisena allegoriana Herkuleen toiminnan voidaan nähdä kuvastavan Yhdysvaltojen roolia toisen maailmansodan jälkeisessä Euroopassa.
Vastaanotto ja julkaisut

Herkules – Atlantiksen valloittaja oli Italiassa kohtalaisen hyvä kaupallinen menestys keräten yhteensä 568 miljoonan liiran kassatulot. Elokuvan jo tuotantovaiheessa saama kansainvälinen huomio sai tuottaja Achille Piazzin tarjoamaan Reg Parkille pääosaa myös seuraavassa elokuvassa Herkules voittaa helvetin, jonka ohjaajaksi tuli Atlantiksen valloittajan erikoistehosteiden parissa työskennellyt ja Steve Reevesin molemmat Herkules-elokuvat aiemmin kuvannut Mario Bava. Arnold Schwarzenegger on maininnut Reg Parkin yhdeksi idoleistaan, jonka Herkules-elokuvat saivat hänet kiinnostumaan kehonrakennuksesta ja myöhemmin suuntautumaan elokuvauralle. Cottafavin Herkules – Atlantiksen valloittaja on nähty myös yhtenä 1970-luvun Bud Spencer ja Terence Hill -elokuvien esikuvista.
Yhdysvalloissa Herkules – Atlantiksen valloittaja ei poikkeuksellisesti päässyt American International Picturesin levitykseen yhtiön tuottajien ja Piazzin välisen aikaisemman sopimusrikon takia. Elokuvan ostivat Bernard ja Lawrence Woolner, jotka julkaisivat sen vuonna 1963 tuotantoyhtiönsä Woolner Brothersin ensimmäisenä elokuvana. Uudelleen leikattu amerikkalainen versio sai nimen Hercules and the Captive Women (”Herkules ja vangitut naiset”), vaikka jälkimmäisiä ei elokuvassa varsinaisesti olekaan.
Elokuvan amerikkalainen versio on saatavilla muun muassa tyydyttävän tasoisena Image Entertainmentin DVD:nä. Laadultaan erinomainen ranskalainen Editions Fabbrin ja Studio Canalin julkaisu sisältää ranskan- ja italiankieliset ääniraidat sekä ranskankielisen tekstityksen.
Aiheesta muualla

Herkules – Atlantiksen valloittaja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Herkules – Atlantiksen valloittaja Elonet.
Valkosipuliperunat

Valkosipuliperunoita.
Valkosipuliperunat on ruokalaji, jossa on valkosipulilla maustettuja perunoita. Valkosipuli lisätään annoksen valmistusvaiheessa siivutettuihin, raakoihin perunoihin joko perunaviipaleiden väliin, uunivuoan voitelurasvaan tai paistinrasvaseokseen. Tyypillisesti suositaan jauhoisia perunalajikkeita niiden soveltuessa paremmin rakenteeltaan uunissa valmistettaviksi.
Valkosipuliperunoiden valmistukseen liittyy myös kerma, sillä se pehmentää uunissa kypsyvää perunaa lisäten siihen oman arominsa.
Valkosipuliperunoita myydään eineksenä useimmissa ruokakaupoissa.
Jimmy Butler

| Jimmy Butler |
| --- | --- |
 Butler vuonna 2020.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jimmy Butler III
Syntynyt: 14. syyskuuta 1989 (ikä 35) Houston, Texas, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  pieni laitahyökkääjä
Pituus:  201 cm
Paino:  100 kg
Nyk. joukkue:  Golden State Warriors
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  30. varaus 2011 (Chicago Bulls)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2007–2008 2008–2011:  Tyler JC Marquette
Seurajoukkueet
2011–2017 2017–2018 2018–2019 2019 2019–2025 2025–:  Chicago Bulls Minnesota Timberwolves Philadelphia 76ers Miami Heat Golden State Warriors
Maajoukkueet
:   Yhdysvallat
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 |  |  |
Jimmy Butler III (s. 14. syyskuuta 1989 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa NBA:ssa pelaavaa Golden State Warriorsia. Pelipaikaltaan 201 senttimetriä pitkä ja 100 kilogrammaa painava Butler on pieni laitahyökkääjä.