stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tauno Pohjanlehto
Sotilasaika

Kasvanut isänmaallisuus ja talvisodassa kärsitty kodin menetys saivat Pohjanlehdon lähtemään kadettikoulun sijasta kesällä 1941 Saksaan sotilaskoulutukseen. Hän oli yksi niistä vapaaehtoisista, joista perustettiin suomalainen SS-pataljoona, ns. Panttipataljoona. Pohjanlehto merkittiin pataljoonan kirjoihin 1. lokakuuta 1941.
Koulutuskausi Saksassa päättyi jo ennen vuoden vaihdetta 1941 suomalaisten joutuessa saksalaisjoukkojen mukana tositoimiin Neuvostoliittoa vastaan. Ankaria yhteenottoja käytiin Kaukasiassa, jossa kukkulan 701 valtaus Malgobekissa sekä Tšikolan ja Jekaterinovkan taistelut olivat niistä kovimmat.
Kukkulasta 701 käydyissä taisteluissa Pohjanlehto toimi iskuryhmän johtajana 16.10.1942. Seuraavana päivänä hän johti puolustusta komppanianpäälliköiden Palleschen ja Mühlinghausin haavoituttua sekä toimi taistelun loppuajan yhdistetyn 11. komppanian päällikkönä Mühlinghausin jälkeen. Komppanian vahvuus oli illalla 1 + 12, Pohjanlehto siis ainoana upseerina. Pataljoonan historiateoksen kirjoittaja, professori Mauno Jokipii esittää taistelun merkityksestä seuraavan yhteenvedon: "Kaatuneiden komppanianpäälliköiden Palleschen ja Müllinghausin sekä eloon jääneiden upseereiden Pohjanlehdon ja Ertelin nimet tullaan suomalaisten SS-aseveljien piirissä aina yhdistämään erityisesti kukkulaan 701, jossa he miehiämme johtivat." Pohjanlehto toimi komppanian päällikkönä maaliskuussa 1943 tapahtuneeseen haavoittumiseensa saakka.
Malgobegin tapahtumat vaikuttivat pyrkimyksiin varmistaa pataljoonan kotiinpaluu sopimusajan päättyessä. Felix Steinerin annettua tästä lupauksen pataljoonan edustajille, mainitsee Steiner Pohjanlehdon yhtenä niistä kolmesta upseerista, jotka saivat joukot niin luottavaisiksi, ettei pataljoonassa ollut havaittavissa erityistä väsymistä palveluksen loppuaikana.
Pohjanlehto kotiutettiin haavoittumisen takia 8. syyskuuta 1943. Toivuttuaan vammoistaan Pohjanlehto oli mukana kotimaan rintamalla jatkosodan kesän 1944 ratkaisutaisteluissa toimien panssarikomppanian päällikkönä Laguksen Panssaridivisioonassa. Viime vaiheessa Talin-Ihantalan menestykselliset ja Suomen kannalta ratkaisevan tärkeät puolustustaistelut muuttivat mielen niin, että sodan päätyttyä Pohjanlehto päätti pidättäytyä jo saamastaan kadettikoulun paikasta.
Sotien jälkeinen aika

Sodan jälkeen Tauno Pohjanlehto opiskeli Helsingin yliopistossa, josta valmistui metsänhoitajaksi vuonna 1948. Hän avioitui ennen valmistumistaan vuonna 1947 ja siirtyi samana vuonna Sunila Oy:n palvelukseen. Hän aloitti metsäosaston konttoripäällikkönä ja jatkoi yhtiön budjettipäällikkönä vuodesta -64. Vuonna 1977 hänet nimitettiin Sunila Oy:n metsäpäälliköksi, josta tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1983. Suomen sodanjälkeisten vuosien valtiollinen poliisi, ns. punainen Valpo, kortistoi ja seurasi SS-pataljoonassa palvelleita. Pohjanlehto kuuluu heihin, joiden ainoa rekisterimerkintä koski palvelusta SS-pataljoonassa.
Pohjanlehdon harrastuksena säilyi vapaaehtoinen maanpuolustyö. Hän toimi Karhulan Reserviupseerikerhon puheenjohtajana 1963–1971 ja vuodesta 1974 lähtien kunniapuheenjohtajana. Reserviupseeriliiton liittoneuvoston jäsenenä hän oli vuodesta 1982 lähtien. Sota- ja siviiliansioistaan hänet palkittiin useilla kunniamerkeillä. Panoksestaan vapaaehtoisen maanpuolustustyön hyväksi hänelle mm. luovutettiin vuonna 1994 reserviupseeriliiton piirin valiokilpi n:o 1 sekä vuonna 1995 piirin kenraalipatsas.
Tauno Pohjanlehto esiintyi Tapani Itärannan ohjaamassa Yleisradion tv-dokumentissa Panttipataljoona (esitetty 29.12.1988)
Kirjallisuutta

Pohjanlehto, Tauno: Tauno Pohjanlehto muistelee. Achtung: Veljesapu ry:n jäsen- ja tiedotuslehti, 1993, nro 3/1993.  Veljesapu ry. (suomeksi)
Tiainen, Marko: SS pataljoona : hyökkäys kukkulalle 701.  (kohdehenkilö Pohjanlehto, Tauno)  Tampere:  Revontuli, 2012.  ISBN 978-952-5767-81-0  (suomeksi)
Suomen metsänhoitajat : 1946-1960.  (Finlands forstmästare : 1946-1960)  Helsinki:  Suomen metsänhoitajaliitto, 1961.  (suomeksi)(ruotsiksi)
Pointe de l’Au

Pointe de l'Au
| --- | --- |
Sijainti:  Valais,  Sveitsi
Vuoristo:  Chablaisin Alpit
Korkeus merenpinnasta:  2 152 m
Prominenssi:  202  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pointe de l'Au on vuori Chablaisin Alpeilla, Valais'n kantonissa, Sveitsissä. Sen korkeus merenpinnan tasosta on 2 152 metriä.
Pohjois-Karjala (kappale)

| ”Pohjois-Karjala” Leevi and the Leavings |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Perjantai 14. päivä
 A-puoli: ”Kerro terveiset lapsille”
 Julkaistu: 1986
 Tuottaja(t): Johanna Kustannus
 Tyylilaji: suomipop
 Levymerkki: Pyramid
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 30.
Leevi and the Leavingsin muut singlet
| ”Poika nimeltä Päivi” 1985 | ”Pohjois-Karjala” 1986 | ”Rin Tin Tin” 1988 |
Ääninäyte
Alle 10%:n näyte kappaleesta.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Pohjois-Karjala on Leevi and the Leavingsin kappale, joka julkaistiin ”Kerro terveiset lapsille” -singlen b-puolena 1986. Kappaleesta tuli Perjantai 14. päivä -albumin suosituin. Laulu kertoo kaupunkilaismiehestä, joka kaipaa takaisin synnyinseudulleen Pohjois-Karjalaan. Pohjoiskarjalaiset pitävät kappaletta eräänlaisena maakuntalauluna.
Kappaleen on muiden Leevi and the Leavingsin kappaleiden tavoin säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Gösta Sundqvist. Koska rumpali Markku Mattila oli jättäytynyt yhtyeestä pois, basisti Risto Paananen joutui soittamaan kappaleessa rumpuja. Kappaleesta tehtiin musiikkivideo, joka esitettiin Ylen Hittimittari-ohjelmassa 1987.
Luomistyö

”Pohjois-Karjala” ei sovi Perjantai 14. päivä -albumin kokonaisuuteen, mutta se oli yksi syy, miksi Sundqvist halusi sisällyttää sen albumille. Hän halusi myös tehdä sanoituksen, jonka kukaan ei voisi olettaa kertovan hänestä itsestään. Siitä huolimatta kappaleen vuoksi Sundqvistin on usein virheellisesti luultu olevan kotoisin Pohjois-Karjalasta. Todellisuudessa Sundqvist vietti elämänsä Espoossa ja Helsingissä. Esimerkiksi Espoon kulttuurijohtaja Georg Dolivo vastusti vuonna 2005 kunnanvaltuutetun ehdotusta Sundqvistin muistopatsaasta muun muassa sillä perusteella, että Sundqvist syntyi Pohjois-Karjalassa ja asui, eli ja loi merkittävän tuotantonsa Helsingin Punavuoressa. Myös Sundqvistin Juha Vainio -palkinnolla palkinnut raati kirjoitti, että ”Sundqvistin lauluissa siirtyy eteemme suomalaisen sielunmaisema ikään kuin Pohjois-Karjalassa syntyneen, Helsingin Punavuoressa elelevän viisaan talonmiehen näkemänä”.
Vastaanotto

Kappale sijoittui neljännelle sijalle Nuorgam-verkkojulkaisun top 40 Leevi and the Leavingsin kappaletta -listauksessa vuonna 2013. Rumban ”Suomirockin parhaat biisit” -kriitikkoäänestyksessä 1998 ”Pohjois-Karjala” pääsi 37. sijalle, toiseksi korkeimmalle Leevi and the Leavings -kappaleista. ”Teuvo, maanteiden kuningas" oli sijalla 22. Vuonna 2014 Helsingin Sanomien lukijat äänestivät kappaleen parhaaksi ”autoilubiisiksi”. Tammikuussa 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”Pohjois-Karjala” ylsi kokonaistuloksissa sijalle 67.
Toimittaja Janne Toivosen mukaan kappaleen päähenkilö, ”elämän sävelen hukannut hellämielinen häviäjä”, on esimerkki Gösta Sundqvistin kappaleisiinsa luomista ”melankoliseen suomalaiseen tajuntaan putoavista hahmoista”.
Muut versiot

51 Koodia esitti cover-version ”Pohjois-Karjalasta” vuonna 2007 julkaistulla tribuutti-albumilla Melkein vieraissa – Tribuutti Leevi and the Leavingsille. Samalla albumilla Maija Vilkkumaa esitti cover-version kappaleesta ”Kerro terveiset lapsille”.
Ylioppilaskunnan Laulajat julkaisi kappaleesta Tuomas Meurmanin sovittaman version lokakuussa 2020. Kappaletta varten tehtiin musiikkivideo, jossa muun muassa painitaan suolla. Videota ei ole kuitenkaan kuvattu Pohjois-Karjalassa vaan Padasjoella. Ohjaaja Heikki Slåen kommentoi kuvausmiljöön valintaa näin: ”Kun kuulin sovituksen ensimmäistä kertaa, tuntui, että kappaleessa on kyse abstraktimmasta kaipuusta luontoon, juurille ja hiljaisuuteen eikä välttämättä juuri Pohjois-Karjalaan.”
Maustetyttöjen kappaleessa ”Taksilla Vaalaan” albumilta Eivät enkelitkään ilman siipiä lennä (2020) viitataan ”Pohjois-Karjalaan”: ”Sateenkaari ei päättynytkään nakkikioskille / Ei ees yökerhoon, eikä terassille” kappaleessa lauletaan.
Poionos

| Poionos> Ποιωνός |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka (?)
Paikkakunta:  ?, Epeiros (?)
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Thesprotia (?), Epeiros
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poionos (m.kreik. Ποιωνός, Poiōnos) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Epeiroksessa Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta. Erään ehdotuksen mukaan se olisi sijainnut Thesprotian rannikolla.
Myöskään Poionoksen historiasta ei tiedetä mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu nykytutkimuksessa polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Luettelointi perustuu pelkästään siihen, että eräs piirtokirjoitus mainitsee Poionoksella olleen 300-luvulla eaa. theorodokos Epidauroksesta tulleiden theoroi-lähettiläiden vastaannottamiseksi. Tekstikohdan tulkinta on kuitenkin epäselvä.
Suotyyppi

Suotyyppi on samankaltaisten kasvupaikkatekijöiden ja samankaltaisen suokasvillisuuden luonnehtima suokuvio (eli maastokuvio suolla), jossa kasvaa ekologisilta vaatimuksiltaan samankaltaisia suokasveja. Pääsuotyypit ovat räme, neva, korpi, letto, luhta ja lähteikkö.
Suoyhdistymä on suo, joka koostuu vähintään kahdesta metsätyyppiopin mukaisesta suotyypistä. Suomen suoyhdistymät on tyypitelty kolmeksi suoyhdistymätyypiksi, jotka ovat aapasuo, keidassuo ja palsasuo.
Aiheesta muualla

Suoyhdistymät Virtuaalisuo. Jyväskylän yliopisto. Arkistoitu 7.10.2013. Viitattu 1.11.2009.
Seppä, Heikki: Soiden maa. Teoksessa: Westerholm, John & Pauliina Raento (toim.): Suomen kartasto 1999. 6. laitos. 100-vuotisjuhlakartasto, s. 44-47.  Porvoo:  WSOY, 1999.  ISBN 951-0-22480-4
Pohjois-Karjalan koulutuskuntayhtymä (PKKY): MetsäVerkko, Suotyypit
Metsätyyppiopin mukaiset Suomen metsien kasvupaikkatyypit, suotyypit ja suoyhdistymätyypit
| --- | --- |
Lehtometsätyypit:    lehto
Kangasmetsätyypit:    lehtomainen kangas | tuore kangas | kuivahko kangas | kuiva kangas | karukkokangas
Suotyypit:    suometsät (korpi | luhta | räme) ja avosuot (neva | letto)
Suoyhdistymätyypit:    keidassuo | aapasuo | palsasuo
Poieessa

| Poieessa> Ποιήεσσα.Sijainti |
| --- | --- |
 Poieessa
Koordinaatit:  37°35′46″N, 24°16′32″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Kéa, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Keos, Kykladit
Kaupunki:  Karthaia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poieessa (m.kreik. Ποιήεσσα, Poiēessa, lat. Poeëessa) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Keoksen eli nykyisen Kéan saarella Kykladeilla Kreikassa. Se sijaitsi saaren länsirannikolla lähellä nykyistä Píssesin kylää.
Historia

Poieessa perustettiin arkaaisella kaudella 600- tai 500-luvulla eaa. Se oli varhaisella klassisella kaudella osa Keoksen tetrapolista eli neljän kaupungin liittoa, johon kuuluivat sen lisäksi myös Iulis, Karthaia ja Koressia. Strabonin aikaan ajanlaskun alun tienoilla Karthaia oli liittänyt Poieessan itseensä, samoin kuin Iulis Koressian, joten kaupunkeja oli vain kaksi.
Kaupungin, samoin kuin koko saaren, asukkaat olivat joonialaisia. Persialaissodissa kaupungin asukkaat taistelivat kreikkalaisten puolella ja osallistuivat muun muassa Artemisionin ja Salamiin taisteluihin. Kaupungin nimi on periytynyt nykyiselle Píssesin (myös Poíses) kylälle. Sen alueella ei ole suoritettu juurikaan arkeologisia kaivauksia.
Rakennukset ja löydökset

Kaupungin akropoliina toimi kukkula nykyisen kylän lähellä. Siellä sijaitsi Apollonille omistettu temppeli. Nykyisin kukkulalla on Neitsyt Marialle (Panagiá) omistettu kirkko, jonka rakentamisessa on käytetty myös antiikin aikaisten rakennusten kiviä. Akropoliilla on myös joitakin muurien jäänteitä. Kaupungin alueelta on löydetty myös muiden rakennusten ja muun muassa portin jäänteet sekä hautausmaan paikka.
Kaupungin lähellä sen ja Koressian välisellä alueella sijaitsivat Apollon Smintheukselle ja Athene Nedusialle (Nedousialle) omistetut temppelit. Kreikkalaisen mytologian mukaan Athenen temppelin perusti Nestor kotimatkallaan Troijan sodasta.
Suosaari

Suosaaren kunnallishallintoalue Pietarin kartalla.
Suosaari (ven. Шуша́ры, Šušary) on Puškinin piiriin kuuluva taajama ja kunnallishallintoalue Pietarin kaupungissa Venäjällä. Se sijaitsee 14 kilometriä kaupungin keskustasta etelään Pietarin ja Moskovan välisen maantien sekä Vitebskin rautatien risteyksessä. Radalla on samanniminen rautatieasema. Asukkaita on 15 800 henkeä (vuonna 2008).
Suosaaren taajama syntyi vuonna 1958 samannimisen sovhoosin yhteyteen. Nimensä se on saanut 7 kilometrin päässä Kusminkajoen varrella sijainneesta inkerinsuomalaisesta kylästä, joka kuului Venjoen seurakuntaan.
Nykyään Suosaaressa on suuria kuljetus- ja logistiikkakeskuksia. Teollisuusalueella toimii Toyota Motor Corporationin kokoonpanotehdas ja rakenteilla on General Motorsin tehdas. Alueelle suunnitellaan myös Suzukin kokoonpanotehdasta ja autonosien tuotantoa. Suosaaren sovhoosin toimintaa jatkaa vihanneksia, maitoa ja lihaa tuottava maatalousosuuskunta SPK Šušary.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suosaari Pietari-tietosanakirjassa (venäjäksi)
Šušary.info (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Suosaaren maatalousosuuskunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
| n k Pietarin hallinnollinen jako |
| --- | --- | --- |
 Liittovaltiokaupunki  Leningradin alue 
| Amiraliteetti |  Kolomna  Sennoi  Amiraliteetti  Semjonovski  Izmailovskoje  6. kunnallishallintoalue  |  |
| Vasilinsaari |  7. kunnallishallintoalue  Gavan  Vasiljevski  Morskoi  Alaissaari  |  |
| Viipuri |  Levassova  Parkala  Sampsonijevskoje  Svetlanovskoje  Sosnovskoje  15. kunnallishallintoalue  Parnas  Suvala-Ozerki  |  |
| Kalinin |  Rastaala  Akademitšeski  Suomi  21. kunnallishallintoalue  Piskarjovka  Severnyi  Prometei  |  |
| Kirov |  25. kunnallishallintoalue  Uljaala  Taasnoi  Autuansaari  Narva  Krasnenkaja retška  Morskije vorota  |  |
| Kolpina |  Kolpina  Metallostroi  Petro-Slavjanka  Pontonnyi  Sapjornyi  Ust-Ižora  |  |
| Krasnogvardeiski |  Polsteri  Suuri-Ohta  Pieni-Ohta  Ruutmylly  Orskoi  |  |
| Kraassela |  Kraassela  Eteläinen Primorje  Sosnovaja Poljana  Liiha  Rötsänsilta  Jugo-Zapad  Konstantinovskoje  |  |
| Kronstadt |  Kronstadt  |  |
| Kurort |  Siestarjoki  Terijoki  Valkeasaari  Kellomäki  Metsäkylä  Raavski  Kuokkala  Vammelsuu  Lautaranta  Ollila  Tyrisevä  |  |
| Moskova |  Moskovskaja Zastava  Gagarinskoje  Novoizmailovskoje  47. kunnallishallintoalue  Zvjozdnoje  |  |
| Neva |  Nevskaja zastava  50. kunnallishallintoalue  Obuhovo  Tuntia  53. kunnallishallintoalue  54. kunnallishallintoalue  Neva  Okkervil  57. kunnallishallintoalue  |  |
| Petrograd |  Korpisaari  Koivusaari  Kronverkskoje  Posadski  Tškalovski  Vvedenski  |  |
| Pietarhovi |  Lomonosov  Pietarhovi  Strelna  |  |
| Primorje |  Lahti-Olkina  65. kunnallishallintoalue  Tšornaja retška  Komendantski aerodrom  Ozero Dolgoje  Juntolovo  70. kunnallishallintoalue  Revonnenä  |  |
| Puškin |  Aleksanskoi  Pauluskoi  Puškin  Suosaari  Tärölä  |  |
| Frunze |  Volkovskoje  72. kunnallishallintoalue  Kupsila  Georgijevski  75. kunnallishallintoalue  Balkanski  |  |
| Pietarin keskusta |  Dvortsvyi  78. kunnallishallintoalue  Liteinyi  Smolninskoje  Ligovka-Jamskaja  Vladimirski  |  |
Pohjanhopeatäplä

| Pohjanhopeatäplä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Erittäin uhanalainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Kaposiivet ja hopeatäplät Heliconiinae
Suku::  Boloria
Laji::  polaris
Kaksiosainen nimi
 Boloria polaris  (Boisduval, 1828) 
Synonyymit
 Clossiana polaris 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pohjanhopeatäplä (Boloria polaris) on täpläperhosten heimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen. Suomen lajien uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU).
Koko ja ulkonäkö

Pohjanhopeatäplän siipien kärkiväli on noin 34–44 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Siipien yläpinnen pohjaväri on ruskeankeltainen, missä on mustia kirjauksia. Kirjaukset ovat usein yhdistyneet mutkaisiksi poikkijuoviksi. Takasiiven yläpuolen tyvessä on mustaa kehnää. Takasiiven alapinnalla on X-kirjaimen muotoinen vaalea kuvio. Laji muistuttaa hyvin paljon tundrahopeatäplää (Boloria chariclea), mistä sen erottaa takasiipien alapinnan ulkoreunan T-kirjaimen muotoisiksi kuroutuneista vaaleista reunatäplistä.
Levinneisyys ja lentoaika

Pohjanhopeatäplä esiintyy sirkumpolaarisesti Euraasian ja Pohjois-Amerikan pohjoisosissa ja Grönlannissa. Fennoskandiassa sitä esiintyy yleensä vain 68° pohjoispuolella. Suomessa lajia tavataan harvinaisena ja paikoittaisena Lapin korkeimmilla tuntureilla. Viimeiset havainnot Enontekiön tuntureilta ovat 1970-luvulta, mutta Tenojokea reunustavilla Utsjoen alueen tuntureilla laji elää edelleen. Pohjanhopeatäplän lentoaika on kesä–heinäkuussa riippen esiintymialueesta. Suomessa lentoaika on yleensä kesäkuun lopulla tai heinäkuun alussa.
Ruotsissa laji on erittäin uhanalainen ja saattaa olla jo hävinnyt kokonaan.
Elinympäristö ja elintavat

Pohjanhopeatäplän elinympäristöä ovat tunturit puurajan yläpuolella ja tundra. Elinympäristöä Suomessa ovat tunturien lakiosien karut paljakat. Laji talvehtii toukkana luultavasti kaksi kertaa.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasvi on tuntematon, mutta niitä saattavat lapinvuokko (Dryas octopetala) tai erityisesti liekovarpio (Cassiope tetragona).
Aiheesta muualla

LuontoPortti: Pohjanhopeatäplä (Boloria polaris)
Suomen Perhoset: Pohjanhopeatäplä
Butterflies of Norway: Boloria polaris (englanniksi)
UniProt, Taxonomy: Boloria polaris (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2290202  Wikispecies: Boloria polaris  BAMONA: Boloria-polaris  BioLib: 51565  BOLD: 23251  BugGuide: 1127266  EoL: 2682758  EUNIS: 91014  Fauna Europaea: 441717  Fauna Europaea (new): ce182ce2-f783-4058-9cfd-809e2321cfdb  GBIF: 4299553  iNaturalist: 215294  ITIS: 188576  MONA: 4470  MaBENA: BolorPolar  NatureServe: 2.107130  NCBI: 995052  Observation.org: 80868  Open Tree of Life: 397905  Laji.fi: MX.60894
Placerias

| Placerias |
| --- | --- |
 Placerias hestenus
 Triaskausi Carnia-vaihe  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Kladi::  Synapsidit Synapsida
Lahko::  Terapsidit Therapsida
Kladi::  Neotherapsida
Alalahko::  †Anomodontia
Osalahko::  †Dikynodontit Dicynodontia
Kladi::  †Kannemeyeriiformes
Heimo::  †Stahleckeriidae
Alaheimo::  †Placeriinae
Suku::  †Placerias  Lucas, 1904
Kaksiosainen nimi
 † Placerias hesternus  Lucas, 1904 
Katso myös
   Placerias Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Placerias (nimen merkitys: ”leveä keho”) on sukupuuttoon kuollut myöhäisellä triaskaudella elänyt dicynodonttiterapsidisuku. Sukuun luetaan laji Placerias hesternus, josta P. gigas on synonyymi. Mikäli Moghreberia nmachouensis katsotaan Placerias-sukuun kuuluvaksi nimellä Placerias nmachouensi, niin silloin suvussa on kaksi lajia.
Ominaisuudet

Placerias saattoi kasvaa 3,5 metriä pitkäksi ja painaa yli tonnin. Placeriaksella oli vankat ja paksut jalat ja tynnyrimäinen ruumis. Niillä oli myös muiden dicynodonttien tapaan nokka ja suun molemmilla puolilla torahammas. Placeriasin kallo on noin 68 cm pitkä.
Elintavat

Placerias oli luultavasti laumaeläin ja sen elintavat muistuttivat ehkäpä nykyistä virtahepoa. Sadekaudella Placerias saattoi viettää suuren osan ajastaan vedessä, jossa se oli myös melko hyvin turvassa maapedoilta. Placerias oli kasvinsyöjä. Sadekaudella se mahdollisesti söi tuoreita lehtiä ja kasvinversoja. Kuivana kautena, jolloin tuoretta ravintoa oli vähän se ehkä kaivoi maasta esiin juuria ja mukuloita. Uros Placeriasilla oli erityisen suuret torahampaat ja ne saattoivat olla tärkeässä osassa niiden lisääntymiskautena esimerkiksi muiden urosten pelottelussa. Torahampaat olivat myös hyvä puolustusase ja niitä käytettiin myös nokan ohella ravinnon kaivamiseen, josta kertovat torahampaisiin jääneet kuviot.
Fossiililöydöt

Placerias oli laajimmalle levinnyt myöhäistriaskautinen dikynodontti. Sen fossiileja on löydetty Yhdysvaltojen itä- ja länsirannikolta, ja jos Moghreberia nmachouensis luetaan sukuun niin silloin myös Marokosta. Parhaat Placerias-fossiilit on löydetty Arizonasta, ”Placerias-louhokseksi” kutsutusta paikasta. Sieltä on löydetty samasta paikasta yli 40 eläimen luurangot. Mahdollisesti ne kuolivat samaan paikkaan ankarana kuivana kautena ja menehtyivät nälkään ja janoon.
Placeriasin luuranko
Placeriasin luuranko Rainbow Forest Museumissa, Arizonassa Yhdysvalloissa
Placeriasin luuranko Rainbow Forest Museumissa
Placeriasin ja phytosaurin luurangot
Placerias-lauman rekonstruktio
Placeriasin koko verrattuna ihmiseen
Fossiililöydöt > Fylogenia

Sidor (2003), lisätty Kwazulusaurus Maisch, (2002):
Platonismi

Platonismi on antiikin merkittävimmän filosofin, Platonin, ajatuksiin perustuva filosofinen koulukunta. Platonismi eli alun perin Platonin perustamassa Akatemiassa Ateenassa. Myöhempää platonismia voidaan eri muodoissaan pitää Platonin alkuperäisen filosofian erilaisina tulkintayrityksinä, joissa on ollut erilaisia korostuksia.
Platonismi jaetaan tyypillisesti kolmeen jaksoon: varhaiseen platonismiin, keskiplatonismiin ja uusplatonismiin.
Johdanto

Platonismin ontologisena perusajatuksena on se, että todellisuus on vain heijastuma korkeammasta todellisuudesta. Toisella tavalla ilmaistuna se perustuu ajatukseen, että universaalit (mikä tahansa, joka voidaan johtaa partikulaareista eli yksilöolioista) ovat olemassa partikulaareihin nähden itsenäisesti.
Näin joku tietty yksittäinen puu, josta puuttuu oksa tai pari, joka on ehkä elävä tai mahdollisesti kuollut, ja jonka runkoon on kaiverrettu rakastavaisten nimikirjaimet, on eri asia kuin universaali ja ikuinen ’Puun’ idea. Idean käsitteen avulla jokainen pystyy yhdistämään epätäydelliset yksittäiset puut, ’Puun’ idean heijastumat, liittyviksi toisiinsa.
Kosmologiassa platonismi perustui Platonin Timaios-dialogiin, jonka mukaan kaikkeuden oli luonut demiurgi, ”käsityöläinen” eli luojajumala, parhaaksi mahdolliseksi maailmaksi ikuisen ideoiden todellisuuden mallikuvien mukaan.
Platonilainen tiede koostui dialektisista ajatuskokeiluista. Vaikka Platonin ajattelun mukaan vain ikuisista ideoista voitiin saada todellista tietoa, tietoa voitiin kuitenkin lähestyä myös yleisten uskomusten kautta dialektisesti – ihmisillä oli asioista hyvin monenlaisia uskomuksia, mutta dialektiikan avulla voitiin löytää se, mikä niissä on aina samaa, eli muuttumaton ydin. Platonilaisessa dialektiikassa oli sekä synteettinen että analyyttinen puoli, joka ilmeni käsiteanalyysissä (dihairesis). Synteettinen dialektiikka etsi juuri käsitteiden yhteisiä nimittäjiä, niiden ikuista ja muuttumatonta ydintä. Analyyttinen dialektiikka taas pilkkoi käsitteitä osiin selvittääkseen mistä osista ne koostuvat.
Platonilaisuuteen ei kuulunut kokeellista tiedettä. Ideoita koskien esitettiin hypoteeseja, joita voitiin todentaa esimerkeillä. Tämä vastaa eräänlaista deduktiota, jossa ideat suodatettiin käytettävissä olevasta tiedosta.