stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mogolit
Historia

Mogolit polveutuvat mongoleihin kuuluneista negüdereista, jotka asettuivat Sistanin provinssiin nykyisen Afganistanin ja Iranin rajalle noin vuonna 1270. Mogolien kaksi tunnettua klaaninimeä Burghut ja Arghun ovat olleet käytössä muualla vain niin sanotussa Sinisessä ordassa. Timur Lenk alisti negüderit vuonna 1383. 1500- ja 1600-luvun historiallisissa lähteissä heitä kuvaillaan paimentolaisiksi. Baburin tiedetään todenneen, että osa heistä puhui edelleen mongolin kieltä vielä hänen elinaikanaan. Vielä 1800-luvun alussa mogolit asuttivat yksinomaan vuoristolaaksoja Ghoratin provinsissa, mutta pataanien aiheuttaman paineen takia he muodostivat useita kyliä lähelle Heratia vuonna 1815 ja vuonna 1935 myös Maimanan ja Pol-e Khomrin lähistöille. Ghoratissa mogolit harjoittivat viljelyä keinokastelun avulla ja kesäisin he elivät jurtissa karjansa laiduntaessa niityillä niiden lannoittamista varten. Klaanijako burghuteihin ja arghuneihin muistettiin, mutta sillä ei ollut käytännön merkitystä. Heratin mogolit olivat vuokraviljelijöitä ja Pol-e Khomrin mogolit harjoittivat osittaista paimentoliasuutta. Vuonna 1954 mogolien määräksi arvioitiin useita tuhansia. Heratin mogolit säilyttivät kielensä pitkään, kun taas Ghoratissa kieli vaihtui dariin ja Pol-e Khomrissa pataaniin. Kuitenkin Heratissakin kieli oli 1900-luvulla jo rappeutunutta ja esimerkiksi kaikista numeroista viidestä ylöspäin käytettiin darin kielisiä nimityksiä. Afganistanin sodan vaikutuksia yhteisöön ja sen jälkeistä kehitystä ei tunneta kunnolla.
Mongolialaisten kielten levinneisyyskartta, mogoli kartalla purppuralla.
Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä

| Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä> Everything You Always Wanted to Know About Sex* (*But Were Afraid to Ask) |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Woody Allen
Käsikirjoittaja:  Woody Allen (käsikirjoitus) David Reuben (kirja)
Perustuu:  David Reubenin kirjaan Kaikki mitä olet aina halunnut tietää seksistä – mutta et ole koskaan uskaltanut kysyä
Tuottaja:  Charles Joffe
Säveltäjä:  Mundell Lowe
Kuvaaja:  David M. Walsh
Leikkaaja:  Eric Albertson
Tuotantosuunnittelija:  Marvin March
Pääosat:  Woody Allen Louise Lasser John Carradine Tony Randall Burt Reynolds Gene Wilder Jack Barry Erin Fleming Lynn Redgrave Regis Philbin Heather MacRae
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  United Artists
Levittäjä:  United Artists
Ensi-ilta:   6. elokuuta 1972  24. elokuuta 1973
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä (Everything You Always Wanted to Know About Sex* (*But Were Afraid to Ask)) on Woody Allenin ohjaama komediaelokuva, joka julkaistiin vuonna 1972. Elokuva perustuu löyhästi David Reubenin tietokirjaan Kaikki mitä olet aina halunnut tietää seksistä – mutta et ole koskaan uskaltanut kysyä. Elokuva menestyi taloudellisesti hyvin – elokuva tuotti pelkästään Yhdysvalloissa 18 miljoonaa dollaria. Elokuvan budjetti oli kaksi miljoonaa dollaria.
Näyttelijät

Woody Allen ... Victor / Fabrizio / narri / siittiö
John Carradine ... tri Bernardo
Lou Jacobi ... Sam Musgrave
Louise Lasser ... Gina
Anthony Quayle ... kuningas
Tony Randall ... operaattori
Lynn Redgrave ... kuningatar
Burt Reynolds ... kytkintaulumies
Gene Wilder ... tri Ross
Jack Barry
Erin Fleming ... tyttö
Elaine Giftos ... rouva Ross
Toni Holt
Robert Q. Lewis
Heather MacRae ... Helen Lacey
Pamela Mason
Sidney Miller ... George
Regis Philbin
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| n k Woody Allen |
| --- | --- |
1960-luku:  What's Up, Tiger Lily? (1966)  Ota rahat ja juokse (1969) 
1970-luku:  Bananas – minä ja vallankumous (1971)  Mitä kaikkea oletkaan aina halunnut tietää seksistä, mutta et ole rohjennut kysyä (1972)  Unikeko (1973)  Sota ja rakkaus eli älkää ampuko Napoleonia (1975)  Annie Hall (1977)  Sisäkuvia (1978)  Manhattan (1979) 
1980-luku:  Stardust Memories (1980)  Kesäyön seksikomedia (1982)  Zelig (1983)  Broadway Danny Rose (1984)  Kairon purppuraruusu (1984)  Hannah ja sisaret (1986)  Radio Days (1987)  Syyskuu (1987)  Toinen nainen (1988)  New York Stories (1989)  Rikoksia ja rikkomuksia (1989) 
1990-luku:  Alice (1990)  Varjoja ja sumua (1991)  Miehiä ja vaimoja (1992)  Manhattanin murhamysteeri (1993)  Luotisade Broadwaylla (1994)  Don't Drink the Water (1994)  Rakkauden jumalatar (1995)  Kaikki sanovat I Love You  (1996)  Harry pala palalta (1997)  Celebrity – kuuluisuus (1998)  Sweet and Lowdown (1999) 
2000-luku:  Keksejä ja konnia (2000)  Jadeskorpionin kirous (2001)  Näkemiin Hollywood (2002)  Sinua parempaa (2003)  Melinda ja Melinda (2004)  Match Point (2005)  Scoop (2006)  Cassandra’s Dream (2007)  Vicky Cristina Barcelona (2008)  Whatever Works (2009) 
2010-luku:  You Will Meet a Tall Dark Stranger (2010)  Midnight in Paris (2011)  To Rome with Love (2012)  Blue Jasmine (2013)  Magic in the Moonlight (2014)  Irrational Man (2015)  Café Society (2016) 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Everything You Always Wanted to Know About Sex* (*But Were Afraid to Ask)
Käännös suomeksi
Mitä Suomi soittaa

Mitä Suomi soittaa (myös Mitä Suomi soittaa?) oli suomalainen levymyyntilista, jota eri tahot koostivat vuosina 1951–1989. Listalle tulivat Suomen myydyimmät singlet ja albumit. Mitä Suomi soittaa -tilastoa julkaistiin vuodesta 1964 alkaen kerran kuukaudessa, 1950-luvulla epäsäännöllisemmin ja harvemmin.
1950-luku

Ensimmäinen Mitä Suomi soittaa? -lista julkaistiin Paavo Einiön toimittaman Rytmi -lehden numerossa 4/1951. Se oli Suomen ensimmäinen julkaistu hittilista. Varhaisimmat listat perustuivat kymmenen eri puolilla maata sijaitsevan musiikkikaupan ilmoittamiin tietoihin viidestä liikkeessä eniten myydystä äänilevystä. Varsinaisia myyntilukuja ei ollut käytettävissä, vaan lista koottiin antamalla ensimmäiseksi sijoitetulle nimekkeelle viisi pistettä, seuraavalle neljä ja niin edelleen.
Rytmin ensimmäisille tilastoille on tyypillistä, että vain laulun nimi mainittiin - esittäjän ja levymerkin tiedot koettiin toisarvoiseksi. Tämä johtuu tuolloisesta kuluttajakiinnostuksesta, joka painottui enemmän hittisävelmiin kuin esittäjiin. Samasta hittisävelmästä oli saatavilla useita versioita, ja niiden kaikkien listaaminen erikseen olisi saattanut estää suosituimman kappaleen pääsyn listalle. Esittäjätiedot ovat kuitenkin osittain jäljitettävissä listalle laitettujen julkaisunumeroiden kautta.
Rytmin numerosta 2/1954 alkaen mainittiin äänilevyjen yhteydessä myös esittäjien nimet. Koti- ja ulkomaisten äänitteiden myyntilistat pidettiin kuitenkin erillään toisistaan. Myyntimäärät olivat pieniä, ja laskentamenetelmien vuoksi kaksi tai useampi sävelmä saattoi olla listalla samalla sijaluvulla. Rytmi lopetti listan julkaisemisen numeroon 8–9/1959. Mitä Suomi soittaa? -listan poissaolon korvasivat muissa lehdissä, kuten Suosikissa ja Iskelmässä julkaistut myyntitilastot. Niitä julkaistiin jo säännöllisesti kuukausittain.
1960-luku

Mitä Suomi soittaa (nyt ilman kysymysmerkkiä) otettiin Iskelmä-lehdessä julkaistun listan otsikoksi vuonna 1964. Iskelmän lista oli laajentunut 20 myydyimmän singlen kattavaksi elokuussa 1962. Alkuvuodesta 1966 listattiin jo 30 myydyintä singleä. Samana vuonna Mitä Suomi soittaa -listasta tuli Suomen Musiikkikauppiasliiton hyväksymä tilasto. Suomen ensimmäinen albumilista, jossa listattiin viisi myydyintä pitkäsoittoa, julkaistiin myös Iskelmän numerossa 2/1966. Tätä ennen hyvin menestyneet albumit oli sijoitettu singletilastoon. Iskelmän listaa kokosivat sen päätoimittaja Paavo Einiö ja myöhemmin toimitussihteeri Erkki Pälli.
Iskelmä-lehti lopetettiin vuoden 1967 lopussa. Mitä Suomi soittaa otettiin vuonna 1969 Suosikin kokoamien single- ja albumilistojen otsikoksi - niitä listoja kokosi Erkki Pälli. Singletilastoon mahtuivat 50 myydyintä äänitettä.
1970- ja 1980-luvut

Vuonna 1972 Mitä Suomi soittaa -listan kokoaminen siirtyi pois musiikkilehtien vastuulta. Paavo Einiö ryhtyi kokoamaan listaa kuukausittaisena Suomen Musiikkikauppiasliitto ry:n myyntitilastona. Ensimmäinen lista julkaistiin elokuulta 1972. Tiedot kerättiin 30–40 suurimmasta levykaupasta. Listaa jaettiin aluksi alan ammattilaisten keskuudessa. Säännöllisesti sitä alettiin julkaista Apu-lehden sivuilla vuonna 1974. Mitä Suomi soittaa -listan eduiksi voidaan kilpailijoidensa suhteen nähdä listan säännöllinen kokoamisaika, joka oli aina kuun vaihteessa. Muissa lehdissä toimittiin painoaikataulujen mukaan, eikä tarkkaa laadinta-ajanjaksoa ilmoitettu.
Vuonna 1985 Suomen Ääni- ja kuvatallennetuottajat myönsi Suomen virallisen myyntitilaston tittelin Seura-lehden julkaisemille listoille. Lisääntyvä kilpailu alkoi vaikuttaa Mitä Suomi soittaa -listan asemaan. Vuonna 1989 ÄKT nimitti Suomen viralliseksi listaksi helsinkiläisen paikallisradio Radio Ykkösen listan, jota julkaistiin tiheämmin: joka toinen viikko. Mitä Suomi soittaa -lista lakkasi ilmestymästä samana vuonna pysyvästi.
Carmelo Rado

Carmelo Rado (s. 4. elokuuta 1933) on entinen italialainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kiekonheitto.
Rado sijoittui Rooman 1960 olympialaisten kiekonheitossa parhaana italialaisena seitsemänneksi tuloksella 54,00 m. Belgradin EM-kilpailuissa 1962 hän sijoittui kahdeksanneksi tuloksella 52,82 m.
Teruki Miyamoto

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 26. joulukuuta 1940
Syntymäpaikka: Hiroshima, Japani
Kuolinaika: 2. helmikuuta 2000 (59 vuotta)
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1959-1976 | Nippon Steel |  |
Maajoukkue
| 1961-1971 | Japani | 58 (19) |
| Mitalit> Maa:  Japani. Olympialaiset .Miesten jalkapallo | Mitalit> Maa:  Japani. Olympialaiset .Miesten jalkapallo | Mitalit> Maa:  Japani. Olympialaiset .Miesten jalkapallo | Maa:  Japani> .Miesten jalkapallo |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | México 1968 | joukkuekilpailu |  |
Teruki Miyamoto (jap. 宮本 輝紀; 26. joulukuuta 1940 Hiroshima, Japani - 2. helmikuuta 2000) oli japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Miyamoto edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 1961-1971. Hän osallistui muun muassa vuosien 1964 ja 1968 olympialaisiin, joista jälkimmäisissä Japani saavutti pronssia.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 1961 | 5 | 3 |
| 1962 | 7 | 1 |
| 1963 | 5 | 2 |
| 1964 | 2 | 0 |
| 1965 | 4 | 1 |
| 1966 | 5 | 3 |
1967: 5
| 1968 | 4 | 0 |
| 1969 | 3 | 2 |
| 1970 | 12 | 1 |
| 1971 | 6 | 1 |
| Yhteensä | 58 | 19 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1964
1 Hosaka |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Hiraki |
5 Yamaguchi |
6 Suzuki |
7 Kami |
8 Kamata |
9 Tomizawa |
10 Ogi |
11 Mori |
12 Kawabuchi |
13 Yaegashi |
14 Watanabe |
15 Kamamoto |
16 T. Miyamoto |
17 Tsugitani |
18 Sugiyama |
21 Yokoyama |
Valmentaja Naganuma
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 1968
1 Yokoyama |
2 Katayama |
3 M. Miyamoto |
4 Yamaguchi |
5 Kamata |
6 Suzuki |
7 Tomizawa |
8 Mori |
9 Ogi |
10 Yuguchi |
11 Yaegashi |
12 T. Miyamoto |
13 Watanabe |
14 Kuwahara |
15 Kamamoto |
16 Matsumoto |
17 Sugiyama |
18 Hamazaki |
Valmentaja Naganuma
Leonid Moisejev

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Praha 1978 | maraton |  |
Leonid Moisejev (s. 21. lokakuuta 1952 Kasli, Tšeljabinskin alue) on neuvostoliittolainen kestävyysjuoksija, joka menestyi parhaiten maratonilla.
Moisejev sijoittui Montréalin 1976 olympialaisten maratonilla seitsemänneksi ajalla 2.13.33,4. Vuonna 1977 hän sijoittui Fukuokan maratonilla toiseksi. Hän kilpaili myös ratajuoksijana ja voitti 10 000 metrillä vuonna 1977 kultaa universiadeissa sekä sijoittui Euroopan cupin finaalissa kolmanneksi.
Prahan EM-kilpailuissa 1978 Moisejev voitti maratonilla kultaa ajalla 2.11.57,5. Hän voitti maanmiehensä Nikolai Penzinin niukasti 1,5 sekunnilla. Vuonna 1979 hän voitti maratonin spartakiadeissa. Moskovan 1980 olympialaisissa hän oli Neuvostoliiton kolmesta maratoonarista heikoin sijoittuessaan viidenneksi ajalla 2.12.14.
Henkilökohtaiset ennätykset

10 000 metriä: 28.00,9
Maraton: 2.11.57
Mizot

Mizot ovat etninen ryhmä etenkin Intian koillisosien osavaltioissa. Mizot puhuvat tiibetiläis-burmalaisiin kieliin kuuluvaa mizon kieltä ja uskonnoltaan he ovat nykyisin pääosin kristittyjä. Heidän lukumääränsä on arviolta noin miljoona.
Asuinalue ja lukumäärä

Mizot asuttavat Intiassa Mizoramin, Manipurin ja Tripuran osavaltioihin kuuluvaa aluetta. Mizoramin osavaltion nimi on juonnettu mizoista ja se viittaa mizojen maahan. Pienempiä määriä mizoja on myös Intian naapurimaa Bangladeshissa ja Myanmarissa. Mizojen kokonaismäärä 2000-luvulla on ehkä noin miljoona.
Historia

Mizoihin on eri aikoina viitattu useilla eri nimillä. Nimi mizo viittaa korkean seudun asukkaisiin ja nimi on yleistynyt etenkin 1950-luvulta lähtien. Etenkin vanhemmat brittilähteet kutsuvat mizoja nimellä lushait ja heidän asuinaluettaan nimellä Lushai Hills. Bengalin kielessä mizot tunnettiin puolestaan nimellä kukit.
Mizojen esi-isien on oletettu saaneen alkunsa nykyisen Kiinan alueella. 1000-luvun aikana ajanlaskun alun jälkeen he alkoivat siirtyä ensin nykyiseen Myanmariin eli Burmaan. Burmassa he asettuivat Kabawin laakson alueelle. Shanien hallitsijoiden levittäessä valtaansa alueella mizot liikuivat edelleen Chin Hillsien alueelle Tiaujoen varrelle, jonne he perustivat vuonna 1765 suurehkon Selsih eli Zopuii-nimisen kylän. Historiallisissa lähteissä heidät mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1777, jolloin brittien suojelukseen asettunut Chittagongin hallitsija pyysi brittien Robert Clivelta apua mizojen eli tuolloin kukien sotaretkiä vastaan. Britit alkoivat tehdä sotaretkiä mizoja vastaan vuodesta 1844. Intian britit muodostivat mizojen alueesta luopulta vuonna 1896 yhtenäisen Lushai Hillsin hallinnollisen alueen.
Intia itsenäistyi vuonna 1947. Mizojen keskuudessa syntynyt uusi koulutuksen saanut yläluokka ajoi poliittisia uudistuksia ja mizojen aseman parantamista osana Intiaa. Mizojen poliittinen liike oli Mizo Commoners Union. Toisaalta mizojen keskuudessa paljon vaikutusvaltaa oli myös perinteisellä päällikköluokalla, joka halusi palata siirtomaa-aikaa edeltäneeseen itsenäisyyteen. Heidän vastaava liikkeensä oli United Mizo Freedom Organization. Usko Intiaan rapistui ajan myötä takaiskujen, kuten Mautamin vuoden 1959 nälänhädän takia. Mizopäälliköiden separatistiset liikkeet kasvattivat suosiotaan etenkin 1960-luvulla. Nykyinen Mizoram kuului ensin Assamiin, mutta siitä tuli oma territorionsa vuonna 1972 ja osavaltio vuonna 1987 mizojen aseellisten liikkeiden kanssa tehdyn tulitauon jälkeen.
Kulttuuri

Mizojen perinteinen elinkeino on ollut maanviljelys. Perinteinen tapa viljellä maata on kaskiviljely. Tärkeitä viljelykasveja ovat esimerkiksi maissi, riisi, kaalit ja rahakasveja puuvilla ja inkivääri. Kotieläiminä on pidetty lähinnä sikoja ja lintuja. Näiden lisäksi mizot ovat harjoittaneet metsästystä ja kalastusta. Aikanaan yleinen tapa pitää esimerkiksi erilaisissa rituaaleissa käytettyjä gajaaleja on nykyisin pitkälti hävinnyt.
Aikanaan yleinen tapa oli muuttaa ja sirtää eri kylien paikkaa maankäytön mukaan. Nykyisin mizojen kylät ovat kuitenkin kiinteämpiä. Tyypillisen kylän asukasluku on hieman alle 1 000. Talot rakennetaan kylää halkovien teiden varrelle bambu- tai puupylväiden varaan. Tyypillisessä kylässä on myös kirkko, koulu ja kauppoja. Perinteisesti oli tapana, että perheet asuvat samassa talossa. Perheen pojat muuttivat talosta vaimon löydettyään nuorinta poikaa lukuun ottamatta, joka jäi hoitamaan vanhempiaan heidän taloonsa. Aikanaan mizomiehillä saattoi olla useita vaimoja.
Mizojen valtaosa on nykyisin kristittyjä ja he kuuluvat yleensä eri protestanttisiin kirkkoihin. Joitakin heidän keskuudesaan vaikuttavia kirkkokuntia ovat esimerkiksi presbyteerit, adventistit, helluntailaiset ja myös katoliset. Jokseenkin hiljattain syntyi myös pieni juutalaisuuteen kääntynyt mizojen joukko. Mizot seuraavat tyypillisiä kristinuskon juhlapäiviä, kuten joulua, pääsiäistä ja kristillistä uuttavuotta. Kristinuskoon on liitetty joitakin piirteitä perinteisestä uskosta, kuten eri henget ja jumaluudet, joihin tosin saatetaan viitata paholaisina.
Aikanaan pääkallonmetsästykseen liitetty puu Mizoramissa.
Biaten kylän asukkaita Mizoramissa.
Mizojen perinteisiä asuja museossa.
Anna-Kaisa Raesola

Anna-Kaisa Raesola on suomalainen ringettepelaaja.
Raesola on voittanut Suomen ringettemaajoukkueen pelaajana kaksi maailmanmestaruutta, vuosina 2004 ja 2010.
Ringeten SM-sarjassa Raesola on edustanut Luvian Kiekko -82:ta ja vuodesta 2013 Espoon Kiekkoseuraa. Hän on voittanut Luvialla kolme Suomen-mestaruutta.
Ringeten SM-sarjan kaikkien aikojen pistetilastossa Raesola on kauden 2021–2022 jälkeen viidentenä. Hän on pelannut SM-sarjassa 559 ottelua ja tehnyt yhteensä 1 950 tehopistettä (1 008 maalia ja 942 maalisyöttöä).
Anna-Kaisa Raesolan sisko Elina Raesola on myös pelannut pitkään ringetteä.
Miten historiaa on kirjoitettava

| Miten historiaa on kirjoitettava> Πῶς δεῖ ἱστορίαν συγγράφειν.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Lukianos
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  satiiri
Julkaistu:  100-luku
Suomennos
Suomentaja:  Kaarle Hirvonen
Kustantaja:  Faros-kustannus
Julkaistu:  2002
ISBN:  951-98968-1-3
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Miten historiaa on kirjoitettava (m.kreik. Πῶς δεῖ ἱστορίαν συγγράφειν, Pōs dei historian syngrafein; lat. Quomodo historia conscribenda sit) on Lukianoksen kirjoittama satiiri historiankirjoituksesta. Lukianos pilkkaa teoksessaan aikansa historiankirjailijoita, jotka keskittyvät suurmiesten ylistämiseen tai epäolennaisuuksiin tärkeiden asioiden kustannuksella.
Historia

Lukianoksen teos on osoitettu jollekin Filon-nimiselle henkilölle. Teos on eräs esimerkki Lukianoksen myös eräissä muissa teoksissaan harjoittamasta kirjallisuuskritiikistä. Lukianos on kirjoittanut teoksensa noin vuonna 166–168, parthialaissodan aikana tai pian sen päätyttyä. Sodassa roomalaiset valtasivat Parthian, ja sotamenestys sai useat henkilöt kirjoittamaan sodasta.
Sisältö

Lukianoksen teos koostuu 63:sta suhteellisen lyhyestä luvusta. Lukianos aloittaa teoksensa havainnolla, että parthialaissota oli saanut lukuisat henkilöt kirjoittelemaan historianteoksia, joissa he yrittävät jäljitellä Herodotosta, Thukydidestä ja muita maineikkaita historioitsijoita, kuitenkaan ilman valmiuksia. Tämän vuoksi Lukianos ilmoittaa halukseen kirjoittaa itsekin teoksen aiheesta, tosin vain antaakseen neuvoja siitä, miten historiasta tulisi kirjoittaa.
Teoksen alkupuolella Lukianos käsittelee asioita, joita historiasta kirjoitettaessa on vältettävä. Näitä ovat muun muassa liioittelu tunnettuja henkilöitä ylistettäessä, tapahtumien (erityisesti tulevaisuuden tapahtumien) sepittely, kirjallisten esikuvien liian läpinäkyvä jäljittely, epäolennaisista yksityiskohdista jaarittelu sekä runouden konventioiden liiallinen käyttö. Samalla Lukianos tarjoaa useita ivailevia kuvauksia aikansa historiankirjoittelusta. Hänen kuvauksensa mukaisesti esimerkiksi eräskin ”Krepereios Kalpurnianos Pompeiopolislainen” olisi pyrkinyt jäljittelemään Thukydideen Peloponnesolaissotaa siinä määrin, että sepitteli sen mallin mukaan lähetystöjen välisiä puheita sekä tapahtumia, kuten kuvauksen ruton iskemisestä. Toinen taas laverteli loputtomasti epäoleellisista yksityiskohdista, kuvaten tuhansin sanoin ”Vologesoksen roimahousut ja hänen hevosensa kuolaimet”; kolmas liioitteli vihollisen kaatuneiden lukumääriä ja kopioi taistelukuvauksiin yksityiskohtia Homeroksen Iliaasta.
Tämän jälkeen Lukianos kuvaa historioitsijalta vaadittuja ominaisuuksia. Lukianoksen mukaan historiankirjoittajalla on oltava ennen kaikkea kaksi kykyä: kyky ymmärtää politiikkaa, sekä kyky kuvata asioita terävänäköisesti. Historioitsijan on myös oltava riippumaton, lahjomaton ja totuuden ystävä. Hän ei saa pelätä ketään, jotta joutuisi miellyttämään tätä. Historioitsijalla on vain yksi tehtävä: kertoa, miten asiat ovat tapahtuneet. Hän ei saa palvella nykyisyyttä, vaan hänen on palveltava pelkästään tulevia lukijoita.
Teoksen lopuksi Lukianos antaa ohjeita siitä, mitä asioita historiankirjoittajan on käsiteltävä ja miten hänen on järjestettävä aineistonsa. Kielen on oltava aiheeseen sopivaa, ei liian runollista tai hienoa, mutta ei myöskään liian rahvaanomaista. Tapahtumat on järjestettävä hyvin ja esitettävä mahdollisimman selvästi, ja epäoleelliset asiat on jätettävä vähemmälle. Kiitosta ja moitetta on jaettava säästeliäästi. Sepitteellisen aineiston epävarmuus tulee mainita.
Kirjallisuutta > Suomennos

Lukianos: Miten historiaa on kirjoitettava.  (Kreikan kielestä suomentanut Kaarle Hirvonen)  Turku:  Faros-kustannus, 2002.  ISBN 951-98968-1-3
Aiheesta muualla

Teos:
Lucian: The Way to Write History (englanniksi)
Λουκιανός: Πῶς δεῖ ἱστορίαν συγγράφειν (muinaiskreikaksi) (kreikaksi)
Arvosteluja:
Kahlos, Maijastina: Ohjeita historioitsijoille Agricolan kirja-arvostelut
Elina Raesola

Elina Raesola (s. 1984) on suomalainen ringettepelaaja.
Raesola on voittanut Suomen ringettemaajoukkueen pelaajana kolme maailmanmestaruutta, vuosina 2004, 2007 ja 2010. Hänet valittiin vuoden 2007 MM-kilpailujen arvokkaimmaksi pelaajaksi.
Ringeten SM-sarjassa Raesola edusti pitkään Luvian Kiekko -82:ta mutta siirtyi vuonna 2016 Nokialle NoU Ringetteen. Aiemmin hän pelasi yhden kauden myös naantalilaisessa VG-62:ssa.
Ringeten SM-sarjan kaikkien aikojen pistetilastossa Raesola on kauden 2021–2022 jälkeen kolmantena. Hän on pelannut SM-sarjassa 671 ottelua ja tehnyt yhteensä 2 952 tehopistettä (1 594 maalia ja 1 358 maalisyöttöä).
Elina Raesolan sisko Anna-Kaisa Raesola on myös pelannut pitkään ringetteä.
John Milton

| John Milton |
| --- | --- |
 John Milton
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1608 Lontoo, Englanti
Kuollut: 8. marraskuuta 1674 (65 vuotta) Bunhill, Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:   Englanti
Ammatti:  runoilija, kirjailija, filosofi
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
John Milton (9. joulukuuta 1608 Lontoo – 8. marraskuuta 1674 Lontoo) oli englantilainen runoilija ja liberaalifilosofi, jonka kuuluisin teos on eeppinen runoelma Kadotettu paratiisi (Paradise Lost).
Runoteokset ja näytelmät

L'Allegro, 1631
Il Penseroso, 1631
Comus, 1634
Lycidas, 1638
Poems of Mr John Milton, Both English and Latin, 1645
On the Late Massacre in Piedmont, 1655
Kadotettu paratiisi alkuteos: Paradise Lost, 1667
Paradise Regained, 1671
Samson Agonistes, 1671
Poems, &c, Upon Several Occasions, 1673