stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Friedrich Koch

Friedrich Koch suunnilleen vuonna 1912.
Friedrich Koch (1862 Berliini – 1927) oli saksalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän toimi oman teoria- ja sävellysluokkansa johdossa Berlin Musikhochshulessa vuosina 1920–27. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Boris Blacher ja Kees van Baaren. Hän oli ankaran opettajan maineessa.
Koch opiskeli sellonsoittoa Robert Hausmannin ja sävellystä Woldemar Bargielin johdolla. Hän toimi opetus- ja sävellystyönsä ohella orkesterin sellistinä. Hänen sävellyksensä perustuivat usein kansanlauluteemoihin ja toivat hänelle huomattavaa tunnustusta elinaikanaan. Kochin tuotantoon kuuluu kamarimusiikkiteoksia, kuten hänelle Mendelssohn-palkinnon tuonut jousitrio ja kolmen myöhäisromanttisen fantasiakappaleen Wald-Idyll-sarja pianotriolle (1902, op. 20), joka oli usein esitetty vielä 1930-luvulla. Sittemmin tuotanto on kuitenkin jäänyt vähemmälle huomiolle.
Aiheesta muualla

IMSLP: Friedrich Ernst Koch: nuotteja
Gabrielle Androuin

Gabrielle Androuin (14. lokakuuta 1755 Saint-Lambert-du-Lattay, Maine-et-Loire, Ranska – 1. helmikuuta 1794 Avrillé, Maine-et-Loire, Ranska) oli ranskalainen maallikkonainen Angersin hiippakunnasta ja yksi Anjoun marttyyreistä Ranskan suuressa vallankumouksessa. Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 9. kesäkuuta 1983 ja autuaaksi 19. helmikuuta 1984, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 2. tammikuuta yhtenä Anjoun marttyreistä tai 1. helmikuuta.
Fruntimmersskolan i Viborg

Fruntimmersskolan i Viborg (alk. Töchterschule zu Wiburg eli Viipurin saksalainen tyttökoulu) oli Viipurissa vuosina 1788–1937 toiminut Suomen ensimmäinen tyttökoulu. Se perustettiin tyttöluokaksi Viipurin saksalaisen koulun yhteyteen ja erotettiin siitä omaksi koulukseen vuonna 1805. Vuonna 1841 Töchterschule muutettiin keisarillisella asetuksella ruotsinkieliseksi tyttökouluksi.
Saksan käyttö opetuskielenä selittyi sillä, että Venäjän vallan alle siirtyneen Vanhan Suomen alueella virkakielenä oli Baltian tapaan saksa ja vuodesta 1780 lähtien Venäjän keisarikunnan hallinnassa olleiden Itämeren kaupunkien koulut toimivat Pietarin saksalaisen kouluhallinnon alaisuudessa. Vastaavia saksankielisiä kouluja toimi samaan aikaan myös Haminassa, Käkisalmessa ja Savonlinnassa. Lähinnä porvariston tarpeita varten perustetut koulut seurasivat Keski-Euroopan viimeisimpiä kasvatusvirtauksia. Ne olivat aluksi maksuttomia ja muista kouluista poiketen avoimia kaikille sosiaaliluokille. Tyttökoulujen perustamisen mahdollisti vuonna 1804 Venäjän keisarikunnassa voimaan tullut uusi koulujärjestys. Saksalaisia tyttökouluja toimi Viipurissa 1800-luvulla kaikkiaan kolme. Ensimmäinen suomenkielinen kaupunkiin saatiin vasta 1881, kun Viipurin suomalainen tyttökoulu perustettiin.
Kirjallisuutta

Dahl, Gustav: Fruntimmersskolan i Viborg 1788-1905, Viipuri 1905.
Borenius, Ingrid: Flickskolan i Wiborg 1788-1937, Viipuri 1937.
George Ducker

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | St. Louis 1904 | joukkuekilpailu |  |
George Ducker (27. syyskuuta 1871 – 26. syyskuuta 1952) oli kanadalainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja. Hän oli mukana vuoden 1904 kesäolympialaisissa St. Louisissa kultaa voittaneessa kanadalaisessa Galt FC:ssä.
George Alexander Ballard

| George Alexander Ballard> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1862 Bombay, Intia
Kuollut: 16. syyskuuta 1948 (86 vuotta) Salisbury, Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  kirjailija
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Yhdistynyt kuningaskunta
Palvelusvuodet:  1875−1921
Komentajuudet:  HMS Janus HMS Isis HMS Royal Arthur HMS Terrible HMS Hampshire HMS Commonwealth HMS Britannia
Taistelut ja sodat:  Mahdikapina Kolmas Burman sota Ensimmäinen maailmansota Itämeri
Sotilasarvo:  amiraali
Kunniamerkit:  Bathin ritarikunnan komentaja
George Alexander Ballard (7. maaliskuuta 1862 – 16. syyskuuta 1948) oli Britannian Kuninkaallisen laivaston amiraali ja historioitsija.
George Alexander syntyi 7. maaliskuuta 1862 Intiassa Bombayssa Malabar Hillissä kenraali John Archibald Ballardin ja hänen vaimonsa Joannan, jonka isä oli Robert Scott-Moncrieff, vanhimpana poikana. Hän liittyi kuninkaalliseen laivastoon aliluutnanttina ja hänet ylennettiin luutnantiksi 15. maaliskuuta 1884. Helmikuussa 1902 hänet määrättiin puoleksi vuodeksi Amiraliteettiin.
Hänet ylennettiin 27. elokuuta 1914 kontra-amiraaliksi ja hän sai syyskuussa 1916 komennuksen Maltan telakan pääintendentiksi. Hän jäi eläkkeelle vara-amiraalina vuonna 1921 ja hänet ylennettiin 1924 amiraaliksi.
1930-luvulla hän julkaisi sarjan teknisiä artikkeleita Victoriaanisen ajan sotalaivoista Mariner's Mirrorissa, mitkä koottiin hänen kuolemansa jälkeen teokseksi The Black Battlefleet.
Teokset

1921 The Influence of the Sea on the Political History of Japan
1923 America and the Atlantic
1927 Rulers of the Indian Ocean
1980 The Black Battlefleet
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:George Alexander Ballard
Käännös suomeksi
Gabriela DeBues-Stafford

| Gabriela DeBues-Stafford> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 13. syyskuuta 1995 (ikä 29)
Kansalaisuus:   Kanada
Yleisurheilija
Pituus:  165  cm
Paino:  53 kg
Laji:  keskimatkan juoksu ja kestävyysjuoksu
Ennätykset:  800 m 1.58,70 1 500 m: 3.56,12   3 000 m: 8.33,92i  5 000 m: 14.31,38i
 Tietolaatikko päivitetty 18. huhtikuuta 2022 
Aiheesta muualla
Timanttiliiga
Gabriela DeBues-Stafford (s. 13. syyskuuta 1995 London, Ontario) on kanadalainen keski- ja pitkien matkojen juoksija, joka kilpailee pääasiassa 1 500 metrillä.
Ura

DeBues-Stafford syntyi juoksijaperheeseen Hänen isänsä James Stafford edusti Kanadaa neljissä maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa ja täti Sara Gardner yksissä. DeBues-Stafford alkoi itse harrastaa juoksua käydessään Toronto French Schoolia ja hänen kansainvälisen tason uransa alkoi vuonna 2013, jolloin hän kilpaili tyttöjen sarjassa maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa ja 1 500 metrillä nuorten Pan-Amerikan yleisurheilumestaruuskilpailuissa.
Vuonna 2014 DeBues-Stafford voitti Kanadan-juniorimestaruuden 3 000 metrillä ja sijoittui samalla matkalla yhdeksänneksi alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Vuonna 2015 hän voitti hopeaa 1 500 metrillä kesäuniversiadeissa ja vuonna 2016 ensimmäisen aikuisten Kanadan-mestaruutensa samalla matkalla. DeBues-Stafford valittiin Kanadan joukkueeseen Rion kesäolympialaisiin. Hän sijoittui alkuerässään yhdeksänneksi, eikä päässyt välieriin.
DeBues-Stafford uusi 1 500 metrin Kanadan-mestaruutensa vuosina 2017–2019. Vuonna 2017 hän kilpaili ensimmäisissä aikuisten yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissaan Lontoossa. Hän sijoittui alkuerässään seitsemänneksi ja pääsi välieriin. Välierässään hän oli kahdestoista.
Syksyllä 2018 DeBues-Stafford siirtyi brittiläisen Andy Youngin valmennettavaksi ja muutti Glasgow’hun. Sitä ennen häntä oli valmentanut pitkään Terry Radchenko Torontossa. Valmentajavaihdosta seurannut kausi 2019 oli hänelle menestyksekäs. Hän rikkoi oman ennätyksensä eri matkoilla kaikkiaan 11 kertaa ja maansa ennätyksen kahdeksan kertaa. DeBues-Stafford juoksi Kanadan sisärataennätykset 5 000 metrillä sekä maililla ja ulkorataennätykset 1 500 metrillä (kolmesti), maililla ja 5 000 metrillä (kahdesti). Lokakuussa hän sijoittui 1 500 metrillä kuudenneksi Dohan maailmanmestaruuskilpailuissa ennätysajallaan 3.56,12.
Vuonna 2020 DeBues-Stafford muutti ensin keväällä takaisin Torontoon ja siirtyi syksyllä Bowerman Track Clubin Jerry Schumacherin valmennettavaksi Portlandiin. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän voitti 1 500 metrin alkueränsä, sijoittui välierässä kolmanneksi ja loppukilpailussa viidenneksi ajalla 3.58,93. Helmikuussa 2022 hän juoksi Kanadan sisärataennätyksiksi 3 000 metrillä 8.33,92 ja 5 000 metrillä 14.31,38. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän oli 3 000 metrillä neljäs.
Yksityiselämä

Gabriela DeBues-Stafford on ollut tammikuusta 2019 naimisissa brittiläisen Rowan DeBuesin kanssa. Pari tapasi toisensa molempien opiskellessa Toronton yliopistossa. Rowan kuului yliopiston rugbyjoukkueeseen.
DeBues-Stafford opiskeli Toronton yliopistossa vuosina 2014–2019 . Hän suoritti tutkinnon psykologiassa.
George Dollond

George Dollond (1774–1852) oli englantilainen optikko. George oli Peter Dollondin veljenpoika. Hän kehitti tarkkuusinstrumentteja, kuten kvartsimikrometrin, jota muun muassa William Dawes käytti kaksoistähtihavainnoissaan.
George Dzundza

| George Dzundza> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  George F. Dzundza
Syntynyt: 19. heinäkuuta 1945 (ikä 79)  Rosenheim
Näyttelijä
Aktiivisena:  1974–
Merkittävät roolit:  Max Greevey (Kova laki)
Palkinnot
 Venice Film Festival (1983) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
George F. Dzundza (s. 19. heinäkuuta 1945, Rosenheim) on saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä. Myöhemmin Dzundza on tullut tutuksi Kova laki -televisiosarjasta, jossa hän näytteli etsivä Max Greeveytä.
George Antheil

George Antheil (8. kesäkuuta 1900 – 12. helmikuuta 1959) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Aluksi hän sai arvostusta lähinnä pianistina. Hieman myöhemmin hänen avant-gardeteoksensa alkoivat saada suosiota. Säveltäjän tunnetuin teos lienee vuonna 1926 sävelletty Ballet mécanique. Lisäksi Antheil sävelsi muun muassa elokuvamusiikkia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta George Antheil Wikimedia Commonsissa
George Zweig

George Zweig
George Zweig (s. 1937) on venäläissyntyinen, suurimman osan elämästään Yhdysvalloissa asunut hiukkasfyysikko. Hän opiskeli ensin matematiikkaa ennen kuin hän syventyi fysiikkaan. Hän on työskennellyt enimmäkseen korkean energian omaavien alkeishiukkasten fysiikan ja kvarkkien tutkimuksen parissa, muun muassa hiukkasfysiikan tutkimuslaitoksessa Cernissä. Hän on ollut myös jonkin verran tekemisissä neurobiologian kanssa. Hän on ollut tekemisissä neurobiologian kanssa. Hän oli pitkään professorin assistanttina Pasadenassa sijainneessa Kalifornian teknologisessa instituutissa. Hän oli jonkin aikaa vierailemassa Madisonissa sijaitsevassa Wisconsin yliopistossa. Hän on ollut ensin jäsenenä ja sittemmin kumppanina Los Alamosin kansallisessa laboratoriossa sekä kumppanina John D. ja Catherine T. MacArthurin säätiössä. Hän on ollut myös jäsenenä kansalisessa akateemisten tieteiden järjestössä.
Gaston Kaboré

| Gaston Kaboré |
| --- | --- |
 Kaboré vuonna 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1951 (ikä 73) Bobo-Dioulasso, Ranskan Ylä-Volta
Ammatti:  historioitsija, elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, elokuvatuottaja
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Wend Kuuni (1982) Buud Yam (1997)
Palkinnot
 César-palkinto (1985, elokuvasta Wend Kuuni)  FESPACO:n Yennengan kultainen ori (1997, elokuvasta Buud Yam) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Gaston J.-M. Kaboré (s. 23. huhtikuuta 1951 Bobo-Dioulasso, Ranskan Ylä-Volta) on kansainvälistä tunnustusta saanut burkinalainen historioitsija, elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja elokuvatuottaja.
Kaboré opiskeli vuodesta 1970 lähtien historiaa ensin Ouagadougoussa (Centre d’Etudes Supérieures d’Histoire de Ouagadougou. Kahden vuoden opintojen jälkeen hän siirtyi jatkamaan opintojaan Ranskaan. Hän suoritti maisteritutkinnon historia pääaineenaan Sorbonnessa 1972. Siellä hän kiinnostui elokuvan käyttämisestä historian popularisoinnissa. Väitöskirjatyötään tehdessään hän kiinnitti huomiota ranskalaisen joukkotiedotuksen välittämään Afrikka-kuvaan; tästä havainnosta muodostui keskeinen peruste Kaborén päätökselle hankkia elokuvan tekemisen ammatillinen koulutus. Hän sai tohtoritutkinnon. Vuodesta 1974 lähtien Kaboré opiskeli elokuvantekoa Ranskassa (Ecole Supérieure d’Etudes Cinématographiques, ESEC) ja valmistui vuonna 1976. Tämän jälkeen hän palasi Burkina Fasoon.
Hänen ohjaamansa elokuva Wend Kuuni (1982) oli vasta toinen Burkina Fasossa valmistunut pitkä elokuva. Ohjaaja sai tällä elokuvalla ranskankielisen elokuvan César-palkinnon vuonna 1985 (César du meilleur film francophone). Buud Yam (1997) palkittiin FESPACO:n Yennengan kultaisella oriilla (parhaan elokuvan palkinto) vuonna 1997.
Kaboré osallistui lyhytelokuvallaan kansainväliseen 40 ohjaajan yhteiseen dokumenttielokuvaprojektiin Lumière ja kumppanit (ransk. Lumière et compagnie; 1995).
Filmografia

Comment stocker et préserver les grains au milieu rural (engl. How to stock and preserve grains in rural areas; 1977)
Le regard sur le sixième FESPACO (engl. A look at the sixth FESPACO; 1979)
Utilisation des énergies nouvelles en milieu rural (engl. The use of new forms of energy in rural areas; 1980)
Propos sur le cinéma Africain (engl. Discourse on African cinema, 1981)
Wend Kuuni (engl. God’s gift; 1982)
Zan Boko (1989)
Rabi (suom. Poika nimeltä Rabi; 1992)
La vie en fumée (engl. Life in smoke; 1992)
Roger le fonctionnaire—Chronique d’un échec annoncé (engl. Roger, the civil servant—chronicle of an announced failure; 1993)
Buud Yam (1997)
(luettelo on keskeneräinen)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gaston Kaboré Wikimedia Commonsissa
Gaston Kaboré Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Burkina Faso gets new film school (1.3.2005) (englanniksi) (bbc.co.uk)
Buud Yam (osa 1, muut osat perässä; tekstitys (englanniksi)) (youtube.com)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gaston Kaboré
Käännös suomeksi
George E. Killian

George E. Killian vuonna 2001.
George E. Killian (6. huhtikuuta 1924 Valley Stream, New York – 7. joulukuuta 2017 Glendale, Arizona) oli huomattava yhdysvaltalainen urheiluvaikuttaja. Hän toimi Kansainvälisen opiskelijaurheiluliiton (FISU) puheenjohtajana 1999–2011.
Killian syntyi Valley Streamissa, New Yorkin osavaltiossa, ja valmistui Ohio Northern Universitysta sekä Buffalon yliopistosta.
Killian työskenteli high school- sekä yliopistokoripallojoukkueiden valmentajana ja eteni lopulta FIBA:n johtoon (1990–1998). Hän oli Kansainvälisen olympiakomitean jäsenenä. Työstään valmentajana hän pääsi vuonna 2000 Women’s Basketball Hall of Fameen Knoxvillessä, Tennesseessä.
GP2 Malesian Grand Prix 2013

|  GP2 Malesian Grand Prix 2013 |
| --- | --- |
 1. osakilpailu 11 osakilpailusta kaudella 2013. 

Päivämäärä:  23. maaliskuuta 2013
Sijainti:  Sepang International Circuit, Sepang, Malesia
Rata:  Moottorirata   5,543 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  30 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Stefano Coletti
Talli:  Rapax
Aika:  1.44,280
Nopein kierros
Kuljettaja:   Sam Bird
Talli:  Russian Time
Aika:  1.48,777 (kierroksella 16)
Palkintokoroke
Voittaja:   Fabio Leimer  (Racing Engineering)
Toinen:   James Calado  (ART Grand Prix)
Kolmas:   Stefano Coletti  (Rapax)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  22 kierrosta
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   Stefano Coletti
Talli:  Rapax
Aika:  1.50,253 (kierroksella 5)
Palkintokoroke
Voittaja:   Stefano Coletti  (Rapax)
Toinen:   Felipe Nasr  (Carlin)
Kolmas:   Mitch Evans  (Arden International)
GP2 Malesian Grand Prix 2013 oli GP2-kauden 2013 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 23.–24. maaliskuuta Sepang International Circuitin moottoriradalla Malesiassa. Kilpailu ajettiin Formula 1:sten Malesian GP:n ohessa.
Lauantain kilpailun voittoon ajoi Racing Engineering -tallin kuljettaja Fabio Leimer. Sunnuntain kilpailun voitti Rapax -tallin Stefano Coletti.
Tulokset > Aika-ajo

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Aika | Lähtöruutu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 18 |  Stefano Coletti | Rapax | 1:44.280 | 1 |
| 2 | 3 |  James Calado | ART Grand Prix | 1:44.284 | 2 |
| 3 | 9 |  Felipe Nasr | Carlin | 1:44.288 | 3 |
| 4 | 8 |  Fabio Leimer | Racing Engineering | 1:44.463 | 4 |
| 5 | 11 |  Sam Bird | Russian Time | 1:44.598 | 8 |
| 6 | 6 |  Mitch Evans | Arden International | 1:44.618 | 5 |
| 7 | 17 |  Rio Haryanto | Barwa Addax Team | 1:44.681 | 6 |
| 8 | 24 |  René Binder | Venezuela GP Lazarus | 1:44.687 | 7 |
| 9 | 19 |  Simon Trummer | Rapax | 1:44.692 | 9 |
| 10 | 12 |  Tom Dillmann | Russian Time | 1:44.731 | 10 |
| 11 | 7 |  Julian Leal | Racing Engineering | 1:44.732 | 11 |
| 12 | 14 |  Sergio Canamasas | Caterham Racing | 1:44.761 | 12 |
| 13 | 1 |  Marcus Ericsson | DAMS | 1:44.766 | 13 |
| 14 | 5 |  Johnny Cecotto, Jr. | Arden International | 1:44.788 | 26 |
| 15 | 26 |  Adrian Quaife-Hobbs | MP Motorsport | 1:45.191 | 14 |
| 16 | 2 |  Stéphane Richelmi | DAMS | 1:45.262 | 15 |
| 17 | 22 |  Conor Daly | Hilmer Motorsport | 1:45.289 | 16 |
| 18 | 20 |  Nathanaël Berthon | Trident Racing | 1:45.378 | 17 |
| 19 | 21 |  Kevin Ceccon | Trident Racing | 1:45.491 | 18 |
| 20 | 15 |  Ma Qinghua | Caterham Racing | 1:45.497 | 19 |
| 21 | 27 |  Daniël de Jong | MP Motorsport | 1:45.522 | 20 |
| 22 | 4 |  Daniel Abt | ART Grand Prix | 1:45.593 | 21 |
| 23 | 10 |  Jolyon Palmer | Carlin | 1:45.662 | 22 |
| 24 | 16 |  Jake Rosenzweig | Barwa Addax Team | 1:45.662 | 23 |
| 25 | 23 |  Pål Varhaug | Hilmer Motorsport | 1:45.830 | 24 |
| 26 | 19 |  Kevin Giovesi | Venezuela GP Lazarus | 1:45.985 | 25 |
Lähde:
Tulokset > Pitkä kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Kesketys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 8 |  Fabio Leimer | Racing Engineering | 31 | 57:49.385 | 4 | 25 |
| 2 | 3 |  James Calado | ART Grand Prix | 31 | +2.045 | 2 | 18 |
| 3 | 18 |  Stefano Coletti | Rapax | 31 | +11.271 | 1 | 15+4 |
| 4 | 9 |  Felipe Nasr | Carlin | 31 | +12.810 | 3 | 12 |
| 5 | 7 |  Julian Leal | Racing Engineering | 31 | +28.837 | 11 | 10 |
| 6 | 10 |  Jolyon Palmer | Carlin | 31 | +34.209 | 22 | 8 |
| 7 | 11 |  Sam Bird | Russian Time | 31 | +41.183 | 8 | 6+2 |
| 8 | 2 |  Stéphane Richelmi | DAMS | 31 | +58.941 | 15 | 4 |
| 9 | 19 |  Simon Trummer | Rapax | 31 | +1:02.853 | 9 | 2 |
| 10 | 6 |  Mitch Evans | Arden International | 31 | +1:13.730 | 6 | 1 |
| 11 | 24 |  René Binder | Venezuela GP Lazarus | 31 | +1:16.137 | 7 |  |
| 12 | 5 |  Johnny Cecotto, Jr. | Arden International | 31 | +1:18.357 | 26 |  |
| 13 | 22 |  Conor Daly | Hilmer Motorsport | 31 | +1:20.096 | 17 |  |
| 14 | 12 |  Tom Dillmann | Russian Time | 31 | +1:21.812 | 10 |  |
| 15 | 23 |  Pål Varhaug | Hilmer Motorsport | 31 | +1:23.754 | 24 |  |
| 16 | 25 |  Kevin Giovesi | Venezuela GP Lazarus | 31 | +1:35.775 | 25 |  |
| 17 | 21 |  Kevin Ceccon | Trident Racing | 31 | +1:37.928 | 18 |  |
| 18 | 16 |  Jake Rosenzweig | Barwa Addax | 31 | +1:43.252 | 23 |  |
| 19 | 14 |  Sergio Canamasas | Caterham Racing | 31 | +2:00.257 | 12 |  |
| 20 | 17 |  Rio Haryanto | Barwa Addax | 30 | +1 kierros | 7 |  |
| 21 | 15 |  Ma Qinghua | Caterham Racing | 30 | +1 kierros | 19 |  |
| Kesk. | 20 |  Nathanaël Berthon | Trident Racing | 19 | DNF | 17 |  |
| Kesk. | 4 |  Daniel Abt | ART Grand Prix | 9 | DNF | 21 |  |
| Kesk. | 27 |  Daniël de Jong | MP Motorsport | 3 | DNF | 20 |  |
| Kesk. | 26 |  Adrian Quaife-Hobbs | MP Motorsport | 3 | DNF | 14 |  |
| Kesk. | 1 |  Marcus Ericsson | DAMS | 0 | DNF | 13 |  |
Lähde:
Tulokset > Sprintti kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/Kesketys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 18 |  Stefano Coletti | Rapax | 22 | 40:49.455 | 6 | 15+2 |
| 2 | 9 |  Felipe Nasr | Carlin | 22 | +0.832 | 5 | 12 |
| 3 | 6 |  Mitch Evans | Arden International | 22 | +8.358 | 10 | 10 |
| 4 | 2 |  Stéphane Richelmi | DAMS | 22 | +11.935 | 1 | 8 |
| 5 | 5 |  Johnny Cecotto, Jr. | Arden International | 22 | +15.874 | 12 | 6 |
| 6 | 19 |  Simon Trummer | Rapax | 22 | +17.072 | 9 | 4 |
| 7 | 22 |  Conor Daly | Hilmer Motorsport | 22 | +17.479 | 13 | 2 |
| 8 | 24 |  René Binder | Venezuela GP Lazarus | 22 | +23.726 | 11 | 1 |
| 9 | 10 |  Jolyon Palmer | Carlin | 22 | +24.326 | 3 |  |
| 10 | 25 |  Kevin Giovesi | Venezuela GP Lazarus | 22 | +29.020 | 16 |  |
| 11 | 12 |  Tom Dillmann | Russian Time | 22 | +30.522 | 14 |  |
| 12 | 8 |  Fabio Leimer | Racing Engineering | 22 | +30.802 | 8 |  |
| 13 | 1 |  Marcus Ericsson | DAMS | 22 | +31.342 | 26 |  |
| 14 | 27 |  Daniël de Jong | MP Motorsport | 22 | +32.391 | 24 |  |
| 15 | 14 |  Sergio Canamasas | Caterham Racing | 22 | +35.336 | 19 |  |
| 16 | 4 |  Daniel Abt | ART Grand Prix | 22 | +36.339 | 23 |  |
| 17 | 26 |  Adrian Quaife-Hobbs | MP Motorsport | 22 | +37.033 | 25 |  |
| 18 | 17 |  Rio Haryanto | Barwa Addax | 22 | +43.468 | 20 |  |
| 19 | 23 |  Pål Varhaug | Hilmer Motorsport | 22 | +46.092 | 15 |  |
| 20 | 16 |  Jake Rosenzweig | Barwa Addax | 22 | +51.244 | 18 |  |
| 21 | 20 |  Nathanaël Berthon | Trident Racing | 22 | +53.777 | 22 |  |
| 22 | 21 |  Kevin Ceccon | Trident Racing | 21 | +1 kierros | 17 |  |
| Kesk. | 11 |  Sam Bird | Russian Time | 0 | DNF | 2 |  |
| Kesk. | 7 |  Julian Leal | Racing Engineering | 0 | DNF | 4 |  |
| Kesk. | 3 |  James Calado | ART Grand Prix | 0 | DNF | 7 |  |
| DNS | 15 |  Ma Qinghua | Caterham Racing | 0 |  | 21 |  |
Lähde:

Käännös suomeksi
George Amick

| George Amick> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. lokakuuta 1924 
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1958
Talli(t):  Epperly
Kilpailuja:  1
Palkintosijoja:  1
MM-pisteitä:  6
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1958
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1958
George Amick (24. lokakuuta 1924 Oregon, Yhdysvallat – 4. huhtikuuta 1959 Florida, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen autourheilija, joka kilpaili Yhdysvaltain sarjoissa.
Amick osallistui Formula 1:n MM-sarjaan kuuluneeseen vuoden 1958 Indianapolis 500 -kilpailuun, minkä vuoksi hänet lasketaan F1-kuljettajaksi. Hän sijoittui toiseksi ja saavutti kuusi MM-pistettä.
Amick kuoli auto-onnettomuudessa kauden 1959 kilpailussa.
Tilastot ja saavutukset F1-sarjassa

(avain)
| Vuosi | Talli | Malli | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1957 | Federal Engineering | Snowberger | Offenhauser L4 | ARG | MON | 500 DNQ | FRA | GBR | GER | PES | ITA |  |  |  | NC | 0 |
| 1958 | Norman Demler | Epperly Indy Roadster | Offenhauser L4 | ARG | MON | NED | 500 2 | BEL | FRA | GBR | GER | POR | ITA | MOR | 15 | 6 |
GP2 Monacon Grand Prix 2005

|  GP2 Monacon Grand Prix 2005 |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 12 osakilpailusta kaudella 2005. 

Päivämäärä:  21. toukokuuta 2005
Sijainti:  Circuit de Monaco, Monaco
Rata:  Katurata   3,340 km

Lauantain kilpailu
Pituus:  44 kierrosta
Sää:   Pilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Heikki Kovalainen
Talli:  Arden International
Aika:  1.24,665
Nopein kierros
Kuljettaja:   Heikki Kovalainen
Talli:  Arden International
Aika:  1.23,864 (kierroksella 44)
Palkintokoroke
Voittaja:   Adam Carroll  (Super Nova Racing)
Toinen:   Gianmaria Bruni  (Coloni Motorsport)
Kolmas:   Nico Rosberg  (ART Grand Prix)
Sunnuntain kilpailu
Paalupaikka
Kuljettaja:  {{{{{paalulta lähtijän maa genetiivissä2}}} lippu}} {{{paalulta lähtijä2}}}
Talli:  {{{paalulta lähtijän talli2}}}
Aika:  {{{paaluaika2}}}
Nopein kierros
Kuljettaja:   [[|]]
Palkintokoroke
Voittaja:   [[|]]
Toinen:   [[|]]
Kolmas:   [[|]]
GP2 Monacon Grand Prix 2005 oli GP2-kauden 2005 kolmas osakilpailu, joka ajettiin 21. toukokuuta Monacon katuradalla Monacossa. Muista kauden kilpailuista poiketen Monacon katuradalla ajettiin vain lauantaipäivänä. Osakilpailu toimi oheisluokkana Formula 1:sten Monacon GP:lle.
Kilpailuun paalupaikalta lähti Ardenin Heikki Kovalainen, mutta hän sijoittui lopputuloksissa viidenneksi epäonnistuneen varikkokäynnin vuoksi. Kilpailun voitti kolmannesta lähtöruudusta startannut Super Novan Adam Carroll. Toiseksi sijoittui Gianmaria Bruni ja kolmanneksi Nico Rosberg.