stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Belaboris

Belaboris oli 1980-luvun alussa toiminut suomalainen pop-yhtye. Se syntyi pienlehti- ja musiikkikustantaja Kimmo Miettisen ideasta perustaa suomalainen tyttöyhtye. Hän sai myytyä ideansa Poko Rekordsin Epe Heleniukselle. Nimensä yhtye sai kauhuelokuvanäyttelijöiden Bela Lugosin ja Boris Karloffin etunimien yhdistelmästä. Miettisen ajatuksena oli tyttöyhtye, jossa tytöt (tai vain osa heistä) laulaisi ja soittamisesta vastaisi Esa Ijäksen johtama Tyhjät patterit -yhtye. Tarkoitus oli, että julkisuudessa annettaisiin ymmärtää, että tytöt soittaisivat itse levyllään.
Ensimmäinen single "Kuolleet peilit" / "Monsteribaari" julkaistiin Pokon Femme Fatale -merkillä marraskuussa 1982. Sitä seurasi "Odotus" / "Babypop" helmikuussa 1983 ja yhtyeen jo hajottua minialbumi ...Olipa kerran joulukuussa 1984. Tyhjät patterit sävelsi kappaleet yhtyeelle ja soitti instrumentit levyille. Belaboriksen kappaleiden lauluosuuksista vastasi lähinnä Vilma Vainikainen. Muista jäsenistä Sisko Vainikainen ja Rita lauloivat joillakin kappaleilla, Jake ja Mari eivät laula Belaboriksen levyillä. Yhtye ei kuitenkaan menestynyt ja se hajosi jäsenien motivaation puuteeseen.
Vuonna 1984 Miettinen kokosi uuden Belaboris II -yhtyeen. Siltä julkaistiin kuitenkin vain single ”Rakkauden jälkeen”. Singlellä laulavan Saara Soisalon lisäksi uuteen Belaborikseen kuuluivat Sallamaari Muhonen ja Minna Soisalo. Tämäkin kokoonpano hajosi kuitenkin nopeasti.
Diskografia > Singlet

"Kuolleet peilit" / "Monsteribaari" (Femme Fatale, 1982)
"Odotus" / "Babypop" (Femme Fatale, 1983)
"Rakkauden jälkeen" (Poko Rekords, 1984, Belaboriksen toisella kokoonpanolla)
Diskografia > Albumi

...Olipa kerran (Poko Rekords, 1984)
...Olipa kerran - Koko tuotanto + bonukset (Poko Rekords, 2012) (uudelleenmasteroitu, alkuperäisen albumin lisäksi 9 ylimääräistä kappaletta)
Diskografia > Albumi > Belaboris (alkuperäisalbumi)

1. Kuolleet peilit

2. Yö vanhassa talossa

3. Odotus

4. Kolme askelta (Costello-remix)

5. Monsteribaari

6. Mitä lapsille tapahtui

7. Baby Pop

8. Venus
Diskografia > Albumi > Bonukset vuoden 2012 uudelleenjulkaisulla > Belaboris

9. Odotus (alkuperäinen versio)

10. Kolme askelta (alkuperäinen versio)
Diskografia > Albumi > Bonukset vuoden 2012 uudelleenjulkaisulla > Belaboris II

11. Rakkauden jälkeen

12. Muut sen tietää
Diskografia > Albumi > Bonukset vuoden 2012 uudelleenjulkaisulla > Pate ja Saara

13. Hei Paula

14. Mä lähden stadiin
Diskografia > Albumi > Bonukset vuoden 2012 uudelleenjulkaisulla > Saara

15. Hiekkarantaan

16. Sympatiaa

17. Paljain jaloin
Belyi

| Belyi Белый |
| --- | --- |

 vaakuna
 Tverin alueen sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Belyi
 Koordinaatit: 55°50′N, 32°56′E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Tverin alue
Piiri:  Belyi
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18 km²
Korkeus:  185 m
Väkiluku (2015):  3 393
 – Väestötiheys:  188,5 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Belyi (ven. Бе́лый) on kaupunki Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Väinäjoen vesistöön kuuluvan Obšajoen rannalla 294 kilometriä Tveristä lounaaseen. Kaupunki on Belyin piirin keskus. Asukkaita on 3 700 henkeä (vuonna 2009).
Kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1359. Vuosisadan lopussa se siirtyi liettualaisille. Venäläiset valtasivat Belyin vuosina 1613 ja 1632, mutta molemmilla kerroilla se palautettiin Puolalle. Lopullisesti kaupunki liitettiin Venäjään vuonna 1667. Vuonna 1769 siitä tuli Kiovan ja myöhemmin Smolenskin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Nykyään kaupungissa on lähinnä puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
Aiheesta muualla

Belyin piirin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Igor Belza

Igor Fjodorovitš Belza (myös Boelza, ven. Игорь Фёдорович Бэлза, 8. helmikuuta 1904 Kielce, ent. Venäjä nyk. Puola – 5. tammikuuta 1994 Moskova) oli neuvostoliittolainen musiikkitieteilijä.
Kirjallisuutta

Igor Boelza: Handbook Of Soviet Musicians (The Works Of Igor Boelza).  Westport, Conn.:  Greenwood Press, 1943 / 1971.  ISBN 9780781202015  (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Lurasidoni

| --- | --- |


Lurasidoni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(1S,2R,6S,7R)-4-[[(1R,2R)-2-[[4-(1,2-bentsotiatsol-3-yyli)piperatsiini-1-yyli]metyyli]sykloheksyyli]metyyli]-4-atsatrisyklo[5.2.1.02,6]dekaani-3,5-dioni
Tunnisteet
CAS-numero: 367514-87-2
ATC-koodi: N05AE05
PubChem CID: 213046
DrugBank: DB08815
Kemialliset tiedot
Kaava: C28H36N4O2S 
Moolimassa: 492.68 g·mol−1
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Synonyymit: SM-13496
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 9-19% 
Proteiinisitoutuminen: ~99% 
Metabolia: hepaattinen (CYP3A4) 
Puoliintumisaika: 20-40 tuntia lähde?
Ekskreetio: fekaalinen ~80% renaalinen ~9% 
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  B1(AU) 
Reseptiluokitus:  reseptivalmiste
Antotapa: oraalinen
Lurasidoni on epätyypillinen antipsykootti, jota myydään Suomessa nimellä Latuda. Lurasidoniannos täytyy aina ottaa aterian yhteydessä, sillä muutoin lääkeaine ei imeydy kunnolla.
Asahi

Asahi (jap. 朝日, 旭 tai あさひ, ’aamuaurinko’) voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Maantiede

Asahi, Japanin kaupunki Chiban prefektuurissa
Asahi, Japanin maaseutukaupunki Mien prefektuurissa
Asahi, Japanin maaseutukaupunki Toyaman prefektuurissa
Asahi, Japanin maaseutukaupunki Yamagatan prefektuurissa
Asahi, Japanin kyläkunta Naganon prefektuurissa
Asahi, Japanin entinen maaseutukaupunki Aichin prefektuurissa
Asahi, Japanin entinen maaseutukaupunki Fukuin prefektuurissa
Asahi, Japanin entinen maaseutukaupunki Hokkaidōn prefektuurissa
Asahi, Japanin entinen maaseutukaupunki Okayaman prefektuurissa
Asahi, Japanin entinen maaseutukaupunki Shimanen prefektuurissa
Asahi, Japanin entinen kyläkunta Gifun prefektuurissa
Asahi, Japanin entinen kyläkunta Ibarakin prefektuurissa
Asahi, Japanin entinen kyläkunta Niigatan prefektuurissa
Asahi, Japanin entinen kyläkunta Yamagatan prefektuurissa
Asahi, Japanin entinen kyläkunta Yamaguchin prefektuurissa
Asahi-ku, Japanin suuralue Jokohaman kaupungissa
Asahi-ku, Japanin suuralue Osakan kaupungissa
Asahi-vuori, Asahidake, kerrostulivuori Japanissa
Muita

Asahi (1899), keisarillisen Japanin laivaston taistelulaiva
Asahi (yritys), japanilainen panimoyritys
Asahi Shimbun, japanilainen sanomalehti
TV Asahi, japanilainen televisioyhtiö
Asahi Glass, japanilainen teollisuusyritys
Asahi Kasei, japanilainen kemian alan yritys
Asahi Health, suomalainen terveysliikuntamuoto
Asahi Nordic, terveysliikunta-asahin järjestelmä
Asahi Linux, käyttöjärjestelmä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Asahi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Bemböle

Bembölen kahvitupa 2007.
Bemböle on kylä Espoossa, Lippajärven ja Espoon keskuksen lähettyvillä. Bemböle kuuluu Espoon vanhimpaan asutusalueeseen, ja maantieteellisesti katsoen Bemböle sijaitsee melko tarkasti keskellä Espoon kuntaa. Varhaisimmat tarkat tiedot kylien ja talojen lukumäärästä Espoossa ovat vuodelta 1540, jolloin kylien tiloista alettiin pitää verotusta varten maakirjoja. Näissä maakirjoissa mainitaan jo mm. Bemböle.
Bemböle on vanhastaan ollut tunnettu teiden risteyspaikkana. Espoon pitäjää halkonut tärkeä Kuninkaantie kulki Bembölen kautta jo myöhäiskeskiajalla. Bemböle oli liikenteellinen risteyskohta, jossa Kuninkaantiestä haarautuivat tiet sekä Helsinkiin että Espoon pohjoisosiin. Nykyisinkin Helsingistä alkava Turuntie (seututie 110) kulkee Bembölen kautta ja leikkaa välittömästi vanhan kyläkeskuksen länsipuolella Kehä III:n. Bembölen ohi kulkee myös vuonna 1962 valmistunut Suomen ensimmäinen moottoritie, Tarvontie (nyk. Turunväylä, osa valtatie 1:tä). Turunväylän ja Kehä III:n eritasoliittymä sijaitsee noin kilometrin Bembölestä länteen lähellä Gumböleä.
Bembölen kahvituvan rakennus on peräisin vuodelta 1737. Kuninkaantien varrelle rakennettiin klassismia ja ruotsalaista barokkia yhdistelevä Bembölen koulu 1920-luvulla, se oli aikoinaan Espoon huomattavimpia julkisia rakennuksia.
Bembölellä ei ole suomennettua nimeä, vaan se on sekä ruotsiksi että suomeksi Bemböle. Bembölen alue on kuitenkin osaltaan Zachris Topeliuksen ansiosta mielletty useiden muiden paikkojen ohella kansanperinteen hölmöläissatujen Hölmölän kyläksi. Paikallisten puheessa yleisesti koko Bembölestä saatetaankin suomeksi puhua Hölmölänä, tai rajatummin Bembölessä sijaitsevasta grillikioskista ”Hölmölän grillinä”.
Nykyisin Bemböle ei kuulu Espoon virallisiin kaupunginosiin, vaan sen alue on jaettuna Karvasmäen, Järvenperän, Högnäsin ja Karhusuon kaupunginosien kesken. Niiden väliset rajat kulkevat etupäässä teitä pitkin ja kohtaavat toisensa Turuntien varressa lähellä Bembölen vanhaa kyläkeskusta.
Aiheesta muualla

Bembölen kahvitupa
Hyvä haltijatar

| Hyvä haltijatar |
| --- | --- |
 Hyvä haltijatar
Luoja(t):  Andrew Adamson
Näyttelijä(t):  Englanniksi: Jennifer Saunders (elokuvat) Claudia Christian (videopelit) Pinky Turzo Suomeksi: Kristiina Halttu
Henkilötiedot
Status:  kuollut
Ammatti:  Hyvä Haltiakummi Liikenainen
Sukupuoli:  nainen
Kuolinsyy:  Yritti tappaa loitsullaan Shrekin, mutta se kimposi takaisin eteen heittäytyneen kuningas Haroldin haarniskasta muuttaen Hyvän haltijattaren kupliksi
Suhteet
Lapset:  Prinssi Uljas
Tutut:  Kuningas Harold Kuningatar Lillian Prinsessa Fiona Shrek
Hyvä haltijatar on hahmo Shrek-elokuvasarjassa. Hän on Shrek 2 -elokuvan antagonisti eikä näin ollen "hyvä". Hänet loi Andrew Adamson ja häntä ääninäytteli elokuvissa Jennifer Saunders ja videopeleissä Claudia Christian.
Esiintymiset > Shrek 2

Elokuvassa Shrek 2 Hyvä haltijatar yrittää järjestää poikansa prinssi Uljaan prinsessa Fionan puolisoksi mm. kiristämällä Fionan isää kuningas Haroldia. Shrek yrittää tehdä Fionan onnelliseksi, ja varastaa Hyvältä haltijattarelta rohdon, joka tekee Shrekistä ja Fionasta ihmiset ja Aasista hevosen. Tämä kuitenkin kestää vain, jos Shrek ja Fiona suutelevat ennen keskiyötä. Hyvä haltijatar tekee rohdon, jonka avulla sen juoja rakastuu ensimmäiseen suutelemaansa henkilöön. Tämän jälkeen hän pakottaa kuningas Haroldin laittamaan sitä Fionan teehen. Hän tekee näin, ja Fiona juo teen. Tämän jälkeen Shrek kiiruhtaa estämään Fionan ja Uljaan suudelman, mutta epäonnistuu. Mitään ei kuitenkaan tapahdu, jolloin kuningas Harold paljastaa antaneensa "vahingossa" väärän teen. Tästä raivostuneena Hyvä haltijatar yrittää tappaa Shrekin loitsullaan, mutta kuningas Harold heittäytyy eteen, jolloin loitsu kimpoaa haarniskasta takaisin Hyvää haltijatarta päin muuttaen tämän kupliksi. Kuningas Harold selviää, mutta muuttui sammakoksi.
Esiintymiset > Shrek kolmas

Elokuvassa Shrek kolmas Hyvän haltijattaren kuva nähdään hänen poikansa prinssi Uljaan surressa kuollutta äitiään.
Toyota Caldina

Toyota Caldina on Japanin markkinoilla myyty farmarityyppinen henkilöauto. Caldinaa ei ole virallisesti myyty Japanin ulkopuolella.
Caldina Mk.I (1992-1997)

Ensimmäisen sukupolven Caldina tuli myyntiin marraskuussa 1992. Se oli Japanin markkinoilla myytävän Toyota Coronan farmariversio. Corona taas oli sama auto kuin Euroopan markkinoilla myyty Toyota Carinan E -malli. Euroopan markkinoilla Caldinaa vastaava malli oli Toyota Carina E:n farmariversio.
Moottorivaihtoehdot:
Bensiini:
1.5 L 5E-FE
1.6 L 4A-FE
1.8 L 7A-FE
1.8 L 4S-FE
2.0 L 3S-FE
2.0 L 3S-GE
Diesel:
2.0 L 2C
2.0 L 2C-T
2.2 L 3C-E
Caldina Mk.II (1997-2002)

Toisen sukupolven Caldina tuli myyntiin syyskuussa 1997. Vastaava malli Euroopan markkinoilla oli nyt Toyota Avensis farmari. Mallien välillä on kuitenkin teknisiä eroavaisuuksia.
Valittavana oli bensiini ja dieselmoottoreita. Vaihteistoksi oli valittavissa 4-vaihteinen automaatti ja 5-vaihteinen manuaali. Parhaassa GT-T mallissa oli neliveto ja 3S-GTE moottori.
Moottorivaihtoehdot:
Bensiini:
1.8 L (7A-FE)
2.0 L (3S-FE)
2.0 L (3S-GE)
2.0 L (3S-GTE)
Diesel:
2.0 L (2C-T)
2.2 L (3C-TE)
Caldina Mk.III (2002 - 2007)

Kolmannen sukupolven Caldina tuli myyntiin syyskuussa 2002. Mallilla ei ole enää mitään tekemistä Avensiksen kanssa, vaan se on täysin oma mallinsa. Se on rakennettu samalle alustalle kuin Toyota Allion ja Toyota Premio. Varustelutasoja on 4, perusmalli on S, keskitason ZT ja Z ja paras malli GT-Four.
Valittavana oli ainoastaan bensiinimoottoreita. Caldinan malliston parhaassa GT-Four-mallissa oli neliveto ja 3S-GTE-moottori. GT-Four "N" Edition -erikoismallissa oli vielä esimerkiksi Recaron urheiluistuimet ja alustan muutoksia. Myös halvempia ZT- ja Z-malleja oli saatavissa nelivetoisena.
Moottorivaihtoehdot:
2.0 16V GT-Four (1998 cc) (3S-GTE) - 260 hp
2.0 16V VVT-i D-4 ZT/Z (1998 cc) (1AZ-FSE) - 155 hp
1.8 16V VVT-i S-Edition (1794 cc) (1ZZ-FE) - 132 hp
1992 Toyota Caldina
Toyota Caldina 2.0 G
Toyota Caldina 2.0 GT-T
2002 Toyota Caldina
Belozersk

| Belozersk Белозерск |
| --- | --- |
 Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko Belozerskissa. Sergei Prokudin-Gorskin värivalokuva vuodelta 1909.
 lippu:  vaakuna
 Vologdan alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Belozersk
 Koordinaatit: 60°02′N, 37°47′E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Vologdan alue
Piiri:  Belozerskin piiri
Väkiluku (2023):  8 123
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Belozersk (ven. Белозе́рск) on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Valkeajärven rannalla 214 kilometriä Vologdasta luoteeseen. Kaupunki on Belozerskin piirin keskus. Asukkaita on 8 123 henkeä (vuonna 2023).
Belozerskin edeltäjiä olivat ensin Krutikin ja sitten Beloozeron (Valkeajärven) muinaiskaupungit, jotka sijaitsivat Valkeajärven eteläpuolella Šeksnajoen laaksossa jo 900- ja 1000-luvuilla. Alueen väestö oli tuohon aikaan suurelta osin itämerensuomalaista, nykyisten vepsäläisten esivanhempia.
Vuodesta 1238 Beloozero oli samannimisen ruhtinaskunnan keskus. 1370-luvulla se joutui Moskovan ruhtinaskunnan alaisuuteen ja vuodesta 1389 lähtien se oli Moskovaan kuuluneen läänitysruhtinaskunnan keskus. 1300-luvulla ruttoepidemia tuhosi kaupungin, joka sittemmin siirrettiin nykyiselle paikalle.
Vuonna 1487 Beloozerosta tuli samannimisen kihlakunnan keskus ja Moskovan pohjoinen rajalinnoitus. 1400–1500-luvulla kaupunki oli tärkeä pohjoisen ja etelän välisen kaupan keskus. Vuonna 1776 siitä tuli Novgorodin läänin kihlakuntakaupunki, ja vuonna 1777 se sai nykyisen nimensä Belozersk.
Kaupungin keskustassa suurten maavallien keskellä sijaitsee vuosina 1668–1670 rakennettu viisikupolinen Kristuksen kirkastuksen katedraali ja puinen pyhän Eliaan kirkko. Linnoituksen esikaupungissa on vuonna 1553 rakennettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko kellotapuleineen sekä pieni Jumalan ilmestymisen kirkko. Valkeajärven rannalla on säilynyt 1600-luvun tyylinen Vapahtajan kirkko vuodelta 1723. Kaupungissa on myös 1800-luvun alun klassistisia kauppiastaloja.
Belozerskissa on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta.
Kirjallisuutta

Goroda Rossii: entsiklopedija, s. 43–44.  Moskva:  Bolšaja Rossijskaja Entsiklopedija, 1994.  ISBN 5-85270-026-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Belozerskin piirin sivusto (venäjäksi)
Belozerskin historiallisen ja taidemuseon sivusto (venäjäksi)
Oulun lääni

| Oulun lääni 2009 |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Pääkaupunki:  Oulu
Viimeinen maaherra:  Eino Siuruainen
Historialliset maakunnat:  Pohjanmaa
Pinta-ala ilman merialueita :  61 602,08 km² kolmanneksi suurin 2009
– maa:  56 739,45 km²
– sisävesi:  4 862,63 km²
– meri:  6 291,06 km²
Väkiluku :  471 774 4:nneksi suurin 2009
Väestötiheys:  8,31 as./km²
| Oulun lääni 1993 |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Pääkaupunki:  Oulu
Viimeinen maaherra:  Eino Siuruainen
Historialliset maakunnat:  Pohjanmaa
Pinta-ala ilman merialueita:  61 582 km² toiseksi suurin 1993
– maa:  56 868 km²
– sisävesi:  4 714 km²
Väkiluku:  445 706 5:nneksi suurin 1993
Väestötiheys:  7,8 as./km²
Oulun lääninhallitus ja maaherran virka-asunto
Oulun läänin kartta vuodelta 1795
Oulun lääni (ruots. Uleåborgs län) oli vuodesta 1775 vuoteen 2009 yksi Suomen lääneistä. Ennen vuotta 2009 se rajoittui pohjoisessa Lapin lääniin, idässä Murmanskin alueeseen ja Karjalan tasavaltaan, kaakossa Itä-Suomen lääniin, lounaassa Länsi-Suomen lääniin ja lännessä Pohjanlahteen. Läänin pääkaupunki oli Oulu.
Moottoriajoneuvojen rekisterikilvissä Oulun läänin tunnuskirjain oli O.
Historia

Historiaa, maantiedettä ja kulttuuria myös artikkelissa Pohjanmaa
Oulun lääni perustettiin ensin väliaikaiseksi lääniksi. Se oli toiminnassa vuosina 1642–1648, kunnes se liitettiin jälleen osaksi Pohjanmaan lääniä. Varsinaisesti Oulun lääni perustettiin vuonna 1775 entisen Pohjanmaan läänin pohjoisosasta. Uuteen lääniin liitettiin myös Kuusamon suurpitäjä (myöhemmät Kuusamon, Kuolajärven ja Posion kunnat) Västerbottenin läänistä. Vuonna 1809 Haminan rauhan jälkeen lääniin liitettiin Ruotsille jääneestä Västerbottenin läänistä koko Lapin historiallinen maakunta sekä Tornionlaakson itäpuoli. Petsamon alue liitettiin lääniin vuonna 1922. Oulun läänin pohjoisosa erotettiin Lapin lääniksi vuonna 1938. Osa Kuusamon kuntaa menetettiin Neuvostoliitolle Moskovan rauhassa vuonna 1940.
Oulun lääni säilyi rajoiltaan entisellään vuoden 1997 lääniuudistuksessa. Lääniin perustettiin kaksi maakuntaa: Pohjois-Pohjanmaa ja Kainuu.
Valtion aluehallintoa entisen läänin alueella hoitaa nykyään Pohjois-Suomen aluehallintovirasto.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Suomen läänit 1635: 1: Turun ja Porin lääni, 14: Uudenmaan ja Hämeen lääni, 18: Pohjanmaan lääni, 20: Viipurin ja Savonlinnan lääni, 21: Käkisalmen lääni | Suomen läänit 1776: 1: Turun ja Porin lääni, 4: Vaasan lääni, 10: Oulun lääni, 14: Uudenmaan ja Hämeen lääni, 15: Kymenkartanon lääni, 16: Savon ja Karjalan lääni | Suomen läänit 1938: 1: Turun ja Porin lääni, 2: Uudenmaan lääni, 3: Hämeen lääni, 4: Vaasan lääni, 6: Mikkelin lääni, 8: Kuopion lääni, 10: Oulun lääni, 11: Lapin lääni, 12: Ahvenanmaan lääni, 13: Viipurin lääni | Suomen läänit 1996: 1: Turun ja Porin lääni, 2: Uudenmaan lääni, 3: Hämeen lääni, 4: Vaasan lääni, 5: Kymen lääni, 6: Mikkelin lääni, 7: Keski-Suomen lääni, 8: Kuopion lääni', 9: Pohjois-Karjalan lääni, 10: Oulun lääni, 11: Lapin lääni, 12: Ahvenanmaan lääni | Suomen läänit 1997: 10: Oulun lääni, 11: Lapin lääni, 12: Ahvenanmaan lääni, 22: Etelä-Suomen lääni, 23: Länsi-Suomen lääni, 24: Itä-Suomen lääni |
Hallinto

Lääninhallitus oli seitsemän ministeriön ohjaama valtion aluehallintoviranomainen. Lääninhallituksen tehtävä oli edistää läänin asukkaiden hyvinvointia ja tukea kuntia peruspalveluiden järjestämisessä ja kehittämisessä.
Läänissä oli 11 kihlakuntaa.
Maa- ja seutukunnat

Oulun läänissä oli kaksi maakuntaa ja yhdeksän seutukuntaa.
Kainuun maakunta (Kajanaland )
Kajaanin seutukunta
Kehys-Kainuun seutukunta
Pohjois-Pohjanmaan maakunta (Norra Österbotten )
Koillismaan seutukunta
Nivala-Haapajärven seutukunta
Oulun seutukunta
Oulunkaaren seutukunta
Raahen seutukunta
Siikalatvan seutukunta
Ylivieskan seutukunta
Kunnat 2009 (kaupungit lihavoitu)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Alavieska   Haapajärvi   Haapavesi   Hailuoto   Haukipudas   Hyrynsalmi   Ii   Kajaani   Kalajoki   Kempele   Kiiminki  |   Kuhmo   Kuusamo   Kärsämäki   Liminka   Lumijoki   Merijärvi   Muhos   Nivala   Oulainen   Oulu   Oulunsalo  |   Paltamo   Pudasjärvi   Puolanka   Pyhäjoki   Pyhäjärvi   Pyhäntä   Raahe   Reisjärvi   Ristijärvi   Sievi   Siikajoki  |   Siikalatva   Sotkamo   Suomussalmi   Taivalkoski   Tyrnävä   Utajärvi   Vaala   Vihanti   Yli-Ii   Ylivieska  |
Läänin asukasluvultaan suurimmat kunnat olivat lakkautettaessa:
Oulu, 139 151
Kajaani, 38 211
Raahe, 22 507
Haukipudas, 18 656
Kuusamo, 16 669
Kempele, 15 657
Ylivieska, 13 901
Kiiminki, 12 963
Nivala, 11 022
Sotkamo, 10 702
Kunnat 1997 (kaupungit lihavoitu)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Alavieska   Haapajärvi   Haapavesi   Hailuoto   Haukipudas   Hyrynsalmi   Ii   Kajaani   Kalajoki   Kempele   Kestilä   Kiiminki   Kuhmo   Kuivaniemi  |   Kuusamo   Kärsämäki   Liminka   Lumijoki   Merijärvi   Muhos   Nivala   Oulainen   Oulu   Oulunsalo   Paltamo   Pattijoki   Piippola   Pudasjärvi  |   Pulkkila   Puolanka   Pyhäjoki   Pyhäjärvi   Pyhäntä   Raahe   Rantsila   Reisjärvi   Ristijärvi   Ruukki   Sievi   Siikajoki   Sotkamo   Suomussalmi  |   Taivalkoski   Temmes   Tyrnävä   Utajärvi   Vaala   Vihanti   Vuolijoki   Yli-Ii   Ylikiiminki   Ylivieska  |
Kuntamuutokset > Nimenmuutokset

|  | Vanha nimi | Uusi nimi |
| --- | --- | --- |
| 1937 | Kuhmoniemi | Kuhmo |
| 1954 | Säräisniemi | Vaala |
| 1969 | Pyhäjärvi Ol | Pyhäjärvi |
| 1993 | Pyhäjärvi | Pyhäsalmi |
| 1996 | Pyhäsalmi | Pyhäjärvi |
Kuntamuutokset > Kuntaliitokset

| Ennen lääniuudistusta 1997 | Kunta> Ennen lääniuudistusta 1997 | Liitoskunta> Ennen lääniuudistusta 1997 | Ennen lääniuudistusta 1997 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1965 |  Oulujoki | Oulu |  |
| 1965 |  Oulujoki | Haukipudas |  |
| 1965 |  Oulujoki | Kempele |  |
| 1965 |  Oulujoki | Kiiminki |  |
| 1965 |  Oulujoki | Oulunsalo |  |
| 1965 |  Oulujoki | Tyrnävä |  |
| 1965 |  Oulujoki | Utajärvi |  |
| 1965 |  Oulujoki | Ylikiiminki |  |
| 1973 |  Rautio | Kalajoki |  |
| 1973 |  Saloinen | Raahe |  |
| 1973 |  Paavola | Ruukki |  |
| 1973 |  Revonlahti | Ruukki |  |
| 1977 |  Kajaanin mlk | Kajaani |  |
Uuden läänijaon aikana 1997–2009
| 2001 |  Temmes |  |  |
| 2001 |  Temmes | Tyrnävä |  |
| 2001 |  Temmes | Liminka |  |
| 2001 |  Temmes | Lumijoki |  |
| 2001 |  Temmes | Rantsila |  |
| 2003 |  Pattijoki | Raahe |  |
| 2007 |  Kuivaniemi | Ii |  |
| 2007 |  Vuolijoki | Kajaani |  |
| 2007 |  Ruukki | Siikajoki |  |
| 2009 |  Ylikiiminki | Oulu |  |
| 2009 |  Kestilä | Siikalatva |  |
| 2009 |  Piippola | Siikalatva |  |
| 2009 |  Pulkkila | Siikalatva |  |
| 2009 |  Rantsila | Siikalatva |  |
Läänin lakkauttamisen jälkeen
| 2010 |  Himanka | Kalajoki |  |
| 2013 |  Haukipudas | Oulu |  |
| 2013 |  Kiiminki | Oulu |  |
| 2013 |  Oulunsalo | Oulu |  |
| 2013 |  Yli-Ii | Oulu |  |
| 2013 |  Vihanti | Raahe |  |
↑  Paavola ja Revonlahti yhdistyivät uudeksi Ruukki-nimiseksi kunnaksi.
↑  Kestilä, Piippola, Pulkkila ja Rantsila yhdistyivät uudeksi Siikalatva-nimiseksi kunnaksi.
↑  Himanka kuului entiseen Vaasan lääniin ja myöhempään Länsi-Suomen lääniin.
Maaherrat

Carl Magnus Jägerhorn 1775–1782
Adolf Tandefelt 1782–1785
Johan Fredrik Carpelan 1785–1800
Samuel af Forselles 1800–1802
Julius Conrad Antell 1802–1804 (vt.)
Jakob Daniel Lange 1805–1808
Carl Henrik Ehrenstolpe 1809–1820
Samuel Fredrik von Born 1820–1826
Johan Abraham Stjernschantz 1826–1834
Robert Wilhelm Lagerborg 1834–1849
Alexander Lavonius 1849–1862
George von Alfthan 1862–1873
Otto Nyberg 1873–1879
Carl Johan Jägerhorn 1878–1883
Carl Adolf Tamelander 1883–1884
Gabriel Johan Masalin 1884–1886
Johan Axel Gripenberg 1886–1889
Anders Johan Malmgren 1889–1897
Gustaf Esaias Fellman 1897–1901
Edvard Furuhjelm 1901–1903
Otto Savander 1903–1905
Guido Gadolin 1905–1911
Hjalmar Langinkoski 1911–1915
Axel Fabian af Enehjelm 1915–1917
Matts von Nandelstadh 1917–1925
Eero Pehkonen 1925–1948
Kaarle  Määttä 1949–1967
Niilo Ryhtä 1967–1973
Erkki  Haukipuro 1973–1986
Ahti  Pekkala 1986–1991
Eino Siuruainen 1991–2009
Vaakuna

Oulun läänin vaakunassa halkoisen kilven heraldisesti oikeanpuoleisessa kentässä oli historiallisen Pohjanmaan vaakuna ja vasemmanpuoleisessa kentässä Kajaanin kaupungin vaakunasta Kajaanin linna. Kilven päällä oli herttuakunnan kruunu (ennen lääniuudistusta kreivikunnan kruunu).