stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vieraissa
Tausta ja äänitys

Popeda oli jo pitkään suunnitellut cover-albumia, jolla olisi lainakappaleita tunnetuista suomenkielisistä lauluista. Kitaristi Costello Hautamäki on muistellut, että levy olisi ollut laulaja Pate Mustajärven idea. Myös albumin nimi Vieraissa oli ollut valmiina kauan. Lopulta albumi työstettiin tauon aikana.
Albumille valittavista kappaleista järjestettiin levy-yhtiö Poko Rekordsin ja Popedan kesken palaveri, jossa jokainen sai esitellä omat ehdotuksensa levytettäväksi. Yhtyeen jäsenten ehdotukset poikkesivat toisistaan hyvin paljon, ja myös Poko Rekordsin johtajalla Epe Heleniuksella oli eriävä mielipide siitä, millainen levyn pitäisi olla. Heleniuksen ehdotuslistalla olivat muun muassa Sleepy Sleepersin ”Kuka mitä häh”, Dingon ”Levoton Tuhkimo”, Frederikin ”Kung Fu taistelee”, Joukon ja Kostin ”Muisto vain jää” sekä Apulannan ”Anna mulle piiskaa”. ”Muisto vain jää” -kappaleeseen hän olisi halunnut mukaan Joukon ja Kostin. Helenius ajatteli, että albumilla pitäisi olla outoja yhdistelmiä. Lopullista julkaisua hän piti liian tyypillisenä Popedan albumina. Poko Rekords olisi halunnut albumista erilaisen, esimerkkinä Sleepy Sleepersin levy Sleepy Sleepers Sings Matti ja Teppo.
»Biisivalinnoista me oltiin levy-yhtiön kanssa aika lailla eri teillä. Nehän ehdotteli Frederikiä, Apulantaa ym. Me oltiin ihmeissämme, että hetkinen, te siis haluatte meidän tekevän tällaisia biisejä. Mutta kun meidän käsitys vieraissa käynnistä on hieman softikoituneempi.» 
(Pate Mustajärvi, Popedan laulaja.)
Ongelmia aiheutti myös julkaisulupien saaminen. Lupaa ei saatu esimerkiksi Creamin ”White Roomille” eikä Rolling Stonesin ”Get Off of My Cloudille”, jonka suomenkielinen käännösversio ”Älä käy tekstiiliin” oli Popedan vanha, suosittu keikkakappale. Costello Hautamäki on sanonut, että hänen ehdotuksistaan hylättiin ainoastaan Peer Güntin ”Backseat” eli ”Transitin takapenkillä” – hänen mukaansa rumpali Kari Holm kieltäytyi soittamasta sitä. Hautamäen mukaan yhtye äänitti version myös Lynyrd Skynyrdin ”Free Birdistä”, mutta levy-yhtiö kieltäytyi julkaisemasta sitä, vaikka julkaisulupa saatiinkin. Sen sijaan se hyväksyttiin myöhemmin Pate Mustajärven soolona levytettäväksi.
Äänitykset tehtiin vuoden 1999 tammi- ja helmikuussa Costello Hautamäen Teurastamo 56 -nimisellä studiolla. Miksaus tehtiin Mika Sundqvistin MSL-studiolla. Levyn tuotti, äänitti ja miksasi Hautamäki. Taustalauluja lauloivat Hautamäen lisäksi Jari Latomaa ja Popedan basisti Jyrki Melartin.
Musiikki

Albumin avauskappale ”Tulta kaminaan” on versio Jimi Hendrixin kappaleesta ”Fire”. Kappaleen levytti aikoinaan Manifest-yhtye nimellä ”Puita kaminaan”. ”Kaunis nainen” on käännetty Roy Orbisonin ”Oh, Pretty Womanista”. Kappale ”Alkomedley” on sikermä, jossa on mukana The Kinksin ”Alcohol”, The Driftersin ”Under the Boardwalk”, Freud Marx Engels & Jungin ”Juomalaulu” sekä The Contoursin ”Do You Love Me”.
”Toivomuslähteeseen” on Free-yhtyeen ”Wishing Well”, johon suomenkieliset sanat kirjoitti Juice Leskinen. ”Mayday Mayday” on alun perin Miljoonasateen ja ”Asiaan Anita” Mikko Kuustosen kappale. ”Mayday Maydayn” valitsi albumille Pate Mustajärvi, joka piti siitä paljon. ”Ruba” ja ”Nuori poika” ovat molemmat Eppu Normaalin kappaleita, tosin jälkimmäinen on suomenkielinen käännös Wreckless Ericin kappaleesta ”Whole Wide World”. Rolling Stonesin ”Paint It, Black” eli ”Mustaa” levytettiin vanhalla Kai Hyttisen levyttämällä tekstillä. Kappaleen ”Venus” levytti alun perin Shocking Blue. ”Bonnie Moronie” on kuuluisa rock-kappale sekä Popedan vanha keikkakappale, jonka suomenkielisen version on sanoittanut Popedan entinen jäsen Ilpo Ainiala.
Albumille valittiin tarkoituksella myös sellaisia kappaleita, joista jo aiemmin oli tehty suomenkielinen käännös, jotta vältyttäisiin suuremmilta ongelmilta julkaisulupien kanssa. Aiemmin levytetyn käännöksen saa levyttää ilman erillistä lupaa, koska lupa on jo kertaalleen myönnetty. Tällainen kappale on esimerkiksi ”Kaunis nainen”. Juice Leskisen aikoinaan sanoittamaa ja levyttämää ”Paperitähtiä” eli Kinksin ”Celluloid Heroesia” päivitettiin hieman: sanoitukseen lisättiin Ville Valo, Topi Sorsakoski, Andy McCoy ja Veltto Virtanen.
Kansitaide

Albumin kansikuva on jäljitelty vanhasta Venus-kondomipaketista, ja lisäksi albumi julkaistiin pahvikantisena. Idea keksittiin keikkabussissa. Lisäksi suunniteltiin, että albumin mukana tulisi kondomi, mutta tästä ideasta luovuttiin.
Epe Helenius pitää kantta Poko Rekordsin yhtenä parhaista:
»Vieraissa on kieltämättä selkeä välityö Popedalle, mutta kansi on kyllä parhaita, mitä meillä on Pokossa koskaan tehty. Se oli kallis kansi, mutta se oli kaiken tuon vaivan väärti.» 
(Epe Helenius, levy-yhtiö Poko Rekordsin johtaja.)
Julkaisu ja vastaanotto > Myynti

Vieraissa julkaistiin 19. huhtikuuta 1999 CD-levynä ja C-kasettina. Albumi nousi Suomessa listalle viikolla 16/1999, jolloin se oli korkeimmalla sijallaan, seitsemäntenä. Yhteensä Vieraissa oli listalla neljä viikkoa.
Albumia myytiin ilmestyessään noin 10 000 kappaletta, ja vuoteen 2004 mennessä sitä oli myyty 12 000 kappaletta. Siitä ei ole myönnetty kultalevyä. Epe Helenius on väittänyt uskovansa, että hänen ehdotuksiaan noudattamalla albumia olisi myyty 20 000 – 30 000 kappaletta.
| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
|  Suomi | 7. | 4 |  |
Julkaisu ja vastaanotto > Arvioita

| Kriitikoiden vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Kriitikoiden vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Soundi: 
Soundi-lehden toukokuun 1999 numerossa albumia arvioineen Tero Alangon mukaan ”Paperitähdissä” ei ole lainkaan samaa herkkyyttä kuin Juice Leskisen versiossa ja kappale kuulostaakin huonolta vitsiltä. Kesäkuun Soundissa oman arvostelunsa teki Antti Marttinen, joka antoi albumille kaksi tähteä viidestä. Marttisen mukaan maailmasta löytyy tulkittavia kappaleita, mutta on eri asia, kuinka hyvin ne sopivat Popedalle. Marttinen nostaa esiin positiivisessa mielessä kappaleet ”Alkomedley”, ”Ruba” ja ”Toivomuslähteeseen”. Sen sijaan kappaleita ”Tunnelmassa” ja ”Asiaan Anita” hän pitää ”kyseenalaisempina valintoina”, ja vaikka ”Mayday Mayday” ja ”Venus” sopivat Popedalle, yhtye ei onnistu tekemään niistä erityisen omaleimaisia.
»Keikkasetissä monet näistä biiseistä varmaan toimivat, mutta muuten Popedalle Vieraissa käy niin kuin usein noissa hommissa – niistä jää kiinni housut kintuissa.» 
(Antti Marttinen, Soundin kesäkuun 1999 arvostelu.)
Aamulehden Allakka-liitteen mukaan Vieraissa sisältää ”tuttua huttua”. Esimerkiksi ”Oh, Pretty Woman”, ”Paint It, Black” ja ”Mayday Mayday” saavat Pate Mustajärveltä kohtelun, jossa ”rock on rockia, huumori huumoria ja suuri tulkinta suurta tulkintaa”.
Costello Hautamäki on kertonut, ettei pitänyt Vieraissa-albumin ideasta lainkaan, ja hänen mielestään se on täysin turha levy, joka on yhtyeen kolmen huonoimman albumin joukossa. Jotkut ovat kuitenkin pitäneet albumia yhtenä Popedan onnistuneimmista. Kari Holm on sanonut pystyvänsä kuuntelemaan levyä, mutta ”kaikki jutut eivät olleet kohdallaan sitä tehdessä”. Mika Sundqvistin mukaan albumilla oli hyvin paljon epätarkkoja ”breikkejä” ja myös ongelmia tempojen kanssa. Sundqvist on kertonut sanoneensa Popedan jäsenille, että niin nimekkään yhtyeen pitäisi tehdä levy paremmin.
Popeda soitti albumin kappaleita keikoillaan vuonna 1999, mutta enää sen jälkeen niitä ei ole esitetty.
Julkaisun jälkeen

Popeda jäi puolentoista vuoden mittaiselle tauolle 13. marraskuuta 1999. Samalla Costello Hautamäki ja Jyrki K. Melartin halusivat muuttaa kokoonpanoa ja vaihtaa kosketinsoittajan ja rumpalin. Siten päättyi Jukkis Järvisen 13-vuotinen ja Kari Holmin 16-vuotinen ura yhtyeessä. Tilalle tulivat Jani Kemppinen ja Arska Rautajoki.
Kappaleet

Tulta kaminaan – 2.38 (”Fire”, säv. Jimi Hendrix, san. Harri Saksala)
Kaunis nainen – 2.58 (”Oh, Pretty Woman”, säv. Roy Orbison, san. Solja Tuuli)
Alkomedley – 4.47
Kuningas alkoholi (”Alcohol”, säv. Ray Davies, san. Moog Konttinen)
Annas kun hörppään (”Under the Boardwalk”, säv. Kenny Young & Arthur Resnick, san. Moog Konttinen)
Juomalaulu (säv. Jussi Kinnunen, san. Jussi Kinnunen, Pekka Myllykoski & Arto Pajukallio)
Klu klu (mua rakastatko?) (”Do You Love Me”, säv. Berry Gordy, san. Moog Konttinen)
Mayday Mayday – 3.57 (säv. Matti Nurro, san. Heikki Salo)
Toivomuslähteeseen – 3.10 (Wishing Well”, säv. Paul Rodgers, Simon Kirke, Tetsu Yamauchi, John Bundrick, san. Juice Leskinen)
Ruba – 4.59 (säv. Mikko Syrjä, san. Mikko Syrjä, Martti Syrjä & Mikko Saarela)
Mustaa – 3.30 (”Paint It, Black”, säv. Mick Jagger & Keith Richards, san. Saukki)
Matkasoittajat – 2.03 (”Travelin’ Band”, säv. John Fogerty, san. Juice Leskinen)
Paperitähdet – 5.18 (”Celluloid Heroes”, säv. Ray Davies, san. Juice Leskinen)
Venus – 4.41 (”Venus”, säv. Robbie van Leeuwen, san. Pertti Reponen)
Bonnie Moronie – 2.35 (”Bony Moronie”, säv. Larry Williams, san. Ilari Ainiala)
Asiaan Anita – 2.43 (säv. Mikko Kuustonen)
Nuori poika – 4.09 (”Whole Wide World”, säv. Wreckless Eric, san. Mikko Syrjä, Martti Syrjä & Mikko Saarela)
Tunnelmassa – 3.10 (”In the Mood”, säv. Joe Garland, san. M. A. Numminen)
Painokset

| Formaatti | Levy-yhtiö ja tunnus | Julkaistu | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| CD | Poko POKOCD 223 | 19.4.1999 |  |
| MC | Poko POKS 223 | 19.4.1999 |  |
Kokoonpano

| --- | --- |
 Muusikot Pate Mustajärvi – laulu  Costello Hautamäki – kitarat  Jukkis Järvinen – kosketinsoittimet  Jyrki K. Melartin – bassokitara  Kari Holm – rummut Taustalaulut: Costello Hautamäki, Jyrki K. Melartin ja Jari Latomaa :  Muut Tuottaja, äänittäjä ja miksaaja: Costello Hautamäki  Äänitys: Teurastamo 56, talvella 1999  Miksaus: MSL-studio  Masterointi: Mika Jussila/Finnvox  Valokuva: Harri Hinkka  Kiitos kannesta Sairaalatarpeita Oy:lle
Viipuri (sanomalehti)

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Viipuri oli Viipurissa vuosina 1893–1918 ilmestynyt sanomalehti.
Kaupungin vanhasuomalaiset perustivat Viipurin sen jälkeen kun Viipurin Sanomat oli siirtynyt avoimesti nuorsuomalaiselle linjalle. Lehti pysyi kilpailijaansa pienempänä sortovuosiin saakka. Vuoden 1900 alussa Viipuri oli kuukauden lakkautettuna, minkä jälkeen kenraalikuvernööri Bobrikov vaati lakkautuksen uhalla päätoimittaja Leander Ikosen eroa. Sen jälkeen lehdestä tuli Akseli Järnfeltin kaudella aktiivinen myöntyvyyspolitiikan kannattaja, jota perustuslailliset boikotoivat.
Vuonna 1903 Viipurin kilpailijaksi tuli aluksi myöntyvyyslinjaa noudattanut Karjala, josta pian muodostui maakunnan valtalehti. Nuorsuomalaisen puolueen oikeiston hallitseman kilpailijan siirtyessä kannattamaan monarkiaa vuoden 1918 hallitusmuototaistelussa saman aatteen takana ollut Viipuri lopetettiin ja kokoomuspuolueen paikalliseksi äänenkannattajaksi jäi suurilevikkisempi Karjala.
Viipuri ilmestyi vuodesta 1894 lähtien kuudesti viikossa. Sen rinnalla julkaistiin aluksi kaksipäiväistä ja vuodesta 1906 lähtien kolmepäiväistä maaseutupainosta. Lehden levikki oli 1900-luvun alussa kuutisen tuhatta kappaletta. Julkaisijana toimi Viipurin Uusi Kirjapaino- ja Sanomalehti Oy. Päätoimittajina työskentelivät Johannes Alin (1894–1895),  Heikki Sariola (1895–1898), Emil Forsgren (1898–1899), Leander Ikonen (1899–1900), E. Pullinen (1900–1901), Akseli Järnefelt (1901–1904), Kaarle Nestori Rantakari (1904–1905), Juho Torvelainen (1905–1906), Väinö Kivilinna (1906–1908), J. F. Ruotsalainen (1908–1909), F. S. Eljas Pauanne (1909–1913), Väinö Voipio (1913–1914) ja Otto Kotonen (1916–1918).
Aiheesta muualla

Viipuri digitoituna kansalliskirjastossa
Viidakkokuume

| Viidakkokuume> Jungle Fever |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Spike Lee
Käsikirjoittaja:  Spike Lee
Tuottaja:  Spike Lee
Säveltäjä:  Terence Blanchard
Kuvaaja:  Ernest Dickerson
Tuotantosuunnittelija:  Wynn Thomas
Pukusuunnittelija:  Ruth E. Carter
Pääosat:   Wesley Snipes  Annabella Sciorra  Spike Lee  Anthony Quinn 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Universal Pictures  40 Acres & A Mule Filmworks 
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  5. kesäkuuta 1991
Kesto:  132 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  14 000 000 $
Tuotto:  43 882 682 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viidakkokuume (Jungle Fever) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut draamaelokuva. Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Spike Lee. Pääosassa esiintyvät Wesley Snipes, Annabella Sciorra, Spike Lee ja Anthony Quinn. Elokuvassa soiva musiikki on Stevie Wonderin tekemää ja julkaistiin myös erillisenä albumina.
Viidakkokuume oli yksi 1990-luvun alun niin sanotun ”mustan aallon” elokuvista, nuorten afroamerikkalaisten ohjaajien esiinmarssista Yhdysvaltojen elokuvassa. Mustan aallon elokuvat menestyivät teattereissa varsin hyvin, mutta aiheuttivat paikallisia mellakoita. Muita vuoden 1991 mustien ohjaajien Hollywood-elokuvia olivat John Singletonin Boyz n the Hood – kulman kundit ja Mario Van Peeblesin New Jack City.
Juoni

Naimisissa oleva tummaihoinen arkkitehti Flipper Purify saa uudeksi työparikseen italialaisen Angie Tuccin. Kaksikon rakkaussuhde saa kuitenkin aikaan kaaoksen eri perheissä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Wesley Snipes  | … |  Flipper Purify   |
|  Annabella Sciorra  | … |  Angie Tucci   |
|  Spike Lee  | … |  Cyrus   |
|  Ossie Davis  | … |  The Good Reverend Doctor Purify   |
|  Ruby Dee  | … |  Lucinda Purify   |
|  Samuel L. Jackson  | … |  Gator Purify   |
|  Lonette McKee  | … |  Drew   |
|  John Turturro  | … |  Paulie Carbone   |
|  Frank Vincent  | … |  Mike Tucci   |
|  Anthony Quinn  | … |  Lou Carbone   |
|  Halle Berry  | … |  Vivian   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano valittaa, ettei täyteen ahdettu elokuva ehdi syventyä mihinkään aiheeseensa. Hän antaa Viidakkokuumeelle silti neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. VideoHound’s Golden Movie Retriever antaa kolme tähteä neljästä, mutta sanoo Spike Leen olevan elokuvan perusteella rotujen välisiä avioliittoja vastaan ja jos tästä mielipiteestä ei pidä, katsoja ei oikein voi nauttia elokuvasta.
Viidakon sissit

| Viidakon sissit> American Guerrilla in the Philippines |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fritz Lang
Käsikirjoittaja:  Lamar Trotti
Tuottaja:  Lamar Trotti
Säveltäjä:  Cyril J. Mockridge
Kuvaaja:  Harry Jackson
Leikkaaja:  Robert L. Simpson
Pääosat:   Tyrone Power  Micheline Presle 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Ensi-ilta:  8. marraskuuta 1950
Kesto:  105 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viidakon sissit (American Guerrilla in the Philippines) on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen toisen maailmansodan sotadraama vuodelta 1950. Sen pääosassa on Tyrone Power. Elokuva sijoittuu Japanin valtaamille Filippiineille.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tyrone Power  | … |  luutnantti Chuck Palmer   |
|  Micheline Presle  | … |  Jeanne Martinez   |
|  Tom Ewell  | … |  Jim Mitchell   |
|  Robert Patten  | … |  Lovejoy   |
|  Tommy Cook  | … |  Miguel   |
|  Juan Torena  | … |  Juan Martinez   |
|  Jack Elam  | … |  The Speaker   |
|  Robert Barrat  | … |  kenraali Douglas MacArthur   |
Tuotanto ja vastaanotto

Viidakon sissit perustuu Ira Wolfertin kirjoittamaan kirjaan luutnantti Iliff David Richardsonin kokemuksista Leyten saarella. Darryl F. Zanuck piti kirjasta, ja alkujaan hän suunnitteli elokuvan pääosaan Fred MacMurraytä ja Henry Kingiä ohjaajaksi. Tuotanto alkoi keväällä 1945, mutta Zanuck lopetti tuotannon, kun toinen maailmansota päättyi Japanin antautumiseen.
Projekti herätettiin henkiin alkuvuodesta 1950. Kevään aikana alkoivat kuvaukset Filippiineillä. Suurin osa kuvauksista suoritettiin lähellä Manilaa. Kuvauksilla oli kiire, sillä ne piti saada päätökseen ennen monsuunikauden alkamista. Filippiiniläiset merijälkäväen sotilaat joutuivat vartioimaan kuvausryhmää sademetsässä paikallisilta sisseiltä.
Viidakon sissit sai ensi-iltansa marraskuussa 1950, ja sen vastaanotto oli todella huono. Kriitikoiden arviot elokuvasta olivat Langin elokuvauran huonoimpia.
Aiheesta muualla

Viidakon sissit Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Viikinkien hyökkäykset Englantiin

Viikingit tekivät hyökkäyksiä Englantiin vuosina 793–1016.
Vuonna 1016 tanskalainen viikinki Knuut Suuri nousi Englannin kuninkaaksi.
Ensimmäiset hyökkäykset (793–870)

Ensimmäinen tunnettu viikinkien hyökkäys Englantiin tapahtui vuonna 793, kun norjalaiset ryöstivät Lindisfarnen luostarin.
Myöhemmät hyökkäykset (899–1016)

Englannin kuningas Alfred Suuren seuraajat yrittivät vuoden 899 jälkeen vallata pikku hiljaa takaisin tanskalaisten hallitseman danelagenin alueen. Danelagen käsitti noin kolmanneksen Englannista. Englannin kuningas Edvard Vanhempi hävisi tanskalaisille East Angliassa vuonna 902, mutta voitti Northumbrian tanskalaiset vuonna 910 Tettenhallin taistelussa. Vuonna 918 hän voitti Tempsfordin taistelun ja tappoivat Tempsfordin tanskalaispäällikön. Tämän jälkeen koko East Anglia oli valloitettu.
Englantilaiset valtasivat Yorkin takaisin vuonna 927. Vallatakseen tanskalaisten menettämät alueet takaisin Dublinin viikingit tekivät liiton skottien ja Strathclyden britonien kanssa. Joukot hyökkäsivät Englantiin tavoitteenaan syrjäyttää Englannin kuningas Athelstan. Joukot valtasivat Yorkin takaisin, mutta hävisivät Brunanburhin taistelun vuonna 937. Voitto varmisti Athelstanin ylivallan Englannissa.
Viikingit tekivät uusia voimakkaita hyökkäyksiä vuodesta 980 lähtien. Hyökkäykset kohdistuivat erityisesti Lontoon lähelle. Viikinkien retkikunnat olivat muuttuneet suuremmiksi ja entistä ammattimaisemmiksi. Englannin heikko kuningas Ethelred Neuvoton ei kyennyt vastustamaan viikinkejä. Ethelred yritti päästä eroon viikingeistä maksamalla viikingeille pakkoveron, danegeldin eli tanskalaisrahan. Rahat eivät kuitenkaan auttaneet, sillä viikingit käyttivät ne uusien retkien järjestämiseen. Vuonna 991 norjalaiset viikingit voittivat Maldonin taistelun. Ethelred maksoi 21 000 punnan tanskalaisrahan ja pakeni Normandiaan. Tanskalaiset hyökkäsivät Lontooseen vuosina 994 ja 1002, jolloin heille maksettiin 24 000 punnan tanskalaisraha. Vuonna 1002 Ethelred järjesti Pyhän Bricen päivän verilöylyn, jossa murhattiin Englannin tanskalaissyntyisiä asukkaita. Vuonna 1011 viikingit ryöstivät Canterburyn ja tappoivat arkkipiispan. Tanskan kuningas Knuut Suuri hyökkäsi Englantiin vuonna 1015. Ethelred kuoli vuonna 1016 ja uudeksi kuninkaaksi nousi hänen poikansa Edmund Rautakylki, joka jatkoi taistelua viikinkejä vastaan. Edmund hävisi Assandunin taistelun, jonka jälkeen Knuut sai haltuunsa danelagin alueen ja Mercian. Vuoden 1016 lopussa Edmund kuitenkin kuoli ja Knut nousi Englannin kuninkaaksi. Tanskalaisvalta jatkui Englannissa vuoteen 1042 asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viikinkien hyökkäykset Englantiin Wikimedia Commonsissa
Nikolai Smaga

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | México 1968 | 20 km kävely |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1971 | 20 km kävely |  |
|  Pronssia | Budapest 1966 | 20 km kävely |  |
|  Pronssia | Ateena 1969 | 20 km kävely |  |
Nikolai Jakovlevitš Smaga (ven. Николай Яковлевич Смага, 22. elokuuta 1938 Bebrovo, Sumy, Ukrainan SNT – 28. maaliskuuta 1981 Kiova) oli neuvostoliittolainen kilpakävelijä ja olympiamitalisti.
Smaga saavutti Budapestin EM-kilpailuissa 1966 pronssia 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.30.18,0. Méxicon 1968 olympialaisissa hän saavutti pronssia ajalla 1.34.03,4. Hän hävisi kultaa voittaneelle Vladimir Golubnitšille viisi sekuntia. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän saavutti kolmannen kerran arvokisoissa pronssia. Loppuaika oli 1.31.20,2. Helsingin EM-kilpailuissa 1971 hän voitti viimein kultaa ajalla 1.27.20,2. Münchenin 1972 olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi ajalla 1.28.16,6. Hän hävisi pronssimitalisti Hans-Georg Reimannille tasan minuutin.
Tadeusz Ślusarski

Władysław Komarin ja Tadeusz Ślusarskin hauta vuonna 2011.
| Mitalit> Maa:   Puola.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Puola> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Montreal 1976 | seiväshyppy |  |
|  Hopeaa | Moskova 1980 | seiväshyppy |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Hopeaa | Sofia 1977 |  seiväshyppy |  |
Tadeusz Ślusarski (19. toukokuuta 1950 Żary – 17. elokuuta 1998 tie E65 lähellä Ostromicea) oli puolalainen seiväshyppääjä ja olympiavoittaja.
Ślusarski selviytyi Münchenin 1972 olympialaisissa seiväshypyn loppukilpailuun mutta jäi siinä ilman tulosta. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui seitsemänneksi tuloksella 520 cm. Toukokuussa 1976 hän hyppäsi maanmiehensä Władysław Kozakiewiczin kanssa Euroopan ennätyksen 562 cm. Montréalin 1976 olympialaisissa hän voitti kultaa tuloksella 550 cm. Seuraavissa olympialaisissa Moskovassa 1980 hän saavutti hopeaa tuloksella 565 cm. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 545 cm ja Helsingin MM-kilpailuissa 1983 neljänneksi tuloksella 555 cm.
Sisäratojen EM-kilpailuissa Ślusarski voitti kultaa Göteborgissa 1974 tuloksella 535 cm sekä Milanossa 1978 tuloksella 545 cm.
Ślusarski menehtyi yhdessä toisen puolalaisen olympiavoittajan Władysław Komarin kanssa auto-onnettomuudessa elokuussa 1998.
Viipurin Golf

Viipurin Golf on lappeenrantalainen golfseura. Se perustettiin Viipurissa vuonna 1938, ja Lappeenrannassa se on toiminut vuodesta 1947 alkaen. Se on Helsingin Golfklubin jälkeen Suomen toiseksi vanhin golfseura.
Seuralla on Lappeenrannassa kaksi kenttää: 9-reikäinen Kahilanniemi Kimpisen kaupunginosassa ja 18-reikäinen Etelä-Saimaa Golf Tuosansaaressa.
Muun muassa Antti Ahokas, Toni Karjalainen ja Annika Korkeila ovat Viipurin Golfin kasvatteja.
Aiheesta muualla

Seuran sivusto
Skyfos

Attikalainen mustakuviotekniikalla koristeltu skyfos noin vuodelta 530–520 eaa.
Skyfos (m.kreik. σκύφος) on antiikin aikainen keraaminen juoma-astia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Historia ja käyttö

Skyfokseksi nykyisin kutsuttua vaasia käytettiin symposioneissa eli pidoissa. Vaasityypin varhaismuodot tunnetaan varhaiselta geometriselta kaudelta. Skyfos oli suosittu tyyppi arkaaiselta kaudelta 600-luvulta eaa. lähtien. Sen muoto vakiintui korinttilaisessa keramiikassa, ja sitä kehitettiin edelleen attikalaisessa (ateenalaisessa) keramiikassa. Tyyppi säilyi suosittuna klassiselle kaudelle 300-luvulle eaa. ja edelleen hellenistiselle kaudelle.
Nimen skyfos antiikin aikainen käyttöalue on epäselvä. Vaikuttaa siltä, että nimitystä käytettiin joskus myös vaaseista, joita nykyään kutsuttaisiin kylikseiksi, ja vastaavasti nykyisin skyfokseksi kutsuttuja vaaseja saatettiin kutsua kylikseiksi. Joskus skyfoksia on puolestaan kutsuttu vain nimellä kotyle, joka on ollut yleisnimi erilaisille maljoille.
Muoto ja tyypit

Skyfos on muodoltaan korkeaseinäinen ja syvä juoma-astia, jossa on matala varreton jalka ja jonka yläreunassa on kaksi vaakasuuntaista kädensijaa. Harvemmin toinen kädensijoista on vaakasuuntainen ja toinen pystysuuntainen.
Skyfosten päätyyppejä olivat (John Beazleyn jaottelu):
Muoto ja tyypit > Korinttilaiset skyfokset

Korinttilaisessa skyfoksessa huuli kaareutuu hieman sisäänpäin. Vaasi kapenee pohjaa kohti. Maalauskoristelu on muun korinttilaisen keramiikan tavoin mustakuviotyyliä.
Korinttilaisen skyfoksen muoto.
Protokorinttilainen skyfos, n. 650–600 eaa.
Korinttilainen skyfos, 600-luku eaa.
Korinttilainen skyfos, 600/500-luku eaa.
Korinttilainen skyfos, n. 600–570 eaa.