stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Savitaipale
Historia

Savitaipaleen alueella on merkkejä esihistoriallisesta asutuksesta: Kuolimojärven alueelta on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja ajalta 3000–1600 eaa., Ruuniemen kalliomaalaus ja Niinivuoren kalliomaalaus, joka on ajoitettu kivikaudelle.
Varsinainen Savitaipaleen pitäjä perustettiin vuonna 1639.
Vuonna 1655 Savitaipaleella oli seuraavat läänityksenhaltijat: Detlof Kuhlefelt, Christoffer Böllia, Mårten Jostson, Otto Reinhold Taube, Franz Stegling, Lorenz Melin, Wisbrecht von Rodenburg ja Bertil Dum.
Kustaa III:n sodan jälkeen venäläiset rakennuttivat Kärnäkoskelle vuosina 1791–1793 linnoituksen Pietarin puolustukseksi osana Kaakkois-Suomen linnoitusjärjestelmää.
Vuonna 1918 Savitaipaleen taistelut päättyivät punaisten vetäytymiseen.
Nykyinen Savitaipaleen kirkko on valmistunut vuonna 1924. Sitä ennen kunnassa ehti olla peräti kuusi kirkkoa, joista yksi paloi salaman sytyttämänä ja yksi tuhoutui vuoden 1918 taisteluissa.
Talvisodan aikana Viipurin hiippakunnan tuomiokapituli, piispa, lääninhallitus ja Viipurin hovioikeus siirtyivät Savitaipaleelle evakkoon. Kirkko toimi hajalleen sijoitettujen siirtokarjalaisten tuomiokirkkona.
Hallinto

Savitaipaleen kunnanjohtaja vuodesta 2021 on Johanna Mäkelä. Hänen edeltäjänsä oli vuonna 2017 kunnanjohtajana aloittanut Kimmo Kainulainen. Kainulaisen edeltäjä oli Tapio Iso-Mustajärvi.
Kunnanvaltuustossa on 21 paikkaa, joista kymmenen on keskustan hallussa kaudella 2021–2025.
Talous

Vuonna 2015 kunnassa oli 1 098 työpaikkaa. Niistä 18 % oli alkutuotannossa (maa-, metsä- ja kalataloudessa), 66 % palveluissa ja 14 % jalostuksessa. Alkutuotannon osuus oli suurempi kuin koko maassa (3 %).
Vuonna 2016 eniten yhteisöveroa maksaneet yritykset olivat Savitaipaleen Osuuspankki, metalliteollisuuden alihankintatöitä tekevä Savira Oy ja Koneyhtymä Juopperi.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.
| Savitaipaleen väestönkehitys 1980–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 5 248 | 5 248 |
| 1985 | 1985 |    | 4 930 | 4 930 |
| 1990 | 1990 |    | 4 799 | 4 799 |
| 1995 | 1995 |    | 4 601 | 4 601 |
| 2000 | 2000 |    | 4 396 | 4 396 |
| 2005 | 2005 |    | 4 126 | 4 126 |
| 2010 | 2010 |    | 3 863 | 3 863 |
| 2015 | 2015 |    | 3 613 | 3 613 |
| 2020 | 2020 |    | 3 375 | 3 375 |
Lähde: Tilastokeskus.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Savitaipaleella on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Taipaleen seurakunta
Taipaleen seurakunta toimii myös Lemin ja Taipalsaaren kuntien alueilla.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Savitaipaleen alueella toimii Lappeenrannan ortodoksinen seurakunta ja katolisen kirkon osalta Savitaipale kuuluu Pyhän Ursulan katolinen seurakunta osana  Katolisen kirkon Helsingin hiippakuntaa.
Palveluja

Savitaipaleella on kaksi perusopetusta antavaa koulua: Europaeuksen koulu (luokka-asteet 1–9) kirkonkylän koulukeskuksessa ja Heituinlahden koulu (luokat 1–6). Vuonna 2012 valmistuneessa kirkonkylän koulukeskuksessa toimii myös toisen asteen yleissivistävää opetusta antava Savitaipaleen lukio.
Savitaipaleen kunnankirjasto (Keskustie 2) on yleinen kirjasto ja osa Heili-kirjastokimppaa.
Savitaipaleen hyvinvointiasema (Maitolantie 7) tarjoaa arkisin perustason terveydenhoitopalveluja. Ensiapua ja kiireellistä terveydenhoitoa tarjoaa Etelä-Karjalan keskussairaalan K-siivessä toimiva yhteispäivystys (Kahilanniementie 2, Lappeenranta).
Tunnettuja savitaipalelaisia

Toimi Alatalo (1929–2014), viestihiihdon olympiakultamitalisti
D. E. D. Europaeus (1820–1884), kielitieteilijä ja kansanrunouden kerääjä
Mirja Hietamies-Eteläpää (1931–2013), hiihdon olympiakultaa viestissä ja hopeaa henkilökohtaisella matkalla
Matti Kyllönen (s. 1949), urheilutoimittaja ja formulaselostaja
Jonni Myyrä (1892–1955), kaksinkertainen keihäänheiton olympiavoittaja
Matti Niemi (s. 1958), Itä-Suomen yliopiston siviilioikeuden professori
Leo Pylkkö (1901–1974), yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Väinö Rautio (1894–1974), taidemaalari
Viljo Savikurki (1905–1975), kuvanveistäjä
Jussi Tikka (1895–1963), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Reijo Tossavainen (s. 1948), entinen kansanedustaja (Perussuomalaiset)
Ruokakulttuuri

Savitaipaleen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla härkäpavuista ja sianlihasta keitetty papurokka, puolavelli eli puolukkavelli sekä uunimunavoi.
Kirjallisuutta

Jurvanen P., Paakkinen M., Savolainen H.: Isien taival: Savitaipale 1639–1989. Savitaipaleen kunta, Savitaipaleen srk. 1989. ISBN 952-90-0757-4.
Murto, T. G: Savitaipaleen pitäjän historia. Lappeenranta 1939
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Savitaipale Wikimedia Commonsissa
Savitaipaleen kunnan kotisivut
Tilastokeskus – Savitaipaleen avainluvut
goSaimaa.com-matkailusivusto
| n k Etelä-Karjalan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Imatra  Lappeenranta  Lemi  Luumäki  Parikkala  Rautjärvi  Ruokolahti  Savitaipale  Taipalsaari 
Entiset kunnat:  Joutseno  Lappee  Lauritsala  Nuijamaa  Saari  Simpele  Suomenniemi  Uukuniemi  Ylämaa
Théo Sarapo

| Théo Sarapo |
| --- | --- |
 Theo Sarapo vaimonsa Edith Piafin kanssa esiintymässä vuonna 1962.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. tammikuuta 1936 Pariisi
Kuollut: 28. elokuuta 1970 (34 vuotta) Limoges
Ammatti:  kampaaja, laulaja, näyttelijä
Muusikko
Aktiivisena:  1957–1970
Tyylilajit:  chanson
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Théo Sarapo oik. Theophanis Lamboukas (26. tammikuuta 1936 Pariisi – 28. elokuuta 1970 Limoges) oli ranskalainen laulaja-näyttelijä. Hän oli naimisissa laulaja Édith Piafin kanssa vuosina 1962–1963.
Elämäkerta > Lapsuus ja nuoruus

Theophanis Lamboukas syntyi kreikkalaiskatoliseen perheeseen. Hänen kampaajaisänsä asettui asumaan Pariisin esikaupunkialueelle. Nuori Theophanis aloitti laulamisen varhain ja osallistui 18-vuotiaana laulukilpailuun. Hän kävi kauppakorkeakoulun ja työskenteli isänsä kampaamossa. Vuonna 1956 hän suoritti varusmiespalveluksen, ja meni kolmeksitoista kuukaudeksi Algeriaan.
Elämäkerta > Édith Piaf

Palattuaan Pariisiin hän vietti iltojaan Édith Piafin luona ja kävi hänen luonaan sairaalassa. Piaf huomasi Sarapon kyvyt ja rupesi kouluttamaan tätä laulajaksi ja esiintyjäksi. 9. lokakuuta 1962 Sarapo meni naimisiin häntä parikymmentä vuotta vanhemman ja vakavasti sairaan laulajan, Édith Piafin kanssa. Heillä oli kirkkohäät Pariisissa, kreikkalaiskatolisessa kirkossa.
Sarapo lauloi Piafin kanssa paljon duettoja, joista tunnetuin ehkä Michel Emerin laulu nimeltä "A quoi ca sert l'amour".
Piafin kuoleman jälkeen hän ei laulanut pitkään aikaan.
Kuolema

Sarapo kuoli auto-onnettomuudessa vuonna 1970 vain 34-vuotiaana. Hänet haudattiin vaimonsa Édith Piafin viereen Père-Lachaisen hautausmaalle Pariisiin.
Elokuvat

Judex - salaperäinen kostaja (Judex), 1963
Pahaa ei tapa pirukaan (Un condé), 1970
Robin Fletcher

| Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Iso-Britannia> Miesten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 |  |  |
Robin Anthony Fletcher (30. toukokuuta 1922 Guildford – 15. tammikuuta 2016) oli brittiläinen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.
Fletcher kuului Ison-Britannian olympiapronssia voittaneeseen joukkueeseen Helsingissä 1952.
Akateemisen työuran tehnyt Fletcher kuoli 93-vuotiaana 15. tammikuuta 2016.
Jukka-Pekka Saraste

Jukka-Pekka Saraste
Jukka-Pekka Saraste (s. 22. huhtikuuta 1956 Heinola) on suomalainen kapellimestari.
Saraste toimi Radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina vuosina 1987–2001. Tällä kaudella orkesteri levytti keskeisiä suomalaisten säveltäjien suurteoksia. Skotlantilaisen kamariorkesterin ylikapellimestarina hän oli 1987–1991. Hän toimi myös Toronton sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana vuosina 1994–2001. Syksyllä 2006 Saraste seurasi André Previniä Oslon filharmonisen orkesterin ylikapellimestariksi. Hän jätti tehtävän 2013 orkesterin taloudellisen tilanteen heikennyttyä sponsorirahojen vähentymisen vuoksi vaikka oli orkesteriin musiikillisesti tyytyväinen. Vuosina 2008–2011 hän toimi Sinfonia Lahden taiteellisena neuvonantajana ja orkesterin Sibeliustalossa vuosittain järjestämän Sibelius-festivaalin taiteellisena johtajana. Helsingin musiikkitalon valmistuttua hän lisää esiintymisiä Helsingissä. Saraste valittiin WDR Sinfonieorchester Kölnin eli Kölnissä sijaitsevan Westdeutschen Rundfunks -yleisradioyhtiön sinfoniaorkesterin ylikapellimestariksi vuosiksi 2010–2013. Häntä ennen virkaa hoiti Semjon Bytškov. Sarasteen kautta Kölnissä jatkettiin niin, että se kesti kaiken kaikkiaan vuoteen 2019. Helsingin kaupunginorkesterin ylikapellimestarina hän aloitti syksyllä 2023. Alun perin kolmevuotista sopimusta seuraa uusi kolmevuotinen jatkokausi niin, että Saraste toimii tehtävässä kesään 2029 asti.
Toimittaja Petri Saraste on Jukka-Pekka Sarasteen veli.
Levytyksiä

Sibeliuksen sinfoniat ja Kullervo (Radion sinfoniaorkesterin kanssa)
Nielsenin sinfoniat (Radion sinfoniaorkesterin kanssa)
Aarre Merikanto: Juha (Ondine)
Sergei Prokofjev: Romeo ja Julia
Leevi Madetoja: Pohjalaisia
Palkintoja

Pro Finlandia 1990
Säveltaiteen valtionpalkinto vuonna 2000
Sibelius-mitali
Suomen Leijonan Komentajamerkki 2022
Kirjallisuutta

Pekka Tarkka ja Jukka-Pekka Saraste: Kapellimestari. Siltala, 2009.
Aiheesta muualla

Lappalainen, Seija: / Saraste, Jukka-Pekka (1956–). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 9.10.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Trove  Ritva  Elonet  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  SNAC  IdRef 2
Matti Liimola

Matti Engelbert Liimola (25. toukokuuta 1903 Ylöjärvi – 6. elokuuta 1974 Turku) oli suomalainen kielitieteilijä ja professori.
Liimolan vanhemmat olivat maanviljelijä Valfrid Engelbert Liimola ja Johanna Matilda Pietilä. Liimola tuli ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1924 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi 1930, missä hän myös väitteli filosofian tohtoriksi 1963 mansien kieltä koskeneella tutkimuksella Zur historischen Formenlehre des Wogulischen.
Liimola teki opintomatkan Budapestin yliopistoon 1930–1931 ja oli Suomalais-Ugrilaisen Seuran työstipendiaatti 1933–1963. Turun yliopiston suomalais-ugrilaisen kielentutkimuksen vt. professori hän oli 1963–1964 ja professori 1964–1969. Liimola oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1968.
Arjin Shan

Arjin Shanin luonnonsuojelualueen sijainti Kiinassa.
Arjin Shan (Altun Tagh) on Tiibetin ylängön pohjoisreunan ja Kunlun-Vuorten välinen osa, jossa sijaitsee Aqikkum-suolajärvi. Tästä melko tasaisesta, karusta ja asumattomasta ylängöstä pohjoiseen ovat Altun-vuoret. Seutu sijaitsee Qaidamin altaasta länteen. Arjin Shan on Sinkiangin autonomisella alueella lähellä Tiibetin, Qinghain ja Sinkiangin rajojen risteystä. Vuorten välissä on suolajärviä. Vuoristoinen, aavikkomaisen kuiva ja talvella kylmä alue on erittäin luoksepääsemätön. Kuivuudesta huolimatta vesistöjen lähellä ja vuorten rinteillä on ruohokasvillisuutta. Uiguuripaimentolaiset vierailevat usein alueella. Arjin Shanissa elää monia harvinaisia eläinlajeja, kuten kiangeja. Se on Kiinan toiseksi suurin kansallispuisto. Arjin Shanista etelään on Changtangin kansallispuisto.
Alue

Arjin Shan on Ruoqiangista etelään ja lounaaseen vuoristoalueella. Alue sijaitsee Sinkiangin uiguurien autonomisella alueella ja rajoittuu lännessä Qaidamin altaaseen. Hallinnollisesti alue kuuluu Sinkiangin uiguurien alueen Bayingolin mongolien autonomisen prefektuurin Ruoqiangin piirikuntaan.
Arjin Shanin kansallispuisto Qarkilikin (Ruoqiang)in alueella on vuonna 1983 määritelty 45 000 km2:n laajuiseksi kansallispuistoksi. Alueen rajaavat koordinaatit suunnilleen neljällä pisteellä ilmaistuna 87°10 E- E91°18' E ja 36°00'N - 37°49' N. Alue on 3100–7723 metrin korkeudessa ja pinnanmuodoiltaan vaihtelevaa ja rosoista. Pääosin idästä länteen kulkevat vuoristot rikkovat ja rajaavatr aluetta. 7723 m on Muztagin korkeus Ruohoiset laaksot, joiden korkea höyhenheinäkasvillisuus muistuttaa Serengetin ruohikoita. 
, ovat 3000–4600 metrin korkeudessa. Laaksoissa on eroosion luomia rotkoja. Vuoret nousevat keskimäärin 5000–6000 metriin, joskus yli 7000 metriin.
Alue on hyvin kuiva, siellä sataa vain 100–200 mm/vuosi ja monesti on kylmää. Vähäinen sademäärä synnyttää silti painumiin kosteikkoja. Alueen länsiosissa on pari pientä asutuskeskusta Qimantag, Dajiuba. Kallioperä on lähinnä kalkkikiveä, mutta seudulla on myös vulkaanista kiveä ja kuumia lähteitäkin.
Vuorilla on jäätiköitä ja jään muokkaamia laaksoja ja moreeneja. Lisäksi 5000 metrin korkeudessa on jään koskematonta karstia. luolia, torneja ja onsiloita. Alueen eteläosissa mm Kartonin seudulla on tulivuoria ja kuumia lähteitä. Laaksoissa on suuria tulvatasankoja, päätemoreeneja ja yleisesti hiekkadyynejä. Suuret dyynit kohoavat Yixiepatin järven lähellä 300 m:n korkeuteen.
Talvet ovat pitkiä ja ankaria. Kesällä saattaa kuuman päivän jälkeen yöllä sataa lunta.
Alueella on vuoristojen välisiä altaita, joista suurin on Kumkolin allas. Tässä altaassa on kaksi suurta suolajärveä Aqqikkol (Ajig Kum KulAchak-kum) 4 250 m:n korkeudessa merenpinnasta ja Ayakkum (Ayakum) 3 876 m:n korkeudessa merenpinnasta. Järvi on 55 km pitkä ja 20 km leveä. lisäksi on kolme muuta suurta järveä. Great Sand River virtaa alueen keskusta aitää kohden, luoden seudulle keitaan.
Alueen nimityksiä ovat mm. Arjinshan, Arjin Shan, Aerjin Shan, A'erjin Shan, Arjun Shan, Aljinshan, Aljin Shan, Alking Shan, Altun Tagh, Altyn tagh, Altyn Tag, Astyn-Tagh, Astyn tag, A-ehr-chin Shan.
Kasvillisuus

Alueella on aavikkoa, aroa, kuivia vuoristoniittyjä, kasvittomia vuoristoja, jäätiköitä, jokia jne. Altaissa ja vuorten alarinteillä kasvaa aavikkopensaita. Jokien, lähteiden ja järvien ympärillä on märkiä suoniittyjä ja vaivaispensaikkoja. Kesäisin heinikot ovat reheviä ja korkeita, ja muistuttavat Serengetin heinikkoa.
Esimerkiksi alueen pohjoisosassa olevan Ayak Kum-murtovesijärven itäreunalla on laaja kostea niitty. Ylätasangoilla kasvaa kuivaa ruohostoa , hyvin korkealla vuoristossa vuoristokasvimättäitä ja korkeimmalla paljasta kalliota, kivikkoa ja jäätä. Aavikkoa luonnehtivat mm Ajania tibetican ja Ceratoides compactan tyyppiset patjamaiset kuivakkokasvit ja suolakkoyrtit. Vuoristoniityillä kasvaa mm. Kobresia pygmaea, Kobresia tibetica. Heinäaroilla kasvaa sulkaheinää, saniaisia ja virnamaisia kasveja. 3 000–14 500 m korkeissa laaksoissa kasvaa mm vihreätä höyhenheinää (Stipa).
Korkeimmassa vuoristoissa yli 4400 m:n korkeudella kasvaa alppitähtiä, astereita, hanhikkeja, käenriskoja ja arhoja.
Rautatiealan Unioni RAU

| Rautatiealan Unionin RAU ry |
| --- | --- |
Perustettu:  2018
Toimiala:  ammattiliitto
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  3 554 (1.1.2022)
Puheenjohtaja:  Markku Lehtinen
Jäsenlehti:  RAU-lehti
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rautatiealan Unionin RAU on SAK:lainen ammattiliitto, jonka jäsenet työskentelevät rautatiealalla veturinkuljettajina, liikenneohjaajina sekä raidealan asiakaspalvelu- ja toimistotehtävissä. Liitto perustettiin 16. marraskuuta 2018, kun Veturimiesten liitto ja Rautatievirkamiesliitto yhdistyivät.
Puheenjohtajana toimii Markku Lehtinen. Hänen edeltäjänsä oli Tero Palomäki, joka oli Veturimiesten liitto VML:n viimeinen puheenjohtajana.
Liitto muodostuu 24 osastosta, jotka ovat itsenäisiä yhdistyksiä. Jäseniä liitossa oli vuoden 2022 alussa noin 3 600.
Muita rautateiden parissa toimivia ammattiliittoja ovat Raideammattilaisten yhteisjärjestö, Rautatiealan Teknisten Liitto ja VR Akava.
Anssi Pentsinen

| Anssi Pentsinen |
| --- | --- |
 Anssi Pentsinen Seefeldin MM-kilpailuissa vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. elokuuta 1986 (ikä 38) Jämsä, Suomi
Uran tiedot
Seura:  Jämsänkosken Ilves, Vantaan Hiihtoseura
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2008–2019
Paras sijoitus:  4.
 Tietolaatikko päivitetty 8.4.2019 
Anssi Pentsinen (s. 30. elokuuta 1986 Jämsä) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti uransa aikana Jämsänkosken Ilvestä ja Vantaan Hiihtoseuraa.
Pentsinen sijoittui Oslon MM-kilpailuissa 2011 vapaan hiihtotavan sprintissä 32:nneksi. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli perinteisen sprintissä 16:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui vapaan sprintissä 34:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä 22:s ja Lahden MM-kilpailuissa 2017 vapaan sprintissä 29:s. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 51:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli perinteisen hiihtotavan 15 kilometrillä 32:s ja vapaan hiihtotavan sprintissä 36:s.
Pentsinen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lahdessa maaliskuussa 2008. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai oltuaan 18:s Kuusamon kolmen kilpailun tapahtuman perinteisen hiihtotavan sprintissä marraskuussa 2010. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan neljäs Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2011. Se on yhä hänen paras sijoituksensa maailmancupissa (tilanne 6.3.2018).
Pentsinen voitti 15 kilometrin vapaan hiihtotavan Suomen-mestaruuden 2018. Sprinttikilpailussa hän saavutti SM-hopeaa 2015 ja 2017. SM-pronssia hän on saanut sprintissä 2013 ja 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 2019. Parisprintissä hän voitti Suomen-mestaruuden Jämsänkosken Ilveksen joukkueessa vuosina 2013 ja 2015. Viestin Suomen-mestaruuden hän voitti Vantaan Hiihtoseurassa 2017.
Pentsinen lopetti uransa maastohiihtäjänä huhtikuussa 2019.
Pentsinen avioitui urheilutoimittaja Laura Arffmanin kanssa syyskuussa 2017. Pari meni kihloihin vuonna 2015 ja heidän esikoislapsi syntyi loppuvuonna 2019.  Parin toinen lapsi syntyi maaliskuussa 2021.
Seppo Lahtinen (koripalloilija)

| Seppo Lahtinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Seppo Juhani Lahtinen
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1945 Tampere
Kuollut: 6. heinäkuuta 2013
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  182 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1964–1966 1967–1968 1969–1970 1971–1974:   Tampereen Pyrintö  Tampereen Pyrintö  Tampereen Pyrintö  Pispalan Tarmo
Valmennusura
1963–1965:   Tampereen Pyrintö (naiset)
Seppo Juhani Lahtinen (14. maaliskuuta 1945 Tampere – 6. heinäkuuta 2013) oli suomalainen koripalloilija ja koripallovalmentaja.
Pispalan Tarmon kasvatti Lahtinen edusti Tampereen Pyrintöä miesten SM-sarjassa vuosien 1964–1970 välisellä ajalla neljä kautta. Tarmossa hän pelasi pääsarjassa kolme kautta vuosina 1971–1974. Vuonna 1969 Lahtinen voitti Pyrinnössä Suomen cupin.
Lahtinen toimi Pyrinnön naisten edustusjoukkueen valmentajana vuosina 1963–1965.
Lahtinen oli ammatiltaan edustaja ja hänen kotikuntansa oli Tampere.
Jalkaväkirykmentti 49 (jatkosota)

| Jalkaväkirykmentti 49 |
| --- | --- |
 Rykmentin komentaja eversti Wahlbeck (edessä oikealla) ja hänen tykistökomentajansa everstiluutnantti Swendelin (Wahlbeckin takana) I pataljoonan komentopaikalla Äyräpään sillanpääasemassa.
Toiminnassa:  1941–1944
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Jalkaväki
Jalkaväkirykmentti 49 (JR 49) oli Saimaan suojeluskuntapiirin perustama rykmentti. Se perustettiin 17. kesäkuuta 1941 annetun yleisen kutsun ylimääräisistä kertausharjoituksista jälkeen. Reserviläisistä muodostetun rykmentin perustamispaikkoina toimivat Pieksämäki, Sulkava, Puumala, Juva, Kangasniemi, Virtasalmi ja Haukivuori.  JR 49 kuului 2. divisioonaan.
Perustaminen

Jalkaväkirykmentti 49 perustettiin seuraavasti:
Rykmentin esikunta
Esikuntakomppania
I Pataljoona (kapteeni Esko Vahla) perustettiin 17.-18. kesäkuuta seuraavasti:
Esikunta ja esikuntakomppania, 1. ja 2. Komppania Sulkavan Tuonilahden alueella
3. Komppania ja Konekiväärikomppania perustettiin Puumalan Vesiniemen parakkialueella
Kranaatinheitinjoukkue perustettiin Haukivuorella
II Pataljoona (kapteeni Verner Vaherma) perustettiin 17.-19. kesäkuuta Juvalla lukuun ottamatta Haukivuorella perustettua kranaatinheitinjoukkuetta.
III Pataljoona (majuri Lasse Varko) perustettiin 17.-19. kesäkuuta seuraavasti:
esikunta, esikuntakomppania, 9. ja 12. komppania eli konekiväärikomppania Kangasniemellä
10. ja 11. komppania Virtasalmella
kranaatinheitinjoukkue Haukivuorella
13. Komppania
14. Komppania
Rykmentin kolonna perustettiin Sulkavan Tuonilahden alueella
Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti parempi kuin talvisodan alussa, mutta aivan kaikilta osin ei rykmentin määrävahvuuksia saavutettu.
Keskittäminen

Sodan alkaessa JR 49 määrättiin II armeijakunnan reserviksi ja rykmentti taistelikin sodan alkupuolen erillään muusta divisioonasta alistettuna mm. 18. divisioonalle.
Komentaja(t)

jääkärieverstiluutnantti Eino Ilmari Järvinen
jääkärieversti Frans Ragnar Wahlbeck 1943 - 4. heinäkuuta 1944 kaatui Vuosalmella
everstiluutnantti Eino Vänttinen väliaikaisena komentajana 5.heinäkuuta 1944 - 9. elokuuta 1944
everstiluutnantti Tapio Peitsara väliaikaisena komentajana 9. elokuuta 1944 - marraskuu 1944
Osasto W:n alias Jalkaväkirykmentti 49:n komentaja eversti Ragnar Wahlbeck.
Sebettu

Sebettu (akkadiksi ”seitsemän”) viittaa seitsemän demonin ryhmään, joista jotkut ovat hyvänsuopia, toiset taas pahoja. Pahat demonit ovat itse asiassa taivaan jumala Anin jälkeläisiä, mutta se ei estä heitä auttamasta kulkutautien jumalaa Erraa. Sebettu myös ympäröivät kuuta ja aiheuttavat kuunpimennyksen. Hyvät seitsemän demonia taas esiintyvät Mesopotamian mytologiassa näiden pahojen henkien vastustajina. Akkadin kielessä Sebettu merkitsi myös Plejadeja.
Securitas (jumalatar)

Securitas ("Turvallisuus") on roomalainen jumalatar, turvallisuuden henkilöitymä, jota roomalaiset kunnioittivat valtakunnan pysyvyyden takeena. Hän oli myös kuolleiden hautarauhan suojelija. Securitas kuvattiin kypsänä naisena, jonka pää nojasi käsivarteen.
Tariku Bekele

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tariku Bekele |  Tariku Bekele |  Tariku Bekele |  |
Maa:   Etiopia
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | 10 000 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Valencia 2008 | 3 000 m |  |
Tariku Bekele (s. 21. tammikuuta 1987 Bekoji, Arsin provinssi, Etiopia) on etiopialainen kestävyysjuoksija.
Uran alku

Bekele syntyi Arsin provinssissa Bekojissa, josta myös Derartu Tulu on kotoisin, kuusilapsisen maanviljelijäperheen kolmantena lapsena. Hänen isoveljensä Kenenisa Bekele on 5 000 ja 10 000 metrin maailmanennätysmies ja moninkertainen arvokisavoittaja. Tariku Bekele aloitti juoksemisen alakoulussa vuonna 1999. Vuonna 2002 hän pääsi nuorten juoksijoiden valmennusryhmään, joka mahdollisti täysipainoisen juoksuharjoittelun. Vuonna 2003 hän jäi niukasti maastojuoksun MM-kisoihin valitun joukkueen ulkopuolelle jäätyään karsinnoissa yhdeksänneksi, mutta ratajuoksussa hän voitti muut nuorison valmennusryhmän jäsenet ja pääsi alle 18-vuotiaiden MM-kisoihin Kanadaan, missä saavutti hopeaa 3 000 metrillä Kenian Augustine Chogen takana.