stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Star Wars: Episodi II – Kloonien hyökkäys
Juoni

Kymmenen vuotta Kauppaliiton toteuttaman Naboon saarron jälkeen, Galaktista tasavaltaa uhkaavat Itsenäisten aurinkokuntien konfederaatioksi kutsuttu separatistijärjestö, jota johtaa entinen jedimestari kreivi Dooku. Senaattori Padmé Amidala saapuu Coruscantille äänestämään armeijan luomisesta tasavallalle auttamaan jedejä taistelussa tätä uhkaa vastaan. Padmé yritetään salamurhata, joten jediritari Obi-Wan Kenobi ja tämän oppilas Anakin Skywalker lähetetään suojelemaan häntä. Jedit estävät toisen salamurhayrityksen ja saavat kiinni sitä yrittäneen muodonmuuttajan Zam Wesselin. Salamurhayrityksen tilannut palkkionmetsästäjä ehtii kuitenkin  tappaa Wesselin juuri kun tämä oli paljastamassa murhaajan henkilöllisyyttä. Obi-Wan lähetetään selvittämään palkkionmetsästäjän henkilöllisyyttä. Anakin saattaa Padmén takaisin Naboohon, jossa he alkavat rakastua toisiinsa.
Obi-Wan seuraa johtolankoja kaukaiselle meriplaneetalle nimeltä Kamino, missä hän saa tietää paikallisten tuottavan palkkionmetsästäjä Jango Fettin DNA:sta tehtyä kloonisotilaiden armeijaa Tasavallalle. Obi-Wan päättelee Jangon olevan Padmén salamurhan tilaaja ja seuraa häntä ja tämän adoptiopoikana kasvatettua kloonia Bobaa aavikkoplaneetta Geonosikselle näiden alukseen, Slave I:een, asennetun jäljittimen avulla. Sillä välin Anakin näkee näkyjä äidistään Shmistä kärsimässä ja lähtee Padmén kanssa Tatooinelle pelastamaan tämän. Siellä he tapaavat Anakinin velipuolen Owen Larsin, jonka isä Cliegg Lars on Shmin aviomies. Cliegg kertoo Shmin joutuneen Tuskenin ratsastajien käsiin. Anakin löytää näiden kylän, mutta hänen äitinsä kuolee ratsastajien aiheuttamiin vammoihin. Anakin tappaa raivoissaan kaikki kylän asukkaat ja palaa Larsien luokse äitinsä ruumis mukanaan. Paljastettuaan tekonsa Padmélle, Anakin päättää haluavansa estää ketään enää kuolemasta.
Geonosiksella Obi-Wan saa tietää kreivi Dookun järjestäneen Padmén salamurhayrityksen ja luoneen Kauppaliiton varakuningas Nute Gunrayn kanssa uuden taisteludroidien armeijan. Yrittäessään kertoa tästä Anakinille ja jedineuvostolle Obi-Wan joutuu vangiksi. Gunganeiden edustajaksi senaatissa noussut Jar Jar Binks ehdottaa hätävaltuuksien myöntämistä ylikansleri Palpatinelle, jonka määräyksestä klooniarmeija lähetetään taisteluun jedien ohella. Anakin ja Padmé saapuvat Geonosikselle pelastamaan Obi-Wania, mutta joutuvat itsekin vangeiksi. Heidät tuomitaan hirviöiden tapettaviksi. Hirviöt kuitenkin tapetaan ja pataljoona jedejä sekä kloonisotilaita saapuu paikalle Mace Windun ja Yodan johtamina. Kloonien ja droidien taistellessa, Obi-Wan ja Anakin kohtaavat Dookun valosapelitaistelussa. Dooku haavoittaa Obi-Wania ja katkaisee Anakinin toisen käsivarren, jonka jälkeen Yoda kohtaa hänet. Yodan osoittautuessa liian voimakkaaksi vastustajaksi Dooku päättää paeta. Saapuessaan Coruscantille hän tuo uuden superaseen piirustukset sith-mestarille, Darth Sidioukselle, joka toteaa suunnitelmien edenneen juuri kuten pitikin. Jedit tunnustavat kloonisotien alkaneen, kun taas Anakinille asennetaan mekaaninen käsi ja hän menee salaa naimisiin Padmén kanssa C-3PO:n ja R2-D2:n ollessa todistajina.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ewan McGregor  | … |  Obi-Wan Kenobi   |
|  Hayden Christensen  | … |  Anakin Skywalker   |
|  Natalie Portman  | … |  senaattori Padmé Amidala   |
|  Ian McDiarmid  | … |  ylikansleri Sheev Palpatine / Darth Sidious   |
|  Samuel L. Jackson  | … |  Mace Windu   |
|  Christopher Lee  | … |  kreivi Dooku / Darth Tyranus   |
|  Daniel Logan  | … |  Boba Fett   |
|  Anthony Daniels  | … |  C-3PO   |
|  Kenny Baker  | … |  R2-D2   |
|  Frank Oz  | … |  Yoda (ääni)   |
|  Ahmed Best  | … |  delegaatti Jar Jar Binks   |
|  Pernilla August  | … |  Shmi Skywalker   |
|  Oliver Ford Davies  | … |  Sio Bibble   |
|  Andy Secombe  | … |  Watto (ääni)   |
|  Silas Carson  | … |  Nute Gunray, Ki-Adi-Mundi   |
|  Alethea McGrath  | … |  Jocasta Nu   |
|  Temuera Morrison  | … |  Jango Fett   |
|  Jimmy Smits  | … |  senaattori Bail Organa   |
|  Daniel Logan  | … |  Boba Fett   |
|  Leeanna Walsman  | … |  Zam Wesell   |
|  Rose Byrne  | … |  Dormé   |
|  Jack Thompson  | … |  Cliegg Lars   |
|  Ayesha Dharker  | … |  kuningatar Jamillia   |
|  Joel Edgerton  | … |  Owen Lars   |
|  Bonnie Piesse  | … |  Beru Whitesun   |
|  Jay Laga’aia  | … |  kapteeni Typho   |
|  Rena Owen  | … |  Taun We (ääni)   |
|  Anthony Phelan  | … |  pääministeri Lama Su (ääni)   |
George Lucas valitsi Hayden Christensenin tuhansien ehdokkaiden joukosta, joihin kuului myös Leonardo DiCaprio. Kloonien hyökkäys oli ensimmäinen Tähtien sota -elokuva, jossa Yoda oli toteutettu tietokoneanimaatiolla. Yodan ääninäyttelijä, Frank Oz, oli yhä sama kuin Imperiumin vastaiskussa. Kloonisotilaat tehtiin myös tietokoneanimaatioina, ja niiden ääninäyttelijä oli Jango Fettin näyttelijä Temuera Morrison.
Oheistuotteet

Kloonien hyökkäykseen pohjautuu kaksi videopeliä, Star Wars: Jedi Starfighter ja Star Wars Episode II: Attack of the Clones. R. A. Salvatore kirjoitti elokuvaan perustuvan kirjan, Kloonien hyökkäys. Elokuvan musiikin on säveltänyt John Williams, ja sitä on julkaistu CD-levyllä. Suurin osa elokuvan musiikista on otettu Pimeästä uhasta.
3D

Star Wars Celebration VI -tilaisuudessa kerrottiin, että Kloonien hyökkäys julkaistaan 3D:nä teattereissa 20. lokakuuta 2013. 3D-levitys kuitenkin hyllytettiin toistaiseksi Disneyn ostettua Star Warsin, jotta tulevaan Episodiin VII voitaisiin paneutua paremmin. Vuonna 2013 Star Wars Celebration Europe II -tapahtumassa näytettiin Episodi II valkokankaalta 3D:nä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Markku Soikkeli: Kloonien hyökkäys.
Jokke Ihalainen: Kloonien hyökkäys. Film-o-holic.com 16.5.2002.
Oiva Turpeinen

Oiva Turpeinen (s. 20. heinäkuuta 1942 Jokikylä, Ristijärvi) on suomalainen väestöhistorioitsija ja tietokirjailija, jolle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 2003.
Turpeinen väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1986 nälkävuosien väestöhistoriasta. Hän työskenteli Helsingin yliopistossa assistenttina ja tutkijana, kunnes siirtyi vapaaksi tutkijaksi. Tutkijana hän on kirjoittanut monipuolisesti Kainuun paikallishistoriasta, väestöhistoriasta, tekniikan kehityksestä, lastensuojelusta, lääketieteen historiasta, Venäjästä ja lehdistöhistoriasta.
Turpeinen sai yhdessä Panu Pulman kanssa Väinö Voionmaa -palkinnon vuonna 1998 parhaasta paikallishistoriallisesta teoksesta, palkinto myönnettiin Pikkukaupungin unelmia: Kajaani 1906–1976 -teokselle. Oulun Historiaseura myönsi hänelle Olaus Magnus -palkinnon vuonna 1995.
Sauli Rytky

| Sauli Rytky |
| --- | --- |
 Sauli Rytky Ounasvaaralla maaliskuussa 1944.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1918 Haapavesi, Suomi
Kuollut: 28. tammikuuta 2006 (87 vuotta) Haapavesi
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Seura:  Ounasvaaran Hiihtoseura
Laji:  maastohiihto
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihto. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten hiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sankt Moritz 1948 | 4×10 km viesti |  |
Sauli Rytky (6. kesäkuuta 1918 Haapavesi – 28. tammikuuta 2006 Haapavesi) oli suomalainen hiihtäjä ja olympiamitalisti.
Rytky voitti olympiahopeaa 4 × 10 kilometrin viestissä Sankt Moritzin talvikisoissa vuonna 1948. Hän hiihti viestissä kolmannen osuuden. Samoissa kisoissa hän sijoittui 18 kilometrillä kuudenneksi edellään neljä ruotsalaista ja yksi suomalainen. Lahden MM-kilpailuissa 1938 Rytky sijoittui 18 kilometrillä 48:nneksi.
Seuratasolla Rytky edusti Haapaveden Urheilijoita ja Ounasvaaran Hiihtoseuraa. Hän voitti Suomen mestaruuden 18 kilometrillä vuonna 1944. Bodenin hiihtokisoissa hän voitti 18 kilometrin kisan vuonna 1945 ja oli samana vuonna Salpausselän Kisoissa toinen.
Rytky toimi hiihtovalmentajana vuosina 1948–1958 Oulun ja Keski-Pohjanmaan piireissä. Aktiiviuransa jälkeen Rytky toimi Suomen Hiihtoliiton liittovaltuustossa vuosina 1963–1968. Rytky on saanut Suomen Urheilun kultaisen ansiomitalin ja suurmestariluokan hiihtomerkin. Ammatiltaan hän oli maanrakennusurakoitsija ja sivutoiminen maanviljelijä.
Tharman Shanmugaratnam

| Tharman Shanmugaratnam |
| --- | --- |
 Virallinen muotokuva (2023).
Singaporen presidentti
 14. syyskuuta 2023 alkaen  
Edeltäjä:  Halimah Yacob
Kansanedustaja
 2001–2023  
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. helmikuuta 1957
Puoliso:  Jane Yumiko Ittogi
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  Kansan toimintapuolue
Tutkinnot:  London School of Economics Harvardin yliopisto
 Nimikirjoitus
Tharman Shanmugaratnam (tamiliksi தர்மன் சண்முகரத்தினம், Tarmaṉ Caṇmukarattiṉam) on singaporelainen poliitikko ja taloustieteilijä, joka toimii Singaporen presidenttinä vuodesta 2023. Hänellä on ollut monia korkeita virkoja 22 vuotta jatkuneen poliittisen uransa aikana.
Sanni Grahn-Laasonen

| Sanni Grahn-Laasonen |
| --- | --- |
 Grahn-Laasonen kesäkuussa 2023.
Suomen sosiaaliturvaministeri
 Orpon hallitus 20.6.2023–  
Edeltäjä:  Krista Kiuru
Suomen opetusministeri
 Sipilän hallitus 5.5.2017–6.6.2019  
Edeltäjä:  Krista Kiuru
Seuraaja:  Li Andersson
Suomen opetus- ja kulttuuriministeri
 Sipilän hallitus 29.5.2015–5.5.2017  
Edeltäjä:  Krista Kiuru (Opetus- ja viestintäministeri) Pia Viitanen (Kulttuuri- ja asuntoministeri)
Seuraaja:  –   Sampo Terho (Eurooppa-, kulttuuri- ja urheiluministeri)
Suomen ympäristöministeri
 Stubbin hallitus 26.9.2014–29.5.2015  
Edeltäjä:  Ville Niinistö
Seuraaja:  Kimmo Tiilikainen
Kansanedustaja
 20.4.2011–  
Ryhmä/puolue:  Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Hämeen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. toukokuuta 1983 (ikä 41) Forssa
Puoliso:  Arttu Laasonen (vih. 2009)
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Koulutus:  valtiotieteiden maisteri (2011)
Uskonto:  evankelis-luterilainen
Aiheesta muualla
Kotisivu
Sanni Kaisa Grahn-Laasonen (o.s. Grahn, s. 4. toukokuuta 1983 Forssa) on suomalainen poliitikko. Hän on toiminut Orpon hallituksen sosiaaliturvaministerinä 20. kesäkuuta 2023 lähtien. Aiemmin Grahn-Laasonen on ollut Sipilän hallituksen opetusministeri vuosina 2015–2019 ja kulttuuriministeri vuosina 2015–2017 sekä Stubbin hallituksen ympäristöministeri 2014–2015. Hän on toiminut kokoomuksen kansanedustajana Hämeen vaalipiiristä vuodesta 2011.
Grahn-Laasonen on Forssan kaupunginvaltuuston ensimmäinen varapuheenjohtaja. Hän on ollut myös kokoomuksen varapuheenjohtaja.
Tausta

Grahn-Laasonen on kotoisin Forssasta ja hän kirjoitti ylioppilaaksi Forssan yhteislyseosta vuonna 2002. Grahn-Laasonen toimi Suomen Lukiolaisten Liiton liittohallituksessa vuonna 2002 ja liiton varapuheenjohtajana 2003.
Grahn-Laasonen valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2011. Hän työskenteli 5,5 vuotta toimittajana, uutispäällikkönä ja Tukholman-kirjeenvaihtajana Iltalehdessä. Vuosina 2009-2011 hän toimi ulkoministeri Alexander Stubbin lehdistöavustajana.
Poliittinen ura

Eduskuntaan Grahn-Laasonen valittiin 5 866 äänellä Hämeen vaalipiiristä vuoden 2011 vaaleissa. Ennen ministeriyttä hän oli työelämä- ja tasa-arvovaliokunnan sekä sosiaali- ja terveysvaliokunnan jäsen ja Kelan valtuutettu. Joulukuussa 2012 Grahn-Laasonen jätti Ylen ja Veikkauksen välisestä yhteistyöstä kirjallisen kysymyksen, mistä syntynyt keskustelu johti toukokuussa 2013 Viestintäviraston päätökseen kieltää lottoarvonnan esittäminen Ylen kanavilla.
Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa Grahn-Laasonen valittiin Forssan kaupunginvaltuustoon 378 äänellä. Kaudella 2013–2016 hän oli kaupunginvaltuuston ensimmäinen varapuheenjohtaja ja Hämeen maakuntavaltuuston puheenjohtaja. Maakuntavaltuuston puheenjohtajuuden Grahn-Laasonen jätti 2014 valtioneuvoston jäsenyyden aiheuttaman mahdollisen esteellisyyden vuoksi.
Keväällä 2014 Grahn-Laasonen toimi Henna Virkkusen kampanjapäällikkönä eurovaaleissa. Kesäkuun 2014 puoluekokouksessa hänet valittiin kokoomuksen kolmanneksi varapuheenjohtaksi. Syyskuussa 2014 Grahn-Laasonen nousi ympäristöministeriksi vihreiden erottua hallituksesta. Kevään 2015 eduskuntavaaleissa Grahn-Laasonen valittiin jatkokaudelle 7 556 äänellä. Hänet valittiin Sipilän hallituksen opetus- ja kulttuuriministeriksi. Hänen kaudellaan keskustelua ovat herättäneet erityisesti koulutusleikkaukset.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Grahn-Laasonen uusi kansanedustajan paikkansa saatuaan kaikkiaan 7 419 ääntä. Hän toimi vaalikaudella muun muassa valtiovarainvaliokunnan ja talousvaliokunnan jäsenenä sekä vuosina 2021-2023 talousvaliokunnan puheenjohtajana.
Eduskuntavaaleissa 2023 Grahn-Laasonen sai 7 003 ääntä ja tuli valituksi neljännelle kaudelleen. Hän johti hallitusneuvotteluissa Kasvun kaava -työryhmää, joka käsitteli mm. yrittäjyyteen ja omistajuuteen liittyvää politiikkaa. 20. kesäkuuta 2023 Grahn-Laasonen aloitti Orpon hallituksen sosiaaliturvaministerinä. Hänen vastuullaan ovat sosiaaliturva-asiat työttömyysturvaa lukuun ottamatta sekä päihdepolitiikka ja tasa-arvoasiat.
Näkemyksiä

Grahn-Laasonen on kritisoinut valtion harjoittamaa liiallista sääntelyä. Elokuussa 2013 hän julkaisi kokoomuksen kansanedustaja Lasse Männistön kanssa pamfletin, jossa listattiin 46 turhaa lakia tai sääntöä. Helsingin Sanomat kuitenkin uutisoi, että Grahn-Laasonen ja Männistö olivat itse äänestäneet eduskuntaryhmänsä mukana joidenkin sellaisten lakien puolesta, joita moittivat turhiksi. Syksyllä 2014 Grahn-Laasonen alkoi johtaa puolueiden välistä sääntelynpurkutyöryhmää.
Ympäristöministerinä Grahn-Laasonen kertoi olevansa valmis harkitsemaan vesivoiman lisäämistä ja turpeen verotuksen keventämistä. Ennen valintaansa ministeriksi Grahn-Laasonen toimi vesivoimayhtiö Kemijoki Oy:n hallintoneuvostossa vuosina 2012–2014, mikä herätti keskustelua intressiristiriidoista. Lokakuussa 2014 Grahn-Laasonen keskeytti pitkään vireillä olleen soidensuojeluohjelman pyrkimyksenään selvittää vapaaehtoisen suojelun painottamisen mahdollisuutta.
Vaalimenestys

| Eduskuntavaalit> Vuosi (vaalipiiri) | Eduskuntavaalit> Äänimäärä | Eduskuntavaalit> Tulos |
| --- | --- | --- |
| 2011 (Häme) | 5 866 | Valittiin. |
| 2015 (Häme) | 7 556 | Valittiin. |
| 2019 (Häme) | 7 419 | Valittiin. |
| 2023 (Häme) | 7 003 | Valittiin. |
| Kuntavaalit> Vuosi (kunta) | Kuntavaalit> Äänimäärä | Kuntavaalit> Tulos |
| --- | --- | --- |
| 2012 (Forssa) | 378 | Valittiin. |
| 2017 (Forssa) | 282 | Valittiin. |
| 2021 (Forssa) | 340 | Valittiin. |
| Aluevaalit> Vuosi (alue) | Aluevaalit> Äänimäärä | Aluevaalit> Tulos |
| --- | --- | --- |
| 2022 (Päijät-Häme) | 1 258 | Valittiin. |
Yksityiselämä

Grahn-Laasosen isä on Forssan Lehden entinen päätoimittaja Kari Grahn. Sanni Grahn avioitui Arttu Laasosen kanssa 2009. Heillä on vuonna 2013 syntynyt tytär ja vuonna 2020 syntynyt poika.
Tunnustukset

Grahn-Laasoselle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun komentajamerkki.
Lasse Wikman

Lars ”Lasse” Peter Wikman (s. 1961) on suomalainen viestintäyrittäjä ja itseoppinut sanoittaja. Hänellä on tiedottajan ja mainostoimittajan tutkinnot sekä musiikkialan valmentajakoulutus. Wikman on ollut Georg Malmsten -säätiön hallituksessa (2008–2016), Elvis ry:n hallituksessa (2009–2011) sekä 1990–luvulla Satu ry:n hallituksessa sekä Satu ry:n av-jaoston puheenjohtajana. Lisäksi hän on ollut useissa Teoston toimikunnissa vuodesta 2011.
Wikman oli kymmenen vuotta käsipalloseura Sparta IF:n toiminnanjohtaja. Käsipalloliitto on myöntänyt hänelle hopeisen ansiomerkin ja Sparta kultaisen. Wikman toimi monta vuotta valmentajana ja käsipalloerotuomarina sekä pelasi yhden kauden mestaruussarjassa, Arsenalissa.lähde?
Wikman on sanoittanut lauluja monille suomalaisille iskelmälaulajille. Hän on tehnyt yhteistyötä Charles Plogmanin kanssa ja toimi Plogmanin tiedottajana monta vuotta. Wikman on sanoittanut yli 800 laulua noin sadalle artistille. Hän on tehnyt yhteistyötä eri säveltäjien kanssa, muun muassa Petri Somerin, Kai Jämsän, Pertti Haverisen ja Pertti Jalosen kanssa. Wikman on huomioitu useilla henkilökohtaisilla kulta- ja platinalevyillä. Hänen sanoittamansa kappale tuli toiseksi Syksyn sävelessä 2000 ja hän voitti vuosina 2011 ja 2012 Somero Soikoon -kilpailun yhdessä Petri Somerin kanssa. 2021 hänen sanoittamansa kappale oli viides Syksyn Sävel -kilpailussa.
Sanoittamisen lisäksi Wikman on myös tuottanut ja käsikirjoittanut televisiosarjoja ja käsikirjoittanut opetus- ja yritysohjelmia sekä tietoiskuja. Hänen käsikirjoittamansa yritysohjelmat ovat saaneet parikymmentä palkintoa alan suurimmilla festivaaleilla Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Vuonna 2006 Valitse oikein -ohjelma valittiin Hampurissa festivaalien parhaimmaksi eli se sai Grand Prix -palkinnon. Wikmanin ohjelmia on palkittu myös kotimaisilla festivaaleilla. Lisäksi hän on tehnyt toimittajan ja tiedottajan töitä. Hän opettaa viestintää, yritysvideoiden käsikirjoittamista ja sanoittamista. Hänellä oli oma radio-ohjelma ”Sanat on” 2000-luvun alussa yhdessä Timo Turpeisen kanssa Sävelradiossa. Wikmanilla oli oma kolumnipalsta Iskelmä-lehdessä. Hän kirjoittaa säännöllisesti juttuja ammattilehtiin, kuten Musiikintekijät ja Muusikko. Hän on vakituinen kolumnisti Pitänjänuutiset -lehdessä. Wikman kirjoitti yhdessä Markku Huovisen kanssa 2016 musiikkinäytelmän Mäntyharjun kesäteatteriin ”Tähdet tähtien takana”, 2017 ”Eloa ja kuvaa” ja ”Lähtöruutuun” 2019. Yhdessä Johanna Vikstenin kanssa hän on kirjoittanut lastennäytelmän ”Hääppöstä menoa”.
Wikman oli valitsemassa Suomen Oscar-ehdokasta vuosina 2009 ja 2010 Musiikintekijöiden edustajana. Hän oli Suomen kansainvälisen Euroviisujuryn jäsen 2019.
Tunnetuimpia sanoituksia

”Hento kuiskaus” säv: Petri Somer san: Lasse Wikman esit. Suvi Teräsniska
”Jalat alta” säv: Bo Söderholm san: Lasse Wikman esit. Charles Plogman
”Jos mikään ei riitä” säv: Petri Somer san: Lasse Wikman esit. Suvi Teräsniska
”Tuulikki pidä huivistasi kii” säv: Petri Somer san: Lasse Wikman esit. Neljänsuora
”Olen lähelläsi” säv: Petri Somer san: Lasse Wikman esit. Juha Metsäperä
”Huomaan vain sinut” säv: Nalle Ahlstedt& Jore Marjaranta san: Marjaranta& Lasse Wikman esit. Jore Marjaranta
”Ajopuu” säv: Petri Somer san: Lasse Wikman esit: Yölintu
”Toinen elämä” säv: Petri Somer san: Lasse Wikman esit: Yö
Aiheesta muualla

Lasse Wikmanin yrityksen Wärssy Ky:n verkkosivut
Lasse Wikmanin sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Tarina taipuu parhaiten molliin - sanoittaja Lasse Wikman ammentaa itsesäälin riittoisasta maljasta Länsi-Savo. 6.2.2011. (maksullinen artikkeli)
https://www.jouluradio.fi/artikkelit/ihmisten-toiveet-ja-unelmat-tiivistyvat-joululauluun-sanoittaja-lasse-wikman-tietaa-millainen-on-joulun-mielentila
https://musiikintekijat.fi/artikkeli/tunnelin-paassa-aina-valoa
https://www.teosto.fi/teostory/hyva-sanoitus-jattaa-kuulijalle-tilaa-taydentaa-tarinaa/
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Electric Six

| Electric Six |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1996–
Tyylilaji:  indie rock, funk, disko, uusi aalto ja erilaisia alagenrejä
Kotipaikka:  Detroit, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Dick Valentine, laulu   The Colonel, kitara   Johnny Na$hinal, kitara   Smorgasbord!, basso   Tait Nucleus?, kosketinsoitin   Percussion World, rummut  
Entiset jäsenet:  Rock and Roll Indian, kitara   Surge Joebot, kitara   Disco, basso   M., rummut   Frank Lloyd Bonaventure, basso   Dr. Blacklips Hoffman   Mojo Frezzato   Johnny Vegas   Jeff Simmons   Macro Duplicato   Dr. Diet Mountain Dew   John R. Dequindre, basso  
Levy-yhtiö:  XL Recordings   Warner Music Group   Metropolis Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Electric Six on yhdysvaltalainen hard rockia, funkia, diskoa ja indie rockia soittava yhtye. Se perustettiin Detroitissa vuonna 1996 ja sen alkuperäinen nimi oli The Wildbunch.
Electic Sixin ensimmäinen albumi oli Fire, joka julkaistiin toukokuussa 2003. Albumilla olevilla kappaleilla Danger! High Voltage! ja Gay Bar yhtye nousi yleisön tietoisuuteen. Pian ensimmäisen albumin jälkeen kolme jäsentä lähti yhtyeestä. Yhtye alkoi poikkeamaan valtavirran musiikista ja julkaisi toisen albuminsa Señor Smoken 14. helmikuuta 2005. Albumi sisälsi muun muassa Queenin Radio Ga Ga -kappaleesta tehdyn coverin.
Rumpali M. jätti Electric Sixin loppuvuodesta 2004, jolloin Dick Valentinesta tuli yhtyeen viimeinen alkuperäisjäsen. Percussion World tuli yhtyeen uudeksi rumpaliksi, jonka kanssa Señor Smoke viimeisteltiin. 12. syyskuuta 2006 Electric Six julkaisi kolmannen albuminsa Switzerlandin.
Toukokuussa 2007 basisti John R. Dequindre ilmoitti siirtyvänsä muiden musikaalisten projektien pariin. Hänen tilalleen tuli Smorgasbord!, ja samana vuonna Electric Six julkaisi neljännen albuminsa, I Shall Exterminate Everything Around Me That Restricts Me from Being the Master.
Viides albumi, Flashy, ilmestyi lokakuussa 2008. Samaan aikaan ilmestyi myös demoista, B-puolen kappaleista ja harvinaisuuksista koostuva Sexy Trash. Sexy Trashia myytiin vain bändin keikoilla USA:ssa ja Euroopassa.
Diskografia > Studioalbumit

Fire (2003)
Señor Smoke (2005/2006)
Switzerland (2006)
I Shall Exterminate Everything Around Me That Restricts Me from Being the Master (2007)
Flashy (2008)
Sexy Trash (2008)
Kill (2009)
Zodiac (2010)
Heartbeats and Brainwaves (2011)
Diskografia > Singlet

Dance Commander (2003)
Suonikohju

Suonikohjuja jalassa
Suonikohju eli laskimolaajentuma on ihmisellä esiintyvä sairaus, jossa raajojen pinnalliset laskimot ovat laajentuneet ja pullistuneet. Tauti ilmenee ihon läpi kuultavina pullistuneina suonina, jotka ovat usein kipeitä ja lisäksi vaikea kosmeettinen haitta. Suonikohjuja voi hoitaa leikkauksilla.
Suonikohjujen synty ja aiheuttajat

Laskimoissa on läppiä, jotka estävät veren virtaamisen väärään suuntaan. Vahingoittunut läppä laskee verta molempiin suuntiin. Tällöin seisoma-asennossa veri valuu alemmas pitkin jalkojen laskimoa ja pullistaa suonta. Mitä useampia läppiä on epäkunnossa, sitä suuremmaksi paikallinen verenpaine kasvaa, kunnes kehittyy suonikohju.
Taipumus saada suonikohjuja on usein perinnöllistä. Tavallinen syy niiden saamiseen voi olla myös ylipainossa, raskaudessa ja seisomatyössä.
Peräpukama on peräaukkokanavan suonikohju. Vatsalihasten jännittäminen ulostamisen yhteydessä kohottaa vatsaontelon painetta, ja tämä painaa verta peräaukkokanavaa ympäröiviin laskimoihin, jotka laajenevat. Peräpukamia voi syntyä myös raskauden aikana, kun kohtu painaa lantion alueen laskimoita.
Suonikohjujen hoitomenetelmät

Suonikohjujen hoitomenetelmiä ovat kompressiohoito, termoablaatio (laserhoito ja radiotaajuushoito), vaahtoruiskutus (eli vaahtoskleroterapia). Jos mikään muu hoitokeino ei ole mahdollinen, on viimeisenä vaihtoehtona vielä suonikohjuleikkaus. Laserhoidosta ja radiotaajuushoidosta toipuminen on nopeampaa ja komplikaatiot ovat harvinaisempia kuin suonikohjuleikkauksessa.
Vaahtoruiskutus soveltuu kohjuisten laskimosivuhaarojen hoitoon ja joskus myös viallisen pintarunkosuonen käsittelyyn. Toimenpide tehdään paikallispuudutuksessa ja on varsin vaivaton.
Laskimonsisäinen laserhoito tehdään paikallispuudutuksessa. Sen jälkeen on usein tarve kipulääkitykselle noin viikon ajan ja sairauslomaa tarvitaan normaalisti 1–5 päivää.
Radiotaajuushoitoa käytetään yleensä vialliseen pitkään ja lyhyeen pintalaskimorunkoon. Toimenpide tehdään laserhoidon tavoin paikallispuudutuksessa. 
Radiotaajuushoito aiheuttaa vähemmän toimenpiteen jälkeistä kipua kuin laserhoito ja myös sen aiheuttama sairausloman tarve on vähäinen. Radiotaajuusmenetelmä on muita hoitokeinoja parempi varsinkin silloin, kun käsiteltävä runkosuoni ulottuu esimerkiksi koko reiden matkalle. 
Ultraääniohjattu vaahtoruiskutus yhdistetään usein samaan hoitokertaan radiotaajuushoidon kanssa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Terveyskirjasto.fi: Osmo Saarelma, Suonikohjut, Lääkärikirja Duodecim, 13.5.2022
Mayo Clinic: Varicose veins (englanniksi)
Johns Hopkins Medicine: Varicose Veins (englanniksi)