stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ollie Johnston

Ollie Johnston vuonna 1989.
Oliver Martin ”Ollie” Johnston Jr. (31. lokakuuta 1912 Palo Alto, Kalifornia – 14. huhtikuuta 2008 Sequim, Washington) oli yhdysvaltalainen animaattori. Hän oli yksi Disneyn ”Nine Old Menistä” ja heistä pisimpään elänyt. Hänelle myönnettiin 10. marraskuuta 2005 National Medal of Arts.
Johnston teki töitä The Walt Disney Companylle vuosina 1935–1978. Hän oli mukana työstämässä useita klassikkoja, kuten Lumikki ja seitsemän kääpiötä (1937), Pinocchio (1940), Fantasia (1940) ja Bambi (1942). Hänen viimeinen kokonainen työnsä Disneylle oli Pelastuspartio Bernard ja Bianca vuonna 1977.
Johnston oli mukana kirjoittamassa teosta Disney Animation: The Illusion of Life (1981). Hän opiskeli Stanfordin yliopistossa, Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä sekä Chouinard’n taideinstituutissa Los Angelesissa.
Johnston oli elinikäinen live steam -rautatieharrastaja ja eli vuodesta 1943 avioliitossa Marie Wortheyn kanssa. Hän jäi leskeksi 20. toukokuuta 2005 ja eli sen jälkeen vielä vajaat kolme vuotta; hän oli kuollessaan 95-vuotias.
Borgå gymnasium

| Borgå gymnasium> Porvoon lukio |
| --- | --- |

Perustettu:  1641
Oppilaita:  noin 330
Borgå gymnasium (historiallisissa yhteyksissä myös Porvoon lukio tai Porvoon kymnaasi) on ruotsinkielinen lukio Porvoossa. Koulu on toiminut Porvoossa vuodesta 1723, vuosina 1872–1976 nimellä Borgå lyceum.
Koulussa on nykyisin noin 330 oppilasta ja vakinaisia opettajia on noin 22. Koulu on toiminut vuodesta 1850 nykyisessä rakennuksessa, joka on peruskorjattu 2000-luvulla. Vuosina 1759–1765 rakennettu vanha lukiotalo on nykyään Porvoon tuomiokapitulin käytössä.
Historia

Borgå gymnasiumin varhaisin edeltäjä oli vuonna 1641 perustettu Viipurin lukio, joka siirtyi Viipurista Porvooseen vuonna 1723, kun Viipuri joutui Uudenkaupungin rauhansopimuksen mukaan Venäjälle. Opetuskieli oli 1700-luvulle asti latina, sen jälkeen ruotsi. Saksaakin käytettiin Vanhan Suomen lukiossa. Vuosina 1872–1976 koulun nimi oli Borgå lyceum. Kun kymnaasi muutettiin lyseoksi, siihen yhdistettiin vuonna 1873 Porvoon yläalkeiskoulu. Koulu oli 1970-luvulle asti poikakoulu. Peruskoulu-uudistuksen yhteydessä vuosina 1975–1976 Borgå lyceumin ja Strömborgska läroverket -tyttökoulun lukioluokat yhdistettiin nykyiseksi Borgå gymnasiumiksi ja keskikoululuokat Strömborgska högstadiet -yläasteeksi.
Runoilija Johan Ludvig Runeberg toimi Borgå gymnasiumin Rooman kirjallisuuden lehtorina vuodesta 1837 lähtien ja Kreikan kirjallisuuden lehtorina vuodesta 1842 lähtien. Hän oli lukion rehtori vuosina 1847–1850 ja jäi eläkkeelle oppilaitoksesta vuonna 1857.
Rehtoreita

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Porvoon kymnaasi Petrus Ignatius 1725–1726  Magnus Jacob Alopaeus 1770–1794  Carl Fredrik Meinander  Johan Edvard Ödman 1844–1847  Johan Ludvig Runeberg 1847–1850  Alexander Ferdinand Borenius 1850–1862  Johan Elias Strömberg 1863–1872  |  Borgå lyceum Carl Henrik Forsius 1874–1876  Johan Elias Strömborg 1876–1896  Karl August Bergholm 1896–1910  Anders Allardt 1910–1915  Ahti K. Ottelin 1915–1916  Gustav Tegengren 1916–1926  Ture Schulman 1926–1930  Bruno Mellberg 1930–1944  Jarl Gustafsson 1944–1960  Runar Wikman 1960–1969  Lars Nyström 1969–1974  Göran Westerlund 1974–1975  |  Borgå gymnasium Folke Nyberg 1996-2003  |
Lähteet:,
Kirjallisuutta

Arvid Hultin, Borgå gymnasii historia : enligt uppdrag av f.d. Borgå gymnasister. 1, 1725-1840 / Arvid Hultin., Helsinki, 1920 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547, verkkoversio)
Arvid Hultin, Borgå gymnasii historia : enligt uppdrag av f.d. Borgå gymnasister. 2, 1840-1872 / Arvid Hultin., Helsinki, 1923 (ISSN 0039-6842 ja 2490-1547, verkkoversio)
Aiheesta muualla

Borgå gymnasiumin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Musiikkikoulutus Porvoossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Niittylampi (Hankasalmi, Myllynkylä)

| Niittylampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Hankasalmi
Koordinaatit:  62°21′39″N, 26°40′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kuuhankaveden valuma-alue (14.37)
Laskuoja:  oja Jänkkäräpuroon 
Järvinumero:  14.377.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  124,6 m  
Pituus:  300 m  
Leveys:  70 m  
Rantaviiva:  0,605 km  
Pinta-ala:  1,322 ha  
Tilavuus:  0.000035 km³ 
Keskisyvyys:  2,65 m  
Suurin syvyys:  3,7 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiNiittylampi 
Niittylampi  on Keski-Suomessa Hankasalmella Myllynkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 35 000 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,7 metriä ja suurin syvyys on 3,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Kuuhankaveden valuma-alueella (14.37), jonka Kissakoskenjoen valuma-alueeseen (14.377) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 124,6 metriä mpy.
Nokia 6085

| Nokia 6085 |
| --- | --- |

Julkaistu:  syyskuu 2006
Näytön kuvatarkkuus:  128 × 160 px
Radio:  FM-radio
Puheaika:  5 tuntia
Liitännät:  Pop-Port
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia 6085 on Nokian syyskuussa 2006 julkaisema matkapuhelin.
Nasser Drid

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Nasser Edine Drid
Syntymäaika: 22. tammikuuta 1957 (ikä 67)
Syntymäpaikka: Tebessa, Ranskan Algeria
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 180 senttimetriä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1978–1980 1980–1985 1985–1988 1988–1989 1989–1990 |  USM El-Harrach  USM Bel-Abbès  MC Oran  Raja Casablanca  MC Oran |  |
Maajoukkue
|  |  Algeria | 51 (0) |
Valmennusura
2003–2004:  MC Oran
Nasser Edine Drid (arab. نصر الدين دريد‎}, s. 22. tammikuuta 1957 Tebessa, Ranskan Algeria) on algerialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapallomaalivahti.
Ura

Drid pelasi lähes koko ammattilaisuransa Algeriassa edustaen muun muassa USM Bel-Abbèsia ja MC Orania, jossa hän voitti Algerian mestaruuden kaudella 1987-1988. Lisäksi Drid oli häviävänä osapuolena vuoden 1989 Afrikan Mestarien liigassa, kun Oran hävisi loppuottelussa Raja Casablancalle.
Hän pelasi myös yksissä MM-kisoissa vuonna 1986, jossa Algeria jäi alkulohkoon.
Saavutukset

Algerian mestaruus: 1988
Hopeaa: 1987, 1990
Afrikan Mestarien liiga
Hopeaa: 1989
North Battleford

| North Battleford |
| --- | --- |
 North Battleford
 Koordinaatit: 52°47′27″N, 108°17′10″W 
Valtio:  Kanada
Provinssi:  Saskatchewan
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunkikunta
 – Pormestari:  Ian Hamilton
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  33,55 km²
Väkiluku (2010):  13 888
 – Väestötiheys:  414 as./km²
 – Metropolialue:  19 216
 
 www.cityofnb.ca 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
North Battleford on kaupunki Kanadan Saskatchewanin provinssissa. Se sijaitsee pohjoisen Saskatchewanjoen varrella suoraan vastapäätä Battlefordin kaupunkia. Kaupungin asukasluku on 13 888 (2010).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta North Battleford Wikimedia Commonsissa
Nassim Akrour

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 10. heinäkuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Courbevoie, Ranska
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 181 senttimetriä
Seura
Seura:  Istres
Pelinumero: 17
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1995–1997 1997–1999 1999–2000 2000–2002 2002–2004 2004 2004–2010 2010– |  Noisy-le-Sec  Sutton United  Woking  Istres  Troyes  Le Havre  Grenoble  Istres |   51 (19) 74 (32) 44 (10) 16 (2) 196 (55) 27 (8) |
Maajoukkue
| 2001–2004 |  Algeria | 18 (6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 8. huhtikuuta 2011.
Nassim Akrour (arab. نسيم أكرور‎‎, s. 10. heinäkuuta 1974 Courbevoie, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Ligue 2:ssa pelaavaa Istresia.
Maajoukkueura

Akrour on edustanut Algeriaa vuosien 2002 ja  2004 Afrikan-mestaruuskisoissa. Hän teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa ystävyysottelussa Beniniä vastaan 14. tammikuuta 2002.
Aiheesta muualla

Nassim Akrour profiili LFP:ssä (ranskaksi)
national-football-teams.com (englanniksi)
Algerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2002
1 Gaouaoui |
2 Slatni |
3 Haddou |
4 Kraouche |
5 Zeghdoud |
6 Mansouri |
7 Belbey |
8 al-Dziri |
9 Ghazi |
10 Tasfaout |
11 Kherkheche |
12 Samadi |
13 Zafur |
14 Boudjekdji |
15 Akrour |
16 Bendahmane |
17 Raho |
18 Saïfi |
19 Diss |
20 Meftah |
21 Bradja |
22 Abdouni |
Valmentaja Madjer
Algerian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2004
1 Mezair |
2 Ouadah |
3 Haddou |
4 Beloufa |
5 Aribi |
6 Mansouri |
7 Cherrad |
8 Kraouche |
9 Akrour |
10 Belmadi |
11 Boutabout |
12 Gaouaoui |
13 Zafur |
14 Fellahi |
15 Ziani |
16 Benhamou |
17 Zaoui |
18 Raho |
19 Mamouni |
20 Hadjadj |
21 Yahia |
22 Achiou |
Valmentaja Saadane
Nasserismi

Nasserismi on vallankumouksellinen arabisosialistinen ja arabinationalistinen poliittinen ideologia, joka perustuu Egyptin entisen presidentin Gamal Abdel Nasserin ajatuksille. 1950- ja 1960-luvuilla nasserismi levisi moniin muihin arabimaihin merkittävänä poliittisena voimana. Se on yhä merkittävä, joskin paljon hiipunut.
Nasser sosialisoi 51 % Egyptin yrityksistä vuoteen 1962 mennessä ja tukahdutti opposition väkivaltaisesti. Hänen itselleen valitsema seuraaja Anwar Sadat purki suuren osan nasserismia.
Nasserismi torjuu kommunismin, jota se pitää arabeille sopimattomana. Silti vuoden 1956 Suezin kriisin jälkeen Egypti turvautui voimakkaasti Neuvostoliiton tukeen, myös sodassa Israelia vastaan, vaikka nasseristit vainosivatkin kommunisteja.
Nasserismi on sekulaari ideologia muttei kiellä uskontoja. Nasseristit vastustavat sionismia ja länsimaita mutta kannattavat teollistamista ja modernisaatiota. Syyriassa ja Saddam Husseinin aikana Irakissakin valtaa pitänyt arabisosialistinen Baath-puolue on lähellä nasserismia.
Nasser, Jugoslavian kommunistinen Tito ja Intian sosialistinen Nehru olivat Sitoutumattomien maiden liikkeen keskeiset perustajat.
Viime aikoina poliittinen islamismi kuten Egyptin Muslimiveljeskunta on jättänyt varjoonsa arabinationalismin ja arabisosialismin.
Vaikutus arabimaailman ulkopuolelle

Monet ei-arabi-Afrikan ja Latinalaisen Amerikan vasemmistoliikkeet ovat saaneet vaikutteita Nasserilta. Nasser myös tuki Afrikan vapautusliikkeitä. Jopa Nelson Mandela piti Nasserin tukea ratkaisevana Etelä-Afrikassakin. Fidel Castro sanoi Nasserin inspiroineen Kuuban vallankumousta.
Venezuelan presidentti Hugo Chavez sanoi olevansa nasseristi.
Lähteitä

Shehadi, Nadim; Mills, Dana Haffar: Lebanon: a history of conflict and consensus.  I.B.Tauris, 1988.  ISBN 9781850431190.
Sheikh, Naveed S.: The new politics of Islam: pan-Islamic foreign policy in a world of states.  Routledge, 2003.  ISBN 9780700715923.
Choueiri, Youssef M.: Arab nationalism: a history : nation and state in the Arab world.  Wiley-Blackwell, 2000.  ISBN 9780631217299.
Mansfield, Peter: Nasser and Nasserism. International Journal, 1973, 28. vsk, nro 4, s. pp. 670–688.  Canadian International Council.
Ajami, Fouad: On Nasser and His Legacy. Journal of Peace Research, 1974, 11. vsk, nro 1, s. pp. 41–49.  Sage Publications, Ltd..
Niittylahti (Joensuu)

Niittylahden ala-aste
Niittylahti on kylä Joensuussa entisen Pyhäselän kunnan alueella noin 12 kilometriä keskustasta etelään. Naapurikyliä ovat muun muassa Mulo ja Reijola.
Niittylahdessa on alakoulu ja Pohjois-Karjalan opisto ja päiväkoti. Opiston vieressä on uimaranta. Pyhäselän rannassa on myös Petrinlahden leirikeskus ja Joensuun työväenyhdistyksen kesäpaikka Hopealahti.
Niittylahden halki kulkevan Valtatie 6:n oikaisutyöt uudelle itäisemmälle linjalle alkoivat vuonna 2006. Oikaisun avulla parannettiin tien turvallisuutta ja välityskykyä. Uusi osuus avattiin lokakuussa 2007.
Pohjois-Karjalan opisto ja ammattiopisto Niittylahti

Vuonna 1895 Kontiolahteen perustettu kansanopisto, Pohjois-Karjalan opisto siirtyi Niittylahteen 1899. 1928 opiston päärakennus valmistui, ja opisto muuttui sisäoppilaitokseksi. Sotien aikana 1939–44 opistorakennukset olivat puolustusministeriön käytössä ja toimivat sotasairaalana kesään 1941 saakka.
1999 opisto liittyi Humanistisen ammattikorkeakoulun Humakin verkostoon.
Hotelli-Ravintola Niittyranta

Niittylahdessa sijaitsee Hotelli-Ravintola Niittyranta.
Aiheesta muualla

Vesa Tuominen (toim.): Mulo muita mahtavampi – kantakylä Pyhäselän rannalla. Gummerus, 2006.
Ammattiopisto Niittylahti (Arkistoitu – Internet Archive)
Hotelli-Ravintola Niittyranta
Pyhäselän kylät
Hammaslahti
Mulo
Voudinkylä
Suhmura
Reijola
Niittylahti
Niva
Ohvana
Rekivaara
Nokia 6080

| Nokia 6080 |
| --- | --- |
Valmistaja:  Nokia
Julkaistu:  2006
Käyttöverkot:  GSM 850/900/1800/1900, EDGE, GPRS
Mitat:  105,4 × 44,3 × 18,6 mm
Paino:  91 g
Näyttö:  2" TFT
Näytön kuvatarkkuus:  128 × 160 px
Värien lukumäärä:  65 tuhatta
Muisti:  4.3 Mt, ei muistikorttipaikkaa
Kamera:  VGA, 640 × 480 px
Radio:  FM-radio
Musiikkisoitin:  ei
Valmiusaika:  300 h
Puheaika:  3,5 h
Käyttöjärjestelmä:  Nokia S40
Tiedonsiirto:  USB, infrapuna
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia 6080 on Nokian vuonna 2006 julkaisema matkapuhelin. Siinä on 2 tuuman TFT-näyttö (tarkkuus 128 × 160 pikseliä), VGA-tasoinen kamera, Java-tuki, FM-radio ja WAP-internetselain.
Nina Pajanti-Raudus

| Nina Pajanti-Raudus> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Nina Pajanti-Raudus
Syntynyt: 16. elokuuta 1966 (ikä 58)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  172 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1984–1986 1986–1989 1989–1993 1994–2000:  Forssan Alku Turun Riento Forssan Alku Forssan Alku
Maajoukkueet
1986–1999:   Suomi
Ottelut (pisteet):  59 (215)
Aiheesta muualla
FIBA
Nina Pajanti-Raudus (s. 16. elokuuta 1966) on suomalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija. Kuusinkertainen Suomen mestari Pajanti-Raudus kuuluu Suomen naisten pääsarjahistorian tilastokärkiin. Maajoukkueessa hän pelasi vuoden 1987 EM-kilpailuissa ja voitti Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 1988.
Urheilu-ura

Forssan Alun kasvatti Pajanti-Raudus hakeutui lajin pariin kuusivuotiaana serkkujensa esimerkin perässä. Hän harrasti myös voimistelua, pituushyppyä ja sadan metrin juoksua erikoistuen koripalloon B-tyttöikäisenä. B-tyttöjen maajoukkueessa hän pelasi ainoana forssalaisena kotikaupungissaan ikäluokan EM-kisoissa, joissa Suomi sijoittui viidenneksi kahden vuoden leirityksen jälkeen. Maajoukkueuransa alussa Pajanti-Raudus oli harvoja TUL-seurataustaisia pelaajia maajoukkueissa. Hän pelasi vuosina 1984–2000 yhteensä 15 kautta naisten SM-sarjassa edustaen kasvattajaseuransa ja kolmen kauden ajan Turun Rientoa. Hän voitti pelaajaurallaan kuusi Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin, kaksi Suomen cup-mestaruutta ja yhden Suomen cupin hopeasijan. Vuonna 1997 hänet valittiin naisten SM-sarjan vuoden pelaajaksi. Hän sijoittui myös lukuisia kertoja naisten SM-sarjan eri tilastokategorioiden kärkisijoille voittaen muun muassa sarjan korikuningattaruuden kaudella 1997–1998 ja korisyöttökuningattaruuden kolmesti.
Kaudella 1995–1996 Pajanti-Raudus heitti PeKaa vastaan 53 pistettä ja antoi yhdeksän korisyöttöä.
Pääsarjauransa jälkeen Pajanti-Raudus pelasi Salon Palloilijoissa, johon hän siirtyi, koska ei halunnut päättää pelaajauraansa äkillisesti. Pajanti-Raudus harjoitteli SalPa-aikanaan paljon itsekseen Forssassa. Hän päätti pelaajauransa SalPan nousujuhliin 2002.
Suomen naisten maajoukkueessa Pajanti-Raudus pelasi vuosina 1986–1999 59 ottelua 3,6 pisteen keskiarvolla. Hän kuului Suomen joukkueeseen vuoden 1987 EM-kilpailuissa ja Pohjoismaiden mestarijoukkueeseen vuonna 1988. Vuonna 1982 Pajanti-Raudus kuului Suomen alle 16-vuotiaiden tyttöjen viidenneksi yltäneeseen joukkueeseen ikäluokan EM-kilpailuissa.
Pajanti-Raudus valittiin marraskuussa 2021 Suomen koripallon kunniagalleriaan.
Muu elämä

Pajanti-Raudus työskenteli jo pelaajauransa aikana erityisluokanopettajana ja myöhemmin psykiatrisena sairaanhoitajana. Vuonna 1989, kun Alku voitti ensimmäisen Suomen-mestaruutensa, hän oli Turussa opiskelemassa diplomi-kosmetologiksi. Turusta hän pohti siirtymistä Yhdysvaltoihin Berkeleyn yliopistoon, mitä ei koskaan tapahtunut: Pajanti-Rauduksen mukaan päätös osoittautui jälkikäteen oikeaksi. Vuonna 2007 hän perusti Forssaan Kehrä-nimisen palautumis- ja rentoutumiskeskusyrityksen. Hän on ollut mukana myös psyykkisessä valmennustyössä sekä yksilö- että joukkuelajien parissa muun muassa luennoimalla Eerikkilän urheiluopistolla. Kasvattajaseuransa Alun psyykkiseen valmennukseen hän tuli mukaan vasta 2010-luvulla. Hän toimi hetken myös paikallisen salibandyseura Suupparien puheenjohtajana. Pajanti-Raudus on ollut osapuolena palautumiskoulussa, joka on järjestänyt Tehylle kursseja kymmenillä paikkakunnilla.
Pajanti-Raudus toimi Forssan kaupunginvaltuutettuna kolme kautta joista kaksi myös kaupunginhallituksessa. Hän edusti SDP:tä.
Pajanti-Raudus avioitui vuonna 1991 kymmenottelija Jouni Rauduksen kanssa jonka oli tavannut Naantalissa. Heidän ensimmäinen lapsensa, Kasimir-poika, syntyi vuonna 1994, mihin Pajanti-Raudus olisi saattanut päättää pelaajauransa ilman vanhempiensa tarjoamaa lapsenhoitoapua. Hän pelasi parhaat kautensa lapsen syntymän jälkeen.
Saavutukset > Henkilökohtaiset saavutukset

Naisten SM-sarjan vuoden pelaaja 1997
Naisten SM-sarjan korikuningatar 1998
Naisten SM-sarjan syöttökuningatar 1996, 1997 ja 1998
Naisten SM-sarjan tarkin kahden pisteen heittäjä 1998
Saavutukset > Joukkuesaavutukset

Maajoukkue
EM-kilpailut: 12. sija 1987
Pohjoismaiden mestaruus 1988
Viides sija alle 16-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1982
Seurajoukkueet
Suomen mestaruus 1993, 1995, 1996, 1997, 1998 ja 1999
SM-hopeaa 1991 ja 1992
SM-pronssia 1987
Suomen cup-mestaruus 1994
Suomen cupin hopeaa 1987 ja 1999
Brains (Transformers)

| Brains |
| --- | --- |
Ensiesiintyminen:  Transformers: Kuun pimeä puoli (2011)
Henkilötiedot
Koko nimi:  Brains
Asema:  aivoyksikkö
Ryhmäsidokset:  Autobotit
Sukupuoli:  Mies
Muuntautumismuodot:  Lenovo ThinkPad Edge
Näyttelijä(t):  Reno Wilson (2011, 2014)
Brains on Transformers-universumissa esiintyvä Autobotti. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2011 elokuvassa Transformers: Kuun pimeä puoli.
Elokuvasarja

Michael Bayn ohjaamiin Transformers-elokuviin pohjautuvien sarjakuvien mukaan Brains oli alun perin Decepticon Shockwavelle kuulunut aivoyksikkö, joka pakeni luojiensa käsistä. Hän päätyi lopulta Sam Witwickyn ja Carly Spencerin luokse. Brainsin äänenä elokuvissa on Reno Wilson, joka oli aiemmissa elokuvissa Decepticon Frenzyn ja Autobotti Mudflapin ääninä.
Elokuvasarja > Transformers: Kuun pimeä puoli

Elokuvassa Transformers: Kuun pimeä puoli Brains asuu Wheelien tavoin edelleen Samin ja Carlyn luona Washingtonissa, koska eivät kykene taistelemiseen kuten muut Autobotit. Hän muuntautuu Lenovo ThinkPad Edge -kannettavaksi. Hän auttaa Samia, Simmonsia ja Dutchia jäljittämään Decepticoneilta piileskeleviä kosmonautteja ja paikantaa nämä Atlantic Cityyn.
Kun Sentinel Prime määrää Autobotit karkotettaviksi Maasta, Brains ja Wheelie joutuvat heikkoudestaan huolimatta lähtemään myös. He osallistuivat Chicagon taisteluun ja onnistuivat sabotoimaan yhden Decepticonien komentoaluksista ja pelastivat siten Bumblebeen, Ratchetin, Sideswipen ja Dinon henget. Alus teki pakkolaskun, mutta Wheelie ja Brains selvisivät.
Elokuvasarja > Transformers – Tuhon aikakausi

Brains esiintyy elokuvassa Transformers – Tuhon aikakausi, jossa KSI piti häntä vankina ja pakotti tulkitsemaan tietoa Megatronin ja muista kukistetuista transformereista tiedon keräämiseksi. Brains oli menettänyt toisen jalkansa ja käytti siksi kävelykeppiä.
Brainsin avulla KSI sai tiedon cybermuuntamiseen käytettävien "Siementen" olemassaolosta. Hän kuitenkin sai selville, että Galvatronin uudeksi kehokseen vallannut Megatron aikoi käyttää sitä saadakseen metallia uuden Decepticon-armeijan rakentamiseen. Katkerana KSI:n työntekijöille hän ei kertonut siitä heille, mutta hän kertoi tästä muille Autoboteille ja näiden ihmisliittolaisille päästyään vapaaksi.
Aiheesta muualla

Lisätietoa Brainsista TFWIKI.Netissä, Transformers-aiheisesta wikiassa
Transformers
Bandyliigakausi 2020–2021

| Bandyliiga 2020–2021 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  9
Ajankohta:  20.11.2020 – 13.3.2021
Mestari:   Akilles
Toinen sija:   Veiterä
Kolmas sija:   Narukerä
Ottelut:  72 (runkosarja)
Maalit:  632 (8,78 per ottelu)
Paras maalintekijä:   Denis Sadakov (30)
Paras pelaaja:   Eetu Peuhkuri, Veiterä
Alempi sarjataso:  Suomi-sarja
  ← 2020 :  2022 → 
Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 2020–2021 ratkaistiin yhdeksän joukkueen kaksinkertaisen runkosarjarjan jälkeen kahdeksan parhaan joukkueen kesken pelattavilla pudotuspeleillä. Suomen mestaruudesta pelattiin 111. kertaa. Bandyliigan järjestää Suomen Jääpalloliitto.
Porvoon Akilles voitti toisen perättäisen Suomen mestaruuden.
Taustaa

LRK Tornio ilmoitti toukokuussa, ettei se aio osallistua sarjaan.
Lajilegenda Sami Laakkonen päätti mittavan peliuransa 12.2.2021 WP-35:n kotiottelussa Mikkelin Kamppareita vastaan.
Porin Narukerä pelasi koko kauden paidoissa, joiden rintaan oli kirjattu numero 4 kesäkuussa 2020 menehtyneen Heikki Koiviston muistoksi.
Taustaa > Valmentajavaihdokset

Tero Nieminen siirtyi Veiterän päävalmentajaksi.
Tomi Gröhn siirtyi Botnian päävalmentajaksi.
Mika Hyppönen siirtyi JPS:n päävalmentajaksi.
Timo Tiusanen siirtyi OLS:n päävalmentajaksi.
Joni Kauhanen siirtyi WP-35:n päävalmentajaksi.
Taustaa > Tärkeimmät pelaajasiirrot

Nikke Tuhkanen siirtyi JPS:stä Gripen Trollhättaniin.
Jaakko Hyvönen siirtyi Narukerästä Broberg/Söderhamniin.
Juuso Tervonen siirtyi Kamppareista Åby/Tjureda IF:ään.
Aleksi Seppänen siirtyi Veiterästä IFK Motalaan.
Santeri Laitinen siirtyi Kamppareista HIFK:hon.
Tuukka Ässämäki siirtyi Edsbyns IF:stä JPS:ään.
Janne Hauska siirtyi Veiterästä Kamppareihin.
Tomi Hauska siirtyi Veiterästä Kamppareihin.
Valtteri Hauska siirtyi Veiterästä Kamppareihin.
Kristian Paukkonen siirtyi WP-35:stä Narukerään.
Tuomas Antikainen siirtyi Botniasta Narukerään.
Ville Aaltonen siirtyi Elitserienin Bollnäsistä Narukerään.
Pertti Virtanen siirtyi Elitserienin Bollnäsistä OLS:iin.
Eetu Peuhkuri siirtyi Elitserienin Vetlandasta Veiterään.
Tuomas Liukkonen siirtyi Elitserienin IK Siriuksesta Veiterään.
Esko Liukkonen siirtyi Kamppareista Veiterään.
Joukkueet

Kauden 2020-2021 Bandyliigaseurat kartalla.
| Joukkue | Kotikaupunki | Kotikenttä | Perustettu | Päävalmentaja | Sijoitus 2019–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Akilles | Porvoo | Pallokenttä | 1902 |  Jari Hyttinen | 1. |
| Botnia-69 | Helsinki | Oulunkylän tekojäärata | 1969 |  Tomi Gröhn | 9. |
| HIFK | Helsinki | Brahenkenttä | 1897 |  Juha Laitinen | 8. |
| JPS | Jyväskylä | Nisulan monttu | 1962 |  Mika Hyppönen | 3. |
| Kampparit | Mikkeli | Hänninhauta | 1972 |  Antero Levänen | 4. |
| Narukerä | Pori | Amiko Areena | 1965 |  Jani Raukko | 8. |
| OLS | Oulu | Pakkalan kenttä | 1880 |   Timo Tiusanen | 8. |
| WP-35 | Varkaus | Kämäri | 1935 |  Joni Kauhanen | 8. |
| Veiterä | Lappeenranta | Kisapuiston tekojäärata | 1950 |  Tero Nieminen | 2. |
Televisiointi

Yle TV2 televisioi loppuottelun. Ottelun selosti Jarmo Lehtinen ja kommentaattorina toimi Esko Tammilehto.