Jokelan koulusurmat
Seuraukset > Tiedotusvälineiden toiminta

Tapauksen jälkeen jokelalaiset nuoret julkaisivat avoimen kirjeen ja adressin, jonka mukaan uhrien omaisia ja silminnäkijöitä oli maaniteltu, seurattu ja ahdisteltu puhelimitse. Uhrien omaisten asuntoihin oli yritetty tunkeutua, ja näiden kuvia ja sanomisia oli julkaistu lehdissä kielloista huolimatta. Toimittajia syytettiin myös salakuuntelusta ja haastattelulausuntojen vääristelemisestä.
Suomen Tietotoimiston uutispäätoimittajan Minna Holopaisen mukaan Jokelan koulusurmat olivat suomalaisille tiedotusvälineille ennen kokematon tilanne. Yleisesti oli tiedossa, että Yhdysvaltain kouluampumisten kaltaiset tapaukset voisivat olla mahdollisia myös Suomessa. Holopaisen mukaan toimituksissa ei kuitenkaan ollut ennen Jokelaa varauduttu siihen, että sellaisia todella tapahtuisi. Myös internetiin siirtynyt reaaliaikainen uutisointi oli kiristänyt kilpailua ja aikatauluja. Koululta poistumassa olleet oppilaat ja opettajat olivat ensimmäisiä, joilta oli ylipäätään mahdollista saada tietoa tapahtuneesta.
Jokelalaisten nuorten julkisuuteen toimittaman kirjelmän ja adressin johdosta Julkisen sanan neuvosto pyysi heitä kuvaamaan yksittäisiä konkreettisia median ylilyöntitapauksia. Neuvosto sai lopulta neljä Jokelan tapaukseen liittynyttä kantelua, jotka koskivat uutisointia koulusurmista, eivät haastattelutilanteita. Kanteluista kaksi otettiin käsiteltäviksi. Maaliskuussa 2008 antamassaan päätöksessä JSN katsoi, että Iltalehti ja 7 päivää -lehti olivat loukanneet uutisoinnissaan surmaajan lähipiirin yksityiselämän suojaa ja rikkoneet siten hyvää journalistista tapaa.
Myöhemmin, toukokuussa 2008, professori Jukka Kemppinen julkaisi blogissaan eräiden Jokelan koulun oppilaiden laatiman yhteenvedon median toiminnasta surmien jälkeen ja jopa niiden aikana. Siinä kerrottiin muun muassa papiksi ja kriisikeskuksen työntekijäksi esittäytyneistä henkilöistä, jotka olivat pyrkineet haastattelemaan omaisia ja asianosaisia. Esimerkiksi kuolleen terveydenhoitajan alaikäiselle lapselle oli soiteltu vain muutamia tunteja sen jälkeen, kun hän oli menettänyt äitinsä.
Jokelan viranomaistiedotusta kritisoitiin mediassa yleisesti. Helsingin Sanomien päätoimittaja Antero Mukka on painottanut, että media on tapahtumapaikalla hoitamassa yhteiskunnallista tehtäväänsä, mikä korostuu tilanteissa, joissa tuoreen tiedon tarve on poikkeuksellisen suuri.
Jokelan tapauksen jälkeen monissa toimituksissa parannettiin isojen uutistapahtumien ennakointia ja laadittiin tarkkoja eettisiä ohjeistuksia. Julkisen sanan neuvoston entisen pääsihteerin Ilkka Vänttisen mukaan tiedotusvälineiden toimintatapojen muutos näkyi jo vuotta myöhemmin Kauhajoen kouluampumisissa, joiden uutisointi ei saanut enää samanlaista kritiikkiä.
Julkisen sanan neuvosto julkaisi vuonna 2014 periaatelausuman alaikäisten esiintymisestä mediassa. Lausuman mukaan alle 15-vuotiaiden haastatteluun muualla kuin julkisella paikalla tulee olla huoltajan lupa. Alle 7-vuotiaiden haastatteluun tarvitaan aina huoltajan suostumus. Lapsilla ja nuorilla on sanan- ja mielipiteenvapaus, mutta myös erityinen oikeus yksityiselämän suojaan. Erityistä harkintaa vaaditaan tiedonhankinnassa traumaattisten tilanteiden jälkeen. Surevia ja järkyttyneitä ihmisiä ei pidä maanitella haastatteluihin.