Kristuksen taivaaseenastumisen kirkko
Rakennushistoria

Aviomiehensä kuoleman jälkeen vuonna 1389 suuriruhtinatar Jevdokija Dmitrijevna, joka oli aikansa koulutetuimpia naisia, toimi miehensä viimeisen tahdon toteuttajana ja sijaishallitsijana. Hän perusti useita kirkkoja ja luostareita. Vuonna 1407 hän vetäytyi Taivaaseenastumisen luostariin nimellä nunna Eufrosyne ja käski muurata uuden kivisen katedraalin puisen katedraalin tilalle. Asuttuaan luostarissa vain muutaman viikon hän kuoli vuonna 1407 ja hänet haudattiin rakenteilla olevaan katedraaliin.
Katedraalia rakennutti koko 1400-luvun Vasili I:n vaimo suuriruhtinatar Sofia Vitovtovna Liettualainen (1371–1453), eikä se tahtonut valmistua muun muassa vuonna 1415 tapahtuneen tulipalon vuoksi. Vuonna 1467 Vasili II:n leski suuriruhtinatar Maria Jaroslavna Borovskaja (1418–1484) määräsi keskeneräisen katedraalin purettavaksi ja sen tilalle rakennettavaksi uusi, hän vetäytyi nunnaksi tähän luostariin miehensä kuoleman jälkeen. Vuonna 1468 Moskovan metropoliitta Filemon pyhitti katedraalin Kristuksen taivaaseenastumisen kunniaksi ja siitä tuli Moskovan hallitsijoitten puolisoitten hautapaikka.
Kuusitoista vuotta myöhemmin luostari vaurioitui jälleen tulipalossa ja kunnostettiin vuosina 1518-1519 italialaisen arkkitehdin Aloision (Aleviz Novyi tai Aleviz Friaz) suunnittelmien mukaisesti. Katedraali rakennettiin kokonaan uudelleen vuosina 1587-1588, jolloin pystytettiin uusi viisikupolinen kattorakennelma, joka muistuttaa läheistä Arkkienkelin katedraalia. Boris Godunov halusi sisarensa Irina Fjodorovnan myötä, joka oli tsaari Fjodor I:n vaimo, korostaa kuulumistaan hallitsijasukuun tekemällä puolisoitten hautapaikasta hallitsijoitten hautapaikan näköiskopion.
Katedraaliin haudattujen joukossa olivat:
suuriruhtinatar Sofia Vitovtovna Liettualainen (1371–1453), Vasili I:n vaimo;
suuriruhtinatar Jevdokija Dmitrijeva (1353–1407), Dmitri Donskoin vaimo;
Iivana III:n vaimot suuriruhtinatar Maria Borisovna Tverskaja (1442-1467) ja suuriruhtinatar Sofia Palailologos;
Iivana IV Julman ensimmäinen vaimo tsaaritar Anastasia Romanovna Zaharjina-Jurjevna (1530-1560), toinen vaimo tsaaritar Maria Temrjukova, ruhtinatar Kutšenei (1545/1546-1569), kolmas vaimo tsaaritar Marfa Vasiljevna Sobakina (1552–1571) ja seitsemäs vaimo Maria Fjodorovna Najaga (1553-1610) sekä Iivana IV:n oma äiti suuriruhtinatar Jelena Vasiljevna Glinskaja (1510-1538);
Fjodor I:n vaimo tsaaritar Irina Fjodorovna Godunova (1557-1603);
tsaari Aleksei Mihailovitšin kaksi vaimoa ja kolme tytärtä tsaaritar Maria Iljinitšna Miloslavskaja (1624-1669), tsaaritar Natalja Naryškina, tsarevna Anna Aleksejevna (1655-1659), tsarevna Feodora Aleksejevna (1674-1677) ja tsarevna Jevdokija Aleksejevna (1650-1712);
Fjodor III:n ensimmäinen vaimo tsaaritar Agafia Semjonovna Grušetskaja (1663-1681);
Iivana V:n pienet tyttäret tsarevna Feodosia Ivanovna (1690-1691) ja tsarevna Maria Ivanovna (1689-1692) sekä tytär tsarevna Praskovja Ivanovna (1694-1731);
Mihail Fjodorovitš Romanovin ensimmäinen vaimo tsaaritar Maria Vladimirovna Dolgorukova (1601-1625), toinen vaimo tsaaritar Jevdokija Lukjanovna Strešnjova (1608-1645) ja heidän neljä pientä tytärtään Pelageija (k. 1628), Marfa (k. 1632), Sofia (k. 1636) ja Jevdokija (k. 1637) sekä tsarevna Anna Mihailovna (1631-1676) ja tsarevna Tatjana Mihailovna (1636-1706)
Tsarevits Aleksei Petrovitšin tytär Natalja Aleksejevna (1714-1728)
Epäsuosioon joutuneet suuriruhtinattaret kuten Iivana III:n miniä Jelena Vološanka Stefanovna (1465-1505) haudattiin pohjoisseinälle. Iivana IV:n serkun ja Iivana III:n pojanpojan ruhtinas Vladimir Andrejevits Staritskin (1533-1569) äiti ruhtinatar Eufrosinia Andrejeva Hovanskaja Staritskaja (1516-1569) ja vaimo ruhtinatar Jevdokija Romanovna Odojevskaja (n. 1540-1569) haudattiin ilman hautakiveä käytävälle, jossa heidän hautojensa päällä kuljettiin. Myös Iivana IV:n anoppi, pajarisukuinen Uljana Fjodorovna Zaharjina (k. 1579), ensimmäisen vaimon tsaaritar Anastasia Romanovna Zaharjina-Jurjevnan äiti, haudattiin lähelle pohjoisseinää. Nimettyjä hautauksia oli 68 ja lisäksi 10 nimetöntä hautausta. Hautauksia tehtiin yli 300 vuoden ajan vuosina 1407-1731.
Luostaria käytettiin myös kuninkaallisten morsianten asuinpaikkana ennen häitä. Siellä Iivana IV:n leski Maria Nagaja tervehti Marina Mnišekiä, joka vietti luostarissa muutamia päivä ennen häitään Vale-Dmitri I:n kanssa. Vuonna 1634 Mikael I Romanov määräsi uuden kirkon rakennettavaksi omistettuna hänen suojeluspyhimykselleen, Pyhälle Mikael Maleinoslaiselle. Kirkon viereinen kellotorni rakennettiin 1600-luvun lopulla. Mikael I Romanovin äiti Ksenija Ivanovna Šestova eli nunna Marfa (1560-1631) vietti vuodesta 1613 lähtien luostarissa 18 vuotta, myös Pietari I:n ensimmäinen vaimo Jevdokija Fjodorovna Lopuhina (1669-1731) eli tässä luostarissa kolme vuotta vuodesta 1727 lähtien.
Vuonna 1721 luostari kunnostettiin Pietari I:n käskystä. Vuonna 1737 se vaurioitui tulipalossa ja kunnostettiin uudelleen keisarinna Anna Ioannovnan määräyksestä. Pyhän Katariinan kirkko rakennettiin vuosina 1808-1817 Carlo Rossin mielikuvituksellisen uusgoottilaisen suunnittelman mukaiseksi.