stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Epäorgaaninen yhdiste

Epäorgaaninen yhdiste ("ei-eloperäinen yhdiste") on kemiallinen yhdiste, joka ei ole orgaaninen yhdiste. Epäorgaanisista yhdisteistä monet ovat metallien ja epämetallien muodostamia yhdisteitä, joissa hiiltä on vain vähän tai ei ollenkaan. Kaikki epäorgaaniset yhdisteet eivät kuitenkaan sisällä metalleja, ja metallittomia epäorgaanisia yhdisteitä ovat muun muassa epämetallioksidit, kuten rikkidioksidi (SO2). Hiiltä sisältävät epäorgaaniset yhdisteet ovat lähinnä erilaisia syanidisuoloja, karbonaatteja tai hiilen oksideja.
Tarkka rajanveto epäorgaanisten ja orgaanisten yhdisteiden välille on kuitenkin hankalaa. Vaikka metallien yhdisteet usein mielletäänkin epäorgaanisiksi yhdisteiksi, on olemassa organometalliyhdisteitä ja useiden isompien orgaanisten molekyylien keskusatomina on jokin metalli, kuten klorofylli-a:lla magnesium.
Epäorgaaniset yhdisteet tulevat pääosin ei-biologisista mineraalilähteistä.
Orgaaninen vastaan epäorgaaninen

Vaikka tunnettujen epäorgaanisten yhdisteiden määrä on valtava, on tunnettuja orgaanisia yhdisteitä silti paljon enemmän. Orgaaniset yhdisteet kattavat pääosan tunnetuista kemiallisista yhdisteistä. Kemia voidaankin jakaa karkeasti epäorgaaniseen ja orgaaniseen kemiaan. On kuitenkin huomattava, ettei tämä jako ole välttämätön, ja tietyt yliopistot pyrkivätkin pois tästä jaosta kemian kursseissaan.
Epäorgaaniset yhdisteet ja eliöt

Aiemmin uskottiin, että orgaanisia yhdisteitä on pelkästään eliöissä, ja tämä toimikin alkuperäisen jaon pohjana. Nykyään tämä käsitys on kuitenkin osoitettu vääräksi: tuhansia orgaanisia yhdisteitä on pystytty valmistamaan synteettisesti laboratoriossa. Esimerkiksi hiilivetypohjaiset polymeerit ovat orgaanisia yhdisteitä.
Vastaavasti, monia epäorgaanisia yhdisteitä on eliöissä ja osa näistä on itse asiassa elintärkeitä. Esimerkiksi natriumkloridi, hiilihappo ja fosfaattiryhmät ovat tärkeitä yhdisteitä solussa. Natriumkloridi tarjoaa ioneja, joita pumppaamalla solukalvon ylitse solu pystyy säätelemään osmoosia. Fosfaatit taas muodostavat DNA:n selkärangan ja liittyvät usean entsyymin regulointiin fosforylaation kautta.
Epäorgaaniset hapot ja emäkset

Merkittävimpiä epäorgaanisia happoja ovat vetyhalidit (HX) ja happihapot. Happihapossa happiatomiin on liittynyt vetyatomi, jonka luovuttaminen tuottaa konjugaattiemäksen. Merkittäviä happihappoja ovat muun muassa rikki- (H2SO4), typpi- (HNO3) ja ortofosforihappo (H3PO4). Erilaisia happihappoja on lukuisia ja ne voivat olla useampiarvoisia.
Epäorgaanisia emäksiä ovat hydroksidit (esimerkiksi NaOH, KOH, CsOH) ja typpiemäkset (ammoniakki NH3 ja sen johdannaiset).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Epäorgaaninen yhdiste Wikimedia Commonsissa
Aigiáleia

| Aigiáleia Aigiáleian kunta Αιγιάλεια Δήμος Αιγιαλείας |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Aigiáleia
 Koordinaatit: 38°15′N, 22°5′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Länsi-Kreikka
Alueyksikkö:  Akhaia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  3702
 – Kuntakeskus:  Aígio
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  729,4 km²
Väkiluku (2011):  49 872
 – Väestötiheys:  68,37 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  25x xx
Suuntanumero(t):  269xx
Rekisterikilpi:  ΑΧ
 
 www.aigio.gov.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aigiáleia (kreik. Αιγιάλεια eli Δήμος Αιγιαλείας, Dímos Aigialeías) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Akhaian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella. Kunnan pinta-ala on 729,4 neliökilometriä ja väkiluku 49 872 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Aígio.
Aigiáleian kunta sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan pohjoisosassa Korintinlahden rannalla. Kunta syntyi, kun Aigeíra, Aígio, Akráta, Diakoptó, Erineós ja Sympoliteía yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aigiáleia Wikimedia Commonsissa
Δήμος Αιγιαλείας (Arkistoitu – Internet Archive). Aigiáleian kunnan verkkosivut. (kreikaksi)
Länsi-Kreikan alue
| --- | --- |
Akhaian alueyksikkö:   Aigiáleia  Erýmanthos  Kalávryta  Patras  Dytikí Achaḯa 
Aitolia-Akarnanian alueyksikkö:   Agrínio  Áktio-Vónitsa  Amfilochía  Mesolóngi  Nafpaktía  Thérmo  Xirómero 
Eliksen alueyksikkö:   Archaía Olympía  Andravída-Kyllíni  Andrítsaina-Kréstena  Ilída  Pineiós  Pýrgos  Zacháro
Andrei Piontkovski

Andrei Piontkovski
Andrei Piontkovski (ven. Андрей Пионтковский; s. 1940) on venäläinen matemaatikko, oppositiovaikuttaja ja poliittinen kommentaattori. Hän käytti vuonna 2000 termiä putinismi artikkelissaan lehdessä Sovetskaja Rossija. Hän kuvaili sitä ”ryöstökapitalismin korkeimmaksi ja lopulliseksi tasoksi”. Piontkovski ennakoi demokraattisten vapauksien ja ihmisoikeuksien eväämistä. Hän koki ”massojen aivopesun” olleen jo meneillään ja arveli Venäjän eristäytyvän muista maista.
Piontkovski valmistui Moskovan valtionyliopiston matematiikan laitokselta ja väitteli filosofian tohtoriksi sovelletussa matematiikassa. Hän on American Mathematical Societyn jäsen. Piontkovski oli yksi ensimmäisistä Putinin täytyy lähteä -manifestin allekirjoittajista vuonna 2010. Hän kuului 2010-luvun alussa Venäjän opposition koordinointineuvostoon. Piontkovski on julkaissut muun muassa kirjat Another Look into Putin’s Soul ja Russian Identity. Hän on Kansainvälisen Penin jäsen.
Piontkovski pakeni Venäjältä vuonna 2016 syyttäjänviraston pidettyä hänen kirjoituksiaan todisteita ekstremismistä sisältävinä. Hän on ollut säännöllinen kommentaattori BBC World Servicessa ja Radio Free Europe/Radio Libertyssa. Hän on toiminut Vapaan Venäjän foorumin vanhempana neuvonantajana ja Hudson-instituutin vierailevana fellow’na. 18. elokuuta 2023 Venäjä lisäsi Piontkovskin ulkomaiden agentteina pitämiensä henkilöiden luetteloon. Perusteluina mainittiin ”sotilaallisen erikoisoperaation” vastustaminen ja ”väärän tiedon levittäminen” Venäjän päätöksistä. Samassa yhteydessä luetteloon lisättiin Andrei Illarionov, Linor Goralik ja neljä muuta henkilöä.
Aleksandr Hilferding

| Aleksandr Hilferding |
| --- | --- |
 Aleksandr Hilferding
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aleksandr Fjodorovitš Hilferding
Syntynyt: 1831 Varsova, Puola
Kuollut: 1872 (40–41 vuotta)
Kansalaisuus:  Venäjä
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Aleksei Homjakov
Oppilaat:  Adolf Pawiński
Tutkimusalue:  Slavistiikka ja filologia
Aleksandr Fjodorovitš Hilferding (1831 Varsova, Puola – 1872) oli venäläinen slavofiilinen kirjailija. Hilferdingin syntyessä hänen isänsä oli käskynhaltijan kanslian päällikkö Varsovassa. Opiskellessaan Moskovassa Hilferding joutui slavofiilien vaikutuksen alaiseksi.
Hilferding määrättiin 1856 Venäjän konsuliksi Bosniaan, jossa hän tutki slaavilaisten entisiä ja nykyisiä oloja ja teki laajoja matkoja. Vuonna 1861 hänet siirrettiin virkamieheksi valtakunnanneuvoston kansliaan. Vuoden 1863 kapinan jälkeen hänestä tuli Nikolai Miljutinin apulainen, ja hän toimi voimakkaasti Puolan venäläistyttämisessä. Sitä edistääkseen hän julkaisi anonyymisti englanninkielisen lentokirjasen The Polish question. Kun Pietarissa 1867 perustettiin Slaavilainen hyväntekeväisyyskomitea, josta pian tuli suurvenäläis-panslavististen toiminnan keskus, Hilferding valittiin sen johtoon. Hänen toimintansa Venäjän maantieteellisen seuran kansatieteellisen osaston esimiehenä oli merkittävää. Vuonna 1871 hän lähti Aunukseen kokoamaan venäläistä kansanrunoutta ja varsinkin siihen asti vähän tunnettuja eeppisiä runoja bylinoja ja sai niitä talteen runsaasti. Seuraavalla matkallaan Aunukseen hän kuoli Kargopolissa.
Hilferdingin kokoama ’Aunuksen bylinat’ julkaistiin 1873. Hilferdingin muista teoksista esimerkkejä ovat ’Serbialaisten ja bulgarialaisten historia’, ’Itämeren slaavilaisten historia’, ’Bosnia, Hertsegovina ja Vanha Serbia’ ja ’Slaavilaisten jäänteet Itämeren etelärannikolla’. Hänen kootut teoksensa ilmestyivät 1868–1874. Hilferding oli ehkä lahjakkain tieteellinen kirjailija slavofiilien joukossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aleksandr Hilferding Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Venäjä  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Crash Bandicoot 2: N-Tranced

| Crash Bandicoot 2: N-Tranced |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Vicarious Visions
Julkaisija:  Universal Interactive
Jakelija:  Vivendi Games
Suunnittelija:  Luis Barriga Chris Degnan Tem Stellmach
Säveltäjä:  Shin’en Multimedia
Pelisarja:  Crash Bandicoot
Julkaistu:  NA 7. tammikuuta 2003EU 14. maaliskuuta 2003
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: A (kaikenikäisille)  ESRB: Kaikenikäisille  PEGI 3 
Alusta:  Game Boy Advance
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Crash Bandicoot 2: N-Tranced (Japanissa Crash Bandicoot Advance 2: Spinning Hypnosis Great Panic!?, Crash Bandicoot Advance 2: Guruguru Saimin Dai Panic!?) on Vicarious Visionsin kehittämä ja Universal Interactiven vuonna 2003 Game Boy Advancelle julkaisema tasohyppelypeli. Peli on jatko-osa vuonna 2002 julkaistulle Crash Bandicoot: XS:lle. Pelissä on 24 tasoa ja viisi eri pomovastusta. Pelin kentissä on vaihtelua, joissakin pitää esimerkiksi liikkua pallon sisällä tai vesilautailla. Peli alkaa kuitenkin johdatuskentällä.
Tarina > Henkilöt

Crash Bandicoot – päähenkilö.
Coco Bandicoot – pelissä hän on pahoilla, koska hänet on hypnotisoitu.
Crunch Bandicoot – myös hypnotisoitu ja sen takia pahoilla.
Tohtori Nefarious Tropy – ajan mestari ja pelin päävastus.
N. Trance – hypnoosin mestari ja pelin toiseksi viimeinen vastus.
Fake Crash – Crashin kopio, jolla on paksummat kulmakarvat ja pitemmä hampaat kuin Crashilla.
Aku Aku – hyvä intiaanimaski, joka auttaa Crashia
Uka Uka paha intiaanimaski, joka on palkannut N. Tropyn valloittamaan Maan.
Tarina > Juoni

Syvällä hyperavaruudessa Uka Uka valittaa Neo Cortexin epäpätevyyttä ja kuinka hän viimeksi epäonnistui valtaamaan Maan. Nyt Uka Uka luottaa tehtävän N. Tropylle. Tropy näkee tulevaisuusnäkymän suunnitelmastaan.
Aiheesta muualla

Crash Bandicoot 2: N-Tranced MobyGamesissa (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Ranska  BnF data  Yhdysvallat
Dragon Quest (pelisarja)

| Dragon Quest |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Enix
Suunnittelija:  Yuji Horii
Lajityyppi:  tietokoneroolipeli
Ensijulkaisu:  Dragon Quest (1986)
Viimeisin julkaisu:  Dragon Quest XI
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Dragon Quest (nimellä Dragon Warrior Yhdysvalloissa vuoteen 2005 asti) on Enixin (nykyisen Square Enixin) luoma tietokoneroolipelisarja. Sarjan pelejä on ilmestynyt lukuisille alustoille, ja vuoteen 2006 mennessä niitä on myyty maailmanlaajuisesti yli 40 miljoonaa kappaletta. Sarjan ensimmäinen peli yhdisti Ultima-pelisarjasta tunnetun ylhäältäpäin kuvatun liikkumisen Wizardry-pelisarjasta tunnettuun ensimmäisen persoonan taisteluun ja käytännössä loi japanilaisen roolipelien lajityypin.
Yhdysvaltalainen nimi juonsi juurensa Dragon Quest -nimen käyttöoikeuskiistoista. Roolipeliyritys SPI julkaisi 1980-luvulla Dragon Quest -roolipeliä, kunnes meni konkurssiin. Yrityksen osti TSR, joka sitten julkaisi sitä vaihtoehtona Dungeons & Dragonsille. Vuonna 2003 Square Enix osti käyttöoikeudet nimeen, ja Dragon Warrior oli historiaa.
Dragon Quest ei ole yhtä suosittu Japanin ulkopuolella, jääden Final Fantasyn ja muiden roolipelisarjojen varjoon. Euroopassa on julkaistu vain pelit Dragon Quest VIII ja Dragon Warrior Monsters.
Dragon Ballin luoja Akira Toriyama on suunnitellut pelisarjan hahmot ja hirviöt, muun muassa sarjan maskotin, Slimen.
Koichi Sugiyama on tunnettu Dragon Questin pelimusiikkisäveltäjänä.
Pelit > Pääsarja

Dragon Quest — Nintendo Entertainment System (1986)
Dragon Warrior Pohjois-Amerikassa. (1989)
Uusi versio Nintendo Super Famicomille (1993) ja Game Boy Colorille (1999) nimellä Dragon Quest I & II.
Julkaistu mobiilipelinä (2004) ja Satellaview’llä (1998).
Dragon Quest II — Nintendo Entertainment System (1987)
Dragon Warrior II Pohjois-Amerikassa. (1990)
Uusi versio Nintendo Super Famicomille (1993) ja Game Boy Colorille (1999) nimellä Dragon Quest I & II.
Dragon Quest III — Nintendo Entertainment System (1988)
Dragon Warrior III Pohjois-Amerikassa. (1991)
Uusi versio Nintendo Super Famicomille (1996) ja Game Boy Color (2000)
Dragon Quest IV — Nintendo Entertainment System (1990)
Dragon Warrior IV Pohjois-Amerikassa. (1992)
Uusi versio PlayStationille; vain Japanissa (2001).
Uusi versio Nintendo DS:lle (2007)
Dragon Quest V — Nintendo Super Famicom (1992)
Ei ole julkaistu Pohjois-Amerikassa.
Uusi versio PlayStation 2:lle (2004)
Uusi versio Nintendo DS:lle (2008)
Dragon Quest VI — Nintendo Super Famicom (1995)
Ei ole julkaistu Pohjois-Amerikassa
Dragon Quest VII — Sony PlayStation (2000)
Dragon Warrior VII Pohjois-Amerikassa (2001)
Uusi versio Nintendo 3DS:lle Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa (2016)
Dragon Quest VIII — Sony PlayStation 2 (2004)
Dragon Quest VIII: Journey of the Cursed King Pohjois-Amerikassa (2005).
Dragon Quest: The Journey of the Cursed King Euroopassa (2006).
Uusi versio Nintendo 3DS:lle Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa (2017)
Dragon Quest IX — Nintendo DS (2008)
Dragon Quest X — Wii (2012)
Uudet versiot olemassa myös Wii U-, Windows-, Android-, iOS-, Nintendo 3DS-, Nintendo Switch- ja PlayStation 4 -laitteille
Vain Japanissa
Dragon Quest XI — PlayStation 4 (2017)
esitelty E3 2018 -videossa
Dragon Quest XII (tulossa)
Pelit > Spin-off-sarjat

Dragon Quest Monsters
Dragon Quest Monsters JP (1998), NA/EU (2000)
Dragon Quest Monsters: Joker JP (2006), NA (2007), EU (2008)
Dragon Quest Monsters The Dark Prince (2023)
Kenshin Dragon Quest JP (2003)
Torneko JP (1999), NA (2000)
Slime MoriMori Dragon Quest JP (2003)
Dragon Quest Yangus JP (2006)
Dragon Quest Swords: The Masked Queen and the Tower of Mirrors JP (2007), NA/EU (2008)
Dragon Quest Heroes
Dragon Quest Heroes: The World Tree's Woe and the Blight Below (2015)
Dragon Quest Heroes II JP (2016), NA/EU (2017)
Dragon Quest Builders
Dragon Quest Builders (2016)
Dragon Quest Builders 2 (2018)
Infinity Strash Dragon Quest The Adventure of Dai (2023)
Pelit > Uusintaversiot

Dragon Quest 1-3 (2019)
Dragon Quest 3 HD-2D (2024)
Dragon Quest 1 & 2 HD-2D (2025 tulossa)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
Virallinen Dragon Quest -sivusto (japaniksi)
Dragon Quest Wiki
Slime toimii pelisarjan maskottina
Ruotsin ralli 2011

|  Ruotsin ralli 2011 |
| --- | --- |
 1. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 2011. 
Ajankohta:  10.–13. helmikuuta 2011
Pituus:  22 erikoiskoetta, 351,00 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Mikko Hirvonen  Jarmo Lehtinen  (BP-Ford Abu Dhabi WRT)
Toinen:   Mads Østberg  Jonas Andersson  (Stobart M-Sport Ford Rally Team)
Kolmas:   Jari-Matti Latvala  Miikka Anttila  (BP-Ford Abu Dhabi WRT)
Petter Solberg ajamassa rallissa.
Ruotsin ralli 2011 (virallisesti 59. Rally Sweden) oli Rallin MM-sarjan kauden 2011 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 10.–13. helmikuuta 2011. Kilpailussa oli 22 erikoiskoetta ja keskuspaikka oli Karlstadissa.
Kilpailun voittoon ajoi Mikko Hirvonen ennen Mads Østbergia. Viimeisen päivän alussa 15 sekunnin sisällä olivat Hirvonen, Østberg, Petter Solberg, Jari-Matti Latvala ja Sébastien Ogier. Østbergille palkintopallisijoitus oli ensimmäinen MM-sarjassa. Ogier keräsi kolme lisäpistettä Power Stage -erikoiskokeella. Kaksi muuta Power Stage -pisteitä keränneet olivat Loeb ja Latvala.
Petter Solbergin kartanlukija Chris Patterson ajoi viimeisellä siirtymällä ja viimeisellä erikoiskokeella kun Solberg sai ajokiellon ajettuaan ylinopeutta siirtymätaipaleella.
Erikoiskokeet

Kilpailussa oli 22 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 351,00 kilometriä. Siirtymiä oli 1708,89 kilometriä ja kokonaispituus oli 2059,89 kilometriä.
| Päivä | Kello | Nro | Nimi | Pituus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10. helmikuuta | 20:04 | SS 1 | Super Special Stage Karlstad 1 | 1,90 km |
| 11. helmikuuta | 07:58 | SS 2 | Vargåsen 1 | 24,63 km |
| 11. helmikuuta | 09:39 | SS 3 | Likenäs 1 | 20,78 km |
| 11. helmikuuta | 10:55 | SS 4 | Løvhaugen 1 | 19,26 km |
| 11. helmikuuta | 14:13 | SS 5 | Vargåsen 2 | 24,63 km |
| 11. helmikuuta | 15:54 | SS 6 | Likenäs 2 | 20,78 km |
| 11. helmikuuta | 17:10 | SS 7 | Løvhaugen 2 | 19,26 km |
| 12. helmikuuta | 08:00 | SS 8 | Lesjöfors 1 | 15,00 km |
| 12. helmikuuta | 09:01 | SS 9 | Sågen 1 | 14,23 km |
| 12. helmikuuta | 10:06 | SS 10 | Fredriksberg 1 | 18,15 km |
| 12. helmikuuta | 11:08 | SS 11 | Värmullsåsen 1 | 15,42 km |
| 12. helmikuuta | 13:26 | SS 12 | Lesjöfors 2 | 15,00 km |
| 12. helmikuuta | 14:27 | SS 13 | Sågen 2 | 14,23 km |
| 12. helmikuuta | 15:32 | SS 14 | Fredriksberg 2 | 18,15 km |
| 12. helmikuuta | 16:34 | SS 15 | Värmullsåsen 2 | 15,42 km |
| 12. helmikuuta | 20:00 | SS 16 | SSS Karlstad 2 | 1,90 km |
| 13. helmikuuta | 07:51 | SS 17 | Torntorp 1 | 19,21 km |
| 13. helmikuuta | 08:43 | SS 18 | Gustavsfors 1 | 4,16 km |
| 13. helmikuuta | 09:37 | SS 19 | Rämmen 1 | 22,76 km |
| 13. helmikuuta | 12:09 | SS 20 | Torntorp 2 | 19,21 km |
| 13. helmikuuta | 13:31 | SS 21 | Rämmen 2 | 22,76 km |
| 13. helmikuuta | 15:08 | SS 22 | Gustavsfors 2 (Power Stage) | 4,16 km |
Lähde:
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Mikko Hirvonen |  Jarmo Lehtinen | Ford Fiesta RS WRC | 3:23.56,6 |  | 25 |
| 2. |  Mads Østberg |  Jonas Andersson | Ford Fiesta RS WRC | 3:24.03,1 | +6,5 | 18 |
| 3. |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila | Ford Fiesta RS WRC | 3:24.30,6 | +34,0 | 15+1 |
| 4. |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia | Citroën DS3 WRC | 3:24.44,3 | +47,7 | 12+3 |
| 5. |  Petter Solberg |  Chris Patterson | Citroën DS3 WRC | 3:25.27,8 | +1.31,2 | 10 |
| 6. |  Sébastien Loeb |  Daniel Elena | Citroën DS3 WRC | 3:26.26,9 | +2.30,3 | 8+2 |
| 7. |  Per-Gunnar Andersson |  Emil Axelsson | Ford Fiesta RS WRC | 3:30.18,6 | +6.22,0 | 6 |
| 8. |  Kimi Räikkönen |  Kaj Lindström | Citroën DS3 WRC | 3:30.58,9 | +7.02,3 | 4 |
| 9. |  Matthew Wilson |  Scott Martin | Ford Fiesta RS WRC | 3:34.08,1 | +10.11,5 | 2 |
| 10. |  Khalid Al Qassimi |  Michael Orr | Ford Fiesta RS WRC | 3:34.27,7 | +10.31,1 | 1 |
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruotsin ralli 2011 Wikimedia Commonsissa
Rally-Maps.com, erikoiskokeet kartalla (englanniksi)
Osakilpailut MM-rallikaudella 2011
Ruotsi
Meksiko
Portugali
Jordania
Sardinia
Argentiina
Akropolis
Suomi
Saksa
Australia
Ranska
Katalonia
Wales
Rallin maailmanmestaruussarjan Ruotsin rallit
| --- | --- |
1970-luku:   1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979 
1980-luku:   1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989 
1990-luku:   1990  1991  1992  1993  1995  1996  1997  1998  1999 
2000-luku:   2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009 
2010-luku:   2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019 
2020-luku:   2020  2021  2022  2023  2024
Neil deGrasse Tyson

Neil deGrasse Tyson.
Neil deGrasse Tyson (s. 5. lokakuuta 1958 New York, New York) on yhdysvaltalainen astrofyysikko ja tunnettu tieteen yleistajuistaja.
Tyson työskentelee Haydenin planetaarion johtajana New Yorkissa. Hän kävi collegea Harvardin yliopistossa. Tyson valmistui filosofian maisteriksi 1989 ja tohtoriksi 1991 Columbian yliopistosta.
Tyson isännöi vuodesta 2006 vuoteen 2011 PBS:n tiedeuutisohjelmaa NOVA scienceNOW ja juonsi alkuperäisen Cosmoksen jatko-osaa Cosmos: A Spacetime Odyssey, jota näytettiin FOX:illa ja National Geographic Channelilla. Suomessa sarjaa on esitetty 2014 nimellä Cosmos - kaikki elämästä Fox-kanavalla ja vuonna 2019 National Geographicilla. Tyson myös vierailee säännöllisesti eri televisio-ohjelmissa.
Tysonin mukaan on nimetty päävyöhykkeen asteroidi 13123 Tyson.
Varhainen elämä

Tyson syntyi New Yorkissa vuonna 1958. Hänen isänsä oli afroamerikkalainen aktivisti ja sosiologi. Tysonin äiti on gerontologian alan tutkija, jonka sukujuuret ovat Puerto Ricosta. Tysonilla on kaksi sisarusta, veli ja sisko.
Tyson varttui Bronxissa. Osan lapsuudestaan hän vietti Castle Hillin alueella ja 9-vuotiaana hän muutti Riverdaleen.
Näkemyksiä

Tyson on äänekäs säieteorian arvostelija.  Tyson on kertonut olevansa agnostikko.tarvitaan parempi lähde
Tyson on arvioinut, että maailmankaikkeus on 50 prosentin todennäköisyydellä jonkin korkeamman voiman tai sivilisaation tuottama simulaatio, jossa ihmiskunta elää.
Teokset

Tyson  on julkaissut urallaan useita teoksia yksin tai yhteistyönä muiden kirjoittajien kanssa.
Teokset > Suomennokset

Tähtitiedettä kiireisille.  (Esko Valtaojan esipuhe)  Kääntänyt J. Pekka Mäkelä. Aula Co, 2019.  ISBN 9789527269787
Tähtitiedettä kiireisille nuorille.  (Yhdessä Gregory Monen kanssa)  Kääntänyt J. Pekka Mäkelä. Aula Co, 2019.  ISBN 9789527269954
Teokset > Muita teoksia

Merlin's Tour of the Universe.  New York:  Columbia University Press, 1989.  ISBN 0-231-06924-3
Universe Down to Earth.  New York:  Columbia University Press, 1994.  ISBN 0-231-07561-8
Just Visiting This Planet.  New York:  Bantam Doubleday Dell Publishing Group, 1998.  ISBN 0-385-48837-8
The Sky Is Not the Limit: Adventures of an Urban Astrophysicist.  New York:  Doubleday, 2000.  ISBN 0-385-48838-6
One Universe: At Home in the Cosmos.  (Yhdessä Charles Liun ja Robert Irionin kanssa)  Washington D.C.:  Joseph Henry Press, 2000.  ISBN 0-309-06488-0
Cosmic Horizons: Astronomy at the Cutting Edge.  (Yhdessä Steven Soterin kanssa)  New York:  The New Press, 2001.  ISBN 1-565-84602-8
Origins: Fourteen Billion Years of Cosmic Evolution.  (Yhdessä Donald Goldsmithin kanssa)  New York:  W. W. Norton, 2004.  ISBN 0-393-05992-8
Death by Black Hole: And Other Cosmic Quandaries.  New York:  W. W. Norton, 2007.  ISBN 0-393-06224-4
The Pluto Files: The Rise and Fall of America's Favorite Planet.  New York:  W. W. Norton, 2009.  ISBN 0-393-06520-0
Space Chronicles: Facing the Ultimate Frontier.  (Toimittanut Avis Lang)  New York:  W. W. Norton, 2012.  ISBN 0-393-08210-5
Aiheesta muualla

Tysonin kotisivut. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Taiteenala:  Emmy Awards  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  SNAC  IdRef
Xylókastro-Evrostína

| Xylókastro-Evrostína Xylókastro-Evrostínan kunta Ξυλόκαστρο-Ευρωστίνα Δήμος Ξυλοκάστρου-Ευρωστίνης |
| --- | --- |
 Kunnan sijainti
 Xylókastro-Evrostína
 Koordinaatit: 38°4′N, 22°38′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Korinthia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  4205
 – Kuntakeskus:  Xylókastro
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  409,9 km²
Väkiluku (2011):  17 365
 – Väestötiheys:  42,36 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.xylokastro-evrostini.gov.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Xylókastro-Evrostína (kreik. Ξυλόκαστρο-Ευρωστίνα tai Ξυλόκαστρο-Ευρωστίνη, Xylókastro-Evrostíni; eli Δήμος Ξυλοκάστρου-Ευρωστίνης, Dímos Xylokástrou-Evrostínis) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Korinthian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Kunnan pinta-ala on 409,9 neliökilometriä ja väkiluku 17 365 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Xylókastro.
Xylókastro-Evrostína sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan pohjoisosassa Korintinlahden rannalla. Kunta syntyi, kun Evrostína ja Xylókastro yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.