stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kummun asukin tarina
Käsikirjoitukset

Kummun asukin tarina on ollut osa Vatnshyrna-käsikirjoitusta, joka tuhoutui Kööpenhaminan palossa vuonna 1728. Tätä ennen Árni Magnússon ja hänen kirjurinsa Ásgeir Jónsson olivat kuitenkin ehtineet tehdä Vatnshyrnasta kopioita. Näin myös Kummun asukin tarina on säilynyt Vatnshyrnan kopioissa. Osa tarinasta on säilynyt myös Pseudo-Vatnshyrnana tunnetussa käsikirjoituksessa AM 564 a 4to.
Tarinan konteksti

Kummun asukin tarinan tapahtumat sijoittuvat sen mukaan Länsi-Islantiin Reykjanesin niemelle, nykynäkemyksen mukaan Reykhólariin Breiðafjörður-vuonon alueelle. Tarinan päähenkilön, Þorsteinn Þorvarðssonin, kerrotaan olevan apotti Þorfinnrin lanko. Kyseinen apotti Þorfinnr (k. 1216) mainitaan Landnámabókin Hauksbók- ja Melabók-versioissa. Sen perusteella tarinan tapahtumat on voitu ajoittaa 1100-luvun loppuun tai 1200-luvun alkuun. Þorfinnr oli sukua Sturlungeille eli yhdelle 1200-luvun islantilaisista mahtisuvuista, johon kuuluivat esimerkiksi Snorri Sturluson ja Sturla Þórðarson. 



Kummun asukin tarina kuvaa näin ollen sitä samaa aikakautta, josta myös aikalaissaagat kertoivat. Käsikirjoituksissa se esiintyy kuitenkin yhdessä islantilaissaagojen ja -tarinoiden kanssa. Nykytutkimuksessa Kummun asukin tarinaa käsitellään yleensä islantilaissaagojen yhteydessä. Myös islantilaissaagoihin luetun Vuoren asukin tarinan tavoin Kummun asukin tarina eroaa monesta muusta islantilaisesta kertovasta þáttr-tarinasta siinä, ettei se ole ollut osa sellaisia kuningassaagojen kokoelmia kuin Flateyjarbók ja Morkinskinna.
Tarinan tulkintoja

Kummun asukin tarina on Vatnshyrna- ja Pseudo-Vatnshyrna-käsikirjoitusten editoijien antama nimi kyseiselle lyhyelle kertomukselle. Vatnshyrnan kopion AM 564 c 4to marginaalissa Kummun asukin tarinaa ja toista käsikirjoituksen tarinaa, Draumr Þorsteins Siðu-Hallssonar (”Þorsteinn Siða-Hallrinpojan uni”), kutsutaan ”kahdeksi uninäyksi” (isl. tvaer drauma vitranir). Niissä kummassakin kohdataan unessa tuonpuoleinen olento ja lausutaan samassa yhteydessä runoja. 



Stephen A. Mitchell on määritellyt Kummun asukin tarinan paikalliseksi legendaksi, jonka sanoma poikkeaa pyhimyslegendoista ja sankarilegendoista. Kahdessa ensin mainitussa pyhimykset ja sankarit hallitsivat tuonpuoleiset olennot, mutta Kummun asukin tarinassa sanomana oli, että keskiajan islantilaisen elinpiirin ulkopuolella oli voimia, joita elävät eivät ymmärtäneet ja joiden kanssa näiden ei tullut ryhtyä tekemisiin.
Käännökset ja editiot

Taylor, Marvin (käänt.). 1997. The tale of the cairn-dweller. Teoksessa Viðar Hreinsson (toim.). 1997. Complete sagas of Icelanders, including 49 tales, 2. Reykjavik: Leifur Eiriksson, 443–444.
Þórhallur Vilmundarson & Bjarni Vilhjálmsson (toim.). 1991. Harðar saga. Íslenzk fornrit 13. Reykjavík: Hið íslenzka fornritafélag, 451–455.
Aiheesta muualla

Kumlbúa þáttr muinaisislanniksi Heimskringla.no -sivustolla
Kumlbúa þáttr islanniksi Snerpa.is -sivustolla
Ben Waggonerin käännös Kumlbúa þáttrista (englanniksi)
Kumlbúa þáttrin sisältämästä runoudesta Skaldic Poetry of the Scandinavian Middle Ages -projektin sivustolla
Kummun asukin tarina suomeksi Elävät kuolleet keskiajan Islannissa -sivustolla
Uncharted 4: A Thief’s End

| Uncharted 4: A Thief’s End |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Naughty Dog
Julkaisija:  Sony Computer Entertainment
Jakelija:  PlayStation Store
Ohjaaja:  Bruce Straley Neil Druckmann
Suunnittelija:  Kurt Margenau
Käsikirjoittaja:  Neil Druckmann Tom Bissell Josh Scherr
Taiteilija:  Frank Tzeng Yibing Jiang
Säveltäjä:  Henry Jackman
Pelisarja:  Uncharted
Julkaistu:   10. toukokuuta 2016
Lajityyppi:  toimintaseikkailu, kolmannen persoonan ammunta, tasohyppely
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  PEGI 16  USK 16 
Alusta:  PlayStation 4
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Blu-ray
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK      : 
Uncharted 4: A Thief’s End on yhdysvaltalaisen Naughty Dog -pelitalon kehittämä toimintaseikkailupeli, jonka Sony Computer Entertainment julkaisi PlayStation 4:lle. Se on Uncharted-videopelisarjan neljäs ja viimeinen osa. Peli julkaistiin maailmanlaajuisesti 10. toukokuuta 2016. Tammikuussa 2022 julkaistiin Legacy of Thieves kokoelma, joka pitää sisällään remasteroidut versiot Uncharted 4 ja Uncharted: Lost Legacy peleistä.
Juoni

Peli sijoittuu tapahtumiltaan kolmen vuoden päähän edeltäjästään Uncharted 3: Drake’s Deception. Nathan ”Nate” Drake työskentelee sukeltajana ja on jättänyt aarteenmetsästäjän elämän taakseen sekä viimein asettunut aloilleen vaimonsa Elena Fisherin kanssa. Drake kuitenkin tempautuu takaisin aarteenmetsästyksen pariin, kun hänen kuolleeksi luultu veljensä Sam saapuu yllättäen kuvioihin ja pyytää häneltä apua. He alkavat etsimään kapteeni Henry Averyn kauan sitten kadonnutta aarretta ja Libertaliaa, merirosvojen utopiaa. Naten vanha ystävä Victor Sullivan liittyy myös mukaan. Kolmikko kiertää Averyn aarteen vihjeiden perässä Italiassa, Skotlannissa, Madagascarilla ja King’s Bayn saarella. Aarretta havittelevat myös Nadine Ross palkkasotureineen sekä Naten ja Samin entinen vankitoveri Rafe Adler. Nadine ja Rafe työskentelevät yhdessä aarteen etsimisessä.
Pelin kehittänyt Naughty Dog on kuvaillut A Thief’s Endin olevan ”Draken suurin seikkailu”, joka ”panee koitokselle hänen ruumiilliset rajansa, päättäväisyytensä ja lopulta sen, mitä hän on valmis uhraamaan pelastaakseen rakkaimpansa.”
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Nolan North  | … |  Nathan Drake   |
|  Troy Baker  | … |  Samuel Drake   |
|  Richard McGonagle  | … |  Victor Sullivan   |
|  Emily Rose  | … |  Elena Fisher   |
|  Warren Kole  | … |  Rafe Adler   |
|  Laura Bailey  | … |  Nadine Ross   |
|  Brandon Scott  | … |  Jameson    |
|  Hemky Madera  | … |  Vargas   |
Vastaanotto

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameSpot: 10/10
Pelaaja: 9/10
Muropaketti:
Vastaanotto > Arvioita

GameSpot antoi pelille arvosanaksi täydet 10/10 arvostelussaan.
Muropaketti antoi pelille täydet 5/5 arvostelussaan.
Pelaaja-lehti antoi pelille arvosanan 9/10 arvostelussaan.
Vastaanotto > Palkinnot

Peli on voittanut muun muassa palkinnot:
DICE Awards - Vuoden seikkailupeli
Game Critics Awards - Paras konsolipeli
Golden Joystick Awards - PlayStation Game of the Year
The Game Awards - Best Narrative ja Nolan Northille Best Performance
Game Developers Choice Awards - Paras teknologia
British Academy Games Awards - Best Game
Aiheesta muualla

Uncharted 4: A Thief's End MobyGamesissa (englanniksi)
Uncharted 4: A Thief's End Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Virallinen sivusto (englanniksi)
Kun kyyhkyset katosivat

| Kun kyyhkyset katosivat |
| --- | --- |

Kirjailija:  Sofi Oksanen
Kansitaiteilija:  Mika Perkiökangas
Kieli:  suomi
Genre:  historiallinen romaani
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2012
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  366
ISBN:  978-952-01-0781-9

Edeltävä:  Puhdistus
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Kun kyyhkyset katosivat on Sofi Oksasen vuonna 2012 ilmestynyt romaani. Se on Oksasen Viron lähihistoriaa käsittelevän Kvartetti-sarjan kolmas osa. Sarjan edelliset osat ovat Stalinin lehmät (2003) ja Finlandia-palkinnon saanut Puhdistus (2008). Kirjan kustansi Like. Kirjan tapahtumat sijoittuvat 1930–1960-luvuille. Kirjasta otettiin ennätyksellisen suuri sadantuhannen kappaleen ensipainos. Teoksesta on sovitettu Oksasen itsensä dramatisoima samanniminen näytelmä, jonka kantaesitys oli Kansallisteatterissa marraskuussa 2013. Toinen sovitus nähtiin Tarton Vanemuinessa. Kolmas sovitus, suomalais-virolainen yhteisproduktio, jonka ohjasi Priit Pedajas, sai ensi-iltansa tammikuussa 2016 Kuopion kaupunginteatterissa.
Vastaanotto

Ensimmäisissä arvioissa teosta pidettiin kiinnostavana mutta Puhdistukseen verrattuna vaikeana, sillä sen kuviot asettuvat paikalleen vasta lopussa. Helsingin Sanomissa kriitikko Antti Majander sanoi, että toinen lukukerta on antoisa, ja ”ko­mea kir­jal­li­nen som­mi­tel­ma pää­see oi­keuk­siin­sa”. Aamulehden Juhani Branderin mukaan kiintoisinta on Oksasen taito kuvata selviytymistilan varassa eläviä ihmisiä, jolloin näiden pinnanalaiset taipumukset tulevat esille. Näytelmäversio sai Helsingin Sanomien kriitikolta negatiivisen arvostelun.
Käännökset

Kirjan käännösoikeudet on myyty useaan maahan, muun muassa Viroon, Pohjoismaihin, Espanjaan, Ranskaan, Saksaan, Tšekkiin ja Ukrainaan. Yhdysvalloissa sen julkaisi merkittävä kustannusyhtiö Knopf.
Teoksen on virontanut virolainen kirjailija Jan Kaus, joka on kertonut korjanneensa muutamia yksityiskohtia pikkutarkkojen virolaisten lukijoiden vuoksi, sillä Kausin mukaan ”Virossa osa lukijoista jää ikään kuin tekstin pinnalle”.
Aiheesta muualla

Kun kyyhkyset katosivat – taustaa, sanastoja ym.
Tuomas Rantanen: Opportunismin madonluvut[vanhentunut linkki]. Voima 8/2012.
Sofi Oksasen haastattelu Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video.
Johanna Mitjonen: Kympin kirjailija. Ylioppilaslehti 31.8.2012.
Sofioksanen.com: Kun kyyhkyset katosivat (Arkistoitu – Internet Archive)
Lazy Raiders

| Lazy Raiders |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Sarbakan
Julkaisija:  Xbox Game Studios
Jakelija:  Xbox Live Arcade
Julkaistu:  24. helmikuuta 2010
Lajityyppi:  toimintapeli/pulmapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E
Alusta:  Xbox 360 (Xbox Live Arcade)
Jakelumuoto:  internet-lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Lazy Raiders on kanadalaisen Sarbakan-pelitalon kehittämä toiminta- ja pulmapeli. Peli julkaistiin Xbox 360 -konsolin Xbox Live Arcade -latauspalvelussa 24. helmikuuta 2010.
Lazy Raidersissa tutkimusmatkailija Dr. Diggabone kerää aarteita erilaisista ansojen täyttämistä sokkeloisista kentistä. Pelaaja ei voi liikuttaa Diggabonea itseään, vaan hahmoa ohjataan kääntelemällä kenttää siten, että Diggabone vierii haluttuun suuntaan. Pelaaja voi halutessaan käyttää pelihahmona myös omaa Xbox Live -avatariaan.
Lazy Raidersis sai kriitikoilta pääosin positiivisen vastaanoton. IGN antoi sille pisteet 8/10 kehuen niin pelin perusideaa kuin visuaalista ilmettäkin. Gamespot puolestaan antoi arvosanaksi 7,5/10 todeten pelin olevan viihdyttävä.
Aiheesta muualla

Lazy Raidersin virallinen sivusto (englanniksi)
Lazy Riders Xboxin sivuilla
Lazarus Chakwera

| Lazarus Chakwera |
| --- | --- |
 Lazarus Chakwera vuonna 2022.
Malawin presidentti
 28. kesäkuuta 2020 alkaen  
Edeltäjä:  Peter Mutharika
Malawin puolustusministeri
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. huhtikuuta 1955 (ikä 69) Lilongwe
Puoliso:  Monica Chakwera
Lapset:  4
Tiedot
Puolue:  Malawi Congress Party (MCP)
Koulutus:  teologian tohtori
Tutkinnot:  Min Trinity International University, Illinois, Yhdysvallat
Lazarus Macarthy Chakwera (s. 5. huhtikuuta 1955 Lilongwe) on malawilainen poliitikko, joka on toiminut Malawin presidenttinä kesäkuusta 2020 alkaen.
Chakwera on opiskellut teologiaa Malawissa, Etelä-Afrikassa ja Yhdysvalloissa ja toiminut sekä pastorina, opettajana että johtajana erilaisissa kirkollisissa järjestöissä. Ennen politiikkaan lähtemistään hän johti Malawin helluntailaisten kirkkojen yhteistyöjärjestöä Malawi Assemblies of God.
Chakweran valinta tapahtui kaksien vaalien jälkeen: kesäkuussa 2019 järjestettyjen vaalien lopputulos todettiin vilpilliseksi (lippuja oli muutettu korjauslakalla). Malawin perustuslakituomioistuin määräsi pidettäviksi uusintavaalit, jotka  Chakwera voitti selvällä ääntenenemmistöllä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lazarus Chakwera Wikimedia Commonsissa
Kriketti

| Kriketti |
| --- | --- |

Alkuperämaa:  Englanti
Piirteet
Tyyppi:  pallopeli
Joukkueen koko:  11
Varusteet:  maila pallo
Kilpailutoiminta
Kansainvälinen kattojärjestö:  Kansainvälinen krikettineuvosto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kriketti on vanha englantilainen, varsinkin anglosaksisissa maissa suosittu mailapallopeli, jota pelataan 11-henkisin joukkuein suurella kentällä tavoitteena tehdä mahdollisimman monta juoksua hieman baseballin tai pesäpallon tavoin.
Krikettiä pelataan mailalla ja pallolla 11-henkisin joukkuein. Kenttä on ovaalin muotoinen ja sen keskellä on 20,12 metriä (22 jaardia) pitkä ja 3,04 metriä (10 jalkaa) leveä suorakulmainen keskialue (pitch), jonka molemmissa päissä on kolmesta pystyyn asetetusta kepistä (stump) ja niiden päällä olevasta kahdesta poikittaisesta pienemmästä kepistä tai palikasta (bails) koostuva hila eli portti (wicket). Joukkueet syöttävät ja lyövät vuoron perään. Vuoroparia kutsutaan nimellä innings sekä yksikössä että monikossa. Riippuen sovitusta ottelun kestosta kummallakin joukkueella on yksi tai kaksi inningsiä. Syöttäjä (bowler) syöttää pallon käsi suorana tarkoituksenaan osua hilaan niin että keppien päällä olevat palikat putoavat, mikä on yksi tapa "polttaa" eli saada ulos (out) lyöjä (batsman), joka yrittää lyödä palloa ja estää sen osuminen hilaan. Syöttäjä syöttää peräkkäin kuuden syötön sarjan, jota kutsutaan nimellä over eli syöttövuoro, minkä jälkeen vaihdetaan toiseen hilaan ja saman joukkueen toinen pelaaja syöttää.
Kentällä on samaan aikaan kaksi lyöjää. Lyöjän tarkoituksena on palloa lyömällä estää syöttäjää osumasta pallolla hiloihin. Lyönti voi olla luonteeltaan puolustava tai hyökkäävä. Puolustavan lyönnin tarkoituksena on suojata vain hilaa siten, ettei hila/portti mene rikki (eli palikat putoavat keppien päältä), jolloin lyöjä palaisi. Mikäli lyönti on hyökkäävä ja se onnistuu, hän ja toinen lyöjä (nonstriker) juoksevat vastakkaisille hiloille, mistä seuraa yksi juoksu (run). Lyöjät voivat jatkaa juoksemista niin pitkään kuin pystyvät. Mikäli lyöjä onnistuu lyömään pallon ilmassa kentän rajojen ulkopuolelle, saa joukkue kuusi juoksua. Kentän pintaan osuneesta mutta rajojen yli menevästä lyönnistä saa neljä juoksua. Enemmän juoksuja tehnyt joukkue voittaa ottelun. Mikäli joukkueet eivät ehdi pelata vuoroparejaan määräaikaan mennessä, tuomitaan ottelu tasapeliksi. Yli sadan menevät pistemäärät ovat kriketissä yleisiä.
Koska kriketti on erityisen suosittua entisen Brittiläisen imperiumin alueilla – mukaan lukien väkiluvultaan suuret maat Intia ja Pakistan – kriketin on arvioitu olevan koko maailman toiseksi suosituin urheilulaji heti jalkapallon jälkeen.[lähde? ] Arvioiden mukaan yli 3 miljardia ihmistä joko seuraa tai harrastaa krikettiä.[lähde? ]
Historia > Alkuperä

Kriketin uskotaan syntyneen mahdollisesti jo 1200-luvun alussa maaseudulla pelatuista peleistä, joissa hilana toimi lammaskarsinan portti, joka koostui kahdesta pystytolpasta ja poikittaisesta rimasta joka lepäsi niiden päällä vaoissa, mutta irtosi jos porttia lyötiin. Vuodelta 1706 peräisin olevian tietojen mukaan porttien väli eli "keskialue" oli nykyisen kokoinen eli n. 20 metriä. Pallona käytettiin alkuaikoina luultavasti kiveä. Nykyisenlainen pallo otettiin käyttöön jo 1600-luvulla: painoltaan 140–170 grammaa (5–6 unssia). Paino määriteltiin virallisesti vuonna 1774. Maila muistutti alkujaan muodoltaan nykyaikaista maahockeyn mailaa, mutta oli kooltaan isompi ja painavampi. Suora maila kehitettiin pienessä Hambledonin kylässä eteläisessä Englannissa, ja sittemmin mailan koko on pienentynyt ajan myötä mukautumaan paremmin käytettyihin ja kehittyneisiin syöttötekniikoihin.
Historia > Alkuajat

Ensimmäiset maininnat 11-miehisin joukkuein pelatusta ottelusta ovat vuodelta 1697 Sussexista. Ensimmäinen kreivikuntien välinen ottelu käytiin Dartfordissa vuonna 1709, kun Kent kohtasi Surreyn. Luultavasti näihin aikoihin kirjoitettiin ensimmäiset säännöt. Vanhimmat säilyneet säännöt ovat vuodelta 1744. 1700-luvun alkuun asti krikettiä pelattiin vain Englannin eteläosissa, mutta sittemmin lajin suosio laajeni muualle maahan. Lontoossa pelattiin vuonna 1744 historiankirjoihin jäänyt ottelu Kentin ja muun Englannin välillä. Otteluihin kuului olennaisena osana vedonlyönti ja suuret yleisömäärät.
Edellä mainitun Hambledonin joukkue, joka pelasi ottelunsa Hampshiressa, oli Englannin johtava krikettijoukkue 1700-luvun jälkimmäisellä puoliskolla, ennen kuin valta-asema vaihtui lontoolaiselle Marylebone Cricket Clubille (MCC). MCC julkaisi uudistetut krikettisäännöt vuonna 1788. Vuonna 1814 MCC, tai "Lord's", kuten seura perustajansa Thomas Lordin mukaan tunnettiin, muutti St. John's Woodin kentälle, mistä sittemmin muodostui maailma kriketin päämaja. Vuonna 1836 pohjoiset ja eteläiset kreivikunnat pelasivat ensi kertaa vastakkain. Vuonna 1846 nottinghamilaisen William Clarken perustama All-England XI alkoi kierrellä maata, ja vuonna 1852 joukko huipputason ammattilaispelaajia irtautui joukkueesta ja muodosti kilpailevan United All-England XI:n. Pitkän aikaa kaikki parhaat pelaajat pelasivat jommassakummassa näistä joukkueista, ja niiden pelaajista koottiin ensimmäinen ulkomaiden kiertueen vuonna 1859 tehnyt Englannin joukkue.
Vuonna 1969 MCC:n tilalle perustettiin lajin englantilaiseksi kattojärjestöksi The Cricket Council. MCC:llä kuitenkin säilyi yhä vastuu lajin sääntöjen päättämisestä. Cricket Council koostuu seuraavista osista: TCCB (Test and County Cricket Board), NCA (National Cricket Association) sekä MCC. TCCB vastaa test-otteluista ja Englannin maajoukkueesta. Vuonna 1997 uudelleenjärjestelyä tehtiin jälleen, kun kaikki toimielimet siirtyivät yhteisen Englannin ja Walesin liiton ECB:n (England and Wales Cricket Board) alaisuuteen.
Historia > Lajin kehitys > Syöttämisen ja välineiden kehitys

Syöttäminen tehtiin 1800-luvun alkuvuosiin saakka alakautta. Yleisin tapa oli korkea roikkupallo. Ajan myötä syöttäjät ryhtyivät syöttämään entistä ylempää, minkä johdosta vuonna 1835 sääntöjä muutettiin ja määriteltiin niin, ettei kämmen saa nousta olkapään tason yläpuolelle. Ajan myötä syötöt kovenivat ja syöttötavat liikkuivat säännön rajamailla. Vuonna 1862 Englannin ja Surreyn välisessä ottelussa Lontoon Kennington Ovalilla Surreyn joukkue marssi ulos kentällä protestiksi, koska tuomari ei ollut heidän mielestään puuttunut vastustajan sääntöjenvastaisiin syöttöihin. Kiista koski tulkintaa, saako käsivarsi nousta olkapäätason yläpuolelle. Tapauksen seurauksena päätettiin vuonna 1864 sallia syöttäminen yläkautta, jolloin syötöt muuttuivat entistä kovemmiksi ja lyöjälle hankalammiksi.
Ajan myötä lyöjät kehittivät suojakseen suojakäsineitä sekä muita varusteita ja käyttöön tulivat rottinkiset mailanvarret. Kentät olivat kuitenkin epätasaisia ja ainoastaan parhaat lyöjät pystyivät lyömään maan kautta pomppaavia kovia ja vaikeasti ennakoitavissa olevia syöttöjä. Ajan myötä kentät kehittyivät, kuten myös lyöjien taito ja tekniikka. 1900-luvulle tultaessa tehtyjen juoksujen määrä nousi niin suureksi, että sääntöjä päätettiin muuttaa ja lyöjää kiellettiin suojaamasta hilaa vartalollaan.
Historia > Lajin kehitys > Pelin nopeuttaminen

1900-luvulla yritettiin monin tavoin helpottaa peliä syöttäjän kannalta ja nopeuttaa peliä. 1950-luvulle tultaessa kriketti oli kuitenkin kehittynyt luonteeltaan hidastempoiseksi ja puolustavaksi peliksi, ja yleisömäärät olivat laskussa. Tähän ratkaisuksi kehitettiin yhden päivän mittainen pelimuoto (one-day t. limited overs), jossa nimensä mukaisesti syöttövuorojen määrä on rajattu, tavallisimmin viiteenkymmeneen kumpaakin joukkuetta kohti. Myös ulkopelaajille asetettiin rajoituksia. Ensimmäisen kerran pelimuoto oli maaottelussa käytössä kun perinteinen test-muotoinen ottelu viivästyi useita päiviä vesisateen vuoksi ja ainoastaan yksi pelipäivä oli jäljellä. Ottelumuoto saavutti suuren yleisösuosion ja kehitti lajia viihdyttävämpään suuntaan. Vuonna 2003 otettiin käyttöön erityinen Twenty20-muoto yhden päivän pelistä, jossa syöttövuorojen määrä on rajattu kahteenkymmeneen. Twenty20 nousi pian suosiossa perinteisen pitkän test-ottelun ohi maailmanlaajuisesti.
Historia > Lajin leviäminen kansainvälisesti

| Maa | Vuosi |
| --- | --- |
 Englanti: 1877
 Australia: 1877
 Etelä-Afrikka: 1879
Länsi-Intia: 1928
 Uusi-Seelanti: 1930
 Intia: 1932
 Pakistan: 1952
 Sri Lanka: 1982
 Zimbabwe: 1992
 Bangladesh: 2000
Englantilaiset pelasivat krikettiä missä tahansa löytyi kenttä ja saatiin jalkeille kaksi joukkueellista pelaajia. Vuonna 1909 Englanti, Australia ja Etelä-Afrikka perustivat Imperial Cricket Conferencen, johon vuonna 1926 liittyivät Intia, Uusi-Seelanti ja Länsi-Intia, ja Pakistan vuonna 1952. Vuonna 1965 liiton nimi muutettiin muotoon International Cricket Conference. Seuraavana liiton täysjäsenyyden saivat Sri Lanka vuonna 1981, Zimbabwe vuonna 1992 ja Bangladesh vuonna 2000. Nämä maat ovat ns. test-maita. Liitännäisjäseniksi liittyivät vuonna 1965 Yhdysvallat ja Fidži, myöhemmin Bermuda, Alankomaat, Tanska, Itä-Afrikka, Malesia, Kanada, Gibraltar, Hongkong, Papua-Uusi-Guinea, Argentiina, Israel, Singapore, Länsi-Afrikka ja Kenia. 1984 toissijaisiksi liitännäisjäseniksi liittyivät Italia, Sveitsi, Bahamasaaret, Ranska ja Nepal. Vuonna 1989 ICC:n nimi muutettiin muotoon International Cricket Council. Liitto asetti tavoitteekseen kriketin levittämisen maailmanlaajuiseksi urheilulajiksi, ja lajin pariin onkin tullut uusia maita eri puolilta maailmaa, mm. Japani, Kenia, Kreikka, Saksa, Nepal, Namibia ja Uganda. Vuosisadan loppuun mennessä krikettiä pelattiin yli sadassa maassa.
Peli > Kenttä

Krikettikentän kokoa ja muotoa ei ole säännöissä määritelty, ja kenttien koko vaihteleekin mm. 2,2 hehtaarin kokoisesta Lord'sin kentästä pienempiin ruohoalueisiin. Krikettikentän pintamateriaalina paras on hyvin hoidettu luonnonnurmi, mutta kentän pinta voi olla myös esimerkiksi tekonurmea.
Hila (wicket) on portti, joka koostuu kolmesta 71,1 senttimetriä korkeasta yhtä paksusta (n. 3 cm) pystyyn asetetusta kepistä pystyasennossa asetettuna sellaiselle etäisyydelle toisistaan, ettei pallo mahdu niiden välistä. Keppien päällä on kaksi sorvattua puupalikkaa (bails), jotka ovat pituudeltaan 11,1 senttimetrin mittaisia. Koko hila eli portti on leveydeltään 22,86 senttimetriä. Kentän keskialueella eli syöttökaistalla tai syöttöalueella (pitch) on kaksi hilaa, yksi sen kummassakin päissä.
Keskialue on 20,12 metriä pitkä ja 3,05 metriä leveä alue kentän keskellä. Se rajautuu molemmissa päissä pesään, jäljempänä selostettuun syöttalueen viivaan ja sivuilla kuviteltuihin viivoihin, jotka ovat sivusuunnalla 1,52 metrin etäisyydellä keskimmäisestä kepistä. 1,32 metriä keskimmäisestä kepistä molempiin suuntiin ulottuu syöttöalueen/pesän raja (bowling crease), joka yhdessä samansuuntaisen, hilojen 4 jalan etäisyydellä etupuolella olevan viivan kanssa osoittaa alueen, jolla syöttäjän takajalan täytyy syöttäessä olla. 18,9 metrin päässä hiloista toiseen päähän on merkitty lisäksi popping crease, joka osoittaa alueen, jolla lyöjä on juostessaan "turvassa" eli pesässä, ainoastaan mailan tarvitsee koskettaa aluetta.
Peli > Maila ja pallo

Krikettimaila on melan muotoinen. Mailan lapa on valmistettu pajupuusta ja sen enimmäisleveys on 10,8 senttimetriä. Mailan pituus kahva mukaan luettuna saa olla enimmillään 96,5 senttimetriä. Miesten peleissä käytettävä pallo saa uutena painaa vähintään 155 grammaa (5 1/2 unssia) ja enintään 163 grammaa (5 3/4 unssia), ja olla ympärysmitaltaan 22,9 senttimetriä (9 tuumaa). Pallon sisus on korkkia. Vanhastaan pallo on päällystetty punaisella nahalla, mutta nykyisin käytetään usein valkoista palloa. Perinteisesti koko ottelu pelattiin samalla pallolla, eikä se ole tavatonta tänäkään päivänä, mikä aiheuttaa oman elementtinsä pallon ominaisuuksien muuttuessa ottelun edetessä.