stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nagaland
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nagaland Wikimedia Commonsissa
Intian osavaltiot ja territoriot
Osavaltiot: Andhra Pradesh | Arunachal Pradesh | Assam | Bihar | Chhattisgarh | Goa | Gujarat | Haryana | Himachal Pradesh | Jammu ja Kashmir | Jharkhand | Karnataka | Kerala | Länsi-Bengali | Madhya Pradesh | Maharashtra | Manipur | Meghalaya | Mizoram | Nagaland | Odisha | Punjab | Rajasthan | Sikkim | Tamil Nadu | Telangana | Tripura | Uttarakhand | Uttar Pradesh
Liittovaltion alueet: Andamaanit ja Nikobaarit | Chandigarh | Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu | Lakshadweep | Puducherry
Pääkaupunkialue: Delhi
Näkymä pääkaupunki Kohimassa.
Nagasotureja 1900-luvun alusta.
Peltoja Nagalandissa.
Sumi-heimon nagoja perinteisissä asuissa.
Nagalandilainen kirkko.
Sarvinokka-juhlan osanottajia.
Karl Alfred Wasastjerna

Karl Alfred Wasastjerna (19. kesäkuuta 1860 Helsinki – 13. tammikuuta 1945 Kemiö) oli suomalainen kartanonomistaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen vuonna 1920.
Wasastjernan vanhemmat olivat valtiopäivämies Alfred Edgar Wasastjerna ja Maria Adelaide Boij ja puoliso vuosina 1890–1943 Bertha Alfthan. Heillä oli kaksi tytärtä. Karl Alfred Wasastjerna kirjoitti ylioppilaaksi ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1877. Hän aloitti uransa Hackman & Co:n konttorissa Viipurissa ja siirtyi sitten Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n konttoriin. Tilanomistajaksi Wasastjerna ryhtyi vuonna 1888, kun hän osti Kemiöstä Strömman kartanon, josta hän kehitti paikallisen mallitilan. Erityisesti hän kehitti tilan metsänhoitoa, ja toimi pitkään Turun ja Porin läänin lääninmetsälautakunnan puheenjohtajana sekä Suomen Metsänhoitoyhdistys Tapion hallituksen puheenjohtajana.
Strömman kartanoon kuuluneiden höyrysahan, höyrymyllyn, tiilitehtaan ja purje- ja moottorivenetehtaan myötä Wasastjerna säilytti yhteytensä liike-elämään. Wasastjerna toimi myös Saloon 1918 perustetun Suomen Raakasokeritehdas Oy:n hallintoneuvoston jäsenenä, ja omasi yhteyksiä muutenkin suomalaiseen sokeriteollisuuteen.
Wasastjernalla oli useita kunnallisia ja muita luottamustehtäviä ja jäsenyyksiä. Hän oli muun muassa Suomen Talousseuran hallituksen jäsen 1910-luvulla sekä Sydvästra Finlands jordbrukarklubbin ja Perniön maamiesseuran jäsen. Wasastjerna oli myös mukana osuustoiminnassa, muun muassa Osuuskassojen Keskuslainarahasto Oy:n hallintoneuvostossa.
Donda

| Donda Kanye West |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Syyskuu 2018 lokakuu 2019 – elokuu 2021
 Studio : Island Sound (Honolulu) Bighorn Mountain Ranch (Cody, Wyoming) Mercedes-Benz Stadium (Atlanta)
 Julkaistu: 29. elokuuta 2021
 Tuottaja(t): Kanye West, Gesaffelstein, Digital Nas, 88 Keys, Mike Dean, Wheezy
 Tyylilaji: Hip hop, gospel, pop, trap
 Kesto: 108.59
 Levy-yhtiö: GOOD Music, Def Jam Recordings
Listasijoitukset
   Britannian albumilista: 1   Suomen virallinen albumilista: 1   Billboard 200: 1 
Kanye Westin muut studioalbumit
| Jesus Is King 2019 | Donda 2021 | Vultures 1 2024 |
Donda on yhdysvaltalaisen rap-artisti Kanye Westin kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 29. elokuuta 2021. Albumi on nimetty Kanyen edesmenneen äidin Donda Westin mukaan.
Albumi oli alun perin määrä julkaista 24. heinäkuuta 2020, mutta sitä lykättiin. Levy-yhtiö Def Jam Recordings julkisti albumin julkaisupäivämääräksi 23. heinäkuuta 2021, mutta sitä lykättiin jälleen useaan otteeseen.
Donda on Kanyen albumeista pisin; siinä on 27 kappaletta, ja se on pituudeltaan 108 minuuttia ja 59 sekuntia.
MRC Datan mukaan albumia myytiin tai soitettiin 309 tuhatta albumiyksikköä vastaava määrä Yhdysvalloissa ensimmäisen viikon aikana. Albumi kohosi Billboard 200 -listan kärkeen heti julkaisunsa jälkeen ollen Westin kymmenes listaykkönen. Sen kappaleista 23 nousi Billboard Hot 100 -singlelistalle julkaisua seuranneella viikolla ja niistä kaksi, ”Hurricane” ja ”Jail”, sijoittui kymmenen parhaan joukkoon. Donda saavutti ensimmäisen sijan myös esimerkiksi Ison-Britannian ja Suomen albumilistoilla.
Taustaa

West ilmoitti 18. heinäkuuta 2020, että albumin nimi tulee olemaan Donda hänen edesmenneen äitinsä Donda Westin muistoksi. Samalla hän ilmoitti julkaisupäivämääräksi 24. heinäkuuta, joka ei kuitenkaan käynyt toteen. 25. heinäkuuta West twiittasi kuvan albumin kansikuvasta, joka myöhemmin kuitenkin vaihdettiin.
19. heinäkuuta 2021 räppäri Pusha T ilmoitti Instagramissa, että West pitäisi albumin kuuntelutapahtuman Mercedes-Benz Stadiumilla Atlantassa. Westin taustatiimi ilmoitti albumin julkaisupäivämääräksi 6. elokuuta, mutta tätä siirrettiin myöhemmin eteenpäin.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Donda Chant | 0.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Jail | 4.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | God Breathed | 5.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Off the Grid | 5.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Hurricane | 4.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Praise God | 3.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Jonah | 3.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Ok Ok | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Junya | 2.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Believe What I Say | 4.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | 24 | 3.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Remote Control | 3.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Moon | 2.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Heaven and Hell | 2.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Donda | 2.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Keep My Spirit Alive | 3.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Jesus Lord | 8.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | New Again | 3.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | Tell the Visioin | 1.44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 20. | Lord I Need You | 2.42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 21. | Pure Souls | 5.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 22. | Come to Life | 5.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 23. | No Child Left Behind | 2.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 24. | Jail, Pt. 2 | 4.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 25. | Ok Ok, Pt. 2 | 3.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 26. | Junya, Pt. 2 | 3.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 27. | Jesus Lord, Pt. 2 | 11.31 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 108.59 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

The Guardian:
Helsingin Sanomat:
Klangi: 4/5
NME:
Pitchfork: 6,0/10
Rolling Stone:
Rumba: 4,0/10
Soundi:
Listasijoitukset

| Lista | Sijoitus | Lähde |
| --- | --- | --- |
|  Britannian albumilista | 1. |  |
|  Sverigetopplistan | 1. |  |
|  Saksan albumilista | 4. |  |
|  Suomen virallinen albumilista | 1. |  |
|  Billboard 200 | 1. |  |
Kaupungintalo

Pietarsaaren raatihuonetta (1877) pidetään hyvänä esimerkkinä varhaisista kaupungintaloiksi rakennetuista rakennuksista. Sen on suunnitellut arkkitehti Georg Wilenius.
Kaupungintalo on kaupungin tärkein virastotalo, jona on perinteisesti pidetty taloa, jossa kaupunginvaltuusto, kaupungin ylin päättävä elin, kokoontuu. Joissakin tapauksissa kaupungintaloksi kutsutaan taloa, jossa kaupunginhallitus ja kaupungin ylimmät virkamiehet, muun muassa kaupunginjohtaja tai pormestari työskentelevät. Kaupungintalo on usein keskeisin hallinto- ja edustusrakennus, jossa saattaa olla myös muita virastoja, toimistoja ja kokous- ja juhlatiloja. Niissä on myös yleensä odotustiloja asiakkaille ja kaupungin tiedotusta palvelevia tiloja.
Kaupungintalojen historia Suomessa

Kaupungintalojen edeltäjiä olivat raatihuoneet, joissa silloiset kaupunkien ylintä päätös-, hallinto- ja tuomiovaltaa käyttäneet kaupunginraadit kokoontuivat. Raatihuoneet sijaitsivat usein keskeisillä paikoilla.
Vuonna 1875 tuli voimaan asetus kaupunginhallinnosta. Raadit lakkautettiin ja niiden tilalle tuli kaupunginvaltuustot. Lainmuutoksen myötä kaupungin hallinnon tehtävät lisääntyivät ja samalla niitä hoitamaan tarvittavien virkamiesten määrä kasvoi. Vanhat raatihuoneet kävivät ahtaiksi ja uusia tilavampia kaupungintaloja alettiin rakentaa 1800-luvun loppupuolella. Kaupungintaloa saatettiin vielä kuitenkin nimittää raatihuoneeksi.
Kaupungintalojen suunnittelu annettiin maineikkaille arkkitehdeille. Komeissa rakennuksissa oli komeat portaikot, juhlasali, valtuuston kokoussali, ravintola, virkamiesten työtilat ja joissain myös muita tiloja, kuten huutokauppakamari,  raastuvanoikeus ja asuntoja virkamiehille.
Kaupungintaloja

Helsingin kaupungintalo.
Tampereen kaupungintalo.
Turun kaupungintalo.
Oulun kaupungintalo.
Kuopion kaupungintalo.
Porin raatihuone.
Tarton raatihuone Virossa.
Toronton kaupungintalo Kanadassa.
Lontoon kaupungintalo Englannissa.
Hampurin raatihuone Saksassa.
Tukholman kaupungintalo Ruotsissa.
New Yorkin kaupungintalo Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaupungintalo Wikimedia Commonsissa
Idris ibn Abdullah

Idrisin hauta (vihreäkattoinen rakennus)
Idris ibn Abdullah (arabiaksi إدريس بن عبدالله‎) oli vuonna 785 Marokkoon paennut arabi, joka perusti sinne Idrisidien dynastian vuoteen 985 hallitseman itsenäisen valtakunnan. Hän hallitsi nimellä Idris I vuosina 788–791. Erityisesti Marokossa Idrisiä pidetään Marokon perustajana.
Elämä

Idris ibn Abdullah syntyi ja kävi koulunsa Arabian niemimaalla. Hän oli profeetta Muhammedin pojanpojan Hasanin suora jälkeläinen. Šarifina Idris uskoi, että hänellä oli sukulinjansa vuoksi erityisiä kykyjä uskonnolliseksi ja maalliseksi johtajaksi. Abbasidien hallitsijasuku oli surmannut Idrisin sukulaisia jo vuosina 762–763 epäonnistuneen kapinan jälkeen. Idris itse osallistui vuonna 786 epäonnistuneeseen kapinaan Mekassa ja joutui pakenemaan maasta hävityn Fakhkhin taistelun jälkeen. Idris matkusti naamioituneena ensin Egyptiin ja sitten Tangerin kaupunkiin. Hänellä oli mukanaan arvokkain omaisuutensa, orjansa ja neuvonantajansa Rashid.
Idris asettui lopulta Walilan eli Volubilisin alueelle vuonna 788, missä hänen Koraanin tuntemuksensa herätti huomiota. Aluetta hallinneen awraba-berberiheimon johtaja näki aidon šarifin poliittisen arvon ja nimitti hänet vuonna 789 imaamiksi. Idris toimi heimojen välisten kiistojen välittäjänä ja keräsi kannattajiensa keskuudesta armeijan käännyttääkseen berberiheimoja, jotka eivät olleet vielä omaksuneet islamia. Idris onnistui perustamaan yhtenäisen valtakunnan nykyisen pohjoisen Marokon alueelle. Lyhyen hallintajaksonsa aikana hän perusti myös Fèsin kaupungin, joka oli tarkoitettu valtakunnan tulevaksi pääkaupungiksi. Idris otti jalkavaimokseen Kinda- tai Kanza-nimisen berberinaisen, josta tuli myöhemmin hänen seuraajansa Idris II:n isä. Ottamalla vaimon berberien keskuudesta Idris loi tavan, jolla Arabiasta saapunut eliitti sai tuekseen paikalliset berberiheimot.
1500-luvun marokkolaisen historiankirjoittajan Ahmad Ibn al-Qadin mukaan Idris toi alueelle todelliset islamilaiset perinteet. Vaikka Ukba ibn Nafi oli vallannut alueen jo vuonna 682, alueen berberit harjoittivat edelleen omaa uskontoaan ja tapojaan. Idris kerrottiin olleen uupumaton islamin lähettiläs, joka käännytti uskontoon sekä paikallisia berbereitä että alueen kristittyjä ja juutalaisia.
Vuonna 791 Idrisin menestys ja nouseva valta alkoi huolestuttaa abbasidien kalifi Harun al-Rašidia, jonka lähettämä salamurhaaja onnistui myrkyttämään Idrisin, ilmeisesti suorana kostona siitä, että tämä oli valloittanut Tlemcenin kaupungin nykyisen Algerian alueella. Idrisillä ei ollut kuollessaan lapsia, mutta hänen orjansa Rashid ryhtyi sijaishallitsijaksi samalla kun odotettiin Idrisin raskaana olleen rakastajattaren synnytystä. Syntynyt poika Idris II hallitsi valtakuntaa vuoteen 828 saakka.
Atlantis-hotelli

Atlantis-hotelli on Dubaissa sijaitseva hotelli. Hotelli valmistui syyskuussa 2008, ja se on rakennettu palmun muotoiselle Palm Jumeirah -saarelle. Hotellihuoneita on 1 539. Hotellissa sijaitsee myös vesipuisto ja delfiiniallas. Hotelli on suunniteltu Bahamalla sijaitsevan Atlantis Paradise Island -hotellin mukaan.
Kuningatar (pelikortti)

| Kuningatar |
| --- | --- |
 Ruutu-, risti-, hertta ja patakuningatar.
Henkilötiedot
Status:  kuvakortti
Suhteet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kuningatar on korttipakan yksi kolmesta kuvakortista. Se merkitään latinalaisin kirjaimin D (ransk. dame ’rouva’) tai Q (engl. queen ’kuningatar’). Kyrillisin aakkosin kortti on merkity kirjaimella Д (дама - dama = daami). Suomessa tätä korttia kutsutaan useimmiten nimellä rouva ja joskus nimellä akka. Kuten kaikkia muitakin kortteja kuningattaria on neljää eri maata, joista hertta (♥) sekä ruutu (♦) ovat punaisia ja pata (♠) sekä risti (♣) mustia. Kuningattaren arvo on pokerissa 12. Blackjackissa kuningattaren arvo on 10 kuten muidenkin kuvakorttien. Baccaratissa kuningattaren arvo on 0 muiden kuvakorttien tapaan.
Historiaa

Ranskalaisissa korteissa oli alun perin kuvattuna kolme yläluokkaan kuuluvaa herrasmiestä, mutta niiden erottamiseksi keksittiin vaihtaa keskimmäiseksi neitokaisen kuva. Pian vakiintui käsitys, että kortit ovat kuninkaalliset prinssi, kuningatar ja kuningas. Pelikorttien 4 kuningatarta muistuttavat tarot-korttien vastaavia, joilla pelikorteista poiketen on maina malja, sauvat, lantti ja miekka.
Kuningattaret

Patakuningatar
Herttakuningatar
Ristikuningatar
Ruutukuningatar
Kuningatar eri peleissä

Musta Maija -pelissä tavallisia pelikortteja jaetaan viisi kullekin pelaajalle yksi kerrallaan. Musta Maija on patakuningatar.
Hertassa pelaaja yrittää välttää patakuningattaren saamista ellei yritä tehdä puhallusta.
Herttamisäärissä  pelaaja yrittää välttää patakuningattaren saamista ellei yritä tehdä slammia.
Kuningatar eri pelikorteissa

Turun linna -pelikorteissa kuningattaret on merkitty niiden pokeripelissä käytetyllä numeroarvolla 12 aivan kuten muutkin kuvakortit.
Kuningatar populaarikulttuurissa

Aleksandr Puškin kirjoitti 1833 romaanin "Patarouva".
Pjotr Tšaikovski sävelsi yllä mainitun teoksen pohjalta samannimisen oopperan.
Hank DeVito teki 1970-luvun lopulla kappaleen "Queen of Hearts", jonka tanssiorkesteri Finlanders levytti suomeksi nimellä "Herttakuningatar".
Lewis Carrollin kirjassa Liisan seikkailut ihmemaassa on hahmo Herttakuningatar.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuningatar (pelikortti) Wikimedia Commonsissa
Viitala

Viitala tai Wiitala on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Anna Viitala (s. 1979), näytelmäkirjailija, dramaturgi ja ohjaaja
Eetu Viitala (s. 1987), pituushyppääjä
Eetu Viitala (s. 1992), pikajuoksija
Emmi Viitala (s. 1989), pesäpalloilija
Heikki Viitala (1943–2019), virkamies, historioitsija ja kanslianeuvos
Jaana Toivari-Viitala (1964–2017), egyptologi
Janne Viitala, salibandyn pelaaja
Jari Viitala (s. 1958), jääkiekkoilija
Jingo Viitala, Jenni Viitala Vachon (1918–2009), amerikansuomalainen muusikko, artisti, kirjailija ja paikallishistorioitsija
Jose Viitala (s. 1986), näyttelijä
Juha Viitala (s. 1976), sosialidemokraattinen poliitikko, kansanedustaja ja työsuojeluvaltuutettu
Jussi Viitala (s. 1940), eläintieteilijä ja tietokirjailija
Kaisa Ikola (o.s. Viitala, s. 1974), historiantutkija ja kirjailija
Kaisa Viitala (s. 2004), pesäpalloilija
Leevi Viitala (s. 2001), jääkiekkoilija
Lenni Viitala (1921–1966), painija
Maria Viitala (s. 2003), salibandymaalivahti
Marje Viitala kuvataiteilija ja taidegraafikko
Marketta Viitala (s. 1935), tanssitaiteilija, koreografi
Martti Viitala (1922–2006), kuvittaja ja pilapiirtäjä, nimimerkit Viljami ja Will Martin
Matti Viitala (s. 1966), korkeushyppääjä
Matti Wiitala (1900–1944), amerikansuomalainen toimittaja ja työväenliikkeen aktivisti.
Mirka Viitala (s. 1975), suomalainen pianisti
Pasi Viitala (s. 1983), Uniklubin kitaristi
Petri Viitala (s. 1963), muusikko, ääniteknikko, valokuvaaja, tapahtumajärjestäjä ja kansalaisaktivisti
Pihla Viitala (s. 1982), näyttelijä
Raimo Viitala (1932–1991), taidemaalari ja taidekriitikko
Rebecca Viitala (s. 1977), näyttelijä
Toni Viitala (s. 1982), lentopalloilija
Unto Wiitala (1925–2019), jääkiekkomaalivahti ja erotuomari
Veijo Viitala (1896–1971), jääkärikapteeni
Walter Viitala (s. 1992), jalkapalloilija
Paikannimi

Viitala on myös suomalainen paikannimi. Sillä voidaan tarkoittaa esimerkiksi seuraavia:
Viitala, kylä Kurikassa
Viitala, kylä Seinäjoella entisessä Peräseinäjoen kunnassa
Viitala, kylä Seinäjoella entisessä Ylistaron kunnassa
Pavel Datsjuk

| Pavel Datsjuk |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. heinäkuuta 1978 (ikä 46) Sverdlovsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Avtomobilist Jekaterinburg
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–2021
Aik. seurat:  Dinamo-Energija Jekaterinburg (RSL)   Ak Bars Kazan (RSL)   Detroit Red Wings (NHL)   Dinamo Moskva (RSL)   TsSKA Moskova (KHL) SKA Pietari (KHL)
NHL-varaus:  171. varaus, 1998 Detroit Red Wings
Hockey Hall of Fame
 2024 
Pavel Valerjevitš Datsjuk (ven. Павел Валерьевич Дацюк, s. 20. heinäkuuta 1978 Sverdlovsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on uransa lopettanut venäläinen jääkiekkoilija, kaksinkertainen Stanley Cup -voittaja, olympiavoittaja ja maailmanmestari, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän kuuluu kolmen kullan klubiin. Datsjuk tunnetaan taitavana kahden suunnan pelaajana, jonka vahvuuksia ovat mailankäsittely, kiekonriistot, luistelu ja erikoistilannepelaaminen.
Ura > Ennen NHL:ää

1990-luvun puolivälissä Datsjuk pelasi Venäjällä Dinamo-Energija Jekaterinburgin farmijoukkueessa, ja vaikka hän oli joukkueessaan taitava pelaaja, kykyjenetsijät ohittivat hänet pienen kokonsa takia. Datsjuk huomattiin vasta, kun Jekaterinburgin valmentajaksi tuli Venäjän olympiajoukkueen valmentaja Vladimir Krikunov. Krikunov kiinnitti huomiota Datsjukin poikkeukselliseen kävelytyyliin ja loistavaan pelisilmään jalkapallokentällä. Krikunov ryhtyi valmentamaan taitavasta Datsjukista kahden suunnan hyökkääjää. Huolimatta hyvästä menestyksestä Krikunovin valmennettavana häntä ei varattu vuosien 1996 ja 1997 NHL:n varaustilaisuuksissa. Datsjukin löysi osittain sattumalta Detroit Red Wingsin Euroopan-kykyjenetsijä Håkan Andersson, joka olikin ilmeisesti ainoa NHL:n kykyjenetsijöistä, joka näki Datsjukin pelaavan ennen vuoden 1998 NHL:n varaustilaisuutta. Detroit varasi Datsjukin vuonna 1998 numerolla 171.
Ura > NHL

Datsjuk on voittanut NHL-urallaan Stanley Cupin kahdesti, vuosina 2002 ja 2008. Hänelle on myönnetty NHL:n parhaalle puolustavalle hyökkääjälle jaettava Frank J. Selke Trophy -palkinto vuosina 2008–2010. Herrasmiespelaajalle jaettavan Lady Byng Memorial Trophy -palkinnon hän on saanut peräti neljä kertaa peräjälkeen, vuosina 2006–2009. Datsjuk oli kauden 2008–2009 jälkeen ehdolla Hart Memorial Trophy -palkintoon, joka luovutetaan NHL:n kauden arvokkaimmalle pelaajalle.
Voitettuaan vuonna 2008 Detroitin riveissä toisen Stanley Cupinsa Datsjuk valittiin liigan parhaaksi puolustavaksi hyökkääjäksi. Lisäksi hän voitti NHL:n herrasmiespelaajan palkinnon kolmatta kertaa peräkkäin. Datsjuk voitti runkosarjan plus-miinustilaston ja kiekonriistotilaston 144:llä riistolla, joka oli 58 enemmän kuin seuraavan olleella Mike Modanolla. Tulos ylitti Datsjukin omissa nimissä olleen aiemman kausiennätyksen.lähde?
Bleacher Reportin listatessa 50 taitavinta pelaajaa vuoden 1967 jälkeen Datsjuk sijoittui kymmenenneksi jättäen taakseen muun muassa Aleksandr Ovetškinin, Sidney Crosbyn, Joe Sakicin ja Peter Forsbergin.
TSN SportCenter valitsi Datsjukin NHL:n taitavimmaksi aktiivipelaajaksi vuonna 2011. Hänet tunnetaan muun muassa hyvänä rangaistuslaukausten laukojana.lähde?
Ura > KHL

Kauden 2015–2016 jälkeen Datsjuk päätti palata Venäjälle solmien kaksivuotisen sopimuksen KHL:n mahtiseura SKA Pietarin kanssa. Keväällä 2018 Datsjuk teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen SKA:n kanssa.lähde?
Kesäkuussa 2019 Datsjuk solmi vuoden mittaisen sopimuksen Avtomobilist Jekaterinburgin kanssa ja palasi näin kotikaupunkiinsa.lähde?
Ura > Maajoukkue

Datsjuk on pelannut viidet olympialaiset ja kuudet maailmanmestaruuskilpailut. Hän edusti Venäjää myös vuoden 2016 jääkiekon maailmancupissa. Datsjuk oli voittamassa olympiakultaa venäläisten olympiaurheilijoiden joukkueessa vuonna 2018. Venäjän maajoukkueesta Datsjukilla on olympiapronssia vuodelta 2002, maailmanmestaruus vuodelta 2012, MM-hopeaa vuodelta 2010, sekä MM-pronssia vuosilta 2005 ja 2016.
Saavutukset

| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Detroit Red Wings | 2002  |
|  | Detroit Red Wings | 2008  |
| Mitalit> Miesten jääkiekko.Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten jääkiekko.Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. Olympialaiset  | Mitalit> Miesten jääkiekko.Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. Olympialaiset  | Miesten jääkiekko> Maa:   Venäläiset olympiaurheilijat. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 | jääkiekko |  |
Maa:   Venäjä
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Suomi & Ruotsi 2012 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Saksa 2010 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Itävalta 2005 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Venäjä 2016 | jääkiekko |  |
Stanley Cup: 2002 ja 2008
Frank J. Selke Trophy: 2008, 2009, 2010
Lady Byng Memorial Trophy: 2006, 2007, 2008, 2009
NHL Plus/Minus Award: 2008
NHL:n kakkostähdistössä: 2009
NHL:n tähdistöottelussa: 2004, 2008, 2009, 2011, 2012
Olympiakulta: 2018
Olympiapronssi: 2002
Maailmanmestaruus 2012
MM-hopea: 2010
MM-pronssi: 2005, 2016
MM-kisojen paras hyökkääjä ja tähdistökentällisessä: 2010
Venäjän vuoden jääkiekkoilija (Kharlamov Trophy): 2011, 2013
Venäjän superliigan mestaruus: 2005
Hockey Hall of Fame: 2024
Kun Datsjuk valittiin Hockey Hall of Fameen, Dominik Hašek arvosteli päätöstä. Hašek tunnusti Datsjukin urheilulliset saavutukset, mutta piti Datsjukin valintaa silti ongelmallisena. Syyksi Hašek mainitsi Venäjän hyökkäyksen Ukrainaan: ”Jokaisen Venäjän kansalaisen, joka ei ole tuominnut Venäjän sotaa ja siihen liittyviä rikoksia, toimii valtavana mainoksena sodalle”, Hašek kirjoitti viestipalvelu X:ssä. Hašek vaati Kanadalta ja Hockey Hall of Famelta harkintaa Datsjukin nimeämisen suhteen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Detroit Red Wings (Arkistoitu – Internet Archive)
Jatkoaika
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Brad Richards | Lady Byng Memorial Trophyn voittaja 2006, 2007, 2008, 2009 | Seuraaja: Martin St. Louis |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Thomas Vanek | NHL Plus-Minus Awardin voittaja 2008 | Seuraaja: – |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Rod Brind’Amour | Frank J. Selke Trophyn voittaja 2008, 2009, 2010 | Seuraaja: Ryan Kesler |
Venäjän joukkue – Jääkiekon MM-kilpailut 2018
3 Hafizullin |
4 Gavrikov |
7 Kaprizov |
11 Andronov (A) |
13 Datsjuk (C) |
15 Anisimov |
19 Butšnevitš |
22 Zaitsev |
25 Grigorenko |
29 Kablukov |
30 Šestjorkin |
31 Sorokin |
41 Sošnikov |
44 Jakovlev |
51 Bereglazov |
55 Kiselevitš |
63 Dadonov (A) |
66 Mihejev |
78 Mamin |
83 Košetškin |
87 Šalunov |
88 Trjamkin |
89 Nesterov |
94 Barabanov |
97 Gusev |
Valmentaja Ilja Vorobjov
Datsjuk pelasi koko NHL-uransa Detroitissa, mutta tästä huolimatta Arizona Coyotes omistaa tällä hetkellä hänen sopimuksensa.