stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NREM-uni

NREM-uni eli non-REM-uni tai perusuni on toinen unen kahdesta tyypistä. Nimi tulee siitä, että NREM-unen aikana ei esiinny nopeita silmänliikkeitä (REM, rapid eye movement) kuten REM-unessa.
NREM-uni jaetaan nykyisin kolmeen vaiheeseen, NREM-1, NREM-2 ja NREM-3. Nukkuja siirtyy yön aikana monta kertaa yhdestä NREM-vaiheesta toiseen.
Unen ensimmäinen vaihe NREM-1 on lyhytkestoinen valvetilan ja unen rajatila, jossa voidaan kokea hallusinaatioita. Sitä seuraava NREM-2-vaihe on ensimmäistä vaihetta syvempi ja kestää yhteensä noin puolet yöstä. Kolmas vaihe NREM-3 on syvän unen vaihe, joka kestää noin puoli tuntia, ja sen aikana on hyvin vaikea herätä.
NREM-3-vaiheesta nukkuja siirtyy REM-uneen, jonka jälkeen alkaa taas uusi unisykli.
Novoukrajinka

| Novoukrajinka (Новоукраїнка) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Novoukrajinka
 Koordinaatit: 48.3168°N, 31.5214°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Kirovohradin alue
Piiri:  Novoukrajinkan piiri
Väkiluku (2021):  16 338
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Novoukrajinka (ukr. Новоукраїнка; ven. Новоукраинка) on kaupunki Kirovohradin alueella Keski-Ukrainassa, 71 kilometriä aluekeskus Kropyvnytskyistä länsilounaaseen. Novoukrajinka on Novoukrajinkan piirin (138 509 as., 2021) hallinnollinen keskus. Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 16 338 (2021).
Novoukrajinkan kaupunki ilmasta nähtynä.
Kirkko Novoukrajinkassa.
Piirihallinnon rakennus.
puisto kaupungissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Novoukrajinka Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area
Normaalien maihinnousu

| Normaalien maihinnousu YUP |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. lokakuuta 1999
 Tuottaja(t): Riku Mattila (1–5 ja 7)
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 54.20
 Levy-yhtiö: Universal Music
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 1.
YUP:n muut julkaisut
| Me viihdytämme teitä (EP) 1999 | Normaalien maihinnousu 1999 | Lauluja metsästä 2001 |
Normaalien maihinnousu on YUP-yhtyeen seitsemäs albumi, joka julkaistiin lokakuussa 1999. Albumin studiotyö ajoittui aikavälille huhtikuu-syyskuu 1999. Normaalien maihinnousun myötä yhtye saavutti ensimmäisen ykköstilansa Suomen virallisella albumilistalla.
Kappaleet

Normaalien maihinnousu – 4.45
Varjoleikit – 4.21
Me viihdytämme teitä – 4.36
Meitä odotellaan mullan alla – 3.19
Pohjaton säkki – 5.36
Mitä minä todella sanoin – 3.22
Kuinka ihmistä käsitellään – 5.01
Pikku Saddam – 3.38
Kiusauksien iltapäivä – 5.17
Syyllisyys – 4.57
Käpälämäkeen! – 3.17
Kaikki on hyvin – 6.11
Kokoonpano

Jarkko Martikainen – laulu, kitara
Jussi Hyyrynen – kitara
Valtteri Tynkkynen – basso, taustalaulu
Janne Mannonen – rummut, taustalaulu
Petri Tiainen – koskettimet
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Antti Heerman – viulu
Jarmo Hovi – lyömäsoittimet, taputus
Janne Kettunen – tuuba, pasuuna
Ari Laaksonen – taustalaulu, taputus
Riku Mattila – tamburiini, taputus, Roland
Juha Nuoranne – sello
Jari Perä – lisäkoskettimet ("Pohjaton säkki")
Jari Saastamoinen – taustalaulu
Torsti Spoof – taustalaulu
Jone Takamäki – saksofoni
Erja Tynkkynen – huilu
Kokoonpano > Tuotanto

Jari Saastamoinen – äänittäjä, miksaaja (kappaleet 6, 8–12)
Riku Mattila – tuotanto ja miksaus (kappaleet 1–5, 7)
Pauli Saastamoinen – masteroija (Finnvox G, 9. syyskuuta 1999)
Dick Lindberg – yhtyekuvat
Jussi Salakka – kansien asu
Arvostelut

Soundi:
Kirjallisuutta

Dimery, Robert (toim.): 1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään.  ((1001 Albums You Must Hear Before You Die, 2006.) Suomalaisen laitoksen päätoimittaja Jake Nyman. Kääntäjät: Esa Kuloniemi ym)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36217-4
Aiheesta muualla

Näin tehtiin Normaalien maihinnousu – Internet Archive
Albumin kappaleiden saatteet – Internet Archive
Levyarvosteluja – Internet Archive
YUP
| --- | --- |
Studioalbumit:   The Hippos from Hell  Huuda harkiten  Toppatakkeja ja Toledon terästä  Homo sapiens  Yövieraat  Outo elämä  Normaalien maihinnousu  Lauluja metsästä  Leppymättömät  Keppijumppaa  Vapauden kaupungit  Opus 1 
EP:t:   Who Dares Farts  Whlap-Zap Ninja  Turpasauna  Julmasti juhlallista  Minä olen myyrä  Me viihdytämme teitä  Minä en tiedä mitään  Maailmannäyttely 
Kokoelmat:   1990–1992  Hajota ja hallitse 1993–2001  The Hippos from Hell & Other Oddities 1988–1990  Helppoa kuunneltavaa 
Singlet:   ”Daavidin fuzz / Paratiisin sahakielet”  ”Jumala halkaisi ihmisen kahtia”  ”Homo sapiens”  ”Porvariston hillitty charmi”  ”Tavaroiden taikamaailma”  ”Tuuliajolla”  ”Mitä luoja teki ennen kuin loi maailman?”  ”Meitä odotellaan mullan alla”  ”Varjoleikit”  ”Pohjaton säkki”  ”Ihana elämä”  ”Rakkaus on pesti hulluuteen”  ”Joutilas”  ”Pahassa paikassa”  ”Päivä kerrallaan”  ”Intiaanit ymmärtävät”  ”He olivat vapaat”  ”Rähinää, höyheniä”  ”Presto Ma Non Troppo” 
DVD:t:   Helppoa katseltavaa 
Muuta:   Luettelo YUP:n kappaleista
Novasolkka

| Novasolkka Новосёлки, Novosjolki |
| --- | --- |
 Novasolkan kirkko vuonna 1911.
 Novasolkka
 Koordinaatit: 59°27′12″N, 28°48′27″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Jaaman piiri
Kunta:  Opolja
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2010):  8
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Inkerin luterilaiset seurakunnat.
Novasolkan kirkko 1930-luvulla.
Kirkko vuonna 1943.
Novasolkka (ven. Новосёлки, Novosjolki) on kylä Venäjällä Leningradin alueen Jaaman piirin Opoljan kunnassa ja entinen luterilainen seurakunta Inkerissä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängöllä kaksi kilometriä Opoljasta luoteeseen. Kylässä on kahdeksan asukasta (vuonna 2010).
Kylä

Jaaman ujestin Ratsinan pogostaan kuulunut kylä mainitaan nimellä Novoje Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 siellä asui 63 venäläistä ja 53 savakkoa. Kylän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat kyläkuntana Opoljan volostiin. Vuonna 1899 Novosolkassa oli 90 asukasta, joista 41 oli suomalaisia, 22 virolaisia, 21 venäläisiä ja 6 ”sekoittuneita”. Luterilaisia 62 henkeä.
Seurakunta

Jaaman läänin Opoljan ja Jastrebinon pogostat käsittänyt Novasolkan seurakunta perustettiin lakkautetun Jaaman seurakunnan tilalle 1670-luvun lopulla. Ruotsalaisajan lopulla sillä oli kappeli Poretšjen kylässä Laukaanjoen varrella.
Venäläisten valloitettua Inkerin Novasolkka yhdistettiin Moloskovitsaan. Vuonna 1759 se sai jälleen oman kirkkoherran. Vuodesta 1825 lähtien papinvirkaa hoitivat Moloskovitsan ja Kattilan–Soikkolan kirkkoherrat, kunnes vuonna 1834 Novasolkka liitettiin jälkimmäiseen seurakuntaan, joka sen jälkeen kantoi nimeä Kattila, Soikkola ja Novasolkka.
Vuoden 1860 tienoilla Kattilassa, Soikkolassa ja Novasolkassa oli yhteensä noin 1 800 luterilaista, joista 29 oli saksalaisia ja loput suomalaisia. Vuonna 1904 seurakunnassa oli noin 1 600 suomalaista, noin 300 virolaista ja 30 saksalaista. Novasolkan alueella luterilaisia oli noin 600 henkeä. 1900-luvun alussa kirkkoherranvirka oli pitkään täyttämättä, koska köyhään seurakuntaan, jonka kolme kirkkoa sijaitsivat kaukana toisistaan, oli vaikeaa löytää hakijoita.
Vuonna 1919 kolme seurakuntaa erosivat jälleen toisistaan, ja Novasolkan virolaiset liittyivät Moloskovitsan virolaiseen seurakuntaan. Novasolkassa kirkollinen toiminta jatkui vuoteen 1937 saakka.
Novasolkan 150-paikkainen puukirkko oli rakennettu ilmeisesti 1700-luvulla. Kirkon sisustus tuhottiin talvisodan aikana suomalaisvastaisessa mielenosoituksessa.
Novasolkan kylät

Novasolkkalaisia pidettiin savakkoina. Seurakunnan alueella oli myös keskiajalta periytyvää venäläistä asutusta. Suomalaiset elivät enimmäkseen sekakylissä ja olivat kaksikielisiä. Myös venäläiset sukunimet olivat virallisessa käytössä yleisiä.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Hovinkylä (s-e-v)  Jamskovitsa (v-s)  Juhkomo (v-s)  Kerstova (v-s)  Kikkeritsa (s)  Killi (s)  Kuutta (v-s) |  Läylikkä (v-s)  Malli (v-s)  Manelja (v-s)  Mustapää (v-s)  Novasolkka (s-e-v)  Novesi (v-s)  Prömpeli (v-s) |  Pustoperä (v-s)  Saappolja (s-e-v)  Sakoritsa (s-v)  Skulmanni (v-s)  Tikanpesä (v-s)  Torma (v-s)  Valja (v-s) |

E – virolaisia, s – suomalaisia, v – venäläisiä.
Nykyään seurakunnan alue kuuluu Leningradin alueen Jaaman piirin Opoljan ja Pustoperän kuntiin. Inkeriläistä asutusta on säilynyt jonkun verran. Lähetyssaarnaaja Martti Rautanen oli kotoisin Novasolkan Tikanpesän kylästä.
Nuijamaan vaakuna

Nuijamaan vaakuna (1960–1988)
Nuijamaan vaakuna oli Nuijamaan kunnan tunnus, joka puhuvana vaakunana viittaa kunnan nimeen.
Vaakunan selitys on ”hopeakentässä esiin työntyvä, kultakyntinen, musta karhun kämmen, joka pitää punaista nuijaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Nuijamaan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 4. joulukuuta 1959. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 24. maaliskuuta 1960.
Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1989, kun Nuijamaa liittyi Lappeenrannan kaupunkiin.
Novovorontsovka

| Novovorontsovka (Нововоронцовка) |
| --- | --- |
 Novovorontsovka
 Koordinaatit: 47.4992°N, 33.9193°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Hersonin alue
Piiri:  Beryslavin piiri
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  5,9 km²
Väkiluku (2021):  6 081
 
 nvoron.gov.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Novovorontsovka (ukr. Нововоронцовка) on kaupunkityyppinen taajama Hersonin alueella Ukrainan eteläosassa. Taajama on heinäkuusta 2020 lähtien sijainnut Beryslavin piirissä (95 967 as., 2021). Heinäkuuhun 2020 saakka taajama oli Novovorontsovkan piirin hallinnollinen keskus. Novovorontsovkan väkiluvuksi arvioitiin 6 081 (2021; vuonna 2001: 7 111 as., joista ukrainalaisia 93 %, venäläisiä 4 % ja valkovenäläisiä 1,6 %).
Novovorontsovka sijaitsee Dneprin ja siihen padotun Kah’ovkan tekojärven länsirannalla, 167 kilometriä aluekeskus H’ersonista koilliseen. Seudulta löydetty merkkejä ihmistoiminnasta (hautakumpuja) jo ajalta 3 000-1 000 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Taajamassa toimii muun muassa kotiseutumuseo.
Osana Venäjän sotatoimia Ukrainassa (2022–), taajama oli jonkin aikaa Venäjän asevoimien miehittämä, kunnes Ukrainan asevoimat vapautti sen maaliskuun lopussa (25.3.2022). Tämän jälkeen Venäjä kohdisti taajamaan tykistötulta raketinheittimillä ainakin 4. huhtikuuta 2022 vastaisena yönä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Novovorontsovka Wikimedia Commonsissa
Novovorontsovkan hromada (aluehallinnon 3. taso), perustietoja (ukrainaksi) (gromada.info)
Nuijamaanjärvi

| Nuijamaanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:   Suomi
Paikkakunta:  Lappeenranta
Koordinaatit:  60°57′18″N, 28°34′18″E
Järvinumero:  05.003.1.001 
Mittaustietoja
Rantaviiva:  21,7 km 
Pinta-ala:  5,283 km² 
 fiNuijamaanjärvi 
Nuijamaanjärvi on Lappeenrannan kaupungissa Venäjän rajalla sijaitseva järvi, joka on pinta-alaltaan 5,283 neliökilometriä. Järveen on istutettu kahta eri kalaa: planktonsiikaa ja järvisiikaa. Järvi sijaitsee Juustilanjoen vesistössä ja Saimaan kanava kulkee sen halki.
Nukkekaappi ja muita kertomuksia

Nukkekaappi ja muita kertomuksia (ruots. Dockskåpet och andra berättelser) on Tove Janssonin  novellikokoelma vuodelta 1978. Siihen sisältyvät novellit Aikakäsite; Apina; Kertomus Hilosta, Havaijilta; Kukkalapsi; Lokomotiivi; Muisto uudesta maasta; Nukkekaappi; Päärooli; Sarjakuvapiirtäjä; Suuri matka; Taidetta luonnossa ja White Lady.
Novellit käsittelevät ihmisten hyväksikäyttöä, elämää taiteen ehdoilla, ihmisten mielipuolisuutta ja yksinäisyyttä. Jansson omisti kirjan ystävälleen Pentti Eistolalle.
Eila Pennasen suomennos ilmestyi 1980.
Novyi Buh

| Novyi Buh (Новий Буг) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Novyi Buh
 Koordinaatit: 47.6920°N, 32.5087°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Mykolajivin alue
Piiri:  Baštankan piiri
Perustettu:  1772
Kaupunkityyppiseksi taajamaksi:  1937
Kaupungiksi:  1962
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  12 km²
Väkiluku (2021):  15 003
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Novyi Buh (ukr. Новий Буг; aiemmin 1700-luvun jälkipuoliskolla Kutsa Balka ukr. Куца Балка, sitten 1810 asti Semenivka ukr. Семенівка, vuosina 1810-1832 Novopavlivka ukr. Новопавлівка) on kaupunki Ukrainan eteläisen Mykolajivin alueen koillisosassa Baštankan piirissä. Kaupungissa asui vuoden 2021 alun arvion mukaan 15 003 ihmistä. Väestönlaskennassa 2001 asukkaita oli 16 250, jotka olivat etnisesti valtaosin ukrainalaisia.
Piirikeskus Baštanka sijaitsee maanteitse noin 35 kilometriä etelään, aluekeskus Mykolajiv 100 kilometriä kaupungista etelälounaaseen ja suurkaupunki Kryvyi Rih noin 72 kilometriä itään.
Historia

Nykyisen Novyi Buhin alueelta on löydetty neoliittisen ja myöhäisen pronssikauden ajan (5000-2000 eaa.) asutusten jäänteitä sekä skyyttien hautoja (500-luvulta eaa.). 1700-luvun jälkipuoliskolla täällä sijaitsi Zaporižžjan kasakoihin kuuluvan Jakob Kutsyn linnoitettu talviasutus, mikä tunnettiin nimellä Kutsa Balka. Kaupunkityyppiseksi taajamaksi Novyi Buh nimettiin vuonna 1937 ja kaupungiksi vuonna 1962.
Venäjän hyökkäyssodan aikana 1. maaliskuuta 2022 Venäjän asevoimien kolonna eteni Mykolavin suunnalta Baštankan piiriin. Hyökkääjät tuhottiin pääosin Baštankan lähistöllä, ja sieltä paennutkin osajoukko ennen Novyi Buhia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Novyi Buh Wikimedia Commonsissa
Novyi Buhin hromadan (kunnan) sivusto (ukrainaksi) (novobuzka-gromada.gov.ua)
Leszek Nowak

Leszek Nowak (1992)
Leszek Nowak (1943 Więckowice – 20. lokakuuta 2009 Poznań) oli puolalainen tieteenfilosofiaan erikoistunut filosofi, joka toimi professorina Adam Mickiewiczin yliopistossa. Hän kirjoitti muun muassa marxilaisesta tieteenfilosofiasta sekä tieteellisten teorioiden idealisoivasta luonteesta.
Julkaisuja

”Historical Momentums and Historical Epochs. An Attempt at a non-Marxian Historical Materialism”, Analyse und Kritik nro. 1, 1979
The structure of idealization: towards a systematic interpretation of the Marxian idea of science.  D. Reidel, 1980.  ISBN 9027710147
Property and power: towards a non-Marxian historical materialism.  D. Reidel Pub. Co., 1983.  ISBN 9027713510
Dimensions of the historical process.  Rodopi, 1989.  ISBN 9051830041
Power and civil society: toward a dynamic theory of real socialism.  Greenwood Publishing Group, 1991.  ISBN 031327505X
Aiheesta muualla

Leszek Nowak Adam Mickiewiczin yliopisto (puolaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 2 
Muut:  IdRef
Norfolkinaraukaria

| Norfolkinaraukaria |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Paljassiemeniset Pinophyta
Lahko::  Cupressales
Heimo::  Araukariakasvit Araucariaceae
Suku::  Araukariat Araucaria
Sektio::  Eutacta
Laji::  heterophylla
Kaksiosainen nimi
 Araucaria heterophylla  (Salisb.) Franco, 1952 
Synonyymit
 Eutassa heterophylla Salisb., 1807 
Katso myös
   Norfolkinaraukaria Wikispeciesissä   Norfolkinaraukaria Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Norfolkinaraukaria (Araucaria heterophylla), suomeksi myös huonearaukaria tai huonekuusi, on araukariakasvien heimon araukarioiden sukuun kuuluva havupuulaji. Se on suurikokoinen ainavihanta puu, jota tavataan luonnossa ainoastaan Australialle kuuluvalta Norfolkinsaarelta. Lajin piirteisiin kuuluvat kapean kartiomainen latvus, nuorena neulasmaiset mutta vanhemmiten yleensä suomumaiset lehdet sekä suuret pyöreät kävyt. Norfolkinaraukariaa kasvatetaan laajalti koristepuuna sen luontaisen elinalueen ulkopuolella kaikkialla lämpimän ilmaston alueella. Sitä kasvatetaan myös sisätiloissa viherkasvina.
Muita araukarialajeja ovat muun muassa Etelä-Amerikan chilenaraukaria (Araucaria araucana) ja parananaraukaria (Araucaria angustifolia).
Kuvaus

Norfolkinaraukaria on suurikokoinen ainavihanta puu. Se voi kasvaa yli 50 metriä korkeaksi ja tulla rungon rinnankorkeusläpimitaltaan noin 1,5 metriä paksuksi. Suurimmat tunnetut puut ennen laajamittaisia hakkuita olivat nykyisiä suurempia. Ne saattoivat saavuttaa 70 metrin korkeuden ja kolmen metrin rungon läpimitan.
Norfolkinaraukaria eroaa ulkoisesti muista suvun lajeista lähinnä vanhoillakin puilla kapean kartiomaisena säilyvän latvuksensa ja hedekukintojensa puolesta. Norfolkinaraukaria muistuttaa suuresti lähisukuista pilariaraukariaa (Araucaria columnaris). Nämä kaksi lajia eroavat toisistaan ulkoisesti norfolkinaraukarian kapeampien, alle 15 millimetriä leveiden hedekukintojen ja pienempien, alle neljä millimetriä pitkien vinoneliömäisten hedelehtien puolesta.
Kuvaus > Varsi

Norfolkinaraukaria on suorarunkoinen puu. Rungon noin viiden senttimetrin paksuiseksi kasvava kuori hilseilee poikittaisina liuskoina. Uloin kuori on väritykseltään harmaata ja sisempi kuori punaruskeaa. Puun latvus on kapean kartiomainen. Puun kasvaessa kehittyvät primääriset oksat muodostavat 5–7 oksan valekiehkuroita ja kasvavat kahdesta kolmeen metriä pitkiksi. Vaakatasossa siirottavat oksat ovat kärjestään kohenevia. Oksien jyrkästi kohenevat haarat kasvavat 30–40 senttimetriä pitkiksi.
Kuvaus > Lehdet

Varhaislehdet ovat neulasmaisia ja myöhäislehdet suomumaisia. Nuorten puiden lehdet ovat varhaislehtiä, kun taas vanhemmilla puilla primääristen oksien lehdet ovat myöhäislehtiä ja jälkisilmuista kehittyneiden sekundääristen oksien lehdet ovat varhaislehtien kaltaisia. Muodoltaan puikean tai kolmiomaisen suomumaiset myöhäislehdet ovat yleensä neljästä seitsemään millimetriä pitkiä ja kolmesta neljään millimetriä leveitä. Lehden laidat ovat ehyet ja kärki taakäänteinen. Ilmarakoja on lehden kummallakin pinnalla.
Kuvaus > Kukinnot

Yksikotisen kasvin hede- ja emikukinnot kehittyvät samaan yksilöön. Kukinnot kehittyvät kärkisilmuista ja kasvavat tavallisesti yksittäin. Hedekukinnot eli hedekävyt ovat neljästä viiteen senttimetriä pitkiä, 10–15 millimetriä leveitä ja aluksi pystyjä, mutta lopulta riippuvia. Hedelehden kapea perä on kolmesta neljään millimetriä pitkä, ja vinoneliömäinen lapa kolmesta neljään millimetriä pitkä sekä noin neljä millimetriä leveä. Hedelehdellä on 10–12 tasasoukkaa siitepölyä tuottavaa pölylokeroa.
Emikukinnot eli kävyt ovat pystyjä, 7,5–10,5 senttimetriä pitkiä, 8–11,5 senttimetriä leveitä ja muodoltaan pallomaisia tai lähes pallomaisia. Peitinsuomuista muodostuneet käpysuomut ovat 3,5–4 senttimetriä pitkiä, 2,5–3 senttimetriä leveitä ja muodoltaan kiilamaisen viuhkamaisia. Surkastuneet emisuomut ovat siemeniä kapeampia. Siemenet ovat 2,5–3 senttimetriä pitkiä, 1,2–1,5 senttimetriä leveitä ja muodoltaan hieman litteän kiilamaisen pitkänpyöreitä.
Rungon kuori hilseilee poikittaisina liuskoina.
Varhaislehdet ovat neulasmaisia.
Myöhäislehdet ovat suomumaisia.
Kävyt ovat suuria ja pyöreitä.
Levinneisyys

Norfolkinaraukariaa esiintyy luonnonvaraisena ainoastaan Australialle kuuluvalla Norfolkinsaarella ja sen lähisaarilla. Saaret olivat suureksi osaksi araukarioita kasvavan metsän peitossa vielä eurooppalaisten saapuessa vuonna 1788. Nykyisin puun elinalue rajoittuu noin 34 neliökilometrin laajuisella Norfolkinsaarella pitkälti Mount Pitt -vuoren ympäristöön Norfolkinsaaren kansallispuistossa. Lajia esiintyy edelleen myös pienemmällä neljän neliökilometrin laajuisella Phillip Islandin saarella Norfolkinsaaren eteläpuolella. Pienellä Nepean Islandin saarella 1700-luvun lopulla eläneet araukariat ovat sittemmin kadonneet.
Elinympäristö ja ekologia

Norfolkinaraukarian alkuperäinen elinympäristö on ollut Norfolkinsaaren ainavihanta subtrooppinen metsä. Lajia esiintyy merenpinnan tasolta noin 300 metrin korkeuteen, mutta se on yleisin alle 120 metrin korkeudella. Saaren noin 1 350 millimetrin vuotuinen sadanta jakautuu tasaisesti koko vuodelle.
Norfolkinsaaren metsien muut puut ovat olleet 10–20 metriä korkeita lehtipuita ja saniaispuita (Cyathea), jolloin norfolkinaraukaria on noussut kymmeniä metrejä latvuskerroksen ylle. Saaren alkuperäislajiston lehtipuita ovat muiden muassa norfolkinmalvapuu (Lagunaria patersonii), keltislaji Celtis paniculata, oliviolaji Elaeodendron curtipendulum ja limopuulaji Zanthoxylum blackburnia. Saaren alkuperäiset metsät ovat pirstoutuneet ja pitkälti hävinneet, ja nykyisin norfolkinaraukariaa esiintyy luonnossa usein yksittäisinä puina ja pieninä ruohojen tai pensaiden ympäröiminä metsiköinä.
Luontaisen elinalueensa ulkopuolella laajalti kasvatettua norfolkinaraukariaa on pidetty haitallisena vieraslajina Lord Howen saarella. Saarella villiintynyt puu on muuttanut maaperän kemiaa siten, etteivät monien saaren alkuperäislajien siemenet voi siinä itää.
Uhat ja suojelu

Alun perinkin pienille saarille rajoittuneen norfolkinaraukarian kanta on supistunut huomattavasti ihmisen vaikutuksesta 1700-luvun lopulta lähtien, ja saarten alkuperäisestä kasvillisuudesta on jäljellä alle kymmenes. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut norfolkinaraukarian vaarantuneeksi lajiksi. Suuri osa saaren metsistä kaadettiin eurooppalaisten saavuttua saarille, ja sen jälkeenkin eurooppalaisten tuomat vieraslajit ovat vahingoittaneet saarten luontaista kasvillisuutta. Erityisesti Phillip Islandilla eurooppalaisten tuomat jänikset, vuohet ja siat tuhosivat lähes kaiken kasvillisuuden. Norfolkinsaarella vieraat puulajit, kuten mansikkaguava (Psidium cattleianum) ja afrikanoliivi (Olea europaea subsp. cuspidata), ovat vallanneet alaa muodostamalla tiheikköjä, joissa saaren alkuperäiset puut eivät pysty kasvamaan.
Norfolkinaraukarian kanta saarella on kasvanut sen jälkeen kun maankäytön suunnittelua on uudistettu ja vieraslajeja on alettu torjua. Suuri osa jäljellä olevista luonnonvaraisista puista kasvaa Norfolkinsaaren kansallispuiston suojelemalla alueella. Lajin luonnonkannan elinalue on kuitenkin edelleen hyvin suppea, ja lisääntyvää maankäyttöä ja turismia sekä vieraslajeja pidetään edelleen uhkana puun tulevaisuudelle.
Merkitys ihmiselle

Norfolkinaraukaria on merkittävä koristekasvi. Puu on lisäksi kuvattu Norfolkinsaaren lippuun.
Norfolkinaraukariaa kasvatetaan yleisesti ulkona koristepuuna kaikkialla maailman lämpimän ilmaston alueilla. Puu on erityisen suosittu merenrantojen läheisyydessä, koska se kestää hyvin suolaa. Se ei kuitenkaan kestä tuulta yhtä hyvin kuin monet muut araukarialajit varsinkaan altistuttuaan pakkaselle. Suomeksi huonekuusenakin tunnettu norfolkinaraukaria on myös yleinen sisätilojen viherkasvi.
Puu soveltuu merenrantojen istutuksiin.
Laji voi kasvaa koristepuunakin huomattavan suureksi.
Puuta kasvatetaan usein myös ruukussa huonekasvina.
Norfolkinaraukaria on kuvattu Norfolkinsaaren lippuun.
Luonnonvaraisia puita Norfolkinsaarella.
Numantian piiritys

Numantian piiritys käytiin Rooman tasavallan ja Hispanian keltiberien välillä Numantiassa Hispaniassa vuosina 134–133 eaa. Piiritys oli Numantian sodan viimeinen sotatoimi ja sen tuloksena Rooma pääsi levittäytymään sisemmälle Hispaniaan. Historioitsija Appianuksen mukaan kaupungissa esiintyi piirityksen aikana myös kannibalismia. Roomalaisten joukkojen komentaja Publius Cornelius Scipio Aemilianus ei ylivoimastaan huolimatta halunnut ottaa riskejä, joten hän päätti katkaista kaupungin huoltoyhteydet ja piirittää sen.
Pitkään jatkuneen piirityksen jälkeen Numantian asukkaat antautuivat ehdoitta vuonna 133 eaa. Suuri osa asukkaita teki mieluummin itsemurhan kuin jättäytyi roomalaisten käsiin. Numantian lopulta kukistuttua Scipio antoi kaupungin hävitettäväksi maan tasalle, ja sen asukkaat myytiin orjiksi. Nykyään alueelta on löytynyt useita roomalaisten piiritysvallien ja -laitteiden jäännöksiä.