stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hnizna
Alueen luonnonsuojelu

Hniznan vesistöalueella on 55 asutusta ja asukkaita 72 500. Terebovljan ja Zbaražin lisäksi joenvartisia paikkakuntia on noin 32, ja niillä asuu noin 48 000 ihmistä, joiden puutarhat ja talot ovat lähellä jokea. Vesivarojen hyödyntämistä varten vesistöalueella on 39 varastoallasta. Hniznan vettä käytetään kasteluun, ja joen vedenpinta laskee muun muassa Ditškivin kylässä olevan vesivoimalan toiminnasta johtuvasti. Tämän vuoksi joessa asuskelevien kalojen lisääntymisolosuhteita pidetään huonoina.
Joen rantojen varrelle ja laaksoon luodaan vesistösuojavyöhykkeitä ja toteutetaan eroosionestotoimenpiteitä. Uusin hankkeista on 124-hehtaarinen Lošnivska Stinka -niminen maisemasuojelualue, jonka Ternopilin aluehallinto julisti luonnonsuojelurahaston kohteeksi 26. elokuuta 2022. Sekä aarnio- että luonnollista lehtimetsää suojelemaan tarkoitettu alue sijaitsee Terebovljan alueyhteisöön kuuluvien Krovynkan ja Lošnivin kylien välissä. Metsistä löytyi Ukrainan punaiseen kirjaan kirjattuja ja kansainvälisten sopimusten suojelemia eläimiä ja kasveja kuten pesäjuuri, valkolehdokki, puistolumikello, hilleri, mäyrä, näätä ja viirupöllö.
Edelleen syyskuussa vuonna 2022 tehdyn arvioinnin mukaan Hniznan luonnonsuojeluvyöhykkeiden verkoston rakennetta voi pitää epätasapainoisena, koska suurin osa kohteista on pienikokoisia, kun taas valuma-alueen pohjoisosassa sijaitsevaa kaksi paikallisesti tärkeää eläinsuojeluhanketta vievät noin 75 prosentin osuuden joen suojelualaisista alueista. Vesistön valuma-alueelle on perustettu paikallisesti tärkeitä niin maisema- kuin seitsemän kasvitieteellistä suojelualuetta, yksi kasvitieteellinen ja entomologinen suojelualue ja yksi kasvitieteellinen puutarha sekä myöskin kaksi laaja-alaista luonnon- ja viisi luonnongeologista muistomerkkiä. Yksi niistä on 41,7 hehtaarin kokoinen Kolodnen paikallisesti tärkeä kasvitieteellinen suojelualue Hniznan oikealla puolella Zbaražin kuntayhteisöön kuuluvien Kolodnen ja Boljazubin kylien välisellä leveällä soisella alueella. Siellä suojelunalaisena on hyvin säilynyt kosteikko, jonka kasvillisuus on tyypillistä läntisille metsäaroille. Suojelualaisiin kohteisiin kuuluvat muun muassa kymmenen paikallisesti tärkeää vesistöluonnonmuistomerkkiä ja yksi hydrologinen vesistösuojelualue, joiden osuus on melko vähäistä.
Velyke boloto (Iso suo) Hniznan tulva-alueen Oh’rimyvtsin ja Sobornen kylien välisellä kosteikolla
Hniznan vesistönsuojelualue tulva-alueella lähellä Bazarynin kylää, Zbaražin piirissä
Valkoisia haikaroita Hniznan tulvatasanteilla
Na-Kuti-vesistösuojelualue Hniznan tulvatasangolla
Hnizna Hnyla Velyki Birkyssä
Zamtšysko
Hnizna Hnyla, lokakuu v. 2008
Hnizna lähellä Bavorivin kylää
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hnizna Wikimedia Commonsissa
Näkymä Dovbušan kallioille
Ditškivin vesivoimalan vanhat portit Hniznalla
Hääkuvaus

Häävalokuva, Hongkong
Hääkuvaus tarkoittaa häihin liittyvää video- tai valokuvausta.
Häävideo

Häävideo on hääpäivästä tehtävä videotuotanto. Häävideosta käytetään myös nimitystä hääelokuva. Häävideoiden suosio alkoi 1960-luvulla 8 mm:n filmikameran tultua saataville. Monelle häävideo tuo mieleen 1980-luvun VHS-kameroilla kuvatut taltioinnit, joita harvoin edes leikattiin. Usein häävideokuvaus oli hääparin sukulaisten tai ystävien vastuulla.
Ammattilaisten tekeminä häävideot leikataan sujuviksi, ja muutaman minuutin koostevideot ovat suosiossa. Lyhyet koostevideot sopivat hyvin mm. hääpäivän jakamiseen sosiaalisen median välityksellä. Pidemmät videot taas sisältävät yleensä hääpäivän puheet ja ohjelman kokonaisuudessaan.
Dokumentaarinen hääkuvaus

Dokumentaarinen hääkuvaus on hääpäivän taltioimista aamun valmisteluista illan viimeisiin ohjelmanumeroihin asti. Tyylisuunta on saanut alkunsa USA:ssa 1970-1980 luvuilla, kun valokuvajournalistit alkoivat kuvaamaan häitä. Aikaisemmin häät kuvattiin niin, että lähes kaikki tilanteet ja asennot olivat lavastettuja. Dokumentaarisen hääkuvauksen ideana on, että kaikki tilanteet kuvataan aitoina ja sellaisina kuin ne tapahtuvatkin. Tilanteiden lisäksi dokumentaariseen hääkuvaukseen liittyy hääpotrettien sekä yksityiskohtien kuvaamista.
Dokumentaarista hääkuvausta on tehty Suomessa 1990 luvulta lähtien.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Häävideo tekee uutta tuloaan (Arkistoitu – Internet Archive)
Honda S2000

| Honda S2000 |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Japani
Valmistaja:  Honda
Valmistusvuodet:  1999–2009
Korimalli:  2-ovinen Roadster
Luokka:  Urheiluauto
Edeltäjä:  S500 S600 S800
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1997 ja 2157 cm3
Teho:  240–250 hv
Huippunopeus:  241 km/h
Kiihtyvyys:  6,2 s (0–100 km/h)
Vetotapa:  takaveto
Kulutus:  9,9 l/100 km (yhd. EU)
Honda S2000 (AP2) type S
Honda S2000 on Hondan valmistama urheilullinen roadster-mallinen auto. Se suunniteltiin tehtaan 50-vuotissyntymäpäivien kunniaksi ja esiteltiin huhtikuussa 1999. S2000 jatkoi tehtaan suosittujen S-nimisten kevyturheiluautojen sarjaa, johon kuuluivat S500, S600 ja S800.
Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä S2000 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
Rakenne

Honda S2000:n perusrakenne on hyvin tyypillinen ja perinteisen urheiluautomainen; moottori edessä pitkittäin ja takapyöräveto. Hondasta löytyy myös Torsenin LSD-järjestelmä sekä kuusivaihteinen vaihteisto.
S2000:ssa on jäykkä X-palkkialusta, joka korostaa matkustusturvallisuutta ja ajettavuutta. Autossa on myös päällekkäisillä kolmiotukivarsilla toteutettu jousitus, sähköisesti tehostettu ohjaus sekä integroidut turvakaaret.
S2000:n saa sähköisesti avautuvalla vinyylikatolla.
Moottori

Honda S2000:n moottori on erikoinen. Se on kaksilitrainen, (nykyisin 2,2 l), Hondan nelisylinterinen VTEC-DOHC-moottori. Siinä ei ole ahdinta, puristussuhde on 11:1 ja ominaisteho on suuri. Alun perin 1997 cm3:n moottori tuotti 250 hv. Nykyisissä malleissa on 2,2-litrainen 240 hevosvoiman moottori.
Suuri ominaisteho tuo esille sen, että moottorin suurimman tehon käyntinopeus on korkea. Alkuperäisen moottorin suurin teho saavutettiin vasta 8300 1/min käyntinopeudella, joten normaalissa ajossa auto kulki kuin mikä tahansa tavallinen perheauto. Suurin vääntömomentti saavutettiin vasta 7500 k/min nopeudella eikä se paperillakaan ollut kovin suuri verrattuna suurimpaan tehoon.
| Malli | Moottori | Iskutilavuus | Teho | Vääntö |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2.0 | R4 F20C | 1997 cm3 | 186 kW (250 hv) @ 8300 r/min | 208 Nm @ 7500 r/min |
| 2.2 | R4 F22C1 | 2157 cm3 | 179 kW (240 hv) @ 7800 r/min | 220 Nm @ 6500 r/min |
Auton saamat palkinnot

S2000 on ollut Car and driver-lehden Kymmenen parasta-listalla vuosina 2000, 2001, 2002 ja 2004.
F20C-moottori voitti Kansainvälisen Vuoden Moottori-palkinnon iskutilavuusluokassaan viitenä vuotena peräkkäin (2000–2004)
U.S. News & World Reportin mukaan hinta-laatusuhteeltaan paras urheiluauto vuodelle 2008.
Myynti

| Vuosi | Yhdysvallat | Eurooppa | Japani |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | 3400 kpl | 1179 kpl | 7209 kpl |
| 2000 | 6797 kpl | 3948 kpl | 3422 kpl |
| 2001 | 9682 kpl | 2195 kpl | 1913 kpl |
| 2002 | 9684 kpl | 2531 kpl | 1471 kpl |
| 2003 | 7888 kpl | 2081 kpl | 961 kpl |
| 2004 | 7320 kpl | 2018 kpl | 1087 kpl |
| 2005 | 7780 kpl |  |  |
| 2006 | 6271 kpl |  |  |
Mitat

Pituus: 4135 mm
Leveys: 1750 mm
Korkeus: 1285 mm
Akseliväli: 2400 mm
Maavara: 130 mm
Omamassa: 1240 kg
Polttoainesäiliö: 50 l
Hondurasin lempira

Hondurasilaisia kolikoita.
Hondurasin lempira (HNL) on Hondurasin virallinen rahayksikkö, joka korvasi aiemman peson vuonna 1931. Lempira jakaantuu 100 centavoon eli senttiin.
Kolikot

10 centavoa
20 centavoa
50 centavoa
Setelit

1 lempira
2 lempiraa
5 lempiraa
10 lempiraa
20 lempiraa
50 lempiraa
100 lempiraa
500 lempiraa
Aiheesta muualla

Lempira
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hondurasin lempira Wikimedia Commonsissa
Hondurasin keskuspankin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Hondurasin lempiran kurssi euroina
Hännisenlammi

| Hännisenlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ruovesi
Koordinaatit:  61°58′12″N, 24°19′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Ruoveden alue (35.33)
Laskuoja:  oja Moisionjärveen 
Järvinumero:  35.338.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,2 m  
Rantaviiva:  0,785 km  
Pinta-ala:  2,219 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHännisenlammi 
Hännisenlammi  tai myös Hännisenlampi on Pirkanmaalla Ruovedellä Ylä-Väärin kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,2 hehtaaria ja se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 800 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Ruoveden alueella (35.33), jonka Tuhrusojan valuma-alueeseen (35.338) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 113,2 metriä mpy.
Hongkongin lainsäädäntöneuvosto

| Hongkongin lainsäädäntöneuvosto 香港特別行政區立法會 |
| --- | --- |
 
Historia
Perustettu:  1998
Johto
puhemies:  Andrew Leung (BPA)
Kokoonpano
 
Vaalit
Viimeisimmät vaalit:  19. joulukuuta 2021
Seuraavat vaalit:  viimeistään 2025
Kokouspaikka
 Lainsäädäntöneuvoston rakennus kuvattuna vuonna 2020
 LegCo Complex, Hongkong
Kotisivut
 https://www.legco.gov.hk
Hongkongin lainsäädäntöneuvosto (kiin.: 立法會; Jyutping: Laap6 faat3 wui5; pinyin: Lìfǎ Huì, engl. Legislative Council; lyh. LegCo) on Hongkongin korkein lainsäädäntöelin. Lainsäädäntöneuvostossa on 90 edustajaa, jotka valitaan neljän vuoden välein järjestettävin vaalein.
Oikeisto–vasemmisto-erottelun sijaan Hongkongin politiikassa on tavallisempaa jakaa edustajat ja puolueet Peking- ja demokratiamyönteisiin blokkeihin.
Historia

Ensimmäinen edustuslaitos Hongkongiin perustettiin vuonna 1843 brittiläisen siirtokunnan hallitsemiseksi. Tuolloin kuningatar Viktoria antoi kuvernöörille valtuudet perustaa paikallishallinto erilaisten paikallisten lakien ja määräyksien säätämiseksi. Aluksi parlamentin rooli oli lähinnä vain neuvoa-antava, mutta valtuuksia laajennettiin vuonna 1888.
Hongkongin siirryttyä Kiinalle vuonna 1997 otettiin käyttöön kaupungin peruslaki, jonka nojalla aloitettiin ns. yksi maa, kaksi järjestelmää -järjestely seuraavaksi 50 vuodeksi. Peruslaki takaa Hongkongille oman lainsäädäntöneuvoton, joka säätää ja muokkaa kaupungin omia lakeja.
Lokakuussa 2020 LegCo ajautui kriisiin, kun Peking-myönteinen enemmistöblokki erotti neljä demokratiamyönteiseen blokkiin kuulunutta edustajaa todettuaan nämä ”epäisänmaallisiksi”. Erotus astui voimaan välittömästi, ja vastalauseena tälle koko demokratiamyönteinen blokki erosi lainsäädäntöneuvostosta.
Vaalitapa

Vuoden 2021  vaalit järjestettiin joulukuussa. Ne oli alun perin tarkoitus pitää jo 2020, mutta ne siirrettiin virallisen selityksen mukaan koronaviruksen takia. Todellisuudessa siirron syy oli pelata aikaa uuden vaalilain hyväksymiseen saakka. LegCon paikkojen määrää nostettiin 90:een. Näistä vain 20 valitaan suorilla vaaleilla, 40 erilaisten elinkeinoelämän intressiryhmien keskuudesta ja loput 10 nimittää 1500-jäseninen komitea, jota johtaa hallintojohtaja (tuolloin Carrie Lam).
Vuoden 2021 vaalit olivat ensimmäiset vaalit, joissa ehdolle saivat asettua ainoastaan ”patriootit” eli Kiinan kommunistisen puolueen hyväksymät ehdokkaat. Äänestysaktiivisuus jäi vaaleissa ennätyksellisen alhaiseksi, noin 30 prosenttiin.
Ingrid Pitt

Ingrid Pitt (alk. Ingouska Petrov, 21. marraskuuta 1937 Varsova, Puola – 23. marraskuuta 2010 Lontoo, Britannia) oli puolalaissyntyinen brittiläinen näyttelijä.
Pittin läpimurtorooli oli 1969 salainen agentti Heidi elokuvassa Kotkat kuuntelevat. Sittemmin hän näytteli useissa Hammer Horrorin tuottamissa vampyyrielokuvissa, kuten The Vampire Lovers (1970) ja The House That Dripped Blood (1971). Muita hänen elokuviaan olivat  Draculan himo (1971), jossa hän näyttelijä hahmoa, joka perustuu Elisabet Báthoryyn, Uhrijuhla (1973) ja Hannan sota (1988).
Hän kirjoitti muutamia kirjoja, sekä kaunokirjallisuutta että tietokirjallisuutta. Hän kirjoitti myös säännöllisesti verkkosivulleen ”Pitt of Horror” ajankohtaisista poliittisista tapahtumista.
Aiheesta muualla

Ingrid Pitt Elonetissä.
Ingrid Pitt Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ingrid Miethe

Ingrid Miethe (s. 1962 Plauen) on saksalainen kasvatustieteen professori Giessenin yliopistossa. Hänen tutkimuksensa käsittelee elämäkerrallisuutta, kasvatustieteen historiaa ja yhteyttä sosiaalisen epätasa-arvon ja kouluttautumisen välillä.[lähde? ]
Akateeminen tutkimus

Miethe on tutkinut itäsaksalaista naisten rauhanliikettä. Hän on julkaissut tutkimuksia Itä-Saksan ja Länsi-Saksan naistenliikkeiden ja Euroopan yhdentymisprosessin vaikutuksista.[lähde? ]
Hääkellot

| Hääkellot> Wedding Bells |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Chester Withey
Käsikirjoittaja:  Zelda Crosby
Perustuu:  Salisbury Fieldin näytelmään
Tuottaja:  Joseph M. Schenck
Pääosat:  Constance Talmadge Harrison Ford
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Constance Talmadge Film Company
Levittäjä:  First National
Ensi-ilta:   17. kesäkuuta 1921  30. joulukuuta 1923
Kesto:  60 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hääkellot (engl. Wedding Bells) on vuonna 1921 ensi-iltansa saanut Chester Witheyn ohjaama yhdysvaltalainen mykkä komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Constance Talmadge ja Harrison Ford.
Hääkellot perustuu Salisbury Fieldin näytelmään, jonka pohjalta Zelda Crosby laati elokuvaan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Joseph M. Schenck ja tuotantoyhtiönä Constance Talmadge Film Company. Hääkellot sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 17. kesäkuuta vuonna 1921. Suomessa elokuva sai ensi-illan 30. joulukuuta vuonna 1923. Hääkellojen levityksestä vastasi First National Pictures.
Juoni

Rosalie Wayne (Constance Talmadge) ja Reginald ”Reggie” Carter (Harrison Ford) tutustuvat Floridan Palm Beachilla sijaitsevassa hotellissa ja he avioituvat vähän myöhemmin. Väärinkäsityksien ajamana tuore vaimo hakee Nevadan Renosta nopeaa avioeroa. Vuotta myöhemmin Rosalie saa tietää entisen aviomiehensä olevan kihloissa Marcia Hunterin (Emily Chichester) kanssa. Hunter on vain kiinnostunut Reggien vauraudesta ja sosiaalisesta asemasta. Rosalie alkaa katua hätäistä avioeroaan, ja hän kehittää suunnitelman voittaakseen entisen aviomiehensä takaisin. Kuitenkin Hunterin perhe, eräs runoilija ja entinen Rosalien kosija häiritsee Rosalien suunnitelman toteutusta ja onnistumista. Rosalie estää häät lähettämällä katolilaispiispalle viestin, että Reggie on eronnut, jolloin Reggietä ja Marciaa ei voida vihkiä. Viimein Rosalie saa Reggien takaisin, ja hänestä tulee jälleen kerran rouva Carter.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Constance Talmadge  | … |  Rosalie Wayne   |
|  Harrison Ford  | … |  Reginald ”Reggie” Carter   |
|  Emily Chichester  | … |  Marcia Hunter   |
|  Ida Darling  | … |  rouva Hunter   |
|  James Harrison  | … |  Douglas Ordway   |
|  William Roselle  | … |  Spencer Wells   |
|  Polly Bailey  | … |  Hooper   |
|  Dallas Welford  | … |  Jackson   |
|  Frank Honda  | … |  Fuzisaki   |
Aiheesta muualla

Hääkellot Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Hääkellot Elonet.
Hääkellot AllMoviessa. (englanniksi)
Hääkellot TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Huvilammi

| Huvilammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hausjärvi
Koordinaatit:  60°47′16″N, 25°00′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Puujoen alue (35.82)
Laskuoja:  Nahkurinoja 
Järvinumero:  35.822.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  88,8  m 
Rantaviiva:  0,717 km  
Pinta-ala:  1,44  ha 
 fiHuvilammi 
Huvilammi  on Kanta-Hämeessä Hausjärvellä Oitin taajaman lähellä sijaitseva tekojärvi.
Maantietoa

Lampi on syntynyt 1900-luvun alussa, kun tiilitehtaan omistaja Oskar Forström rakensi ojaan padon ja rakensi sen ympärille puiston. Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä ja sen kaakkoisranta on asutusalueen sisällä. Lammen vedenpinnan korkeus on 88,8 metriä mpy.
Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Puujoen alueeseen. Se jaetaan vielä Varunteen alueeseen, johon lampi kuuluu. Puujoki yhtyy Kernaalanjärven Vesijakoon, mistä Hiidenjoki alkaa ja joka laskee Vanajaveteen. Puujoki saa alkunsa Ansionjärvestä, josta Puujoki virtaa ensin etelään Oittiin ja kääntyy siellä Salpausselän takia luoteeseen Koiranvuolteelle. Nahkurinoja yhtyy Puujokeen avoimella peltoaukealla Töytynmäen yläpuolella. Ojan valuma-alueella sijaitsee kaksi hiekkakuopan lampea kantatien 54 vieressä, Huvilampi Töytynmäessä ja Liesilammi kilometrin verran yläjuoksulle päin.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa Oitti oli nimeltään ”Ois by”. Sen ohi juoksi Umpistenmaan suunnalta oja Puujokeen, jonka nimi oli tuolloin ”Oitenjoki”. Ojan ympäristö oli raivattu niityksi, mutta Huvilampi ja Lieslampi puuttuvat molemmat kartatlta.
Jo vuoden 1964 peruskartan mukaan Huvilammen ympäristö oli tiheään rakennettua aluetta.
Ignaz Jakob Heger

Ignaz Jakob Heger
Ignaz Jakob Heger (5. heinäkuuta 1808 Polička – 11. toukokuuta 1854 Wien) oli syntyperältään tšekkiläinen pikakirjoittaja ja pikakirjoituksen opettaja, joka laati saksalaisesta Gabelsbergerin pikakirjoitusjärjestelmästä sovituksen tšekin kielelle.
Heger tutustui Gabelsbergerin järjestelmään vuonna 1839, ja toimi pian sen jälkeen pikakirjoittajana sekä opetti pikakirjoitusta eri oppilaitoksissa. Hän laati vuonna 1844 järjestelmästä sovituksen tšekin kielelle. Se julkaistiin vuonna 1849, yhdessä Hegerin kolmelle muullekin slaavilaiselle kielelle tekemän sovituksen kanssa.
I molteplici mondi di Giovanni, il cantante Neffa

| I molteplici mondi di Giovanni, il cantante Neffa Neffa |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 3. lokakuuta 2003
 Tyylilaji: pop, blue-eyed soul, R&B, hip hop soul
 Levy-yhtiö: Sony Music
Neffan muut julkaisut
| Arrivi e partenze 2001 | I molteplici mondi di Giovanni, il cantante Neffa 2003 | Alla fine della notte 2006 |
I molteplici mondi di Giovanni, il cantante Neffa on italialaisen poplaulaja Neffan neljäs albumi joka julkaistiin 3. lokakuuta 2003.
Kappaleet

Intro – 0:25
Prima di andare via – 3:51
Come mai – 3:40
Quando finisce così – 3:48
Lady – 3:18
Ragazzina illusa – 5:40
Disperato – 4:53
Guardo il cielo – 2:57
Non tornerò – 2:09
O Tempo e o vento – 3:00
Vieni con me – 5:16
La nostra verità – 5:10
Sunshiny Day – 2:25
Le ragazze sole – 3:48
Ancora non lo so – 3:25
I viaggi di Ulisse/Ho sballato – 8:01
Aiheesta muualla

I molteplici mondi di Giovanni, il cantante Neffadiscogs.com-sivustolla
Hovitanssija

Hovitanssija on ruotsalainen arvonimi, joka perustettiin 1990 hovilaulaja-arvonimen rinnalle. Sen myöntää Kuninkaallisen oopperan esityksestä kuningas. Arvonimen sai ensimmäisenä Anneli Alhanko.
Luettelo hovitanssijoista > 1990

Anneli Alhanko
Per Arthur Segerström
Luettelo hovitanssijoista > 1995

Hans Nilsson
Johanna Björnson
Madeleine Onne
Luettelo hovitanssijoista > 2000

Göran Svalberg
Jan-Erik Wikström
Luettelo hovitanssijoista > 2004

Marie Lindqvist
Luettelo hovitanssijoista > 2006

Ana Laguna
Käännös suomeksi
Hydroksimetyylibilaani

| Hydroksimetyylibilaani |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  71861-60-4
PubChem CID:  788
SMILES:  C1=C(C(=C(N1)CC2=C(C(=C(N2)CC3=C(C(=C(N3) CC4=C(C(=C(N4)CO)CC(=O)O)CCC(=O)O)CC(=O)O) CCC(=O)O)CC(=O)O)CCC(=O)O)CC(=O)O)CCC(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C40H46N4O17
Moolimassa:  854,808 g/mol
Hydroksimetyylibilaani eli preuroporfyrinogeeni (C40H46N4O17) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä esiintyy eliöissä osana hemiryhmän tai muiden porfyriinien biosynteesiä.
Hydroksimetyylibilaani on pyrrolijohdannainen, jota muodostuu neljän porfobilinogeenimolekyylin kondensoituessa. Tätä reaktiota katalysoiva entsyymi on porfobilinogeenideaminaasi eli hydroksimetyylibilaanisyntaasi. Seuraavassa vaiheessa hydroksimetyylibilaani syklisoidaan uroporfyrinogeeni III:ksi ja tämä tapahtuu uroporfyrinogeeni III-syntaasin vaikutuksesta. Hydroksimetyylibilaani on suhteellisen epästabiili molekyyli ja syklisoituu biologisesti hyödyttömäksi uroporfyrinogeeni I:ksi ilman entsyymejäkin ja yleensä tämän yhdisteen muodostuminen on vähäistä.
Hyönteissyöjä

Hyönteissyöjä eli insektivori on eläin, jonka ravinto koostuu yksinomaan tai pääasiassa hyönteisistä.
Esimerkkejä hyönteissyöjistä

Nämä eläimet ovat pelkästään tai pääasiassa hyönteissyöjiä. Jotkut niistä voivat murskata luitakin.
Monet pikkulinnut, mehiläissyöjät
Muurahaiskarhut
Nokkasiilit
Vyötiäiset
Muurahaiskävyt
Maasusi
Korvakoirat
Päästäiset
Sudenkorennot
Leppäkertut
Marmosetit
Kummituseläimet
Sormieläimet
Ignaz Schuppanzigh

Ignaz Schuppanzigh (20. heinäkuuta 1776 Wien – 2. maaliskuuta 1830) oli itävaltalainen viulisti, joka toimi Ludwig van Beethovenin opettajana ja sitten yhteistyökumppanina.
Schuppanzigh syntyi italian kielen professorin pojaksi. Hän aloitti uransa alttoviulistina, mutta siirtyi teini-ikäisenä viulun pariin. Hän työllistyi myös kapellimestarina. Schuppanzigh ryhtyi Beethovenin viulunsoiton opettajaksi vuonna 1794. Beethovenin tiedetään käyneen hänen tunneillaan kolmesti viikossa, mutta opetussuhteen kestoa ei tiedetä. Schuppanzigh ystävystyi Beethovenin kanssa nopeasti, ja Joseph Franz von Lobkowitzin säveltäjältä tilaamat jousikvartetot op. 18 olivat Schuppanzighin kvartetin kantaesittämiä. Schuppanzighin prinssi Karl Lichnowskyn palveluksessa johtama kokoonpano oli ensimmäinen ammattimainen jousikvartetti. Kreivi Andrei Razumovskin vuonna 1808 tekemästä tilauksesta Schuppanzigh kokosi uudessa muodossa kvartettinsa, josta oli määrä tulla "Euroopan hienoin jousikvartetti".
Schuppanzighin ja Beethovenin välit ilmeisesti heikkenivät välillä, sillä Beethoven sävelsi vuonna 1801 Schuppanzighille lyhyen kuoroteoksen Lob auf den Dicken (Lihavan miehen ylistys, WoO 100), jonka sanoissa pilkataan Schuppanzighille aikuisiällä kertynyttä huomattavaa lihavuutta. Tämän ylipaino oli muutenkin pilkan kohteena, sillä wieniläinen kustantaja julkaisi miehestä liu'utusmekanismilla varustetun pahvikarikatyyrin. Schuppanzigh valitti Beethovenille useampaan otteeseen tämän myöhäisten jousikvartettien teknisistä haasteista, jotka vaativat esittäjiltä suurta omistautumista. Kaikesta huolimatta hän ja Beethoven pysyivät ystävyksinä jälkimmäisen kuolemaan saakka.
Schuppanzighin muihin yhteistyökumppaneihin lukeutui Franz Schubert, joka omisti tälle Rosamunde-kvartettonsa. Schuppanzigh esiintyi kansainvälisestikin; hän asui vuosien ajan Pietarissa, josta matkusti esiintymään Puolaan, Preussiin ja Pohjois-Saksaan. Vuonna 1823 hän palasi Wieniin, jossa jatkoi yhteistyötä Beethovenin kanssa.
Österreichische Galerie Belvederessä on Josef Danhauserin Schuppanzighistä maalaama muotokuva.