stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mannerheim-linja
Rakenne lohkoittain > Pääaseman lohkot talvisodan aikana

Mannerheim-linjan pääaseman lohkot lännestä itään talvisodan aikana:
Suomenlahden rannikolla oli kaksi rannikkotykistön linnaketta, jotka tukivat pääasemaa. Saarenpään linnake sijaitsi Koivistonsaaren etelä–lounaispäässä. Sen pääaseina olivat kuusi 254- ja kaksi 152-millimetristä kanuunaa. Humaljoen rannikkolinnake sijaitsi Karjalankannaksen rannalla Koivistonsaaren vieressä. Sen pääaseina olivat kuusi 152-millimetristä kanuunaa. Linnakkeiden tehtävänä oli estää Neuvostoliiton laivaston pääsy Viipurinlahdelle.
Inkilän lohko oli 9 kilometriä pitkä linja Suomenlahden Kyrönniemenlahdelta Kuolemanjärven eteläkärkeen. Puna-armeija käytti kolmea nimeä Inkilän lohkolle: Suurpentikkälän solmu, Inkilän solmu ja Muurilan solmu. Inkilässä oli seitsemän bunkkeria. Inkilä sai merkittävää tulitukea Suomenlahden rannikkotykeiltä.
Summankylän lohko oli 4 kilometriä pitkä linja Summajoen pohjoisimmasta mutkasta Summajärveen. Summankylässä oli neljä kasemattia ja 13 bunkkeria.
Summajärven lohko oli 2 kilometriä pitkä linja Summajärven ja Munasuon välillä. Suomalaiset ovat nimittäneet sitä myös Lähteen lohkoksi ja Munasuon lohkoksi sekä neuvostoliittolaiset Soidenväliseksi vastarinta-alueeksi. Summajärvellä oli kolme bunkkeria ja kuusi kasemattia.
Leipäsuon lohko oli 800 metriä leveä kaistale Pietari–Viipuri-radan ja Tassiolampien välillä. Puna-armeija kutsui Leipäsuon lohkoa Rautatiesolmuksi. Leipäsuolla oli kaksi bunkkeria, joiden takana viisi kasemattia.
Suurniemen lohko oli noin 2 kilometrin pituinen linja Muolaanjärven lounaisrannan Suurniemestä lounaaseen. Puna-armeija kutsui lohkoa Väisäsen vastarintasolmuksi. Lohkolla oli viisi aseistettua bunkkeria.
Järvikannaslinja oli yli 30 kilometrin pituinen linja Muolaanjärveltä Vuoksen Pasurinlahteen, joka kulki Yskjärven, Kirkkojärven ja Punnusjärven poikki. Linja oli ainoastaan kenttälinnoitettu. Siellä oli esimerkiksi 167 konekiväärikorsua.
Vuoksen ja Suvannon pohjoisranta muodosti puolustuslinjan. Järvien tärkeimmissä ylimenopaikoissa oli yhteensä kuusi sulkulinnaketta, jotka koostuivat tykkiasemista ja konekiväärikasemateista.
Taipaleen lohko oli linja Suvannolta Mustaojalle ja Taipaleenjoen ja Kaarnajoen mutkaan. Lohkolla oli kahdeksan konekiväärikasemattia.
Laatokan rannikkotykistö muodostui Järisevän rannikkolinnakkeesta ja Kaarnajoen patterista. Järisevä sijaitsi Järisevänniemessä Taipaleenjoen pohjoispuolella. Siellä oli yksi 120- ja kaksi 87-millimetristä tykkiä. Kaarnajoen patteri sijaitsi sisämaassa kilometrien päässä Kaarnajoelta Koverojan koillispuolella. Siellä oli neljä 152-millimetristä tykkiä. Laatokan rannikkotykistö antoi merkittävää tulitukea Taipaleen lohkolle.
Rakenne lohkoittain > Kantalinnoitetut väliaseman lohkot talvisodan aikana

Marraskuun 1939 lopulla pääasemaa siirrettiin etelämmäksi siten, että Muolaanjärven ja Äyräpäänjärven väliset ennen pääasemaan kuuluneet kantalinnoitteet merkittiin osaksi väliasemaa ja järvikannaslinja perustettiin osaksi pääasemaa.
Muolaan kannaksen kaista oli noin kolmen kilometrin levyinen Muolaanjärven ja Äyräpäänjärven välinen linja. Siellä oli 12 vanhaa kasemattia ja 12 helmikuuhun 1940 mennessä valmistunutta bunkkeria.
Salmenkaidan kaista oli noin 9 kilometriä pitkä Salmenkaitajoen pohjoisranta Äyräpäänjärven ja Vuoksen välillä. Puna-armeija nimitti sitä Ritasaaren vastarintasolmuksi. Siellä oli kahdeksan vanhaa kasemattia ja 24 helmikuuhun 1940 mennessä valmistunutta bunkkeria.
Talvisodan taistelut

Karjalankannaksen puolustuksesta vastasi Kannaksen armeija. Painopiste oli Länsi-kannaksella, jota puolusti II armeijakunta neljällä divisioonalla. Itä-kannaksella oli III armeijakunta kahdella divisioonalla. Talvisodan alussa Karjalankannakselle oli keskitetty suojajoukot, joiden tehtävänä oli viivyttää hyökkääjää, kunnes kenttäarmeija olisi saatu sijoitettua pääasemaan. Pääaseman tehtävänä oli sitten torjua kaikki hyökkäykset.
Talvisodan taistelut > Taistelut pääasemassa > Puna-armeijan ensimmäinen offensiivi

Neuvostoliiton 7. armeijan tehtävänä oli murtaa suomalaisten asemat, vallata Viipuri ja edetä Helsingin ja Päijänteen tasalle. Puna-armeijan käsityksen mukaan paras hyökkäysreitti Karjalankannaksella kulki kapeaa kaistaa Valkeasaarelta Viipuriin Pietari–Viipuri-radan mukaan.
Talvisota alkoi 30. marraskuuta 1939, ja suomalaiset suojajoukot vetäytyivät pääasemaan 10. joulukuuta mennessä. Länsi-kannaksella Neuvostoliiton 7. armeijan joukot saavuttivat pääaseman 12. joulukuuta Muolaanjärven eteläpuolella ja aloittivat ensimmäisen murtoyrityksensä 17. joulukuuta. Itä-kannaksella alkoi yritys Taipaleenjoen ylittämiseksi 6. joulukuuta. Puna-armeijan jalkaväki hyökkäsi linnoitteiden kimppuun tykistön ja ilmavoimien tukemana. Bunkkerit kestivät tykkitulta hyvin ja pommitukset olivat epätarkkoja. Eräs patteri ampui yhtä bunkkeria kohti 1 800 kranaattia onnistuen vain irrottamaan siitä pieniä palasia. Hyökkääjän eteneminen jäi vaatimattomaksi ja tappiot suuriksi. 7. armeija keskeytti hyökkäystoimet 26. joulukuuta.
Talvisodan taistelut > Taistelut pääasemassa > Puna-armeijan toinen offensiivi

Puna-armeija muodosti 7. tammikuuta 1940 Luoteisen rintaman vastaamaan tehtävästä edetä Viipurin suuntaan. Rintama koostui 13. armeijasta, jonka tehtävä oli murtaa Mannerheim-linja Itä-kannaksella, ja 7. armeijasta, joka keskittyi nyt vain Länsi-kannakseen.
1. helmikuuta Luoteinen rintama aloitti suurhyökkäyksen, joka keskittyi Länsi-kannakselle Summankylän ja Summajärven lohkoille. Pääasema alkoi murtua Summassa 11. helmikuuta, kun puna-armeijan onnistui saartaa ja räjäyttää useita kantalinnoitteita.
Suomalaisten ylipäällikkö antoi luvan pääasemasta irtautumiseen 15. helmikuuta. Seuraavana yönä aloitettiin vetäytyminen läpimurtopaikan itäpuolelta Muolaanjärven ja Vuoksen välisestä pääasemasta Äyräpäänjärven tasalla olevaan siirrettyyn väliasemaan. Inkilän lohkolta alettiin vetäytyä 16. helmikuuta taistelukosketuksetta saarrostuksen välttämiseksi. Humaljoen linnakkeelta vetäydyttiin 19. helmikuuta ja Saarenpään linnakkeelta 23. helmikuuta.
Itä-kannaksella kaikki Taipaleen lohkon kasematit tuhoutuivat tai menetettiin puna-armeijalle viimeistään tammikuussa 1940. Yksi Suvannon sulkulinnakkeista hylättiin hieman ennen sodan päättymistä. Suomalaiset alkoivat 11. maaliskuuta irrottaa tykistöä ja miehistöä pääasemasta taemmille puolustuslinjoille. Itä-kannaksella pääasema kuitenkin kesti sodan loppuun.
Talvisodan taistelut > Taistelut väliasemassa

Länsi-kannaksella väliasema osoittautui pääasemaa heikommaksi, koska sen kantalinnoitteet olivat harvemmassa ja vanhentuneita sekä maasto oli puolustajalle epäedullisempaa. Väliaseman puolustus kesti yhdeksän päivää.
Suomalaiset alkoivat vetäytyä Länsi-kannaksen väliasemasta taka-asemaan 27. helmikuuta Kannaksen armeijan käskystä. Tällöin useimmat Muolaan kannaksen kaistan ja Salmenkaidan kaistan kantalinnoitteet olivat tuhotut.
Talvisodan taistelut > Taistelut taka-asemassa

Puolustajien siirryttyä Länsi-kannaksella taka-asemaan, oli se heikosti varusteltu ja sen kenttälinnoitukset keskeneräiset. Viipurinlahdella taka-asema oli konkreettisesti turvaton.
Viipurinlahden taistelussa Puna-armeija saavutti taka-aseman 1. maaliskuuta, kun sen partiot yrittivät tunkeutua Teikarsaareen. Puna-armeija läpäisi Viipurinlahden taka-aseman 3. maaliskuuta, kun suomalaiset vetäytyivät Teikarsaaresta vajaan vuorokauden taistelun jälkeen. Heikko taka-asema viivytti hyökkääjän etenemistä Viipurinlahden yli mantereelle vain viikon verran, kun suomalaiset luopuivat Viipurinlahdella taka-asemasta viimeistään 10. maaliskuuta. Sisämaahan Puna-armeija nousi ensimmäisen kerran Häränpäänniemessä 2. maaliskuuta ja sai ensimmäisen pysyvän sillanpääaseman Vilaniemessä 5. maaliskuuta.
Viipurin edustalla Puna-armeija saavutti taka-aseman 1. maaliskuuta. Täällä taka-asema alkoi murtua 3. maaliskuuta, kun puolustaja menetti lopullisesti taka-asemaan kuuluneet läheiset saaret ja maalla suoritettu vastahyökkäys menetettyjen asemien takaisin valtaamiseksi epäonnistui.
Keski-kannaksella etulinja saavutti taka-aseman 11. maaliskuuta.
Mannerheim-linja talvisodan jälkeen

Neuvostoliitto tuhosi betoniset puolustuslaitteet, kun se sodan päätyttyä sai Karjalankannaksen haltuunsa. Jatkosodassa linjalla ei ollut merkitystä, ainoastaan linjan pohjoisosia, jotka kuuluivat VT- ja VKT-linjaan kunnostettiin vuosina 1943–1944.
Neuvostoliitossa sai ensi-iltansa 10. huhtikuuta 1940 Vasili Beljajevin ohjaama 79-minuuttinen Mannerheim-linjan murrosta kertova dokumenttielokuva Linija Mannergeima. Elokuvan tekijät saivat Stalinin 2. luokan palkinnon.
Kuvia

Sisäänkäynti Mannerheimin linjan bunkkeriin Le 7.
Mannerheimin linjan bunkkeri SK16.
Bunkkeri SK10 vuonna 2017.
SK10 sisäänkäynti vuonna 2017.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pääpuolustuslinja (Kuvattuna lyhyesti ja kaikki bunkkerit ja kasematit lueteltuna) Ilves Wiki. Viitattu 1.12.2018.
Suomalaisen toisen maailmansodan puolustuslinjan kulttuuriperintö Karjalankannaksella Mannerheim-linjan arkeologiaa – Helsingin yliopisto. Viitattu 1.12.2018.
Korhonen, Jarmo: Mannerheim-linja Oulun reserviupseerikerho ry. Viitattu 1.12.2018.
Aho, Erkki: Mannerheim-linja – vastarintaa viimeiseen asti Suomen vanhempi historia.  10.7.2014. Viitattu 1.12.2018.
History of the Mannerheim Line University of Helsinki – Archaeology of the Mannerheim Line. Viitattu 1.12.2018 (englanniksi).
Mannerheim-linja Mannerheim – Ylipäällikkö. Viitattu 1.12.2018.
Putkinen, Juhani: Mannerheim-linja Talvisodassa Jput.fi.  15.3.1918. Viitattu 1.12.2018.
Estekivet, vahvistettu piikkilangalla. Taustalla Sj 5 eli ”Miljoonalinnake”.
Kuva esittää todennäköisesti Sk. (Summankylä) 10 - korsun sisätiloja.
Suomalaisia juoksuhaudassa Taipaleenjoella.
Murhan jälkeen

| Murhan jälkeen> Poetic Justice |
| --- | --- |
 Elokuvan englanninkielinen juliste
Ohjaaja:  John Singleton
Käsikirjoittaja:  John Singleton
Tuottaja:  John Singleton  Steve Nicolaides  Dwight Alanzo Williams
Säveltäjä:  Stanley Clarke
Kuvaaja:  Peter Lyons Collister
Leikkaaja:  Bruce Cannon
Pääosat:  Janet Jackson Tupac Shakur Regina King Joe Torry Tyra Ferrell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix Hulu
Ensi-ilta:   23. heinäkuuta 1993
Kesto:  109 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  14 000 000 dollaria
Tuotto:  27 515 786 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Murhan jälkeen (Poetic Justice) on heinäkuussa 1993 ensi-iltansa saanut romanttinen draamaelokuva, jonka pääosissa nähdään Janet Jackson ja Tupac Shakur. Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi John Singleton.
Murhan jälkeen oli avausviikollaan tuottoisin elokuva tuottaen 11 728 455 dollaria. Kokonaistuotot ylsivät lopulta 27 515 786 dollariin.
Janet Jacksonin elokuvassa esittämä kappale ”Again” sai Oscar-ehdokkuuden ja sijoittui Billboard Hot 100 -musiikkilistan kärkeen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Janet Jackson   | … |   Justice   |
|   Tupac Shakur   | … |   Lucky   |
|   Regina King   | … |   Lesha   |
|   Joe Torry   | … |   Chicago   |
|   Tyra Ferrell   | … |   Jessie   |
|   Roger Guenveur Smith   | … |   Heywood   |
|   Billy Zane   | … |   Brad   |
|   Lori Petty   | … |   Penelope   |
|   Khandi Alexander   | … |   Simone   |
|   Maya Angelou   | … |   Aunt June   |
|   John Cothran, Jr.   | … |   Uncle Earl   |
|   Jenifer Lewis   | … |   Anne   |
|   Keanu Reeves   | … |   Homeless Man (ei mainittu lopputeksteissä)   |
|   Kimberly Brooks   | … |   Kim   |
|   Maia Campbell   | … |   Shante   |
|   Norma Donaldson   | … |   Aunt May   |
|   Dedrick D. Gobert   | … |   Lloyd (lopputeksteissä nimellä Dedrick Gobert)   |
|   Rene Elizondo, Jr.   | … |   E.J.   |
|   Clifton Collins Jr.   | … |   Mailroom Supervisor (lopputeksteissä nimellä Clifton Gonzalez Gonzalez)   |
|   Ricky Harris   | … |   Gangsta   |
|   Tone Loc   | … |   J Bone   |
|   Q-Tip   | … |   Markell   |
|   Keith Washington   | … |   Dexter   |
|   Yvette Wilson   | … |   Colette   |
|   Michael Colyar   | … |   Panhandler   |
Palkinnot

Academy Awards
Best Original Song – Janet Jackson (”Again”) – Ehdokkuus
Golden Globe Awards
Best Original Song – Janet Jackson (”Again”) – Ehdokkuus
Golden Raspberry Awards
Worst Actress – Janet Jackson – Ehdokkuus
Worst New Star – Janet Jackson – Voitto
Käännös suomeksi
Moneytalks

| ”Moneytalks” AC/DC |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: The Razors Edge
 Äänitetty : 1990
 Julkaistu: 8. joulukuuta 1990
 Formaatti: 7"- ja 12" vinyyli, C-kasetti, CDS
 Tekijä(t): Angus Young Malcolm Young
 Tuottaja(t): Bruce Fairbairn
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 03.45
 Levy-yhtiö: ATCO
AC/DC:n muut singlet
| ”Thunderstruck” 1990 | ”Moneytalks” 1990 | ”Are You Ready” 1991 |
Moneytalks on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kappale. Se julkaistiin singlenä 25. marraskuuta 1990 B-puolenaan ”Down on the Borderline”. ”Moneytalks” on kolmas kappale albumilla The Razor's Edge. ”Moneytalks” oli suuri radiohitti 1990-luvun alussa kuten myös ”Thunderstruck”, joka löytyy samalta albumilta.
Kappaleet > Britannia 7"

Moneytalks – 3.44
Mistress for Christmas – 3.57
Kokoonpano

Angus Young – soolokitara
Malcolm Young – komppikitara, taustalaulu
Brian Johnson – laulu
Cliff Williams – basso, taustalaulu
Phil Rudd – rummut
Aiheesta muualla

Discogs
Maattert

Maattert (ven. Матерт) on tunturi Petsamon piirissä Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Tunturi sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttaman entisen Petsamon kunnan itäosassa Petsamonjoen ja entisen Suomen itärajan välisellä alueella. Tunturin korkein huippu on 528 m korkea.
Mount Hamiguitan

Mount Hamiguitan
Mount Hamiguitan
| --- | --- |
Sijainti:  Davao Oriental, Filippiinit
Korkeus merenpinnasta:  1 620 m 
Prominenssi:  1 497 m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mount Hamiguitan on vuori Mindanaon saarella Etelä-Filippiineillä. Sen korkeus on 1 620 metriä. Vuoren vierelle on perustettu luonnonsuojelualue, jolla sijaitsee paljon kotoperäisiä eläin- ja kasvilajeja. Vuonna 2014 luonnosuojelualue otettiin mukaan Unescon maailmanperintöluetteloon. Luonnonsuojelualueen koko on melkein 17 tuhatta hehtaaria. Alueella elää muun muassa filippiinienkakadu ja filippiinienkotka. Kasvilajeista muun muassa Nepenthes hamiguitanensis viihtyy alueella.
Filippiinienkotka
Filippiinienkakadu
Nepenthes hamiguitanensis
Tyypillinen puu Mount Hamiguitanilla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mount Hamiguitan Wikimedia Commonsissa
Mount Heyburn

Mount Heyburn
| --- | --- |
Sijainti:  Idaho, Yhdysvallat
Vuoristo:  Kalliovuoret 
Korkeus merenpinnasta:  3 118 m 
Prominenssi:  171  m 
Ensimmäinen nousu huipulle:  1935
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mount Heyburn on Sawtoothin luonnonsuojelualueeseen kuuluva 3 118 metriä korkea vuori, joka sijaitsee Idahon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Lähin kylä on Stanley 13 kilometrin päässä koillisessa.
Aiheesta muualla

Peak Bagger - Mount Heyburn
Peakware - Mount Heyburn
Michael Bisping

| Michael Bisping |
| --- | --- |
 Michael Bisping vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1979 (ikä 45) Kypros
Kansalaisuus:   Englanti
Vapaaottelija
Lempinimi:  The Count
Aktiivisena:  2004–2018
Pituus:  185 cm
Paino:  84 kg
Painoluokka:  Alempi raskassarja (2004–2007) Keskisarja (2008–2018)
Kätisyys:  Oikea
Taistelutyyli:  potkunyrkkeily, brasilialainen jujutsu, Vale Tudo
Seura:  Reign Training Center (2014–2018) HB Ultimate Training Center RVCA Sport (2015–2017)
Tilastot
Ottelut:  38
Voitot:  30
– tyrmäyksellä:  16
– luovutuksella:  4
– päätöksellä:  10
Tappiot:  8
– tyrmäyksellä:  2
– luovutuksella:  2
– päätöksellä:  4
Aiheesta muualla
www.bisping.tv
Michael Gavin Joseph Bisping (s. 28. helmikuuta 1979 Dhekelia, Kypros) on englantilainen uransa lopettanut vapaaottelija. Hän on entinen UFC:n keskisarjan mestari vuosina 2016–2017. Bisping on myös entinen Cage Warriors Fighting Championshipin ja Cage Ragen alemman raskaansarjan mestari. Hän oli myös mukana The Ultimate Fighter -televisio-ohjelmassa, jonka kautta hän pääsi UFC:hen. Voitettuaan TUF finaalissa Josh Haynesin hän sai The Ultimate Fighter -tittelin ja kuusinumeroisen sopimuksen UFC:hen.
Lapsuus ja nuoruus

Bisping syntyi brittiläisessä sotilastukikohdassa Kyproksella, mutta perhe muutti takaisin Englantiin hänen ollessaan kaksivuotias. Siellä hän aloitti jujutsun harrastamisen kahdeksanvuotiaana. Vuonna 1994 ollessaan 15-vuotias Bisping otti osaa amatöörinä Britannian ensimmäisissä No holds barred -otteluissa, joissa hän menestyi melko hyvin. 18-vuotiaana hän päätti jättää kaiken, joka hänen mielestään edusti väkivaltaa, "etsiäkseen todellista elämää". Vajaa vuosi myöhemmin hän kuitenkin alkoi harjoitella nyrkkeilyä, potkunyrkkeilyä ja karatea ja pari vuotta myöhemmin vapaaottelua.
Vapaaottelu

Bisping aloitti vapaaottelemisen 2004 kohdatessaan huhtikuussa Steve Mathewsin. Hän voitti uransa ensimmäisen kamppailun käsilukolla 38 sekunnissa. Bisping pääsi sittemmin ottelemaan kolmannessa vapaaottelussaan Cage Ragen alemman raskaansarjan mestaruudesta Mark Epsteinia vastaan. Bisping myös voitti mestaruuden teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä. Epstein haastoi Bispingin uusintaan marraskuussa 2004. Bisping onnistui puolustamaan mestaruuttaan tyrmättyään Epsteinin kolmannessa erässä.
Vapaaottelu > Cage Warriors

Cage Rage mestaruuden jälkeen Bisping haastoi CWFC: Ultimate Force -tapahtumassa Dave Radfordin Cage Warriorsin alemman raskaansarjan mestaruudesta. Huhtikuussa 2005 käyty kamppailu päättyi Bispingin mestaruuteen voitettuaan Radfordin teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Bisping puolusti sittemmin ensimmäisen kerran alemman raskaansarjan mestaruuttaan heinäkuussa 2005 Miika Mehmetiä vastaan. Bisping voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä Mehmetin kulman heitettyä pyyhkeen kehään kolmen minuutin jälkeen.
Vapaaottelu > UFC

Menestyksekkään Cage Warriors saavutusten myötä hän sai tilaisuuden otella UFC:n Ultimate Fighter -tosi-tv-ohjelmassa. Tito Ortiz joukkueeseen kuulunut Bisping kilpaili kahdeksan ottelijan turnausmuotoisessa kilpailussa. Avauskierroksellaan Bisping voitti Kristian Rothaermel teknisellä tyrmäyksellä ja oli tämän jälkeen määrä kohdata joukkuekaverinsa Matt Hamillin. Hamill kuitenkin loukkaantui ja vastustajan joukkueenseen kuulunut Ross Pointon korvasi hänet välierissä. Bisping voitti kamppailun lyönneistä seuranneella luovutuksella ensimmäisessä erässä. Loppuottelussa hän kohtasi joukkuekaverinsa Josh Haynesin, jonka Bisping voitti teknisellä tyrmäyksellä toisessa erässä ja voitti The Ultimate Fighter 3 turnauksen.
Noin viisi kuukautta myöhemmin Bispingin oli määrä otella Eric Schaferia vastaan The Ultimate Fighter 4 loppuottelussa, mutta joutui jättämään kamppailun väliin, koska ei saanut viisumia. Kamppailu järjestettiin myöhemmin joulukuussa 2006 UFC 66 -tapahtumassa, jolloin Bisping voitti teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Hän voitti myös seuraavan kamppailunsa Elvis Sinosicia vastaan huhtikuussa 2007. Ottelu palkittiin Illan kamppailu bonuksella. Syyskuussa 2007 Bisping kohtasi Matt Hamillin UFC 75 -tapahtumassa. Hän voitti kamppailun hajaäänin. Kaksi kuukautta myöhemmin Bisping koki uransa ensimmäisen tappion Rashad Evansille, joka voitti kamppailun hajaäänin.
Vapaaottelu > UFC > Keskisarja

Bisping vaihtoi painoluokkaa alemmaksi keskisarjaan Evansille kärsityn tappion jälkeen. Hän otteli ensimmäisen kerran keskisarjassa Charles McCarthya vastaan Kanadassa UFC 83 -tapahtumassa. Bisping voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä, kun McCarthy loukkasi kätensä. Bisping otteli vielä kaksi kamppailua vuoden 2008 puolella. Toinen niistä päättyi voittoon teknisellä tyrmäyksellä Jason Dayta vastaan ja kolmas tuomariäänin voittoon Chris Lebenistä.
Bisping pääsi seuraavassa ottelussa kamppailemaan keskisarjan mestarin haastajan paikasta Dan Hendersonia vastaan. Kamppailu käytiin heinäkuussa 2009, UFC 100 -tapahtumassa, jossa Bisping hävisi tyrmäyksellä toisessa erässä. Tappion jälkeen Bisping voitti seuraavan kamppailunsa Denis Kangia vastaan vuorostaan teknisellä tyrmäyksellä. Ottelu palkittiin Illan kamppailu bonuksella.
Vuodet 2010 ja 2011 Bisping otteli yhteensä viisi kertaa. Hän aloitti uuden vuosikymmenen tappiolla Wanderlei Silvaa vastaan, joka voitti Bispingin tuomariäänin. Bisping voitti loput neljä kamppailua. Hän voitti muun muassa Yoshihiro Akiyaman tuomariäänin ja heidän välinen kamppailu palkittiin Illan kamppailu bonuksella.
Tammikuussa 2012 Bisping sai toisen tilaisuuden kamppailla keskisarjan ykköshaastajan paikasta. Tällä kertaa hän kohtasi Chael Sonnenin, jolle Bisping hävisi tuomariäänin. Kamppailun jälkeen hän otteli vaihtelevalla menetyksellä. Bisping voitti muun muassa Brian Stannin tuomariäänin, mutta hävisi seuraavan kamppailunsa Vitor Belfortille teknisellä tyrmäyksellä. Sama toistui jälleen, kun Bisping voitti Alan Belcherin teknisellä tuomarin päätöksellä, mutta sitä vastoin hävisi seuraavan kamppailunsa Tim Kennedylle kolmieräisen kamppailun tuomariäänin. Elokuussa 2014 Bisping kohtasi Cung Len, jonka hän voitti teknisellä tyrmäyksellä. Hänet palkittiin Illan suoritus bonuksella. Bisping otteli vielä kolmannen kerran vuoden 2014 puolella, kohdattuaan Luke Rockholdin UFC Fight Night: Rockhold vs. Bisping -tapahtumassa. Bisping hävisi kamppailun luovutuksella toisessa erässä.
Vuosi 2015 alkoi Bispingin kannalta menestyksekkäästi. Hän voitti huhtikuussa 2015 C. B. Dollawayn tuomariäänin ja heinäkuussa Thales Leitesin hajaäänin. Helmikuussa 2016 Bisping sai tilaisuuden otella Anderson Silvaa vastaan UFC Fight Night: Silva vs. Bisping -tapahtumassa. Kamppailu päättyi Bispingin voittoon tuomariäänin (48–47, 48–47 ja 48–47). Kamppailu palkittiin Illan kamppailu bonuksella.
Vapaaottelu > UFC > Keskisarjan mestaruus

Chris Weidmanin loukkaannuttua otti Bisping haasteen kamppailla keskisarjan mestaria Luke Rockholdia 17 päivän päästä. Kaksikko kohtasi toisensa toisen kerran 4. kesäkuuta 2016 UFC 199 -tapahtumassa. Ensimmäinen kamppailu päättyi Bispingin tappioon luovutuksella. Tällä kertaa Bisping voitti kamppailun ensimmäisessä erässä tyrmäyksellä, kun ottelua oli käyty kolme minuuttia ja 36 sekuntia. Hänestä tuli voiton myötä ensimmäinen brittiläinen UFC mestari. Bisping palkittiin samalla myös Illan suoritus bonuksella.
Bispingin oli määrä puolustaa ensimmäistä kertaa mestaruuttaan Dan Hendersonia vastaan, jolle hän hävisi kaksikon ensimmäisessä kohtaamisessa tyrmäyksellä. Kamppailu käytiin 8. lokakuuta 2016 UFC 204 -tapahtumassa. Bisping puolusti mestaruuttaan voittamalla kamppailun tuomariäänin (48-47, 48-47, 49-46). Ottelu palkittiin myös Illan kamppailu bonuksella.
Saavutukset

UFC
Keskisarjan mestaruus (kerran, puolustanut kerran)
The Ultimate Fighter 3 alemman raskaansarjan turnausvoittaja
Illan kamppailu (viidesti, vs. Elvis Sinosic, Denis Kang, Yoshihiro Akiyama, Anderson Silva, Dan Henderson)
Illan suoritus (kahdesti, vs. Cung Le, Luke Rockhold)
Eniten voittoja UFC:ssä (20)
Ensimmäinen ei pohjoisamerikkalainen The Ultimate Fighter voittaja
Ensimmäinen brittiläinen, joka on UFC-tapahtuman pääottelija (UFC 78)
Ensimmäinen brittiläinen, joka voittanut UFC-mestaruuden
Cage Rage
Alemman raskaansarjan mestaruus (kerran, puolusti kerran)
Cage Warriors
Alemman raskaansarjan mestaruus (kerran, puolusti kolmesti)
FX3
Alemman raskaansarjan mestaruus (kerran)
Mummola

| --- | --- |
:  
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Mummola. Katso mummola Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.