Kaivopuiston kaunis Regina
Juoni

Vanhempansa menettänyt Regina Berg asuu isoäitinsä kanssa Kaivopuistossa pienessä mökissä. Hänen isänsä on kuollut pelastaessaan haaksirikkoisia. Isoäidillä on leipätinki huvilaan, jonne kesän tultua odotetaan ruhtinatar Kristine Popoffia isoine seurueineen. Kun Regina toimittaa leivät, keittäjätär esittelee taloa ihastuneelle tytölle.
Ruhtinatar saapuu huvilaan serkkunsa, luutnantti Engelbert von Leijoncronan kanssa. He käyvät tervehtimässä raatimies von Heidemania, jonka tytär Elisabeth on koko talven riutunut rakkaudesta Engelbertiin. Perhe saa kutsun ruhtinattaren tanssiaisiin. Kaupatessaan ruusuja Kaivopuistossa Regina myy koko kimppunsa kävelyllä oleville Engelbertille ja Elisabethille.
Regina palaa halusta osallistua tanssiaisiin Kaivohuoneella. Huvilan palvelijattaren Matildan avulla hän pääsee ruhtinattaren vaatekomerolle, josta lainaa salaa hienon puvun, kultakengät ja viuhkan. Regina pääsee juhliin naamioituneena ja joutuu masurkkaan Engelbertin pariksi, muttei paljasta itseään. Hän pakenee tansseista miehen seuratessa ja Tuhkimon tavoin pudottaa toisen kenkänsä rantakallioille. Engelbert aikoo kengän avulla löytää salaperäisen tanssiparinsa.
Seuraavana aamuna ruhtinatar nuhtelee Engelbertiä, joka käytöksellään on pahoittanut von Heidemanien mielen. Kengän alkuperä paljastuu pian ja palveluskuntaa kuulustellaan: pelastaakseen hätääntyneen Matildan Regina tunnustaa tekonsa, jolloin Matildakin myöntää oman osuutensa. Ruhtinatar antaa anteeksi ja lahjoittaa pukunsa Reginalle, mutta Engelbert ilmoittaa luopuvansa kengästä vain sillä ehdolla, että tyttö itse saapuu sitä noutamaan. Hän sanoo odottavansa Reginaa rantakalliolla kolmena seuraavana iltana.
Kahtena ensimmäisenä iltana Regina ei näyttäydy, mutta kolmantena Engelbert tytön nähdessään taivuttaa hänet mukaansa huvipurrelleen. Regina torjuu luutnantin lupaukset ja sanoo ottavansa lahjoja vain mieheltä, joka vie hänet vihille. Engelbert käy vaativaksi ja yrittää ottaa Reginan väkisin, jolloin tytön puku valahtaa lattialle ja hän pakenee hytistä. Regina pääsee luutnantin sotilaspalvelija Ontrein avulla hyppäämään laivan kannelta ja uimaan alastomana rantaan.
Isoäiti kauhistuu Reginan saapuessa alastomana kotiin ja tarinan kuullessaan kieltää tytöltä kaiken kanssakäymisen huvilan väen kanssa. Seuraavana päivänä Regina tapaa Ontrein, jolla on mukanaan kirje Engelbertiltä: tyttö repii kirjeen ja kiittää Ontreita tämän ystävyydestä. Ontrei uskaltautuu tunnustamaan rakkautensa ja kosimaan Reginaa emännäkseen taloonsa Karjalaan, mutta tähän Regina ei ole valmis suostumaan.
Engelbert teettää Reginalle silkkipuvun, jonka Ontrei toimittaa mökille. Vimmastunut isoäiti ajaa miehen ulos, piilottaa puvun ja lukitsee Reginan sisälle. Ontrein välityksellä Engelbert saa selville milloin tyttö on yksin kotona, tunkeutuu sisään ja saa vakuutettua Reginan vilpittömistä aikeistaan; kohtaus päättyy anteeksiantoon, kosintaan ja suudelmaan.
Engelbert ja Regina kohtaavat illalla rantakalliolla, mutta rakastavaisten tielle tulee este, sillä Krimin sota on syttymäisillään. Ennen lähtöään Engelbert vannoo Reginalle ikuista rakkauttaan ja Ontrei ajaa heidät kirkkoon, jossa Engelbert lahjoittaa sukunsa vanhan kihlasormuksen salaisen liiton merkiksi; Regina lupaa rukoilla joka päivä miehen puolesta. Viime hetkellä Engelbert keksii, että he voisivat karata Turun kautta Tukholmaan, mutta Regina ei suostu suunnitelmaan, joka tekisi miehestä ”valapaton”.
Ruhtinatar on nähnyt rakastavaisten kohtauksen kirkossa ja uskoo nyt suhteen vakavuuteen. Hän saa myös Reginan isoäidin vakuuttuneeksi nuorten rakkauden puhtaudesta. Ruhtinatar ottaa Reginan hoiviinsa maaseutukartanoonsa, jossa tämä voi oppia uuden asemansa kaltaista sivistystä. Regina opettelee pianonsoittoa, mutta on kaipauksessaan onneton. Lohduksi ruhtinatar järjestää tapaninpäivänä suuret tanssiaiset, joissa Regina uneksii tanssistaan Engelbertin kanssa. Viimeisessä kuvassa Regina nähdään vanhana mummona Krimillä 1854 kaatuneen Engelbertin haudalla.