stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Punatäplät
Piirteitä

Punatäplillä on nuijamaiset tuntosarvet ja lähes aina tummat, metallinhohtoiset siivet. Etusiivissä on selvärajaisia punaisia (kaikki suomalaiset lajit), keltaisia tai valkoisia täpliä. Eräillä lajeilla täplät ovat levinneet viiruiksi. Lajien sisäinen vaihtelu kuvioiden suhteen on suurta ja esimerkiksi useista tavallisesti punatäpläisistä lajeista tunnetaan myös keltainen värimuunnos. Kirkas väritys on varoitus pedoille, sillä punatäplät ovat huomattavan myrkyllisiä. Niiden elimistössä on syanidiyhdisteitä, jotka syntyvät perhosen aineenvaihduntatuotteina ravintokasveista saatujen lähtöaineiden avulla. Toukat voivat myös erittää syanidipitoista nestettä pisaroina. Aikuisten perhosten genitaalien rakenne on ryhmälle tunnusomainen: naaran sukuelimiin liittyvät niin kutsutut Petersenin rauhaset ja koiraan uncus on kaksiosainen.
Lajien ulkonäöllisen muuntelun vuoksi lajinmääritys voi olla hankalaa.
Punatäplät vierailevat ahkerasti kukilla. Niiden lentotapa on rauhallinen ja niitä voi esiintyä pienelläkin alueella suuria määriä. Tämä käyttäytymispiirre luultavasti lisää perhosten aposemaattisen värityksen pelotevaikutusta. Myöskään toukat eivät piilottele, joskin niitä on vaikeampi löytää kuin aikuisia perhosia.
Palearktiselta alueelta tunnetaan noin 100 punatäplälajia. Euroopassa lajirunsaus on suurin Välimeren länsipään ympäristössä.
Lajit Suomessa

Suomesta on löydetty kuusi punatäplälajia Vuoden 2010 uhanalaisarvioinnin mukaan lajeista kaksi on luokiteltu vaarantuneeksi (VU) ja yksi on hävinnyt (RE). Lisäksi yhden katsottiin olevan arviointiin soveltumaton (NA). Lisäksi yksi laji on rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.
juovapunatäplä Zygaena osterodensis RE, rauhoitettu
maitepunatäplä eli lounaan angervokiitäjä Zygaena filipendulae VU
nätkelmäpunatäplä eli isoangervokiitäjä eli puna-angervokiitäjä Zygaena lonicerae VU
pukinjuuripunatäplä Zygaena minos NA
tunturipunatäplä Zygaena exulans
virnapunatäplä eli vanhalta nimeltään pikkuangervoperho Zygaena viciae
Aiheesta muualla

Kimmo Silvonen (kuvia) (Arkistoitu – Internet Archive)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Pure mua

| Pure mua Meiju Suvas |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1992
 Julkaistu: 1992
 Formaatti: CD kasetti
 Kesto: 41.55
 Levy-yhtiö: Fazer Finnlevy
Listasijoitukset
  Suomi: 27. (maaliskuu 1992)
Meiju Suvaksen muut julkaisut
| Sydän tietää 1990 | Pure mua 1992 | Tahdon sinut 1992 |
Pure mua on suomalaisen Meiju Suvaksen studioalbumi vuodelta 1992.
Kappaleet

Pure mua – 4.38
Aarteesi oon – 2.46
Melkein poltat mun (Casi Casi Una Mujer) – 3.40
Ilman rakkautesi tulta – 2.48
Katse vain – 3.10
Sua kaipaan hullun lailla – 3.48
Viime yö – 3.45
Tulit niinkuin laiva – 4.33
Oli kuu, oli yö – 2.49
Katso tännepäin – 3.27
Kohtasin miehen – 3.23
Musta haamubändi – 3.02
Puoliintumisaika

Puoliintumisaika on aika, jonka kuluessa puolet eksponentiaalista hajoamista noudattavasta aineesta on hajonnut, esim. radioaktiivisen aineen atomiytimistä on hajonnut toisiksi atomiytimiksi. Biokemiassa tai lääketieteessä puoliintumisajaksi nimitetään aikaa, jonka kuluessa puolet aineen molekyyleistä on hajonnut elimistössä ym. biologisessa systeemissä.
Joidenkin radioaktiivisten aineiden puoliintumisajat ovat sekunnin murto-osia, joidenkin taas miljardeja vuosia. Useimpien fissiotuotteiden puoliintumisajat ovat alle 100 vuotta, ja suurin osa läpitunkevaa säteilyä (gammasäteilyä) lähettävistä aineista häviää tuhannessa vuodessa. Esimerkiksi ydinenergian tuotannossa käytettävä uraanin isotooppi 235U puoliintuu noin 700 miljoonassa vuodessa. Vastaavasti fission tuloksena syntyvä Cesium-137 puoliintuu 30 vuodessa.
Aineen radioaktiivisuutta mitataan hajoamisten lukumäärällä aikayksikköä kohti. Yhden becquerelin aktiivisuus tarkoittaa yhtä hajoamista sekunnissa. Puoliintumisajan pituus ei kerro, kuinka vaarallista aine on. Käytännössä radioaktiivisuuden määrä ja haitallisuus riippuu tietysti myös säteilyn luonteesta. Efektiivinen puoliintumisaika on radioaktiivisen yhdisteen puoliintumisaika, joka huomio sekä radionuklidin fysikaalisen puoliintumisen että biologisen poistumisen elimistöstä. Biologinen puoliintumisaika eli eliminaation puoliintumisaika on aika, jossa yhdisteen määrä puoliintuu elimistössä eritystoiminnan vuoksi.
Yhtälö

Merkitään radioaktiivisen aineen puoliintumisaikaa kirjaimella  \ T ja aineen alkuperäistä määrää kirjaimella  N_{0}\ . Tällöin ajan  \ t kuluttua radioaktiivisen aineen määrä on
Hajoamisyhtälö voidaan ilmaista myös aineen hajoamisvakion  \lambda  avulla seuraavasti:
Aineen hajoamisvakion  \lambda  ja puoliintumisajan T välillä vallitsee yhteys
Samoja yhtälöitä voidaan soveltaa, paitsi radioaktiiviseen hajoamiseen, myös muihin ilmiöhin, joissa jokin suure pienenee eksponentiaalisesti.
Yhtälöstä voidaan myös ratkaista puoliintumisaika  T\ , jos tiedetään hajaantuvan aineen alkuperäinen määrä  N_{0}\  sekä aineen määrä  N_{t}\  hetkellä  \ t
Radioaktiivisen atomiytimen keskimääräinen elinikä  \tau  on
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Säteilyturvakeskus
Ydinasiaa: Puoliintumisaika (Arkistoitu – Internet Archive)
Punasiruetana

| Punasiruetana |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Alaluokka::  Keuhkokotilot Pulmonata
Lahko::  Maakeuhkokotilot Stylommatophora
Heimo::  Siruetanat Arionidae
Suku::  Arion
Laji::  rufus
Kaksiosainen nimi
 Arion rufus  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Limax rufus 
Katso myös
   Punasiruetana Wikispeciesissä   Punasiruetana Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punasiruetana (Arion rufus) on kookas, siruetanoiden heimoon kuuluva kotilolaji.
Koko ja ulkonäkö

Täysikasvuinen punasiruetana on varsin kookas, täyteen pituuteensa venyneenä 10–15 cm pitkä. Tyypillisimmin se on väriltään kirkkaan oranssinpunainen, mutta myös vaihtelevan harmaita ja jopa mustia värimuotoja esiintyy. Nuoret yksilöt ovat vaaleita pään ja tuntosarvien ollessa kuitenkin tummat ja kilven ollessa juovikas. Hengitysaukko sijaitsee kilven etuosassa eläimen oikealla kyljellä. Ihossa on suuria pitkittäissuuntaisia nystyjä. Antura on väriltään harmaa, kellertävä tai punertava, reunoistaan yleensä punainen, ja eläimen erittämä lima oranssia. Uhattuna eläin vetäytyy puolipallon muotoon.
Värinvaihtelun vuoksi punasiruetanan erottaminen mustasiruetanasta (Arion ater) ja espanjansiruetanasta (Arion vulgaris) on vaikeaa ja varmuuden saaminen saattaa vaatia genitaalipreparaatin tekemistä. Erityisesti espanjansiruetana on myös yleensä oranssi, mutta punasiruetanan sävy on räikeämpi ja puhtaampi.
Levinneisyys

Lajia tavataan Länsi- ja Keski-Euroopassa. Suomessa varmoja esiintymispaikkoja on Helsingissä ja Jyväskylässä. Esiintymiä lienee enemmänkin, mutta määritysvaikeuksien vuoksi riittävän varmuuden saaminen on työlästä. Laji on tulokas, jota on tavattu Suomesta 1960-luvulta alkaen. Tunnetuin esiintymä on Helsingin Pikku-Huopalahdessa.
Elinympäristö ja elintavat

Suomessa punasiruetana on lähes täysin kasvihuoneissa elävä laji, mutta se tulee toimeen myös niiden ulkopuolella. Keski-Euroopassa ja Ruotsissa tyypillisiä elinympäristöjä ovat erilaiset lehtimetsät ja kulttuuriympäristöt. Suomessa laji ei aiheuta massaesiintymiä, eikä sitä voi pitää tuholaisena. Etanan ravintoa ovat kasvit, mutta myös sienet, ulosteet ja jopa eläinten raadot.
Sukulaistensa tapaan yksi yksilö voinee tuottaa kesässä jopa 400 munaa.
Aiheesta muualla

Luonnontieteellinen keskusmuseo (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2153396  Wikispecies: Arion rufus  ADW: Arion_rufus  BioLib: 2899  BOLD: 79733  CoL: GMVL  EoL: 403118  EUNIS: 290631  Fauna Europaea: 421780  Fauna Europaea (new): 466584d7-61a0-4965-9c59-a83c058fe98a  GBIF: 2294103  iNaturalist: 84755  IRMNG: 10236982  ISC: 112414  ITIS: 77078  IUCN: 171016  NatureServe: 2.116913  NCBI: 6543  Observation.org: 7726  Laji.fi: MX.52800
Punjab (Intia)

| Punjab> Intian osavaltiot ja territoriot |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:  Intia
Osavaltioksi:  1947
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Chandigarh
 – suurin kaupunki:  Ludhiana
Pinta-ala:  50 361 km² (19.)
Väkiluku:  27 704 236 (2 011)
Kielet:  Pandžabi
Punjabin nähtävyyksiä: Amritsarin kultainen temppeli, Qila Mubarak Bathindassa, Gandhi Bhavan Chandigarhissa. Wagah ja Jallianwala Baghin muistomerkki Amritsarissa.
Punjab (myös Pandžab, pandžabiksi ਪੰਜਾਬ  kuuntele ääntämys (ohje)) on osavaltio Luoteis-Intiassa. Se rajoittuu lännessä Pakistanin Punjabin provinssiin, Intian Jammu ja Kashmiriin pohjoisessa, Himachal Pradeshiin koillisessa, Haryanaan etelässä ja Rajasthaniin lounaassa. Sen pinta-ala on 50 362 km² ja asukasluku 27 704 236 (2011). Osavaltion pääkaupunki on Chandigarh, joka itsessään ei kuitenkaan kuulu osavaltioon vaan on liittovaltion alue.
Intian jaossa vuonna 1947 Punjabin yhtenäinen alue jaettiin Intian ja Pakistanin hallitsemiin osiin. Intian hallitsema Itä-Punjab jaettiin vuonna 1966 enimmäkseen hindinkieliseen Haryanaan ja pandžabinkieliseen Punjabin osavaltioon. Pohjoisimmista osista muodostettiin Himachal Pradeshin osavaltio ja Chandigarh jäi osavaltiojaon ulkopuolelle erillisalueeksi.
Nimi Punjab tulee sanoista punj - "viisi" ja aab - "vesi". Nämä viisi vettä ovat alueen joet Satluj, Beas, Ravi, Chenab ja Jhelum. Punjabin alueen tärkeistä joista vain kaksi (Satluj ja Beas) virtaa Punjabin osavaltion alueella, ja Ravi on rajajoki.
Punjab on Intian ainoa sikhienemmistöinen osavaltio. Sen asukkaista 57,9 prosenttia (2011) on sikhejä. Amritsarin kaupungissa sijaitsee sikhiläisyyden pyhin paikka, Kultainen temppeli.
Maantiede

Punjabin korkeinta aluetta on Siwilikin vuoristo osavaltion koillisosassa, missä huiput ulottuvat 900 metriin. Sen eteläpuolella on kukkuloita, joita pitkin virtaa osan vuotta jokia, jotka eivät päädy mihinkään mereen vaan haihtuvat tasangolle tullessaan. Alueen etelä- ja länsiosat ovat jokien halkomaa tasankoa.
Punjabissa on mantereellinen subtrooppinen ilmasto. Kesät ovat hyvin kuumia. Siwalikeilla saadaan eniten sadetta, paikoin yli 1100 mm, kun taas osavaltion lounaisosassa sademäärä jää alle 300 millimetrin. Suurin osa vuoden sademäärästä kertyy monsuunisateista heinäkuun ja syyskuun välisenä aikana.
Hallinnollinen jako

Punjabin osavaltio jakaantuu neljään divisioonaan ja 22 piirikuntaan:
Divisioonat:
Firozpur
Faridkot
Patiala
Jalandhar
| --- | --- |
 Piirikunnat: Amritsar  Barnala  Bathinda  Fazilka  Firozpur  Fatehgarh Sahib  Faridkot  Gurdaspur  Hoshiarpur  Jalandhar  Kapurthala :    Ludhiana  Mansa  Moga  Mohali  Muktsar  Pathankot  Patiala  Rupnagar  Sangrur  Shahid Bhagat Singh Nagar  Tarn Taran
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Punjab (Intia) Wikimedia Commonsissa
Intian osavaltiot ja territoriot
Osavaltiot: Andhra Pradesh | Arunachal Pradesh | Assam | Bihar | Chhattisgarh | Goa | Gujarat | Haryana | Himachal Pradesh | Jammu ja Kashmir | Jharkhand | Karnataka | Kerala | Länsi-Bengali | Madhya Pradesh | Maharashtra | Manipur | Meghalaya | Mizoram | Nagaland | Odisha | Punjab | Rajasthan | Sikkim | Tamil Nadu | Telangana | Tripura | Uttarakhand | Uttar Pradesh
Liittovaltion alueet: Andamaanit ja Nikobaarit | Chandigarh | Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu | Lakshadweep | Puducherry
Pääkaupunkialue: Delhi
Punjabin piirikunnat ja niiden hallintokeskukset
Purjehduskenkä

Ruskeat purjehduskengät
Purjehduskenkä on louferityyppinen, matala, kumipohjainen, nahkainen nauhakenkä. Kenkien paksu, kuvioitu kumipohja on suunniteltu pitämään aluksen liukkaalla kannella. Lisäksi pohjat valmistetaan väriäpäästämättömästä kumista. Päällysosa on perinteisesti käsitelty vettähylkiväksi ja suolavettä kestäväksi.
Purjehduskäytön lisäksi purjehduskengät ovat suositut vapaa-ajan kesäkengät. Tyylillisesti ne sopivat yhteen farmarihousujen, pellavahousujen, sortsien ja prässittömien puuvillahousujen kanssa.
Ensimmäisen purjehduskenkämallin kehittäjäksi tiedetään yhdysvaltalainen vapaa-ajan purjehtija Paul Sperry. Hän pani merkille koiransa pitävän otteen, kun se juoksi mäessä jäisellä maalla. Tutkittuaan koiran tassuja lähemmin Sperry kehitti havaintojensa pohjalta kengän luonnonkumiseen pohjaan aaltomaisen kuvion. Hän sai keksinnölleen patentin, vaikka vastaava idea olikin keksitty jo aiemmin, vuonna 1923. Sperry onnistui myös saamaan Yhdysvaltain laivastolta jättimäisen kenkätilauksen vuonna 1939. Purjehduskenkä on edelleen osa Yhdysvaltain armeijan vapaa-ajan univormua. Nykyään markkinoilla on kymmeniä vastaavia tuotteita, mutta myös John Sperryn yritys on edelleen toiminnassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Purjehduskenkä Wikimedia Commonsissa
Pussipedot

| Pussipedot |
| --- | --- |
 Pussiahma (Sarcophilus laniarius)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Pussieläimet Metatheria
Lahko::  Pussipedot Dasyuromorphia  Gill, 1872
Synonyymit
 Dasyuroidea   Dasyuriformes   Creatophaga  
Heimot 
 †Pussihukat (Thylacinidae)  Pussipedot (Dasyuridae)  Pussimuurahaiskarhut (Myrmecobiidae) 
Katso myös
   Pussipedot Wikispeciesissä   Pussipedot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pussipedot (Dasyuromorphia) on pussieläinlahko, johon kuuluvat melkein kaikki Australiassa elävät lihansyöjät, kuten pussinäädät, pussimuurahaiskarhu, uhanalainen pussiahma ja hiljattain sukupuuttoon kuollut pussihukka. Ainoat poikkeukset ovat kaikkiruokaiset pussimäyrät (lahko Peramelemorphia) ja pussikontiaiset (lahko Notoryctemorphia). Pussipetolajeja elää myös Uudessa-Guineassa. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lahkon uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on australianpussipedot.
Pussipetoihin kuuluu kolme heimoa: pussihukat, pussipedot ja pussimuurahaiskarhut. Pussihukat ovat kuolleet aivan hiljattain sukupuuttoon, ja pussimuurahaiskarhuihin kuuluu vain yksi laji.
Pussipetojen yhteinen tekijä on koko. Ennen Australiassa eli myös suurempia petopussieläimiä, mutta nämä ovat kaikki kuolleet jo sukupuuttoon ja niistä mitkään eivät kuuluneet Dasyuromorphia-lahkoon. Nykyajalla eläneet pussipedot ovat kooltaan suden kokoisen pussihukan ja yli puolet hiirtä pienemmän Planigale ingrami-pussilumikon väliltä. Suurin osa pussipedoista kuuluu skaalan pienempään päähän.
Puolan naisten lentopallomaajoukkue

Puolan naisten lentopallomaajoukkue edustaa Puolaa naisten arvokilpailuissa ja kansainvälisissä lentopallokilpailuissa. Se on saavuttanut olympialaisissa kaksi pronssia 1960-luvulla sekä MM-kilpailuissa hopean ja kaksi pronssia 1950–1960-luvuilla. EM-kilpailuissa Puola on voittanut kultaa vuosina 2003 ja 2005 sekä saavuttanut neljästi hopeaa ja viidesti pronssia. Puola on ollut EM-kilpailujen järjestäjämaa vuonna 2009 ja yksi neljästä järjestäjämaasta vuonna 2019.
Arvokilpailut > Olympialaiset

Pronssia 1964, 1968
Yhdeksäs 2008
Arvokilpailut > MM-kilpailut

Hopeaa 1952
Pronssia 1956, 1962
Neljäs 1960
Yhdeksäs 1970, 1974, 2010
11:s 1978
13:s 2002
15:s 2006
Arvokilpailut > EM-kilpailut

Kultaa 2003, 2005
Hopeaa 1950, 1951, 1963, 1967
Pronssia 1949, 1955, 1958, 1971, 2009
Neljäs 1977, 2007, 2019
Viides 1981, 2011
Kuudes 1999, 2001
Seitsemäs 1985
Kahdeksas 1979, 1997, 2015
Yhdeksäs 1983, 1989, 1991, 1995
Kymmenes 2017
11:s 1975, 1987, 2013
Punakeltaverkkoperhonen

| Punakeltaverkkoperhonen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Erittäin uhanalainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Aitotäpläperhoset Nymphalinae
Tribus::  Melitaeini
Suku::  Kirjokaiset Euphydryas
Laji::  aurinia
Kaksiosainen nimi
 Euphydryas aurinia  (Rottemburg, 1775) 
Katso myös
   Punakeltaverkkoperhonen Wikispeciesissä   Punakeltaverkkoperhonen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punakeltaverkkoperhonen, vanhalta nimeltään keltaverkkoperhonen (Euphydryas aurinia) on täpläperhosten heimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen. Se kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin II liitteessä mainittuihin lajeihin, joiden suojelemiseksi on perustettava erityisten suojelutoimien alueita ja on tästä syystä rauhoitettu Suomessa luonnonsuojeluasetuksella.
Koko ja ulkonäkö

Punakeltaverkkoperhosen siipien kärkiväli on noin 29–43 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita kookkaampia. Siipien yläpuolen pohjaväri on kirkkaankeltainen tai vaaleankeltainen jossa mustia kirjauksia. Keskisaran täplät ja postdiskaalialan juova ovat oranssinpunaisia. Lajia paljon muistuttavasta kirjoverkkoperhosesta punakeltaverkkoperhonen eroaa siten, että sillä on takasiiven postdiskaalialassa molemmilla puolilla mustien pisteiden rivi, jota kirjoverkkoperhosella ei ole.
Punakeltaverkkoperhonen
△ Punakeltaverkkoperhonen
Alalaji

Euphydryas aurinia aurinia
Euphydryas aurinia banghaasi (Seitz, 1908).
Euphydryas aurinia barraguei (Betz, 1956)
Euphydryas aurinia beckeri (Lederer, 1853)
Euphydryas aurinia bulgarica (Fruhstorfer, 1916)
Euphydryas aurinia debilis Oberthür, 1909
Euphydryas aurinia ellisoni (Rungs, 1950)
Euphydryas aurinia laeta (Christoph, 1893)
Euphydryas aurinia provincialis (Boisduval, 1828)
Euphydryas aurinia beckeri ♂
Euphydryas aurinia beckeri ♂  △
Euphydryas aurinia beckeri ♀
Euphydryas aurinia beckeri ♀ △
Euphydryas aurinia debilis ♂
Euphydryas aurinia debilis ♂  △
Euphydryas aurinia provincialis ♂
Euphydryas aurinia provincialis ♂ △
Levinneisyys

Punakeltaverkkoperhonen esiintyy palearktisella alueella Etelä- ja Keski-Euroopasta Fennoskandian eteläosiin ja Vähän-Aasian, Venäjän ja Aasian lauhkeiden osien kautta Koreaan. Suomessa punakeltaverkkoperhosta esiintyy paikallisena Kaakkois-Suomessa. Lajin esiintymisalue on taantunut ja se on rauhoitettu Suomessa.
Elinympäristö

Punakeltaverkkoperhosen elinympäristö on vaihteleva, siihen kuuluvat tuoreet ja kuivahkot niityt ja suomaasto. Lajin voi löytää esimerkiksi hakkuuaukeilta, pakettipelloilta, rinnekedoilta, rantaniityiltä ja pientareilta.
Lentoaika ja elintavat

Punakeltaverkkoperhosen lentoaika on yleensä touko–kesäkuussa riippuen leveysasteesta ja esiintymispaikan korkeudesta. Suomessa lentoaika on kesäkuussa. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana.
Ravintokasvi

Punakeltaverkkoperhosen toukan ravintokasveja ovat ratamot (Plantago) (esim. heinäratamo (Plantago lanceolata)), tädykkeet (Veronica), ruusuruoho (Knautia arvensis), ketokaunokki (Centaurea scabiosa) ja purtojuuri (Succisa pratensis).
Aiheesta muualla

Luontoportti: Punakeltaverkkoperhonen (Euphydryas aurinia)
Suomen Perhoset: Punakeltaverkkoperhonen
P. Pakkanen: Punakeltaverkkoperhonen (Euphydryas aurinia)
UniProt, Taxonomy: Euphydryas aurinia (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q951377  Wikispecies: Euphydryas aurinia  ARKive: euphydryas-aurinia  BioLib: 51604  BOLD: 26831  EoL: 2942701  EUNIS: 134  Fauna Europaea: 441632  Fauna Europaea (new): d5373356-135d-432c-a2d8-8780efc69c52  GBIF: 4535809  iNaturalist: 207956  LoB: 6351  MaBENA: EurodAurin  NBN: NHMSYS0000516340  NCBI: 104503  Observation.org: 655  Open Tree of Life: 927499  Laji.fi: MX.60934
Punatorvijäkälä

| Punatorvijäkälä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Luokka::  Lecanoromycetes
Alaluokka::  Lecanoromycetidae
Lahko::  Maljajäkälät Lecanorales
Heimo::  Torvijäkälät Cladoniaceae
Suku::  Torvijäkälät Cladonia
Laji::  coccifera
Kaksiosainen nimi
 Cladonia coccifera  (L.) Willd. 1787 
Synonyymit
 Lichen cocciferus 
Katso myös
   Punatorvijäkälä Wikispeciesissä   Punatorvijäkälä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punatorvijäkälä (Cladonia coccifera) on torvijäkälä, jonka itiölavat ovat kirkkaan punaiset.
Ulkonäkö

Punatorvijäkälän kasvullinen sekovarsi on suurisuomuinen. Sen pikarinmalliset podeetiot ovat noin 3 cm korkeita ja pikarin halkaisija on yleensä alle senttimetrin. Torven pinta on yläosasta jyväksinen ja pyöreäsuomuinen. Punatorvijäkälän kotelomaljat ovat punaisia. Muita Suomessa kasvavia torvijäkäliä, joilla on punaiset itiölavat: koreatorvijäkälä (Cladonia bellidiflora), kalliotorvijäkälä (Cladonia borealis), paasitorvijäkälä (Cladonia diversa), helotorvijäkälä (Cladonia floerkeana), tappitorvijäkälä (Cladonia macilenta), vihertorvijäkälä (Cladonia metacorallifera) ja suppilotorvijäkälä (Cladonia pleurota).
Levinneisyys

Punatorvijäkälä on yleinen koko Suomessa. Sitä tavataan myös ympäri maailmaa Etelämannerta lukuun ottamatta.
Elinympäristö

Punatorvijäkälää tavataan kuivista kangasmetsistä sekä kallioilta. Se voi kasvaa myös lahopuulla.
Punatorvijäkälän jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy usniinihappoa (C18H16O7), zeoriinia (C30H52O2) ja rodokladonihappoa (C15H10O8), usein myös porfyriilihappoa (C16H10O7) ja isousniinihappoa (C18H16O7)..
Aiheesta muualla

Laji.fi: Punatorvijäkälä (Cladonia coccifera)
Luopioisten kasvisto: Punatorvijäkälä (Cladonia coccifera)
UniProt: Taxonomy - Cladonia coccifera (englanniksi)
ITIS: Cladonia coccifera (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cladonia coccifera (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Cladonia coccifera (englanniksi)
Consortium of Lichen Herbaria: Cladonia coccifera (englanniksi)
Italic 7.0, The Information System on Italian Lichens: Cladonia coccifera (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Cladonia coccifera (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Cladonia coccifera:  Wikidata: Q113273  Wikispecies: Cladonia coccifera  AusLichen: 30021598  BioLib: 125093  CoL: VPDT  EoL: 302087  EUNIS: 316184  Fungorum: 120192  GBIF: 7246653  iNaturalist: 60544  ITIS: 189871  MycoBank: 120192  NatureServe: 2.127173  NCBI: 174053  NZOR: 646df6f5-d7c5-4d77-9229-691ad0ea9ff3  Observation.org: 18410  Open Tree of Life: 103172  PLANTS: CLCO12  WoRMS: 578639  Laji.fi: MX.65053 
Lichen cocciferus:  Wikidata: Q21976058  CoL: 6Q86R  Fungorum: 477424  GBIF: 3390133  IRMNG: 11236985  MycoBank: 477424  NZOR: 6f2d615b-f678-49ec-a323-dff057593e60
Maun

| Maun |
| --- | --- |
 Maun ilmakuvassa (2014)
 Maun
 Koordinaatit: 19.9912°S, 23.4145°E 
Valtio:  Botswana
Hallintoalue:  North-West District
Perustettu:  1915
Väkiluku (2022)  ():  85 350
Aikavyöhyke:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Maun (engl. Village Maun) on asutuskeskus Botswanan pohjoisosissa. Se on North-West Districtin ja Ngamilandin hallinnollinen keskus. Vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan paikkakunnan asukasluku oli 85 350 (vuonna 2011: 60 263 as.) Maun sijaitsee Okavangon suiston eteläisimmillä reuna-alueilla, ja sen läpi virtaa Thamalakanejoki.  Kaupunki on levittäytynyt muutamien kilometrien alueelle, mutta siltä puuttuu varsinainen keskusta.
Näkymä laskeutuvasta lentokoneesta Maunin lentoasemalle.
Maun on merkittävä kauttakulkukaupunki Botswanan suosituimpaan matkailukohteeseen Okavangon suistolle. Turistien määrä alkoi dramaattisesti kasvaa 1980-luvulla, minkä seurauksena kaupunkiin on tullut monia safariyrityksiä, moderneja kauppakeskuksia, kauppoja, hotelleja ja vierastaloja. Maunissa sijaitsee Maunin kansainvälinen lentoasema (FBMN), joka on lentojen määrällä mitaten Botswanan vilkkain lentoasema. Lennoista valtaosa on tosin muuta kuin säännöllistä reittiliikennettä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maun Wikimedia Commonsissa