stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HC Košice

| HC Košice |
| --- | --- |

Perustettu:  1962
Kaupunki:  Košice
Kotiareena:  Steel Aréna
– kapasiteetti:  8 343
Sarjataso:   Tipos Extraliga
Värit:                
Toimitusjohtaja:   Miloslav Klíma
Puheenjohtaja:   Július Lang
Päävalmentaja:   Dan Ceman
Saavutukset Tšekkoslovakian sarjassa
Kultaa:  2 (1986, 1988)
Hopeaa:  1 (1985)
Pronssia:  1 (1989)
Saavutukset Slovakian sarjassa
Kultaa:  9 (1995, 1996, 1999, 2009, 2010, 2011, 2014, 2015, 2023)
Hopeaa:  7 (1994, 1997, 1998, 2003, 2008, 2012, 2013)
Pronssia:  3 (2002, 2007, 2016)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
HC Košicen jäädytettyjä pelipaitoja Extraliga-ottelun aikana.
HC Košice on slovakialainen jääkiekkoseura Košicen kaupungista. Se pelaa maansa pääsarjatasolla Tipos Extraligassa. Seura on perustettu vuonna 1962. Se pelaa kotiottelunsa runsaat kahdeksan tuhatta katsojaa vetävällä Steel Arénalla. Seurassa on pelannut useita kuuluisia pelaajia, esimerkiksi Peter Bondra ja Ladislav Nagy. Joukkue on voittanut Slovakian mestaruuden vuosina 1995, 1996, 1999, 2009, 2010, 2011, 2014, 2015 ja 2023. Se on kotimaansa liigan menestynein joukkue yhdessä HC Slovan Bratislavan kanssa.
Euroopan kentilläkin se on menestynyt varsin hyvin voitettuaan Continental Cupin vuonna 1998 ja seuraavalla kaudella hopeaa. Euroopan Cupissa se sijoittui toiseksi vuosina 1987 ja 1989. Lisäksi sillä on Super Cupin hopeaa vuodelta 1998 ja Tšekkoslovakian mestaruudet vuosilta 1986 ja 1988.
Historia

Jääkiekkoa pelattiin ensimmäisen kerran Košicessa jo 1920-luvun alussa. HC Košice perustettiin vuonna 1962 nimellä Košice Dukla. Joukkue oli ensimmäiset vuotensa suoraan kytköksissä Tšekkoslovakian valtioon ja armeijaan, mutta jo vuonna 1967 se siirtyi yksityisomistukseen kun sen pääsponsoriksi nousi Itä-Slovakian rautaruukki. Samalla se vaihtoi nimekseen VSŽ Košice.
Historia > Nousu huipulle

Dukla, myöhemmin VSŽ nousi hyvin nopeasti Tšekkoslovakian korkeimmalle liigatasolle. 1980-luvulle tultaessa joukkue pystyi sijoittumaan usein jo 10 parhaan joukkoon. Košicen Vincent Lukáč oli kauden 1982–1983 menestynein maalintekijä. Seuraavana kautena joukkue teki seuraennätyksensä ja sijoittui toiseksi, jääden ainoastaan HC Dukla Jihlavan taakse.
Vuosi 1986 oli Košicen läpimurtovuosi. Voitettuaan runkosarjan, se voitti pudotuspeleissä HC Sparta Prahan sekä HC Pardubicen sekä finaaleissa hallitsevan mestarin Jihlavan. Seura uusi mestaruutensa vuoden tauon jälkeen vuonna 1988 kun se päihitti finaaleissa Sparta Prahan.
Košicessa kaudella 1989–1990 TJ Gottwaldovia vastaan käydyn ottelun aikana vierasjoukkueen pelaaja Luděk Čajka törmäsi pelitilanteessa pää edellä kaukalon laitaan ja menetti tajuntansa. Hän menehtyi yli kuukausi myöhemmin Košicen sairaalassa. Tšekkoslovakian liiga keskeytettiin välittömästi ja sen pelaajat menivät lakkoon. Tämä johti lopulta pelaajien turvallisuutta parantaneisiin sääntömuutoksiin.
Historia > Itsenäisessä Slovakiassa

Tšekkoslovakian jakautumisen jälkeen VSŽ Košice dominoi vastaperustettua Slovakian liigaa. Ensimmäisten kuuden kauden aikana se selvitti tiensä finaaleihin joka kerta ja voitti mestaruuden vuosina 1995, 1996 ja 1999. Euroopan jäillä se voitti Continental Cupin vuonna 1998.
1990-luvun lopulla seuran pääomistaja VSŽ oli ajautunut talousvaikeuksiin ja lopetti kaiken ylimääräisen toiminnan tukemisen. Näin myös VSŽ Košice joutui ongelmiin. Kaudella 1999–2000 se joutui päästämään monta 90-luvun mestaruuksilleen tärkeää pelaajaa menemään ja rakentamaan joukkueensa uudelleen pienempipalkkaisilla ja nuoremmilla pelaajilla.
Joukkueen taloudellinen tila kuitenkin parani kun kaupungin rautaruukki palasi sen pääsponsoriksi kaudelle 2001–2002, tällä kertaa US Steel Košicen nimellä. Samalla joukkueen värit vaihdettiin vanhasta oranssimustasta valkosiniseksi ja myös seuran logo vaihdettiin. Košice palasikin takaisin finaaleihin jo vuoden 2003 päätteeksi, mutta hävisi Slovan Bratislavalle.
Košicen uusi kotistadion Steel Aréna avattiin viimein 24. helmikuuta 2006 yli kymmenen vuoden rakentamisen jälkeen. Seuraavalla kaudella joukkue saavutti runkosarjan pisteennätyksensä 106:lla pisteellä ja voitti pudotuspeleissä pronssia. Viime kauden pronssi kirkastui kauden 2008 päätteeksi hopeaksi kun joukkue hävisi finaaleissa MsHK Žilinalle. Samalla kaudella se teki Slovakian liigan katsojaennätyksen.
Historia > 2010-luvun hattutemppu

Košice palasi kymmenen vuoden vaikeuksien jälkeen takaisin kultakantaan kun se kaatoi vuoden 2009 finaaleissa Žigmund Pálffyn johtaman HK 36 Skalican. Seuraava kausi alkoi hapuillen, mutta päättyi taas mestaruusjuhliin kun Košice päihitti Bratislavan kotistadionillaan otteluvoitoin 4–2. Košicesta tuli Slovakian liigan siihen astisen historian ensimmäinen kolme kertaa peräkkäin mestaruuden voittanut joukkue kauden 2011 päätteeksi, kun se dominoi sekä runkosarjaa, että pudotuspelivastuksiaan. Finaaleissa se päihitti itäisen Slovakian derbyssä HK Popradin.
Muutaman vuoden tauon jälkeen Košice palasi takaisin kultakantaan vuosina 2014 ja 2015 kun se päihitti finaaleissa HK Nitran ja HC 05 Banská Bystrican.
Historia > Koronaviruspandemia, talousvaikeudet ja paluu mestariksi

Kaudella 2019–2020 kärjistynyt koronaviruspandemia aiheutti suurta vahinkoa seurassa. Kun samaan aikaan seuran pääsponsori US Steel paini omien talousvaikeuksiensa kanssa, joutui HC Košice pyytämään tukea kannattajiltaan seuratoiminnan pelastamiseksi. Lopulta 600 tukijan ja US Steelin yhteistuki riitti pelastamaan seuran ja takaamaan sen perustoiminnot. Kaudelle 2020–2021 se asetti tavoitteekseen ainoastaan selvitä kaudesta taloudellisesti eikä se selvinnyt pudotuspeleihin ensimmäistä kertaa 20 vuoteen.
Kesäkuussa 2020 Košice palautti vanhat mustaoranssit värit peliasuihinsa ja julisti aikomuksensa muuttua yhteisöklubiksi. Vuonna 2021 se vaihtoi košicelaisen jääkiekon 100- ja seuran 60-vuotisjuhlien kunniaksi logonsa nykyiseen.
Taloudellisten vaikeuksien jälkeen joukkue palasi Slovakian mestariksi kauden 2022–2023 päätteeksi kun se voitti finaaleissa HKm Zvolenin. Samalla se nousi yhdeksällä mestaruudellaan Slovakian menestystyneimmäksi seuraksi yhdessä Slovan Bratislavan kanssa.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 30 |  | Patrik Jurčák | L | 2025 | Košice, Slovakia |
| 32 |  | Jaroslav Janus | L | 2025 | Prešov, Tšekkoslovakia |
| 33 |  | Dominik Riečický | L | 2025 | Košice, Slovakia |
| 50 |  | Rastislav Eliáš | L | Laina | Nyíregyháza, Unkari |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 6 |  | Blake Parlett | R | 2025 | Bracebridge, Ontario, Kanada |
| 18 |  | Radek Deyl (A) | L | 2025 | Košice, Tšekkoslovakia |
| 22 |  | Sebastián Mitro | L | 2025 | Košice, Slovakia |
| 26 |  | Oleksii Dahnovski | L | 2025 | Kiova, Ukraina |
| 44 |  | Mislav Rosandić | L |  | Zagreb, Kroatia |
| 55 |  | Antonín Bartoš | R | 2025 | České Budějovice, Tšekki |
| 56 |  | Max Gildon | L | 2025 | Houston, Texas, Yhdysvallat |
| 62 |  | Josh Teves | L | 2025 | Calgary, Alberta, Kanada |
| 71 |  | Eduard Šedivý | L | 2025 | Myjava, Tšekkoslovakia |
| 89 |  | Jakub Ferenc (A) | R | 2025 | Levoča, Tšekkoslovakia |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 8 |  | Šimon Petráš | R | OLH | 2025 | Bratislava, Slovakia |
| 12 |  | Danick Martel | L | VLH / KH | 2025 | Drummondville, Québec, Kanada |
| 20 |  | Peter Repčík | L | VLH | 2025 | Košice, Slovakia |
| 23 |  | Tomáš Mikúš | L | KH / VLH | 2025 | Skalica, Slovakia |
| 24 |  | Matúš Havrila | L | KH | 2025 | Košice, Slovakia |
| 27 |  | Tomáš Zigo | L | VLH | 2025 | Banská Bystrica, Tšekkoslovakia |
| 39 |  | Brett Pollock | L | LH | 2025 | Regina, Saskatchewan, Kanada |
| 46 |  | Jan Bartoš | L | LH | 2025 | České Budějovice, Tšekki |
| 47 |  | Mário Lunter | L | LH | 2025 | Banská Bystrica, Slovakia |
| 61 |  | Marek Bartánus (A) | R | LH | 2025 | Liptovský Mikuláš, Tšekkoslovakia |
| 63 |  | Patrik Lamper | L | LH | 2025 | Banská Bystrica, Slovakia |
| 72 |  | Filip Krivošík | R | KH / OLH | 2025 | Bratislava, Slovakia |
| 77 |  | Patrik Rogoň | L | OLH | 2025 | Žilina, Slovakia |
| 82 |  | Dávid Kohút | L | KH | 2025 | Prievidza, Slovakia |
| 84 |  | Joona Jääskeläinen | R | LH | 2025 | Imatra, Suomi |
| 91 |  | Michal Chovan (C) | L | VLH / KH | 2025 | Zvolen, Tšekkoslovakia |
| 92 |  | Eduard Šimun | L | KH | 2025 | Topoľčany, Slovakia |
| 93 |  | Olivier Archambault | L | VLH | 2025 | Le Gardeur, Québec, Kanada |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Dan Ceman
Apuvalmentaja: Ryan Colville
Apuvalmentaja: Tomáš Kochan
Maalivahtivalmentaja: Dušan Strharský
Videovalmentaja: Radomír Chovanec
Fysiikkavalmentaja: Daniel Kičura
Fysiikkavalmentaja: Ondrej Tencer
Puheenjohtaja: Július Lang
Toimitusjohtaja: Miloslav Klíma
Urheilutoimenjohtaja: Gabriel Špilár
Lähde: EliteProspects
Kasvatit NHL:ssä

| --- | --- |
 Jiří Bicek  Peter Bondra  Ivan Droppa  Miroslav Ihnačák  Peter Ihnačák :  Christián Jaroš  Tomáš Jurčo  Martin Marinčin  Rastislav Staňa  Marek Svatoš
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Tipsport liga
HC 05 Banská Bystrica • HK Dukla Trenčín • HC Košice • HC Nové Zámky  • HK 32 Liptovský Mikuláš • HK Nitra • HK Poprad • HKm Zvolen • HC Slovan Bratislava • HC Prešov • HK Spišská Nová Ves 
 Entisiä joukkueita: MHK Dubnica • MHK Kežmarok • MHC Martin • 
ŠHK 37 Piešťany • HK 36 Skalica • HC 07 Detva • HK Orange 20 •  MsHK Žilina
| n k Jääkiekon Mestarien liigan kaudet |
| --- | --- |
 2008–2009  2014–2015  2015–2016  2016–2017  2017–2018  2018–2019  2019–2020  2020–2021  2021–2022  2022–2023  2023–2024 
Košicen kotistadion Steel Aréna
HC Kosicen fanit katsomossaan
Karttunen

Karttunen on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Anssi Karttunen (s. 1960), sellisti
Antero Karttunen (s. 1936), musiikkitoimittaja ja -tuottaja, Mauno Karttusen poika
Eeva Karttunen (s. 1963), pesäpalloilija
Eino Karttunen (kirjailijanimi Hypönniemi, 1883–1920), kirjailija
Esa Karttunen (1936–2009), vahakabinetin pitäjä, iltamaviihdyttäjä, akrobaatti ja hanuristi
Frances Karttunen (o.s. Ruley, s. 1942), yhdysvaltalainen kielitieteilijä ja historioitsija
Hanna Karttunen (s. 1973), tanssija
Hannu Karttunen (s. 1952), tähtitieteilijä, tietokirjailija
Helinä Karttunen (1935–1998), suomentaja
Heljä Angervo (oik. Angervo-Karttunen, 1940–2019), oopperalaulaja, Antero Karttusen puoliso
Hilja Karttunen (1886–1944), seminaarin harjoituskoulun opettaja ja laulukirjojen tekijä
Iina Karttunen (1887–1967), maanviljelijä ja hengellisen musiikin säveltäjä
Ilmari Karttunen (1914–1974), diplomi-insinööri ja yritysjohtaja, rehtori
Jari Karttunen (s. 1966), tanssitaiteilija, erityisopettaja
Jimi Karttunen, Helsingin Asema-aukion pahoinpitelyssä 2016 menehtynyt henkilö
Johannes Karttunen (s. 1945), jääkiekkoilija
Juho Karttunen (1895–1979), kuvataiteilija
Jukka-Pekka Karttunen (s. 1974), pesäpalloilija
Jyrki Karttunen (s. 1969), tanssitaiteilija, koreografi, Jari Karttusen veli
K. I. Karttunen (1883–1950), lehtori, historioitsija, Iina Karttusen veli
Kalle Karttunen (1915–1997), eversti
Kimmo Karttunen (1934–2000), Lapuan kaupunginjohtaja, kaupunkineuvos
Klaus Karttunen (s. 1951), Etelä-Aasian tutkimuksen ja indoeuropeistiikan professori
Laila Karttunen (1895–1981), tekstiilitaiteilija, tutkija ja taidemaalari
Liisi Karttunen (1880–1957), historioitsija, diplomaatti, Iina Karttusen sisar
Marja-Leena Karttunen (s. 1944), kiekonheittäjä
Marja-Leena Karttunen (s. 1967), pikajuoksija
Marjukka Parpola (o.s. Karttunen, s. 1967), Yrittäjänaisten Keskusliiton ent. toimitusjohtaja
Mauno Karttunen (1904–1992), kouluneuvos, kansanopistolaitoksen kehittäjä
Mika Karttunen (s. 1959), elokuvantekijä
Mika Karttunen (s. 1981), shakinpelaaja
Osmo P. Karttunen (1922–1985), juristi, ministeri, vuorineuvos
Ossi Karttunen (s. 1948), pikajuoksija
Otto Karttunen (1918–1988), upseeri, ylijohtaja, hallinnollisen tietojenkäsittelyn kehittäjä
Paavo Karttunen (s. 1951), Kankaanpään kaupunginjohtaja 2003–2016
Pauli Karttunen (1929–2022), tekniikan tutkija, professori
Pekka Karttunen (1879–1948), kauppias, yrittäjä, yritysjohtaja ja kauppaneuvos
Sari Karttunen (s. 1969), ruotsalainen koripalloilija
Simo Karttunen (1939–2010), professori, VTT:n graafisen laboratorion johtaja
Tomi Karttunen (s. 1969), teologian tohtori, ekumenian asiantuntija
Ulla Karttunen (s. 1956), kuvataiteilija ja tutkija
Uuno Karttunen (1874–1959), historioitsija, rehtori, Iina Karttusen veli
Veikko Karttunen (Moko Karttunen, s. 1960), laulaja, lauluntekijä ja muusikko.
Venla Karttunen (s. 2002), pesäpalloilija, Jukka-Pekka Karttusen tytär
Ville Karttunen (s. 1982), laulaja ja kosketinsoittaja.
3758 Karttunen, asteroidi, nimetty Hannu Karttusen mukaan
Karttunen Kollektiv, entinen nykytanssiryhmä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Gapmu

| Gapmu Wimme Saari |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1. marraskuuta 2003
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: joiku
 Kesto: 52.36
 Levy-yhtiö: Rockadillo Records
Wimme Saaren muut julkaisut
| Bárru 2003 | Gapmu 2003 | Mun 2009 |
Gapmu on Wimme Saaren albumi, joka julkaistiin 1. marraskuuta 2003. Levyllä Saari joikuaa yksin ilman säestystä.
Kappaleet

Iððesdolla – 2.15 (Morning Coffee)
Gaskabeaivi – 0.57 (Noon)
Gapmu – 2.45 (Instinct)
Biergobáhti – 1.11 (The Meat Pot)
Ajihan – 0.34 (I Stall)
Beaiveloddi – 1.23 (The Butterfly)
Govdda – 2.35 (Koutta)
Ruvaš – 0.43 (The Cold and Frosty Wind)
Sáneheapmi – 1.15 (Speechless)
Mun Ieš Dieðán – 3.02 (I Know It Myself)
Bággu – 3.26 (To Have To)
Rudni – 0.57 (The Ice Hole)
Sakari Kukko – 0.58
Gáddi – 0.20 (The Shore)
Vilges Balvvat – 2.21 (White Clouds)
Muorjedievvá – 2.27 (The Berry Mound)
Áhčči – 2.29 (Father)
Geassemánnu – 2.25 (June)
Orbus-Niku – 0.48 (Orpus-Niku)
Rostu Vilda Nuorat – 0.58 (The Wild Youth of Rostu)
Nils-Heaika – 1.00 (Nils-Heikki)
Rieban – 0.53 (The Fox)
Rievssat – 1.19 (The Grouse)
Boazu – 1.18 (The Reindeer)
Niehkkoája – 1.31 (The Dream Stream)
Gula – 0.16 (Listen)
Soajaidat Vuollái Govčča – 1.33 (Take Me Under Thy Wings)
Mu Lusa, Hearrá – 2.30 (To Me, My Lord)
Boaðe Muinna – 0.48 (Come With Me)
Šearradis Cuovggas – 1.46 (The Bright Light)
Min Eatni – 1.35 (Our Mother)
Giittus Dutnje – 2.21 (I Thank Thee)
Beaivi Fal – 2.26 (One Day Only)
Háldeduottar – 0.31 (The Mountain Háldi)
Ihmissatama

| Ihmissatama> Människohamn |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  John Ajvide Lindqvist
Kansitaiteilija:  Jens Magnusson
Kieli:  ruotsi
Genre:  kauhu
Kustantaja:  Ordfront
Julkaistu:  2008
Sivumäärä:  447
ISBN:  978-917-03-7373-2
Suomennos
Suomentaja:  Jaana Nikula
Kansitaiteilija:  Jens Magnusson
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  514
ISBN:  978-951-20-7936-0

Edeltävä:  Pappersväggar (ei suomennettu)
Seuraava:  Kultatukka, tähtönen
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ihmissatama (ruots. Människohamn) on vuonna 2008 ilmestynyt John Ajvide Lindqvistin romaani. Sen julkaisi Ordfront. Suomenkielinen käännös julkaistiin vuonna 2008 Jaana Nikulan kääntämänä ja Gummeruksen kustantamana.
Juoni

Andersin perhe päättää lähteä lomamatkalle Tukholman edustalla sijaitsevalle Domarön saarelle. Saaren asukkaat kertovat, että saari on kirottu ja kehottavat perhettä lähtemään pois. Perhe päättää kuitenkin jäädä. Eräänä kauniina talvipäivänä Anders ja hänen vaimonsa Cecilia ovat retkeilemässä saarella kuusivuotiaan tyttärensä Majan kanssa. Pian Maja näkee jotakin kummallista jäällä ja päättää mennä isänsä luvalla tutkimaan asiaa. Viiden minuutin kuluttua Maja on kadonnut jäälle, jälkiä jättämättä. Lapsen menetys johtaa lopulta siihen, että Anders ja Cecilia eroavat.
Kahden vuoden päästä pahasti alkoholisoitunut Anders päättää palata kirotulle Domarön saarelle. Eräänä päivänä hän löytää pöytään kaiverretun viestin ”KANNA MNUA” ja epäilee viestin olevan tyttäreltään, joka on yhä elossa jossakin. Samanaikaisesti Domarössa tuhotaan postilaatikkoja ja talot palavat maan tasalle. ”KANNA MNUA” -viesti alkaa ilmestyä myös muihin paikkoihin. Anders alkaa tutkia asiaa löytääkseen tyttärensä ja saa tietää yllättäviä asioita.
Aiheesta muualla

Vesa Sisättö: Lähempänä Strindbergiä kuin Stephen Kingiä. Helsingin Sanomat 3.1.2010.
William S. Hart

| William S>  Hart |
| --- | --- |
 William S. Hart vuonna 1918.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. joulukuuta 1864 Newburgh, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 23. kesäkuuta 1946 (81 vuotta) Newhall, Kalifornia
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
William Surray Hart (6. joulukuuta 1864 Newburgh, New York – 23. kesäkuuta 1946 Newhall, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Hän aloitti teatterinäyttelijänä ja näytteli muun muassa Messalaa Ben-Hurin alkuperäisessä Broadway-tuotannossa. Hart siirtyi Hollywoodiin 1914 ja erikoistui siellä näyttelemään lännenelokuvissa. Hän näytteli muun muassa vuoden 1914 elokuvassa The Bargain, joka oli ensimmäinen täyspitkä lännenelokuva. Hartista tuli yksi aikakauden suosituimmista miesnäyttelijöistä ja hänen alkuvaiheessa saamansa 75 dollarin viikkopalkka nousi nopeasti 10 000 dollariin. Lisäksi Hart toimi itsenäisenä elokuvatuottajana yhteistyössä Famous Players-Lasky -studion kanssa, ja ansaitsi tuottamillaan elokuvilla yli neljä miljoona dollaria. Hartin suosio kääntyi laskuun 1920-luvun alussa, johtuen yleisön muuttuneesta elokuvamausta ja osittain myös Hartiin kohdistuneista perättömistä syytöksistä aviottomasta lapsesta, jotka johtivat hänen avioeroonsa.
Hart lopetti näyttelemisen vuonna 1925. Vuonna 1929 Hart kirjoitti omaelämäkerran My Life — East and West, jonka lisäksi hän kirjoitti muutamia lännenromaaneja. Hän on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.
The Dawn-Maker (1916)
The Square Deal Man (1917)
The Money Corral (1919)
White Oak (1921)
Kirjallisuutta

Koszarski, Diane Kaiser: Complete Films of William S. Hart: A Pictorial Record.  Dover Publications Inc, 1980.  ISBN 0486238636
Davis, Ronald L.: William S. Hart: Projecting the American West.  University of Oklahoma Press, 2003.  ISBN 0806135581
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta William S. Hart Wikimedia Commonsissa
William S. Hart Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
William S. Hart Internet Broadway Databasessa (englanniksi)
William S. Hart Ranch and Museum (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Harry Potter -sarjan käsitteet

Tämä artikkeli kertoo Harry Potter -sarjan käsitteistä.
Ajankääntäjä

Ajankääntäjä (engl. Time-Turner) on esine, jolla voi matkata ajassa eteen- ja taaksepäin. Hermione sai ajankääntäjän professori McGarmiwalta Azkabanin vangissa, jotta hän voisi käydä usealla oppitunnilla yhtä aikaa. Hermionen täytyy salata asia kaikilta, mukaan lukien Harrylta ja Ronilta, vaikka nämä huomaavatkin, että Hermionen lukujärjestys on mahdoton. Jatkuva ajan siirtely ja täysi lukujärjestys vaativat veronsa, joten lukuvuoden lopussa Hermione on väsynyt ja romahtamaisillaan. Hermionen on kuitenkin paljastettava salaisuutensa Harrylle lukuvuoden lopussa, jolloin hän ja Harry käyttävät ajankääntäjää pelastaakseen Siriuksen ja hevoskotka Hiinokan teloitukselta.
Taikaministeriössä on paljon ajankääntäjiä. Feeniksin killassa lasikaappi, jossa ajankääntäjät olivat, kaatui ja kaikki kääntäjät tuhoutuivat. Puoliverisessä prinssissä Hermione mainitsee Päivän Profeetan artikkelin, jossa sanotaan kaikkien ministeriön ajankääntäjien tuhoutuneen. Kirjoissa ei mainita minkään muun tahon omistavan ajankääntäjiä kuin ministeriön.
Hermionen ajankääntäjä on tiimalasin muotoinen riipus, mutta kirjoissa ei ole kerrottu, ovatko kaikki ajankääntäjät samanlaisia. Tiimalasiriipuksen käännösten määrä vastaa ajassa taaksepäin matkattavia tunteja. Matkustus loppuu matkustajan saavuttua paikkaan, josta hän lähti menneisyyteen. Ajankääntäjää käytettäessä ei saa kohdata itseään, sillä nähdessään itsensä ihminen voi tulla hulluksi.
Theodore Nott valmisti kaksi ajankääntäjää, joista toinen oli kokeellinen prototyyppi, jonka avulla pystyi matkustamaan kauas menneisyyteen noin viiden minuutin ajaksi. Toinen puolestaan oli parempi versio, jolla kykeni olemaan menneisyydessä rajattomasti.
Albuksen kaarti

Albuksen kaarti (engl. Dumbledore’s Army, kutsutaan lyhenteellä ”AK”) esiintyy kirjassa Feeniksin kilta. Kaarti on kerho, jossa Harry opettaa suojautumista pimeyden voimilta. Kerho perustettiin, koska sinä lukuvuonna uusi pimeyden voimilta suojautumisen opettaja Dolores Pimento on taikaministeriön työntekijä, eikä hän ministeriön käsitysten vuoksi opeta ainetta kunnolla. Hermione ideoi Albuksen kaartin. Hän kutsuu viikonloppuna kiinnostuneita oppilaita Tylyahon Sianpäähän, jossa salainen kerho perustetaan. Kaartin kokoontumispaikka löytyy, kun kotitonttu Dobby kertoo Harrylle tarvehuoneesta. Kaarti lakkautettiin, kun Marietta Edgecombe paljasti kaartin olemassaolon Pimennolle. Kaarti perustettiin uudelleen, kun Kalkaroksesta tuli Tylypahkan rehtori.
Ajatuseulaselvennä

Ajatuseula (engl. Pensieve) on kivestä tehty astia, jonne voi tallentaa muistoja. Astian reunat ovat mystisten kaiverrusten peitossa, ja se sisältää muistoja, joiden ulkomuodon kuvaillaan olevan jotain nesteen ja kiinteän aineen välillä. Noita tai velho voi säilyttää omia tai toisten ajatuksia ajatuseulassa ja katsoa ne myöhemmin uudelleen. Kirjoissa on kerrottu, että muistojen valuttaminen astiaan keventää mieltä, kun päässä ei ole enää niin paljoa ajatuksia.
Ajatuseulan käyttäjät katselevat muistoja kolmannen persoonan näkökulmasta, jolloin he pystyvät tarkkailemaan tapahtumia laajemmin. Ajatuseulan muistoista voi löytää yksityiskohtia, joita ei ole aikaisemmin huomannut tai muistanut. Vahvasti manipuloidut, vanhentuneet tai muuten muunnellut muistot saattavat olla olomuodoltaan paksua ja hyytelömäistä. Muistoja voivat tuottaa ihmisten lisäksi myös muut olennot, kuten kotitonttu Hokey. Ajatuseula esiintyy viimeisen kerran kirjassa Kuoleman varjelukset, kun Harry käyttää sitä saadakseen selville totuuden Kalkaroksesta.
Akromantella

Akromantella (engl. Acromantula) on jättiläismäisten myrkkyhämähäkkien laji, joka on peräisin Kaakkois-Aasiasta, erityisesti Borneon viidakoista. Akromantellojen uskotaan olevan velhojen jalostama laji, joka on suunniteltu vartioimaan asumuksia ja aarteita. Nämä ihmislihan mausta nauttivat jättihämähäkit havaittiin vuonna 1794.
Akromantelloilla on kahdeksan silmää, ne ovat erittäin viisaita ja osaavat puhua. Kirjoissa kuitenkin vain yhdyskunnan johtaja Hämäkäk puhuu. Tyypillisesti akromantellat ovat paksun mustan karvan peitossa ja niillä on viitisen metriä pitkät raajat sekä pihdit, jotka tuottavat naksahtelevaa ääntä akromantellojen ollessa ärsyyntyneitä tai peloissaan. Akromantelloilla on suuret torahampaat joita ne käyttävät syödessään nisäkkäitä tai kuolleita lajitovereitaan. Torahampaissa on vaarallista myrkkyä, josta voi saada peräti 100 kaljuunaa per pintti. Akromantellojen munat ovat A-luokan kauppakiellossa. Naarasakromantella on tavallisesti koirasta suurempi ja se pystyy kerralla munimaan jopa 100 pehmeää, rantapallon kokoista munaa, joita se hautoo kuudesta kahdeksaan viikkoa.
Kielletyssä Metsässä asuu Akromantella-yhdyskunta, jota johtaa Hämäkäk ja hänen puolisonsa Myhäk. Rubeus Hagrid vapautti Hämäkäkin metsään Salaisuuksien kammion ensimmäisen avauksen aikoihin. Kolmivelhoturnajaisten kolmannen koetuksen aikana Akromantella oli asetettu lähelle Kolmivelhopokaalia. Harry Potter ja Cedric Diggory yhdistivät voimansa päihittääkseen sen. Akromantellat (Hämäkäkin jälkeläiset) osallistuivat Tylypahkan taisteluun vuonna 1998, jossa kuolonsyöjät ajoivat heidät kohti Tylypahkan linnaa.
Akromantellan kahdeksaa silmää käytetään muinaisissa riimuissa kuvaamassa numero kahdeksaa.