stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Egungun
Egungun asukokonaisuudet

Kankaat ovat tärkeä osa jorubojen maailmaa. He uskovat, että alastomuus rinnastuu lapsuuteen, hulluuteen, tai sosiaalisen vastuun puutteeseen.
Taitavasti tehty puku heijastaa yhteiskunnallista valtaa ja arvovaltaa. Esi-isiä kunnioittavissa esityksissä hienot kankaat ovat naamioituvan muodonmuutoksen merkittävä väline. Egungun -puku koostuu useista kalliista ja arvokkaista tekstiileistä tehdyistä ohuista vaatekerroksista, jotka ilmaisevat suvun vaurautta ja asemaa, sekä esi-isän voimaa.
Egungun asukokonaisuudessa on useita ominaisuuksia. Naamioitujan ihoa lähinnä oleva alin kerros on valmistettu Aso-Okesta, indigon ja valkoisen värisestä raitakankaasta. Se muistuttaa läheisesti käärinliinaa, johon kuolleet on kääritty. Tämän säkkimäisen vaatteen on peitettävä yhdessä kasvoja ja käsiä varten tehdyn verkotuksen kanssa naamioitujan vartalo kokonaan. Verkko kätkee tehokkaasti kasvot ja kädet, joka voisivat paljastaa naamioitujan henkilöllisyyden.
Tämän pohjan päälle asetetaan ohuiden kangaspalojen tasoja. Naamioitujan pyöriessä kangaspalat lepattavat ja luovat näin  "siunauksellisen tuulenvireen". Puku on siis suunniteltu tarkkaan esityksen koreografiaan. Henry Drewalin hypoteesi on, että Egungunin tuoma siunauksellinen tuulenvire saattaa liittyä läheisesti Oyaan, ukkosen jumalan Shangoan vaimoon. Oya on pyörremyrsky, jota pidetään siunaavana tuulena, joka edeltää Shangoa, myrskyä.
Jotta puvusta tulisi kaunis ja tehokas, kankaanpalaset koristellaan tilkkutäkkikuvioilla, palmikoilla, paljeteilla, hapsuilla ja amuleteilla. Amuletteja pidetään lääkevalmisteina, jotka antavat performatiivista voimaa (ase), joka suojaa vihollisilta, kun muuntautuva henkilö on haavoittuvimmillaan. Tärkeimmät suojaavat amuletit ovat kuitenkin asun sisäpuolella, ei ulkopuolella.
Asukokonaisuutta korjataan ja parannellaan vuosi toisensa jälkeen uusilla kangaspalasten kerroksilla ja amuleteilla, joita lisätään muiston ja kunnioituksen ilmaisemiseksi. Ennustusmenojen aikana esi-isä saattaa kuitenkin pyytää kokonaan uutta pukua. Kokonaisuuden luovat omistaja ja suojelija, ennustajapappi, räätäli ja kasvisparantaja, joka valmistelee lääkepaketteja ja koko suku yhdessä. Vauraudesta riippuen suku voi omistaa useita erilaisia Egungun-pukuja, jotka voivat edustaa erityistä tai yhteistä esi-isien sukuperää.
Egungun asukokonaisuus toimii naamioituvan välineenä hänen muuntautuessaan esi-isäkseen. Egungun yhteisö koostuu miehistä ja naisista, joiden sukuperillä on oikeus esittää naamiaisia. Miehet naamioituvat. Naiset eivät koskaan pidä yllään naamiaisasua, vaikka he osallistuvatkin kuoroon, joka laulaa oriki ylistysrunoja ja tarinoita suvuista. Arvoasteikossa korkeimmalla olevat vanhimmat naiset voivat myös suorittaa avuksi huutamista, rukouksia ja uhraamista. Vuosittaisissa juhlissa jokaiselle eri suvulle on nimetty oma päivänsä menojen suorittamiseen. Naamioituja pidetään erillään ympäröivästä väkijoukosta avustajien avulla, jotka ovat pukeutuneet erityyppisiin pukuihin. Kun Egungun on tanssittu, asut tallennetaan seuraavaa esitystä varten.
Nykytaiteessa

Useat taiteilijat ja varsinkin valokuvaajat ovat kuvanneet egungunien esityksiä. Beniniläinen Porto-Novosta kotoisin oleva Leonce Agbodjelou on valokuvannut Egungun -projekstissaan naamiaisissa esiintyviä jorubaa puhuvia egunguneja, jotka ovat yhteyksissä esi-isiinsä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Charles Spencer King: IFA Y Los Orishas: La Religion Antigua De LA Naturaleza. Määritä julkaisija! ISBN 1-4610-2898-1.  (espanjaksi)
Charles Spencer King: Nature's Ancient Religion: Orisha Worship & IFA. Määritä julkaisija! ISBN 1-4404-1733-4.  (englanniksi)
Hare, John Bruno: Egungun Internet Sacred Text Archive.  2010. Viitattu 26.12.2018. (englanniksi)
Olajubu, Oludare: Iwì Egúngún Chants: An Introduction Research in African Literatures Vol. 5, No. 1 (Spring, 1974), pp. 31-51. Indiana University Press. Viitattu 26.12.2018. (englanniksi)
Dan Kitwood, Benin voodoo festival - in pictures, The Guardian, 15.6.2012 (englanniksi). Erilaisia Egungun -pukuja.
Aiheesta muualla > Elokuva ja video

Egungun Dancing with Bata Drums - African Bata Lebee Cultural Troupe - Osun Grove.  Nigeria, 2006 (englanniksi)
Egungun Festival Ojopagogo TV, 2016 (englanniksi)
Naamioitu hahmo Beninin Ouidahissa vuoden 2017 Voudounfestivaalin aikaan.
Egungunpuku (1800-luvun puolivälissä) Brooklyn Museum.
Egungun asuja Nigeriasta Helinä Rautavaaran museossa Espoossa.
Nekrotisoiva faskiitti

| Nekrotisoiva faskiitti |
| --- | --- |
 Lihansyöjäbakteeri-infektio alaraajassa
Luokitus
ICD-10:  M72.6
ICD-9:  728.86
Tautitietokanta:  31119
MedlinePlus:  001443
MeSH:  D019115
Huom!:  Tämä artikkeli tarjoaa vain yleistä tietoa aiheesta. Wikipedia ei anna lääketieteellistä neuvontaa.
Nekrotisoiva faskiitti on A-streptokokkibakteerin (Streptococcus pyogenes) aiheuttama hengenvaarallinen pehmytkudoksissa etenevä tulehdus. Se johtaa ihon, ihonalaisen rasvan, lihaskalvon ja joskus lihasten kuolioon  Sitä kutsutaan myös lihansyöjäbakteeriksi. Taudinkuvan kuvasi vuonna 1952 yhdysvaltalainen Ben Wilson. Tulehdus voi alkaa pienestäkin ihorikosta, leikkaushaavasta, hyönteisen pistoksesta tai jopa tylpästä vammasta. Kuolleisuus on hyvälläkin hoidolla 10–15 prosenttia.
Aiheesta muualla

Harvinaista bakteeria Suomessakin, (Arkistoitu – Internet Archive) Ilta-Sanomat
Lihansyöjäbakteeri tuhoaa kudosta, Studio55.fi
Niittylampi (Kirkkonummi)

| Niittylampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Kirkkonummi
Koordinaatit:  60°03′N, 24°24′E
Järvinumero:  81V062.1.003 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  11 m 
Rantaviiva:  9,24 km 
Pinta-ala:  0,96 km² 
Tilavuus:  0,0015 km³ 
Keskisyvyys:  1,59 m 
Suurin syvyys:  2,96 m 
 fiNiittylampi 
Niittylampi (ruots. Ängvik träsk) on noin neliökilometrin laajuinen järvi Kirkkonummella. Järvi sijaitsee Upinniemellä, ja se on matala ja rehevä. Järven pohjoisosassa on yksi saari, Ängviksholmen. Niittylampi on rannoiltaan polveileva ja sen itäosa on kuroutunut lähes erilleen muusta järvestä. Niittylammen länsipuolella sijaitsee Valkolampi. Järvien valuma-alueella on metsien lisäksi haja-asutusta ja peltomaata. Niittylammen etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin kahdeksan kilometriä etelälounaaseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 33 kilometriä lounaaseen.
Niittylammen ekologinen tila on arvioitu tyydyttäväksi.
Nicky Chinn

Nicky Chinn (s. 16. toukokuuta 1945 Lontoo) on englantilainen lauluntekijä ja levytuottaja. Yhdessä Mike Chapmanin kanssa he kirjoittivat lukuisia hittisinglejä 1970-luvulla etupäässä englantilaisille artisteille kuten Sweet, Suzi Quatro, Mud, Arrows ja Smokie.
Chinn oli alkuperäiseltä koulutukseltaan moottorimekaanikko. Hän kiinnostui musiikista vasta yli 20-vuotiaana ja huomasi pian olevansa taitava kirjoittamaan tarttuvia pop-kappaleita. Vuonna 1970 hän tutustui muusikko Mike Chapmaniin. He liittyivät Mickey Mostin omistaman RAK-yhtiön palvelukseen ja alkoivat kirjoittaa lauluja Sweet-yhtyeelle.
Chinn lopetti musiikkiteollisuudessa työskentelyn 1980-luvun alkupuolella. Runsaan kymmenen vuoden aikana hän ehti olla mukana tekemässä yli neljääkymmentä Englannin top 40 -hittiä.
Moon Madness

| Moon Madness Seppo Sillanpää |
| --- | --- | --- |

Moon Madness
Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1999
 Formaatti: CD-levy
 Kesto: 52.09
 Levy-yhtiö: Power Records
Seppo Sillanpää muut julkaisut
| Äkkiä Pakoon – Seppo Sillanpään lastenlauluja 2 1993 | Moon Madness 1999 |   |
Moon Madness on Seppo Sillanpään studiolevy vuodelta 1999.
Kappaleet

Poijat ne menöö Ameriikkaan – 2.44
Rekiretki – 2.29
Haitarisottiisit: Schottis från Torsås /1. - Bastringue /2. – 2.38
En sois – 4.11
Moon Madness – 2.59
Spancil Hill – 2.51
Irish medley: New custom house, The /1. - Glencolmcille /2. – 2.13
Who's that knocking – 2.19
Sonja – 3.40
Lost island – 3.08
Ameriikkaan aikovan hyvästijättö – 3.53
West Virginia girls – 2.34
Kyyneleitä kirjeessä (Tears in my pillow) – 2.42
Brudmarsch – 2.46
Shady grove – 2.58
Swamp college schottisch – 2.41
Meri poika – 3.03
Handsome Julie – 3.06
Soittajat

Seppo Sillanpää – viulu, mandoliini, kitara, 2-rivinen haitari, 5-kielinen oldtime-banjo, nokkahuilu, basso, huuliharppu, kantele, stemmalaulu
Jemina Sillanpää – viulu, laulu
Selina Sillanpää – viulu, laulu
Keith Howard – irlantilainen säkkipilli (Uilleann pipes), tinapilli
Nicky Barnes

Nicky Barnes (15. lokakuuta 1933 Harlem, New York – 2012) oli yhdysvaltalainen rikollinen. Hän oli keskeisiä huumekauppiaita New Yorkissa 1970-luvulla. Jimmy Carterin presidenttikaudella hän lopulta jäi kiinni ja hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen. Aloitettuaan yhteistyön poliisin kanssa muiden rikollisten paljastamiseksi hän vapautui ja pääsi todistajansuojeluohjelmaan. Hän sai uuden henkilöllisyyden, ja kahden tyttärensä kanssa hän muutti Yhdysvaltojen Keskilänteen jossa hän ansaitsi elantonsa Walmartin työntekijänä. Hänen kuolemastaan kerrottiin vasta kesäkuun alussa 2019 toisen huumeparonin Frank Lucasin kuoltua toukokuun lopulla.
Barnesista käytettiin nimitystä Mister Untouchable. Jim Croce teki aikoinaan Barnesista listaykköseksi nousseen laulun "Bad, Bad Leroy Brown".
Muumio: Lohikäärmekeisarin hauta

| Muumio: Lohikäärmekeisarin hauta> The Mummy: Tomb of the Dragon Emperor |
| --- | --- |
 Virallinen elokuvateatterijuliste
Ohjaaja:  Rob Cohen
Käsikirjoittaja:  Alfred Gough Miles Millar
Tuottaja:  Stephen Sommers James Jack Bob Ducsay Sean Daniel
Säveltäjä:  Randy Edelman John Debney
Kuvaaja:  Simon Duggan
Leikkaaja:  Joel Negron Kelly Matsumoto
Pukusuunnittelija:  Sanja Milkovic Hays
Pääosat:  Brendan Fraser Jet Li Michelle Yeoh Maria Bello John Hannah Luke Ford
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Studios
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:   1. elokuuta 2008   8. elokuuta 2008
Kesto:  112 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  145 miljoonaa dollaria
Tuotto:  403 miljoonaa dollaria
Edeltäjä:  Muumion paluu
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muumio: Lohikäärmekeisarin hauta (engl. The Mummy: Tomb of the Dragon Emperor) on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut kolmas ja viimeinen osa Stephen Sommersin aloittamasta Muumio-trilogiasta. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 1. elokuuta 2008. ja Suomessa 8. elokuuta 2008. Rachel Weisziä ei nähdä elokuvassa juuri syntyneen poikansa vuoksi.
Juoni

Brendan Fraser palaa elokuvassa löytöretkeilijä Rick O'Connellina kamppaillakseen henkiin herännyttä Qin-keisaria (Jet Li) vastaan, joka johtaa O'Connellin katakombeista Kiinan Himalajalle.
Rick joutuu seikkailuun poikansa Alexin, (Luke Ford), vaimonsa Evelynin (Maria Bello) ja Evelynin veljen, Jonathanin (John Hannah) kanssa. Mukaan liittyvät myös Alexin kautta Lin (Isabella Leong) ja tämän äiti Zi Yuan (Michelle Yeoh), joka on kuolematon noita. Keisari konsultoi Zi Yuania saavuttaakseen kuolemattomuuden, mutta Zi kiroaa tämän terrakottapatsaaksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Brendan Fraser  | … |  Richard "Rick" O'Connell   |
|  Jet Li  | … |  Keisari Han   |
|  Maria Bello  | … |  Evelyn Carnahan-O'Connell   |
|  Michelle Yeoh  | … |  Zi Yuan   |
|  John Hannah  | … |  Jonathan Carnahan   |
|  Luke Ford  | … |  Alexander "Alex" O'Connell   |
|  Isabella Leong  | … |  Lin   |
|  Russell Wong  | … |  Ming Guo   |
|  Albert Kwan  | … |  Chu Wah   |
|  Anthony Wong Chau Sang  | … |  kenraali Yang   |
|  Liam Cunningham  | … |  Matalaotsa   |
|  Jessey Meng  | … |  Choi   |
|  David Calder  | … |  professori Roger Wilson   |
Nasser Givehchi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Nasser Givehchi |  Nasser Givehchi |  Nasser Givehchi |  |
Maa:   Iran
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | 62 kg |  |
Nasser Givehchi (pers. ‏ناصر گيوه چی‎, 12. marraskuuta 1932 – 15. toukokuuta 2017) oli iranilainen vapaapainija ja olympiamitalisti.
62 kilogramman painoluokassa kilpaillut Givehchi voitti vapaapainissa olympiahopeaa Helsingissä 1952. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 hän sijoittui samassa sarjassa kuudenneksi ja vuoden 1954 MM-kilpailuissa viidenneksi.
Monacon ePrix 2015

|  Monacon ePrix 2015 |
| --- | --- |
 7. osakilpailu 11 osakilpailusta kaudella Formula E -kausi 2014–2015. 

Päivämäärä:  9. toukokuuta 2015
Sijainti:  Monaco
Rata:  katurata   1,76 km
Pituus:  47 kierrosta, 83,0 km
Sää:   Aurinkoinen
Formula E
Paalupaikka
Kuljettaja:   Sébastien Buemi  (E.dams-Renault)
Aika:  53,478
Nopein kierros
Kuljettaja:   Jean-Eric Vergne  (Andretti)
Aika:  55,157 (kierroksella 32)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Sébastien Buemi  (E.dams-Renault)
Toinen:   Lucas di Grassi  (Abt Sportsline)
Kolmas:   Nelson Piquet  (NEXTEV TCR)
Monacon ePrix 2015 eli 2015 Monaco ePrix oli Formula E -sarjan kauden 2014–2015 seitsemäs osakilpailu. Kilpailu ajettiin 9. toukokuuta Monacon katuradalla Monte Carlossa, Monacossa. Kilpailussa käytetty rataprofiili oli lyhyempi kuin Formula 1 -sarjan käyttämä, mutta esimerkiksi lähtöruudukko sijaitsi samassa kohdassa.
Aika-ajot

Jokainen kuljettaja oli arvottu yhteen neljästä aika-ajo ryhmästä. Jokaisella aika-ajo ryhmällä oli 10 minuuttia aikaa radalla ja tämän aikana heidän tarkoitus oli ajaa mahdollisimman nopea aika. Sébastien Buemi ajoi paalupaikalle.
Kilpailu

Kilpailun voittoon ajoi paalupaikalta kilpailuun lähtenyt Sébastien Buemi.
Muuta

Jaime Alguersuari, Karun Chandhok ja Loïc Duval saivat 10-lähtöruudun rangaistuksen vaihdettuaan RESS-systeemin.
Scott Speed sai läpiajorangaistuksen kilpailun jälkeen käytettyään yli 150 kWh kilpailun aikana. Hänen aikaansa lisättiin 33 sekuntia ja tämä pudotti hänet 8. sijalta pistesijoitusten ulkopuolelle.
Sijoitukset kilpailun jälkeen

| Sijoitus | Kuljettaja | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Lucas di Grassi | 93 |
| 2 |  Nelson Piquet | 89 |
| 3 |  Sébastien Buemi | 83 |
| 4 |  Nicolas Prost | 77 |
| 5 |  Sam Bird | 64 |
| Sijoitus | Valmistaja | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  E.dams-Renault | 160 |
| 2 |  Audi Sport ABT | 115 |
| 3 |  Virgin Racing | 94 |
| 4 |  NEXTEV TCR | 93 |
| 5 |  Andretti Autosport | 82 |

Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.
Elämänmeno (albumi)

| Elämänmeno Lasse Mårtenson / Purema |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Finnvox
 Julkaistu: 1978
 Formaatti: LP-levy (KOLP 12)   C-kasetti (KOC 12)
 Tuottaja(t): Kompass Records Oy
 Tyylilaji: soundtrack, jazz
 Kesto: 35.05
 Levy-yhtiö: Kompass Records Oy
 Levymerkki: Kompass Records
Muut kannet
   Albumin takakansi.
Lasse Mårtensonin muut julkaisut
| Skärgård – saaristo – Archipelago & Myrskyluodon Maija 1977 | Elämänmeno 1978 | Yö meren rannalla 1981 |
Pureman muut julkaisut
| Purema 1978 | Elämänmeno 1978 | Milloin vaan 1980 |
Singlet albumilta Elämänmeno
 ”Romanssi G-mollissa / Soittajaksi syntynyt” Julkaistu: 1978
Elämänmeno on Lasse Mårtensonin seitsemäs ja Purema-yhtyeen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin loppuvuodesta 1978. Albumi on soundtrack Åke Lindmanin ohjaamasta samannimisestä kolmiosaisesta tv-näytelmästä, joka esitettiin marraskuussa 1978.
Albumi on julkaistu vain vinyylilevynä ja C-kasettina Kompass Records -levy-yhtiön toimesta.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Lasse Mårtenson, ellei toisin mainita.
Kaikki kappaleet sovittaneet Purema ja Lasse Mårtenson.
| --- | --- |
 A-puoli Elämänmeno – 2.46  Eila – 3.41  Heinätöihin – 2.12  Marja – 4.09  Elämän humppa – 2.25  Jumalan karitsa – 2.37 :  B-puoli Romanssi G-mollissa – 2.35 (säv. Matti T. Tuominen)  Elontien kannel – 3.06 (säv. Matti T. Tuominen)  Tuuli ja pilvi – 2.43 (säv. Matti T. Tuominen)  Akheron – 2.35 (säv. Matti T. Tuominen)  Maija – 2.41 (säv. Matti T. Tuominen)  Lähelle – 4.19
Kappaleet > Purema

Matti Aalto – piano ja sähköurut
Seppo Hakala – sähköbasso
Matti Nurmi – rummut
Matti T. Tuominen – kitara
Kappaleet > Lisäksi

Károly Garam – sello
Lasse Mårtenson – piano, sähköurut, harmonikka, moog-syntetisaattori, kitara ja studio-orkesterin johto
Kappaleet > Tuotanto

Iain Churches – äänitys ja miksaus (Finnvox)
Lasse Mårtenson – kannen suunnittelu ja valokuva
Douglas Sivén – takakannen valokuvat
Offset Oy – painotyö (Helsinki)
Kompass Records Oy – tuotanto
Aiheesta muualla

Åke Lindmanin Elämänmeno -tv-näytelmä Yle Areenassa
El Salvador olympialaisissa

El Salvador osallistui olympialaisiin ensimmäisen kerran Méxicossa 1968, ja on ollut sen jälkeen mukana kaikissa kesäolympialaisissa Montrealin 1976 ja Moskovan 1980 kisoja lukuun ottamatta. Talviolympialaisiin maa ei ole osallistunut.
El Salvador ei ole saavuttanut yhtään olympiamitalia. Pistesijalle, eli kahdeksan parhaan joukkoon, ovat yltäneet Maureen Kaila, joka oli viides ratapyöräilyn naisten pisteajossa Atlantassa 1996 ja Luisa Maida, kahdeksas naisten urheilupistooliammunnassa Pekingissä 2008.
Aiheesta muualla

El Salvadorin olympiakomitean sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Valtiot olympialaisissa
Edgar Savisaar

| Edgar Savisaar |
| --- | --- |
 Edgar Savisaar toukokuussa 2007.
Viron pääministeri
 Savisaaren hallitus 3.4.1990–30.1.1992  
Seuraaja:  Tiit Vähi
Tallinnan pormestari
 2001–2004 2007–2015  
Edeltäjä:  Tõnis Palts Jüri Ratas
Seuraaja:  Tõnis Palts Taavi Aas (vt.)
Viron talous- ja viestintäministeri
 Ansipin I hallitus 13.4.2005–5.4.2007  
Edeltäjä:  Andrus Ansip
Seuraaja:  Juhan Parts
Viron sisäministeri
 Vähin II hallitus 17.4.1995–10.10.1995  
Edeltäjä:  Kaido Kama
Seuraaja:  Tiit Vähi
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1950 Harku
Kuollut: 29. joulukuuta 2022 (72 vuotta) Tallinna
Puoliso:  Vilja Savisaar-Toomast (1996–2009)
Sukulaiset:  Erki Savisaar (poika)
Tiedot
Puolue:  Keskustapuolue
Edgar Savisaar (31. toukokuuta 1950 Harku – 29. joulukuuta 2022 Tallinna) oli virolainen poliitikko, joka toimi Viron toimeenpanevana pääministerinä maan irtautuessa Neuvostoliitosta vuosina 1990–1992. Savisaar oli Viron keskustapuolueen perustaja ja toimi puolueen puheenjohtajana vuoteen 2016 saakka.
Tausta

Savisaar syntyi Harkussa Harjumaalla (Harkun naisvankilassa). Hänen äitinsä Maria Savisaar oli omaa sukuaan Burešin ja vironvenäläinen.
Hän opiskeli Tarton yliopistossa historiaa ja valmistui 1973. Vuonna 1980 hän valmistui tieteiden kandidaatiksi väitöskirjalla "Rooma klubi globaalmudelite sotsiaalfilosoofilised alused". Savisaar liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1982.
Edgar Savisaar oli kahden pojan ja kahden tytön isä, ja hän oli eronnut kolmesti. Savisaar on julkaissut viisi kirjaa ja sai vuonna 2001 vaakunaritarikunnan kunniamerkin. Savisaar puhui äidinkielensä viron lisäksi saksaa, suomea ja venäjää.
Savisaaren pojasta Erki Savisaaresta tuli vuonna 2021 Viron ympäristöministeri.
Ura

Savisaar työskenteli vuosina 1980–1988 taloussuunnittelun parissa ja toimi tämän jälkeen konsulttina Mainor-nimisessä yrityksessä 1988–1989. Hänestä tuli myös kansanrintaman puheenjohtaja lokakuussa 1988.
Vuonna 1989 kommunistisen puolueen pääsihteeri Vaino Väljas luovutti Viron sosialistisen neuvostotasavallan ministerineuvoston varapuhemiehen ja valtion suunnittelukomitean johtajan paikan puolueen ulkopuoliselle kansanrintaman edustajalle Savisaarelle. Vuonna 1990 hän oli talousministeri ja 3. huhtikuuta 1990 hänet nimitettiin ministerineuvoston puheenjohtajaksi.
Ura > Viron itsenäistymisen jälkeen

Kun Viro itsenäistyi 20. elokuuta 1991, Savisaaresta tuli maan ensimmäinen pääministeri. Hänet pakotettiin eroamaan tammikuussa 1992 jatkuvasti huononevan taloustilanteen vuoksi. Hänen seuraajakseen tuli Tiit Vähi. Savisaaren uskotaan olevan yksi Mart Laarin hallituksen ns. ruplaskandaaliin kaataneista.
Vuodet 1992–1995 Savisaar oli Riigikogun varapuhemies. 17. huhtikuuta – 6. marraskuuta 1995 hän oli sisäministerinä.  Häntä syytettiin muiden poliitikkojen keskustelujen nauhoittamisesta (ns. nauhaskandaali), mikä johti koko hallituksen kaatumiseen, vaikka syytettä ei näytetty toteen. Tätä pidettiin puolestaan hänen vihamiestensä kuten Lennart Meren, Siim Kallasin, Tiit Vähin ja Viron suojelupoliisin (vir. Kaitsepolitseiamet) Jüri Pihlin kostoiskuna. Savisaar ilmoitti jäävänsä pois politiikasta.
Kuitenkin jo vuonna 1996 hän oli ehdolla kunnallisvaaleissa ja hänestä tuli Tallinnan kaupunginvaltuuston johtaja. Kun Savisaar palasi Keskustapuolueen johtajaksi, osa sen jäsenistä erosi puolueesta ja perusti Arengupartein. Vuosina 2001–2004 Savisaar oli Tallinnan pormestari. Hänet nimitettiin talous- ja viestintäministeriksi pääministeri Andrus Ansipin hallitukseen huhtikuussa 2005.
Savisaar tuki vuoden 2006 presidentinvaalissa Kansanliiton Arnold Rüütelin jatkoa maan presidenttinä, mutta valituksi tuli sosiaalidemokraattien Toomas Hendrik Ilves. Vuonna 2007 Savisaar valittiin uudestaan Tallinnan pormestariksi.
Ura > Vaalirahaskandaali

Viron suojelupoliisi julkisti joulukuussa 2010 asiakirjoja, jonka mukaan Savisaar olisi pyytänyt vaalirahoitusta Venäjältä. Keskustapuolue asettui kuitenkin tukemaan puheenjohtajaansa, ja Savisaar pysyi puolueensa johdossa. Tapauksen jälkeen pääministeri Andrus Ansip ilmoitti, ettei mene samaan hallitukseen Venäjältä rahaa pyytäneen kanssa, ja presidentti Toomas Hendrik Ilves ilmoitti, ettei nimitä sellaista pääministeriä.
Vuoden 2011 parlamenttivaaleissa Savisaar nousi äänikuninkaaksi 23 000 henkilökohtaisella äänellä. Kaikkiaan keskustapuolue menetti kuitenkin kolme paikkaa, kun hallituspuolueet olivat vaalin voittajia.
Ura > Julkinen kuva

Savisaar on yksi Viron kiistellyimmistä poliitikoista. Häntä ei pidetä venäläiskammoisena kuten joitakin oikeiston poliitikkoja ja venäläinen vähemmistö, eläkeläiset ja omaisuudenpalautuksen uhrit ja maaseutu pitävät häntä köyhien puolustajana. Hän kannatti 1990-luvun lopulla muun muassa progressiivista verotusta ja julkista terveydenhuoltoa ja koulutusta. Savisaarella ei kuitenkaan ole juurikaan poliittisia liittolaisia ja häntä pidetään autoritaarisena. Keskustapuolueen puheenjohtaja hän oli vuodesta 1991 aina vuoteen 2016 saakka.
Edgar Savisaar vastusti Pronssisotilas-patsaan siirtämistä. Hän ilmoitti 3. toukokuuta 2007 Kansalaisrauha-nimisen keskusteluyhteyden perustamisesta venäläisen ja virolaisen väestön välille.
Ura > Pidätys

Savisaar pidätettiin 22. syyskuuta 2015 epäiltynä laajamittaisesta korruptiosta, ja korkein oikeus pidätti hänet pormestarin tehtävistä. Pidätyksen teki Viron suojelupoliisi KaPo, joka pidätti muitakin henkilöitä syynä lahjusten antaminen, muun muassa rakennusyhtiö Rand & Tuulbergin pääomistajan Aivar Tuulbergin ja liikemies Vello Kunman. Pidätettyjen joukossa on myös Kansanliitto-puolueen entinen puheenjohtaja ja ministeri Villu Reiljan, joka tuomittiin 2014 syylliseksi lahjusten ottamisesta niin sanotussa suuressa maanvaihtovyyhdissä. Savisaar päästettiin kuitenkin kotiin terveyssyistä.
Ura > Tallinnan pormestarina

Savisaar oli Tallinnan pormestari vuosina 2001–2004 ja 2007–2015. Hänen kaudellaan Tallinna on perustanut oman televisiokanavan ja vahvistanut Tallinnan kaupunkilehtiä, jotka julkaisevat suurimman osan Savisaaren haastatteluista. Tallinna on myös muuttanut joukkoliikenteen ilmaiseksi, rakentanut Viron ensimmäiset kaupungin matalavuokraiset vuokra-asunnot sekä ryhtynyt perustamaan voittoa tavoittelematonta osuuskuntapankkia.