stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andreas Wank

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Andreas Wank |  Andreas Wank |  Andreas Wank |  |
Maa:   Saksa
Mäkihyppy
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | joukkuemäki |  |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 | joukkuemäki |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Val di Fiemme 2013 | joukkuemäki |  |
| Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  | Lentomäen MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Vikersund 2012 | joukkuekilpailu |  |
Andreas Wank (s. 18. helmikuuta 1988 Halle) on saksalainen mäkihyppääjä.
Wank kilpaili Continental Cupissa ensimmäisen kerran elokuussa 2002. Hän on saavuttanut kuusi voittoa Continental Cupissa. Nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2008 Wank voitti kultaa normaalimäessä ja joukkuekilpailussa.
Mäkihypyn maailmancupissa Wank kilpaili ensimmäisen kerran Oberstdorfissa joulukuussa 2004. Hänellä on maailmancupissa kaksi palkintosijaa: hän oli Sapporon suurmäessä toinen 16. tammikuuta 2010 ja kolmas 2013.
Vancouverin olympialaisissa 2010 Wank oli mukana Saksan hopealle sijoittuneessa joukkueessa. Suurmäen kilpailussa hän oli 28:s. Wank oli mukana Saksan hopeajoukkueessa myös Vikersundin lentomäen MM-kilpailuissa 2012. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän kuului Saksan hopeajoukkueeseen joukkuemäessä sekä sijoittui normaalimäessä yhdeksänneksi ja suurmäessä 11:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli mukana Saksan kultaa voittaneessa joukkueessa ja sijoittui normaalimäessä kymmenenneksi.
Wank lopetti uransa mäkihyppääjänä keväällä 2019.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andreas Wank Wikimedia Commonsissa
Adam Park

| Adam Park |
| --- | --- |

Näyttelijä(t):  Johnny Yong Bosch Matthew Sakimoto (nuori Adam Park)
Ensi- esiintyminen:  The Ninja Encounter, Osa 1 (Mighty Morphin Power Rangers)
Viimeinen esiintyminen:  Once a Ranger, Osa 2 (Power Rangers Operation Overdrive)
Henkilötiedot
Status:  Sai Sentinel Knightin avulla voimansa takaisin.
Sukupuoli:  Mies
Kotipaikka:  Angel Grove
Suhteet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Adam Park on kuvitteellinen henkilö Power Rangers -universumissa. Hän oli yksi päähenkilöistä televisiosarjassa Mighty Morphin Power Rangers sen toisella ja kolmannella tuotantokaudella ja kolmessa sen jälkeisessä sarjassa Mighty Morphin Alien Rangers, Power Rangers Zeo ja Power Rangers Turbo. Hän esiintyi myöhemmin myös vierailevana tähtenä Power Rangers in Spacen jaksossa "Always a Chance" ja Power Rangers Operation Overdriven kaksiosaisessa jaksossa "Once a Ranger". Häntä näytteli lähes aina Johnny Yong Bosch, mutta ajoittain myös Matthew Sakimoto tilanteissa, joissa kuvattiin nuorta Adamia. Tällainen tilanne oli muun muassa minisarjassa Mighty Morphin Alien Rangers.
Adam ei ollut vain Zack Taylorin korvaaja Mighty Morphin Power Rangersissa, sillä hän on myös kaikkien aikojen kolmanneksi pisimpään rangerina toiminut henkilö, edellään vain Tommy Oliver ja Billy Cranston. Adam oli henkilönä ujo ja herkkä. Hänestä tuli kamppailulajiharrastuksensa ansiosta kurinalainen ja taitava taistelija erityisesti shaolin kungfussa.
Hahmon tarina > Mighty Morphin Alien Rangers

Mighty Morphin Power Rangersin viimeisessä jaksossa Master Vile oli Orb of Doomin avulla onnistunut siirtämään Maapallon ajassa taaksepäin. Sen seurauksena rangereista oli tullut lapsia eivätkä he pystyneet enää käyttämään voimiaan. Sen vuoksi minisarjassa Mighty Morphin Alien Rangers Maata puolustamaan kutsuttiin hetkeksi Aquitar-planeetan Power Rangerit. Myöhemmin Billy rakensi ninjakolikoista voimansa ottaneen koneen, jolla hän toivoi pystyvänsä muuttamaan rangerit takaisin oikean ikäisiksi. Kuitenkin vain Billy ehti käyttää laitetta, kun Goldar ja Rito Revolto varastivat sen. Sen jälkeen Rita Repulsa ja Lord Zedd tuhosivat laitteen sisällä olleet kuusi ninjakolikkoa, joten Power Rangereiden käyttämät voimat olivat lopullisesti mennyttä. Koska Adamin ninjakolikko oli siten tuhoutunut ja voimakolikko käyttökelvoton lähti nuori Adam etsimään portaalin läpi yhtä Zeokristallin palasista. Hän päätyi muinaiseen Koreaan lähelle isoäitinsä synnyinseutua. Hän tapasi siellä Kai-Ogin, joka oli paikallinen tietäjä. Vähän sen jälkeen Adam löysi Zeokristallin palasensa vesiputouksen takaa.
Hahmon tarina > Power Rangers Zeo

Kun Maapallo oli palannut takaisin oikeaan aikaan, Adamista tuli Zeokristallin antamilla voimilla Zeo Ranger IV. Hän ohjasi uutena zordinaan härkää muistuttanutta Zeozord IV:ää. Hänen zordinsa antoi myös Zeo Megazordille kyvyn käyttää taistelukypärää nimeltä Zeo IV Battle Helmet: Zeo Gravity Power. Myöhemmin Adam sai vielä käyttöönsä humanoidirobottia muistuttaneen Super Zeo Zord IV:n. Kauden aikana Adam kasvatti itselleen pidemmät hiukset ja jatkoi myös opiskelijana Angel Groven lukiossa, jossa hän suoritti muun muassa kasvitiede- ja musiikkikurssit. Kauden aikana Adam voitti myös Angel Groven shaolin kungfu -mestaruuden.
Hahmon tarina > Power Rangers turbovaihteella

Kun paha avaruusmerirosvo Divatox uhkasi herättää ja naida voimakkaan Maligore-hirviön, Adam sai muiden rangereiden kanssa käyttöönsä uudet turbovoimat, joilla hänestä tuli Vihreä Turbo Ranger. Lisäksi hän sai uudeksi zordikseen Desert Thunder Turbozordin.
Adam seurasi muiden rangereiden kanssa Divatoxia myyttiselle Muranthias-saarelle, jolla Maligore asui. Divatox piti vankinaan myös Kimberlyä ja Jasonia, jotka hän aikoi antaa uhrilahjoina Maligorelle. Adam onnistui muiden rangereiden kanssa kuitenkin pelastamaan heidät ja tuhoamaan Maligoren uuden Turbo Megazordin avulla. Elokuvan lopussa hän voitti Jasonin ja Tommyn kanssa kamppailulajiturnauksen, jonka voittosumman he lahjoittivat Angel Groven nuorten turvatalon toimintaan.
Hahmon tarina > Power Rangers Operation Overdrive

Adam ilmestyi yhdessä Tori Hansonin, Kira Fordin, Bridge Carsonin ja Xander Blyn kanssa Power Rangers -sarjan viisitoistavuotista taivalta juhlineissa Power Rangers Operation Overdriven jaksoissa "Once A Ranger". Kun uusi vihollinen Thrax onnistui katkaisemaan Operation Overdrive Power Rangereiden linkin morphiointihilaan oli Adam yksi viidestä rangerista, jotka Sentinel Knight kutsui heidän tilalleen puolustamaan maailmaa. Adam palasi Mustana Mighty Morphin Power Rangerina ja toimi viisikon johtajana, sillä hänellä oli eniten kokemusta rangerina olosta ja Thraxin vanhemmista Rita Repulsasta ja Lord Zeddistä. Adam ja Kira puhuivat myös Tommy Oliverin tohtorin arvosta, sillä he molemmat olivat taistelleet eri kausilla Tommyn rinnalla.
Kun Adam ja muut aiemmilta kausilta tutut Power Rangerit olivat tavanneet Overdrive Rangerit ja kiittäneet Sentinel Knightia, Adam kertoi tietävänsä erään, joka osaisi palauttaa heidän yhteytensä morphiointihilaan. Tämä "eräs" oli Alpha 6. Adam kertoi omistavansa nykyään Angel Grovessa kamppailulajidojon ja piti Alphaa siellä, mahdollisesti avustajanaan. Huomion arvoista on myös, että Sentinel Knightin hänelle palauttamat voimat jäivät taistelun jälkeen yhä toimiviksi.
Adam käytti taisteluissa kahdesti myös Operation Overdriven varusteita. Taistelussa Fluriousta vastaan Adam sai käyttöönsä heidän HoverTek Cyclensä. Viimeisessä taistelussa Adam haastoi Thraxin yksin ja käytti Defender Vestiä suojanaan. Hän taisteli myös Flash Point Megazordilla Vulturus nimistä hirviötä vastaan. Hän käytti taisteluissa välillä myös omaa voimakirvestään. Adam oli aiemmilta tuotantokausilta tutuista rangereista ainoa, jonka kohdalla ei käytetty alkuperäistä morphiointisekvenssiä. Adam ei siten huutanut "Mastodon!" tai "Black Ranger Power!" muuttuessaan rangeriksi.
Aiheesta muualla

Power Rangersin viralliset sivut (englanniksi)
Televisiosarjan Power Rangers hahmot merkitty niiden ensiesiintymisen mukaan
| --- | --- |
 :  Zordonin aikakausi:
I:  Jason Lee Scott • Trini Kwan • Billy Cranston • Kimberly Hart • Zack Taylor • Alpha 5 • Tommy Oliver
II:  Rocky DeSantos • Adam Park • Aisha Campbell
III-IV:  Katherine Hillard • Aquitarin Rangerit • Tanya Sloan • Trey of Triforia
V-VI:  Justin Stewart • Carlos Vallerte • Ashley Hammond • Cassie Chan • T. J. Johnson • Phantom Ranger • Andros • Zhane
 :  Zordonin jälkeiset kaudet:
VII-X:  Lost Galaxy Power Rangerit (Magna Defender • Karone) • Lightspeed Rescue Power Rangerit • Time Force Power Rangerit • Wild Force Power Rangerit
XI–XVII:  Ninja Storm Power Rangerit • Dino Thunder Power Rangerit • S.P.D. Power Rangerit (Anubis Cruger) • Mystic Force Power Rangerit (Clare • Leanbow) • Operation Overdrive Power Rangerit • Jungle Fury Power Rangerit • RPM Power Rangerit
XIX-XX:  Samurai Power Rangerit • Megaforce Power Rangerit
 :  Muut hahmot:
 :  Sivuhahmot • Bulk ja Skull
Adam Park Zeo Ranger IV:nä.
Camilo José Cela

| Camilo José Cela |
| --- | --- |
 Camilo José Cela vuonna 1988.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. toukokuuta 1916 Padrón, La Coruña, Espanja
Kuollut: 17. tammikuuta 2002 (85 vuotta) Madrid, Espanja
Kansalaisuus:  Espanja
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Esikoisteos:  Pascual Duarten perhe (1942)
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Camilo José Cela Trulock (11. toukokuuta 1916 Padrón, La Coruña, Espanja – 17. tammikuuta 2002 Madrid, Espanja) oli espanjalainen Nobel-palkittu kirjailija ja vuodesta 1957 alkaen aina kuolemaansa saakka espanjan kielenhuollon merkittävimmän instituution, Real Academia Españolan (RAE) jäsen.
Elämä

Cela opiskeli lääketiedettä ja jonkin verran filosofiaa ja kirjallisuutta Madridissa. Hän taisteli Espanjan sisällissodassa diktaattori Francon johtamissa kansallismielisten joukoissa ja haavoittui rintamalla. Sodan päätyttyä Cela työskenteli toimittajana sekä erilaisissa tehtävissä julkisella sektorilla.
Cela avioitui vuonna 1944 María del Rosario Conde Picavean kanssa, jonka kanssa sai myös ainoan lapsensa, Camilo Josén, kaksi vuotta myöhemmin.
Vuonna 1977 Celasta tuli senaattori Espanjan parlamenttiin, mutta hänen poliittinen uransa katkesi vaaleissa kaksi vuotta myöhemmin.
Tuotanto

Ensimmäisen romaaninsa, eksistentialistisen La Familia de Pascual Duarte (suom. Pascual Duarten perhe), Cela julkaisi vuonna 1942. Se oli ensimmäinen huomattava Espanjan sisällissodan jälkeen ilmestynyt romaani. Siinä kuvataan murhaan syyllistyneen miehen elämäntarinaa ja mietteitä. Peitellysti siinä arvostellaan oman aikansa yhteiskuntamoraalia, jossa sallitaan väkivaltaa. Esikoisromaanin eksistentialismi jatkui seuraavassa teoksessa, Pabellón de reposo vuonna 1943 ja tätä seurasi niin ikään eksistentiaalinen Viaje a la Alcarria vuonna 1948.
Celan pääteoksena pidetty La colmena (suom. Mehiläispesä) ilmestyi vuonna 1951 Buenos Airesissa, Argentiinassa, sillä teos ei läpäissyt diktatuurin ajan Espanjan sensuuria, joka kielsi sen julkaisemisen sen sisältämien eroottisten kuvausten vuoksi.  Mehiläispesä merkitsi Celalle taiteellista käännettä, sillä siinä ei ole perinteistä juonirakennetta, vaan sen 160 henkilöhahmoa esitellään lyhyissä välähdysmäisissä katkelmissa. Kirjailija pyrkii osoittamaan, miten ihmisen elämä muotoutuu ympäristön elinolojen ja arvostusten pohjalta. Jos ihannemaailman ja todellisuuden välissä on suuri ero, joutuvat ihmiset ja koko yhteiskunta henkisesti hajanaiseen tilaan.
Vuonna 1953 julkaistu Mrs. Caldwell habla con su hijo oli Celalle irtiotto realismista, ja tämän jälkeen kirjailija elelikin yli 15 vuotta hiljaiseloa kirjallisella rintamalla. Seuraavan romaaninsa, kokeellisen ja surrealistisen San Camilo 1936, Cela julkaisi vasta vuonna 1969. Hän kuvaa siinä väkevin ja kammottavin kuvin sisällissotaan ajautuvaa Espanjaa. Samalla se on värikylläinen fresko seksuaalisuuden, rikosten, hulluuden ja sankaruuden maailmasta.
Hänen loppuajan tuotantonsa romaaneista tärkeimpiä ovat kaiketi Mazurca para dos muertos (1983, suom. Masurkka kahdelle kuolemalle) ja Cristo versus Arizona (1994). Masurkan juoni kiertyy kahden murhan ympärille ja sen päähenkilöt elävät viettiensä orjina. Näin Cela jällen korostaa ihmisten avuttomuutta ympäristönsä paineessa.
Celan viimeiseksi julkaistuksi teokseksi jäi Madera de boj, jonka aiheena on Costa de la Muerten eli Kuoleman rannikon kalastajien elämä.
Celan taiteelle on ominaista huumori, joka pehmentää teosten raakaa ja usein veristä maailmaa. Kansan rakastamaksi Cela taas on tullut kotimaata ylistävien matkakirjojen kirjoittajana.
Palkinnot

Espanjan kansallinen kirjallisuuspalkinto, 1984
Premio Princesa de Asturias de las Letras (Espanjan prinssi Felipen kirjallisuuspalkinto), 1987
Kirjallisuuden Nobel-palkinto, 1989 (Cela oli ollut Nobel-ehdokkaana jo vuonna 1982)
Planeta-kirjakustantamon palkinto, 1994
Cervantes-palkinto, 1995
Teokset > Kertomakirjallisuus

La familia de Pascual Duarte, suom. Pascual Duarten perhe, 1942
Pabellón de reposo, 1943
Nuevas andanzas y desventuras de Lazarillo de Tormes, 1944
Viaje a la Alcarria, 1948
La colmena, suom. Mehiläispesä, 1951
Mrs. Caldwell habla con su hijo, 1953
La catira, 1955
Tobogán de hambrientos, 1962
San Camilo 1936, 1969
Oficio de tinieblas 5, 1973
Mazurca para dos muertos, suom. Masurkka kahdelle kuolemalle, 1984
Nuevo viaje a la Alcarria, 1987
Cristo versus Arizona, 1988
Memorias, entendimientos y voluntades, 1993
El asesinato del perdedor, 1994
La cruz de San Andrés, 1994
Madera de Boj, 1999
Teokset > Runoteokset

Pisando la dudosa luz del día (1945)
Poesía completa (1996)
Teokset > Suomennetut teokset

Pascual Duarten perhe.  ((La familia de Pascual Duarte, 1942.) Suomentanut Erkki Kirjalainen)  Helsinki:  Otava, 1990.  ISBN 951-1-11276-7.
Mehiläispesä.  ((La colmena, 1951.) Suomentanut Leila Ponkala)  Helsinki:  Otava, 1983.  ISBN 951-1-07445-8.
Masurkka kahdelle kuolemalle.  ((Mazurca para dos muertos, 1983.) Suomentanut Sanna Pernu)  Helsinki:  Otava, 1986.  ISBN 951-1-08834-3.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Camilo José Cela Wikimedia Commonsissa
Tiittula, Antero;: Espanjalaisen kaunokirjallisuuden suomennoskentän rakentuminen vuosina 1945–2015, s. 70–72 sekä mainintoja muualla tekstissä, pro gradu, Helsingin yliopisto 2018. (PDF)
Especial de elmundo.es. (espanjaksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: es:Camilo José Cela
Käännös suomeksi
Carsten Koch

| Carsten Koch |
| --- | --- |
 Koch vuonna 2017.
Tanskan terveysministeri
 Poul Nyrup Rasmussenin IV hallitus 23. maaliskuuta 1998 – 23. helmikuuta 2000  
Edeltäjä:  Birte Weiss
Seuraaja:  Sonja Mikkelsen
Tanskan veroministeri
 Poul Nyrup Rasmussenin II ja III hallitus 1. marraskuuta 1994 – 23. maaliskuuta 1998  
Edeltäjä:  Ole Stavad
Seuraaja:  Ole Stavad
Kansankäräjäedustaja
 1998–2000  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Carsten Johan Koch
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1945 (ikä 79) Lungby, Tanska
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Koulutus:  Kööpenhaminan yliopisto
Carsten Johan Koch (s. 27. huhtikuuta 1945 Lyngby) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1998–2000 ja toiminut Tanskan veroministerinä vuosina 1994–1998 sekä terveysministerinä 1998–2000.
Aiheesta muualla

Carsten Koch Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carsten Koch Wikimedia Commonsissa
Carsten Anckar

Carsten Gustaf Erik Anckar (s. 17. huhtikuuta 1969 Turku) on suomalainen politiikan tutkija. Hän on toiminut Åbo Akademin valtio-opin professorina vuodesta 2005. Hänen isänsä Dag Anckar on valtiotieteen emeritusprofessori.
Anckar valmistui ylioppilaaksi vuonna 1988, valtiotieteen maisteriksi 1994 ja lisensiaatiksi 1995. Tohtoriksi hän väitteli Åbo Akademista vuonna 1998. Hänen väitöskirjansa Storlek och partisystem. En studie av 77 stater käsitteli eri maiden poliittisia järjestelmiä.
Anckar työskenteli vuosina 1999 ja 2002–2005 Keski-Ruotsin yliopiston lehtorina ja vuosina 2005–2006 professorina. Vuosina 1999–2002 hän oli Suomen Akatemian tutkijatohtori. Vuonna 2006 hänestä tuli Åbo Akademin erityisesti vertailevan politiikan professori.
Julkaisuja

Storlek och partisystem. En studie av 77 stater.  (Väitöskirja)  Åbo Akademi, 1998.
Effekter av valsystem. En studie av 80 stater.  SNS Förlag, 2002.
Determinants of the Death Penalty.  Routledge, 2004.
Religion and Democracy: A Worldwide Comparison.  Routledge, 2011.
Carl von Heideken

Carl Gustaf von Heideken (13. huhtikuuta 1856 Pori – 13. tammikuuta 1914 Turku) oli suomalainen lääkäri ja Turussa 1890–1995 toimineen Heidekenin synnytyslaitoksen perustaja.
Von Heidekenin vanhemmat olivat arkkitehti Carl Johan Fredrik von Heideken ja Gustava Sofia Järnefelt. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta lyseosta 1875 ja hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1880, filosofian maisteriksi 1882, lääketieteen kandidaatiksi 1882, lääketieteen lisensiaatiksi 1887 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1889. Von Heidekenin tohtorinväitöskirja  Om ålderns inflytande på hafvandeskap, förlossning och barnsäng hos förstfödersko tarkasteli ensisynnyttäjien iän vaikutusta raskauteen, synnytykseen ja lapsivuodeaikaan.
Von Heideken toimi yksityislääkärinä Turussa vuodesta 1887 alkaen. Vuonna 1890 hän avasi Turussa 15-paikkaisen synnytyslaitoksen. Synnytyslaitoksen puinen päärakennus tuhoutui tulipalossa lokakuussa 1898 mutta von Heideken rakennutti tilalle uuden suuremman 29-paikkaisen kivisen sairaalarakennuksen joka valmistui vuonna 1900. Von Heidekenin kuoltua vuonna 1914 hänen leskensä myi synnytyslaitoksen Turun kaupungille ja synnytyslaitos toimi kunnallisena aina vuoteen 1995 saakka jolloin synnytykset siirrettiin TYKS:iin. Nykyisin entisen synnytyslaitoksen talossa toimii Perhetalo Heideken. Von Heideken oli myös Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä ja puheenjohtajana useiden vuosien ajan.
Von Heideken oli naimisissa vuodesta 1887 Ida Rosenlewin kanssa.
Anne Muhonen

Anne Muhonen (s. 25. toukokuuta 1979 Vantaa) on suomalainen kuvataiteilija, kuvittaja ja sarjakuvantekijä. Hän on kuvittanut lastenkirjoja ja oppimateriaaleja sekä työskennellyt myös valokuvan ja seinämaalausten parissa.
Muhonen valmistui ylioppilaaksi Tikkurilan lukiosta 1998 ja suoritti verkkotoimittajan opintoja HEO:ssa 1998–1999. Hän on opiskellut kuvataide- ja sarjakuvaopintoja Taidekoulu Maassa 1999–2003, sarjakuvailmaisua  Taideteollisen korkeakoulun avoimessa yliopistossa Katja Tukiaisen johdolla 2002, luovaa kirjoittamista Oriveden Opistossa 2002–2004 ja kasvatustiedettä Helsingin yliopiston avoimessa yliopistossa 2005–2006.
Muhonen aloitti sarjakuvien tekemisen vuonna 2003 nuorille suunnatulla albumilla Ada. Sarjaa ilmestyi neljä osaa, joista viimeisellä Ada 4: Kaikki menee hyvin Muhonen oli Sarjakuva-Finlandia-ehdokkaana vuonna 2007.
Muhonen on myös kirjoittanut kritiikkejä Inferno-metallimusiikkilehteen ja toiminut Suomen Monikkoperheet ry:n lehden päätoimittajana.
Tuotanto > Sarjakuva-albumeita

Ada.  Omakustanne, 2003.  ISBN 952-91-6017-8.
Ada: Pohjan kruunu.  Omakustanne, 2004.  ISBN 952-91-7386-5.
Ada: Tämä päivä.  Omakustanne, 2005.  ISBN 952-99600-0-X.
Ada 4: Kaikki menee hyvin.  Robustos, 2007.  ISBN 978-952-99500-7-2.
Sydänääniä.  Omakustanne, 2007.  ISBN 978-952-99600-1-9.
Jokeltelua.  Omakustanne, 2009.  ISBN 978-952-99600-3-3.
Ystäväni varjo.  Omakustanne, 2009.  ISBN 978-952-99600-4-0.
Varataivas.  Suuri Kurpitsa, 2010.  ISBN 978-952-9887-67-5.
Konttila, Tiina & Muhonen, Anne: Sirkus Rinkeli.  Robustos, 2015.  ISBN 978-952-5758-31-3.
Konttila, Tiina & Muhonen, Anne: Sirkus Rinkeli 2: Suuri taikajahti.  Omakustanne, 2017.  ISBN 978-952-68752-0-0.
Universumin avain.  Arktinen Banaani, 2017.  ISBN 978-952-270-333-0.
Kesä jona opin soittamaan ukulelea.  Omakustanne, 2018.  ISBN 978-952-68752-1-7.
Älä unohda minua.  Avain, 2021.  ISBN 978-952-304-333-6.
Tuotanto > Kuvituksia

Lehtinen, Nora: Aino, Matias ja hauskat lomapäivät.  Pieni karhu, 2018.  ISBN 978-952-7315-25-5.
Lehtinen, Nora: Ainon ja Matiaksen jännittävä syksy.  Pieni karhu, 2019.  ISBN 978-952-7315-28-6.
Ojanen, Eero: Kalevalan taruolennot.  Minerva, 2020.  ISBN 978-952-375-062-3.
Lehtinen, Nora: Ainon ja Matiaksen iltakirja.  Pieni karhu, 2020.  ISBN 978-952-7315-35-4.
Lehtinen, Nora: Ainon ja Matiaksen reissukirja.  Pieni karhu, 2021.  ISBN 978-952-7315-39-2.
Hakulinen, Anne: Eläinten ennätyskirja: vahvimmat, nopeimmat, vaarallisimmat....  Minerva, 2021.  ISBN 978-952-375-243-6.
Lehtinen, Nora: Hilma-täti ja kuutamoseikkailu.  Avain, 2021.  ISBN 978-952-304-283-4.
Lehtinen, Nora: Hilma-täti ja ullakon kummitus.  Avain, 2022.  ISBN 978-952-304-361-9.
Saari, Janina: Kitisevä koppiskokous.  Minerva, 2022.  ISBN 978-952-375-504-8.
Kuutti, Maria: Roope, Make ja lusikkatesti.  Myllylahti, 2022.  ISBN 978-952-356-287-5.
Aiheesta muualla

Anne Muhosen verkkosivut
Carsten Mogensen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Carsten Mogensen vuonna 2013  |  Carsten Mogensen vuonna 2013  |  Carsten Mogensen vuonna 2013  |  |
Maa:  Tanska
Miesten sulkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | nelinpeli |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Kanton 2013 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Kööpenhamina 2014 | nelinpeli |  |
| EM-kilpailut   | EM-kilpailut   | EM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Karlskrona 2012 | nelinpeli |  |
|  Hopeaa | Den Bosch 2006 | nelinpeli |  |
|  Hopeaa | Manchester 2010 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Herning 2008 | sekanelinpeli |  |
|  Pronssia | Kazan 2014 | nelinpeli |  |
| Euroopan kisat  | Euroopan kisat  | Euroopan kisat  |  |
|  Kultaa | Baku 2015 | nelinpeli |  |
Carsten Mogensen (s. 24. heinäkuuta 1983 Greve) on tanskalainen sulkapallon olympiamitalisti ja Euroopan-mestari. Mogensen on 188 senttimetriä pitkä ja painaa 82 kilogrammaa. Hän kilpailee miesten nelinpelissä Mathias Boen kanssa.
Mogensen ja Boe saavuttivat olympiahopeaa vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. MM-kilpailuista heillä on yksi hopea vuodelta 2013 ja yksi pronssi vuodelta 2014. Vuonna 2012 Mogensen ja Boe voittivat EM-kultaa. Heillä on myös kaksi EM-hopeaa ja yksi EM-pronssi. Mogensenilla on lisäksi myös yksi EM-pronssi sekanelinpelistä vuodelta 2008. Vuoden 2015 Euroopan kisoista Bakusta Mogensen ja Boe saavuttivat kultaa.
Mogensen pelaa Yonexin mailalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carsten Mogensen Wikimedia Commonsissa
Anne Mäkinen

Anne Mäkinen maaottelussa Pohjois-Irlantia vastaan vuonna 2000.
Anne Mäkinen (s. 1. helmikuuta 1976) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän kuuluu nykyään Suomen naisten jalkapallomaajoukkueen valmennusjohtoon.
Keskikentällä pelannut Mäkinen edusti seuratasolla viimeksi ruotsalaista AIK:ta, johon hän siirtyi lokakuussa 2007. .
Tätä ennen hän pelasi Bälinge IF:ssä ja Umeå IK:ssa sekä useita vuosia ensimmäisenä suomalaisammattilaisena Yhdysvalloissa. Ennen ammattilaisuraansa hän valmistui Notre Damen yliopistosta ja pelasi sen joukkueessa yliopistosarjaa.
Maajoukkueuransa Mäkinen aloitti jo 15-vuotiaana 8. kesäkuuta 1991 Neuvostoliittoa vastaan pelatussa ottelussa. Mäkinen oli keskeisessä roolissa Suomen yltäessä välieriin EM-kisoissa 2005, ja hänet valittiin koko kisojen parhaaksi pelaajaksi. Hän saavutti ensimmäisenä suomalaisena naisjalkapalloilijana sadan maaottelun rajapyykin 9. maaliskuuta 2006 Algarve Cupissa pelatussa ottelussa Saksaa vastaan. Mäkinen ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa vuodenvaihteessa 2007 perhesyiden takia. Hän oli silloin pelannut 108 maaottelua ja tehnyt niissä 15 maalia.  Toukokuussa 2008 Mäkinen kuitenkin palasi maajoukkueeseen harjoitusmaaottelussa Islantia vastaan.
Marraskuussa 2012 Mäkinen valittiin kolmantena naisena Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen.
Seurat

JNK Laajasalo, Helsinki (kasvattajaseura)
FC Kontu, Helsinki
Helsingin Jalkapalloklubi, Helsinki
Malmin Palloseura, Helsinki
University of Notre Dame, Yhdysvallat
Washington Freedom, Yhdysvallat
Philadelphia Charge, Yhdysvallat
New Jersey Wild Cats, Yhdysvallat
Umeå IK, Ruotsi
Bälinge IF, Ruotsi
AIK, Ruotsi