stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo 1 000 pistettä Suomen koripallomaajoukkueessa tehneistä pelaajista
Maaottelujen ottelukohtainen piste-ennätys

Kolme pelaajaa on saavuttanut 42 pistettä yhdessä ottelussa, joka on edelleen Suomen koripallomaajoukkueen ottelukohtainen ennätys. Ensimmäisenä 42 pisteeseen ylsi Timo Lampén, jolla on myös hallussa paras maajoukkuedebyytti.  Ensimmäisessä maaottelussaan Lampén teki 26 pistettä Ruotsia vastaan vuonna 1953. Jaetulla kakkossijalla maaotteludebyytissä ovat Kari-Pekka Klinga ja Jouni Haikonen, jotka ovat tehneet 19 pistettä Ruotsia vastaan. Klingan ennätys on vuodelta 1982 ja Haikosen vuodelta 1984.
Kaikkien ikäluokkien piste-ennätystä pitää hallussaan Topias Palmi. Palmi teki 20-vuotiaiden maaottelussa 60 pistettä vuonna 2013 Luxemburgia vastaan.
Maaottelujen ottelukohtainen piste-ennätys > Yhden ottelun piste-ennätys > Miehet

| # | Nimi | Pisteet | Vuosi | Vastustaja |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Lauri Markkanen | 43 | 2022 | Kroatia |  |
| 2. | Lauri Markkanen | 42 | 2022 | Ukraina |  |
| 2. | Lampén, TimoTimo Lampén | 42 | 1962 | Alankomaat |  |
| 2. | Klinga, Kari-PekkaKari-Pekka Klinga | 42 | 1992 | Latvia |  |
| 2. | Möttölä, HannoHanno Möttölä | 42 | 2001 | Islanti |  |
| 6. | Pehkonen, SakariSakari Pehkonen | 40 | 1987 | Israel |  |
| 7. | Lignell, RistoRisto Lignell | 36 | 1977 | Unkari |  |
| 8. | Kuusela, SeppoSeppo Kuusela | 35 | 1960 | Ruotsi |  |
| 8. | Liimo, KariKari Liimo | 35 | 1964 | Bulgaria |  |
| 8. | Sarkalahti, KaleviKalevi Sarkalahti | 35 | 1972 | Espanja |  |
| 8. | Kuisma, MarttiMartti Kuisma | 35 | 2002 | Ruotsi |  |
| 12. | Lauri Markkanen | 34 | 2022 | Tšekki |  |
| 13. | Lauri Markkanen | 33 | 2022 | Israel |  |
| 13. | Liimo, MarttiMartti Liimo | 33 | 1964 | Etelä-Korea |  |
| 13. | Saarelainen, TimoTimo Saarelainen | 33 | 1984 | Puola |  |
| 13. | Rannikko, TeemuTeemu Rannikko | 33 | 2003 | Venäjä |  |
| 17. | Pilkevaara, JormaJorma Pilkevaara | 31 | 1966 | Egypti |  |
| 18. | Virtanen, PetriPetri Virtanen | 30 | 2005 | Belgia |  |
Maaottelujen ottelukohtainen piste-ennätys > Yhden ottelun piste-ennätys > Naiset

| # | Nimi | Pisteet | Vuosi | Vastustaja |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Hakola, HilkkaHilkka Hakola | 41 | 1956 | Sveitsi |  |
| 2. | Hakala, LeaLea Hakala | 40 | 1986 | Norja |  |
| 3. | Pounds, DionneDionne Pounds | 36 | 2014 | Saksa |  |
| 4. | Airas, TerhiTerhi Airas | 31 | 1980 | Romania |  |
| 5. | Tuukkanen, TaruTaru Tuukkanen | 30 | 2004 | Slovenia |  |
Ensimmäinen sadan maaottelun mies Raimo Lindholm yrittää päästä Martti Liimon ohi.
Hilkka Hakola (oikealla) pitää edelleen naisten ottelukohtaista piste-ennätystä nimissään.
Jämsän rautatieasema

Jämsän rautatieasema (lyh. Jäs) on rautatieasema Jämsän kaupungissa rataosalla Orivesi–Jyväskylä, 56 kilometrin päässä Orivedeltä. Rakennukset rakennettiin arkkitehti Jarl Ungernin tyyppipiirustuksien mukaan.
1930-luvulla Jämsään suunniteltiin rautatieyhteyttä Mäntästä sekä myöhemmin myös Riihimäen ja Hämeenlinnan suunnasta, mutta nämä jäivät toteutumatta. Asema avattiin lopulta vuonna 1950 Orivedeltä rakennetun radan valmistuessa. Seuraavana vuonna rataa jatkettiin Jämsänkoskelle, josta tuli radan pääteasema 1970-luvun lopulle saakka. Radalla oli harvakseltaan lättähattuliikennettä ja alkuvuosina myös makuuvaunuyhteys, mutta henkilöliikenne lopetettiin kokonaan vuonna 1969. Liikenne tosin aloitettiin uudelleen toukokuussa 1978, kun henkilöjunat alkoivat kulkea uutta Jämsänkoski–Jyväskylä-rataa. Jämsästä tuli nyt matkustajajunien ainoa pysähdyspaikka Oriveden ja Jyväskylän välillä.
Jämsän alkuperäistä ratapihaa pidennettiin 1970-luvulla Orivesi–Jämsä-rataosan perusparannuksen yhteydessä. Ratapihalle valmistui lokakuussa 2009 lisäraide ja korkea henkilöliikenteen laituri. Aseman lipunmyynti lakkautettiin vuoden 2008 lopussa. Kaikki matkustajajunat käyttävät tällä hetkellä raidetta 2. Asemarakennus ja joukko alueen muita rakennuksia siirtyivät Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007 eikä odotustiloja enää ole käytössä.
Aiheesta muualla

Museo24.fi, Jämsän rautatieasema
| n k Perustiedot Wikidatassa: Jämsän rautatieasema (Q11729821)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: rautatieasema
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Jämsä
katuosoite: Asemakatu 5
koordinaatit: 61°51′54″N 25°10′26″E﻿ / ﻿61.8649°N 25.1739°E﻿ / 61.8649; 25.1739
Järvenpään vaakuna

Järvenpään vaakuna
Järvenpään vaakuna on Järvenpään kaupungin tunnus. Vaakunan aihe viittaa Tuusulanjärven taiteilijayhteisöön, joka sijaitsee myös Tuusulasta sittemmin erotetun Järvenpään kauppalan alueella, ja erityisesti Jean Sibeliukseen, joka oli vielä elossa vaakunan vahvistamisvuonna 1956. Lyyra kuvaa myös paikkakunnan merkitystä koulukeskuksena.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hopeinen siivekäs lyyra”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Järvenpään kauppalanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 25. marraskuuta 1955. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. helmikuuta 1956.
Martti Järventaus

Martti Sakari Järventaus (s. 16. joulukuuta 1960 Kotka) on entinen suomalainen uimari. Hän oli vuosina 1978–1986 Suomen paras rintauimari.
Järventaus edusti Suomea kaksissa kesäolympialaisissa. Moskovan 1980 olympialaisissa hän oli ainoa suomalaisuimari ja Los Angelesin 1984 olympialaisissa ainoa suomalainen miesuimari. Hän osallistui molemmissa kisoissa sekä 100:n että 200 metrin rintauintiin ja karsiutui jokaisella yrittämällä alkuerissä. EM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan 100 metrin rintauinnissa 11:nneksi Sofiassa 1985. Hän voitti Pohjoismaitten mestaruuden sekä 100:lla että 200 metrillä vuonna 1984.
Seuratasolla "Mara" Järventaus edusti Lappeenrannan Uimareita. Hän voitti kaikkiaan 41 Suomen mestaruutta, joista 29 henkilökohtaisilla rintauintimatkoilla, 11 viesteissä sekä yhden 200 metrin sekauinnissa. Hän paransi rintauintimatkojen Suomen ennätyksiä useita kertoja. Hän toimi myöhemmin uintivalmentajana ja hänen henkilökohtaisia valmennettaviaan olivat muun muassa Janne Blomqvist ja Riikka Ukkola.
Martti Järventauksen vaimo Terhi Airas-Järventaus on Suomen tunnetuimpia naiskoripalloilijoita.
Juutalainen keittiö

Sefardijuutalaisten kalapyöryköitä maustekastikkeessa
Juutalainen keittiö perustuu uskonnollisesti puhtaaseen košer-ruokaan, mutta eri alueilla asuvat juutalaisryhmät ovat saaneet ruokakulttuureihinsa myös paljon paikallisia vaikutteita.
Košer

Keskeistä juutalaisessa ruoassa on se, että se on uskonnollisesti hyväksyttävää, puhdasta eli košer. Juutalaiset ruokaan liittyvät määräykset (kašrut) tulevat Toorasta. Eläinruoista puhtaita ovat muun muassa märehtijät, joilla on kaksijakoinen sorkka, siipikarja, sekä kalat, joilla on suomut ja evät. Sen sijaan esimerkiksi sianliha ja veri on kielletty (trefa). Ruoka pitää myös valmistaa ja tarjoilla sekä eläimet teurastaa tietyllä tavalla (šehita), jotta ruoka olisi puhdasta.
Merkitys

Ruoalla on juutalaisille paljon vertauskuvallista merkitystä. Esimerkiksi ruokapöytä on uhrialttarin vertauskuva, ja palmikoidut vehnäleivät (hallat) ovat sen muistoksi, että Siinain autiomaassa sapattina satoi mannaa kaksin verroin. Sapatti onkin juutalaisille päivä, jolloin poiketaan arkiruoasta ja syödään esimerkiksi kalaa. Uutena vuotena nautittavat ruokalajit ovat tulevaisuuden, vuodenkierron ja hedelmällisyyden vertauskuvia. Maito ja hunaja symboloivat juutalaisille Israelin maata.
Pääsiäisateria seder on juutalaisille erityisen tärkeä ateria. Pääsiäisviikolla juutalaiset eivät syö hapatetusta taikinasta tehtyä leipää (homets) vaan vain happamatonta vehnästä valmistettua matsaa.
Juutalaisryhmien traditioista

Juutalainen ruokakulttuuri voidaan jakaa aškenasien, sefardien, Italian juutalaisten, pohjoisafrikkalaisten juutalaisten, Intian juutalaisten, Jemenin juutalaisten sekä Lähi-idän juutalaisten ruokakulttuureihin. Eri puolilla maailmaa asuneet juutalaiset ovat ottaneet omaan ruokakulttuuriinsa vaikutteita paikallisesta asuinympäristöstä. Sefardit ja itämaiset juutalaiset käyttävät paljon lampaanlihaa, oliiviöljyä, riisiä, palkohedelmiä sekä yrttejä ja voimakkaita mausteita. Aškenasien ruoassa käytetään enemmän naudanlihaa ja mietoja vihanneksia rasvan, sipulin ja sokerin kanssa. Sefardit suosivat merikalaa ja aškenasit makean veden kalaa.
Juutalaisia ruokia

gefilte fish, aškenasien täytetty kalaruoka
agrestada, sefardien sitruunalla maustettu kalaruoka
lokshen kugel, paistosruoka, joka muistuttaa makaronilaatikkoa
krupnik, ohraryynikeitto
tsholent, lihapapuperunapata
hamin, liha- ja vehnämuhennos
beigel, amerikanjuutalaisten vesirinkilä
latkes, hanukan ajan ohukaiset
teiglakh, uuden vuoden jauhosiirappimakeinen
lekakh, uuden vuoden hunajakakku
blintses, aškenasien juustopannukakkuja
Jachnun, jemeninjuutalainen taikina-ateria, kuvattuna ravintolassa Tel Avivissa
Juuttiviha

Unionikuningas Hannu I:n sinetti.
Juuttiviha oli Kalmarin unionin hajoamiseen liittyvä sota, jonka aikana unionikuningas Hannu I:n joukot ahdistelivat Suomen rannikkoa.
Taustaa

Kalmarin unionin maiden unionikuningas Hannu I kruunattiin Ruotsin kuninkaaksi marraskuussa 1497 tämän lyötyä valtionhoitajan Sten Sture vanhemman joukot Rotebron taistelussa syyskuussa 1497. Hannun yritykset vahvistaa kuninkaanvaltaa Ruotsissa aiheuttivat kuitenkin vastustusta, minkä seurauksena osa valtaneuvoksista nousi kesällä 1501 uuteen kapinaan. Seuraavana vuonna kapinalliset ulottivat valtansa myös Suomeen.
Sodan tapahtumat

1507–1509 kuninkaan joukot ahdistelivat laivoillaan Suomen ja Ahvenanmaan rannikkoja ja valloittivat väliaikaisesti Kastelholman linnan Ahvenanmaalla sekä polttivat muun muassa Porvoon ja Turun kaupungit. Turun tuomiokirkko menetti samalla merkittävän osan arvoesineistään. Merellä tanskalaiset kaapparit häiritsivät Viipurin kauppayhteyksiä. Nostoväki ei kyennyt torjumaan äkisti mereltä ilmaantuvia hyökkääjiä, eikä sitä voitu pitää jatkuvasti aseissa.
Jälkiseuraukset

Lyypekki ja sen hansaliittolaiset liittyivät 1509 sotaan kuningas Hannua vastaan, minkä seurauksena tämä joutui vetämään laivastonsa Juutinrauman suojaksi ja menetti samalla Itämeren herruuden. Merikaupan tappiot sekä sotalaivastojen ylläpitokustannukset saivat osapuolet solmimaan aselevon huhtikuussa 1512. Valtionhoitaja Svante Niilonpoika oli kuollut talvella, ja hänen seuraajastaan käytiin valtaneuvosten kesken ankaraa kamppailua. Seuraavana vuonna kuoli myös kuningas Hannu, jota seurasi hänen poikansa Kristian II.
Luettelo Argentiinan laivaston aluksista

Luettelo Argentiinan laivaston aluksista listaa Argentiinan laivaston vuonna 2010 aktiivipalveluksessa olleet alukset.
Sukellusveneet

Kolme palveluksessa olevaa sukellusvenettä on sijoitettu sukellusvenejoukkoihin (esp. Comando de Fuerza de Submarinos, COFS).
| Kuva> Santa Cruz -luokka (TR-1700) | Nimi> Santa Cruz -luokka (TR-1700) | Runkonumero> Santa Cruz -luokka (TR-1700) | Vesillelasku> Santa Cruz -luokka (TR-1700) | Palvelukseen> Santa Cruz -luokka (TR-1700) | Huom> Santa Cruz -luokka (TR-1700) | Santa Cruz -luokka (TR-1700) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ARA Santa Cruz | S-41 |  | 12. lokakuuta 1984 | palveluksessa 2014 |  |
|  | ARA San Juan | S-42 |  | 18. marraskuuta 1985 | 15. marraskuuta 2017 (katosi Atlantilla) |  |
Salta-luokka (Type 209)
|  | ARA Salta | S-31 |  | 9. helmikuuta 1973 | palveluksessa 2014 |  |
Hävittäjät

| Kuva> Almirante Brown -luokka (Blohm & Voss MEKO 360) | Nimi> Almirante Brown -luokka (Blohm & Voss MEKO 360) | Runkonumero> Almirante Brown -luokka (Blohm & Voss MEKO 360) | Vesillelasku> Almirante Brown -luokka (Blohm & Voss MEKO 360) | Palvelukseen> Almirante Brown -luokka (Blohm & Voss MEKO 360) | Huom> Almirante Brown -luokka (Blohm & Voss MEKO 360) | Almirante Brown -luokka (Blohm & Voss MEKO 360) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ARA Almirante Brown | D-10 | 28. maaliskuuta 1981 | 28. maaliskuuta 1983 | palveluksessa 2014 |  |
|  | ARA La Argentina | D-11 | 25. syyskuuta 1981 | 4. elokuuta 1983 | palveluksessa 2014 |  |
|  | ARA Heroína | D-12 | 17. helmikuuta 1982 | 7. marraskuuta 1983 | palveluksessa 2014 |  |
|  | ARA Sarandí | D-13 | 31. elokuuta 1982 | 23. huhtikuuta 1984 | palveluksessa 2014 |  |
Fregatit (Argentiinassa luokiteltu korveteiksi)

Argentiinan laivasto luokittelee Naton fregateiksi luokittelemat alukset korveteiksi.
| Kuva> Espora-luokka (Blohm & Voss MEKO 140) | Nimi> Espora-luokka (Blohm & Voss MEKO 140) | Runkonumero> Espora-luokka (Blohm & Voss MEKO 140) | Vesillelasku> Espora-luokka (Blohm & Voss MEKO 140) | Palvelukseen> Espora-luokka (Blohm & Voss MEKO 140) | Huom> Espora-luokka (Blohm & Voss MEKO 140) | Espora-luokka (Blohm & Voss MEKO 140) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ARA Espora | P-41 |  |  |  |  |
|  | ARA Rosales | P-42 |  |  |  |  |
|  | ARA Spiro | P-43 |  |  |  |  |
|  | ARA Parker | P-44 |  |  |  |  |
|  | ARA Robinson | P-45 |  |  |  |  |
|  | ARA Gómez Roca | P-46 |  |  |  |  |
Drummond-luokka (D'Estienne d'Orves -luokka)
|  | ARA Drummond | P-31 |  |  |  |  |
|  | ARA Guerrico | P-32 |  |  |  |  |
|  | ARA Granville | P-33 |  |  |  |  |
Vartiolaivat

| Kuva> Murature-luokan vartioalukset | Nimi> Murature-luokan vartioalukset | Runkonumero> Murature-luokan vartioalukset | Vesillelasku> Murature-luokan vartioalukset | Palvelukseen> Murature-luokan vartioalukset | Huom> Murature-luokan vartioalukset | Murature-luokan vartioalukset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ARA Murature | P-20 |  |  |  |  |
|  | ARA King | P-21 |  |  |  |  |
Intrépida-luokan ohjusveneet
|  | ARA Intrépida | P-85 |  |  |  |  |
|  | ARA Indómita | P-86 |  |  |  |  |
Baradero-luokan vartioveneet (Dabur-luokka)
|  | ARA Baradero | P-61 |  |  |  |  |
|  | ARA Barranqueras | P-62 |  |  |  |  |
|  | ARA Clorinda | P-63 |  |  |  |  |
|  | ARA Concepción del Uruguay | P-64 |  |  |  |  |
Maihinnousualukset

ARA Patagonia (B-1)
ARA Hércules (B-52) - entinen tyypin 42 hävittäjä
Costa Sur -luokan kuljetusalukset
ARA Canal de Beagle (B-3)
ARA Bahia San Blas (B-4)
ARA Cabo de Hornos (B-5)
Apualukset

Jäänmurtaja
ARA Almirante Irízar (Q-5)
Teniente Olivieri -luokan sluupit
ARA Teniente Olivieri (A-2)
Irigoyen-luokan sluupit
ARA Francisco de Gurruchaga (A-3)
ARA Suboficial Castillo(A-6)
Sotomayor-luokan sluupit
ARA Alférez Sobral (A-9)
monitoimialukset
ARA Ciudad de Zárate (Q-61)
ARA Ciudad de Rosario (Q-62)
ARA Punta Alta (Q-63)
Libertad-luokan purjekoululaiva
ARA Libertad (Q-2)
merentutkimusalukset
ARA Comodoro Rivadavia (Q-11)
ARA Cormorán (Q-15)
ARA Petrel (Q-16)
ARA Puerto Deseado (Q-20)
Luettelo Arthur Conan Doylen suomennetuista teoksista

Arthur Conan Doylen patsas.
Arthur Conan Doyle oli erityisesti Sherlock Holmes -tuotannostaan tunnettu monipuolinen skotlantilainen kirjailija, jonka teoksia on suomennettu runsaasti.
Muut suomennokset

Aarnihauta eli kullankaivaja Jackmans Gulchissa sekä muita jännittäviä kertoelmia (G. W. Edlund 1901)
Cloomber Hallin salaisuus (Pohjalaisen kirjapaino 1900)
Cloomberyn salaisuus eli astraalikello (Kirja 1922)
Enoni: muistoja Napoleonin ajoilta (KS, 1898; ilmeisesti myös nimellä Eno Bernac: muistoja Napoleonin ajoilta, Otava 1912)
Erämaan murhenäytelmä (Gummerus 1924)
Haudantakainen elämä.  (The new revelation, 1918.) Seitsemännestä englanninkielisestä painoksesta suomentanut Valfrid Hedman. 2. painos (1. painos 1923)  Hämeenlinna:  Karisto, 2000.  ISBN 951-23-4132-8
Hopeapeili (Isak Julin 1909)
Hämärätarinoita (Kirja 1926)
Jännittäviä kertomuksia (Suomalais-amer. kustannusyhtiö 1897)
Kadonnut maailma (Gummerus 1916)
Kadonnut pikajuna y.m. kertomuksia (Otava 1911)
Kaviaarilaatikko (Isak Julin 1910)
Kullan voima (Karisto 1907)
Kun maa kirkui ja muita epätavallisia tarinoita (WSOY 1992)
Lääkäri ja hänen potilaansa (Otto Andersin 1917)
Maailmankuuluja jännitysnovelleja (Nide 1953)
Myrkkyvyöhyke (Karisto 1922)
Nahkaratti (Isak Julin 1910)
Napoleonin sotilaan seikkailut.  (Adventures of Gerard, 1903.) BTJ klassikot 10 (1. painos: Ahjo, 1919)  Helsinki:  BTJ, 2007.  ISBN 978-951-692-688-2
Nuoren lesken salaisuus (Amer.-Suom. kustannusyhtiö, 1912) [ei Doylen kirjoittama. Saksalaista alkuperää]
Pakolaiset 1–2 (Gummerus 1925–1926)
Pelko- ja kauhutarinoita (Kirja 1925)
Pimeä linna y.m. sotilaskertomuksia (Sampo 1926)
Prikaatinkenraalin urotyöt (Enkvist 1897)
Ruskea kummitus (H. Nurhonen 1906)
Salatusta maailmasta (Otto Andersin 1917)
Tarinoita lääkärien elämästä (Kirja 1926)
Tarinoita menneiltä ajoilta (Kirja 1926)
Tarinoita merirosvoista ja aavoilta ulapoilta (Kirja 1925)
Tarinoita nyrkkeilijöistä ja sotilaista (Kirja 1925)
Thothin sormus (Otto Andersin 1910)
Uusi katakombi ja muita kertoelmia (Kustannus-o.y. Kansa 1907)
Vedenalaisten saartama maa ynnä muita kertomuksia (Gummerus 1917)
Verenimijän uhri 1–2 (Suomalais-amerikkalainen kustannusyhtiö 1906–1907)
Novelleja

Novellisuomennoksia, jotka ovat ilmestyneet lehdissä tai novellikokoelmissa.
"Polestar -laivan kapteeni" (1883)
"John Barrington Cowles" (1886)
"Thotin sormus" (1890)
"Kohde 249" (1892)
"Loinen" (1894)
"Lady Sannoxin tapaus" (1894)
"Ruskea Käsi" (1899)
"Ken tulella leikkii" (1900)
"Nahkasuppilo" (1900)
"Hopeapeili" (1908)
"Blue John Gapin hirviö" (1910)
"Korkeuksien kauhu" (1913)
"Brocas Courtin pukari" (1921)
"Kun Maa Kirkui" (1928)
"Nemorin disintegraattori" (1929)
"Naapurit" (jatkokertomuksena julkaistu romaani, 1907-08)
"Uusi katakombi" (?)
"Tynnyritehtaan peto" (?)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luettelo Arthur Conan Doylen suomennetuista teoksista Wikimedia Commonsissa
Erkki Järvinen

Erkki Viljo Järvinen (15. lokakuuta 1904 Lahti – 9. kesäkuuta 1991 Lahti) oli suomalainen kolmiloikkaaja ja mäkihyppääjä.
Järvinen sijoittui Amsterdamin 1928 kesäolympialaisten kolmiloikkakilpailussa kuudenneksi tuloksella 14,65 m. Hän oli Suomen olympiavalintakilpailuissa hypännyt myötätuulituloksen 15,40, mutta hänen laillisissa oloissa hypätyksi ennätyksekseen jäi 14,90. Hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1926 ja sijoittui Ruotsi-maaottelussa toiseksi vuonna 1931.
Mäkihypyn Suomen mestaruuden Järvinen voitti vuonna 1928. Veljensä Esko Järvisen kanssa hän perusti urheiluvälineliikkeen vuonna 1930.
Seuratasolla Erkki Järvinen edusti Lahden Ahkeraa ja Lahden Hiihtoseuraa.
Jänönmustesieni

| Jänönmustesieni |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Psathyrellaceae
Suku::  Hämymustesienet Coprinopsis
Laji::  lagopus
Kaksiosainen nimi
 Coprinopsis lagopus  (Fr.) Redhead, Vilgalys & Moncalvo 
Synonyymit
 Coprinus lagopus 
Katso myös
   Jänönmustesieni Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jänönmustesieni (Coprinopsis lagopus, syn. Coprinus lagopus) on munamainen tai kupera harmahtava mustesienilaji. Sen lakki on elliptinen, myöhemmin sateenvarjomainen, halkaisijaltaan 1–2 millimetriä ja korkeudeltaan noin puolta pitempi. Osin suojusjätteen ansiosta sen pinta näyttää ikään kuin huolellisesti pinotuilta pieniltä ryyneiltä. Lakin pohjaväri on oliivinharmaa. Sen jalka on valkoinen. Heltat ovat valkeat, kapeat ja irtotyviset ja muuttuvat vanhemmiten mustiksi. Hajoavalla itiöemällä on autolyysi eikä siitä ole ruokasieneksi. Sieni kasvaa metsämailla melko harvinaisena kesästä loppusyksyyn.
Jänönmustesienellä on alalaji vagillans, joka on hyvin hento ja taipuu helposti maahan jo ennen lakin kasvua, ja koko itiöemä jää helposti huomaamatta. Tätä alalajia on tavattu Skandinavian maissa.
Aiheesta muualla

MushroomExpert: Coprinopsis lagopus (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Coprinopsis lagopus:  Wikidata: Q162599  AusFungi: 60025167  BioLib: 125731  CoL: Y58K  EoL: 6510643  EPPO: CPNSLA  FloraBase: 50314  Fungorum: 319071  GBIF: 5242749  iNaturalist: 55605  MycoBank: 319071  NatureServe: 2.921282  NBN: NHMSYS0020061875  NCBI: 71712  NZOR: 2feec558-f0c0-4f8c-84f4-7e088f31ebe2  Open Tree of Life: 81912  Laji.fi: MX.72383 
Agaricus lagopus:  Wikidata: Q59452860  AusFungi: 60025168  CoL: 5TN4N  Fungorum: 238699  GBIF: 2534416  IRMNG: 11239458  MycoBank: 238699  NZOR: ab620109-3028-45e8-a8db-be9340bb9651
Järjestysluku (kemia)

Nuklideille käytetään oheisen kaavion mukaisia merkintöjä, joissa Z on atomin järjestysluku, A sen massaluku ja X alkuaineen kemiallinen merkki. Esimerkiksi hiili-12 on tämän mukaan 126C.
Alkuaineiden jaksollinen järjestelmä, jossa jokaisessa ruudussa alkuaineen järjestysluku ja kemiallinen merkki.
Alkuaineen järjestysluku (Z) on sama kuin protonien lukumäärä kyseisen alkuaineen atomin ytimessä. Ytimen varaus on suoraan verrannollinen siinä olevien protonien lukumäärään ja siten alkuaineen järjestyslukuun. Esimerkiksi hiilen järjestysluku on kuusi (Z = 6), koska hiiliatomin ytimessä on kuusi protonia. Jaksollisessa järjestelmässä alkuaineet on järjestetty kasvavan järjestysluvun mukaisesti.
Historia

Dmitri Mendelejevin jaksollisessa järjestelmässä oli ongelmana alkuaineiden järjestys. Kun alkuaineet järjestettiin ryhmiin kemiallisen käyttäytymisen perusteella, useimmat niistä olivat atomimassan mukaisessa suuruusjärjestyksessä, mutta tästä oli muutamia poikkeuksia. Esimerkiksi telluuri oli jaksollisessa järjestelmässä ennen kevyempää jodia.
Ongelman ratkaisi Henry Gwyn Jeffreys Moseley vuonna 1913. Moseley päätteli eri alkuaineiden röntgenspektrien avulla, että atomissa on perussuure, joka kasvaa tasaisesti siirryttäessä jaksollisen järjestelmän alkuaineesta seuraavaan. Tämä suure on järjestysluku, joka osoittaa alkuaineen paikan jaksollisessa järjestelmässä. Järjestysluku on yhtä suuri kuin atomin ytimen positiivinen varaus. Moseleyn kokeet osoittivat, että alkuaineen kemialliset ominaisuudet määrää järjestysluku eikä atomimassa. Jälkimmäiseen vaikuttaa protonien ohella myös ytimessä olevien neutronien lukumäärä. Siten voitiin hyväksyä se, että telluuri on jaksollisessa järjestelmässä ennen jodia.
Jäniskallion kalliomaalaus

| Jäniskallion kalliomaalaus> Sijainti |
| --- | --- |
 Jäniskallion kalliomaalaus
Koordinaatit:  60°15.726′0″N, 24°35.303′0″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jäniskallion kalliomaalaus sijaitsee Espoossa Nuuksion Pitkäjärven länsirannalla. Kalliomaalauksen löysivät Pekka Sarvas ja Lauri Pohjakallio vuonna 1970. Sen ajoitus on edelleen määrittämättä.
Maalauskallio

Maalauskallio sijaitsee Nuuksion kansallispuistossa Pitkäjärven eteläosassa. Noin kilometrin etäisyydellä järven eteläpäästä sijaitsee sen länsirannalla pieni ja matala veteen laskeva kallio, jossa on jäänteitä punamullan käytöstä. Maalaukselle pääsee kesällä vain veneellä.
Maalaus

Kalliomaalaus käsittää yhden tunnistettavan kuvion, joka esittää vasemmalle katsovaa hirveä. Kuvio on kömpelösti hahmoteltu ja se on 47 senttimetriä leveä ja 28 korkea. Hirvi on maalattu täyteisesti ja siitä voi erottaa pienen poskiparran, joka on myös hirven eräs lajituntomerkki. Kuvio sijaitsee 1,8 metriä järven nykypinnan yläpuolella.
Noin 150 metriä etelään, kallion korkeimman kohdan alta, on löytynyt toinen punavärillä maalattu kohta. Se on kuitenkin jo tuhoutunut. Jäljellä on enää epämääräisiä punavärilaikkuja eikä siitä voi enää tunnistaa kuvioita.
Järjestelmä (systeemiteoria)

Järjestelmä eli systeemi (kr. sýstēma ’yhdistäminen’ < synhistánai ’yhdistää’) on joidenkin periaatteiden mukainen toiminnallinen kokonaisuus.