stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Venäjän talous
Toimialat > Teollisuus

Teollisuus muodostaa 37,6 % Venäjän bruttokansantuotteesta ja työllistää 27,5 % maan työvoimasta. Venäjän teollisuus kattaa hiilen, öljyn, kaasun, kemikaalien ja metallien tuotannon kaivostoiminnasta jalostukseen. Lisäksi Venäjä tuottaa laajan skaalan erilaisia koneita, sotilaskalustoa, tie- ja rautatiekalustoa sekä viestintävälineitä. Tuotanto kattaa myös maatalouskoneet, sähkön tuotanto- ja siirtotarvikkeet, lääketieteelliset ja tieteelliset välineet sekä kestokulutushyödykkeet. Maassa toimii myös huomattavaa vaate-, elintarvike- ja käsityöteollisuutta. Vuonna 2010 teollisuus kasvoi 8,2 %.
Venäjällä on maailman suurimmat fossiilisten polttoaineiden varannot: kaasuvarat ovat maailman suurimmat, kivihiilivarat toiseksi ja öljyvarat kahdeksanneksi suurimmat. Vuoden 2011 alussa Venäjän on vahvistettu pitävän hallussaan 47,57 biljoonan m3:n kaasuvarantoja ja 60 miljardin tynnyrin öljyvarantoja. Vuonna 2010 Venäjä tuotti 10,27 miljoonaa tynnyriä öljyä päivässä, josta maan omaan käyttöön kului 2,199 miljoonaa tynnyriä. Loput tuotetusta öljystä meni vientiin. Maakaasun tuotanto oli 588,9 miljardia kuutiometriä, josta Venäjän oma kulutus oli 414,1 miljardia kuutiometriä. Maakaasutuotannon merkittävin toimija on Gazprom. Arviot öljy- ja kaasusektorin osuudesta Venäjän BKT:sta vaihtelevat tilastoja tekevästä tahosta riippuen alle 10 %:sta noin 20 %:iin.
Polttoainevarantojen lisäksi Venäjällä on rikkaat mineraalivarat. Vuonna 2006 Venäjän timanttituotanto kattoi neljäsosan koko maailman tuotannosta. Lisäksi Venäjä tuotti kolmasosan maailman nikkelistä, 20 % koboltista, 40 % platinasta sekä 12 % alumiinista.
Toimialat > Palvelut

Neuvostoliiton aikaan palveluita ei katsottu tuottavaksi kansantalouden osaksi vaan lähinnä talouden kulueräksi. Palveluiden organisoiminen oli hyvin pitkälti hallinnon suunnitelmakoneiston käsissä. Neuvostoliiton romahtaminen synnytti palvelualalle tyhjiön, joka alkoi yksityisen yritystoiminnan ja ulkomaisten yritysten toimintavapauden lisäännyttyä täyttyä yritystoiminnalla. 2000-vuosikymmenen alussa markkinatalouden kehittyminen, kansalaisten tulojen kasvu, koulutettu työvoima ja alhaiset työvoimakustannukset loivat hyvän pohjan palvelutalouden kehitykselle, mutta raaka-aineiden korkea hintataso ja työvoimapula hidastivat sen kehitystä. Palvelutalouden tilastointi oli Neuvostoliiton romahduksen jälkeen puutteellista, mikä vaikeuttaa sen kehityksen seurantaa, mutta tilastointi on vuosien aikana kuitenkin kehittynyt huomattavasti. Palvelutalouden merkitys valtiontaloudelle kasvoi aina vuoteen 2008 asti. 2000-vuosikymmenellä palveluiden osuus Venäjän BKT:sta on ollut 55–60 % paikkeilla, kun kehittyneissä teollisuusmaissa se on noin 65–70 %.
Suurimmat palvelualat ovat kaupan ala ja korjauspalvelut, kiinteistönvälitys- ja vuokrauspalvelut sekä liikenne- ja viestintäpalvelut. Suurin työllistävä vaikutus on kaupan alalla, joka vuonna 2009 työllisti 29 % palvelualojen työvoimasta. Suuri rakennemuutos tapahtui myös rahoituspalveluiden kohdalla, joiden merkitys kasvoi vuosien 2000 ja 2008 välillä kolmesta prosentista kahdeksaan prosenttiin.
Ulkomaankauppa

Vuonna 2010 Venäjän viennin arvo oli 400,1 miljardia Yhdysvaltojen dollaria. Sen huomattavimmat vientituotteet olivat öljy, maakaasu, metallit, puu ja puutarvikkeet, kemikaalit sekä useat siviili- ja sotilastuotteet. Venäjän vienti kohdistui eniten Saksaan (8,2 %), Alankomaihin (6 %), Yhdysvaltoihin (5,6 %), Kiinaan (5,4 %) ja Turkkiin (4,6 %). Samana vuonna Venäjän tuonnin arvo oli 248,7 miljardia dollaria. Se merkittävimmät tuontimaat olivat Saksa (14,7 %), Kiina (13,5 %), Ukraina (5,5 %), Italia (4,7 %) ja Valko-Venäjä (4,5 %). Huomattavimmat tuontitavarat olivat koneet, ajoneuvot, lääketarvikkeet, muovit, puolivalmiit metallituotteet, optiset ja lääketieteelliset tarvikkeet, rauta sekä teräs. Elintarvikkeista Venäjä toi varsinkin lihaa, hedelmiä sekä pähkinöitä.
Venäjä on maailman johtava maakaasun viejä ja toiseksi suurin öljynviejä. Öljy, maakaasu, metallit ja puu käsittävät 80 prosenttia Venäjän ulkomaanviennistä. Venäjä vie 16 % maailman öljystä ja 20 % sen maakaasusta. Venäjän kotimaisen öljynkulutuksen odotetaan lähivuosina nousevan, mikä todennäköisesti tulee rajoittamaan varsinkin raakaöljyn vientiä. Maakaasun osalta Venäjällä arvioidaan olevan kasvupotentiaalia, sillä vaikka nykyisten kaasukenttien varat ovat hupenemassa, on samoilta alueilta löydetty uusia, huomattavia esiintymiä. Venäjä vie maakaasua lähinnä IVY-alueelle, Turkkiin ja EU-maihin. Venäjän viemä kaasu on lähinnä putkikaasua, eikä sillä ole merkittävää toimintaa nesteytetyn maakaasun (LNG) markkinoilla. Tämä rajaa Venäjän pois Aasian nopeasti kasvavilta maakaasumarkkinoilta, jotka koostuvat pääsääntöisesti juuri LNG:stä. Venäjän ensimmäinen LNG-laitos aloitti toimintansa vuonna 2010 ja toinen laitos on suunnitteilla.
Venäjä perusti vuonna 2010 tulliliiton Valko-Venäjän ja Kazakstanin kanssa. Vuoden 2012 alussa tulliliiton jäsenmaat perustivat yhtenäisen talousalueen ja sen jäsenten välisen integraation on tarkoitus syventyä Euraasian unioniksi vuonna 2015. Venäjä kävi 18 vuotta neuvotteluja Maailman kauppajärjestön kanssa koskien Venäjän liittymistä sen jäseneksi. Venäjä hyväksyttiin virallisesti jäseneksi vuonna 2011 ja maan duuma ratifioi sopimuksen saman vuoden heinäkuussa.
Työvoima

Venäjällä on 75,49 miljoonaa työikäistä eli sen työvoimakapasiteetti on maailman seitsemänneksi suurin. Venäläisten keskipalkka oli vuoden 2008 alussa 640 dollaria kuussa, kun se vielä vuonna 2000 oli vain 80 dollaria. Noin 13,1 prosenttia venäläisistä eli vuonna 2007 kansallisen köyhyysrajan alapuolella, kun taas lukema oli lähes 40 prosenttia vuonna 1999, jolloin se oli Neuvostoliiton jälkeisistä vuosista huonoimmillaan. Työttömyys vuonna 2010 oli 7,5 prosentissa, kun taas vuonna 1999 se oli ollut 12,4 prosenttia. Venäjän tuloeroista kertova gini-kerroin oli vuonna 2009 42,2. Se on noussut hieman vuodesta 2001, jolloin kerroin oli 39,9.
Useimmista muista luonnonvaroiltaan rikkaista maista poiketen Venäjän katsotaan olevan suhteellisen pitkällä kehityksessä pitkän ja vankan koulutuksen, tieteen ja teollisuuden perintönsä johdosta. Maalla on enemmän korkeakoulusta valmistuneita kuin millään muulla Euroopan maalla.
Rahoitus

Venäjän kokoon suhteutettuna sen rahoitusmarkkinat ovat verrattain pienet ja pankkisektori kehittymätön. Lisäksi maan pääomamarkkinat ovat epävakaita ja alttiita kansainvälisten rahoitusmarkkinoiden sekä kotimaisen maksuvalmiuden muutoksille. Epävakaisuuteen on osittain seurausta Venäjän puutteellisesta infrastruktuurista. Rahoitusmarkkinoiden kehitystä rajoittavat muun muassa institutionaalisten sijoittajien puuttuminen ja ulkomaisten sijoittajien vähyys.
Venäjän keskuspankki vastaa Venäjän valuutan, eli ruplan, liikkeellelaskusta ja vakaudesta. Sillä on moniin muihin keskuspankkeihin verrattuna vähemmän itsenäistä päätösvaltaa. Vain noin kolmekymmentä Venäjän suurinta pankkia pystyvät hankkimaan lainaa pankkienvälisiltä markkinoilta. Vuonna 2011 pankkeja oli noin 980, joten valtaosa pankeista joutuu käyttämään lainanhankinnassa takauksia tai hakemaan lainaa Venäjän keskuspankilta. Kolmen suurimman pankin (Sberbank, VTB, ja Gazprombank) osake-enemmistö on valtiolla. Ulkomaiset pankit eivät voi harjoittaa pankkitoimintaa sivukonttorien kautta vaan niiden tulee Venäjällä toimiakseen perustaa maahan paikallinen tytäryhtiö.
Kaksi Venäjän suurinta pörssiä ovat Russian Trading System (RST) ja Moscow Interbank Currency Exchange (MICEX). Ne yhdistyivät nimellisesti vuoden 2011 lopussa ja niiden on tarkoitus saattaa loppuun yhdistyminen Moskovan pörssiksi (MISEC-RTS) vuosien 2012 ja 2013 aikana. Venäjällä ollaan myös perustamassa omaa arvopaperikeskusta, jonka on tarkoitus aloittaa toimintansa vuonna 2013.
Venäjän vakuutustoiminta on pankkisektoria kehittymättömämpää ja kattaa ainoastaan 1 % BKT:sta (2011). Vakuutusala on hyvin pitkälti yksityisten toimijoiden käsissä ja alan ulkomaalaiset yritykset ovat pankkisektorista poiketen vapaita toimimaan maassa sivukonttorien kautta.
Vuoden 2007 ensimmäisellä puoliskolla ulkomaaninvestoinnit Venäjälle kaksinkertaistuivat edellisvuoteen verrattuna, saavuttaen lopulta 60,3 miljardin dollarin arvon. Vuonna 2000 kokonaisinvestoinnit kiinteisiin omaisuuseriin olivat 40 miljardia dollaria, kasvun ollessa 300 prosenttia vuoteen 2006 asti, jolloin investoinnit saavuttivat 120 miljardin tason.
Infrastruktuuri > Energia

Sähkön tuotanto, siirto ja jakelu oli 2000-luvun alkuun asti Venäjän valtio-omisteisen monopoliyhtiö RAO JeES Rossiin hallinnassa. Hintojen sääntely ja puuttuva kilpailu pitivät sähköalan investoinnit pieninä, joka aika ajoin johti sähkökatkoksiin ja vaikeimmissa tapauksissa jopa sähköpulaan. Sähkön heikko saatavuus on hillinnyt talouden investointeja nopeimmin kasvavilla alueilla, kuten Moskovassa. RAO JeES Rossiin toiminta lakkasi vuonna 2008, jonka jälkeen Venäjän sähköala alkoi avautua kilpailulle. Vuoden sisään Venäjällä aloitti toimintansa 20 yksityistä tuotantoyhtiötä. Vesi- ja ydinvoimayhtiöt säilyivät valtio-omisteisina. Sähköntuotannon yksityistäminen on osa Venäjällä meneillään olevaan sähkösektorin uudistussuunnitelmaa. Muita suunnitelman osia ovat kanta-verkkojen siirtämisen valtion omistukseen, hinnoittelun asteittaisen vapauttaminen, sähkö-pörssin ja kapasiteettimarkkinoiden luominen. Uudistusten osana Venäjän sähkön tukkumarkkinat vapautettiin vuonna 2011.
Venäjä kuuluu maailman kymmenen eniten energiaa kuluttavan maan joukkoon ja vuonna 2005 se oli listalla kolmas. Vuoden 2008 energiankulutus oli kokonaisuudessaan 857,6 miljardia kWh:ta ja tuotanto seuraavana vuonna 925,9 miljardia kWh:ta. Venäjän energiankulutus suhteutettuna sen bruttokansantuotteeseen on korkeampi kuin millään muulla eniten energiaa kuluttavalla maalla. Heikko energiatehokkuus johtuu pitkälti vanhentuneesta tuotanto- ja siirtokapasiteetista, joka on pienien investointien vuoksi jäänyt vastaamaan Euroopan vuoden 1990 tasoa. Sähköuudistuksen osana tuotantoyhtiöille asetetaan sitova investointisuunnitelma, jonka tarkoitus on taata olemassa olevan tuotantokapasiteetin modernisoiminen sekä sähkönkulutuksen kasvun vuoksi tarvittavan uuden tuotantokapasiteetin rakentaminen.
Venäjä on panostanut ydinvoiman yli 50 vuoden ajan ja sen ydinvoimaloita operoi energiayhtiö Rosenergoatom. 2000-luvulla uusien voimaloiden suunnittelu alkoi kasvaa, ja maan tavoitteena on lähes kaksinkertaistaa ydinvoimakapasiteetti vuoteen 2020 mennessä. Samaan aikaan myös vesivoimaa rakennetaan tehokkaasti. Uusiutuvan energian potentiaalia olisi paljon, mutta sitä käytetään hyvin vähän.
Infrastruktuuri > Liikenne

Venäjällä on 1 213 lentopaikkaa – vain Yhdysvalloilla, Brasilialla, Kanadalla ja Meksikolla on enemmän. Lentopaikoista 593 on päällystettyjä. Näiden lisäksi Venäjällä on 50 helikopterikenttää. Päällystettyä maantietä on 776 000 kilometriä, mihin sisältyy 30 000 kilometriä moottoritietä. Rautateiden osalta Venäjä jää 87 157 rautatiekilometrillään toiseksi vain Yhdysvalloille. Siperian rata on maailman pisin rautatieosuus. Yli 60 vuotta rakennettu 3 500 kilometriä pitkä Baikalin–Amurin rautatie kulkee sen pohjoispuolella. Vesireittejä Venäjällä on 102 000 kilometriä, joka on Kiinan jälkeen toiseksi eniten maailmassa. Maan kauppalaivastoon kuuluu 1 097 alusta ja sen huomattavimpiin satamat sijaitsevat Kaliningradissa, Nahodkassa, Novorossijskissä, Koivistossa ja Pietarissa.
Harmaa talous ja korruptio

Harmaan talouden merkitys on ollut Venäjällä perinteisesti suuri. Nykyisin se kattaa eri arvioiden mukaan noin 30–35 prosenttia bruttokansantuotteesta. Harmaaseen talouteen lasketaan kuuluvaksi muun muassa veronkierto ja epävirallinen vaihtokauppa. Venäläisten suuryritysten keskuudessa on yleistä hoitaa yrityksen omistusjärjestelyitä veroparatiisien kautta. Myös pimeä palkanmaksu on yleistä. Yritykset saattavat myös maksaa osan palkasta laillisesti ja osan pimeästi. Nämä harmaat palkat muodostivat vuonna 2006 jopa kolmasosan kaikista maksetuista palkoista. Epävirallinen vaihtokauppa yleistyi Neuvostoliiton aikana kun ihmiset ja tuotantolaitokset pyrkivät täyttämään suunnitelmatalouden aiheuttamaa resurssipulaa. Se oli yleisimmillään vuoden 1998 aikaan, jonka jälkeen vaihtokaupan merkitys alkoi laskea. Vuoden 2008 taantuma sai epävirallisen vaihtokaupan suosion jälleen nousuun. Epävirallista ja vastavuoroista vaihtoa kuvaava kulttuuri, blat, onkin vaikuttanut merkittävästi venäläisen yrityskulttuurin syntyyn.
Epävirallisen vaikuttamisen ja henkilöstöverkostojen yleisyys tukevat myös korruption olemassaoloa. Vuonna 2011 Venäjä sijoittui Transparency Internationalin korruptiota käsittelevässä luettelossa sijalle 143, mikä tarkoittaa järjestön pitävän Venäjällä tapahtuvaa korruptiota yleisenä. Korruption yleisyys vaikeuttaa Venäjän talouden kehitystä.
Taloushistoria > Putinin ensimmäiset kaudet

Valuutan devalvoitumisen seurauksena Venäjän teollisuuden kilpailukyky parani. Ruplan romahdus, yhdessä raaka-aineiden maailmanmarkkinahintojen voimakkaan nousun kanssa vaikuttivat vahvasti Venäjän talouden kasvuun. Vuoden 1998 talouskriisiä seuranneen viiden vuoden aikana valtion talous kasvoi lähes 40 %. Vladimir Putin toteutti ensimmäisellä valtakaudellaan useita talousuudistuksia, joiden pääsuunnittelija oli Venäjän talousministeri German Gref. Taajama- ja maatalousmaan omistaminen tehtiin mahdolliseksi myös yksityisille toimijoille, oikeuslaitosta uudistettiin länsimaisempaan suuntaan, verotusta uudistettiin poistamalla yrityskohtaisia verohelpotuksia ja lisäämällä kulujen vähennysoikeuksia. Muita verouudistuksia olivat voittoveron alentaminen sekä tuloveron muuttaminen 13 %:n tasaveroksi.
Venäjän rahoitusjärjestelmään kohdistuvaa epäluottamusta pyrittiin parantamaan laajentamalla talletussuoja kattamaan kaikki keskuspankin kriteerit täyttäviin pankkeihin. Aikaisemmin ainoastaan maan suurimman pankin, Sberbankin, talletuksen olivat suojattuja. Byrokratian ja liiallisen kontrollin rasittamien pienyritysten roolia pyrittiin kasvattamaan yksinkertaistamalla yritysten rekisteröintimenetelmiä ja rajoittamalla viranomaistarkastusten määrää. Tahallisia konkursseja saatiin vähennettyä ja aikaisemmin oikeudettomasti kohdeltujen pienosakkaiden asemaa parannettua säätämällä osakeyhtiölaki sekä konkurssilaki. Tämä muutos ei pääsääntöisesti kuitenkaan yltänyt pienempiin yrityksiin, joille yrityksen julkisuuskuvalla ei ollut suurta merkitystä. Ulkomaankauppaa pyrittiin helpottamaan uudistamalla tullilakia ja valuuttaliikenteen säätelystä luovuttiin uuden valuuttalain myötä lähes kokonaan.
Putinin kahden ensimmäisen kauden aikana Venäjän BKT kasvoi 70 %, teollisuus 75 % ja sijoitusten määrä 125 %. Kehityksen myötä Venäjä nousi maailman kymmenen suurimman talouden joukkoon. Lisäksi Venäjä on kasvattanut merkitystään maailmantaloudessa energian viejänä ja käyttänyt energianviennistä saamiaan tuloja tehokkaasti Neuvostoliiton aikaisten velkojen takaisinmaksamiseen. Vuosien 2000 ja 2008 välillä Venäjän köyhyysrajan alapuolella elävien määrä puoliintui ja keskipalkka ja -eläke moninkertaistuivat. Venäjä kärsi kuitenkin korkeasta inflaatiosta ja sen talous perustui hyvin pitkälti raaka-aineisiin. Viimeiset Neuvostoliiton aikaiset velat Venäjä maksoi vuonna 2006.
Taloushistoria > Medvedevin kausi

Dmitri Medvedev nousi Venäjän presidentiksi vuonna 2008, juuri globaalin taantuman alussa. Taantumasta seuranneet öljyn hinnan lasku ja pääoman siirtyminen ulkomaille ajoivat Venäjän talouden taantumaan 2009. Tilannetta vaikeutti myös Venäjän pankkisektorin kehittymättömyys, ruplan devalvoituminen ja inflaatio. Ennen kriisin alkamista Venäjän talous oli vuonna 2008 kasvanut 8,7 prosentin vuosittaista vauhtia. Taantuman myötä Venäjän talous supistui lähes 8 % ja siitä tuli yksi kriisissä eniten kärsineistä maista. Taantuman jälkeen Venäjän talous kääntyi kasvuun, inflaatio oli maan taloushistorian alimmalla tasolla, reaalipalkat nousussa ja julkinen velkaantumisaste alle 10 prosenttia.
Taloushistoria > Putinin myöhemmät kaudet vuodesta 2012 alkaen

Venäjän talouden kasvu oli globaaliin finanssikriisiin eli vuoteen 2008 saakka paljon nopeampaa kuin se on ollut sen jälkeen. 2000-2008 BKT:n vuosikasvu oli keskimäärin 7 prosenttia, vuosina 2009-2018 vain prosentti. Vuosina 2010-2013 Venäjän talous kasvoi keskimäärin 3,5 % prosenttia, 2014-2018 enää noin 0,5 prosenttia vuodessa. Talouden kasvun hiipumisen taustalla on ollut maailmantalouden kasvuvauhdin hiipuminen, öljyn hinnannousun loppuminen sekä Venäjän 90-luvun reformeista saadun hyödyn loppuminen ja talousreformien loppuminen 2000-luvun alusta lukien. Krimin miehityksen ja Itä-Ukrainan sodan eli vuoden 2014 jälkeen Venäjän talouspolitiikassa on korostunut tuonninkorvaus, eristäytyminen ja valtiojohtoisuus. Lisäksi samaan aikaan länsimaiden pakotteet ovat nostaneet ulkomaisen rahoituksen hintaa ja pakottaneet erityisesti venäläiset pankit vähentämään ulkomaista velkaansa tuntuvasti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäjän talous Wikimedia Commonsissa
Venäjän talous vahvassa vedossa Suomen tilastokeskus, 2006
Maatiedosto Venäjä: Talous, elinkeinoelämä ja ulkomaankauppa Suomen Ulkoasiainministeriö, 2012
BOFIT Venäjä-ennuste 2012–2014 / 1 (Arkistoitu – Internet Archive) Suomen pankki, 2012
Observatory of Economic Complexity: Russia (englanniksi)
Rinrus Research (Arkistoitu – Internet Archive) Talouselämän Venäjä-tietoa
Maailman kauppajärjestön (WTO:n) jäsenet
Albania
Angola
Antigua ja Barbuda
Arabiemiirikunnat
Armenia
Argentiina
Australia
Bahrain
Bangladesh
Barbados
Belize
Benin
Bolivia
Botswana
Brasilia
Britannia
Brunei
Burkina Faso
Burundi
Chile
Costa Rica
Djibouti
Dominica
Dominikaaninen tasavalta
Ecuador
Egypti
El Salvador
Etelä-Afrikka
Etelä-Korea
Euroopan unioni
Fidži
Filippiinit
Gabon
Gambia
Georgia
Ghana
Grenada
Guatemala
Guinea
Guinea-Bissau
Guyana
Haiti
Honduras
Hongkong
Indonesia
Intia
Islanti
Israel
Jamaika
Japani
Jordania
Kambodža
Kamerun
Kanada
Kenia
Keski-Afrikka
Kiina
Kirgisia
Kolumbia
Kongon demokraattinen tasavalta
Kongon tasavalta
Kuuba
Kuwait
Lesotho
Liechtenstein
Macao
Madagaskar
Makedonian tasavalta
Malawi
Malediivit
Malesia
Mali
Marokko
Mauritania
Mauritius
Meksiko
Moldova
Mongolia
Mosambik
Myanmar
Namibia
Nepal
Nicaragua
Niger
Nigeria
Norja
Norsunluurannikko
Oman
Pakistan
Panama
Papua-Uusi-Guinea
Paraguay
Peru
Qatar
Ruanda
Saint Kitts ja Nevis
Saint Lucia
Saint Vincent ja Grenadiinit
Salomonsaaret
Sambia
Saudi-Arabia
Senegal
Sierra Leone
Singapore
Sri Lanka
Suriname
Swazimaa
Sveitsi
Taiwan
Tansania
Thaimaa
Togo
Tonga
Trinidad ja Tobago
Tšad
Tunisia
Turkki
Uganda
Ukraina
Uruguay
Uusi-Seelanti
Venezuela
Venäjä
Vietnam
Yhdysvallat
Zimbabwe
| --- | --- |
EU:n jäsenmaat:   Alankomaat  Belgia  Bulgaria  Espanja  Irlanti  Italia  Itävalta  Kreikka  Kroatia  Kypros  Latvia  Liettua  Luxemburg  Malta  Puola  Portugali  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  Slovakia  Slovenia  Suomi  Tanska  Tšekki  Unkari  Viro 
Gazprom on Venäjän suurin yhtiö.
Venäjä on yksi maailman suurimmista öljyn viejistä. Fossiiliset polttoaineet muodostavat 80 prosenttia maan ulkomaanviennistä.
Ruplan kolikoita.
Venäjän kaasuntuotantoalueet.
Moskovan kansainvälisen liikekeskuksen suunnittelu aloitettiin jo 1990-luvun alussa, mutta se oli kymmenen vuoden ajan jäissä rahoitusvaikeuksien vuoksi.
Venäjän teollisuuden kasvukäyrä vuosilta 1992–2010. Venäjän talous oli kasvussa juuri ennen vuoden 1998 talouskriisiä. Valuutan devalvaatio sai sen jälleen nousuun.
2000-luvun alkupuolella Venäjä keräsi öljyn ja maakaasun viennistä saamiaan tuloja vakautusrahastoon, jonka varoilla muun muassa maksettiin pois valtion velkoja.
Joidenkin entisten Neuvostoliiton maiden (ja Kiinan) bruttokansantuote henkeä kohti: Venäjä (Russia) merkitty mustalla.
Viirulukkinen

| Viirulukkinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Medestäjät Nectariniidae
Suku::  Lukkiset Arachnothera
Laji::  magna
Kaksiosainen nimi
 Arachnothera magna  (Hodgson, 1837) 
Katso myös
   Viirulukkinen Wikispeciesissä   Viirulukkinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viirulukkinen (Arachnothera magna) on medestäjien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Viirulukkista tavataan Etelä-Aasian luoteisosissa, Etelä-Kiinassa ja Kaakkois-Aasiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Victor Gabriel Gilbert

Victor Gabriel Gilbert työssään.
Victor Gabriel Gilbert (13. helmikuuta 1847 Pariisi – 21. kesäkuuta 1933 / 1935)  oli ranskalainen taidemaalari. Hänet tunnetaan  Pariisia kuvaavista maalauksistaan joissa keskittyi erityisesti markkinanäkymiin kaupungin  halleilla  ja kaduilla.
Puusepän pojaksi syntyneestä Gilbertistä piti tulla myös puuseppä, mutta jo varhain havaitut piirtäjän lahjat näyttivät tien toiseen ammattiin. Vanhemmilla ei ollut varaa kouluttaa poikaansa ja kolmetoistavuotiaana hän meni koristemaalarin oppipojaksi. Samaan aikaan hän kävi Jules Gabriel Levasseurin iltakursseilla. Iltakurssit jäivät hänen ainoaksi taiteelliseksi koulutuksekseen. Tätä voi pitää myös hänelle etuna: hän ei saanut opetusta missä olisi pitänyt keskittyä historiamaalaukseen tai antiikin mytologiaan, vaan hän saattoi ottaa aiheensa  hyvin tuntemiltaan Pariisin kaduilta.
Gilbert debytoi vuonna 1873, vain vuotta ennen impressionistien ensimmäistä näyttelyä. 1870- luvun puolivälissä varakas taidekauppias Père Martin otti Gilbertin suojatikseen yhdessä muiden lupaavien nousevien kykyjen kanssa. Nyt Gilbert  saattoi lopettaa koristemaalarin työnsä ja keskittyä pelkästään taiteeseen. Hän saavutti ostavan yleisön suosion, sillä hänen realistiset työnsä esittivät asioita, jotka olivat heille tuttuja.
Myös valtiovalta kiinnostui Gilbertin töistä. Hänen kalamarkkinoita esittävä työnsä palkittiin hopeamitalilla ja valtio osti vuosina 1880 ja 1884 hänen töitään. Kriitikot sanoivat että Gilbert tekee maalaustaiteessan Pariisille saman kuin Émile Zola romaaneissaan, eli kuvaa kaupunkia ja sen elinvoimaa ja eteenpäinmenoa.
Uran aikana Gilbertin tyyli kehittyi. Hän ei täysin hylännyt porvariston suosimia aiheita, kuten teos Kukkien myyjä osoittaa, mutta se linkitti häntä myös kohtim impressionisteja. Hänen värien käyttönsä muuttui kohti kirkkaampia värejä, toisin kuin realistit, jotka suosivat tummempia sävyjä paletissaan. Näyttelyitä hän piti Pariisin ohella myös Lontoossa.
Gilbert sai uransa varrella mitalin ohella muitakin huomionosoituksia. Hänestä tuli kunnialegioonan ritari vuonna 1897 ja hän sai Prix Bonnatin vuonna 1926. Viimeisen näyttelynsä hän piti vuonna 1933. Hänen kuolinvuodestaan on kaksi eri tietoa, joko vuosi 1933 tai 1935.
Teoksia

Vihannesmarkkinat , vuodelta 1878.
Tanssinäytös
Kukkien myyjä
Hallin luona, vuodelta 1880.
Heinätöissä, ehkä vuodelta 1880.
Nuori nainen kukkatarhassa, noin vuodelta 1885.
Aiheesta muualla

http://www.artrenewal.org/artists/victor-gabriel-gilbert/204
http://www.schillerandbodo.com/artists/gilbert/artworks/marche-aux-fleurs
Wawelin linna

Wawelin linna
Wawelin linna on kuninkaanlinna Puolassa Krakovassa. Se on rakennettu Kasimir III Suuren aikana 1300-luvulla paikalle, jossa oli jo aiemmin ollut linna. Se on ollut  Puolan kuninkaiden tärkein residenssi.
Linna sijaitsee Krakovan vanhassa kaupungissa, ja se kuuluu siten Unescon maailmanperintökohteisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wawelin linna Wikimedia Commonsissa