stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomenruotsalainen viittomakieli
Historia

Kuuro suomenruotsalainen mies, Carl Oscar Malm, oli oppinut ruotsalaista viittomakieltä Manillakoulussa Tukholmassa. Malm palasi opintojensa jälkeen Suomeen ja toi viittomakielen mukanaan. Malm perusti Suomen ensimmäisen kuurojenkoulun Porvooseen vuonna 1846. Suomenruotsalainen ja suomalainen viittomakieli alkoivat eriytyä tässä vaiheessa, sillä suomenkielisistä kodeista tulevat oppilaat menivät suomenkieliseen kuurojenkouluun ja suomenruotsalaisista kodeista tulevat ruotsinkieliseen kuurojenkouluun. Suomenruotsalaisista kodeista tulevat kuurot menivät joko Pietarsaaren tai Porvoon kuurojenkouluun. Pietarsaaren koulu kuitenkin lakkautettiin vuonna 1932 ja tämän jälkeen Porvoon kuurojen jäi ainoaksi suomenruotsalaisten kuurojen kouluksi aina vuoteen 1993 asti. Tällöin koulu suljettiin, ja osa oppilaista muutti Ruotsiin jatkamaan koulunkäyntiään. Porvoon koulun virallinen syy sulkemiseen oli oppilasmäärän väheneminen. Kuurojen lasten vanhemmat olivat etsineet lapsilleen muita kouluvaihtoehtoja, sillä vanhemmat olivat tyytymättömiä opetuksen tasoon. Opettajista monet eivät osanneet viittoa riittävän hyvin, eikä oppilailla ollut viittomakielisiä kielimalleja koulussa. Tämän seurauksena monet suomenruotsalaista viittomakieltä käyttävät perheet muuttivat Ruotsiin.
Suomenruotsalaisen ja suomalaisen viittomakielen historian alku on siis yhteinen, mutta 1800-luvun loppupuolella kielet lähtivät jakaantumaan Suomessa harjoitetun oralismin seurauksena, kun suomenkielisistä ja ruotsinkielisistä perheistä tulleet lapset erotettiin omiin kouluihinsa. Oralismin mukaan kuurojen tulee oppia puhumaan ja hylätä viittomakieli. Lapset rikkoivat jatkuvasti koulussa ja sen ulkopuolella ollutta kieltoa käyttää viittomakieltä. Vasta 1970-luvun alkupuoliskolla kyseisestä metodista luovuttiin ja viittominen tuli sallituksi.
Vuonna 2002 julkaistiin ensimmäinen suomenruotsalainen viittomakielen sanakirja ”Se vårt språk!” – ”Näe kielemme!”. Finlandssvenska teckenspråkiga r.f. juhli 10-vuotisjuhliaan 2015.
Suomenruotsalainen viittomakieli tunnustettiin itsenäiseksi viittomakieleksi vasta vuonna 2005. Vuonna 2015 suomenruotsalainen viittomakieli sai Suvi-verkkosanakirjaan oman sivustonsa.
Yhteisö

Nykyään arvioidaan olevan noin 90 kuuroa, jotka käyttävät suomenruotsalaista viittomakieltä äidinkielenään. Suomenruotsalaisten viittomakielisten yhdistyksen Finlandssvenska teckenspråkiga rf:n mukaan suomenruotsalainen viittomakielinen on viittomakieleltään äidinkielinen henkilö, jolla vähintään toinen vanhempi tai huoltaja on ruotsinkielinen. Suomenruotsalaisilla kuuroilla on usein moniulotteinen identiteetti: heillä on samanlaisia kokemuksia kuuroudesta, kuurojen historiasta ja kulttuurista suomalaisten kuurojen kanssa. Suomenruotsalaiset kuurot muodostavat kuitenkin oman kieliryhmänsä. He ovat osa myös kuulevien suomenruotsalaisten kulttuuria ruotsinkielisten sukulaisten ja perheenjäsenten kautta. Suomenruotsalaisille viittomakielisille kirjoitettu ruotsi on vieras kieli, ja suomenruotsalaisen viittomakielen lisäksi he käyttävät usein muitakin viittomakieliä arkielämässään.
Suomenruotsalaisista viittomakielisistä suurin osa on syntynyt 1950-luvulla tai aiemmin, joten kieliryhmän keski-ikä on melko korkea. Suurin osa suomenruotsalaisista viittomakielisistä asuu ruotsinkielisillä alueilla, erityisesti Uudellamaalla ja Pohjanmaalla. Monet vanhemmat suomenruotsalaiset kuurot ovat käyneet Porvoon kuurojenkoulua. Nykyään on myös suomenruotsalaisia kuuroja ja huonokuuloisia lapsia, jotka on integroitu kuulevien kouluihin tai suomenkielisiin kuurojenkouluihin. Suomenruotsalaisten viittomakielisten yhteisöön kuuluu myös kuulevia perheenjäseniä, sukulaisia ja ystäviä, jotka käyttävät suomenruotsalaista viittomakieltä. Yhteisöön kuuluvat myös viittomakielentulkit ja muut, jotka ovat tekemisissä suomenruotsalaisten viittomakielisten kanssa. Osa suomenruotsalaisista kuuroista asuu Ruotsissa.
Suomenruotsalaisilla viittomakielisillä on oma yhdistyksensä, Finlandssvenska teckenspråkiga r.f., joka on perustettu 2005. Yhdistyksen tavoitteena on levittää tietoa suomenruotsalaisesta viittomakielestä, parantaa kielen asemaa ja järjestää toimintaa jäsenille ja muille kiinnostuneille. Yhdistys toimii koko ruotsinkielisen Suomen alueella, mutta sen toimisto on Helsingissä.
Ruotsissa asuvilla suomenruotsalaisilla viittomakielisillä on myös oma yhdistyksensä, FTF (Föreningen Finlandssvenska teckenspråkiga). Lisäksi Suomessa toimii yhdistys DHBS (Döva och hörselskadade barns stödförening), joka tarjoaa tukea ja toimintaa perheille, joissa on kuuroja tai huonokuuloisia lapsia.
Kuurojen Liitto huomioi toiminnassaan myös suomenruotsalaiset viittomakieliset, ja liitolla työskentelee sekä suomalaisten että suomenruotsalaisten viittomakielisten edunvalvontaan erikoistuneet työntekijät. Kuurojen Liitolla on myös nykyään kielineuvontaa sekä suomalaisella että suomenruotsalaisella viittomakielellä.
Suomenruotsalaisen viittomakielen elvytystyö

Suomenruotsalaisen viittomakielen pelastamiseksi on aloitettu Lev i vårt språk -projekti. Humanistinen ammattikorkeakoulu (Humak) sai vuonna 2015 rahoitusta Opetus- ja kulttuuriministeriöltä kaksivuotiseen ohjaajankoulutukseen. Projekti oli nimeltään Lev i vårt språk (lyhennettynä Livs). Ensimmäinen Livs-koulutus järjestettiin 2015–2017 ja oli laajuudeltaan 30 opintopistettä. Yhteensä 14 opiskelijaa suoritti koulutuksen, johon sisältyi opintoja suomenruotsalaisesta viittomakielestä, yhteisöstä, historiasta, kääntämisestä, tulkkaamisesta ja opetuksesta. Tavoitteena oli aloittaa ruotsinkielinen viittomakielentulkkien koulutus, ja tämä toteutui vuosina 2018–2020. Livs 2 kesti kesäkuusta 2018 helmikuuhun 2020, ja sen toteuttivat yhteistyössä Humak, Finlandssvenska teckenspråkiga r.f., Suomen Kuurojen Liitto ja Helsingin yliopisto. Livs 2:ssa oli mukana opiskelijoita eri taustoista: kokeneita viittomakielentulkkeja, tulkkiopiskelijoita, suomenkielisiä viittomakielentulkkeja sekä kielestä ja kääntämisestä kiinnostuneita. Koulutus oli laajuudeltaan 90 opintopistettä ja osallistujat saivat valita kursseja omien toiveidensa ja tarpeidensa mukaan.
Tällä hetkellämilloin? ei ole suunnitelmissa toteuttaa Livs 3:sta tai vastaavantyylisiä koulutuksia (Finlandssvenska Dövas Blad, 1/2020). Finlandssvenska teckenspråkiga r.f. jatkaa aktiivista toimintaansa suomenruotsalaisen viittomakielen ja kieliyhteisön puolesta. Yhdistyksen nettisivuilta saa tietoa erilaisista tapahtumista, joita he järjestävät vuoden aikana. Suomenruotsalaisen viittomakielen kursseja järjestetään esimerkiksi työväenopistoissa hyvin satunnaisesti.
Aiheesta muualla

Nettisanakirja Suvi
Signwiki
Suomen evankelisluterilainen kirkko (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen Kuurojen Liitto
Kansaneläkelaitoksen sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Handlagetin kotisivu (helppoja suomenruotsalaisia viittomia esimerkiksi opetuskäyttöön)
Helsingin, Vantaan, Espoon ja Kauniaisten sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Oikeusasiamiehen kanslian sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kulttuuria kaikille -sivusto
suomi.fi -sivusto
Teckeneko (Finlandssvenska teckenspråkiga r.f.)
Viittomakielinen kirjasto
Finlandssvenska teckenspråkiga r.f.:n kotisivut (ruotsiksi)
Livs – suomenruotsalaista viittomakieltä pelastamassa (ruotsiksi)
Suomenruotsalaisen viittomakielen verkkosanakirja (ruotsiksi)
Anvia

| Anvia Oyj |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Perustettu:  1882
Lakkautettu:  2017 (nimi muutettiin Viriaksi)
Kotipaikka:  Vaasa
Toimiala:  ICT
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Anvia oli Elisa Oyj:n brändi, jonka Elisa hankki kesällä 2016 Anvia Oyj:n (nyk. Viria Oyj) kanssa tehdyllä yritysjärjestelyllä. Tällöin Anvia-konserniin kuuluneet Anvia Telecom Oy, Anvia IT-palvelut Oy, Anvia Hosting Oy, Anvia TV Oy ja Watson Nordic Oy siirtyivät Elisaan. Näistä Anvia Hosting Oy ja Anvia IT-Palvelut Oy on lakkautettu heinäkuussa 2017 ja Anvia Telecom on sulautettu Elisa Oyj:hin elokuussa 2017.
Yritysjärjestelyssä myyjänä toiminut Anvia Oyj vaihtoi nimensä  Viria Oyj:ksi tammikuussa 2017.
Aiheesta muualla

Yhtiön historiaa Pörssitiedossa
Tiennäyttäjä

| Tiennäyttäjä> Ofelaš Veiviseren |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Nils Gaup
Käsikirjoittaja:  Nils Gaup
Perustuu:  vanhaan saamelaislegendaan
Tuottaja:  John M. Jacobsen
Säveltäjä:  Nils-Aslak Valkeapää Marius Müller Kjetil Bjerkestrand
Kuvaaja:  Erling Thurmann-Andersen (käännä suomeksi)
Leikkaaja:  Niels Pagh Andersen
Tuotantosuunnittelija:  Harald Egede-Nissen
Pääosat:   Mikkel Gaup  Nils Utsi 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Norja
Tuotantoyhtiö:  Norsk Film Carolco Pictures
Levittäjä:  Carolco Pictures
Ensi-ilta:  1987
Kesto:  83 min
Alkuperäiskieli:  pohjoissaame
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tiennäyttäjä  (pohjoissaameksi Ofelaš, norj. Veiviseren) on Nils Gaupin ohjaama norjalainen saamenkielinen seikkailuelokuva vuodelta 1987. Se perustuu vanhaan saamelaislegendaan. Elokuvan pääosissa näyttelevät Mikkel Gaup ja Nils Utsi. Tiennäyttäjä oli ensimmäinen täyspitkä saamenkielinen elokuva, ja se oli ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1988. Se julkistettiin Yhdysvalloissa vasta vuonna 1990.
Juoni

Tarina sijoittuu 1000-luvun Lappiin. Nuori saamelaismies Aigin (Gaup) näkee, kuinka julma tšuudijoukko tappaa hänen perheensä ja pakenee läheiseen kylään. Hän yrittää varoittaa asukkaita tšuudien julmuuksista; seurauksena puolet kyläläisistä pakenee vuorille, kun taas toinen puoli valitsee jäädä kylään. Tšuudit tappavat suuren osan kyläläisistä ja ottavat sitten Aiginin vangiksi. Hän teeskentelee suostuvansa johtamaan tšuudit toisten kyläläisten luo, mutta pystyy kääntämään tilanteen päälaelleen ennen kuin on liian myöhäistä.
Käännös suomeksi
Samaa sukupuolta olevien avioliitto Suomessa

Samaa sukupuolta olevien avioliitto on ollut mahdollinen Suomessa maaliskuusta 2017 lähtien. Eduskunta hyväksyi joulukuussa 2014 avioliittolain muuttamisen niin, että samaa sukupuolta olevat parit voivat jatkossa solmia avioliiton. Lakialoitteen muuttamiseen tähdännyt addressi, Kansalaisaloite tasa-arvoisesta avioliittolaista, sai äänestyksessä taakseen 105 kansanedustajaa, 92 kansanedustajan äänestäessä kansalaisaloitetta vastaan. Laki tuli voimaan 1. maaliskuuta 2017.
Laki sukupuolineutraalista avioliitosta edellytti muutoksia myös muihin lakeihin, kuten lakiin rekisteröidystä parisuhteesta, avioliittolain lisäksi. Avioliittolain muutos vaikutti myös muun muassa osaan sosiaalietuuksia koskevista säännöksistä.
Hallituksen esitys sisältää muutoksia rekisteröidystä parisuhteesta annettuun lakiin, transsukupuolisen sukupuolen vahvistamisesta annettuun lakiin sekä väestötietojärjestelmästä ja Väestörekisterikeskuksen varmennepalveluista annettuun lakiin.
Lainmuutoksen kumoamiseksi aloitettiin keväällä 2015 vastakansalaisaloite. Siihen sisältyvä lakiehdotus hylättiin eduskunnan äänestyksessä 17. helmikuuta 2017.
Muutokset avioliittolakiin

Vahvistetun kansalaisaloitteen muutokset itse avioliittolakiin pykälä- ja momenttitasolla kohdistuvat  avioliiton yleisiin säännöksiin lain I osan 1. luvussa, sekä oikeuteen solmia avioliitto ja avioliiton tunnustamisen edellytyksiin lain V osan 1. ja 2. luvussa. 1. maaliskuuta 2017 voimaan astuvassa avioliittolaissa aviopuolisoihin viitatessa puhutaan esimerkiksi ”kahdesta henkilöstä” tai ”puolisoista” ”naisen ja miehen” sijaan.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

| Pykälä | Vanha sanamuoto | Nykyinen sanamuoto |
| 1 § | Nainen ja mies, jotka ovat sopineet menevänsä avioliittoon keskenään, ovat kihlautuneet. | Kaksi henkilöä, jotka ovat sopineet menevänsä avioliittoon keskenään, ovat kihlautuneet.  |
| 108 § | Naisen ja miehen oikeus solmia avioliitto Suomen viranomaisen edessä määräytyy Suomen lain mukaan. | Kahden henkilön oikeus solmia avioliitto Suomen viranomaisen edessä määräytyy Suomen lain mukaan. |
| 108 § | Jos nainen ja mies eivät kumpikaan ole Suomen kansalaisia eikä kummallakaan ole asuinpaikkaa Suomessa, heillä on oikeus solmia avioliitto Suomen viranomaisen edessä vain, jos avioliitto on sallittu Suomen lain mukaan ja jos kummallakin on oikeus solmia avioliitto sen valtion lain mukaan, jonka kansalainen hän on tai jossa hänellä on asuinpaikka, tai sen valtion lain mukaan, jota jommassakummassa näistä valtioista on sovellettava avioliiton esteiden tutkintaan. Kihlakumppani on velvollinen esittämään hyväksyttävän selvityksen oikeudestaan solmia avioliitto vieraan valtion lain mukaan. | Jos henkilöt eivät kumpikaan ole Suomen kansalaisia eikä kummallakaan ole asuinpaikkaa Suomessa, heillä on oikeus solmia avioliitto Suomen viranomaisen edessä vain, jos avioliitto on sallittu Suomen lain mukaan ja jos kummallakin on oikeus solmia avioliitto sen valtion lain mukaan, jonka kansalainen hän on tai jossa hänellä on asuinpaikka, tai sen valtion lain mukaan, jota jommassakummassa näistä valtioista on sovellettava avioliiton esteiden tutkintaan. Kihlakumppani on velvollinen esittämään hyväksyttävän selvityksen oikeudestaan solmia avioliitto vieraan valtion lain mukaan. |
| 115 § | Avioliitto, johon nainen ja mies ovat menneet vieraassa valtiossa sen valtion viranomaisen edessä, on pätevä Suomessa, jos se on pätevä siinä valtiossa, jossa avioliitto solmittiin, tai siinä valtiossa, jossa jommallakummalla puolisolla oli asuinpaikka tai jonka kansalainen hän oli avioliittoa solmittaessa. | Avioliitto, johon puolisot ovat menneet vieraassa valtiossa sen valtion viranomaisen edessä, on pätevä Suomessa, jos se on pätevä siinä valtiossa, jossa avioliitto solmittiin, tai siinä valtiossa, jossa jommallakummalla puolisolla oli asuinpaikka tai jonka kansalainen hän oli avioliittoa solmittaessa. |
Lähde: Finlex
Taustaa > Kansanedustajien aloitteet 2006–2012

Ensimmäisen lakialoitteen sukupuolineutraalista avioliittolaista eduskunnassa teki vihreiden kansanedustaja Oras Tynkkynen vuonna 2006 otsikolla ”Laki rekisteröidystä parisuhteesta annetun lain kumoamisesta ja avioliittolain muuttamisesta”. Aloitetta ei allekirjoittanut eduskunnassa Tynkkysen lisäksi yksikään kansanedustaja. Aloitteesta käytiin lyhyt lähetekeskustelu 18. tammikuuta 2007 Oras Tynkkysen ja Päivi Räsäsen välillä, ja aloite lähetettiin lakivaliokuntaan. Lakivaliokunnassa aloite raukesi 13. maaliskuuta 2007, koska aloitteen käsittely jäi kesken vaalikauden päättyessä.
Oras Tynkkynen teki eduskunnassa toisen lakialoitteen sukupuolineutraalista avioliittolaista vuonna 2009. Aloitteen allekirjoitti viisi kansanedustajaa Tynkkysen lisäksi: Tanja Karpela, Harri Jaskari, Christina Gestrin, Paavo Arhinmäki ja Tarja Filatov. Aloitteesta käytiin lähetekeskustelu 24. huhtikuuta 2009, ja aloite lähetettiin lakivaliokuntaan. Tynkkysen toistakaan aloitetta sukupuolineutraalista avioliittolaista ei käsitelty kyseisen vaalikauden aikana lakivaliokunnassa, vaan aloite raukesi Tynkkysen edellisen aloitteen tavoin 12. huhtikuuta 2011 vaalikauden loppuessa.
Oikeusministeri Tuija Brax ilmoitti heinäkuussa 2010, että oikeusministeriö tekisi syksyllä selvityksen sukupuolineutraalista avioliittolaista, ja että laki voisi astua voimaan jo vuoden 2012 alussa. Maaliskuussa 2011, kokoomus, RKP, SDP, Vasemmistoliitto ja Vihreä liitto kannattivat avioliittolain muuttamista niin, että myös mies- ja naispareilla olisi mahdollisuus avioliittoon.
Sukupuolineutraalia avioliittolakia ei mainittu Kataisen hallituksen hallitusohjelmassa kristillisdemokraattien vaatimuksesta, vaikka muut hallituspuolueet olivat sitoutuneet sen edistämiseen. Hallitusohjelmasta huolimatta viisi hallituspuolueiden kansanedustajaa, Lasse Männistö (kok.), Susanna Huovinen (sd.), Silvia Modig (vas.), Oras Tynkkynen (vihr.) ja Astrid Thors (r.) lähtivät ajamaan aloitetta sukupuolineutraalista avioliittolaista. Aloite kuitenkin kaadettiin eduskunnan lakivaliokunnassa. Sen jäsenistä viisi oli ilmoittanut kannattavansa lakia ja yhdeksän vastustavansa; kolme ei kertonut kantaansa tai kommentoinut. Vasemmistoliiton Paavo Arhinmäki ehdotti väliaikaisen valiokunnan perustamista aloitteen käsittelyä varten.
Lakivaliokunnassa kokoomuksen, keskustan, perussuomalaisten, RKP:n ja kristillisdemokraattien edustajat vastustivat aloitetta, ja SDP:n, vasemmistoliiton ja vihreiden edustajat kannattivat. Kaksi kokoomuslaista ja yksi SDP:n edustaja eivät kommentoineet, kertoneet kantaansa tai heitä ei tavoitettu. Helmikuussa 2012 eduskunnalle annettua lakiesitystä kannatti 76 kansanedustajaa – aloitetta kannattivat täysin Vasemmistoliitto (ja vasenryhmä) ja Vihreät, kun taas enemmistön kannatusta aloite nautti SDP:ssä ja RKP:ssä, vähemmistön kannatusta kokoomuksessa ja yhden edustajan kannatusta keskustassa. Uudelleen lakivaliokunta äänesti aloitteen ottamisesta käsittelyyn helmikuussa 2013, jolloin aloite kaatui äänin 9–8.
Taustaa > Kansalaisaloite 2013

Kansalaisaloite tasa-arvoisesta avioliittolaista syntyi alun perin vuoden nuorena eurooppalaisena vuonna 2015 palkitun Ida Bergmannin turhautumisesta syrjiväksi kokemaansa avioliittolakia kohtaan. Suunnittelu kansalaisaloitteesta aloitettiin Bergmannin ja muutaman muun ihmisen toimesta kesällä 2012. Aloitetekstiä oli aluksi laatimassa lakimies ja oikeustieteen opiskelijoita. Kansalaisaloitteen ajamiseksi aloitettiin lopulta Tahdon2013 -kansalaisaloitekampanja, jonka taustalla toimi sitä varten perustettu yhdistys, Tasa-arvoinen Suomi ry.
Nimien kerääminen kansalaisaloitteeseen avioliittolain muutoksen puolesta aloitettiin 19. maaliskuuta 2013. Aloite sai eduskunnan käsittelyyn pääsemiseksi tarvittavat 50 000 allekirjoitusta saman päivän aikana jona nimien kerääminen aloitettiin, ja oli päivän loppuun mennessä saanut yli 102 000 allekirjoitusta. Nimiä kerättiin syyskuun 19. päivään asti, johon mennessä aloite oli kerännyt ennätykselliset 166 851 allekirjoitusta. Väestörekisterikeskus tarkisti allekirjoitukset ja vahvisti aloitteen saaman kannatuksen 11. joulukuuta 2013. Aloite luovutettiin eduskunnalle 13. joulukuuta 2013.
Kansalaisaloitteen seurauksena käsite tasa-arvoinen avioliitto vakiintui tarkoittamaan sukupuolineutraalia avioliittoa.
Taustaa > Lain vahvistaminen 2015

Presidentti Sauli Niinistö vahvisti allekirjoituksellaan avioliittolain muuttamisen 20. helmikuuta 2015.
Taustaa > Vasta-kansalaisaloite 2015–2017

Lainmuutoksen kumoamiseksi aloitettiin keväällä 2015 vastakansalaisaloite ”Kansalaisaloite avioliiton säilyttämisestä aidosti tasa-arvoisena, miehen ja naisen välisenä liittona ja sukupuolineutraalin avioliittolain kumoamisesta”. Sukupuolineutraalin avioliittolain kumoamista pidettiin kuitenkin epätodennäköisenä, vaikka se oli periaatteessa mahdollista. Kansalaisaloite tuli käsittelyyn eduskunnassa, koska aloitteen allekirjoittaneita oli yli vaaditut 50 000 henkilöä.
Eduskunta äänesti vasta-kansalaisaloitteeseen sisältyvästä lakiehdotuksesta 17. helmikuuta 2017. Vasta-kansalaisaloite kaatui lopullisesti äänin 120–48.
Lakiin liittyvä muu sääntely ja lain astuminen voimaan

Eduskunnan oli ennen lain voimaantuloa hyväksyttävä lukuisia muutoksia avioliittoon sidoksissa olevaan lainsäädäntöön. Eduskunta edellytti lain hyväksymisen yhteydessä hyväksytyssä lausumassaan, että hallitus ryhtyy viivytyksettä valmistelemaan esityksen tasa-arvoisen avioliittolain edellyttämistä muutoksista tarvittaviin muihin lakeihin ja antaa esityksen eduskunnan käsiteltäväksi 31. joulukuuta 2015 mennessä. Muutokset koskivat rekisteröidystä parisuhteesta annettua lakia, transsukupuolisen sukupuolen vahvistamisesta annettua lakia sekä väestötietojärjestelmästä ja Väestörekisterikeskuksen varmennepalveluista annettua lakia.
Avioliittolain edellyttämiä lainmuutoksia koskeva hallituksen esitys annettiin eduskunnalle 15. lokakuuta 2015. Sosiaaliturvaetuuksia tai sosiaali- ja terveyspalveluita koskevia lakeja koskevat muutosesitykset on tarkoitus antaa myöhemmin. Lokakuussa 2015 eduskunnalle annettu oikeusministeriön valmistelema hallituksen esitys sisältää seuraavia lakimuutoksia:
Parisuhteensa rekisteröineet puolisot voisivat yhteisellä ilmoituksella muuttaa rekisteröidyn parisuhteen avioliitoksi. Tieto rekisteröidyn parisuhteen muuttamisesta avioliitoksi tallennettaisiin väestötietojärjestelmään.
Samaa sukupuolta olevien parien mahdollisuudesta virallistaa parisuhteensa siten kuin rekisteröidystä parisuhteesta annetussa laissa säädetään luovuttaisiin
Transsukupuolisen sukupuolen vahvistamisesta annetusta laista poistettaisiin edellytys, jonka mukaan sukupuolen vahvistamista pyytävä henkilö ei saa olla avioliitossa tai rekisteröidyssä parisuhteessa. Säännös avioliiton muuttumisesta rekisteröidyksi parisuhteeksi sukupuolen vahvistamistilanteessa poistettaisiin.
Lapsen uskonnollinen asema määräytyisi jatkossa vanhempien yhteisellä ilmoituksella
Sukupuolineutraali avioliittolaki astui voimaan 1. maaliskuuta 2017.
Mielipidetiedustelut ja yleinen mielipide

Vuonna 2006 tehdyssä Euroopan unionin laajuisessa tutkimuksessa 45 prosenttia suomalaisista kannatti samaa sukupuolta olevien avioliittoa ja 24 prosenttia adoptio-oikeutta. Suomea suurempaa kannatus oli Alankomaissa, Ruotsissa, Tanskassa, Belgiassa, Luxemburgissa, Espanjassa, Saksassa, Tšekissä, Itävallassa, Ranskassa ja Britanniassa.
Yleisradion elokuussa 2010 teettämään selvitykseen vastanneista 54 prosenttia kannatti ja 35 prosenttia vastusti sukupuolineutraalia avioliittolakia. Selvityksen mukaan sukupuolineutraalin avioliittolain kannatusta oli selvästi eniten Vihreän liiton kannattajien keskuudessa (82 %), ja vastustusta kristillisdemokraateilla (77 %), perussuomalaisilla (54 %) ja keskustalla (51 %).
Tahdon 2013 -kansalaisaloitekampanjan syksyllä 2013 tilaaman mielipidekyselyn mukaan suomalaisista 58 prosenttia kannatti ja 34 prosenttia vastusti tasa-arvoista avioliittolakia.
Tahdon 2013 teetti maaliskuussa 2014 uuden kyselyn, jossa 65 prosenttia suomalaisista kannatti ja 27 prosenttia vastusti tasa-arvoista avioliittolakia, joka mahdollistaisi samaa sukupuolta oleville pareille avioliiton. Toisessa maaliskuussa teetetyssä Tahdon 2013 -kyselyssä 57 prosenttia kannatti samaa sukupuolta oleville adoption mahdollistamisen ja 36 prosenttia vastusti.
Vuonna 2015 julkaistun syrjintää selvittävän Eurobarometrin mukaan suomalaisista 74 prosenttia on samaa mieltä siitä, että seksuaalivähemmistöihin kuuluvilla ihmisillä tulisi olla samat oikeudet kuin heteroseksuaaleilla, ja 66 prosenttia on samaa  mieltä siitä, että samaa sukupuolta olevien avioliitot pitäisi sallia kaikkialla Euroopassa.