Kiviranta (Tornio)
1900-luku - Alatornion kunnan keskuspaikkana

Itsenäisyyden alkuun liittyy myös kunnallisen toiminnan kehittyminen. Alatornion kunnan keskuspaikaksi muodostui Kivirannan kylä. Kunta sai Kuljun tilan haltuunsa ja sen entisestä navetasta kunnostettiin kunnantalo, jollaisena se olikin aina kunnan olemassaolon ajan vuoteen 1972. Oman koulurakennuksen kylä sai myös vuonna 1926 palvellen sen jälkeen kylän kansakoululaisia aina vuoteen 1972.
Kehittyvä sahateollisuus oli käyttänyt jokea kuljetusreittinä. Puut oli tuotu lauttoina joen suistoon. Vuoden 1918 jälkeen siirryttiin irtouittoon. Tämä toiminta toi myös kivirantalaisille uutta työtä, koska osa uittotoiminnasta hoidettiin Kivirannan kylän kohdalla varsinaisen työtä vaativan työvaiheen eli lajittelun ollessa joen suistossa Hellälässä.
Torppari ja mäkitupalaisuus oli purettu 1920-luvun alussa. Maatalouselinkeino ja sitä tukeva lohenkalastus vaurastuttivat kyläyhteisöä. Taloudellisen toimeliaisuuden kehittymistä maailmansotien välisenä aikana viestivät Peräpohjolan kansanopiston tiloissa järjestetyt alueen suuret kesäjuhlat, joihin silloiset presidenttimme osallistuivat kunniavieraina - presidentit Relander kesällä 1927 ja Kallio kesällä 1937. Kansanopistosta tuli muutenkin Kivirannan toiminnan keskipiste - Alatornion suojeluskunnan ja Lotta Svärd-järjestön toimistot sijaitsivat opiston tiloissa. Kylässä oli perustettu myös urheiluseura Kivirannan Raju vuonna 1922 puuhamiehenään vain 15-vuotias urheilukärpäsen puraisema Tauno Tattari.
Toisen maailmansodan aika toi omat vaikutuksensa Kivirannan kylään. Syksyllä 1939 ja kesällä 1941 kansanopisto toimi paikallisten joukkojen kokoontumispaikkana. Talvisodan aikana kylään tuli evakkoja itärajan suunnalta ja kaupunkilaisia pommituksia pakoon. Kansanopisto toimi myös Pohjois-Suomen puolustukseen tulleiden ulkomaalaisten vapaaehtoisjoukkojen kokoontumispaikkana. Jatkosodan aikana kylässä käytettiin maataloustöissä venäläisiä sotavankeja, jotka yöpyivät opiston ulkohuonerakennuksissa. Samoin kuin talvisodassa evakkoja tuli kylän taloihin. Jatkosodan päättymisen seurauksena syntynyt Lapin sota syyskuussa 1944 toi itse sodan Lappiin - niin myös Kivirannan kylään. Kylän asukkaat joutuivat evakkoon Pohjois-Ruotsiin. Kylän pohjoisosassa aina opiston pohjoispuolella olevaa kiviaitaa myöten käytiin kiivaat ja veriset taistelut suomalaisten ja saksalaisten välillä osana Tornion taisteluja. Taistelukentän alueelta kylä tuhoutui lähes täydellisesti.
Lapin sodan jälkeinen aika oli kiivasta jälleenrakennuksen aikaa. Kylä oli vielä 1950-luvun lopulle asti leimallisesti maatalousvaltainen. Kuten muuallakin Pohjois-Suomessa kylän miesväki runsaslukuisesti osallistui maataloustöiden ohella metsätöihin, joita sodan jälkeen oli hyvinkin kaukana Lapissa. Tätä aikakautta kesti aina 1950-luvun lopulle asti. Viimeisenä näytön paikkana maataloudesta voinee pitää kansanopiston mailla ja tiloissa järjestettyä Peräpohjolan maatalousnäyttely kesällä 1956. Kylän ilmettä muutti myös vuonna 1960 rakennettu vesijohto- ja viemäriverkko - enää ei talvikautena Tornionjoella ollut vedenottoavantoja, jotka aiemmin olivat osa kyläyhteisön ilmettä.
Tultaessa 1960-luvulle kulkuyhteyksien parantumisen ja autoistumisen myötä kylän asukkaiden ammatit vaihtuivat maataloudesta teollisuuden ja palvelun ammatteihin johtuen kaupungin läheisyydestä. Aikakauden muuttumista kielivät uittotoiminnan sekä perinteisen lohenkalastuksen päättyminen syksyllä 1970. Kylän läpi aivan joen rannan läheisyydessä mennyt jokivarren valtatie siirrettiin vanhan kyläyhteisön itäpuolelle rautatien varteen vuonna 1971. Tässä vaiheessa kylän uudisasutus, omakoti-, rivitalo- ja kerrostaloasutus, oli laajentumassa radan itäpuolelle. Tämän vuoksi vanhassa koulutalossa ei kyetty enää hoitamaan kansakoulusta peruskouluksi muuttuneen opetuksen oppilasmääriä, vaan uudelle asuntoalueelle rakennettiin uusi suurempi koulutalo. Kivirannan elämä Alatornion kunnan keskuksena päättyi vuoden 1972 lopussa. Kylästä tuli syntyneen suuremman Tornion kaupungin esikaupunki.