stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dr. Mario & Germ Buster
Aiheesta muualla

Peli Super Mario Wikissä
Mario-pelit
| --- | --- |
Tasohyppelyt:   Donkey Kong  Mario Bros.  Super Mario Bros.  Super Mario Bros.: The Lost Levels (SMB2J)  Super Mario Bros. 2  Super Mario Land  Super Mario Bros. 3  Super Mario World  Super Mario Land 2  Super Mario 64  Super Mario Sunshine  Super Princess Peach  New Super Mario Bros.  Super Mario Galaxy  New Super Mario Bros. Wii  Super Mario Galaxy 2  Super Mario 3D Land  New Super Mario Bros. 2  New Super Mario Bros. U  Super Mario 3D World  Super Mario Odyssey 
Roolipelit:   Super Mario RPG  Mario & Luigi: Superstar Saga  Mario & Luigi: Partners in Time  Mario & Luigi: Bowser’s Inside Story  Mario & Luigi: Dream Team Bros.  Mario & Luigi: Paper Jam Bros. 
Paper Mario:   Paper Mario  Paper Mario: The Thousand-Year Door  Super Paper Mario  Paper Mario: Sticker Star  Paper Mario: Color Splash  Paper Mario: The Origami King 
Spinoff-pelit:   Mario Kart -pelisarja  Mario Party -pelisarja  Mario Golf -pelisarja  Mario Tennis -pelisarja  Luigi's Mansion  Mario Superstar Baseball  Mario Smash Football  Mario Strikers: Charged Football  Dance Dance Revolution Mario Mix  Super Mario Ball  Dr. Mario -pelisarja  Wrecking Crew  Wrecking Crew 98  Mario Slam Basketball  Mario Sports Mix  Mario & Sonic at the Olympic Games  Mario & Sonic at the Olympic Winter Games  Mario & Sonic at the London 2012 Olympic Games  Boom Street  Luigi’s Mansion 2  Mario & Sonic at the Sochi 2014 Olympic Winter Games  Mario & Sonic at the Rio 2016 Olympic Games  Mario & Sonic at the Tokyo 2020 Olympic Games 
Uudelleenjulkaisut:   Super Mario All-Stars  Super Mario Bros. DX  Super Mario Advance  Super Mario Advance 2  Super Mario Advance 4  Super Mario 64 DS 
Ajopelit:   Super Mario Kart  Mario Kart 64  Mario Kart: Super Circuit  Mario Kart: Double Dash!!  Mario Kart DS  Mario Kart Wii  Mario Kart 7  Mario Kart 8  Mario Kart 8 Deluxe 
Yoshi-pelit:   Super Mario World 2  Super Mario Advance 3  Yoshi’s Story  Yoshi’s Island DS  Yoshi’s Universal Gravitation  Yoshi Touch & Go  Yoshi’s New Island  Yoshi’s Woolly World  Yoshi’s Crafted World 
Muut pelit:   Hotel Mario  Marios FUNdamentals  Mario Is Missing!  Mario Teaches Typing  Mario's Time Machine  Super Mario: Blue Twilight DX  Super Mario's Wacky Worlds  Captain Toad: Treasure Tracker  Super Mario Maker  Super Mario Maker 2
Dmitri Stukalov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Praha 1978 | 400 m aidat |  |
|  Pronssia | Helsinki 1971 | 400 m aidat |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Kultaa | Moskova 1973 | 400 m aidat |  |
|  Hopeaa | Torino 1970 | 400 m aidat |  |
Dmitri Stukalov (2. toukokuuta 1951 Leningrad) on entinen venäläinen yleisurheilija, joka kilpaili 400 metrin aitajuoksussa. Hän edusti aktiiviaikoinaan Neuvostoliittoa ja seuratasolla Leningradin Dynamoa.
Stukalov aloitti kansainvälisen kilpailu-uransa vuoden 1968 nuorten EM-kisoissa, joissa hän saavutti pronssia. Kahden vuoden kuluttua, kesällä 1970, Stukalov voitti alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuden ja saavutti vuoden 1970 kesäuniversiadeissa pronssia. Seuraavan vuoden Helsingin EM-kisoissa tuli myös pronssia Ranskan Jean-Claude Nalletin ja DDR:n Christian Rudolphin takana.
Stukalov voitti Neuvostoliiton mestaruuden kesällä 1973 ja samana vuonna universiadimestaruuden. Vuoden 1974 EM-kisoissa Roomassa hän ei pystynyt uusimaan mitaliasijoitusta, vaan jäi viidenneksi. Tähän aikaan paras Neuvostoliiton edustaja oli valkovenäläinen Jevgeni Gavrilenko. Niinpä Stukalov ei saavuttanut enää Neuvostoliiton mestaruutta, vaan sijoittui vuosina 1975-79 viisi kertaa hopealle. Vuoden 1976 Montrealin olympialaisista tuli Stukaloville ainoa olympiaedustus. Kisoissa hän eteni aina välieriin sijoittuen erässään viidenneksi. Lisäksi hän oli mukana Neuvostoliiton 4 x 400 metrin viestijoukkueessa, joka jäi kuitenkin alkueriin. Vuoden 1978 EM-kisoissa Stukalov saavutti parhaan kansainvälisen sijoituksensa sijoittuessaan kauden parhaallaan hopealle Länsi-Saksan Harald Schmidin voittaessa ja maanmies Vasili Arhipenkon sijoittuessa pronssille.
Henkilökohtaiset ennätykset

Lähde: IAAF
400 m	        47,18 (1976)
400 m aidat	49,58 (1976)
Daniel Nyblin

| Daniel Nyblin |
| --- | --- |
 Daniel Nyblin.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. kesäkuuta 1856 Drammen, Norja
Kuollut: 19. heinäkuuta 1923 (67 vuotta) Helsinki
Ammatti:  valokuvaaja
Muut tiedot
Aktiivisena:  1875–1916
Nyblin vuonna 1895.
Carl Petter Daniel Dyrendahl Nyblin (30. kesäkuuta 1856 Drammen, Norja – 19. heinäkuuta 1923 Helsinki) oli norjalaissyntyinen valokuvaaja ja yksi Suomen valokuvaushistorian suurista vaikuttajista. Hänen isänsä oli kuvanveistäjä Carl Petter Anton Dyrendahl Nyblin (1818–1883) ja äitinsä Petronella Pedersen (1837–1881). Daniel Nyblinin puoliso oli Wera Pautow (1855–1904) 1877–1904. Heillä oli 3 lasta: Hjördis (1880–1959), Ragnar (1881–1933) ja Ragnhild (1884–1967).
Elämäkerta

Nyblin aloitti valokuvaajana vuonna 1875 Oslossa ja työskenteli seuraavana vuonna Helsingissä Charles Riisin ateljeessa. Nyblin perusti oman ateljeen ja valokuvaustarvikeliikkeen vuonna 1877 Helsinkiin.
Nyblin valokuvasi jo 1870-luvulla taiteesta jäljennöksiä, joita hän myi. Kahdeksan jäljennöksistä ilmestyi vuonna 1883 valokuvakansiossa Finsk konst – Suomen taide.
Hän kuvasi suomalaisia kansallisromanttisia maisemia ja interiöörejä, taidejäljennöksiä ja kulttuurihenkilöitä. Hän järjesti valokuvausnäyttelyitä ja pyrki edistämään valokuvausta harrastuksena ja ammattina – Nyblin oli sekä harrastajavalokuvaajakerhon että valokuvaajien ammattiyhdistyksen perustajajäsen.
Vuonna 1916 Nyblin sai vakavan aivoverenvuodon, josta hän ei toipunut.
Daniel Nyblinin valokuvia

Helsingin vanha rautatieasema.
Hevosraitiovaunu Pohjoisesplanadilla.
Helsingin kaupunginkirjasto, pääkirjasto, Rikhardinkatu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Daniel Nyblin Wikimedia Commonsissa
Vuorenmaa, Tuomo-Juhani: / Nyblin, Daniel (1856–1923). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  3.4.2006. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Daniel Nyblin – valokuvanäyttely Kulta-aika – suomalaisia taiteilijakuvia. Laterna Magica. Arkistoitu 3.7.2008. Viitattu 23.2.2021.
Atelier Daniel Nyblinin studiomuotokuvia 1800-luvulta verkossa Museovirasto.  28.6.2016. Viitattu 23.2.2021.
Paloposki, Hanna-Leena: Daniel Nyblin – Taideteoslasinegatiivit Suomen Kansallisgallerian arkistokokoelmat. Viitattu 23.2.2021.
Dominique Zinkpè

Dominique Zinkpè (s. 1969 Cotonou, Benin) on beniniläinen kuvataiteilija, joka tekee maalauksia, veistoksia ja installaatioita. Häntä kutsutaan joskus "Afrikan Basquiatiksi". Dominique Zinkpè saa inspiraationsa sekä maansa kulttuurista, voodoosta, että päivittäisestä afrikkalaisesta ympäristöstä, erityisesti puskatakseista. Hän asuu ja työskentelee Cotonoussa.
Elämäkerta

Zinkpè aloitti maalaamaan teini-ikäisenä opiskellessaan Ranskan kulttuurikeskuksessa Cotonoussa, jossa hän oppi tekniset perusteet kirjastossa olevista oppikirjoista. Beninissä ei ollut taidekouluja eikä nykytaiteen museoita, joten hän opetteli vanhempien neuvojen mukaan. Hän toimi ompelijana päivisin ja maalasi yöllä pystyäkseen toteuttamaan visionsa ryhtyä taiteilijaksi.
Zinkpè aloitti taiteellisen uransa osallistumalla lukuisiin työpajoihin ja residensseihin Afrikassa ja Euroopassa. Hänen taiteensa huomattiin, ja hän sai Young African Talent -palkinnon Abidjannissa vuonna 1993. Vuonna 2002 hänelle myönnettiin Dakarin biennaalissa Uemoa-palkinto.
Näkökulmia tuotantoon

Dominique Zinkpè löytää inspiraationsa animistisesta kulttuurista ja voodoo-seremonioista. Hän käsittelee aiheita, jotka liittyvät esi-isien kulttuureihin ja nykymaailman ristiriitoihin sekä läheisyyteen, sukupuoleen, pyhyyteen ja rienaavuuteen. Hän käyttää teoksissaan monenlaisia materiaaleja, kuten säkkikangasta, loppuun käytettyjä autoja ja jopa hôhô-figuriineja, joita käytetään perinteisesti kaksoskultissa Etelä-Beninissä.
Näyttelyt

Zinkpè on ollut edustettuna useissa yhteis- ja yksityisnäyttelyissä Beninissä sekä muun muassa Etelä-Afrikassa, Pariisissa, Lontoossa, Sao Paulossa, Frankfurtissa, Senegalissa ja Sveitsissä.
Näyttelyt > Julkiset kokoelmat

Territorioiden jakaminen, Zinsou Foundationin kokoelma, Benin / Ranska
Taksi onnellinen saapuminen, Collection Arthur Elmer, Saksa
Taksi Marseille-Algeria, Jean-Paul Blachère -säätiön kokoelma, Ranska
Taksi Bamako, Malin kansallismuseon kokoelma
Chesi Gert -kokoelma, Itävalta
Ganiou Soglon kokoelma, Benin
Adrien Houngbédji -kokoelma, Benin
Collection Idelphonse Affogbolo, Benin
Beninin tasavallan presidentin kokoelma
Sindika Dokolo Foundacion, Iso-Britannia
Kadist-säätiö, Ranska - USA
TaxiZinkpè: Taxi Taf-Ta Dominique Zinkpèn installaatio, joka oli esillä  Dakarin biennaalissa vuonna 2002. Teos on ollut esillä Dakarn Institut français Léopold Senghorissa.
Käännös suomeksi
Dmitri Suranovitš

Dmitri Suranovitš (ven. uДмитрий Суранович) (s. 27. kesäkuuta 1995 Minsk, Valko-Venäjä) on venäläinen entinen moottoriurheilija. Vaikka hän on syntynyt Valko-Venäjällä, hän kilpaili kuitenkin venäläisellä lisenssillä.
Suranovitš aloitti Karting-uran vuonna 2008 ja ajoi sen jälkeen useissa kansainvälisissä kilpailuissa. Hän on Venäjän KF3 mestari vuodelta 2009 ja vuoden 2010 Venäjän KF2 mestari. Vuonna 2011 Suranovitš siirtyi kilpailemaan Formula Abarth-sarjaan. Hän ajoi kahdeksan kilpailua Euroopan Formula Abarth -sarjassa ja neljä kilpailua Italian Formula Abarth -sarjassa. Hän saavutti sekä Euroopan että Italian sarjoissa yhden pisteen. Vuonna 2012 Suranovitš kilpaili GP3-sarjassa ajaen Marussia Manor Racing-tallissa. Suranovitš aiheutti Monacon sprinttikilpailussa rajun kolarin, kun Conor Daly osui hänen auton peräänsä ja lähti ilmalentoon. Daly selvisi säikähdyksellä ja Suranovitš hylättiin kilpailusta. Hän ei saavuttanut pisteitä. Parhaaksi sijoitukseksi jäi 11:s sija. Samana vuonna Suranovitš kilpaili Toyota Racing Series-sarjassa sijoittuen sarjan 12:ksi. Vuonna 2013 Suranovitš ajoi kolme kilpailua Euroopan Formula 3 -sarjassa saavuttamatta pisteitä.
Hän joutui vuonna 2013 lopettamaan uransa 17-vuotiaana rahoitusongelmien vuoksi.
GP3-tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Marussia Manor Racing | ESPFEA 11 | ESPSPR Kesk. | MONFEA 16 | MONSPR DSQ | EURFEA Kesk. | EURSPR 15 | GBRFEA 22 | GBRSPR 20† | GERFEA 15 | GERSPR 14 | HUNFEA Kesk. | HUNSPR 16 | BELFEA 22 | BELSPR 18 | ITAFEA 22† | ITASPR DNS | 0 | 23. |
Douglas D-558-2 Skyrocket

Douglas D-558-2 Skyrocket, Supersooninen tutkimuskone.
Douglas D-558-2 nro 2:ta (#144) valmistellaan lennolle muunnellun B-29:n alle.
Douglas Skyrocket (Douglas D-558-2 Skyrocket, D-558-II) on Douglas Aircraft Companyn valmistama supersooninen tutkimuskone. Koneita valmistettiin kolme kappaletta, jotka kaikki on museoitu. Koneen ensilento oli 4. helmikuuta 1948. Sen voimanlähteenä oli sekä XLR-8 RM-5 rakettimoottori, jonka teho oli 27.0 kN että Westinghouse J-34 WE-40 suihkumoottori, teholtaan 13.0 kN.
Skyrocket rikkoi ensimmäisenä kahden machin rajan. Yhdysvaltain laivaston alaisuudessa lennetty ennätys tehtiin 20. marraskuuta 1953, pilottina A. Scott Crossfield. Huippunopeudeksi tuli Mach 2.005 eli 2 135 km/h 18 000 metrin korkeudessa. Aiemmin William "Bill" Bridgeman lensi koneella 23 848 m korkeudessa 1 992 km/h nopeudella.
Kone saavutti myös korkeusennätyksen 25,3 kilometriä (83,235 jalkaa). Lennot lennettiin B-29 ja B-50 kantoaluksista laukaistuna, minkä vuoksi ne eivät täyttäneet kansainvälisen ilmailuliiton (FAI) ennätysvaatimuksia.
Skyrocketia edelsi Douglas D-558-1 Skystreak.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Douglas D-558-2 Skyrocket Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Douglas D-558-2 Skyrocket
Käännös suomeksi
Pariisi–Nizza-ajo 2010

Pariisi–Nizza-ajo 2010 oli järjestyksessään 68. maantiepyöräilyn Pariisi–Nizza-etappikilpailu. Se alkoi prologilla Montfort-l'Amaury'ssa 7. maaliskuuta 2010 ja päättyi Nizzaan 14. maaliskuuta. Prologin lisäksi kilpailussa ajettiin seitsemän yhteislähtöetappia. Kilpailun kokonaispituus oli 1 288 kilometriä.
Alberto Contador voitti kilpailun alun perin 11 sekunnin erolla Alejandro Valverdeen, Luis León Sánchez oli kolmas. Valverde kuitenkin hylättiin hänen saatuaan takautuvasti kahden vuoden kilpailukiellon 1.1.2010 alkaen. Pistekilpailun voitti Peter Sagan, mäkikirikilpailun Amaël Moinard, nuorten (alle 25-vuotiaiden) kilpailun Roman Kreuziger ja joukkuekilpailun Ag2r-La Mondiale.
Etapit

Lähde:Cyclingnews
Lopputulokset

Lähde:Cyclingnews
Lopputulokset > Kokonaiskilpailu

|  | Ajaja | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Alberto Contador |  Espanja | Astana Team | 28.35.35 |
|  | Alejandro Valverde |  Espanja | Caisse d'Epargne | + 0.11 |
| 2 | Luis León Sánchez |  Espanja | Caisse d'Epargne | + 0.25 |
| 3 | Roman Kreuziger |  Tšekki | Liquigas-Doimo | + 0.26 |
| 4 | Samuel Sánchez |  Espanja | Euskaltel-Euskadi | + 0.30 |
| 5 | Jens Voigt |  Saksa | Team Saxo Bank | + 0.35 |
| 6 | Joaquim Rodríguez |  Espanja | Katjuša | + 0.37 |
| 7 | Rein Taaramäe |  Viro | Cofidis | + 1.07 |
| 8 | Jean-Christophe Péraud |  Ranska | Omega Pharma-Lotto | + 1.16 |
| 9 | Jérôme Coppel |  Ranska | Saur-Sojasun | + 1.17 |
| 10 | Nicolas Roche |  Irlanti | Ag2r-La Mondiale | + 1.23 |
Lopputulokset > Pistekilpailu

|  | Ajaja | Maa | Joukkue | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Peter Sagan |  Slovakia | Liquigas-Doimo | 112 |
|  | Alejandro Valverde |  Espanja | Caisse d'Epargne | 105 |
| 2 | Jens Voigt |  Saksa | Team Saxo Bank | 104 |
| 3 | Alberto Contador |  Espanja | Astana Team | 89 |
| 4 | Joaquim Rodríguez |  Espanja | Katjuša | 82 |
| 5 | Luis León Sánchez |  Espanja | Caisse d'Epargne | 80 |
| 6 | Nicolas Roche |  Irlanti | Ag2r-La Mondiale | 78 |
| 7 | Samuel Sánchez |  Espanja | Euskaltel-Euskadi | 60 |
| 8 | Mirco Lorenzetto |  Italia | Lampre-Farnese Vini | 58 |
| 9 | Thomas Voeckler |  Ranska | Bbox Bouygues Télécom | 52 |
| 10 | Xavier Tondo |  Espanja | Cervélo TestTeam | 48 |
Lopputulokset > Mäkikirikilpailu

|  | Ajaja | Maa | Joukkue | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Amaël Moinard |  Ranska | Cofidis | 75 |
| 2 | Thomas Voeckler |  Ranska | Bbox Bouygues Télécom | 29 |
| 3 | Alberto Contador |  Espanja | Astana Team | 24 |
|  | Alejandro Valverde |  Espanja | Caisse d'Epargne | 18 |
| 4 | Damiano Cunego |  Italia | Lampre-Farnese Vini | 17 |
| 5 | Xavier Tondo |  Espanja | Cervélo TestTeam | 16 |
| 6 | Rein Taaramäe |  Viro | Cofidis | 13 |
| 7 | Cyril Gautier |  Ranska | Bbox Bouygues Télécom | 12 |
| 8 | Jean-Marc Marino |  Ranska | Saur-Sojasun | 11 |
| 9 | Joaquim Rodríguez |  Espanja | Katjuša | 11 |
| 10 | Pierrick Fédrigo |  Ranska | Bbox Bouygues Télécom | 10 |
Lopputulokset > Nuorten kilpailu

|  | Ajaja | Maa | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Roman Kreuziger |  Tšekki | Liquigas-Doimo | 28.36.01 |
| 2 | Rein Taaramäe |  Viro | Cofidis | + 0.41 |
| 3 | Jérôme Coppel |  Ranska | Saur-Sojasun | + 0.51 |
| 4 | Peter Sagan |  Slovakia | Liquigas-Doimo | + 2.55 |
| 5 | Cyril Gautier |  Ranska | Bbox Bouygues Télécom | + 3.01 |
| 6 | Maxime Bouet |  Ranska | Ag2r-La Mondiale | + 4.22 |
| 7 | Francis De Greef |  Belgia | Omega Pharma-Lotto | + 4.37 |
| 8 | Rémy Di Gregorio |  Ranska | Française des Jeux | + 14.14 |
| 9 | Simon Geschke |  Saksa | Skil-Shimano | + 19.19 |
| 10 | Tiago Machado |  Portugali | Team RadioShack | + 20.09 |
Lopputulokset > Joukkuekilpailu

|  | Joukkue | Aika |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Ag2r-La Mondiale | 85.53.50 |
| 2 |  Cofidis | + 0.14 |
| 3 |  Team RadioShack | + 1.01 |
| 4 |  Caisse d'Epargne | + 2.16 |
| 5 |  Liquigas-Doimo | + 3.01 |
| 6 |  Team Saxo Bank | + 3.30 |
| 7 |  Astana Team | + 5.24 |
| 8 |  Euskaltel-Euskadi | + 5.46 |
| 9 |  Katjuša | + 7.06 |
| 10 |  Bbox Bouygues Télécom | + 7.42 |
Kilpailujen kehittyminen

Lähde:letour
| Etappi (Voittaja) | Kokonaiskilpailu | Pistekilpailu | Mäkikirikilpailu | Nuorten kilpailu | Joukkuekilpailu |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0Prologi {Lars Boom) | Lars Boom | Lars Boom | Lars Boom | Lars Boom | Team RadioShack |
| 0Etappi 1 (Greg Henderson) | Lars Boom | Lars Boom | Lars Boom | Lars Boom | Caisse d'Epargne |
| 0Etappi 2 (William Bonnet) | Lars Boom | Luis León Sánchez | Laurent Mangel | Lars Boom | Caisse d'Epargne |
| 0Etappi 3 (Peter Sagan) | Jens Voigt | Peter Sagan | Laurent Mangel | Peter Sagan | Liquigas-Doimo |
| 0Etappi 4 (Alberto Contador) | Alberto Contador | Peter Sagan | Laurent Mangel | Roman Kreuziger | Caisse d'Epargne |
| 0Etappi 5 (Peter Sagan) | Alberto Contador | Peter Sagan | Amaël Moinard | Roman Kreuziger | Caisse d'Epargne |
| 0Etappi 6 (Xavier Tondo) | Alberto Contador | Peter Sagan | Amaël Moinard | Roman Kreuziger | Liquigas-Doimo |
| 0Etappi 7 (Amaël Moinard) | Alberto Contador | Peter Sagan | Amaël Moinard | Roman Kreuziger | Ag2r-La Mondiale |
| 0Voittajat  | Alberto Contador | Peter Sagan | Amaël Moinard | Roman Kreuziger | Ag2r-La Mondiale |
Osallistuneet joukkueet

Seuraavat 22 UCI ProTour- ja UCI Continental Circuits -joukkuetta olivat mukana vuoden 2010 Pariisi−Nizza-ajossa:
| Maa | UCI- Koodi | Joukkue |
| --- | --- | --- |
|  | ALM | Ag2r-La Mondiale |
|  | AST | Astana |
|  | BBO | Bbox Bouygues Télécom |
|  | GCE | Caisse d'Epargne |
|  | CTT | Cervélo TestTeam |
|  | COF | Cofidis |
|  | EUS | Euskaltel-Euskadi |
|  | FDJ | Française des Jeux |
|  | GRM | Garmin-Transitions |
|  | KAT | Katjuša |
|  | LAM | Lampre-Farnese Vini |
|  | LIQ | Liquigas-Doimo |
|  | OLO | Omega Pharma-Lotto |
|  | QST | Quick Step |
|  | RAB | Rabobank |
|  | SAU | Saur-Sojasun |
|  | SKS | Skil-Shimano |
|  | THR | Team HTC-Columbia |
|  | RSH | Team RadioShack |
|  | SAX | Team Saxo Bank |
|  | SKY | Team Sky |
|  | VAC | Vacansoleil |
David Bottrill

David Bottrill on kanadalainen musiikkituottaja, joka on voittanut kolme Grammy-palkintoa.
Tuotantoja

David Sylvian: The First Day (1993)
King Crimson: THRAK (1995)
Tool: Ænima (1996)
dEUS: The Ideal Crash (1999)
Tool: Salival (2000)
Tool: Lateralus (2001)
Mudvayne: The End of All Things to Come (2002)
Silverchair: Diorama (2002)
Godsmack: Faceless (2003)
V Shape Mind: Cul-De-Sac (2003)
I Mother Earth: The Quicksilver Meat Dream (2003)
Flaw: Endangered Species  (2004)
Staind: Chapter V (2005)
Blackbud: From the Sky (2006)
Stone Sour: House of Gold & Bones Part 1 (2012)
Stone Sour: House of Gold & Bones Part 2 (2013)
Lapko: Freedom (2015)
Aiheesta muualla

David Bottrill Discogsissa. (englanniksi)
Dimităr Penev

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Dimităr Penev
Syntymäaika: 12. heinäkuuta 1945 (ikä 79)
Syntymäpaikka: Mirovyane, Bulgaria
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1959–1965 1965–1977 |  Lokomotiv Sofia  TsSKA Sofia |   |
Maajoukkue
| 1964–1977 |  Bulgarian maajoukkue | 90 (2) |
Valmennusura
1985–1991 1991–1996 1998 1998–2000 2003 2007 2008–2009 2010 2011–2012:  TsSKA Sofia  Bulgarian maajoukkue  Spartak Varna  TsSKA Sofia  Liaoning Whowin  Bulgarian maajoukkue  TsSKA Sofia  TsSKA Sofia  TsSKA Sofia
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Dimităr Penev (bulg. Димитър Пенев, s. 12. heinäkuuta 1945) on bulgarialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskuspuolustaja.
Ura pelaajana

Penev aloitti uransa junioripelaajana Lokomotiv Sofiassa 1959, mutta pelasi uransa huippuvuodet TsSKA Sofiassa. Hän siirtyi seuraan vuonna 1965 ja edusti sitä uransa loppuun, vuoteen 1977 saakka. Peneviä pidetään yhtenä Bulgarian jalkapallohistorian parhaimmista puolustajista ja hänet valittiin kahdesti Bulgarian parhaaksi pelaajaksi. Hän voitti TsSKAssa seitsemän Bulgarian mestaruutta ja neljä Puna-armeijan cupin mestaruutta.
Maajoukkuetasolla Penev edusti Bulgariaa 90 A-maaottelussa ja teki kaksi maalia.  Hän oli mukana MM-kisoissa 1966, 1970 ja 1974.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Bulgarian mestaruus (6): 1966, 1969, 1971, 1972, 1973, 1975, 1976
Puna-armeijan cup (4): 1969, 1972, 1973, 1974
MM-1.kierros (3): 1966, 1970, 1974
Ura valmentajana

Valmennusuransa Penev aloitti TsSKA Sofiassa 1985. Menestynyt pelaaja oli myös menestynyt valmentaja ja hänen johdollaan TsSKA juhli liigamestaruutta 1987, 1989 ja 1990. Menestyksekkään seurajoukkuepestin jälkeen Penevistä tuli 1991 Bulgarian maajoukkueen päävalmentaja. Hän johdatti maan MM-kisoihin 1994. Penevin joukkue oli täynnä nuoria lahjakkaita pelaajia Hristo Stoitškoviin ja Stilijan Petroviin. Historiallinen mitali jäi lopulta haaveeksi, kun Ruotsi kukisti Bulgarian pronssiottelussa. Penev jatkoi maajoukkuevalmentajana MM-menestyksen jälkeen ja luotsasi Bulgarian historiallisesti EM-kisoihin 1996. Tie katkesi lohkovaiheeseen ja Penev jätti tehtävänsä.
Maajoukkuepestin jälkeen Penev oli sivussa valmennustehtävistä pari vuotta, kunnes palasi 1998 hommiin. Lyhyen Spartak Varnassa vietetyn tovin jälkeen hän palasi TsSKA Sofiaan. Toinen pesti seurassa ei ollut ensimmäisen veroinen ja TsSKA voitti ainoastaan cupin mestaruuden 1998–1999.
Sittemmin Penev toimi lyhyen aikaa kiinalaisen Liaoning Whowinin valmentajana. Heinäkuussa 2007 hän palasi lyhyeksi aikaa Bulgarian maajoukkuevalmentajaksi, mutta sai potkut jo vuoden lopussa. Tämän jälkeen hän siirtyi takaisin TsSKAn peräsimeen saaden potkut maaliskuussa 2009. Hänen seuraajakseen palkattiin veljenpoika Ljuboslav Penev.  Penev palasi seuran valmentajaksi jälleen huhtikuussa 2010 kahden kuukauden ajaksi.
Viidennen kerran urallaan Penev palasi TsSKA Sofian valmentajaksi lokakuussa 2011.  Penevin viides pesti päättyi kuitenkin jo ennen kauden loppua, kun hän sai potkut maaliskuun alussa 2012. TsSKA oli Penevin potkujen aikaan Bulgarian liigassa kolmantena, vain kolme pistettä Ludogorets Razgradia perässä.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Bulgarian mestaruus (3): 1987, 1989, 1990
Bulgarian cup (4): 1987, 1988, 1989, 1999
Puna-armeijan cup (3): 1986, 1989, 1990
MM-neljäs: 1994
EM-1.kierros: 1996
Désirée (Ruotsin prinsessa)

| Prinsessa Désirée |
| --- | --- |
 2013
Syntynyt:  2. kesäkuuta 1938 (ikä 86) Hagan linna, Solna
Puoliso:  Niclas Silfverschiöld (vih. 1964; k. 2017)
Lapset:   Carl Silfverschiöld  Christina-Louise Silfverschiöld  Hélène Silfverschiöld 
Koko nimi:  Désirée Elisabeth Sibylla
Suku:  Bernadotte
Isä:  Prinssi Kustaa Aadolf
Äiti:  Prinsessa Sibylla
Désirée Elisabeth Sibylla (s. 2. kesäkuuta 1938) on Ruotsin prinsessa ja kuningas Kaarle XVI Kustaan vanhempi sisar. Avioliittonsa kautta hän on paronitar Silfverschiöld. Hän jäi leskeksi vuonna 2017.
Désirée syntyi ja kasvoi kolmen sisarensa kanssa Hagan linnassa, ja heitä kutsuttiin Hagan prinsessoiksi. Hän menetti varsinaisen kuninkaallisen asemansa mennessään naimisiin, mutta kuningas antoi hänelle arvonimen prinsessa Désirée, paronitar Silfverschiöld. Kun kruununperimysjärjestystä muutettiin 1980 niin, että naisistakin voi tulla hallitsijoita, lakimuutos koski vain Kaarle XVI Kustaan jälkeläisiä.