stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Janick Gers
Gersin soittotarvikkeet

Gers on läpi muusikonuransa suosinut Fender Stratocaster -kitaroita. Hänen käyttämänsä Stratocaster-kitarat ovat useimmiten valkoisia tai mustia ja niiden otelauta on valmistettu tummasta ruusupuusta. Hän käyttää kitaroissaan Seymour Duncan JB Jr- ja Hot Rails-mikrofoneja. Akustisista kitaroista Gers suosii useimmiten Gibson Les Paulin Gibson Chet Atkins -mallia, jota hän soittaa Iron Maidenin konserteissa muun muassa kappaleessa "Dance of Death".
Dave Murrayn ja Adrian Smithin tapaan myös Gers käyttää Marshallin valmistamia äänentoistolaitteita. Esiintyessään lavalla hän ei käytä kitaroissaan pedaaleja, minkä johdosta hänen kitarateknikkonsa operoi Gersin MIDI Foot Controller -pedaalia lavan ulkopuolella. Gers käyttää kitaroissaan Ernie Ballin valmistamia kieliä.
Diskografia > White Spirit

White Spirit (1980)
Diskografia > Gillan

Double Trouble (1981)
Magic (1982)
Diskografia > Gogmagog

I Will Be There (1985)
Diskografia > Fish

Vigil in a Wilderness of Mirrors (1990)
Diskografia > Bruce Dickinson

Tattooed Millionaire (1990)
Diskografia > Iron Maiden

No Prayer for the Dying (1990)
Fear of the Dark (1992)
A Real Live One (1993, livealbumi)
A Real Dead One (1993, livealbumi)
Live at Donington (1993, livealbumi)
The X Factor (1995)
Virtual XI (1998)
Brave New World (2000)
Rock in Rio (2002, livealbumi)
Dance of Death (2003)
Death on the Road (2005, livealbumi)
A Matter of Life and Death (2006)
The Final Frontier (2010)
En Vivo! (2012, livealbumi)
The Book of Souls (2015)
Live Chapter (2017, livealbumi)
Senjutsu (2021)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Janick Gers Wikimedia Commonsissa
Iron Maiden
| --- | --- |
Studioalbumit:  Iron Maiden  Killers  The Number of the Beast  Piece of Mind  Powerslave  Somewhere in Time  Seventh Son of a Seventh Son  No Prayer for the Dying  Fear of the Dark  The X Factor  Virtual XI  Brave New World  Dance of Death  A Matter of Life and Death  The Final Frontier  The Book of Souls  Senjutsu 
Livealbumit:  Live After Death  A Real Live One  A Real Dead One  Live at Donington  A Real Live Dead One  Rock in Rio  BBC Archives  Beast over Hammersmith  Death on the Road  Flight 666 – The Original Soundtrack  En Vivo!  Maiden England ’88  The Book of Souls: Live Chapter  Nights of the Dead, Legacy of the Beast: Live in Mexico City 
EP:t:  The Soundhouse Tapes  Live!! +one  Maiden Japan  No More Lies 
Kokoelmat:  Best of the Beast  Ed Hunter  Edward the Great  Best of the 'B' Sides  The Essential Iron Maiden  Somewhere Back in Time  From Fear to Eternity 
Boksit:  The First Ten Years  Eddie's Head  Eddie's Archive 
Singlet:  ”Running Free”  ”Sanctuary”  ”Women in Uniform”  ”Twilight Zone”  ”Purgatory”  ”Run to the Hills”  ”The Number of the Beast”  ”Flight of Icarus”  ”The Trooper”  ”2 Minutes to Midnight”  ”Aces High”  ”Wasted Years”  ”Stranger in a Strange Land”  ”Can I Play with Madness”  ”The Evil That Men Do”  ”The Clairvoyant”  ”Infinite Dreams”  ”Holy Smoke”  ”Bring Your Daughter... to the Slaughter”  ”Be Quick or Be Dead”  ”From Here to Eternity”  ”Wasting Love”  ”Fear of the Dark (live)”  ”Hallowed Be Thy Name (live)”  ”Man on the Edge”  ”Lord of the Flies”  ”Virus”  ”The Angel and the Gambler”  ”Futureal”  ”The Wicker Man”  ”Out of the Silent Planet”  ”Wildest Dreams”  ”Rainmaker”  ”The Reincarnation of Benjamin Breeg”  ”Different World”  ”El Dorado”  ”Satellite 15... The Final Frontier”  ”Coming Home”  ”Speed of Light”  ”Empire of the Clouds”  ”The Writing on the Wall”  ”Stratego” 
Videotallenteet:  Live at the Rainbow  Video Pieces  Behind the Iron Curtain  Live After Death  12 Wasted Years  Maiden England  The First Ten Years  From There to Eternity  Donington Live 1992  Raising Hell  Classic Albums: The Number of the Beast  Rock in Rio  Visions of the Beast  The Early Days  Death on the Road  En Vivo!  Maiden England '88 
Katso myös:  Jäsenet  Diskografia  Kappaleluettelo  Kiertueet  Tribuutit  Eddie  Blaze Bayley  Michael Kenney  Psycho Motel  Samson  Urchin  Lauren Harris 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Italia  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle 
Muut:  Europeana
Costello Hautamäki

| Costello Hautamäki |
| --- | --- |
 Costello Hautamäki esiintymässä Popedan kanssa Provinssirockissa vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. syyskuuta 1963 (ikä 61)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Costello
Laulukielet:  suomi englanti
Aktiivisena:  1978–
Tyylilajit:  Rockmusiikki
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Costello and Rock'n Roll Boys (2023–) Popeda (1982–) Oz (2010–2012) Hanoi Rocks (2001–2003) Sleepy Sleepers (1982–1984) Sensuuri (1978–1981)
Levy-yhtiöt:  Poko Rekords HighLight Music
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Vesa-Pekka ”Costello” Hautamäki, s. 11. syyskuuta 1963 Tampere) on suomalainen muusikko ja säveltäjä.
Hautamäki tunnetaan etenkin urastaan suomalaisen rockyhtye Popedan kitaristina, mutta hän on myös luonut kansainvälistä uraa Hanoi Rocksin kitaristina vuosina 2001–2003 ja esiintynyt sekä levyttänyt myös sooloartistina.
Hautamäen ensimmäinen yhtye oli Sensuuri, joka toimi vuosina 1978–1981. Hautamäki liittyi Popedaan vuonna 1982 kirjoitettuaan ylioppilaaksi. Hän teki vaikutuksen Popedan laulajaan ja perustajajäseneen Pate Mustajärveen osaamalla kaikki Popedan aiemmin levyttämät kappaleet jo ennen ensimmäisiä yhtyeen uuden kokoonpanon yhteisiä harjoituksia. Tuolloin yhtyeen kitaristina toiminut Arwo Mikkonen pelkäsi Costellon ottavan hänen paikkansa Popedassa, mutta Hautamäen tulon myötä Mikkonen kuitenkin jatkoi yhtyeessä kunnes kuoli vuonna 1986. Mikkosen kuoltua Hautamäestä tuli Popedan musiikillinen johtohahmo.
Hautamäki on julkaissut urallaan myös kolme sooloalbumia. Hänen ensimmäinen oma albuminsa A Little Bit Crazy ilmestyi vuonna 1988 ja kakkosalbumi 13 Reasons to Rock vuonna 2003. Hänen kolmas ja ensimmäinen suomenkielinen sooloalbuminsa, Kun mies unelmoi, ilmestyi 8. maaliskuuta 2013.
Hautamäki on tuottanut muun muassa Yön Nuorallatanssija-albumin sekä englantilaisen The Dogs D'Amour -yhtyeen ensimmäisen studioalbumin The State We're In 1984.
Hautamäellä on kaksi lasta, pojat Jimi ja Alex ”Allu” Hautamäki, jotka vaikuttavat omassa yhtyeessään Rockwallissa (Jimi rummuissa ja Alex bassossa) sekä Alex vuodesta 2022 alkaen myös Popedassa. He ovat soittaneet myös Popedan keikoilla muutamissa kappaleissa sekä myös isänsä soolokeikoilla. Hautamäki perusti 2023 uuden yhtyeen Costello and Rock'n Roll Boys, jossa myös kummatkin pojat soittavat. Bändin ensimmäiset keikat olivat lokakuussa 2023.
Hämeenlinnalainen Finlandia Instruments on valmistanut vuodesta 2013 Costellon nimikkokitaraa Costellobirdiä, jota on tehty tähän mennessämilloin? kymmenen kappaletta.
Costello Hautamäki on säveltänyt ja sanoittanut Liigassa pelaavan Tampereen Ilveksen maalilaulun ”We Are the Kings”.
Hautamäki osallistui Vain elämää -tv-ohjelman 15. tuotantokaudelle.
Diskografia > Sooloalbumit

A Little Bit Crazy (1988)
13 Reasons to Rock (2003)
Kun mies unelmoi (2013)
Diskografia > Soolosinglet

Mun sormuksein / Tuhat yötä (1985)
Aurinko valvoo (2012)
Matka tuntemattomaan (2012)
Pintakiilto (2013)
Märkä betoni (2020)
Haifan hallintoalue

| Haifan hallintoalue מחוז חיפה‬ |
| --- | --- |

 Haifan hallintoalue Israelin kartalla
Valtio:   Israel
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Haifa
 – suurin kaupunki:  Haifa
Pinta-ala:  864 km²
Väkiluku (2016):  996 300
Haifan hallintoalue (hepr. ‏מחוז חיפה‬‎, Meḥoz Ḥefa), joka ympäröi Haifan kaupunkia, on yksi Israelin kuudesta hallintoalueesta. Sen pinta-ala on 863 km² ja väkiluku 858 000, joista 71,27 prosenttia on juutalaisia, 18,81 prosenttia muslimiarabeja, 1,78 prosenttia arabikristittyjä ja 4,9 prosenttia luokittelemattomia.
Kaupungit

Baqa-Jatt
Hadera
Haifa
Or Aqiva - אור עקיבא
Kirjat Atta - קריית אתא
Kirjat Bialik - קריית ביאליק
Kirjat Motzkin - קריית מוצקין
Kirjat Yam - קריית ים
Tirat Karmel - טירת כרמל
Umm al-Fahm - ام الفحم ,אום אל-פחם
Ar’ara
| n k  Israelin hallintoalueet ja kaupungit |
| --- | --- |
Jerusalem:  Jerusalem  Bet Shemesh 
Pohjoinen:  Afula  Akko  Beit She’an  Karmiel  Kirjat Shmona  Ma’alot-Tarshiha  Migdal HaEmek  Nahariya  Nasaret  Nof HaGalil  Sakhnin  Shaghur  Shefa-Amr  Tamra  Tiberias  Safed 
Haifa:  Baqa-Jatt  Hadera  Haifa  Or Aqiva  Kirjat Ata  Kirjat Bialik  Kirjat Motzkin  Kirjat Yam  Tirat Carmel  Umm al-Fahm 
Keski-Israel:  Hod HaSharon  Kfar Saba  Lod  Modi’in-Maccabim-Re’ut  Ness Ziona  Netanya  Petah Tikva  Qalansuwa  Ra’annana  Ramla  Rehovot  Rishon LeZion  Rosh HaAyin  Al-Tayyiba  Tira  Yavne  Yehud-Monosson 
Tel Aviv:  Tel Aviv  Bat Yam  Bnei Brak  Givatayim  Herzliyya  Holon  Kirjat Ono  Or Yehuda  Ramat Gan  Ramat HaSharon 
Eteläinen:  Arad  Ashdod  Askalon  Beersheba  Dimona  Eilat  Kirjat Gat  Kirjat Malakhi  Netivot  Ofakim  Rahat  Sderot 
Juudea ja Samaria:  Ariel  Betar Illit  Ma’ale Adumim  Modi’in Illit
Nirvana

Nirvana (sanskr, nirvāṇa; paali: nibbāna, ’sammuksiin puhallettu’) tarkoittaa buddhalaisen harjoituksen päämäärää eli valaistumista. Buddhalaisessa traditiossa nirvana nähdään yleensä seurauksena siitä, kun sammutetaan mielen ”kolmen tulta” tai ”kolmen myrkkyä”; takertuminen (raga), viha (dvesha) ja tietämättömyys (avidyā). Niiden lakkauttaminen johtaa vapautumiseen uudelleensyntymisestä.
Buddhalaisessa traditiossa nirvana jaetaan kahteen eri osaan, elämän aikana saavutettavaan ja kuoleman jälkeiseen. Elämän aikana saavutettavassa nirvanassa fyysinen olemassaolo jatkuu, mutta mieli on vapaa kärsimyksestä. Buddhan kerrotaan olleen vapautuneisuuden tilassa seitsemän päivän ajan.  Kuolemanjälkeinen nirvana, lopullinen nirvana (parinirvana), tapahtuu fyysisen kehon kuollessa.
Varhaisissa teksteissä nirvanalle laajalti käytetty synonyymi on "kuolematon" ( pali : amata, sanskrit : amrta ) ja viittaa tilaan, jossa ei ole kuolemaa, koska ei ole myöskään syntymää eikä tulemista olemassaoloon.  Buddalainen kaanon käyttää nirvanasta myös nimityksiä "ilman aikaa", "tahraton", "puhdas".
Theravadassa Arhat (nirvanan saavuttaminen) on kaikkein korkein tavoite. Mahajanassa taas korkein saavutus on keskeyttää oma valaistumiseen siirtyminen ja asettaa muiden valaistuminen omaa valaistumista tärkeämmäksi, eli auttaa kaikki muut olennot valaistumiseen ja vasta sen jälkeen siirtyä sinne itse.
Mahajana-buddhalaisuuden keskeinen päälähtökohta on, että jokaisella olennolla on oma buddhaluonto eli potentiaali saavuttaa valaistuminen ja tulla Buddhaksi oikean harjoituksen myötä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nirvana Wikimedia Commonsissa
Encyclopedia of Spiritual Knowledge: Nirvana (englanniksi)
Kesä 68

| Kesä 68> The Wonder Years |
| --- | --- |

Tyyli:  Komedia
Kestoaika:  22-24 minuuttia
Luoja(t):   Neal Martens  Carol Black 
Kehittäjä(t):  Neal Marlens Carol Black
Pääosissa:   Fred Savage  Dan Lauria  Alley Mills  Olivia d’Abo  Jason Hervey  Danica McKellar  Josh Saviano 
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  ABC
Esitetty:  31. tammikuuta 1988 – 12. toukokuuta 1993
Tuotantokausia:  6
Jaksoja:  115
Tunnuskappale:  ”With a Little Help from My Friends” (es. Joe Cocker)
Tuotanto
Tuottaja(t):   Ken Topolsky  Michael Dinner  Brune Nachbar  David Chambers 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Bob Brush  Michael Dinner  Carol Black  Neal Marlens 
Tuotantoyhtiö(t):   The Black-Marlens Company  New World Television 
Levittäjä:  20th Television
Aiheesta muualla
IMDb 
Kesä 68, myöhemmin Kesä 69, (The Wonder Years) on yhdysvaltalainen televisiosarja nuoren pojan ja hänen perheensä elämästä 1970-luvun taitteen amerikkalaislähiössä. Pääosaa Kevin Arnoldia näyttelee Fred Savage, joka oli sarjan alkaessa 11-vuotias. Daniel Stern esiintyy komediallisen sarjan kertojana, aikuistuneena Kevininä joka muistelee ja kommentoi nuoruuden kommelluksiaan 20 vuotta myöhemmin. Sarjan tunnusmusiikkina on Joe Cockerin tulkinta Beatles-kappaleesta ”With a Little Help from My Friends”.
Sarjaa tuotettiin vuodesta 1988 vuoteen 1993 ja esitettiin puolen tunnin viikoittaisina jaksoina, joita tehtiin kaikkiaan 115. Sarjan tapahtumat ulottuivat vuodesta 1968 vuoteen 1973, läpi päähenkilön varhaisteinivuosien. Jaksojen aiheina ovat tyypilliset nuoren ihmisen ”siirtymäriitit”, kuten ensisuudelma, kesäromanssi, high schoolin ensimmäinen koulupäivä, vanhempien suojeluhalu ja erilaisten tavaroiden inttäminen vanhemmilta.
Sarjan kohderyhmänä olivat sodanjälkeiset suuret ikäluokat, jotka ottivat omia nuoruusvuosiaan muistelevan sarjan omakseen Yhdysvalloissa ja ympäri maailmaa. Jokainen jakso alkoi jollakin tuon ajan uutistapahtumalla ja sen tv-uutismateriaalilla, ja muut henkilöhahmot joutuvat niiden pyörteisiin: naapurin poika ja Kevinin tyttöystävän isoveli kuolee Vietnamissa, ja Kevinin isosisko ryhtyy hipiksi.
Vastaanotto

Sarja palkittiin parhaan komediasarjan Emmyllä  vuonna 1988, vaikka siitä oli tuolloin nähty vasta kuusi jaksoa. Seuraavana vuonna Kesä 68 sai parhaan musikaali- tai komediasarjan Golden Globe -palkinnon.
Sarjan alkupään jaksoja esitti Suomessa MTV television ykkösverkossa kesästä 1989 alkaen kymmenkunta jaksoa kesässä, ja sarja sai täälläkin hyviä arvosteluja. Helsingin Sanomien Jukka Kajava piti vuonna 1989 Kesä 68-uutuussarjaa nasevana ja kelpona komediana, joka välittää hyvin 1960-luvun lopun ajankuvaa.
Reijo Niskasaari

Oulunsalon kunnantalo
Reijo Niskasaari (11. joulukuuta 1951 Pudasjärvi – 28. tammikuuta 1988 Oulu) oli suomalainen arkkitehti, joka tuli nuorena tunnetuksi Oulunsalon kunnantalon suunnittelijana. Hän on kertonut saaneensa kyseisen kunnantalon suunnittelussa eniten vaikutteita Alvar Aallon suunnittelemasta Säynätsalon kunnantalosta. Niskasaari oli kärkinimi niin sanotussa Oulun koulussa, joka etsi vaihtoehtoja 1970-luvulla vallinneeseen modernistiseen arkkitehtuuriin.
Eriikka Maalismaa

Jenni Eriikka Maalismaa (20. elokuuta 1980 Oulu – 19. joulukuuta 2024  Helsinki) oli suomalainen viulisti.
Lapsuus, perhe ja opinnot

Maalismaa aloitti viulutunneilla käymisen 6-vuotiaana Kemissä. 10-vuotiaana Maalismaa muutti perheineen Ouluun. Hän kävi Madetojan musiikkilukiota. Hänen opettajiinsa kuului Ari Angervo. Vuonna 1999 Maalismaa aloitti opiskelun Sibelius-Akatemiassa opettajinaan Kaija Saarikettu ja Jaakko Ilves. Toiseksi opiskeluvuodekseen hän lähti opiskelijavaihtoon Universität der Künste Berliniin. Vuonna 2003 hän siirtyi Tukholmaan Edsbergin linnan musiikki-instituuttiin, jossa hän kolme vuotta opiskeltuaan suoritti kamarimusiikkidiplomin.
Viulisti Reeta Maalismaa on Eriikka Maalismaan vanhempi sisko. Hänen äitinsä on arkkitehti Elli Maalismaa. Näyttelijä Markku Maalismaa puolestaan on hänen enonsa.
Orkestereissa, kamarimuusikkona ja solistina

Vuonna 2006 Maalismaa pääsi viulistiksi Helsingin kaupunginorkesteriin, jossa hänestä kaksi vuotta myöhemmin tuli toinen konserttimestari. Vuonna 2016 hän siirtyi freelanceriksi. Maalismaa soitti muun muassa Euroopan kamariorkesterissa ja keikkaillut säännöllisesti Oulun kaupunginorkesterissa. Hän vieraili äänenjohtajana ja konserttimestarina Australian Chamber Orchestrassa, BBC’n sinfoniaorkesterissa ja säännöllisesti Tapiola Sinfoniettassa. Marraskuussa 2019 Maalismaa oli solistina Veli Kujalan viulukonserton Auseil kantaesityksessä Osmo Vänskän johtaman Helsingin kaupunginorkesterin kanssa. Myös Jouni Hirvelä sävelsi Maalismaalle viulukonserton.
Maalismaa soitti nykymusiikkia Avanti!-orkesterin ja Uusinta Ensemblen kanssa. Hän muodosti Markus Hohdin ja Emil Holmströmin kanssa Tristero-pianotrion. Janne Nisosen, Lilli Maijalan ja Timo-Veikko Valveen kanssa hän perusti Jousia-kvartetin, jonka pohjalta vuonna 2008 perustettiin Jousia Ensemble -kamariorkesteri. Maalismaa toimi lisäksi tapahtumajärjestäjänä ja tapahtumien taiteellisena suunnittelijana. Hän järjesti Klassinen Hietsu -sarjaa Hietsun paviljongissa ja kuratoi Wonderfeel Helsinki -tapahtumaa.
Vuonna 2019 Maalismaan ja Emil Holmströmin levytys Robert Schumannin viulusonaateista periodisoittimin sai Emma-palkinnon "vuoden parhaan klassisen" kategoriassa. Levyä seurasi kaksikon levytys Amy Beachin ja Richard Straussin sonaateista (2021, Alba Records).
Häirintäkeskustelu

Maalismaa osallistui nimimerkillä "Eeva" laajan keskustelun herättäneeseen Image-lehden (2/2020) kattavaan artikkeliin seksuaalisesta häirinnästä ja nöyryytyksen kulttuurista klassisen musiikin piirissä. Hän itse kertoi kokeneensa sekä nöyryytystä että seksuaalista häirintää.
Kuolema

Maalismaa kuoli äkillisen aivoverenvuodon seurauksiin joulukuussa 2024.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle
Orjuus

Orjia Itä-Afrikassa
Orjuus tarkoittaa henkilöön kohdistuvaa riistoa, jota tämä ei pysty torjumaan pakon käytön ja väkivallan takia.  Ihmisiä voi olla myös orjuuden kaltaisissa olosuhteissa, jolloin palkka on lähes olematon, mutta vapaus valita on silti olemassa. Kansainvälisen työjärjestön (ILO) mukaan maailmassa on nykyisin noin 40 miljoonaa orjaa, ja tapauksia on Suomessakin. Orjuuden käsite ei nykyään ole rajoiltaan tarkka. Toisin oli aikaisemmin, jolloin orjuus usein oli myös laissa määritelty henkilön yhteiskunnallinen asema. Tässä mielessä orjuutta ei nykyisin enää ole, sillä orjuus ei ole ollut laillista missään valtiossa vuoden 1981 jälkeen.
Ennen orjiksi otettiin niin sotavankeja, rikollisia ja velkaantuneita kuin siviilejäkin, jotka pakotettiin työskentelemään omistajansa hyväksi. Orjuus tässä muodossa oli laajalti yleistä aina 1800-luvulle saakka. Toisen maailmansodan aikana natsi-Saksassa käytettiin paljon orjatyötä, samoin ennen sotaa ja sen jälkeen Neuvostoliiton GULAG-leireillä. Sodan jälkeen Yhdistyneet kansakunnat määritteli orjaksi kenet tahansa, joka ei voi vapaaehtoisesti poistua työstään. Nykyään orjuus on tuomittu monissa kansainvälisissä sopimuksissa samoin kuin myös YK:n Ihmisoikeuksien julistuksessa 1948.
Suurista maailmanuskonnoista islam hyväksyy orjuuden osana islamilaista lakia eli šariaa. Orjuus ei silti nykyisin ole laillista missään muslimimaassakaan. Viimeisinä siitä luopuivat Etelä-Jemen 1967, Oman 1970 sekä Mauritania 1981. Lyhytikäiseksi jäänyt fundamentalistinen ISIS-kalifaatti palautti orjuuden alueilleen vuosina 2015–2019.
Etymologia

Orja tulee arjalaisten kielten miestä, ihmistä tai meikäläistä tarkoittavasta sanasta arya (arja). Mahdollisesti joillakin suomalais-ugrilaisilla ryhmillä on ollut arjalaiskielisiä sotavankeja, orjia tai palvelijoita, joita on kutsuttu näiden omalla nimellä. Alkuperäinen latinankielinen orja-sana, servus, alkoi varhaiskeskiajalla tarkoittaa maaorjuutta ja germaanisten ja romaanisten kielten orjaa tarkoittavat sanat (engl. slave, ruots. slav, saks. Sklave, ransk. esclave) johdettiin slaaveista, jotka muodostivat keskiajan Euroopan orjien suurimman etnisen ryhmän. Sama koski arabiaa, jossa eurooppalaisista orjista käytettiin nimeä saqaliba (sanasta slaavi).
Orjuuden muodot

Ihmisen vapauden ja itsemääräämisoikeuden viemiseen ei useinkaan käytetä kahleita, vaan pelottelu, eristäminen, kiristäminen, riippuvuus, pakottaminen ja valheelliset lupaukset paremmasta elämästä riittävät.
Kansainvälisen orjuutta vastaan taistelevan Anti-Slavery International -järjestön mukaan nykyajan orjuutta ovat:
Velkaorjuus: ihmiset ottavat lainaa, mikä voi johtaa perheen orjuuttamiseen sukupolvien ajaksi. Velkaorjuus koskee miljoonia ihmisiä. Esimerkiksi Intiassa arvioitiin vuonna 1996 olleen 15 miljoonaa lasta tässä asemassa, vaikka maan lainsäädäntö kieltää velkaorjuuden.
Pakkoavioliitot: pakkoavioliitoissa pääasiassa naiset ja tytöt pakotetaan naimisiin.
Pakkotyö: vähintään 12,3 miljoonaa ihmistä pakotetaan väkivallalla, muulla rangaistuksella tai näiden uhalla työhön.
Syntyperään liittyvä orjuus: ihmiset joko syntyvät orjaluokkaan tai kuuluvat ryhmään, jota pidetään orjatyöhön soveltuvana. Nigerissä vähintään 43 000 ihmistä on orjina syntyperänsä takia.
Lapsityön pahimmat muodot: arviolta 179 miljoonaa lasta tekee työtä, joka on terveydelle ja hyvinvoinnille vahingollista.
Lapsisotilaat: arviolta 300 000 lasta on väkivallalla orjuutettu sotatoimiin eri puolilla maailmaa.
Ihmiskauppa: YK:n mukaan ihmiskauppa on toisen ihmisen hyväksikäyttötarkoituksessa tapahtuvaa värväystä, kuljettamista, kätkemistä tai vastaanottamista, johon liittyy uhkaamista, pakottamista, orjuuttamista tai harhaanjohtamista. Ihmiskauppa on järjestäytyneen rikollisuuden tuottoisimpia muotoja ase- ja huumekaupan jälkeen. Se on myös räikeimpiä ihmisoikeusrikkomuksia. Ihmiskauppa koskee vähintään 2,4 miljoonaa ihmistä. Ihmiskauppa on myös talousrikos ja ihmisoikeusrikos.
Sen sijaan se ei pidä esimerkiksi lapsiavioliittoja automaattisesti orjuutena etenkään jos puolisot ovat lähes 18-vuotiaita. Järjestö kuitenkin katsoo, että orjuus sekä sen kaltainen toiminta voidaan naamioida lapsiavioliitoiksi, koska lapsiavioliitot ovat laajasti hyväksyttyjä monessa kulttuurissa. Lapsiavioliitto voi myös täyttää orjuuden tai orjuuden kaltaisen toiminnan määritelmän, jos siihen liittyy pakottamista, kärsimystä tai vallankäyttöä.
Suomalainen kehitysjärjestö Kepa mainitsee esimerkkeinä orjuudesta myös elinkaupan ja seksityön. Jotkin poliittiset aatteet, erityisesti libertarismi, tulkitsevat orjuudeksi myös asevelvollisuuden.
Orjuus nykypäivänä > Esiintyvyys ja merkitys

Maailmassa on yhä kymmeniä miljoonia orjia. Kansainvälisen työjärjestön ILO:n arvio on 40,3 miljoonaa (2016). SumAll-järjestön arvio 27 miljoonaa ja Walk Free -säätiön vuoden 2013 arvio on 30 miljoonaa. Walk Free sisällyttää laskuihinsa myös lapsisotilaat, ihmiskaupan ja -salakuljetuksen myötä orjuutta vastaavaan asemaan joutuneet ja lapsityöläiset. Suurin osa orjista on pienillä perheviljelmillä tai kaivoksilla, rakennustyömailla tai hikipajoissa. Keskimääräinen orjuus kestää noin kuusi vuotta. Sen jälkeen orjuuteen joutuneet joko pakenevat, saavat maksettua velkansa kiskurikorkoineen tai kuolevat.
Nykyisin orjuuden taloudellinen merkitys on maailmanlaajuisesti marginaalinen. Hullin yliopiston professori Kevin Bales on väittänyt, että orjuus voidaan haluttaessa poistaa, ja se maksaisi 10−20 miljardia dollaria.
Orjuus nykypäivänä > Lainsäädäntö

Orjuus on kaikkialla maailmassa virallisesti kielletty, viimeisenä sen kielsi Mauritania vuonna 1981. Orjuus on ollut rikos kaikissa maailman maissa vuodesta 2007, jolloin Mauritania lisäsi orjuuden rikoslainsäädäntöönsä. Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa lainsäädäntö vaatii suuryrityksiä raportoimaan kerran vuodessa, mitä ne ovat tehneet estääkseen orjatyövoiman käytön yrityksessään. Orjuuden vastaisia järjestöjä ovat esimerkiksi Anti-Slavery International sekä maailman orjuustilanteesta valtioittain raportoiva Walk Free -järjestö.
Orjuus nykypäivänä > Maittain

Eniten orjia on nykyisin Aasiassa, Länsi-Afrikassa ja Itä-Euroopassa.
Orjuus nykypäivänä > Maittain > Aasiassa

Määrällisesti eniten orjia maailmassa on Intiassa, arviolta 14 miljoonaa orjaa.
Nepalin Kamalari-järjestelmässä köyhissä oloissa maanomistajille velkaa jääneet perheet maksavat velkaansa antamalla tyttärensä jo alle 10-vuotiaana orjaksi rikkaisiin perheisiin tekemään koti- ja peltotöitä. Kamalari-orjien määrä on vähentynyt huomattavasti 2000-luvulla, ja vuonna 2014 heitä on enää noin 500.
Lähi-idässä esiintyy muun muassa Kafala-siirtolaisjärjestelmä, jossa siirtotyöläisnaiset muuttavat lähimaihin kotiapulaisiksi mutta joutuvatkin orjuutta vastaaviin oloihin.
YK:n mukaan yksistään sotilasjärjestö Isisillä oli vuoden 2016 tammikuussa Irakissa 3 500 orjaa, jotka ovat lähinnä lapsia ja naisia. Suurin osa heistä on jesidejä. Orjista 800−900 lasta on kaapattu lapsisotilaiksi tai uskonnollisesti koulutettaviksi. Isisin hallussa olevassa Mosulissa käydään avointa orjakauppaa, jossa orjien hinnat ovat julkisesti esillä. Nuorille miehille luvataan järjestöön liittymistä vastaan tyttöjä ja naisia. Irakilaiset kansalaisjärjestöt ovat kyenneet auttamaan joitakin tyttöjä pakenemaan.
Pohjois-Korean väestöstä arviolta 10 prosenttia eli orjuuden kaltaisissa oloissa vuonna 2018.