stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vesipallo kesäolympialaisissa 1900
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
|  Osborne Swimming Club  Thomas Coe John Derbyshire Peter Kemp William Lister Arthur Robertson Eric Robinson George Wilkinson |  Brussels Swimming and Water Polo ClubJean de Backer Victor de Behr Henri Cohen Fernand Feyaerts Oscar Grégoire Albert Michant Victor Sonnemans |  Libellule de Paris  Thomas Burgess Jules Clévenot Alphonse Decuyper Louis Laufray Henri Peslier Pesloy Paul Vasseur |  Pupilles de Neptune de Lille #2  Eugène Coulon Fardelle Favier Leriche Louis Martin Désiré Mérchez Charles Treffel |
Lopputulokset

| Sija | Maa | Joukkue |
| --- | --- | --- |
|  |  Yhdistynyt kuningaskunta | Osborne Swimming Club |
|  |  Belgia | Brussels Swimming and Water Polo Club |
|  |  Ranska | Libellule de Paris |
|  |  Ranska | Pupilles de Neptune de Lille #2 |
| 5. |  Saksan keisarikunta | Berliner Swimming Club |
| 5. |  Ranska | Pupilles de Neptune de Lille #1 |
| 5. |  Ranska | Tritons Lillois |
Turnauksen kulku

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Puolivälierät | Puolivälierät |  |  | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |
:  
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Britannia |  12 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Britannia |  12 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  Tritons Lillois |  0 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  Tritons Lillois |  0 |   |   |   Britannia |  10 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |   Britannia |  10 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  Pupilles de Neptune de Lille #2 |  1 |   |   |  |  |
|  |  Pupilles de Neptune de Lille #2 |  3 |   |   |  Pupilles de Neptune de Lille #2 |  1 |   |   |  |  |
|  |  Pupilles de Neptune de Lille #2 |  3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Saksan keisarikunta |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Saksan keisarikunta |  2 |   |   |  |  |   |   |   Britannia |  7 |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |   Britannia |  7 |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |   Belgia |  2 |
|  |   Belgia |  2 |   |   |  |  |   |   |   Belgia |  2 |
|  |   Belgia |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  Pupilles de Neptune de Lille #1 |  0 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  Pupilles de Neptune de Lille #1 |  0 |   |   |   Belgia |  5 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |   Belgia |  5 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  Libellule de Paris |  1 |   |   |  |  |
|  |  Libellule de Paris |  bye |   |   |  Libellule de Paris |  1 |   |   |  |  |
|  |  Libellule de Paris |  bye |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
Wallach

Wallach on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Eli Wallach (1915-2014), yhdysvaltalainen näyttelijä
Otto Wallach (1847-1931), saksalainen kemisti, Nobelin kemianpalkinnon saaja
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Viktorija Tkatšuk

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Viktorija Tkatšuk Tokion olympialaisissa 2021. |  Viktorija Tkatšuk Tokion olympialaisissa 2021. |  Viktorija Tkatšuk Tokion olympialaisissa 2021. |  |
Maa:   Ukraina
Naisten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | München 2022 | 400 m aj |  |
Viktorija Viktorivna Tkatšuk (ukr. Вікторія Вікторівна Ткачук, s. 8. marraskuuta 1994 Netišyn, Hmelnytskyin alue, Ukraina) on ukrainalainen 400 metrin aitajuoksun EM-mitalisti.
Tkatšuk karsiutui 2012 Barcelonan alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 400 metrin juoksun välierissä ja kuului neljänneksi sijoittuneeseen Ukrainan joukkueeseen 4 × 400 metrin viestissä. Rietin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Vuonna 2015 hän karsiutui Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 400 metrin aitajuoksun välierissä ja sijoittui 4 × 400 metrin viestissä viidenneksi. Pekingin MM-kilpailuissa hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun alkuerissä.
Tkatšuk karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä vuonna 2016 sekä Amsterdamin EM-kilpailuissa että Rio de Janeiron olympialaisissa. Hän karsiutui saman lajin alkuerissä Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Hän sijoittui 400 metrin aitajuoksussa seitsemänneksi Berliinin EM-kilpailuissa 2018 ja kuudenneksi Tokion olympialaisissa 2021. Toruńin EM-hallikilpailuissa 2021 hän oli 4 × 400 metrin viestissä viides.
Tkatšuk karsiutui 2022 Eugenen MM-kilpailuissa 400 metrin aitajuoksun välierissä. Saman vuoden Münchenin EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa ajalla 54,30.
Tkatšuk juoksi 400 metrin aitajuoksuennätyksensä 53,76 Zürichissä 9. syyskuuta 2021. Hän juoksi 300 metrin aitajuoksun Ukrainan ennätyksen 38,24 Ostravassa 31. toukokuuta 2022. Hän on voittanut Ukrainan-mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa 2015, 2017, 2020 ja 2021.
Walter Babiak

Walter Andrew Babiak (11. lokakuuta 1933 Saskatoon – 11. toukokuuta 2021) oli kanadalainen kapellimestari, säveltäjä, sovittaja ja alttoviulisti. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa ja sitten Toronton yliopistossa. Hänen opettajiaan olivat John Montague, Elie Spivak, Nicholas Goldschmidt, Oskar Morawetz, Godfrey Ridout ja John Weinzweig. Orkesterinjohtoa Babiak opiskeli Boyd Neelin, Walter Susskindin ja vuonna 1962 Amsterdamin yliopistossa Franco Ferraran johdolla.
Babiak soitti alttoviulua CBC:n sinfoniaorkesterissa ja Toronton sinfoniaorkesterissa. Hän johti muun muassa Kanadan kansallisbalettia ja Brantfordin sinfoniaorkesteria. Hän perusti vuonna 1970 North Yorkin sinfoniaorkesterin. Vuonna 1971 hän oli Wienin valtionoopperan baletin vierailevana kapellimestarina sen Pohjois-Amerikan-kiertueella. Babiak teki suuren määrän sovituksia ja orkestraatioita. Lisäksi hän sävelsi yli 40 alkuperäistä teosta, joihin kuuluvat Sinfonietta for Strings, Soliloquy for Violin... To be or not to be ja A Child's Christmas in Wales.
Babiak sai lapsille tekemistään levytyksistä Beethoven Lives Upstairs ja Mozart's Magic Fantasy Juno-palkinnot vuosina 1990 ja 1991.
Vesipallo kesäolympialaisissa 1908

Vesipallo
Vuoden 1908 kesäolympialaisten vesipallo järjestettiin 15. – 22. heinäkuuta 1908 miehille. Laji oli kolmatta kertaa mukana olympialaisten ohjelmassa. Mukana oli 28 pelaajaa neljästä eri maasta.
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  Iso-BritanniaGeorge Cornet Charles Forsyth George Nevinson Paulo Radmilovic Charles Sydney Smith Thomas Thould George Wilkinson |  BelgiaVictor Boin Herman Donners Fernand Feyaerts Oscar Grégoire Herman Meyboom Albert Michant Joseph Pletinckx |  RuotsiRobert Andersson Erik Bergvall Pontus Hanson Harald Julin Torsten Kumfeldt Axel Runström Gunnar Wennerström |
Turnauksen kulku

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Puolivälierät | Puolivälierät |  |  | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |
:  
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Iso-Britannia |  bye |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Iso-Britannia |  bye |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |   Iso-Britannia |  wo |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |   Iso-Britannia |  wo |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |   Itävalta |   |   |   |  |  |
|  |   Itävalta |  bye |   |   |   Itävalta |   |   |   |  |  |
|  |   Itävalta |  bye |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |   Iso-Britannia |  9 |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |   Iso-Britannia |  9 |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |   Belgia |  2 |
|  |   Belgia |  8 |   |   |  |  |   |   |   Belgia |  2 |
|  |   Belgia |  8 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Alankomaat |  1 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Alankomaat |  1 |   |   |   Belgia |  8 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |   Belgia |  8 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |   Ruotsi |  4 |   |   |  |  |
|  |   Ruotsi |  wo |   |   |   Ruotsi |  4 |   |   |  |  |
|  |   Ruotsi |  wo |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Unkari |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   Unkari |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
Lopputulokset

| Sija | Maa |
| --- | --- |
:  Yhdistynyt kuningaskunta
:  Belgia
:  Ruotsi
4.:  Alankomaat
Valuva taivas

| Valuva taivas Neljä Ruusua |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Inkfish Studio
 Julkaistu: marraskuu 2001
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Rauli Eskolin
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 57.09
 Levy-yhtiö: Parlophone / EMI
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 4.
Neljän Ruusun muut julkaisut
| Popmuseo 2000 | Valuva taivas 2001 | Karelia Express 2004 |
Singlet albumilta Valuva taivas
 ”Missä vaan” Julkaistu: kesäkuu 2001  ”Valuva taivas” Julkaistu: lokakuu 2001  ”Nuoli ja sydän” Julkaistu: tammikuu 2002  ”Yhtyneet” Julkaistu: toukokuu 2002
Valuva taivas on suomalaisen Neljä Ruusua -yhtyeen kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 2001. Levyn on tuottanut Rauli Eskolin. Albumin kansikuva maalattiin helsinkiläisen kerrostalon kylkeen syyskuussa 2001. Sittemmin tilalle on rakennettu uusi kerrostalo. Levyn bonuspainos sisälsi myös instrumentaali-CD:n Autere. Valuva taivas nousi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan neljännelle sijalle. Yhteensä listaviikkoja levylle kertyi 19. Vuonna 2002 albumi ylitti platinarajan, ja sitä on myyty yhteensä yli 35 000 kappaletta.
”Missä vaan” julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä, ja se nousi singlelistan 12. sijalle, radiosoittolistan toiselle sijalle ja Rumban 50 Hittiä -listan sijalle viisi. Levyn nimikkokappale nousi myös radiolistan toiselle sijalle ja 50 Hittiä -listan viidenneksi. Kappaleeseen kuvattiin myös Toni Haaksiluodon ja Henri Anderssonin ohjaama musiikkivideo. Kolmas single ”Nuoli ja sydän” nousi radiolistan sijalle yhdeksän ja 50 Hittiä -listan sijalle 20. ”Yhtyneet” julkaistiin albumin neljäntenä singlenä.
Kappaleet

Kaikki san. Ilkka Alanko, säv. Kode Koistinen sekä sov. Neljä Ruusua ja Rauli Eskolin, ellei muuta mainittu.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sävel | Sovitus | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Valuva taivas |  | Neljä Ruusua | 4.36 |  |  |  |  |  |
| 2. | Onnela |  | Neljä Ruusua | 5.56 |  |  |  |  |  |
| 3. | Nuoli ja sydän |  |  | 3.47 |  |  |  |  |  |
| 4. | Kauppakeskuskuolema |  |  | 5.28 |  |  |  |  |  |
| 5. | Missä vaan |  |  | 4.06 |  |  |  |  |  |
| 6. | Afrodisiaa | Ilkka Alanko |  | 4.35 |  |  |  |  |  |
| 7. | Murhaaja |  |  | 4.42 |  |  |  |  |  |
| 8. | Yhtyneet |  |  | 3.56 |  |  |  |  |  |
| 9. | Ennen kuolemaa |  | Neljä Ruusua | 3.47 |  |  |  |  |  |
| 10. | Väsyttää |  |  | 4.59 |  |  |  |  |  |
| 11. | Meidät viedään pois |  |  | 4.37 |  |  |  |  |  |
| 12. | Missä sä oot | Ilkka Alanko |  | 4.04 |  |  |  |  |  |
| 13. | Muovinen |  |  | 4.18 |  |  |  |  |  |
| Autere |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Nuoma | 2.48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Lohtu | 2.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Pelmenit | 5.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Kimmel | 5.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Pyhäjärvi | 2.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Kyyn eleet | 2.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Autere | 4.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Kehto | 5.50 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Soundi: 
Soundin Pertti Ojala koki albumin olevan ”hyvä” muttei ”erinomainen”. Hän totesi levyn olevan ”kelvollinen, mutta ainakin parin asian suhteen sen verran ristiriitainen laulukokoelma, että kokonaisuutta ei voi noteerata Neljän Ruusun luomisvoiman huipentumaksi”. Myös Rauli Eskolinin tuotanto ja Ilkka Alangon sanoitukset herättivät kritiikkiä. Ojala kuitenkin nosti levyn nimikkokappaleen, ”Onnelan” ja ”Missä vaan” albumin kohokohdiksi.
Tekijät

| --- | --- |
 Neljä Ruusua Ilkka Alanko  Kode Koistinen  Lade Laakkonen  Kämy Kämäräinen :  Tuotanto Rauli Eskolin – tuotanto, äänitys, miksaus  Pauli Saastamoinen – masterointi  Teemu Kilponen – kansikuva  Jaska Peltola, Mika Gröndahl – maalaus  Kai Arponen – ulkoasu
Walter Arlen

Walter Arlen (alun perin Aptowitzer; 31. heinäkuuta 1920 Wien – 2. syyskuuta 2023) oli itävaltalaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut säveltäjä, musiikkipedagogi ja musiikkikriitikko.
Arlen syntyi keskiluokkaiseen juutalaiseen perheeseen. Hän osoitti musikaalista lahjakkuutta varhaisesta iästä saakka ja kertoi halunneensa olla säveltäjä siitä lähtien kun vanhemmat veivät hänet 8-vuotiaana katsomaan Giacomo Puccinin Toscan esityksen. Arlenin äiti soitti pianoa ja hänen setänsä tai enonsa viulua. Arlen aloitti säveltämisen 10-vuotiaana ja sai pianotunteja Otto Erich Deutschilta. Hän pakeni sukulaisten luo Chicagoon vuonna 1939 Anschlussin jälkeen. Hänen perheensä omistama tavaratalo Dichter's riistettiin perheeltä, ja Arlenin isä lähetettiin Buchenwaldiin, josta hän kuitenkin vapautui. Vanhemmat pakenivat ensin Lontooseen ja toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltoihin. Arlen työskenteli sodan aikana kemiantehtaalla. Hän sai sävellysopetusta Roy Harrisilta ja Leo Sowerbylta. Sodan jälkeen Arlen voitti kilpailun, jonka myötä hän pääsi kiertämään Yhdysvaltoja neljän vuoden ajan Roy Harrisin ja tämän pianistivaimon Johana Harrisin kanssa. Myöhemmin hän opiskeli Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa.
Arlen luopui säveltämisestä ryhtyessään musiikkikriitikoksi. Hänestä tuli Los Angeles Timesin musiikkikriitikko. Hän teki usein arvosteluja aikansa musiikista, kuten Erich Wolfgang Korngoldin ja Arnold Schönbergin teoksista. Arlen ystävystyi Igor Stravinskyn, Darius Milhaud'n, Heitor Villa-Lobosin ja Carlos Chávezin kanssa. Hän tutustui myös Gustav Mahlerin tyttäreen Anna Mahleriin. Vuonna 1958 Arlenin laulusarja esitettiin National Association of American Composers and Conductorsin konferenssissa. Arlen tapasi konferenssissa tulevan elämänkumppaninsa Howard Myersin. Hän vetäytyi arvostelijan työstään 1980-luvulla ja jatkoi säveltämistä. Hän työskenteli myöhemmin José Iturbin säätiön taiteellisena neuvonantajana. Hän myös perusti Loyola Marymount Universityn musiikin laitoksen.
Arlenin teoksia esitettiin usein hänen vanhoilla päivillään. Hänen mukaansa hänen musiikkiinsa vaikuttivat voimakkaasti hänen ja hänen perheensä kokemukset Itävallasta. Wienin juutalaismuseossa pidettiin hänen musiikkinsa konsertti vuonna 2008, jolloin Anschlussista tuli kuluneeksi 70 vuotta. Arlenin teoksia alettiin esittää laajemminkin Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Hänen teostensa esityksiä johti esimerkiksi James Conlon. Teosten levytyksiä julkaisi levy-yhtiö Gramola. Arlenin kantaatin Songs of Songs esitti Wienin sinfoniaorkesteri Wiener Konzerthausissa ja sitten Israelissa. 99-vuotiaana Arlen hyväksyi Wolfgang Brandstetteriltä tilauksen musiikin säveltämiseksi vastikään löydettyyn mykkäelokuvaan Die Stadt ohne Juden (1924), joka perustuu Hugo Bettauerin romaaniin. Soundtrack kantaesitettiin Arlenin satavuotispäivänä. Vuonna 2019 ilmestyi Stephanus Domanigin tekemä dokumenttielokuva Das erste Jahrhundert des Walter Arlen. Arlen kuoli 103-vuotiaana.
Viimeinen laulu kuolemasta

| Viimeinen laulu kuolemasta Mustan kuun lapset |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2007
 Julkaistu: 15. elokuuta 2007
 Tyylilaji: black metal, dark metal
 Kesto: 53.14
 Levy-yhtiö: Stay Heavy Records
Mustan kuun lapsien muut julkaisut
| Talvenranta 2005 | Viimeinen laulu kuolemasta 2007 | 14 talvea – Mustan kuun lauluja 1993–2007 2011 |
Viimeinen laulu kuolemasta on vuonna 2007 julkaistu, suomalaisen black/dark metal -yhtye Mustan kuun lapset viimeiseksi jäänyt levy ennen hajoamistaan. Yhtye palasi yhteen usean vuoden tauon jälkeen ja on sittemmin julkaissut myös uutta materiaalia. Ennen albumia julkaistiin single "Morfiinisiivet", joka ylsi Suomen virallisen listan sijalle 4.
Albumi sisältää bonuksena "Morfiinisiivet"-kappaleen musiikkivideon
Kappaleet

On aika itsekin lohduton – 8.10
Menetetty valtakunta – 10.00
Viimeinen laulu kuolemasta – 6.39
Lumikukka – 7.28
Revitty – 6.15
Ilman jumalaa – 8.28
Morfiinisiivet – 6.14
Kokoonpano

Pete Lehtinen – laulu, kosketinsoittimet
Pete Tamminen – matala laulu, kitarat
Kai Hanninen – basso, taustalaulu
Mikko Hautala – rummut
Arvostelut

Imperiumi.net:
Metalliluola: 9/10
Aiheesta muualla

Viimeinen laulu kuolemasta Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Viimeinen laulu kuolemasta Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Viktorija Sinitsina

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Viktorija Sinitsina vuonna 2018. |  Viktorija Sinitsina vuonna 2018. |  Viktorija Sinitsina vuonna 2018. |  |
Taitoluistelu
Maa:   Venäjä
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Peking 2022 | jäätanssi |  |
|  Pronssia | Peking 2022 | joukkue |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tukholma 2021 | jäätanssi |  |
|  Hopeaa | Saitama 2019 | jäätanssi |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Graz 2020 | jäätanssi |  |
|  Kultaa | Tallinna 2022 | jäätanssi |  |
Viktorija Sinitsina ja Nikita Katsalapov vuonna 2018.
Viktorija Aleksandrovna Sinitsina (ven. Виктория Александровна Синицина; s. 29. huhtikuuta 1995 Moskova) on venäläinen taitoluistelija. Hän on jäätanssin olympiamitalisti, maailmanmestari ja kaksinkertainen Euroopan-mestari.
Sinitsina voitti jäätanssissa nuorten maailmanmestaruuden Ruslan Žiganšinin kanssa vuonna 2012. Keväällä 2014 Sinitsina sai parikseen Nikita Katsalapovin. He sijoittuivat vuonna 2016 EM-kilpailuissa neljänneksi ja MM-kilpailuissa yhdeksänneksi. Seuraavana vuonna he olivat EM-kilpailuissa kymmenensiä. He palasivat arvokilpailuihin vuonna 2019, jolloin he sijoittuivat EM-kilpailuissa neljänneksi ja saavuttivat MM-hopeaa. Vuonna 2020 he voittivat Euroopan-mestaruuden ja vuonna 2021 maailmanmestaruuden. Vuonna 2022 he voittivat Euroopan-mestaruuden ja saavuttivat Pekingin olympialaisissa hopeaa. Pekingin joukkuekilpailussa Venäjä saavutti lopulta pronssia. Alun perin Venäjä voitti joukkuekilpailun, mutta putosi ykköspaikalta kolmossijalle Kamila Valijevan dopingkäryn vuoksi.
Putin palkitsi Sinitsinan  Ystävyyden kunniamerkillä 2022.
Väinö Tanner (täsmennyssivu)

Väinö Tanner voi tarkoittaa seuraavia:
Väinö Tanner (1881–1966), suomalainen poliitikko
Väinö Tanner (1881–1948), suomalainen maantieteilijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Väinö Tanner”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vanhan Paukun Festivaali

Festivaali pidetään Vanhan Paukun kulttuurikeskuksessa.
Vanhan Paukun Festivaali on Lapuan Vanhan Paukun kulttuurikeskuksessa järjestettävä musiikkifestivaali. Vanhan Paukun Festivaali järjestetään vuosittain heinäkuun viimeisenä viikonloppuna. Tapahtuma sai alkunsa vuonna 2000, jolloin Eteläpohjalaiset Spelit saapuivat Lapualle. Spelit vietettiin Lapualla kolmena peräkkäisenä vuonna. Spelit lähtivät jälleen kiertämään, mutta festivaali jäi Lapualle vain nimeään muuttaen.
Helmikuussa 2023 Vanhan Paukun Festivaalia tuottanut Lapua Festivals hakeutui yhtiökokouksessaan vapaaehtoiseen konkurssiin. Maaliskuussa 2023 tapahtumalle löytyi uusi järjestäjä, MP-Viihde Oy.
Ohjelmisto

Vanhan Paukun Festivaalien ohjelma sisältää eri musiikkityylejä, stand-up-komiikkaa, tanssia ja teatteria. Vuosittain festivaalin sunnuntaipäivän kruunaa nuorten soittajien Sinfoniaorkesteri Vivo. Vuoden 2013 Vanhan Paukun Festivaali järjestettiin 2.–4. elokuuta 2013.
Vuoden 2012 tapahtumassa esiintyivät muun muassa Jukka Poika, Juha Tapio, Hamilton Groove, Riku Niemi Orchestra ja Jorma Kääriäinen, Telaketju, Sici & The Boogie Brothers, Arttu Wiskari, Palava, Rolls plays Hurriganes ja Soul Operators. Tapahtumassa nähtiin myös Ilkka Aron Luolamies-monologi sekä Eija Vilppaan ja Riitta Havukaisen Hansu ja Pirre -show.
Järjestäjät

Teatteri Lapua ja Ämyri ry
Lapua Festivals Oy
MP-Viihde Oy
Aiheesta muualla

Vanhan Paukun Festivaali
Lapuan kaupunki
Väinö Teriö

Väinö Valfrid Teriö, vuoteen 1906 Rosenström (26. heinäkuuta 1895 Nurmijärvi – 23. maaliskuuta 1971 Tampere) oli suomalainen yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Teriön vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Robert Rosenström ja Augustiina Alm ja puoliso 1919–1964 Selma Maria Ilvonen. Teriö valmistui Helsingin Kauppiaitten Kauppakoulusta 1915 ja toimi 1917–1923 Elannon varastohoitajana ja taloustavaraosaston hoitajana ja 1923–1926 Arvola & Kurikka -yhtiön ostopäällikkönä.
Elämäntyönsä, neljäkymmentä vuotta,  hän teki kuitenkin 1926–1966 Nokian Kutomo -yhtiön, alkujaan Nokian Kutomo & Värjäys ja sittemmin Nanso, isännöitsijänä ja vuodesta 1932 toimitusjohtajana. Nanso oli alkujaan tuotemerkki, jonka juuri Teriö ideoi ja joka otettiin käyttöön jo vuonna 1929, koko yhtiön nimeksi se tuli 1972. Teriön aloittaessa isännöitsijänä yrityksessä oli 70 työntekijää, hänen jäädessään eläkkeelle toimitusjohtajan tehtävästä 1960-luvun puolivälissä siitä oli tullut alansa johtava yritys ja seuraavalla vuosikymmenellä sillä oli jo yli 500 työntekijää.
Teriö osallistui aktiivisesti myös Nokian kauppalan toimintaan muun muassa kauppalanvaltuuston jäsenenä 1930-luvulta 1950-luvulle ja oli Nokia-Seuran perustajia ja puheenjohtajana 1962–1965. Hänen aloitteestaan Nokialle rakennettiin vuonna 1947 kolmikerroksinen asuintalo Nansonlinna, jossa oli 44 huoneistoa Nokian Kutomon työntekijöille. Teollisuusneuvoksen arvon Teriö sai 1954.
Vesa Ovaskainen

| Vesa Ovaskainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Helsinki
Muusikko
Taiteilijanimi:  LokNES, Lokku
Laulukielet:  Suomi
Aktiivisena:  2020–
Tyylilajit:  pop, rock
Soittimet:  Kitara, Laulu
Yhtyeet:  Lokku
Levy-yhtiöt:  Kipinä Records (2016–)
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
LokNES - On Ilta Aamu Jo musiikkivideon kuvaus 2020.
Vesa "Lokku" Ovaskainen on suomalainen kitaristi, laulaja, lauluntekijä, sekä sanoittaja artistinimellä LokNES, jonka debyytti-single "On Ilta Aamu Jo" julkaistaan Tammikuussa 2021, sekä musiikkivideo myöhemmin keväällä. Lisäksi hänet tunnetaan Lokku yhtyeen perustajana. Ovaskainen on säveltänyt kaikki Lokku yhtyeensä kappaleista kuten "Menneet taakse jää", "Vierellä taas" ja "Yöhön kadotaan".
Ura > Uran alku

Ovaskainen aloitti kitaransoiton 15-vuotiaana Vantaan Martinlaaksossa. Ensimmäinen yhtye sekä harjoitustila löytyi Myyrmäen nuorisotilasta nimeltään Arkki, jossa saivat alkunsa mm. Sir Elwoodin hiljaiset värit sekä Balls -yhtyeet. Armeija katkaisi musiikkitoiminnan 15 vuodeksi.
Vuonna 2008 löytyi kipinä palata takaisin musiikin pariin säveltämään ja sanoittamaan omia kotimaisia pop/rock kappaleita sekä perustaa Lokku yhtye. Uudeksi harjoitustilaksi löytyi VELMU:n Koisotalo, joka on ollut usean legendaarisen yhtyeen harjoitustila mm. Pelle Miljoona sekä kyseisen talon tontilla talkootöinä järjestettävä ilmainen Koiso Rock. Vuonna 2017 Ovaskainen aloitti Complete Vocal Technique lauluopinnot.
Ura > Yhtyeissä

Ovaskainen soittaa kitaraa Lokku-yhtyeessä.
Julkaisut

Mystiikkaa (2019)
Julkaistut singlet:
| Kappaleen nimi | Julkaisupäivä | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- |
| Tää hetki voi kaiken muuttaa | 11.5.2016 | Kipinä Records |
| Meidän maa | 9.9.2016 | Kipinä Records |
| Älä luovuta  | 1.2.2017 | Kipinä Records |
| Menneet taakse jää | 9.8.2017 | Kipinä Records |
| Menneet taakse jää - National Poetry Park - Remix  | 18.10.2017 | Kipinä Records |
| Vierellä taas  | 28.11.2017 | Kipinä Records |
| Yöhön kadotaan  | 4.5.2018 | Kipinä Records |
| Otetaan Iisimmin  | 21.9.2018 | Kipinä Records |