stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalle Kauppi (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 6. toukokuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Paimio, Suomi
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 cm
Junioriseurat
2004–2005: TuPV
2006–2011: FC Inter
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2010 | Sinimustat | 17 | (1) |
| 2010–2017 | FC Inter | 127 | (5) |
| 2011 | → TuTo (laina) | 9 | (3) |
| 2015 | → ÅIFK (laina) | 2 | (0) |
| 2019 | MaPS | 20 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 175 | (10) |
Maajoukkue
| 2009 | Suomi U17 | 12 | (0) |
| 2009–2010 | Suomi U18 | 12 | (0) |
| 2010–2011 | Suomi U19 | 6 | (0) |
| 2012 | Suomi U20 | 1 | (0) |
| 2012–2013 | Suomi U21 | 9 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kalle Kauppi (s. 6. toukokuuta 1992 Paimio) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Kolmosessa pelannutta Maskun Palloseuraa ja on edustanut aikaisemmin Veikkausliigassa pelaavaa FC Inter Turkua. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Kauppi pelasi ensimmäisen Veikkausliiga-ottelunsa 9. heinäkuuta 2010 FC Honkaa vastaan ja teki ensimmäisen maalinsa huhtikuussa 2012 vierasottelussa FC Lahtea vastaan.
Kauppi on pelannut Suomen ikäkausimaajoukkueissa viisi nuorten ja 31 poikien maaottelua.
Aiheesta muualla

Kauppi FC Interin nettisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Madeleinen Pariisi

| Madeleinen Pariisi> Une belle course |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Christian Carion
Käsikirjoittaja:  Christian Carion Cyril Gély
Tuottaja:  Christian Carion Laure Irrmann
Säveltäjä:  Philippe Rombi
Kuvaaja:  Pierre Cottereau
Leikkaaja:  Loïc Lallemand
Pääosat:  Line Renaud Dany Boon Alive Isaaz Jérémie Laheurte
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Belgia Ranska
Tuotantoyhtiö:  Une Hirondelle Productions Pathé TF1 Group Artémis Productions Shelter Prod
Levittäjä:  Pathé
Ensi-ilta:  Ranska 23. elokuuta 2022 Suomi 15. maaliskuuta 2024
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Unifrance
Infobox OKNimi-testi OK: 
Madeleinen Pariisi (ransk. Une belle course) on Christian Carionin ohjaama, vuonna 2022 ensi-iltansa saanut belgialais-ranskalainen elokuva.
Juoni

Elokuvan päähenkilö on vanha rouva nimeltä Madeleine, joka jättää rakkaan kotinsa ja muuttaa vanhainkotiin. Hän tilaa taksin, ja alkaa tehdä tuttavuutta vähäsanaisen kuljettaja Charlesin kanssa, jolle hän alkaa kertoa myrskyisestä menneisyydestään. Matkalla vanhainkotiin Madeleine haluaa kuitenkin poiketa hänelle tärkeissä paikoissa vielä viimeisen kerran.
Aiheesta muualla

Madeleinen Pariisi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Uncharted

| Uncharted |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Naughty Dog SCE Bend Studio Bluepoint Games
Julkaisija:  Sony Computer Entertainment
Lajityyppi:  toimintaseikkailu, kolmannen persoonan ammunta, tasohyppely
Alusta:  PlayStation 3 PlayStation 4 PlayStation Vita
Ensijulkaisu:  Uncharted: Drake’s Fortune (2007)
Viimeisin julkaisu:  Uncharted: The Lost Legacy (2017)
Aiheesta muualla
Kotisivut
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Uncharted on yhdysvaltalaisen Naughty Dog -pelitalon kehittämä ja Sony Computer Entertainmentin julkaisema videopelisarja, jossa yhdistyvät toimintaseikkailu-, kolmannen persoonan ammunta- ja tasohyppelypelin elementit. Pelisarjan päähenkilö on aarteenmetsästäjä Nathan ”Nate” Drake, jonka seikkailuja muinaisten aarteiden ja historiallisten mysteerien jäljillä sarjan peleissä seurataan.
Pelisarjan ensimmäinen osa, Uncharted: Drake’s Fortune julkaistiin vuonna 2007 PlayStation 3 -pelikonsolille. Peli sai myönteisen vastaanoton, ja sarjan toinen osa Uncharted 2: Among Thieves julkaistiin kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 2011 PlayStation 3:lle julkaistiin sarjan kolmas osa Uncharted 3: Drake’s Deception, sekä PlayStation Vita -käsikonsolille julkaistu esiosa Uncharted: Golden Abyss. Uncharted 4: A Thief’s End, joka on pelisarjan neljäs ja viimeinen osa, julkaistiin vuonna 2016 PlayStation 4 -pelikonsolille.
Tapahtumaympäristö ja pelaaminen

Ensijulkaisussa Uncharted: Drake’s Fortune päähenkilö Nathan ”Nate” Drake seikkailee Amazonilla ja keskellä Tyyntä valtamerta sijaitsevalla kadonneella saarella etsiessään tarunhohtoista El Doradon aarretta kilpaa palkkasotureiden kanssa. Jatko-osassa Uncharted 2: Among Thieves Drake jäljittää Shambhalan laaksoa Himalajasta vastassaan oikeutta pakoileva ja Shambalan yliluonnollisia voimia tavoitteleva sotarikollinen. Kolmas osa Uncharted 3: Drake’s Deception sijoittuu eritoten Arabian niemimaalle, jossa Drake pyrkii löytämään Aavikon Atlantikseksi kutsutun kadonneen kaupungin.
Unchartedissa yhdistyvät toimintaseikkailu-, kolmannen persoonan ammunta- ja tasohyppelypelin elementit. Tasohyppely muun muassa mahdollistaa Draken taidon hyppiä, uida, kiipeillä ja liikkua ympäristössään parkour -tyylisesti, mikä edesauttaa Drakea ratkaisemaan liikkumiseen liittyviä esteitä. Peleissä on laaja valikoima erilaisia aseita, mutta pelaaja voi kerrallaan kantaa mukanaan vain käsiasetta kuten pistoolia ja ensisijaista asetta kuten kivääriä tai haulikkoa, sekä neljää kranaattia. Aseita voi vaihtaa joko poimimalla niitä kuolleiden vihollisten lähistöltä tai etsimällä niitä ympäristöstä tulitaistelun aikana.
Sarjan toisesta osasta lähtien peleissä on ollut myös moninpeli- ja yhteistyöpeliominaisuus. Tavallisessa moninpelissä voi pelata korkeintaan kymmenen pelaajaa, jotka jaetaan kahdeksi joukkueeksi. Moninpelissä on kuusi pelattavaa vaihtoehtoa: Deathmatch, Plunder, Team Objective, Three Team Deathmatch, Hardcore ja Free For All. Yhteistyöpeliin voi osallistua korkeintaan kolme pelaajaa, joista yksi on Nathan Drake ja kaksi muuta pelaajaa joitain muita sankarihahmoja.
Julkaisut

| Vuosi | Nimi | Kehittäjä | Alusta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Uncharted: Drake’s Fortune | Naughty Dog | PlayStation 3 |
| 2009 | Uncharted 2: Among Thieves | Naughty Dog | PlayStation 3 |
| 2011 | Uncharted 3: Drake’s Deception | Naughty Dog | PlayStation 3 |
| 2011 | Uncharted: Golden Abyss | SCE Bend Studio | PlayStation Vita |
| 2012 | Uncharted: Fight for Fortune | SCE Bend Studio | PlayStation Vita |
| 2015 | Uncharted: The Nathan Drake Collection | Bluepoint Games | PlayStation 4 |
| 2016 | Uncharted 4: A Thief’s End | Naughty Dog | PlayStation 4 |
| 2017 | Uncharted: The Lost Legacy | Naughty Dog | PlayStation 4 |
Huomautukset: 1 2 3  Saatavilla myös PlayStation Now -palvelussa.  ↑  Sisältää pelisarjan kolme ensimmäistä osaa uudelleenmasteroituna PlayStation 4 -pelikonsolille.
Julkaisut > Pääasiallinen pelisarja > Uncharted: Drake’s Fortune

Pelisarjan ensijulkaisussa Nathan Drake etsii El Doradon aarretta yhdessä mentorinsa Victor ”Sully” Sullivanin ja journalisti Elena Fisherin kanssa. Vastassaan heillä on Draken menneisyydestä tunteman Eddy Rajan johtama merirosvoryhmä sekä Gabriel Romanin ja Atoq Navarron palkkasotilasarmeija.
Julkaisut > Pääasiallinen pelisarja > Uncharted 2: Among Thieves

Jatko-osa vie Draken matkalle halki Nepalin kaupungin, Borneon viidakoiden ja Himalajan vuorten, kun hän yrittää salaperäisen tikarin avulla löytää Shambhalan laakson ennen julmaa sotarikollista Zoran Lazarevićia. Apunaan Drakella on pelisarjan ensimmäisestä osasta tutut Victor Sullivan ja Elena Fisher. Uusina henkilöhahmoina pelissä esiintyvät muun muassa Draken vanha aarteenetsijäkumppani Harry Flynn sekä Chloe Frazer, jonka kanssa Drakella on takanaan yhteinen suhde.
Julkaisut > Pääasiallinen pelisarja > Uncharted 3: Drake’s Deception

Kolmannessa osassa Drake ja Victor Sullivan etsivät kilpaa hämäräperäisen salajärjestön kanssa Arabiasta myyttistä, Aavikon Atlantikseksi kutsuttua kadonnutta kaupunkia.
Julkaisut > Pääasiallinen pelisarja > Uncharted 4: A Thief’s End

Pelisarjan neljännessä ja viimeisessä osassa Drake on jättänyt aarteenmetsästäjän elämän taakseen. Tilanne muuttuu, kun Draken kuolleeksi luultu veli Sam putkahtaa esiin ja houkuttelee hänet mukaan seikkailuun etsimään kapteeni Henry Averyn kauan sitten kadonnutta aarretta ja Libertaliaa, merirosvojen utopiaa.
Myynti

Pelisarja on myynyt yli 41 miljoonaa kappaletta joulukuuhun 2017 mennessä.
Muu media

Pelisarjan esiosana toimiva elokuva Uncharted on sai ensi-iltansa helmikuussa 2022. Elokuvassa Tom Holland esittää nuorta Nathan Drakea, Mark Wahlberg nuorta Victor Sullivania, ja Sophia Ali nuorta Chloe Frazeria.
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGames-sivustolla (englanniksi)
Tulitaistelun aikana Drake voi suojautua kulmien ja seinien taakse, joiden suojasta voi tulittaa vihollisia tähdäten tai sokkona ampumalla.
Jojo

Coca-Cola-jojo 1960-luvulta
Jojo (yo-yo) on lelu, joka koostuu akselilla toisiinsa yhdistetystä kahdesta samankokoisesta, pyöreästä osasta sekä narusta, joka kiertyy akselin ympärille. Jojo voidaan tehdä puusta, metallista tai muovista. Jojo on maailman vanhimpia tunnettuja leluja.
Jojolla leikitään pitämällä kiinni narun päästä ja saattamalla jojo edestakaiseen liikkeeseen, jolloin se vuoroin "kelaa" narua sisään nousten leikkijää kohti ja liikkeen kääntyessä "purkaa" narua paeten poispäin leikkijästä. Tähän perusliikkeeseen voidaan liittää erilaisia variaatioita, joilla jojon käsittelyyn saadaan lisää vaikeutta.
Jojot ovat muutamaan otteeseen nousseet hetkellisiksi muotivillityksiksi. Esimerkiksi syksyllä 1991 Suomessa koettiin näyttävä jojo-buumi, ja monissa kouluissa jojoilla leikkimistä jouduttiin jopa rajoittamaan.
Jojon harrastajilla on erilaisia tyylejä ja tekniikoita käyttää jojoa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ilta-Sanomat 10.8.2012: Näin jojo pyörii avaruudessa – astronautti Donald Pettit esittelee videolla jojon toimintaa ISS-avaruusasemalla
Jojo - suuren maailman uusin "kärpänen", Suomen Kuvalehti, 15.10.1932, nro 42, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Eero Tammi

Eero Tammi (s. 1983) on helsinkiläinen elokuvantekijä. Tammi on valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston elokuva- ja lavastustaiteen laitokselta, pääaineenaan elokuvaleikkaus. Hän on työskennellyt paitsi leikkaajana, myös tuottajana, käsikirjoittajana ja ohjaajana.
Vuodesta 2020 Tammi on työskennellyt tukiesittelijänä Suomen elokuvasäätiössä, vastuualueenaan dokumentti- ja lyhytelokuvat.
Tammi on toiminut myös muun muassa elokuvakriitikkona, toimittajana sekä vastuutehtävissä kulttuurialan järjestöissä.
Tammi kuului Filmihullu-lehden toimituskuntaan vuosina 2004-2023. Hän on kirjoittanut myös STT:lle,  Etelä-Suomen Sanomiin, Film-O-Holic.comiin (vuosina 2000-2007), Kansan Uutisiin ja englantilaiseen Sight & Soundiin.
Tammi toimi vuosina 2006-2010  Fipresci-tuomaristojen jäsenenä monilla elokuvafestivaaleilla, kuten Mannheimissa ja Göteborgissa 2006, Cottbusissa ja Tromssassa 2008 ja Karlovy Varyn elokuvajuhlilla 2010. Hän oli pitkään mukana Sodankylän elokuvajuhlien järjestelyissä.
Tammi on perustanut koulujen elokuvakasvatukseen tarkoitetun IhmeFilmi-hankkeen.
Aiheesta mjuualla

Eero Tammi Elonetissä.
Eero Tammi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Lucas Andersen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Lucas Qvistorff Andersen
Syntymäaika: 13. syyskuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka:  Aalborg, Tanska
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 185 cm
Paino: 72 kg
Seura
Seura:  Ajax
Pelinumero: 16
Junioriseurat
:  Aalborg
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2012 |  Aalborg | 40 | (3) |
| 2012– |  Ajax | 23 | (1) |
| 2013– | →  Jong Ajax | 20 | (7) |
| Yhteensä | Yhteensä | 83 | (11) |
Maajoukkue
| 2014– |  Tanska | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. joulukuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. joulukuuta 2014.
Lucas Qvistorff Andersen (s. 13. syyskuuta 1994 Aalborg, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa kaudella 2024–2025 Englannin toisella sarjatasolla  Championship Leaguessa pelaavaa Queens Park Rangersia.
Andersen aloitti ammattilaisuransa Aalborg BK:ssa. Hän teki ensiesiintymisensä Tanskan Superliigassa 16-vuotiaana 5. maaliskuuta 2011, kun Aalborg pelasi kotonaan 1–1-tasapelin Silkeborg IF:n kanssa. Andersen tuli ottelussa kentälle 88. minuutilla Mathias Wichmannin tilalle.. Yhteensä hän pelasi ensimmäisellä liigakaudellaan 11 ottelua, joissa kaikissa hän tuli kentälle vaihdosta. Kaudella 2011–2012 Andersenin vastuu kasvoi, ja hän pelasi 22 liigaottelua, joista 12 hän aloitti.
Andersen aloitti myös kauden 2012–2013 Aalborgissa, ja ehti aloittaa seitsemän liigaottelua, kunnes siirtyi 31. elokuuta 2012 Ajaxiin 1,3 miljoonan euron siirtosummalla. Hän teki ensiesiintymisensä Eredivisiessä 8. joulukuuta 2012 Ajaxin voittaessa FC Groningenin kotonaan 2–0. Andersen korvasi ottelussa Danny Hoesenin 79. minuutilla. Ottelu jäi hänen ensimmäisen Ajax-kautensa ainoaksi liigaotteluksi. Kaudella 2013–2014 Andersen pelasi enimmäkseen Eerste divisiessä pelaavassa kakkosjoukkueessa Jong Ajaxissa, mutta edusti myös ykkösjoukkuetta yhdeksässä liigaottelussa ollen neljästi avauskokoonpanossa. Hänen kaksi ensimmäistä Ajax-kauttaan päättyivät molemmat mestaruuteen.
Tanskan maajoukkueessa Andersen on pelannut yhden ottelun vuonna 2014 (tilanne 18. joulukuuta 2014). Hän teki ensiesiintymisensä A-maajoukkuetasolla 18. marraskuuta 2014, kun Tanska hävisi vieraissa ystävyysottelun Romanialle 0–2. Andersen aloitti ottelun, mutta Rasmus Würtz tuli hänen tilalleen jo 26. minuutilla.
Saavutukset

Ajax:
Eredivisien mestaruus: 2012–2013, 2013–2014
KNVB-cupin toinen sija:  2013–2014
Alankomaiden supercupin voitto: 2013–2014
Toinen sija: 2014–2015
Mestari-Heikin maja

Mestari-Heikin maja on Ilveskorven kylässä Vihannissa sijaitseva pääosin luonnonkivistä rakennettu asumus jonka rakensi omaksi asunnokseen Mestari-Heikiksi kusuttu Heikki Kilpua-Myllymäki (1854–1934) sen jälkeen kun hänen entinen asuntonsa oli tuhoutunut tulipalossa. Mestari-Heikki asui majassaan kesäisin ja talvisin hän asusteli lähiseudun taloissa. Hän työskenteli nuoruudessaan paimenena ja myöhemmin hän tuli tunnetuksi erityisesti uudispellon raivaajana ja suurien suo-ojien kaivajana. Hän kaivoi muun muassa yksin 4–5 kilometriä pitkän kuivatusojan Leinosenjärvestä Vihanninjokeen. Heikki sai 1928 Oulun Talousseuran 100-vuotisjuhlissa raivauspalkinnon tunnustuksena työstään.
Majan oviaukon vieressä on suuri luonnonkivi joka muodostaa osan majan seinästä. Ovi oli pääosin lasia kuten vastapäinen kamarin seinäkin. Majan jyrkkä vesikatto oli alunperin tehty pitkistä leveistä päreistä. Majassa oli kaksi huonetta ja kolme tulisijaa, nykyään tulisijapaikkoja on enää kaksi jotka nekin on jälkikäteen luonnonkivistä, tiilistä ja toisen hormi betonirummusta valmistettu. Myös katto on nykyisellään kokonaan betonilla toisiinsa muurattua luonnonkiviä. Rakennelma oli katottomana rauniona jo kymmenen vuotta ennen Mestari-Heikkin kuolemaa ja onkin kunnostettu rauniosta joskus Heikin kuoleman jälkeen ilmeisesti 1950 luvulla, kun varsinaiselle kyläläisten paikalle haluamalle raivaaja muistomerkille ei rahallista tukea löytynyt.
Ilona Ahti

Ilona Ahti
Ilona Ahti (s. 1987 Kirkkonummi) on suomalainen käsikirjoittaja ja kirjailija.
Ilona Ahti valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2015 pääaineena viestintä. Vuonna 2018 hänestä tuli myös taiteiden maisteri Aalto-yliopistosta pääaineena elokuva- ja TV-käsikirjoitus. Tämän lisäksi hän on suorittanut näyttelijäopintoja Essexin yliopiston alaisessa East 15 -teatterikoulussa.
Ahti käsikirjoitti yhdessä Daniela Hakulisen kanssa elokuvan Tytöt tytöt tytöt. Tytöt tytöt tytöt valittiin ensimmäisenä suomalaisena pitkänä näytelmäelokuvana Sundancen elokuvajuhlille, jossa se voitti parhaan kansainvälisen fiktioelokuvan yleisöpalkinnon.. Elokuva kilpaili myös Berliinin elokuvajuhlien Kristallikarhu-palkinnosta Generation 14plus -kilpasarjassa. Elokuvan oikeudet on maaliskuuhun 2023 mennessä myyty yli 50 maahan. Tytöt tytöt tytöt oli myös vuoden 2022 levitetyin suomalainen elokuva kansainvälisillä festivaaleilla, sillä se oli pääsi mukaan 49 festivaaleille.
Ahti voitti Hakulisen kanssa Tytöt tytöt tytöt -elokuvasta parhaan käsikirjoituksen Jussi-palkinnon maaliskuussa 2023. Ahti ja Hakulinen voittivat myös parhaan elokuvakäsikirjoituksen Sylvi-palkinnon. Tämän lisäksi Suomen Näytelmäkirjailijat ja Käsikirjoittajat ry:n jäsenet äänestivät Ilona Ahdin ja Daniela Hakulisen kaikkien aikojen ensimmäisen Vuoden käsikirjoittaja -palkinnon saajiksi marraskuussa 2022.
Viitasaaren elokuvaviikolla Ahdille, Hakuliselle ja elokuvan ohjaaja Alli Haapasalolle myönnettiin Tytöt tytöt tytöt -elokuvasta perinteikäs Humanismin käsi -palkinto huhtikuussa 2023. Elokuva valittiin myös Suomen Oscar-ehdokkaaksi vuonna 2022. Yhdysvaltalainen Rotten Tomatoes -sivusto listasi Tytöt tytöt tytöt vuoden 2022 neljänneksi parhaaksi elokuvaksi maailmassa.
Aalto-yliopiston elokuvataiteen linjan päättötyönä Ahti käsikirjoitti 19-minuuttisen lyhytelokuvan Kotimatka (engl. Homebound). Lyhytelokuvan ohjasi Marika Harjusaari ja tuotti Paria Eskandari, ja se kuvattiin Etelä-Afrikassa. Kotimatka palkittiin Nordic Generation -palkinnolla Haugesundin elokuvajuhlilla 2019 ja parhaana opiskelijaelokuvana Tampereen elokuvajuhlilla 2020.
Kustannusyhtiö Tammi julkaisi Ilona Ahdin kirjoittaman ”Stop Secret” -lastenromaanisarjan ensimmäisen osan Hikisukka Hirmunen syyskuussa 2023. Teoksen on kuvittanut lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkinnolla vuonna 2020 palkittu kuvittaja Miila Westin.
Ahti asuu Tansaniassa. Ahti on asunut Suomessa ja sen lisäksi myös Kolumbiassa, Etiopiassa, Nepalissa, Ranskassa, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa.
Hän edusti Suomea naisten jalkapallon partneripelaajana kehitysvammaisten urheilijoiden Special Olympics -kesämaailmankisoissa Los Angelesissa vuonna 2015.
Elmer Koskinen

Elmer Pellervo Koskinen  (8. huhtikuuta 1923 Vilppula – 9. lokakuuta 2013 Vilppula) oli konesuunnitteluun erikoistunut teknikko sekä purjelennon kouluttaja. Vanhemmat olivat Herman Koskinen (1898-1982) ja  Amanda o.s. Lahti (1896-1977). Elmer Koskinen syntyi Vilppulan Kolhossa, jossa Herman oli patruuna Matthias Bonnin palveluksessa sekalaisissa töissä. Vuonna 1931 perhe muutti Mänttään, siellä Elmer vietti nuoruutensa. Herman toimi tehtailija Gösta Serlachiuksen autonkuljettajana. Talvisodassa ja jatkosodan alussa Elmer oli vapaaehtoisena vartiointitehtävissä. Vuonna 1942 hän astui asepalvelukseen, suoritti lentokonemekaanikkokurssin Utissa ja toimi sodan loppuun saakka mekaanikkona Utissa ja Nummelassa, huolsi mm. isojen pommikoneiden moottoreita. Hänet ylennettiin kersantiksi vuonna 1944.
Elmer Koskinen vuonna 1973
Työura

Sodan jälkeen Elmer Koskinen valmistui Vaasassa teknikoksi ja työskenteli Strömbergin konepajalla. Vuonna 1952 hän muutti perheineen  Kolhoon,  jossa asui loppuelämänsä. Hän toimi Serlachiuksen Kolhon tehtaan konepajalla enimmäkseen suunnittelijana ja vuonna 1970 eteni työnjohtajaksi, hoiti vastuullista tehtävää eläkkeellesiirtymiseensä saakka.
Lentotoiminta

Jo nuorena Koskinen sai kipinän lentämiseen. Vuonna 1947 oli perustettu Kolhon Ilmailukerho ry, joka muuttui vuonna 1971 Keurusselän Ilmailijat ry:ksi.  Heti Kolhoon muutettuaan Koskinen lähti mukaan toimintaan ja suoritti A- ja B- lentotutkinnon sekä Jämillä 1954 C-tutkinnon. Purjelennosta tuli hänen erikoisalansa, ja hänestä kehittyi yksi alan eturivin asiantuntijoita.  Lentäjätovereittensa kanssa hän  rakensi useita purjekoneita. Hän sai purjelennon opettajan lupakirjan vuonna 1957. 1960-luvun alussa purjelentotoiminta siirtyi Halliin. Koskinen piti lukuisia lentokursseja Hallissa, Jämillä ja Räyskälässä, koulutti suuren määrän purje-, moottoripurjehtija- ja moottorilentäjiä.  Hän toimi Keurusselän Ilmailijat ry:n puheenjohtajana ja koulutuspäällikkönä ja Tampereen Ilmailuyhdistys ry:n ultrakevyt-lennonopettajana ja valtuutettuna tarkastuslentäjänä
Yksityiselämä

Koskinen avioitui vuonna 1946 Irma o.s. Kalliomäen (1919-2008)  kanssa, avioliitto kesti Irman kuolemaan saakka. Heille syntyivät lapset Marjatta 1946  (myöh. Kärki)  ja Pirjo 1949.
Kunnianosoitukset

1956 Ilmavoimien muistoristi soljella
1973 Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan I luokan mitali
1976 Suomen Ilmavoimien lentokonemekaanikon rintamerkki
1983 Kolhon Tekniset ry:n kunniapuheenjohtaja
1985 Vuoden purjelennon opettaja
1991 Hallin Lentokerhon I kunniajäsen
1999 Sotainvalidien Veljesliiton kultainen ansiomerkki
2003 Suomen liikuntakulttuurin ja urheilun ansiomitali kullatuin ristein
Suomen kielen sanasto

Suomen kielen sanasto käsittelee suomen kielen sanastoa etymologian ja sananmuodostuksen kannalta.
Perussanat ja kompleksiset sanat

Perussanan vartalo on yksimorfeeminen, eli sitä ei voi jakaa pienempiin osiin. Kompleksiset sanat puolestaan muodostuvat kahdesta tai useammasta morfeemista, ja usein niiden merkitys on johdettavissa näiden osien merkityksestä. Kompleksiset sanat ovat johdoksia tai yhdyssanoja. Esimerkiksi sanat syy ja pestä ovat perussanoja, mutta syytön ja pesettää ovat johdoksia ja syypää ja aivopestä yhdyssanoja. Kompleksisia sanoja voi periaatteessa muodostaa loputtomasti, vaikka kaikki ”piilevät” eli periaatteessa mahdolliset yhdyssanat tai johdokset eivät olekaan vakiintuneet tai niin yleisesti käytössä, että ne voitaisiin lukea kielen sanastoon. Siksi kielen sanastoa on vaikea tai mahdoton rajata täsmällisesti. Yhden ihmisen sanavaraston laajuudeksi on arvioitu 30 000–40 000 sanaa.
Valtaosa suomen sanastosta on kompleksisia sanoja. Nykysuomen sanakirjassa on 210 000 sanaa, joista 64,8 % on yhdyssanoja ja 26,6 % johdoksia. Sanakirjaa varten kerätyssä sanastokokoelmassa oli yli 800 000 sanaa. Uudemmassa Kielitoimiston sanakirjassa on 100 000 sanaa, mutta sanastokokoelman koko on noussut yli miljoonan. Suomen murteiden sana-arkistossa on noin 430 000 sanaa. Perussanoja on huomattavasti vähemmän. Suomen murteissa on arvioitu olevan yhteensä noin 10 000 perussanaa, ja Nykysuomen sanakirjassa on vajaat 18 000 perussanaa. Jos yleiskielen sanastosta poistetaan nuoret vierasperäiset sanat, jäljelle jää noin 6 000 omaperäistä perussanaa.
Sananmuodostus

Sananmuodostuksella tarkoitetaan sitä, että uusia sanoja muodostetaan kielessä jo olemassa olevan sanaston pohjalta. Sananmuodostuksen tärkeimmät keinot ovat yhdistäminen ja johtaminen.