stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viimeinen talo vasemmalla

Viimeinen talo vasemmalla voi olla
elokuva vuodelta 1972
elokuva vuodelta 2009
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Viimeinen talo vasemmalla”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vladimir Karelin

Vladimir Karelin
Vladimir Karelin (1891–1938) oli venäläinen poliitikko ja vallankumousjohtaja. Hän oli valtion kiinteistöistä vastaava kansankomissaari vuodesta 1917. Karelin osallistui Brest-Litovskin rauhanneuvotteluihin. Hän oli tyytymätön lopputulokseen ja erosi komissaarin virasta. Tšeka pidätti hänet vuonna 1919, ja vapauttamisensa jälkeen hän muutti ulkomaille.tarvitaan parempi lähde. Hän kuitenkin palasi Neuvostoliittoon[lähde? ].
Karelin pidätettiin 26. syyskuuta 1937 ja maaliskuussa 1938 hän oli todistajana Moskovan kolmannessa näytösoikeudenkäynnissä. Hänelle annettiin kuolemantuomio 22. syyskuuta 1938 ja teloitettiin ampumalla saman päivän aikana.[lähde? ]
Vitra

| Vitra |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö (AG)
Perustettu:  1950
Perustaja:  Fehlbaum, Willi
Toimitusjohtaja:  Cohn, Hanns-Peter
Puheenjohtaja:  Achermann, Gilbert
Kotipaikka:  Muttenz, Basel-Landschaft, Sveitsi
Toimiala:  huonekaluteollisuus
Tuotteet:  designhuonekalut
Tytäryhtiöt:  16 tytäryhtiötä eri maissa
Kotisivu:  www.vitra.ch
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vitra on sveitsiläinen huonekaluyritys, joka valmistaa ja myy huonekaluja; designhuonekaluja koteihin, toimistoihin ja julkisiin tiloihin. Yhtiön kotipaikka on Muttenz, Basel-Landschaftin kantonissa, Baselin itäpuolella. Vitra aloitti toimintansa 1950.
Toiminta

Vitralla on tehtaita Saksassa, Japanissa, Kiinassa, Unkarissa ja Yhdysvalloissa. Myyntiyhtiöitä on eri puolilla maailmaa yhteensä 15. Vitra osti suomalaisen Artek Oy:n syksyllä 2013. Saksan puolella Weil am Rheinissa Vitralla on designmuseo, Vitra Design Museum.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (englanniksi, saksaksi, ranskaksi, hollanniksi, espanjaksi, japaniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vitra Wikimedia Commonsissa
Vitran pääkonttori Muttenzissa, aivan Birsfeldenin rajalla.
Vitra Design Museumin sisäänkäynti.
Vanha ja uusi kantele

| Vanha ja uusi kantele Martti Pokela, Eeva-Leena Pokela-Sariola ja Matti Kontio |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1977
 Studio : Finnlevyn studio   LM-studio
 Julkaistu: 1978   (1984 saksalainen LP)   (1991 CD-levy)
 Formaatti: LP-levy (SFLP 8578)   CD-levy (EUCD 1040)
 Tuottaja(t): Martti Pokela   Matti Kontio
 Tyylilaji: folk   maailmanmusiikki
 Kesto: 31.00
 Levy-yhtiö: Oy Finnlevy Ab
 Levymerkki: Finnlevy
Martti Pokelan muut julkaisut
|   | Vanha ja uusi kantele 1978 | Best of Kantele 1995 |
Vanha ja uusi kantele on Martti Pokelan, Eeva-Leena Pokela-Sariolan sekä Matti Kontion yhteistyöalbumi vuodelta 1978. Albumi sisältää kanteleella soitettuja instrumentaalisia kappaleita, joista valtaosa on suomalaisia kansanlauluja. Albumin kansikuvassa on taidemaalari Pekka Halosen maalaus Kanteleensoittaja vuodelta 1892.
Kappaleet

Kaikki kappaleet sovittaneet Martti Pokela, Eeva-Leena Pokela-Sariola ja Matti Kontio, ellei toisin mainita.
| --- | --- |
 A-puoli Vallinkorvan laulu – 1.49 (säv. Oskar Merikanto)  Kalevalainen sävelmä – 2.10 (säv. trad.)  Karjalan kunnailla – 1.45 (säv. trad.)  Häät Pökkelökankaalla – 2.28 (säv. trad. (Pohjanmaa))  Morsiamen hyvästijättö – 2.32 (säv. trad. (Keski-Suomi), sov. Martti Pokela ja Matti Kontio)  Ripatska – 1.30 (säv. trad. (Itä-Suomi))  Rinkitanssi – 1.32 (säv. trad. Länsi-Suomi))  Konevitsan kirkonkellot – 2.58 (säv. trad. (Karjala)) :  B-puoli Itkevä tyttö – 1.50 (säv. trad.)  Kirkonkelloja ja maanitusta Pielisjärveltä – 2.40 (säv. trad., Martti Pokela, Eeva-Leena Pokela-Sariola ja Matti Kontio)  Maitopolska Kannonkoskelta – 2.24 (säv. trad.)  Pollati poro lullati – 2.25 (säv. ja sov. Martti Pokela)  Hansin koira – 2.15 (säv. Martti Pokela)  Ykköskiperä – 1.18 (säv. Martti Pokela)  Kakkoskiperä – 1.39 (säv. Martti Pokela, sov. Martti Pokela ja Matti Kontio)  Kaipaus – 3.05 (säv. Martti Pokela, sov. Martti Pokela ja Eeva-Leena Pokela-Sariola)
Kokoonpano

Martti Pokela - kantele
Eeva-Leena Pokela-Sariola - kantele
Matti Kontio - kantele
Kokoonpano > Tuotanto

Martti Pokela - tuottaja ([[Finnlevy|Oy Finnlevy Ab)
Matti Kontio - tuottaja (Oy Finnlevy Ab)
Tom Bildo - äänittäjä
Erno Lindahl - äänittäjä
Eero Uusisaari - äänittäjä
Jorma Tähtinen - ulkoasu
Pekka Halonen - kansikuva (Kanteleensoittaja, 1892)
Inger Korkeakivi - kansikuvan omistaja
Pekka Haraste - valokuva
Vladimir Jumin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Yumin vuonna 1974. |  Yumin vuonna 1974. |  Yumin vuonna 1974. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montréal 1976 | 57 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Istanbul 1974 | 57 kg |  |
|  Kultaa | Lausanne 1977 | 62 kg |  |
|  Kultaa | México 1978 | 62 kg |  |
|  Kultaa | San Diego 1979 | 62 kg |  |
|  Hopeaa | Minsk 1975 | 57 kg |  |
|  Pronssia | Teheran 1973 | 57 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ludwigshafen 1975 | 57 kg |  |
|  Kultaa | Leningrad 1976 | 57 kg |  |
|  Kultaa | Bursa 1977 | 62 kg |  |
Vladimir Sergejevitš Jumin (ven. Владимир Сергеевич Юмин, 18. joulukuuta 1951 Omsk, Venäjän SFNT – 4. maaliskuuta 2016 Kaspijsk, Dagestan, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut vapaapainija, olympiavoittaja, maailman- ja euroopanmestari. Hän kuului painoluokissaan 1970-luvun parhaisiin painijoihin.
57 ja 62 kilogramman painoluokissa kilpaillut Jumin voitti painijanurallaan vapaapainissa olympiakultaa Montréalissa 1976. Lisäksi hän voitti neljä maailmanmestaruutta, kaksi himmeämpää MM-mitalia ja kolme Euroopan mestaruutta.
Vuonna 2009 Jumin nimettiin kansainväliseen painin hall of fameen.
Viinintuotannon ammattitutkinto

Tilaviinin jatkojalostus tislauslaitteistolla kuuluu osana viinintuotannon ammattitutkinnon valmentavaan koulutukseen
Viinintuotannon ammattitutkinto on Suomessa näyttökokeena suoritettava ammatillista osaamista marjaviinien ja muiden alkoholipohjaisten juomien valmistuksessa, tuotteiden markkinoinnissa ja tilaviiniyrityksen liiketoimintaproblematiikan ymmärtämisessä kartoittava tutkinto. Näyttökokeeseen järjestää valmentavaa koulutusta Varsinais-Suomen maaseutuoppilaitos Tuorlassa ja Hämeen Ammatti-instituutti Lepaalla. Valmentava koulutus kestää n. 1 vuoden sisältäen lähiopetustunteja, joissa tutustutaan tarkemmin viinin valmistukseen, eri alkoholijuomiin, tuotemarkkinointiin ja tilaviiniyrityksiin. Koulutuksen yhteydessä käydään läpi myös elintarvikehygieniaa ja suoritetaan hygieniapassi. Viinintuotannon ammattitutkinto antaa valmiuksia toimia itsenäisenä tilaviiniyrittäjänä, työntekijänä viinitilalla ja elintarvike-, matkailu- ja ravintola-alalla työtehtävissä, joissa tarvitaan parempaa tietoa eri alkoholipohjaisista juomista.
Viinin tarina

| Viinin tarina> The Story of Wine.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Hugh Johnson
Kieli:  englannin kieli
Genre:  tietokirjallisuus
Julkaistu:  1989
Suomennos
Suomentaja:  Tuula Kaurinkoski ja Jukka Jääskeläinen
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1990
Sivumäärä:  478
ISBN:  951-1-11287-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Viinin tarina on brittiläisen Hugh Johnsonin kirjoittama kirja, joka on kokonaisteos viinistä kautta historian. Kirjan kirjoittaminen kesti kaikkiaan viisi vuotta, ja se on perinpohjainen teos aihepiiristään ja käsittelee viiniteemaa kulttuurihistoriallisesti. Kirjan yksityiskohtaisuudesta voisi mainita esimerkiksi sen, että siinä käsitellään yksityiskohtaisesti pullon kasvua nykymuotoonsa taikka sitä, miksi aikoinaan Euroopassa juotiin niin paljon.
Vilho Lantto

Vilho Eelis Lantto (24. huhtikuuta 1941 Turtola – 16. maaliskuuta 2024 Oulu) oli Oulun yliopiston sähkötekniikan professori.
Lanton vanhemmat olivat Erkki Lantto ja Selma Juvani. Hän tuli ylioppilaaksi Tornion yhteislyseosta 1961 ja valmistui Oulun yliopistosta diplomi-insinööriksi 1966, tekniikan lisensiaatiksi 1972 ja tekniikan tohtoriksi 1975. Väitöskirjan aihe oli Empirical studies of penetration characteristics of fast electrons in metals. Lantto toimi Suomen Akatemian tutkimusassistenttina 1968–1976 ja Oulun yliopiston teknillisen fysiikan assistenttina 1976–1979, 1984–1985 ja 1986–1988 sekä osakkuusyritysten johto- ja hallintotehtävissä 1979–1984. Sähkötekniikan vt. apulaisprofessori hän oli 1985–1986 ja apulaisprofessori ja professori vuodesta 1986. Lantto jäi eläkkeelle 2009. Hän osallistui useisiin suomalaisiin ja kansainvälisiin tutkimusprojekteihin ja järjestöihin ja oli Oulun yliopistoseuran puheenjohtaja 1973–2009, samoin kuin Pohjois-Suomen opiskelija-asuntosäätiön hallituksen varapuheenjohtaja 1979–1983 ja puheenjohtaja 1971–1975 sekä valtuuskunnan jäsen vuodesta 1976. Oulun yliopiston ylioppilaskunnan puheenjohtaja Lantto oli 1968–1969 ja hallituksen puheenjohtaja 1967.
Lantto toimi Teknillisen tiedekunnan dekaanina 2000–2005, jolloin hän oli myös Oulun yliopiston hallituksen jäsen. Hänet valittiin 2009 Oulun yliopiston 12. alumniksi.
Taiteilija Tauno Ohenoja maalasi hänestä muotokuvan 1991. Lantolle on myönnetty Oulun yliopiston hopeinen plaketti.
Lanton puoliso oli Pirjo-Riitta Puro.
Veniss Underground

| Veniss Underground |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Jeff VanderMeer
Kieli:  englanti
Genre:  tieteisromaani
Kustantaja:  Tor
Julkaistu:  2003
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  177
ISBN:  1405032685
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Veniss Underground on Jeff VanderMeerin tieteisromaani vuodelta 2003.
Aiheesta muualla

Tamar Yellin: Jeff VanderMeer interviewed. Infinity plus 3.12.2003. (englanniksi)
Stuart Carter: Veniss Underground. Infinity plus 13.11.2005. (englanniksi)
Abigail Nussbaum: Veniss Underground. Asking the Wrong Questions 12.1.2006. (englanniksi)
Vädersholm

Linnan tornin perustusten jäännökset
Vallihaudan jälkiä
Vädersholm on linnanraunio Ulricehamnin kunnassa Ruotsissa Mogden-järven läheisyydessä. Se on ollut linnoitettu suurtila 1300- ja 1400-luvuilla. Keskiajalla linna oli saarella ja sitä ympäröivät vallihaudat. Sijainti järvellä teki siitä vihollisille vaikeasti saavutettavan paikan. Nykyään vesi on matalammalla ja siksi paikka on nykyään niemi.
Nykyään linnasta voi nähdä kolme kukkulaa: ylimmällä oli linnan torni, uloimmalla luultavasti linnanherran asunto ja keskimmäisellä on puutalon kellarin jäännökset. Käsityöläisten talot ja asunnot olivat ulompana saaren reunoilla. 1940-luvulla tehdyissä kaivauksissa löydettiin kotitaloustarvikkeita sekä työkalujen ja aseiden jäännöksiä, jotka kertovat linnan olleen asutun 1300- ja 1400-luvuilla. Löydöt on viety Boråsin museoon.
600 metriä Väderholmista etelään on kaksi muuta linnoitusten rauniota.
Vielä mummunakin sen muistat

| ”Vielä mummunakin sen muistat” Greger |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Huulin hymyilevin
 Julkaistu: 1977
 Formaatti: 7” vinyyli
 Tuottaja(t): Chrisse Johansson
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 02.47
 Levy-yhtiö: EMI Finland
Vielä mummunakin sen muistat on laulaja Gregerin vuonna 1977 julkaistu ensisingle. Sen on tuottanut Chrisse Johansson levy-yhtiölle Oy EMI Finland Ab. Gregerin esikoisalbumi on samanniminen kuin tämän singlen kääntöpuolen kappale, Huulin hymyilevin. LP-levyn luettelotunnus on 9C 062-38266 ja tämän singlen 9C 006-38263).
Kappaleet

Vielä mummunakin sen muistat – 2.47 (”Beautiful Rose”, säv. J. Bouwens, san. Chrisse Johansson, sov. Jori Sivonen)
Huulin hymyilevin – 3.46 (”Have a Smile on Your Face”, säv. Adam Skorukpa, san. C. Johansson, sov. Thilo Krasmann)
Ääninäyte
Kooste (10%, 0:37) singlen kappaleista.
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Vilma Räsänen

Vilma Annika Räsänen (s. 6. syyskuuta 2003 Viitasaari) on suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa on kiekonheitto, ja lisäksi hän kilpailee kuulantyönnössä. Hän edustaa Viitasaaren Viestiä ja häntä valmentaa Jarkko Räsänen.
Räsänen saavutti kiekonheitossa pronssia Tampereen Kalevan kisoissa 2021 ennätyksellään 49,93. Hän on voittanut kiekonheiton Suomen-mestaruuden 17-vuotiaiden sarjassa 2020 ja 19-vuotiaissa 2021. Räsänen on edustanut Suomea alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Calissa vuonna 2022 sekä alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Espoossa vuonna 2023. Calissa hän heitti tuloksen 47,08 ja jäi karsintaan. Espoossa Räsäsen tulos oli 45,31, mikä ei riittänyt finaalipaikkaan.
Vladimir Kolokoltsev

Vladimir Kolokoltsev
Vladimir Aleksandrovitš Kolokoltsev (ven. Влади́мир Алекса́ндрович Колоко́льцев; s. 11. toukokuuta 1961 Nižni Lomov, Penzan alue) on venäläinen poliitikko. Siviiliammatiltaan hän on poliisi.
Kolokoltsev liittyi Neuvostoliiton sisäministeriön palvelukseen vuonna 1982 ja sai ensimmäisen nimityksensä Moskovaan laitokselle, jonka toimenkuvaan kuului diplomaattisen edustuston suojeleminen. Vuonna 1985 hän pääsi Neuvostoliiton sisäministeriön korkeamman politiikan kouluun, josta hän valmistui vuonna 1989. Kolokoltsev eteni urallaan Moskovan poliisipiireissä, kunnes sai vuonna 2007 siirron poliisipäälliköksi Orjolin alueelle. Vuonna 2009 hän palasi Moskovaan, ja 7. syyskuuta 2009 hän sai nimityksen Moskovan poliisipäälliköksi. 10. kesäkuuta 2010 hänet ylennettiin poliisin kenraaliluutnantiksi.
21. toukokuuta 2012 Kolokoltsev sai nimityksen Venäjän sisäministeriksi. Häntä edelsi tässä tehtävässä Rašid Nurgalijev. Vuonna 2013 Kolokoltsev ilmaisi tukensa kuolemanrangaistuksen käyttöön palautukselle. Vuonna 2018 Yhdysvallat lisäsi Kolokoltsevin ja 23 muuta venäläistä virkamiestä pakotelistalleen.
Vasa Shipping

Ab Vasa Shipping Oy oli suomalainen vuosina 1957–1983 toiminut varustamo jonka kotipaikka oli Vaasa. Varustamoon pääomistaja oli merikapteeni Nils Berg, joka oli varustamon johtajana 1957–1971. Yhtiön hallituksen puheenjohtajana toimi kauppaneuvos Gunnar Erickson (1894–1973). Berg omisti myös vuonna 1960 perustetut Ab Johanship Oy ja Ab Krucia Shipping Oy varustamot joiden laivojen hoitovarustamona Vasa Shipping toimi. Varustamot yhdistettiin Vasa Shippingiin vuonna 1967. Berg omisti myös puolet vuonna 1973 perustetusta Ab Korsholm Shipping Oy varustamosta. Vasa Shipping julistettiin konkurssiin lokakuussa 1983.
Varustamon tytäryhtiö oli Vaskiluodossa toiminut ahtausliike Ab Ostrobotnia Stevedore Oy.
Aiheesta muualla

Ab Vasa Shipping Oy:n yhtiöhistoriaa Pörssitiedossa
Vurnon Anita

Vurnon Anita
Vurnon Anita (s. 4. huhtikuuta 1989 Willemstad, Curaçao, Alankomaiden Antillit) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa englantilaista Newcastle Unitedia. 166 senttimetrin pituinen Anita on pelipaikaltaan puolustaja. Anita kuului Alankomaiden poikamaajoukkueiden vakiokalustoon. Aikuisten maajoukkueessa hän on pelannut kolme ottelua. Ennen Ajaxia Anita edusti VV Maarssenia. Ajaxista hän siirtyi elokuussa 2012 englantilaiseen Newcastle Unitediin.
Vladimír Ptáček

| Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Tšekkoslovakia.Miesten koripallo.EM-kilpailut  | Maa:   Tšekkoslovakia> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Belgia 1977 |  |  |
Vladimír Ptáček (7. marraskuuta 1954 Praha – 13. elokuuta 2019) oli Tšekkoslovakiaa edustanut koripalloilija.
Laitahyökkääjänä pelannut Ptáček pelasi Tšekkoslovakian miesten maajoukkueessa 157 ottelua ja voitti EM-pronssia Belgiasta 1977. Kesäolympialaisissa hän sijoittui Tšekkoslovakian maajoukkueessa kuudenneksi Montréalissa 1976. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös vuosien 1978 ja 1982 MM-kilpailuissa sekä vuoden 1983 EM-kilpailuissa, joihin hän päätti maajoukkueuransa.
Ptáčekin sisko, yhden MM- ja viisi EM-mitalia voittanut Dana Ptáčková, avioitui koripallon EM-mitalisti Vlastibor Klimešin kanssa, ja näiden tytär Zuzana Klimešová voitti koripallossa Euroopan mestaruuden. Ptáčekin kuolemasta 64-vuotiaana uutisoitiin 13. elokuuta 2019.
Aiheesta muualla

Vladimír Ptáček Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Vladimír Ptáček Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Tšekkoslovakian joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1977
4 Nečas ·
5 Petr ·
6 Konopásek ·
7 Ptáček ·
8 Kropilák ·
9 Bojanovský ·
10 Kos ·
11 Pospíšil ·
12 Klimeš ·
13 Brabenec ·
14 Douša ·
15 Hraška ·
Valmentaja Petera
Vasa nation

Vasa nation (VN) on vuonna 1908 perustettu Helsingin yliopiston ruotsinkielinen osakunta, jonka juuret ovat Pohjalaisessa osakunnassa. Osakunnan värit ovat punainen, keltainen ja musta. Nimestään poiketen Vasa nationin kanta-alueena on sääntöjen mukaan Pohjanmaan historiallinen maakunta, käytännössä lähinnä Rannikko-Pohjanmaa ja Kokkola Keski-Pohjanmaalta.
Inspehtorit

Otto Ingemar Engström 1908–1919
(myös Etelä-Pohjalaisen Osakunnan inspehtori 1907)
Walter Ekström 1919–1920
Robert Ehrström 1920–1941
Herman Gummerus 1941–1947
Lennart Simons 1948–1953 ja 1960–1969
Karl Bruhn (vt. inspehtori lukuvuonna 1949–50)
Olav Ahlbäck 1953–1960
Lars Huldén 1969–1981
Carl-Eric Thors 1981–1985(?) (myös vt. inspehtori syyslukukaudella 1980)
Folke Stenman 1985(?)–1997
Matti Klockars 1998–2005
Mikael Knip 2006–2015
Ilse Julkunen 2015–
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuotson lentokenttä

Vuotson lentokenttä (ICAO: EFVU) on Sodankylässä noin kilometrin päässä Vuotson kylän keskustasta sijaitseva epävirallinen lentopaikka. Lentokentällä on sorapintainen kiitotie, jonka leveys on 20 metriä ja pituus 600 metriä. Kiitotien reunoilla kasvaa pari metriä korkeita mäntyjä ja kiitotien eteläpäässä on esiintynyt uria. Kentällä ei ole polttoaineen jakelua. Kentän omistaa Sodankylän kunta eikä kentällä ole vakinaista käyttöä. Virallisten lentopaikkojen luettelosta kenttä poistettiin vuonna 2006.
Kenttää alettiin rakentaa 1939 Petsamoon suunnitellun lentoreitin varalaskupaikaksi. Kiitotiealue, suojarakennus ja puhelinyhteys Vuotson majatalon puhelinkeskukseen valmistuivat kesällä 1940. Jatkosodan aikana kesällä 1942 saksalaiset aloittivat kentän laajennus- ja kunnostustyöt. Kentälle oli tarkoitus rakentaa tuhat metriä pitkä ja 150 metriä leveä kiitotiealue ja kuusi lentokonesuojaa, mutta lopulta suojia ei rakennettu ja kiitotie jäi 650 metrin pituiseksi, josta käyttökelpoista osuutta oli noin 500 metriä. Kenttää käyttivät sodan aikana lähinnä Fieseler Fi 156 Storch -tyyppiset tiedustelu- ja yhteyskoneet. Kentän läheisyydessä sijaitsi saksalaisten asuntoparakkeja ja suuria tavaravarastoja. Vuonna 1944 Vuotson lentokentän pohjoispuolelle, noin 200–300 metrin päähän nykyisen kiitotien päästä teki pakkolaskun saksalainen kaksimoottorinen raskas Messerschmitt Bf 110 -hävittäjäkone. Saksalaiset räjäyttivät koneen hylyn, jonka osia löytyy vieläkin maastosta.
Lapin sodan aikana saksalaiset tuhosivat kentän ja sen rakennukset 250 kilogramman pommeilla, joista osa jäi räjähtämättä ja raivattiin myöhemmin suomalaisten pioneerien toimesta. Kenttäalueelta on sotavuosilta jäljellä jonkin verran sotaromua, betonirakenteita, parakkien pohjia ja kaivantoja.
Vilho Kosunen

| Vilho Kosunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. toukokuuta 1875 Varkaus
Kuollut: 15. marraskuuta 1916 (41 vuotta) Vaasa
Ammatti:  näyttelijä
Vilho Kosunen (25. toukokuuta 1875 Varkaus – 15. marraskuuta 1916 Vaasa) oli suomalainen näyttelijä.
Ura

Kosunen työskenteli ennen näyttämöuraansa rautateillä. Hän debytoi näyttelijänä 1896 Vaasassa ja palveli Vaasan Työväen Teatteria viitisentoista vuotta. Kosunen näytteli etupäässä koomisia rooleja, kuten Tolari (Tukkijoella), ukko Heinecke (Kunnia), ukko Barbo (Sirkka) ja Rasmus (Sunnuntaipäivä Amagerilla).
Vilho Kuorikoski

Vilho Antero Kuorikoski (24. huhtikuuta 1892 Helsinki – 25. maaliskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Kuorikoski kävi kansakoulun ja sen jälkeen Sortavalan merimieskoulun, josta hän valmistui laivuriksi. Hän toimi sisävesilaivurina ja teki lisäksi sekatyömiehen ja talonmiehen töitä. Hän asui Vihdissä vuosina 1913–1921 ja uudelleen vuodesta 1925 alkaen. Kuorikoski oli Vihdissä asuessaan työssä konepuuseppänä Edvard Helteen puusepänverstaassa. Viimeksi hän oli Vihdin seudun osuusliikkeen talonmiehenä. Kuorikoski kuoli tapaturmaisesti 54-vuotiaana.
Kuorikoski kirjoitti useita seuranäytelmiä, joista monia esitettiin Vihdin Nummelan työväentalolla jo käsikirjoitusvaiheessa.
Vilho Kuorikoski oli naimisissa Amanda Ihanderin kanssa. Heillä oli viisi lasta.
Näytelmiä

Nykyajan ihmisiä : 2-näytöksinen huvinäytelmä. Kansanvallan näytelmistö n:o 15. Kansanvalta, Helsinki 1930
Oppi se on joka maksaa : 1-näytöksinen huvinäytelmä. Kansanvallan näytelmistö n:o 11. Kansanvalta, Helsinki 1930
Palokuntalainen on aina palokuntalainen : 1-näytöksinen huvinäytelmä. Kansanvallan näytelmistö n:o 12. Kansanvalta, Helsinki 1930
Tupakkalakossa : 2-näytöksinen huvinäytelmä. Kansanvallan näytelmistö n:o 8. Kansanvalta, Helsinki 1930
Auto-ruojan syy : kaksinäytöksinen huvinäytelmä. Pienviljelijäin liitto, Helsinki 1931
Kun rakkaus iskee : 3-näytöksinen huvinäytelmä. Kansanvallan näytelmistö n:o 22. Kansanvalta, Helsinki 1931
Oli se aika rumilus : 1-näytöksinen huvinäytelmä. Kansanvallan näytelmistö n:o 21. Kansanvalta, Helsinki 1931
Veto-oja : kaksinäytöksinen huvinäytelmä. Pienviljelijäin liitto, Helsinki 1934
Mestarin touhuilua : 2-näyt. huvinäytelmä. Kansanvallan näytelmistö n:o 34. Kansanvalta, Helsinki 1937
Rajaseudun laki : 4-näyt. näytelmä. Esitetty Helsingin Työväenteatterissa 13. maaliskuuta 1938
Aatelisverta : 1-näytöksinen huvinäytelmä. Sos.-dem. työläisnuorisoliitto, Helsinki 1939
Akka kuin akka : kaksinäytöksinen huvinäytelmä. Pienviljelijäin liitto, Helsinki 1945
Vladimir Kanaikin

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|       Hylätty | Daegu 2011 | 20 km kävely |  |
Vladimir Aleksejevitš Kanaikin (ven. Владимир Алексеевич Канайкин; s. 21. maaliskuuta 1985) on venäläinen yleisurheilija, joka kilpailee kävelyssä. Hän käveli 20 kilometrin maailmanennätyksen 1.17.16 syyskuussa 2007. Ennätyksen rikkoi Yohann Diniz maaliskuussa 2015. Kanaikin on voittanut 10 000 metrin ratakävelystä alle 18-vuotiaiden MM-kisoista kultaa vuonna 2001 ja alle 20-vuotiaiden MM-kisoista kultaa vuonna 2002 ja hopeaa 2004. Hän oli Göteborgin EM-kilpailuissa 2006 yhdeksäs 50 kilometrin kävelyssä ja voitti saman matkan Euroopan cupin 2007. Hän jäi kiinni EPOn käytöstä vuonna 2008 ja joutui kahden vuoden kilpailukieltoon. Ensimmäisen kilpailukieltonsa jälkeen hän sijoittui Daegun MM-kilpailuissa 2011 hopealle 20 kilometrin kävelyssä ajalla 1.20.27, mutta menetti sijoituksensa myöhemmin dopingin takia.
Tammikuussa 2015 Venäjän antidopingtoimikunta Rusada asetti Kanaikinin elinikäiseen kilpailukieltoon biologisen dopingpassin perusteella. Kilpailukiellon alkamisajankohdaksi määrättiin 17.12.2012 ja hänen tuloksiaan hylättiin aikaväleiltä 25.1.2011–25.3.2011 ja 16.6.2011–27.9.2011. Kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF valitti Rusadan valikoivista tuloshylkäyksistä urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen, joka muutti Rusadan päätöstä hylkäämällä kaikki Kanaikinin suoritukset aikaväliltä 25.2.2011–17.12.2012 ja muuttamalla kilpailukiellon kahdeksan vuoden pituiseksi.
Henkilökohtaiset ennätykset

20 km kävely: 1.17.16 (2007)
50 km kävely: 3.40.40 (2005)
Videopelien säilöminen
Säilömistä suorittavia tahoja

Suomen pelimuseo on suomalainen säilömistä suorittava taho.
Game Preservation Society keskittyy japanilaisiin peleihin.
Muita tahoja ovat muun muassa International Center for the History of Electronic Games.
Video Game Music Preservation Foundation keskittyy videopelimusiikin säilömiseen.
Aiheesta muualla

Video Game Studies (englanniksi)