stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaverille ei jätetä
DVD-julkaisut

Kaverille ei jätetä -sarja julkaistiin kokonaisuudessaan kuuden DVD:n sarjana. Jokainen DVD sisältää viisi jaksoa sekä Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Taneli Mäkelän kommentit jaksoista. Jaksot eivät ole DVD:illä alkuperäisessä esitysjärjestyksessä. Ensimmäiset kolme dvd:tä julkaistiin 2006–2007, loput kolme DVD:tä jäivät odottamaan myöhempää julkaisua. Tuotanto Oy Säihky ja Pan Vision julkaisivat kaikki kuusi DVD:tä yhdellä kerralla 26. marraskuuta 2009.
| Kansikuva | Nimi | Julkaisu | Jaksot |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Kaverille ei jätetä | 1. marraskuuta 2006  uudelleen julkaisu: 26. marraskuuta 2009 |  Velvet vision  Finni  Taksikuski  Kalamies Sakari  Asessorin mieshuolet |
|  | Kaverille ei jätetä 2 | 28. helmikuuta 2007  uudelleen julkaisu: 26. marraskuuta 2009 |  Candy Fellows  Tumor cerebri  Tiimi  Toinen toistaan tukien  Tarkastus |
|  | Kaverille ei jätetä 3 | 28. maaliskuuta 2007  uudelleen julkaisu: 26. marraskuuta 2009 |  Leiwoset  Aino  Remes  Mestarietsivä Asko  Kesä |
|  | Kaverille ei jätetä 4 | 26. marraskuuta 2009 |  Jorma löytää tyylinsä  Elämysmatka  En dag med Dennis  Sielun avohakkuu  Paratiisi |
|  | Kaverille ei jätetä 5 | 26. marraskuuta 2009 |  Pikkujoulu  Päät pystyyn  Thalian mies  Lennonjohto  Mirri |
|  | Kaverille ei jätetä 6 | 26. marraskuuta 2009 |  Rutaset  Nimi  Molskis ja roiskis  Ostaja  TKDN |
Aiheesta muualla

Kaikki jaksot katsottavissa Yle Areenassa 4.12.2025 saakka
Tuotanto Oy Säihky: Vanhat ohjelmat -2006 (Arkistoitu – Internet Archive)
Otaniemen lukio

| Otaniemen lukio |
| --- | --- |
 Otaniemen lukion pääsisäänkäynti, jonka vieressä on Jussi TwoSevenin maalaama muraaliteos Otakarhu (2019).
Sijainti:  Tietotie 6, 02150 Espoo (Otaniemi)
Koordinaatit:  60.184082°N, 24.819308°E
Tyyppi:  Lukio
Perustettu:  2019 (yhdistynyt edeltäjistä)
Rehtori:  Sinikka Luoma-Mattila
Luokat:  1–4
Oppilaita:  1 018 (2020)
Verkkosivut
Otaniemen lukio on Espoon Otaniemessä syksyllä 2019 toimintansa aloittanut runsaan tuhannen oppilaan lukio. Se toimii Aalto-yliopiston kampusalueella entisen Tiedon pääkonttorin rakennuksessa. Lukion muodostivat kaksi espoolaista lukiota, Pohjois-Tapiolan lukio ja Olarin lukio. Otaniemen lukio tarjoaa lukio-opintoja kolmella sisällöltään eroavalla opintolinjalla: yleislinja, matematiikka- ja luonnontiedelinja sekä teatterin ja median linja.
Otaniemen lukion muodostaneissa lukioissa opiskeli vuonna 2018 yhteensä 825 opiskelijaa. Tämän jälkeen opiskelijamäärä on ollut kasvussa, sillä esimerkiksi syksyksi 2019 lukioon otettiin 340 uutta opiskelijaa. Vuoden 2020 yhteishaussa ilmoitettu opiskelijamäärä oli jo 1 018.
Vuonna 2020 Otaniemen lukioon opiskelemaan pääsy edellytti suhteellisen korkeaa päättötodistuksen keskiarvosanaa (yleislinjalle 9,31, haettavana oli 232 aloituspaikkaa). Lukio oli tällä mittarilla yksi tavoitelluimmista lukioista Suomessa.
Matematiikka- ja luonnontiedelinja (MaLu)

Otaniemen lukion matematiikka- ja luonnontiedelinjalla (MaLu) on opetus- ja kulttuuriministeriön myöntämä matematiikan ja luonnontieteiden erityinen koulutustehtävä. Lukiolle on myös myönnetty valtakunnallinen kehittämistehtävä, jonka tarkoituksena on kehittää ja levittää luonnontieteisiin liittyvän pedagogiikkaa, toimintakulttuuria ja oppimisympäristöjä. Linjalle valitut opiskelijat opiskelevat vähintään 30 kurssia matemaattis-luonnontieteellisiä aineista. Vuonna 2020 MaLu-linjalla aloitti 72 uutta opiskelijaa.
Matematiikka- ja luonnontiedelinja (MaLu) > Perinteitä

Entisen Olarin lukion matemaattis-luonnontieteellinen linja siirtyi yhdistymisen myötä uuteen Otaniemen lukioon. Tuttavallisemmin MaLu-linjan opiskelijoita kutsutaan datoiksi.
Matematiikka- ja luonnontiedelinja (MaLu) > Perinteitä > Datanurkka

Entisessä Olarin lukiossa alun perin sijainnut datanurkka toteutettiin uudelleen Otaniemen lukion toiseen kerrokseen. Datanurkka on MaLu-linjalaisten suosima tila väli- ja hyppytuntien viettoon. Datanurkassa on oppilaiden itsekustantamat jääkaappi ja mikroaaltouuni.
Matematiikka- ja luonnontiedelinja (MaLu) > Perinteitä > Databileet

Tapahtuma, johon kutsutaan kaikki MaLu-linjalla opiskelevat ja opiskelleet alumnit. Tapahtumassa on perinteisesti tarjoiltu illallinen ja seurattu toisen vuosikurssin suunnittelemaa ohjelmaa. Ensimmäisen vuosikurssin opiskelijat auttavat järjestelyissä ja kolmannen vuosikurssin opiskelijat tuottavat lyhytelokuvan, jota nimitetään dataleffaksi. Vuoden 2020 databileet järjestettiin poikkeuksellisesti suoratoistona covid-19-pandemian takia.
Matematiikka- ja luonnontiedelinja (MaLu) > Perinteitä > Dataleffa

Alun perin Olarin lukion MaLu-linjalla syntynyt perinne, jossa kolmannen vuoden MaLu opiskelijat, eli tuttavallisemmin dabit, tekevät vuosittaisiin databileisiin videotuotoksen. Videot ovat kestäneet noin kymmenestä minuutista tuntiin.
Teatterin ja median linja

Lukiossa on teatterin ja median opetukseen erikoistunut linja (TeMe), jolle valitaan vuosittain 25 opiskelijaa erillisten hakukriteereiden perusteella. Linjan toimintaan kuuluu teatteriproduktioita sekä valtakunnalliset teatteri- ja mediadiplomit.
Aiheesta muualla

Otaniemen Ma-Lu lukion esittely (pdf)
Kaksi Espoon lukiota halutaan siirtää Otaniemeen – Alun perin suunniteltiin 2 500 oppilaan jätti­koulua Helsingin Sanomat, 17.6.2018
Päättäjät kummeksuvat Espoon tilahankkeita – Kaupunki vuokrasi lukioille tuplasti tilaa liki kolminkertaisella hinnalla: "Ennen kunnon käsittelyä, oli jossain jo päätetty tilojen vuokraamisesta" Yle 15.10.2018
Otaniemessä aloittaa uusi Otaniemen lukio Tekniikka & Talous, 23.11.2018
Kansallinen kaupunkipuisto

Kansallinen kaupunkipuisto on Suomen maankäyttö- ja rakennuslaissa määritelty kaupunkiympäristössä sijaitseva arvokkaiden kulttuuri- ja luonnonmaisemien sekä virkistysalueiden laaja kokonaisuus, jonka säilyttämiseen ja hoitamiseen kaupunki tai kunta on sitoutunut.
Suomessa on kymmenen kansallista kaupunkipuistoa: Kokkolassa (ei lainvoimainen 6.7.2020), Hämeenlinnassa, Heinolassa, Hangossa, Kuopiossa, Porissa, Forssassa, Kotkassa, Turussa ja Porvoossa.
Ruotsissa on käytössä vastaava määritelmä ”nationalstadspark”, joka on toiminut lähtöajatuksena myös Suomeen perustetuille kansallisille kaupunkipuistoille.
Lakimääritelmä

Lakimääritelmän mukaan kansallinen kaupunkipuisto voidaan perustaa ”kaupunkimaiseen ympäristöön kuuluvan alueen kulttuuri- tai luonnonmaiseman kauneuden, historiallisten ominaispiirteiden tai siihen liittyvien kaupunkikuvallisten, sosiaalisten, virkistyksellisten tai muiden erityisten arvojen säilyttämiseksi ja hoitamiseksi”. Käytännössä tämä tarkoittaa, että aluekokonaisuuteen on sisällyttävä jonkin verran valtakunnallisestikin merkittäviä alueita, mutta niiden ohella aluekokonaisuuteen hyväksytään myös vaatimattomamman statuksen omaavia alueita ja kohteita.
Edelleen, lakimääritelmän mukaan kansalliseen kaupunkipuistoon voidaan osoittaa alueita, jotka ”maankäyttö- ja rakennuslain mukaisessa kaavassa on osoitettu puistoksi, virkistys- tai suojelualueeksi, arvokkaaksi maisema-alueeksi tai muuhun kansallisen kaupunkipuiston tarkoituksen kannalta sopivaan käyttöön”. Tarkoituksena on, että alueet ovat ensisijaisesti valtion, kunnan tai muun julkisyhteisön omistamia. Omistajan, esimerkiksi yrityksen tai maanomistajan, suostumuksella kaupunkipuistoon voidaan liittää myös muita alueita. Alueiden käytöstä ja hoidosta sovitaan erikseen, mikä voi tarkoittaa esimerkiksi sitä, että maanomistaja sitoutuu harjoittamaan alueellaan tietynlaista toimintaa (esimerkiksi laidunnusta).
Puistoalueen hakijana on kaupunki tai kunta: alue voidaan perustaa sen hakemuksesta tai jos se sitä lausunnossaan puoltaa. Perustamisesta päättää puolestaan asianomainen ministeriö (eli käytännössä ympäristöministeriö). Perustamispäätöksen jälkeen kunta laatii alueelle hoito- ja käyttösuunnitelman yhdessä alueellisen ympäristökeskuksen kanssa. Suunnitelman tulee tapahtua nykyisen ympäristölainsäädännön hengen mukaisesti vuorovaikutuksessa niiden tahojen kanssa, joiden oloihin asia saattaa huomattavasti vaikuttaa (esimerkiksi paikallisten asukkaiden ja yritysten). Hoito- ja käyttösuunnitelman hyväksyy asianomainen ministeriö.
Kansallinen kaupunkipuisto voidaan myös lakkauttaa tai sen rajausta muuttaa. Tämä olisi kuitenkin aika voimakas toimenpide, sillä tarkoituksena on säilyttää, hoitaa ja kehittää alueen merkittäviä arvoja. Lakkautus- tai muuttamistilanteeseen voitaisiin joutua, jos alueen arvo olisi olennaisesti vähentynyt tai jos yleisen edun kannalta erittäin tärkeän hankkeen tai suunnitelman toteuttaminen edellyttäisi sitä.
Lakimääritelmä > Kriteerit

Ympäristöministeriö on antanut ohjeistukseksi neljä kriteeriä, joiden tulee täyttyä. Kriteerien avulla tarkastellaan alueen sisältöä, laajuutta ja eheyttä, ekologisuutta ja jatkuvuutta sekä kaupunkikeskeisyyttä. Kriteerien tarkoituksena on auttaa arvojen tunnistamista ja taata kaupungeille tasapuolinen kohtelu ja taata kansallisten kaupunkipuistojen valtakunnallisen tason säilyminen
Ensimmäinen kriteeri on sisältö. Kansallisen kaupunkipuiston täytyy sisältää kaupunkiluonnon monimuotoisuuden säilyttämisen kannalta tärkeitä luonnonalueita, kansallisen historian tai kaupungin omien kehitysvaiheiden kannalta merkittäviä kulttuuriympäristöjä rakennuksineen sekä puistoarkkitehtonisesti tai esteettisesti merkittäviä puistoja ja viheralueita.
Toinen kriteeri on laajuus ja eheys. Kansallisen kaupunkipuiston täytyy olla puisto- ja viherympäristönä riittävän laaja ja häiriötön sekä viherrakenteeltaan niin yhtenäinen, että sitä pitkin on mahdollisuus siirtyä kaupunginosasta toiseen.
Kolmas kriteeri on ekologisuus ja jatkuvuus. Ekologiselta kannalta on tärkeää, että alueelle muodostuu lajiston siirtymisen ja vuorovaikutuksen mahdollistavia ekologisia käytäviä ja alue on jatkuva eli liittyy välittömästi ilman selvää rajaa kaupungin ulkopuolisiin luonnonalueisiin tai sitä ympäröivään maaseutuun.
Neljäs kriteeri on kaupunkikeskeisyys. Kansallisen kaupunkipuiston täytyy olla osa kaupunkirakennetta eli alkaa kaupungin ydinkeskustasta tai sen välittömästä läheisyydestä.
Lakimääritelmä > Käyttö- ja hoitosuunnitelma

Kansallisen kaupunkipuiston perustamispäätökseen voidaan kunnan suostumuksella ottaa alueen olennaisten arvojen säilyttämiseksi tarpeellisia määräyksiä. Muut alueen hoidon ja käytön kannalta tarpeelliset määräykset annetaan hoito- ja käyttösuunnitelmassa, jonka kunta laatii yhdessä alueellisen ympäristökeskuksen kanssa.
Hoito- ja käyttösuunnitelman valmistelun tulee tapahtua vuorovaikutuksessa niiden tahojen kanssa, joiden oloihin asia saattaa huomattavasti vaikuttaa. Hoito- ja käyttösuunnitelman hyväksyy asianomainen ministeriö. Kansalliseen kaupunkipuistoon kuuluvan alueen kaavoituksessa ja muussa alueeseen vaikuttavassa suunnittelussa ja päätöksenteossa on otettava huomioon puistoa koskevat määräykset.
Kaupunkipuistot

Suomessa on kymmenen kansallista kaupunkipuistoa (2020 lopussa).
Forssan kansallinen kaupunkipuisto
Hangon kansallinen kaupunkipuisto
Heinolan kansallinen kaupunkipuisto
Hämeenlinnan kansallinen kaupunkipuisto
Kokkolan kansallinen kaupunkipuisto
Kotkan kansallinen kaupunkipuisto
Kuopion kansallinen kaupunkipuisto
Porin kansallinen kaupunkipuisto
Porvoon kansallinen kaupunkipuisto
Turun kansallinen kaupunkipuisto
Ensimmäinen kaupunkipuisto perustettiin Hämeenlinnaan vuonna 2001. Seuraavana vuonna puistoalueiden perustamisesta tehtiin päätökset Heinolassa ja Porissa. Hankoon toukokuussa 2008 perustettu kansallinen kaupunkipuisto on neljäs Suomessa ja perustettaessa suurin, noin 6 300 hehtaaria.
Porvoon kaupunkipuisto avattiin toukokuussa 2010, Turun kaupunkipuisto kesäkuussa 2013 , Forssan maaliskuussa 2015 ja Kuopion joulukuussa 2017. Arviointihankkeita on ollut käynnissä lisäksi ainakin Jyväskylässä ja Vaasassa. Ympäristöministeriön arvion mukaan Suomeen voidaan perustaa yhteensä noin kymmenen kansallista kaupunkipuistoa. Euroopan puutarhaperinneverkosto EGHN palkitsi kaupunkipuistot vuonna 2014 European Garden Award -tunnustuksella.
Puistoajatuksen taustat

Ajatus kansallisten kaupunkipuistojen perustamisesta syntyi Ruotsissa Tukholmassa 1980- ja 90-lukujen vaihteessa. Aktiiviset luontoharrastajat ja kaupunkikulttuurin ystävät havaitsivat tuolloin, että kiivastahtinen kasvu ja massiiviset rakennushankkeet uhkasivat jo kaupunkilaisille virkistysalueina rakkaita, historiallisestikin arvokkaita kuninkaallisia jahtipuistoja. Tilanteen tarkastelu johti oivallukseen: havaittiin, että puistot muodostivat ehjän kokonaisuuden, joka jatkui viheralueiden ketjuna kaupungin ulkopuolelle. Paikalliset luonto- ja kulttuurijärjestöt sekä WWF liittivät voimansa yhteen ja syntyi yhteenliittymä Ekoparksfonden WWF. Yhdistys ehdotti laajan kokonaisuuden suojelua. Tukholmalaiset - tai täsmällisemmin kolmen naapurikunnan eli Tukholman, Solnan ja Lidingön asukkaat - ottivat ajatuksen omakseen, ja 1. tammikuuta 1995 astui voimaan Valtiopäivien päätös 27 km² laajuisen puistoalueen perustamisesta nimellä Kungliga nationalstadsparken (myös Ekoparken tai Nationalstadsparken). Nykyään alue on suosittu virkistys-, opetus- ja matkailukohde, johon tutustuu luokkaa 15 miljoonaa kävijää vuosittain.
Suomeen ajatus kansallisten kaupunkipuistojen perustamisesta rantautui pian Tukholman jälkeen. Idea poimittiin mukaan tuolloin meneillään olleeseen maankäyttö- ja rakennuslain uudistustyöhön. Suomessa mallista on haluttu luoda joustava, erilaisiin kaupunkeihin soveltuva nykyaikaisen kaupunkisuunnittelun työkalu. Mallia voi myös soveltaa pienemmässä mittakaavassa. Näin tekee esimerkiksi Helsinki Vanhankaupunginlahden alueelle sijoittuvan Helsinki-puiston suunnittelussaan.
Aiheesta muualla

Kansalliset kaupunkipuistot Ympäristöministeriön verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Mariska Hargitay

| Mariska Hargitay |
| --- | --- |
 Mariska Hargitay vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Mariska Magdolna Hargitay
Syntynyt: 23. tammikuuta 1964 (ikä 61) Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Sukulaiset:  Jayne Mansfield (äiti)   Miklós Hargitay (isä)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1985–
Merkittävät roolit:   Kova laki: Erikoisyksikkö  Prince Street  Teho-osasto  Can’t Hurry Love  Tequila and Bonetti  Viinitila Falcon Crest  Downtown 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Mariska Magdolna Hargitay (s. 23. tammikuuta 1964 Santa Monica, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hargitay suoritti näyttämötaiteen pääaineopinnot UCLA:ssa. Hänet on palkittu sekä Golden Globella että Emmyllä.
Varhainen elämä

Hargitayn äiti oli näyttelijä Jayne Mansfield ja isä Mr. Universe Miklós Hargitay. lähde?
Ura

Hargitay on esittänyt vuodesta 1999 Olivia Bensonia poliisisarjassa Kova laki: Erikoisyksikkö. Hargitayn esittämä Olivia Bensonin roolihahmo on vieraillut sarjoissa Kova laki ja Kova laki: Oikeuden ratkaisu. Ennen Kova laki -sarjaa Hargitay esiintyi televisiosarjoissa kuten Downtown, Viinitila Falcon Crest, Tequila and Bonetti ja Teho-osasto. lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mariska Hargitay Wikimedia Commonsissa
| n k Primetime Emmy parhaasta naispääosasta draamasarjassa |
| --- | --- |
1980–1999:  Barbara Bel Geddes (1980)  Barbara Babcock (1981)  Michael Learned (1982)  Tyne Daly (1983)  Tyne Daly (1984)  Tyne Daly (1985)  Sharon Gless (1986)  Sharon Gless (1987)  Tyne Daly (1988)  Dana Delany (1989)  Patricia Wettig (1990)  Patricia Wettig (1991)  Dana Delany (1992)  Kathy Baker (1993)  Sela Ward (1994)  Kathy Baker (1995)  Kathy Baker (1996)  Gillian Anderson (1997)  Christine Lahti (1998)  Edie Falco (1999) 
2000–:  Sela Ward (2000)  Edie Falco (2001)  Allison Janney (2002)  Edie Falco (2003)  Allison Janney (2004)  Patricia Arquette (2005)  Mariska Hargitay (2006)  Sally Field (2007)  Glenn Close (2008)  Glenn Close (2009)  Kyra Sedgwick (2010)  Julianna Margulies (2011)  Claire Danes (2012)  Claire Danes (2013)  Julianna Margulies (2014)  Viola Davis (2015) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Taiteenala:  Emmy Awards 
Henkilöt:  Elonet
Peter Hagerstein

| Peter Hagerstein |
| --- | --- |
 Hagerstein kuvattuna yksityiskohdassa Robert Smirken maalaamassa taulussa
Henkilötiedot
Syntynyt: 1757 Helsinki, Ruotsi
Kuollut: 1807 Pape‘ete, Tahiti
Ammatti:  merimies, kuninkaallinen neuvonantaja ja tulkki
Siviilisääty:  naimisissa
Lapset:  1
Peter Hegerstein (1757 Helsinki, Ruotsi – 1807 Pape‘ete, Tahitin kuningaskunta) oli suomalainen merimies, neuvonantaja ja tulkki, joka tunnetaan parhaiten hänen tekemästään työstä Tahitin kuningaskunnan hyväksi 1700- ja 1800 -lukujen vaihteessa.
Varhainen elämä

Hagersteinin varhaisesta elämästä ei tiedetä juurikaan mitään muuta kuin, että hän syntyi Helsingissä vuonna 1757. Joidenkin lähteiden mukaan hänen nimensä oli todellisuudessa Pehr Hagersten.
Hagerstein lähti brittiläisen Daedalus-nimisen laivan mukana, joka liittyi vuonna 1791 isomman löytöretken huoltoalukseksi.
Elämä Tahitilla

Daedalus saapui Tahitille alkuvuodesta 1793, minkä jälkeen Hagerstein loikkasi rantaan hyläten miehistön ja päättäen jäädä Tahitille. Syyksi on epäilty karua elämää laivalla, mille Tahitin trooppiset olot olivat huomattava vastakohta. Loikattuaan laivastosta Hagersteinin kerrotaan "alkaneen alkuasukkaaksi". Hän oppi tahitin kielen ja meni naimisiin paikallisen naisen kanssa.
Kielitaidostaan ja länsimaalaisesta taustastaan johtuen Hagerstein pestattiin aluksi kuningas Pōmare I:n hoviin tulkiksi ja neuvonantajaksi. Hän toimi myös hovin neuvottelijana kuninkaan ja ulkomaalaisten vierailijoiden välillä. Hagersteinin tietämys tuliaseista vaikutti myös hänen toimenkuvaansa, ja hänen avullaan Pōmare onnistui nousemaan muiden paikallisten päälliköiden yläpuolelle. Sotilasurasta kertovat Hagersteinin saamat tatuoinnit.
Hagerstein palveli myös Pōmare II:n alaisuudessa, mutta näiden kahden välit tulehtuivat myöhemmin. Hagersteinin epäillään jopa harkinneen loikkaamista toisen päällikön alaisuuteen, mutta hän palveli lopulta Pōmare II:ta elämänsä loppuun asti.
Hagersteinilla kerrotaan olleen tahitilaisen vaimonsa kanssa ainakin yksi lapsi, minkä lisäksi hän huolehti kahdesta muusta. Hänen oma lapsensa Joseph ei saanut kastetta, koska eurooppalaiset lähetyssaarnaajat eivät tunnustaneet Hagersteinin ja tämän tahitilaisen vaimon liittoa. Lähetyssaarnaajat kuitenkin suostuivat opettamaan Josephille kristinuskosta. On epäselvää, saiko Joseph aikoinaan lapsia.
Hagerstein kuoli Pape‘etessa vuonna 1807 elefanttitautiin, jota hänen oletetaan sairastaneen jo vuosisadan alusta lähtien.
Sanewashing

Sanewashing on mediakritiikissä käytetty termi, jolla kriitikot ovat kuvanneet Donald Trumpin epäkoherenteiksi koettujen lausuntojen esittämistä tiedotusvälineissä kuin perinteisempien poliitikkojen painavammiksi koettuina kannanilmauksina.
Sanewashing-termi yleistyi sosiaalisessa mediassa ja mielipidekirjoituksissa Trumpin vuoden 2024 presidentinvaalikampanjan aikana. Kolumnisti Parker Molloy käytti esimerkkinä CNN:n ratkaisua tulkita Trumpin Truth Socialissa julkaisema kirjoitus radikaalivasemmistosta ja valeuutisista suostumukseksi väittelyyn Kamala Harrisin kanssa. Molloy piti tapaa tulkita Trumpin lausuntoja pahimmillaan misinformaation tunnusmerkit täyttävinä. Politiikan tutkija Brian Klaas on käyttänyt myös ilmausta “hulluuden arkipäiväisyys” (“banality of crazy”) viitatessaan toimittajien tottumiseen ja turtumiseen Trumpin lausuntoihin, joita muilta ehdokkailta pidettäisiin järkyttävinä.
Sanewashingiksi kuvailtua käsittelytapaa on lehdistössä saatettu välttää esimerkiksi faktantarkistuksella muun muassa tapauksessa, jossa Trump syytti haitilaisia lemmikkikoirien ja -kissojen syömisestä Ohion Springfieldissä. Kielitieteilijä George Lakoff on ehdottanut paikkansapitämättömien lausuntojen käsittelyyn “truth sandwich“ -menetelmää, jossa valhe ympäröidään faktoilla. Tässä toimintamallissa aluksi kerrotaan fakta, sitten osoitetaan käsitellyssä lausunnossa esiintynyt faktavirhe ja lopuksi palataan asioiden oikeaan tilaan. Kolumnisti Michael Hiltzikin mukaan uutiskäsittelystä ei välittynyt kommentin poikkeuksellisuus median uutisoidessa Trumpin väitteen lapsille kouluissa tehtävistä sukupuolenkorjausprosesseista. The Atlanticin päätoimittaja Jeffrey Goldberg on käyttänyt samasta ilmiöstä nimitystä “bias toward coherence“ (“koherenssivinouma“). Hänen mukaansa toimittajien työhön koetaan kuuluvaksi asioiden järkeistäminen, mutta hän kyseenalaisti tämän toimivuuden tilanteissa, joissa nykyaikaisessa politiikassa ei hänen mielestään ole järkeä.
Sanewashing-termin käyttöä on kritisoitu ableismista, mielenterveysongelmaisten stigmatisoinnista ja huonon käytöksen sekoittamisesta mielenterveysongelmiin.
Kanankoipi

Kanankoipia, joissa myös reisi mukana.
Broilerinkoipi on broilerin lihasta valmistettava uuni-, grilli- tai pikaruoka, jota myydään monissa grillikioskeissa ja valmiiksi pakattuna elintarvikekaupoissa. Uunia käytetään myös broilerinkoipien paistamiseen. Broilerinkoipi voi olla marinoitu.
Broilerinkoipi on irrotettu broilerista. Koivessa on luu, ja sen ympärillä lihasta sekä muut koiven osat.
Koipireisi

Koipireisi on elintarvikkeena käytettävä teurastetun broilerin (kanan) tai muun linnun osa. Kokonaisuuteen sisältyy sekä koipi että reisi ja usein osa selkääkin niin, että tuotteen paino on 200–300 grammaa. Koipireiden yläosa voi olla pyöristetty tai pyöristämätön, ja tuote myydään usein valmiiksi grillattuna. Koipireidessä on rasvaa 14 %. Jos tuotteessa ei ole mukana reittä, se myydään nimellä koipi. Koipireisiä on myynnissä myös valmiiksi marinoituina, jolloin varsinainen ruoanlaittoaika lyhenee.
Paula Korva

| Paula Korva> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1978 Kemijärvi
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Rehtori Konttori
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Paula Korva (s. 1978 Kemijärvi) on suomalainen ohjaaja ja käsikirjoittaja. Korva on ohjannut ja käsikirjoittanut mm. tv-sarjoja Rehtori ja Konttori. Lisäksi Korva on ohjannut dokumentteja ja lyhytelokuvia, mm. palkitun Hypermarket Nation -dokumentin. Koulutukseltaan hän on taiteen maisteri.
Ura ja koulutus

Korva valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan taloustiede. Hän työskenteli Taloussanomissa ja Nelosen uutisissa toimittajana ja uutisankkurina vuosina 2002–2012.
Vuonna 2009 hänen kirjoittamansa puolituntinen elokuva Ilmianto valittiin tuotantoon Elokuvasäätiön ja Ylen Novellielokuva-käsikirjoituskilpailusta Ilmianto kertoo kouluampumisten jälkeisestä Suomesta.
Paula Korva on valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston elokuvataiteen ja lavastustaiteen osastolta pääaineenaan ohjaus. Hänen taiteellinen lopputyönsä oli puolituntinen komedia Rehtori (2015). Sen pohjalta Korva loi yhdessä Anna Brotkinin kanssa samannimisen komediasarjan Rehtori, joka esitettiin MTV3:lla alkuvuodesta 2020. Korva myös ohjasi sarjan.
Korva on ohjannut ja käsikirjoittanut myös komediasarja Konttorin 3. kauden jaksoja. Lisäksi hän on toiminut ajankohtaissatiiri YleLeaksin vastaavana käsikirjoittajana sekä kirjoittanut komediasarjoja SNL Suomi ja Putous''.  Korva on käsikirjoittanut myös teatteriin, mm. Mika Myllyahon ja Taina Westin kanssa Kansanhiihto 2012 nimisen yhteiskuntasatiirin, joka sai ensi-iltansa Suomen kansallisteatterin suurella näyttämöllä 2012.
Tunnustuksia

Korvan ohjaama dokumenttielokuva Hypermarket Nation voitti Tampereen elokuvajuhlien kotimaisen sarjan pääpalkinnon (alle 30 min.) vuonna 2012.
Korvan lyhyt komedia Hyvä ihminen oli yksi Elokuvasäätiön ja Ylen Hetki hauskaa -käsikirjoituskilpailun voittajista ja palkittiin tuotantotuella vuonna 2012.