stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hygrophoraceae
Suvut

Hygrophoraceae sisältää seuraavat suvut:
Acantholichen
Aeruginospora
Nuijamalikat (Ampulloclitocybe)
Sammalnapalakit (Arrhenia)
Pitsikät (Athelicium)
Haaraheltat (Cantharellula)
Cantharocybe
Leimuvahakkaat (Chromosera)
Kultanapalakit (Chrysomphalina)
Cora
Corella
Holvivahakkaat (Cuphophyllus)
Cyphellostereum
Dictyonema
Eonema
Nuljuvahakkaat (Gliophorus)
Gloioxanthomyces
Haasiella
Humidicutis
Tähtimalikat (Hygroaster)
Helovahakkaat (Hygrocybe)
Metsävahakkaat (Hygrophorus)
Jäkälänapalakit (Lichenomphalia)
Melanomphalia
Sysivahakkaat (Neohygrocybe)
Porpolomopsis
Pseudoarmillariella
Semiomphalina
Sinohygrocybe
Spodocybe
Aiheesta muualla

Helovahakkaat (Hygrocybe)
Metsävahakkaat (Hygrophorus)
Obytitšnan lahti

| Obytitšnan lahti> ukr. Обитічна затока |
| --- | --- |
 Obytitšnan lahden rannalla, Primorskissa, Zaporižžjan alueella
   
Sijainti:  Melitopolin piiri, Zaporižžjan alue
Valtio:   Ukraina
Merialue:  Asovanmeri GeoNames-tietokannassa 698817
Suurin syvyys:  8 m
Keskisyvyys:  7 m
Obytitšnan lahti (ukr. Обитічна затока, Obytitšna zatoka) on lahti Asovanmeren pohjoisrannikolla, noin 10 kilometriä Prymorskin kaupungista lounaaseen Zaporižžjan alueen eteläosassa, Ukrainassa.
Obytitšnan lahti huuhtelee sitä Asovanmerestä erottavan Obytitšnan kynnään luoteis- ja pohjoisrantoja. Siitä johtuvasti kumpikin sisällytettiin Ramsarin sopimuksen piiriin kuuluvien kansainvälisesti merkittävien kosteikkojen luetteloon 23. marraskuuta vuonna 1995. Yhdessä kynnään kanssa lahti on 28.2.1997 alkaen luokiteltu vesistöalueiden ja kosteikkojen ekologisen koskemattomuuden ylläpitämista koskevan kansainvälisen Ramsarin sopimuksen suojelunalaiseksi. Ukrainan presidentin Petro Porošenkon huhtikuussa vuonna 2019 antamalla asetuksella julistettiin niin Obytitšnan kynnäs kuin lahti kansallisesti tärkeäksi "Primorskyi" vesialueeksi.
Obytitšnan lahden pituus on 30 kilometriä ja syvyys kuudesta kahdeksaan metriin. Lahteen virtaavat Obytitšna-, Solona- ja Lozuvatkajoki. Joidenkin lähteiden mukaan myös Korsakjoki. Vesistön pohja on mudan peitossa, sen pohjoiset mannerrannat ovat korkeita ja suojaisten lahdekkeiden rikkomia. Veden suolapitoisuus on jopa 13,8‰. Täällä hallitsee kostea subtrooppinen ilmasto ja keskimääräinen veden lämpötila on kesällä +22– +27°, korkeimmillaan +32. Talvella lahti jäätyy.
Obytitšnan kynnään lähettyvillä käytiin sisällissodan loppuvaiheen meritaistelu Neuvostoliiton puna-armeijan Asovanmeren laivaston ja Wrangelin johtamaa valkokaartia tukevan laivueen alusten välillä. Syyskuun 14. päivänä v. 1920 valkokaartin joukot lähtivät hyökkäykseen kohti Donbassia ja Jekaterinoslavia, Pohjois-Tauriassa. Silloin samana päivänä heille rannikkopuolista vahvistusta antava, neljästä tykkiveneestä, yhdestä miinanraivaajasta, hävittäjästä ja partioveneestä koostuva Valkokaartin laivue pommitti Berdjanskia. Mariupolista saapunut Asovanmeren laivastoyksikkö löysi aamulla 15. syyskuuta Obytitšnan lahteen ankkuroidut vihollisalukset ja ryhtyi taisteluun niitä vastaan. Valkokaartin laivueen silloinen tappio hidasti heidän etenemisen tahtia Berdjanskin alueella. Toisen maailmansodan aikana natsit pommittivat syvyyspommeilla Obytitšnan lahden poukamia, joissa saattoi olla ankkuroituina Neuvostoliiton panssaroituja sukellusveneitä. Tästä johtuen oletetaan edelleen löytyvän sellaisia lahden perukoita, joihin lähestyminen voi olla hengenvaarallista.
Hillaryn ja Fuchsin retkikunta

Sir Edmund Hillary Antarktiksella.
Hillaryn ja Fuchsin retkikunta ylitti Etelämantereen vuosien 1957–1958 matkalla ja oli näin ensimmäinen mantereen ylittänyt retkikunta. Retkellä tutkittiin laajalti Etelämantereen maastoa, geologiaa ja jäätiköitä. Etelämantereella liikkumiseen ja varusteiden kuljetukseen käytettiin suksia, koirarekiä, traktoreita ja lentokoneita. Brittiläisen kansainyhteisön rahoittamasta retkestä käytetään virallisempaa nimeä Commonwealth Trans-Antarctic Expedition eli CTAE.
Geologi Vivian Fuchs ylitti Etelämantereen lumitraktoreilla ja oli ensimmäisenä pintaa pitkin kulkenut mantereen ylittäjä. Toisesta suunnasta McMurdonsalmesta varastojentekomatkalle traktoreilla lähtenyt Edmund Hillary saapui vastoin alkuperäisiä suunnitelmia ensimmäisenä pintaa pitkin kulkeneena moottoriajoneuvon kuljettajana etelänavalle. Hillary tapasi Fuchsin etelänavan Amundsen-Scottin tutkimusasemella.
Retkikunta koki matkan aikana myös vaikeuksia. Filchnerin lauttajäällä oli hankaluuksia talvehtimisaseman perustamisessa, sillä lumimyrsky hautasi valmistumassa olevan mökin, ja miehet joutuivat asumaan pitkään traktoreissa ja teltoissa. Varsinkin Fuchsin ryhmän matka oli tuskallista moottorivikojen, railojen, epätasaisen kovan lumipinnan ja upottavan lumen takia. Ennen matkaa Filchnerin lauttajään lähiseutua kartoitettiin tiedustelulennoilla ja McMurdonsalmen Scottin aseman lähistölle tehtiin monia tiedusteluretkiä koirapartioilla sekä ensimmäisen vuoden syksyllä että toisen vuoden keväällä.
Fucshin ja Hillaryn ensimmäisen onnistuneen Etelämantereen ylityksen reitti.
Traktorit

Vivian Fuchsin Etelämantereen ylitysretkellä käyttämät traktorit olivat suuria ja lumiseen ympäristöön suunniteltuja vuoden 1955 vuosimallia olevia Tucker Sno-Catin Model 743 -mallia. Retkikunnalla oli myös lumikäyttöön alun perin suunniteltuja Weaseleita. Hillaryn pelkästään etelänavalle kohdistuneessa moottoriajossa käyttämät traktorit olivat arktisiin oloihin muunnettuja Massey Ferguson TE20 -traktoreita.. Ferguson-traktoreihin oli lisätty muun muassa katoton koppi, telaketjut ja ylimääräinen välipyörä.
Valmistelu

Matkaa valmisteltiin huolellisesti kaksi vuotta. Sitä varten perustettiin Shackletonin tutkimusasema Weddelinmerelle lähelle Vahselinlahtea. Scottin tukikohta perustettiin puolestaan Rossinmerelle McMurdonsalmen rantaan. Lisäksi sisämaahan perustettiin South Ice -niminen tukikohta.
Retkeläisten käyttämä laiva Theron toi vuoden 1956 alussa Vahselinlahden lähelle 60 metriä korkealle Filchenerin lauttajäälle kahdeksan miestä ja suuren määrän tarvikkeita. Miehiä johti Kenneth Blaiklock. Miehet kuljettivat tavaroita koirareillä kolme kilometriä sisämaahan päin ja alkoivat rakentaa mökkiä. Ennen mökin rakennusta miehet toivat rakennuspaikalle vain hieman ruokaa ja polttoainetta, parafiinia. Tuuli kylmensi ilmaa, huononsi näkyvyyttä ja hautasi rakennustarvikkeita. Mökin runko saatiin valmiiksi 19. maaliskuuta. Seuraavana päivänä aurinko laski napayön kaamokseen.[lähde? ]
Kesken mökin rakennuksen puhkesi lumimyrsky, joka hautasi mökin perustuksen ja varastolaatikot. Kaiken lisäksi myrsky rikkoi lahden jäätä ja vei jäällä olleet varastot mukanaan paljon ruokaa ja polttoainetta. Rannan varaston paikalla oli vain avovettä jäälautan lohjettua siitä. Miehet kaivoivat nyt tunneleita lumeen ja etsivät tarvikkeitaan lumen alta. Niistä tuli hyviä majapaikkoja koirille. Talvella oli –30 °C pakkasta ja hyvin tuulista. Miehet joutuivat talvehtimaan traktoreissa ja kahden hengen teltoissa. Kahdeksan miestä selvisivät kuitenkin melko hyvin, ja mökkikin valmistui marraskuun alkuun mennessä. Miehet tekivät Weasel-traktorilla ja koirareillä tiedusteluretkiä mutta eivät saaneet Sno-Catia kaivetuksi lumen alta.[lähde? ]
Scottin asemalla tutkijat tekivät ennen talven tuloa itselleen asuin- ja tutkimustiloja.. He tekivät tutkimus- ja tiedusteluretkiä Transantarktisten vuorten lähialueille. Lentokoneiden ensilaskeutumiset eivät onnistuneet, ja esimerkiksi Auster keikahti laskeutuessa katolleen pyöristä, mutta se onnistuttiin vielä korjaamaan lentokelpoiseksi. Ferrarin jäätikölle tehtiin koirarekipartiolla tiedusteluretki, mutta jäätikön alasosa todettiin kulkukelvottomaksi, ja reitti hylättiin.
Lentokoneella havaittiin Rossin lauttajäähän laskevan Skeltonin jäätikön olevan reunoiltaan hyvin railoinen mutta keskikohdaltaan parempi. Sen juurelle lennätettiin Brooken johtama koirapartio, joka kiipesi jäätikköä ylös napaylängölle. Jäätiköllä oli upottavaa lunta, ja se oli hyvin railoinen, vaikka näytti ilmasta paremmalta. Partio nousi napaylängölle 8. helmikuuta, ja koirapartio saapui odotettua nopeammin Skeltonin jäätikön juurelle ilmateitse perustetulle Skeltonin varastolle. Lentokoneet alkoivat seuraavaksi lennättää sinne tarvikkeita tulevaa Etelämantereen halkiajoa varten. Lentokoneista kartoitettiin samalla Transantarktisia vuoria.
Retkiä Shackletonin asemalta

Etelän kesän saavuttua joulukuussa 1956 Vivian Fuchs saapui tanskalaisella Magga Dan -naparetkilaivalla Vahselin lahteen ja toi mukanaan tarvikkeita ja traktoreita. Kesän aikana retkikunta teki tiedustelulentoja. Eräällä lennolla noustiin alussa pitkin Slessorin jäätikköä ja huomattiin muun muassa vaikealta ylitettävältä näytettävä Filchnerin jäätikön ja mannerjäätikön kielekkeiden rajalla oleva jäävalliksi sanottu kaksi jyrkkää rinnettä käsittävä putous.
Recoveryn jäätikön vierelle perustettiin 1956–1957 ilmateitse South Ice -niminen tarvikevarasto. Vuoristoon perustettiin toinenkin tukikohta Slessorin ja Recoveryn jäätikköjen pohjoispäiden väliin. Leiriin kuljetettiin koiravaljakko tiedusteluretkiä varten. Ilmateitse kuljetettu koirapartio etsi ja merkitsi lipuin reitin Filchnerin lauttajäältä Recoveryn jäätikölle ”jäävallin” yli.
Traktoripartio lähti 8. lokakuuta kuljettamaan tavaroita South Icen varastolle. Heti matkan alussa yhteen traktoriin tuli vika, ja välillä toisia traktoreita apuna käyttäen jouduttiin pelastamaan railojen ylle roikkumaan jääneitä traktoreita. Lentokone auttoi mahdollisimman railottoman reitin etsinnässä, mutta suurin osa railoista oli lumisiltojen peittämiä, eivätkä ne näkyneet ilmaan. Miehet kulkivat välillä jalan ja hiihtäen etsien kohtia, joissa railojen lumisillat olivat kantavia. Yhdessä vaiheessa traktorit kytkettiin railoihin putoamisen estämiseksi erittäin lujalla teryleenivahvisteisella köydellä yhteen.
Filchnerin lauttajään keskiosissa oli railoton alue ja eteneminen nopeaa. Jäävallin juurella, jäävallilla ja Recoveryn jäätiköllä railoja oli taas enemmän.. Recoveryn jäätiköllä ryhmä kohtasi ilmateitse tuodun koirapartion. Recoveryn jäätiköllä oli monia railovyöhykkeitä, joissa eteneminen oli hidasta. Koirapartio ei ollut tiedustellut koko matkaa, joten reitti oli tiedusteltava vielä sauvojen kanssa. Whichawayn nunatakien lähellä oli taas pahoja railoja. Lopulta traktorit tulivat South Ice -varastolle. Matkanteko oli ollut odotettua hitaampaa muun muassa moottori- ja muiden vikojen sekä railojen takia ja kesti 37 päivää.
Hillaryn ajo etelänavalle

Vivian Fuchs asettui Weddellinmeren rantaan Shackletonin asemalle ja Edmund Hillary Rossinmeren rantaan Scottin asemalle. Hillary lähti TE-traktoreilla ja yhdellä Weaselilla Rossinmeren tukikohdasta. Hillaryn miehet ajoivat viimeiset kilometrit Skeltonin jäätikön juurella olevalle ilmateitse perustetulle varastolle kovaa vauhtia. Huono sää viivytti Skeltonin varastolta lähtöä. Nousu Skeltonin jäätiköllä oli melko helppoa, traktorit olivat liukkaalla jäätiköllä omassa elementissään. Koiravaljakon kanssa liikkuva tiedustelupartio teki reitin etsinnässä erinomaista työtä.
Jäätikön keskivaiheilla oli kaksi porrasmaista jääputousta, joiden väliä kutsuttiin nimellä ”The Landing”. Huono sää hidasti etenemistä myös jäätikölle noustessa. Jyrkissä kohdissa lasti piti jakaa kahteen osaan; toista kuljetettiin ensin vähän matkaa ylös ja sitten palattiin hakemaan toinen puolikas. Jäätikön jälkeen alkoi névé-lumen alue, jossa lumi vielä muuttui jääksi. Traktorit saapuivat ilmeteitse perustettuun Plateau Depotiin marraskuun alussa.
Hillaryn retkikunnan eteneminen oli välillä hidasta. Eräällä kolmen mailin matkalla oli erittäin hankala railoalue, jossa miehet tiedustelivat reittiä jalan yhteen köytettynä. Monesti traktorin perässä romahti suuri lumisilta yliajon jälkeen, ja yksi Massey Ferguson meinasi pudota railoon ennen varastoa 480. Napaylängöllä ajo oli nopeampaa. Siellä Hillaryn taival oli helpompi kuin Fuchsin, ja matka edistyi nopeasti. Weasel jäi jossain vaiheessa vikojen takia pois. Hillaryn ajo sai enemmän huomiota tiedotusvälineissä kuin Fuchsin ajo, koska Hillary oli parempi viestimään ihmisten kanssa.
Hillaryn piti pysähtyä alukuperäisen suunnitelman mukaan varastolle 700. Hän pyysi kuitenkin lupaa jatkaa etelänavalle, mutta sitä ei ensin myönnetty. Luvan saatuaan Hillary, Murray Ellis, Peter Mulgrew, Jim Bates ja Derek Wright jatkoivat 24. joulukuuta kohti etelänapaa. Kuultuaan Fuchsin traktoriryhmän valtavista vaikeuksista Hillary ehdotti 3. tammikuuta radioteitse, että Fuchs vois keskeyttää yliajon sinä vuonna etelänavan asemalle ja jatkaa sitä seuraavana vuonna. Hillaryn mekaanikko pelkäsi myöhäisen syksyn pakkasen aiheuttamia ja muita ongelmia. Viesti nosti Fuchsin joukkueessa kovan äläkän. Fuchs vastasi, ettei ole järkeä keskeyttää Etelämantereen ylitystä, joka oli jo silloin vienyt suuret summat rahaa.
Hillaryn ryhmä saavutti etelänavan 4. tammikuuta 1958, ja he saapuivat etelänavan Amundsen-Scottin tutkimusasemalle. Uni oli jäänyt matkalla vähiin, minkä takia miehet olivat uupuneita. Hillaryllä oli polttoainetta jäljellä enää 30 km ajoa varten.
Etelämantereen ylilento

Samaan aikaan, kun Fuchs ylitti maitse Etelämannerta, lähti Shackletonin asemalta lentokone tarkoituksenaan laskeutua Otter-koneella South Ice -varastolle ja jatkaa matkaansa etelänavan yli Scottin asemalle. Kun matkalaiset olivat lähteneet lentoon kohti etelänapaa, kone joutui paksuun pilveen. Tästä tiivistyvä jää alkoi lisätä koneen painoa, ja näkyvyyden ollessa olematon matkalaiset kääntyivät takaisin. South Ice -varasto löytyi traktorin urien avulla, ja sinne laskeuduttaessa näkyvyys oli huono. Miehet joutuivat odottamaan sään paranemista ja polttoainelentoa ennen Etelämantereen ylilentoa. Se onnistuikin hyvin, ja käytyään etelänapa-aseman yllä kone lensi Beardmoren jäätikön yli Scottin asemalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hillaryn ja Fuchsin retkikunta Wikimedia Commonsissa
Napaoloihin muunnettuja Hillaryn TE-traktoreita.
Hillaryn ryhmää huoltanut DHC-2 Beaver.
Hurrikaani Andrew

| Andrew |
| --- | --- |
 23.8. 12:13 UTC
Nimettiin::  16.8.1992
Rantautui::  24.8.1992  Floridassa
Laantui::  28.8.1992
Alin paine::  922 hPa
Kovin tuuli::  78 m/s
Kuolleita::  26+39
Tuhot::  25 miljardia USD  (vuoden 1992 rahaa)
 Andrewin reitti ja voimakkuus  Reittikartan pallot on väritetty Saffirin–Simpsonin asteikon mukaan. 012345
Aiheesta muualla
  Hurrikaani Andrew Commonsissa 
Hurrikaani Andrew oli yksi tuhoisimmista Yhdysvaltoihin iskeneistä hurrikaaneista. Se raivosi 16.–28. elokuuta 1992. Trooppinen hirmumyrsky iski ensin Luoteis-Bahamalle, sitten Etelä-Floridaan, missä se aiheutti suurimmat tuhonsa, ja lopulta Etelä-Louisianaan. Andrew tappoi 26 ihmistä, aiheutti epäsuorasti 39 ihmisen kuoleman  ja aiheutti yhteensä 25 miljardin dollarin vahingot (vuoden 1992 dollareissa) ollen kallein Yhdysvaltoihin iskenyt luonnonkatastrofi. Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin ensin neljänteen luokkaan, mutta jälkianalyysissä sen todettiin olleen voimakkaimmassa luokassa 5 (tuulet yli 69 m/s).
Myrskyn kehitys ja reitti

Andrew kehittyi trooppisesta aallosta Afrikan rannikolla 14. elokuuta. 16. elokuuta siitä kehittyi trooppinen matalapaine ja seuraavana päivänä trooppinen myrsky Andrew. Sen kehittyminen oli hidasta johtuen epäsuotuisista olosuhteista, mutta Andrewn ollessa Bermudan ja Puerto Ricon välimaastossa 22. elokuuta se saavutti hurrikaanin voiman tuulten puhaltaessa yli 33 metriä sekunnissa. Se vahvistui nopeasti ja saavutti seuraavana päivänä jo kategorian 4 voiman Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla. Lievän heikkenemisen ja Bahaman ylityksen jälkeen Andrew saavutti voimakkaimman, kategorian 5 voiman samalla iskien Etelä-Floridaan 24. elokuuta. Hurrikaani jatkoi länteen Meksikonlahdelle, jossa se jatkoi pohjoiseen ja iski Louisianan rannikolle kategorian 3 voimalla.
Rantauduttuaan Andrew heikkeni nopeasti, 10 tunnissa trooppiseksi myrskyksi ja siitä 12 tunnissa trooppiseksi matalapaineeksi.
Myrskyvuoksi aiheutti pahinta tuhoa Bahamalla Eleutheran saarella. Kaksi havaintoa on säilynyt: näissä paikoissa vedenpinta nousi 5,3 ja 7,2 metriä keskimääräisen yläpuolelle.
Tilastot

Tiedot yksityisiltä ilmapuntareilta auttoivat osoittamaan Andrewn keskuksen ilmanpaineen olleen 922 mb Floridan Homesteadissa tehden siitä kolmanneksi voimakkaimman Yhdysvaltoihin iskeneen hurrikaanin. Andrewn voimakkaimpia tuulia ei saatu mitattua johtuen mittalaitteiston rikkoutumisesta. Eräs asema mittasi tuulennopeudeksi 63 m/s (228 km/h) puuskien ollessa ylimmillään 89 m/s (321 km/h). Yhdysvaltojen kansallinen hurrikaanikeskus mittasi suurimmiksi tuulenpuuskiksi 73 m/s (263 km/h). Andrew luokiteltiin aluksi kategorian 4 hurrikaaniksi iskiessään Floridaan, mutta myöhemmät tutkimukset vuonna 2002 osoittivat yhtämittaisten tuulten olleen 74 m/s (265 km/h) jolloin sen todettiin olleen kategorian 5 hurrikaani Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla.
Seuraukset

Kuten kaikissa hyvin voimakkaissa myrskyissä (kategoriat 4 ja 5), Andrewn pahimman tuhon ei arvella johtuneen suoraviivaisista tuulista vaan pyörteistä, joita Andrewssa oli jopa tuhansia. Monet näistä pystyttiin jäljittämään jopa useiden kilometrien matkalta kun ne yleensä tuhosivat jokaisen rakennuksen tieltään.[lähde? ]
Andrew aiheutti 23 kuolemaa Yhdysvalloissa ja kolme Bahamassa. Hurrikaani aiheutti 26,5 miljardin dollarin vahingot Yhdysvalloissa, josta miljardin dollarin vahingot aiheutuivat Louisianassa ja loput Etelä-Floridassa. Toisin kuin useimpien hurrikaanien, Andrewin tuhot aiheutuivat pääasiassa sen tuulista. Bahamalla Andrew aiheutti 250 miljoonan dollarin vahingot.
Aiheesta muualla

Yhdysvaltojen kansallisen hurrikaanikeskuksen tiedote vuoden 2002 uudelleenanalysoinnista (Arkistoitu – Internet Archive)
Hurrikaanin tuhoja Floridassa
Norröra

Norröra
Norröran laituri
| --- | --- |
Sijainti:  Norrtälje Tukholman lääni Ruotsi
Saariryhmä:  Roslagen
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Norröra on Norrtäljen kunnassa Furusundin lähellä sijaitseva saari. Saarelle liikennöi Waxholmsbolaget päivittäin ympäri vuoden ja kesäisin Blidösundsbolagetin laivat.
Norröra kuului monen muun Roslagenin saaren kanssa 1300-luvulla Penningbyn tilaan ja ensimmäisten asukkaiden oletetaan tulleen Baltiasta. 1900-luvun vaihteessa saarella asui 16 perhettä, yhteensä 50 henkilöä. Nykyisin saarella asuu vain pari perhettä vuoden ympäri, mutta kesäisin sinne saapuu noin 130 perhettä.
Saarella on kuvattu Astrid Lindgrenin Saariston lapset -elokuvat ja TV-sarja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Norröra Wikimedia Commonsissa
Norröran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Saarella sijaitseva talo, Saariston lapsien Nikkarila.
Hongkong talviolympialaisissa 2014

Hongkong osallistui Sotšin talviolympialaisiin 2014. Maan ainoa edustaja, Pan-To Barton Lui, kilpaili kaukalopikaluistelussa, ja toimi myös avajaisissa lipunkantajana.
Joukkue > Kaukalopikaluistelu

Hongkong sai yhden maapaikan kaukalopikaluisteluun. Pan-To Barton Lui oli ensimmäinen mies, joka edusti Hongkongia talviolympialaisissa.
Barton jäi miesten 1500 metrin kilpailussa 36 urheilijan joukossa sijalle 30 eikä päässyt alkueristä jatkoon.
| Urheilija | Laji | Alkuerä> Aika | Alkuerä> Sija | Semifinaali> Aika | Semifinaali> Sija | Finaali> Aika | Finaali> Sija | Finaali>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pan-To Barton Lui | Miesten 1500 m | 2:22.139 | 5 | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | Ei päässyt jatkoon | 30 |  |
Aiheesta muualla

Hongkong Sotšin olympialaisissa[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Valtiot talviolympialaisissa 2014
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aasia |  Etelä-Korea |  Filippiinit |  Hongkong |  Intia |  Iran |  Itä-Timor |
| Aasia |  Japani |  Kazakstan |  Kiina |  Kiinan Taipei |  Kirgisia |  Libanon |
| Aasia |  Mongolia |  Nepal |  Pakistan |  Tadžikistan |  Thaimaa |  Uzbekistan |
| Afrikka |  Marokko |  Togo |  Zimbabwe |  |  |  |
| Amerikka |  Argentiina |  Bermuda |  Brasilia |  Brittiläiset Neitsytsaaret |  Caymansaaret |  Chile |
| Amerikka |  Dominica |  Jamaika |  Kanada |  Meksiko |  Paraguay |  Peru |
| Amerikka |  Venezuela |  Yhdysvallat |  Yhdysvaltain Neitsytsaaret |  Yhdysvaltain Neitsytsaaret |  |  |
| Eurooppa |  Alankomaat |  Albania |  Andorra |  Armenia |  Azerbaidžan |  Belgia |
| Eurooppa |  Bosnia ja Hertsegovina |  Bulgaria |  Espanja |  Georgia |  Irlanti |  Islanti |
| Eurooppa |  Iso-Britannia |  Israel |  Italia |  Itävalta |  Kreikka |  Kroatia |
| Eurooppa |  Kypros |  Latvia |  Liechtenstein |  Liettua |  Luxemburg |  Pohjois-Makedonia |
| Eurooppa |  Malta |  Moldova |  Monaco |  Montenegro |  Norja |  Portugali |
| Eurooppa |  Puola |  Ranska |  Romania |  Ruotsi |  Saksa |  San Marino |
| Eurooppa |  Serbia |  Slovakia |  Slovenia |  Suomi |  Sveitsi |  Tanska |
| Eurooppa |  Turkki |  Tšekki |  Ukraina |  Unkari |  Valko-Venäjä |  Venäjä |
| Eurooppa |  Viro |  |  |  |  |  |
| Oseania |  Australia |  Tonga |  Uusi-Seelanti |  |  |  |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hong Kong at the 2014 Winter Olympics
Käännös suomeksi
Nuestra Señora de Porta Coeli

| Nuestra Señora de Porta Coeli |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Mapilin telakka, Usúrbil
Laskettu vesille:  1703
Palveluskäyttöön:  1704
Poistui palveluskäytöstä:  vallattu 23. maaliskuuta 1704
Aseistus
Aseistus:  60 tykkiä
Nuestra Señora de Porta Coeli oli Espanjan laivaston vuonna 1703 vesille laskettu kaksikantinen 60-tykkinen Porta Coeli -luokan linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Mapilin telakalta Usúrbilista Armada de la Guardia de la Carrera de las Indiasille. Alus laskettiin vesille 1703 ja otettiin palvelukseen seuraavana vuonna päällikkönään Diego Asensio de Vicuña.
Palvelus

Alus lähti 3. maaliskuuta 1704 sisaraluksensa Santa Teresan ja 24-tykkisen kauppalaivan San Nicolásin kanssa Pasajesista Cádiziin, missä linjalaivojen piti liittyä uuteen laivueeseensa. Britannian kuninkaallisen laivaston kontra-amiraali Thomas Dilkesin johtama laivue hyökkäsi 23. maaliskuuta lähellä Cape Spartelia siirtomatkalla olleen laivueen kimppuun. Espanjalaisalukset vallattiin seitsemän tunnin taistelun jälkeen, jolloin niillä oli saanut surmansa 112 miestä.
Vallattu alus siirrettiin Lissaboniin. Se myytiin 12 544 punnalla Portugalille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Nossa Senhora das Portas do Céu.
Nummenniitty

Nummenniitty on Kaarinan kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin länsiosassa. Se rajautuu etelässä Kaarinan keskustaan, pohjoisessa Littoisiin, idässä Voivalaan ja lännessä Turun Skanssiin ja Harittuun. Etenkin Krossin alueella on paljon liiketiloja sekä teollisuutta.
Liikenne

Nummenniityn pohjoisosassa kulkee Valtatie 1, jota kautta pääsee Turkuun. Myös 110-tietä pitkin, joka taas kulkee Nummenniityn eteläosassa, pääsee Turkuun.
Alueella kulkee bussi K1, jolla pääsee toiseen suuntaan Littoisten kautta Auranlaaksoon ja toiseen suuntaan Oskarinaukiolle.
Nikolai Durov

| Nikolai Durov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. marraskuuta 1980 (ikä 43) Neuvostoliitto
Kansalaisuus:  Venäläinen
Sukulaiset:  Pavel Durov (veli)
Muut tiedot
Merkittävät teokset: VK, Telegram Messenger
Aiheesta muualla
Kotisivu
Nikolai Valerjevitš Durov (ven. Никола́й Вале́рьевич Ду́ров; s. 21. maaliskuuta 1980) on venäläinen ohjelmoija ja matemaatikko. Hän on Pavel Durovin vanhempi veli, yhdessä he kehittivät sosiaalisen median verkkosivun VK ja myöhemmin Telegramin.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nikolai_Durov