stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wesley Snipes
Näyttelijäura > 1990-luvulla

1990-luvulle tultaessa Snipes siirtyi takaisin elokuvien pariin ja esiintyi muun muassa pääosassa Mo' Better Blues -elokuvassa yhdessä Denzel Washingtonin ja Spike Leen kanssa. Oman elokuvansa Snipes sai vuonna 1991 New Jack City, josta hän sai huomiota palkintogaaloissa. Muun muassa Image Awards palkitsi hänet parhaana pääosaesiintyjänä ja MTV Movie Awards puolestaan huomioi hänet parhaan vihollisen ehdokkaana. Samana vuonna Snipes esiintyi toistamiseen Spike Leen kanssa elokuvassa Viidakkokuume.
Snipes esiintyi pääosassa vuoden 1992 draamakomediassa Mustat donkkaa tykimmin, josta hänet huomioitiin MTV Movie Awardsissa kahdella ehdokkuudella parhaasta elokuvan kaksikosta ja parhaasta suudelmasta yhdessä Woody Harrelsonin kanssa. Elokuva tuotti yli 90 miljoonaa dollaria, josta tuli samalla hänen tuottoisin elokuvansa. Samana vuonna Snipes esiintyi ensimmäistä kertaa toimintaelokuvassa Matkustaja 57, josta hän sai kriitikoilta negatiivista palautetta uravalintansa suhteen, sillä sitä ennen Snipes oli nähty enemmän draamapainoitteisissa rooleissa. Elokuvan 15 miljoonan budjetti teki siitä Snipes suurimman elokuvan 1992 mennessä ja se tuotti Yhdysvalloissa hieman yli 44 miljoonaa dollaria.
Snipes esiintyi neljässä elokuvassa vuonna 1993, joista ensimmäinen Kiehuntapisteessä sai ensi-iltansa huhtikuussa. Se teki pientä tuottoa 9 miljoonan dollarin budjetilla saadessaan lipputuloista hieman yli 10 miljoonaa dollaria. Heinäkuussa Snipes nähtiin Philip Kaufmanin ohjaamassa ja käsikirjoittamassa Nouseva aurinko rikoselokuvassa. Hän esiintyi pääosassa Sean Conneryn kanssa. Elokuva palkittiin muun muassa ASCAP-palkinnolla parhaasta elokuvasävellyksestä. Nouseva aurinko tuotti Yhdysvalloissa hieman yli 63 miljoonaa dollaria. Snipesin vuoden kolmas elokuva sai ensi-illan lokakuussa, jossa hän esiintyi yhdessä Sylvester Stallonen kanssa toimintascifielokuvassa Demolition Man. Snipes sai MTV Movie Award ehdokkuuden parhaasta roiston roolista, kun taas itse elokuva sai Saturn-ehdokkuuden parhaasta scifielokuvasta. Elokuva tuotti hieman vähemmän (58 miljoonaa dollaria), kuin aiemmin julkaistu Nouseva aurinko. Sugar Hill sai ensi-illan Italiassa lokakuussa, kun taas yhdysvalloissa helmikuussa 1994, jossa Snipes esiintyi yhdessä Khandi Alexanderin ja Abe Vigodan kanssa. Leon Ichason ohjaama rikosdraama oli pienen budjetin elokuva, joka tuotti noin 18 miljoonaa dollaria.
Vuonna 1998 Snipes nousi useampien ihmisten tietoisuuteen Blade-elokuvien myötä.
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Rooli | Huomautukset |
| --- | --- | --- | --- |
| 1986 | Villikissat | Trumaine |  |
| 1986 | Kullatut kadut | Roland Jenkins |  |
| 1988 | Vietnam War Story II | Young Soldier | Suoraan DVD:lle |
| 1989 | Major League | Willie "Mays" Hayes |  |
| 1990 | Mo' Better Blues | Shadow Handerson |  |
| 1990 | New Yorkin kuningas | Thomas Flanigan |  |
| 1991 | New Jack City | Nino Brown | Nimitetty MTV Movie Award parhaasta konnan esittämisestä |
| 1991 | Viidakkokuume | Flipper "Flip" Purify |  |
| 1992 | Unelmien tanssi | Raymond Hill |  |
| 1992 | Mustat donkkaa tykimmin | Sidney "Syd" Deane |  |
| 1992 | Matkustaja 57 | John Cutter |  |
| 1993 | Kiehuntapisteessä | Jimmy Mercer |  |
| 1993 | Nouseva aurinko | Lt. Webster "Web" Smith |  |
| 1993 | Demolition Man | Simon Phoenix |  |
| 1994 | Sugar Hill | Roemello Skugs |  |
| 1994 | Drop Zone – Pudotusalue | Pete Nessip |  |
| 1995 | Kiitos kaikesta Wong Foo, parhain terveisin! | Noxeema Jackson |  |
| 1995 | Junakytät | John |  |
| 1996 | The Fan – pelko iskee | Bobby "Bob" Rayburn |  |
| 1997 | America's Dream | George Du Vail | TV-Sarja |
| 1997 | Murha Valkoisessa talossa | Etsivä Harlan Regins |  |
| 1997 | Yhden yön juttu | Maximilian "Max" Carlyle | Volpi Cup (Paras näyttelijä) Venice Film Festivaalissa |
| 1998 | Takaa-ajajat | Mark J. Sheridan / Warren/Roberts |  |
| 1998 | Blade | Eric Brooks / Blade | Myös tuottaja |
| 1998 | Futuresport | Obike Fixx | TV-elokuva |
| 1998 | Juuret Deltan sydämessä | Will Sinclair | Myös tuottaja |
| 2000 | Tuntematon vihollinen | Neil Shaw |  |
| 2000 | Disappearing Acts | Franklin Swift | Myös tuottaja |
| 2002 | Liberty Stands Still – vapauden hinta | Joe |  |
| 2002 | Blade II | Eric Brooks / Blade | Myös koordinoittaja ja tuottaja |
| 2002 | ZigZag | David "Dave" Fletcher |  |
| 2002 | Teräskehä | Monroe "Undisputed" Hutchens | Myös tuottaja |
| 2004 | Nine Lives | Dean Cage | Suoraan DVD:lle |
| 2004 | Blade: Trinity | Eric Brooks / Blade | Myös tuottaja |
| 2005 | 7 Seconds | Jack Tuliver | Suoraan DVD:lle |
| 2005 | The Marksman | Painter | Suoraan DVD:lle |
| 2006 | Hard Luck – kovan onnen keikka | Lucky | Suoraan DVD:lle |
| 2006 | Chaos | Jason York / Scott Curtis / Lorenz | Suoraan DVD:lle |
| 2006 | The Detonator – itämafian otteessa | Sonni Griffith | Suoraan DVD:lle |
| 2007 | The Contractor | James Dial | Suoraan DVD:lle |
| 2008 | Tuntematon vihollinen 2 | Neil Shaw | Suoraan DVD:lle |
| 2009 | Brooklyn's Finest | Casanova "Caz" Phillips |  |
| 2010 | Game of Death | Agent Marcus | Suoraan DVD:lle |
| 2010 | Gallowwalker | Aman |  |
| 2014 | The Expendables 3 | tohtori Kuolema |  |
| 2015 | Chi-Raq | Cyclops | Rajoitettu julkaisu |
| 2017 | Armed Response | Isaac | Suoraan DVD:lle |
2017: 
| The Recall | The Hunter | Suoraan DVD:lle |  |
| 2019 | Dolemite Is My Name | D'Urville Martin |  |
2019: 
Cut Throat City: 
| 2020 | Coming 2 America | kenraali Eazie |  |
| 2024 | Deadpool & Wolverine | Eric Brooks / Blade |  |
Kamppailulajit

Snipes on harrastanut kamppailulajeja 12-vuotiaasta lähtien ja omaa viiden danin mustan vyön Shotokan karatessa ja toisen danin mustan vyön hapkidossa. Hän on myös harjoitellut capoeiraa Jelon Vieiran oppilaana ja useita muita kamppailulajeja, kuten kungfua, brasilialaista jujutsua ja potkunyrkkeilyä.
Vankeustuomio

Snipes etsintäkuulutettiin syksyllä 2006 epäiltynä törkeästä veropetoksesta. Hän oli jättänyt maksamatta veroja jopa 12 miljoonan dollarin edestä kuuden vuoden aikana. Hänet tuomittiin vankilaan kolmeksi vuodeksi huhtikuussa 2008. Snipes valitti tuomiostaan korkeimpia oikeusasteita myöten, mutta hänet vangittiin marraskuussa 2010 suorittamaan rangaistustaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wesley Snipes Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Wesley Snipes Talks About Islam And His Divorce (Arkistoitu – Internet Archive)
Sweet & Sour Snipes (Arkistoitu – Internet Archive)
WesleySnipes.com - Wesley Snipes Fan Site
The Wesley Snipes Celebrity Pun Archive (Arkistoitu – Internet Archive)
Snipes vuonna 2014.
Algerian jääkiekkomaajoukkue

Algerian jääkiekkomaajoukkue on Algerian kansallinen miesten jääkiekkojoukkue. Joukkue on perustettu vuonna 2006. Algeria on ollut Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäsen vuodesta 2019 alkaen, ja maassa on yksi jäähalli. Maassa oli vuonna 2022 vain 80 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa. Algeriaa ei toistaiseksi ole sijoitettu jääkiekon maailmanrankingissa.
Tunnetuin algerialaistaustainen pelaaja on Josef Boumedienne, jonka isä on kotoisin Algeriasta ja äiti Suomesta. Ruotsia edustava Boumedienne pitää Ruotsin lisäksi kotimaanaan Suomea ja hänellä onkin molempien maiden kansalaisuus. Hän on pelannut 47 NHL-ottelua.
Sijoitukset > Arab Cup

2008: 4. sija
Algeriaa edustaneita pelaajia

Djamel Zitouni
Malik Boualem
Sid Ahmed Bouslama
Nassim Boulakdem
Karim Kerbouche
Gregory Zitouni
Abdelhamid Benidir
Abdelaziz Benidir
Mohamed Benyahia
Hicham Djemai
Valmentajat

Djamel Bouhadouf 2008–2009
Nordine Mahdidi 2009–
Aiheesta muualla

Algerian jääkiekkomaajoukkue Myspacessa (englanniksi)
Zeng Guofan

Zeng Guofan.
Zeng Guofan (Wade–Giles: Tseng Kuo-fan; 26. marraskuuta 1811 Xiangxiang, Hunan – 12. maaliskuuta 1872 Nanjing) oli kiinalainen valtiomies, oppinut ja sotapäällikkö, jolla oli keskeinen rooli vuosien 1850–1864 Taiping-kapinan tukahduttamisessa. Hänen kokoamansa vapaaehtoinen Xiangin armeija osoittautui taisteluissa kapinallisia vastaan paljon varsinaisia keisarillisia armeijoita tehokkaammaksi. Hän oli myöhemmin usean maakunnan käskynhaltijana.
Varhaisemmat vaiheet

Zeng Guofan syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän suoritti keisarillisen virkatutkinnon kaksi alempaa astetta vuosina 1833 ja 1834 ja lopulta korkeimman asteen (jinshi) toisella yrittämällä vuonna 1838, ja sai sen jälkeen paikan Pekingin Hanlin-akatemiasta, jolla oli yhteys keisarilliseen hoviin. Zeng yleni vuonna 1849 seremoniaministeriön nuoremmaksi apulaisjohtajaksi, ja hän toimi myöhemmin myös sota-, työ-, oikeus- ja valtiovarainministeriöiden apulaisjohtajana. Hän toi esiin tyytymättömyytensä Kiinan hallituksen, hovin ja keisarin toimintaa kohtaan. Äitinsä kuoltua vuonna 1852 Zengille myönnettiin tavanmukaisesti virkavapaa kotiseudulla vietettävää kolmen vuoden suruaikaa varten.
Taiping-kapina

Etelä-Kiinassa oli vuonna 1850 puhjennut Qing-dynastiaa vastaan suuntautunut uskonnollinen Taiping-kapina. Vuoteen 1852 mennessä kapinalliset olivat saavuttaneet jalansijan Jangtsen laaksossa ja piirittäneet Hunanin maakunnan pääkaupungin Changshan. Keisari Xianfeng määräsi tammikuussa 1853 Zengin värväämään ja kouluttamaan Hunanissa vapaaehtoisen sotajoukon. Rappiolle ajautuneiden keisarillisten armeijoiden osoittauduttua kyvyttömiksi ja hävitessä taistelun toisensa jälkeen Qing-dynastia joutui turvautumaan Taiping-kapinan torjunnassa vapaaehtoisjoukkoihin, joita oppineet maanomistajayläluokan edustajat organisoivat kotiseuduillaan. Vastentahtoisesti suruajastaan luopunut Zeng osoittautui vapaaehtoisjoukkojen komentajista kyvykkäimmäksi. Perustettuaan oman vapaaehtoisjoukkonsa hän yhdisti sen muiden samalla seudulla syntyneiden joukkojen kanssa kokonaiseksi armeijaksi. Hän loi näin Xiangin armeijan, joka oli huolellisesti koulutettu ja kurinalainen. Zengin vaatimuksesta kaikki komentajat värväsivät sotilaansa omalta kotiseudultaan hyödyntäen perinteisiä uskollisuussuhteita, mikä lisäsi joukkojen luotettavuutta.
Zeng ei saavuttanut sotilaallista menestystä heti, ja hävittyään kaksi varhaista taistelua hän harkitsi itsemurhaa. Lopulta hän onnistui pysäyttämään Taiping-kapinallisten etenemisen Hunanissa. Hovin tarjoaman rahoituksen huvetessa hän hankki varoja yksityisiltä lahjoittajilta. Zeng eteni määrätietoisesti alas Jangtsen vartta päämääränään kapinallisten ”taivaallisen valtakunnan” pääkaupunki Nanjing. Vuonna 1860 hovi nimitti hänet Jiangnanin ja Jiangxin yhteiseksi käskynhaltijaksi ja varakuninkaaksi. Vuosina 1860–1861 Zeng jakoi seudun kolmeen alueeseen, antaen komennon Zhejiangissa Zuo Zongtangille ja Jiangsussa vastaavasti Li Hongzhangille. Kolmas alue Anhui jäi Zengin omaan komentoon, jotta hän voisi keskittyä päätavoitteeseensa. Zengin esikunnassa aiemmin palvelleet Li ja Zuo kokosivat molemmat itselleen omat vapaaehtoisarmeijat Zengin esimerkkiä noudattaen, Li kotiseudultaan Huain luota ja Zuo Zhejiangista. Zeng saartoi vähitellen Nanjingin ja lopulta hänen veljensä Zeng Guoquanin komentamat joukot piirittivät kaupungin. Nanjing kukistui heinäkuussa 1864. Zeng palkittiin markiisin aatelisarvolla.
Myöhempi ura

Taiping-kapinan jälkeen Zeng toimi hallintomiehenä, ja pyrki rauhoittamaan entiset kapinallisalueet tukemalla klassisen sivistyksen ja opetuksen elvyttämistä. Tutkijantaustansa vuoksi hän säilytti elinikäisen kiinnostuksen kungfutselaisiin oppeihin ja klassikkoteoksiin. Ollessaan Jiangnanin ja Jiangxin käskynhaltijana hän perusti vuosina 1864–1865 Nanjingiin ja neljään muuhun kaupunkiin keisarilliset kirjapainot, joissa painettiin klassikoita. Zeng halusi myös vahvistaa Kiinaa länsimaita vastaan. Hänen ja Li Hongzhangin tuella Rong Hong perusti vuonna 1865 Shanghaihin teräs- ja asetehtaan, josta myöhemmin kehittyi Jiangnanin telakka ja jossa valmistettiin Kiinan ensimmäinen höyrylaiva. Zeng tuki Lin vuonna 1871 käynnistämää ohjelmaa, jossa nuoria kiinalaisia lähetettiin opiskelemaan Yhdysvaltoihin.
Zeng hajotti armeijansa Taiping-kapinan jälkeen. Kun hänet toukokuussa 1865 määrättiin kukistamaan Nian-kapinaa Pohjois-Kiinassa, hän päätti käyttää siihen Lin kokoamaa Huain armeijaa. Tällä kertaa Zeng ei saavuttanut menestystä, joten hän luopui yrityksestä lokakuussa 1866 ja suositteli tilalleen Litä, joka onnistui nujertamaan kapinan. Zeng palasi Jiangnanin ja Jiangxin käskynhaltijaksi, mistä hän siirtyi vuonna 1868 Zhilin (nykyisen Hebein) käskynhaltijaksi. Hän joutui selvittämään vuoden 1870 Tianjinin verilöylyä, jossa kiinalaiset olivat surmanneet ranskalaisia lähetyssaarnaajia. Hän kannatti sovittelevaa ratkaisua, mikä ärsytti kansallismielisiä kiinalaisia ja hovin ”sotapuoluetta”. Zeng siirrettiin takaisin aiempaan käskynhaltijantehtäväänsä ja hänen seuraajakseen Zhilissä tuli Li. Zeng kuoli kaksi vuotta myöhemmin 60-vuotiaana. Hänelle myönnettiin postuumisti Wenzheng-arvonimi.
Zengin poika oli tunnettu diplomaatti Zeng Jize.
Myöhempiä arvioita

Zengin luoma armeijan malli, jossa sotilaat olivat uskollisia ensisijaisesti komentajalleen eikä valtiolle, loi pohjaa Kiinan myöhemmälle sotaherrojen vallalle. Zeng oli myöhemmin arvostettu hahmo Guomindang-hallinnon piirissä, jossa häntä pidettiin malliesimerkkinä perinteisiä kungfutselaisia arvoja edustaneesta sotilaasta ja valtiomiehestä. Kommunistisessa Kiinassa hänellä oli pitkään huono maine vastavallankumouksellisena, mutta 1990-luvulta alkaen hänestä on kirjoitettu sielläkin myönteiseen sävyyn.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zeng Guofan Wikimedia Commonsissa
Zengin muotokuva.
Antti Kivelä (kauppatieteiden maisteri)

Antti Kivelä (s. 1958) on suomalainen kauppatieteiden maisteri ja Sitran Uudistumiskyky-teeman johtaja. Kivelä tuli Sitraan vuonna 2008 johtamaan Kuntaohjelmaa. Aikaisemmin hän toimi Samlinkissä johtajana ja konsernin johtoryhmän jäsenenä. Lisäksi hän on toiminut muun muassa kehitysjohtajana Finansium Oy:ssä ja Jämsän kaupungissa. Kivelä on ollut jäsenenä yritysten hallituksissa sekä useissa työryhmissä, ohjausryhmissä, neuvottelukunnissa ja komiteoissa.
Kivelälle myönnettiin itsenäisyyspäivänä 2018 Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan I luokan ritarimerkki.
Antti Kivelän isä on emeritus alivaltiosihteeri Juhani Kivelä ja isoisä oli kansanedustaja ja Mannerheim-ristin ritari Eero Kivelä.
Aiheesta muualla

Miten tulevaisuudessa hoidetaan sairaita, Antti Kivelän haastattelu 3.9.2013, YLE Aamu-TV. Viitattu = 7.12.2018
Antti Kivelä: Tsaarin varjo vaikeuttaa korona-arkeamme  20.10.2020. Maaseudun Tulevaisuus. Viitattu 8.4.2020.
Apajalahti

Apajalahti on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Asko Apajalahti (s. 1947), elokuvatuottaja ja lavastaja, Jouni Apajalahden poika
Aulis Apajalahti (1897–1961), Kätilöopiston ylilääkäri
Jouni Apajalahti (1920–2009), pappi, kansanedustaja
Lauri Apajalahti (1892–1964), kirkkoherra
Samuli Apajalahti (1920–2009), ammattiyhdistysjohtaja ja kouluneuvos, Lauri Apajalahden poika
Tuula Apajalahti (Lahja Tuula Kaarina Kalliala, 1934–2022), kätilö, sairaanhoitaja ja kirjailija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Apalaín kieli

| Apalaí> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:   Brasilia
Puhujia:  370
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalaiset aakkoset
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  karibilaiset kielet
ISO 639-3:  apy
 Ohje 
Apalaí on karibilaisiin kieliin kuuluva kieli, jota puhutaan Brasiliassa. Kielen katsotaan olevan uhanalainen. Vuonna 2010 kielellä arvioitiin olevan 370 puhujaa.
Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan apalaíksi vuonna 2017.
Anacondas: The Hunt for the Blood Orchid

| Anacondas: The Hunt for the Blood Orchid |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Dwight H. Little
Käsikirjoittaja:   John Claflin  Danny Zelman  Michael Miner  Edward Neumeier 
Tuottaja:  Verna Harrah
Säveltäjä:  Nerida Tyson-Chew
Kuvaaja:  Stephen F. Windon
Leikkaaja:   Marcus D'Arcy  Mark Warner 
Pääosat:   Johnny Messner  Kadee Strickland  Matthew Marsden 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Middle Fork Productions  Screen Gems Inc. 
Levittäjä:  Screen Gems Netflix
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  97 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Anaconda
Seuraaja:  Anaconda 3: Offspring
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Anacondas: The Hunt for the Blood Orchid on vuonna 2004 ilmestynyt Dwight H. Littlen ohjaama kauhu- ja seikkailuelokuva. Se on jatko-osa vuonna 1997 tehdylle Anacondalle. Vuonna 2008 elokuvalle ilmestyi toinen jatko-osa Anaconda 3: Offspring.
Juoni

Elokuvassa joukko tutkimusmatkailijoita lähtee sademetsään etsimään veriorkideana tunnettua kasvia, joka kukkii vain seitsemän vuoden välein, tarkoituksenaan teettää kasvista lääke, jolla tienata omaisuuksia. Retkikunta vuokraa itselleen veneen ja oppaan jokea pitkin kulkevaa matkaa varten, mutta vene haaksirikkoutuu ja ryhmä joutuu keskelle viidakkoa. Samaan aikaan saarella on valtavien anakondien parittelukuukausi, ja retkikunta joutuu kamppailemaan henkensä edestä, ettei joutuisi jättiläiskäärmeiden syömäksi.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johnny Messner  | … |  Bill   |
|  KaDee Strickland  | … |  Sam   |
|  Matthew Marsden  | … |  Jack   |
|  Nicholas Gonzalez  | … |  tohtori Douglas   |
|  Eugene Byrd  | … |  Cole Burris   |
|  Karl Yune  | … |  Tran   |
|  Salli Richardson-Whitfield  | … |  Gail Stern   |
|  Morris Chestnut  | … |  Gordon Mitchell   |
|  Andy Anderson  | … |  John Livingston   |
|  Nicholas Hope  | … |  Christian Van Dyke   |
Annamin lohikäärmeen keisarillinen ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Annamin lohikäärmeen keisarillinen ritarikunta (ransk. Ordre impérial du Dragon d’Annam) oli vietnamilaisen Nguyễn-dynastian aikana jaettu ritarikunta. Se perustettiin vuonna 1886 keisari Đồng Khánhin käskystä, joka toimi Ranskan presidentin nukkehallitsijana. Ritarikunnalla palkittiin Ranskan siirtomaahallinnon tai keisarin hyväksi tehdyistä ansioista.
Ritarikuntaa jaettiin viidessä luokassa:
I luokka
II luokka
III luokka
IV luokka
V luokka
Anna Ancher

| Anna Ancher |
| --- | --- |
 Anna Ancher: "Syende fiskerpige" (1890).
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anna Kirstine Brøndum Ancher
Syntynyt: 18. elokuuta 1859 Skagen, Tanska
Kuollut: 15. huhtikuuta 1935 (75 vuotta) Skagen, Tanska
Kansalaisuus:  tanskalainen
Ammatti:  taidemaalari
Taiteilija
Taidesuuntaus:  naturalismi, realismi ja impressionismi
Palkinnot
 Tagea Brandt Rejselegat 1924 
Anna Kirstine Brøndum Ancher (18. elokuuta 1859 – 15. huhtikuuta 1935) oli tanskalainen taidemaalari. Hän oli niin kutsutun Skagenin koulukunnan ainoa jäsen, joka oli todella syntynyt Skagenissa.
Ancherin isä oli Erik Andersen Brøndum ja äiti Ane Hedvig Møller. Hänen isänsä omisti hotellin Skagenissa. Hänen lahjakkuutensa ilmeni jo nuorena, ja hän tutustui taiteeseen kotiseudullaan Jyllannin pohjoisosassa Skagenissä, jonne saapui taiteilijoita maalaamaan. Taiteilijoiden yhteisön muodostaneet Skagenin koulukunnan taiteilijat kokoontuivat hänen isänsä hotellissa.
Ancher opiskeli piirustusta Kööpenhaminassa Vilhelm Kyhnin johdolla kolme vuotta ja kehitti oman tyylinsä. Myöhemmin hän oli opiskelemassa piirustusta Pariisissa Pierre Puvis de Chavannesin johdolla tämän ateljeessa. Samassa paikassa opiskeli myös Marie Triepcke, joka meni myöhemmin naimisiin skagenilaisen taidemaalarin Peder Severin Krøyer kanssa. Anna Ancher meni vuonna 1880 naimisiin taiteilija Michael Peter Ancherin kanssa, ja parille syntyi tytär Helga.
Ancherille myönnettiin vuonna 1924 Tagea Brandt Rejselegat, joka on 1921 kuolleen Vilhelm Brandtin hänen 1905 kuolleen vaimonsa muistoksi perustama apuraha. Se myönnetään ilman hakemusta naisille, joilla on merkittäviä saavutuksia tieteen, kuvataiteen, musiikin, kirjallisuuden ja teatteritaiteen aloilla. Se oli ensimmäisen kerran vuonna 1924 myönnettäessä arvoltaan 10 000 Tanskan kruunua.
Ancher kuoli Skagenissa 75 vuoden ikäisenä.
Galleria

Kalastaja Lars Gaihede vuolee tikkua (1880).
Hiusten leikkuu (1886).
Nuori tyttö unelmien välillä (1890).
Auringonvalo sinisessä huoneessa (1891).
Jouluhanhien kyniminen (1904).
Ompeluseurat (1920).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anna Ancher Wikimedia Commonsissa
Anna Ancher - Artworks The Athenaeum. Viitattu 7.3.2019. (englanniksi) Kuvia maalauksista.
Anna Ancher, 1859–1935 National Gallery of Denmark in Copenhagen (Statens Museum for Kunst). Viitattu 7.3.2019. (englanniksi)
Arpi (täsmennyssivu)

Arpi voi viitata seuraaviin asioihin:
arpi, parantunut vaurioalue
Arpi, novelliantologia
Arpi, Transkaakko-yhtyeen albumi
”Arpi”, Maj Karman Kauniit Kuvat -yhtyeen single vuodelta 2003
Arpi, sukunimenä:
Oscar Arpi (1824–1890), ruotsalainen kuoronjohtaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Arpi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Annamaria Serturini

Annamaria Serturini (s. 13. toukokuuta 1998) on italialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän on pelannut Italian naisten maajoukkueessa seitsemän maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin. Ensimmäisen aikuisten maaottelunsa hän pelasi vuonna 2019. MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle puolivälieräottelussa Alankomaita vastaan. Serturini saavutti alle 17-vuotiaiden MM-pronssia vuonna 2014.
Serturini on edustanut kotimaassaan Bresciaa, Baria ja vuodesta 2018 Romaa.
Arlingtonin sotilashautausmaa

Arlingtonin sotilashautausmaan sinetti.
Arlingtonin sotilashautausmaa (engl. Arlington National Cemetery) on Arlingtonissa Virginiassa sijaitseva yhdysvaltalainen sotilashautausmaa. Se perustettiin Yhdysvaltain sisällissodan aikana etelävaltioiden joukkojen kenraalin Robert E. Leen kotitilalle. Se sijaitsee Pentagonin vieressä Potomacjoen rannalla vastapäätä Washingtonin kaupunkia. Hautausmaan pinta-ala on 248 hehtaaria.
Hautausmaahan on haudattu kaikkien Yhdysvaltain käymien sotien sotilaita. Myös yli 3 800 entistä orjaa on haudattu sinne.
Alueella sijaitseva vuonna 1932 valmistunut ja yleisölle avoin marmorinen Tuntemattoman sotilaan hauta (”Tomb of the Unknowns”) on suosittu turistikohde. Se koostuu seitsemästä osasta, joiden kokonaispaino on 72 tonnia. Hautaa on vartioitu vuorokauden ympäri vuodesta 1948 lähtien. Muita suosittuja vierailukohteita ovat muun muassa Iwo Jiman muistomerkki sekä presidentti John F. Kennedyn ja hänen puolisonsa hauta, jossa palaa ikuinen tuli. Hautausmaalla on lisäksi Challenger- ja Columbia-avaruussukkuloiden onnettomuuksien muistomerkki sekä Pentagonin terrori-iskun ja Lockerbien pommi-iskun uhrien muistomerkki. Suomalaiset Mannerheim-ristin ritarit Olavi Alakulppi ja Lauri Törni on myös haudattu Arlingtonin sotilashautausmaalle.
Arlingtonin sotilashautausmaalle on haudattu yli 300 000 vainajaa. Se on Yhdysvaltojen 130 kansalliskalmistosta toiseksi suurin Long Islandilla sijaitsevan Calvertonin kansalliskalmiston jälkeen.
Tuntemattoman sotilaan hauta
Arlingtonin sotilashautausmaa joulukuussa 2012. Vasemmalla hollantilaisten lahjoittama carillon.
John F. Kennedyn hauta.
Amfiteatteri Arlingtonin hautausmaalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arlingtonin sotilashautausmaa Wikimedia Commonsissa
ArlingtonNationalCemetery.org
ArlingtonNationalCemetery.net
Archibald Murray

Piirroksessa Sir Archibald Murray ensimmäisen maailmansodan aikana.
Archibald James Murray (23. huhtikuuta 1860 Kingsclere, Hampshire – 21. tammikuuta 1945 Reigate) oli Britannian armeijan kenraali. Hän palveli toisessa buurisodassa ja ensimmäisessä maailmansodassa. Murray poistui palveluksesta 1922 ja kuoli kotonaan tammikuussa 1945.
Käännös suomeksi