stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yvonne
Tunnettuja Yvonne-nimisiä

Yvonne Herløv Andersen (s. 1942), tanskalainen poliitikko ja ministeri
Yvonne Axö (1939–2013), ruotsalainen näyttelijä ja laulaja
Yvonne Barr (1932–2016), irlantilainen virologi
Yvonne de Bruyn (1934–2013), vuoden 1954 Miss Suomi ja Miss Eurooppa
Yvonne Buschbaum, Balian Bushbaum (s. 1980), saksalainen seiväshyppääjä
Yvonne Bönisch (s. 1980), saksalainen judoka
Yvonne Clech (1920–2010), ranskalainen näyttelijä
Yvonne Craig (1937–2015), yhdysvaltalainen näyttelijä
Yvonne Curtet (1920–2025), ranskalainen yleisurheilija
Yvonne Daniels (1937–1991), yhdysvaltalainen radiopersoona ja DJ
Yvonne De Carlo (1922–2007), yhdysvaltalainen näyttelijä
Yvonne Elliman (s. 1951), yhdysvaltalainen laulaja
Yvonne Englich (1979–2018), saksalainen painija
Yvonne Farrell (s. 1951), irlantilainen arkkitehti
Yvonne de Gaulle (1900–1979), Ranskan presidentti Charles de Gaullen puoliso
Yvonne van Gennip (s. 1964), alankomaalainen entinen pikaluistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja
Yvonne Ann Gregory, Jackie Trent (1940–2015), brittiläinen laulaja ja lauluntekijä
Yvonne Gräsbeck (1960–2008), suomalainen laulaja
Yvonne Hak (s. 1986), alankomaalainen keskimatkojen juoksija
Yvonne Hannus (s. 1954), entinen suomalainen juoksija
Yvonne Hill (s. 1937), australialainen entinen ampuja
Yvonne Hirdman (s. 1943), ruotsalainen feministihistorioitsija
Yvonne Hoffman (s. 1941), suomalainen kirjailija
Yvonne Jospa (1910–2000), Comité de Défense des Juifs -organisaation perustaja
Yvonne Kunze (s. 1978), saksalainen entinen kaunopikaluistelija
Yvonne Lefébure (1898–1986), ranskalainen pianisti ja pianopedagogi
Yvonne Leuko (s. 1991), kamerunilainen jalkapalloilija
Yvonne Lombard (s. 1929), ruotsalainen näyttelijä
Yvonne Loriod (1924–2010), ranskalainen pianisti
Yvonne Meusburger (s. 1983), itävaltalainen tennispelaaja
Yvonne Minton (s. 1979), australialainen oopperalaulaja
Yvonne Murray (s. 1964), skotlantilainen entinen kestävyys- ja maantiejuoksija
Yvonne Naef (s. 1957), sveitsiläinen oopperalaulaja
Yvonne Nauta (s. 1991), alankomaalainen pikaluistelija
Yvonne Prévost, Hélène Prévost (1878–1942), ranskalainen tennispelaaja ja olympiavoittaja
Yvonne Ryding (s. 1962), ruotsalainen valokuvamalli ja Miss Universum 1984
Yvonne Rüegg (s. 1938), sveitsiläinen alppihiihtäjä ja olympiavoittaja
Yvonne Strahovski (s. 1982), australialainen näyttelijä
Yvonne Van Bets (s. 1928), belgialainen entinen voimistelija
Yvonne Vera (1964–2005), zimbabwelainen kirjailija
Dubious Gloom

| Dubious Gloom> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Juha Katila
Syntynyt: 22. syyskuuta 1982 (ikä 42) Seinäjoki
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  muusikko, tuottaja, DJ
Muusikko
Taiteilijanimi:  Dubious Gloom
Aktiivisena:  1997–
Tyylilajit:  house, electro house, dance pop, electronica, breakbeat, drum and bass, jungle
Soittimet:  syntetisaattori, sampleri, rumpukone
Levy-yhtiöt:  Space Twenty
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Dubious Gloom (oik. Juha Katila, s. 22. syyskuuta 1982 Seinäjoki) on suomalainen elektronisen musiikin artisti, tuottaja ja DJ.
Dubious Gloom on syntynyt Seinäjoella, mutta asuu Helsingissä. Hän on tehnyt musiikkia 15-vuotiaasta lähtien ja julkaissut Dubious Gloom artistinimellä ensimmäisen levynsä vuonna 2010.
Vuonna 2024 hän aloitti yhteistyön suomalaisen muusikon Peter Juhanin kanssa.
Diskografia > Albumit

Glitch Before Ten (2010)
Planetology (2016)
Life In Low Frequencies (2022)
Diskografia > Singlet ja EP:t

Thirteen EP (2013)
Helsinki Twenty EP (2019)
Broken Love (2020)
Fire (2020)
Cross (2020)
Inside (2023)
Stage (2023)
Start To Move (2024)
Diskografia > Singlet ja EP:t Peter Juhanin kanssa

Freak/Unique (2024)
Monkey (2024)
Loading Phase EP (2024)
Aiheesta muualla

Dubious Gloomin virallinen sivusto
Suvi Minkkinen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Suvi Minkkinen vuonna 2024 |  Suvi Minkkinen vuonna 2024 |  Suvi Minkkinen vuonna 2024 |  |
Maa:   Suomi
Naisten ampumahiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Lenzerheide 2025 | pikakilpailu |  |
Suvi Minkkinen (s. 8. joulukuuta 1994 Joutsa) on suomalainen ampumahiihtäjä, joka edustaa Joutsan Pommia. Hänen valmentajanaan toimii Mikko Viitanen. Hän debytoi ampumahiihdon maailmancupissa kaudella 2017–2018. Tätä ennen hänellä oli kokemusta kansainvälisistä kilpailuista IBU-Cupissa, ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuista ja talviuniversiadeista 2015.
Olympialaisissa Minkkinen on parhaimmillaan sijoittunut 43:nneksi takaa-ajokilpailussa Pekingissä 2022 ja MM-kilpailuissa kolmanneksi pikakilpailussa Lenzerheidessa 2025.
Maailmancupissa Minkkinen saavutti 15. sijan Kontiolahden takaa-ajokilpailussa kaudella 2022–2023, joka oli tuolloin hänen paras sijoituksensa. Parisekaviestissä hän sijoittui Otto Inveniuksen kanssa kolmanneksi Oslossa maaliskuussa 2024. Minkkisen ensimmäinen henkilökohtainen palkintopallisija maailmancupissa oli Kontiolahden pikakilpailun kolmas sija kaudella 2024–2025. Minkkinen voitti tammikuussa 2025 parinsa Tero Seppälän kanssa parisekaviestin Oberhofin maailmancupin osakilpailussa.
Minkkinen aloitti ampumahiihdon 13-vuotiaana vuonna 2007. Hän opiskeli Sotkamon urheilulukiossa. Koulutukseltaan Minkkinen on kauppatieteiden maisteri Itä-Suomen yliopistosta.
Arvokilpailut

Pyeongchangin talviolympialaisissa 2018 Minkkinen oli normaalimatkalla 69:s. Östersundin maailmanmestaruuskisoissa 2019 hän oli pikamatkalla 73:s. Pokljukan maailmanmestaruuskisoissa 2021 hän oli pikakilpailun 85:s ja normaalimatkan 57:s. Pekingin talviolympialaisissa 2022 Minkkisen sijoitukset olivat 51:s (pikakilpailu) ja 43:s (takaa-ajo). Oberhofin maailmanmestaruuskisoissa 2023 hän oli normaalimatkan 8:s, pikakilpailun 35:s, takaa-ajon 24:s ja yhteislähdön 25:s. Nove Meston maailmanmestaruuskisoissa 2024 Minkkinen oli pikakilpailun 47:s, takaa-ajon 29:s ja normaalimatkan 23:s.
Lenzerheiden maailmanmestaruuskilpailuissa 2025 hän saavutti ensimmäisen arvokilpailumitalinsa ollen pronssilla pikakilpailussa. Minkkinen ampui nollat kummaltakin ampumapaikalta ja sijoittui kolmanneksi jääden 10,0 sekuntia Ranskan Justine Braisaz-Bouchet’sta ja 0,2 sekuntia Saksan Franziska Preussista. Neljänneksi sijoittunut Sveitsin Lena Häcki-Groß hävisi puolestaan Minkkiselle 1,4 sekuntia. Takaa-ajossa hän sijoittui kuudenneksi,  normaalimatkalla neljänneksi ja yhteislähdössä kahdeksanneksi.
Michiru Yamane

| Michiru Yamane> 山根ミチル.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. syyskuuta 1963 (ikä 61) Kagawan prefektuuri, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Ammatti:  muusikko, säveltäjä
Muusikko
Aktiivisena:  1988–
Tyylilajit:  videopelimusiikki 
Soittimet:  piano
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Michiru Yamane (jap. 山根ミチル, s. 23. syyskuuta 1963) on japanilainen muusikko ja videopelisäveltäjä. Hänet tunnetaan parhaiten sävellystyöstään Konamin tuottamassa Castlevania-pelisarjassa.
Yamanen kertoman mukaan hän aloitti pianotunnit jo lapsena. Säveltämisen hän aloitti kahdeksanvuotiaana, ja hän valmistui pääaineenaan musiikin sävellys. Yamane liittyi Konamiin valmistumisensa aikoihin. Hän aloitti säveltämällä musiikkia erinäisiin ammuntapeleihin, minkä jälkeen hänen töihinsä kuuluivat myös esimerkiksi Goemon’s Great Adventure ja Sparkster. Hän aloitti Castlavania-sarjassa Bloodlines-pelissä.
Yamane lähti Konomista vuonna 2008, jonka jälkeen on toiminut freelace-säveltäjänä, joka ei ainoastaan sävellä videopelien musiikkia vaan myös kirjoittaa omia klassisesti vaikutteisia sävellyksiään. Yamane on listattu 63 pelin ääniraitojen tekijäksi, mukaan lukien pelit kuten Bloodstained: Ritual of the Night, Castlevania: Order of Ecclesia ja Super Smash Bros. Hän on myös työskennellyt monien muiden pelien ja projektien parissa ennen Konamista lähtöään. Yamane on yksi pelimusiikin arvostetuimmista säveltäjistä ja hänen musiikkinsa on tunnustettu ympäri maailmaa.
Eero Auvinen

Eero Auvinen (s. 1978 Tampere) on suomalainen valosuunnittelija.
Auvinen on toiminut freelance-valosuunnittelijana 2000-luvun alusta lähtien. Hänen viimeaikaisiin töihinsä kuuluvat Tampereen Työväen Teatterin teokset – Hamlet, Momentum 1900, Hitler ja Blondi, Tytöt 1918 ja Viita 1949. Valosuunnittelun lisäksi Auvinen on vastannut myös usean tuotannon videosuunnittelusta. Hän on työskennellyt valosuunnittelijana mm. Suomen Kansallisteatterissa, Tero Saarinen Companyssa, Kotkan kaupunginteatterissa, Savonlinnan Oopperajuhlilla, Cirkus Cirkörissä, Tampereen Komediateatterissa, Sorin Sirkuksessa ja Sirkus Finlandiassa.
Lisäksi Auvinen on työskennellyt festivaalien, oopperan, baletin ja television tuotannossa sekä teknisenä suunnittelijana. Vuodesta 2014 hän on toiminut vakituisena valosuunnittelijana Tampereen Työväen Teatterissa. Vuonna 2017 Auvinen työskenteli Cirque du Soleilin Scalada: Stelar -produktiossa valosuunnittelijan assistenttina ja valo-operaattorina.
Auvinen valmistui Tampereen ammattikorkeakoulun valosuunnittelun linjalta vuonna 2003.
Yksityiselämä

Auvisen puoliso on näyttelijä Suvi-Sini Peltola. Auvisella on aiemmasta liitostaan kaksi aikuista lasta.
Man Yau

Man Yau (s. 1991) on helsinkiläinen kuvanveistäjä. Yau on valmistunut kuvataiteen maisteriksi Taideyliopiston Kuvataideakatemiasta (2023) ja taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta (2018) erikoistuen keramiikkaan ja lasisuunnitteluun.
Taiteellinen työskentely

Man Yau käsittelee taiteessaan identiteettiä ja eksotisoiduksi tulemisen kokemusta kuvanveiston keinoin. Hän lainaa veistoksiinsa tunnistettavia muotoja ja tilanteita, yhdistäen niitä politisoituneisiin materiaaleihin, kuten posliiniin tai silkkiin. Yau hyödyntää erilaisten materiaalien kulttuurisia erityispiirteitä sekä näiden materiaalien herättämiä tunteita ja mielleyhtymiä. Yaun teoksissa esiintyy niin lainattuja kauneusihanteita, kuten Chinoiserie-koristelua, kuin laajempia tilallisia rakenteita kuten klassisia puutarhoja, jotka ovat paikkoja, joissa valtaa edustaa elävän pakottaminen symmetriaan.
Taiteellinen työskentely > Näyttelyt ja teokset

Yaun teoksia on ollut esillä muun muassa Temnikova & Kasela -galleriassa Tallinnassa (2024), HAM Helsingin taidemuseossa (2024), Tendencies-biennaalissa Mossissa, Norjassa (2023), Nuoret 2023 -näyttelyssä Helsingin Taidehallissa, 198 CAL -galleriassa Lontoossa (2023), Mäntän kuvataideviikoilla (2022) ja Boy konsthallissa Bollebygdissa, Ruotsissa (2021).
Yau on tehnyt julkisen taiteen teoskokonaisuuden Kuninkaantammen peruskouluun ja päiväkotiin Helsinkiin vuonna 2023. Kaksiosainen teos Dear Souvenir esittää käsiviuhkaa, joka on hajotettu osiin.
Yaun teoksia on muun muassa Helsingin kaupungin, Nykytaiteen museo Kiasman, Valtion taideteostoimikunnan, Suomen Taideyhdistyksen (teosarpajaiset) ja Aalto-yliopiston kokoelmissa, Saastamoisen säätiön kokoelmassa EMMAssa sekä Japanissa Shigaraki Ceramic Cultural Parkin (SCCP) taidekokoelmassa.
Taiteellinen työskentely > Palkinnot ja tunnustukset

Yaulle on myönnetty Maecenas Killan stipendi vuonna 2024 ja Raimo Utriaisen taidesäätiön stipendi vuonna 2022.
Yau valittiin vuoden 2025 nuoreksi taiteilijaksi. Hänen palkintonäyttelynsä nähdään Tampereen taidemuseossa loppuvuonna 2025.
Aiheesta muualla

Man Yaun verkkosivut
Riane Eisler

| Riane Eisler |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1931 (ikä 93) Wien, Itävalta
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Kalifornian yliopisto (Los Angeles)
Tutkimusalue:  Sukupuolentutkimus, feminismi, kulttuurihistoria, rauhanaate, futurismi, laki, perheoikeus, sosiologia, ihmissuhde ja kumppanuussuhde
Aiheesta muualla
rianeeisler.com
Riane Eisler (s. 22. heinäkuuta 1931) on kirjailija, juristi ja systeemitieteilijä. Hän syntyi Itävallassa, muutti lapsena Kuubaan ja sieltä Yhdysvaltoihin. Hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden vuonna 1946. Eisler suoritti oikeustieteen tutkinnon Kalifornian yliopistossa vuonna 1965.
Eislerin teos Malja ja miekka ilmestyi vuonna 1987. Se on käännetty 27 kielelle, myös suomeksi. Kirjassaan Eisler luokittelee yhteiskunnat niihin, jotka perustuvat kumppanuuteen, ja niihin, jotka perustuvat joidenkin jäsenten alistamiseen. Hän pitää tätä jakoa tärkeämpänä kuin vasemmisto-oikeisto tai uskonnollisuus-ateismi -jakoja. Eislerin mukaan kumppanuusyhteisöt ovat olleet varhaisessa historiassamme yleisempiä.
Ebrima Darboe

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ebrima Darboe
Syntymäaika: 5. kesäkuuta 2001 (ikä 23)
Syntymäpaikka: Bakoteh, Gambia
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 179 senttimetriä
Seura
Seura: Frosinone
Pelinumero: 55
Junioriseurat
-2019: Young Rieti
2019-2021: AS Roma
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2021- | AS Roma | 6 | (0) |
| 2023-2024 | → LASK Linz | 5 | (0) |
| 2024 | → Sampdoria | 14 | (2) |
| 2024- | → Frosinone | 4 | (0) |
Maajoukkue
| 2021- | Gambia | 17 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. syyskuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. syyskuuta 2024.
Ebrima Darboe (s. 6. kesäkuuta 2001 Bakoteh) on gambialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, Serie B:ssä pelaavaa Frosinonea, lainalla AS Romasta ja Gambian maajoukkuetta.
Darboe on AS Roman kasvatti ja hän teki debyyttinsä joukkueessa toukokuussa 2021. Hän oli seurasta lainalla Itävallassa LASK Linzissa ja toisessa Serie A -joukkue Sampdoriassa. Kesällä 2024
Darboe oli Gambian joukkueessa AM-kilpailuissa 2021 ja 2023.
Seurajoukkueura

Darboe siirtyi AS Roman junioriakatemiaan vuonna 2019. Lokakuussa 2019 hänet kutsuttiin Serie A:n otteluun AC Milania vastaan, mutta hän ei pelannut ottelussa.
Darboe teki ammattilaisdebyyttinsä AS Roman edustusjoukkueessa 2. toukokuuta 2021 Serie A:n ottelussa Sampdoriaa vastaan kaudella 2020–2021. AS Roma hävisi ottelun 2–0. Darboe pelasi saman kauden aikana neljässä muussa sarjaottelussa ja myös yhdessä Eurooppa-liigan välieräottelussa Manchester Unitedia vastaan.
Kaudella 2021–2022 Darboe sai vastuuta pääasiassa vain Konferenssiliigassa, jossa hän pelasi neljä ottelua. Hän pelasi kaudella vain yhdessä Serie A-ottelussa.
Darboe oli loukkaantuneena lähes koko kauden 2022–2023 eikä pelannut kauden aikana otteluakaan.
Kesällä 2023 Darboe siirtyi lainalle itävaltalaiseen LASK Linziin syyskaudeksi 2023. Hän pelasi lainallaan viidessä Itävallan Bundesliigan ottelussa, kahdessa Eurooppa-liigan ottelussa ja yhdessä Itävallan cupin ottelussa.
Tammikuussa 2024 Darboe lainattiin uudestaan, tällä kertaa Serie B:hen Sampdoriaan. Hän esiintyi ensimmäistä kertaa joukkueessa Serie B:n ottelussa helmikuussa 2024 Modenaa vastaan. Lainan aikana hän pelasi Serie B:ssä 14 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Elokuussa 2024 Darboe siirtyi lainalle Frosinoneen. Hän debytoi joukkueessa vanhaa seuraansa Sampdoriaa vastaan Serie B:n ottelussa samassa kuussa. Syyskuun 2024 puoleenväliin mennessä hän on pelannut Frosinonessa neljä sarjaottelua.
Maajoukkueura

Darboe pelasi ensimmäisen ottelunsa Gambian maajoukkueessa kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Nigeriä vastaan.
Darboe pelasi Gambian maajoukkueessa Kamerunissa järjestetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2021, joissa Gambia hävisi puolivälierissä Kamerunille lukemin 2–0. Yhteensä Darboe on pelannut Gambian maajoukkueessa 17 ottelua. Hän on edustanut maata myös Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2023, joissa hän pelasi kaksi ottelua. Gambia hävisi kilpailuissa kaikki kolme lohko-otteluaan Senegalille, Guinealle ja Kamerunille.
Darboe on pelannut maajoukkueessa myös seitsemän ystävyysottelua ja viisi AM-karsintaottelua.
Yksityiselämä

Darboen veli Balagie Darboe ja serkku Muhammed Bah pelaavat jalkapalloa AS Roman junioriakatemiassa.
Monica Musonda

Monica Katebe Musonda on sambialainen elintarvikealan yrittäjä. Hän perusti Java Foods -nimisen yrityksen, jonka tavoitteena on tuottaa kohtuuhintaisia ravitsevia elintarvikkeita paikalllisista raaka-aineista eteläisen Afrikan markkinoille.
Koulutukseltaan Musonda on juristi. Hänellä on 15 vuoden työkokemus asianajajajana, ja hän on toiminut  johtotehtävissä ja hallituksen jäsenessä useissa yrityksissä.
BBC valitsi Musondan vuonna 2022 sadan vaikutusvaltaisen ja innostavan naisen listalle 100 Women.
Katri Kovasiipi

Katri Kovasiipi on suomalainen kriitikko, kulttuuritoimittaja ja päätoimittaja.
Hän on kirjoittanut kuvataidekritiikkiä suomalaisiin lehtiin jo lähes kaksikymmentä vuotta, ja toiminut päätoimittajana ensin Niveltieto-lehdellä vuodesta vuodesta 2008 alkaen, ja vuodesta 2021 eteenpäin Kovasiipi on ollut Karjalan sivistysseuran päätoimittaja.
Kovasiipi opiskeli suomen kieltä ja kirjallisuutta Joensuun yliopistossa, ja valmistui Tampereen yliopistosta kirjallisuuden, kielitieteiden, journalismin ja opetuksen aloilta vuonna 1995. Hän on tehnyt kulttuuritoimittajan ja taidekriitikon työtä Aamulehdessä vuodesta 2007 alkaen, sekä Kulttuuritoimitus.fi-sivustolla vuodesta 2019 alkaen.
Kirsti Kaarakainen

| Kirsti Kaarakainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. toukokuuta 1946 (ikä 78) Tampere
Puoliso:  Tuomo Kaarakainen (1995–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1959–
Merkittävät roolit:  Hiltu (Hiltu ja Ragnar, Yleisradion TV-elokuva vuodelta 1988) Anneli Mansikka (Salatut elämät)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Kirsti Kaarakainen (ent. Kirsti Lehtonen-Salo, myös Kirsti Lehtonen, s. 16. toukokuuta 1946) on suomalainen näyttelijä. Hän on koulutukseltaan teatteritaiteen maisteri. Kaarakaisen merkittävin näyttelijäntyö lienee Hiltun nimirooli TV-elokuvassa Hiltu ja Ragnar vuodelta 1988. Sen jälkeen hän on ollut kiinnityksellä Kajaanin kaupunginteatterissa vuosina 1989–1999. Hän on tehnyt myös muutamia kuunnelmarooleja sekä toiminut eri ikäisille suunnattujen ilmaisutaidon kurssien ohjaajana tai opettajana. Hänet on palkittu myös Näyttelijäliiton kultaisella taiteilijamerkillä. Suuri yleisö tuntee hänet kenties parhaiten Anneli Mansikan roolista Salatut elämät -sarjassa vuosina 2007–2008.
Teatteritöitä

Kajaanin kaupunginteatteri:
Kauheat vanhemmat (1996)
Vanha koti (1998)
Kehitysvammaisteatteri La Strada: Tanner tömisee (2017)
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1959 | Virtaset ja Lahtiset | Marja Virtanen |
| 1987 | Lilith ja kuningas Adamin uudet vaatteet, eli Hänen kolmen vaimonsa tarina |  |
| 1988 | Hiltu ja Ragnar | Hiltu |
| 1990 | Henrik VI | Exeterin herttua |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Sarja | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1999–2000 | Kymppitonni | omana itsenään |
| 2002 | Niin paljon parempi mies | Kenkäkauppias |
| 2003 | Salatut elämät | Maija Harjula |
| 2007–2008 | Salatut elämät | Anneli Mansikka |
| 2007 | Kotikatu | Kirjanpitäjä |
Aiheesta muualla

Kirsti Lehtonen tai Kirsti Kaarakainen
Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Eupalinos

| Eupalinos> Εὐπαλῖνος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 500-luku eaa. Megara
Ammatti:  arkkitehti
Muut tiedot
Aktiivisena:  n. 540–530 eaa.
Eupalinos (m.kreik. Εὐπαλῖνος, lat. Eupalinus; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen arkkitehti, joka oli kotoisin Megarasta. Hän suunnitteli Samoksen saarelle Eupalinoksen tunnelina tunnetun tunneliakveduktin, joka johti vettä Samoksen kaupunkiin.
Eupalinoksen tunnelia.
Eupalinoksen nimi tunnetaan Herodotokselta, joka mainitsee hänen olleen Naustrofoksen poika. Muutoin hänestä itsestään ei tiedetä mitään. Hänen suunnittelemansa tunneli kulki seitsemän stadioninmitan matkan vuoren sisässä, ja edustaa aikansa kehittyneintä rakentamista ja ilmentää matemaattista osaamista. Se rakennettiin Samoksen tyranni Polykrateen aikana, mikä ajoittaa Eupalinoksen toimineeksi arkaaisen kauden loppupuolella noin vuosina 540–522 eaa. Arkeologia ajoittaa tunnelin rakentamisen aloittamisen tarkemmin noin vuosiin 540–530 eaa. Eupalinoksen uskotaan saaneen jo aiemmin mainetta alallaan, ennen kuin Polykrates kutsui hänet Samokselle.
Ismaël Doukouré

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ismaël Doukouré
Syntymäaika: 24. heinäkuuta 2003 (ikä 21)
Syntymäpaikka: Lille, Ranska
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 183 senttimetriä
Seura
Seura: RC Strasbourg
Pelinumero: 29
Junioriseurat
2008-2009: Lille Wazemmes
2009-2012: Iris Club Lambersart
2012-2017: Lille OSC
2017-2020: Valenciennes FC
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2020-2022 | Valenciennes FC | 28 | (0) |
| 2022- | RC Strasbourg | 51 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 79 | (1) |
Maajoukkue
| 2021-2023 | Ranska U19 | 11 | (0) |
| 2023- | Ranska U21 | 1 | (0) |
| 2021- | Ranska U23 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. elokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 1. elokuuta 2024.
Ismaël Doukouré (s. 24. heinäkuuta 2003 Lille, Ranska) on ranskalais-norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Ranskan korkeimmalla sarjatasolla, Ligue 1:ssa pelaavaa RC Strasbourgia.
Seurajoukkueura

Doukouré on Valenciennes FC:n kasvatti, ja hän siirtyi seuran junioriakatemiaan vuonna 2017 pelattuaan ensin Lille OSC:n, Iris Club Lambersartin ja Lille Wazemmesin nuorissa.
Doukouré teki debyyttinsä Valenciennes FC:n edustusjoukkueessa 17. lokakuuta 2020 Ligue 2:n ottelussa FC Sochauxia vastaan. Hän pelasi ottelussa täydet minuutit. Hän pelasi kaudella 2020–2021 Ligue 2:ssa 19 ottelussa ja myös kolmessa Coupe de Francen eli Ranskan cupin ottelussa.
Doukouré teki ammattilaisuransa ensimmäisen maalin Coupe de Francen ottelussa FC Cité 6 Calonne Ricouartia vastaan 27. marraskuuta 2021. Kaudella hän pelasi myös toisessa Coupe de Francen ottelussa RC Strasbourgia vastaan. Ligue 2:ssa hän pelasi yhdeksän ottelua.
Tammikuussa 2022 Doukouré siirtyi RC Strasbourgiin neljän ja puolen vuoden sopimuksella. Hän sai uudessa seurassaan lempinimen Isma.
Doukouré teki ensiesiintymisensä RC Strasbourgin edustusjoukkueessa 7. toukokuuta 2022 Ligue 1:n ottelussa Stade Brestoisia vastaan.
Doukouré teki ensimmäisen maalinsa RC Strasbourgin paidassa tammikuussa 2023 ESTAC Troyesia vastaan Ligue 1:n 17. kierroksella. Hän pelasi kaudella 2022–2023 28 sarjaottelussa ja yhdessä Coupe de Francen ottelussa.
Kaudella 2023–2024 Doukouré pelasi 22 Ligue 1:n ottelua ja kaksi Coupe de Francen ottelua.
Maajoukkueura

Doukouré oli Ranskan mukana alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2022 ja pelasi niissä yhden lohko-ottelun Romaniaa vastaan. Tämän lisäksi hän on pelannut Ranskan alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa seitsemän ystävyysottelua ja kolme EM-karsintaottelua.
Doukouré on pelasi yhden ystävyysottelun Espanjaa vastaan maaliskuussa 2023 alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän on pelannut alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa myös yhden ystävyysottelun. Hänet valittiin myös Ranskan kokoonpanoon olympialaisissa 2020, mutta hän ei pelannut turnauksessa minuuttiakaan.
Phylesha Brown-Acton

| Phylesha Brown-Acton |
| --- | --- |
 Brown-Acton vuonna 2019
Henkilötiedot
Syntynyt: 1976 Niue, Uusi-Seelanti
Ammatti:  aktivisti ja sosiaalityöntekijä
Phylesha Brown-Acton (s. 1976) on uusiseelantilainen seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen asioita ajava aktivisti ja sosiaalityöntekijä Niuella. Hän identifioituu fakafifinena, joka on perinteinen niuelainen kolmas sukupuoli.
Tausta ja yksityiselämä

Brown-Acton syntyi Niuella vuonna 1976. Hänen äitinsä oli niuelainen ja isä australialainen. Perheeseen kuuluu seitsemän muuta sisarusta. Isä oli väkivaltainen, minkä vuoksi Brown-Actonin kasvatuksesta alkoi vastata hänen isosetänsä. Häntä myös kiusattiin koulussa.
Huolimatta siitä, että Brown-Acton määriteltiin syntyessään mieheksi, hän koki jo nuorena olevansa nainen. Ollessaan 15-vuotias hän alkoi elää naisten sosiaalisten normien mukaisesti. Hormoonihoidot hän aloitti parikymppisenä.