stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Brabant

Brabant voi tarkoittaa seuraavia:
Brabantin herttuakunta, nykyisen Belgian ja Alankomaiden alueella 1183–1585 sijainnut herttuakunta
Pohjois-Brabant, Alankomaiden maakunta
Brabant, Belgian entinen maakunta
Flanderin Brabant, Belgian maakunta
Vallonian Brabant, Belgian maakunta
Brabant, saari Antarktiksella
Le Morne Brabant, niemi Mauritiuksen eteläkärjessä
Brabant-sur-Meuse, kunta Meusen departementissa Ranskassa
Pierre Brabant (1925–2014), kanadalainen pianisti ja säveltäjä
Sigerius Brabant, Sigerus Brabantilainen (n. 1240–1284), alankomaalainen skolastinen filosofi
Hr. Ms. Noord Brabant (1899), Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Holland-luokan panssarikansiristeilijä
Hr. Ms. Noord Brabant (D810), Alankomaiden kuninkaallisen laivaston Holland-luokan hävittäjä, käytössä 1955–1974
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Brabant”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Barrin kappale

Ylempänä konfokaalimikroskooppikuva lapsiveden solun FISH-käsitellystä tumasta. Alempana CCD-kuva samasta, DAPI-värjätystä tumasta. Barrin kappale on osoitettu nuolella (Xi).
Barrin kappale (myös sukupuolikromatiini tai X-kromatiini, engl. Barr body, sex chromatin) on tiiviisti pakkautunut kromatiini, joka muodostuu inaktivoituneesta X-kromosomista. Sitä esiintyy Theria-alaluokan naarailla. Nimensä Barrin kappale on saanut löytäjältään, kanadalaisprofessori Murray Barrilta.
Historia > Löytyminen

Barrin kappaleen löysivät sattumalta Länsi-Ontarion yliopiston professori Murray Barr ja jatko-opiskelija Ewart Bertram vuonna 1948. He tutkivat muista syistä kissojen hermosoluja, mutta havaitsivat kokeissaan epätavallisia värjäymiä solujen tumissa. Lisätutkimuksissa paljastui, että rakenteita esiintyi vain naarailla ja ne yhdistettiin X-kromosomiin. Tutkimuksia koskeva artikkeli julkaistiin Nature-lehdessä seuraavana vuonna, ja rakenne nimettiin myöhemmin Barrin kappaleeksi.
Barr ja Bertram uskoivat Barrin kappaleen muodostuvan kahdesta X-kromosomista ja yrittivät vuosia todistaa väitettään. Vuonna 1960 julkaistussa tutkimuksessaan Susumu Ohno ja T. S. Hauschka esittivät sen koostuvan vain yhdestä kromosomista. Kuitenkin vasta Mary F. Lyonin ja muiden vuonna 1961 julkaisemat teoriat X-kromosomin inaktivaatiosta vakuuttivat tiedeyhteisön Barrin kappaleen alkuperästä.
Barrin kappaleen löytymisen aikoihin, 1940-luvulla, käsitys ihmisen kromosomien koostumuksesta oli vielä rajoittunut ja ihmisen todellinen kromosomimääräkin selvisi tutkijoille vasta vuonna 1956. 1950-luvun loppupuolella ja 1960-luvun alussa tutkimusmenetelmät olivat kehittyneet sen verran, että luotettava kromosomitutkimus oli mahdollista. Täysi varmuus Barrin kappaleen syntyprosessista saatiin koetinten ja in situ -hybridisaatiomenetelmän kehittymisen myötä.
Historia > Sukupuolitutkimukset

Vuonna 1952 Murray Barr alkoi käyttää Barrin kappaletta diagnostisissa tutkimuksissa ja sitä käytettiin vajaa kymmenen vuotta apuna sukupuolen määrittämisessä. 1960-luvulla alkoi vahvistua ajatus Y-kromosomin ja erityisesti sen SRY-geenin asemasta sukupuolen määrittävänä tekijänä.
Menetelmässä etsittiin Barrin kappaletta solun tumasta ja sen olemassaolon perusteella pääteltiin yksilön sukupuolikromosomit. Menetelmän käyttöä ihmisen ”todellisen sukupuolen” määrittämiseen epäselvinä pidetyissä tilanteissa, kuten homoseksuaaleilla sekä inter- ja transsukupuolisilla, on kritisoitu. Kritiikin mukaan määritysmenetelmä muun muassa painotti liikaa sukupuolen geneettistä puolta ja luokitteli yksilöitä liian ehdottomasti kahteen luokkaan.
Barrin sukupuolenmääritystä käytettiin monissa tutkimuksissa 1950-luvulla. Sillä pystyttiin todistamaan, että transsukupuoliset eivät ole intersukupuolisia, ja kumoamaan myös tanskalaisen lääkärin Christian Hamburgerin teoria ryhmän geneettisestä intersukupuolisuudesta. John Money tutki Barrin kappaleella biologisen sukupuolen suhdetta sukupuoli-identiteettiin ja seksuaaliseen suuntautumiseen. Vuonna 1959 sukupuolitutkimuksilla selvisi X-kromosomien poikkeava määrä Turnerin ja Klinefelterin oireyhtymien aiheuttajaksi.
Yövartijavaltio

Yövartijavaltio on valtio, joka ainoastaan suojelee yksilönvapautta eli fyysistä itsemääräämisoikeutta ja yksityistä omistusoikeutta henki-, vapaudenriisto-, väkivalta- ja omaisuusrikoksilta ja muiden valtioiden hyökkäyksiltä. Yövartijavaltiossa on toteutettuna ainoastaan väkivaltakoneisto eli poliisi, oikeuslaitos, vankilat ja armeija. Yövartijavaltio ei tarjoa kansalaisilleen muita palveluja kuin nämä oikeudelliset ja järjestyspalvelut, joilla valvotaan valtion sisäisten lakien toteutumista ja suojellaan valtiota.
Aatehistoriassa yövartijavaltio yhdistetään yleensä varsinkin eräisiin liberalismin suuntauksiin.
Oikeudet

Moni yövartijavaltion taustalla oleva libertaristinen tai klassinen liberaali ideologia katsoo yksilönvapauden olevan jakamaton kokonaisuus. Jotkut kuitenkin käyttävät erilaista terminologiaa ja luettelevat useita erilaisia vapauksia tai oikeuksia.
Yövartijavaltion lainsäädännön periaatteisiin kuuluu, että yksilön oikeudet sisältävät esimerkiksi
elinkeinovapauden
sopimusvapauden
sananvapauden
lehdistönvapauden
järjestäytymisvapauden eli yhdistymisvapauden, kuten ammattiyhdistystoiminnan vapauden
uskonnonvapauden
liikkumisvapauden
vapauden orjuudesta, pakkotyöstä ja väkivallasta.
Yksityinen omistusoikeus mahdollistaa myös tekijänoikeudet, koska teoksen luojan voidaan katsoa omistavan oikeudet siihen tai tekijänoikeuksien voidaan katsoa olevan osa fyysistä omistusoikeutta. Yksityinen omistusoikeus merkitsee, että esimerkiksi varkaus, ryöstö, kiristys ja petos ovat kiellettyjä. Poikkeuksena tästä monet katsovat, että yövartijavaltio voi kuitenkin verottaa kansalaisiaan toimintansa rahoittamiseksi ja siten vähentää yksityistä omistusoikeutta.
Rahoitus

Ayn Rand ja muut objektivistit katsovat, että yövartijavaltio pitäisi rahoittaa vapaaehtoisesti: Randin mallissa yövartijavaltion tuomioistuimet ja poliisit pitäisivät laillisesti velvoittavina vain niitä sopimuksia, joiden saamasta lainsuojasta sopimusosapuolet olisivat maksaneet etukäteen eräänlaisten leimaverojen kaltaisia transaktiomaksuja, esimerkiksi prosentin kiinteistön kauppahinnasta tai muusta sopimuksen kohteena olevan omaisuuden arvosta. Rand ehdotti myös, että valtio voisi hankkia tuloja järjestämällä arpajaisia. Tätä ehdotusta on kuitenkin kritisoitu ankarasti muiden libertaristien taholta, koska lottoarvonta tai muu uhkapelitoiminta ei heidän mukaansa kuulu yövartijavaltion tehtäviin. Rand perusteli ehdotustaan ajatuksella, että kukaan rationaalinen ihminen ei osallistu uhkapeleihin voittaakseen rahaa: Randin mielestä ihmiset ostaisivat valtion lottokuponkeja lähinnä lahjoittaakseen rahaa valtiolle hyväntekeväisyysmielessä. Tätä ajatusta pidetään yleisesti täysin epärealistisena ja erikoisena. Kukaan muu kuin Rand ei ole esittänyt uhkapelitoimintaa yövartijavaltion rahoituskeinoksi, mutta filosofiansa eli niin sanotun objektivismin suosion vuoksi Rand sattuu olemaan maailman tunnetuimpia yövartijavaltion kannattajia.
Verotusoikeuden lisäksi toinen yövartijavaltion ideaan kuuluva poikkeus yksityisen omistusoikeuden täydellisestä vapaudesta ovat yövartijavaltion monopolit, joita yövartijavaltiolla sen useimpien kannattajien mielestä pitää olla sen toimialalla. Yövartijavaltio ei siis yhden käsityksen mukaan salli suvereeneja yksityisiä tuomioistuimia, yksityisiä poliiseja, yksityisiä armeijoita ja niin edelleen, muutenhan se ei olisi Max Weberin määritelmän mukaan valtio, koska juuri väkivaltamonopoli on valtion tunnusmerkki. Jotkut yövartijavaltion kannattajat kuitenkin hyväksyvät yksityiset välimiestuomioistuimet, vartijat, etsivät ja yksityisarmeijat. Robert Nozick oli tunnettu filosofi, joka kannatti yövartijavaltiota ja sen monopolia teoksessaan Anarchy, State and Utopia. Yövartijavaltion olemassaolo, verotusoikeus ja väkivaltamonopoli ovat sen tyypillinen ero verrattuna anarkokapitalismiin.
Palvelut

Yövartijavaltio eroaa hyvinvointivaltiosta siinä, että yövartijavaltio ei tuota ns. hyvinvointipalveluja kuten opetus-, hoito- ja hoivapalveluja eikä ylipäätään mitään muita palveluja kuin oikeudelliset ja järjestyspalvelut. Yövartijavaltio ei siis jaa sosiaalitukia eikä muitakaan tukiaisia. Yövartijavaltio ei sääntele yksityisomaisuuden käyttöä esimerkiksi kaavoituksella paitsi joidenkin mielestä ääritapauksessa saasteiden tai muiden ulkoisten haittojen ehkäisemiseksi. Yövartijavaltio ei loukkaa sopimusvapautta esimerkiksi säätämällä vähimmäispalkkalakia tai antamalla työmarkkinajärjestöille oikeutta solmia yleissitovia eli muitakin kuin sopimusosapuolia itseään koskevia työehtosopimuksia. Yövartijavaltio ei loukkaa yksilön itsemääräämisoikeutta esimerkiksi asevelvollisuuden ja huumekieltolain kautta. Yövartijavaltio ei myöskään omista muuta kuin yövartijapalvelujen tuotannossa tarvittavaa pääomaa ja maata eli ei omista esimerkiksi teitä ja keskuspankkia eikä harjoita rahapolitiikkaa.
Yövartijavaltion käsite liittyy minarkismiin, klassiseen liberalismiin ja libertarismiin. Sen synonyyminä pidetään usein minimivaltiota. Minimivaltio on saanut nimensä siitä, että sen toimivalta on rajoitettu hyvin pieneksi. Yövartijavaltion käsite kuitenkin ymmärretään joskus valtion toimivallan suhteen tarkemmaksi kuin minimivaltio, joka voi eräiden mielestä harjoittaa muutakin toimintaa kuin yövartijavaltio. Yövartijavaltio on alun perin ollut sosialistien ja konservatiivien käyttämä haukkumasana, mutta nykyään useimmat yövartijavaltion kannattajatkin ovat omaksuneet tämän sanan.
Käytännön toteutus

Anarkokapitalistit kritisoivat yövartijavaltiota siitä, että sitä ei voida käytännössä toteuttaa tai että se on tehoton monopolistisuudessaan tai moraaliton yksityistä omistusoikeutta ja yksilön itsemääräämisoikeutta loukatessaan. Yhdysvallat on monien anarkokapitalistien mielestä käytännön esimerkki siitä, että väkivaltamonopolinsa takia yövartijavaltio käytännössä muuttuu sosiaalidemokraattiseksi valtioksi. Konservatiivit ja sosialistit kritisoivat yövartijavaltiota samoista syistä kuin muutakin liberalismia ja usein kannattavat sen sijaan hyvinvointivaltiota ja heidän kannattamaansa liberalismista poikkeavaa moraalia ylläpitävää valtiota. Myös sosiaaliliberaalit vastustavat yövartijavaltiota ja haluavat valtion tuottavan myös hyvinvointipalveluja ja siirtävän tuloja köyhille. Toisin kuin hyvinvointivaltiossa yövartijavaltiossa olisi yksityistä hyväntekeväisyyttä, vakuutuksia, säästämistä ja historiallisen esimerkin mukaisesti yksityisiä työttömyyskassoja. Itse asiassa myös yövartijavaltio todennäköisesti siirtäisi tuloja köyhille, koska se tarjoaisi palvelujaan kaikille asukkaille tai kansalaisille eikä voisi verottaa varattomia.[lähde? ]
Yövartijavaltion periaatteisiin kuuluu tasa-arvo lain edessä. Monen kannattajansa mukaan yövartijavaltio onkin tasa-arvoisin mahdollinen yhteiskunta, kun taas hyvinvointivaltiossa valta on paljolti keskitetty poliitikoille, virkamiehille ja heidän suosimilleen eturyhmille.
Yövartijavaltion käsite ei sisällä kaikkia valtiomuodon yksityiskohtia kuten demokratiaa, tasavaltaa, monarkiaa tai vastaavaa. Yövartijavaltio voisi siis periaatteessa olla demokratia, tasavalta, monarkia, aristokratia tai muu. Monet yövartijavaltion kannattajat haluavat, että valtiolla olisi perustuslaki, joka rajoittaisi valtion toimivaltaa yövartijavaltion idean mukaisesti, jotta valtio ei loukkaisi yksilönvapauksia. Käytännössä perustuslakikaan ei takaa, että sitä noudatettaisiin alkuperäisessä tarkoituksessaan.
Käytännössä yövartijavaltioita ei ole ollut olemassa puhtaassa muodossaan missään.
Alexandre Kouassi

Alexandre Kouassi (1934 – 16. joulukuuta 1994) oli norsunluurannikkolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. heinäkuuta 1961 ja nimitettiin Bondoukoun hiippakunnan johtoon 28. elokuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. tammikuuta 1988. Pääkonsekraattorina toimi Bernard Yago, jota avustivat Bruno Kouamé ja Emile Durrheimer.
Kouassi kuoli virassa. Hän oli ollut Bondoukoun ensimmäinen piispa, ja hänen seuraajakseen nimitettiin Félix Kouadjo.
Brindle

Brindlenkirjava englanninlonghorn-sonni.
Mustakeltainen brindle-kuvioinen marsu.
Brindle on monella eläinlajilla käytetty väritysnimi, joka yleensä tarkoittaa raidallista kuviota.
Hevosilla brindle viittaa erittäin harvinaiseen väritykseen, jossa pohjaväristä poikkeavaa väriä on hajanaisina pystyraitoina. Yksittäisistä brindleyksilöistä saadut sukulaisuuskokeet viittaavat siihen, että ainakin osa brindleistä hevosista on kimeerejä.
Naudoilla brindle viittaa väritykseen, jossa feomelaniinipohjalla on eumelaniinivärisiä pystyraitoja. Se on melko harvinainen, mutta sitä esiintyy esimerkiksi ylämaankarjalla.
Koirilla brindle on verrattain yleinen väritys, jossa feomelaniinipohjalla on eumelaniinivärisiä pystyraitoja. Brindleä nimitetään myös tiikerinkirjavaksi.
Marsuilla brindle tarkoittaa väritystä, jossa on eumelaniini- ja feomelaniinivärisiä karvoja tasaisesti sekaisin. Suomessa brindle-nimitystä käytetään ainoastaan tummasilmäisistä mustapunaisista yksilöistä, joiden kansainvälinen nimitys on magpie.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brindle Wikimedia Commonsissa
Zen-puutarha

Ryoan-jin zen-puutarha
Zen-puutarhaksi (jap. 枯山水, karesansui) kutsutaan japanilaista puutarhaa, jonka tärkeimpinä elementteinä ovat sora, hiekka, kivet ja toisinaan myös ruoho tai muut elolliset elementit. Tyypillisesti kuivaan puutarhaan eivät kuulu kukkivat kasvit tai puut, sammalta sen sijaan käytetään kyllä. Myös seisova ja virtaava vesi puuttuvat tästä puutarhatyypistä - niiden sijasta vesiaiheita kuvataan usein soran ja kivien asettelulla.
Länsimaissa käytetty nimitys "Zen-puutarha" tulee ajatuksesta, että puutarha olisi tarkoitettu japanilaisten munkkien meditaatiopaikaksi. Japaninkielinen nimi kääntyy kuitenkin "Kuiva puutarha", niitä on muuallakin kuin temppelien yhteydessä ja vastaavasti  zen-temppelien yhteydessä on monenlaisia puutarhoja. Tyypillinen meditaatioasento on kasvot kohti seinää, ei puutarhaa.
Rauhoittumisen apuvälineinä voidaan käyttää myös pienoispuutarhoja (vertaa bonsai-puihin). Pienoispuutarha on pieni hiekkarasia, jossa on joitakin kauniinmuotoisia kiviä sekä pienikokoinen harava. Mieli tyyntyy ja meditaatioon keskittyminen helpottuu, kun hiekkaan haravoi kuvioita pienoisharavalla tai sormilla.
Tunnetuin zen-puutarha on Ryōan-jin eli Rauhallisen lohikäärmeen temppelin yhteydessä Kioton luoteispuolella. Sen mukaan zen-puutarhoja kutsutaan usein nimellä ryōan-ji tai karesansui (kuiva puutarha).
Aiheesta muualla

Zen Garden (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yön siirrot

| Yön siirrot> Night Moves |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Arthur Penn
Käsikirjoittaja:  Alan Sharp
Tuottaja:  Robert M. Sherman
Säveltäjä:  Michael Small
Kuvaaja:  Bruce Surtees
Leikkaaja:  Dede Allen
Lavastaja:   George Jenkins  Ned Parsons 
Erikoistehosteet:  
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Warner Bros.  Hillier Productions  Layton Film Productions Inc. 
Levittäjä:   Warner Bros.  Columbia Pictures 
Ensi-ilta:  1975
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yön siirrot (Night Moves) on Arthur Pennin ohjaama  yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1975. Sen on käsikirjoittanut Alan Sharp, ja pääosissa näyttelevät Gene Hackman ja Jennifer Warren. Tarinassa ikääntynyt filmitähti palkkaa yksityisetsivän etsimään kadonnutta tytärpuoltaan.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Yön siirrot vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni

Työlleen omistautunut yksityisetsivä (Hackman) on eroamassa antiikkikauppiasvaimostaan (Susan Clark), jonka uskottomuuden mies on työnsä ohella saanut selville. Etsivä saa toimeksiannon alkoholisoituneelta entiseltä filmitähdeltä (Janet Ward), jonka teini-ikäinen tytär (Melanie Griffith) on karannut kotoa. Jäljitystyö vie etsivän Floridaan, jossa asiat mutkistuvat koska kaikki ei ole sitä, miltä näyttää.
Aiheesta muualla

Yön siirrot Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Animal Magnetism

| Animal Magnetism Scorpions |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1979–1980
 Julkaistu: 31. maaliskuuta 1980
 Tuottaja(t): Dieter Dierks
 Tyylilaji: hard rock heavy metal
 Kesto: 39.10
 Levy-yhtiö: Mercury Records
Scorpionsin muut julkaisut
| Lovedrive 1979 | Animal Magnetism 1980 | Blackout 1982 |
Animal Magnetism on seitsemäs saksalaisen hard rock -yhtye Scorpionsin vuonna 1980 julkaisema studioalbumi. Singleinä albumilta julkaistiin kappaleet "Make It Real" ja "The Zoo". Yhdysvalloissa albumi myi platinaa ja Kanadassa kultaa
Albumin kansikuvan teki edellisen albumin tavoin Storm Thorgerson. Tällä kertaa kansikuva ei kuitenkaan aiheuttanut kohua, eikä vaihtoehtoista kansikuvaa tarvinnut tehdä.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Make It Real | Rudolf Schenker, Herman Rarebell | 3.49 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Don't Make No Promises (Your Body Can't Keep) | Matthias Jabs, Rarebell | 2.55 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Hold Me Tight | Schenker, Klaus Meine, Rarebell | 3.53 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Twentieth Century Man | Schenker, Meine | 3.00 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Lady Starlight | Schenker, Meine | 6.11 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Falling in Love | Rarebell | 4.09 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Only a Man | Schenker, Meine, Rarebell | 3.32 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | The Zoo | Schenker, Meine | 5.28 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Animal Magnetism | Schenker, Meine, Rarebell | 5.56 |  |  |  |  |  |  |
| CD-bonuskappale |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Hey You (ei kaikissa versioissa)  | Schenker, Meine, Rarebell | 4.29 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Klaus Meine – laulu
Rudolf Schenker – kitara ja laulu kappaleessa "Hey You"
Matthias Jabs – kitara, taustalaulu
Francis Buchholz – basso, taustalaulu
Herman Rarebell – rummut
Arvostelut

Allmusic:
Aiheesta muualla

Animal Magnetism Scorpionsin sivulla
Animal Magnetism Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Animal Magnetism Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Scorpions
| --- | --- |
Studiolbumit:   Lonesome Crow  Fly to the Rainbow  In Trance  Virgin Killer  Taken By Force  Lovedrive  Animal Magnetism  Blackout  Love at First Sting  Savage Amusement  Crazy World  Face the Heat  Pure Instinct  Eye II Eye  Moment of Glory  Unbreakable  Humanity: Hour 1  Sting in the Tail  Comeblack  Return to Forever  Rock Believer 
Livealbumit:   Tokyo Tapes  World Wide Live  Live Bites  Acoustica  Live 2011: Get Your Sting & Blackout  MTV Unplugged - Live in Athens 
Kokoelmat:   Action  Rock Galaxy  Hot & Heavy  Best Of Scorpions  Best Of Scorpions, Vol. 2  Gold Ballads  Best of Rockers 'n' Ballads  Hot & Slow (The Best Of The Ballads)  Still Loving You  Deadly Sting: The Mercury Years  Big City Nights  Master Series  Best Of Scorpions: Millenium Collection  Box Of Scorpions  The Platinum Collection  No. 1's  Gold   Deadliest Stings: Greatest Hits  Icon  Icon 2  Wind of Change: The Collection  Born to Touch Your Feelings: Best of Rock Ballads 
Singlet:   In Trance  He's A Woman - She's A Man  All Night Long  Lovedrive  Is There Anybody There  Another Piece Of Meat  Make It Real  The Zoo  Hey You  Can't Live Without You  Now  No One Like You  Still Loving You  Big City Nights  Rock You Like A Hurricane  Coming Home  Rhythm Of Love  Believe In Love  Passion Rules The Game  Can't Explain  Living For Tomorrow  Wind of Change  Send Me an Angel  Hit Between The Eyes  Tease Me Please Me  Don't Believe Her  White Dove  Alien Nation  No Pain No Gain  Under The Same Sun  Woman  You And I  Does Anyone Know  Wild Child  Where The River Flows  Over The Top  Edge Of Time  When You Came Into My Life  To Be No. 1  10 Light Years Away  Eye To Eye  Mysterious  Aleyah  Moment Of Glory  Hurricane 2000  Here In My Heart  When Love Kills Love
Barbora Strýcová

| Barbora Strýcová |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1986 (ikä 38)
Kansalaisuus:   Tšekki
Tennispelaaja
Pituus:  164 cm
Paino:  60 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2003–
Palkintorahat:  12 747 546 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  16. (16.1.2017)
Turnausvoittoja:  2
Voitot/tappiot:  567–418
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  4. kierros (2016, 2017, 2018)
Ranskan avoimet:  4. kierros (2018)
Wimbledon:  puolivälierät (2014)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2014, 2015, 2018)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  5. (29.10.2018)
Turnausvoittoja:  23
Voitot/tappiot:  519–267
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  välierät (2015, 2019)
Ranskan avoimet:  välierät (2018)
Wimbledon:  puolivälierät (2013)
Yhdysvaltain avoimet:  välierät (2014, 2017)
Aiheesta muualla
ITF
WTA
| Mitalit> Maa:   Tšekki.Naisten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Naisten tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tšekki.Naisten tennis. Olympialaiset  | Maa:   Tšekki> Naisten tennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 2016 | Nelinpeli |  |
Barbora Strýcová, aikaisemmin Záhlavová-Strýcová (s. 28. maaliskuuta 1986 Plzeň, Tšekkoslovakia), on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 16 tammikuussa 2017 ja nelinpelissä viidenneksi lokakuussa 2018. Kaksinpelissä hän on voittanut kaksi WTA-turnausta ja nelinpelissä 23 WTA-turnausta.
Tennisura > Junioriura

Junioriurallaan Strýcová menestyi hyvin Grand Slam -turnauksissa. Hän voitti vuonna 2001 Petra Cetkovskán kanssa Australian avointen nelinpelin. Vuonna 2002 hän voitti Anna-Lena Grönefeldin kanssa Ranskan avointen nelinpelin ja Elke Clijstersin kanssa Wimbledonin nelinpelin. Kaksinpelissä hän voitti Australian avoimet vuosina 2002 ja 2003. Vuonna 2002 hänet valittiin International Tennis Federationin maailmanmestariksi.
Tennisura > Ammattilaisura

Vuonna 2010 Strýcová voitti Australian avointen ensimmäisellä kierroksella Regina Kulikovan 4 tuntia ja 19 minuuttia kestäneessä ottelussa, ja siitä tuli naisten kaikkien aikojen pitkäkestoisin ottelu Grand Slam -turnauksissa. Toisella kierroksella hän hävisi Dinara Safinalle.
Ranskan avoimissa Strýcová hävisi avauskierroksella Rossana de los Ríosille. Wimbledonissa hän puolestaan pääsi kolmannelle kierrokselle voitettuaan Jelena Vesninan ja Daniela Hantuchován, mutta hävisi sitten Marija Šarapovalle. Heinäkuussa hän pääsi Prahan turnauksen finaaliin voitettuaan mm. Johanna Larssonin ja Patty Schnyderin. Finaalissa hän hävisi Ágnes Szávaylle luvuin 6–2, 1–6, 6–2. Yhdysvaltain avointen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Marija Kirilenkolle.
Vuoden 2011 Australian avoimissa hän voitti Aravane Rezaïn ja Jelena Dokićin, kunnes kolmannella kierroksella hävisi Li Nalle. Indian Wells Masters -turnauksessa Strýcová voitti toisella kierroksella maannaisensa, Petra Kvitován, mutta hävisi kolmannella kierroksella Ana Ivanovićille. Ranskan avointen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi kuudenneksi sijoitetulle Li Nalle luvuin 3–6, 7–6(6), 3–6. Wimbledonissa Strýcová hävisi toisella kierroksella Francesca Schiavonelle. Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Petra Martićille. Syyskuussa hän otti ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa kaksinpelissä, kun hän voitti Bell Challengen loppuottelussa Marina Erakovicin.
16. lokakuuta 2012 Strýcován dopingnäytteestä löytyi kiellettyä ainetta, ja hän sai kuuden kuukauden kilpailukiellon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Barbora Strýcová Wikimedia Commonsissa
Barbora Strýcován kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)