stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Worcestershire
Hallinto

Worcestershiren muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:
| Hallinnon taso | Hallinnon taso | Väkiluku (2020) | Lähde | Kartalla |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Worcestershiren kreivikunta: | Worcestershiren kreivikunta: | 598 000 |  | 1–6 |
|  | Worcesterin kaupunki * | 100 000 |  | 1 |
|  | Malvern Hillsin hallintopiiri * | 79 000 |  | 2 |
|  | Wyre Forestin hallintopiiri * | 101 000 |  | 3 |
|  | Bromsgroven hallintopiiri * | 101 000 |  | 4 |
|  | Redditchin kaupunkipiiri * | 86 000 |  | 5 |
|  | Wychavonin hallintopiiri * | 131 000 |  | 6 |
* Hallintopiiri
Worcestershiren aluehallinto
1. taso: Hallintopiirit
2. taso: Kunnat
Väestö

Vuonna 2020 Worcestershiren muodollisessa kreivikunnassa oli noin 598 000 asukasta ja seuraavat yli kymmenentuhannen asukkaan asutuskeskukset:
| Asutuskeskus | Hallinnollinen alue | Väkiluku (2020) | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| Worcester | Worcester | 102 000 |  |
| Redditch | Redditch | 83 000 |  |
| Kidderminster | Wyre Forest | 58 000 |  |
| Great Malvern | Malvern Hills | 38 000 |  |
| Bromsgrove | Bromsgrove | 36 000 |  |
| Evesham | Wychavon | 29 000 |  |
| Droitwich Spa | Wychavon | 25 000 |  |
| Stourport-on-Severn | Wyre Forest | 20 000 |  |
| Catshill | Bromsgrove | 11 000 |  |
Tunnukset > Lippu

Worcestershiren lipun keskellä on valkoinen kilpi ja kolme mustaa päärynää, kreivikunnan vanha tunnus, jota sen sotilaat käyttivät jo Agincourtin taistelussa. Lipussa on vihreällä pohjalla kaksi sinistä, aaltomaista raitaa, jotka symboloivat Severnjoen vehreää laaksoa. Nykyinen lippu otettiin käyttöön 8. huhtikuuta 2013, ja se valittiin BBC:n paikallisosaston järjestämässä kilpailussa, jonka voitti worcestershireläinen Elaine Truby.
Tunnukset > Nimikkokukka

Vuonna 2004 Worcestershiren nimikkokukaksi valittiin kevätesikko Plantlife International -järjestön pitämässä yleisöäänestyksessä.
.iq

.iq on Irakin Internet-maatunnus, jota ylläpitää Network Information Center of Iraq ja sponsoroi Iraqi Communications and Media Commission. Online-rekisteröintirajoituksista ei ole tietoa. Tunnus otettiin käyttöön 1997.
Aiheesta muualla

IANA .iq whois
Internet-maatunnukset
| --- | --- |
Aktiiviset:   .ac  .ad  .ae  .af  .ag  .ai  .al  .am  .ao  .aq  .ar  .as  .at  .au  .aw  .ax  .az  .ba  .bb  .bd  .be  .bf  .bg  .bh  .bi  .bj  .bm  .bn  .bo  .br  .bs  .bt  .bw  .by  .bz  .ca  .cc  .cd  .cf  .cg  .ch  .ci  .ck  .cl  .cm  .cn  .co  .cr  .cu  .cv  .cx  .cy  .cz  .de  .dj  .dk  .dm  .do  .dz  .ec  .ee  .eg  .er  .es  .et  .eu  .fi  .fj  .fk  .fm  .fo  .fr  .ga  .gd  .ge  .gf  .gg  .gh  .gi  .gl  .gm  .gn  .gp  .gq  .gr  .gs  .gt  .gu  .gw  .gy  .hk  .hm  .hn  .hr  .ht  .hu  .id  .ie  .il  .im  .in  .io  .iq  .ir  .is  .it  .je  .jm  .jo  .jp  .ke  .kg  .kh  .ki  .km  .kn  .kp  .kr  .kw  .ky  .kz  .la  .lb  .lc  .li  .lk  .lr  .ls  .lt  .lu  .lv  .ly  .ma  .mc  .md  .mg  .mh  .mk  .ml  .mm  .mn  .mo  .mp  .mq  .mr  .ms  .mt  .mu  .mv  .mw  .mx  .my  .mz  .na  .nc  .ne  .nf  .ng  .ni  .nl  .no  .np  .nr  .nu  .nz  .om  .pa  .pe  .pf  .pg  .ph  .pk  .pl  .pm  .pn  .pr  .ps  .pt  .pw  .py  .qa  .re  .ro  .ru  .rw  .sa  .sb  .sc  .sd  .se  .sg  .sh  .si  .sk  .sl  .sm  .sn  .sr  .st  .sv  .sy  .sz  .tc  .td  .tf  .tg  .th  .tj  .tk  .tl  .tm  .tn  .to  .tr  .tt  .tv  .tw  .tz  .ua  .ug  .uk  .us  .uy  .uz  .va  .vc  .ve  .vg  .vi  .vn  .vu  .wf  .ws  .ye  .yt  .za  .zm  .zw  .рф
Varatut/osoittamattomat:   .eh  .me  .rs  .um 
Varatut/käyttämättömät:   .bv  .gb  .sj  .so 
Poistumassa:   .su 
Poistetut:   .an  .bu  .cs  .dd  .nato  .tp  .yu  .zr 
Katso myös:  Ylätason verkkotunnukset ja Luettelo Internetin maatunnuksista
Yleisvikaari

Yleisvikaari eli ylivikaari eli kenraalivikaari (lat. vicarius generalis, vicarius tarkoittaa ”sijaista”) on katolisessa kirkossa hiippakuntapiispan sijainen hiippakunnan hallinnossa. Tapa asettaa yleisvikaareita avustamaan piispoja hallinnollisissa asioissa on peräisin keskiajalta. Tuolloin yleisvikaari saattoi edustaa piispaa myös liturgisissa asioissa. Nykyään näitä asioita hoitaa apulaispiispa.
Valtuudet ja tehtävät

Yleisvikaari on piispan henkilökohtainen edustaja kaikissa hallintoon liittyvissä asioissa. Hänellä on samat valtuudet ja sama toimeenpanovalta kuin piispallakin. Usein puhutaankin piispan ”alter egosta”, toisesta minästä. Koska yleisvikaari toimii piispan valtaoikeuksin ja hänen valtuuttamanaan, ei hänen päätöksistään voida valittaa hiippakunnan sisällä mihinkään, ei edes piispalle itselleen. Yleisvikaari johtaa hiippakunnan keskuskansliaa, jota kutsutaan nimellä yleisvikariaatti tai ordinariaatti.
Erityisen merkittävä on Rooman hiippakunnan yleisvikaarin tehtävä. Koska Rooman piispa, paavi, vastaa koko yleismaailmallisen kirkon johdosta ja hallinnosta, on Rooman hiippakunnan yleisvikaari käytännössä vastuussa hiippakunnan hallinnosta. Hiippakunnan yleisvikaarina toimii yleensä kardinaali, jonka arvonimenä on kardinaalivikaari. Toisin kuin suurin osa paavillisista virkamiehistä ja yleisvikaarit yleensä, kardinaalivikaari ei menetä arvoaan paavin kuollessa.
Suomessa Helsingin katolisen hiippakunnan yleisvikaarina toimii tällä hetkellä isä Raimo Goyarrola, lääketieteen lisensiaatti ja teologian tohtori.
Nimittäminen, vaadittavat ominaisuudet ja eroaminen

Katolisen kirkon kanonisen lain kaanonin 477 mukaan hiippakunnan piispa saa kutsua yleisvikaarinsa vapaasti, oman päätöksensä mukaan. Hänellä on myös milloin tahansa oikeus vapauttaa yleisvikaari tehtävistään. Yleisvikaarin on kanonisen lain mukaan oltava ”papiksi vihitty, ei 30 ikävuotta nuorempi, kanonisen lain tai teologian tohtori tai lisensiaatti tai vähintäänkin todella harjaantunut näissä tieteissä”. Tämän lisäksi yleisvikaarin on oltava ”tunnettu oikeauskoisuudestaan ja hurskaasta elämästään, oikeamielisyydestään, viisaudestaan ja käytännön hallintokokemuksestaan” (Can 478,1 CIC). Hän ei saa olla piispalle lähempää verisukua kuin kolmannen asteen serkku (Can 778,2 CIC).
Yleisvikaarin virka lakkaa virkamääräyksen päättyessä, hänen erotessaan tai piispan vapauttaessa hänet tehtävistään. Koska yleisvikaari on piispan henkilökohtainen edustaja, hän menettää välittömästi virkansa, mikäli piispa kuolee, eroaa tehtävästään, siirtyy eläkkeelle tai toisiin tehtäviin tai mikäli hänet erotetaan (Can 481 CIC).
Anglikaaninen kirkko

Myös Englannin anglikaanisessa kirkossa on keskiajalta peräisin oleva yleisvikaarijärjestelmä.
Maailmalliset yleisvikaarit

Keskiajalla myös maalliset vallanpitäjät saattoivat nimittää itselleen yleisvikaarin. Erityisesti yleisvikaari oli keisarin tai kuninkaan edustaja alueella, joka ei ollut herttuan suorassa hallintavallassa.
John Jumper

| John Jumper |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1985 (ikä 38–39) Little Rock, Arkansas, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Vanderbiltin yliopisto   Chicagon yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Tobin R. Sosnick (käännä suomeksi) ja Karl Freed
Instituutti:  DeepMind
Tutkimusalue:  tietojenkäsittelytiede
Tunnetut työt:  AlphaFold
Palkinnot:  Albert Lasker -palkinto lääketieteellisestä perustutkimustyöstä (2023)   Nobelin kemianpalkinto (2024)
John Michael Jumper (s. 1985 Little Rock, Arkansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kemisti ja tietojenkäsittelytieteilijä, joka on ollut vuodesta 2018 mukana DeepMindilla AlphaFold-projektin vanhempana tutkijana. Hänen johtama ryhmänsä onnistui kehittämään AlphaFoldista version, joka pystyy tekoälyä hyödyntäen ennustamaan oikein proteiinin rakenteen. Jumper ja DeepMindin toimitusjohtaja Demis Hassabis saivat 2024 työstään Nobelin kemianpalkinnon.
Elämäkerta

Jumper syntyi Little Rockissa 1985 ja suoritti 2007 Vanderbiltin yliopistossa alemman korkeakoulututkinnon fysiikasta ja matematiikasta. Hän jatkoi Cambridgen yliopiston tohtoriohjelmaan alanaan tiiviin aineen fysiikka. Hän ei kuitenkaan pitänyt alaa omanaan ja siirtyi työskentelemään D. E. Shaw Researchiin proteiinien tietokonesimulaatioiden parissa.
Jumper palasi 2011 väitöstutkimuksen pariin, tällä kertaa Chicagon yliopistossa teoreettisen kemian ohjelmassa. Väitöstyössään hän käytti koneoppimista proteiinien dynamiikan tutkimisessa. Jumper valmistui tohtoriksi 2017.
Jumper aloitti 2018 DeepMindin vanhempana tutkijana. Hän pääsi mukaan AlphaFold-projektiin ja esitti pian uusia ideoita AlphaFold2:ta varten. DeepMindin toimitusjohtaja Demis Hassabis vakuuttui Jumperin ajatuksista ja teki hänestä AlphaFold2-projektin johtajan. Hassabis uskoi, että Jumperin monialainen tausta proteiinifysiikasta ja koneoppimisesta auttaisi ohjelman kehittämisessä.
Jumperin ja Hassabisin johdolla AlphaFold suunniteltiin kokonaan uudestaan, ja he osallistuivat kakkosversiolla vuonna 2020 proteiinien rakennetta ennustavaan CASP-kilpailuun. AlphaFold2 voitti ylivoimaisesti kaikki kilpailijat ja pystyi ennustamaan proteiinirakenteen atomin tarkkuudella.
Jumperin johtama ryhmä paljasti toukokuussa 2024 AlphaFoldin kolmannen version, joka pystyi proteiinien lisäksi ennustamaan myös DNA- ja RNA-rakenteita.
Tunnustukset

Jumper on saanut urallaan useita tunnustuksia proteiinirakenteen kolmiulotteisen rakenteen ennustamiseen kehitetyn teknologian keksimisessä. Hän jakoi 2023 Hassabisin kanssa Albert Lasker -palkinnon lääketieteellisestä perustutkimustyöstä. Vuonna 2024 hän sai Hassabisin kanssa puolet Nobelin kemianpalkinnosta. Toinen puoli myönnettiin David Bakerille.
Abraham Jokinen

Abraham Jokinen (26. joulukuuta 1851 Pihlajavesi – 22. heinäkuuta 1904 Tampere) oli suomalainen Tampereella vaikuttanut kauppias, puutavara-alan liikemies ja lahjoittaja.
Jokinen oli mukana muun muassa J. W. Enqvistin sahausliikkeessä ja hän omisti höyrysahat Orivedellä ja Tyrväällä. Vuonna 1899 Jokinen oli mukana perustamassa Puutavaraosakeyhtiö Piikkiötä. Yhtiöllä oli Piikkiössä Harvaluodon saha ja höyläämö ja se omisti myös Piikkiö-nimisen hinaajan. Vuodesta 1902 alkaen Jokinen omisti myös Päijänteellä Lahden ja Jyväskylän välillä liikennöineen S/S Lahtis-siipirataslaivan. Jokinen kuoli 52-vuotiaana heinäkuussa 1904 sydänkohtaukseen pitkällisen sairauden jälkeen.
Abraham Jokinen testamenttasi omaisuudestaan 200 000 markkaa yleishyödyllisiin tarkoituksiin. Testamenttivaroista muodostettiin kaksi hätäapurahastoa joista toinen oli tarkoitettu hädän lieventämiseen Tampereen kaupungissa ja toinen taas hädän lieventämiseen maalaiskunnissa erityisesti Pohjois-Suomen alueella. Edellisen Abraham Jokisen hätäapurahaston pääoma oli 30 000 markkaa, jälkimmäisen Abraham Jokisen hätäapurahaston maalaiskuntia varten pääoma oli taas 150 000 markkaa. Rahastot olivat Tampereen kaupungin hoidossa ja niiden suuruus oli vuonna 1933 edellisen osalta noin 200 000 markkaa ja ja jälkimmäisen osalta miljoona markkaa. 1930-luvulla Tampereen kaupunginvaltuusto myönsi jälkimmäisestä rahastosta yhteensä noin 240 000 markkaa avustustoimintaan Pohjois-Suomessa.
Abraham Jokinen on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle.
Aaronsohnia

| Aaronsohnia |
| --- | --- |
 Aaronsohnia factorovskyi.
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  asteridit
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit
Suku::  Aaronsohnia  Warb. & Eig
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aaronsohnia on asterikasveihin kuuluva pieni kasvisuku. Siihen kuuluu kaksi lajia, joita esiintyy Afrikassa ja Aasiassa. Tyyppilaji Aaronsohnia factorovskyi esiintyy Israelista Irakiin ja Saudi-Arabiaan. Toinen laji Aaronsohnia pubescens, joka on alun perin kotuloihin sijoitettu, esiintyy Pohjois-Afrikassa, Kanariansaarilla ja Saudi-Arabiassa.
Suku Aaronsohnia on nimetty vuonna 1927 kasvitieteilijä Aaron Aaronsohnin (1876–1919) mukaan.
4. divisioona

4. divisioona voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Asevoimien yhtymät

4. divisioona (talvisota)
4. divisioona (jatkosota)
Saksan 4. jalkaväkidivisioona
Saksan 4. panssaridivisioona
Saksan 4. vuoristodivisioona
Yhdysvaltain 4. jalkaväkidivisioona
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”4. Divisioona”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Yamato-luokka

| Yamato-luokka / 大和型 |
| --- | --- |
 Piirros luokan aluksesta

Tekniset tiedot
Uppouma:  69 294 t (koeajo) 65 027 t (tyhjä)
Pituus:  263 m (kokonaispituus) 256 m (vesilinja)
Leveys:  36,9 m
Syväys:  11 m
Koneteho:  12 × Kanpon-höyrykattilaa, 4 höyryturbiinia, yhteensä 150 000 shp (110 MW)
Nopeus:  27 kn (50 km/h)
Miehistöä:  2 750
Panssarointi:  650 mm (tykkien etupanssari) 410 mm (kylki, 20 asteen kulmassa) 200 mm (kansi)
Aseistus
Meritorjunta:  9 × 46 cm (3×3) 12 × 15,5 cm (4×3) 12 × 12,7 cm (6×2) 7 lentokonetta 2 katapulttia
Ilmatorjunta:  24 × 25 mm ilmatorjuntatykkiä (8×3) 4 × 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä (2×2)
Yamato-luokka (jap. 大和型, Yamato-gata) oli Keisarillisen Japanin laivaston kolmen taistelulaivan muodostama alusluokka. Ne olivat historian suurimmat ja raskaimmat valmistuneet taistelulaivat, joiden uppouma oli noin 65 000 tonnia ja aseistuksena 40 cm/45 Tyyppi 94 -tykit. Suunnitelmien mukaisena luokan aluksia rakennettiin kaksi, Yamato ja Musashi. Luokan kolmas alus, Shinano, muunnettiin kesken rakennustöiden lentotukialukseksi.
Taustaa

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Japanin laivaston strategiana oli rakentaa laivasto, joka olisi tarpeeksi voimakas herättääkseen mahdollisissa vihollisissa – erityisesti Yhdysvaltain laivastossa – huolta. Vaikka vuoden 1922 Washingtonin laivastosopimus hidasti ja rajoitti suunnitelmia, laivasto jatkoi teknisiä tutkimuksia ja päätti vuonna 1933, että jokaiseen uuteen taistelulaivaluokkaan asennettaisiin pääaseiksi 46 senttimetrin tykit.
Japani allekirjoitti vuonna 1922 Yhdysvaltain, Britannian, Ranskan ja Italian kanssa Washingtonin laivastosopimuksen, jossa kaikki viisi maata sopivat rajoittavansa laivastojensa tonnistoa ja yksittäisten sotalaivojen kokosuhteita. Sopimuksessa Japanin laivaston tonnisto rajoitettiin 320 000 tonniin, mutta kilpailevan Yhdysvaltain laivaston tonnistorajoitukset säädettiin 533 000 tonniin. Japanin näkökulmasta laivastosopimus oli Yhdysvaltain salajuoni, jolla oli tarkoitus heikentää Japanin laivaston toimintaa, sillä sopimus oli solmittu Yhdysvaltain ehdotuksesta. Laivastosopimusta laajennettiin vuoden 1930 Lontoon laivastosopimuksella, jossa Washingtonin sopimuksen allekirjoittajamaat hyväksyivät esityksen olla rakentamatta uusia sotalaivoja ennen vuotta 1937. Toisen Lontoon konferenssin jälkeen vuonna 1934 Japani ilmoitti irtautuvansa sopimuksesta ja aloitti salaa Yamato-luokan taistelulaivojen suunnittelun. Vuonna 1936 Japani hylkäsi kaikki laivastosopimusten rajoitukset. Japanin suunnitelmissa oli rakentaa valtava sotalaivasto, jonka taistelulaivojen koko ja lukumäärä olisi ylivertainen Yhdysvaltain laivastoon verrattuna.
Suunnittelu ja valmistus

Lokakuussa 1934 laivastoesikunta tilasi suunnittelutoimistolta piirustukset uudesta taistelulaivasta, jonka pääaseistuksena tuli olla 46 senttimetrin tykit ja sen nopeuden tuli olla 30 solmua. Esitetyillä arvoilla ylitettiin Yhdysvaltain laivaston vastaavien alusten arvot, jotka olivat 40,6 senttimetriä ja 25 solmua.
Ensimmäinen loppuun saakka tehty suunnitelma A-140 (”A” tarkoittaa taistelulaivaa ja ”140” osoittaa laivan olevan 140. keisarillisen laivaston suunnittelema sotalaiva) valmistui 10. maaliskuuta 1935. Suunniteltu alus oli suurempi kuin toteutetut alukset, sen ollessa vesirajassa 294 metriä pitkä ja 41,2 metriä leveä. Sen syväys oli 10,4 metriä ja laskettu paino 69 500 tonnia. Yksi huomattavimmista piirteistä tässä ja muissa varhaisissa suunnitelmissa on se, että kaikki kolme laivan pääpatteria oli sijoitettu laivan etuosaan. Lokakuuhun 1935 mennessä tehtiin kaikkiaan 23 suunnitelmaa ja seuraavan vuoden heinäkuussa vielä yksi, jolloin suunnitelmat A-140F3 ja A-140F4 hyväksyttiin.
Suunnittelu jatkui, jolloin tehtiin tarkempia laskelmia ja pienoismalleja testattiin testialtaassa. Testit johtivat sipulinmuotoisen keulan sekä puolikatkaistun perän lisäämiseen suunnitelmaan, sillä nämä vähensivät rungon vastusta noin kahdeksalla prosentilla. Suunnitelma A-140F5 valmistui 20. heinäkuuta 1936. Sen mukaan alus oli vesirajassa 253 metriä pitkä, leveys 38,9 metriä, syväys 10,4 metriä sekä uppouma 65 200 tonnia.
Keisarillisen Japanin laivaston pääsuunnittelija tohtori Hiraga viimeisteli suunnitelman A-140F6 maaliskuussa 1937. Kuressa kuivatelakan allasta syvennettiin, nostokurkien nostokapasiteettia kasvatettiin ja osa telakasta katettiin, jottei rakennustöitä voitaisi tarkkailla helposti. Yamaton köli laskettiin 4. marraskuuta 1937 ja rakennustyöt jatkuivat lähes kolmen vuoden ajan. Alus laskettiin vesille 8. elokuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 16. joulukuuta 1941.
Toisen rungon valmistus alkoi kuusi kuukautta myöhemmin Mitsubishin Nagasakin telakalla, josta Musashi laskettiin vesille 1. marraskuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 5. elokuuta 1942. Rungon nro 110 valmistus alkoi toukokuussa 1940 Yokosukan laivastotelakalla, eikä sen odotettu valmistuvan ennen vuotta 1945. Midwayn taistelussa Japani oli kuitenkin menettänyt suurimman osan lentotukialuksistaan, joten alus päätettiin muuttaa lentotukialukseksi ja kiirehtiä valmistusta. Shinano laskettiin vesille 8. lokakuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 19. marraskuuta.
Nimettömästä neljännestä taistelulaivasta (runkonumero 111) oli telakalla valmistunut 30 prosenttia rungosta, kun keskeneräinen alus romutettiin 1943 varaosiksi. Viidettä suunniteltua alusta (runkonumero 797) ei tilattu, koska Japanin heikentynyt laivasto ei voinut Tyynenmeren sodan loppupuolella enää rakentaa uusia taistelulaivoja.
Sodanajan sijoitukset

Yamatolla ja Musashilla oli vain vähäinen vaikutus sodan kulkuun. Kumpikaan laivoista ei taistellut liittoutuneiden taistelulaivoja vastaan. Musashi upposi 24. lokakuuta 1944 useiden ilmahyökkäysten seurauksena Leytenlahden taistelussa, kun siihen oli osunut 17 torpedoa ja 20 pommia.
Yamato oli ollut amiraali Yamamoton lippulaivana Midwayn taistelussa, mutta oli laukaissut tykkinsä vain yhdessä taistelussa neljän palvelusvuotensa aikana upottaen yhden amerikkalaisaluksen. Alus lähtikin viimeiselle matkalleen Okinawalle kohdatakseen Yhdysvaltain laivaston itsemurhaiskussa. Yamaton kimppuun kävi 7. huhtikuuta 1945 aalto toisensa perään Yhdysvaltain laivaston ilmavoimien lentokoneita, jotka upottivat aluksen 5–10 pommin ja ainakin kymmenen torpedon osuttua.
Aiheesta muualla

Keisarillisen Japanin laivaston taistelulaivat (italiaksi)
Yamato-luokan taistelulaivat
Yamato | Musashi
Shinano-luokan lentotukialukset
Shinano
Keisarillisen Japanin laivaston alusluokat toisessa maailmansodassa
| --- | --- |
Lentotukialukset:  AkagiSC • KagaSC • SōryūS • HiryūS • Shōkaku • ­HiyōC • TaihōS • ­Unryū • ShinanoSC
Kevyet lentotukialukset:  HōshōS • RyūjōS • ZuihōC • RyūhōSC • ­ChitoseC • IbukiSCK
Saattuetukialukset:  TaiyōC • KaiyōSC • Shin’yōSC • ShimanemaruC • AkitsumaruC • YamashiomaruC • KumanomaruC
Taistelulaivat:  Kongō • Fusō • Ise • Nagato • Yamato
Raskaat risteilijät:  Furutaka • Aoba • Myōkō • Takao • Mogami • Tone • IbukiK
Kevyet risteilijät:  Tenryū • Kuma • Nagara • YūbariS • Sendai • Katori • Agano • ŌyodoS
Hävittäjät:  Minekaze • Kamikaze • Mutsuki • Fubuki • Akatsuki • Hatsuharu • Shiratsuyu • Asashio • Kagerō • ShimakazeS • Yūgumo • Akizuki • Matsu • Tachibana • Momi • Wakatake
Torpedoveneet:  Chidori • Ōtori
Sukellusveneet:  I-51S • I-52S • Ro-57 • Ro-29 • Ro-60 • I-1 • I-153 • I-156 • I-121 • I-64 • I-165 • I-5S • I-168 • I-6S • Ro-33 • I-7 • I-174 • I-16 • I-9 • I-15 • Ro-100 • I-176 • Ro-35 • I-40 • I-12S • I-46 • I-52 • I-54 • I-361 • I-351 • I-13 • I-373 • I-400 • I-201 • Ha-101 • Ha-201
Sukellusveneiden emälaivat:  Jingei
Tykkiveneet:  SagaS • AtakaS • TobaS • Seta • Hashidate • Atami • Fushimi • KotakaS • OkitsuSC • KaratsuS • MaikoS • NarumiS • SumaS • TataraS
Saattajat:  Shimushu • Etorofu • Mikura • Ukuru • C • D • IoshimaC
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019

| Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 |
| --- | --- |
 
Sijainti:  Doha Qatar
Kilpailupaikka:  Khalifa International Stadium
Kilpailulajeja:  49
Avajaiset:  27. syyskuuta
Päättäjäiset:  6. lokakuuta
Kotisivu:  Virallinen sivusto
 ← 2017 2022 → 
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 järjestettiin Dohassa, Qatarissa 27. syyskuuta – 6. lokakuuta. Kilpailut olivat järjestyksessään 17. yleisurheilun MM-kilpailut. Kisojen näyttämönä toimi Khalifa International Stadium.
Kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF ilmoitti 23. syyskuuta 2019, että lähes neljä vuotta kestänyt Venäjän sulku kansainvälisestä kilpailutoiminnasta jatkuu ja Venäjä ei joukkueena osallistu kisoihin. 29 venäläistä urheilijaa kuitenkin osallistuu kilpailuihin neutraalin lipun alla.
Hakuprosessi

Dohan ohella kilpailuja hakivat Barcelona sekä Eugene. Äänestys kisäisännyydestä käytiin Monacossa 18. marraskuuta 2014.
Aikataulu

Lähde
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| K | Karsinta | A | Alkuerät | V | Välierät | L | Loppukilpailu |

| Pvm → Laji ↓ | Pe 27 | La 28 | Su 29 | Ma 30 | Ti 1 | Ke 2 | To 3 | Pe 4 | La 5 | Su 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 × 400 m |  | A | L |  |  |  |  |  |  |  |