stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Toni Söderholm
Ura > Valmennusura

Söderholm kertoi ajatelleensa pelaavansa yhden kauden pidempään, mutta lopettaminen tuli ajankohtaiseksi hänen saatuaan työtarjouksen Saksasta. Kesäkuussa 2016 EHC München nimittikin Söderholmin valmennusryhmäänsä kehitysvalmentajan paikalle. Tämän lisäksi hän toimi Münchenin farmiseurassa SC Riesserseessä Tim Reganin apuvalmentajana DEL2-liigassa sekä Saksan alle 20-vuotiaiden maajoukkueen valmennusryhmässä.
Toukokuussa 2017 Söderholm nimitettiin SC Riesserseen päävalmentajaksi. Riessersee sijoittui kaudella 2017–2018 toiseksi DEL2-liigassa, ja Söderholm valittiin heti sarjan parhaaksi valmentajaksi. Riessersee ajautui kuitenkin konkurssiin, ja joukkue putosi Oberligaan. Söderholm jatkoi kuitenkin valmentajana myös Saksan kolmostasolla.
Joulukuussa 2018 Söderholm nimitettiin myös Saksan jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajaksi Los Angeles Kingsin organisaatioon siirtyneen Marco Sturmin seuraajaksi. Söderholm aloitti tehtävässä vuoden 2019 alussa. Hänen sopimuksensa on alustavasti seuraavan olympiadin mittainen. Saksa sijoittui Söderholmin ensimmäisessä turnauksessa Slovakiassa vuonna 2019 kuudenneksi.
Söderholm valmensi kauden 2022–2023 NLA-liigan SC Berniä.
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2012

| 21>  yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut |
| --- | --- |
 
Sijainti:  Helsinki  Suomi
Kilpailupaikka:  Helsingin olympiastadion
Osallistujamaita:  50
Kilpailulajeja:  42 (miehet 21, naiset 21)
Avajaiset:  27. kesäkuuta
Päättäjäiset:  1. heinäkuuta
Yleisurheilun EM-kilpailut järjestettiin vuonna 2012 Helsingissä 27. kesäkuuta – 1. heinäkuuta. Järjestyksessä kyseessä olivat 21. EM-kilpailut. Helsingin lisäksi kilpailujen pitopaikaksi oli ehdolla Saksan Nürnberg. Päätöksen järjestäjäkaupungista teki Euroopan urheilijoiden kongressi 9. marraskuuta 2009. Päätös oli ehdollinen edellyttäen, että kilpailujen televisioinnista päästään sopimukseen. Kisojen järjestäminen varmistui, kun Jussi Salonoja tuli yhdeksi kisojen rahoittajaksi. Suomen Urheiluliiton puheenjohtajan Antti Pihlakosken mukaan Salonoja pelasti kisat Suomelle. Pihlakoski toimi myös kisojen järjestelytoimikunnan puheenjohtajana. Kisojen pääsihteerinä toimi Esa Honkalehto.
Vuodesta 2012 lähtien EM-kilpailut siirtyivät järjestettäviksi joka toinen vuosi, kun ne aikaisemman olivat neljän vuoden välein. Uudessa konseptissa kunkin kilpailupäivän ensimmäinen tapahtuma koostui karsinnoista ja illalla nähtiin vain loppukilpailuja. Helsingin EM-kilpailuissa ei olympialaisten läheisyyden vuoksi järjestetty maraton- eikä kävelykilpailuja.
Helsingin EM-kilpailuiden avajaiset järjestettiin 27. kesäkuuta 2012 Senaatintorilla Helsingin keskustassa. Viiden päivän nopeatempoisessa tapahtumassa karsinnat käytiin aamupäivisin, ja iltakilpailut oli tiivistetty 3–4 tunnin mittaisiksi kamppailuiksi mestaruuksista ja mitaleista. EM-mitaleista kamppailtiin Helsingin olympiastadionilla, jolla oli aiemmin järjestetty olympialaisten lisäksi kahdet MM- ja EM-kilpailut. Stadionin Mondo-pinnoite oli samanlainen kuin myöhemmin samana kesänä käydyissä Lontoon olympialaisissa. Suomalaisurheilijoille oli luvassa muhkeat EM-bonukset: Suomen Urheiluliitto olisi maksanut kotikisojen Euroopan mestarille 30 000 euroa, hopeamitalistille 15 000 euroa ja pronssimitalistille 10 000 euroa. Palkintojen jaot tapahtuivat Olympiastadionin viereisellä kisatorilla, jonne yleisöllä oli vapaa pääsy.
Helsinki 2012 -kisatoimisto teki yhteistyötä WDC2012-organisaation kanssa. EM-kilpailujen mitalit oli suunnitellut muotoilija Mikko Paakkanen.
Kisojen lipunmyynti oli ennakoitua heikompi ja kisojen taloudellinen tulos oli Suomen Urheiluliitolle 1,4 miljoonaa euroa tappiollinen. Kisat tuottivat 15 miljoonan euron budjetilla alun perin yli 3,6 miljoonan euron tappion. Opetus- ja kulttuuriministeriö myönsi kisojen jälkeen ylimääräisiä avustuksia miljoona euroa. Lisäksi Euroopan yleisurheiluliitto EAA myönsi järjestäjille 1,2 miljoonan euron ylimääräisen jälkikäteisen avustuksen ja myönsi 500 000 euron lainan.
Lajit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | Alkuerät | K | Karsinnat | V | Välierät | L | Loppukilpailu | P | Päivällä | I | Illalla |
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Laji  | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| 100 m |  Christophe Lemaitre | 10,09 |  Jimmy Vicaut | 10,12 SB |  Jaysuma Saidy Ndure | 10,17 |
| 200 m |  Churandy Martina | 20,42 |  Patrick van Luijk | 20,87 |  Daniel Talbot | 20,95 |
| 400 m |  Pavel Maslák | 45,24 |  Marcell Deák-Nagy | 45,52 SB |  Yannick Fonsat | 45,82 |
| 800 m |  Juri Borzakovski | 1.48,61 |  Andreas Bube | 1.48,69 |  Pierre-Ambroise Bosse | 1.48,83 |
| 1 500 m |  Henrik Ingebrigtsen | 3.46,20 |  Florian Carvalho | 3.46,33 |  David Bustos | 3.46,45 |
| 5 000 m |  Mo Farah | 13.29,91 |  Arne Gabius | 13.31,83 |  Polat Kemboi Arıkan | 13.32,63 |
| 10 000 m |  Polat Kemboi Arıkan | 28.22,27 |  Daniele Meucci | 28.22,73 |  Jevgeni Rybakov | 28.22,95 SB |
| 110 m aidat |  Sergei Šubenkov | 13,16 |  Garfield Darien | 13,20 |  Artur Noga | 13,27 NR |
| 400 m aidat |  Rhys Williams | 49,33 SB |  Emir Bekrić | 49,49 |  Stanislav Melnykov | 49,69 |
| 3 000 m ej |  Mahiedine Mekhissi-Benabbad | 8.33,23 |  Tarık Langat Akdağ | 8.35,24 |  Víctor García | 8.35,87 |
| 4 × 100 m |  Alankomaat Brian Mariano Churandy Martina Giovanni Codrington Patrick van Luijk | 38,34 EL, NR |  Saksa Julian Reus Tobias Unger Alexander Kosenkow Lucas Jakubczyk | 38,44 |  Ranska Ronald Pognon Christophe Lemaitre Pierre-Alexis Pessonneaux Emmanuel Biron | 38,46 |
| 4 × 400 m |  Belgia Antoine Gillet Jonathan Borlée Jente Bouckaert Kevin Borlée | 3.01,09 EL |  Yhdistynyt kuningaskunta Nigel Levine Conrad Williams Robert Tobin Richard Buck | 3.01,56 |  Saksa Jonas Plass Kamghe Gaba Eric Krüger Thomas Schneider | 3.01,77 |
| Korkeushyppy |  Robbie Grabarz | 231 |  Raivydas Stanys | 231 PB |  Mickaël Hanany | 228 |
| Seiväshyppy |  Renaud Lavillenie | 597 WL |  Björn Otto | 592 PB |  Raphael Holzdeppe | 577 =SB |
| Pituushyppy |  Sebastian Bayer | 834 SB |  Luis Felipe Méliz | 821 SB |  Michel Tornéus | 817 SB |
| Kolmiloikka |  Fabrizio Donato | 17,63 |  Šeryf El-Šeryf | 17,28 |  Aljaksei Tsapik | 16,97 |
| Kuulantyöntö |  David Storl | 21,58 SB |  Rutger Smith | 20,55 =SB |  Asmir Kolašinac | 20,36 |
| Kiekonheitto |  Robert Harting | 68,30 |  Gerd Kanter | 66,53 |  Rutger Smith | 64,02 |
Kiekonheitto: Kilpailussa alun perin kolmanneksi sijoittunut Unkarin Zoltán Kővágó (66,42) hylättiin myöhemmin dopingin vuoksi.
| Moukarinheitto |  Krisztián Pars | 79,72 |  Aleksei Zagornyi | 77,40 |  Szymon Ziółkowski | 76,67 |
| Keihäänheitto |  Vítězslav Veselý | 83,72 |  Valeri Iordan | 83,32 PB |  Ari Mannio | 82,63 |
| Kymmenottelu |  Pascal Behrenbruch | 8558 EL, PB |  Oleksi Kasjanov | 8321 |  Ilja Škurenjov | 8219 PB |


WR: maailmanennätys | AR: maanosan ennätys | NR: kansallinen ennätys | CR: kilpailujen ennätys | WL: maailman kauden kärkitulos | EL: Euroopan kauden kärkitulos | kkk: kauden kotimainen kärkitulos | PB: oma ennätys | SB: kauden paras
Mitalitaulukko

Isäntämaa
| Sija | Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Saksa | 6 | 8 | 4 | 18 |
| 2 |  Ranska | 5 | 4 | 5 | 14 |
| 3 |  Ukraina | 4 | 5 | 5 | 14 |
| 4 |  Yhdistynyt kuningaskunta | 4 | 2 | 2 | 8 |
| 5 |  Tšekki | 4 | 0 | 3 | 7 |
| 6 |  Venäjä | 3 | 4 | 5 | 12 |
| 7 |  Alankomaat | 2 | 3 | 1 | 6 |
| 8 |  Espanja | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 9 |  Turkki | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 10 |  Valko-Venäjä | 1 | 3 | 2 | 6 |
| 11 |  Portugali | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 12 |  Norja | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 13 |  Italia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 14 |  Unkari | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 15 |  Puola | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 16 |  Ruotsi | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 17 |  Belgia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 17 |  Bulgaria | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 17 |  Kroatia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 20 |  Latvia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 20 |  Liettua | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 20 |  Serbia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 23 |  Slovakia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 23 |  Tanska | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 23 |  Viro | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 26 |  Itävalta | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 |  Kreikka | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 26 |  Suomi | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 28 | Yhteensä | 42 | 42 | 44 | 128 |
Osallistujamaat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Alankomaat (35)   Albania (4)   Andorra (4)   Armenia (5)   Azerbaidžan (4)   Belgia (22)   Bosnia ja Hertsegovina (4)   Bulgaria (26)   Espanja (70)   Georgia (5)   Gibraltar (2)   Irlanti (26)   Islanti (6)   Israel (12)   Italia (61)   Itävalta (10)   Kreikka (28)  |   Kroatia (12)   Kypros (11)   Latvia (22)   Liechtenstein (1)   Liettua (24)   Luxemburg (4)   Pohjois-Makedonia (2)   Malta (2)   Moldova (6)   Monaco (1)   Montenegro (4)   Norja (28)   Portugali (37)   Puola (57)   Ranska (68)   Romania (28)   Ruotsi (41)  |   Saksa (94)   San Marino (1)   Serbia (11)   Slovakia (12)   Slovenia (19)   Suomi (64)   Sveitsi (27)   Tanska (10)   Tšekki (43)   Turkki (44)   Ukraina (70)   Unkari (20)   Valko-Venäjä (28)   Venäjä (69)   Viro (23)   Yhdistynyt kuningaskunta (109)  |
Joukkueen koko sulkeissa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 2012 Wikimedia Commonsissa
Ylen Elävä arkisto: Ari Mannion keihäspronssi jäi Suomen EM-kisojen valopilkuksi 2012
Harald Schlegelmilch

Harald Šlēgelmilhs tunnettu paremmin nimellä Harald Schlegelmilch (s. 6. joulukuuta 1987 Riika) on latvialainen moottoriurheilija.
Ura

Schlegelmilch aloitti urheilu-uransa kahdeksanvuotiaana kilpaillen seitsemän vuotta karting-sarjoissa. Vuonna 2003 hän testasi Formula BMW -sarjan autoa ja seuraavana vuonna hän voitti Formula Lista Junior sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän kilpaili Skandinavian Formula Renault 2000 sarjassa ja sai Vuoden Tulokas -palkinnon. Vuonna 2005 Schlegelmilch jatkoi Saksan Formula BMW sarjassa. Samana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Itävallan Formula 3 Cupissa. Vuonna 2006 Schlegelmilch voitti sekä Saksan että Itävallan F3-sarjojen mestaruudet. Vuonna 2007 Schlegelmilch kilpaili Formula 3 Euroseries sarjassa. Samana vuonna hän testasi Tridentin GP2-autoa. Vuonna 2008 Schlegelmilch sijoittui neljänneksi International Formula Master sarjassa. Samana vuonna hän kilpaili Aasian GP2-sarjassa ja sai kolme pistettä. Vuonna 2009 Schlegelmilch ajoi yksittäisiä kilpailuja Formula Renault 3.5, Atlantic Championship, F3 ja IFM-sarjoissa. Vuonna 2010 hän kilpaili Saksan Porsche Carrera Cupissa. Vuonna 2012 Schlegelmilch ajoi kaksi kilpailua Formula 2-sarjassa. Hän on ajanut myös Lamborghini Super Trofeo -sarjassa.
Mārtiņš Onskulis

Mārtiņš Onskulis
Mārtiņš Onskulis (s. 18. kesäkuuta 1994) on latvialainen alppihiihtäjä, joka edustaa Sk Pantera -seuraa.
Onskulis osallistui Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 pujotteluun, mutta ei selviytynyt siinä karsinnasta jatkoon. Sotšin olympialaisissa 2014 Onskulis sijoittui pujottelussa 27:nneksi ja keskeytti suurpujottelussa.
Andri Melnyk

Andri Melnyk vuonna 1940.
Andri Melnyk (ukr. Андрій Мельник; 12. joulukuuta 1890 Volja Jakubova, Galitsia, Itävalta-Unkari – 1. marraskuuta 1964 Köln, Länsi-Saksa) oli ukrainalainen sotilas ja nationalistijohtaja.
Itävalta-Unkarin Galitsiassa syntynyt Melnyk opiskeli Wienin maatalouskorkeakoulussa, kunnes värväytyi ensimmäisen maailmansodan puhjettua vapaaehtoisena Itävalta-Unkarin armeijaan perustettuun ukrainalaiseen legioonaan. Hän yleni komppanianpäälliköksi mutta jäi syyskuussa 1916 venäläisten sotavangiksi. Yhdessä Jevhen Konovaletsin ja eräiden muiden kanssa hän pakeni vuonna 1917 sotavankileiriltä ja osallistui Kiovassa vapaaehtoisen Sitš-tarkk'ampujapataljoonan perustamiseen. Tammikuusta 1919 alkaen Melnyk oli jonkin aikaa Ukrainan kansantasavallan armeijan esikuntapäällikkönä ja vuosina 1920–1921 Ukrainan sotilasattaseana Prahassa ja Wienissä. Vuonna 1922 hän asettui Puolaan liitettyyn Galitsiaan, jossa hänestä tuli maanalaisen Ukrainan sotilasjärjestön (UVO) paikallisjohtaja, kun järjestön varsinainen johtaja Konovalets joutui siirtymään turvaan maanpakoon. Vuosina 1924–1928 Melnyk oli toimintansa vuoksi puolalaisessa vankilassa.
Melnyk oli vuosina 1933–1938 ukrainalaisten katolisen nuorisojärjestön puheenjohtaja mutta toimi salaa myös UVO:n seuraajaksi perustetussa Ukrainalaisten nationalistien järjestössä (OUN). Kun OUN:n johtaja Konovalets vuonna 1938 salamurhattiin, Melnyk siirtyi ulkomaille ottaakseen hänen paikkansa. Elokuussa 1939 Roomassa kokoontunut OUN:n liittokokous vahvisti Melnykin johtajuuden, mutta seuraavan vuoden alussa Stepan Banderan johtama nuorten radikaalien siipi perusti kilpailevan johdon, jolloin järjestö hajosi kahtia. Melnykin johtama siipi tunnettiin tämän jälkeen nimellä OUN-M. Järjestön luotettavuutta epäilleet saksalaiset asettivat Melnykin vuonna 1941 kotiarestiin, jolloin hän luovutti johdon Ukrainassa varamiehelleen Oleh Olžytšille. Vuonna 1944 Melnyk vangittiin Sachsenhausenin keskitysleirille, mutta hänet vapautettiin melko pian, kun saksalaiset vakuuttuivat hänen yhteistyöhalustaan. Vuodesta 1945 hän asui Luxemburgissa ja jatkoi vaikuttamista ukrainalaisessa emigranttiyhteisössä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andri Melnyk Wikimedia Commonsissa
Aleksi Mustonen

| Aleksi Mustonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. maaliskuuta 1995 (ikä 29) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Muse, Musse
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  75 kg
Seura
Seura:  Tappara
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  92
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2012–
Aik. seurat:  Kiekko-Vantaa (Mestis) Jokerit (SML) Ilves (SML) Pelicans (SML) Färjestad BK (SHL) Kärpät (SML) HPK (SML) HC Davos (NL)
Aleksi Mustonen (s. 28. maaliskuuta 1995 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Tapparassa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Mustonen osaa pelata myös laidassa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ruotsi 2014 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Venäjä 2013 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Hopeaa | Piešťany 2012 | jääkiekko |  |
Mustonen osallistui alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuihin vuosina 2014 ja 2015. Ensimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Jälkimmäisessä turnauksessa Mustonen toimi Suomen joukkueen varakapteenina ja ensimmäisen ketjun keskushyökkääjänä. Slovakiaa vastaan pelatun alkulohko-ottelun jälkeen MTV:n urheilutoimittaja Kasperi Kunnas kritisoi Mustosen johtamaa kentällistä "Suomen heikoimmaksi lenkiksi".
Mustonen pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa kaksi kertaa (2012 ja 2013). Hän toimi jälkimmäisessä turnauksessa joukkueensa kapteenina, kun Suomi voitti pronssiottelun Venäjää vastaan. Hän pelasi myös hopeaan päättyneessä Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2012. Mustonen toimi 16-vuotiaana Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina, ja hänet valittiin Pohjola-leirin tähdistökentälliseen vuonna 2010.
Suomen A-maajoukkueessa Mustonen on pelannut yhdeksän ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Sweden Hockey Gamesin toisessa ottelussa 9. helmikuuta 2019 Ruotsin Tukholman Hovetissa Tšekkiä vastaan. Mustonen merkittiin Suomen kakkossentteriksi laidoilleen Niko Ojamäki ja Julius Junttila.
Anatoli Byšovets

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Anatoli Byšovets vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi: Anatoli Fjodorovitš Byšovets
Syntymäaika: 23. huhtikuuta 1946 (ikä 78)
Syntymäpaikka: Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Pituus: 176 cm
Junioriseurat
:  FK Dynamo Kiova
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1963–1973 |  FK Dynamo Kiova | 139 (49) |
Maajoukkue
| 1966–1972 |  Neuvostoliiton maajoukkue | 39 (15) |
Valmennusura
1982–1985 1985–1988 1988–1990 1990-1992 1992–1993 1994–1995 1995–1996 1997–1998 1998 1998–1999 2003 2005 2007:  Neuvostoliiton nuorten maaj.  Neuvostoliiton olympiamaaj.  FK Dynamo Moskova  Neuvostoliitto/IVY  AEL Limassol  Etelä-Korean maajoukkue  Etelä-Korean olympiamaaj.  FK Zenit Pietari  Venäjän maajoukkue  FK Šah’tar Donetsk  CS Marítimo  FK Tom Tomsk  FK Lokomotiv Moskova
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Anatoli Byšovets (ven. Анатолий Фёдорович Бышовец, s. 24. huhtikuuta 1946) on venäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. Hän on ainoana valmentajana toiminut sekä Neuvostoliiton, IVY:n että Venäjän maajoukkuevalmentajana.
Ura pelaajana

Byšovets hankki jalkapallo-oppinsa FK Dynamo Kiovan juniorijoukkueista, ja hän edustusmiehistöön 1963. Hän pääsi pian Dynamon avauskokoonpanoon ja oli voittamassa seuralle neljää Neuvostoliiton-mestaruutta. Kaikkiaan hän iski 10 Dynamo-vuotensa aikana 49 maalia 139 ottelussa.
Neuvostoliiton maajoukkueessa Byšovets esiintyi 39 kertaa vuosien 1966–1972 välisenä aikana. Maajoukkuemaaleja hänelle kertyi 15, ja niistä neljä syntyi MM-kisoissa 1970, joissa Neuvostoliitto eteni puolivälieriin. Hän oli mukana myös EM-kisoissa 1968, kun Neuvostoliitto sijoittui neljänneksi.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Neuvostoliiton mestaruus (4): 1966, 1967, 1968, 1971
Neuvostoliiton cup (2): 1964, 1966
Ura valmentajana

Pelajaauransa jälkeen Byšovets työskenteli Dynamo Kiovan jalkapallokoulussa. Varsinaisen valmennusuransa hän aloitti Neuvostoliiton jalkapalloliiton palveluksessa 1982. Byšovets toimi ensin nuorten maajoukkuevalmentajana ja siirtyi 1985 olympiajoukkueen peräsimeen. Hän johdatti Neuvostoliiton olympiakultaan Soulissa 1988.
Olympiakulta nosti Byšovetsin laajempaan tietoisuuteen Neuvostoliitossa, ja kisojen jälkeen hänestä tuli FK Dynamo Moskovan päävalmentaja. Maajoukkuetehtäviin hän palasi 1990 Neuvostoliiton A-maajoukkueen päävalmentajana. Neuvostoliitto romahti kesken Byšovetsin valmennuspestin, ja hän luotsasi IVY:n lipun alla pelanneen maajoukkueen EM-kisoihin 1992. Tie katkesi kuitenkin jo lohkovaiheeseen, ja Byšovets jätti paikkansa kisojen jälkeen.
Neuvostoliiton romahdus mahdollisti myös Byšovetsille siirtymisen ulkomaille. Hän valmensi 1992–1993 kyproslaista AEL Limassolia ja 1994–1995 Etelä-Korean maajoukkuetta. Byšovetsin johdolla Etelä-Korea nappasi 1995 Itä-Aasian mestaruuskisoissa hopeaa. Myöhemmin samana vuonna hän siirtyi maan olympiajoukkueen valmentajaksi ja luotsasi Etelä-Koreaa olympialaisissa 1996. Tie katkesi kuitenkin jo lohkovaiheseen, ja Byšovets jätti tehtävänsä.
Kaudella 1997 Byšovets palasi takaisin Venäjälle FK Zenit Pietarin päävalmentajana. Debyyttikausi toi Zenitille paikan cupin välieriin, mutta liigassa sijoitus oli vasta kahdeksas. Hän jätti tehtävänsä kesken kauden 1998 ja toimi lyhyen aikaa Venäjän maajoukkueen päävalmentajana.
Venäjä-pestinsä jälkeen hän valmensi ukrainalaista FK Šah’tar Donetskia tuloksena liigamestaruushopeaa kaudella 1998–1999. Donetsk-pestinsä jälkeen Byšovets oli sivussa valmennustehtävistä muutamia vuosia mutta palasi tositoimiin 2003 portugalilaisessa CS Marítimossa. Hän toimi myös 2003–2004 FK Himkiin varapuheenjohtajana ja 2004–2005 skotlantilaisen Heart of Midlothianin urheilutoimenjohtajana. Kaudella 2005 hän valmensi FK Tom Tomskia.
Kaudeksi 2007 Byšovets siirtyi FK Lokomotiv Moskovan peräsimeen. Venäjän cupissa tuloksena oli mestaruus, mutta liigasijoitus oli vasta seitsemäs. Vaikka joukkueen peliesitykset ja kokonaisilme olivat positiivisia, sai Byšovets potkut kauden jälkeen.
Lokomotiv-pestinsä jälkeen hän on toiminut FK Kuban Krasnodarin ja FK Ufan palveluksessa konsultointitehtävissä.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Olympiakultaa: 1988
Itä-Aasian mestaruushopeaa: 1995
Venäjän cup: 2007
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anatoli Byšovets Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Eduard Malofejev | FK Dynamo Moskovan päävalmentaja 1988–1990 | Seuraaja: Semen Altman |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pavel Sadyrin | FK Zenit Pietarin päävalmentaja 1997–1998 | Seuraaja: Anatoli Davydov |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Boris Ignatjev | Venäjän maajoukkueen päävalmentaja 1998 | Seuraaja: Oleg Romantsev |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Oleg Dolmatov | FK Lokomotiv Moskovan päävalmentaja 2007 | Seuraaja: Rašid Rahimov |
Vjačeslavs Fanduļs

| Vjačeslavs Fanduļs> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1969 (ikä 55) Leningrad, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Latvia
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Slava, Fana
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1988–2010
Aik. seurat:  Dynamo Riika (USSR/IVY) Ässät (SM-liiga) HPK (SM-liiga) TPS (SM-liiga) Kiekko-67 (I-divisioona) Riga Alianse (Latvia) Kärpät (I-divisioona/SM-liiga) Berlin Capitals (DEL) Sport (Mestis) ASK/Ogre (Latvia/BLR) Traktor Tšeljabinsk (Vysšaja Liga) HC Ambrì-Piotta (NLA) GCK Lions (NLB) Frederikshavn IK (Oddset Ligaen) SK Saga (Latvia II) Karhu HT (II divisioona)
Vjačeslavs Fanduļs (ven. Вячеслав Фандуль; s. 17. maaliskuuta 1969 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on entinen latvialainen jääkiekkoilija.
Pelaajaura > Seurajoukkueet

Juniorina Fanduļs pelasi Riian junioriseuroissa ja aloitti ammattilaisuransa maineikkaassa Riian Dynamossa. Hän on pelannut Suomessa täysiä kausia Ässissä, TPS:ssä, Kärpissä ja Sportissa. Lähdettyään Ässistä Fanduļs on pelannut pääasiassa alemmilla sarjatasoilla useammissa seuroissa.
Viimeisin pääsarjatason seura oli latvialainen ASK/Ogre, joka pelasi tuolloin Valko-Venäjän Ekstraligassa. Fanduļs on edustanut seuraa Latvian liigassa kausina 2005–2006 sekä 2006–2007. Kaudella 2010–2011 hän edusti Latvian kakkosdivisioonan SK Sagaa, tehden tuolla tasolla yli kolme pistettä per peli.
Kaudella 2012–2013 Fanduļs pelasi II divisioonaa ja keväällä alempaa Suomi-sarjaa porilaisessa Karhu HT:ssa.
Pelaajaura > Maajoukkue

Fanduļs on edustanut Latviaa MM-kilpailuiden A-sarjassa kuusissa kilpailuissa sekä vuoden 2002 Salt Lake Cityn olympialaisissa.
Valmennusura

Fanduļs aloitti valmennusuransa kotimaansa liigassa toimiessaan kausilla 2010–11 ja 2011–12 HK Ogren päävalmentajana. Kaudella 2011–12 hän oli Ässien B-nuorten päävalmentaja. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Ässien A-nuorten valmennusryhmään apuvalmentajaksi.  2014–15 Fanduļs toimi II divisioonassa pelanneen Karhu HT:n päävalmentajana. Tämän jälkeen Fanduļs valmensi Kazakstanin mestaruussarjassa HK Termitaun joukkuetta kaudella 2015–2016. Yhden välivuoden jälkeen Fanduļs palasi Poriin Karhu HT:n päävalmentajaksi kaudelle 2017–2018. Karhu HT:n ohella Fanduls toimi Ässien B2-juniorien apuvalmentajana. Kaudesta 2018-2019 alkaen Fanduls on valmentanut Tanskassa Fredrikshavnin U17- ja U20-joukkueita ja toiminut samalla miesten edustusjoukkueen apuvalmentajana.
Niklas Nykyri

| Niklas Nykyri> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. tammikuuta 2006 (ikä 18) Joensuu, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nikke
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  187 cm
Paino:  86 kg
Seura
Seura:  HIFK
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  4
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Niklas Nykyri (s. 26. tammikuuta 2006 Joensuu) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ta.