stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jüri Mõis
Poliitikkouran jälkeinen aika

Jüri Mõis etääntyi 2000-luvun alun jälkeen politiikasta eroamalla Isänmaaliitosta vuonna 2003. Kuitenkin vuonna 2017 hän asettui ehdokkaaksi Viron kunnallisvaaleissa saavuttamatta menestystä.
Luovutuaan Hansabankin johdosta ja poliitikkouransa jälkeen Mõis on ollut pääomasijoittajana. Hän on ollut perustamassa tuulipuistoja. Hänellä on osakkeita tuulipuistoja omistavasta Nelja Energia AS:sta, rakennusmateriaaleja valmistavasta Talotista ja sahaa valmistavasta Brenstolista. Jüri Mõis on myös osakas rehujen maahantuontiyrityksessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jüri Mõis Wikimedia Commonsissa
Kannattajakortti

File:Feministisen puolueen kannattajakortteja (2016)
Kannattajakorteilla todistetaan puolueen tai valitsijayhdistyksen perustamiseen tarvittavien kannattajien määrä. Kannattajakorttiin tulee merkitä kannattajan henkilötiedot, vakuutus äänioikeudesta seuraavissa vaaleissa, päivämäärä, joka saa olla enintään vuoden vanha, ja kannattajan omakätinen allekirjoitus. Puolueen perustamiseen ja rekisteröintiin sekä puoluerekisteristä poistetun puolueen uudelleenrekisteröintiin vaaditaan kannattajakortteja 5 000.
Ehdokkaan valitsijayhdistyksen perustamiseen vaaditaan kannattajakortteja:
Kuntavaalit: 10 ehdokkaan kunnassa äänioikeutettua henkilöä, eräissä pienissä kunnissa oikeusministeriön asetuksella vähintään viisi tai kolme
Aluevaalit: 50 ehdokkaan hyvinvointialueessa äänioikeutettua henkilöä
Eduskuntavaalit: 100 ehdokkaan vaalipiirissä äänioikeutettua henkilöä
Europarlamenttivaalit: 2 000 äänioikeutettua henkilöä
Presidentinvaali: 20 000 äänioikeutettua henkilöä
Sähköinen kannatusilmoitus

1.1.2021 tuli mahdolliseksi antaa kannatusilmoitus puoluerekisteröintiä hakevalle puolueelle sähköisesti tunnistautuen puoluerekisteri.fi]-verkkopalvelussa.
Aiheesta muualla

Puolueen perustaminen (Arkistoitu – Internet Archive) - Oikeusministeriö
Vaalilaki - Valtion säädöstietopankki Finlex
Puoluelaki
Kuntalaki
Puoluerekisteri.fi
Kalliolampi (Jyväskylä, Rutalahti)

| Kalliolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jyväskylä
Koordinaatit:  61°58′18″N, 25°57′22″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ristiselän alue (14.23)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.237.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  148 m  
Pituus:  160 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,455 km  
Pinta-ala:  1,443 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKalliolampi 
Kalliolampi  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Rutalahden kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,4 hehtaaria, se on 150 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 450 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Haapajoen valuma-alueeseen (14.237) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 148 metriä mpy.
Julisteiden liimaajat

| Julisteiden liimaajat |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Tuomo-Juhani Vuorenmaa
Käsikirjoittaja:  Tuomo-Juhani Vuorenmaa Raimo O. Niemi
Tuottaja:  Raimo O. Niemi Tuomo-Juhani Vuorenmaa
Säveltäjä:  Charlies
Kuvaaja:  Ismo Kajander
Leikkaaja:  Pirkko Juntto
Pääosat:  Erkki Saarela Irmeli Virkkunen Raimo O Niemi
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Anar-Cinema
Levittäjä:  Suomi-Filmi
Ensi-ilta:  11. joulukuuta, 1972
Kesto:  83 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Julisteiden liimaajat on Tuomo-Juhani Vuorenmaan ohjaama suomalainen yhteiskunnallinen draamaelokuva vuodelta 1972, joka perustuu Michel del Castillon romaaniin Julisteiden liimaaja. Elokuvassa suomalainen valokuvaaja Erkki ottaa kuvan maolaisesta mielenosoituksesta, joka päätyy kansainväliseen levitykseen, jonka jälkeen suojelupoliisi vie Erkiltä kuvien julkaisuluvat ja Erkki päättää osallistua voimakkaammin vallankumoukselliseen toimintaan.
Elokuvan kantaesitys oli ensimmäisillä Tampereen lyhytelokuvajuhlilla 21.2.1970. Yleisö suhtautui elokuvaan erittäin kielteisesti, jonka jälkeen levitysyhtiö Suomi-Filmi peruutti elokuvalle suunnitellut kaupalliset esitykset. Elokuvaa esitettiin tämän jälkeen erikoisnäytöksissä Tampereella ja Turussa vuosina  1972-1973.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Erkki Saarela  | … |  valokuvaaja Erkki Viramo, "Eki"   |
|  Irmeli Virkkunen  | … |  Mirka, valokuvamalli   |
|  Raimo O Niemi  | … |  vallankumouksellinen kirjapainon johtaja / kapteeni Keiskin ääni   |
|  Kirsti Vuorenmaa  | … |  valokuvaamon konttorityttö / Erkin vaimon ääni   |
|  Matti Könkkölä  | … |  suoran toiminnan vallankumouksellinen   |
|  Alpo Halonen  | … |  vallankumouksellinen kokouksessa   |
|  Timo Linnatsalo  | … |  julisteiden liimaaja / poliisi   |
|  Hannu Kostilainen  | … |  poliisi   |
|  Jaakko Laakso  | … |  yksi mielenosoittajista Hakaniemen torilla   |
|  Tuomo-Juhani Vuorenmaa  | … |  vallankumouksellinen kokouksessa   |
Musiikki

Elokuvan musiikin on säveltänyt Charlies-yhtye ja se on julkaistu vuonna 1970.
Aiheesta muualla

Julisteiden liimaajat Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Julisteiden liimaajat Elonet.
Kaktusaratti

| Kaktusaratti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Persikka-aratit Eupsittula
Laji::  cactorum
Kaksiosainen nimi
 Eupsittula cactorum  (Kuhl), 1820 
Synonyymit
 Aratinga cactorum 
Katso myös
   Kaktusaratti Wikispeciesissä   Kaktusaratti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaktusaratti (Eupsittula cactorum) on Brasilian caatinga-alueen kotoperäinen papukaija. Lajista tunnetaan kaksi alalajia, joista nimialalaji cactorum elää itäisen Brasilian keskiosissa ja alalaji caixana Koillis-Brasiliassa. Heinrich Kuhl kuvaili sen holotyypin maan kaakkoisosasta 1820.
Aistulf

Aistulf kuvattuna 700-luvulla lyötyyn kolikkoon.
Aistulf (k. 756) oli langobardien kuningas vuosina 749–756. Hän seurasi valtaistuimella veljeään Ratchisia, joka luopui kruunusta ja vetäytyi luostariin.
Aistulf jatkoi langobardien laajentumispolitiikkaa ja hyökkäsi paavia ja Bysantin alueita vastaan. Vuonna 751 hän valloitti Ravennan, Bysantin päätukikohdan Italiassa, ja uhkasi myös Roomaa. Paavit eivät enää luottaneet heikoksi käyneeseen Bysanttiin, vaan kääntyivät frankkien major domusten eli käskynhaltijoiden puoleen.
Paavi Gregorius III oli jo vuonna 741 pyytänyt major domus Kaarle Martelia hyökkäämään langobardeja vastaan, mutta Kaarle oli kieltäytynyt, sillä frankkien valtakunnan asiat estivät häntä lähtemästä Italiaan.
Lopulta Paavi Stefanus II onnistui saamaan Kaarle Martelin pojan Pipin Pienen sotaretkelle langobardeja vastaan. Pipin oli julistautunut frankkien kuninkaaksi vuonna 751, ja Stefanuksen edeltäjä, paavi Sakarias oli antanut kirkon siunauksen Pipinin kuninkuudelle. Vastalahjaksi Pipin lupautui kirkon suojelijaksi. Pipin marssi armeijoineen Italiaan ensin 754 ja uudelleen 756 lyöden langobardit. Sen jälkeen hän luovutti sopimuksen mukaisesti paaville Rooman ja Ravennan välisen alueen, Ravennan eksarkaatin.
Aistulf kuoli vuonna 756 pudottuaan metsästysretkellä hevosen selästä. Hänen seuraajansa kuninkaana oli Desiderius, langobardien viimeinen kuningas.
Kaiser

Kaiser tarkoittaa saksan kielessä keisaria. Lisäksi se tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Sukunimi

Friedrich Kaiser (1814–1874), itävaltalainen kirjailija
Georg Kaiser (1878–1945), saksalainen näytelmäkirjailija
Henry J. Kaiser (1882–1967), yhdysvaltalainen teollisuusyrittäjä, terveyspalveluorganisaation Kaiser Permanenten perustaja
James F. Kaiser (1929–2020), yhdysvaltalainen digitaalisen signaalinkäsittelyn (DSP) kehittäjä
Manfred Kaiser (1929–2017), saksalainen jalkapalloilija
Otto Kaiser (1901–1977), itävaltalainen taitoluistelija
Philip Mayer Kaiser (1913–2007), yhdysvaltalainen diplomaatti
Ruud Kaiser (s. 1960), alankomaalainen jalkapallovalmentaja
Stien Baas-Kaiser (1938–2022), alankomaalainen pikaluistelija
Tyler Kaiser (s. 1962), yhdysvaltalainen säveltäjä, kitaristi ja käyrätorvensoittaja
Willy Kaiser (1912–1986), saksalainen nyrkkeilijä
Wyatt Kaiser (s. 2002), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Muut

Kaiser-luokka, Saksan keisarikunnan laivaston taistelulaivaluokka
Kaiser, yhdysvaltalainen automerkki
Albert Guðmundsson

Albert Guðmundsson voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Albert Guðmundsson (1923–1994), islantilainen jalkapalloilija ja poliitikko
Albert Guðmundsson (s. 1997), islantilainen jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Albert Guðmundsson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Albert Gutterson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Albert Gutterson Tukholmassa 1912 |  Albert Gutterson Tukholmassa 1912 |  Albert Gutterson Tukholmassa 1912 |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | Pituushyppy |  |
Albert Lovejoy Gutterson (23. elokuuta 1887 – 7. huhtikuuta 1965) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija, pituushypyn olympiavoittaja Tukholmassa 1912.
Gutterson paransi olympialaisissa ennätystään lähes 30 senttimetriä voittaen kultamitalin tuloksella 760. Hopeamitalisti hyppäsi vain 721. Guttersonin tulos jäi vain senttimetrillä Peter O'Connorin maailmanennätyksestä. Hänen tulossarjansa oli erikoinen 760, 725, 718, 709, 709 eli hyppy hypyltä heikommin. Tulos paransi Frank Ironsin neljä vuotta vanhaa olympiaennätystä 12 senttimetrillä.
Gutterson oli 185 cm:n mittainen ja painoi 81 kg.
Albert Grodet

Albert Grodet vuonna 1893.
Louis Albert Grodet (4. toukokuuta 1853 Saint-Fargeau, Yonne – 30. tammikuuta 1933 Pariisi) oli ranskalainen virkamies ja poliitikko, joka työskenteli useiden siirtomaiden kuvernöörinä.
Albert Grodet syntyi virkailijaperheeseen. Hän suoritti oikeustieteen tutkinnon ja työskenteli virkamiehenä kauppaministeriössä ja vuodesta 1883 lähtien siirtomaaministeriössä.
Grodet toimi kuvernöörinä Martiniquella vuodesta 1887 ja Ranskan Guayanassa vuosina 1891–1893. Vuosina 1893–1895 hän oli ensimmäinen siviili Ranskan Sudanin varakuvernöörinä. Grodetin virkakaudelle Sudanissa osuivat Eugène Bonnierin ja Parfait-Louis Monteilin sotilaalliset epäonnistumiset.
Grodet toimi Ranskan Kongon väliaikaisena kuvernöörinä vuosina 1900–1902. Vuosina 1903–1904 hän oli jälleen kuvernöörinä Guayanassa ja jäi sen jälkeen eläkkeelle. Vuosina 1910–1919 Grodet edusti Guayanaa Ranskan kansalliskokouksessa. Hän kuului tasavaltalaisten sosialistien edustajaryhmään.
Alafonísi

Alafonísi (kreik. Αλαφονήσι) voi viitata seuraaviin saariin Kreikassa:
Alafonísi, saari Tilevoḯdes-saarilla Jooniansaarten saariryhmässä
Alatonísi eli Alafonísi, saari Foúrnoin saarilla Pohjoisen Egean saarten saariryhmässä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Alafonísi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kapiteelinauha

Neljän kirjan kapiteelinauhat havainnollistamassa tyylin ja värityksen vaihtelua.
Kapiteelinauha eli päänauha on useimmiten kovakantisissa kirjoissa käytetty osa, joka koostuu selän päätyyn kiinnitetystä pienestä nauhasta tai materiaalin kaistaleesta. Kapiteelinauha vahvistaa kirjan rakennetta ja toimii joissain tapauksissa myös koristeena.
Kapiteelinauha auttaa vastustamaan kirjaan kohdistuvaa rasitusta kirjan ollessa hyllyssä pystyssä selkä hyllyn ulkoreunaan päin, eritoten tyypillisesti koukistetulla sormella selän ylälaidasta tarraten kirjaa hyllystä vedettäessä. Kapiteelinauhat on tyypillisesti valmistettu pienestä palasta veliiniä, katgutia, tai silkillä päällystetystä kaapelista, joskin nykyisin käytetään pääasiassa erikseen nimenomaista tarkoitusta varten valmistettua nauhaa. Kapiteelinauha on ommeltu tiukasti kirjan muodostaviin arkkeihin, jolloin se kannattelee sivujen painoa. Kun kapiteelinauhaa käytetään ainoastaan koristeena, voi se olla ompelun sijasta liimattu sijoilleen, vahvistavasta vaikutuksesta tinkimisen kustannuksella.
Käsinsidottuja kapiteelinauhoja ennen kirjojen kansitusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kapiteelinauha Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Endband
Käännös suomeksi
Alafonísi (Meganísi)

| --- | --- |
Sijainti:  38°40′30″N, 20°48′08″E, Meganísi Lefkas, Jooniansaaret Kreikka
Saariryhmä:  Tilevoḯdes, Jooniansaaret
Pinta-ala:  0,014 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Alafonísi (kreik. Αλαφονήσι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja tarkemmin Tilevoḯdes-saariin, ja sijaitsee Meganísin saaren koillisrannikon edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,014 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Alafonísi kuuluu Meganísin kuntaan, Lefkaksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Afrikan perinteiset uskonnot

Afrikan uskonnot nykyisin. Punaisella viivoituksella alueet, joissa perinteiset uskonnot ovat eniten voimissaan.
  kristinusko
  islam
  hindulaisuus
  perinteiset uskonnot
Afrikan perinteiset uskonnot ovat Saharan eteläpuolisen Afrikan eli niin sanotun ”mustan Afrikan” kansojen alkuperäisiä uskontoja. Niihin ei lueta ulkopuolelta tulleita uskontoja kuten kristinuskoa ja islamia.
Afrikan laajuudesta ja etnisestä monimuotoisuudesta johtuen uskontoja siellä on paljon. Maanosan poliittisesta hajaannuksesta ja kansojen liikehdinnästä johtuen siellä ei ole kehittynyt yhtenäistä uskomusjärjestelmää, vaan ihmiset ovat säilyttäneet perinnäistapansa. Afrikkalaisten uskontojen maailmankuvassa ja rituaaleissa on kuitenkin monia yhteisiä piirteitä, sillä Afrikan eri alueilla on ollut jo kauan kulttuurisia yhteyksiä. Tämän vuoksi alueen perinteisistä uskonnoista voidaan tehdä tiettyjä yleistyksiä.
Jumalat ja voimat

Yleisesti ottaen Afrikan perinteisissä uskonnoissa ajatellaan, että on olemassa yksi luojajumala, joka on luonut maailmankaikkeuden. Tällaisia luojajumalia ovat esimerkiksi Ghanan ašantien Nyame, Malin dogonien Amma, Itä-Afrikan järviseudun Mulungu ja Nigerian jorubien Olorun.
Afrikkalaisissa myyteissä kerrotaan, kuinka luojajumala vetäytyi syrjään maailman luomisen jälkeen, eikä hän enää juurikaan vaikuta ihmisten elämässä. Monissa afrikkalaisissa uskonnoissa tätä ylijumalaa ei myöskään palvota, vaan rukoukset, pyynnöt ja uhraukset osoitetaan alemmille jumaluuksille, jotka ovat ihmisten maailman ja pyhän maailman välisiä viestinviejiä. Nigeriassa nämä ylijumalan alaiset jumalat ovat nimeltään orishoja. Vasta kun alemmat jumalat eivät auta, voidaan joissain uskonnoissa turvautua itse ylijumalaan.
Mana eli elinvoima on persoonaton voima, joka vaikuttaa kaikessa mikä on olemassa.
Kuolema ja esi-isät

Kuolema on merkittävä teema afrikkalaisessa ajattelussa, mutta yksityisen ihmisen selviytymisellä ei ole opillisesti kovin suurta merkitystä. Esi-isiä kuitenkin kunnioitetaan yhteisön hyvinvoinnin ja olemassaolon turvan takaamiseksi.
Esi-isät toimivat afrikkalaisille välittäjinä, jotka tarjoavat yhteyden henkien apuun ja voimiin. Esi-isiä ei tule jokaisesta vainajasta, vaan vain erityisen moraalisen ja merkittävän elämän eläneistä. Esi-isät rankaisevat moraalitonta elämää eläviä aiheuttamalla näille sairauksia ja onnettomuuksia, kunnes nämä tekevät parannuksen. Tämän vuoksi afrikkalaiset uskovat, että sairauksissa on kyse yhtä paljon moraalisista syistä kuin biologisistakin.
Asiantuntijat

Afrikkalaisia uskonnollisia asiantuntijoita ovat papit, profeetat, ennustajat ja parantajat. Sairauksille nähdään uskonnolliset syyt. Meedio on usein sairautensa voittanut ihminen, joka majailee pyhäkön läheisyydessä ja toimii jumalan puhetorvena. Kuninkaallisilla on usein papillisia tehtäviä.
Noidat ovat ihmisiä, joilla uskotaan olevan jopa enemmän välittäjän kykyjä kuin esi-isillä tai jumaluuksilla. Noitia pidetään vaarallisina, ja heitä on kontrolloitava esimerkiksi rituaalisten naamiaisten avulla, kuten jorubat tekevät. Epäonnen uskotaan kautta Afrikan johtuvan noituudesta. Noitien aiheuttamia haittoja torjuvat poppamiehet ja divinoijat esimerkiksi lääkkeiden, amulettien ja manaamisen avulla.
Rituaalit ja riitit

Perinteisissä afrikkalaisissa rituaaleissa ei ole tarkoituksena seurata mitään opinkappaleita, vaan rituaaleja suoritetaan hedelmällisyyden ja yhteisön yhtenäisyyden parantamiseksi. Rituaalien avulla pyritään pitämään hyvät välit jumaluuksiin, esi-isiin ja luonnonhenkiin. Rituaaleihin kuuluvat rukoukset sekä eläinten ja esineiden uhraukset.
Väkevin rituaali on uhri, yleensä kotieläimen uhraaminen. Uhrieläimen veri edustaa usein eläimen elinvoimaa, joten sillä on valta suojella pahoilta voimilta. Uhraamalla edistetään haluttuja ja hyviä asioita, parannetaan sairauksia tai sovitetaan pahoja tekoja. Uhrit myös edustavat elämän jatkuvuutta ja maailmojen välistä voimaa.
Afrikassa on käytössä erilaisia siirtymäriittejä esimerkiksi henkilön tullessa täysi-ikäiseksi tai hänen yhteiskunnallisen asemansa muuttuessa. Initiaatioihin liittyy opetusta pyhistä voimista. Poikien ja tyttöjen ympärileikkausta harjoitetaan laajalti, ja niiden syyt perustuvat joskus myytteihin.
Pyhäköt ovat usein vain paikkoja, joissa henget asustavat, kuten lehto tai erikoisen muotoinen kivi. Osa pyhäköistä on ihmisten tekemiä, ja niiden yhteydessä voi olla rakennuksia tai monumentteja, kuten joskus Itä-Afrikassa. Pyhäkkörakennuksessa voi olla alttari, joka yhdistää jumalan alueen ja ihmisten alueen. Yleensä pyhäköt ovat vaatimattomia ja usein tilapäisiä rakennelmia esimerkiksi pihoilla.
Fetissit ovat pienoispatsaita, joiden katsotaan olevan hengellisten välittäjien ruumiillistumia.
Naamarit kuuluvat tärkeänä osana monien afrikkalaisten uskontojen rituaaleihin. Naamarit edustavat usein esi-isiä, kulttuurisia sankareita, jumalia tai kosmista järjestystä. Naamareilla ja vartalomaalauksilla esitetään väliaikaista ja rituaalista hengen läsnäoloa ihmisessä. Päähineiden ja naamioiden kautta voivat näyttäytyä myös kuolleiden henget ja erilaiset luovat voimat.
Transsin kautta papit voivat ottaa yhteyden jumaluuteen, joka ottaa heidät valtaansa transsin aikana. Transsi on yleistä esimerkiksi voodoossa.
Musiikki on afrikkalaisessa rituaalielämässä tärkeää, sillä henkien maailman uskotaan yleisesti olevan erityisen vastaanottavainen ihmisten musiikille. Myös tanssi on tärkeä osa riittejä ja uskonnollisia juhlia.
Divinaatiorituaalit ovat keskeisiä afrikkalaisissa uskonnoissa. Diviaatiossa ennustajat lukevat jumaluuksien tahtoa erilaisista merkeistä.
Myytit

Afrikkalaiset välittävät mytologiaansa rituaalien kautta. Afrikkalaiset myytit kuvaavat maailmankaikkeuden usein antropomorfisesti, eli ihmiskeho on mikrokosmos, jossa ovat samat alkuelementit ja perusvoimat kuin maailmankaikkeudessakin. Elämää selittävät ja siihen vaikuttavat henget ja jumaluudet käsitetään ihmismäisin termein.
Monet afrikkalaiset myytit ilmaisevat alkuperäistä järjestystä, joka häiriintyi luomisprosessin aikakana. Tämä selittää kuoleman ja sekasorron läsnäolon maailmassa. Kuoleman ja sekasorron myytit yhdistävät kuoleman usein jumalan ja ihmisen väliseen eroon.
Länsi-Afrikassa yleinen myyttien teema on kaksosuus. Laajalle levinnyt myyttien hahmo on kujeilija, joka aiheuttaa epäjärjestystä mutta samalla myös tarpeellista muutosta.
Afrikkalaisen heimon aikakäsitys on syklinen, eli ajalla ei ole aikaa eikä loppua. Sadonkorjuujuhlien avulla yhteisö siirtyy toiseen ajanjaksoon.
Siirtomaa-aika ja nykyaika

Kristinusko ja islam ovat 1800-luvulta alkaen osin syrjäyttäneet perinteiset uskonnot Afrikassa. Vielä vuonna 1900 Afrikassa oli alle 10 miljoonaa kristittyä, mutta vuonna 2010 jo 470 miljoonaa. Kristinusko ja islam ovat samalla muuttaneet afrikkalaisia uskontoja, mutta myös paikalliseen kristinuskoon ja islamiin on tullut synkretistisesti perinteisiä afrikkalaisia elementtejä. Eurooppalaiset siirtomaaherrat rohkaisivat 1800-luvulta alkaen sellaisia paikallisia rituaaleja, jotka tukivat siirtomaahallinnon alaisten paikallisten välikäsien auktoriteettia, ja he samalla kitkivät näkyvistä sellaisia rituaaleja, jotka haastoivat siirtomaavaltaa. Tämän seurauksena esimerkiksi kansanparantajat rajoittivat toimintansa vain hedelmällisyyteen, ja jotkin uskonnot alkoivat toimia salassa. Jotkin 2000-luvun afrikkalaiset kristilliset kirkot pitävät perinteisiä afrikkalaisia uskontoja ”pahoina” ja pyrkivät ajamaan ne piiloon. Noitavainoja esiintyy ajoittain.
Afroamerikkalaiset uskonnot

Amerikkaan suuntautuneen orjakaupan seurauksena Amerikassa syntyi afroamerikkalaisia uskontoja, joissa afrikkalaiset piirteet yhdistyivät katolisiin (kuten Brasiliassa tai Haitilla) tai protestanttisiin.
Eteläafrikkalainen poppamies lukemassa luista.
Kongolaisia naamareita.
Kapitulaatio

Japanin ulkoministeri Shigemitsu allekirjoittaa antautumissopimuksen USS Missourin kannella.
Kapitulaatio on sotilaskielessä käytetty käsite, joka tarkoittaa antautumista. Useimmiten termiä käytetään, kun antautuminen tapahtuu ehdoitta.
Kuuluisia kapitulaatioita

Päällikkö Vercingetorix Julius Caesarille 52 eaa.
Brittijoukkojen komentaja Charles Cornwallis amerikkalaisille Yorktownissa 19. lokakuuta 1781
Etelävaltioiden armeijan kenraali Robert E. Lee Pohjoisvaltioiden armeijalle Appomattoxissa 9. huhtikuuta 1865
Ranskan keisari Napoleon III Preussin armeijalle Sedanissa 2. syyskuuta 1870
Sotamarsalkka Friedrich Paulus neuvostoliittolaisille  Stalingradissa 31. tammikuuta 1943.
Saksan armeijan esikuntapäällikkö Alfred Jodl liittoutuneille 7. toukokuuta 1945 klo 2.41
Japanin ulkoministeri Mamoru Shigemitsu liittoutuneille USS Missourin kannella 2. syyskuuta 1945.
Persian qanatit

| Persian qanatit |
| --- | --- |
 Qanat Niavaran Teheranissa tuo vettä Iranin kansalliskirjastoon.
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Iran
Tyyppi:  kulttuurikohde
Kriteerit:  (iii)(iv)
Tunnusnumero:  1506
Valintahistoria
Valintavuosi:  2016
Persian qanatit on vuonna 2016 luotu Unescon maailmanperintökohde, johon kuuluu yksitoista qanatia eli maanalaista akveduktia eri puolilla nykyistä Irania. Muinainen qanat-järjestelmä on olluut käytössä Iranin kuivilla alueilla, jossa vettä maanalaisia tunneleita pitkin painovoiman avulla, usein useiden kilometrien päähän. Maailmaperintökohteeseen kuuluvat yksitoista qanaattia sisältävät työntekijöiden lepoalueita, vesialtaita ja vesimyllyjä. Edelleen käytössä oleva perinteinen kunnallinen hallintajärjestelmä mahdollistaa veden oikeudenmukaisen ja kestävän jakelun. Qanatit kertovat kulttuuriperinteistä ja sivilisaatioista kuivilla autiomaa-alueilla.
Kajaanin helluntaiseurakunta

| Kajaanin helluntaiseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  itsenäinen
Perustettu:  1948
Pastori:  Jouni Juntunen
Pääkirkko:  Savonkatu 17 87100 Kajaani
Jäseniä:  328 (2011)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kajaanin helluntaiseurakunta on vuonna 1948 perustettu kajaanilainen helluntaiseurakunta. Seurakunnan pastori on Jouni Juntunen. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Kajaanin Lehtikankaalla Savonkadulla.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi lapsi- ja nuorisotyö, musiikkityö, kuurojentyö ja radiotyö. Seurakunnan lähetit tekevät lähetystyötä Kaakkois-Aasiassa.