Myanmarin historia
Itsenäinen Burma > Sotilasjuntan loppu

15. syyskuuta 2007 alkaneet opiskelijoiden ja oppositiotoimijoiden väkivallattomat marssit olivat suurimmat mielenilmaukset sitten vuoden 1988. Sotilashallitus oli päättänyt korottaa polttoaineiden hinnat jopa kuusinkertaisiksi. Hallitus tukahdutti marssit pidättämällä aktivisteja, mutta buddhalaismunkkien liityttyä mielenosoituksiin levottomuudet yltyivät entisestään. Kuun loppuun mennessä Sahramivallankumoukseksi kutsuttuihin mielenosoituksiin osallistui jo 100 000 ihmistä. Aluksi maata hallinnut juntta oli pidättyväinen, mutta 26. syyskuuta juntta aloitti tehoiskun tilanteen rauhoittamiseksi. Ainakin 31 ihmistä kuoli ja 3 000-4 000 aktivistia pidätettiin.
Myanmaria koetteli 2. toukokuuta 2008 maan historian pahin luonnonkatastrofi, kun Trooppinen sykloni Nargis iski valtion eteläosiin. 140 000 ihmistä sai surmansa ja 700 000 jäi kodittomiksi. Myanmarin sotilashallitus kieltäytyi ulkomaisesta avusta ja keräsi runsaasti kansainvälistä kritiikkiä. Hallitus ei ollut myöskään pyrkinyt ehkäisemään tuhoja etukäteen, sillä ihmisiä ei oltu varoitettu lähestyvästä myrskystä tai evakuoitu turvallisemmille alueille. Kansainvälinen poliittinen jännite hallitusta kohtaan kasvoi. Ranska ehdotti jopa Myanmarin kansallisen suvereniteetin sivuuttamista katastrofin uhrien avustamiseksi ja vetosi YK:n vastuuseen suojella myrskyn uhreja myös ilman Myanmarin johdon hyväksyntää.
YK:n arvioiden mukaan välitöntä apua tarvitsevien ihmisten määrä oli 1,6-2,5 miljoonaa. Kansainvälisen painostuksen alla sotilasjuntta suostui 11. toukokuuta ottamaan vastaan materiaalista tukea, mutta ei päästänyt ulkomaisia avustustyöntekijöitä tai sotilaita maahan. Avustuslähetyksiä viivästyi Myanmarin valtiollisen byrokratian takia ja kuolonuhrien määrä lisääntyi. Myanmarin hallitus pyysi kansainvälistä rahoitusapua, mutta huoli varojen väärinkäytöstä sai monet lahjoittajat kielteiselle kannalle. Maan sotilasjohtajan Than Shwen ja YK:n pääsihteerin Ban Ki-moonin tapaaminen johti avustustyöntekijöiden päästämiseen maahan toukokuun lopulla. Vastineeksi Myanmar sai lisää tukea. Kansainvälisen median päästyä maahan selvisi, että maan sotilashallitus oli teettänyt eloonjääneillä työtä elintarvikkeita vastaan. Avustustöissä myös syrjittiin etnisiä vähemmistöjä.
Katastrofista huolimatta Myanmarissa järjestettiin toukokuussa 2008 ennalta suunniteltu kansanäänestys uudesta perustuslaista. Lain voimaantulon oli määrä tarkoittaa Myanmarin siirtymistä "kurinalaisena kukoistavaan demokratiaan". Vaaleissa 92 % äänestäjistä kannatti uutta perustuslakia. Länsimaat tuomitsivat vaalit kenraalien vallan vahvistamisena. Hallitseva sotilasjuntta SPDC ilmoitti, että maassa järjestettäisiin vaalit vuonna 2010.
Vuoden 2010 vaaleissa Sotilasjuntan tukema USDP-puolue sai jopa 80 % parlamenttipaikoista. Sotilashallituksen USDA-joukkojärjestön seuraajaksi perustettua puoluetta johti pääministeri Thein Sein. Parlamentti valitsi Thein Seinin presidentiksi, hän vannoi virkavalansa 30. maaliskuuta 2011 ja maata hallinnut sotilasjuntta lakkautettiin. Euroopan parlamentti ei pitänyt vaaleja demokraattisina, sillä maassa olevat 2 200 poliittista vankia ja Aung San Suu Kyi oli jätetty vaalien ulkopuolelle. Myöskään Myanmarin 400 000 buddhalaismunkkia eivät saaneet äänestää.