stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Villa Haikari

| Villa Haikari> Villa Harbonäs |
| --- | --- |

Sijainti:  Lohja, Uusimaa
Rakennustyyppi:  Huvila
Valmistumisvuosi:  1905
Rakennuttaja:  Hugo Lagus
Omistaja:  Lohjan kaupunki
Runkorakenne:  Puu
Julkisivumateriaali:  Laudoitus
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Villa Haikari, joka tunnetaan myös nimellä Villa Harbonäs on Lohjalla, Uudellamaalla sijaitseva vuonna 1905 rakennettu huvila. Huvila sijaitsee aivan Lohjanjärven rannalla ja nykyisin siellä toimii kesäravintola.
Villa Haikari on inventoitu osaksi Lohjan kaupungin rakennetun kulttuuriperinnön luetteloa. Huvilan omistaneen Laguksen suvun kesken huvilaa on kuitenkin kutsuttu nimellä Lilla Ojamo.
Historia ja arkkitehtuuri

1870-luvulla Ojamon kartanosta erotettiin Haikarinniemi ja sen pohjoispuolinen alue Vähä-Ojamon huvilatilaksi. Tilan omistajiksi tuli Laguksen suku. Valtioneuvos Wilhelm Laguksen poika filosofian tohtori Hugo Lagus rakennutti tilalle uuden puurakenteisen ja jugend-tyylisen huvilan vuonna 1905. Tilalla sijaitsi jo ennestään vanhempi päärakennus. Vuonna 1938 Hugo Lagus myi Villa Haikarin Lohjan kauppalalle ja siitä asti huvila on toiminut muun muassa retkeilymajana ja kesäkahvilana.
Villa Haikarissa tehtiin väliseinämuutoksia vuonna 1981. Rakennuksen perustuksia nostettiin 1990- ja 2000-lukujen vaihteessa, jolloin myös rakennetiin kuisti. Pohjoispuolella Villa Haikaria on puinen terassi. Rakennus sijaitsee Haikarinniemen kärjessä puistomaisessa ympäristössä. Villa Haikarin tunnusomaisia piirteitä ovat ullakkokerroksen suuret ovaalin muotoiset ikkunat.
1990-luvun taitteessa Lohjan kaupunki ja Penttilän rakennusyhtiö kaavailivat Haikarin alueelle rantahotellia, mutta hanke kariutui asukkaiden vastustukseen ja Suomen 1990-luvun alun lamaan.
Verismi (tieteenfilosofia)

Verismi (lat. veritas) tarkoittaa tieteenfilosofiassa näkemystä, jonka mukaan tieteen tarkoituksena on totuus. Tieteenfilosofinen verismi voidaan jakaa vielä näkemykseen, joka ajattelee 1) totuuden tuloksena ja 2) totuuden prosessina. Verististä tiedekäsitystä kutsutaan myös kognitivistiseksi käsitykseksi tieteestä ja sen vastakohtaa kutsutaan nimellä instrumentalismi.
Kirjallisuutta

Aaltola, Juhani: Eräitä tieteenteorian peruskysymyksiä ihmistutkimuksen näkökulmasta.  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 1994.
Villa Hammerschmidt

| Hammerschmidt Villa |
| --- | --- |

Osoite:  Adenauerallee 135
Sijainti:  Bonn
Rakennustyyppi:  virka-asunto
Valmistumisvuosi:  1860
Suunnittelija:  August Dieckhoff
Rakennuttaja:  Albrecht Troost
Omistaja:  Saksan liittotasavalta
Käyttäjä:  Saksan liittopresidentti
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Villa Hammerschmidt on rakennus Saksan Nordrhein-Westfalenissa Bonnissa. Se on Saksan presidentin toinen virallinen residenssi. Ensisijainen residenssi se oli 1951–1994, mutta kun pääkaupunki 1994 siirrettiin Bonnista Berliiniin, se menetti tittelin Berliinin Bellevuen linnalle.
Rakennuksen ylimmässä kerroksessa sijaitsee presidentin yksityistiloja, ja alemmassa kerroksessa on valtiollisia edustustiloja seremoniallisia tilaisuuksia varten. Villa Hammerschmidt valmistui 1860 varakkaalle teollisuusmiehelle August Dieckhoffille. Vuonna 1868 sitä uudistettiin arkkitehti Otto Pennerin johdolla.
Villa Hammerschmidt on vaihtanut omistajaa useaan otteeseen, sen omistajia ovat olleet:
1860-1868: Albrecht Troost
1868-1899: Leopold Koenig
1899-1928: Rudolf Hammerschmidt
1928-1945: Myytiin huutokaupalla ja muutettiin useiksi asunnoiksi
1945-1949: Britit takavarikoivat toisen maailmansodan jälkimainingeissa
Vuodesta 1950 lähtien rakennus on ollut Saksan liittotasavallan omaisuutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Villa Hammerschmidt Wikimedia Commonsissa
Volter af Petersén

Vuorineuvos Volter af Petersén (1820-luvun alku)
Volter af Petersén, aiemmin Petersen (23. lokakuuta 1774 Dragsfjärd – 13. joulukuuta 1841 Dragsfjärd) oli suomalainen tehtailija ja vuorineuvos.
Petersénin vanhemmat olivat Taalintehtaan ja Björkbodan patruuna, vuorineuvos Johan Adam Petersen ja Fredrika Wittfooth ja puoliso vuodesta 1799 Charlotta Margareta Helena Hästesko (k. 1850), eversti Johan Henrik Hästeskon tytär.
Petersén oli ylioppilas Turussa 1786 ja Uppsalassa 1791. Hän oli Turun hovioikeuden auskultantti 1793 ja ylimääräinen notaari 1794. Taalintehtaan ja Björkbodan patruuna hänestä tuli isänsä jälkeen 1797. Petersén laajensi molempia omistukseensa tulleita tehtaita. Hänet aateloitiin ja hän sai vuorineuvoksen arvon 1810.
Uskonnon ulottuvuudet

Uskonto vaikuttaa  Ihmiset ja uskonnot eroavat siinä, mitkä ulottuvuudet korostuvat uskonnonharjoituksessa.
Tiedollinen ulottuvuus

Uskonnot antavat tietoa, jonka avulla ihminen voi rakentaa omaa maailmankatsomustaan.selvennä Ihminen saa vastauksia perimmäisiin kysymyksiin (miten maailma on syntynyt, mitä on kuoleman jälkeen, miten ihminen pelastuu ja mikä on elämän tarkoitus jne.). Tieto löytyy kirjauskonnoissa pyhistä kirjoista ja se on koottu uskonnon oppiin ja uskontunnustuksiin. Luonnonuskonnoissa uskonnon tiedollinen ulottuvuus välittyy perinteiden avulla vanhemmilta nuoremmille. Uskonnon erikoisosaajien, kuten pappien ja poppamiesten keskeinen tehtävä on hallita tieto ja auttaa ihmisiä sen avulla.
Tunneulottuvuus

Tunteet ja tunne-elämykset ovat keskeinen osa uskontoja. Voidaan jopa sanoa, että uskonto, joka ei kosketa tunteita, katoaa. Uskonnollisissa juhlissa nauretaan, iloitaan, itketään, kärsitään, tunnetaan tuskaa jne. Kristillisessä karismaattisessa nauruherätyksessä ihmisillä voi olla pitkiä naurukohtauksia. Hindulaisessa holi-juhlassa on varmasti hauskaa, kun kaikki heittävät väriä toistensa päälle ja tekevät pieniä kepposia. Sen sijaan shiialaisessa islamissa miehet lyövät itsensä verille halutessaan samaistua marttyyri Hussainin kärsimyksiin hänen kuolemansa (v. 680) muistojuhlassa.
Toiminnallinen ulottuvuus

Toiminnallinen ulottuvuus sisältää uskonnolliseen käyttäytymiseen kuuluvia rituaaleja, rukoilua, mietiskelyä, juhlaperinteitä jne. Islamilaiseen pyhiinvaellukseen Mekkaan ottaa osaa joka vuosi 2,5 miljoonaa muslimia. He suorittavat Mekassa määrätyt toiminnat, esimerkiksi heittävät kivillä saatanaa kuvaavia kivipaasia. Myös Islamin rukous on toiminnallinen. Joka päivä tulisi viisi kertaa päivässä rukoilla kohti Mekkaa säädetyllä tavalla, johon kuuluu sarja liikkeitä. Tiibetin lamalaisuudessa ihmiset pyörittävät kivisiä tai metallisia sylintereitä, rukousmyllyjä, jotka sisältävät rukouksia ja mantroja (mantra = meditaatiota auttaava äänne tai lause). Kristityt ja juutalaiset kokoontuvat jumalanpalveluksiin rukoilemaan ja lukemaan pyhiä tekstejä. Monessa uskonnossa kannustetaan auttamaan ihmisiä
Yhteisöllinen eli sosiaalinen ulottuvuus

Uskontoa harjoitetaan yleensä muiden ihmisten seurassa, joten uskonnoilla on aina yhteisöllinen eli sosiaalinen ulottuvuus. Kotiseuroihin voi jonkun olohuoneessa tai pihalla kokoontua 10-100 henkeä. Vanhoillislestadiolaisten suviseuroihin kesäisenä viikonloppuna peltoaukiolle pystytettyyn telttakylään voi kokoontua 60000-100000 ihmistä. Paavin matkoillaan pitämiin ulkoilmamessuihin voi tulla jopa miljoonia ihmisiä. Uskonnollisissa kohtaamisissa ovat tärkeitä vapaamuotoiset keskustelut samanuskoisten kanssa. Jotkut kutsuvat niitä leikkiäisiksi "seurustelin sakramentiksi" (sakramentti = pyhä toimitus).
Kulttuurinen ulottuvuus

Uskonnot vaikuttavat kultturiin. Tämä ilmenee esimerkiksi saman uskonnon pariin kuluvien ihmisten pukeutumisessa, kielen käytössä ja perinteissä. Islamilaisessa kulttuurissa naiset peittävät hiuksensa ja vartalonsa liikkuessaan julkisesti. Islamin mukaan naisten tärkein elämänalue on koti. On myös poikkeuksia, jolloin nainen on muslimimaassa päässyt pääministeriksi (Benazir Bhutto, Pakistan). Suomessa joulun merkitys on hyvä esimerkki uskonnon vaikutuksesta kulttuuriin. Jouluaattona ja -päivänä vain välttämättömat yhteiskunnan osat, kuten sairaalat ovat toiminnassa. Suomi hiljenee perheiden viettäessä joulua. Uskonto ja kulttuuri ovat voimakkaasti vuorovaikutuksessa keskenään ja muuttavat toisiaan. Esimerkiksi suomalainen ja afrikkalainen muoto kristinuskosta ovat melko erilaisia. Suomessa uskonto on yleensä vakava asia ja siihen harvemmin kuuluu naurua. Eri uskonnoissa eri ulottuvuudet korostuvat eri tavoin. Esimerkiksi suomalaisessa kristillisyydessä painottuu usein tiedollisuus, pohdinta ja henkilökohtaisuus (esim. hiljainen rukous). Islamissa taas korostuu sosiaalinen ulottuvuus (moskeijassa käynti, pyhiinvaellus...). Tiibetin lamalaisuudessa korostuu fyysinen toiminnallisuus (rukousmyllyn pyöritys, heittäytymiset...). Juutalaisuudessa kulttuurillinen ulottuvuus on niin vahva, että ihminen voi olla ateisti (=jumalankieltäjä), mutta silti kutsua itseään juutalaiseksi. Myös yksilöiden välillä on eroja siinä, miten osatekijät toteutuvat ja korostuvat heidän katsomuksissaan.
Vandal Savage

| Vandal Savage |
| --- | --- |
Luoja(t):  Alfred Bester Martin Nodell 
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Green Lantern #10 (joulukuu 1943)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Vandal Savage
Status:  aktiivinen
Ryhmäsidokset:   Superrikollisten Salainen Yhteisö  Tuomion Legioona 
Voimat:  kuolemattomuus, erittäin korkea älykkyys
Suhteet
Sukulaiset:  Scandal Savage (tytär), Babette Doubel (tytär), Grendel (poika)
Vandal Savage on fiktiivinen DC Comicsin sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Vandal Savage tunnetaan parhaiten Oikeuden Puolustajien vihollisena. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Green Lantern #10 numerossa joulukuussa 1943 ja hänet loivat Alfred Bester ja Martin Nodell.
Muussa mediassa > Televisiossa

Vandal Savage esiintyi Arrow -sarjan jaksossa "Legends of Yesterday", jossa häntä esitti Casper Crump. Crump esitti Savagea myös Legends of Tomorrow -sarjassa.
Vandal Savageen perustuva hahmo nimeltä Dr. Curtis Knox esiintyi Smallville televisiosarjan jaksossa "Cure", jossa häntä esitti Dean Cain.
Muussa mediassa > Animaatiossa

Vandal Savage esiintyi animaatiosarjassa Justice League, jossa häntä ääninäytteli Phil Morris. Jaksossa "Hereafter" Teräsmies siirtyi ajassa eteenpäin tulevaisuuteen, jossa Vandal Savage oli onnistunut tuhoamaan maailman, mutta vietettyään yksin 30 000 vuoden ajan hän oli alkanut katua tekojaan ja kohdattuaan Teräsmiehen hän lähetti tämän aikakoneella takaisin omaan aikaansa estämään häntä, minkä seurauksena hänen olemassaolonsa lakkasi.
Vandal Savage esiintyi pääroistona animaatiosarjassa Young Justice, jossa häntä ääninäyttelivät Miguel Ferrer ja kolmannesta kaudesta eteenpäin David Kaye. Tämä versio oli Valon perustaja, Projekti Cadmusin johtokunnan johtaja ja mongolilainen Cro-Magnonin ihminen, joka tuli meteoriitista kuolemattomaksi sen jälkeen, kun hän pleistoseenisella saanut luolakarhulta kolme arpea kasvoihinsa. Hän uskoi ”luonnolliseen järjestykseen”, jossa vain vahvimmat selviäisivät, ja perusti Valon varmistaakseen ihmiskunnan kehittymisen kärsimysten ja katastrofien kautta maailmankaikkeuden mahtavimmaksi roduksi. Savage vastusti Oikeuden Puolustajia ja Tiimiä, koska nämä suojelivat heikkoja ihmisiä, ja näki tämän hidasteena ihmiskunnan kehittymiselle.
Vandal Savage esiintyi animaatioelokuvassa Justice League: Doom, jossa häntä ääninäytteli Phil Morris. Tämä versio hahmosta oli Tuomion Legioonan johtaja, joka Peilimestarin avulla onnistui varastamaan Batmanin salaiset varasuunnitelmat Oikeuden Puolustajien kukistamiseksi ja lähetti Legioonan jäsenet kukistamaan heidät yksi kerrallaan. Myöhemmin Oikeuden Puolustajat onnistuivat löytämään Savagen tukikohdan ja kukistivat tämän ja Savage tuomittiin rikoksistaan elinkautiseen vankeuteen.
Vandal Savage esiintyi animaatioelokuvassa Suicide Squad: Hell to Pay, jossa häntä ääninäytteli Jim Pirri. Elokuvassa Savage oli saanut haltuunsa "Get Out Of Hell Free" kortin uskoen, että metaihmiset löytävät tavan tappaa hänet kuolemattomuudestaan ​​​​huolimatta, mikä johtaa siihen, että hän kärsisi tuhansia vuosia tämän tekemistä synneistä ja murhista, ja antaa Professori Pygin tehtäväksi siirtää kortin kirurgisena implanttina hänen rintaansa siten, että jokainen yritys poistaa se tappaisi hänet välittömästi ja kuluttaa sen taikuuden. Professori Zoom kuitenkin poistaa kortin Savagesta onnistuneesti ja tappaa tämän samalla.
Vandal Savage esiintyi animaatioelokuvassa Lego DC Comics Super Heroes: Justice League – Cosmic Clash, jossa häntä ääninäytteli Phil Morris.
Videopeleissä

Vandal Savage esiintyi pomovastustajana DC Universe Online pelissä, jossa häntä ääninäytteli Brian Talbot.
Vandal Savage esiintyi ladattavana bonushahmona Lego DC Super-Villains -pelissä.
Villem Gross

| Villem Gross> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1922 Tartto, Viro
Kuollut: 2001 (78–79 vuotta)
Kansalaisuus:  Viro
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: viro
Tuotannon kieli: viro
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Villem Gross, kirjailijanimi Ott Varangu, (11. tammikuuta 1922 Tartto, Viro – 6. huhtikuuta 2001) oli virolainen kirjailija. Hänen romaaniensa aiheena ovat sosiaalipsykologiset ilmiöt, joita hän kuvaa realistisesti. Hän on kirjoittanut romaaneja ja näytelmiä.
Visions fugitives

Visions fugitives eli Pakenevia näkyjä op. 22 on Sergei Prokofjevin säveltämä pianosarja vuosilta 1915–1917. Sarja koostuu kahdestakymmenestä osasta, joiden esitys kestää parikymmentä minuuttia. Sarjan innoittajana on Konstantin Balmontin runo.
Prokofjev itse kantaesitti sarjan Pakenevia näkyjä Pietarissa 15. huhtikuuta 1918.
Osat

Lentamente
Andante
Allegretto
Animato
Molto giocoso
Con eleganza
Pittoresco (Arpa)
Commodo
Allegro tranquillo
Ridicolosamente
Con vivacità
Assai moderato
Allegretto
Feroce
Inquieto
Dolente
Poetico
Con una dolce lentezza
Presto agitatissimo e molto accentuato
Lento irrealmente
Aiheesta muualla

Prokofiev.org: Visions Fugitives Op. 22 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Vergína (kunnallisyksikkö)

| Vergína Βεργίνα |
| --- | --- |
 Vergínan kylää.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Vergína
 Koordinaatit: 40°29′N, 22°19′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Keski-Makedonia
Alueyksikkö:  Imathía
Kunta:  Véroia
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  080103
Väkiluku (2011):  2 464
 – Kylä­yhdys­kunta:  1 242
 – Kylä:  1 242
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  ΗΜ
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vergína (kreik. Βεργίνα) on Kreikan kylä sekä samanniminen Véroian kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Βεργίνας, Dimotikí Enótita Vergínas) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Imathían alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 2 464 ja varsinaisen Vergínan kylän väkiluku 1 242 (vuonna 2011).
Vergínan kylä sijaitsee 13 kilometriä kaakkoon kuntakeskuksesta ja alueyksikön pääkaupungista Véroiasta ja 80 kilometriä lounaaseen alueen pääkaupungista Thessalonikista. Vergína sijaitsee lähellä muinaista Aigaita, jonka arkeologinen kohde tunnetaan nykyään usein nimellä Vergína kylän mukaan.
Historia > Antiikki

Vergínan kylän lähellä sijainnut antiikin aikainen Aigain kaupunki oli muinaisen Makedonian valtakunnan pääkaupunki argeadien hallitsijasuvun aikana vuodesta 650 eaa. eteenpäin. Sen jälkeen, kun pääkaupunki noin vuonna 400 eaa. siirrettiin Pellaan, Aigai säilyi Makedonian pyhänä kaupunkina, joka toimi muun muassa kuningassuvun hautapaikkana. Aigain arkeologinen alue, josta käytetään nykyään yleensä kylän mukaan nimeä Vergína, on liitetty Unescon maailmanperintöluetteloon. Se tunnetaan erityisesti Makedonian kuningashaudoista.
Historia > Nykyinen kylä

Nykyinen asutus paikalla on myöhempää perua. Vergínan kylä perustettiin vuonna 1922, kun kaksi pientä maalaiskylää Koútles (Κούτλες) ja Bármpes (Mπάρπες) yhdistettiin. Aiemmin alueen maat olivat turkkilaisten omistuksessa. Lausannen sopimuksen ja turkkilaisten häädön jälkeen maat jaettiin pitkälti paikallisille asukkaille ja muille kreikkalaisille, jotka muuttivat alueelle Bulgariasta ja Anatoliasta.
Kylän tärkein nähtävyys ovat Makedonian kuningashaudat, tärkeimpänä Filippos II:n hauta, sekä hautojen yhteydessä toimiva museo, jossa on hautakammioista löydettyjä esineitä. Niihin kuuluu muun muassa niin kutsutulla Vergínan auringolla koristeltu Filippoksen larnaks. Kylän lähellä on myös antiikin Aigain raunioita, mukaan lukien kuninkaallisen palatsin sekä teatterin rauniot. Nähtävyyksiin kuuluu myös uusi niin kutsuttu Aigain monikeskinen museo (Polykentrikó Mouseío Aigón), joka pyrkii esittelemään arkeologisia löytöjä uusin tavoin.
Vergína oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Véroian kuntaan yhdessä Apóstolos Pávloksen, Dovráksen ja Makedonídan kanssa.
Kunnallisyksikön osat

Vergínan kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Metóchi Prodrómou | Metóchi Prodrómou | 110 |
| Palatítsia | Palatítsia | 834 |
| Sykéa | Sykéa | 278 |
| Vergína | Vergína | 1 242 |
Yhteensä: 2 464
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vergína Wikimedia Commonsissa
Aigain eli Vergínan kuninkaallinen hautakumpu.
Valtatie (albumi)

| Valtatie Jukka Kuoppamäki |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1972
 Julkaistu: 1972
 Formaatti: LP, MC, CD 
 Tuottaja(t): Jukka Kuoppamäki, Warren Schatz, Raimo Henriksson
 Tyylilaji: iskelmä, pop
 Kesto: 37.53
 Levy-yhtiö: Parlophone
Listasijoitukset
  13. (marraskuu 1972)
Jukka Kuoppamäen muut julkaisut
| Take My Heart 1972 | Valtatie 1972 | Love 1972 |
Valtatie on Jukka Kuoppamäen vuonna 1972 julkaistu albumi. Levyn luultavasti tunnetuin kappale on ”Sininen ja valkoinen”. Kaikki sävellykset ja sanoitukset ovat Jukka Kuoppamäen käsialaa, sovittajina toimivat Kari Hillo, Warren Schatz ja Raimo Henriksson.
Albumi julkaistiin CD-levynä vuonna 1997. Se on Kuoppamäen 1970-luvun albumeista ainoa, josta on julkaistu sellaisenaan CD-painos.
Kappaleet

Kaikki sävellykset ja sanoitukset Jukka Kuoppamäki ellei toisin mainita
A-puoli
Anna auringon paistaa – 3.06 (sov. Kari Hillo, Warren Schatz)
Valtatie – 3.12 (sov. Kari Hillo, Warren Schatz)
Saavuthan – 2.52 (sov. Kari Hillo, Warren Schatz)
Sininen ja valkoinen – 2.58 (sov. Kari Hillo, Raimo Henriksson)
Rakkautta vain – 3.01 (sov. Kari Hillo, Raimo Henriksson)
Nautilus – 3.19 (sov. Kari Hillo, Warren Schatz)
B-puoli
Nuori maakunta – 2.48  (san. Heikki Turunen, sov. Kari Hillo, Warren Schatz)
Rauhaa päälle maan – 3.00 (sov. Kari Hillo, Warren Schatz)
Lennä lintu lennä – 3.14 (sov. Kari Hillo, Raimo Henriksson)
Musta kreivi – 3.09 (sov. Kari Hillo, Warren Schatz)
Mikael – 3.47 (sov. Kari Hillo, Raimo Henriksson)
Minut luotiin kulkemaan – 2.47 (sov. Kari Hillo, Warren Schatz)
Tekijät

Jukka Kuoppamäki – laulu
Tekijät > Castanja

Kari Hillo – kitara
Matti Juva – basso
Tapio Leppä – hammond
Pertti Burman – rummut
Tekijät > Castanja > Muita muusikoita

Matti Bergström – basso (9)
Tekijät > Muut tekijät

Antti Joki – Puhaltimien ja jousien äänitys (Finnvox-studiot, Helsinki)
Pekka Nurmikallio – Yhtyeen äänitys (Microvox-studiot, Lahti)
Warren Schatz – Puhaltimien ja jousien äänitys (Associated Recording Studios, New York)
Vapaa-aika

Ihmisiä viettämässä vapaa-aikaa New Yorkissa sijaitsevassa puistossa.
Vapaa-aika tarkoittaa ansiotyön, opiskelun tai muun toimen ulkopuolista, etenkin rentoutumiseen ja virkistäytymiseen käytettävissä olevaa aikaa. Vapaa-aikaa käytetään harrastuksiin sekä sosiaalisiin kontakteihin ja yleisötapahtumiin. Pakolliset kotityöt ja yöuni eivät ole yleisen käsityksen mukaan vapaa-aikaa.
Historia

Vapaa-aika on nykymerkityksessä syntynyt vasta, kun työ on alettu sitoa aikaan. Sitä ennenkin oli työstä vapaata aikaa, erityisesti uskonnollisten pyhäpäivien viettoa. Niinpä 1700-luvun Ranskassa oli vuosittain noin 140 juhlapyhää, vaikkakaan ne kaikki eivät olleet työstä vapaita. Työtä tehtiin tilanteen vaatiessa myös pyhinä. Maataloustöissä työajat olivat erittäin pitkiä: työpäivä alkoi päreen valossa jo ennen päivän koittamista ja päättyi illalla yhdeksän aikoihin. Päivän mittaan oli kuitenkin useita lepohetkiä.
Teollisuustyön yleistyessä noudatettiin aluksi maataloudesta periytynyttä työrytmiä, mutta ilman lepotaukoja. Työ oli intensiivisempää, koska koneet määräsivät tahdin. Samalla kirkolliset pyhäpäivät vähenivät. Toisaalta virkamiehillä ei ollut varsinaisesti virastoaikaa. Kahdeksan tunnin työajasta muodostui työväenliikkeelle suuri vaatimus, joka saavutettiin vähitellen, mutta paikoin vasta toisen maailmansodan jälkeen.
Kotityöt

Kotityöt eivät jakaudu tasan naisten ja miesten kesken. 1980-luvun tutkimuksen mukaan kotitöiden jakauma on suurimmillaan 25–34-vuotiaiden puolisoiden välillä, jolloin naiset käyttivät kotitöihin 13 tuntia viikossa enemmän kuin miehet. Miesten panos kotitöihin on kuitenkin lisääntynyt. Toisaalta kotityöt ovat “puolivapaata” aikaa, jossa osa töistä on harrastusmaisia, mukavia puuhia.
Kirjallisuutta

Liikkanen, Mirja (toim.): Suomalainen vapaa-aika. Arjen ilot ja valinnat.  Helsinki:  Gaudeamus, 2009.  ISBN 978-952-495-058-9.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vapaa-aika Wikimedia Commonsissa
Brasilialaisen José Ferraz de Almeida nuoremman maalaus vuodelta 1982.
Vestlax

Vestlax on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön kaakkoiskulmassa meren rannalla.
Vestlaxin kyläalue sijaitsee entisen Västanfjärdin vastaisella rajalla. Kyläalue on Kemiön suurimpia, mutta pääosin asumatonta kalliosta ja soista metsämaata. Kylän asutus sijoittuu rannikolle ja kylän läpi kulkevan Vestlaxintien varrelle. Kallioiden väliin jää neljä suurehkoa laaksoa, jotka on otettu viljelyskäyttöön.
Vestlaxin nimi lienee suomalaista perua. 1400-luvulla kylä mainitaan nimillä Wäskelax ja Veskilax. Laksi on vanha suomenkielinen nimitys lahdelle ja veski on tarkoittanut vesimyllyä. Kylän pohjoisosassa oleva Mölnkärret viittaa myös myllyyn. Kylän nimi on myöhemmin taipunut ruotsinkieliseen asuunsa Vestlax.
Vestlax on ollut suuri kyläyhteisö. Kylässä on ollut 1900-luvun alussa kalkkikaivos, useampi pientelakka, varustamo, kalkkiuuni, kyläkauppa, kansakoulu ja rukoushuone. Näistä enää rukoushuone on jäljellä.
Kylän historiallinen kylätontti on Storkärretin pohjoispuolella, mutta kylän asutus on myöhemmin keskittynyt rannalle. Stenuddenilta on kaivettu kalkkia ainakin 1500-luvulta lähtien.
Vilho Kekkonen

Vilho Kekkonen ja hänen morsiamensa Kaarina Kauhanen vuonna 1943.
Vilho ”Ville” Kekkonen (21. helmikuuta 1909 Karttula – 20. lokakuuta 2014 Jyväskylä) oli suomalainen laulaja ja säveltäjä. Hän eli 105-vuotiaaksi, ja hän oli maailman vanhin esiintynyt tenori.
Ura

Kekkonen suoritti kanttori-urkurin tutkinnon  vuonna 1941 ja valmistui musiikinopettajaseminaarista 1945. Hän täydensi opintojaan muun muassa Sveitsissä ja Itävallassa. Kekkonen piti ensikonserttinsa vuonna 1949 ja esiintyi myös Ruotsissa ja Saksassa sekä Pohjois-Amerikassa. Lauludiplomin hän suoritti vuonna 1950. Hän oli Suomen Kanttorikuoron perustajajäsen ja toimi laulunopettajana muun muassa Jyväskylän musiikkiopistossa ja konservatoriossa ja Keski-Suomen Konservatoriossa 1950–1963 ja 1972–1978.[lähde? ]
Kekkonen näytteli vanhoissa suomalaisissa elokuvissa ja toimi myös järjestäjänä. Hän sävelsi kuoro-, yksin- ja lastenlauluja sekä instrumentaalimusiikkia.
Vilho Kekkosen muistolle on omistettu Jyväskylän vuosina 2002, 2005 ja 2009 järjestetty tenorikilpailu.
Palkinnot ja tunnustukset

Director cantus (1953)
Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinto 1963)
Suomen Leijonan ritarikunnan ritarimerkki (1967)
Musiikkioppilaitosten liiton hopeinen ansiomerkki (1983)
Kanttoriurkuriyhdistyksen kunniajäsen (1987)
Naiskuoroliiton 20-vuotisansiomerkki (2000)