stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Isoakerohekko
Uhat ja suojelu

Isoakerohekko on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi lajiksi, sen kokonaispopulaatioksi on arvioitu noin 10 000 yksilöä, todennäköisesti lepakoita on korkeintaan 20 000. Paikalliset populaatiot ovat pieniä, 12 tunnetusta populaatiosta yhdeksän on kooltaan alle 200 yksilöä ja moni näistä alle 50 yksilöä.
Lajia uhkaavat elinalueiden häviäminen, metsästys ja häiritseminen etenkin alueilla, joilla lepakot viettävät päivänsä.
Isoakerohekko on riippuvainen metsästä, todennäköisesti nimenomaan luonnontilaisesta, ravintonsa ja elinpaikkansa suhteen. Filippiinien alkuperäisistä vanhoista metsistä suurin osa, yli 90 %, on kuitenkin hävinnyt ja jos nykyinen trendi jatkuu kaikki vanha metsä alankomailla on hävinnyt vuoteen 2030 mennessä. Jäljellä olevasta metsäpeitteestä noin 10–15 % on kliimaksin saavuttanutta hakattua metsää, josta suuri osuus on kuitenkin yli 1000 m korkeudessa, missä isoakerohekko tuskin esiintyy. Hakkuiden lisäksi lajin elinalueita hävittävät louhokset sekä asuntojen ja muun infrastruktuurin leviäminen.
Laji on todella herkkä häirinnälle nukkumispaikoillaan, se aiheuttaa lepakoille ylimääräistä stressiä ja lisäksi on useita havaintoja häirinnän takiaan emoistaan eksyneistä ja sitten hylätyistä poikasista. Turistialueilla turistit ja oppaat häiritsivät lepakoita niiden saamiseksi lentoon esimerkiksi taputtamalla tai lyömällä puita.
Aikanaan Filippiineiltä vietiin vuosittain tuhansia lepakoita, monet todennäköisesti isoakerohekkoja. Nykyään hedelmälepakoiden metsästäminen on virallisesti kielletty lukuun ottamatta muutamia jäljellä olevia Aeta alkuperäisasukkaiden yhteisöjä, mutta käytännössä metsästys on jatkunut pitkälti säätelemättömänä koko maassa. Lepakoita metsästetään ruuaksi ja lääkkeiksi. Isoakerohekkoa pidetään melko pahanhajuisena verrattuna isolentäväkoiraan, mutta lajit näyttävät samalta, joten metsästäjät eivät yleensä tiedä kumpaa lajia pyytävät. Monet yhdyskunnat ovat muuttaneet lepopaikkaansa metsästyksen paineen takia. Kolme lepopaikkaa on virallisesti suojeltu metsästykseltä, mutta ajoittaista metsästystä tapahtuu yhä kaikilla. Lisäksi vaikka lepoalue olisikin suojeltu, metsästystä tapahtuu lepakoiden yöllisillä ruokailualueilla.
Laji on kuulunut CITES:n 1 liitteeseen vuodesta 1995 alkaen, mikä lisäsi lakien noudattamisen ja tullien valvontaa. Vuodesta 2001 alkaen laji on suojeltu myös Filippiinien omalla lainsäädännöllä. Virallisesta suojelusta huolimatta lakien noudatusta valvotaan yhä heikosti. Suurin osa lajin lepopaikoista sijaitsee virallisesti määritellyillä suojelualueilla, joista suurin osa on kuitenkin käytännössä heikosti suojeltuja.
Lajia kasvatetaan muutamilla tarhoilla, mutta kasvatettujen lepakoiden riittävyydestä villien kantojen määrän tukemiseen ei ole selvyyttä. Joitakin suuria lepakkoyhdyskuntia käytetään turistikohteina, mikä tuo tuloja paikallisille ihmisille.
Indiana Jones and the Last Crusade: The Graphic Adventure

| Indiana Jones and the Last Crusade: The Graphic Adventure |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Lucasfilm Games
Julkaisija:  Lucasfilm Games
Jakelija:  Steam ja GOG.com
Suunnittelija:  Ron Gilbert Noah Falstein David Fox
Taiteilija:  Steve Purcell Martin Cameron James A. Dollar Mike Ebert James McLeod
Säveltäjä:  Eric Hammond Dave Warhol, James Leiterman (FM Towns)
Pelisarja:  Indiana Jones
Pelimoottori:  SCUMM
Julkaistu:  Amiga, Atari ST, MS-DOS heinäkuu 1989 Macintosh & FM Towns 1991 Amiga CDTV 1992
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  MS-DOS, Amiga, Atari ST, Macintosh, FM Towns, Amiga CDTV
Jakelumuoto:  levyke, CD-ROM
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK     : 
Indiana Jones and the Last Crusade: The Graphic Adventure on LucasArtsin vuonna 1989 julkaisema seikkailupeli, jossa on yksinkertaisia toimintaosuuksia. Peli on kirjoitettu SCUMM-komentosarjakielellä. Pelin päähahmo on Indiana Jones ja tapahtumat pohjautuvat elokuvaan Indiana Jones ja viimeinen ristiretki.
Peli oli kolmas SCUMMilla kirjoitettu. Pelin merkittävin uutuus oli Indy Quotient -pisteytys, jolla yritettiin lisätä pelattavuutta hyödyntäen ongelmien ratkaisutapojen valinnaisuutta. Pisteet säilyivät eri pelikertojen yli ja pelaaja sai lisäpisteitä aina, kun ratkaisi ongelman uudella tavalla. Näin pelaajaa houkuteltiin pelaamaan peliä uudestaan kokeillen eri tapoja kasvattaen pistemäärää. Suurin yksittäinen muuttuva seikka on ilmalaivaosuus, jonka voi ohittaa kokonaan.
Lucasarts julkaisi myös samasta elokuvasta toimintapelin (Indiana Jones and the Last Crusade: The Action Game), mutta se ei saanut erityisen hyviä arvosteluja alan lehdissä, eikä sillä ole seikkailupelin tavoin myöhempää mainetta.
Juoni

Indiana Jones and the Last Crusade: The Graphic Adventure mukailee pääpiirteittäin elokuvaa Indiana Jones ja viimeinen ristiretki. Pelin tavoitteena on löytää kadonnut Indiana Jonesin isä ja hänen tavoittelemansa Graalin malja ennen natseja.
Peli tapahtuu suurimmin osin Venetsian katakombeissa sekä saksalaisessa linnassa. Molemmat ovat käytännössä monikerroksisia sokkeloita, joissa on ratkottava ongelmia, jotta sokkelon osat avautuvat kuljettaviksi. Isän linnasta pelastamisen jälkeen pelaaja hallitsee osan aikaa molempia hahmoja, kun he pyrkivät pois Saksasta. Saksassa Indiana Jones joutuu toistuvasti tekemisiin vihamielisten natsien kanssa, joita on joko harhautettava dialogilla, lahjottava tai tyrmättävä nyrkkitappelussa. Peli päättyy İskenderuniin, josta Indiana Jones löytää Graalin maljan.
Julkaisut

Indiana Jones and the Last Crusade: The Graphic Adventure julkaistiin 6. heinäkuuta 1989 MS-DOS:lle, Amigalle, Macintoshille ja Atari ST:lle.
Vuonna 1990 peli julkaistiin FM Townsille 256-värisenä ja CD:ltä tulevilla taustamusiikeilla. Tämä julkaistiin myös ilman taustamusiikkeja MS-DOSille. Edellistä MS-DOS-julkaisua kutsuttiin EGA- ja jälkimmäistä VGA-versioksi.
Peli tehtiin SCUMMin versio 3:lla.
Pelille julkaistiin kaksi demoa FM Townsille ja kaksi demoa MS-DOSin EGA-versiolle, joista toinen oli pelattava.
Peli julkaistiin englanniksi, ranskaksi, japaniksi ja saksaksi. Saksankielisessä versiossa hakaristit on sensuroitu. Alkuperäiseen pakkaukseen kuului pelaajaa varten mukailtu elokuvassa esiintynyt kopio muistikirjasta Graalin maljasta, joka oli käännetty pelin kielelle. Myöhemmillä julkaisuilla, esimerkiksi kokoelmilla, muistikirjaa ei ole pakkauksessa.
Kehitys

Indiana Jones and the Last Crusade: The Graphic Adventuren suunnittelivat ja sen SCUMM-komentokielen kirjoittivat Noah Falstein, David Fox ja Ron Gilbert.
Pelin alkuperäiset 16-väriset kuvitukset ja animaatiot tekivät Martin Cameron, James Dollar, Mike Ebert, Jim McLeod ja Steve Purcell. Värityksen 256 väriin tekivät Ron Baldwin ja Aric Wilmunder.
Pelin musiikit perustuivat John Williamsin elokuvaan Indiana Jones ja viimeinen ristiretki tekemiin sävellyksiin.
Käännöskohtaiset tekijät:
MS-DOS:
musiikin sovitus PC:n sisäiselle kaiuttimelle ja Tandylle: David Hayes ja David Warhol
musiikin sovitus Adlibille: Eric Hammond
Atari ST:
ohjelmointi: Daniel Filner ja Aric Wilmunder
äänitehosteet ja musiikin sovitus: Daniel Filner, David Hayes ja David Warhol
Amiga:
ohjelmointi: Steve Hales
musiikin sovitus: David Warhol
Macintosh:
ohjelmointi: Ron Baldwin ja David Fox
musiikin sovitus: Dan Filner, Eric Hammond, David Hayes ja David Warhol
äänitehosteet: Brian Hales, Eric Johnston ja Michael Land
Vastaanotto

Mikrobitin Petri Teittinen antoi pelin EGA-versiolle täydet viisi tähteä.
Aiheesta muualla

Indiana Jones and the Last Crusade: The Graphic Adventure MobyGamesissa (englanniksi)
IndyVille. Indiana Jones and the Last Crusade: The Graphic Adventure (Arkistoitu – Internet Archive) Indiana Jonesin suomalaisen fanisivuston katsaus peliin
The Indy Experience.com. Indiana Jones and the Last Crusade: The Graphic Adventure Indiana Jonesin amerikkalaisen fanisivuston katsaus peliin
The Complete Indiana Jones and the Last Crusade Game Guide kuvitettu läpipeluuopas kaikkien Indy Quotient -pisteiden saamiseksi
Adventure Gamers. Indiana Jones and the Last Crusade review pelin arvostelu
ScummVM. Game Demos pelin demot
Indiana Jones and the Last Crusade: The Graphic Adventure'in MS-DOSin toinen demo.
Indiana Jones and the Last Crusade: The Graphic Adventure MS-DOSin VGA-käännöksenä.
Kirvakiilukainen

| Kirvakiilukainen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Yläheimo::  Chalcidoidea
Heimo::  Epelikiilupistiäiset Aphelinidae
Suku::  Aphelinus
Laji::  abdominalis
Kaksiosainen nimi
 Aphelinus abdominalis  (Dalman, 1820) 
Katso myös
   Kirvakiilukainen Wikispeciesissä   Kirvakiilukainen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirvakiilukainen (Aphelinus abdominalis) on epelikiilupistiäisten heimoon kuuluva hyönteinen. Aikuinen kirvakiilukainen on 2-3 mm pitkä. Aikuisen naaraan keskiruumis on väriltään musta ja takaruumis keltainen. Koiras on kokonaan musta.
Kirvakiilukaisia hyödynnetään kasvintuotannossa kasvituholaisten biologisessa torjunnassa torjumaan koisokirvoja ja ansarikirvoja sekä myös jonkin verran isoruusukirvoja ja persikkakirvoja. Laji tappaa kirvoja pääasiassa elämällä niiden sisäloisena, mutta joissain tapauksissa myös imemällä niistä ravintoa. Kirvakiilukaisen loisimat kirvat muuttuvat viikon kuluessa loisinnasta
mustiksi muumioiksi. Uusi kiilukainen tulee ulos muumiosta leikkaamalla sen takaosaan risareunaisen reiän. Kirvakiilukaisen elämänkierto kestää noin 3 viikkoa. Naaraat loisivat 5-10 kirvaa päivässä ja loisinta jakaantuu useille viikoille, jona aikana ne loisivat 200-250 kirvaa, mutta tappavat myös useita kymmeniä kirvoja käyttämällä niitä ravinnokseen.
Kirvakiilukainen voi käyttää eläessään hyväkseen ainakin seuraavia kirvalajeja: Juurikaskirva (Aphis fabae), kurkkukirva (Aphis gossypii), kasvihuonekirva (Aulacorthum circumflexum), koisokirva (Aulacorthum solani), Macrolophus caliginosus, ansarikirva (Macrosiphum euphorbiae), elokirva eli ruusukirva (Metopolophium dirhodum), sipulikirva (Myzus ascalonicus), persikkakirva (Myzus persicae), tuomikirva (Rhopalosiphum padi) ja viljakirva (Sitobion avenae).
Aiheesta muualla

Laji.fi: Aphelinus abdominalis
Fauna Europaea Secretariat: Aphelinus abdominalis (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Aphelinus abdominalis (englanniksi)
Theresa Russell

Theresa Russell (2007)
Theresa Russell (ent. Paup) (s. 20. maaliskuuta 1957, San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista  Viimeinen valtias (1976), Isku selkään (1978), Outo intohimo (1980), Kuka murhasi Jack McCannin? (1984), Yhtä tyhjän kanssa (1985), Aria (1987), Väärillä raiteilla (1988), Pelottava houkutus (1990) ja Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3 (2007).
Palkinnot

paras naisnäyttelijä, Mystfest (1988)
Yksityiselämä

Russell oli naimisissa itseään melkein kolmekymmentä vuotta vanhemman ohjaaja Nicolas Roegin kanssa. Heillä on kaksi poikaa, heidän nimensä ovat Statten (s. 1983) ja Maxmilian (s. 1985). Russell ryhtyi malliksi ollessaan 12-vuotias.
Aiheesta muualla

Theresa Russell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jane Jensen

| Jane Jensen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. tammikuuta 1963 (ikä 61) Palerton, Pennsylvania
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  Pelisuunnittelija, kirjailija
Siviilisääty:  Naimisissa
Puoliso:  Robert Holmes
Aiheesta muualla
Kotisivu
Jane Jensen (syntymänimi Jane Elizabeth Smith, s. 28. tammikuuta 1963 Palerton, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen Gabriel Knight -tietokonepelisarjan suunnittelija, ja kirjailija. Hän asuu Seattlessa miehensä, säveltäjä Robert Holmesin kanssa.
Ennen uraansa pelisuunnittelijana hän työskenteli ohjelmoijana Hewlett-Packardilla.
Ura

Jane Jensen aloitti pelisuunnittelijan uransa Sierra On-Line -pelitalossa, jossa hän työskenteli muun muassa tietokonepelien Police Quest III ja EcoQuest käsikirjoittajana. Jensen osallistui myös King's Quest VI: Heir Today, Gone Tomorrow -pelin suunnitteluun yhdessä Roberta Williamsin kanssa, minkä jälkeen Jensenille tarjoutui mahdollisuus suunnitella ja käsikirjoittaa oma pelinsä, Gabriel Knight: Sins of the Fathers, joka julkaistiin vuonna 1993. 
Jensen jatkoi sarjaa kahdella jatko-osalla, jotka kummatkin palkittiin pelialan palkinnoilla. Pelien positiivisista arvosteluista ja myyntimenestyksestä huolimatta neljättä Gabriel Knight -pelisarjan peliä ei seikkailupeligenren suosion laskun jälkeen tehty.
Seuraavina vuosina Jensen keskittyi kirjailijan uraansa ja julkaisi Gabriel Knight -sarjan ensimmäiseen osaan perustuvan romaanin vuonna 1996 sekä toiseen osaan perustuvan romaanin vuotta myöhemmin. 
Jane Jensenin ensimmäinen Gabriel Knight -pelisarjaan liittymätön kirjajulkaisu Millennium Rising valmistui vuonna 1999. 
Jensenin neljäs kirja, Dante's Equation julkaistiin vuonna 2003 ja oli ehdolla Philip K. Dick -palkinnon saajaksi.
Vuodesta 2003 lähtien Jane Jensen suunnitteli verkkopelejä Oberon Medialle.
Vuonna 2008 Jensen ilmoitti yhdessä DTP Entertainmentin kanssa työskentelevänsä uuden seikkailupelin, Gray Matterin parissa, joka julkaistiin syksyllä 2010.
Pelituotanto

Moebius: Empire Rising (2014)
Gray Matter (2010)
Agatha Christie: Dead Man's Folly (2009), I-Play
Women's Murder Club: A Darker Shade Of Grey (2009), I-Play
Women's Murder Club: Twice in a Blue Moon (2009), I-Play
Dr. Lynch: Grave Secrets (2008), I-Play
Women's Murder Club: Death in Scarlet (2008), I-Play
Agatha Christie: Death on the Nile (2007), Oberon Games, Inc.
Agatha Christie: Peril at End House (2007), I-Play
Galapago (2006), Oberon Games, Inc.
King's Quest Collection (2006), Sierra Entertainment, Inc.
Scrubbles (2006), Oberon Media, Inc.
BeTrapped! (2004), Oberon Games, Inc.
Inspector Parker (2003), Oberon Games, Inc.
Gabriel Knight 3: Blood of the Sacred, Blood of the Damned (1999), Sierra On-Line, Inc.
King's Quest: Collection Series (1997), Sierra On-Line, Inc.
The Beast Within: A Gabriel Knight Mystery (1995), Sierra On-Line, Inc.
King's Quest (Collector's Edition) (1994), Sierra On-Line, Inc.
Space Quest (Collector's Edition) (1994), Sierra On-Line, Inc.
Gabriel Knight: Sins of the Fathers (1993), Sierra On-Line, Inc.
Pepper's Adventures in Time (1993), Sierra On-Line, Inc.
The Dagger of Amon Ra (1992), Sierra On-Line, Inc.
King's Quest VI: Heir Today, Gone Tomorrow (1992), Sierra On-Line, Inc.
EcoQuest: The Search for Cetus (1991), Sierra On-Line, Inc.
Police Quest 3: The Kindred (1991), Sierra On-Line, Inc.
Kirjatuotanto

Sins of the Fathers: A Gabriel Knight Novel (1997), Roc
Gabriel Knight: The Beast Within (1998), Roc
Millennium Rising/Judgment Day (1999), Del Rey
Dante's Equation (2006), Del Rey
Aiheesta muualla

Jane Jensen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
MobyGames: Jane Jensen Bio
Internet Speculative Fiction Database: Jane Jensen
Adventure Gamers: Jane Jensen Interview
Kirvansukuiset

| Kirvansukuiset |
| --- | --- |
 Kirvayhdyskunta ruokailemassa
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Alalahko::  Kirvansukuiset Sternorrhyncha  Amyot & Serville, 1843
Yläheimot ja heimot
 Adelgoidea Havukirvat Adelgidae  Kääpiökirvat Phylloxeridae  Jauhiaiset Aleyrodoidea Aleyrodidae  Aphidoidea Eriosomatidae  Lehtikirvat Aphididae  Coccoidea Aclerdidae  Asterolecaniidae  Kilpikirvat Coccidae  Conchaspididae  Dactylopiidae  Diaspididae  Eriococcidae  Kermesidae  Kermidae  Lacciferidae  Margarodidae  Ortheziidae  Villakilpikirvat Pseudococcidae  Kempit Psylloidea Psyllidae 
Katso myös
   Kirvansukuiset Wikispeciesissä   Kirvansukuiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kirvansukuiset (Sternorrhyncha) on nivelkärsäisten alalahko. Kaikki siihen kuuluvat lajit ovat pieniä kasvien nesteitä imukärsällään imeviä hyönteisiä. Huomattavan monet ovat merkittäviä viljelysten tuhohyönteisiä.
Kirvansukuiset eroavat toisistaan huomattavasti ulkomuodoltaan, mutta yhteistä niillä kaikille on passiivisuus. Kirvoilla ja kempeillä on pitkät tuntosarvet, ja ne muistuttavat ulkonäöltään melko paljon samaan lahkoon kuuluvia luteita ja kaskaita. Jauhiaisista puolestaan tulee ehkä ensimmäisenä mieleen pikkuriikkinen perhonen. Kilpikirvat puolestaan ovat erittäin lyhytikäisiä koiraita lukuun ottamatta jalattomia ja siivettömiä. Kun kilpikirvanaaras löytää ravintokasvin varrelta sopivan paikan, se kiinnittyy kasvin varteen, muodostaa itselleen kuperan suojakuoren eikä enää ikinä liiku. Kirvansukuisten elinkiertoon liittyy usein monimutkaisia vaiheita, joissa yksilöt esiintyvät siivellisinä tai siivettöminä, vaihtavat ravintokasvia tai lisääntyvät neitseellisesti.
Kirvansukuiset viihtyvät ryhminä, ja etenkin lehtikirvoilla esiintyy sosiaalista käyttäytymistä muurahaisten kanssa. Eräitä kilpikirvalajeja kasvatetaan kokenilli-väriaineen ja sellakan tuotantoon.
Aiheesta muualla

Tree of Life web project (englanniksi)
ITIS: Sternorrhyncha (englanniksi)
Tinkara Kovač

Tinkara Kovač
Tinkara Kovač  (s. 3. syyskuuta 1978 Koper) on slovenialainen laulaja ja huilisti, joka edusti maataan vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Spet", joka muutettiin euroviisuja varten englanninkieliseksi kappaleeksi "Round And Round". Kovač sijoittui finaalin toiseksi viimeiseksi eli sijalle 25. Kovačilla on myös muita hittejä kuten "Spezzacuori". Lisäksi hän on tehnyt kaksi studioalbumia Sloveniassa sekä muita äänitteitä Italiassa ja Dallasissa, Yhdysvalloissa. Kovačilla on oma levytysyhtiö nimeltään NAI.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tinkara Kovač Wikimedia Commonsissa
Kenth Eldebrink

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Los Angeles 1984 | Keihäänheitto |  |
Kenth Enar Eldebrink (s. 14. toukokuuta 1955 Morjärv, Ruotsi) on ruotsalainen keihäänheiton olympiapronssimitalisti Los Angelesin kisoista 1984. Hänen tuloksensa Suomen Arto Härkösen voittamassa kilpailussa oli 83,72 m.
Eldebrinkin ennätys on vuodelta 1983, eli ns. vanhalla keihäsmallilla heitetty 91,14 m
Hänen tyttärensä Frida ja Elin ovat koripalloilijoita ja hänen veljensä Anders Eldebrink entinen NHL-jääkiekkoilija.
Kevätlampi

| Kevätlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Koordinaatit:  62°40′23″N, 25°40′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen eteläosan alue (14.41)
Laskuoja:  oja Keiteleeseen 
Järvinumero:  14.411.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  145,6 m  
Pituus:  440 m  
Leveys:  260 m  
Rantaviiva:  1,209 km  
Pinta-ala:  5,397 ha  
Tilavuus:  0,0003313 km³ 
Keskisyvyys:  6,14 m  
Suurin syvyys:  11,6 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKevätlampi 
Kevätlampi on Keski-Suomessa Äänekoskella Kevätlahden lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 440 metriä pitkä, 260 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 331 300 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 6,1 metriä ja suurin syvyys on 11,6 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen eteläosan alueella (14.41), jonka Ala-Keiteleen lähi-alueeseen (14.411) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 145,6 metriä mpy.
Thomas Mapfumo

Thomas Mapfumo (2011)
Thomas Mapfumo (s. 1945) on Zimbabwen kuuluisimpia muusikoita. Hänen musiikkityylissään chimurengassa yhdistyvät  shonakulttuurin piirteet (muun muassa mbira-sormipiano) ja länsimaiset soittimet.
Mapfumo vietti elämänsä varhaisimmat vaiheet Maronderassa, mutta muutti sitten perheineen Harareen. Hänen musiikkityylinsä on vaikuttanut muun muassa Bhundu Boysin ja Stella Chiweshen tuotantoon. Hänen pääasiallinen laulukielensä on shona.
Osa Mapfumon laulunsanoista on vahvasti poliittisesti kantaa ottavia, ja vuonna 1977 hän joutui viettämään laulunsa "Hokoya" johdosta 90 päivää vankeudessa. Hän on myöhemmin kritisoinut myös Robert Mugaben hallitusta ja asuu nykyisin Yhdysvalloissa.
Mapfumo on Blacks Unlimited -yhtyeensä kanssa saanut kansainvälistä menestystä ja esiintynyt muun muassa Live 8 -konsertissa vuonna 2005.
Keith Gardner

| Mitalit> Maa:   Länsi-Intian federaatio.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Länsi-Intian federaatio.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Länsi-Intian federaatio.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Länsi-Intian federaatio> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Rooma 1960 | 4 × 400 m |  |
Maa:   Jamaika
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Hopeaa | México 1955 | 110 m aj |  |
|  Hopeaa | México 1955 | 4 × 400 m |  |
Keith Alvin Saint Hope Gardner (6. syyskuuta 1929 – 25. toukokuuta 2012 Livingston, New Jersey, Yhdysvallat) oli jamaikalainen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa.
Gardner oli mukana Länsi-Intian liittovaltion pronssia voittaneessa 4 × 400 metrin viestijoukkueessa Rooman kesäolympialaisissa 1960. Samoissa kisoissa hän sijoittui 110 metrin aitajuoksussa viidenneksi. Melbournessa 1956 Gardner kilpaili 100 metrin juoksussa, 110 metrin aitajuoksussa ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa. Pan-Amerikan kisoista Gardner saavutti Jamaikaa edustaen vuonna 1955 hopeaa 110 metrin aitajuoksusta ja 4 × 400 metrin viestistä.
Kenji Itō

| Kenji Itō> 伊藤 賢治.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. heinäkuuta 1968 (ikä 56) Tokio, Japani
Ammatti:  Säveltäjä
Muusikko
Tyylilajit:  videopelimusiikki 
Soittimet:  Piano, klarinetti
Levy-yhtiöt:  NTT Publishing 
Aiheesta muualla
www.gentleecho.net
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Kenji Itō (jap. 伊藤 賢治, Itō Kenji) on japanilainen pelimusiikin säveltäjä. Hänet tunnetaan Squaren kehittämien Seiken densetsu ja SaGa-roolipelisarjojen musiikista.
Ura

Itō aloitti pianon soiton 4-vuotiaana. Opintojen päätyttyä hän päätti opettajansa kehotuksesta ryhtyä videopelisäveltäjäksi, ja vuodesta 1990 lähtien hän alkoi työskennellä Squarella. Ensimmäisiä hänen säveltämiään pelejä olivat SaGa 2: Hihou densetsu ja Mystic Quest. Hän vastasi  myös kaikkien Super Famicomille kehitettyjen SaGa-pelien (Romancing SaGa, Romancing SaGa 2 ja Romancing SaGa 3) sekä PlayStationille julkaistun SaGa Frontierin musiikista.
Itō lähti Squarelta vuonna 2001 mutta on siitä huolimatta jatkanut työskentelyä Square Enixin pelien parissa, esimerkkeinä Children of Mana ja Seiken densetsu 4.
Aiheesta muualla

gentle echo (japaniksi)
Kenji Itō's official English website (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kenji Itō VGMdb-sivustolla (englanniksi)
Keith Gretzky

| Keith Gretzky> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. helmikuuta 1967 (ikä 57) Brantford, Ontario
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  71 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1987–1993
Seurat:  Rochester Americans (AHL) Flint Spirits (IHL) Imatran Ketterä (I-divisioona) Phoenix Roadrunners (IHL) Ayr Raiders (BHL) Winston-Salem Thunderbirds (ECHL) San Diego Gulls (IHL)
NHL-varaus:  56. varaus, 1985 Buffalo Sabres
Keith Edward Gretzky (s. 16. helmikuuta 1967 Brantford, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkojohtaja. Gretzky toimii Edmonton Oilersin jääkiekkotoimintojen johtajana. Hän on Wayne Gretzkyn pikkuveli. Keith Gretzky on myös pelannut jääkiekkoa eri alasarjoissa Pohjois-Amerikassa (AHL, IHL, ECHL), Suomessa (I-divisioona) ja Britanniassa (BHL).