stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Patrick Stump

Patrick Stump
Patrick Martin Stumph, tunnetaan myös artistinimellä Patrick Vaughn Stump (s. 27. huhtikuuta 1984 Glenviewissä, Illinoisissa) on yhdysvaltalainen muusikko, säveltäjä ja tuottaja. Hänet tunnetaan parhaiten pop-punkyhtye Fall Out Boyn laulajana ja rytmikitaristina. Fall Out Boyn jäsenet Pete ja Joe tapasivat Patrickin paikallisessa kirjakaupassa. Alun perin Stump tuli bändiin rumpaliksi, mutta hänen laulutaitonsa huomattiin pian, vaikkei hänellä ollutkaan aiempaa kokemusta laulamisesta. Aluksi Stump toimi vain yhtyeen laulajana, mutta kun kaksi yhtyeen jäsentä jätti bändin ennen Fall Out Boy's Evening Out With Your Girlfriendin julkaisua, Stump alkoi myös soittaa kitaraa. Tässä vaiheessa nykyään Fall Out Boyn rumpalina toimiva Andy Hurley liittyi yhtyeeseen.
Stump kirjoittaa suurimman osan Fall Out Boyn musiikista, kun taas Fall Out Boyn basisti Pete Wentz kirjoittaa suurimman osan sanoituksista. Yhtyeen kitaristi Joe Trohman on sanonut Stumpista: "Luulen, että Patrick on oikea musiikin ihmelapsi - hän on oikea hullu tiedemies".
Stump on itse kertonut että hän pitää kiertueista ja keikoista, mutta ei usein ehdi katsoa keikoilla muualle kuin kitaraansa, koska on tarkkaa että soittaa oikein.
Stum meni naimisiin Elisa Yaon kanssa vuonna 2012. Heidän esikoisensa syntyi vuonna 2014. Lapsen nimeksi annettiin Declan Stump.
Pentti Pullinen

Pentti Pullinen (s. 1954) on suomalainen taidemaalari ja taiteen opettaja, joka tekee pääasiassa julkisia muotokuvia. Hän maalaa perinteiseen tyyliin ja on saanut täydentävää opetusta Repin-instituutin professoreilta ja pedagogeilta. Hänen esikuviaan ovat muun muassa Edelfelt, Zorn, Repin, Mucha ja Rembrandt, mutta myös muutama nykyrealisti ja taiteen esteetikko.
Pullinen on tehnyt 60 julkista muotokuvaa. Niistä tunnetuin on kuuluisasta urheilukirurgista, professori Sakari Oravasta. Hän on maalannut myös yliopistojen professoreita, kaupunginjohtajia ja rehtoreita. Sen lisäksi hän on tehnyt toista sataa yksityistä muotokuvaa, mm. Jukka Rintalasta, Aatos Tapalasta, Sam Vannista, Taisto Ahtolasta, Neumanista, Reetusta, Anna Hanskista, Anja Pohjolasta ja Antero Mertarannasta.
Hänen taiteessaan tärkeintä ovat ajaton, klassinen kauneus, ammattitaito ja luova asenne. Hänen linjaansa ei aina hyväksytty hänen nuoruudessaan. Hän hakeutui myös arkkitehtikoulutukseen ja suoritti luokanopettajan tutkinnon 1976. Hän maalaa joskus itsekin ei-esittävää ja sanoo yleisesti tyylistään: ”Jos tähän asti olen tehnyt Edelfelt-tyylillä, voi sanoa, että nyt teen Zorn-tyylillä ja huomattavasti leveämmällä siveltimellä.”
Aiheesta muualla

Ateljee Pentti Pullinen
Kuvataiteilijamatrikkeli: Pentti Pullinen
Perheentupa

Perheentupa on suomalainen sukunimi seuraavilla henkilöillä:
Antti Perheentupa (1889–1975), pappi ja lähetyssaarnaaja
Antti-Veikko Perheentupa (1930–2007), sosiaalipedagogi, kansanedustaja (sd)
Eljas Perheentupa (s. 1959), muotoilija
Erkki Perheentupa (1891–1963), Lapuan liikkeen vaikuttajia, kansanedustaja (kok)
Ester Perheentupa (1896–1979) tekstiilisuunnittelija, käsityönopettaja ja toimittaja
Jaakko Perheentupa (s. 1934), pediatri ja suomalaisen tautiperinnön tutkija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Paras naisnäyttelijä televisioelokuvassa tai minisarjassa (SAG)
Voittajat ja ehdokkaat > 1990-luku

| Vuosi | Näyttelijä | Televisioelokuva tai minisarja | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Joanne Woodward | Breathing Lessons | Maggie Moran |
| 1994 | Katharine Hepburn | One Christmas | Cornelia Beaumont |
| 1994 | Diane Keaton | Amelia Earhart: The Final Flight | Amelia Earhart |
| 1994 | Sissy Spacek | A Place for Annie | Susan Lansing |
| 1994 | Cicely Tyson | Oldest Living Confederate Widow Tells All | Castralia, Marsden Family House Slave / Maid |
| 1995 | Alfre Woodard | The Piano Lesson | Berniece Charles |
| 1995 | Glenn Close | Serving in Silence | Margarethe Cammermeyer |
| 1995 | Sally Field | A Woman of Independent Means | Bess Alcott Steed Garner |
| 1995 | Anjelica Huston | Buffalo Girls | Calamity Jane |
| 1995 | Sela Ward | Almost Golden: The Jessica Savitch Story | Jessica Savitch |
| 1996 | Kathy Bates | The Late Shift | Helen Kushnick |
| 1996 | Anne Bancroft | Homecoming | Abigail Tillerman |
| 1996 | Stockard Channing | An Unexpected Family | Barbara Whitney |
| 1996 | Jena Malone | Bastard Out of Carolina | Ruth Anne "Bone" Boatwright |
| 1996 | Cicely Tyson | The Road to Galveston | Jordan Roosevelt |
| 1997 | Alfre Woodard | Miss Evers' Boys | Eunice Evers, R.N. |
| 1997 | Glenn Close | In the Gloaming | Janet |
| 1997 | Faye Dunaway | The Twilight of the Golds | Phyllis Gold |
| 1997 | Sigourney Weaver | Lumikki mustassa metsässä | Lady Claudia Hoffman |
| 1997 | Mare Winningham | George Wallace | Lurleen Wallace |
| 1998 | Angelina Jolie | Gia | Gia Carangi |
| 1998 | Ann-Margret | Life of the Party: The Pamela Harriman Story | Pamela Harriman |
| 1998 | Stockard Channing | The Baby Dance | Rachel Luckman |
| 1998 | Olympia Dukakis | More Tales of the City | Mrs. Anna Madrigal |
| 1998 | Mary Steenburgen | About Sarah | Sarah Elizabeth McCaffrey |
| 1999 | Halle Berry | Dorothy Dandridge | Dorothy Dandridge |
| 1999 | Kathy Bates | Annie | Miss Agatha Hannigan |
| 1999 | Judy Davis | A Cooler Climate | Paula |
| 1999 | Sally Field | A Cooler Climate | Iris |
| 1999 | Helen Mirren | The Passion of Ayn Rand | Ayn Rand |
Voittajat ja ehdokkaat > 2010-luku

| Vuosi | Näyttelijä | Televisioelokuva tai minisarja | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Claire Danes | Temple Grandin | Temple Grandin |
| 2010 | Catherine O’Hara | Temple Grandin | Ann |
| 2010 | Julia Ormond | Temple Grandin | Eustacia Grandin |
| 2010 | Winona Ryder | When Love Is Not Enough: The Lois Wilson Story | Lois Wilson |
| 2010 | Susan Sarandon | You Don't Know Jack | Janet Good |
| 2011 | Kate Winslet | Mildred Pierce | Mildred Pierce |
| 2011 | Diane Lane | Cinema Verite | Pat Loud |
| 2011 | Maggie Smith | Downton Abbey | Violet, Dowager Countess of Grantham |
| 2011 | Emily Watson | Appropriate Adult | Janet Leach |
| 2011 | Betty White | The Lost Valentine | Caroline Thomas |
| 2012 | Julianne Moore  | Pelin henki | Sarah Palin |
| 2012 | Nicole Kidman | Hemingway & Gellhorn | Martha Gellhorn |
| 2012 | Charlotte Rampling | Restless | Eva Delectorskaya |
| 2012 | Sigourney Weaver | Valtapeliä | Elaine Barrish Hammond |
| 2012 | Alfre Woodard | Teräskukat | Ouiser |
| 2013 | Helen Mirren | Phil Spector | Linda Kenney Baden |
| 2013 | Angela Bassett | Betty & Coretta | Coretta Scott King |
| 2013 | Helena Bonham Carter | Burton & Taylor | Elizabeth Taylor |
| 2013 | Holly Hunter | Top of the Lake | G.J. |
| 2013 | Elisabeth Moss | Top of the Lake | Robin Griffin |
| 2014 | Frances McDormand | Olive Kitteridge | Olive Kitteridge |
| 2014 | Ellen Burstyn | Pimeyden kukat | Olivia Foxworth |
| 2014 | Maggie Gyllenhaal | The Honorable Woman | Nessa Stein |
| 2014 | Julia Roberts | The Normal Heart | Dr. Emma Brookner |
| 2014 | Cicely Tyson | The Trip To Bountiful | Carrie Watts |
| 2015 | Queen Latifah | Bessie | Bessie Smith |
| 2015 | Nicole Kidman | Grace of Monaco | Grace |
| 2015 | Christina Ricci | The Lizzie Borden Chronicles | Lizzie Borden |
| 2015 | Susan Sarandon | The Secret Life of Marilyn Monroe | Gladys Mortenson |
| 2015 | Kristen Wiig | The Spoils Before Dying | Delores DeWinter |
| 2016 | Sarah Paulson | The People v. O.J. Simpson: American Crime Story | Marcia Clark |
| 2016 | Bryce Dallas Howard | Black Mirror | Lacie |
| 2016 | Felicity Huffman | American Crime | Leslie Graham |
| 2016 | Audra McDonald | Lady Day at Emerson’s Bar and Grill | Billie Holiday |
| 2016 | Kerry Washington | Confirmation | Anita Hill |
Useamman palkinnon ja ehdokkuuden saaneet > Useamman palkinnon voittaneet

2 palkintoa
Alfre Woodard (The Piano Lesson, Miss Evers' Boys)
Useamman palkinnon ja ehdokkuuden saaneet > Useamman ehdokkuuden saaneet

2 ehdokkuutta
Anne Bancroft (Homecoming, The Roman Spring of Mrs. Stone)
Judy Davis (A Cooler Climate, Tähtitarina: Judy Garland)
Anjelica Huston (Buffalo Girls, Avalonin usvat)
Susan Sarandon (Bernard ja Doris, You Don't Know Jack)
Emma Thompson (Henki, Angels in America)
3 ehdokkuutta
Kathy Bates (The Late Shift, Annie, My Sister's Keeper)
Glenn Close (Serving in Silence: The Margarethe Cammermeyer Story, In the Gloaming, Leijonan talvi)
Sally Field (A Woman of Independent Means, A Cooler Climate, David Copperfield)
Vanessa Redgrave (Hiljaiset seinät 2, The Gathering Storm, Kuume)
Sigourney Weaver (Lumikki mustassa metsässä, Prayers for Bobby, Valtapeliä)
Alfre Woodard (The Piano Lesson, Miss Evers' Boys, Steel Magnolias)
4 ehdokkuutta
Stockard Channing (A Unexpected Family, The Baby Dance, The Truth About Jane, The Matthew Shepard Story)
Helen Mirren (The Passion of Ayn Rand, Door to Door, The Roman Spring of Mrs. Stone, Elizabeth I)
Perhelehti

Perhelehti tarkoittaa koko perheelle suunnattua lehtijulkaisua. Suomessa tällaisia aikakauslehtiä ovat esimerkiksi Seura sekä Valitut Palat. Muita perhelehtiä ovat muun muassa Yhdysvalloissa ilmestyvä People ja ranskalainen Paris Match.
Paddy Lowe

| Paddy Lowe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1962 Nairobi, Kenia
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Ammatti:  moottoriurheiluinsinööri
Puoliso:  Anna Danshina
Muut tiedot
Aktiivisena:  1987–
Patrick "Paddy" Lowe (s. 8. huhtikuuta 1962 Nairobi, Kenia) on Keniassa syntynyt brittiläinen moottoriurheiluvaikuttaja. Hän toimi Formula 1-talli Mercedes Grand Prix'n tekniikkajohtajana, mutta jätti tallin kauden 2016 päätteeksi.  Lowe valmistui vuonna 1984 insinööriksi Sidney Sussexin yliopistosta. Vuonna 1987 Lowe siirtyi ensimmäistä kertaa Formula 1-kuvioihin, kun hänestä tuli Williams F1:n elektroniikkajohtaja. Lowe siirtyi vuonna 1993 McLarenille, jossa hän työskenteli johtotehtävissä kahdeksan vuoden ajan, vuoteen 2001 asti. Vuonna 2005 hän otti vastaan McLarenin pääinsinöörin viran ja 2011 hänestä tuli tallin tekninen johtaja. Lowe siirtyi kesäkuussa 2013 Mercedekselle samaan tehtävään. Hän on naimisissa Anna Danshinan kanssa.
Aiheesta muualla

Twitter
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Paddy Lowe
Käännös suomeksi
Pelimanni

Pelimanni (pelemanni, pelmanni, vrt. ruotsin spelman) on vanhahtava nimitys soitinmusiikin esittäjästä. Nykyään pelimanni-nimitystä käytetään pääasiassa kansanmusiikin esittäjistä. Pelimannien perinteisin soitin on viulu. Muita pelimannisoittimia ovat mm. harmonikka, klarinetti, harmoni, mandoliini, kantele sekä erilaiset huilut ja pillit. Pelimanneja ja pelimannimusiikkia esiintyy kaikissa Pohjoismaissa.
Pelimanneille tyypillistä on soittamisen ja musiikkikappaleiden opettelu korvakuulolta ilman nuotteja.
Kuuluisia pelimanneja

Onni Högnabba
Konsta Jylhä
Heikki Lahti
Friiti Ojala
Patrice Neveu

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 29. maaliskuuta 1954 (ikä 70)
Syntymäpaikka: Pré-Saint-Évroult, Eure-et-Loir, Ranska
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1969–1975 1975–1976 1976–1980 1980–1988 1988–1989 |  OC Châteaudun  AS Angoulême  VS Chartres  ES La Rochelle  ES L'lle-d'Elle |  |
Valmennusura
1989–1991 1991–1998 1998–1999 1999–2000 1999–2002 2003–2004 2004–2006 2007 2008–2010 2012–2014 2015–2016:  AS Saint-Martin-de-Ré  Vendée Fontenay  AS Angoulême  Nigerin maajoukkue  CO Médenine  Shanghai Liancheng  Guinean maajoukkue  Ismaily SC  Kongo DT:n maajoukkue  Mauritanian maajoukkue  Haitin maajoukkue
Patrice Neveu (s. 29. maaliskuuta 1954) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura

Neveu pelasi urallaan Ranskan alasarjoissa saavuttamatta suurempaa menestystä. Hän lopetti uransa vuonna 1989 ES L’lle-d’Ellen joukkueessa.
Valmennusuransa Neveu aloitti heti pelaajauransa lopettamisen jälkeen vuonna 1989 AS Saint-Martin-de-Réssä. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi Vendée Fontenay Footin peräsimeen ja toimi amatööriseuran päävalmentajana aina marraskuuhun 1998 saakka. Vendéestä Neveu siirtyi Nationalissa pelanneen AS Angoulêmen päävalmentajaksi kauden 1998–99 loppuun ja johdatti seuran Coupe de Francessa aina puolivälieriin saakka. Angoulêmestä hän siirtyi Nigerin päävalmentajaksi ja jatkoi uraansa Afrikassa tunisialaisseura Club Olympique de Médeninen päävalmentajana. Neveun johdolla Médenine voitti kaudella 2000–2001 Tunisian 1. divisioonan mestaruuden ja nousi pääsarjaan.
Kesäkuussa 2002 Neveu jätti Médeninen ja siirtyi kiinalaisen Dalian Shiden tekniseksi johtajaksi. Pesti päättyi kuitenkin jo joulukuussa, kun Neveustä tuli Shanghai Lianchengin päävalmentaja. Kiinasta Neveu palasi Afrikkaan kesäkuussa 2004, kun hänestä tuli Guinean maajoukkueen päävalmentaja. Hän johdatti joukkueen Afrikan mestaruuskisojen puolivälieriin 2006. Karsinnat seuraaviin kisoihin sujuivat kuitenkin kehnosti ja Neveu erosi tehtävästään joulukuussa 2006.
Helmikuussa 2007 Neveu jatkoi uraansa egyptiläisseura Ismailyn peräsimessä. Hän johdatti seuran liigassa hopealle kauden päätteeksi. Seura erotti Neveun elokuussa 2007, kun hän ei palannut lomaltaan johtamaan seuran harjoituksia.
Maaliskuussa 2008 Neveu palasi maajoukkuevalmentajan tehtäviin Kongon demokraattisen tasavallan joukkueen peräsimessä. Maan jalkapalloliitto ei uusinut Neveun sopimusta huhtikuussa 2010 joukkueen heikon menestyksen vuoksi.
Helmikuun alussa 2012 Neveu teki kaksivuotisen sopimuksen Mauritanian maajoukkueen päävalmentajan tehtävästä. Neveun johdolla Mauritania kipusi FIFA-rankingissa sijalta 206 parhaimmillaan sijalle 133. Arvokisoihin asti Mauritania ei kuitenkaan Neveun alaisuudessa selvinnyt. Hän sai potkut elokuussa 2014 Mauritanian pudottua Afrikan mestaruuskilpailuiden karsinnoissa Ugandalle.
Joulukuussa 2015 Neveusta tuli Haitin maajoukkueen päävalmentaja. Neveu jätti tehtävänsä joulukuun lopulla 2016 maksamattomien palkkojen vuoksi.
Meriitit

AM-puolivälierät: 2006
Tunisian 1. divisioona: 2001
Division d'Honneur Vendée: 1992
Parhaan alkuperäisen tarinan Oscar-palkinto

Parhaan alkuperäisen tarinan Oscar-palkinto oli Yhdysvaltain elokuva-akatemian vuosittain jakama Oscar-palkinto. Palkintoa jaettiin vuosina 1929–1957 paitsi muutamana vuonna, kunnes se yhdistettiin parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar-palkintoon, jota on jaettu vuodesta 1941 lähtien.
Voittajat ja ehdokkaat

Alla olevassa listassa voittajat ja ehdokkaat on merkitty elokuvan julkaisuvuoden mukaan
Voittajat ja ehdokkaat > 1920-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1927–1928 | Ben Hecht | Alamaailma |  Lajos Biró – Viimeinen määräys |
| 1928–1929 | ei jaettu |  |  |
| 1929–1930 | ei jaettu |  |  |
Voittajat ja ehdokkaat > 1930-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1930–1931 | John Monk Saunders | Lentoeskaaderin hyökkäys |  Harry d'Abbadie d'Arrast, Douglas Doty ja Donald Ogden Stewart – Laughter  John Bright ja Kubec Glasmon – Yhteiskunnan vihollinen  Rowland Brown – The Doorway to Hell  Lucien Hubbard, Joseph Jackson – Smart Money |
| 1931–1932 | Frances Marion | Mestari |  Lucien Hubbard – The Star Witness  Grover Jones ja William Slavens McNutt – Lady and Gent  Jane Murfin ja Adela Rogers St. Johns – Menestyksen hinta |
| 1932–1933 | Robert Lord | Palavia sydämiä |  Charles MacArthur – Rasputin  Frances Marion – Naisten suosikki |
| 1934 | Arthur Caesar | Kuolemaantuomittu |  Mauri Grashin – Hide-out  Norman Krasna – The Richest Girl in the World |
| 1935 | Ben Hecht ja Charles MacArthur | Moraaliton mies |   |
| 1936 | Pierre Collings ja Sheridan Gibney | Tohtori Louis Pasteur |   |
| 1937 | Robert Carson ja William Wellman | Tapahtuipa Hollywoodissa |   |
| 1938 | Eleanore Griffin ja Dore Schary | Tulevaisuuden miehiä |   |
| 1939 | Lewis Foster | Mr. Smith lähtee Washingtoniin |   |
Voittajat ja ehdokkaat > 1940-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1940 | Benjamin Glazer ja John Toldy | Lentävä reportterimme |   |
| 1941 | Harry Segall | Here Comes Mr. Jordan |   |
| 1942 | Emeric Pressburger | Pako |   |
| 1943 | William Saroyan | The Human Comedy |   |
| 1944 | Leo McCarey | Going My Way |   |
| 1945 | Charles Booth | 92. kadun talo |   |
| 1946 | Clemence Dane | Avioliittoloma |   |
| 1947 | Valentine Davies | Susanin kääntymys |   |
| 1948 | Richard Schweizer ja David Wechsler | Yksin maailmassa |  Viidakon villipeto - Robert J. Flaherty ja Frances H. Flaherty  Alaston kaupunki - Marvin Wald  Punainen virta - Borden Chase  Punaiset kengät - Emeric Pressburger |
| 1949 | Douglas Morrow | Miehen voitto |   |
Voittajat ja ehdokkaat > 1950-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1950 | Edna Anhalt ja Edward Anhalt | Pakokauhun vallassa |   |
| 1951 | James Bernard ja Paul Dehn | Uhkavaatimus |   |
| 1952 | Frank Cavett, Frederic Frank ja Theodore St. John | Suuri maailmansirkus |   |
| 1953 | Dalton Trumbo  | Loma Roomassa |   |
| 1954 | Philip Yordan | Katkaistu peitsi |   |
| 1955 | Daniel Fuchs | Laulu ilman rakkautta |   |
| 1956 | Dalton Trumbo  | Hiljainen sankari |  Edward Bernds ja Elwood Ullman – High Society   Leo Katcher – Rakkauden tähtien alla  Jean Paul Sartre – The Proud and the Beautiful  Cesare Zavattini – Umberto D. – elämän vanki |
Paratrooper

Paratrooper
Paratrooper eli "Pilvenpyörä" on  yleisesti esimerkiksi kiertävissä tivoleissa nähtävä huvipuistolaite. Se on kaltevassa asennossa pyörivä pyörä, joka nousee korkeimmillaan noin 10 metriin.[lähde? ] Helsingin Linnanmäellä tällainen laite oli vuosina 1962–1985, jolloin se siirrettiin Kouvolan Tykkimäelle vuodeksi 1988 lähtien. Samanlainen laite on myös Nokkakiven huvipuistossa Lievestuoreella.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pentti Pirhonen

Pentti Olavi Pirhonen (15. helmikuuta 1928 Raahe – 9. huhtikuuta 1994 Espoo) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Pirhonen toimi 1950-luvulla Uuden Suomen toimitussihteerinä ja 1960 hän aloitti Katso-lehden ensimmäisenä päätoimittajana. Esikoiskirjansa Pirhonen julkaisi 1970-luvun alussa. Hän sai valtion kirjailijaeläkkeen 1991.
Pirhonen perusti Suomen Maanpuolustushistoriallisen yhdistyksen ja toimi sen puheenjohtajana vuoteen 1991, jolloin hänet kutsuttiin yhdistyksen kunniajäseneksi.
Pirhonen toimi myös urheiluselostajana radiossa 1960-luvun loppuun asti. Hän oli Suomen ensimmäinen jääkiekon olympiaselostaja vuoden 1952 Oslon kisoissa.
Teoksia

Pikkukaupungin kaduilta ja kujilta.  Kirjayhtymä 1971
Suomalaisia sotilaspoikia : oravakomppanioista it-pattereille.  Karisto 1977
Tammisununtain testamentti : dokumentteja Suomen itsenäisyystaistelusta faksimile-jäljennöksenä Hakkapeliitta-lehdestä.  Karisto 1978
Wanhan Raahen päiwänpaisteisia tarinoita / toimittanut Pentti Pirhonen. Martti Merenmaa seura, Raahe 1978
Suojeluskunnat ja Lotta Svärd.  Karisto 1979
Sissien sotaa : ErP 4:n salapoluilta.  Karisto 1980
Arsenikkia Lapuan patruunatehtaalla: todellisuuteen pohjautuva romaani kuohuvalta kolmekymmenluvulta.  Karisto 1981
Suomen kesäkuu 1941.  Karisto 1981
Kapina : talonpoikaismarssista Mäntsälään.  Karisto 1982
Raahen porvari- ja kauppakoulun 100 v. juhlamatrikkeli / toimittanut Pentti Pirhonen. Raahen porvari- ja kauppakoulu 1982
Lääketeollisuusyhdistys 1957–1982 : 25 v. / toimittaneet Pentti Pirhonen ym. Lääketeollisuusyhdistys 1982
Puutalo itki tuuleen.  Karisto 1983
Neljä miestä sankarihaudalla : pienoisromaani menneen sodan pohdiskeluista.  Karisto 1984
Raahen oppikoulu 1884–1984 : historiikki ja matrikkeli.  Raahen lyseon seniorit 1984
Stadin ässät : dokumenttiromaani Ässä-rykmentistä talvi- ja jatkosodassa.  Tammi 1985
Vaarallista peliä Los Pacosissa : matkailuhistoriallinen toimintaromaani.  Karisto 1986
Hämeenlinnan olympialaiset 1952 : XV Olympiakisojen nykyaikainen 5-ottelu.  Hämeen Sanomat, Hämeenlinna 1986
Töölön yhteiskoulu 1912–1987 : juhlakirja / toimittaja: Pentti Pirhonen.  Karisto 1987
Suomi-neidon nurkkatanssit : dokumenttifiktioita 70-vuotiaan itsenäisen Suomen liepeiltä.  Karisto 1988
Lehtineekerinä sodanjälkeisessä Suomessa.  Karisto 1994
Pelimanni Orchestra

Pelimanni Orchestra on vuonna 1986 perustettu suomenkielinen orkesteri Thunder Bayssa Kanadassa. Orkesteri esittää kansanmusiikkia, hengellistä musiikkia, viihdemusiikkia ja perinteistä tanssimusiikkia.
Ryhmä on toiminut yhtäjaksoisesti koko ajan, ja orkesteria johtaa nykyisin Kauko Ylinen . Kokoonpano on käsittänyt 20–25 soittajaa ja laulajaa. Orkesteri on julkaissut cd-levyjä sekä live-dvd:n Pelimanni Orchestra 20th Anniversary Concert.
Pelimanni Orchestra kuuluu Suomen Kansanmusiikkiliittoon ja esiintyy myös liiton julkaisulla. Pelimannit osallistuvat säännöllisesti Finn Grand Fest eli Pohjois-Amerikan suomalaisten festivaaleille. Finn Grant Fest televisioidaan ja radioidaan ympäri Pohjois-Amerikkaa.
Pelimanni Orchestra toimii Finlandia Clubissa Thunder Bayssa, jossa toimii myös muita suomenkielisiä kulttuuriryhmiä.
Aiheesta muualla

Pelimanni orchestra (Arkistoitu – Internet Archive)
Pavel Šen

| Pavel Šen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. elokuuta 1999 (ikä 25) Hanty-Mansijsk, Venäjä
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  HK Sotši
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  Jugra Hanty-Mansijsk (KHL) Salavat Julajev Ufa (KHL) Toros Neftekamsk (VHL) Providence Bruins (AHL)
NHL-varaus:  212. varaus, 2018 Boston Bruins
Pavel Jurjevitš Šen (ven. Павел Юрьевич Шэн; s. 14. elokuuta 1999 Hanty-Mansijsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue HK Sotšin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Seuraura

Šen on Salavat Julajev Ufan kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin Jugra Hanty-Mansijskiin. Šen oli kaudella 2014–2015 seuran U16-junioreiden paras maalintekijä 27 osumallaan. Kaudella 2016–2017 hän debytoi Mamonty Hantyn joukkueessa Venäjän nuorten sarja MHL:ssä. Šen oli joukkueen paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 16+29=45. Hän pelasi kauden aikana MHL:n tähdistöottelussa.
Kaudella 2017–2018 Šen debytoi Jugra Hanty-Mansijskin KHL-joukkueessa, jossa hänen tulokaskautensa toi 29 runkosarjaottelussa kaksi maalia. Šen teki KHL-debyyttinsä 10. lokakuuta 2017 Kunlun Red Staria vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 8.23 minuuttia. Šen keräsi myös teholukeman -1. KHL-uransa avausmaalin hän teki kolmannessa ottelussaan 14. lokakuuta 2017 Admiral Vladivostokia vastaan. Jugra jätti KHL:n kauden jälkeen talousongelmien vuoksi ja siirtyi pelaamaan farmiliiga VHL:ään.
Boston Bruins varasi Šenin seitsemännellä kierroksella 212. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2018. Ennen tätä, toukokuussa 2018 Jugra Hanty-Mansijsk kauppasi hänen pelaajaoikeutensa Salavat Julajev Ufaan rahallista korvausta vastaan.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Kanada 2019 | jääkiekko |  |
Šen pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti pronssia. Šen valittiin Kanadaa vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Venäjän ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Punaista ja mustaa

Ranskankielinen painos vuodelta 1927.
Punaista ja mustaa (ransk. Le Rouge et le Noir) on ranskalaisen Stendhalin kirjoittama yhteiskunnallinen romaani, joka julkaistiin vuonna 1831. Sen alaotsikko on Kronikka XIX vuosisadalta. Kirjassa kuvataan niitä ongelmia, jotka Ranskassa aiheuttivat levottomuutta Bourbonien suvun vallassaoloaikana vuosina 1814-30. Kirjan päähenkilö on nuori mies nimeltään Julien Sorel.