stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
François Leclerc du Tremblay

François Leclerc du Tremblay, piirros.
Tremblay ja Richelieu, Charles Édouard Delortin historiamaalaus 1800-luvulta.
François Leclerc du Tremblay eli isä Joseph (ransk. père Joseph; 4. marraskuuta 1577 Pariisi – 18. joulukuuta 1638 Rueil) oli ranskalainen munkki, uskonnollinen mystikko ja poliittinen vaikuttaja. Hän oli kardinaali Richelieun vaikutusvaltainen neuvonantaja, joka tunnettiin nimellä l’éminence grise. Tästä on syntynyt käsite harmaa eminenssi, joka tarkoittaa kulissien takaista vaikuttajaa.
Tremblayn isä oli oikeuslaitoksen virkamies ja äiti aatelisnainen. Nuorena Tremblay opiskeli Pariisin yliopistossa, matkusteli eri puolilla Ranskaa, Italiaa ja Saksaa sekä palveli lyhyen aikaa armeijassa. Hän liittyi kapusiinimunkkeihin vuonna 1599 Orléansissa, ja omistautui sen jälkeen rukoilulle, saarnaamiselle ja käännytystyölle. Tremblay sai vihkimyksensä vuonna 1604, ja hän toimi sen jälkeen muun muassa filosofian professorina. Vuonna 1613 hänestä tuli kapusiiniveljestön Tourainen kirkkoprovinssia johtanut provinsiaali. Hän pyrki puhdistamaan läntisen ja eteläisen Ranskan protestanttisuudesta. Tremblayn johdolla perustettiin vuonna 1617 Notre-Dame du Calvaire -niminen benediktiininunnien kongregaatio, jolla oli luostareita usealla paikkakunnalla. Hän kirjoitti uskonnollisia teoksia, joista tärkeimmät ovat Exercice des bienheureux practicables en terre par les âmes dévotes (1610) ja Introduction à la vie spirituelle (1626).
Tremblay tutustui tuolloin Luçonin piispana toimineeseen Richelieuhun ollessaan järjestämässä Fontevraudin luostarin asioita. Vuonna 1611 Richelieu teki hänestä sihteerinsä. Kun Richelieusta vuonna 1624 tuli Ranskan johtava ministeri, myös Tremblay sai kutsun hoviin. Tremblaysta tuli Richelieun oikea käsi varsinkin Ranskan ulkopolitiikkaa koskeneissa asioissa, ja hänen valtansa vastasi käytännössä ulkoministeriä, vaikka hänellä ei ollutkaan mitään muodollista asemaa maan hallituksessa. Myöhemmin hänen vaikutusvaltaansa Richelieuhun on myös liioiteltu.
Richelieu ja Tremblay yhdistivät voimansa ajaessaan Ranskan osallistumista kolmikymmenvuotiseen sotaan. Richelieuta kiinnosti ensisijaisesti Ranskan vallan kasvattaminen Euroopassa, Tremblayta taas uskonsota protestanttisia maita vastaan. Tremblay hoiti monia tärkeitä neuvotteluita Richelieun edustajana ja johti tämän diplomaattisia operaatioita, merkittävimpänä niistä vuoden 1630 Regensburgin valtiopäivien ohjailu. Tremblayn ansiosta keisari Ferdinand II ei saanut valtiopäiviä valitsemaan poikaansa seuraajakseen. Yhdessä Nevelin herttuan kanssa Tremblay yritti myös huonolla menestyksellä saada aikaiseksi uuden ristiretken turkkilaisia vastaan. Kuollessaan vuonna 1638 Tremblay oli kansan parissa hyvin epäsuosittu sotakiihkoilunsa vuoksi.
Tremblay tunnettiin ”harmaana eminenssinä”, kun taas Richelieusta käytettiin nimitystä ”punainen eminenssi”. Ylhäisyyttä tarkoittava sana ”eminenssi” oli kardinaalien arvonimi. Värit viittasivat Tremblayn harmaaseen munkinkaapuun ja Richelieun punaiseen kardinaalinviittaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta François Leclerc du Tremblay Wikimedia Commonsissa
Joseph François Joseph Leclerc de Tremblay dit le père (1577-1638) (ranskaksi) Encyclopædia Universalis
Kirjallisuusvuosi 1690

Kirjallisuusvuosi 1690 käsittelee vuoden 1690 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Mattias Salamniuksen vanhaan suomalaiseen runomittaan kirjoittama Ilo-Laulu Jesuxesta kuvaa Jeesuksen elämää ja kärsimyshistoriaa. Se sisältää 29 laulua ja 2 265 säettä. Teos on Suomen huomattavin Ruotsin vallan aikainen runokirja, josta otettiin kahdensadan vuoden aikana peräti kuusitoista painosta.
Turun akatemian professori Daniel Achrelius oli juhlarunojen sepittäjä. Merkittävimmän onnittelupuheensa, Scientiarum magnes, hän esitti vuonna 1690 kuningas Kaarle XI:n 35-vuotissyntymäpäivänä, joka samalla oli Turun akatemian 50-vuotisjuhla. Achrelius oli myös Suomen taitavin aikansa runouden tyylillisen erikoisuuden, kivityylin osaaja. Kivityylissä eripituiset rivit vuorottelivat symmetrisesti ja jokainen rivi tai rivipari sisälsi ajatuksellisen tai syntaktisen kokonaisuuden.
Jakob Bernoulli otti käyttöön termin integraali.
Julkaisuja

Thomas Browne – A Letter to a Friend
Anne Conway – Principia philosophiae antiquissimae et recentissimae de Deo, Christo & Creatura (postuumi, filosofiaa)
Antonio Hurtado de Mendoza – Obras líricas y cómicas, divinas y humanas (runoteos)
John Locke:
An Essay concerning Human Understading
Two Treatises of Government
William Mountfort – The Successful Strangers (näytelmä)
Samuel Pepys – Memoires of the Navy
Joseph Raphson – Analysis aequationum universalis (Newtonin menetelmän kuvaus)
Mattias Salamnius – Ilo-Laulu Jesuxesta
Elkanah Settle – Distress'd Innocence, or The Princess of Persia (näytelmä)
Thomas Shadwell – The Scourers
Kirjallisuusvuosi 1684

Kirjallisuusvuosi 1684 käsittelee vuoden 1684 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Takemoto Gidayū perusti Osakaan Takemoto-za-teatterin.
Englantilaisen John Banksin historiallisen näytelmän The Island Queens, or the Death of Mary Queen of Scotland esittäminen kiellettiin.
Julkaisuja

Louis Cousin – Discours de Clément Alexandrin pour exhorter les payens à embrasser la religion chrétienne
Louis Cousin – Discours d'Eusèbe, touchant les miracles attribués par les payens à Apollonius de Thyane
Bernard Le Bouyer de Fontenelle – De l'origine des fables
Gottfried Leibniz – Nova methodus pro maximis et minimis (matematiikkaa, ”Uusi metodi maksimeille ja minimeille”)
Isaac Newton – De motu
Giovanni Paolo Marana – L'Espion Turc (kirjeromaani, jonka tekijä suojeli itseään väittämällä, että kirjan teksti on turkkilaisen vakoojan tekemä)
Antonio de Solís y Rivadeneyra – Historia de la conquista de México (historiaa)
John Wilmot – Sodom, or the Quintessence of Debauchery (näytelmä)
Pavao Ritter Vitezović – Odiljenje sigetsko (vuoden 1566 Szigetvárin taistelun kuvaus)
Frederick C. Lincoln

Frederick C. Lincoln työpöytänsä ääressä
Frederick Charles Lincoln (1892 Denver, Colorado, Yhdysvallat – 1960) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä, jolla ei ollut akateemista tutkintoa.
Lincolnin nuoruuden kiinnostus lintuihin kypsyi tutkijaksi Coloradon luonnontieteellisessä museossa, jonne hän pääsi työskentelemään lintutieteen osaston kuraattorin L. J. Hersheyn apulaiseksi. Museossa hän tutustui Alexander Wetmoreen, joka työskenteli museossa opiskelijana. Vuonna 1913 Lincoln valittiin Hersheyn jatkajaksi kuraattorin virkaan. Lincoln toimi virassa vuoteen 1920 asti. Hän oli virkavapaalla vuosina 1918–1919 palvellessaan Yhdysvaltain armeijan viestijoukkojen kyyhkyasiantuntijana.
Vuonna 1920 Lincoln nimitettiin Washingtonissa sijaitsevaan valtion biologisen tutkimuslaitokseen (US Bureau of Biological Survey), missä hänen tehtäväkseen tuli organisoida valtion rengastustoiminta. Lincoln hoiti tehtävänsä tunnollisesti ja ammattitaidolla ja hoiti virkaa lähes kolme vuosikymmentä vuoteen 1946 saakka. Hän organisoi rengastustoimiston ja käynnisti useita tutkimuksia ja kehitti tietojen tallennusmenetelmiä. Hän koulutti rengastajia, vakiinnutti käytäntöjä, hoiti rengastustoimistojen välistä kansainvälistä yhteistyötä, ja edisti rengastuksen merkitystä tieteellisen tutkimuksen apuvälineenä.
Parhaiten Lincoln kuitenkin muistetaan kirjallisista saavutuksistaan. Hän julkaisi rengastustiedonantoja (Bird Banding Notes) ja yli 250 rengastusta sivuavaa kirjoitusta (Returns from Banded Birds). Yhdessä E. P. Baldwinin kanssa hän julkaisi rengastajan käsikirjan (Manual for Bird Banders) 1929. Suppeassa teoksessa Calculating Waterfowl Abundance on the Basis of Banding Returns (1930) Lincoln esitti lintujen määrän arviointiin menetelmän "Lincoln Index", joka perustuu merkityistä eläimistä saatuihin löytöihin.
Vuonna 1935 Lincoln julkaisi vesilintujen muuttoreiteistä rengaslöytöjen perusteella tehdyn teoksen The Waterfowl Flyways of North America. Samana vuonna julkaistu lintujen yleistä muuttoa käsittelevä The Migration of North American Birds nosti hänet muutontutkimuksen auktoriteetiksi. Vuonna 1939 julkaistu yleistajuisempi teos The Migration of American Birds on Louis Agassiz Fuertesin kuvittama. Lincoln oli yksi American Waterfowl and Birds of Alaska -teoksen kirjoittajista, ja hän osallistui myös useiden muiden teosten osien kirjoittamiseen.
François Letexier

| François Letexier> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1989 Bédée, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
François Letexier (s. 23. huhtikuuta 1989 Bédée, Ranska) on ranskalainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut erotuomarina Ranskan korkeimmalla sarjatasolla vuodesta 2016 alkaen ja kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallisena erotuomarina vuodesta 2017 alkaen.
Letexierin ensimmäinen aikuisten maaottelu oli vuonna 2018 Bulgarian ja Bosnia-Hertsegovinan välillä. Vuoden 2021 Eurooppa-liigan finaalissa Villarrealin ja Manchester Unitedin välillä hän toimi videoerotuomarina.
Vuoden 2024 EM-kilpailuissa Saksassa Letexier toimi erotuomarina neljässä ottelussa ja neljäntenä erotuomarina yhdessä ottelussa. Hän oli erotuomarina myös turnauksen finaalissa Espanjan ja Englannin välillä.
Siviiliammatiltaan Letexier on oikeuden haastemies.
Finaalit erotuomarina

UEFA Youth League: 2018–2019
Ranskan cup: 2020–2021, 2023–2024
UEFA Super Cup: 2023
EM-kilpailut: 2024
François Levaillant

François Levaillant
François Levaillant, myös Le Vaillant, (syntymänimeltään Vaillant; s. 6. elokuuta 1753 Paramaribo – 22. marraskuuta 1824 La Noue, Ranska) oli ranskalainen tutkimusmatkailija, lintutieteilijä ja keräilijä.
Levaillantin isä oli Surinamen konsuli. 1763 he palasivat Eurooppaan ja Levaillant opiskeli luonnonhistoriaa Metzissä. 1781 Hollannin Itä-Intian kauppakomppania lähetti hänet Etelä-Afrikkaan, missä hän keräsi näytteitä vuoteen 1784 saakka. Hän suoritti kaksi tutkimusmatkaa, toisen itään ja toisen pohjoiseen Oranjejoelle ja Namakwalandin alueelle.
Palattuaan Ranskaan Levaillant julkaisi matkastaan teoksen Voyage dans l'intérieur de l'Afrique (1790, 2 osaa), ja toisesta matkasta teoksen Second voyage dans l'intérieur de l'Afrique (1796, 3 osaa). Muita hänen julkaisujaan ovat kuusiosainen Histoire naturelle des oiseaux d'Afrique (1796-1808, kuvitus Jacques Barraband), Histoire naturelle des oiseaux de paradis (1801-06), Histoire naturelle des cotingas et des todiers (1804) ja Histoire naturelle des calaos (1804).
Levaillant sai mainetta lähettämällä Ranskaan ensimmäisen kirahvin luurangon. Hän myös lähetti yli 2 000 linnunnahkaa Jacob Temminckille, joka oli kustantanut matkan, ja myöhemmin tämän poika Coenraad Jacob Temminck tutki ja lajitteli näytteet Leidenin museoon. Osa näytteistä lähetettiin Joan Rayen kabinettiin, josta Rijksmuseum van Natuurlijke Historie osti ne 1820-luvulla ja sijoitti Leideniin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta François Levaillant Wikimedia Commonsissa
Frederick Chiluba

Frederick Chiluba vuonna 1992.
Frederick Jacob Titus Chiluba (30. huhtikuuta 1943 – 18. kesäkuuta 2011) oli sambialainen poliitikko, joka toimi maansa toisena presidenttinä vuosina 1991–2001.
Chiluba kasvoi Ndolassa. Hän oli mukana perustamassa Movement for Multiparty Democracy -puoluetta vuonna 1990. Chiluban valitseminen maan presidentiksi seuraavana vuonna lopetti 27 vuotta vallassa olleen Kenneth Kaundan hallinnon. Chiluba valittiin uudelle viisivuotiskaudelle vuonna 1996. Jotkut ehdokkaat kuitenkin kyseenalaistivat Chiluban soveltuvuuden presidenttiehdokkaaksi, koska arvelivat hänen tai hänen isänsä olleen zairelaista alkuperää.
Chiluba erosi vuonna 2001 toisesta vaimostaan Verasta, jonka kanssa hänellä oli neljä lasta. Hänellä oli toiset neljä ensimmäisen vaimonsa kanssa. Hän meni myöhemmin kolmannen kerran avioon, Regina Mwanzan kanssa.
Vuonna 2002 Chiluban korvasi Sambian presidenttinä Levy Mwanawasa. Chiluba oli toiminut heinäkuusta 2001 tammikuuhun 2002 Afrikan yhtenäisyysjärjestön puheenjohtajana.
Vuonna 2007 Chiluba tuomittiin Britanniassa 32 miljoonan euron kavalluksesta ja siirrosta englantilaisille pankkitileille. Chiluba määrättiin maksamaan rahat takaisin Sambian valtiolle, mutta hän ei noudattanut päätöstä, vaan moitti oikeusistuinta rasismista. Päätöstä ei pantu täytäntöön Sambiassa. Chilubaa vastaa nostettiin oikeusjuttu myös hänen kotimaassaan 350 000 euron kavalluksista, mutta oikeus vapautti hänet näistä syytteistä vuonna 2009.
Frederick Chiluban leski Regina Chiluba joutui vuonna 2014 yhdistetyksi nigerialaishuijaukseen. Kyseessä oli tapaus, jossa Regina Chiluban väitettiin sijoittavan lontoolaiseen pankkiin tallettamiaan varoja suomalaisen Sunny Car Center -autoliikkeen rakennushankkeeseen 33,6 miljoonan euron arvosta. Regina Chiluban tiedottaja kertoi Iltalehdelle, ettei Chiluballa ollut asian kanssa mitään tekemistä, tällä ei ollut hallussaan väitettyjä rahoja eikä pankkitiliä Lontoossa. Vuonna 2017 kuollut Regina Chiluba ei todennäköisesti ollut itse edes tiennyt joutuneensa sekoitetuksi mukaan Sunny Car Center -jupakkaan.
Kokkola (lehti)

| Kokkola |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  ilmaisjakelulehti
Julkaisija:  Hilla Group Oyj
Levikki:  28 200 (painosmäärä)
Päätoimittaja:  Outi Airola
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Kokkola
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  Tabloid
Ilmestymistiheys:  keskiviikkoisin
Aiheesta muualla
kokkola-lehti.fi
Kokkola on Kokkolassa kerran viikossa keskiviikkoisin ilmestyvä ilmaisjakelulehti. Lehteä julkaisee Hilla Group Oyj. Lehti jaetaan keskiviikkoisin seuraavien kuntien talouksiin: Kokkola, Kaustinen ja Kruunupyy. Lehti jaetaan lisäksi kokkolalaisiin yrityksiin. Lehden voi lukea ilmaiseksi näköislehtenä sen kotisivuilta.
Lehden päätoimittajana toimii Outi Airola. Kokkola-lehden painosmäärä lehden ilmoituksen mukaan on 31 000 kpl. Lehden toimitus sijaitsee Kokkolassa. Lehti painetaan samaan konserniin kuuluvan, Art-Print Oy:n rotaatiopainossa Kokkolassa.
Lehti valittiin vuoden 2007 kaupunkilehdeksi. Kilpailun järjestää Kaupunkilehtien liitto.
Aiheesta muualla

Lehden kotisivut
Keski-Pohjanmaan Kirjapaino Oyj (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirjallisuusvuosi 1853

Kirjallisuusvuosi 1853 käsittelee vuoden 1853 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Spriimoniste vuodelta 1978.
Tapahtumia

Friedrich Reinhold Kreutzwald sai valmiiksi Viron kansalliseepos Kalevipoegin käsikirjoituksen, mutta sitä ei voitu julkaista Venäjän tiukan sensuurin takia. Yleisesti saataville se tuli vuonna 1862, jolloin se painettiin Kuopiossa Suomessa.
Preussi kielsi lehdenjulkaisuoikeuden naisilta. Tämän vuoksi Louise Otton perustama Frauen-Zeitung lakkautettiin.
Ensimmäinen keinotekoinen väriaine mauveiini eli aniliinipurppura mullisti varsinkin kankaiden värjäyksen. Sitä alettiin 1920-luvulla käyttää myös painotuotteissa, kuten pienten sarjojen spriimonisteissa.
Julkaisuja

Fredrika Bremer – Julafton och julottan (suom. Joulu-aatto ja joulu-aamu, 1856)
Fredrik Cygnaeus – Det tragiska elementet i Kalevala (suom. Kalevalan traagillinen aines, 1907)
Fredrik Cygnaeus – Erik XIV som dramatisk karakter
Charles Dickens – Kolea talo
Théophile Gautier – Mademoiselle de Maupin. Double amour (romaani)
John Ruskin – The Stones of Venice
Zachris Topelius – Fältskärns berättelser, suom. Välskärin kertomuksia (ensimmäinen osa, suom. 1878)
Kirjallisuusvuosi 1860

Kirjallisuusvuosi 1860 käsittelee vuoden 1860 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Suomen vuoden 1850 kieliasetus kumottiin.
Julkaisuja

Jacob Burckhardt – Die Cultur der Renaissance in Italien (suom. Italian renessanssin sivistys, 1885)
Charles Dickens – Great Expectations (suom. Loistava tulevaisuus, 1934)
Aleksis Kivi – Kullervo (näytelmä)
Elias Lönnrot – Flora Fennica (ensimmäinen suomenkielinen luonnontieteellinen teos)
Multatuli – Max Havelaar, of de koffie-veilingen der Nederlandse Handel-Maatschappij (romaani Hollannin siirtomaahallinnosta Jaavalla)
Narmad – Mari Hakikat (gudžaratinkielinen omaelämäkerta)
Florence Nightingale – Suggestions for Thought to Searchers after Religious Truths
Johan Ludvig Runeberg – Vänrikki Stoolin tarinat, toinen osa
Carl Georg Starbäck – Berättelser ur svenska historien (populaarihistoriallinen 11-osainen teossarja, ensimmäinen osa)
Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen – Finska språkets satslära: ett försök
Gennadi Oleštšuk

| Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Valko-Venäjä.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:   Valko-Venäjä> Miesten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | painonnosto höyhensarja |  |
Gennadi Oleštšuk (ven. Геннадий Юрьевич Олещук, 6. joulukuuta 1975 Valko-Venäjä) on valkovenäläinen painonnostaja ja olympiamitalisti. Hän on edustanut maataan olympiatasolla yhden kerran ja ollut tuolloin myös mitaleilla saavuttaessa Sydneyssä 2000 pronssia miesten painonnoston höyhensarjassa.
Gilles Berolatti

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | México 1968 | floretti, joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | München 1972 | floretti, joukkuekilpailu |  |
Gilles Berolatti (s. 4. toukokuuta 1944 Pariisi) on ranskalainen entinen miekkailija. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1968 Méxicossa ja oli mukana voittamassa kultaa floretin joukkuekilpailussa. Kesäolympialaisissa 1972 Münchenissä hän sai siinä joukkueineen pronssia.
Kazuhiko Inoue

Kazuhiko Inoue (jap. 井上和彦) on japanilainen ääninäyttelijä. Hän on syntynyt 1954 Jokohamassa.[lähde? ] Kazuhikon tunnetuimpiin äänirooleihin lukeutuu mm. Kakashi Hataken ääni Narutossa, Eiri Yukin ääni Gravitationissa ja Hatori Sōman ääni Fruits Basketissa.
Geneseen piirikunta (New York)

Geneseen piirikunta (engl. Genesee County) on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 57 280 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Batavian kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1803.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Geneseen piirikunta (New York) Wikimedia Commonsissa
GP2 Saksan Grand Prix

|  GP2 Saksan Grand Prix |
| --- | --- |

Rata:  Hockenheimring
Sijainti:  Hockenheim, Saksa
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,574 km
Kilpailun pituus:  27 kierrosta, 123,498 km
Ensimmäinen tapahtuma:  2005
Viimeisin tapahtuma:  2016
Eniten voittoja
Kuljettajat:    Nico Hülkenberg (2) 
Tallit:  ART Grand Prix (5)
Viimeisin kilpailu (2016):
Voittaja:   Alex Lynn   (DAMS)
Voittoaika:  43.20,504
Toinen:   Sergei Sirotkin   (ART Grand Prix)
Kolmas:   Arthur Pic   (Rapax)
Paalupaikka
Kuljettaja:   Sergei Sirotkin   (ART Grand Prix)
Paaluaika:  1.22,193
Nopein kierros
Kuljettaja:   Pierre Gasly   (Prema Racing)
Kierrosaika:  1.26,081 (kierroksella 19) 
GP2 Saksan Grand Prix oli GP2-sarjan osakilpailu, joka ajettiin vuosina 2005–2006, 2008–2014 ja 2016 kahdella eri radalla.
Voittajat

| Kausi | Lähtö | Kuljettaja | Talli | Rata | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | 1. lähtö |  Nico Rosberg | ART Grand Prix | Hockenheimring | Raportti |
| 2005 | 2. lähtö |  Olivier Pla | DPR | Hockenheimring | Raportti |
| 2006 | 1. lähtö |  Gianmaria Bruni | Trident Racing | Hockenheimring | Raportti |
| 2006 | 2. lähtö |  Timo Glock | iSport International | Hockenheimring | Raportti |
| 2008 | 1. lähtö |  Giorgio Pantano | Racing Engineering | Hockenheimring | Raportti |
| 2008 | 2. lähtö |  Karun Chandhok | iSport International | Hockenheimring | Raportti |
| 2009 | 1. lähtö |  Nico Hülkenberg | ART Grand Prix | Nürburgring | Raportti |
| 2009 | 2. lähtö |  Nico Hülkenberg | ART Grand Prix | Nürburgring | Raportti |
| 2010 | 1. lähtö |  Pastor Maldonado | Rapax | Hockenheimring | Raportti |
| 2010 | 2. lähtö |  Sergio Pérez | Barwa Addax Team | Hockenheimring | Raportti |
| 2011 | 1. lähtö |  Luca Filippi | Scuderia Coloni | Nürburgring | Raportti |
| 2011 | 2. lähtö |  Romain Grosjean | DAMS | Nürburgring | Raportti |
| 2012 | 1. lähtö |  Johnny Cecotto | Barwa Addax Team | Hockenheimring | Raportti |
| 2012 | 2. lähtö |  James Calado | Lotus GP | Hockenheimring | Raportti |
| 2013 | 1. lähtö |  Marcus Ericsson | DAMS | Nürburgring | Raportti |
| 2013 | 2. lähtö |  Jon Lancaster | Hilmer Motorsport | Nürburgring | Raportti |
| 2014 | 1. lähtö |  Mitch Evans | Russian Time | Hockenheimring | Raportti |
| 2014 | 2. lähtö |  Stefano Coletti | Racing Engineering | Hockenheimring | Raportti |
| 2016 | 1. lähtö |  Sergei Sirotkin | ART Grand Prix | Hockenheimring | Raportti |
| 2016 | 2. lähtö |  Alex Lynn | DAMS | Hockenheimring | Raportti |
GP2-luokan Saksan Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000-luku | 2005 | 2006 | 2008 | 2009 |  |  |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2016 |
Radat: Hockenheimring (2005–2006, 2008, 2010, 2012, 2014, 2016) Nürburgring (2009, 2011, 2013)
Frode Grytten

Frode Grytten vuonna 2007
Frode Grytten (s. 11. joulukuuta 1960 Odda) on norjalainen kirjailija ja journalisti.
Grytten on tullut tunnetuksi ennen kaikkea useista novellikokoelmistaan. Suomeksi Grytteniltä on julkaistu muun muassa novellikokoelma Popmusiikkia (norj. Popsongar) ja romaani Sylissä synkän virran (norj. Flytande bjørn). Grytten kirjoittaa myös oslolaiseen Dagbladet-päivälehteen.
Teoksia

Popmusiikkia (suom. Jarkko Laine, Johnny Kniga 2003)
Sylissä synkän virran (suom. Outi Menna, Johnny Kniga 2007)
Frederick Coffin

Frederick Coffin (16. tammikuuta 1943, Detroit, Yhdysvallat – 31. heinäkuuta 2003, Los Angeles, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Hän oli näyttelijä Winifred Deforest Coffinin poika. Coffinin ensimmäiset roolit olivat televisioelokuvissa 1970-luvun alussa. Tunnettuja rooleja hän teki televisiosarjoissa Murhasta tuli totta, Salaiset kansiot ja Hunter sekä elokuvassa Wayne’s World. Coffin kuoli keuhkosyöpään vuonna 2003.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Frederick Coffin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Frederick Coffin
Käännös suomeksi
G. J. Ramstedtin maailma

| G>  J. Ramstedtin maailma |
| --- | --- |
 Elokuvan englanninkielinen juliste.
Ohjaaja:  Niklas Kullström Martti Kaartinen
Käsikirjoittaja:  Martti Kaartinen
Tuottaja:  Niklas Kullström
Säveltäjä:  Rasmus Hedlund
Kuvaaja:  Niklas Kullström
Leikkaaja:  Niklas Kullström
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Hillstream Pictures
Ensi-ilta:  2018 (Docpoint)
Kesto:  86 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti japani kiina mongoli 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
G. J. Ramstedtin maailma on Niklas Kullströmin ja Martti Kaartisen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2018.
Elokuva on henkilödokumentti suomalaisesta tutkimusmatkailijasta, kielitieteilijästä ja diplomaatista G. J. Ramstedtista.
Fylkir

Íþróttafélagið Fylkir on islantilainen urheiluseura. Fylkir on kotoisin Árbæristä, joka on osa Reykjavíkin kaupunkia. Sen jalkapallojaosto pelaa kaudella 2018 maan korkeimmalla sarjatasolla Úrvalsdeildissa.
Fylkesvei 91 (Møre ja Romsdal)

| Fv91 |
| --- | --- |

Maa:  Norja
Tieluokka:  Fylkesvei / Fylkesveg
Pituus:  4 km
Alkupiste:  Eidsdal
Päätepiste:  Norddal (4 km)
Fylkesvei 91 tai Fylkesveg 91 (lyhennettynä Fv91) on tie Møren ja Romsdalin läänissä, Länsi-Norjassa. Tie kulkee Norddalin kunnassa, Eidsdalin ja Norddalin taajaman kirkon välillä. Tien pituus on neljä kilometriä.