stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suhteellinen etu

Esimerkissä on kaksi taloudellista toimijaa, A ja B, jotka tuottavat joko 1:tä tai 2:ta. Toimijoiden erikoistuttua voidaan tuottaa enemmän kuin jos tuotettaisiin vain jompaakumpaa tuotetta.
Suhteellinen etu on tuotannon edellytyksiä kuvaava käsite; valtion kannattaa erikoistua niihin tuotteisiin, joissa se on vahva ja joita se osaa valmistaa suhteellisesti edullisemmin ja tehokkaammin kuin useimmat muut valtiot.
Nykyaikaisen taloustieteen kansainvälistä kauppaa käsittelevä teoria perustuu nimenomaan suhteellisen edun käsitteelle: teorian mukaan oleellista ei ole tuotannon absoluuttiset kustannukset, vaan se kuinka helposti maa pystyy tuottamaan hyödykkeitä suhteessa toisiin hyödykkeisiin. Suhteellisen edun käsitteen perusteella maan kannattaa tuottaa sitä hyödykettä, jonka tuottamisen vaihtoehtoiskustannus on pienin ja vaihtaa tätä hyödykettä muihin hyödykkeisiin.
Käsitteen historia

Suhteellisen edun käsitteen kuvaili ensimmäisenä Robert Torrens vuonna 1815. Torrens esitti, että Englannin kannattaa myydä erinäisiä tuotteita Puolalle ja ostaa Puolasta viljaa, vaikka viljan tuottaminen Englannissa on halvempaa kuin Puolassa.
Tunnetuimman version teoriasta esitti kuitenkin David Ricardo, joka kuvaili käsitteen vuonna 1817 käyttäen esimerkkinä Englannin ja Portugalin välistä viini- ja tekstiilikauppaa. Ricardo totesi, että Portugalissa on mahdollista tuottaa sekä viiniä että tekstiileitä vähemmällä työllä kuin Englannissa. Viinin ja tekstiilien tuottamiseen vaadittava suhteellinen työmäärä on kuitenkin erilainen näissä kahdessa maassa. Portugalissa sekä viinin että tekstiilien tuottaminen on helppoa ja halpaa, mutta Englannissa viinin tuottaminen on erittäin vaikeaa kun taas tekstiilien tuottaminen on merkittävästi viinin tuottamista helpompaa. Vaikka Portugalissa onkin halvempaa tuottaa tekstiilejä kuin Englannissa, on Portugalin kannalta vielä halvempaa tuottaa ylimääräistä viiniä ja vaihtaa tämä ylimääräinen viini englantilaisiin tekstiileihin. Vastaavasti Englanti hyötyy tästä kaupanteosta, koska se saa viiniä halvemmalla suhteessa tekstiileihin kuin tuottamalla itse oman viininsä.
Matemaatikko Stanisław Marcin Ulam esitti Nobel-palkitulle ekonomisti Paul Samuelsonille aikoinaan haasteen, jossa hän pyysi Samuelsonia nimeämään yhden sellaisen yhteiskuntatieteellisen teorian, joka on sekä totta että epätriviaali. Vuosia myöhemmin Samuelson vastasi, että juuri Ricardon esittämä suhteellisen edun teoria täyttää nämä ehdot:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suhteellinen etu Wikimedia Commonsissa
SpaceX CRS-15

SpaceX CRS-15 oli SpaceX:n avaruuslento ISS:lle. Lento laukaistiin 29. kesäkuuta 2018 ja alus palasi 3. elokuuta 2018. Lento kuuluu NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta SpaceX CRS-15 Wikimedia Commonsissa
SpaceX:n Dragon- ja Dragon 2 -lennot()
| --- | --- |
Testilennot:   Dragon test flight  COTS-1  COTS-2  Pad Abort Test  Demo-1  In-Flight Abort Test  Demo-2 
ISS-logistiikka:   CRS-1  CRS-2  CRS-3  CRS-4  CRS-5  CRS-6  CRS-7†  CRS-8  CRS-9  CRS-10  CRS-11  CRS-12  CRS-13  CRS-14  CRS-15  CRS-16  CRS-17  CRS-18  CRS-19  CRS-20  CRS-21  CRS-22  CRS-23  CRS-24  CRS-25  CRS-26  CRS-27  CRS-28  CRS-29  CRS-30  CRS-31 
Miehitetyt lennot:   Demo-2  Crew-1  Crew-2  Inspiration4  Crew-3  Axiom-1  Crew-4  Crew-5  Crew-6  Axiom-2  Crew-7  Axiom-3  Crew-8  Polaris Dawn  Crew-9  Fram2 
Katso myös:   Falcon 9  Falcon 9:n laukaisut  COTS  CRS  Dragon  Dragon 2  Commercial Crew Development  Commercial Crew Program 
Kesken olevat lennot on lihavoitu • kursivoituja lentoja ei ole lennetty • †-merkki tarkoittaa epäonnistunutta laukaisua
Kahlenukke (elokuva)

| Kahlenukke> Puppet on a Chain |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Geoffrey Reeve
Käsikirjoittaja:  Alistair MacLean Don Sharp Paul Wheeler
Perustuu:  Alistair MacLeanin romaaniin Kahlenukke
Tuottaja:  Kurt Unger
Säveltäjä:  Piero Piccioni
Kuvaaja:  Jack Hildyard
Leikkaaja:  Bill Lenny
Pääosat:  Sven-Bertil Taube
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Big City
Ensi-ilta:   18. helmikuuta 1972
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kahlenukke (engl. Puppet on a Chain) on Geoffrey Reeven ohjaama jännityselokuva vuodelta 1971. Se perustuu Alistair MacLeanin samannimiseen romaaniin, ja kirjailija oli itse keskeisesti mukana laatimassa käsikirjoitusta. Elokuvan pääosassa nähdään ruotsalainen Sven-Bertil Taube yhdysvaltalaisena poliisina, joka seuraa USA:sta peräisin olevaa huumelastia Amsterdamiin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sven-Bertil Taube  | … |  Paul Sherman   |
|  Barbara Parkins  | … |  Maggie   |
|  Alexander Knox  | … |  De Graaf   |
|  Patrick Allen  | … |  Van Gelder   |
|  Vladek Sheybal  | … |  Meegeren  |
Vastaanotto

Kahlenukke sai Suomessa ensi-iltansa helmikuussa 1972 ja nousi 244 575 katsojallaan vuoden seitsemänneksi katsotuimmaksi elokuvaksi.
Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kuvaa elokuvaa kipinättömäksi jännäriksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä teoksen mukaan vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Prometheus (elokuva)

| Prometheus |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ridley Scott
Käsikirjoittaja:   Damon Lindelof  Jon Spaihts 
Tuottaja:   Ridley Scott  David Giler  Walter Hill 
Säveltäjä:  Marc Streitenfeld
Kuvaaja:  Dariusz Wolski
Leikkaaja:  Pietro Scalia
Tuotantosuunnittelija:  Arthur Max
Pukusuunnittelija:  Janty Yates
Pääosat:   Noomi Rapace  Charlize Theron  Michael Fassbender  Idris Elba 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   20th Century Fox  Scott Free Productions  Brandywine Productions 
Levittäjä:  20th Century Studios InterCom Netflix Disney+
Ensi-ilta:   2012-1-66. tammikuuta 2012 (Suomi)  2012-8-66. elokuuta 2012 (Yhdysvallat)  
Kesto:  124 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  130 000 000 dollaria
Tuotto:  403 354 469 dollaria
Seuraaja:  Alien: Covenant
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Prometheus on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Ridley Scottin ohjaama yhdysvaltalainen tieteiselokuva. Sen pääosia esittävät Noomi Rapace, Charlize Theron, Michael Fassbender ja Idris Elba.
Elokuvaa alettiin suunnitella 2000-luvun alussa, ja siitä piti alun perin tulla viides osa Alien-elokuvasarjaan. Ridley Scott ja James Cameron kehittelivät idean elokuvalle, joka toimisi esiosana Scottin Alien – kahdeksas matkustaja -elokuvalle. Alien vs. Predator -elokuvat laittoivat projektin jäihin, kunnes vuonna 2009 Scott kiinnostui jälleen ajatuksesta.
Käsikirjoituksen laati Jon Spaihts, ja elokuva toimi esiosana Alien-elokuville. Vuonna 2010 projektiin tuli mukaan Lost-sarjan luoja Damon Lindelof, joka kirjoitti Spaihtsin käsikirjoituksen uusiksi Scottin ajatusten mukaan, sillä Scott halusi välttää toistamasta jo aiemmissa elokuvissa nähtyjä tapahtumia. Lindelofin elokuva sijoittuisi Alien-elokuvien maailmaan mutta toimisi ennemminkin spin-offina kuin esiosana. Ridley Scott kutsui alkuperäisen Alien-hirviön suunnitelleen kuvataiteilija H. R. Gigerin mukaan Prometheuksen suunnittelutyöhön. Giger piirsi elokuvaa varten useita luonnoksia.
Kuvaukset alkoivat maaliskuussa 2011, ja elokuvan ensi-ilta oli 1. kesäkuuta 2012. Virallinen traileri julkistettiin 22. joulukuuta 2011.
Alien: Covenant -nimistä jatko-osaa kuvattiin vuonna 2016, ja  sen ensi-ilta oli 17. toukokuuta 2017. Elokuvan ohjasi Ridley Scott, mutta Prometheuksen näyttelijäkaartista vain Fassbender palasi rooliinsa jatko-osassa.
Juoni

Elokuvan tapahtumat alkavat vuonna 2089, kun ryhmä tutkijoita löytää muinaisen tähtikartan, jonka uskotaan antavan vihjeitä elämän synnystä maapallolla. Meredith Vickersin johtama joukko saapuu neljä vuotta myöhemmin LV-233-planeetalle, jossa heitä odottaa taistelu ihmiskunnan tulevaisuudesta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Noomi Rapace  | … |  Elizabeth Shaw   |
|  Charlize Theron  | … |  Meredith Vickers   |
|  Michael Fassbender  | … |  David   |
|  Idris Elba  | … |  Kapteeni Janek   |
|  Logan Marshall-Green  | … |  Charlie Holloway   |
|  Guy Pearce  | … |  Peter Weyland   |
|  Kate Dickie  | … |  Ford   |
|  Sean Harris  | … |  Fifield   |
|  Emun Elliot  | … |  Chance   |
|  Benedict Wong  | … |  Ravel   |
|  Rafe Spall  | … |  Milburn   |
|  Patrick Wilson  | … |  Elizabethin isä   |
Jatko-osa

Työnimillä Prometheus 2 ja Paradise tunnetun elokuvan oli tarkoitus jatkaa siitä mihin ensimmäinen elokuva päättyi, ja Noomi Rapacen sekä Michael Fassbenderin ilmoitettiin palaavan rooleihinsa.  Joulukuussa 2012 Damon Lindelof ilmoitti, ettei osallistu jatko-osan tekemiseen vaan käsikirjoituksen tekee Michael Green. Tuotannon oli tarkoitus alkaa loppuvuodesta 2014 ja elokuvan ensi-illaksi asetettiin 4. maaliskuuta 2016, mutta 1. elokuuta 2014 Fox peruutti kyseisen ajankohdan.
Elokuussa 2015 Ridley Scott vahvisti Prometheus 2:n tuotannon, ja kuvaukset alkoivat huhtikuussa 2016.
Syyskuussa 2015 jatko-osan nimeksi paljastettiin Alien: Paradise Lost. Elokuva jatkaa Prometheus-tarinaa, ja muun muassa Xenomorphien syntytarina selitetään. 14. marraskuuta 2015 elokuvan viralliseksi nimeksi varmistui Alien: Covenant.
Triviaa

Prometheuksen Blu-ray-julkaisu sisältää vihjauksen mahdollisesta yhteydestä Alien-universumin Weylandin ja Blade Runner -universumin Tyrellin kanssa: Blu-rayn ”pääsiäismunan” mukaan Weyland puhuu edesmenneestä mentoristaan, joka muun muassa asui pyramidin huipulla katsoen enkelten kaupunkia (Los Angeles).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Prometheus 2
Aiheesta muualla > Arvostelut

Salonen, Aleksi: Suurta insinööriä etsimässä.  1.6.2012. Filmgoer. Arkistoitu 29.4.2013.
Määttä, Sakari: Prometheus (2012)  1.6.2012. Elitisti.
Ridley Scott, Charlize Theron ja Michael Fassbender Prometheuksen promootiotilaisuudessa maaliskuussa 2012
James Hirvisaari

| James Hirvisaari |
| --- | --- |
 Hirvisaari syyskuussa 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1960 (ikä 64)
Poliitikko
Entiset puolueet:  Perussuomalaiset, Muutos 2011, Valta kuuluu kansalle 
Asema:  kansanedustaja (2011–2015) kunnanvaltuutettu (2008–2015) eduskunta-avustaja, eduskuntaryhmän pääsihteeri (2020–2022)
Vaalipiiri:  Hämeen vaalipiiri (2011, 2019–)  Uudenmaan vaalipiiri (2015)
Koulutus:  Teologian maisteri
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
James Hirvisaari, alun perin Erkki Kalevi Hirvisaari (s. 2. heinäkuuta 1960) on suomalainen entinen kansanedustaja ja entinen Asikkalan kunnanvaltuutettu. Hänet valittiin eduskuntaan 2011 perussuomalaisten listalta. Lokakuussa 2013 hänet erotettiin puolueesta ja hän liittyi Muutos 2011 -puolueeseen. Hirvisaari on ammatiltaan veturinkuljettaja. Vuonna 2020 hän valmistui teologian maisteriksi. Vuosina 2021–2022 hän on toiminut Valta kuuluu kansalle -puolueessa Ano Turtiaisen eduskunta-avustajana.
Poliittinen ura

Hirvisaari valittiin perussuomalaisten listalta Asikkalan kunnanvaltuustoon vuoden 2008 kunnallisvaaleissa 223 äänellä. Kansanedustajaksi hänet valittiin vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Hämeen vaalipiiristä 5 498 äänellä. Hirvisaari kuului Jussi Halla-ahon vuoden 2011 eduskuntavaaleissa suosittelemiin ehdokkaisiin.
Hirvisaari oli Suomen Sisun jäsen, mutta hän erosi järjestöstä helmikuussa 2013. Myöhemmin Hirvisaari kertoi Twitter-tilillään, että häntä painostettiin eroamaan järjestöstä. Vuonna 2014 Hirvisaari liittyi takaisin järjestöön ja ilmaisi tukensa sen uudelle puheenjohtajalle Olli Immoselle.
Kesäkuussa 2020 Hirvisaari aloitti sihteerinä Ano Turtiaisen eduskuntaryhmässä. Turtiainen perusti ryhmän tultuaan erotetuksi perussuomalaisten eduskuntaryhmästä. Vuotta myöhemmin ryhmä keräsi tarvittavat kannattajakortit ja pääsi puoluerekisteriin nimellä Valta kuuluu kansalle.
Poliittinen ura > Erottaminen eduskuntaryhmästä ja perussuomalaisista

Hirvisaaren avustajana aloitti tammikuussa 2012 Helena Eronen. Huhtikuussa 2012 Eronen kirjoitti Uusi Suomi -sivustolle kolumnin, jossa ehdotti useille ulkomaalaisryhmille pakollista hihamerkkiä poliisin työn helpottamiseksi. Muslimeille Eronen ehdotti puolikuuta, venäläisille sirppiä ja vasaraa, kambodzalaisille maamiinaa ja yhdysvaltalaisille hampurilaista. Vaihtoehtoisesti Eronen ehdotti, että kaikki suomalaiset pitäisivät Suomen leijona -hihamerkkiä.
Kirjoitusta paheksuttiin. Perussuomalaisten eduskuntaryhmän puheenjohtaja Pirkko Ruohonen-Lerner tyrmistyi ehdotuksesta ja piti sitä puoluetta vahingoittavana. "Huonoa huumoria. Näin vakavilla asioilla ei lasketa leikkiä", Ruohonen-Lerner sanoi. Eduskuntaryhmän suosituksesta huolimatta Hirvisaari kieltäytyi erottamasta avustajaansa, minkä seurauksena hänet erotettiin eduskuntaryhmästä 17. huhtikuuta luottamuspulan vuoksi 15. syyskuuta asti. Eronen teki poliisille tutkintapyynnön tavasta, jolla hänen blogikirjoitustaan käsiteltiin Turun Sanomissa, mutta viranomaiset eivät ottaneet pyyntöä jatkokäsittelyyn. Dosentti Johan Bäckman pyysi poliisia selvittämään, syyllistyikö Eronen kiihottamiseen kansanryhmää vastaan. Valtionsyyttäjä Mika Illman ei katsonut Erosen kirjoituksen täyttäneen kiihotusrikoksen tunnusmerkistöä. Elokuussa 2012 Eronen ilmoitti eroavansa avustajan tehtävästä. Hän jatkoi myöhemmin poliittista toimintaansa muutos 2011 -puolueessa.
Lokakuussa 2013 tiedotusvälineet kertoivat Hirvisaaren kutsuneen äärioikeistolaisaktivisti Seppo Lehdon vieraakseen eduskuntaan. Vierailun aikana Hirvisaari oli ottanut kuvia Lehdosta tekemässä natsitervehdystä eduskunnan lehtereillä. Kuvia ja videoita tapauksesta levitettiin Lehdon julkisella Facebook-sivulla sekä YouTubessa. Hirvisaari sai tapauksesta huomautuksen eduskunnan puhemieheltä Eero Heinäluomalta ja 4. lokakuuta perussuomalaisten puoluehallitus päätti yksimielisesti erottaa Hirvisaaren puolueen jäsenyydestä.
Poliittinen ura > Muutos 2011 -puolueessa

Perussuomalaisista erottamisen jälkeen Hirvisaari liittyi muutos 2011 -puolueeseen. Hän perusti yksin muutos 2011 -eduskuntaryhmän ja hänestä tuli puolueen ensimmäinen kansanedustaja. 2015 eduskuntavaaleissa Hirvisaari oli ehdolla muutos 2011:n listalta Uudenmaan vaalipiiristä. Hän sai 1 115 ääntä, eikä tullut valituksi. Kesäkuussa 2015 Hirvisaari muutti pois Asikkalasta ja täten myös erosi Asikkalan valtuustosta.
Hirvisaari asettui vuoden 2019 eduskuntavaaleissa lyhytikäiseksi jääneen ja puolueisiin sitoutumattoman Reformi-koalition ehdokkaaksi Hämeen vaalipiirissä. Vaaleissa hän keräsi 284 ääntä, mikä ei riittänyt valituksi tulemiseen.
Kohuja

Heinäkuussa 2010 Hirvisaarta vastaan nostettiin blogikirjoituksen perusteella syyte kiihotuksesta kansanryhmää vastaan. Syyte hylättiin Päijät-Hämeen käräjäoikeudessa marraskuussa 2010, mutta syyttäjä valitti tuomiosta hovioikeuteen. Joulukuussa 2011 Hirvisaari tuomittiin Kouvolan hovioikeudessa kiihottamisesta kansanryhmää vastaan 25 päiväsakkoon Uusi Suomi -verkkosivustolla 4. helmikuuta 2010 julkaistusta kirjoituksesta ”Kikkarapäälle kuonoon”. Oikeuden mukaan kirjoituksessa paneteltiin ja solvattiin muslimeja. Hirvisaaren ryhmätoverit, kansanedustajat Juho Eerola, Jussi Halla-aho ja Olli Immonen maksoivat yhteisesti Hirvisaaren saamat 1 425 euron sakot. Kesäkuussa 2012 Hirvisaari syytti korkeimpia oikeusasteita ja valtakunnansyyttäjänvirastoa "mielenmaailmaltaan poliittisesti korruptoituneiksi".
Heinäkuussa 2012 huomiota herättivät Hirvisaaren kommentit homoseksuaaleista. Ensin hän luonnehti Facebook-päivityksessään vihreitä ja vasemmistoliittoa ”homopuolueiksi” ja vertasi myöhemmin Hommaforumilla homoutta kehitysvammaan. Hirvisaaren mukaan homous ei hävitä ihmisarvoa eikä yhteiskunnan tule tuomita homoja tai vammaisia. Hirvisaaren kirjoituksista tehtiin kuitenkin tutkintapyyntö viranomaisille. Poliisi katsoi kirjoituksen ylittävän esitutkintakynnyksen, ja tapauksen käsittely siirtyi valtionsyyttäjän harkintaan. Apulaisvaltakunnansyyttäjä päätti kuitenkin esitutkinnan syyskuussa 2012.
Joulukuussa 2015 Hirvisaari kirjoitti blogikirjoituksessa, ettei ole pahoillaan turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskukseksi suunnitellun hotellin tuhopolttamisesta, ja ilmoitti kannattavansa oman käden oikeutta ja "lopullista kollektiivista ratkaisua" turvapaikanhakija-asioissa, minkä tulkittiin viittaavaan Natsi-Saksan suorittamaan holokaustiin. Asiasta kirjattiin ilmoitus nimikkeellä kiihottaminen kansanryhmää vastaan, mutta tammikuussa 2016 valtakunnansyyttäjä Jorma Kalske totesi, että vaikka kirjoitus oli voimakkaasti poleeminen, siinä ei kehotettu rikokseen, eikä esitutkintakynnys ylittynyt.
Yksityiselämä

Hirvisaari on soittanut gospel-musiikkia, ja muutti taiteilijanimensä viralliseksi etunimekseen 1990-luvulla. Ammatiltaan Hirvisaari on veturinkuljettaja, josta ammatista hän on eläköitynyt vuonna 2015. Hän on naimisissa kirjailija ja journalisti Merja Hirvisaaren kanssa. James Hirvisaari valmistui teologian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 2019 ja maisteriksi vuonna 2020. Hänen pro gradu -tutkielmansa, joka kuuluu teologian ja uskonnontutkimuksen maisteriohjelmaan, hyväksyttiin vuonna 2020, ja tutkielma on nimeltään Sataprosenttinen vanhurskaus: lähetyssaarnaaja Mauri Viksténin käsityksiä pelastusopista ja erityisesti vanhurskauttamisopista.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
James Hirvisaaren kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Hirvisaaren blogi Uusi Suomi -sivustolla
https://twitter.com/JHirvisaari
.aspx James Hirvisaari Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Khadar Ayderus Ahmed

| Khadar Ayderus Ahmed> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. tammikuuta 1981 (ikä 43) Mogadishu, Somalia
Ohjaaja
Aktiivisena:  2007–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Guled & Nasra
Palkinnot
 Festival Premiers Plans d'Angers, Prix Arte 2008 Kaupunkilaisia  Helsingin lyhytelokuvafestivaali, paras fiktio 2009 Kaupunkilaisia  Tampereen elokuvajuhlat, Nuorisotuomariston palkinto 2009 Kaupunkilaisia FESPACO:n pääpalkinto Kultainen ori 2021 Guled & Nasra 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Khadar Ayderus Ahmed  (10. tammikuuta 1981 Mogadishu, Somalia) on suomalais-somalialainen elokuvakäsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän syntyi Mogadishussa, Somaliassa ja muutti 16-vuotiaana perheensä kanssa Suomeen pakolaisena.
Ura

Itseoppinut elokuvantekijä voitti lyhytelokuvan käsikirjoituskilpailun vuonna 2007 Kaupunkilaisia-käsikirjoituksellaan. Käsikirjoituksen ohjasi Juho Kuosmanen. Kilpailun järjesti Suomen elokuvasäätiö ja Yle. Kaupunkilaisia näytettiin ja palkittiin monilla elokuvafestivaaleilla, kuten Locarnon kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla, jossa se voitti Leopard of Tomorrow -palkinnon. Tampereen elokuvajuhlilla elokuva sai nuorisotuomariston palkinnon.
Ahmed on käsikirjoittanut Kaupunkilaisia-elokuvan lisäksi lyhytelokuvat Me ei vietetä joulua (2014) Yövaras (2017) ja The Killing of Cahceravga (2019), jonka ohjaana hän myös toimi. Hän käsikirjoitti yhdessä Samuli Valkaman kanssa vuoden 2017 pitkän elokuvan Saattokeikka,jonka Valkama ohjasi.
Ahmedin käsikirjoittama ja ohjaama Guled & Nasra valmistui vuonna 2021. Se on ensimmäinen suomalainen elokuvateatterilevitykseen päätynyt elokuva, joka on kuvattu Afrikan mantereella ja puhuttu kokonaan somaliksi. Guled & Nasra tunnetaan kansainvälisessä levityksessä nimellä The Gravedigger’s Wife, ja se saa ensi-iltansa heinäkuussa Cannesin elokuvajuhlien Kriitikoiden viikolla. Se on ensimmäinen pitkä suomalainen elokuva kyseisessä kilpasarjassa. Lokakuussa 2021 Khadar Ahmed voitti tällä ohjauksellaan Kultaisen oriin, joka on Afrikan merkittävimpiin elokuvajuhliin lukeutuvan FESPACO:n pääpalkinto.
Ahmedin kaikissa teksteissä esiintyy maahanmuuttajia, mutta siirtolaiskysymysten sijaan ne käsittelevät yleisinhimillisempiä teemoja.
Filmografia > Käsikirjoittajana

Kaupunkilaisia (2008)
Me ei vietetä joulua (2014)
Saattokeikka (2017)
Yövaras (2017)
The Killing of Cahceravga (2019)
Guled & Nasra (2021)
Filmografia > Ohjaajana

Me ei vietetä joulua (2014)
Yövaras (2017)
The Killing of Cahceravga (2019)
Guled & Nasra (2021)
Aiheesta muualla

Khadar Ahmed Elonetissä.
Khadar Ahmed Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kaisa Viitanen: Lahjakas herra Ahmed - Image-lehti
Woldemar von Daehn

Woldemar von Daehn, Albert Edelfeltin maalaama muotokuva vuodelta 1899.
Woldemar Carl von Daehn [von deen] (ven. Владимир Александрович фон Ден, Vladimir Aleksandrovitš fon Den; 20. helmikuuta 1838 Sippola – 28. joulukuuta 1900 Rooma, Italia) oli venäjänsaksalaista sukua ollut suomalainen jalkaväenkenraali, joka toimi Suomen suuriruhtinaskunnan ministerivaltiosihteerinä vuosina 1891–1898. Hän toimi myös Viipurin läänin kuvernöörinä, senaattorina ja ministerivaltiosihteerin apulaisena. Von Daehn puolusti Suomen autonomista asemaa ja haki kompromissia Suomen ja Venäjän välille syntyneisiin kiistoihin.
Perhetausta

Woldemar von Daehn kuului Saksan Braunschweigista lähtöisin olleeseen von Daehnin aatelissukuun. Hänen isoisoisänsä oli mennyt Venäjän palvelukseen ja hänen isoisänsä saanut avioliiton kautta omistukseensa Vanhan Suomen alueella sijainneen Sippolan kartanon, jota hänen isänsä Alexander Gustaf von Daehn sittemmin viljeli. Suku oli merkitty Suomen ritarihuoneelle vuonna 1836. Von Daehnin äiti oli saksalaistaustainen Maria Charlotta Amalia von Wilde ja setä insinöörikenraali Johan Jakob von Daehn. Sippolan kartanon peri aikanaan von Daehnin vanhempi veli, maanviljelysneuvos Alexander von Daehn.
Von Daehn puhui sujuvasti viittä kieltä. Suomeakin hän osasi kohtalaisesti, joskin luultavasti heikoiten puhumistaan kielistä. Hän oli lukenut ja sivistynyt mies ja sai seurapiireissä huomiota komeudellaan. Hän oli kuitenkin myös luonteeltaan vaitelias ja sulkeutunut.
Varhaisempi sotilasura

Von Daehn kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1849–1855. Hän palveli vuosina 1855–1857 vänrikkinä Henkikaartin Jääkärirykmentissä ja vuosina 1857–1860 Suomen kaartissa Helsingissä. Käytyään Nikolain yleisesikunta-akatemian Pietarissa vuosina 1860–1862 hän siirtyi yli vuosikymmeneksi Kaukasiaan. Von Daehn oli yleisesikunta-adjutanttina Kutaisin kuvernementissa vuosina 1863–1865, 39. jalkaväkidivisioonan esikuntapäällikkönä vuodesta 1865 ja krenatöörirykmentin komentajana Tiflisissä vuosina 1871–1874. Hän sai 1857 aliluutnantin, 1859 luutnantin, 1861 alikapteenin, 1863 kapteenin, 1866 everstiluutnantin ja 1869 everstin arvon.
Von Daehn teloi toisen jalkansa vaununpyörän alle vuonna 1873 pysäyttäessään Kaukasian käskynhaltijan, suuriruhtinas Mihail Nikolajevitšin – keisari Aleksanteri II:n veljen – vaunuja vetäneitä pillastuneita hevosia. Tämän tapahtuman myötä von Daehnin ura kenttäupseerina päättyi ja ura hovin suosikkina alkoi. Hän ontui toista jalkaa loppuikänsä.