stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Operaatio Brevity

Operaatio Brevity oli toukokuun puolessa välissä 1941 osana Läntisen aavikon taisteluita toteutettu rajoitettu hyökkäys, jonka tarkoituksena oli iskeä heikohkoa akselivaltojen etulinjaa vastaan Libyan ja Egyptin rajalla Sollumin, Fort Capuzzon ja Bardian rajaamalla alueella. Operaation alku oli lupaava, ja se aiheutti sekaannusta akselivaltojen ylemmässä johdossa, mutta lähes kaikki saavutetut tulokset menetettiin vihollisen tekemissä vastaiskuissa. Saksan täydennysjoukkojen saapuessa alueelle operaatio keskeytettiin sen kestettyä ainoastaan reilun vuorokauden.
Taustaa

Libyaan sijoitetut Italian joukot hyökkäsivät Egyptiin syyskuussa 1940, mutta ne työnnettiin takaisin Agheilaan saakka Kansainyhteisön joukkojen aloitettua hyökkäyksensä helmikuussa 1941. Vastahyökkäyksessä tuhottiin Egyptiin tunkeutunut Italian 10. armeija.
Vastoin sotilaallisia periaatteita Winston Churchill halusi saavuttaa mahdollisimman monta tavoitetta yhtä aikaa. Joukkoja siirrettiin Abessinian valtaamiseksi, sekä Kreikan tukemiseksi. Joukkojen siirtäminen alueelta esti lopulta sotatoimien jatkamisen.
Saksa lähetti Italian tueksi Erwin Rommelin johtaman Afrikan armeijakunnan, joka työnsi huhtikuussa Kansainyhteisön joukot takaisin Egyptiin. Tämän jälkeen linjat vakiintuivat Libyan ja Egyptin rajalle, ja Libyan alueella Kainsainyhteisön hallussa oli ainoastaan Tobrukin piiritetty kaupunki.
Tobrukin valtaus olisi lyhentänyt Rommelin joukkojen huoltoreittiä merkittävästi, minkä vuoksi pääosa akselivaltojen joukoista oli ryhmitetty piirittämään kaupunkia ja ainoastaan rajallinen määrä joukkoja oli sijoitettu raja-alueelle.
Rommelin maine alkoi nimenomaan näistä taisteluista, koska hän aloitti tiedusteluhyökkäyksen muutamalla pataljoonalla italialaisten kauhuksi ja englantilaisten hämmästykseksi ja joutui keskeyttämään etenemisen huollon puutteessa, eli polttoaineen ja ammusten loppumisen takia. Ilman Tobrukin valtausta eteneminen Egyptiin ei kerta kaikkian ollut enää mahdollista.
Suunnitelma

Archibald Wavellin päämääränä oli vallata Tobrukin vapauttamiseksi kesäkuussa tehtävää hyökkäystä (operaatio Battleaxe) varten sopiva lähtöalue sekä kuluttaa akselivaltojen joukkoja. Tärkeimpänä vallattavana maastonkohtana pidettiin Halfayan solaa. Suunnitelman heikkoutena oli hyökkäykseen käytettävien joukkojen heikko taistelukelpoisuus täydennysten ollessa edelleen kesken.
Operaatio toteuttamisesta vastaisi 22. kaartinprikaati vahvennettuna 7. panssaridivisioonan joukoilla, joita olisivat 2. panssarirykmentin 29 cruiser-tankkia sekä 4. panssarirykmentin 24 jalkaväkipanssarivaunua. Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimat suojaisivat joukkoja hävittäjillä sekä tukisivat hyökkäystä pommittaen vihollisen siirtymisteitä.
Prikaatikenraali William Gott, joka oli 22. kaartinprikaatin komentaja, johtaisi operaatiota. Hän oli kokenut komentaja ja johtanut joukkoja jo vetäytymisen aikana. Hänen suunnitelmansa mukaan joukot etenisivät kolmena osastona:
Eteläisen osaston muodostaisivat panssarivaunut, jotka etenisivät Bir el Khireigatista Sidi Azeiziin tuhoten kohtaamansa vihollisen. Osasto koostui 7. tukiryhmästä, 2. panssarivaunurykmentistä sekä 11. husaarirykmentistä.
Keskimmäinen osasto koottaisiin 22. kaartinprikaatista ja sen tehtävänä oli siivota Halfayan solan alue sekä turvata Bir Wair, Musaid ja Fort Capuzzo ja lähettää komppanian vahvuiden osasto kohti Bardiaa. Osasto koostui Durhamin kevyen jalkaväkirykmentin 1. pataljoonasta ja skotlantilaiskaartin 2. pataljoonasta sekä 4. panssarivaunurykmentin jalkaväkivaunuista.
Pohjoisessa lähellä rannikkoa etenevän osaston tehtävänä oli varmistaa Halfayan solan alue ja vallata Sollum. Osasto koostui Kivääriprikaatin 2. pataljoonasta sekä 8. kenttätykistörykmentistä
Akselivaltojen alueella olleet joukot

Rommelin keskitettyä joukkonsa Tobrukin ympärille jäi Egyptin vastaista aluetta valvomaan taisteluosasto von Herff, joka oli sijoitettu aavikkotasangolle. Osastoon kuului panssaritiedustelupataljoona 3, moottoripyöräpataljoona 15:n 2. komppania, joiden tukena oli patteri 8,8 cm:n ilmatorjuntatykkejä, 2 cm tykein varustettu jaos, kaksi 10,5 cm kevyttä haupitsia sekä PzKpffw II, PzKpfw III -panssarivaunuja ja 4,7 cm panssarintorjuntatykkejä. Rommelin raja-aluetta varmistamaan sijoittamia Italian armeijan joukkoja olivat kaksi komppaniaa 5. jalkaväkipataljoonasta, 75 millimetrin, 47 millimetrin kenttätykistöpatterit sekä 2 cm:n ilmatorjuntajaos. Lisäksi joukon tukena oli kahdellatoista 105 millimetrin tykillä varustettu 24. kenttätykistörykmentin II patteristo. Vajaa 62. jalkaväkirykmentin II pataljoona vahvennettuna 47 millimetrin ja 2 cm:n pattereilla oli ainoa yksikkö, joka puolusti Bardiaa.
Armeijakunta määräsi 7. toukokuuta taisteluosaston vahvennukseksi tiedustelupataljoona 33:n, joka siirtyi Bardiaan seuraavana päivänä. Tiedustelujoukkojen havaittua liittoutuneiden liikehdinnän lisääntymisen lisättiin 8.–9. toukokuuta välisenä yönä taisteluosastoon toinen pataljoona italialaisesta Trento-divisioonasta ja 9. toukokuuta vielä panssariosasto Hohmann (eli Panssarirykmentti 5:n II pataljoona) sekä moottoripyötäpataljoona 15. Lisäjoukot liittyivät taisteluosastoon 10.–11. toukokuuta ja niiden tukena oli vielä 2 cm ilmatorjuntajaos.
Taistelu > Liittoutuneiden eteneminen

Jalkaväki ryhmittyi 13. toukokuuta 1941 lähtöasemiin, jonne panssarivaunut saapuivat 15. päivän aamuna. Kello 06.00 aloittivat maavoimien joukot ilmavoimien Hawker Hurricane hävittäjien tukemana etenemisen kolmena osastona.
Keskimmäisessä osastossa 22. Kaartinprikaati saavutti Halfayan solan korkeimman kohdan, jossa se kohtasi puolustukseen asettuneen Italian armeijan panssarintorjuntatykein vahvennetun Bersaglieri komppanian. Hyökkäyksessä tuhoutui seitsemän panssarivaunua, mutta 4. panssarirykmentin C komppania ja Skotlantilaiskaartin 2. pataljoonan G komppania valtasivat italialaisten aseman. Prikaatin pääosa jatkoi puolustuksen murruttua etenemistään Bir Wairin ja Musaidin väliselle tielle. Noin kello kahdeksan prikaati vastaanotti suuren saksalais-italialaisen leirin antautumisen ja ennen lounasta Bir Wair ja Musaid oli vallattu.
4. panssarirykmentin A komppania ja Durhamin kevyen jalkaväkirykmentin 1. pataljoona (1DLI) jatkoivat etenemistä kohden Fort Capuzzoa. Lähellä linnoitusta oli asettunut puolustukseen 20–30 Saksan armeijan panssarivaunua, joita tuki panssarintorjuntatykistö. A komppania menetti nopeasti viisi vaunua, mutta se pakotti kuitenkin vihollisen irtaantumaan. Jalkaväki kadotti kosketuksensa tukeviin tankkeihin ja 1DLI:n C komppania aloitti hyökkäyksen Fort Capuzzoa vastaan ilman panssarivaunuja. Linnoitus saatiin vallattua vasta koko pataljoonan ja sitä tukevien panssarivaunujen avulla. Iltapäivällä Skotlantilaiskaartin 2. pataljoonan komppania teki tiedustelumatkan Bardiaan. Osasto joutui konekivääriylläkköön Sollumin varuskunnan luona. Osasto tuhosi hyökkääjän menettäen yhden vaunun ja ottaen joitakin vankeja.
Aavikko-osasto (vasemman puoleinen) koostui 2. panssarirykmentistä sekä muista 7. panssariprikaatista kootuista joukoista. Tiedustelutietojen mukaan alueella oli jopa 30 Saksan armeijan panssaroitua ajoneuvoa, jolloin panssarirykmentti määrättiin tiedustelemaan. Pääosa alueella olleista saksalaisjoukoista oli kuitenkin jo poistunut. Panssarirykmentti löysi alueelta kolme panssarivaunua, joista yksi Panzer IV tehtiin liikuntakyvyttömäksi ja kaksi muuta vetäytyi pois. Rykmentti menetti itse yhden vaunun mekaanisten vikojen vuoksi. Hieman myöhemmin kohdattiin 15 saksalaista vaunua, joista tuhottiin yksi Pzkf III ja pakotettiin muut vetäytymään. Osasto saavutti puoleenpäivään mennessä tavoitteensa Fort Capuzzon länsipuolella. Iltapäivällä jäljellä olevat yhdeksän 2. panssarirykmentin A komppanian vaunua aloittivat tiedustelun Sidi Azeiziin.
Rantatietä edennyt osasto, jolla ei ollut panssaritukea, pysähtyi italialaisjoukkojen vastarintaan Halfayan solassa. Puolustus saatiin murrettua vasta Kivääriprikaatin 2. pataljoonan S komppanian, joita tuki Australian asevoimien panssarintorjuntatykistö. Etenijät saivat kaikkiaan noin 130 sotavankia.
Taistelu > Akselivaltojen vastahyökkäys

Vaikka saksalaiset ja italialaiset tiesivät hyökkäyksen olevan tulossa, se siitä huolimatta onnistui yllättämään heidät. Puolustavissa joukoissa oli 15. toukokuuta havaittavissa jopa lievää sekaannusta. Etulinjasta saatujen tietojen mukaan hyökkääjillä oli jopa yli 100 panssarivaunua, joiden seurauksena tuli jatkuvia tukipyyntöjä alueella oleville ilmavoimien yksiköille.
Tobrukia piirittäneet joukot keskitettiin kaupungin itäreunalle estämään kaupungin piiritysrenkaan murtaminen ulkoapäin ja estämään piiritettyjen joukkojen liittyminen apuun tuleviin joukkoihin. Everstiluutnantti Hans Cramerin johdolla lähetettiin Panssarirykmentti 8:n panssaripataljoona vahvennettuna 88 millimetrin tykein varustetulla ilmatorjuntapatterilla Kampfgruppe von Herffin täydennykseksi. Seuraavana päivänä alueelle lähetettiin vielä kenraali von Esebeck joukkoineen.
Saksalaiset keskittivät joukkojaan liittoutuneiden keskistä hyökkäyskiilaa vastaan. Von Herff, jonka liittoutuneiden hyökkäys painoi taaksepäin, aloitti 15. toukokuuta paikallisen vastahyökkäyksen kohti Fort Capuzzoa käyttäen Panssarirykmentti 5:n toista pataljoonaa. Alueella ollut Durhamin kevyen jalkaväen 1. pataljoonan D komppania, jolla ei ollut tehokasta panssarintorjunta-aseistusta, oli lyöty. Loppu osa alueella olleesta pataljoonasta vetäytyi Musaidiin alueella olleen pölyn suojaamana. Panssaripataljoona valtasi Fort Capuzzon aiheuttaen liittoutuneille kovia tappioita ja vangiten 70 miestä.
Panssarirykmentti 5 havaitsi brittien panssarirykmentin 2. pataljoonan A komppanian etenemisen Sidi Azeiziin, mutta saksalaiset erehtyivät vaunujen tunnistuksessa luullen keveitä vaunuja Matildoiksi. Von Herff luuli alueella olevan kaksi vaunupataljoonaa. Saksalaisten suunnitelmana oli keskittää kaksi rykmenttiä seuraavaksi aamuksi.
Tapio Backlund

Tapio Backlund on suomalainen muusikko, joka on työskennellyt laajalti sekä suomalaisen popin että muiden musiikkityylien parissa yli 20 vuoden ammattiurallaan. Hän on toiminut freelance-muusikkona ja tehnyt yhteistyötä lukuisten artistien ja yhtyeiden kanssa, esiintynyt useissa TV-ohjelmissa ja musikaaleissa, sekä työskennellyt tuottajana ja säveltäjänä omalla studiollaan.
Ura

Backlund on työskennellyt monien suomalaisten pop- ja rock artistien kanssa. Hänen yhteistyökumppaneihinsa ovat kuuluneet muun muassa Anna Puu, Krista Siegfrids, Robin Packalen, Isac Elliot, Kasmir, Janna ja Antti Tuisku. Hän on esiintynyt myös muiden genrejen edustajien kanssa, kuten jazz- ja soulmuusikko Tuomo Prättälän Triossa sekä Teppo Mäkysen luotsaaman Stance Brothersin riveissä. Hän on soittanut myös fuusiomusiikkia esittävien Ossi Mariston ja Mika Myllärin MMQ:n kanssa.
Progressiivisessa rock- ja metal-genressä basisti on esiintynyt Dead Sirius 3000:n ja Peasouperin kanssa sekä prog. metal -yhtyeissä For the Imperium ja Grand Discovery.
Ura > Show- ja TV-tuotannot

Backlund on ollut mukana useissa tunnetuissa suomalaisissa televisio-ohjelmissa ja musikaaleissa. Näihin kuuluvat muun muassa:
Voice of Finland - Comeback Stage
Maailma on tehty meitä varten -musikaali
Starsquad Dinner Show
Ura > Levytykset ja tuotannot

Tapio Backlund on osallistunut lukuisiin levytyksiin ja tuotantoihin eri artistien ja yhtyeiden kanssa. Hänen tuotantonsa käsittää yhteistyötä niin suomalaisten kuin kansainvälisten artistien kanssa. Hänen levytysprojektinsa ovat sisältäneet yhteistyötä muun muassa seuraavien artistien kanssa:
Don Johnson Big Band
Sunrise Avenue
Max 'C
Michael Monroe
Lord Est
Aikakone
Ura > Yhteistyöt ja projektit

Vuosien varrella Tapio Backlund on ollut mukana lukuisissa projekteissa eri musiikkityylien parissa, aina popista ja rockista jazziin ja fuusiomusiikkiin. Hänen työtään voi kuulla useissa eri levyissä ja musiikkituotannoissa sekä live-esiintymisissä ympäri Suomea ja ulkomailla.
Riley Reid

| Riley Reid |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1991 (ikä 33)
Pornonäyttelijä
Aktiivisena:  2011–
Pituus:  163 cm
Paino:  48 kg
Aiheesta muualla
reidmylips.com
IMDb
Riley Reid (s. 9. heinäkuuta 1991 Miami Beach, Florida) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Pornoelokuvissa näyttelemisen hän aloitti vuonna 2011 ollessaan 19-vuotias. Vuoden 2014 AVN-gaalassa hän voitti ensimmäiset AVN-palkintonsa. Hän on toiminut myös Penthousen mallina.
Käännös suomeksi
28. elokuuta

28. elokuuta on gregoriaanisen kalenterin mukaan vuoden 240. päivä (241. päivä karkausvuonna). Vuodesta on jäljellä 125 päivää.
Nimipäivät

suomalainen kalenteri: Tauno
suomenruotsalainen kalenteri: Hilding
ortodoksinen kalenteri: Mooses
pohjoissaamenkielinen kalenteri: Duoŋgi
vanhemmissa kalentereissa: Augustinus, Augustin, Gebhard, Iines
Tapahtumia

489 – Ostrogoottien kuningas Teoderik Suuri voitti Odovakarin taistelussa Isonzojoen rantamilla.
1521 – Osmanien valtakunnan turkkilaiset valtasivat Belgradin.
1705 – Jo toinen suurpalo Oulussa saman kesän aikana tuhosi noin 40 taloa ja yli sata ranta-aittaa.
1758 – Charles Messier havaitsi Messierin luettelon ensimmäisen kohteen, Rapusumun.
1838 – Suomen ensimmäinen vapaaehtoinen palokunta Turun VPK perustettiin.
1845 – Scientific Americanin ensijulkaisu.
1867 – Yhdysvallat miehitti Midwaysaaret.
1879 – Zulujen viimeinen kuningas Cetshwayo joutui brittien vangiksi.
1890 – Suomessa vallitsi poikkeuksellinen hirmumyrsky.
1898 – Caleb Bradham nimesi keksimänsä kolajuoman ”Pepsi-Colaksi”.
1916 – Ensimmäinen maailmansota: Saksa julisti sodan Romanialle.
1916 – Ensimmäinen maailmansota: Italia julisti sodan Saksalle.
1924 – Elokuun kansannousu alkoi päivää suunniteltua aikaisemmin Georgiassa.
1937 – Toyota Motor Corporation perustettiin itsenäisenä yhtiönä.
1940 – Välirauhan aika: presidentti Kyösti Kallio sai halvauskohtauksen, jonka jälkeen hän ei pystynyt enää hoitamaan tehtäviään. Pääministeri Risto Ryti ryhtyi hoitamaan tasavallan presidentin tehtäviä.
1940 – Välirauhan aika: Adolf Hitler päätti, että Saksa miehittää Petsamon, mikäli Neuvostoliitto hyökkää Suomeen.
1941 – Toinen maailmansota: saksalaiset valloittivat Tallinnan.
1944 – Toinen maailmansota: Liittoutuneet vapauttivat Marseillen ja Toulousen.
1963 – Washingtonin mielenosoitusmarssi, jossa Martin Luther King, Jr. piti kuuluisan I Have a Dream -puheensa.
1988 – Ramsteinin lentonäytösonnettomuus
1990 – Irak julisti Kuwaitin 19. maakunnakseen.
1993 – Galileo-luotain otti kuvia asteroidi Idasta.
1995 – Kranaatti-isku tappoi 38 ihmistä Bosnian Sarajevossa. Tämän iskun takia Nato päätti hyökätä serbien kimppuun.
1996 – Walesin prinssi Charles ja prinsessa Diana erosivat.
Operaatio Sportpalast

Operaatio Sportpalast oli Saksan laivaston operaatio toisessa maailmansodassa. Operaation tavoitteena oli maaliskuun alussa 1942 Britteinsaarilta Pohjois-Venäjälle matkaavan PQ-12- ja sieltä palaavan QP-8-saattueen kulun estäminen. Suunnitelman runkona oli Norjan rannikolla piilotteleva taistelulaiva Tirpitz suojueineen.
Taustaa

Vara-amiraali Curteisin johtama saattue PQ-12 lähti 1. maaliskuuta 1942 Reykjavikista Islannista Kuolan niemimaalle Murmanskiin suojanaan taisteluristeilijä HMS Renown, taistelulaiva HMS Duke of York, risteilijä HMS Kenya sekä kuusi hävittäjää. Vastaavasti QP-8 lähti paluumatkalle Murmanskista suurin piirtein samaan aikaan. Saattueiden oli tarkoitus sivuuttaa toisensa Karhusaaren lähellä.
Operaatio

Saksalaisten tiedustelu havaitsi Venäjälle matkaavan saattueen PQ12 Jan Mayenin saaren lähistöllä. Taistelulaiva Tirpitz lähti 6. maaliskuuta 1942 merelle Trondheimista saattajinaan hävittäjät Z5 Paul Jacobi, Z14 Friedrich Ihn, Z7 Hermann Schoemann ja Z25. Saksan laivasto-osasto ei päässyt huomaamatta merelle, vaan sukellusveneet HMS Seawolf ja HMS Trident havaitsivat merellä olleen osaston ilmoittaen siitä Britannian Amiraliteetille.
Amiraali Toveyn komentamat taistelulaiva HMS King George V, lentotukialus HMS Victorious, risteilijä HMS Berwick ja kuusi hävittäjää lähtivät 6. maaliskuuta Scapa Flowsta merelle. Osasto saavutti saattueen Jan Mayenin eteläpuolella.
Liittoutuneiden laivasto ei kuitenkaan löytänyt Norjan meren myrskyssä saksalaisaluksia. Saksan laivaston hävittäjät tavoittivat saattueesta PQ-8 jääneen rahtialus Izhoran, jonka ne upottivat. Sää selkeytyi 9. maaliskuuta, jolloin HMS Victoriousilta lähetettiin kello 06.54 kuusi Fairey Albacorea etsimään Saksan laivaston osastoa. Kaksitoista torpedoin varustettua Albacorea lähetettiin ilmaan kello 07.35.
Tiedustelukone löysi kello 08.00 saksalaiset ja 40 minuuttia myöhemmin torpedokoneet olivat paikalla. Tirpitz purjehti vastatuuleen ja pakotti siten Albacoret hyökkäämään haluamastaan suunnasta. Taistelulaiva avasi tulen kaikilla lähes sadalla ilmatorjuntatykillään, minkä seurauksena yksikään torpedo ei osunut maaliin ja kaksi Albacorea ammuttiin alas.
Tirpitz saattajineen suuntasi takaisin kohti Norjan vuonoja ennen kuin paikalle Britteinsaarilta lähetetyt pommikoneet saapuivat. Alus saapui 9. maaliskuuta Länsivuonoon, josta se jatkoi matkaansa Trondheimiin 12. maaliskuuta.
Otrantonsalmen taistelu

Otrantonsalmen taistelu oli Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston toisen maailmansodan ja Italian laivaston saattueen välinen taistelu Adrianmerellä Italian ja Albanian välisessä Otrantonsalmessa 12. marraskuuta 1940.
Tausta

Vara-amiraali Henry Pridham-Whippelin laivasto-osasto (Force X), jossa olivat kevyet risteilijät HMS Orion, HMAS Sydney ja HMS Ajax sekä hävittäjät HMS Nubian ja HMS Mohawk, lähetettiin Adrianmerelle häiritsemään Italian laivaston toimintaa alueella sekä harhauttamaan akselivaltojen tiedustelu, jotta he eivät havaitsisi suunniteltua hyökkäystä Taranton laivastoasemalle.
Taistelu

Italian laivaston saattue, jonka muodostivat kauppalaivat SS Antonio Locatelli, SS Premuda, SS Capo Vado ja SS Catalani saattajinaan torpedovene Nicola Fabrizi (T V c Giovanni Barbini) ja apuristeilijä Ramb III (C F Francesco De Angelis), lähti merelle Brindisistä Italiasta Valonaan Albaniaan.
Vara-amiraali Pridham-Whippelin osasto purjehti 12. marraskuuta vastaisena yönä pohjoiseen saapuen valvonta-alueensa pohjoisrajalle Barin ja Durazzon välille 12. marraskuuta kello 01.00. Alukset kääntyivät etelään ja 20 minuuttia myöhemmin ne havaitsivat kuusi pimennettyä alusta. Aluksia luultiin tunnistettaessa kahdeksi hävittäjäksi ja neljäksi kauppalaivaksi. HMS Mohawk avasi tulen kello 01.27 ja taisteluun liittyivät nopeasti kaikki alukset.
Alle puolessa tunnissa kaikki kauppalaivat olivat joko uponneet tai tulessa. Torpedovene Nicola Fabrizzi oli pahoin vaurioitunut ja pakenemassa kohti Valonaa kannellaan 11 kaatunutta ja 17 haavoittunutta miehistönjäsentä. Ramb III oli irtaantunut taistelusta vaurioitta.
Seuraavana päivänä Italian laivaston torpedoveneet Curtatone ja Solferino pelastivat taistelupaikalta 140 merimiestä.
Taisteluun osallistunut HMAS Sydney.
Fritz

Fritz on miehen etunimi, alun perin Friedrich-nimestä muodostettu saksankielinen lempinimi. Paitsi saksankielisissä maissa, on nimi käytössä myös Alankomaissa ja  pohjoismaissa..
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fritz Wikimedia Commonsissa
Guadalcanalin meritaistelu

Guadalcanalin meritaistelu käytiin toisessa maailmansodassa marraskuussa 1942 Guadalcanalin lähistöllä Yhdysvaltain ja keisarillisen Japanin laivaston välillä. Taistelut alkoivat 12. marraskuuta 1942 ja päättyivät Yhdysvaltain voittoon 15. marraskuuta 1942.
Molemmat osapuolet menettivät useita aluksia, mutta Yhdysvaltojen joukot onnistuivat estämään Japanin maihinnousujoukkoja tuomasta lisävahvistuksia Guadalcanalille. Taistelussa menehtyi kaksi yhdysvaltalaisjoukkojen komentajaa. Tämä oli sodan ainoa meritaistelu, jossa kaatui komentajia.
Tausta

Yhdysvaltalaiset olivat nousseet maihin Guadalcanalin saarelle elokuussa 1942. Taistelu saaren herruudesta jatkui seuraavan vuoden puolelle. Osana tätä taistelua käytiin useita meritaisteluja saaren lähivesillä.
Meritaistelu > 13. marraskuuta

Amiraali Aben johtama keisarillisen Japanin laivaston osasto, johon kuuluivat taistelulaivat Hiei ja Kirishima sekä niiden suojana olleet ristelijät ja hävittäjät. Osasto eteni kohti Guadalcanalia tarkoituksenaan möyhentää yhdysvaltalaisten hallussa oleva lentokenttä.
Vastassa oli kontra-amiraali Callaghanin ristelijäosasto, johon kuuluivat risteilijät USS Atlanta, USS San Francisco, USS Portland, USS Helena ja USS Juneau sekä niitä suojanneet hävittäjät.
Osastot kohtasivat yön pimeydessä noin 1.30. Syntyneessä taistelussa upposivat hävittäjät USS Cushing, USS Laffey, USS Barton ja USS Monssen. Lisäksi risteilijät Atlanta (upposi myöh), San Francisco, Portland ja Juneau (upposi myöh) vaurioituivat pahasti.
Vastineeksi yhdysvaltalaiset vaurioittivat pahasti Hieitä. Se jäi paikalle ja lentokentältä toimineet koneet upottivat sen illalla.
Illalla amiraali Mikawan risteilijät kävivät lyhyen aikaa tulittamassa kenttää.
Meritaistelu > 14.–15. marraskuuta

Amiraali Kondo eteni illalla 14. marraskuuta kohti Guadalcanalia mukanaan taistelulaiva Kirishima, raskaat risteilijät Atago ja Takao sekä niitä suojanneet hävittäjät.
Vastassa oli tällä kertaa amiraali Leen uudet taistelulaivat USS Washington ja USS South Dakota sekä niiden suojana olleet hävittäjät.
Osastot kohtasivat Savo-saaren luona ennen puolta yötä. Japanilaiset menettivät Kirishiman ja hävittäjän. Moni yhdysvaltalaislaiva vaurioitui.
Lopputulos

Taistelu Guadalcanalin herruudesta kääntyi tämän jälkeen yhdysvaltalaisille. Lisäksi japanilaiset olivat kärsineet vakavia tappioita, eivätkä he pystyneet korvaamaan niitä toisin kuin yhdysvaltalaiset.
Hyökkäyksen ensimmäinen vaihe, 23:17–23:30, 14 marraskuuta. Punaiset linjat ovat japanilaisten aluksia ja mustat linjat yhdysvaltalaisten aluksia.
Hyökkäyksen toinen vaihe, 23:30–02:00. Punaiset linjat ovat japanilaisten aluksia ja mustat linjat yhdysvaltalaisten aluksia. Numeroidut keltaiset pisteet ovat uponneita aluksia.
Sundasalmen taistelu

| n k Hollannin Itä-Intian sotaretki (1941–1942) |
| --- | --- |
 Borneo  Manado  Tarakan  Celebes  Balikpapan  Ambon  Palembang  Makassarinsalmi  Badungsalmi  Jaavanmeri  Sundasalmi  Jaava  Timor 
Sundasalmen taistelu oli toisessa maailmansodassa keisarillisen Japanin laivaston ja liittoutuneiden laivasto-osaston välinen meritaistelu Sundasalmessa, Alankomaiden Itä-Intiassa. Japanilaiset olivat kukistaneet edellisenä päivänä liittoutuneet Jaavanmeren taistelussa. Taistelu alkoi 28. helmikuuta 1942 ja päättyi japanilaisten voittoon seuraavana päivänä. Taistelussa japanilaiset upottivat Yhdysvaltain laivaston raskaan risteilijän USS Houstonin, Australian kuninkaallisen laivaston kevyen risteilijän HMAS Perthin ja Alankomaiden kuninkaallisen laivaston hävittäjän Hr. Ms. Evertsenin. Japanilaiset menettivät omassa tulituksessaan yhden miinanraivaajan ja yhden joukkojenkuljetusaluksenlähde?. Lisäksi kolme joukkojenkuljetusalusta vaurioitui pahoin. Taistelussa menehtyi 1071 liittoutuneiden sotilasta ja 10 japanilaissotilasta. Lisäksi 675 liittoutuneiden sotilasta joutui sotavangiksi. Taistelun seurauksena japanilaiset toteuttivat onnistuneen maihinnousun Jaavalle.
Muistolaatta HMAS Perthin and USS Houstonin miehistölle Rockingham Naval Memorial Parkissa