stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Maailman kaunein tyttö
Tuotanto

Maailman kaunein tyttö on ainoa suomalainen elokuva, jossa Kuusela esiintyy. Lisäksi hän esiintyi filippiiniläisessä elokuvassa, joka kertoo Armin tarinasta sikäläisen version. Mukana on myös jaksoja sotavuosien dokumenttielokuvista.
Elokuvan valmistamisen aikoihin Suomessa kiersi laajalti huhuja, joiden mukaan suomalaiset elokuvantekijät olisivat tapelleet filmausoikeuksista Armi Kuuselan kanssa. Kuitenkin Kuusela itse sanoi häntä 50 vuotta myöhemmin haastatelleelle Nina af Enehjelmille, että Veikko Itkosta lukuun ottamatta kukaan suomalainen elokuvaohjaaja ei ottanut häneen yhteyttä.
Kerrotaan, että Waltari sai sanomalehdestä tiedon, että hänen toivotaan tekevän käsikirjoituksen, ja suostui hyvää hyvyyttään. Waltari laati elokuvan käsikirjoituksen Eiran sairaalassa, jossa hän oli lepäämässä romaaninsa Johannes Angelos kirjoitusprosessin aiheuttaman rasituksen vuoksi.
Arviot

Arvioissa kiinnitettiin huomiota Palon setämäisyyteen, ja muutenkin näyttelijöiden työ sai Kuuselaa lukuun ottamatta kielteisiä arvioita. Nimimerkki Sama (Työkansan Sanomat) kirjoitti Kuuselasta: "[Hän] onnistui – – ensikertalaiseksi yllättävän hyvin ja omalla välittömällä luonnollisuudellaan saattaa häpeään useita suomalaisen elokuvan tunnettuja tähtidiivoja." Helsingin Sanomien nimimerkin P. Ta-vi mukaan jotakin olisi voitu pelastaa, jos Palon rooli olisi tehty edes koomiseksi. Saman nimimerkin mukaan muut näyttelijät ”tekivät mitä voivat, mutta kaikki osat olivat yliammuttuja”. Uuden Suomen nimimerkki V. H. moitti elokuvan juonta epäjohdonmukaiseksi ja sekavaksi, jopa mauttomaksi. Elokuva-Aitan päätoimittaja Valma Kivitie sääli Palon kohtaloa: ”Kyllähän hän yritti olla 35-vuotias amerikkalainen kaivinkonetehtaan perijä, mutta miksihän niin moni huolestunut naisääni on viime päivinä tiedustellut puhelimitse lehtemme toimituksesta Taunon syntymäaikaa...”
Suomen Kuvalehden nimimerkki Camera oli arviossaan armoton: ”Elokuvan valmistamisessa pidettiin aivan ennennäkemätöntä kiirettä, vajaassa parissa kuukaudessa oli koko touhu ohi. Mutta niinpä onkin tuloksena kokonaisuutena ottaen sotkuinen, turhanpäiväinen ja kiukuttavan naiivi filmityö. Suurimman vastuun tästä kantaa Mika Waltari, jonka käsikirjoitus lienee niitä hatarimpia ja epäjohdonmukaisimpia, mitä meillä milloinkaan on filmattu. Isompia kehumisia ei ole myöskään siinä tavassa, millä Veikko Itkonen on tämän surkean jutun filminauhalle siirtänyt.” Toisaalta tässäkin arviossa Armi Kuusela sai kiitosta: ”Armi onkin aivan samassa määrässä myönteinen yllätys kuin filmi muuten on pettymys. Hänen esiintymisensä on miellyttävän luontevaa ja välitöntä ja hänen tyttömäinen kauneutensa tuntuu pääsevän filmissä täysiin oikeuksiinsa.”
Kriitikkojen murska-arvioista huolimatta elokuva pyöri täysille saleille useita kuukausia, ja siitä tuli Veikko Itkosen koko ohjaajauran suurin taloudellinen menestys. Eräs elokuvan nähnyt nainen huudahti: ”Minun mielestäni elokuva olisi ansainnut kaikki maailman Jussi-palkinnot ja Oscar-patsaat!” Armi Kuusela itse muisteli puoli vuosisataa myöhemmin, että sekä Itkosen että Tauno Palon kanssa oli ollut hyvä ja helppo työskennellä. Tauno Palon elämäkerran kirjoittajan Lauri Meren mukaan näyttelijänä täysin harjaantumattoman Kuuselan vastapariksi haluttiin mahdollisimman kokenut tekijä, joka olisi oikealla tavalla osannut tukea nuorta aloittelijaa, ja tähän tehtävään olisi ollut vaikea kuvitella Paloa parempaa miestä.
Televisioesityksen arviossa vuodelta 2014 elokuvaa pidetään typeränä ja sekavana. Kuuselan karisman lisäksi elokuvassa ei kriitikon mielestä ole juuri hurraamista.
Luvia

| Luvia> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Eurajoki |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°21′40″N, 021°37′30″E
Maakunta:  Satakunnan maakunta
Seutukunta:  Porin seutukunta
Kuntanumero:  442
Hallinnollinen keskus:  Luvian kirkonkylä
Perustettu:  1870
Liitetty:  2017
– liitoskunnat:  Eurajoki Luvia
– syntynyt kunta:  Eurajoki
Pinta-ala:  861,20 km²  (1.1.2016)
– maa:  169,13 km²
– sisävesi:  2,46 km²
– meri:  689,61 km²
Väkiluku:  3 348   (31.12.2016)
– väestötiheys:  19,8 as./km² (31.12.2016)
Luvia on Suomen entinen kunta, joka sijaitsee Satakunnan maakunnassa. Vuoden 2017 alusta Luvia on osa Eurajokea. Ennen kuntaliitosta Luvialla asui 3 348 (31.12.2016) ihmistä, ja sen pinta-ala oli 861,20 km², josta 2,46 km² oli vesistöjä. Väestötiheys oli 19,80 asukasta/km².
Luvian naapurikunnat olivat Eurajoki, Nakkila, Pori ja Ulvila. Vuoteen 1967 saakka naapurikuntiin kuului myös Porin maalaiskunta.
Luvian vaakunan on suunnitellut Heikki Hermonen, ja se on vahvistettu vuonna 1954.
Luvia ja Eurajoki yhdistyivät vuoden 2017 alussa.
Historia

Luvian kunta on perustettu 1870. Luviasta löytyy kuitenkin mainintoja jo keskiajalta lähtien; näissä teksteissä yleensä mainitaan Sassilankylä. Luvian seurakunta oli 1900-luvun alkuun asti Eurajoen kappeliseurakunta, josta se itsenäistyi 1901.
Purjelaivakaudella Luvia oli Suomen merkittävimpiä laivanrakennuspaikkakuntia. Rakennetut venetyypit vaihtelivat pienistä scyllistäselvennä jopa suuriin fregatteihin. Nykyään Luvian Lankoorissa on pieni veneveistämö. Laitakarissa perinnelaivayhdistys rakensi kaljaasi Ihanan käyttäen perinteisiä menetelmiä. Ihana valmistui 2011.
Suurin osa Luviasta on entistä merenpohjaa. 1800-luvulla Luodonkylän ja kirkonkylän välinen Luvianlahti kuivattiin ja näin syntyi yli tuhat hehtaaria peltoa. Peltoaukea/lahti on vielä nähtävissä Kuivalahden ja Luvian keskustan välisellä tiellä, sillä sille ei ole aktiivisesti rakennettu asutusta.
Suomen ensimmäinen suomenkielinen baptistiseurakunta perustettiin Luvialle vuonna 1871. Nykyisin seurakuntaa ei enää ole. Ruotsinkielisiä baptistiseurakuntia oli sitä ennen perustettu Föglöhön ja Pietarsaareen.
Kieltolain aikana Luvia oli merkittävä alue viinan salakuljetuksessa. Virolaiset laivat seilasivat kauas Luvian edustalle, mistä viinaa salakuljetettiin moottoriveneillä muun muassa Aspiskerin saaren kautta muualle Satakuntaan.
Nähtävyydet

Luvian tärkeimmät nähtävyydet ovat Josef Stenbäckin suunnittelema, paikallisesta punaisesta hiekkakivestä rakennettu kirkko vuodelta 1910, kotiseutumuseo, Knapernummen ampumahaudat, Luvian saaristo, Säpin majakka ja Laitakarin venesatama, jossa rakennettiin perinteisin menetelmin kaljaasi Ihana.
Kulttuuri

Luvian Nuorisoseura ry. on tuottanut vuodesta 2001 lähtien vuosittain täysimittaisia musikaaleja seurojentalo Tasalassa: Sound of Music, My Fair Lady, Viulunsoittaja katolla, Grease, Piukat paikat, West Side Story, Myrskyluodon Maija, Peter Pan, Enkeleitä Broadwaylla ja Evita. Vuoden 2007 tuotantoa Myrskyluodon Maijaa esitettiin heinäkuussa 2007 myös Oura-oopperan lavalla Merikarvian Krookassa. Luvian Nuorisoseura ry:n musikaalien musiikkia ovat olleet johtamassa Juha Järvinen kolme kertaa, Eeva Kontu kolme kertaa, Anu Lainio kerran ja Ismo Rinne kaksi kertaa. Kuusi ensimmäistä musikaalia ohjasi yliopettaja Kyllikki Staff. Hänen jälkeensä ohjaajana jatkoi kahden musikaalin verran Ari-Pekka Söderdahl. Kyllikki Staff palasi ohjaajaksi syksyllä 2008 työstämään musikaalia Enkeleitä Broadwaylla esitettäväksi vuoden 2009 alussa.
Luvialaisten juhlien vakioesiintyjä on yli 40 laulajan Luvian Mieskuoro.
Luvia Seor on paikkakunnan murteeseen ja historiaan erikoistunut kotiseutuyhdistys.
Vuosittain toistuvista kulttuuritapahtumista suurin on Luvialaiset kesäjuhlat heinäkuun ensimmäisenä sunnuntaina. Tapahtumaa on järjestänyt yli 30 vuoden ajan LC Luvia ry.
Luvian pitäjäruoaksi nimettiin 1980-luvulla kalivellink eli kaljavelli.
Kulttuuri > Murre

Luvian alueella puhutun kielen perustana on Lounais-Suomen murre. Luvian murre kuuluu lounaismurteiden pohjoisryhmän Rauman alaryhmään. Luvian murteen sävelkulku on tunnusomaisen lounaismurteista. Murteelle tyypillistä on myös loppuheitto eli sanojen katkeaminen lopusta.
Heikki Ojansuun mukaan Luvian murre muodostaa yhdessä Euran, Eurajoen, Kiukaisten, Lapin, Honkilahden ja Rauman kanssa Rauman murteen.
Urheilu

Luvialainen urheiluseura Luvian Kiekko -82 on voittanut kolme kertaa ringeten Suomen-mestaruuden, vuosina 2004, 2005 ja 2007. Yleisseura Luvian Vedon harrastetuin laji on jalkapallo. LuVella on miesten joukkue kutosessa.
Talous

Kunnan suurimpiin yrityksiin kuuluu sahalaitos Luvian Saha Oy, jonka liikevaihto on noin 80 miljoonaa.
Koulutus

Luvialla sijaitsee yhtenäinen peruskoulu (luokat 1–9) Kirkonkylässä (Sittlahdessa). Aikaisemmin luokat 3 ja 4 käytiin pienemmissä kyläkouluissa joko Niemen- tai Peränkylässä, mutta tämä lopetettiin 2012 sisätilaongelmien ja säästöjen takia. Lukion ja ammattikoulun luvialaiset käyvät pääsääntöisesti joko Porissa, Raumalla tai Eurajoella.
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
| Luvian väestönkehitys 1980–2015 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 3 293 | 3 293 |
| 1985 | 1985 |    | 3 405 | 3 405 |
| 1990 | 1990 |    | 3 409 | 3 409 |
| 1995 | 1995 |    | 3 403 | 3 403 |
| 2000 | 2000 |    | 3 323 | 3 323 |
| 2005 | 2005 |    | 3 325 | 3 325 |
| 2010 | 2010 |    | 3 322 | 3 322 |
| 2015 | 2015 |    | 3 349 | 3 349 |
Lähde: Tilastokeskus.
Kylät ja kulmakunnat

Luvialla on 11 henkikirjakylää (tieto vuodelta 1973):
Hanninkylä (ruots. Handby)
Korpi
Lemlahti (ruots. Lemlax)
Luodonkylä (Norrby)
Löytty (Löytynkylä)
Mikola (Mickoby)
Niemenkylä (Arnäs)
Perä (Peränkylä), (ruots. Peräby)
Sassila (Sassö)
Sitlahti (Sittlax)
Väipäre (Vägby)
Näistä Sitlahti on Luvian kirkonkylä. Luvian kulmakuntia tai asutuskyliä ovat lisäksi Lankoori (Långör), Murro (Fallet) ja Määrvuori.
Perän kartta vuodelta 1697 maanmittari Olof Mörtin tekemä.
Tunnettuja Luvialla syntyneitä tai vaikuttaneita henkilöjä

Kalle Haula, yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Marjo Heino, taidemaalari
Lasse Jaakkola, kirjailija
Iivari Kyykoski, voimistelija
Pauli Levokari, jääkiekkoilija
Juho Länsiharju, ohjaaja
Matteus Marttila, lavastaja
Carl Ferdinand Nordlund, kirjailija ja opettaja
Björn (Nalle) Nyberg, veneenrakentaja
Vesa Puttonen, taloustieteilijä
Mikael Rostedt, kellonvalaja ja saarnamies
Pasi Staff, merivoimien komentaja
Eeva-Leena Vaahtio, tietokirjailija
Laitakari Luvialla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luvia Wikimedia Commonsissa
Tilastokeskus – Luvian avainluvut
Luvian peruskoulu (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaljaasi Ihana
| n k Satakunnan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Eura  Eurajoki  Harjavalta  Huittinen  Jämijärvi  Kankaanpää  Karvia  Kokemäki  Merikarvia  Nakkila  Pomarkku  Pori  Rauma  Siikainen  Säkylä  Ulvila 
Entiset kunnat:  Ahlainen  Hinnerjoki  Honkajoki  Honkilahti  Kauvatsa  Kiukainen  Kodisjoki  Kullaa  Köyliö  Lappi  Lavia  Luvia  Noormarkku  Porin maalaiskunta  Rauman maalaiskunta  Vampula 
Eurajoen kylät
| --- | --- |
Eurajoen kylät:  Auvi  Hankkila  Huhta  Ilavainen  Irjanne  Kainu  Kaukomäki  Kaukonpieli  Kirkonkylä  Koivuniemi  Kuivalahti  Köykkä  Lapijoki  Lavila  Linnamaa  Lutta  Mullila  Pappila  Pihlaus  Rikantila  Saari  Sydänmaa  Tahkoniemi  Taipale  Tarvola  Vaimala  Vuojoki  Väkkärä 
Luvian kylät:  Hanninkylä  Korpi  Lemlahti  Luodonkylä  Löytty  Mikkola  Niemenkylä  Perä  Sassila  Sitlahti  Väipäre 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef 
Säpin majakka.
Luvian kirkko sijaitsee keskellä kirkonkylää.
Andreas Gryphius

| Andreas Gryphius |
| --- | --- |
 Andreas Gryphius
Henkilötiedot
Syntynyt: 1616
Kuollut: 1664 (47–48 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: saksa
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lyrische Gedichte (1880)
Andreas Gryphius (Greif) (1616–1664) oli saksalainen, barokkiaikakauden kirjailija, joka kirjoitti sekä komedioita että tragedioita. Hänen katsotaan ansioituneen enemmän komedioissa kuin tragedioissa. Hänen tragedioissaan on usein aiheena kohtalon kourissa oleva sankari.
Gryphius oli monipuolinen mutta ankarien kokemusten synkistämä luonne. Hän aloitti näytelmäkirjailijana kääntämällä hollantilaisen Joost van den Vondelin draaman De Gebroeders. Vasta 1646 ilmestyi hänen ensimmäinen alkuperäinen tragediansa, bysanttilaisaiheinen Leo Armenius. Gryphiuksen seuraavat tragediat ovat Katharina von Georgien, Cardenio und Celinde, Ermordete Majestät oder Carolus Stuardus ja Papinianus. Gryphius noudattaa teoksissaan kolmea yhteyttä, ajan-, paikan- ja toiminnan ykseyttä, käsittelee kamalia aiheita ja liittää näytelmiinsä kuoroja. Huomattavampaa Gryphius on luonut komedian alalla. Hänen komediansa ovat Peter Squenz, Horribilieribrifax ja Die geliebte Dornrose, joista viimeinen on talonpoikaismurteinen. Gryphiuksen lyyriset runot (oodit, sonetit) henkivät synkkämielisyyttä.
Suomennettuja runoja

Ilta (Abend), suom. Aale Tynni, teoksissa: Rakkaudellasi hellytät, Helsinki: Kirjaneliö 1980, ISBN 951-600-519-5, Tuhat laulujen vuotta, toim. Aale Tynni Helsinki WSOY 1957, 1974 (ISBN 951-0-06216-2), 2004 (ISBN 951-0-29121-8)
Maailmalle, suom. Arvi Kivimaa, teoksessa: Laulujen virta, WSOY 1936
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andreas Gryphius Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef
Luonnonkosmetiikka

Luonnonkosmetiikassa käytetään pääosin erilaisia kasviraaka-aineita, esimerkiksi afrikkalaisen voipuun pähkinöistä saatavaa karitevoita.
Luonnonkosmetiikka tarkoittaa ihonhoitotuotteita ja kosmetiikkaa, jonka lähtökohtana on, että siihen käytetyt raaka-aineet ovat mahdollisimman vähän haitallisia niin ihmiselle kuin luonnolle, jonka vuoksi tiettyjä kemikaaleja ei käytetä. Tätä säädellään sertifikaateilla. Tuotteiden raaka-aineiden ja tuotannon täytyy noudattaa jonkun riippumattoman sertifiointi-organisaation kriteereitä, jonka vuoksi usein puhutaankin sertifioidusta luonnonkosmetiikasta. Myös termejä orgaaninen kosmetiikka tai luomukosmetiikka saatetaan käyttää.
Luonnonkosmetiikan raaka-aineiden tulee olla muun muassa luonnonöljyjä ja -vahoja; myös hajusteiden ja väri- ja säilöntäaineiden tulee olla luonnosta peräisin. Luonnonkosmetiikan ihonhoitotuotteissa ei käytetä esimerkiksi formaldehydin vapauttajia säilöntäaineena taikka silikoneja, parabeeneja, etoksyloituja emulgaattoreita (PEG-yhdisteet), keinotekoisia väriaineita tai hajusteita, EDTA:ta, parafiinia tai muita maaöljyjohdonnaisia.
Periaatteet ja standardisointi

Luonnonkosmetiikalle ei ole alun perin ollut olemassa yhtenäistä eurooppalaista sertifiointijärjestelmää. Eri mailla on ollut omat sertifikaattinsa, esimerkiksi Saksassa BHID, Ranskassa Ecocert, Britanniassa Soil Association ja Italiassa AIAB, joista osaa on voinut hakea maan rajojen ulkopuolinenkin valmistaja. Laajimmalle levinneet luonnonkosmetiikan sertifikaattien myöntäjät (ja sertifikaatit) Euroopassa ovat BDIH ja Ecocert. NaTrue-leima, jota on alettu kehittää vuodesta 2007 lähtien, pyrkii olemaan kansainvälisesti tunnistettava, kaikille valmistajille avoin merkintä.
Raaka-aineet

Pääosin luonnonkosmetiikan raaka-aineet ovat kasvipohjaisia; osa on mineraali- tai eläinperäisiä. Merkittävä osa raaka-aineista on kasviöljyjä, -rasvoja ja vahoja kuten soija-, jojoba- ja oliiviöljyt, voipuusta ("Butyrospermum parkii", engl. Shea tree) saatava karitevoi tai mehiläisvaha. Peseviä ja puhdistavia aineosia eli tensidejä saadaan esimerkiksi sokerista, kookoksesta ja käymisteitse valmistetusta alkoholista. Tuotteissa käytetään yleisesti eteerisiä öljyjä ja yrttiuutteita. Emulgointi- ja säilöntäaineet eivät saa olla synteettisiä. Säilöntäaineina voidaan kuitenkin luonnollisten aineiden lisäksi käyttää luontaisenkaltaisia (aineen on esiinnyttävä myös luonnossa) säilöntäaineita, esimerkiksi bentsoehappoa. Osa kasviraaka-aineista on peräisin luonnonmukaisilta viljelmiltä tai kasvaa luonnonvaraisena.
Myös raaka-aineiden valmistus- ja käsittelymenetelmiä on rajoitettu. Raaka-aineita ei saa testata eläinkokein, geenimuunnella eikä säteilyttää.
Raaka-aineet > Kielletyt raaka-aineet

Luonnonkosmetiikassa ei ole sallittua käyttää esimerkiksi:lähde?
petrokemian tuotteita, kuten mineraaliöljy, parafiini, vaseliini
silikoniyhdisteitä (INCI-merkintä mm. dimethicone)
eläinrasvoja ja -proteiineja, kuten ihra, tali ja eläinperäinen kollageeni
säilöntäaineina esimerkiksi formaldehydiä tai formaldehydin vapauttajia, triklosaania tai metyyli-isotiatsolinonia
parabeeneja, kuten metyyli-, propyyli-, butyyli-, etyyliparabeeni
synteettisiä väriaineita, kuten atsovärit
keinotekoisia hajusteita
säteilytettyjä tai geenimanipuloituja raaka-aineita
etoksyloitoja emulgaattoreita (PEG-, PPG-)
Jotkin sertifikaatit säätelevät raaka-aineiden käyttöä tiukemmin kuin toiset. Esimerkiksi natriumlauryylisulfaatti (SLS, sodium lauryl sulphate) ei ole BDIH-sertifikaatissa sallittu aine, mutta Ecocert ei sitä kiellä. Osa valmistajista taas erityisesti ilmoittaa, ettei säilöntäaineena ole käytetty parabeeneja tai fenoksyylietanolia (phenoxyethanol).
Sertifikaatit

Sertifioinnin ideana on varmistaa, että valmistajista riippumaton ulkopuolinen taho tarkastaa tuotteet valmistusaineiden ja -menetelmien osalta säännöllisesti. Näin kuluttaja ja tuotteiden loppukäyttäjä voi varmistua, että tuote täyttää luonnonkosmetiikalle asetetut vähimmäisvaatimukset. Sertifikaatit ovat myös valmistajan etu: sertifikaatti-logon ansiosta kuluttaja osaa valita luonnonkosmetiikan kriteerit täyttävän tuotteen.
Kosmetiikan sisältämät aineet on merkittävä niin sanotulla INCI-ainesosaluettelolla. INCI-luettelosta kuluttaja näkee tuotteen valmistusaineet, vaikka ne ovatkin usein tavalliselle kuluttajalle vaikeaselkoisia. Luettelosta voi silti päätellä, että joidenkin kosmetiikkavalmistajien tuotteet voivat täyttää luonnonkosmetiikan standardin, vaikkei tuotteella tai tuotemerkillä ole sertifikaattia. Pieni yritys ei välttämättä sertifikaattia hae, sillä sertifiointi maksaa.
Toisaalta joidenkin valmistajien tuotteissa on sekä luonnosta peräisin olevia aineita että myös tavanomaisessa kosmetiikassa yleisiä raaka-aineita, jotka ovat luonnonkosmetiikan sertifikaattien mukaan kiellettyjä. Tällaiset valmistajat käyttävät mielellään markkinoinnissaan luonnonmukaisuuteen viittaavia mielikuvia ja mainoslauseita.
Sertifikaatit > BDIH

BDIH (Bundesverband Deutscher Industrie- und Handelsunternehmen für Arzneimittel, Reformwaren, Nahrungsergänzungsmittel und Körperpflegemittel) on saksalainen, vuonna 1951 perustettu sertifiointijärjestö, jonka BDIH-merkkiä on alettu kehittää vuodesta 2001. BDIH-merkittyjä tuotteita on noin 5 000. Raaka-aineiden on oltava valvotusti tuotettuja. Raaka-aineista viidentoista täytyy olla peräisin luomutuotannosta (mm. jojoba-, oliivi- ja soijaöljy). Englanninkielinen versio sertifikaatista on saatavilla myös kansainvälisesti, ja sen valvonnasta ja markkinoinnista vastaa International Organic and Natural Cosmetics Corporation (IONC GmbH). Järjestö ei ole voittoa tavoittelematon.
BDIH-vaatimuksiin kuuluu, ettei tuotemerkki ei voi saada sertifikaattia, ellei sen tuotteista 60 % täytä sertifikaatin vaatimuksia.
Sertifikaatit > Ecocert

Ecocert on Ranskassa vuonna 1992 perustettu organisaatio, joka on aloittanut kosmetiikan sertifioinnin vuonna 2002. Ecocert-logon saaminen ei ole yhtä tiukkaa kuin BDIH-logon: Valmistaja voi saada logon, vaikka sen tuotteista vain yksi tai muutama läpäisisi sertifikaatin vaatimukset. Ecocert-merkintä on kansainvälisesti saatavilla. Järjestö ei ole voittoa tavoittelematon.
Sertifikaatit > Cosmebio

Ranskalaisen Cosmebion merkinnät ovat sininen Charte Cosmebio-Cosmetique ECO tai vihreä Charte Cosmebio-Cosmetique BIO -merkintä, jotka pohjautuvat Ecocertin vaatimuksiin. BIO-merkin vaatimuksia ovat: vähintään 95 % tuotteen raaka-aineista on peräisin luonnosta ja vähintään 95 % kasviraaka-aineista on luomuviljeltyjä, ja tuotteen kaikista raaka-aineista vähintään 10 % on luomuviljeltyjä. ECO-merkin vaatimuksia ovat: vähintään 95 % tuotteen raaka-aineista on peräisin luonnosta ja vähintään 50 % kasviraaka-aineista on luomuviljeltyjä, ja tuotteen kaikista raaka-aineista vähintään 5 % on luomuviljeltyjä. Sekä BIO- että ECO-merkityn tuotteen raaka-aineista korkeintaan 5 % saa olla synteettisiä.
Sertifikaatit > Soil Association

Soil Association on brittiläinen luomumaatalousalan järjestö, joka sertifioi myös muita kuin kosmetiikkatuotteita, esimerkiksi tekstiilejä. Se myöntämä sertifikaatti on "Soil Association Organic Standard". Tuotetta voi kutsua luonnonmukaiseksi eli organic, jos 95 % ainesosista on luomutuotettuja. Vettä ei lasketa mukaan. Muutoin tuotteeseen on merkitty, kuinka monta prosenttia se sisältää luomutuotettuja raaka-aineita. Joidenkin tuotteiden kohdalla prosenttiosuus ei voi olla kovin suuri, sillä esimerkiksi pesevät aineet eli tensidit voivat olla peräisin luonnosta mutta eivät luomutuotantoa.
Sertifikaatit > Ecogarantie

Belgialainen, voittoa tavoittelematon Biogarantie-organisaatio aloitti toimintansa 1980-luvulla. Biogarantie-merkkiä myönnetään luonnonmukaisen maatalouden tuotteille, kuten elintarvikkeille, tekstiileille ja kukille. Organisaatio kehitti 2000-luvun alussa Ecogarantie-merkin kosmetiikalle ja puhdistusaineille. Kriteeristöön kuuluu muun muassa luomutuotanto, biohajoavuus ja myrkyttömyys vesieliöstölle. Merkin saamiseksi tutkimuksia suorittavat riippumattomat organisaatiot Certisys ja Integra.
Sertifikaatit > AIAB

Italialainen AIAB (Associazione Italiana per l'Agricultura Biologica) on myös luomualan järjestö, joka aloitti kosmetiikan sertifioinnin vuonna 2005. AIAB-sääntöjen mukaan kasviraaka-aineiden täytyy olla luomutuotettuja, jos niitä on Italiassa saatavilla.
Sertifikaatit > NaTrue

NaTrue on vuonna 2007 perustettu luonnonkosmetiikkayritysten yhteenliittymä (European Natural and Organic Cosmetics Interest Grouping E.E.I.G), jonka NaTrue-merkkiä voivat hakea kaikki luonnonkosmetiikan valmistajat. NaTrue-järjestö on voittoa tavoittelematon ja sen kriteeristöt ovat julkisesti saatavilla.
NaTrue-merkki sisältää kolme, tähdillä merkittyä tasoa: Yksi tähti merkitsee luonnonkosmetiikkaa, kaksi tähteä luonnonkosmetiikkaa, joka sisältää luomulaatuisia aineita ja kolme tähteä luomukosmetiikkaa. Vettä ei lasketa mukaan raaka-aineiden kokonaismäärään.