stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Minnesota Wild
Historia > Kaudet 2003–2009

Kausi 2003–2004 oli edellistä kautta heikompi. Wild sijoittui läntisen konferenssin kymmenenneksi eikä siis selviytynyt pudotuspeleihin. Kesällä 2004 Wild teki sopimuksen vapaana pelaajana olleen Brian Rolstonin kanssa. Työsulun jälkeen kaudella 05-06 Wild jäi jälleen pudotuspelien ulkopuolelle Rolstonin ja Gáboríkin hurjista pistemääristä huolimatta. Rolston voitti joukkueen sisäisen pistepörssin 79 pisteellä, kun loukkaantumisista kärsinyt Gáborík taas teki 65 pelaamassaan ottelussa peräti 38 maalia. Kausi oli myös Mikko Koivun ensimmäinen Minnesotassa.
Kaudella 2006–2007 Wild saavutti runkosarjassa 104 pistettä, mikä on eniten seuran historiassa. Wild jäi vain pisteen päähän luoteisen divisioonan voitosta ja oli konferenssin seitsemäs. Wild hävisi kuitenkin pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella tulevalle Stanley Cup -voittaja Anaheim Ducksille otteluvoitoin 4–1. Gáborík kärsi jälleen loukkaantumisista ja pelasi vain 48 ottelua, mutta teki niissä peräti 57 pistettä. Joukkueen sisäisen pistepörssin kärkisijan jakoivat kovasta laukauksestaan tunnettu Rolston ja kesällä pelaajavaihdossa Los Angelesista hankittu Pavol Demitra. Kauden päätteeksi Niklas Bäckström ja Manny Fernandez pokkasivat vähiten maaleja päästäneen joukkueen maalivahdeille jaettavan William M. Jennings Trophyn. Lisäksi Bäckström nappasi Roger Crozier Saving Grace Awardin. Lisäksi Bäckström oli ehdokkaana Vezina Trophyn voittajaksi.
Myös seuraavan kauden runkosarja sujui mainiosti. Wild voitti ensimmäistä kertaa historiassaan oman divisioonansa. Gáborík pelasi vihdoin ilman suurempia loukkaantumisia ja teki ensimmäisenä Wild-pelaajana yli 40 maalia yhdessä kaudessa. Gáboríkn 42 maalia on yhä voimassa oleva seuraennätys. Yksi Minnesotan kauden puhutuimmista aiheista oli Gáboríkin viiden maalin peli New York Rangersia vastaan joulukuussa 2007. Myös Brian Rolston jatkoi hyviä otteitaan tehden kolmantena kautena peräkkäin yli 30 maalia. Hyvän runkosarjan jälkeen Wild joutui kuitenkin pettymään pudotuspeleissä häviten Colorado Avalanchelle otteluvoitoin 4-2. Kausi oli myös seuraikoni Wes Walzin viimeinen. Walz jäi kesken kauden pois kokoonpanosta henkilökohtaisten syiden vuoksi ja ilmoitti uransa loppumisesta joulukuussa 2007. Lopetettuaan uransa Walz oli eniten pelejä Minnesotan paidassa pelannut pelaaja.
Kesällä 2008 Wild teki kolmivuotisen sopimuksen kolme edellistä kautta Coloradossa pelanneen Andrew Brunetten kanssa. Pavol Demitra ja Brian Rolston puolestaan eivät tehneet joukkueen kanssa uusia sopimuksia. Kaudella 08-09 Wild ei päässyt pudotuspeleihin jääden viimeisestä pudotuspelipaikasta vain kahden pisteen päähän. Mikko Koivu oli 67 pisteellään joukkueen paras pistemies. Loukkaantumista kärsinyt Marián Gáborík pelasi vain 17 ottelua. Gáboríkin sopimus päättyi tähän kauteen, eikä Minnesota onnistunut tekemään miehen kanssa uutta sopimusta. Niinpä Gáborík oli kesällä vapaa pelaaja ja teki sopimuksen New York Rangersin kanssa. Gáboríkin lähtemistä pidetään yhtenä Wildin historian suurimmista menetyksistä.
Historia > 2009–2012

Toukokuussa 2009 Wildin manageri Doug Risebrough sai potkut, ja uudeksi manageriksi nimettiin entisen NHL-manageri Cliff Fletcherin poika Chuck Fletcher. Lemaire sai samalla luopua valmennustehtävistä ja uudeksi valmentajaksi valittiin Todd Richards
Heinäkuussa 2009 Wild yritti paikata Gáboríkin jättämää aukkoa tekemällä kuusivuotisen sopimuksen Martin Havlatin kanssa. Wild joutui kuitenkin pettymään seuraavalla kaudella jääden jälleen pudotuspelien ulkopuolelle. Joukkueen valopilkku oli Montrealista hankittu Guillaume Latendresse, joka teki Wildissa pelaamassaan 55 ottelussa 25 maalia ja voitti joukkueen sisäisen maalipörssin. Joukkueen paras pistemies taas oli Wildin historian ensimmäinen vakituinen kapteeni Mikko Koivu. Kesän varaustilaisuudessa Minnesota varasi ensimmäisellä kierroksella Mikael Granlundin.
Harjoitusottelussa syyskuussa 2010 päättyi Minnesotan peräti 409 ottelua kestänyt perättäisten loppuunmyytyjen kotiotteluiden putki. Kyseessä on NHL:n ennätys. Kauden ensimmäiset ottelunsa Minnesota pelasi Helsingissä Carolina Hurricanesia vastaan. Wild jäi kolmantena vuotena peräkkäin pudotuspelien ulkopuolelle ollen konferenssinsa kahdestoista. Koivu ja Havlat jakoivat joukkueen pistekuninkuuden. Brent Burns teki Wildin puolustajien yhden kauden piste-ennätyksen iskemällä 46 pistettä, joista peräti 17 oli maaleja.
Kesällä 2011 Wild vaihtoi taas valmentajaa, kun Todd Richardsin tilalle valittiin aiemmin Minneostan farmijoukkue Houston Aerosia valmentanut Mike Yeo. Wild teki kesällä myös kaksi suurta pelaajakauppaa San Jose Sharksin kanssa. Joukkueesta lähtivät mm. Martin Havlat ja Brent Burns. Wildin riveihin puolestaan siirtyivät mm. Devin Setoguchi ja Dany Heatley. Itse runkosarja alkoi Wildin osalta loistavasti. Joukkue oli vielä joulukuun alussa koko liigan kärkijoukkue, mutta loukkaantumisista kärsinyt joukkue putosi lopulta kauas pudotuspeleistä.
Tunnukset

Vuosina 2000–2013
Vuodesta 2013–
Minnesota Wild kausi kaudelta

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kausi | O | V | H | T | JAH | Pist. | TM | PM | Runkosarja | Pudotuspelit |  |
| 2000–01 | 82 | 25 | 39 | 13 | 5 | 68 | 168 | 210 | Konferenssin 14. | Ei pudotuspeleihin |  |
| 2001–02 | 82 | 26 | 35 | 12 | 9 | 73 | 195 | 238 | Konferenssin 12. | Ei pudotuspeleihin |  |
| 2002–03 | 82 | 42 | 29 | 10 | 1 | 95 | 198 | 178 | Konferenssin 6. | Hävisi konferenssin loppuotteluissa Anaheimille |  |
| 2003–04 | 82 | 30 | 29 | 20 | 3 | 83 | 188 | 183 | Konferenssin 10. | Ei pudotuspeleihin |  |
2004–05: Ei pelattu työsulun vuoksi
| 2005–06 | 82 | 38 | 36 | — | 8 | 84 | 231 | 215 | Konferenssin 11. | Ei pudotuspelihin |  |
| 2006–07 | 82 | 48 | 26 | — | 8 | 104 | 235 | 191 | Konferenssin 7. | Hävisi ensimmäisellä kierroksella Anaheimille |  |
| 2007–08 | 82 | 44 | 28 | — | 10 | 98 | 223 | 218 | Konferenssin 3. | Hävisi ensimmäisellä kierroksella Coloradolle |  |
| 2008–09 | 82 | 40 | 33 | — | 9 | 89 | 219 | 200 | Konferenssin 9. | Ei pudotuspeleihin |  |
| 2009–10 | 82 | 38 | 36 | — | 8 | 84 | 219 | 246 | Konferenssin 13. | Ei pudotuspeleihin |  |
| 2010–11 | 82 | 39 | 35 | — | 8 | 86 | 206 | 223 | Konferenssin 12. | Ei pudotuspeleihin |  |
| 2011–12 | 82 | 35 | 36 | — | 11 | 81 | 177 | 226 | Konferenssin 12. | Ei pudotuspeleihin |  |
| 2012–13 | 48 | 26 | 19 | — | 3 | 55 | 122 | 127 | Konferenssin 8. | Hävisi ensimmäisellä kierroksella Chicagolle |  |
| 2013–14 | 82 | 43 | 27 | — | 12 | 98 | 207 | 206 | Divisioonan 4. | Hävisi toisella kierroksella Chicagolle |  |
| 2014–15 | 82 | 46 | 28 | — | 8 | 100 | 231 | 201 | Divisioonan 4. | Hävisi toisella kierroksella Chicagolle |  |
| 2015–16 | 82 | 38 | 33 | — | 11 | 87 | 216 | 206 | Divisioonan 5. | Hävisi ensimmäisellä kierroksella Dallasille |  |
| 2016–17 | 82 | 49 | 25 | — | 8 | 106 | 266 | 208 | Divisioonan 2. | Hävisi ensimmäisellä kierroksella St. Louisille |  |
| 2017–18 | 82 | 45 | 26 | — | 11 | 101 | 253 | 232 | Divisioonan 3. | Hävisi ensimmäisellä kierroksella Winnipegille |  |
| 2018–19 | 82 | 37 | 36 | — | 9 | 83 | 211 | 237 | Divisioonan 7. | Ei pudotuspeleihin |  |
| 2019–20 | 69 | 35 | 27 | — | 7 | 77 | 220 | 220 | Divisioonan 6. | Hävisi karsintakierroksella Vancouverille |  |
| 2020–21 | 56 | 35 | 16 | — | 5 | 75 | 181 | 160 | Divisioonan 3. | Hävisi ensimmäisellä kierroksella Vegasille |  |
| 2021–22 | 82 | 53 | 22 | — | 7 | 113 | 310 | 253 | Divisioonan 2. | Hävisi ensimmäisellä kierroksella St. Louisille |  |
| Yhteensä | 1 649 | 812 | 621 | 55 | 161 | 1 840 | 4 476 | 4 388 |  | 12 kertaa pudotuspeleissä |  |
Joukkue kaudella 2024–2025

| Minnesota Wild kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Minnesota Wild kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Minnesota Wild kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Minnesota Wild kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Minnesota Wild kaudella 2024–2025> Valmentajat | Minnesota Wild kaudella 2024–2025>  | Minnesota Wild kaudella 2024–2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  29   Marc-André Fleury   32   Filip Gustavsson Puolustajat  24   Zach Bogosian   25   Jonas Brodin   47   Declan Chisholm    7   Brock Faber   55   David Jiříček    4   Jon Merrill    5   Jacob Middleton   46   Jared Spurgeon (C) |  |  Hyökkääjät  12   Matthew Boldy   15   Justin Brazeau   14   Joel Eriksson Ek (A)   17   Marcus Foligno (A)   89   Frédérick Gaudreau   21   Brendan Gaunce   38   Ryan Hartman   18   Vinnie Hinostroza   90   Marcus Johansson   97   Kirill Kaprizov (A)   41   Gustav Nyquist   23   Marco Rossi   19   Devin Shore   13   Jakov Trenin   36   Mats Zuccarello   28   Liam Öhgren |  |  Päävalmentaja John Hynes  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 8. maaliskuuta 2025  |  |  |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: John Hynes
Apuvalmentaja: Jack Capuano
Apuvalmentaja: Patrick Dwyer
Apuvalmentaja: Jason King
Maalivahtivalmentaja: Frédéric Chabot
Videovalmentaja: T.J. Jindra
Videovalmentaja: Jonas Plumb
Fysiikkavalmentaja: Matt Harder
Apufysiikkavalmentaja: Abraham Edson
Apufysiikkavalmentaja: Trey Saari
Kehitysvalmentaja: Derek Stepan
Luistelu- & Taitovalmentaja: Andy Ness
Huoltopäällikkö: Tony DaCosta
Joukkueenjohtaja: Dominic Hennig
Puheenjohtaja: Matt Majka
Toimitusjohtaja: Bill Guerin
Apulaistoimitusjohtaja: Chris Kelleher
Apulaistoimitusjohtaja: Mike Murray
Apulaistoimitusjohtaja: Matt Sells
Henkilöstöjohtaja: Chris Kelleher
Pelaajakehitysjohtaja: Brad Bombardir
Pelaajakehitysjohtaja: Matt Hendricks
Pelaajakehitysapulaisjohtaja: Cody McLeod
Amatöörien kykyjenetsinnänjohtaja: Judd Brackett
Euroopan kykyjenetsinnänjohtaja: Ricard Persson
Vanhempi neuvonantaja: Mike Modano
Vanhempi neuvonantaja: Ray Shero
Omistaja: Craig Leipold
Kapteenisto

Minnesota Wildissa käytettiin kauteen 2008-2009 asti kiertävän kapteeniuden järjestelyä. Kapteeni ja varakapteenit valittiin aina kuukaudeksi kerrallaan, joskin toimikausia saattoi olla useampi perätysten. C-kirjainta on seuran historian aikana kantanut 22 pelaajaa.
Käytäntö vaihtui kaudella 2009-2010 kun seuran ensimmäiseksi vakituiseksi kapteeniksi valittiin Mikko Koivu.
NHL-palkinnot

Jack Adams Award
Jacques Lemaire: 2002–03
Roger Crozier Saving Grace Award
Niklas Bäckström: 2006–07
Dwayne Roloson: 2003–04
William M. Jennings Trophy
Manny Fernandez ja  Niklas Bäckström: 2006-2007
Ennätykset

Eniten maaleja kaudessa:  Kirill Kaprizov, 47 (2021-2022)
Eniten syöttöjä kaudessa:  Kirill Kaprizov, 61 (2021–2022)
Eniten pisteitä kaudessa:  Kirill Kaprizov, 108 (2021-2022)
Eniten kausia:  Nick Schultz, 10
Eniten nollapelejä kaudessa:  Niklas Bäckström, 8 (2008–2009)
Eniten voittoja kaudessa:  Niklas Bäckström, 37 (2008–2009)
Eniten pisteitä kaudessa tulokkaana:  Marián Gáborík, 36 (2000–2001)
Eniten pisteitä kaudessa puolustajana:  Brent Burns, 46 (2010–2011)
Varaushistoria > Minnesota Wildin ensimmäisellä kierroksella varaamat pelaajat

| Vuosi | Vuoro | Pelaaja | Pelipaikka |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | 03 3 |  Marián Gáborík | VL |
| 2001 | 06 6 |  Mikko Koivu | KH |
| 2002 | 08 8 |  Pierre-Marc Bouchard | KH |
| 2003 | 20 |  Brent Burns | P |
| 2004 | 12 |  A. J. Thelen | P |
| 2005 | 04 4 |  Benoit Pouliot | VL |
| 2006 | 09 9 |  James Sheppard | KH |
| 2007 | 16 |  Colton Gillies | VL |
| 2008 | 23 |  Tyler Cuma | P |
| 2009 | 16 |  Nick Leddy | P |
| 2010 | 9 |  Mikael Granlund | KH |
| 2011 | 10 |  Jonas Brodin | P |
| 2011 | 28 |  Zack Phillips | KH |
| 2012 | 7 |  Mathew Dumba | P |
| 2014 | 18 |  Alex Tuch | OL |
Jäädytetyt pelinumerot

1  Omistettu faneille
9  Mikko Koivu
99  Wayne Gretzky
Numero 1 on omistettu minnesotalaisille kiekkofaneille, eikä sitä käytetä. Lähes koko NHL-uransa seurassa pelanneen sekä vuosina 2009–2020 joukkueen kapteenina toimineen Mikko Koivun pelinumero 9 jäädytettiin ja nousi kattoon 13. maaliskuuta 2022. Wayne Gretzkyn numero 99 on jäädytetty koko NHL:ssä.
Aiheesta muualla

Joukkueen kotisivu
Xcel Energy Center
Puolustavasta pelityylistään tunnettu Jacques Lemaire oli Wildin päävalmentajana yhdeksän kauden ajan.
Marián Gáborík teki 20. joulukuuta 2007 viisi maalia New York Rangersin verkkoon
Wild-kapteeni Mikko Koivu aloituksessa kauden 2010-11 avausottelussa Helsingissä
Ryan Suter ensimmäisellä kaudellaan Wildissa
Béla Bartók

| Béla Bartók |
| --- | --- |
 Béla Bartók vuonna 1927.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1881 Nagyszentmiklós
Kuollut: 26. syyskuuta 1945 (64 vuotta) New York
Kansalaisuus:  unkarilainen
Ammatti:  säveltäjä, pianisti, etnomusikologi
Puoliso:  Márta Ziegler (1909–1923) Ditta Pásztory (1923–1945)
Lapset:  Béla Bartók Péter Bartók
Muut tiedot
Tyyli:  romantiikka modernismi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Béla Bartók [barto:k] (25. maaliskuuta 1881 Nagyszentmiklós, Itävalta-Unkari, nyk. Sânnicolau Mare Romaniassa – 26. syyskuuta 1945 New York, Yhdysvallat) oli unkarilainen säveltäjä, pianisti ja itäeurooppalaisen kansanmusiikin kerääjä. Hän oli yksi etnomusikologian, ei-länsimaisten kulttuurien musiikin tutkimuksen, uranuurtajista.
Lapsuus ja nuoruus

Bartók kasvoi Suur-Unkarin alueella, joka on osa Trianonin rauhansopimuksessa ensimmäisen maailmansodan jälkeen jaettua Itävalta-Unkarin keisarikuntaa. Hänen syntymäpaikkakuntansa jäi Romanian puolelle. Bélan isän kuoltua vuonna 1888 hänen äitinsä Paula vei perheen mukanaan Nagyszőlősiin (nykyinen Vynohradiv Ukrainassa) ja myöhemmin Prešporokiin (nykyinen Slovakian pääkaupunki Bratislava). Kun Tšekkoslovakia syntyi vuonna 1918, Béla ja hänen äitinsä jäivät eri puolille rajaa.
Varhainen musiikkiura

Bartók opiskeli pianonsoittoa István Thomanin ja sävellystä János Koesslerin opissa Budapestin musiikkiakatemiassa. Siellä hän tapasi Zoltán Kodályn, jonka kanssa he yhdessä keräsivät alueen kansanmusiikkiperinnettä. Tämä tuli vaikuttamaan suuresti Bartókin tyyliin. Aiemmin Bartókin käsitys unkarilaisesta kansanmusiikista oli perustunut mustalaismelodioihin, joita löytyi Franz Lisztin musiikista. Vuonna 1903 Bartók oli säveltänyt suuren orkesteriteoksen Kossuth vuoden 1848 vallankumouksen sankarin Lajos Kossuthin kunniaksi, jossa hän käytti tällaisia mustalaismelodioita.
Musiikilliset vaikutteet

Kun Bartókille avautui unkarilaisten kansanlauluperintö, joka poikkesi Lisztin mustalaismelodioista, joita hän oli tottunut pitämään todellisena Unkarin kansanmusiikkina, hän alkoi sisällyttää kansanmusiikkia tuotantoonsa. Hän sävelsi myös omia kappaleita kansanmusiikin tyyliin ja sisällytti perinteisiä rytmimalleja musiikkiinsa.
Bartók tapasi Also sprach Zarathustran kantaesityksessä vuonna 1902 Richard Straussin, ja tämän musiikilla oli suuri vaikutus Bartókin musiikkiin. Uusi tyyli näkyi hänen musiikistaan seuraavina vuosina. Bartók oli luomassa uraa pianistina, kun hän vuonna 1907 päätyi musiikin professoriksi musiikkiakatemiaan. Tämä salli hänen pysyä Unkarissa, kun hänen pianistina olisi pitänyt kiertää Eurooppaa konsertoimassa. Se myös mahdollisti sen, että Bartók saattoi kerätä uutta lauluperinnemateriaalia erityisesti Transilvaniasta. Samalla hänen musiikkiinsa tuli vaikutteita Claude Debussyn musiikista, jota Kodály oli tuonut mukanaan Pariisista. Hänen suuret orkesteriteoksensa edustivat edelleen Johannes Brahmsin ja Straussin tyyliä, mutta hän sävelsi useita pieniä pianokappaleita, joista näkyy hänen kiinnostuksensa kansanmusiikkiin. Luultavasti ensimmäinen kappale, jossa selvästi ilmenee tämä uusi mielenkiinnon kohde, on jousikvartetto nro 1 (1908), jossa on paljon kansanmusiikkiaineksia.
Keski-ikä ja ura

Vuonna 1909 Bartók nai Márta Zieglerin. Heidän poikansa Béla nuorempi syntyi vuonna 1910.
Vuonna 1910 Bartók sävelsi ainoan oopperansa Herttua Siniparran linna, joka oli omistettu hänen vaimolleen Mártalle. Hän asetti sen ehdolle Unkarin taidekomission palkinnosta, mutta komissio hylkäsi kappaleen suoralta kädeltä ”esittämiskelvottomana”. Oopperaa ei ollut esitetty ennen vuotta 1918, jolloin hallitus painosti poistamaan libreton kirjoittajan Béla Bálazsin nimen ohjelmasta hänen poliittisten näkemystensä takia. Bartók ei tähän suostunut, vaan perui lopulta oopperan. Lopun elämäänsä Bartók suhtautui varautuneesti Unkarin hallitukseen ja sen instituutioihin, vaikka rakastikin edelleen unkarilaista kansanmusiikkia.
Taidekomission tuottaman pettymyksen jälkeen Bartók sävelsi hyvin vähän seuraavina vuosina. Hän keskittyi mieluummin kansanmusiikin keräämiseen ja sovittamiseen Keski-Euroopassa, Balkanilla ja Turkissa. Ensimmäisen maailmansodan syttyminen esti Bartókia kuitenkin jatkamasta tutkimusmatkoja Eurooppaan, joten hän palasi sävellystyöhön. Hän kirjoitti baletin Puinen prinssi vuosina 1914–1916 ja jousikvarteton nro 2 1915–1917. Nimenomaan Puinen prinssi oli Bartókin ensimmäinen kansainvälinen läpimurto.
Tämän jälkeen Bartók työsti uutta balettia Ihmeellinen mandariini, jossa oli vaikutteita Igor Stravinskin, Arnold Schönbergin ja Richard Straussin musiikista. Ihmeellinen mandariini aloitettiin vuonna 1918, mutta sitä ei esitetty ennen vuotta 1926 seksuaalisen sisältönsä vuoksi. Se oli rähjäisen moderni tarina prostituutiosta, murhista ja ryöstöistä.
Tämän jälkeen tulivat Bartókin kaksi viulusonaattia, jotka ovat hänen harmonisesti ja rakenteellisesti monimutkaisimpien kappaleidensa joukossa. Vuosina 1927–1928 hän kirjoitti kolmannen ja neljännen jousikvartettonsa, joita arvostetaan suuresti. Näiden vuosien jälkeen Bartók palasi yksinkertaisempaan harmoniakieleen. Jousikvartetto nro 5 on tässä mielessä hiukan perinteisempi. Kuudennen ja viimeisen jousikvartettonsa Bartók kirjoitti vuonna 1939.
Bartók erosi Mártasta vuonna 1923, ja nai piano-oppilaansa Ditta Pásztoryn. Hänen toinen poikansa Péter syntyi vuonna 1924. Péterin musiikkiopintoja varten Bartók alkoi säveltää alkeisopetukseen tarkoitettua kuusiosaista pienten pianokappaleiden kokoelmaa Mikrokosmos, jota käytetään joskus nykyäänkin pianonsoiton opetuksessa. Se jäi hänen viimeiseksi Euroopassa säveltämäkseen kappaleeksi.
Toinen maailmansota ja loppuelämä Yhdysvalloissa

Bartók oli äärimmäisen natsivastainen. Natsien noustua valtaan Saksassa Bartók kieltäytyi konsertoimasta siellä ja vaihtoi saksalaisen kustantajansa toiseen. Hänen liberaalit näkemyksensä (joita ilmensivät Herttua Siniparran linna ja Ihmeellinen mandariini) tuottivat Bartókille monenlaista harmia Unkarin äärioikeistolaisen Nuoliristi-puolueen suunnalta.
Toisen maailmansodan sytyttyä ja poliittisen tilanteen kiristyessä Bartók koki yhä enemmän tarvetta paeta Unkarista. Lähetettyään ensin käsikirjoituksensa maasta Bartók muutti vastahakoisesti Yhdysvaltoihin Ditta Pásztoryn kanssa 1940. Péter Bartók seurasi heitä vuonna 1942 ja liittyi myöhemmin Yhdysvaltain laivastoon. Béla Bartók nuorempi jäi Unkariin.
Bartók ei ollut kotonaan Yhdysvalloissa ja hänellä oli vaikeuksia säveltää siellä. Hän ei myöskään ollut kovin tunnettu USA:ssa ja hänen musiikkinsa kiinnosti vain harvoja. Bartók vaimoineen elätti itsensä konsertoimalla. Välillä he saivat apurahan Columbian yliopistosta Jugoslavian kansanlaulujen tutkimukseen, mutta siltikin talous ja terveys horjuivat.
Bartókin viimeiseksi teokseksi olisi hyvinkin voinut jäädä jousikvartetto nro 6, ellei Serge Koussevitzky olisi tilannut Bartókilta Konserton orkesterille (Bartókin suosituin teos, mikä myöhemmin helpotti taloudellista ahdinkoa). Toinen toimeksianto oli Yehudi Menuhinilta: sooloviulusonaatti. Tästä Bartók sai uuden innostuksen säveltämiseen, ja hän sävelsi kolmannen pianokonserttonsa (lukuun ottamatta Serlyn täydentämää 17 viimeistä tahtia) ja alkoi työstää alttoviulukonserttoaan.
Béla Bartók kuoli New Yorkissa leukemiaan. Hänen alttoviulukonserttonsa jäi keskeneräiseksi, ja sen viimeisteli postuumisti hänen oppilaansa Tibor Serly. Serly orkestroi myös 3. pianokonserton 17 viimeistä tahtia Bartókin antamien ohjeiden mukaan ja lisäsi esitysohjeita, joita Bartók ei itse ehtinyt tehdä.
Bartókin musiikkia ei arvostettu stalinistisen formalismin kaudella, mutta Stalinin kuoltua 1953 Bartókista tuli Unkarin kansallissankari. Hänen mukaansa nimettiin aukioita, katuja ja laitoksia, ja hänen kuvansa painettiin seteliin. Bartók haudattiin ensin New Yorkiin, mutta 1980-luvun lopulla Unkarin hallitus esitti hänen maallisten jäännöstensä siirtämistä Budapestiin, ja valtiolliset hautajaiset järjestettiin heinäkuussa 1988.
Merkittävimpiä teoksia > Orkesterimusiikki

kolme pianokonserttoa
kaksi viulukonserttoa
alttoviulukonsertto
Konsertto orkesterille (1942–1943, uudelleenkirjoitettu 1945)
Merkittävimpiä teoksia > Kuoromusiikki

Cantata Profana (1930)
Elmúlt Időkből (1935)
Merkittävimpiä teoksia > Kamarimusiikki

Sonaatti kahdelle pianolle ja lyömäsoittimille
Musiikkia jousille, lyömäsoittimille ja celestalle
kuusi jousikvartettoa
kolme viulusonaattia
Merkittävimpiä teoksia > Piano

Allegro barbaro (1911)
Sonatina (1915)
Romanialaisia kansantansseja (1915)
Sonaatti (1926)
Mikrokosmos (1926, 1932–1939)
Merkittävimpiä teoksia > Näyttämömusiikki

Herttua Siniparran linna, ooppera
Ihmeellinen mandariini, baletti
Puinen prinssi, baletti
Kirjallisuutta

Delamarche, Claire: Béla Bartók.  Paris:  Fayard, 2012.  ISBN 978-2-213-66825-3  (ranskaksi)
Jyrkiäinen, Reijo: Form, Monothematicism, Variation and Symmetry in Béla Bartók’s String Quartets.  (Väitöskirja. Studia musicologica Universitatis Helsingiensis 22)  Helsinki:  Helsingin yliopisto, 2012.  ISBN 978-952-10-8040-1  (englanniksi)
Lampert, Vera: Folk Music in Bartók’s Compositions. A Source Catalog.  Budapest:  Hungarian Heritage House, 2008.  ISBN 978-963-227-164-4  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Poroila, Heikki: Yhtenäistetty Béla Bartók: Teosten yhtenäistettyjen nimekkeiden ohjeluettelo (PDF) 2013. Suomen musiikkikirjastoyhdistys. ISBN 978-952-5363-51-7
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Romania 2  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  Grammy Awards  LexM  MusicBrainz  Musée d'Orsay 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef 
Béla Bartók koulun päättäjäiskuvassa.
Pieni merenneito (vuoden 2023 elokuva)

| Pieni merenneito> The Little Mermaid |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Rob Marshall
Käsikirjoittaja:   David Magee  Jane Goldman 
Tarina:   David Magee  Rob Marshall  John DeLuca 
Perustuu:  H. C. Andersenin satuun Pieni merenneito sekä Ron Clementsin ja John Muskerin elokuvaan Pieni merenneito
Tuottaja:   Marc Platt  Lin-Manuel Miranda  Rob Marshall  John DeLuca 
Säveltäjä:  Alan Menken
Kuvaaja:  Dion Beebe
Leikkaaja:  Wyatt Smith
Pääosat:   Halle Bailey  Daveed Diggs  Jacob Tremblay  Awkwafina  Jonah Hauer-King  Javier Bardem  Melissa McCarthy 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Walt Disney Pictures  Lucamar Productions  Marc Platt Productions  5000 Broadway Productions 
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures
Ensi-ilta:   2023-5-2626. toukokuuta 2023 (Yhdysvallat ja Suomi)  
Kesto:  135 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pieni merenneito (engl. The Little Mermaid) on vuonna 2023 ilmestynyt yhdysvaltalainen musikaalifantasiaelokuva, jonka on ohjannut Rob Marshall ja käsikirjoittanut David Magee. Se perustuu Disneyn samannimiseen animaatioelokuvaan vuodelta 1989. Elokuva sai ensi-iltansa 26. toukokuuta 2023.