stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Operaatio Kesäsade
Operaatioon johtaneet tapahtumat

Tilanne kiristyi palestiinalaisten ammuttua muutama kuukauden aikana yli 100 Kassam-rakettia Israelin asutuskeskuksiin.
9. kesäkuuta 2006 Gazan rannalla tapahtui räjähdys, jossa kuoli seitsemän Ghaliyan perheen jäsentä. Israelin tykistö ja laivat olivat tulittaneet aluetta. Uutiset tapahtuneesta herättivät suurta kritiikkiä maailmalla. Süddeutsche Zeitung tutki Hamasin toimittaman materiaalin todenperäisyyden ja löytänyt suuria epäjohdonmukaisuuksia. Israelin puolustusvoimat teki oman tutkintansa ja päätyi tulokseen, ettei alueelle ole voinut lentää kranaattia. Human Rights Watch ja journalistit arvostelivat puolueettoman tutkinnan puutetta. Kun sekä sairaalan että radioliikenteen raportit osoittivat toisin, Israelin armeija joutui vetäytymään kannassaan.
Tapahtumien jälkeen Hamas lopetti kuusitoista kuukautta jatkuneen tulitaukonsa.
Tapahtumat saivat alkunsa usean yhteistyössä toimineen palestiinalaisen militanttijärjestön (mm. Hamasin sotilaallinen siipi Izz al-Din al-Qassam prikaatit) hyökätessä 25. kesäkuuta maiden rajalla sijaitsevalle Israelin sotilasasemalle Kerem Shalomissa. Militantit tappoivat hyökkäyksen yhteydessä kaksi sotilasta, haavoittivat neljää ja sieppasivat yhden sotilaan, alikersantti Gilad Shalitin panttivangikseen. Israel uhkasi voimatoimilla, jos vankia ei vapauteta, ja aloitti sotilasoperaation 28. kesäkuuta palestiinalaisten kieltäydyttyä vapauttamasta vankiaan.
Vain muutaman tunnin päästä Gilad Shalitin kaappauksesta ilmoitti palestiinalainen militanttijärjestö Kansan vastarinnan komitea (PRC) siepanneensa 18-vuotiaan pojan Eliahu Asherin. Siepatun ruumis löydettiin myöhemmin Israelin armeijan saamien tietojen perusteella Ramallahin alueelta. Operaation jo alettua palestiinalaisen Fatah-järjestön sotilaallinen siipi al-Aqsan marttyyrien prikaatit ilmoitti 28. kesäkuuta kaapanneensa 62-vuotiaan israelilaismiehen. Noah Moskovich löydettiin myöhemmin kuolleena Israelin armeijan etsinnöissä.
Operaatio

Operaation ensimmäisinä tunteina Israelin joukot tuhosivat siltoja jakaakseen Gazan kahtia ja katkaisivat sähköverkon noin 65 prosentista Gazaa iskemällä voimalaitokseen. Israel iski myös Hamasin koulutus- ja aseistusleireihin. Kenenkään ei kerrottu kuolleen tai loukkaantuneen iskuissa. Panssarivaunut valmistautuivat seuraavassa vaiheessa valloittamaan strategisia kohteita, erityisesti Kassam-rakettien valmistus- ja ampumisalueita. Yöllä Israel onnistui tuhoamaan kaksi asevarastoa. 29. kesäkuuta Israel jatkoi Hamasin poliittisen siiven johtajien pidättämistä ,joukossa kahdeksan palestiinalaishallinnon 20 ministeristä, syyttäen heitä terrorismista. Heitä pidätettiin yhden tiedon mukaan 64. Se on noin kolmannes sen johtajista, ja loput ovat piiloutuneet. Israel ilmoitti, että heidät asetetaan kansainvälisesti tunnustetun oikeuden eteen. Pääministeri Ismail Haniya jäi vielä vapaalle jalalle. 3. heinäkuuta 2006 Israel iski yön tunteina al-Aqsan marttyyrien prikaatien käyttämään rakennukseen raketein. Isku tehtiin muutamia tunteja sen jälkeen, kun pääministeri Ehud Olmert komensi armeijaa tehostamaan toimiaan. al-Aqsan marttyyreja pidetään presidentti Mahmud Abbasin Fatah-puolueen aseellisena siipenä.
Yöllä 12. heinäkuuta Israelin armeija iski voimakkaasti Gazan keskustassa sijaitsevaan rakennukseen tavoitteenaan surmata Hamasin sotilaallisen siiven Izz al-Din al-Qassam prikaatien korkea-arvoisin johtaja Muhammed Deif. Israelin armeijan mukaan Deif haavoittui iskussa, jossa Hamas-johtaja Nabil Abu Selmeija ja hänen koko perheensä yhtä poikaa lukuun ottamatta kuoli. Hamasin sotilaallisen siiven edustajan mukaan Israel pyrki peittelemään iskun siviiliuhreja väittämällä Deifin haavoittuneen. Israelin turvallisuusviranomaiset luokittelevat Muhammed Deifin yhdeksi etsityimmäksi vastustajakseen.
15. heinäkuuta Israelin armeija jatkoi kolmatta viikkoa ääriryhmien sieppaaman sotilaan etsimistä Gazan kaistalla. Israel tiedotti jatkavansa sotatoimia Gazan kaistaleella huolimatta samanaikaisista taisteluista Hizbollah-sissejä vastaan Libanonin rajalla. Syyrian johtava Baath-puolue ilmoitti antavansa tukensa Hizbollah-järjestölle. Syyria oli näkyvästi tukenut jo vuonna 2001 Hizbollahia, jolloin Israel vetäytyi Etelä-Libanonista.
Kansainvälinen reaktio

Valkoisen talon tiedottaja Tony Snow sanoi, että Israelilla on oikeus puolustaa itseään ja kansalaistensa henkeä, mutta että sen pitää välttää Gazan siviiliväestöön ja infrastruktuuriin kohdistuvia vahinkoja. Palestiinalaisjohtaja Mahmud Abbasin mukaan iskut olivat kollektiivinen rangaistus palestiinalaisia vastaan ja humanitaarinen rikos. Silloisen EU:n puheenjohtajamaa Suomen pääministeri Matti Vanhasen mukaan "EU tuomitsee Israelin ylimitoitetut sotatoimet ja niiden aiheuttaman humanitaarisen kriisin". Israelin hallitus kieltäytyi tulitauosta ennen kuin kaapattu sotilas vapautetaan, Hamas taas kieltäytyi luovuttamasta kaapattua sotilasta. Israelin armeijan aloittaessa Gazaan tunkeutumista sen ilmavoimien lentokoneet lensivät varoituksenomaisesti myös Syyrian presidentinpalatsin yli.
Qatarin YK:n turvallisuusneuvostolle esittämä päätöslauselmaehdotus, jossa vaadittiin Israelia lopettamaan iskut Gazaan ja vapauttamaan vangitsemansa 64 palestiinalaisvirkamiestä ja Hamasia vapauttamaan kaapattu sotilas, kaatui 13. heinäkuuta Yhdysvaltojen käytettyä veto-oikeuttaan. Päätöslauselmaa oli kannattanut 10 maata ja 4 oli pidättäytynyt äänestämästä. Libanon oli puolestaan toivonut turvallisuusneuvostolta päätöslauselmaa, jossa olisi vaadittu Israelia lopettamaan iskut sen maaperälle. Yhdysvaltojen ulkoministeri Condoleezza Rice totesi, että Hizbollah vaarantaa alueen turvallisuuden ja samalla heikentää toiminnallaan sekä Libanonin että Israelin kansalaisten etuja. EU oli huolissaan kriisin leviämisestä myös Syyrian, ja sen ulkopoliittisen edustajan Javier Solanan oli tarkoitus matkustaa alueelle 15. heinäkuuta tapaamaan kriisin osapuolia.
Libanon

Israelin ja Libanonin välinen konflikti käynnistyi 12. heinäkuuta 2006, kun islamistinen Hizbollah-järjestö ampui Katjuša-ohjuksia Israeliin, tunkeutui Israeliin, tappoi kahdeksan Israelin kansalaista ja kaappasi kaksi sotilasta. Tämä tulkittiin Libanonin sotatoimeksi Israeliin, ja Israel aloitti Libanonin puolelle ulottuvan pelastusoperaation kaapattujen vapauttamiseksi.
Aiheesta muualla

Israelin ulkoasiainministeriö:
Arabien–Israelin konflikti
Sokerivesikuorrute

Sokerivesikuorrutteesta tehty rengas runebergintortun pinnalla.
Sokerivesikuorrute eli sokerikuorrute eli pumada tai pomada (ransk. pommade < lat. pomum, omena) on leivonnaisten päällystämiseen käytettävä helposti kovettuva makea kuorrute, joka sisältää tomusokeria ja vettä. Haalea vesi voidaan korvata sitruunamehulla tai maidolla, ja makeuttajana voi käyttää myös maissisiirappia. Haluttaessa tehdä seoksesta jähmeämpää siihen lisätään kananmunan valkuaista. Kuorrutteen voi värjätä elintarvikeväreillä tai mehuilla ja maustaa appelsiini- tai sitruunamehulla. Elintarvikeväriä lisätään seokseen vain pikkuripaus ja seoksen ainesosana voidaan käyttää myös sulatettua suklaata.
Kuorrutteen voi maustaa myös piparminttu-, rommi-, sitruuna- tai vaniljaesanssilla ja makua antaa vaikkapa kanelin käyttö. Kaakao- ja mansikkatomusokeria on myynnissä kaupoissa valmiina, jolloin värillinen kuorrute syntyy helposti vain vettä lisäämällä. Sokerivesikuorrutteesta saa kiiltävän lisäämällä seokseen muutaman tipan kasviöljyä.
Tällaista sokerikuorrutetta käytetään esimerkiksi leivosten, munkkien, täytekakkujen ja viinereiden kuorruttamiseen. Ranskalaislähtöisessä pitkulaisessa tuulihattuleivoksessa, éclairissa, oleva sokerivesikuorrute sisältää suklaata, ja kuorrutteen maustamiseen voidaan käyttää myös kahvia.
Luettelo suomalaisista yli 8000 metriä korkeille vuorille kiivenneistä

Luettelo suomalaisista yli 8000 metriä korkeille vuorille kiivenneistä perustuu Suomen alppikerhon listaukseen, joka tosin sisältää tiedot vain vuoden 2019 syyskuun loppuun saakka. Lista on päivitetty 20.3.2019 The Himalayan Database -tietokannan 31.12.2018 tilanteen mukaan.
Everest (maailman korkein vuori)

Maailman korkein vuori tunnetaan parhaiten nimellä Mount Everest. Sillä on korkeutta 8 848 metriä. Englanninkielisen nimensä se sai vuonna 1849 maantieteilijä Sir George Everestin mukaan. Nimen antoi Andrew Waugh, joka tuohon aikaan toimi maanmittauslaitoksen johtajana Intiassa. Everest oli ollut hänen edeltäjänsä tuossa tehtävässä.
Everest sijaitsee Himalajan vuoristossa, tarkemmin sen osassa nimeltä Mahalangur Himal ja siellä Khumbun alueella. Vuoren huipulla kulkee Nepalin ja Kiinan raja.
Everestin valloittivat ensimmäisinä uusiseelantilainen Edmund Hillary ja šerpa Tenzing Norgay vuonna 1953. Ilman happea Everestille kiipesivät ensimmäisinä Reinhold Messner ja Peter Habeler vuonna 1978.
Ensimmäisenä suomalaisena Everestille kiipesi Veikka Gustafsson vuonna 1993. Vuonna 1997 hän teki saman ilman lisähappea, ja lisähapen avulla hän kävi huipulla kolmannen kerran vuonna 2004. Ensimmäisenä suomalaisena naisena Everestin valloitti Carina Räihä toukokuussa 2012.
Vuoden 2019 syyskuun loppuun mennessä Everestin huipulla oli käynyt 18 suomalaista, joista Veikka Gustafsson kolmesti.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Everest, Khumbu, 8 848 metriä
| No. | Vuosi | Kiipeilijä | Rooli | Ilman lisähappea | Viitteet |
| 1.  | 1993 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen |  |  |
| 2.  | 1997 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 3.  | 1999 | Antti Mankinen | Ryhmän jäsen |  |  |
| 4.  | 1999 | Ari Piela | Ryhmän jäsen |  |  |
| 5.  | 2004 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen |  |  |
| 6.  | 2009 | Antti Ensio Inkinen | Ryhmän jäsen |  |  |
| 7.  | 2009 | Arri Jero Aleksi Leino | Ryhmän jäsen |  |  |
| 8.  | 2009 | Samuli Mika Mansikka | Ryhmän johtaja |  |  |
| 9.  | 2009 | Tomi Pekka Myllys | Ryhmän johtaja |  |  |
| 10.  | 2009 | Jussi Ilari Rahomäki | Ryhmän jäsen |  |  |
| 11.  | 2010 | Timo Allan Ilmari Jaatinen | Ryhmän jäsen |  |  |
| 12.  | 2010 | Mika Pitkämäki | Ryhmän jäsen |  |  |
| 13.  | 2010 | Kirsi Carina Räihä | Ryhmän jäsen |  |  |
| 14.  | 2010 | Anne-Mari Hyryläinen | Ryhmän jäsen |  |  |
| 15.  | 2010 | Jussi Johannes Juutinen | Ryhmän jäsen |  |  |
| 16.  | 2010 | Mikko Markus Vermas | Johtaja |  |  |
| 17.  | 2011 | Jan Jari Mikael Sinivaara | Ryhmän jäsen |  |  |
| 18.  | 2012 | Atte Saku Juhani Miettinen | Ryhmän jäsen |  |  |
| 19.  | 2014 | Mia Martina Graeffe | Ryhmän jäsen |  |  |
| 20.  | 2019 | Paula Birgitta Strengell | Ryhmän jäsen |  |  |
| 21.  | 2021 | Anni Katri Penttilä | Ryhmän jäsen |  |  |
K2 (2. korkein)

K2, aiemmin tunnettu myös nimellä Mount Godwin-Austen, on maailman toiseksi korkein vuori. Korkeutta sillä on 8611 metriä. Se sijaitsee Pakistanin ja Kiinan rajalla Karakorumin vuoristossa. Nimen “K” tulee sanasta Karakorum.
Ensimmäisinä K2:n valloittivat vuonna 1954 italialaiset Lino Lacedelli ja Achille Compagnoni, jotka olivat osa Ardito Desion johtamaa retkikuntaa. Ensimmäisenä suomalaisena huipulle pääsi Veikka Gustafsson vuonna 1994. Vain yksi toinen suomalainen, Samuli Mansikka, on kiivennyt K2:lle.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
K2, Karakorum, 8611 metriä
| No. | Vuosi | Kiipeilijä | Rooli | Ilman lisähappea | Viitteet |
| 1.  | 1994 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 2.  | 2014 | Samuli Mika Mansikka | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 3.  | 2024 | Paula Birgitta Strengell | Ryhmän jäsen |  |  |
Kangchenjunga (3. korkein)

Kangchenjunga on maailman kolmanneksi korkein vuori, korkeudeltaan 8586 metriä. Se sijaitsee Nepalin ja Intian Sikkimin osavaltion välisellä rajalla. Vuoren viidestä huipusta Länsihuippu ja Kangbachen ovat Nepalin puolella ja Päähuippu, Keskushuippu ja Etelähuippu ovat suoraan rajalla.
Vuoren nimi on tiibetin kieltä ja tarkoittaa ‘korkeitten lumien viittä aarretta’. Paikalliset lhopo-kansat jäsenet uskovat, aarteet ovat piilossa, mutta paljastavat itsensä uskovaisille, kun maailma on vaarassa; aarteet sisältävät suolaa, kultaaa, turkoosia ja jalokiviä, pyhiä kirjoituksia, voittamatonta panssaria tai ammuksia, viljaa ja lääkkeitä.
Vuoteen 1852 saakka Kangchenjungaa luultiin maailman korkeimmaksi vuoreksi, kunnes Suuren trigonometrisen mittausprojektin tulokset osoittivat, että Mount Everest, joka tuolloin tunnettiin nimellä Peak XV, oli korkeampi.
Kanchenjungan valloittivat ensimmäisinä George Band ja Joe Brown 25. toukokuuta 1955.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Kangchenjunga, Kangchenjunga Himal, 8586 metriä
| No. | Vuosi | Kiipeilijä | Rooli | Ilman lisähappea |  |
| 1.  | 2006 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 2.  | 2014 | Samuli Mika Mansikka | Ryhmän johtaja | Ilman lisähappea |  |
Lhotse (4. korkein)

Lhotse on maailman neljänneksi korkein vuori, korkeudeltaan 8516 metriä. Se on osa Everestin massiivia Khumbun seudulla, ja sijaitsee aivan Nepalin ja Kiinan rajalla Everstistä kaakkoon. Sen nimi on tiibetin kieltä ja tarkoittaa ‘eteläistä huippua’.
Lhotsea ei pidetty itsenäisenä kiipeilykohteena, kunnes sveitsiläiset Ernst Reiss ja Friz Luchsinger kiipesivät sille 18. toukokuuta 1956 osana Everstin retkikuntaa. Andrzej Czok ja Jerzy Kukuczka kiipesivät vuonna 1979 Lhotselle ilman lisähappea.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Lhotse, Everestin massiivi, Himal, 8516 metriä
| No. | Vuosi | Kiipeilijä | Rooli | Ilman lisähappea | Viitteet |
| 1.  | 1995 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 2.  | 2008 | Samuli Mika Mansikka | Johtaja |  |  |
| 3.  | 2012 | Mia Martina Graeffe | Ryhmän jäsen |  |  |
| 4.  | 2013 | Anne-Mari Hyryläinen | Ryhmän jäsen |  |  |
| 5.  | 2024 | Anni Penttilä | Ryhmän jäsen |  |  |
Makālu (5. korkein)

Makālu on maailman viidenneksi korkein vuori, jonka huippu on 8 485 metrin korkeudessa. Se sijaitsee 23 kilometriä Mount Everestistä itään Khumbun alueella Kiinan ja Nepalin rajalla. Kyseessä on vaikeapääsyinen, nelisivuisen pyramidin muotoinen vuori, joka on yksi vaikeimmista kiivettävistä korkeiden vuorten joukossa.
Makālu on tiibetin kieltä ja sen merkitys on ‘suuri musta’, mikä viittaa lumettoman vuoren huipun graniitin väriin.
Ranskalaiset Lionel Terray ja Jean Couzy olivat ensimmäiset ihmiset Makālun huipulla 15. toukokuuta 1955.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Makālu, Himal, Khumbu, 8 485 metriä
| No. | Vuosi | Kiipeilijä | Rooli | Ilman lisähappea | Viitteet |
| 1.  | 1995 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 2.  | 2013 | Samuli Mika Mansikka | Ryhmän johtaja | Ilman lisähappea |  |
| 3.  | 29. toukukuuta 2023 | Paula Birgitta Strengell | Ryhmän jäsen |  |  |
Cho Oyu (6. korkein)

Cho Oyu on maailman kuudenneksi korkein vuori 8 188 metrin korkeudellaan. Se sijaitsee Nangpa La -solan, Tiibetin ja Khumbun laakson välisen kauppareitin pohjoispuolella Nepalin Solukhumbun piirikunnan ja Kiinan Tiibetin autonomisen alueen rajalla, noin 30 kilometriä Mount Everestistä länteen.
Vuoren nimi on tiibetin kieltä ja tarkoittaa ‘turkoosijumalatarta’.
Cho Oyulle kiipesivät ensimmäisinä 19. lokakuuta 1954 itävaltalaiset Herbert Tichy, Sepp Jochler sekä Pasang Dava Lama, joista viimemainittu oli paikallinen sherpa.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Cho Oyu, Khumbu Himal, 8 188 metriä
| No. | Vuosi | Kiipeilijä | Rooli | Ilman lisähappea | Viitteet |
| 1.  | 1998 | Tuula Helena Nousiainen | Toinen johtaja |  |  |
| 2.  | 2005 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 3.  | 2006 | Samuli Mika Mansikka | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 4.  | 2008 | Samuli Mika Mansikka | Ryhmän johtaja | Ilman lisähappea |  |
| 5.  | 2008 | Raimo Koponen | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 6.  | 2013 | Matti Antero Sunell | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 7.  | 2016 | Juho Henrikki Sarkila | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 8.  | 2018 | Paula Birgitta Strengell | Ryhmän jäsen |  |  |
| 9.  | 2024 | Anni Penttilä | Ryhmän jäsen |  |  |
Dhaulagiri I (7. korkein)

Dhaulagiri I on maailman seitsemänneksi korkein vuori 8 167 metrin korkeudellaan ja korkein sellainen vuori, joka sijaitsee yksinomaan yhden valtion, eli Nepalin, alueella. Se sijaitsee Annapurnan massiivissa.
Dhaulagiri (धौलागिरी) on nepalin kieltä, ja se periytyy sanskritista, missä धवल (dhawala) tarkoittaa ‘häikäisevää, valkoista, kaunista’ ja गिरि (giri) tarkoittaa ‘vuorta’.
Dhaulagiria pidettiin vuosina 1808–38 maailman korkeimpana vuorena, kunnes Kangchenjunga vei tämän tittelin ennen Everestiä vuonna 1858.
Dhaulagiri oli toiseksi viimeinen yli 8 000-metrinen valloitettu vuori ja viimeinen sellainen Nepalissa. Sille kiipesivät ensimmäisinä sveitsiläis-itävaltalaisen retkikunnan jäsenet Kurt Diemberger, Peter Diener, Ernst Forrer, Albin Schelbert, Nyima Dorji ja Nawang Dorji 13. toukokuuta 1960.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 Dhaulagiri I, Himal, 8 167 metriä 
| No. | Vuosi | Kiipeilijä | Rooli | Ilman lisähappea |  |
| 1.  | 1993 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 2.  | 1999 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 3.  | 2011 | Samuli Mika Mansikka | Ryhmän johtaja | Ilman lisähappea |  |
Manaslu (8. korkein)

Manaslu on maailman kahdeksanneksi korkein vuori, 8 163 metriä merenpinnan yläpuolella. Se sijaitsee Himalajan vuoristossa Gurkhan massiivissa Nepalin Läntisellä kehitysalueella, Gandakin vyöhykkeellä, 61 kilometriä Gorkhan kaupungin pohjoispuolella.
Manaslu on johdettu sanskritin sanasta manasa, joka tarkoittaa ‘mieltä’ tai ‘sydäntä’.
Manaslulle kiipesivät ensimmäisinä japanilaisen retkikunnan jäsenet Toshio Imanishi ja Gyalzen Norbu 9. toukokuuta 1956, ja japanilaiset pitävät tätä vuorta omanaan.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Manaslu, Himal, 8 163 metriä 
| No. | Vuosi | Kiipeilijä | Rooli | Ilman lisähappea | Viitteet |
| 1.  | 1999 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 2.  | 2009 | Samuli Mika Mansikka | Climbing Guide | Ilman lisähappea |  |
| 3.  | 2011 | Anne-Mari Hyryläinen | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 4.  | 2017 | Kim Toivo Nyström | Ryhmän jäsen |  |  |
| 5.  | 2018 | Sanna Mari Raistakka | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 6.  | 2019 | Lauri Antti Sakari Hilander | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 7.  | 2023 | Anni Penttilä | Ryhmän jäsen |  |  |
Manaslun korkeimman kohdan sijainnista on useiden vuosien ajan käyty väittelyä. Yleensä kiipeilijät ovat kääntyneet takaisin tietyssä pisteessä, mutta eräitten väitteiden mukaan korkein kohta olisi samalla harjanteella useamman metrin päässä. Näiden pisteiden välinen korkeusero saattaisi olla 5–7,5 metriä. Tälläkin listalla olleista on muutamista sanottu, että he eivät olisi käyneet todellisella huipulla.
Nanga Parbat (9. korkein)

Nanga Parbat on maailman yhdeksänneksi korkein vuori, korkeudeltaan 8 126 metriä. Se sijaitsee Himalajan läntisimmässä päässä välittömästi kaakkoon Indus-joen pohjoisimmasta mutkasta Pakistanin Kashmirin Gilgit-Baltistanin alueella. Se on ainoa Pakistanin yli 8 000 metriä korkeista vuorista, joka on kokonaan Pakistanin puolella.
Vuori nousee valtavana paljon alempana olevasta ympäristöstään, ja sen prominenssi onkin toiseksi korkein maailman sadan korkeimman vuoren joukossa; vain Everestin prominenssi on korkeampi. Sillä on musta maine, sillä se on erittäin vaikea kiivettävä, ja sen lempinimenä on “Tappajavuori”, sillä niin monet kiipeilijät ovat kuolleet sen rinteillä, ja hengissä selvinneetkin ovat joutuneet äärirajoilleen.
Vuoren nimi tulee sanskritin kielestä, missä sanat nagna ja parvata yhdessä tarkoittavat ‘alastonta vuorta’, mikä viittaa vuoren eteläseinämään, joka yleensä ei ole lumen peitossa.
Nanga Parbatin huipun saavutti ensimmäisenä 3. heinäkuuta 1953 Hermann Buhl saksalais-itävaltalaisesta retkikunnasta. Tätä ennen oli jo 31 ihmistä saanut surmansa yrittäessään vuoren valloitusta.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Nanga Parbat, 8 126 metriä
| No. | Vuosi | Kiipeilijä | Rooli | Ilman lisähappea |  |
| 1.  | 2001 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
Annapurna I (10. korkein)

Annapurna on osa Annapurnan massiivia, joka on 55 kilometriä pitkä vuorijono, osa Himalajaa. Massiivilla on useita kymmeniä huippuja, joista korkein on Annapurna I 8 091 metrin korkeudellaan. Se on maailman kymmenenneksi korkein huippu. Se on yksi vaarallisimmista yli 8 000 metrin vuorista yhdessä K2:n ja Nanga Parbatin kanssa.
Vuori on saanut nimensä Annapurna-jumalattaresta, joka on hinduille ruuan ja ravinnon jumalatar, jonka uskotaan asuvan tällä vuorella. Sana annapurna juontuu sanskritista, missä purna tarkoittaa ‘täynnä’ ja anna ‘ruokaa’, ja yhdessä niiden merkitys on ‘ikuinen ravinto’.
Ensimmäisenä Annapurna I:n huipulle pääsi ranskalaisen Maurice Herzogin johtama retkikunta 3. kesäkuuta 1950. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun kukaan pystyi valloittamaan yli 8 000 metrin korkuisen vuoren.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Annapurna I, Himal 8 091 metriä 
| No. | Vuosi | Kiipeilijä | Rooli | Ilman lisähappea |  |
| 1.  | 2005 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
| 2.  | 2015 | Samuli Mika Mansikka† | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
Gasherbrum I (11. korkein)

Gasherbrum I on osa Gasherbrumin massiivia Karakorumin vuoristossa Pakistanissa. Se on maailman 11. ja Pakistanin 3. korkein vuori. Korkeutta sillä on 8 068 metriä. Se sijaitsee erittäin lähellä Siachenin jäätikköä, jonka hallinnasta Intia ja Pakistan kiistelevät.
Vuorella ei alun perin ollut paikallista nimeä, sillä se ei näkynyt millekään asutulle seudulle. Se sai aluksi nimen "K5", eli Karakorumin viides vuori.
Nykyinen nimi “Gasherbrum” tulee baltinkielisistä sanoista rgasha (‘kaunis’) ja brum (‘vuori’).
Ensimmäisinä tälle vuorelle kiipesivät 5. heinäkuuta 1958 amerikkalaiseen retkikuntaan kuuluneet Pete Schoening ja Andy Kauffman. Alppityyliin, ilman ennakkoon järjestettyjä reittejä tai leirejä, sille kiipesivät ensimmäisenä Reinhold Messner ja Peter Habeler elokuussa 1975. He eivät käyttäneet myöskään lisähappea tai köysiä.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Gasherbrum I, 8 068 metriä
| No. | Vuosi | Kiipeilijä | Rooli | Ilman lisähappea |  |
| 1.  | 2008 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |
Broad Peak (12. korkein)

Broad Peak on maailman kahdenneksitoista korkein vuori 8 047 metrin korkeudellaan. Se sijaitsee Karakorumin vuoristossa Pakistanin ja Kiinan rajalla.
Kuten edellä Gasherbrumin kohdalla, myöskään tällä vuorella ei ollut paikallista nimeä, ja nykyinen nimi Broad Peak juontuu siitä, että sen huipun harjanne on poikkeuksellisen laaja, noin kaksi kilometriä leveä.
Broad Peakia pidetään yhtenä helpoimmista yli 8 000 metriä korkeista vuorista. Ensimmäisinä sen valloittivat itävaltalaiset Marcus Schmuck, Fritz Wintersteller, Kurt Diemberger ja Hermann Buhl 9. kesäkuuta 1957. Nousu tapahtui alppityyliin.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Broad Peak, 8 047 metriä
| No. | Vuosi | Kiipeilijä | Rooli | Ilman lisähappea |  |
| 1.  | 2008 | Eero Veikka Juhani Gustafsson | Ryhmän jäsen | Ilman lisähappea |  |