stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seksihullut
Diskografia > EP:t

Seksihullut (2009,  Kissankusi Records, Lesot levyt, Shitsuck Tapes)
Flirttipirtti (2011,  Mieletön Mutantti, C-kasetti)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Seksihullujen laulu (2014,  Airiston punk-levyt)
Diskografia > Split-albumit

Kakka-hätä 77 / Seksihullut (2008,  Airiston punk-levyt)
Valium Kiharat / Seksihullut (2009,  Lesot levyt, Roku Records, Mysteryman Records)
Seksihullut / Nitebuzz (2012,  Bemböle Cassettes)
Seksihullut / Pekka Mutanen (2015,  Fuck CD’s)
Seksihullut / Hopeajärvi (2016,  Bemböle)
Diskografia > Demot

Panohullut juoppotalon vintillä (2007)
Aiheesta muualla

Facebook
Harsupyrstö

| Harsupyrstö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Orneerot Furnariidae
Suku::  Harsupyrstöt Sylviorthorhynchus
Laji::  desmursi
Kaksiosainen nimi
 Sylviorthorhynchus desmursi  Des Murs, 1847 

Katso myös
   Harsupyrstö Wikispeciesissä   Harsupyrstö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harsupyrstö (Sylviorthorhynchus desmursi) eli aiemmalta nimeltään harsupyrstöorneero on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Harsupyrstöä tavataan Argentiinassa ja Chilessä. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Harsupyrstön elinympäristöä ovat metsien tiheiköt.
Hans Friedrich Gadow

Hans Friedrich Gadow. David Muirheadin maalaus vuodelta 1919 .
Hans Friedrich Gadow (8. maaliskuuta 1855 Stary Kraków, Pommeri – 16. toukokuuta 1928 Cambridge, Englanti) oli saksalainen lintutieteilijä.
Hans Friedrich Gadowin isä M. L. Gadow oli preussilainen metsänhoitaja. Gadow kävi koulua Frankfurt an der Oderissa ja opiskeli Berliinin, Jenan ja Heidelbergin yliopistoissa. Jenassa hän opiskeli Ernst Haeckelin johdolla, ja tämä myös ohjasi Heidelbergissä Gadowin väitöksen Über unsere gegenwärtige Kenntniss vom Ursprung des Menschen, missä Gadow tarkasteli ihmisen kehitystä.
Valmistuttuaan Gadow sai 1880 kutsun Lontoon Natural History Museumiin järjestämään ja koostamaan museon lintujen lajiluetteloita. Hän työskenteli kaksi vuotta ja toimitti luettelot numero VIII (tiaiset, lepinkäiset ja nakkelit) ja IX (medestäjät ja mesikot). Osbert Salvinin luovuttua Strickland-kokoelmien kuraattorin virasta Cambridgessä Gadow nimitettiin hänen tilalleen 1884, ja samalla selkärankaisten morfologian lehtoriksi.
Gadow liittyi British Ornithologists’ Unioniin vuonna 1881 ja hänet valittiin Lontoon Royal Societyn jäseneksi 1892. Hän avioitui Clara Maud Pagetin kanssa, jonka isä Sir George E. Paget oli Cambridgen lääketieteen professori.
Gadow työskenteli pääasiassa selkärankaisten anatomian, morfologian ja luokittelun alalla. Hän julkaisi useita tutkimuksia, eräitä yhdessä Haeckelin kanssa, muun muassa Classification of the Vertebra (1898), englanninnos Haeckelin teoksesta The Last Link (1898) ja anatomiaa käsittelevät artikkelit Alfred Newtonin teoksessa A Dictionary of Birds (1893–1896).
Laulu laakson kukista

| Laulu laakson kukista Paavoharju |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 14. toukokuuta 2008
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: dance, house, ambient
 Kesto: 35.00
 Levy-yhtiö: Fonal Records
Paavoharjun muut julkaisut
| Yhä hämärää 2005 | Laulu laakson kukista 2008 | Joko sinä tulet tänne alas tai minä nousen sinne 2013 |
Laulu laakson kukista on savonlinnalaisen Paavoharju-yhtyeen toinen studioalbumi. Sen julkaisi Fonal Records 14. toukokuuta 2008.
Albumi sai erinomaisen vastaanoton ja Metacriticissa arvosanan 85/100, joka perustui seitsemään eri arvosteluun.
Kappaleet

Pimeänkarkelo – 3.56
Kevätrumpu – 3.56
Tuoksu tarttuu meihin – 3.43
Italialaisella laivalla – 3.49
Alania – 0.49
Uskallan – 3.20
Ursulan uni – 2.36
Kirkonväki – 3.46
Salainen huone – 1.07
Tyttö tanssii – 3.51
Sumuvirsi – 3.05
11 – 1.04
Arvostelut

Metacritic: 85/100
Allmusic:
Desibeli.net:
Helsingin Sanomat:
Pitchfork Media: 8.3/10
PopMatters:
Rumba: positiivinen
Soundi:
Aiheesta muualla

Laulu laakson kukista discogs.com -sivustolla
Michael C. Maronna

Maronna vuonna 2016.
Michael C. Maronna (s. 8. lokakuuta 1977 Rhode Island) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michael C. Maronna Wikimedia Commonsissa
Michael C. Maronna Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Minä olen myyrä

| Minä olen myyrä YUP |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: elokuu 1993
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: Elmerecords
YUP:n muut julkaisut
| 1990–1992 1992 | Minä olen myyrä 1993 | Toppatakkeja ja Toledon terästä 1994 |
Minä olen myyrä on YUP-yhtyeen kappale ja EP, joka julkaistiin elokuussa 1993. EP:n nimikappale ja "Huonot uutiset" ovat mukana erilaisina versioina seuraavan vuoden tammikuussa julkaistulla yhtyeen kolmannella studioalbumilla Toppatakkeja ja Toledon terästä. Kappale "Keittoruoka" on käännösversio brittiyhtye Atomic Roosterin kappaleesta "Do You Know Who's Looking for You?". Kappaleet "Sikamusiikkia", "Turpasauna" ja "Soittojuhlan toit" on äänitetty yhtyeen konsertissa Tavastia-klubilla, Helsingissä 5. toukokuuta 1993.
Kappaleet

Minä olen myyrä – 4.54
Huonot uutiset – 2.46
Keittoruoka – 2.50
Sikamusiikkia (live) – 2.17
Turpasauna (live) – 3.24
Soittojuhlan toit (live) – 1.54
Yhtye

Jarkko Martikainen – laulu, kitara
Valtteri Tynkkynen – basso, laulu
Jussi Hyyrynen – kitara ja laulu
Tommi Kärkkäinen – perkussiot, koskettimet, laulu
Janne Mannonen – rummut, laulu
Laulu laineilla

| Laulu laineilla Piirpauke |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 20. tammikuuta 2003
 Formaatti: CD-levy
 Tyylilaji: maailmanmusiikki, jazz
 Kesto: 52.08
 Levy-yhtiö: Rockadillo
Piirpauken muut julkaisut
| Sillat 2002 | Laulu laineilla 2003 | Ikiliikkuja – Perpetuum Mobile 2004 |
Laulu laineilla (alaotsikoltaan Auf dem Wasser zu singen – To Be Sung Upon the Water) on Piirpauke-yhtyeen 16. studioalbumi, joka julkaistiin 20. tammikuuta 2003. Se on instrumentaalilevy, joka sisältää yhtyeen versioita Franz Schubertin säveltämistä liedeistä. Mukana on myös kaksi Sakari Kukon kappaletta, sekä kaksi, joihin hänet on merkitty Schubertin kanssa toiseksi säveltäjäksi. Yhtyeen kokoonpano on laulajaa lukuun ottamatta sama kuin edellisen Sillat-albumin vuonna 2002 äänitetyillä kappaleilla.
Yhtyeen johtohahmo Sakari Kukko kertoo tutustuneensa Schubertin liedeihin jo lapsena, hänen isänsä laulaessa niitä. Alun perin oli suunnitelmissa, että levyllä olisi laulajana toiminut Markku Suominen, mutta lopulta Kukko päätyi tekemään instrumentaalilevyn vuotta aikaisemmin ilmestyneen Virret-sooloalbuminsa menestyksen innoittamana.
Kappaleet

Laulu laineilla (Auf dem Wasser zu singen) – 2.51  (säv. Franz Schubert)
Virvaliekki (Winterreise, sarja D.911 op.89: 9. osa: Irrlicht) – 2.00  (säv. Franz Schubert)
La Pastorella al prato – 1.42  (säv. Franz Schubert)
Paimenten tanssi – 2.54  (säv. Sakari Kukko ja Franz Schubert)
Serenade (Ständchen) – 3.55  (säv. Franz Schubert)
Myrskyinen aamu (Winterreise, sarja D.911 op.89: 18. osa: Der stuermische Morgen) – .44  (säv. Franz Schubert)
Tyyntyy tyyntyy – 3.41  (säv. Sakari Kukko)
Posetiivinsoittaja (Winterreise, sarja D.911 op.89: 24. osa: Der Leiermann) – 5.17  (säv. Franz Schubert)
Minne? (Die Schöne Muellerin, sarja D.795 op.25: 2. osa: Wohin) – 2.36  (säv. Franz Schubert)
Sinne! – 4.23  (säv. Sakari Kukko ja Franz Schubert)
Kevättulva (Winterreise, sarja D.911 op.89: 6. osa: Wasserflut) – 5.01  (säv. Franz Schubert)
Keijukaiskuningas (Der Erlkönig) – 4.23  (säv. Franz Schubert)
Matka tuonpuoleiseen – 8.30  (säv. Sakari Kukko)
Kehtolaulu (Wiegenlied) – 4.50  (säv. Franz Schubert)
Muusikot

Ville Herrala – basso
Ismaila Sane – rummut, lyömäsoittimet
Joonas Ahonen – piano
Sakari Kukko – saksofoni, huilu, tambura
Arvostelut

Soundi:
Sara Seppänen

| Sara Seppänen |
| --- | --- |
 Seppänen vuonna 2023.
Kansanedustaja
 5.4.2023–  
Ryhmä/puolue:  Perussuomalaisten eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Lapin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. elokuuta 1982 (ikä 42) Rovaniemi
Asuinpaikka:  Rovaniemi
Ammatti:  Luokanopettaja
Tiedot
Puolue:  Perussuomalaiset
Muut puolueet:  Kansallinen Kokoomus (2020 asti)
Koulutus:  Kasvatustieteiden maisteri
Tutkinnot:  Lapin yliopisto
Aiheesta muualla
www.saraseppanen.fi
Sara Seppänen (ent. Tuisku, s. 29. elokuuta 1982 Rovaniemi) on suomalainen perussuomalainen poliitikko ja kansanedustaja. Seppänen valittiin eduskuntaan vuoden 2023 eduskuntavaaleissa. Ammatiltaan hän on luokanopettaja ja väitöskirjatutkija.
Seppänen on myös Lapin liiton valtuuston puheenjohtaja. Rovaniemen kaupunginvaltuustossa hän on toiminut vuodesta 2017 ja Lapin hyvinvointialuevaltuustossa vuodesta 2021.
Tausta

Rovaniemeltä kotoisin oleva Seppänen kirjoitti ylioppilaaksi Ounasvaaran lukiosta vuonna 2001. Hän työskenteli koulunkäyntiavustajana Rovaniemellä vuosina 2001-2002.
Kasvatustieteiden maisteriksi Seppänen valmistui Lapin yliopistosta vuonna 2009. Hän työskenteli vuosina 2012-2023 opettajana Rovaniemellä, jota ennen hän teki opettajan sijaisuuksia. Lisäksi Seppänen on ollut väitöskirjatutkijana Lapin yliopistossa.
Poliittinen toiminta

Ennen perussuomalaisiin liittymistä Seppänen (silloinen Tuisku) oli kokoomuksen jäsen. Hän oli ehdolla vuoden 2015 eduskuntavaaleissa kokoomuksen listalla, muttei tullut valituksi 2 211 äänellään.
Seppänen valittiin kokoomuksen listoilta Rovaniemen kaupunginvaltuustoon ensi kertaa vuoden 2017 kuntavaaleissa, jolloin hän sai 640 ääntä. Seppänen toimi kaupunginhallituksen jäsenenä vuosina 2017-2019.
Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Seppänen sai kokoomuksen listoilla 2 216 ääntä ja jäi ensimmäiselle varasijalle.
Kokoomuksen Rovaniemen valtuustoryhmä erotti hänet ryhmästä vuoden 2019 keväällä luottamuspulan takia. Seppäsen katsottiin laiminlyöneen luottamustehtäviään sekä käyttäytyneen epäasiallisesti ja syrjineen toisia vaaliehdokkaita ja oman ryhmän valtuutettuja. Tiedotteessaan kokoomus ilmoitti myös, ettei puolueen arvoihin kuulu muunnellun totuuden tai virheellisten tietojen levittäminen, sääntöjen rikkominen, toisten mustamaalaaminen, uhkailu tai kiristys. Seppänen katsoi tiedotteen loukanneen kunniaansa ja teki asiasta rikosilmoituksen, joka ei johtanut syytteeseen. Samalla hän menetti paikan Rovaniemen kaupunginhallituksessa. Seppänen siirtyi perussuomalaisten kaupunginvaltuustoryhmään vuoden 2020 joulukuussa.
Kuntavaaleissa 2021 Seppänen oli Rovaniemen perussuomalaisten ääniharava 775 äänellään ja tuli valituksi jatkokaudelle kaupunginvaltuustoon. Hän toimi kaupunginhallituksen jäsenenä vuosina 2021-2023.
Seppänen valittiin eduskuntaan eduskuntavaaleissa 2023 11 153 äänellään, mikä oli eniten Lapin vaalipiirissä. Hänen ääniosuutensa Lapin vaalipiirin äänistä (11,4 %) oli maan toiseksi suurin suhteellinen ääniosuus. Suurempaan osuuteen (11,5 %) ylsi vain pääministeri Sanna Marin.
Elokuussa 2023 uutisoitiin Seppäsen saaneen 5 000 euron vaaliavustuksen toimitusjohtajalta, jonka yritys on kytköksissä Hannukainen Mining Oy:n kaivoshankkeeseen. Seppänen oli ennen kevään 2023 eduskuntavaaleja vastustanut Hannukaisen suunnitteleman kaivoksen avaamista, mutta kertoi elokuussa tekemässään sosiaalisen median päivityksessä kannattavansa sitä. Seppänen kiisti, että hänen saamansa vaalirahoitus olisi vaikuttanut asiaan.
Vaalimenestys

| Kuntavaalit> Vuosi (kunta) | Kuntavaalit> Puolue | Kuntavaalit> Äänimäärä | Kuntavaalit> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 (Rovaniemi) | Kokoomus | 640 | Valittiin. |
| 2021 (Rovaniemi) | Perussuomalaiset | 775 | Valittiin. |
| Eduskuntavaalit> Vaalit (vaalipiiri) | Eduskuntavaalit> Puolue | Eduskuntavaalit> Äänimäärä | Eduskuntavaalit> Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 (Lappi) | Kokoomus | 2 211 | Ei valittu. |
| 2019 (Lappi) | Kokoomus | 2 216 | Varalla. |
| 2023 (Lappi) | Perussuomalaiset | 11 153 | Valittiin. |
Yksityiselämä

Seppänen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta edellisestä avioliitosta.[lähde? ]
Hasse Svens

Hasse Svens vuonna 2017.
Hasse Svens on ruotsalainen toimittaja, joka työskentelee Ruotsin yleisradioyhtiö SVT:n Suomen kirjeenvaihtajana. Hän asuu Helsingissä ja tekee tarvittaessa juttuja myös Baltiassa.
Svens aloitti työt SVT:ssä vuonna 1982. Vuodesta 1985 lähtien hän on ollut SVT:n Suomen ja Baltian kirjeenvaihtaja, asemapaikkanaan Helsinki. Svens päätti hakea Suomen kirjeenvaihtajaksi suomalaisen vaimonsa innoittamana. Pestiään varten hän opiskeli Ruotsissa kansanopiston kurssilla suomen kieltä.
Svens on tullut tunnetuksi myös dopingjournalistina. Hän on paljastanut dokumenteissaan muun muassa, että 1990-luvun huippuhiihtäjillä Björn Dähliellä ja Vladimir Smirnovilla oli hiihtouransa aikana poikkeuksellisen korkeat veroarvot, mikä viittaa dopingin käyttöön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hasse Svens Wikimedia Commonsissa
Minä olen Sam

| Minä olen Sam> I Am Sam |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jessie Nelson
Käsikirjoittaja:   Kristine Johnson  Jessie Nelson 
Tuottaja:   Jessie Nelson  Marshall Herskovitz  Edward Zwick  Richard Solomon 
Säveltäjä:  John Powell
Kuvaaja:  Elliot Davis
Leikkaaja:  Richard Chew
Lavastaja:   Jennifer Gentile  Stephanie J. Gordon  Glenn Rivers 
Pääosat:   Sean Penn  Michelle Pfeiffer  Dakota Fanning  Dianne Wiest  Loretta Devine  Richard Schiff  Laura Dern  Brad Silverman  Joe Rosenberg 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Avery Pix  Bedford Falls  New Line Cinema  Red Fish Blue Fish Films 
Levittäjä:  New Line Cinema Netflix
Ensi-ilta:  2001
Kesto:  132 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Minä olen Sam (I Am Sam) on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Jessie Nelsonin ohjaama elokuva, jonka pääosaa esittää Sean Penn. Hän oli roolistaan ehdolla parhaan miespääosan Oscar-palkintoon.
Juoni

Elokuva kertoo kehitysvammaisen yksinhuoltajan Sam Dawsonin (Penn) yrityksistä kasvattaa tytärtään Lucya (Dakota Fanning). Tyttären kouluvaikeudet johtavat lastensuojeluviranomaisten väliintuloon. Sam menettää huoltajuutensa, mutta saa puolelleen vaikutusvaltaisen naisjuristin (Michelle Pfeiffer).
Rooleja

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sean Penn  | … |  Sam Dawson   |
|  Michelle Pfeiffer  | … |  Rita Harrison   |
|  Dakota Fanning  | … |  Lucy Dawson   |
|  Dianne Wiest  | … |  Annie   |
|  Loretta Devine  | … |  Margaret Calgrove   |
|  Richard Schiff  | … |  Turner   |
|  Laura Dern  | … |  Randy Carpenter   |
|  Brad Silverman  | … |  Brad   |
|  Joseph Rosenberg  | … |  Joe   |
|  Stanley DeSantis  | … |  Robert   |
|  Ken Jenkins  | … |  tuomari McNeily   |
|  Doug Hutchison  | … |  Ifty   |
|  Rosalind Chao  | … |  Lily   |
|  Wendy Phillips  | … |  Miss Wright   |
|  Mason Lucerno  | … |  Conner Rhodes   |
|  Scott Paulin  | … |  Duncan Rhodes   |
|  Bobby Cooper  | … |  George   |
|  Kit McDonough  | … |  Ms. Davis   |
|  Kimberly Scott  | … |  Gertie   |
|  Michael B. Silver  | … |  tohtori Jaslow   |
|  Caroline Keenan  | … |  Rebecca   |
|  Eileen Ryan  | … |  Estelle   |
|  Mary Steenburgen  | … |  tohtori Blake   |
|  Marin Hinkle  | … |  Patricia   |
|  Chase MacKenzie Bebak  | … |  Willy   |
|  Rafer Weigel  | … |  Bruce   |
|  Pamela Dunlap  | … |  Grace   |
|  Katie McGloin  | … |  Cristina   |
|  Steven Maines  | … |  Collin   |
|  Will Wallace  | … |  Bill Carpenter   |
|  Brian Bialick  | … |  Brian   |
|  Molly Gordon  | … |  Callie   |
Lähde:
Hannes Tiira

Hannes Tiira (29. kesäkuuta 1955 Helsinki – 20. elokuuta 2019 Pori) oli suomalainen Porissa asunut näkövammainen teologian maisteri, pastori ja tietokirjailija. Hän kuului körttiläiseen herätysliikkeeseen, ja kannatti naispappeutta sekä tasa-arvoista avioliittoa.
Tiira sokeutui täysin parikymppisenä. Tiira opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa ja hänet vihittiin papiksi 1978. Tiira toimi pappina Varkaudessa, Laitilassa sekä viimeksi Keski-Porin seurakunnassa kappalaisena. Vuodesta 1994 alkaen Tiira toimi pääasiassa tietokirjailijana ja hän kirjoitti historiaa, luontoa ja maantiedettä käsitelleitä kirjoja. Tiira oli myös lintubongari ja hän pystyi tunnistamaan äänen perusteella suuren osan Suomessa pesivistä linnuista. Vuonna 2006 Tiiran yöllisistä linturetkistä tehtiin elokuva Taikayö.
Sosialidemokraatteja edustanut Tiira oli Porin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1996–2004 ja Suomen Sokeat ry:n puheenjohtajana 2008–2010. Hän toimi myös Porin seudun ympäristöseuran puheenjohtajana useampaan otteeseen sekä Suomen luonnonsuojeluliiton Satakunnan piirin puheenjohtajana.
Teoksia

Säteitä pimeässä : sokean papin muistelmia. Kirjaneliö, Helsinki 1982
Sanat vammasta sanotut : pohdiskeluja teidän kanssanne, jotka ette säilyneet ehyinä. Herättäjä-yhdistys, Lapua 1990
Halssin haavat ja haaveet. 1995
Vastuun ja toivon vuosisata - Pihlavan työväenyhdistys sata vuotta. 1997
Tuhat sanaa piilossa : piilosanakirja. Avoin kirja, Halikko 1998
Yön pienet laulajat : tietoja ja kertomuksia satakielistä, sirkkalinnuista ja kerttusista ; tekijät Hannes Tiira, Janne Lampolahti. Kustannusosuuskunta Muusa, Pori 2002
Yyteri : hiekkarantojen kuningatar : tietoa ja tarinoita Yyteristä. Hannes Tiira, Pori 2005
Porin kasvot : tietoa ja tarinoita kotikaupunkini ihmisistä. Hannes Tiira, Pori 2007
Ilmari itte : aito porilainen kaikilla mausteilla. Hannes Tiira, Pori 2008 (talousneuvos Ilmari Holmlundin elämäkerta)
Satakunta tiiraa : tietovisakirja. Satakunnan kirjateollisuus, Pori 2009
Senat sakaisin : sanatehtävien ja -leikkien käsikirja. Lintu-Hanski, Pori 2010
Kirjurinluoto : keidas keskellä kaupunkia. Lintu-Hanski, Pori 2012
Yyteri : dyynien kaunotar : meren, hiekan ja auringon tarina ; teksti Hannes Tiira ; valokuvat Satakunnan Kansan arkisto, Manu Toivonen, Juha Haavisto, Mika Salinkangas. Lintu-Hanski, Pori 2013
Yyteri : beauty of dunes. Lintu-Hanski, Pori 2013
Oravannahoista Hansakauppaan. Lintu-Hanski T:mi, Pori 2014
Satakieli : lehdon ja lemmen laulaja. Auditorium, Helsinki 2015
Yyteristä Reposaareen : tarinoita ja kuvia meren ääreltä ; teksti Hannes Tiira, kuvat Manu Toivonen. Lintu-Hanski T:mi - Manu Toivonen Consulting Ky, Pori 2016
Meren ja vuorten Montenegro ; teksti Hannes Tiira; kuvat Juha Haavisto. Reuna, Tuusula 2016
Aiheesta muualla

Hannes Tiiran blogi
Tiira-kirjat verkkokauppa (Arkistoitu – Internet Archive)
Laukaus yössä

| Laukaus yössä> London After Midnight |
| --- | --- |
 Eräs elokuvan juliste
Ohjaaja:  Tod Browning
Käsikirjoittaja:  Waldemar Young   Joseph Farnham
Perustuu:  Tod Browning novelliin "The Hypnotist"
Tuottaja:  Tod Browning   Irving Thalberg
Säveltäjä:  Robert Israel
Kuvaaja:  Merritt B. Gerstad
Leikkaaja:  Harry Reynolds   Irving Thalberg
Tuotantosuunnittelija:  Cedric Gibbons
Pääosat:  Lon Chaney, Sr.   Marceline Day   Conrad Nagel   Henry B. Walthall   Polly Moran
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:  3. joulukuuta 1927
Kesto:  69 min.
Alkuperäiskieli:  mykkä   englanninkieliset välitekstit
Budjetti:  152 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laukaus yössä (London After Midnight, tunnetaan myös nimellä The Hypnotist) on vuonna 1927 valmistunut yhdysvaltalainen salapoliisi- ja kauhuelokuvia sekoittava mykkäelokuva. Ohjaajana toimi Tod Browning, jonka novelliin "The Hypnotist" elokuva myös perustuu. Pääosissa ovat Lon Chaney, Sr., Marceline Day, Conrad Nagel, Henry B. Walthall ja Polly Moran
Elokuva kuvattiin 24 päivässä 152 000 dollarin budjetilla.
Elokuvasta tehtiin vuonna 1935 uudelleenfilmatisointi Mark of the Vampire, jonka ohjaajana oli niin ikään Browning.
Juoni

Roger Balfour löytyy murhattuna kotonaan Lontoossa. Scotland Yardin etsivä Burke saapuu haastattelemaan talon asukkaita, joita ovat hovimestari Williams, sir James Hamlin ja Hamlinin sukulaispoika Arthur Hibbs. Burke löytää itsemurhaviestin ja tapaus näyttää ratkenneelta.
Viisi vuotta myöhemmin taloon on muuttamassa uusia asukkaita: neiti Smithson ja hänen sulhasensa Thomas. He näkevät talon eräässä ikkunassa valoa. Kaksi hahmoa, terävähampainen, silinterihattuinen mies ja kalpea nainen, tulevat ulos talosta ulos ja pelästyttävät nuorenparin tiehensä. Smithson vakuuttaa sir Jamesille, että Balfourin talossa on vampyyreja.
Etsivä Burke saapuu sir Jamesin vieraaksi. Sir James on vakuuttunut, että Balfour murhattiin, ja että talossa nähdyt kaksi hahmoa liittyvät tapaukseen jotenkin. Balfourin tytär Lucille vannoo kuulleensa isänsä äänen puutarhassa. Burke ja sir James avaavat Balfourin haudan ja havaitsevat sen olevan tyhjä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lon Chaney, Sr.  | … |  Edward C. Burke / silinterihattuinen mies   |
|  Marceline Day  | … |  Lucille Balfour   |
|  Henry B. Walthall  | … |  Sir James Hamlin   |
|  Percy Williams  | … |  Williams, Balfourin hovimestari   |
|  Conrad Nagel  | … |  Arthur Hibbs   |
|  Polly Moran  | … |  neiti Smithson   |
|  Edna Tichenor  | … |  Luna, lepakkotyttö   |
|  Claude King  | … |  Roger Balfour   |
|  Andy MacLennan  | … |  Lepakkotytön apulainen   |
Kadonnut elokuva

Laukausta yössä pidetään kadonneena elokuvana. Viimeinen varma havainto elokuvasta on 1950-luvun puolivälissä, jolloin se sijaitsi MGM:n holvissa numero 7. Vuonna 1967 holvissa syttyneen tulipalon uskotaan tuhonneen elokuvan viimeisen kopion.
Elokuvasta on säilynyt useita valokuvia. Vuonna 2002 elokuvantekijä Rick Schmidlin rekonstruoi yli 200 valokuvasta ja alkuperäistä käsikirjoitusta apuna käyttäen 45-minuuttia kestävän version. Robert Israel sävelsi uuteen versioon musiikin.
Silinterihattuinen mies
Hans Fritzsche

| Hans Fritzsche |
| --- | --- |
 Hans Fritzsche Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynnissä
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. huhtikuuta 1900  Bochum, Saksa
Kuollut: 27. syyskuuta 1953 (53 vuotta)  Köln, Saksa
Poliitikko
Puolue:  Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue
Asema:  Kansanvalistus- ja propagandaministeriö
Puoliso:  Hildegard Fritzsche
 Nimikirjoitus
Hans Georg Fritzsche (21. huhtikuuta 1900 Bochum – 27. syyskuuta 1953 Köln) oli saksalainen lehtimies, joka työskenteli natsi-Saksan kansanvalistus- ja propagandaministeriössä. Häntä syytettiin Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynnissä, mutta hänet vapautettiin.
Syyskuusta 1932 Fritzsche toimi Franz von Papenin valtakunnahallituksen alaisen Radiopalvelun johtajana. 1. toukokuuta 1933 hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen. Samana vuonna hänestä tuli Joseph Goebbelsin johtaman valtakunnan kansanvalistus- ja propagandaministeriön lehdistöosaston uutispäällikkö. Vuoteen 1945 mennessä hänet ylennettiin useasti. Vuonna 1938 hänestä tuli ensi varapääjohtaja ja sitten pääjohtaja ministeriön lehdistöosastolla. Vuonna 1942 hän siirtyi radio-osaston johtoon. Hän piti radiossa uutiskatsauksia, jotka hän avasi tunnetulle repliikillä ”Hier spricht Hans Fritzsche” (suom. Tässä puhuu Hans Fritzsche). Hän oli naimisissa Hildegard Springerin kanssa.
2. toukokuuta 1945 Fritzsche allekirjoitti luultavasti virkaiältään vanhimpana Berliiniin jääneenä virkamiehenä kaupungin antautumisasiakirjan.
Nürnbergin sotarikosoikeudenkäynnissä Fritzsche istui syytettyjen penkillä ikään kuin Joseph Goebbelsin sijaisena. Goebbels oli tehnyt itsemurhan, joten häntä ei voitu syyttää oikeudessa. Fritzscheä syytettiin rikoksista rauhaa vastaan, sotarikoksista ja rikoksista ihmiskuntaa vastaan, mutta syytekohtia ei voitu näyttää toteen. Fritzsche julistettiin syyttömäksi ja hänet vapautettiin. Myöhemmin saksalainen oikeus tosin tuomitsi hänet yhdeksäksi vuodeksi työleirille, mutta hänet armahdettiin 1950.
Myöhemmin Fritzsche toimi muiden muassa kosmetiikkayhtiön johtajana. 1950-luvun alussa hän toimi Naumannin piiri -nimisessä entisten kansallissosialistien ryhmässä, joka halusi muuttaa Vapaan demokraattisen puolueen FDP:n kansallissosialistiseksi ryhmäksi. Fritzsche menehtyi syöpään 1953.