stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Perho (kunta)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perho (kunta) Wikimedia Commonsissa
Kunnan kotisivu
Tilastokeskus - Perhon avainluvut
Keski-Pohjanmaan liitto
Kaustisen seutukunta
| n k Keski-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Halsua  Kannus  Kaustinen  Kokkola  Lestijärvi  Perho  Toholampi  Veteli 
Entiset kunnat:  Kaarlela  Kälviä  Lohtaja  Ullava  Öja 
Salamajärven kansallispuistoa.
Haaralampea Alajoella
Perhon kirkko
Perhon sankarihaudat
Perhon maatalousoppilaitos.
Albert Pick

Albert Pick (15. toukokuuta 1922 Köln, Saksa – 22. marraskuuta 2015) oli saksalainen paperirahakeräilijä ja numismaatikko. Hänestä on kehittynyt alan tunnustettu auktoriteetti julkaistuaan vuonna 1974 maailman ensimmäisen modernin paperirahaluettelon Standard Catalog of World paper Money, josta tuli myöhempien painoksien myötä alan de-facto standardi ja referenssiteos.
Pick aloitti rahojen keräilyn kahdeksanvuotiaana. Hän keskittyi varsinkin Euroopan 1800-luvun ja 1920-luvun pulavuosien paperirahoihin ja hätärahoihin (saks. Notgeld). Myöhemmin hän opiskeli filosofiaa, historiaa ja kirjallisuutta. Vuoteen 1964 asti hän työskenteli kirjakustantajana, ennen kuin omistautui paperirahan keräilylle kokopäiväisesti.
Kun hänen rahakokoelmansa koko kasvoi 180 000 seteliin, ja siten liian suureksi yksityishenkilön ylläpitää, hän uskoi kokoelmansa Bayerische Hypotheken- und Wechselbankin (nykyään HypoVereinsbank) haltuun. Pick jatkoi kokoelman kartuttamista aina vuoteen 1985 saakka toimien pankin kuraattorina.
Pick tunnetaan myös hänen mukaansa nimitetystä setelien numeroluokituksesta, Pick-numeroista, joita käyttämällä kansainväliset keräilijät voivat verrata tietoja ja tunnistaa keräilykohteet tarkasti.
Standard Catalog of World Paper Money -luettelonsa lisäksi Albert Pick julkaisi useita muita kirjoja paperirahoista. Hänet on palkittu useilla kansainvälisillä palkinnoilla ja tunnustuksilla uransa mittaan.
Eläkkeelle vetäydyttyään Pick asui Garmischissa Baijerissa. Hän kuoli kotonaan 22. marraskuuta 2015.
Teos

Pick, Albert (toim. Cuhaj, George S.): Standard Catalog of World Paper Money Modern Issues, 1961-present, 12. painos, 1064 sivua, Krause Publications (kesäkuu 2006), ISBN 0-89689-356-1
Philemon Arthur and the Dung

Philemon Arthur and the Dung on progressiivisen musiikin yhtye Skånesta, Ruotsista. Yhtye koostuu kahdesta henkilöstä, jotka tunnetaan vain salanimellä Philemon Arthur ja the Dung. Yhtye perustettiin 1960-luvun alkupuolella nimellä The Popbeams, mutta nimi muutettiin 1968 ensimmäisen albumin julkaisua. Duon todelliset henkilöllisyydet tietää todennäköisesti vain muutamat henkilöt Silence Records -levy-yhtiössä, sillä kyseisen levy-yhtiön kanssa he ovat työskennelleet jo vuodesta 1971. On epäilty, että duon muodostaisivat Thomas ja Mikael Wiehe.
Yhtyeen musiikki on nauhoitettu kasettinauhureilla ja rätisevillä mikrofoneilla. Soittimina ovat olleet epävireiset kitarat, harmonikat, ja sekalaiset esineet kuten kattilat, paistinpannut, tuolit ja patteritselvennä. Jotkin kappaleet ovat sanoituksiltaan pelkkää hölynpölyä, kun taas jotkin kappaleet kertovat satiirisesti muun muassa kodittomuudesta ja saastumisesta.lähde?
Yhtyeen nimeä kantanut vuonna 1971 julkaistu esikoisalbumi palkittiin Ruotsin Grammis-palkinnolla vuonna 1972. Palkinto ei miellyttänyt monia, ja niinpä osittain yhtyeen palkitsemisen takia palkinto jaettiin seuraavan kerran vasta vuonna 1987.
Ruotsalaisen Magnus Ugglan vuonna 1987 ilmestyneellä albumilla Allting som ni gör kan jag göra bättre on Ugglan tekemä cover-versio yhtyeen "In kommer Gösta" -kappaleesta.
Vuonna 2009 yhtyeen esikoisalbumi Philemon Arthur and the Dung pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.
Diskografia

1971 – Philemon Arthur and the Dung
1987 – 1914 års badmössor
1992 – Musikens historia del 1 och 2 (kokoelma)
2002 – Får jag spy i ditt paraply?
Aiheesta muualla

Yhtye Progg.se-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Pesäpallon SM-sarja 1959

Pesäpallon SM-sarja 1959. Pallo-Toverit onnistui lopultakin voittamaan Suomen mestaruuden, jota seura oli jahdannut SM-kilpailujen alusta saakka. Nousijat Hongikko ja Imatra pelasivat mainiosti, kun taas hallitseva mestari Kiri onnistui vaivoin säilyttämään sarjapaikkansa; mm. Eino Kaakkolahden siirtyminen Hongikkoon heikensi joukkuetta huomattavasti. Oulun Lippo ja Rauman Fera kävivät haistelemassa SM-sarjan meininkiä, molempien visiitin jäädessä ranskalaiseksi.
Pallo-Toverit voitti 26.9. Vimpelin tasaisessa kamppailussa 9-7. Seuraavana päivänä oli kaikilla muilla joukkueilla peli, paitsi Pallo-Tovereilla, jotka saivat sivusta seurata miten Kouvolan Pallonlyöjät rynnisivät mestaruuteen. Kaikeksi yllätykseksi KPL kuitenkin hävisi kotonaan LMV:lle (johdettuaan jo 5-0) ja Pallo-Tovereiden mestaruusjuhlat saivat alkaa. Vimpeli, jonka mestaruushaaveet olivat haihtuneet edellispäivänä, pystyi kuitenkin voittamaan Puna-Mustat ja nousi sekin Kouvolan ohi hopeasijalle.
Mestaruussarja > Sarjataulukko

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin Pallo-Toverit | 14 | 11 | 1 | 2 | 130–  67 | 23 |
| Vimpelin Veto | 14 | 11 | 0 | 3 | 133–  58 | 22 |
| Kouvolan Pallonlyöjät | 14 | 11 | 0 | 3 | 119–  61 | 22 |
| Lahden Mailaveikot | 14 | 8 | 1 | 5 | 113–  62 | 17 |
| Hongikko | 14 | 8 | 1 | 5 | 102–  81 | 17 |
| Ilmajoen Kisailijat | 14 | 8 | 1 | 5 |  75–  62 | 17 |
| Työväen Mailapojat | 14 | 8 | 0 | 6 | 117–  86 | 16 |
| Imatran Pallo-Veikot | 14 | 8 | 0 | 6 |   95–113 | 16 |
| Nurmon Jymy | 14 | 7 | 0 | 7 |  93–128 | 14 |
| Sotkamon Jymy | 14 | 5 | 1 | 8 |  71–  96 | 11 |
| Jyväskylän Kiri | 14 | 4 | 2 | 8 |  84–  76 | 10 |
| Puna-Mustat | 14 | 3 | 2 | 9 |  89–  90 |   8 |
| Pesä-Veikot | 14 | 3 | 2 | 9 |   67–105 |   8 |
| Oulun Lippo | 14 | 2 | 2 | 10 |   58–168 |   6 |
| Fera (Rauma) | 14 | 1 | 1 | 12 |   41–134 |   3 |
Neljä viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat Kuopion Kelta-Mustat, Haminan Palloilijat, Vaasan Maila ja Muhoksen Urheilijat.
Pallo-Toverit: Rauno Mäntynen, Olavi Kuismanen, Unto Hardén, Pekka Hakala, Esko Halonen, Matti Jokinen, Esko Lignell, Uuri Ståhlhammar, Taisto Tikkanen, Esko Salminen,  Seppo Lignell.
Mestaruussarja > Ottelut

| Joukkue | PT | VV | KPL | LMV | HNU | IK | TMP | IPV | NJ | SJ | JK | PM | JPV | OuL | Fera |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin Pallo-Toverit |  | 9-7 |  | 9-1 |  |  | 6-4 |  |  | 19-5 | 6-4 |  |  | 5-5 | 8-2 |
| Vimpelin Veto |  |  |  |  | 7-1 |  | 5-2 | 14-1 |  | 14-5 | 3-2 |  |  | 28-2 | 14-6 |
| Kouvolan Pallonlyöjät | 8-5 | 8-3 |  | 7-8 |  | 8-3 | 14-2 |  |  |  | 10-2 |  |  | 21-2 |  |
| Lahden Mailaveikot |  | 2-6 |  |  |  |  | 10-0 | 14-3 |  | 12-4 | 3-3 |  |  | 32-3 | 14-3 |
| Hongikko | 3-14 |  | 12-3 | 4-2 |  |  |  | 13-10 | 20-5 |  |  |  | 5-10 |  | 18-7 |
| Ilmajoen Kisailijat | 5-6 | 7-1 |  | 9-0 | 4-2 |  |  |  |  | 5-2 | 8-5 | 5-4 |  |  |  |
| Työväen Mailapojat |  |  |  |  | 7-5 | 10-0 |  | 15-3 | 22-3 | 8-4 |  | 14-10 | 11-1 |  |  |
| Imatran Pallo-Veikot | 7-5 |  | 6-8 |  |  | 12-9 |  |  | 8-5 |  |  | 13-10 | 6-5 | 12-2 |  |
| Nurmon Jymy | 7-18 | 3-16 | 7-4 | 3-2 |  | 5-1 |  |  |  |  |  |  | 11-4 |  | 10-0 |
| Sotkamon Jymy |  |  | 2-3 |  | 3-5 |  |  | 10-2 | 12-7 |  |  | 5-5 | 5-3 |  | 3-1 |
| Jyväskylän Kiri |  |  |  |  | 1-5 |  | 5-3 | 1-4 | 13-4 | 10-1 |  | 6-14 |  |  | 24-1 |
| Puna-Mustat | 3-4 | 4-5 | 8-10 | 4-7 | 4-4 |  |  |  | 4-11 |  |  |  | 8-0 |  |  |
| Pesä-Veikot | 6-16 | 6-10 | 1-12 | 4-6 |  | 3-3 |  |  |  |  | 10-4 |  |  | 10-4 |  |
| Oulun Lippo |  |  |  |  | 4-5 | 3-6 | 16-10 |  | 4-12 | 2-10 | 4-4 | 5-4 |  |  |  |
| Fera (Rauma) |  |  | 0-3 |  |  | 1-10 | 4-9 | 2-8 |  |  |  | 1-7 | 4-4 | 9-2 |  |
Lyöjätilasto

| Sij>  | Pelaaja | Joukkue | Kunnarit | Lyödyt | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Veikko Martikkala | Nurmon Jymy | 1 | 28 | 29 |
| 2. | Uuri Ståhlhammar | Pallo-Toverit | 2 | 24 | 26 |
| 3. | Leevi Nyman | Lahden Mailaveikot | 3 | 21 | 24 |
| 3. | Rauno Latvala | Vimpelin Veto | 3 | 21 | 24 |
| 5. | Väinö Liukkonen | Puna-Mustat | 0 | 24 | 24 |
| 6. | Osmo Oksala | HoNsU | 3 | 20 | 23 |
| 7. | Esa Risku | Nurmon Jymy | 1 | 20 | 21 |
| 8. | Anssi Jokinen | Työväen Mailapojat | 3 | 17 | 20 |
| 9. | Pentti Katainen | Työväen Mailapojat | 1 | 19 | 20 |
| 10. | Eero Vilevaara | Vimpelin Veto | 4 | 15 | 19 |
Naisten mestaruussarja

| Joukkue | O | V | T | H | Juoksut | Pts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Helsingin Pallo-Toverit | 8 | 7 | 0 | 1 | 135-30 | 14 |
| Loimaan Palloilijat | 8 | 6 | 0 | 2 | 86-62 | 12 |
| Jyväskylän Kiri | 8 | 6 | 0 | 2 | 52-35 | 12 |
| Lapuan Kiri | 8 | 4 | 0 | 4 | 50-77 | 8 |
| Kuopion Kelta-Mustat | 8 | 3 | 1 | 4 | 38-70 | 7 |
| Helsingin Veto | 8 | 3 | 0 | 5 | 59-59 | 6 |
| Tampereen Pyrintö | 8 | 3 | 0 | 5 | 59-73 | 6 |
| Lahden Mailaveikot | 8 | 2 | 0 | 6 | 42-74 | 4 |
| Vaasan Maila | 8 | 1 | 1 | 6 | 39-80 | 3 |
Lahti ja Vaasa putosivat sarjasta.
Pallo-Toverit: Anja Rummukainen,
Auli Liesto,
Irmeli Krogerus,
Leena Liimatainen,
Liisa Varo,
Marja Muukkonen,
Seija Knuutila,
Sinikka Karjala,
Sinikka Takasalo,
Tuula Rantanen,
Tytti Kaija.
Palkinnot

| Palkinto | Pelaaja | Joukkue |
| --- | --- | --- |
| Vuoden pesäpalloilija | Uuri Ståhlhammar | Pallo-Toverit |
| Vuoden lukkari | Antero Viherkenttä | Kouvolan Pallonlyöjät |
| Lyöjäkuningas | Veikko Martikkala | Nurmon Jymy |
| vuoden tuomari | Simo Ristonmaa |  |
Aiheesta muualla

https://kotisivukone.fi/files/vessix.kotisivukone.com/Pesis/seurat/jyvskyln_kiri_1930-2007.xls (latautuva Excel-taulukko)
Pesäpallon naisten Suomen Cup 1991

Pesäpallon Suomen Cup järjestettiin naisille 13.kerran kesällä 1991. Kilpailun voitti Viinijärven Urheilijain SM-sarjajoukkue.
1. kierros

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 | Huom! |
| --- | --- | --- | --- |
| Leppävirran Viri | 1–0 | Viinijärven Urheilijat (mk) |  |
| Roi-Pesis-83, Rovaniemi | 9–3 | Kemijärven Urheilijat |  |
2. kierros

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue # | Huom! |
| --- | --- | --- | --- |
| Haapajärven Pesä-Kiilat |   5–18 | Reisjärven Pilke |  |
| Karinaisten Kunto | 7–9 | Ylöjärven Pallo |  |
| Imatran Pallo-Veikot |   3–10 | Pesä Ysit, Lappeenranta |  |
| Leppävirran Viri |   0–23 | Viinijärven Urheilijat (ys) |  |
| Roi-Pesis-83, Rovaniemi |   1–21 | Toholammin Urheilijat |  |
| Ylistaron YNsPa | 6–7 | Vaasan Mailat |  |
| Heinolan Maila-Pojat |   2–26 | Lahden Mailaveikot |  |
| Alajärven Ankkurit | 0–1 | Kauhajoen Karhu |  |
| Forssan Alku |   7–22 | Mansen Pesäpallo |  |
| Hämeenkyrön Räpsä | 2–7 | Fera, Rauma |  |
| Jyväskylän Lohi |   1–18 | Jyväskylän Kiri (ys) |  |
| Sievin Sisu | 10–18 | Lappajärven Veikot |  |
| Ulvilan Pesä-Veikot (ss) | 12–22 | Pesäkahut, Pori |  |
| Vantaan Pesis |   0–25 | Vihdin Pallo (ss) |  |
| Virtain Urheilijat |   2–18 | Kankaanpään Maila |  |
| Nurmeksen Sepot | 0–1 | Sotkamon Jymy |  |
3. kierros

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 | Huom! |
| --- | --- | --- | --- |
| Fera, Rauma |   5–11 | Pesäkahut, Pori |  |
| Lahden Mailaveikot |   9–30 | Mansen Pesäpallo |  |
| Lappajärven Veikot | 8–2 | Toholammin Urheilijat |  |
| Reisjärven Pilke | 13–7   | Vaasan Maila |  |
| Sotkamon Jymy | 0–1 | Viinijärven Urheilijat (ys) |  |
| Vihdin Pallo (ss) | 16–6   | Ylöjärven Pallo |  |
| Kauhajoen Karhu | 15–4   | Kankaanpään Maila |  |
| Pesä Ysit, Lappeenranta | 12–4   | Jyväskylän Kiri (ys) |  |
4. kierros

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 | Huom! |
| --- | --- | --- | --- |
| Pesäkahut, Pori | 20–6   | Kauhajoen Karhu |  |
| Reisjärven Pilke | 26–13 | Lappajärven Veikot |  |
| Vihdin Pallo (ss) |   2–12 | Mansen Pesäpallo |  |
| Viinijärven Urheilijat (ys) |   6–10 | Pesä Ysit, Lappeenranta |  |
Puolivälierä

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 | Huom! |
| --- | --- | --- | --- |
| Reisjärven Pilke |   0–49 | Lapuan Virkiä |  |
| Mansen Pesäpallo |   8–24 | Roihu, Helsinki |  |
| Pesä Ysit, Lappeenranta |   2–16 | Viinijärven Urheilijat |  |
| Pesäkahut, Pori |   5–20 | Vihdin Pallo |  |
Välierä

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 | Huom! |
| --- | --- | --- | --- |
| Roihu, Helsinki | 1–0 | Lapuan Virkiä |  |
| Vihdin Pallo |   3–10 | Viinijärven Urheilijat |  |
Loppuottelu

| Joukkue #1 | Tulos | Joukkue #2 | Huom! |
| --- | --- | --- | --- |
| Viinijärven Urheilijat | 11–5   | Roihu, Helsinki |  |
Cup-mestarit 1991: Erna Kentala, Armi Ahola, Ulla Räsänen, Anu Turpeinen, Virpi Lappalainen, Marjut Huhtakangas, Sirpa Tikka, Eeva Karttunen, Outi Peippo ja Jutta Reijonen.
Pidhorodne

| Pidhorodne Підгородне |
| --- | --- |
 Pientakovaltainen Pidhorodne (etualalla) sijaitsee aivan suurkaupunki Dnipron pohjoispuolella. Taustalla näkyy muun muassa kahden Dnipron asuintornitalon yläosat. Kuva vuodelta 2013.
 lippu:  vaakuna
 Pidhorodne
 Koordinaatit: 48.5737°N, 35.0967°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Dnipropetrovskin alue
Piiri:  Dnipron piiri
Väkiluku (2021)  ():  19 336
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pidhorodne (ukr. Підгородне; ven. Подгородное, Podgorodnoje) on kaupunki Ukrainan Dnipropetrovskin alueen Dnipron piirissä. Pidhorodne on aluekeskus Dnipron pientalovaltainen naapurikaupunki Samarajoen (Dneprin tekojärven) länsirannalla, vain muutama kilometriä suurkaupungista pohjoiseen. Pidhorodne tunnetaan hedelmä- ja kasvihuonetuotannostaan.
Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 19 336 asukasta vuoden 2021 alussa. Vuonna 2001 väkiluku oli 17 778.
Pidhorodnen alueelta on arkeologisissa kaivauksissa (1973) löydetty esihistoriallisia kupari- ja pronssikausien hautakumpuja Tripoljen kulttuurin, skyyttien, sarmaatien sekä 1000-1300 -luvulla vaikuttaneiden nomadien ajalta.
Varhaisin tunnettu asutus on peräisin 1600-luvun alusta, jolloin sinne perustettiin kasakkaupseeriperheiden talviasutus. 1688 rakennettiin linnoitus suojaamaan kylää tataarien hyökkäyksiltä.  Prutin rauhansopimuksen (1711) seurauksena linnoitus tuhottiin. Seutu siirtyi Krimin kaanikunnan alaisuuteen 1735 saakka, jolloin Venäjän keisarikunta sai alueen hallintaansa. Zaporižžjan sitšin tuhoutumisen (1775) jälkeen paikkakunta asutettiin uudelleen. Slobodan perustamisen (1778). Vuonna 1782 siellä asui 896 ihmistä. Pidhorodnen kasakat palvelivat Jekaterinoslavin kasakka-armeijassa. Sen hajottamisen (1796) jälkeen useat heistä muuttivat Kubanin seudulle.
Kaupunginvaltuuston talo.
Kirkko Pidhorodnessa.
Koulu numero 1.
Rantahotelli- ja kylpyläalue (Sunray) Dneprin sivujoen, Samarajoen äärellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pidhorodne Wikimedia Commonsissa
Pidhorodnenska miska hromada (Ukrainan aluehallinnon 3. tason alue) (ukrainaksi) (gromada.info)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: uk:Підгородне
Käännös suomeksi
Helena Petäistö

Helena Petäistö heinäkuussa 2013.
Helena Mirjami Petäistö (s. 10. joulukuuta 1950 Rautio [nyk. Kalajoki]) on suomalainen toimittaja, kolumnisti ja tietokirjailija. Hän on ollut pitkäaikainen televisioyhtiö MTV:n Ranskan ja Brysselin kirjeenvaihtaja.
Ura

Petäistö pääsi ylioppilaaksi Oulun tyttölyseosta ja kirjoitti viisi laudaturia. Hänen sukunsa on lestadiolaista, ja hän on arvellut olevansa ainoa televisiotoimittaja, joka ei ollut katsonut televisiota ennen kuin alkoi tehdä sinne juttuja. Petäistö valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta. Ranskan kieltä Petäistö opiskeli sekä Oulun tyttölyseossa että Helsingin kauppakorkeakoulussa. Heti ekonomiksi valmistuttuaan Petäistö muutti Pariisiin, missä hän työskenteli ensin pankissa, sitten Pathel Industrie -yrityksessä. Myöhemmin Petäistö alkoi tehdä työn ohella juttuja suomalaismediaan. Petäistö palasi Helsinkiin vuonna 1983 ulkomaantoimittajaksi MTV:n uutisiin. Hän toimi jonkin aikaa myös uutisankkurina. Vuonna 1989 hän meni toimittajille tarkoitetulle EU-kurssille. Vuonna 1990 Petäistö palasi Pariisiin MTV:n uutisten Ranskan ja Euroopan kirjeenvaihtajaksi.
Petäistön ensimmäinen kirja Ranskalaiset korot ilmestyi vuonna 1995 (yhteensä seitsemän painosta). Seuraavan kirjansa Aamiainen Cocon kanssa ja muita elämyksiä Euroopassa hän julkaisi vuonna 1999. Kirja aloitti Aamiainen Cocon kanssa -kirjasarjan, jossa Petäistö esittelee eurooppalaisia kaupunkeja. Tee teematka! -kirja sai Lauri Jäntin säätiön tietokirjapalkinnon kunniamaininnan vuonna 2009. Vuonna 2013 Petäistö siirtyi kustannusliike Tammesta Otavalle ja aloitti uuden kaupunkikirjasarjan à la Helena Petäistö. Ranskan politiikasta hän kirjoitti uudelleen teoksessaan Ranska, Macron ja minä.
Kesäkuussa 2016 Petäistö sai aivoinfarktin, jonka seurauksena hänen vasen puolensa halvaantui osittain ja hän joutui sairaalahoitoon kahdeksi kuukaudeksi. Hän jäi sairausloman jälkeen pois MTV:n uutistyöstä, mutta hän on sittemmin toipunut lähes kokonaan ja julkaisi jo seuraavana vuonna kirjan Ranska, Macron ja minä. Petäistö toimii nykyäänmilloin? MTV:n Eurooppa-kolumnistina. Hän toimii myös vakituisena kolumnistina Apu-lehdessä sekä Maaseudun Tulevaisuudessa. Aiemmin Petäistö kirjoitti kolumneja Suomen Kuvalehteen.
Vuodesta 2018 lähtien Petäistö on tullut tunnetuksi suosittuna Eurooppa-esitelmöitsijänä.
Petäistö asuu Helsingissä ja Pariisissa.
Palkinnot, kunniamerkit ja nimeämiset

Vuonna 2010 hänet palkittiin Suomen Kuvalehden journalistipalkinnolla muiden palkintojen joukossa. Vuonna 2010 Petäistö nimitettiin Vuoden ulkosuomalaiseksi. Kultainen Venla 2022 -gaalassa tammikuussa 2023 Petäistö sai elämäntyöpalkinnon.
Petäistö vihittiin Oulun yliopiston kunniatohtoriksi toukokuussa 2022.
Muita kunnianosoituksia:
Kunnialegioona (Ranska, 2014)
Teokset

Ranskalaiset korot.  Helsinki:  Tammi, 1995.  ISBN 951-31-0641-1
Aamiainen Cocon kanssa ja muita elämyksiä Euroopassa.  Helsinki:  Tammi, 1999.  ISBN 951-31-1539-9
Aamiainen Cocon kanssa: Pariisissa, Strasbourgissa ja Lyonissa.  Helsinki:  Tammi, 2001.  ISBN 951-31-2132-1
Aamiainen Cocon kanssa: Brysselissä, Amsterdamissa ja Luxemburgissa.  Helsinki:  Tammi, 2001.  ISBN 951-31-2131-3
Aamiainen Cocon kanssa: Lontoossa, Edinburghissa ja Dublinissa.  Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2666-8
Aamiainen Cocon kanssa: Madridissa, Barcelonassa ja Lissabonissa.  Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 978-951-31-2665-0
Aamiainen Cocon kanssa: Roomassa, Milanossa ja Ateenassa.  Helsinki:  Tammi, 2004.  ISBN 951-31-3003-7
Tee teematka.  Helsinki:  Tammi, 2008.  ISBN 978-951-31-4410-4
Nizza, Cannes, Biarritz à la Helena Petäistö.  Helsinki:  Otava, 2013.  ISBN 978-951-1-27080-5
Pariisi, Versailles, Giverny à la Helena Petäistö.  Helsinki:  Otava, 2014.  ISBN 978-951-1-27831-3
Ranska, Macron ja minä.  Helsinki:  Otava, 2017.  ISBN 978-951-1-32517-8
Bryssel, Strasbourg, Luxemburg à la Helena Petäistö. Helsinki: Otava, 2019. ISBN 978-951-1-29545-7.
Gallian kukko kiekuu taas.  Helsinki:  Otava, 2022.  ISBN 978-951-1-44552-4
Aiheesta muualla

Haastattelu Ilta-Sanomissa (Arkistoitu – Internet Archive) 17.1.2016.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Suomi (KANTO) 
Muut:  IdRef
Phra Pathom Chedi

Phra Pathom Chedi Nakhon Pathomissa on buddhalainen stupa.
Phra Pathom Chedi (thaiksi พระปฐมเจดีย์, พระธมเจดีย์) on buddhalainen uskonnollinen muistomerkki, stupa, joka sijaitsee Nakhon Pathomissa Thaimaassa. Chediä pidetään maailman korkeimpana buddhalaisena rakennelmana . Monumentin korkeus on joidenkin lähteiden mukaan 127, toisten mukaan 115,8 metriä .
Phra Pathom Chedi on osa kuninkaallista temppelikompleksia Wat Phra Pathom Chedi Rachavoramahavihan (thaiksi วัดพระปฐมเจดีย์ราชวรมหาวิหาร), joka on arvoasteikossa ylin  temppeliluokka Thaimaassa .
Historia

Samalla paikalla on luultavasti ollut buddhalainen muistomerkki jo varhaisina aikoina. 200-luvulla eaa. Suvarnabhumiksi ('kultainen maa') kutsutulle alueelle tuli buddhalaisia lähetyssaarnaajia kuningas Ašokan valtakunnasta Intiasta . 500-luvulla Nakhon Pathom oli merkittävä asutuskeskus ja monilaisen (dvaravati) kuningaskunnan pääkaupunki, ja paikalla oli jo varmuudella intialaistyylinen stupa . Khmerien kuningas Suriyavarman I:n hallituskaudella vuosituhannen vaihteessa Angkorin valtakunta laajeni länteen, jolloin intialaistyylinen stupa rakennettiin uudelleen khmeriläistyyliseksi prangiksi. Khmeriläinen muistomerkki jäi burmalaisten hyökättyä 1057  heitteille, minkä jälkeen paikka unohtui vuosisadoiksi. 1800-luvulla tuleva kuningas Mongkut munkkina ollessaan tutustui pyhiinvaellusmatkallaan viidakon peittämään prangiin. Päästyään valtaistuimelle hän antoi rakentaa paikalle uuden korkeamman monumentin. Rakennustyöt alkoivat 1853, mutta ne pitkittyivät, koska uudisrakennus sortui rajumyrskyssä. Nykyinen chedi valmistui kuningas Chulalongkornin hallituskaudella 1870. Läheisen Nakhon Chai Sin kylän väestö pakkosiirrettiin vastavalmistuneen chedin ympärille muodostettuun asutuskeskukseen.
Chediä ympäröivä sisäpiha
Chedin jalusta
Sisäpihaa kiertävä holvikäytävä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Phra Pathom Chedi Wikimedia Commonsissa
Phra Pathom Chedi 1920-luvulla.
Juho Evert Pietiläinen

Juho Evert Pietiläinen (29. elokuuta 1862 Viitasaari – 23. marraskuuta 1908) toimi muun muassa sorvaajana, kauppiaana ja asioitsijana Viitasaaren lisäksi Helsingissä, Oulussa ja Utajärvellä. Käännyttyään lestadiolaisuuteen vuonna 1885 tai 1886 Pietiläinen tuli tunnetuksi kirjallisesta tuotannostaan.
Pietiläinen toimitti vuonna 1889 ensimmäisen merkittävän lestadiolaisen laulukokoelman Lauluja Siionin Matkamiehille, joka loi pohjaa lestadiolaiselle lauluperinteelle yhdessä sen myöhempien painosten Walituita Hengellisiä Lauluja (1890, 1893) ja Walittu kokoelma Hengellisiä Lauluja Jumalan lapsille elämän tiellä (1898) kanssa. Hänen laulukirjansa olivat laajassa käytössä vuoteen 1902 asti, jolloin Leonard Typpö alkoi toimittaa omia laulukirjojaan.
Lestadiolaisuuden hajaannuksessa 1800- ja 1900-luvun taitteessa Pietiläinen asettui uusheränneitten joukkoon. Pietiläinen koki, että hänen aikaisemmin sepittämissään lauluissa oli "köykäinen henki" ja että ne olivat jopa vahingollisia uskonelämälle. Tästä huolimatta myös uudenheräyksen laulukirjaan otettiin näitä lauluja.
Juho Evert Pietiläinen on kirjoittanut muun muassa kaikissa lestadiolaissuunnissa rakastetun laulun "On lepopaikka suloinen".
Ilja Leonard Pfeijffer

| Ilja Leonard Pfeijffer |
| --- | --- |
 Ilja Leonard Pfeijffer 2016.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. tammikuuta 1968 (ikä 57) Rijswijk, Alankomaat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: hollanti
Esikoisteos:  Van de vierkante man, runokokoelma Rupert, romaani
Aiheesta muualla
www.iljapfeijffer.nl
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ilja Leonard Pfeijffer (s. 17. tammikuuta 1968 Rijswijk, Alankomaat) on alankomaalainen kirjailija. Hän opetti Leidenin yliopistossa pitkään klassisia kieliä. Hän on asunut vuodesta 2008 Italiassa Bolognassa..
Pfeijffer aloitti runoilijana, ja esikoiskokoelma 1998 Van de vierkante man ilmestyi 1998. Esikoisromaani Rupert ilmestyi 2002. Grand Hotel Europa ilmestyi 2018, ja vuonna 2021 se ilmestyi Sanna van Leeuwenin suomentamana. Jukka Koskelainen käsittelee teosta Kanava-lehden artikkelissaan. Hän ottaa sen rinnalle Thomas Mannin Taikavuoren, johon siinä on viitteitä. Molemmissa kirjan päähenkilö asettuu hotelliin, jossa hän tapaa kansainvälistä väkeä. Koskelainen sanoo, että Mannin romaani on kuitenkin moniääninen, kun taas Pfeijffer esittää purevaa kritiikkiä, jonka kautta hän Koskelaisen mukaan vahvistaa kirjan sanomaa, Euroopan rappiota. Pfeijffer punoo tarinassa rinnakkain kahta lankaa, Ilja Leonard Pfeijffer -nimisen kertojan ja hänen rakastettunsa Clion suhdetta ja toisaalta heidän etsintätyötään Caravaggion kadonneen maalauksen perässä.