stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Surxondaryo

Surxondaryo Janubiy Surxon -tekojärven alapuolella.
Surxondaryo (uzb. kyrill. Сурхондарё, ven. Сурхандарья́, Surhandarja) on Amudarjan sivujoki Uzbekistanissa. Sen pituus on 175 kilometriä (Toʻpolondaryo mukaan luettuna 297 kilometriä). Valuma-alueen laajuus on 13 500 neliökilometriä.
Surxondaryo saa alkunsa Hisorvuorten etelärinteiltä virtaavien Toʻpolondaryo ja Qoratogʻdaryo -jokien yhtyessä Qorovultepan kylän luona. Se virtaa lounaaseen Boysuntogʻ- ja Bobotogʻvuorten välisessä 30 kilometriä leveässä laaksossa ja laskee Amudarjaan Termizin kaupungin luona. Suurimmat sivujoet ovat Sangardakdaryo, Xoʻjaipok, Vaxshivordayo, Konikon, Oqqopchigʻay, Okjarsoy ja Boysun.
Joki saa vetensä talven sateista. Se on korkeimmillaan touko-kesäkuussa, ja yli kaksi kolmasosaa vesimäärästä virtaa maalis-kesäkuussa. Keskimääräinen virtaus on Qorovultepan luona on 76,7 kuutiometriä sekunnissa ja lähellä joen suuta Manguzarissa 68,2 kuutiometriä sekunnissa. Niiden välillä suuri osa Surxondaryon ja sen sivujokien vedestä käytetään maatalouden keinokasteluun. Vesi on hyvin sameaa, ja joki tuo Amudarjaan paljon maa-ainesta.
Suomuviheltäjä

| Suomuviheltäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Suomuviheltäjät Rhagologidae
Suku::  Rhagologus
Laji::  lecostigma
Kaksiosainen nimi
 Rhagologus leucostigma  (Salvadori, 1875) 
Katso myös
   Suomuviheltäjä Wikispeciesissä   Suomuviheltäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Suomuviheltäjä (Rhagologus leucostigma) on varpuslintuihin kuuluva eläinlaji. Aikaisemmin laji luokiteltiin kuuluvaksi viheltäjien heimoon, mutta on geneettisten tutkimusten perusteella siirretty omaan heimoonsa. Lajin tarkat sukulaissuhteet muihin varpuslintuihin eivät ole tiedossa. Suomuviheltäjää tavataan Uudesta-Guineasta.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan suomuviheltäjä on 15–16 cm pitkä. Suomuviheltäjänaaras on selästään ja siivistään tumman oliivinruskea ja hyöhenpuvussa on valkoisia ja vaaleanruskeita pilkkuja ja raitoja. Naama on ruosteenruskea. Koiras on väritykseltään vaalempi ja harmahtavampi.
Levinneisyys ja elintavat

Suomuviheltäjää tavataan Uudesta-Guineasta. Laji elää metsien keskikerroksissa tyypillisesti yksin tai pareittain. Lajin ravintoa ovat marjat ja hedelmät. Suomuviheltäjät rakentavat pesänsä pieneen puuhun ja munivat yhden kermanvalkean ja ruskeapilkullisen munan.
Susiääni

Metallinen susiäänen ehkäisijä sellon G-kielessä tallan ja kielen pitimen välillä.
Susiääni tai susisävel on jousisoittimissa, eritoten selloissa, mahdollisesti esiintyvä epämiellyttävä, uliseva ääni. Se johtuu äänen nopeasta vaihtelusta sävelen ja sen yläoktaavin välillä. Fysikaalisena aiheuttajana susiäänelle on soivan kielen ja kaikupohjan resonaatiotaajuuksien yhteisvaikutus. Kun kieli värähtelee lähellä kaikupohjan ominaisresonanssia olevaa taajuutta, huojuntailmiö vahvistaa ja heikentää vuorotellen kielen perussäveltä. Susiääniä ehkäistään asentamalla paino resonoivaan kieleen tallan ja kielen pitimen välille.
HMS Superb (1875)

| HMS Superb |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Thames Ironworks and Shipbuilding Company, Blackwall
Kölinlasku:  1873
Laskettu vesille:  16. marraskuuta 1875
Palveluskäyttöön:  4. lokakuuta 1880
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi vuonna 1906
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 710 t
Pituus:  101,3 m
Leveys:  18 m
Syväys:  8,1 m
Koneteho:  6 580 hv
Nopeus:  13,2 solmua
Miehistöä:  654
Aseistus
Aseistus:  1880: 16 x 10" (250 mm) tykkiä 6 x 20 naulan tykkiä 4 x Mk II -torpedoputkea 1891: 12 x 10" tykkiä 10 x 6" (150 mm) tykkiä 6 x 6 naulan tykkiä 10 x 3 naulan tykkiä 4 x torpedoputkea
HMS Superb oli Sir Edward Reedin Turkin laivastolle suunnittelema ja Thames Ironworksin rakentama taistelulaiva (alkuperäiseltä nimeltään Hamidieh), joka siirrettiin vuonna 1878 Venäjän ja Turkin välisen sodan vuoksi yhdessä Belleisle-luokan alusten ja HMS Neptunen kanssa Britannian kuninkaalliselle laivastolle.
Aluksen alkuperäisten piirustusten mukaan alus oli suurempi versio HMS Herculeksesta. Aluksen aseistusta oli kasvatettu ja panssarointia lisätty. Muutokset kuitenkin aiheuttivat lopulta merkittäviä muutoksia valmistuneeseen alukseen ja aiheuttivat viiden vuoden viiveen vesillelaskun ja valmistumisen välille.
Palvelus

Alus liitettiin palvelukseen otettaessa Välimeren laivastoon, jossa se palveli seuraavat seitsemän vuotta. Alus osallistui Aleksandrian pommitukseen, jossa se käytti 310 kymmenen tuuman kranaattia. Alukseen osui samassa yhteydessä kymmenen kranaattia, joista seitsemän osui panssariin. Osumat eivät aiheuttaneet henkilövahinkoja.
Alus oli modernisoitavana vuosina 1887–1891 Chathamin telakalla, minkä jälkeen se palveli vartioaluksena Clydessä vuoteen 1894, jolloin se siirrettiin reserviin.
Reservissä palvellessaan se palveli merellä ainoastaan vuoden 1900 sotaharjoituksissa. Vuodesta 1904 alus oli epidemiasairaalana, kunnes se myytiin vuonna 1906 romutettavaksi.
Supermarine Attacker

| Supermarine Attacker |
| --- | --- |

Tyyppi:  hävittäjä
Alkuperämaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Supermarine
Miehistö:  1
Ensilento:  27. heinäkuuta 1946
Käyttöönottovuosi:  1951
Mitat
Pituus:  11,43 m
Kärkiväli:  11,25 m
Korkeus:  3,02 m
Siipipinta-ala:  21 m²
Nopeus:  950 km/h
Lentomatka:  950 km
Tyhjäpaino:  3 826 kg
Voimanlähde
Koneisto:  Rolls Royce Nene 3
Teho:  2 271 kg / 5 000 lb
Aseistus
Aseistus:  4 x 20 mm Hispano Mark V -lentokonetykkejä
Supermarine Attackerin projektiokuvat
Supermarine Attacker on brittiläinen Supermarinen suunnittelema ja valmistama suihkuhävittäjä. Attackerin suunnittelu alkoi toisen maailmansodan aikana 1944 ja perustui ilmailuministeriön vaatimuksiin E.1/44. Koneen prototyypin ensilento oli 27. heinäkuuta 1946.
Konetyypin aktiiviura oli suhteellisen lyhykäinen. Se kesti vuodet 1951–1954. Brittien ohella konetyyppiä käytti Pakistanin ilmavoimat, jolla se oli käytössä maatukikohdista toimivana. Toimintamatka oli 950 kilometriä, nousukyky 1 936 m/min. ja lakikorkeus 13 715 m.
Attacker oli Ison-Britannian laivaston ilmavoimien ensimmäinen suihkumoottorinen hävittäjä. Lentotukialuskäyttöön suunniteltu suorasiipinen kone käytti Rolls-Royce Nene 3 -suihkumoottoria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Supermarine Attacker Wikimedia Commonsissa
Supermarine Attacker, le premier jet de combat de la Fleet Air Arm (ranskaksi)
Kaarina Suonio

| Kaarina Suonio |
| --- | --- |
 Kaarina Suonio Turun Kirjamessuilla 2011.
Ministeri opetusministeriössä (kulttuuriministeri)
 Sorsan III hallitus 19.2.1982–31.12.1982  
Edeltäjä:  Kalevi Kivistö
Seuraaja:  Arvo Salo
Opetusministeri
 Sorsan III hallitus 31.12.1982–6.5.1983 Sorsan IV hallitus 6.5.1983–31.5.1986  
Edeltäjä:  Kalevi Kivistö
Seuraaja:  Pirjo Ala-Kapee
Hämeen läänin maaherra
 1994–1997  
Edeltäjä:  Risto Tainio
Kansanedustaja
 27.9.1975–31.7.1986  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Helsingin kaupungin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. helmikuuta 1941 (ikä 83) Helsinki
Arvonimi: TTY:n kunniatohtori (2007)
Tiedot
Puolue:  SDP
Koulutus:  filosofian maisteri (1964) oikeustieteen kandidaatti (1978)
Kaarina Elisabet Suonio (o.s. Brusiin, s. 7. helmikuuta 1941 Helsinki) on suomalainen poliitikko (SDP), joka toimi kansanedustajana vuosina 1975–1986 sekä kahdesti ministerinä.
Suonio toimi urallaan kulttuuriministerinä Kalevi Sorsan kolmannessa ja opetusministerinä neljännessä hallituksessa 1982–1986. Suonio on toiminut Tampereen apulaiskaupunginjohtajana 1986–1992, Tampereen toimialajohtajana 1993–1994, Hämeen läänin maaherrana 1994–1997 ja Tampere-talon johtajana vuosina 1997-2004.
Vuoden 1979 eduskuntavaaleissa Suonio sai 12 488 ääntä, eli kahdeksanneksi eniten koko maassa. Hän jätti eduskunnan siirtyessään Tampereen apulaiskaupunginjohtajaksi vuonna 1986. Suonion tilalle eduskuntaan nousi Seija Karkinen ja opetusministeriksi nimitettiin Pirjo Ala-Kapee.
Kaarina Suonio on koulutukseltaan sekä filosofian maisteri että oikeustieteen kandidaatti. Hän on toiminut psykologina ennen valintaansa kansanedustajaksi muun muassa Työterveyslaitoksella vuodesta 1963 alkaen sekä vuodesta 1971 vankeinhoitolaitoksen palveluksessa.
Suonio oli vuonna 1993 eduskunnan valitsema valtakunnanoikeuden jäsen sen käsitellessä Kauko Juhantaloon kohdistettua syytettä. Hän oli valtakunnanoikeuden jäsenenä vuoden 2007 loppuun asti.
Hän on ollut myös rasismin vastaisen valtuuskunnan puheenjohtaja. Ministerinä ollessaan hän yritti estää F1-kuljettaja Keke Rosbergia ajamasta apartheidin hallitsemassa Etelä-Afrikassa.
Toukokuussa 2007 Suonio promovoitiin kunniatohtoriksi Tampereen teknillisen yliopiston promootiossa.
Kaarina Suonion isä oli professori, oikeusfilosofi Otto Brusiin ja hänen sisarensa oli vuoden 1968 Miss Suomi Leena Brusiin.
Julkaisut

On the effect of the location of brain injuries on psychological test performances (1965)
Arviointimenetelmien luotettavuus (teoksessa: Työkyvyn ja kuntoutusmahdollisuuksien arviointi) (1971)
Päätöksenteko ja osallistuminen vankeinhoidossa (1973)
Vajaakuntoisiin suhtautuminen (teoksessa: Kuntoutus) (1974)
Mielenterveys työelämässä (1976)
Aiheesta muualla

Kaarina Suonio Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
Muisti palaa pohjaan -TV-ohjelman sivut
Suonio jää eläkkeelle kevein mielin, Tampereen kaupungin tiedotuslehti 1/2004
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kalevi Kivistö | Suomen II opetusministeri (kulttuuriministeri) 1982 | Seuraaja: Arvo Salo |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kalevi Kivistö | Suomen opetusministeri 1982−1986 | Seuraaja: Pirjo Ala-Kapee |
Suomen kulttuuriministerit
Meeri Kalavainen (1970) |
Jouko Tyyri (1971) | 
Pentti Holappa (1972) | 
Marjatta Väänänen (1972) |
Kalevi Kivistö (1975) |
Kaarina Suonio (1982) | 
Arvo Salo (1983) | 
Gustav Björkstrand (1983) |
Anna-Liisa Kasurinen (1987) |
Tytti Isohookana-Asunmaa (1991) |
Claes Andersson (1995) | 
Suvi-Anne Siimes (1998) | 
Suvi Lindén (1999) | 
Kaarina Dromberg (2002) | 
Tanja Karpela (2003) |
Stefan Wallin (2007) |
Paavo Arhinmäki (2011) |
Pia Viitanen (2014) |
Sanni Grahn-Laasonen (2015) |
Sampo Terho (2017) |
Annika Saarikko (2019, 2020) |
Hanna Kosonen (2019) |
Antti Kurvinen (2021) |
Petri Honkonen (2022) |
Sari Multala (2023)
| n k Hämeen läänin maaherrat ja kuvernöörit (1831–1997) |
| --- | --- | --- |
| Venäjän keisarikunta (1831–1917) |  Klick (1831)  Stichaeus (1831–1841)  Rehbinder (1841–1863)  von Troil (1863–1865)  Molander (1865–1869)  Nordenstreng (1870–1875)  von Ammondt (1875–1887)  Costiander (1887–1895)  von Boehm (1895–1899)  von Kothen (1900–1901)  Svertškov (1901–1904)  Papkov (1904–1906)  Gordie (1906–1910)  Brofeldt (vt. 1910–1911)  Spåre (1911–1917)  |  |
| Suomi (1917–1997) |  Saarinen (vt. 1917–1918)  Tulenheimo (1918–1919)  von Hellens (1919–1930)  Mattsson (1930–1959)  Tuominen (1959–1972)  Sandelin (1973–1979)  Tainio (1979–1994)  Suonio (1994–1997)  |  |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta  Uppslagsverket Finland
Pyhä Homobonus

Homobonus Avignonissa musée du Petit Palais'ssa
Pyhä Homobonus (ital. Sant’Omobono, saks. Sankt Gutmann, s. 1100-luku, k. 13. marraskuuta 1197), oikea nimi Omobono Tucenghi, on liikemiesten, vaattureiden ja suutareiden sekä Cremonan kaupungin suojeluspyhimys.
Hänet kanonisoitiin vuonna 1199 Innocentius IIIn kaudella Cremonan asukkaiden itsepintaisista vaatimuksista.
Aiheesta muualla

Oxford dictionary of Saints, Answers.com
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST 2  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Puola 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Saint Homobonus
Käännös suomeksi
Susuman

Susumanin vaakuna.
Pieni kirkko (2008).
Susuman (ven. Сусума́н) on kaupunki Magadanin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kolyman vesistöön kuuluvan Bjorjoljoh-joen varrella 650 kilometriä Magadanista luoteeseen. Kaupunki on Susumanin piirin keskus. Sen kautta kulkee Jakutskin ja Magadanin välinen maantie. Asukkaita on 6 000 henkeä (vuonna 2009).
1940–1950-luvuilla Susumanissa sijaitsi Dalstroin läntinen vankileiri, jossa oli enimmillään yli 15 000 vankia. Paikkakunta sai kaupunginoikeudet vuonna 1964. Nykyään siellä toimii lähinnä kultaa tuottavaa kaivosteollisuutta.
Jelena Šušunova

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Jelena Šušunova vuonna 1987 |  Jelena Šušunova vuonna 1987 |  Jelena Šušunova vuonna 1987 |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Naisten telinevoimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 1988 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Soul 1988 | moniottelu |  |
|  Hopeaa | Soul 1988 | puomi |  |
|  Pronssia | Soul 1988 | nojapuut |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Montreal 1985 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Montreal 1985 | moniottelu |  |
|  Kultaa | Montreal 1985 | hyppy |  |
|  Kultaa | Rotterdam 1987 | hyppy |  |
|  Kultaa | Rotterdam 1987 | permanto |  |
|  Hopeaa | Montreal 1985 | permanto |  |
|  Hopeaa | Rotterdam 1987 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Rotterdam 1987 | moniottelu |  |
|  Hopeaa | Rotterdam 1987 | puomi |  |
|  Pronssia | Montreal 1985 | puomi |  |
|  Pronssia | Rotterdam 1987 | nojapuut |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1985 | moniottelu |  |
|  Kultaa | Helsinki 1985 | hyppy |  |
|  Kultaa | Helsinki 1985 | nojapuut |  |
|  Kultaa | Helsinki 1985 | permanto |  |
|  Kultaa | Moskova 1987 | hyppy |  |
|  Pronssia | Helsinki 1985 | puomi |  |
|  Pronssia | Moskova 1987 | moniottelu |  |
Jelena Lvovna Šušunova (ven. Елена Львовна Шушунова, 23. toukokuuta 1969 Leningrad – 16. elokuuta 2018 Pietari) oli neuvostoliittolainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän saavutti Soulin 1988 olympialaisten telinevoimisteluissa neljä mitalia ja voitti vuosina 1985 ja 1987 yhteensä viisi maailmanmestaruutta ja viisi Euroopan-mestaruutta.
Soulin 1988 olympialaisissa Šušunova voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä pistein 79,662 moniottelussa. Hopeaa hän sai puomilla pistein 19,875 ja pronssia nojapuilla pistein 19,962. Permannolla hän sijoittui seitsemänneksi 19,575 pisteellä ja hypyssä kahdeksanneksi 19,712 pisteellä.
Šušunova voitti Montrealin MM-kilpailuissa 1985 kultaa joukkuekilpailussa, moniottelussa ja hypyssä. Permannolla hän sai hopeaa ja puomilla pronssia. Rotterdamin MM-kilpailuissa 1987 hän voitti kultaa hypyssä ja permannolla. Hopeaa hän saavutti joukkuekilpailussa, moniottelussa ja puomilla sekä pronssia nojapuilla.
Helsingin EM-kilpailuissa 1985 Šušunova voitti kultaa moniottelussa, permannolla, hypyssä ja nojapuilla. Ainoastaan puomilla hän jäi pronssille. Moskovan EM-kilpailuissa 1987 hän voitti kultaa hypyssä ja sai pronssia moniottelussa.
Suomutu

| Suomutu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Heimo::  Särkikalat Cyprinidae
Suku::  Rhynchocypris
Laji::  percnurus
Kaksiosainen nimi
 Rhynchocypris percnurus  Berg, 1872 
Synonyymit
 Phoxinus percnurus (Berg, 1932) 
Katso myös
   Suomutu Wikispeciesissä   Suomutu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Suomutu (Rhynchocypris percnurus) on särkikalojen (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji.
Ulkonäkö ja koko

Suomutu muistuttaa nuorta mutua muuten, paitsi että sillä ei ole suuria läikkiä kyljissä. Laji kasvaa tavallisesti 5-9 senttimetrin mittaiseksi, korkeimmillaan 12 senttimetrin mittaiseksi.
Ravinto ja elintavat

Suomutu viihtyy eritoten umpeenkasvaneissa lammissa ja järvissä. Se syö äyriäisiä, hyönteisten toukkia ja lentäviä hyönteisiä. Suomutu laskee mätinsä vesikasveille.
Aiheesta muualla

Fish Base: Rhynchocypris percnurus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q168378  BOLD: 750712  CoL: 4SRPH  EoL: 356796  FishBase: 25959  GBIF: 2365586  iNaturalist: 111782  ISC: 118246  IUCN: 17066  NCBI: 219678  Open Tree of Life: 44672  WoRMS: 1026590
Ylä-Egypti

Muinainen Ylä-Egypti ja sen nomokset ja tärkeimmät kaupungit.
Ylä-Egypti (egypt. 𓇗, Šmꜥw, Shemau; arab. صعيد مصر‎‎, Ṣaʿīd Miṣr) on Egyptin eteläosa, joka sijaitsee nimensä mukaisesti Niilin yläjuoksulla ja käsittää Niilin laakson suistosta etelään. Ylä-Egyptin pohjoisraja on suunnilleen Kairon kohdalla. Etelässä se ulottuu Assuaniin. Ylä-Egyptin pohjoispuolella sijaitsee Ala-Egypti ja eteläpuolella Nubia.
Ylä-Egypti samoin kuin Ala-Egyptikin ovat käsitteinä peräisin jo muinaisen Egyptin ajoilta. Ne olivat alun perin itsenäisiä poliittisia kokonaisuuksia, jotka yhdistettiin Egyptin valtakunnaksi ensimmäisen dynastian aikana. Muinainen Ylä-Egypti jakaantui 22 nomokseen. Jako Ala- ja Ylä-Egyptiin on käytössä myös nykyisin, sillä se perustuu vahvasti Egyptin luonnonmaantieteeseen. Nykyisessä Egyptissä kulkee edelleen kieli- ja kulttuuriraja näiden kahden alueen rajalla.
Maantiede

Ylä-Egyptin pohjoisraja eli sen ja Ala-Egyptin raja asettuu nykyisin suunnilleen 30 pohjoisen leveyspiirin kohdalle, toisin sanoen nykyisen Kairon kohdalle. Etelässä Ylä-Egyptin katsotaan ulottuvan Assuaniin. Muinaisina aikoina se oli varhaisimman hallinnollisen keskuksen Memfiin kohdalla. Toisaalta Ala- ja Ylä-Egyptin rajan sanotaan olleen hieman pohjoisempana kohdassa, jossa Niilin päähaara jakautui suuhaaroiksi; kun taas toisaalta sen olisi pitänyt olla etelämpänä Memfiin eteläpuolella, jossa oli ainakin Ala-Egyptin eteläisimmän nomoksen ja Ylä-Egyptin pohjoisimpien nomosten välinen raja. Etelässä Ylä-Egypti ulottuu Assuaniin, antiikin Syeneen.
Joskus Ylä-Egyptin pohjoisosa sen pohjoisrajalta suunnilleen nykyiseen Asyutiin luetaan kuitenkin erilliseksi Keski-Egyptin alueeksi (antiikissa myös Heptanomis). Antiikin aikana siihen kuuluivat Ylä-Egyptin pohjoisimmat kuusi nomosta. Tällöin varsinainen Ylä-Egypti ulottuu Asyutista Assuaniin. Antiikin aikana tämän varsinaisen Ylä-Egyptin nimenä esiintyy myös Thebais (Θηβαίς, Thēbais, egypt. PꜢ-tš-Nt, Pa-tesh-Net, kopt. Ⲑⲏⲃⲁⲉⲓⲥ, Ⲑⲩⲃⲁⲉⲓⲥ). Se sai nimensä Ylä-Egyptin vanhasta valtakeskuksesta Thebasta, ja käsitti Ylä-Egyptin 16 (eri laskutavoissa 15 tai jopa 19) eteläisintä nomosta.
Ylä-Egypti koostuu kapeasta hedelmällisestä ja vehreästä maakaistaleesta Niilin kummallakin puolella. Heti sen itä- ja länsipuolille levittäytyvät laajat aavikot. Ylä-Egyptin ilmasto on kuumempi ja kuivempi kuin Ala-Egyptissä.
Kartoissa eteläinen Ylä-Egypti näyttää olevan pohjoisen Ala-Egyptin alapuolella, koska Niili virtaa etelästä pohjoiseen.
Maantiede > Nomokset

Muinainen Ylä-Egypti jakaantui 22 nomokseen eli lääniin. Nomoksissa ja erityisesti niiden nimissä tapahtui historian aikana usein muutoksia, ja niiden egyptinkielisistä nimistä on useita lukutapoja ja translitteraatioita. Nomoksista käytetään usein niiden kreikankielistä nimeä, jonka ne saivat hellenistisellä kaudella. Nomoksilla on myös vakiintuneet numerot.
Ylä-Egyptin nomokset olivat etelästä pohjoiseen eli Niilin yläjuoksulta alajuoksulle päin (tyypillinen luettelo, joskaan kaikki eivät olleet olemassa yhtä aikaa annetuilla nimillä ja tiedoilla):
| Nro | Egyptiläinen nimi | Egyptiläinen nimi | Kreikkalainen nimi | Pääkaupunki | Egyptiläisen nimen merkitys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 𓈶 | Ta-seti | Ombites | Elefantine/Omboi | Jousen maa |
| 2 | 𓈷 | Wetjes-Hor | Apollonopolites | Apollonopolis | Horuksen valtaistuin |
| 3 | ​𓈸 | Nekhen | Latopolites | Hierakonpolis/Latopolis | Pyhäkkö |
| 4 | 𓈹 | Waset | Pathyrites | Hermonthis/Theba | Valtikka |
| 5 | 𓈺 | Netjerui | Koptites | Koptos | Kaksi haukkaa |
| 6 | 𓈻 | Iker | Tentyrites | Tentyra | Krokotiili |
| 7 | 𓈼 | Bat | Diospolites Mikros | Diospolis | Sistrum |
| 8 | 𓈽 | Ta-wer | Thinites | Thinis/Abydos | Suuri maa |
| 9 | 𓈾 | Menu | Panopolites | Panopolis | Min-jumala |
| 10 | 𓈿 | Wadjit | Antaiopolites | Antaiopolis | Kobra |
| 11 | 𓉁 | Sha | Hypselites | Hypsele | Sethiin liittyvä olio |
| 12 | 𓉃 | Atefet | Hierakonpolites | Hierakon | Käärmevuori |
| 13 | 𓉄 | Nedjefet-khentet | Lykopolites | Lykopolis | Ylempi sykomori ja käärme |
| 14 | 𓉅 | Nedjefet-pehet | Kussites | Kussai | Alempi sykomori ja käärme |
| 15 | 𓉆 | Wenet | Hermopolites | Hermopolis | Jänis |
| 16 | 𓉇 | Ma-hedj | Antinoites | Hipponon/Antinoopolis(?) | Keihäsantilooppi |
| 17 | 𓉈 | Input | Kynopolites | Kynopolis | Anubis-jumala |
| 18 | 𓉉 | Nemti | Ankyropolites | Hut-nesu/Hipponon | Nemty-jumala |
| 19 | 𓉋 | Wabui | Oksyrhynkhites | Oksyrhynkhos | Kaksi valtikkaa |
| 20 | 𓉌 | Naret-khentet | Herakleopolites | Herakleopolis | Eteläinen sykomori |
| 21 | 𓉍 | Naret-pehet | Arsinoites | Krokodeilopolis/Arsinoe | Pohjoinen sykomori |
| 22 | 𓉎 | Medenit | Afroditopolites | Afroditopolis | Veitsi |
Historia > Itsenäinen Ylä-Egypti

Myöhäisellä esidynastisella kaudella Ylä-Egypti muodosti poliittisesti Ala-Egyptistä erillisen kokonaisuuden.
Egyptiksi Ylä-Egypti tunnettiin nimellä Shemau (Šmꜥw). Sillä oli myös lukuisia muita nimimuotoja ja nimityksiä, kuten Ta-shemau (Tꜣ-Šmꜥw), A-resi (ꜥ-rs.j) ja Ges-khenti (Gs-ḫntj). Ylä-Egyptin tunnus oli valkoinen kruunu eli hedjet (𓋑, ḥḏt). Sen yleinen symboli oli myös sut-kasvi (𓇓𓏏, swt), todennäköisesti jokin kaisla.
Ylä-Egyptin kuninkaan eräs arvonimi oli nesut (nswt). Ylä-Egyptin kuninkaiksi 3000-luvulla eaa. mainitaan:
Elefantti (Pen-abu)
Härkä
Skorpioni I
Iri-Hor
Ka
Skorpioni II
Narmer
Historia > Osana yhdistettyä Egyptiä

Ensimmäisen dynastian perustaja Menes yhdisti Ala- ja Ylä-Egyptin yhdeksi valtakunnaksi, mikä näkyy faaraoiden titteleissä nesut-biti (𓆥, nswt-bjtj), ”Ylä ja Ala-Egyptin kuningas”, ja zema-taui (𓋍 tai 𓄥𓇾𓇾, zmꜣ-tꜣwj), ”kahden maan yhdistäjä”, sekä näiden punaisessa ja valkoisessa pskhent- eli sekhemti-kaksoiskruunussa (𓋖 tai 𓌂𓏏𓏭𓋖, sḫmtj).
Antiikin aikana alueen nimi oli kreikaksi Anō Aigyptos (Ἄνω Αἴγυπτος) ja Anō khōra (Ἄνω χώρα), ja latinaksi Aegyptus superior. Koptinkielinen nimi on Mares (kopt. Ⲙⲁⲣⲏⲥ).
Uskonto

Ylä-Egyptin jumalatar oli Nekhbet (𓈖𓐍𓃀𓇑𓏏𓅐). Alueen muita tärkeitä jumalia olivat Isis/Auset, Hathor/Hut-Hor, Sekhmet ja Seth/Sutekh.
Kirjallisuutta

Sergejeff, Andrei: Egyptin historia Kleopatran ajasta nykyaikaan.  Helsinki:  Gaudeamus, 2019.  ISBN 978-952-345-573-3
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ylä-Egypti Wikimedia Commonsissa
Ylä-Egyptin valkoinen kruunu eli hedjet.