stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Guatemalanpöllönen

| Guatemalanpöllönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Kirkupöllöset Megascops
Laji::  barbarus
Kaksiosainen nimi
 Megascops barbarus  (P. L.Sclater & Salvin, 1868) 
Synonyymit
 Otus barbarus (P. L.Sclater & Salvin, 1868) 

Katso myös
   Guatemalanpöllönen Wikispeciesissä   Guatemalanpöllönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Guatemalanpöllönen (Megascops barbarus) on pöllöihin kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Guatemalassa ja Meksikossa Isthmus de Tehuantepecin ylängöillä.
Sen luontaisia elinympäristöjä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat vuoristometsät. Lajia uhkaa elinympäristöjen häviäminen.
Kuvaus

Aikuisen linnun pituus on 16–20 cm, ja se painaa noin 70 g. Korvatupsut ovat hyvin pienet. Siitä on olemassa vaaleanruskea ja punaruskea muoto. Naamakiehkura on vaalea, ja siinä on ohut tumma reunus. Päälaella on ruskeita, valkeita ja mustia täpliä. Yläpeitinhöyhenissä täplät ovat valkoisia. Hartiasulissa on mustareunaiset vaaleat ulkonevat töyhdöt  Rinnassa on paksut ruskeat ja kellanruskeat raidat. Kyljet ja maha ovat valkeat, ja niissä on tummia nuolimaisia juovia.  Siivet yltävät yli lyhyen pyrstön. Silmät ovat keltaiset. Nokka on vihreänharmaa. Varpaat ovat harmahtavanpunaiset. Punaruskeakuvioisen muodon värit eivät ole yhtä voimakkaat, ja merkit päässä ja alhaalla ovat punaruskeita. Se ääntelee lyhyinä nopeina 3–5 sekuntia kestävinä äännähdyksinä, ensin voimakkaina, sitten yhtäkkiä katkeaa.
Aiheesta muualla

Owling.com (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Megascops barbarus:  Wikidata: Q1266632  Wikispecies: Megascops barbarus  Avibase: E474A4C4158D14BB  BirdLife: 22688807  BOW: besowl  CoL: 3YXDZ  eBird: besowl  GBIF: 2497397  iNaturalist: 19730  ITIS: 686667  IUCN: 22688807  NCBI: 1740166  Neotropical: besowl  Observation.org: 72161  Open Tree of Life: 4131239  Species+: 4361  Xeno-canto: Megascops-barbarus 
Scops barbarus:  Wikidata: Q109556939  CoL: 4VVRM  GBIF: 8855403  ITIS: 1063358
Miranda Bailey

| Miranda Bailey |
| --- | --- |
Luoja(t):  Shonda Rhimes
Näyttelijä(t):  Chandra Wilson
Ensi- esiintyminen:  Greyn anatomian jaksossa "A Hard Day's Night"
Henkilötiedot
Koko nimi:  Miranda Bailey
Ammatti:  yleiskirurgi, apulaislääkäri
Sukupuoli:  nainen
Asuinpaikka:  Seattle, Washington, USA
Suhteet
Vanhemmat:  William Bailey (isä) Elena Bailey (äiti, kuollut)
Sisarukset:  Danielle Bailey (sisko, kuollut)
Puoliso(t):  Tucker Jones (ex-aviomies) Benjamin Warren (aviomies)
Lapset:  William George Bailey Jones
Tutut:  Callie Torres (kollega, ystävä)   Derek Shepherd (kollega, ystävä)   Meredith Grey (kollega)   Addison Montgomery (ex-kollega, ystävä)   Ben Warren (poikaystävä)  Cristina Yang (kollega)    Izzie Stevens (kollega)   Alex Karev (kollega)   George O'Malley (kollega)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tri. Miranda Bailey on kuvitteellinen hahmo ABC:n draamasarjasta Greyn anatomia. Hahmoa esittää Chandra Wilson, joka voitti roolistaan Screen Actor's Guild -palkinnon vuonna 2007. Chandra oli roolistaan ehdolla myös Emmy-palkinnon saajaksi vuosina 2007 ja 2008.
Taustaa

Bailey soitti peruskoulussa oboeta. Hän valmistui Wellesley Collegesta loistonumeroin ja aloitti sen jälkeen harjoittelijana Seattle Gracen sairaalassa. Häntä kutsuttiin sarjan alussa välillä natsiksi. Lempinimi perustui hänen ankaruuteensa ja negatiiviseen persoonaan.
Vaikka Bailey onkin usein ankara harjoittelijoitaan kohtaan, hän tukee heitä rankkoina hetkinä.
Bailey meni naimisiin Tucker Jonesin kanssa vuonna 1995. Baileyllä ja Tuckerilla on poika, joka sai toisen nimensä synnytyksessä auttaneen George O'Malleyn mukaan. Baileyn palattua töihin äitiysloman jälkeen, alkoi parin liitto rakoilla. Tucker ja Bailey riitelivät lähinnä Mirandan urasta ja siitä, kuinka paljon hän on poissa kotoa työn vuoksi. Tucker uhkaa Baileytä avioerolla, jonka seurauksena Bailey päättää itse hakea avioeroa. Bailey ei uskalla kertoa perinteisille vanhemmilleen avioerosta. Kun asia selviää heille, asia johtaa riitaan. Lopulta he hyväksyvät tyttärensä päätöksen ja sopivat.
Eron jälkeen Bailey alkaa tapailla sairaalassa uutta anestesiologian lääkäriä, Ben Warrenia. Pari seurustelee hetken, mutta päätyy eroamaan sairaalan ammunnan jälkeen. Bailey kamppailee PTSDn kanssa, eikä pysty vakavaan suhteeseen keskittyessä korjaamaan itseään. Tämän jälkeen Bailey aloittaa seksisuhteen sairaalan sairaanhoitajan, Elin kanssa. Eli ja Bailey päättävät suhteensa, kun Warren kertoo Baileylle, että luuli hänen pyytävän Warrenin odottavan, kunnes hän on valmis jatkamaan suhdetta. Bailey ja Warren jatkavat seurustelua, muuttavat yhteen ja pian Warren kosii häntä. Kosinnan jälkeen Warren kertoo hakeneensa kirurgiseksi harjoittelijaksi Kaliforniaan ja että hänet hyväksyttiin ohjelmaan. Bailey on aluksi vihainen, mutta pari päättää jatkaa kaukosuhteessa. Pari menee naimisiin, jonka jälkeen Warren palaa Kaliforniaan. Warren saa siirron Grey Sloan Memorial sairaalaan, jossa parille aiheuttaa ongelmia se, että Bailey on Warrenin esimies ja joutuu rankaisemaan tätä virheistä työssä.
Bailey tulee myöhemmin raskaaksi, josta hän ja Warren ovat ikionnellisia. Raskaus kuitenkin päättyy keskenmenoon.
Tarina > 1. tuotantokausi

Bailey opettaa viittä harjoittelijaa: Meredith Greytä, Izzie Stevensiä, George O'Malleytä, Alex Karevia ja Cristina Yangiä ja tulee tunnetuksi tiukoista vaatimuksistaan. Bailey tunnetaan kuitenkin myös myötätuntoisena lääkärinä; hän pysyy Cristinan rinnalla tämän raskaudesta aiheutuneiden komplikaatioiden aikana ja pitää Izzien kädestä kiinni tämän luovuttaessa luuydintä tyttärelleen. Bailey välittää potilaistaan ja on omistautunut kirurgi.
Baileyn poika, Willian George Bailey Jones, syntyy Seattle Gracessa pommiuhan aikana Baileyn miehen ollessa leikkauksessa kolaroituaan autonsa matkalla sairaalaan. George O'Malley auttaa Baileyn synnytyksessä. Bailey kiittää tätä nimeämällä poikansa William Georgeksi.
Tarina > 2. ja 3. tuotantokausi

2. ja 3. tuotantokautena Bailey kamppailee äitiyden ja urahaaveidensa välillä. Muut epäilevät pystyykö hän tasapainottelemaan uransa ja äitiyden kanssa. Baileyn ammatillinen usko horjuu Izzie Stevensin leikattua Denny Duquetten LVAD-johdon ja Dennyn kuoltua sydämensiirron jälkeen. Bailey uskoo, että syy oli hänen koka hän ei vahtinut harjoittelijoitaan tarpeeksi hyvin.
Petyttyään siitä kuinka vähän hän voi auttaa potilaita kirurgina, Bailey päättää avata ilmaisklinikan Seattle Graceen. Hän kuitenkin kohtaa vaikeuksia, koska ei saanut toivomaansa tukea johtavilta lääkäreiltä. Puhuttuaan Webberin kanssa, hän saa viimein tämän suostumuksen asialle. Denny Duquettelta huomattavan rahasumman perinyt Izzie lahjoittaa rahansa klinikan perustamiseen. The Denny Duquette Memorial Clinic on ollut siitä lähtien auki ja Bailey on ollut tyytyväinen siihen, että klinikka muuttaa ihmisten elämän paremmaksi.
Bailey kilpailee tulosta johtavaksi apulaislääkäriksi, mutta 3. kauden päätösjaksossa hän saa tietää hävinneensä Callie Torresille. Tri. Richard Webber kuitenkin sanoo Baileylle, että tästä voi tulla muutamassa vuodessa yleiskirurgian päällikkö.
Tarina > 4. ja 5. tuotantokausi

Neljännellä kaudella Bailey päättää olla Callien "numero kaksi" Callien tuntiessa epäpätevyyttä johtoasemassa olemisessa. Webber näkee Baileyn ottavan kaikki työt Callien harteilta, ja delegoivan niitä muille, ja lopulta tajuaa Baileyn tuuraavan Callieta. Webber erottaa Callien johtavan apulaislääkäriin paikalta, antaa työn Baileylle ja kertoo tehneensä virheen kun ei antanut alun perinkin hänelle.
Baileyn avioliitto ajautuu vaikeuksiin, kun hänen miehensä Tucker ei pidä siitä Bailey on lähes koko ajan töissä. Baileyn pojan saatua vakavia vammoja 4. kauden lopussa pari riitaantuu entistä pahemmin ja päättää muuttaa erilleen. Bailey antaa myös vastuun klinikasta Izzielle kauden lopussa tajuttuaan, ettei voi hoitaa samanaikaisesti klinikkaa, muita töitä ja perhettään.
Bailey kiinnostuu uudesta uramahdollisuudesta lastenkirurgian parissa, ja pyytää lastenkirurgian ylilääkäriltä Arizona Robbinsilta mahdollisuutta siirtyä lastenkirurgian puolelle. Arizona suostuu siirtoon, mutta johtaja Webber on aluksi vastaan, koska hän on kaavaillut Baileystä yleiskirurgian päällikköä. Webber suostuu lopulta tukemaan Baileyä, mutta Bailey päättääkin pysyä yleiskirurgian puolella, koska Tucker alkaa uhkailla avioerolla. Bailey sanoo Webberille, ettei voi olla naimisissa miehen kanssa, joka ei tue häntä hänen urahaaveissaan, ja on sen takia päättänyt erota. Bailey luopuu paikasta lastenkirurgiassa, koska hän katsoo, ettei yksinhuoltajaksi jääminen ja uuden työn aloittaminen samaan aikaan ole järkevää.
5. kauden loppupuolella Cristina kertoo Baileylle ja Alex Kareville, että Izziellä on ihosyöpä. Izzie joutuu rankkoihin syöpähoitoihin. Bailey tukee lääkkeiden musertamaa Izzietä ja yrittää auttaa häntä parantumaan. Kauden päätösjaksossa Izzien tila kuitenkin romahtaa, ja hänen kohtalonsa jää epäselväksi. Samana päivänä George joutuu auto-onnettomuuteen ja loukkaantuu vakavasti. Hänet viedään sairaalaan, mutta hänenkin tilansa romahtaa.
Tarina > 6. tuotantokausi

Izzie selviää elossa, mutta George kuolee onnettomuudessa saamiinsa vammoihin. Bailey ja muut lääkärit surevat Georgen kuolemaa.
Bailey ja Tucker ovat eronneet, ja Bailey yrittää totutella uuteen elämään yksinhuoltajana. Baileyn isä William ei hyväksy eroa, ja kritisoi tytärtään tämän valinnoista. Bailey ja William tekevät kuitenkin lopulta sovinnon.
Sairaalassa Bailey järkyttyy, kun hänen potilaansa herää nukutuksesta kesken leikkauksen. Bailey panikoi, huutaa ja syyttää anestesiologi Ben Warrenia. Myöhemmin käy ilmi, että potilas olisi tarvinnut huomattavasti tavallista suuremman määrän nukutuslääkettä, mitä ei voitu tietää etukäteen. Bailey ei suostu pyytämään Beniltä anteeksi, mutta myöntää tälle huutaneensa, koska oli peloissaan. Baileyn potilas puolestaan kieltää Baileyä tekemästä hänelle uutta leikkausta, ja Meredith tekee leikkauksen Baileyn valvonnassa.
Bailey tutustuu paremmin Beniin, joka pyytää häntä lopulta treffeille. Bailey kieltäytyy aluksi, mutta suostuu lopulta menemään Arizonan ja Callien rohkaistua häntä. Bailey ja Ben alkavat tapailla.
Kauden viimeisessä jaksossa Seattle Gracen sairaalaan saapuu Lexien, Derekin ja Webberin edesmenneen potilaan leski Gary Clark. Clark syyttää kirurgeja vaimonsa kuolemasta ja päätyy ampumaan useita ihmisiä. Bailey selviää vaarasta väittämällä Clarkille olevansa sairaanhoitaja eikä kirurgi. Baileytä avustava tri Charles Percy saa kuitenkin osuman. Bailey yrittää pelastaa hänen henkensä, mutta ei pääse sairaalassa vallitsevan hätätilan takia leikkaussaliin ja Charles kuolee.
Greyn anatomia
| --- | --- |
Hahmot:: Meredith Grey (Ellen Pompeo) | Derek Shepherd (Patrick Dempsey) | Cristina Yang (Sandra Oh) | Alex Karev (Justin Chambers) | George O'Malley (T.R. Knight) | Izzie Stevens (Katherine Heigl) | Preston Burke (Isaiah Washington) | Miranda Bailey (Chandra Wilson) | Richard Webber (James Pickens, Jr.) | Addison Montgomery (Kate Walsh) | Denny Duquette (Jeffrey Dean Morgan) | Mark Sloan (Eric Dane) | Callie Torres (Sara Ramirez) | Erica Hahn (Brooke Smith) | Lexie Grey (Chyler Leigh) | Owen Hunt (Kevin McKidd) | Arizona Robbins (Jessica Capshaw) | April Kepner (Sarah Drew) | Jackson Avery (Jesse Williams) | Teddy Altman (Kim Raver)
Muuta:: Jaksot | Rakkauden anatomia | Shonda Rhimes
Juoppohullun päiväkirja

Juoppohullun päiväkirja on Juha Vuorisen kirjoittama kirjasarja, jonka ensimmäinen osa julkaistiin vuonna 1998. Sarjassa seurataan Juha Berg -nimisen miehen sekä hänen ystäviensä viinanhuuruista elämää ja heidän kommelluksiaan.
Aluksi Juoppohullun päiväkirja julkaistiin vain netissä, mutta suosion myötä se julkaistiin myös kirjaversiona Vuorisen oman Diktaattori-kustantamon kautta. Tuupovaaran tuijottaja -novellikokoelmassa olevasta Juoppojen joulu -tarinasta Ylen Radioteatteri teki kuunnelman ja ensimmäisestä osasta on tehty myös teatteriversioita. Elokuvaversio kuvattiin keväällä 2012, ja ensi-iltansa se sai 28. joulukuuta 2012.
Sarjaa on käännetty muun muassa ruotsiksi (Dilledagboken, 2003), norjaksi (En finsk fyllefants dagbok, 2004) ja viroksi (Joomahullu Päevaraamat, 2004).Juoppohullun päiväkirjan saksankielinen versio (Göttlich versumpft: Aus dem Tagebuch eines Saufkopfs, 2014) julkaistiin Saksassa, Itävallassa ja Sveitsissä. Vuonna 2017 julkaistun englanninkielisen versio on nimeltään Totally Smashed!, ja koko Juoppiksen sarjan nimi on The Hangover Diaries.
Kirjan sivuhahmoista Kristian on saanut oman spin-off-sarjan, jossa seurataan Kristianin nuoruutta ja kasvamista nuoreksi mieheksi. Sarjassa on ilmestynyt kolme osaa, Kristianin nuoruusvuodet (2004), Kristianin teinivuodet (2007) ja Kristian siviilipalvelusmiehenä (2008).
Ilmestyneet osat

Juoppohullun päiväkirja (1998)
Juoppiksen Myrkky-vuodet (1998–2000) (2000)
Tolppa-apina, osa 2 (2002)
Raskausarpia, osa 3 (2003)
Vaippaihottuma, osa 4 (2005)
Dokumentti, osa 5 (2014)
Ilmestyneet osat > Muut sarjaan liittyvät julkaisut

Sound of Juoppohullu -cd (2010)
Juoppiksen myrkkyvuodet (2000), Myrkky-lehdessä julkaistuja Juoppis-juttuja
Juoppis Leffapokkari (2012), Juoppohullun päiväkirja -teoksen "elokuvapainos", muun muassa elokuvassa esiintyneiden näyttelijöiden kommentteja
Ilmestyneet osat > Muilla kielillä

Dilledagboken (ruotsinkielinen Juoppis, 2003)
Joomahullu päevaraamat (vironkielinen Juoppis, 2004)
En finsk fyllefants dagbok (norjankielinen Juoppis, 2004)
Tulba-ahv (vironkielinen Tolppa-apina, 2005)
Punane Vänt (vironkielinen Myrkkyvuodet, 2006)
Rasedusarmid (vironkielinen Raskausarpia, 2008)
Mähkmelööve (vironkielinen Vaippaihottuma, 2009)
Totally Smashed! (englanninkielinen Juoppis, 2017)
Aiheesta muualla

Juoppohullun päiväkirjasta tulee valistava teatteriteos[vanhentunut linkki], Yle.fi, 4.3.2010
Juha Vuorinen seilaa hyvän maun tuolla puolen - Kolmen promillen renttuproosaa, Aviisi, 5/2003
Diktaattori
Pupu Tupuna

Pupu Tupuna on lastenkirjailija Pirkko Koskimiehen tunnetuksi tuoma kirjahahmo.
Alun perin Pupu Tupunan loi kuulovammaisten lasten erityisopettaja Maija Lindgren. Hän käytti Pupu Tupuna nimistä pehmolelua, jonka hän oli nimennyt tyttärensä lemmikkikissan mukaan, seikkailemassa opetuksensa tukena. Pian Lindgren sai yhdessä Koskimiehen kanssa ajatuksen tehdä Pupu Tupunan tarinasta kirja. He tekivät yhteistyönä kuusi ensimmäistä kirjaa Pupu Tupunoita, jonka jälkeen Koskimies vastasi hahmon ja tarinan kehittämisestä.
Ensimmäinen Pupu Tupuna -aiheinen lastenkirja julkaistiin vuonna 1972. Kirjat tehtiin alun perin kuulovammaisia lapsia varten, mutta kirjojen selkeys ja herttaisuus vetosivat kaikkiin lapsiin. Moni 1970–1980-luvun lapsi oppikin lukemaan Pupu Tupunan seikkailujen ansiosta. Utelias, vikkelä ja veikeä pupu seikkaili 80-luvulla myös televisiossa osana Pikku Kakkosta.
Pupu Tupuna asuu Pupula-nimisessä paikassa ystäviensä kanssa. Eräs näistä ystävistä on Hippi-hiiri. Hänen kotinsa on pienessä punaisessa leikkimökissä.
Pupu Tupuna-kirjoja

Mihin Menet, Pupu Tupuna? (1975)
Mitä nyt, Pupu Tupuna? (1975)
Pupu Tupuna ja ystävät (1976)
Pupu Tupuna matkalla kaupunkiin (1980)
Pupu Tupuna eläintarhassa (1981)
Pupu Tupunan syntymäpäivä (1981)
Pupu Tupuna tavaratalossa (1982)
Pupu Tupuna vauhdissa (1982)
Pupu Tupunan paluu (1984)
Pupu Tupunan pulma (1986)
Utelias Pupu Tupuna (1986)
Pupu Tupunan leikkimökki (1986)
Pupu Tupuna päiväkerhossa (1987)
Pupu Tupuna neuvolassa (1988)
Pupu Tupuna : Pupulan juhlapäivät (1989)
Pupu Tupuna, mikä on parasta? (1989)
Pupu Tupuna leikkii (1990)
Pupu Tupuna lomalla (1990)
Pupu Tupuna vauvana (1990)
Pupu Tupuna : Metsolan kesäkisat (1991)
Pupu Tupuna : Pupulassa harrastetaan (1991)
Avulias Pupu Tupuna (1993)
Pupu Tupuna : mikä minusta ja ystävistäni tulee isona (1995)
Pupu Tupuna ja metsän eläimet (1998)
Pupu Tupuna leikkipuistossa (1998)
Pupu Tupuna piilosilla (2000)
Pupu Tupunan vuosi (2001)
Pupu Tupuna : loruaapinen (2002)
Pupu Tupuna : tutti hukassa (2002)
Pupulan juhlapäivät (2002)
Pupu Tupuna päiväkerhossa (2011)
Pupu Tupuna seikkailee (2012)
Ystävämme Pupu Tupuna (2013)
Pupu Tupuna : juhlia ja ystäviä (2016)
Pupu Tupuna : kaupungin ihmeitä (2016)
Pupu Tupuna pukeutuu (2016)
Pupu Tupuna : monessa mukana (2017)
Pupu Tupunan iltasatuja (2020)
Askartele ja opi Pupu Tupunan seurassa 1
Askartele ja opi Pupu Tupunan seurassa 2
Muut oheistuotteet

CD-ROM: Pupu Tupunan leikkihuone
CD-ROM: Pupu Tupunan eläinystävät
Mailta ja meriltä

Mailta ja meriltä on Otavan vuosina 1909–1918 julkaisema kirjasarja. Sarjaan kuuluu 46 kirjaa, joista 44 on luettavissa digitoituna.
Brod-Posavina

Brod-Posavinan piirikunta (Brodsko-posavska županija) on piirikunta Itä-Kroatiassa Slavonian suuralueella. Sen pääkaupunki on Slavonski Brod. Piirikunnan asukasluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 138 804 ja sen pinta-ala on 2 030 neliökilometriä.
Slavonski Brod on Brod-Posavinan piirikunnan pääkaupunki.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Piirikunnan kotisivut
Kroatian piirikunnat
Bjelovar-Bilogora
Brod-Posavina
Dubrovnik-Neretva
Istria
Karlovac
Krapina-Zagorje
Koprivnica-Križevci
Lika-Senj
Međimurje
Osijek-Baranja
Požega-Slavonia
Primorje-Gorski Kotar
Šibenik-Knin
Sisak-Moslavina
Split-Dalmatia
Varaždin
Virovitica-Podravina
Vukovar-Syrmia
Zadar
Zagreb
Zagrebin kaupunki
Kalevi Jäntin palkinto

Kalevi Jäntin palkinto on Kalevi Jäntin säätiön vuosittain nuorille kirjailijoille myöntämä kirjallisuuspalkinto. Vuonna 2023 se oli arvoltaan 20 000 euroa.
Kalevi Jäntin rahaston perustivat vuonna 1942 WSOY:n pääjohtaja Jalmari Jäntti ja hänen vaimonsa Hildur Jäntti kunnioittaakseen 30 vuoden iässä sydäninfarktiin menehtyneen poikansa Kalevin muistoa. Säätiön tarkoituksena on suomalaisen kaunokirjallisuuden edistäminen. Säätiö jakaa vuosittain palkinnon yhdelle tai useammalle nuorelle kirjailijalle hänen julkaisemastaan suomenkielisestä teoksesta.lähde?
Vuonna 2023 säätiön palkintolautakuntaan kuuluivat kanslianeuvos Satu Jäntti-Alanko (puheenjohtaja), tohtori Anna Alanko, professori Jyrki Nummi, kustantaja Touko Siltala, runoilija, taiteilijaprofessori Saila Susiluoto ja maisteri Leena Alanko.
Pokkaristo

Pokkaristo on Kariston 1990- ja 2000-luvuilla julkaisema pehmeäkantinen kirjasarja, joka sisältää niin fiktio- kuin tietokirjallisuutta. Kirjat on jaoteltu kolmeen eri kategoriaan (Runot ja mietelmät; Klassikot; Kodin kirjat), jotka erottavat toisistaan kansien eri värit. Sarjan kansien ulkoasusta on vastannut Timo Kuoppala.
Pokkaristo-nimikkeellä on ilmestynyt myös aiemminkin ja myöhemminkin romaaneja ja runokokoelmia.
Sarjassa ilmestyneet kirjat > Runot ja mietelmät (vihreät kannet)

Näin olen kuullut, Axel Fredenholm
Profeetta, Kahlil Gibran
Valomeri, Kahlil Gibran
Laulun lahja, Eino Leino
Elämänmyönteistä viisautta, Norman Vincent Peale
Geishan maailma - Tarua ja totta, Ilmari Vesterinen
Runokirja
Värssyjä : haluan muistaa sinua tänään, Taija Mård (toim.)
Sarjassa ilmestyneet kirjat > Klassikot (ruskeat kannet)

Pyhä kauhu, Ambrose Bierce
Kellariloukko, Fjodor Dostojevski
Päällystakki, Nikolai Gogol
Erämaan kutsu, Jack London
Päivällisvieras ja muita kertomuksia, Marcel Proust
Kapteeni taivaassa, Mark Twain
Sarjassa ilmestyneet kirjat > Kodin kirjat (violetit kannet)

Entten tentten : lasten lorut ja runot, Satu Aalto (toim.)
Horoskooppikirja, Johanna Immonen (toim.)
Keittokirja, Mervi Rantanen (toim.)
Kotitietokone, Marita Ruokolainen
Maailman satuaarteet
Sivistyssanasto
Vitsikirja, Virve Sammalkorpi (toim.)
Unikirja, Heikki Siltala (toim.)
Osa Pokkaristo-sarjan kirjoista
Viipurin läänin historia

Viipurin läänin historia on Viipurin läänin historiaa käsittelevä kirjasarja. Sarjaan kuuluu kuusi osaa, jotka julkaistiin vuosina 2003–2014. Osat ilmestyivät kronologisessa järjestyksessä lukuun ottamatta kuudetta osaa, joka ilmestyi kolmannen osan kanssa jo vuonna 2010.
Karjalan liitto valitsi Viipurin läänin historian vuoden 2013 karjalaiseksi kirjasarjaksi.
Osat

Sihvo, Hannes ja Kaukiainen, Yrjö (päätoim.): Viipurin läänin historia 1: Karjalan synty.  Lappeenranta:  Karjalan kirjapaino, 2003.  ISBN 952-5200-37-X
Sihvo, Hannes ja Kaukiainen, Yrjö (päätoim.): Viipurin läänin historia 2: Viipurin linnaläänin synty.  Lappeenranta:  Karjalan kirjapaino, 2004.  ISBN 952-5200-43-4
Katajala, Kimmo; Kujala, Antti ja Mäkinen, Anssi: Viipurin läänin historia 3: Suomenlahdelta Laatokalle.  Lappeenranta:  Karjalan kirjapaino, 2010.  ISBN 978-952-5200-77-5
Kaukiainen, Yrjö; Marjamaa, Risto ja Nurmiainen, Jouko (toim.): Viipurin läänin historia 4: Vanhan Suomen aika.  Joensuu:  Karjalan kirjapaino, 2013.  ISBN 978-952-5200-78-2
Kaukiainen, Yrjö; Marjamaa, Risto ja Nurmiainen, Jouko (toim.): Viipurin läänin historia 5: Autonomisen Suomen rajamaa.  Joensuu:  Karjalan kirjapaino, 2014.  ISBN 978-952-5200-79-9
Kaukiainen, Yrjö (päätoim.): Viipurin läänin historia 6: Karjala itärajan varjossa.  Lappeenranta:  Karjalan kirjapaino, 2010.  ISBN 978-952-5200-76-8
Laula, kaikki maa – hengellisiä lauluja

| Laula, kaikki maa – hengellisiä lauluja |
| --- | --- |
Kieli:  suomi
Genre:  hengellinen laulukokoelma
Kustantaja:  Suomen Lähetysseura
Julkaistu:  1991
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Laula, kaikki maa – hengellisiä lauluja on Suomen Lähetysseuran julkaisema hengellisten laulujen kokoelma. Se ilmestyi 1991.
Kirjan historia

Lähetysseuran julkaisema kirja Hengellisiä lauluja ja virsiä, jonka ensimmäinen laitos ilmestyi 1900–1905, on keskeisiä hengellisiä laulukirjoja, joita Suomen evankelis-luterilaisen kirkon toiminnassa on käytetty. Kirjasta ilmestyi uusittu laitos 1952, mutta 1960- ja 1970-luvulla sen asema keskeisenä vapaamuotoisen seurakuntatoiminnan laulukokoelmana katosi. Samoin sen käyttö koulujen laulunopetuksessa ja kirkkokuorojen ohjelmistoissa väheni.
Kirjan valmistelemiseen vaikutti 1970-luvulla alkanut Virsikirjan uudistamistyö ja hengellisen laulurunouden kehitys. Lähetysseuran johtokunta päätti 1985, että vanhaa Hengellisiä lauluja ja virsiä -kokoelmaa ei uudisteta. Syyksi tähän mainittiin, että monien vanhojen ja pidettyjen laulujen kieli- ja tyyliasua jouduttaisiin muokkaaman liikaa, ja johtokunta päätti valmistella uuden laulukirjan entisen rinnalle. Sitä varten johtokunta asetti työryhmän, jonka puheenjohtajana toimi kirkkoherra Esa Siljamäki. Kokoelma valmistui 1991 ja sai nimekseen Laula, kaikki maa. Se otettiin käyttöön Lähetysseuran vuosijuhlilla Lieksassa 1991. Kirjan toivottiin yleistyvän myös nuoriso- ja rippikoulutyön laulukirjaksi.
Kokoelman valmistelussa työryhmä on pyrkinyt seuraamaan Virsikirjan uudistamisessa omaksuttuja periaatteita. Kokoelmassa on 202 laulua joista noin kolmannes on Hengellisiä lauluja ja virsiä -kokoelmasta, osa uudistettuina, osa alkuperäisessä, vanhahtavassa runomuodossa. Kirjaa valmistelleen työryhmän jäsenet ovat itse kirjoittaneet lauluja, etenkin sellaisiin teemoihin liittyen, joihin sopivia lauluja on vähän tai ei ollenkaan. Mukaan ei valittu sellaisia lauluja, jotka ovat julkaistu Virsikirjassa. Uutta aineistoa koottiin kotimaan lisäksi eri puolilta maailmaa, etenkin lähetyskentiltä, missä Suomen Lähetysseura on toiminut. Laula, kaikki maa -kokoelmassa on pyritty kuitenkin tuomaan esille hengellisen laulumusiikin, etenkin uudemman musiikin, koko kirjo ja lauluvalikoimaan sisältyy ns. Taizé-lauluja, ”kitarakuorolauluja”, gospellauluja ja koraaleja vanhojen hengellisten laulujen ohella.