stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Objekti (lauseenjäsen)
Objekti suomen kielessä

Suomessa on käytössä merkitykseltään kaksi erilaista objektia: kokonaisobjekti ja osaobjekti. Kokonaisobjektin sija on akkusatiivi, joka on useimmiten nominatiivin tai genetiivin kaltainen; vain persoonapronomineilla ja pronominilla kuka/ken on erityiset akkusatiivimuodot, esim. minut, kenet. Osaobjektin sija on partitiivi.
Syön leipää. (osaobjekti, partitiivi)
Syön leivän. (kokonaisobjekti, akkusatiivi)
Osaobjektia käytetään
kieltolauseessa, esim. En syö leipää.
epämääräisestä asiasta, esim. Tarvitsen jauhoja.
abstraktista asiasta, esim. Köyhät tarvitsevat myötätuntoa.
toiminnallisten verbien yhteydessä, jolle ei ole ilmaistu päämäärää, esim. Mies tutki taulua.
meneillään olevasta, keskeneräisestä tapahtumasta, esim Luen joka aamu lehteä.
kun kaksi asiaa tapahtuu yhtaikaa, esim Söin aamiaista ja luin lehteä.
kun painotetaan toiminnan pituutta, esim. Koulua rakennettiin vuosi.
muiden lukusanojen kuin yksi määreissä, esim. Ostin neljä tulppaania.
Kokonaisobjektia käytetään
kun tekemisen päämäärä tai tulos on ilmaistu, esim. Auta vanhus bussiin!
kun lause ilmaisee tekemisen loppuun saattamista, esim Luen joka aamu lehden.
peräkkäisistä tapahtumista, esim. Söin aamiaisen ja luin lehden.
kun painotetaan toiminnan tulosta, esim. Koulu rakennettiin vuodessa.
lukusanan yksi ja sen määreiden kohdalla, esim. Ostin yhden kirjan.
Monikollinen kokonaisobjekti on nominatiivin kaltainen, yksikössä on käytössä sekä genetiivin kaltainen ns. päätteellinen muoto että nominatiivin kaltainen ns. päätteetön muoto. Päätteetöntä muotoa käytetään silloin kun lauseessa ei ole erillistä subjektia, eli imperatiivi- ja passiivilauseissa.
Mies avaa oven. (päätteellinen muoto)
Avaa ovi! (imperatiivi päätteetön muoto)
Ovi avataan. (passiivi, päätteetön muoto)
Pasiivilauseen objekti on kuitenkin päätteellinen referatiivisen lauseenvastikkeen yhteydessä, esim.
Rehtori sanoi asiasta jo lähetetyn tiedon vanhemmille.
vrt.
Rehtori sanoi, että asiasta oli jo lähetetty tieto vanhemmille.
Suora ja epäsuora objekti

Monissa kielissä lauseessa voi esiintyä samanaikaisesti sekä suora että epäsuora objekti. Näin on  mm.  indoeurooppalaisissa englannissa, ruotsissa, saksassa ja ranskassa. Epäsuora objekti suomennetaan adverbiaaliksi, joka on allatiivissa. Joissakin kielissä, kuten saksassa, epäsuora objekti on omassa sijamuodossaan, datiivissa.
He gave me a book. (englanti)
Han gav mig en bok. (ruotsi)
Er gab mir ein Buch (saksa)
Il m'a donné un livre (ranska)
Hän antoi minulle kirjan.
Absolutiivi objektin sijana

Ergatiivikielissä objekti on absolutiivissa, jota käytetään myös intransitiivilauseiden subjektin sijamuotona. Suomen kielessä on eräitä absolutiivirakennetta muistutavia passiivirakenteita, joissa subjektin ja objektin ero hämärtyy, esim.
Ikkuna rikottiin. (subjektin kaltainen objekti)
Lautasella on puuroa. (objektin kaltainen subjekti)
"Object" englanninkielisessä kielentutkimuksessa

Englannin termiä object  ei tule aina kääntää objektiksi. Sitä käytetään usein laajemmin kuin suomen sanaa objekti. Se tarkoittaa lähinnä mitä tahansa pakollista määritettä eli komplementtia. Esim. prepositiolausekkeessa "in the house" the house on "the object of the preposition".
P-Tolueenisulfonihappo

| p-Tolueenisulfonihappo |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  4-metyylibentseenisulfonihappo
CAS-numero:  104-15-4
PubChem CID:  6101 ja 20307553
SMILES:  CC1=CC=C(C=C1)S(=O)(=O)O 
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H8O3S
Moolimassa:  172,204 g/mol
Sulamispiste:  104,5 °C 
Tiheys:  1,24 g/cm3
Liukoisuus veteen:  67 g/100 ml 
p-Tolueenisulfonihappo (C7H8O3S) on sulfonihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste, joka esiintyy valkoisena ja kiinteänä vesiliukoisena aineena. Toisin kuin orgaaniset karboksyylihapot, p-tolueenisulfonihappo on vahva happo ja syövyttää useita metalleja.
Valmistus ja käyttö

p-Tolueenisulfonihappoa valmistetaan teollisesti sulfonoimalla tolueenia. Aineessa on usein mukana pieniä määriä rikkihappoa.
p-Tolueenisulfonihappoa käytetään useissa orgaanisissa synteeseissä. Ainetta käytetään katalyyttinä aldehydien asetylaatiossa, karboksyylihappojen esteröinnissä ja esterien transesteröinnissä
Turvallisuus

Hengitettynä p-tolueenisulfonihappo aiheuttaa hengitysvaikeuksia ja pitkäaikaisen altistumisen seurauksena jopa keuhkopöhön. Iholle ja silmiin joutuessaan aine aiheuttaa kipua ja syövytysvaurioita. Aine on palavaa, ja palokaasut ovat vaarallisia.
Axel Thufason

| Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Tanska> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tukholma 1912 | joukkuekilpailu |  |
Martin Axel Tufvesson (Thufason) (11. marraskuuta 1889 – 25. joulukuuta 1962) oli tanskalainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana vuoden 1912 kesälympialaisissa Tukholmassa hopeaa voittaneessa Tanskan jalkapallomaajoukkueessa.
Oulunkylän kirjasto

| Oulunkylän kirjasto |
| --- | --- |
 Oulunkylän kirjastorakennus on vuodelta 1987.
Sijainti:  Kylänvanhimmantie 27, 00640 Helsinki
Koordinaatit:  60.22807°N, 24.96266°E
Tyyppi:  Helsingin kaupunginkirjaston toimipiste
Perustettu:  1946
Kotisivut
Oulunkylän kirjasto on Helsingin Oulunkylän kaupunginosan Patolan osa-alueella, Liikekeskus Ogelin länsipuolella sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
Oulunkylän kirjaston sisäänkäynti.
Oulunkylän kirjasto on perustettu vuonna 1946. Nykyisen, vuonna 1987 valmistuneen kirjastorakennuksen on suunnitellut Arkkitehtitoimisto Simo Järvinen & Co.
Kirjasto on toiminut ennakkoäänestyspaikkana suomalaisissa yleisissä vaaleissa, esimerkiksi kuntavaaleissa.
Aiheesta muualla

Oulunkylän kirjaston sijainti (Helsingin karttapalvelussa) (hel.fi)
Axel Vennersten

Axel Vennerstenin hauta Norra begravningsplatsenilla.
Axel Fredrik Vennersten (20. tammikuuta 1863 Borås – 22. maaliskuuta 1948 Tukholma) oli ruotsalainen teollisuusmies ja poliitikko. Vuosina 1914–1917 hän oli Ruotsin valtiovarainministeri.
Vennersten sai koulutuksensa Saksassa 1880–1883, minkä jälkeen hän toimi kemistinä New Yorkissa vuosina 1887–1888. Palattuaan Ruotsiin hän sai paikan isänsä tehtaassa Boråsissa.
Vuosina 1895–1914 Vennersten oli kaupunginhallinnossa Boråsissa. Vuosina 1906–1921 hän istui toisessa kamarissa ja vuosina 1921–1936 ensimmäisessä kamarissa. Ensimmäisen kamarin puheenjohtajana hän toimi 1928–1936. Puheenjohtajan tehtävien jälkeen hän oli vuosina 1936–1946 valtakunnanmarsalkka (ruots. riksmarskalk).
Vennersten toimi Ruotsin valtiovarainministerinä Hjalmar Hammarskjöldin hallituksessa vuosina 1914–1917.
Oulunkylän VPK

Oulunkylän VPK:n talli Otto Brandtin tiellä.
Oulunkylän VPK on vuonna 1900 perustettu vapaapalokunta, joka toimii Helsingin Oulunkylässä. Oulunkylän VPK on yksi Helsingin 15 sopimuspalokunnasta. VPK toimii Helsingin kaupungin pelastuslaitoksen alaisuudessa. VPK:n autotalli on Otto Brandtin tiellä.
Oulunkylän VPK:lla on kolme osastoa: hälytysosasto, nuoriso-osasto ja naisosasto.
Aiheesta muualla

Oulunkylän VPK:n sivut
O.B.C

| O> B.C O, The True Black Dawn, Enochian Crescent |
| --- | --- | --- |

Split-albumin tiedot
 Julkaistu: 7. joulukuuta 2005
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 39.34
 Levy-yhtiö: Woodcut Records
O:n muut julkaisut
| O 2004 | O.B.C 2005 |   |
The True Black Dawnin muut julkaisut
| Blood for Satan 2002 | O.B.C 2005 |   |
Enochian Crescentin muut julkaisut
| Omega Telocvovim 2000 | O.B.C 2005 | Black Church 2006 |
O.B.C on kolmen suomalaisen black metal -yhtyeiden O:n, The True Black Dawnin ja Enochian Crescentin split-albumi, joka on julkaistu vuonna 2005 levymerkillä Woodcut Records.
Kappaleet

amm.unit.ion 909 – 3.05
n01.r est-8 – 4.30
352.1852 – 3.36
Welcome to the Shriikshow – 1.09
The God is All – 3.10
Abattoirboy – 0.43
Ihr Gesicht ist Weiss – 2.52
Tentacles Come – 0.16
The Man with the Hole in His Head – 2.55
Null – 2.31
Hendekagrammaton – 3.33
Typhon – 5.42
Muisto sorkasta – 5.32
Aiheesta muualla

Albumi O.B.C Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Pansio-Jyrkkälä

| Pansio-Jyrkkälä |
| --- | --- |
Kaupunki:  Turku
Suuralue nro:  8
Väkiluku:  9 318   (2014)
Pansio-Jyrkkälä on suuralue Turun länsiosassa. Alueeseen kuuluvat Pahaniemen, Artukaisten, Pansion ja Pernon kaupunginosat. Pahaniemen osa-alueita ovat Härkämäen ja Jyrkkälän lähiöt. Pansiossa sijaitsee sataman toiminta, ja muutenkin koko suuralueella on paljon teollisuutta. Suuralueen asukasluku oli 9 318 vuonna 2014.
Aikaisemmin tällä suunnalla Turkua oli olemassa Naantalintien suuralue, jonka nimi tuli alueen poikki kulkevasta Naantalin pikatiestä. Vuoden 2005 alusta lähtien Ruissalo siirrettiin kuulumaan Keskustan suuralueeseen ja Pitkämäen kaupunginosaan kuulunut Muhkurin alue Länsikeskuksen suuralueeseen. Samalla suuralue sai nykyisin käytössä olevan nimen Pansio-Jyrkkälä.
Vanha Naantalintien suuralue Turun kartalla. Kartassa ei ole huomioitu suuralueeseen kuulunutta Muhkuria. Jättämällä Ruissalo pois keltaisten alueiden joukosta nähdään nykyisen Pansio-Jyrkkälän suuralueen rajat.
Kaupunginosat

Artukainen (Artukais)
Pahaniemi
Pansio
Perno
Norbert Meier

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Norbert Meier vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi: Norbert Meier
Syntymäaika: 20. syyskuuta 1958 (ikä 66)
Syntymäpaikka: Reinbek, Schleswig-Holstein, Saksa
Pituus: 173 cm
Seura
Seura:  KFC Uerdingen
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1980–1989 1990–1992 |  SV Werder Bremen  Borussia M'Gladbach | 242 (66) 50 (0) |
Maajoukkue
| 1982–1985 |  Saksan maajoukkue | 16 (2) |
Valmennusura
1997–1998 2003–2005 2006–2007 2008–2013 2014–2016 2016 2017 2019:  Borussia M'Gladbach  MSV Duisburg  Dynamo Dresden  Fortuna Düsseldorf  DSC Arminia Bielefeld  SV Darmstadt 98  FC Kaiserslautern  KFC Uerdingen
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Norbert Meier (s. 20. syyskuuta 1958) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana

Meier aloitti ammattilaisuransa SV Werder Bremenissä 1980. Hän edusti seuraa suurimman osan urastaan pelaten 242 Bundesliigaottelussa. Meier oli kaudella 1987/88 voittamassa mestaruutta ja lisäksi kolmea hopeaa 1980-luvulla. Hän pelasi hyökkäävänä keskikenttäpelaajana ja oli Otto Rehhagelin ryhmittelyssä tärkeässä roolissa yhdessä Rudi Völlerin, Thomas Schaafin, Uwe Reindersin ja Klaus Fichtelin kanssa.
Tammikuussa 1990 Meier jätti Werder Bremenin ja siirtyi Borussia Mönchengladbachiin. Hän edusti seuraa kaksi kautta päättäen uransa 1992.
Saksan maajoukkueessa Meier pelasi vuosina 1982–85 yhteensä 16 maaottelussa. Hän oli mukana EM-kisoissa 1984 Saksan jäädessä lohkovaiheeseen.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Saksan mestaruus: 1988
Hopeaa (3): 1983, 1985, 1986
Saksan cup
Hopeaa (2): 1989, 1992
Ura valmentajana > Saavutukset valmentajana

2. Bundesliiga
Pudotuspelit: 2012
3. Liga: 2015
Hopeaa: 2009
Oscar Milosz

Oscar Milosz
Oscar Vladislas de Lubicz Milosz, liett. Oskaras Milašius, (28. toukokuuta 1877 – 2. maaliskuuta 1939) oli liettualainen, myöhemmin ranskalaistunut runoilija ja diplomaatti. Miloszin äidinkieli ei kuitenkaan ollut liettua. Hän edusti Liettuaa Kansainliitossa. Hän oli Nobel-palkitun kirjailijan Czesław Miłoszin kaukainen serkku.
Kirjallinen tuotanto

Milosz kirjoitti ranskaksi. Hänen runoutensa juuret ovat belle époquen symbolismissa. Myöhemmin Miloszin runot ja kirjoitukset kuitenkin ilmentävät henkilökohtaisia mystisiä näkyjä, mihin liittyy Miloszin kabbalan, Jakob Böhmen, Paracelsuksen, Emanuel Swedenborgin ja esoteerisuudenn historian opiskelu. Milosz osasi yli kymmentä kieltä. Hän piti uskonnollisuuttaan kristillisenä ja rakensi omaperäisestä kristinuskostaan Danteen ja Miltoniin verrattavan kirjallisen kosmologian, jonka hän koetti sovittaa opiskelemaansa hermeettiseen perinteeseen.
Vaikutus

Miloszilla ei ole ollut juuri vaikutusta. Elinaikanaan häntä ei huomioitu. A. W. Yrjänä on ilmaissut Milosz-ihailuaan muun muassa Päiväkirjassaan ja on esikoisrunoteoksessaan Arcana nimennyt erään runon nykyisin Valko-Venäjään kuuluvan Miloszin lapsuudenmaatilan mukaan ”Czereïaksi”.
Okaruusu

| Okaruusu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Vaarantunut
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Suku::  Ruusut Rosa
Laji::  sherardii
Kaksiosainen nimi
 Rosa sherardii  Davies 
Synonyymit
 Rosa tomentosa subsp. sherardii 
Katso myös
   Okaruusu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Okaruusu (Rosa sherardii, syn. Rosa tomentosa subsp. sherardii) on eurooppalainen ruusulaji. Suomessa se on harvinainen ja luokiteltu vaarantuneeksi lajiksi. Ahvenanmaalla laji on rauhoitettu.
Ulkonäkö ja koko

Okaruusu on tavallisesti lyhyitä juurivesoja muodostava, pystyhkö, tiheähaarainen pensas. Oksat ovat pitkiä ja kaarevia. Se kasvaa 1–3 metriä korkeaksi. Varret ovat usein tyvestä polvekkeisia. Vankanpuoleiset ja pitkät piikit ovat suoria tai hieman käyriä. Nuorissa varsissa piikit ovat usein tiheässä. Lehtien korvakkeet ovat kapeakärkisiä, tavallisesti ulospäin käyriä. Lehdet ovat harmaanvihreitä kerrannaislehtiä. Teräväkärkiset lehdykät ovat soikeita, suippoja, tavallisesti toissahaisia ja pehmeäkarvaisia. Lehdet tuoksuvat hartsille. Punainen kukka on yksittäinen tai 2–6-kukkaisena huiskilona. Kukkaperä on 1–3 cm pitkä ja nystykarvainen. Verholehdet ovat liuskaisia. Okaruusu kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa. Kiulukat ovat 1,2–2 cm pitkiä, hieman pitkänomaisia ja joskus nystykarvaisia. Kiulukat kypsyvät syyskuussa, mutta säilyvät pitkään kovina.
Okaruusu on hyvin muunteleva ja ilmeisesti risteymäsyntyinen. Suomessa kasvavista ruusulajeista okaruusu muistuttaa iharuusua (R. mollis). Iharuusun korvakkeet ovat kuitenkin pienempiä ja lehdykät tylppäkärkisiä.
Levinneisyys

Okaruusu kasvaa ainoastaan Euroopassa. Sitä tavataan Skandinavian eteläosissa, Britteinsaarilla sekä paikoitellen Keski- ja Itä-Euroopassa lähinnä vuoristoseuduilla. Suomessa okaruusua tavataan useilla paikoilla Ahvenanmaalla sekä muutamassa paikassa Varsinais-Suomen rannikolla. Osa lajin tunnetuista esiintymistä saattaa olla risteymiä tai viljelysperäisiä karkulaisia.
Elinympäristö

Okaruusu on kalkinsuosija. Suomessa se kasvaa lehtoniityillä, laidunmailla, lehdoissa ja tienvierillä. Lajia uhkaa lähinnä kasvupaikkojen metsittyminen ja rakentaminen.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Okaruusu (Rosa sherardii)
Kasviatlas 2022: Okaruusun (Rosa sherardii) levinneisyys Suomessa.
Pohjolan kasvien pauloissa: Rosa sherardii - okaruusu
United States Department of Agriculture (USDA): Rosa sherardii (englanniksi)
Panoz

Panoz Esperante
Panoz on yhdysvaltalainen automerkki, jonka perusti vuonna 1989 Don Panoz.
Malleja

Panoz (AIV) Roadster
Panoz Esperante
Panoz GTR-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Panoz Auto Development (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Panoz Racing School (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Otto Toivainen

Otto Toivainen (1892 Jyväskylä – 1962 New York) oli suomalainen 1900-luvun alkupuolen merimies ja seikkailija, josta tuli oman tarinansa mukaan Fidžisaarilla kuninkaan vävy, sitten saaren kuningas ja kuolemansa jälkeen jumala. Etenkin Toivaisen kotiseudulla Jyväskylässä usein kerrottua legendaa ei ole kyetty vahvistamaan eikä kumoamaan. Toivainen toimi myöhemmin koristemaalarina New Yorkissa ja kuoli siellä 1962.
Toivainen syntyi jyväskyläläisen kauppiaan pojaksi. Isä, Otto Toivainen vanhempi, tuomittiin kavalluksesta vankilaan ja kuoli kun poika oli vasta kolmevuotias. Otto-poika kävi Jyväskylän lyseota Alvar Aallon luokkatoverina, mutta erosi tai erotettiin kolmannella luokalla ja lähti merille venäläiseen kauppalaivaan, osasyynä ehkä isästä aiheutunut huono maine, ehkä oma rötöstely. Merille karkotus oli tuohon aikaan nuorten poikien ja miesten yleinen rangaistuskeino, vaihtoehto oikeuteen joutumiselle.
Legenda

Toivainen on kertonut olleensa 1910-luvun keskivaiheilla töissä ranskalaisessa rahtilaivassa, joka haaksirikkoutui Fidžin paikkeilla Tyynellämerellä. Ainoat pelastuneet olivat Toivainen ja muuan norjalainen merimies. Toivainen oli ajautunut saarelle, jonka asukkaiden mielestä auringonlaskun puolelta merestä nousevaa valkoista miestä tulee palvoa. Niin Toivainen naitettiin saaren kuninkaan tyttärelle. Kuninkaan kuoltua Toivainen ylennettiin kuninkaan paikalle ja jumalan asemaan. Toinen saarelaisten tapa oli nälänhädän yllättäessä turvautua kannibalismiin, joka oli määrä aloittaa kuninkaasta. Välttääkseen tällaisen kohtalon Toivainen kertoi paenneensa saarelta ohi kulkeneen purjelaivan avulla ja asettuneensa sitten New Yorkiin. Maahantuloasiakirjoista Toivaisen tiedetään saapuneen New Yorkiin 17. lokakuuta 1917 Tivives-nimisellä rahtialuksella Havannasta ja uudestaan 17. syyskuuta 1918 Meksikon Tampicosta Radiant-aluksella.
Toivainen on saapunut kansalaisuushakupaperien mukaan ensimmäisen kerran Norfolkin satamaan Yhdysvaltoihin 23.11.1916 Samoa-laivalla Englannin Frimsbystä. Toivainen kertoo tuolloin asuneensa Englannin Hullissa.
Toivainen on kertonut tarinansa 1920-luvulla New Yorkissa Suomen konsulille Kaarlo Kuusamolle. Nykyisin legendaa tutkii ja pitää yllä kamarineuvos Erkki Fredrikson, jonka isän eno Kuusamo oli. Toivaisen tarinassa on uskottavuutta muun muassa ihmissyönnin osalta: Fidžin saarilla harjoitettiin kannibalismia satoja vuosia, ennen kuin brittiläisten siirtomaaherrojen ja kristinuskon myötä perinne kuoli 1800-luvun lopulla. Toinen tunnettu tarinankertoja ja seikkailija Nätti-Jussi kertoi ryypiskelleensä Otto Toivaisen kanssa Nizzan Négresco-hotellissa vuonna 1916 ja kuulleensa tältä kuningastarinan lisättynä tiedolla, että saarelta karatessaan Toivainen olisi kähveltänyt ”valtion kassan” tai saarelaisten arvo-omaisuutta itselleen.
Toivainen taiteessa

Toivaisen ja hänestä kertovan legendan muistoksi on Jyväskylän kauppatorille pystytetty Veikko Hirvimäen veistos Torikuningas. Jyväskylän kaupunginteatterissa esitettiin vuonna 1993 Keijo Siekkisen kirjoittamaa näytelmää Torikuningas, jossa Toivaisen legendaan on tuotu vielä lisää veijarimaisuutta.
Apollon (Formula 1 -talli)

| Apollon |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jolly Club of Switzerland
Päämaja:   Sveitsi
Tunnetuimmat kuljettajat:   Loris Kessel
Moottorit:  Ford
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Italian GP 1977
Kilpailuja:  1 (0 starttia)
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  Italian GP 1977
Apollon oli sveitsiläinen Formula 1 -talli, joka osallistui ainoastaan yhteen osakilpailuun kaudella 1977. Tallin autossa oli Ford Cosworth -moottori ja Goodyearin renkaat. Kilpakuljettajana oli sveitsiläinen Loris Kessel. Italian GP päättyi Apollonin osalta jo karsintaan.
Tilastot ja saavutukset F1-sarjassa

(avain)
| Vuosi | Malli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1977 | Apollon Fly - FWRC | Ford Cosworth V8 | G |  | ARG | BRA | RSA | USW | ESP | MON | BEL | SWE | FRA | GBR | GER | AUT | NED | ITA | USA | CAN | JPN | 0 | — |
| 1977 | Apollon Fly - FWRC | Ford Cosworth V8 | G |  Loris Kessel |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | DNQ |  |  |  | 0 | — |
Oleksandr Dovženko

Oleksandr Dovženko vuonna 1923.
Oleksandr Petrovytš Dovženko (ukr. Олександр Петрович Довженко, ven. Александр Петрович Довженко, Aleksandr Petrovitš Dovženko, 10. syyskuuta (J: 29. elokuuta) 1894 Sosnytsja – 25. marraskuuta 1956 Moskova) oli ukrainalaissyntyinen neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja kirjailija. Dovženko luetaan Sergei Eisensteinin ja Vsevolod Pudovkinin ohella Neuvostoliiton tärkeimpien elokuvaohjaajien joukkoon. Hänen tunnetuin ohjaustyönsä on Maa vuodelta 1930.
Dovženko oli poikkeuksellinen klassisten neuvosto-ohjaajien joukossa. Sergei Eisensteinin, Vsevolod Pudovkinin ja Lev Kulešovin ohjaustyöt olivat korostuneesti neuvostoliittolaisia ja heidän elokuvansa tapahtumat sijoittuivat usein kaupunkiympäristöön. Dovženko puolestaan rakasti syvästi kotimaatansa Ukrainaa ja hänen elokuvansa sijoittuivat usein ukrainalaiselle maaseudulle.
Ura

Dovženko ohjasi kolme elokuvaa ennen Zvenigoraa, joka valmistui vuonna 1928. Dovženko yhdisteli elokuvassa myyttejä, kansanperinteitä ja historiaa. Zvenigorassa kaksi veljestä asettuvat toisiaan vastaan bolševikkivallankumouksen aikana. Veljeksistä Tymiš asettuu bolševikkien ja Pavlo puolestaan kansallismielisten ukrainalaisten rinnalle.
Keskeiset ohjaajat kunnioittivat vallankumouksen kymmenvuotisjuhlaa elokuvissaan vuonna 1928. Dovženko ohjasi Arsenalin, joka on eräänlainen jatko-osa Zvenigoralle. Elokuva kertoo Kiovan kansallismielisten ja kaupungin asevarastoa päämajanaan pitävien bolševikkien kahakoista ensimmäisen maailmansodan aikana. Dovženkon seuraava elokuva Maa käsitteli ajankohtaista maatalouden kollektivisointia. Talonpojat ja kulakit taistelevat toisiaan vastaan, mutta maatalouden edistys saapuu traktorin muodossa.
Dovženkon seuraava ohjaustyö Aerograd sijoittui Kaukoitään ja elokuvan sankari on sisällissodan veteraani, jonka tehtävänä on jäljittää japanilaisia soluttautujia. Kun Dovženko sai Lenin-palkinnon vuonna 1935, Stalin kehotti häntä tekemään elokuvan Ukrainan sisällissodan myyttisestä sankarista, puna-armeijan komentajasta Nikolai Štšorsista. Punaisen lipun alla valmistui vuonna 1939.
Dovženko aloitti viimeisen elokuvansa käsikirjoituksen vuonna 1951. Runoelma merestä kertoo ihmisitä, joiden kodin tuhoaa Dnepr-joen varrelle rakennettu vesivoimalalaitos. Dovženko kuoli kesken elokuvan teon ja hänen vaimonsa Julija Solntseva saattoi elokuvan loppuun. Solntseva ohjasi myös Liekehtivän taivaan alla, joka perustuu Dovženkon kansallismieliseen käsikirjoitukseen, joka kiellettiin.
Tuotanto > Ohjaustyöt

Zvenigora (Звенигора, 1928)
Arsenal (Арсенал, 1928)
Maa (Зeмля, 1930) (myös käsikirjoitus)
Ivan – kertomus kahdesta nuoresta miehestä (Iвaн, 1932) (myös käsikirjoitus)
Aerograd (Аероград, 1935)
Punaisen lipun alla (Щopc, 1939)
Taistelu Neuvosto-Ukrainasta (Битва за нашу Радянську Україну, 1943)
Voitto Ukrainassa (Перемога на Правобережній Україні, 1945) (myös käsikirjoitus)
Elämä on kukkiva (Мичурин, 1948) (myös käsikirjoitus)
Tuotanto > Käsikirjoitukset

Runoelma merestä (Поэма о море, 1958)
Liekehtivän taivaan alla (Повесть пламенных лет, 1961)
Lumottu Desna (Зачарованная Десна, 1964)
Kirjallisuutta

Makkonen, Velipekka: ”Oleksandr Dovženko – Ukrainan runoilija”, Otteita päiväkirjoista ja muistiinpanoista. Filmihullu 5/2015.
Aiheesta muualla

Oleksandr Dovženko Elonetissä.
Oleksandr Dovženko Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Oleksandr Dovženkon elokuvien esittelyä (englanniksi)
Oleksandr Dovženkon muistomerkki Berliinissä
Oleksandr Dovženko sekä elokuvat Maa ja Liekehtivän taivaan alla ukrainalaisissa postimerkeissä
Omenalampi (Kouvola)

| Omenalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kymenlaakso
Kunnat:  Kouvola
Koordinaatit:  61°13′27″N, 26°49′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
Laskuoja:  oja Repoveteen 
Järvinumero:  14.981.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  114,8 m  
Pituus:  170 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,471 km  
Pinta-ala:  1,336 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiOmenalampi 
Omenalampi  on Kymenlaaksossa Kouvolassa  Kuisman lähellä sijaitseva lampi.