stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harper’s Magazine
Historia

Harper’sin perusti kesäkuussa 1850 New York Cityssä toiminut kirjankustantamo Harper & Brothers, joka perusti myös muotilehden Harper’s Bazaar. Ensimmäistä painosta myytiin lähes välittömästi 7 500 kappaletta. Kuusi kuukautta myöhemmin levikki oli jo noin 50 000.
Ensimmäisissä numeroissa julkaistiin pääasiassa Englannissa aiemmin ilmestynyttä aineistoa, mutta jonkin verran myöhemmin lehti alkoi sisällyttää sivuilleen yhdysvaltalaisten taiteilijoiden ja kirjailijoiden töitä. Sittemmin se julkaisi Atlantin kummallakin puolella vaikuttaneiden merkittävien poliitikkojen kuten Winston Churchillin ja Woodrow Wilsonin kommentaareja.
Vuonna 1962 Harper & Brothers yhdistyi Row, Peterson & Companyyn ja näin syntyi nykyään (2007) HarperCollins-nimellä tunnettu Harper & Row -yhtiö. Myöhemmin lehdestä tuli osa Star Tribunea. 17. kesäkuuta 1980 Star Tribune tiedotti, että Harper’s Magazinen toiminta lakkautettaisiin elokuun numeron jälkeen. 9. heinäkuuta Roderick ja John R. MacArthur kuitenkin suostuttelivat Atlantic Richfield Companyn ja John D. and Catherine T. MacArthur Foundationin perustamaan Harper’s Magazine -säätiön, joka ryhtyi hallinnoimaan lehteä.
1970-luku toi mukanaan muun muassa Seymour Hershin My Lain verilöylyä käsitelleet reportaasit. Kiistellyn päätoimittaja Willie Morrisin lähdettyä 1971 Laphamista tuli lehden toimituspäällikkö. Päätoimittajana hän toimi 1976–1981. Lapham astui päätoimittajan rooliin uudelleen 1983 ja jatkoi siinä maaliskuuhun 2006 saakka.
Vuonna 1984 Lapham sekä julkaisija ja säätiön johtaja MacArthur suunnittelivat lehden  uudelleen ja lanseerasivat muun muassa suositun Harper’s Indexin, joka on usein ironisen vaikutelman antaviksi  järjestellyistä ja valikoiduista tilastoista tehty luettelo.
Laphamin ja MacArthurin johdon alaisuudessa lehti jatkoi John Updiken ja George Saundersin tapaisten tekijöiden kaunokirjallisuuden julkaisemista, ja siitä tuli Yhdysvaltain koti- ja ulkomaanpolitiikan erityisen äänekäs kriitikko. Laphamin kuukausittaiset Notebook-kolumnit sättivät niin Bill Clintonin kuin George W. Bushinkin hallintoa, ja vuodesta 2003 lähtien lehti on kiinnittänyt erityistä huomiota Irakin sotaan. Muut reportaasit ovat käsitelleet muun muassa aborttikeskustelua, kloonausta sekä ilmaston lämpenemistä.
Harper’s alkoi julkaista Harper’s Magazine -blogia verkkosivuillaan huhtikuussa 2006. Myös Washington Babylon -nimellä tunnettu Harper’sin Washingtonin toimittaja Ken Silversteinin kirjoittama blogi tarkastelee korruptiota Yhdysvaltojen politiikassa.
Aiheesta muualla

Harper’sin viralliset sivut (englanniksi)
Library of Congressin kokoelma – sisältää hakutoiminnon vuosien 1850–1899 lehtiteksteihin sekä linkit skannattuihin sivuihin (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Harper’s Weeklyssä julkaistu John R. Chapinin tulkinta Chicagon suuresta palosta.
Julholmsklackarna

Julholmsklackarna
| --- | --- |
Muut nimet:  Julholm
Sijainti:  60°7′21.00″N, 24°45′53.00″E, Espoo Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti, Itämeri
Pinta-ala:  0,004 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Julholmsklackarna on pienten kallioisten saarten ryhmä Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee noin 2,5 kilometriä Matinkylän Nuottaniemen venesatamasta kaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Julholmsklackarna kuuluu Matinkylään; saarten ja Matinkylän manneralueen välinen etäisyys on runsaat kaksi kilometriä.
Pohjoisen Julholmsklackarna-saaren pinta-ala on 40 aaria, sen rantaviiva on 195 metriä. Eteläisen saaren rantaviiva on 180 metriä. Pohjoisella saarella on loma-asutusta. Julholmsklackarna-saarten pohjoispuolella sijaitsee Lilla Julholm, jonka koillispuolella on Pyöräsaari (Julholm). Puolisen kilometriä lounaaseen sijaitsee Träskholm.
Aiheesta muualla

Julholmsklackarna, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
Jäännösjännitys

Jäännösjännitykset ovat materiaalin sisäisiä jännityksiä, jotka syntyvät materiaaliin mekaanisessa ja/tai termisessä muokkauksessa, kuten hitsauksen tai valssauksen yhteydessä. Tapauksesta riippuen jäännösjännitykset voivat olla toivottavia tai epätoivottavia.
Mittaaminen

Jäännösjännityksiä voidaan mitata useammalla eri tekniikalla, jotka voidaan jakaa ainetta rikkoviin ja rikkomattomiin menetelmiin (NDT-non-destructive methods). Röntgendiffraktio sekä neutronidiffraktio ovat ainetta rikkomattomia menetelmiä. Ainetta rikkovana menetelmänä voidaan käyttää reiänporausmenetelmää ja muita vastaavia menetelmiä.
Jules de Polignac
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jules de Polignac Wikimedia Commonsissa
Christian de Polignac: Le prince Jules de Polignac et le dernier ministère de la Restauration (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Kahdentoista jumalan temppeli

| Kahdentoista jumalan temppeli> Δωδεκάθεον |
| --- | --- |
 Kahdentoista jumalan temppelin rauniot.
Sijainti:  Delos, Kykladit, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  37°24′6″N, 25°16′00″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  noin 320–280 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Delos 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kahdentoista jumalan temppeli eli Dodekatheon (m.kreik. Δωδεκάθεον, Dōdekatheon) oli antiikin aikainen olympolaisille jumalille omistettu kreikkalainen temppeli Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Pyhän järven aluetta.
Kahdentoista jumalan temppelin rauniot.
Kahdentoista jumalan temppeli rakennettiin varhaisella hellenistisellä kaudella noin vuonna 320–280 eaa. Se korvasi paikalla olleen varhaisemman Olympos-vuoren kahdelletoista jumalalle omistetun temppelin. Temppeli sijaitsi Pyhän järven ja Leton temppelin lounaispuolella Italialaisten agoran ja niin kutsutun Hypostyylihallin välissä.
Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Se oli amfiprostyylitemppeli, toisin sanoen siinä oli pylväsrivi kummassakin päässä. Itäpäässä temppelissä oli pronaos, jonka edessä oli kuusi pylvästä, sekä itään päin avautunut naos eli cella. Länsipäässä temppelissä oli opisthodomos, jonka edessä oli myös kuusi pylvästä. Temppelin pituus oli noin 16 metriä ja leveys noin 10 metriä. Sisällä temppelissä oli kaikkien kahdentoista jumalan kuvapatsaat. Ne olivat peräisin arkaaiselta ajalta. Nykyisin säilyneet veistokset ovat esillä Deloksen arkeologisessa museossa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kahdentoista jumalan temppeli Wikimedia Commonsissa
Heittoistuin

Testinukke heittoistuinkokeessa
Lentäjä pelastautuu heittoistuimella putoavasta F-16 hävittäjästä.
Heittoistuin on lentokoneissa ja joissakin helikoptereissa käytössä oleva pelastautumisväline. Sitä käytetään, jos ilma-aluksesta tulee jostain syystä lentokyvytön.
Heittoistuin on lentäjän tai matkustajan istuin, joka hätätilanteessa laukaistaan rakettimoottoreilla ulos koneesta. Ennen heittoistuimen laukeamista koneen kuomu irtoaa paineilman tai räjähdyspanosten vaikutuksesta tai pirstoutuu räjähdysaineen ansiosta istuimen tieltä. Maahan, tai joskus veteen, lentäjä laskeutuu laskuvarjon avulla. Laskuvarjon aktivoituessa painava istuin irtautuu ja putoaa alas vapaasti.
Heittoistuimia on useimmiten sotilaslentokoneissa. Istuimen lähtönopeus on suuri ja lentäjän vahingoittumisen mahdollisuus on olemassa. Siksi heittoistuimen aktivoituessa istuinvyöt kiristyvät, jotta lentäjä olisi mahdollisimman edullisessa asennossa ja tiukasti istuimessa kiinni. Istuimen poistuttua koneesta sen nopeutta ja kieppumista jarrutetaan ja  vakautetaan vakautusvarjolla ennen pelastuslaskuvarjon aukeamista. Siksi tapahtumasta saattaa näkyä maasta käsin hetken aikaa, koneen hylyn lisäksi, kolme osaa: laskuvarjon varassa laskeutuva lentäjä, irtautunut vakautusvarjo ja vapaasti putoava istuin. Suomen Ilmavoimien mukaan heittoistuinhypyn jälkeen lentäjä useimmiten pystyy palaamaan palvelukseen. Istuimen liikkeelle lähtö ja mahdollinen koneen virheliike yhdistettynä suureen ilmavirran nopeuteen aiheuttavat niin suuria G-voimia, että lentäjä saattaa menettää tajuntansa. Muutkin loukkaantumiset ovat mahdollisia.
Historia

Heittoistuimen keksivät saksalaiset toisen maailmansodan aikana. Sen kehitti Heinkel ja ensimmäinen lentokone, johon se asennettiin oli Heinkel He 280. Sarjamallina se asennettiin Messerschmitt Me 262 -suihkuhävittäjään.
Joissakin potkurikoneissa, joiden nopeus oli huomattavan suuri – kuten Dornier Do 335 ja Hawker Sea Fury – oli myös heittoistuin.
Kuvasarja heittoistuimen toiminnasta

Heittoistuin normaaliasennossa
Heittoistuimen laukeaminen
Heittoistuin ilmassa
Laskuvarjon aukeaminen heittoistuimen lauettua
Laskeutuminen laskuvarjon kanssa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heittoistuin Wikimedia Commonsissa
Kaare Klint

Kaare Klintin tuoleja Grundvigskirkenissä.
Kaare Klint (15. joulukuuta 1888 - 28. maaliskuuta 1954) oli tanskalainen arkkitehti ja huonekalusuunnittelija. Hän oli Kööpenhaminan taideakatemian huonekaluosaston luoja ja johtaja vuodesta 1944. Hän toteutti taideakatemiassa käsityöläisten ja arkkitehtien kiinteän yhteistyön, joka teki tanskalaiset huonekalut maailmankuuluiksi.
Arkkitehtina Klint saattoi päätökseen isänsä alulle paneman Grundtvigin kirkon rakennustyöt (1930–1940) ja suunnitteli Beetlehem-kirkon (1935–1937).
Aiheesta muualla

Danish-furniture.com: Kaare Klint
Gorm Harkær, Kaare Klint, Klintiana, 2010
Jäähyväiset ilman suudelmia

| Jäähyväiset ilman suudelmia |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansi.
Tyyli:  draama jännitys
Kestoaika:  45 min / jakso
Pääosissa:  Antti Litja
Alkuperämaa:   Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  MTV
Esitetty:  20. maaliskuuta 1995 – 10. huhtikuuta 1995
Jaksoja:  4
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Anssi Mänttäri
Käsikirjoittaja(t):  Pentti Kirstilä
Tuotantoyhtiö(t):  Reppufilmi Oy
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jäähyväiset ilman suudelmia on vuonna 1995 MTV:llä esitetty Anssi Mänttärin ohjaama suomalainen televisiosarja. Sarja perustuu Pentti Kirstilän Lauri Hanhivaara -dekkareihin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Antti Litja  | … |  Hanhivaara   |
|  Mats Långbacka  | … |  Munthe   |
|  Minna Turunen  | … |  Sari Veikkola   |
|  Timo Toikka  | … |  Särö   |
|  Katja Kiuru  | … |  Laura Mörttinen   |
Aiheesta muualla

Jäähyväiset ilman suudelmia Elonet.
Juha Kivilehto

| Juha Kivilehto |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. joulukuuta 1981 (ikä 42)  Suomi
Salibandyn pelaaja
Lempinimi:  Junnu, Juhis
Pelipaikka:  puolustaja
Seura:   Classic 
Pelinumero:  8
Pituus:  182 cm
Paino:  82 kg
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | Ottelut (M+S=P) | Ottelut (M+S=P) |
| 1998–1999 1999–2002 2002–2003 2003–2004 2004–2009 2009–2012 2012-2013 2013-2016 2013-2016 2016- |  VFT  HIFK  SSV  Finspång  SSV  FC Helsingborg  Loviisan Tor  SPV  Classic | 22 (1+3=4) 71 (8+13=21) 33 (4+13=17) 30 (10+14=24) 128 (40+99=139) 75 (7+37=44) 25 (9+19=28)  | 22 (1+3=4) 71 (8+13=21) 33 (4+13=17) 30 (10+14=24) 128 (40+99=139) 75 (7+37=44) 25 (9+19=28)  |
Maajoukkue
| 1999 2002– |  Suomi U-19  Suomi | 3 (0+1=1) 127 (14+48=62) | 3 (0+1=1) 127 (14+48=62) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten salibandy.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten salibandy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Praha 2008 | Salibandy |  |
|  Kultaa | Helsinki 2010 | Salibandy |  |
|  Kultaa | Riika 2016 | Salibandy |  |
|  Kultaa | Praha 2018 | Salibandy |  |
|  Hopeaa | Ruotsi 2006 | Salibandy |  |
|  Hopeaa | Zürich 2012 | Salibandy |  |
|  Hopeaa | Göteborg 2014 | Salibandy |  |
|  Hopeaa | Helsinki 2020 | Salibandy |  |
Juha Kivilehto (s. 26. joulukuuta 1981) on suomalainen entinen salibandyn pelaaja, joka edusti kaudella 2021–2022 F-liigassa pelaavaa SC Classicia . Sen jälkeen Kivilehto aloitti SC Classicin päävälmentajana.
Kaudella 2007–2008 Kivilehto valittiin Innebandymagazinetin äänestyksessä maailman 10. parhaimmaksi pelaajaksi. Urheilutoimittajain liitto valitsi Kivilehdon vuoden 2009 parhaaksi suomalaiseksi salibandypelaajaksi.
Saavutukset > Maailmanmestaruuskilpailut

Kultaa: 2008, 2010, 2016, 2018
Hopeaa: 2006, 2012, 2014, 2020
Saavutukset > Salibandyliiga

Kultaa: 2000, 2005, 2007, 2008, 2009, 2015, 2018, 2019, 2021, 2022
Hopeaa: 1999 ja 2006
Aiheesta muualla

F-liigan pelaajakortti
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2006
3 Kavekari |
7 Vehkaoja |
8 Kivilehto |
9 Salminen |
10 Manner |
12 Bollström |
13 Nyman |
15 Jussila |
16 Lehtonen |
17 Mikko Kohonen |
18 Kirjonen |
19 Punkari |
20 Väänänen |
21 Laine |
23 Järvi |
24 Vänttinen |
26 Sandström |
27 Hintikka |
29 Mika Kohonen |
31 Toivoniemi |
32 Isomäki |
33 Nieminen |
50 Tiitu |
Valmentaja Nykky
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2008
6 Järvinen |
7 Vehkaoja |
8 Kivilehto |
9 Forsten |
15 Jussila |
17 Mikko Kohonen |
18 Kirjonen |
19 Punkari |
22 Kukkola |
23 Järvi |
24 Koskelainen |
25 Savolainen |
26 Lehti |
27 Hyvärinen |
29 Mika Kohonen |
31 Toivoniemi |
33 Kavekari |
40 Vänttinen |
46 Naumanen |
50 Tiitu |
52 Manner |
Valmentaja Nykky
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2010
7 Vehkaoja |
8 Kivilehto |
9 Forsten |
11 Moilanen |
12 Bollström |
15 Jussila |
16 Hänninen |
17 Mikko Kohonen |
19 Toivonen |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
23 Järvi |
25 Savolainen |
27 Hyvärinen |
29 Mika Kohonen |
31 Toivoniemi |
40 Vänttinen |
42 Johansson |
46 Naumanen |
50 Tiitu |
Valmentaja Nykky
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2012
7 Forsten |
8 Kivilehto |
9 Koski |
11 Moilanen |
15 Jussila |
16 Hänninen |
17 Mikko Kohonen |
18 Kapanen |
19 Wardi |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
23 Järvi |
24 Koskelainen |
25 Savolainen |
29 Mika Kohonen |
30 Kosonen |
31 Toivoniemi |
40 Vänttinen |
42 Johansson |
50 Tiitu |
Valmentaja Kettunen
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2014
5 Manninen |
8 Kivilehto |
9 Salin |
11 Moilanen |
13 Töllikkö |
15 Kailiala |
16 Koskelainen |
17 Lamminen |
18 Kapanen |
20 Salo |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
23 Hänninen |
27 Hyvärinen |
29 Kohonen |
30 Stenfors |
31 Kosonen |
33 Lax |
48 Ikonen |
50 Tiitu |
Valmentaja Kettunen
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2016
6 Savonen |
8 Kivilehto |
9 Salin |
10 Aro |
11 Moilanen |
17 Lamminen |
19 Pylsy |
20 Salo |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
27 Junkkarinen |
28 Ihme |
29 Kohonen |
30 Stenfors |
31 Kosonen |
50 Tiitu |
61 Kotilainen |
77 Johansson |
81 Manninen |
87 Kailiala |
Valmentaja Kettunen
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2018
5 Hautaniemi |
8 Kivilehto |
9 Salin |
16 Piha |
17 Lamminen |
18 Kapanen |
19 Pylsy |
20 Salo |
21 Väänänen |
22 Kukkola |
29 Kohonen |
30 Stenfors |
31 Kosonen |
35 Toriseva |
36 Lastikka |
56 Savonen |
61 Kotilainen |
66 Leikkanen |
77 Johansson |
87 Kailiala |
Valmentaja Nykky
Suomen joukkue – Salibandyn MM-kilpailut 2020
5 Hautaniemi |
8 Kivilehto |
9 Salin |
10 Heikkilä |
12 Sikkinen |
17 Lamminen |
19 Pylsy |
20 Salo |
21 Väänänen |
27 Junkkarinen |
30 Stenfors |
35 Toriseva |
36 Lastikka |
41 Kaltiainen |
61 Kotilainen |
66 Leikkanen |
73 J. Kainulainen |
76 R. Kainulainen |
77 Johansson |
81 Lehkosuo |
87 Kailiala |
Valmentaja Nykky
Jussi Piironen

Juho Armas ”Jussi” Piironen (30. huhtikuuta 1901 Joroinen – 25. kesäkuuta 1970) oli suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja. Vuonna 1927 alkaneella teatteriurallaan hän toimi pisimpään Porin Teatterissa vuodesta 1951 lähtien ja sitä ennen Varkauden, Turun ja Helsingin työväenteattereissa, Kotkan ja Joensuun kaupunginteattereissa sekä Vaasan suomalaisessa teatterissa. Hän näytteli sivuosia elokuvissa Miehen tie (1940), Yövartija vain... (1940), Ryhmy ja Romppainen (1941) ja Kuisma ja Helinä (1951).
Piironen sai vuonna 1957 Pro Finlandia -mitalin.
Aiheesta muualla

Piironen Ilona-esitystietokannassa (hyvin vaillinaiset tiedot)
Jäähyväiset tytöille

| Jäähyväiset tytöille> Kiss the Girls |
| --- | --- |
 Elokuvan DVD -painoksen kansikuva.
Ohjaaja:  Gary Fleder
Käsikirjoittaja:  David Klass
Perustuu:  James Pattersonin romaaniin Kuoleman syleily
Tuottaja:   David Brown  Joe Wizan 
Säveltäjä:  Mark Isham
Kuvaaja:  Aaron Schneider
Leikkaaja:   Armen Minasian  Harvey Rosenstock  William Steinkamp 
Pääosat:   Morgan Freeman  Ashley Judd  Cary Elwes 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Rysher Entertainment
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:   3. lokakuuta 1997  21. elokuuta 1998
Kesto:  117 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  27 000 000 $
Tuotto:  60 527 873 $
Seuraaja:  Tappava seitti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jäähyväiset tytöille (engl. Kiss the Girls) on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut trilleri, joka perustuu James Pattersonin romaaniin Kuoleman syleily. Elokuvan pääosia esittävät Morgan Freeman, Ashley Judd, Cary Elwes, Alex McArthur, Bill Nunn, Jeremy Piven, Brian Cox, Jay O. Sanders ja Tony Goldwyn. Elokuvan on ohjannut Gary Fleder. Elokuva oli taloudellinen menestys kritiikistä huolimatta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Morgan Freeman  | … |  Alex Cross   |
|  Ashley Judd  | … |  Kate McTiernan   |
|  Cary Elwes  | … |  Nick Ruskin   |
|  Alex McArthur  | … |  Davey Sikes   |
|  Tony Goldwyn  | … |  William ”Will” Rudolph   |
|  Jay O. Sanders  | … |  Kyle Craig   |
|  Bill Nunn  | … |  John Sampson   |
|  Brian Cox  | … |  Hatfield   |
|  Richard T. Jones  | … |  Seth Samuel   |
|  Roma Maffia  | … |  Ruocco   |
|  Jeremy Piven  | … |  Henry Castillo   |
|  Gina Ravera  | … |  Naomi Cross   |
|  William Converse-Roberts  | … |  Wick Sachs   |
|  Helen Martin  | … |  Nana Cross   |
|  Tatyana Ali  | … |  Janell Cross   |
Aiheesta muualla

Jäähyväiset tytöille Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Hankasalmen kirjasto

| Hankasalmen kunnankirjasto |
| --- | --- |
 Logo
 Hankasalmen pääkirjasto (arkkitehti Saara Juola, 1993).
Sijainti:  pääkirjasto: Rantakalliontie 3, 41520 Hankasalmi
Koordinaatit:  pääkirjasto: 62.38994°N, 26.43357°E
Tyyppi:  kunnankirjasto
Hankasalmi: kirjastot
Hankasalmen kunnankirjasto on Hankasalmella toimiva yleinen kirjasto, joka kuuluu Keski-kirjastot -kirjastokimppaan. Hankasalmella on kolme kirjaston toimipistettä: pääkirjasto sekä Aseman ja Niemisjärven lähikirjastot.
Historiaa

Hankasalmella on ollut kirjastotoimintaa vuodesta 1864 lähtien. Hankasalmen lainakirjasto perustettiin kappalainen Johan Fredrik Nilónin aloitteesta pitäjänkokouksessa. Nilónin lahjoittaman pääoman turvin hankittiin ensimmäinen kirjaston kokoelma: 75 nidettä. Hankasalmen pappilassa sijainneen kirjaston kokoelmaan kuului enimmäkseen hengellistä kirjallisuutta, kuten Martti Lutherin kirjoittamia tai hänestä kertovia kirjoja, mutta myös historiaa ja lääketiedettä käsitteleviä kirjoja.1800- ja 1900-lukujen vaihteessa Hankasalmella toimi myös muutamia yhdistysten ylläpitämiä kirjastoja.
Kirjaston käyttö oli sen alkutaipaleella melko vähäistä, ja inflaation sekä huonon rahoitustilanteen takia toiminta hiipui hiljalleen. Vuonna 1929 voimaan tulleen kansankirjastolain myötä kirjastotoimintaa ryhdyttiin kuitenkin elvyttämään, ja vuonna 1946 perustettiin kuntaan Hankasalmen kantakirjasto.
Kirjasto on historiansa aikana ehtinyt muuttaa moneen otteeseen. Aluksi kirjasto toimi maamiesseuran ravintolahuoneen nurkassa, josta se siirrettiin vuonna 1954 rauhallisempaan paikkaan talon yläkertaan. Kolmen vuoden kuluttua uusi toimitila järjestyi paloasemalta. Vuonna 1966 kirjasto muutti jälleen: nyt Säästöpankin vuokralaiseksi postilta vapautuneisiin liiketiloihin. Vuonna 1977 kirjastotilat järjestettiin virastotalon alakertaan. Kirjastolautakunnan toiveena oli jo 1960-luvulta lähtien ollut oma kirjastorakennus, ja sellainen saatiin viimein vuonna 1993 kirkonkylälle virastotalon viereen, Rantakalliontielle, jossa pääkirjasto toimii edelleen.
Pääkirjasto

Hankasalmen kirjastopisteistä kokoelmansa ja asiakasmääränsä puolesta suurin on kirkonkylässä Rantakalliontiellä sijaitseva pääkirjasto. Se toimii arkkitehti Saara Juolan suunnittelemassa, vuonna 1993 valmistuneessa kirjastotalossa. Lainattavan kokoelman lisäksi pääkirjastossa säilytetään ja kartutetaan Hankasalmi-aiheista kotiseutukokoelmaa, joka on käytettävissä kirjaston tiloissa. Pääkirjastossa järjestetään kuukausittain vaihtuvia näyttelyitä sekä erilaisia kulttuuritapahtumia. Pääkirjasto on avoinna arkisin.
Aseman kirjasto

Aseman kylällä avattiin piirikirjasto vuonna 1952. Kirjasto on alusta alkaen toiminut Aseman koulurakennuksessa. Koulurakennus saneerattiin kokonaisuudessaan vuosina 2008–2009, missä yhteydessä myös kirjaston tilat uudistettiin. Aseman kirjaston palvelut laajenivat omatoimiasiointimahdollisuudella syksyllä 2020. Henkilökunnan palveluaikaa on lisäksi muutamana päivänä viikossa arkisin.
Niemisjärven kirjasto

Niemisjärven piirikirjasto perustettiin Niemisjärven koululle vuonna 1965. Kirjasto toimii edelleen koulun tiloissa. Niemisjärven kirjasto on koulun lukukausien aikana avoinna yhtenä päivänä viikossa.
Kirjastoauto

Kirjastoautotoiminta alkoi Hankasalmella vuonna 1971, toisena kuntana silloisessa Keski-Suomen läänissä. Kirjastoauto kiersi Hankasalmen kunnan alueella. Sen reitillä oli yhteensä noin 90 pysäkkiä. Kirjastoauton kokoelmaan kuului noin 5 000 kirjaa, aikakauslehtiä sekä muuta lainattavaa aineistoa. Asiakkaiden käytössä oli myös internet-pääte.
Kirjastoautotoiminta lakkautettiin vuonna 2013.
Aiheesta muualla

Hankasalmen kirjaston kotisivu
Kaare Fostervoll

| Kaare Fostervoll |
| --- | --- |

Norjan kirkko- ja opetusministeri
 Gerhardsenin II hallitus 25. kesäkuuta 1945 – 28. kesäkuuta 1948  
Edeltäjä:  Nils Hjelmtveit
Seuraaja:  Lars Moen
Suurkäräjäedustaja
 Møre ja Romsdal 1945–1949  
NRK:n pääjohtaja
 1948–1962  
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. joulukuuta 1891 Kristiansund, Norja
Kuollut: 6. heinäkuuta 1981 (89 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  opettaja, rehtori, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Kaare Fostervoll (3. joulukuuta 1891 Kristiansund – 6. heinäkuuta 1981 Oslo) oli norjalainen opettaja, rehtori ja työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä 1945–1949 sekä toimi Norjan kirkko- ja opetusministerinä 1945–1948. Vuosina 1948–1962 hän johti Norjan yleisradiota.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaare Fostervoll Wikimedia Commonsissa
Kaare Fostervoll Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
Kahdentoista apostolin koorumi
Koorumin jäsenet

Kahdentoista apostolin koorumi koostuu seuraavista henkilöistä.
Presidentti Russell M. Nelson (vihitty apostoliksi 1984, presidentti vuodesta 2015)
Vanhin Dallin H. Oaks (1984)
Vanhin M. Russell Ballard (1985)
Vanhin Robert D. Hales (1994)
Vanhin Jeffrey R. Holland (1994)
Vanhin David A. Bednar (2004)
Vanhin Quentin L. Cook (2007)
Vanhin D. Todd Christofersson (2008)
Vanhin Neil L. Andersen (2009)
Vanhin Ronald A. Rasband (2015)
Vanhin Gary E. Stevenson (2015)
Vanhin Dale G. Renlund (2015)
Harhama (kirja)

| Harhama |
| --- | --- |
Kirjailija:  Irmari Rantamala
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Kansa
Julkaistu:  1909
Sivumäärä:  I osa 1805, II osa 1064
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Harhama on vuonna 1909 julkaistu Irmari Rantamalan pääteos. Kirjaa ennakkomainostettiin ilmestymisvuonna laajasti ja sen mainostettiin olevan laaja, 6000-sivuinen kirjallisuuden merkkiteos. Aikalaiskriitikot myönsivät teoksessa olevan ansioita, mutta kokonaisuudessaan "kauniit yksityiskohdat, joita siinä epäilemättä on, katoavat ylenmääräiseen, kaikki hukuttavaan sanatulvaan". J. Aawik kirjoitti Ajassa julkaistussa perusteellisessa kritiikissä, että
Laajan kokonsa vuoksi kirja julkaistiin niteinä. Sekä ensimmäisen ja toinen osa julkaistiin kolmena niteenä. Teoksen laaja kolmas osa jäi julkaisematta. Käsikirjoituksen loput 3000 sivua ovat kadonneet. Myöhemmin Rantamalan kirjaa on arvostettu osana Untolan "kirjallista kokonaistaideteosta".
Irmari Rantamala oli yksi kirjailija Algot Untolan monista nimimerkeistä.