stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alfred Nobel
Ura tutkijana ja keksijänä > Alfred Nobel ja Kaukasian öljyteollisuus

Vaikka Alfred Nobel tunnetaan maailmalla juuri dynamiitin ja ballistiitin keksimisestä, hänellä oli oma osansa myös Kaukasian Bakussa sijaitsevassa öljybisneksessä.
Alfred Nobelin veli Robert Nobel oli saapunut Bakuun vuonna 1873. Siellä hän oli huomannut, että suuria öljyvaroja hyödynnettiin erittäin alkeellisella tekniikalla. Robert Nobel kuvitteli, kuinka suurta tuottoa öljyesiintymistä voisi saada, mikäli niitä hyödynnettäisiin kunnolla. Tämän vuoksi hän sijoitti pääomaansa Kaukasian öljyteollisuuteen ja alkoi investoida öljynporaukseen. Myöhemmin myös Ludvig Nobel kiinnostui öljyteollisuuden tarjoamista mahdollisuuksista ja osallistui omalta osaltaan investointeihin.
Uutenavuotena 1879 Ludvig Nobel teki kustannusarvioinnin jäljellä olevien laajennusvaiheiden investointitarpeista. Hänen arviointinsa mukaan kustannukset olisivat vähintään muutama miljoonaa ruplaa. Ludvig Nobel päättikin ottaa yhteyttä dynamiitilla omaisuuttaan kokoavaan Alfred Nobeliin. Ludvig Nobel kehotti veljeään Alfred Nobelia saapumaan itse Bakuun, jossa hän voisi todeta öljyteollisuuden mahdollisuudet. Alfred Nobel kieltäytyi matkasta, mutta oli valmis sijoittamaan Ludvigin suunnitelmiin "ainakin pienehkön rahasumman", kuten hän itse asian ilmaisi. Samalla Alfred Nobel kehotti veljeään perustamaan osakeyhtiön. Ludvig Nobel suostui tähän ja toukokuussa 1879 uusi yritys sai nimekseen Nobelin veljesten öljyntuotanto-osakeyhtiö. Sähkeosoite oli kuitenkin Branobel, millä nimellä yritys tunnettiin yleisemmin.
Branobelin osakepääoma oli kolme miljoonaa ruplaa, joista Alfred Nobelin osuus oli 110 000 ruplaa. Veljekset Alfred, Ludvig ja Robert Nobel kehittivät pian yritykselle uuden öljynjalostusmenetelmän, joka merkitsi teknistä läpimurtoa. Alfred Nobelin osuus menetelmän keksimisessä ei ole tarkkaan tiedossa, mutta hänellä lienee ollut tärkeä roolinsa kehittelytyössä.
1880-luvun puoliväliin mennessä Branobelilla oli selkeä hallitseva asema Bakun öljyteollisuudessa, mutta sillä oli myös jonkin verran kilpailijoita. Lisäksi Rockefellerin suvun omistama Standard Oil suunnitteli myös osallistumista Venäjän öljyteollisuuteen. Alfred Nobel kutsui Branobelin kilpailijoiden edustajia neuvotteluihin, joiden tuloksena Branobel päätti ostaa kilpailijansa Bniton koko liikkeen Batumissa, jolloin se samalla pääsisi maailmanmarkkinoille. Ehdoista ei kuitenkaan päästy yksimielisyyteen, joten suunnitelma kariutui.
Kilpailijoistaan huolimatta Branobel jatkoi kasvuaan. Branobelin loppu koitti vasta Neuvosto-Venäjän kansallistettua yhtiön vuoteen 1920 mennessä. Alfred Nobelin yli 31 miljoonan kruunun omaisuudesta hänen kuollessaan 12 prosenttia oli tullut Branobelista ja Venäjän öljykentistä.
Ura tutkijana ja keksijänä > Muita keksintöjä

Vaikka Alfred Nobel siirtyi etupäässä räjähdysaineiden suunnitteluun 1860-luvulla, hän keksi lisäksi monia muitakin asioita paitsi sitä ennen, myös sen jälkeen. Hänellä oli noin sata erilaista patentoitua keksintöä. Moni näistä keksinnöistä jäi tosin vain suunnitelman asteelle. Nobel sai ensimmäiset patenttinsa 1850-luvulla ilmanpainemittarista, kaasumittarista ja vedenkulutusmittarista, joskin yhtään näistä patenteista ei sovellettu käytäntöön. Vähän myöhemmin hän suunnitteli skotlantilaisille kaivostyöläisille lampun, jossa voitiin käyttää tavallista öljyä, jotta heidän ei tarvinnut käyttää Nobelin räjähdysöljyä ja näin välttää sen käyttämistä dynamiittiin. 1870-luvulla Nobel suunnitteli junanvaunun, joka kulki veturin edellä ja ilmoitti sille radalla olevasta esteestä ajoissa.
Nobel patentoi kehittämänsä kaasupolttimen 1875. Se antoi aiempaa huomattavasti paremman valotehon. Hän esitti myös ajatuksia teattereiden paloturvallisuuden parantamiseksi.
Nobel alkoi 1870-luvun lopulla kehittää synteettisiä materiaaleja nahkan ja luonnonkumin korvaamiseksi. Hänen onnistui valmistaa laadukasta synteettistä kumia vuonna 1890, ja tekonahkaa sekä tekosilkkiä seuraavien vuosien aikana.
1880-luvun puolivälissä Nobel kiinnostui teräsprosessien kehittämisestä ja pyrki luomaan alalle standardisoinnin. Hän tutki myös jauhemetallurgiaa. Nobel kiinnostui myös alumiinista ja kiinnitti sitä kautta huomionsa elektrolyysiin ja muihin teollisuuden käyttämiin sähkökemiallisiin menetelmiin, ja hän perusti niihin tarkoituksiin vuonna 1895 Elektrokemiska AB -yhtiön.
1890-luvulla Nobel suunnitteli silmän hitauteen perustuvaa laitetta liikkuvien kuvien näyttämiseen. Samoihin aikoihin hän suunnitteli Wilhelm T. Ungen kanssa lentävän torpedon, jonka oli tarkoitus korvata kauas kantava tykistö. Joulukuussa 1893 Nobel osti hanketta varten Boforsin, joka valmisti tykkejä ja omisti ampumakentän. Nobel suunnitteli alkavansa rahoittaa torpedon sarjatuotantoa, mutta hän ehti kuolla ennen sitä. Nobel laajensi Boforsin toimintaa, ja se alkoi valmistaa teräksen ja tykkien lisäksi myös ruutia. Boforsin mukana Nobel sai sen mailla sijainneen kartanon, jonne hän muutti asumaan osaksi ajastaan. Hän oli havainnut, että teollisuuden toimintaedellytykset Ruotsissa olivat parantuneet ja maan yliopistot olivat hyvin korkeatasoisia.
Nobel suunnitteli myös kotitalouskoneita kuten kylmäkoneita, tosin kotitalouksien koneellistuminen tapahtui vasta hänen jälkeensä.
Yksityiselämä

Nobel pysyi koko elämänsä ajan poikamiehenä. Christopher Erik Ganter väitti 1947 ilmestyneessä kirjassaan, että 17-vuotias Alfred Nobel oli tavannut Pietarissa nuoren naisen nimeltä Ilonka Popov, josta tuli hänen suuri rakkautensa. Popov kuitenkin kuoli tulirokkoon. Syksyllä 1876 Nobel tapasi itseään paljon nuoremman, kaksikymmenvuotiaan wieniläisen Sofia Hessin ja rakastui. Muutaman vuoden kuluttua Nobel hankki naiselle arvokkaan huoneiston Pariisista. Suhde päättyi Sofian alettua elää ylellisesti ja tapailla nuorempia miehiä. Nobelin kuoltua Sofia sai vain hyvin pienen testamenttilahjoituksen, mutta hänen onnistui kiristää Nobelin kirjoittamien kirjeiden avulla perinnön osapuolilta tuntematon rahasumma, jolla kirjeet lunastettiin häneltä.
Nobel asui varakkuudestaan huolimatta suhteellisen vaatimattomasti, ainakin veljiinsä verrattuna. Hän piti kukista ja kasveista, joita hänellä oli paljon pihoillaan ja asunnoissaan. Hänen reistaileva vatsansa pakotti hänet kiinnittämään erityistä huomiota ruokavalioonsa, mutta hänellä oli kuitenkin erittäin laadukas ja suuri viinikellari. Nobel harrasti klassista kirjallisuutta, etenkin ranskalaista ja englantilaista. Hän kävi paljon oopperassa, teatterissa ja hevoskilpailuissa.
Kuolema, testamentti ja Nobel-palkinto

Alfred Nobel kuoli 10. joulukuuta 1896 Sanremossa Italiassa. Kuollessaan hän oli yksi maailman rikkaimmista ihmisistä.
Testamentissaan Nobel lahjoitti 32 miljoonaa kruunua säätiölle, jonka tehtäväksi tulisi jakaa vuosittain palkinnot tietyillä tieteenaloilla vaikuttaneille henkilöille. Rahamäärä oli ajan mittapuun mukaan hyvin suuri. Varmistaakseen rahojen riittävän myös tulevaisuudessa Nobel määräsi testamentissaan, että säätiön olisi sijoitettava saamansa rahat valtion arvopapereihin.
Alfredin veljen Ludvigin kuoltua vuonna 1888 eräs ranskalaislehti oli julkaissut virheellisen kuolinuutisen, jonka tarkoituksena oli tuomita dynamiitti. Lehtiartikkelin on sanottu vaikuttaneen Nobelin päätökseen jättää omaisuutensa tulevien polvien hyödyksi Nobelin palkinnon muodossa. Ilmoituksen nähtyään Nobelin on kerrottu halunneen säilyttää paremman muiston itsestään jälkipolville, ja hän laati vuonna 1895 uuden testamentin, jonka mukaan suuri osa hänen omaisuudestaan käytettäisiin hänen kuolemansa jälkeen viiden palkinnon perustamiseen. Kyseinen testamentti oli kolmas Nobelin testamenteista ja samalla viimeinen.
Nobelin ideologia rauhasta

Nobelin eläessä hänen nimensä yhdistettiin yleensä räjähdysaineisiin liittyviin asioihin. Vasta Nobelin kuoltua ja testamentin tultua julki hänen aatteisiinsa rauhasta alettiin kiinnittää enemmän huomiota. Rauhan edistäminen oli Nobelille selvästi tärkeä asia, joten hän huomioi sen testamenttiaan kirjoittaessa. Nobelin rauhanpalkinto oli yksi Alfred Nobelin testamentissaan määrittelemistä viidestä palkinnosta, ja se tuli jakaa henkilölle, joka oli erittäin ansioitunut rauhan edistämisessä. Nobelin maine rauhantekijänä hänen eläessään ei tosin ollut kovinkaan suurta, sillä hänen keksimäänsä ballistiittia voitiin hyödyntää vain sotilaallisesti, eikä se soveltunut rauhanomaisiin tarkoituksiin.
Nobel itse piti räjähdysaineiden ja aseiden kehittelyä ideologiaansa sopivana. Kirjeessään rauhanaktivisti Bertha von Suttnerille Nobel kirjoitti seuraavasti:
»Dynamiittitehtaani voivat lopettaa sodat nopeammin kuin Teidän rauhankongressinne. Sinä päivänä kun kaksi armeijaa seisoo toisiaan vastassa ja tietää, että ne voivat alle sekunnissa tuhota toisensa, kaikki sivistyneet hallitukset kavahtavat sotaa ja kotiuttavat joukkonsa.» 
()
Alfred Nobel siis uskoi, että sodat loppuisivat siinä vaiheessa, kun aseet kehittyisivät liian tehokkaiksi. Nobel sanoikin halunneensa kehittää jotakin, aineen tai koneen, joka aiheuttaisi valtavaa tuhoa. Vasta vuonna 1945 onnistuttiin rakentamaan Nobelin ajatusten mukainen laite, ydinase, joka ei kuitenkaan lopettanut sotia. Nobel oli myös väärässä uskoessaan, että valtavat kuolleisuusluvut riittivät saamaan hallitukset pidättäytymään sodasta. Alfred Nobel uskoikin dynamiitin kehittämisellä lopettavansa sodat, koska tehokkaiden räjähdysaineiden vuoksi sodan osapuolet eivät uskaltaisi aloittaa sotaa valtavien miestappioiden pelossa. Ensimmäinen maailmansota puhkesi 1914. Sodassa menetti henkensä noin 8,5 miljoonaa sotilasta.
Kunnianosoitukset

Ruotsin kuninkaallinen tiedeakatemia myönsi vuonna 1868 Nobelille Letterstedt Prize -palkinnon "tärkeistä keksinnöistä, joista on hyötyä ihmiskunnalle".
Synteettinen alkuaine nobelium on nimetty Alfred Nobelin mukaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Nobelin e-museo nobel.se. (englanniksi)
Dynamiitin keksijä, rauhanystävä ja suurlahjoittaja. Alfred Nobelin syntymän satavuotismuisto 21.10.33, Hakkapeliitta, 17.10.1933, nro 42, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sattumasta mullistava ja käänteentekevä keksintö. Miten Alfred Nobel kesytti nitroglyseriinin dynamiitiksi, Hakkapeliitta, 11.01.1938, nro 2, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  KulturNav  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Structurae  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Nobelin veljekset ylhäältä myötäpäivään: Robert, Alfred, Ludvig ja Emil (vauva).
Alfred Nobel 1850-luvulla.
Alfred Nobelin laboratorio Karlskogan Nobel-museossa.
Emil Östermanin maalaus Alfred Nobelista vuodelta 1915, eli Nobelin kuoleman jälkeen.
Alfred Nobelin patsas hänen sanremolaisessa huvilassaan.
Alfred Nobel noin 1883.
Alfred Nobel yhdessä Robert Strehlenertin kanssa Sanremossa sijaitsevan huvilansa pihalla 1896.
Alfred Nobelin kuolinnaamio.
Nuklidi

Nuklidi on atomiydinlaji, jossa on tietty määrä protoneja ja neutroneja. Nuklidit, joissa on sama määrä protoneja, ovat saman alkuaineen eri isotooppeja.
Protonien lukumäärä ytimessä on samalla alkuaineen järjestysluku jaksollisessa järjestelmässä. Sille käytetään merkintää Z ja neutronien lukumäärälle, neutroniluvulle merkintää N. Näiden lukujen summa on nuklidin, massaluku, jonka merkkinä on A. Koska sekä protonin että neutronin massat ovat lähellä yhtä atomimassayksikköä, on massaluku samalla likiarvo ytimen massalle atomimassayksikköinä; erotus on nuklidin massaylijäämä.
Kukin nuklidi merkitään kirjoittamalla alkuaineen kemiallisen merkin eteen yläpuolelle nuklidin massaluku. Tarvittaessa voidaan lisäksi merkitä järjestysluku sen alapuolelle. Esimerkiksi 12C tai 126C tarkoittavat hiiliydintä, jossa on 6 protonia ja 6 neutronia, yhteensä 12 nukleonia. Vaihtoehtoisesti voidaan massaluku kirjoittaa myös kemiallisen merkin tai alkuaineen nimen jälkeen yhdysviivalla erotettuna: C-12 tai hiili-12.
Useimmat nuklidit ovat radioaktiivisia. Kutakin massaluvun arvoa 1 ... 208 vastaa yleensä vain yksi, enintään kaksi stabiilia nuklidia. Muut ovat joko beeta-miinus- tai beeta-plus-aktiivisia. Niiden hajotessa yksi neutroni muuttuu protoniksi lähettäen samalla beetasäteilyä eli elektronin, tai päinvastoin protoni muuttuu neutroniksi lähettäen samalla beeta-plus-säteilyä eli positronin. Samalla alkuaine muuttuu toiseksi. Näin tapahtuu mahdollisesti useitakin kertoja, kunnes tuloksena on stabiili nuklidi.
Poikkeuksena edellisestä ovat muun muassa massaluvun arvot 5 ja 8. Niitä vastaavia stabiileja nuklideja ei ole, vaan helium-5 emittoi neutronin ja litium-5 protonin, jolloin ytimen jäljelle jäänyt osa on He-4-atomin (42He) ydin eli alfahiukkanen. Beryllium-8, 84Be, taas hajoaa hyvin nopeasti kahdeksi alfahiukkaseksi. Stabiileja nuklideja, joiden massaluku olisi suurempi kuin 208, ei myöskään ole. Näin raskaista ytimistä nekin, jotka eivät ole beeta-aktiivisia, hajoavat lähettäen alfasäteilyä. Ne muodostavat pitkiäkin hajoamis­sarjoja, jotka päättyvät stabiileihin lyijy-isotooppeihin.
Kevyimmissä stabiileissa nuklideissa on usein yhtä monta protonia kuin neutroniakin tai protoneja yksi enemmän. Raskaammissa stabiileissa ytimissä neutroneja on jo selvästi enemmän kuin protoneja. Tämä johtuu siitä, että protonien välillä vaikuttaa sähköinen poistovoima, joka rajoittaa kovin monen protonin sijoittumista samaan ytimeen.
Luonnossa esiintyy enimmäkseen stabiileja nuklideja. Lyhytikäiset radioaktiiviset nuklidit, sikäli niitä on joskus ollut, ovat yleensä aikoja sitten hajonneet loppuun. Muutamat radionuklidit ovat kuitenkin niin pitkikäisiä, että siitä määrästä, mikä niitä oli Maan syntyessä, on vielä merkittävä osa jäljellä, samoin niistä alkavien hajoamissarjojen välijäseniä. Lisäksi esimerkiksi radiohiiltä 14C syntyy jatkuvasti kosmisen säteilyn vaikutuksesta.  Ydinreaktioiden avulla on keinotekoisesti valmistettu hyvinkin monia sellaisia radioaktiivisia nuklideja, joita ei luonnossa esiinny, sekä myös transuraanisia alkuaineita.
Nuklidikartta

| p | n=98 | n=99 | n=100 | n=101 | n=102 | n=103 | n=104 | n=105 | n=106 | n=107 | n=108 | n=109 | n=110 | n=111 | n=112 | n=113 | n=114 | n=115 | n=116 | n=117 | n=118 | n=119 | n=120 | n=121 | n=122 | n=123 | n=124 | n=125 | n=126 | n=127 | n=128 | n=129 | n=130 | n=131 | n=132 | n=133 | n=134 | n=135 | n=136 |
| p | n=135 | n=136 | n=137 | n=138 | n=139 | n=140 | n=141 | n=142 | n=143 | n=144 | n=145 | n=146 | n=147 | n=148 | n=149 | n=150 | n=151 | n=152 | n=153 | n=154 | n=155 | n=156 | n=157 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
87: 
| 88 | 223Ra | 224Ra | 225Ra | 226Ra |  | 228Ra |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 89 |  | 225Ac | 226Ac | 227Ac |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 90 |  |  | 227Th | 228Th | 229Th | 230Th | 231Th | 232Th |  | 234Th |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 91 |  |  |  | 229Pa | 230Pa | 231Pa | 232Pa | 233Pa |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 92 |  |  |  | 230U | 231U | 232U | 233U | 234U | 235U | 236U | 237U | 238U |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 93 |  |  |  |  |  |  | 234Np | 235Np | 236Np | 237Np | 238Np | 239Np |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 94 |  |  |  |  |  |  |  | 236Pu | 237Pu | 238Pu | 239Pu | 240Pu | 241Pu | 242Pu |  | 244Pu |  | 246Pu |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 95 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 240Am | 241Am | 242Am | 243Am |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 96 |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 240Cm | 241Cm | 242Cm | 243Cm | 244Cm | 245Cm | 246Cm | 247Cm | 248Cm |  | 250Cm |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 97 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 245Bk | 246Bk | 247Bk | 248Bk | 249Bk |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 98 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 246Cf |  | 248Cf | 249Cf | 250Cf | 251Cf | 252Cf | 253Cf | 254Cf |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 99 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 251Es | 252Es | 253Es | 254Es | 255Es |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 100 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 252Fm | 253Fm |  |  |  | 257Fm |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 101 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 258Md |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
102: 
103: 
104: 
105: 
106: 
107: 
108: 
109: 
110: 
111: 
| p | n=135 | n=136 | n=137 | n=138 | n=139 | n=140 | n=141 | n=142 | n=143 | n=144 | n=145 | n=146 | n=147 | n=148 | n=149 | n=150 | n=151 | n=152 | n=153 | n=154 | n=155 | n=156 | n=157 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Nuutajärvi

Nuutajärven lasitehtaan "Vanha hytti".
Nuutajärvi (ruots. Notsjö) on kylä ja taajama Urjalassa Pirkanmaalla. Se sijaitsee samannimisen järven pohjoispuolella ja Rutajärven eteläpuolella valtatie 9:stä länteen. Vuoden 2011 lopussa taajamassa oli 211 asukasta. Postinumeroalueella 31160 Nuutajärvi puolestaan on 250 asukasta (2022).
Nuutajärven koulu lakkautettiin 2014, koulussa oli peruskoulun ala-asteen luokat 1.–6. Koulutuskeskus Tavastia järjestää Nuutajärvellä lasialan opetusta. Nuutajärvellä on Nuutajärven kartano. Nuutajärven lasitehdas lopetettiin 2014.
Nuutajärven taajaman väkiluku on kehittynyt seuraavasti:
1960: 377 as.
1970: 481 as.
1990: 392 as.
1995: 302 as.
2005: 266 as.
2011: 211 as.
Nuutajärvellä toimii kyläyhdistys.
Aiheesta muualla

Nuutajärven lasikylä
| n k Urjala |
| --- | --- | --- |
 Pirkanmaa  Etelä-Pirkanmaan seutukunta 
| Kylät |  Annula  Asema  Brusila  Hakkila  Hakolahti  Halkivaha  Harittu  Honkola  Huhti  Ikaala  Kamppari  Kankaanpää  Kehro  Kirkonkylä  Kokko  Kinola  Laukeela  Menonen  Nuutajärvi  Pappila  Perho  Puolimatka  Salmi  Taipale  Urjalankylä  Vahonen  Velkala  |  |
Nuristanilaiset

Nuristanilaiset eli kaferit ovat keskenään sukua olevien kansojen tai heimojen muodostama ryhmä Afganistanin koillisosassa ja Pakistanin rajaseudulla. He puhuvat indoiranilaiseen ryhmään kuuluvia nuristanilaisia kieliä. Nuristanilaiset muodostavat nykyisin noin yhden prosentin Afganistanin koko väestöstä.
Asuinalue ja lukumäärä

Nuristanilaiset elävät Afganistanin Nuristanissa ja Pakistanin Chitralissa. Kansoista suurin ovat Alingarin sivujokien ja Kunarin laaksoissa asuvat katit, joilla on useita paikallisia ja heimonimityksiä. Läntisten ja itäisten katien välissä Pechin sivujoen Prasunin laaksossa ovat prasunit ja näiden eteläpuolella Waigalin keski- ja yläjuoksulla waigalit. Pechin ja Alingarin välisellä vuoristoseudulla asuvat aškunit ja Pechin keskijuoksulla näitä lähellä olevat vamat. Kansatieteellisessä kirjallisuudessa nuristanilaisiin luetaan toisinaan myös dardilaisia kieliä puhuvia kansoja kuten kalašat. 1980-luvulla nuristanilaisia arvioitiin olevan 150 000 henkeä, joista 140 000 asui Afganistanissa. Nykyisin he muodostavat arviolta 1 % Afganistanin väestöstä.
Historia

Nuristanilaiset ovat alueensa kantaväestöä, joka mainitaan jo Aleksanteri Suuren aikana. Heidän kielensä muodostavat nykykäsityksen mukaan iranilaisten ja indoarjalaisten kielten ohella indoiranilaisten kielten kolmannen päähaaran. Alueen asukkaat säilyttivät itsenäisyytensä 1800-luvun loppuun saakka, jolloin Afganistanin emiiri Abd al-Rahman Khan käännytti heidät islaminuskoon. Samalla entiset nimitykset kaferi ja Kaferestan (”kieltäjien maa”) muutettiin Nuristaniksi (”valon maa”). Pakkokäännytyksestä huolimatta nuristanilaiset ovat nykyään hartaita sunnimuslimeja.
Alueen etnisillä ryhmillä on ollut näkyvä rooli Afganistanin sotaisessa lähihistoriassa. Vuodesta 1896 lähtien jatkunut kamppailu Nuristanin itsenäisyydestä muuttui 1970-luvun lopussa kenraali Issa Nuristanin johtamaksi taisteluksi kommunisteja ja neuvostojoukkoja vastaan. Myöhemmin nuristanilaiset ovat osallistuneet eri ryhminä Afganistanin sisällissotaan.
Kulttuuri

Perinteisiä elinkeinoja ovat miesten harjoittama laiduntamiseen perustuva karjanhoito sekä naisille kuuluva maanviljely. Viljelyskasveista tärkeimpiä ovat ohra ja hirssi ja kotieläimistä vuohet. Lisäksi harjoitetaan puutarhaviljelyä, mehiläistenhoitoa, keräilyä ja käsityöammatteja. Kulttuuriltaan nuristanilaiset ovat lähellä afgaaneja ja Pamirin tadžikinsukuisia kansoja. He jakautuvat kahteen endogamiseen kastiin, joista alempi koostuu käsityöammatteja harjoittavista entisten orjien jälkeläisistä. Sukupuolirooleilla ja sukulaissuhteilla on tärkeä merkitys.
Nuristanilaisten esi-islamilaisessa aina 1800-luvun lopulle saakka harjoitetussa perinteisessä uskonnossa oli mahdollisesti arkaaisia piirteitä indoiranilaisesta muinaisuskosta. Heidän ylin jumalansa oli Mara eli kuolema. Jumaluuksiin kuului myös eri paikallisia jumalia, jumalattaret Dizani ja Durgan, sekä sodanjumala Giš. 1800-luvun loppupuolella Kaferestanissa matkanneen brittiläisen siirtomaavirkailija Geroge Scott Robinsonin mukaan kaferit uhrasivat vankejaan Gišille ja Durgan kulttiin liittyi esimerkiksi pääkallonmetsästys. Ennen sotaan lähtöä kaferit saattoivat pitää juhlia, joissa soturit saattoivat viettää yön kenen tahansa naisen kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nuristanilaiset Wikimedia Commonsissa
Nuristanilainen tyttö kabulilaisessa orpokodissa.
Puisia idoleja Kaferestanista.
Ny Tid (Yhdysvallat)

Ny Tid oli Yhdysvalloissa vuosina 1922–1936 ilmestynyt ruotsin-, norjan- ja tanskankielinen kommunistinen sanomalehti.
Lehti sai alkunsa, kun entiset Amerikan sosialistipuolueen ja Amerikan sosialistisen työväenpuolueen skandinaaviset järjestöt yhdistyivät Yhdysvaltain kommunistisen puolueen skandinaaviseksi järjestöksi. Samalla yhdistettiin myös järjestöjen lehdet Facklan ja Folket. Kerran viikossa ilmestynyt Ny Tid sisälsi uutisia ja teoreettisia artikkeleita ruotsin lisäksi myös norjaksi ja tanskaksi sekä englanninkielisen lastenosaston vuosina 1928–1932. Päätoimittajina työskentelivät Oscar W. Larson (1922), Charles Fredzen (1922), Daniel Birgers (1922–1925), nimeä Ellis Peterson käyttänyt suomenruotsalainen Allan Wallenius (1925–1929) ja Albert Pearson (1929–1936). Lehden levikki lienee ollut 2 000–5 000 kappaletta. Ennen winnipegiläisen Frihetin perustamista se levisi myös Kanadaan.
Ny Tid ilmestyi aluksi Facklanin tavoin Chicagossa, mutta vuonna 1931 se siirrettiin New Yorkiin. Vuoden 1933 lopulla perustettiin erillinen norjan- ja tanskankielinen painos. Ruotsinkielinen lehti jaettiin lokakuussa 1934 ”yleiseksi” ja Keskilännen painoksiksi, joista jälkimmäistä toimitti Chicagossa Werner Winberg.
Aiheesta muualla

Ny Tidin ja sen edeltäjien vuosikertoja digitoituna
Luettelo pikkuplaneetoista: 316001–317000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
316001:stä ja päättyen 317000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.
Börje Nygård

Börje Nygård (21. huhtikuuta 1930 Uusikaarlepyy – 11. heinäkuuta 1995) oli suomalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Puolustajana ja hyökkääjänä pelannut Nygård edusti koko uransa vuosina 1948–1966 Drottia ja sen seuraajaksi 1966 perustettua FF Jaroa. Drott pelasi tuolloin Suomensarjassa ja maakuntasarjassa lukuun ottamatta mestaruussarjassa vietettyä kautta 1960. Nygård voitti Drottissa Suomen Cupin 1957. Nygård pelasi 15 mestaruussarjan ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Lisäksi hän viimeisteli Suomensarjassa 43 maalia.
Nygård pelasi Suomen maajoukkueessa yhden maaottelun vuonna 1954.
Pelaajauran päätyttyä Nygård valmensi Jaroa 1966–1967.