stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sosigenes Aleksandrialainen

Sosigenes Aleksandrialainen (ensimmäinen vuosisata eaa.) oli egyptiläinen tähtitieteilijä ja matemaatikko, joka suunnitteli juliaanisen kalenterin. Sosigeneestä ei tiedetä juuri mitään Plinius vanhemman teoksen Naturalis historia ulkopuolelta. Pliniuksen mukaan Julius Caesar antoi Sosigeneelle toimeksiannon laatia Rooman valtakunnalle virallinen kalenteri. Kalenteri otettiin käyttöön vuonna 45 eaa. Kalenteri oli pitkään käytössä Euroopassa, vuoteen 1582 asti ja joissakin maissa se oli käytössä vielä 1900-luvulle tultaessa.
Sosigeneen tähtitieteelliset kirjoitukset ovat hävinneet, muutamia hajanaisia katkelmia lukuun ottamatta. Yhdessä katkelmassa hän esittää, että Merkurius kiertää Aurinkoa.
Sose

Sose on pehmeää, yleensä tasajakoista ruoka-ainetta. Sosetta tehdään soseuttamalla marjoista, hedelmistä, kasviksista ja kalasta. Joskus soseet sisältävät hunajaa. Ennen soseuttamista hedelmistä poistetaan kivet ja siemenkodat ja ne paloitellaan. soseet säilytetään viileässä paikassa. Sipulia sisältävää sosetta sanotaan chutneyksi. Pakastetusta soseesta voidaan tehdä jääpaloja. Marja- ja hedelmäsoseet ovat yleisiä lastenruokia. Hyviä lastenruokia ovat muun muassa omena-, tyrni-, puolukka- ja karhunvatukkasose   Kalasta tehdään sosetta monitoimikoneella ja se siivilöidään lopuksi. Kalasta tehdään erittäin hienojakoista sosetta, timbaalia, joka paistetaan annosvuoissa. Kasvissoseita voidaan notkistaa maidolla ja kermalla. Höyrytetystä pinaatista tehdään monitoimikoneella timbaalia. Purjosta ja tomaatista tehdyt soseet sopivat hyvin pakastimeen. tomaattisosetta käytetään pizzojen täytteisiin. Kurpitsasosetta tehtäessä kurpitsat ensin paahdetaan uunissa ja lopuksi soseutetaan.
Soseeseen käytettäviä kasviksia, marjoja ja hedelmiä ei pidä ensin mehustaa. Myytäviin soseisiin lisätään aina sokeria tai muuta makeutusainetta. Myyntipakkauksiin merkitään aina pääraaka-aineen eli kasvisten, marjojen tai hedelmien pitoisuus.
Soseita käytetään useanlaisten jälkiruokien valmistamiseen. Esimerkiksi päärynäsosetta käytetään päärynäkakkuun. Soseita käytetään myös pääruokien raaka-aineina. Lanttusose on pääraaka-aine jouluna suositulle lanttulaatikolle.
Viipurin Sanomat

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Viipurin Sanomat oli Viipurissa vuosina 1884–1918 ilmestynyt sanomalehti.
Suomenmielinen Viipurin Sanomat syntyi kielipoliittisesti laimean Ilmarisen kilpailijaksi. Sen varsinainen perustaja oli F. W. Jalander, jolle lehden omistus siirtyi keväällä 1886. Vuonna  1888 lehti ja sen kirjapaino siirtyivät Vihtori Jaatiselle ja Matti Kurikalle, joiden aikana Viipurin Sanomista tuli nuorsuomalaisen linjan kannattaja. Vuodesta 1891 lähtien sen ainoa omistaja oli nähtävästi Kurikka, joka teki konkurssin vuonna 1894. Sen jälkeen lehden omistajaksi tuli Julius Anselm Lyly, joka teki siitä sortovuosina yhden perustuslaillisten johtavista äänenkannattajista. Viipurin Sanomat lakkautettiin ensimmäisen kerran syyskuussa 1899, minkä jälkeen sen tilalla ilmestyi erinimisiä tilapäislehtiä. Toinen määräaikainen lakkautus seurasi vuonna 1900 ja maaliskuussa 1901 kenraalikuvernööri Bobrikov lakkautti lehden lopullisesti.
Vuodesta 1891 lähtien varsinaisen lehden rinnalla julkaistiin kaksipäiväistä maaseutupainosta nimellä Viipurin Sanomat. Supistus. Sen julkaisemista voitiin jatkaa päälehden lakkauttamisen jälkeenkin. Supistuksen taakse perustettiin Karjalan Kirjapaino Oy, jonka päälehdeksi muodostui vuodesta 1903 lähtien Karjala. Viipurin Sanomat. Supistus pidettiin kuitenkin hengissä maaseutulehtenä sekä siltä varalta, että Karjala-lehti joutuisi lakkautetuksi. Supistuksesta lehden nimessä luovuttiin vuoden 1910 alussa, ja vuosien 1917–1918 vaihteessa Viipurin Sanomat todella ilmestyikin lakkautetun Karjalan korvaajana. Sen jälkeen lehti yhdistettiin Karjalaan.
Viipurin Sanomat ilmestyi vuonna 1885 kahdesti, vuosina 1886–1887 neljästi, vuosina 1888–1895 kuudesti, vuosina 1896–1901 seitsemästi, vuosina 1901–1907 kahdesti, vuosina 1908–1913 kolmesti, vuosina 1914–1916 kahdesti, alkuvuodesta 1917 kolmesti ja lopulta kuudesti viikossa. Sen levikki oli enimmillään 9500 kappaletta vuonna 1900.
Päätoimittajat ja vastaavat toimittajat

Kaarlo Alarik Castrén (1884–1885)
Tyko Hagman (vast. toim. 1885)
E. V. Emeleus (1885–1886)
F. W. Jalander (1886–1887)
Vihtori Jaatinen (1888–1891)
Matti Kurikka (1891–1894)
J. A. Lyly (1893–1901, vast. toim. 1894–1901)
Kaarlo Riukuniemi (vast. toim. 1902–1918).
Aiheesta muualla

Viipurin Sanomat (1884–1901) digitoituna kansalliskirjastossa
Viipurin Sanomat. Supistus digitoituna kansalliskirjastossa
Viipurin Sanomat (1910–1918) digitoituna kansalliskirjastossa
Sinan Oğan

Sinan Oğan vuonna 2023.
Sinan Oğan (s. 1. syyskuuta 1967 Iğdır) on turkkilainen poliitikko, joka valittiin maan parlamenttiin 2011 kansallismielisen toimintapuolueen edustajana. Hän on kansallisuudeltaan azeri, ja hän on šiiamuslimi.
Oğan valmistui 1989 Marmaran yliopistolta. Hän työskenteli Azerbaidžanin taloustieteen valtionyliopistolla. Vuonna 2000 hän palasi Turkkiin ja työskenteli Kaukasian strategisen tutkimuksen euraasialaisessa keskuksessa. Hän perusti Turkin azerien TAK-järjestön.
Hän oli ehdolla Turkin presidentinvaalissa 2023 ja tuli ensimmäisellä kierroksella kolmanneksi saaden vähän yli viisi prosenttia äänistä. Hän sanoi tukevansa istuvaa presidenttiä Recep Tayyip Erdoğania toisella kierroksella.
Jäntti

Jäntti on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Abel Jäntti  (1829–1906), maakauppias, maanviljelijä ja valtiopäivämies
Ahti Jäntti (s. 1942), kielitieteilijä, professori
Aleksi Jäntti (s. 1974), Kokoomuksen poliitikko ja kansanedustaja
Eino Jäntti  (1909–1966), urheilu- ja elokuvatoimittaja
Harri Jäntti (Rane Raitsikka, s. 1965), kitaristi ja basisti
Hannu Jäntti (s. 1963), jalkapalloilija
Heikki Jäntti (1940–2024), huuliharpisti
Ilkka Jäntti (s. 1977), jalkapallovalmentaja
Ilona Jäntti, sirkustaiteilija ja koreografi
Inka Jäntti (s. 1991), käsipalloilija
Jalmari Jäntti (1876–1960), WSOY:n toimitusjohtaja
Jonna Nygrén-Jäntti (s. 1979), juontaja, Harri Jäntin puoliso
Kalle Jäntti (1888–1954), maitotalousalan yritys- ja koulunjohtaja, opettaja ja päätoimittaja
Laura Jäntti (s. 1950), teatteriohjaaja, Yrjö A. Jäntin tytär
Lauri Jäntti (1909–2006), ekonomi, kustantaja ja kanslianeuvos, Jalmari Jäntin poika
Mariam Jäntti (Manna, s. 1977), laulaja, säveltäjä, sanoittaja ja näyttelijä, Harri Jäntin sisar
Markus Jäntti (s. 1966), taloustieteilijä
Olavi Jäntti (1911–2017), kemisti ja professori
Petri Jäntti (s. 1964), jalkapalloilija
Pontus Jäntti (s. 1968), sulkapalloilija, Markun Jäntin veli
Raisa Jäntti (s. 1979), runoilija
Riikka Jäntti (s. 1972), kuvittaja ja lastenkirjailija
Sara Jäntti (s. 1987), käsipalloilija, Inka Jäntin sisar
Toivo Jäntti (1900–1975), arkkitehti
Tommi Jäntti (s. 2000), jalkapalloilija
Yrjö A. Jäntti (1905–1985), filosofian maisteri ja WSOY:n toimitusjohtaja, Jalmari Jäntin poika
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Vihanti

| Vihanti> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Raahe |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  64°29′10″N, 024°59′25″E
Maakunta:  Pohjois-Pohjanmaan maakunta
Seutukunta:  Raahen seutukunta
Kuntanumero:  926
Hallinnollinen keskus:  Vihannin kirkonkylä
Perustettu:  1865
Liitetty:  2013
– liitoskunnat:  Raahe Vihanti
– syntynyt kunta:  Raahe
Pinta-ala:  489,64 km²  (1.1.2012)
– maa:  484,70 km²
– sisävesi:  4,94 km²
Väkiluku:  3 020   (31.12.2012)
– väestötiheys:  6,23 as./km² (31.12.2012)
Vihanti on Suomen entinen kunta. Se sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnan länsiosassa ja on vuoden 2013 alusta osa Raahen kaupunkia. Kunnassa asui lakkautushetkellä 3 020 ihmistä ja sen pinta-ala oli 489,64 km2, josta 4,94 km2 oli vesistöjä. Väestötiheys oli 6,23 asukasta/km2. Vihannin naapurikunnat olivat Haapavesi, Oulainen, Pyhäjoki, Raahe, Siikajoki ja Siikalatva.
Kunta ennallisti aikaisemmin kuivatut järvetlähde?. Vihannissa on moderni kotiseutukeskus-kirjasto Ukonkantti ja luonnontilaan palautettu Kirkkojärvi.
Vihanti liittyi osaksi Raahen kaupunkia 1. tammikuuta 2013.
Luonto

Vihanti on luonnonmaisemiltaan runsassoista lakeutta, jolle tuovat vaihtelua hiekka- ja soraharjut. Kallioperä on pääasiassa graniitteja ja kiillegneissiä. Eri puolilla kunta on myös pieniä gabro- ja dioriittialuieta. Lampinsaaressa on sinkkipitoinen malmio, jossa on myös kuparia, rikkiä ja lyijyä. Kallioperä on lähes kauttaaltaan maalajien peitossa. Yleisin maalaji on moreeni, joka peittää erityisesti kohoumia. Harjumuodostumat, joista Lumijärvenkangas kuuluu valtakunnalliseen harjujensuojeluohjelmaan, ovat voimakkaasti huuhtoutuneita. Rantavallit kertovat muinaisista merivaiheista. Savea ja hiekkaa on kunnan alueella vähän. Kivennäismaalajit ovat laajoilla alueilla turpeen peitossa. Korkeuserot ovat kunnan alueella vähäiset. Maanpinta pysyttelee 70-90 metrin korkeudella, muutamat kohoumat mm. Keloselkä ja Latvakangas yltävät 110 m:n korkeuteen.
Kunnassa on useita pikkujärviä ja lampia. Suurimmat järvet ovat Kirkkojärvi, Alpuanjärvi, Ala- ja Ylä-Vuolujärvi ja Haukilampi. Huomattavimpia jokia ovat Pyhäjokeen laskevat Vihanninjoki ja Piipsanjoki sekä Siikajokeen laskeva Luohuanjoki. Yli 60 % kunnan pinta-alasta on suota.lähde? Laajimpia soita ovat Märsyneva, Kuuhkamonneva, Ahmaneva ja Hirvineva.
Kulttuuri

Mäntylammen suurlava oli 1970-luvulla maakunnan suurin tanssipaikka, mutta on nykyään käytössä vain muutamia kertoja kesässä. Vuodesta 1964 lavalla on järjestetty vuosittain elokuun toisena lauantaina Härkäjuhlat, joissa esiintyy kotimaisia tanssi- ja rock-orkestereja. Vihannissa järjestetään vuosittain myös Kotiseudun Helmiä -juhlaviikot, jotka huipentuvat vesihelmijuhlaanselvennä.
Rock-yhtye "Gobra" on perustettu Vihannissa ja sen alkuperäiskokoonpanossa kaikki soittajat olivat vihantilaisia. Nykyisessämilloin? kokoonpanossa on mukana myös ulkopaikkakuntalaisia.
Vihannissa on luterilainen kirkko vuodelta 1784 ja ortodoksinen rukoushuone 1980-luvulta. Kirkko on nimetty Ruotsin kuningatar Sofia Magdalenan mukaan. Vihanti ei ollut maan­hankinta­lain mukainen siirto­väen sijoituskunta. Kunnan ortodoksit ovat kuitenkin pääosin Salmin ja Suojärven pitäjistä.
Vihannin pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla limppisoppa ja ruismarjapuuro.
Kyliä

Alpua, Kuusirati, Ilveskorpi, Lampinsaari, Lumimetsä, Myllyperä–Perukka, Möykkyperä.
Tunnettuja vihantilaisia

Kaarlo Airas, pappi, opettaja ja historioitsija
Impi Aronaho, kirjailija (asui Vihannissa)
Carl Gustaf Borg, kielitieteilijä, valtiopäivämies
Pasi Ikonen, suunnistaja
Tero Ojanperä, teknologiajohtaja
Kalervo Ojutkangas, valokuvaaja
Ystävyyskunnat

Märjamaa, Viro
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vihanti Wikimedia Commonsissa
Vihannin kotiseutuyhdistyksen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Pohjois-Pohjanmaan maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Alavieska  Haapajärvi  Haapavesi  Hailuoto  Ii  Kalajoki  Kempele  Kuusamo  Kärsämäki  Liminka  Lumijoki  Merijärvi  Muhos  Nivala  Oulainen  Oulu  Pudasjärvi  Pyhäjoki  Pyhäjärvi  Pyhäntä  Raahe  Reisjärvi  Sievi  Siikajoki  Siikalatva  Taivalkoski  Tyrnävä  Utajärvi  Vaala  Ylivieska 
Entiset kunnat:  Haukipudas  Himanka  Kestilä  Kiiminki  Kuivaniemi  Oulujoki  Oulunsalo  Paavola  Pattijoki  Piippola  Pulkkila  Rantsila  Rautio  Revonlahti  Ruukki  Saloinen  Temmes  Vihanti  Yli-Ii  Ylikiiminki 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle 
Vihannin kirkko on vuodelta 1784.
Jari

Jari tarkoittaa seuraavia:
Jari, miehen nimi
Jari, oululainen pilapiirtäjä
Jari, kunta Brasiliassa
Jari, joki Brasiliassa
Jari, Raymond Redingin sarjakuva
Jari-myrsky, Suomessa 20. marraskuuta 2024 riehunut myrsky.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jari”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tethysmeri

Tethysmeri 200 miljoonaa vuotta sitten.
Tethysmeri oli muinainen Lauraasian ja Gondwanamantereen erottanut meri. Sen läntisin osa vastasi nykyistä Karibianmerta, ja keskiosasta on sen suuresti kavennuttua muodostunut nykyinen Välimeri. Nämä ovat kuitenkin jääneet kauas toisistaan Amerikan mannerlaatan vähitellen siirtyessä kauas länteen. Tethysmeren itäosa sulkeutui Intian ja Arabian liukuessa kiinni Aasiaan. Nykyään Tethysmeren pohjakerrostumia voi löytää jopa Himalajalta, minne ne nosti mannerlaattojen liikehdintä.
Tethysmeri alkoi muotoutua noin 250 miljoonaa vuotta sitten myöhäisellä permikaudella, kun Proto-Lauraasia ja Gondwana yhtyivät Pangean jättiläismantereeksi. Tethysmerestä tuli yhtenäinen idästä länteen ulottuva putki viimeistään 170 miljoonaa vuotta sitten. Putki leveni valtavaksi viimeistään 140 miljoonaa vuotta sitten. Liitukaudella varsinkin 135–100 miljoonaa vuotta sitten Tethysmeren kautta kiertävä lämmin merivirta lämmitti Maata. Liitukauden alussa Tethysmeri oli lähellä päiväntasaajaa.
Tethysmeri hajosi kenotsooisen maailmankauden puolivälissä, kun Arabia ja Intia liukuivat Aasiaan kiinni. Lopullisesti Tethysmeri sulkeutui mioseenin epookin keskivaiheilla noin 14–13 miljoonaa vuotta sitten. Tällöin Afrikan laatta törmäsi Euraasian laattaan. Tämä siirsi päiväntasaajan seuduilla kiertävän merivirran etelään, mikä viilensi maapallon ilmastoa huomattavasti. Keskilämpötila aleni ehkä noin 3 astetta.
Therocephalia

| Therocephalia |
| --- | --- |
 Bauria
 Permikausi - Triaskausi Guadalupe-epookki–Keskitriaskausi  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Kladi::  Synapsidit Synapsida
Lahko::  Terapsidit Therapsida
Kladi::  Theriodontia
Kladi::  Eutheriodontia
Alalahko::  †Therocephalia  Broom, 1905
Katso myös
   Therocephalia Wikispeciesissä   Therocephalia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Therocephalia on sukupuuttoon kuollut terapsidien alalahko, johon kuuluu permi- ja triaskaudella eläneitä eläimiä. Ne ovat läheistä sukua nisäkkäiden esi-isille kynodonteille. Niiden fossiileja on löydetty Etelä-Afrikasta, Venäjältä, Kiinasta ja Antarktikselta. 
Useimmat Therocephalia-lajit olivat lihansyöjiä ja ainakin osa niistä on luultavasti ollut tasalämpöisiä. Viimeiset Therocephalia-alalahkon lajit kuolivat keskitriaskaudella.
Luokittelu

Lahko: Therapsida (terapsidit)
Kladi: Neotherapsida
Kladi: Theriodontia
Alalahko: Therocephalia
Heimo: Lycosuchidae
Kladi: Scylacosauria
Heimo: Scylacosauridae
Kladi: Eutherocephalia
Suku: Ictidostoma
Suku: Hofmeyria
Suku: Mirotenthes
Suku: Viatkosuchus
Suku: Moschowhaitsia
Suku: Theriognathus
Heimo: Akidnognathidae
Suku: Euchambersia
Suku: Cerdops
Suku: Moschorhinus
Suku: Promoschorhynchus
Suku: Olivierosuchus
Yläheimo: Baurioidea
Suku: Ictidosuchus
Suku: Ictidosuchops
Suku: Ictidosuchoides
Suku: Regisaurus
Suku: Scaloposaurus
Suku: Lycideops
Suku: Tetracynodon
Suku: Ericiolacerta
Heimo: Bauriidae
Luokittelu > Fylogenia

Muokattu Sidor (2001) ja Huttenlocker (2009) tutkimusten pohjalta:
Viiden dynastian ja kymmenen kuningaskunnan aika

|  Kiinan historia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
MUINAINEN
Kolme hallitsijaa ja viisi keisaria
Xia-dynastia 2070–1600 eaa.
Shang-dynastia 1600–1046 eaa.
Zhou-dynastia 1122–256 eaa.
  Läntinen Zhou-dynastia
  Itäinen Zhou-dynastia
    Kevättä ja syksyä
    Taistelevat läänitysvaltiot
SUURVALTA
Qin-dynastia 221 eaa.–206 eaa.
Han-dynastia 206 eaa.–220 jaa.
  Läntinen Han-dynastia
  Xin-dynastia
  Itäinen Han-dynastia
Kolme kuningaskuntaa 220–280 jaa.
  Wei, Shu Han & Wu
Jin-dynastia 265–420 jaa.
  Läntinen Jin
|   Itäinen Jin | 16 kuningaskuntaa 304–439 jaa. | 16 kuningaskuntaa 304–439 jaa. | 16 kuningaskuntaa 304–439 jaa. |  |  |  |  |
Eteläinen ja pohjoinen dynastia 420–589 jaa.

Sui-dynastia 581–619 jaa.
Tang-dynastia 618–907 jaa.
| 5 dynastiaa & 10 kuningaskuntaa 907–960 jaa. | Liao-dynastia 907–1125 jaa. | Liao-dynastia 907–1125 jaa. | Liao-dynastia 907–1125 jaa. |  |  |  |  |

Song-dynastia 960–1279 jaa. : 
|   Pohjoinen Song |  | L. Xia-dyn. |  |  |  |  |  |
|   Eteläinen Song | Jin-dynastia |  |  |  |  |  |  |
Yuan-dynastia 1271–1368 jaa.
Ming-dynastia 1368–1644 jaa. 
Qing-dynastia 1644–1911 jaa. 
NYKYAIKA
Kiinan tasavalta 1911–1949
| Kiinan kansantasavalta 1949–nyt |  Kiinan tasavalta  (Taiwanissa) |  Kiinan tasavalta  (Taiwanissa) |  Kiinan tasavalta  (Taiwanissa) |  |  |  |  |
 Kiina historian aikajana Kiinan dynastiat Kiinan sotilashistoria Kiinan taidehistoria Kiinan tekniikan ja tieteen historia Kiinan koulutuksen historia 
malline: näytä keskustele 
Viiden dynastian ja kymmenen kuningaskunnan aika oli poliittisen epäyhtenäisyyden ajanjakso Kiinan historiassa vuodesta 907 vuoteen 960 Tang-dynastian ja Song-dynastian välillä, jolloin viisi lyhytikäiseksi jäänyttä dynastiaa hallitsivat vuorotellen Kiinan vanhaa keskusaluetta Pohjois-Kiinassa ja samaan aikaan Etelä- ja Länsi-Kiinaa hallitsi kymmenen vakaampaa kuningaskuntaa. Poliittinen hajoaminen alkoi jo Tang-dynastian loppukaudella ja sen päätti Song-dynastia, jonka keisari Taizu ja hänen seuraajansa yhdistivät suurimman osan Kiinaa jälleen yhden vallan alle.
Viisi dynastiaa

Viiden dynastian (kiin. Wǔdài) kauden aloitti Zhu Wen, joka syrjäytti Tang-dynastian viimeisen keisarin vuonna 907. Zhu Wen keskitti valtansa Keltaisenjoen tasangolle ja yhdisti alueen tärkeään liikenteen väylään Keisarinkanavaan. Zhu Wen valitsi pääkaupungikseen Bein eli nykyisen Kaifengin kaupungin Henanissa. Kaifengilla ei ollut historiallista merkitystä, mutta se sijaitsi lähellä aiempaa keisarillista pääkaupunkia Luoyangia ja se sijaitsi lähellä Kiinan maatalouskeskuksia Länsi-Kiinassa. Kaifeng toimi myöhemmin myös pohjoisen Song-dynastian pääkaupunkina. Zhu Wenin syrjäytti vuonna 923 Hou Tang ja häntä seurasivat Hou Jin vuonna 936, Hou Han vuonna 947 ja Hou Zhou vuonna 951. Dynastioiden nopeat romahdukset loppuivat vasta vuonna 960, jolloin valtaan nousi Song-dynastia, jonka onnistui vallata suuri osa entisen Tang-dynastian alueista. Sinänsä kaoottinen vallanvaihdosten aika sujui suhteessa moniin muihin Kiinan historian ajanjaksoihin rauhallisesti ja pääkärsijöinä olivatkin valtansa menettäneet aristokraatit.
Viisi dynastiaa > Viisi dynastiaa

Pohjois-Kiinan viisi dynastiaa olivat:
Myöhempi Liang-dynastia 907 – 923
Myöhempi Tang-dynastia 923 – 936
Myöhempi Jin-dynastia 936 – 946
Myöhempi Han-dynastia 947 – 950
Myöhempi Zhou-dynastia 951 – 960
Kymmenen kuningaskuntaa

Kiina on historiallisesti ollut jakaantunut Tang-dynastian ajoista aina Qing-dynastian valtakauteen saakka kahteen osaan, sotilaallisesti vahvaan pohjoiseen ja taloudellisesti sekä kulttuurillisesti vahvaan etelään. Vuosien 907 ja 960 välillä Kiinaan ja suurimmaksi osaksi sen eteläosaan muodostui kymmenen itsenäistä kuningaskuntaa: Wu (902–937), eteläinen Tang (937–975/976), Nan Ping (924–963), Chu (927–951), aikaisempi Shu (907–925), myöhempi Shu (934–965), Min (909–945), pohjoinen Han (951–979), eteläinen Han (917–971) ja Wu-Yue (907–978). Osa kuningaskunnista saavutti sisäisen vakauden, mutta yksikään niistä ei kehittynyt tarpeeksi vahvaksi yhdistämään Kiinaa. Eteläisten kuningaskuntien kulttuuri kukoisti ja monet tunnetuksi tulleet taiteilijat ja runoilijat elivät tuona aikana. Esimerkiksi Tang-kuningaskunnan viimeinen keisari Li Yu tunnettiin ci-runojen mestarina. Myös monet kiinalaisen buddhalaisuuden, taolaisuuden ja konfutselaisuuden klassikoista kirjoitettiin kymmenen kuningaskunnan aikana. Kuningaskunnat kävivät toisaalta myös usein sotia keskenään. Vuonna 960 perustettu pohjoinen Song-dynastia alkoi yhdistää Kiinaa ja valloitti eteläiset kuningaskunnat Nan Pingin ja Wun vuonna 963, myöhemmän Shun vuonna 965, eteläisen Hanin vuonna 971 ja eteläisen Tangin vuonna 975. Song-dynastia viimeisteli etelän valloituksen vuonna 978, kun se sai haltuunsa Wu-Yuen, sekä Min- ja Chu-kuningaskuntien rippeistä muodostuneen Qingyuanin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viiden dynastian ja kymmenen kuningaskunnan aika Wikimedia Commonsissa
Viipurin raitiovaunuonnettomuus

| Viipurin raitiovaunuonnettomuus |
| --- | --- |
 Lyhtypylvääseen törmännyt moottorivaunu.
Päivämäärä:  15. syyskuuta 1920
Aika:  n. 16.00
Paikka:  Viipuri
Valtio:  Suomi
Rataosa:  Viipurin raitioliikenne
Liikennöitsijä(t):  Elektricitätswerk & Strassenbahn Wiborg
Tiedot
Kuolleita:  5
Loukkaantuneita:  ainakin 10
Kustannukset:  15 000 mk
Viipurin raitiovaunuonnettomuus tapahtui 15. syyskuuta 1920, kun Viipurin raitioliikenteen linjan numero 1 moottorivaunu suistui kiskoilta Katariinankadun (myöh. Linnankatu ja nyk. Krepostnaja ulitsa) ja Torikadun (nyk. Pionerskaja ulitsa) kulmassa. Kyseessä on Suomen kaikkien aikojen pahin raitiovaunuonnettomuus, jossa kuoli viisi ihmistä ja loukkaantui ainakin kymmenen.
Kolme linjaa käsittävä Viipurin raitioliikenne oli aloitettu vuonna 1912. Sen liikennöinnistä vastasi saksalaisen AEG:n omistama yhtiö Elektricitätswerk & Strassenbahn Wiborg. Ensimmäinen kuolemaan johtanut onnettomuus sattui tiettävästi vuonna 1919, jolloin nuori poika jäi raitiovaunun alle.
Onnettomuus

Vuoden 1920 suuronnettomuus tapahtui Viipurin keskustassa Papulan kaupunginosan ja Vanhan raatihuoneen torin välisen linjan numero 1 paluureitillä. Moottorivaunusta ja sen vetämästä matkustajavaunusta koostunut yhdistelmä kulki silloista Katariinankatua itään loivaa alamäkeä pitkin, kunnes se jossakin vaiheessa karkasi kuljettajan hallinnasta. Raitiovaunun ohitettua Mustainveljestenkadun vauhti jatkoi kiihtymistään jyrkkenevässä alamäessä. Viipurin raitioliikenteen matkavauhdiksi oli tarkoitettu korkeintaan 20 km/h, jonka irti päässyt yhdistelmä ylitti reilusti. Lopulta vaunut suistuivat kiskoilta vasemmalle kääntyvässä Katariinankadun ja Torikadun kulmassa. Moottorivaunu pyörähti ympäri, päätyi lopulta oikealle kyljelleen ja törmäsi kadun reunassa olleeseen valurautaiseen valaisinpylvääseen. Takimmainen vaunu suistui myös kiskoilta mutta pysyi pystyssä, ja sen matkustajat säästyivät pahemmilta vammoilta. Molemmat vaunut olivat käytännössä aivan täynnä matkustajia.
Uhrit

Kiskoilta suistuessaan moottorivaunu törmäsi jalkakäytävällä kulkeneeseen 18-vuotiaaseen naiseen ja tämän työntämiin lastenvaunuihin, joissa ollut kaksivuotias poika kuoli välittömästi. Lastenvaunuja työntänyt palvelijatar sai vakavia vammoja mutta säilyi hengissä. Kolme onnettomuuspaikalla kuollutta matkustajaa olivat kaikki viipurilaisia työmiehiä, joista nuorin oli vasta 18-vuotias. Viidennen kuolonuhrin turma vaati yhdeksän päivää myöhemmin, kun sairaalassa hoidettavana ollut raitiovaununkuljettaja menehtyi saamiinsa vammoihin. Vakavasti loukkaantuineita oli noin kymmenkunta, ja lisäksi useat saivat lievempiä vammoja. Pahiten loukkaantuneista vanhin oli 89-vuotias mies.