stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nõva jõgi

| Nõva jõgi |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Viro
Maakunnat:  Läänemaa
Kunnat:  Nõva ja Noarootsi
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nõva jõen vesistö
Pinta-ala:  90,3 km² 
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Nõva, Variku
 :  59°5′9″N, 23°40′21″E
Laskupaikka:  Nõva, Keibu laht, Suomenlahti
 :  59°14′9″N, 23°40′21″E
Taajamat:  Nõmmemaa, Rannaküla
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  20 m mpy.
Laskukorkeus:  0 m mpy.
Korkeusero:  20 m
Pituus:  23,4 km  
Kaltevuus:  0,85 m/km
Muuta
Nõva jõgi  on joki Nõvassa ja Noarootsissa Läänemaalla Viron pohjoisosissa, joka laskee Keibun lahteen Suomenlahdella.
Joen kulku

Joki virtaa metsä- ja suomaastossa kahden kunnan, Nõvan ja Noarootsin, alueella. Joki alkaa kaivetusta ojasta läheltä Leidisoon laitaa Varikun kylän eteläpuolelta. Musa raban kohdalla joen uoma muuttuu luontaisen oloiseksi pienine mutkineen. Uomaa on oikaistu parista kohdasta. Vaisi raban jälkeen alkaa viljelyalue. Alajuoksullaan joki virtaa Perakülän ja Nõvan rajalla ja laskee Rannakülassa Keibun lahteen, Suomenlahteen.
Luontoarvoja

Joki on lohen, purotaimenen, taimenen ja harjuksen luontaisen lisääntymisalue.
Nõuni järv

| Nõuni järv |
| --- | --- |

Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Valgamaa
Kunnat:  Otepään kunta
Koordinaatit:  58°07′32″N, 26°30′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Elva jõen valuma-alue
Laskuoja:  Kinsli oja
Järvinumero:  VEE2101300
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  alle 110 m
Rantaviiva:  6,183 km
Pinta-ala:  83,4  ha 
Keskisyvyys:  6,1 m
Suurin syvyys:  14,7 m
Valuma-alue:  6,26 km²
 fiNõuni järv 
Nõuni järv  on Virossa Otepään kunnassa Valgamaalla sijaitseva luonnollinen järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,7 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Sillä on etelässä 950 metriä pitkä lahti, jota kutsutaan Peräjärveksi. Lahden suu on 130 metriä leveä, mutta lahti on levimillään 230 metrinen. Se suulla sijaitsee asuntoalue. on Järven pinta-ala on 92 hehtaaria. Järveen laskee kymmenen tulo-ojaa, joista huomattavin on Ojasuu kääriin laskeva Mudajärven, Korgejärven, Suurjärven ja Ahvenjärven yhteinen laskuoja. Sen laskuoja on Kinsli oja, joka lähtee Perä järven pohjukasta kohti etelää ja yhtyy siellä Elva jõgeen. Järven valuma-alueen laajuus on 6,3 neliökilometriä. Järvi on luodattu ja sen keskisyvyys on 6,1 metriä ja suurin syvyys 14,7 metriä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,0056 kuutiokilometriä eli 5,6 miljoonaa m³ . Järven rantaviivan pituus on 6,2 kilometriä ja yli puolet rannoista ovat peltomaata tai asuinauetta ja loput metsää. Suota on vain eteläisessä lahdenpohjukassa. Järven itäranna ohittaa tie 46 eli Tatran ja Otepään välinen maantie.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. keskmise karedusega kihistunud veega järv).
Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että miksotrofiseksi järveksi (vir. kalgiveeline miksotroofne tai kalgiveeline segatoiteline, KM). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on joko keskikorkea tai korkea. Järven vedellä on samaan aikaa sekä korkeat ravinnepitoisuudet että vedessä on korkea humuspitoisuus. Järven vesi on siksi ruskeavetinen ja rehevöitynyt.
Nicolás García

| Mitalit> Maa:  Espanja.Miesten taekwondo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Espanja.Miesten taekwondo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Espanja.Miesten taekwondo. Olympialaiset  | Maa:  Espanja> Miesten taekwondo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 2012 | -80 kg |  |
| MM-kilpailut   | MM-kilpailut   | MM-kilpailut   |  |
|  Hopeaa | Kööpenhamina 2009 | -80 kg |  |
|  Pronssia | Puebla 2013 | -80 kg |  |
| EM-kilpailut   | EM-kilpailut   | EM-kilpailut   |  |
|  Hopeaa | Rooma 2008 | -80 kg |  |
|  Pronssia | Manchester 2012 | -80 kg |  |
Nicolás García Hemme (s. 20. kesäkuuta 1988 Las Palmas, Kanariansaaret) on espanjalainen taekwondon olympiamitalisti. 188 senttimetriä pitkä ja 80 kilogrammaa painava García kilpailee 80-kiloisten sarjassa.
García saavutti olympiahopeaa 80-kiloisista vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän hävisi finaalissa Argentiinan Sebastián Crismanichille. MM-kilpailuista Garcíalla on hopeaa vuodelta 2009 ja pronssia vuodelta 2013. EM-kilpailuista hän on saavuttanut hopean vuodelta 2008 ja pronssin vuodelta 2012.
Otto Noro

Otto Emil Noro (ent. Nieminen, oik. Mikkonen, 15. syyskuuta 1884 Pielavesi – 6. marraskuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
Varsinaiselta ammatiltaan Noro oli räätäli. Noro aloitti uransa iltanäyttelijänä Tampereella Tampereen Työväen Teatterissa. Hän toimi iltanäyttelijänä myös Helsingin Kansanteatterissa.
Noro aloitti elokuvauransa vuoden 1934 elokuvasta Meidän poikamme ilmassa – me maassa. Hän näytteli yhteensä 79 elokuvassa, joista viimeinen oli Kahden ladun poikki vuodelta 1958. Hän teki kaikki elokuvansa nimellä Otto Noro.
Noro esiintyi Pekka Puupää -elokuvissa pienissä sivuosissa. Noron suurimpia rooleja lienevät Variksen isäntä elokuvassa Tulitikkuja lainaamassa (1938) sekä nahkapeitturi elokuvassa Seitsemän veljestä (1939).
Noro on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin.
Filmografia

| --- | --- |
 Meidän poikamme ilmassa – me maassa (1934)  Kun isä tahtoo... (1935)  Mieheke (1936)  Vaimoke (1936)  Koskenlaskijan morsian (1937)  Juurakon Hulda (1937)  Ja alla oli tulinen järvi (1937)  Kuin uni ja varjo (1937)  Vieras mies tuli taloon (1938)  Tulitikkuja lainaamassa (1938)  Poikamiesten holhokki (1938)  Niskavuoren naiset (1938)  Seitsemän veljestä (1939)  Herra Lahtinen lähtee lipettiin (1939)  Helmikuun manifesti (1939)  Avoveteen (1939)  Eteenpäin – elämään (1939)  Ketunhäntä kainalossa (1940)  Oi, kallis Suomenmaa (1940)  Yövartija vain... (1940)  Kulkurin valssi (1941)  Onnellinen ministeri (1941)  Totinen torvensoittaja (1941)  Varaventtiili (1942)  Rantasuon raatajat (1942)  Onni pyörii (1942)  Neiti Tuittupää (1943)  Tuomari Martta (1943)  Tyttö astuu elämään (1943)  Varuskunnan "pikku" morsian (1943)  Maskotti (1943)  Sellaisena kuin sinä minut halusit (1944)  Hiipivä vaara (1944)  Miesmalli (1944)  Suviyön salaisuus (1945)  Kyläraittien kuningas (1945)  Vastamyrkky (1945)  Tähtireportterit tulevat (1945)  Nokea ja kultaa (1945)  Ristikon varjossa (1945) :  Kultainen kynttilänjalka (1946)  Koskenkylän laulu (1947)  Pikku-Matti maailmalla (1947)  Suopursu kukkii (1947)  Kultamitalivaimo (1947)  Maaret – tunturien tyttö (1947)  Haaviston Leeni (1948)  Sankari kuin sankari (1948)  Laitakaupungin laulu (1948)  Prinsessa Ruusunen (1949)  Katupeilin takana (1949)  Jossain on railo (1949)  Amor hoi! (1950)  Maija löytää sävelen (1950)  Professori Masa (1950)  Orpopojan valssi (1950)  Rakkaus on nopeampi Piiroisen pässiäkin (1950)  Rion yö (1951)  Lakeuksien lukko (1951)  Salakuljettajan laulu (1952)  Mitäs me taiteilijat (1952)  On lautalla pienoinen kahvila (1952)  Niskavuoren Heta (1952)  Jälkeen syntiinlankeemuksen (1953)  Se alkoi sateessa (1953)  Morsiusseppele (1954)  Opri (1954)  Pekka ja Pätkä pahassa pulassa (1955)  Onni etsii asuntoa (1955)  Kaunis Kaarina (1955)  Kukonlaulusta kukonlauluun (1955)  Juha (1956)  Evakko (1956)  Muuan sulhasmies (1956)  Musta rakkaus (1957)  1918 – mies ja hänen omatuntonsa (1957)  Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä (1957)  Risti ja liekki (1957)  Kahden ladun poikki (1958)
Old Crow Medicine Show

Old Crow Medicine Show on vuonna 1998 perustettu yhdysvaltalainen folk- ja country-yhtye. Yhtye on julkaissut kymmenen studioalbumia ja neljä livealbumia. Alkuperäisjäsenistä jäljellä on enää laulaja Ketch Secor, joka soittaa myös viulua, huuliharppua, banjoa, kitaraa ja sikarilaatikkokitaraa. Legendaarinen bluegrass- ja countrymuusikko Doc Watson oli nostamassa yhtyettä pinnalle, kun vuonna 2000 hänen tytär oli törmännyt sattumalta yhtyeen katuesitykseen Pohjois-Carolinassa. Yhtye oli valikoinut soittopaikaksi saman paikan, mistä Doc Watson oli noussut pinnalle 1950-luvulla. Tytär haki sokean isänsä kuuntelemaan yhtyettä. Esityksen jälkeen Doc Watson kutsui yhtyeen jokavuotiselle MerleFest -festivaalille. Festivaali on nimetty Doc Watsonin edesmenneen Merle -pojan mukaan. Old Crow Medicine Show yhtyeen tunnetuin kappale on Wagon Wheel. Kappaleesta on julkaistu myös musiikkivideo.
Albumit > Studioalbumit

1998 Trans:mission
2000 Greetings From Wawa
2004 O.C.M.S.
2006 Big Iron World
2008 Tennessee Pusher
2012 Carry Me Back
2014 Remedy
2018 Volunteer
2022 Paint This Town
2023 Jubilee
Albumit > Livealbumit

2001 Eutaw
2003 Live
2017 50 Years of Blonde on Blonde
2019 Live At The Ryman
Norojärvi (Kangasala, eteläinen)

| Norojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kangasala
Koordinaatit:  61°35′36″N, 24°06′37″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vesijärven valuma-alue (35.73)
Laskujoki:  oja Norojärveen 
Järvinumero:  35.733.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  149,5 m  
Rantaviiva:  0,452 km  
Pinta-ala:  1,108 ha  
Saaria:  ei saaria  
 fiNorojärvi 
Norojärvi , joka on toinen kahdesta lähekkäin sijaitsevasta Norojärvistä, sijaitsee Pirkanmaalla Kangasalla Säynäjärven lähellä.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,1 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Se sijaitsee kolme kilometriä Säynäjärveltä luoteeseen valtatien 9 lähellä. Järvi sijaitsee pitkittäisessä painaumassa, joka on soistunut. Samalla suolla, mutta tätä järveä alempana ja koillisen suunnassa, sijaitsee toinenkin Norojärvi ja niiden yhteinen karttanimi onkin Norojärvet. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen pohjoisrannan ohittaa metsäautotie, joka alkaa valtatieltä Säynäjärven tienhaarasta. Alueella kulkee myös retkeilypolku, joka ohittaa järven sen eteläpuolelta. Järven rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat metsämaata, joka on rannasta soistunutta.
Luontoarvoja

Järvi ja sen ympäristö osa Joutsenenpesän–Norojärvien suojelualuetta, johon kuuluvat molempien Norojärvien lisäksi niiden laskuojat, eräs nimetön lampi ja Joutsenenpesän rannat lähes Haukijärveen asti. Alueen pinta-ala on 21 hehtaaria ja se on suojeltu Metso-ohjelman mukaisesti vuonna 2015 alkaen. Alueella kasvaa iäkästä puustoa, jossa esiintyy lahopuita. Alueella voi marjastaa ja sienestää.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Vesijärven valuma-alue (Pirkanmaa)eseen (35.73), jonka Säynäjärven-Myllyojan valuma-alueeseen (35.733) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,5 metriä mpy. Siihen on johdettu yläpuolisen suon kuivatusojia, jotka tuovat myös muutaman kartassa nimettömän lammen ja Kalattoman Norojärven laskuvesiä . Järven laskuoja lähtee sen koillispäästä ja se laskee parin sadan metrin päässä toiseen Norojärveen. Siitä vesireitti jatkaa Haukijärven kautta Säynäjärveen. Norojärvien vedenpinnat ovat yhdysojan takia todennäköisesti samalla korkeudella.
Historiaa

Kalmbergin kartastossa vuodelta 1855–1856 Norojärviä ei ole mahdollisesti mahdollista osittaa täysin varmasti. Vuoden 1964 peruskartassa oli järvien ympäristö vieläkin ojittamatta, mutta vuonna 1975 oli metsiä alettu ojittamaan myös järvien yläjuoksulla.
Nina Vainikainen

| Nina Vainikainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1983 (ikä 41) Elimäki
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  pikajuoksu
Seura:  Karhulan Katajaiset
Nina Vainikainen (s. 9. maaliskuuta 1983 Elimäki) on suomalainen entinen pikajuoksija, joka edusti Karhulan Katajaisija.
Vainikainen saavutti 400 metrin juoksussa hopeaa vuoden  2005 Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa ja pronssia vuoden 2010 Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa.
Nicolás Lodeiro

Nicolás Lodeiro 2014
Marcelo Nicolás Lodeiro Benítez (s. 21. maaliskuuta 1989 Paysandú) on uruguaylainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja pituudeltaan 169-senttimetrinen. Hän edustaa MLS:ssä pelaavaa yhdysvaltalaista Seattle Soundersia.
Lodeiro siirtyi alankomaalaiseen Ajaxiin tammikuussa 2010 kotimaastaan Nacionalin joukkueesta. Hän allekirjoitti puolentoista vuoden sopimuksen, johon sisältyi optio kahdesta vuodesta. Kesästä 2012 helmikuuhun 2015 hän pelasi Brasiliassa Botafogon ja Corinthiansin joukkueissa. Pelattuaan runsaan vuoden Argentiinassa Boca Juniorsin joukkueessa hän siirtyi Seattle Soundersiin kesällä 2016.
Uruguayn A-maajoukkueessa Lodeiro pelasi ensimmäisen kerran vuonna 2009. Hänet valittiin mukaan vuoden 2010 MM-kilpailuihin, joissa Uruguay sijoittui neljänneksi. Ensimmäisessä MM-kisaottelussaan Ranskaa vastaan vaihdosta kentälle tullut Lodeiro ajettiin ulos kahden varoituksen myötä. Hän pelasi jälleen neljännes- ja puolivälierässä mutta oli kahdesta viimeisestä ottelusta poissa varvasvamman vuoksi. MM-kilpailuissa 2014 Lodeiro pelasi kolmessa alkulohko-ottelussa. Hän on pelannut kaikkiaan 60 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia. Viimeksi hän on pelannut maajoukkueessa Copa Américassa 2019.
Nick Merkley

| Nick Merkley |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. toukokuuta 1997 (ikä 27) Calgary, AB, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Avtomobilist Jekaterinburg
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2017–
Aik. seurat:  Kelowna Rockets (WHL) Tucson Roadrunners (AHL) Arizona Coyotes (NHL) Binghamton Devils (AHL) New Jersey Devils (NHL) Ässät (SML) San Jose Sharks (NHL) San Jose Barracuda (AHL) Hartford Wolf Pack (AHL) Dinamo Minsk (KHL)
NHL-varaus:  30. varaus, 2015 Arizona Coyotes
Nicholas Merkley (s. 23. toukokuuta 1997 Calgary, Alberta, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Avtomobilist Jekaterinburgissa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä, mutta Merkley osaa pelata myös keskellä. Arizona Coyotes varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 30. pelaajana kesällä 2015. Merkley laukoo oikealta.
Ura > Seuraura > Juniorivuodet

Merkley on Lake Bonavista MHA:n kasvatti. Hän voitti kaudella 2011–2012 Calgary Bisonsin U15-junioreiden sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 41+32=73, joilla Merkley jakoi koko AEHL:n maalipörssin toisen sijan Lloydminster Heatin Andrew Koepin kanssa edellään vain SSAC Lionsin Giorgio Estephan ja hän sijoittui pistepörssissä kolmanneksi. Merkley valittiin kauden päätteeksi koko sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi ja parhaaksi hyökkääjäksi. Kelowna Rockets varasi hänet koko WHL:n varaustilaisuuden yhdeksäntenä pelaajana kesällä 2012. Kaudella 2012–2013 Merkley oli AEHL U18:n pudotuspeleissä Calgary Buffaloesin paras pistemies tehoilla 4+6=10. Hänet valittiin kauden päätteeksi sarjan toiseen tähdistökentälliseen. Merkley debytoi kauden aikana myös Rocketsin WHL-joukkueessa, jossa hän pelasi yhden runkosarja- ja seitsemän playoff-ottelua tehden kolme syöttöpistettä.
Varsinaisella WHL:n tulokaskaudellaan 2013–2014 Merkley teki Kelowna Rocketsissa 66 runkosarjaottelussa tehot 25+33=58 ja 14 playoff-ottelussa tehot 4+13=17. Hän oli runkosarjassa joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä. Merkley palkittiin kauden päätteeksi liigan vuoden tulokkaana Jim Piggott Memorial Trophylla. Kaudella 2014–2015 hän oli Rocketsin paras pistemies ja syöttäjä tehoilla 20+70=90, joilla Merkley sijoittui koko WHL:n pistepörssissä kuudenneksi. Hän voitti myös tehoilla 5+22=27 koko pudotuspelien syöttöpörssin sekä sijoittui pistepörssissä kolmanneksi. Merkley voitti kauden päätteeksi WHL:n mestaruuden, Ed Chynoweth Cupin. Hänet valittiin liigan läntisen konferenssin toiseen tähdistökentälliseen. Memorial Cupissa Merkley eteni aina finaaliin, mutta mestaruuden vei lopulta kuitenkin OHL-joukkue Oshawa Generals jatkoajalla lukemin 1–2. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentälliseen. Merkley pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Arizona Coyotes varasi Merkleyn ensimmäisellä kierroksella 30. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Jo saman vuoden syyskuussa hän teki seuran kanssa kolmivuotisen tulokassopimuksen. Merkley pelasi kauden 2015–2016 kuitenkin vielä Kelowna Rocketsin WHL-joukkueessa. Hän teki 43 runkosarjaottelussa 48 tehopistettä, kunnes Merkleyn kausi päättyi polven eturistisiteen repeämään helmikuussa 2016. Myös kauden 2016–2017 hän pelasi Rocketsin vahvuudessa. Merkley nousi joukkueen varakapteeniksi. Hän oli Rocketsin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 23+40=63. Pudotuspeleissä Merkley voitti joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +10.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Břeclav 2014 | jääkiekko |  |
Merkley pelasi alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013, jolloin hän toimi Kanadan varakapteenina ja voitti kultaa. Merkley jakoi koko turnauksen tehotilaston voiton joukkuetoverinsa Mitchell Stephensin kanssa lukemalla +9. Hän edusti myös Canada Pacificin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa tammikuussa 2014, jolloin hän toimi joukkueensa varakapteenina ja voitti hopeaa.
Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Merkley on lahjakas ja monipuolinen, peliä tekevä hyökkääjä. Sivuston mukaan hänellä on vahvat hyökkäyspään lahjat ja erinomaiset pelintekotaidot. Merkley on myös luotettava puolustussuuntaan ja hänellä on runsaasti taitoa pelata molempiin suuntiin. Sivuston mukaan Merkley on fiksu jääkiekkoilija, joka osaa pelata sekä keskellä että laidassa. Sivuston mukaan hänen kokonsa ei ole ideaalinen NHL-tasolle, joten Merkleyn tulee todistaa kykenevänsä pelaamaan fyysisesti korkeammalla tasolla. Sivuston mukaan myöskään hänen luistelunsa ei ole korkeimmalla tasolla.
Muuta

Nickin isoveli Jonathon "Jay" Merkley pelasi jääkiekkoa hyökkääjänä Lethbridgen yliopistojoukkueessa.
Nina Vanhatalo

Nina Vanhatalo (s. 9. maaliskuuta 1969) on suomalainen Yle Urheilussa työskentelevä urheilutoimittaja. Hän on selostanut vuodesta 2014 lähtien Ylen kanavilla alppihiihdon arvokisoja ja maailmancupia. Toimittajana hän on toiminut muun muassa yleisurheilussa, suunnistuksessa ja ampumahiihdossa. Vanhatalo on Urheilutoimittajain liiton hallituksen jäsen.[lähde? ]
Orcagna

| Orcagna |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: n. 1308 Firenze
Kuollut: 1368 Firenze
Orcagna (oikealta nimeltään Andrea Di Cione) (n. 1308 Firenze – 1368 Firenze) oli italialainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja arkkitehti.
Elämä ja ura

Orcagna oli kultasepän poika, ja hänen kolme nuorempaa veljeään olivat myös taiteilijoita. Hän opiskeli Arte dei Medici e degli Speziali -oppilaitoksessa vuosina 1343–1344 ja hyväksyttiin muurarien killan jäseneksi vuonna 1352. Vuonna 1354 hän sopi alttaritaulun maalaamisesta Firenzen Santa Maria Novellan Strozzin kappeliin. Myös Santa Crocessa sijaitsevan Kuoleman riemuvoitto -freskon säilynyt osa on liitetty Orcagnaan. Syyskuussa 1367 hän sai Arte del Cambio -järjestöltä toimeksiannon alttaritaulusta, joka esittää killan suojelijaa, Pyhää Matteusta, ja jossa on neljä kohtausta hänen elämästään.
Kuvanveistäjänä Orcagna tunnetaan yhdestä ainoasta teoksesta, Orsanmichelen oratorion tabernaakkelista, jonka yliarkkitehti hänestä tuli noin vuonna 1356. Kyseessä on erittäin monimutkainen koristeellinen rakenne, joka perustuu neljään kahdeksankulmaiseen pilariin ja on runsaasti koristeltu. Sen tärkeimmät veistokselliset piirteet ovat reliefit, jotka esittävät kohtauksia Neitsyt Marian elämästä, ja joiden takana on suuri reliefi Neitsyt Marian nukkumisesta ja taivaaseenastumisesta.
Orcagnan tiedetään toimineen Firenzen katedraalin arkkitehtina vuosina 1357 ja 1364–1367. Vuonna 1358 hänestä tuli Orvieton katedraalin arkkitehti, ja vuosina 1359–1360 hän valvoi veljensä Matteon kanssa julkisivun mosaiikkikoristelua.
Matteusalttari
Kuoleman riemuvoitto
Orvieton katedraalin ruusuikkuna
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Orcagna Wikimedia Commonsissa
Nicole Wilkins

Nicole Wilkins (s. 5. helmikuuta 1984 Farmington, Michigan) on yhdysvaltalainen fitness-urheilija ja valmentaja. Hän on maailman ainoa nainen, joka on voittanut Figure Olympia -tittelin neljä kertaa.  Lisäksi hänellä on kolme figure-sarjan voittoa Arnold Sports Festivaleilta.
Nicole Wilkins on suorittanut Bachelor of Arts -tutkinnon terveystieteestä Oaklandin yliopistossa. Nicole Wilkinsin nimikkokilpailu on järjestetty kaksi kertaa Lahden Nordic FitnessExpo -tapahtumassa vuosina 2014 ja 2015. Kilpailussa lajin kansainväliset amatöörihuiput tavoittelevat ammattilaiskortteja. Wilkinsin äidinpuoleinen suku on kotoisin Pulkkilasta.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Instagram-profiili
Nicoleta Grasu

Nicoleta Grasu
Lenuţa Nicoleta Grasu tai Grădinaru-Grasu (o.s. Grădinaru, s. 11. syyskuuta 1971 Secuieni, Romania) on romanialainen kiekonheittäjä. Hän on saanut MM-kilpailuista hopeaa 2001 sekä pronssia 1999, 2007 ja 2009. Edmontonissa 2001 hän oli alun perin kolmas, ja nousi toiseksi Natalja Sadovan dopingrikkeen vuoksi. Osakassa 2007 Grasu sijoittui puolestaan alun perin neljänneksi, mutta nousi pronssille Darja Pištšalnikovan jäätyä kiinni dopingista. Grasu on saavuttanut lisäksi EM-hopeaa 2010 sekä EM-pronssia 1998 ja 2006. Hän oli kuudes olympiakisoissa 2004.
Grasun ennätys kiekonheitossa on 68,80 metriä, jonka hän heitti vuonna 1999 Poiana Braşovissa. Hänen puolisonsa on kiekonheittäjä Costel Grasu.
Saavutuksia

Lähde: IAAF
| Vuosi | Kilpailu | Paikka | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | MM-kilpailut | Stuttgart, Saksa | seitsemäs |
| 1994 | EM-kilpailut | Helsinki, Suomi | neljäs |
| 1994 | GP-finaali | Pariisi, Ranska | seitsemäs |
| 1996 | Olympialaiset | Atlanta, Yhdysvallat | seitsemäs |
| 1997 | MM-kilpailut | Ateena, Kreikka | kymmenes |
| 1997 | Universiadit | Catania, Italia | pronssia |
| 1998 | EM-kilpailut | Budapest, Unkari | pronssia |
| 1998 | GP-finaali | Moskova, Venäjä | kolmas |
| 1998 | Maailmancup | Johannesburg, Etelä-Afrikka | toinen |
| 1999 | MM-kilpailut | Sevilla, Espanja | pronssia |
| 1999 | Universiadit | Palma de Mallorca, Espanja | kultaa |
| 2000 | GP-finaali | Doha, Qatar | neljäs |
| 2001 | MM-kilpailut | Edmonton, Kanada | hopeaa |
| 2004 | Olympialaiset | Ateena, Kreikka | kuudes |
| 2005 | MM-kilpailut | Helsinki, Suomi | viides |
| 2005 | IAAF:n yleisurheilufinaali | Monte Carlo, Monaco | viides |
| 2006 | EM-kilpailut | Göteborg, Ruotsi | pronssia |
| 2006 | IAAF:n yleisurheilufinaali | Stuttgart, Saksa | toinen |
| 2007 | MM-kilpailut | Osaka, Japani | pronssia |
| 2007 | IAAF:n yleisurheilufinaali | Stuttgart, Saksa | kolmas |
| 2008 | Olympialaiset | Peking, Kiina | kahdestoista |
| 2008 | IAAF:n yleisurheilufinaali | Stuttgart, Saksa | toinen |
| 2009 | MM-kilpailut | Berliini, Saksa | pronssia |
| 2009 | IAAF:n yleisurheilufinaali | Thessaloniki, Kreikka | neljäs |
| 2010 | EM-kilpailut | Barcelona, Espanja | hopeaa |
| 2011 | MM-kilpailut | Daegu, Etelä-Korea | kahdeksas |
Nina Temple

Nina Temple (s. 1956) on brittiläinen kommunisti. Hän toimi Ison-Britannian kommunistisen puolueen viimeisenä johtajana vuosina 1989–1991. Hän oli siten puolueen ensimmäinen ja ainoa naispuolinen johtaja. Puolueen seuraajaksi perustettiin Demokraattinen vasemmisto -niminen puolue. Senkin johtoon nousi Temple.
Temple liittyi nuorten kommunistien liittoon jo 13-vuotiaana ja toimi myöhemmin sen johdossa. Hän oli 44-vuotias, kun hänellä todettiin Parkinsonin tauti.