stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ammunta kesäolympialaisissa 2020 – miesten 25 metrin olympiapistooli
Kilpailu

Kilpailu koostuu kahdesta osasta. Kilpailu alkaa karsinta-ammunnoilla, jossa jokainen urheilija ampuu kaksi 30 laukauksen sarjaa. 30 laukauksen sarjat on jaettu viiteen kuuden laukauksen sarjaan, joista kaksi ensimmäistä laukausta ammutaan 8 sekunnin aikana, kaksi seuraavaa 6 sekunnin aikana ja kaksi viimeistä 4 sekunnin aikana. Yhden laukauksen maksimipisteet on 10. Loppukilpailuun pääsee kuusi parasta urheilijaa. He ampuvat loppukilpailussa kahdeksan viiden laukauksen sarjaa. Loppukilpaluissa ei myöskään lasketa pisteitä, vaan huomioidaan vain osumat. Osumaksi lasketaan laukaukset, jotka olisivat tuottaneet pisteet 9,7 tai enemmän. Loppukilpailu aloitetaan neljällä viiden laukauksen sarjalla. Laukaukset pitää ampua neljän sekunnin aikana. Neljän sarjan jälkeen viimeisenä oleva urheilija putoaa pois kilpailusta. Tämän jälkeen ammutaan sarja kerrallaan siten, että aina viimeisenä oleva kilpailija putoaa kilpailusta. Jos putoamassa on enemmän kuin yksi kilpailija, ammutaan vähintään yksi lisäsarja.
Kilpailu > Karsinta-ammunnat

| # | Urheilija | Kansalaisuus | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
1.: 
2.: 
3.: 
4.: 
5.: 
6.: 
7.: 
8.: 
9.: 
10.: 
11.: 
12.: 
13.: 
14.: 
15.: 
16.: 
17.: 
18.: 
19.: 
20.: 
21.: 
22.: 
23.: 
24.: 
25.: 
26.: 
27.: 
28.: 
29.:
Kilpailu > Loppukilpailu

| # | Urheilija | Kansalaisuus | 1> –4. | 5>  | 6>  | 7>  | 8>  | Kokonaispisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1.: 
2.: 
| 3. |  |  |  |  |  |  | — |  |
| 4. |  |  |  |  |  | — | — |  |
| 5. |  |  |  |  | — | — | — |  |
| 6. |  |  |  | — | — | — | — |  |
Ammunta kesäolympialaisissa 2020 – miesten 10 metrin ilmakivääri

Miesten 10 metrin kilpailu ilmakiväärissä Tokion olympialaisissa 2020 käydään Asakan ampumaradalla 25. heinäkuuta. Kilpailuun osallistuu 29 urheilijaa.
Karsinnat

Olympialaisiin pääsee 29 urheilijaa. Karsinnoissa ansaidut paikat eivät ole yksittäisten urheilijoiden, vaan paikat myönnetään maalle, joka nimeää kilpailijat. Isäntämaa Japanilla on yksi kiintiöpaikka. Yksi paikka jaetaan ISSF:n rankingin perusteella. Kaksi maata kutsutaan erillisellä kutsulla olympialaisiin. Loput paikat jaetaan vuoden 2018 MM-kilpailuissa, maanosien mestaruusturnauksissa tai muissa maanosien kilpailuissa sekä ISSF:n World Cup -turnauksissa vuonna 2019. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan kaksi urheilijaa yhteen lajitapahtumaan.
Karsinnat > Olympiaturnaukseen päässeet maat

| Karsintatapa | Ajankohta | Paikat yhteensä | Maat |
| --- | --- | --- | --- |
| MM-kilpailut 2018 | 31. elokuuta – 15. syyskuuta 2018 | 4 |  Venäjä    Kroatia (2)    Kiina |
| Amerikan-mestaruuskilpailut 2018 | 1. – 11. marraskuuta 2018 | 1 |  Yhdysvallat |
| ISSF World Cup   New Delhi | 20. – 28. helmikuuta 2019 | 2 |  Kiina    Itävalta |
| ISSF World Cup   Peking | 23. huhtikuuta – 1. toukokuuta 2019 | 2 |  Intia    Venäjä |
| ISSF World Cup   München | 24. toukokuuta – 1. kesäkuuta 2019 | 2 |  Ukraina    Italia |
| Euroopan kisat 2019 | 23. – 28. kesäkuuta 2019 | 1 |  Israel |
| Pan-Amerikan kisat 2019 | 26. heinäkuuta – 11. elokuuta 2019 | 2 |  Yhdysvallat    Meksiko |
| ISSF World Cup   Rio de Janeiro | 26. elokuuta – 3. syyskuuta 2019 | 2 |  Slovakia    Australia |
| Oseanian-mestaruuskilpailut 2019 | 1. – 9. marraskuuta 2019 | 1 |  Australia |
| Aasian-mestaruuskilpailut 2019 | 3. – 11. marraskuuta 2019 | 3 |  Intia    Japani    Kiinan Taipei |
| Afrikan-mestaruuskilpailut 2019 | 17. – 25. marraskuuta 2019 | 1 |  Egypti |
| Euroopan-mestaruuskilpailut 2020 | 23. helmikuuta – 1. maaliskuuta 2020 | 2 |  Turkki    Unkari |
| Euroopan karsintaturnaus | 23. toukokuuta – 6. kesäkuuta 2021 | 2 |  Serbia    Tšekki |
| ISSF Ranking | Toukokuu–kesäkuu 2021 | 1 |  Etelä-Korea |
| Kutsu |  | 3 |  Afganistan    Bangladesh    Kosovo |
| Käyttämättömät paikat |  | 1 |  Filippiinit |
Osallistuvat urheilijat

Olympialaisiin osallistuvan ampujan on pitänyt rikkoa ennalta määrätty pisteraja, jotta hän saa kilpailla olympialaisissa. Tulos pitää rikkoa 24. heinäkuuta 2018 – 31. toukokuuta 2020. Miesten 10 metrin ilmakiväärissä tulos on 595,0.
| Maa | Paikat | Urheilijat |
| --- | --- | --- |
|  Australia | 2 |  |
|  Egypti | 1 |  |
|  Intia | 2 |  |
|  Israel | 1 |  |
|  Italia | 1 |  |
|  Itävalta | 1 |  |
|  Japani | 1 |  |
|  Kiina | 2 |  |
|  Kiinan Taipei | 1 |  |
|  Kroatia | 2 |  |
|  Meksiko | 1 |  |
|  Slovakia | 1 |  |
|  Ukraina | 1 |  |
|  Venäjä | 2 |  |
|  Yhdysvallat | 1 |  |
Kilpailu

Kilpailu koostuu karsinta-ammunnoista, joissa jokainen kilpailija ampuu 60 laukausta yhden tunnin ja 15 minuutin aikana. Pisteet lasketaan yhden desimaalin tarkkuudella parhaan tuloksen ollessa 10,9, joten paras mahdollinen kokonaistulos on 654,0. Loppukilpailuun pääsee karsintojen kahdeksan parasta ampujaa. Karsintojen pisteitä ei huomioida loppukilpailussa. Loppukilpailussa ampujat ampuvat 24 laukausta. Loppukilpailu alkaa kahdella viiden laukauksen sarjalla. Tämän jälkeen ammutaan 14 laukausta erikseen käskystä. 12. laukauksen jälkeen sijalla 8. oleva urheilija putoaa kilpailusta. Tämän jälkeen kilpailusta putoaa aina kahden laukauksen jälkeen viimeisenä ollut urheilija. Jos putoamassa on kaksi urheilijaa, ampuvat nämä urheilijat lisäammunnan.
Kilpailu > Karsinta-ammunnat

| # | Urheilija | Kansalaisuus | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
1.: 
2.: 
3.: 
4.: 
5.: 
6.: 
7.: 
8.: 
9.: 
10.: 
11.: 
12.: 
13.: 
14.: 
15.: 
16.: 
17.: 
18.: 
19.: 
20.: 
21.: 
22.: 
23.: 
24.: 
25.: 
26.: 
27.: 
28.: 
29.:
Kilpailu > Loppukilpailu

| # | Urheilija | Kansalaisuus | 1> –5. | 6> –10. | 11> –12. | 13> –14. | 15> –16. | 17> –18. | 19> –20. | 21> –22. | 23> –24 | Kokonaispisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1.: 
2.: 
| 3. |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | — |  |
| 4. |  |  |  |  |  |  |  |  |  | — | — |  |
| 5. |  |  |  |  |  |  |  |  | — | — | — |  |
| 6. |  |  |  |  |  |  |  | — | — | — | — |  |
| 7. |  |  |  |  |  |  | — | — | — | — | — |  |
| 8. |  |  |  |  |  | — | — | — | — | — | — |  |
Robert Picardo

| Robert Picardo |
| --- | --- |
 Robert Picardo vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. lokakuuta 1953 (ikä 70) Philadelphia, Pennsylvania, USA
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Linda Pawlik (1984–)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1975–
Aiheesta muualla
www.robertpicardo.com
IMDb 
Elonet
Robert Picardo (s. 27. lokakuuta 1953) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi Star Trek: Voyager -sarjasta. Sen lisäksi hän on esiintynyt lukuisissa muissa televisiosarjoissa kuten China Beach, Innerspace, Koti kuntoon, Tähtiportti ja Stargate Atlantis. Hän on myös esiintynyt elokuvissa.
Elämä

Picardo syntyi Philadelphiassa. Hän on italialais-amerikkalainen, sillä hänen isänsä Joe Picardon perhe on kotoisin Napolista ja äitinsä Bombasta, Abruzzosta.
Picardo valmistui William Penn Charter Schoolista vuonna 1971 ja lähti Yalen yliopistoon opiskelemaan lääketiedettä, mutta päätti alkaa sittenkin näytellä. Yalessa ollessaan hän kuului  a cappella -lauluryhmään Society of Orpheus & Bacchus. Broadwaylla hän esiintyi vuonna 1977 Gemini- ja vuonna 1978 Tribute-näytelmissä.
Picardo on ollut naimisissa Linda Pawlikin kanssa vuodesta 1984, ja hänellä on tyttäret Gina ja Nikky. Picardo on The Planetary Societyn jäsen.
Ura

Picardo teki elokuvadebyyttinsä Eddie Quistina, sarjamurhaajaihmissutena Joe Danten elokuvassa Ulvonta vuonna 1981. Hänellä oli myös rooli tilannekomediasarjassa Alice. Hän esitti muutamia osia Danten vuoden 1985 lasten tieteiselokuvassa Explorers – tutkimusmatkailijat, ja esiintyi myöhemmin Danten elokuvissa Piru naapurissa, Looney Tunes: Taas kehissä, Kinopaniikki, Gremlins 2 – uusi pesue, Pienet soturit ja Pieni suuri seikkailu.
Picardo esitti myös Meg Mucklebonesia Ridley Scottin elokuvassa Legenda, ja hänellä oli pieni rooli hautajaisten ohjaajana John Landisin Amazonissa. Hän on Pfishin ääninäyttelijä kahdessa Pfish & Chip -lyhytelokuvassa. Picardo on myös Total Recall – Unohda tai kuole -elokuvan Johnny Cabin ääni. Hän esiintyi Teho-osastossa toisen tuotantokauden kuudennessa jaksossa vuonna 1995 Abraham Zimblenä.
Aikaisella 1990-luvulla Picardolla oli rooli Joe The Meat Man Mortonina, Koti kuntoon -sarjan Tim Allenin hahmon naapurina ja lihakauppiaana. Vuodesta 1995 vuoteen 2001 hän näytteli Star Trekin aseman hologrammitohtori The Doctoria. Vuonna 2001 hän vieraili Seven Days -sarjassa. Vuonna 2004 hän alkoi esittää Richard Woolseya Tähtiportissa ja Stargate Atlantisissa, ja viidennellä tuotantokaudella hänestä tuli sarjaan vakituinen hahmo.
Vuonna 2007 Picardo esitti rehtori Whitea Ben 10: Race Against Timessa. Samana vuonna hän myös esiintyi ohjaaja Russ Emanuelin elokuvassa John Heardin ja Vincent Pastoren kanssa. Vuonna 2008 hän näytteli Emanuelin Chasing the Greeniä William Devanen, Jeremy Londonin ja Ryan Hurstin kanssa.
Picardo on esiintynyt myös Kojakissa vuonna 1977, E-Ringissä, Cold Casessa sekä CSI: New Yorkissa. Hän on esiintynyt myös Smallvillen seitsemännellä tuotantokaudella.
Vuonna 2009 Picardo esiintyi sarjoissa Pushing Daisies, Chuck ja Castle sekä esitti pääroolia psykologisessa trillerissä Sensored.
Vuonna 2002 Picardo kirjoitti kirjan The Hologram's Handbook, ja sen julkaisi Pocket Books. Picardo on myös ollut Lokin ääni Xbox 360 -videopelissä Too Human.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robert Picardo Wikimedia Commonsissa
Robert Picardon virallinen sivusto
Sammy Ofer

Sammy Ofer (22. helmikuuta 1922 – 3. kesäkuuta 2011) oli liikemies, merenkulkijapohatta ja yksi rikkaimmista israelilaisista, vaikkakin hän vietti suurimman osan ajastaan ulkomailla ja hallinnoi liiketoimiaan Monte Carlosta, Monacosta. Hän kuului Oferin perheeseen. Forbes-lehden vuosittaisessa listauksessa maailman rikkaimmista ihmisestä vuonna 2011 Oferin ja hänen veljensä Yulin omaisuudeksi arvioitiin 10,3 miljardia dollaria, joka oikeutti hänet sijaan 79 ja maailman rikkaimmaksi israelilaiseksi.
Elämä ja ura

Ofer syntyi vuonna 1922 Romaniassa. Vuonna 1924 perhe muutti Palestiinan brittiläiseen mandaattiin. Perhe asui Haifassa. Päätettyään peruskoulun hän aloitti työt juoksupoikana laivayhtiössä.
Toisen maailmansodan alussa hän värväytyi Ison-Britannian merivoimiin ja Israelin itsenäisyyssodassa vuonna 1948 hän palveli Israelin merivoimissa. Valmistuttuaan varusmiespalvelusta hänestä tuli laivameklari ja 1950-luvulla hän osti oman aluksensa. Sittemmin hän laajensi varustamotoimintaan.
Oferin varat – jotka olivat osittain hänen yksityisomistuksessaan ja osittain veljensä Julin – koostuivat maailman yhdistä suurimmista yksityisistä laivavarustamoista, jotka olivat arvoltaan lähes 2 miljardia puntaa. Tähän sisältää muun muassa ZIM, Royal Caribbean International, Israel Corporation, Israel Chemicals, Oil Refineries Ltd, Bank Mizrahi-Tfahot, Tower Semiconductor ja Zodiac Maritime Agency Ltd.
3. kesäkuuta 2011 Ofer kuoli asunnossaan Tel Avivissa 89 vuoden iässä.
Salmonelloosi

Salmonelloosi tarkoittaa Salmonella-bakteerin aiheuttamaa tautia. Salmonelloosi on tavallisimmin ruuansulatuskanavan tartunta, ja sen oireena on ripuli. Salmonellan aiheuttamia tartuntoja ei yleensä suositella hoidettavaksi antibiooteilla. Oireisen salmonellatartunnan antibioottihoidosta päätetään potilaan taudinkuvan ja perusterveydentilan mukaan.
Salmonella typhi aiheuttaa lavantautia levitessään ruuansulatuskanavasta muualle elimistöön. Salmonella paratyphi aiheuttaa samankaltaisen mutta lievemmän taudin pikkulavantaudin. Salmonella leviää etupäässä lintujen ja matelijoiden ulosteiden kautta tai niitä kosketettaessa. Salmonellan oireita ovat ripuli, kova kuume ja oksentelu. Salmonellatesti tehdään ulostenäytteellä.
Esiintyvyys Suomessa ja tartuntalähteet

Suomessa salmonellaa esiintyy ihmisillä 2 200–2 700 tapausta vuosittain. Määrä on merkittävästi suurempi kuin muissa EU-maissa keskimäärin. Suomesta on ilmoitettu noin 52 tapausta 100 000 asukasta kohden, kun EU-maiden keskiarvo on noin 31 tapausta. Suomessa useimmat tapaukset saadaan tartuntoina ulkomailta, yleensä Thaimaasta. Muissa Euroopan maissa tartuntalähteitä ei aina tilastoida. Myös raa'asta lihasta voi saada salmonellan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tietoa salmonellasta elintarvikeviraston sivulla[vanhentunut linkki]
Tartuntatautiliitto (Arkistoitu – Internet Archive)
Ruokamyrkytys, Edu.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Ktl.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Sammy Oferin stadion

| Sammy Oferin stadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Haifa, Israel
Avattu:  27. elokuuta 2014
Omistaja:  Haifan kaupunki
Kenttä:  luonnonnurmi
Käyttäjät
 Maccabi Haifa (2014–) Hapoel Haifa (2014–) Israelin jalkapallomaajoukkue (2014–) Maccabi Tel Aviv (2015–) 
Katsojakapasiteetti
 30 942 
Kentän mitat
 105 x 68 metriä 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Sammy Oferin stadion (hepr. ‏אצטדיון סמי עופר‎, Itztadyon Sami Ofer) on monikäyttöstadion, joka sijaitsee Haifassa Israelissa. Se otettiin käyttöön 27. elokuuta 2014 ja sen nykyinen yleisökapasiteetti on 30 942. Se toimii paikallisten jalkapalloseurojen Maccabi Haifan ja Hapoel Haifan kotikenttänä.
Kaudella 2015–2016 myös Maccabi Tel Aviv pelasi Mestarien liigan kotiottelunsa stadionilla.
Kuva stadionin kentästä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (hepreaksi)
Sammy Salminen

| Sammy Salminen> Henkilötiedot.Muusikko |
| --- | --- |
Tyylilajit:  Hard rock Heavy metal
Soittimet:  laulu
Yhtyeet:  Ancara (1990–) Coredust (Past Lives) (taustalaulu) Seagrave
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sammy Salminen on suomalainen laulaja. Tällä hetkellämilloin? hän vaikuttaaselvennä hard rock/heavy metal -yhtye Ancarassa. Hän on vieraillut Raskasta joulua -kokoelma-albumilla vuonna 2004.
Diskografia

Dawn (2006)
Beyond the Dark (2007)
Chasing Shadows (2009)
Salon Seudun Harmonikkakerho

Salon Seudun Harmonikkakerhon ykkösharmonikat esiintymässä
Salon Seudun Harmonikkakerho on 6. helmikuuta 1979 perustettu harmonikansoittajien yhdistys joka koostuu Salossa ja ympäristössä vaikuttavista harmonikasta kiinnostuneita henkilöistä.
Paavo Sjöberg on ollut yhdistyksen pitkäaikainen puheenjohtaja perustamisesta lähtien vuoteen 2001 asti jolloin Esa Pethman otti orkesterinjohtajan paikan.
Kerho on osallistunut Hyvinkään harmonikkaviikolle vuonna 1982, jossa Paavo Sjöbergin sävellys "Salon seudun polkka" voitti kilpailun. Kisaan osallistui 157 sävellystä.
Sata-Häme soi kilpailussa saavutettiin voitto tangosävellyskilpailussa kappaleella "Pidättekö tangosta". Vuonna 1989 kerhon soittajat nappasivat 4 voittoa viidestä Varsinais-Suomen harmonikkakilpailuissa.
Kerhon yhteyteen muodostui SALONki-viihdeorkesteri ( huom. nimen virallinen kirjoitusmuoro ) joka on pitänyt omia konserttejaan.
Diskografia

Salon silloilta halikonlahden laineille (1986)
Ankkurit ylhäällä (1991)
Aiheesta muualla

Salon Seudun Harmonikkaorkesterin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salon Seudun Harmonikkakerho Wikimedia Commonsissa
Salon Seudun Sanomat

| Salon Seudun Sanomat |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  sanomalehti
Julkaisija:  Salon Seudun Sanomat
ISSN:  ISSN 0782-5404
Levikki:  17 566 (LT 2016)
Perustettu:  1919
Päätoimittaja:  Ville Pohjonen
Kotikunta:  Salo
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  tabloidi
Ilmestymistiheys:  seitsenpäiväinen
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
www.sss.fi
Salon Seudun Sanomat (lyh. SSS) on Salossa ilmestyvä poliittisesti sitoutumaton seitsenpäiväinen sanomalehti. Se ilmestyy myös digitaalisena. Lehteä kustantaa TS-Yhtymään kuuluva Salon Seudun Sanomat Oy.
Salon Seudun Sanomat Oy kustantaa paikallislehtiä, joihin kuuluu Paikallislehti Somero. Peimarin Kustannus Oy:n kautta se julkaisee Kunnallislehteä ja omistamansa Kaarinan Lehti Oy:n kautta Kaarina-lehteä. Kaarinan Lehti on jo aiemmin kuulunut julkaisijansa Priimus Groupin kautta osittain TS-Yhtymään.
Lehti omistaa myös lehdet painavan kirjapainon, joka on nimeltään Salon Lehtitehdas. Lehtikonserniin kuuluvat lisäksi tytäryhtiöt Salon Alueradio Oy, jolla on radiokanavat Radio Melodia 88,2 (ent. Radio 88,2) ja Auran Aallot Salo (ent. Rogmo FM ) sekä Uudenkaupungin Sanomat Oy.
Salon Seudun Sanomien painohallin katto paloi 17. kesäkuuta 2007 pahasti 500 m²:n alalta laitehuoneesta lähteneestä palosta. Lehden painamiseen ei tullut katkoksia, sillä lehti painettiin varapainoissa.
Historia

Lehti ilmestyi vuosina nimellä Salon Seudun Kunnallislehti 1919–1943 ja 1. toukokuuta 1945 alkaen nykyisellä nimellä Salon Seudun Sanomat.
Aiheesta muualla

Salon Seudun Sanomat
Saladinin linnoitus

| Saladinin linnoitus |
| --- | --- |
 Näkymää linnoituksella.
Sijainti:  Kairo, Egypti
Koordinaatit:  30°01′46″N, 31°15′41″E
Rakennustyyppi:  linnoitus
Perustettu:  1176
Rakennuttaja:  Salah al-Din
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saladinin linnoitus (arab. Qalat Salah a-Din‎) on linnoitus Egyptin Kairossa kaupungin siluettia hallitsevalla Muqttamin kukkulalla. Nimensä mukaisesti linnoituksen rakennustyöt aloitti Salah al-Din eli länsimaisittain Saladin vuonna 1176 pääkaupunkinsa suojaksi. Sittemmin linnoitusalueelle rakennuttivat myös Egyptin muut hallitsijat, kuten sen suuren moskeijan rakennuttanut Muhammad Ali. Nykyisin suuri osa alueesta on matkailunähtävyyttä ja entisten palatsien tiloissa toimii esimerkiksi museoita.
Historia

Salah al-Din eli länsimaisittain Saladin aloitti Saladinin linnoituksen rakennustyöt Muqattamin kukkulalla vuonna 1176. Saladin oli saanut Egyptin sulttaanin arvonimen Bagdadin kalifilta Nur al-Din Zangin kuoltua vuonna 1174 ja sulttaaniksi tultuaan Saladin oli käynnistänyt suuria rakennushankkeita, joiden osa linnoituksen rakennuttaminen oli. Linnoituksen tarkoitus oli suojata nyt nykyistä hahmoaan saavaa Kairoa hyökkäyksiltä ristiretkeläisten Jerusalemin kuningaskunnasta. Linnoitus myös vakiinnutti hallitsijan asemaa estäen jo olemassa olollaan kapinahankkeita. Mamelukit päättivät sittemmin Saladinin perustaman ajubidien dynastian valtakauden Egyptissä ja he rakennuttivat linnoitusalueelle omia palatsejaan ja haaremeja. Linnoitusta laajennettiin myös osmanien valtakaudella, jolloin linnoitusaluetta laajennettiin länteen ja se sai uuden pääportin Bab Al Azab.
Napoleon Bonaparten johtamat ranskalaiset valtasivat linnoituksen vuonna 1798 ja he veivät mukanaan monia linnoitusalueen rakennusten taide-esineitä. Sittemmin Egyptissä hallinnut Muhammad Ali toteutti uusia rakennushankkeita, joihin lukeutui esimerkiksi Muhammad Alin moskeijan rakennuttaminen. Muhammad Alin pojanpoika Ismail siirsi Egyptin hallitsijoiden keskuksen Abadainin palatsiin, jolloin Saladinin linnoituksesta tuli pääasiassa sotilastukikohta. Brittiarmeija käytti sen tiloja toisen maailmansodan aikana ja linnoituksen alueella on edelleen Egyptin asevoimien tiloja. Suurin osa nykyisestä linnoitusalueesta on kuitenkin matkailunähtävyyttä.
Rakennukset

Kaupungin yllä kohoava Saladinin linnoitus hallitsee nykyisen Kairon siluettia. Nykyinen linnoitusalue voidaan jakaa koilliseen ja lounaiseen osaan. Aluetta ympäröivät korkeat muurit ja tornit. Muurien korkeus on keskimäärin 10 metriä ja korkeimpien tornien 20 metriä. Nykyisen linnoituksen alueella on kolme moskeijaa, joista suurin on Muhammad Alin moskeija. Muhammad Ali rakennutti myös vaimonsa Gawhara Hanemin mukaan nimetyn Gawharan palatsin, joka toimi hallitsijan residenssinä. Monien linnoitusalueen palatsien tiloissa toimii nykyisin esimerkiksi museoita.
Linnoituksen muurissa koristeena esiintynyt kotka esiintyy nykyisin myös Egyptin ja Irakin vaakunoissa. Kotkaa kutsutaan joskus Saladinin kotkaksi ja se kuvaa todennäköisesti partakorppikotkaa. Nimestä huolimatta Saladinin ei tiedetä käyttäneen itse kotkaa symbolinaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saladinin linnoitus Wikimedia Commonsissa
Saladinin linnoitus 1800-luvun loppupuoliskolla. Etualalla Kairon hautausalue al-Qarafa.
SMS M 68

| SMS M 68 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  AG Neptun, Rostock
Laskettu vesille:  25. heinäkuuta 1917
Palveluskäyttöön:  6. lokakuuta 1917
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 29. lokakuuta 1917
Tekniset tiedot
Uppouma:  553 t (max)
Pituus:  59,30 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,40 m
Syväys:  2,15 m
Koneteho:  1 790 ihp
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  40
Aseistus
Aseistus:  2 × QF 8,8 cm/45 tykkiä 30 × miinaa
SMS M 68 oli Saksan keisarikunnan laivaston M 1-luokan miinanraivaaja.
Valmistus

Alus tilattiin Rostockista AG Neptunilta, missä köli laskettiin telakkanumerolla 382. Alus laskettiin vesille 25. heinäkuuta 1917 ja otettiin palvelukseen 6. lokakuuta.
Palvelus

Alus upposi 29. lokakuuta 1917 kello 14.30 Dunamünden edustalla osuttuaan miinaan, jolloin yksi miehistönjäsen sai surmansa.  Vuonna 1920 Latvian laivasto nosti aluksen, jonka liitti kunnostuksen jälkeen laivastoonsa 10. marraskuuta 1921 tykkiveneenä nimellä Virsaitis.
Neuvostoliiton miehitettyä Latvian 1940 alus liitettiin Neuvostoliiton Itämeren laivastoon nimellä T-297 Virsaitis. Alus upposi Hangon evakuoinnissa 3. joulukuuta 1941 osuttuaan miinaan.
SMS Nymphe

| SMS Nymphe |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Germaniawerft, Kiel
Kölinlasku:  1898
Laskettu vesille:  21. marraskuuta 1899
Palveluskäyttöön:  20. syyskuuta 1900
Loppuvaihe:  romutettu 1932
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 033 t
Pituus:  104,1 m (vesiraja) 105,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  12,2 m
Syväys:  5,4 m
Koneteho:  8 500 ihp (6,3 MW)
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  249
Aseistus
Aseistus:  10 x 10,5 cm SKL/L40 -tykkiä 10 x konekivääriä 3 x 34 cm torpedoputkea
SMS Nymphe oli Saksan keisarikunnan laivaston Gazelle-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Germaniawerftiltä Kielistä, missä köli laskettiin vuonna 1898. Se laskettiin vesille 21. marraskuuta 1899 ja valmistui 20. syyskuuta 1900.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 29. elokuuta 1931 ja myytiin romutettavaksi vuotta myöhemmin.
San Giorgio in Bosco

| San Giorgio in Bosco |
| --- | --- |
 San Giorgio in Bosco
 Koordinaatit: 45°35′0″N, 11°48′0″E 
Valtio:  Italia
Alue:  Veneto
Maakunta:  Padova
Hallinto:  
 – Pormestari:  Renato Roberto Miatello (Pohjoisen liitto)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  28,09 km²
Korkeus:  29 m
Väkiluku (31.12.2015):  6 263
 – Väestötiheys:  223 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  35010
Suuntanumero(t):  049
 
 www.comune.sangiorgioinbosco.pd.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
San Giorgio in Bosco on kunta Koillis-Italiassa Veneton alueella Padovan maakunnassa. Kunta sijaitsee noin 20 kilometriä Padovasta luoteeseen. Kunnassa asuu runsaat 6 000 ihmistä. Sen pinta-ala on 28,09 km2. Väestötiheys on 223 asukasta/km2 (2015).
San Giorgio in Boscon kunnan keskus on samanniminen kylä. Kuntaan kuuluu lisäksi seuraavat kylät: Lobia, Paviola, Sant'Anna Morosina.
San Giorgio in Boscon naapurikunnat ovat Campo San Martino, Cittadella, Fontaniva, Grantorto, Piazzola sul Brenta, Tombolo, Villa del Conte.