stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Urheiluvuosi 1952
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 1952 Wikimedia Commonsissa
Qońıratin piiri

| Qońıratin piiri |
| --- | --- |
 Auringonlasku Barsakelmesin suolasuolla.
 Piiri Karakalpakstanin kartalla.
Valtio:  Uzbekistan
Tasavalta:  Karakalpakstan
Perustettu:  1927
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Qońırat
Pinta-ala:  76 000 km²
Väkiluku (2024):  136 000
 
Piirin sivusto
Qońıratin piiri (karakalpakiksi Qońırat rayonı, uzb. Qoʻngʻirot tumani) on paikallishallintoalue Uzbekistaniin kuuluvan Karakalpakstanin tasavallan länsiosassa. Sen pinta-ala on 76 000 neliökilometriä ja asukasmäärä 136 000 henkeä (vuonna 2024). Piirin hallinnollinen keskus on Qońıratin kaupunki.
Qońıratin piiri rajoittuu idässä Moynaqin, Bozatawin, Qanlıkólin ja Shomanayn piireihin, etelässä Turkmenistanin Daşoguzin maakuntaan sekä lännessä Kazakstanin Mañğıstawin ja pohjoisessa Aqtöben alueisiin. Siitä suurin osa on Ustjurtin laakiota, jolla sijaitsevat Barsakelmesin ja Qarawımbetin suolasuot. Kaakkoisrajalla virtaa Amudarjajoki ja etelässä ovat Asaka-awdanin vajoama sekä Sarygamyşjärven pohjoisosa.
Vuonna 1927 perustettuun piiriin kuuluu yksi kaupunki, 5 taajamaa, 13 maaseudun itsehallintoaluetta ja 43 maaseutuasutusta. Kaupunkiväestön osuus on 63 prosenttia (vuonna 2024). Asukkaat ovat etupäässä karakalpakkeja, uzbekkeja ja kazakkeja.
Piirin maatalous tuottaa vehnää, riisiä, puuvillaa, vihanneksia, meloneja, lihaa, maitoa ja vuotia. Alueella porataan maakaasua ja kaasukondensaattia. Lisäksi on kemian, puuvilla-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta. Qońırat on tärkeä liikennekeskus.
Aiheesta muualla

Piirin sivusto
Uskelanjoen vesistö

| Uskelanjoen vesistö  (Suomen päävesistö: 25) |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Varsinais-Suomi
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Uskelanjoen vesistö (25)
Vesistöjako:  Uskelanjoen alao. alue (25.001), Uskelanjoen yläo. alue (25.002), Rekijoen valuma-alue (25.003), Kurajoen valuma-alue (25.004), Hossilankrotin valuma−alue (25.005), Syväojan valuma-alue (25.006), Terttilänjoen valuma-alue (25.007), Hitolanjoen valuma-alue (25.008), Vähäjoen valuma-alue (25.009)
Laskujoki:  Salonjoki
Laskupaikka:  Salo, Halikonlahti, Saaristomeri 
Koordinaatit:  60°21′58″N, 23°05′17″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  566,45 km²  
Järvisyys:  0,6 % 
Alueen pituus:  40 km  
Alueen leveys:  30 km  
Pääuoma:  alle 30 km
Keskivirtaama:  5,4 m³/s  
 fiJoki laskee Saaristomereen Salossa Halikonlahdella. 
Uskelanjoen vesistö (vesistöaluetunnus 25) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Uskelanjoki laskee Saaristomereen Halikonlahdella. Vesistöalueen pinta-ala on 566,45 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 0,6 %.
Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
Uskelanjoen alaosan alue (25.001)
Vähäjoen valuma-alue (25.009)
Uskelanjoen yläosan alue (25.002)
Kurajoen valuma-alue (25.004)
Hossilankrotin valuma-alue (25.005)
Syväojan valuma-alue (25.006)
Rekijoen valuma-alue (25.003)
Terttilänjoen valuma-alue (25.007)
Hitolanjoen valuma-alue (25.008)
Aiheesta muualla

Vesistöennusteet: Uskelanjoen vesistö, vesi.fi
Urumin kieli

| Urumi |
| --- | --- |
Oma nimi:  urum dili, urum tili
Tiedot
Alue:  Ukraina
Virallinen kieli:  ei virallisen kielen asemaa
Puhujia:  45 000
Kirjaimisto:  kyrillinen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  turkkilaiset kielet
Kieliryhmä:  kiptšak-kielet
ISO 639-3:  uum
 Ohje 
Urumin kieli (urumiksi urum dili tai urum tili) on Ukrainan kaakkoisosassa Asovanmeren pohjoispuolella asuvien urumien puhuma turkkilainen kieli.
Urumin kieltä puhutaan Donetskin alueen Peršotravnevojen, Starobeševon, Telmanovon ja Velikaja Novoselkan piireissä, Zaporožjen alueen Kuibyševon piirissä sekä Mariupolin kaupungissa. Pieniä ryhmiä asuu Venäjällä Krasnodarin aluepiirin Gelendžikin piirissä sekä Georgian Trialetissa. Vuonna 1980 urumeja arvioitiin olevan yli 60 000 henkeä.
Uskonnoltaan ortodoksiset urumit ja kreikan kieltä puhuvat rumeit muodostavat etnisen yhteisön, josta on käytetty nimitystä Mariupolin kreikkalaiset. Ryhmien nimet perustuvat Itä-Rooman valtakunnan asukkaista käytettyyn turkkilaiseen nimitykseen rumi (vertaa Rumelia). Mariupolin kreikkalaisten esi-isiä ovat Krimille mahdollisesti Trapezuntin keisarikunnasta muuttaneet kreikkalaiset. Krimillä osa kansasta omaksui krimintataarin kielen. Vuonna 1779 heidät siirrettiin Krimiltä nykyiselle asuinalueelleen.
Urumi kuuluu turkkilaisten kielten oguusilaisen ryhmän oguusilais-seldžukkilaiseen alaryhmään. Se pohjautuu koillis-Anatolian turkkilaismurteisiin. Kieli jakautuu kolmeen tai neljään päämurteeseen, jotka poikkeavat toisistaan oguusilais- ja kiptšakkilaispiirteiden määrän suhteen.
Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Kieli lasketaan uhanalaiseksi, koska varsinkin lapset osaavat sitä heikosti. Lisäksi urumit ovat alkaneet käyttämään enemmän alueen dominoivia kieliä.. Urumia kirjoitetaan sekä kyrillisillä että kreikkalaisilla kirjaimistoilla. Kreikkalaisella kirjaimistolla laaditut kielenmuistomerkit ovat yhä tutkimatta. 1930-luvulla laadittiin latinalaiseen aakkostoon perustunut kirjakieli, joka jäi pian pois käytöstä.
Fonologia > Konsonantit

|  | Bilabiaali | Labiodentaali | Alveolaari | Postalveolaari | Palataali | Velaari | Glottaali |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Klusiili | p | b |  | t | d |  | c | ɟ | k | g |  |
| Frikatiivi |  | f | v | s | z | ʃ | ʒ |  | x | ɣ | h |
| Affrikaatta |  |  |  | ʧ | ʤ |  |  |  |
| Nasaali | m |  | n |  |  | ŋ |  |
| Tremulantti |  |  | ɾ |  |  |  |  |
| Lateraali |  |  | l |  |  | ɫ |  |
| Approksimantti |  |  |  |  | j |  |  |
Lähde:
Fonologia > Vokaalit

|  | Etinen | Takainen |
| --- | --- | --- |
| Suppea | i | y | ɯ | u |
| Puolisuppea | e | o |
| Puoliavoin | æ | œ |  |
| Avoin | a |  |
Lähde:
Aiheesta muualla

North Azovian Urums (englanniksi)
Turkkilaiset kielet
azeri
baškiiri
dolgaani
gagauzi
hakassi
haladži
jakuutti
karaiimi
karakalpakki
karatšai-balkaari
kaškai
kazakki
krimintataari
kumykki
nogai
salaari
šoori
tataari
tofa
tšuvassi
turkki
turkmeeni
tuva
uiguuri
uzbekki
Usko, toivo ja huijaus

| Usko, toivo ja huijaus |
| --- | --- |

Kirjailija:  Hannu Lauerma
Kieli:  suomi
Kustantaja:  Duodecim
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  287
ISBN:  951-656-201-9

Seuraava:  Pahuuden anatomia: Pahuus, hulluus, poikkeavuus
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Usko, toivo ja huijaus: Rohkaisusta johdattelun kautta psykoterroriin on psykiatri Hannu Lauerman kirjoittama ja Duodecimin vuonna 2006 kustantama kirja. Kustantajan taskukirjasarjassa ilmestyi uusintapainos vuonna 2008 nimellä Huijaus: Rohkaisua, johdattelua, psykoterroria. Teos käsittelee vaikuttamisen, huijauksen, valehtelun, kulttien, uskonnollisten liikkeiden, uskomuslääkinnän ja suggestion muotoja.
Lauerma käsittelee ihmisen muistin toimintaa ja muistikuvien vääristymistä ja huijaamisen menetelmiä. Esimerkkejä ovat noitavainot, saatananpalvontahysteria, Ruben Oskar Auervaara ja kreivi Lindgren, hypnoosin väärinkäyttö, näennäistieteelliset opit, skientologia, luontaishoidot, terrorismi, itsemurhaiskut sekä vaaralliset uskonlahkot Daavidin oksa, Kansan Temppeli, Auringon temppeli, Korkein totuus ja Taivaan portti.
Lauerman mukaan esimerkiksi ihmisten suhtautumisessa luontaistuotteisiin on harhaisuutta. Tuotteita ihannoidaan, vaikka niitä ei ole testattu ja vaikka niitä valmistavat yhtiöt pyrkivät rahan tekoon vähintään siinä missä lääkeyhtiötkin, joiden toimintaa sentään valvotaan.
Kirjan lopussa Lauerma pohtii kuinka koululaitos voisi antaa aineksia tunnistaa huijaus rohkaisemalla rakentavaan epäilyyn ja järjen käyttöön.
Aiheesta muualla

Usko, toivo ja huijaus – rohkaisua, johdattelua vai psykoterroria? Terveysportti.
Kuukauden kirjavinkki: Usko, toivo ja huijaus. Forssan kaupunki.
Maija Tammi: Onko vapaaehtoisia?[vanhentunut linkki] Turun sanomat 9.12.2006.
Matti Kamppinen: Uskon asia, tai sitten ei. Tieteessä tapahtuu 7/2008. (PDF)
Mari Stenlund: Lauerma: Järjen käyttö suojaa huijareilta. Kirkko & kaupunki 29.5.2007.
Uşak

| Uşak |
| --- | --- |

 Uşakin maakunnan piirikunnat kartalla
 Uşak
 Koordinaatit: 38°40′40″N, 29°24′15″E 
Valtio:  Turkki
Maakunta:  Uşak
Väkiluku (2020)  (Piirikunta):  256 050
 
 www.usak.bel.tr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uşak on kaupunki ja piirikunta Turkin Länsi-Anatoliassa. Aikanaan se tunnettiin etenkin uşak-matoistaan. Piirikunnan asukasluku vuonna 2020 oli 256 050.
Maantiede

Uşak sijaitsee Turkin Länsi-Anatoliassa. Sen korkeus merenpinnasta on 907 metriä.
Historia

Heettiläisten kaudella nykyinen Uşak oli osa heettiläistä valtakuntaa. Sen lähellä sijaitsevat myös antiikin aikaisen Flaviopoliksen rauniot.
Germiyanin turkkilaiset ruhtinaat alistivat nykyisen Uşakin 1300-luvulla. Hallitsija Yakub I:n waqf vuodelta 1321 mainitsee paikalle perustetun uskonnollisen koulun (zawiye) ja edelleen pystyssä olevan moskeijan (Ulu Camii). Sittemmin Uşakista tuli osa Osmanien valtakuntaa. Vuonna 1530 se oli oman hallinnollisen alueensa (kada) keskus ja kaupungissa tuotettiin saippuaa, jolla maksettiin myös veroja. Osmanien valtakaudella tulivat tunnetuksi myös uşak-matot. Evliya Çelebi mainitsee paitsi värikkäät matot, mutta myös kaupungin olevan villakaupan keskus.
1700-luvun lopulla paikallinen derebey Hajj Murad-oghlu kapinoi Osmanivaltiota vastaan ja tuli teloitetuksi. Seuraavan vuosisadan lopulla kaupungin asukasluku oli erään arvion mukaan noin 13 000. Heistä noin kolmasosa oli kreikkalaisia ja armenialaisia. Mattoteollisuus alkoi kasvaa kovaan tahtiin 1870-luvulta lähtien, kun itämaiset matot tulivat suosituiksi Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Vuosisadan vaihteessa Uşakin kanssa kilpailivat kuitenkin monet muut kaupungit, joissa työvoima oli halvempaa.
Kreikan–Turkin sodan aikana 1900-luvun alkupuoliskolla kaupungin tuntumassa käytiin kiivaita taisteluja. Kreikkalaisten ylipäällikkö Nikólaos Trikoúpis jäi turkkilaisten vangiksi Uşakissa 2. syyskuuta 1922.
Väestö

Uşakin piirikunnan asukasluku oli Turkin tilastokeskuksen mukaan vuonna 2020 256 050. Heistä 228 881 asui itse kaupungissa ja 27 169 kylissä.
Ulu Camii-moskeija.
Uşak-matto 1700-luvulta.
Sakoluoto

Sakoluoto
| --- | --- |
Sijainti:  60°19′21.2″N, 21°53′31.9″E, Naantali Varsinais-Suomi Suomi
Merialue:  Saaristomeri
Pinta-ala:  0,97 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  1
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sakoluoto on entisen Rymättylän kunnan, nykyisen Naantalin kaupungin eteläosassa sijaitseva saari. Saaren pinta-ala on 0,97 neliökilometriä, ja siellä on yksi vakituinen asukas. Vapaa-ajan asuntoja saarella on 46, pois lukien vapaa-ajan asunnot, joissa asutaan pysyvästi. Saarelle ei ole kiinteää tieyhteyttä.
Suuremmista saarista Sakoluodon läheisyydessä on pohjoispuolella Iso Maisaari, itäpuolella Airismaa ja eteläpuolella Aaslaluoto. Sakoluodon suurin pituus on noin 2,9 kilometriä.
Pohjanmaan rantatie

Pohjanmaan rantatien opaste seututiellä 847 Kempeleen Riihivainiolla.
Pohjanlahden rantatien opaste yhdystiellä 2170 Eurajoen Irjanteella.
Pohjanmaan rantatie (matkailutienä Pohjanlahden rantatie) on Pohjanlahden ympäri Turusta Tukholmaan kulkenut historiallinen maantie ja vanha postireitti. Se yhdisti jo myöhäiskeskiajalla Varsinais-Suomen, Satakunnan ja Pohjanmaan Ruotsin eteläosiin saakka.
Rantatietä pitkin kulki keskiajalla Turun ja Korsholman linnojen välinen yhteydenpito. 1600-luvulta lähtien postitalonpojat kuljettivat postia tiellä osittaista verovapautta vastaan. Rantatien varrella ja sen lähiympäristössä on useita valtakunnallisesti merkittäviä kulttuurihistoriallisia ympäristöjä, arvokkaita maisema-alueita sekä luontokohteita.
Vuonna 2010 tien reitille sen Suomen puoleiselle osalle perustettiin matkailutie nimellä Pohjanlahden rantatie. Matkailutie noudattaa historiallisen tien reittiä osittain mutta kulkee osittain muita, uudempia ja suurempia teitä.
Pohjanmaan rantatie on luokiteltu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Tien reitti

Nykyisen Suomen alueella tie seuraili länsirannikkoa. Sen rakentamisaikataulusta tai vaiheista ei ole varmuutta, mutta todennäköisesti tietä on rakennettu keskiajalta lähtien. 1550-luvulla tie oli rakennettu Korsholmaan, joidenkin tietojen mukaan Kokkolaan saakka. Lisäksi Pohjanlahden ympäri kulkenutta talvitietä lienee käytetty jo myöhäiskeskiajalla.
Ouluun saakka vaunuilla ajettava tie on ulottunut 1600-luvun loppupuolella ja Tornioon 1750-luvulla. Nykyisen Ruotsin alueella kulkeneet osuudet ovat valmistuneet suunnilleen samaa tahtia Suomen puolisten osuuksien kanssa. Postilinja Pohjanlahden ympäri Turusta Tukholmaan aloitti jo 1644.
Rantatien nykyinen käyttö

Nykyisin valtatiet 8 ja 4 ovat syrjäyttäneet rantatien. Joitain osuuksia tiestä on kuitenkin edelleen käytössä. Tällaisia osuuksia ovat muun muassa Pateniementie Oulussa sekä Simonkyläntie Simossa. Viimeksi mainittu on myös museotie.
Pohjanmaan rantatie sai Liikennevirastolta valtakunnallisen matkailutiestatuksen vuonna 2010.
Rantatie toimii maantieteellisesti kokoavana historiallisena tienä, jolta erkanevat muun muassa Revontultentie, Tervan tie sekä Sininen tie ja joka liittyy myös Saariston rengastiehen.
Pohjanlahden Rantatien taustavoimana on Kasitie ry – Riksåttan rf , jonka alaisuuteen perustettu matkailutietoimikunta kehittää ja markkinoi syksystä 2012 lähtien matkailutietä.
Aiheesta muualla

Pohjanlahden Rantatie (Arkistoitu – Internet Archive)
Kehusmaa, A.: Pohjanmaan rantatie Pohjois-Pohjanmaalla.  Oulu:  Pohjois-Pohjanmaan liitto, Oulun tiepiiri, 2000.
Selkämeren rannikon matkailutiehanke Turun yliopisto. Arkistoitu 2.10.2012. Viitattu 27.11.2009.
Lähteenmäki, Mikael: Pohjanlanden rantatie. Tie & Liikenne -lehti, 2013, nro 5, s. 16–17.  Suomen Tieyhdistys ry. ISSN 0355-7855  Artikkelin verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Samsaari

Samsaari
| --- | --- |
Sijainti:  60°19′15.9″N, 21°49′10.7″E, Naantali Varsinais-Suomi Suomi
Merialue:  Saaristomeri
Pinta-ala:  0,8 km² 
| --- | --- |
Asukasluku:  6
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Samsaari on entisen Rymättylän kunnan, nykyisen Naantalin kaupungin eteläosassa sijaitseva saari. Saaren pinta-ala on 0,80 neliökilometriä ja vakituisia asukkaita on 6. Vapaa-ajan asuntoja saarella on 8, pois lukien vapaa-ajan asunnot, joissa asutaan pysyvästi. Saarelle ei ole kiinteää tieyhteyttä.
Samsaaren suurin pituus on noin 2,2 kilometriä.
Ursuksen kosto

| Ursuksen kosto> La vendetta di Ursus |
| --- | --- |
 Elokuvan italialainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Luigi Capuano
Käsikirjoittaja:  Marcello Ciorciolini, Luigi Capuano, Nino Scolaro, Roberto Gianviti
Tuottaja:  Ferdinand Felicioni
Säveltäjä:  Carlo Innocenzi
Kuvaaja:  Oberdan Trojani
Leikkaaja:  Antonietta Zita
Tuotantosuunnittelija:  Alfredo Montori
Lavastaja:  Alfredo Montori
Pääosat:  Samson Burke, Wandisa Guida, Livio Lorenzon
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Splendor Film
Ensi-ilta:  7. joulukuuta 1961 (Italia) 26. huhtikuuta 1963 (Suomi)
Kesto:  90 min.
Alkuperäiskieli:  italia
Tuotto:  420 345 117 liiraa (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ursuksen kosto (ital. La vendetta di Ursus) on vuonna 1961 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Luigi Capuano. Sen päähenkilöä Ursusta esittää kanadalaissyntyinen kehonrakentaja ja showpainija Samson Burke.
Juoni

Kaarian kuningas Zagro kaappaa Lyykian prinsessan Siran ottaakseen vallan myös tämän kotimaassa. Voimamies Ursus ja hänen pikkuveljensä Dario ystävineen tekevät Zagron aikeet tyhjiksi. Lopuksi Ursus ja Sira saavat toisensa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Samson Burke  | … |  Ursus   |
|  Wandisa Guida  | … |  Sira   |
|  Livio Lorenzon  | … |  kuningas Zagro   |
|  Nadine Sanders  | … |  Sabra   |
|  Nerio Bernardi  | … |  kuningas Alteo   |
|  Gianni Rizzo  | … |  Licurgo   |
|  Attilio Dottesio  | … |  Afro, Zagron palvelija   |
|  Franco Fantasia  | … |  kaartin päällikkö   |
|  Roberto Chevalier  | … |  Dario   |
|  Gina Rovere  | … |  Lidia   |
|  Ignazio Balsamo  | … |  Andros   |
|  Ugo Sasso  | … |  tavernanpitäjä Anio   |
|  Fedele Gentile  | … |  Anion ystävä   |
|  Antonio Costa  | … |     |
Tuotanto

Techniscope-tekniikalla Eastmancolor-väreissä kuvattu Ursuksen kosto on hyvin tavanomainen peplumelokuva. Siinä on komeat lavasteet, kauniita maisemia ja runsaasti toimintaa, mutta kirveellä veistetty Samson Burke ensimmäisessä italialaisroolissaan on näyttelijänä kuin puujumala ja myös muut henkilöhahmot ovat täysin yksiulotteisia. Juoni on heikko ja varsinkin Ursuksen ja Siran rakkaustarina jää täydellisen epäuskottavaksi.
Samson Burkelle Ursuksen kosto oli miellyttävä kokemus: ”He tarvitsivat mielellään pitemmän henkilön, koska suurin osa muista näyttelijöistä oli lyhyitä. Sain kuulla tuotannosta ja lähetin sinne valokuvia Stooges-elokuvasta (The Three Stooges Meet Hercules, jossa Burke näytteli Herkulesta). Italialainen agenttini sopi asiasta tuotantoyhtiön kanssa ja sain osan. Kun koneeni laskeutui Italiaan, kaikki oli jo valmiina. Muistan vain, että minulla oli valtavan hauskaa. Italialaiset olivat hienoa väkeä, ja ruoka oli mahtavaa.”
Burken mukaan Ursuksen kostossa käytettiin samaan aikaan kuvatun Joseph L. Mankiewiczin Kleopatran lavasteita. Elokuva julkaistiin Länsi-Saksassa nimellä Herkules, der Held von Karthago (”Herkules, Karthagon sankari”).
DVD-julkaisut

Yhdysvaltalaisen Sinister Cineman DVD-julkaisu on laadultaan heikko ja Alpha Videon julkaisu ala-arvoinen. Italialaiseen Sfide titaniche TV-sarjaan kuuluva erinomainen laajakangasversio ei liene ilmestynyt DVD:llä.
Aiheesta muualla

Ursuksen kosto Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Ursuksen kosto Elonet.
Usko (nimi)

| Usko |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  30. maaliskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  21. elokuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Faith, Fides, Pistis
Nimen alkuperä:  sana usko
Infobox OKNimi-testi OK: 
Usko on suomalainen miehen etunimi.
Nimi Usko tuli käyttöön 1800-luvulla samoin kuin myös nimet Toivo ja Lempi. Näiden nimien aiheena on pidetty Paavalin ensimmäisen Korinttilaiskirjeen kohtaa, jossa rinnastetaan kolme hyvettä, usko, toivo ja rakkaus.. Suomessa Usko on alusta lähtien ollut miehen nimi, mutta samaa tarkoittavat latinan- ja kreikankieliset nimet Fides ja Pistis ovat naisennimiä. Englanninkielisissä maissa tunnettu etunimi Faith (’usko’) on niin ikään naisennimi.
Almanakkaan nimi otettiin samoin kuin Toivokin vuonna 1908, ja Uskon nimipäivä on 30. maaliskuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Usko-nimen on saanut 2 559 henkilöä, joista enemmistö on syntynyt 1900-luvun alkupuoliskolla.
Tunnettuja Uskoja

Usko Aro, viulisti ja konserttimestari
Usko Haahti, asekätkentää johtanut everstiluutnantti
Usko Kantola, näyttelijä
Usko Katto, helluntailainen pastori ja seurakuntavaikuttaja
Usko Kauppala, kirjailija
Usko Kemppi, säveltäjä, sanoittaja, kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja
Usko Koski, varatuomari, pankinjohtaja ja Kokoomuksen kansanedustaja
Usko Laukkanen, mainosgraafikko, kirjankuvittaja, animaattori ja sarjakuvapiirtäjä
Usko K. Lausala, kirjailija
Usko Meriläinen, säveltäjä
Usko Moilanen, seikkailukirjailija
Usko Nyström, arkkitehti
Usko Santavuori, radiotoimittaja
Usko Seppi, poliitikko (SKDL)
Usko Teromaa, jääkiekkoilija ja valmentaja
Usko Viitanen, oopperalaulaja
Kuvitteellisia Uskoja

Usko Eevertti Luttinen, sketsihahmo
Usko Pärssinen, hahmo Maikki Harjanteen Minttu-kirjoissa
Rymättylän kirkko

| Rymättylän kirkko |
| --- | --- |
 Rymättylän kirkko etelästä katsoen.
Sijainti:  Rymättylä, Naantali
Koordinaatit:  60°22′37.0″N, 021°56′32.2″E
Seurakunta:  Rymättylän seurakunta
Rakentamisvuosi:  1510-luku
Materiaali:  harmaakivi
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rymättylän kirkko, sankarihaudat
Synnyinmaa, Sinun edestä olemme taistelleet. Vapaus, sinun puolesta olemme kaatuneet. Jussi Vikainen
Rymättylän kirkko (ruots. Rimito kyrka) on keskiaikainen kivikirkko, joka sijaitsee entisessä Rymättylän kunnassa Naantalissa. Kivikirkko rakennettiin todennäköisesti 1510-luvulla. Kirkkoa käyttää Rymättylän seurakunta ja sen omistaa Naantalin seurakuntayhtymä.
Museovirasto on määritellyt Rymättylän kirkon yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.
Kirkon yläpuolisessä mäessä sijaitsee vuonna 1769 rakennettu puinen kellotapuli. Tapulissa on kaksi kelloa, isompi vuodelta 1686 ja pienempi vuodelta 1741. Tapulista soitetaan muun muassa kuolinkellot kello 10, kun vainaja tuodaan kirkolle, ja ehtookellot lauantaina kello 18 pyhäajan alkamisen merkiksi. Keväällä 2019 tapulin kellonsoittojärjestelmä uusittiin sen mentyä korjauskelvottomaksi. Aikaisempi järjestelmä oli 1980-luvulta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rymättylän kirkko Wikimedia Commonsissa
Rymättylän kirkko (rakennusperintörekisteri) Kulttuuriympäristön palveluikkuna kyppi.fi. Museovirasto.
| n k Perustiedot Wikidatassa: Pyhän Jaakobin kirkko (Q11891555)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: kirkko
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Naantali
sijainti: Rymättylän kirkonkylä
katuosoite: Taipaleentie, 21140 Rymättylä
koordinaatit: 60°23′N 21°56′E﻿ / ﻿60.38°N 21.94°E﻿ / 60.38; 21.94
Uskon loppu

| Uskon loppu: Uskonto, terrori ja järjen tulevaisuus> The end of faith: Religion, terror, and the future of reason |
| --- | --- |
 Alkuteoksen kansikuva.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Sam Harris
Kieli:  englanti
Genre:  uskontokritiikki
Kustantaja:  W.W. Norton
Julkaistu:  2004
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  227
ISBN:  0-743-26809-1
Suomennos
Suomentaja:  Kimmo Pietiläinen
Kustantaja:  Terra Cognita
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  325
ISBN:  978-952-5202-99-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Uskon loppu: Uskonto, terrori ja järjen tulevaisuus (The end of faith) on Sam Harrisin vuonna 2004 ilmestynyt kirja, joka käsittelee järjestäytynyttä uskontoa, uskon ja järkiperäisen ajattelun välistä ristiriitaa ja uskonnollisen fundamentalismin suvaitsemisen ongelmia.
Kirja on kirjoitettu syyskuun 11. päivän iskujen jälkeen.
»”Vastustaessamme islamin maailmankuvaa kohtaamme kulttuurin, jonka historia on pysähtynyt. On kuin ajassa olisi avautunut portti ja 1300-luvun laumat tunkeutuisivat sen kautta maailmaamme. Valitettavasti niillä on nyt 2000-luvun aseet.”»
Harrisin sanoma on, että jumalaan uskomiseen perustuvissa uskonnoissa ei ole mitään hyvää. Hän vaatii arvostelevaa, järkiperäistä ajattelua. Mitään todellisuutta koskevaa väitettä ei tule hyväksyä ilman kunnollisia perusteluja. Uskonnot, jotka saavat ihmiset ajamaan matkustajakoneita päin pilvenpiirtäjiä, ovat yhtä vaarallisia kuin tappavat virukset, ja niitä vastaan on taisteltava.
Harrisin mukaan on etsittävä keino uskonnonlevittäjien pysäyttämiseksi, jotta ihmiset pystyisivät kasvamaan jumalauskosta riippumattomiksi, henkisesti täysikasvuisiksi olennoiksi. Harris sanoo:
»”Maailmaa koskevassa ajattelussamme on varmaankin mahdollista yhdistää järki, hengellisyys ja etiikka. Siitä alkaisi syvimpien henkilökohtaisten huolenaiheidemme rationaalinen käsittely. Se olisi myös uskon loppu.”»