stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Margaret Kipkemboi
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 3 000 metrin juoksu | 8.21,53 | Pariisi | 28. elokuuta 2021 |
| 5 000 metrin juoksu | 14.23,67 | Pariisi | 9. kesäkuuta 2023 |
| 10 000 metrin juoksu | 29.27,59 | Eugene | 25. toukokuuta 2024 |
| Puolimaraton | 1.04.46 | Valencia | 22. lokakuuta 2023 |
Margaret Macdonald Mackintosh

| Margaret Macdonald Mackintosh |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. marraskuuta 1865 Tipton
Kuollut: 7. tammikuuta 1933 (67 vuotta) Lontoo
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Taiteilija
Taidesuuntaus:  jugend, symbolismi
Margaret Macdonald Mackintosh (5. marraskuuta 1865 Tipton – 7. tammikuuta 1933 Lontoo) oli englantilaissyntyinen, Skotlannin Glasgow’ssa työskennellyt, jugendtyyliä ja symbolismia edustanut akvarellimaalari ja muotoilija.
Margaret Macintoshin puoliso Charles Rennie Mackintosh.
Glasgow’n taidekoulussa syntyi 1870-luvulla jugendtyyliä edustanut kuvataideryhmä Glasgow School. Ryhmän kukoistuskausi jatkui 1910-luvulle saakka. 1890-luvun alkupuolella siihen kuuluvia pienryhmiä kutsuttiin nimillä the Group of Four (eli the Spook School), the Glasgow Girls ja the Glasgow Boys. Margaret Macdonald kuului sekä Four-ryhmän että Glasgow Girls -ryhmän keskeisimpiin jäseniin. Virikkeitä töihinsä hän sai Raamatusta, Homerokselta, runoilija William Morrisilta, Dantelta ja Maurice Maeterlinckiltä.
Four-ryhmä muodostui taidekoulun neljästä opiskelijasta: arkkitehtiopiskelijoista Charles Rennie Mackintosh ja J. Herbert McNair sekä kuvataidetta opiskelleista englantilaisista sisarista Margaret ja Frances Macdonaldista. Itsenäisesti ja yhteistyössä he tekivät innovatiivista ja provokatiivista grafiikkaa ja koristetaidetta. Heidän töitään oli esillä Liegessä, Pariisissa, Lontoossa, Venetsiassa ja muualla. Niitä julkaistiin erityisesti The Studio -lehdessä ja The Yellow Bookissa. Tämä nosti Glasgow'n taiteelliseksi keskukseksi, joka oli tyyliltään tunnistettava.
Vuonna 1899 McNair ja Frances Macdonald avioituivat, Mackintosh ja Margaret Macdonald puolestaan menivät naimisiin seuraavana vuonna. Nelikko esiintyi yhdessä vielä vuoden 1902 kansainvälisessä modernin koristetaiteen näyttelyssä Torinossa.
Vuosina 1895–1924 Margaret Macdonald osallistui yli 40 näyttelyyn eri puolilla Eurooppaa ja Amerikkaa. Hänen aviomiehensä kerrotaan sanoneen, että Margaret on nero, kun taas hänellä itsellään on vain lahjakkuutta. Margaret MacDonald sai elinaikanaan yhdessä miehensä kanssa useita palkintoja. Hänen maineensa on kuitenkin vähentynyt: hänen kuolemansa jälkeen lehdistössä oli hänestä vain lyhyitä maininintoja, ja nykyajan taidehistoriallisissa arvioissa häntä vähätellään.
Galleria

Winter, 1898.
The May Queen, 1900.
Embroidered panels, 1902.
White Rose And Red Rose, 1902.
Oh ye, all ye that walk in Willowwood, 1903.
Opera Of The Winds, 1903.
Seven Princesses, 1907
Ophelia, 1908.
The Mysterious Garden, 1911.
The Opera of the Seas, 1915.
La mort parfumée, 1921.
Cranston's exhibition cafe, 1911.
Mario Cuomo

| Mario Matthew Cuomo |
| --- | --- |
 Mario Cuomo puhumassa vuonna 1991.
New Yorkin 52. kuvernööri
 1. tammikuuta 1983 – 31. joulukuuta 1994  
Varakuvernööri:  Alfred DelBello Warren Anderson Stan Lundine
Edeltäjä:  Hugh Carey
Seuraaja:  George Pataki
New Yorkin 68. varakuvernööri
 1. tammikuuta 1979 – 31. joulukuuta 1982  
Kuvernööri:  Hugh Carey
Edeltäjä:  Mary Anne Krupsak
Seuraaja:  Alfred DelBello
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1932 Queens, New York City, Yhdysvallat
Kuollut: 1. tammikuuta 2015 (82 vuotta) Manhattan, New York City, Yhdysvallat
Ammatti:  asianajaja
Puoliso:  Matilda Cuomo (aviol. 1954–)
Tiedot
Puolue:  Demokraatti
Uskonto:  roomalaiskatolilainen
 Nimikirjoitus
Mario Matthew Cuomo (15. kesäkuuta 1932 New York City – 1. tammikuuta 2015 New York City) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän toimi New Yorkin osavaltion varakuvernöörinä vuosina 1979–1982 ja kuvernöörinä vuosina 1983–1994. Hän kuului Yhdysvaltain demokraattiseen puolueeseen ja oli koulutukseltaan lakimies.
Cuomo syntyi New Yorkin Queensissa ja valmistui St. John’s Universitystä. Hänellä on pojat Andrew ja Chris sekä tytär Maria. Mario Cuomon poika Andrew oli New Yorkin osavaltion 56. kuvernööri.
Magnus Moan

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Magnus Moan |  Magnus Moan |  Magnus Moan |  |
Maa:   Norja
Miesten yhdistetty
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sotši 2014 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Torino 2006 | sprinttikilpailu |  |
|  Hopeaa | Sotši 2014 | suurmäki + 10 km |  |
|  Pronssia | Torino 2006 | normaalikilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oberstdorf 2005 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2005 | sprinttikilpailu |  |
|  Hopeaa | Sapporo 2007 | sprinttikilpailu |  |
|  Hopeaa | Val di Fiemme 2013 | normaalimäen joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Falun 2015 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Lahti 2017 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Lahti 2017 | parisprintti |  |
|  Pronssia | Sapporo 2007 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Liberec 2009 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Oslo 2011 | normaalimäen joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Oslo 2011 | suurmäen joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Falun 2015 | parisprintti |  |
Magnus Hovdal Moan (s. 26. elokuuta 1983 Lillehammer) on norjalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä.
Moanin vahvuus yhdistetyssä oli hiihto, jonka aikana hän sai yleensä kurottua mäkihypyssä menetettyjä sijoituksia kiinni.
Maailmancupissa Moan on saavuttanut 25 osakilpailuvoittoa. Hän on sijoittunut cupin kokonaiskilpailussa toiseksi talvina 2005–2006 ja 2008–2009, kolmanneksi kausilla 2006–2007 ja 2009–2010, neljänneksi 2013–2014, viidenneksi 2004–2005 ja 2012–2013, kahdeksanneksi 2003–2004 ja 2014–2015, yhdeksänneksi 2007–2008, 12:nneksi kausilla 2010–2011 ja 2011–2012 ja 41:nneksi kaudella 2002–2003.
Torinon olympialaisissa Moan oli kolmas normaalikilpailussa ja toinen sprintissä. Sotšin olympialaisissa hän oli suurmäen kilpailussa toinen ja voitti joukkuekilpailussa kultaa. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut yksitoista mitalia: mestaruus ja hopea Oberstdorfista 2005, hopea ja pronssi Sapporosta 2007, pronssi Liberecistä 2009, kaksi pronssia Oslosta 2011, pronssi Val di Fiemmestä 2013, hopea ja pronssi Falunista 2015 sekä kaksi hopeaa Lahdesta 2017.
Maailmancupin osakilpailuvoitot

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Päivä | Kilpailupaikka | Maa | Kilpailu |
| 2. tammikuuta 2004 | Reit im Winkl | Saksa | sprinttikilpailu |
| 12. maaliskuuta 2005 | Oslo | Norja | normaalikilpailu |
| 18. joulukuuta 2005 | Ramsau | Itävalta | sprinttikilpailu |
| 4. maaliskuuta 2006 | Lahti | Suomi | normaalikilpailu |
| 2. joulukuuta 2006 | Lillehammer | Norja | normaalikilpailu |
| 17. joulukuuta 2006 | Ramsau | Itävalta | hurrikaanisprintti |
| 30. joulukuuta 2007 | Oberhof | Saksa | normaalikilpailu |
| 6. joulukuuta 2008 | Trondheim | Norja | normaalikilpailu |
| 27. joulukuuta 2008 | Oberhof | Saksa | normaalikilpailu |
| 11. tammikuuta 2009 | Val di Fiemme | Italia | normaalikilpailu |
| 17. tammikuuta 2009 | Whistler | Kanada | normaalikilpailu |
| 31. tammikuuta 2009 | Chaux-Neuve | Ranska | normaalikilpailu |
| 8. helmikuuta 2009 | Seefeld | Itävalta | normaalikilpailu |
| 7. maaliskuuta 2009 | Lahti | Suomi | normaalikilpailu |
| 16. tammikuuta 2010 | Chaux-Neuve | Ranska | normaalikilpailu |
| 17. tammikuuta 2010 | Chaux-Neuve | Ranska | normaalikilpailu |
| 5. maaliskuuta 2010 | Lahti | Suomi | normaalikilpailu |
| 16. tammikuuta 2011 | Seefeld | Itävalta | normaalikilpailu |
| 24. marraskuuta 2012 | Lillehammer | Norja | normaalikilpailu |
| 25. marraskuuta 2012 | Lillehammer | Norja | Penalty Race |
| 15. joulukuuta 2012 | Ramsau | Itävalta | normaalikilpailu |
| 21. joulukuuta 2013 | Schonach | Saksa | normaalikilpailu |
| 11. tammikuuta 2015 | Chaux-Neuve | Ranska | normaalikilpailu |
| 12. maaliskuuta 2015 | Trondheim | Norja | normaalikilpailu |
| 19. joulukuuta 2015 | Ramsau | Itävalta | normaalikilpailu |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Magnus Moanin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tito Vilanova

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Francesc Vilanova i Bayó
Syntymäaika: 17. syyskuuta 1968
Syntymäpaikka:  Bellcaire d'Empordà, Espanja
Kuolinaika: 25. huhtikuuta 2014 (45 vuotta)
Kuolinpaikka: Barcelona, Espanja
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 178 senttimetriä
Lempinimi: Tito
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1988–1990 |  FC Barcelona B | 52 | (6) |
| 1990–1992 |  UE Figueres | 72 | (6) |
| 1992–1995 |  RC Celta de Vigo | 26 | (1) |
| 1995–1996 |  CD Badajoz | 33 | (2) |
| 1996–1997 |  RCD Mallorca | 10 | (0) |
| 1997–1998 |  UE Lleida | 21 | (3) |
| 1998–2000 |  Elche CF | 63 | (6) |
| 2000–2001 |  UDA Granemet | 28 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 305 | (26) |
Valmennusura
2007–2008:  FC Barcelona B (apuv.)
2008–2012:  FC Barcelona (apuv.)
2012–2013:  FC Barcelona
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Francesc ”Tito” Vilanova Bayó (17. syyskuuta 1968 Bellcaire d'Empordà, Girona, Espanja – 25. huhtikuuta 2014 Barcelona, Espanja) oli espanjalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Ura > Pelaajaura

Keskikentällä pelannut Vilanova oli Barcelonan kasvatti, mutta ei koskaan noussut seuran edustusjoukkueeseen. Hän pelasi 26 Primera Divisiónin ottelua Celta de Vigossa kausina 1992–1995, minkä lisäksi hän edusti toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda Divisiónissa Barcelona Atlèticiä, Figueresiä, Badajozia, Mallorcaa, Lleidaa ja Elcheä.
Ura > Valmennusura

Vilanova aloitti valmennusuransa Josep Guardiolan aisaparina Barcelonan B-joukkueessa vuonna 2007. Seuraavana vuonna hän siirtyi Guardiolan perässä seuran edustusmiehistön valmennusryhmään. Hän luotsasi yhdessä Guardiolan kanssa Barcelonan 13 eri mestaruuteen neljän kauden aikana. Kun Guardiola ilmoitti 27. huhtikuuta 2012 jättävänsä seuran kauden jälkeen, kertoi Barcelona Vilanovan nousevan kesällä päävalmentajaksi. Joulukuussa 2012 Vilanovan aiemmin leikkauksella hoidetun syövän kerrottiin uusiutuneen ja hän jäi syrjään valmentajan paikalta. Vilanovan päävalmentajakaudella syksyllä 2012 FC Barcelona ei hävinnyt yhtään Espanjan liigan ottelua. Vilanova palasi Barcelonan peräsimeen keväällä 2013 ja luotsasi seuran La Ligan mestariksi. Heinäkuussa 2013 hän ilmoitti jättävänsä tehtävät syövän uusiutumisen vuoksi.  Hän menehtyi sairauteensa 25. huhtikuuta 2014.
Ura > Meriitit valmentajana

Espanjan mestaruus: 2013
Marie Blancour

Marie Blancour: Kukkamaljakko, National Gallery, Lontoo
Marie Blancour oli mahdollisesti 1600-luvulla vaikuttanut ranskalainen taidemaalari. Hänen maalauksistaan tunnetaan vain Kukkamaljakko. Sitä säilytetään Lontoon National Galleryssä.
The Virtanen Band

| The Virtanen Band> Tiedot |
| --- | --- |
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Ville, laulu, kitara   Matias, koskettimet, laulu   Boas, basso, laulu   Dennis, rummut, laulu  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Virtanen Band on DNA-puhelinoperaattorin mainoksessa esiintyvä yhtye.
DNA:n mainosta varten kasattu yhtye saavutti Teemu Brunilan säveltämällä singlellä "Change of Heart" viikon korkeimman uutuuden sijan Suomen virallisella latauslistalla viikolla 28, jolloin se oli toisella listasijalla. Mediassa ja eri keskustelupalstoilla on paljon pohdittu, onko yhtye oikeasti olemassa vai onko kyseessä vain mainosta varten kyhätystä kokoonpanosta. The Virtanen Band on myös esiintynyt suomalaisessa Big Brotherissa vuonna 2009.
Jäsenet

Ville – kitara, laulu
Boas – basso, laulu
Matias – koskettimet, laulu
Dennis – rummut, laulu
Julkaisut > Singlet

Change of Heart (2009)
Christmas Heart (2009)
Summer Heart
Change of Heart 2
Julkaisut > Musiikkivideot

Change of Heart
Aiheesta muualla

The Virtanen Band Myspacessa (englanniksi)
Marie Besnier Beauvalot

| Marie Besnier Beauvalot> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1980 (ikä 44)
Muut tiedot
Omaisuus:  5,4 miljardia dollaria (3/2018)
Yritys:  Lactalis (Ranskalainen meijerijätti)
Marie Besnier Beauvalot (s. 30. heinäkuuta 1980) on ranskalainen Lactalis-meijerijätin perijätär ja miljardööri.
Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 351. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuudekseen arvioitiin 5,4 miljardia dollaria. Hän peri isänsä Michel Besnierin (1928-2000) kuoltua noin 20,7 prosentin osuuden ranskalaisesta, maailmanjaaluisesti toimivasta Lactalis-konsernista. Vastaavan perintöosuuden sai myös hänen veljensä Jean-Michel Besnier (s. 1967/68, yhtymän hallituksen varapuheenjohtaja). Määräävän omistusosuuden sai sisaruksista Emmanuel Besnier (s. 1970), josta tuli Lactalis-yhtymän toimitusjohtaja.
Marien isoisä André Besnier oli perustanut meijeriyhtiön vuonna 1933. Nykyisen nimensä se otti vuonna 1999. Nykyään Lactalis-yhtymällä on 236 tuotantolaitosta maailmanlaajuisesti. Yhtymällä on 75 000 työntekijää yhteensä 44 eri maassa. Se on maailman suurin meijerialan yritys sekä Euroopan suurin maidonkerääjä ja juustonvalmistaja. Tuotteista tunnetuimpia ovat ranskalainen briejuusto President, jota myydään yli 140 maassa ja joka tuottaa yhtiölle 1,8 miljardin euron liikevaihdon sekä Galbani, jota myydään yli 130 maahan (1,5 mrd. euron osuus liikevaihdosta).
Marian McPartland

Marian McPartland
Marian McPartland (20. maaliskuuta 1918 Slough, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 20. elokuuta 2013 New York, Yhdysvallat) oli Yhdysvalloissa asunut jazzpianisti, joka tunnettiin erityisesti jazzmusiikin popularisoijana viikoittain NPR:llä kuullun radio-ohjelmansa Piano Jazz ansiosta.
Marian McPortland esiintyi muun muassa Earl Hinesin, Teddy Wilsonin, Ellis Larkinsin ja Benny Carterin kanssa. Hänet nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2007. Lisäksi hän sai Peabody-palkinnon.
Aiheesta muualla

tedkurland.com: Marian McPartland Bio (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marian McPartland Wikimedia Commonsissa
Mario Cimarro

Mario Cimarro vuonna 2012
Mario Cimarro (1. kesäkuuta 1971 Havanna, Kuuba) on kuubalainen näyttelijä.
Cimarro on esiintynyt urallaan useissa telenoveloissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mario Cimarro Wikimedia Commonsissa
Mario Cimarro Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
The Favourite

| The Favourite |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Giórgos Lánthimos
Käsikirjoittaja:   Deborah Davis  Tony McNamara 
Tuottaja:   Ceci Dempsey  Ed Guiney  Lee Magiday  Giórgos Lánthimos 
Kuvaaja:  Robbie Ryan
Leikkaaja:  Giórgos Mavropsarídis
Tuotantosuunnittelija:  Fiona Crombie
Pukusuunnittelija:  Sandy Powell
Pääosat:   Olivia Colman  Emma Stone  Rachel Weisz  Nicholas Hoult  Joe Alwyn 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Britannia  Irlanti  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:   Scarlet Films  Element Pictures  Arcana  Film4 Productions  Waypoint Entertainment 
Levittäjä:  Fox Searchlight Pictures
Ensi-ilta:   2018-08-3131. elokuuta 2018 (Venetsia)  2018-11-2323. marraskuuta 2018 (Yhdysvallat)  2019-01-011. tammikuuta 2019 (Britannia)  2019-02-088. helmikuuta 2019 (Suomi)  
Kesto:  120 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  15 miljoonaa dollaria
Tuotto:  28,9 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Favourite on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut historiallinen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Giórgos Lánthimos. Se sijoittuu 1700-luvulle kuningatar Annan valtakauteen ja kertoo kahdesta naisesta, jotka kilpailevat hovissa kuningattaren suosiosta. Elokuvan pääosissa ovat Olivia Colman, Emma Stone, Rachel Weisz, Nicholas Hoult, Joe Alwyn, James Smith ja Mark Gatiss. Irlannissa, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa yhteistuotettu elokuva kuvattiin Hatfield Housessa, Hertfordshiressa ja Hampton Courtin palatsissa, Richmond upon Thamesissa, Englannissa keväällä 2017.
The Favourite sai maailmanensi-iltansa 30. elokuuta 2018 Venetsian elokuvajuhlilla, missä se palkittiin Grandy Jury -palkinnolla ja parhaan naispääosan Volpi Cup -palkinnolla (Colman). Teatteriensi-illan se sai Yhdysvalloissa 23. marraskuuta 2018. Suomessa sen ensi-ilta on 8. helmikuuta 2019.
Elokuva palkittiin parhaan musikaali- tai komediaelokuvan naispääosan Golden Globella (Colman) ja sai Golden Globe -ehdokkuudet myös parhaasta musikaali- tai komediaelokuvasta, naissivuosasta (Stone ja Weisz) ja käsikirjoituksesta. Elokuva sai myös parhaan brittiläisen independent-elokuvan palkinnon. Elokuva sai eniten Bafta-ehdokkuuksia vuonna 2019 yhteensä 12 ehdokkuutta. Colman palkittiin myös parhaan naispääosan Oscarilla. Elokuva sai kokonaisuudessaan 10 Oscar-ehdokkuutta vuoden 2019 gaalassa muun muassa parhaasta elokuvasta, ohjauksesta, naissivuosasta (Stone ja Weisz) ja alkuperäisestä käsikirjoituksesta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Olivia Colman  | … |  Kuningatar Anna   |
|  Emma Stone  | … |  Abigail Hill   |
|  Rachel Weisz  | … |  Sarah Churchill, Marlborough’n herttuatar   |
|  Nicholas Hoult  | … |  Robert Harley, Oxfordin ja Mortimerin jaarli   |
|  Joe Alwyn  | … |  Samuel Masham   |
|  Mark Gatiss  | … |  John Churchill, Marlborough’n herttua   |
|  James Smith  | … |  Sidney Godolphin, Godolphinin jaarli   |
|  Jenny Rainsford  | … |  Mae   |
Vastaanotto > Palkinnot ja ehdokkuudet

| Palkinnot ja ehdokkuudet> Palkinto | Palkinnot ja ehdokkuudet> Päiväys | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kategoria | Palkinnot ja ehdokkuudet> Kenelle | Palkinnot ja ehdokkuudet> Tulos | Palkinnot ja ehdokkuudet> Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bafta-palkinto | 10. helmikuuta 2019 | Elokuva | Ceci Dempsey, Ed Guiney, Lee Magiday ja Giórgos Lánthimos | Odottaa |  |
| Bafta-palkinto | 10. helmikuuta 2019 | Ohjaus | Giórgos Lánthimos | Odottaa |  |
| Bafta-palkinto | 10. helmikuuta 2019 | Naispääosa | Olivia Colman | Odottaa |  |
| Bafta-palkinto | 10. helmikuuta 2019 | Naissivuosa | Emma Stone | Odottaa |  |
| Bafta-palkinto | 10. helmikuuta 2019 | Naissivuosa | Rachel Weiz | Odottaa |  |
| Bafta-palkinto | 10. helmikuuta 2019 | Käsikirjoitus | Deborah Davis & Tony McNamara | Odottaa |  |
| Bafta-palkinto | 10. helmikuuta 2019 | Kuvaus | Robbie Ryan | Odottaa |  |
| Bafta-palkinto | 10. helmikuuta 2019 | Brittielokuva | Giórgos Lánthimos, Ceci Dempsey, Ed Guiney, Lee Magiday, Deborah Davis, Tony McNamara | Odottaa |  |
| Bafta-palkinto | 10. helmikuuta 2019 | Lavastus | Fiona Crombie & Alice Felton | Odottaa |  |
| Bafta-palkinto | 10. helmikuuta 2019 | Puvustus | Sandy Powell | Odottaa |  |
| Bafta-palkinto | 10. helmikuuta 2019 | Maskeeraus | Nadia Stacey | Odottaa |  |
| Bafta-palkinto | 10. helmikuuta 2019 | Leikkaus | Giórgos Mavropsarídis | Odottaa |  |
| Golden Globe | 6. tammikuuta 2019 | Musikaali- tai komediaelokuva | Ceci Dempsey, Ed Guiney, Lee Magiday ja Giórgos Lánthimos | Ehdokkuus |  |
| Golden Globe | 6. tammikuuta 2019 | Naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa | Olivia Colman | Voitto |  |
| Golden Globe | 6. tammikuuta 2019 | Naissivuosa | Emma Stone | Ehdokkuus |  |
| Golden Globe | 6. tammikuuta 2019 | Naissivuosa | Rachel Weisz | Ehdokkuus |  |
| Golden Globe | 6. tammikuuta 2019 | Käsikirjoitus | Deborah Davis & Tony McNamara | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | 24. helmikuuta 2019 | Elokuva | Ceci Dempsey, Ed Guiney, Lee Magiday ja Giórgos Lánthimos | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | 24. helmikuuta 2019 | Ohjaus | Giórgos Lánthimos | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | 24. helmikuuta 2019 | Naispääosa | Olivia Colman | Voitto |  |
| Oscar-palkinto | 24. helmikuuta 2019 | Naissivuosa | Emma Stone | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | 24. helmikuuta 2019 | Naissivuosa | Rachel Weiz | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | 24. helmikuuta 2019 | Alkuperäinen käsikirjoitus | Deborah Davis & Tony McNamara | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | 24. helmikuuta 2019 | Kuvaus | Robbie Ryan | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | 24. helmikuuta 2019 | Lavastus | Fiona Crombie & Alice Felton | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | 24. helmikuuta 2019 | Puvustus | Sandy Powell | Ehdokkuus |  |
| Oscar-palkinto | 24. helmikuuta 2019 | Leikkaus | Giórgos Mavropsarídis | Ehdokkuus |  |
| Screen Actors Guild -palkinto | 27. tammikuuta 2019 | Naispääosa | Olivia Colman | Ehdokkuus |  |
| Screen Actors Guild -palkinto | 27. tammikuuta 2019 | Naissivuosa | Emma Stone | Ehdokkuus |  |
| Screen Actors Guild -palkinto | 27. tammikuuta 2019 | Naissivuosa | Rachel Weisz | Ehdokkuus |  |
Aiheesta muualla

The Favourite Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Matheus Biteco

Matheus Bitencourt da Silva (28. kesäkuuta 1995 Porto Alegre, Brasilia – 28. marraskuuta 2016 La Uníon, Kolumbia) oli brasilialainen jalkapalloilija. Hänet tunnettiin nimellä Matheus Biteco. Hänen seuransa oli Chapecoense. Matheus Biteco kuoli lento-onnettomuudessa, jossa sai surmansa useita jalkapalloilijoita ja muita merkittäviä henkilöitä.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Matheus Biteco
Marie Hammarström

Marie Hammarström
Marie Hammarström (s. 29. maaliskuuta 1982 Glanshammar) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on heinäkuun 2013 loppuun mennessä pelannut Ruotsin naisten  maajoukkueessa 40 maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.
Hammarström esiintyi ensimmäisen kerran Ruotsin maajoukkueessa lokakuussa 2010. Hän saavutti MM-pronssia 2011 tehtyään pronssiottelussa Ruotsin voittomaalin. Myös vuoden 2012 olympialaisissa ja vuoden 2013 EM-kilpailuissa hän teki yhden maalin.
Hammarström edustaa kotimaassaan Kopparbergs/Göteborg FC:tä. Hänen kasvattajaseuransa on Glanshammars IF, ja hän on pelannut myös KIF Örebro DFF:ssä 1999–2012.
Marie Hammarströmin kaksoissisar Kristin Hammarström on myös maajoukkuejalkapalloilija.
Mathematics for Finance

Mathematics for Finance on Marek Capińskin ja Tomasz Zastawniakin kirjoittama ja Springerin kustantama, Springer Undergraduate Mathematics Series-sarjaan kuuluva kirja. Kirja toimii johdantona talousmatematiikkaan. Kirja on julkaistu vuonna 2011. Esitietoina oletetaan perustiedot todennäköisyyslaskennasta ja analyysista.
Markus Merk

| Markus Merk |
| --- | --- |
 Merk vuonna 2006
Henkilötiedot
Koko nimi:  Markus Merk
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1962 Kaiserslautern, Länsi-Saksa
| Urheilijan ura> Tuomariura |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaudet | Sarja | Ott    | Ott    |
| 1985-2008 1988-2008 1992-2007 | 2. Bundesliiga Bundesliiga FIFA | 85 ? 276 21 338 ? 1257 77  | 85 ? 276 21 338 ? 1257 77  |

Markus Merk (s. 15. maaliskuuta 1962 Kaiserslautern) on entinen saksalainen jalkapalloerotuomari. Merk oli kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n virallinen tuomari vuosina 1992–2007. Siviiliammattiltaan hän on hammaslääkäri. Merk on naimisissa ja hänellä on yksi poika.
Merk aloitti tuomaroinnin 2. Bundesliigassa jo vuonna 1985. Vuonna 1988 hän tuomitsi avausottelunsa Bundesliigassa ja vuonna 1992 hänestä tuli FIFA:n virallinen tuomari. Merk tuomitsi urallaan viisi suurta finaalia, mukaan lukien vuoden 2004 EM-finaalin ja kauden 2002–2003 Mestareiden liigan finaalin. Merk valittiin urallaan seitsemän kertaa Saksan parhaaksi tuomariksi ja hänellä on hallussaan myös eniten otteluita Bundesliigassa puhaltaneen tuomarin titteli. Vuoden 2006 MM-kilpailuissa Merk tuomitsi kolme ottelua. Hän päätti uransa vuonna 2007.
Ennen vuoden 2004 EM-finaalia Kreikan ja Portugalin välillä nousi kohu, sillä Kreikan saksalaisvalmentaja Otto Rehhagel oli Merkin potilaana tämän hammaslääkäriasemalla.
Suuret ottelut

Jalkapallon EM-kilpailuiden 2004 finaali
Mestareiden liigan finaali 2002–2003
Cup-voittajien cupin finaali 1996–1997
DFB-Pokalin finaali 1992–1993
DFB-Supercup 1995–1996