stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Conan (televisiosarja)

| Conan |
| --- | --- |
 Ohjelman tunnus
Tyyli:  Keskustelu Viihde
Kestoaika:  42 min.
Pääosissa:  Conan O'Brien Andy Richter Jimmy Vivino The Basic Cable Band
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   TBS  SuomiTV  FOX
Esitetty:  8. marraskuuta 2010 – 24. kesäkuuta 2021
Tuotantokausia:  11
Jaksoja:  1510
Tuotanto
Tuottaja(t):  Frank Smiley
Vastaava(t) tuottaja(t):  Jeff Ross
Tuotantoyhtiö(t):  Conaco
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Conan oli yhdysvaltalainen myöhäisillan keskustelu- ja viihdeohjelma, jota juonsi Conan O'Brien. Ohjelman ensiesitys oli 8. marraskuuta 2010 kaapelikanava TBS:llä. Se oli seuraaja NBC-kanavan Late Night with Conan O'Brienille (1993–2009) ja lyhytikäiseksi jääneelle The Tonight Show with Conan O'Brienille (2009–2010). Ohjelman viimeinen jakso esitettiin 24. kesäkuuta 2021.
Conania esitettiin TBS-kanavalla maanantai–torstai-iltaisin kello 23.00 alkaen. Ohjelma kuvattiin Warner Bros:in studioilla Burbankissa Kaliforniassa. TBS:n omistava Time Warner kertoi olleensa erityisen tyytyväinen sarjan vetovoimaan mainostajia houkuttelevan 18–34 -vuotiaiden ikäluokan keskuudessa.
Jakson rakenne

Conan on formaatiltaan samankaltainen O'Brienin Late Nightin ja The Tonight Show’n kanssa. Jakso sisältää O'Brienin esittämän ajankohtaisista aiheista koostuvan satiirisen monologin, sketsejä, julkisuuden henkilöiden vierailuja, stand up -komiikkaa ja musiikkivieraita. O'Brienin aikaisemmista ohjelmista tunnettu koomikko ja näyttelijä Andy Richter jatkaa O'Brienin aisaparina. O'Brienin pitkäaikainen houseyhtye jatkoi ohjelmassa nimellä Jimmy Vivino and the Basic Cable Band johtajanaan kitaristi Jimmy Vivino. James Wormworth korvasi Max Weinbergin yhtyeen rumpalina.
Vuoden 2019 alkupuolella Conan siirtyi uuteen puolituntiseen formaattiin, joka poikkesi huomattavasti vanhasta talk show -formaatista. Formaattimuutoksen myötä lavasteet ja asusteet vaihtuivat, vieraiden haastattelut rajoitettiin yhteen ja Jimmy Vivino and the Basic Cable Band -houseyhtyeestä luovuttiin . Uusi formaatti jatkui ohjelman loppuun asti, vuoteen 2021.
Sarjan esittäminen Suomessa

O'Brien vetosi ohjelmassaan suomalaisten tv-kanavien johtajia esittämään Conania myös Suomessa. Näin lopulta kävikin 15. elokuuta 2011, kun SuomiTV alkoi esittää ohjelmaa. Aikaisemmista ehdokkaista televisiokanavat MTV3 ja Sub ilmoittivat, etteivät olleet kiinnostuneita ottamaan ohjelmaa ohjelmistoonsa. Huhtikuussa 2011 paljastettiin, että jokin suomalainen televisiokanava oli ostanut esitysoikeudet Conaniin, mutta tarkempia tietoja ei tuolloin vielä paljastettu. Lopulta kesäkuussa 2011 tiedotettiin, että Conania aletaan esittää SuomiTV-kanavalla, joka myytiin Rupert Murdochin Fox-yhtiölle 2012. Samalla kanavan nimi muuttui  Fox-kanavaksi. Ohjelman näyttäminen lopetettiin vuoden 2012 syksyllä.lähde?
Aiheesta muualla

Team Coco (englanniksi)
Assisi

| Assisi |
| --- | --- |
 Näkymä Assisiin
 lippu:  vaakuna
 Assisi
 Koordinaatit: 43°04′33″N, 12°37′03″E 
Valtio:  Italia
Alue:  Umbria
Maakunta:  Perugia
Hallinto:  
 – Pormestari:  Stefania Proietti
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  186,9 km²
Korkeus:  +424 m
Väkiluku (2015):  28 299
 – Väestötiheys:  151,4 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  06081
Suuntanumero(t):  075
Rekisterikilpi:  PG
 
 www.comune.assisi.pg.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Assisi on kaupunki Italian keskiosassa Umbrian alueella Perugian maakunnassa. Kaupungissa on arviolta 28 299 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 186,9 neliökilometriä. Kaupunki on perustettu Monte Subasion rinteelle. Assisi sijaitsee Perugia–Foligno–Rooma-rautatien varrella, Perugian ja Folignon välillä. Assisi on myös E45-tien varrella Perugian ja Folignon välisellä jaksolla. Lähin lentokenttä on Perugiassa.
Assisi on 1200-luvulla eläneen Fransiskus Assisilaisen ja Pyhän Klaaran syntymäkaupunki.
Nähtävyyksiä

Assisissa on runsaasti historiallisia nähtävyyksiä. Pyhän Fransiskuksen basilika ja muut fransiskaanikohteet ovat maailmanperintöluettelossa. Vähän matkan päässä kaupungista sijaitsee Eremo delle Carcerin erakkoluostari ja ylhäällä vuorella kaupungin yläpuolella on suuri linna, Rocca Maggiore.
Greccion seimi lähellä Assisia on tunnettu pyhiinvaelluskohde.
Assisin kunnassa olevassa Petrignanossa avattiin 7.6.2014 Jarno Saarisen puisto hänen muistokseen.
Assisi panoraamakuvassa
Tori Piazza del Comune
Santa Maria sopra Minervan kirkko
Pyhän Fransiskuksen basilika
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Assisi Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (italiaksi)
Unescon maailmanperintökohteet Italiassa
Agrigento
Alberobellon trullitalot
Alppien paalutalot (yhteinen viiden muun maan kanssa)
Amalfin rannikko
Aquileia
Assisin fransiskaanikohteet
Berninan rautatie (yhteinen Sveitsin kanssa)
Casertan palatsi, Vanvitellin akvedukti, San Leucion rakennusryhmä
Castel del Monte
Cerveteri, Tarquinia
Cilento ja Vallo di Diano, Paestum, Velia, Certosa di Padula
Crespi d’Adda
Dolomiitit
Etna
Ferrara
Firenze
Genova: Le Strade Nuove ja Palazzi dei Rolli
Ivrea
Langobardien hallintokeskukset Italiassa
Liparisaaret
Mantova ja Sabbioneta
Medicien villat ja puutarhat
Modenan katedraali, Torre Civica ja Piazza Grande
Monte San Giorgio (yhteinen Sveitsin kanssa)
Napoli
Padovan kasvitieteellinen puutarha
Piazza dei Miracoli
Piemonten ja Lombardian pyhät vuoret
Piemonten viinimaisema: Langhe-Roero ja Monferrato
Pienza
Pompeji, Herculaneum, Torre Annunziata
Portovenere, Cinque Terre ja saaret Palmaria, Tino ja Tinetto
Ravennan varhaiskristilliset rakennukset
Rooma
San Gimignano
Santa Maria delle Grazie
Sassi di Matera
Savoijin kuninkaallisen suvun asuinrakennukset
Siena
Su Nuraxi di Barumini
Syrakusa ja Pantalican kivinen nekropolis
Urbino
Val Camonica
Val di Noto
Val d’Orcia
Venetsia
Verona
Vicenza ja Veneton palladiolaiset villat
Villa Adriana
Villa d'Este
Villa Romana del Casale
Perugian maakunta
Assisi | Bastia Umbra | Bettona | Bevagna | Campello sul Clitunno | Cannara | Cascia | Castel Ritaldi | Castiglione del Lago | Cerreto di Spoleto | Citerna | Città della Pieve | Città di Castello | Collazzone | Corciano | Costacciaro | Deruta | Foligno | Fossato di Vico | Fratta Todina | Giano dell’Umbria | Gualdo Cattaneo | Gualdo Tadino | Gubbio | Lisciano Niccone | Magione | Marsciano | Massa Martana | Monte Castello di Vibio | Monte Santa Maria Tiberina | Montefalco | Monteleone di Spoleto | Montone | Nocera Umbra | Norcia | Paciano | Panicale | Passignano sul Trasimeno | Perugia | Piegaro | Pietralunga | Poggiodomo | Preci | San Giustino | Sant’Anatolia di Narco | Scheggia e Pascelupo | Scheggino | Sellano | Sigillo | Spello | Spoleto | Todi | Torgiano | Trevi | Tuoro sul Trasimeno | Umbertide | Valfabbrica | Vallo di Nera | Valtopina
Karjasilta

| Karjasilta |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Karjasilta korostettuna.
Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Höyhtyän suuralue
Koordinaatit:  65°00′06″N, 025°29′38″E
Kaupunginosa nro:  13
Väkiluku:  3 838  31.12.2023
Työpaikkoja:  3 238 kpl   (31.12.2016)
Osa-alueet:  Karjasilta, Taka-Lyötty
Talvinen Hakakatu Nokelantien risteyksestä länteen kohti Pohjankartanoa katsottuna.
Karjasilta on sotien jälkeen rakennettu Oulun kaupunginosa.
Sijainti

Karjasilta sijaitsee noin kilometrin Oulun keskustasta kaakkoon Höyhtyän suuralueella. Alueen nimi viittaa sen käyttöön aikoinaan kaupunkilaisten omistamien lehmien laidunmaana. Alueen pohjoispuolen sivuitse virtaa Kaupunginoja, jonka yli karja piti kuljettaa siltaa myöten. Karjasilta on puutaloaluevaltainen kaupunginosa, mutta sen länsilaidalla on myös sotien jälkeen rakennettu ja myöhemmin laajentunut kerrostaloalue. Karjasillalla on viime sotien taistelupaikkoihin viittaavina kadunniminä Summantie, Raatteentie, Kollaantie ja Taipaleentie. Alueen entiseen käyttöön taas viittaa nimi Hakakatu. Karjasilta rajoittuu pohjoisessa Raksilaan ja Karjasillanpuistoon, idässä Kaukovainioon ja Pohjantiehen, etelässä Höyhtyään ja Joutsentiehen, sekä lännessä Pohjanmaan rataan.
Rakennuskanta ja palvelut

Karjasillan rakennuskanta käsittää 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa rakennettuja rintamamiestaloja, joita alueella on noin 200. Pientalot on mittasuhteiltaan, sijoittelultaan ja materiaaleiltaan toteutettu yhtenäisesti ja pientalo-alueelle on laadittu korjaus- ja rakennustapaohjeet. Niiden tarkoituksena on varmistaa, että Karjasillan pientaloalueen luonne säilyy mahdollisimman hyvin.
Karjalanpuiston ympärillä olevissa kortteleissa on välirauhan aikaan rakennettuja ruotsalaistaloja.
Karjasilta sisältää myös 1950-luvulla ja 1960-luvulla rakennetun kerrostaloalueen. Vasta paljon myöhemmin eli 2000-luvulle siirryttäessä rakennettiin Taka-Lyötyn pohjoisosaan uusi kerrostaloalue erityisesti vanhusväestöä varten, muun muassa Caritas-kylä.
Karjasillanpuiston tuntumassa sijaitsevat Oulun musiikkikeskus ja Madetojan musiikkilukio. Taka-Lyötyn pohjoinen osa-alue taas on rautatie- ja linja-autoaseman välittömässä läheisyydessä.
Alueen eteläinen osa on 1990-luvun lopulla kehittynyt kauppakeskukseksi. Siellä on muun muassa Pohjois-Suomen suurin kodin sisustamiseen ja kunnostamiseen liittyvä kauppakeskittymä.
Tekninen keskus, rakennusvalvontavirasto, Oulun seudun ympäristötoimi ja yleiskaavoitus muuttivat Karjasillan uudeksi maamerkiksi Pohjankartanon koulun lähelle vuonna 2011 valmistuneeseen Ympäristötaloksi nimettyyn virastotaloon, samalla kun Höyhtyän puoleisella kulmalla lähellä Karjasillan koulua sijainnut puutarha lopetti toimintansa, asuntorakentamisen tilalle.
Suomen paras asuinalue

Karjasilta valittiin Suomen parhaaksi asuinalueeksi vuonna 2009 järjestetyssä yleisöäänestyksessä, jossa annettiin yhteensä 6 524 ääntä. Karjasilta sai niistä 23,4 %. Toiseksi sijoittui äänimäärällä 21,4 % Koivuhaka Kokkolassa ja kolmanneksi äänimäärällä 17,3 % Lutakko Jyväskylässä.
Julkiset veistokset

Kevätmyrskyä, kuvanveistäjä Tauno Seppäsen Pohjankartanon edessä Kollaanpuistossa sijaitseva vuonna 1971 paljastettu julkinen ulkoveistos
Siivet, kuvanveistäjä ja taidemaalari Martti Tarvaisen (1897–1985) Karjasillanpuistossa, Laanaojassa sijaitseva vuonna 1965 paljastettu julkinen ulkoveistos
Kuvia Karjasillalta

Oulun musiikkikeskus
Kalevan pääkonttori
Pohjankartanon koulu
Karjasillan kirkko
Jäätelökioski
Karjasillan puisto
Pientaloaluetta
Ympäristötalo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karjasilta Wikimedia Commonsissa
Suomen paras asuinalue löytyy Oulusta, Tekniikka&Talous, 20.11.2009
Oulun kaupunginosat ja suuralueet
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Suuralueet | Kaupunginosat |  |
| 1. Keskusta | I Pokkinen • II Vaara • III Vanhatulli • IV Hollihaka • V Leveri • Myllytulli • Intiö • Raksila |  |
| 2. Höyhtyä | Höyhtyä • Karjasilta • Lintula • Mäntylä • Nokela |  |
| 3. Oulunsuu | Kontinkangas • Oulunsuu • Peltola • Värttö |  |
| 4. Kaukovainio | Hiironen • Kaukovainio |  |
| 5. Nuottasaari | Limingantulli • Nuottasaari • Äimärautio |  |
| 6. Kaakkuri | Kaakkuri • Kiviniemi • Metsokangas • Perävainio |  |
| 7. Maikkula | Hangaskangas • Heikkilänkangas • Iinatti • Juurusoja • Knuutila • Maikkula • Madekoski • Pikkarala |  |
| 8. Tuira | Hietasaari • Koskikeskus • Pikisaari • Toppilansaari • Tuira • Vihreäsaari |  |
| 9. Puolivälinkangas | Isko • Puolivälinkangas • Pyykösjärvi • Takalaanila • Välivainio |  |
| 10. Koskela | Alppila • Koskela • Taskila • Toppila |  |
| 11. Pateniemi | Rajakylä • Pateniemi • Herukka |  |
| 12. Kaijonharju | Kaijonharju • Kuivasjärvi • Liikanen • Linnanmaa • Ritaharju |  |
| 13. Myllyoja | Haapalehto • Hintta • Kirkkokangas • Kynsilehto • Laanila • Myllyoja • Parkkisenkangas |  |
| 14. Sanginsuu | Lapinkangas • Sanginjoki • Sanginsuu • Ulkosanki |  |
| 15. Korvensuora | Heikinharju • Korvenkylä • Korvensuora • Rusko • Ruskonselkä • Saviharju • Talvikangas |  |
| 16. Ylikiiminki | Jolos • Nuoritta • Vepsä • Vesala • Vuotto • Ylikiiminki |  |
| 17. Hiukkavaara | Haukkasuo • Hiukkavaara • Kivikkokangas · Niiles • Puolukkakangas • Saarela • Vanha Hiukkavaara |  |
| 20. Haukipudas | Haukipudas • Jokikylä • Martinniemi |  |
| 21. Kello | Kalimenkylä • Kello |  |
| 30. Kiiminki | Alakylä • Hannus • Huttukylä • Kiiminki |  |
| 31. Jääli | Jäälinkylä • Välikylä |  |
| 40. Oulunsalo | Kylänpuoli • Oulunsalo • Salonpää |  |
| 50. Yli-Ii | Pahkala • Tannila • Yli-Ii |  |
Johann Georg Seidenbusch

Johann Georg Seidenbusch
Johann Georg Seidenbusch (5. huhtikuuta 1641, München, Saksa – 10. joulukuuta 1729, Aufhausen, Pfaltz, Saksa) oli saksalainen katolinen pappi, virsirunoilija ja Aufhausenin oratoriaanikongregaation perustaja.
Seidenbusch vihittiin papiksi 1666 ja hän sai papinviran 1667 Aufhausenissa, Ylä-Pfalzissa. Vuodesta 1672 hän eli yhdessä apupappiensa kanssa yhteisössä ja perusti Aufhausenin oratorioriaani-instituutin. Sen toiminta laajeni myöhemmin Wieniin ja Müncheniin.
Aufhauseniin tullessaan hän toi mukanaan pienen Marian patsaan, jonka hän oli opiskeluaikanaan ottanut talteen purettavasta kirkosta. Patsaalle hän rakennutti pienen kappelin, jossa hän johti rukoushetkiä ja myöhemmin paikalle on rakennettu merkittävä Maria Schnee-pyhiinvaelluskirkko.
Seidenbusch tunnetaan Salve Regina rukouksen pohjalta kirjoittamasta virrestä ”Gegrüßet seist du, Königin, o Maria”. Hän julkaisi sen 1687 ilmestyneessä hartauskirjassaan Marianischer Schnee-Berg, oder Beschreibung der Andacht bey Unser Lieben Frawen zum Schnee auff dem Berg zu Auffhausen … Sambt Neun und zwantzig Bitt- und Lob-Gesänglein”. Virttä lauletaan Mainzissa 1712 ”Allgemeines Gesang-Buch” kokoelmassa painetulla sävelmällä.   Sen pohjalta ruotsalainen runoilija Bo Setterlind on  ”Var hälsad, Herrens moder”, joka on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa virsi 480.Sen suomennos on Anna-Mari Kaskisen tekemä. Se on Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 480 ja Suomen ev. -lut. kirkon virsikirjassa virsi 937 "Ole tervehditty täällä". Helsingin katolisen hiippakunnan Cantemus-laulukirjassa on Seidenhuschin virrestä suoraan tehty suomennos, virsi 205 "Oi terve, äiti armoisa", sen on Kaisu Vuolio tehnyt 1987.
Regensburgin hiippakunnassa, Saksassa on meneillään (vuonna 2020) Seidenbuschin autuaaksijulistamis-prosessi.
Severus Gastorius

Severus Gastorius (.1646 Oettern, Saksa – 1682, Jena) oli saksalainen kanttori ja säveltäjä.
Severus syntyi Weimarin lähellä, ja oli opettajan poika. Suku käytti nimeä Bauchspieß. 1667 hän alkoi opiskella Jenan yliopistossa, ja vuodesta 1670 hän toimi Jenassa kanttori Anderas Zöllin viransijaisena ja solmi avioliiton tämän tyttären kanssa 1677 ja siten hän sai Zöllin viran tämän kuoltua.
Gastoriuksen tunnetuin sävelmä on virsimelodia, joka liittyy Samuel Rodigastin virteen ”Was Gott thut, das ist wohlgetan”. 1687 Nordhausenissa ilmestyneessä laulukirjassa kerrotaan, että Rodigast olisi kirjoittanut virren tekstin lohduttaakseen sairasta Gastoriusta, jonka luultiin kuolevan, ja oli pyytänyt Rodigastia kirjoittamaan virren lohdutukseksi ja lauettavaksi hänen haudallaan. Kuolinvuoteellaan Gastorius kirjoitti runoon sävelmän. Hänen sävelmänsä pohjautui kuitenkin Werner Fabriciuksen virsisävelmään.  Mutta hän parantuikin ja hänen kuorolaisensa, jotka olivat kanttoriopiskelijoita,  saivat laulaa virren hänelle joka viikko. Siten sävelmä levisi nopeasti. Hän kuoli kuitenkin jo 36-vuotiaana. Sävelmä painettiin 1677 Hannoverissa ilmestyneen virsikirjan hautajaisvirsien osastoon, ja sitä pidetään eräänlaisena virren syntykertomuksen todisteena.
Johann Sebastian Bach on käyttänyt Rodigastin Was Gott thut-virttä ja Gastoriuksen sävelmää neljässä kantaatissaan (BVW 12, 98, 99, 100).
Gastoriuksen sävelmä on tunnettu myös suomenkielisissä virsikirjoissa, mutta sävelmä ei missään niistä liity Rodigastin kirjoittamaan virteen.
Suomen ev. lut. kirkon virsikirja
172 Nyt kansat kaikki laulakaa (Burkhard Waldis 1553, Lobt Gott in seinem Heiligthum, suom. Elias Lönnrot 1872, uud. komitea 1937, 1984)
387 Herraamme aina luottaa saa (Benjamin Schmolck 1720, Was Gott tut, das ist wohlgetan, suom. Elias Lönnrot 1874
Ruotsin kirkon virsikirja
414 Niin kauaksi kuin aaltojaan / Så långt som havets bölja går (Carl W. Skarstedt 1861, Lars Lindman 1980, suom. Pekka Kivekäs 1998)
555 Jumalan neuvo kestävän /På Gud och ej på eget råd (Christian F. Gellert 1757, Auf Gott, und nicht auf meinen Rat, ruots. Johan O. Wallin 1818, Eva Norberg 1981, suom. Niilo Rauhala 1997)
Eleonora

| Eleonoora, Eleonora |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  Eleonoora: 11. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  Eleonora: 11. heinäkuuta
– ortodoksinen:  13. elokuuta
Muunnelmia:  Elli, Ellinoora, Noora, Nora, Leonora
Vastineita eri kielissä:  Eleanora
Nimen alkuperä:  Ellinor
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Eleonora on naisen etunimi. Suomessa se esiintyy myös muodossa Eleonoora. Nimi johtuu ranskalaisesta nimestä Eleanor, joka tarkoittaa "toinen Aenor",  kun eräällä äidillä ja hänen tyttärellään oli sama nimi. Lähtömuotona on arabialainen nimi Ellinor, joka merkitsee "Jumala on valoni".
Eleonoran lyhentymämuotoja ovat Elli, Noora ja Leonora. Suomessa Ellin, Eleonooran, Nooran ja Leonoran nimipäivä on 11. heinäkuuta.
Maaliskuuhun 2025 mennessä Suomessa on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan ollut noin 1 690 Eleonoora-nimen saanutta naista ja muutama mies. Eleonora-nimen on vastaavasti saanut 2 896 naista ja muutama mies.
Tunnettuja Eleonooria ja Eleonoria > Kuningattaria

Eleonoora Akvitanialainen (n. 1122–1204), herttuatar, Ranskan kuningatar 1137–1151, Englannin kuningatar 1152–1170
Eleonoora Aragonialainen (1402–1445), Portugalin kuningatar, kuningas Edvard I:n puoliso
Eleonoora Kastilialainen (1241–1290), Ponthieun kreivitär, Englannin kuningatar, kuningas Edvard II:n  puoliso
Eleonoora Itävaltalainen (1498–1558), arkkiherttuatar, Portugalin kuningatar 1518–1521, Ranskan kuningatar 1530–1547
Eleonoora Portugalilainen (1434–1467), Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarinna, keisari Fredrik III:n puoliso
Eleonora Provencelainen (1223–1291), Englannin kuningatar, kuningas Henrik III:n puoliso
Hedvig Eleonoora (1636–1715), Holstein-Gottorpin prinsessa, Ruotsin kuningatar, kuningas Kaarle X Kustaan puoliso
Ulriika Eleonoora (vanhempi) (1676–1693), Ruotsin kuningatar, kuningas Kaarle XI:n puoliso
Ulriika Eleonoora (1688–1741), Ruotsin hallitseva kuningatar 1718–1720
Tunnettuja Eleonooria ja Eleonoria > Muita

Eleonora Brown (s. 1948), italialainen näyttelijä
Eleonora van Dijk (s. 1987), alankomaalainen maantie- ja ratapyöräilijä
Eleonora Rossi Drago (1925–2007), italialainen näyttelijä
Eleonora Duse (1858–1924), italialainen näyttelijä
Eleonora Giorgi (1953–2025), italialainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja
Eleonoora Kauhanen (s. 1999), suomalainen näyttelijä, tanssija ja laulaja
Eleonora Pons Maronese, Lele Pons (s. 1995), venezuelalainen sosiaalisen median vaikuttaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eleonora Wikimedia Commonsissa
Karl-Olof Robertson

Karl-Olof Robertson (7. joulukuuta 1918 Jönköping, Ruotsi – 18. maaliskuuta 2009 Huskvarna, Ruotsi) oli ruotsalainen kirkkomuusikko ja säveltäjä.
Robertson valmistui kirkkomuusikoksi Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta 1940. Hän oli opiskellut myös sellonsoittoa ja kontrapunktia.  Hän toimi musiikinopettajana, mutta jatkoi sitten sävellysopintoja Lars-Erik Larssonin oppilaana. Vuodesta 1949 eläkkeelle jäämiseen saakka 1983 hän toimi kirkkomuusikkona Huskvarnassa.
Hän on säveltänyt kuoroteoksia, kantaatteja, kamari- ja orkesterimusiikkia. Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa on kymmenen hänen säveltämäänsä virttä.
Robertsonin säveltämät virret Ruotsin kirkon virsikirjassaː
66 Kun sataa tai paistaa / En såningsman går där (Anders Frostenson 1958, 1984, suom. Anna-Maija Raittila 1998)
85 Loi Luojamme maailmaan / Som mannen och kvinnan (Jan Arvid Hellström 1970, suom. Anna-Mari Kaskinen 1996)
292 Herramme luo käykäämme kaikki/ Worship the Lord, worship the Cre’tor  (Fred Kaan 1972, ruots. Kerstin Anér 1975, Suom. Pekka Kivekäs 1996)
357 Ystävän tunnet, joka parhaintaan / Någon du känner är din bästa vän (Bo Setterlind 1956, suom. Pekka Turunen 1994, uud. suom. Anna-Maija Raittila 1998)
426 Rannalla mies outo seisoo / Hör du rösten? Ser du mannen? (Karl Sundén 1970, suom. Pekka Kivekäs 1997)
457 Yli maan käy tuomio /Domen över världen går (Anders Frostenson 1964, 1981, suom. Pekka Kivekäs 1998)
459 Yön selkään tuskan taakkaa / At eve, when now he breathed no more (John R. Darbyshire 1931, ruots. Anna G. Wide 1963, suom. Pekka Kivekäs 1997)
591 Rauhaa ja oikeutta puolustamaan  / This we can do for justice and for peace (Brian Wren 1975, ruots. Anders Frostenson 1984, suom. Niilo Rauhala 1997, 2000)
655 Katso, kuninkaasi saapuu / Se din konung kommer till dig (Kertosäe Sak. 9: 9, Teksti Ps. 24, Muok. suom. Jarmo Kainulainen 1999)
658 Sinun luonasi on elämän lähde / Hos dig är livets källa (Kertosäe Ps. 36: 10, Teksti Ps. 36, Muok. suom. Jarmo Kainulainen 1999)
Kuningatar

Kuningatar on monarkiassa naispuolinen hallitsija tai hallitsijana toimivan kuninkaan puolisosta käytetty nimitys. Esimerkiksi Elisabet II oli kuningatar, mutta niin on myös Ruotsin kuninkaan Kaarle XVI Kustaan vaimo Silvia.
Yksi historian vaikutusvaltaisimmista ja tunnetuimmista kuningattarista, Yhdistyneen kuningaskunnan kuningatar Viktoria, valtaistuimella vuosina 1837–1901.
Silvia, Ruotsin kuningatar vuodesta 1976, jolloin hän meni naimisiin kuningas Kaarle XVI Kustaan kanssa.
Perinteisen käytännön mukaan monarkin miespuolisilla perillisillä on ollut etuoikeus valtaistuimeen. Joissain monarkioissa nainen voi periä kruunun vain siinä tapauksessa, että monarkilla ei ole eläviä miespuolisia sukulaisia. Nykyaikana monissa maissa on kuitenkin siirrytty sukupuolesta riippumattomaan kruununperimykseen, joten hallitsevien kuningattarien tulo on entistä todennäköisempää (esim. Norjassa, Ruotsissa, Belgiassa ja Alankomaissa). Nykyisin kuningatar, samoin kuin kuningas, on usein muodollinen ja symbolinen valtionpäämies, jonka tehtävät ovat lähinnä edustuksellisia ja seremoniallisia. Yleensä ylintä poliittista valtaa käyttää silloin pääministeri.
Monet kuningatarpuolisot ovat toimineet holhoojahallitsijana miehensä kuoltua. Esimerkiksi Ranskassa kuningatar Anna Itävaltalainen toimi holhoojahallitsijana, kunnes hänen poikansa Ludvig XIV täytti 18 vuotta.
Leskikuningatar on kuninkaan puolisona ollut kuningatar, jonka aviopuoliso (kuningas) on kuollut.
Kuningataräiti on entisen kuninkaan leski tai joskus entinen hallitsija, jonka lapsi on noussut valtaistuimelle.
Viimeksi mainittu nimitys on ollut erityisenä arvona esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ranskassa. Toisia arvon veroisia on kuitenkin kutsuttu historiassa vain leskikuningattariksi tai kuningattariksi.
Luettelo kuningattarista > Hallitsevat kuningattaret > Skotlanti/Englanti/Iso-Britannia/Yhdistynyt kuningaskunta

Matilde (vallassa 1141)
Margareeta (vallassa 19. marraskuuta 1286 – 26. syyskuuta 1290)
Maria Stuart (vallassa 14. joulukuuta 1542 – 24. heinäkuuta 1567)
Lady Jane Grey (vallassa 10.–19. heinäkuuta 1553)
Maria I (vallassa 19. heinäkuuta 1553 – 17. marraskuuta 1558)
Elisabet I (vallassa 17. marraskuuta 1558 – 24. maaliskuuta 1603)
Maria II (vallassa 13. helmikuuta 1689 – 28. joulukuuta 1694)
Anna (vallassa 8. maaliskuuta 1702 – 1. elokuuta 1714)
Viktoria (vallassa 20. kesäkuuta 1837 – 22. tammikuuta 1901)
Elisabet II (vallassa 6. helmikuuta 1952 – 8. syyskuuta 2022)
Luettelo kuningattarista > Hallitsevat kuningattaret > Alankomaat

Vilhelmiina (vallassa 23. marraskuuta 1890 – 4. syyskuuta 1948)
Juliana (vallassa 4. syyskuuta 1948 – 30. huhtikuuta 1980)
Beatrix (vallassa 30. huhtikuuta 1980 – 30. huhtikuuta 2013)
Luettelo kuningattarista > Hallitsevat kuningattaret > Ruotsi

Margareeta I (vallassa 1389–1412)
Kristiina (vallassa 6. marraskuuta 1632 – 5. kesäkuuta 1654)
Ulriika Eleonoora (vallassa 30. marraskuuta 1718 – 29. helmikuuta 1720)
Luettelo kuningattarista > Hallitsevat kuningattaret > Tanska

Margareeta I (vallassa 1389–1412)
Margareeta II (vallassa 14. tammikuuta 1972 – 14. tammikuuta 2024)
Luettelo kuningattarista > Hallitsevat kuningattaret > Kastilia/Espanja

Isabella Katolilainen (vallassa 1474–1504)
Johanna Mielipuoli (vallassa 1504–1555)
Isabella II (vallassa 1833–1870)