stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten BMX:n freestyle

Miesten BMX:n freestyle Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 31. heinäkuuta – 1. elokuuta Ariake Urban Sports Parkissa. Kilpailuun osallistuu 9 urheilijaa. BMX:n freestylekilpailu on ensimmäistä kertaa mukana olympialaisissa.
Karsinnat

Olympiaturnaukseen osallistuu 9 pyöräilijää. Näistä 6 valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Karsintaranking toimii siten, että yhdestä maasta otetaan kaksi parasta urheilijaa ja näiden pisteet lasketaan yhteen. Rankingin voittaja saa kaksi urheilijaa olympialaisiin ja sijojen 2. – 5. joukkueet yhden pyöräilijän. Kaksi paikkaa valitaan vuoden 2019 MM-kilpailujen perusteella. MM-kilpailujen paikat ovat myös maakohtaisia ja voivat tulla vain maille, jotka eivät ole saaneet paikkaa aikaisemmin. Isäntämaa Japanille on kiintiöpaikka.
Karsinnat > Kilpailuun osallistuvat maat

| Karsintatapa | Paikat maata kohden | Maat |
| --- | --- | --- |
| Isäntämaa | 1 |  Japani |
| Joukkueranking   Sija 1. | 2 |  Yhdysvallat |
| Joukkueranking   Sijat 2. – 5. | 1 |  Australia    Venäläiset olympiaurheilijat    Iso-Britannia    Ranska |
| MM-kilpailut 2019   Sijat 1. ja 2. | 1 |  Venezuela    Costa Rica |
Rieti Jorkama

Odo Fredrik Waldemar (Rieti) Jorkama (sukunimi vuoteen 1935 Björkman; 16. marraskuuta 1898 Viitasaari – 24. syyskuuta 1964 Porvoo) oli suomalainen prokuristi, pakinoitsija ja kirjailija. Hän kirjoitti pakinoita nimimerkillä Pökö.
Jorkaman vanhemmat olivat ruokalanpitäjä Saima Maria Björkman ja O. F. V. Landgren-Kaila. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1919 ja opiskeli sitten jonkin aikaa oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Jorkama meni kuitenkin pian Kansallis-Osake-Pankin palvelukseen prokuristiksi ja työskenteli sitten ensin Helsingissä ja vuosina 1928–1936 pankin Porvoon konttorissa. Vuodesta 1936 lähtien Jorkama työskenteli liikealan tehtävissä.
Jorkama toimi Porvoossa ilmestyneen Uusimaa-lehden pakinoitsijana vuosina 1928–1962. Hän oli mukana myös Porvoon Näytelmäseura ry:n ja Porvoon näyttämön teatteritoiminnassa.
Teoksia

Kivikirkon salaisuus : historiallinen seikkailukertomus. Poikien seikkailukirjasto 76.    Otava 1937
Pökön pakinoita'', kuvitus Stig Fredriksson ; koonnut E. J. Ellilä.     uusimaa, Porvoo 1968
Pyöräily kesäolympialaisissa 2020 – miesten BMX:n kilpa-ajo

Miesten BMX:n kilpa-ajo Tokion kesäolympialaisissa 2020 kilpaillaan 29.–30. heinäkuuta Ariake Urban Sports Parkissa. Kilpailuun osallistuu 24 urheilijaa.
Karsinnat

Olympiaturnaukseen osallistuu 24 pyöräilijää. Näistä 18 valitaan UCIn olympiakarsintarankingin perusteella. Karsintaranking toimii siten, että yhdestä maasta otetaan kolme parasta urheilijaa ja näiden pisteet lasketaan yhteen. Maat jotka ovat rankingissa sijoilla 1. ja 2. saavat olympialaisiin kolme urheilijaa, sijoilla 3. – 5. olevat maat saavat kaksi pyöräilijää ja sijoilla 6. – 11. saavat yhden pyöräilijän. Kolme paikkaa annetaan saman rankingin perusteella henkilökohtaisten rankingien perusteella siten, että kolme parasta urheilijaa, joiden maat eivät olleet saaneet paikkoja yhdistetyjen joukkuerankingien kautta, saavat maalleen paikan olympialaisiin. Kaksi paikkaa valitaan vuoden 2020 MM-kilpailujen perusteella. Nämäkin paikat ovat maakohtaisia ja voidaan myöntää maille, joiden urheilijat eivät ole vielä ansainneet maalleen paikkaa olympialaisiin. Isäntämaa Japanille on kiintiöpaikka olympialaisiin.
Karsinnat > Kilpailuun osallistuvat maat

| Karsintatapa | Paikat maata kohden | Maat |
| --- | --- | --- |
| Isäntämaa | 1 |  Japani |
| Joukkueranking   Sijat 1. ja 2. | 3 |  Ranska    Alankomaat |
| Joukkueranking   Sijat 3. – 5. | 2 |  Yhdysvallat    Sveitsi    Kolumbia |
| Joukkueranking   Sijat 6. – 11. | 11 |  Australia    Iso-Britannia    Argentiina    Brasilia    Ecuador    Etelä-Afrikka |
| Yksilöranking | 1–3 |  Norja    Kanada    Venäläiset olympiaurheilijat |
| MM-kilpailut   Sijat 1. ja 2. | 1 |  Italia    Latvia |
Riippasalava

| Riippasalava |
| --- | --- |
 Riippasalava Englannissa Oxfordissa.
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Pajukasvit Salicaceae
Suku::  Pajut Salix
Laji::  × pendulina  Wender.
Katso myös
   Riippasalava Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Riippasalava eli kyynelsalava (Salix × pendulina) on pajuihin kuuluva risteymälaji, jonka kantalajit ovat valkosalava (S. alba), itkusalava (S. babylonica) ja silosalava (S. euxina).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Riippasalava – Salix ×pendulina
Rietveld-Schröder-talo

| Rietveld-Schröder-talo |
| --- | --- |
 Rietveld-Schröder-talon julkisivu.
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Utrecht  52°5′7″N, 5°8′50″E
Kriteerit:  I, II
Tunnusnumero:  965
Valintahistoria
Valintavuosi:  2000
 Rietveld-Schröder
Talo puiston suunnalta.
Rietveld-Schröder-talo on arkkitehtonisesti merkittävä entinen yksityisperheen asuintalo Utrechtissä, Alankomaissa. Sen piirsi vuonna 1924 arkkitehti Gerrit Rietveld Schröderin perheen kodiksi. Rouva Schröder tilasi talon ”mieluiten ilman seiniä”. Talo on esimerkillinen ja ainoa todellinen De Stijl -arkkitehtuurin mallikappale.
Kaksikerroksinen rakennus on tehty talorivin päähän, mutta se ei millään lailla yritä sitoutua naapureihinsa. Ulkopinta muodostuu valkoisista, harmaista ja värillisistä sekä lasisista suorakaiteista, jotka näyttävät liukuvan toistensa päälle. Vaikutelma on saatu aikaan muun muassa tekemällä useita parvekkeita.
Alakerran tilajako on varsin perinteinen: portaikko keskellä ja sen ympärillä keittiö ja kolme asuinhuonetta, joita voi käyttää joko makuu- tai olohuoneina. Yläkerran arkkitehti halusi jättää vessaa ja kylpyhuonetta lukuun ottamatta yhtenäiseksi tilaksi, mutta rouva Schröder halusi liikuteltavat väliseinät. Paneeleita liu’uttamalla yläkerta voi saada lukemattomia erilaisia muotoja, joita perhe toteutti lasten muuttaessa yksi toisensa jälkeen kotoa. Rouva Schröder asui talossa kuolemaansa vuonna 1985 asti. Sen jälkeen talo on ollut museona.
Rietveld-Schröder-talo on Unescon maailmanperintökohde.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rietveld-Schröder-talo Wikimedia Commonsissa
http://centraalmuseum.nl/bezoeken/locaties/rietveld-schroederhuis/
Riksu laht

| Riksu laht |
| --- | --- |
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Saarenmaa
Kunnat:  Saarenmaan kunta
Koordinaatit:  58°11′36″N, 22°04′41″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskuoja:  Riksu oja
Järvinumero:  VEE2095300
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  2,1 m  
Rantaviiva:  5,175 km
Pinta-ala:  48,2  ha 
Keskisyvyys:  1 m
Suurin syvyys:  1,5 m
Valuma-alue:  46,4 km²
Saaria:  5
 fiRiksu laht 
Riksu laht (myös Riksu järv) on Virossa Saarenmaalla Riksun ja Lahetagusen kylissä entisten Lääne-Saaren ja Salmen kuntien välisellä rajalla sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven etäisyys merestä on 800 metriä. Sen pinta-ala on 44 hehtaaria (ha) ja se on 1,3 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Saaria on viisi, ja niiden yhteinen pinta-ala on 2,0 ha. Suurin saari on Külalaid, joka on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen eteläpuolella sijaitsee halkaisijaltaan 80 metrinen saari. Kolme muuta saarta sijaitsevat järven rannan tuntumassa. Järven läpi virtaa Riksu jõgi (myös Riksu oja), joka saa alkunsa metsäojana 11 kilometrin päässä ja laskee järveen itäpäässä olevasta Reinulaidin niemestä. Muut neljä tulo-ojaa ovat pieniä. Riksu jõgi (Sepajõe) jatkaa laskujokena lähtemällä järven luoteispäästä ja laskee 1,6 kilometrin päässä Itämereen Pääniske lõugas -nimisessä lahdessa Saarenmaan lounaisrannikolla. Vesi nousee korkean veden aikana järveen ja antaa sinne suolaisen veden pulsseja. Järven valuma-alueen laajuus on 46,4 neliökilometriä.
Järven keskisyvyys on noin metrin ja suurin syvyys 1,5 metriä. Järven pohjan laatu vaihtelee: paikoin se on kovaa hiekkaa ja soraa, toisaalla mutapohjaa. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 0,00044 kuutiokilometriä eli 0,44 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 5,2 kilometriä, ja sen rannat ovat matalavetistä ruovikkoa. Riksun kylä on harvaan asuttua seutua, jonka ympäristö on vuorotellen metsää ja peltomaata. Mustajalan ja Tehumardin yhdistävä maantie (tie 102) ohittaa järven pohjoispuolelta. Salmen kunnanraja seuraa järven etelärantaa, joten järven koko vesiala kuuluu Lääne-Saaren kuntaan.
Järven luokittelu ja ekologia

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 8) mukaan rannikkojärvi, joka on vielä yhteydessä mereen (vir. rannikujärv (mereveega ajutiselt ühenduses olev veekogu)).
Järvi luokitellaan limnologisesti halotrofiseksi järveksi, jos sen suolapitoisuus on kohonnutta (vir. halotroofne tai soolatoiteline, HA). Tällaisia järviä ovat Virossa ne, joilla on matala yhteys mereen.
Luontoarvoja

Vaikka järvi on matala ja jäätyessään kärsii hapenpuutteesta, on se hyvästä meriyhteydestä johtuen kalaisa. Yleisin laji on ahven, lisäksi runsaana esiintyvät hauki, kiiski, suutari, sorva, ankerias, made, kolmipiikki ja kymmenpiikki.
Riippasara

| Riippasara |
| --- | --- |
 Riippasara Oulussa
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliphytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  magellanica
Kaksiosainen nimi
 Carex magellanica  Lam. 
Synonyymit
 Carex paupercula Michx. 
Katso myös
   Riippasara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Riippasara (Carex magellanica, syn. Carex paupercula) on monivuotinen kapealehtinen sarakasvi. Se on yleinen kaikkialla Suomessa ja kukkii keskikesällä.
Riippasara kasvaa noin 10–20 senttiä pitkäksi. Varren juurakko on pitkä. Se on melko tanakka, terävästi kolmisärmäinen ja täyteinen. Sen kukinto on monitähkäinen. Pullakot ovat 3–4 millimetriä pitkiä, litteitä, luumunmuotoisia ja aika vihertäviä. Kasvin elinympäristö keskittyy pääasiassa rämeihin ja korpiin, mutta sitä havaitaan myös muun muassa rannoilla.
Riippasara voi risteytyä harsusaran (Carex rariflora) kanssa.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Riippasara (Carex paupercula)
Kasviatlas 2022: Riippasaran (Carex paupercula) levinneisyys Suomessa.
ITIS: Carex magellanica (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Carex magellanica (englanniksi)
Richard Henry Dana

Richard Henry Dana tarkoittaa seuraavia:
Richard Henry Dana vanhempi (1787–1879), yhdysvaltalainen runoilija
Richard Henry Dana nuorempi (1815–1882), yhdysvaltalainen kirjailija ja poliitikko, R. H. Dana vanhemman poika
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Richard Henry Dana”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Rodolfo Choperena

| Mitalit> Maa:   Meksiko.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Meksiko.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Meksiko.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Meksiko> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Berliini 1936 |  |  |
Rodolfo Choperena Irizarri (11. helmikuuta 1905 México – 19. heinäkuuta 1969 México) oli meksikolainen koripalloilija. Hän kilpaili Berliinin kesäolympialaisissa 1936 ja oli siellä mukana Meksikon pronssia voittaneessa joukkueessa.
Populaatio

Populaatiolla eli kannalla tarkoitetaan biologiassa tavallisesti niiden yksilöiden joukkoa, jotka kuuluvat samaan lajiin ja elävät samanaikaisesti samalla alueella. Esimerkiksi lammessa elävät ahvenet muodostavat lammen ahvenpopulaation. Eri lajien populaatiot, jotka elävät samalla alueella, muodostavat yhdessä eliöyhteisön.
Määritelmä

Populaatiolla tarkoitetaan tavallisesti samalla alueella vuorovaikutuksessa eläviä saman lajin yksilöitä. Elinalueeseen perustuvan määritelmän lisäksi populaatio voidaan määritellä myös biologisesti. Tällöin populaatiolla tarkoitetaan niiden yksilöiden joukkoa, jotka lisääntyvät säännöllisesti keskenään. Populaation määritelmä on melko venyvä, sillä populaatio rajataan usein tutkimuksellisesta tarpeista, esimerkiksi jos verrataan eri kaupunkien varpuspopulaatioita.
Populaatiota ei yleensä voida rajata tarkasti. Erityisen hankalaa se on sellaisten yleisten lajien kohdalla, joilla ei ole tiukkoja vaatimuksia elinympäristöstään. Esimerkkejä populaatiosta ovat yhden kedon perhoset tai Saimaan saimaannorppapopulaatio.
Populaation koko > Määritelmä ja laskenta

Populaation koko on tärkein populaatioekologisista muuttujista. Kokotieto on merkittävää usealta eri kannalta. Sitä tarvitaan esimerkiksi kannanvaihtelun seuraamisessa ja sen ennustamisessa. Koko vaikuttaa myös suorasti syntyvyyteen, kuolleisuuteen ja migraatioon.
Populaation koko voidaan laskea usealla eri tavalla. Esimerkiksi ihmispopulaatio tunnetaan Suomessa yhden yksilön tarkkuudella. Suoralla laskennalla on Suomessa esimerkiksi arvioitu hirvi- ja hyljepopulaatioita. Kasveja ja sieniä voidaan laskea myös suoraan. Niiden laskemista tosin vaikeuttaa se, että eri yksilöiltä näyttävät kasvit ja sienet eivät välttämättä ole geneettisesti omia yksilöitään, sillä monet lajit pystyvät lisääntymään kasvullisesti esimerkiksi samasta siemenestä.
Useimmiten populaation yksilömäärän täydellinen laskeminen on mahdotonta, minkä takia ekologit joutuvat yleensä arvioimaan populaation kokoa. Tämä voidaan tehdä esimerkiksi laskemalla tai arvioimalla yksilöiden määrää pienessä osassa elinympäristöä ja sen jälkeen arvioimalla yksilömäärää koko alueella. Tällä tavalla arvioidaan esimerkiksi planktonin määrää. Arvio populaation koosta saadaan, kun kerrotaan näytteestä saadun yksilömäärän koko elinympäristön tilavuuden ja näytteen tilavuuden suhteella.
Populaation kokoa voidaan laskea epäsuorasti myös yksilöiden pyynnillä, merkinnällä, vapautuksella ja takaisinpyynnillä. Tässä menetelmässä yksilöitä pyydystetään ja merkitään ja sen jälkeen vapautetaan takaisin luontoon. Lintuja esimerkiksi rengastetaan. Takaisinpyynnissä lasketaan merkittyjen ja merkitsemättömien eläinten suhde. Yksinkertaistettuna suhde on korkea, kun populaation koko on pieni, ja matala, kun koko on suuri.
Populaation koko kannattaa usein suhteuttaa elinalueen pinta-alaan, jolloin saadaan populaation tiheys. Eliöpopulaatioiden tiheys ilmoitetaan hieman eri mittayksiköillä: linnuilla tiheys esitetään usein yksilöinä neliökilometriä kohti, hyönteisillä yksilöinä neliömetriä kohti ja vesieläimillä tai levillä yksilöinä sopivaa tilavuutta kohti.
Populaation koko > Populaatiodynamiikka

Populaation koko on dynaaminen muuttuja, jonka arvoon vaikuttavat sekä sisäiset että ulkoiset tekijät. Populaatiodynamiikka tutkii erityisesti kannan vaihtelua ja siihen vaikuttavia tekijöitä. Kantaan voivat vaikuttaa esimerkiksi kilpailu ravinnosta, emigraatio, saalistus ja säätilat.
Syntyvyydellä tarkoitetaan tietyssä ajassa syntyneiden yksilöiden lukumäärää jaettuna populaation koolla ja kuolleisuudella kuolleiden määrää. Sekä syntyneiden ja kuolleiden määrää on hyvin hankala laskea. Usein jopa yli puolet yksilöistä kuolee, ennen kuin niiden syntymä voidaan todistaa. Kuolleet yksilöt eivät puolestaan säily kovin kauaa luonnossa. Syntyvyyteen vaikuttaa useita eri tekijöitä. Kun olot ovat suotuisat, syntyy useimmiten lajityypillinen enimmäismäärä jälkeläisiä. Tällaiseen tilanteeseen päästään luonnossa kuitenkin vain harvoin. Luonnonoloissa valtaosa eläin- ja kasvilajeista kuolee johonkin muuhun syyhyn kuin vanhuuteen.
Syntyvyyden ja kuolleisuuden perusteella populaatiolle voidaan piirtää eloonjäämiskuvaaja, josta selviää yksilöiden kuolleisuus eri iässä. Eloonjäämiskuvaajat voidaan luokitella kolmeen tyyppiin: koveriin (eli nuoria yksilöitä kuolee eniten), suoriin ja kuperiin (kuolleisuus kasvaa kun eliö vanhenee). Käytännössä useimpien eliöiden kuolleisuus ei noudattele vain yhtä tyyppiä, vaan on yhdistelmä erilaisia kuvaajia.
Kokoa tietyllä maantieteellisellä alueella rajoittaa ympäristön kantokyky, jolla tarkoitetaan ympäristön ominaisuuksien (resurssien ja olosuhteiden) määräämää populaation suurinta mahdollista tiheyttä. Kantokyky muodostuu lajinsisäisen kilpailun vaikutuksesta kun kaikille yksilöille ei riitä esimerkiksi tarpeeksi ravintoa. Kantokyky on teoreettinen käsite, käytännössä populaation tiheys vaihtelee kantokyvyn molemmin puolin.
Rakenne > Paikallis- ja metapopulaatiot

Populaatiota voidaan tarkastella isommalla alueella yksilöiden jakautumista enemmän tai vähemmän itsenäisiin populaatioihin. Esimerkiksi yhdellä kedolla elävät perhoset muodostavat paikallispopulaation. Nämä paikallispopulaatiot muodostavat puolestaan laajemman metapopulaation. Metapopulaation kuuluu lajin paikalliskantoja, jotka elävät pirstoutuneessa ympäristössä ja joiden muuttoliikkeen seurauksena tapahtuma yhteys on vähäinen. Neljä keskeisintä metapopulaatiorakennetta ovat Levinsin metapopulaatio, manner-saari-metapopulaatio, jäännemetapopulaatio ja lähde-nielu-metapopulaatio.
Levinsin metapopulaatiorakenteessa on kyse niin pienistä paikallispopulaatioista, että ne on suuressa riskissä kuolla sukupuuttoon. Manner-saari-populaatioissa pysyvältä mannerpopulaatiolta syntyy migraation seurauksena uusia paikallispopulaatioita pienempiin elinympäristöihin, kuten saarille. Vaikka metapopulaatio onkin turvassa mannerpopulaation vahvuuden ansiosta, uusissa elinympäristöissä elävillä populaatiolla on riski hävitä. Jäännemetapopulaatiorakenteella tarkoitetaan tilannetta, jossa lajin elinympäristölaikkoja on niin harvassa, että uusia paikallispopulaatioita ei enää todennäköisesti synny. Paikallispopulaatioita ei tästä johtuen juurikaan synny, ja metapopulaatio pienenee ajan kuluessa. Jäännemetapopulaatiota on erityisesti rakenteeltaan muuttuneissa elinympäristöissä. Lähde-nielumetapopulaatioissa on paikallispopulaatioita, jotka elävät rajatussa mutta suotuissa elinympäristössä, joissa syntyvyys on kuolleisuutta suurempi. Tällaisista lähdepopulaatioista muuttaa yksilöitä niin sanottuihin nielupopulaatioihin, jotka puolestaan elävät heikommissa elinympäristöissä. Tällaiset populaatiot eivät selviäisi ilman lähdepopulaatiosta tapahtuvaa migraatiota.
Rakenne > Tilajakauma

Saman populaation yksilöt elävät ekologisessa vuorovaikutuksessa keskenään. Yksilöt eivät kuitenkaan luonnontilaisessa elinympäristössä jakaudu yleensä tasaisesti koko alueelle. Yksilöiden tilajakaumalla tarkoitetaan sitä, miten yksilöt ovat jakautuneet elinalueelleen ja sitä miten tämä vaikuttaa yksilöiden vuorovaikutussuhteisiin. Tilajakauma voi olla tasainen, satunnainen tai kasautunut.
Tilajakaumat ovat käytännössä lähes aina jossain määrin kasautuneita. Kasautumista aiheuttavat sekä populaation sisäiset että ulkoiset syytä. Sisäinen syy voi liittyä esimerkiksi lisääntymiseen, ja toisaalta ulkoinen syy voi olla ympäristön aiheuttama. Satunnainen tai jopa satunnaista tasaisempi tilajakauma, jossa yksilöiden etäisyys on lähes vakio, viittaa voimakkaaseen tilakilpailuun. Tällaisia tilajakaumia syntyy esimerkiksi populaatioon, jossa yksilöt puolustavat reviiriään.
Rakenne > Ikärakenne ja sukupuolten lukusuhde

Populaatioekologiassa populaation rakenteella tarkoitetaan esimerkiksi yksilöiden ikäjakaumaa ja sukupuolten lukusuhdetta. Isommalla alueella voidaan tutkia myös yksilöiden jakautumista pienempiin populaatioihin. Ikärakenteella tarkoitetaan yksilöiden jakautumista ikäluokkiin, jotka valitaan lajin kannalta tarkoituksenmukaisesti. Ikärakenteessa ilmenevät lajikohtaiset erot liittyvät useimmiten niiden biologiaan tai ekologiaan.
Sukupuolten lukusuhteella tarkoitetaan koiraiden ja naaraiden lukumääräsuhdetta. Suvullisesti lisääntyvillä lajeilla molempia sukupuolia esiintyy yleensä yhtä paljon, esimerkiksi nisäkkäillä ja linnuilla sukupuolten lukusuhde 50:50 on lähes vakio. Monia poikkeuksia tästä säännöstäkin on kuitenkin olemassa. Populaation sukupuolijakauma voi muuttua ajan myötä, sillä esimerkiksi aikaisin keväällä kaikki lentävät sitruunaperhoset ovat koiraita ja naarat alkavat lentää vasta myöhemmin. Kevään kuluessa pariutumisvalmiiden koiraiden määrä pienenee naaraiden määrään suhteutettuna, jolloin niin sanottu sukupuolten toiminnallinen lukusuhde muuttuu.
Aiheesta muualla

Opetus.tv -sivuston video aiheesta laji ja populaatio
Opetus.tv -sivuston video aiheesta populaation kasvu ja kannanvaihtelut
Biologia
| --- | --- |
Osa-alueita:   Aerobiologia  Anatomia  Astrobiologia  Biokemia  Ekologia  Eliömaantiede  Eläintiede  Etologia  Evoluutiobiologia  Fysiologia  Genomiikka  Hydrobiologia  Iktyologia  Kasvipatologia  Kasvitiede  Kehitysbiologia  Kudosoppi  Meribiologia  Mikrobiologia  Molekyylibiologia  Muoto-oppi  Neurotiede  Paleontologia  Parasitologia  Perinnöllisyystiede  Sienitiede  Solubiologia  Systematiikka  Taksonomia  Toksikologia 
Käsitteitä:   abioottinen  aineenvaihdunta  biodiversiteetti  biomi  biotooppi  biosfääri  DNA  ekologinen lokero  ekosysteemi  eliöyhteisö  evoluutio  kelpoisuus  lisääntyminen  luonnonvalinta  populaatio  ravinto  sukkessio  uhanalaisuusluokitus  yhteyttäminen  pääjakso  kaari 
Aiheeseen liittyvää:  biologian filosofia
Rittersaari

Rittersaari
| --- | --- |
Sijainti:  5°31′S, 148°07′E Morobe Papua-Uusi-Guinea
Saariryhmä:  Bismarckinsaaret
Merialue:  Tyynimeri
Korkein kohta:  140 m
Pinta-ala:  0,3 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  asumaton
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Rittersaari on pieni kuunsirpinmuotoinen tuliperäinen saari Tyynellämerellä noin sadan kilometrin päässä Papua-Uuden-Guinean rannikolta koilliseen. Muut läheiset saaret ovat Umboisaari ja Sakarsaari.
Saaren maisemaa hallitsevan tulivuoren on ilmoitettu purkautuneen useita kertoja ennen kraatterin luhistumista vuonna 1888. Ennen luhistumista saari oli ympyränmuotoinen ja sen korkein kohta oli noin 780 metrin korkeudella merenpinnasta. Luhistuminen synnytti tsunameja, joiden korkeus oli 12–15 metriä, ja jotka aiheuttivat suurta tuhoa lähisaarilla surmaten noin 3 000 ihmistä.
Luhistumisen jälkeen saaresta jäi vain 140 metrin korkuinen ja 1 900 metrin pituinen kuunsirpinmuotoinen saari. Saaren läheisyydessä merenpohjassa on luhistumisen jälkeen tapahtunut ainakin kaksi pienempää purkausta vuosina 1972 ja 1974.
Tulivuori purkautui uudelleen 19.–20. toukokuuta 2007. Purkaus aiheutti hyökyaallon, joka tuhosi rakennuksia Papua-Uuden-Guinean saarilla. Lisäksi kymmenen tuhannen Siassinsaaren asukkaan raportoitiin joutuneen pakenemaan kukkuloille.
Pitchfork

Pitchforkin logo.
Pitchfork on yhdysvaltalaisen Condé Nast Publicationsin verkkojulkaisu ja aikakauslehti, jonka aihealueita ovat musiikin arviointi, musiikkiuutiset ja artistien haastattelut. Alun perin Pitchfork (suom. talikko) oli chicagolainen internetjulkaisu, jonka Condé Nast osti 2015.
 Pitchfork keskittyy indie-musiikkiin, mutta arvosteluja on monilta musiikin aloilta, kuten elektronisesta musiikista, popista, hip hopista, dancesta, folkista ja jazzista.
Vuonna 1995 avattu sivusto keskittyi uuteen musiikkiin, mutta Pitchforkin journalistit arvostelevat myös uudelleenjulkaistuja albumeja ja bokseja. Sivusto on julkaissut paljon "parhaat"-listoja, kuten parhaat 1970-, 1980- ja 1970-luvun albumit, ja parhaat 1960-luvun kappaleet – ja myös vuosilta 2001–2009 parhaat albumit ja singlet.