stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Edistys (historia)
Esimerkkejä > Talouskasvu > Köyhyyden väheneminen

YK:n tavoite puolittaa äärimmäinen köyhyys vuosina 1990–2015 ilmeisesti toteutui etuajassa. Vuonna 1990 ihmisistä 43 % eli alle 1,25 dollarilla päivässä, vuonna 2008 enää 22 %, ja alustavien lukujen mukaan lasku on jatkunut. Vuonna 1981 osuus oli 52 % ja lukumääräkin hieman suurempi. Ensimmäistä kertaa sekä äärimmäisen köyhien väestöosuus että heidän lukumääränsä vähenivät kaikilla kuudella alueella (vuodesta 2005). Saharan eteläpuolisessa Afrikassa äärimmäinen köyhyys koski ensi kerran alle puolta kansasta (47 % vuonna 2008). Itä-Aasiassa alle 1,25 dollarilla päivässä eli 77 % vuonna 1981 ja 14 % vuonna 2008. Luvuissa on korjattu inflaatio ja ostovoima. Tämä tapahtui tuoreista ruoka-, polttoaine- ja finanssikriiseistä huolimatta.
Expressen-lehti uutisoi tutkimuksen "Maailma vain paranee" ja lisää, että lapsikuolleisuus on pudonnut lähes 40 % kolmessakymmenessä vuodessa, HIV tappaa yhä harvempia, lukutaidottomuus on puolittunut vuodesta 1970, "kaikki menee oikeaan suuntaan". Keskeisessä roolissa tässä olivat talouskasvu ja kauppa.
Esimerkkejä > Lapsikuolleisuus

Ruotsalaislapsista kuoli alle viisivuotiaina 1800-luvun alussa 30–40 %, 1900-luvun alussa enää 15 %, nyt 0,3 %. Suomessa luvut ovat samankaltaisia. Vuonna 1923 joka kymmenes suomalaisvauva kuoli, nyt joka toinen tyttövauva elänee satavuotiaaksi. Suomessa lapsen riski tulla tapetuksi oli vielä 1950-luvulla 18-kertainen.
Lapsikuolleisuus on vähentynyt historiallisen nopeasti Saharan eteläpuolisessa Afrikassa 2005–2010, 5,9 prosentin vuosivauhdilla. Ainakin Keniassa syynä ovat terveydenhoito ja alueen talouskasvu.
Esimerkkejä > Veden saanti

Jo 2,6 miljardin ihmisen vedensaanti on parantunut huomattavasti vuoden 1990 jälkeen.
Esimerkkejä > Ympäristö

Suomessa ympäristön tila on paljon parempi kuin vuonna 1983. Tuolloin vesistöjä kuormitettiin suurilla fosfori- ja typpikuormilla, moni järvi ja joki oli uimakelvoton, niissä oli kuolleita kaloja ja leväpuuroa. Nyt useimmat vesistöt ovat luokaltaan hyviä tai erinomaisia. Vuonna 1983 Euroopan metsät kärsivät happosateista, nyt koko sanakin on vieras.
Suomessa autoliikenteen moninkertaistumisesta huolimatta pakokaasupäästöt ovat vähäisempiä ja Helsingin ilma paljon puhtaampaa kuin vuonna 1983. Hiilidioksidipäästöt ovat kuitenkin kasvaneet. Merikotkia, ilveksiä, karhuja ja valkoselkätikkoja on moninkertainen määrä.
Esimerkkejä > Väkivalta

Harvardin psykologian professori Steven Pinkerin mukaan ihmiset luulevat nykyaikaa väkivaltaiseksi, vaikka asia on päinvastoin. Ihmismieli vain luonnostaan painottaa tämänhetkisiä uhkia. Kaikenlainen väkivalta on Pinkerin mukaan vähentynyt.
Keskiajan Euroopassa tappaminen väheni 35. osaan, ja myöhemmin orjuus, julmat rangaistukset ja kevytmieliset teloitukset on lopetettu. Keskiajalla tappaminen, kidutus tai vaikkapa nenän leikkaaminen olivat paljon yleisempiä.
Englannissa keskiajalla murhakuoleman riski oli 50-kertainen nykyiseen nähden ja riski on laskenut systemaattisesti. Kaikissa tutkituissa länsimaissa on vastaava ilmiö.
Vuonna 2005 väkivaltaiset kuolemat olivat enää murto osa siitä, mitä 1900-luvulla. Jo valtioiden syntyminen vähensi väkivaltaa huomattavasti: (yhteiskuntasopimusteorian luonut) Hobbes oli oikeassa ja (jaloista villeistä puhunut) Rousseau väärässä. Rahan, finanssi-instituutioiden, ajanmittauksen ja kuljetuksen kehittyminen kannusti ryöstelyn sijaan kaupankäyntiin.
Toisen maailmansodan jälkeen on nähty pitkä rauhanaika. Syynä tähän ovat mm. sodan tuhoisuus, demokratian leviäminen, maailmankaupan lisääntyminen ja se, että ihmisoikeuksien arvo on asteittain ohittanut kansallisen ja etnisen suuruuden arvon.
Esimerkkejä > Vaihtoehtoinen teoria: vasta 500 vuotta sitten väkivalta alkoi vähetä

Osa tutkijoista vastustaa Jared Diamondin, Steven Pinkerin ym. käsitystä kivikauden sotaisuudesta. Heidän mukaansa väkivalta, teloitukset ja kidutus ovat eri asioita, mutta sodissa tappaminen olisi ollut harvinaista. Kuolettava väkivalta olisi heidän mukaansa lisääntynyt merkittävästi vasta maanviljelykseen siirryttyä noin 10 000–12 000 vuotta sitten, kun oli maata, jota puolustaa tai anastaa ja sittemmin valtioita. Vasta 500 vuotta sitten väkivalta olisi alkanut vähentyä, kunnes se on nyt laskenut kivikauden tasonkin alle. Gómezin ym. mukaan useimmat nisäkäslajit tappavat vain 0,3 % lajitovereistaan, ihmisapinat 1,8 % ja varhaiset ihmislajitkin vain 2 %, eivät 25 %. Pinkerin mukaan valtiot vähensivät väkivaltaa. Antropologi Michael Wilsonin tutkimukset 18:sta simpanssiyhteisöstä jopa 416 vuoden ajalta osoittivat, että kaksi kolmasosaa väkivaltaisesti surmatuista 152 simpanssista kuoli yhteenotoissa ulkopuolisten urosryhmien kanssa.
Esimerkkejä > Vaihtoehtoinen teoria: vasta 500 vuotta sitten väkivalta alkoi vähetä > Lainsäädäntö

Myös 1700-luvun "humanitaarinen vallankumous" muutti vanhoja julmia käytäntöjä. Vielä 1700-luvun Englannissa kuolemantuomio oli säädetty 222 rikoksesta kuten oleskelu mustalaisten seurassa tai vahva todiste pahansuopuudesta 7-14-vuotiaassa lapsessa; vuonna 1863 niitä oli enää 4. Vastaavasti 1600-1700-lukujen Pohjois-Amerikassakin mm. varkaus, aviorikos ja homoseksi tuottivat kuolemantuomion, nykyään vain murha, siitäkin enää 50 vuodessa ja muualla länsimaissa kuolemantuomiota ei enää ole. Useimmissa Euroopan maissa kuolemantuomio poistettiin viimeisten 50 vuoden aikana ja jo sitä ennen se oli vähentynyt rajusti.
Myös noitavainot, kaksintaistelut, veriurheilu, velkavankeus, ja uskonnolliset syytökset on poistettu. Viimeisenä orjuuden lakkautti Mauritania, vuonna 1980. Kirjapainotaito saattoi edesauttaa tätä suuresti, vaikka vaurastumisenkin voisi olettaa lisäävän ihmiselämän arvostusta.
Esimerkkejä > Oikeuksien vallankumous

1900-luvulla haavoittuvaisiin ryhmiin kuten lapsiin, naisiin ja rotuvähemmistöihin kohdistuva väkivalta on vähentynyt huomattavasti. Yhdysvalloissa lynkkaukset ja rotuennakkoluulot ovat vähentyneet, mustien viharikosmurhaaminen on vähentynyt murto-osaan 1990-luvulta. Vielä viime vuosikymmeninä raiskaukset ja naisiin kohdistuva parisuhdeväkivalta ovat vähentyneet murto-osaan ja aviomiehiinkin kohdistuva on puoliintunut. Oman aviomiehen tappaminen on vähentynyt kaikkein eniten.
Kouluväkivalta ja homoseksuaalien vastaiset asenteetkin sekä lasten fyysisen kurituksen hyväksyminen ovat vähentyneet, eläinten vahingoittaminen on elokuvissakin pudonnut murto-osaan viime vuosikymmeninä.
Yhdysvalloissa vuonna 1900 afroamerikkalainen eli 18 vuotta vähemmän kuin valkoinen, nyt ero on alle kolme vuotta ja kaikki osaavat lukea, silloin 45 % heistä. Rasistista, seksististä ja homofobista aineistoa haettiin Yhdysvalloissa netistä vuonna 2004 ainakin viisi kertaa enemmän kuin vuonna 2017. Myös demokratia on laajentunut huomattavasti vuodesta 1800. Väkivalta, kolarit ja muut onnettomuudet ovat vähentyneet paljon. Terrorismi tappaa kaksi ihmistä miljoonassa, lännessä puolet siitä.
Terveys > Elinikä

Suomessa elinaika on pidentynyt neljännesvuoden joka vuosi. Lisävuodet ovat terveitä elinvuosia.
Terveys > Älykkyys

1900-luvun alusta asti älykkyys on noussut 0,3 yksikköä vuodessa. On todistettu, että älykkäämmät ihmiset ovat vähemmän väkivaltaisia ja tekevät enemmän yhteistyötä ja heidän asenteensa ovat enemmän klassisen liberaaleja.
Terveys > Mielenterveys

Professori Petteri Pietikäisen mukaan "koskaan ei ole ollut niin hyvä olla hullu kuin vuonna 2013".
Suomalaisten mielenterveys on parantunut, sanoo Suomen mielenterveysseuran kehitysjohtaja, psykiatri Kristian Wahlbeck. Hänen mukaansa moni mittari osoittaa tätä. Itsemurhat ovat vähentyneet vuodesta 1990. Yhdeksäsluokkalaisten tutkimuksessa Tampereella todettiin psyykkisen rasituksen vähentyneen 2000-luvulla. Myös asenneilmapiiri on parantunut. Viime vuosina masennuslääkkeidenkin käyttö on kääntynyt laskuun, jo aiemmin unilääkkeiden ja rauhoittavien. Hoitosuositukset ovat parantuneet ja hoitoa on enemmän tarjolla. Yhä suurempi osa masentuneista saa hoitoa. Kelan kuntoutuspsykoterapiaa saa jo 25 000 ihmistä, kolminkertainen määrä vuosikymmenen takaiseen nähden. Toimintamallejakin on parannettu, puolustusvoimat ja kunnat ehkäisevät yhdessä nuorukaisten syrjäytymistä, lapsiin on kiinnitetty erityishuomiota kiireisiä huostaanottoja ja lastenpsykiatrian kustannuksia vähentävällä tavalla. Peruskouluissa opetetaan mielenterveystaitoja. Wahlbeckin mielestä mielenterveystyöhön sijoitettu euro maksaa itsensä takaisin viisinkertaisesti.
Suomalaisnuoret ovat keskimäärin onnellisempia kuin koskaan ennen. Tärkeintä lapsille ja nuorille ovat sosiaaliset suhteet ja terveys. Valtakunnallinen tutkimus kattoi 6-29 vuotiaat.
Historiaa

Kommunistisessa manifestissa 1848 Karl Marx ja Friedrich Engels ylistivät kapitalistien "ihmetöitä" ja kirjoittivat: "Porvaristo vetää kaikkien tuotantovälineiden nopean parantamisen ja kulkuyhteyksien tavattoman helpottumisen ansiosta kaikki – – kansakunnat sivistyksen piiriin – – tavarain halvat hinnat ovat se raskas tykistö, jolla se ampuu maan tasalle kaikki kiinanmuurit."
Historiaa > Vaikeus havaita edistystä

Kaikkina aikoina on sanottu yhteiskunnan nyt kääntyvän huonompaan suuntaan, yhtä hyvin perustein, ja silti aina virheellisesti, huomautti historioitsija Thomas Macauley jo vuonna 1830. Aivomme (mm. mantelitumake) kiinnittävät huomiota ensisijaisesti olemassa oloa uhkaaviin tekijöihin. "If it bleeds, it leads", sanoo vanha journalistien ohjekin. Tästä syystä viestimet yrittävät voittaa markkinaosuutta tarjoamalla huonoja uutisia, ja me myös huomaamme ne paremmin kuin hyvät.
Yhdysvaltalaiset lähes yksimielisesti uskovat asioiden muuttuneen huonommiksi 2000-luvulla, vaikka objektiivisilla mittareilla ne ovat parantuneet: terveys, koulutus, talous, sekä Yhdysvalloissa yleisesti että erityisesti naisille ja vähemmistöille. Rotu- ja sukupuoliasioissa ihmiset luulivat, ettei ole ollut edistystä. Enemmän tietävät ja vanhemmat olivat vieläkin pessimistisempiä. Kaikkein epärealistisimman pessimistisiä oltiin laitavasemmalla, mutta monissa aiheissa hyvin koulutuetut maltilliset ja oikeistolaiset olivat yhtä epärealistisen pessimistisiä. Useimmat ihmiset eivät organisoi informaatiota siten, että voisivat havaita muutosta luotettavasti, joten poliittinen retoriikka ja näkyvät nykytapahtumat voivat vääristää käsityksiä.
Kun sosiaaliset ongelmat vähenevät, ihmiset alkavat nähdä niitä enemmän, he käytännössä laajentavat näiden ongelmien määritelmää ("prevalence-induced concept change"). Samaan tapaan sinisiä täpliä etsivät ihmiset alkavat niiden puutteessa kokea violetitkin täplät sinisinä. Epäeettisten pyyntöjen vähetessä ihmiset alkavat nähdä viattomatkin pyynnöt epäeettisinä. Tämän vuoksi ihmisten voi olla vaikea nähdä edistystä sosiaalisten ongelmien ratkaisussa, todetaan Sciencen artikkelissa.
Aiheesta muualla

Our World in Data
Eliniänodote 1800, 1950 ja 2015
Woman's Progress (naisten edistys) -julkaisun kansi, 1895
Sergei Eisenstein

| Sergei Eisenstein |
| --- | --- |
 Nuori Sergei Eisenstein 1910-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1898 Riika, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 11. helmikuuta 1948 (50 vuotta) Moskova, Neuvostoliitto
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Ohjaaja
Aktiivisena:  1923–1946
Tunnetuimmat ohjaukset:  Panssarilaiva Potemkin (1925),   Lokakuu (1927),   Aleksanteri Nevski (1938),   Iivana Julma (1944)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Sergei Mihailovitš Eisenstein (ven. Серге́й Миха́йлович Эйзенште́йн, Sergei Mihailovitš Eizenštein; 23. tammikuuta (J.: 10. tammikuuta) 1898 Riika, Venäjän keisarikunta – 11. helmikuuta 1948 Moskova, Neuvostoliitto) oli neuvostoliittolainen elokuvaohjaaja ja elokuvateoreetikko. Eisenstein tunnustetaan yhdeksi vaikutusvaltaisimmista elokuvaohjaajista, vaikka hän tekikin vain seitsemän pitkää elokuvaa. Hänen elokuviaan olivat muun muassa löyhästi tositapahtumiin perustuvat Panssarilaiva Potemkin (1925) ja Lokakuu (1927).
Eisenstein kirjoitti elokuvateoriasta ja kehitti elokuvaleikkausta ja tutki montaasia. Hänen ajatuksensa oli niin sanottu ”attraktioiden montaasi”, jossa hän pyrki liittämään otokset toisiinsa mahdollisimman suuren psykologisen vaikutuksen aikaansaamiseksi. Eisenstein oli lähellä venäläisiä formalisteja, sillä hän korosti elokuvan muotoa sen sisällön sijaan.
Nuoruus ja opiskelu

Sergei Eisenstein syntyi Riiassa, Venäjän keisarikunnassa 23. tammikuuta 1898. Hänen isänsä Mihail Eisenstein oli baltiansaksalainen juutalainen arkkitehti ja insinööri. Suvussa oli myös ruotsalaista taustaa. Äiti Julija Ivanovna (o.s. Konetskaja) oli etninen venäläinen. Äiti rakasti matkustamista, kävi katsomassa Egyptin pyramideja ja vieraili usein poikansa Sergein kanssa Pariisissa. Vanhemmat erosivat 1909, jolloin Sergei jäi asumaan isänsä luokse. Isä teki pitkän uran arkkitehtina ja insinöörinä, mutta hänen suunnittelemisensa rakennusten runsaiden koristeiden ja yksityiskohtien takia häntä kutsuttiin ”hulluksi leivostentekijäksi”, ja art nouveau -tyyliä pidettiin liian ylenpalttisena.
Sergei Eisenstein kertoo muistelmissaan, että kesäisin isä kävi Pariisissa ja toi sieltä runsaasti ”pariisilaisia tuotteita” ystäville ja tutuille. Niitä olivat postikortit ja albumit, joissa kaunottaret poseerasivat, ja albumit, joissa hieman uskaliaat ja hyvin sentimentaaliset nuorten neitojen mullistavat kohtalot paljastuivat kuvasarjoissa elokuvan esimuotona. Valokuvat kuuluisista pariisilaista tähdistä aikakauden puvuissa, kuten myös ylemmän yhteiskunnan naisista ja herroista, antoivat näkökulman kosmopoliittiseen ja kevytmieliseen Belle Époquen puoleen, joista eivät ainoastaan isä Mihail ja hänen ystävänsä nauttineet. Se herätti myös Sergein kiinnostuksen montaasiin.
Eisenstein aloitti vuonna 1915 opiskelut teknillisessä akatemiassa tarkoituksenaan seurata isänsä jalanjälkiä. Opinnot keskeytyivät helmikuussa 1917, kun hänet kutsuttiin asepalvelukseen ja lähetettiin rintamalle. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Eisenstein palasi kouluun, mutta jo seuraavana vuonna hän liittyi punaisten puolelle käynnissä olevassa sisällissodassa (hänen isänsä taisteli vastakkaisella puolella). Eisenstein kotiutettiin 1920. Hän muutti Moskovaan, missä hän osallistui Proletkult-nimisen järjestön toimintaan Proletkult pyrki luomaan proletariaatin taidetta.
Ura > Teatterista elokuvaohjaajaksi

Proletkultissa Eisenstein osallistui alkuun teatterituotantoihin. Hän työskenteli muun muassa avantgarde-ohjaaja Vsevolod Meyerholdin kanssa ja tutustui moniin tuleviin elokuvaohjaajiin ja kirjailijoihin. Eisenstein aloitti teatterissa koristetaiteilijana ja apuohjaajana ja suunnitteli teatteriesityksiin useita puvustuksia sekä lavastuksia. Hän kiinnostui myös japanilaisesta kabuki-teatterita, joka vaikutti hänen näkemykseensä elokuvista.
Ensimmäisen kosketuksensa elokuva-alaan Eisenstein sai vuonna 1923, kun hän ohjasi lyhytelokuvan Dnevnik Glumova ja avusti Esfir Šubia Fritz Langin elokuvan Tri Mabuse – ihmispeto leikkaamisessa Neuvostoliiton markkinoille. Dnevnik Glumova oli osa Eisensteinin ensimmäistä teatterituotantoa, joka oli versio Aleksandr Ostrovskin näytelmästä. Hänen tunnetuin teatteriohjauksensa oli suuressa tehdassalissa näytelty versio Sergei Tretjakovin Kaasunaamareista.
Eisensteinin ensimmäinen kokopitkä elokuva oli Lakko, joka sai ensi-iltansa vuonna 1925. Hän toteutti siinä montaasiteoriaansa, jota oli jo kehittänyt Dnevnik Glumovaa varten. Lev Kulešov oli ensimmäisenä kehittänyt elokuvallista montaasia, mutta Eisenstein käytti omaa teoriaansa ”attraktioiden montaasista”, jossa synteesi syntyy erilaisten elementtien välisestä ristiriidasta. Eisensteinilta valmistui samana vuonna toinenkin elokuva, kun kommunistinen puolue tilasi vuoden 1905 vallankumouksen muistoksi elokuvan. Hän kirjoitti kumouksen veteraanin kanssa laajan käsikirjoituksen, mutta lopulta siitä kuvattiin vain yksi suunnitelluista episodeista. Panssarilaiva Potemkin nosti Eisensteinin mainetta, ja elokuva oli erityisen suosittu Saksassa. Sitä pidetään yhtenä merkittävimmistä elokuvista, ja esimerkiksi vuonna 1958 se valittiin kriitikkojen äänestyksessä historian parhaaksi elokuvaksi. Lisäksi sen Odessan portaiden kohtaus on ehkä elokuvahistorian tunnetuin kohtaus.
Panssarilaiva Potemkinin jälkeen Eisenstein alkoi tehdä kollektiivista maataloutta käsittelevää elokuvaa Vanhaa ja uutta, mutta keskeytti tuotannon tehdäkseen elokuvan Lokakuu lokakuun vallankumouksen 10-vuotismuistoksi. Lokakuu oli Eisensteinin ensimmäinen elokuva, josta hän joutui vaikeuksiin auktoriteettien kanssa. Se jakoi myös kriitikoiden mielipiteet: osa kriitikoista piti sitä uuden ”intellektuellisen elokuvan” alkuna, mutta osaa kriitikoista häiritsi ylenmääräinen abstrakti symbolismi.
Eisenstein viimeisteli elokuvan Vanhaa ja uutta vuonna 1929, mutta kommunistisen puolueen näkemys maataloudesta oli muuttunut, joten hän joutui muokkaamaan elokuvaa näiden muutosten takia. Eisenstein lähti samana vuonna kumppaneidensa Grigori Aleksandrovin ja Eduard Tissen kanssa ulkomaille opiskelemaan uutta äänielokuvaa.
Ura > Vierailu Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa

Pariisissa Eisenstein ohjasi elokuvaesseen Romance sentimentale, jossa hän käsitteli kuvan ja musiikin kontrapunktia. Vuonna 1930 Paramount Pictures tarjosi Eisensteinille Hollywoodista 100 000 dollarin sopimusta. Hän työsti Hollywoodissa elokuvaversiota muun muassa Blaise Cendrarsin teoksesta Kulta ja Theodore Dreiserin Amerikkalaisesta murhenäytelmästä. Paramount katkaisi lopulta Eisensteinin sopimuksen monen keskeytetyn elokuvaprojektin jälkeen.
Monien kaatuneiden suunnitelmien jälkeen kirjailija Upton Sinclair järjesti Eisensteinille rahoituksen Meksikossa kuvattavaan elokuvaan ¡Que viva México!, joka kertoisi Meksikon historiasta, nykyisyydestä ja tulevasta. Suunnitelma oli suurisuuntainen, ja Eisenstein tutki meksikolaista kulttuuria. Sinclair keskeytti kuitenkin työt 11 kuukauden kuvauksien jälkeen, ja Eisenstein joutui palaamaan Neuvostoliittoon. Kuvatusta materiaalista on koottu joitakin puolinaisia versioita. Meksikon-matkasta kertoo Peter Greenawayn vuonna 2015 ohjaama fiktiivinen elokuva Eisenstein in Guanajuato.
Ura > Paluu Neuvostoliittoon

Eisenstein palasi muuttuneeseen Neuvostoliittoon. Ensimmäinen viisivuotissuunnitelma oli vaikuttanut myös Neuvostoliiton elokuvaan, jota johti Boris Šumjatski, jonka tavoitteena oli luoda ”elokuvaa miljoonille”. Useat Eisensteinin tuotannot, kuten elokuvaversio Karl Marxin Pääomasta, keskeytyivät. Vuonna 1935 hän alkoi tehdä ensimmäistä äänielokuvaansa, Bežinin niityt. Šumjatski keskeytti kuitenkin sen tuotannon maaliskuussa 1937. Elokuvaa ei koskaan julkaistu, koska sitä pidettiin formalistisena, sillä se kuvasi todellisuutta runollisesti. Eisenstein sai jatkaa elokuvaamista vasta, kun hän oli tunnustanut tekemänsä virheet julkisesti.
Kun Saksaa kohtaan tunnettu vihamielisyys oli korkeimmillaan, Eisenstein sai tehtäväkseen ohjata elokuvan Aleksanteri Nevskistä, novgorodilaisruhtinaasta, joka löi saksalaiset kalparitarit Peipsijärven taistelussa vuonna 1242. Sen tarkoituksena oli nostattaa kansallista henkeä saksalaisten sotaisuutta vastaan.
Aleksanteri Nevskissä Eisenstein keskittyi enemmän mise-en-scèneen, kuten puvustukseen ja valaistukseen, kuin leikkauksen tekniikkaan. Elokuvassa on kuitenkin myös hänen parhaimmat osoitukset tekniikasta, jota hän kutsui nimellä ”orkestraalinen kontrapunkti”. Aleksanteri Nevski toi Eisensteinille myös mainetta hovielokuvaajana, sillä hän sai sen jälkeen Leninin kunniamerkin. Vain hiukan sen jälkeen, kun elokuva oli päässyt teattereihin, Neuvostoliitto ja Saksa allekirjoittivat yllättäen Molotov–Ribbentrop-sopimuksen Puolan offensiivin kynnyksellä elokuussa 1939. Elokuva joutui esityskieltoon. Uudessa ystävyyden hengessä Eisenstein palkattiin ohjaamaan Richard Wagnerin ooppera Valkyyria Moskovan Bolšoi-teatteriin.
Eisensteinin viimeinen elokuva jäi keskeneräiseksi. Iivana Julman kuvaaminen alkoi 1943 Alma-Atassa, johon Moskovan elokuvastudiot oli siirretty sodan takia. Se julkaistiin 1945 ja oli todella suosittu. Sen ansiosta Eisensteinille ja hänen kumppaneilleen myönnettiin Stalin-palkinto. Eisenstein sai sydänkohtauksen helmikuussa 1946, minkä takia hän pyrki kiireesti saamaan valmiiksi muistelmansa ja Iivana Julman toisen osan. Se esitettiin elokuvissa kuitenkin ensimmäisen kerran vasta 1958, sillä siinä esitettiin Iivana Julman ja Josif Stalinin väliset yhteydet liiankin selvästi. Iivana Julman kolmas osa jäi valmistumatta, kun Eisenstein kuoli.
Eisenstein kuoli helmikuussa 1948 saatuaan toisen sydänkohtauksen. Hän oli tuolloin palaamassa kuvaamaan Iivanan Julman kolmatta osaa kärsittyään usaemman kuukauden angina pectoriksesta. Kolmannen osan filmimateriaalista suuri osa on tuhottu.
Yksityiselämä

Eisenstein oli naimisissa Pera Ataševan kanssa. He menivät naimisiin vuonna 1934. Heidän liittonsa oli kuitenkin platoninen, eivätkä he asuneet missään vaiheessa yhdessä. Eisensteinin seksuaalisesta suuntautumisesta on keskusteltu pitkään, ja hän meni Ataševan kanssa naimisiin kahdeksan kuukautta homoseksuaalisuuden kieltäneen lain jälkeen. Eisensteinin ystävä ja elämäkerturi Marie Setonin mukaan Eisenstein ei pitänyt itseään homoseksuaalina. Peter Greenaway esittää elokuvassaan Eisenstein in Guanajuato Eisenstein homoseksuaalina. Hänen mukaansa liitto Ataševan kanssa tehtiin puhtaasti homouden kieltäneen lain takia.
Tyyli ja teoriat

Eisenstein tutki kirjoituksissaan montaasia taiteidenvälisenä ilmiönä. Hänen mukaansa elokuvallinen montaasi on vain yksi esimerkki yleisestä montaasiperiaatteesta, joka on taiteen sisäinen ominaisuus.
Eisenstein ajatukset elokuvasta ovat pitkälti yhtenäisiä venäläisen formalistisen kirjallisuusteorian suuntauksen kanssa. Hänen elokuvan muotoa korostavat pohdintansa liittivätkin hänet formalistiseen perinteeseen, vaikka hän ei varsinaisesti edustanut koulukuntaa. Eisenstein korosti kirjoituksissaan elokuvan muotoa sen sisällön sijaan.
Eisensteinin elokuvateorian keskeisin asia oli montaasi eli kuvien välinen ja sisäinen rytmi. Hän esitti oman ”attraktioiden montaasinsa” jo vuonna 1924 Vladimir Majakovskin toimittamassa LEF-lehdessä. Siinä hän kirjoitti, että mielivaltaisesti valittuja kuvia ei pitäisi esittää kronologisesti vaan siinä järjestyksessä, joka tarjoaisi suurimman psykologisen efektin.
Eisensteinin montaasiperiaatteensa mukaan leikkauksen tavoitteena ei ole sujuva siirtyminen otoksesta toiseen, vaan otosten törmäys, joka saa aikaan uusia mielleyhtymiä ja ideoita. Eisensteinin mielestä elokuvallinen merkitys syntyy aina siitä yhteydestä, johon merkitykset on asetettu. Otos ei Eisensteinin ajattelussa ollut pelkistettävissä yksimerkitykseksi, vaan se oli aina monimerkityksinen.
Montaasin periaatteet ohjasivat Eisensteinia koko tämän uran ajan. Jo Lakossa hän kokeili teorioitaan. Siinä hän muun muassa esitti rinnakkain kohtauksen, jossa tsaarin sotilaat ampuivat työläisiä, ja toisen kohtauksen, jossa karjaa teurastetaan teurastamossa.