stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lions Gate Bridge

| Lions Gate Bridge |
| --- | --- |
 Lions Gate silta.
Ajokaistoja:  3
Ylittää:  Burrardvuono
Ylläpitäjä:  Brittiläisen Kolumbian liikenneministeriö
Siltatyyppi:  Riippusilta
Pisin jänneväli:  472,75 m
Pituus:  1 517,3 m
Korkeus:  111 m
Alituskorkeus:  61 m
Liikenne päivässä:  n. 63 000 ajoneuvoa
Avattu liikenteelle:  1938
Koordinaatit:  49°18′54.89″N, 123°8′19.83″W
Karttalinkit:  49.315247-123.138843
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Lions Gate Bridge Stanley Parkista kuvattuna.
Lions Gate Bridge (virallisesti First Narrows Bridge) on teräsrakenteinen riippusilta Brittiläisessä Kolumbiassa, Kanadassa. Se ylittää Burrard Inlet -vuonon ja yhdistää Vancouverin kaupungin vuonon pohjoisrannalla sijaitseviin North Vancouverin kaupunkiin sekä West Vancouverin ja North Vancouverin kuntiin. Sillan suunnitteli Monsarrat and Pratley -yhtiö. Rakentamisesta vastasi Dominion Bridge Company ja Hamilton and Chambers. Stuart Cameron & Cy. -yhtiö rakensi sillalle johtavat rampit.
Sillan kokonaispituus mukaan lukien sille johtavat rampit on 1 517 metriä. Pisin jänneväli on 472,75 metriä, ja pylonit ulottuvat 111 metrin korkeuteen. Lions Gate on läntisen Kanadan pisin silta, ja se on ollut Vancouverin maamerkki valmistumisestaan lähtien. Sillan eteläpäässä silta ja siihen johtava tie kulkevat historiallisen ja luonnonkauniin Stanley Parkin luonnonpuiston läpi, minkä takia sillan rakentamista vastustettiin alkujaan jyrkästi. Sillan rakentamiselle annettiin lopulta lupa, sillä rakennustyöt loivat alueelle työpaikkoja 1930-luvun laman aikana. Rakennustyöt alkoivat 31. maaliskuuta 1937, ja silta avattiin liikenteelle vuonna 1938.
Sillalla on kaikkiaan kolme kaistaa, joista keskimmäistä käytetään ruuhkahuippujen tasaamiseen. Aamuruuhkan (6.00–9.00) aikaan kaksi kaistaa johtaa etelään ja yksi pohjoiseen. Iltapäivällä (15.00–18.45) kaksi kaistaa johtaa pohjoiseen ja ainoastaan yksi etelään. Muina aikoina keskikaistan suuntaa vaihdetaan tarpeen mukaan.
24. maaliskuuta 2005, Lions Gate silta nimettiin Kanadan kansallishistorialliseksi kohteeksi.
Historia

1930-luvun alussa tunnettu Guinness-panimon omistava irlantilainen perhe hankki omistukseensa laajoja maa-alueita West Vancouverista rakentaakseen alueelle uudisasuntoja. Alue oli kuitenkin eristyksissä muusta Vancouverista, ja perhe päätti rakentaa uuden sillan Burrardvuonon yli ja Stanley Parkin läpi Vancouveriin. Sillan rakentamista vastustettiin kuitenkin useista syistä. Suurimpana ongelmana koettiin Stanley Parkin läpi kulkeva tie. Lupa rakentamiseen kuitenkin lopulta myönnettiin ja rakennustyöt aloitettiin 31. maaliskuuta 1937. Valmistuttuaan sillalla oli ainoastaan kaksi kaistaa, yksi molempiin suuntiin. Liikennemäärien kasvaessa kaistat määriteltiin uudelleen, kaksi ajokaistaa ja keskimmäinen kaista toimi ohituskaistana. Samalla sillan ylittäjiltä alettiin periä tullimaksua. Vuonna 1963 Brittiläisen Kolumbian hallinto osti sillan Guinnessin suvulta ja poisti tullimaksut sekä asensi nykyisen valo-ohjauksen kaistoille, mikä mahdollisti ruuhkahuippujen tasaamisen. Vuoden 1986 Vancouverissa järjestetyn maailmannäyttelyn kunniaksi Guinnessin suku kustansi sillalle asennetun juhlavalaistuksen.
1970-luvun alussa sillan pohjoispään kansirakenteet olivat erittäin huonossa kunnossa, ja niiden perusparannus myönnettiin Buckland & Taylor Ltd. -yhtiölle. Perusparannus suoritettiin 1975. Silta suljettiin yön ajaksi (noin 6,5 tunniksi) ja vanha kansirakenne vaihdettiin uuteen. Tämä oli ensimmäinen kerta maailmassa, kun päivisin käytössä olevan sillan, kansirakenteet vaihdettiin häiritsemättä liikennettä. Samaa tekniikkaa käytettiin myöhemmin San Franciscon Golden Gate Bridgen ja New Yorkin George Washington Bridgen perusparantamisessa. Vuosien 2000 ja 2001 välillä sillan koko kansirakenne uusittiin. Jalankulkija- ja polkupyöräkaistat siirrettiin kannatinvaijereiden ulkopuolelle, minkä ansiosta ajoratoja pystyttiin leventämään. Kansirakenteen uusiminen suoritettiin jälleen yöaikaan sulkemalla silta ja vaihtamalla yksi kansiosa kerrallaan.
Aiheesta muualla

Lions Gate Bridge Photowalk Valokuvia sillasta (englanniksi)
DriveBC Highway Cams - 99 (Lions Gate Bridge) Liikennekamerakuvia sillalta (englanniksi)
Linus Hultström

| Linus Hultström |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1992 (ikä 31) Vimmerby, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  179 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Linköping HC
Sarja:  SHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2009–
Aik. seurat:  Vimmerby HC (Ruotsi II) Linköping HC (SEL/SHL) IK Oskarshamn (Allsv.) Leksands IF (SHL) Djurgårdens IF (SHL) Vitjaz Podolsk (KHL) Metallurg Magnitogorsk (KHL)
Olof Linus Hultström (s. 9. joulukuuta 1992 Vimmerby, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa SHL-joukkue Linköping HC:ta. Hän laukoo oikealta.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston mukaan Hultström on pelityyliltään hyökkäävä puolustaja, jolla on hyvä laukaus. Hän on käyttökelpoinen ylivoimalla, menee ruuhkatilanteisiin, on hyvä syöttäminen sekä tekemään luovia ja fiksuja ratkaisuja kiekollisena. Hultströmillä on kuitenkin kehitettävää oman puolustuspään pelaamisessa. Hän laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

Hultström on pelannut Ruotsin A-maajoukkueessa 11 ottelua tehopistein 4+4=8. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Euro Hockey Challengessa 7. huhtikuuta 2016 Oskarshamnissa Sveitsiä vastaan. Hultström teki ottelussa myös ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa ylivoimalla. Hän putosi lopulta viimeisten joukossa saman kevään MM-joukkueesta.
Hultström pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2010. Yhteensä hän on pelannut seitsemän nuorten maaottelua.
Tilastot

Hultström aiemman seuransa Linköping HC:n paidassa.
Lionheart – liian kova kuolemaan

| Lionheart – liian kova kuolemaan> Lionheart |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sheldon Lettich
Käsikirjoittaja:  Tarina Jean-Claude Van Damme Käsikirjoitus Sheldon Lettich Jean-Claude Van Damme
Tuottaja:  Eric Karson Ash R. Shah
Säveltäjä:  John Scott
Kuvaaja:  Robert C. New
Leikkaaja:  Mark Conte
Pääosat:  Jean-Claude Van Damme Harrison Page Deborah Rennard Lisa Pelikan Brian Thompson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Guild Imperial Entertainment
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  1. maaliskuuta 1990
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  noin 6 000 000 dollaria
Tuotto:  24 271 196 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lionheart – liian kova kuolemaan (engl. Lionheart) on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Sheldon Lettich, joka käsikirjoitti elokuvan yhdessä Jean-Claude Van Dammen kanssa. Pääosissa näyttelivät Jean-Claude Van Damme, Harrison Page, Deborah Rennard, Lisa Pelikan ja Brian Thompson. Taistelukohtausten koreografiasta vastasivat Van Dammen lisäksi Michel Qissi, Frank Dux ja Steve Ross.
Suomen ensi-ilta oli 28. kesäkuuta 1991.
Juoni

Lyon Gaultier on muukalaislegioonan sotilas, joka saa viestin Pohjois-Afrikan tukikohdassa, että hänen veljensä makaa Los Angelesin sairaalassa kuolemaisillaan. Gaultier anoo aluksi lomaa tapaakseen veljensä, mutta kielteisen vastauksen myötä hän karkaa muukalaislegioonasta ja matkaa meriteitse New Yorkin kautta Los Angelesiin. New Yorkissa hän kuitenkin tapaa Joshuan, joka huomaa Gaultierin tappelutaidot. Yhdessä he saapuvat Los Angelesiin, jossa he elättävät itsensä Gaultierin tappelutaidoilla. Gaultier saa lopulta tietoonsa veljensä kuolleen ja päättää auttaa rahatonta sisarpuoltaan. Gaultier päättää tämän johdosta osallistua rahakkaampiin tappeluihin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jean-Claude Van Damme  | … |  Lyon Gaultier   |
|  Harrison Page  | … |  Joshua Eldridge   |
|  Deborah Rennard  | … |  Cynthia   |
|  Lisa Pelikan  | … |  Hélène Gaultier   |
|  Ashley Johnson  | … |  Nicole Gaultier   |
|  Brian Thompson  | … |  Russell   |
|  Voyo Goric  | … |  kersantti Hartog   |
|  Michel Qissi  | … |  Moustafa   |
|  George McDaniel  | … |  Adjutantti   |
|  Eric Karson  | … |  lääkäri   |
|  Ash Adams  | … |  François Gaultier   |
|  Stuart F. Wilson  | … |  skotlantilainen tappelija   |
|  Abdel Qissi  | … |  Attila   |
|  Tony Halme  | … |  Turvamies   |
Aiheesta muualla

Leffatykin arvostelu
Lännenlymykaija

| Lännenlymykaija |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Lymykaijat Pezoporus
Laji::  "flaviventris"
Kaksiosainen nimi
 Pezoporus flaviventris 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lännenlymykaija (Pezoporus flaviventris) on lymykaijoihin kuuluva lintulaji. Sitä pidettiin aiemmin lymykaijan alalajina, mutta on sittemmin erotettu omaksi lajikseen.
Ligue Professionnelle 1 -kausi 2003–2004

Ligue Professionnelle 1 -kausi 2003–2004 oli Tunisian jalkapallon pääsarjan 49. kausi, joka päättyi Espérancen historian 19 mestaruuteen. Se oli joukkueen seitsemäs peräkkäinen mestaruus. Liigassa toiseksi tullut ES Sahel jäi Esperancesta 9 pisteen päähän. Kyseinen kausi oli myös viimeinen kerta, jossa pelasivat 12 joukkuetta. Seuraavalle kaudelle joukkueiden määrää sarjassa kasvatettiin kahdella joukkueella.
Lopputulokset

| Sijoitus | Joukkue | Pisteet | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Espérance | 53 | 22 | 17 | 2 | 3 | 38–13 | CAF Mestarien liiga |
| 2 | ES Sahel | 44 | 22 | 13 | 5 | 4 | 31–9 | CAF Mestarien liiga |
| 3 | Club Africain | 42 | 22 | 11 | 9 | 2 | 32–15 | Arabian Mestarien liiga |
| 4 | CS Sfaxien | 37 | 22 | 10 | 7 | 5 | 35–22 | Arabian Mestarien liiga |
| 5 | AS Marsa | 36 | 22 | 11 | 3 | 8 | 27–25 | CAF Confederation Cup |
| 6 | Stade Tunisien | 30 | 22 | 8 | 6 | 8 | 23–24 |  |
| 7 | CS Hammam-Lif | 30 | 22 | 9 | 3 | 10 | 21–25 |  |
| 8 | CA Bizertin | 28 | 22 | 7 | 7 | 8 | 23–25 |  |
| 9 | US Monastir | 23 | 22 | 6 | 5 | 11 | 22–29 |  |
| 10 | Olympique de Béja | 16 | 22 | 2 | 10 | 10 | 13–27 |  |
| 11 | ES Béni Khalled | 14 | 22 | 3 | 5 | 14 | 10–33 |  |
| 12 | CO Transports | 9 | 22 | 1 | 6 | 15 | 11–39 | Putoaminen |
Putoajat ja nousijat

Sarjan viimeinen joukkue CO Transports putosi Ligue Professionnelle 2:een.
Sarjan laajentumisen myötä tilalle nousivat Ligue Professionnelle 2:sta EGS Gafsa ja ES Zarzis.
Maalipörssi

| Sijoitus | Pelaaja | Kansallisuus | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Nabil Missaoui |  Tunisia | Club Africain | 9 |
| = | Haykel Guemamdia |  Tunisia | CS Sfaxien | 9 |
| = | Tenema N'Diaye |  Mali | CS Sfaxien | 9 |

Ligue Professionnelle 1 -kaudet
1955–1956 | 1956–1957 | 1957–1958 | 1958–1959 | 1959–1960 | 1960–1961 | 1961–1962 | 1962–1963 | 1963–1964 | 1964–1965 | 1965–1966 | 1966–1967 | 1967–1968 | 1968–1969 | 1969–1970 | 1970–1971 | 1971–1972 | 1972–1973 | 1973–1974 | 1974–1975 | 1975–1976 | 1976–1977 | 1977–1978 | 1978–1979 | 1979–1980 | 1980–1981 | 1981–1982 | 1982–1983 | 1983–1984 | 1984–1985 | 1985–1986 | 1986–1987 | 1987–1988 | 1988–1989 | 1989–1990 | 1990–1991 | 1991–1992 | 1992–1993 | 1993–1994 | 1994–1995 | 1995–1996 | 1996–1997 | 1997–1998 | 1998–1999 | 1999–2000 | 2000–2001 | 2001–2002 | 2002–2003 | 2003–2004 | 2004–2005 | 2005–2006 | 2006–2007 | 2007–2008 | 2008–2009 | 2009–2010 | 2010–2011 | 2011–2012 | 2012–2013 | 2013–2014 | 2014–2015 | 2015–2016 | 2016–2017 | 2017–2018 | 2018–2019 | 2019–2020 | 2020–2021 | 2021–2022 | 2022–2023
Lou Reed (albumi)

| Lou Reed Lou Reed |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1972
 Tuottaja(t): Richard Robinson, Lou Reed
 Tyylilaji: Rock
 Kesto: 38.47
 Levy-yhtiö: RCA
Lou Reedin muut julkaisut
| -  | Lou Reed 1972 | Transformer 1972 |
Lou Reed on vuonna 1972 julkaistu Lou Reedin ensimmäinen sooloalbumi. Se julkaistiin kaksi vuotta sen jälkeen, kun Reed jätti The Velvet Undergroundin. Albumi koostuu suurimmaksi osaksi uudelleennauhoitetuista The Velvet Undergroundin ylijäämämateriaalista, lukuun ottamatta kappaleita "Going Down" ja "Berlin".
Kappaleet

Kaikki kappaleet Lou Reedin, lukuun ottamatta "Ride into the Sun" (Lou Reed, John Cale, Sterling Morrison ja Maureen Tucker). Pienellä tekstillä on ilmoitettu The Velvet Undergroundin albumit, joilla on julkaistu kappaleen edellisiä V. U. versioita.
"I Can't Stand It" (1969: The Velvet Underground Live, VU)
"Going Down"
"Walk and Talk It" (Peel Slowly and See, Loaded (Fully Loaded Edition))
"Lisa Says" (1969: The Velvet Underground Live, VU)
"Berlin"
"I Love You" (Peel Slowly and See, Loaded (Fully Loaded Edition))
"Wild Child"
"Love Makes You Feel"  (Loaded (Fully Loaded Edition))
"Ride into the Sun" (Another View, Loaded (Fully Loaded Edition), Bootleg Series Volume 1: The Quine Tapes)
"Ocean" (1969: The Velvet Underground Live, VU, Loaded (Fully Loaded Edition))
Muusikot

Lou Reed - laulu, kitara
Caleb Quaye - sähkökitara, akustinen kitara, piano
Steve Howe - sähkökitara
Paul Keogh - sähkökitara, akustinen kitara
Rick Wakeman - piano
Les Hurdle - bassokitara
Brian Odgers - bassokitara
Clem Cattini - lyömäsoittimet
Kay Garner - taustalaulu
Helene Francois - taustalaulu
Ligue Professionnelle 1 -kausi 2002–2003

Ligue Professionnelle 1 -kausi 2002–2003 oli Tunisian jalkapallon pääsarjan 48. kausi, joka päättyi Espérancen historian 18 mestaruuteen. Se oli joukkueen kuudes peräkkäinen mestaruus. Liigassa toiseksi tullut ES Sahel jäi Esperancesta 19 pisteen päähän. Maalikuninkuuden voitti Stade Tunisienin Mohamed Selliti 12 maalilla.
Lopputulokset

| Sijoitus | Joukkue | Pisteet | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Häviöt | Maalisuhde | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Espérance | 57 | 22 | 18 | 3 | 1 | 47–17 | CAF Mestarien liiga |
| 2 | ES Sahel | 38 | 22 | 11 | 5 | 6 | 32–18 | CAF Mestarien liiga |
| 3 | Club Africain | 35 | 22 | 10 | 5 | 7 | 23–20 | CAF Confederation Cup |
| 4 | CS Sfaxien | 31 | 22 | 8 | 7 | 7 | 28–23 | Arabian Mestarien liiga |
| 5 | Stade Tunisien | 30 | 22 | 8 | 6 | 8 | 28–27 | CAF Confederation Cup |
| 6 | US Monastir | 29 | 22 | 6 | 11 | 5 | 23–21 |  |
| 7 | CS Hammam-Lif | 29 | 22 | 8 | 5 | 9 | 24–28 |  |
| 8 | CA Bizertin | 28 | 22 | 7 | 7 | 8 | 21–22 |  |
| 9 | AS Marsa | 25 | 22 | 7 | 4 | 11 | 18–28 |  |
| 10 | Olympique de Béja | 24 | 22 | 6 | 6 | 10 | 18–23 |  |
| 11 | ES Zarzis | 18 | 22 | 4 | 6 | 12 | 15–30 | Putoaminen |
| 12 | AS Djerba | 18 | 22 | 5 | 3 | 14 | 21–41 | Putoaminen |
Putoajat ja nousijat

Sarjan kaksi viimeistä joukkuetta ES Zarzis ja AS Djerba putosivat Ligue Professionnelle 2:een.
Tilalle nousivat Ligue Professionnelle 2:sta CO Transports ja ES Béni Khalled.
Maalipörssi

| Sijoitus | Pelaaja | Kansallisuus | Joukkue | Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Mohamed Selliti |  Tunisia | Stade Tunisien | 12 |
| 2. | Ténéma N'Diaye |  Mali | CS Sfaxien | 11 |

Ligue Professionnelle 1 -kaudet
1955–1956 | 1956–1957 | 1957–1958 | 1958–1959 | 1959–1960 | 1960–1961 | 1961–1962 | 1962–1963 | 1963–1964 | 1964–1965 | 1965–1966 | 1966–1967 | 1967–1968 | 1968–1969 | 1969–1970 | 1970–1971 | 1971–1972 | 1972–1973 | 1973–1974 | 1974–1975 | 1975–1976 | 1976–1977 | 1977–1978 | 1978–1979 | 1979–1980 | 1980–1981 | 1981–1982 | 1982–1983 | 1983–1984 | 1984–1985 | 1985–1986 | 1986–1987 | 1987–1988 | 1988–1989 | 1989–1990 | 1990–1991 | 1991–1992 | 1992–1993 | 1993–1994 | 1994–1995 | 1995–1996 | 1996–1997 | 1997–1998 | 1998–1999 | 1999–2000 | 2000–2001 | 2001–2002 | 2002–2003 | 2003–2004 | 2004–2005 | 2005–2006 | 2006–2007 | 2007–2008 | 2008–2009 | 2009–2010 | 2010–2011 | 2011–2012 | 2012–2013 | 2013–2014 | 2014–2015 | 2015–2016 | 2016–2017 | 2017–2018 | 2018–2019 | 2019–2020 | 2020–2021 | 2021–2022 | 2022–2023
Lucy Simon

Lucy Simon (toukokuu 1940 New York, New Yorkin osavaltio – 20. lokakuuta 2022 Piermont, New Yorkin osavaltio) oli yhdysvaltalainen laulaja, musiikkituottaja ja teatteri- sekä elokuvasäveltäjä.
Simon syntyi Simon & Schuster -kustantamosta tunnetun Richard L. Simonin ja tämän vaimon Andrean perheeseen. Hän oli toinen perheensä neljästä lapsesta. Vuonna 1963 Simon aloitti esiintymisen nuoremman sisarensa Carly Simonin kanssa duona nimellä The Simon Sisters. Duo julkaisi kolme albumia, joista viimeisen vuonna 1969. Lucy Simon jätti joksikin aikaa musiikkiuran ja opiskeli sairaanhoito-opistossa. Siellä hän tapasi David Levinen, jonka kanssa meni naimisiin vuonna 1967. Pariskunnalle syntyivät lapset Julie ja James. Avioliitto jatkui Lucy Simonin kuolemaan saakka.
Simon palasi musiikin pariin ja julkaisi sooloalbumit Lucy Simon (1975) sekä Stolen Time (1977). Miehensä kanssa hän tuotti lastenalbumit In Harmony (1981) ja In Harmony 2 (1983), joista myönnettiin Grammy-palkinnot. Simon sävelsi musiikin Frances Hodgson Burnettin romaaniin perustuvaan The Secret Garden -musikaaliin (1991), jonka sanat ovat Marsha Normanin käsialaa. Tästä työstään Simon pääsi Tony- ja Drama Desk -palkintoehdokkaaksi. Hän sävelsi musiikin myös Doctor Zhivago -musikaaliin (2011). Lisäksi Simonin säveltämä oli musiikki HBO:n elokuvaan The Positively True Adventures of the Alleged Texas Cheerleader-Murdering Mom (1993).
Simon kuoli 82-vuotiaana sairastettuaan pitkään rintasyöpää. Hänen sisarensa, oopperalaulaja Joanna Simon, kuoli Lucyn kuolemaa edeltäneenä päivänä.
Lomavuoristo

Lomavuoristo
Lomavuoristo Nasan satelliittikuvassa (2006).
| --- | --- |
Tyyppi:  vuoristo 
Sijainti:   Koinadugun piirikunta, Pohjoinen maakunta, Sierra Leone
Vuoristo:  Lomavuoret
Korkeus merenpinnasta:  1 948 m  (1945)
Prominenssi:  1 665 m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lomavuoristo tai Lomavuoret on Sierra Leonen luoteisosassa, Pohjoisen maakunnan Koinadugun piirikunnassa sijaitseva vuoriryhmä. Se sijaitsee vuonna 1952 metsästysvapaaksi metsäreservaatiksi rauhoitetun 332,01 neliökilometrin laajuisen, vuonna 2013 Lomavuorten kansallispuistoksi (IUNC kategoria II) muutetun luonnonsuojelualueen sisällä. Piirikuntakeskus Kabala sijaitsee linnuntietä runsas 60 kilometriä vuoriryhmästä pohjoisluoteeseen.
Lintutieteilijöiden yhdistys African Bird Club mainitsee Lomavuorten alueen yhtenä Sierra Leonen tärkeistä lintualueista, josta on tavattu yli 245 lintulajia. Lomavuoriston korkein huippu on 1 948 metriä merenpinnan yläpuolelle kohoava Loma Mansa (eli Mount Bintumani), joka on paitsi Sierra Leonen myös Länsi-Afrikan korkein vuori.
Aiheesta muualla

Aiah R. Lebbie, WWF: West Africa: Scattered across Guinea, Ivory Coast (englanniksi) (worldwildlife.org)
Luettelo Goldberg-muunnelmien levytyksistä

Luettelo Goldberg-muunnelmien, BWV 988, levytyksistä
Aikajärjestyksessä
Glenn Gould - 21. kesäkuuta 1954 - CBC - mono - piano
Glenn Gould - 10. kesäkuuta 1955, New York - Sony Classical 52 594 - ADD - piano
Glenn Gould - 1959 konserttitaltiointi Salzburgin musiikkifestivaaleila - Sony Classical 52685 - ADD -  piano
Helmut Walcha - kesäkuu 1960- maaliskuu 1961 - Hampuri - EMI 4 89166 - ADD - cembalo
Wilhelm Kempff - kesäkuu 1969 Deutsche Gramophon 439 978-2 - ADD - piano
Charles Rosen -  1969 Sony SBK 48173 - ADD - piano
Liisa Soinne - toukokuu 1978 Helsinki Finlandia Records FA 315 - piano
Gustav Leonhardt - 1978 Deutsche Harmonia Mundi GD77149 - ADD - cembalo
Trevor Pinnock - 1980 Archiv Produktion 415 130-2 - ADD - cembalo
Glenn Gould - huhti- toukokuu 1981 New York Sony Classical 52619 - DDD - piano
András Schiff - Decca 1983 - 417 116-2 (1 CD)
Chen Pi-hsien - lokakuu 1985 Frankfurt Naxos 8.550078 - DDD - piano
Keith Jarrett - tammikuu 1989 ECM Records 839 622-2 - DDD - cembalo
Virginia Black - Collins 1991 - 70032-2 (2 CDs)
Vladimir Feltsman - 26. lokakuuta 1991 konserttitaltiointi Moskovan Konservatoriosta - Musical Heritage Society 513260T - DDD - piano
Pierre Hantai - kesäkuu 1992 - Opus 111 (OPS 30-84) - DDD - cembalo
Andrei Gavrilov - 1993 Deutsche Grammophon 435 436-2 - DDD - piano
Eleonore Bühler-Kestler - October 1993, Bayreuth - CHARADE; CHA 3012 - DDD - cembalo
New European Strings Chamber Orchestra (orkesterisovitus) -  1995
Murray Perahia - kesäkuu 2000 Sony Classical SK/SM 89243 - DDD - piano
Celine Frisch - 2001 Alpha 14 (2 CDtä) - with BWV1087 - cembalo
Jill Crossland - 2003 Apex (Warner Classics) 0927 49979 2 - DDD - piano
Ilman aikamäärettä

Angela Hewitt — Hyperion 2000
Christiane Jaccottet — ZYX Classics CLS 4131
Wanda Landowska — Références 2000 — sisältää myös italialaisen konserton and kromaattisen fantasian ja fuugan
Konstantin Lifschitz — Denon Records #78961 — Lifschitz oli vasta 16-vuotias äänityshetkellä
Zuzana Růžičková - Erato - ERA 9034 - J.C. Neupert / Mercier-Ythier cembalo
Rosalyn Tureck — (1) Polygram Records #459599; (2) Video Arts Int'l (VAI) #1029
Astacopsis gouldi

| Astacopsis gouldi |
| --- | --- |
 Museoyksilö
Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Lahko::  Kymmenjalkaiset Decapoda
Alalahko::  Pleocyemata
Osalahko::  Pitkäpyrstöiset ravut Astacidea
Heimo::  Etelänravut Parastacidae
Suku::  Astacopsis
Laji::  gouldi
Kaksiosainen nimi
 Astacopsis gouldi  Clark, 1936 
Katso myös
   Astacopsis gouldi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Astacopsis gouldi on etelänrapujen heimoon kuuluva äyriäislaji, joka elää ainoastaan Australian Tasmaniassa. Se on suurin tunnettu makeanveden selkärangaton. Suurimmat yksilöt ovat olleet jopa 5–6-kiloisia. Ravun kannat ja levinneisyysalue ovat vähentyneet esimerkiksi ravustuksen ja elinympäristön tuhoutumisen takia. Lajin ravustus on ollut laitonta vuodesta 1998 lähtien.
Ulkonäkö ja koko

Astacopsis gouldi on suurikokoisin tunnettu makeanveden selkärangaton. Suurimmat tunnetut yksilöt ovat olleet jopa 5-6-kiloisia ja pituudeltaan 80 senttiä. Tyypillisempi suurikokoinen rapu on kuitenkin 2-3-kiloinen. Väritykseltään rapu on sininen tai ruskea. Ravut saattavat elää jopa 60 vuotta.
Levinneisyys

Astacopsis gouldi on Australiaan kuuluvan Tasmanian saaren kotoperäinen laji. Sitä tavataan saaren Bassinsalmeen pohjoisessa laskevissa joissa. Aikanaan lajia tavattiin kaikissa Bassinsalmeen laskevissa joissa ja Arthurjoella, mutta sen levinneisyysalue on muuttunut sittemmin laikukkaammaksi. Lajin koko levinneisyysalueen pinta-alaksi on arvioitu 14 221 km². Alueesta noin 54 % on yksityistä maata, 24 % valtion metsää, 2 % julkista maata ja 19 % virallisesti tai epävirallisesti suojeltua maata.
Elinympäristö ja elintavat

Lajia tavataan kaiken kokoisissa joissa. Sille tyypillisiä olinpaikkoja ovat esimerkiksi lahoavien puunrunkojen suojapaikat aj syöpyneet rantatörmät. Laji suosii hitaampien virtauksien korkealaatuisia ja happipitoisia vesiä, joilla on rantakasvillisuutta. Se välttelee korkeiden sedimenttipitoisuuksien vesiä. Yksilöt viihtyvät hyvin varjoisissa paikoissa ja viileässä vedessä. Ravut pysyttelevät yleensä yhden tietyn paikan lähistöllä ja kotiympäristöstään siirretyt ravut saattavat palata kotipaikalleen.
Ravut käyttävät ravinnokseen tyypillisesti lahoavaa puuta, mätänevää lihaa ja pieniä kaloja.
Lisääntyminen

Ravut lisääntyvät ja kutevat yleensä syksyisin. Naaraat lisääntyvät kahden vuoden välein ja ne saavuttavat sukukypsyyden 14 vuoden iässä. Uroksista tulee sukukypsiä 9 vuoden ikäisinä. Naaras tuottaa koostaan riippuen 224–1 300 munaa. Ravunpoikaisista vain pieni osa selviytyy täysikasvuiseksi saakka.