stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Happotorni
Hapon syntyprosessi

Kiisun palaessa syntyvä ilmaa kevyempi rikkidioksidi poistui uunin yläosassa olevista putkista sähköisten Cottrelli-pölynerottimien läpi 40 metriä korkeaan, kalkkikivilohkareilla täytettyyn happotorniin.
Torniin pumpattiin vettä, joka sai valua alas kalkkikivilohkareiden läpi, jolloin kalkkikiven, veden ja alhaalta tulevan rikkidioksidin kohdatessa tapahtui kemiallinen reaktio: CaCO3 + 2SO2 + H2O = Ca“ + 2HSO3 + CO2. Reaktiossa syntyi kalsiumvetysulfiittia, joka liukeni alas valuvaan veteen ja samalla vapautui hiilidioksidia. Rikkidioksidia liukeni suoraankin veteen yhtyen siihen rikkihapokkeeksi (SO2 + H2O = H2SO3).
Näin saatiin tornin kellarissa olevaan säiliöön hapan liuos, rikkihapokkeinen kalsiumvetysulfiittiliuos, jota kutsuttiin raaka- eli tornihapoksi ja josta väkevöitiin erillisellä laitteistolla varsinainen keittohappo, joka sitten pumpattiin isoihin, jopa 300 m3 tilavuuksisiin haponkestävällä muurauksella vuorattuihin sellunkeittokattiloihin; nyt raaka-aine eli pilkottu kuusi keitettiin tässä hapossa, jolloin syntyi selluloosaa ja sivutuotteita; puun sokerit hyödynnettiin valmistamalla niistä sulfiittispriitä ja jäteliemestä saatiin myös tiesuolaa.  Ne olivat erittäin tärkeitä sivutuotteita koko sulfiittiprosessin käyttöajan; kieltolain aikana sulfiittispriin tuotantoa jopa lisättiin, koska Valtion Alkoholiliike Oy:n Rajamäen tehtaiden uudella Guillaume-puhdastislauslaitteistolla pystyttiin poistamaan sulfiittispriin metanoli kokonaan; spriin tekninen ja lääketieteellinen tarve kieltolain aikana oli odotettua suurempi - eikä normaalisti hiivavierteestä tai takavarikoiduista viinoista tislattu tuotanto riittänyt alkuunkaan.
Koska happotornin kalkkikivilohkareet luonnollisesti liukenivat tässä prosessissa vähin erin, kalkkikiveä jouduttiin lisäämään torniin jokaista happoerää varten, mikä lisäsi kuljetustarvetta. Äänekosken tehtailla kalkkikivi tuotiin avovaunuissa Suolahdesta ja lastattiin tehdasalueella kuuppavaunuihin, jotka sitten vinssattiin tornissa olleeseen, kaksi vaunua kerrallaan kantaneeseen kivihissiin, joka vei vaunut ylös lastausluukulle, mistä lasti kipattiin torniin sisälle. Sitten vaunut työnnettiin toiseen hissiin joka vei ne alas lastauspaikalle.
Vaarallista työtä

Kivenlisäyksen aikana tornin vedensyöttö kytkettiin sumutukselle, mikä esti myrkyllisten happohöyryjen pääsyn lastauspaikalle.
Tämä määräys annettiin sen jälkeen, kun Äänekoskella yksi miehistä sai kaasumyrkytyksen kivenlisäyksen aikana.
Silti nämä työpisteet eli kiisunkäsittely ja happotornin hoito olivat eräitä epäterveellisimpinä pidettyjä koko laitoksessa.
Kiisunkäsittelystä pääasiassa vastanneet kaksi miestä olivat päivän päättyessä kauttaaltaan vitivalkoisen pölyn peitossa; alkuaikoina heillä oli vain liina suun ja nenän suojana, mutta kun työsuojelu kehittyi, loppuaikoina oli jo jonkinlaisia suojanaamareitakin. Uuniin sisälle ei tarvinnut mennä kenenkään muun kuin korjauksia tehneiden asentajien ja tietenkin määräajoin nuohoojan.
Jäänne menneestä

Kapearaiteisten kuuppavaunujen käyttö säilyi  ainakin Äänekoskella loppuun asti: vaikka tornille vedettiinkin varsin varhain oma leveäraiteinen sivuraide, kivihissin uusiminen tai hihnakuljettimen rakentaminen katsottiin liian kalliiksi, joten vanhaa käytäntöä jatkettiin tornin loppuikä eli 80-luvulle.
Tuottavaa prosessijätettä

Kiisu-uuneista ja pölynerottimista purettu, kuparia sisältävä poltto- ja pölyjäte, niin sanottu pasutusjäte, myytiin takaisin Outokumpu Oy:lle, joka poisti jätteestä kuparin. 
Tätä samaa pasutusjätettä tuottivat myös kaikki rikkihappotehtaat.
Happotornien loppu

Sulfiittimenetelmä syrjäytyi 1980-luvun alkupuolella uudempien tieltä, ja vanhat myrkyttyneet happotornit purettiin. Joskin ainakin Varkauden tehtaan happotorni komistaa edelleen kaupungin keskustaa.
Myös Nokialla on happotorni edelleen pystyssä. Sitä on voi katsella vaikkapa Emäkosken sillalta.
HeavensDust

| HeavensDust> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2000–
Tyylilaji:  nu-metal rock metal
Kotipaikka:   Tokio, Japani
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Shin, laulu, kitara   Ajo, Taiko rummut   HAL, basso   5hiNo, kitara   Daisuke Kaminaga, Shakuhachi huilu   Okaji, rummut  
Levy-yhtiö:  Viina Records  Reverse Records
Aiheesta muualla
viralliset kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
HeavensDust on japanilainen metalliyhtye. Se syntyi vuonna 2000 yhtyeen laulaja-kitaristin. Shinin ideasta yhdistellä perinteistä japanilaista musiikkia moderniin länsimaalaiseen äänimaailmaan, joka sisällyttää muun muassa nu-metallin sekä raskaamman rockmusiikin vaikutteita.
Historia

Vuonna 2000 Shinsaku (Shin), Mai ja Atushi perustivat HeavensDust-yhtyeen. Samana vuonna he julkaisivat albumin "Darkends" ja levy arvosteltiin ensimmäiseksi  MP3.COMin Top Metal Chartissa, Deftonesin, Marilyn Mansonin ja Slipknotin yläpuolelle.
2003 Ajo liittyi luomaan perinteisen japanilaisen musiikkimaailman taiko-rummuilla. Samana vuonna Japanilainen levy-yhtiö "Cloud Nine Records" julkaisi DVDn "Tokyo Party Nights 2003". HeavensDust esiintyi DVDllä ja eli heidän musiikkiaan oli DVDn ääniraidalla. He julkaisivat myös albumin Seven Sins omakustanteena. 2004, nettiradioasemalla Chronix Aggression Weekly Top 10, HeavensDust sijoittui ensimmäiseksi kappaleella  "Cage" sekä kolmanneksi kappaleella "Falling to Decay"  Kornin sekä Linkin Parkin yläpuolelle.
Samana vuonna U-ky, Yuta ja Nan-Zan kokosivat viimeiset palaset yhteen tuomalla koton (perinteinen japanilainen harppu), shakuhachin (perinteinen japanilainen huilu) sekä waidakon (perinteinen japanilainen rumpu). 2005 yhtye julkaisi ensin singlen "Before I Die" ja albumin Higher Than Heaven, Louder Than God Reverse Recordsin alla.   HeavensDust teki kiertueen Japanilaisen yhtyeen  Yamaarashin kanssa. Tänä aikana yhtyeen levy oli arvosteltu monessa kansainvälisessä musiikki sivustossa. 2006, HeavensDust esiintyi Tujioka Masaton ohjaamalla "DIVIDE"n soundtrackillä. Samana vuonna he sijoittuivat myös seitsemänneksi iTunesin top 100 bändiä listassa. Samana vuonna Kazha liittyi. 2007 yhtye julkaisi Without a Voice -albumin  ja 2008 albumin Closure Leading the Way Viina Recordsin alla.
Kesällä 2009 HeavensDust ilmoitti Kazhan yhtyeestä eroamisesta sivuillaan. Lopulta vuoden 2009 lopulla yhtyeen jäsenistö oli muuttunut radikaalisti ja nykyisin yhtyeen kokoonpano sisältää seuraavat:
Shin, Ajo, 5hiNo ja HAL. 2010 yhtye ilmoitti kahdesta uudesta jäsenestä Okaji(rummut) ja Daisuke Kaminaga (Shakuhachi) sekä uusi kappale Cry and Fall julkaistiin yhtyeen myspace-sivulla. 2010 yhtye julkaisi Albumin To All The Things I've lost. HeavensDust teki yhteistyötä Evans Bluen laulajan, Dan Chandlerin kanssa, EPllä "The Sound of Hope" ja kappaleessa "More than this". 2011 yhtye teki sopimuksen Daruma Labelin kanssa (Domo Records) ja julkaisi US debyytti levyn The Ashes Still Warm 2012. 2013 yhtye ilmoitti jälleen jäsenmuutoksia.
Jäsenet

Shin – laulu, kitara
Shinya Yamamoto (Shino) - kitara
KoREDS (AURA) - Rummut
KAI_SHiNE (THC!!) - Taiko rummut
TOKI (Rotten, 44MAGNUM) - basso
Daisuke Kaminaga - Shakuhachi huilu
Jäsenet > Entiset jäsenet

Ibukouro – basso
Ajo – Taiko rummut
Okaji - rummut
Atsushi - kitara
Mai - basso
Kamikaze - Koto
Nan-Zan - Shakuhachi huilu
Kazha - laulu
Sato - rummut
Hisashi - kitara
Zen - basso
Hideki - kitara
Take – Taiko rummut
HAl – basso
Diskografia > Albumit

Darkends (2001)itse julkaistu
Seven Sins (2003) itse julkaistu
Higher Than Heaven, Louder Than God (2005) Reverse Records
Without A Voice (2007) Viina Records
Closure Leading the Way (2008) Viina Records
To All The Things I've Lost (2010)itse julkaistu
The Ashes Still Warm (2012)Domo Records
Aiheesta muualla

Kotisivut
Virallinen Myspace-sivusto
Helmut Kretschmar

Helmut Kretschmar (s. 3. helmikuuta 1928 Kleve) on saksalainen tenori. Hän opiskeli Frankfurtissa Kurt Thomasin sekä Hans Emgen ja Detmoldissa Fred Huslerin johdolla. Vuonna 1953 hän saavutti ensipalkinnon Deutschen Musikhochschulenin laulukilpailussa ja vuonna 1958 Nordrhein-Westfalenin suuren taidepalkinnon. Vuonna 1954 Kretschmar oli mukana kantaesittämässä Arnold Schönbergin Moses und Aronia. Vuonna 1961 hänestä tuli Detmoldin musiikkikorkeakoulun professori.
Krestchmarin ura konsertti- ja oratoriolaulajana alkoi vuonna 1953. Hän oli suuri Johann Sebastian Bachin tulkitsija ja teki konserttikiertueita kaikkialla maailmassa. Bachin lisäksi Krestchmar tulkitsi myös Georg Friedrich Händelin, Felix Mendelssohnin, Joseph Haydnin ja aikansa säveltäjien teoksia. Vaimonsa, pianisti Renate Fischerin kanssa hän esitti yksinlauluja, joita olivat säveltäneet Franz Schubert, Robert Schumann, Hugo Wolf ja Claude Debussy.
Krestchmaria kuullaan lukuisilla levytyksillä, myös oopperalevyillä (Fidelio, Moses und Aron).
Herola

Herola on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Ilkka Herola (s. 1995), yhdistetyn hiihtäjä
Matti Herola (s. 1993), yhdistetyn hiihtäjä, Ilkka Herolan veli.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Heinrich Gerber

Heinrich Gerber
Heinrich Gerber (1832–1912) oli saksalainen insinööri ja sillanrakentaja. Hän opiskeli Nürnbergissä ja Münchenissä ja toimi Baijerin valtionrautateiden palveluksessa rautasiltojen rakentajana.
Gerber antautui tälle siihen aikaan vähän tunnetulle erikoisalalle, jolla hän herätti varhain huomiota. Hän siirtyi 1858 toiminimi Klett & Co:n palvelukseen. Mainzin lähelle Reinin yli rakennettavaa siltaa varten Klett & Co perusti Mainzin lähelle Gustavsburgiin tehtaan. Tehtaasta kehittyi Gerberin johdolla Augsburg-Nürnbergin konetehtaan alainen tunnettu sillanrakennustehdas, joka rakensi siltoja Suomeenkin, muun muassa Kyrönsalmen rautatiesillan Savonlinnan lähelle.
Heinrich Gerberin muistomerkki Hofissa.
Gerber kehitti huomattavasti silta- ja rautarakenteiden sekä teoreettista että rakenteellista puolta ja esitti muun muassa ensimmäisenä tavan laskea vaihtelevien rasitusten alaisia sauvoja silloissa, avonaisten siltojen puristuspaarteen nurjahdusvarmuutta ja keinon vähentää rautarakenteiden sivujännityksiä. Hän keksi 1866 nivelien käytön monitukisissa palkeissa ja toteutti keksintönsä sekä teoreettisesti että rakenteellisesti hyvin suunnitelluissa silloissa, loi siltamuodon, joka hänen nimeään kantaen (Gerber-sillat eli ulokesillat) levisi ympäri maailman. Sitä käytettiin sekä rauta- että myös rautabetonialalla ja varsinkin suuriin pitkäjänteisiin sekä katu- että rautatiesiltoihin. Aikakauden maailman suurimmat sillat – joitakin riippusiltoja lukuun ottamatta – oli suunniteltu ja rakennettu Gerber- eli ulokesiltoina.
Gerberin julkaisuja ovat muun muassa Berechnung der Brückenträger nach System Pauli (1865); Träger mit freiliegenden Stützpunkten (1870); Bestimmung der zulässigen Spannungen in Eisenkonstruktionen (1874).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heinrich Gerber Wikimedia Commonsissa
Herold Jansson

| Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Tanska> Miesten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu, vapaa järjestelmä |  |
Carl August Herold Jansson (13. marraskuuta 1899 Kööpenhamina – 23. huhtikuuta 1965 Frederiksberg) oli tanskalainen voimistelija, uimahyppääjä ja olympiavoittaja. Hän oli mukana voittamassa kultaa vapaan järjestelmän joukkuevoimistelussa vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä. Samoissa kisoissa hän sijoittui suorissa kerroshypyissä kuudenneksi.
Jansson osallistui uimahyppääjänä myös Pariisin kesäolympialaisiin 1924.
Helmut Krätzl

Helmut Krätzl
Helmut Krätzl (23. lokakuuta 1931 Wien – 2. toukokuuta 2023) oli itävaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Wienin arkkihiippakuntaan Theodor Innitzer 29. kesäkuuta 1954, ja hänet nimitettiin Wienin vihkipiispaksi ja Heraclea Pontican titulaaripiispaksi 30. syyskuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Franz König, jota avustivat Franz Jáchym ja Reinhard Lettmann.
Krätzl jäi eläkkeelle 6. maaliskuuta 2008.
Gustav Lindström

| Gustav Lindström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. lokakuuta 1998 (ikä 25) Östervåla, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  187 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Laval Rocket
Sarja:  AHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Östervåla IF (Ruotsi IV) Almtuna IS (Allsv.) Frölunda HC (SHL) Detroit Red Wings (NHL) Grand Rapids Griffins (AHL) Montreal Canadiens (NHL) Laval Rocket (AHL) Anaheim Ducks (NHL)
NHL-varaus:  38. varaus, 2017 Detroit Red Wings
Gustav Lindström (s. 20. lokakuuta 1998 Östervåla, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa NHL-seura Montreal Canadiensin organisaatiossa. Hän pelaa pääasiassa AHL-joukkue Laval Rocketissa. Lindström laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Ruotsi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 2018 | jääkiekko |  |
Lindström pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2018, jolloin hän voitti hopeaa. Yhteensä Lindström on pelannut 21 nuorten maaottelua.
Muuta

Lindströmin eno on omalla urallaan puolustajana pudotuspelit mukaan lukien 700 NHL-ottelua pelannut Marcus Ragnarsson, joka valmensi häntä kahdella ensimmäisellä Allsvenskan-kaudellaan Almtuna IS:ssä. Joukkueessa pelasi samaan aikaan myös Marcuksen poika ja Lindströmin serkku Jakob Ragnarsson, joka pelaa nykyään puolustajana Allsvenskan-joukkue Timrå IK:ssa. Jakobilla on New York Rangersin NHL-varaus kesältä 2018.
Hedelmäviina

Havelländer Obstler.
Hedelmäviina on viinan vahvuinen kirkas alkoholijuoma, joka on valmistettu hedelmäraaka-aineesta ja jonka maku on säilyttänyt käytetyn hedelmän tai marjan luonteenomaisen maun. Hedelmäviina on vahvuudeltaan tyypillisesti 38–45°. Se on väriltään kirkasta, koska hedelmäviinaa ei yleensä kypsytetä puuastioissa, joista mm. konjakki ja viski saavat ruskean värinsä. Hedelmäviina saa siis tyypillisesti makunsa vain hedelmästä, ei puutynnyristä. Heikkomakuisimmista hedelmistä, kuten omenoista, tehtyä viinaa saatetaan nykyisin maustaa puutynnyrissä varastoimalla[lähde? ].
Valmistusmaat ja -raaka-aineet

Hedelmäviinaa valmistetaan muun muassa Saksassa, Itävallassa, Sveitsissä, Ranskassa, Belgiassa, Italiassa, Espanjassa ja Portugalissa kussakin maassa siellä kotoperäisistä yleisistä hedelmistä ja marjoista. Unkarissa Pálinka on paikallinen nimitys sikäläisillä hedelmäviinoille. Myös Kiinassa on alettu hedelmiä jalostaa viinaksi.[lähde? ]
Yleisimpiä valmistuksessa käytettäviä hedelmiä ovat omenat, päärynät, kirsikat, luumut, Mirabelli-luumut ja marjoista muun muassa vadelmat. Hedelmäviinana ei kuitenkaan pidetä viinirypäleistä tai niiden viininvalmistuksen jälkeisistä jäänteistä tehtyjä erilaisia tisleitä.
Valmistusmenetelmistä

Aito hedelmäviina valmistetaan tislaamalla, kuten muutkin viinan vahvuiset alkoholijuomat. Hedelmät jauhetaan hienoksi ja massaan lisätään vettä ja seoksen annetaan käydä. Hiivan ja käymistä säätelevien aineiden käyttö on sallittua, mutta sokerin lisääminen ei ole. Sokerin lisääminen on edullinen keino lisätä viinan saantoa, joten houkutus tällaiseen vilppiin on suuri. Täysin käynyt hedelmävierre tislataan kuparisessa tislauspannussa. Tislaus on tarkkuustyötä ja hyvä viina on tisleen keskiosassa, kun taas ensin ja viimeksi tislauspannusta tullut tisle sisältää vahingollisia ja pahanmakuisia yhdisteitä. Hyvä tisle laimennetaan juontiin sopivan vahvuiseksi. Tällaista suoraan hedelmäraaka-aineesta käymisen ja tislauksen kautta saatua viinaa kutsutaan Saksassa nimellä -brand tai -wasser eli päärynäviina (saks. Birnenbrand) tai kirsikkaviina (saks. Kirschwasser).[lähde? ]
Hedelmäviinaa valmistetaan myös toisella päämenetelmällä, jossa hedelmiä ei käytetä, vaan jossa hedelmät lisätään valmiiseen viinaan, joka aromien irtoamisen jälkeen tislataan uudelleen ja laimennetaan nautintavahvuuteen. Tätä menetelmää voidaan käyttää kalliiden ja vähäsokeristen tai -mehuisten hedelmien tai marjojen valmistuksessa hedelmäviinaksi. Saksassa tällaista viinaa kutsutaan nimellä -geist ja yleinen esimerkki on vadelmaviina (saks. Himbeergeist).[lähde? ]
Saksassa hedelmäviinan valmistusmenetelmät ja nimitykset ovat kuluttajien suojelemiseksi tarkoin säänneltyjä. Muualla kuin Saksassa on valmistusmenetelmän toteaminen pelkästä nimestä vaikeaa.[lähde? ]
Hedelmäviinan valmistus on tyypillisesti pienimuotoista kotona tai osuuskunnassa tapahtuvaa tuotantoa ja vain harvoin teollisen mittakaavan suurtuotantoa.[lähde? ]
Hedelmäviina Suomessa

Suomessa hedelmäviinaa ei ole perinteisesti valmistettu, koska hedelmien satoisuus ja sokeripitoisuus eivät ole Suomessa yhtä runsaita kuin Keski-Euroopassa. Suomessa viinan valmistus on hyvin säänneltyä, mikä rajoittaa hedelmäviinan valmistusta. Alko myy ainakin yhtä tunnettua suomalaistuotetta, kuopiolaisen Alahovin viinitilan Mesimarja-vodkaa, joka on geist-tyyppinen snapsi. Alkon tilausluettelossa on lisäksi erilaisia päärynä- ja kirsikkaviinoja.[lähde? ]
Hedelmäviina nautitaan huoneenlämpöisenä snapsina. Huoneenlämpö tuo esiin hedelmän maut ja myös mahdolliset snapsivirheet, jotka jäisestä juomasta jäisivät maistumatta.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hedelmäviina Wikimedia Commonsissa
Heinolan flutingtehdas

Heinolan flutingtehdas elokuussa 2015.
Heinolan flutingtehdas on Heinolan kaupungissa Rautsalossa sijaitseva, Stora Enso -konserniin kuuluva flutingia eli aaltopahvin aallotuskartonkia valmistava tehdas. Tehdas on eräs nykyaikaisemmista fluting-tehtaista maailmassa. Tehtaan kapasiteetti on noin 300 000 tonnia aallotuskartonkia vuodessa. Vuonna 2006 tehtaan liikevaihto oli 103,4 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 273 henkilöä. Työntekijämäärä tehtaalla nykyisin 200. Aiemmin tehdas kuului Tampellan metsäteollisuuteen ja sen jälkeen Enso-Gutzeit -yhtiöön. Tehtaan johtajana toimii Katja Metsäranta.
Tehtaaseen kuuluvat puunkäsittelytoiminnot, puolisellu- ja kartonkitehdas, jätevesilaitos, teollisuuskaatopaikka ja voimalaitos, joka tuottaa energiaa tehtaan prosessien tarpeisiin sekä Heinolan kantakaupungille kaukolämpöä. Tehtaan kilpailijoita Skandinaviassa ovat Powerfluten Savon Sellu sekä Billerudin Skärblackan kartonkitehdas Ruotsissa. Heinäkuusta 2012 alkaen sellua vietiin satunnaisesti Corenson Porin hylsykartonkitehtaalle, jonka oma puolisellutehdas on suljettu. Vienti lopetettiin vuonna 2013.
Tehtaan kartonkikone

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Kartonkikone KK1 | Tampella | 1961- (Uusittu 1988 ja 2018) | Valmet | 6 500 mm | Bellmer Vaahto (uusittu 2018) | 850 m/min | 285 000 t/a, SC-Fluting-kartonki (Alkuperäinen 90 000 t/a) |  ? |
Voimaosasto

Voimalaitos tuottaa energian tehtaan prosesseihin ja kaukolämpöä Heinolan kantakaupungille. Savupiiput ovat 55 m ja 70 m.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kattila | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Teho | Polttoaineet |
| Primäärikattila 1 (PR1) |  | 1961- | 77 MW | raskas polttoöljy ja kivihiili, hiukkaserottimena multisykloni |
| Primäärikattila 2 (PR2) |  | 1984- | 120 MW | Leijupetipoltto (turve, puujäte), seinäpolttimet (hiilipöly ja raskasöljy) |
| Soodakattila 2 |  | 1990 | 32 MW | mustalipeää, varapolttoaineena öljy |
| Soodakattila 1 |  | 1960-1990 purettu |  | mustalipeää, varapolttoaineena öljy |

Sähköä tuotetaan kahdella vastapaineturbiinilla, osa 110 kV verkosta.
Merkittäviä vuosilukuja

1961 Oy Tampella Ab aloittaa toimintansa
1984 Uusi leijukerroskattila
1989 Tehtaan suurmodernisointi
1990 Uusi soodakattila
1993 Tehdas siirtyy Enso-Gutzeit Oy:n omistukseen
1996 Aktiivilietelaitos jätevesien puhdistuksen tehostamiseksi
1998 Tehtaasta tulee fuusion myötä osa Stora Enso Oyj:tä
2001 MBP-laitos jätevesien biologista esikäsittelyä varten
2002 CLC-lisämassalinja
2002 Flotaatiolaitos jätevesien puhdistuksen tehostamiseksi
2006 Rakennetaan uusi turbiini
2007 Ympäristöprojekti HEVI 2008 valmistuu
2018 Puristinosan uudistus
Tehtaan rautatiekalusto

Tehtaalla oli ennen oma veturi vaihtotyötä varten.
Move51h (kuva)
Kisko-Kalle (ainut Tampellan itselleen toimittama veturi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heinolan flutingtehdas Wikimedia Commonsissa
Helsinki Mandoliners

Helsinki Mandoliners on suomalaista mandoliinimusiikkia esittävä kvartetti, joka on perustettu Helsingissä Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastolla vuonna 1992. Se on esiintynyt eurooppalaisilla festivaaleilla ja tehnyt kaksi kiertuetta Pohjois-Amerikkaan.
Kokoonpano

Arto Järvelä - mandoliini, oktaavimandoliini
Petri Hakala - mandoliini, cittern
Olli Varis - mandoliini
Tapani Varis - basso
Kokoonpano > Diskografia

Helsinki mandoliners (1995, KICD23),
Helsinki mandoliners : "2" (2003, KICD 86)
Hannu Mäkelä (urheilija)

Hannu Juhani Mäkelä (s. 23. huhtikuuta 1949 Heinola) on entinen suomalainen pikajuoksija.
Mäkelä voitti 400 metrin juoksun Suomen-mestaruuden Tampereella vuonna 1977 (aika 46,84). Hän voitti samoissa kisoissa pronssia 200 metrillä. 400 metrillä hän oli pronssilla vuonna 1973 ja 1976. Lisäksi Mäkelä voitti sisäratojen Suomen-mestaruuden 400 metrillä vuosina 1977 ja 1978.
Seuratasolla Mäkelä edusti Heinolan Iskua. Hänen valmentajanaan toimi Reijo Lamminpää.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 m: 10,5 s (10,97 sähköajalla)
200 m: 20,8 s (21,46 sähköajalla)
400 m: 46,84 s
Hiiliasema

Hiiliasema oli aiemmin kivihiiltä polttoaineenaan käyttävien laivojen satamapaikka, jossa ne täydensivät kivihiili- ja voiteluöljyvarastonsa. Hiiliasemia oli varsinkin valtamerilaivalinjojen varsilla. Paikan tuli sijaita maantieteellisesti edullisesti, ja sen piti tarjota suoja tuulta ja merenkäyntiä vastaan. Hiiliasemalla oli suuret varastot kivihiiltä ja öljyä, tilavat laiturit ja hyvät kivihiilen lastauslaitteet, jotta laivojen varastojen täydennys sujui joutuisasti ja mukavasti. Tärkeitä hiiliasemien sijaintipaikkoja ovat olleet Gibraltar, Malta, Port Said, Suez, Aden, Colombo, Singapore, Nagasaki ja Punta Arenas.
Helmi Tengén

Helmi Amanda Charlotta Tengén (1. joulukuuta 1875 Jääski – 14. elokuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen naisasianainen, voimistelun- ja veistonopettaja ja yksi Naisasialiitto Unioniin aktiivisimpia jäseniä. Tengén oli Suomen toinen autoileva nainen, Karolina Eskelinin ollessa ensimmäinen.
Elämä > Impilahdelta Helsinkiin

Helmi Tengén syntyi Salmin kihlakunnassa kruununvouti Berndt Fridolf Tengénille ja tämän puolisolle Selma Tengénille, jotka kouluttivat kaksi kolme poikaansa ja kaksi tytärtään suomenkielisissä kouluissa. Lapsuutensa Helmi Tengén vietti Impilahdella. 12-vuotiaana Helmi joutui jäämään kokonaiseksi vuodeksi pois Sortavalan yksityisestä tyttökoulusta osallistuakseen kotitilan uuden päärakennuksen rakentamiseen. Helmi unelmoi lääkärinurasta, mutta vanhemmat katsoivat, että tytär oli taloudellisesti turvatussa asemassa ilman koulutustakin. Nuorena Helmi käytti usein housuja, joka oli tavatonta siihen aikaan naisille.
Helmi Tengén työskenteli viisi vuotta isänsä toimistoapulaisena ja pääsi sen jälkeen Agda Blomin veistokouluun opiskelemaan. Hän täydensi opintojaan Sortavalan seminaarissa. Sortvalasta Tengén siirtyi Helsingin yliopiston voimistelulaitokselle, mistä valmistui voimistelun opettajaksi.