stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Legend of Zelda: Ocarina of Time
Kehitys > Musiikki

Ocarina of Timen musiikin sävelsi Kōji Kondō, joka on ollut vastuussa useimpien Zelda-pelien musiikeista. Pelissä sekä tärkeimmillä hahmoilla että pelimaailman alueilla on omat teemamusiikkinsa. Tätä on kutsuttu käänteiseksi johtoaiheeksi. Joillain alueilla teemamusiikki on variaatio alueeseen liittyvästä sävelmästä, jonka pelaaja oppii.
Hyrule Fieldin taustamusiikissa on interaktiivinen elementti. Kun Link liikkuu alueen läpi, musiikki koostuu toistetuista mahtipontisista orkesterisovituksista puhallinsoittimilla. Mutta jos pelaaja on paikallaan hetken aikaa, puhallinsoitinosuus lakkaa soimasta, ja teemasta tulee rauhallisempi ja melodisempi. Vihollisten hyökätessä teema muuttuu voimakkaammaksi.
Musiikki on myös olennainen osa pelaamista. Nintendo 64:n ohjaimen painikeasettelu muistuttaa pelin okariinan reikiä, ja pelaajien pitää opetella sävelmiä läpäistäkseen pelin. Kaikki sävelmät soitetaan käyttämällä viittä eri nuottia, vaikkakin sävelkorkeutta muuttamalla pelaaja voi soittaa lisää nuotteja. Kondon mukaan tunnistettavien sävelmien luominen rajoitetulla skaalalla oli "merkittävä haaste", mutta lopputulos oli hänen mielestään erittäin luonnollinen. Pelin suosion myötä okariinojen myynti kasvoi.
Julkaisu

Pohjois-Amerikan ennakkotilaajat saivat pelinsä kultaisessa kasetissa, mikä oli ollut perinteenä jo ensimmäisestä The Legend of Zeldasta. Kysyntä oli niin suurta, että Electronics Boutique lopetti ennakkomyynnin 3. marraskuuta 1998. Myöhemmät versiot pelistä poikkeavat hieman: Tulitemppelin islamilainen psalmilaulu vaihdettiin, glitchejä korjattiin ja Ganondorfin veri muutettiin punaisesta vihreäksi. Tulitemppelin laulua epäiltiin korjatun yleisen reaktion takia, mutta se oli kuitenkin muutettu jo ennen julkaisua.
Uudelleenjulkaisut

Ocarina of Time uudelleenjulkaistiin Nintendo GameCubelle emuloituna ROMina yhdessä The Legend of Zelda: Ocarina of Time Master Questin kanssa sekä osana The Legend of Zelda: Collector’s Editionia. Ensin mainittu julkaistiin Japanissa nimellä Zelda no Densetsu: Toki no Ocarina GC; Master Quest -versiota kutsuttiin nimellä Zelda no Densetsu: Toki no Ocarina GC Ura. Ura-nimi juontuu Master Questin alkuperästä: se oli alun perin tarkoitettu Ura Zelda -nimiseksi lisäosaksi Ocarina of Timeen ja käytettäväksi Nintendo 64DD -lisäosan kanssa. Master Quest annettiin tilaajalahjana The Wind Wakerin ennakkotilaajille Pohjois-Amerikassa ja Japanissa. Euroopassa ja Australiassa peli tuli samassa kotelossa Wind Wakerin kanssa. Master Quest käyttää samaa pelimoottoria ja juonta kuin Ocarina of Time, mutta luolastoja on muunneltu. Collector's Edition oli saatavilla Euroopassa, Australiassa ja Pohjois-Amerikassa GameCube-yhteispakkauksissa. Sen saattoi saada myös rekisteröimällä Nintendo GameCuben jonkin kahden erikseen määritellyn videopelin kanssa tai tilaamalla Nintendo Power -lehden.
Alkuperäisen pelin resoluutio on Nintendo 64:llä 320x240, mutta GameCube-emulaation resoluutio on 640x480, ja se tukee lomittamatonta kuvaa.  Peli julkaistiin Wii-pelikonsolin Virtual Consolelle Euroopassa ja Australiassa 23. helmikuuta 2007, Pohjois-Amerikassa 26. helmikuuta 2007 ja Japanissa 27. helmikuuta  2007. Nintendo 3DS:lle julkaistiin Ocarina of Time 3DS kesällä 2011. Version grafiikat ovat uudistettuja, ja peli hyödyntää muun muassa 3DS-laitteen liikkeentunnistinta.
Vastaanotto ja perintö

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: N64: 97,48% (25 arvostelua)  GCN: 89,50% (20 arvostelua)
Metacritic: N64: 99/100 (22 arvostelua)  GCN: 91/100 (10 arvostelua)
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
Allgame: N64: 5/5
Edge: N64: 10/10
Electronic Gaming Monthly: N64: 10/10
Famitsu: N64: 40/40
GameSpot: N64: 10.0/10  Wii: 8.9/10
IGN: N64: 10.0/10  GCN: 9.0/10
Nintendo Power: N64: 9.5/10
Ocarina of Time menestyi kaupallisesti ja sai kriitikoilta erittäin myönteisen vastaanoton. Vuonna 1998 se myi yhteensä noin 2,5 miljoonaa kappaletta huolimatta siitä, että se julkaistiin vain 39 päivää ennen vuodenvaihdetta. Japanissa sitä myytiin 820 000, ja se oli vuoden 1998 kymmenenneksi myydyin videopeli. Kaikkiaan sitä on myyty Japanissa 1,14 miljoonaa kappaletta, ja on siten maan kaikkien aikojen 134. myydyin videopeli. Maailmanlaajuisesti peli on myynyt 7,6 miljoonaa kappaletta. Ocarina of Time sai parhaan arvosanan muun muassa Famitsūlta, Edgeltä, Electronic Gaming Monthlylta, GameSpotilta, ja IGN:ltä. Kesäkuussa 2010 arvostelujen keskiarvoja mittaavista sivustoista sekä Game Rankings että Metacritic ilmoittavat Ocarina of Timen Nintendo 64 -version parhaaksi ikinä arvioiduksi videopeliksi; GameRankingsin keskiarvo on 97,48% ja Metacriticin 99/100. Ocarina of Time on ollut edustettuna usealla, muun muassa Electronic Gaming Monthlyn, IGN:n ja Nintendo Powerin, kokoamalistalla, joihin on äänestetty parhaita tai vaikutusvaltaisimpia videopelejä. Kesäkuussa 2009 GameFAQsin käyttäjät äänestivät pelin kaikkien aikojen parhaaksi videopeliksi. Se on ollut myös jatkuvasti ykköspaikalla Edge-lehden sadan parhaan videopelin listalla: se pääsi lehden toimituskunnan kokoamalle listalle tammikuussa 2000, toimituskunnan ja lukijoiden äänestämänä listalle heinäkuussa 2007, ja ”100 parasta nykypäivänä pelattavaa videopeliä” -listalle maaliskuussa 2009.
Vuonna 2021 ryhmä ohjelmoijia onnistui takaisinmallintamaan Ocarina of Timen ohjelmatiedoston C-kieliseksi lähdekoodiksi.
Aiheesta muualla

Japanin Nintendon The Legend of Zelda: Ocarina of Time -sivusto (japaniksi)
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Ocarina of Time Nintendon Zelda Universe -sivustolla (englanniksi)
Ocarina of Time Zeldapediassa (englanniksi)
The Legend of Zelda -pelisarja
| --- | --- |
Pääsarjan pelit::  The Legend of Zelda  The Adventure of Link  A Link to the Past  Link’s Awakening  Ocarina of Time  Majora’s Mask  Oracle of Ages  Oracle of Seasons  Four Swords  The Wind Waker  Four Swords Adventures  The Minish Cap  Twilight Princess  Phantom Hourglass  Spirit Tracks  Skyward Sword  A Link Between Worlds  Tri Force Heroes  Breath of the Wild  Tears of the Kingdom 
Spinoff-pelit::  Zelda LCD -pelit  Freshly-Picked Tingle’s Rosy Rupeeland  Link's Crossbow Training  Ripening Tingle’s Balloon Trip of Love  Hyrule Warriors 
Uudelleenjulkaisut::  BS Zelda  BS Zelda: Kodai no Sekiban  A Link to the Past/Four Swords  Ocarina of Time Master Quest  Ocarina of Time 3D  The Wind Waker HD  Majora's Mask 3D  Twilight Princess HD 
CD-i-pelit::  Link: The Faces of Evil  Zelda: The Wand of Gamelon  Zelda’s Adventure 
Kokoelmat::  Collector’s Edition 
Julkaisemattomat::  The Triforce Trilogy  Mystical Seed of Courage 
Universumi::  Hahmot Link  Prinsessa Zelda  Ganon  Midna  Tingle  Hyrule 
Link nuorena Hyrule Castle Townin sisäänkäynnin edessä. Oikeassa alakulmassa näkyy alueen kartta, ylhäällä näkyy elämä- ja taikamittari sekä toiminnot, alhaalla vasemmalla taas rupeet.
”Z-tähtäyksen” aikana pelikuva siirtyy Letterbox-tilaan. Keltaiset nuolet ilmaisevat vihollisen, johon pelaaja on lukittautunut.
Jäljennös Ocarina of Time
Kyrön rautatieasema

Kyrön rautatieasema (lyh. Kö) on rautatieliikennepaikka Pöytyän kunnassa. Se oli yksi Turku–Toijala-radan alkuperäisistä liikennepaikoista ja IV luokan rautatieasema Urjalan, Humppilan ja Liedon asemien ohella.
Liikennepaikka avattiin 1876 lähelle Karinaisten kirkonkylää. Asemarakennus rakennettiin ilmeisesti Knut Nylanderin piirustusten mukaan vuonna 1876 ja se vuorattiin ja maalattiin kolme vuotta myöhemmin. Rakennusta on jossakin vaiheessa laajennettu, mutta sen alkuperäinen ulkoasu on säilynyt hyvin. Junaliikenteen alkaessa Karinaisten suurin asutuskeskittymä oli kirkonkylä, mutta pian asemanseudulle alkoi syntyä teollisuutta ja asutusta. 1960-luvulla Kyrössä asui jo 1000 asukasta ja taajama ulottui naapurikunnan Pöytyän puolelle. Naapurinsa Auran tapaan henkilöliikenteen pysähdykset Kyrössä lopetettiin 1991, mutta asema toimii edelleen kohtauspaikkana ja sahan kuormauspaikkana. Asemarakennus, tavarasuoja ja joukko alueen muita rakennuksia siirtyi Senaatti-kiinteistöille ja edelleen myyntiin vuonna 2007.
Kyrön asema-alue sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Karinaisten kunta liitettiin Pöytyän kuntaan vuoden 2005 alussa.
Kyrön rautatieasema
Kyrön rautatieaseman asemapäälikön rakennus
Kyrön rautatieaseman piharakennus
Kyrön rautatieaseman kellari
Kyrön rautatieaseman sauna
Shang-Chi and the Legend of the Ten Rings

| Shang-Chi and the Legend of the Ten Rings |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Destin Daniel Cretton
Käsikirjoittaja:   Dave Callaham  Destin Daniel Cretton  Andrew Lanham 
Tarina:   Dave Callaham  Destin Daniel Cretton 
Perustuu:  Steve Englehartin ja Jim Starlinin sarjakuvahahmoon Shang-Chi
Tuottaja:   Kevin Feige  Jonathan Schwartz 
Säveltäjä:  Joel P. West
Kuvaaja:  William Pope
Leikkaaja:   Nat Sanders  Elísabet Ronaldsdóttir  Harry Yoon 
Pääosat:   Simu Liu  Awkwafina  Meng’er Zhang  Fala Chen  Florian Munteanu  Benedict Wong  Michelle Yeoh  Tony Leung 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Marvel Studios
Levittäjä:  Walt Disney Studios Motion Pictures
Ensi-ilta:   2021-8-1616. elokuuta 2021 (Los Angeles)  2021-9-33. syyskuuta 2021 (Yhdysvallat ja Suomi)  
Kesto:  132 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  150 miljoonaa dollaria
Tuotto:  432 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Shang-Chi and the Legend of the Ten Rings on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Marvel Comicsin sarjakuvahahmoon Shang-Chi perustuva supersankari- ja kungfuelokuva. Se on Marvel Cinematic Universen (MCU) 25. elokuva ja neljännen vaiheen toinen elokuva. Elokuvan ohjasi Destin Daniel Cretton, joka myös käsikirjoitti sen yhdessä Dave Callahamin ja Andrew Lanhamin kanssa. Elokuvan pääosissa ovat Simu Liu, Awkwafina, Meng’er Zhang, Fala Chen, Florian Munteanu, Benedict Wong, Michelle Yeoh ja Tony Leung. Elokuvassa Shang-Chi kohtaa vuosien jälkeen isänsä Wenwun ja tämän johtaman rikollisen Kymmenen Rengasta -järjestön.
Shang-Chi’hin perustuva elokuva oli ollut osa Marvel Studiosin suunnitelmaa jo vuodesta 2006, mutta sitä alettiin työstää vasta joulukuussa 2018, kun Callaham palkattiin käsikirjoittajaksi. Cretton palkattiin ohjaajaksi maaliskuussa 2019 ja elokuva olisi Marvelin ensimmäinen aasialaisvetoinen elokuva. Elokuvan virallinen nimi ja päänäyttelijät paljastettiin vuoden 2019 San Diego Comic-Con Internationalissa, jolloin myös aiemmissa elokuvissa mainitun järjestön Kymmenen Renkaan ja heidän mainitun johtajansa Mandariinin paljastettiin olevan osa elokuvan tarinaa. Kuvaukset alkoivat vuoden 2020 alussa. Ne kuitenkin keskeytettiin väliaikaisesti maaliskuussa koronaviruspandemian vuoksi. Kuvauksia jatkettiin jälleen elokuussa ja ne päättyivät lokakuussa. Elokuvaa kuvattiin Australiassa ja San Franciscossa.
Shang-Chi and the Legend of the Ten Rings sai maailmanensi-iltansa Los Angelesissa 16. elokuuta 2021. Elokuvateattereihin se ilmestyi Yhdysvalloissa ja Suomessa 3. syyskuuta 2021. Elokuva sai positiivisen vastaanoton. Kriitikot ylistivät elokuvan toimintakohtausten koreografiaa, aasialaiskulttuurin näkyvyyttä, sekä näyttelijöiden roolisuorituksia, erityisesti Liun ja Leungin. Elokuvalle on kehitteillä jatko-osa, Crettonin tullessa palaamaan ohjaajaksi ja käsikirjoittajaksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Simu Liu  | … |  Xu Shang-Chi / Shaun   |
|  Awkwafina  | … |  Chen ”Katy” Ruiwen   |
|  Meng’er Zhang  | … |  Xu Xialing   |
|  Fala Chen  | … |  Ying Li   |
|  Florian Munteanu  | … |  Mattias / Razor Fist   |
|  Benedict Wong  | … |  Wong   |
|  Michelle Yeoh  | … |  Ying Nan   |
|  Tony Leung  | … |  Xu Wenwu   |
|  Yuen Wah  | … |  Guang Bo   |
|  Ronny Chieng  | … |  Jon Jon   |
|  Zach Cherry  | … |  Klev   |
|  Dallas Liu  | … |  Chen Ruihua   |
|  Ben Kingsley  | … |  Trevor Slattery   |
|  Andy Le  | … |  Death Dealer   |
|  Paul He  | … |  kansleri Hui   |
|  Jayden Zhang  | … |  7-vuotias Xu Shang-Chi   |
|  Arnold Sun  | … |  14-vuotias Xu Shang-Chi   |
|  Elodie Fong  | … |  3-vuotias Xu Xialing   |
|  Harmonie He  | … |  10-vuotias Xu Xialing   |
|  Stephanie Hsu  | … |  Soo   |
|  Kunal Dudhekar  | … |  John   |
|  Tsai Chin  | … |  Katyn isoäiti   |
|  Jodi Long  | … |  rouva Chen (Katyn äiti)   |
|  Fernando Chien  | … |  Gao Lei   |
|  Raymond Ma  | … |  Rautajengin johtaja   |
|  Jade Xu  | … |  Helen   |
|  Dee Baker  | … |  Morris (ääniefektit)   |
|  Tim Roth  | … |  Emil Blonsky / Kuvotus (ääni; cameo)   |
|  Mark Ruffalo  | … |  Bruce Banner (cameo)   |
|  Brie Larson  | … |  Carol Danvers / Kapteeni Ihme (cameo)   |
Tuotanto > Esituotanto

Heinäkuussa, ennen vuoden 2019 San Diego Comic-Con Internationalia, Marvel alkoi koekuvata alle 30-vuotiaita kiinalaissukuisia näyttelijöitä Shang-Chin rooliin. Heihin kuului kanadankiinalainen Simu Liu, joka osallistui koekuvauksiin 14. heinäkuuta ja valittiin virallisesti rooliin 16. heinäkuuta. Feige ja Cretton paljastivat tämän Marvelin Comic-Con -paneelissa 20. heinäkuuta, missä elokuvan koko nimeksi paljastettiin Shang-Chi and the Legend of the Ten Rings. Feige huomautti, että sen lisäksi, että jo ensimmäisessä MCU:n elokuvassa, Iron Manissä (2008), esiintynyt terroristijärjestö Kymmenen Sormusta esiintyisi elokuvassa, elokuva esittelisi myös todellisen version sen johtajasta, Mandariinista, Tony Leungin näytellessä roolia. Ben Kingsley näytteli aiemmin Mandariinina esiintynyttä huijaria elokuvassa Iron Man 3 (2013). Lisäksi elokuvassa Shang-Chin isä tulee olemaan eri hahmo kuin sarjakuvissa esiintynyt Fu Manchu, joka oli ”ongelmallinen hahmo”, koska siinä oli rasistisia stereotypioita eikä Marvelilla ollut elokuvaoikeuksia hahmoon. Feige paljasti myös Awkwafinan näyttelevän elokuvassa. Cretton sanoi lokakuussa 2019, että tuotanto alkaisi vuoden 2020 alussa. Joulukuussa Feige paljasti, että elokuvan näyttelijäkaarti sisältää pääasiallisesti aasialaisia tai aasialaistautaisia ihmisiä. Tammikuussa 2020 Michelle Yeoh, joka näytteli Aleta Ogordia elokuvassa Guardians of the Galaxy Vol. 2 (2017), osallistui neuvotteluihin aivan uuden hahmon roolista, ja hänen roolivalintansa vahvistettiin elokuussa 2020.
Shang-Chi and the Legend of the Ten Ringsiä kuvailtiin ”laajaksi supersankarieepokseksi”, ”tunteelliseksi perhedraamaksi” sekä ”painovoiman kumoavaksi kamppailulajitoiminnaksi”. Tuottaja Jonathan Schwartz huomautti kuinka suuri osa Shang-Chin tarinasta myös Marvel Comicsin sarjakuvissa oli perhedraamaa, minkä Cretton uudelleenmuotoili elokuvaan näyttääkseen mitä ”murtuneut...synkkä, ja jopa hyväksikäyttöä täynnä oleva perhetausta” tekee lapselle. Liu kuvaili hahmon taustatarinaa sanomalla, että koska Shang-Chin taustatarina ei ole niin yleisesti tunnettu kuin Batmanin tai Hämähäkkimiehen, se antoi käsikirjoittajille ”paljon enemmän luovaa vapautta”. Cretton ja Callaham olivat joistain rodullisista stereotypioista, joita hahmo sarjakuvissa edusti, Liun sanoessa, että kaikki mukana olevat ”olivat hyvin varovaisia sen suhteen, etteivät menisi stereotypioiden alueelle” hahmojen kanssa. Cretton uskoi lopullisen käsikirjoituksen olleen ”todella kaunis päivitys” hahmolle siitä mitä se sarjakuvissa oli ja autenttinen tarina aasialaisesta identiteetistä. Cretton oli saanut inspiraationsa elokuvan Hiipivä tiikeri, piilotettu lohikäärme (2000) ”elegantista, lähes eteerisestä wushu-tyylistä” sekä Jackie Chanin elokuvien ”kineettisistä” taistelukohtauksista. Schwartz uskoi että elokuvaan valituilla taistelutyyleillä oli tarkoitus, joka auttaisi luomaan visuaalisen tarinaelementin.
Tuotanto > Kuvaukset

Kuvausten alkoivat vuoden 2020 alussa ja sijoittuvat Fox Studios Australian tiloihin Sydneyyn, eri puolille Uuden Etelä-Walesin osavaltiota sekä Los Angelesiin. Bill Pope toimi elokuvan kuvaajana. Cretton valitsi Popen, koska uskoi, että kuvaajan tyylin kuuluisi olla sekä naturalistinen että kohonnut, ja koska tyyli, jolla Pope oli aikoinaan kuvannut Matrixin, olisi oikea aasialaisiin ja amerikanaasialaisiin hahmoihin keskittyvälle MCU-elokuvalle.
12. maaliskuuta 2020 first unit -tuotanto keskeytettiin, koska Cretton oli käynyt testeissä koronaviruspandemian vuoksi ja joutui eristäytymään testitulosten odotuksen ajaksi, kunnes tulos osoittautui negatiiviseksi. Second unit -kuvaukset ja muu tuotanto kuitenkin jatkui normaalisti, kunnes 13. maaliskuuta myös ne keskeytettiin. Ennen tätä Ronny Chieng oli valittu tuntemattomaan rooliin. Huhtikuun alussa Disney oli pandemian vuoksi siirtänyt neljännen vaiheen elokuviensa ensi-iltoja, siirtäen Shang-Chin ensi-illan toukokuulle 2021. Kuvausten odotettiin jatkuvan Fox Studiosin tiloissa heinäkuun lopulla. Jokaisen näyttelijän ja tuotantoryhmän jäsenen olisi Australian asettamien linjausten vuoksi pysyttävä saapumisensa jälkeen karanteenissa kaksi viikkoa. Kuvauspaikan lavasteiden uudelleenrakentaminen alkoi heinäkuun lopussa ja 2. elokuuta näyttelijöiden ja tuotantoryhmän karanteeni päättyi. Syyskuussa 2020 ensi-ilta siirrettiin heinäkuulle 2021, Black Widow’n saadessa toukokuun 2021 ensi-iltapäivämäärä. Lokakuussa kuvaukset siirtyivät San Franciscoon. Kuvauspaikkoina siellä toimivat Russian Hill, Noe Valley, Nob Hill ja Fisherman’s Wharf. Kuvaukset päättyivät Australiassa 24. lokakuuta 2020.
Tuotanto > Jälkituotanto

Nat Sanders ja Elísabet Ronaldsdóttir toimivat elokuvan leikkaajina yhdessä Harry Yoonin kanssa. Joulukuussa 2020 Marvel paljasti Disneyn Investor Day -tapahtumassa Awkwafinan roolihahmon olevan Katy, Shang-Chin ystävä, ja että Yeoh’n ja Chiengin roolihahmojen nimet ovat Jiang Nan ja Jon Jon. Lisäksi paljastettiin, että Fala Chen näyttelee Jiang Li’tä, Meng’er Zhang näyttelee Xialingiä, ja Florian Munteanu näyttelee Razor Fistiä. Marvel Studios valitsi Munteanun näyttelijäksi elokuvaan, koska oli vaikuttunut tämän roolisuorituksesta elokuvassa Creed II (2018). Maaliskuussa 2021 elokuvan ensi-ilta siirrettiin syyskuulle 2021, Black Widow’n saadessa heinäkuun 2021 ensi-iltapäivämäärä. Lisäksi Dallas Liun paljastettiin näyttelevän elokuvassa. Kuukausi myöhemmin paljastettiin, että Cretton ja Andrew Lanham olivat myös osallistuneet käsikirjoituksen tekoon. Kesäkuussa 2021 julkaistu elokuvan virallinen traileri paljasti Benedict Wongn palaavan aiemmista MCU-elokuvista näyttelemään Wongia, ja että Kuvotus esiintyisi myös elokuvassa. Kuvotus esiintyi aiemmin elokuvassa The Incredible Hulk (2008), Tim Rothin näyttelemänä. Feige piti ”todella hauskana” ajatusta Kuvotuksen tuomisesta takaisin MCU:hun yli vuosikymmenen jälkeen. Wong oli myös hyvin innoissan siitä, että sai olla mukana elokuvassa ja ”istua aasialaisen erinomaisuuden pöydässä”. Heinäkuussa Jade Xu paljasti palaavansa näyttelemään yhtä Mustista Leskistä, jotka olivat vapautuneet kenraali Dreykovin aivopesusta Black Widow’n tapahtumien aikana.
Musiikki

Joel P. West paljastettiin kesäkuussa 2021 elokuvan säveltäjäksi. West oli säveltänyt musiikkia myös Crettonin aiempiin elokuviin I Am Not a Hipster (2012), Short Term 12 (2013), Lasilinna (2017) ja Just Mercy (2019). West oli jo silloin aloittanut sävellysten nauhoitukset Abbey Road Studiosin tiloissa, Lontoossa. Marvel Music ja Hollywood Records julkaisivat soundtrackin 1. syyskuuta 2021.
Marvel Music, Hollywood Records ja Interscope Records julkaisivat myös neljä singleä ennen elokuvan julkaisua: 21 Savagen ja Rich Brianin ”Lazy Susan”, Nikin ”Every Summertime”, DJ Snaken, Rick Rossin ja Rich Brianin ”Run It”, sekä Sawe Leen ”In the Dark”. Soundtrack-albumi, joka sisälsi nämä kappaleet, julkaistiin 3. syyskuuta. Se sisälsi kappaleita myös JJ Liniltä, Saweetieltä, Anderson .Paakilta ja muilta artisteilta.
Julkaisu

| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Helsingin Sanomat Jussi Ahlroth: 
Hufvudstadsbladet Krister Uggeldahl: 
Shang-Chi and the Legend of the Ten Rings sai ensiesityksensä sekä El Capitan Theatressa että TCL Chinese Theaterissa, Los Angelesissa, 16. elokuuta 2021. Teatteriensi-iltansa elokuva sai Yhdysvalloissa ja Suomessa 3. syyskuuta 2021. Elokuva julkaistiin elokuvateattereihin 45 päivän ajaksi, ilman samanaikaista Disney+-julkaisua Premier Access -lisämaksulla, toisin kuin Black Widow. Aiemmin suunnitellut ensi-iltapäivämäärät olivat 12. helmikuuta 2021, 7. toukokuuta 2021 ja 9. heinäkuuta 2021, mutta ensi-iltaa siirrettiin kolmesti koronaviruspandemian vuoksi.
Toukokuussa 2021 Kiinan valtionmediaraportti jätti Shang-Chi and the Legend of the Ten Ringsin ja Eternalsin pois omasta tulevien MCU-elokuvien luettelostaan, minkä Variety epäili tukevan huhuja siitä, ettei näitä elokuvia julkaistaisi Kiinassa lainkaan. Syyskuussa 2021 Deadline Hollywood raportoi Kiinan teatterijulkaisun olevan entistä epätodennäköisempää, koska Liu oli vuonna 2017 CBC:lle antamassaan haastattelussa kommentoinut negatiivisesti vanhempiensa elinoloja Kiinassa.
Jatko-osa

Joulukuussa 2021 vahvistettiin, että jatko-osa on tekeillä, ja että Cretton tulee palaaman ohjaajaksi ja käsikirjoittajaksi. Seuraavan kuukauden aikana, Liun odotettiin palaavan rooliinsa. Hän sanoi haluavansa tutkia mitä hänen hahmonsa tekisi isänsä renkaiden voimilla, ja että kuinka hahmo löytäisi oman paikkansa MCU:n suuremmasta tarinakokonaisuudesta. Liu kertoi heinäkuussa 2023, ettei ollut varma milloin elokuva tultaisiin tekemään. Hänelle oli kuitenkin kerrottu, että se julkaistaisiin vasta Avengers: The Kang Dynastyn jälkeen, Crettonin oltua vielä siihen aikaan sitoutunut sen ohjaajaksi.
Huomioita

↑  Kuvailtu elokuvassa Iron Man 3 (2013) ja One-Shot -lyhytelokuvassa All Hail the King (2014).
Aiheesta muualla

Shang-Chi and the Legend of the Ten Rings Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvan traileri YouTubessa (englanniksi)
Destin Daniel Cretton vuoden 2019 San Diego Comic-Con Internationalissa.
Simu Liu vuoden 2019 San Diego Comic-Con Internationalissa.
Sovetsk (Kaliningradin alue)

| Sovetsk (Советск) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Kaliningradin alue Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Sovetsk
 Koordinaatit: 55.082°N, 21.894°E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Kaliningrad
Väkiluku (2010):  41 705
Aikavyöhyke:  UTC+2 (MSK-1)
 
 Kotisivut: sovetsk-tilsit.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sovetsk (ven. Сове́тск), vuoteen 1946 saksalaisena Tilsit (ven. Тильзи́т, Tilzit, liett. Tilžė, puol. Tylża), on noin 43 000 asukkaan kaupunki Kaliningradin alueella Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Niemenjoen rannalla Liettuan vastaisella rajalla, noin 40 kilometriä rannikolta sisämaahan.
Saksalaisajalta säilynyttä kaupunkiarkkitehtuuria.
Tilsit kasvoi Saksalaisen ritarikunnan vuonna 1288 perustaman linnan, Schalauenin talon ympärille. Se sai kaupunkioikeudet vuonna 1552. Kaupungissa solmittiin 1807 Tilsitin sopimus, jolla Ranskan ja Venäjän keisarit Napoleon I ja Aleksanteri I solmivat rauhan ja liittoutuivat sekä jakoivat Euroopan etupiireihin ja jättivät Preussin voimattomaksi. Sopimus allekirjoitettiin Niemenjokeen ankkuroidulla lautalla.
Marraskuussa 1918 kaupungissa allekirjoitettiin Tilsitin vetoomus, jossa vaadittiin liettualaisten asuttaman Itä-Preussin koillisosan (Vähä-Liettua) liittämistä juuri itsenäistyneeseen Liettuaan. Alue pysyi kuitenkin osana Saksaa lukuun ottamatta Memelin mandaattihallintoaluetta, jonka Liettua valtasi vuonna 1923 ja joka liitettiin siihen 1925.
Tilsit siirtyi toisen maailmansodan lopulla 1945 Saksan hallinnasta muun pohjoisen Itä-Preussin mukana osaksi Neuvostoliittoa ja edelleen Venäjän neuvostotasavallan Kaliningradin aluetta.
Kuningatar Luisen silta vanhassa postikortissa.
Sovetskissa on sodan tuhoista huolimatta jäljellä saksalaista jugendtyylin arkkitehtuuria. Kuningatar Luisen silta yhdistää kaupungin Liettuan Panemunėen.
Kaupungista on saanut nimensä Tilsit-juusto, Tilsiter, jota myös Sovetskissa valmistetaan.