stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anna Huvinen

Anna Helena Huvinen (8. maaliskuuta 1911 Nastola – 8. lokakuuta 1979 Nastola) oli suomalainen kirjailija.
Anna Huvinen toimi Etelä-Suomen Sanomat-lehden avustajana 1931–1971. Hän kirjoitti myös Suur-Hollola ja Päijät-Hämeen Maakuntaviesti-lehtiin.
Teoksia

Tuomas. Romaani. Kuva ja sana, Helsinki, 1960.
Paluu. Romaani. Kuva ja sana, Helsinki, 1961.
Museopalveluiden käyttö Lahdessa. Lahden kaupunki, 1977.
Novelleja.  1978.
Anópoli (Iraklion)

| Anópoli Ανώπολη |
| --- | --- |
 Anópolin kylä.
 Anópoli
 Koordinaatit: 35°18′11″N, 25°15′29″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Iraklion
Kunta:  Chersónisos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7108010201
Korkeus:  205 m
Väkiluku (2011):  218
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Anópoli (kreik. Ανώπολη, kath.kreik. Ανώπολις, Anópolis) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chersónisoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 218 (vuonna 2011).
Anópolin kylää.
Anópolin kylä, suomeksi ”Yläkaupunki", sijaitsee noin 17 kilometriä itäkaakkoon Iraklionin kaupungista ja noin kolme kilometriä sisämaahan saaren pohjoisrannikosta eli Kreetanmeren rannasta. Se on rakennettu noin 205 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylä mainitaan ensimmäisen kerran venetsialaisvallan aikaisissa lähteissä vuonna 1271. Kylän tärkein kirkko on omistettu Pyhille arkkienkeleille (Ágioi Archistratígoi).
Anópoli muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Ανωπόλεως, Dimotikí Koinótita Anopóleos), johon kuuluvat varsinaisen Anópolin kylän lisäksi rannikolla sijaitsevat kylät Kokkíni Cháni ja Goúrnes sekä Johannes Teologin luostari (Moní Agíou Ioánnou Theológou). Koko yhdyskunnan väkiluku on 3 604.
Aiemmin kylä kuului Goúvesin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chersónisoksen kunnan Goúvesin kunnallisyksikköön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anópoli Wikimedia Commonsissa
Ari Järvinen

Ari Jaakko Järvinen (16. tammikuuta 1945 Helsinki – 10. huhtikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen Yleisradion tv-uutisten ohjelmajohtaja ja päätoimittaja.
Ari Järvisen vanhemmat olivat kenraaliluutnantti, merivoimien komentaja Eino Iisakki Järvinen ja lääketieteen lisensiaatti Tony Ingrid Björkell. Järvinen oli 1970-luvun alussa muutamia vuosia Yleisradion radiouutisten työmarkkinatoimittajana. Hänet palkattiin 1970-luvun lopulla radiouutisten toimituspäälliköksi ja tv-uutisten johtoon hän tuli 1980-luvulla. Aiemmin Järvinen oli työskennellyt valtioneuvoston tiedotusyksikön päällikkönä.
2000-luvun alussa Järvisestä tuli television uutis- ja ajankohtaistoiminnan sekä uutiskanava YLE24:n ohjelmajohtaja. Vuorokauden ympäri käynnissä ollut YLE24 uutiskanava toimi vuoteen 2007 saakka. Järvinen jäi eläkkeelle Yleisradiosta vuonna 2008. Hän kuoli 78-vuotiaana sairaskohtauksen seurauksena huhtikuussa 2023. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Arkkitehtitoimisto Kaisa Harjanne ja Maija Suurla

Arkkitehtitoimisto Kaisa Harjanne ja Maija Suurla KY oli Helsingissä Museokadulla vuosina 1955−1984 toiminut arkkitehtitoimisto, jonka perustivat suomalaisarkkitehdit Kaisa Harjanne ja Maija Suurla. Vuodesta 1981 lähtien Kaisa Harjanne oli yksin vastuussa toimistosta.
Toimisto keskittyi kirjastojen, erityisesti musiikkikirjastojen, koulujen ja seurakuntien rakennusten suunnitteluun. Yksi toimiston tunnetuimpia töitä on Savonlinnan entinen pääkirjasto, jonka sisustukseen osallistuivat sisustusarkkitehti ja huonekalusuunnittelija Risto Halme ja tekstiilitaiteilija Oili Mäki. Kaisa Harjanne on luonnehtinut arkkitehtien työnjakoa seuraavasti: ”Työskenneltiin yhteistoiminnassa ja kaikesta neuvotellen, niin että on vaikea nimetä töitä erikseen kummankaan nimiin riippumatta siitä, kumpi työtä käytännössä hoiti.”
Maija Suurlan ja muiden aikalaisten mukaan Suurla ja Harjanne olivat bideesuihkun idean keksijöitä.
Suunnittelutöitä

Asunto Oy Kalliotupa; Kolmas linja 12; Helsinki (1957)
Savonlinnan entinen kaupunginkirjasto Nälkälinnanmäellä (1964)
Valtimon seurakuntatalo ja pappila (1967)
Lieksan pääkirjasto (1981)
Valtimon kirjasto (1984)
As Oy Uudenkaupungintie 2, Munkkiniemi, Helsinki
Julkaisuja

Kaisa Harjanne, Ritva Piispanen ja Maija Suurla: Musiikkikirjaston suunnittelu ja sisustus. Kirjastolehti 70 (1977), s. 436 – 439.
Mirja Huuhka: Rakennettiin toivekoti. WS, Helsinki 1968. Piirrokset Kaisa Harjanne ja Maija Suurla.
Savonlinnan entinen pääkirjasto
Kolmas Linja 12
Europa Point

Europa Point majakkoineen kuvattuna Gibraltarinsalmelta. Taustalla kohoaa Gibraltarinvuori.
Europa Point (myös Great Europa Point, esp. Punta de Europa) on Britannian merentakaisen alueen Gibraltarin eteläisin paikka. Myös Gibraltarinvuori päättyy Europa Pointissa. Europa Pointista on selkeällä säällä mahdollista nähdä Gibraltarinsalmen toisella puolella Pohjois-Afrikassa sijaitsevat Ceutan Espanjalle kuuluva kaupunki ja Marokolle kuuluvat Rif-vuoret sekä Gibraltarinlahden ja kaupungit sen rannalla.
Europa Pointissa on kolme merkittävää rakennusta: Ibrahim-al-Ibrahim-moskeija, roomalaiskatolinen 1400-luvulla perustettu Shrine of Our Lady of Europe -pyhäkkö sekä vuosina 1838–1841 rakennettu majakka. Moskeija on lahja Saudi-Arabian kuningas Fahdilta.
Aikaisemmin Europa Point oli yhteydessä Gibraltarinvuoren itäpuolelle, jossa muun muassa Sandy Bay ja Catalan Bay sijaitsevat, Dudley Ward Tunnel -nimisellä tunnelilla. Vuonna 2002 sattuneen kivivyöryn vuoksi tunneli suljettiin.
Irtolastialus M/S Fedra ajautui lokakuussa 2008 päin Europa Pointia ja halkesi kahtia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Europa Point Wikimedia Commonsissa
Ari Kankaanperä

| Ari Kankaanperä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1955 (ikä 69) Jyväskylä
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  84 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1973–1987
Seurat:  Ilves Skellefteå AIK JYP
WHA-varaus:  129. varaus, 1975 Cleveland Crusaders
Ari Kankaanperä (s. 27. huhtikuuta 1955 Jyväskylä) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi jääkiekon SM-liigassa kahdeksan kauden ajan edustaen Ilvestä (1973–1979), jossa voitti voitti kaksi SM-pronssia ja JYPiä (1982–1987, kolme kautta 1. divisioonassa), jonka kapteenina hän oli kaudella 1985–1986. Kankaanperä pelasi myös kolme kautta Elitserien -joukkue Skellefteå AIK:ssa. Kankaanperä lopetti uransa vuonna 1987 JYPissä.
Kankaanperä pelasi alle 18-vuotiaiden EM-kisoissa 1974, alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 1975 ja miesten MM-kisoissa 1976.
Kankaanperän kolme poikaa ovat pelanneet jääkiekkoa: Markus (s. 1980), Mikko (s. 1982) ja Samuli (s. 1992). Yli 1000 SM-liigaottelua pelannut Markus pelaa tällä hetkellä Saksassa DEL2-liigan Frankfurt Lionsissa puolustajana. Hyökkääjänä pelannut Mikko on pelannut neljänä kautena SM-liigassa TPS:n ja Pelicansin riveissä lopettaen Jukureissa keväällä 2006. Puolustajana pelanut Samuli puolestaan pelasi kolme kautta Mestiksessä JYP-Akatemiassa ja yhden liigapelin JYPissä lopettaen uransa kevääseen 2014.
Ari Kankaanperän nuorempi veli Risto Kankaanperä on myös entinen jääkiekkoilija ja pelasi urallaan 173 liigaottelua Ilveksen ja Reippaan joukkueissa.
Viime vuosina Ari Kankaanperä on toiminut myyntitehtävissä.
Aníta Hinriksdóttir

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Aníta Hinriksdóttir |  Aníta Hinriksdóttir |  Aníta Hinriksdóttir |  |
Maa:   Islanti
Naisten yleisurheilu
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Belgrad 2017 | 800 m |  |
Aníta Hinriksdóttir (s. 13. tammikuuta 1996) on islantilainen keskimatkojen juoksija.
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Barcelonassa 2012 hän sijoittui 800 metrillä neljänneksi. Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 hän selviytyi välieriin 800 metrillä. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Donetskissa 2013 hän voitti kultaa 800 metrillä ajalla 2.01,13. Anítan kultamitali oli Islannin ensimmäinen mitali alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja Islannin ensimmäinen kultamitali maailmanlaajuisissa yleisurheilun arvokilpailuissa. Viikko Donetskin MM-kilpailuiden jälkeen hän voitti kultaa 800 metrillä alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Rietissä. Hänestä tuli ensimmäinen islantilainen voittaja tämän ikäluokan EM-kilpailuissa.
Sopotin sisäratojen MM-kilpailuissa 2014 Anítan juoksi 800 metrin alkuerissä ajan 2.01,03, joka olisi sivunnut nuorten sisäratojen maailmanennätystä, mutta hänet hylättiin lopulta ratarikon vuoksi. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessa 2014 Aníta keskeytti 800 metrin loppukilpailussa. Zürich EM-kilpailuissa 2014 hän selviytyi 800 metrillä välieriin. Prahan EM-hallikilpailuissa 2015 hän sijoittui 800 metrillä viidenneksi. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Eskilstunassa 2015 hän sijoittui 800 metrillä kolmanneksi. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui alkuerissä.
Aníta sijoittui 2016 viidenneksi Portlandin MM-hallikilpailujen 800 metrillä ajalla 2.02,58. Amsterdamin EM-kilpailuissa hän oli samalla matkalla kahdeksas. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä, vaikka juoksi uuden Islannin ennätyksen 2.00,14. Belgradin sisäratojen EM-kilpailuissa 2017 hän sai 800 metrillä pronssia ajalla 2.01,25. Bydgoszczin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017 hän saavutti 800 metrillä hopeaa ajalla 2.05,02. Lontoon MM-kilpailuissa hän karsiutui saman matkan alkuerissä. Sisäratojen MM-kilpailuissa Birminghamissa 2018 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä. Saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa hänet hylättiin 800 metrin välieräjuoksussa.
Anítalla on useita Islannin nuorten ja aikuisten ennätyksiä eri juoksumatkoilla. Aikuisten ennätykset hänellä on ulkoradoilla 800,  1 000 ja 1 500 metrin juoksuissa, maililla ja 2 000 metrin estejuoksussa sekä sisäradoilla 600, 800 ja 1 500 metrillä. 800 metrillä hän on kolmesti parantanut sisäratojen alle 20-vuotiaiden Euroopan-ennätystä; tammikuussa 2014 aikaan 2.01,81, helmikuussa 2015 aikaan 2.01,77 ja maaliskuussa 2015 aikaan 2.01,56.
Anítan täti Martha Ernstsdóttir on myös kilpaillut kestävyysjuoksussa.
Henkilökohtaiset ennätykset

400 metriä: 54,29 (2013)
800 metriä: 2.00,05 (2017)
1 000 metriä: 2.36,63 (2015)
1 500 metriä: 4.06,43 (2017)
Maili: 4.29,20 (2018)
2 000 metrin estejuoksu: 6.34,80 (2012)
400 metriä: 54,21 (2016)
600 metriä: 1.27,65 (2014)
800 metriä: 2.01,18 (2017)
1 500 metriä: 4.09,54 (2018)
Arvi Nummi

Arvi Pakarinen, kirjailijanimi Arvi Nummi (1895 – 1925) oli suomalaissyntyinen Neuvosto-Karjalaan siirtynyt kirjailija.
Polvijärven Martovaarassa syntynyt Pakarinen oli mukana työväenliikkeessä ja hän osallistui punaisten puolella Suomen sisällissotaan. Sodan jälkeen Pakarinen siirtyi Neuvosto-Karjalaan jossa hän toimi kirjallisissa ja opetustehtävissä. Pakarinen oli Uhtuan Työläis-Talonpoikais-opiston johtajana ja hän oli mukana perustamassa 1922 Karjalan kommuuni-lehden yhteyteen ensimmäistä suomenkielistä kirjallisuuskerhoa. Tämä kerho julkaisi suomenkielistä aikakauslehteä Nuori raataja. Pakarinen kirjoitti muun muassa kertomukset Perämies Iivanan matka Uhtualle, Kemiä alas ja Kiimasjärveltä Repolaan.
Anna Howard Shaw

Anna Howard Shaw 1900-luvulla.
Anna Howard Shaw (1847 Newcastle upon Tyne, Englanti – 1919 Moylan, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen naisasianajaja.
Kansainvälisen naisliiton kokouksen osanottajia, puheenjohtajana Millicent Fawcett, alarivissä 4. vasemmalta, Lontoo 1909. Alarivissä 3. vasemmalta Anna Howard Shaw. Ylärivissä 3. oikealta Suomen edustaja Annie Furuhjelm.
Britanniassa syntyneen Shaw'n sivistynyt mutta taloudelliseen ahdinkoon joutunut perhe muutti 1851 Yhdysvaltoihin. Metodistikirkkoon kuulunut Shaw oli ensimmäisiä naispappeja Yhdysvalloissa. suoritti myös lääkärintutkinnon Bostonissa 1885, mutta antautui kuitenkin ennen pitkää yksinomaan naisasian, varsinkin äänioikeusliikkeen palvelukseen Susan B. Anthonyn työtoverina ja myöhemmin seuraajana Yhdysvaltojen äänioikeusliiton puheenjohtajana. Samalla hän oli Kansainvälisen naisliiton äänioikeuskomitean johdossa. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua presidentti Woodrow Wilson nimitti hänet Yhdysvaltain naisten yleisen puolustusliiton puheenjohtajaksi. Omaelämäkerta The story of a pioneer ilmestyi 1915.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anna Howard Shaw Wikimedia Commonsissa
Euttulammi

| Euttulammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  61°10′47″N, 24°32′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Hauhon alue (35.77)
Laskujoki:  Rampsinoja 
Järvinumero:  35.772.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84,8 m  
Rantaviiva:  1,126 km  
Pinta-ala:  8,279 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiEuttulammi 
Euttulammi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa  sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 8,3 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Lammella on yksi pieni saari aivan rannassa. Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Hauhon alueella (35.77), jonka Hauhonselän alueeseen (35.772) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,8 metriä mpy.
Eugene Melnyk

Eugene Melnyk vuonna 2015.
Eugene Melnyk (27. toukokuuta 1959 – 28. maaliskuuta 2022) oli ukrainalaiskanadalainen liikemies, miljardööri ja NHL-jääkiekkojoukkue Ottawa Senatorsin omistaja. Melnykin omaisuus on peräisin kanadalaisesta lääkeyhtiö Biovailista, jonka Melnyk perusti ja jonka toimitusjohtajana ja hallituksen puheenjohtajana hän toimi. Melnykin johdolla Biovail kasvoi miljardiluokan yritykseksi. Melnyk perusti uuden lääkeyhtiön Trimel Pharmaceuticals vuonna 2008. Melnyk asui vuodesta 1991 Barbadoksella. Melnyk oli yksi Kanadan sekä myös Barbadoksen rikkaimmista henkilöistä.[lähde? ]
Arvi Paasikoski

Arvi Paasikoski (s. 25. huhtikuuta 1936 Vaasa) on suomalainen juristi. Hän on ollut korkeimman oikeuden oikeusneuvos vuodesta 1987. Sitä ennen hän oli Kouvolan hovioikeuden hovioikeudenneuvos 1978–1987.
Paasikoski valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1963 ja sai varatuomarin arvon 1965.
Annika Bengtzon

Annika Bengtzon on kuvitteellinen ruotsalainen rikosjournalisti, joka esiintyy Liza Marklundin romaaneissa ja niistä tehdyissä elokuvissa. Bengtzon on kotoisin Södermanlandista ja asuu nykyisin Kungsholmenilla Tukholmassa.
Bengtzon esiintyy yhdeksässä kirjassa, joista kahdeksan on muokattu elokuvaksi. Kahdessa ensimmäisessä (2001 ja 2003) häntä esittää Helena Bergström. Myöhemmin 2010-luvulla tehdyssä elokuvasarjassa Bengtzonia esittää Malin Crépin. Elokuvasarjaa on Suomessa esittänyt MTV3.
Kirjat

Kirjat on lueteltu aikajärjestyksessä sen mukaan milloin ne tapahtuvat, joka on erilainen kuin niiden ilmestymisjärjestys.
Studio sex (Otava 2001) (Studio sex, 1999; elokuva Studio sex, 2012)
Paratiisi (Otava 2001) (Paradiset, 2000; elokuva Paradiset, 2003)
Prime time (Otava 2002) (Prime time, 2002; elokuva Prime time, 2012)
Uutispommi (Otava 2000) (Sprängaren, 1998; elokuva 2001)
Punainen susi (Otava 2003) (Den röda vargen, 2003; elokuva Den röda vargen, 2012)
Nobelin testamentti (Otava 2006) (Nobels testamente, 2006; elokuva Nobels testamente, 2012)
Elinkautinen (Otava 2007) (Livstid, 2007; elokuva Livstid, 2012)
Paikka auringossa (Otava 2008) (En plats i solen, 2008; elokuva En plats i solen, 2012)
Panttivanki (Otava 2011) (Du gamla du fria, 2011)
Ajojahti (Otava 2014) (Lyckliga gatan, 2013)
Rautaveri (Otava 2015) (Järnblod, 2015)
Arvi Pajunen

Arvi Albert Pajunen (13. maaliskuuta 1895 Ulvila – 10. helmikuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti ja Suomen ilmavoimien ensimmäinen suomalainen tähystäjä.
Pajunen valmistui ylioppilaaksi Porin lyseosta vuonna 1914 ja aloitti lääketieteen opinnot, jotka keskeytyivät, kun hän ensimmäisen maailmansodan puhjettua lähti 30. syyskuuta 1914 Venäjälle sotilaskoulutukseen. Hän oli Tverin ratsuväkiopistossa, ja hänet ylennettiin vänrikiksi 1. lokakuuta 1915. Hän sai komennuksen Riian rintamalle taisteluun Saksan keisarikunnan asevoimia vastaan. Huhtikuussa 1917 hänet siirrettiin Venäjän keisarikunnan ilmavoimiin. Hän sai ylennyksen luutnantiksi 10. toukokuuta 1917. Hän toimi tähystäjänä Venäjän 12. ilmailuosastossa.
Pajunen tuli Suomeen 12. tammikuuta 1918 ja liittyi valkoisten joukkoihin luutnanttina. Sisällissodassa hän toimi tykistössä patterinpäällikkönä Vilppulan ja Ruoveden rintamilla, kunnes siirtyi 20. maaliskuuta 1918 vastaperustettuihin valkoisten ilmavoimiin. Hän lensi sotalentoja sekä Tampereen että Antrean rintamilla. Sodan jälkeen hänet nimitettiin Utin lentoaseman päälliköksi, käytännössä 200 punavangin työleirin johtoon. Kenttä palautuikin pian lentokäyttöön, jossa se oli ollut jo punaisten käytössä keväällä 1918. Pajunen ylennettiin kapteeniksi 16.5.1918 ja majuriksi 6.12.1923. Hän sai jatkokoulutusta Ranskassa. Hän oli pommituseskaaderin komentajana Viipurissa, ja hänet siirrettiin Tampereen rykmenttiin vuonna 1925.
Myöhemmin Pajunen palveli pitkään Rannikkotykistörykmentti 1:ssä ja oli samalla Suomenlinnan komendanttina. Jatkosodan aikana everstiluutnantti Pajunen oli Päämajan sotapoliisiosaston komentajana. Sodan lopussa hän oli mukana asekätkennässä ja pakeni vähäksi aikaa Ruotsiin, mutta palasi Suomeen keväällä 1945. Punainen Valpo vangitsi hänet elokuussa 1946, mutta hän vapautui kuukauden jatkuneiden kuulustelujen jälkeen. Jäätyään pois palveluksesta Pajunen asettui asumaan Tornioon.
Kenraali Aimo Pajunen oli Arvi Pajusen poika.
Europa (saari)

Europa
| --- | --- |
Sijainti:  Intian valtameren erillissaaret  Ranska
Korkein kohta:  7  m 
Pinta-ala:  28 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  Ei pysyvää asutusta
Luokitus:  Ramsar-alue, Kansainvälisesti tärkeä lintualue 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Europa (ransk. Île Europa) on Mosambikin kanaalissa sijaitseva pieni, trooppinen saari, joka on kuulunut Ranskalle vuodesta 1897. Saari sijaitsee noin 200 km päässä Madagaskarin rannikosta ja se on pinnanmuodoiltaan alava (korkein kohta 24 m) sekä osittain sankan mangrovemetsän peitossa.
Europaa hallinnoidaan Réunionilta käsin, ja siellä sijaitsee ranskalaisten sotilastukikohta, sääasema ja pieni lentokenttä, mutta ei satamaa. Madagaskar on vaatinut saarta toistuvasti itselleen.
Ilmakuva saaresta
Sotilastukikohta
Punajalkasuula
Coenobita perlatus
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Europa (saari) Wikimedia Commonsissa
Askin piiri

Askin piiri voi tarkoittaa seuraavia Ruotsin piirejä:
Askin piiri (Itä-Götanmaa), piiri Motalan kunnassa
Askin piiri (Skåne), piiri Svalövin kunnassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Asks distrikt”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Evening

| Evening |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lajos Koltai
Käsikirjoittaja:   Susan Minot  Michael Cunningham 
Perustuu:  Susan Minotin romaaniin
Tuottaja:  Jeff Sharp
Säveltäjä:  Jan A.P. Kaczmarek
Kuvaaja:  Gyula Pados
Leikkaaja:  Allyson C. Johnson
Pukusuunnittelija:  Ann Roth
Pääosat:   Vanessa Redgrave  Claire Danes  Toni Collette  Natasha Richardson  Patrick Wilson  Hugh Dancy  Meryl Streep  Glenn Close 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Saksa 
Tuotantoyhtiö:   MBF Erste Filmproduktiongesellschaft  Hart Sharp Entertainment 
Levittäjä:  Focus Features Netflix
Ensi-ilta:  2007
Kesto:  120 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Evening on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut unkarilaisen Lajos Koltain ohjaama yhdysvaltalainen elokuva, joka perustuu Susan Minotin samannimiseen romaaniin. Elokuvassa esiintyvät muun muassa Vanessa Redgrave, Claire Danes, Toni Collette, Natasha Richardson, Patrick Wilson, Hugh Dancy, Meryl Streep ja Glenn Close.
Erich von Stroheim

| Erich von Stroheim |
| --- | --- |
 Erich von Stroheim
Henkilötiedot
Koko nimi:  Erich Oswald Stroheim
Syntynyt: 22. syyskuuta, 1885 Wien, Itävalta-Unkari
Kuollut: 12. toukokuuta 1957 (71 vuotta) Maurepas, Ranska
Ohjaaja
Tunnetuimmat ohjaukset:  Ahneus, Häämarssi, Hupsut vaimot
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Erich von Stroheim (oikealta nimeltään Hans Erich Maria Stroheim von Nordenwall; 22. syyskuuta 1885 Wien – 12. toukokuuta 1957 Maurepas) oli itävaltalais-yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja näyttelijä.
Hän syntyi Wienissä ja sai upseerikoulutuksen. 19-vuotiaana hänet kiinnitettiin Itävallan ratsuväkeen. Viitisen vuotta myöhemmin 1909 hän kuitenkin muutti Yhdysvaltoihin ja työskenteli eri siirtolaisammateissa. Vuonna 1914 hän pääsi apulaisohjaajaksi D. W. Griffithin elokuviin. Vuodesta 1918 alkaen hän työskenteli itsenäisenä elokuvaohjaajana.
Stroheim on mykän kauden persoonallisimpia elokuvaohjaajia. Hänen tuotantonsa jäi suppeaksi, vain yhdeksään elokuvaan. Niiden joukossa ovat Ahneus (1924) ja Häämarssi (1928). Epäsovinnaisuutensa ja itsekeskeisyytensä takia Stoheim joutui pian ristiriitoihin  Hollywoodin kaupallisen tuotantokoneiston kanssa. Hän pyrki kuviensa autenttisuuteen kustannuksista välittämättä. Vuoden 1932 jälkeen hän ei enää saanut tehdä ohjauksia Hollywoodissa. Sen sijaan hän työskenteli merkittävänä luonnenäyttelijänä Ranskassa ja saikin Kunnialegioonan arvon hieman ennen kuolemaansa 71-vuotiaana. Hänen roolihenkilönsä olivat epämiellyttäviä roiston rooleja. Ikämiehenä hän oli mukana myös Hollywood-filmissä Sunset Boulevard (Auringonlaskun katu, josta hän oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon saajaksi (1950). Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.
Elokuvia

1919: Blind Husbands (Universal)
1920: Devil’s Passkey (Paholaisen houkuttimet, Universal, kadonnut)
1922: Foolish Wives (Hupsut vaimot, Universal)
1923: Merry-Go-Round (Elämän valhe, Universal)
1924: Greed (Ahneus, Metro-Goldwyn-Mayer)
1925: The Merry Widow (Iloinen leski, Metro-Goldwyn-Mayer)
1928: The Wedding March (Häämarssi, Paramount)
1928: The Honeymoon (Häämarssin toinen osa, Paramount, tuhoutunut)
1928: Queen Kelly (Kuningatar Kelly, Gloria Swanson Pictures)
1933: Walking Down Broadway (Stroheimin versiota ei esitetty, kuvattiin suurelta osin uudestaan ja esitettiin nimellä Hello Sister!)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Erich_von_Stroheim Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mykkäelokuvasivusto
Erich von Stroheim - elegantti konna, sydämellinen opettaja, Kuva, 23.11.1938, nro 24, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Eurooppatie E4

E4 eli Eurooppatie 4 on eurooppatie, joka alkaa Torniosta tien E8 jatkeena ja päättyy Helsingborgiin Ruotsiin. Tien pituus on 1 590 kilometriä. Suomessa tie kulkee vain muutaman sadan metrin matkan Tornion kaupungissa. Tämä osuus on myös valtatietä 29. E4 on E45:n jälkeen Ruotsin toiseksi pisin tie. Ruotsissa ei ole eurooppateillä käytössä kansallista, rinnakkaista tienumerointia kuten Suomessa.
Reitti

Tornio – Haaparanta – Kalix - Luulaja – Piitime – Skellefteå – Uumaja – Örnsköldsvik – Sundsvall – Gävle – Uppsala – Tukholma – Södertälje – Nyköping – Norrköping – Jönköping – Helsingborg.
E4:llä on yhteisiä osuuksia toisten eurooppateiden kanssa Ruotsissa kolmessa kohdassa:
E10 Tören ja Luulajan välillä
E20 Tukholman ja Södertäljen välillä
E6 ja E20 Helsingborgista
E4 on rakennettu moottoritieksi seuraavilla osuuksilla:
Piitimessä
Timrå–Sundsvall
Enånger–Söderhamn
Gävle–Mehedeby
Björklinge–etelään Värnamosta
etelään Ljungbystä–Strömsnäsbrukissa
etelään Markarydistä–Helsingborgissa
Historia

Ennen vuoden 1992 eurooppatienumeroinnin uudistusta E4 johti vuonna 1950 solmitun eurooppatiesopimuksen numeroinnin mukaisesti Helsingistä Lissaboniin. Se kulki tuolloin reittiä Helsinki–Tornio–Haaparanta–Tukholma–Helsingborg–Hampuri–Frankfurt am Main–Basel–Geneve–Nîmes–Barcelona–Madrid–Lissabon.
Kuvia

Höga kusten -silta.
E4 Söderhamnissa.
Eugeniatunneln Tukholmassa.
Södertäljen sillat. Keskellä nostettuna E4:n silta.