stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salamurhaaja (elokuva)
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Sam Inkinen kutsuu Salamurhaajaa tusinatoiminnaksi ja masentavaksi esitykseksi. Hän antaa sille 1–5 tähden sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Aiheesta muualla

Salamurhaaja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Salamurhaaja Elonet.
Salamurhaaja AllMoviessa. (englanniksi)
Salaisuuksien talo

| Salaisuuksien talo Hector |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 1993 – tammikuu 1994 Finnvox, Helsinki
 Julkaistu: 1994
 Tuottaja(t): Pave Maijanen, Hector
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 49.39
 Levy-yhtiö: EMI
Listasijoitukset
  Suomi: 1. (1 viikko, helmikuu 1994)
Hectorin muut julkaisut
| Ensilumi tulee kuudelta 1992 | Salaisuuksien talo 1994 | Kultaiset lehdet 1995 |
Salaisuuksien talo on vuonna 1994 ilmestynyt Hectorin albumi. Helsingin Sanomissa Ilkka Mattila kirjoitti uutuusalbumin sisältävän akustisempaa ja roots-henkisempää musiikkia kuin edellinen albumi Ensilumi tulee kuudelta. Hän sanoi kaipaavansa Hectorin aiempaa paatosta ja dramatiikkaa. Parhaana raitana hän piti Värttinä-yhtyeen kanssa tehtyä kansansävelmää ”Velisurmaaja”, mutta totesi levyn sisältävän ”jo liian monta liian lupsakkaa ja keski-ikäisen ponnetonta esitystä”.
Kappaleet

Kaikki kappaleet kirjoittanut Hector, ellei toisin mainittu.
Viimeinen unelma – 6.05
Velisurmaaja – 5.04 (säv. & san. Trad./Hector)
Tuuleen – 4.24
Magdaleena – 4.01
Joki tulvii – 4.08
Kaksi palaa aameneen – 3.37 (säv. & san. Hector, Heikki Vuennon runon pohjalta)
Salaisuuksien talo – 3.58
Oisinpa tuuli – 3.44
Tönkkösuolattu kansa – 4.40
Joskus itkee jokainen – 4.46
Uskotko ihmeisiin – 5.04
Muusikot

Hector – laulu, kitara, autoharp
Pave Maijanen – laulut, kitarat, basso (7), koskettimet, huuliharppu
Juha Tikka – bassot
Muddy Manninen – kitarat, 6-kielinen banjo
Keimo Hirvonen – rummut
Esa Kotilainen – koskettimet, haitari
Mongo Aaltonen – lyömäsoittimet
Värttinä – laulu (kappale 2)
Sarita Harma – laulu (kappale 8)
Pentti Lahti – saksofonit (kappale 9)
T.T. Oksala – sekvenssiohjelmat
Singlet

”Viimeinen unelma” / ”Velisurmaaja”
”Magdaleena” / ”Salaisuuksien talo”
Salama-Santeri

| Salama-Santeri> Quick Draw McGraw |
| --- | --- |

Tyyli:  piirrossarja
Kestoaika:  7 min
Luoja(t):  William Hanna Joseph Barbera
Pääosissa:  Daws Butler
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   Syndikointi
Esitetty:  9. syyskuuta 1959 – 20. lokakuuta 1961
Jaksoja:  44
Tuotanto
Tuottaja(t):  William Hanna Joseph Barbera
Ohjaaja(t):  William Hanna Joseph Barbera
Käsikirjoittaja(t):  Warren Foster Michael Maltese
Tuotantoyhtiö(t):  Hanna-Barbera
Palkinnot
Ehdokkuudet:  Emmy (1960)
Aiheesta muualla
IMDb 
Salama-Santeri (engl. The Quick Draw McGraw Show tai vain Quick Draw McGraw) on yhdysvaltalainen animaatiosarja, jonka tuotti Hanna-Barbera. Sarjasta tuotettiin yhteensä 44 jaksoa, jotka esitettiin Yhdysvalloissa vuosien 1959–1961 aikana. Sarja sai myös Emmy-ehdokkuuden vuonna 1960 parhaana lastenohjelmana. Tuolloin palkinnon voitti saman yhtiön tuottama Hakki-koira. Sarjan yhteydessä esitettiin myös jaksoja sarjoista Pikku Haukku ja Iso Haukku, sekä Nuusku ja Lörppö.
1980- ja 1990-luvun vaihteessa Salama-Santerin animaatioita julkaistiin suomeksi puhuttuina kolmella 50-minuuttisella VHS-videolla nimeltä Salama-Santeri villin lännen sirkuksessa, Salama-Santeri. Rosmoja, koirankeksejä ja hevosnaamoja ja Salama-Santeri eli Kapong kapongaa kapongin.
Osa suomennetuista jaksoista julkaistiin nimellä Paukkurauta Makkonen ja Hevosnaama Harri.
Juoni

Sarjassa keskityttiin vanhaan villiin länteen, jossa sheriffinä toimi valkoinen hevonen nimeltä Salama-Santeri, joka meksikolaisen apulaisensa Baba Looeyn kanssa yrittää pysäyttää erilaisia lainsuojattomia. Useimmiten Baba Looey toimi kaksikon aivoina ja Salama-Santeri kuvattiin hidasälyisenä sheriffinä, joka tunnettiin muutamista iskulauseista.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Daws Butler  | … |  Salama-Santeri, Baba Looie, Snuffles, Snooper, Blabber, Augie Doggie   |
|  Doug Young  | … |  Doggie Daddy   |
|  Julie Bennett  | … |  Sagebrush Sal   |
|  Don Messick  | … |  sivuäänet   |
|  Jean Vander Pyl  | … |  sivuäänet   |
Aiheesta muualla

TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
HB Shows.com - The Hanna-Barbera Super Center (Arkistoitu – Internet Archive)
bcdb.com
Saksan 5. panssaridivisioona

| 5>  panssaridivisioona |
| --- | --- |
 divisioonan tunnus
Toiminnassa:  24. marraskuuta 1938 – 16. huhtikuuta 1945
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:   Maavoimat
Aselajit:  Panssari
Sodat ja taistelut:  Toinen maailmansota
5. panssaridivisioona (saks. 5. Panzer-Division) oli Saksan maavoimien panssariyhtymä toisessa maailmansodassa. Se osallistui vuonna 1939 hyökkäykseen Puolaan, keväällä 1940 Ranskan valtaukseen, huhtikuusta toukokuuhun 1941 Balkanin sotaretkeen ja heinäkuusta alkaen operaatio Barbarossaan. Divisioona taisteli itärintamalla pääosin liitettynä Keskustan armeijaryhmään, kunnes jäi saarroksiin Kuurinmaalle kesällä 1944. Divisioona evakuoitiin meritse, mutta sitä ei ehditty saattamaan päätökseen ennen sodan päättymistä. Pääosa yhtymän joukoista antautui länsiliittoutuneille ja evakuoimatta jääneet puna-armeijalle.
Perustaminen

Wehrkreis VIII perusti divisioonan 24. marraskuuta 1938 Oppelnissa (nyk. Opole). Sen henkilöstö oli pääosin Sleesiasta ja sudeettisaksalaisia. Siihen kuului perustettaessa jalkaväkirykmentit 13 ja 14 sekä panssarirykmenttien 15 ja 31 muodostama 8. panssariprikaati. Lisäksi siihen kuului kaksipatteristoinen panssaritykistörykmentti 116, 8. motorisoitu tiedustelupataljoona, 53. panssarintorjuntapataljoona, 77. panssariviestipataljoona, 89. panssaripioneeripataljoona sekä divisioonajoukkoja.
Historia

Liikekannallepanossa 18. elokuuta 1939 divisioonaan perustettiin 5. kivääriprikaati, joka johti 13. ja 14. kiväärirykmenttiä marraskuuhun 1942.
Historia > Puolan valtaus

Divisioona osallistui Puolan valtaukseen osana Etelän armeijaryhmään kuulunutta 14. armeijan VIII armeijakuntaa. Divisioona eteni Katowicen eteläpuolelta aina Radomiin, jossa se joutui taisteluun 1. ja 3. kevyen divisioonan kanssa puolustavia puolalaisia joukkoja vastaan. Etenemisen alussa divisioona murskasi 1. syyskuuta 1939 Puolan 55. ja 6. jalkaväkidivisioonien vastarinnan. Operaation päätyttyä divisioona siirrettiin joulukuussa armeijaryhmä B:n reserviksi. 15. panssarirykmentti luovutettiin 4. syyskuuta 1940 perustettavalle 11. panssaridivisioonalle. Saman aikaisesti 116. panssaritykistörykmenttiin liitettiin kolmanneksi patteristoksi 48. tykistörykmentin toinen patteristo.
Historia > Ranskan valtaus

Divisioona siirrettiin alkuvuodesta 1940 Eifelin alueelle ja kesäkuussa se liitettiin Kleistin ryhmän XV armeijakuntaan. Ranskan valtauksessa divisioona osallistui Belgian valtaukseen ja Lillen ympäristön puhdistukseen ranskalaisista joukoista. Divisioona valtasi Rouenin, jonka jälkeen se eteni lähes Espanjan rajalle ennen aselevon solmimista. Divisioona valtasi Brestin 18. kesäkuuta. Divisioona pysyi Ranskassa tammikuuhun 1941, jolloin se lähetettiin Romaniaan.
Historia > Balkan

Romaniassa divisioona liitettiin 12. armeijan XIV armeijakuntaan, joka aloitti hyökkäyksen 6. huhtikuuta 1941 Jugoslaviaan ja Kreikkaan. Divisioona läpäisi Thermopylain solan edeten Thebaan ja edelleen Ateenaan, mistä hyökkäys jatkui Korintin kanavalle. Divisioona voitti Uuden-Seelannin 2. jalkaväkidivisioonan Molosissa. Huhtikuun lopussa sotatoimet Balkanilla päättyivät ja alle kuukausi siitä alkoivat Kreetan taistelut.
Divisioona luovutti panssarirykmentti 31:n 5. komppanian tukemaan Kreetan maihinnousua. Komppania laivattiin Kreetalle, jossa se ei kuitenkaan osallistunut taisteluihin. Taisteluiden päätyttyä komppania nimettiin panssariosasto Kreetaksi ja virallisesti heinäkuussa 212. panssaripataljoonan 1. komppaniaksi.
Historia > Keskustan armeijaryhmässä

Balkanilta divisioona siirrettiin heti sotatoimien päätyttyä Berliinin Brandenburgin alueelle lepäämään ja täydennettäväksi. Divisioonaan liitettiin 65. panssaripataljoona kolmanneksi joukkoyksiköksi. Heinäkuussa divisioona  siirrettiin itärintamalle, jossa se kuului aluksi Keskustan armeijaryhmään ollen ylijohdon reservinä. Armeijaryhmän mukana se hyökkäsi aina Moskovan porteille. Tuona aikana divisioona osallistui Vjazman ja Istrian taisteluihin ollen liitettynä 4. panssariryhmän XXXXVI armeijakuntaan. Neuvostoliiton aloitettua talvihyökkäyksensä talvella 1941-1942 divisioona osallistui puolustustaisteluihin aina kevääseen 1943, jona aikana se osallistui Rzevin taisteluun ja vetäytymiseen sieltä, Vjazman, Spas-Demjanskin ja Gshatskin taisteluihin. Divisioona kärsi suuria tappioita lähellä Orelia osallistuessaan Kurskin taisteluun.
Loppuvuodesta 1943 divisioona osallistui taisteluihin Dneprin keskijuoksulla ja kesällä 1944 se osallistui neuvostojoukkojen hyökkäyksen torjuntaan vastahyökkäyksissä lähellä Bobruiskia, Kovelia ja Minskiä, joissa aiheutettiin hyökkääjälle suurehkoja tappioita. Ne eivät kuitenkaan pysäyttäneet hyökkäystä eivätkä kyenneet pelastamaan saarroksiin joutuneita 4. ja 9. armeijan joukkoja. Divisioona osallistui armeijaryhmän jäänteiden mukana vetäytymiseen läpi Valko-Venäjän ja Puolan taistellen jonkin aikaa Kuurinmaalla ennen vetäytymistään Itä-Preussiin, jossa se osallistui Königsbergin ja Pillaun taisteluihin.
Divisioona jatkoi taisteluaan huhtikuun puolivälissä eristettynä Sambian niemimaalla, kun Saksan laivasto sai määräyksen evakuoida divisioonan jäänteet meritse. Evakuointia ei kuitenkaan ehditty saamaan päätökseen ennen sotatoimien päättymistä. Divisioonan joukkoja oli Pommerissa, Bornholmilla, Schleswig-Holsteinissa Saksan antautuessa. Pääosa joukoista antautui länsiliittoutuneille, vaikka Helin niemimaalla ollut osa joutuikin antautumaan neuvostojoukoille.
Komentajat

Divisioonan komentajina olivat:
kenraalieversti Heinrich von Vietinghoff-Scheel 2. syyskuuta - 8. lokakuuta 1939
kenraaliluutnantti Max von Hartlieb-Walsporn 8. lokakuuta 1939 - 29. toukokuuta 1940
panssrikenraali Joachim Lemelsen 29. toukokuuta - 25. marraskuuta 1940
panssarikenraali Gustav Fehn 25. marraskuuta 1940 - 10. elokuuta 1942
kenraaliluutnantti Eduard Metz 10. elokuuta 1942 - 1. helmikuuta 1943
kenraalimajuri Johannes Nedtwig 1. helmikuuta - 20. kesäkuuta 1943
kenraaliluutnantti Ernst Felix Fäckenstedt 20. kesäkuuta - 7. syyskuuta 1941
panssarikenraali Karl Decker 7. syyskuuta 1943 - 16. lokakuuta 1944
kenraalimajuri Rolf Lippert 16. lokakuuta 1944 - 5. helmikuuta 1945
kenraalimajuri Günther Hoffmann-Schönborn 5. helmikuuta - huhtikuu 1945
reservin eversti Hans Herzog huhtikuu 1945 - antautumiseen
Divisioonan Pzkmpf IV Ranskassa
Divisioonan joukkoja Ateenan kaduilla
5. divisioonan joukkoja Neuvostoliitossa
Teppo Salmisaari

Teppo Tapani Salmisaari (19. kesäkuuta 1924 Tampere – 9. heinäkuuta 2006 Tampere) oli suomalainen meloja, joka kilpaili kanadalaiskanootilla.
Salmisaari sijoittui Helsingin 1952 olympialaisissa kanadalaiskaksikoiden 10 000 metrillä parinsa Jorma Kulon kanssa yhdeksänneksi. Hän osallistui maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 1950 ja saavutti Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hopeaa kanadalaisyksiköiden 4 × 500 metrin viestissä vuonna 1951.
Seuratasolla Salmisaari edusti Näsi-Melojia. Hän voitti Suomen-mestaruuden kanadalaisyksiköiden 1 000 metrillä vuonna 1950 sekä kanadalaiskaksikoiden 1 000 metrillä vuosina 1951–1953 ja 10 000 metrillä vuonna 1953.
Vuonna 1948 Salmisaari osallistui Turku–Tukholma–Turku-melontaretkelle. Hän on toiminut Näsi-Melojien puheenjohtajana ja hänet on valittu seuran kunniajäseneksi.
Salisyylialkoholi

| Salisyylialkoholi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2-(hydroksimetyyli)fenoli
CAS-numero:  90-01-7
PubChem CID:  5146
SMILES:  C1=CC=C(C(=C1)CO)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H8O2
Moolimassa:  124,134 g/mol
Sulamispiste:  86 °C
Tiheys:  1,161 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 67 g/l (22 °C)
Salisyylialkoholi (C7H8O2) on alkoholeihin ja fenoleihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää kipua ja tulehdusta lievittävänä aineena ja orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Salisyylialkoholi on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, kloroformiin ja bentseeniin. Salisyylialkoholi reagoi alkoholien ja fenolien tavoin muodostaen esimerkiksi estereitä. Kuumennettaessa tai reagoidessaan happoliuosten kanssa muodostuu siitä hartsimainen polymeeri. Salisyylialkoholia esiintyy luonnossa glykosidinaan salisiinia, jota eristetään esimerkiksi paju- ja poppelilajeista.
Salisyylialkoholia voidaan valmistaa hydrolysoimalla salisiinia happojen avulla. Muita valmistusmenetelmiä ovat fenolin ja formaldehydin välinen reaktio alkalimetallihydroksidin tai kalsiumoksidin läsnä ollessa, fenolin ja dikloorimetaanin välisen reaktiotuotteen hydrolyysi emäksisissä olosuhteissa ja salisyylihapon tai salisyylialdehydin pelkistys. Salisyylialkoholia käytetään muun muassa ulkoiseen käyttöön tarkoitetuissa kipua ja tulehdusta lievittävissä geeleissä. Siitä myös valmistetaan muita orgaanisia yhdisteitä esimerkiksi hartseja.
Aiheesta muualla

Human Metabolome Database (HMDB): 2-Hydroxybenzyl alcohol (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Salicyl alcohol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Salicyl alcohol (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical - o-hydroxybenzalcohol (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Salicyl-alcohol (englanniksi)
Sakset

Oranssikahvaiset Fiskars-sakset.
Ompelusakset, keittiösakset ja paperisakset.
Sakset on käsityökalu, joka on tarkoitettu erilaisten ohuiden materiaalien leikkaamiseen ja katkaisemiseen. Saksissa vastakkaiset toisiinsa saranoidut terät liukuvat vuoroin toisiaan sivuten käsien puristusvoiman avulla, vuoroin poispäin toisistaan jousi- tai lihasvoiman avulla. Leikkaaminen tapahtuu asettamalla leikattava materiaali sulkeutuvien terien väliseen hahloon mahdollisimman kohtisuoraan terien sulkeutumissuuntaan nähden.
Mekaniikan termein sakset ovat kaksivartinen vipu, jonka tukipisteenä on saksien saranointikohta eli nivel. Saksien leikkuuteho ei perustu niinkään terien terävyyteen kuin saksien suureen leikkausvoimaan terien kulloisessakin sulkeutumispisteessä. Niinpä kotitalouskäytössä olevien saksien, etenkään lasten askartelusaksien terien, ei tarvitse olla kovinkaan teräviä.
Pitkiä materiaaleja kuten paperia tai kangasta leikataan saksilla terien mitan verran kerrallaan: jokaisen leikkauskerran jälkeen sakset avataan ja siirretään terien pituuden verran eteenpäin materiaalissalähde?, joskus materiaaliin piirrettyä ohjausviivaa tai erillisen mallikappaleen reunaa myötäillen. Oikein valituilla saksilla voidaan saksien ja materiaalin suuntaa käsin kääntelemällä leikata hyvinkin monimutkaisia muotoja, kuten siluettien leikkaamisessa paperista.
Erilaisia saksia on kehitetty toimimaan leikkuutehtävissä, joissa veitset tai muut yksittäisellä terällä varustetut leikkuuvälineet eivät toimi yhtä hyvin. Sakset eivät esimerkiksi tarvitse leikkaamiseen vastakappaletta (kuten leikkuulautaa) tai muuta vastavoimaa (esim. toisella kädellä kiinni pitämistä), vaan sulkeutuvat terät toimivat toistensa vastavoimina ja leikkuu tapahtuu hallitusti ja turvallisesti terien välissä.
Sakset ja niiden terät on perinteisesti valmistettu metallista. Kädensijoissa käytetään nykyisin muovia, kumia tai muita materiaaleja, joiden avulla käsiotteesta saa metallikädensijoja tehokkaamman (joko puristusvoiman tai leikkaustarkkuuden kannalta) ja jatkuvassa käytössä miellyttävämmän.
Saksiterien nivelenä käytetään useimmiten saksien keskellä sijaitsevaa, sopivan löysäksi säädettyä ruuvia tai niittiä. Vanhimmat saksien tyyppiset leikkuuvälineet, kuten perinteiset lampaanvillan keritsimet, taottiin yhtenä kappaleena metallista, ja taivutuskohta toimii paitsi nivelenä, myös terät auki pakottavana jousena.
Historiaa

Vanhimmat löydökset saksien kaltaisista työkaluista ovat Egyptistä noin 1500 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Ne on taivutettu yhdestä metallikappaleesta. Nivellettyjä saksia tiedetään olleen antiikin Rooman räätälien ja parturien käytössä noin vuoden 100 paikkeilla. Sakset yleistyivät erilaisten käsityöläisten työkaluiksi vasta 1400-luvulla.tarvitaan parempi lähde Saksien teollisen valmistuksen katsotaan alkaneen Lontoossa 1760-luvulla; sitä ennen ne olivat seppien yksittäiskappaleina valmistamia. Suomessa Fiskars on valmistanut saksia 1830-luvulta alkaen, ja vuonna 1967 kehitetystä oranssipäisestä tuotesarjasta se sai usein jäljitellyn maailmanmenestystuotteen.
Etymologia

Sana sakset tulee muinaisnorjan väkipuukkoa  eli skramasaksia tarkoittavasta sanasta. Germaaninen sana sax tarkoittaa tietynlaista väkipuukkoa, jota saksit käyttivät ja josta saksit saivat myös nimensä.  Suomeen sakset -sana saksia tarkoittavassa merkityksessä tuli ruotsin kautta norjan kielestä ja syrjäytti keritsimet keritsimiä kehittyneemmistä saksista. Saksit -kansasta juontuu suomenkieleen myös maan nimi Saksa.
Lounaismurteissa saksia kutsuttiin saksuttimiksilähde?.
Erilaisia saksityyppejä > Tekstiilisakset

Kankaiden käsittelyssä ja vaatteiden valmistuksessa käytetään monenlaisia saksia:
suurissa ja tukevissa vaatturin saksissa toinen terä on hammastettu eli harkotettu estämään sileiden kankaiden liukuminen leikattaessa.
harkkosakset ovat kuin vaatturin sakset, mutta niissä molempien terien leikkaavat reunat on harkotettu. Harkkosakset leikkaavat kankaan sahalaitareunaiseksi, ettei se rispaannu.
napinläpisaksien terissä on lovet, joiden avulla niillä voi helposti leikata lyhyitä viiltoja kankaan reunan lähelle.
koruommelsaksien pitkät kädensijat ja lyhyet, terävät terät auttavat tarttumaan lyhyisiin, hienoihin lankoihin.
Erilaisia saksityyppejä > Erilaisia saksia kuvina

Yleissakset
Paperisakset
Kartonkisakset
Kynsisakset
Harkkosakset
Kampaajansakset noin vuodelta 1950
Napinläpisakset
Tapettisakset
Lintusakset
Peltisakset
Oikealla muun muassa pelastustoimessa käytettävät hydrauliset pelastussakset.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sakset Wikimedia Commonsissa
Merkinnän syy: Eri ammateissa käytettyjä erilaisia saksia ei ole esitelty
Janne Salmi

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten suunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten suunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Grimstad 1997 | pikamatka |  |
|  Kultaa | Tampere 2001 | viesti |  |
|  Hopeaa | Detmold 1995 | normaalimatka |  |
|  Hopeaa | Detmold 1995 | viesti |  |
|  Hopeaa | Grimstad 1997 | viesti |  |
|  Hopeaa | Inverness 1999 | viesti |  |
|  Pronssia | Inverness 1999 | pikamatka |  |
Janne Juhani Salmi (s. 17. huhtikuuta 1969 Turku) on entinen suomalainen huippusuunnistaja. Suomen suunnistusmaajoukkueen päävalmentajana hän toimi vuosina 2005–2010.
Salmi sijoittui Jörgen Mårtenssonin jälkeen toiseksi MM-kilpailujen normaalimatkalla Detmoldissa 1995 ja suunnisti samoissa kisoissa ankkuriosuuden Suomen viestijoukkueessa, joka saavutti Sveitsin jälkeen hopeaa. Kaksi vuotta myöhemmin Salmi voitti Grimstadissa pikamatkan maailmanmestaruuden Timo Karppisen varmistaessa Suomelle kaksoisvoiton sekä ankkuroi Suomen viestihopealle Tanskan jälkeen.
Salmi saavutti pikamatkan MM-pronssia Invernessissä 1999 Jørgen Rostrupin ja Juha Peltolan vietyä kirkkaammat mitalit. Viestissä hän toi Suomen maaliin kolmannen kerran peräkkäin MM-hopeamitalistina; tällä kertaa voitto meni Norjaan. Tampereen MM-kilpailuissa 2001 Salmi suunnisti ankkuriosuuden Suomen voittaessa ensimmäisen – ja toistaiseksi ainoan – kerran miesten viestin maailmanmestaruuden.
Salmi on edustanut pääosan urastaan Turun Suunnistajia. Vuonna 1990 hän kilpaili Bækkelagets SK:n riveissä ja edusti lisäksi vuosina 1989–1995 hiihtosuunnistuksessa OL Bowlare -seuraa. Salmi on kuulunut Jukolan viestin voittajajoukkueeseen kolmesti sekä Tiomilan voittajamiehistöön kerran. Hänen puolisonsa on moninkertainen arvokisamitalisti Vroni König-Salmi.
Salmi toimii nykyään Yle Urheilun asiantuntijakommentaattorina suunnistulähetyksissä.
Syyskuussa 2020 Salmi nimettiin Norjan suunnistusmaajoukkueen johtajaksi kolmivuotisella sopimuksella. Syksyllä 2023 hänen sopimustaan jatkettiin kolmella vuodella.
Saavutuksia

MM-kilpailut
1995 normaalimatkalla ja viestissä hopeaa, pikamatkalla 11.
1997 pikamatkalla kultaa, viestissä hopeaa, normaalimatkalla kuudes
1999 viestissä hopeaa, pikamatkalla pronssia, normaalimatkalla 24.
2001 viestissä kultaa, normaalimatkalla kuudes, pikamatkalla kymmenes
2003 keskimatkalla yhdeksäs
Nuorten MM-kilpailut
1989 viestissä kultaa, normaalimatkalla pronssia
EM-kilpailut
2002 viestissä kuudes, keskimatkalla 20.
PM-kilpailut
1992 pikamatkalla kahdeksas
1993 viestissä pronssia, normaalimatkalla viides
1995 viestissä pronssia, normaalimatkalla viides, pikamatkalla kahdeksas
2001 viestissä hopeaa, normaalimatkalla pronssia
2003 pikamatkalla pronssia
Maailmancup
1994 kokonaiskilpailussa toinen, kaksi osakilpailuvoittoa
1998 kokonaiskilpailussa yhdeksäs, yksi osakilpailuvoitto
2000 kokonaiskilpailussa seitsemäs, yksi viestin osakilpailuvoitto, kaksi henkilökohtaista kolmostilaa
2002 kokonaiskilpailussa 11.
SM-kilpailut
1991 pitkällä matkalla pronssia
1992 viestissä pronssia
1993 viestissä hopeaa
1994 viestissä pronssia
1995 pitkällä matkalla kultaa, normaalimatkalla hopeaa, yösuunnistuksessa pronssia
1996 pitkällä matkalla kultaa, pikamatkalla pronssia
1997 pikamatkalla ja viestissä kultaa, pitkällä matkalla pronssia
1998 pitkällä matkalla kultaa
1999 pitkällä matkalla ja pikamatkalla kultaa, normaalimatkalla hopeaa
2000 pitkällä matkalla hopeaa, normaalimatkalla pronssia
2001 pitkällä matkalla kultaa, viestissä hopeaa
2003 normaalimatkalla pronssia
2004 pikamatkalla pronssia
Poku Salo

| Poku Salo> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1948 (ikä 76) Helsinki
Kansalaisuus:  Suomi
Uran tiedot
Lempinimi:  Poku
Pituus:  177
Laji:  Squash
Seura:  HSK
Kilpauran kesto:  1970–1983
Saavutukset
Voitot:  4 × SM
Poku Harri Rainer Salo (s. 7. heinäkuuta 1948) on suomalainen squashinpelaaja. Hän voitti squashin Suomen-mestaruuden vuosina 1970–1972 ja 1978. Hän on toiminut myös Suomen Squashliiton toiminnanjohtajana.
Salon isä on tennispelaaja ja jääpalloilija Sakari Salo.
Jukka Salmela

Jukka Arto Olavi Salmela (s. 30. joulukuuta 1958 Kangasala) on suomalainen muusikko ja musiikinopettaja Tampereen Rudolf Steiner koulussa, sekä entinen pikaluistelija.
Jukka Salmela kilpaili Lake Placidin talviolympialaisissa vuonna 1980 ja sijoittui 18:nneksi 500 metrin ja 30:nneksi 1 000 metrin luistelussa. Saman vuoden huhtikuussa hän alitti ensimmäisenä luistelijana 37 sekunnin rajan 500 metrillä Medeossa, Neuvostoliitossa, mutta kyseessä oli epävirallinen käsiaika 36,8 sekuntia. Vuoden 1981 sprinttereiden MM-kilpailuissa Salmela sijoittui 12:nneksi ja samana vuonna hän voitti ainoan pikaluistelun Suomen mestaruutensa.
Salmela on esiintynyt laulusolistina muun muassa yhtyeissä Salmela Komitea ja Tabula Rasa.
Saavutukset

Olympialaisissa 18:s 500 metrillä ja 30:s 1 000 metrillä Lake Placidissa 1980
Sprinttereiden MM-kilpailuissa yhteispisteissä 12:s 1981
Sprinttereiden SM-kultaa 1981
Sprinttereiden SM-hopeaa 1979 ja 1982
Useita TUL:n mestaruuksia
Aiheesta muualla

Salmela Komitean viralliset sivut
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz