stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jokikaijanen

| Jokikaijanen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Kaijaset Agapornis
Laji::  nigrigenis
Kaksiosainen nimi
 Agapornis nigrigenis  Sclater, 1906 
Katso myös
   Jokikaijanen Wikispeciesissä   Jokikaijanen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jokikaijanen (Agapornis nigrigenis) on trooppisessa Afrikassa esiintyvä kaijalaji.
Jokikaijanen on noin 14 senttimetriä pitkä. Sen nokka on koukkumainen ja punainen.Sukupuolilla ei ole tuntomerkkieroja. Poikaset ovat väriltään aikuisia himmeämpiä ja niillä on tummia kuvioita nokassa.
Esiintyminen

Jokikaijasen levinneisyysalue on Sambian eteläosa, Zimbabwen pohjoisosista se on hävinnyt. Aikaisemmin lajia tavattiin myös Namibiassa. Sen holotyypin kuvaili William Lutley Sclater Sambian Muguzzijoelta 1906.
Värimuunnokset

Tavallinen jokikaijanen: Pää on suurimmalta osalta musta, mutta siinä on myös keltaista. Siivet ja pyrstö ovat vihreitä. Silmien ympärillä on valkoinen ympyrä.
Sininen jokikaijanen: Pää on mustavalkoinen. Siivet ja pyrstö ovat siniset, silmien ympärillä on valkoinen ympyrä.
Keltainen jokikaijanen: Pää on keltainen, mutta siinä on myös vähän ruskeata. Vatsa on vihertävä.
Aiheesta muualla

ITIS: Agapornis nigrigenis (englanniksi)
Jozef Miloslav Hurban

Jozef Miloslav Hurban
Jozef Miloslav Hurban (19. maaliskuuta 1817 Beckov, Itävallan keisarikunta – 21. helmikuuta 1888 Hlboké Itävalta-Unkari) oli yksi keskeisimmistä Slovakian kansallisen heräämisen aikaisista aktivisteista. Hän oli yksi Slovakian kansallisen neuvoston perustajista ja sen ensimmäinen puheenjohtaja. Tämän lisäksi Hurban tunnetaan Matica slovenská -järjestön perustajana, kirjailijana sekä luterilaisena pappina.
Elämä

Hurban syntyi vuonna 1817 Itävallan keisarikuntaan kuuluneessa Beckovin kunnassa lähellä Trenčínin kaupunkia. Hänen isänsä oli luterilainen pappi, ja hän itsekin opiskeli teologiaa vuodet 1830–1840 Bratislavan luterilaisessa lyseossa. Opiskeluaikanaan Hurban tutustui kaksi vuotta vanhempaan Ľudovít Štúriin, jonka johtamissa järjestöissä hän toimi aktiivisesti ensin tšekin ja slovakin yhteisen kielen, ja myöhemmin slovakin kielen aseman edistäjänä. Štúrin, Hurbanin sekä Michal Miloslav Hodžan toiminnan perusteella slovakin kirjakielen perustaksi otettiin Keski-Slovakian murre. Valmistuttuaan papiksi 1840 Hurban toimi ammatissa ensin Brezová pod Bradlomissa ja myöhemmin Hlbokéssa.
Slovakkien asuttamat alueet olivat 1840-luvulle tultaessa kuuluneet Unkarin kuningaskuntaan jo satojen vuosien ajan. Unkarin asema yhtenä osana suurempaa Itävallan keisarikuntaa taas kriisiytyi Euroopan hulluna vuonna 1848, jolloin myös slovakkien asema nousi ajankohtaiseksi kysymykseksi. Hurban oli mukana laatimassa Slovakian kansan vaatimuksia toukokuussa 1848, mutta kun Unkarin kansalliskokous julisti hänet lainsuojattomaksi, hän osallistui Prahan slaavilaiseen kongressiin ja Prahan kansannousuun kesäkuussa. Tämän jälkeen Hurban kuului syyskuussa alkaneen Slovakian kansannousun johtajiin.
Unkarin vallankumouksen tukahduttamisesta huolimatta slovakkinationalistit jäivät paitsioon sitä seuranneena aikakautena. Hurban joutui jättäytymään politiikasta, ja hänet asetettiin poliisivalvontaan. Loppuelämänsä hän keskittyikin pitkälti kirjoittamiseen ja tehtäväänsä pappina. Ajoittaisista pidätyksistä huolimatta Hurban oli mukana perustamassa kansallismielistä Matica slovenská -järjestöä, ja lisäksi hän toimitti vuonna 1856 kuolleen Štúrin laajan elämäkerran. Hurban kuoli vuonna 1888.
Perhe

Hurban sai yhdessä vaimonsa näyttelijä Anička Jurkovičován kanssa yhdeksän lasta, joista Svetozár Hurban-Vajanský teki merkittävän uran kirjailijana.
Kunnianosoitukset

Etelä-slovakialainen Hurbanovon kaupunki on nimetty Hurbanin mukaan. Myös planeetta 3730 Hurban on nimetty hänen mukaansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jozef Miloslav Hurban Wikimedia Commonsissa
Hurbanin teoksia Zlatý fond -sivustolla (slovakiksi)
Joseph Pilato

Joseph Pilato
Josef Francis Anthony Pilato Jr. (16. maaliskuuta 1949 – 24. maaliskuuta 2019) oli yhdysvaltalainen elokuva- ja ääninäyttelijä. Hänen tunnetaan kenties parhaiten George A. Romeron elokuvasta Elävien kuolleiden päivä, jossa hän näytteli pahansuopaa kapteeni Rhodesia.
Sivurooleissa hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa Dawn of the Dead ja Pulp Fiction, sekä ääninäytellyt sarjassa Digimon.
Aiheesta muualla

Joseph Pilaton profiili IMDB.comin sivustolla
Jyväskylän kaupunkiseurakunta

Jyväskylän kaupunkiseurakunta oli Jyväskylän kaupungissa toiminut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, kunnes 2009 se yhdistyi Jyväskylän maaseurakunnan ja Korpilahden seurakunnan kanssa Jyväskylän seurakunnaksi.
Jyväskylän kaupunkiseurakunta perustettiin vuonna 1880 erottamalla Jyväskylän maaseurakunnasta eli siihenastisesta Jyväskylän seurakunnasta. Sitä mukaa kun osia Jyväskylän maaseurakunnasta liitettiin osia kaupunkiin, liitettiin vastaavasti osia maaseurakunnan alueesta kaupunkiseurakunnan alueeseen osia Jyväskylän maaseurakunnan alueesta, tosin osa kyseisistä seurakunnallisista liitoksista tapahtui himan myöhemmin kuin vastaavat kunnalliset liitokset. Vaikka Säynätsalo liittyi Jyväskylään 1993, Säynätsalon seurakunta liitettiin Jyväskylän kaupunkiseurakuntaan vasta 2005.
Jyväskylän kaupunkiseurakunnan pääkirkko oli vuonna 1880 valmistunut Jyväskylän kaupunginkirkko. Seurakunnan muita kirkkoja olivat ainakin Huhtasuon kirkko, Keltinmäen kirkko, Kortepohjan kirkko, Kypärämäen kirkko, Lohikosken kirkko ja Säynätsalon kirkko. Seurakunta jakaantui seurakuntapiireihin.
Papisto

Seuraavat henkilöt toimivat Jyväskylän kaupunkiseurakunnan kirkkoherroina:
1894–1904: Fredrik Eliel Cleve
1905–1923: Konrad Edvard Vanne
1926–1956: Hjalmar Abraham Paunu
1957–1963: Jorma Sipilä
1965–1983: Raimo Pihkala
1984–2003: Otso Sovijärvi
2004–2008: Jukka Keskitalo
Jouhteninen (Viitasaari)

| Jouhteninen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Viitasaari
Koordinaatit:  63°11′44″N, 25°40′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen pohjoisosan alue (14.43)
Laskupuro:  puro Pieni-Löytänään 
Järvinumero:  14.438.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  142,1 m  
Pituus:  430 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,997 km  
Pinta-ala:  4,153 ha  
Tilavuus:  0,0001447 km³ 
Keskisyvyys:  3,48 m  
Suurin syvyys:  8,4 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiJouhteninen 
Jouhteninen tai Joutsenlampi on Keski-Suomessa Viitasaarella  Keitelepohjan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 430 metriä pitkä, 140 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 144 700 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,5 metriä ja suurin syvyys on 8,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen pohjoisosan alueella (14.43), jonka Löytänän valuma-alueeseen (14.438) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 142,1 metriä mpy.
Jumalia ei uhmata

| Jumalia ei uhmata |
| --- | --- |
 Elokuvan DVD-julkaisun kansi.
Ohjaaja:  Anssi Mänttäri
Käsikirjoittaja:  Anssi Mänttäri
Perustuu:  Pentti Kirstilän romaaniin Jumalia ei uhmata (1982)
Tuottaja:  Petra Tarjanne Anssi Mänttäri
Säveltäjä:  Asko Mänttäri
Kuvaaja:  Heikki Katajisto
Leikkaaja:  Marjo Valve
Pääosat:   Antti Litja  Juuso Hirvikangas  Jone Takamäki  Paavo Liski  Rea Mauranen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Reppufilmi MTV
Levittäjä:  VL-Media
Ensi-ilta:  3. marraskuuta 1988
Kesto:  55 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jumalia ei uhmata on Anssi Mänttärin ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen jännitys- ja televisioelokuva vuodelta 1988. Elokuva perustuu Pentti Kirstilän samannimiseen romaaniin vuodelta 1982.
Elokuvassa ylikonstaapeli Hanhivaara selvittää murhatapausta Sisiliassa.
Juhani Wiio

Lauri Juhani Wiio (s. 30. maaliskuuta 1949 Rantsila) on toimittaja, viestinnän vaikuttaja ja dosentti.
Wiio valmistui Tampereen yliopistosta yhteiskuntatieteiden maisteriksi 1973, lisensiaatiksi 1980 ja tohtoriksi 1985. Hänen väitöskirjansa käsitteli sanoman perillemenoa.
Wiio on suorittanut NASEVA International Management -ohjelman vuonna 1986 ja AMP (Advanced Management Programme) -johtamisen tutkinnon Oxfordin yliopistossa 1999. Jyväskylän yliopiston dosentiksi hänet nimitettiin vuonna 1990 ja Helsingin yliopiston dosentiksi vuonna 2004.
Wiio työskenteli Yleisradion palveluksessa vuosina 1972–2005 mm. TV 1:n A-studion toimittajana, TV2:n ohjelmapäällikkönä ja yhtiön kehitysjohtajana. Hän toimi Euroopan yleisradiounionin International Training Steering Committeen jäsenenä vuosina 1988–2000 ja puheenjohtajana 2001–2005. Vuodesta 2005 lähtien Wiio on työskennellyt viestinnän asiantuntijana Wiio Oy:ssä. Vuosina 2010–2014 hän työskenteli samassa tehtävässä myös Viestintätoimisto Sopranossa.
Väitöskirjan lisäksi Wiio on kirjoittanut kirjoja ja lukuisia artikkeleita niin kotimaisiin kuin kansainvälisiinkin julkaisuihin.
Julkaisuja

Wiio, Juhani: Televisio ja arkikäyttäytyminen. Tutkimus mahdollisuuksista vaikuttaa terveyteen liittyviin elintapoihin. Weilin & Göös, Tapiola 1984.
Wiio, Juhani: Managing Strategic Change in the Changing Radio and Television Market. A Finnish Example 1985-1998. Finnish Broadcasting Company, Helsinki 1998.
Wiio, Juhani: Media uudistuvassa yhteiskunnassa. Median muuttuvat pelisäännöt. Sitran raportteja 65. Sitra, Helsinki 2006.
Wiio, Juhani (toim.): Politiikka ja julkisuus. Gummerus 1989.
Wiio, Juhani (toim.): Television viisi vuosikymmentä. Suomalainen televisio ja sen ohjelmat 1950-luvulta digiaikaan. Suomalaisen kirjallisuuden Seura, Helsinki 2007.
Aiheesta muualla

http://www.wiio.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Jouhtijärvi

| Jouhtijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Konnevesi
Koordinaatit:  62°41′54″N, 26°19′35″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskuoja:  oja Keiteleeseen 
Järvinumero:  14.421.1.070
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  111 m  
Pituus:  2 km  
Leveys:  1,1 km  
Rantaviiva:  8,016 km  
Pinta-ala:  78,148 ha  
Saaria:  4 
 fiJouhtijärvi 
Jouhtijärvi  on Keski-Suomessa Konnevedellä  Jouhtikylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 2,0 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 78 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan 4 saarta.  Sen rantaviivan pituus on 8,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Keski-Keiteleen lähialueeseen (14.421) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 111 metriä mpy.
Kaarlo Vilho Leino

Kaarlo Vilho (Kalle) Leino (16. joulukuuta 1877 Hausjärvi – 3. joulukuuta 1958 Jyväskylä) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Leinon vanhemmat olivat kirvesmies Manasse Johansson ja Vilhelmina Wasenius ja puoliso vuodesta 1904 Liisi Alanen. Leino suoritti kenkä- ja nahka-alan kisällinäytteen 1893. Opintomatkoja hän teki Pohjoismaihin ja Venäjälle sekä Baltian ja Keski-Eurropan maihin. Hän työskenteli paimenena ja maatyöläisenä ja oli kenkä- ja nahkateollisuuden palveluksessa useilla eri paikkakunnilla 1893–1902. Leino oli Suomen Kenkä- ja Nahkatehdas Oy:n työnjohtaja Orivedellä vuodesta 1902, Attilan kenkätehtaan työnjohtaja Tampereella vuodesta 1910 ja toimi myös kauppamatkustajana.
Leino perusti kenkä- ja nahka-alan tukku- ja vähittäisliikkeen Jyväskylään 1914 ja oli Jyväskylän Kenkä- ja Valjastukkukaupan perustaja ja omistaja 1922–1932 ja Kenkä ja Valjas Oy Leinon perustajaosakas ja toimitusjohtaja vuodesta 1931. 
Leino  oli myös Jyväskylän Nahkatehdas Tähtiniemen omistaja 1916–1946, Jyväskylän Kenkätehdas Leino ja K:iden perustajaosakas 1918–1920, Jyväskylän Kenkätehdas Oy:n perustajaosakas vuodesta 1920 sekä Jyväskylän röntgenlaitoksen perustaja 1947.
Kulttuuria arvostanut ja musikaalinen Leino oli Jyväskylän Musiikkiopiston Kannatusyhdistyksen perustajajäsen 1948 ja toimi yhdistyksen puheenjohtajana, samoin kuin Jyväskylän Musiikkiopiston Säätiön perustajia ja hallituksen eli vuodesta 1955 valtuuskunnan puheenjohtaja. Kauppaneuvoksen arvonimen hän sai 1952. Leino muistetaan puolisoineen myös merkittävänä lahjoittajana. Hänen mukaansa on nimetty 1977 rahasto Keski-Suomen musiikin edistämissäätiössä ja perustettu 1983 musiikkikilpailu.
Jorma (albumi)

| Jorma Jorma Kaukonen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1979, Filmways/Heider, San Francisco
 Julkaistu: 22. lokakuuta 2009
 Tuottaja(t): Jorma Kaukonen & David Kahne
 Tyylilaji: folk rock
 Kesto: 33.43
 Levy-yhtiö: RCA
Jorma Kaukosen muut julkaisut
| Quah 1974 | Jorma 1979 | Barbeque King 1981 |
Jorma on amerikansuomalaisen Jorma Kaukosen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 22. lokakuuta 1979 levymerkillä RCA Records. Albumi äänitettiin Filmweis/Heider-studiossa San Franciscossa vuonna 1979.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Jorma Kaukonen, ellei toisin mainittu.
Kappaleet > A-puoli

Straight Ahead – 4.15 (säv. Jorma Kaukonen, Bob Steeler)
Roads and Roads & – 4.14
Valley of Tears – 4.47
Song for the High Mountain – 3.05
Kappaleet > B-puoli

Wolves and Lambs – 3.30
Too Long Out / Too Long In – 5.14
Requiem for an Angel – 3.46
Vampire Woman – 3.27 (säv. Spark Plug Smith)
Da-Ga Da-Ga – 1.25 (säv. M. A. Numminen)
Aiheesta muualla

Jorma Discogs.com-sivustolla
Kailalin piirikunta

| Kailalin piirikunta कैलाली, Kailālī |
| --- | --- |
 Kailalin piirikunnan sijainti Nepalissa.
 Koordinaatit: 28.708°N, 80.585°E 
Valtio:     Nepal
Kehitysalue:  Kaukolännen kehitysalue
Vyöhyke:  Seti
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Dhangadhi (101 970 as., 2011)
Pinta-ala  ():  3 235 km²
Väkiluku (2011)  ():  775 709
 – väestötiheys:  240 as./km²
HDI (2011):  0,460
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  NP-SE
 
ddckailali.gov.np
 Kailalin piirikunnan kartta. Piirikunnan hallintokeskuksen sijainti on merkitty sinisellä symbolilla (piirikunnan länsiosassa), kaupunkialueet on merkitty vaaleansinertävällä värillä. 
Kailalin piirikunta (nepaliksi कैलाली, Kailālī) on yksi Nepalin 75 piirikunnasta. Se sijaitsee Nepalin Kaukolännen kehitysalueen Setin vyöhykkeen eteläosassa. Kailalin piirikunta rajautuu etelässä Intian Uttar Pradeshin osavaltioon, lännessä  Kanchanpurin ja Dadeldhuran, pohjoisessa Dotin ja Surkhetin sekä idässä Bardiyan piirikuntaan.
Kailalin piirikunnassa asui vuonna 2011 yhteensä 775 709 henkeä (616 697 as. vuonna 2001). Piirikunnan pinta-ala on 3 235 neliökilometriä ja väestötiheys 240 as./km². Hallinnollinen keskus on Dhangadhi (101 970 as., 2011), joka sijaitsee 480 kilometriä Kathmandusta länteen–länsiluoteeseen.
Luonnonmaantieteellisesti piirikunta ryhmitellään yleensä Nepalin Kaukolännen Teraille eli alankovyöhykkeeseen kuuluvaksi. Tarkempi jaottelu luokittelee piirikunnasta 59,3 % alavampaan trooppiseen, 25,9 % ylempään trooppiseen ja 13,8 % subtrooppiseen kasvillisuusvyöhykkeeseen sekä 1,0 % vesistöihin kuuluvaksi.
Kailalin piirikuntakeskusta Dhangadhia.
Näkymä Ghodijärveltä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kailalin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Rural Village Water Resources Management Project (RVWRMP, Nepal-Finland Cooperation) (englanniksi) (rvwrmp.org.np)
Jousiammunnan Aasian-mestaruuskilpailut 2013

Jousiammunnan Aasian-mestaruuskilpailut 2013 järjestettiin Taipeissa Taiwanissa 29. lokakuuta – 2. marraskuuta 2013. Kilpailun järjesti Aasian jousiammuntajärjestö.
Vastakaarijousimitalistit

| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miesten yksilökilpailu |  Takaharu Furukawa |  Jantsagiin Gantögs |  Jung Sung-won |
| Miesten joukkuekilpailu |  Ku Bon-chan, Jin Jae-wang, Jung Sung-won |  Takaharu Furukawa, Shungo Tabata, Shohei Ota |  Kuo Cheng-wei, Chang Wei-hsiang, Chu Shu-yu |
| Naisten yksilökilpailu |  Le Chien-ying |  Jung Dasomi |  Bombayla Devi Laisthram |
| Naisten joukkuekilpailu |  Choi Mi-sun, Joo Hyun-jung, Jung Dasomi |  Tan Ya-tin, Le Chien-ying, Lin Shih-chia |  Ayano Kato, Kaori Kawanaka, Yuki Hayashi |
| Yhdistetty joukkue |  Jayanta Talukdar, Deepika Kumari |  Ku Bon-chan, Choi Mi-sun |  Kuo Cheng-wei, Tan Ya-ting |
Compound-kilpailu

| Tapahtuma | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| Miesten yksilökilpailu |  Abhishek Verna |  Sandeep Kumar |  Chanchai Wong |
| Miesten joukkuekilpailu |  Abhisek Verma, Ratan Singh Khuraijam, Sandeep Kumar |  Min Li-hong, Choi Yong-hee, Kim Jong-ho |  Kung Lin-hsiang, Chen Po-kai, Wang Chih-hao |
| Naisten yksilökilpailu |  Seok Ji-hyun |  Youn So-jung |  Choi Bo-min |
| Naisten joukkuekilpailu |  Weng Ning-meng, Chen Li-ju, Huang L-jou |  Minoo Abedi, Shabnam Sarlak, Sakineh Ghasempour |  Choi Bo-min, Seok Ji-hyun, Youn So-jung |
| Sekajoukkue |  Abhishek Verma, Lily Chanu Paonam |  Amir Kazempour, Minoo Abedi |  Kung Lin-hsiang, Wen Ning-meng |
Mitalitaulukko

| Sijoitus | Kansallisuus | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Intia | 4 | 1 | 1 | 6 |
| 2 |  Etelä-Korea | 3 | 4 | 3 | 10 |
| 3 |  Kiinan Taipei | 2 | 1 | 4 | 7 |
| 4 |  Japani | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 5 |  Iran | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 6 |  Mongolia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 |  Thaimaa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Yhteensä |  | 10 | 10 | 10 | 30 |
Kaarle Juho Häkkänen

Kaarle (Karl) Juho (Johan) Häkkänen (5. helmikuuta 1842 Mikkelin maalaiskunta – 29. joulukuuta 1909 Mikkeli) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Häkkäsen vanhemmat olivat Nils ja Anna Maria Häkkänen ja puoliso Anna Anette Lovisa Häkkänen. Häkkänen osallistui moniin kunnallisiin luottamustoimiin ja oli talonpoikaissäädyssä Mikkelin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä  1894 ja 1899. Hän osallistui valtiopäivillä rautatien rakentamisesta, laivareitin avaamista ja Mikkelin suomalaista tyttökoulua koskeviin esityksiin.
Kaarle Juhana Peräntie

Kaarle Juhana Peräntie  (22. lokakuuta 1822 Alatornio – 15. syyskuuta 1896 Alatornio) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Peräntien vanhemmat olivat Johan Henrik Peräntie ja Eva Maria Kore ja puoliso Eva Heikka. Maanviljelijä, jahtivouti Peräntie oli vuodesta 1866 Alatornion kunnallislautakunnan esimies aina vuoteen 1894 asti. Hän oli  talonpoikaissäädyssä Tornion tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1872.
Joseph Poestion

| Joseph Poestion |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Joseph Calasanz Karl Poestion
Syntynyt: 1853
Kuollut: 1922 (68–69 vuotta)
Kansalaisuus:  Itävalta
Ammatti:  tietokirjailija, kääntäjä, kirjastonhoitaja
Kirjailija
Salanimi: Svend Christensen, J. Calion
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Joseph Calasanz Karl Poestion, salanimiä: Svend Christensen, J. Calion (1853–1922) oli itävaltalainen kirjastonhoitaja kääntäjä ja filologi. Hän asui Wienissä ja työskenteli siellä sisäasiainministeriössä kirjastonhoitajana. Hän julkaisi pohjoismaisten kielten oppikirjoja, muun muassa Schwedische grammatik (1889). Hän teki tunnetuksi islantilaista muinaistietämystä ja toimi kääntäjänä. Poestion oli 1902 göteborgilaisen tiede- ja kirjallisuusseuran johtaja.
Poestionin teokset käsittelevät muinaispohjoismaista kirjallisuutta, mytologiaa ja kulttuurielämää yleensä. Hän käänsi saksaksi skandinaavista kirjallisuutta ja saamelaisia satuja.
Teokset

Schwedische grammatik, 1889
Einleitung in das Studium des Altnordischen (1882–1887
Island, 1885
Lappländische Märchen, Volkssagen, Rätsel und Sprichwörter, 1886
Isländische Dichter der Neizeit, 1897
Eislandblüten, eine sammlung neuisländischer Lyrik, 1904
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joseph Poestion Wikimedia Commonsissa
Poestion, Josef Calasanz, Österreichisches Biographisches Lexikon (saksaksi)
Juozas Žemaitis

Juozas Žemaitis MIC (30. elokuuta 1926 – 5. lokakuuta 2021) oli liettualainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. syyskuuta 1949 ja nimitettiin Vilkaviškiksen apostoliseksi hallitsijaksi sekä Tabaicaran titulaaripiispaksi 10. maaliskuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Vincentas Sladkevičius, jota avustivat Julijonas Steponavičius, Juozas Preikšas ja Vladas Michelevičius.
Žemaitis sai 24. joulukuuta 1991 nimityksen Vilkaviškiksen piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 5. tammikuuta 2002.
Kaakkois-Suomen sotilaslääni

| Kaakkois-Suomen sotilaslääni |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1966-1992
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  maavoimat
Rooli:  alueellinen yhtymä
Osa joukkoa:  Suomen puolustusvoimat
Koko:  sotilaslääni
Tukikohta:  Kouvola
Kaakkois-Suomen sotilaslääni (K-SSl) oli Pääesikunnan alainen itsenäisiin sotatoimiin kykenevä alueellinen yhtymä. Kaakkois-Suomen sotilaslääni oli jaettu Mikkelin, Kouvolan, Lappeenrannan ja Savonlinnan sotilaspiiriin. Näiden lisäksi sotilasläänin alaisuudessa olivat Karjalan ja Savon prikaatit sekä runsaasti muita pienempiä joukko-osastoja.
Sotilaslääni muodostettiin 1. heinäkuuta 1966 osasta 3. divisioonaa otettaessa käyttöön puolustusvoimien uusi organisaatio. Sotilaslääni lakkautettiin 31. joulukuuta 1992.
Komentajat

Sotilasläänin komentajina olivat:
kenraaliluutnantti Matti Hannila 1. heinäkuuta 1966 – 27. syyskuuta 1970
kenraaliluutnantti Ilmari Leppälä 1970 – 1971
kenraaliluutnantti Erkki Setälä 1971 – 1977
kenraalimajuri Juhani Ruutu 1977 – 1980
kenraaliluutnantti Aapo Savolainen 1980 – 1981
kenraaliluutnantti Sakari Annala 1981 – 1988
kenraaliluutnantti Gustav Hägglund 1988 – 1990
kenraalimajuri Heikki Koskelo 1991 – 31. joulukuuta 1992