stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Necrophagia

| Necrophagia |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  1983–1987, 1997–
Tyylilaji:  death metal
Kotipaikka:  Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Killjoy, laulu    Fug, kitara    Undead Torment, kitara    Iscariah, kitara    Titta Tani, rummut    Opal Enthroned, koskettimet  
Levy-yhtiö:  Red Stream   Season of Mist   New Renaissance  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Necrophagia on Ohion Wellsvillestä, Yhdysvalloista kotoisin oleva death metal -yhtye. Yhtye perustettiin vuonna 1983 ja oli siis yksi ensimmäisistä death metal -yhtyeistä. Nimi Necrophagia tarkoittaa ruumiin syömistä (kreikan sanoista nekron [ruumis] ja fagein [syödä]).
Merkittävin musiikillinen vaikuttaja Necrophagian musiikkiin oli brittiläinen Venom, mutta ideologisesti yhtye otti paljon vaikutteita gore- ja slasher-elokuvista. Yhtyeen debyytti Season of the Dead oli aikanaan hyvin vaikutusvaltainen julkaisu.
Diskografia

| --- | --- |
 Demot Death is Fun (1984)  Autopsy on the Living Dead (1985)  Rise from the Crypt (1985)  Power Through Darkness (1986)  Nightmare Continues (1986) Albumit Season of the Dead (1987)  Holocausto De La Morte (1998)  The Divine Art of Torture (2003)  Harvest Ritual Volume I (2005)  Death Trip 69 (2011)  WhiteWorm Cathedral (2014) EP:t Black Blood Vomitorium (2000)  Cannibal Holocaust (2001)  Goblins Be Thine (2004) :  Splitit Reverse Voices of the Dead (2001)  Kindred of a Dying Kind / Young Burial (2003)  Draped In Treachery (2005) Kokoelmat Death is Fun (1995)  Legacy of Horror, Gore and Sickness (2000)  1983~1987 / 1994~1998 (2007) Livealbumit Slit Wrists and Casket Rot (2006) DVD:t Nightmare Scenarios (2004)  Necrotorture/Sickcess (2005)
Aiheesta muualla

Necrophagia Myspacessa (englanniksi)
Necrophagia Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Myöhästynyt hääyö

| Myöhästynyt hääyö |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Edvin Laine
Käsikirjoittaja:  Juha Nevalainen
Perustuu:  Mika Waltarin näytelmään Myöhästynyt hääyö, 1948
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Harry Bergström
Kuvaaja:  Marius Raichi
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Lavastaja:  Aarre Koivisto
Pääosat:  Liisa Tuomi Jussi Jurkka Edvin Laine Elsa Turakainen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  1960
Kesto:  80 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Myöhästynyt hääyö on Edvin Laineen ohjaama elokuva vuodelta 1960. Juha Nevalaisen käsikirjoitus perustuu Mika Waltarin näytelmään Myöhästynyt hääyö (1948). Näytelmä oli Laineen tilaustyö kiertuenäytelmäksi.
Juha Nevalainen muokkasi näytelmän elokuvakäsikirjoitukseksi, johon tuli alkuperäisten neljän rinnalle lisää henkilöhahmoja. Keskeisiä ovat kuitenkin alkuperäiset neljä. Annie mestariampujan ja My Fair Ladyn ansiosta Liisa Tuomi oli suosittu näyttelijä, ja hänen vuokseen elokuvassa painotettiin musiikkiosuuksia. Toivottu Rakkaan lurjuksen yleisömenestyksen toistaminen ei kuitenkaan onnistunut, vaan katsojia oli alle vuoden keskiarvon.
Juoni

Juhlitun yön jälkeen mies herää aamuun ja muistaa menneensä illalla naimisiin tyttöystävänsä kanssa. Naisvihaaja amerikaneno tulee käymään ja asiat menevät sotkuun. Tarinassa hääyön tielle tulee hullunkurisia esteitä.
Arviot

Elokuvan kestävintä antia on erään kriitikon mukaan Marius Raichin kuvaus. Erään toisen kriitikon mukaan kyseessä on keskentekoinen teatraalinen farssi, jossa on turhia musiikkinumeroita.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Liisa Tuomi  | … |  Kaija Mäkinen   |
|  Jussi Jurkka  | … |  Otto Mäkinen, vävy   |
|  Edvin Laine  | … |  William Makinen, ent. Ville Mäkinen   |
|  Elsa Turakainen  | … |  Lilli Sorjanen, anoppi   |
|  Henny Waljus  | … |  neiti Lundgren   |
|  Irja Rannikko  | … |  nainen ovella   |
|  Aarne Laine  | … |  vuokra-autoilija   |
|  Leo Sarri  | … |  hissinkorjaaja   |
|  Kristian Nevalainen  | … |  kukkakaupan lähetti   |
|  Vilho Ruuskanen  | … |  1. poliisi   |
|  Eero Tolvanen  | … |  2. poliisi   |
|  Gunnel Hanén  | … |  4. vaimo   |
|  Kirsti Ortola  | … |  2. vaimo   |
|  Martta Kontula  | … |  3. vaimo   |
|  Rauha Puntti  | … |  1. vaimo   |
|  Tuukka Soitso  | … |  mies ravintolassa   |
|  Anja Hatakka  | … |  katua ylittävä nainen   |
|  Nils Lindell  | … |  autoilija   |
|  Kosti Klemelä  | … |  insinööri   |
|  Kaisu Viias  | … |  lentomatkustaja   |
|  Marius Raichi  | … |  lentomatkustaja   |
|  Sirkka Kaski  | … |  kampaaja   |
|  Drei Franz  | … |  wieniläistrio   |
|  Sirkka Breider  | … |  nainen ravintolassa   |
|  Arvo Kuusla  | … |  tarjoilija   |
|  Kaarlo Wilska  | … |  tarjoilija   |
Neruda

Neruda on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Jan Neruda (1834–1891), tšekkiläinen kirjailija
Pablo Neruda (1904–1973), chileläinen runoilija, diplomaatti, poliitikko
Wilma Neruda (1838–1911), tšekkiläinen viulisti
Muita

Neruda, asteroidi
Neruda, kraatteri planeetta Merkuriuksella
Neruda, vuonna 2016 ensi-iltansa saanut Pablo Nerudasta kertova elämäkertaelokuva
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Neruda”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nestori Veikkola

Nestori Veikkola (7. maaliskuuta 1884 Karjalohja – 20. lokakuuta 1961 Lohja) oli suomalainen näytelmäkirjailija.
Näytelmiä

Leipä : 1-näytöksinen näytelmä kovilta ajoilta. Kansanvallan näytelmistö n:o 30.   Helsinki 1935
Hairahdusko : 1-näytöksinen näytelmä.       Pienviljelijäin liitto, Helsinki 1938
Lohjan työväenyhdistys r.y. 1905-1955.    Lohjan työväenyhdistys, Lohja 1955
Niklas Stark

Stark Hertha Berlinin paidassa ystävyysottelussa West Ham Unitedia vastaan
Niklas Stark (s. 14. huhtikuuta 1995) on saksalainen jalkapalloilija. Stark edustaa Bundesliigassa pelaavaa SV Werder Bremeniä. Hänen sopimuksensa Werder Bremenin kanssa ulottuu kesäkuun loppuun saakka 2026. Werder Bremenin lisäksi Stark on edustanut Bundesliigassa 1. FC Nürnbergiä ja Hertha BSC:tä. Hänen pelipaikkansa on keskuspuolustaja. Stark on pelannut 227 Bundesliigan ottelua. Näissä otteluissa hän on tehnyt seitsemän maalia. Herthassa hän pelasi myös neljä Eurooppa-liigan ottelua. Stark on pelannut kaksi A-maaottelua Saksan A-maajoukkueessa ilman tehtyjä maaleja. Hän voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2014 ja alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2017.
Nikolai Tschaplin

Nikolai Tschaplin (19. huhtikuuta 1868 Vishnavolodsj, Tverin alue, Venäjän keisarikunta – 25. elokuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen toimittaja.
Tschaplinin vanhemmat olivat valtioneuvos, luutnantti Feodor Tschaplin ja Aurora Matilda Jung. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1888 ja opiskeli sitten jonkin aikaa matematiikkaa ja kemiaa Helsingin yliopistossa.
Tschaplin oli Hufvudstadsbladetin toimittajana 1899–1933. Hän oli aluksi lehdessä merenkulku- ja urheilutoimittajana mutta siirtyi sitten virastouutisten hankkijaksi. Tschaplin oli ruotsinkielisen sanomalehtimiesliiton Finlands svenska publicistförbundin hallituksen jäsen ja liiton pitkäaikainen rahavarainhoitaja. Lisäksi Tschaplin toimi liiton Espoon Suvisaaristossa Estholmenin saarella sijaitsevan kesäkodin intendenttinä.
Norbert Burgmüller

Norbert Burgmüller
Norbert Burgmüller (8. helmikuuta 1810 Düsseldorf – 7. toukokuuta 1836 Aachen) oli saksalainen säveltäjä. Hän syntyi musikaaliseen perheeseen. Myös hänen isänsä, August sekä hänen veljensä, Johann Friedrich Franz olivat säveltäjiä.
Norbert Burgmüller aloitti musiikin opiskelunsa vuonna 1826 Louis Spohrin johdolla Kasselissa. Burgmüller palasi Düsseldorfiin vuonna 1830. Hän kuoli Aachenissa vuonna 1836. Hänen kuolinsyystään ei ole täyttä varmuutta, mutta on arveltu hänen hukkuneen epileptisen kohtauksen vuoksi tai tehneen itsemurhan.
Aiheesta muualla

Norbert Burgmüller International Music Score Library Project (englanniksi)
Myllypuron metroasema

Myllypuron metroasema (ruots. Kvarnbäckens metrostation) on Helsingin metron maanpäällinen asema, joka sijaitsee Myllypuron osa-alueella Vartiokylän kaupunginosassa Itä-Helsingissä. Myllypuron metroasema avattiin syksyllä 1986 ja se on ensimmäinen asema Itäkeskuksesta haarautuvassa M2-linjan Mellunmäen jatkeessa. Aseman lähistöllä ovat muun muassa Metropolian pääkampus, Myllypuron ostari, Liikuntamylly, Myllypuron terveysasema ja ”Suomen pisimpänä leipäjonona” tunnettu elintarvikejakelu.
Myllypuron metroasema on katettu pinta-asema ja sen alkuperäisilmeen suunnitteli arkkitehtitoimisto Toivo Korhonen. Asemalla on kaksi sisäänkäyntiä, joista molemmat ovat esteettömiä; eteläinen eli A-sisäänkäynti sijaitsee Myllyaukiolla ja pohjoinen B-sisäänkäynti Jauhokujan sillalla. Myllypuron metroasema peruskorjattiin vuosina 2014–2016, jolloin asemalle rakennettiin muun muassa lasiseinät ja sisäänkäyntejä korjattiin. Aseman eteläinen sisäänkäynti sai kolmet liukuportaat, joita ei aiemmin asemalla ollut lainkaan.
Vuonna 2022 Myllypuron asemaa käytti arkisin keskimäärin 8 800 matkustajaa. Vielä vuonna 2015 vastaava lukema oli 14 700.
Korjaukset ja muutostyöt

HKL julkaisi lokakuussa 2011 hankesuunnitelman tulevalle peruskorjaukselle. Suunnitelmassa luonnehdittiin aseman silloista yleisilmettä vanhentuneeksi, huonokuntoiseksi ja epäsiistiksi. Myös matkustajaliikenteen turvallisuutta ja sujuvuutta kutsuttiin puutteelliseksi. Mittavan peruskorjauksen oli tarkoitus alkaa huhtikuussa 2013, mutta HKL:n toimitusjohtajan mukaan remontille etsittiin halvempaa vaihtoehtoa.
Peruskorjaus alkoi lopulta elokuussa 2014. Siinä uusittiin eteläinen lippuhalli, rakennettiin kolmet liukuportaat, joita ei asemalla ollut aiemmin lainkaan, korjattiin laiturikatos ja rakennettiin sinne lasiseinät, uusittiin laiturin pintarakenteet ja kalusteet, sekä rakennettiin uudet tekniset tilat ja huoltoportaat. Myllyaukion sisäänkäynnin yhteyteen asennettiin uusia polkupyöräpaikkoja. Kokonaan purettiin pohjoinen eli B-sisäänkäynnin rakennus, josta oli johtanut oma silta Myllypurontielle. Uuden sisäänkäynnit ovet avautuvat suoraan vuonna 2012 valmistuneelle koko metroradan ylittävälle Jauhokujan sillalle. Remontin ajan matkustajia palveli väliaikainen pohjoinen sisäänkäynti. Peruskorjauksen suunnitteli HMT Arkkitehdit pääsuunnittelijoinaan Jarmo Maunula ja Jukka Sallinen. Se valmistui kesällä 2016.
Aseman A-sisäänkäynnin luona sijaitseva Myllyaukio remontoitiin vuonna 2020.
Kuvia

Eteläinen eli A-sisäänkäynti
Pohjoinen eli B-sisäänkäynti
B-sisäänkäynnissä on portaat ja kaksi hissiä
Laiturirakennus
Lippuhalli vuonna 1990
Asemalaituri vuonna 2006
Uloskäynti asemalaiturilta Orpaanportaalle
Vanha B-sisäänkäynti vuonna 2012. Tässä vaiheessa Jauhokujan silta oli jo valmistunut, mutta rakennukseen kuljettiin vanhaa katettua siltaa pitkin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myllypuron metroasema Wikimedia Commonsissa
| Pohjoiseen/Länteen |  |  |  | Etelään/Itään |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Kontula ▷ Mellunmäki |  |  M2 |  | Itäkeskus ▷ Tapiola |
muokkaa wikidataa
Peruskorjauksen yhteydessä asennetut lippuhallin liukuportaat.
Nina Vislova

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Nina Vislova Lontoon olympialaisissa 2012 |  Nina Vislova Lontoon olympialaisissa 2012 |  Nina Vislova Lontoon olympialaisissa 2012 |  |
Maa:   Venäjä
Naisten sulkapallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | nelinpeli |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Manchester 2010 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Herning 2008 | nelinpeli |  |
|  Pronssia | Karlskrona 2012 | nelinpeli |  |
Nina Gennadijevna Vislova (ven. Нина Геннадьевна Вислова; s. 4. lokakuuta 1986 Moskova) on venäläinen sulkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja sai siellä pronssia naisten nelinpelissä yhdessä Valeria Sorokinan kanssa. Vislovasta tuli nelinpelissä Sorokinan kanssa ensimmäiset venäläiset sulkapallon Euroopan-mestarit vuonna 2010. Hän sai EM-kisoissa myös pronssia vuosina 2008 ja 2012.
Nina Vaskunlahti

Nina Vaskunlahti vuonna 2020
Nina Vaskunlahti (s. 1959 Huittinen) on suomalainen diplomaatti. Hän on työskennellyt vuodesta 2019 ulkoministeriön taloudellisista ulkosuhteista vastaavana alivaltiosihteerinä. Sitä ennen hän toimi Suomen Intian-suurlähettiläänä New Delhissä 2016–2019 ja Turkin-suurlähettiläänä Ankarassa 2012–2016. Maaliskuussa 2023 hänet nimitettiin Suomen Itävallan-suurlähettilääksi Wieniin syyskuusta 2023 alkaen.
Vaskunlahti on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1984. Vaskunlahti on työskennellyt muun muassa ulkoministeriön itäosaston osastopäällikkönä sekä Coreper I -lähettiläänä Suomen pysyvässä edustustossa EU:ssa. Hänellä on kokemusta myös Suomen Moskovan ja Canberran edustustoista.
Nina Weckström

Nina Weckström  (s. 10. elokuuta 1979) on suomalainen sulkapallon pelaaja.
Hän pelasi vuoden 2005 sulkapallon maailmanmestaruuskisoissa Anaheimissa. Naisten kaksinpelissä hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Malesian Sutheaswari Mudukasanille. Naisten nelinpelissä (parinaan sisarensa Anu Nieminen) hän myös hävisi ensimmäisellä kierroksella.
Norbert Gombos

| Norbert Gombos |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. elokuuta 1990 (ikä 34) Galanta
Kansalaisuus:   Slovakia
Tennispelaaja
Pituus:  196 cm
Paino:  85 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2009–
Palkintorahat:  2 012 031 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  124. (16.6.2014)
Voitot/tappiot:  28–57
Grand Slam -turnauksissa
Wimbledon:  1. kierros (2017, 2018)
Yhdysvaltain avoimet:  1. kierros (2017)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  238  (19. lokakuuta 2015)
Voitot/tappiot:  1–4
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Norbert Gombos (s. 13. elokuuta 1990 Galanta) on slovakialainen tennispelaaja. Gomboš on sijoittunut kaksinpelissä parhaimmillaan ATP-listan sijalle 80 lokakuussa 2017.
Vuonna 2014 Gombos pelasi sekä Wienin ATP-turnauksen että Valencian ATP-turnauksen pääsarjassa. Molemmissa turnauksissa hän hävisi ensimmäisen kierroksen ottelunsa.
Aiheesta muualla

Norbert Gombos ATP:n sivuilla (englanniksi)
Norbert Gombos ITF:n sivuilla (englanniksi)
Punaorpo

| --- | --- |
:  Määritelmä: Suomen sisällissodan (1918) punaisen puolen orvoksi jäänyt lapsi 
: Wikipediassa ei tällä hetkellä ole varsinaista artikkelia aiheesta Punaorpo. Katso punaorpo Wikisanakirjasta, vapaasta sanakirjasta.  Voit aloittaa aihetta käsittelevän artikkelin Wikipediaan , mutta kirjoita enemmän kuin vain sanakirjamääritelmä.
Nikolai Tsiskaridze

Nikolai Tsiskaridze (2024)
Nikolai Tsiskaridze (ven. Николай Цискаридзе, s. 31. joulukuuta 1973 Tbilisi) on Moskovan Bolšoi-teatterin ensitanssija. Uransa aikana lukuisia tunnustuspalkintoja ja mittavaa kansainvälistä kuuluisuutta saanut Tsiskaridze on yksi maansa tunnetuimmista ja ihailluimmista tanssitaiteilijoista.
Aiheesta muualla

Nikolai Tsiskaridze Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nerudan postinkantaja

| Nerudan postinkantaja> Ardiente paciencia |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Antonio Skármeta
Käsikirjoittaja:  Antonio Skármeta 
Tuottaja:  Henrique Espírito Santo
Säveltäjä:  Roberto Lecaros
Kuvaaja:  Joao Abel Aboim
Leikkaaja:  Agape von Dorstewitz
Pääosat:   Roberto Parada  Óscar Castro  Marcela Osorio 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Chile
Tuotantoyhtiö:   Prole Films  Von Vietinghoff Filmproduktion  Zweites Deutsches Fernsehen 
Ensi-ilta:  1983
Kesto:  80 min
Alkuperäiskieli:  espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nerudan postinkantaja on vuonna 1983 valmistunut chileläinen draama, jonka Antonio Skármeta ohjasi samannimisen kirjansa pohjalta. Se kertoo posteljoonin ja runoilija Pablo Nerudan ystävyydestä. Elokuvassa puhutaan espanjaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Roberto Parada  | … |  Pablo Neruda   |
|  Óscar Castro  | … |  Mario Jimenez   |
|  Marcela Osorio  | … |  Beatriz   |
|  Naldy Hernandez  | … |  Rosa   |
Myöhempi elokuvasovitus

Myöhempi ja kansainvälisesti tunnetumpi elokuvasovitus samasta Antonio Skármetan tarinasta on Il Postino – Posteljooni (1994).
Neue Synagoge

Neue Synagoge vuonna 2005.
Neue Synagoge (suom. Uusi synagoga) on Berliinin Oranienburger Strassella sijaitseva juutalainen synagoga, jota pidetään arkkitehtonisesti ja kaupunkikuvallisesti merkittävänä.
Uusmaurilaista tyyliä edustava kultakupolinen synagoga rakennettiin vuosina 1859–1866. Sen suunnitteli alkujaan arkkitehti Eduard Knoblauch ja työn saattoi päätökseen Friedrich August Stüler. Knoblauchin on arveltu käyttäneen arkkitehtuurin esikuvana varsinkin Alhambran linnaa Granadassa. Valmistuessaan rakennus oli Saksan suurin synagoga. Berliinin juutalainen seurakunta olikin tuolloin Saksan suurin ja monet pääkaupungin juutalaisista asuivat nimenomaan ympäröivässä Spandaun esikaupungissa. Synagogan avajaisseremoniaan osallistuivat muun muassa Preussin pääministeri Otto von Bismarck ja kruununprinssi vaimoineen. Päärukoushuoneessa oli alkujaan 3000 paikkaa.
Kristalliyönä 9.–10. marraskuuta 1938 Neue Synagoge pelastui hyökkäykseltä ja tuhopoltolta, koska Wilhelm Krützfeld -niminen poliisi asettui turvaamaan sitä sillä perusteella, että kyseessä oli suojeltu rakennus. Synagoga kuitenkin tuhoutui suurelta osin toisen maailmansodan pommituksissa vuonna 1943. Päärukoushuoneen jäännökset purettiin vuonna 1958, minkä jälkeen rakennuksesta jäi pystyyn vain julkisivu. Se julistettiin vuonna 1966 sodan ja fasismin vastaiseksi muistomerkiksi. Synagogan jälleenrakennus aloitettiin vuonna 1988 DDR:n valtion tuella. Puoluejohtaja Erich Honeckerin tarkoituksena oli ilmeisesti saada itselleen suosiota Yhdysvalloissa tukemalla näkyvästi synagogan restaurointihanketta, mutta hän kukistui ennen sen valmistumista. Rakennus avattiin uudelleen toukokuussa 1995. Suurta päärukoushuonetta ei rakennettu uudelleen ja sen paikalla on nykyisin vain valkoisella merkitty sorakenttä, josta rakennukset alkuperäiset mittasuhteet voi nähdä.
Rakennuksessa toimii nykyisin Centrum Judaicum, joka käsittää rukoushuoneen, seurakuntatalon, muistohuoneen ja museon. Synagogan seinässä on poliisi Krützfeldille omistettu muistolaatta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neue Synagoge Wikimedia Commonsissa
Centrum Judaicumin kotisivu (saksaksi)
Niagara (elokuva)

| Niagara |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Henry Hathaway
Käsikirjoittaja:   Charles Brackett  Richard L. Breen  Walter Reisch 
Tuottaja:  Charles Brackett
Säveltäjä:  Sol Kaplan Haven Gillespie
Kuvaaja:  Joseph MacDonald
Leikkaaja:  Barbara McLean
Tuotantosuunnittelija:  Maurice Ransford
Pukusuunnittelija:  Dorothy Jeakins
Pääosat:   Marilyn Monroe  Joseph Cotten  Jean Peters 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  20th Century Fox
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix Xfinity Streampix
Ensi-ilta:   21. tammikuuta 1953Yhdysvallat  20. marraskuuta 1953Suomi 
Kesto:  92 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Niagara on vuonna 1953 valmistunut dramaattinen trilleri ja film noir -elokuva. Elokuvan pääosissa ovat Marilyn Monroe, Joseph Cotten ja Jean Peters.
Monroe on petollisen ja manipuloivan vaimon roolissaan elokuvan kantava voima. Peters taas esittää Cottenin ja Monroen esittämän pariskunnan ystävätärtä. Toisin kuin monet muut sen aikaiset film noir -elokuvat Niagara kuvattiin Technicolor-järjestelmällä. Elokuva oli ensi-iltavuonna Foxin kassamagneetteja elokuvien Herrat pitävät vaaleaveriköistä ja Kuinka miljonääri naidaan ohella, ja Monroesta tuli sen ansiosta 1950-luvun suurimpia naistähtiä. Elokuvaa pidetäänkin usein Monroen läpimurtoroolina.[lähde? ]
Juoni

Toisena kuherruskuukautenaan Polly (Jean Peters) ja Ray (Casey Adamsin) Cutler saapuvat Niagaran putouksille majataloon ja tapaavat siellä toisen pariskunnan, Rose (Marilyn Monroe) ja George (Joseph Cotten) Loomisin. Rose on huomattavasti nuorempi kuin aviomiehensä.
Sodasta tullut George kärsii jatkuvasti masennuksesta ja on juuri päässyt pois psykiatrisesta sairaalasta. Rose tekee kaikkensa sekoittaakseen miehensä pään entistä pahemmin; hän muun muassa pukeutuu tahallisen provosoivasti - kaksinaismoralistiseen aikakauteen nähden jopa rivoa hipovan avokaulaisiin pukuihin[lähde? ].
Yhtenä päivänä putouksilla Polly näkee Rosen suutelevan nuoren miehen (Richard Allan) kanssa. Myöhemmin Rose ja mies suunnittelevat puhelimessa Georgen murhaamista, suunnitelmana on tönäistä mies vesiputousten näköalapaikalta alas ja lavastaa se itsemurhaksi.
Murhasuunnitelma jää kuitenkin toteutumatta, kun nuori mies kuolee. George arvaa vaimonsa osuuden suunnitelmassa ja työntää rakastajan koskeen putouksien alla olevalta Tuulien sillalta, mutta ottaa kuitenkin tämän kengät luovuttaessaan pois vierailua varten lainaamansa sadevaatteet ja saappaat. Kun vedestä löydetään ruumis, kaikki olettavat sen olevan George. Rose tunnistaa miehensä kengät ja menee ruumishuoneelle tunnistamaan miehensä ruumiin. Kun Rose huomaa ruumishuoneella rakastajansa kuolleen ja miehensä olevan elossa, hän joutuu järkytyksestä sairaalaan.
Kaupungissa on kellotorni, jonka koneisto soittaa toivesävelmiä; Rose ja rakastaja olivat sopineet että heidän yhteinen mielisävelmänsä tornin soittamana olisi merkki onnistuneesta murhasta – mutta George tietääkin asian ja jättää tornille pyynnön soittaa sävelmää jatkuvasti.
Sairaalassa oleva Rose joutuu paniikkiin ja lähtee epätoivoiselle pakomatkalle päästäkseen miestään pakoon. Raivostunut George saa kuitenkin Rosen kiinni, ja kovan takaa-ajon jälkeen murhaa hänet.
Tekonsa seuraukset tajuttuaan George päättää lähteä pakomatkalle. Hän varastaa veneen, johon joutuu myös Polly, ja vene suuntaa suoraan Niagaran putouksille. Polly onnistutaan pelastamaan kiveltä keskeltä putouksen harjaa, mutta George putoaa veneensä kanssa alas varmaan kuolemaan. Elokuva päättyy kuviin Niagaran putouksista.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Marilyn Monroe  | … |  Rose Loomis    |
|  Joseph Cotten  | … |  George Loomis    |
|  Jean Peters  | … |  Polly Cutler    |
|  Casey Adams/Max Showalter  | … |  Ray Cutler    |
|  Denis O'Dea  | … |  Inspector Starkey    |
|  Richard Allan  | … |  Patrick    |
|  Don Wilson  | … |  herra Kettering    |
|  Lurene Tuttle  | … |  rouva Kettering    |
|  Russell Collins  | … |  herra Qua    |
|  Will Wright  | … |  venemies   |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Niagara (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Niagara (elokuva) Elonet.
Film Monthly Review
Film Noir of the Week review (Arkistoitu – Internet Archive)
Marilyn Monroe
Joseph Cotten
Jean Peters
Niklas Sundfors

| Niklas Sundfors> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. toukokuuta 1995 (ikä 29) Pietarsaari, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nikke
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Grüner Ishockey
Sarja:  GET-ligaen
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Sport (SML) Hermes (Mestis) Hokki (Mestis) Kumla HC (Ruotsi I) JHT (S-S)
Niklas Sundfors (s. 8. toukokuuta 1995 Pietarsaari) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Norjan GET-ligaenin Grüner Ishockeyssa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa.