stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liukuhihnasushi
Historia

Liukuhihnasushin keksi Yoshiaki Shiraishi (1914-2001), jolla oli ongelmia saada henkilökuntaa pieneen sushiravintolaansa ja ylläpitää ravintolaa yksin. Hän keksi idean liukuhihnasushista katseltuaan olutpulloja liukuhihnalla Asahi-panimossa. Viiden vuoden kehittelyn jälkeen, johon kuului liukuhihnan suunnittelu ja toiminnan nopeus, Shiraishi avasi ensimmäisen liukuhihnasushiravintolan Mawaru Genroku Sushin Higashiosakaan vuonna 1958, josta se laajeni jopa 250 ravintolaan ympäri Japania. Vuonna 2001 yhtiöllä oli kuitenkin enää 11 ravintolaa. Shiraishi keksi myös robottisushin, jossa sushia tarjoilevat robotit, mutta tästä ei kehittynyt kaupallista menestystä.
Alunperin liukuhihnasushiravintoloissa kaikki asiakkaat istuivat liukuhihnaan päin, mutta tämä ei ollut suosittua ryhmien keskuudessa. Tämän vuoksi pöytiä käänneettiin niin että ne ovat sivuttain liukuhihnaan nähden, jolloin yhden pöydän ääressä voi istua jopa kuusi ihmistä. Tämä mahdollisti myös liukuhihnan lyhentämisen jolloin sillä voitiin palvella useampia asiakkaita.
Liukuhihnasushista tuli suosittua kun sushia tarjoiltiin liukuhihnalta Expo ’70 -näyttelyssä Osakassa. Seuraava suosio tuli vuonna 1980 kun ulkona syömisestä tuli suositumpaa, ja lopulta myös 1990-luvulla kun halvoista ravintoloista tuli suosittuja talouskuplan puhkeamisen jälkeen. Vuonna 2010 Akindo Sushiro oli Japanin suosituin liukuhihnasushimerkki.
Vuonna 2023 jotkut asiakkaat joutuivat pidätetyiksi käyttäydyttyään tahallaan epähygienisesti nuolemalla tai juomalla lautasista jotka kulkivat liukuhihnalla heidän edestään kohti muita asiakkaita. Nämä teot, joita kutsuttiin "sushiterrorismiksi", tehtiin käytännön piloina joista kuvattuja videoita jaettiin Internetissä.
Aiheesta muualla

Liukuhihnasushi Wikimedia Commonsissa
Kuvia ja videoita liukuhihnasushista
Liukuhihnasushiravintola Kagoshimassa, Japanissa
Asiakkaan näkymä liukuhihnasushiravintolassa
Sushia kuljettava liukuhihna kääntymässä tiukan nurkan ympäri
Tsubakin valmistama TORP-tyyppinen muovinen liukuhihna jota käytetään monissa ravintoloissa
Liukuhihnasushiravintola Portlandissa, Yhdysvalloissa
Kenraali Kim Il-sungin laulu

Kenraali Kim Il-sungin laulu on kappale Pohjois-Korean yksinvaltiaalle Kim Il-sungille.[lähde? ]
Sanoitus

| Chosŏn'gŭl | McCune-Reischauer transliterointi | Englanninkielinen käännös (kirjaimellinen) | Englanninkielinen käännös (suositeltava) (Arkistoitu – Internet Archive) | Suomenkielinen käännös |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 장백산 줄기줄기 피어린 자욱  압록강 굽이굽이 피어린 자욱  오늘도 자유조선 꽃다발 우에  력력히 비쳐주는 거룩한 자욱  CHORUS 아-, 그 이름도 그리운 우리의 장군  아-, 그 이름도 빛나는 김일성장군  만주벌 눈바람아 이야기하라  밀림의 긴긴 밤아 이야기하라  만고의 빨찌산이 누구인가를  절세의 애국자가 누구인가를  CHORUS 로동자 대중에겐 해방의 은인  민주의 새 조선엔 위대한 태양  이십개 정강우에 모두다 뭉쳐  북조선 방방곡곡 새봄이 오다  CHORUS | Changbaeksan chulgijulgi p'iŏrin chauk  Amnokkang kubigubi p'iŏrin chauk  onŭldo chayu Chosŏn kkottabal ue  ryŏngnyŏkhi pich'yŏjunŭn kŏrukhan chauk  CHORUS a- kŭ irŭmdo kŭriun uriŭi changgun  a- kŭ irŭmdo pinnanŭn Kim Il-sŏng changgun  Manjubŏl nunbarama iyagihara  millimŭi kin'gin pama iyagihara  man'goŭi ppaltchisani nuguingarŭl  chŏlseŭi aegukchaga nuguingarŭl  CHORUS rodongja taejungegen haebangŭi ŭnin  minjuŭi sae Chosŏn en widaehan t'aeyang  isipkae chŏnggangue moduda mungch'yŏ  puk Chosŏn pangbanggokkok saebomi oda  CHORUS | Baekdu Mountains roll, stained with blood  Long Yalu River meanders, soaked in blood  Today the free Chosŏn's wreath of glories  Radiates its holy rays around the land  CHORUS Oh- Our brilliant and beloved General dear  Oh- Our exalted leader General Kim Il-sung  Vast snowy fields of Manchuria please tell me  Endless night deep in the Taiga please tell me  Immortal guerrilla warrior, who is he?  Outstanding patriot of the nation, who is he?  CHORUS Liberator of the working people, our savior dear  The great sun of the new Korea, democratic and free.  For around the 20 Principles we rally around,  Throughout North Korea, at last spring has arrived!  CHORUS | Bright traces of blood on the crags of Jangbaek still gleam,  Still the Amnok carries along signs of blood in its stream.  Still do those hallowed traces shine resplendently  Over Korea ever flourishing and free.  CHORUS So dear to all our hearts is our General's glorious name,  Our own beloved Kim Il-sung of undying fame.   Tell, blizzards that rage in the wild Manchurian plains,  Tell, you nights in forests deep where the silence reigns,  Who is the partisan whose deeds are unsurpassed?  Who is the patriot whose fame shall ever last?  CHORUS He severed the chains of the masses, brought them liberty,  The sun of Korea today, democratic and free.  For the Twenty Points united we stand fast,  Over our fair homeland spring has come at last!  CHORUS |  |
Luettelo näistä lauluista

Kenraali Kim Jong-ilin laulu
Kristillinen rauhankonferenssi

Kristillinen rauhankonferenssi on Prahassa 1958 perustettu Moskovasta johdettu rauhanliike, jonka tavoitteena oli olla vastavoima Kirkkojen maailmanneuvostolle. Prahan kevään jälkeen 1968 se organisoitiin uudelleen, ja sen johtoon tuli 1971 Venäjän ortodoksikirkon metropoliitta Nikodim, mutta sen uskottavuus oli mennyt.
Myös Suomen evankelis-luterilaista kirkkoa houkuteltiin siihen mukaan, mutta se nähtiin poliittisena, eikä siihen siksi menty mukaan. Liikkeen yhdysmies Suomessa oli professori Heikki Waris, joka ei kuitenkaan saanut arkkipiispa Martti Simojoelta virallista asemaa. Tosin Viron arkkipiispa Jaan Kiivit vanhempi oli raportoinut KGB:lle, että Simojoki olisi ollut myöntymässä liittymiseen. Simojoen elämäkerran kirjoittaja Juha Seppo on katsonut kuitenkin, että Kiivit on välittänyt KGB:lle sellaisen näkemyksen, jota siellä odotettiin.
Liikkeen perusti Yhdysvalloissa sodan aikana paossa ollut tšekkiläinen pappi Josef Hromádka, joka oli myös Maailman rauhanneuvoston keskustoimikunnan jäsen. Prahan kevään jälkeen hän erosi pettyneenä ja kuoli pian.
Khalkis (täsmennyssivu)

Khalkis (m.kreik. Χαλκίς, lat. Chalcis) voi viitata seuraaviin paikkoihin:
Khalkis, antiikin aikainen kaupunki Euboian saarella
Chalkída, nykyinen kaupunki Euboian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella
Khalkis, antiikin aikainen kaupunki Aioliissa
Khalkis eli Khalkeia, antiikin aikainen kaupunki Aitoliassa
Khalkis eli Khalkis Belos-joella, antiikin aikainen kaupunki Syyriassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Khalkis”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kristillinen mytologia

Kristillinen mytologia eli kristillinen tarusto on suppeassa merkityksessä kokoelma taruja, jotka ovat muodostuneet Uuden testamentin ympärille, tai jotka kertovat pyhimysten elämästä. Kristinopin mukaan nämä tarinat eivät suoraan puutu kristinuskon tärkeimpiin kysymyksiin vaan selittävät uskontoa vertauskuvallisesti. Esimerkkejä kristillisestä tarustosta ovat Pontius Pilatuksen urasta kertovat legendat, suomalainen legenda Savilinnut, joka kertoo Jeesuksen luoneen linnut savesta (peräisin Tuomaan lapsuusevankeliumista), tai osa Kuningas Arthurin tarinoista ja Graalin maljan etsinnästä (alun perin nämä kertomukset kuuluivat muun muassa kelttiläiseen tarustoon).
Korouoman Karhunpesä

Korouoman Karhunpesä on Posion kunnassa sijaitseva luola. Se on jääluola, jossa seinämiä peittävä jääpeite pysyy sulamattomana suurimman osan vuodesta, ainakin elokuulle saakka. Joinakin vuosina jääpeite pysyy ympäri vuoden. Luolan syntymiseen on vaikuttanut koko Suomen halki kulkeva siirroslinja, jonka alueella Korouoman kallio sijaitsee. Luola on syntynyt siten, että kallion keskellä olevan kanjonin seinämään on syntynyt rako, jonka laajentuessa on syntynyt luola. Luola sijaitsee Korouoman ruhjelaaksossa, joka on syntynyt satoja miljoonia vuosia sitten. Tämän alueen ruhjeista kalliota ovat kuluttaneet jääkausien aikaiset mannerjäätiköt. Näin kallioon on syntynyt syvä ja jyrkkäseinämäinen kanjoni, jonka seinämään Karhunpesän luola on siis syntynyt. Alueen kallioperä sisältää graniittia. Koko kanjonin alueella on lohkareikkoja ja paikoin esiintyy suuriakin lohkareita. Myös luolan lattia ja katto ovat muodostuneet lohkareista. Korouoman seudulla on usein talvella jääputouksia, jotka sopivat jääkiipeilyyn. Lähistöllä on toinen luola, jota kutsutaan Pirunkirkoksi.
Kirjat Luza

| Kirjat Luza |
| --- | --- |

 Kirjat Luza
 Koordinaatit: 32°12′12″N, 35°16′12″E 
Valtio:   Palestiina
kuvernementti:  Nablus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kirjat Luza on samarialaisten asuttama kylä Garisiminvuorella Palestiinassa Nablusin kaupungin vieressä. Nykyisin kaupunki on Israelin Holonin ohella toinen kahdesta samarialaisten keskittymästä ja vuori itsessään on heidän pyhä paikkansa.
Maantiede

Kirjat Luza sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Garisiminvuorella Nablusin kaupungin vieressä. Kylä on Israelin ja palestiinalaishallinnon yhteishallinnossa olevaa aluetta. Garisiminvuoren muut osat ovat pelkästään Israelin hallinnassa ja kylään johtava tie on palestiinalaisten hallinnassa.
Historia

Brittien vallattua Palestiinan Osmanien valtakunnalta ensimmäisen maailmansodan seurauksena perustettiin Palestiinan brittiläinen mandaattihallinto. Samarialaisten pieni yhteisö asui tuolloin Nablusissa omassa korttelissaan, josta osa alkoi nyt muuttaa muihin kaupunkeihin. Israelin itsenäisyyssodan jälkeen vuonna 1949 yhteisö oli jakautunut kahtia nykyisessä Israelissa ja Nablusissa, jota hallitsi Jordania. Kaupungin viereinen Garisiminvuori on samarialaisten pyhä paikka.
Jordaniassa samarialaiset saivat tukea hallinnolta, mutta suhteet Nablusin muslimiväestöön huononivat esimerkiksi hallinnon vastaisissa mellakoissa. Israel miehitti Jordanian hallitseman Länsirannan kuuden päivän sodassa vuonna 1967. Turvallisuustilanne Nablusissa heikkeni Israelin miehityksen vastaisen ensimmäisen intifadan puhjetessa vuonna 1987. Samarialaiset, jotka olivat aikaisemmin mieltäneet itsensä enneminkin palestiinalaisiksi, alettiin mieltää Israelilaisina ja he alkoivat muuttaa Nablusista Kirjat Luzaan, jossa he saivat suojelusta Israelin armeijalta. Paikka käsitti alkujaan vain yhden kadun ja pienen määrän rakennuksia. Oslon rauhanprosessin kautta 1990-luvulla kylästä tuli osa niin sanottua alue C:tä, joka on Israelin ja Palestiinan yhteishallinnossa.
Väestö

Kirjat Luzan samarialaiset puhuvat arabiaa ja käyvät palestiinalaishallinnon kouluja.
Lindberghin pojan kidnappaus

Etsintäkuulutus Lindberghin lapsesta.
Lindberghin pojan kidnappaus tapahtui 1. maaliskuuta 1932, kun Charles Lindberghin ja Anne Morrow Lindberghin 20 kuukauden ikäinen esikoispoika Charles Augustus III kidnapattiin kotoaan. Tapaus on yksi suurimpia 1900-luvun alkupuoliskon rikostapauksista, median ja ihmisten kiinnostus asiaa kohtaan oli suurta. Charles Lindbergh oli tullut kuuluisaksi jo aiemmin Yhdysvalloissa lennettyään ensimmäisenä ihmisenä Atlantin yli.
Sieppaajana tuomittiin 35-vuotias  amerikansaksalainen puuseppä Bruno Richard Hauptmann.
Kaappaus

Kaappaus tapahtui Lindberghien uudessa kodissa lähellä Hopewellia, New Jerseyn osavaltiossa, 1. maaliskuuta 1932 noin iltakymmenen aikaan. Talossa oli tuolloin vain viisi henkilöä: Lindberghit, lastenhoitaja Betty Gow, hovimestari Oliver Whately sekä nuori taloudenhoitaja, englantilaissyntyinen Violet Sharp. Lastenhoitaja Gow oli mennyt noin kello 22 aikoihin katsomaan lasta, mutta huomasi sängyn olevan tyhjä. Hän arveli lapsen olevan alakerrassa Anne Morrow’n luona. Kun oli tullut selväksi, ettei lapsi ollut kenenkään luona alakerrassa, eikä kukaan ollut nähnyt lasta, ryhdyttiin lasta etsimään tuloksetta. Viimeisin varma havainto lapsesta oli kello 19.30. Kaappaus oli tapahtunut hieman yli kello 21.
Kaappaaja oli käyttänyt puisia tikkaita kiivetäkseen ikkunan kautta. Tikkaat oli jätetty rikospaikalle.
Kaappaus > Kirje

Huoneesta löydettiin vain kirje, jossa vaadittiin 50 000 dollarin lunnaita. Kirje oli kirjoitettu huonolla käsialalla ja siinä oli kieliopillisia puutteita. Esimerkiksi sana good (’hyvä’) oli kirjoitettu gut. Kirjeen allekirjoituksena oli kolme reikää ja ympyräkuvio.
Ensimmäisen kirjeen sisältö:
Dear Sir!
Have 50.000$ redy 25 000$ in

20$ bills 15000$ in 10$ bills and

10000$ in 5$ bills After 2–4 days

we will inform you were to deliver

the mony.



We warn you for making

anyding public or for notify the Police

The child is in gut care.

Indication for all letters are

Singnature [Symbol to right]

and 3 hohls.
Tutkimukset

Tieto kaappauksesta levisi nopeasti pitkin New Jerseyä. Poliisi järjesti yöllä välittömästi poikkeuksellisen laajat etsinnät lapsen löytämiseksi tutkiessaan tuhansia autoja ja laivoja – tuloksetta. Tapauksen tutkijaksi valittiin kuvernöörin käskystä eversti Herbert Norman Schwarzkopf. Myöhemmin poliisi lähetti tuntomerkit useisiin lastenkoteihin ja sairaaloihin.
Poliisi tutki pihan tarkasti, muttei kyennyt löytämään mitään ratkaisevaa paikallejääneiden tikapuiden ja sorkkaraudan lisäksi. Paikalta löytyneet jalanjäljet / painaumat maassa eivät antaneet viitettä esimerkiksi tekijän kengän koosta. Todennäköisesti tekijä oli laittanut sukat kenkien päälle hämätäkseen tutkijoita. Tikapuiden yksi puola oli hajonnut. Charles Lindbergh oli ilmeisesti kuullut räsähdyksen, mutta arveli sen tulevan puisista muuttolaatikoista, joita kannettiin sisälle. Kello oli tuolloin hieman yli yhdeksän. Kaappaus olisi voitu estää, jos Lindbergh olisi katsonut ikkunasta ulos.
Tikapuut osoittautuivat ammattitaitoisesti tehdyiksi. Tikapuut oli tehty niin, että ne voitiin taittaa pieneen tilaan, kuten autoon. Tekijä profiloitiin pian ulkomaalaistaustaiseksi ja mahdollisesti puusepäksi.
Poliisi alkoi kuitenkin kohdistaa epäilyksiään talon palvelusväkeen, sillä rikoksen tekeminen vaati suunnitelmallisuutta. Olisi ollut mahdotonta, että kidnappaaja olisi tiennyt lastenhuoneen paikan ja sen, mikä ikkunoista (yksi kolmesta) oli avattavissa ulkopuolelta. Myös tieto Lindberghien läsnäolosta uudessa talossa (johon he olivat vasta muuttamassa) juuri tuona iltana, oli tiedossa vain lähipiirillä. Kuulusteluiden jälkeen huomio kiinnittyi erityisesti Violet Sharpiin, joka puhui kuulusteluissa varsin sekavia, ja jota pidettiin muutenkin hieman outona. Violet Sharpin osuus rikoksessa on yhä epäselvä, sillä hän tappoi itsensä myöhemmin syanidilla.
Tutkimukset > Toinen kirje ja John Condon

5. maaliskuuta saapui seuraava kirje. Se oli postitettu Brooklynistä. Kirje varmistettiin aidoksi. Lunnassumma oli noussut jo 70 000 dollariin, mutta tarkempia tietoja mihin ja koska rahat pitäisi toimittaa, ei ollut.
8. maaliskuuta bronxilaisessa paikallislehdessä oli ilmoitus, jonka jättäjänä oli John Condon (ikä 72 tuolloin). Hän tarjosi tuhannen dollarin summaa lunnasrahoihin ja samalla hän asettuisi välittäjäksi Lindberghin ja rikollisen välille. Ilmoitusta ei noteerattu laajasti. Tästä huolimatta sieppaaja valitsi Condonin välittäjäksi vieden kirjeen yöllä hänen ovelleen. Lindbergh hyväksyi menettelyn vakuututtuaan, ettei Condon ollut huijari. Kirje oli samanlainen kuin aikaisemmatkin kirjeet.
Seuraava havainto kaappaajasta saatiin, kun hän antoi taksikuskille kirjeen, joka toimitettiin Condonille. Taksikuski vakuutti miehen puhuneen murtaen englantia ja olleen pienikokoinen.
Condon ja kaappaaja tapasivat myöhemmin sovitussa paikassa. Kaappaaja varmisti, ettei poliisi sekaannu asiaan antamalla Condonille aikaa vain 45 minuttia tapaamiseen. Condon ja kaappaaja sopivat, että kaappaaja lähettäisi lapselle kuuluneen yöpuvun. Condon ei onnistunut näkemään sieppaajan kasvoja tarkasti pimeydessä.
Myöhemmin 50 000 dollaria lunnaita maksettiin kaappaajalle (vaikkakin vaatimus oli nostettu 70 000:een dollariin), joka kertoi lapsen olevan veneessä nimeltä ”Nellie” Massachusettsissa. Lasta ei kuitenkaan löytynyt etsinnöistä huolimatta.
Charles Augustus löydetään

Toukokuun 12. 1932 Charles Augustus Lindbergh Jr.:n ruumis löydettiin metsästä, noin 7,2 kilometrin päässä tiestä. Ruumis tunnistettiin oikeaksi muun muassa maitohampaiden perusteella. Kuolinsyy oli päähän kohdistunut isku. Koska tekijästä ei ollut mitään tarkkoja havaintoja, ajateltiin hänen kadonneen ikuisiksi ajoiksi.
Kongressi laati ns. Lindberghin lain (oikealta nimeltä Federal Kidnapping Act) jonka nojalla lapsen sieppaamisesta langetettaisiin kuolemantuomio ja FBI sai oikeutuksen tutkia lapsikaappauksia.
Jatkotutkimukset

Poliisi jatkoi tutkimuksia muun muassa lähettämällä tikapuut puututkijalle ja kuulustelemalla yhä tarkemmin Violet Sharpia, jonka arveltiin tietävän tapauksesta enemmän kuin kertoi. Hän kuitenkin tappoi itsensä syanidilla myöhemmin.
Jatkotutkimukset > Puututkimus

Tikapuut lähettiin asiantuntija Arthur Koehlerin tutkittavaksi. Koehler tutki tikapuut tarkasti, ja sai lopuksi selville yksityiskohtaisia tietoja muun muassa puun iästä ja käytetystä höylästä. Hän onnistui laskemaan sahaamisnopeuden, jonka perusteella voitiin rajata sahat, joista puutavara on tuotettu ja lisäksi pystyttiin päättelemään, että puu on peräisin eräästä sahan terästä, joka oli lievästi viallinen. Koska tikapuiden pystylaudassa oli naulanreikiä, pääteltiin että lautoja on käyetty jo aiemmin sisätiloissa. Puulähetyksiä tutkittuaan Koehler pystyi tarkasti osoittamaan erään bronxilaisen liikkeen, josta laudat olisi erittäin varmasti ostettu.
Rahat ja kiinnijääminen

Tekijä oli yhä vapaalla jalalla, eikä hänestä ollut tullut uusia tietoja poliisille. Poliisin onneksi Yhdysvallat suoritti rahauudistuksen vuonna 1933 alentaen dollarin arvoa. Kaikki vanhat setelit vaihdettiin uusiin, ja poliisi uskoi tekijän sortuvan virheisiin jotka paljastaisivat tekijän. Poliisi oli nimittäin ottanut jokaisen setelin sarjanumeron ylös. Joitakin vanhoja lunnasrahoja päätyi poliisille, mutta niiden jäljittäminen oli mahdotonta. Tekijän Bruno Hauptmannin jäljille päästiin tämän maksettua bensiiniasemalla vanhalla rahalla (100 dollaria). Poliisi tunnisti setelin pankissa talletuksen yhteydessä, jonka jälkeen bensiiniaseman omistaja Walter Lyle kertoi muistaneensa miehen, ja jopa hänen autonsa rekisterikilven. Auto oli sininen, neliovinen 1930-mallin Dodge. Auton omistajaksi varmistui 35-vuotias kirvesmies Bruno Hauptmann, joka asui Bronxissa.
Hauptmannin koti piiritettiin ja hänet vangittiin.
Oikeudenkäynti ja tuomio

Richard Hauptmann tuomittiin yksimielisesti 13. helmikuuta 1935 kuolemanrangaistukseen. Syyllisyyttä tukivat muun muassa seuraavat seikat:
Laudat oli ostettu lähialueelta
Hauptmann oli kotoisin Saksasta
Käsiala täsmäsi kirjeiden kanssa kuten myös toistuvat kielioppivirheet
Irrotetut laudat olivat peräisin talon ullakolta
Autotallista löytyi 14 000 dollaria lunnasrahoja ja 600 dollaria löydettiin toisesta kätköstä
Condonin puhelinnumero ja osoite oli kirjoitettu keittiön komeroon
Bensiiniaseman omistaja, Condon, taksikuski ja muut tunnistivat Hauptmannin kiistattomasti muun muassa hänen äänestään
Hauptmannin auto oli nähty tapahtumapaikan läheisyydessä
Hauptmann kiisti syyllisyytensä loppuun asti. Hauptmann teloitettiin sähkötuolilla 3. huhtikuuta 1936 kello 8.47 Trentonin vankilassa.
Huoneeseen jätetty (ensimmäinen) kirje.
Esimerkki vanhasta Yhdysvaltain dollarista.
Koroškan tilastollinen alue

| Koroška |
| --- | --- |

 Sijainti
Valtio:   Slovenia
NUTS 2 -aluejako:  Itä-Slovenia
Hallinto:  
 – suurin kaupunki:  Slovenj Gradec
Pinta-ala:  1 041 km²
Väkiluku (2021):  70 635
 – väestötiheys:  67,86 as./km²
Koroška on tilastollinen alue Sloveniassa. Alue kuuluu NUTS 2 -aluejaossa Itä-Sloveniaan. Alueella asuu 70 635 asukasta, joista 94,6 prosenttia on sloveeneja. Alueella on 12 kuntaa, joista suurin on Slovenj Gradec. Alueen vuosittainen väestönkasvu on -0,26 %.
Kharagaulin piirikunta

Kharagaulin piirikunta (georg. ხარაგაულის რაიონი) on piirikunta Imeretin hallintoalueella Georgiassa. Piirikunnassa asui 18 571 asukasta (vuonna 2021) ja sen pinta-ala on 914 neliökilometriä. Sen keskus on Kharagaulin kaupunkityyppinen taajama.
Osa suuresta Bordžomi-Kharagaulin kansallispuistosta sijaitsee Kharagaulin piirikunnan alueella. Alueelle ovat luonteenomaisia jokilaaksot, karsti ja kivennäisvesilähteet. Piirikunnassa sijaitsee Ubisin luostari, jonka Pyhän Yrjön kirkko on rakennettu 800-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kharagaulin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Georgian kaupungit ja piirikunnat
Kolmikärjen talo

| Kolmikärjen talo |
| --- | --- |
 Kolmikärjen talon rauniot.
Sijainti:  Delos, Kykladit, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  37°23′51″N, 25°16′3″E
Rakennustyyppi:  yksityistalo
Valmistumisvuosi:  noin 150–100 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Delos 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kolmikärjen talo oli antiikin aikainen yksityistalo Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat Deloksen arkeologisella alueella, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde sijaitsee Deloksen niin kutsutussa Teatterikorttelissa. Rakennuksesta tutkimuksessa käytetty nimitys on nykyaikainen.
Kolmikärjen talon rauniot.
Kolmikärjen talon delfiinimosaiikki.
Kolmikärjen talo rakennettiin hellenistisellä kaudella noin vuonna 150–100 eaa. Sen on ehdotettu kuuluneen jollekin syyrialaiselle kauppiaalle. Talo sijaitsee Teatterikorttelissa Deloksen teatterille johtavan tien varrella.
Rakennus on pohjakaavaltaan epäsäännöllisen muotoinen, ja sen huoneet on ryhmitelty doorilaista tyyliä edustaneen peristyylipihan eli pylväspihan ympärille. Keskuspihan keskellä on impluvium ja sen alapuolella vesisäiliö sadeveden keräämiseksi. Lattiat on koristeltu taidokkailla mosaiikeilla, joista tunnetuimmassa esiintyy delfiini. Muita eläinaiheita talon koristelussa ovat muun muassa härät ja leijonat. Talon sisäänkäynti oli länsisivulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kolmikärjen talo Wikimedia Commonsissa
Klaukkalan työväentalo

| Klaukkalan työväentalo Männikkö |
| --- | --- |
 Klaukkalan työväentalo vuonna 1957.
Osoite:  Kiikkaistenkuja 21
Sijainti:  Klaukkala, Nurmijärvi
Koordinaatit:  60°23.2060′N, 024°44.6700′E
Valmistumisvuosi:  1911
Suunnittelija:  Sjögren
Rakennuttaja:  Klaukkalan Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Klaukkalan Demarit
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  2
Kerrosala:  n. 350 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Klaukkalan työväentalo vuonna 1957.
Klaukkalan työväentalo Männikkö on Klaukkalan kylässä Nurmijärvellä sijaitseva työväentalo.
Historiaa

Klaukkalan työväenyhdistyksen perustava kokous pidettiin helmikuussa 1906 Ylitilkan talon mailla sijaitsevassa torpassa. Talon isäntä käski torppariaan lopettamaan kokouksen tai edessä olisi häätö. Kokousta jatkettiin yleisön joukossa olleen Edward Tuomisen mökissä, joka sijaitsi omalla maalla. Yhdistyksen jäsenistö muodostui pääasiassa mäkitupalaisista ja käsityöläisistä. Yhdistys liittyi Sosialidemokraattiseen puolueeseen heti perustamisensa jälkeen. Jo perustamiskokous osoitti oman talon tarpeen ja vuonna 1908 järjestettiin arpajaiset talon rakentamiseen tarvittavien varojen kerryttämiseksi. Tontti talolle ostettiin samaiselta isännältä, joka oli keskeyttänyt yhdistyksen ensimmäisen kokouksen. Yhdistyksen jäseniä pyydettiin piirtämään ehdotuksensa tulevan talon muodosta, koska piirustusten teettäminen olisi tullut liian kalliiksi. Talon rakentaminen alkoi lokakuussa yhdistyksen jäsenen Sjögrenin suunnitelmien mukaan. Yhdistys sai osan talon hirsistä lahjana, osa jouduttiin ostamaan. Työ tehtiin talkoilla. Kytäjän työväenyhdistys lainasi rahaa, jotta rakennus saatiin valmiiksi. Ensimmäinen kokous pidettiin 14.5.1911 vielä keskeneräisessä talossa.