stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jussi-palkinnot 2003

Jussi-palkinnot 2003 jaettiin 19. tammikuuta 2003 Ravintola Vanha Maestrossa järjestetyssä jakotilaisuudessa vuoden 2002 elokuville. Gaalan juonsivat Baba Lybeck ja Henkka Hyppönen.
Voittajat ja ehdokkaat

| Sarja | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| Paras elokuva |  | Mies vailla menneisyyttä |  Heinähattu ja Vilttitossu  Kuutamolla |
| Paras ohjaus | Aki Kaurismäki | Mies vailla menneisyyttä |  Jari Halonen - Aleksis Kiven elämä  Matti Ijäs - Haaveiden kehä |
| Paras miespääosa | Sulevi Peltola | Haaveiden kehä |  Markku Peltola - Mies vailla menneisyyttä  Heikki Rantanen - Umur |
| Paras naispääosa | Kati Outinen | Mies vailla menneisyyttä |  Liisa Kuoppamäki - Hengittämättä ja nauramatta  Minna Haapkylä - Kuutamolla |
| Paras miessivuosa | Heikki Hela | Kahlekuningas |  Marc Gassot - Hengittämättä ja nauramatta  Joonas Saartamo - Menolippu Mombasaan |
| Paras naissivuosa | Jaana Järvinen | Haaveiden kehä |  Anna-Leena Härkönen - Kuutamolla  Tea Ista - Kymmenen riivinrautaa |
| Paras käsikirjoitus | Aki Kaurismäki | Mies vailla menneisyyttä |  Arto Koskinen - Kahlekuningas  Hannu Tuomainen ja Atro Lahtela - Menolippu Mombasaan |
| Paras kuvaus | Timo Salminen | Mies vailla menneisyyttä |  Kari Sohlberg - Haaveiden kehä  Pekka Uotila - Menolippu Mombasaan |
| Paras musiikki | Eero Ojanen | Haaveiden kehä |  Tuomas Kantelinen - Aleksis Kiven elämä  Samuli Putro ja Martti Salminen - Menolippu Mombasaan |
| Paras äänisuunnittelu | Olli Pärnänen | Kahlekuningas |  Jari Innanen ja Heikki Innanen - Haaveiden kehä  Pietari Koskinen - Menolippu Mombasaan |
| Paras leikkaus | Timo Linnasalo | Mies vailla menneisyyttä |  Akke Eklund - Aleksis Kiven elämä  Samu Heikkilä - Kuutamolla |
| Paras lavastus | Katriina Ilmaranta | Heinähattu ja Vilttitossu |  Pertti Hilkamo ja Ulla-Maija Väisänen - Haaveiden kehä  Minna Santakari - Kuutamolla |
| Paras puvustus | Tiina Kaukanen | Heinähattu ja Vilttitossu |  Elina Kolehmainen - Haaveiden kehä  Elina Lario - Menolippu Mombasaan |
| Paras dokumentti | Markku Lehmuskallio ja Anastasia Lapsui | Elämän äidit (2001) |  |
Voittajat ja ehdokkaat > Yleisö-Jussi

Yleisö-Jussin voitti Menolippu Mombasaan.
Aiheesta muualla

IMDb: Jussi Awards: 2003 (Arkistoitu – Internet Archive)
Ispolnitelnyi

| Ispolnitelnyi |
| --- | --- |
 Ispolnitelnyi

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  La Seyne
Kölinlasku:  1904
Laskettu vesille:  1905
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 12. joulukuuta 1914
Tekniset tiedot
Uppouma:  335 t
Pituus:  56,5 m 
Leveys:  6,40 m
Syväys:  3,40 m
Koneteho:  4 × Normand-kattila, 2-akselinen VTE, 5 700 ihp
Nopeus:  27 solmua
Miehistöä:  67
Aseistus
Aseistus:  2 × 11 naulan tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
Ispolnitelnyi (ven. Исполнительный) oli Venäjän keisarikunnan laivaston Leitenant Burakov -luokan (Lieutenant Burakov) torpedovene, joka upposi 12. joulukuuta 1914 myrskyssä Suomenlahdella.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Venäjän keisarikunnan Itämeren laivastoon, jossa se oli ensimmäisen maailmansodan alkaessa.
Ispolnitelnyi lähti seitsemän muun aluksen kanssa Helsingistä Viroon Muhunsalmeen, josta oli tarkoitus jatkaa Pohjois-Itämerelle laskemaan miinoja. Suora reitti oli miinoitettu, joten ryhmä lähti merelle sisäväylää Porkkalan ja Sommarön kautta. Pitkä ja kapea alus ei kuitenkaan kestänyt myrskyä, vaan upposi. Vieressä olleeseen Letutšiin pelastui seitsemän, mutta myös se upposi. Yhteensä aluksiin pelastui kahdeksan. Ispolnitelnyin mukana hukkui 60 miestä. Kahden laivan mukana hukkui yhteensä 130 miestä.
Hylyn löysi suomalainen Badewanne-sukeltajaryhmä.
Ivan Vicelich

Ivan Vicelich vuonna 2015.
Ivan Vicelich (s. 3. syyskuuta 1976 Auckland) on uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja ja keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 193-senttimetrinen. Hän pelasi urallaan kotimaansa lisäksi 7,5 vuotta Alankomaissa ja puoli vuotta Kiinassa. Hän pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 88 maaottelua ja on eniten miesten jalkapallomaaotteluita pelannut uusiseelantilainen.
Vicelich edusti kotimaassaan Waitakere Cityä, Central Unitedia, Football Kingziä ja uransa loppupuolella Auckland Cityä. Hän siirtyi tammikuussa 2001 Alankomaihin Roda JC:n joukkueeseen, jossa hän pelasi 129 Eredivisien ottelua ja teki niissä 14 maalia. Kaudet 2006–2008 hän edusti RKC Waalwijkia ja niistä ensimmäisen kauden Eredivisiessä, jossa hän pelasi 19 ottelua. Kesällä 2008 hän palasi Uuteen-Seelantiin mutta pelasi vielä syksyn 2010 Kiinassa Shenzhen Rubyn joukkueessa.
Vicelich pelasi Uuden-Seelannin maajoukkueessa 88 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia vuosina 1995–2013. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2010 avauskokoonpanossa joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa, joissa Uusi-Seelanti pelasi tasan Slovakiaa, Italiaa ja Paraguayta vastaan. Maanosaliittojen cupissa hän pelasi vuosina 1999, 2003 ja 2009. Oseanian-mestaruutta OFC Nations Cupissa hän oli voittamassa vuosina 1998, 2002 ja 2008. Vuoden 2002 turnauksessa hän teki kolme maalia ja vuoden 2008 turnauksessa hän ei päässyt kentälle. MM-karsinnoissa hän teki kaksi maalia ja ystävyysotteluissa yhden.
Ivan Tšerezov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ivan Tšerezov |  Ivan Tšerezov |  Ivan Tšerezov |  |
Maa:   Venäjä
Miesten ampumahiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Torino 2006 | viesti |  |
|  Pronssia | Vancouver 2010 | viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Hanti-Mansijsk 2005 | sekaviesti |  |
|  Kultaa | Anterselva 2007 | viesti |  |
|  Kultaa | Östersund 2008 | viesti |  |
|  Hopeaa | Hanty-Mansijsk 2011 | viesti |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2009 | yhteislähtö |  |
Ivan Jurjevitš Tšerezov (ven. Иван Юрьевич Черезов, s. 18. marraskuuta 1980 Iževsk, Udmurtia, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on Venäjää edustanut ampumahiihtäjä, joka on lopettanut uransa. Etniseltään taustaltaan hän kuitenkin kuuluu suomensukuiseen kansaan – udmurtteihin.
Tšerezov on voittanut urallaan kolme maailmanmestaruutta, kaksi viestissä ja yhden sekaviestissä. Lisäksi hän oli mukana Venäjän joukkueessa, kun se saavutti hopeaa Torinon 2006 ja pronssia Vancouverin 2010 olympialaisten viestikilpailuissa. Ensimmäisen henkilökohtaisen mitalinsa hän saavutti oltuaan Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 kolmas yhteislähtökilpailussa. Östersundin MM-kilpailuissa 2008 hän oli sprintissä neljäs, Torinon olympialaisissa samalla matkalla viides ja Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 yhteislähdössä viides.
Tšerezov on sijoittunut ampumahiihdon maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 2009–2010 ja neljänneksi kaudella 2006–2007. Urallaan hän on voittanut seitsemän maailmancupin osakilpailua ja sijoittunut yhteensä 20 kertaa palkintokorokkeelle.
Tšerezov lopetti uransa kesäkuussa 2016.
Israel-palkinto

Israel-palkinto on Israelin valtion myöntämä palkinto, jota pidetään Israelin korkea-arvoisimpana kulttuurialan kunnianosoituksena. Se jaetaan perinteisesti Israelin itsenäisyyspäivänä, yleensä presidentin, pääministerin, knessetin puhemiehen ja korkeimman oikeuden presidentin läsnä ollessa. Palkinto myönnetään Israelin kansalaiselle, jonka katsotaan suoriutuneen alallaan poikkeuksellisen hyvin tai edistäneen Israelin kulttuuria erityisellä tavalla. Palkinnon myöntämisen perinteen aloitti vuonna 1953 poliitikko Ben-Zion Dinur.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Israel-palkinto Wikimedia Commonsissa
Inspirations

Inspirations on Elvis Presleyn vuonna 1980 julkaistu hengellisvaikutteinen kokoelma-albumi.
Kappaleet > CD 1

Crying In The Chapel - (Glenn) - 1965
It's No Secret (What God Can Do) - (Hamblen) - 1957
A Thing Called Love - (Hubbard) - 1972
Bosom Of Abraham - (Johnson / McFadden / Brooks) - 1972
In My Father's House - (arr. and adapt. Presley) - 1960
An Evening Prayer - (Batterrsby / Gabriel) - 1972
Amazing Grace - (trad., arr. Presley) - 1972
How Great Thou Art - (Hine) - 1967
Lead Me, Guide Me - (Akers) - 1972
The Impossible Dream - (Leigh / Danon) - 1978
Kappaleet > CD 2

There'll Be Peace In The Walley For Me - (Dorsey) - 1957
I'm Gonna Walk Dem Golden Stairs - (arr. and adapt. Presley) - 1960
I Believe In The Man In The Sky - (Howard) - 1960
Mansion Over The Hilltop - (Stamphill) - 1960
Padre - (Romans / Lorve / Webster) - 1973
Where Could I Go To But To The Lord? - (Coats) - 1967
He Is My Everything - (Frazier) - 1972
Somebody Bigger Than You And I - (Lange / Heath / Burke) - 1967
He Touched Me - (Gaither) - 1972
Known Only To Him - (Hamblen) - 1960
Juke Boy Bonner

Juke Boy Bonner (oik. Weldon H. Philip Bonner, s. 22. maaliskuuta 1932, Bellville, Texas – k. 29. kesäkuuta 1978, Houston, Texas) oli yhdysvaltalainen blueslaulaja, huuliharpisti ja kitaristi. Yhden miehen yhtyeenä esiintynyt Bonner kuvasi mustien kaupunkilaiselämää kappaleissaan kuten "Life is a Nightmare", "Struggle Here in Houston" ja "Going Back to the Country".
Bonner syntyi Bellvillessä yhtenä yhdeksästä lapsesta. Hänen vanhempansa kuolivat hänen ollessaan hyvin nuori ja naapuriperhe kasvatti hänet. Bonner muutti asumaan yhdessä isosiskonsa kanssa vuonna 1945. 12-vuotiaana hän opetteli kitaransoiton. Hän sai lempinimensä "Juke Boy" nuoruudessaan, jolloin hänellä oli tapana laulaa baareissa jukeboxien säestyksellä. Vuonna 1948 Bonner voitti paikallisen kykykilpailun, jonka ansiosta hän sai 15 minuutin radio-ohjelman KLEE-asemalla Houstonissa.
Bonnerin ensimmäinen single oli oaklandilaiselle Irma-levymerkille vuonna 1957 julkaistu "Well Baby"/"Rock With Me Baby". Levytysura jatkui vuonna 1960 Goldband Recordsille. Ura ei lähtenyt ihmeemmin nousuun ja hän joutui sairaalaan pahan vatsahaavan vuoksi. Leikkauksesa häneltä poistettiin lähes puolet vatsalaukusta. Toipumisaikanaan hän alkoi kirjoittaa runoja, joista osa julkaistiin Forward Times -lehdessä.
Vuonna 1967 Bonner levytti ensimmäisen albuminsa The One Man Trio Flyright-levymerkille. Tätä seurasivat Chris Strachwitzin Arhoolie-merkille tehdyt I'm Going Back to The Country (1968) ja The Struggle (1969). Bonner esiintyi Ann Arbor Blues Festivalilla, American Folk Blues Festivalilla ja Montreux Blues and Rock Festivalilla. Vuonna 1972 hän julkaisi LP:n Sonet Recordsille ja vuonna 1975 toisen houstonilaiselle Home Cooking Recordsille. Bonner ei kuitenkaan kyennyt elättämään itseään musiikillaan ja työskenteli kananjalostustehtaalla Houstonissa. Hän kuoli maksakirroosiin vuonna 1978.
Aiheesta muualla

Juke Boy Bonner Allmusicissa
Kuvitettu diskografia
Arhoolien sivu Bonnerista (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaarle Salmivuori

Kaarle Frans Aleksander Salmivuori (28. joulukuuta 1929 Ruskeala – 26. marraskuuta 2015 Hyvinkää) oli suomalainen poliitikko, Järvenpään kaupunginjohtaja ja kansanedustaja. Hänelle myönnettiin kaupunkineuvoksen arvonimi 1990.
Salmivuori kirjoitti ylioppilaaksi 1950 Haapaveden yhteiskoulusta, kansakoulunopettajaksi hän valmistui 1953 Helsingin opettajakorkeakoulusta ja valmistui Suomen liikemiesten kauppaopistosta 1964. Hän oli kansakoulunopettajana Järvenpäässä 1953–1973 ja sen jälkeen Järvenpään kaupunginjohtaja 1973–1992. Salmivuori tuli tunnetuksi myös kiinteistökaupoista, joita hän teki johtamansa Järvenpään kaupungin kanssa toimiessaan virkamiehenä.
Salmivuori oli kansanedustaja sosialidemokraattien eduskuntaryhmässä 1970–1975.
Salmivuoren poika on sijoittaja Ari Salmivuori.
Aiheesta muualla

Kaarle Salmivuoren muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Einar Pyykkö | Järvenpään kaupunginjohtaja 1973−1992 | Seuraaja: Erkki Kukkonen |
Kai Paimiala

Kai Paimiala (s. 10. tammikuuta 1959) on suomalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Paimiala pelasi kaudella 1985 Porin Pallo-Tovereissa kuusi SM-sarjan ottelua.
Intianaavikkojuoksija

| Intianaavikkojuoksija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Lari
Heimo::  Pääskykahlaajat Glareolidae
Suku::  Aavikkojuoksijat Cursorius
Laji::  coromandelicus
Kaksiosainen nimi
 Cursorius coromandelicus  (J.F. Gmelin, 1789) 
Katso myös
   Intianaavikkojuoksija Wikispeciesissä   Intianaavikkojuoksija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Intianaavikkojuoksija (Cursorius coromandelicus) on aasialainen rantalintu. Sen elinympäristö käsittää Pakistanin, osan Nepalia ja pääosan Intiaa, sekä Sri Lankan luoteisosan kuivat seudut Puttalamista Jaffnaan. Lajin holotyypin kuvaili Johann Friedrich Gmelin Intian kaakkoisosan Koromandelrannikolta 1789.
Kai Pöntinen

| Kai Pöntinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. toukokuuta 1963 (ikä 61) Lapua
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  Yrittäjä
Arvonimi: Maakuntaneuvos
Poliitikko
Puolue:  Kansallinen Kokoomus
Vaalipiiri:  Vaasan vaalipiiri
Kotipaikka:  Lapua
Koulutus:  merkonomi
Aiheesta muualla
Virallinen sivu
Kai Pöntinen (s. 1. toukokuuta 1963 Lapua) on yrittäjä, maakuntaneuvos ja kokoomuslainen kunnallispoliitikko, koulutukseltaan merkonomi.
Pöntinen on istunut Lapuan kaupunginvaltuustossa vuodesta 1993 lähtien, valtuuston varapuheenjohtajana vuodesta 2001 ja valtuuston puheenjohtajana vuodesta 2013. Vuonna 2021 Pöntinen valittiin Lapuan kaupunginhallituksen puheenjohtajaksi. Hänet valittiin Etelä-Pohjanmaan liiton hallituksen varapuheenjohtajaksi vuonna 2008 ja valtuuston puheenjohtajaksi vuonna 2013 ja 2017. Vuonna 2021 hänet valittiin maakuntahallituksen puheenjohtajaksi. Ensimmäisissä aluevaaleissa 2022 Pöntinen valittiin aluevaltuustoon ja aluehallitukseen. Vuoden 2009 eurovaaleissa Pöntinen julkaisi muun muassa Helsingin Sanomien etusivulla vaalimainoksia, joiden jatkamisen Kokoomus kielsi.selvennä Pöntinen sai vaaleissa 17 240 ääntä.
Eduskuntavaaleissa 2011 Pöntinen sai 2 679 ääntä ja sitä myöten toisen varakansanedustajan paikan. Seuraavissa eduskuntavaaleissa vuonna 2015 Pöntisen äänisaaliiksi jäi 987 ääntä, eikä hän tullut valituksi eduskuntaan.
Hän on paikallisradiotoiminnan (Simpsiö 96,9 ja Radio Seinäjoki) sekä digi-TV-toiminnan (Harju & Pöntinen) uranuurtaja. Suomen Radioiden Liitto palkitsi Pöntisen vuoden musiikkipäällikkö -palkinnolla vuonna 1999.
Pöntinen on ollut perustamassa yhtiökumppaninsa Olli Lahdensuon kanssa Lapualle muun muassa Lapuan liikettä esittelevää museota ja aiheeseen liittyvää verkkokauppaa. Yrittäjät ovat perustaneet vuonna 2008 Latomerilaivat-nimisen laivayhtiön, jonka alus m/s Koivunlehti purjehtii Lapuanjoessa. Vuonna 2012 he rakensivat Lapualle maauimala/kesäuimala Epop Parkin.
Syksyllä 2014 konservatiivisena tunnettu Pöntinen kohautti ilmoittamalla kantansa niin sanotusta sukupuolineutraalista avioliitosta muuttuneen myötämieliseksi. Hän ilmoitti asiasta Facebook-profiilissaan vain muutamia päiviä ennen eduskunnan äänestystä asiassa.
Intian varakuningas ja kenraalikuvernööri

| Intian varakuningas ja kenraalikuvernööri |
| --- | --- |
 Viceroy and Governor-General of India
 
Virka-asunto:  Varakuninkaan palatsi, New Delhi
Nimittäjä:  Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija
Perustettu:  20. lokakuuta 1774
Ensimmäinen:  Warren Hastings
Viimeinen:  Louis Mountbatten (helmi-elokuu 1947) (Brittiläisen Intian varakuningas)  Chakravarthi Rajagopalachari (1948-1950) (Intian dominion kenraalikuvernööri)
Lakkautettu:  26. tammikuuta 1950
Intian varakuningas  ja kenraalikuvernööri johti Brittiläisen Intian hallintoa vuosina 1774–1950. Varakuningas edusti Britannian kruunua Intiassa ja toimi sen itsenäistymisen (1947) jälkeen maan valtionpäämiehenä kenraalikuvernöörin arvolla. Tämä Intian korkeimman brittiläisen hallintoviranomaisen asema perustettiin vuonna 1773 Kalkutan satamaa hallinneen Fort Williamin linnoituksen kenraalikuvernöörin virkana. Aluksi kenraalikuvernööri hallinnoi suoraan vain linnoituksen aluetta ja valvoi Britannian Itä-Intian kauppakomppanian virkamiesten toimintaa. Vuonna 1833 kuvernöörin valta laajennettiin kattamaan koko Brittiläinen Intia.
Vuonna 1858 Itä-Intian kauppakomppania lakkautettiin ja sen hallinnoimmat alistettiin brittihallitukselle, joka muodosti alueelle kruunua edustaneen varakuninkaan johtaman Intian varakuningaskunnan (British Raj). Varakuninkaan johtama keskushallinto hallinnoi vain Intian brittiläisiä provinsseja (ml. Punjab, Bombay, Madras, Yhdistyneet provinssit) jättäen loput alueista itsehallinnollisiksi maharadžojen hallitsemiksi ruhtinaskunniksi, jotka eivät olleet brittihallinnon alaisuudessa, vaan eräänlaisessa feodaalisuhteessa monarkkiin eli varakuninkaaseen.
Kun Intia itsenäistyi  vuonna 1947, varakuninkuus lopetettiin ja maa jäi Intian dominion asemassa uuden kenraalikuvernöörin hallinnon alaisuuteen. Intian dominion kenraalikuvernöörin virka lopetettiin vuonna 1950, kun Intiasta tuli tasavalta.
Jäneskeitaan tuulivoimapuisto

| Jäneskeitaan tuulivoimapuisto |
| --- | --- |
Valtio:  Suomi
Sijainti:  Siikainen
Koordinaatit:  61°50′38″N, 21°42′18″E
Rakentaminen alkoi:  2014 
Valmistunut:  2015 
Kustannus:  40 miljoonaa € 
Perustaja:  TuuliWatti Oy
Rakennuttaja:  TuuliWatti Oy
Omistaja:  Gigawatti Oy 
Tuulivoimapuisto
Nimi:  Iida, Minttu, Luca, Benjamin, Miika, Elmeri, Eetu-Poju, Topi 
Tyyppi:  maatuulivoimalaitos
Sähköasema:  1 
Korkeus:  43–50 m 
Pinta-ala:  1,7 km² 
Tuulivoimalat:  8 × Vestas V126 (3,3 MW)
Kapasiteetti:  26,4 MW
Vuosituotanto:  84 GWh 
 fiJäneskeitaan tuulivoimapuisto 
Jäneskeitaan tuulivoimapuisto on Satakunnassa Siikaisten Otamon kylässä sijaitseva tuulivoimapuisto, jossa toimii 8 tuulivoimalaitosta. Niiden kokonaiskapasiteetti on 26 megawattia ja vuosituotanto on noin 84 gigawattituntia . Tuulivoimapuiston on rakentanut TuuliWatti Oy ja sen omistaa Gigawatti Oy . Tuulivoimapuiston kustannusarvio oli 40 miljoonaa euroa.
Yleistä

Tuulivoimapuisto sijaitsee Siikaisten Otamon kylästä kolme kilometriä luoteeseen päin Jäneskeitaan suoalueelle lähelle Merikarvian puoleista kuntarajaa. Tuulipuiston pituus on 3,0 kilometriä, leveys 1,0 kilometriä, ja kaikki voimalaitokset sisällensä sulkevan alueen pinta-ala on 1,7 neliökilometriä. Voimala-alueella sijaitsee paikannimillä ilmaistuna Kurkikeitaalla, Pitkäjärvellä, Valkkijärvellä, Valkkijärvenkankaalla ja Lehtiladonkallioilla.
Tuulivoimalaitokset ovat tanskalaisen Vestaksen valmistamaa V126-mallia, jonka napakorkeus on 137 metriä , tuuliturbiinin halkaisija 126 metriä, ja jonka kapasiteetti on 3,3 megawattia. Voimalat sijaitsevat 43–50 metrin korkeudella mpy.
Voimaloiden tuottama sähkö johdetaan maakaapeleissa voimala-alueen eteläpuolella sijaitsevalle omalle sähköasemalle. Sieltä tuotetun sähkön jännite nostetaan 110 kilovoltin jännitteeseen ja se johdetaan alueen eteläpuolelta ohittavaan siirtolinjaan.
Historiaa > Suunnittelu ja rakentaminen

Tuulivoimapuiston osayleiskaava on julkaistu toukokuussa 2013. Maaliskuussa 2014 uutisoitiin, että Tuuliwatti Oy rakentaisi Siikaisiin kahdeksan tuulivoimalaitoksen tuulipuiston. Tuulipuiston rakentaminen ajoittui vuoteen 2014 ja se valmistui vuoden 2015 alussa.
Historiaa > Uutiset

Tuulivoimapuiston avajaisia vietettiin elokuussa 2015. Kullekin tuulivoimalaitokselle annettiin avajaisissa paikallisten lasten nimiä: Iida, Minttu, Luca, Benjamin, Miika, Elmeri, Eetu-Poju ja Topi.
Elokuussa 2015 uutisoitiin, että tuulivoimapuistosta oli jätetty kuntaan kaksi valitusta johtuen niiden aiheuttamasta melusta. Toinen perheistä kertoi muuttaneensa asunnostaan pois terveyshaittoihinsa vedoten. Marraskuussa 2016 uutisoitiin, että pois muuttaneita perheitä olisi Merikarvian puolella useita. Muut asukkaat sen sijaan eivät kokeneet tuulipuistoa terveydelleen haitallisena.
Vuonna 2017 tultiin Pohjois-Satakunnan peruspalveluyhtymässä mittauksiin perustuen siihen tulokseen, ettei tuulivoimapuisto aiheuta toiminnalla terveyshaittoja alueen asukkaille.
Enersense solmi Gigawatin kanssa huoltosopimuksen vuosille 2022–2027.
Isotöpörastas

| Isotöpörastas |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Töpörastaat Brachypteryx
Laji::  major
Kaksiosainen nimi
 Brachypteryx major  (Jerdon, 1844) 
Katso myös
   Isotöpörastas Wikispeciesissä   Isotöpörastas Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Isotöpörastas (Brachypteryx major) on eteläisessä Intiassa tavattava siepot kuuluva varpuslintu. IUCN luokittelee lajin erittäin uhanalaiseksi
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan isotöpörastas on noin 15–cm. Päästään ja selästään laji on tumman harmahtavan sininen. Vatsa on väritykseltään keskeltä valkoinen ja kyljistään sekä alaperästään kellertävän ruskea. Isotöpörastas muistuttaa ulkonäöltään sinitöpörastasta (Brachypteryx montana), mutta on sitä suurikokoisempi ja isotöpörastaalta puuttuu sinitöpörastaan valkoinen silmäkulmajuova. Sinitöpörastaan vatsa on myös tummempi.tarvitaan parempi lähde
Levinneisyys ja elinympäristö

Isotöpörastasta tavataan Etelä-Intiasta Länsi-Ghattien vuoriston alueelta. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannat shola-metsät, joille ovat tyypillisiä metsälaikut, joita ympäröivät ruohomaat. Lintua tavataan myös akaasia- ja eukalyptusviljelmiltä, jotka sijaitsevat luonnontilaisten metsien läheisyydessä. Isotöpörastasta tavataan useimmiten metsistä, jotka sijaitsevat 900–2 600 metrin korkeudella meren pinnasta.
Kanta ja uhat

Isotöpörastaskannan kooksi arvioidaan 10 000–20 000 yksilöä. Vaikka laji sietää jonkin verran elinympäristön muutoksia, metsien tuhoutuminen ja pirstaloituminen hakkuiden ja maastopalojen vuoksi on kannalle suuri uhka. Lisäksi polttopuiden kerääminen metsistä pesimäkauden aikaan voi häiritä pesintää ja heikentää pesimistulosta.
Intian valtatiet

Kartta Intian valtateiden verkostosta
Intian valtatiet ovat valtion ylläpitämä pitkän matkan tieverkosto Intiassa. Käynnissä on ollut valtateiden kehitysprojekti (engl. National Highways Development Project), joka tähtää massiiviseen valtatieverkoston laajentamiseen.[lähde? ]
95 kilometriä pitkä Mumbai-Pune Expressway
Kartta jossa valtatiet sekä väestötiheys painotettuina.
Intian valtameren maanjäristys 2012

| Sumatran maanjäristys 2012 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  11.4.2012 klo 08:38:37  (UTC )
Magnitudi:  8,6 (Mw)
Syvyys:  22,9 km
Episentrumin sijainti:  2.311°N, 93.063°E
Maat, joihin vaikutukset ulottuivat:   Indonesia  Bangladesh  Intia  Malesia  Malediivit  Singapore  Sri Lanka  Thaimaa
Henkilövahingot:  5 (joista 3 kuoli sydänkohtaukseen ja 2 järistyksestä)
  Järistys 2004Järistys 2012 
Intian valtameressä tapahtui Sumatran länsirannikolla 11. huhtikuuta 2012 08:38,34 UTC vedenalainen maanjäristys, jonka voimakkuus oli 8,5–8,6. momenttimagnitudiasteikolla (Mw). 
Järistys tuntui jopa 1500 kilometrin päässä Bangkokissa, ja koko Intian valtameren alueelle annettiin tsunamivaroitus. 
Tyynenmeren tsunamivaroituskeskus PTWC antoi kello 10:14 UTC raportin, jonka mukaan järistys olisi aiheuttanut tsunamin, joka olisi jo saattanut tehdä tuhoa rannikoilla. BBC:n mukaan ainakaan ensimmäinen järistys ei todennäköisesti aiheuttaisi isoa tsunamia, sillä maankuori liikkui siinä sivusuunnassa, jolloin isot vesimassat eivät lähde herkästi liikkeelle.

Järistys tapahtui noin 500 kilometriä Banda Acehista lounaaseen. Vuoden 2004 Tapaninpäivän maanjäristys tapahtui noin 250 kilometriä Banda Acehista eteläkaakkoon.
Kaksi tuntia ensimmäisen järistyksen jälkeen alueella tapahtui yksi iso 8,2 magnitudin voimakkuuksinen jälkijäristys sekä useita pienempiä järistyksiä.