stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Power-arkkitehtuuri
Käyttökohteita

Arkkitehtuurin mukaisia prosessoreja on käytössä palvelin- ja supertietokoneratkaisuissa:
IBM iSeries / System i
IBM pSeries / System p
IBM Blue Gene
IBM Sequoia
Summit
IBM Power Systems (ent. RS/6000 ja AS/400 sarjat)
RAD6000 ja RAD750, säteilyä vastaan vahvistettuja malleja avaruuskäyttöön BAE Systemsltä
RAD5500-sarja (RAD5510, RAD5515 ja RAD5545), PowerPC e5500 -pohjaisia säteilysuojattuja malleja
Suorittimia käytetään myös sulautetuissa järjestelmissä ja pelikonsoleissa.
Cell (suoritin) (PlayStation 3), POWER4
Xenon (suoritin) (Xbox 360)
Espresso (suoritin) (Wii U)
Broadway (suoritin) (Wii)
Gekko (suoritin) (Nintendo GameCube)
Määrittelyversiot

Power ISA -versiot määrittelevät käskykannan ja arkkitehtuurin, joka eri prosessoreissa toteutetaan.
Power ISA 3.1 (2020)
POWER10 (2021)
Power ISA 3.0 (2015)
POWER9, 2017
Power ISA 2.07 (2013)
POWER8, 2013
PowerPC e6500, Freescale Semiconductor
Power ISA 2.06 (2009, 2010)
POWER7, 2010
PowerPC A2, IBM
PowerPC e5500, Freescale Semiconductor
PowerPC e500mc, Freescale Semiconductor
Power ISA 2.05 (2007)
PowerPC 476, IBM, LSI
Power ISA 2.04 (2007)
PA6T, P.A. Semi
Titan (suoritin), AMCC
Power ISA 2.03 (-2007)
POWER6, 2007
POWER5, 2007
Cell (suoritin)
Xenon (suoritin)
PowerPC e500, Freescale Semiconductor
PowerPC e200, Freescale Semiconductor
Aiheesta muualla

Power Architecture (englanniksi)
IBM POWER Instruction Set Architecture (englanniksi)
IBM POWER microprocessors (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Power Architecture
Käännös suomeksi
Porfesa Competicion

Porfesa Competicion on espanjalainen pikkuformulatalli. Talli kilpaili World Series by Nissan-sarjassa kaudella 2004 sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Talli on kilpaillut myös Espanjan F3-sarjassa vuonna 2006. Silloin sen kuljettajana oli Roberto Merhi.
Pilkkalampi (Saarijärvi)

| Pilkkalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°44′22″N, 25°18′23″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (14.68)
Laskuoja:  oja Vuosjokeen 
Järvinumero:  14.682.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  145,9 m  
Pituus:  280 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  0,645 km  
Pinta-ala:  2,113 ha  
Tilavuus:  0.000020 km³ 
Keskisyvyys:  0,94 m  
Suurin syvyys:  1,7 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPilkkalampi 
Pilkkalampi  on Keski-Suomessa Saarijärvellä  kirkonkylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 280 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 19 900 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,9 metriä ja suurin syvyys on 1,7 metriä. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Pyhäjärven alueella (14.68), jonka Vuosjoen valuma-alueeseen (14.682) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 145,9 metriä mpy.
Prospect Park

| Prospect Park |
| --- | --- |

Sijainti:  Brooklyn, New York, New York, Yhdysvallat
Pinta-ala:  2,13 km²
Perustettu:  1866
Suunnittelija:  Frederick Law Olmsted, Calvert Vaux
Kotisivut
Prospect Park on kaupunkirakenteen ympäröimä puistoalue New Yorkin Brooklynissa. Noin 2,13 neliökilometrin laajuinen Prospect Park on yksi Brooklynin hallintoalueen suurimmista puistoista. Puistoaluetta rajaavat lännessä Park Slopen ja Windsor Terracen kaupunginosat, pohjoisessa Prospect Heights sekä idässä Crown Heights ja Lefferts Gardens. Leveä Flatbush Avenue -tie kulkee puiston läpi.
Vuonna 1867 avatun puiston suunnittelivat Frederick Law Olmsted ja Calvert Vaux. 1800-luvun lopulla puistoon pystytettiin useita uusklassisia rakennuksia ja veistoksia, ja 1930-luvulla puistoon rakennettiin muun muassa eläintarha ja useita pelikenttiä. 1900-luvun keskivaiheilla puisto rapistui rahoituksen puutteessa. 1980-luvulla puiston kunnostusta varten perustettiin Prospect Park Alliance -järjestö.
Prospect Parkin tunnetuimpiin nähtävyyksiin kuuluu puiston pohjoisnurkan pääsisäänkäynnillä sijaitseva aukio Grand Army Plaza ja sen riemukaari Soldiers’ and Sailors’ Arch. Puisto on rakennettu Yhdysvaltain vapaussodan Long Islandin taistelun tapahtumapaikalle.
Historia

Useat vaikutusvaltaiset brooklynilaiset kampanjoivat 1800-luvun puolessa välissä suuren kaupunkipuiston perustamiseksi Brooklyniin, joka oli tuolloin oma itsenäinen kaupunkinsa. Vuonna 1859 New Yorkin osavaltion edustuslaitos antoi Brooklynin kaupungille oikeudet lunastaa maata julkisen puiston perustamista varten. Vuonna 1860 perustettiin James S. T. Stranahanin johtama Brooklynin puistokomissio (engl. Parks Commission), joka valitsi tulevan puiston sijainninksi paikan vilkasliikenteisen Flatbush Avenuen varrella.
Puiston alkuperäisinä suunnittelijoina toimivat Frederick Law Olmsted ja Calvert Vaux, jotka alun perin suunnittelivat myös Brooklynin puiston esikuvana toimineen Manhattanin Central Parkin. Suunniteltu puisto sai nimen Prospect Park alueella sijaitsevalta Prospect Hill -mäeltä (suom. näköalakukkula). Olmstedin ja Vauxin alkuperäinen puisto oli maisemapuisto, jossa oli järviä, metsiköitä ja niittyjä. Puiston rakennustyöt alkoivat 1. heinäkuuta 1866, ja vuonna 1868 puistossa kävi jo yli 100 000 vierailijaa rakennustöiden ollessa yhä kesken.
1800-luvun lopulla puistoon pystytettiin monia tuolloin suosittua uusklassista tyyliä edustavia veistoksia ja rakenteita. Arkkitehtitoimisto McKim, Mead and White palkattiin uudistamaan puiston sisäänkäynnit uusklassismin hengessä. Puiston pohjoisen pääsisäänkäynnin Grand Army Plazan riemukaari Soldiers’ and Sailors’ Arch valmistui vuonna 1892. 1930-luvulla puistoa uudistettiin puistokomissaari Robert Moseksen johdolla, jolloin alueelle rakennettiin muun muassa eläintarha ja useita pelikenttiä. 1900-luvun keskivaiheilla New Yorkin kaupunki ajautui taloudellisiin ongelmiin, eivätkä puiston määrärahat riittäneet sen ylläpitoon, ja puisto rapistui. 1980-luvulla puiston ylläpitoa varten perustettiin voittoa tavoittelematon järjestö Prospect Park Alliance, jonka rahoituksella puistoa alettiin kunnostaa.
Kuvia

Prospect Park Lake
Long Meadow -nurmialue
Soldiers’ and Sailors’ Arch sijaitsee Grand Army Plazalla puiston pohjoislaidalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prospect Park Wikimedia Commonsissa
Porfiri Voinaralski

Porfiri Voinaralski.
Porfiri Ivanovitš Voinaralski (ven. Порфи́рий Ива́нович Войнара́льский, 27. elokuuta (J: 15. elokuuta) 1844 Penzan läänin Linovkan kylä – 29. heinäkuuta (J: 17. heinäkuuta) 1898 Harkovan läänin Kupjansk) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.
Porfiri Voinaralski oli tilanomistajan ja ruhtinattaren avioton lapsi. Hän opiskeli Penzan kymnaasissa sekä Moskovan yliopistossa, josta hänet vuonna 1861 erotettiin opiskelijalevottumuuksiin osallistumisen takia ja karkotettiin Glazoviin. Myöhemmin hänet lähetettiin Ust-Sysolskiin, Jarenskiin, Velskiin, Pinegaan ja lopulta Mezeniin, josta hänen vuonna 1868 sallittiin palata äitinsä maatilalle Penzan lääniin.
Vuosina 1873–1874 Voinaralski toimi yhtenä narodnikkien maaseudulla suorittaman vallankumouksellisen propagandakampanjan (ns. hoždenije v narod) johtajista. Helmikuussa 1874 hän siirtyi Moskovaan, jossa hän perusti propagandatyön keskuksina toimineita verstaita ja rahoitti Ippolit Myškinin kirjapainoa. Keväällä 1874 hän lähetti Johannes Pelkosen Saratoviin johtamaan suutarinverstasta, joka toimi vallankumouksellisen propagandan keskuksena Volgan alueella.
Voinaralski toimi eri puolilla Venäjää, kunnes hänet heinäkuussa 1874 pidätettiin Samarassa. Hän oli vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa ja Špalernajan tutkintavankilassa. Ns. 193:n oikeudenkäynnissä tammikuussa 1878 hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi pakkotyöhön. Vuodesta 1880 häntä pidettiin eristettynä Harkovan läänin Novoborisoglebskin keskusvankilassa, josta hänet vuonna 1882 siirrettiin Karan pakkotyövankilaan. Vuonna 1884 hänet lähetettiin karkotusvangiksi Verhojanskin piirikuntaan. Verhojanskissa ja Jakutskissa Voinaralski opiskeli jakuutin kieltä, tutki alueen historiaa, taloutta ja kulttuuria, toimi asianajajana, kauppiaana, lääkärinä ja maatilan johtajana. Maaliskuussa 1897 hän sai luvan palata Euroopan-puoleiselle Venäjälle.
Porin Oluttehdas

| Porin Oluttehdas |
| --- | --- |
Perustettu:  1853
Lakkautettu:  2009
Kotipaikka:  Pori
Toiminta-alue:  panimo
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Porin Oluttehdas oli viimeisenä nimenä pisimpään samalla paikalla jatkuvasti toimineella suomalaisella olutpanimolla. Sen ensimmäinen edeltäjä perustettiin Poriin vuonna 1853 ja toiminta jatkui aina vuoteen 2009 saakka.
Tehdas
Historia

Vuonna 1854 Porin Konepajan viisi vuotta aikaisemmin perustaneet liikemiehet Anton Björnberg, K. J. Lönegren ja Isaak Karström aloittivat myös panimotoiminnan nimellä Bayerska Bryggeriet (Baijerilainen panimo). Se perustettiin samaan kortteliin, jossa Porin Oluttehdas myöhemmin toimi vuoteen 2009 saakka. Vuonna 1898 Baijerilainen Olutpanimo yhdistyi kauppias Gustav Adolf Bäckmanin 1853 perustaman panimon kanssa ja uuden yrityksen nimeksi tuli Bäckmans Ölbryggeri Ab – Bäckmanin Olutpanimo Oy. Bäckmanin ensimmäisen panimon perustamisvuotta pidettiin myöhemmin myös Porin Oluttehtaan perustamisvuotena ja vuosiluku esiintyi loppuun asti panimon tuotteissa.
1920-luvun aikana Bäckmanin Olutpanimon omistus siirtyi konsuli Sulo Salmelinin haltuun, joka omisti myös Pyynikin oluttehtaan kotikaupungissaan Tampereella. Vuonna 1928 hän yhdisti Bäckmanin Olutpanimon ja Satakunnan Mallasjuoman. Toiminnot keskitettiin Porin Oluttehdas Osakeyhtiöksi, jossa aloitettiin muun muassa Karhu-oluen pano vuonna 1929. Vuosina 1940–1959 Porin Oluttehdas kuului Pyynikkiin. Vuonna 1941 sen omistukseen puolestaan liitettiin 1868 perustettu Rauman Oluttehdas. Rauman panimo oli Porin Oluttehtaan hallussa sen toiminnan päättymiseen vuoteen 1969 saakka.
Pyynikkiä johtanut Rosa Salmelin luovutti panimon pojalleen M. Erik Salmelinille vuonna 1959 ja tämä muodosti Porin Oluttehtaasta jälleen itsenäisen yhtiön. Samalla oluttehtaaseen myyntimieheksi ja konttoristiksi 1929 tulleesta ja tehtaan isännöitsijäksi 1934 nimitetystä Aatos Leinosta tuli yhtiön toimitusjohtaja. Tästä tehtävästä, palveltuaan oluttehdasta neljäkymmentä vuotta, Leino jäi eläkkeelle teollisuusneuvoksena vasta vuonna 1969. Vuonna 1972 yhtiö siirtyi Sinebrychoffin haltuun, joka puolestaan on ollut tanskalaisen Carlsbergin omistuksessa vuodesta 1997 lähtien. Panimotoiminta Porin Oluttehtaan tiloissa päättyi syyskuussa 2009 Sinebrychoffin lopettaessa sen toiminnan.
Viimeiset vuodet

Porin Oluttehtaan tuotannosta noin 80 prosenttia oli Karhu-olutta pullotuksen siirtyessä Keravan panimoon 2007. Parin vuoden kuluttua Koff päätti lakkauttaa Porin oluttehtaan. Päätöksen jälkeen perustettiin kansalaisliike Porin Oluttehtaan puolesta ja se julisti kaikki Koffin tuotteet ostoboikottiin, kunnes tehtaan lakkautuspäätös olisi pyörretty. Porin kaupunki puolestaan paheksui, että sen tekemistä suurista investoinneista huolimatta kaupungin kulttuurihistoriaa tuhottiin. Tehtaan toiminta kuitenkin päättyi syyskuussa 2009.
Porin Oluttehtaan tuotteita

Porin Oluttehtaan tunnetuin olut oli Karhu, jonka paneminen aloitettiin jo 1929. Panimo valmisti myös virvoitusjuomia aina 1990-luvulle saakka. Valikoimaan kuuluivat yhtiön omien juomien lisäksi muun muassa lisenssillä valmistettu Pepsi sekä Sinebrychoffin Jaffa. Vuonna 1961 Porin Oluttehdas toi ensimmäisenä suomalaispanimona markkinoille tölkkioluet.
Oluttehtaan tontin nykytilanne

Porin Oluttehtaan tontilla jatkaa nykyään panimotoimintaa vuonna 2008 Karhupanimon nimellä perustettu pienpanimo. Vanhan sähkölaitoksen tiloihin perustettu panimo kuuluu nykyään Panimoravintola Beer Hunter’sille ja toimii nimellä Ravintola Panimo.
Oluttehtaan käytössä olleet prosessilaitteistot ja tankit on purettu ja myyty edelleen. Tehtaan vanhalle tontille on kaavoitettu asuinalue, jonka rakentaminen alkaa todennäköisesti lähivuosina. Karhukorttelin nimellä tunnetulle alueelle on suunnitteilla myös torimainen aukio.
Porin Oluttehtaan varastoa.
Punakylkiapali

| Punakylkiapali |
| --- | --- |
 Ylhäällä valkoviiksiapali, alhaalla punakylkiapali.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cisticolidae
Suku::  Oreolais
Laji::  pulcher
Kaksiosainen nimi
 Oreolais pulcher  (Sharpe, 1891) 
Synonyymit
 Apalis pulchra 
Katso myös
   Punakylkiapali Wikispeciesissä   Punakylkiapali Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punakylkiapali (Oreolais pulcher) on herttujen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Punakylkiapalia tavataan Kamerunissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Keniassa, Nigeriassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa ja Ugandassa. Sitä on kuvattu harvinaisesta paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Punakylkimesikko

| Punakylkimesikko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Mesikot Meliphagidae
Suku::  Viirumesikot Ptiloprora
Laji::  erythropleura
Kaksiosainen nimi
 Ptiloprora erythropleura  (Salvadori, 1876) 
Katso myös
   Punakylkimesikko Wikispeciesissä   Punakylkimesikko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punakylkimesikko (Ptiloprora erythropleura) on mesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Punakylkimesikkoa tavataan Uuden-Guinean saarella Indonesiassa. Lajia on kuvattu pääasiassa harvinaiseksi. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pulloharjat

| Pulloharjat |
| --- | --- |
 Pulloharja (Hystrix patula)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Yläkaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Pulloharjat Hystrix  Moench
Katso myös
   Pulloharjat Wikispeciesissä   Pulloharjat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pulloharjat (Hystrix) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi yhdeksän lajia.
Pulloharjoja ei kasva Suomessa luonnonvaraisina.
Lajeja

Hystrix californica
Hystrix coreana
Hystrix duthiei
Hystrix gracilis
Hystrix japonica
Hystrix komarovii
Hystrix laevis
Hystrix patula – pulloharja
Hystrix sibirica
Professional Darts Corporation

Professional Darts Corporation (PDC) on darts-ammattilaisten tarpeisiin perustettu järjestö. Se järjestää kilpailuja, neuvottelee sponsori- ja televisiointisopimuksia ja ylläpitää omaa rankinglistaa, PDC Order of Merit'iä.
Historia

PDC syntyi nimellä World Darts Council 1992, joukon huippuheittäjiä erottua British Darts Organisationista oltuaan tyytymättömiä BDO:n suorittamaan markkinointiin ja lajin medianäkyvyyteen, sekä sitä myötä tuloihinsa. Ryhmässä oli mukana myös managereja ja muita darts-alan ammattilaisia. 2001 Alkuperäisten aktiivien joukko väistyi PDC:n johdosta antaakseen tilaa erikoistuneemmalle henkilöstölle.
Organisaatio

PDC on läheisesti kytköksissä pelaajien etuja valvovaan Professional Darts Players Associationiin (PDPA). Sääntöjä ja niiden noudattamista PDC:n kilpailuissa valvoo elin nimeltä Darts Regulation Authority (DRA). Vuonna 2010 PDC:n pääjohtajana toimi Barry Hearn ja toimitusjohtajana Matthew Porter.
Kilpailuja

Tärkeitä PDC:n kilpailuja ovat muun muassa PDC:n maailmanmestaruuskilpailut (Ladbrokes.com World Championship), World Matchplay, World Grand Prix ja yksilökilpailuna pelattava Valioliiga (Premier League). Dublinissa heitettävää Grand Prix'tä lukuun ottamatta nämä kaikki järjestetään Isossa-Britanniassa.
Aiheesta muualla

Professional Darts Corporation
Skandinavian Darts Corporation
Poretskojen piiri

Poretskojen piiri Tšuvassian kartalla.
Poretskojen piiri (ven. Поре́цкий райо́н, Poretski raion, tšuvassiksi Пăрачкав районӗ, Păratškav raionĕ) on paikallinen itsehallintoalue Tšuvassian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 1 117 neliökilometriä ja asukkaita on 15 700 henkeä (vuonna 2008).
Piiri sijaitsee Tšuvassian lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Šumerljan ja idässä Ibresin piireihin, etelässä Alatyrin piiriin ja Mordvan tasavaltaan sekä lännessä Nižni Novgorodin alueeseen. Hallinnollinen keskus on Poretskojen kylä. Piiriin kuuluu 12 maalaiskuntaa.
Seutu kuuluu Tšuvassian tasankoon. Suurin joki on Sura, joka virtaa piirin halki pohjoiseen. Sen itäpuolella on etupäässä metsää ja länsipuolella aroa. Suran sivujokia ovat Menja ja Kirja.
Poretskojesta on maantieyhteys Šumerljaan ja Alatyriin. Piirikeskuksesta on 150 kilometriä matkaa Tšeboksaryyn.
Väestöstä 74 % on venäläisiä ja 21 % mordvalaisia.
Tärkein elinkeino on maatalous, joka on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja humalan viljelyyn. Elintarviketeollisuutta edustavat meijeri ja perunajauhotehdas. Seudulla on myös puunjalostusta, turvetuotantoa, rakennustarvikkeiden valmistusta ym.
Poretskojessa toimii kotiseutumuseo ja mordvalainen kulttuurikeskus. Piirilehtenä ilmestyy venäjänkielinen Poretskije vesti.
Aiheesta muualla

Poretskojen piiri Tšuvassian tasavallan sivustolla (venäjäksi)
Alatyr •
Alatyr •
Alikovo •
Batyrevo •
Ibresi •
Jadrin •
Jaltšiki •
Jantikovo •
Kanaš •
Kanaš •
Komsomolskoje •
Kozlovka •
Krasnoarmeiskoje •
Krasnyje Tšetai •
Mariinski Posad •
Morgauši •
Novotšeboksarsk •
Poretskoje •
Šemurša •
Šumerlja •
Šumerlja •
Tšeboksary •
Tšeboksary •
Tsivilsk •
Urmary •
Vurnary
Prothin teoreema

Prothin teoreema on lukuteoreettinen lause, jonka avulla voidaan testata, onko annettu Prothin luku alkuluku.
Jos  p on Prothin luku, eli muotoa  k2^{n}+1, missä  k on pariton kokonaisluku ja  k<2^{n}, ja on olemassa sellainen kokonaisluku  a, että
niin Prothin lauseen mukaan  p on alkuluku.
Tällaista alkulukua kutsutaan Prothin alkuluvuksi.
Prothin lause tarjoaa käytännöllisen menetelmän sen testaamiseksi, onko Prothin luku alkuluku. Jos nimittäin  p on alkuluku, umpimähkään valittu  a toimii noin 50 prosentin todennäköisyydellä.
Esimerkkejä

Jos p = 3, 21 + 1 = 3 on jaollinen luvulla 3, joten 3 on alkuluku.
Jos p = 5, 32 + 1 = 10 on jaollinen luvulla 5, joten 5 on alkuluku.
Jos p = 13, 56 + 1 = 15626  on jaollinen luvulla 13, joten 13 on alkuluku.
Jos p = 9 (joka ei ole alkuluku), ei ole olemassa sellaista lukua a, niin että a4 + 1 on jaollinen luvulla 9.
Muutama ensimmäinen Prothin alkuluku A080076 OEIS-tietokannassa:
Suurin tunnettu Prothin alkuluku on Seventeen or Bust -projektin löytämä 19249 · 213018586 + 1. Siinä on 3918990 numeroa ja se on suurin tunnettu alkuluku, joka ei ole Mersennen alkuluku.
Historia

Ranskalainen matemaatikko François Proth (1852 - 1879) julkaisi teoreeman vuoden 1878 tienoilla.
Aiheesta muualla

Prothin teoreema MathWorld -matematiikkasivustolla
Porin titaanidioksiditehdas

| Porin titaanidioksiditehdas |
| --- | --- |
Perustettu:  1957 (Vuorikemia Oy)
Perustaja:  Suomen valtio
Toimiala:  kemianteollisuus
Tuotteet:  titaanidioksidi
Liikevaihto:  289 milj. € (2013)
Liikevoitto:  10 milj. € (2013)
Henkilöstö:  450 (2018)
Omistaja:  Venator
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Porin titaanidioksiditehdas
Porin titaanidioksiditehdas oli Porin Kaanaankorvessa toimiva kemianteollisuuden tehdas, jonka viimeinen omistaja oli yhdysvaltalainen Venator. Vuonna 1957 perustetun tehtaan alkuperäinen omistaja oli suomalainen valtionyhtiö Vuorikemia Oy. Myöhemmin se on toiminut myös nimillä Kemira Pigments, Sachtleben Pigments ja Huntsman Pigments.
Tehdas valmistaa titaanidioksidia, jota käytetään muun muassa maali- ja kosmetiikkateollisuudessa sekä painomusteiden valmistuksessa. Tehtaan vuosittainen tuotanto on 130 000 tonnia, josta vientiin menee 95 prosenttia. Tuotannon sivutuotteena on syntynyt lisäksi suuria määriä muun muassa vedenpuhdistuksessa käytettyä ferrosulfaattia, jonka myynnistä on vastannut Kemira. Henkilökuntaa tehtaalla on noin 450.
Tehtaan toiminta loppuu vuoteen 2021 mennessä.
Historia > Valtionyhtiönä

Tehdas perustettiin vuonna 1957 valtionyrityksenä Vuorikemia Oy:n nimellä. Sen tarkoituksena oli käynnistää Suomessa täysin uusi toimiala, joka perustuisi pääosin kotimaisiin luonnonvaroihin. Titaanidioksidin tuotanto päätettiin aloittaa, jotta Suomen maaliteollisuus pystyisi käyttämään kotimaista raaka-ainetta. Toinen syy oli se, että Kajaanissa sijaitsevasta Rautaruukin Otanmäen kaivoksesta saatiin tuotantoprosessissa tarvittavaa ilmeniittiä. Se aiheutti kaivoksen läheisyydessä vakavia ympäristöongelmia, joita ilmeniitin käyttö Porin tehtaalla vähensi olennaisesti.
Tuotannon aloittaminen Porissa oli vaikeaa, koska alan tietotaitoa ei Suomessa ollut käytännössä lainkaan. Titaanidioksidin valmistus oli teknisesti erittäin vaativa prosessi, mutta lopulta tuotanto saatiin täyteen vauhtiin vuonna 1962 brittiläiseltä British Titan Productsilta lisensoidun valmistusmenetelmän mukaan. Samana vuonna Vuorikemia Oy siirtyi myöhemmin Kemirana tunnetun Rikkihappo Oy:n omistukseen ja jatkoi toimintaansa sen tytäryhtiönä. 1960-luvun lopulla tehdas alkoi keskittyä myös vientiin, ja seuraavalla vuosikymmenellä jo 85 prosenttia tuotannosta meni ulkomaille. 1970-luvulla Vuorikemian tehtaasta oli tullut Pohjoismaiden suurin titaanidioksidin valmistaja. Vuonna 1982 tehtaalle myönnettiin Tasavallan Presidentin kansainvälistymispalkinto.[lähde? ]
Titaanidioksidin valmistamisen kehittäjänä ansioitui Vuorikemian teknisenä johtajana 1959–1976 työskennellyt ja sittemmin teollisuusneuvoksen arvonimen saanut Kauko Salminen.
Historia > Myöhemmät omistusjärjestelyt

Vuonna 1997 Porin tehtaan helmiäispigmentin tuotanto myytiin saksalaiselle Eckart-Werkelle, ja Kemira Pigments keskittyi titaanidioksidipigmenttien tuotantoon. Samalla Poriin siirrettiin myös Kemiran Siilinjärven tehtaiden helmiäispigmenttituotanto. Eckart Pigments puolestaan myi suurimman osan Porin tuotannosta Intiaan vuonna 2011, ja lähes koko henkilöstö irtisanottiin.
Vuonna 2008 Kemira Pigments muodosti yhteisyrityksen amerikkalaisen Rockwood Holdingsin kanssa, ja samalla se liitettiin osaksi Rockwoodin omistamaa saksalaista Sachtleben Chemietä. Konsernilla oli Porin lisäksi tuotantolaitokset Saksan Duisburgissa ja Krefeldissä. Syyskuussa 2013 Rockwood myi Porin tehtaan amerikkalaiselle Huntsman Corporationille. Tammikuussa 2017 tehtaalla syttyi tulipalo, joka aiheutti kymmenien miljoonien eurojen vahingot. Samana keväänä tehdas siirtyi omistusjärjestelyjen myötä Huntsmanin tytäryhtiön yhdysvaltalaisen Venatorin omistukseen. Venator sai tulipalosta vakuutuskorvauksia runsaat 470 miljoonaa euroa.
Syksyllä 2018 Venator ilmoitti sulkevansa tehtaan vuoden 2021 loppuun mennessä, johon asti se jatkaa alennetulla tuotannolla. Syyskuussa 2021 lopulliseksi sulkemisajankohdaksi varmistui vuoden 2022 alkupuoli. Viime vaiheessa tehtaalla oli noin 100 työntekijää.