stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Balsamietikka
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Balsamietikka Wikimedia Commonsissa
Bandit

Bandit ovat mandelaista bandin kieltä puhuva kansa Lofan piirikunnassa Liberiassa ja rajaseudulla Guineassa. Heitä on arvioitu olevan yli 60 000 tai 35 000 henkeä Liberiassa ja 25 000 Guineassa.
Bandiasutuksen keskus on Kolahunin kaupunki. Alueen itäosassa he ovat lähellä lomia ja lännessä mendejä. Lomaa käytetään miesten salaseurojen kielenä ja monet naiset osaavat mendeä.
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maissi, maniokki, jamssi, taaro, bataatti, kahvipuu ja banaani. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, keräilyä ja karjanhoitoa. Käsityöammatteja ovat punonta, puunleikkuu, metallin käsittely, kudonta ja savenvalanta. Aikaisemmin suuri merkitys oli norsunluun metsästyksellä, mehiläistenhoidolla ja taidekäsitöillä.
Pyöreistä, palmunlehvillä katetuista asumuksista koostuvien suurten kylien keskellä on kokoustalo. Nykyaikainen vaatetus on lainattu mandinkoilta, mendeiltä ja Liberian afroamerikkalaisilta. Ruokavalio koostuu etupäässä maustetuista puuroista ja kasviskeitoista.
Suurperheet muodostavat patrilineaarisia sukuyhteisöjä. Avioliitto on patrilokaalinen ja polygynia on yleistä. Suurin osa bandeista harjoittaa perinteistä uskontoa. Noin kymmenesosa on sunnimuslimeja ja noin kymmenesosa kristittyjä.
Jack Sels

Jack Sels (oikealla) ja Ado Broodboom
Jack Sels (29. tammikuuta 1922 Berchem, Antwerpen – 21. maaliskuuta 1970 Antwerpen) oli belgialainen jazzmuusikko. Hän aloitti musisoinnin pianonsoitolla, mutta loi uransa saksofonistina. Lisäksi hän työskenteli säveltäjänä ja sovittajana.
Sels liittyi toisen maailmansodan jälkeen Roger Asselberghsin kanssa Mickey Bunnerin yhtyeeseen. Hän esiintyi Knokken jazzfestivaalilla vuonna 1948 ja debytoi oman big bandinsa kanssa vuonna 1949. Sels sävelsi musiikin elokuvaan Meeuwen sterven in de haven (1955). Hän esiintyi Brysselin maailmannäyttelyssä vuonna 1958. Sels sävelsi myös jazzvaikutteisia sinfonioita. Hän vaikutti merkittävästi belgialaiseen moderniin jazziin, mutta ei saanut suurta näkyvyyttä Belgian ulkopuolella, koska halusi pysyä Antwerpenissä. Hän kuitenkin soitti Belgiassa myös yhdysvaltalaisten muusikoiden kanssa.
Selsin yhteistyökumppaneihin kuuluivat Dizzy Gillespie, Lester Young, Lou Bennett, Lucky Thompson, Bobby Jaspar, René Thomas, Benoît Quersin, Jean Warland, René Goldstein, Christian Kellens, Francis Coppieters, Fats Sadi, Toots Thielemans, Willy Rockin, Max Roach ja Milt Buckner. Sels kuoli sydäninfarktiin kotonaan Antwerpenissä.
Henry Palmerston

| Henry Temple |
| --- | --- |

Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri
 12. kesäkuuta 1859 – 18. lokakuuta 1865  
Monarkki:  Viktoria
Edeltäjä:  Edward Smith-Stanley
Seuraaja:  John Russell
 6. helmikuuta 1855 – 19. helmikuuta 1858  
Monarkki:  Viktoria
Edeltäjä:  George Hamilton-Gordon
Seuraaja:  Edward Smith-Stanley
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. lokakuuta 1784 Westminster
Kuollut: 18. lokakuuta 1865 (80 vuotta) Brocket Hall, Hertfordshire
Puoliso:  Emily Lamb
Tiedot
Puolue:  Whigit
 Nimikirjoitus
Henry John Temple, myöhemmin varakreivi Palmerston, (20. lokakuuta 1784 – 18. lokakuuta 1865) oli englantilainen valtiomies. Palmerston syntyi varakreivilliseen (engl. viscount) Palmerston-sukuun ja hänestä tuli varakreivi Palmerston vuonna 1802 isänsä kuoltua.
Poliittinen ura

Palmerston kuului 58 vuoden ajan parlamentin alahuoneeseen. Vuonna 1809 hän pääsi vasta 25-vuotiaana toisen sotaministerin viran haltijaksi ja pysyi virassaan vuoteen 1828 asti. Ulkoministerin tehtävissä Palmerston toimi  vuosina 1830–34, 1835–41 ja 1846–51. Ministerin tehtäviä Palmerston hoiti kaikkiaan 38 vuoden ajan. Hän oli patriootti ja rakasti omaa maataan. Ulkopolitiikassa isänmaallisuus teki Palmerstonista vapaamielisen. Hän halusi myös muiden kansakuntien saavan nauttia samanlaisesta vapaudesta kuin englantilaiset. Kansainvälisessä politiikassa Palmerstonista tuli liberalismin lipunkantaja. Palmerston tuki paljon pienten maiden pyrkimyksiä itsenäistyä ja vaikutti ratkaisevasti Belgian itsenäistymiseen 1831.
Heinäkuussa 1841 Palmerston saavutti suuren voittonsa ulkoministerinä, kun Mustaanmereen johtavista salmista solmittiin suurvaltojen välinen sopimus. Salmet määrättiin sopimuksessa olemaan suljettuina, jos Osmanien valtakunta ei ollut sodassa muiden valtioiden kanssa. Yhdistyneen kuningaskunnan kannalta sopimus turvasi sen vaarassa olleet yhteydet Intiaan. Palmerston alkoi kuitenkin vuodesta 1846 eteenpäin harjoittaa imperialistista politiikkaa. Hän joutui eroamaan ulkoministerin paikalta 1851, kun ei tuominnut Napoleon III:n vallankaappausta.
Palmerstonista tuli pääministeri vuonna 1855, vasta 71-vuotiaana, kun hänen edeltäjänsä Lordi Aberdeen oli joutunut eroamaan Krimin sotaan liittyvien virheidensä takia. Kuningatar Viktoria oli ensin pyytänyt pääministerin tehtävään Derbyn jaarlia, Lansdownen markiisia ja John Russellia, joista viimeisen neuvosta hän kääntyi Palmerstonin puoleen, joka suostui. Palmerston hoiti sodan loppuun tuloksekkaasti ja jatkoi pääministerinä vielä kahdeksan vuoden ajan korkeasta iästään huolimatta. Ensimmäisellä kaudellaan 1858 hän teki paljon ulkopolitiikkaa, ja hoiti siististi Intian siirtymisen kauppakomppanialta Britannian valtion alaisuuteen. Hän oli poissa pääministerin virasta puolitoista vuotta ja palasi toiselle kaudelle vuonna 1859. Vuosien mittaan Palmerstonista tuli isänmaallisuutensa ansiosta suosittu poliitikko kotimaassaan. Hänen lempinimensä kansan suussa oli Ukko Pam. Palmerston kuoli kesken virkakautensa vuonna 1865.
Perhesuhteet

Lordi Palmerstonin vaimo oli lordi Melbournen sisar, lady Cowper.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Henry Palmerston Wikimedia Commonsissa
| n k Yhdistyneen kuningaskunnan pääministerit (luettelo) |
| --- | --- | --- |
|  Walpole  Compton  Pelham  Pelham-Holles  Cavendish  Pelham-Holles  Stuart  G. Grenville  Watson-Wentworth  Pitt  FitzRoy  North  Watson-Wentworth  Petty  Cavendish-Bentinck  Pitt nuorempi  Addington  Pitt nuorempi  W. Grenville   Cavendish-Bentinck  Perceval  Jenkinson  Canning  Robinson  Wellesley Wellington  Grey  Lamb  Peel  Lamb  Peel  Russell  Smith-Stanley  Hamilton-Gordon  Palmerston  Smith-Stanley  Palmerston  Russell  Smith-Stanley  Disraeli  Gladstone  Disraeli  Gladstone  Salisbury  Gladstone  Salisbury  Gladstone  Primrose  Salisbury  Balfour  Campbell-Bannerman  Asquith  Lloyd George  Bonar Law  Baldwin  MacDonald  Baldwin  MacDonald  Baldwin  Chamberlain  Churchill  Attlee  Churchill  Eden  Macmillan  Douglas-Home  Wilson  Heath  Wilson  Callaghan  Thatcher  Major  Blair  Brown  Cameron  May  Johnson  Truss  Sunak  Starmer  |  Walpole  Compton  Pelham  Pelham-Holles  Cavendish  Pelham-Holles  Stuart  G. Grenville  Watson-Wentworth  Pitt  FitzRoy  North  Watson-Wentworth  Petty  Cavendish-Bentinck  Pitt nuorempi  Addington  Pitt nuorempi  W. Grenville   Cavendish-Bentinck  Perceval  Jenkinson  Canning  Robinson  Wellesley Wellington  Grey  Lamb  Peel  Lamb  Peel  Russell  Smith-Stanley  Hamilton-Gordon  Palmerston  Smith-Stanley  Palmerston  Russell  Smith-Stanley  Disraeli  Gladstone  Disraeli  Gladstone  Salisbury  Gladstone  Salisbury  Gladstone  Primrose  Salisbury  Balfour  Campbell-Bannerman  Asquith  Lloyd George  Bonar Law  Baldwin  MacDonald  Baldwin  MacDonald  Baldwin  Chamberlain  Churchill  Attlee  Churchill  Eden  Macmillan  Douglas-Home  Wilson  Heath  Wilson  Callaghan  Thatcher  Major  Blair  Brown  Cameron  May  Johnson  Truss  Sunak  Starmer  |  |
  Luokka   Commons 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Balls

The Balls Ruisrockissa 1990.
The Balls on vuonna 1988 perustettu helsinkiläinen blues-pohjainen rock-yhtye.
Vuonna 2008 kaksikymmenvuotista uraansa juhlinut yhtye on alkuperäisessä kokoonpanossa ja julkaisi vuonna 2009 uuden 7"-singlen "Wild One". Viimeisin The Balls -julkaisu on vuonna 2005 yhtyeen keskeiset levytykset ja julkaisemattomia sisältänyt tupla-CD Fastlane Throught the History of Balls.
Balls-yhtyeen runkokokoonpanoon kuulunut kitaristi Tipi Järvinen kuoli 3. joulukuuta 2007 sairauskohtaukseen.
Helsingin Sanomien Ilkka Mattila luonnehti The Ballsia alkuvaiheiltaan vanhakantaiseksi rhythm and blues -yhtyeeksi, joka vuoden 1995 albumillaan Jungle In A Barrel vaihtoi tuottaja Jukka Orman myötä tyyliään: ”Poissa ovat kuiva kuppilasointi ja ja rockkompit, ja tilalla on kaikuva, oudosti poksahteleva ja koliseva äänimatto, jonka seasta hahmottuu moderni mutta alkuvoimainen blues.”
Kokoonpano

Marjo Leinonen – laulu
Petri Peevo – kitara
Pera Huuskonen – kitara
Jimi Sero – basso
Sami Vettenranta – rummut
Kokoonpano > Entiset jäsenet

Tipi Järvinen – kitara (1988–2007)
Jari Paulamäki – basso (1996–2005)
Rane Raitsikka – basso (1988–1989)
Silu Seppälä - basso
(1988)
Julkaisut

Balls (EP, Seal on Velvet, 1989)
Drunk Fish (Seal on Velvet, 1991)
Balls Change when Balls Want to Change (Seal on Velvet, 1993)
Songwriter CD-single (Zen Garden, 1995)
Jungle In A Barrel (Zen Garden, 1995)
Skinny Dipping (Rocktops, 2001)
Fastlane Through the History of the Balls, 1988-2003 (Low Frequency Records, 2005)
Wild One 7"-single (Boogiemill Records, 2009)
20th Century Animation

| 20th Century Animation |
| --- | --- |

Perustettu:  1994
Kotipaikka:  Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Tuotteet:  Animaatioelokuvat
Emoyhtiö:  Walt Disney Studios (The Walt Disney Company)
Tytäryhtiöt:  Blue Sky Studios
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
20th Century Animation, Inc. (tunnettu aiemmin nimellä 20th Century Fox Animation tai Twentieth Century Fox Animation) on vuonna 1994 perustettu yhdysvaltalainen elokuva- ja tietokoneanimaatiostudio. Lokakuussa 2018 ilmoitettiin, että Disney ostaa 20th Century Fox Animationin, kuten myös monia muita 20th Century Studiosin toimintoja. Myöhemmin kaupan jälkeen tammikuussa 2020 Disney pudotti "Fox" -nimen studion nimestä.
Filmografia > 20th Century Fox Animation

Anastasia (1997)
Bartok Suurenmoinen (1999)
Titan A.E. (2000)
Filmografia > 20th Century Fox Animation > Mukana

The Simpsons Movie (2007)
Fantastic Mr. Fox (2009)
Manolon lumoava matka (2014)
Erämään kutsu (2020)
Roni on rikki (2021)
Ice Age: Buck Wildin seikkailut (2022)
Ice Age 6 (2026)
John A. Macdonald

| John A>  Mcdonald |
| --- | --- |

Kanadan pääministeri
 17. lokakuuta 1878 – 6. kesäkuuta 1891  
Edeltäjä:  Alexander Mackenzie
Seuraaja:  John Abbott
 1. heinäkuuta 1867 – 5. marraskuuta 1873  
Seuraaja:  Alexander Mackenzie
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. tammikuuta 1815 Glasgow, Skotlanti
Kuollut: 6. kesäkuuta 1891 Ottawa, Ontario
Ammatti:  lakimies
Puoliso:  Isabella Clark (1843–1857)   Agnes Macdonald (1867–1891)
Tiedot
Puolue:  Liberaalikonservatiivinen puolue
 Nimikirjoitus
John Alexander Macdonald (11. tammikuuta 1815 Glasgow, Skotlanti – 6. kesäkuuta 1891 Ottawa, Ontario) oli kanadalainen konservatiivipoliitikko ja Kanadan ensimmäinen pääministeri. Hänen ensimmäinen pääministerikautensa sijoittui vuosille 1867–1873 ja toinen vuosille 1878–1891.
Ura

Macdonald tuli tunnetuksi asianajajana, joka tarttui vaikeisiin ja joskus skandaalinkäryisiin tapauksiin. Vuonna 1839 hänet palkattiin pankin lakimieheksi, ja siitä alkaen hän keskittyi yhtiöiden lakiasioihin. Hän toimi itsekin sijoittana, varsinkin kiinteistöalalla.
Macdonaldin poliittinen ura alkoi Kingstonin kaupunginvaltuustosta 1843, mutta jo seuraavana vuonna hänet valittiin provinssin parlamenttiin. Hän ajoi voimakkaasti kotiseutunsa ja sen yritysten asiaa, mihin hänellä oli omakin taloudellinen intressi. Hän toimi maan oikeuskanslerina vuosien ajan.
Macdonald oli keskeinen hahmo, kun Kanadan liittosopimusta eli perustuslain edeltäjää valmisteltiin vuosina 1864-1867. Moderni Kanada, silloiselta nimeltään "dominio" syntyi, kun Nova Scotian, New Brunswickin, Prinssi Edwardin saaren, Ontarion ja Quebecin edustajat sopivat yhdistymisestä. Perustuslaki hyväksyttiin 1867, emämaa Britanniassa hyväksyttiin asetus Britannian Pohjois-Amerikasta ja Macdonaldista tuli dominion ensimmäinen pääministeri.
Macdonald in johtama dominio laajeni nopeasti Manitobaan, Brittiläiseen Kolumbiaan ja Prinssi edwardin saarelle. Kanadan poikki rakennettiin rautatie. Sen rakentamiseen liittyvien lahjusten takia Macdonald joutui eroamaan, mutta hän palasi valtaan viisi vuotta myöhemmin. Toinen virkakausi päättyi Macdonaldin kuolemaan.
Macdonald  korosti aina lojaalisuutta brittiläiselle emämaalle ja eroa Yhdysvaltoihin.
Yksityiselämä

Macdonald muutti Britanniasta Kanadaan vuonna 1820 perheensä kanssa. Vuonna 1834 hän aloitti uransa asianajajana Kingstonissa. Hän meni naimisiin Isabella Clarkin kanssa vuonna 1843. Parille syntyi kaksi lasta: John Alexander, joka kuoli 13 kuukauden ikäisenä, ja Hugh John, jonka Macdonaldin sisar Margaret ja tämän mies James Williamson  kasvattivat Isabella Macdonaldin kuoltua vuonna 1857. Vuonna 1867 Macdonald avioitui Susan Agnes Bernardin kanssa. He saivat tyttären, Margaret Mary Theodora Macdonaldin.lähde?
Macdonald vaihtoi presbyterianismista anglikaanisuuteen. Hän oli myös vapaamuurari.lähde?  Macdonald kuoli virassaan 6. kesäkuuta vuonna 1891. Hänet on haudattu Kingstonin Cataraqui Cemeterylle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John A. Macdonald Wikimedia Commonsissa
Kanadan pääministerit
Macdonald
Mackenzie
Abbott
Thompson
Bowell
Tupper
Laurier
Borden
Meighen
King
Bennett
St. Laurent
Diefenbaker
Pearson
P. Trudeau
Clark
Turner
Mulroney
Campbell
Chrétien
Martin
Harper
J. Trudeau
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Baltian valtatyhjiö

Liiviläiset
Baltit
Latgallit
Kuurit
Semgallit
Seelit
Viikinkiaika Latviassa
Baltiansaksalaiset
Ristiretket Baltiaan
Liivinmaan liitto
Liivinmaan ritarikunta
Riian arkkihiippakunta
Kuurinmaan hiippakunta
Vanha Liivinmaa
Baltian valtatyhjiö
Liivinmaan sota
Kuurinmaan ja Semigallian herttuakunta
Puolan sota
Pohjan sota
Suuri Pohjan sota
Itämerenmaakunnat
Vironmaan kuvernementti
Liivinmaan kuvernementti
Kuurinmaan kuvernementti
Ober Ost
Kuurinmaan ja Semigallian herttuakunta (1918)
Baltian yhdistynyt herttuakunta
Latvian tasavalta
Latvian sosialistinen neuvostotasavalta (1918–1919)
Molotov–Ribbentrop-sopimus
Latvian päähallintopiiri
Ostlandin valtakunnankomissariaatti
Latvian sosialistinen neuvostotasavalta
Baltian maiden itsenäistyminen 1986–1991
Latvian tasavalta
n
k
Baltian valtatyhjiö (1555–1561) syntyi vuonna 1555, kun Liivinmaan liitto hajosi.
Valtatyhjiön synty

Riian arkkipiispa vetäytyi Wolgastin sopimuksesta vuonna 1555  ja aloitti yhteistyön Mecklenburgin herttua Albert VII:n pojan Christoph von Mecklenburgin kanssa. Arkkipiispan vetäytyminen hajotti Liivinmaan liiton, joka oli rakennettu uskonpuhdistuksen kaataman saksalaisen ritarikunnan raunioille. Jo aikaisemmin, vuonna 1525 ritarikunnan protestanttiseksi kääntynyt suurmestari Albert oli perustanut itselleen Preussin herttuakunnan, joka oli asettunut Puolan vasalliksi. Tammikuussa 1558 Venäjän tsaari Iivana Julma aloitti sodan Liivinmaan ja Kuurinmaan valtaamiseksi. Tämä ajoi alueen eri osat hakeutumaan yhteistyöhön ulkovaltojen kanssa.
Vuonna 1561 Baltian valtatyhjiö oli täytetty seuraavasti:
Moskovan suuriruhtinaskunta oli valloittanut Itä-Liivinmaan vuodesta 1558 alkaen.
Magnus von Holstein (myöhempi Liivinmaan kuningas Maunu) kaappasi itselleen Saarenmaan, Wiekin ja Kuurinmaan hiippakunnat 1560, hän oli Tanskan kuninkaan Kristian III:n suojeluksessa
Tallinna ja Pohjois-Viro hakivat ensin Tanskan kuninkaan suojelusta vuonna 1558, mutta Tanska torjui ajatuksen. Tämän jälkeen Tallinna kääntyi Ruotsin kuningas Eerik XIV:n puoleen 1559, joka ottikin alueen haltuunsa 1561.
1561 perustettu Kuurinmaan herttuakunta, joka haki Liettuan suojelusta asettumalla sen vasalliksi.
1525 perustettu Preussin herttuakunta, joka oli Puolan kuninkaan vasalli.
160-vuotinen konflikti

Saksalaisen ritarikunnan perinnöstä kamppailtiin aina vuoteen 1712 asti, jolloin alue oli jakautunut seuraavasti: Venäjä hallitsi koko Liivinmaata. Brandenburg oli liittänyt itseensä Preussin herttuakunnan vuonna 1660 ja vuonna 1701 näistä oli perustettu yhdistynyt Preussin kuningaskunta. Kuurinmaan herttuakunta oli Puolan vaikutusvallassa vielä vuoteen 1737 asti, mutta sitten sekin ajautui Venäjän keisarikunnan valtapiiriin. Lopullisesti Baltia jaettiin Preussin kuningaskunnan ja Venäjän välillä Puolan jaoissa 1700-luvun lopulla.
Sodat, joissa taisteltiin Baltian hallinnasta (kutsutaan myös joskus nimellä 160-vuotinen konflikti):
1558–1583 Liivinmaan sota – Venäjä luopui vaatimuksistaan Liivinmaahan Puolan hyväksi.
1563–1570 Pohjoismaiden seitsenvuotinen sota
1570–1595 Pitkä viha – Ruotsi voitti Venäjän ja Venäjä luopui vaatimuksistaan Koillis-Viroon.
1598–1660 Kuusikymmenvuotinen sota
1598–99 Ruotsin sisällissota
1600–29 Puolan sota – Ruotsi torjui Puolan valloitusyritykset Pohjois-Virossa ja valtasi Riian ja Puolan Liivinmaan. (Ruotsi hallitsi myös Preussin satamia vuosina 1629–35.)
1643–45 Ruotsin–Tanskan sota – Ruotsi sai Saarenmaan Tanskalta.
1655–1661 Pohjan sota – Preussin herttuakunta siirtyi Puolan alaisuudesta Brandenburgille. Ruotsi torjui Venäjän yritykset vallata Liivinmaa. Ruotsin laajeneminen Baltiassa pysäytettiin.
1700–1721 Suuri Pohjan sota – Venäjä valtasi Ruotsilta koko Liivinmaan.
Hidemaro Fujibayashi

| Hidemaro Fujibayashi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. lokakuuta, 1972 Kioto, Japani
Ammatti:  videopeliohjaaja
Muut tiedot
Merkittävät teokset: The Legend of Zelda: Breath of the Wild
Järjestö:  Nintendo
Hidemaro Fujibayashi (jap. 藤林 秀麿, Fujibayashi Hidemaro) on japanilainen videopeliohjaaja ja tuottaja. Hän työskentelee videopeliyhtiö Nintendolla ja hänet tunnetaan muun muassa The Legend of Zelda (pelisarja)-pelisarjan pelisuunnittelijana, käsikirjoittajana ja ohjaajana.
Pelit

| Vuosi | Peli | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1995 | Gakkō no Kowai Uwasa: Hanako-san ga Kita!! | suunnittelija |
| 1996 | Yōsuke Ide Meijin no Shin Jissen Maajan | suunnittelija |
| 1998 | Magical Tetris Challenge | ohjaaja, suunnittelija |
| 2001 | The Legend of Zelda: Oracle of Seasons and Oracle of Ages | ohjaaja, tuottaja, peliskenaarioiden käsikirjoittaja |
| 2002 | The Legend of Zelda: Four Swords | ohjaaja, suunnittelija |
| 2004 | The Legend of Zelda: The Minish Cap | ohjaaja, suunnittelija, käsikirjoittaja |
| 2007 | The Legend of Zelda: Phantom Hourglass | apulaisohjaaja, käsikirjoittaja,, moninpelauksen ohjaaja |
| 2011 | The Legend of Zelda: Skyward Sword | ohjaaja, käsikirjoittaja |
| 2017 | The Legend of Zelda: Breath of the Wild | ohjaaja |
| 2020 | Hyrule Warriors: Age of Calamity | peliskenaarioiden päällikkö |
| 2023 | The Legend of Zelda: Tears of the Kingdom | ohjaaja |
Käännös suomeksi
Un banc, un arbre, une rue

| Un banc, un arbre, une rue> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Séverine
Säveltäjä(t):  Jean-Pierre Bourtayre
Sanoittaja(t):  Yves Dessca
Euroviisutiedot
Vuosi:  1971
Maa:  Monaco
Kieli:  ranska
Sijoitus:  1.
Pisteet:  129
Un banc, un arbre, une rue (suom. Penkki, puu, katu) oli vuoden 1971 Eurovision laulukilpailun voittokappale. Sen esitti Séverine ranskaksi ja se toi Monacolle sen tähän mennessä ainoan viisuvoiton. Kappale sai 129 pistettä, 13 pistettä enemmän kuin seuraavaksi tullut Espanja. Kappale esitettiin järjestyksessä kolmantena.
Kappale nousi voiton jälkeen listoille ympäri Euroopan. Suomeksi kappaleen levytti Carola nimellä Penkki, puu ja puistotie. Carola levytti laulun myös ranskaksi.
Balladityylisen laulun sanoitus kertoo lapsuuden nostalgiasta: ”Meillä kaikilla on penkki, puu tai katu, jonka luona lapsena unelmoimme tulevaisuudesta.”
Aiheesta muualla

Kappaleen sanat
Eurovision laulukilpailun voittaneet kappaleet
| --- | --- |
1950-luku:   1956: ”Refrain”  1957: ”Net als toen”  1958: ”Dors, mon amour”  1959: ”Een beetje” 
1960-luku:   1960: ”Tom Pillibi”  1961: ”Nous les amoureux”  1962: ”Un premier amour”  1963: ”Dansevise”  1964: ”Non ho l’età”  1965: ”Poupée de cire, poupée de son”  1966: ”Merci, Chérie”  1967: ”Puppet on a String”  1968: ”La, la, la”  1969: ”Boom Bang-a-Bang”  ”De troubadour”  ”Un jour, un enfant”  ”Vivo cantando” 
1970-luku:   1970: ”All Kinds of Everything”  1971: ”Un banc, un arbre, une rue”  1972: ”Après toi”  1973: ”Tu te reconnaîtras”  1974: ”Waterloo”  1975: ”Ding-a-dong”  1976: ”Save Your Kisses for Me”  1977: ”L'oiseau et l'enfant”  1978: ”A-Ba-Ni-Bi”  1979: ”Hallelujah” 
1980-luku:   1980: ”What’s Another Year?”  1981: ”Making Your Mind Up”  1982: ”Ein bißchen Frieden”  1983: ”Si la vie est cadeau”  1984: ”Diggi-loo diggi-ley”  1985: ”La det swinge”  1986: ”J’aime la vie”  1987: ”Hold Me Now”  1988: ”Ne partez pas sans moi”  1989: ”Rock Me” 
1990-luku:   1990: ”Insieme: 1992”  1991: ”Fångad av en stormvind”  1992: ”Why Me?”  1993: ”In Your Eyes”  1994: ”Rock ’n’ Roll Kids”  1995: ”Nocturne”  1996: ”The Voice”  1997: ”Love Shine a Light”  1998: ”Diva”  1999: ”Take Me to Your Heaven” 
2000-luku:   2000: ”Fly on the Wings of Love”  2001: ”Everybody”  2002: ”I Wanna”  2003: ”Everyway That I Can”  2004: ”Wild Dances”  2005: ”My Number One”  2006: ”Hard Rock Hallelujah”  2007: ”Molitva”  2008: ”Believe”  2009: ”Fairytale” 
2010-luku:   2010: ”Satellite”  2011: ”Running Scared”  2012: ”Euphoria”  2013: ”Only Teardrops”  2014: ”Rise Like a Phoenix”  2015: ”Heroes”  2016: ”1944”  2017: ”Amar pelos dois”  2018: ”Toy”  2019: ”Arcade” 
2020-luku:   2020: Ei järjestetty  2021: ”Zitti e buoni”  2022: ”Stefania”  2023: "Tattoo"  2024: "The Code"
Rūdolfs Bangerskis

| Rūdolfs Bangerskis |
| --- | --- |
 Rūdolfs Bangerskis valokuvassa 1920-luvulta.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1878 Taurepe
Kuollut: 25. huhtikuuta 1958 Oldenburg
Sotilashenkilö
Taistelut ja sodat:  Venäjän–Japanin sota Ensimmäinen maailmansota Venäjän sisällissota Toinen maailmansota
Sotilasarvo:  kenraali
Rūdolfs Bangerskis (21. heinäkuuta 1878 – 25. huhtikuuta 1958) oli latvialainen kenraali ja poliitikko. Bangerskis otti osaa muun muassa Venäjän sisällissotaan ja toiseen maailmansotaan latvialaisten SS-joukkojen komentajana. Sodan päättyessä hän jäi brittien sotavangiksi ja vapauduttuaan vuonna 1946 hän asettui loppuelämäkseen Saksan Oldenburgiin.