stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Digital Noise Alliance
Kappaleet

In Extremis – 4.41
Chapters – 3.43
Lost in Sorrow – 5.12
Sicdeth – 4.42
Behind the Walls – 6.14
Nocturnal Light – 5.43
Out of the Black – 4.19
Forest – 4.46
Realms – 3.48
Hold On – 4.56
Tormentum – 7.29
Rebel Yell – 4.48  (bonuskappale)
Kokoonpano

Eddie Jackson – basso
Michael Wilton – kitara
Todd La Torre – laulu
Casey Grillo – rummut
Mike Stone – kitara
Arvostelut

Imperiumi: 6/10
Inferno:
Soundi:
Aiheesta muualla

Digital Noise Alliance Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Digital Noise Alliance Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Directo Hasta Arriba

| Directo Hasta Arriba Dharius |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2014
 Julkaistu: 9. joulukuuta 2014
 Tuottaja(t): Mauricio Garza
 Tyylilaji: hip hop, rap, gangsta rap
 Kesto: 38.56
 Levy-yhtiö: RCA, Sony Music
Dhariuksen muut julkaisut
|   | Directo Hasta Arriba 2014 | Mala Fama, Buena Vidha 2018 |
Directo Hasta Arriba on meksikolaisen räppärin Dhariuksen esikoisalbumi, joka julkaistiin 9. joulukuuta 2014.
Kappaleista ”Directo Hasta Arriba”, ”Que Buen Fieston”, ”La Raja”, ”Serenata Rap” ja ”Lirica Onirica” kuvattiin musiikkivideot.
Kappaleet

Estilo Malandro – 3.32
La Raja – 3.45
Internacional – 3.50
Homicidha – 3.45
Serenata Rap – 3.27
Lírica Onírica – 3.15
Directo Hasta Arriba – 3.12
Que Buen Fieston – 2.49
El After Porky – 3.43
La Vidha Loca – 3.22
Por Alla Los Washo – 4.10
Aiheesta muualla

Directo Hasta Arriba discogs.com -sivustolla
Digital Theater Sound

Digital Theater Sound
DTS (lyhenne sanoista Digital Theater Systems) on monikanavaista äänijärjestelmää tukeva äänenpakkausmenetelmä, jota käytetään elokuvateattereissa ja kotiteattereissa. Kuluttajatasolla DTS-äänipakkausta (DTS Coherent Acoustics -koodekki, ETSI 102 114 v1.2.1) käytetään nykyisin monissa DVD- ja Laserdisc-julkaisuissa.
Historia

Standardin luoneen yhtiön, Digital Theater Systemsin, rahoittajiin kuuluu ohjaaja Steven Spielberg. DTS:ää alettiin kehittää 1991, neljä vuotta sen jälkeen kun Dolby Labs alkoi kehittää omaa Dolby Digital (AC3) -koodekkiaan. Ensimmäinen DTS-ääntä käyttänyt julkaisu oli elokuva Jurassic Park, joka julkaistiin vajaa vuosi Dolby Digitalin ensiesityksen (elokuvassa Batman – paluu) jälkeen. Jurassic Park oli myös ensimmäinen kotiteatterijulkaisu DTS-äänellä, Laserdiscillä tammikuussa 1997.
Tekninen kuvaus

DTS tukee enintään seitsemää äänikanavaa (DTS-ES Discrete). DTS-ES on ns. 6.1-järjestelmä, jossa takakanavien väliin on lisätty yksi oma keskikanava. Numeroyhdistelmän pisteen jälkeinen numero tarkoittaa matalataajuuskaiuttimen eli subwooferien määrää. Dolbyn kilpaileva tuote tunnetaan nimellä Dolby Digital-EX 6.1 -järjestelmänä jossa takakeskikanava voidaan muodostaa matriisikoodauksella takasivukanavista. DTS-järjestelmässä takakanava voidaan muodostaa matriisikoodauksella tai omana erillisenä kanavana äänilähteen ääniraidassa, jonka vuoksi kannattajiensa parissa DTS-ES-järjestelmää pidetään kilpailijaansa parempana.
DTS-äänijärjestelmää on käytetty menestyksekkäästi myös 70 mm elokuvafilmien esittämisessä. Järjestelmän avulla on voitu hyödyttävästi korvata vanhojen elokuvien uusintakopioiden esittämisessä normaalisti aiemmin käytetyt kalliit magneettiset ääniraidat sekä hankala analogisten moniraitanauhureiden käyttö tahdistettuina projektoreihin.
Elokuvateatterissa DTS-ääni toimitetaan tavallisella CD-ROM-medialla 1,5 Mbit/s bittinopeudella pakattuna. Yhdelle levylle mahtuu ääntä nimellisesti 90 minuuttia, yleensä elokuvan mukana toimitetaan teatterille kaksi levyä. Filmille tavallisen analogisen eli optisen ääniraidan sekä kuvaruutujen väliin on sijoitettu tahdistusraita, joka ei sisällä lainkaan ääni-informaatiota vaan matalan bittivirran aikakoodin, mikä minimoi lukuhäiriöt. DTS-toistinlaite myös laskee aikakoodista keskimääräisen etenemisnopeuden, joten järjestelmä sopeutuu hyvin pieniin filminopeuden vaihteluihin ilman että toistetun äänen korkeus heilahtelee. Järjestelmä selviää kohtuullisen hyvin myös aikakoodikatkoksista, joita voi tulla esimerkiksi jos filmistä on vaurion vuoksi jouduttu leikkaamaan kuvaruutuja, tai sen kireys koodilukijan rummulla vaihtelee. Vanhemmat toistimet lukevat äänidatan suoraan levitysyhtiön toimittamilta levyiltä, jolloin laitteeseen pitää vaihtaa levyt sen mukaan mikä elokuva aiotaan näyttää. Uudemmissa toistimissa levyjen sisältö kopioidaan laitteen sisäiselle kiintolevylle, eikä levyjä tarvitse sen jälkeen vaihdella elokuvan mukaan, vaan ne voi tallennuksen jälkeen vaikkapa lähettää eteenpäin toiseen teatteriin.
DTS-levyjä voidaan toimittaa saman filmikopion mukana useampi sarja, joilla voi olla eri kielille dubattu puhe. Vaihtamalla levyjä tai muuttamalla toistimen asetuksia voidaan silloin valita eri näytöksiin eri kieli. Äänen lisäksi levyillä voi olla myös lisätekstityksiä, joita voidaan hyödyntää teattereissa joissa on erillinen CSP-projektori. Äänen toistaminen levyiltä ei ole mahdollista tavallisella CD-soittimella, mutta kopiointi toisille CD-ROM-levyille, tai vaikka molempien levyjen sisällön talletus yhdelle DVD-levylle tiedostoina on mahdollista. Kopiointiin joudutaan silloin tällöin levitysyhtiön pyynnöstä turvautumaan, jos alun perin tilattuja levyjä ei riitä kaikkiin teattereihin.
Tekninen kuvaus > Edut

DTS-järjestelmä on häiriönsietonsa ja leveämpikaistaisen pakkauksensa vuoksi varsin laadukas ja luotettava verrattuna kilpailevaan Dolby Digitaliin, joka tallennetaan dataruutuina suoraan filmille rei'itysten väliin. Sieltä väriaine kuluu käytössä nopeasti, jolloin ääniraita altistuu lukuvirheille. Riippuen lukijarummun sijoittelusta projektorin filmiradalla, toistimeen määritetään vastaava viive tai ennakko. DTS-aikakoodi luetaan toistimeen yleensä noin sekunnin etuajassa, joten korjauksia pieniin aikakoodivirheisiin on hyvin aikaa tehdä. Dolby luetaan tavallisesti noin yhden kuvaruudun (1/24 sekunnin) erotuksella analogisesta äänestä, joten pelivaraa nopeuden vaihtelulle ja koodikatkoksille on vähän.  Jos samassa teatterissa on molemmat järjestelmät, yleensä DTS on kytketty ohittamaan Dolby. Filmillä voi olla myös SDDS-ääni, joka on talletettu rei'itysten ulkopuolisiin reunakaistoihin ja on siten samalla tavoin altis kulumiselle. Kaikki järjestelmät käyttävät varajärjestelmänä analogista ääntä.
Kotiteatterissa DTS:n normaali bittinopeus on 768–1536 kbit/s kun Dolby Digitalin bittinopeus puolestaan on 192–448 kbit/s. Tässäkin tapauksessa suuremman kaistanleveytensä vuoksi DTS:llä pakattu ääni on korkealaatuisempaa, joten esimerkiksi hifi-harrastajien keskuudessa se on saavuttanut suosiota. DTS ei kuitenkaan ole nykyisen DVD-soitinstandardin vaadittu koodekki. Siksi monista soittimista löytyy vain DTS Digital Out. Tämä tarkoittaa sitä, että kotiteatterivahvistimessa täytyy olla DTS-purkaja, mutta monissa laitteissa tätä ominaisuutta ei ole. Dolby Digital on eittämättä tämän hetken käytetyin ja suosituin äänenpakkausmenetelmä, mutta DTS:ää on viime vuosina alettu käyttää yhä enemmän DVD-julkaisuissa.
Digitaalisen esitystekniikan hiljalleen korvatessa ainakin 35-millisen filmin, DTS tulee olemaan väistyvässä asemassa elokuvateatterien tekniikassa. Elokuvien digitaalisissa teatterilevityksissä toimitetaan pakkaamaton monikanavaääni elokuvadataan yhdistettynä. Voidaan olettaa että DTS tulee kotiteattereissa vielä yleistymään, sillä toistaiseksi käytössä olevilla levitystekniikoilla pakkaamaton ääni vaatisi kohtuuttomasti kaistanleveyttä.
Aiheesta muualla

http://www.dts.com
Edgar Douglas Adrian

| Edgar Douglas Adrian |
| --- | --- |
 Lordi Adrian.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. marraskuuta 1889 Lontoo
Kuollut: 4. elokuuta 1977 (87 vuotta) Cambridge
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Elektrofysiologia
Palkinnot:   Nobelin lääketieteen palkinto (1932)
Edgar Douglas Adrian (30. marraskuuta 1889 Lontoo – 4. elokuuta 1977 Cambridge) oli brittiläinen elektrofysiologi, joka sai lääketieteen Nobelin palkinnon vuonna 1932 neuronien toiminnan selvittämisestä. Hän hoiti ensimmäisen maailmansodan haavoittuneiden hermovaurioita ja alkoi sodan jälkeen tutkia Cambridgen yliopistossa hermoston toimintaa. Hänen löytönsä aivojen ja hermojen sähköisestä toiminnasta johtivat muun muassa epilepsian ymmärtämiseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Edgar Douglas Adrian Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
1901–1925:  1901: Behring  1902: Ross  1903: Finsen  1904: Pavlov  1905: Koch  1906: Golgi, Ramón y Cajal  1907: Laveran  1908: Metšnikov, Ehrlich  1909: Kocher  1910: Kossel  1911: Gullstrand  1912: Carrel  1913: Richet 1914: Bárány  1919: Bordet  1920: Krogh  1922: Hill, Meyerhof  1923: Banting, Macleod 1924: Einthoven
1926–1950:  1926: Fibiger  1927: Wagner-Jauregg  1928: Nicolle  1929: Eijkman, Hopkins  1930: Landsteiner  1931: Warburg  1932: Sherrington, Adrian  1933: Morgan  1934: Whipple, Minot, Murphy  1935: Spemann  1936: Dale, Loewi  1937: Szent-Györgyi  1938: Heymans  1939: Domagk  1943: Dam, Doisy  1944: Erlanger, Gasser  1945: Fleming, Chain, Florey  1946: Muller  1947: C. Cori, G. Cori, Houssay  1948: Müller  1949: Hess, Moniz 1950: Kendall, Reichstein, Hench
1951–1975:  1951: Theiler  1952: Waksman  1953: Krebs, Lipmann  1954: Enders, Weller, Robbins  1955: Theorell  1956: Cournand, Forssmann, Richards  1957: Bovet  1958: Beadle, Tatum, Lederberg  1959: Ochoa, Kornberg  1960: Burnet, Medawar  1961: Békésy  1962: Crick, Watson, Wilkins  1963: Eccles, Hodgkin, Huxley  1964: Bloch, Lynen  1965: Jacob, Lwoff, Monod  1966: Rous, Huggins  1967: Granit, Hartline, Wald  1968: Holley, Khorana, Nirenberg  1969: Delbrück, Hershey, Luria  1970: Katz, Euler, Axelrod  1971: Sutherland  1972: Edelman, Porter  1973: Frisch, Lorenz, Tinbergen  1974: Claude, Duve, Palade  1975: Baltimore, Dulbecco, Temin
1976–2000:  1976: Blumberg, Gajdusek 1977: Guillemin, Schally, Yalow  1978: Arber, Nathans, Smith  1979: Cormack, Hounsfield  1980: Benacerraf, Dausset, Snell  1981: Sperry, Hubel, Wiesel  1982: Bergström, Samuelsson, Vane  1983: McClintock  1984: Jerne, Köhler, Milstein  1985: Brown, Goldstein  1986: Cohen, Levi-Montalcini  1987: Tonegawa  1988: Black, Elion, Hitchings  1989: Bishop, Varmus  1990: Murray, Thomas  1991: Neher, Sakmann  1992: Fischer, Krebs  1993: Roberts, Sharp  1994: Gilman, Rodbell  1995: Lewis, Nüsslein-Volhard, Wieschaus  1996: Doherty, Zinkernagel  1997: Prusiner  1998: Furchgott, Ignarro, Murad  1999: Blobel  2000: Carlsson, Greengard, Kandel
2001–:  2001: Hartwell, Hunt, Nurse  2002: Brenner, Horvitz, Sulston  2003: Lauterbur, Mansfield  2004: Axel, Buck  2005: Marshall, Warren 2006: Fire, Mello 2007: Capecchi, Evans, Smithies 2008: zur Hausen, Barré-Sinoussi, Montagnier 2009: Blackburn, Greider, Szostak 2010: Edwards 2011: Beutler, Hoffmann, Steinman 2012: Gurdon, Yamanaka 2013: Rothman, Schekman, Südhof 2014: O’Keefe, M.-B. Moser, E. Moser 2015: Campbell, Ōmura, Tu 2016: Ōsumi 2017: Hall, Rosbash, Young 2018: Allison, Honjo 2019: Kaelin, Ratcliffe, Semenza 2020: Alter, Houghton, Rice 2021: Julius, Patapoutian 2022: Pääbo 2023: Karikó, Weissman 2024: Ambros, Ruvkun
Jens Andersson

Jens Andersson -nimisiä henkilöitä ovat:
Jens Andersson (s. 1970), ruotsalainen The Ark -yhtyeen muusikko
Jens Andersson, ruotsalainen pelisuunnittelija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jens Andersson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Disco (Pet Shop Boys)

| Disco Pet Shop Boys |
| --- | --- | --- |

Remix-albumin tiedot
 Äänitetty : 1985–1986
 Julkaistu: 17. marraskuuta 1986
 Tyylilaji: synthpop
 Kesto: 46.19
 Levy-yhtiö: Parlophone
Pet Shop Boysin muut julkaisut
| Please 1986 | Disco 1986 | Actually 1987 |
Disco on Pet Shop Boysin remix-albumi, joka valittiin Pleasen seuraajaksi vuonna 1986. Se sisälsi Pleaselta hittibiisejä, ja pari b-puolen mixausta. Se ei päässyt korkeille listasijoille, koska se ei ollut virallinen albumi.[lähde? ]
Kappaleet

In the Night – 6.26
Suburbia – 8.57
Opportunities – 5.29
Paninaro – 8.40
Love Comes Quickly – 6.52
West End Girls – 9.04
Arviot

Allmusic:
Jesse Carmichael

| Jesse Carmichael |
| --- | --- |
 Jesse Carmichael esiintymässä 29. marraskuuta 2007.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1979 (ikä 45)
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1994-
Tyylilajit:  pop rock, vaihtoehto rock, pop, soul
Soittimet:  kosketinsoitin, piano, kitara
Yhtyeet:  Maroon 5
Levy-yhtiöt:  A&M/Octone Records
Aiheesta muualla
www.maroon5.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jesse Royal Carmichael (s. 2. huhtikuuta 1979 Boulder, Kalifornia) on yhdysvaltalaisyhtye Maroon 5:n kosketinsoittaja. Hän aloitti ensin Kara's Flowersin aikoina kitaristina, mutta siirtyi sitten kosketinsoittajaksi.
Maroon 5
| --- | --- |
Studioalbumit:   Songs About Jane (2002)  It Won’t Be Soon Before Long (2007)  Hands All Over (2010)  Overexposed (2012)  V (2014)  Red Pill Blues (2017)  Jordi (2021) 
Livealbumit:   1.22.03.Acoustic (2004)  Live – Friday the 13th (2005)  Live from SoHo (2008)  Live from Le Cabaret (2008) 
Kokoelmat:   The B-Side Collection (2007)  Call and Response: The Remix Album (2008)  Singles (2015) 
Singlet:   ”Harder to Breathe”  ”This Love”  ”She Will Be Loved”  ”Sunday Morning”  ”Must Get Out”  ”Makes Me Wonder”  ”Wake Up Call”  ”Won’t Go Home Without You”  ”If I Never See Your Face Again”  ”Misery”  ”Give a Little More”  ”Never Gonna Leave This Bed”  ”Moves Like Jagger”  ”Payphone”  ”One More Night”  ”Daylight”  ”Love Somebody”  ”Maps”  ”Animals”  ”Sugar”  ”This Summer”  ”Feelings”  ”Don’t Wanna Know”  ”Cold”  ”What Lovers Do”  ”Wait”  ”Girls Like You”  ”Memories”  ”Nobody’s Love”  ”Beautiful Mistakes”  ”Lost” 
Promosinglet:   ”It Was Always You”  ”Help Me Out”  ”Whiskey” 
Luettelot:   Diskografia  Videografia  Luettelo kappaleista  Luettelo jäsenistä 
Muuta:   Super Bowl LIII:n puoliaikashow  The Fourth World  ”Soap Disco”
Dressed to Kill Tour

Dressed to Kill Tour on Kiss-yhtyeen neljäs kiertue. Kiertue promotoi yhtyeen Dressed to Kill -albumia. Kiertue soitettiin 19.3.1975–28.8.1975. Kiss soitti kiertueen aikana 71 keikkaa. Kiertue soitettiin pelkästään Yhdysvalloissa.
Kiertueen settilista

Deuce
Strutter
Got to Choose
Hotter Than Hell
Firehouse
Nothin' To Lose
She
C'mon & Love Me
Parasite
100,000 Years
Black Diamond
Cold Gin
Rock and Roll All Nite
Let Me Go, Rock 'n' Roll
Kokoonpano

Gene Simmons – basso, laulu
Paul Stanley – komppikitara, laulu
Ace Frehley – soolokitara, taustalaulu
Peter Criss – rummut, laulu
John Marshall (poliitikko)

| John Marshall |
| --- | --- |
 Henry Inman: John Marshall (1832)
Yhdysvaltain korkeimman oikeuden puheenjohtaja
 4. helmikuuta 1801 – 6. heinäkuuta 1835  
Presidentti:  John Adams (nimittäjä)
Edeltäjä:  Oliver Ellsworth
Seuraaja:  Roger B. Taney
Yhdysvaltain 4. ulkoministeri
 13. kesäkuuta 1800 – 4. maaliskuuta 1801  
Presidentti:  John Adams
Edeltäjä:  Timothy Pickering
Seuraaja:  James Madison
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Virginian 13. vaalipiiristä
 5. maaliskuuta 1799 – 6. kesäkuuta 1800  
Edeltäjä:  John Clopton
Seuraaja:  Littleton Waller Tazewell
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. syyskuuta 1755 Germantown, Virginia, Brittiläinen Amerikka
Kuollut: 6. heinäkuuta 1835 (79 vuotta) Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Puoliso:  Mary Willis Ambler
Lapset:  10
Tiedot
Puolue:  federalistit
 Nimikirjoitus
John Marshall (24. syyskuuta 1755 Germantown – 6. heinäkuuta 1835 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko. Marshall toimi presidentti John Adamsin ulkoministerinä 1800–1801 ja Yhdysvaltain korkeimman oikeuden puheenjohtajana vuodesta 1801 kuolemaansa asti.
Marshall oli Virginian osavaltion edustajainhuoneen jäsen vuosina 1782–1798 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen maaliskuusta 1799 kesäkuuhun 1800, ministerinimitykseensä asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Marshall (poliitikko) Wikimedia Commonsissa
Yhdysvaltain korkeimman oikeuden puheenjohtajat
Jay
Rutledge
Ellsworth
Marshall
Taney
Chase
Waite
Fuller
White
Taft
Hughes
Stone
Vinson
Warren
Burger
Rehnquist
Roberts
Dominik Landertinger

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Dominik Landertinger |  Dominik Landertinger |  Dominik Landertinger |  |
Maa:   Itävalta
Miesten ampumahiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 | viesti |  |
|  Hopeaa | Sotši 2014 | pikamatka |  |
|  Pronssia | Sotši 2014 | viesti |  |
|  Pronssia | Pyeongchang 2018 | normaalimatka |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2009 | yhteislähtö |  |
|  Hopeaa | Pyeongchang 2009 | viesti |  |
|  Hopeaa | Oslo 2016 | normaalimatka |  |
|  Pronssia | Hochfilzen 2017 | viesti |  |
|  Pronssia | Anterselva 2020 | normaalimatka |  |
Dominik Landertinger (s. 13. maaliskuuta 1988 Braunau am Inn, Itävalta) on itävaltalainen vuoden 2020 keväällä uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Hän asuu Hochfilzenissä ja edusti HSV Hochfilzen -seuraa.
Arvokilpailut

Landertinger saavutti junioreiden MM-kilpailuissa hopeaa viestissä ja pronssia normaalimatkalla vuonna 2006 sekä kultaa viestissä ja hopeaa sprinttikilpailussa 2007. Aikuisten MM-kilpailuissa hän teki ensiesiintymisensä Pyeongchangissa 2009 sijoittuen normaalimatkalla kuudenneksi. Yhteislähtökilpailussa hän voitti maailmanmestaruuden 8,9 sekunnin erolla Christoph Sumanniin. Viestissä hän hiihti kolmannen osuuden Itävallan hopeajoukkueessa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän hiihti niin ikään kolmannen osuuden hopeaa saaneessa Itävallan viestijoukkueessa. Lisäksi hän oli yhteislähdössä seitsemäs ja takaa-ajossa neljästoista. Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui normaalimatkalla 15:nneksi. Nové Měston MM-kilpailuissa 2013 hän oli takaa-ajossa viides, yhteislähdössä kuudes, normaalimatkalla 14:s ja sprintissä 15:s.
Sotšin olympialaisissa 2014 Landertinger sai sprintissä hopeaa 1,3 sekuntia Ole Einar Bjørndalenille hävinneenä ja hiihti ankkuriosuuden pronssia saaneessa Itävallan viestijoukkueessa. Normaalimatkalla hän oli viides, yhteislähdössä seitsemäs ja takaa-ajossa kymmenes. Kontiolahden MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui takaa-ajossa 15:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän saavutti hopeaa normaalimatkalla sekä oli sprintissä yhdeksäs, takaa-ajossa neljästoista ja yhteislähtökilpailussa viidestoista. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän hiihti ankkuriosuuden Itävallan pronssijoukkueessa. Yhteislähdössä hän oli seitsemäs. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän saavutti pronssia normaalimatkalla ja oli yhteislähdössä kahdestoista. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 Landertinger voitti pronssia normaalimatkalla. Pikakilpailussa hän oli 31:s ja takaa-ajossa 40:s.
Maailmancup

Landertinger kilpaili maailmancupissa kaudesta 2007–2008 lähtien. Uransa ensimmäisessä maailmancup-kilpailussa Pokljukassa joulukuussa 2007 hän sijoittui normaalimatkalla 18:nneksi. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa hän saavutti oltuaan toinen sprinttikilpailussa Ruhpoldingissa 17. tammikuuta 2009. Seuraavan päivän takaa-ajossa hän sijoittui kolmanneksi. Viikkoa myöhemmin hän oli kolmas Anterselvan yhteislähtökilpailussa. Hän sijoittui samalla kaudella lisäksi toiseksi Hanty-Mansijskin yhteislähtökilpailussa sekä kuului maailmancupin viestin voittaneeseen Itävallan joukkueeseen Oberhofissa tammikuussa 2009. Hän voitti yhteislähdön maailmancupin kokonaiskilpailun.
Kaudella 2009–2010 Landertinger voitti yhteislähtökilpailun Hanty-Mansijskissa. Lisäksi hän oli toinen pikamatkan kilpailuissa Pokljukassa ja Anterselvassa sekä kolmas Anterselvan takaa-ajokilpailussa. Hän oli myös voittamassa viestiä Hochfilzenissä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kuudenneksi, pikakilpailun, takaa-ajon ja yhteislähdön cupeissa viides. Kaudella 2010–2011 hän oli kolmas Ruhpoldingin normaalimatkan kilpailussa. Kaudella 2012–2013 Landertinger oli toinen Östersundin normaalimatkan kilpailussa ja Hanty-Mansijskin yhteislähtökilpailussa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas ja normaalimatkan cupissa neljäs. Kaudella 2013–2014 hän sijoittui Oslon yhteislähtökilpailussa toiseksi ja maailmancupin kokonaispisteissä neljänneksi. Yhteislähtöcupissa hän oli toinen ja pikakilpailucupissa viides. Hän oli toinen Pokljukan pikakilpailussa kaudella 2014–2015. Kaudella 2015–2016 hän oli toinen Oslon MM-normaalimatkalla. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi ja normaalimatkan cupissa kolmanneksi.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Drew Weissman

| Drew Weissman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. syyskuuta 1959 (ikä 65) Lexington, Massachusetts, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Brandeisin yliopisto   Bostonin yliopisto
Instituutti:  Pennsylvanian yliopisto
Tutkimusalue:  lähetti-RNA-tutkimus
Drew Weissman (s. 7. syyskuuta 1959 Lexington, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen lääkäri, lääketieteen tutkija ja professori, joka palkittiin 2023 Katalin Karikón kanssa Nobelin lääketieteen palkinnolla. He onnistuivat muokkaamaan lähetti-RNA:ta niin, että se säilyi elimistössä normaalia pidempään. Tutkimuksen pohjalta on kehitetty esimerkiksi mRNA-pohjainen SARS-CoV-2-rokote.
Nuoruus ja opinnot

Weissman syntyi 1959 Massachusettsin Lexingtonissa. Nuorena hän nautti urheilusta, itsepuolustuslajeista sekä tieteistä ja valmisti high school -aikana isänsä perustamassa yrityksessä optisia peilejä satelliitteja varten.
Weissman opiskeli biokemiaa ja entsymologiaa Brandeisin yliopistossa ja suoritti 1981 maisterin tutkinnon. Lääketieteen tohtoriksi hän valmistui 1987 Bostonin yliopistosta. Siellä Weissmanin alaa olivat immunologia ja mikrobiologia. Hän sai 1990 valmiiksi erikoistumisjaksonsa sisätaudeista Bostonin Beth Israel -sairaalassa.
Ura

Weissman pääsi vuonna 1990 työskentelemään Yhdysvaltain terveysvirastoon, missä hän toimi neljän vuoden ajan Anthony Faucin alaisuudessa National Institute of Allergy and Infectious Diseasen laboratoriossa. Weissmanista tuli 1997 Pennsylvanian yliopiston tutkija, ja hän toimi 2006–2013 lääketieteen associate professorina ja professorina 2013–2021. Hän työskenteli 2007–2016 myös Philadelphian veteraanisairaalan lääkärinä.
Pennsylvanian yliopistossa Weissman alkoi tehdä yhteistyötä Katalin Karikón kanssa RNA:n ja lähetti-RNA:n parissa. Weissman ja Karikó havaitsivat 2000-luvun alkupuolella, että muokatulla lähetti-RNA:lla pystyi välttämään elimistön immuunijärjestelmän välittömän reaktion. Näin lähetti-RNA pystyy olemaan aktiivinen pidempään ja pääsemään soluihin, jotka sitten voivat alkaa tuottaa antigeenejä tai muita proteiineja tauteja vastaan taistelemiseen. Tutkijat olivat muokanneet lähetti-RNA:ta korvaamalla uridiinin pseudouridiinilla.
Weissman aloitti 2021 Pennsylvanian yliopiston rokotetutkimuksen Roberts-professorina sekä Penn-instituutin RNA-innovaatioiden johtajana.
Merkitys ja tunnustukset

Weissman on saanut monia tunnustuksia työstään ja sen vaikutuksista rokotetutkimukseen. Weissman on saanut muun muassa Asturian ruhtinattaren palkinnon (2021), Albert Lasker -palkinnon kliinisestä lääketieteellisestä tutkimustyöstä (2021), Louisa Gross Horwitz -palkinnon (2021), Japani-palkinnon (2022) ja Nobelin lääketieteen palkinnon (2023).
Weissmanin ja Karikón tutkimustyö sai maailmanlaajuista huomiota koronapandemian myötä, sillä heidän tutkimuksensa auttoivat kehittämään nopeasti SARS-CoV-2-rokotteita uutta koronavirusta ja sen aiheuttamaa covid-19-tautia vastaan.