stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Martti Salomies

Martti Johannes Salomies (24. huhtikuuta 1922 t. 1923 Helsinki – 19. huhtikuuta 1987) oli suomalainen diplomaatti ja suurlähettiläs. Hän oli suurlähettiläs Bukarestissa 1963–1966, välillä ulkoasiainministeriön apulaisosastopäällikkö 1966–1968 ja sitten kaupallinen edustaja (pääkonsuli) Saksassa 1968–1970, Bernissä 1970–1974, Pekingissä 1974–1976, Teheranissa 1979–1980.
Hänen isänsä oli arkkipiispa Ilmari Salomies.
Martti Miettinen

Martti Miettinen -nimisiä henkilöitä ovat:
Martti Miettinen (1903–1985), kouluneuvos ja lestadiolainen vaikuttaja
Martti Miettinen (1903–1976), kenraaliluutnantti ja Mannerheim-ristin ritari
Martti Miettinen (1922–1996), Korkeimman oikeuden jäsen, oikeusneuvos
Martti Miettinen (1934–2018), laulaja (taiteilijanimi Ilkka Rinne)
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Martti Miettinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Filosofien ja sofistien elämät

| Filosofien ja sofistien elämät> Βίοι φιλοσόφων καὶ σοφιστῶν.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Eunapios
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  elämäkerta
Julkaistu:  300–400-luku
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Filosofien ja sofistien elämät (m.kreik. Βίοι φιλοσόφων καὶ σοφιστῶν, Bioi filosofon kai sofiston; lat. Vitae philosophorum et sophistarum) on Eunapioksen kirjoittama elämäkertateos, joka sisältää 200–300-luvuilla eläneiden kreikkalaisten filosofien ja sofistien elämäkertoja.
Historia

Eunapios kirjoitti 300-luvun lopulla ja 400-luvun alussa. Teoksensa Filosofien ja sofistien elämät hän teki Khrysanthioksen pyynnöstä; myös tämän elämäkerta on mukana teoksessa viimeisenä. Suurin osa teoksen muidenkin elämäkertojen kohteista on Eunapioksen aikalaisia tai oli ainakin elänyt vain vähän ennen häntä. Elämäkerrat ovat tärkeä lähde kuvaamaansa filosofian historian ajanjaksoon, myöhäisantiikkiin, joka muutoin tunnettaisiin paljon huonommin.
Teoksen editio princeps oli Hadrianus Juniuksen toimittama (Antwerpen, 1568, 8vo.). Se piti sisällään myös latinankielisen käännöksen ja Eunapioksen elämäkerran. Myöhempiä editioita olivat muun muassa Hieronymus Commelinuksen laitos (Frankfurt, 1596, 8vo.), Paul Stephensin laitos (Geneve, 1616, 8vo.) sekä J. F. Boissonaden laitos (Amsterdam, 1822, 2 osaa, 8vo.), joka piti sisällään kommentaarin.
Sisältö

Teos alkaa johdannolla, jossa Eunapios käsittelee aiempia filosofien ja sofistien elämästä kirjoittaneita, mukaan lukien Filostratos ja hänen Sofistien elämänsä. Tätä seuraavat elämäkerrat, joita on 23. Ne ovat suhteellisen lyhyitä, mutta ne on kirjoitettu melko mahtipontisella tyylillä. Eunapios osoittaa olevansa uusplatonilaisen koulukunnan ihailija ja kristinuskon katkera vastustaja.
Teos sisältää seuraavien filosofien ja sofistien elämäkerrat:
Plotinos
Porfyrios
Iamblikhos
Alypios
Aidesios Kappadokialainen
Sopatros
Ablabios (Flavius Ablabius)
Eustathios Kappadokialainen
Maksimos
Priskos
Iulianos Kappadokialainen
Prohairesios
Epifanios
Diofantos
Sopolis
Himerios
Parnasios
Libanios
Akakios
Nymfidianos
Zenon Kyproslainen
Magnos
Oreibasios
Ionikos
Khrysanthios
Kirjallisuutta

Eunapius: Lives of the Philosophers and Sophists. Teoksessa Philostratus: Lives of the Sophists.  (Eunapius: Lives of the Philosophers and Sophists. Translated by Wilmer C. Wright. Loeb Classical Library 134)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1921.
Aiheesta muualla

Eunapius: Lives of the Philosophers and Sophists. The Tertullian Project. (englanniksi)
Eunapius: Lives of the Philosophers and Sophists. ToposText. (englanniksi)
Marja Terttu Knapas

Marja Terttu Knapas (s. 1942) on suomalainen rakennustutkija, joka on erikoistunut kirkkoarkkitehtuuriin.
Teokset

Arkio, Leena ; Pöykkö, Kalevi ; Knapas, Marja Terttu ; Koskinen, Helinä ; Salmela, Katariina: Taidehistoria ja ympäristöntutkimus.  Helsinki:  Gaudeamus, 1975.  ISBN 951-66214-9-X.
Korkeasaari ja Seurasaari : helsinkiläisten ensimmäiset kansanpuistot.  Helsinki:  Helsinki-seura, 1980.  ISBN 951-94180-1-6.
Kymenlaakson kulttuurihistorialliset kohteet.  Kotka:  Kymenlaakson seutukaavaliitto, 1984.  ISBN 951-92435-3-4.
Pettersson, Lars ; Knapas, Marja Terttu ; Riska, Tove: Suomen kirkot 12 : Sodankylän kirkot.  Helsinki:  Museovirasto, 1984.  ISBN 951-90748-9-9.
Hyvönen, Heikki ; Kallunki, Martti ; Knapas, Marja Terttu: Ylikiimingin kirkko 200 vuotta.  Ylikiiminki:  Ylikiimingin seurakunta, 1986.  ISBN 951-99755-5-1.
Pettersson, Lars ; Knapas, Marja Terttu ; Riska, Tove: Suomen kirkot 12 : Tervolan ja Simon kirkot.  Helsinki:  Museovirasto, 1987.  ISBN 951-90750-8-9.
Hyvönen, Heikki ; Knapas, Marja Terttu ; Gardberg, Carl Jakob: Suomen kirkot 16 : Rauman kirkot.  Helsinki:  Museovirasto, 1990.  ISBN 951-90753-5-6.
Blåfield, Martti ; Hyvönen, Heikki ; Knapas, Marja Terttu: Gloria in excelsis Deo : Mäntsälän kirkon historiaa.  Mäntsälä:  Mäntsälän seurakunta, 1991.  ISBN 952-90353-7-3.
Knapas, Marja Terttu ; Simpanen, Marjo-Riitta: Taidehistoriallisia tutkimuksia 12.  Helsinki:  Taidehistorian seura, 1991.  ISBN 951-95275-4-0.
Vantaan Pyhän Laurin kirkko 500 : tutkielmia kirkon historiasta.  Vantaa:  Vantaan seurakunnat, 1994.  ISBN 952-90542-2-X.
Knapas, Marja Terttu ; Ringbom, Åsa (toim.): Icon to cartoon : a tribute to Sixten Ringbom.  Helsinki:  Society for Art History in Finland, 1995.  ISBN 951-95275-8-3.
Suomen kirkot 20 : Hattulan ja Tyrvännön kirkot.  Helsinki:  Museovirasto, 1997.  ISBN 951-61601-1-5.
Suomen kirkot 21 : Keuruun ja Pihlajaveden kirkot.  Helsinki:  Museovirasto, 1998.  ISBN 951-61603-5-2.
Knapas, Marja Terttu (toim.): Muistomerkki : rakennetun historian ulottuvuuksia.  Helsinki:  Museovirasto, 1999.  ISBN 951-61604-1-7.
Knapas, Marja Terttu (toim.): Muistomerkki : puusta perinnöksi : juhlakirja Pekka Kärjelle 16.4.2000.  Helsinki:  Museovirasto, 2000.  ISBN 951-61605-8-1.
Sjöström, Ingrid ; Knapas, Marja Terttu ; Storsletten, Ola: Kyrka af träd : kyrkobyggande under 1600- och 1700-talen i Finland, Norge och Sverige.  Stockholm:  Riksantikvarieämbetet, 2000.  ISBN 917-20918-8-6.
Knapas, Marja Terttu ; Kujala, Lassi ; Rikala, Tuula: Kuusankosken kirkko.  Kuusankoski:  Kuusankosken seurakunta, 2005.  ISBN 952-91904-9-2.
Lounatvuori, Irma ; Knapas, Marja Terttu (toim.): Louhisaaren kartano : suku ja rälssi - säteri ja kirkko.  Helsinki:  Museovirasto, 2005.  ISBN 951-61612-8-6.
Tirilä, Soile ; Knapas, Marja Terttu: Suomalaista kirkkoarkkitehtuuria 1917–1970.  Helsinki:  Museovirasto, 2006.  ISBN 951-61615-0-2.
Knapas, Marja Terttu ; Heikkilä, Markku ; Åvist, Timo: Suomalaiset pappilat : kulttuuri-, talous- ja rakennushistoriaa.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2009.  ISBN 978-952-22209-6-7.
Heinolan kirkot ja kirkkomaat.  Heinola:  Heinolan seurakunta, 2013.  ISBN 978-952-93279-6-6.
Max Koegel

Max Koegel
Otto Max Koegel (16. lokakuuta 1895 Füssen – 26. kesäkuuta 1946 Nürnberg) oli saksalainen keskitysleirikomendantti toisen maailmansodan aikana. Hän liittyi SS:ään vuonna 1932 ja hänestä tuli Dachaun keskitysleirikomentajan adjutantti vuonna 1937. Vuodesta 1938 vuoteen 1942 hän oli ensimmäinen johtaja (hallintojohtaja) ja sitten naisten työleirin komentaja Lichtenburgissa Ravensbrückissa. Arvoltaan hän oli SS-Sturmbannführer. 1942 hän oli Majdanekin tuhoamisleirin päällikkö ja osallistui kaasukammioiden rakentamiseen leirille. 1943–1945 hän oli Flossenbürgin keskitysleirin komendantti. Sodan jälkeen hänet vangittiin, ja hän teki itsemurhan vankilassa vuonna 1946.
Max Kenig

Max Kenig (s. 16. syyskuuta 1983 Riihimäki) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Hän pelasi kevääseen 2009 Saksan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Oberligassa EHC Leipziger Eislöwenin joukkueessa. Hän on 172 senttiä pitkä. Hänen pelipaikkansa oli keskushyökkääjä ja kätisyys vasen. Max on veljeskaksikon (Kasper Kenig) nuorempi jäsen. Hän on taitava, peliä lukeva sentteri, joka on kiekollisena monipuolinen. Hän pelasi Jääkiekon SM-liigaa KalPassa kaudella 2005–2006.
Kenig oli mukana pronssia voittaneessa Suomen joukkueessa alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa vuonna 2001.
Fist of the Northern Destroyer

| Fist of the Northern Destroyer Clandestine Blaze |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maaliskuu 2002
 Julkaistu: 2002
 Formaatti: CD, LP, MCD
 Tyylilaji: black metal
 Kesto: 43.01
 Levy-yhtiö: Northern Heritage
Clandestine Blazen muut julkaisut
| Night of the Unholy Flames 2000 | Fist of the Northern Destroyer 2002 | Deliverers of Faith 2004 |
Fist of the Northern Destroyer on Clandestine Blazen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Northern Heritage.
Kappaleet

Fist of the Northern Destroyer – 5.10
Praising the Self – 7.36
Doll of Darkness – 5.15
Ribs of Virgin – 3.20
There Comes the Day – 3.49
Goat – Creative Alienation – 7.46
I Have Seen... – 10.05
Kokoonpano

Mikko Aspa – laulu, kaikki instrumentit
Arvostelut

Chronicles of Chaos:
Maelstromzine.com: neutraali
Aiheesta muualla

Albumi Fist of the Northern Destroyer Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Fist of the Northern Destroyer discogs.com -sivustolla
Max Julen

| Max Julen |
| --- | --- |
 Max Julen
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1961 (ikä 63) Zermatt, Sveitsi
Uran tiedot
Laji:  alppihiihto 
Maailmancup
Kaudet:  1981–1987
| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Miesten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sarajevo 1984 | Suurpujottelu |  |
Max Julen (s. 15. maaliskuuta 1961 Zermatt, Sveitsi) on entinen sveitsiläinen alppihiihtäjä. Julenin uran suurin saavutus on olympiakulta vuoden 1984 olympialaisissa Sarajevossa.
Men si tarsil

| Men si tarsil Andrea |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2009
 Julkaistu: 2009
 Tyylilaji: pop-folk, synthpop
 Levy-yhtiö: Payner
Andrean muut julkaisut
| Ogan v kravta 2008 | Men si tarsil 2009 | Andrea 2010 |
Men si tarsil (Etsit minua) bulgarialaisen pop-folk -laulaja Andrean toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2009 levymerkillä Payner.
Kappaleet

Men si tarsil
Moyata poroda (feat. Geo Da Silva)
Samo moy (feat. Costi)
Day mi vsitško
Izbiram teb (feat. Costi ja Lennox Brown)
Predloži me
Upotrebena (feat. Costi)
V men
Nyamam pritšina
Nay-velik
Etapit 11–21 Ranskan ympäriajossa 2008

Ranskan ympäriajon 2008 etappien 11–21 tulokset ja kilpailun kulku:
Etapit > 11. etappi > 16. heinäkuuta 2008, Lannemezan – Foix, 167,5 km

Kilpailun 11. etappia oli ajettu 35 kilometriä, kun runsaan kymmenen ajajan ryhmä karkasi pääjoukolta. Gert Steegmans putosi sittemmin kärkiryhmästä, mutta 12 pyöräilijää pysyi maaliin saakka selvästi pääjoukon edellä. Kun etapin ainoaa ensimmäisen kategorian nousua, Col de Portelia, oli jäljellä 7,5 kilometriä, Amaël Moinard lähti yksinäiseen irtiottoon. Hän saapui vuoren huipulle minuutin ja 50 sekuntia ennen 11 ajajan ryhmää. Óscar Pereiro irtosi puolestaan pääjoukosta samassa nousussa ollen mäkikirimaalissa niin ikään minuutin ja 50 sekuntia ennen pääjoukkoa.
Yhdentoista ajajan ryhmä tavoitti Moinardin kahdeksan kilometriä ennen maalia ja taustalla pääjoukko saavutti Pereiron. Neljä kilometriä ennen maalia Kurt Asle Arvesen hyökkäsi kärkiryhmästä saaden seurakseen Martin Elmigerin ja kaksi kilometriä myöhemmin myös Alessandro Ballanin. Kolmikon kytätessä toisiaan myös Koos Moerenhout pääsi ryhmään mukaan. Arvesen aloitti loppukirin 200 metriä ennen maalia voittaen etapin niukasti ennen Elmigeriä ja Ballania.
Pääjoukko saapui maaliin 14 minuuttia 51 sekuntia voittajan jälkeen. Kokonaiskilpailun tilanteeseen ei tullut muutoksia.
Etapit > 12. etappi > 17. heinäkuuta 2008, Lavelanet – Narbonne, 168 km

Etappia oli käyty 36 kilometriä, kun Samuel Dumoulin ja Arnaud Gérard karkasivat pääjoukosta. He kasvattivat eron parhaimmillaan neljään minuuttiin ja 20 sekuntiin. Juan Jose Oroz saavutti kaksikon 113 kilometrin ajon jälkeen.
Pääjoukko tavoitti karkulaiset yhdeksän kilometriä ennen maalia. Etappi ratkesi massakirissä, jossa Mark Cavendish saavutti kolmannen etappivoittonsa tämän vuoden kilpailussa.
Etapit > 13. etappi > 18. heinäkuuta 2008, Narbonne – Nîmes, 182 km

Niki Terpstra ja Florent Brard karkasivat pääjoukolta etapin alkuvaiheessa. Terpstra yritti viimeisellä 20 kilometrillä vielä yksinäistä irtiottoa. Etappi ratkesi kuitenkin massakirissä, jossa Mark Cavendish otti neljännen etappivoittonsa vuoden 2008 Ranskan ympäriajossa.
Etapit > 14. etappi > 19. heinäkuuta 2008, Nîmes – Digne-les-Bains, 194,5 km

21 ajajan ryhmä irtosi pääjoukosta viiden kilometrin ajon jälkeen. 41 kilometrin kohdalla kärkiryhmässä oli enää neljä pyöräilijää: Bram Tankink, Sandy Casar, William Bonnet ja José Iván Gutiérrez. Gutiérrez lähti irtiottoon 28 kilometriä ennen maalia.
Pääjoukko tavoitti Tankinkin, Casarin ja Bonnet'n parikymmentä kilometriä ennen maalia. Gutiérrez pysyi irti viimeiseen neljännen kategorian nousuun saakka, noin kymmenen kilometrin päähän maalista. Sylvain Chavanel yritti omaa ratkaisuaan, mutta tavoitettiin viiden kilometrin karkumatkan jälkeen pari kilometriä ennen maalia. Ratkaisu tapahtui taas massakirissä, jossa maillot vert -paidassa ajanut Óscar Freire oli paras ennen Leonardo Duque'ta.
Etapit > 15. etappi > 20. heinäkuuta 2008, Embrun – Prato Nevoso (Italia), 183 km

Sateisessa säässä ajettua etappia oli käyty 12 kilometriä, kun Egoi Martinez käynnisti irtioton saaden mukaansa José Luis Arrietan, Danny Paten  ja Simon Gerransin. He kasvattivat eron lähes 14 minuuttiin noustaessa kohti 2 744 metrin korkeudessa sijaitsevaa Col Agnelin huippua, jonne saapui ensimmäisenä Martinez. Samalla pyöräilijät siirtyivät Italian puolelle.
Pääjoukon laskiessa jyrkkää alamäkeä Óscar Pereiro kaatui pudoten muutamaa metriä alempana olleelle toiselle tietasolle. Hän joutui keskeyttämään olkapäävamman vuoksi. Tapahtuman seurauksena pääjoukko ajoi laskun loppuosan varovasti ja kärjessä olleet neljä ajajaa lisäsivät etumatkansa 12 minuutista 17 minuuttiin 10 sekuntiin.
Martinez hyökkäsi kärkiryhmästä etapin päättäneessä Prato Nevoson 11,4 kilometrin nousussa. Iskun seurauksena Arrieta putosi, mutta Gerrans ja Pate pystyivät saavuttamaan Martinezin. Kolmikko kyttäsi toisiaan viimeiset kilometrit. Gerrans voitti etapin loppukirin myötä ennen Martinezia ja Patea.
Taustalla Team CSC-Saxo Bank teki kovasti vetotöitä, jonka seurauksena seuraavaan ryhmään kuuluivat enää Cadel Evans, Fränk ja Andy Schleck, Carlos Sastre, Denis Menšov, Christian Vande Velde, Alejandro Valverde, Bernhard Kohl, Samuel Sánchez ja Roman Kreuziger. Heistä lähes jokainen yritti irtiottoa viimeisellä vuorella. Menšov kaatui oman ratkaisuyrityksensä aikana kahdeksan kilometriä ennen maalia, mutta muu ryhmä odotti, kunnes hän oli taas heidän mukanaan. Kolme kilometriä ennen maalia Sastre ja Kohl hyökkäsivät saaden peräänsä Valverden. Maillot jaune -paidassa ajanut Evans yritti pysyä lähimmän uhkaajansa Fränk Schleckin vauhdissa, mutta joutui luovuttamaan viimeisellä puolella kilometrillä. Näin Schleck sai keltaisen paidan haltuunsa jo toisena luxemburgilaispyöräilijänä vuoden 2008 Ranskan ympäriajossa. Evans putosi yhteiskilpailussa kolmanneksi, sillä myös Kohl nousi hänen ohitseen.
Etapit > 16. etappi > 22. heinäkuuta 2008, Cuneo (Italia) – Jausiers, 157 km

Italiasta takaisin Ranskan puolelle suuntautunut 16. etappi sisälsi kaksi pitkää vuorinousua: Col de la Lombarden ja 2 800 metrin korkeudessa sijaitsevan Col de la Bonetten. Samuel Dumoulin, Christophe Le Mével, Sebastian Rosseler, Stefan Schumacher ja Thomas Voeckler lähtivät irtiottoon 42 kilometrin ajon jälkeen saaden pian takaa-ajajikseen 24 ajajan ryhmän. Kokonaiskilpailun kärkimiehet ajoivat taustalla pääjoukossa. Schumacher lähti kärkiryhmästä yksinäiseen irtiottoon saapuen ensimmäisenä Col de la Lombarden huipulle.
Col de la Bonetten 20 kilometrin mittaisessa nousussa pyöräilijäjoukko hajosi entistä useampaan ryhmään. Kokonaiskilpailun kärkimiesten joukossa Andy Schleck vastasi vetotyöstä, minkä seurauksena Christian Vande Velde putosi ryhmästä. Kärjessä Cyril Dessel ja Jaroslav Popovytš tavoittivat Schumacherin kolme kilometriä ennen vuorenhuippua. Kilpailun nuorin ajaja, John-Lee Augustyn, hyökkäsi kärkijoukosta puoli kilometriä ennen Col de la Bonetten huippua ja onnistui pitämään johtonsa mäkikirimaaliin saakka. Laskuosuudella hän laski ulos reitiltä, valui jyrkkää rinnettä kymmenkunta metriä alaspäin ja menetti pyöränsä, joka putosi vielä paljon kauemmas. Saadakseen uuden pyörän hän joutui odottamaan pääjoukon takana ollutta tallinsa autoa.
Etapin kärkeen muodostui pitkällä laskuosuudella neljän ajajan ryhmä: Popovytš, Dessel, David Arroyo ja Sandy Casar. Heistä loppukirissä oli vahvin Dessel ennen Casaria. Taustalla Denis Menšov putosi laskuosuudella puolen minuutin päähän muista kokonaiskilpailun kärkinimistä.
Etapit > 17. etappi > 23. heinäkuuta 2008, Embrun – Alpe d'Huez, 210 km

Vuoden 2008 Ranskan ympäriajon vaativin etappi sisälsi kolme kategorialuokituksen yläpuolella olevaa nousua: Col du Galibier, Col de la Croix de Fer sekä maalimäkenä toiminut Alpe d’Huez. Kolmen kilometrin jälkeen pääjoukosta karkasivat Rémy Di Grégorio, Peter Velits ja Ruben Perez, jotka  saivat 15 kilometrin kohdalla mukaansa Stefan Schumacherin.
Schumacher saapui ensimmäisenä Col du Galibierin huipulle voittaen Henri Desgrangen mukaan nimetyn palkinnon. Di Grégorio putosi kärkiryhmästä 110 kilometrin kohdalla. Karkulaisten johto oli suurimmillaan – Col de la Croix de Ferin nousun alkaessa – seitsemän minuuttia 20 sekuntia. Perez putosi kärkijoukosta 20 kilometriä ennen vuorenhuippua. Kuusi kilometriä ennen mäkikirimaalia Velits pudotti myös Schumacherin, jonka pääjoukko tavoitti runsasta kilometriä myöhemmin. Slovakialainen saapui vuorenhuipulle minuutin ja kymmenen sekuntia ennen 18 ajajan ryhmää, johon kuuluivat kokonaiskilpailun kärkinimet Kim Kircheniä ja Samuel Sánchezia lukuun ottamatta.
Jérôme Pineau irtosi pian alamäkiosuuden alettua kärkimiesten ryhmästä. Hän tavoitti Velitsin 30 kilometriä ennen maalia, jolloin he olivat lähes kaksi minuuttia takaa-ajajiaan edellä. Alpe d’Huez'n nousun alkaessa kaksikon etumatka oli minuutin ja kymmenen sekuntia. Carlos Sastre hyökkäsi lähes heti loppunousun alettua, tavoitti pian karkulaiset ja ajoi selvään voittoon. Taustalla lähes kaikki kärkijoukon pyöräilijät – paitsi Cadel Evans – yrittivät omaa ratkaisuaan siinä kuitenkaan onnistumatta. Sánchez sijoittui lopulta toiseksi ennen Andy Schleckiä.
Sastre siirtyi kokonaiskilpailun johtoon minuutin ja 24 sekunnin erolla tallitoveriinsa Fränk Schleckiin. Bernhard Kohl on kolmantena ja Cadel Evans neljäntenä.
Etapit > 18. etappi > 24. heinäkuuta 2008, Bourg-d'Oisans – Saint-Étienne, 197 km

Seitsemän ajajan ryhmä, johon kuului muun muassa Marcus Burghardt karkasi pääjoukosta kahden kilometrin ajon jälkeen. Irtiotto ajettiin kiinni ennen 50 kilometrin täyttymistä. Carlos Barredo hyökkäsi pääjoukosta 68 kilometrin kohdalla saaden takaa-ajajiksen Burghardtin ja Romain Feillun. Burghardt saavutti hetken kuluttua Barredon. Pääjoukosta irronneet Christophe Le Mével ja Mikel Astarloza tavoittivat puolestaan Feillun 83 kilometrin ajon jälkeen.
Muutaman irtiottoyrityksen jälkeen kärkikaksikko kyttäsi toisiaan viimeiset kilometrit. Edessä ajanut Burghardt avasi kirin 200 metriä ennen maalia voittaen etapin. Seuraavan kolmikon loppukirin voitti Feillu.
Aleksandr Botšarov ja Damiano Cunego kolaroivat 28 kilometrin ajon jälkeen. Kasvonsa loukannut Cunego makasi tienpinnassa seitsemän minuuttia ennen kuin jatkoi matkaansa. Hän saapui neljän tallitoverinsa kanssa maaliin 13 minuuttia 22 sekuntia pääjoukon jälkeen.
Etapit > 19. etappi > 25, heinäkuuta 2008, Roanne – Montluçon, 165.5 km

Alessandro Ballan, Pierrick Fédrigo, Egoi Martinez ja Stefan Schumacher karkasivat pääjoukolta 16 kilometrin ajon jälkeen, mutta tulivat tavoitetuksi 69 kilometrin kohdalla. Sylvain Chavanel lähti irtiottoon 78 kilometrin kohdalla saaden kolmen kilometrin päästä seurakseen Jérémy Royn. Kärkikaksikko pysyi irti maaliin saakka. Chavanel ajoi loppusuoralla edellä, avasi kirin 250 metriä ennen maalia ja saavutti uransa ensimmäisen etappivoiton Ranskan ympäriajossa.
Etapit > 20. etappi > 26. heinäkuuta 2008, Cérilly – Saint-Amand-Montrond, 53 km (henkilökohtainen aika-ajo)

Stefan Schumacher voitti vuoden 2008 Ranskan ympäriajon toisenkin aika-ajoetapin. Hän oli ensimmäisellä väliaikapaikalla tasoissa Fabian Cancellaran kanssa, mutta oli loppumatkalla 21 sekuntia sveitsiläistä nopeampi. Kim Kirchen oli etapin kolmas.
Melko keskinkertaisena aika-ajajana pidetty Carlos Sastre ajoi hyvän etapin sijoittuen 12:nneksi. Hän hävisi Cadel Evansille vain 29 sekuntia säilyttäen kokonaiskilpailun johtonsa yli minuutin erolla. Fränk Schleck jäi etapilla 54:nneksi ja putosi yhteiskilpailussa toiselta sijalta kuudenneksi. Andy Schleck hävisi Roman Kreuzigerille 41 sekuntia, mutta onnistui säilyttämään nuorten kilpailun johtopaikkansa runsaan minuutin erolla.
Etapit > 21. etappi > 27. heinäkuuta 2008, Étampes – Pariisi, 143 km

Kilpailun päätösetapin alku ajettiin perinteiseen tapaan rauhallisesti ja todelliseen kilvanajoon ryhdyttiin vasta Champs-Élysées'llä, jossa ajettiin kilpailun päätöskierrokset. Etapin loppuvaiheessa Philippe Gilbert yritti irtiottoa. Kun hänet tavoitettiin omaa ratkaisuaan yritti vuoden 2008 Ranskan ympäriajon yritteliäimmäksi ajajaksi valittu Sylvain Chavanel.
Loppukirissä Quick·Step - Innergeticin Gert Steegmans otti tallinsa ainoan etappivoiton kilpailussa. Carlos Sastre hävisi seitsemän sekuntia Cadel Evansille, mutta voitti kokonaiskilpailun 58 sekunnin erolla australialaiseen.
11. etapin profiili
12. etapin profiili
13. etapin profiili
14. etapin profiili
15. etapin profiili
16. etapin profiili
17. etapin profiili
18. etapin profiili
19. etapin profiili
20. etapin profiili
21. etapin profiili