stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
José Raúl Capablanca
Elämä > Mestaruuden menetys

Maailmanmestaruusottelu Alehinin ja Capablancan välille saatiin sovittua ja ensimmäinen ottelupeli alkoi 16. syyskuuta 1927 Buenos Airesissa. Capablanca oli ottanut ottelun rennosti. Hän ei valmistautunut paljonkaan, koska ajatteli voittavansa helposti. Voittaja olisi se, joka saavuttaisi ensin kuusi voittoa. Alehin kuitenkin yllätti ja voitti mestaruuden 34 peliä kestäneen maratonottelun jälkeen. Hän voitti kuusi, hävisi kolme ja pelasi tasan 25 peliä.
Ensimmäisessä ottelupelissä Alehin puolustautui ranskalaisella puolustuksella, jonka Capablanca ajoi vaihtomuunnelmaan. Capablancan liian passiivinen peli kuitenkin johti tappioon. Toinen peli oli kuningatargambiittia ja päätti tasan. Alehin käytti kolmannessa pelissä kuningatarintialaista puolustusta ja hävisi pelin. Tämän jälkeen kumpikaan pelaaja ei enää uskaltanut pelata muuta kuin kuningatargambiittia. Capablanca meni hetkellisesti johtoon seitsemännessä pelissä hienon kuningashyökkäyksen ansiosta, mutta Alehin tuli ohi ottelun käännekohdaksi osoittautuneissa 11. ja 12. pelissä. Capablanca voitti enää yhden pelin, jota on kuvattu kuin suoraan oppikirjasta otetuksi suoritukseksi.
Osasyy Capablancan tappioon oli hänen liiallisessa itsevarmuudessaan. Siinä missä Alehin harjoitteli otteluun tutkimalla Capablancan pelityyliä, kuubalainen vietti kesän 1927 lepäämällä Kuubassa. Hän luotti luonnolliseen lahjakkuuteensa, ja siihen, että Alehin ei ollut ennen ottelua voittanut peliäkään heidän välisissä kamppailuissaan. Myös suuri yleisö luotti Capablancan voittoon, mikä vahvisti entisestään tämän käsitystä voittamattomuudestaan. 32 pelissä 34:stä käytettiin torjutun kuningatargambiitin samaa muunnelmaa, mikä sopi Capablancalle, sillä hän oli aina ollut laiska tutkimaan avausteoriaa. Ottelun pitkä kesto kuitenkin ärsytti Capablancaa, joka oli tottunut helppoihin voittoihin. Capablanca itse sanoi, että Alehinin uskomaton vastustuskyky yllätti Capablancan ja sai hänet menettämään tasapainonsa.
Elämä > Maailmanmestaruuden jälkeinen aika > Vetäytyminen ja paluu

Seuraavaksi Capablanca vetäytyi vakavasta pelaamisesta. Vuosina 1932 ja 1933 hän ei osallistunut yhteenkään vakavaan turnaukseen. Hän pelasi vain rentoja pelejä sekä muutamia simultaaniotteluita. Hän vietti aikaa Yhdysvaltain länsirannikolla ja antoi muun muassa elokuvatähdille shakkiopetusta. Joulukuussa 1933 hän osallistui pikapeliturnaukseen, jossa hän voitti kaikki yhdeksän peliään.
Capablanca oli tavannut vuonna 1934 Olga Choubarovin, jonka kanssa hän meni myöhemmin naimisiin. Tämä inspiroi Capablancaa jatkamaan pelaamista turnauksissa. Vuoden lopulla Capablanca osallistui Hastingsin turnaukseen. Hän oli yllättäen alkanut käyttää uusia avauksia; yleensä Capablanca ei jaksanut tutkia avausteoriaa, vaan luotti muutamaan vakioavaukseensa. Capablanca sijoittui turnauksessa vasta neljänneksi Max Euwen, Salo Flohrin ja George Alan Thomasin jaettua ensimmäisen sijan. Vuonna 1935 Capablanca osallistui Moskovassa pidettyyn vahvaan turnaukseen. Capablanca sijoittui turnauksessa vasta neljänneksi Salo Flohrin, Emanuel Laskerin ja tulevan maailmanmestarin, Mihail Botvinnikin, jälkeen. Hän voitti kuitenkin pelistään Viacheslav Ragozinia vastaan turnauksen erikoispalkinnon. Seuraavana vuonna Capablanca osallistui uudestaan turnaukseen Moskovassa. Tällä kertaa hän oli kymmenestä osanottajasta paras pistein 13/18. Turnaukseen osallistui muun muassa Mihail Botvinnik, joka jäi lopussa pisteen Capablancasta. Capablanca osallistui vuosina 1935 ja 1936 myös kahdesti Margaten turnauksiin. Hän sijoittui molemmilla kerroilla toiselle sijalle tuloksella 7/9.
Vuoden 1936 elokuussa järjestettiin erityisen vahva turnaus Nottinghamissa. Siinä oli mukana yhteensä viisi maailmanmestaria: Lasker, Alehin, Capablanca, hallitseva mestari Euwe ja tuleva mestari Botvinnik. Turnaus oli myös ensimmäinen, jossa Capablanca kohtasi Alehinin sitten heidän välisensä maailmanmestaruusottelun. Alehinin ja Capablancan välinen peli ajautui monimutkaiseen asemaan, jonka lopuksi Capablancalle jäi kolme kevyttä upseeria Alehinin torniparia vastaan. Capablanca saavutti voittoaseman ja Alehin luovutti 39. siirron kohdalla. Capablanca voitti turnauksen lopulta yhdessä Botvinnikin kanssa tuloksella 10/14.
Elämä > Maailmanmestaruuden jälkeinen aika > Viimeiset vuodet

Vuonna 1937 Alehin voitti maailmanmestaruuden takaisin. Tämä tarkoitti Capablancalle viimeistenkin mestaruusotteluhaaveiden katoamista. Samana vuonna Capablanca erosi vaimostaan, jonka kanssa hän oli ollut naimisissa 16 vuotta.
Capablanca jatkoi vielä aktiivista turnauspelaamista. Kissingenissä ja Baden-Badenissa pelatussa turnauksessa syksyllä 1937 hän jäi vasta neljänneksi Samuel Reshevskyn kanssa. Turnauksen voitti Paul Keres ja toiseksi tuli Reuben Fine. Alkuvuodesta 1938 Capablanca osallistui Pariisissa turnaukseen, joka ei kuitenkaan ollut kovin huomattava. Hän voitti turnauksen tuloksella 8/10. Marraskuussa Capablanca osallistui AVRO-turnaukseen, jossa oli tarkoitus päättää, kuka saisi haastaa Alehinin maailmanmestaruusotteluun. Capablanca meni turnauksen aikana myös naimisiin Olga Chourbarovin kanssa. Capablanca sai turnauksen aikana pienen sydänkohtauksen, mutta siitä ei seurannut mitään vakavaa. Turnaus meni kuubalaiselta hyvin heikosti, sillä hän oli lopulta kahdeksasta pelaajasta seitsemäs jättäen taakseen ainoastaan Salo Flohrin. Vuoden 1939 huhtikuussa Capablanca sijoittui toiseksi pistein 6½/9 tasoissa Flohrin kanssa.
Vuonna 1939 Capablanca osallistui myös shakkiolympialaisiin. Hän pelasi kisoihin ensi kertaa osallistuvan Kuuban kärkipöytää. Kuuba onnistui Capablancan johdolla pääsemään täpärästi finaaliin, jossa Capablanca jätti pelin väliin, koska olisi joutunut pelaamaan Alehinin kanssa. Kuuba sijoittui lopulta yhdenneksitoista. Capablanca voitti kisoista henkilökohtaisen kultamitalin kärkipöydältä tuloksella 11½/16. Esiintyminen olympialaisissa jäi samalla hänen viimeiseksi kilpailukseen.
Capablanca oli maaliskuussa vuonna 1942 tapansa mukaan vierailemassa Manhattanin shakkiklubissa. Hän seurasi muiden pelejä, kun sai yhtäkkiä sairauskohtauksen. Capablanca vietiin Mount Sinain sairaalaan, jossa hän kuoli seuraavana aamuna, 8. maaliskuuta 1942, kello 5.30 aivoverenvuotoon ollessaan vasta 53-vuotias. Capablanca oli kärsinyt jo jonkin aikaa sisäisistä verenvuodoista sydänkudoksessaan. Capablancan ruumis siirrettiin Kuubaan, jossa hänet haudattiin sotilaallisin menoin.
Henkilökuva

Vuoden 1921 joulukuussa Capablanca meni naimisiin rikkaan perheen tyttären, Gloria Simoni Betancourtin, kanssa. He saivat liittonsa aikana kaksi lasta (s.1923 ja 1925). 16 vuoden avioliiton jälkeen pari erosi. 46-vuotiaana Capablanca tapasi Olga Choubarovin, jonka kanssa hän meni naimisiin neljä vuotta myöhemmin.
Capablancaa on kuvattu naistenmieheksi. Hän oli 173 senttimetriä pitkä, solakka, parraton ja viiksetön tummatukkainen mies. Capablancan toinen vaimo kuvaili miestään luonteeltaan tiukaksi ja mieheksi, joka ei peräänny päätöksistään. Vaimokin piti miestään naistenmiehenä. Venäläinen kansainvälinen mestari Vasili Panov kuvaili Capablancaa iloiseksi, elegantiksi, itsevarmaksi ja toisinaan kevytmieliseksi ihmiseksi.
Shakin lisäksi Capablanca oli hyvin lahjakas opiskeluissaan. Sisäänpääsytesteissä Columbian yliopistoon hän sai 99 prosentin tuloksen algebrassa käytettyään alle puolet sallitusta koeajasta. Edward Lasker sanoi Capablancan olleen shakin lisäksi hyvä niin baseballissa, tenniksessä kuin biljardissakin. Lisäksi hän sanoi Capablancan olleen bridgen asiantuntija.
Vaikutus

Capablanca esitti usein huolensa shakin tulevasta tasapelikuolemasta. Hänen mukaansa parhaiden pelaajien väliset pelit päättyisivät pian aina tasan. Ratkaisuksi Capablanca esitti uudentyylistä peliä, Capablanca-shakkia. Hän ajatteli sitä pelattavan joko 8×10- tai 10×10-kokoisella laudalla, mutta päätyi lopulta 8×10-lautaan, koska siinä taistelut alkaisivat aikaisemmin.
Capablanca-shakissa on myös kaksi uutta nappulaa:
Kansleri liikkuu kuten normaali torni ja ratsu. Se asetetaan ratsun ja lähetin väliin kuninkaan puolelle.
Arkkipiispa liikkuu kuten normaali lähetti ja ratsu. Se asetetaan asetetaan ratsun ja lähetin väliin kuningattaren puolelle.
Capablanca selitti uudistuksia siten, että uudet nappulat ja laudan koko lisäisivät pelin monimutkaisuutta ja mahdollistaisivat vahvimmille pelaajille enemmän mahdollisuuksia kääntää peli edukseen. Joidenkin mukaan Capablanca ehdotti varianttia katkerana hävittyään maailmanmestaruuden, mutta tosiasiassa hän esitteli pelin jo maailmanmestaruuskaudellaan. Capablanca pelasi muutamia pelejä varianttiaan Edward Laskeria vastaan. Variantti ei kuitenkaan saanut paljonkaan suosiota.
Capablanca sai kuoltuaan kuvansa useaan kuubalaiseen postimerkkiin ja hänelle järjestetään muistoturnauksia säännöllisesti.
Merkittäviä pelejä

Seuraavassa on lueteltu Capablancan pelaamia pelejä, joita pidetään hänen hienoimpinaan.
José Raúl Capablanca – Juan Corzo (1901), Capablanca uhraa kuningattarensa ja saavuttaa edullisen loppupelin sekä pelaa tarkasti voittaen.
Ossip Bernstein – José Raúl Capablanca (1914), Sisältää Capablancan kuuluisimman siirron 29...Db2!
José Raúl Capablanca – Frank James Marshall (1918), Marshallin gambiitin debyyttipeli
José Raúl Capablanca – Professori Marc Fonaroff (1918), Capablanca päättää pelin hienoon kuusisiirtoiseen sommitelmaan.
Emanuel Lasker – José Raúl Capablanca (1921), Maailmanmestaruusottelun kymmenes peli
José Raúl Capablanca – Savielly Tartakower (1924), Capablanca uhraa loppupelissä useita sotilaita saavuttaakseen voittoaseman.
Aron Nimzowitsch – José Raúl Capablanca (1927), Capablanca tunkeutuu raskailla upseereillaan Nimzowitschin kuningasasemaan ja jättää hänet siirtopakkoon.
José Raúl Capablanca – Karel Treybal (1929), Pelaajat muodostavat sotilasketjut jättäen vain a-linjan avoimeksi. Capablanca ottaa linjan haltuunsa ja sommittelee voiton.
Julkaisut

José Raúl Capablanca: Havana 1913. Määritä julkaisija! Tämä oli Capablancan ainoa turnauskirja. Se julkaistiin alun perin espanjaksi vuonna 1913 Havannassa. Edward Winter käänsi sen englanniksi ja se julkaistiin British Chess Magazine -lehdessä osissa 1980-luvun alussa.
José Raúl Capablanca: A Primer of Chess.  Harvest Books, 2002.  ISBN 0156028077  (englanniksi) Julkaistu alun perin vuonna 1935.
José Raúl Capablanca: Chess Fundamentals.  Everyman Chess, 1994.  ISBN 1857440730  (englanniksi) Uudelleenjulkaistu vuonna 2006, toimittajana Nick de Firmian, ISBN 0-8129-3681-7.
José Raúl Capablanca: My Chess Career.  Hardinge Simpole Limited, 2003.  ISBN 1843820919  (englanniksi)
José Raúl Capablanca: World's Championship Matches, 1921 and 1927.  Dover, 1977.  ISBN 0486231895  (englanniksi)
José Raúl Capablanca: Last Lectures.  José Raúl Capablanca, 1966.  ASIN B0007DZW6W  (englanniksi)
Merkittävimmät kilpailutulokset > Turnausmenestys

Pisteet on merkitty seuraavasti: + voitetut pelit, = tasapelit, − hävityt pelit
| Päiväys | Pelipaikka | Sijoitus | Pisteet | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1910 | New York | 1. | 6½/7 | +6=1−0 |
| 1911 | New York | 2. | 6½/9 | +8=3−1 |
| 1911 | San Sebastian | 1. | 9½/14 | +6=7−1 |
| 1913 | New York | 1. | 11/13 | +10=2-1 |
| 1913 | Havanna | 2. | 10/14 | +8=4−2 |
| 1913 | New York | 1. | 13/13 | +13=0−0 |
| 1914 | Pietari | 2. | 13/18 | +10=6−2 |
| 1915 | New York | 1. | 13/14 | +12=2−0 |
| 1916 | New York | 1. | 15/17 | +12=4−1 |
| 1918 | New York | 1. | 10½/12 | +9=3−0 |
| 1919 | Hastings | 1. | 10½/11 | +10=1−0 |
| 1922 | Lontoo | 1. | 13/15 | +11=4−0 |
| 1924 | New York | 2. | 14½/20 | +10=9−1 |
| 1925 | Moskova | 3. | 13½/20 | +9=9−2 |
| 1926 | Lake Hopatcong | 1. | 6/8 | +4=4−0 |
| 1927 | New York | 1. | 14/20 | +8=12−0 |
| 1928 | Bad Kissingen | 2. | 7/11 | +4=6−1 |
| 1928 | Budapest | 1. | 7/9 | +5=4−0 |
| 1928 | Berliini | 1. | 7½/12 | +5=7-0 |
| 1929 | Ramsgate | 1. | 5½/7 | +4=3−0 |
| 1929 | Karlsbad | 1.-3. | 14½/21 | +10=9−2 |
| 1929 | Budapest | 1. | 10½/13 | +8=5−0 |
| 1929 | Barcelona | 1. | 13½/14 | +13=1−0 |
| 1929/30 | Hastings | 1. | 6½/9 | +4=5−0 |
| 1930/31 | Hastings | 2. | 6½/9 | +5=3−1 |
| 1931 | New York | 1. | 10/11 | +9=2−0 |
| 1934/35 | Hastings | 4. | 5½/9 | +4=3−2 |
| 1935 | Moskova | 4. | 12/19 | +7=10−2 |
| 1935 | Margate | 2. | 7/9 | +6=2−1 |
| 1936 | Margate | 2. | 7/9 | +5=4−0 |
| 1936 | Moskova | 1. | 13/18 | +8=10−0 |
| 1936 | Nottingham | 1.-2. | 10/14 | +7=6−1 |
| 1937 | Semmering-Baden-Baden | 3.-4. | 7½/14 | +2=11−1 |
| 1938 | Pariisi | 1. | 8/10 | +6=4−0 |
| 1938 | AVRO-turnaus, Alankomaat | 7. | 6/14 | +2=8−4 |
| 1939 | Margate | 2.-3. | 6½/9 | +4=5−0 |
Merkittävimmät kilpailutulokset > Ottelut

Vuosi, vastustaja, tulos, +voitot, -tappiot, =tasapelit
1901 Corzo, voitto, +4-3=6
1909 Marshall, voitto, +8-1=14
1912 Jaffé, voitto, +2-0=1
1912 Chajes, voitto +1-0=0
1913 Teichmann, voitto, +2-0=0
1913 Mieses, voitto, +2-0=0
1913 Znosko-Borovski, voitto, +1-1=0
1913 Alehin, voitto, +2-0=0
1913 Dus-Chotimirski, +2-0=0
1914 Tartakower, voitto, +1-0=1
1914 Aurbach, voitto, +2-0=0
1919 Kostić, voitto +5-0=0
1931 Euwe, voitto, +2-0=8
Merkittävimmät kilpailutulokset > Ottelut > Maailmanmestaruusottelut

Capablanca – Lasker 1921 Havanna. Capablanca voitti mestaruuden voittamalla neljä peliä. Kymmenen päättyi tasan.
Capablanca – Alehin 1927 Buenos Aires. Capablanca hävisi 6 peliä, voitti 3 ja 25 päättyi tasan. Capablanca menetti mestaruuden.
Merkittävimmät kilpailutulokset > Shakkiolympialaiset

Capablanca osallistui vain kerran shakkiolympialaisiin. Hän edusti Kuubaa ja saavutti kultamitalin kärkipöydältä. Hän voitti 7 peliä ja 9 päättyi tasan.
Kirjallisuutta

Chernev, Irving: Capablanca's Best Chess Endings: 60 Complete Games.  Dover, 1982.  ISBN 0486242498  (englanniksi)
Golombek, Harry: Capablanca's Hundred Best Games of Chess. Määritä julkaisija! ISBN 184382129X  (englanniksi)
Golombek, Harry: Capablanca's Hundred Best Games of Chess.  Bell, 1947.  (englanniksi)
Kasparov, Garri: My Great Predecessors: part 1.  Everyman Chess, 2003.  ISBN 1-85744-330-6  (englanniksi)
Konsala, Kimmo: Kaksi shakkineroa. J. R. Capablanca, shakkikone, A. A. Aljechin, jumalainen jumalaton: heidän elämänsä ja pelinsä.  Karisto, 1991.  ISBN 951-23-2938-7
Schonberg, H. C.: Grandmasters of Chess.  New York, NY:  W W Norton & Co Inc, 1973.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta José Raúl Capablanca Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta José Raúl Capablanca Wikisitaateissa
José Raúl Capablanca ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
José Raúl Capablanca Chess Cornerissa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
José Raúl Capablanca Chessvillessä (englanniksi)
J.R Capablanca (1888–1942) (Arkistoitu – Internet Archive) Sitaatteja Capablancasta (englanniksi)
Capablanca on his Predecessors (englanniksi)
Shakin maailmanmestarit
| --- | --- |
Kiistattomat (1886–1993)::  Steinitz  Lasker  Capablanca  Euwe  Alehin  Smyslov  Tal  Botvinnik  Petrosjan  Spasski  Fischer  Karpov  Kasparov 
FIDE:n maailmanmestarit 1993–2006::  Halifman  Ponomarov  Kasymdžanov  Topalov 
PCA:n maailmanmestarit 1993–2006::  Kasparov  Kramnik 
Yhdistymisen jälkeen 2006 alkaen::  Kramnik  Anand  Carlsen  Ding  Gukesh 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Kahdeksanvuotias José Raúl Capablanca pelaamassa shakkia isänsä kanssa.
Capablancan pelipöytäkirja. Capablanca käytti deskriptiivistä merkintätapaa.
Capablanca (vasemmalla) ja Lasker pelin äärellä
Capablanca ja Alehin pelaamassa
Capablanca ja Botvinnik Moskovassa turnauksessa vuonna 1936
Jacob Collins

Jacob Collins (s. 1964) on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hänen tyylinsä on traditionaalinen realismi ja yleisimmät aiheet ovat asetelmat, maisemat, interiöörit, figuratiiviset aiheet ja muotokuvat. Collins johtaa kahta Amerikan klassisen kuvataiteen huippukoulua Water Street Atelieria ja Grand Central Academya. Hän maalaa ainoastaan elävästä mallista.
Collins aloitti opintonsa Art Students League of New Yorkissa, jota ennen hän oli jo viettänyt usean vuoden opiskellen itsekseen, kopioimalla mestariteoksia museoissa ja opiskellen muutaman vuoden Columbia Collegessa (jossa hän valmistui taiteiden kandidaatiksi), sekä New York Studio Schoolissa. Art students leaguesta hän siirtyi Ecole Albert Defoisiin, Ted Seth Jacobsin ohjaukseen ja opiskeli samanaikaisesti New York Academy of Artissa.
Collins kutsuu omaa tyyliään traditionaaliseksi tai klassiseksi realismiksi. Hän arvostaakin ranskalaista 1800-luvun akateemista taidetta ja kokee sen olevan lähin linkki traditioon.
Collins kasvoi yksin taiteensa parissa, ja hänen oli vaikea löytää ihmisiä jotka olisivat suhtautuneet vakavasti ja intohimoisesti samoihin arvoihin. Hän aloittikin opettamisen ja yhteydenpidon muihin taiteilijoihin, siinä toivossa, että hän kykenisi luomaan kokonaan uuden koulukunnan. Missä hän vuosien varrella onkin onnistunut. Collins ei ole kiinnostunut post-modernismista (josta New York on tunnettu), vaan pitää sitä lähinnä viisastelevan poliittisena, eikä itse taiteen laatuun panostavana.
Collins asuu n. 350 neliöisessä rakennuksessa Manhattanilla vaimonsa Ann Brasharesin ja 3 lapsensa kanssa. Asuinrakennuksen pohjakerroksessa sijaitsee Water Street Atelier, yläkerroksissa maalaustudio ja asuintilat.
Aiheesta muualla

http://www.jacobcollinspaintings.com/
http://www.encyclopedia.com/doc/1G1-168091358.html
http://www.nytimes.com/2007/01/04/garden/04pants.html?ex=1325566800&en=333fdbd76c0a9fec&ei=5088&partner=rssnyt&emc=rss
http://www.newcriterion.com/weblog/2006/09/jacob-collins-interview.html
http://www.jacobcollinspaintings.com/teaching.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Roger Kimball - Jacob Collins: Figures ISBN 978-0-906290-37-8
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Muut:  Europeana  SNAC
Conte cruel

Conte cruel (ranskaa, suom. julma tarina) novellikirjallisuuden lajityyppi, jolle ominaista on tarinan huipentuminen yllättävään juonenkäänteeseen ja julmaan kohtalon ivaan. Lajille ominaisia piirteitä ovat kyyninen ja skeptinen maailmankuva sekä voimakas sarkasmi ja ironia. Rakennetta on hyödynnetty paljon varsinkin spekulatiivisessa fiktiossa, mutta myös valtavirran kirjallisuudessa.
Conte cruel -juonikuvioita on monissa vanhoissa kansantarinoissa, joita 1800-luvulla kirjasi muistiin esimerkiksi Hans Christian Andersen. Myös Jean Lorrain ja Oscar Wilde hyödynsivät conte cruel -tyyppisiä rakenteita. Nykyään conte cruel yhdistetään useimmin kauhukirjallisuuteen, erityisesti sellaiseen, josta puuttuu yliluonnollinen elementti. Kauhukirjallisuuden puitteissa rakenteen ensimmäisiä hyödyntäjiä oli 1800-luvun alussa vaikuttanut Edgar Allan Poe. Lajityypin nimi on peräisin Auguste Villiers de l’Isle-Adamin vuonna 1883 ilmestyneestä kokoelmasta Contes cruels. Modernissa fantasiakirjallisuudessa conte cruel -rakenteiden kyynisyys asettuu usein tahalliseen ristiriitaan sadunomaisuuden kanssa. Lajin kirjailijoista mainittakoon John Collier ja Donald Barthelme.
H. P. Lovecraft kirjoitti vuonna 1927 julkaistussa esseessään Yliluonnollinen kauhu kirjallisuudessa Villiers de l’Isle-Adamista, jonka katsoi edustavan ”makaaberia koulukuntaa”. Villiers de l’Isle-Adamin novellia ”Toivokidutus” ovat ”jotkut tahtoneet pitää raastavimpana novellina kirjallisuudessa. Sen tyyppinen tarina on kuitenkin vähemmän osa kauhuperinnettä kuin omaa erikoista luokkaansa – niin sanottua conte cruelia, jossa tunteiden manipulointi tehdään dramaattisten ärsytysten, turhauttamisten ja julmien fyysisten kauhujen avulla.” Aikalaisistaan Lovecraft nosti esiin Maurice Levelin, jonka ”erittäin lyhyet episodit” oli omistettu ”lähes kokonaan” conte cruel -kaavalle. Lovecraftin kirjeystävä Clark Ashton Smith aloitti kirjailijanuransa itämaisilla conte cruel -kertomuksilla, mutta siirtyi sittemmin ”eriskummalliseen kirjallisuuteen”.
Brittiläisessä tieteiskirjallisuudessa conte cruel -rakennetta hyödynsivät jo varhain H. G. Wellsin ja J. D. Beresfordin kaltaiset kirjailijat. Yhdysvalloissa 1900-luvun alun tieteiskirjallisuus oli optimistisempaa ja korosti tulevaisuuden tarjoamia mahdollisuuksia. 1980-luvulle mennessä conte cruelista oli kuitenkin tullut pehmeän tieteiskirjallisuuden vakiokaava. Brian Stablefordin mukaan syynä oli se, että näin voitiin osoittaa tulevaisuuden moraalijärjestelmän eroavan ratkaisevasti nykyisestä.
Choose Your Masques

| Choose Your Masques Hawkwind |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Rockfield-studiot kesäkuu-heinäkuu 1982
 Julkaistu: 29. lokakuuta 1982
 Tuottaja(t): Hawkwind Pat Moran
 Tyylilaji: space rock elektroninen musiikki hard rock
 Kesto: 43.53 (alkuperäinen albumi)
 Levy-yhtiö: RCA / Active Griffin Music Emergency Broadcast System Records Atomhenge Records
Listasijoitukset
  29.
Hawkwindin muut julkaisut
| Church Of Hawkwind 1982 | Choose Your Masques 1982 | Zones 1983 |
Choose Your Masques on Hawkwindin studio-albumi vuodelta 1982.
Albumin nauhoitus ja sisältö

Albumi on kolmas peräjälkeen joka on nauhoitettu kokoonpanolla Brock/Bainbridge/Lloyd Langton/Griffin. Verrattuna edelliseen Church Of Hawkwind-albumiin, jota pidettiin lähinnä Dave Brockin sooloalbumina, on Choose Your Masques enemmän bändilevy. Albumi nauhoitettiin parin aiemman albumin tapaan Rockfield-studioilla Walesin Monmouthshiressa.
Albumin kappaleet yhdistelevät yhtyeen hard rock-puolta ja elektronista musiikkia. Jälkimmäistä puolta edustavat Harvey Bainbridgen kappaleet "Dream Worker", "The Scan" ja "Void City", jossa vierailee yhtyeen entinen jäsen Nik Turner, sekä Brockin "Utopia". Turner liittyi yhtyeeseen vakituiseksi jäseneksi albumin julkaisun jälkeen. Rockimpaa puolta ovat Brockin ja Michael Moorcockin säveltämät "Choose Your Masks" ja "Arrival In Utopia" ja Huw Lloyd Langtonin vaimonsa Marionin kanssa säveltämät, popahtavat, AOR-vaikutteiset "Solitary Mind Games" ja "Waiting For Tomorrow". Punk-henkisen "Fahrenheit 451"-kappaleen sanat on kirjoittanut yhtyeen entinen vokalisti Robert Calvert. Moorcock kreditoi sävellyksensä alun perin vaimonsa (Linda Steele) nimiin tekijänoikeuskiistojen vuoksi. Samplatut puheet kappaleessa "Dream Worker" on BBC Radio 4:n vuoden 1981 Taru Sormusten Herrasta-sarjasta ja kappaleessa "Void City" tv-sarjasta Äärirajoilla.
Hawkwindin suurimman hittisinglen "Silver Machinen" julkaisusta oli vuonna 1982 kulunut kymmenen vuotta ja yhtye päätti levyttää kappaleesta uuden version albumille ja singlelle. Myös vuoden 1974 kappaleesta "Psychedelic Warlords" äänitettiin uusi versio, joka julkaistiin "Silver Machine"-singlen b-puolella ja tämän albumin cd-versioissa bonuskappaleena. Yleisesti "Silver Machinen" uudelleenäänitystä on pidetty fanien keskuudessa turhana.