stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wu-kiina
Murteet

Wu-kiinan pohjoiset murteet eroavat merkittävästi eteläisistä murteista.
Taihun murretta (太湖片) puhutaan Jiangsun maakunnan eteläosassa, mukaan lukien Suzhou, Wuxi ja Changzhou, sekä Shanghaissa ja Zhejiangin maakunnan pohjoisosassa, mukaan lukien Hangzhou, Shaoxing, Ningbo, Huzhou ja Jiaxing.
Taizhoun murretta (台州片) puhutaan Taizhoun seudulla, Zhejiangin maakunnassa.
Oujiangin murretta (瓯江片) puhutaan Wenzhoussa, Zhejiangin maakunnassa, tämä eroaa siinä määrin kaikista muista kiinan murteista että eräät tutkijat pitävät sitä omana kielenään.
Wuzhoun murretta (婺州片) puhutaan Jinhuan seudulla, Zhejiangin maakunnassa.
Chu-Qu-murretta (处衢片) puhutaan Lishuissa ja Quzhoussa Zhejiangin maakunnassa sekä Shangraossa ja Yushanissa Jiangxin maakunnassa.
Xuanzhoun murretta (宣州片) puhutaan Xuanchengissä Anhuin maakunnassa.
Murteista tärkein on Taihun murre, jota puhutaan Jangtse-joen alajuoksun ja rannikon suurissa kaupungeissa. Sen alamurteista suurin ja arvovaltaisin on Kiinan suurimmassa kaupungissa, Shanghaissa puhuttu shanghainkiina, jota käsitteleviä oppikirjoja on saatavilla monenlaisella kielillä.
Israel Kolmodin

Israel Kolmodin (24. joulukuuta 1643 – 19. huhtikuuta 1709) oli ruotsalainen teologi ja virsirunoilija.
Kolmodin syntyi Enköpingissä, opiskeli Lundin ja Uppsalan yliopistoissa sekä ulkomailla. Hän toimi pappina muun muassa Uppsalan tuomiokirkkoseurakunnassa ja vuodesta 1686 professorina Uppsalassa. Hänet nimitettiin Visbyn superintendentiksi vuonna 1692. Kolmodin sai myös tehtäväkseen yhdessä Jesper Swedbergin kanssa uudistaa virsikirjaa, ja hän osallistui myös raamatunkäännöstyöhön vuosina 1691–1692.
Hänet tunnetaan tätä nykyä parhaiten "Suvivirren" (Den sommartid nu kommer) sanoittajana. Hän sai siihen inspiraation asuessaan Gotlannissa. Virsi on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 571 (Jo joutui armas aika) ja Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 199 (Jo joutuu armas aika). Ei kuitenkaan ole luotettavaa tietoa siitä, että Kolmodin olisi kirjoittanut virren.
Israel Kolmodinin veljenpoika, Flon seurakunnan kirkkoherra Olof Kolmodin (1690–1753) tunnetaan myös virsirunoilijana.
Lara Colturi

Lara Colturi vuonna 2023.
Lara Colturi (s. 15. marraskuuta 2006) on Italiassa syntynyt albanialainen alppihiihtäjä.
Colturi kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2022 oltuaan ensimmäisessä kilpailussa 33:s. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Killingtonin suurpujottelussa marraskuussa 2022 oltuaan 17:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Flachaun pujottelussa tammikuussa 2024 oltuaan yhdeksäs. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Gurglin pujottelussa marraskuussa 2024. Hän oli samalla kaudella kolmas Åren suurpujottelussa.
Colturi sijoittui Saalbachin MM-kilpailuissa 2025 suurpujottelussa seitsemänneksi.
Colturin äiti on supersuurpujottelun olympiavoittaja Daniela Ceccarelli.
Turun VPK:n talo

| Turun VPK:n talo |
| --- | --- |
 Turun VPK:n talo vuonna 2013.
Osoite:  Eskelinkatu 5
Sijainti:  Turku
Koordinaatit:  60°26′55″N, 22°15′41″E
Valmistumisvuosi:  1892
Suunnittelija:  Karl Viktor Reinius
Omistaja:  Turun Vapaaehtoinen Palokunta
Kerrosluku:  3
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Turun VPK:n talo on Turun keskustassa sijaitseva Karl Viktor Reiniuksen suunnittelema ja vuonna 1892 valmistunut uusrenessanssitalo, joka on koko historiansa ajan ollut Turun VPK:n omistuksessa. Rakennuksessa on kolme kerrosta. VPK:n paloasema rakennuksen tiloihin tuli 1910-luvulla. Talo on toiminut juhlatilana alusta asti ja siellä on järjestetty muun muassa konsertteja, tansseja ja näyttelyitä.
VPK:n talo suojeltiin asemakaavalla vuonna 1986 ja se merkittiin korkeimpaan sr-5 suojeluluokkaan eli rakennustaiteellisesti ja kulttuurihistoriallisesti erittäin arvokkaiden rakennusten rakennusalaksi.
Rakennus sijaitsee Eerikinkadun ja Eskelinkadun kulmassa VII kaupunginosassa.
Rakennushanke

Turun VPK aloitti varojen keräämisen toimitaloa varten vuonna 1876. Turun kaupunki lahjoitti VPK:n 50-vuotislahjaksi tontin vuonna 1888. 1890 tehtiin päätös talon rakentamisesta. Peruskivi muurattiin 19. huhtikuuta 1891 ja talon vihkiäiset olivat 30. lokakuuta 1892. Ulkopuolelta rakennus jäi kuitenkin keskeneräiseksi, ja valmiiksi se saatiin vuonna 1897 kun kipsikoristeinen ulkorappaus sekä taiteilijain huoneen oma sisäänkäynti valmistui. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Karl Viktor Reinius ja sisätilojen koristemaalauksista vastasi maalarimestari Samuel Koskinen.
Talon alkuperäiset tilat

VPK:n talossa oli kahden kerroksen korkuinen juhlasali sekä näyttämö. Rakennuksessa oli lisäksi muitakin saleja sekä I luokan ravintola ja Turun ensimmäinen sisäkeilarata. Taiteilijoille oli varattu huoneita näyttämön vierestä. VPK:lla oli myös omia tiloja rakennuksessa, kuten johtokunnan huone, intendentin huone, kerhohuone ja lukusali. Talo lämmitettiin kaakeliuunein ja valaistus toimi kaasulla.
Aiheesta muualla

Talon sivut Turun VPK:n sivustolla
Soiri-Snellman, Helena: Brankku – Turun VPK:n talo.  Turku:  Turun Vapaaehtoinen Palokunta, 2012.  ISBN 9789515951687
Soiri-Snellman, Helena: Brankku 100 vuotta: Turun vapaaehtoisen palokunnan talon rakennusvaiheet.  Turku:  Turun Vapaaehtoinen Palokunta, 1992.  ISBN 952-90-4141-1
Aalto, Petri: Turun vapaaehtoinen palokunta 1838-2013.  Turku:  Turun Vapaaehtoinen Palokunta, 2013.  ISBN 978-952-93-2608-2
Hedwige Chrétien

Hedwige Chrétien
Hedwige (Gennaro-)Chrétien (5. heinäkuuta 1859 – 4. huhtikuuta 1944) oli ranskalainen säveltäjä. Hän opiskeli Pariisin konservatoriossa Ernest Guiraud'n johdolla ja toimi siellä myöhemmin itse professorina. Hänen tuotantonsa käsittää noin 150 teosta, joiden joukossa on 50 laulua ja 50 pianokappaletta. Muihin teoksiin kuuluu kaksi yksinäytöksistä koomista oopperaa, baletti sekä useita kamarimusiikki- ja orkesteriteoksia.
Grigiškės

| Grigiškės |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Sijainti kartalla.
Valtio:   Liettua
Lääni:  Vilna
kunnallispiiri:  Vilnan kunnallispiiri
Väkiluku (2010):  11 357
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Grigiškės on itäisessä Liettuassa, Vilnan läänissä ja Vilnan kunnallispiirissä sijaitseva kaupunki. Vuonna 2010 kaupungin väkiluku oli 11 357 asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grigiškės Wikimedia Commonsissa
Liettuan kaupungit
Vilna | Kaunas | Klaipėda | Šiauliai | Panevėžys | Alytus | Marijampolė | Mažeikiai | Jonava | Utena | Kėdainiai | Telšiai | Visaginas | Tauragė | Ukmergė | Kretinga | Šilutė | Radviliškis | Palanga | Druskininkai | Gargždai | Rokiškis | Biržai | Elektrėnai | Kuršėnai | Garliava | Jurbarkas | Vilkaviškis | Raseiniai | Anykščiai | Lentvaris | Naujoji Akmenė | Grigiškės | Prienai | Joniškis | Kelmė | Varėna | Kaišiadorys | Pasvalys | Kupiškis | Zarasai | Skuodas | Kazlų Rūda | Širvintos | Molėtai | Šalčininkai | Šakiai | Švenčionėliai | Ignalina | Pabradė | Kybartai | Šilalė | Nemenčinė | Pakruojis | Švenčionys | Trakai | Vievis | Kalvarija | Lazdijai | Rietavas | Žiežmariai | Eišiškės | Ariogala | Neringa | Šeduva | Birštonas | Venta | Akmenė | Tytuvėnai | Rūdiškės | Vilkija | Pagėgiai | Viekšniai | Žagarė | Ežerėlis |Skaudvilė | Gelgaudiškis | Kudirkos Naumiestis | Simnas | Salantai | Linkuva | Veisiejai | Ramygala | Priekulė | Joniškėlis | Jieznas | Daugai | Obeliai | Varniai | Virbalis | Vabalninkas | Seda | Subačius | Baltoji Vokė | Dūkštas | Pandėlys | Dusetos | Užventis | Kavarskas | Smalininkai | Troškūnai | Panemunė
Viipurin puhdistus 1918

Viipurin valtauksen jälkeen teloitettuja.
Viipurin puhdistus oli valkoisten Suomen sisällissodan loppuvaiheessa huhti-toukokuussa 1918 Viipurissa suorittama joukkoteloitus, jonka yhteydessä surmattiin vähintään 360 kaupungissa ollutta venäläistä sekä ainakin 30 muiden maiden kansalaista, joista 327:n henkilöllisyys on tiedossa. Heistä vain muutamilla oli kytköksiä punakaartiin, sen sijaan suurin osa uhreista oli avoimesti valkoisten puolella.  Pääosa teloituksista tehtiin heti valkoisten vallattua kaupungin 28.–29. huhtikuuta, mutta viimeinen toimeenpantiin yli kuukausi sodan päättymisen jälkeen 16. kesäkuuta 1918. Pyhän Annan kruunu -linnoituksen valleilla suoritettiin suurin yksittäinen puhdistus 29. huhtikuuta, jonka muistoksi paikalle on pystytetty muistomerkki.lähde?
Teloitukset ja uhrit

Teloitettujen joukossa oli Venäjän armeijan virkamiehiä ja sotilaita, sekä aivan tavallisia venäläistaustaisia viipurilaisia, jotka edustivat kaikkia yhteiskuntaluokkia. Sisällissotaa edeltävällä ajalla kaupungin vajaasta 49 000 asukkaasta noin 3 200 oli venäläisiä. Uhreiksi joutui myös useiden muiden etnisten ryhmien edustajia, jotka valkoiset rinnastivat venäläisiin. Nimeltä tunnetuista suurin ryhmä on 23 Venäjän armeijassa palvellutta puolalaista, lisäksi joukossa oli ukrainalaisia, juutalaisia, virolaisia, italialaisia, tataareja sekä yksi baltiansaksalainen. Nuorimmat teloitetut olivat vain 12–13-vuotiaita koululaisia ja mukana oli myös ainakin kolme naista. Lähes kaikilta teloitetuilta ryöstettiin heidän mukanaan olleet rahat ja arvoesineet. Suurin yksittäinen joukkoteloitus suoritettiin Siikaniemen kaupunginosassa sijaitsevan Pyhän Annan kruunun linnoituksen valleilla, jossa 29. huhtikuuta ammuttiin kerralla noin 200 ihmistä. Muita joukkoteloituksia tehtiin ainakin Viipurin linnan sisäpihalla, mutta satunnaisesti niitä suoritettiin kaikkialla kaupungin keskustassa sekä myös ympäröivän Viipurin maalaiskunnan alueella.
Teloittajat

Teloituksen kipinä oli päivää ennen tapahtunut juopuneiden punaisten vanginvartijoiden suorittama yli 30 valkoisen vangin joukkoteloitus Viipurin lääninvankilassa. Puhdistuksen toteuttivat kenraalimajuri Ernst Löfströmin komentaman valkoisten Itäarmeijan joukot ja niistä erityisesti majuri Martin Ekströmin komentama Vaasan rykmentti sekä luutnantti Elja Rihtniemen komentama Kajaanin sissirykmentti. Viipurin suojeluskunnan ei tiedetä osallistuneen niihin. Varsinkin jääkäriupseerit olivat keskeisessä roolissa. Löfström ei ilmeisesti antanut suoranaista määräystä joukkoteloituksiin, mutta hänen 26. huhtikuuta antamansa ankara päiväkäsky taisteluihin osallistuneiden venäläisten kohtelusta saattoi toimia yllykkeenä. Valkoisten päämaja piti ”häpeällisistä rikoksista” vastuullisena Löfströmin alaista, kenraalimajuri Karl Fredrik Wilkmania, mutta hänenkään ei voida osoittaa antaneen varsinaista määräystä. Wilkman selitti tapahtuneen ”pikku vahingoksi”.
Ylipäällikkö Gustaf Mannerheimin määräyksestä Löfström asetti tutkijatoimikunnan selvittämään venäläissurmia, mutta suorittamistaan todistajien kuulusteluista huolimatta toimikunta ei saanut tai ei halunnut saada selville teloitusmääräyksen antajaa tai antajia. Silminnäkijäkuvausten mukaan huhtikuun 29. päivän suuressa teloituksessa vankikulkueen oli johtanut teloituspaikalle tunnistamattomaksi jäänyt silmälasipäinen ”pienenpuoleinen mies”, jonka asetakin hihassa oli Kajaanin sissien tunnus. Majuri Ekström myönsi määränneensä vankien kuljetuksen mutta ei teloitusta. Jääkärimajuri Harald Öhquist myönsi pataljoonansa teloittaneen 150 ”punaryssää”, mutta käskyn antaja jäi epäselväksi. Jääkärivänrikki Otto Nordensvan kertoi nähneensä teloituksia johtamassa jääkäriunivormuihin puettuja upseereita, joista yksi oli arvoltaan kapteeni, mutta hän ei ollut tunnistanut näitä.
Joukkoteloitukset loppuivat 3. toukokuuta kaupungin komendantin G. A. Finnen antamalla julistuksella. Suojeluskunnan sanomalehdissä levitettiin myyttiä "juutalaisbolshevismista" ja joukoissa levisi huhu että Viipurin juutalaiset olisivat auttaneet punakaartia, ja joukko jääkäreitä suunnitteli juutalaisten massamurhaa, mutta sen sai omalla toiminnallaan estettyä kaupungin virkaatekevä poliisipäällikkö K. N. Rantakari. Viipurin surmissa kuoli kuitenkin kourallinen juutalaisia.
Kirjallisuutta

Teemu Keskisarja: Viipuri 1918.  Vaasa:  Siltala, 2013.  ISBN 978-952-23418-7-7
Teemu Keskisarja: Vääpeli T:n tapaus ja muita kertomuksia suomalaisesta terrorismista.  Vaasa:  Siltala, 2018.  ISBN 9789522345615
Kristus, Poika Daavidin

Kristus, Poika Daavidin (ruots. "Kristus kommer – Davids son") on adventtivirsi, jonka on kirjoittanut ruotsalainen toimittaja Sven Larson vuonna 1967. Hän kuului ruotsalaisen pienen vapaakirkon Örebromission kannattajiin ja toimi kustannusjohtajana. Virsi ilmestyi opintomateriaalissa Andlig visa ja se julkaistiin ruotsalaisten vapaiden kirkkojen yhteisessä laulukokoelmassa Herren lever 1978.
Virren suomensi alun perin Pekka Turunen, ja sitä uudisti Niilo Rauhala 1994.
Virsi löytyy suomenkielisenä Ruotsin kirkon virsikirjasta, virsi 111, sekä uudistetuista, vuonna 2016 julkaistuista Siionin lauluista.
Virren sävelmä on julkaistu 1704 Hallessa, saksalaisen pietismin keskeisessä kaupungissa Johann A Freylingshausenin julkaisemassa kirjassa Geistereiches Gesangbuchissa.  Ruotsissa sävelmä tavataan 1884 Hemlandstoner-kokoelmassa. Tämän virren teksti liitettiin siihen 1969 ilmestyneessä opintomateriaalissa Andlig Visa.
Osituskäyttö

Osituskäyttö tarkoittaa tietojenkäsittelyssä tietokoneen resurssien jakamista useiden käyttäjien välillä lähes samanaikaisesti. Moniohjelmointiin yhdistettiin suojauksia, joka mahdollisesti useiden epäluotettavien käyttäjien toiminnan samalla koneella.
Osituskäyttöjärjestelmä toimii keskustietokoneella, johon käyttäjät ovat yhteydessä päätteiden tai pääte-emulaattorien avulla.
Osituskäytöllä pyrittiin ratkomaan eräajon ongelmia: osituskäyttöjärjestelmiä olivat muun muassa Compatible Time-Sharing System (CTSS, 1961) ja Dartmouth Time Sharing System. CTSS oli erittäin menestyksekäs järjestelmä, joka oli käytössä vuoteen 1972 saakka ja rajoituksistaan huolimatta osoitti osoituskäytön kätevyyden ja käytännöllisyyden. Multics kehitettiin CTSS:n kehitysaskeleena, jossa tavoitteena oli tarjota tietojenkäsittelypalvelua.
Osituskäytöllä pystyttiin jakamaan laitteiston kustannuksia. Tämän myötä kehitettiin keinoja turvallisuustasoille, jolloin tiedot pystyttiin pitämään luotettavasti erillään. Len La Padula ja David Elliott Bell saivat kesällä 1972 tehtäväksi kehittää matemaattisen mallin tietokonejärjestelmien tietoturvalle, jota kutsutaan Bell-LaPadula-malliksi. Multics toteuttaa Bell-LaPadula-mallin ohjelmallisesti.
Suurtietokoneet olivat pääasiallisesti eräajotietokoneita. Minitietokoneiden myötä yleistyi interaktiivinen tietojenkäsittely ja niiden mukana tuli osituskäyttöjärjestelmä.
Osituskäyttöjärjestelmiä

Berkeley Time-Sharing System
Compatible Time-Sharing System
Dartmouth Time Sharing System
Incompatible Timesharing System
Universal Time-Sharing System
Multics
Unix (alkuperäinen kehityssuunta)
Tietoturva (yhdistys)

Tietoturva ry on suomalainen, vuonna 1997 perustettu tietoturva-ammattilaisille suunnattu yhdistys, joka edistää tietoturvallisuutta ja tietoturvatietoutta. Yhdistys on Tietotekniikan liiton (TTL) valtakunnallinen teemayhdistys.
Alkuvaiheet tietoturvakerhona

Tietoturva ry on perustettu lokakuussa vuonna 1997 Helsingin tietojenkäsittely-yhdistyksen HETKYn tietoturvakerhon seuraajaksi. Kerhon toiminta oli käynnistynyt marraskuussa vuonna 1987, jolloin ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Juhani Saari. Kerhon työryhmien työn seurauksena syntyi mm. Tietoturvallisuus etätyössä -kirja (toim. Helvi Salminen, Suomen ATK-kustannus, 1997 ISBN 951-762-539-1).lähde?
Yhdistyksen nykyvaiheet

Yhdistyksellä on lokakuussa 2012 yli 800 henkilöjäsentä ja noin 50 yhteisöjäsentä. Se on siten Suomen suurin turvallisuusalan yhdistys. Yhdistys on voittoa tavoittelematon ja se toimii vapaaehtoisvoimin. Yhdistys ei toimi työmarkkinoilla.
Yhdistyksen sääntömääräisenä tarkoituksena on toimia jäsentensä yhdyssiteenä, tukea jäsenten pyrkimyksiä kehittää ja ylläpitää tietoturvatoiminnan ammattitaitoa sekä edistää tietoturvallisuutta ja hyvien tietoturvatapojen noudattamista kaikilla tietoturvallisuuden osa-alueilla. Yhdistyksen toimintamuotoja ovat mm. seminaarit, keskustelutilaisuudet, yritysvierailut, osallistuminen tietoturva-alan messuille ja kansainvälisten tietoturvasertifiointien edistäminen. Yhdistyksellä on myös tietoturva-alan työpaikkapörssi ja puhujapankki tietoturva-alaa hallitsevista asiantuntijoista.
Tietoturva ry:n yhteydessä ovat toimineet myös vuonna 2011 toimintansa aloittanut yksityisyyden suojaan ja tietosuojaan keskittynyt osaamisyhteisö (osy) Privacy-OSY sekä vuonna 2012 käynnistynyt Hallinnollisen tietoturvan osaamisyhteisö, jotka on sittemmin lopetettu.
Yhdistyksen puheenjohtajana ovat toimineet mm. Tommi Vänninen 2024-2025 ,Tomi Marttinen 2021-2023,Ursula Koski 2018-2020, Mika Viitaniemi 2017, Antti Pirinen 2013–2016, Juha Lappi 2011–2013, Pete Nieminen 2008–2010, Jari Pirhonen 2006–2007 ja Mauri Rosendahl 2005.
Tietoturva ry:n englanninkielinen nimi ja lyhenne on Finnish Information Security Association (FISA) ja ruotsinkielinen nimi Informationssäkerhet r.f. Suomenkielisenä lyhenteenä on käytössä TTry.
Tunnustukset

Tietoturvary  jakaa vuosittain useita tunnustuksia edistääkseen tietoturvan ja tietosuojan kehitystä Suomessa. Näihin tunnustuksiin kuuluvat muun muassa Opinnäytetyö-kilpailu, Vuoden Tietoturvapäällikkö®, Vuoden Tietosuojavastaava® sekä Vuoden Tietosuojateko®.
Tunnustukset > Opinnäytetyökilpailu

Tietoturva ry:n opinnäytetyökilpailussa palkitaan vuosittain parhaat tietoturva-aiheiset opinnäytetyöt kahdessa sarjassa: ylemmät (diplomityöt, pro gradu -tutkielmat, ylemmät ammattikorkeakoulututkinnot) ja alemmat korkeakoulututkinnot (kandidaatintutkielmat, AMK-opinnäytetyöt). Arviointikriteerejä ovat muun muassa työn tietoturvasisältö, uutuusarvo, käyttökelpoisuus ja arvosana. Voittajat saavat stipendin ja vuoden jäsenyyden Tietoturva ry:ssä. Palkintoja on jaettu vuodesta 2010 lähtien.
Tunnustukset > Vuoden Tietoturvapäällikkö®

Vuoden Tietoturvapäällikkö® -tunnustus myönnetään henkilölle, joka on ennakkoluulottomasti ja esimerkillisesti kehittänyt tietoturvan tai tietosuojan toimintatapoja sekä edistänyt tietoturva-ammattilaisten verkostoitumista ja tiedon jakamista organisaatiorajojen yli. Tunnustusta on jaettu vuodesta 2012 alkaen.
Tunnustukset > Vuoden Tietosuojavastaava® ja Vuoden Tietosuojateko®

Vuoden Tietosuojavastaaja® ja Vuoden Tietosuojateko® -tunnustukset ovat vakiintuneita tunnustuksia, jotka ovat jaettu vuodesta 2021 alkaen.
Vuoden Tietosuojavastaava -tunnustus annetaan henkilölle, joka on merkittävästi edistänyt tietosuojan toteutumista organisaatiossaan. Vuoden Tietosuojateko -tunnustus puolestaan myönnetään teolle tai hankkeelle, joka on parantanut tietosuojan tasoa laajemmin yhteiskunnassa
Kumppanit ja yhteistyö

Tietoturva ry on (ISC)²-konsortion CISSP-kumppani (Certified Information Systems Security Professional) Suomessa ko. ammatillisen tietoturvasertifioinnin järjestämisessä ja toiminut aikaisemmin konsortion ns. ALIG-kumppanina (Affiliated Local Interest Group).
Lisäksi yhdistys tekee yhteistyötä tietoturvan osaamiskeskuksen SANS:in kanssa järjestäen  kokeneille tietoturva-ammattilaisille suunnattuja avoimia kursseja sekä tukien kursseihin liittyviä GIAC-sertifionteja.
Yhdistys toimii laajasti yhteistyössä ISACA Finland Chapterin, IIA Finlandin sekä  OWASP-hankkeen (Open Web Application Security Project) Suomen Helsinki Chapter -alajaoksen (OWASP Finland) kanssa erityisesti koulutusasioissa.
Yhdistyksen jäsenistöstä vuonna 2007 naisia oli noin 14%.
Aiheesta muualla

http://www.tietoturva.fi Tietoturva ry:n verkkosivut
http://www.tietoturva.fi/TTRY_10v_historiikki.pdf%5Bvanhentunut+linkki%5D Tietoturva ry:n 10-vuotishistoriikki (pdf)
Gal Fridman

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Gal Fridman |  Gal Fridman |  Gal Fridman |  |
Maa:   Israel
Miesten purjehdus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Ateena 2004 | purjelauta |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | purjelauta |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | 1996 | purjelauta |  |
|  Kultaa | 1998 | purjelauta |  |
|  Kultaa | 1999 | purjelauta |  |
|  Kultaa | 2002 | purjelauta |  |
| Euroopanmestaruuskilpailut  | Euroopanmestaruuskilpailut  | Euroopanmestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | 1995 | purjelauta |  |
|  Hopeaa | 2002 | purjelauta |  |
|  Pronssia | 1997 | purjelauta |  |
Gal Fridman (hepr. גל פרידמן, s. 16. syyskuuta 1975 Karkur, Israel) on israelilainen purjelautailija ja maansa ensimmäinen sekä toistaiseksi ainoa olympiakisojen kultamitalisti.
Arvokisamitalit

1995 EM-kisat: hopeaa
1996 MM-kisat: hopeaa
1996 olympialaiset: pronssia
1997 EM-kisat: pronssia
1999 ASA:n purjelautailumestaruuskilpailut: kultaa
2002 purjelautailun EM-kisat: hopeaa
2002 purjelautailun MM-kisat: kultaa
2003 ISAF:n MM-kisat: pronssia
2004 olympialaiset: kultaa
Abduktio (yhtye)

| Abduktio |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1998–2011, 2017
Tyylilaji:  hardcore punk
Kotipaikka:  Tampere, Suomi
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Antti Sompinmäki, kitara   Mikko Suikkanen, laulu   Tuomas Järvinen, basso   Heikki Jalonen, rummut  
Entiset jäsenet:  Jukka "Zuge" Laajakallio, kitara (1998–2011)  Teemu Alajoki, rummut (2003–2005)  Timka Seppänen, rummut (1998–2003) 
Levy-yhtiö:  Combat Rock Industry, 2006–2009   Fullsteam Records, 2004–2006  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Abduktio oli suomalainen hardcore punk -yhtye, joka perustettiin Ylöjärvellä vuonna 1998. Myöhemmin yhtye toimi Tampereella. Yhtyeen musiikkia on kuvailtu mm. "moderniksi hardcoreksi", ja se julkaisi kaksi albumia sekä useita lyhyitä levyjä ja soitti lähes 300 keikkaa.
Abduktion sanoitukset olivat pääosin poliittisia, ottaen kantaa muun muassa militarismiin, kapitalismiin, nationalismiin ja ekologiaan.
Abduktion kitaristi ja säveltäjä Jukka Laajakallio menehtyi 14. joulukuuta 2011, jonka myötä myös koko yhtyeen toiminta lopetettiin. Yhtye esiintyi vielä viimeisen kerran 7. huhtikuuta 2012 Tampereen Klubilla.
Abduktio julkaisi 16. huhtikuuta 2017 Bandcamp -sivustollaan uuden kappaleen Waterloo. Kappale on osa myöhemmin julkaistavaa 12" EP:tä, jonka nimi on Jotain palaa.
Jäsenet > Nykyinen kokoonpano

Mikko Suikkanen – laulu (1998-2012, 2017, 2023, 2025)
Tuomas ”Jamppa” Järvinen – basso (1998-2012, 2017, 2023, 2025)
Antti Sompinmäki – kitara (2001-2012, 2017, 2023, 2025)
Heikki Jalonen – kitara (2025), rummut (2005-2012, 2017, 2023)
Tuomas Ikonen – rummut (2025)
Jäsenet > Aikaisemmat jäsenet

Jukka ”Zuge” Laajakallio – kitara ja taustalaulu (1998–2011)
Teemu Alajoki – rummut (2003–2005)
Timka Seppänen – rummut (1998–2003)
Diskografia > Studioalbumit

Tuli kulje kanssani (2005)
Thermidor (2008)
Diskografia > EP:t

Poissa silmistä, poissa mielestä (2002,  CDR)
Perustuu tositapahtumiin (2004,  MCD)
Yövuoro (2006)
Abduktio (2009,  mini-LP)
Jotain palaa (2017)
Diskografia > Split-albumit

Abduktio / The Divisive split (2003,  split)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Discography 2001–2004 (2005)
Diskografia > Demot

Totuus? (1998,  CDR, MC)
Propagandaa (1999,  CDR)
Demo ’99 (1999,  CDR)
Tuomitut kehittymään (2000,  CDR)
Diskografia > Singlet

”Kolme iskua globalisaation selkärankaan” (2001, CDR)
Aiheesta muualla

Yhtyeen viralliset kotisivut
| n k Abduktio |
| --- | --- |
 Antti Sompinmäki  Mikko Suikkanen  Tuomas ”Jamppa” Järvinen  Heikki Jalonen   Jukka ”Zuge” Laajakallio  Teemu Alajoki  Timka Seppänen 
Studioalbumit:  Tuli kulje kanssani  Thermidor 
Ep:t:  Poissa silmistä, poissa mielestä  Perustuu tositapahtumiin  Yövuoro  Abduktio  Jotain palaa 
Split-julkaisut:  Abduktio / The Divisive split 
Kokoelmat:  Discography 2001–2004 
Demot:  Totuus?  Propagandaa  Demo ’99  Tuomitut kehittymään 
Singlet: Kolme iskua globalisaation selkärankaan