stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seututie 641

Seututie 641 kulkee Hankasalmen ja Konneveden kunnissa, ja on pituudeltaan 40 kilometriä. Tie alkaa etelässä Hankasalmen asemalta valtatien 9 varresta ja päättyy pohjoisessa Konnevedelle kantatielle 69.
Liittymät Hankasalmelta Konnevedelle
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
 :   Kuuhankavedentie (1+1)
|  |   |   | Väärälä |   Kangasniementie   Kuuhankavedentie | Kangasniemi;   alkaa Hankasalmi as |
|  |  |   | Väärälän ylikulkusilta | Jyväskylä–Pieksämäki-rata |  |
|  |   |   | Ristilän eritasoliittymä, itäinen ramppiliittymä |     Ysitie | Kuopio, Varkaus |
 :   Hankasalmentie (1+1)
|  |   |   | Ristilän eritasoliittymä, läntinen ramppiliittymä |     Ysitie | Jyväskylä |
|  |   |   | Kallioaho |   Nälkämäentie | Nälkämäki |
 :   Keskustie (1+1)
|  |   |   | Hankasalmi | Hankamäentie | Hankamäki |
|  |   |   | Pellisensalmi | Suolivedentie | Suolivesi |
|  |  |   | Pellisensalmen silta | Pellisensalmi, Kuuhankavesi |  |
|  |   |   | Piippaharju |   Venekoskentie | Niemisjärvi, Venekoski |
 :   Konnevedentie (1+1)
|  |   |  | Levänen |   Säkinmäentie Saarikankaantie | Myhinpää, Säkinmäki   |
|  |   |   | Ristijärvi | Havusalmentie | Havusalmi |
|  |   |   | Ristimäki | Sirkkamäentie | Sirkkamäki |
|  |   |   | Kärkkäälä | Kalliokoskentie | Siikakoski |
|  |  |   | Pesiäissalmen silta | Pesiäissalmi, Liesvesi |  |
|  |  |  |  Hankasalmen ja Konneveden kunnanraja |  |  |
 :   Hankasalmentie (1+1)
|  |  |  | Melanen |   Suolahdentie | Suonenjoki, Konnevesi;   päättyy Äänekoski |
Shine (kappale)

| Shine |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Tolmachevy Sisters
Säveltäjä(t):  Filipp Kirkorov, Dimitris Kontopoulos
Sanoittaja(t):  John Ballard, Ralph Charlie, Gerard James Borg
Euroviisutiedot
Vuosi:  2014
Maa:  Venäjä
Kieli:  englanti
Sijoitus:  7.
Pisteet:  89
Sijoitus semifinaalissa:  6.
Pisteet semifinaalissa:  63
Sanat:  sanoitus
Video:  videolinkki
Shine on venäläisen duo Tolmachevy Sistersin kappale, jolla he edustivat Venäjää vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen sanoittajiin kuuluu tunnettu venäläinen laulaja, Filipp Kirkorov. ”Shine” julkaistiin 19. maaliskuuta 2014 ja sen musiikkivideo 25. maaliskuuta. Kappaleesta on myös venäjänkielinen versio, jonka nimi on ”Polovina”. Duo on aikaisemmin osallistunut myös Lasten Eurovision laulukilpailuun, jonka se voitti vuonna 2006.
Kappale kilpaili laulukilpailun ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sai 67 pistettä, sijoittui kuudenneksi ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 89 pistettä ja sijoittui seitsemänneksi.
Saksan kaapparilaivat maailmansodissa

Saksalainen kaapparialus HSK Kormoran
Kaappari-nimitystä käytettiin 1900-luvun maailmansodissa, vaikka klassinen kaapparitoiminta oli päättynyt Napoleonin sotien myötä.
Kaapparilaivojen paluu

Molempien maailmansotien aikana erityisesti muutamat saksalaiset pienehköt sotalaivatselvennä kävivät itsenäisestiselvennä sotaa vastapuolen kauppalaivoja vastaan. Myöhemmin mukaan tulivat ns. apuristeilijät (saks. Hilfskreuzer, HSK) eli siviiliristeilijät. Ne olivat valtamerikelpoisia rahti-matkustajalaivoja, joissa oli kätketty aseistus ja naamiointivarusteita. Myös yksi purjelaiva, kolmimastofregatti Seeadler, varustettiin apuristeilijäksi.
Alukset esiintyivät iskujensa välissä puolueettomina kauppalaivoina, mutta niiden varsinainen tarkoitus oli  harjoittaa itsenäistä sodankäyntiä vihollisen rahtiliikennettä vastaan. Aina hyökkäyksen alussa puolueeton lippu vaihdettiin omaksi sotalipuksi. Näin tehtiin myös silloin, jos ylivoimainen vastapuolen sotalaiva yllätti siviiliristeilijän ja avasi tulen: kaapparin miehet vaihtoivat siviilipukunsa asetakkeihin ja nostivat oman lippunsa. Näin heitä kohdeltiin vangitsemisen tullen sotavankeina - väärällä lipulla ja siviilivaatteissa olisi seurannut tuomio merirosvoudesta.
Menestyneimmät kaapparit

Toisessa maailmansodassa menestyneimmät tällaiset olivat saksalaiset s/s Pinguin (32 upotusta, 154 000 brt) päällikkönään kommodori (saks. Kapitän zur See) Ernst-Felix Krüder, s/s Kormoran päällikkönään kommodori Heinrich Detmers, ja s/s Atlantis päällikkönään kommodori, myöhemmin amiraali Bernhard Rogge. s/s Pinguin upposi Intian valtamerellä taistelussa County-luokan raskaan risteilijän HMS Cornwallin ja s/s Kormoran kevyen risteilijän HMAS Sydneyn kanssa. Atlantiksen upotti etelä-Atlantilla raskas risteilijä HMS Devonshire. Molempien jälkimmäisten kaapparien miehistöt pelastuivat, polttoainesäiliöön osuneen torpedon tuleen sytyttämä HMAS Sydney upposi koko miehistöineen. Molempien alusten, HMAS Sydneyn ja HSK Kormoranin, hylyt löydettiin lopulta Australian rannikon läheisyydestä maaliskuussa 2008.
Viimeiset kaapparit

Apuristeilijät toimivat myös varsinaisten sotalaivojen huoltolaivoina, kunnes taistelualusten käyttö valtamerillä lopetettiin taistelulaiva Bismarckin upottamisen jälkeen 21. toukokuuta 1941. Viimeiset apuristeilijät hakeutuivat turvaan Japaniin.
Viimeinen yrittäjä s/s Togo ei päässyt ulos Pohjanmereltä; päällikkö huomasi jo Dogger-matalikon tienoilla aluksensa olevan niin pahasti saarrettuna, että katsoi ainoaksi mahdollisuudeksi perääntyä takaisin Saksaan. Suuramiraali Dönitz oli samaa mieltä, ettei kaapparitehtäviin ollut enää asiaa, ja Togosta tehtiin yöhävittäjiä ohjaava tutkalaiva, jonka asemapaikaksi tuli Tallinna. Sieltä käsin alus otti osaa mm. helmikuussa 1944 tapahtuneiden Helsinkiin kohdistuneiden suurilmahyökkäyksien torjuntaan.  Alus vetäytyi takaisin Saksaan, kun saksalaiset joukot poistuivat Baltiasta. Sodan päätyttyä venäläiset ottivat sen sotakorvauksena.
Aiheesta muualla

Marauders of the Sea, German Armed Merchant Raiders During World War 2
Marauders of the Sea, German Armed Merchant Raiders During World War 1, Wolf
Marauders of the Sea, German Armed Merchant Raiders During World War 1, Möwe
Hilfskreuzer
Merkinnän syy: Kaapparilaivojen toiminta puutteellista eikä lukumääristä anneta tietoa. Samoin merkitys jää kuvaamatta
HSK Komet
Ukraina talviparalympialaisissa 1998

Ukraina osallistui ensimmäisen kerran talviparalympialaisiin Naganon kisoissa vuonna 1998 11 urheilijan joukkueella. Maa sai 9 mitalia ollen 14. sijalla mitalitaulukossa.
Ukrainan sankari oli Pedro Kardaš, joka voitti maalleen ensimmäiset talviparalympialaisten kultamitalit. Hän voitti maastohiihdossa kolme kultaa luokassa 1D.
Mitalit

| Mitali | Mitalisti | Laji | Tapahtuma |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 Kultaa | Pedro Kardaš | Maastohiihto | Miesten 5 km perinteinen, 1D |
| 1 Kultaa | Pedro Kardaš | Maastohiihto | Miesten 15 km vapaa, 1D |
| 1 Kultaa | Pedro Kardaš | Maastohiihto | Miesten 20 km perinteinen, 1D |
| 2 Hopeaa | Tamara Kulynytš | Ampumahiihto | Naisten 7,5 km, LW10-12 |
| 2 Hopeaa | Olha Kravtšuk | Maastohiihto | Naisten 5 km perinteinen, 1D |
| 3 Pronssia | Olena Akopjan | Ampumahiihto | Naisten 7,5 km, LW10-12 |
| 3 Pronssia | Svitlana Tryfonova | Maastohiihto | Naisten kelkkahiihto 2,5 km, LW10-12 |
| 3 Pronssia | Olena Akopjan | Maastohiihto | Naisten kelkkahiihto 5 km, LW10-12 |
| 3 Pronssia | Tamara Kulynytš | Maastohiihto | Naisten kelkkahiihto 10 km, LW10-12 |
UMPB D-30

| UMPB D-30 УМПБ Д-30 |
| --- | --- |
Tyyppi:  Liitopommi
Valmistushistoria
Valmistaja:  tuntematon
Valmistusmaa:  Venäjä
Valmistusvuodet:  2024–
Ohjus
Massa:  noin 250 kg
Räjähdysaineen massa:  noin 100 kg
Kantomatka:  70-90 km
Mitat
Pituus:  noin 2,7 m
UMPB D-30SN (ven. Универсальный межвидовой планирующий боеприпас, Universalnyi mežvidovoi planirujuštši bojeprupas), lyhennys (ven. УМПБ, UMPB); (engl. Unified Multi-Purpose Gliding Bomb, UMPB), tai joidenkin lähteiden mukaan UMPB 30-D, on venäläinen liitopommimalli, joka otettiin käyttöön maaliskuussa 2024 uutena Venäjän hyökkäyssodan aseena. UMPB D-30 on rakennettu aidoksi liitopommiksi. Asetyypin esitetty pohjautuvan osaltaan KAB/FAB-250 lentopommiin, jolle on rakennettu uusi, liitokykyä lisäävä kuori- ja siipirakenne.
UMPB D-30:n kehitystyö ja valmistaja on pidetty paljolti salassa, eikä aseen tarkkoja teknisiä tietoja oltu vielä keväällä 2024 julkaistu. Asetyyppiä on verrattu länsimaiseen GBU-39 SDB -liitopommiin, josta periaate on saatettu kopioida.
Ominaisuudet

UMPB D-30:n pituus on noin 2,6-2,8 metriä, kaliiberi 300 millimetriä, kärkiväli siivet avattuna noin 2 metriä. Massaa sillä olisi suuruusluokkaa 250 kilogrammaa, josta räjähteen osuus olisi noin 100 kg. Liitopommin hinnaksi on esitetty 100 000 Yhdysvaltain dollaria tai vähän yli.
Täsmäaseessa on suunnistautumista varten sekä inertiasuunnistusyksikkö ja Glonass-satelliittipaikannusmoduli. Liitopommin osumatarkkuudesta ei kuitenkaan ole selvää kuvaa. Linjoiltaan UMPB 30-D on solakka ja aerodynaaminen. Sen maksimikantamaksi on Ukrainan asevoimat alustavasti arvioinut 90 kilometriä. Jotkut venäläislähteet arvioivat kantaman voivan olla optimikorkeudelta pudotettuna ihanneoloissa jopa 100-120 kilometriä. UMPB D-30:n liito-ominaisuudet olisivat siis paremmat kuin KAB/FAB-lentopommeilla, joiden kantamaa on lisätty UMPK-liitomodulilla.
UMPB D-30 -liitopommituksiin Venäjä on käyttänyt ukrainalaisarvion mukaan erityisesti Suhoi Su-34 -hävittäjäpommittajia, ja ehkä vanhempia Suhoi Su-24 -koneita. Lokakuun 2024 alussa venäläiset ilmeisesti ampuivat alas oman, UMPB D-30SN -liitopommilla lastatun Suhoi S-70 Ohotnik-B -häivelennokkinsa, mahdollisesti koska operointiyhteys siihen menetettiin Ukrainaan kohdistuvalla tiedustelu- ja pommituslennolla.
Lisäksi liitopommin perään voitaisiin kiinnittää ruutipanos, ja laukaista se GLSDB:tä jäljittelevään tapaan tykistöohjuksena. Tykistöohjus ammuttaisiin matkaan järeän 300 mm kaliiberin vanhemmilla BM-30 Smertš tai uudemmilla Tornado-S -raketinheittimillä (ven. Торнадо-С). Kantamaksi on esitetty enimmillään 120 kilometriä. Venäläislähteiden tehokkaaksi hehkuttamassa Tornado-S:ssä on 12 laukaisuputkea, ja sitä verrataan toisinaan yhdysvaltalaisvalmisteiseen M142 Himars-raketinheittimeen, jossa on kuusi 227 mm:n putkea. Toukokuun 2024 loppuun mennessä yhtään todennettua esimerkkiä UMPB D-30:n käytöstä raketinheittimellä laukaistavana tykistöohjuksena ei oltu vielä tuotu julkisuuteen.
Myös erillisen, kantamaa lisäävän moottorin liittämisen mahdollisuudesta on esitetty arvailuja.
Esimerkkejä ilmaiskuista Ukrainaan

Ukrainan asevoimat raportoi ensimmäisestä ilmaiskuista kaupunkiin UMPB D-30 -liitopommilla 27. maaliskuuta 2024. Isku tehtiin ilmeisesti kahdella UMPB-liitopommilla Harkovan Ševtšenkon piiriin. Iskuja on tehty kasvavasti kevätkesän 2024 aikana, ja niitä on osunut myös useisiin siviilikohteisiin. Erään suurta huomiota saaneen ilmapommituksen Venäjä teki Harkovaan 25. toukokuuta 2024, jolloin kahden tarkkuuspommien kohteena oli suuri Epitsentr-rautakauppa. Ilmaisku tappoi ainakin 19 rautakaupan asiakasta tai henkilökuntaan kuuluvaa; loukkaantuneita oli aikakin 54.
UMPB D-30 -liitopommin kohteeksi joutunut talo Harkovan alueen Derhatšissa palaa. Ilmaiskussa haavoittui neljä ihmistä.
Venäjän ilmaiskussa 25. toukokuuta 2024 tuhouttu Epitsentr, suuri rautakauppa. Kahdella liitopommilla tehdyssä pommituksessa menehtyi 19 ihmistä - joista kaksi lasta - ja loukkaantui 54 noin 200:sta suurmyymälässä olleesta.
UMPB D-30 -liitopommilla tuhottua rakennusta Harkovassa 22. kesäkuuta 2024. Pommituksessa kuoli 3 ja haavoittui 56 ihmistä.
UMPB D-30 -liitopommilla tuhottua rakennusta Harkovassa 22. kesäkuuta 2024, Toinen kuva.
Aiheesta muualla

Telegram-video kahden pommin lentoonlähdöstä Suhoi Su-34:sta (venäjäksi) (t.me)
Seututie 387

Seututie 387 on Lappeenrannasta Virolahden Vaalimaalle johtava seututie. Tien pituus on 59 kilometriä.
Tie alkaa Lappeenrannan keskustasta. Se kulkee etelään ja risteää keskustan eteläpuolella eritasoliittymässä valtatien 6 kanssa. Tie kulkee Raipon ja Ylämaan sekä Miehikkälän kunnan itäosien kautta Vaalimaalle, jossa se päättyy ja risteää eritasoliittymässä valtatien 7 kanssa.
Tie Mattilan kohdassa Lappeenrannassa vuonna 1989.
Tietä voidaan käyttää vaihtoehtoisena yhteytenä Helsingistä Lappeenrannan suuntaan; matka on 10 kilometriä pidempi kuin valtatien 6 kautta.
Seututie 387 muodostaa eteläisimmän osan Suomenlahden rannalta Sallaan ulottuvasta matkailureitistä, Runon ja Rajan tiestä.
Tien vilkkain osuus on tien alkupää Lappeenrannassa. Vuonna 2021 valtatien 6 liittymän eteläpuoleisella noin kahden kilometrin pituisella osuudella liikennemäärät olivat noin 6 200 ajoneuvoa vuorokaudessa. Muualla liikennemäärät olivat 1 300–3 400 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seututie 387 Wikimedia Commonsissa
USS Ross (DDG-71)

| USS Ross |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ingalls Shipbuilding, Pascagoula, Mississippi
Kölinlasku:  10. huhtikuuta 1995
Laskettu vesille:  22. maaliskuuta 1996
Palveluskäyttöön:  28. kesäkuuta 1997
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 900 t (standardi) 9 000 t
Pituus:  154 m
Leveys:  20 m
Syväys:  9,4 m
Koneteho:  100 000 hv (75 MW)
Nopeus:  30+ solmua
Miehistöä:  33 upseeria ja 38 aliupseeria ja 210 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 × Mk 41 VLS -ohjusjärjestelmää, joihin 90 RIM-156 SM2-, BGM-109 Tomahawk- tai RUM-139 VL-Asroc -ohjusta 1 × Mk 45 5"/54 -tykki 2 × 25 mm Mk 38 Mod 2 -pikatykkiä 4 × .50" konekivääriä 2 × 20 mm Mk 15 Phalanx CIWS -järjestelmää 2 × Mk 32 SVTT -torpedoputkea 1 × Sikorsky SH-60 Seahawk -helikopteri
USS Ross (runkonumero DDG-71) on Yhdysvaltain laivaston Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Ingalls Shipbuildingilta Pascagoulasta Mississippistä, missä köli laskettiin 10. huhtikuuta 1995. Alus laskettiin vesille 22. maaliskuuta 1996 ja otettiin palvelukseen 28. kesäkuuta 1997.
Palvelus

Alukselle asennettiin 2016 SeaRAM-järjestelmä. Alus on palveluksessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Ross (DDG-71) Wikimedia Commonsissa
Seututie 636

Seututie 636 on Karstulasta Pylkönmäen Timpersuntiin johtava seututie. Tie alkaa Karstulan keskustasta ja yhdistyy Timpersunnissa seututiehen 633.
Tie on kokonaan päällystetty.
Reitti

Karstula-Pääjärvi-Pylkönmäki-Timpersunti
Seututie 633

Seututie 633 on Saarijärveltä Multian Väätäiskylään johtava seututie. Tie alkaa Saarijärven keskustan tuntumasta ja yhdistyy Multialla valtatiehen 18 ja kantatiehen 58. Tie on viitoitettu kulkemaan Saarijärveltä Ähtäriin, jonne Väätäiskylän jälkeen johtaa valtatie 18.
Tie on kaksikaistainen ja kokonaan päällystetty. Tien liikennemäärät ovat vähäiset.[lähde? ]
Reitti

Saarijärvi-Hännilä-Mahlu-Väätäiskylä
Ultramikrotomi

Leica Ultracut (UCT) ultramikrotomi
Ultramikrotomi on laite, jolla leikataan ohuita leikkeitä näytteestä elektronimikroskooppikuvia varten. Se on mikrotomia vastaava laite, mutta sitä käytetään vain läpäisyelektronimikroskopiassa. Sillä on mahdollista leikata jopa 80nm ohuita leikkeitä.
Sarzana

| Sarzana |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin.
 vaakuna
 Sarzana
 Koordinaatit: 44°07′N, 09°58′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Liguria
Maakunta:  La Spezia
Hallinto:  
 – Pormestari:  Alessio Cavarra (2013–)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  34 km²
Korkeus:  21 m
Väkiluku (30.11.2010):  21 978
 
 www.comune.sarzana.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sarzana (sarˈdzaːna) on kaupunki ja kunta La Spezian maakunnassa Ligurian alueella Italiassa, 15 kilometriä La Speziasta itään, Pisaan johtavan radan varrella kohdassa, jossa rata Parmaan eroaa pohjoiseen. Vuonna 2010 väkiluku oli 21 978.
Historia

Sarzanan sijainti tultaessa Magran (antiikin Macra) laaksoon, joka yhdisti Etrurian ja Liguria antiikin Rooman aikaan, teki sen sotilaallisesti merkittäväksi keskiajalla. Kaupunki mainitaan ensimmäisen kerran 983 Otto I Suuren asiakirjassa. Vuonna 1202 piispanistuin siirrettiin muinaisesta Lunista 5 kilometriä kaakkoon Sarzanaan.
Sarzanan herra vaihtui sen sijainnin vuoksi useita kertoja. Ensin kaupunki kuului Pisalle, sitten Firenzelle, sitten Genovan Banco di S. Giorgiolle ja vuodesta 1572 Genovalle itselleen.
Näiden tapahtumien vuoksi Sarzanasta tuli linnoituksena huomion kohde, ja se kiinnostaa edelleen sotahistorian ja erityisesti linnoitusten historian harrastajia.
Vuonna 1814 kaupunki liitettiin Sardinian kuningaskuntaan, ja Ligurian ja Toscanan raja kulkee nykyisin sen ja Carraran välistä.
Paavi Nikolaus V on syntynyt Sarzanassa 1397.
Sarzanan lähelle asettui asumaan ennen vuotta 1264 toscanalaista Fucecchiota 900-luvulta alkaen hallinneen Cadolingi di Borgonuovon suvun haara, joka oli omaksunut nimen Buonaparte. Vuonna 1512 suvun eräs jäsen (Francesco Buonaparte, k. 1540) asettui pysyvästi asumaan Ajaccioon, ja näin hänestä tuli Buonaparten suvun Korsikan linjan perustaja ja siten Sebastiano Nicola Buonaparten suora esi-isä. Tämä vuorostaan oli keisari Napoleon I:n (s. Korsikalla 1769) isoisoisä.
Vuonna 1921 Sarzanassa käytiin paikallisen väestön ja fasistijoukon välisiä taisteluja (it. Fatti di Sarzana). Taistelujen aikana pieni karabinieerien ja tavallisten kansalaisten ryhmä ryhtyi vastarintaan ja torjui 300 aseistetun fasistin joukon, joka oli tullut tuhoamaan kaupunkia, ja he surmasivat osan sitä. Saksan miehittäessä Italiaa toisen maailmansodan aikana Sarzana oli partisaanivastarinnan keskus.
Nähtävyyksiä

Sarzanan kirkko: goottilaistyylinen kirkko valkoista marmoria, rakennettu 1355–1474. Kirkossa on kaksi myöhemmältä ajalta peräisin olevaa hienoa veistettyä alttaria.
Sarzanan linnoitus: Lorenzo de' Medici tuhosi ja korjasi pisalaisten aiemmin rakentaman linnoituksen.
Sarzanan linna: Sarzanellon kukkulalla, keisari Otto I:n aikaisen linnoituksen paikalla. Linnan korjasi ja laajensi kondottieeri Castruccio Castracani, ja myöhemmin siitä tuli Lunin piispojen virka-asunto.
Sant'Andrean pieve: 900-1000-luvulta peräisin oleva seurakuntakirkko, joka kunnostettiin 1579. Siinä on 1500-luvulla rakennettu portaali. Kirkossa on 1300-1400-luvulta peräisin olevia marmorisia veistoksia, Domenico Fiasella Pyhimyksen kutsumus ja 12-kulmainen kastemalja.
Pyhän Fransiskuksen kirkko: ajoitettu asiakirjojen perusteella vuoteen 1238, ja perimätiedon mukaan sen on perustanut itse Fransiskus Assisilainen. Kirkossa on Giovanni di Balduccion tekemä Castruccio Castracanin pojan hautamuistomerkki (1328), piispa Bernabò Malaspinan hauta ja Priamo della Quercian tekemäksi arvioitu lynettifresko.
Palazzo del Capitano: suunnittelija Giuliano da Maiano (1472), nykyisin kuitenkin korjausten vuoksi täysin uudenlainen.
Ystävyyskaupungit

Villefranche-de-Rouergue, Ranska
Eger, Unkari
Ilmasto

Köppenin ilmastoluokituksessa seudun ilmasto kuuluu välimerenilmaston viileän kesän alaryhmään (Csb).
Sarzanan linnoitus.
Seututie 627

Seututie 627 on Hirvaskankaalta Multialle johtava seututie. Tie alkaa Hirvaskankaalta ja yhdistyy Multialla valtatiehen 18 ja kantatiehen 58. Tie on kokonaan päällystetty.
Reitti

Hirvaskangas-Kangashäkki-Uurainen-Kyynämöinen-Sahrajärvi-Multia
Seututie 640

Seututie 640 on Laukaan Vihtavuoresta Metsolahteen johtava seututie. Tie alkaa seututieltä 637 Vihtavuoresta ja kulkee Vuonteen ja Savion kautta Metsolahteen, jossa se yhdistyy valtatiehen 9.
Tie on kokonaan päällystetty.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seututie 640 Wikimedia Commonsissa
Liittymät Vihtavuoresta Metsolahteen
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Nro | Km |   Nimi |   Tie |   Viitoitus |
 :   Vihtavuorentie (1+1)
|  |  |  | Vihtavuoren eritasoliittymä |   Jyväskyläntie Ruutitehtaantie | Jyväskylä, Laukaa;   alkaa Vihtavuoren tehdas |
|  |   |  | Vihtataipale | Kantolantie Mansikkaniementie | Tarvaala, Kuhankoski;   kääntyy   |
 :   Saviontie (1+1)
|  |   |   | Vihtasilta | Järvilinnantie | Leppävesi |
|  |  |   | Vuonteensalmen silta | Leppävesi | valmistunut 2019 |
|  |   |   | Vuontee | Tarvaalantie | Tarvaala |
|  |   |  | Savio |  |  |
|  |  |  | Metsolahti |       Kuopiontie      Kuopiontie   Metsolahdentie | Jyväskylä;   päättyy Kuopio, Mikkeli, Varkaus, Lievestuore Metsolahti |
Showa

Aseman sijainti Antarktiksella.
Showa (jap. 昭和基地 Shōwa Kichi) on Japanin omistama tutkimuskeskus Antarktiksella. Asema sijaitsee Kuningatar Maudin maalla koordinaateissa 69°00′S 39°35′E﻿. Asema rakennettiin vuonna 1957.
Tutkimuskeskuksessa on tilaa 110 työntekijälle kesäkautena, mutta talvisin työntekijöitä on maksimissaan noin 40. Asemalla tutkitaan meteorologiaa, seismologiaa, valtamerta, glasiologiaa, geologiaa, maantiedettä, biologiaa ja lääketiedettä.
Asemalta on laukaistu useita kymmeniä luotaimia.
Aiheesta muualla

Syowa Base
Tsa Tsa Tsaa

| Tsa Tsa Tsaa> Tsa tsa tsa |
| --- | --- |
 Sarjan tunnus.
Tyyli:  sketsisarja
Kestoaika:  noin 22 minuuttia
Luoja(t):  Jussi Parviainen
Pääosissa:  Aake Kalliala Jukka Puotila
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  MTV3
Julkaistu:  1993
Esitetty:  4. tammikuuta 1993 – 1994
Tuotantokausia:  3
Jaksoja:  68
Tuotanto
Tuottaja(t):  Spede Pasanen
Ohjaaja(t):  Jussi Parviainen
Käsikirjoittaja(t):  Jussi Parviainen
Tuotantoyhtiö(t):  Spede-Yhtiöt
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Tsa Tsa Tsaa on suomalainen vuosina 1993–1994 valmistunut sketsiviihdesarja. Sarjaa esitettiin MTV3-kanavalla. Näyttelijöinä toimivat Jukka Puotila ja Aake Kalliala, ohjaajana Jussi Parviainen ja tuottajana Spede Pasanen.
Sarja perustui Jukka Puotilan julkisuuden henkilöistä tehtyihin imitaatioihin.
Kesällä 1995 Parviainen, Puotila ja Kalliala tekivät 6-osaisen sketsisarjan Uimakoulu, joka oli sisällöltään samanlainen edeltäjänsä kanssa.
Heikki Kahila -imitaatio

Sarjan kestohahmoksi vakiintui Puotilan esittämä Heikki Kahila -karikatyyri, joka kiteytyi sloganiin "Terve terve, tässä on todellakin Heikki!". Hokema ei ollut peräisin Kahilan omasta puheesta, vaan se oli Puotilan itse keksimä.
Kahila itse on kertonut Jukka Annalan kirjassa Toopelivisio, että repliikki seuraa häntä "varmaan hautaan saakka". Sarjan ensiesityksen aikaan monet ihmiset halusivat Kahilan sanovan tuon lauseen. Jopa Kahilan silloisen kodin lähistöllä asuva nuoriso hoki sitä toisilleen.
Vuonna 1994 valmistuneessa elokuvassa Vääpeli Körmy – taisteluni hän itse esittää hokeman kohtauksessa, jossa hän ampuu Aake Kallialan esittämää ruotsalaista sotilasta.
Jukka Puotilan esittämä Heikki Kahila -karikatyyri (vasemmalla) oli sarjan kestohahmo, jonka vakiohokema oli "Terve terve, tässä on todellakin Heikki!". Oikealla näyttelijä Aake Kalliala.
Salomon Jacob Cohen

| Salomon Jacob Cohen |
| --- | --- |
 Salomon Jacob Cohen
Henkilötiedot
Syntynyt: 1772
Kuollut: 1845 (72–73 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: heprea
Tuotannon kieli: heprea
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Salomon Jacob Cohen, Salom ben Jakob Cohen (1772 – 1845) oli alkujaan puolanjuutalainen kirjailija, joka myöhemmin vaikutti Saksassa. Hän muutti Berliiniin 17-vuotiaana.
Cohen julkaisi 1799 hepreankielisen teoksen Mishle Agur, jossa on runomuotoisia satuja ja sananlaskuja. Hän kirjoitti myös Raamatusta aiheensa saaneita näytelmiä. Perustamansa lehden Bikkurej ha-ittim avulla hän edisti heprean kielen nousua kirjakieleksi saksalaisella kielialueella.
Huomautuksia

↑  Nimestä esiintyy runsaasti eri kirjoitusmuotoja, ainakin Schalom ben Jakob Kohen, Schalom Jacob Cohen, S. J. Cohn, Salomon Hakohen, Shalom HaKohen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salomon Jacob Cohen Wikimedia Commonsissa