stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sulioottikoira
Alkuperä

Muinainen sulioottiheimo jalosti rodun Luoteis-Kreikassa Párgan lähistöllä sijaitsevassa vuoristossa, ja se oli yksi alkuperäisistä ja varhaisimmista molossikoirista. Se oli toisen poikkeuksellisen jättimäisen rodun, tanskandoggin kantarodun saksanvillisikakoiran, paikallismuunnos, ja se oli sukua paitsi kreikkalaisille, aasialaisille, albanialaisille ja jugoslavialaisille vuoristokoirille, näitä lyhyemmän ja jäykemmän karvapeitteensä vuoksi mahdollisesti myös ajokoirille ja muinaisille mastiffeille. Moni nykyinen eurooppalainen mastiffi polveutuu sulioottikoirasta.
Saksan rykmentit käyttivät sulioottikoiria maskotteinaan ja "paraatikoirina", kun taas Itävallan armeija käytti niitä etuvartioasemillaan. Rotua käytettiin saksanvillisikakoiran jalostuksessa, tavoitteena kasvattaa jälkimmäisen säkäkorkeutta.
Sunbeam (automerkki)

Vuoden 1972 Avenger Saloon. Mallin tunnusomainen takavalojen muoto "L-kirjain" tai "jääkiekkomaila" näkyy tässä varsin hyvin. Automallia myytiin Suomessa Sunbeam-nimellä.
Sunbeam (suom. 'auringonsäde') oli brittiläinen automerkki. Uusi nimi muodostui siinä, kun Chrysler Europe osti brittiläisen Rootes Groupin toiminnot. Samalla Chrysler-yhtymä osti ranskalaisen Simcan. Britanniassa Sunbeam tunnettiin nimellä Hillman. Sunbeamin myyntinimi oli aktiivina vuosina 1967–1979. Imp ja Avenger olivat autonvalmistajan tunnetuimpia malleja, joita myytiin Suomessakin.
Suhteellisen lyhyen vaikutuskautensa aikana merkki ehti kerätä vuoden 1981 MM-rallin merkkimestaruuden, joskin nimellä Talbot Sunbeam. Auto oli varustettu 2,2-litraisella Lotuksen moottorilla. 16-venttiilinen moottori kehitti Juha Nylundin teoksen mukaan tehoa 260 hv. Henri Toivonen voitti sillä autolla RAC-rallin vuonna 1980. Automalli jäikin merkin viimeiseksi.
Aiheesta muualla

Sunbeam Autowiki
Satu Repo

Satu Repo on suomalaissyntyinen kanadalainen sosiologi, kasvatustieteilijä sekä tieto- ja lastenkirjailija. Hän opettaa Yorkin yliopistossa ja toimii radikaaliin kasvatukseen keskittyvän Our Schools, Our Selves -julkaisun päätoimittajana. Hän oli aviomiehensä George Martellin kanssa 1960-luvun puolivälissä mukana perustamassa kanadalaista vaihtoehtoiseen kasvatukseen keskittyvää This-aikakauslehteä ja Everdalen vapaan kasvatuksen koulua.
Satu Repo muutti Kanadaan 20-vuotiaana. Hänen tyttärensä on elokuvanäyttelijä Liisa Repo-Martell. Hänen setänsä oli Eino S. Repo.
Teoksia

Satu Repo ja George Martell, toim. (1968). This magazine is about schools, Volume 2. Everdale Place.
Satu Repo (1978). What's A Friend?. James Lorimer & Company. ISBN 9780888621788.
Satu Repo (1982). The Problem of Working Class Consciousness in Marxist Cultural Theory. University of Toronto.
Satu Repo, Vincenzo Pietropaolo, Giuliana Colalillo (1985). Marco and Michela. James Lorimer & Company. ISBN 9780888621726.
Eric Newby, Satu Repo, Jarkko Aarniala (1986). Viimeinen kilpapurjehdus. Gummerus. ISBN 9789512027743.
Satu Repo (1998). Making Schools Matter: Good Teachers at Work. James Lorimer & Company. ISBN 9781550286243.
Satu Repo (1998). Making Schools Matter: Good Teachers at Work. James Lorimer & Company. ISBN 9781550286243.
Satu Repo, Erika Shaker (2002). Teaching about War and Peace. Canadian Centre for Policy Alternatives.
Satu Repo, Erika Shaker (2002). After 9/11: A Conversation on Arab-Canadian Relations, Education, Identity. Canadian Centre for Policy Alternatives.
Satu Repo, Erika Shaker (2002). The Parent Trap: Is Fund-raising Making Schools More Unequal? Canadian Centre for Policy Alternatives.
Satu Repo, Erika Shaker (2003). What is Anti-bias Education? Canadian Centre for Policy Alternatives.
Satu Repo, Erika Shaker (2004). The Challenge of Global Education. Canadian Centre for Policy Alternatives.
Satu Repo, Erika Shaker (2004). Standing Up to the New Right Assault at the Toronto. Canadian Centre for Policy Alternatives.
Satu Repo (1984). Qu'est-ce qu'une amie?. Alliance des professeurs de Montreal. ISBN 9782980023910.
Satu Repo, Erika Shaker (2005). Teacher Surveillance: The New Panopticon. Canadian Centre for Policy Alternatives.
Satu Repo (2006). Our Schools, Our Selves. Canadian Centre for Policy Alternatives.
Dan Sundell

Danil (Dan) Sundell (s. 1. kesäkuuta 1946) on suomenruotsalainen kuvataidekriitikko, koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti. Hän on yksi Suomen merkittävimmistä taidekriitikoista, ja hän on kirjoittanut muun muassa Hufvudstadsbladetiin vuodesta 1971 alkaen. Tällä hetkellä hän asuu Helsingissä.
Sundellin vaimo oli taidemaalari Johanna Ehrnrooth. Dan Sundellilla on viisi lasta.
Smart Park

Smart Park  on Ahvenanmaan Eckerössä sijaitseva teemapuisto, joka aukaisi ovensa heinäkuussa 2015. Puistossa on monenlaisia aktiviteettejä, kuten suuri allasalue, joka on tarkoitettu pienille lapsille. Allasalueella on muun muassa suuri kiipeilyteline. Puistossa on myös eläimiä, kuten kanoja, kukkoja ja vuohia. Lisäksi siellä voi pelata jalkapalloa monella eri tavalla. Puistossa on myös Spark Laser Arena -niminen lasertalo, jota voi verrata esimerkiksi Manner-Suomen Tampereella, Vantaalla ja Helsingissä sijaitseviin Megazone-lasertaistelupeleihin.
| n k Suomen huvipuistot |
| --- | --- |
Huvipuistot:  Tykkimäki  Linnanmäki  Power Park  Särkänniemi  Nokkakiven huvipuisto  Vauhtipuisto 
Puuhapuistot:  Puuhamaa  Jukupark  Visulahti  Kesämaa  Smart Park  Zoolandia 
Tivolit:  Suomen Tivoli  Tivoli Sariola  Christer’s Tivoli 
Lakkautetut:  Wasalandia  Ålandsparken  Santerin seikkailumaa  Peukkula  Huvisatama  Tivoli Seiterä
Rääkkylän ufoaalto

Rääkkylän ufoaalto on 1990-luvun alussa Pohjois-Karjalassa Rääkkylässä tapahtunut ufohavaintojen sarja. Ilmiöiden havainnot keskittyivät järvialueelle ja erityisesti Pohjois-Karjalan Orivedelle. Havaintojen huippu saavutettiin talvella 1993, jolloin ufotutkijat myös järjestivät tarkkailun aktiivisimmalle alueelle. Muutamissa tapauksissa havaitsijat pystyivät tuttujen maamerkkien avulla paikantamaan kohteet tarkasti  sekä tekivät etsintöjä jälkien löytämiseksi.
Yleiskuvaus

Havaintoja tehtiin kymmeniä. Havainnot olivat pääasiassa valoja, joiden sijainti ja käyttäytyminen kiinnittivät havaitsijan huomion. Jotkin ilmiöt olivat niin lyhytkestoisia, että esimerkiksi ryhmästä vain yksi, joka sattumalta katsoi oikeaan suuntaan, ehti tehdä havainnon. Tyypillisesti kohde nähtiin liikkessä hieman jään pinnan yläpuolella ja ilmestyessään se "syttyi" näkyviin ja vastaavasti katosi "sammumalla".
Useita havaintoja tehtiin selkeämpirajaisesta pyöreäkulmaisesta valokolmiosta. Kerran havaittiin aivan pinnan tuntumassa tai mahdollisesti laskeutuneena olleessa kohteessa aluksen kaltaisia piirteitä. Siitä voitiin erottaa ikkunat, mahdollinen valaistu sisätila sekä ikkunasta toiseen kiertävä valo.
Kerran jäältä löydettiin jälki, josta otettiin näytteitä.
Suistamon kirkko

Suistamon kirkko ennen sotia.
Suistamon kirkko vuonna 2009.
Suistamon pyhän Nikolaoksen kirkko on ortodoksinen kirkko Suistamolla luovutetussa Karjalassa. Se oli entisen Suistamon ortodoksisen seurakunnan pääkirkko.
Kirkon suunnittelu ja rakentaminen

Suistamon empiirityylinen kirkko rakennettiin vuosina 1839-1844 ja sen suunnitteli arkkitehti Carl Ludvig Engel. Kirkko vihittiin pyhän Nikolaoksen muistolle.
Kirkon ulkoasu

Suistamon kirkko on pohja-alaltaan ristin muotoinen. Sen runko oli tehty hirrestä ja vuorattu laudoituksella. Kirkon pääsisäänkäynti on kirkon länsipäässä sijaitsevan kellotornin alaosassa. Lisäksi vuonna 1903 tehtyjen korjaustöiden yhteydessä lisättiin sisäänkäynnit myös ristivarsien päihin kirkon sivuille. Kirkon ristikeskuksessa on kahdeksankulmainen kupoli. Kirkkoa korjattiin vuosina 1903 ja 1938. Vuoden 1903 korjauksessa aiemmin tumma kirkko maalattiin vaaleaksi, kellotornin ikkunoiden muoto muutettiin pyöreistä kulmikkaiksi ja klassiset puolipylväät ristivarsista poistettiin.
Sisätilat

Kirkkosalin keskiosaa hallitsee korkea kupolin alainen tila, jota ympäröivät kahdeksan kupolia kannattavaa pylvästä. Kupolin sisäpinnassa oli kahdeksan peiliä. Kirkon itäisessä ristivarressa sijainnut ikonostaasi oli Pietarin taideakatemian diakonin Tamarinskin maalama.
Sota-aika

Suistamon kirkko oli ehjä, kun se talvisodan jälkeen luovutettiin Neuvostoliitolle. Sodan jälkeen venäläiset tekivät kirkosta teatterin ja alttari korvattiin näyttämölaitteilla. Jatkosodan alussa vuonna 1941 Suomi valtasi alueen takaisin. Vetäytyvät venäläiset sotilaat sytyttivät kirkon tuleen, mutta suomalaiset sotilaat ehtivät sammuttaa palon ennen kuin suuria vahinkoja ehti syntyä. Kirkko korjattiin vuoteen 1943 mennessä mutta vuonna 1944 kirkko siirtyi taas Neuvostoliitolle. Tällä kertaa venäläiset tekivät kirkosta pioneerileirin ruokalan, jonka keittiö sijoitettiin alttarin paikalle. Kirkossa toimi myös pesula. Sodan jälkeen venäläiset purkivat kellotornin.
Uudelleen kirkolliseen käyttöön

Vuonna 1991 entiset suistamolaiset vuokrasivat kirkon venäläisiltä liikemiehiltä 50 vuodeksi. Vuokra suoritettiin kunnostamalla kirkko. Entiset suistamolaiset luovuttivat kirkon nykyisten asukkaiden käyttöön. Kirkkoa kunnostettiin neljä vuotta. Kellotornia ei tosin tuolloin rakennettu uudelleen. Vuonna 1994 kirkossa pidettiin kirkon 150-vuotisjuhlajumalanpalvelus.
Aiemmat kirkot

Suistamon kappeliseurakunta itsenäistyi 1700-luvun lopulla. Ensimmäisistä kirkoista ei ole varmoja tietoja. Suistamolla oli 1700- ja 1800-luvuilla useampia kirkkoja yhtä aikaa. Myös pyhän Nikolaoksen muistolle pyhitetty kirkko valmistui 1700-luvun puolivälissä ja tuhoutui tulipalossa 20. kesäkuuta 1871. Vuonna 1764 rakennettu Herran Kasteen kirkko purettiin 1873 ja profeetta Elian kirkko paloi 1897.
Kuvalinkkejä

Rippikoululaisten ryhmäkuva Suistamon kirkossa vuodelta 1937
Sisäkuva Suistamon kirkosta (Arkistoitu – Internet Archive)
Anders Överström

Anders Överström (s. 25. marraskuuta 1985 Maarianhamina Ahvenanmaa) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on maalivahti. Urallaan hän on pelannut aikuisten tasolla IFK Mariehamnin riveissä 7 ottelua Veikkausliigassa vuosien 2007 ja 2008 aikana.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Anders Överström
Kierrätys

Kansainvälinen kierrätyssymboli
Kierrätys tarkoittaa materiaalin, esineen tai muun kulttuurillisen asian käyttämistä hyödyksi uudessa yhteydessä. Usein kierrätyksellä tarkoitetaan jätteiden hyötykäyttöä uusien tuotteiden valmistuksessa. Kierrätys vähentää yleensä neitseellisten raaka-aineiden ja energian kulutusta, minkä vuoksi se on ympäristöä säästävä ratkaisu. Se vähentää myös jätteiden hävittämisestä aiheutuvaa ilman, veden ja maan saastumista.
Esineen siirtyminen uudelle omistajalle saamaan arkoitukseen esimerkiksi kirpputorilla ei ole lainsäädännön silmissä kierrätystä, vaan uudelleenkäyttöä.
Jäte jaotellaan tyypillisesti ei-tuotannollisessa kulutuksessa syntyväksi yhdyskuntajätteeksi ja tuotannossa syntyväksi teollisuusjätteeksi.
Kierrätys säästää energiaa neitseellisen raaka-aineen käyttöön verrattuna teräs- ja tinapeltipakkausten valmistuksessa 75 % ja alumiinipakkauksissa 95 %.lähde?
Kierrätyksen hyödyt vaihtelevat. Joissain tapauksissa kierrätysprosessin ympäristöhaitat ylittävät hyödyt. Kierrätysmateriaaliin voi myös kertyä liikaa raskasmetalleja.
Materiaalina kierrätettävä yhdyskuntajäte (sisältää kotitalousjätteen) kierrätystä varten jäte tulee tyypillisesti lajitella materiaalin mukaan. Yhdyskuntajätteestä voidaan lajitellaan erilleen esimerkiksi lasi, paperi, metalli, kartonki, biojäte sekä energian tuotantoon soveltuva jäte kuten yleisimmät muovit ja tietyt tekstiilit.
Metallit

Metalliteollisuus kierrättää tehokkaasti rautametalleita prosessiensa yhteydessä. Tätät kutsutaan sisäiseksi kierrätykseksi. Rautametalliteollisuudessa on myös monia ulkoisen kierrätyksen sovelluksia. Teräsromu muodostaa merkittävän osan sähkökaari- ja perushappiuuneihin syötettävästä materiaalista. Romu tulee erilaisista valmistustoiminnoista, joissa perusmateriaalina käytetään terästä, sekä raudasta ja teräksestä valmistetuista käytöstä poistetuista tai vanhentuneista tavaroista. Yksi suurimmista teräsromun lähteistä on vanhojen autojen korien jälleenkäsittely.
Nykyisin manuaalinen lajittelu näyttää olevan ainoa käytännöllinen tapa erottaa jätteestä alumiini, kupari ja lyijy. Alumiinin jälleenkäsittely on laaja teollisuudenala. Juomatölkit ovat tärkeä kierrätetyn alumiinin lähde; joissakin maissa jopa kaksi kolmasosaa kaikista tölkeistä kierrätetään. Käytetyn lyijyn ensisijainen lähde ovat käytöstä poistetut akut. Akkulevyt voidaan sulattaa lyijy-antimoni-seoksen valmistamiseksi uusien akkujen valmistukseen tai niistö voidaan erotella puhtaat lyijy ja antimoni.
Kumi

Jos kierrätykseen tuleva rengas on ehjä, se voidaan pinnoittaa ja käyttää uudelleen. Pinnoituskelvottomista linja- ja kuorma-autojen renkaista tehdään louhintatyömaille räjäytysmattoja. Kokonaisia renkaita ja rengasrouhetta käytetään muun muassa meluvallien pohjarakenteissa. Rengasrouhetta voidaan käyttää myös teiden ja erilaisten kenttien pohjarakenteissa täyttöön ja eristykseen. Kaatopaikkojen pohjarakenteissa oleva rengasrouhe toimii myös salaojituksena. Ratsastuskenttien pohjarakenteissa hyödynnetään kumirouheen jousto-ominaisuuksia. Hienoksi jauhettua kumiainesta lisätään asfalttiin vaimentamaan rengasmelua. Kumirouheen etuina perinteisiin kiviaineisiin täyttömateriaaleihin verrattuna pidetään keveyttä ja edullisuutta.
Paperi ja pahvi

Paperikuitu voidaan kierrättää 3–5 kertaa. Keräyspaperista valmistetaan mm. sanomalehti- ja luettelopaperia, wc-paperia ja talouspaperia.
Euroopan kierrätyspaperiteollisuudella on tavoitteena kaudella 2021–2030 kierrättää noin 75 % jätepaperista. Noin puolet Euuroopassa käytetystä paperista on tehty kierrätetystä kuidusta.
Lasi

Lasia voidaan kierrättää rajattomasti, eikä kierrätyslasin laatu ole sen huonompi kuin käyttämättömistä raaka-aineista tehdyn lasin. Lasin kierrätys säästää raaka-aineita, energiaa ja ympäristöä. Esimerkiksi Britanniassa kierrätetään noin 70% lasipakkauksista, ja tavoiteena on nostaa osuus 90 prosenttiin vuoteen 2030 mennessä.  Yhdysvalloissa kierrätetään vain kolmannes lasista.
Kierrätyslasista valmistetaan muun muassa lasipulloja, hillopurkkeja ja lasivillaa.
Muovi

Muovin kierrätys teollisuuden sivuvirroista on helppoa ja tehokasta.
Kotitalouksista kerättyjen muovien kierrätyksessä ongelma on niiden laaja kirjo. muovilaadut erotellaan toisistaan infrapunasensoreilla. Kierrätetystä muovista valmistetaan muun muassa pusseja, kalvoja ja putkia.
Euroopan Unioni arvioi, että vuonna 2022 Suomen olleen koko unionin heikoin muovinkierrättäjä.
Biojäte

Biologisesti hajoava niin sanottu biojäte voidaan kierrättää kompostoimalla tai mädättämällä. Kompostoinnissa syntyvä multa voidaan käyttää vaikkapa viher­rakentamisessa ja mädätyksessä syntyvästä biokaasusta voidaan tuottaa energiaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Taloyhtiön bio-, metalli- ja lasijätteen keräysastiat
Nåtön luonnonsuojelualue

Miehenkämmekkä (Orchis mascula)
Nåtön luonnonsuojelualue on Ahvenanmaalla Nåtön saaren pohjoisosassa sijaitseva luonnonsuojelualue. Se sijaitsee Nåtön läpi kulkevan päätien (tie 30, Järsöntie/Järsövägen) varrella Nåtön biologisen aseman kohdilla. Luonnonsuojelualueen laajin osa sijaitsee tien itäpuolella jatkuen aina merelle asti. Suojelualueeseen kuuluu myös kaksi Nåtön koillispuolella sijaitsevaa pientä saarta, Senskär ja Senskärsgrundet. Luonnonsuojelualueella kulkee luontopolku ja aluetta on ylläpidetty perinteisin menetelmin, muun muassa latvomalla alueen lehtipuita. Luonnonsuojelualueella kasvaa muun muassa miehenkämmekkää (Orchis mascula) ja seljakämmekkää (Dactylorhiza sambucina).
Nåtön saaren lounaisosassa sijaitsevat Harskatanin ja Västerbergenin alueet ovat myös luonnonsuojelualuetta. Nämä alueet sijaitsevat noin kilometrin verran etelämpänä Nåtön läpi kulkevan päätien molemmin puolin.
Erkki Sunila

Veijo Erkki Sunila (27. kesäkuuta 1924 Viipuri – 11. tammikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen varatuomari ja hallintomies, joka oli elinkeinohallituksen pääjohtajana 1973–1981.
Erkki Sunila kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseossa 1945 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1952. Lainopin kandidaatin arvon hän sai anomuksesta aiemmin suoritetun tutkinnon perusteella. Yliopisto-opintojen jälkeen hän toimi hovioikeuden auskultanttina Helsingin hovioikeuden alaisuudessa ja sai varatuomarin arvon 1958.
Sunila aloitti työuransa tie- ja vesirakennushallituksen ylimääräisenä lakimiehenä 1952–1954, jatkoi ylimääräisenä asiamiehenä 1955–1957, toimi apulaisasianvalvojana 1958–1959 ja toimistopäällikkönä 1960–1961. Valtiovarainministeriön vanhempana hallitussihteerinä hän oli 1962–1964 ja hallitusneuvoksena 1965–1973. Virkaatekevänä valtakunnansovittelijana hän oli 1967–1970 ja työriitojen valtakunnansovittelijana 1970–1973, jona aikana työmarkkinoilla elettiin melskeistä aikaa ja järjestettiin huomattavia lakkoja. Elinkeinohallituksen pääjohtajana Sunila oli viraston perustamisesta alkaen kesään 1981 asti, jolloin jäi työkyvyttömyyseläkkeelle. Virkansa ohella hän toimi lukuisissa luottamustehtävissä. Monet ammattijulkaisut julkaisivat Sunilan kirjoittamia artikkeleita työmarkkina- ja hintapolitiikasta.
Sulanviirikaija

| Sulanviirikaija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Viirikaijat Prioniturus
Laji::  verticalis
Kaksiosainen nimi
 Prioniturus verticalis  Sharpe, 1893 
Katso myös
   Sulanviirikaija Wikispeciesissä   Sulanviirikaija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sulanviirikaija (Prioniturus verticalis) on Filippiineillä elävä uhanalainen kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö

Sulanviirikaija on noin 35 cm pitkä. Aikaisemmin sen katsottiin olevan vuoriviirikaijan alalaji. Kuten kaikilla viirikaijoilla, on silläkin pidentyneet keskimmäiset pyrstösulat, joiden päässä on ikään kuin lusikka tai lasta. Sen höyhenpuku on pääosin vihreä, alapuolelta vaaleamman kellanvihreä. Myös naama on vihreä, päälaki on sininen ja sen keskellä on punainen laikku. Pidentyneet pyrstösulat ovat mustat ja sinikiiltoiset. Sukupuolet ovat muuten samannäköisiä mutta naaraalta puuttuu päälaen punainen laikku. Nokka on vaalean siniharmaa ja kärjestä valkoinen, iiris tummanruskea ja jalat siniharmaat. Nuori lintu muistuttaa naarasta mutta siltä puuttuvat pyrstösulkien "lusikat".
Esiintyminen

Sulanviirikaija elää Filippiinien lounaisosassa Jolon saaristossa, jossa sitä on tavattu kuudella saarella.  Sen populaatio on kooltaan 250–1 000 yksilöä. Laji on ollut aikaisemmin yleinen, mutta on nykyisin erittäin uhanalainen. Taantumisen pääasiallisina syinä ovat lähes täydellinen metsien hävitys ja istuttaminen öljypalmulle, sekä asutuksen ja maanviljelyn suunnittelematon kasvu.
Elinympäristö

Laji elää vain alavien maiden metsissä, myös mangrovemetsissä, mutta ei ihmisasutuksen tuntumassa.
Lisääntyminen

Pesintä tunnetaan puutteellisesti. Pesä on puun tai kannon kolossa.
Ravinto

Sulanviirikaija syö ainakin hedelmiä.
Luettelo Marvel Cinematic Universe -televisiosarjojen näyttelijöistä (Marvel Television)

Marvel Cinematic Universe (MCU) on mediasarja ja jaettu universumi, johon kuulu myös Marvel Comicsin sarjakuviin perustuvia supersankariaiheisia televisiosarjoja. Tämän universumin ensimmäinen sarja, S.H.I.E.L.D. Agentit, alkoi ABC-kanavalla vuonna 2013, ja sitä seurasi vuonna 2015 Agent Carter. Inhumans esitettiin samalla kanavalla vuonna 2017. Lisäksi Netflixissä alettiin myös julkaista Marvel-aiheisia sarjoja, joista kaksi ensimmäistä, Daredevil ja Jessica Jones, julkaistiin vuonna 2015. Luke Cage julkaistiin vuonna 2016 sekä Iron Fist, The Defenders ja  The Punisher vuonna 2017. MCU laajentui vuonna 2017 laajentui televisiosarjan Runaways myös Huluun, jonne julkaistiin vuonna 2020 myös Helstrom. Vuonna 2018 Freeform-kanavalla alettiin esittämään televisiosarjaa Cloak & Dagger.
Sarjassa S.H.I.E.L.D. Agentit Clark Gregg esittää pääosassa Phil Coulsonia, kun taas Hayley Atwell esittää Agent Carterin pääosassa Peggy Carteria ja Anson Mount Inhumansin pääosassa Mustaa Salamaa. Charlie Cox esittää Matt Murdockia / Daredeviliä sarjassa Daredevil. Krysten Ritter esittää Jessica Jonesia sarjassa Jessica Jones, jossa esiintyy myös Mike Colter Luke Cagena. Colter esiintyy pääosassa hahmon nimikkosarjassa Luke Cage. Finn Jones esittää Danny Randia / Rautanyrkkiä sarjassa Iron Fist ja esiintyy Coxin, Ritterin ja Colterin ohella myös sarjassa The Defenders. Jon Bernthal tekee ensiesiintymisensä Daredevilin toisella tuotantokaudella Frank Castlena / Tuomarina ja uusii roolinsa hahmon nimikkosarjassa The Punisher. Rhenzy Feliz näyttelee sarjassa Runaways Karkureiden johtajaa Alex Wilderia. Olivia Holt ja Aubrey Joseph näyttelevät Tandy Bowenia / Tikaria ja Tyrone Johnsonia / Viittaa sarjassa Cloak & Dagger. Tom Austen ja Sydney Lemmon näyttelevät Daimon ja Ana Helstromia sarjassa Helstrom.
Jaetun universumin luonnon mukaisesti televisiosarjoissa esiintyy myös muista medioista tuttuja hahmoja: Gregg, joka esiintyi Coulsonin roolissa elokuvissa Iron Man, Iron Man 2, Thor, The Avengers, sekä lyhytelokuvissa The Consultant ja A Funny Thing Happened on the Way to Thor’s Hammer, ennen esiintymistään sarjassa S.H.I.E.L.D. Agentit; ja Atwell, joka esitti Carteria elokuvissa Captain America: The First Avenger ja Captain America: The Return of the First Avenger sekä lyhytelokuvassa Agent Carter, johon samanniminen televisiosarja perustuu, ennen takaumaesiintymistä sarjassa S.H.I.E.L.D. Agentit. Atwell on myös ensimmäinen useammassa MCU-televisiosarjassa esiintynyt näyttelijä. Kaikki ne hahmot, jotka ovat esiintyneet myös muissa MCU:n medioissa, kuten verkkosarjoissa, ovat huomioitu.
Adventure into Fear -sarjat

Lyhenteiden merkitykset
Tämä taulukko sisältää päähahmot, toistuvat hahmot sekä merkittävät vierailevat hahmot.
Harmaa laatikko tarkoittaa, että hahmo ei esiinny kyseisellä tuotantokaudella.
S merkitsee hahmon esiintyvän yhtenä päähahmoista kyseisellä tuotantokaudella.
| Hahmo> Hahmo. Ensiesiintyminen: Helstrom | 2020> Helstrom. Ensiesiintyminen: Helstrom |
| --- | --- |
Louise Hastings: June CarrylS 
Ana Helstrom: Sydney LemmonS 
Daimon Helstrom: Tom AustenS 
Victoria Helstrom: Elizabeth MarvelS 
Henry Caretaker: Robert WisdomS 
Finn Miller: David Meunier
Gabriella Rosetti: Ariana GuerraS 
Keith Spivey: Daniel Cudmore
Chris Yen: Alain UyS
Tuula Mattsson

Tuula Mattsson (s. 1. maaliskuuta 1949) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän on puoluetaustaltaan liberaali. Mattson oli Maarianhaminan kaupunginhallituksen jäsen vuosina 1992–1997 ja vastaavasti valtuutettu 1998–2003 ennen liikenneministeriyttään Ahvenanmaan maakuntahallituksessa 2003–2005.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Tuula Mattsson
Sune Eriksson

Sune Eriksson (s. 19. maaliskuuta 1939) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän edustaa liberaaleja. Eriksson oli Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsen 1979–1999, tuona aikana hän oli myös maakuntahallituksen maaneuvoksena vuosina 1988–1991 ja maakuntapäivien puhemiehenä 1995–2000. Vuodet 2001–2003 hän toimi maakuntahallituksen sosiaali- ja terveysministerinä.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland 
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sune Eriksson
Tie 50 (Ahvenanmaa)

Tie 50 (ruots. stamväg 50) on Ahvenanmaalla kulkeva tie. Se kulkee koko matkansa Saltvikin kunnan alueella.