stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elli Toivoniemi
Palkinnot ja ehdokkuudet

Vuoden elokuvatuottaja -palkinto, 2020. Palkinnon jakaa Audiovisual Producers Finland - APFI ry.
Elokuvataiteen valtionpalkinto, 2020. Myönnetty Tuffi Filmsille Yksittäistapaus-elokuvasarjasta.
Palkinnot ja ehdokkuudet > Seurapeli

Parhaan elokuvan Jussi-ehdokkuus, 2021
Baltic Film -palkinto, Nordische Filmtage Lübeck, 2020
Palkinnot ja ehdokkuudet > Tottumiskysymys

Nordisk Film -palkinto, 2020.
Paras elokuva, Durban International Film Festival, 2020
Paras leikkaus, Durban International Film Festival, 2020
Best Nordic Feature -tunnustus, Nordic International Film Festival, 2020
Paras kansainvälinen elokuva, Raindance Film Festival, 2020
Paras käsikirjoitus, Raindance Film Festival, 2020
Parhaan elokuvan Jussi-ehdokkuus
Parhaan ohjauksen Jussi-ehdokkuus
Parhaan käsikirjoituksen Jussi-ehdokkuus
Palkinnot ja ehdokkuudet > Hölmö nuori sydän

Kristallikarhu, Berliinin elokuvajuhlat
Suomen Oscar-ehdokkuus, 2019
Parhaan elokuvan Jussi-ehdokkuus, 2019
Palkinnot ja ehdokkuudet > Hobbyhorse Revolution

Parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinto, 2017
Risto Jarva -palkinto, 2017.
Palkinnot ja ehdokkuudet > Pitääkö mun kaikki hoitaa?

Oscar-ehdokkuus (Paras näytelty lyhytelokuva), 2014
Palkinnot ja ehdokkuudet > Hyvä poika

Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinto ehdokkuus, 2011
Parhaan elokuvan Jussi-ehdokkuus, 2012
Palkinnot ja ehdokkuudet > Kesäni sudenkorentona

Kriitikon valinta, DocPoint, 2017
Finnish Film Affair Best Pitch Award, 2015
Palkinnot ja ehdokkuudet > Rooli

Paras fiktio, Artova Film Festival / Short Film Competition, 2014
Filmografia

Sihja – kapinaa ilmassa (2022). Tuottaja. Pitkä elokuva.
Eläinoikeusjuttu (2022). Tuottaja, pitkä dokumenttielokuva.
Paras vuosi ikinä (2020). Tuottaja. Tv-sarja.
Seurapeli (2020). Tuottaja. Pitkä elokuva.
Orkesterin edessä (2020). Vastaava tuottaja. Dokumenttielokuva.
Yksittäistapaus: Buduaar (2019). Tuottaja. Lyhytelokuva.
Yksittäistapaus: Ei mitään hätää (2019). Tuottaja. Lyhytelokuva.
Yksittäistapaus: Juhlatunnelma (2019). Tuottaja. Lyhytelokuva.
Yksittäistapaus: Let her speak (2019). Tuottaja. Lyhytelokuva.
Yksittäistapaus: Läski (2019). Tuottaja. Lyhytelokuva.
Yksittäistapaus: Pikku juttu (2019). Tuottaja. Lyhytelokuva.
Yksittäistapaus: Play rape (2019). Tuottaja. Lyhytelokuva.
Yksittäistapaus: Pysäkki (2019). Ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Lyhytelokuva.
Yksittäistapaus: Shake! (2019). Tuottaja. Lyhytelokuva.
Yksittäistapaus: Tyttöbileet (2019). Tuottaja. Lyhytelokuva.
Yksittäistapaus: Unelmaduuni (2019). Tuottaja. Lyhytelokuva.
Tottumiskysymys (2019). Ohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja. Pitkä elokuva.
Super Comfort (2018). Vastaava tuottaja. Lyhytelokuva.
Ei koskaan enää (2018). Tuottaja. Dokumenttielokuva.
Hölmö nuori sydän (2018). Tuottaja. Pitkä elokuva.
Hobbyhorse Revolution (2017). Tuottaja. Dokumenttielokuva.
Takaisin vapauteen (2017). Yhteistuottaja. Dokumenttielokuva.
Kesäni sudenkorentona (2017). Ohjaaja ja tuottaja. Dokumenttielokuva.
Muutto (2016). Tuottaja. Lyhytelokuva.
Komitea (2016). Yhteistuottaja. Lyhytelokuva.
If I Ruled (2015). Tuottaja. Lyhyt dokumenttielokuva.
Momentum (2015). Tuottaja. Lyhyt dokumenttielokuva.
Destination Home (2015). Vastaava tuottaja. Dokumenttielokuva.
Rooli (2014). Ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Lyhytelokuva.
Laulu (2014). Tuottaja. Dokumenttielokuva.
Korso (2014). Tuottaja. Pitkä elokuva.
Kissanloukku (2013). Tuottaja. Lyhyt dokumenttielokuva.
Treffit (2012). Tuottaja. Lyhytelokuva.
Pitääkö mun kaikki hoitaa? (2012). Tuottaja. Lyhytelokuva.
Hyvä poika (2011). Tuottaja. Pitkä elokuva.
Gorilla (2009). Linjatuottaja. Lyhytelokuva.
Aiheesta muualla

Elli Toivoniemi Elonetissä.
Elli Toivoniemi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Viktor Ambarzumjan

Viktor Ambarzumjan kuva armenialaisessa setelissä.
Viktor Ambarzumjan (arm. Վիկտոր Համբարձումյան; 18. syyskuuta (J: 5. syyskuuta) 1908 Tbilisi, Georgia – 12. elokuuta 1996 Byurakan) oli armenialainen tähtitieteilijä ja astrofyysikko. Hän oli eräs teoreettisen astrofysiikan edelläkävijöistä. Ambarzumjan toimi Neuvostoliiton tiedeakatemian jäsenenä ja Kansainvälisen tähtitieteellisen unionin puheenjohtajana.
Uskonnollisten kaikkeusnäkemysten arvostelua

Ambarzumjan muun muassa arvosteli länsimaisten tähtitieteilijöiden uskonnollisia tulkintoja kaikkeudesta, kuten alkuräjähdysteorian uskonnollisia tulkintoja. Ambarzumjanin mukaan aine pyrkii muodostamaan yhä uudenlaisia järjestelmiä, kun siirrytään pienemmistä järjestelmistä suurempiin. Ambarzumjanin mukaan voidaan kuvitella, että aine voi muodostaa äärettömän määrän erilaisia, sisäkkäisiä järjestelmiä, joista ihminen on toistaiseksi havainnut kvarkkien ja havaitsemamme kaikkeuden väliset järjestelmät. Ambarzumjanin mukaan mikään ei estä ajattelemasta kaikkeutta äärettömäksi ja ikuiseksi.
Ambarzumjanin mielestä ihmisen toistaiseksi havaitsemaa osaa kaikkeudesta ei voida kutsua kaikkeudeksi, koska on täysin mahdollista, että havaittu osa kaikkeutta on vain osa suurempaa järjestelmää, joka voi puolestaan olla osa suurempaa järjestelmää ja niin edelleen. Ambarzumjan varoitti tekemästä ihmisen lähiympäristöä koskevista havainnoista liian pitkälle meneviä johtopäätöksiä koko kaikkeuden suhteen. Havaittua kaikkeuden osaa Ambarzumjan kutsui metagalaksiksi. Voi olla olemassa muita samanlaisia metagalakseja, jopa ääretön määrä.
Teoksia > Englanniksi

V.A. Ambartsumian: Theoretical Astrophysics. (Teoreticheskaya astrofizika, Moscow, 1952) Translated by J. B. Sykes. New York: Pergamon Press, 1958.
V. A. Ambartsumian: A Life in Astrophysics: Selected Papers of Viktor Ambartsumian. Edited by Rouben V. Ambartsumian. New York: Allerton Press, 1998. ISBN 0-89864-082-2
Teoksia > Saksaksi

Die Sternassoziationen und die Entstehung der Sterne. Akademie-Verlag, Berlin 1951
Das Weltall. J. A. Barth, Leipzig 1953
Theoretische Astrophysik. Deutscher Verlag der Wissenschaften, Berlin 1957
Philosophische Probleme der modernen Kosmologie. Deutscher Verlag der Wissenschaften, Berlin 1965
Philosophische Probleme der Physik der Elementarteilchen. Manz, München 1966
Ambarzumjan, V. A. (Redakteur): Struktur und Formen der Materie: Dialektischer Materialismus und moderne Naturwissenschaft.  (Wissenschaftlicher Rat für philosophische Fragen der Naturwissenschaft beim Institut für Philosophie der Akademie der Wissenschaften der UdS)  Berlin: VEB Deutscher Verlag der Wissenschaften, 1969.
Probleme der modernen Kosmogonie. Akademie-Verlag, Berlin 1980
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bruce Medal page (englanniksi)
Awarding of Bruce Medal (englanniksi)
Awarding of RAS gold medal (englanniksi)
Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 391.  ("Viktor Amazaspovitš Ambartsumjan (1908–1996)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1
Muistokirjoituksia:
BAAS 29 (1997) 1466 (englanniksi)
JApA 18 (1997) 1 (englanniksi)
JRASC 90 (1996) 351 (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja 2  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  Leopoldina  MathSciNet  zbMATH 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  IdRef
Ali (nimi)

| Ali |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  11. syyskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  arabialainen, valtias, tai Aleksanteri
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ali on miehen etunimi. Nimi on yleinen varsinkin arabimaissa, mutta on tullut käyttöön myös Suomessa. Arabian kielessä sana Ali merkitsee ylhäistä, valtiasta.  Suomessa nimi Ali on kuitenkin käsitetty lyhentymäksi Aleksanterista, ja sen mukaisesti Alin nimipäivä on samana päivänä kuin Aleksanterin, 11. syyskuuta.
Vuoden 2019 loppuun mennessä on Digi- ja väestötietoviraston tietojen  mukaan 7 191 suomalaista saanut nimekseen Ali. Heistä 6 035 on miehiä ja 1 156 naisia.
Tunnettuja Ali-nimisiä > Hallitsijoita

Ali ibn Abi Talib, kalifi 656–661, Muhammadin vävy
Ali ibn Muhammad, Keski-Marokon kuningas 836–848
Ali ibn Umar, Keski-Marokon kuningas 866–874
Ali ibn Yusuf, Marrakechin kalifi 1106–1142
Ali pašša, Janinan hallitsija 1807–1822
Ali ibn Husain, Hijazin kuningas ja Mekan šarif 1924–1925.
Kuvitteellisia Aleja

Ali Baba, taruhenkilö Tuhannen ja yhden yön tarinoissa
Ali G, satiirinen hahmo
Ali Zaoua, Nabil Ayouchin elokuvassa Casablancan katupojat
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ali (nimi) Wikimedia Commonsissa
Amerikanmetsäviklo

| Amerikanmetsäviklo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Alalahko::  Kahlaajat Charadrii
Heimo::  Kurpat Scolopacidae
Suku::  Viklot Tringa
Laji::  solitaria
Kaksiosainen nimi
 Tringa solitaria  Wilson, 1813 
Alalajit
 T. s. cinnamomea  T. s. solitaria 
Katso myös
   Amerikanmetsäviklo Wikispeciesissä   Amerikanmetsäviklo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Amerikanmetsäviklo, aikaisemmalta nimeltään erakkoviklo (Tringa solitaria) on pohjoisamerikkalainen kahlaajalintu. Lajin nimesi Alexander Wilson vuonna 1813.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 18–21 senttiä, siipien kärkiväli 55–59 senttiä ja paino keskimäärin 45–50 grammaa. Amerikanmetsäviklo on metsäviklon vastine Pohjois-Amerikassa. Se muistuttaa sekä liroa että metsävikloa, mutta yläperä ei ole valkoinen, ja koivet ovat lyhyemmät. Sukupuolet ovat samanvärisiä.
Levinneisyys ja elinympäristö

Amerikanmetsäviklo pesii Pohjois-Amerikan pohjoisosissa, Alaskan keski- ja eteläosissa sekä Kanadassa. Maailman populaation koko on noin 150 000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Laji on muuttolintu, joka talvehtii pääasiassa Etelä-Amerikan sisäosissa mutta myös Keski-Amerikassa ja Länsi-Intian saaristossa. Lajia ei ole tavattu Suomessa. Amerikanmetsäviklon elinympäristöä ovat pohjoisen havumetsäalueen vesistöjen pirstomat täysi-ikäiset metsät ja metsiköt.
Lisääntyminen

Amerikanmetsäviklo pesii puussa olevaan vanhaan linnunpesään kuten metsäviklokin, aina 13 metrin korkeuteen saakka. Pesäpuu on tavallisesti lähellä vesistöä tai suota. Munia on tavallisesti neljä. Haudonta-aika on 23–24 päivää.
Ensimmäinen varmistettu pesälöytö tehtiin niinkin myöhään kuin vuonna 1903.
Ravinto

Amerikanmetsäviklo syö etupäässä mudassa eläviä selkärangattomia, joskus myös pieniä sammakoita.
Kuoleva gallialainen

| Kuoleva gallialainen |
| --- | --- |
 Kuoleva gallialainen, roomalainen marmorikopio, 100-luku jaa. Capitolium-museo, Rooma.
Nimi:  Kuoleva gallialainen
Tekijä:  Epigonos?
Valmistumisvuosi:  n. 230–220 eaa.
Taiteenlaji:  veistos
Teostyyppi:  patsas
Materiaali:  pronssi
Kuoleva gallialainen (myös Kuoleva galatialainen) oli nimensä mukaisesti kuolevaa gallialaista (galatialaista) sotilasta esittävä antiikin kreikkalainen pronssiveistos. Alkuperäinen veistos on kadonnut. Se tehtiin todennäköisesti hellenistisellä kaudella noin vuonna 230–220 eaa. juhlistamaan Attalos I:n voittoa Anatoliassa asuneista gallialaisperäisistä galatialaisista. Veistos tunnetaan myöhempinä roomalaisaikaisina kopioina.
Kuoleva gallialainen, yksityiskohta Capitolium-museon kopion kasvoista.
Veistos esittää gallialaisten armeijan torvensoittajaa, joka on haavoittunut taistelussa kuolettavasti. Aiemmin veistos tulkittiin usein kuolevaksi gladiaattoriksi, ja siksi se tunnetaan joskus myös tällä nimellä. Alkuperäinen veistos oli sijoitettu Pergamoniin. Sen veistäjä oli mahdollisesti Epigonos, joka teki Pergamonin akropoliille muita veistoksia samaan aikaan. Veistoksen tunnetuin kopio on Capitolium-museossa Roomassa. Se on tehty marmorista 100-luvulla jaa.
Samantyyppinen aihe esiintyy myös veistoksessa Haavoittunut gallialainen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuoleva gallialainen Wikimedia Commonsissa
Alumiinioksidi

| Alumiinioksidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  1344-28-1
PubChem CID:  9989226
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Al2O3
Moolimassa:  101,96 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoista kiinteää ainetta
Sulamispiste:  2 072 °C
Kiehumispiste:  2 977 °C
Tiheys:  3,5 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene
Alumiinioksidi eli alumina (Al2O3) on alumiinin oksidi. Yhdistettä käytetään suuria määriä valmistettaessa alumiinimetallia Hall–Héroult-menetelmällä, lisä- ja täyteaineina eri tuotteissa ja katalyyttinä. Alumiinioksidia esiintyy luonnossa puhtaana α-alumiinioksidina korundissa. Alumiinioksidia tuotetaan teollisesti Bayer-prosessilla. Vuonna 2015 maailmassa tuotettiin noin 115 miljoonaa tonnia alumiinioksidia.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa puhdas alumiinioksidi on valkoista kiinteää ainetta. Sen sulamislämpötila on korkea (2 072 °C), eikä se liukene veteen eikä happoihin. Emäksisiin liuoksiin se sen sijaan liukenee aluminaatti-ioneina. Alumiinioksidista tunnetaan kiderakenteeltaan eroavat α-, χ-, η-, δ-, κ-, θ-, γ-, ja ς-muodot. Näistä stabiileja ovat rombinen α-muoto ja alkeiskopiltaan kuutiollinen γ-muoto. Aikaisemmin alumiinioksidilla katsottiin olevan vielä yksi muoto β-Al2O3, joka on kuitenkin osoittautunut natriumoksidin ja alumiinioksidin seokseksi Na2O·11Al2O3.
Esiintyminen luonnossa

Alumiinioksidia esiintyy luonnossa puhtaana α-alumiinioksidina korundissa. Epäpuhtauksina olevat muut metalli-ionit värjäävät korundin, ja tällaisia muotoja ovat esimerkiksi rubiini ja safiiri. Monet muut alumiinimalmit ovat alumiinioksidin ja -hydroksidin seoksia.
Valmistus

Alumiinioksidia tuotetaan Bayer-prosessilla bauksiitista, joka koostuu alumiinihydroksidimineraaleista, kuten gibbsiitista ja böhmiitistä. Mukana on usein myös rautaa ja silikaatteja sisältäviä mineraaleja. Bauksiittimineraali jauhetaan ja liuotetaan natriumhydroksidiin, jolloin alumiinioksidi liukenee natriumaluminaattina.
Seuraavassa vaiheessa natriumaluminaattiliuos jäähdytetään, laimennetaan vedellä ja siihen lisätään siemenkiteeksi alumiinihydroksidia, jotta saataisiin kiinteää alumiinihydroksidia. Viimeisessä vaiheessa alumiinihydroksidia kuumennetaan yli 1 100 °C:n (1 200–1 300 °C) lämpötilaan, jolloin se muuntuu alumiinioksidiksi.
Käyttö

Suurin osa valmistetusta alumiinioksidista käytetään metallisen alumiinin tuotantoon Hall–Héroult-menetelmällä. Menetelmässä alumiinioksidin joukkoon lisätään kryoliittia. Alumiinioksidin ja kryoliitin seos sulatetaan teollisessa mittakaavassa 940–980 °C:n lämpötilassa, ja alumiinia tuotetaan elektrolysoimalla sulatetta, jolloin alumiini pelkistyy katodilla.
Alumiinioksidia käytetään maalien täyteaineena, paperiteollisuudessa, lasinvalmistuksessa, kovuutensa vuoksi hionta-aineena, katalyyttinä esimerkiksi rikinpoisto-operaatioissa ja katalyyttien kantajana, keinotekoisten korundin, rubiinin ja safiirin valmistuksessa, keraamisten materiaalien valmistuksessa, TLC-levyissä, hiilivetyjen kuivausaineena ja kemikaalien puhdistuksessa, laboratoriouunien pinnoitteena ja elektroniikkateollisuudessa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alumiinioksidin kansainvälinen kemikaalikortti
Tampereen teknillinen yliopisto Materiaaliopin laitos, Alumiinioksidit Al2O3 (Arkistoitu – Internet Archive)
Alumiinioksidin tuotanto vuonna 2005 verrattuna prosentteina suurimpaan tuottajamaahan Australiaan
Valis

| Valis |
| --- | --- |

Kirjailija:  Philip K. Dick
Kieli:  englanti
Genre:  sci-fi
Julkaistu:  1981
Suomennos
Suomentaja:  Matti Rosvall
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1995
Sivumäärä:  270
ISBN:  951-0-20104-9
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Valis on Philip K. Dickin kirjoittama tieteisromaani. Teos julkaistiin alun perin englanniksi vuonna 1981. Kirjan nimi on lyhenne käsitteestä Vast Active Living Intelligence System  "Valtava aktiivinen elävä älykkyysjärjestelmä", ja se viittaa Dickin 1970-luvun puolivälissä kokemiin näkyihin. Kirja on eräänlainen kirjailijan itseanalyysi. Sen päähenkilöinä on kaksi miestä. Toinen heistä on hullu, toinen ei.
Sambia

Sambian tasavalta eli Sambia on sisämaavaltio eteläisessä Afrikassa. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Kongon demokraattinen tasavalta, lännessä Angola, etelässä Namibia, Botswana, Zimbabwe ja Mosambik sekä idässä Malawi ja Tansania. Sambian pääkaupunki Lusaka sijaitsee maan kaakkoisosassa. Väestö on keskittynyt etelään pääkaupungin ympäristöön sekä luoteeseen kuparivyöhykkeelle.
Sambiaa ovat asuttaneet tuhansia vuosia metsästäjä-keräilijät ja vaeltavat heimot. Eurooppalaisten tutkimusmatkailijoiden satunnaisten vierailujen alkamisen jälkeen 1700-luvun lopulla Sambia liitettiin asteittain osaksi brittiläistä imperiumia. Vuonna 1923 British South Africa Company luovutti Pohjois-Rhodesiana tunnetun alueen hallinnan Britannian hallitukselle. Alue itsenäistyi 1964 alueen läpi virtaavan Sambesi-joen mukaan Sambiaksi nimettynä. Itsenäistymisen jälkeen maa siirtyi yksipuoluejärjestelmään presidentti Kenneth Kaundan johdolla. Kaunda hallitsi Sambiassa vuoteen 1991 asti, jolloin maassa pidettiin monipuoluevaalit. Sambia on presidentillinen tasavalta. Pääministerin virkaa ei ole.
Sambian taloutta on perinteisesti hallinnut kuparin louhintateollisuus, joskin viime vuosikymmeninä hallitus on pyrkinyt monipuolistamaan taloutta. Maa luisui köyhyyteen 1970-luvulla, velkaantui monien Afrikan maiden tapaan pahasti, ja toipuminen oli hidasta. Vuonna 2019 maan inhimillisen kehityksen indeksi (HDI) oli keskitasoa, 0,584. Bruttokansantuote asukasta kohden on 3 300 dollaria (PPP arvio 2020) ja noin 54  prosenttia väestöstä elää alle 1,25 dollarilla päivässä. Ongelmia ovat lisänneet laajalle levinneet HIV-tartunnat ja AIDS.
Maantiede

Sambia sijaitsee  Afrikan eteläosan sisämaan ylängöllä. Lähes koko maa kuuluu sille nimen antaneen Sambesin valuma-alueeseen.
Sambian korkein kohta on 2 300-metrinen Mafinga-kukkuloiden osa. Matalin kohta on Sambesi-joessa 329 metriä merenpinnasta.
Sambian ylänköalueen vallitseva kasvillisuustyyppi on miombo-savanni. Kuumissa kuivissa laaksoissa kasvaa mopanemetsää. Siellä missä tulvavesi peittää maata osan vuodesta, kasvillisuus on avointa ruohikkoa, niittyä tai suota.
Sambiassa on 14 suurehkoa kansallispuistoa tai suojelualuetta, ja joukko pienempiä. Kafuen kansallispuisto lähellä Lusakaa on Sambian vanhimpia (perustettu vuonna 1950) ja maailman suurimpia – yli 22 400 neliökilometriä. Siellä on monia erilaisia antilooppeja, ja leijonia, leopardeja ja gepardeja. South Luangwan kansallispuisto Luangwa-joen varrella virtahepoineen, kirahveineen ja seeproineen on Sambian kuuluisimpia.
Nisäkkäitä elää varsinkin tulvaniityillä, kuten Luangan ja Kafuen laaksoissa. Salametsästys on verottanut rankasti sarvikuonojen ja norsujen kantaa. Sambian kansallislintu kiljumerikotka elää avoimilla vesialueilla.
Victorian putoukset Zimbabwen rajalla on Sambian ainoa kohde Unescon maailmanperintöluettelossa.
Vaikka Sambia sijaitsee tropiikissa, sen korkeus tekee ilmastosta ihmiselle miellyttävän. Sateita saadaan eniten lokakuun ja helmikuun välisenä aikana. Korkeimmilla ylänköalueilla kilometrin yläpuolella on kuivalla kaudella toisinaan öisin jopa pakkasta.
Politiikka

Sambian nykyinen perustuslaki on vuodelta 1996. Maan parlamentissa (the National Assembly) on 150 vaaleilla viideksi vuodeksi valittua edustajaa. Presidentti käyttää ylintä toimeenpanovaltaa ja presidentti valitaan suoralla vaalilla viideksi vuodeksi. Presidentti saa tulla valituksi korkeintaan kahdelle virkakaudelle.
Sambia itsenäistyi lokakuussa 1964 ja siitä tuli heti tasavalta. Maan ensimmäisen presidentin Kenneth Kaundan puolue UNIP (United National Independence Party, Yhdistynyt kansallinen itsenäisyyspuolue) oli vallassa koko Kaundan valtakauden vuodesta 1964 vuoteen 1991. Vuonna 1972 Sambiasta tehtiin yksipuoluevaltio ja UNIP oli ainoa sallittu poliittinen puolue. Tätä ennen maassa oli kolme merkittävää puoluetta, joista kuitenkin ainoastaan Kaundan UNIP toimi koko maan laajuisesti. Vuoden 1990 levottomuuksien ja vallankaappausyrityksen jälkeen Kaunda taipui allekirjoittamaan lain, joka lopetti yksipuoluejärjestelmän. Sambia sai vuonna 1991 uuden perustuslain. Syksyllä 1991 vaaleissa oppositiopuolue MMD (Movement for Multi-Party Democracy, Liike monipuoluedemokratian puolesta) sai ylivoimaisen vaalivoiton ja MMD:n Frederick Chiluba voitti presidentinvaalit, joten 27 vuotta kestänyt Kenneth Kaundan aika päättyi. Taustalla oli kansalaisten tyytymättömyys Kaundan tehottomaan sosialistiseen talouspolitiikkaan ja  siitä seuranneeseen huonoon taloudelliseen tilanteeseen.
MMD hallitsi Sambiaa 20 vuotta vuoteen 2011, jonka jälkeen se on huomattavasti heikentynyt. Tärkeimmät puolueet ovat PF (Patriotic Front, Isänmaallinen rintama), UPND (United Party for National Development, Kansallisen kehityksen yhdistynyt puolue) sekä MMD. Presidentti Edgar Lungu (2015–2021) sekä hänen edeltäjänsä vuosina 2011-2014 presidenttinä toiminut Michael Sata ovat molemmat valittu PF:n ehdokkaina. Hallitseva PF on ollut taipuvainen epädemokraattisiin otteisiin oppositiota, erityisesti UPND:tä, kohtaan ja poliisi on häirinnyt opposition kokoontumisia.
Hakainde Hichilema valittiin presidentiksi vuonna 2021.
Parlamenttivaalit on viimeksi pidetty vuonna 2016 ja maan parlamentin paikoista 53,3 prosenttia on PF:n hallinnassa ja 33,9 prosenttia UPND:n hallinnassa. MMD:llä on vain kolme prosenttia paikoista.
Politiikka > Vapauksien kehitys

Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Sambian poliittisessa järjestelmässä on järjestetty säännöllisesti monipuoluevaaleja, ja joitain kansalaisvapauksia kunnioitetaan. Oppositiopuolueille on kuitenkin raskaita oikeudellisia ja käytännön esteitä reilulle kilpailulle, ja hallitus vetoaa säännöllisesti rajoittaviin lakeihin supistaakseen poliittista tilaa. Vuonna 2021 Sambiassa tapahtui kolmas demokraattinen vallansiirto, kun oppositiopuolue Kansallisen kehityksen yhdistynyt puolue (UPND) voitti presidentin- ja parlamenttivaalit.
Hallinnollinen jako

Sambia jakautuu kymmenen maakuntaan (province), ja nämä edelleen osa-alueisiin (districts), joita on yhteensä 72. Jokaista maakuntaa hallitsee keskushallinnon nimittämä apulaisministeri, joka toimii kuvernöörin tehtävissä. Maakunnat ovat Keskinen maakunta, Copperbeltin maakunta, Itäinen maakunta, Luapulan maakunta, Lusakan maakunta, Muchingan maakunta (uusi maakunta vuodesta 2011), Pohjoinen maakunta, Luoteinen maakunta, Eteläinen maakunta ja Läntinen maakunta.
| Maakunta | Maakuntakeskus | Pinta-ala (km2) | Väkiluku (16> 10.2010) |
| --- | --- | --- | --- |
| Luoteinen maakunta | Solwezi | 125 826 | 727 000 |
| Läntinen maakunta | Mongu | 126 386 | 903 000 |
| Copperbeltin maakunta | Ndola | 31 328 | 1 970 000 |
| Keskinen maakunta | Kabwe | 94 394 | 1 310 000 |
| Eteläinen maakunta | Livingstone | 85 283 | 1 590 000 |
| Lusakan maakunta | Lusaka | 21 896 | 2 190 000 |
| Luapulan maakunta | Mansa | 50 567 | 992 000 |
| Pohjoinen maakunta | Kasama | 77 650 | 1 110 000 |
| Muchingan maakunta | Chinsali | 87 806 | 712 000 |
| Itäinen maakunta | Chipata | 51 476 | 1 590 000 |