stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Seabear (J333)

| HMS Seabear |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Toronto Ship Building Company, Toronto
Kölinlasku:  12. heinäkuuta 1943
Laskettu vesille:  6. marraskuuta 1943
Palveluskäyttöön:  22. kesäkuuta 1944
Loppuvaihe:  romutettu 1958
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 030 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  VTE: 2 400 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 4" (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 × Oerlikon 20 mm
HMS Seabear (viirinumerot J333 ja M333) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1944 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa. Aluksen piti olla alun perin Kanadan laivaston HMCS St. Thomas, mutta siitä luovuttiin jo ennen vesillelaskua ja siirrettiin Britannialle.
Valmistus

Alus tilattiin nimellä HMCS St. Thomas Torontosta Toronto Ship Building Companyltä, missä köli laskettiin 12. heinäkuuta 1943. Se laskettiin vesille 6. marraskuuta ja valmistui 22. kesäkuuta 1944.
Palvelus

Alus romutettiin 1958 Prestonissa.
Helge Lundström

Helge Johannes Lundström (20. helmikuuta 1900 Perniö – 8. tammikuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen kerrostalojen suunnittelija, joka ei koskaan valmistunut arkkitehdiksi, vaan oli ainoastaan osan arkkitehdin opinnoista suorittanut arkkitehtiylioppilas. 1920-luvun lopun rakentamisen noususuhdanne Suomessa sai opiskelijan siirtymään pysyvästi työelämään. Lundström suunnitteli 1930-, 1940- ja 1950-luvuilla noin 200 asuinkerrostaloa eripuolille Helsinkiä. Tunnetuin hänen suunnittelemansa rakennus on vuonna 1937 valmistunut Tennispalatsi.
Lundströmin vanhemmat olivat itseoppinut rakennusmestari Johan Emil Lundström ja meijeristi Hilma Olivia Lundström. Perhe muutti Särkisaloon ja Helge Lundström pääsi ylioppilaaksi vuonna 1921 Hangon yhteiskoulusta. Lundströmin isä rakensi kivinavetoita Perniön ja Särkisalon seuduilla ja hän oli työmailla isänsä apulaisena. Lundström opiskeli sitten Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1922–1931 suorittamatta kuitenkaan arkkitehdin tutkintoa. Hän työskenteli 1920-luvun lopulla Jalmari Peltosen ja T. A. Elon arkkitehtitoimistoissa ja oli Suomen Rakennusmestariliiton jäsenenä vuodesta 1934 alkaen. Lundström suunnitteli 1930-luvulla ainakin 83 asuinkerrostaloa pääasiassa Helsingin kantakaupungin ja Munkkiniemen alueelle. Sotien jälkeen hän suunnitteli asuintaloja Helsingin esikaupunkialueille. Tyyliltään Lundströmin suunnittelemat talot muistuttivat Peltosen ja Elon rakennuksia edustaen ns. töölöläisfunkkista.
Aiheesta muualla

(Arkistoitu – Internet Archive) Kuvia Helge Lundströmin suunnitelmista rakennuksista Kortteli.fi sivuilla
HMS Scylla (98)

| HMS Scylla |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock, Skotlanti
Kölinlasku:  19. huhtikuuta 1939
Laskettu vesille:  24. heinäkuuta 1940
Palveluskäyttöön:  12. kesäkuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutunut 23. kesäkuuta 1944
Loppuvaihe:  romutettu 1950
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 600 t (tyhjä) 6 850 t (kuormattu)
Pituus:  148 m
Leveys:  15,4 m
Syväys:  4,3 m
Koneteho:  62 000 shp
Nopeus:  32,25 solmua
Miehistöä:  480
Aseistus
Aseistus:  4 × kaksiputkista 4,5" Mk III tykkiä UD Mk III -asennuksina 8 × Oerlikon 20 mm -ilmatorjuntatykkiä 6 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Scylla (viirinumero 98) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Dido-luokan ilmatorjuntaristeilijä.
Valmistus

Alus  tilattiin vuoden 1938 laivasto-ohjelmassa Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 9. huhtikuuta 1939. Alus laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 12. kesäkuuta 1942.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Se suojasi Jäämeren saattueita, kunnes alus lähti  28. lokakuuta Gibraltarille. Marraskuussa alus osallistui Pohjois-Afrikan maihinnousuun itäisen maihinnousualueen Force O:ssa. Alus siirrettiin joulukuussa Biskajanlahdelle tuhoamaan kotiinpalaavia saksalaisia saarronmurtajia. Scylla valtasi 1. tammikuuta 1943 Finisterren luoteispuolella Rhakotiksen.
Helmikuussa alus palasi Kotilaivastoon suojaamaan Jäämeren saattueita, mutta se palasi kesäkuussa Biskajanlahdelle suojaamaan sukellusveneidentorjunta-aluksia. Alus kuului syyskuussa Salernon maihinnousussa saattuetukialusryhmään, josta se palasi lokakuussa Englantiin muutettavaksi saattuetukialusryhmän lippulaivaksi. Alus palasi telakalta huhtikuussa 1944.
Alus oli Normandian maihinnousussa Itäisen osaston lippulaivana, mutta se osui miinaan 23. kesäkuuta vaurioituen pahoin. Alus merkittiin rakenteellisesti täysin tuhoutuneeksi. Vaikka se hinattiin Portsmouthiin alusta ei kuitenkaan romutettu. Alusta käytettiin 1948-1950 maalilaivana.
Scylla saapui 4. toukokuuta 1950 T. Wardsille Barrow-in-Furnessiin romutettavaksi.
Laivasto-osastot Normandian maihinnousussa
HMS Janus (F53)

| HMS Janus |
| --- | --- |
 HMS Janus

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter and Wigham Richardson, Wallsend
Kölinlasku:  29. syyskuuta 1937
Laskettu vesille:  10. marraskuuta 1938
Palveluskäyttöön:  5. elokuuta 1939
Loppuvaihe:  upotettu 23. tammikuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 690 t (standardi) 2 330 t (max)
Pituus:  108,6 m
Leveys:  10,8 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  183
Aseistus
Aseistus:  3 x QF 4,7" Mk XII kaksiputkisena Mk XIX -asennuksena 1 x QF 2 naulan Mk VIII neliputkisena Mk VII -asennuksena 2 x Vickers .50″ Mk III -ilmatorjuntakonekivääriä  2 x kaksipiippuista .303" Lewis 10 x 21" (533 mm) PR Mk II -torpedoputkea 30 x syvyyspommia
HMS Janus (viirinumerot F53 ja 1940 alkaen G53) oli Britannian kuninkaallisen laivaston J-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 25. maaliskuuta 1937 osana vuoden 1936 laivasto-ohjelmaa Swan Hunterilta Wallsendistä Newcastlesta, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 29. syyskuuta. Se laskettiin vesille 10. marraskuuta 1938 ja valmistui 5. elokuuta 1939.
Hakas tširi

Lehden etusivu heinäkuussa 2023.
Hakas tširi (Хакас чирі, ”Hakassien maa”) on Venäjällä Hakassian pääkaupungissa Abakanissa ilmestyvä hakassinkielinen sanomalehti.
Lehti perustettiin NKP(b):n Ust-Abakanskojen (myöhemmin Hakassian) piirikuntakomitean äänenkannattajaksi vuonna 1927 nimellä Hyzyl aal (”Punainen kylä”). Kerran viikossa ilmestynyt kaksisivuinen lehti oli aluksi minusinskiläisen Vlast trudan maksuton liite. Vuonna 1930 sen painos oli 770 kappaletta.
Hakassian autonomisen alueen perustamisen jälkeen vuonna 1930 (tai 1932) Ust-Abakanskojen kylään saatiin ensimmäinen kirjapaino, ja Hyzyl aalista tuli itsenäinen sanomalehti. Se ilmestyi vuoteen 1929 saakka kyrillisellä, sen jälkeen latinalaisella ns. ”uudella kirjaimistolla” ja vuodesta 1939 jälleen kyrillisellä kirjaimistolla. Vuonna 1959 lehti sai nimen Lenin tšoly (”Leninin tie”). Sen pitkäaikaisena päätoimittajana työskenteli Hakassian ensimmäinen ammattitoimittaja Semjon Dobrov.
Lenin tšoly oli NKP:n Hakassian aluekomitean ja alueneuvoston äänenkannattaja. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden painosmäärä oli 1970-luvun puolessavälissä 7 000 kappaletta. Sen rinnalla ilmestyi kuudesti viikossa vuonna 1930 perustettu venäjänkielinen Sovetskaja Hakasija, jonka painos oli 30 000 kappaletta.
Vuonna 1991 lehti sai nimen Hakas tširi, ja siitä tuli Hakassian tasavallan korkeimman neuvoston ja hallituksen julkaisu. Vuonna 2008 nimeksi tuli Habar (”Uutiset”), josta palattiin lukijaäänestyksen jälkeen aikaisempaan nimeen vuonna 2020. Kahdesti viikossa ilmestyvän Hakas tširin painosmäärä oli 1 300–1 500 kappaletta heinäkuussa 2023. Lehden Internet-sivusto avattiin vuonna 2015.
Aiheesta muualla

Lehden sivusto
HMS Centurion (1911)

| HMS Centurion |
| --- | --- |
 HMS Centurion

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Devonportin telakka
Kölinlasku:  16. tammikuuta 1911
Laskettu vesille:  18. marraskuuta 1911
Palveluskäyttöön:  toukokuu 1913
Poistui palveluskäytöstä:  1924
Loppuvaihe:  upotettu 7. kesäkuuta 1944 Mulberryn satamassa sulkualuksena
Tekniset tiedot
Uppouma:  25 500 t
Pituus:  182,1 m
Leveys:  27 m
Syväys:  8,7 m
Koneteho:  31 000 shp
Nopeus:  21 solmua
Miehistöä:  782
Aseistus
Aseistus:  10 × BL 13,5" (342,5 mm) Mk V -tykkiä 16 × BL 4" (101,6 mm) Mk VII -tykkiä 4 × 47 mm tykkiä 3 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Centurion oli Britannian kuninkaallisen laivaston King George V -luokan taistelulaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 16. tammikuuta 1911. Alus laskettiin vesille 18. marraskuuta. Ollessaan koeajolla joulukuussa 1912 se upotti törmäyksessä italialaisen kauppalaivan. Törmäyksessä saatujen vaurioiden korjaaminen viivästytti palvelukseen ottoa maaliskuulle 1913.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Ensimmäisen maailmansodan alussa elokuussa 1914 Centurion liitettiin osaksi Suuren laivaston 2. taistelulaivaviirikköä (engl. 2nd Battle Squadron, Grand Fleet), joka koottiin sen sisaraluksista sekä Orion-luokan taistelulaivoista. Se otti osaa Skagerrakin taisteluun 1916, missä se ei kärsinyt vaurioita.
Alus palveli Pohjanmerellä partiotehtävissä, kunnes se lähetettiin itäiselle Välimerelle yhdessä HMS Superbin kanssa ottamaan vastaan Osmanien valtakunnan antautuminen 1918. Se lähetettiin Mustallemerelle 1919 tukemaan Venäjän sisällissodan valkoisia tukevaa liittouman maihinnousua.
Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena Centurion poistettiin käytöstä ja siirrettiin maalialukseksi korvaamaan HMS Agamemnon. Alus oli radio-ohjattavana maalialuksena Portsmouthin satamassa aina vuoteen 1941, jolloin sen ulkoasu muutettiin muistuttamaan telakalla rakenteilla olevaa HMS Ansonia.
Amiraliteetti teki päätöksen Tripolin pommittamisesta mereltä. Tehtävä piti suorittaa Välimeren laivaston raskailla aluksilla ja pommituksen jälkeen satama piti sulkea sulkualuksella. Sulkualukseksi valittiin Centurion. Suunnitelmasta luovuttiin Välimeren laivaston komentajan amiraali Andrew Cunninghamin vastustuksen vuoksi. Cunningham vetosi heikkoon ilmasuojaan ja käytössään olevien alusten hitauteen. Alus kuitenkin lähti purjehtimaan toukokuussa 1941 Hyväntoivonniemen kautta Bombayhin, jossa se oli toukokuuhun 1942, jolloin se lähti kohti Aleksandriaa.
Aleksandriassa alukselle asennettiin ilmatorjunta-aseistusta, ja sitä käytettiin pääasiassa Suezin kanavan eteläpäässä ilmatorjunta-aluksena. Centurion otti osaa operaatio Vigorousiin kesäkuussa 1942 itäisellä Välimerellä esittämällä käytössä olevaa taistelulaivaa. Aluksen (puiset 13,5" tykit) läsnäolo Suezin kanavan alueella  piti Italian laivaston poissa kanava-alueelta.
Centurion palasi Englantiin toukokuussa 1944 ja upotettiin sulkualukseksi Normandian rannikolle maihinnousun jälkeen rakennettuun Mulberryn satamaan 9. kesäkuuta 1944.
Kuvia

Maritimequestin kuvagalleria HMS Centurion
King George V -luokan taistelulaivat
Harri Moisio (poliitikko)

Harri Moisio (s. 16. toukokuuta 1954) on vaasalainen poliitikko, Vasemmistoliiton kaupunginvaltuutettu ja Pohjanmaan hyvinvointialueen valtuutettu. Kustaalan lastenkodin (myöhemmin nuorisokoti) johtajana hän toimi vuodesta 1988–2019. Hän toimi Suomen Demokraattisen Nuorisoliiton puheenjohtajana vuosina 1982–1985.
Vuoden 2007 eduskuntavaaleissa Moisio oli 3 636 äänellä sekä vuoden 2011 eduskuntavaaleissa 4 601 äänellä Vasemmistoliiton suosituin ehdokas Vaasan vaalipiirissä, mutta puolue ei saanut kansanedustajia. Moisio oli ehdokkaana vuoden 2023 eduskuntavaaleissa ja sai 1 150 ääntä, mikä ei riittänyt läpimenoon.
Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Moisio sai toiseksi eniten ääniä Vaasassa, kaikkiaan 1 123 ääntä. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa valittiin uudelleen valtuustoon 679 äänellä. Kuntavaaleissa 2017 Moisio keräsi 461 ääntä ja tuli edelleen valituksi kaupunginvaltuutetuksi. Vuoden 2021 kuntavaaleissa tuli 320 ääntä, joka riitti edelleen kaupunginvaltuustoon.
Vasemmistoliiton puoluevaltuuston varapuheenjohtaja hän toimi 2007–2010 ja puheenjohtajana 2010–2013. Porin puoluekokouksessa hänet valittiin puoluehallituksen jäseneksi.
Aiheesta muualla

Harri Moision verkkopäiväkirja
Iiro Åman

Iiro Åman (s. 6. kesäkuuta 1987 Oulunsalo) on suomalainen pesäpalloilija. Åman edusti koko uransa Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Kempeleen Kiriä. Hän pelasi joukkueen etenijäjokerina. Åman pelasi 51 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän löi viisi tavallista juoksua, toi 32 juoksua ja keräsi 142 kärkilyöntipistettä. Åman pelasi yhdeksän Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä otteluissa hän toi kahdeksan juoksua ja keräsi 39 kärkilyöntipistettä.
Halford

Halford voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Henkilöt

Halford Mackinder, brittiläinen akateemikko
Bruce Halford, brittiläinen F1-kuljettaja
Charles Halford, yhdysvaltalainen näyttelijä
Frank Halford, brittiläinen lentokonemoottorien suunnittelija
Rob Halford, brittiläinen muusikko
Muut

Halford, yhdysvaltalainen metalliyhtye
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Halford”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
HTML

| HyperText Markup Language |
| --- | --- |


Tiedostopääte:  .html
Mediatyyppi:  text/html
Kehittäjä:  WHATWG
Lyhenne:  HTML
Avoimuus:  Kyllä
Verkkosivusto:  html.spec.whatwg.org
HTML (lyhenne sanoista Hypertext Markup Language, suomennettuna hypertekstin merkintäkieli) on avoimesti standardoitu merkintäkieli, jolla voidaan kuvata hyperlinkkejä sisältävää tekstiä eli hypertekstiä. HTML:llä voidaan myös merkitä tekstin rakenne eli esimerkiksi, mikä osa tekstistä on otsikkoa ja mikä leipätekstiä. HTML tunnetaan erityisesti kielenä, jolla internetsivut on kirjoitettu.
HTML5:tä edeltävien HTML-versioiden syntaksi on määritelty SGML:n sovelluksina. HTML 4.01:stä on muokattu myös XML:n sovellukseksi luokiteltava versio XHTML 1.0, ja HTML 5:n luonnoksesta on rinnakkainen XML-versio XHTML 5.
Rakenteisuus ja merkkaus > Elementit ja tunnisteet

HTML-koodi on rakenteista tekstiä, joka muodostuu sisäkkäisistä ja perättäisistä elementeistä. Koodauksen tasolla elementtejä edustavat kulmasulkein merkityt tunnisteet eli tägit, jotka nimeävät elementin tyypin. Selaimet eivät näytä tunnisteita sellaisinaan vaan käsittelevät niitä teknisinä ohjeina, joiden mukaan sivun varsinainen sisältö tulee jäsentää.
Tavallisesti elementissä on erikseen aloitustunniste ja vinoviivalla merkitty lopetustunniste sekä niiden väliin jäävä sisältö (jossa voi olla tekstiä ja myös muita HTML-elementtejä):
Aloitustunnisteeseen saattaa lisäksi sisältyä attribuutteja, jotka määrittävät elementin ominaisuuksia tarkemmin kuin tunnisteen nimeämä elementin tyyppi:
Eräissä HTML-elementeissä ei ole mitään sisältöä. Sisällyksetöntä elementtiä edustaa esimerkiksi pakollisen rivinvaihdon muodostava <br />-tunniste. Sisällyksettömät elementit eivät tarvitse lopetustunnistetta, paitsi jos kyse on XHTML-koodista. Tällöinkin erillinen lopetustunniste voidaan korvata siten, että lopetusmerkkinä toimiva vinoviiva merkitään heti aloitustunnisteen loppuun:
Rakenteellinen merkkaus määrittää elementin tarkoituksen. Esimerkiksi merkintä <h2>Golf</h2> tarkoittaa, että sana Golf on toisen asteen otsikko (joka näkyy selaimessa samanlaisena kuin Rakenteisuus ja merkkaus -otsikko tämän osion alussa). Rakenteellinen merkkaus ei periaatteessa määritä sitä, miltä tekstin pitää selaimessa näyttää, mutta yleensä selaimet noudattavat jotain oletusarvoista tapaa esittää erityyppisiä elementtejä. Tekstien ulkoasua voidaan lisäksi säädellä tarkemmin CSS (Cascading Style Sheets) -tyyliohjeilla.
Esityksellinen merkkaus määrittää elementin ulkoasun, mutta ei tarkoitusta. Esimerkiksi <b>sisältö</b> tarkoittaa, että elementin sisältö tulisi näyttää lihavoituna tekstinä. Esityksellinen merkkaus ei kuitenkaan ota kantaa siihen, miten sisältö pitäisi esittää, jos tulostuslaite ei pysty lihavoimaan sisältöä (ei ole itsestään selvää, miten esimerkiksi puhesyntetisaattorin pitäisi käsitellä lihavointia, kun se muuntaa tekstin ääneksi). Sen sijaan rakenteellinen merkkaus <strong>sisältö</strong> tarkoittaa, että sisältö tulee esittää voimakkaasti, mutta ei ota kantaa siihen, tarkoittaako voimakkuus tekstin lihavointia vai puheen painokkuutta. Suurin osa esityksellisistä merkkauksista katsotaankin HTML 4.0 -spesifikaatiossa vanhentuneeksi.
Hypertekstuaaliset merkkaukset linkittävät osia dokumentista toisiin dokumentteihin. Hyperlinkki luodaan erityisellä ankkurielementillä <a>, jossa href-attribuutti määrittää kohdedokumentin URL:n. Elementin sisältö hahmottuu selaimessa linkkisanaksi:
Rakenteisuus ja merkkaus > Merkki- ja nimiviittaukset

HTML-koodiin voi sisällyttää erikoismerkkejä merkki- tai nimiviittauksilla, jotka alkavat &-merkillä (et eli ampersandi) ja loppuvat puolipisteeseen. Esimerkiksi nimiviittauksella &Omega; voidaan tuottaa kreikkalainen suuraakkonen Ω eli oomega (jota kansainvälisen yksikköjärjestelmän mukaan käytetään myös ohmin tunnuksena).
Rakenteisuus ja merkkaus > Esimerkkejä elementeistä

Ylätunnus (eng. header) elementti HTML dokumenttiin: <head>...</head>. Ylätunnuksen teksti sisällytetään ylätunnuksen sisälle, esimerkiksi:
<head>
  <title>Otsikon teksti</title>
</head>
Rakenteisuus ja merkkaus > Esimerkkejä elementeistä > Otsikko

HTML-otsikkoelementit (eng. heading) määritellään kuudelle eri tasolle, <h1> – <h6> missä H1-tägi on ylimmäinen taso ja H6 on alimmainen taso:
<h1>Otsikko taso 1</h1>
<h2>Otsikko taso 2</h2>
<h3>Otsikko taso 3</h3>
<h4>Otsikko taso 4</h4>
<h5>Otsikko taso 5</h5>
<h6>Otsikko taso 6</h6>
Rakenteisuus ja merkkaus > Esimerkkejä elementeistä > Rivinvaihto

Rivinvaihtoelementtinä HTML:ssä käytetään tägiä <br />. Käytännössä <br /> -tägi katkaisee rivin, ilman että se muuttaa sivun semanttista rakennetta, toisin kun kappale <p>-tägi paloittelee sivun kappaleisiin. Elementti <br /> on poikkeuksellinen siinä, että vaikka sillä voi olla attribuutteja, sillä ei voi olla muuta sisältöä tai lopetustägiä.
<p>Tässä on kappale, jossa on tekstiä <br /> sekä rivinvaihtoja</p>
Rakenteisuus ja merkkaus > Esimerkkejä elementeistä > Linkit

Linkki HTML:ssä voidaan luoda hyödyntäen hyödyntäen <a>-tägiä. Jos halutaan yhdistää linkkiin URL-osoite, voidaan se tehdä hyödyntäen href-attribuuttia:
<a href="https://www.wikipedia.org/">Linkki Wikipediaan!</a>
Rakenteisuus ja merkkaus > Esimerkkejä elementeistä > Listat

HTML:ssä on tägi järjestetylle listalle (Järjestys esimerkiksi: 1, 2, 3, … / a, b, c, … / i, ii, iii, ...) <ol></ol> sekä järjestämättömälle listalle <ul></ul>. Listan alkioita luodaan hyödyntäen <li></li> tägejä, jotka lisätään listaelementin sisälle (<ol></ol> tai <ul></ul>).
<ol> Ostoslista: <li>Banaani</li> <li>Maito<li/> <li>Leipä</li> </ol>
Rakenteisuus ja merkkaus > Esimerkkejä elementeistä > Kuvat

Kuvia voi lisätä HTML:ssä hyödyntäen <img>-tägiä. <img> tägissä on kaksi vaadittua attribuuttia: src, joka määrittää polun kuvalle sekä alt, joka määrittää vaihtoehtoisen tekstin, jos kuvaa ei jostain syystä pystytä näyttämään.
<img src='<kuvan polku>' alt='Vaihtoehtoinen teksti'>
Rakenteisuus ja merkkaus > Esimerkkejä elementeistä > Canvas

Canvas on HTML5-version mukana tullut elementti, joka mahdollistaa 2D-kappaleiden ja bitmap-kuvien dynaamisen renderöinnin. Canvasia hyödynnetään erityisesti 2D-pelien luomisessa. Yksinkertainen canvas voidaan luoda näin:
<canvas id="CANVASID" width="600" height="400"></canvas>
Rakenteisuus ja merkkaus > Koodaus

HTML-dokumentteja on mahdollista kirjoittaa millä tahansa tekstinmuokkaimella, mutta käytettävissä on myös erityisiä HTML-muokkaajia. Periaatteessa HTML-koodin tulisi aina läpäistä vahvistaminen, mutta käytännössä selaimet hyväksyvät myös dokumentteja, joiden HTML-koodi ei ole standardin mukaista. Perinteisesti HTML:n vahvistaminen on ollut sikäli työlästä, että sen jäsentäminen ei ole aivan triviaalia. HTML:n säännönmukaisempi muunnelma XHTML sen sijaan perustuu XML-kieleen, jolle on olemassa huomattava joukko hyviä jäsentimiä ja vahvistimia, joten XHTML:ää voi kirjoittaa helposti myös millä hyvänsä XML-muokkaimella.
Jos koodissa on kaksi tai useampia peräkkäisiä välilyöntejä, ne näyttävät selaimessa yhdeltä välilyönniltä. Myös koodiin sisältyvät rivinvaihdot ilmenevät selaimessa pelkkänä välilyöntinä, ja jos rivinvaihdon halutaan näkyvän selaimessa, se on tuotettava erityisellä merkinnällä.
Historia ja vakiointi

HTML:n historia alkoi vuonna 1989, kun Tim Berners-Lee ja Robert Caillau hahmottelivat korviketta CERNin dokumenttien kirjavalle formaatille. Rinnalle suunniteltiin yksinkertainen verkkoprotokolla HTTP. HTML-dokumenttien verkkoa internetissä kutsutaan World Wide Webiksi eli lyhyesti webiksi. Joillekin se on yhtä kuin Internet. CERN käynnisti oman WWW-palvelimensa vuonna 1991, ja monet ideasta kiinnostuneet liittyivät siihen nopeasti. HTML-normia ylläpitää vuonna 1994 perustettu kansainvälinen yritysten ja yhteisöjen yhteenliittymä W3C (World Wide Web Consortium).
HTML:n alkuperäinen tarkoitus oli pikemminkin kuvata WWW-sivun rakennetta kuin sen ulkoasua, mutta sivujen kirjoittajat halusivat ennen pitkää paremmat mahdollisuudet vaikuttaa myös dokumenttiensa ulkoasuun. Selainvalmistajat vastasivat tarpeeseen esittelemällä HTML-määritykseen kuulumattomia elementtejä, joilla esitystapaa saattoi kuvailla. Monet näistä elementeistä jouduttiin myöhemmin ottamaan mukaan viralliseen HTML-määritykseen käytännön standardeina. Nykyisin monia elementtejä jälleen puuttuu itse HTML:stä, sillä ulkoasun kuvailussa on siirrytty erillisiin tyyliohjeisiin, jotka kuvataan CSS-kielellä. CSS:ään siirtyminen paitsi yksinkertaisti HTML:ää, myös helpotti sivujen luomista ja päivittämistä.
Historia ja vakiointi > Ensimmäiset määrittelyt

Berners-Lee julkaisi ensimmäisen kuvauksen HTML:stä Internetissä vuoden 1991 lopulla. Siinä oli 22 elementtityyppiä, joista 13 on edelleen käytössä HTML 4:ssä. Berners-Lee suunnitteli HTML:n SGML:n sovellukseksi, mutta vasta IETF toteutti määrittelyn sen avulla vuonna 1993. IETF:n määrittely oli vedos, joka raukesi kuuden kuukauden päästä. Se sisälsi NCSA Mosaicin tukeman kuvien lisäyksen dokumentteihin. Dave Raggett julkaisi kilpailevan HTML+:n, joka sisälsi myös jo käytössä olleet taulukot ja lomakekentät.
Historia ja vakiointi > HTML 2.0

Alkuvuodesta 1994 IETF muodosti HTML-työryhmän laatimaan ”HTML 2.0” -määritelmän, joka julkaistiin vuonna 1996 koodinimellä RFC 1866. Siihen tehtiin joitain lisäyksiä, kuten tiedoston tallennus palvelimelle, RFC 1867; taulukot, RFC 1942; kuvakartat, RFC 1980; merkistömäärittelyt ja lang-attribuutti, RFC 2070.
Historia ja vakiointi > HTML 3.0 ja 3.2

IETF julkaisi huhtikuussa 1995 myös standardiehdotuksen HTML 3.0:sta, mutta sekin raukeni viiden kuukauden kuluttua ilman toimenpiteitä. Tämä standardiehdotus sisälsi monia Raggettin HTML+:n ominaisuuksista, kuten matemaattisten kaavojen sisällyttämisen dokumenttiin, taulukot ja tekstin sijoittelun kuvien ympärille. Ainoa selain, joka osasi HTML 3.0:aa, oli W3C:n Arena.
IETF:n työryhmän toiminta hiipui, ja työryhmä lakkautettiin syyskuussa 1997. Pitkään HTML:n kehittäminen oli omia koodejaan määritelleiden selainvalmistajien, lähinnä Netscapen ja Microsoftin varassa.
W3C:n suorittama standardointityö jatkui tammikuussa 1997, kun se julkaisi HTML 3.2:n. Siitä jätettiin kokonaan pois matematiikan tuki, ja siihen lisättiin pääosa Netscapen määrittelemistä sivun ulkomuotoa kuvaavista koodeista.
Historia ja vakiointi > HTML 4.0

Loppuvuodesta 1997 julkaistiin HTML 4.0. Siinä on kolme tasoa: tiukassa versiossa monia vanhentuneita elementtityyppejä on määritelty laittomiksi, kun taas siirtymävaiheen versiossa näiden käyttö on yhä sallittu; kolmas versio sallii lisäksi Netscape 2.0:n aikoinaan esittelemät kehykset, joiden avulla sivun voi koostaa useasta erillisestä osasivusta.
Historia ja vakiointi > HTML 4.0 > HTML 4.01

HTML 4:ää päivitettiin huhtikuussa 1998 ja joulukuussa 1999 HTML 4.01:ksi. Siitä julkaistiin myös toukokuussa 2000 tiukkaan standardiin perustuva ISO-standardi ISO/IEC 15445:2000. HTML 4.01 määriteltiin myös XML:n avulla, jolloin syntyi XHTML.