stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
CGI Suomi
Asiakkaat

CGI:n asiakkaita ovat suuret ja keskisuuret yritykset sekä julkishallinto. Yhtiön liikevaihdosta noin 55 prosenttia saadaan yksityiseltä sektorilta, jossa toimialoista suurimpia ovat finanssi- ja energiatoimi- ja liikenneala.
CGI kuuluu suurimpiin valtion ict-toimittajiin Suomessa. Se toimittaa palveluita esimerkiksi valtion virastojen yhteiseen datakeskukseen.
CGI:n asiakkaisiin kuuluu esimerkiksi:
OP Ryhmä, jolle on tuotettu muun muassa digipalveluita, kehitystyötä  ja tiedonhallinnan it-palveluita
Stora Enso, jolle tarjotaan muun muassa projekti- ja sovellushallintapalveluita
Valmet, jolle tuotetaan kapasiteetti- ja loppukäyttäjäpalveluiden lisäksi muun muassa kyberturvallisuupalveluita.
Fintrafficille on kehitetty Liikennetilanne-palvelua ja HSL:lle Reittiopasta. It-toimintonsa yhtiölle ovat ulkoistaneet muun muassa Fennia, HKScan, HMD Global ja LähiTapiola.
Yrityskulttuuri

Yhtiön johto on toivonut, että mahdollisimman moni konsernin työntekijöistä omistaisi CGI:n osakkeita. Vuonna 2015 Suomessa olevista työntekijöistä noin 70 prosenttia oli osakkaita, vuonna 2023 noin 85 prosenttia.
CGI on halunnut nostaa eri tavoin naisten osuutta työntekijöiden määrässä. Vuonna 2022 naisten osuus oli noin 40 prosenttia, kun alan keskiarvo on noin 24 prosenttia.
Toisin kuin monet muut it-alan toimijat, CGI ei käytä ulkopuolista apua rekrytointiin. Sen sijaan se hyödyntää omilta työntekijöiltään saatuja vinkkejä, joista heille maksetaan palkkio.
Vuonna 2018 CGI ja Telia alkoivat rekrytoida työntekijöitä henkilöstöalan yritys Academyn niille räätälöimän ServiceNow-koulutuksen kautta. Vuonna 2020 CGI alkoi kouluttaa pilviteknologian ammattilaisia Cloudeamus-koulutusohjelmallaan. Ensimmäiset sata aws-pilviympäristöön perehtynyttä opiskelijaa valmistuivat helmikuussa 2021. Koulutusinvestointi on maksanut CGI:lle useita miljoonia euroja. Vuonna 2021 noin puolet CGI:n uusista työntekijöistä löytyi vanhojen työntekijöiden antamien vinkkien perusteella.
Vuonna 2021 CGI kertoi neuvottelevansa yrityskohtaisesta työehtosopimuksesta. Tammikuussa 2022 yhtiö kävi Suomen ensimmäisen paikallisen työehtosopimusneuvottelun it-alalla. Yhtiön edustajien lisäksi neuvotteluissa oli mukana myös Insinööriliiton lakimies. Siinä missä alan valtakunnallisen sopimuksen korotus oli 1,8 prosenttia, CGI antoi työntekijöilleen 3 prosentin kokonaiskorotuksen. Sopimuksessa määriteltiin bonus- ja palkkiomallien, vakuutusten sekä sairaan lapsen hoitopalvelujen lisäksi myös oikeus hybridityöntekoon ja palkalliseen hyväntekeväisyystyöpäivään.
Tunnustuksia

Vuonna 2015 Helsingin kaupungin ja helsinkiläisten yritysten Ilmastokumppanit-verkosto valitsi CGI:n ja Sesonkia Oy:n kehittämän Aromi-järjestelmän viiden parhaan ympäristöteon joukkoon. Suurkeittiöille tarkoitettu järjestelmä auttaa suosimaan kulloisenkin satokauden tuotteita. Järjestelmän avulla on vähennetty merkittävästi esimerkiksi kurkkuja ympärivuotisesti viljelevien tilojen päästöjä.
Vuonna 2017 CGI:n kehittämä kuurojen tulkkaussovellus Chabla voitti Blue Arrow Awards –kilpailussa pääpalkinnon ja lisäksi Asiakaskokemus- ja Yhteiskunnallinen vaikutus –kategoriat.
Vuonna 2018 CGI:n Ruisrockille tuottama "Bringing Emotion Into Customer Insight – Ruisrock Video Analytics" -videoanalytiikkaratkaisu voitti digimedia-alan töille tarkoitetun Grand One-kilpailun Paras datan käyttö -sarjan.
Vuonna 2022 CGI oli ensimmäistä kertaa it-alan kymmenen ihannetyöpaikan joukossa Suomessa, sijalla kahdeksan. Seuraavana vuonna se sijoittui kuudenneksi.
Aiheesta muualla

CGI:n suomenkieliset kotisivut
CGI Suomen pääkonttori Helsingin Pitäjänmäellä.
Kanye Westin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 West vuonna 2010
Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 10 |  |
| ↙Livealbumit | 2 |  |
| ↙Kokoelmat | 3 |  |
| ↙Singlet | 53 |  |
Tämä on yhdysvaltalaisen rap-artisti Kanye Westin diskografia.
Albumit > Studioalbumit

The College Dropout (2004)
Late Registration (2005)
Graduation (2007)
808s & Heartbreak (2008)
My Beautiful Dark Twisted Fantasy (2010)
Yeezus (2013)
The Life of Pablo (2016)
Ye (2018)
Jesus Is King (2019)
Donda (2021)
BULLY (2025)
Albumit > Yhteistyöalbumit

Watch the Throne (2011) (Jay-Z:n kanssa)
Cruel Summer (2012) (GOOD Musicin kanssa)
Kids See Ghosts (2018) (Kid Cudin kanssa)
Jesus Is Born (2019) (Sunday Service Choirin kanssa)
Emmanuel (2020) (Sunday Service Choirin kanssa)
Vultures 1 (2024) (Ty Dolla $ignin kanssa)
Vultures 2 (2024) (Ty Dolla $ignin kanssa)
Vultures 3 (2024) (Ty Dolla $ignin kanssa)
Albumit > Livealbumit

Late Orchestration (2006)
VH1 Storytellers: Kanye West (2010)
Singlet

| --- | --- |
 ”Through the Wire” (2003)  ”All Falls Down” (feat. Syleena Johnson) (2004)  ”Jesus Walks” (2004)  ”The New Workout Plan” (2004)  ”Diamonds from Sierra Leone” (2005)  ”Gold Digger” (feat. Jamie Foxx) (2005)  ”Heard ’Em Say” (feat. Adam Levine) (2005)  ”Touch the Sky” (feat. Lupe Fiasco) (2006)  ”Drive Slow” (feat. Paul Wall, GLC) (2006)  ”Can’t Tell Me Nothing” (2007)  ”Stronger” (2007)  ”Good Life” (feat. T-Pain) (2007)  ”Flashing Lights” (feat. Dwele) (2007)  ”Homecoming” (feat. Chris Martin) (2008)  ”Love Lockdown” (2008)  ”Heartless” (2008) :  ”Amazing” (feat. Young Jeezy) (2009)  ”Paranoid” (feat. Mr Hudson) (2009)  ”Power” (2010)  ”Runaway” (feat. Pusha T) (2010)  ”Monster” (feat. Jay-Z, Rick Ross, Nicki Minaj, Bon Iver) (2010)  ”All of the Lights” (feat. Rihanna) (2010)  ”Black Skinhead” (2013)  ”Bound 2” (2013)  ”Famous” (2016)  ”Father Stretch My Hands” (2016)  ”Fade” (2016)  ”Yikes” (2018)  ”All Mine” (2018)  ”Follow God” (2019)  ”Closed on Sunday” (2019)  ”Vultures” (2023)  ”Talking / Once Again” (2024)  ”Carnival” (2024)  "Slide" (2024)
Vähä Aitasalo

Vähä Aitasalo
| --- | --- |
Sijainti:  Kuhmoinen Pirkanmaa Suomi
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  102,5 m 
Pinta-ala:  43,8 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vähä Aitasalo on Päijänteen saari Pirkanmaalla Kuhmoisissa.
Maantietoa

Saari on 1,2 kilometriä pitkä, 710 metriä leveä ja sen pinta-ala on 43,8 hehtaaria . Se sijaitsee Tehinselän länsiosassa aivan Kuhmoisten kirkonkylän edustalla olevassa saaristossa. Saari on kaksiosainen. Koillispuoli yhtyy lounaisosaan 130 metriä leveän ja matalan kannaksen kautta. Koillisosa on 730 metriä pitkä ja 420 metriä leveä. Lounaisosa on vastaavasti 800 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Kannaksella kasvaa vähän puita ja siihen työntyy kaakosta 300 metriä pitkä lahti ja vastakkaiselta suunnalta toinen lahti. Viereinen Iso Aitasalo jää länsipuolella olevan 40-200 metriä leveän salmen taakse. Salmen eteläpuolella on matalikolla neljä luotoa yhdessä ryhmässä . Vastakkaisella puolella sijaitsee suurempia saaria. Niitä ovat Valakka, Sitkee, Töttö ja kuusi muuta pikkusaarta. Suuremmat pikkusaaret sijaitsevat korkeintaan 200 metrin etäisyydellä Vähä Aitasalosta. Tämä alue on vielä luotaamatta . Pohjoispuolella sijaitseva Suppa on 300 metrin päässä, mutta saarien välistä kulkee veneväylä. Valakassa on väylää opastava kummeli. Saariryhmän suuria saaria ovat vielä alle 600 metriä länteen sijaitseva Lampsalo, 700 metriä luoteeseen sijaitseva Sarvisalo ja 300 metriä kaakkoon sijaitseva Pukki. Vähä Aitasalo on verrattain matala ja sen korkein mäki kohoaa 24 metrin korkeuteen Päijänteestä. Se sijaitsee saaren koillispäässä. Myös länsipäässä on mäki ja se kohoaa noin 19 metrin korkeuteen. Saaren asutus on vähäistä. Sen koillispuolella on kaksi vapaa-ajan asuntoa.
Historiaa

Vuoden 1938 taloudellisessa kartassa saaria kutsuttiin karttanimellä ”Aitasalot”. Kartassa näkyy yksi rakennus saaren koillispäässä . Alueen saarissa asusteli kalastaja mökeissä tai majoissa. Tällainen voi olla taloudellisessa kartassa näkyvä rakennus. Mökkiä on kutsuttu Artturinmajaksi . Vuoden 1965 peruskartassa on saarella kaksi mökkiä samalla paikalla kuin nykyäänkin.
Dobber

Dobber on ruotsalainen farkkujen valmistaja. Dobberin perustivat 1974 ruotsalaiset Dan ja Björn. Miesten etunimistä DB he kehittivät nimen Dobber.
Dobber tekee farkkujen lisäksi paitoja ja takkeja.
Nationalismi

Nationalismi eli kansallisuusaate on aate, joka korostaa kansallismielisyyttä eli kansojen ja kansakuntien merkitystä kulttuurissa tai politiikassa. Johonkin kansaan kuuluvat ihmiset ilmentävät nationalistista ajattelutapaa, mikäli he välittävät kansallisesta identiteetistään tai pyrkivät saavuttamaan (tai säilyttämään) itsemääräämisoikeuden.
Nationalismi oli kahdensadan vuoden ajan menestyvä ja vastustamaton poliittinen oppi maailmassa, jonka seurauksena Euroopan maiden rajat piirrettiin 1800-luvulla uusiksi. Klassinen poliittinen nationalismi on pyrkinyt saattamaan valtion rajat yhteneväisiksi kansakuntien rajojen kanssa. Kansallisvaltiossa kansallisuus ja kansalaisuus vastaavat siis toisiaan.
Nationalismi on poliittinen oppijärjestelmä, jonka tunnepitoinen perusta on isänmaallisuus eli patriotismi, joka tarkoittaa rakkautta tai omistautumista omaa maata kohtaan. Isänmaallisuus on nationalismin kaikkien muotojen taustalla, mutta kaikki patriootit eivät ole nationalisteja. Isänmaallinen voi olla ilman sitä, että näkee kansakunnan välineenä esittää poliittisia vaatimuksia.
Määritelmät

Nationalismin voi laajasti määritellä käsitykseksi, että kansakunta on poliittisen järjestäytymisen keskeinen periaate. Sellaisenaan se perustuu kahteen ydinolettamukseen. Ihmiskunnan katsotaan olevan luonnostaan jakautunut erillisiin kansakuntiin. Katsotaan myös, että kansakunta on sopivin ja ehkä jopa ainoa laillinen poliittisen vallan yksikkö. Klassinen poliittinen nationalismi on sen vuoksi pyrkinyt saattamaan valtion rajat yhteneväisiksi kansakuntien rajojen kanssa. Kansallisvaltiossa kansallisuus ja kansalaisuus vastaavat siis toisiaan.
Nationalistit ajattelevat, että kansallisvaltio on poliittisen järjestymisen korkein ja toivottavin muoto, sillä se tarjoaa sekä kulttuurisen koheesion että poliittisen yhtenäisyyden. Nationalismi ei kuitenkaan aina liity separatismiin, sillä joillekin nationalistisille kansoille, kuten baskeille, voi riittää poliittinen itsehallinto ilman itsenäistä valtiotakin.
Määritelmät > Kolme nationalismia

Iso sivistyssanakirja (2008) ja Kielitoimiston sanakirja antavat hakusanalle nationalismi kolme merkitystä. Nationalismi voi olla kansallismielisyyttä, oman kansan, kielen ja kulttuurin arvostamista ja suosimista. Se voi tarkoittaa myös kansallisuusaatetta, vaatimusta oman kansan vapaudesta, oman kielen käyttämisestä ja oman kulttuurin kehittämisestä. Nationalismi voi olla myös kansalliskiihkoa, katsomusta oman kansan paremmuudesta.
Muodot

Nationalismin muotoja ovat poliittinen, kulttuurinen ja etninen nationalismi.
Poliittinen nationalismi pitää kansakuntaa luonnollisena poliittisena yhteisönä, ja se ilmenee yleensä kansallisen itsemääräämisoikeuden ajatuksena.
Kulttuurinen nationalismi asettaa etusijalle kansakunnan elvyttämisen selvästi erotettavana kulttuurina, ei niinkään itsehallintona.
Etninen nationalismi perustuu ensisijaisesti vahvaan tietoisuuteen kansallisista eroista ja halusta säilyttää ne.
Nationalismi on monimutkainen ja hyvin monimuotoinen ideologinen ilmiö. Siitä on olemassa selkeästi erottuvia poliittisia, kulttuurisia ja etnisiä muotoja. Nationalismin poliittiset seuraukset ovat olleet laaja-alaisia ja joskus ristiriitaisia. Nationalismiin on yhtäältä liitetty periaatteellinen käsitys kansallisesta itsemääräämisoikeudesta, joka perustuu siihen oletukseen, että kansakunnat ovat tasa-arvoisia. Nationalismia on myös käytetty perinteisten instituutioiden ja vakiintuneen yhteiskunnallisen järjestyksen puolustamiseen, sekä sodan, valloituksen ja imperialismin lietsomiseen.
Poliittisen nationalismin merkittävimmät, myös toistensa kanssa kilpailevat perinteet ovat:
Liberaalinationalismi, joka tavoittelee kansansuvereniteettia, kannattaa vapautta ja pitää eri kansakuntia tasa-arvoisina
Konservatiivinen nationalismi, joka pyrkii nationalismin avulla säilyttämään yhteiskunnallisen järjestyksen ja puolustamaan perinteisiä instituutioita
Laajenemishaluinen (ekspansiivinen) nationalismi; militaristinen suuntaus, joka yhdistää kansallisen arvovallan imperiumin hallintaan ja pitää kansoja eriarvoisina. Pan-nationalismi on sen laji, joka pyrkii yhdistämään samoja kulttuuripiirteitä jakavia kansoja joko laajentumisen tai poliittisen solidaarisuuden kautta.
Kolonialisminvastainen ja postkolonialistinen nationalismi; Euroopan ulkopuolella esiintyvä suuntaus, joka pyrki itsenäisyyteen siirtomaavallasta
Perusta

Nationalismin aineksia ovat tutkija Hans Kohnin mukaan kiintymys kotiseutuun, omaan kieleen, samanlaista syntyperää oleviin ihmisiin tai tuttuihin tapoihin ja elämänmuotoon. Näistä syntyy yhteiskunnassa vaikuttava tekijä, kun tapahtuu niin sanottu "kansallinen herääminen" eli syntyy kansallistietoisuus, jossa erilliset ryhmät integroituvat ja identifioituvat kansaksi tai kansallisuudeksi. Kansallistietoisuuden syntyyn voi liittyä merkittäviä taloudellisia tai poliittisia tapahtumia tai muutoksia, ja usein siihen liittyy myös määrätietoista herätystyötä. Suuri merkitys kansallistietoisuuden syntymiseen on koulutuksella, taloudellisilla tekijöillä, kulkuyhteyksillä ja kommunikaatioverkostojen synnyllä.
Nationalismin syntymistä edellyttää määrätynlainen historiallinen tilanne, eikä se siis Kohnin mukaan ole luontainen ryhmätunne. Nationalismi voi tulla ajankohtaiseksi tilanteessa, jossa jokin totuttu etu, kuten kansallinen suvereniteetti on vaarassa. Joskus edellytykset nationalismille syntyvät, kun poliittinen ja taloudellinen tilanne on pitkään ollut vakaa. Nationalismin kehittyminen jollakin alueella on kuitenkin monisyinen ja vähittäinen prosessi. Euroopassa 1700-luvun lopulta lähtien ilmenneeseen moderniin nationalismiin yhdistetään usein demokratia, teollistuminen ja yhteiskunnan modernoitumiskehitys. Sivistyneistön osuus on yleensä keskeinen, mutta nationalististen liikkeiden kannattajina voi olla maasta riippuen eri yhteiskuntaluokkia aatelistosta porvaristoon ja työväenluokkaan.
Symbolit, tavat, seremoniat ja kulttuuri

Nationalismia ylläpidetään kansallisilla tunnuksilla, symboleilla, tavoilla ja seremonioilla ja ne ovat osa nationalismin voimakasta subjektiivista ja emotionaalista puolta. Niihin kuuluvat liput, kansallislaulut, paraatit, kansalliset rahayksiköt, juhlalliset valat, etnografiset museot, sotamuistomerkit, passit ja rajat.
Jotkut nationalismin tutkijat ovat liittäneet nationalismin nousun historiallisesti vakiintuneiden valtauskontojen vaikutuksen heikkenemiseen, sillä kansakunta on symbolien, tapojen ja seremonioiden kautta noussut palvonnan kohteeksi ja ottanut aikaisemmin jumaluudelle kuuluneen aseman. Anthony D. Smithin mukaan nationalismi on maallistettu versio aikaisemmista uskonnollisista valituksi tulemisen myyteistä.
Keskeistä nationalismissa on kulttuuri, sillä kansakunnan käsite liittyy suureksi osaksi kulttuuriin. Nationalististen liikkeiden alkuvaiheissa perustetaan usein kirjallisuusseuroja, tutkitaan historiaa, järjestetään musiikkijuhlia ja julkaistaan kulttuurilehtiä. Joissakin etnisissä yhteisöissä oma kirjallinen korkeakulttuuri on luotu vasta nationalististen liikkeiden läpimurron yhteydessä. Menneisyyden nationalistisessa rakentamisessa on käytetty nationalistista historiankirjoitusta, arkeologiaa ja kielitiedettä. Kansallinen mytologia on saatettu luoda vanhojen aineistojen uutena yhdistelmänä, joka on saatu sopimaan traditioon ja se on osittain säilynyt nykyaikaan saakka. Kulttuurisidostensa takia etninen ja kansallinen identiteetti ovat suhteellisen pysyviä ja ne muuttuvat hitaammin kuin muut identiteetit. Tämä on nähty erääksi syyksi siihen, miksi nationalismi on menestynyt maailmanlaajuisesti.
Suhde muihin ideologioihin

Nationalismi on eri aikoina ollut edistyksellistä tai taantumuksellista, demokraattista tai autoritaarista, rationaalista tai irrationaalista, vasemmistolaista tai oikeistolaista. Nationalismista ovat omilla tavoillaan kiinnostuneet hyvinkin vastakohtaiset ideologiset perinteet: niin liberaalit, konservatiivit, sosialistit, fasistit kuin jopa kommunistitkin. Mahdollisesti ainoastaan valtion kieltävä anarkismi on aina ollut nationalisminvastaista.
Kansakunnasta, nationalismin eräästä perustasta, eri poliittisilla ideologioilla on erilaisia näkemyksiä. Liberaalit näkevät kansakunnan inklusiivisena ja korostavat kansakunnan poliittista kuuliaisuutta. Liberaalien mukaan kansakunta voi olla monirotuinen ja monikulttuurinen. Konservatiivit taas näkevät kansakunnan eksklusiivisena ja korostavat kansakunnan yhteistä kansallista identiteettiä ja historiaa. Fasistit näkevät kansakunnan orgaanisesti yhtenäisenä, joskus rodullisena, yhteiskunnallisena kokonaisuutena, joka antaa yksilön olemassaololle tarkoituksen ja merkityksen. Fasistit myös näkevät kansakunnat toistensa kilpailijoina. Fundamentalisteille kansakunnat ovat uskonnollisia kokonaisuuksia, ”uskovien” yhteisöjä.
Sosialisteille kansakunta on usein ihmiskunnan keinotekoinen jakaja, ja siksi poliittisella kuuliaisuudella tulisi heidän mukaansa olla kansainvälinen eikä kansallinen luonne. Tärkeitä kansallisuusaatteen kriitikoita olivatkin sosialistiset teoreetikot kuten Karl Marx ja Friedrich Engels. Useimpien marxilaisten mukaan porvarillinen valtio on yksi historiallinen välivaihe, ja kansakunnat sekä nationalismi häviävät lopulta kokonaan. Lenin salli kansakuntien, kuten Suomen vielä erota Venäjästä, jotta ne yhdistyisivät myöhemmin vallankumousten kautta sosialistiseen maailmanvaltioon tai internationaaliin. Stalinin aikana Neuvostoliiton valtion symboliikka kuitenkin omaksui kansallisvaltioilta tuttuja tunnuksia, hyödynsi kansankulttuuria valtiollisessa propagandassaan ja sovelsi omaa kieli- ja kulttuuripolitiikkaansa. Myös kolmannessa maailmassa valtaan nousi useita nationalistisia sosialististen valtioiden päämiehiä.
Historia > Synty

Johann Gottfried von Herder otti nationalismi-termin yleiseen käyttöön 1770-luvulla. Häntä pidetään kulttuurisen nationalismin perustajana. Herder sekä esimerkiksi Johann Gottlieb Fichte ja Friedrich Jahn korostivat saksalaisen kulttuurin ainutlaatuisuutta ja ylivertaisuutta. Herder uskoi, että jokaisen kansakunnan luovuuden lähde on sen Volksgeist, 'kansanhenki', joka ilmenee sen lauluissa, myyteissä ja legendoissa. Kulttuurinen nationalismi vallitsi tyypillisimmillään varsinkin 1800-luvun Saksassa. Sen myöhempiä ilmentymiä ovat esimerkiksi Yhdysvaltain musta nationalismi sekä intialainen nationalismi.
Poliittisen nationalismin ajatus syntyi Ranskan vallankumouksessa vuonna 1789. Siihen asti maat oli käsitetty ”valtakuntina”, ”ruhtinaskuntina” tai ”kuningaskuntina”. Maan asukkaat olivat ”alamaisia”, joiden poliittinen identiteetti muodostui kuuliaisuudesta hallitsijalle tai hallitsijadynastialle, mutta ei millekään kansalliselle identiteetille tai isänmaallisuudelle. Ranskan vallankumoukselliset nousivat kuningasta vastaan kuitenkin ”Ranskan kansan” nimissä. Heidän ajatuksiinsa vaikuttivat Jean-Jacques Rousseaun kirjoitukset ja uusi kansan itsehallinnon doktriini. Poliittinen nationalismi syntyi siis vallankumouksellisena ja demokraattisena oppina, joka heijasti ajatusta siitä, että ”kruunun alamaisista” pitäisi tulla ”Ranskan kansalaisia”, ja että kansakunnasta pitäisi tulla oma herransa.
Nationalismi nousi kahdesta päälähteestä. Siihen liittyi romantiikalle tyypillinen tunteen ja identiteetin ylistys. Nationalismiin liittyi myös – tuolloin liberaalina pidetty – kansansuvereniteetin vaatimus, jossa oikeutetun valtion tulee perustua pikemminkin kansakuntaan kuin esimerkiksi hallitsijasuvun tai Jumalan valtaan. Sekä romanttinen ”identiteettinationalismi” että liberaali ”kansannationalismi” olivat tuolloin erityisesti keskiluokan liikkeitä.
Samanlaisia nationalistisia ajatuksia syntyi muuallakin Euroopassa Napoleonin valloittamien kansojen havitellessa itsenäisyyttä. Italiassa ja Saksassa, jotka olivat jo kauan olleet jaettuna useisiin valtioihin, valloitus auttoi muodostamaan ensi kertaa kansallisen yhtenäisyyden tunteen uudella nationalismin kielellä, joka perittiin Ranskasta. Nationalistiset ajatukset levisivät 1800-luvulla myös Etelä-Amerikkaan, missä Simón Bolívar johti vallankumouksia, joista syntyivät Espanjasta itsenäiset Etelä-Amerikan valtiot.
Historia > Nousu hallitsevaksi opiksi

Nationalismi nousi kahdensadan vuoden ajaksi maailman menestyksekkäimmäksi ja vastustamattomimmaksi poliittiseksi opiksi, minkä seurauksena Euroopan rajat piirrettiin 1800-luvulla uusiksi. Nationalistisia kapinoita puhkesi Turkin, Itävallan ja Venäjän monikansallisissa valtakunnissa, Italiassa, tšekkien ja unkarilaisten piirissä sekä Saksassa. Italiasta tuli yhtenäinen valtio vuonna 1861 ja Saksasta 1871.
Aluksi nationalismi oli nousevan keskiluokan vaalima ideologia, jota tukivat vahvat armeijat kuten Preussin armeija. 1800-luvun lopulla nationalismista oli tullut jo laaja kansanliike, johon kuului kansallislippujen heiluttelu, kansallislaulut, isänmaallinen runous ja kirjallisuus, julkiset seremoniat ja kansalliset juhlapäivät. Nationalismista tuli massojen politiikan kieli, minkä teki mahdolliseksi peruskoulutuksen kasvu, lukutaidon yleistyminen ja sanomalehtien leviäminen. Samalla nationalismin luonne alkoi muuttua. Se oli alun perin liittynyt liberaaleihin ja edistyksellisiin liikkeisiin, mutta nyt sitä alkoivat omia konservatiiviset ja taantumukselliset poliitikot. Nationalismi alkoi merkitä sosiaalista koheesiota, järjestystä ja vakautta, etenkin nousevan sosialismin haasteen edessä. Nationalismi pyrki sulauttamaan voimistuvan työväenluokan kansakuntaan ja näin säilyttämään vakiintuneen yhteiskuntajärjestyksen. Isänmaallinen kiihko ei enää syntynyt poliittisen vapauden tai demokratian kaipuusta vaan entisaikojen kansallisen kunnian ja sotilaallisten voittojen muistelusta. Sellainen nationalismi muuttui yhä voimakkaammin kansalliskiihkoiseksi ja muukalaisvihamieliseksi. Jokainen kansakunta korosti omia ainutlaatuisia tai ylempiarvoisia ominaisuuksiaan samalla kun muut kansakunnat nähtiin vieraina, epäluotettavina tai uhkaavina. Tämä uusi nationalistinen ilmapiiri ruokki kolonialistista laajenemista 1870- ja 1880-luvuilla, mikä seurauksena vuosisadan lopulla suurin osa maailmaa oli eurooppalaisten hallussa. Osaltaan sen luomasta kansainvälisestä kilpailusta ja epäluulosta alkoi myös ensimmäinen maailmansota vuonna 1914.
Pan-nationalismi nousi 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa. Erityisen vahvoja olivat panslavismi, joka tavoitteli kaikkien slaavikansojen yhdistymistä, sekä aggressiivinen pangermanismi, joka havitteli Suur-Saksaa sekä saksalaisten hallitsemaa Eurooppaa. Saksalainen ekspansiivinen kansalliskiihko huipentui kansallissosialistien rotuopeissa.