stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
David Markson
Elämä

David Merrill Markson syntyi Albanyssä New Yorkissa 20. joulukuuta 1927. Hän opiskeli Union Collegessa ja Columbian yliopistossa, missä hän myös opetti jonkin verran aloitellessaan kirjallista uraansa journalistina ja kustannustoimittajana. Vaikka Marksonin ensimmäinen romaani julkaistiin jo 1950-luvun lopulla, hän tuli tunnetuksi vasta 60-vuotiaana 1980-luvulla Wittgenstein’s Mistress -romaanin myötä. Sen jälkeen hänen suosionsa kasvoi tasaisesti siinä määrin, että hän totesi eräälle haastattelijalle: ”Eräs ystäväni sanoi, että minun pitää varoa, ettei minusta tule tunnettu tuntemattomuuteni takia.”
Markson kuoli New Yorkissa, asunnossaan West Villagessa, mistä hänen lapsensa löysivät hänet vuoteestaan 4. heinäkuuta 2010.
Myöhäistuotanto

Myöhäistuotannossaan Markson kehittää edelleen Wittgenstein’s Mistress -romaanin minimalistista ja viittaustentäyteistä tyyliä. Romaaneista puuttuu suurin osa perinteisestä romaanimuodosta. Läheisesti Marksonia itseään muistuttava kirjailijahahmo pohtii taiteilijoiden vastoinkäymisiä halki historian. Lukijan luomislukossa hahmoa kutsutaan nimellä Lukija (Reader); This Is Not A Novelissa Writer; Vanishing Pointissa Author; ja Marksonin viimeisessä romaanissa, The Last Novel, hän on Novelist. Markson kuvaili romaanien tapahtumia: ”Minulla on hahmo, joka istuu yksin makuuhuoneessaan pää täynnä kaikkea, mitä hän on elämänsä aikana lukenut.” Marksonin kirjoitusporsessiin sisältyi ”muistiinpanojen raapustelua 3×5-tuumaisille luettelokorteille” ja korttien keräämistä kenkälaatikon kansiin, kunnes ne olivat valmiita käsikirjoitusmuotoon laitettaviksi. Markson toivoi, että hänen neljä viimeistä romaaniaan julkaistaisiin joskus yksissä kansissa.
Sarjan ensimmäisen osan Reader’s Block julkaisi Dalkey Archive Press vuonna 1996, ja sitä seurasivat This Is Not A Novel (Counterpoint, 2001), Vanishing Point (Shoemaker & Hoard, 2004) ja The Last Novel (Shoemaker & Hoard, 2007).
Reader’s Blockin suomennos Lukijan luomislukko ilmestyi ntamolta syksyllä 2015.
Suomennettu tuotanto

Lukijan luomislukko suom. Kari Aronpuro ja Silja-Maaria Aronpuro, ntamo, 2015. ISBN 978-952-215-609-9
Tuotanto

Epitaph for a Tramp Dell, 1959.
Epitaph for a Dead Beat Dell, 1961.
The Ballad of Dingus Magee; Being the Immortal True Saga of the Most Notorious and Desperate Bad Man of the Olden Days, His Blood-Shedding, His Ruination of Poor Helpless Females, & Cetera Bobbs-Merrill, 1965.
Miss Doll, Go Home Dell, 1965.
Going Down Holt Rinehart Winston, 1970.
Springer's Progress Holt, Rinehart & Winston, 1977.
Malcolm Lowry's Volcano: Myth, Symbol, Meaning Times Books, 1978.
Wittgenstein's Mistress Dalkey Archive, 1988.
Collected Poems Dalkey Archive Press, 1993.
Reader's Block Dalkey Archive Press, 1996.
This Is Not a Novel Counterpoint, 2001.
Vanishing Point Shoemaker & Hoard, 2004.
The Last Novel Shoemaker & Hoard, 2007.
Rögle BK

| Rögle BK |
| --- | --- |

Perustettu:  1932
Kaupunki:   Ängelholm
Kotiareena:  Catena Arena
– kapasiteetti:  4 600
Sarjataso:  SHL
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Hampus Sjöström
Puheenjohtaja:   Daniel Koch
Päävalmentaja:   Roger Hansson
Kapteeni:   Anton Bengtsson
Hopeaa:  2 (2021, 2024)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rögle BK on ruotsalainen jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Ängelholm. Seura pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla SHL:ssä, jonne se nousi kaudeksi 2015–2016. Aikaisemmin se on pelannut Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä 1992–1996, 2008–2010 ja 2012–2013. Joukkue on ollut kahdesti SHL:n loppuottelusarjassa ja hävinnyt molemmat, vuosina 2021 ja 2024.
Jäädytetyt numerot

1 Kenth Svensson
9 Lennart Åkesson
13 Roger Elvenes
19 Kenny Jönsson
25 Stefan Elvenes
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 65 |  | Christoffer Rifalk | L | 2026 | Kalix, Ruotsi |  |
| 75 |  | Arvid Holm | L | 2027 | Ljungby, Ruotsi |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 3 |  | Michael Kapla | L | 2025 | Eau Claire, Wisconsin, Yhdysvallat |  |
| 5 |  | Ludvig Claesson (A) | L | 2025 | Ljungsarp, Ruotsi |  |
| 16 |  | Lucas Ekeståhl Jonsson | L | 2028 | Tukholma, Ruotsi |  |
| 24 |  | Mattias Göransson | L | 2027 | Grums, Ruotsi |  |
| 45 |  | Gregor Biber | L | 2026 | Krems, Itävalta |  |
| 51 |  | Calle Själin | L | 2026 | Östersund, Ruotsi |  |
| 58 |  | Filip Johansson | R | 2026 | Västerås, Ruotsi |  |
| 62 |  | Eric Bürger | L | 2026 | Vallentuna, Ruotsi |  |
| 77 |  | Jesper Pettersson | R | 2026 | Tukholma, Ruotsi |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 7 |  | Carter Ashton | L | LH | 2025 | Winnipeg, Manitoba, Kanada |
| 8 |  | Linus Sandin | R | OLH | 2027 | Uppsala, Ruotsi |
| 12 |  | Brady Ferguson | L | VLH / KH | 2025 | Lewisville, Texas, Yhdysvallat |
| 17 |  | Max Karlsson | L | H | 2025 | Växjö, Ruotsi |
| 18 |  | Dennis Everberg (A) | L | LH | 2027 | Västerås, Ruotsi |
| 20 |  | Joachim Blichfeld | R | LH | 2025 | Frederikshavn, Tanska |
| 21 |  | Henry Bowlby | L | VLH / KH | 2025 | Edina, Minnesota, Yhdysvallat |
| 23 |  | Josh Dickinson | L | KH | 2026 | Georgetown, Ontario, Kanada |
| 27 |  | Linus Sjödin | L | KH / OLH | 2025 | Ängelholm, Ruotsi |
| 28 |  | Anton Bengtsson (C) | L | KH | 2027+2 | Nässjö, Ruotsi |
| 32 |  | Isac Solberg | L | H | Juniori | Ljungby, Ruotsi |
| 36 |  | Axel Smeds | R | KH | 2025 | Helsingborg, Ruotsi |
| 37 |  | Albin Sundsvik | L | KH | 2027 | Tukholma, Ruotsi |
| 52 |  | Felix Nilsson | L | H | 2027 | Tukholma, Ruotsi |
| 62 |  | Luboš Horký | R | LH | 2025 | Znojmo, Tšekki |
| 67 |  | Leon Bristedt (A) | L | VLH / KH | 2029 | Tukholma, Ruotsi |
| 72 |  | Daniel Zaar | R | OLH | 2026 | Helsingborg, Ruotsi |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Roger Hansson
Apuvalmentaja: Max Bohlin
Apuvalmentaja: Pelle Prestberg
Maalivahtivalmentaja: Peter Hirsch
Videovalmentaja: Zach Ellenthal
Fysiikkavalmentaja: Erik Olsson
Huoltopäällikkö: Frederik Andersen
Huoltopäällikkö: Jonas Elofsson
Puheenjohtaja: Daniel Koch
Toimitusjohtaja: Hampus Sjöström
Apulaistoimitusjohtaja: Jacob Strandberg
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rögle BK (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
AIA (ruotsiksi)
| n k SHL |
| --- | --- |
Joukkueet (2023–24):  Frölunda HC  Färjestad BK  HV71  IK Oskarshamn  Leksands IF  Linköping HC  Luleå HF  Malmö Redhawks  Modo Hockey  Rögle BK  Skellefteå AIK  Timrå IK  Växjö Lakers  Örebro HK 
Rögle valkoisissa pelipaidoissa Björklöveniä vastaan ​​vuonna 2008
Sumerin varhaisdynastinen kausi
Sumerin varhaisdynastinen kausi I 2900–2700 eaa.

Joidenkin tietojen mukaan jo tällöin rakennettiin Meskalamdugin ja Akalamdugin Urin kuninkaanhaudat. Joko Džemdet Nasr tai tämä dynastia päättyi suureen tulvaan, joka on antanut aihetta vedenpaisumustaruihin. Kahdeksan "taruhallitsijaa" mainittiin Sumerin kuningasluettelossa ennen tulvaa. Hallitsijoille annetaan kuningasluettelossa tuhansien vuosien hallitusaikoja – ajat on ehkä kerrottu kertoimella. Ensimmäiset historialliset kuninkaat tulivat noin 2900–2700.
Sumerin varhaisdynastinen kausi III 2600–2350 eaa.

Varhaisdynastisen kauden loppuvaihe oli hyvin kuohuva. Kaupunkivaltiot elivät rinnakkain ja taistelivat raivokkaasti keskenään ylivallasta Sumerissa. Lagašin ja Umman kaupunkien kiista viljellystä Gu-Edinan maakaistaleesta jatkui. Noin 11 dynastiaa seurasi toinen toistaan nopeassa tahdissa. Tämä aika jaetaan kausiin IIIa ja IIIb. Kausi IIIb liittyi Lagašin ja Umman nousuun.
Tälle kaudelle tyypillinen tapahtumasarja on kuvaus myöhäisen varhaisdynastisen kauden alusta: 2570 eaa. Kišin johtaja oli Urukin vallan alla, kunnes Kišin Mesilim kukisti Urukin. N. 2550 eaa. Mesilimin johtaman Kišin valta ulottui koko Sumerin yli. Pian Urin Mesannepadda (2560–2525 eaa.) kaatoi Kišin ja Urukin. Adabin Lugalanemundu laajensi valtakuntansa lyhyeksi aikaa Persianlahdelta Välimerelle, valtakunnan rajoina Turkin Taurus- ja pohjoisen Zagrosvuoret.
Lagašiin syntyi näihin aikoihin voimakas poliittinen keskus, jota ei mainita Sumerin kuningasluettelossa ehkä poliittisista syistä.
Urnašen aikana rakennettiin temppeli ja maassa käytiin vilkasta kauppaa. Lagašissa palvottiin sotaisaa Ningirsu-jumalatarta.
Noin 2425 eaa. Urnanšen pojanpoika Eannatum valloitti koko Sumerin, Urin, Urukin, Akšakin, Kišin kaupungit sekä alisti Sumerin ulkopuolella olevat Marin ja Elaminkin. Eannatumin ajalta on niin sanottu korppikotkien steela, kalkkikivipaasi, jossa näkyy sumerilaisia sotilaita kypärineen, keihäineen ja kilpineen sekä kuningas johtamassa joukkoa taisteluun sotakirveineen. Joukoilla oli myös sotavaunuja, ja teksti kertoo menestyksekkäästä sodasta Ummaa vastaan.
Palatsin virkamiehet, papit ja ylimystö verottivat Lagašissa yhä ankarammin kansaa.
Silloin kansa tai jokin poliittinen ryhmittymä nosti valtaistuimelle Urukaginan eli Uru-Inim-ginan, jonka kerrotaan palauttaneen kansalle sille kuuluvat oikeudet, Urukagina vähensi verotusta ja pienensi byrokratiaa. Historiantutkijat kiistelevät siitä, miten todellisia, syvällisiä ja pitkäkestoisia uudistukset olivat..
Joka tapauksessa pian naapurikaupungin Umman hyökkäys kukisti Urukaginan.
Umman johdossa oleva Lugalzaggesi valtasi koko Sumerin. Lugalzaggesi väitti valloittaneensa maata Välimerelle asti. Hän siirsi pääkaupunkinsa Urukiin. Kanavia ylläpidettiin tämän jälkeen muualla kuin Lagašissa, joka oli Umman rajanaapuri ja vanha vihollinen. Lugalzaggesin kukisti n. 20 vuoden jälkeen Akkadin Sargon, joka oli kaapannut Kišissä vallan. Sargon pani Lugalzaggesin kahleisiin näytteille pyhän kaupungin Nippurin Enlilin temppelin pääovelle.
Varhaisdynastisen kauden dynastioita

Kišin ensimmäinen dynastia:  Etana, Enmebaragesi
Urukin ensimmäinen dynastia:  Enmerkar, Lugalbanda, Gilgameš
Urin ensimmäinen dynastia:  Meskalamdugn Mesannepadan Puabi
Adabin ensimmäinen dynastia:  Lugal-Anne-Mundu
Kišin kolmas dynastia:  Kubaba
Urukin toinen dynastia:  Enšakušanna
Lagašin ensimmäinen dynastia:  Ur-Nanše, Eannatum, En-anna-tum I, Entemena, Urukagina
Urukin kolmas dynastia:  Lugal-Zage-Si (Eli Lugalzaggesi)
Sumerin varhaisdynastisen kauden jako

Varhaisdynastinen I, 2900–2700 eaa. seemiläisten levittäytyminen maahan,  Etana kuninkaana n. 2750 eaa.
Varhaisdynastinen II, 2700–2600 eaa. alkupuolella Kišin imperiumi, lopussa Gilgamešin perustama Urukin suurvalta kesti 50 vuotta.
Varhaisdynastinen III eli VD III, 2600–2350 eaa. Lagašin ja Umman riita, muita vastaavia kiistoja, lopussa Umman Lugalzaggesi yhdisti Sumerin noin 20 vuodeksi. Akkadin Sargon kukisti Lugalzaggesin.
IIIa 2600–2450 eaa.
IIIb 2450–2425 eaa. suurvallan rakentanut Adabin Lugal-Anne-Mundu, valta ulottui Zagrosilta Persianlahteen ja Välimerelle
VD IIIc 2425–2350/2320 eaa. Lagašin dynastia
VD IIId 2400–2350 eaa. Urukin dynastia, Lugalzaggesi
Väestö ja kaupungit

Uruk oli yhksi suurimmista varhaisdynastisen ajan kaupunegsia. Sen väkiluku oli huipussaan välillä 50 000 – 80 000. Jos Sumerissa oli paljon maaseudun väestöä, sen väkiluku olisi ollut 800 000 – 500 000. Koko maailmassa oli niihin 27 miljoonaa ihmistä
Varhaisdynastisen kauden kaupunkien väkilukuja Modelskin mukaan.
| kaupunkivaltio | 2800 eaa>  | 2600 eaa>  | 2500 eaa>  | 2300 eaa>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Adab | 11 000  | ? | 13 000  | 10 000  |
Akshak: ?
Awan: ?
| Bad-tibira | 16 000  | ? | ? | ? |
Eridu: ?
Hamazi: ?
| Kish | 40 000  | ? | 25 000  | 10 000  |
| Larsa | ? | ? | 10 000  | ? |
Mari: ?
Sippar: ?
| Shuruppak | 20 000  | ? | 17 000  | ? |
| Ur | 6 000  | ? | ? | ? |
| Uruk | 80 000  | 80 000  | 50 000  | ? |

Arvioitu Umman kuninkaan Lugalzaggesin valtakunnan laajuus, oranssinpunaisella.
Skellefteå AIK

| Skellefteå AIK |
| --- | --- |

Perustettu:  1921
Kaupunki:   Skellefteå
Kotiareena:  Skellefteå Kraft Arena
– kapasiteetti:  6 001
Sarjataso:  SHL
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Erik Forssell
Puheenjohtaja:   Daniel Fåhraeus
Päävalmentaja:   Andreas Falk  Pierre Johnsson
Kapteeni:   Jonathan Pudas
Mitalit
Kultaa:  4 (1978, 2013, 2014, 2024)
Hopeaa:  6 (2011, 2012, 2015, 2016, 2018, 2023)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mitalijuhlia Skellefteåssa, joukkueen voitettua Elitserienin 2013.
Skellefteå AIK on ruotsalainen pääsarjatason jääkiekkojoukkue. Seuran perustamisvuosi on 1921. Jääkiekko tuli mukaan lajivalikoimaan vuonna 1943 ja eriytyi omaksi yhdistyksekseen vuonna 1985. Joukkue on voittanut Ruotsin mestaruuden neljästi, vuosina 1978, 2013, 2014 ja 2024.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 30 |  | Gustaf Lindvall | L | 2026 | Skellefteå, Ruotsi |  |
| 32 |  | Linus Söderström | L | 2027 | Tukholma, Ruotsi |  |
| 35 |  | Alexander Hellnemo | L | 2025 | Böblingen, Saksa |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2 |  | Leo Sundqvist | L | Juniori | Skellefteå, Ruotsi |  |
| 4 |  | Rasmus Bergqvist | L | Juniori | Skellefteå, Ruotsi |  |
| 5 |  | Axel Sandin Pellikka | R | Laina | Jällivaaran kunta, Ruotsi |  |
| 6 |  | Måns Forsfjäll | L | 2027 | Skellefteå, Ruotsi |  |
| 7 |  | Frans Haara | R | 2026 | Haaparanta, Ruotsi |  |
| 25 |  | Pontus Johansson | L | 2027 | Tukholma, Ruotsi |  |
| 44 |  | Zeb Lindgren | L | Juniori | Uumaja, Ruotsi |  |
| 52 |  | Arvid Lundberg | L | 2028 | Skellefteå, Ruotsi |  |
| 53 |  | Luke Witkowski | R | 2025 | Holland, Michigan, Yhdysvallat |  |
| 58 |  | Oskar Nilsson | L | 2025 | Luulaja, Ruotsi |  |
| 64 |  | Jonathan Pudas (C) | R | 2029 | Kiiruna, Ruotsi |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 9 |  | Lukas Vesterlund | L | KH | 2025 | Härnösand, Ruotsi |
| 11 |  | Max Lindholm | L | LH | 2026 | Österhaningen, Ruotsi |
| 12 |  | Valter Lindberg | L | KH | 2028 | Skellefteå, Ruotsi |
| 14 |  | Andreas Johnsson | L | LH | 2027 | Gävle, Ruotsi |
| 16 |  | Linus Lindström | L | KH | 2025 | Skellefteå, Ruotsi |
| 17 |  | Pär Lindholm (A) | L | KH / VLH | 2027 | Kusmark, Ruotsi |
| 19 |  | Mārtiņš Dzierkals | L | LH | 2025 | Riika, Latvia |
| 22 |  | Jonathan Johnson | L | KH | 2027 | Gävle, Ruotsi |
| 24 |  | Oscar Lindberg | L | KH / VLH | 2027 | Skellefteå, Ruotsi |
| 26 |  | Anton Heikkinen | L | LH | 2025 | Nässjö, Ruotsi |
| 27 |  | Oskar Vuollet | L | KH / VLH | 2026 | Skellefteå, Ruotsi |
| 28 |  | Michael Brandsegg-Nygård | R | LH | Laina | Oslo, Norja |
| 29 |  | Ludvig Warg | L | KH / OLH | 2025 | Skellefteå, Ruotsi |
| 33 |  | Zeb Forsfjäll | L | KH | 2026 | Skellefteå, Ruotsi |
| 71 |  | Jonathan Davidsson | R | OLH | 2025 | Tyresö, Ruotsi |
| 96 |  | Rickard Hugg (A) | L | VLH | 2028 | Hudiksvall, Ruotsi |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Andreas Falk
Päävalmentaja: Pierre Johnsson
Apuvalmentaja: Pontus Petterström
Maalivahtivalmentaja: Krister Holm
Videovalmentaja: Martin Lundholm
Fysiikkavalmentaja: Stefan Thomson
Huoltopäällikkö: Torbjörn Lundqvist
Huoltopäällikkö: Mikael Lundström
Presidentti: Daniel Fåhraeus
Toimitusjohtaja: Erik Forssell
Urheilutoimenjohtaja: Niclas Lundkvist
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuran kotisivut (ruotsiksi)
Eurohockey joukkueinfo (englanniksi)
| n k SHL |
| --- | --- |
Joukkueet (2023–24):  Frölunda HC  Färjestad BK  HV71  IK Oskarshamn  Leksands IF  Linköping HC  Luleå HF  Malmö Redhawks  Modo Hockey  Rögle BK  Skellefteå AIK  Timrå IK  Växjö Lakers  Örebro HK
Frans Martikainen

Frans Iivari Martikainen (22. elokuuta 1889 Tohmajärvi (Värtsilä) – 4. syyskuuta 1930) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916.
Perhetausta ja koulutus

Martikaisen vanhemmat olivat työnjohtaja Jafet Martikainen ja Kristiina Kervinen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna  1930 Lahja Helmi Johanna Ruotsalaisen kanssa.
Martikainen kävi kuusi luokkaa Kuopion klassillista lyseota. Hän kävi Jääkärialipäällystölle järjestetyn upseerikurssin Kadettikoulussa vuonna 1921 ja sotilaspedagogisen kurssin vuonna 1926.
Jääkärikausi

Martikainen työskenteli konttoristina Kuopiossa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 25. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin 21. helmikuuta 1917 Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin edelleen elokuussa vuonna 1917 siviilitöihin Saksaan.
Sisällissodan jälkeinen aika

Martikainen palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen kesäkuussa vuonna 1918 ja astui Armeijan palvelukseen 10. kesäkuuta 1918 aliupseeriksi ylennettynä. Hänet sijoitettiin 3. Jääkärirykmenttiin, josta muodostettiin myöhemmin ensin Savon jääkärirykmentti 3 ja sitten Uudenmaan rykmentti. Martikainen toimi rykmentissä kirjurialiupseerina I pataljoonan esikunnassa. Hän oli komennettuna 16. lokakuuta - 14. joulukuuta 1918 väliseksi ajaksi saksankielen tulkiksi Haminan taistelukouluun. Uudenmaan rykmentissä hänet siirrettiin 18. joulukuuta 1918 koulutusaliupseeriksi 1. komppaniaan. Armeijasta Martikainen erosi 14. heinäkuuta 1919 ja toimi myöhemmin 1. huhtikuuta 1920 - 1. maaliskuuta 1921 Värtsilän suojeluskunnan paikallispäällikkönä. Takaisin Armeijan palvelukseen Martikainen astui 15. kesäkuuta 1921 nuorempana upseerina ja hänet sijoitettiin Karjalan kaartin rykmenttiin, josta hänet siirrettiin 10. elokuuta 1923 alkaen Polkupyöräpataljoona 1:een, jossa hän toimi nuorempana upseerina ja aseupseerina ja hoiti satunnaisesti komppanianpäällikön tehtäviä. Polkupyöräpataljoonasta hänet siirrettiin 8. toukokuuta 1926 Santahaminan komendanttiviraston adjutantiksi, mistä hänet siirrettiin edelleen 2. tammikuuta 1927 alkaen joukkueenjohtajaksi Suomenlinnan paikalliskomppaniaan. Armeijasta hän erosi toistamiseen 30. elokuuta 1928. Hänet haudattiin Malmin hautausmaahan.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Aliupseeri 10. kesäkuuta 1918  Varavääpeli 9. heinäkuuta 1918  Vääpeli 8. elokuuta 1918  Vänrikki 15. kesäkuuta 1921  Luutnantti 6. joulukuuta 1923 |    |  Vapaudenmitali 1. lk.  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki |
Jääkäripataljoonan 2. komppania.
Marmorisiipi

| Marmorisiipi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Kaaliperhoset Pieridae
Alaheimo::  Kaaliperhoset Pierinae
Tribus::  Anthocharidini
Suku::  Marmorisiivet Euchloe
Laji::  ausonia
Kaksiosainen nimi
 Euchloe ausonia  (Hübner, 1804) 
Katso myös
   Marmorisiipi Wikispeciesissä   Marmorisiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marmorisiipi eli aroauroraperhonen (Euchloe ausonia) on kaaliperhosten heimoon kuuluva keskikokoinen perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Molempien sukupuolten siivet ovat pohjaväriltään valkoiset. Etusiipien etureunassa voi olla tummaa kehnää. Etusiipien kärjissä tumma väri keskittyy siipisuonten ympärille ja siiven keskiosan puolella se päättyy tummaan poikkiraitaan. Siiven etuosan tumma diskoidaalitäplä kaartuu keskiosastaan selvästi siiven tyveä kohti ja sen keskiosa on siiven alapinnalla valkoinen. Etusiivet ovat kärjestään suipot. Takasiipien alapinnat ovat laajalti kellanvihreät. Tuntosarvet ovat lyhyemmät ja paksummat kuin sinappi- tai arosinappiperhosella. Siipiväli on 40–48 mm.
Marmorisiipi on ulkonäöltään jokseenkin identtinen lounaanmarmorisiiven (Euchloe crameri) kanssa, mutta lajien elinalueet ovat erilliset.
Levinneisyys ja lentoaika

Marmorisiipeä tavataan Keski-Aasiasta ja eteläiselle Balkanille ja Etelä-Italiaan ulottuvalla alueella. Aikuiset perhoset lentävät yhdestä kahteen sukupolvena maaliskuulta heinäkuuhun.
Marmorisiipi on tavattu Suomesta yhden kerran. Yksilö löytyi vuonna 2009, kun Luonnontieteellisen keskusmuseon tutkijat kävivät läpi erään edesmenneen perhosharrastajan kokoelmaa. Perhosyksilö oli pyydystetty Helsingissä, vuonna 1970 Venäjältä tapahtuneen massiivisen sinappiperhosvaelluksen aikana ja määritetty tuolloin todennäköisesti sinappiperhoseksi.
Elinympäristö ja elintavat

Esiintymisalueellaan laji on yleinen ja se viihtyy avoimilla, kuumilla ja kuivilla paikoilla. Perhonen on voimakas lentäjä, eikä laskeudu paikoilleen kovin usein. Kotelo talvehtii, joskus useammankin talven ajan.
Ravintokasvi

Toukka käyttää ravinnokseen monien ristikukkaisten kukintoja ja hedelmystöjä.
Martti Luther ja islam

Turkin sulttaani Suleiman Suuri (1520–1566)
Martti Luther (saks. Martin Luther; 10. marraskuuta 1483 Eisleben, Saksin vaaliruhtinaskunta, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 18. helmikuuta 1546 Eisleben) oli saksalainen munkki ja teologi, jonka opetukset käynnistivät uskonpuhdistuksen katolisessa kirkossa ja johtivat protestanttisen luterilaisen kirkkokunnan syntymiseen.
Luther arvosteli voimakkaasti islamia ja nimitti Muhammedia "piruksi ja Saatanan esikoiseksi". Turkkilaisten hyökkäys Wieniin vuonna 1529 sai Lutherin näkemään islamissa maailmanlopun enteitä. Toisaalta Luther kuitenkin ihaili muslimien yksinkertaista elämää ja omistautumista uskonnolle.
Suhtautuminen osmanien hyökkäykseen

Turkkilaisten hyökkäys Eurooppaan sai Martti Lutherin näkemään islamin apokalyptisena uhkana ja enteenä lopun ajoista. Vuonna 1518 kirjoitetussa 95 teesin selitysteoksessaan hän ei vielä hyväksynyt vastarintaa, minkä takia häntä syytettiin antautumismielialasta. Hän piti turkkilaisia Jumalan kristityille lähettämänä rangaistuksena, raamatullisen maailmanlopun lähetteinä, jotka tuhoaisivat antikristuksen, jonka Luther uskoi olevan Paavi. Hän vastusti jatkuvasti ajatusta Pyhästä sodasta ”ikään kuin kansamme olisi kristittyjen armeija turkkilaisia vastaan, jotka olivat Kristuksen vihollisia. Tämä on täysin ristiriidassa Kristuksen opetuksia ja nimeä vastaan.”
Vuonna 1526 Luther kirjoitti teoksessa Ob Kriegsleute auch in seligem Stande sein können (suom. Voivatko sotilaatkin kuulua autuaalliseen säätyyn?), että kansakunnan puolustaminen kelpaa perusteeksi oikeutettuun maalliseen sotaan. Kun vuonna 1529 Suleiman Suuri ja hänen osmaniarmeijansa piiritti Wieniä,  Luther kirjoitti rukouksen, jossa hän pyysi Jumalaa ”antamaan keisarille ikuisen voiton vihollisista”. Vuonna 1529 Vom Kriege wider die Türken -teoksessaan Luther kehotti toistuvasti keisari Kaarle V:tä ja saksalaisia taistelemaan maallisessa sodassa turkkilaisia vastaan. Hän lisäsi, että hengellinen sota vierasta uskoa vastaan oli pidettävä erillään maallisesta ja tuli käydä rukouksen ja katumuksen avulla.