stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sulkava
Palvelut

Sulkavan yhteinäiskoulu toimii kahdessa kirkonkylässä ja Lohilahdella. Kunnassa toimii myös Sulkavan lukio sekä kansalaisopisto.
Sulkavalla on terveysasema.
Kunta ostaa sähkönsä Lumme Energialta. Käytännössä kunta saa kaiken sähkönsä Solarigo Systems Oy:n Sulkavalle vuonna 2023 rakentamasta aurinkovoimalasta.
Kulttuuri > Nähtävyydet

Sulkavan Vanhassa Lossirannassa sijaitsee Rauhaniemen museoalue. Alueella sijaitseva paikallismuseo jaktaa 1930-luvulla kirkonkylään perustetun museon toimintaa. Särentäaidan rajaamalla alueella sijaitsee ulkomuseoalue ja tukkilaismuseo.
Linnavuoren laella on 1100-luvulta peräisin olevan puolustusvallin jäännökset. Sulkavan Lohikoskella sijaitseva Julunkivi on yksi Suomen suurimmista siirtolohkareista.
Partalansaaren Auvilan kylällä sijaitsevat Sarsuinmäen tykkipatterit ovat osa talvisodan jälkeen rakennettua Salpalinjaa. Paikalle tuotiin vuonna 1994 myös museotykki. Telataipaleen kanava on yksi kenraali Aleksandr Suvorovin 1790-luvulla rakennuttamasta Suvorovin sotakanavista, jotka ovat vanhimmat kanavat Suomessa.
Kulttuuri > Tunnettuja Sulkavalla syntyneitä, kuolleita tai vaikuttaneita henkilöitä

Kaarlo Hämäläinen, nimineuvos ja muinaisesineiden keräilijä
Heikki Kainulainen, kansanedustaja
Riitta Kauppinen, kansanedustaja
Tuula H. Laaksovirta, Eduskunnan kirjaston johtaja
Kauko Miettinen, veneenrakentaja, Sulkavan Suursoutujen isä.
Eila Pellinen, iskelmälaulaja
Seppo Pohjolainen, muusikko
Timo Rautiainen, muusikko
Tuija Saresma, yhteiskuntatieteilijä
Albin Savola, lähetyssaarnaaja
Paavo Seppänen, sosiologi ja professori
Johannes Petri Stråhlman, pappi ja rehtori
Kauko Tulonen, metsänhoitaja ja yritysjohtaja, metsäneuvos
Vilho Vartiainen, laulaja
Timo Vihavainen, historiantutkija, professori
Kulttuuri > Tapahtumia

Joitakin Sulkavalla järjestettäviä tapahtumia:
Saimaan vesistön Partalansaaren kiertävät jokakesäiset Sulkavan Suursoudut on järjestetty vuodesta 1968 lähtien. Kyseessä on Suomen suurin soututapahtuma.
Jukolan viesti järjestettiin Sulkavalla vuonna 2003.
Suomen rajavartiolaitoksen Immolassa toimivan Raja- ja merivartiokoulun perinteinen Jukajärven marssi lähtee Sulkavalta Hympyräjärven takaa.
Sulkavan kirjasto järjestää myös tapahtumia.
Kulttuuri > Media

Kunnan paikallislehti on nimeltään Sulkava-lehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa.
Kulttuuri > Uskonto

Sulkavalla toimii Suomen evankelis-luterilaisen kirkkoon kuuluva Sulkavan kappeliseurakunta
sekä Suomen ortodoksisen kirkkoon kuuluva Saimaan ortodoksinen seurakunta. Sulkavan seurakunta lakkautettiin joulukuussa 2022, minkä jälkeen se liitettiin Savonlinnan seurakuntaan.
Kulttuuri > Uskonto > Pyhäkköjä

Sulkavan kirkko on rakennettu vuonna 1822. Sen suunnitteli Italiassa syntynyt valtionarkkitehti Charles Bassi. Erikoisuutena kirkossa on saarnatuolin lisäksi alttarin oikealla puolella lukkarin tuoli. Kirkon paikka periytyy 1600-luvulta. Kellotapuli on vuodelta 1770 ja sen arvellaan olevan Sulkavan vanhin rakennus. Ristikirkon pihassa sijaitsee myös paikalta puretun kirkon paikalle rakennettu hautakammio. Pistolekors-sukua ja alueen muita arvohenkilöitä oli haudattu aiempien kirkkojen lattian alle. Hautojen päälle rakennettiin 8-kulmainen holvi edellisen kirkon hirsistä.
Sulkavan toinen kirkko on vuonna 1934 rakennettu Lohikosken kirkko Lohilahden kylässä. Lohikosken kirkko ja Lohilahden kylänraitti Imatran tien varressa on retkikohde uimarantoineen ja kylätoreineen.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat nimikkoruoat. Sulkavan perinneruoiksi valittiin talkkuna ja tirripaisti.
Urheilu

Tunnettuja sulkavalaisia urheilijoita ovat:
Kalevi Hämäläinen, hiihdon olympiavoittaja
Konsta Hämäläinen, juoksija
Viljo Kämäräinen, kestävyysjuoksija
Ari Paunonen, kestävyysjuoksija
Toni Sirviö, keihäänheittäjä
Jukka Vihavainen, kehonrakentaja
Urheilu > Liikuntapaikkoja

Sulkavalla sijaitsevia liikuntapaikkoja ovat liikuntahalli, kuntosali, liikuntakentät, ulkokuntosali, kuntoportaat, kolme virallista uimarantaa ja frisbeegolfrata.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sulkavan kunnan kotisivu
Tilastokeskus – Sulkavan avainluvut
Lohilahden kylä
| n k Etelä-Savon maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Enonkoski  Hirvensalmi  Juva  Kangasniemi  Mikkeli  Mäntyharju  Pieksämäki  Puumala  Rantasalmi  Savonlinna  Sulkava 
Entiset kunnat:  Anttola  Haukivuori  Jäppilä  Kerimäki  Mikkelin maalaiskunta  Pertunmaa  Pieksänmaa  Pieksämäen maalaiskunta  Punkaharju  Ristiina  Savonranta  Sääminki  Virtasalmi 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Sulkavan kirkonkylää vuonna 1961
Sulkavan Linnavuori
Kuva Sulkavan Suursouduista
Sulkavan kirkon kellotorni on vuodelta 1770
Ohratalkkunaa, rapeaa tirripaistia ja piimää
Pakistan Broadcasting Corporation
Aiheesta muualla

Radio Pakistan (englanniksi)
Auranmaa

Auranmaa on Varsinais-Suomen pohjoisosassa sijaitseva historiallis-maantieteellinen alue, joka kuuluu Loimaan seutukuntaan. Asukkaita alueella on noin 20 000.
Auranmaan alueeseen kuuluvat kaikki Loimaan seutukunnan kunnat Loimaata lukuun ottamatta sekä Lietoon vuonna 2015 liitetty Tarvasjoki, joka kuuluu nykyisin Turun seutukuntaan.
Alueella ilmestyy Auranmaan Viikkolehti -niminen paikallislehti, jonka levikki oli 8 129 vuonna 2014. Muissa yhteyksissä Auranmaa esiintyy muun muassa alueella toimivien järjestöjen nimissä.
Kunnat

| --- | --- |
  Aura   Koski Tl   Lieto  Tarvasjoki :   Marttila   Oripää   Pöytyä  Karinainen   Yläne (joissain yhteyksissä)
Auranmaan kunta

2010-luvulla Aura ja Pöytyä suunnittelivat yhdistymistä Auranmaa-nimiseksi kunnaksi. Muodostuneen kunnan väkiluku olisi ollut noin 12 400. Hanke kariutui lopullisesti vuonna 2015 molempien kuntien talousvaikeuksien vuoksi.
Bristol Jupiter

| Bristol Jupiter |
| --- | --- |
 Bristol Jupiter VI Bristol City Museumissa.
Valmistustiedot
Valmistaja:  Bristol Aeroplane Company
Tekniset tiedot
Tyyppi:  mäntämoottori
Rakenne:  tähtimoottori
Bristol Jupiter on Bristol-lentokonetehtaan Pariisin ilmailunäyttelyssä vuonna 1921 esittelemä yhdeksänsylinterinen tähtimoottori, joka kuului ensimmäisiin ei-pyöriviin tähtimoottoreihin. Bristol Jupiter oli ilmajäähdytteisten tähtimoottorien kehityksen suunnannäyttäjä ja samalla yksi tärkeimmistä lentokonemoottoreista maailmansotien välisenä aikana.
Kehitys > Juuret Brazil Straker -konepajalla

Bristolin Fishpondsissa sijainneen Brazil Straker -konepajan pääsuunnittelija Roy Fedden kehitti yhdessä L. F. G. Butlerin kanssa ensimmäisen maailmansodan aikana kaksi tähtimoottoria. Toinen moottoreista oli Jupiter, joka valmistui alkuvuodesta 1918.
Kehitys > Kehitys Cosmos-teollisuusyhtymässä

Vuonna 1918 suuri Cosmos-niminen teollisuusyhtymä hankki itselleen Brazil Strakerin ja antoi konepajalle nimeksi Cosmos Engineering. Moottoria pidettiin erittäin lupaavana ja sen kehittelyä jatkettiin, vaikka Britannian ilmailuministeriö olikin jo vuonna 1918 valinnut ja standardoinut toisen valmistajan samantyyppisen konstruktion, ABC Dragonflyn lähes kaikkiin vuonna 1918 valmistettaviksi suunniteltuihin lentokoneisiin. Jupiterin prototyyppi, joka painoi 300 kg, antoi 395 hevosvoimaa 29. lokakuuta 1918 tehdyssä koekäytössä. Jupiterista ehdittiin kehittämään sekä kolmisylinterinen versio että kaksirivinen 18-sylinterinen versio ennen Cosmos-yhtymän ajautumista taloudellisiin vaikeuksiin tammikuussa 1920.
Kehitys > Läpilyönti Bristolilla

Cosmos-yhtymän kaaduttua ja ABC Dragonfly -moottorin osoittauduttua kelvottomaksi Britannian ilmailuministeriö oli pakotettu varmistamaan Jupiter-moottorin kehittämisen jatkumisen ja painosti Bristol-lentokonetehtaan ostamaan Cosmoksen jälkeensä jättämät lentokonemoottoritoiminnot. Ilmailuministeriö piti ilmajäähdytteisiä moottoreita edistyksellisinä ja halusi niiden kehittämisen jatkuvan. Bristol sai 15 000 punnalla viisi Jupiter-moottoria sekä valtavan määrän moottorin osia, piirustuksia, laskelmia ja työkaluja. Kaupan mukana yhtiön palvelukseen siirtyivät sekä Roy Fedden että hänen 31-henkinen tiiminsä. Näistä muodostettiin lentokonetehtaan moottoriosasto, josta vuonna 1956 tuli Bristol Engine Company.
Roy Fedden sitoutui kehittämään moottorin valmiiksi kahdessa vuodessa, ja Bristol-lentokonetehdas investoi kehitystyöhön 200 000 puntaa. Lentokonetehtaan johto piti kuitenkin Feddeniä pikemminkin työntekijänä kuin johtajana, josta seurasi monenlaisia kommunikaatio-ongelmia moottoriosaston ja lentokonetehtaan johdon välillä. Tehtaan johto oli juuri aikeissa lopettaa Jupiterin kehittämisen syyskuussa 1921, kun 197 000 puntaa oli käytetty ja Jupiter II -moottorin prototyyppi läpäisi ilmailuministeriön vaativat tyyppitestit kehittäen 400 hevosvoimaa kierrosluvulla 1 625 rpm. Fedden sai luvan viedä moottorin Pariisin ilmailunäyttelyyn, joka järjestettiin lokakuussa 1921. Siellä moottori herätti suurta kiinnostusta maailmansodan jälkeisen ajan ensimmäisenä uutena tehokkaana lentokonemoottorina.
Kehitys > Tuotantoon vuonna 1923

Britannian ilmailuministeriö aloitti Jupiter-moottorin hankintaprosessin jo joulukuussa 1921, ja syyskuussa 1923 tehtiin sopimus 81 moottorin toimittamisesta Kuninkaallisille ilmavoimille. Jo sitä ennen oli tehty ranskalaisen Gnome-Rhône-moottoritehtaan kanssa lisenssisopimus, joka kattoi koko maailman Kansainyhteisön maita lukuun ottamatta.
Kymmenen vuoden aikana tehtiin 17 ulkomaista lisenssisopimusta, ja moottoria valmistettiin vähintään 7 100 kappaletta, mikä oli suuri määrä rauhan aikaa elävässä maailmassa aikana, jolloin purettiin vielä suuria sodan ylijäämävarastoja ja panostukset armeijoiden varustukseen olivat vähäisiä. lähde?
Jatkokehitys

Jupiter IV läpäisi sekä brittiläiset että ranskalaiset tyyppitestit maaliskuussa 1923 ja kehitti niissä 436 hevosvoimaa. Seuraavaan versioihin (V ja VI) tehtiin suuria rakenteellisia muutoksia. Jupiter VI tuotti 480 hevosvoimaa ja painoi 350 kg kesäkuussa 1925 tehdyissä testeissä. VII-versioon asennettiin ahdin ja VIII-versioon Farman-alennusvaihde, joka mahdollisti moottorin kierrosluvun kasvattamiseen 2 200 kierrokseen minuutissa. IX-versio kehitti jo 525 hevosvoimaa ja alennusvaihteella ja ahtimella varustettu X-versio 530 hevosvoimaa 4 877 metrin korkeudessa. Jupiter kilpaili tiukasti vuonna 1927 Armstrong-Siddely-tehtaan Jaguar-moottorin kanssa. Jaguarin muutamista edistyksellisistä piirteistä huolimatta Jupiter voitti ja tuli valituksi muun muassa Handley Page H.P.42 -liikennekoneeseen. Jupiterin viimeinen malli oli XFBM, jota käytettiin vuonna 1929 edellä mainitussa H.P.42 -liikennekoneessa. Siinä Bristolin kaasukäynnistysjärjestelmä mahdollisti moottorin käynnistämisen ohjaamosta käsin. lähde?
Vuonna 1926 Bristol kehitti Jupiter VI:stä turboahdetun version ja antoi sille nimeksi Orion. Moottori kehitti 495 hevosvoimaa 6 096 metrin korkeudessa. Jatkokehittelyä ei aloitettu. Lyhentämällä männän iskun pituutta 7,5 tuumasta (190,5 mm) 6,5 tuumaan (165,1 mm) syntyi halkaisijaltaan selvästi pienempi (1,2 m vs. 1,35 m) moottori, joka painoi vain 310 kg mutta antoi 960 hevosvoimaa. Tämä Mercuryksi nimetty moottori oli tarkoitettu Schneider-nopeuskilpailuihin. Tästä kehitettiin 5-sylinterinen ja 200-hevosvoimainen Titan ja 7-sylinterinen ja 300-hevosvoimainen Neptune vuonna 1929. Viimeksi mainitusta Gnome-Rhône kehitti sitten ”oman” Titan 7 -moottorinsa.
Vuonna 1932 Bristol palasi Mercury-moottorin kehittämisessä Jupiterin sylinterikokoon. Moottori sai nimen Mercury V, joka kuitenkin muutettiin Pegasukseksi. Mercurystä tuli Jupiterin jatkaja hävittäjäkoneen moottorina ja Pegasuksesta pommikoneen moottorina. lähde?
Lisenssivalmistus eri maissa

Jupiterin ensimmäinen ja tärkein lisenssivalmistaja oli ranskalainen Gnome-Rhône, joka maailmanlaajuisen lisenssinsä ansiosta valmisti myös ilmeisesti Suomeen toimitetut Jupiter-moottorit. Gnome-Rhône teki moottoriin lukuisia muutoksia, eikä käyttänyt samoja valmistusmenetelmiä kuin Bristol. Vaikka Bristol toimitti Gnome-Rhônelle uusien versioiden suunnitelmat, eivät tehtaiden valmistamat moottorit vastanneet täysin toisiaan. Gnome-Rhône kehitti vuonna 1927 Jupiterista 7-sylinterisen Titan 7:n, eikä suostunut maksamaan näistä moottoreista lisenssimaksuja Bristolille, vaikka moottori oli kopio Bristol Neptunesta lyhennettyä (165 mm) iskun pituutta myöten. Titanin pohjalta Gnome-Rhône kehitti yhdeksänsylinterisen Mistral 9:n ja siitä edelleen 14-sylinterisen Mistral Major 14:n vuonna 1928. Mistral Major 14K tuotannossa olleet versiot kehittivät vuonna 1932 noin 800900 hevosvoimaa, mikä oli paljon enemmän kuin muut vastaavat moottorit samaan aikaan. Vuonna 1945 Gnome-Rhône yhdistettiin SNECMA-ryhmään, joka jatkoi 14K-moottorin kehittelyä vuoteen 1953 saakka. Gnome-Rhône kehitteli myös suurempia 14- ja 18-sylinterisiä versioita Mistral Majorista sekä läpimitaltaan ainoastaan noin metrisen Mars 14 M:n.
Siemens-Halske hankki Jupiterin lisenssin vuonna 1927 ja rakensi moottoreita vuoteen 1935 saakka. Vuonna Siemens-Halsken Spandaun konepajoista muodostettiin Brandenburgische Motorenwerke Gmbh, jonka tuotteet tunnettiin Bramo-nimellä. Bramon ensimmäinen oma moottori oli vuonna 1930 valmistunut Sh 20, joka oli kehitetty Jupiterin pohjalta. Sen seuraava versio, Bramo Sh 20B otettiin tuotantoon ja sen pohjalta kehitettiin Bramo 323 Fafnir vuonna 1936 ja jopa 2000-hevosvoimainen 14-sylinterinen Bramo 329 Twin Fafnir Sen kehitys lopetettiin kuitenkin vuonna 1939, kun Bramo yhdistettiin BMW:hen. 323 Fafnir pysyi tuotannossa vuoteen 1944 saakka.
Neuvostoliitto hankki myös Jupiterin valmistuslisenssin ja valmisti moottoreita Švetsov M-22 -nimellä useana eri versiona. Neuvostoliitto hankki myös Gnome-Rhonelta 14K Mistral Majorin valmistuslisenssin ja valmisti moottoria nimellä Tumanski M-85 sekä sen jatkokehitelmiä M-86, M-87 ja M-88. M-22 -moottorilla varustettuja Polikarpov I-5 -hävittäjiä rakennettiin noin 800 kpl, I-15 -hävittäjiä 404 kpl ja I-16 -hävittäjiä noin 400 kpl, mikä osoittaa, että Neuvostoliitossa rakennettiin lisenssillä tuhansia Jupiter-moottoreita.lähde?
Vuonna 1924 valmistuslisenssi hankittiin myös Japaniin, jossa moottoria rakensi Nakajima. Jupiterin pohjalta kehitettiin Nakajima Ha-1 Kotobuki -moottori, jota käytettiin mm. Nakajima Ki-27 Nate- ja Mitsubishi A5M Claude -hävittäjäkoneissa, ja tästä edelleen Nakajima Hikari. Neuvostoliiton tapaan Japani hankki Gnome-Rhône 14K Mistral Majorin valmistuslisenssin ja valmisti sitä Nakajima Ha-25/35/105/115 Sakae -nimellä sekä kehitti siitä 18-sylinterisen Nakajima Ha-45 Homare -moottorin.lähde?
Edellä mainittujen lisäksi Jupiteria valmisti mm. italialainen Alfa Romeo (nimellä 126-RC35), puolalainen PZL ja tšekkoslovakialainen Walter Engines.
Käyttö

Jupiter-moottori on ollut asennettuna hyvin moneen eri lentokoneeseen.
Käyttö > Cosmos Jupiter

Bristol Badger
Bristol Bullet
Sopwith Schneider
Westland Limousine
Käyttö > Bristol Jupiter & Gnome-Rhône Jupiter

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Aero A.32  Airco DH.9  Arado Ar 64  Avia BH-25  Bernard 190  Bernard SIMB AB 12  Blanchard BB-1  Blériot-SPAD 51  Blériot-SPAD S.56  Boulton & Paul Bugle  Boulton Paul P.32  Boulton Paul Partridge  Boulton Paul Sidestrand  Blackburn Beagle  Blackburn Nile  Blackburn Ripon  Bristol Badger  Bristol Badminton  Bristol Bagshot  Bristol Beaver  Bristol Bloodhound  Bristol Boarhound  Bristol Brandon  Bristol Bulldog  Bristol Bullfinch  Bristol Jupiter Fighter  Bristol Seely  Bristol Type 72  Bristol Type 75  Bristol Type 76  Bristol Type 89  Bristol Type 92  Bristol Type 118  De Havilland Dingo  De Havilland DH.72  De Havilland DH.50  De Havilland Dormouse  De Havilland Hercules  De Havilland Hound  De Havilland Giant Moth  De Havilland Survey  |  Dornier Do 11  Dornier Do J  Dornier Do X  Fairey IIIF  Fairey Ferret  Fairey Flycatcher  Fairey Hendon  Fizir F1M-Jupiter  Fokker C.V  Fokker F.VIIA  Fokker F.VIII  Fokker F.IX  Gloster Gambet  Gloster Gamecock  Gloster Gnatsnapper  Gloster Goldfinch  Gloster Goring  Gloster Grebe  Gloster Mars  Gloster Survey  Gourdou-Leseurre LGL.32  Handley Page Hinaidi  Handley Page Hampstead  Handley Page Hare  Handley Page Hinaidi  Handley Page HP.12  Handley Page H.P.42  Hawker Duiker  Hawker Harrier  Hawker Hart  Hawker Hawfinch  Hawker Hedgehog  Hawker Heron  Hawker Woodcock  IVL D.26 Haukka  Junkers F 13  Junkers G 31  Junkers W 34  Latécoère 6  NVI F.K.31  Parnall Plover  |  PZL P.7  Saunders Medina  Saunders Severn  Short S.8 Calcutta  Short Springbok  Short Gurnard  Short Kent  Short Rangoon  Short Scylla  Short Springbok  Short S.6 Sturgeon  Short Valetta  Supermarine Seagull  Supermarine Solent  Supermarine Southampton  Svenska Aero/ASJA Jaktfalken  Tupolev I-4  Vickers Type 123  Vickers Type 161  Vickers Jockey  Vickers Type 143  Vickers Type 150  Vickers 131 Valiant  Vickers Vellore  Vickers Vellox  Vickers Vespa  Vickers Viastra  Vickers Victoria  Vickers Vildebeest  Vickers Vimy  Vickers Vimy Trainer  Vickers Wibault Scout  VL E.30 Kotka  Westland Interceptor  Westland Wapiti  Westland Westbury  Westland Witch  Westland-Houston PV.3  |
Käyttö > Švetsov M-22

Kalinin K-5
Polikarpov I-5
Polikarpov I-15
Polikarpov I-16
Tupolev I-4
Jupiter Suomessa > Hankinta Suomeen

Suomen Ilmailuvoimille hankittiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen ylijäämävarastoista peräti 334 kpl Siemens-Halske Sh IIIa -moottoria, jotka oli varattu mm. kotimaisen hävittäjälentokoneen tuotantoon. Moottori osoittautui epäluotettavaksi ja kahden vuosina 1924-1925 rakennetun prototyypin jälkeen jouduttiin toteamaan vuonna 1926, ettei tämän moottorin varaan voida hävittäjäkonetta rakentaa.
Ilmailuvoimien lentokonetehtaan pääsuunnittelija Kurt Berger ja lentokonetehtaan johtajan sijaisena toimiva Rafael Hallamaa tekivät kesällä 1924 opintomatkan Isoon-Britanniaan löytääkseen parempia lentokonemoottoreita. Todennäköisesti Bristol Jupiter löytyi tältä matkalta. Kun Jupiter läpäisi Ison-Britannian ilmailuministeriön 150 tunnin tyyppitestin, suomalaiset vakuuttuivat Jupiter-moottorin hyvyydestä niin, että 7.5.1925 Ilmailuvoimien teknillinen neuvottelukunta standardoi Jupiterin ”sotamoottorikseen” eli käytettäväksi ensilinjan hävittäjissä, tiedustelukoneissa ja pommikoneissa.
Tekniset tiedot

Bristol Jupiter oli 9-sylinterinen tähtimoottori. Moottorin sylinterin halkaisija oli 5,75 tuumaa (146 mm), iskun pituus 7,5 tuumaa (190,5 mm) ja iskutilavuus 1 753 kuutiotuumaa (28,7 litraa). Puristussuhde 5,3:1. Sylinteriryhmä terästä, varustettuna alumiinista valetuilla jäähdytysrivoituksilla ja alumiinikannella. Neljä lautasventtiiliä jokaista sylinteriä kohden. Moottorin versiot pähkinänkuoressa (suluissa Gnome-Rhônen mallitunnus):
Jupiter. Ensimmäinen prototyyppi. Valmistui vuonna 1918 ja tuotti 29.10.1918 järjestetyssä testissä 385 hevosvoimaa kierrosluvulla 2 000/min. Paino 300 kg.
Jupiter I. Toinen Cosmoksella rakennettu prototyyppi, valmistui vuonna 1919. Varustettu alennusvaihteella.
Jupiter II. Moottorissa oli automaattinen kompensaatiomekanismi, joka moottorin lämpölaajetessa korjasi venttiilien ja keinuvipujen välyksiä. Moottori valmistui 1921 ja tuotti 400 hevosvoimaa kierrosluvulla 1625/min.
Jupiter IV (Jupiter 9Aa/9Ab/9Ac). Valmistui 1923 ja läpäisi sekä brittiläiset että ranskalaiset tyyppitestit maaliskuussa 1923 tuottaen 436 hevosvoimaa. Jupiter 9Aa 380 hevosvoimaa, 9Ab ja 9Ac 420 hevosvoimaa kierrosluvulla 1 750/min. 9Ac:ssä puristussuhde 6,57:1, jolloin moottoria piti käyttää kuristettuna 2 000 metrin korkeuteen saakka, jossa saavutettiin vielä tuo 420 hevosvoiman teho.
Jupiter V. Jaettu kampiakseli ja yksiosainen pääkiertokanki kelluvalla alapäällä.
Jupiter VI (Jupiter 9Ag). Muottiin taottu duralumiininen kampikammio ja kolmoiskaasutin. Valmistui kesäkuussa 1925, painoi 350 kg ja kehitti 480 hevosvoimaa kierrosluvulla 2 000/min. Puristussuhde oli 6,57:1 ja 9Ac:n tapaan moottoria oli käytettävä kuristettuna alakorkeuksissa.
Jupiter VII. Varustettu ahtimella ja tuotti 460 hevosvoimaa.
Jupiter VIII (Jupiter 9Ak). Varustettu Farman-alennusvaihteella, joka mahdollisti kierrosluvun nostamisen 2200:een/min. F-merkinnällä varustetuissa malleissa taotut ja kierrekiinnityksellä varustetut sylinterikannet.
Jupiter IX. Tuotti 525 hevosvoimaa.
Jupiter X. Varustettu ahtimella ja alennusvaihteella. Tuotti 530 hevosvoimaa 4 877 metrin korkeudessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bristol Jupiter Wikimedia Commonsissa
Gnome-Rhônen valmistama Jupiter IV 9 Ab Keski-Suomen Ilmailumuseossa
Ryöstö

Pankkiryöstö.
Ryöstö on Suomen rikoslaissa määritelty rikos, jossa toisen omaisuutta anastetaan tai otetaan luvatta käyttöön väkivallan tai sen uhan avulla. Ero varkauteen on se, että ryöstö sisältää ihmiseen kohdistuvaa väkivaltaa tai sen uhkaa.
Ryöstö tuomitaan tekotavan mukaan aina joko perusmuotoisena tai törkeänä. Lievää tekomuotoa ei ole laissa määritelty, koska tällöin tekijää ei tuomita ryöstöstä vaan niistä muista rikoksista, joita teko sisältää, kuten esimerkiksi varkaudesta ja lievästä pahoinpitelystä.
1990-luvulla rikoslain kokonaisuudistuksessa lisättiin ryöstön tunnusmerkistöön myös ryöstöntapainen varkaus. Alun perin ryöstö rikosnimikkeenä tuli 1940-luvulla.Suomessa tunnettuja ryöstöjä ovat esimerkiksi Honda-liiga ja Jatimatic-ryöstöt.
Määritelmä rikoslaissa

"1 § Ryöstö. Joka
"2 § Törkeä ryöstö. Jos ryöstössä
Oikeuskäytäntö

Vuonna 2008 kaikista ryöstöistä tuomittiin perusmuotoisina ryöstöinä 87 % ja törkeinä ryöstöinä 13 %.
Ryöstöstä tuomittiin yksittäisrikoksena 417 syytettyä. Yhdessä tapauksessa päädyttiin 60 päiväsakon sakkorangaistukseen (0 %), ehdollisia vankeusrangaistuksia tuomittiin 171 (41 %), yhdyskuntapalvelua 28 (7 %) ja ehdottomia vankeusrangaistuksia 213 (51 %). Yksittäisrikoksissa keskipituus oli ehdollisissa vankeusrangaistuksissa 7,3 kuukautta ja ehdottomissa 12,7 kuukautta.
Törkeästä ryöstöstä tuomittiin yksittäisrikoksena 63 henkilöä. Tuomioista kuudessa rangaistus oli ehdollista vankeutta (10 %) ja 57:ssä ehdotonta vankeutta (90 %). Ehdottomien vankeusrangaistusten keskimääräinen pituus oli 42 kuukautta.
Ryöstöt on yksi niistä rikoslajeista, joissa nuorten rikoksentekijöiden osuus tekijöistä on suurimpia. Vuonna 2017 ryöstöihin syylliseksi epäillyistä jopa 39,2 prosenttia oli 15–20-vuotiaita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ryöstö Wikimedia Commonsissa
Jyväskylän suurajot 1990

|  Suomen ralli 1990 |
| --- | --- |
 9. osakilpailu 13 osakilpailusta kaudella 1990. 
Sijainti:  Jyväskylä, Suomi
Pituus:  42 erikoiskoetta, 527,61 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Carlos Sainz  Luis Moya  (Toyota Team Europe)
Toinen:   Ari Vatanen  Bruno Berglund  (Mitsubishi Ralliart Europe)
Kolmas:   Kenneth Eriksson  Staffan Parmander  (Mitsubishi Ralliart Europe)
Jyväskylän suurajot 1990 (virallisesti 40. 1000 Lakes Rally) järjestettiin 23.–26. elokuuta 1990. Se oli ralliautoilun maailmanmestaruuskauden 1990 yhdeksäs osakilpailu ja 40. Jyväskylän suurajot koskaan.