stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
C. Wright Mills
Kirjallisuutta > Kirjoja

Aptheker, Herbert: The World of C. Wright Mills. 1960.
Aronowitz, Stanley (toim.): C. Wright Mills: A Three-Volume Set. 2004.
Aronowitz, Stanley: Taking It Big: C. Wright Mills and the Making of Political Intellectuals. 2012.
Eldridge, John: C. Wright Mills. 1983.
Eldridge, John: C. Wright Mills and the Ending of Violence. 2003.
Geary, Daniel: Radical Ambition: C. Wright Mills, the left, and American social thought. University of California Press, 2009. (Luku 6 ja epilogi.)
Hayden, Tom – Aronowitz,  Stanley – Flacks, Richard – Lemert, Charles: Radical Nomad: C. Wright Mills and His Times. 2006.
Horowitz, Irving Louis: C Wright Mills: An American Utopia. Free Press, 1983.
Kerr, Keith: Postmodern Cowboy: C. Wright Mills and a new 21st century sociology. Paradigm Publishers, 2009.
Suoranta, Juha: C. Wright Millsin sosiologinen elämä. 2017.
Rick Tilman, C. Wright Mills: A Native Radical and His American Roots. 1984.
Kirjallisuutta > Artikkeleita

Alarcón, Ricardo (2007): The Return of C. Wright Mills Amid the Dawn of a New Era. (Arkistoitu – Internet Archive)
Aronowitz, Stanley (2003): A Mills Revival? (Arkistoitu – Internet Archive)
Becker, Howard S. (1994): Professional Sociology: The Case of C. Wright Mills. (Arkistoitu – Internet Archive) The Democratic Imagination: Dialogues on the Work of Irving Louis Horowitz, s. 175–187. Toimittanut Ray Rist. New Brunswick: Transaction Books.
Brewer, John D. (2004): Imagining The Sociological Imagination: the biographical context of a sociological classic.
Brewer, John D. (2005): The Public and Private in C. Wright Mills’s Life and Work. Sociology 39 (4), s. 661–677.
Brewer, John D. (2007): C. Wright Mills, the LSE and the sociological imagination. (Arkistoitu – Internet Archive)
Birnbaum, Norman (2009): The Half-Forgotten Prophet: C. Wright Mills.
Dandaneau, Steven P. (2006): The Power Elite at 50: C. Wright Mills's Political Sociology in Midlife Crisis. Fast Capitalism 2.1.
Dawson, Michael (2005): Saturday, December 10, 1960: The Debate That Never Happened.
Domhoff, G. William. 2006: Mills's The Power Elite 50 Years Later. Contemporary Sociology 35. vsk., s. 547–550.
Dreier, Peter (2012): C. Wright Mills Would Have Loved Occupy Wall Street.
Elwell, Frank, W. (2002): The Sociology of C. Wright Mills. (Arkistoitu – Internet Archive)
Freeman, James (2011): Another Side of C.Wright Mills: The Theory of Mass Society. (Arkistoitu – Internet Archive) Logos 10 (4).
Gitlin, Todd: C. Wright Mills, Free Radical.
Judis, John (2001):  Grist for Mills.[vanhentunut linkki] Texas Monthly.
Langman, Lauren (2000): History and Biography in a Global Age: The Legacy of C. Wright Mills.
Miliband, Ralph (1962): Tribute to C. Wright Mills. New Left Review I/15.
Novack, George (1960): The World of C. Wright Mills. International Socialist Review 2 (3), 84–90.
Smith, Mark K. (1999/2009): C. Wright Mills: power, craftsmanship, and personal troubles and private issues. The Encyclopaedia of Informal Education.
Sterne, Jonathan (2005): C. Wright Mills, the Bureau for Applied Social Research, and the Meaning of Critical Scholarship. Cultural Studies ↔ Critical Methodologies 5 (1), s. 65–94.
Suoranta, Juha (2011): C. W. Mills – sosiologisen tiedon, vallan ja eliittien tutkija.[vanhentunut linkki]
Wakefield, Dan (2005): My Columbia: Van Doren, Trilling and Mills. (Arkistoitu – Internet Archive) Columbia College Today, Jan. 2005
Wakefield, Dan (2009a): C. Wright Mills: Before His Time. (Arkistoitu – Internet Archive) The Nation.
Wakefield, Dan (2009b): C. Wright Mills. (Arkistoitu – Internet Archive) The Nation.
Aiheesta muualla > Yleistä

New Left Project – arvioita C. Wright Millsin ja hänen Power Elite -kirjansa merkityksestä.
C. Wright Mills for Dummies. Youtube
Frank Elwellin laaja C. Wright Mills -sivusto. (Arkistoitu – Internet Archive)
C. Wright Millsin tyttärien perustama Mills-sivu (sisältää kuvia Millsistä).
Maison d'Être Philosophy Bookstoren C. Wright Mills sivu.
Millsin tyttärien haastattelu Monthly Review -lehdessä. (Arkistoitu – Internet Archive)
C. Wright Mills and his Power Elite: Actuality today? Sociology-Congress in Köln 2000 workshop.
Valta-teorioista, mukaan lukien C. Wright Millsistä.
Kuusi luentoa C. Wright Millsistä.
Aiheesta muualla > Millsin tekstejä

The Structure of Power in American Society. British Journal of Sociology 1/1958, 9. vsk., s. 29–41.
Letter to the New Left.
The Power Elite (otteita).
The Sociological Imagination (ote). (Arkistoitu – Internet Archive)
Jussi Talasniemi

| Jussi Talasniemi> Erkki Eljas Juhani Talasniemi.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 30. syyskuuta 1937 Nilsiä
Kuollut: 11. lokakuuta 2024 (87 vuotta) Espoo
Ammatti:  kirkkoherra, kirjailija
Vanhemmat:  Erkki Talasniemi ja Saimi Talasniemi s. Miettinen
Puoliso:  Marja-Liisa Talasniemi s. Marttila
Lapset:  2
Muut tiedot
Aktiivisena:  1961‒2010
Koulutus: teologian tohtori 1975
Merkittävät teokset: Sielun pelastus : Christian Scriverin teologia - Seelen Seligkeit: die Theologie Christian Scrivers, väitöskirja.
Tunnustukset:  SVR J 1
Erkki Eljas Juhani (Jussi) Talasniemi (30. syyskuuta 1937 Nilsiä – 11. lokakuuta 2024 Espoo) oli suomalainen pappi, kirkkoherra ja kirjailija.
Perhe ja koulutie

Talasniemi syntyi rovasti Erkki Talasniemen ja kansakoulunopettaja Saimi Talasniemen s. Miettinen perheeseen.
Talasniemi pääsi ylioppilaaksi 1956 Mikkelin lyseosta.
Teologiaa Helsingin yliopistossa

Talasniemen opiskelu toi hänelle kolme tutkintoa. Hän suoritti ylemmän teologian kandidaatin tutkinnon 1961, teologian lisensiaatin tutkinnon 1972 ja väitteli teologian tohtoriksi 1975 teoksella Sielun pelastus, Christian Scriverin teologia.
Oma perhe

Talasniemi avioitui 1960 Marja-Liisa Marttilan kanssa. Puoliso on suorittanut peruskoulunopettajan tutkinnon.
Perheeseen syntyi kaksi lasta (s. 1961 ja 1964).
Papiksi ja pastoraalitutkinto

Talasniemi vihittiin papiksi 1961 Mikkelissä ja suoritti pastoraalitutkinnon 1966.
Työura > Uskonnonopettajana ja sotilaspastorina

Talasniemi toimi Tuusulan yhteiskoulun uskonnonopettajana 1960‒1962 sekä Helsingin ilmatorjuntarykmentin sotilaspastorina 1962.
Työura > Apulaispappina

Talasniemi oli Tuusulan seurakunnan ylimääräisenä apulaisena 1962. Tapiolan seurakunnassa hän toimi papiston apulaisena 1962‒1966 ja virallisena apulaisena 1966‒1975.
Työura > Kirkkoherrana

Talasniemi toimi Kivenlahden seurakunnan kirkkoherrana 1975‒1978 sekä Espoonlahden kirkkoherrana 1979‒2000. Eläkkeelle hän jäi 2000.
Sivutoimia

Herättäjä-Yhdistyksen Espoon paikallisosaston puheenjohtajana Talasniemi oli 1970 ja Helsingin tuomiokapitulin asessorina 1977‒1983. Kirkolliskokousedustajana hän toimi 1978‒1996 sekä Espoon seurakuntayhtymän yhteisen kirkkoneuvoston puheenjohtajana 1993‒1998.
Ansioita, harrastuksia

Talasniemi sai Suomen Valkoisen Ruusun kunniamerkin SVR J 1. Sotilasarvoltaan hän oli vänrikki.
Talasniemi harrasti teologian opiskelua ja seurustelua.
Teoksia

Sielun pelastus: Christian Scriverin teologia – Seelen Seligkeit : die Theologie Christian Scrivers, väitöskirja. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 98. Helsinki 1975, 2. painos 1986
Parannus Scriverin mukaan. Helsingin yliopisto 1961
Sielun pelastus : Christian Scriverin ortodoksis-pietistinen ratkaisu kuolleen uskon ongelmaan. Helsingin yliopisto 1972.
Kedon kukkien tapaan; kuv. Erkki Talvila. Kirjapaja, Helsinki 1978
Onnellinen vaihtokauppa. Kirjapaja, Helsinki 1984
Miksi minä?: kokemuksia uskosta, Jumalasta ja kärsimyksestä; kirj. Jussi Talasniemi ja Simo Talvitie; kuvat Simo Talvitien perhealbumi ym. WSOY 1986
Tervetuloa elämään. Kastekodin kirja; kirj. Raili Heikinheimo, Jussi Talasniemi. Kirjapaja, Helsinki 1994, 3. painos 1997
Tervetuloa elämään. Kummin kirja; kirj. Raili Heikinheimo, Jussi Talasniemi.  Kirjapaja, Helsinki 1994, 10. painos 2001
Sinua minä odotan: lohdutuksen sanoja Raamatusta; kirj. Jussi Talasniemi, Kaarina Kaila. Kirjapaja, Helsinki 1995
Sinua varten: kirkkoonliittyjän kirja. Kirjapaja, Helsinki 1995
Sana kantaa. Kirjapaja, Helsinki 1998
Toimitustöitä

Mietteitä armonjärjestyksestä. Julkaisussa: Vartija 77 (1964), s. 205–211
Christian Scriver: Hartaille sieluille; toim. Jussi Talasniemi. Herättäjä-yhdistys, Lapua 1976
Jumalattoman vanhurskauttaminen: juhlakirja professori Lauri Haikolan täyttäessä 60 vuotta 9.2.1977 – Iustificatio impii: reverendissimo ac doctissimo domino sexagenario Lauri Robert Haikola, doctori theologiae professori in Universitate Helsingiensi die natali IX Februarii MCMLXXVII; toim. Jussi Talasniemi. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 103. Helsinki 1977
Minä kuolevainen: Helsingin hiippakunnan synodaalikirjoitus vuonna 1981; toim. Jussi Talasniemi ja Antti Rusama. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 126. Helsinki 1981
Kirja-arvostelu: Elija Tisbiläinen. Julkaisussa: Teologinen aikakauskirja 88(1983) : 3, s. 320–321
Millaista on olla Lutherin oppilaana Raamatun äärellä tänään? Julkaisussa: Perusta 1983 : 2, s. 12–19
Kirja-arvostelu: Laki ja evankeliumi. Julkaisussa: Teologinen aikakauskirja 89(1984) : 2, s. 137–139
Kirja-arvostelu: Puhe hyvistä teoista. Julkaisussa: Teologinen aikakauskirja 89(1984) : 6, s. 500–501
Evankeliumit kirkossa kuultuina : Raamatun käännös homileettiselta kannalta. Julkaisussa: Teologinen aikakauskirja 95(1990) : 3, s. 232–235
Yksin armosta: Lutheria vuoden jokaiselle viikolle; toimittanut Jussi Talasniemi. Kirjapaja, Helsinki 1996
Kirja-arvostelu: Pieni kirja masentuneelle. Julkaisussa: Teologinen aikakauskirja 107(2002) : 5, s. 482–483
Lauri Haikola ja hänen saunaseuransa; toimittaneet Uolevi Itkonen ja Jussi Talasniemi. Kirjapaja, Helsinki 2003
Seurakuntaelämän uudistaja; toimittaneet Jussi Talasniemi ja Eero Huovinen. Julkaisussa: Kotimaa 2010: 34, s. 27
Äänikasetti

Tämän illan kompletorio. Espoonlahden kirkon kamarikuoro (kuoro), Lasse Erkkilä (johtaja), Timo Lonka (baritoni), Jussi Talasniemi (puhe). SLEY-Kirjat 1994
Rauno Mäntyjärvi

Rauno Aarto Mäntyjärvi (12. maaliskuuta 1936 Sotkamo – 23. toukokuuta 2023 Turku) oli suomalainen lääkäri. Hän oli Kuopion korkeakoulun kliinisen mikrobiologian professori vuodesta 1972. Mäntyjärven tutkimusala oli virologia. Hänen väitöskirjansa käsitteli adenovirusta.
Mäntyjärven puoliso oli professori Maija Mäntyjärvi. Säveltäjä, kääntäjä Jaakko Mäntyjärvi on hänen poikansa.
Herraskosken kanava

Herraskosken kanava
Herraskosken kanava sijaitsee Virroilla ja yhdistää Vaskiveden ja Toisveden järvet. Reitti kanavalle kulkee etelästä Vaskiveden puolelta Keiturinsalmen kautta. Kanava muodostaa Näsijärven reitin yhdessä Muroleen kanavan kanssa. Kanava rakennettiin vuosina 1903–1907, ja se on pituudeltaan 825 metriä. Sulun pituus on 40 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 1,8 metriä. Kanavan ylittää kääntösilta (alikulkukorkeus 5,1 metriä) ja kiinteä maantiesilta (alikulkukorkeus 7,0 metriä).  Se muutettiin automaattiseksi 1978. Kanavan sulkuportit ovat tyypiltään puiset salpausportit tyhjennys- ja täyttöluukuilla ja niiden koneistot ovat sähköhydrauliset. Sen sijaan kääntösillan koneisto on sähkömekaaninen.
Lähes alkuperäisessä asussaan säilyneen kanavan varrelle on istutettu pihtakuusirivistö sekä sembramäntyjä. Alueella on myös kanavanvartijan asuintalo, perinnekylä,Martti Kitusen erämuseolähde? ja kanavamuseo.
Kanava on nykyisin pelkästään matkailukäytössä ja veneiden sulutus toimii itsepalveluperiaatteella. Kanavan käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Meritaito Oy.
Kuvia

Sulun pohjoispuolinen yläkananava
Kaartuvaa alakanavaa syyskuisena aamuna
Kanavan sulku ilta-auringossa
Kanavan ylittävä Valtatie 23:n silta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Herraskosken kanava Wikimedia Commonsissa
Herraskosken kanava; Liikennevirasto (Arkistoitu – Internet Archive)
Herraskosken kanavamuseo; Pirkanmaan Museokompassi (Arkistoitu – Internet Archive)
Richard Appel

Richard Appel
Richard Appel (s. 21. toukokuuta 1963 New York) on yhdysvaltalainen televisiokäsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän on tehnyt animoituja tilannekomediasarjoja Simpsonit, Kukkulan kuningas, Family Guy, American Dad! ja The Cleveland Show.
Appel on alkuperäiseltä koulutukseltaan lakimies. Hän työskenteli Simpsonien käsikirjoittajana sarjan 6.–9. tuotantokausilla vuosina 1994–1997 ja kirjoitti sarjaan kuusi jaksoa. Hän loi sarjaan Mona Simpson -hahmon, jonka hän nimesi vaimonsa, kirjailija Mona Simpsonin mukaan. Sen jälkeen Appel on ollut Kukkulan kuninkaan vastaavana tuottajana (showrunner) 1997–2001, Family Guyn tuottajana (co-executive producer) vuodesta 2008 ja American Dad! -sarjan tuottajana (executive producer) 2008–2009. Hän kehitti The Cleveland Show -sarjan yhdessä Seth MacFarlanen ja Mike Henryn kanssa ja oli siinä sekä showrunner että executive producer yhdessä Henryn kanssa.
Appel on ollut myös tuottajana The Bernie Mac Show -sarjassa (ei animaatio) ja näytellyt elokuvassa I Heart Huckabees.
Aiheesta muualla

Richard Appel Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Esko

| Esko |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  12. kesäkuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  3. maaliskuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Eskil
Infobox OKNimi-testi OK: 
Esko on suomalainen miehen etunimi. Eskon nimipäivä on suomenkielisessä almanakassa 12. kesäkuuta. Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä elänyt 35 445 Esko-nimistä henkilöä.
Esko-nimi on muunnos muinaisskandinaavisesta Eskil-nimestä.
Kuvitteellisia Eskoja

Esko (Jon Arbuckle; joskus myös Esko Unohtumaton, Esko Karvinen ja Esko Kilpinen), Karvisen isäntä Jim Davisin sarjakuvassa Karvinen
Esko, mokaileva äänimies Pulkkinen-sketsisarjassa
Esko Heikkilä, hahmo televisiosarjassa Salatut elämät
Esko Laukko, Mauri Sariolan käyttämä kirjailijasalanimi
Esko Mörkö, Kummeli-hahmo, joka luki radiossa vanhoja Jalluja
Nummisuutarin Esko, Aleksis Kiven Nummisuutarit-näytelmän päähenkilö
Esko Tiutinen, hahmo televisiosarjassa Tahdon asia.
Eskosta enemmän

”Eskon puumerkki” on sanonta, joka on peräisin Nummisuutareista. Aleksis Kiven Seura on vuodesta 1975 lähtien myöntänyt vuosittain Eskon puumerkki -tunnustuspalkinnon ansioituneesta ”nummisuutarin eskomaisesta” toiminnasta jollain elämän alueella.
Esko-kiertopalkinto jaetaan Nuorisoseurojen valtakunnallisilla teatteripäivillä. Palkinnon on tehnyt kuvanveistäjä Kalervo Kallio. Vuonna 2007 sen sai Kauhajoen Nuorisoseuran Teatteri Kajo esityksestä Hiirenloukku.
ESKO-nimen sai ensimmäinen suomalaisvalmisteinen tietokone, joka alkoi Teknillisessä korkeakoulussa tutkimusprojektina vuonna 1954 ja valmistui lopullisesti vuonna 1960. (Ks. Suomen ensimmäiset tietokoneet.)
Esko Systems on Esko-potilastietojärjestelmää ylläpitävä julkisomisteinen in-house-yhtiö.
Esko, kunnallishallinnoton alue Minnesotan osavaltiossa Yhdysvalloissa.
183 eaa.

| --- | --- |
Vuosisadat: 200-luku eaa. · 100-luku eaa. · Ensimmäinen vuosisata eaa.
Vuosikymmenet: 200-luku eaa. · 190-luku eaa. · 180-luku eaa. · 170-luku eaa. · 160-luku eaa. · 150-luku eaa. · 140-luku eaa. · 130-luku eaa. · 120-luku eaa. · 110-luku eaa. · 100-luku eaa. · 90-luku eaa.
Vuodet: 200 eaa. · 199 eaa. · 198 eaa. · 197 eaa. · 196 eaa. · 195 eaa. · 194 eaa. · 193 eaa. · 192 eaa. · 191 eaa. · 190 eaa. · 189 eaa. · 188 eaa. · 187 eaa. · 186 eaa. · 185 eaa. · 184 eaa. · 183 eaa. · 182 eaa. · 181 eaa. · 180 eaa. · 179 eaa. · 178 eaa. · 177 eaa. · 176 eaa. · 175 eaa. · 174 eaa. · 173 eaa. · 172 eaa. · 171 eaa. · 170 eaa. · 169 eaa. · 168 eaa. · 167 eaa. · 166 eaa. · 165 eaa. · 164 eaa. · 163 eaa. · 162 eaa. · 161 eaa. · 160 eaa. · 159 eaa. · 158 eaa. · 157 eaa. · 156 eaa. · 155 eaa. · 154 eaa. · 153 eaa. · 152 eaa. · 151 eaa. · 150 eaa. · 149 eaa. · 148 eaa. · 147 eaa. · 146 eaa. · 145 eaa. · 144 eaa. · 143 eaa. · 142 eaa. · 141 eaa. · 140 eaa. · 139 eaa. · 138 eaa. · 137 eaa. · 136 eaa. · 135 eaa. · 134 eaa. · 133 eaa. · 132 eaa. · 131 eaa. · 130 eaa. · 129 eaa. · 128 eaa. · 127 eaa. · 126 eaa. · 125 eaa. · 124 eaa. · 123 eaa. · 122 eaa. · 121 eaa. · 120 eaa. · 119 eaa. · 118 eaa. · 117 eaa. · 116 eaa. · 115 eaa. · 114 eaa. · 113 eaa. · 112 eaa. · 111 eaa. · 110 eaa. · 109 eaa. · 108 eaa. · 107 eaa. · 106 eaa. · 105 eaa. · 104 eaa. · 103 eaa. · 102 eaa. · 101 eaa. · 100 eaa. · 99 eaa.
Tapahtumia

Roomalaiset perustivat Parman.
Kuolleita

Scipio Africanus, roomalainen kenraali, Karthagon valloittaja ja Hannibalin pahin vihollinen.
Karthagolainen sotapäällikkö ja poliitikko Hannibal teki itsemurhan.
190-luku

| --- | --- |
Vuosisadat: I vuosisata eaa. · I vuosisata · 100-luku · 200-luku · 300-luku
Vuosikymmenet: 90-luku · 100-luku · 110-luku · 120-luku · 130-luku · 140-luku 150-luku · 160-luku · 170-luku · 180-luku · 190-luku · 200-luku
Vuodet: 90 · 91 · 92 · 93 · 94 · 95 · 96 · 97 · 98 · 99 100 · 101 · 102 · 103 · 104 · 105 · 106 · 107 · 108 · 109 110 · 111 · 112 · 113 · 114 · 115 · 116 · 117 · 118 · 119 120 · 121 · 122 · 123 · 124 · 125 · 126 · 127 · 128 · 129 130 · 131 · 132 · 133 · 134 · 135 · 136 · 137 · 138 · 139 140 · 141 · 142 · 143 · 144 · 145 · 146 · 147 · 148 · 149 150 · 151 · 152 · 153 · 154 · 155 · 156 · 157 · 158 · 159 160 · 161 · 162 · 163 · 164 · 165 · 166 · 167 · 168 · 169 170 · 171 · 172 · 173 · 174 · 175 · 176 · 177 · 178 · 179 180 · 181 · 182 · 183 · 184 · 185 · 186 · 187 · 188 · 189 190 · 191 · 192 · 193 · 194 · 195 · 196 · 197 · 198 · 199 200 · 201 · 202 · 203 · 204 · 205 · 206 · 207 · 208 · 209
Tapahtui vuosikymmenen aikana

193 - Kolmen keisarin vuosi Roomassa. Pertinax, Didius Julianus ja Septimius Severus keisareina.
28. maaliskuuta – Rooman keisari Pertinax murhataan ja Didius Julianus julistetaan keisariksi.
1. kesäkuuta – Didius Julianus murhataan.
Rooman senaatti julistaa Septimius Severuksen keisariksi.
Pescennius Niger julistautuu keisariksi Syyriassa.
194 – Pescennius Niger häviää Issoksen taistelun Severuksen joukkoja vastaan. Niger kuolee Antiokian ulkopuolella.
195 – Clodius Albinus julistautuu keisariksi Britanniassa. Hän tekee Lyonista pääkaupunkinsa.
196 – Septimius Severuksen joukot valtaavat Byzantionin piirityksen jälkeen. Byzantionilaiset olivat tukeneet Severuksen vastustajaa Pescennius Nigeriä.
197
19. helmikuuta – Rooman keisari Septimius Severus kukistaa usurpaattori Clodius Albinuksen Lyonin lähellä käydyssä taistelussa.
Septimius Severuksen sota Parthiaa vastaan alkaa. Sota kestää vuoteen 199 asti.
198 – Septimius Severuksen poika Caracalla julistetaan augustukseksi.
Merkittäviä henkilöitä

Pertinax – Rooman keisari vuonna 193
Didius Julianus – Rooman keisari vuonna 193
Septimius Severus – Rooman keisari vuosina 193 – 211
Pescennius Niger – usurpaattori vuosina 193 – 194
Clodius Albinus – usurpaattori vuosina 195 – 197
Halldór Ásgrímssonin hallitus

| Halldór Ásgrímssonin hallitus |
| --- | --- |
  Islannin 37. hallitus
Toimikausi alkoi:  15. syyskuuta 2004
Toimikausi päättyi:  15. kesäkuuta 2006
Valtionpäämies:  Ólafur Ragnar Grímsson
Jäsenet
Hallituksen johtaja:  Halldór Ásgrímsson
Ministerien lukumäärä:  11–12
Hallituspuolueet:   Edistyspuolue  Itsenäisyyspuolue 
Hallituksen asema:  enemmistöhallitus
Oppositiopuolueet:   Sosiaalidemokraattinen liitto  Vihreä vasemmisto  Liberaalipuolue 
Historia
Edellinen:  Davíð Oddssonin IV hallitus
Seuraava:  Geir Haarden I hallitus
Halldór Ásgrímssonin hallitus oli Islannin hallitus, joka astui virkaan 15. syyskuuta 2004 ja hallitsi 15. kesäkuuta 2006 asti. Hallitus oli edistyspuolueen ja itsenäisyyspuolueen koalitiohallitus.
Ministerit

| Salkku | Ministeri | Ministeri | Aloitti tehtävässä | Lopetti tehtävässä | Puolue | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääministeri |   | Halldór Ásgrímsson | 15. syyskuuta 2004 | 15. kesäkuuta 2006 | Edistyspuolue |  |
| Ulkoministeri |  | Davíð Oddsson | 15. syyskuuta 2004 | 27. syyskuuta 2005 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Ulkoministeri |  | Geir Haarde | 27. syyskuuta 2005 | 15. kesäkuuta 2006 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Valtiovarainministeri |  | Geir Haarde | 15. syyskuuta 2004 | 27. syyskuuta 2005 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Valtiovarainministeri |  | Árni M. Mathiesen | 27. syyskuuta 2005 | 15. kesäkuuta 2006 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Kalatalousministeri |  | Árni M. Mathiesen | 15. syyskuuta 2004 | 27. syyskuuta 2005 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Kalatalousministeri |  | Einar Kristinn Guðfinnsson | 27. syyskuuta 2005 | 15. kesäkuuta 2006 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Maatalaousministeri |   | Guðni Ágústsson | 15. syyskuuta 2004 | 15. kesäkuuta 2006 | Edistyspuolue |  |
| Sosiaaliministeri |  | Árni Magnússon | 15. syyskuuta 2004 | 7. maaliskuuta 2006 | Edistyspuolue |  |
| Sosiaaliministeri |  | Jón Kristjánsson | 7. maaliskuuta 2006 | 15. kesäkuuta 2006 | Edistyspuolue |  |
| Terveys- ja sosiaaliturvaministeri |  | Jón Kristjánsson | 15. syyskuuta 2004 | 7. maaliskuuta 2006 | Edistyspuolue |  |
| Terveys- ja sosiaaliturvaministeri |  | Siv Friðleifsdóttir | 7. maaliskuuta 2006 | 15. kesäkuuta 2006 | Edistyspuolue |  |
| Liikenneministeri |   | Sturla Böðvarsson | 15. syyskuuta 2004 | 15. kesäkuuta 2006 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Teollisuus- ja kauppaministeri |   | Valgerður Sverrisdóttir | 15. syyskuuta 2004 | 15. kesäkuuta 2006 | Edistyspuolue |  |
| Oikeus- ja kirkollisministeri |   | Björn Bjarnason | 15. syyskuuta 2004 | 15. kesäkuuta 2006 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Opetusministeri |   | Þorgerður Katrín Gunnarsdóttir | 15. syyskuuta 2004 | 15. kesäkuuta 2006 | Itsenäisyyspuolue |  |
| Ympäristöministeri |   | Sigríður Anna Þórðardóttir | 27. syyskuuta 2005 | 15. kesäkuuta 2006 | Itsenäisyyspuolue |  |
Sigurd Savonius

Sigurd Savonius
Sigurd Johannes Savonius (2. marraskuuta 1884 Hämeenlinna – 31. toukokuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen keksijä. Koulutukseltaan hän oli diplomiarkkitehti, mutta käytti ammattinimikkeenään insinöörin titteliä. Hän valitsi tietoisesti tehtäväkseen keksijän uran.
Savoniuksen vanhemmat olivat everstiluutnantti Albin Savonius ja Anna Rydman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1906. Savonius teki opintomatkoja Saksaan, Ruotsiin, Ranskaan ja Englantiin
Suomen sisällissodan päätyttyä Savonius toimi Suomen miinanetsintälaivueen päällikkö-insinöörinä ja siirtyi tehtävästä luovuttuaan reserviin kapteeniluutnanttina. Hän julkaisi tieteellisiä tutkielmia virtaustekniikan alalta sekä kirjoitti suomalaisiin ja ulkomaisiin teknillisin aikakauslehtiin.
Savonius oli erityisen kiinnostunut ilman virtauksesta ja tuulivoimasta. Hän rakensi Suomen ensimmäisen tuulitunnelin. Hänen tunnetuin keksintönsä on savonius-roottori, joka muuntaa tuulen ja veden pitkittäistä liike-energiaa pyörimisliikkeeksi ja sitä kautta sähköksi tai suoraan käyttövoimaksi erinäisiin tarpeisiin.
Savoniuksen vuonna 1907 Helsinkiin yhdessä Harald Rydmanin kanssa perustama koneliike Rydman & Savonius, vuodesta 1918 Savoniuksen yksinomistamana nimellä Savonius & Co, valmisti omassa 1918 avatussa konetehtaassaan savonius-roottorien ohella patentoituja Fennia lumensulatuskoneita, Centrum-kamiinoita ja agronomi O. Savoniuksen 1923 kehittämiä Sinus viljankuivauslaitteita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sigurd Savonius Wikimedia Commonsissa
Merikapteeni Savonius käänsi roottorit pystyyn
Savonius-Rotor (saksaksi)