stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ahvenanmaan sosiaalidemokraatit

| Ahvenanmaan sosiaalidemokraatit> Ålands Socialdemokraterna |
| --- | --- |
  
  
Perustettu:  1971
Puheenjohtaja:  Camilla Gunell
Puoluesihteeri:  Kristin Mattsson
Varapuheenjohtajat:   Carina Aaltonen (vpj.)  Freddie Forsman (vpj.) 
Ideologia:   sosiaalidemokratia 
Poliittinen kirjo:  keskusta-vasemmisto
Toimisto:  Ahvenanmaan maakuntapäivät, 6. kerros
Osoite:  Ahvenanmaan maakuntapäivät, Strandgatan 37,  22100 Maarianhamina
Maakuntapäivät:  4 / 30
Kunnanvaltuustot:  15 / 208
Kansainväliset jäsenyydet:  – SAMAK   – Sosiaalidemokraattinen ryhmä (Pohjoismaiden neuvosto)
Naisjärjestö:  Törnrosorna
Nuorisojärjestö:  Rosenskotten
Kotisivu:  www.socialdemokraterna.ax
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ahvenanmaan sosiaalidemokraatit (ruots. Ålands Socialdemokrater) on Ahvenanmaalla toimiva puolue. Sosiaalidemokraateilla on kuusi edustajaa Ahvenanmaan maakuntapäivillä ja sillä on valtuutettuja kuudessa kunnanvaltuustossa. Puolueen puheenjohtaja on Camilla Gunell.
Puolueen naisosastot ovat vuodesta 2002 toimineet nimellä Törnrosorna. Naiset ovat mukana Pohjoismaiden sosialidemokraattisten naisten toiminnassa. Puolueen nuoriso-osasto on Rosenskotten ja vammaisosasto Klätterrosor.
Ahvenanmaan sosiaalidemokraateilla on läheiset suhteet moniin pohjoismaisiin ja eurooppalaisiin sisarpuolueisiin. Puolue kuuluu Pohjoismaiden työväenliikkeen yhteistyökomiteaan (SAMAK). Pohjoismaiden neuvostossa puolue osallistuu Sosiaalidemokraattisen ryhmän toimintaan.
Sosiaalidemokraatit on maakuntakeskus Maarianhaminan kaupunginvaltuuston suurin puolue.
Historia > Työväenliike järjestäytyy

Ahvenanmaan ensimmäinen työväenyhdistys perustettiin 1. tammikuuta 1906 Maarianhaminassa. Yhdistykseen liittyi jo pian noin kymmenesosa kaupungin asukkaista. Hieman myöhemmin yhdistyksiä syntyi myös Bertbyhyn, Haraldsbyhyn Tengsödaan ja Kastelholmaan. Aluksi suomen- ja ruotsinkieliset toimivat eri yhdistyksissä. Ensimmäisissä eduskuntavaaleissa 1907 sosialidemokraatit saivat Ahvenanmaalta 357 ääntä.
Historia > Sodat ja seuraukset

Yhdistysten toiminta hiipui hiljalleen, mutta uutta intoa saatiin vuoden 1917 tapahtumista, ja esimerkiksi Maarianhaminaan perustettiin uusi työväenyhdistys. Vapun 1917 mielenosoituksiin osallistui yli tuhat ihmistä, joista suurin osa oli radikalisoituneita venäläisiä sotilaita. Uusia työväenyhdistyksiä perustettiin Jomalaan, Sundiin, Boxöhön, Finströmiin, Kastelholmaan, Lemlandiin ja Föglöhön. Sisällissodan aikana Ahvenanmaalla ei muodostettu omia punakaarteja, mutta siellä käytiin taisteluita manner-Suomesta siirtyneiden joukkojen välillä. Osallistumattomuudestaan huolimatta saaren sosiaalidemokraatit saivat kokea kovia valkoisten käsissä. Noin 20 vasemmistolaista vangittiin. Osa kiinni otetuista joutui yhdeksäksi kuukaudeksi saksalaiseen vankilaan.
Suomen itsenäistymisen aikoihin Ahvenanmaalle syntyi liike, joka ajoi alueen liittämistä Ruotsiin. Sosiaalidemokraatit suhtautuivat hankkeeseen kriittisesti. Suomea pidettiin esimerkiksi ruotsalaista järjestelmää demokraattisempana. Suhtautuminen muuttui sisällissodan tappion jälkeen, kun ahvenanmaalaisvastaiseksi koettu oikeisto sai vallan Suomessa. Asennemuutos synnytti skismaa ahvenmaalaisten ja SDP:n johdon välille. SDP ja erityisesti sen ruotsinkieliset pyrkivät lähentämään välejä 1920-luvulla, mutta epäluottamus jatkui eivätkä ahvenanmaalaiset juurikaan halunneet olla tekemisissä suomalaisten kanssa. Ruotsin sosialidemokraattisen työväenpuolueen lehdellä oli enemmän tilaajia kuin SDP:n ruotsinkielisellä äänenkannattajalla.
Vuonna 1931 sosialidemokraatit saivat ensimmäisen kerran edustajansa Ahvenanmaan maakuntapäiville. Karl Husell istui maakuntavaltuustossa vuosina 1932–1934 ja 1938–1945. Husellin takana ei kuitenkaan ollut mitään varsinaista yhdistystä. 1930-luvun puolivälissä järjestötoiminta lähti uuteen nousuun Viktor Arvidssonin aloitteellisuuden ansioista. Lokakuussa 1937 Maarianhaminassa pidettiin kokous, jossa perustettiin Finlands svenska arbetarförbund. Puhujaksi tapahtumaan oli saatu kansanedustaja Atos Wirtanen. Talvisodan alettua sosiaalidemokraattien toiminnallisuus jälleen väheni.
Historia > Jatkosodan jälkeen

Sotien jälkeen ahvenanmaalainen työväenliike jakautui, kun äärivasemmisto sai takaisin toimintaoikeutensa. Osa halusi työväenyhdistysten siirtyvän Suomen kansan demokraattiseen liittoon. Näin ei lopulta käynyt, mutta kansandemokraattien kannatus nousi saaristossa suuremmaksi kuin SDP:n. Kansandemokraatit saivat pitkään maakuntapäiville sosialidemokraatteja enemmän edustajia. 1950-luvun alussa sosialidemokraattien järjestöt lakkasivat käytännössä toimimasta. 1950-luvun lopulla sosiaalidemokraatit menivät mukaan eri poliittisia suuntauksia yhdistäneeseen Åländsk Samling -liittoumaan, sen palkansaajien (II) osastoon, joka toimi lähinnä vaaliorganisaationa.
1960-luvun lopulla poliittiset ja ideologiset kysymykset alkoivat jälleen kiinnostaa ja perustettiin Ålands Socialdemokrater. Käytännössä synnytettiin uusi ahvenanmaalainen puolue, jolla oli oma paikallisorganisaationsa. Perustettiin myös nuorisojärjestö Ålands socialdemokratiska unga (ÅSU), jonka aktiivisuus oli huipussaan 1970-luvun alkupuolella. Sosiaalidemokraattien oma järjestö toi muutoksia Ahvenanmaan politiikkaan, kun muutkin alkoivat jakautua ideologisiin ryhmiin. Sosiaalidemokraatit saivat tuolloin noin 15 prosenttia äänistä.
Vaalit

Ahvenanmaan sosiaalidemokraatit osallistuu omilla listoillaan maakunta- ja kunnallisvaaleihin. Vuosina 1991–2007 puolue asetti oman listansa myös eduskuntavaaleissa. Sosialidemokraatit jäivät kuitenkin kauas vaalipiirin ainoasta kansanedustajan paikasta ja vaaleissa 2011 puolue liittoutui Ahvenanmaan keskustan ja Ahvenanmaan tulevaisuuden kanssa muodostaen Åländsk Samling -yhteislistan, jolta eduskuntaan valittiin Elisabeth Nauclér. Eduskuntavaaleissa 1987 puolue osallistui paikan vieneeseen Lista A:han, jossa olivat mukana myös Ahvenanmaan liberaalit.
Maakuntapäivillä sosiaalidemokraatit ovat olleet 3.–5. suurin puolue. Vaaleissa 2007 se sai 3 edustajaa. Samanaikaisesti pidetyissä kunnallisvaaleissa puolueen edustajia valittiin neljään maakunnan kunnanvaltuustoon (Hammarland, Jomala, Sund, Maarianhamina). Vuonna 2011 sosialidemokraatit kaksinkertaistivat edustajamääränsä maakuntapäivillä ja nousivat listoillaan kuuteen valtuustoon – uusina Eckerö ja Finström.
Poliitikot > Puheenjohtajat

Barbro Sundback –2009
Camilla Gunell 2009→
Poliitikot > Varapuheenjohtajat

Henrik Lagerberg
Göte Winé (1. vpj.)
Maria Jonsson (2. vpj.)
Poliitikot > Puoluesihteerit

Andrew Hagmark-Cooper
Anders Hallbäck
Poliitikot > Maakuntapäiväedustajat

Carina Aaltonen 2003–2011
Christian Beijar 1992–1999, 2003–2007, 2011−2015
Karl-Johan Fogelström 2011−2015
Camilla Gunell 2003–2011
Igge Holmberg 2011−2019
Sara Kemetter 2011→
Henrik Lagerberg 2005–2007
Anne-Helena Sjöblom 1995–2003, 2005–2007
Barbro Sundback 1979−2015
Lasse Wiklöf 1975–1979, 1983, 1988–1991, 1995–2005
Göte Winé 2003–2007, 2007–2008, 2011−2019
Aiheesta muualla

Ålands socialdemokrater
Arleuf

| Arleuf |
| --- | --- |
 Arleuf'n kirkko
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Burgundi
Departementti:  Nièvre
Arrondissementti:  Château-Chinon
Kantoni:  Château-Chinon
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Maxime Gautrain
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  59,77 km²
Väkiluku (1999):  792
 – Väestötiheys:  13,3 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arleuf on kunta Nièvren departementissa Burgundin hallintoalueella Keski-Ranskassa. Kunnassa oli vuonna 2008 792 asukasta. Kunnan pinta-ala on noin 60 neliökilometriä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arleuf Wikimedia Commonsissa
Arthur Ashkin

| Arthur Ashkin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. syyskuuta 1922 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 21. syyskuuta 2020 (98 vuotta)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Columbian yliopisto   Cornellin yliopisto
Instituutti:  Bell Labs
Tutkimusalue:  fysiikka
Tunnetut työt:  optiset pinsetit
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (2018)
Arthur Ashkin (2. syyskuuta 1922 New York, New York, Yhdysvallat – 21. syyskuuta 2020) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka on tutkinut säteilynpainetta ja kehittänyt ensimmäisiä optisia pinsettejä. Hän osoitti optisten pinsettien käyttömahdollisuudet muun muassa atomien ja solutason elävien organismien tutkimuksessa. Ashkin sai vuonna 2018 työstään Nobelin fysiikanpalkinnon.
Elämä > Opinnoista Bell Labsille

Arthur Ashkin syntyi Brooklynissä New Yorkissa vuonna 1922. Hän opiskeli Columbian yliopistossa, missä hän valmisti toisen maailmansodan aikana magnetroneja Yhdysvaltain asevoimien käyttöön. Hänet värvättiin myös asepalvelukseen, mutta hänen esimiehensä Sid Millman sai Ashkinin reservijoukkoihin, minkä ansiosta Ashkin työskenteli koko sota-ajan laboratoriossa.
Ashkin suoritti vuonna 1947 alemman korkeakoulututkinnon fysiikasta. Väitöskirja valmistui vuonna 1952 Cornellin yliopistoon. Samana vuonna hän aloitti Bell Labsilla, mihin Millman oli hänet houkutellut. Ashkin tutki aluksi mikroaaltoja mutta siirtyi vuonna 1961 lasereihin.
Elämä > Tutkimustyö optisten pinsettien parissa

Ashkin teki merkittävmmät löydöksensä, kun hän tutki säteilynpainetta. Holmdelin-toimipisteellä hän onnistui lasersäteen avulla työntämään mikromillimetrin kokoisia lateksipalloja vedenpinnan alle. Ashkin huomasi, että pallo siirtyi säteen laidalta ansaan sen keskelle. Hän suuntasi palloon toisen säteen toiselta puolelta, jolloin säteet pitivät pallon paikallaan. Ashkin oli näin suunnitellut ensimmäisen optisen pinsetin. Tuloksensa hän julkaisi vuonna 1970 Physical Review Letter -lehdessä.
Ashkin pyrki pyydystämään atomeita, mutta hän ei pystynyt saamaan atomeita tarpeeksi kylmiksi. 1970-luvulla tehtiin kuitenkin useita keksintöjä, jotka auttoivat myös Ashkinia tavoitteessaan. Hän aloitti uuden kollegansa Steven Chun kanssa vuonna 1984 uudet kokeet atomien nappaamiseksi. Ryhmä julkaisi kaksi vuotta myöhemmin tuloksensa. Se oli onnistunut luomaan ensimmäisen täysin toimivan atomeita nappaavan optisen pinsetin.
Ashkin jatkoi atomikokeiden jälkeen elävien organismien parissa. Hän tutki muun muassa tupakan mosaiikkivirusta, useita bakteereita, punasoluja ja leviä. Hän pystyi muokkaamaan optisten pinsettien avulla solun solulimaa ja soluelimiä. Ashkin julkaisi vuonna 1987 tutkimuksensa, jossa hän todisti, kuinka optiset pinsetit pystyvät tarttumaan bakteereihin niitä vahingoittamatta.
Ashkin jäi eläkkeelle vuonna 1992, mutta hän ei jättänyt tiedettä. Hänellä on kotonaan laboratorio, jossa on monia samoja laitteita kuin hänen tutkimusurallansa.
Merkitys ja tunnustukset

Ashkin palkittiin vuonna 2018 Nobelin fysiikanpalkinnolla. Hän jakoi sen Gérard Mouroun ja Donna Stricklandin kanssa. Ashkin on 96-vuotiaana vanhin Nobel-palkittu. Nobel-komitea nosti Ashkinin saavutuksista esiin optisten pinsettien mahdollisuudet elävien organismien tutkimisessa. Ashkinin keksintöä on käytetty monissa biologisissa tutkimuksissa, ja sen avulla pystytään mittaamaan DNA-molekyyliä ja solun sisäisiä tapahtumia.
Yukio Edano

| Yukio Edano |
| --- | --- |

Japanin oppositiojohtaja
 23. lokakuuta 2020–  
Monarkki:  Akihito Naruhito
Pääministeri:  Shinzo Abe Yoshihide Suga Fumio Kishida
Edeltäjä:  Seiji Maehara
Seuraaja:  Kenta Izumi
CDP:n puheenjohtaja
 2. lokakuuta 2017–  
Edeltäjä:  puolue perustettu
Japanin talous-, kauppa- ja teollisuusministeri
 12.9.2011 – 26.12.2012  
Edeltäjä:  Yoshio Hachiro
Seuraaja:  Toshimitsu Motegi
Valtioneuvoston kansliapäällikkö
 4.1.2011 – 2.9.2011  
Edeltäjä:  Yoshito Sengoku
Seuraaja:  Osamu Fujimura
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1964 (ikä 60)  Utsunomiya, Tochigi, Japani
Kansalaisuus:   japanilainen
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  CDP
Tutkinnot:  Tōhokun yliopisto
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
edano.gr.jp
Yukio Edano (jap. 枝野 幸男, Edano Yukio; s. 31. toukokuuta 1964, Utsunomiya, Tochigi, Japani) on japanilainen poliitikko, joka toimii tällä hetkellämilloin? maan oppositiojohtajana. Hän edustaa Japanin perustuslaillista demokraattista puoluetta ja on sen nykyinen puheenjohtaja.
Tausta ja yksityiselämä

Edano syntyi Utsunomiyassa vuonna 1964. Hänen isänsä valitsi nimen Yukio, koska ihaili japanilaista antimilitaristista liberaalipoliitikkoa Yukio Ozakia. Yläkouluikäisenä Edano lauloi kuorossa ja voitti NHK:n järjestämän laulukilpailun. Hän laulaa ahkerasti karaokea vielä tänäkin päivänä.
Edano opiskeli lakia Tōhokun yliopistossa. Hän alkoi työskennellä juristina vuonna 1991.
Edano on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Poliittinen ura

Edano valittiin Japanin edustajainhuoneeseen vuonna 1993 Japanin Uuden Puolueen listoilta Saitamasta. Edano eroaa monista japanilaisista poliitikoista siinä, että hän ei ole syntynyt poliitikkojen perheeseen eikä hän ole erityisen rikas. Myöhemmin hän oli mukana perustamassa Japanin demokraattista puoluetta.
Vuonna 2010 Edano nousi elinvoimaisuudesta, Okinawasta ja pohjoisista alueista vastaavaksi ministeriksi. Vuotta myöhemmin hänet valittiin valtioneuvoston kansliapäälliköksi. Syyskuussa 2011 Edanosta tuli Japanin talous-, kauppa- ja teollisuusministeri.
Vuonna 2017 Edano oli jälleen mukana perustamassa uutta puoluetta: Japanin perustuslaillinen demokraattinen puolue (CDP). Hänet valittiin puolueen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi ja johti puolueen yllättävään vaalivoittoon vuonna 2017. Kun demokraattinen kansanpuolue yhdistyi CDP:hen vuonna 2020, Edano valittiin jälleen puheenjohtajaksi.
Epäonnistuttuaan voittamaan liberaalidemokraatit vuoden 2021 alahuonevaaleissa, Edano ilmoitti luopuvansa puolueen puheenjohtajuudesta. Marraskuussa 2021 hänen seuraajakseen valittiin Kenta Izumi.
Poliittinen ura > Poliittisia näkemyksiä

Noustuaan jälleen puheenjohtajaksi vuonna 2020 Edano sanoi, että puolue on vaihtoehto erityisesti maata johtavalle liberaalidemokraattiselle puolueelle.
Edanon mukaan Fukushiman onnettomuus johtui siitä, että liberaalidemokraatit olivat johtaneet Japania pitkään niin kuin yritystä. Edanon mielestä hallitus, jossa hän itse oli ministerinä, ei ollut valmistautunut tällaiseen onnettomuuteen. Edanon puolue äänestettiin oppositioon vuoden 2012 vaaleissa.
Vuonna 2019 Edano sanoi, että mikäli hänen puolueensa voittaa vaalit, hän aikoo kieltää seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen syrjimisen sekä laillistaa samaa sukupuolta olevien avioliitot Japanissa.
Aiheesta muualla

Edanon Twitter-tili
Askat Žitkejev

| Mitalit> Maa:   Kazakstan.Miesten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kazakstan.Miesten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kazakstan.Miesten judo. Olympialaiset  | Maa:   Kazakstan> Miesten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Peking 2008 | 100 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | München 2001 | 100 kg |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Pronssia | Busan 2002 | 100 kg |  |
|  Pronssia | Doha 2006 | 100 kg |  |
|  Pronssia | Doha 2006 | avoin luokka |  |
| Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  | Aasian-mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Jeju 2003 | 100 kg |  |
|  Kultaa | Almaty 2004 | 100 kg |  |
|  Kultaa | Jeju 2008 | 100 kg |  |
|  Hopeaa | Taškent 2005 | 100 kg |  |
Askat Rasululy Žitkejev (kaz. Асқат Расұлұлы Жіткеев, ven. Асхат Расулович Житкеев, Ashat Rasulovitš Žitkejev,  s. 13. huhtikuuta 1981 Taldyqorghan) on kazakstanilainen judon olympia- ja MM-mitalisti sekä Aasian-mestari.
Žitkejev saavutti Pekingin olympialaisissa 2008 hopeaa 100 kg:n painoluokassa. Kukistettuaan välierässä Henk Grolin hän hävisi loppuottelussa Naidangiin Tüvshinbajarille. Hän sijoittui samassa sarjassa seitsemänneksi Ateenan olympialaisissa 2004 ja karsiutui ensimmäisen ottelun jälkeen Sydneyssä 2000.
Žitkejev saavutti MM-pronssia 100 kg:n sarjassa Münchenissä 2001. Hän voitti Aasian-mestaruuden 100-kiloisissa 2003, 2004 ja 2008, sai hopeaa 2005 ja sijoittui viidenneksi 2000. Aasian kisoissa hän saavutti pronssia 100 kg:n painoluokassa 2002 ja 2006 sekä avoimessa luokassa 2006. Opiskelijoiden MM-kilpailuissa hän oli 100-kiloisissa kolmas 2002.
Žitkejev saavutti maailmancupeissa / Continental Open -kilpailuissa yhden kakkos- ja yhden kolmossijan. Hän voitti lisäksi Kazakstanin-mestaruuksia.
Arthur Ashe

| Arthur Ashe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. heinäkuuta 1943  Richmond 
Tennispelaaja
Pituus:  185  cm
Paino:  73 kg
Kätisyys:  oikeakätisyys
Ammattilaisena:  1969–1979
Palkintorahat:  1 584 909 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  2  (12. toukokuuta 1976)
Voitot/tappiot:  699–228
Nelinpeli
Paras sijoitus:  
Voitot/tappiot:  315–173
Aiheesta muualla
www.cmgww.com/sports/ashe
ITF
ATP
Ashe tapaa presidentti Reaganin 1982.
Arthur Robert Ashe, Jr. (10. heinäkuuta 1943 Richmond, Virginia – 6. helmikuuta 1993 New York) oli menestyksekäs yhdysvaltalainen tennispelaaja. Uransa aikana hän voitti Grand Slam-turnauksen kolmesti: US Openin vuonna 1968, Australian avoimet 1970 sekä Wimbledonin 1975, sekä sijoittui toiseksi kolmesti Australiassa ja kerran Yhdysvalloissa. Ranskan avoimissa hän eteni parhaimmillaan puolivälieriin vuosina 1970 ja 1971. Yksikään toinen miespuolinen tummaihoinen pelaaja ei ole pystynyt vastaavaan suoritukseen.
Ashen kunniaksi on nimetty 23 000 katsojapaikan Arthur Ashe Stadium New Yorkin Queensissä.
Ashe sai HI-viruksen mahdollisesti verensiirron yhteydessä 1980-luvun alkupuolella ja tuli asiasta julkisuuteen vuonna 1992. Noin vuotta myöhemmin hän kuoli AIDSiin.
Hänelle myönnettiin vuonna 1993 postuumisti Presidential Medal of Freedom.
Grand Slam -finaalit kaksinpelissä > Voitot (3)

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja loppuottelussa | Loppuottelun tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1968 | Yhdysvaltain avoin tennisturnaus |  Tom Okker | 14–12, 5–7, 6–3, 3–6, 6–3 |
| 1970 | Australian avoin tennisturnaus |  Dick Crealy | 6–4, 9–7, 6–2 |
| 1975 | Wimbledonin tennisturnaus |  Jimmy Connors | 6–1, 6–1, 5–7, 6–4 |
Grand Slam -finaalit kaksinpelissä > Loppuotteluhäviöt (4)

| Vuosi | Turnaus | Vastustaja loppuottelussa | Loppuottelun tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1966 | Australian avoin tennisturnaus |  Roy Emerson | 6–4, 6–8, 6–2, 6–3 |
| 1967 | Australian avoin tennisturnaus |  Roy Emerson | 6–4, 6–1, 6–4 |
| 1971 | Australian avoin tennisturnaus |  Ken Rosewall | 6–1, 7–5, 6–3 |
| 1972 | Yhdysvaltain avoin tennisturnaus |  Ilie Năstase | 3–6, 6–3, 6–7, 6–4, 6–3 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arthur Ashe Wikimedia Commonsissa
Arletty

| Léonie Marie Julie Bathiat |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. toukokuuta 1898
Kuollut: 24. heinäkuuta 1992 (94 vuotta)
Ammatti:  laulaja, näyttelijä, malli
Muusikko
Taiteilijanimi:  Arletty
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Arlettyn muistolaatta Pariisissa.
Arletty (oik. Arlette-Léonie Bathiat) (15. toukokuuta 1898 – 24. heinäkuuta 1992) oli ranskalainen malli, laulaja ja näyttelijä.
Arletty syntyi työläisperheeseen. Hän aloitti uransa näyttelemällä varieteessa, kabareessa ja näytelmissä 1920-luvulla. Hänen elokuvadebyyttinsä oli vuonna 1930, ja hän teki lukuisia suosittuja elokuvia 1930-luvulla. Hänen kuuluisimmaksi elokuvakseen tuli kuitenkin rooli elokuvassa Paratiisin lapset (1945), elokuva joka kuvasi elämää miehitetyssä Ranskassa ja josta tuli yksi ranskalaisen elokuvan suurista klassikoista. Onnettomuus, joka vei häneltä lähes näon toisesta silmästä, pakotti hänet eläkkeelle vuonna 1963. Hänen viimeisimpiä elokuviaan oli vanhenevan naisen rooli elokuvassa Atlantin valli murtuu 1962.
Aiheesta muualla

Arletty Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Arletty NNDB:ssä
Aviodrome

Museon sisäänkäynti
Nationaal Luchtvaart-Themapark Aviodrome (lyhyemmin Aviodrome) on Alankomaiden kansallinen ilmailumuseo, joka sijaitsee Lelystadin lentoasemalla noin 50 kilometriä Amsterdamista.
Vuodesta 2004 pieni osasto ilmailumuseota on toiminut Hollannin avaruusmuseona, Stichting Ruimtevaart Museum eli Nationaal Ruimtevaart Museum.
Sen kokoelmiin kuuluvat muun muassa:
Lockheed Constellation
Douglas DC-3
Lockheed Starfighter
Koolhoven Bantam-hävittäjä vuodelta 1917
Fokkerin lentokoneita: F-27, D.7, Fokker-kolmitaso D.1 (replika), Fokker VII, Fokker F.2, Fokker S.11. Fokker S-11-koulukoneita on lentokunnossa neljä kappaletta ja näiden Fokker Four-ryhmän koneiden lennoille on mahdollista päästä mukaan.
Boeing B747
De Havilland Dove
Antonov An-2
Supermarine Spitfire
Junkers Ju-52
Hawker Hunter
Kokoelmiin kuuluu myös avaruustekniikkaa esittelevä pieni osasto, jonka pääosassa on Hollannin ANS-tiedesatelliitti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Aviodromen sivusto (hollanniksi) (englanniksi) (saksaksi) (ruotsiksi) (ranskaksi)
Avaruusmuseon sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (hollanniksi)
Fokker S-11 lentoryhmä (hollanniksi)
Atintania

Atintania ja muut antiikin Epeiroksen alueet kartalla.
Atintania (m.kreik. Ἀτιντανία) oli antiikin aikainen alue Epeiroksen ja Illyrian rajalla nykyisen Albanian eteläosassa ja Kreikan luoteisosassa.
Atintanian pohjoispuolella sijaitsi Illyria, itäpuolella Parauaia, eteläpuolella Molossia ja länsipuolella Khaonia. Livius kuvaa alueen huonoksi maaperältään ja karuksi ilmastoltaan.
Aluetta asutti alun perin sille nimensä antanut atintanien heimo, jonka jäsenistä käytettiin etnonyymejä Atintan (Ἀτιντάν) ja Atintanos (Ἀτιντᾶνος). Atintanit mainitaan historiassa ensimmäisen kerran vuonna 429 eaa., kun nämä avustivat ambrakialaisia näiden hyökkäyksessä Peloponnesokselle. Sotaretkellä atintaneilla ja molosseilla oli yhteinen komentaja. Ensimmäisen makedonialaissodan jälkeen vuonna 204 eaa. Atintania liitettiin Makedonian valtakuntaan. Myöhemmällä ajalla alue luettiin osaksi Khaoniaa.
Arvo-osake

Arvo-osake tarkoittaa sijoittamisessa osaketta, jonka hinta (pörssikurssi) on sijoittajan mielestä alhainen verrattuna yhtiön arvoon. Arvo-osakkeen vastakohta on kasvuosake.
Näkökulmasta riippuen arvo-osakkeen hinta on alhainen verrattuna:
yhtiön tulokseen (alhainen P/E-luku),
omaan pääomaan (alhainen P/B-luku) tai
osinkoon (korkea osinkotuottoprosentti, osinko-osake).
Arvo-osakkeena voi pitää myös yhtiötä, jolla on osinkotuotto on nyt hyvä ja osinkonäkymät jatkossakin suotuisat.
Arvo-osake voidaan määritellä myös seuraavien tunnuslukujen avulla:
EV/EBIT-luku eli yritysarvo per liiketulos (yritysarvo = markkina-arvo + korolliset velat)
P/CF-luku eli hinta per kassavirta
Arvostuslukujen laskennassa käytetään historiallisia lukuja, ennustettuja lukuja tai näiden yhdistelmää.
Arvo-osakkeen hinta on alhainen, koska yhtiöllä oletetaan olevan rajoittuneet kasvumahdollisuudet. Yhtiö saattaa toimia kypsällä toimialalla tai sillä on voinut olla merkittäviä vaikeuksia. Sijoittajat voivat pitää arvoyhtiötä tylsänä.
Kasvuosakkeen ja arvo-osakkeen ero ei aina ole kovin selvä. Arvo-osake voi muuttua kasvuosakkeeksi tai päinvastoin.
Arvosijoittaminen

Arvosijoittamisessa eli arvostrategiassa sijoittaja uskoo, että arvo-osakkeiden tuotto on muita osakkeita parempi. Siinä hyödynnetään markkinapsykologian taipumusta liioitteluun. Sijoittajien poissaolo on johtanut osakkeen hinnan laskuun. Arvosijoittaja pyrkii tunnistamaan objektiivisin perustein aliarvostettuja yrityksiä ja olettaa, että niiden hinnoittelu korjaantuu ennemmin tai myöhemmin korkeammalle tasolle. Arvosijoittaja yleensä sitoutuu sijoitukseensa vuosiksi, koska hän uskoo, että arvosijoituksesta tuleva ylituotto toteutuu nimenomaan pitkällä aikavälillä.
Tunnettuja arvosijoittamisen puolestapuhujia ovat Benjamin Graham ja Warren Buffett.
Arvo-osakkeiden anomalia

Arvo-osakkeiden anomalialla tarkoitetaan sitä, että arvo-osakkeet tuottavat paremmin kuin kasvuosakkeet. Tutkimustulos on päinvastainen siihen osakemarkkinoilla valloilla olevaan näkemykseen, että vain kasvuun sijoittamalla voi saada korkeita tuottoja pitkällä aikavälillä.
Benjamin Graham, tunnettu arvosijoittamisen puolestapuhuja v. 1950