stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taito Nurminen
Sisällissodan jälkeinen aika

Nurminen palveli sisällissodan jälkeen edelleen 5. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Kuopion jalkaväkirykmentti 1. Hänet sijoitettiin rykmentissä 23. heinäkuuta 1918 alkaen 1. komppanian päälliköksi ja 9. joulukuuta 1918 alkaen I pataljoonan adjutantiksi sekä 9. tammikuuta 1919 alkaen rykmentin adjutantiksi vielä 11. helmikuuta 1919 hänet siirrettiin nuoremmaksi upseeriksi 2. komppaniaan. Nurminen erosi armeijasta 28. helmikuuta 1919 ja siirtyi suojeluskuntajärjestön palvelukseen. Suojeluskunnissa hän palveli Forssa-Tammelan suojeluskunnan harjoituspäällikkönä 1.maaliskuuta - 11. lokakuuta 1919 välisen ajan.
Uudestaan armeijan palvelukseen Nurminen astui 17. joulukuuta 1919 ja hänet sijoitettiin nuoremmaksi upseeriksi Hämeen ratsurykmentin polkupyöräeskadroonaan. Hämeen rykmentistä hänet siirrettiin 31. maaliskuuta 1920 Keski-Suomen rykmentin 4. komppaniaan, jossa hän toimi komppanianpäällikkönä. Komppanianpäällikön tehtävistä hänet määrättiin syksyllä vuonna 1922 II pataljoonan adjutantiksi. Edellisistä tehtävistä hän oli komennettuna vuosina 1920 - 1921 kahdesti Rajamaan komendantin käyttöön, missä tehtävässä hän toimi muun muassa Inon eristysleirin komendantin adjutanttina. Hän erosi armeijasta toistamiseen 23. toukokuuta 1923 ja työskenteli sen jälkeen liikemiehenä ja vuodesta 1937  alkaen varastonhoitajana Valtion kivääritehtaalla aina talvisodan syttymiseen saakka.
Talvi- ja jatkosota

Nurminen osallistui talvisotaan komppanianpäällikkönä Jalkaväkirykmentti 68:ssa ja osallistui taisteluihin Perojoella, Heponotkossa, Rytylammella ja Tervajoella. Välirauhan aikana hän jatkoi samassa tehtävässä, kunnes hänet siirrettiin myöhemmin Kemijärven Linnoitus toimistoon, missä hän toimi muun muassa kuljetuspäällikkönä.
Jatkosodan puhjettua Nurminen komennettiin komppanianpäälliköksi Jalkaväkirykmentti 12:een, jossa tehtävässä hän haavoittui 13. elokuuta 1941. Haavoista parannuttuaan hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi Jalkaväenkoulutuskeskus 16:een ja edelleen Jalkaväenkoulutuskeskus 19:ään. Vuonna 1942 hän toimi Lahden suojeluskuntapiirissä, mistä hänet siirrettiin myöhemmin Jalkaväenkoulutuskeskus 19:ään, missä hän palvelikin vuoteen 1943 saakka. Koulutuskeskuksesta hänet siirrettiin komppanianpäälliköksi 12. Erilliseen työkomppaniaan, josta hänet siirrettiin edelleen Henkilötäydennyskeskus 12:een, missä hän palvelikin sodan loppuun saakka. Nurminen osallistui jatkosodassa taisteluihin Pistojärvellä, Kapustaojalla, Louhen-Kiestingin akselilla ja Louhivaarassa.
Sotien jälkeen Nurminen toimi Lahden sotilaspiirin esikunnassa kotiuttamispäällikön apulaisena, kunnes tehtävän loputtua vielä vuoden 1944 aikana hän siirtyi varastonhoitajaksi Rauma-Repolan sahalle Lahteen. Hän on julkaissut muistelmateoksen ”Jääkärivuosiltani”.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Vänrikki 11. helmikuuta 1918  Luutnantti 6. joulukuuta 1920  Kapteeni 1941 |     |  Vapaudenristi 3. lk.  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera (1918 ja 1940)  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Talvisodan muistomitali  Jääkärimerkki  Preussin punaisen ristin 3. lk. mitali  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi |
Jääkäripataljoonan ratsuosasto Libaussa syksyllä 1917. Etualalla Luutnantti Sievert ja Zugführer Ljungberg.
Sergei Jesenin

| Sergei Jesenin |
| --- | --- |
 Sergei Jesenin
Henkilötiedot
Syntynyt: 1895 Konstantinovo, Rjazanin kuvernementti, Venäjä
Kuollut: 1925 (29–30 vuotta) Leningrad. Neuvostoliitto
Kansalaisuus:  Venäjä
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: venäjä
Tuotannon kieli: venäjä
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.esenin.ru
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sergei Aleksandrovitš Jesenin (ven. Серге́й Алекса́ндрович Есе́нин); 3. lokakuuta (J: 21. syyskuuta) 1895 Konstantinovon kylä, Rjazanin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 28. joulukuuta 1925 Leningrad, Neuvostoliitto) oli venäläinen runoilija.
Suku ja koulutus

Jesenin oli syntyisin lähellä Moskovaa sijaitsevasta pienestä Konstantinovon maalaiskylästä, jossa hän kävi kolmevuotisen kirkollisen koulun.
Hän muutti vuonna 1912 Moskovaan ja aikoi ryhtyä opettajaksi. Sen sijaan hän liittyi niin sanottuun Surikovin ryhmään, jossa koulutettiin talonpoikaissyntyisiä runoilijanalkuja. Muutettuaan 1915 Pietariin hän tutustui moniin johtaviin venäläisrunoilijoihin. Sivistyneistöpiireissä hän korosti mielellään maalaisuuttaan jopa ärsyttävyyteen asti.
Kirjallinen ura

Sergei Jesenin kirjallinen ensiesiintyminen tapahtui Pietarissa maaliskuussa 1915, kun hän luki Aleksandr Blokille ja Sergei Gorodetskille runojaan ja sai hyvin myönteistä palautetta. Pian hän esiintyi Dmitri Merežkovskin ja Zinaida Gippiuksen kirjallisissa salongeissa, tutustui lukuisiin kirjailijoihin ja alkoi julkaista tekstejään ajan tärkeissä kirjallisuuslehdissä. Nikolai Klujevista tuli hänelle ystävä ja läheinen neuvonantaja.
Vallankumousta edeltävinä vuosina Jesenin herätti suurta kiinnostusta kirjallisissa piireissä, vaikka ristiriitaisia kaikujakin oli. Äänekäs ja itsevarma kultakutri ei jättänyt ketään kylmäksi. Muinainen ja maalainen Venäjä, Rus, oli Jesenin ensimmäisen runokokoelman johtava teema. Niinpä lokakuun vallankumous oli Jesenille Rusin uusi aamu. Vuoden 1917 tapahtumat aiheuttivat hänelle henkilökohtaisia ristiriitoja, joista syntyi myös suurta runoutta.
Hänen ensimmäinen runokokoelmansa Radunitsa (Vainajien muistopäivä) julkaistiin vuonna 1915. Siinä ilmenee hänen ihailunsa yksinkertaista maalaiselämään kohtaan. Hän oli niin sanotun Skyyttien ryhmän (Skify) jäsen ja imaginismin perustajia.
Kaupunkiin muuttanut maalaisrunoilija kasvoi kansan mielissä uuden aikakauden Puškiniksi. Itse hän kuitenkin koki olevansa silinterihattuun verhoutuva huligaani, joka viihtyi kapakoiden ja ilotalojen Moskovassa ja nautti viinasta ja kokaiinista. Helmikuun vallankumousta tämä uusi Puškin oli tervehtinyt riemuiten ja ylistänyt Venäjää Fenix-linnuksi, joka sytyttää oman pesänsä ja synnyttää itsensä tuhkasta uudelleen. Hänelle Laulu Igorin sotaretkestä oli tärkeä innoittaja.
Kaupunkikulttuuria vihaava Jesenin arveli lokakuun vallankumouksen vievän maan alkuperäiseen maalaiselämään ja sen yksinkertaisuuteen. Hän uskoi koko maailman käyvän läpi saman kumouksen. Vallankumous ei täyttänyt hänen toiveitaan, vaikka hän halusi elää mukana ajan kiihkeissä tapahtumissa. 1920-luvun alkuvuosina Jesenin ajelehti skandaalista toiseen.
Vallakumouksen jälkeisen ajan runoissa Jesenin joutui bolševikkien riepottelun kohteeksi. Yksi lopputulos voidaan lukea Jesenin runoelmasta Inonija (Toinen maa, 1918). Jesenin hylkäsi kristillisen perinteen ja siirtyi bolševikkien leiriin ainakin näennäisesti. Jesenin viihtyi aikansa metaforilla iloittelevana imaginistina, joka oli yksi hänen uusista runollisista naamioistaan. Hän kirjoitti runokokoelman Ispoved huligana (Huligaanin tunnustus, 1920), jossa hän ilmoitti hylänneensä vanhan maaseudun ja olevansa uuden maailmanjärjestyksen suuri runoilija. Vähitellen Jesenin lyriikka alkoi kieliä voimakkaammista ristiriidoista ja yhteentörmäyksistä eri maailmojen ja ihmisten välillä. Persoonallisuuden pimeä puoli alkoi esiintyä hänen teksteissään, ja tälle hahmolle runoilija omisti viimeisen pitkän runoelmansa Musta mies (Tšornyi tšelovek).
Kirjallinen ura > Yksityiselämä

Sergei Jesenin avioitui useita kertoja. Yksi hänen puolisoistaan vuosina 1922-1923 oli maineikas yhdysvaltalainen tanssijatar Isadora Duncan, jonka kanssa hän kävi Yhdysvalloissa ja sai huomiota runojensa ohella värikkäällä esiintymisellään. Jesenin alkoholisoitui ja päätyi elämänsä loppuvaiheissa hermoromahduksen saatuaan sairaalaan. Hän hirttäytyi 30-vuotiaana tai niin sanotaan, ja jätti jälkeensä piikikkään jäähyväisrunon. Ristiriitojen koettelema Jesenin teki itsemurhan joulukuun 1925 lopulla: hän hirttäytyi Leningradissa hotelli Angleterressä.
Perintö

Sergei Jesenin tuotanto painui hänen kuolemansa jälkeen unohduksiin, mutta nykyisin sitä arvostetaan sen kielellisesti rikkaasta ja yksinkertaisen kauniista tyylistä. On kuitenkin esitetty väitteitä, että sisäministeriö NKVD olisi surmannut hänet ja lavastanut teon itsemurhaksi. Neuvostolehdistö parjasi hänen tuotantoaan ja bolševikkijohtaja Nikolai Buharin julkaisi Jesenille omistetun lehtisen Zlyje zametki (Ilkeitä huomioita) vuonna 1927.
Yhdysvaltalainen kirjailija Jim Harrison tunsi henkistä sukulaisuutta Jeseninin kanssa, sillä hän paini saman päätöksen kanssa, jonka Jesenin toteutti. Hän kirjoitti teoksen Letters to Yesenin (1973), jota pidetään hänen runotuotantonsa parhaana.
Suomennetut runot

Jesininin runojen suomennoksia on muun muassa teoksissa:
20 Neuvostoliiton runoilijaa (20 Sovetskih poetov), suom. Armas Äikiä, Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike 1960
Neuvostolyriikkaa 1, toim. Natalia Baschmakoff, toim. Pekka Pesonen, Raija Rymin, Helsinki: Tammi 1975 ISBN 951-30-3400-3
Taisto Summanen, Elovalkeat runoja, runosuomennoksia, Petroskoi: Karjala-kustantamo 1982
Uuden runon Venäjä, toim. Toivo Flink, Petrozavodsk: Karjala 1989 ISBN 5-7545-0041-6
Tarkoin valitut runot, valikoima; suomennos: Olli Hyvärinen, Helsinki: Nastamuumio 2009 ISBN 978-952-5083-27-9
Asiasta lisää

Kulkukoiran kellari. Taiteilijakellari 1910-luvun Pietarissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sergei Jesenin Wikimedia Commonsissa
Sergei Yesenin, Britannica (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja 2  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia 2  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Venäjä  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  RISM  SNAC  IdRef 
Jesenin puolisonsa Isadora Duncanin kanssa vuonna 1923.
Nykytekstiilitaide

Mascha Mioni, Lismete, 2013, leikatut, neulotut ja venytetyt punavalkoiset Texaid muovipussit, 600x300x320 cm.
Martin Nannestad, Casino Bokor, 2014, kuvakudos, 318x212 cm.
Nykytekstiilitaide on tekstiilitaiteeseen ja kuvataiteeseen kuuluvaa nykytaidetta. Siinä yhdistyy visuaalisen ja käsitteellisen taiteen menetelmien lisäksi myös käsityötekniikoita ja tekstiilimateriaalia.  Nykytekstiilitaide on usein kokeellista ja kommentoi myös aktiivisesti ajankohtaisia yhteiskunnallisia aiheita.
Nykytekstiilitaide on vapaata taidetta. Se ei edusta sovellettua taidetta, designia tai käsityöesineitä.
Nykytekstiilitaiteilijoita Suomessa edustaa Uuden tekstiilitaiteen yhdistys UUTE ry. Se on valtakunnallinen ja kansainvälisesti toimiva kuvataidealan järjestö.
Nykytekstiilitaiteilijoita > Suomessa

Maiju Ahlgrén
Synnöve Dickhoff
Leena Illukka
Raija Jokinen
Helena Kaikkonen
Sunna Kangas
Kaarina Kellomäki
Laura Kärki
Ilai Elias Lehto
Venla Martikainen
Annukka Mikkola
Ulla Pohjola
Kaija Poijula
Silja Puranen
Sonja Salomäki
Noora Schroderus
Johanna Suonpää
Janna Syvänoja
Tuija Teiska
Virpi Vesanen-Laukkanen
Johanna Virtanen
Nykytekstiilitaiteilijoita > Muualla

Magdalena Abakanowicz
Olga de Amaral
Faig Ahmed
Ian Berry
Alighiero Boetti
Sheila Hicks
Toshiko MacAdam
Judith Scott
Billie Zangeva
Kirjallisuutta

Haveri, Minna: Pehmeä taide. Maaseudun Sivistysliitto, Maahenki Oy, 2016. ISBN 978-952-301-073-4
Lukkarinen, Leena: Kierrätysmateriaalien käyttö nykytekstiilitaiteessa. Väitöskirja. Helsinki: Taideteollinen korkeakoulu, 2008. ISBN 978-951-558-270-6.
Nelimarkka-Seeck, Riitta: Self portrait : Elisen väitöskirja : variaation variaatio. Väitöskirja. Helsinki:  Seneca, 2000. ISBN 951-96695-1-5.
Vuorisalo, Marjukka: Of(f) textile : suomalainen tekstiilitaide esiin nykyteknologian avulla. Väitöskirja. Helsinki: Unigrafia, 2013. ISBN 978-952-60-5427-8.
Nokia (kaupunki)

| Nokia |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
 Nokialainen tehdas yöllä kuvattuna.
Sijainti:  61°28′40″N, 023°30′35″E
Maakunta:  Pirkanmaan maakunta
Seutukunta:  Tampereen seutukunta
Kuntanumero:  536
Hallinnollinen keskus:  Nokian keskustaajama
Perustettu:  1922
– kauppalaksi:  1937
– kaupungiksi:  1977
Kuntaliitokset:  Suoniemi (1973) Tottijärvi (1976)
Kokonaispinta-ala:  347,84 km² 250:nneksi suurin 2022 
– maa:  288,31 km²
– sisävesi:  59,53 km²
Väkiluku:  36 171 33:nneksi suurin 31.12.2024 
– väestötiheys:  125,5 as./km² (31.12.2024)
Ikäjakauma:  2020 
– 0–14-v.:  18,4 %
– 15–64-v.:  60,8 %
– yli 64-v.:  20,8 %
Äidinkieli:  2023 
– suomenkielisiä:  96,1 %
– ruotsinkielisiä:  0,3 %
– muut:  3,6 %
Kunnallisvero:  8,4 % 216:nneksi suurin 2025 
Kaupunginjohtaja:  Eero Väätäinen
Kaupunginvaltuusto:  43 paikkaa
– puheenjohtaja:  Maria Asunta
  2021–2025  • PS   • SDP   • Kok.   • Vas.   • Vihr.   • Kesk.   • KD:   9 9 8 7 6 2 1
www.nokiankaupunki.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nokia (vuoteen 1938 Pohjois-Pirkkala) on Suomen kaupunki, joka sijaitsee Pirkanmaan maakunnassa. Kaupungissa asuu noin 36 200 ihmistä, ja sen pinta-ala on 347,84 km², josta 59,53 km² on vesistöjä. Väestötiheys on 125,5 asukasta/km². Nokian naapurikunnat ovat Hämeenkyrö, Pirkkala, Sastamala, Tampere, Vesilahti ja Ylöjärvi. Nokian vaakunan suunnitteli Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin vuonna 1951. Nokia on väkiluvultaan Pirkanmaan toiseksi suurin kunta maakuntakeskus Tampereen jälkeen.
Nokia on teollisuuskaupunki ja eräiden suomalaisten tuotemerkkien lähtöpaikka, kuuluisimpina niistä entinen monialayritys ja nykyinen tietoliikennealan yhtiö Nokia ja vaatteiden valmistaja Nanso. Näiden lisäksi myös Nokian Renkaat on kotoisin Nokialta ja sen tehdas sijaitsee Nokialla.
Maantiede > Luonto

Nokian maisemakuvaa hallitsevat Pyhäjärvi, Nokianvirta ja Kulovesi. Pyhäjärvi on Kokemäenjoen vesistön keskusjärvi, jossa yhtyvät etelästä Vanajaveden reitin ja pohjoisesta Näsijärven reitin vedet. Pyhäjärvi laskee syvässä rotkolaaksossa virtaavaa Nokianvirtaa myöten Kuloveteen, johon laskevat pohjoisluoteesta Ikaalisten reitin vedet Siuronkoskea myöten. Länsirajalla Kuloveteen laskee vielä Mouhijärven suunnasta tuleva vesistö Leukaluiden salmessa sekä etelärannalla Sarkolanlahden pohjukkaan Vesilahden länsiosan järvistä alkunsa saava Lanajoki. Pienempiä järviä Nokian alueella ovat Vihnusjärvi, Kalliojärvi, Ylinenjärvi ja Alinenjärvi Nokianvirran pohjoispuolella sekä Teernijärvi sen eteläpuolella.
Pinnanmuodoiltaan Nokian alue on hyvin vaihtelevaa ja maaston korkeuserot ovat monin paikoin varsin suuria. Kaupungin korkein maastonkohta on pohjoisosassa Ruokejärven pohjoispuolella olevalla kalliolla (188 m mpy.). Kuloveden eteläpuolella sijaitseva Kivipyykkivuori (163 m mpy.) oli 1970-luvulle saakka Nokian, Suoniemen ja Tottijärven rajojen yhtymäkohta. Kaupungin keski- ja länsiosan viljelysmaat ovat keskittyneet kapealle kaistaleelle vesistön rannoille. Nokia kuuluu Pirkkalan lehtokeskuksen ydinalueeseen, mutta asutuksen myötä lehdot ovat suureksi osaksi hävinneet. Nokianvirran rantalehdot tuhoutuivat suurelta osin veden pinnan nousun vuoksi. Jäljelle jääneissä lehtometsiköissä kasvaa muiden muassa jalavaa ja pähkinäpensasta.
Maantiede > Kaupunginosat

1. 1. kaupunginosa
2. 2. kaupunginosa
3. 3. kaupunginosa
4. 4. kaupunginosa
5. 5. kaupunginosa
6. 6. kaupunginosa
7. Haavisto
8. Harjuniitty
9. Lähdekorpi
10. Maatiala
11. Siuro
12. Viiki
13. Linnavuori
14. Vihola
15. Kulju
16. Lehtimäki
17. Halimaa
19. Sammalisto
20. Korvola
21. Tervasuo
22. Tottijärvi
23. Välimaa
24. Lamminperä
25. Kyynijärvi
26. Juhansuo
Maantiede > Kyliä

Korvola
Kulovesi
Linnavuori
Pinsiö
Sarkola
Siuro
Sorva
Suoniemi
Taivalkunta
Tottijärvi
Vahalahti
Vihola
Maantiede > Taajamat

Vuoden 2017 lopussa Nokialla oli 33 322 asukasta, joista 30 448 asui taajamissa, 2 594 haja-asutusalueilla ja 280:n asuinpaikat eivät olleet tiedossa. Nokian taajama-aste on 92,1 %. Nokian taajamaväestö jakautuu kolmen eri taajaman kesken:
| # | Taajama | Väkiluku (31> 12.2017) |
| --- | --- | --- |
| 1 | Tampereen keskustaajama* | 27 863 |
| 2 | Siuro | 2 376 |
| 3 | Tottijärvi | 209 |
Kaupungin keskustaajama on lihavoitu. Asteriskilla (*) merkityt taajamat kuuluvat tähän kaupunkiin vain osittain. Nokian keskustaajama ei muodosta omaa taajamaansa, vaan se on osa Tampereen keskustaajamaa, joka ulottuu Nokian lisäksi usean Tampereen lähikunnan alueelle. Yhteensä Tampereen keskustaajamassa on 334 112 asukasta ja sen pinta-ala on 276,23 neliökilometriä.
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Nokialla on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Nokian seurakunta
Itsenäisenä helluntaiseurakuntana Nokialla toimii Nokian helluntaiseurakunta.
Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Nokian alueella toimii Tampereen ortodoksinen seurakunta.
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Nokian kaupungin nykyisellä alueella.
Suoniemen seurakunta (liitetty Nokian seurakuntaan 1973)
Tottijärven seurakunta (liitetty Nokian seurakuntaan 1976)
Historia > Nimen etymologia

Vanhan sanan nois (monikko nokiit, genetiivi nokia) on väitetty tarkoittaneen turkiseläin soopelia, mikä kertoisi siitä, että Nokia oli keskeinen kaupankäyntipaikka, jossa soopelinturkit olivat arvokkain hyödyke. Soopelin hävittyä Suomesta sanalla lienee viitattu muihin tummiin turkiseläimiin kuten näätään ja lopulta turkiksiin yleisesti. Viimeaikainen tutkimus on kuitenkin arvellut, etteivät soopelit olisi kuuluneet Suomen eläinkuntaan edes muinaisuudessa. Nokia tarkoittaisikin alkuaan majavaa. Jos sanalla on tarkoitettu yleisesti musta- tai tummaturkkisia eläimiä, tämä selittäisi sen yhteyden noki-sanaan – vertauksena vesikon nimitys tuhkuri.lähde?
Sana nokia esiintyy usein vesistöjen nimissä, joten se on saattanut tarkoittaa turkiseläimen pesimispaikkaa. Kirjallisissa lähteissä paikannimi esiintyy ensi kerran vuonna 1505 Nokian kartanon yhteydessä.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys vuodesta 1964 lähtien.
| Nokian väestönkehitys 1964–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1964 | 1964 |    | 18 455 | 18 455 |
| 1980 | 1980 |    | 23 644 | 23 644 |
| 1985 | 1985 |    | 24 325 | 24 325 |
| 1990 | 1990 |    | 26 063 | 26 063 |
| 1995 | 1995 |    | 26 287 | 26 287 |
| 2000 | 2000 |    | 26 905 | 26 905 |
| 2005 | 2005 |    | 29 147 | 29 147 |
| 2010 | 2010 |    | 31 647 | 31 647 |
| 2015 | 2015 |    | 33 162 | 33 162 |
| 2020 | 2020 |    | 33 966 | 33 966 |
Lähde: 1980–2015 Tilastokeskus; 1964 Historian suursanakirja.
Hallinto > Kaupunginvaltuusto

Nokian kaupunginvaltuusto on kaupungin ylin päättävä elin. Valtuustossa on 43 jäsentä. Kaupunginvaltuuston puheenjohtajana toimii Maria Asunta (ps.).
| --- | --- |
 Vihreä liitto 6 paikkaa  Kokoomus 8 paikkaa  Sosialidemokraattinen puolue 9 paikkaa  Vasemmistoliitto 7 paikkaa  Ryhmä Välimäki 1 paikkaa :  Perussuomalaiset 9 paikkaa  Suomen Keskusta 2 paikkaa  Suomen Kristillisdemokraatit 1 paikkaa
Hallinto > Kaupunginhallitus 2021-2025

Nokian kaupunginhallituksessa on yhdeksän jäsentä. Kaupunginhallituksen puheenjohtajana toimii Arja Laitinen (sd.), 1. varapuheenjohtajana Jari Kinnunen (kok.) ja 2. varapuheenjohtajana Juha Toivainen (ps.).
Kaupunginhallitus 2021-2025
Arja Laitinen, sd., pj
Jari Kinnunen kok., 1.vpj.
Juha Toivainen, ps., 2. vpj.
Marko Asell, sd.
Anneli Lehtonen, vas.
Teresa Kvick, vas.
Kaisa Räsänen, vihr.
Piila Paalanen, kok.
Jari Tuominen, kok.
Hallinto > Viranhaltijat

Nokian kaupunginjohtajana toimii Eero Väätäinen. Väätäinen antoi suostumuksensa virkaan ja Nokian kaupunginvaltuusto valitsi Väätäisen virkaan yksimielisesti vuonna 2013. Koulutukseltaan Väätäinen on hallintotieteiden maisteri. lähde?
Palvelut > Matkailu ja virkistys

Nokialla toimii kylpylähotelli Eden.
Palvelut > Koulutus

Nokialla on seitsemän perusopetuksen vuosiluokkien 1–6 koulua, kaksi luokkien 7–9 koulua sekä kolme koulua, joissa on vuosiluokat 1–9. Lisäksi Rajasalmen koulussa annetaan esiopetusta. Muuten esiopetus järjestetään päiväkodeissa.
Emäkosken yläasteelle mennään Koskenmäestä, Sorvasta, Tottijärveltä, Viholasta, Nokialta, Vahalahdesta ja Taivalkunnalta. Nokianvirtaan mennään Kankaantaan, Myllyhaan, Alhoniityn ja Pinsiön kouluista.lähde?
Lisäksi Nokialla on erityiskoulu, lukio ja ammattikoulu.
Palvelut > Liikenne

Nokialle on hyvät tie- ja ilmayhteydet naapurikaupunki Tampereen ansiosta. Kaupungin alueella kulkevat Tampereen ja Porin välinen rautatie sekä valtatiet 11 ja 12. Viimeksi mainitulla on Sarkolassa yksi Suomen päätieverkon jyrkimmistä nousuista. Myös valtatie 3 sivuaa Nokian itärajaa. Vuodesta 2002 lähtien, kymmenen vuoden tauon jälkeen, Nokialla ovat pysähtyneet myös Poriin menevät junat. Nokian rautatieasema on yksi Porin radan alkuperäisistä liikennepaikoista. Tampere-Pirkkalan lentoasema on vain vajaan kymmenen kilometrin päässä Nokian keskustasta.
Matka-aika Nokialta Tampereelle on junalla 14 minuuttia ja linja-autolla nopeimmillaan 20 minuuttia. Nokian ja Porin välinen matka kestää junalla nopeimmillaan tunnin ja 15 minuuttia sekä linja-autolla tunnin ja 10 minuuttia. Matka-aika Nokian ja Helsingin välillä on nopeimmillaan junalla tunnin ja 49 minuuttia sekä linja-autolla 2 tuntia ja 45 minuuttia.
Kaikki Nokian junayhteydet Tampere-Pori-radan ulkopuolelle edellyttävät junanvaihtoa Tampereella. Linja-autojen suorilla pikavuoroilla Nokialta pääsee Tampereelle, Poriin, Helsinkiin, Raumalle ja Turkuun. Matka-aika Nokian ja Turun välillä kestää linja-autolla nopeimmillaan 2 tuntia ja 10 minuuttia sekä junalla 2 tuntia ja 14 minuuttia.
Palvelut > Etäisyyksiä Nokialta

Tampere 15 km
Helsinki 180 km
Hämeenlinna 80 km
Pori 95 km
Rauma 125 km
Sastamala 35 km
Turku 150 km
Vaasa 240 km
Urheilu

Nokialla on kaksi jäähallia ja 4 jalkapallokenttää: Menkalan tekonurmi, Tapio Rautavaaran kenttä, Keskuskenttä 2 ja 3. Keskuskentän ympärillä on myös juoksurata.
Nokialaisia seuroja ovat muun muassa monitoimiseura Nokian Pyry (muun muassa jääkiekko, jalkapallo, uinti) ja Nokian Urheilijat, jääkiekkoseura HC Nokia, jalkapalloseurat Nokian Palloseura ja FC Nokia, salibandyseura Nokian KrP sekä koripalloseura BC Nokia. Jalkapallossa Nokian Pyry on pelannut parhaimmillaan Ykkösessä vuosituhannen vaihteessa, ja Nops pelaa kaudella 2021 kolmosta. Jääkiekossa Nokian Pyry pelaa kolmanneksi korkeimmalla tasolla eli Suomi-sarjassa. Parhaimmillaan joukkue on päässyt Mestis-karsintoihin kaudella 2012–2013. HC Nokia pelaa III-divisioonaa. Koripallossa BC Nokia nousi kauden 2014–2015 päätteeksi Korisliigaan. Nokian KrP pelaa Salibandyliigaa.
Talous > Suurimmat työnantajat

| Työnantajat | Työntekijät |
| --- | --- |
Nokian kaupunki: 2 058
Pitkäniemen sairaala: 875
Agco Power Oy: 760
Nokian Renkaat Oyj: 878
Nokian Raskaat Renkaat Oy: 252
Purso Oy: 232
Patria Aviation Oy: 200
Oy Essity Finland Ab: 200
Pirkanmaan Osuuskauppa: 183
Rengaslinja Oy: 104
työntekijätiedot 2018
Nähtävyydet

Sarkolassa lähellä Sastamalan rajaa sijaitsevassa Vanajavuoressa, aivan Kuloveden rannan tuntumassa, on erikoinen luonnonnähtävyys, ontoksi kovertunut siirtolohkare Pirunpesänkivi. Kansantarinat väittävät paholaisen ennen muinoin asuneen kiven kolossa. Kivi on rauhoitettu luonnonmuistomerkiksi.
Ossi Somman suunnittelema Turkiskauppiaat-patsas Pirkkalaistorilla.
Nancy Holtin ympäristötaideteos ”Yltä ja alta” Pinsiössä.
Nuijasodan muistomerkki Nokian kartanon lähistöllä.
Ruokakulttuuri

Nokian pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla palvilihalla höystetty klimppisoppa sekä mustikoista tai vadelmista ja talkkunasta sekoitettu marjapöperö. Nokialla on myös kehitetty grilliruoka Kuuma koira, jota syödään erityisesti Kansainvälisenä Kuuma koira -päivänä.
Ystävyyskaupungit

Blönduós, Islanti
Moss, Norja
Karlstad, Ruotsi
Horsens, Tanska
Orjol, Venäjä
Sillamäki, Viro
Sárospatak, Unkari