stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Konstantinus Suuri
Elämä > Konstantinus ja kristinusko > Nikaian kirkolliskokous

Pian Liciniuksen kukistumisen jälkeen Konstantinus matkusti Antiokiaan, jossa hän huomasi, kuinka laajalle areiolaisuus oli levinnyt. Konstantinus määräsi tärkeimmän teologisen neuvonantajansa, piispa Hosius Kordubalaisen, matkustamaan Aleksandriaan mukanaan kirje, jossa keisari määräsi Areioksen selvittämään riitansa Aleksandrian piispa Aleksandroksen kanssa. Hosius ei kuitenkaan onnistunut ja hän lupasi järjestää suuren kokouksen, jossa asia puitaisiin. Konstantinus määräsi kokouksen pidettäväksi Nikaiassa, jotta hän saattaisi itse osallistua siihen. Konstantinus halusi kokouksen olevan ekumeeninen, eli koko maailman käsittävä. Keisari lupasi myös maksaa kaikkien kokoukseen saapuvien piispojen matkakulut.
Ensimmäinen ekumeeninen kirkolliskokous kokoontui Nikaiassa vuonna 325. Kokous tuomitsi areiolaisuuden harhaopiksi. Konstantinus määräsi areiolaiset maanpakoon. Samalla päätettiin myös, että kaikki kirkot juhlisivat pääsiäistä samaan aikaan. lähde?
Elämä > Konstantinus ja kristinusko > Vanhojen kulttien hävittäminen

Tässä vaiheessa Konstantinus oli jo selvästi kristinuskon puolella, vaikkei kristityksi kääntynytkään. Konstantinus oli vuonna 324 asettanut lain, joka kielsi uhrieläinten teurastamisen ja tähän liittyneet rituaalit. Lain mukaan ainoastaan kristillistä siveellisyyttä noudattavat rituaalit sallittiin. Tiettävästi Konstantinus hävitti neljä pakanallista temppeliä, joista kolme oli Afroditelle omistettuja, yksi Asklepiokselle. Afroditen palvontaan liittyi temppeliprostituution harjoittaminen, ja yksi näistä temppeleistä oli rakennettu Jerusalemiin Kristuksen haudan päälle, mikä aiheutti kristittyjen parissa pahennusta. Asklepioksen temppeli hävitettiin Aigeiassa. On esitetty, että Konstantinus Suuri olisi toteuttanut massiivisen temppelien hävittämiskampanjan, mutta tällaiselle väitteelle ei löydy historiallista todistusaineistoa.
Konstantinus antoi myös säätää muita lakeja, jotka noudattivat kristittyjen eettisiä vaatimuksia. Hän kielsi esimerkiksi gladiaattoritaistelut ja suosi vähemmän verisiä kilpa-ajoja. Uusi lainsäädäntö vaikutti myös valtakunnan asukkaiden perhe-elämään. Aikaisemmat lait olivat sallineet aviopuolisoiden erota jommankumman vaatimuksesta. Uuden lain mukaan avioero sallittiin vain, jos tapaukseen liittyi jokin vakava rikos. Estääkseen lapsimurhat Konstantinus antoi köyhille perheille avustusta julkisista varoista. Konstantinus suosi myös kristittyjä nimittäessään virkamiehiä ja upseereja.
Elämä > Crispuksen ja Faustan murhat

Matkallaan Roomaan vuonna 326 Konstantinus antoi vangita poikansa Crispuksen ja Liciniuksen pojan Licinianuksen. Paria päivää myöhemmin hän antoi teloittaa kummankin. Vähän myöhemmin keisarinna Fausta koki saman kohtalon. Tarkkaa syytä tähän perhetragediaan ei tiedetä. Crispus oli suosittu armeijan ja kansan keskuudessa ja ehkä Konstantinus tappoi hänet mustasukkaisuudesta. On myös väitetty, että Crispuksella ja Faustalla olisi ollut suhde, jonka tähden heidät olisi teloitettu.
Tapahtuman jälkeen Konstantinus sääti lakeja, joiden mukaan raiskauksesta ja aviorikoksista voitiin langettaa julmia rangaistuksia. Samoihin aikoihin Konstantinuksen äiti Helena lähti pyhiinvaellusmatkalle Jerusalemiin ehkä aikaisempien tapahtumien johdosta. Vuosina 328 ja 329 Konstantinus matkusti taas valtakunnan länsiosiin. Hän asetti 12-vuotiaan poikansa Konstantinus II:n Trieriin hallitsemaan samaa aluetta, jota Crispus oli aikaisemmin hallinnut. Konstantinus taisteli myös germaaneja vastaan Reinillä. Konstantinus teki myös sotaretkiä Tonavalle. Vuonna 332 hän kukisti visigootit ja vuonna 334 sarmaatit.
Vuonna 335 Konstantinus oli jo valmis luovuttamaan valtakuntansa kolmelle jäljellä olevalle pojalleen. Hän nimitti myös veljenpoikansa Dalmatiuksen caesariksi. Konstantinus II jatkoi Gallian, Britannian ja Hispanian diokeesien hallitsemista. Constans sai hallittavakseen Italian, African ja Illyrian. Constantius II sai puolestaan Pontican, Asianan ja Idän diokeesit. Dalmatiukselle jäi näin jäljelle Macedonia, Daakia ja Traakia. Caesareista vanhin, Konstantinus II, sai näin ollen neljä diokeesia ja muut kolme. Nuoret keisarit matkustivat omille alueilleen, joissa heidän pretoriaaniprefektiensä ja magister militumien tuli kouluttaa heitä valtakunnan hallitsemisessa ja sodankäynnissä. Konstantinus säilytti vielä asemansa augustuksena ja hän pystyi halutessaan kumoamaan caesareiden päätökset. Tarkoitus oli kuitenkin, että hänen kuollessaan kaikki neljä caesaria ylennettäisiin augustuksiksi.
Ennen kuolemaansa Konstantinus suunnitteli sotaretkeä Persiaa vastaan. Persian nuori kuningas Sapur II oli aloittanut sodan hyökkäämällä Armeniaan. Sapur syrjäytti Armenian roomalaisen klienttikuninkaan ja asetti valtaistuimelle oman nukkekuninkaansa. Konstantinus aikoi nimittää veljenpoikansa Hannibalianuksen Armenian kuninkaaksi. Ehkä hänen aikomuksenaan oli jopa tehdä veljenpojastaan Persian kuningas. Mutta ennen kuin Konstantinus pääsi lähtemään, sairastui hän äkillisesti.
Elämä > Kuolema

Vuonna 337 Konstantinus sairastui ja antoi kastaa itsensä. Kasteen suoritti ”areiolainen” piispa Eusebios Nikomedeialainen, joka oli Konstantinopolin kaupungin piispa. Konstantinus ei enää pukeutunut purppuraviittaan, vaan käytti viimeisten päiviensä ajan valkoista kastekaapuaan. Hän kuoli helluntaina 22. toukokuuta 337 Nikomedeiassa. Suruaika alkoi armeijan suorittamilla epäsuotavien perillisten teurastuksilla. Uhreiksi joutuivat muun muassa Konstantinuksen veljenpoika Dalmatius, josta oli aiemmin tehty caesar. Myös Dalmatiuksen veli Hannibalianus sai surmansa. Armeija vaati, että Konstantinuksen poikien Konstantinuksen, Constansin ja Constantiuksen tulisi hallita yhdessä. Keisarin poikia jouduttiin odottamaan kauan kotiin provinsseista. Odotellessa valtion korkeimmat kenraalit, ministerit ja virkamiehet kävivät päivittäin selostamassa hallitustoimia palsamoidulle keisarivainaalle. Kuollut keisari hallitsi näin kesän, syksyn ja talven.
Konstantinus haudattiin Pyhien Apostolien kirkossa (Apostoleion) todennäköisesti osin säilyneeseen porfyyrisarkofagiin. Piispan hautajaissanat Konstantinukselle lausuttiin sittemmin yli tuhannen vuoden ajan Bysantin keisarien hautajaisissa:
»Nouse ylös, sinä maailman herra. Kuningasten kuningas odottaa sinua viimeiselle tuomiolle.»
Perintö

Konstantinuksen kuollessa vuonna 337 hänen kolme poikaansa Konstantinus II, Constans ja Constantius II jakoivat isänsä valtakunnan hallinnan. Konstantinus II sai Gallian, Britannian ja Hispanian hallittavakseen. Alaikäinen Constans sai hallittavakseen Italian, African ja Illyrian, mutta Konstantinus II nimitettiin hänen holhoojakseen. Constantius II sai puolestaan valtakunnan itäosat hallittavakseen. Constansin tullessa täysi-ikäiseksi vuonna 340 Konstantinus II ei kuitenkaan halunnut luopua veljelleen kuuluvista alueista vaan hyökkäsi veljeään vastaan. Constans kukisti veljensä taistelussa ja otti haltuunsa koko valtakunnan länsiosan. Constans kaatui kuitenkin taistelussa usurpaattori Magnentiusta vastaan. Constantius II kukisti kuitenkin Magnentiuksen ja hallitsi tämän jälkeen valtakuntaa yksin kuolemaansa asti. lähde?
Constantius II:n jälkeen keisariksi nousi Konstantinus Suuren puoliveljen poika Julianus, joka tunnetaan parhaiten siitä, että hän yritti elvyttää vanhoja pakanakultteja. Julianuksesta tuli Konstantinuksen perustaman hallitsijasuvun viimeinen jäsen. lähde?
Perintö > Konstantinuksen lahjakirja

Konstantinuksen lahjakirjana tunnettu dokumentti on todennäköisesti 700-luvun lopulla tai 800-luvun alkupuolella tehty väärennös, jonka väitettiin olleen Konstantinuksen kirjoittama. Lahjakirjassa Konstantinus antaa paavi Sylvester I:lle ja hänen seuraajilleen vallan Roomaan ja Länsi-Rooman kaupunkeihin. Lahjakirjan syntyhistoria on epäselvä, mutta sen tarkoituksena lienee ollut paavin maallisen vallan perusteleminen Euroopassa. Lahjakirja todistettiin väärennökseksi jo vuonna 1440 tekstianalyysin avulla. Lahjakirjan tekstissä esiintyi latinankielisiä ilmaisuja, joita ei käytetty vielä lahjakirjan väitetyn syntyhetken aikaan. 1800-luvulla myös katolinen kirkko myönsi lahjakirjan väärennökseksi.
Perhe

Konstantinus oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäisen vaimonsa Minervinan kanssa hän sai yhden lapsen, Crispuksen. Toisessa avioliitossa keisari Maximianuksen tyttären Faustan kanssa hän sai viisi lasta:
Konstantinus II
Constans
Constantius II
Constantina – Konstantinuksen veljenpojan Hannibalianuksen vaimo.
Helena – Julianus Apostatan vaimo.
Antiikin lähteet

Konstantinuksen kirjeitä on säilynyt Eusebios Kesarealaisen kirkkohistoriassa. Tärkeitä lähteitä Konstantinuksen elämästä ovat myös Eusebios Kesarealaisen kirjoittama Konstantinuksen elämäkerta Vita Constantini ja Lactantiuksen De Mortibus Persecutorum (Vainoojien kuolemasta).
Nykypäivään on säilynyt myös suuri määrä ylistyspuheita, papyruksia, inskriptioita, lakeja, kolikkoja ja myöhempiä lähteitä, jotka täydentävät tietoja Konstantinuksen elämästä. Konstantinuksen hallituskautta käsitellään myös esimerkiksi Zosimoksen Historia Novassa, joka perustui Eunapioksen kadonneeseen historiaan. Praksagoras Ateenalainen kirjoitti Konstantinus Suuren elämäkerran, joka kuitenkin on säilynyt vain lyhyenä yhteenvetona Fotioksen Bibliothekessä. Lyhyt Excerpta Valesiana sisältää myös Konstantinuksen elämäkerran.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Roman Emperors – Constantine I (englanniksi)
Catholic Encyclopedia: Constantine the Great (englanniksi)
LacusCurtius – Excerpta Valesiana Konstantinus Suuren elämäkerta noin vuodelta 390. (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Constantius I Chlorus ja Galerius | Rooman keisari | Seuraaja: Konstantinus II,  Constans ja Constantius II |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef  Te Papa (New Zealand) 
Keisari Constantius Chlorus, Konstantinus Suuren isä, roomalaisessa hopearahassa.
Konstantinus rahassa n. 309–310, kääntöpuolella Sol Invictus.
Konstantinuksen lyöttämä solidus. Rahan kääntöpuolella on kuvattuna Konstantinus keihäs kädessä ja voitonmerkki olkapäällään. Hänen jalkojensa juurella makaa kaksi sidottua vankia. Kuvaa ympäröi teksti ”GLORIA CONSTANTINI AVG”.
Konstantinusta esittävä mosaikki Hagia Sofiassa Konstantinopolissa. Noin 1000-luvulta.
Pyhät Konstantinus Suuri ja hänen äitinsä Helena, bulgarialainen ikoni.
Konstantinus Suurta esittävän akroliittipatsaan pää Rooman Musei Capitolinissa. Keisari on kuvattu etäisenä hahmona.
Konstantinus antaa Sylvesterille keisarinvallan. Fresko noin 1200-luvulta Santi Quattro Coronatin basilikassa Roomassa.
Hedvig

| Hedvig |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  15. lokakuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Hedda, Helvi, Helvig, Heta
Vastineita eri kielissä:  Hedwig
Nimen alkuperä:  taistelu + sota
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hedvig on naisen etunimi. Sen germaaninen alkumuoto on Hadevig, joka on yhdistetty taistelua tarkoittavasta sanasta hadu ja sotaa tarkoittavasta sanasta wig.
Suomessa nimi Hedvig on 1800-luvun lopulta vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1 968 naiselle ja muutamalle miehelle. Lisäksi noin 80 henkilöllä on nimenä Hedwig. Suomessa ovat käytössä myös nimen muunnokset Helvi, Heta ja Hedda.
Hedvigin nimipäivää vietetään suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 15. lokakuuta, joka oli alun perin pyhän Hedwigin päivä. Suomalaisen kalenterin mukaan sama päivä on Helvin ja Hetan nimipäivä.
Tunnettuja Hedvigejä ja Hedevigejä > Hallitsijasukujen jäseniä

Hedwig Andechslainen (1174–1242), saksalainen herttuatar ja pyhimys
Hedvig Eleonoora (1636–1715), Ruotsin kuningatar, kuningas Kaarle X Kustaan puoliso
Hedvig Jagiellon (1457–1502), puolalainen prinsessa, Kasimir Jagiellonin tytär
Hedvig Sofia (1861–1708), ruotsalainen prinsessa ja Holstein-Gottorpin herttuatar
Tunnettuja Hedvigejä ja Hedevigejä > Muita

Hedvig Elisabeth Antell (1857–1885), suomalainen kirjallisuuden ruotsintaja
Hedwig Courths-Mahler (1867–1950), saksalainen kirjailija
Hedvig Ulrika De la Gardie (1761–1832), ruotsalainen kreivitär ja hovinainen, Gustaf Mauritz Armfeltin puoliso
Hedvig Gebhard (1867–1961), suomalainen Suomalaisen puolueen ja Kokoomuksen kansanedustaja
Hedvig von Haartman (1862–1902), Suomen Pelastusarmeijan perustaja
Hedvig Indebetou (1844–1933), ruotsalainen lastenkirjailija ja kääntäjä
Hedvig Karakas (s. 1990), unkarilainen judoka
Hedvig Lindahl (s. 1983), ruotsalainen jalkapallomaalivahti
Hedevig Lund (1824–1888), norjalainen taidemaalari
Hedwig Niemann-Raabe (1844–1905), saksalainen näyttelijä
Hedvig Charlotta Nordenflycht (1718–1763), ruotsalainen kirjailija
Hedvig von Numers (1830–1863), ruotsalainen kirjailija
Hedvig Paqvalin (s. 1739), ruotsalainen runoilija
Hedvig Raa-Winterhjelm (1838–1907), ruotsalais-suomalainen näyttelijä
Hedvig von Schantz (1865–1942), suomalainen runoilija ja taidemaalari
Hedvig Sohlberg (1858–1937), suomalainen seminaarin johtaja ja RKP:n kansanedustaja
Hedvig Eleonora Stenbock (1664–1729), ruotsalais-suomalainen kreivitär ja ruukinpatrunessa
Hedvig Ståhlberg (1869–1917), suomalainen opettaja, presidentti K. J. Ståhlbergin ensimmäinen puoliso
Hedvig Taube (1714–1744), Ruotsin kuningas Fredrik I:n rakastajatar
Mike Hawthorn

| Mike Hawthorn |
| --- | --- |
 Mike Hawthorn Ferrarissa Argentiinan GP:ssä 1958
Henkilötiedot
Koko nimi:  John Michael Hawthorn
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1929 Mexborough, Englanti, Iso-Britannia
Kuollut: 22. tammikuuta 1959 (29 vuotta) Guildford, Englanti, Iso-Britannia
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1952-1958
Talli(t):  Cooper, Ferrari
Kilpailuja:  47 (45 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  1 (1958)
Voittoja:  3
Palkintosijoja:  18
Paalupaikkoja:  4
Nopeimpia kierroksia:  6
MM-pisteitä:  112,64 (127,64)
Ensimmäinen kilpailu:  Belgian Grand Prix 1952
Ensimmäinen voitto:  Ranskan Grand Prix 1953
Viimeinen voitto:  Ranskan Grand Prix 1958
Viimeinen kilpailu:  Marokon Grand Prix 1958
John Michael "Mike" Hawthorn (10. huhtikuuta 1929 Mexborough, Englanti, Iso-Britannia – 22. tammikuuta 1959 Guildford, Englanti, Iso-Britannia) oli kilpa-autoilija. Hän on vuoden 1958 Formula 1 -maailmanmestari ja ensimmäinen brittiläinen maailmanmestari. Hän oli ensimmäinen alle kolmikymppinen F1-maailmanmestari voitettuaan mestaruuden 29-vuotiaana. Formula 1:ssä hän kilpaili kausina 1952–1958. Hawthorn voitti Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1955. Hawthornilla on Phil Hillin ohella vähiten voittoja F1-maailmanmestareista.Hawthorn on myöskin ensimmäinen britti joka on voittanut F1 GP-kisan. Hawthornilla oli 23 tallitoveria uransa aikana eniten kilpailuja hän ajoi Maurice Trintignantin kanssa.
Uran alkuvaiheet

Hawthorn halusi kilpa-ajajaksi jo 9-vuotiaana katsottuaan Brooklandsin kilpailuja. Hänen isänsä Leslie osti hänelle kilpa-auton, jolla aloitti kilpailemisen vuonna 1950. Hän voitt mm. Brighton Speed Trials -kilpailun, vuoden 1951 Ulster Handicapin ja Leinster Trophyn, vuoden 1952 Formula 2 -kilpailun Goodwoodissa sekä Formula Libren Chichester Cupin.
F1-ura

Hawthorn ajoi ensimmäisen kilpailunsa Cooperilla 1952 Belgian GP:ssa. Hänen ajotaitonsa vakuuttivat Ferrarin, joten hän pääsi tiimiin jo seuraavana vuonna Alberto Ascarin tallitoveriksi. Hawthorn voitti Ranskan GP:n jo ensimmäisenä Ferrari-vuotenaan ja katkaisi Ascarin yhdeksän perättäisen voiton putken. Pisteitä kertyi 19 ja tuloksena neljäs sija yhteispisteissä.
Vuonna 1954 Hawthorn voitti kauden päättävän Espanjan GP:n ja nousi 24,6 pisteellä yhteispisteissä kolmanneksi. Edelle jäivät vain ylivoimaisesti mestaruuden voittanut Juan Manuel Fangio ja puoli pistettä Hawthornia edellä ollut toiseksi pisteissä jäänyt José Froilán González. Vuonna 1955 Hawthorn ei yltänyt pisteille. Vuonna 1956 hän pääsi kärkikolmikkoon Argentiinan GP:ssä. Vuonna 1957 hän oli parhaimmillaan toinen Saksan GP:ssä ja sijoittui MM-pisteissä neljänneksi.
Vuonna 1958 Hawthorn nousi viimein mestariksi, kun Ascari ja Fangio olivat poissa. Hawthorn voitti kaudella vain yhden kilpailun, Ranskan GP:n jälleen, kun toiseksi tullut Stirling Moss voitti neljä kilpailua, mutta jäi silti vain yhden pisteen päähän Hawthornista (42–41). Vaikka Hawthorn oli voittanut mestaruuden, hän vetäytyi formulaykkösistä hallitsevana maailmanmestarina hyvän ystävänsä Peter Collinsin kuoltua kesken kauden elokuussa järjestetyn Saksan GP:n.
Kuolema

Mestaruusjuhlista ehti kulua vain kolme kuukautta, kun Hawthorn alle 30-vuotiaana kuoli kilpa-autoilun ulkopuolella auto-onnettomuudessa Jaguarin suistuttua tieltä Guildfordissa Englannissa 22. tammikuuta 1959 (hänen isänsä oli kuollut viisi vuotta aikaisemmin saman tien varrella).
Muuta

Hawthorn tuli tunnetuksi nopeana kilpa-ajajana ja vielä hurjempana huolettomana juhlijana, joka usein käytti rusettia myös kilpa-ajoissa ja jonka vuoksi ranskalaiset kutsuivat häntä nimellä "Perhonen" (ransk. Le Papillon).
Vuoden 1955 Le Mansin onnettomuuden kohdalla Hawthornin rooli Pierre Leveghin kuolemaan johtaneen kolarin aiheuttajana on jäänyt epäselväksi. Kun Hawthorn oli menossa varikkopysähdykselle, Lance Macklin joutui väistämään tätä äkkijarrutuksella, jolloin Levegh ajoi Macklinin auton perään ja tämän Mercedes sinkoutui yleisön joukkoon. Macklin haastoi Hawthornin oikeuteen kolme vuotta myöhemmin. Hawthorn kiisti osallisuutensa Leveghin kolariin, mutta tapaus jäi ratkaisemattomaksi Hawthornin kuoltua vuoden 1959 alussa.
Formula 1-tulokset

| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1952 | LD Hawthorn | Cooper T20 | Bristol I6 | SUI  | 500  | BEL 4 |  | GBR 3 | GER  | NED 4 | ITA Kesk. |  |  |  | 5. | 10 |
| 1952 | AHM Bryde | Cooper T20 | Bristol I6 |  |  |  | FRA Kesk. |  |  |  |  |  |  |  | 5. | 10 |
| 1953 | Scuderia Ferrari | Ferrari 500 | Ferrari I4 | ARG 4 | 500  | NED 4 | BEL 6 | FRA 1 | GBR 5 | GER 3 | SUI 3 | ITA 4 |  |  | 4. | 19 (27) |
| 1954 | Scuderia Ferrari | Ferrari 625 | Ferrari I4 | ARG DSQ | 500  | BEL 4* |  | GBR 2 | GER 2* | SUI Kesk. | ITA 2 |  |  |  | 3. | 24,64 |
| 1954 | Scuderia Ferrari | Ferrari 553 | Ferrari I4 |  |  |  | FRA Kesk. |  |  |  |  | ESP 1 |  |  | 3. | 24,64 |
| 1955 | Vandervell Products Ltd. | Vanwall | Vanwall I4 | ARG  | MON Kesk. | 500  | BEL Kesk. |  |  |  |  |  |  |  | - | 0 |
| 1955 | Scuderia Ferrari | Ferrari 555 | Ferrari I4 |  |  |  |  | NED 7 |  | ITA 10 |  |  |  |  | - | 0 |
| 1955 | Scuderia Ferrari | Ferrari 625 | Ferrari I4 |  |  |  |  |  | GBR 6* |  |  |  |  |  | - | 0 |
| 1956 | Owen Racing Organisation | Maserati 250F | Maserati I6 | ARG 3 |  |  | BEL DNS |  |  |  |  |  |  |  | 12. | 4 |
| 1956 | Owen Racing Organisation | BRM P25 | BRM I4 |  | MON DNS | 500  |  |  | GBR Kesk. | GER  | ITA  |  |  |  | 12. | 4 |
| 1956 | Vandervell Products Ltd. | Vanwall | Vanwall I4 |  |  |  |  | FRA 10* |  |  |  |  |  |  | 12. | 4 |
| 1957 | Scuderia Ferrari | Lancia-Ferrari D50A | Lancia V8 | ARG Kesk. | MON Kesk. | 500  |  |  |  |  |  |  |  |  | 4. | 13 |
| 1957 | Scuderia Ferrari | Ferrari 801 | Lancia V8 |  |  |  | FRA 4 | GBR 3 | GER 2 | PES  | ITA 6 |  |  |  | 4. | 13 |
| 1958 | Scuderia Ferrari | Ferrari Dino 246 | Ferrari V6 | ARG 3 | MON Kesk. | NED 5 | 500  | BEL 2 | FRA 1 | GBR 2 | GER Kesk. | POR 2 | ITA 2 | MOR 2 | 1. | 42 (49) |
* = Jaettu auto.
Pirkko Heikkilä

| Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.Universiadit  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.Universiadit  | Mitalit> Maa:   Suomi.Naisten yleisurheilu.Universiadit  | Maa:   Suomi> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tokio 1967 | viisiottelu |  |
Pirkko Tuulikki Heikkilä (s. 5. helmikuuta 1946 Pielisjärvi) on suomalainen, 1960-luvun lopulla Suomen parhaimpiin viisiottelijoihin kuulunut yleisurheilija. Hän saavutti Kalevan kisoissa mitaleja viisiottelun lisäksi 80 metrin aitajuoksussa ja korkeushypyssä. Hän edusti Suomea useissa maaotteluissa vuosina 1963–1969. Kotimaassa hän edusti Pieksämäen Veikkoja.
Heikkilä voitti viisiottelussa Suomen-mestaruuden vuosina 1966, 1967 ja 1968 sekä saavutti hopeaa vuonna 1965 ja pronssia vuonna 1963. Hän saavutti 80 metrin aitajuoksussa SM-hopeaa vuosina 1965, 1966 ja 1967 sekä SM-pronssia vuonna 1968; mestaruuden voitti kaikkina noina vuosina Sirkka Norrlund. Korkeushypyssä Heikkilä saavutti SM-hopeaa vuonna 1969. Pituushypyssä hän sijoittui Kalevan kisoissa parhaimmillaan neljänneksi vuosina 1967 ja 1968. Kuulantyönnössä hän oli kuudes vuonna 1965.
Sisäratojen SM-kilpailuissa Heikkilä voitti kultaa korkeushypyssä vuosina 1966 ja 1968, pituushypyssä vuonna 1966 sekä 60 metrin aitajuoksussa vuonna 1967. Lisäksi hän saavutti sisäradoilla kolme SM-hopeaa ja kolme SM-pronssia, joista yksi pronssi tuli 60 metrin juoksusta.
Pirkko Heikkilä osallistui vuoden 1967 universiadeihin, jotka järjestettiin Tokiossa. Hän saavutti kioissa universiadipronssia tuloksella 4 274 pistettä.
Heikkilä paransi viisiottelun Suomen-ennätystä tulokseen 4 311 pistettä elokuussa 1965, 4 378 pistettä elokuussa 1967 ja 4 451 pistettä kesäkuussa 1968. Syyskuusta 1965 elokuuhun 1967 ennätys oli Sirkka Norrlundin nimissä. Heikkilän viimeistä Suomen-ennätystä ei rikottu, sillä taulukkoa uusittiin vuodelle 1969, kun 80 metrin aitajuoksu korvattiin 100 metrin aitajuoksulla.
Katja Kortesoja

Katja Kortesoja on suomalainen ringettepelaaja.
Kortesoja voitti Suomen ringettemaajoukkueen pelaajana maailmanmestaruuden vuosina 2000 ja 2010. Vuoden 2000 MM-turnauksessa hän oli Suomen joukkueen kapteeni.
Kortesoja pelasi ringeten SM-sarjassa 326 ottelua ja teki niissä 298 maalia sekä antoi 519 maalisyöttöä. Hänet palkittiin Agnes Jacks Trophylla SM-sarjan arvokkaimpana pelaajana vuonna 2001, ja samana vuonna Urheilutoimittajain Liitto valitsi hänet vuoden 2001 parhaaksi ringettepelaajaksi. Hän edusti tuolloin Tuusula Ringetteä. Vuodesta 2020 alkaen jaettu SM-sarjan reiluimman pelaajan palkinto on nimetty Katja Kortesoja -palkinnoksi.