stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rooman valtaus

Rooman valtaus oli 20. syyskuuta 1870 käyty yhteenotto Italian kuningaskunnan armeijan ja paavi Pius IX:n johtaman Kirkkovaltion välillä Roomassa. Yhteenotto päättyi Kirkkovaltion sveitsiläiskaartin antautumiseen, Rooman liittämiseen Italiaan ja Kirkkovaltion loppuun itsenäisenä territoriaalivaltionaan. Toisaalta paavin asema muuttui paikallishallitsijasta laajempimuotoiseksi kirkon päämieheksi, minkä lisäksi paavin hallintaan jätettiin Vatikaanin alue.
Tausta

Paavi Pius IX valittiin virkaansa edeltäjänsä Gregorius XVI:n kuoltua vuonna 1846 ja häntä pidettiin aluksi huomattavan liberaalina. Kirkkovaltion vangitut vallankumoukselliset vapautettiin, ja paavi oli puhunut myönteiseen sävyyn italialaisesta kansakunnasta, minkä vuoksi häntä pidettiin Italian yhdistymisen kannattajana. Kirkkovaltion uudistukset tekivät hänestä myös vapaamielisen lehdistön suosikkihahmon. Uudistukset lakkasivat kuitenkin Euroopan hulluun vuoteen 1848. Kansallismielisten pyrkiessä karkottamaan itävaltalaiset Italiasta paavi kehotti uskovia pysymään lojaaleina paikallisille ruhtinailleen. Paavin kannanotosta syntyi mellakoita Roomassa, ja hän joutui pakenemaan Gaetaan. Roomassa Giuseppe Mazzini ja Giuseppe Garibaldi perustivat Rooman tasavallan, jonka Ranskan armeija palautti paavin hallintaan. Paavi palasi vuonna 1850 ja hallitsi Kirkkovaltiotaan vielä kahdenkymmenen vuoden ajan ranskalaisten sotilaiden turvin. Paavin toiminta teki hänestä katkerasti vihatun hahmon Italian katolilaisten parissa, vaikkakin hänellä oli suuri suosio ulkomailla. Italian yhdistymisen kannattajat eivät takaiskuista huolimatta olleet luopuneet tavoitteestaan. Liikkeen uudeksi johtohahmoksi nousi Piemonten kuningas Viktor Emanuel II ja hänen pääministerinsä Camillo Cavour.
Valtaus

Maailmanpoliittinen tilanne muuttui Kirkkovaltion kannalta nopeasti vuonna 1870. Ranskan keisarikunta kävi vuonna 1870 sodan Saksaa vastaan. Sodan seurauksena Ranskan keisari Napoleon III kukistui, ja keisari­kunnan tilalle perustettiin uusi Ranskan tasavalta. Ranska veti Kirkkovaltiota suojaamassa olleet joukkonsa Italiasta, jolloin maata suojasivat enää vain paavin omaan armeijaan kuuluneet 15 000 sveitsiläiskaartilaista ja muuta palkkasotilasta. Italian hallitus päätti Kirkkovaltion liittämisestä Italiaan syyskuussa 1870, ja paavia tapaamaan lähetettiin edustusto. Alkuperäisenä tarkoituksena oli tehdä liitos ilman verenvuodatusta, ja paaville aiottiin jättää Vatikaanin ja Città Leoninan alueet sekä mahdollisesti myös maakaistale meriyhteyden luomiseksi. Pius IX ei kuitenkaan ollut valmis neuvottelemaan Italian hallituksen kanssa, jolloin tuloksena oli sotilaallinen yhteenotto.
Italian armeijan joukot ja Kirkkovaltion sveitsiläiskaartilaiset ottivat yhteen 20. syyskuuta Rooman kaupungin­muuriin kuuluvan Porta Pian portin tuntumassa. Italian armeijan joukot menettivät yhteenotossa 40 sotilasta kaatuneina ja sveitsiläiskaarti 19. Pian yhteenoton jälkeen Kirkkovaltion valtiosihteeri Giacomo Antonelli määräsi sveitsiläiskaartin antautumaan enempien uhrien välttämiseksi. Paavilta lupaa antautumiselle ei oltu kysytty, mutta antautuminen merkitsi taistelun loppua.
Seuraukset

Paaville pienimuotoinen aseellinen vastarinta merkitsi lähinnä sitä, että Kirkkovaltion ei voitu sanoa luopuneen hallinnostaan vapaaehtoisesti, vaan se saattoi väittää juridisen oikeutensa olevan edelleen voimassa. Alueen valtaamisen jälkeen Italia järjesti Roomassa kansan­äänestyksen alueen liittämisestä Italiaan, jossa suurin osa alueen asukkaista äänesti liittämisen puolesta.
Paavi Pius IX vetäytyi kirkon hallintaan jätettyyn Vatikaaniin ja kieltäytyi poistumasta sen alueelta pitäen itseään Italian valtion vankina. Italian valtion suhtautuminen paaviin ja kirkkoon oli kuitenkin tätä retoriikkaa suopeampaa. Vuonna 1871 tuli voimaan laki, joka takasi kirkon riippumattomuuden valtiosta ja myönsi paaville verovapaan kolmen ja puolen miljoonan liiran avustuksen. Avustussumma vastasi lähes 5 % budjetista. Italian ja kirkon suhteet vakiintuivatkin sittemmin nopeasti, vaikkakin paavit jatkoivat muodollista mielenilmaisuaan Vatikaanissa vuoden 1929 lateraanisopimukseen saakka.
Kirkkovaltion hallinnan menettäminen merkitsi paaveille osaltaan paavin viran muuttumista pienehkön italialaisen territoriaalivaltion hallitsijasta katolilaisen kirkon universaaliksi johtajaksi, mitä voidaan pidemmällä aikavälillä pitää paaveille myönteisenä kehityksenä.
Murtuma Rooman muurissa Porta Pian portin luona aikalaisvalokuvassa.
Rooman valtauksen muistomerkki Roomassa.
Sarah Lind

| Sarah Lind> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sarah Dawn Lind
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1982 (ikä 42)  Regina, Saskatchewan
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1997–
Merkittävät roolit:  Jennifer "Jen" MacMahon (Edgemont)
Palkinnot
 Leo (2002, 2005, 2006) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Sarah Lind (s. 22. heinäkuuta 1982 Regina, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen Leo-palkittu näyttelijä, joka on useimmiten esiintynyt draamasarjoissa, kuten Mentors, Edgemont, Smallville, Pirunkaupat ja True Justice. Hänet palkittiin kolmesti Leo-palkinnolla draamasarjasta Edgemont.
Sam Chatmon

Sam Chatmon Mississippi Delta Blues and Heritage Festival -tapahtumassa Greenvillessä, Mississippissä.
Sam Chatmon (s. 10. tammikuuta 1897 Bolton, Mississippi – 2. helmikuuta 1983 Hollandale, Mississippi) oli yhdysvaltalainen delta blues -muusikko, kitaristi ja laulaja. Hän oli Mississippi Sheiks -yhtyeen jäsen ja Charlie Pattonin velipuoli.
Chatmon syntyi Boltonissa musikaaliseen perheeseen ja hän oli nuorena perheen kielisoitinyhtyeen jäsen. Chatmonien yhtye soitti ragtimea, balladeja ja suosittuja tanssikappaleita. Kaksi Samin veljistä, viulisti Lonnie Chatmon ja kitaristi Bo Carter esiintyivät yhdessä kitaristi Walter Vinsonin kanssa Mississippi Sheiks-yhtyeenä.
Sam Chatmon soitti banjoa, mandoliinia ja huuliharppua kitaran ohella. Hän esiintyi juhlissa ja kadunkulmissa pienellä palkalla ja juomarahoilla. 1930-luvulla hän levytti sekä Mississippi Sheiksin että Lonnie Chatmanin kanssa (nimellä Chatman Brothers).
Chatmon muutti Hollandaleen 1940-luvun alkupuolella ja työskenteli kasvimailla Hollandalessa. Chatmon löydettiin 1960-luvulla bluesin uudelleentulemisen myötä ja vuonna 1960 hän teki levytyssopimuksen Arhoolie-levymerkin kanssa. 1960- ja 1970-luvuilla hän levytti eri merkeille, soitti klubeilla ja festivaaleilla ympäri Yhdysvaltoja aina kuolemaansa asti.
Diskografia > Studioalbumit

Sam Chatmon: The Mississippi Sheik (Blue Goose, 197?)
Hollandale Blues (Albatros, 1977)
Sam Chatmon's Advice (Rounder, 1979)
Sam Chatmon & His Barbecue Boys (Flying Fish, 1981)
Diskografia > Kokoelmat

Sam Chatmon 1970–1974 (Flyright, 1999)
Field Recordings from Hollandale, Mississippi (1976–1982) (Mbirafon, 2009)
Aiheesta muualla

Sam Chatmon Allmusicissa[vanhentunut linkki]
Kuvitettu diskografia
Samara (Dnepr)

| Samara ukr>  Самара |
| --- | --- |
 Samaran pääuoman reitti.
Alkulähde:  Kramatorskin piiri, Donetskin alue  48.5637°N, 37.1711°E
Laskupaikka:  Dneprin tekojärvi, Dnepr (Samaran piiri, Dnipro, Dnipropetrovskin alue, Ukraina)  48.4808°N, 35.1536°E
Maat:   Ukraina
Pituus:  320 tai 311 km
Valuma-alue:  22 600 km²
 Samaran valuma-alueen sijainti Dnipron ja Donetskin kaupunkien välimaastossa.
Samaran valuma-alueen kartta.
Samara (ukr. Самара) on Dneprin vasen sivujoki, jonka 320 kilometriä pitkä pääuoma virtaa Donetskin, Harkovan ja Dnipropetrovskin alueilla Ukrainassa. Samaran tärkein sivuhaara Vovtša liittyy Samaraan sen alajuoksulla. Dneprin vesivoimalaitoksen rakentaminen (1927-1932) synnytti Dneprin tekojärven, jossa Samaran laskukohta Dnepriin nykyisin sijaitsee. Samarajoen alin juoksu on laajentunut niin, että sitä kutsutaan toisinaan omaksi tekojärvekseen nimellä Samaranlahti (ukr. Самарська затока, Samarska zatoka; vuoteen 2015 saakka Leninin järvi).
Joki saa alkunsa Donetskin alue Kramatorskin piiristä. Siellä joen alkuosuus voi kuivua erillisiksi mutalammikoiksi kesäisin. Alempana jokea säännöstellään useilla lammikoilla ja tekojärvillä, joiden vettä käytetään kasteluun, raakavetenä ja kalankasvatukseen. Alempana joki muodostaa jokilaakson, joka laajenee 2,5 kilometrin, enimmillään 12 kilometrin leveyteen. Joki on keski- ja alajuoksulla tyypillisesti 40-60 metriä leveä, enimmillään 300 m. Joki laskee juoksullaan verraten loivasti, kaltevuus keskimäärin 0,33 m/km. Vesi on peräisin erityisesti sulamisvesistä, mutta myös sateista. Joen alkupää jäätyy talvisin joulu-maaliskuussa, jääpeite ei ole vakaata. Alajuoksulla jokivarrelle on paikoin rakennettu suojapenkereitä.
Joki laskee Dnipropetrovskin alueen Novomoskovskin ja Pidhorodnen kaupunkien kautta Dnepriin. Ylempänä joen pääuoman varrella sijaitsevia paikkakuntia ovat Pavlohrad ja Ternivka sekä Donetskin alueen Oleksandrivka. Nykyisen Dnipron kaupungin itäosat muodostavat joen laskukohtaa ympäröivän Samaran piiriksi kutsutun kaupunkipiirin.
Samaran sivujoki Vovtša Pavlohradin lähistöllä.
Joen ylittävä kevyen liikenteen silta Novomoskovskissa talvella.
Samarajokea.
Rantahotelli- ja kylpyläalue Pidhorodnessa jo Dneprin tekojärveen liittyneen Samarajoen laajentuman, eli Samaranlahden äärellä.
Samaranlahtea (Самарська затока) dronekuvassa pohjoisesta katsoen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samara (Dnepr) Wikimedia Commonsissa
Samara (Historiallinen paikkakunta joen alajuoksulla) Ukrainan historian tietosanakirja. Viitattu 29.6.2024. (ukrainaksi)
The Firstborn Is Dead

| The Firstborn Is Dead Nick Cave and the Bad Seeds |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : marras-joulukuu 1984
 Julkaistu: 1985
 Formaatti: LP/CD
 Tuottaja(t): Flood, Nick Cave and the Bad Seeds
 Tyylilaji: post-punk, blues rock, vaihtoehtorock
 Kesto: 50.28
 Levy-yhtiö: Mute Records
muut studioalbumit
| From Her to Eternity 1984 | The Firstborn Is Dead 1985 | Kicking Against the Pricks 1986 |
The Firstborn Is Dead on Nick Cave and the Bad Seedsin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1985. Albumin musiikkityylissä on huomattavan paljon enemmän blues-vaikutteita yhtyeen debyyttiin verrattuna. Nimi The Firstborn Is Dead viittaa Elvis Presleyn kuolleena syntyneeseen identtiseen kaksoseen.
Kappaleet

Albumin aloitusraita "Tupelo" on saanut hieman vaikutteita John Lee Hookerin samannimisestä kappaleesta. Kappale kertoo Elvis Presleyn syntymästä ja Tupelon tulvasta. Se on samalla myös levyn suosituimpia kappaleita ja esiintyy yhtyeen kokoelma-albumeilla, sekä konserttivideoilla ja musiikkivideokokoelmilla.
"Wanted Man" on cover Bob Dylanin kappaleesta, tosin Cave sai luvan muokata kappaleen sanoituksia. Caven lyriikoista löytyy mainintoja hänen ystävistään, kuten valokuvaaja Polly Borlandista. Kappaleelle tehtiin myös musiikkivideo.
Kappale "Blind Lemon Jefferson" viittaa blueskitaristi ja -laulaja Blind Lemon Jeffersoniin. Se esiintyy myös saksalaisessa dokumenttielokuvassa Jonas in the Desert.
Useat levyn sanoituksista ovat vaikuttaneet Caven romaaniin Kun aasintamma näki Herran enkelin.
Kappaleet > Kappalelista

"Tupelo" – 7.17
"Say Goodbye to the Little Girl Tree" – 5.10
"Train Long-Suffering" – 3.49
"Black Crow King" – 5.05
"Knockin' on Joe" – 7.38
"Wanted Man" – 5.27
"Blind Lemon Jefferson" – 6.10
"The Six Strings that Drew Blood" – 4.50  *
"Tupelo" – 5.01  * (single-versio)
* vain cd-versiolla
Kappaleet > Nauhoitus

Albumi nauhoitettiin Berliinin Hansa Studiosilla vuoden 1984 marraskuun ja joulukuun aikana.
Kokoonpano

Nick Cave - laulu, huuliharppu
Barry Adamson - basso, kitara, rummut, taustalaulu, urut
Blixa Bargeld - kitara, slide-kitara, taustalaulu
Mick Harvey - rummut, piano, kitara, urut, basso, taustalaulu
Aiheesta muualla

Yhtyeen viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
The Firstborn Is Dead Last.fm:ssä (englanniksi)
Saarikainen (pohjoinen)

| Saarikainen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Suonenjoki
Koordinaatit:  62°35′04″N, 26°58′42″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pieksäjärven valuma-alue (14.79)
Laskujoki:  oja Saarinkaiseen 
Järvinumero:  14.799.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  149,9 m  
Pituus:  790 m  
Leveys:  250 m  
Rantaviiva:  2,542 km  
Pinta-ala:  7,902 ha  
Suurin syvyys:  11 m  
Saaria:  2 
 fiSaarikainen 
Saarikainen  on Pohjois-Savossa Suonenjoella  Mäkränkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 790 metriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,9 hehtaaria. Sillä on kaksi saarta, joiden yhteispinta-ala on 0,1 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Pieksäjärven valuma-alueella (14.79), jonka Kourujoen valuma-alueeseen (14.799) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 149,9 metriä mpy.
Sarantáporos

Sarantáporos (kreik. Σαραντάπορος) voi viitata seuraaviin jokiin Kreikassa:
Sarantáporos, joki Epeiroksessa
Sarantáporos, joki Thessaliassa
Rust (yhtye)

| RUST> Tiedot |
| --- | --- |
Tyylilaji:  post-grunge, alternative metal
Kotipaikka:   Helsinki, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Mikko Herranen – basso, laulu Arto "Zenko" Kuronen – kitara, laulu Kimmo "kN" Nissinen – kitara, laulu Rainer "Raikku" Tuomikanto – rummut
Levy-yhtiö:  TCM, Edel, 92dawn
Infobox OKNimi-testi OK: 
RUST on suomalainen vuosina 2001–2011 vaikuttanut vaihtoehtometalliyhtye Helsingistä. Heidän debyyttialbuminsa Softly julkaistiin elokuussa 2004 ja se saavutti vähäistä listamenestystä. YleX valitsi Softlyn viikon albumiksi elokuussa 2004. Laulaja/basisti Mikko Herranen on äänittänyt ja tuottanut kaikki yhtyeen levytykset mukaan lukien kolme albumia, kaksi EP:tä sekä viisi singleä.
Jäsenet

Mikko Herranen – laulu, basso
Arto "Zenko" Kuronen – kitara, laulu
Kimmo "kN" Nissinen – kitara, laulu
Rainer "Raikku" Tuomikanto – rummut
Entiset jäsenet

Atte Sarkima – rummut
Antti Leminen – rummut
Risto Niinikoski – rummut
Mikko Kaakkurinniemi – rummut
Jura Sarlin – basso
Diskografia

| Nimi | Julkaisupäivä | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- |
| The Black EP | July 8, 2003 | RUST/TCM |
| Miss You -single | January 26, 2004 | TCM |
| Ordinary World -single | May 7, 2004 | TCM |
| Softly | August 13, 2004 | TCM |
| Levottomat 3 Soundtrack | January 16, 2004 | Poko |
| Pray -single | September 3, 2004 | Edel Records |
| Slave -single | July 27, 2005 | TCM |
| Away -single | June 8, 2006 | 92dawn |
| Songs of Suffocation | August 30, 2006 | 92dawn |
| Scars -EP | June 4, 2007 | 92dawn |
| Dark Deep Times | July 17, 2010 | RUST |
Videografia

I Don't Belong – Tuuliajolla 2006
Ordinary World 2004
Hate Me – Live @ Nosturi 2004
Down 2003
Aiheesta muualla

RUST virallinen sivusto
RUST Myspace
Söderskärin majakka

| --- | --- |
Sijainti:  Porvoo Suomi
Sijaintipaikka:  Söderskär (d) 
Vesistö:  Suomenlahti 
Suojelualue:  Söderskärin luonnonsuojelualue 
| --- | --- |
Suunnittelija:  Ernst Lohrmann
Korkeus:  32,5 m 
Luokitus:  suojeltu lailla rakennusperinnön suojelemisesta (d) 
Osa kohdetta:  Porvoon läntisen saariston luotsi-, majakka- ja kalastusyhdyskunnat (d) 
| --- | --- |
Valmistunut:  1862
Automatisoitu:  1957
Sammutettu:  1989
| --- | --- |
Valon korkeus:  40,0  m 
Valon ominaisuudet:  Exting 
| --- | --- |
ARLHS:  FIN057 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Söderskärin majakka (ruots. Söderskär fyr) on Suomenlahdessa Porvoon uloimmassa saaristossa, Mattlandetin saarella sijaitseva majakka.  Majakka on rakennettu vuonna 1862 harmaagraniitista kahdeksan metrin korkeuteen saakka ja siitä ylöspäin tiilistä. Söderskärin majakan lisäksi kaksi muuta kahdeksankulmaista säilynyttä majakkaa ovat Norrskärin ja Russarön majakat.  Ennen Söderskärin vuoden 1862 majakkaan meriliikenteen ohjausta suorittivat venäläiset 1700-luvulla tunnusmajakalla, joka on tuhoutunut. Mattlandetille, nykyiselle Majakkasaarelle, rakennettiin 1825 valaisematon majakka, tunnusmajakka eli pooki.
Mattlandet on osa Söderskärin luonnonsuojelualuetta, joka kuuluu sekä Ramsarin kosteikkoluonnonsuojelusopimuksen alueeseen että Natura-2000 -luonnonsuojelualueeseen.
Mattlandetin, Majakkasaaren Söderskärin majakkaa ympäröivät rakennukset omisti Senaatti-kiinteistöt Oy ja sitä ennen sen edeltäjä, valtion kiinteistölaitos, jolle ne oli luovutettu merenkulkulaitokselta 1995. Senaatti-kiinteistöt Oy:n jälkeen omistus siirtyi valtion omaisuusjärjestelyssä metsähallituksen luontopalveluiden hoidettavaksi.   Söderskärin majakan myi Kapiteeli Oy perustettavalle Söderskär Majakka Oy:lle 2003  sekä vuokrasi sille vuoteen 2044 saakka puoli hehtaaria maata Söderskärin majakan alta. Majakkaa ympäröivät rakennukset vuokrasi Varustamo Origo Oy vuosiksi 2008–2015, jonka jälkeen korkeimman tarjouksen tehneenä vuokraoikeus 2016–2026 majakkaa ympäröivien rakennusten hallintaoikeus siirtyi  EW Finland Oy:lle, joka osti Söderskär Majakka Oy:n 2015 Varustamo Origo Oy:ltä. Nykyään EW Finland Oy omistaa majakan ja on vuokrannut ympäröivät rakennukset metsähallitukselta vuoteen 2026 saakka järjestäen saarelle opastettuja retkiä kesäkuulta elo-syyskuulle. Ohjaamaton ja omaehtoinen retkeily saarilla on sallittua lintujen pesimäajan, 1.5.–31.7. ulkopuolella.
Söderskärin saaret

Söderskärin saaret koostuvat useista saarista ja luodoista, joista metsähallitukselle kuuluvat varsinainen majakan saari, Majakkasaari, Mattlandet, myös Bastulandeniksi kutsuttu Luotsisaari, jonne siirrettiin luotsitupa venäläishallinnan aikana Majakkasaarelta, Kokkomaan luoto ja Synnerstlandet.
Muita keskeisiä Söderskäretin saarten saaria, joita ei omista valtio metsähallituksen luontopalveluiden kautta, ovat Mattlanshällan ja Aurasaari, joka on Majakkasaaren ja Luotisaaren (Bastulandet:in) välissä. Aurasaari on saanut nimensä omistajansa Keskinaisen vakuutusyhtiö Auran mukaan. Aura-yhtiöt, Henki-Aura ja Vahinko-Aura, yhdistyivät Keskinäinen vakuutusyhtiö Pohjan kanssa Tapiolaksi 1984.  Aurasaarella pesii riskilä, Cepphus grylle.
| Söderskärin saarten Bastulandetin, Kokkomaan luodon ja Majakkasaaren rakennukset> nimi | Söderskärin saarten Bastulandetin, Kokkomaan luodon ja Majakkasaaren rakennukset> rakennettu | Söderskärin saarten Bastulandetin, Kokkomaan luodon ja Majakkasaaren rakennukset> sijainti | Söderskärin saarten Bastulandetin, Kokkomaan luodon ja Majakkasaaren rakennukset> muuta | Söderskärin saarten Bastulandetin, Kokkomaan luodon ja Majakkasaaren rakennukset>  | Söderskärin saarten Bastulandetin, Kokkomaan luodon ja Majakkasaaren rakennukset>  | Söderskärin saarten Bastulandetin, Kokkomaan luodon ja Majakkasaaren rakennukset>  | Söderskärin saarten Bastulandetin, Kokkomaan luodon ja Majakkasaaren rakennukset>  | Söderskärin saarten Bastulandetin, Kokkomaan luodon ja Majakkasaaren rakennukset>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| majakkatorni | 1862 | Mattlandet, Majakkasaari | Norrskär, Russarö |  |  |  |  |  |
| majakanvartijoiden talo, Alatalo | 1862 | Mattlandet, Majakkasaari | sotilaskoti jatkosodan aikana |  |  |  |  |  |
| maakellari | 1873 | Mattlandet, Majakkasaari |  |  |  |  |  |  |
| sauna | 1876 | Mattlandet, Majakkasaari |  |  |  |  |  |  |
| puuvaja | 1862 | Mattlandet, Majakkasaari |  |  |  |  |  |  |
| majakkamestarin talo, Ylätalo | 1911 | Mattlandet, Majakkasaari |  |  |  |  |  |  |
| Venäläishuvilan (Ryssvilla:n) perustukset |  | Mattlandet, Majakkasaari | rakennus purettu 1960-luvulla |  |  |  |  |  |
| luotsitupa |  | Kokkomaan luoto, siirretty Bastulandetille, Luotsisaarelle | Barösund |  |  |  |  |  |
| luotsitupa | 1912 | Bastulandet, Luotsisaari, siirretty Kokkomaan luodolta 1912 | Barösund |  |  |  |  |  |
| satamalahden laituri |  | Bastulandet, Luotsisaari |  |  |  |  |  |  |
| purjevaja |  | Bastulandet, Luotsisaari |  |  |  |  |  |  |
| yhteyslaituri |  | Mattlandet, Majakkasaari |  |  |  |  |  |  |
Venäläishuvilan, Ryssvillan:in, perustuksille Söderskärin Majakka Oy suunnitteli rakennettavaksi uudisrakennusta, mutta katsottiin, että kun riista- ja kalatalouden tutkimuslaitokselta vapautui 2007 sen käyttämät tilat tutkimusaseman tultua lakkautetuksi, ei uudisrakennusta tarvittu.
Suunnittelu ja rakennukset

Majakka on arkkitehti Ernst Lohrmannin yleisten rakennusten intendentinkonttorilla suunnittelema. Se on yksi Suomen neljästätoista tiilestä tehdystä majakasta ja kahdeksankulmaisista säilyneistä majakoista se on yksi kolmesta. Kaksi muuta kahdeksankulmaista majakkaa ovat Norrskärin ja Russarön majakat.
Harmaagraniittia riitti majakkan vain kahdeksan metrin korkeuteen saakka, minkä vuoksi loppuosa majakasta jouduttiin rakentamaan tiilestä. Syyksi on epäilty kiireen majakkarakennuksen loppuun saattamiseksi tai sitten kustannukset, joita piti halventaa tiilirakentamisella graniitin tuomisen sijaan.
Sosiaalisiksi tiloiksi ja asunnoiksi sekä talousrakennuksiksi majakan kolmelle majakanvartijalle perheineen rakennettiin talousrakennuksia: majakanvartijoiden punainen asuintalo ja maakellari. Majakkamestari ja kolme majakanvartijaa asuivat Söderskärillä ympäri vuoden ja kasvattivat uusia majakanvartijoita. Asuintalon ja maakellarin jatkoksi valmistuivat saarelle sauna 1876 ja majakkamestarintalo 1911.
Myöhemmin Söderskärin saarille tuli myös luotsilaitos, jonka luotsitupa rakennettiin enksiksi Kokkomaan luodolle, mutta joka sitten Suomen suuriruhtinaskunnan luotsilaitoksen venäläishallinnan aikana siirrettiin lähelle riippusillan päähän Bastulandenille. Päinvastoin kuin majakkamestari ja kolme majakanvartijaa eivät luotsit asuneet Söderskärin saarilla, vaan tulivat muualta luotsituvalle töihin odottamaan tehtäviään.
1862-1957

Majakanvartijat poistuivat Söderskäriltä vuonna 1957, jolloin majakka myös automatisoitiin. Automatisoitu majakka sammutettiin vuonna 1989 kokonaan.
Majakan havaittiin huojuvan kovalla tuulella, sen olevan kallellaan ja keskeltä notkollaan. Majakan alaosa oli graniitilla vuorattu. Vuonna 1913 koko rakennusta vahvistettiin ulkopuolta muuraamalla siihen ratakiskoista ja teräsköysistä rakennettu tukirakennelma (”korsetti”). Majakalla oli kunnostusaikana 1912–1917 Suomen suuriruhtinaskunnassa toimivan venäläistetyn luotsilaitoksen venäläinen henkilökunta.
Luotsiasemalta, joka ensiksi sijaitsi Kokkomaan luodolla, mutta joka siirrettiin 1912 Bastulandetille, lähdettiin luotsaamaan aluksia Pirttisaaren, Porvoon, Onaksen, Pellingin, Helsingin suuntiin sekä ulkomerelle.
Kokkomaan luodolla sijainnut luotsitupa siirrettiin Bastulandetin saarelle, joka oli Kokkomaan luotoa suojaisempi paikka. Majakan viereen rakennettiin venäläishuvila, Ryssvilla, joka purettiin 1960-luvulla. Söderskäriltä vedettiin myös puhelinlinja Sveaborgiin, myöhempään Suomenlinnaan meren poikki. Sveaborgissa oli luotsilaitoksen johto.
Elokuvaohjaaja Teuvo Tulio kuvasi Söderskärissa ulkokuvia elokuvaansa Rakkauden risti. Myös lastenohjelma Jarin ja Karin joulutarina (2021) kuvattiin Söderskärissa.[lähde? ]
Kulttuurihenkilöitä

Graafikko, huonekalusuunnittelija, kirjailija ja taidemaalari Pehr Louis Sparre af Söfdeborg vuokrasi Söderskäriltä 1905 entisen kalamajan taidemaalaamisensa tarpeisiin. Runoilija Arvo Turtiainen sekä muut Kirjailija- ja taiteilijayhdistys Kiilalaisten jäsenet tekivtä moottoriveneretkiä Söderskärille. Arto Turtiainen kirjoitti runon Söderskär. Metsähallituksen graafikko Jari Kostet on kuvannut Söderskäriä ja pitänyt siellä näyttelyn.
Tove Jansson on saanut virikkeitä kirjaansa Muumipappa ja meri Söderskäriltä.
Söderskärin Luotsisaari (Bastulandet), Kokkomaan luoto ja Majakkasaari

Bastulandetia kutsumaan myös Luotsisaareksi.  Bastulandetin, Luotsisaaren, luotsituvan tapainen luotsitupa on säilynyt myös Barösundilla. Söderskärin majakan lisäksi kaksi muuta kahdeksankulmaista säilynyttä majakkaa ovat Norrskärin ja Russarön majakat.