stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eino Salli
Teoksia

Legendoja ja uhrilauluja.    Teosofinen kirjakauppa, Helsinki 1915
Kesäkirje partioväelle : purjehtimisesta, kirj. E. S.    Tekijä, Vaasa 1920
Goodtemplari-veljeskunnan entisiä ja nykyisiä johtajia.    I. O. G. T:n Suomen suurloosi, Vaasa 1922
Kansainvälinen raittiusliike, kirj. E. S.    I. O. G. T:n Suomen suurloosi, Vaasa 1922
Maailman suurin raittiusjärjestö : kansainvälinen Goodtemplari-veljeskunta (I, O. G. T.).    I. O. G. T:n Etelä-Pohjanmaan piiriloosi, Vaasa 1922
Pyhän Graalin malja : missä ja mikä se on?, kirj. E. S.      Tekijä, Vaasa 1922
Edward Wawrinsky : raittius- ja rauhanaatteen mies, kirj. E. S.    Vaasan goodtemplarilooshi, Vaasa 1923
Goodtemplarius ja uskonto, kirj. E. S.    I. O. G. T:n Suomen suurloosi, Vaasa 1923
Uuteen elämään : goodtemplari-tarina, kirj. E. S.    Vaasan goodtemplarilooshi, Vaasa 1923
Goodtemplari-liike eri puolilta valaistuna, kirj. E. S.    I. O. G. T:n Suomen suurloosi, Vaasa 1924
Lauluja ja runoja goodtemplarilooseille 2.     I. O. G. T:n Suomen suurloosi, Vaasa 1924
Suomen ensimmäiset goodtemplarit, kirj. E. S.    I. O. G. T:n Suomen suurloosi, Vaasa 1924
Hermoston hoito ja raittius, kirj. E. S.    I. O. G. T:n Suomen suurloosi, Vaasa 1925
Kun goodtemplari-liike v. 1885 kiellettiin, kirj. E. S.    I. O. G. T:n Suomen suurloosi, Vaasa 1925
Nuoruusajan idealismi ja raittius, kirj. E. S.    I. O. G. T:n Suomen suurloosi, Vaasa 1925
Raittiustyötä väkijuomain valtaan joutuneitten keskuudessa, kirj. E. S.    I. O. G. T:n Suomen suurloosi, Vaasa 1925
Amerikkalaisten raittiusseurain synty : 100-vuotismuisto, kirj. E. S.    I. O. G. T:n Suomen suurloosi, Vaasa 1926
Joseph Malins : suuri raittiusmies ja goodtemplari-johtaja, kirj. E. S.    I. O. G. T:n Suomen suurloosi, Vaasa 1926
Dis Manibus

Licinia Amiasin hautakivi. Ylimmällä rivillä tekstit Dis Manibus ja ΙΧΘΥϹ ΖΩΝΤΩΝ
Dis Manibus on roomalaisissa hautapiirtokirjoituksissa käytetty latinankielinen vakioformula eli kaava. Usein se esiintyy lyhenteenä, yleensä D. M., joskus myös D. M. S., jälkimmäisessä formulaan on lisätty vielä sacrum.
Hautapiirtokirjoitus aloitetaan usein tällä formulalla, joka voidaan kääntää suomeksi 'manalan jumalille' (Dis Manibus) pyhitetty (sacrum).
Kristillisenä aikana lyhenteenä esiintyvää formulaa on tulkittu kristillisen opin mukaisesti. Tällöin formula on avattu muotoon Deo magno eli suurelle (magno) Jumalalle (Deo). On kuitenkin epävarmaa voidaanko formulaa todella tulkita näin.
Edwin Grienauer

Edwin Grienauerin naisfiguuri.
| Mitalit> Maa:   Itävalta.Taidelajit. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Taidelajit. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Taidelajit. Olympialaiset  | Maa:   Itävalta> Taidelajit. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | Korkokuvat ja medaljongit |  |
|  Pronssia | Lontoo 1948 | Mitalit ja rintasoljet |  |
Edwin Grienauer (7. maaliskuuta 1893 Wien – 21. elokuuta 1964 Wien) oli itävaltalainen kuvanveistäjä.
Grienauer opiskeli Wienin Kunstgewerbeschule-taidekoulussa ja loi ensimmäisiä muotokuvalaattojaan 19-vuotiaana. Hän oli tuottelias kaikilla kuvanveiston aloilla ja teki paljon veistoksia ja muotokuvia, mutta hänet tunnetaan erityisesti muisto- ja käyttökolikoistaan. Grienauer voitti vuoden 1928 olympialaisissa töillään kultaa ja sai pronssimitalin Lontoon olympiakisoissa 1948. Hän lähetti töitään myös Los Angelesin olympialaisiin 1932, mutta ei päässyt palkintosijoille.
Grienauerin töitä on muun muassa annettu palkintoina urheilutapahtumissa. Hänen kohokuviaan, arkkitehtonisia ja uskonnollisia veistoksiaan sekä krusifiksejä on näkyvillä vielä nykypäivänkin Wienissä. Stephansdom-kirkon lattiatiilet ovat Grienauerin käsialaa. Hän suunnitteli Itävallassa monia kolikkoeriä, minkä lisäksi hänen suunnittelemiaan kolikoita oli käytössä myös Liechtensteinissä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Denmark feist

| Denmark feist> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:  Virginia,  Yhdysvallat
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Rodun syntyaika:  alkuperä vuodessa 1917 nykyisellä nimellä vuonna 1984
Alkuperäinen käyttö:  oravan, pesukarhun, ilveksen ja sian metsästys - puuhun ajava koira
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  DenMark Treeing Feist
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu
Ulkonäkö
Väritys:  keltainen, punainen tai punavalkoinen
Denmark feist on yhdysvaltalainen koirarotu.
Ulkonäkö

Denmark feistillä on leveä kuono, riippuvat korvat, atleettinen runko, lyhyt häntä ja sukulaisrotujaan pidemmät raajat. Peräti 70 % pennuista syntyy luonnontöpöhäntäisiksi. Karvapeite on lyhyt ja karhea. Väriltään se on yleensä keltainen tai punainen, toisinaan myös punavalkoinen.
Luonne ja käyttäytyminen

Dennmark feist on omistajaansa kiintyvä ja tätä kohtaan ystävällinen. Se kuitenkin suojelee pelottomasti maatilaansa ulkopuolisia uhkia vastaan. Se jäljestää hiljaa, ja se sekä tappaa riistaa maassa että ajaa sitä puuhun.
Alkuperä

Rodulla ei ole mitään tekemistä Tanskan kanssa, vaan se on saanut nimensä kehittäjistään Dennis Williksestä ja Mark Sladesta. Sen alkuperä johtaa vuoteen 1917, jolloin Virginian Chathamissa asunut Sladen perhe osti matkustavalta kauppamieheltä erikoislaatuisen koiran. Perhe oli niin vaikuttunut koiran metsästysominaisuuksista, että he käyttivät sitä kantaisänä uudentyyppisille puuhun ajaville koirille. Vuonna 1984 Mark Slade ja Dennis Willis (Virginian Danvillestä) nimesivät rodun denmark feistiksi. Denmark Treeing Feist Association perustettiin vuonna 1986.
Rotu kuuluu amerikkalaisiin ns. "puuhun ajaviin koiriin" (treeing dogs). Kun riista on paennut puuhun, koira ilmoittaa sen sijainnin metsästäjälle haukkumalla puun juurella. Tämän lisäksi se luokitellaan myös oravakoiriin. Denmark feistiä käytetään lähinnä oravan, mutta myös pesukarhun, ilveksen ja sian metsästykseen.
Dominican vaakuna

Dominican vaakuna on Karibianmerellä sijaitsevan Dominican saarivaltion virallinen tunnus lipun, kansallislaulun ja moton ohella. Se hyväksyttiin maan vaakunaksi 21. heinäkuuta 1961.
Vaakunakilpi on jaettu neljään osaan. Ylhäällä vasemmalla olevaan kenttään on kuvattu kookospalmu keltaisella pohjalla ja sen viereen ylhäällä oikealla olevaan kenttään paikallinen Leptodactylus fallax -sammakko sinisellä pohjalla. Alhaalla vasemmalla olevaan kenttään on kuvattu purjelaiva sinisellä pohjalla ja alhaalla oikealla olevaan kenttään banaanipuu keltaisella pohjalla.
Vaakunan yllä on leijona ja vaakunan kilpeä pitää kaksi keisariamatsonipapukaijaa. Vaakunan alla on keltaiseen nauhaan kirjoitettuna maan motto ”Apres Bondie C’est La Ter” (suom. Jumalan jälkeen on Maa).
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Pohjois-Amerikan vaakunat
| --- | --- |
Vaakunat:   Antigua ja Barbuda  Bahama  Barbados  Belize  Costa Rica  Dominica  Dominikaaninen tasavalta  El Salvador  Grenada  Guatemala  Haiti  Honduras  Jamaika  Kanada  Kuuba  Meksiko  Nicaragua  Panama  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Trinidad ja Tobago  Yhdysvallat 
Epäitsenäiset alueet:   Anguilla  Aruba  Bermuda  Brittiläiset Neitsytsaaret  Caymansaaret  Curaçao  Grönlanti  Martinique  Montserrat  Puerto Rico  Sint Maarten  Turks- ja Caicossaaret  Yhdysvaltain Neitsytsaaret
Družba (täsmennyssivu)

Družba voi tarkoittaa seuraavia:
Družba, Venäjältä Länsi-Eurooppaan johtava raakaöljyputkien verkosto
Družba, kaupunki Sumyn alueella Ukrainassa
Družba, kaupunki Tšernihivin alueella Ukrainassa
hotelli Družba, hotelli Viipurissa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Družba”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Dick Rathmann

| Dick Rathmann |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1950, 1956, 1958–1960
Talli(t):  Watson Kurtis Kraft
Kilpailuja:  5
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  1
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  2
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 500 1950
Viimeinen kilpailu:  Indianapolis 500 1960
James 'Dick' Rathmann (6. tammikuuta 1924 Los Angeles, Kalifornia – 1. helmikuuta 2000 Melbourne, Florida), oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja ja Jim Rathmannin veli.
Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun 9 kertaa kausilla 1950, 1956 ja 1958–1964, joista 1950-1960 kuuluivat Formula 1 -sarjaan. Hän saavutti yhteensä yhden paalupaikan ja 2 pistettä, jotka tulivat vuoden 1956 kilpailusta. Hän starttasi paalupaikalta vuoden 1958 kilpailussa, mutta hänen viereltään startannut Ed Elisian käynnisti ketjureaktion kolmosmutkassa ensimmäisellä kierroksella, johon joutui 15 autoa ja samassa kolarissa Pat O'Connor menehtyi. Rathmannista tuli ensimmäinen paalulta startannut Indy 500 -kuljettaja, joka ei ajanut kierrostakaan paalukisassaan. Samaan ovat pystyneet vain Roberto Guerrero ja Scott Sharp.
Dick ja Jim Rathmann vaihtoivat nimiään vuonna 1946, jotta Dick voisi kilpailla alaikäisenä, ja pian Dick sekä Jim omaksuivat uudet nimensä pitäen ne itsellään.
Dick kilpaili NASCAR-sarjassa vuosina 1951–1955 saavuttaen 13 voittoa ja 13 paalupaikkaa ajaen top 10 joukkoon 79 kertaa. Hän oli parhaimmillaan kolmas vuoden 1953 Grand National cupissa. Hän kilpaili myös AAA- ja USAC-sarjoissa ollen parhaimmillaan toinen Daytonassa vuonna 1959.
Rathmann eläköityi kilpa-ajamisesta vuonna 1960 ja siirtyi Floridaan auttamaan veljeään heidän Chevroletia myyvään autoliikkeeseen. Hän kuoli vuonna 2000. Vuonna 2009 hänet kiinnitettiin West Coast Stock Car Hall of Fameen.
Emaar Properties

Emaar Properties on Dubaissa toimiva kiinteistösijoitusyhtiö. Yrityksellä on kiinteistöjä Arabiemiirikuntien lisäksi Lähi-idässä sekä Intiassa ja Yhdysvalloissa.[lähde? ]
Emaar omistaa maailman korkeimman rakennuksen Burj Khalifan.
Skädäm

| Skädäm> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1984–1987, 1997–2011, 2018, 2019-
Tyylilaji:  suomirock
Kotipaikka:  Kauhajoki
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Jukka ”Frogley” Mänty-Sorvari, laulu   Esko ”Eepo” Mänty-Sorvari, rummut   Asko ”Daffy” Terävä, kitara   Pasi ”Ensio” Tuovinen, kitara   Miikka Salonen, basso   Juha ”Junnu” Kinnunen, koskettimet  
Entiset jäsenet:  Jukka ”Örtsi” Ojala, basso   Jukka ”Riitis” Riitaluoma, kitara   Teemu Broman, basso   Jani Kemppinen, koskettimet  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Skädäm on suomalainen rock-yhtye. Yhtye perustettiin Kauhajoella vuonna 1984, ja se voitti vuonna 1985 Rock-Kuningas-kilpailun. Skädämin tunnetuin kappale on ”Katujen kuningatar”. Yhtye hajosi vuonna 1987 mutta teki paluun esiintymislavoille vuonna 1997 ja esiintyi siitä lähtien harvakseltaan aina vuoteen 2018 saakka, jonka jälkeen yhtye julkisti tekevänsä täysimittaisen paluun uusien julkaisujen myötä.
Yhtye julkaisi vuonna 2019 uuden singlen ensi kertaa sitten vuoden 1986. Kyseisen julkaisun jälkeen Skädämiltä ollaan kuultu useita uusia kappaleita, viimeisimpänä keväällä 2022 päivänvalon nähnyt single ”Tien päällä taas”.
Skädämin alkuperäiskokoonpanosta on yhtyeen nykymiehistössä jäljellä kolme jäsentä; solisti ja keulakuva Jukka ”Frogley” Mänty-Sorvari, rumpali ja solisti-Jukan veli Esko ”Eepo” Mänty-Sorvari, sekä kitaristi Pasi Tuovinen. Toinen alkuperäiskitaristeista, Jukka ”Riitis” Riitaluoma, erosi virallisesta kokoonapanosta vuoden 2018 lopulla, mutta toimii edelleen yhtyeen taustalla laulunkirjoittajana ja tuottajana.
Kokoonpano > Alkuperäiskokoonpano (1984–1987)

Jukka ”Frogley” Mänty-Sorvari (laulu)
Jukka ”Riitis” Riitaluoma (kitara ja taustalaulu)
Pasi ”Ensio” Tuovinen (kitara)
Jukka ”Örtsi” Ojala (basso)
Esko ”Eepo” Mänty-Sorvari (rummut)
Kokoonpano > Live-kokoonpano (1997–2011)

Jukka ”Frogley” Mänty-Sorvari (laulu)
Jukka ”Riitis” Riitaluoma (kitara ja taustalaulu)
Pasi ”Ensio” Tuovinen (kitara)
Jukka ”Örtsi” Ojala (basso)
Esko ”Eepo” Mänty-Sorvari (rummut)
Juha ”Junnu” Kinnunen (koskettimet)
Kokoonpano > Live-kokoonpano (2018)

Jukka ”Frogley” Mänty-Sorvari (laulu)
Jukka ”Riitis” Riitaluoma (kitara ja taustalaulu)
Pasi ”Ensio” Tuovinen (kitara)
Teemu Broman (basso)
Esko ”Eepo” Mänty-Sorvari (rummut)
Juha ”Junnu” Kinnunen (koskettimet)
Kokoonpano > Uudistunut kokoonpano (2019–2020)

Jukka ”Frogley” Mänty-Sorvari (laulu)
Asko ”Daffy” Terävä (kitara)
Pasi ”Ensio” Tuovinen (kitara)
Miikka Salonen (basso)
Esko ”Eepo” Mänty-Sorvari (rummut)
Jani Kemppinen (koskettimet)
Kokoonpano > Nykyinen kokoonpano (2020–)

Jukka ”Frogley” Mänty-Sorvari (laulu)
Asko ”Daffy” Terävä (kitara)
Pasi ”Ensio” Tuovinen (kitara)
Miikka Salonen (basso)
Esko ”Eepo” Mänty-Sorvari (rummut)
Juha ”Junnu” Kinnunen (koskettimet)
Diskografia > Studioalbumit

Mustat joutsenet (1986)
Diskografia > Singlet

”Katujen kuningatar / Tuuli” (1986)
”Silmissäs on taikaa / Saku Sammakko” (1986)
”Sydän sykkii / Vielä jää” (1986)
”Älä lähde pois / Ilman sua” (1986)
”Kaipuu” (2019)
”Maria” (2019)
”Tää sydän” (2021)
”Tien päällä taas” (2022)
Aiheesta muualla

Jukka ”Frogley” Mänty-Sorvarin kotisivusto (arkistoitu 13.12.2007)
Skädäm esittää kappaleen "Älä lähde pois" Hittimittari-ohjelmassa 9.1.1986 Yle Areena
Days of Purgatory

| Days of Purgatory Iced Earth |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : Morrisound-studiolla
 Julkaistu: 1997
 Tuottaja(t): Jim Morris
 Tyylilaji: power metal ja thrash metal
 Levy-yhtiö: Century Media Records
Iced Earthin muut julkaisut
| The Dark Saga 1996 | Days of Purgatory 1997 | Something Wicked This Way Comes 1998 |
Days of Purgatory Iced Earth yhtyeen ensimmäinen kokoelmalevy. Albumin jokainen kappale on äänitetty uudelleen Matt Barlow’n laulamana. Kokoelmalevystä on myös julkaistu kahden levyn versio.
Kappaleet > Yhden levyn versio

"Enter the Realm"
"Colors"
"Angels Holocaust"
"Stormrider"
"Winter Nights"
"Nightmares"
"Pure Evil"
"Solitude"
"When the Night Falls"
"Desert Rain"
"The Funeral"
"Cast in Stone"
"Reaching the End"
"Travel in Stygian"
"Iced Earth"
Kappaleet > Kahden levyn versio > Ensimmäinen levy

"Enter the Realm"
"Colors"
"Angels Holocaust"
"Stormrider"
"Winter Nights"
"Nightmares"
"Before the Vision"
"Pure Evil"
"Solitude"
"Funeral"
"When the Night Falls"
Kappaleet > Kahden levyn versio > Toinen levy

"Burnt Offerings"
"Cast in Stone"
"Desert Rain"
"Brainwashed"
"Life and Death"
"Creator Failure"
"Reaching the End"
"Travel in Stygian"
"Dante's Inferno"
"Iced Earth"
Kokoonpano

Jon Schaffer – rytmikitara, laulu
Randall Shawver – kitara
Matt Barlow – laulu
Brent Smedley – rummut kappaleissa 1, 2, 5, 6, 9 ja 21
James MacDonough – basso kappaleissa 1, 2, 5, 6, 9 ja 21
Dave Abell – basso kappaleissa 3, 4, 7, 8 ja 10–20
Mike McGill – rummut kappaleissa 10, 11, 13 ja 16
Richey Secchiari – rummut kappaleissa 3, 4, 7, 8, 14, 18 ja 19
Rodney Beasley – rummut kappaleissa 12, 15, 17 ja 20
Howard Helm – kosketinsoittimet
Kent Smith – kosketinsoittimet
Aiheesta muualla

Days of Purgatory Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Days of Purgatory Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Iced Earth
| --- | --- |
Studioalbumit:   Iced Earth  Night of the Stormrider  Burnt Offerings  The Dark Saga  Days of Purgatory  Something Wicked This Way Comes  Horror Show  Dark Genesis  Tribute to the Gods  The Glorious Burden  The Blessed and the Damned  Framing Armageddon  The Crucible of Man  Dystopia  Plagues of Babylon  Incorruptible  A Narrative Soundscape 
EP:t:   Enter the Realm  The Melancholy E.P.  The Reckoning  Overture of the Wicked  I Walk Among You 
Livealbumit:   Alive in Athens  Live in Ancient Kourion
Eero Corell

| Eero Corell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1900 Lammi
Kuollut: 22. heinäkuuta 1987
Ammatti:  juristi
Karl Eero Harald Corell (28. heinäkuuta 1900 Lammi – 22. heinäkuuta 1987) oli suomalainen juristi, joka toimi Suomen eläinsuojeluyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1953–1981.
Corell valmistui varatuomariksi 1930 ja työskenteli eri tehtävissä Vaasan hovioikeudessa. Vuonna 1949 hänet kutsuttiin korkeimman oikeuden varajäseneksi Helsinkiin ja kaksi vuotta myöhemmin nimitettiin korkeimman oikeuden vakituiseksi jäseneksi. Vuonna 1957 hän palasi Vaasaan hovioikeuden presidentiksi, missä tehtävässä hän toimi eläkkeelle siirtymiseen saakka.
Corell löysi tiensä Suomen eläinsuojeluyhdistyksen toimintaan jo lapsuudessa. Seuran pitkäaikainen puheenjohtaja T. K. Forstén oli hänen enonsa. Seuran johtokuntaan Corell tuli suoraan Tor Westmanin varapuheenjohtajaksi 1952, ja Westmanin äkillisesti kuoltua Corell valittiin puheenjohtajaksi 1953.
Corell kiinnitti jo ammattitaustansakin vuoksi erityistä huomiota eläinsuojelulainsäädännön kehittämiseen. Vuoden 1971 eläinsuojelulaki oli pitkälti hänen sitkeän työskentelynsä tulosta.
Corell osallistui aktiivisesti eläinsuojelun kansainväliseen toimintaan. Hänet kutsuttiin Kansainvälisen eläinsuojelujärjestön ISPA:n johtokunnan neuvoa-antavaksi jäseneksi. Yhdistyksen kultaisen ansiomerkin hän sai 1960; Ruotsin, Norjan ja Tanskan eläinsuojeluyhdistysten kultaisilla ansiomerkeillä hänet oli palkittu jo aiemmin.
Kirjallisuutta

Hannu Nieminen: Sata vuotta eläinten puolesta (Suomen eläinsuojeluyhdistys, 2001)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Felix Johansson | Vaasan hovioikeuden presidentti 1957–1970 | Seuraaja: Paavo Alkio |
Eino Salmi

Eino Evald Salmi (27. lokakuuta 1916 Helsinki – 18. tammikuuta 1991 Helsinki) oli juristi, joka toimi Varkauden kauppalan- ja kaupunginjohtajana.
Henkilöhistoria

Eino Salmen vanhemmat olivat poliisikonstaapeli Evald Salmi ja Emma Lydia Laajanen ja puoliso vuodesta 1950 Anna-Liisa Leppäluoto. Salmi tuli ylioppilaaksi 1937 ja suoritti oikeustutkinnon 1947, varatuomarin arvon hän sai 1950. Hän toimi Helsingin kaupungin veroviraston palveluksessa 1950–1951 ja oli Helsingin kaupunginhallituksen verotusasianjaoston esittelijä 1950–1951. Kuusankosken kunnansihteerinä Salmi toimi 1951–1953, Varkauden kauppalanjohtajana 1953–1961 ja Varkauden kaupunginjohtajana 1962–1977. Hänellä oli myös useita luottamustoimia. Sotilasarvoltaan Salmi oli reservin kapteeni (1967), sodissa hän toimi muun muassa raskaan ilmatorjuntakonekiväärikomppanian päällikkönä.
Julkaisuja

Varkaus korotetaan kaupunkien joukkoon, 1961, Suomen kunnallislehti, 46 (1961), ss. 418–421
Dominica talviolympialaisissa 2014

Dominica osallistui ensimmäistä kertaa talviolympialaisiin vuoden 2014 Sotšin talviolympialaisissa. Maalla oli kisoissa kaksi edustajaa, jotka molemmat osallistuivat olympialaisten maastohiihtoon. Gary di Silvestri osallistui miesten 15 vapaan hiihtotyylin kilpailuun ja hänen vaimonsa Angelica di Silvestri osallistui naisten 10 km perinteisen kilpailuun. Kumpikaan maan olympiaedustajista ei ollut syntyperäinen dominicalainen; Gary di Silvestri on kotoisin Yhdysvalloista ja Angelica di Silvestri Italiasta. Heille on kuitenkin myönnetty Dominican kansalaisuus.
Eddie Futch

Eddie Futch (9. elokuuta 1911 – 10. lokakuuta 2001) oli nyrkkeilyvalmentaja, joka harjoitti useita legendaarisia nyrkkeilijöitä. Hänen valmennettaviaan olivat muun muassa Joe Frazier, Ken Norton, Larry Holmes ja Trevor Berbick.
Futch syntyi Hillsborossa, Mississippin osavaltiossa, mutta muutti perheensä kanssa Detroitiin Michiganiin ollessaan viisivuotias. Futchin perhe asui Black Bottom -alueella kaupungissa. Kun Futch oli murrosikäinen, hän pelasi puoliammattilaisena baseballia Moreland YMCA Flashes -joukkueessa. Hän pääsi YMCA College Schooliin, Chicagon yliopistoon, mutta 1930-luvun laman aikana hän joutui lopettamaan koulunkäynnin ja työskentelemään hotellissa elättääkseen perheensä.
Vuonna 1932 Futch voitti Detroitin Athletic Associationin kevyensarjan kilpailut, ja vuonna 1933 hän voitti samaisen kaupungin Golden gloves -kilpailun. Hän harjoitteli samalla salilla kuin Joe Louis, Brewster Recreation Center Gymillä, ja toisinaan harjoitteli tulevan mestarin kanssa.
Epänormaalit sydänäänet estivät Futchia jatkamasta nyrkkeilemistä, ja hän ryhtyi valmentajaksi. Ensimmäinen hänen harjoittamansa mestari oli Don Jordan, joka voitti välisarjan maailmanmestaruuden vuonna 1958. Muita Futchin valmentamia mestareita ovat Bob Foster, Joe Frazier, Alexis Argüello, Larry Holmes, Michael Spinks, Marlon Starling, Montell Griffin ja Riddick Bowe.
Futch onnistui tekemään Ken Nortonista toisen miehen, joka oli koskaan onnistunut voittamaan Muhammad Alin. Futch ohjeisti Nortonin lyömään Alia aina, kun tämä yritti iskeä jabinsa, koska tällöin hänellä oli tapana pudottaa oikean kätensä suojaus. Norton kohtasi Alin voittonsa jälkeen vielä kahdesti: ensimmäisellä kerralla Ali voitti ottelun jaetuin tuomariäänin ja kolmannella kerralla yksimielisesti, vaikka Alin onkin kritisoitu voittaneen tämän ottelun vain maineensa ansiosta.
Futch valmensi myös Joe Frazieria, kun tämä kohtasi Muhammad Alin kolmatta kertaa Thrilla in Manila -nimellä tunnetussa kamppailussa raskaansarjan maailmanmestaruudesta. Futch muistetaan erityisesti siitä, miten hän esti silmät umpeen turvonneena otellutta Frazieria nousemasta kehään ottelun viimeisessä erässä. Futch heitti ottelijansa vastalauseista huolimatta pyyhkeen kehään.
Eero Ekqvist

Eero Adam Kalervo Ekqvist (27. lokakuuta 1911 Turku – 5. marraskuuta 1997 Turku) oli suomalainen kirjailija.
Ekqvist on kirjoittanut nuortenkirjoja, romaaneja, kuunnelmia ja murrepakinoita. Vuonna 1989 hän julkaisi romaanin Ja vuorilla kaartelivat korpit jossa kuvattiin turkulaisista sotilaista kootun pataljoonan taisteluja saksalaisten rinnalla jatkosodan hyökkäysvaiheessa 1941 Kalastajasaarennossa Jäämeren rannalla.
Ekqvist kävi kansakoulun ja oli ammatiltaan muurari. Hänen vanhempansa olivat muurari Oskari Konstantin Ekqvist ja Ida Emilia (o.s. Friman). Puoliso oli Aino-Liisa (o.s. Sarkamaa) vuodesta 1946.
Teoksia

Barabbas : nuorten seikkailuromaani.    Ristin voitto, Tikkurila 1972
Jarruta, punainen palaa.   1980
Joelin paluu.     RV-kirjat, Vantaa 1980
Eikka, suuri päällikkö: nuorten romaani 1900-luvun alun Turusta. Nuorten kirjakerho 43.    RV-kirjat, Vantaa 1981
Oleanterin punainen kukka.    RV-kirjat, Vantaa 1983
Ristinnaula ja tikari : romaani.     RV-kirjat, Vantaa 1986
Punainen varjo : romaani Turun seudulta vuoden 1918 tapahtumien ajoilta.    RV-kirjat, Vantaa 1988
Ja vuorilla kaartelivat korpit : romaani.    RV-kirjat, Vantaa 1989
Nelistävän ratsun sola : keisari Claudiuksen ajan Palestiinaan sijoittuva romaani.    RV-kirjat, Vantaa 1992
Eddie Frierson

| Eddie Frierson |
| --- | --- |
 Eddie Frierson esiintymässä näytelmässä Matty.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Edward Davies Frierson
Syntynyt: 22. marraskuuta 1959 (ikä 64)  Sherman Oaks, Kalifornia
Ammatti:  ääninäyttelijä teatterinäyttelijä
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Ted Richards
Aktiivisena:  1986–
Merkittävät roolit:  Ken Masters (Street Fighter II: The Animated Movie) Mamoru Takamura (Fighting Spirit)
Aiheesta muualla
IMDb 
Edward Davies Frierson (s. 22. marraskuuta 1959 Sherman Oaks, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja teatterinäyttelijä. Hän on tehnyt äänirooleja animaatioihin vuodesta 1986, joista suurin osa on ollut englanniksi dubattuja animesarjoja ja elokuvia. Frierson oli muun muassa Street Fighter videopeleistä tutun Kenin äänenä elokuvassa Street Fighter II: The Animated Movie. Dubbaamisen ohella Frierson on tehnyt alkuperäisiä äänirooleja muun muassa elokuviin Crossroads – tienristeyksessä, Pikku Kananen, Utelias Vili, Aivan villit ja Tallipihan bilehileet. Lisäksi hän teki äänirooleja televisiosarjoihin 1990-luvulla, kuten Power Rangers, VR Troopers, Power Rangers Zeo ja Power Rangers Time Force. Friersonilla oli myös sivurooleja videopeleissä Medal of Honor: Allied Assault ja Medal of Honor: Frontline.