stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viirelaidin majakka
Historia

Viirelaidin majakka sijaitsee Viirelaidin luodolla Muhun saaren kaakkoisrannikolla. Luoto on vanhalta nimeltään Paternoster (lat. Isä meidän). Luoto on 81 hehtaaria pinta-alaltaan, ja se on Virtsun satamasta on 4,1 kilometrin päässä ja Kuivastun satamasta 3,9 kilometriä. Ensimmäinen navigointimerkki, joka oli punainen torni, rakennettiin luodolle vuonna 1836. Vuonna 1857 rakennettiin uusi torni, joka oli puuta. Koska puutorni tarvitsi usein huoltoa, Viirelaidin luodolle rakennettiin uusi torni metallista. Tornin, vartijan talon, saunan ja polttoainevaraston rakentaminen aloitettiin vuonna 1880, ja ne valmistuivat vuonna 1881.
Torni koostui kahdesta samankeskisestä metallisylinteristä, joiden sisällä oli kierreportaat. Ulkopuolella on kahdeksan uloketta, jotka tekevät siitä tukevamman ja joista lähtee tuet lyhtyhuoneen parvekkeelle. Majakka oli alun perin tummanharmaa ja lyhtyhuoneen katto oli punainen. Vuoteen 1938 asti torni oli maalattu puna-keltapystyraidalliseksi. Toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 majakka ja sen vieressä olevat rakennukset kärsivät vakavia vaurioita: parveke ja lyhtyhuoneen katto romahtivat.
Sodan jälkeen tornin runkoa vahvistettiin betonilla ja uusi parveke sekä valolaitteet asennettiin. 1960-luvulla rakennettiin generaattorirakennus. Vuonna 1995 majakalla siirryttiin aurinko- ja tuulivoimaan, ja otettiin käyttöön automaattinen valaistus- ja valvontajärjestelmä. Vuonna 2001 tehtiin remontti ja asennettiin uusi lyhtyhuone, mutta valolaite pysyi samana. Torni on nykyisin maalattu punaiseksi.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Väri | valkoinen | punainen |
| Asteet | 163,0°–349,0° | 349,0°–163,0° |
| Sektorin leveys | 186,0° | 174,0° |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Viirelaidin majakka Wikimedia Commonsissa
TTÜ EMERA Kuressaare Keskus: Viirelaid (Paternoster) (Arkistoitu – Internet Archive)
Näkymä Viirelaidille Muhulta.
Vrontísin luostari

| Vrontísin luostari Μονή Αγίου Αντωνίου Βροντησίου |
| --- | --- |
 Vrontísin luostari.
Sijainti:  Faistós, Iraklion, Kreeta, Kreikka
Koordinaatit:  35°08′38″N, 24°52′53″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Perustettu:  1300-luku
Asukkaita:  0
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Vrontísin luostari (kreik. Μονή Βροντησίου, Moní Vrontisíou) eli Vrontísin Pyhän Antonioksen luostari (Μονή Αγίου Αντωνίου Βροντησίου, Moní Agíou Antoníou Vrontisíou) on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee saaren eteläisissä keskiosissa Faistóksen kunnassa lähellä Vorízian kylää.
Luostarin vanhoja keljoja.
Luostari on perustettu 1300-luvulla ja se on yksi Kreetan vanhimmista ja merkittävimmistä luostareista. Se on omistettu Pyhälle Antoniokselle. Luostari oli merkittävä kulttuurikeskus niin kutsutun kreetalaisen renessanssin aikana ja se kukoisti venetsialaisvallan aikana. Siellä toimi tuolloin monia oppineita ja taiteilijoita. Luostari taantui osmanien vallattua Kreetan vuonna 1669, jonka jälkeen luostarit joutuivat usein hyökkäysten kohteiksi. Vuonna 1866 luostari oli turkkilaisia vastaan suunnatun kansannousun keskuksia ja suurin osa sen rakennuksista tuhoutui tuolloin.
Luostarin nähtävyyksiin kuuluu muun muassa sen 1600-luvulta peräisin oleva suihkulähde, jonka reliefi esittää Aadamia ja Eevaa. Vrontísin luostariin kuuluu sivuluostarina nykyisin asumaton Varsamóneron luostari. Vuonna 2011 myöskään Vrontísin luostarissa ei ollut yhtään vakituista asukasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vrontísin luostari Wikimedia Commonsissa
Wait and Bleed

| ”Wait And Bleed” Slipknot |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Slipknot
 Äänitetty : 1998–1999 Indigo Ranch Malibu, Kalifornia
 Julkaistu: 28. helmikuuta 2000
 Formaatti: CD single
 Tuottaja(t): Ross Robinson ja Slipknot
 Tyylilaji: nu metal  alternative metal
 Kesto: 08.25
 Levy-yhtiö: Roadrunner Records
Slipknotin muut singlet
|   | ”Wait And Bleed” 2000 | ”Spit It Out” 2000 |
Wait and Bleed on metalliyhtye Slipknotin ensimmäinen single. Se oli Grammy Award -ehdokas vuonna 2001.
Wait And Bleedistä on tehty kaksi musiikkivideota, joista toinen on animaatio. Kappaleen ovat säveltäneet M. Shawn Crahan, Paul Gray, Nathan Jordison ja Corey Taylor.
Kappaleet

”Wait and Bleed” (Terry Date Mix) – 2:32
”Spit It Out” (Overcaffeinated Hyper Version) – 2:25
”(Sic)” (Molt-Injected Mix) – 3:28
Sekä Wait And Bleed live video
Kokoonpano

Sid Wilson – DJ, koskettimet, soittaa myös osan sampleista
Joey Jordison - rummut
Paul Gray – basso
Chris Fehn – lyömäsoittimet ja taustalaulu
James Root – kitara
Craig "133" Jones – samplet ja koskettimet
Shawn "Clown" Crahan – lyömäsoittimet ja taustalaulu
Mick Thomson – kitara
Corey Taylor – laulu
Slipknot
| --- | --- |
Albumit:  Slipknot – Iowa – Vol. 3: The Subliminal Verses –  All Hope Is Gone - .5: The Gray Chapter - We Are Not Your Kind - The End, So Far
Muut julkaisut:  9.0: Live | Luettelo Slipknotin demoista
Katso myös:  Stone Sour - Murderdolls - DJ Starscream - Roadrunner United - Korn - Ministry
Vera Drake

| Vera Drake |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mike Leigh
Käsikirjoittaja:  Mike Leigh,
Tuottaja:   Alain Sarde  Simon Channing Williams 
Säveltäjä:  Andrew Dickson
Kuvaaja:  Dick Pope
Leikkaaja:  Jim Clark
Tuotantosuunnittelija:  Eve Stewart
Pukusuunnittelija:  Jacqueline Durran
Pääosat:   Imelda Staunton  Phil Davis  Daniel Mays  Alex Kelly  Richard Graham  Eddie Marsan  Peter Wight  Heather Craney  Sally Hawkins 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Iso-Britannia  Ranska 
Tuotantoyhtiö:   Inside Track  Thin Man Films  UK Film Council  Les Films Alain Sarde S.A.  Studio Canal 
Levittäjä:  Momentum Pictures Fandango at Home (käännä suomeksi)
Ensi-ilta:  2004
Kesto:  125 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vera Drake (televisiossa esitetty myös nimellä Vera Draken salaisuus) on Mike Leighin yhteiskunnallinen elokuva vuodelta 2004. Imelda Staunton esittää elokuvassa hyväsydämistä siivoojaa, joka tekee 1950-luvun Lontoossa abortteja korvauksetta köyhille naisille, vaikka raskauden keskeytys oli vuoteen 1967 asti Britanniassa laitonta.
Tarina

Elokuva kertoo Vera Drakesta (Imelda Staunton) joka on siivooja 1950-luvun Lontoossa. Hänellä on mies Stanley (Phil Davis) joka tekee töitä yhdessä veljensä kanssa autokorjaamossa, ja kaksi lasta, Sid (Daniel Mays) ja Ethel Drake (Alex Kelly). Hän tekee salaa laittomia abortteja ”vaikeuksissa oleville tytöille”, edes hänen perheensä ei tiedä siitä. Erään kerran toimenpide epäonnistuu niin että tyttö joutuu hakeutumaan sairaalahoitoon. Draken osuus paljastuu ja poliisit tulevat hänen ovelleen.
Elokuvassa on toinen rinnakkainen tarina Susan Wellsistä (Sally Hawkins) joka on tytär rikkaassa perheessä jossa Drake käy siivoamassa. Susanin poikaystävä raiskaa hänet ja hän tulee raskaaksi. Hänellä on kuitenkin mahdollisuus joka maksaa paljon, ja jota köyhemmillä naisilla ja tytöillä ei ole sen vuoksi käytettävissä, hän menee psykiatrille joka kirjoittaa hänelle lähetteen jolla hän pääsee yksityiselle klinkalle jossa hänelle tehdään laillinen abortti.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Imelda Staunton  | … |  Vera Drake   |
|  Phil Davis  | … |  Stanley Drake   |
|  Daniel Mays  | … |  Sid Drake   |
|  Alex Kelly  | … |  Ethel Drake   |
|  Richard Graham  | … |  George   |
|  Eddie Marsan  | … |  Reg   |
|  Peter Wight  | … |  komisario Webster   |
|  Heather Craney  | … |  Joyce   |
|  Sally Hawkins  | … |  Susan Wells   |
|  Anna Keaveney  | … |  Nellie   |
|  Sinéad Matthews  | … |  nuori nainen   |
|  Sam Troughton  | … |  David   |
|  Ruth Sheen  | … |  Lily   |
|  Adrian Scarborough  | … |  Frank   |
Lähde:
Aiheesta muualla

Tiina Forsberg: Vera Drake Film-O-Holic.com.  4.2.2005. Viitattu 10.5.2021.
Vera Drake Episodi.  4.2.2005. Viitattu 10.5.2021.
Hebron, Sandra: Mike Leigh interview: 'My job is to liberate actors and give them immense scope to be creative' British Film Institute – BFI.  päiv. 17.5.2017. Viitattu 10.5.2021. (englanniksi) Sandra Hebron haastattelee ohjaaja Mike Leighia Vera Drake elokuvan tekemisestä 5. tammikuuta 2005.
Bradshaw, Peter: Vera Drake The Guardian.  7.1.2005. Viitattu 10.5.2021. (englanniksi)
Travers, Peter: Vera Drake RollingStone.  30.9.2004. Viitattu 10.5.2021. (englanniksi)
Waiting For a Star to Fall

| ”Waiting for a Star to Fall” Boy Meets Girl |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Reel Life
 Äänitetty : 1988
 Julkaistu: 10. kesäkuuta 1988 (USA) 30. marraskuuta 1988 (UK)
 Tekijä(t): Shannon Rubicam, George Merrill
 Tuottaja(t): George Merrill, Arif Mardin, Thomas Hart
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 04.32
 Levy-yhtiö: RCA
Boy Meets Girlin muut singlet
| ”Oh Girl” 1985 | ”Waiting for a Star to Fall” 1988 | ”Bring Down the Moon” 1988 |
Waiting for a Star to Fall on yhdysvaltalaisen pop-duo Boy Meets Girlin läpimurtokappale, joka julkaistiin sen albumilla Reel Life vuonna 1988. Saman vuoden marraskuussa kappale julkaistiin singlenä. Australialainen dance-duo Cabin Crew on julkaissut kappaleesta oman versionsa.
Kappaleet

Waiting for a Star to Fall – 4.34
No Apologies – 4.21
Aiheesta muualla

Discogs
Vuoden synkin juhla

| Vuoden synkin juhla Viikate |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Sonicimage-Studio, Kouvola 2001
 Julkaistu: 25. joulukuuta 2001
 Tuottaja(t): Kaarle Viikate
 Tyylilaji: heavy metal, rautalankamusiikki
 Kesto: 34.57
 Levy-yhtiö: Ranka Recordings
Muut kannet

Viikatteen muut julkaisut
| Valkea ja kuulas 2001 | Vuoden synkin juhla 2001 | Kevyesti keskellä päivää 2002 |
Vuoden synkin juhla on metalliyhtye Viikatteen vuonna 2001 julkaistu toinen pitkäsoitto. Levyn teemana on joulu ja joulun synkempien puolien tutkiminen. Levyllä on myös "raskaat versiot" perinteisistä joululauluista "Sylvian joululaulu", "Varpunen jouluaamuna" ja "Suojelusenkeli". "Varpunen jouluaamuna" -kappaleen esittävät levyllä Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus -yhtyeen laulaja-kitaristi Timo Rautiainen sekä rumpali Seppo Pohjolainen. Suojelusenkelin puolestaan tulkitsee Kotiteollisuuden Jouni Hynynen.
Vuoden synkin juhla on CD-painoksen (RA062) lisäksi julkaistu myös vinyylinä (LONG005), jota painettiin 500 kappaleen erä. Poikkeuksena Viikatteen muiden levyjen vinyylipainoksista, Vuoden synkin juhla -vinyyliversio ei sisällä CD-versiolle sisältymättömiä bonuskappaleita.
Kappaleet

Sävellys, sanoitus ja sovitus Kaarle Viikate, ellei toisin mainita.
Sylvian joululaulu – 3.25 (säv. Karl Collan, san. Zacharias Topelius)
Talvi se viimein – 3.44
Aattoiltana – 3.33
Varpunen jouluaamuna – 3.27 (säv. Otto Kotilainen, san. Zacharias Topelius)
Viattomien lasten päivä – 3.24
Lahja – 4.06
Suojelusenkeli – 3.05 (säv. P. J. Hannikainen, san. Immi Hellén)
Häpeän lyhty – 4.08
Olkoon näin – 2.40 (säv. Antonín Dvořák, san. Reino Helismaa)
Vuoden synkin juhla – 3.17
Kokoonpano

Kaarle Viikate – laulu, kielisoittimet, harmoni
Simeoni Viikate – lyömäsoittimet
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Timo Rautiainen – laulu (raidalla 4)
Seppo Pohjolainen – taustalaulu (raidoilla 4 ja 5)
Jouni Hynynen – laulu (raidalla 7)
Arttu Kunnasto – haitari (raidoilla 8 ja 9)
Simo Helkala – hammond-urut (raidoilla 2, 5 ja 6)
Arvostelut

Desibeli.net:
Aiheesta muualla

Viikatteen virallinen sivu
Vuoden synkin juhla Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Vuoden synkin juhla Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Walter Krüger (täsmennyssivu)

Walter Krüger voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Walter Krueger (1881–1967), preussilaissyntyinen kenraali Yhdysvaltain armeijassa toisen maailmansodan aikana
Walter Krüger (arkkitehti) (1888–1971), saksalainen julkisia monumentteja suunnitellut arkkitehti
Walter Krüger (SS-kenraali) (1890–1945), saksalainen sotilaskomentaja toisen maailmansodan aikana
Walter Krüger (Wehrmachtin kenraali) (1892–1973), saksalainen sotilaskomentaja toisen maailmansodan aikana
Walter Krüger (1930–2018), itäsaksalainen keihäänheittäjä ja saksalainen olympiamitalisti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Walter Krüger”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Virtus Bologna

| Virtus Bologna |
| --- | --- |

Liiga:  Serie A
Perustettu:  1871
Areena:  Futurshow Station kapasiteetti 11 000
Kotipaikka:  Bologna, Italia
Värit:           
Päävalmentaja:  Luca Banchi
Mestaruudet:   Italian Mestari (15):  Italian Cup (8)  Italian Supercup (1)  Mestarien liiga (1)  Euroliiga (2)  Saporta Cup (1)  EuroChallenge (1) 
Kotisivu:  www.virtus.it
Virtus Pallacanestro Bologna on bolognalainen koripalloseura, joka pelaa Italian pääsarjassa Serie A:ssa.
Historia

Seura perustettiin jo vuonna 1871, mutta se oli aluksi voimisteluun painottunut. Vasta 1920-luvulla perustettiin ammattimainen koripallojoukkue. Seuran menestysvuodet alkoivat toisen maailmansodan jälkeen ja Virtus voitti neljä Italian mestaruutta perättäin vuosina 1946–1949. Suurta kansainvälistä menestystä Virtus saavutti 2000-luvun taitteessa, jolloin se voitti kaksi kertaa Euroliigan mestaruuden. Kaudella 2002–2003 seuralla oli talousongelmia ja se joutui putomaan niiden takia alemmalle sarjaportaalle. Virtus kuitenkin nousi kaudeksi 2005–2006 takaisin Serie A:han.
Kaudella 2018–2019 Virtus Bologna voitti Mestarien liigan mestaruuden.
Mestaruudet

Italian Mestari (15): 1946, 1947, 1948, 1949, 1955, 1956, 1976, 1979, 1980, 1984, 1993, 1994, 1995, 1998, 2001
Italian Cup (8): 1974, 1984, 1989, 1990, 1997, 1999, 2001, 2002
Italian Supercup (1): 1995
Mestarien liiga (1): 2019
Euroliiga (2): 1998, 2001
Saporta Cup (1): 1990
EuroChallenge (1): 2009
Eurocup (1) 2022
Valmentajat

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   Renzo Poluzzi - 1948–50   Dino Fontana - 1950–51   Venzo Vannini - 1951–52   Larry Strong - 1952–53   Giancarlo Marinelli - 1953–54   Larry Strong - 1954–55   Vittorio Tracuzzi - 1955–60   Eduard Kucharski - 1960–63   Mario Alesini - 1963–66   Jaroslav Sip  - 1966–68   Renzo Ranuzzi - 1968–69   Nello Paratore - 1969–70   Vittorio Tracuzzi - 1970–71   Nico Messina - 1971–73   Dan Peterson - 1973–78   Terry Driscoll - 1978–80   Ettore Zuccheri - 1980–81   Renzo Ranuzzi - 1981   Aleksandar Nikolić - 1981–82   George Bisacca - 1982 |   |   Mauro Di Vincenzo - 1982–83   Alberto Bucci - 1983–85   Alessandro Gamba - 1985–87   Krešimir Ćosić - 1987–88   Bob Hill - 1988–89   Ettore Messina - 1989–93   Alberto Bucci - 1993–97   Lino Frattin - 1997   Ettore Messina - 1997–02   Bogdan Tanjević - 2002   Valerio Bianchini - 2002–03   Giampiero Ticchi - 2003   Alberto Bucci - 2003–04   Giordano Consolini - 2004–05   Zare Markovski - 2005–07   Stefano Pillastrini - 2007   Renato Pasquali - 2008   Enea Masiero (1974)   Matteo Boniciolli - 2008–09   Lino Lardo - 2009–2011 |   |   Alessandro Finelli - 2011–2013   Luca Bechi - 2013–2014   Giorgio Valli - 2014–2016   Alessandro Ramagli - 2016–2018   Stefano Sacripanti - 2018–2019   Aleksandar Đorđević - 2019–2021   Sergio Scariolo - 2021–2023   Luca Banchi - 2023– |
Entisiä pelaajia

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   John Amaechi   Krešimir Ćosić   Predrag Danilović   Manu Ginóbili |     |   Marko Jarić   Radoslav Nesterovič   Sani Bečirovič   Matjaž Smodiš |     |   David Andersen   Antoine Rigaudeau   Petteri Koponen |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Euroliiga 2022–2023
Lohkovaihe

Alba Berlin | Anadolu Efes | Barcelona | Bayern München | Cazoo Baskonia | Virtus Bologna | Crvena zvezda | Olimpia Milano | Fenerbahçe Beko | AS Monaco Basket | ASVEL Lyon-Villeurbanne | KK Partizan | Maccabi Tel Aviv | Olympiakos | Panathinaikos | Real Madrid | Valencia BC | Žalgiris
Wareham

Warehamin satama-alue.
Wareham on noin 6 000 asukkaan kaupunki ja kunta (civil parish) (nimellä Wareham Town) Dorsetin muodollisessa kreivikunnassa ja yhtenäishallintopiirissä Englannin etelärannikolla.
Ensimmäinen maininta asutuksesta Warehamista on 700-luvulta, ja siitä alkaen kaupungissa oli värikäs historia vuoden 1762 tuhoisaan tulipaloon asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wareham Wikimedia Commonsissa
Vrontóchion luostari

| Vrontóchion luostari Μονή Βροντοχίου |
| --- | --- |
 Vrontóchion luostarin Odigítrian kirkko.
Sijainti:  Mystrás, Spárti, Lakonia  Kreikka
Koordinaatit:  37°04′34″N, 22°22′00″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Perustaja:  igumeeni Pakhomios
Perustettu:  noin 1310
Tyylisuunta:  bysanttilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Mystraksen arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Vrontóchion luostari eli Brontokhionin luostari (kreik. Μονή Βροντοχίου, Moní Vrontochíou) on bysanttilaisaikainen entinen ortodoksinen luostari Mystraksessa Spártin kunnassa Kreikassa. Se on osa Mystraksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Hodegetrian kirkon seinämaalauksia.
Luostari sijaitsee Mystraksen linnavuoren pohjoisrinteessä. Sen pääkirkko eli katholikon on Odigítrian kirkko (Hodegetrian kirkko), joka on omistettu Neitsyt Maria ”Tiennäyttäjälle”. Kirkon rakennutti igumeeni Pakhomios ja se valmistui noin vuonna 1310. Se on koristeltu seinämaalauksin, jotka esittävät Raamatun kohtauksia, kuten sokean parantamista ja Kaanan häitä. Kirkon yhteydessä on Emmanuel Palaiologoksen hauta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vrontóchion luostari ja Odigítrian kirkko Wikimedia Commonsissa
Walter Laufer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Walter Laufer vuonna 1926. |  Walter Laufer vuonna 1926. |  Walter Laufer vuonna 1926. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | 4 x 200 metrin vapaauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 | 100 metrin selkäuinti |  |
Walter Laufer (5. kesäkuuta 1906 – 1. syyskuuta 1984) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.
Kultamitalinsa Laufer saavutti Amsterdamista 1928, 4x200 metrin vapaauintiviestistä, Austin Clappin, George Kojacin ja Johnny Weissmullerin kanssa. 100 metrin selkäuinnista hän sai hopeaa Kojacin jälkeen ja ennen Tomomi Moritaa ajalla 1,10,0. Hän sijoittui lisäksi viidenneksi 100 metrin vapaauinnissa.
Wardriving

"Sota-ajelu" on useasti epäilyttävää toimintaa. Kuvassa näkyykin vain auton katolla olevan pitkän kantaman tutka-antennin varjo
Wardriving eli loiskäyttö tarkoittaa avoimien Wi-Fi-tukiasemien etsimistä esimerkiksi ajoneuvolla liikkuen. "Sota-ajelussa" avoimia ja mahdollisesti suojaamattomia langattomia verkkoja etsitään henkilö- tai pakettiautolla liikkuessa kannettavan tietokoneen, kämmentietokoneen tai älypuhelimen avulla.
Monet "sota-autoilijat" käyttävät GPS-satelliittipaikannusjärjestelmää etsiessään verkkoja ja tietokoneohjelmistojen avulla lisäävät automaattisesti tai käsin kohteen koordinaatit johonkin yleiseen Internetissä sijaitsevaan tietokantaan muiden nähtäväksi.
Sana wardriving on ilmeisesti viite vuonna 1983 julkaistuun elokuvaan Sotaleikit. Elokuvassa oli krakkereita, jotka käyttivät ohjelmaa soittaakseen sattumanvaraisiin numeroihin ja toivoivat löytävänsä modeemin.
Tämä tekniikka tuli tunnetuksi nimellä wargames dialing (joskus väärinkirjoitettu wardialing), josta wardriving myöhemmin johdettiin.
Vuonna 2010 paljastui että Google oli katunäkymiä Street View -palveluunsa kuvatessaan kerännyt samanaikaisesti tietoja WLAN-tukiasemien sijainneista. Samassa yhteydessä järjestelmä oli tallentanut näytteitä langattomissa verkoissa liikkuneesta dataliikenteestä.
Nykyään älypuhelimen käyttäjä saattaa tietämättään tulla keränneeksi tietoja langattomista verkoista ja niiden sijainneista, sillä käyttäjän kerran yhdistettyä älypuhelimensa langattoman verkon tukiasemaan, tallentuu samalla myös tieto sen SSID-tunnuksesta, MAC-osoitteesta ja sijainnista. Sijaintinsa älypuhelin paikantaa karkeasti matkapuhelinverkon tukiasemien avulla, mikäli laitteen GPS-vastaanotin ei ole päällä tai ollaan sisätiloissa. Tiedot välittyvät esimerkiksi Android-käyttöjärjestelmän tapauksessa Googlelle. Tietokantaa langattomien tukiasemien sijainnista ja niiden MAC-osoitteista voidaan hyödyntää esimerkiksi paikannukseen. Oman WLAN-verkon tunnuksen ja sijainnin päätyminen julkiseen tietoon ei ole turvallisuusuhka, mikäli tukiasema on suojattu jollain kyllin tehokkaalla menetelmällä.
Aiheesta muualla

Wardriving.com
WiGLE.net - Maailmanlaajuinen tietokanta avoimista verkoista
Chronicles of a Wardriver (Arkistoitu – Internet Archive)
William Kirschbaum

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten uinti | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten uinti | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat. Olympialaiset .Miesten uinti | Maa:   Yhdysvallat> .Miesten uinti |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1924 | 200 m rintauinti |  |
William Thomas ”Bill” Kirschbaum (5. marraskuuta 1902 Fort Williams, Maine – 29. huhtikuuta 1953 San Mateo, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen uimari. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja sai siellä pronssia 200 metrin rintauinnissa.
William Klein

William Klein vuonna 2008.
William Klein (19. huhtikuuta 1926 New York, New York, Yhdysvallat – 10. syyskuuta 2022 Pariisi) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja valokuvaaja. Valokuvauksesta hän voitti vuonna 1957 Nadar-palkinnon.
Huolimatta siitä, että Klein syntyi ja opiskeli New Yorkissa, hän loi työuransa pääosin Ranskassa. Muutamia elokuvia ovat Qui êtes-vous, Polly Maggoo? (1966) ja Mister Freedom (1969).
Kleinille myönnettiin vuonna 1967 Jean Vigo -palkinto. Vuonna 1990 hän sai kansainvälisen Hasselblad-palkinnon.
Klein syntyi juutalaiseen sukuun. Hän saapui Pariisin ensimmäistä kertaa kesällä 1947 ja toimi vuoteen 1965 Voguen muotikuvaajana.[lähde? ]
William Kuusisto

Antti William Kuusisto (vuoteen 1901 Granholm; 10. lokakuuta 1875 Ullava – 16. maaliskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra ja kirkollisen nuorisotyön uranuurtajia Suomessa. Hän oli Savonlinnan tuomiorovasti 1920–1925, Helsingin pohjoisen suomalaisen (myöh. Keski-Helsingin) seurakunnan kirkkoherra 1925–1947. Hän sai teologian kunniatohtorin arvon 1942. Hän julkaisi kirjoituksia ja kirjoja kirkollisen toiminnan alalta. Hän oli mukana NMKY:n toiminnassa 1903–1911 ja oli Kotimaan päätoimittaja 1910–1916.
Hänen poikiaan olivat säveltäjä Taneli Kuusisto ja lääkäri Paavo Kuusisto.
William L. Guy

William L. Guy vuonna 1968.
William Lewis Guy (30. syyskuuta 1919 – 26. huhtikuuta 2013) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko.
Guy syntyi Devils Lakella ja toimi Pohjois-Dakotan kuvernöörinä vuosina 1961–1973. Hän oli epäonnistuneesti ehdolla Yhdysvaltain senaatin jäseneksi vuonna 1974.
Wayne Wilkins

Wayne Wilkins on brittiläinen musiikkituottaja ja lauluntekijä. Hänen tuottamiinsa lauluihin lukeutuu muun muassa Cheryl Colen ”Fight for This Love”, mikä oli Britannian singlelistan ensimmäisellä sijalla. Hän tuotti myös lauluja Natasha Bedingfieldin esikoisalbumille Unwritten. Wilkins on tuottanut lauluja Kylie Minoguelle, kirjoittanut lauluja yhdessä Pinkin kanssa ja miksannut yhden No Doubtin albumeista.
Wilkins on myös osa sanoittaja/tuottaja-ryhmää nimeltä The Runaways yhdessä Rico Loven, Sam Wattersin ja Louis Biancaniellon kanssa.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Wayne Weiler

Wayne Weiler (9. joulukuuta 1934 Phoenix, Arizona – 13. lokakuuta 2005 Phoenix, Arizona) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun kaksi kertaa vuosina 1960–61. Hän keskeytti molemmissa, eikä saavuttanut pisteitä. Hän oli 24. vuoden 1960 kilpailussa ja 15. seuraavana vuonna. Weiler kilpaili myös USAC mestaruussarjassa vuosina 1958–61 ollen parhaimmillaan kolmas Phoenixissa vuonna 1960. Hänet lasketaan F1-kuljettajaksi koska Indianapolis 500 kilpailu oli osa F1-sarjaa vuosina 1950–60.