stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
DaMarcus Beasley
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
DaMarcus Beasley Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Friedel |
2 Hejduk |
3 Berhalter |
4 Mastroeni |
5 O'Brien |
6 Regis |
7 Lewis |
8 Stewart |
9 Moore |
10 Reyna |
11 Mathis |
12 Agoos |
13 Jones |
14 Cherundolo |
15 Wolff |
16 Llamosa |
17 Beasley |
18 Keller |
19 Meola |
20 McBride |
21 Donovan |
22 Sanneh |
23 Pope |
Valmentaja Arena
Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Howard |
2 Albright |
3 Bocanegra |
4 Mastroeni |
5 O'Brien |
6 Cherundolo |
7 Lewis |
8 Dempsey |
9 Johnson |
10 Reyna |
11 Ching |
12 Berhalter |
13 Conrad |
14 Olsen |
15 Convey |
16 Wolff |
17 Beasley |
18 Keller |
19 Hahnemann |
20 McBride |
21 Donovan |
22 Onyewu |
23 Pope |
Valmentaja Arena
Yhdysvaltain joukkue – Maanosaliittojen cup 2009
1 Howard |
2 Bornstein |
3 Bocanegra |
4 Casey |
5 Onyewu |
6 Pearce |
7 Beasley |
8 Dempsey |
9 Davies |
10 Donovan |
11 Wynne |
12 Bradley |
13 Clark |
14 Califf  |
15 DeMerit |
16 Kljestan |
17 Altidore |
18 Guzan |
19 Adu |
20 Torres |
21 Spector |
22 Feilhaber |
23 Robles |
Valmentaja Bob Bradley
Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Howard |
2 Spector |
3 Bocanegra |
4 Bradley |
5 Onyewu |
6 Cherundolo |
7 Beasley |
8 Dempsey |
9 Gómez |
10 Donovan |
11 Holden |
12 Bornstein |
13 Clark |
14 Buddle |
15 DeMerit |
16 Torres |
17 Altidore |
18 Guzan |
19 Edu |
20 Findley |
21 Goodson |
22 Feilhaber |
23 Hahnemann |
Valmentaja Bob Bradley
Yhdysvaltain joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Howard
2 Yedlin
3 Gonzalez
4 Bradley
5 Besler
6 Brooks
7 Beasley
8 Dempsey
9 Jóhannsson
10 Diskerud
11 Bedoya
12 Guzan
13 Jones
14 Davis
15 Beckerman
16 Green
17 Altidore
18 Wondolowski
19 Zusi
20 Cameron
21 Chandler
22 Rimando
23 Johnson
Valmentaja Klinsmann
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat
Kenneth H. Cooper

Kenneth H. Cooper (s. 1931) on yhdysvaltalainen lääkäri ja entinen ilmavoimien eversti. Cooper kirjoitti vuonna 1968 kirjan Aerobics, joka korostaa pääpainonaan verenkiertoelimistön kohentamista.
Työskennellessään ilmavoimissa Cooper keksi yksinkertaisen Cooperin testin, jossa juostaan mahdollisimman pitkälle 12 minuutissa. Cooperin testi korreloi koko väestössä hyvin maksimaalisen hapenottokyvyn (VO2max) kanssa ja sopii käytettäväksi suuren ihmisjoukon kuntotason selvittämiseen. Cooperin testiä ollaan kritisoitu laajasti sen aiheuttamien tervysriskien (yleensä ikäryhmiin koskevia) takia.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Kööpenhaminan metro

Metrokartta
metrokartta vuonna 2002
Metrojuna Vanløsen asemalla
Metrojuna sisältäpäin
Kööpenhaminan metro on automaattinen metrojärjestelmä, joka palvelee Kööpenhaminan ja Frederiksbergin kuntien aluetta Tanskassa.
Metro koostuu neljästä linjasta ja 39 asemasta. Asemista yhdeksän on maanalaisia. Laiturit ovat noin 60 metriä pitkiä ja 20 metriä leveitä. Linjojen yhteenlaskettu pituus on noin 21,3 kilometriä, josta noin yhdeksän kilometriä on tunnelissa. Metron pisin tunneli on koko M3-linja. Se on 15,5 kilometriä pitkänä Tanskan toiseksi pisin tunneli.
Kööpenhaminan ja ruotsalaisen Malmön kuntien välille toivotaan tulevaisuudessa omaa metrolinjaa.
Vaihtoyhteydet

Kööpenhaminan metroa ei rakennettu itsenäiseksi liikenneverkoksi, vaan se on ikään kuin neljä liityntälinjaa Kööpenhaminan paikallisjunaverkolle. Vaihtoyhteys näiden välillä on Nørreportin asemalla. Myös Öresundståg-junat pysähtyvät siellä. Lisäksi myös Vanløsen ja Flintholmin metroasemilta on vaihtomahdollisuus paikallisjunaan. Regionaltåg-juniin saa vaihdettua Nørreportin ja Øresundin asemilta sekä lentoaseman metroasemalta.
Linjat

| Linja | Väri | Väli | Avattu | Pituus | Asemia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| M1 | Vihreä | Vanløse–Vestamager | 2002/2003 | 14,3 km | 15 |
| M2 | Keltainen | Vanløse–Lufthavnen | 2002/2007 | 14,2 km | 16 |
| M3 | Punainen | kehälinja | 2019 | 15,5 km | 17 |
| M4 | Sininen | København syd–Orientkaj | 2020/2024 | 7,3 km | 13 |
Turvallisuus

Metro on alusta alkaen ollut täysin automatisoitu. Niinpä junissa ei ole kuljettajahyttejä. Kuitenkin hätätapauksessa metrojunaa saa ohjattua manuaalisesti junan päissä olevien luukkujen alapuolella olevalla järjestelmällä. kaikilla asemilla on lasiseinät ja automaattiset laituriovet henkilövahinkojen estämiseksi. Juna ei voi lähteä asemalta, ennen kuin kaikki ovet ovat kiinni ja lukossa. Jos jokin esine on oven välissä, ovi avautuu välittömästi. Lasiset laituriovet ovat junan ovien kohdalla. Junan ovien avautuessa lasiovet aktivoituvat ja avautuvat. Ovet saadaan avattua myös manuaalisesti, jos niiden automaattinen avaus ei toimi. Jos juna pysähtyy väärään paikkaan, lasiseinät saa kaadettua. Kaikki metrotunnelit ovat hyvin valaistuja, ja niissä on hätäuloskäynti 600 metrin välein.
Metrojuna saapumassa Flintholmin asemalle.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Metron viralliset sivut (englanniksi)
UrbanRail.Net (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kööpenhaminan metroasemat ja linjat kartalla (englanniksi)
Visit Copenhagen: Traffic changes and metro construction in Copenhagen (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Niillas Holmberg

| Niillas Holmberg Jalvvi Niillas> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1990 (ikä 34) Utsjoki
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  muusikko, runoilija, kirjailija, näyttelijä
Kirjailija
Äidinkieli: pohjoissaame 
Esikoisteos:  lyriikka Dego livččen oaidnán iežan (2009)  proosa Halla Helle (2021)
Palkinnot
 Riddu Riđđu -festivaalin nuori taiteilija (2010) Kalevalaseuran Kekrinpäivän tunnustuspalkinto (2011) Saamelaisneuvoston kirjallisuuspalkinto (2014)   Pohjolan Osuuspankin Helmi-palkinto (2015)  Premio Giovani -kirjallisuuspalkinto (2015)  Lapin taidepalkinto (2015)  Vuoden saamelainen (2016)  Kirsi Kunnas -palkinto (2020)  Lapin rahaston taiteen palkinto (2021) 
Aiheesta muualla
niillas.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Niillas Holmberg (pohjoissaameksi Jalvvi Anna-Liissá Niillas, s. 2. heinäkuuta 1990 Utsjoki) on saamelainen kirjailija, käsikirjoittaja ja muusikko. Hän on taiteen kunniatohtori, ja hänelle on myönnetty toistakymmentä kulttuuripalkintoa.
Kirjallinen tuotanto

Runojen kirjoittamisen Holmberg on kertonut aloittaneensa jo ala-asteikäisenä, jolloin hän oli kiinnostunut myös rap-musiikista, ja jatkaneensa kirjoittamista ensimmäisenä lukiovuotenaan Tampereella. Holmbergin esikoiskokoelma Dego livččen oaidnán iežan (suom. Kuin olisin nähnyt itseni) julkaistiin vuonna 2009. Teoksen kuvituksesta on vastannut tamperelainen näyttelijä Antti Väre. Holmbergin toinen runokokoelma ilmestyi 2013, ja samana vuonna hän osallistui myös Oslon kansainväliseen runotapahtumaan. Joulukuussa 2013 norjalainen Olympiastadion-verkkolehti julkaisi Holmbergin kirjoittaman englanninkielisen runon mäkihyppääjä Janne Ahosesta.
Vuonna 2015 Holmbergin runoteos Amas amas amasmuvvat (suom. Jottei outo tulisi oudommaksi)  ja vuonna 2020 Juolgevuođđu (suom. Jalkapohja) olivat saamelaisen kielialueen ehdokkaina Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Hän voitti Premio Giovani -kirjallisuuspalkinnon vuonna 2015 ja Kirsi Kunnas -runopalkinnon vuonna 2020.
Esikoisromaaninsa Halla Helle Niillas Holmberg julkaisi vuonna 2021. Teos oli yksi Runeberg-palkintoehdokkaista vuonna 2022. Halla Helle voitti Lappi-kirjallisuuspalkinnon lukijaäänestyksen vuonna 2023.
Hän sai Eino Leinon palkinnon vuonna 2023.
Halla Hellen pohjoissaamenkielinen sisarromaani Goatnelle julkaistiin 2024.
Musiikki

Holmberg voitti Sámi Grand Prix -laulukilpailun PopPoo-yhtyeen mukana kappaleella "Giella ii leat jáddan" vuonna 2005, Holmbergin ollessa 14-vuotias.
Holmberg on julkaissut kaksi pohjoissaamenkielistä folk-musiikkialbumia yhdessä tamperelaisen klassisen musiikin säveltäjän Roope Mäenpään kanssa. Holmberg on duon laulaja-kitaristi Mäenpään soittaessa selloa ja pianoa. He ovat esiintyneet Suomen ja Norjan lisäksi kansanmusiikkifestivaaleilla muun muassa Islannissa ja Virossa. Huhtikuussa 2014 ilmestyneellä Assimilašuvdna blues -albumilla ovat mukana vierailevina muusikkoina muun muassa Teho Majamäki sekä Linda Fredriksson, joiden kanssa duo on tehnyt myös keikkoja nimellä Niillas Holmberg Kvarteahtta.
Holmberg on esiintynyt Ima Aikio-Arianaickin lastenlaululevyllä ja äänittänyt helmikuussa 2014 kappaleen ”Asfalta” yhteistyössä kiitetyn uumajalaisen Deportees-yhtyeen ja Ruotsin yleisradioyhtiön SVT:n kanssa.
Holmberg laulaa elektroniseen musiikkiin perustuvassa Ylva-yhtyeessä, joka julkaisi esikoisalbuminsa vuonna 2014. Nordic Namgar -yhtyeen toisena laulajana hän on esiintynyt muun muassa Norjassa, Venäjällä ja Kazakstanissa.
Holmberg on julkaissut protestilauluja. Hän nauhoitti vuonna 2013 yhdessä Ánne Mággá Wigeliuksen ja Roope Mäenpään kanssa ”Gállok”-nimisen kappaleen, joka oli osa Ruotsin Jokimukan kaivoshanketta vastustavaa liikettä. Vuonna 2017 hän julkaisi joikaaja Sara Marielle Gaup Beaskan kanssa Tenon uutta kalastussopimusta vastustavan ”Ellos Deatnu” -nimisen kappaleen.
Holmbergin ja Norjan saamelaisen Jakop Janssønnin johtama Guorga-yhtye julkaisi nimikkoalbuminsa Guorga vuonna 2021.
Holmberg on pohjoissaamelaisen joikuperinteen taitaja. Hän julkaisi joiku-äänimaisemalevyn Luođik vuonna 2024. Levyllä hän joikaa esivanhempiensa ja sukulaistensa joikuja.
Teatteri- ja televisiotyö

Utsjoella lapsuutensa viettänyt Holmberg on kasvanut saamelaisessa kulttuurikodissa, hänen isänsä Veikko Holmberg on lastenkirjoja kirjoittanut kielenkääntäjä ja äitinsä Anna-Liisa Guttorm toimi pohjoissaamenkielisenä lastentarhan opettajana. Holmberg muutti 16-vuotiaana opiskelemaan Tampereen ilmaisutaidon lukioon, josta ylioppilaaksi kirjoitettuaan palasi takaisin kotiseudulleen.
Opiskeluaikanaan Holmberg oli mukana vuonna 2009 valmistuneessa Yleisradion minisarjassa Lopun alku, joka kertoi niin sanotusta Inarin metsäsodasta. Samana vuonna Holmberg aloitti Ylen tuottaman saamenkielisen Unna Junná -lastenohjelman juontajana. Hän on näytellyt muun muassa Norjan Koutokeinossa toimivassa saamelaisten kansallisteatteri Beaivváš Sámi Našunálateáhterissa sekä esiintynyt Norjan yleisradioyhtiön NRK:n saamenkielisessä lastenohjelmassa.
Helmikuussa 2013 sai Inarissa järjestetyillä alkuperäiskansojen Skábmagovat-elokuvafestivaaleilla ensi-iltansa Ima Aikio-Arianaickin ohjaama elokuva Soajálaččat (Siivekkäät), joka seuraa Holmbergin elämää.
Holmberg esiintyi Ruska Ensemblen Arktinen Odysseia -esityksessä 2017 Suomen kansallisteatterissa. Produktio vieraili myös Grönlannin kansallisteatterissa vuonna 2018.
2023 tuli ensi-iltaan Holmbergin ja Katja Gauriloffin käsikirjoittama Je’vida, maailman ensimmäinen koltansaamenkielinen pitkäelokuva. Käsikirjoittajat saivat elokuvan käsikirjoittamisesta Sylvi-palkinnon sekä Humanismin käsi -palkinnon.
Palkintoja

Sámi Grand Prix -laulukilpailun voitto (2005).
Norjalaisen Riddu Riđđun vuoden nuori taiteilija (2010)
Kalevalaseuran Kekrinpäivän tunnustuspalkinto saamelaisen kulttuuriperinnön hyväksi tehdystä työstä (2011)
Saamelaisneuvoston kirjallisuuspalkinto (2014) runoteoksesta Amas amas amasmuvvat (suom. Jottei outo tulisi oudommaksi)
Lapin taidetoimikunnan Lapin taidepalkinto (2015)
Pohjolan Osuuspankin Helmi-palkinto (2015).
Premio Giovani -kirjallisuuspalkinto (2015).
Rajaseutuliiton kunniapalkinto 2015.
Vuoden saamelainen 2016.
Tiedonjulkistaminen valtionpalkinto 2017 projektille Sano se saameksi.
Kirsi Kunnas -runopalkinto (2020).
Suomen Kulttuurirahaston Lapin rahaston taiteen palkinto (2021)
Valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha (2021)
Lappi-kirjallisuuspalkinnon 2023 lukijaäänestyksen voitto.
Eino Leinon palkinto (2023).
Sylvi-palkinto 2024 yhdessä Katja Gauriloffin kanssa elokuvan Je’vida käsikirjoittamisesta.
Humanismin käsi -palkinto 2024 yhdessä Katja Gauriloffin kanssa elokuvan Je’vida käsikirjoittamisesta.
Lapin yliopiston taiteen kunniatohtori (2024).
Diskografia

Manin guottán girjji fárus (2011)
Ima Hutkosat (2011)
Assimilašuvdna blues (2014)
Live in Riddu Riđđu (2014)
Ylva (2016)
Guorga (2021)
Luođik (2024)
Sovitus (elokuva)

| Sovitus> Atonement |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Joe Wright
Käsikirjoittaja:  Christopher Hampton Ian McEwanin romaanin pohjalta
Tuottaja:  Tim Bevan  Eric Fellner  Paul Webster
Säveltäjä:  Dario Marianelli
Kuvaaja:  Seamus McGarvey
Pukusuunnittelija:  Jacqueline Durran
Pääosat:  James McAvoy  Keira Knightley Saoirse Ronan Romola Garai  Vanessa Redgrave
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Studio Canal Relativity Media Working Title Films
Levittäjä:  UIP-Dunafilm
Ensi-ilta:  7. syyskuuta 2007 (Yhdistynyt kuningaskunta) 28. syyskuuta 2007 (Suomi)
Kesto:  123 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sovitus (engl. Atonement) on brittiläinen draamaelokuva vuodelta 2007. Se perustuu kirjailija Ian McEwanin samannimiseen romaaniin, ja sen on ohjannut Joe Wright. Pääosissa näyttelevät muun muassa James McAvoy ja Keira Knightley. Sovitus avasi vuoden 2007 Venetsian elokuvajuhlat, jolloin ohjaaja Joe Wrightista tuli 35-vuotiaana nuorin ohjaaja, jonka elokuva on avannut arvostetun juhlaviikon.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James McAvoy   | … |   Robbie Turner, Tallisien palkollinen   |
|  Keira Knightley   | … |   Cecilia Tallis, vanhempi Tallisin tyttäristä   |
|  Saoirse Ronan   | … |   Briony Tallis 13-vuotiaana, nuorempi Tallisin tyttäristä   |
|  Romola Garai   | … |   Briony Tallis 18-vuotiaana sairaanhoitajana   |
|  Vanessa Redgrave   | … |   Briony Tallis vanhana kirjailijana   |
|  Brenda Blethyn   | … |   Grace Turner, Robbien äiti   |
|  Harriet Walter   | … |   Emily Tallis, Tallisien äiti   |
|  Juno Temple   | … |   Lola Quincey, Tallisien serkku   |
|  Patrick Kennedy   | … |   Leon Tallis, Tallisien poika   |
|  Benedict Cumberbatch   | … |   Paul Marshall, suklaatehtailija ja Leon Tallisin tuttava   |
|  Danny Mays   | … |   Tommy Nettle, Robbien taistelutoveri   |
|  Nonso Anozie   | … |   Frank Mace, Robbien taistelutoveri   |
|  Anthony Minghella   | … |   Brionyn haastattelija   |
Portteri

Żywiec Porter
Portteri tai porter on tumma pintahiivaoluttyyppi, joka on tehty paahdetuista maltaista. Nimen alkuperän on väitetty juontuvan kantajista (engl. porter), jotka joivat täyttävää olutta työpäivän ohessa osittain ravinnoksi. Toinen juonne nimelle on, että Hollannissa juotiin poorteriksi kutsuttua olutta. Suosittuja porter-merkkejä ovat muun muassa yhdysvaltalainen Anchor Porter ja englantilainen Fullers London Porter.
Etymologia

Sanan porter epäillään tulevan sanasta kantaja tai apumies, joka toi portteria torimyyjille 1700-luvulla.
Historia

Porter syntyi 1700-luvun alussa Britanniassa. Sen kehittäjänä pidetään Ralph Harwoodia. Se oli ensimmäinen teollisesti pantu olut. Portterien historian alkuaikoina se sekoitettiin muista oluista. Yleisesti hyväksytyn teorian mukaan se oli alun perin erityisesti torikauppiaiden suosiossa. Sitä vietiin Britanniasta muun muassa Baltiaan, jossa on edelleen porterpanimoja. Laivamatkojen aikana hiiva käytti jäämäsokerin alkoholiksi. Tämän takia balttilaisissa porttereissa on tyypillisesti korkeampi uutepitoisuus. Toinen merkittävä alue oli Irlanti, jossa se on edelleen erityisesti työväenluokan suosiossa. Suosioon se nousi erityisesti 1800-luvulla. 1800-luvun lopussa suurin osa kulutetusta oluesta oli portteria. mutta katosi suurilta osin maailmansotien välissä. Portteria pantiin vuoteen 1973 asti Irlannissa. 1970-luvun lopulla kaksi brittiläistä panimoa Penrhos ja Timothy Taylor aloittivat uudestaan portterin panemisen.
Valmistus ja ominaisuudet

Alun perin porterin kantavierteen ominaispaino oli noin 1070, mutta nykyään se on noin 1040–1050. Porter on väriltään tyypillisesti musta, melkein läpinäkymätön. Jotkut portterit ovat tummanruskean sävyisiä. Portteri maistuu yleensä hieman kahvimaiselle ja hedelmäiselle. Kahvimainen maku johtuu maltaiden paahtamisesta ja hedelmäisyys pintahiivan käytöstä. Verrattuna samantyyppiseen dry stouttiin sen maku ei ole niin täyteläinen: tämä johtuu pidemmälle menneestä käymisestä. Nykyaikainen portteri voi olla hieman kitkerää. Vaikka portteri on tavallisesti pintahiivaolut, on olemassa myös pohjahiivoilla porttereita panevia panimoita. Porterin alkoholipitoisuus on 4–9 tilavuusprosenttia.
Tunnettuja porttereita

Tunnettuja portervalmistajia ovat muun muassa brittiläiset Malton, Fuller’s ja Samuel Smith. Yhdysvaltalaisia tunnettuja valmistajia ovat esimerkiksi Hill Farmstead Brewery ja Sierra Nevada Brewing. Suomalaisista panimoista Sinebrychoffin portteri lienee tunnetuin suomalainen portteri.
Fuller'sin porter.
Antti

| Antti |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  30. marraskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  4. heinäkuuta,  19. elokuuta, 2. lokakuuta, 17. lokakuuta, 30. marraskuuta
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Andreas, André, Andrés, Andrew, Andries, Andrej, Ante
Nimen alkuperä:  Andreas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Antti on suomalainen miehen etunimi.
Antti tulee nimestä Andreas, joka puolestaan tulee 'miehekästä' tarkoittavasta sanasta andros. Muoto Antti on vakiintunut varhain sekä Itä- että Länsi-Suomessa. Antin nimipäivä on 30. marraskuuta, joka on sekä läntisissä että itäisissä kirkkokunnissa apostoli Andreaan muistopäivä. Antti (oik. Andreas) on kalastajien suojelupyhimys: "Anna Antti ahvenia, Pekka pieniä kaloja." Anttia käytetään myös Anteron kutsumanimenä.
Antti kuuluu Suomessa kestosuosikkinimiin. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut kirjoilla 83 376 Antti-nimistä miestä ja kymmenkunta naista. Antti on ollut nimenä huomattavan monilla sekä todellisilla että fiktiivisillä voimakkailla persoonilla kuten vaikkapa Antti Isotalolla ja Antti Rokalla.
Anttiin perustuvia sukunimiä ovat ainakin Anttila, Antila, Anttilainen ja Anttinen.
Kuvitteellisia Antteja

Antti, belgialaisen Willy Vandersteenin luomassa sarjakuvassa Anu ja Antti (hollanniksi Suske en Wiske).
Antti Aamunen, animaatiohahmo
Antti Jääskeläinen, tv-sarjassa Salatut elämät
Antti Karhu, elokuvassa Häjyt
Antti Korpi, etsivä Ilkka Remeksen kirjoissa
Antti Kovalev, sarjakuvassa Kansalaissodan Korkeajännitys
Antti Laurila, vammainen Väinö Linnan teoksessa Täällä Pohjantähden alla
Antti Metsola, pienviljelijä tv-sarjassa Metsolat
Antti Polvijärvi, henkilö Salatut elämät -sarjassa
Antti Puuhaara, muinaissuomalainen satusankari
Antti Rokka, oikeammin Antero, Väinö Linnan romaanin Tuntematon sotilas hahmo
Antti Tykinvalaja (Antti Kallenpoika) Mika Waltarin romaanissa Mikael Karvajalka
Nimen muita käyttöyhteyksiä

Antti, Säkylästä Seurasaaren ulkomuseoon siirretty maatilan rakennusryhmä, umpikartano
Antti-palkinto, paikallislehdistön jakama tunnustus järjestöille, henkilöille tms. (Antti Lizeliuksen mukaan)
Antti, patsas Joensuun Vapaudenpuistossa, "Antin ahven" (ks. kuva (Arkistoitu – Internet Archive))
Anttipaita on jussipaita, jossa viininpunainen on korvattu sinisellä.
Antinpäivän myrsky, 2012.
Antti-Teollisuus, yritys Varsinais-Suomessa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antti Wikimedia Commonsissa
Naypyidaw

| Naypyidaw နေပြည်တော်, Nay Pyi Taw |
| --- | --- |
 vaakuna
 Naypyidaw
 Koordinaatit: 19°45′N, 96°6′E 
Valtio:   Myanmar
Väkiluku (2011):  168 899
Aikavyöhyke:  UTC+6:30
Suuntanumero(t):  067
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Naypyidaw (burmaksi နေပြည်တော် ne-pranytau [nèpjìdɔ̀], myös Nay Pyi Taw) on Myanmarin pääkaupunki ja asukasluvultaan valtion kolmanneksi suurin kaupunki. Vuonna 2011 siellä oli noin 170 000 asukasta.
Se on rakennettu lyhyessä ajassa 320 kilometriä sisämaahan maan suurimmasta kaupungista Yangonista, joka myös toimi pääkaupunkina vuoteen 2005 asti. Maata hallitseva sotilasjuntta alkoi tuolloin siirtää pääkaupungin toimintoja Naypyidawiin toistaiseksi epäselvistä syistä. Koko maan hallinto ja sen viranomaiset asettuivat uuteen pääkaupunkiin.
Toimittaja Siddharth Varadarajan uskoo, että uusi pääkaupunki perustettiin vallanvaihdoksen vaikeuttamiseksi.
»Naypyidaw on äärimmäinen vakuutus vallanvaihdosta vastaan, kaupunkisuunnittelun mestariteos, joka on suunniteltu oletetun "värivallankumouksen" tukahduttamiseksi – ei tankein ja vesitykein vaan geometrian ja kartografian avulla. Vaikka Rangoon pysäytettäisiin mielenosoituksin, Myanmarin sotilashallitus – keskellä ei mitään – säilyisi koskemattomana.»
Naypyidaw tarkoittaa 'kuninkaallista kaupunkia' burman kielellä, mutta maan historiallisella kuningaskunnalla ei kuitenkaan ole siteitä alueeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Naypyidaw Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Naypyidaw Wikivoyagessa (englanniksi)
M45 MEUSOC

| M45 MEUSOC |
| --- | --- |

Tyyppi:  itselataava pistooli
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Palvelusvuodet:  1985–2022
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  .45 ACP
Aseen pituus:  210 mm
Piipun pituus:  127 mm
Paino (tyhjänä):  1 105 g
Lipas:  yksirivinen tankolipas
Kapasiteetti:  7 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  noin 244 m/s
Tehokas kantama:  70 m
M45 MEUSOC (Marine expeditionary unit (special operations capable)) on yhdysvaltalainen itselataava pistooli. Colt 1991:stä kehitetty .45 ACP -kaliiperinen pistooli on ollut Yhdysvaltain merijalkaväen Force Reconnaissance -erikoisjoukkojen palveluspistoolina vuosina 1985–2022.
Pistoolissa on Colt M1911:stä poiketen muun muassa molemminpuoliset varmistinvivut, Pachmayrin kumiset kahvalevyt, pyöristetty iskuri, virityskarhennukset myös luistin etuosassa, tarkkuutettu match-luokan piippu ja Wilson Combatin ruostumaton teräksinen lipas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M45 MEUSOC Wikimedia Commonsissa
Merijalkaväen sotilaita ampumassa M45 MEUSOC -pistoolilla.
Nick Rimando

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 17. kesäkuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Montclair, Kalifornia, Yhdysvallat
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 175 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2000–2001 | Miami Fusion | 47 | (0) |
| 2002–2006 | D.C. United | 98 | (0) |
| 2007–2019 | Real Salt Lake | 369 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 516 | (0) |
Maajoukkue
| 2002–2018 | Yhdysvallat | 22 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Nick Rimando (s. 17. kesäkuuta 1979 Montclair, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ammattilaisuransa päättänyt jalkapallomaalivahti. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Häntä pidetään MLS-liigan historian parhaana maalivahtina, ja hän on torjunut liigan historiassa enemmän rangaistuspotkuja kuin kukaan muu maalivahti yli 42 prosentin torjuntaprosentilla.
Rimando edusti urallaan merkittävimpänä D.C. Unitedia vuodet 2003–2006. Hän voitti joukkueen kanssa kerran sekä MLS Cupin kaudella 2003–2004 että MLS Supporters’ Shieldin kaudella 2005–2006. Hän pelasi joukkueessa yhteensä 110 ottelua. Lisäksi hän voitti MLS Cupin myös Real Salt Laken kanssa kaudella 2008–2009. Rimando edusti myös Miami Fusionia vuodet 1999–2003. Yhteensä hän pelasi urallaan 514 MLS-turnausta, joissa hän torjui 629 vetoa ja pelasi 155 nollapeliä. Hänestä tuli elokuussa 2016 eniten liigan runkosarjassa otteluita pelannut pelaaja 417. ottelunsa jälkeen ohitettuaan maalivahti Kevin Hartmanin.
Rimando liittyi Yhdysvaltain A-maajoukkueeseen marraskuussa 2002 ja pelasi joukkueessa 22 ottelua. Hän kuului joukkueen kokoonpanoon MM-kilpailuissa 2014, mutta ei pelannut turnauksessa otteluakaan. Hän voitti joukkueen kanssa CONCACAF Gold Cupin vuonna 2013.