stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Petter Portin
Elämä ja ura

Kruunupyyssä vuonna 1940 syntynyt Portin pääsi ylioppilaaksi Nokian yhteiskoulusta vuonna 1959. Hän jatkoi opintojaan Turun yliopistossa, jossa hän toimi eri tehtävissä aina vuodesta 1969 alkaen. Portin valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1972 ja hänet valittiin perinnöllisyystieteen vs. apulaisprofessoriksi vuonna 1976. Professorin virkaan Portin nousi vuonna 1980 ja tässä tehtävässä hän toimi Turun yliopistossa aina eläköitymiseensä asti vuonna 2004.
Portin oli myös vuonna 1962 perustamassa Turun Yliopiston biologian ja maantieteen ainejärjestöä, 
Synapsia.
Tutkimus- ja julkaisutoiminta

Portin tutki muun muassa banaanikärpäsen sukupuolisolujen kypsymisjakautumista, geenien vuorovaikutuksia, yksilönkehityksen mekanismeja, ihmisen hampaiston genetiikkaa sekä skitsofrenian genetiikkaa. Hänen eniten siteeratut julkaisunsa koskevat geenin käsitteen teoriaa. Nuorempana Portin tutki myös lintuja, ja julkaisi katsauksen Nokian linnustoon vuonna 1965.
Portin julkaisi tieteellisten kirjoitusten ohella noin viisisataa suomenkielisiä aikakausi- ja sanomalehtiartikkelia, sekä osallistui perinnöllisyystieteeseen liittyvistä aiheista käytävään julkiseen keskusteluun. Hänen lehtikirjoitustensa aiheina olivat erityisesti evoluutio ja muuntogeeniset kasvit. Kirjoituksissaan Portin pyrki korostamaan näkemystään, jonka mukaan muuntogeenisten kasvien havaitut hyödyt ylittävät selvästi niiden pelätyt haitat ja että haittoja korostetaan usein vain tunteen pohjalta.
Portinilta ilmestyi muun muassa yleistajuinen genetiikan oppikirja Ne geenit! Ne geenit! (2006). Biologian sanakirjasta hän sai yhdessä muiden kirjoittajien kanssa tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 2002. Tieteellisen tuotantonsa lisäksi Portin julkaisi tieteenfilosofisia mietekokoelmia ja runoteoksia.
Teokset > Tietokirjat

Perinnöllisyys, ihminen ja luonto.  Helsinki:  WSOY, 1989.  ISBN 951-0-12015-4
Geeni, yksilö ja laji: Tutkielmia perinnöllisyystieteen alalta.  (Turun yliopiston julkaisuja. Sarja C, Scripta lingua Fennica edita, osa 71)  Turku:  Turun yliopisto, 1989.  ISBN 951-880-229-7
(yhtenä toimittajista): Biologian sanakirja.  Jyväskylä Helsinki:  Otava, 1993 (uudistettu painos 2001).  ISBN 951-1-17618-8
Ne geenit! Ne geenit!.  Turku:  Kirja-Aurora, 2006.  ISBN 951-29-3036-6
Portin, Petter & Vuorisalo, Timo (toim.): Evoluutio NYT! Charles Darwinin juhlaa.  Turku:  Kirja-Aurora, 2008.  ISBN 978-951-29-3666-3
Teokset > Runoteokset ja mietelmät

Valkoinen timantti, 2001
Musta timantti, 2001
Pisara alkumerta, 2001
Apollodoros, keskusteluja tieteestä, taiteesta, kulttuurista, kasvatuksesta ja uskonnosta, 1996
Pikkuapollo, mietteitä tieteestä, taiteesta, kulttuurista, kasvatuksesta ja uskonnosta, 1992
Aiheesta muualla

Petter Portinin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Seppo Konttinen

Seppo Konttinen (s. 1950) on suomalainen radiotoimittaja, joka oli Yleisradion taloustoimittaja vuosina 1974–2010.
Konttinen meni Yleisradion palvelukseen 1974 kesken kansantaloustieteen opintojen ja teki kriittisiä talousohjelmia radioon vuoteen 2004 asti. Hänen työtään on leimannut toisaalta provosointi, toisaalta syvällinen perehtyminen taustatietoihin. Hän on kirjoittanut aihepiiristä myös kirjoja, Salainen pankkituki ja Kansallisomaisuuden ryöstö.
Teokset

Salainen pankkituki. Kuinka velallista kyykytettiin.  Helsinki:  Tammi, 2008.  ISBN 978-951-31-4251-3
Kansallisomaisuuden ryöstö.  (Barrikadi-sarja 13)  Helsinki:  WSOY, 2009.  ISBN 978-951-0-36139-9
Suomalainen ruokalasku.  Helsinki:  Siltala, 2011.  ISBN 978-952-234-088-7
Suora lähetys. Tosiasiaa Yleisradiosta.  Helsinki :  Siltala, 2012.  ISBN 978-952-234-141-9
Lakien synty.  Helsinki:  Siltala, 2014.  ISBN 978-952-234-240-9
Aiheesta muualla

Syntymäpäiväsankarina Seppo Konttinen (2010, 52 min), Yle Areena
Hannu Konttinen

Hannu Kalervo Konttinen (10. kesäkuuta 1944 Viipuri – 23. elokuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen mainonnan suunnittelija, kuvittaja, tietokirjailija ja sarjakuvapiirtäjä.
Konttinen aloitti uransa mainostoimittajana Hyvon-Kudeneule Oy:ssä Hangossa 1964–1968 ja työskenteli sitten Markkinointi Viherjuuren yhteystoimittajana. Copywriterina hän oli 1970-luvulla mainostoimistoissa Lintas, Markkinointi Viherjuuri, Varis Poteri Veistola ja Anderson & Lembke. Vuonna 1980 hän perusti kollegoineen oman business-to-business-mainostoimiston Asanti Konttinen Torkler Oy (myöhemmin AKT/BBDO ja BBDO Helsinki Oy), jossa hän työskenteli vuoteen 1991 saakka. Vuodesta 1993 hänellä oli yhden miehen työhuone nimellä Konttisen toimisto. Hänen sarjakuviaan on julkaistu muun muassa Mainosuutiset-, Markkinointi & Mainonta- ja Arvopaperi-lehdissä sekä Lauttasaari-lehdessä.
Konttinen palkittiin elämäntyöstään Platinahuipulla Grafian Vuoden Huiput 1987 -tapahtumassa. Mainonnan monitaho -palkinnon hän sai 2003. Lisäksi hän sai satakunta palkintoa yksittäisillä töillään suomalaisissa ja ulkomaisissa mainosalan kilpailuissa. Vuonna 2004 Konttinen toimi Vuoden Huiput -kilpailun ylituomarina.
Vuonna 2001 Konttinen julkaisi yhdessä professori Visa Heinosen kanssa laajan teoksen suomalaisen mainonnan historiasta. Hän opetti mainonnan suunnittelua muun muassa Markkinointi-instituutissa.
Konttinen teki moottoripyörämatkoja monessa maanosassa, useimmin Pohjois-Afrikassa.
Teoksia

Ketara & Co. Mainosuutisissa julkaistuja sarjakuvia. Mainosuutiset 1985.
Mainosmies Ketara. Mainosuutisissa ja Markkinointi & Mainonta-lehdessä julkaistuja sarjakuvia vuosilta 1985-1997. Konttisen toimisto 1997.
Metsäkoneiden maailmanhistoria. Yhdessä Ken Drushkan kanssa. Otava 1997.
Kaisa Blomstedt, sisustuksia. Tammi 1999.
Nyt uutta Suomessa! Suomalaisen mainonnan historia. Yhdessä Visa Heinosen kanssa. Mainostajien liitto 2001.
Seitsemän kuolemansyntiä. Sarjakuvia, Konttisen toimisto 2002.
Salvador Dali. Grafiikkaa ja pienoisveistoksia Erkki Paanasen yksityiskokoelmasta. Yhdessä Ulla Pennasen kanssa. Juuan Kivimuseo- ja kivikyläsäätiö. 2004.
Pyttipannu, Äijien kultti- ja keittokirja. Yhdessä Christer Lindgrenin kanssa. Otava 2006.
Tämä jumalten ala! Markkinointi & Mainonta -lehden sarjakuvia 1977–2006. Talentum 2007.
Abloy 1907–2007. Juhlakronikka. Abloy 2008.
Kivi, jolla on sielu. 30 vuotta Tulikiven mielikuvia. Tulikivi 2009.
Herbie Kastemaa, alitajunnan kalastaja. Yhdessä Jorma Hinkan kanssa. Talentum 2012.
Aiheesta muualla

Hannu Konttisen haastattelu Otavamedian Ajankuva-julkaisussa 2013 (Internet Archive)
Ensio Miettinen

Ensio Miettinen (20. joulukuuta 1929 Helsinki – 8. joulukuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen teollisuusmies ja yritys- ja yhteiskuntafilosofi.
Miettinen perusti Ensto-yhtiöt vuonna 1958. Hän toimi Ensto-konsernin toimitusjohtajana vuoteen 1978 ja hallituksen jäsenenä vuoteen 2008 saakka.
Valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon Miettinen sai vuonna 1982, ja myöhemmin 1990-luvulla hän sai myös tekniikan kunniatohtorin arvon Helsingin Teknillisestä Korkeakoulusta. Ensio Miettinen tunnettiin myös kulttuurin vaalijana ja tukijana. Vuonna 2006 hän lahjoitti 100 000 euron summan Porvoon Taidetehtaan säätiölle, jota hän oli myös perustamassa sekä tukemassa 25 000 markan alkupääomalla vuonna 1987.
Ensio Miettisen julkaisut

Miettinen, Ensio & Saarinen, Esa: Muutostekijä.  Helsinki:  WSOY, 1990.  ISBN 951-0-16376-7
Harisalo, Risto & Miettinen, Ensio: Luottamuspääoma. Yrittäjyyden kolmas voima.  Tampere:  Tampere University Press, 1995.  ISBN 951-44-3840-X
Harisalo, Risto & Miettinen, Ensio: Vastuuyhteiskunnan peruslait.  Tampere:  Tampere University Press, 1995.  ISBN 951-44-3771-3
Harisalo, Risto & Miettinen, Ensio: Klassinen liberalismi.  Tampere:  Tampere University Press, 1997.  ISBN 951-44-4119-2
Harisalo, Risto & Miettinen, Ensio: Trust Capital. The third force of entrepreneurship.  Tampere:  Tampere University Press, 1997.  ISBN 951-44-4149-4
Harisalo, Risto & Miettinen, Ensio: Globalisaatio. Avoin vai suljettu maailma.  Helsinki:  Art House, 2000.  ISBN 951-884-281-7
Harisalo, Risto & Miettinen, Ensio (toim.): Epäsuosittuja ajatuksia yhteiskuntapolitiikasta.  Tampere:  Tampereen yliopisto, 2000.  ISBN 951-44-4877-4
Perheyritys avotaloudessa ja globalisaatiossa.  Porvoo:  Ensto, 2002.  ISBN 952-91-4437-7
Harisalo, Risto & Miettinen, Ensio: Hyvinvointivaltio. Houkutteleva lupaus vai karvas pettymys.  Tampere:  Tampere University Press, 2004.  ISBN 951-44-6068-5
Markku T. Hyyppä

Markku T. Hyyppä
Markku Tapani Hyyppä (s. 5. lokakuuta 1942 Kajaani) on suomalainen neurologi, kirjailija, dosentti sekä ylilääkäri.
Tuotanto

Hermoston anatomia.  Turku:  Turun yliopiston anatomian laitos, 1970.
Olen elävä kello - ihminen ja luonnon aikarytmit, 1981
Kivun kasvot.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1982.  ISBN 951-26-1666-1
Psykosomatiikan uusia virtauksia. Psykosomatiikka ja kuntoutus.  (toim.)  Turku:  Kansaneläkelaitoksen kuntoutustutkimuskeskus, 1983.  ISBN 951-669-137-4
Kuntoutuminen.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1983.  ISBN 951-26-2325-0
Uni – varjoko vain?.  (Yhdessä Markku Partisen kanssa)  Helsinki:  Otava, 1985.  ISBN 951-1-08621-9
Ruumiinkieli.  Helsinki:  Otava, 1986.  ISBN 951-1-09074-7
Aivoituksia. Aivotutkimuksen aatehistoriaa.  (Yhdessä Erkki Kronholmin kanssa)  Helsinki:  Otava, 1988.  ISBN 951-1-10232-X
Ekoäly: Aivoista, luovuudesta ja terveydestä.  Turku:  Remex, 1990.  ISBN 952-90-2335-9
Mielenvireys ja uupumus.  Helsinki:  Yliopistopaino, 1993.  ISBN 951-570-151-1
Sukupuolten kirjo. Seksi, aivot, roolit.  Helsinki:  Yliopistopaino, 1995.  ISBN 951-570-262-3
Tunteet ja oireet. Uusin psykosomatiikka.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1997.  ISBN 951-26-4267-0
Uni ja vire, 1998
Kipu-uupumisoireiden pysyvyys ja kurssimuotoinen fibromyalgiakuntoutus, 1998
Aivot ahtaalla.  Helsingissä:  Otava, 2001.  ISBN 951-1-17170-4
Elinvoimaa yhteisöstä: Sosiaalinen pääoma ja terveys.  Jyväskylä:  PS-kustannus, 2002.  ISBN 952-451-053-7
Alanen, Pentti ym.: Lääketiede ja tieteenteoria.  Turku:  Kirja-Aurora, 2003.  ISBN 951-29-2437-4
Me-hengen mahti.  Jyväskylä:  PS-kustannus, 2005.  ISBN 952-451-111-8
Hyyppä, Markku T. & Liikanen, Hanna-Liisa: Kulttuuri ja terveys.  (Hoitotieto)  Helsinki:  Edita, 2005.  ISBN 951-37-4368-3
Livskraft ur gemenskap : om social kapital och folkhälsa, 2007
Linnaeus kävi täällä, 2009
Healthy Ties: Social Capital, Population Health and Survival, 2010
Rakas hurri!, 2012
Kulttuuri pidentää ikää.  (PerSona)  Helsinki:  Duodecim, 2013.  ISBN 978-951-656-479-4
Mika Mölsä

Veli Mikael (Mika) Mölsä (1. elokuuta 1956 Hankasalmi – 7. elokuuta 2011 Helsinki) oli Ilta-Sanomien rikostoimittaja ja tietokirjailija.
Mölsä oli koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden kandidaatti. Hän aloitti Ilta-Sanomissa vuonna 1984, jota ennen hän oli työskennellyt Helsingin Sanomissa ja Uudessa Suomessa. Häntä käytettiin myös luennoitsijana poliisin ja oikeuslaitoksen tilaisuuksissa.
Mölsä tunnettiin laajasta lähdeverkostostaan ja tietolähteiden taitavasta käytöstä. Suomen moottoripyöräkerhoista kertovaa Prosenttijengit-kirjaansa varten hän haastatteli eri jengien jäseniä ja ex-jäseniä. Herlinin suvun perillisen sieppauksesta kertova Operaatio Ullakko herätti ilmestyessään huomiota, kun Niklas Herlin kertoi yrittäneensä estää kirjan julkaisun ostamalla kirjan oikeudet Mölsältä.
Teokset

Prosenttijengit. Moottoripyöräkerhot ja järjestäytynyt rikollisuus Suomessa.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2009.  ISBN 978-951-0-34975-5
Operaatio Ullakko. Miten poliisi selvitti miljoonaperijättären sieppauksen.  Helsinki:  Crime Time, 2010.  ISBN 978-952-5918-00-7
JJK Jyväskylä

| Mitalit> Veikkausliiga  |
| --- | --- | --- |
|  Pronssia | 2011 |  |
Liigacup 
|  Hopeaa | 2010, 2013 |  |
JJK Jyväskylä (JJK) on vuonna 1992 perustettu jyväskyläläinen jalkapalloseura, joka pelaa kaudella 2023 Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösessä.
JJK pelaa kotiottelunsa Harjun stadionilla. JJK on pelannut kuusi kautta Veikkausliigassa (2009–2013 ja 2017) ja yhdeksän kautta Ykkösessä (1995–1997, 2007–2008, 2014–2016 ja 2018). Kaudella 2011 JJK saavutti Veikkausliigassa pronssia.
Historia > Taustaa

Jyväskylän jalkapalloilu sai lähtölaukauksensa vuonna 1923, jolloin uusi palloilun erikoisseura Jyväskylän Palloilijat eli JyP perustettiin. Heti alusta alkaen myös jalkapallo kuului seuran lajivalikoimaan ja sitä pelattiin vaihtelevalla menestyksellä vuosikymmenten aikana, kuitenkin pääasiassa maakuntasarjatasolla.
Uusi lehti kääntyi vuonna 1977, kun jalkapallo ja jääkiekko eriytyivät omiksi sisarseuroikseen ja jalkapalloa jatkettiin nimen JyP-77 alla. Organisaatiomuutoksen siivittämänä kuului seura säännöllisesti Kakkosen kärkikahinoiden, tehden 1980-luvun alussa parin vuoden mittaisen visiitin myös 1. divisioonaan. Parhaimmillaan JyP-77 pelasi vuonna 1980 uusintaottelun pääsystä liigakarsintasarjaan.
Historia > JJK:n perustaminen ja ensimmäiset vuodet: 1992–2000

JyP-77:n pudottua lopulta 3. divisioonaan vuonna 1992, perustettiin kaupunkiin uusi seura, Jyväskylän Jalkapalloklubi. JyP-77:stä ja JyPK:sta muodostettu JJK otti vastuulleen pelkästään edustusjalkapalloilun pyörittämiseen. Pian seurasi JJK juniorit ry:n perustaminen.
JJK pelasi vuosina 1996–1998 Ykkösessä mutta seuran organisaatio ei koskaan kehittynyt vaatimusten mukaiselle tasolle. Vuosina 1999–2006 joukkue pelasi Kakkosessa.
JJK Junioreiden vuonna 2000 pelaamalla ansaittu sarjapaikka Kakkosessa sekoitti pakan vielä uudestaan. Laadukkaan ja pitkäaikaisen juniorityön perustuksille haluttiin perustaa oma edustusorganisaatio, jossa olisivat mukana myös A- ja B-nuoret ja näin syntyi JJK Jyväskylä ry. Vuonna 2004 perustettiin juniorityötä vahvistamaan JJK:n akatemia, joka pelaa Talenttiakatemioiden  SM-sarjassa.
Historia > Nousu Ykköseen: 2004–2008

Kaudella 2004 JJK kolkutteli jälleen Ykkösen ovia, mutta hävisi karsintapelit PK-35:tä vastaan ja jäi Kakkoseen. Kausi 2005 oli JJK:lle vaikea. Joukkueen työskentelyä vaikeuttivat organisaation eripuraisuus ja hyökkääjä Şükrü Uzunerin riitaantuminen valmentaja Ari Kauton kanssa, joka johti lopulta Uzunerin eroamiseen. Joukkueen sijoitus oli Kakkosen seitsemäs.
VPS:stä kaudeksi 2006 JJK:iin siirtynyt pelaaja-valmentaja Ville Priha luotsasi joukkueen Kakkosen A-lohkon voittoon ja samalla joukkue nousi tulevaksi kaudeksi Ykköseen. Kaudella 2007 Priha keskittyi valmentamiseen ja ohjasi nousijajoukkueen erinomaiseen suoritukseen. Ykkösessä JJK sijoittui kaudella 2007 kolmanneksi. Suomen Cupissa JJK voitti muun muassa MyPan ja TPS:n pudoten lopulta kahdeksannella kierroksella HJK:a vastaan pelatussa ottelussa. 0–4 vieraiden hyväksi päättyneessä ottelussa Harjun Stadionilla nähtiin Suomen Cupin 2000-luvun yleisöennätys, 5125 katsojaa.
JJK:n tavoitteena oli kauden 2007 jälkeen nousta lähivuosina Veikkausliigaan. Tämän varmistamiseksi joukkueeseen hankittiin kaudelle 2008 sellaisia liigatason pelaajia kuten TPS:n keskikenttätaituri Ady, FC KooTeePee:ssä pelannut puolustaja Anssi Viren, VPS:n toppari Markus Paija sekä KuPS-kasvatti, kaudella 2007 Jippo:ssa pelannut keskikenttämies Marko Kivilä.
Kaudelle 2008 JJK solmi farmisopimuksen Miesten Kakkosessa pelaavan Äänekosken Huiman kanssa. Edellisellä kaudella joukkueella oli farmisopimus jyväskyläläisen FCJ Blackbirdin kanssa.
Kaudella 2008 JJK voitti Ykkösen ja nousi Veikkausliigaan ensimmäistä kertaa historiansa aikana.
Historia > Ensimmäinen visiitti Veikkausliigassa: 2009–2012

JJK:n tavoite ensimmäisellä Veikkausliiga-kaudellaan 2009 oli sarjapaikan säilyttäminen ja tässä onnistuttiin. Joukkue oli sarjan päätyttyä 13. sijalla ja kohtasi kaksiosaisessa karsinnassa Kokkolan Palloveikot. JJK voitti KPV:n yhteismaalein 5–3. Heikosta pelillisestä menestyksestä huolimatta JJK:n yleisökeskiarvo oli Veikkausliigan kolmanneksi paras, 3 238 katsojaa per ottelu. Ensimmäinen Veikkausliiga-kausi päätti myös valmentaja Prihan pestin joukkueen käskijänä.lähde? Seuran maalivahtia Mihály Szeróvayta yritettiin 9. lokakuuta 2009 lahjoa, jotta hän vaikuttaisi siihen, että JJK:n ja TamU:n pelissä JJK häviäisi. Korvaukseksi olisi tullut suuri rahasumma.
Marraskuussa 2009 JJK ilmoitti solmineensa kolmevuotisen valmentajasopimuksen Kari Martosen kanssa, käsittäen kaudet 2010–2012. Martonen oli aiemmin toiminut muun muassa FC Hongan sekä Suomen U-21 -maajoukkueen kakkosvalmentajana.
Kaudella 2011 tehtiin Harjun yleisöennätys jalkapallo-ottelussa, kun 6. elokuuta HJK:ta vastaan pelattua ottelua seurasi 5576 katsojaa. Kaudella 2011 saavutettu kolmossija liigassa toi JJK:lle sen seurahistorian ensimmäisen paikan Euroopan kentille. Pronssin myötä JJK pääsi osallistumaan Eurooppa-liigan ensimmäiselle karsintakierrokselle kaudella 2012–2013. Ensimmäisellä kierroksella arpa toi JJK:n vastustajaksi norjalaisen Stabækin, jonka se kaatoi yhteismaalein 4-3. Toisella kierroksella JJK pelasi Montenegrolaista FK Zetaa vastaan häviten kuitenkin vierasmaalisäännön perusteella (yhteismaalit 3-3) .
Veikkausliiga sujui kuitenkin edelliskauteen verrattuna nihkeästi, kun lopputuloksena oli yhdeksäs sija.
Historia > Jyväskyläläisjalkapallon juhlavuosi ja putoaminen: 2013

Kaudelle 2013 lähdettiin juhlistamaan jalkapallon 90-vuotista seurahistoriaa Jyväskylässä. Talvikausi sujuikin hyvin, liigacupissa JJK kaatoi mm. HJK:n ja pääsi finaaliin asti. Veikkausliigakauden alussa alkoivat kuitenkin vaikeudet. Maalinteosta isoa vastuuta kantanut Eero Markkanen loukkaantui kauden avauspelissä ja muutenkin loukkaantumiset vaivasivat joukkuetta koko kauden. Juhannuksen jälkeen JJK oli sarjassa viimeisellä sijalla.
Kauden puolivälissä tasapeli kotiottelussa RoPSia vastaan ajoi seuran vaihtamaan toisen kerran historiassaan päävalmentajaa kesken kauden. Kari Martosen tilalle päävalmentajaksi nostettiin joukkueen entinen pelaaja, apuvalmentajana toiminut Juha Pasoja. Valmentajanvaihdosta seurasi lyhyt piristys joukkueen otteissa, mutta kauden päätteeksi oli kuitenkin edessä putoaminen takaisin Ykköseen lopulta melko selvin numeroin. Positiivisena piirteenä erityisesti kauden loppupuolella loukkaantuneiden kokeneempien pelaajien tilalle nousi seuran omia nuoria kasvatteja. Paikkansa avauskokoonpanossa vakiinnuttivat nuori toppari Severi Vielma sekä Englannista kotikaupunkiinsa palannut keskikenttämies Robert Taylor.
Kausi oli joukkueelle dramaattinen myös kentän ulkopuolella. Huono taloustilanne pakotti seuran pyytämään apua kannattajiltaan. "Emme anna sen päättyä" -kampanjassa erilaisten tuotteiden myynnillä kerättiin yli 90 000 euroa, joiden turvin seuran toiminta jatkui.
Historia > Nousu ja putoamisia: 2014–

Ykkösen kaudelle 2014 joukkue uudistui ja nuorentui selvästi. Kokeneesta kaartista jatkoivat Janne Korhonen ja Mikko Manninen, jotka ottivat samalla myös valmennusvastuuta. Pari vuotta FC Lahdessa pelannut Tommi Kari palasi kasvattajaseuraansa ja valittiin myöhemmin joukkueen kapteeniksi kaudelle 2014. Edustusjoukkueeseen nostettiin myös lupaavia pelaajia seuran nuorisojoukkueesta, kuten Aleksis Lehtonen, Joona Itkonen sekä maalivahti Teppo Marttinen. Suomen Cupissa joukkue pääsikin keväällä 2014 kahdeksan parhaan joukkoon kaataen mm. Veikkausliigajoukkue TPS:n.
JJK otti paluun Veikkausliigaan tavoitteeksi vasta pitemmällä tähtäimellä. Kauden 2014 Ykkösessä JJK sijoittui seitsemänneksi ja kaudella 2015 neljänneksi. Lopulta joukkue nousi takaisin Veikkausliigan kaudelle 2017, kun se voitti kauden 2016 Ykkösen pisteen erolla TPS:aan. Kaudella 2017 JJK jäi 26 pisteellään Veikkausliigan viimeiseksi ja putosi takaisin Ykköseen.
Seuraavan kauden 2018 päätteeksi JJK putosi Kakkoseen, kun se sijoittui Ykkösessä yhdeksänneksi eli toiseksi viimeiseksi. Edustusjoukkueen taustayhtiö JJK Keski-Suomi Oy joutui kuitenkin helmikuussa 2019 taloudellisten syiden vuoksi lopettamaan toimintansa. Edustusjoukkue siirtyi JJK Jyväskylä ry:n alaisuuteen, ja joukkue pelaa kaudella 2019 Itä- ja Keski-Suomen Kolmosessa. Juniorijoukkueista vastannut JJK juniorit ry jatkoi toimintaansa entiseen tapaan.
Stadion

JJK pelaa kotiottelunsa Harjun stadionilla. Stadionin pääkatsomossa on 2 000 istumapaikkaa, joista 1 500 on katettuja. Lisäksi stadionilla on siirrettäviä katsomoita noin 1 000 hengelle. Stadionilla on siis yhteensä 3 000 katsomopaikkaa.
Kannattajat

Harjun Pojat on JJK Jyväskylän epävirallinen kannattajaryhmä. Kannattajaryhmä on toiminut samalla nimellä jo JJK:n pelatessa divisioonissa. Nykyisessä muodossaan ryhmä on perustettu vuonna 2009.
Pelaajat ja valmentajat > Nykyinen joukkue

Päivitetty 9. elokuuta 2022.
Pelaajat ja valmentajat > Entisiä pelaajia

Mihály Szeróvay
Ady
G’org’i Hristov
Ville Lehtinen
Touko Tumanto
Sükrü Uzuner
Babatunde Wusu
Eero Markkanen
Tommi Kari
Juha Pasoja
Janne Korhonen
Pelaajat ja valmentajat > Valmentajat

Heikki Nurmi 2000
Matti Lahtinen 2001–2002
Ari Kautto 2003–2005
Markku Kekäläinen 2005
Ville Priha 2006–2009
Kari Martonen 2010–2013
Juha Pasoja 2013–2018
Mikko Manninen ja Janne Korhonen 2018
Basam Elfadl 2019-2020
Stephane Clark 2021
Toni Lehtinen 2022-
Tilastot > Sarjasijoitukset

| Kausi | Sijoitus | Sarja | Paras maalintekijä |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | 1. | Kolmonen (lohko 5) | Petteri Kihlman (14) |
| 1994 | 5. | Kakkonen (itälohko) | Mika Väyrynen (22) |
| 1995 | 2. | Kakkonen (itälohko) | Ville Priha (16) |
| 1996 | 6. | Ykkönen (pohjoislohko) | Şükrü Uzuner (16) |
| 1997 | 3. | Ykkönen (pohjoislohko) | Şükrü Uzuner (13) |
| 1998 | 8. | Ykkönen (pohjoislohko) | Roy Essandoh (5) |
| 1999 | 4. | Kakkonen (etelälohko) | Aki Katajamäki (12) |
| 2000 | 4. | Kakkonen (itälohko) | Tuomo Holmberg (11) |
| 2001 | 8. | Kakkonen (itälohko) | Touko Tumanto (7) |
| 2002 | 3. | Kakkonen (itälohko) | Şükrü Uzuner (14) |
| 2003 | 4. | Kakkonen (itälohko) | Lasse Keski-Loppi (10) |
| 2004 | 1. | Kakkonen (itälohko) | Pekko Kotamäki (11) |
| 2005 | 7. | Kakkonen (itälohko) | Pekko Kotamäki (6) |
| 2006 | 1. | Kakkonen (A-lohko) | Tommi Kari (11) |
| 2007 | 3. | Ykkönen | Babatunde Wusu (16) |
| 2008 | 1. | Ykkönen | Babatunde Wusu (22) |
| 2009 | 13. | Veikkausliiga | Nam Ik-kyung (8) |
| 2010 | 13. | Veikkausliiga | Tommi Kari (9) |
| 2011 | 3. | Veikkausliiga | Tamás Gruborovics (16) |
| 2012 | 9. | Veikkausliiga | Tamás Gruborovics (12) |
| 2013 | 12. | Veikkausliiga | Antto Hilska (5) |
| 2014 | 7. | Ykkönen | Antto Hilska (10) |
| 2015 | 4. | Ykkönen | Antto Hilska (9) |
| 2016 | 1. | Ykkönen | Saku Leppänen (8) |
| 2017 | 12. | Veikkausliiga | Gaël Etock (11) |
| 2018 | 9. | Ykkönen | Saku Leppänen (10) |
| 2019 | 1. | Kolmonen (itälohko) | Robin Saastamoinen (19) |
| 2020 | 6. | Kakkonen (C-lohko) | Robin Saastamoinen (14) |
| 2021 | 2. | Kakkonen (C-lohko) | Robin Saastamoinen (6) |
| 2022 | 1. | Kakkonen (C-lohko) | Aleksis Lehtonen (15) |
| 2023 | 12. | Ykkönen | Oskar Pihlaja (8) |
| 2024 | 7. | Ykkönen | Arjan Goljahanpoor (7) |
FC Villiketut

JJK:lla on reservijoukkue nimeltään FC Villiketut. Joukkue perustettiin vuonna 2011 ja tavoitteena oli nostaa joukkue mahdollisimman nopeasti Kakkoseen edustusjoukkueen reserviksi. Joukkue nousikin reippaaseen tahtiin ensin Neloseen ja sitten Kolmoseen kaudeksi 2013.
Alun perin joukkue koostui viimeisten parin kauden aikana JJK:n A-nuorista yli-ikäisiksi jääneistä pelaajista. Mukana nähtiin myös jonkin verran junioreita sekä myös edustuksessa vähemmän peliaikaa saaneita pelaajia.
Kaudella 2016 pelataan edelleen Itä- ja Keski-Suomen Kolmosta. Edustusjoukkueen nuorennusleikkaus tiesi muutoksia myös Villikettuihin ja joukkue on koostunut pääasiassa JJK:n A- ja B-nuorten pelaajista. Tarkoitus on ollut tarjota lahjakkaille nuorille ensimmäinen kosketus miesten peleihin ja varmistaa samalla, että kaikki pelaajat seuran eri joukkueissa saavat peliaikaa. Joukkueen valmentajina toimivat Sami Mustalampi ja Risto Kontio.
Aiheesta muualla

JJK:n virallinen sivusto
JJK:n tilastoja (Urheilusuomi.com)
Harjun stadion