stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
K-1 (1938)
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Neuvostoliiton Itämeren laivastoon päällikkönään 3. luokan kapteeni K. A. Chekin. Heinä-elokuussa 1940 alus siirrettiin K-2:n kanssa Pohjoiseen laivastoon, missä se liitettiin sukellusveneprikaatin 1. divisioonaan. Huhtikuussa 1941 alus oli telakalla huollettavana.
Saksan hyökätessä kesällä 1941 Neuvostoliittoon alus oli partioimassa Kuolavuonon suulla, missä se raportoi ampuneensa alus hyökänneen lentokoneen. Aluksen päällikkyyden vastaanotti 15. heinäkuuta 3. luokan kapteeni M. F. Avgustinovich, jonka alaisuudessa alus lähti elokuussa ensimmäiselle tuloksettomalle sotaretkelleen Novaja Semljan edustalle. Se palasi 13. elokuuta Polyarnin tukikohtaan, missä alus siirrettiin vaurioiden korjaamiseksi telakalle. Alus vapautui 28. elokuuta telakalta ja lähti vielä samana päivänä toiselle sotaretkelleen Länsivuonoon, mikä osoittautui tuloksettomaksi. Alus palasi 25. syyskuuta tukikohtaan, jossa sen magneettisuus poistettiin lokakuun alussa.
Alus lähti kolmannelle sotaretkelleen 21. lokakuuta Porsangerinvuonoon, jonne se laski 28. lokakuuta seitsemän miinaa. Miinoihin osui 5 000 tonnin tankkeri ja 1 950 tonnin rahtialus Flottbek, jotka upposivat. Sukellusvene palasi 7. marraskuuta tukikohtaan. Saksalaiset raivasivat 11. joulukuuta miinakentän. Alus teki vuoden lopulla vielä neljännen sotaretken laskien miinoja. Sukellusveneen väitetään upottaneen matkalla torpedoimalla rahtialuksen. Norjalaiset Kongring (1 994 t) ja Konglag (1 862 t) vaurioituivat 26. joulukuuta Lenangenin länsipuolella osuttuaan miinoihin.
Alus teki 1942 kahdeksan sotaretkeä, joista kolme tai neljä oli miinoitusmatkoja. Aluksen laskemissa miinoissa tuhoutui Varanginvuonossa 8. elokuuta Kurzesee (754 t), 23. toukokuuta Asuncion (4 626 t), Nordkapissa 12. syyskuuta Sperrbrecher 14 (7 019 t) sekä sen kaksi saattajaa. Vuoden lopulla sukellusvene vaurioitui pahoin osuttuaan miinaan. Se siirrettiin 17. joulukuuta telakalle korjattavaksi.
2. luokan kapteeni V. G. Starkikov vastaanotti 23. maaliskuuta 1943 aluksen päällikkyyden. Alus lähti 13. sotaretkelleen Norjan pohjoisrannikolle L-22:n ja S-56:n kanssa. Veneiden tehtävänä oli olla saattueiden BA-4 ja BA-7 kaukosuojauksena. K-1 palasi tukikohtaan 29. kesäkuuta. Alus oli elokuussa huollettavana telakalla, jolloin 1. luokan kapteeni M. F. Hoyakov vastaanotti aluksen päällikkyyden.
Syyskuussa alus lähti 14. sotaretkelleen Novaja Semljan rannikolle. Kuukauden lopulla yhteys alukseen katosi ja se todettiin kadonneeksi lokakuussa.
Järvikorte

| Järvikorte |
| --- | --- |
 Nuori järvikorte
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Sanikkaiset Pteridophyta
Luokka::  Kortemaiset Equisetopsida
Lahko::  Equisetales
Heimo::  Kortekasvit Equisetaceae
Suku::  Kortteet Equisetum
Laji::  fluviatile
Kaksiosainen nimi
 Equisetum fluviatile  L. 
Synonyymit
 Equisetum limosum 
Katso myös
   Järvikorte Wikispeciesissä   Järvikorte Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Järvikorte (Equisetum fluviatile) on monivuotinen, rantavedessä kasvava yhtäläisitiöinen sanikkainen. Se on levinnyt laajalle alueelle Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa.
Ulkonäkö ja koko

Järvikorte on 50–150 cm korkea kasvi, joka muodostaa laajelle levittäytyvän maavarsiston. Maavarsistosta nousee pystyjä, nivelikkäitä ja väriltään syvänvihreitä varsia, jotka ovat pehmeitä, liereitä, sileitä ja tavallisesti 3–8 mm paksuja. Ontto varsi koostuu keskiontelosta, joka on noin 4/5 varren läpimitasta. Keskionteloa ympyröivät sivuontelot ovat hyvin pieniä. Varret ovat myös uurteisia: matalia harjuja on tavallisesti 15–20, uurteet ovat kapeita. Toisinaan järvikorte tekee rehevillä kasvupaikoilla haarojen kiehkuran, jotka ovat vartta paljon ohuempia. Haarojen alimmat nivelvälit ovat tavallisesti varren tuppea lyhyempiä. Lehdet ovat vähäisiä, yhdiskasvuisia kiehkuroita, jotka muodostavat hammasreunaisia tuppia varren nivelkohtiin. Tupet ovat ahtaita, kiiltäviä, alemmat väriltään mustia ja ylemmät vihreitä. Tupeissa on tavallisesti 15–20 äimäkärkistä mustaa hammasta. Käpymäiset, tylpät itiötähkät ovat varren tai joskus haarojenkin latvassa ja väriltään kellanruskeita. Itiöpesäkkeet ovat perällisten kuusikulmaisten kilpien alapinnalla. Suomessa järvikortteen itiöt kehittyvät kesä-heinäkuussa, jonka jälkeen itiötähkä säilyy loppukesän varren päässä muuttuen väriltään mustaksi. Maanpäällinen alkeisvarsikko on kaksikotinen, liuskainen ja väriltään vihreä.
Järvikorte voi risteytyä peltokortteen (Equisetum arvense) kanssa. Risteymä tunnetaan nimellä rantakorte (Equisetum arvense × fluviatile).
Levinneisyys

Euroopassa järvikortetta kasvaa koko mantereella lukuun ottamatta Pyreneiden niemimaata, Etelä-Italiaa, Kreikkaa ja Etelä-Venäjää. Levinneisyysalue jatkuu Aasiassa yhtenäisenä Etelä-Siperiaan. Satunnaisemmin lajia kasvaa muualla Siperiassa Tyynelle valtamerelle saakka, jossa sitä tavataan myös Pohjois-Japanissa. Järvikorte on levinnyt myös Pohjois-Amerikan keski- ja pohjoisosiin. Suomessa järvikorte on yleinen laji koko maassa.
Elinympäristö

Järvikorte kasvaa matalassa vedessä järvien ja jokien rannoilla, missä pääosa kasvista nousee veden pinnan yläpuolelle. Sitä esiintyy myös tulva- ja rantaniityillä, luhdissa, ojissa, kaivannoissa sekä monenlaisilla soilla. Järvikorte kaihtaa murtovettä.
Käyttö

Järvikorte on Suomen suurikokoisin kortelaji ja se muodostaa suurikokoisia kasvustoja. Tämän vuoksi se on ollut aikaisemmin tärkeä rehukasvi. Kasvin varsia on kerätty nautakarjan rehuksi, ja juurakoita on käytetty sikojen ruokana. Luonnossa piisami ja hirvi syövät järvikortetta. Joutsenille ja poroille maistuvat versojen kärjet, joissa on runsaasti sokereita, aminohappoja ja kivennäisaineita.
Järvikortteessa on paljon piitä, joten se on karheaa, ja sitä on käytetty pesuharjana ja kiillotukseen. Muiden kortteiden tapaan sillä on ollut myös rohdoskäyttöä kansanlääkinnässä.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2010: Järvikortteen levinneisyys Suomessa
Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Järvikorte (Equisetum fluviatile)[vanhentunut linkki]
Nettikasvio: Järvikorte (Equisetum fluviatile)[vanhentunut linkki]
Den virtuella floran: Järvikorte (Equisetum fluviatile) (ruotsiksi)
ITIS: Equisetum fluviatile (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Equisetum fluviatile (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q948839  Wikispecies: Equisetum fluviatile  APDB: 130683  BioLib: 3073  CoL: 6FYGT  EoL: 597768  EPPO: EQUFL  EUNIS: 150167  Euro+Med PlantBase: 2e8e0e19-c9f0-4573-bf68-f8051394b3cd  FNA: 233500617  FoC: 233500617  GBIF: 2687937  GRIN: 417595  iNaturalist: 47745  IPNI: 30041462-2  IRMNG: 10199451  ITIS: 17150  IUCN: 167858  MichiganFlora: 1198  NatureServe: 2.155525  NBN: NBNSYS0000002016  NCBI: 231680  NZOR: 25a894a6-3ec1-4cc5-855b-f03ec8b9c8ca  NZPCN: 4146  Observation.org: 6742  Open Tree of Life: 866816  PFI: 27  Plant List: tro-26602005  PLANTS: EQFL  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:30041462-2  RHS: 177800  SANBI: 1841-2  Tropicos: 26602005  VASCAN: 5467  WisFlora: 3531  WFO: wfo-0001108916  Laji.fi: MX.37717 
Toisinaan järvikortteen varteen muodostuu hentoja haaroja.
Järvikortteen itiötähkiä.
Kaarle Vilhelm Ferdinand

Braunschweigin herttua Kaarle Vilhelm Ferdinand.
Kaarle Vilhelm Ferdinand (saks. Karl Wilhelm Ferdinand; 9. lokakuuta 1735 Wolfenbüttel – 10. marraskuuta 1806 Hampuri) oli Braunschweigin herttua vuosina 1780–1806 ja Preussin armeijan marsalkka vuodesta 1787 lähtien. Hän johti Preussin armeijaa sen lopettaessa Alankomaiden vallankumouksen vuonna 1787, palauttaen Orania-Nassau-suvun valtaan. Toista kertaa hän ei enää onnistunut vastaavassa, vaan hänen Ranskan vallankumouksellisia vastaan johtamansa yhdistynyt itävaltalais-preussilainen armeija pysäytettiin Valmyn taistelussa 1792.
Kaarle Vilhelm Ferdinand aloitti sotilasuransa seitsenvuotisen sodan alkaessa vuonna 1757, taistellen aluksi Hannoveria puolustavassa armeijassa ja myöhemmin Preussin armeijassa. Sodan aikana hän sai maineen hyvänä alipäällikkönä ja Preussin armeijan kenraali hänestä tuli vuonna 1773.
Noustuaan valtaan Braunschweigissa vuonna 1780 Kaarle hallitsi ajan ihanteen mukaisesti valistuneena itsevaltiaana. Aikaisemmat läheiset suhteet henkilötasolla hänen ja Preussin kuningas Fredrik II Suuren välillä vaihtuivat Preussin ja Braunschweigin väliseksi kiinteäksi liittolaissuhteeksi.
Vuonna 1787 Kaarle johti Preussin armeijan hyökkäystä Alankomaihin, jossa oli tarkoitus pysäyttää vuonna 1784 alkanut vallankumous ja palauttaa Vilhelm V takaisin käskynhaltijaksi. Hän onnistui tehtävässä ja menestys Alankomaissa piti yllä Preussin armeijan hyvää mainetta, vaikka Fredrik Suuri oli kuollut vuotta aikaisemmin 1786. Samanlaisen operaation Kaarle sai johtaakseen vuonna 1792, tällä kertaa Ranskan vallankumouksellisia vastaan, tavoitteena Ludvig XVI:n tukeminen.
Aluksi yhdistynyt Itävallan ja Preussin armeija eteni Pariisia kohti menestyksekkäästi, mutta ranskalaiset pysäyttivät Kaarlen Valmyn taistelussa 20. syyskuuta 1792. Taistelun jälkeen Kaarle vetäytyi hätäisesti Ranskasta ja vallankumous pelastui. Hän jätti Preussin armeijan vuonna 1794, mutta palasi palvelukseen Preussin, Venäjän ja Saksin muodostaessa neljännen liittokunnan Napoleonia vastaan vuonna 1806. Napoleonin marsalkka Louis-Nicolas Davout kuitenkin löi Kaarlen johtamat preussilaiset Jenan taistelussa 14. lokakuuta samana vuonna. Kaarle haavoittui kuolettavasti taistelun aikana ja kuoli muutaman viikon kuluttua. Jenan tappiota pidettiin yleisesti osoituksena Preussin armeijan alamäestä, joka oli alkanut Fredrik Suuren kuolemasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaarle Vilhelm Ferdinand Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Yhdysvallat  Tšekki  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  RISM  IdRef
Järjestäytynyt rikollisuus

Järjestäytynyt rikollisuus on rakenteeltaan jäsentynyttä, useamman henkilön yhteistoimin toteuttamaa rikollisuutta. Määritelmien yksityiskohdissa voi olla eroja.
Määritelmä > Suomi

Suomen rikoslaissa järjestäytyneeksi rikollisryhmäksi määritellään vähintään kolmen henkilön muodostama, tietyn ajan koossa pysyvä ja rakenteeltaan jäsentynyt yhteenliittymä, joka toimii yhteistuumin tehdäkseen rikoksia, joista on säädetty enimmäisrangaistukseltaan vähintään neljän vuoden vankeusrangaistus, tai jos rikosnimike on kiihottaminen kansanryhmää vastaan tai oikeudenkäytössä kuultavan uhkaaminen.
Poliisin näkemyksen mukaan Suomessa toimi vuoden 2011 lopulla 81 järjestäytynyttä rikollisryhmää, joissa oli jäseniä runsaat 1200. Suomessa vain yksi MC-kerho on tuomittu toiminnasta järjestäytyneenä rikollisryhmänä. Kyseessä on Cannonballsin Turun osasto, jonka Turun hovioikeus vuonna 2009 katsoi yhdessä rikostapauksessa toimineen järjestäytyneenä rikollisryhmänä.
Poliisin tulkinta siitä, mikä Suomessa edustaa järjestäytynyttä rikollisuutta, poikkeaa selvästi paitsi tuomioistuinten linjasta, myös tutkijoiden näkemyksestä. Esimerkiksi Mika Junnisen väitöskirjassa MC-kerhoja ei lasketa lainkaan järjestäytyneeseen rikollisuuteen.
Keskusrikospoliisi on nimennyt järjestäytyneiksi rikollisryhmiksi myös ryhmät, jotka käyttävät nimityksiä M.O.R.E, Rogues Gallery ja Natural Born Killers, näiden yhteenliittymä United Brotherhood, sekä Bats. Näitä kutsutaan prosentti- tai liivijengeiksi.
Noin 80 prosenttia järjestäytyneestä rikollisuudesta on huumerikollisuutta.
Määritelmä > Euroopan unioni

Euroopan unioni määrittelee termin ”järjestäytynyt rikollisuus” yhdentoista ominaisuuden luettelolla. Luetelluista ominaisuuksista neljän pakollisen (kohdat 1, 3, 5 ja 11) sekä yhteensä kuuden kohdan on toteuduttava, jotta ryhmä täyttäisi järjestäytyneen rikollisuuden vaatimukset.
useamman kuin kahden henkilön yhteistyö
ryhmän jäsenillä omat määrätyt tehtävät
ryhmä toimii pitkän tai rajoittamattoman ajan
ryhmä käyttää sisäistä kuria
ryhmää epäillään törkeistä rikoksista
ryhmä toimii kansainvälisellä tasolla
ryhmä käyttää väkivaltaa tai muita uhkailukeinoja
ryhmä käyttää peiteyhtiöitä
ryhmä harjoittaa rahanpesua
ryhmä pyrkii vaikuttamaan poliitikkoihin, julkiseen hallintoon, tiedotusvälineisiin, oikeusviranomaisiin tai talouselämän edustajiin
ryhmän toiminnassa taloudellisen hyödyn ja/tai vallan tavoittelu on määräävänä tekijänä.
Järjestäytyneen rikollisuuden piirteitä

Rikollisjärjestöt pyrkivät pitämään toimintansa salassa, ja jäsenet vaihtavat tietoja yleensä puhelimitse tai kasvokkain. Monet järjestäytyneet rikollisryhmät harjoittavat usein myös laillista liiketoimintaa, kuten laillisia pelikasinoita, rakennusbisnestä, jätehuoltoa, ahtaustoimintaa, joiden ohella tai peitossa harjoitetaan huumebisnestä, rahanpesua, prostituutiota, kiristystä, petoksia, sisäpiiritietojen väärinkäyttöä sekä monia muita rikollisen toiminnan muotoja.
Jotta laajamittainen järjestäytynyt rikollisuus kannattaa, se tarvitsee yleensä jonkin verran tukea myös ympäröivältä yhteiskunnalta. Tavallisesti se hankkii tukea esimerkiksi lahjomalla tai kiristämällä korkeita virkamiehiä tai muutoin korruption avulla. Myös lainvalvojia ja poliisia pyritään usein lahjomaan ja uhkailemaan.lähde?
Lisäksi rikollisjärjestöjä hyödyttää, mikäli yhteiskunnan luottamus poliisiin tai hallintoelimiin on heikkoa. Tästä syystä rikollisryhmittymiä muodostuu usein esimerkiksi maahanmuuttajaryhmien keskuudessa, jotka eivät luota paikalliseen poliisiin. Sitä vastoin, jos kansalliset vähemmistöryhmät alkavat sulautua valtaväestöön, se aiheuttaa usein rikollisryhmien heikkenemistä.
Koska järjestäytyneet rikollisjärjestöt usein välttyvät esimerkiksi laillisten yritysten paperisodilta ja -työltä, ne kehittyvät ja muuttavat muotoaan hyvinkin nopeasti tarpeen mukaan. Tällä tavoin ne pystyvät laajentumaan uusille toiminta-alueille ja -muotoihin. Lisäksi uusia rikollisryhmiä perustetaan nopeasti poliisin lamaannuttamien tilalle.
Samaan tapaan kuin laillisessa liiketoiminnassa, myös järjestäytyneessä rikollisuudessa on tapahtunut globalisaatiota. Rikollisjärjestöt ovat yhä useammin kansainvälisiä ja valtionrajoja ylitetään helposti. Rajanylityksiä tapahtuu esimerkiksi ihmiskaupassa.
Järjestäytyneen rikollisuuden piirteitä > Rahanpesu

Rahanpesu on järjestäytyneen rikollisuuden yksi keskeisimmistä toimintatavoista.  Rahanpesussa on usein tavoitteena saada rikollisesti hankitut varat osaksi laillista rahoitusjärjestelmää. Rahanpesu on toimintaa, jossa rikollisesti hankitun omaisuuden alkuperä pyritään piilottamaan, jotta omaisuus näyttäisi laillisesti hankitulta. Rahanpesun tavoitteena on välttää laittoman omaisuuden takavarikointi. Rahanpesuun voidaan värvätä ulkopuolisia muuleiksi, esimerkiksi roskapostilla.
Rikollista rahaa pestään maailmassa vuosittain 800–2000 miljardia euroa, joka on 2–5% maailman bruttokansantuotteesta. Aluksi viranomaiset puuttuivat vain huumekaupan rahanpesuun, mutta sittemmin se laajeni kattamaan myös muut vakavat rikollisuuden muodot. Rahanpesua tehdään niin alkeellisesti käteistä siirtämällä, kuin monimutkaisilla talousjärjestelyillä kuten Mirror trading–osakekaupalla. Monesti suuret pankit auttavat rikollisjärjestöjä rahanpesussa.
Rahanpesu edellyttää aina alkurikosta, eli rikosta jolla laiton omaisuus on saatu. Mikäli rahanpesun tekijä on myös rikoksen tekijä, syytetään tekijää alkurikoksesta rahanpesun sijasta. Alkurikos eli rikos, voi rahanpesussa olla mikä tahansa rikos.
Kirjallisuutta

Glenny, Misha: McMafia: Matka kansainväliseen alamaailmaan.  ((McMafia: Crime without frontiers, 2008.) Suomentanut Jouko Vanhanen)  Helsinki:  Tammi, 2008.  ISBN 978-951-31-3198-2
Lunde, Paul: Järjestäytynyt rikollisuus.  ((Organized crime: An inside guide to the world's most successful industry) Suomennos: Taina Nieminen)  Helsinki:  Gummerus, 2004.  ISBN 951-20-6637-8
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Prosenttijengit – suomalainen mafia
YK:n huume- ja rikosasiaintoimisto (englanniksi)
Organized Crime Research (englanniksi)
Juvan kirkko

| Juvan kirkko |
| --- | --- |
 Juvan kirkko
Sijainti:  Juva, Suomi
Koordinaatit:  61°53′57″N, 027°51′17″E
Seurakunta:  Juvan seurakunta
Rakentamisvuosi:  1863
Suunnittelija:  Ernst Lohrmann Carl Albert Edelfelt
Materiaali:  kivi
Istumapaikkoja:  1500
Tyylisuunta:  pitkäkirkko
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Juvan kirkon ranskalaisromanttiset urut
Juvan kirkon sankarihaudat kesällä 2012
Kirkon etelänpuoleinen poikkisakara.
Kyltti tornin seinässä pääoven päällä: »Tämän HERRANhuoneen on Keisari Alexander IIsen hallitessa ja M. E. Alopæus'n ollessa Juvan kirkkoherrana rakentanut Georg Grotenfelt w. 1856–1863.»
Ikkunoita on kahdessa kerroksessa: alimmat antavat valoa kirkkosaliin ja ylimmät lehtereille.
Tornin huippuun on sata kyynärää eli 60 metriä.
Juvan kirkko on evankelis-luterilaisen kirkon kirkkorakennus Juvalla. Kirkon suunnittelivat Yleisten rakennusten intendentinkonttorin arkkitehdit Ernst Lohrmann ja Carl Albert Edelfelt. Kirkon rakentaminen alkoi 1856 ja kirkko valmistui 1863.
Kirkkorakennus

Juvan kirkko on graniitista rakennettu länsitornillinen pitkäkirkko. Kirkon itäpäässä on tiilistä muurattu sakasti, ja kirkkosalin pitkillä sivuilla on katonharjaa matalammat sakarat. Kirkon harjakatto on nykyisin katettu kuparipellillä. Kahdessa kerroksessa olevien ikkunoiden välissä on lehterit. Kirkossa on noin 1500 istumapaikkaa. Kirkkosalin jakaa kolmeen laivaan kaksi puupilarien riviä.
Kirkkotornin tiilistä muuratussa kellohuoneessa on kaksi kelloa, jotka on valettu 1738 ja 1772. Kirkossa on tehty kaksi suurempaa peruskorjausta: näistä vuonna 1938 toteutettu korjaus tehtiin arkkitehti Martti Välikankaan suunnitelmien mukaan ja vuosien 1984–1985 korjauksen pääsuunnittelija oli arkkitehti Mikko Pulkkinen arkkitehtitoimisto Laiho, Pulkkinen & Raunio:sta.
Kirkkorakennus > Sankarihaudat

Kirkon sankarihautausmaan muistomerkki on kuvanveistäjä Ilmari Wirkkalan suunnittelema teos, jonka muodostavat graniittinen kaariportti ja sen veistokset. Veistokset ovat Tapio Wirkkalan suunnittelemat. Muistomerkki on paljastettu vuonna 1955.
Kirkkomaalaukset

Kirkon alttaritaulun ”Jeesus siunaa lapsia” on maalannut Alexandra Frosterus-Såltin vuonna 1889.. Taulun kirkkoon lahjoittivat Porvoon hiippakunnan piispa Carl Henrik Alopaeus ja hänen vaimonsa Ida.
Kirkon kuorin sivuseinillä on kaksi maalausta, jotka Koikkalan kartanon isäntä Karl Lilliesköld puolisoineen lahjoitti vuonna 1706 kirkkoon, joka tuhoutui vuonna 1727. Toinen maalaus esittää ristiinnaulittua Kristusta, jonka ristin juurella seisovat Jeesuksen äiti Maria ja opetuslapsi Johannes. Toinen maalaus esittää ehtollisen asettamista. Näiden taulujen tekijä on tuntematon.
Urut

Juvan kirkon nykyiset lehteriurut ovat saksalaiset Paschen Kiel Orgelbau -urkurakentamon valmistamat vuodelta 2003. Tyyliltään ranskalais-romanttisissa uruissa on 38 äänikertaa. Urkujen julkisivun puuosat ovat kirkon ensimmäisistä uruista, jotka rakensi Bror Axel Thulé vuonna 1875.
Kirkon kuoriurut on rakentanut urkurakentamo Tuomi 1985.
Rakentaminen > Rakennuspaikka

Uuden kirkon rakentamisesta päätettiin vuonna 1840 perustamalla pitäjänkokouksessa rakennusrahasto ja asettamalla rakennuskomitea, jonka johtoon tuli Juvan silloinen kirkkoherra Carl Gustaf Nykopp. Kirkon paikaksi päätettiin vuonna 1841 pitäjänkokouksessa Pappilan Ylämäki, muitakin ehdotuksia oli. Senaatti vahvisti valinnan 1. maaliskuuta 1847. Perusteena rakennuspaikalle oli kivien edullinen saatavuus ja lyhyt kuljetusmatka. Pitäjänkokouksessa lokakuussa 1847 keskusteltiin vielä kirkon muodosta ja samalla päätettiin tutustua Ylämäellä tarkemmin perustusolosuhteisiin ja kokeilla käytännössä kivien lohkomista. Lohkomista kokeiltiin seuraavana vuonna ja todettiin, että se olikin ennalta arvattua vaikeampaa, kivi ei lohjennut sillä tavoin kuin olisi ollut suotavaa. Vuoden 1850 lokakuussa pidetyssä pitäjänkokouksessa todettiin kivestä rakentamisen tulevan kalliiksi suurten lohkomiskustannusten takia ja sopivien kivien tuominen kauempaa nostaisi myös kustannuksia. Jos rakennuspaikka säilytettäisiin, edullisemmaksi tulisi tehdä kirkko tiilestä. Uuden kirkon suunnittelu ja rakentajan valinta jatkuivat, rakennuspaikasta tuli lopullinen selvyys vuonna 1853 helmikuussa: keisari oli antanut päätöksen, että kirkko rakennetaan Pappilan Kirkkokankaalle.
Aiemmat kirkot

Juvan seurakunta on perustettu vuonna 1442. Seurakunnan perustamisasiakirjasta on pääteltävissä, että tuolloin Juvalla oli jo jonkilainen kappeli. Vuosien 1666 ja 1726 välisenä aikana seurakunnalla oli vanhalla hautausmaalla puukirkko, joka purettiin sen vaurioiduttua myrskyssä. Puetun tilalle valmistui uusi kirkko 1729. Kirkko oli tasavartinen ristikirkko. Kirkkoa korjattiin 1700-luvun loppuvuosista vuoteen 1814 saakka, jolloin sakasti uusittiin ja sakastin alle rakennettiin viinikellari, joka on yhä edelleen jäljellä Juvan vanhalla hautausmaalla. Suunnitelua laajennusta ei tehty. Jouluaamuna 1829 kirkossa syntyneessä pakokauhussa tallautui kuoliaaksi 15 nuorta naista ja tyttöä. Muitakin vastaavia tragedioita sattui, ja vuodesta 1830 lähtien kirkkojen ovet oli tehtävä ulosaukeaviksi. Kirkkoherra Nykopp ehtotti uuden kirkon rakentamista jo tammikuussa 1830. Uuden kirkon valmistuttua vanha kirkko purettiin vuonna 1870 ja lahjoitettiin Anttolan kappeliseurakunnalle Anttolan kirkoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juvan kirkko Wikimedia Commonsissa
Kaanaan vesitorni

| Kaanaan vesitorni |
| --- | --- |

Sijainti:  Kaanaa, Pori
Koordinaatit:  61.575877°N, 21.543728°E
Rakennustyyppi:  vesitorni, näkötorni
Valmistumisvuosi:  1963
Suunnittelija:  Olaf Küttner
Omistaja:  Porin kaupunki
Julkisivumateriaali:  betoni
Korkeus:  56,7 m
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaanaan vesitorni on Porissa sijaitseva vesitorni. Tornin vesitilavuus on 1 250 kuutiometriä ja se valmistui vuonna 1963. Huipulla toimiva näkötorni-ravintola avattiin yleisölle saman vuoden heinäkuussa. Virallisesti Kaanaan vesitorni vihittiin käyttöön Porin päivänä 29. syyskuuta 1963.
Meri-Porissa Kaanaan kaupunginosassa sijaitseva 56,7 metriä korkea vesitorni oli valmistuessaan Suomen korkein. Sen ulkoseinää käytetään myös seinäkiipeilyyn.
Aiheesta muualla

Kaanaan vesitorni Pori-tiedossa (poritieto.com)
Kuvia

Vesitornin ravintola.
| n k Perustiedot Wikidatassa: Kaanaan vesitorni (Q18659663)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: vesitorni
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Pori
koordinaatit: 61°34′33″N 21°32′37″E﻿ / ﻿61.5759°N 21.5437°E﻿ / 61.5759; 21.5437