stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fresh Fruit for Rotting Vegetables
Kappaleluettelo

Kaikki kappaleet säv. ja san. Jello Biafra, ellei toisin mainita.
| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Kill the Poor (Säv. East Bay Ray, Biafra)  | 3.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Forward to Death (Säv. 6025)  | 1.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | When Ya Get Drafted | 1.23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Let's Lynch the Landlord | 2.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Drug Me | 1.56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Your Emotions (Säv. East Bay Ray)  | 1.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Chemical Warfare | 2.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| Rajoitetun painoksen bonuskappale |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Too Drunk to Fuck | 2.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | California Über Alles (Säv. Biafra, John Greenway)  | 3.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | I Kill Children | 2.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Stealing People's Mail | 1.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Funland at the Beach | 1.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Ill in the Head (Säv. 6025, Biafra)  | 2.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Holiday in Cambodia (Säv. Biafra, Greenway)  | 4.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Viva Las Vegas (Säv. Doc Pomus, Mort Shuman; alkuperäinen esitys; Elvis Presley)  | 2.42 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 33.06 |  |  |  |  |  |  |  |
Muusikot

Jello Biafra - laulu
East Bay Ray - kitara
Klaus Flouride - basso
Ted - rummut
6025 – kitara kappaleessa "Ill in the Head"
Aiheesta muualla

Deadkennedys.comin tietopaketti albumista (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Hardcore Punkille omistautuneen KFTH-sivuston tiedot levystä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
HMS Royal Oak

HMS Royal Oak on ollut kahdeksan Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Royal Oak (1664), 76-tykkinen toisen luokan linjalaiva
HMS Royal Oak (1674), 70-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Royal Oak (1769), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Royal Oak (1809), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
HMS Royal Oak (1862), panssarifregatti
HMS Royal Oak (1892), Royal Sovereign -luokan taistelulaiva
HMS Royal Oak (08), Revenge-luokan taistelulaiva
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Royal Oak”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
HMS Fawn (1897)

| HMS Fawn |
| --- | --- |
 HMS Fawn

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Palmers Shipbuilding and Iron Company, Jarrow
Kölinlasku:  5. syyskuuta 1896
Laskettu vesille:  13. huhtikuuta 1897
Palveluskäyttöön:  joulukuu 1898
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 23. elokuuta 1919
Tekniset tiedot
Uppouma:  390 t (standardi) 440 t (kuormattu)
Pituus:  67,06 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,32 m
Syväys:  2,97 m
Koneteho:  6 200 ihp
Nopeus:  30 solmua (suunniteltu)
Miehistöä:  63
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 3 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
HMS Fawn oli Britannian kuninkaallisen laivaston Star-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1896-1897 laivasto-ohjelmaa Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista, missä köli laskettiin 5. syyskuuta 1896 telakkanumerolla 721. Alus laskettiin vesille 13. huhtikuuta 1897 ja valmistui joulukuussa 1898.
Palvelus

Alus palveli 1902-1906 Välimerellä, mutta muuten se oli Britteinsaarilla. Alus myytiin romutettavaksi 23. elokuuta 1919 Wardille Uuteen Hollantiin.
Hakojärvi

Hakojärvi voi tarkoittaa seuraavia:
Hakojärvi, Töysän asema, kylä Alavudella ent. Töysän kunnan alueella
Hakojärvi, järvi Hyrynsalmella (Iso ja Pieni Hakojärvi)
Hakojärvi, järvi Karstulassa
Hakojärvi (eteläinen), järvi Kurun Kalliossa
Hakojärvi (pohjoinen), järvi Kurun Kalliossa
Hakojärvi, järvi Padasjoella
Hakojärvi, järvi Parkanon Hoseuksessa
Hakojärvi, järvi Parkanossa ja Kihniössä
Hakojärvi, järvi Ruoveden Pihlajalahdella
Hakojärvi, järvi Ruoveden Siikalahdella
Hakojärvi, järvi Utajärvellä
Hakojärvi, järvi Viitasaarella
Hakojärvi, järvi Äänekoskella
Pieni Hakojärvi, järvi Ääneskoskella
Keskinen Hakojärvi, järvi Padasjoella.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hakojärvi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Fredrik Pettersson-Wentzel

| Fredrik Pettersson-Wentzel |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1991 (ikä 33) Uppsala, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  PW
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  85 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–2020
Aik. seurat:  Almtuna IS (Allsv.) Timrå IK (SEL) Färjestad BK (SEL/SHL) HV71 (SHL) Düsseldorfer EG (DEL) IK Oskarshamn (SHL) ZSC Lions (NLA)
NHL-varaus:  128. varaus, 2010 Atlanta Thrashers
KHL-varaus:  73. varaus, 2010 Jugra Hanty-Mansijsk
Fredrik Pettersson-Wentzel (s. 23. heinäkuuta 1991 Uppsala, Ruotsi) on entinen ruotsalainen jääkiekkomaalivahti. Hän on pelannut urallaan SHL:ssä Färjestadissa, HV71:ssä (jossa voitti Ruotsin-mestaruuden), Oskarshamnissa ja Timråssa.
Ura > Maajoukkueura

Pettersson pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2011. Ruotsin A-maajoukkueessa hän on pelannut kolme ottelua. Pettersson-Wentzel teki A-maajoukkuedebyyttinsä 19. huhtikuuta 2015 Timråssa Tšekkiä vastaan. Hän torjui Ruotsin 2-1-voittoon päättyneessä ottelussa 28 kertaa. Pettersson-Wentzel on pelannut myös yhteensä 14 nuorten maaottelua.
Pelityyli

Pettersson-Wentzel torjuu perhostyylillä. Pettersson-Wentzelin vahvuuksiin kuuluvat tekniset taidot, mentaliteetti, fyysinen voima ja räjähtävyys. Hänellä ei ole suuria heikkouksia ja Pettersson-Wentzel on viime vuosina kehittänyt myös pelikäsitystään. Hän käyttää pelipaidassaan sukunimestään vain osaa Wentzel.
Tilastot > Maajoukkuetilastot

| Vuosi | Turnaus | O | V | H | MIN | PM | NP | PMK | TP% |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | JMM | 3 | 2 | 1 | 178 | 8 | 0 | 2.69 | 89,5 |
HMS Royal George

HMS Royal George on ollut kahdeksan Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Royal George (1714), 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva
HMS Royal George (1715), 100-tykkinen ensimmäiseen luokan linjalaiva
HMS Royal George (1756), 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva
HMS Royal George (1776), 20-tykkinen sluuppi
HMS Royal George (1788), 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva,
HMS Royal George (1809), 20-tykkinen sluuppi
HMS Royal George (1817), jahti
HMS Royal George (1827), 120-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Royal George”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Hanna Heiskanen

Hanna Heiskanen (o.s. Pohjola, s. 14. helmikuuta 1974) on suomalainen pesäpalloilija. Heiskanen edusti Superpesiksessä Viinijärven Urheilijoita ja Siilinjärven Pesistä. Heiskanen saavutti yhden SM-pronssin kaudella 1996. Kaudella 2000 hänet valittiin Vuoden lukkariksi. Hän pelasi neljä Itä–Länsi-ottelua vuosina 1997, 1999, 2000 ja 2001. Heiskanen pelasi 185 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi kymmenen kunnaria ja 78 tavallista juoksua, toi 157 juoksua ja keräsi 736 kärkilyöntipistettä. Heiskanen pelasi 26 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden kunnarin ja 17 tavallista juoksua, toi 20 juoksua ja keräsi 111 kärkilyöntipistettä.
Haastemies

Haastemies on käräjäoikeuden virkamies, jonka tehtävänä on antaa tiedoksi tuomioistuimen, muun viranomaisen tai yksityisen pyynnöstä päätöksiä, haasteita, kutsuja, ilmoituksia ja muita asiakirjoja.  Haastemiestiedoksianto tarkoittaa tiedoksiannon vastaanottajan henkilökohtaista tapaamista, toimitettavan materiaalin todisteellista luovutusta varten. Suoritetusta toimenpiteestä laaditaan tiedoksiantotodistus kahtena kappaleena. Haastemiehellä ei ole muodollista työaikaa ja täten he ovat työaikaa säätelevän lainsäädännön ulkopuolella. Keskimääräinen työaika on noin 40 tuntia viikossa.
Palkkaus: 1. syyskuuta 2010 haastemiesten palkkaus siirtyi A-palkkataulukon mukaiseen kokonaispalkkaukseen. Tämän lisäksi maksetaan henkilökohtaista palkanosaa ja kokemuslisää. Haastemiesten keskimääräinen palkka vuonna 2016 oli 3166 euroa kuukaudessa.
Säädetyt kelpoisuusvaatimukset: Kelpoisuusvaatimuksena on sellainen taito ja kyky, jota viran hoitaminen edellyttää.
Haatainen

Haatainen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Harri Haatainen (s. 1978), keihäänheittäjä
Jouni Haatainen (s. 1976), keskimatkojen juoksija
Nea Haatainen (s. 2000), lentopalloilija
Tuula Haatainen (s. 1960), kansanedustaja, ministeri (SDP).
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Fondmetal

| Fondmetal |
| --- | --- |

Koko nimi:  Fondmetal
Päämaja:   Bergamo, Italia
Perustajat:  Gabriele Rumi
Henkilökunta:  Tino Belli  Robin Herd  Tim Holloway  Sergio Rinland
Tunnetuimmat kuljettajat:   Olivier Grouillard  Gabriele Tarquini  Andrea Chiesa  Eric van de Poele
Moottorit:  Ford
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1991
Kilpailuja:  29
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  Italian Grand Prix 1992
Fondmetal S.p.A on italialainen alumiinivanteiden valmistaja, jonka Gabriele Rumi perusti vuonna 1972. Aluvanteiden valmistuksen lisäksi Fondmetal on entinen Formula 1 -talli, joka kilpaili sarjassa kausina 1991–1992. Se toimitti myös moottoreita Minardille kaudella 2000. Talli osallistui yhteensä 29 kilpailuun saavuttamatta yhtään pistesijaa. Parhaaksi saavutukseksi jäi kahdesti kymmenes sija.
Varhaisvuodet

Vuonna 1961 Gabriele Rumi otti hallintaansa isoisänsä perustaman valimon toiminnan, joka sijaitsi Brescian kunnassa Italiassa. Moottoriurheilusta innostuneena henkilönä Rumi pääsi omistamansa valimon avulla osallistumaan Formula Monza -sarjaan 1960-luvulla.
Gabriele Rumi suhtautui autoihin intohimoisesti ja näki auton osien valmistamisessa mahdollisuuden tehdä liiketoimintaa. Paloscossa Rumi valmistutti auton osia Maseratille, Fiatille, Ivecolle ja Magneti Marellille. Tämä ei kuitenkaan riittänyt, joten vuonna 1972 Gabriele Rumi teki rohkean päätöksen oman tuotemerkin perustamisesta ja perusti Fondmetalin.
Fondmetalin tuotteeksi valikoituivat alumiinivanteet ja ennen pitkää Fondmetal saavutti itselleen johtavan aseman suunnittelun, tuotekehityksen ja vanteiden valmistamisen markkinoilla Italiassa.
Vuonna 1983 Fondmetal ryhtyi sponsoroimaan italialaista F1-kuljettajaa Piercarlo Ghinzania ja 1980-luvun puolivälissä Fondmetal toimitti vanteita Williamsin, Ligierin ja Tyrrellin Formulatalleille.
Fondmetal päätyi pääsponsoriksi Osella-tallille vuonna 1989, ja vuonna 1990 Rumi osti tallin toiminnan Fondmetalille.
Team Fondmetal > 1991

Fondmetal lähti vuoden 1991 Formula 1 -kauteen, yhtenä sarjan vaatimattomimmista kilpatalleista. Tallin ainoana kuljettajana jatkoi Osellalla edelliskautena ajanut Olivier Grouillard. Tallin FA1M-E90 -auto oli lähinnä lievästi paranneltu malli edelliskauden Osellan ajokista. Tallin Ford-moottorit saatiin Cosworthilta. Tallin auto oli kuitenkin auttamattomasti heikompi muita, jopa vastaavanlainen yhden auton talli Coloni, oli Fondmetalia nopeampi aika-ajoissa. Tallin uusi auto Fomet-1, joka oli Brittiläisen ajatushautomon Fometin käsialaa, valmistui kauden kolmanteen osakilpailuun mennessä. Heikon suoritustehon vuoksi talli ei päässyt läpi edes esikarsinnoista kauden viidessä ensimmäisessä kilpailussa. Tallin johto ei liialti arvostanut kuljettajana toimineen Olivier Grouillardin holtitonta ajotyyliä, ja hänet korvattiin kauden kolmessa viimeisessä kilpailussa AGS-tallissa aiemmin saman kauden aikana ajaneella Gabriele Tarquinilla. Kaiken kaikkiaan Fondmetal starttasi kauden aikana kuuteen osakilpailuun ja pääsi maaliin asti kolme kertaa. Maaliinajetuista tuloksista kaksi tuli Tarquinin toimesta.
Team Fondmetal > 1992

Seuraavalle kaudelle Fondmetal laajentui kahden kuljettajan talliksi. Tarquini jatkoi tallissa ja toiseksi kuljettajaksi tuli Sveitsiläinen Andrea Chiesa. Fondmetal aloitti kauden Fomet-1-autoon pohjautuneella GR01-autolla, johon jouduttiin mittasuhdeongelmien vuoksi asentamaan tehokkaiden Lamborghinin ja Juddin moottoreiden sijasta heikompi Fordin HB-moottori. Sergio Rinlandin suunnittelema kokonaan uusi GR02-auto valmistui vasta Kanadan osakilpailuun mennessä. Suoritusten taso ei juurikaan parantunut. Tarquini keskeytti kahdeksan kertaa perättäin kauden aikana, ja toista autoa ajanut Chiesa karsiutui seitsemän kertaa kauden aikana. Tarquini onnistui ajamaan maaliin asti Britannian osakilpailussa sijalla 14, mutta muuten kausi meni hänellä keskeyttämisien merkeissä. Unkarin osakilpailussa Fondmetal korvasi Andrea Chiesan Eric van de Poelella, joka onnistui ajamaan kotikilpailussaan, Belgiassa maaliin sijalla 10. Italian osakilpailun jälkeen Fondmetal joutui lopettamaan toimintansa Formula 1 -tallina rahoitusvaikeuksien vuoksi.
Fondmetal myöhemmin > Forti Corse

Vuoden 1992 aikana Sergio Rinland alkoi kehittelemään uutta F1-autoa kaudelle 1993 yhdessä Astuato-yhtiönsä kanssa siinä toivossa, että Fondmetal jatkaisi tallin toimintaa vielä vuonna 1993. Tallin toiminta kuitenkin loppui syyskuussa 1992 ja uuden auton muotoilu valmistui alkuvuodesta 1993. Vuotta myöhemmin Rinland myi muotoilun Guido Fortille, joka käytti piirustuksia vuonna 1995 Formula 1 -sarjaan osallistuneen Fortin FG01-autossa, joka muistutti paikoittain Fondmetalin GR02-autoa.
Fondmetal myöhemmin > Tyrrell ja Minardi

Gabriele Rumi palasi vielä Formula ykkösiin, Fondmetalin toimiessa teknisenä yhteistyökumppanina Tyrrellin kanssa vuonna 1994 ja myöhemmin Minardin kanssa 1996. Kumpikin talli käytti Fondmetalin Pohjois-Italiassa sijaitsevaa tuulitunnelia hyväkseen, uusia autoja suunniteltaessa.
Rumi kasvatti osuuttaan Minardi-tallissa ja hänestä tuli tallin osa-omistaja kunnes joutui luopumaan osuudestaan vuonna 2000, jolloin hänellä todettiin syöpä. Kaudella 2000 Minardi käytti Fondmetal -merkkisiä moottoreita.
Formula 1 -tulokset > Tallina

| Vuosi | Valmistaja | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Fondmetal FA1M-E90 Fondmetal F1 | Ford Cosworth DFV DFR V8 | G |  | USA | BRA | SMR | MON | CAN | MEX | FRA | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | POR | ESP | JPN | AUS | 0 | - |
| 1991 | Fondmetal FA1M-E90 Fondmetal F1 | Ford Cosworth DFV DFR V8 | G |  Olivier Grouillard | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | DNPQ | Kesk. | Kesk. | DNPQ | DNPQ | DNQ | 10 | Kesk. | DNPQ |  |  |  | 0 | - |
| 1991 | Fondmetal FA1M-E90 Fondmetal F1 | Ford Cosworth DFV DFR V8 | G |  Gabriele Tarquini |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 12 | 11 | DNPQ | 0 | - |
| 1992 | Fondmetal GR01 Fondmetal GR02 | Ford HB V8 | G |  | RSA | MEX | BRA | ESP | SMR | MON | CAN | FRA | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | POR | JPN | AUS | 0 | - |
| 1992 | Fondmetal GR01 Fondmetal GR02 | Ford HB V8 | G |  Gabriele Tarquini | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 14 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. |  |  |  | 0 | - |
| 1992 | Fondmetal GR01 Fondmetal GR02 | Ford HB V8 | G |  Andrea Chiesa | DNQ | Kesk. | DNQ | Kesk. | DNQ | DNQ | DNQ | Kesk. | DNQ | DNQ |  |  |  |  |  |  | 0 | - |
| 1992 | Fondmetal GR01 Fondmetal GR02 | Ford HB V8 | G |  Eric van de Poele |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | Kesk. | 10 | Kesk. |  |  |  | 0 | - |
Formula 1 -tulokset > Moottoritoimittajana

| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Minardi | Minardi M02 | Fondmetal RV10 V10 | B |  | AUS | BRA | SMR | GBR | ESP | EUR | MON | CAN | FRA | AUT | GER | HUN | BEL | ITA | USA | JPN | MAL | 0 | - |
| 2000 | Minardi | Minardi M02 | Fondmetal RV10 V10 | B | Marc Gené | 8 | Kesk. | Kesk. | 14 | 14 | Kesk. | Kesk. | 16 | 15 | 8 | Kesk. | 15 | 14 | 9 | 12 | Kesk. | Kesk. | 0 | - |
| 2000 | Minardi | Minardi M02 | Fondmetal RV10 V10 | B | Gastón Mazzacane | Kesk. | 10 | 13 | 15 | 15 | 8 | Kesk. | 12 | Kesk. | 12 | 11 | Kesk. | 17 | 10 | Kesk. | 15 | 13 | 0 | - |
HMS Felicity

| HMS Felicity |
| --- | --- |
 HMS Felicity

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Toronto Ship Building Company, Toronto
Kölinlasku:  22. syyskuuta 1943
Laskettu vesille:  19. tammikuuta 1944
Palveluskäyttöön:  10. elokuuta 1944
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1947
Loppuvaihe:  romutettu 1957
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 030 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  VTE: 2 400 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 4" (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 × Oerlikon 20 mm
HMS Felicity (viirinumero J369) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1944 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa. Aluksen piti olla alun perin Kanadan laivaston HMCS Coppercliff, mutta siitä luovuttiin jo ennen vesillelaskua ja siirrettiin Britannialle.
Valmistus

Alus tilattiin nimellä HMCS Coppercliff Torontosta Toronto Ship Building Companylta, missä köli laskettiin 22. syyskuuta 1943. Se laskettiin vesille 9. tammikuuta 1944 ja valmistui 10. elokuuta.
Palvelus

Alus myytiin 1947 kauppalaivastoon, jolloin se nimettiin M/S Fairfreeksi. Alus romutettiin 1957 Charlestownissa.
Fumiko Kaneko

Fumiko Kaneko vuonna 1925.
Fumiko Kaneko (jap. 金子 文子 Kaneko Fumiko, 25. tammikuuta 1903 Jokohama – 23. heinäkuuta 1926 Utsunomiya) oli japanilainen anarkisti ja nihilisti. Hänet tunnetaan erityisesti suunnitelmasta murhata Japanin tuleva keisari Hirohito ja muita keisariperheen jäseniä. Kaneko sai murhan suunnittelusta kuolemantuomion, joka kuitenkin muutettiin elinkautiseksi vankeudeksi. Tämän jälkeen Kaneko teki itsemurhan katsoessaan anarkistisen vakaumuksensa mukaisesti, ettei valtiolla ole oikeutta päättää hänen elämästään tai kuolemastaan.
Elämä

Kanekon isä oli samuraisukua ollut poliisietsivä Fumikazu Saeki ja äiti talonpojan tytär Kikuno Kaneko. Koska hänen vanhempansa eivät olleet naimisissa, Kaneko merkittiin väestörekisteriin vasta kahdeksanvuotiaana äitinsä sisarena. Vuonna 1912 Kaneko adoptoitiin Japanin miehittämään Koreaan, jossa hänen huoltajakseen tuli Saekin lapseton sisar. Koreassa Kaneko joutui elämään köyhyydessä ja todisti myös sukulaistensa ja muiden japanilaismiehittäjien alentavaa suhtautumista paikallisiin asukkaisiin. 16-vuotiaana Kaneko lähetettiin takaisin Japaniin, jossa hänen sukulaisensa yrittivät järjestää avioliittoa Kanekon sedän kanssa. Suunnitelma ei toteutunut, ja lopulta Kaneko muutti vuoden kuluttua Tokioon, jossa hän asui isosetänsä luona.
Kaneko työskenteli Tokiossa sanomalehtimyyjänä ja kävi samalla myös iltakoulua opiskellen muun muassa matematiikkaa ja englantia. Myydessään sanomalehtiä Kaneko tutustui Pelastusarmeijan vapaaehtoisiin sekä paikallisiin sosialisteihin, jotka jakoivat lehtiään kaduilla. Myöhemmin hän oli mukana molempien toiminnassa, mutta pettyi sekä kristittyjen että sosialistien ajatuksiin. Vuonna 1922 Kaneko tapasi iltakoulussa anarkismista ja nihilismistä kiinnostuneen opiskelijan ja tutustui hänen kauttaan Max Stirnerin, Mihail Artsybaševin ja Friedrich Nietzschen kaltaisten filosofien ajatuksiin. Samaan aikaan hän tutustui myös korealaiseen anarkistiin ja itsenäisyysaktivistiin Park Yoliin, jonka kanssa Kaneko ryhtyi julkaisemaan lehtiä. He perustivat myös vallankumouksellisen ryhmän, jonka toimintaperiaatteisiin kuului suora toiminta.
Syyskuussa 1923 tapahtuneen Suuren Kantōn maanjäristyksen jälkeen viranomaiset pidättivät lukuisia aktivisteja ja poliittisia vastustajiaan pelätessään heidän käyttävän katastrofin aiheuttamaa sekasortoa hyväkseen kapinan aloittamisessa. Pidätettyjen joukossa olivat muun muassa poliisin surmaamat anarkistit Noe Itō ja Sakae Ōsugi sekä Kaneko ja Park, jotka saivat pitkän oikeuskäsittelyn päätteeksi kuolemantuomiot. Heitä syytettiin muun muassa keisarillista perhettä vastaan suunnatun pommi-iskun suunnittelusta. Kaneko ja Park ehtivät vielä solmimaan avioliiton vain pari päivää ennen tuomion julistamista. Lopulta molemmat armahdettiin ja kuolemantuomiot muutettiin elinkautiseksi vankeudeksi. Park vapautui lopulta toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1945, mutta Kaneko teki itsemurhan vankilassa vuonna 1926. Hänen vankeusaikana kirjoittamansa muistelmat julkaistiin myöhemmin 1950-luvulla.
Muuta

Kanekon ja Parkin oikeuskäsittelyä kuvataan vuonna 2017 valmistuneessa korealaisessa elokuvassa Anarchist from Colony, jonka on ohjannut Lee Joon-ik.
Frigyes Pleszkán

Frigyes Pleszkán (1. heinäkuuta 1959 – 14. helmikuuta 2011 Csorna, Unkari) oli unkarilainen jazzpianisti.
Ura

Frigyes Pleszkán tuli tunnetuksi jo nuorena virtuoosimaisena jazzpianistina. Hän aloitti pianonsoiton opiskelun kahdeksanvuotiaana ja piti ensimmäisen konserttinsa yksitoistavuotiaana. Saman ikäisenä, joulukuussa 1970, Plezskán nauhoitti Oscar Petersonin trion radioidun esiintymisen Budapestissä. Pleszkán opiskeli korvakuulolta kappaleet ja pääsi näillä taidoillaan opiskelemaan Béla Bartók -musiikkiopistoon.
Pleszkánilla oli sooloesiintyminen 17-vuotiaana 1976 Pori Jazz -festivaaleilla, jossa häntä markkinoitiin "unkarilaisena pianon ihmelapsena". Joulukuussa 1978 hän tuli toiseksi Puolan Kaliszissa järjestetyssä kansainvälisessä jazzpianistikilpailussa (The III International Jazz Pianists Competition Mieczysław Kosz).
Pleszkán muutti 1980-luvun loppupuolella Länsi-Eurooppaan, jossa hän esiintyi pääasiassa ravintolapianistina. Hän palasi lyheksi aikaa Unkariin 1996, mutta muutti pian sen jälkeen takaisin ravintolamuusikoksi Sveitsiin.
Muuta

Frigyes Pleszkán teki vuonna 2011 itsemurhan Budapestissä 51-vuotiaana.
Yhtyeet

1978–1979: Lama-yhtyeen jäsen
1980-luvun alussa: The Pleszkán trio (Ferenc Gayer, kontrabasso ja Tamás Németh, rummut)
2005–2010: Pleszkán trio (Ferenc Gayer, kontrabasso ja Zoltán Horváth, rummut)
Levytykset

1985: Albumi Gonda Janosin ja John Richard Kruzan kanssa: Keyboard Music
1995: Sooloalbumi Fingerprints
1996: Sooloalbumi Second Step
1998: Sooloalbumi Pearls In Boogie Shell
1999: Sooloalbumi Magic Hands