Kemijoki (yritys)
Historia > 2000–2019

Vuonna 2002 Korkein hallinto-oikeus hylkäsi Kemijoki Oy:n Vuotokseen suunnitteleman suuren tekoaltaan rakennusluvan. Sen jälkeen pinta-alaltaan pienempää tekojärvihanketta suunniteltiin ensin Kemijoen monitoimialtaan ja 2010-luvulla Kemihaaran tulvasuojelualtaan nimellä.
Vuonna 2011 Kemijoki Oy selvitti Lapin liiton pyynnöstä, millaisilla tekoaltailla voitaisiin ehkäistä Kemijoen tulvia ja tuottaa sähköenergiaa. Yhtiö päätyi neljään erilaiseen vaihtoehtoon, joista kaksi on täysin uutta. Lapin liitto käytti selvitystä päättäessään tulvatorjuntaselvitysten jatkosta. Suomen luonnonsuojeluliitto piti hanketta lainvastaisena ja katsoi Natura-alueen purkamisen vaativan painavampia perusteluja.
Vuonna 2012 yhtiön vesivoimalaitoksista saatiin 5 037 gigawattituntia sähköenergiaa, mikä vastasi noin kolmannesta kotimaisella vesivoimalla tuotetusta sähköstä. Yhtiön liikevaihto oli 41 miljoonaa euroa ja sen tulos oli 11 miljoonaa euroa tappiollinen.
Vuonna 2013 Kemijoki Oy oli Suomen merkittävin vesivoiman tuottaja. Sen voimalaitosten kokonaisteho oli yli 1 100 MW. Vaikka Pohjolan Voima oli Kemijokea huomattavasti suurempi yhtiö, se tuotti sähköstään vesivoimalla vain noin viidesosan Kemijoki Oy:n tuotannosta. Elokuussa Lapin ELY-keskus kertoi perustavansa Kemijoki Oy:n omistamalle alueelle Kemihaaran soiden luonnonsuojelualueen. Yrityksen omistukseen jäävä alue oli suuruudeltaan 7 737 hehtaaria ja sille annettiin käyttörajoituksia, jotka koskivat soiden vesitalouden muuttamista, metsänhakkuuta ja rakentamista. Samoin elokuussa yrityksen uutena toimitusjohtajana aloitti Tuomas Timonen, kun hänen edeltäjänsä Aimo Takala eläkeikä lähestyi. Takala jatkoi Kemijoki-yhtiössä Timosen tukena vuoden 2014 loppuun asti. Timonen muutti yhtiön strategiaa vesivoiman tuottajasta vesivoimatuotannon tilaaja- ja asiantuntijaorganisaatioksi. Muutoksella tavoiteltiin 4–6 miljoonan euron vuosittaista säästöä. Uusi toimintamalli aiottiin toteuttaa seuraavien kahden vuoden kuluessa pääasiassa ulkoistuksina. Palveluntoimittajien palkkalistoille arvioitiin siirtyvän noin 120 henkeä, jolloin Kemijoki Oy:lle jäisi aiemman parinsadan sijasta 20–30 työntekijää. Joulukuussa 2013 Kemijoki Oy kertoi ulkoistavansa osan töistään. Caverionin palvelukseen päätettiin siirtää noin 80 työntekijää, taloushallinnon seitsemän työntekijää siirtyivät Administer Oy:lle.
Uusi toimintatapa otettiin käyttöön maaliskuussa 2014, jolloin työntekijöitä siirtyi Caverionin ja Administerin lisäksi Kemijoki Oy:n tytäryhtiö Kemijoki Aquatic Technology (KAT) Oy:n palvelukseen. Kumppanineuvotteluja käytiin myös IT-infrastruktuurin liiketoimintasiirroista. Uudessa toimintamallissa Kymijoen voimalaitosten paikalliskäytöstä, kunnossapidosta ja käytönvalvonnasta vastasi Stora Enso Publication Papers Oy, Lieksanjoen voimalaitosten paikalliskäytöstä ja kunnossapidosta Maintpartner Oy ja velvoite-, ympäristö- ja patoturvallisuustöistä Infrakat Oy.[lähde? ]
Joulukuussa 2015 Suomen luonnonsuojeluliitto ja vasemmistoliitto kritisoivat Vuotoksen uusia allassuunnitelmia. Kemijoki-konsernin liikevaihto oli 38,7 miljoonaa euroa ja taseen loppusumma oli 474,2 miljoonaa euroa. Koko osakepääoma oli 41,3 miljoonaa euroa.
Helmikuussa 2018 valtioneuvosto päätti torjua Natura 2000-alueelle suunnitellun tekojärven. Toisin kuin Lapin liitto, valtioneuvosto totesi, että Kemijärven ja Rovaniemen taajamien tulvasuojelu voidaan toteutettaa tulvapenkereillä ja keinoilla, jotka eivät heikennä Kemihaaran soiden luontoarvoja.
Vuonna 2019 Kemijoen Taivalkosken voimalaitoksella otettiin käyttöön hydraulinen Kalasydän-kalatie. Yhtiö tuotti 4 498 gigawattituntia sähköenergiaa.