stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Igor Novikov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Igor Novikov |  Igor Novikov |  Igor Novikov |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten nykyaikainen viisiottelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | Joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 | Joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Rooma 1960 | Joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Tokio 1964 | Henkilökohtainen kilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tukholma 1957 | Henkilökohtainen kilpailu |  |
|  Kultaa | Tukholma 1957 | Joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Aldershot 1958 | Henkilökohtainen kilpailu |  |
|  Kultaa | Aldershot 1958 | Joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Hershey 1959 | Henkilökohtainen kilpailu |  |
|  Kultaa | Hershey 1959 | Joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Moskova 1961 | Henkilökohtainen kilpailu |  |
|  Kultaa | Moskova 1961 | Joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | México 1962 | Joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Zürich 1955 | Joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | México 1962 | Henkilökohtainen kilpailu |  |
|  Hopeaa | Magglingen 1963 | Joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Leipzig 1965 | Henkilökohtainen kilpailu |  |
|  Hopeaa | Leipzig 1965 | Joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Magglingen 1963 | Henkilökohtainen kilpailu |  |
Igor Aleksandrovitš Novikov (ven. Игорь Александрович Новиков, arm. Իգոր Նովիկով; 19. lokakuuta 1929 Drezna – 30. elokuuta 2007 Pietari) oli Neuvostoliittoa edustanut nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja. Hän toimi vuosina 1988–1992 lajin kansainvälisen liiton presidenttinä. Seuratasolla Dinamo Jerevania edustaneen Novikovin lempinimi oli “Armenialainen tiikeri”.
Novikov osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 1952, jolloin hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa neljäs ja joukkuekilpailussa viides. Vuoden 1956 kisoissa Melbournessa hän sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa jälleen neljänneksi, mutta sai kultaa joukkuekilpailusta. Tätä ennen hän oli saanut ensimmäisen mitalinsa MM-kisoista oltuaan mukana maansa toiseksi sijoittuneessa joukkueessa vuoden 1955 kilpailuissa. Novikov lähti Rooman olympialaisiin 1960 henkilökohtaisen kilpailun selvänä ennakkosuosikkina, sillä hän oli voittanut maailmanmestaruuden sekä yksilö- että joukkuekilpailusta vuosina 1957–1959. Hän sijoittui kuitenkin vasta viidenneksi epäonnistuttuaan ratsastuksessa. Novikov voitti samoista kisoista hopeaa joukkuekilpailusta. Hän sai ainoan henkilökohtaisen olympiamitalinsa Tokion kisoista 1964, jolloin hän voitti hopeaa jääden 49 pisteen päähän kilpailun voittaneesta Ferenc Törökistä. Novikov oli samoissa kisoissa myös Neuvostoliiton kultaa voittaneessa joukkueessa. Hän voitti MM-kisoista kaiken kaikkiaan viisitoista mitalia, joista yhdeksän oli kultaisia, viisi hopeisia ja yksi pronssinen.
Novikov toimi uransa jälkeen valmentajana ja oli myös useissa urheiluun liittyvissä johtotehtävissä. Niistä ehkä tärkein oli nykyaikaisen viisiottelun kattojärjestö UIPM:n presidentin virka, jossa Novikov oli vuosina 1988–1992.
Hyväenteisten tähtien ritarikunta

Ritarikunnan risti
Hyväenteisten tähtien ritarikunta (kor. 대훈위 서성대수장) oli Korean keisarikunnassa jaettu ritarikunta, joka perustettiin 17. huhtikuuta 1900 keisari Gojongin käskystä. Sitä jaettiin tunnustuksena sellaisille siviileille ja sotilaille, jotka oli aiemmin palkittu luumukukan ritarikunnalla erinomaisesta palveluksesta.
Ritarikunnassa oli vain yksi luokka:
ritarikunnan nauha
K. V. L. Jalkanen

Kaarlo Väinö Lemmitty Jalkanen (3. maaliskuuta 1906 Jyväskylä – 4. marraskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra ja teologian tohtori. Hän oli Helsingin yliopiston teologian esikäsitteiden apulaisprofessori vuodesta 1949.
Jalkasen vanhemmat olivat filosofian tohtori, historiantutkija Kaarlo Jonatan Jalkanen ja Anni Helmi
Maria Blomstedt. Jalkanen pääsi ylioppilaaksi 1925 ja hän suoritti sacri ministerii -tutkinnon 1930. Hän valmistui sitten teologian kandidaatiksi 1946 ja teologian lisensiaatiksi  ja tohtoriksi 1948.
Jalkanen toimi Hämeenlinnassa kaupunki- ja maaseurakunnan papiston apulaisena 1930–1933, keskus- ja lääninvankilan pastorina 1934–1939, lääninsairaalan pastorina 1934–1939 sekä Mellilän kirkkoherrana vuodesta 1939 alkaen. Hänestä tuli Helsingin yliopiston teologian esikäsitteiden apulaisprofessori 1949.
Jalkanen on suomentanut kreikkalaista draamarunoutta.
Väinö Jalkanen oli naimisissa vuodesta 1935 Martta Mirjam Tepon kanssa.
Teoksia

Nimellä K. V. L. Jalkanen:
Luomisjärjestykset ja niiden rajat Raamatun valossa. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 30. Hämeenlinna 1930
Johanneksen ja Paavalin suhde yleiseen ilmoitukseen. Helsinki 1937
Hoosean avioliitto. Helsinki 1939
Karl Barth'in käsitys teologian tehtävästä 1, 1909-1924, Helsingin yliopiston väitöskirja. Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 47. Turku 1947
Suomennoksia

Euripides : Medeia ; Ifigeneia Auliissa ; suom. Otto Manninen, K. V. L. Jalkanen ; johdannon kirj. Päivö Oksala. Antiikin klassikot. wSOY 1966, 2. painos 1998
Jyskä

| Jyskä   66>  kaupunginosa |
| --- | --- |
 Jyskän Kivelä, Sievisenmäki
Kaupunki:  Jyväskylä
Suuralue:  Vaajakoski-Jyskä
Väkiluku:  4 262 (2020)
Postinumero(t):  40420
Jyskä on Jyväskylän 66. kaupunginosa. Sen asukasluku oli 4 262 vuoden 2020 lopulla. Alue sijaitsee Halssilan ja Vaajakosken kaupunginosien välissä noin viiden kilometrin päässä Jyväskylän keskustasta. Vuoteen 2008 Jyskä oli osa Jyväskylän maalaiskuntaa.
Jyväskylä–Pieksämäki-rata kulkee Jyskän halki. Jyskässä sijaitsi aikaisemmin rautatieseisake, mutta se poistettiin käytöstä vuonna 1983. Jyskän halki kulkee myös Jyväskylä–Vaajakoski-moottoritie.
Jyskän osa-alueita ovat ainakin Asmalampi, Jyskänrinne, Kivelä ja Tammirinne. Väinölä ja Sulunperä ovat nykyisessä virallisessa kaupunginosajaossa erillisiä kaupunginosia, vaikka niitä saatetaan joskus pitää Jyskän osa-alueina. Väinölässä sijaitsivat aiemmin Valmetin Jyskän tehtaat.
Tilastollisessa aluejaossa Jyskä kuuluu Vaajakosken kanssa Vaajakosken-Jyskän suuralueeseen. Virallisessa kaupunginosajaossa Jyskän ja Vaajakosken välinen raja menee suunnilleen Sulunperäntietä pitkin, kun taas pienaluejaossa raja kulkee hieman toisin jättäen Kotimäen alueen Jyskän puolelle.
Palvelut

Jyskän keskustassa sijaitsi vuoteen 2021 asti ostoskeskus, ”Jyskän ostari”. Ostari purettiin ja vuonna 2022 tilalle alettiin rakentamaan kerrostaloja. Samassa rakennuksessa olivat Jyskän nuorisotilat ja seurakunnan tilat. Aiemmin paikalla toimi myös kampaamo sekä neuvola, posti vuoteen 1997 saakka sekä vuoteen 2011 asti R-kioski. R-kioskin vieressä toiminut Siwa lopetti toimintansa vuonna 2017. Ostarissa sijaitsi myös pizza- ja kebabravintola, mutta sekin lopetti toimintansa 2018. Keväällä 2015 Jyskään avattiin Lidl.
Jyskässä sijaitsee myös Jyskän koulu, jossa on opetusta ensimmäisestä kuudenteen luokka-asteeseen. Vuonna 2026 jyskän koulla opetetaan vain 1-4 luokkaan ja koulu vaihtuu vaajakoskelle.
Kuvia

Kerrostaloja Tammirinteellä.
Pientaloja Olgantiellä.
Haapa-Heikintietä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jyskä Wikimedia Commonsissa
K. V. Elovaara
Julkaisuja

Nimellä K. V. Elovaara:
Evankelis-luterilaisen kirkkomme kaste. Hämeen kustannusliike, Hämeenlinna 1929
Lapseni rukous- ja kiitoskirja. Karisto 1930
Vanhan testamentin sotahurskaus: kenttäpappien neuvottelupäivillä Tuusulassa v. 1930 pidetty luento. Tekijä, Renko 1930
Rengon seurakunnan hautausmaan hautakirjoitukset ja muistomerkit vuonna 1931. Tekijä, Renko ja Karisto 1931  (Elovaara, K. V., "Rengon seurakunnan hautausmaan hautakirjoitukset ja muistomerkit vuonna 1931," DIGI - Yleisten kirjastojen digitoimaa aineistoa, viitattu 9. maaliskuuta 2024)
Jumalan silmä. Tekijä, Renko 1932
Mitä minä kirkossa näen ja kuulen?. Tekijä, Renko 1932
Puolustusvoimissamme tapahtuvan evankelis-luterilaisen kirkollisen työn saattaminen täydelliseen sopusointuun kirkkolaitoksemme kanssa. Kulmakirjakauppa, Hamina 1932
Taivaan enkeli. Tekijä, Renko 1932
Rengon seurakunnan omaisuus 31.12.1932. Rengon seurakunta, Hämeenlinna 1933
Kenttäsaarnoja. Tekijä, Renko 1937
Aiheesta muualla

Ensimmäisen kenttäpappikurssin 2.-15.8.1926 osanottajat ryhmäkuvassa Suojeluskuntain Päällystökoululla Tuusulassa, istumassa vasemmalta L. J. Heinonen, K. V. Elovaara, Ekman (Kiirunasta), majuri P. O. E. Sivén, Y .E. Kivenoja, Kaarlo Pentti (setien polvella), H. A. Järventaus, H. K. Sipilä, K. R. Immonen, P. B. Danielsson ja R. R. Ström (myöh. Saartio). Seisomassa vasemmalta P. Saarikoski, J. I. Hyvärinen, L. Homanen, A. Leinonen, T. V. K. Laitinen, H. Halmesmäki, S. Gerlander, K. Kallio, R. A. Hjelt, Th. G. A. af Björksten ja R. L. Tiivola. Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
International Foundation for Civil Liberties

International Foundation for Civil Liberties on Boris Berezovskin 25 miljoonan dollarin lahjoituksella joulukuussa 2000 perustettu säätiö, jonka tarkoituksena on ilmoituksensa mukaan tukea kansalaisoikeus- ja ihmisoikeusjärjestöjä Venäjällä, toimittajien tukemista ja suojelua, vähemmistöjen ja vankien oikeuksia.
Järjestön johtajana on toiminut Aleksander Goldfarb.
Järjestö myönsi 5 000–20 000 dollarin stipendejä Ukrainan parlamenttivaalien 2006 aikana vaalitarkkailuun ja äänestäjien valistamiseen vaalilain muutoksista
Aiheesta muualla

Boris Berezovsky (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ikaalisten Nouseva-Voima

Ikaalisten Nouseva-Voima on ikaalilainen suunnistuksen erikoisseura. Urheiluseura perustettiin Ikaalisten Riitialassa vuonna 1914 nimellä Voimistelu- ja Urheiluseura Nouseva Voima. Seura otti vuonna 1974 lajikseen suunnistuksen ja jatkoi Ikaalisten Urheilijoiden suunnistustoimintaa nimellä Ikaalisten Nouseva-Voima.
Jukolan viestissä ja Tiomilassa seura on sijoittunut useasti kolmen parhaan joukkoon voittamatta kuitenkaan kertaakaan.
Seura on tunnettu myös kilpailun järjestäjänä. Vuonna 1998 se järjesti yhdessä suunnistusseura Kyrös-Rastin kanssa Fin5-suunnistusviikon ja vuonna 2004 Kankaanpään Suunnistajien kanssa Jukolan viestin. Vuonna 2015 seura järjesti suunnistuksen keskimatkan SM-kilpailun. Lisäksi seura on järjestänyt vuosina 2008 sekä 2016 Suomen Suunnistusliiton nuorison lajitapahtuman Leimaus-leirin.
Seuraa ovat edustaneet muun muassa seuraavat suunnistajat:
Vladimir Aleksejev
Ari Anjala
Topi Anjala
Outi Borgenström
Terhi Holster
Mikhail Mamlejev
Marius Mazulis
Leena Mutka (o.s. Silvennoinen)
Simo Nurminen
Kimmo Rauhamäki
Jukka Mähönen

Jukka Tapio Mähönen (s. 21. syyskuuta 1963 Kiuruvesi) on suomalainen oikeustieteilijä, joka on toiminut Helsingin yliopiston ensimmäisenä osuuskuntaoikeuden professorina vuodesta 2019 alkaen ja Oslon yliopiston oikeustieteen professorina vuodesta 2015 alkaen. Aiemmin hän on toiminut Turun yliopiston siviilioikeuden professorina vuosina 2002–2016. Hän on myös oikeustaloustieteen dosentti Helsingin ja Itä-Suomen yliopistoissa.
Mähönen suoritti oikeustieteen kandidaatin tutkinnon 1988, ekonomin tutkinnon Turun kauppakokeakoulussa 1993, Master of Laws -tutkinnon Kalifornian yliopistossa Berkleyssä 1994, oikeustieteen lisensiaatin tutkinnon Turun yliopistossa 1995. Hän väitteli tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2001. Hän sai varatuomarin arvon vuonna 1991.
Mähösen tutkimuksen painopistealueita ovat osakeyhtiö-, osuuskunta-, kirjanpito- ja tilintarkastusoikeus, yritysoikeuden ja kirjanpidon suhde sekä oikeustaloustiede. Kaijus Ervastin vuonna 2011 tekemän tutkimuksen mukaan Mähönen oli suomalaisen oikeustieteen piirissä neljänneksi eniten viitattu suomalainen oikeustieteilijä. Mähönen on osallistunut lainvalmisteluun oikeusministeriössä virkamiehenä ja asiantuntijana, useiden ministeriöiden asettamissa työryhmissä sekä Euroopan komissiossa. Hän on myös toiminut valtion tilintarkastuslautakunnan puheenjohtajana, Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen puheenjohtajana ja Keskuskauppakamarin lunastuslautakunnan varapuheenjohtajana. Mähönen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2011.
Mähönen oli Liberaalipuolueen ehdokkaana vuoden 2023 eduskuntavaaleissa Helsingin vaalipiirissä. Hän kuvaili itseään poliittiselta kannaltaan ståhlbergilaiseksi liberaaliksi, oikeusvaltion kannattajaksi ja yksilönvapauksien puolustajaksi.
Julkaisuja

Tulo ja pääoma: Kirjanpidon merkitys osakeyhtiön sääntelyssä.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Edita, 2001.  ISBN 951-37-3511-7.
Kansainväliset tilinpäätösstandardit ja yhtiöoikeus.  Helsinki:  Edita, 2005.  ISBN 951-37-3929-5.
Mähönen, Jukka; Säiläkivi, Antti; Villa, Seppo: Osakeyhtiölaki käytännössä.  Helsinki:  WSOYpro, 2006.  ISBN 978-952-63-2807-2.
Mähönen, Jukka; Säiläkivi, Antti; Villa, Seppo: Osakeyhtiölaki pienyhtiössä.  Helsinki:  WSOYpro, 2007.  ISBN 978-951-0-30098-5.
Osakeyhtiön taloudellinen raportointi ja tilintarkastus.  Helsinki:  Edita, 2009.  ISBN 978-951-37-4943-9.
Mähönen, Jukka;  Villa, Seppo: Osakeyhtiö IV: Osakeyhtiö ja verotus.  Helsinki:  WSOY Pro, 2009.  ISBN 978-951-0-33834-6.
Yritysoikeuden perusteita.  Turku:  Turun yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta, 2011.  ISBN 978-951-29-4537-5.
Mähönen, Jukka;  Villa, Seppo: Osakeyhtiöoikeus käytännössä.  Helsinki:  Sanoma Pro, 2013.  ISBN 978-952-63-0439-7.
Mähönen, Jukka;  Villa, Seppo: Osakeyhtiö I: Yleiset opit.  (3. uudistettu painos (1. painos 2006))  Helsinki:  Talentum Media, 2015.  ISBN 978-952-14-2539-4.
Mähönen, Jukka;  Villa, Seppo: Osakeyhtiö III: Corporate Governance.  (3. uudistettu painos (1. painos 2006))  Helsinki:  Talentum Media, 2019.  ISBN 978-952-14-3363-4.
Mähönen, Jukka;  Villa, Seppo: Osakeyhtiö II: Pääomarakenne ja rahoitus.  (4. uudistettu painos (1. painos 2006))  Helsinki:  Alma Talent, 2020.  ISBN 978-952-14-4122-6.
Villa, Seppo (päätoim.); Airaksinen, Manne; Alén-Savikko, Anette; Bärlund, Johan; Jauhiainen, Jyrki; Kaisanlahti, Timo; Kanervo, Joel; Knuts, Mårten; Kuoppamäki, Petri; Kymäläinen, Seppo; Mähönen, Jukka; Pihlajarinne, Taina; Raitio, Juha; Viitanen, Klaus: Yritysoikeus.  Helsinki:  Alma Talent, 2020.  ISBN 978-952-14-4135-6.
Osuuskunta.  (3. uudistettu painos (1. painos 2006))  Helsinki:  Alma Talent, 2021.  ISBN 978-952-14-4124-0.
Kirjallisuutta

Rantasaari, Krista; Vahtera, Veikko: Yritys, kirjanpito, kestävyys: Juhlajulkaisu Jukka Mähönen.  Helsinki:  Alma Talent, 2023.  ISBN 978-952-14-4787-7.
Hilary Knight

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hilary Knight |  Hilary Knight |  Hilary Knight |  |
Maa:  Yhdysvallat
Naisten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Pyeongchang 2018 |  |  |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 |  |  |
|  Hopeaa | Sotši 2014 |  |  |
|  Hopeaa | Peking 2022 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kiina 2008 |  |  |
|  Kultaa | Suomi 2009 |  |  |
|  Kultaa | Sveitsi 2011 |  |  |
|  Kultaa | Kanada 2013 |  |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2015 |  |  |
|  Kultaa | Kanada 2016 |  |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2017 |  |  |
|  Kultaa | Suomi 2019 |  |  |
|  Kultaa | Kanada 2023 |  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2007 |  |  |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 2012 |  |  |
|  Hopeaa | Kanada 2021 |  |  |
|  Hopeaa | Tanska 2022 |  |  |
Hilary Knight (s. 12. heinäkuuta 1989 Palo Alto, Kalifornia) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on voittanut olympialaisissa yhden kultamitalin ja kolme hopeaa sekä MM-kilpailuissa yhdeksän kultaa ja neljä hopeaa. Seuratasolla hän on viimeksi edustanut CWHL-seura Les Canadiennes de Montréalia.
Knight on Yhdysvaltain maajoukkueessa voittanut olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 sekä saanut olympiahopeaa Vancouverissa 2010, Sotšissa 2014 ja Pekingissä 2022. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2008, 2009, 2011, 2013, 2015, 2016, 2017, 2019 ja 2023 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2007, 2012, 2021 ja 2022. Hänet valittiin kisojen tähdistökentälliseen olympialaisissa 2014 sekä MM-kilpailuissa 2011, 2015, 2016 ja 2019. Vuoden 2023 MM-kilpailuissa hän oli paras maalintekijä ja teki loppuottelussa kolme maalia Yhdysvaltojen voittaessa Kanadan maalein 6–3.
Knight edusti Wisconsinin yliopistoa vuosina 2007–2009 ja 2010–2012, Boston Bladesia vuosina 2012–2015 sekä Boston Pridea vuodesta 2015 ennen siirtymistään Les Canadiennes de Montréaliin.
Hilary Knightin serkku Chip Knight on alppihiihdossa kilpaillut kolmissa olympialaisissa.
Hopkaliitti

Hopkaliitti on hopean, koboltin, kuparin ja mangaanin oksidien seos, jota on käytetty kaasunaamarien suodattimissa. Hopkaliitti on katalyytti, joka kiihdyttää alhaisissakin lämpötiloissa myrkyllisen hiilimonoksidin hapettumista hiilidioksidiksi, joka on pieninä pitoisuuksina vaaratonta. Seos on nimetty keksijänsä, Kalifornian yliopiston professorin John Hopkinsin mukaan.
Hysen Memolla

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 3. heinäkuuta 1992 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Kavajë, Albania
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 187 cm
Seura
Seura: KPV
Pelinumero: 27
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2014 | Martina | 52 | (0) |
| 2014–2016 | Hellas Verona | 0 | (0) |
| 2014–2015 | → Martina (laina) | 27 | (0) |
| 2015–2016 | → Koper (laina) | 17 | (2) |
| 2016–2018 | Hajduk Split | 37 | (0) |
| 2018 | → Hajduk Split II | 3 | (0) |
| 2019 | Salernitana | 3 | (0) |
| 2019– | KPV | 1 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 140 | (3) |
Maajoukkue
| 2017– | Albania | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. elokuuta 2019.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. elokuuta 2019.
Hysen Memolla (s. 3. heinäkuuta 1992 Kavajë, Albania) on albanialais-italialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa KPV:tä. Pelipaikaltaan Memolla on vasen laitapuolustaja.
Tilastot

Tilastot kattavat aikuisten sarjaottelut. Päivitetty 22. elokuuta 2019.
| Kausi | Seura | Sarja | O | M |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011–2012 | Martina | Serie D | 20 | 0 |
| 2012–2013 | Martina | Lega Pro Seconda Divisione | 20 | 0 |
| 2013–2014 | Martina | Lega Pro Seconda Divisione | 12 | 0 |
| 2014–2015 | Martina | Lega Pro | 27 | 0 |
| 2015–2016 | Koper | Slovenian liiga | 17 | 2 |
| 2016–2017 | Hajduk Split | 1. HNL | 24 | 0 |
| 2017–2018 | Hajduk Split | 1. HNL | 13 | 0 |
| 2017–2018 | Hajduk Split II | 2. HNL | 1 | 0 |
| 2018–2019 | Hajduk Split II | 2. HNL | 2 | 0 |
| 2018–2019 | Salernitana | Serie B | 3 | 0 |
| 2019 | KPV | Veikkausliiga | 1 | 1 |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 140 | 3 |
Juuso Syrjä

| Juuso Syrjä |
| --- | --- |
 Juuso Syrjä Sorjosen kuvauksissa Liettuassa lokakuussa 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1975 (ikä 49) Tampere
Ammatti:  elokuvaohjaaja elokuvakäsikirjoittaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Juuso Syrjä (s. 12. heinäkuuta 1975 Tampere) on suomalainen elokuvaohjaaja.
Ura > Mainoselokuvat

Ensimmäisen mainoselokuvansa Syrjä ohjasi vuonna 1998, asiakkaana oli Orionin Multivita. Mainoselokuvia hän on sittemmin ohjannut yli 500 kappaletta niin Suomessa, kuin myös ulkomailla. Hän on ohjannut mainoselokuvia useille kansainvälisille tuotemerkeille, kuten McDonald’s, Bacardi, Finlandia Vodka, Nokia, Schweppes, Adidas, Snickers, Samsung ja Nokia Siemens Networks. Laajimman huomion Suomessa hänen mainoksistaan on saanut kohuttu ja lopulta sensuroitu kampanja SAK:lle, jossa Oiva Lohtanderin esittämä öykkärimäinen johtaja mässäili ruualla ja pilkkasi työläisiä, jotka eivät edes vaivaudu äänestämään. Syrjä on voittanut myös useita palkintoja, joista muun muassa 2010 Grand Prix-palkinnon  Tallinnan Kuldmuda-gaalassa kampanjastaan Eesti Energialle[lähde? ].
Syrjä on ohjannut viime vuosina erityisesti tabletop-filmejä eli ruoka- ja juomamainoksia. Syrjä on ollut kuvaamassa mainoselokuvia ja musiikkivideoita ympäri maailmaa, esimerkiksi Japanissa, Kuubassa, Brasiliassa, Kazakstanissa, Englannissa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa.[lähde? ]
Ura > Musiikkivideot

Syrjä on ohjannut useita menestyneitä ja kansainväliseen maineeseen nousseita musiikkivideoita muun muassa Darudelle ja Bomfunk Mc’s:lle. Hänet on palkittu muun muassa vuonna 2000 Suomen parhaasta musiikkivideosta (konemusiikin historian suurimpiin klassikoihin lukeutuvasta ja kaikkien aikojen menestyneimmästä suomalaisesta kappaleesta Daruden “Sandstorm”) Jyrki Video Awardsissa .  Vuonna 2001 Syrjä palkittiin samassa gaalassa vuoden parhaasta hip-hop-videosta Fintelligens featuring Petter & PeeWee “Stockholm-Helsinki”. Syrjän viimeisimpiä musiikkivideoita ovat Cheekille vuonna 2013 ohjattu ”Kuka Muu Muka”, sekä kaksi musiikkivideota Hongkongin suosituimpiin artisteihin kuuluvalle G.E.M:lle, jonka videot kuvattiin Los Angelesin alueella.[lähde? ]
Ura > Elokuvat

Vuonna 2011 valmistui Syrjän ohjaama animaatioelokuva Ella & Aleksi – Yllätyssynttärit .
Ura > Televisio-ohjelmat

Syrjä on ollut tekemässä myös useita televisio-ohjelmia, kuten Cook It Raw – Lapland ”Into the Wild” (2010) sekä Saran ja Meri-Tuulin Metropolit (2012)  . Cook It Raw  -dokumenttielokuvassa oli mukana maailman parhaita kokkeja, yhteensä 15 kokkia eri maista. Mukana olivat esimerkiksi Rene Redzepi (Noma, Copenhagen), Alex Atala (D.O.M., Sao Paolo), David Chang (Momofuku, Ko) ja Yoshiro Narisawa (Les Creations De Narisawa).[lähde? ]
Varsinainen läpimurto tapahtui suomalaisessa rikosdraamasarjassa Sorjonen. Syrjä on ainoana ohjaajana mukana kaikilla kolmella tuotantokaudella    ja hän toimii myös vuosina 2018-2019 kuvattavan kolmannen kauden pääohjaajana. Sorjosen esittäminen alkoi Yle TV1:llä syksyllä 2016. Sarjaa on luonnehdittu Suomen ensimmäiseksi nordic noir -sarjaksi.
Sorjonen voitti vuoden 2016 Kultainen Venla -gaalassa parhaan draamasarjan palkinnon . Lisäksi Ville Virtanen palkittiin sarjasta parhaan miesnäyttelijän palkinnolla , ja Anu Sinisalo parhaan naisnäyttelijän palkinnolla  .
Ura > Kansainvälinen tuotanto

Sorjonen-sarjan englanninkielinen nimi on Bordertown , ja se valittiin huhtikuussa 2016 ainoana pohjoismaisena tuotantona kahdentoista Cannesissa, MipTV-festivaaleilla esitettävän kansainvälisen draamasarjan joukkoon. Sarja oli esillä myös Pariisissa SerieMania-festivaaleilla. Saksassa sarja esitettiin SKY Deutschland -kanavalla ja Ranskassa CanalPlay-kanavalla. Myös yhdysvaltalainen videopalvelu Netflix osti Sorjosen ensimmäisen  ja toisen kauden esitysoikeudet. Sarjan toinen kausi nähdään Netflix-palvelussa 8. helmikuuta 2019 alkaen. Ensimmäinen tuotantokausi levisi merkittäviin maihin, kuten Yhdysvaltoihin, Kanadaan, Britanniaan, Norjaan, Ruotsiin ja Venäjälle. Sorjonen on tuottaja Matti Halosen mukaan myyty jo yli 180 maahan. Sorjosta pidetäänkin suomalaisten tv-sarjojen kansainvälinen uranuurtajana
Syrjä on työskennellyt ympäri maailmaa ja hänellä on edustuksia useilla markkinoilla. Los Angelesissa Syrjä on työskennellyt useissa tuotannoissa ohjaamassa muun muassa McDonaldsin mainoksia Kalifornian markkinoille. Tällä hetkellämilloin? Syrjä työskentelee Sorjosen 3 kauden parissa.
Valikoitu filmografia

Cook It Raw (2011)
Ella & Aleksi – Yllätyssynttärit (2011)
Sorjonen (2016–2019), 11 jaksoa tuotantokaudella 1, kuusi jaksoa kaudella 2, neljä jaksoa kaudella 3
Karalahti (2021)
Aiheesta muualla

Juuso Syrjän Vimeon portfoliosivu
Juuso Syrjä Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Juuso Syrjän Elonetissä
Juuso Syrjän haastattelu - Yle Areena
Juuso Syrjän haastattelu - Cinema Scandinavia / Bordertown (Arkistoitu – Internet Archive)
Juuso Syrjän haastattelu - Iltalehti / Ella ja Aleksi
Juuso Syrjän haastattelu - Heka / Sorjonen (Arkistoitu – Internet Archive)
Ella ja Aleksi - Yllätyssynttärit
Kaarle Emanuel I

| Kaarle Emanuel I |
| --- | --- |
 
Savoijin herttua
Valtakausi:  30. elokuuta 1580 – 26. heinäkuuta 1630
Edeltäjä:  Emanuel Filibert
Seuraaja:  Viktor Amedeus I

Syntynyt:  12. tammikuuta 1562 Rivoli, Savoijin herttuakunta
Kuollut:  26. heinäkuuta 1630 (68 vuotta) Savigliano, Savoijin herttuakunta
Puoliso:  Katariina Mikaela
Koko nimi:  Carlo Emanuele
Suku:  Savoiji
Isä:  Emanuel Filibert
Äiti:  Ranskan Margareeta
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Kaarle Emanuel I (ital. Carlo Emanuele, myös Emanuel Suuri; 12. tammikuuta 1562 – 26. heinäkuuta 1630) oli Savoijin herttua vuodesta 1580. Hän sai mainetta Savoijin valtaa ja asemaa vahvistaneena valtiomiehenä ja soturina.