stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Evan Ferguson
Maajoukkueura

Ferguson edusti Irlannin eri juniorimaajoukkueita vuosina 2018–2022. Englantilaisen äitinsä kautta Ferguson olisi halutessaan voinut edustaa maajoukkuetasolla myös Englantia.
Irlannin A-maajoukkueessa Ferguson teki ensiesiintymisensä 17. marraskuuta 2022 ystävyysottelussa Norjaa vastaan ja ensimmäisen maalinsa A-maajoukkueessa hän teki neljä kuukautta myöhemmin ystävyysottelussa Latviaa vastaan. Hän on pelannut 6. maaliskuuta 2025 mennessä 18 maaottelua, ja tehnyt neljä maalia.
Muuta

Fergusonin isä Barry Ferguson on entinen ammattilaisjalkapalloilija, joka pelasi urallaan muun muuassa Coventry Cityssä, Colchester Unitedissa, Shamrock Roversissa sekä Irlannin juniorimaajoukkueissa.
Peterborough Phantoms

| Peterborough Phantoms |
| --- | --- |

Perustettu:  2002
Kaupunki:   Peterborough
Kotiareena:  Planet Ice Peterborough
– kapasiteetti:  1500
Sarjataso:  NIHL
Värit:                
Päävalmentaja:   Slava Koulikov
Mestaruudet:  2 (2003, 2009)
Hopeaa:  2 (2004, 2005)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Peterborough Phantoms on englantilainen jääkiekkojoukkue Peterboroughin kaupungista. Vuonna 2002 perustettu joukkue pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National Ice Hockey Leaguessa. Sarjan joukkue on onnistunut voittamaan kertaalleen 2009.
Joukkue

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Kätisyys | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 |  | Hayden Lavigne | L | 2025 | Brampton, Ontario, Kanada |  |
| 50 |  | Luke Clark |  | 2025 |  |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 |  | Thomas Norton | R | 2025 | Nottingham, Englanti |  |
| 4 |  | Nojus Venskutonis | L | 2025 | Elektrėnai, Liettua |  |
| 11 |  | Scott Robson | R | 2025 | Beverley, Englanti |  |
| 23 |  | Bradley Bowering | L | 2025 | Peterborough, Englanti |  |
| 25 |  | Billy Thorpe | R | Laina | Peterborough, Englanti |  |
| 35 |  | Joseph Gretton | L | 2025 | Nottingham, Englanti |  |
| 37 |  | Mathew Saville |  | Juniori |  |  |
| 45 |  | Callum Buglass | L | 2026 | Cardiff, Wales |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Paikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 |  | Louie Kynaston |  | KH | 2027 |  |
| 13 |  | Connor Glossop | R | H | 2024 | Nottingham, Englanti |
| 15 |  | Nicholas Martin |  | KH / OLH | Juniori |  |
| 19 |  | Luke Ferrara (A) | R | VLH | 2026 | Peterborough, Englanti |
| 24 |  | Austin Mitchell-King | L | VLH | 2025 | Warwick, Englanti |
| 27 |  | Richard Hartmann |  | H | 2025 |  |
| 29 |  | Cameron Hough | L | H / P | 2025 | Uxbridge, Ontario, Kanada |
| 34 |  | Ralfs Circenis | L | H | 2024 | Riika, Latvia |
| 38 |  | Duncan Speirs | L | H / P | 2025 | Irvine, Skotlanti |
| 44 |  | Justin Dennison |  | H | Juniori |  |
| 62 |  | Janne Laakkonen | L | LH | 2025 | Kuopio, Suomi |
| 90 |  | Leo Markey |  | H | 2024 |  |
| 91 |  | Nathan Salem | L | H | 2026 | North Tyneside, Englanti |
| 92 |  | Barnabás Sári | L | H | 2025 | Budapest, Unkari |
| 95 |  | Jasper Foster | R | VLH | 2025 | Bidford, Englanti |
| 96 |  | Jarvis Hunt | R | KH | 2025 | Peterborough, Englanti |
|   |  | Kieran Gibbs |  | H | 2024 |  |
|   |  | Aiden-Jay Herring | L | H | Juniori | Peterborough, Englanti |
Smallville

| Smallville |
| --- | --- |

Tyyli:  Draama Seikkailu Toiminta Sci-fi
Kestoaika:  42 min
Luoja(t):  Miles Millar ja Alfred Gough
Perustuu:  Teräsmies Jerry Siegel
Pääosissa:  ks. Näyttelijät
Alkuperämaa:   Yhdysvallat   Kanada
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   The WB (2001–2006)  The CW (2006–)  MTV3  Subtv
Esitetty:  16. lokakuuta 2001 – 13. toukokuuta 2011
Tuotantokausia:  10
Jaksoja:  218
Tunnuskappale:  "Save Me" (es). Remy Zero
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):   Alfred Gough  Mike Millar  Michael Tollin  Brian Robbins  Joe Davola  Ken Horton  Greg Beeman  James Marshall  Kelly Souders  Brian Peterson  Tom Welling 
Säveltäjä(t):   Mark Snow  Louis Febre 
Tuotantoyhtiö(t):   Tollin/Robbins Productions  Millar Gough Ink  DC Comics  Warner Bros. Warner Bros. Television 
Levittäjä:   Warner Bros. Domestic Television Distribution 
Palkinnot
Voitetut:  Emmy (2002, 2006) Saturn (2002, 2005) ASCAP Award (2002) ASC Award (2002, 2006) Leo (2002, 2005, 2006, 2007)
Ehdokkuudet:  Emmy (2002, 2005, 2007) Saturn (2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007) Artios (2002) Golden Reel (2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007) Leo (2004, 2005, 2006, 2007) CSC Award (2003) Hugo (2004) Golden Satellite (2004) TP de Oro (2004) Young Artist (2004, 2007) ASC Award (2007)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Smallville on yhdysvaltalainen Warner Bros. -yhtiön televisiosarja, jota tehtiin kaikkiaan kymmenen tuotantokautta vuosina 2001–2011. Sarja seuraa nuoren Clark Kentin elämää kuvitteellisessa Smallvillen kaupungissa Kansasissa ennen kuin hänestä tulee Teräsmies.
Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 16. syyskuuta 2001 The WB -kanavalla. Suomessa sarjan esittäminen alkoi MTV3-kanavalla 20. lokakuuta 2002. Sarjaa kuvattiin pääasiassa Vancouverissa ja sen ympäristössä Kanadassa. Sarjan tunnusmusiikkina käytettiin Remy Zero -yhtyeen kappaletta ”Save Me”.
19. toukokuuta 2010 ilmoitettiin, että sarja päättyisi kymmenennen tuotantokauden jälkeen.
Juoni

Sarjan tarina alkaa vuodesta 1989 meteorimyrskystä, joka runtelee Smallvillen kaupunkia. Tämä jättää pysyviä jälkiä kaupunkiin. Meteorimyrskyssä maahan iskeytyy avaruusalus ja pieni supervoimia omaava poika, jonka Jonathan ja Martha Kent adoptoivat ja nimeävät Clark Kentiksi. Clarkin on välillä vaikea hallita yliluonnollisia kykyjään, mutta supervoimat auttavat pelastamaan ihmisiä. Ajan mittaan hänen voimansa kasvavat ja hän oppii suurimman osan kryptonilaisista kyvyistään. Kun Kentit löysivät Clarkin, hän oli tuolloin noin nelivuotias. Kentit adoptoivat Clarkin ja onnistuivat salaaman pojan todellisen syntyperän muulta maailmalta Lionel Luthorin avulla.
Teini-iässä Clark saa tietää olevansa peräisin Krypton-planeetalta. Lisäksi hänelle selviää, että hänen kotiplaneettansa on tuhoutunut, ja että hänen alkuperäinen nimensä on Kal-El, ja hän on Kryptonilla kuolleiden Jor-Elin ja Laran poika.
Clark on pikkupojasta lähtien ollut rakastunut naapurin tyttöön Lana Langiin, ja he ovatkin ystävystyneet ajan myötä. He ovat myös käyneet treffeillä ja seurustelleet jonkin aikaa. Clarkin mieltä painaa kuitenkin hänen velvollisuutensa, jotka tulevat hänen voimiensa myötä.
Hän ei uskallakaan kertoa Lanalle totuutta itsestään, koska pelkää menettävänsä tytön lopullisesti. Clark ei myöskään tunnu huomaavan, että hänen paras ystävänsä Chloe Sullivan on rakastunut häneen. Chloekaan ei halua vaarantaa ystävyyttään Clarkiin kertomalla todellisista tunteistaan.
Clark pelasti tulevan Teräsmiehen vihollisen Lex Luthorin kuolemalta, kun Lex ajoi 100 kilometrin tuntinopeudella sillalta alas jokeen. Sitä ennen Lex Luthor törmäsi Clarkiin, joka ei vahingoittunut onnettomuudessa. Tuosta hetkestä lähtien Clark ja Lex ovat olleet ystäviä. Clark kuittaa aina onnen piikkiin Lexin kyselyt tilanteista, joista Clark tuntuu aina selviytyvän, vaikka tavallinen ihminen kuolisi vastaavanlaisissa tilanteissa. Tämä pitääkin yllä Lexin pakkomielteistä mielenkiintoa selvittää, kuka Clark oikeasti on...
Tuotantokaudet ja vastaanotto

Smallvillestä on ilmestynyt kymmenen tuotantokautta.
Smallvillen ensimmäisen kauden aloitusjakso rikkoi ennätyksiä, kun yli 8,4 miljoonaa katsojaa katsoi sitä yhdysvaltalaiselta The WB -televisiokanavalta.
| Tuotantokausi | Tuotantokausi alkoi | Tuotantokausi loppui | Esitetty televisiossa | Sijoitus # | Katsojia (miljoonaa) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. tuotantokausi | 16. lokakuuta 2001 | 21. toukokuuta 2002 | 2001–2002 | 115 | 5.9 |
| 2. tuotantokausi | 24. syyskuuta 2002 | 20. toukokuuta 2003 | 2002–2003 | 113 | 6.3 |
| 3. tuotantokausi | 1. lokakuuta 2003 | 19. toukokuuta 2004 | 2003–2004 | 141 | 4.96 |
| 4. tuotantokausi | 22. syyskuuta 2004 | 18. toukokuuta 2005 | 2004–2005 | 124 | 4.4 |
| 5. tuotantokausi | 29. syyskuuta 2005 | 11. toukokuuta 2006 | 2005–2006 | 117 | 4.7 |
| 6. tuotantokausi | 28. syyskuuta 2006 | 17. toukokuuta 2007 | 2006–2007 | 125 | 4.1 |
| 7. tuotantokausi | 27. syyskuuta 2007 | 15. toukokuuta 2008 | 2007–2008 | 175 | 3.77 |
| 8. tuotantokausi | 18. syyskuuta 2008 | 14. toukokuuta 2009 | 2008–2009 | 152 | 3.74 |
| 9. tuotantokausi | 25. syyskuuta 2009 | 14. toukokuuta 2010 | 2009–2010 | 129 | 2.38 |
| 10. tuotantokausi | 24. syyskuuta 2010 | 13. toukokuuta 2011 | 2010–2011 | 202 | 3.19 |
DVD-julkaisut

Sarjan kaudet 1-8 on julkaistu DVD-bokseina alueilla 1, 2 & 4. DVD julkaisut sisältävät mm. kommentteja sarjan tekijöiltä ja näyttelijöiltä sekä poistettuja jaksoja ja -kohtauksia.
| Tuotantokausi | Julkaisupäivät> Alue 1 | Julkaisupäivät> Alue 2 | Julkaisupäivät> Alue 4 |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 23. syyskuuta 2003 | 13. lokakuuta 2003 | 3. joulukuuta 2003 |
| 2 | 18. toukokuuta 2004 | 17. syyskuuta 2004 | 1. tammikuuta 2005 |
| 3 | 16. marraskuuta 2004 | 18. huhtikuuta 2005 | 13. heinäkuuta 2005 |
| 4 | 13. syyskuuta 2005 | 10. lokakuuta 2005 | 11. marraskuuta 2006 |
| 5 | 12. syyskuuta 2006 | 28. elokuuta 2006 | 4. huhtikuuta 2007 |
| 6 | 18. syyskuuta 2007 | 22. lokakuuta 2007 | 5. joulukuuta 2008 |
| 7 | 9. syyskuuta 2008 | 13. lokakuuta 2008 | 3. maaliskuuta 2009 |
| 8 | 25. elokuuta 2009 | 12. lokakuuta 2009 | 30. maaliskuuta 2010 |
| 9 | 7. syyskuuta 2010 | 25. lokakuuta 2010 | 22. kesäkuuta 2011 |
| 10 |  | 17. lokakuuta 2011 |  |
| The Complete Series | syksy 2011 | 17. lokakuuta 2011 |  |
Smallville-lehdet

Titan magazines julkaisee Official Smallville Magazine -lehteä, joka on virallinen kuukausittain ilmestyvä lehti. Ensimmäinen lehti ilmestyi 28. syyskuuta 2004. Sama lehti voi löytyä eri kansikuvilla.
Smallvillestä on ilmestynyt myös sarjakuvia, mutta vain englanniksi.
Supervoimat

Sarjan alussa Clark ei ole tietoinen, että hän on oikeasti kotoisin toiselta planeetalta, eikä hänellä ole vielä kaikkia Teräsmiehen tuttuja kykyjä – aluksi hänen kykyjään ovat oikeastaan vain nopeus ja fyysinen voima. Sarjan kuluessa hän oppii uusia kykyjä ja monet niistä (kuten myös vanhoista) kehittyvät erittäin voimakkaiksi ja hän oppii myös hallitsemaan niitä taitavasti.
Heikkoudet > Kryptoniitit

Vihreä kryptoniitti on kryptoniiteistä haitallisinta Clarkille, sillä jos hän on vihreän kryptoniitin läheisyydessä hänen voimansa heikkenevät. Siksi hänen on päästävä pois kryptoniitin läheisyydestä mahdollisimman pian tai hän voi kuolla. Vihreä kryptoniitti onkin ainoa keino, jolla Teräsmiehen voisi surmata. Vihreän kryptoniitin tiedetään myös olleen syynä Smallvillessa tapahtuviin outoihin asioihin.
Punaisella kryptoniitilla on taas toisenlainen vaikutus Clarkiin: hänen persoonallisuutensa muuttuu kapinoivaksi ja ilkeäksi, mutta vain väliaikaisesti, sillä päästyään pois punaisen kryptoniitin läheisyydestä hän on taas oma itsensä. Punainen kryptoniitti tappaa vihreän kryptoniitin tapaan kryptonilaiset ainoastaan pidemmällä aikavälillä.
Musta kryptoniitti on alun perin vihreä, mutta sitä on kuumennettu niin korkeilla tasoilla, että vihreä on muuttunut mustaksi ja saanut toisenlaiset vaikutukset. Jos musta kryptoniitti on ihmisen tai kryptonilaisen lähellä, on sillä vaikutuksena se että henkilön persoonallisuus voi kirjaimellisesti jakautua kahdeksi eri henkilöksi, tai niin sanotusti saada alter egon. Mustalla kryptoniitilla on kuitenkin isommat vaikutukset ihmisiin kuin kryptonilaisiin.
Hopeakryptoniitti muuttaa Clarkin mielialaa punaisen tavoin, mutta tekee Clarkin ainoastaan vainoharhaiseksi. Kyseessä ei ollut oikea kryptoniitti.
Sininen kryptoniitti on Kryptonista peräisin olevaa mineraalia, joka riistää tilapäisesti kryptonilaisen voimat (muistuttaen näin sarjakuvissa esiintyvää kultaista kryptoniittia, joka toisin vie voimat lopullisesti) Sininen kryptoniitti ei voi tappaa Clarkia, mutta tikarina, se voi tappaa hetkellisesti, kunnes tikari otetaan pois. Se on kuolettavaa Bizarrolle koska se toimii häneen päinvastoin kuin kryptonilaisiin eli siitä tuleva energia on liikaa Bizarron keholle.
Kultainen kryptoniitti vie kryptonilaisen voimat pysyvästi, kuten sarjakuvissakin.
Metaihmiset

Smallvillessä on itse Clark Kentin lisäksi monia muita metaihmisiä joista jotkut ovat Clarkin ystäviä ja jotkut vihollisia. Metaihmiset ovat saaneet voimansa meteorimyrskystä tai tulleet maapallolle jo synnynnäisinä supervoimineen. Yleensä metaihmiset syntyvät vasta heidän ensiesiintymisessään vaikka he ovat saaneet voimansa sarjakuvissa eri tilanteissa.
Näyttelijät

| Näyttelijä | Roolihahmo |
| --- | --- |
Tom Welling: Clark Kent
Kristin Kreuk: Lana Lang
Michael Rosenbaum: Alexander ”Lex” Luthor
Allison Mack: Chloe Sullivan
Annette O’Toole: Martha Kent
John Schneider: Jonathan Kent
Sam Jones III: Pete Ross
Eric Johnson: Whitney Fordman
John Glover: Lionel Luthor
Jensen Ackles: Jason Teague
Erica Durance: Lois Lane
Aaron Ashmore: Henry James ”Jimmy” Olsen
Justin Hartley: Oliver Queen
Laura Vandervoort: Kara Zor-El
Cassidy Freeman: Tess Mercer
Sam Witwer: Davis Bloome
Callum Blue: Majuri Zod
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (englanniksi)
Smallville-Fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Smallville
| --- | --- |
Päähenkilöt:  Clark Kent  Lana Lang  Lex Luthor  Chloe Sullivan  Lionel Luthor  Lois Lane  Jimmy Olsen  Kara Zor-El  Jonathan ja Martha Kent 
Tuotantokaudet:  1.  2.  3.  4.  5.  6.  7.  8.  9.  10. 
Näyttelijät:  Tom Welling  Kristin Kreuk  Michael Rosenbaum  Allison Mack  Sam Jones III  Annette O'Toole   John Schneider 
Muuta:  Luthor-yhtiö  Kryptoniitti  Chloe Chronicles 
Luettelot: Luettelo metaihmisistä
| n k DC Comicsin näytellyt televisiosarjat |
| --- | --- |
Esityksessä:  The Flash (2014–)  Legends of Tomorrow (2016–)  Titans (2018–)  Doom Patrol (2019–)  Pennyworth (2019–)  Batwoman (2019–)  Stargirl (2020–)  Superman & Lois (2021–)  Sweet Tooth (2021–)  Peacemaker (2022–) 
Lopetetut:  Adventures of Superman (1952–1958)  Batman (1966–1968)  Shazam! (1974–1977)  The Secrets of Isis (1974–1977)  Wonder Woman (1975–1979)  Superboy (1988–1992)  Swamp Thing (1990–1993)  Flash (1990–1991)  Human Target (1992)  Teräsmieheni (1993–1997)  Smallville (2001–2011)  Batmanin tytär (2002–2003)  Arrow (2012–2020)  Gotham (2014–2019)  Constantine (2014–2015)  iZombie (2015–2019)  Supergirl (2015–2021)  Lucifer (2016–2021)  Preacher (2016–2019)  Powerless (2017)  Black Lightning (2018–2021)  Krypton (2018–2019)  Swamp Thing (2019)  Watchmen (2019)  Y: The Last Man (2021) 
Tulevat:  The Sandman (2022)
Steve Sailer

Steve Sailer
Steve Sailer (s. 1958/9) on yhdysvaltalainen kolumnisti, esseisti ja rotubiologian kannattaja. Hän on saavuttanut suosiota valkoisen ylivallan kannattajien keskuudessa.
Sailer on kotoisin Kaliforniasta. Hän aloitti uransa toimittajana National Review -lehdessä, jossa hän erikoistui tiedejournalismiin. Hän sai huomiota genetiikan ja evoluutioteorian käyttämisellä biologisia rotueroja koskevien väitteiden perusteluina. Sailer kirjoitti National Reviewiin vuoteen 1997 saakka. Hän popularisoi ilmauksen “ihmisen biodiversiteetti” (“human biodiversity”, HBD), josta myöhemmin tuli alt-right-piirien suosima. Vaikka jotkut akateemisessa maailmassa ovat tukeneet Sailerin näkökulmia, hänen kriitikkonsa ovat pitäneet hänen näkemyksiään näennäistieteellisinä ja joskus eugeenisina.
Sailer ehdotti vuonna 2000 strategiaa, jonka mukaan republikaanien tulisi voittaa valkoisten työläisten äänet maahanmuuttoasioilla. Republikaanit torjuivat ajatuksen. Ehdotus on kuitenkin herättänyt myöhemmin huomiota, kun Donald Trump menestyi pitkälti tuomalla republikaaneille valkoisia työläisäänestäjiä Keskilännestä. Sailer väitti laajalti huomioidussa kirjoituksessaan, että Hurrikaani Katrinaa (2005) seuranneet levottomuudet kertoivat afroamerikkalaisten luontaisesta arvostelukyvyttömyydestä muihin ryhmiin verrattuna. Hän väitti afroamerikkalaisten tarvitsevan tiukempaa moraalista ohjausta yhteiskunnan taholta.
Sailer perusti eugeniikkaan keskittyvän Human Biodiversity Instituten. Hän on kirjoittanut kolumneja The American Conservativeen ja ollut säännöllinen kirjoittaja maahanmuuttajavastaisella VDARE-sivustolla. Sailerin kirjoituksia on julkaissut äärioikeistolainen kustantamo Passage Press. Sailer julkaisi vuonna 2024 antologian Noticing, jonka yhdessä esseessä hän muun muassa väittää, että Afrikan voimakas väestönkasvu johtuu “alkukantaisesta afrikkalaisesta hedelmällisyyskultista”.
Häikiönniemi

Häikiönniemi on kylä entisen Ylikiimingin kunnan pohjoisosassa, nykyisen Oulun kaupunkiin kuuluvan Joloksen kaupunginosan alueella Pohjois-Pohjanmaalla valtatien 20 läheisyydessä. Noin 25 kilometriä Ylikiimingin taajaman pohjoispuolella Arkalan koillispuolella sijaitseva hajanainen kylä koostuu useista erillisistä taloryhmistä. Kylä kuuluu Pohjoiskulman koulupiiriin.
Mike Bäck

| Mike Bäck> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Mike Anton  Sebastian Bäck
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1999 (ikä 25)
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  kirjailija, muusikko, tubettaja (ennen (nykyään harrastus))
Sukulaiset:  Roni Bäck (veli)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Mike Back
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2021–
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  kitara, basso, rummut
Palkinnot
 Vuoden tähtilupaus (Tubecon 2017) 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mike Anton Sebastian Bäck (s. 21. kesäkuuta 1999) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija, muusikko ja  tubettaja.
Ura > Tubettajana

Bäck loi YouTube-kanavansa 17. maaliskuuta 2016 nimellä ”Miklu YT” ja sai tubettamisensa alkuvaiheilla apua isoveljeltään Roni Bäckiltä. Elokuussa 2016 hän vaihtoi kanavansa nimen Mikluksi.
Bäck voitti Tubeconissa Vuoden tähtilupaus -palkinnon vuonna 2017. Bäck perusti vuonna 2019 myös englanninkielisen kanavan.
Bäck julkaisi 25. tammikuuta 2021 videon, jolla hän kertoi lopettavansa tubettamisen kokonaan. Hänen pääkanavallaan Youtubessa oli tuolloin lähes 300 000 tilaajaa. 21. marraskuuta 2023 Bäck julkaisi videon, jossa kertoo voivansa paremmin ja että alkaisi tubettamaan harrastuksena ja tekevänsä videoita, kun siltä tuntuu.
Ura > Televisiossa

Bäck on kilpaillut kaksi kertaa Haluatko miljonääriksi? -ohjelmassa yhdessä veljensä Roni Bäckin kanssa. Hän on myös vieraillut useassa televisio-ohjelmassa, kuten Possessa ja Huomenta Suomessa. Bäck oli osallistujana Kultaisella Venlalla palkitussa Metsähaaste-sarjassa vuonna 2018.
Ura > Kirjailijana

Bäck on kirjoittanut kolme kirjaa taiteilijanimellä Miklu: Paras kirja ikinä, Kaikkien aikojen kirja ja Universumin paras kirja ja yhden kirjan omalla nimellään: Maailman mahtavin kirja. Hän kirjoitti ja kuvitti kirjansa itse. Bäck äänestettiin syyskuussa 2021 Lasten ja nuorten säätiön organisoiman Read Hour -palkinnon saajaksi.
Ura > Muusikkona

Bäck julkaisi artistinimellä Mike Back esikoissinglensä ”Bad On Purpose” tammikuussa 2021. Hänen toinen singlensä ”Eyeslie” julkaistiin toukokuussa 2021. Huhtikuussa 2022 hän julkaisi singlen ”Other Side”, toukokuussa singlen ”Alchemy” ja joulukuussa singlen ”Holding On”. 2023 marraskuun lopulla hän julkaisi singlen ”Savior”.
Yksityiselämä

Bäck valmistui ylioppilaaksi Munkkiniemen yhteiskoulun lukiosta vuonna 2018. Hänen vanhempansa ovat ammatiltaan lääkäreitä. Hänen pitkäaikainen kumppaninsa Sara Haapakoski teki myös aiemmin Youtube-sisältöä.
Filmografia

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jakso(t) |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Metsähaaste | Itsenään | Kausi 2 |
| 2018 | Posse | Itsenään | kausi 5 jakso 1 |
| 2019 | Haluatko miljonääriksi? | Itsenään | Kaksi jaksoa |
Diskografia

| Kappale | Vierailija | Vuosi |
| --- | --- | --- |
| Bad On Purpose |  | 2021 |
| Eyeslie |  | 2021 |
| Other Side | LOLA | 2022 |
| Alchemy |  | 2022 |
| Forever |  | 2022 |
| Holding on |  | 2022 |
| Savior |  | 2023 |
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Vuosi | Palkintogaala | Kategoria | Tulos | Vastaanottajat | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | Lasten ja nuorten säätiö | Read Hour | Voitto |  |  |
Aiheesta muualla

Mike Bäckin kanava Youtubessa
Rooman palo

Rooman palo, Hubert Robertin maalaus (1785).
Rooman palo (lat. magnum incendium Romae) oli tulipalo tai tuhopoltto, joka tapahtui Roomassa vuonna 64 jaa. Se oli kahdeksan päivää kestänyt suurpalo, jonka on suuruudessaan arvioitu koskettavan jokaista Rooman asukasta. Palosta hyötyi eniten keisari Nero, jota monet historioitsijat pitivät palon sytyttäjänä. Kristittyjen vainot alkoivat ja levisivät Roomassa, kun Nero syytti kristittyjä tuhopoltosta.
Rooma palaa

Tulipalo syttyi 19. heinäkuuta 64 Circus maximuksen Palatium- ja Caelius-kukkuloihin rajoittuvan osan kauppapuodeissa, joissa oli tulenarkaa tavaraa. Sieltä tuli levisi nopeasti muualle kaupunkiin tuhoten kaiken, mikä sen eteen sattui. Tulipalo riehui kaupungissa aluksi viisi päivää tuhoten asuinkortteleita ja temppeleitä. Välillä sammuttuaan se syttyi vielä uudestaan entistä tuhoavampana ja riehui vielä kolme päivää.
Lopullisten tuhojen määrää on vaikea arvioida, mutta antiikin historiankirjoittajista Tacitus kirjoittaa, että kaupungin neljästätoista kaupunginosasta kolme tuhoutui täysin, seitsemän vaurioitui ja vain neljä säilyi täysin vahingoittumattomana. Sata vuotta Tacituksen jälkeen syntynyt Dion Kassios arvioi kaupungista tuhoutuneen jopa kaksi kolmasosaa.
Tacituksen mukaan kukaan ei uskaltanut taistella paloa vastaan. Uhkailevat miesjoukot estivät sammutustyöt, ja toiset jopa heittelivät soihtuja, huutaen että he toimivat määräysten mukaan. He ehkä halusivat ryöstellä vapaammin, tai heille oli todella annettu käskyjä, Tacitus toteaa.
Tulipalon sytyttäjä ja hyötyjä

Kun kaupungin asukkaat toipuivat järkytyksestään, alettiin vaatia päitä vadille. Asukkailla ei ollut epäilystäkään siitä, etteikö tulipalo olisi ollut tahallaan sytytetty. Pääepäiltynä oli itse keisari Nero. Tacitus kirjoittaa, ettei Nero ollut palon syttymishetkellä pääkaupungissa, vaan syntymäkaupungissaan, Antiumissa (nyk. Anzio), josta on noin 50 kilometriä Roomaan. Tacitus kirjoittaa myös, että Nero saapui Roomaan vasta kun liekit lähestyivät hänen juuri valmistunutta palatsiaan, Domus transitoriaa. Tacitus ei suoraan väitä, että Nero olisi ollut palon takana, mutta mainitsee, että juuri Nero oli tapahtumasta eniten hyötynyt henkilö. Suetonius ja Dion ovat varmoja keisarin syyllisyydestä paloon.
Keisaria todennäköisesti syytettiin palosta vain sen jälkeen tapahtuneiden pakkolunastuksien takia. Palon jälkeen Nero pakkolunasti laajoja alueita itselleen Rooman keskustasta, rakentaakseen itselleen suuremman ja vielä mahtavamman palatsin, Domus aurean. Syytöksiin liittyy myös tarina keisarista soittamassa lyyraa liekkien keskellä ja laulamassa laulua Troijan tuhosta.
Ihmisapu, keisarin lahjoitukset tai jumalien lepyttely eivät tukahduttaneet ikäviä puheita, joiden mukaan tulipalo oli tahallisesti sytytetty. Lopettaakseen nämä puheet Nero teki syntipukeiksi kansan kristityksi nimittämät henkilöt ja rankaisi heitä valikoiduin kidutuksin. Tuohon aikaan Roomassa kristinuskoa ei  vielä eritelty omaksi uskonnokseen, vaan eräänlaiseksi juutalaisuuden alalahkoksi. Kristittyjä pidettiin taikauskoisena lahkona, joka omilla uskonkäytänteillään uhmasi roomalaista yhteiskuntajärjestystä. Jo ilmassa olleiden ennakkoluulojen takia ei ollut vaikea lietsoa lisää vihamielisyyttä kristittyjä vastaan ja näin syyttää heitä kaupunkia kohdanneesta katastrofista.
Palon merkitys ja Neron maine

Tulipalon tekee historiallisesti merkittäväksi se, että tulipalon yhteydessä (Tacitus) mainitsee kristityt ensimmäisen kerran roomalaisessa historiankirjoituksessa. Kristittyjen vainojen katsotaan usein alkaneen tulipaloa seuranneista väkivallanteoista.
Tulipalo oli merkittävä myös Neron jälkimaineen kannalta. Monet muistavat historian mustamaalaaman keisarin vieläkin mielipuolena, joka poltti kaupunkinsa.