stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lufthansan lento 540
Miehistö

Lennon 540 miehistö vaihdettiin välilaskun yhteydessä Nairobissa, missä koneeseen nousi levännyt miehistö. Koneen kapteenina Nairobista Johannesburgiin toimi 53-vuotias toisen maailmansodan veteraani Christian Krack, joka oli ollut Lufthansan palveluksessa 17 vuoden ajan. Hänellä oli lentokokemusta 10 464 tuntia, josta 747-koneilla noin 1 600 tuntia. Perämieheksi tuli 35-vuotias Hans-Joachim Schacke, joka ennen uraansa Lufthansalla oli ollut hävittäjälentäjänä Saksan ilmavoimissa. Hänen 3 418 lentotunnin kokemuksestaan yli 2 000 oli tullut 747-koneilla. Lentoinsinöörinä oli 50-vuotias Rudi Gustav Hahn, jolla lentokokemusta oli yli 13 000 tuntia. Matkustamohenkilökuntaan kuuluivat 13 lentoemäntää ja avustava lentoemäntä, jonka tehtävä oli huolehtia lennolla matkustaneista lapsista. Hän oli miehistöstä ainoa, joka oli mukana koko matkalla Frankfurtista Johannesburgiin.
Tapahtumat

Lennon 540 ensimmäisellä osuudella Frankfurtista Nairobiin oli mukana 170 matkustajaa. Hieman alle kahdeksan tunnin lennon jälkeen kone laskeutui Nairobiin kello 6.57. Koneesta poistui 31 matkustajaa, muiden muassa delegaatio saksalaisia poliitikkoja. Lennolla Nairobista Johannesburgiin jatkoi 140 matkustajaa, joiden joukossa oli seitsemän vapaalipuilla matkustanutta Lufthansan työntekijää. Koneeseen tankattiin välilaskun aikana 42 700 litraa kerosiinia. Miehistö sai luvan käynnistää moottorit kello 7.42.
Koneen rullatessa kiitotielle 24 miehistö kävi läpi lentoonlähtöä edeltävät tarkastuslistat. Päästyään kiitotielle lento 540 aloitti lähtökiidon 7.54. Koska kone oli puolityhjä, lentoonlähtö suoritettiin vähennetyllä teholla moottoreiden säästämiseksi. Kone nousi ilmaan 2 500 metrin lähtökiidon jälkeen, mutta heti lentoonlähdön jälkeen kone alkoi täristä epätavallisesti eikä miehistö saanut kunnolla nostettua koneen korkeutta. He arvelivat ensin tärinän johtuvan moottoriviasta, mutta moottorit toimivat normaalisti. Toinen mahdollinen syy oli epätasapainoon joutunut laskutelineen pyörä, ja miehistö nostikin laskutelineet. Konetta ohjannut perämies Schacke vähensi koneen kohtauskulmaa, jotta se ei alkaisi menettää nopeuttaan.
Kone lensi edelleen vain 30 metrin korkeudella, kun lähestyvästä sakkauksesta varoittava koneen ohjaimia täristävä järjestelmä aktivoitui. Kone alkoi menettää korkeuttaan, ja matalan lentokorkeuden vuoksi onnettomuus oli väistämätön. Perämies veti moottorien tehovivut tyhjäkäyntiasentoon ja ehti todeta muille lentäjille onnettomuuden tapahtuvan ennen kuin kone osui maahan. Kone oli 33 sekuntia kestäneen lennon aikana kulkenut 1 120 metriä kiitotien päästä eteenpäin, eivätkä miehistön nostamat laskutelineet olleet vielä ehtineet yläasentoon koneen jo syöksyessä maahan.
Osuma maahan irrotti rungon takaosan ja vasemman puolen moottorit. Koneen liukuessa maata pitkin sen vasen siipi särkyi, ja polttoainesäiliöistä vuotanut kerosiini aiheutti suuren tulipalon. Kone pysähtyi lopulta 454 metrin päähän ensimmäisestä osumakohdasta. Onnettomuuden nähneet lennonjohtajat hälyttivät paikalle välittömästi apua. Pelastus- ja sammutustöihin osallistuivat pelastuslaitos, poliisi ja armeija. Kolme minuuttia onnettomuuden jälkeen tuli poltti puhki polttoainesäiliön. Sitä seuranneet kaksi suurta räjähdystä tekivät uhrien pelastamisesta mahdotonta, ja koneessa vielä olleet selviytyjät jäivät loukkuun ja kuolivat.
Kaikkiaan onnettomuudessa kuoli 54 matkustajaa, neljä lentoemäntää ja avustava lentoemäntä. Eloon jääneistä 98 ihmisestä 55 loukkaantui, moni heistä vakavasti, ja yli 20 joutui sairaalahoitoon. Kaikki kolme lentäjää sen sijaan selvisivät onnettomuudesta vähin vammoin.
Tutkinta ja onnettomuuden syyt

Onnettomuuden tutkinnasta vastasi Itä-Afrikan yhteisön onnettomuustutkintavirasto. Jo onnettomuuspäivän iltapäivänä Saksasta lennätettiin Nairobiin 80 asiantuntijaa Lufthansalta, Saksan keskusrikospoliisista ja ilmailuvirastosta avustamaan tutkinnassa. Onnettomuuden välitön syy selvisi tutkijoille pian heidän saavuttuaan onnettomuuspaikalle, sillä suurilta osin ehjänä säilyneen oikean siiven etureunasolakot olivat suljettuina, vaikka niiden olisi lentoonlähdössä tullut olla auki. Ne tarjosivat hitailla nopeuksilla lennettäessä lisää nostovoimaa, ja korkealla sijainneessa Nairobissa ja kuumissa olosuhteissa siiven tuottama noste ei ilman solakoita riittänyt turvalliseen lentonlähtöön.
Solakoiden avaamiseen tarvittiin moottorien tuottamaa paineilmaa. Lennon 540 solakoiden ja laskusiivekkeiden valitsimet olivat oikeissa asennoissa lentoonlähtöä varten, mutta moottoreiden vuotoilmalla solakoiden järjestelmän paineistavat venttiilit olivat kiinni. Siitä huolimatta ohjaamon ääninauhurin tallentamissa keskusteluissa kuului, että lentoinsinööri Hahn vastasi venttiilien olevan auki, kun perämies kysyi niiden asentoa osana lähtöä edeltävää tarkastuslistaa. Heinäkuussa 1976 valmistuneen tutkinnan tuloksena onnettomuuden todennäköiseksi syyksi todettiinkin miehistön virhe, jonka seurauksena kone lähti lentoon vailla riittävää nostovoimaa. Tämä aiheutti osittaisen sakkaustilan, jota miehistö ei ehtinyt tunnistaa ja korjata käytettävissä olleessa lyhyessä ajassa. Onnettomuuden syntyyn vaikuttaneita tekijöitä olivat lisäksi solakoiden väärästä asennosta varoittavan järjestelmän puuttuminen ja tarkastuslistojen puutteellinen läpikäynti.
Seuraukset

Tutkinnan tuloksena tutkintalautakunta esitti kahdeksan turvallisuussuositusta. Ne koskivat pääasiassa varoitusjärjestelmien lisäämistä sen varalta, että lentoonlähtöä yritetään ilman etureunasolakoita, sekä solakoiden paineilmajärjestelmän vikojen varalta. Vuosina 1972–1974 oli tapahtunut yhdeksän vastaavan kaltaista tilannetta, joissa 747-kone oli lähtenyt lentoon ilman solakoita, mutta kaikilla aiemmilla kerroilla lentäjät olivat saaneet estettyä sakkauksen. BOAC ja KLM olivat asentaneet 747-koneisiinsa järjestelmän, joka varoitti miehistöä, mikäli he yrittivät lähteä lentoon ilman solakoita. Lennon 540 onnettomuuden jälkeen tämä varoitusjärjestelmä asennettiin kaikkiin 747-koneisiin. Lautakunta suositteli myös uusien, monikanavaisten lentoarvotallentimien käyttämistä.
Lufthansa irtisanoi onnettomuuden jälkeen kapteeni Krackin ja lentoinsinööri Hahnin. He haastoivat Lufthansan oikeuteen, ja talvella 1975–1976 Hessenin osavaltion työtuomioistuimessa käydyn oikeudenkäynnin jälkeen päätös kumottiin. Krack ja Hahn siirrettiin sen sijaan varhaiseläkkeelle. Perämies Schacke jatkoi Lufthansan palveluksessa, ja hänet ylennettiin myöhemmin kapteeniksi.
Lentoinsinööri Hahn asetettiin onnettomuustutkinnan ja erinäisten kuulemisten jälkeen syytteeseen kuolemantuottamuksesta, sillä hänen virheensä vuotoilmaventtiilin kanssa katsottiin aiheuttaneen onnettomuuden ja johtaneen uhrien kuolemaan. Syyttäjä vaati hänelle kahdeksan kuukauden vankeustuomiota. Oikeudenkäynti päättyi 20. marraskuuta 1981, onnettomuuden seitsenvuotispäivänä. Kaikista syytteistä luovuttiin, sillä oikeus katsoi mahdolliseksi, että Hahn oli todella avannut venttiilit asianmukaisesti, mutta solakot eivät teknisen vian vuoksi olleet auenneet. Lisäksi oikeus piti mahdollisena, että kapteeni ja perämies olisivat toisenlaisilla toimilla voineet estää onnettomuuden synnyn.
Kun Lufthansa hankki 2010-luvulla uusia Boeing 747-8I -koneita, ne rekisteröitiin samoille tunnuksille kuin yhtiön alkuperäiset 747-100- ja 747-200-koneet. Lennon 540 onnettomuuskoneen rekisteritunnus, D-ABYB, jätettiin kuitenkin väliin kunnianosoituksena onnettomuuden uhreille.
Luettelo YK:n pakkausnumeroista 1401–1500

Alla on esitetty YK:n asettamat kemikaalien sekä teollisten valmisteiden pakkaus- ja kuljetusmerkinnät aineille, joiden YK-numerot ovat 1401-1500.
Aiheesta muualla

ADR:n vaarallisten aineiden lista, viitattu 20.5.2015.
YK:n vaarallisten aineiden lista vuodelta 2015, viitattu 20.5.2015.
YK:n vaarallisten aineiden lista vuodelta 2013, viitattu 20.5.2015.
Käännös suomeksi
M10

M10 voi tarkoittaa seuraavia asioita:
M10, Venäjän päävaltatie Moskova-Pietari-Suomen raja
M10 Wolverine, panssarintorjuntavaunu
Messier 10, tähtijoukko Käärmeenkantajan tähdistössä
Olivetti M10, 1980-luvulla valmistettu kannettava tietokone.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”M10”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luumukanaa

| Luumukanaa> Poulet aux prunes |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Marjane Satrapi
Kieli:  ranska
Genre:  sarjakuvaromaani
Julkaistu:  lokakuu 2004
Sivumäärä:  88
ISBN:  2-84414-159-5
Suomennos
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  2008
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Luumukanaa on iranilais-ranskalaisen sarjakuvataiteilija Marjane Satrapin toinen suomennettu sarjakuvaromaani. Vuonna 2004 ilmestynyt ranskankielinen alkuteos Poulet aux prunes sai ensimmäisen palkinnon Angoulêmen sarjakuvafestivaaleilla.
Tositapahtumiin pohjautuvassa sarjakuvassa on monitasoinen Satrapin sukulaisiin liittyvä juoni. Juonirungon muodostaa kertomus Nasser Ali Khan -nimisen nerokkaan muusikon viimeisistä päivistä Teheranissa vuoden 1958 marraskuussa. Pahasti masentunut mies odottaa huoneessaan kuolemaa saapuvaksi. Kertomus haarautuu toisaalta Nasser Ali Khanin nuoruuteen ja toisaalta hänen lastensa vaiheisiin 1970 - 1990-luvuilla.
Suomennoksen julkaisi Like Kustannus vuonna 2008.
M102

Messierin luettelon kohde 102
M102 (haupitsi), yhdysvaltalainen 105 mm haupitsi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”M102”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luettelo YK:n pakkausnumeroista 1801–1900

Alla on esitetty YK:n asettamat kemikaalien sekä teollisten valmisteiden pakkaus- ja kuljetusmerkinnät aineille, joiden YK-numerot ovat 1801–1900.
Aiheesta muualla

ADR:n vaarallisten aineiden lista, viitattu 29.4.2015.
YK:n vaarallisten aineiden lista vuodelta 2015, viitattu 29.4.2015.
YK:n vaarallisten aineiden lista vuodelta 2013, viitattu 29.4.2015.
Käännös suomeksi
Ma Rainey

Ma Rainey vuonna 1917.
Gertrude Malissa ”Ma” Rainey (o.s. Pridgett, 26. huhtikuuta 1886 Columbus, Georgia  – 22. joulukuuta 1939 Rome, Georgia) oli yhdysvaltalainen blueslaulaja, joka tunnettiin ”bluesin äitinä”. Vaikka Rainey ei ollut ensimmäinen bluesmusiikkia nauhoittanut laulaja, historioitsijat pitävät häntä yhtenä varhaisimmista blueslaulajista. Tehdessään ensimmäisen nauhoituksensa vuonna 1923 hän oli jo laulanut bluesia yleisölle yli 20 vuoden ajan. Hänen musiikkinsa on vaikuttanut lukuisiin myöhempiin blues-, country- ja rock and roll -laulajiin. Hänet valittiin vuonna 1983 Blues Foundationin Hall of Fameen ja vuonna 1990 Rock and Roll Hall of Fameen.
Elämä

Gertrude Pridgett syntyi 26. huhtikuuta 1886 Columbusissa, Georgiassa. Hänen molemmat vanhempansa olivat laulajia. Hän lauloi ammatikseen jo teini-iässä esiintyen minstrel- ja vaudeville-näytöksissä. Nimen ”Ma” (engl. äiti) Rainey hän otti vuonna 1904 mennessään naimisiin musiikkimanageri William ”Pa” (engl. isä) Raineyn kanssa. Kaksikko esiintyi pitkään yhdessä eri puolilla Yhdysvaltojen eteläosaa nimellä ”Rainey and Rainey, the Assassinators of the Blues” (”Rainey ja Rainey, bluesin salamurhaajat”). Rabbit Foot Minstrel -ryhmässä esiintyessään hän tutustui Bessie Smithiin. Rainey vaikutti paljon nuoreen Smithiin, josta tuli myöhemmin suosittu blueslaulaja ja joka tunnettiin lisänimellä ”bluesin keisarinna.” Myöhemmin Rainey esiintyi muissa teltoissa kiertelevissä minstrel-ryhmissä kuten Tolliver’s Circusissa ja Musical Extravaganzassa.
Rainey nauhoitti Paramount Records -levy-yhtiölle yli sata kappaletta vuosina 1923–1928. Hänen yhtyeissään esiintyi bluesin ja jazzin huippunimiä, mukaan lukien Louis Armstrong, Fletcher Henderson, Coleman Hawkins, Buster Bailey ja Lovie Austin. Raineyn nauhoituksia kappaleista C. C. Rider, Bo-Weavil Blues ja Ma Rainey’s Black Bottom pidetään bluesmusiikin klassikoina.
Raineyn suosio oli huipussaan 1920-luvun loppupuolella, ja 1930-luvulle tultaessa bluesyleisön kiinnostus naislaulajia kohtaan alkoi vähentyä. 1930-luvun lama vaikeutti myös osaltaan yleisön saamista konsertteihin. Rainey lopetti esiintymisen vuonna 1933 ja palasi kotikaupunkiinsa. Hän rakensi säästämillään rahoilla kaksi teatteria Romen kaupunkiin Georgiaan. Rainey kuoli sydänkohtaukseen 22. joulukuuta 1939.
Aiheesta muualla

Tina Gianoulis: Rainey, Gertrude (”Ma”) Glbtq.com. Arkistoitu 14.3.2013. Viitattu 18.3.2011. (englanniksi)
Matthew Murray: Ma Rainey’s Black Bottom Talkinbroadway.com. (englanniksi)
”Ma” Rainey Oracle ThinkQuest. Arkistoitu 23.10.2011. Viitattu 18.3.2011. (englanniksi)
Lämmönsiirtymiskerroin

Lämmönsiirtymiskerroin (tunnus h tai α) kuvaa, miten paljon tehoa siirtyy pinta-alaa kohti, kun pinnan ja väliaineen välillä on tietty lämpötilaero. Lämpötilaero on tässä väliaineen ja pinnan (esimerkiksi lämpöpatterin) lämpötilojen ero. Mitä suurempi kerroin on, sitä paremmin lämpö siirtyy. SI-järjestelmän mukaisesti lämmönsiirtymiskertoimen yksikkö on wattia kelviniä ja neliömetriä kohti eli W/(K•m²).
Lämmönläpäisykerroin

Lämmönläpäisykerroin eli U-arvo, aiemmin k-arvo, (tunnus k tai U) on lämpövirran tiheys, joka jatkuvuustilassa läpäisee rakennusosan, kun lämpötilaero rakennusosan eri puolilla olevien ympäristöjen välillä on yksikön suuruinen. Lämmönläpäisykerroin on määritelty Suomen rakentamismääräyskokoelmassa osassa C3. Lämmönläpäisykerroin kuvaa, miten paljon tehoa tarvitaan pinta-alaa kohti, jotta saavutettaisiin tietty lämpötilaero eristerakenteen yli. Lämpötilaero on tässä seinämän erottamien väliaineiden välisten lämpötilojen ero.
Lämmönläpäisykerroin k on lämpötehon P suhde lämpötilaeroon ΔT ja pinta-alaan A:
Rakennustekniikassa lämmönläpäisykertoimen tarkoituksena on kuvata rakennuksen eri rakennusosien lämmöneristyskykyä. Mitä pienempi U-arvo, sitä parempi lämmöneristys. SI-järjestelmän mukaisesti lämmönläpäisykertoimen yksikkö on watti kelviniä ja neliömetriä kohti eli W/(K·m²).
Esimerkkejä rakennuksen U-arvoista:
| U-arvot | RakMk:n enimmäisarvo 2007-2009 | Normitalo, tyypillinen 2005 | Matalaenergiatalo, 2007 arvio | RakMk:n enimmäisarvo 2010 alkaen |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Ulkoseinä (pl. hirsiseinä) | 0,24 | 0,21 | 0,18 | 0,17 |
| Yläpohja | 0,15 | 0,15 | 0,12 | 0,09 |
| Maanvarainen alapohja | 0,24 | 0,20 | 0,15 | 0,16 |
| Ikkunat | 1,4 | 1,5 | 1,0 | 1,0 |
| Ovet | 1,4 | 1,5 | 0,8 | 1,0 |
Enimmäisarvot eri rakenneosille määritetään Suomen rakentamismääräyskokoelman osan C3 kohdasta 3.2. Määräykset kiristyivät vuoden 2010 alusta.
Ládonas (järvi)

| Ládonas Λάδωνας |
| --- | --- |
 Ládonas-järvi.
Valtiot:  Kreikka
Paikkakunta:  Gortynía, Arkadia, Peloponnesosos
Koordinaatit:  37°46′N, 22°01′E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Ládonas
Mittaustietoja
Pituus:  15 km
Leveys:  1,5 km
Pinta-ala:  0,8 – 4 km²
Tilavuus:  0,049 km³
 fiLádonas 
Ládonas (kreik. Λάδωνας, eli (Τεχνητή) Λίμνη Λάδωνα, (Technití) Límni Ládona, Ládonasin tekojärvi) on tekojärvi Peloponnesoksen niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsee Gortynían kunnassa Arkadian alueyksikössä, ja se on muodostettu patoamalla Ládonas-joki. Järven pinta-ala vaihtelee noin 0,8–4,0 neliökilometrin välillä.
Ládonas-järveä.
Tekojärvi muodostettiin vuonna 1955 rakentamalla pato Pídimaan. Pato sijaitsee 420 metrin korkeudella merenpinnasta laskettuna ja sen korkeus on 58 metriä. Padon rakennutti italialainen yritys osana Italian sotakorvauksia Kreikalle. Järven pituus on noin 15 kilometriä ja suurin syvyys lähellä patoa 30–50 metriä. Sen tilavuus on noin 49 miljoonaa kuutiometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ládonas Wikimedia Commonsissa
Ma Rainey’s Black Bottom

| Ma Rainey’s Black Bottom |
| --- | --- |

Ohjaaja:  George C. Wolfe
Käsikirjoittaja:  Ruben Santiago-Hudson
Perustuu:  August Wilsonin näytelmään Ma Rainey’s Black Bottom
Tuottaja:   Denzel Washington  Todd Black  Dany Wolf 
Säveltäjä:  Branford Marsalis
Kuvaaja:  Tobias A. Schliessler
Leikkaaja:  Andrew Mondshein
Pääosat:   Chadwick Boseman  Viola Davis  Glynn Turman  Colman Domingo  Michael Potts 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Escape Artists
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:   2020-11-2525. marraskuuta 2020 (Yhdysvallat)  
Kesto:  94 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  20–22,5 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ma Rainey’s Black Bottom on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut George C. Wolfe. Se perustuu August Wilsonin samannimiseen näytelmään vuodelta 1982. Elokuva kertoo ”bluesin äitinä” tunnetun Ma Raineyn ja hänen yhtyeensä myrskyisästä äänityssessiosta 1920-luvun Chicagossa. Ma Raineyta elokuvassa näyttelee Viola Davis, ja hänen yhtyeensä omapäistä trumpetistia Levee Greenia esittää Chadwick Boseman viimeiseksi jääneessä roolissaan. Boseman kuoli elokuussa 2020 elokuvan jälkituotantovaiheessa, ja elokuva on omistettu hänen muistolleen.
Ma Rainey’s Black Bottom sai rajallisen teatterilevityksen Yhdysvalloissa 25. marraskuuta 2020, ja se julkaistiin Netflixissä 18. joulukuuta. Kriitikot ylistivät Davisin ja Bosemanin näyttelijäsuorituksia sekä elokuvan puvustusta ja lavastusta. Elokuva sai viisi Oscar-ehdokkuutta, muun muassa parhaasta miespääosasta ja naispääosasta, ja lopulta palkittiin kahdella Oscarilla: parhaasta puvustuksesta sekä parhaasta maskeerauksesta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Chadwick Boseman  | … |  Levee Green   |
|  Viola Davis  | … |  Ma Rainey   |
|  Glynn Turman  | … |  Toledo   |
|  Colman Domingo  | … |  Cutler   |
|  Michael Potts  | … |  Slow Drag   |
Vastaanotto

Helsingin Sanomien kriitikko Harri Uusitorppa antoi elokuvalle neljä tähteä viidestä, ja ylisti Chadwick Bosemanin ja etenkin Viola Davisin roolisuorituksia. Uusitorppa analysoi, että elokuva kertoo näennäisesti äänityssessiosta, mutta pohjimmiltaan kyse on paljon muustakin, kuten ”arvosta ja arvottomuudesta, vallasta ja valtasuhteista sekä kulttuurisesta riistosta ja rakenteellisesta rasismista”. Kriitikko Juho Typpö puolestaan valitsi Ma Rainey's Black Bottomin yhdeksi vuoden 2020 kymmenestä parhaasta elokuvasta. Elokuva on hänen mukaansa ”painava kuvaus rasismista ja valta-asetelmista, mutta aivan erityisesti näyttelijöiden taidonnäyte”.
Mack Horton

| Mackenzie Horton |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1996 Malvern, Australia
Kansalaisuus:   Australia
Uran tiedot
Lempinimi:  Mack, Mack the Knife
Pituus:  190 cm
Laji:  Uinti
Valmentaja:  Craig Jackson
| Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Miesten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 2016 | 400 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 4 × 200 m vapaauinti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Gwangju 2019 | 4 × 200 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Budapest 2017 | 400 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Gwangju 2019 | 400 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Budapest 2022 | 4 × 200 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Kazan 2015 | 800 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Budapest 2017 | 1 500 m vapaauinti |  |
| MM-kilpailut (25 m rata)  | MM-kilpailut (25 m rata)  | MM-kilpailut (25 m rata)  |  |
|  Hopeaa | Melbourne 2022 | 4 × 200 m vapaauinti |  |
| Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  | Kansainyhteisön kisat  |  |
|  Kultaa | Gold Coast 2018 | 400 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Gold Coast 2018 | 4 × 200 m vapaauinti |  |
|  Kultaa | Birmingham 2022 | 4 × 200 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Glasgow 2014 | 1 500 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Gold Coast 2018 | 200 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Gold Coast 2018 | 1 500 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Birmingham 2022 | 400 m vapaauinti |  |
| Tyynenmeren-mestaruuskilpailut  | Tyynenmeren-mestaruuskilpailut  | Tyynenmeren-mestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | Gold Coast 2014 | 800 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Tokio 2018 | 400 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Gold Coast 2014 | 1 500 m vapaauinti |  |
|  Pronssia | Gold Coast 2014 | 4 × 200 m vapaauinti |  |
Mackenzie "Mack" Horton (s. 1996 Malvern, Australia) on australialainen vapaauintiin keskittyvä kilpauimari, joka on voittanut olympiakultaa ja maailmanmestaruusmitaleja. Hän on pituudeltaan 190 cm ja painaa 88 kg.
Ura

Mack Horton saavutti vuoden 2013 nuorten uinnin MM-kisoissa Dubaissa, Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa, viisi kultaa ja yhtä monta nuorten maailmanennätystä.
Hän voitti ensimmäisen maailmanmestaruuskilpailumitalinsa vuonna 2015 Kazanissa, Venäjällä järjestetyissä uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa uituaan pronssille 800 metrin vapaauinnissa.
Vuotta myöhemmin Rio de Janeiron kesäolympialaisissa hän voitti olympiakultaa 400 metrin vapaauinnissa ajalla 3.41,55. Hän kilpaili myös 1 500 metrin vapaauinnissa, jossa oli viides, ja 4x200 metrin vapaauintiviestissä, jossa Australia sijoittui neljänneksi.
Horton saavutti Budapestin MM-kilpailuissa 2017 hopeaa 400 metrin ja pronssia 1 500 metrin vapaauinnissa. Gwangjun MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti kultaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja hopeaa 400 metrin vapaauinnissa.
Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Horton oli mukana Australian 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka voitti pronssia. Hän tosin ui vain lajin alkuerissä. Budapestin MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Saman vuoden Melbournen lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sai hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä.
Horton on saavuttanut mitaleja myös Kansainyhteisön kisoissa ja Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa.
Manfred Rommel

Manfred Rommel 4.9.2004.
Manfred Rommel (24. joulukuuta 1928 – 7. marraskuuta 2013) oli ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa taistelleen sotamarsalkka Erwin Rommelin ainoa poika. Hän toimi 1974–1996 Stuttgartin pormestarina ja sittemmin muun muassa ulkopoliittisena neuvonantajana ja kolumnistina. Ennen poliitikoksi ryhtymistään hän opiskeli lakia. Hän edusti Saksan kristillisdemokraattista puoluetta CDU:ta.
Lákka Soulíou

| Lákka Soulíou Λάκκα Σουλίου |
| --- | --- |
 Lákka Soulíoun Élafoksen kylää.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Lákka Soulíou
 Koordinaatit: 39°24′N, 20°47′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Epeiros jaLänsi-Makedonia
Alue:  Epeiros
Alueyksikkö:  Ioánnina
Kunta:  Dodóni
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  180303
Väkiluku (2011):  2 405
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Suuntanumero(t):  26540
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lákka Soulíou (kreik. Λάκκα Σουλίου; virallisesti Δημοτική Ενότητα Λάκκας Σουλίου, Dimotikí Enótita Lákkas Soulíou) on yksi Dodónin kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Ioánninan alueyksikössä Epeiroksen alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 2 405 (vuonna 2011).
Lákka Soulíoun kunnallisyksikkö käsittää Dodónin kunnan eteläosan. Sen suurin asutus on Romanóksen kylä. Kunnallisyksikön lisänimi viittaa naapurina olevaan Soúlin kuntaan. Lákka Soulíou oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Sen vanha nimi oli Dervízianan kunta (Δήμος Δερβιζιάνων, Dímos Derviziánon) vuodesta 1997. Vuonna 2003 sen nimeksi tuli Lákka Soulíoun kunta. Vuoden 2011 alussa kunta yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Dodónin kuntaan yhdessä Ágios Dimítrioksen ja Séllesin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.