stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Urheiluvuosi 2004
Miekkailu

Ateenan olympialaisissa kilpailtiin kuudessa henkilökohtaisessa ja neljässä joukkuelajissa. Naisten säilämiekkailu oli ensi kertaa ohjelmassa mutta naisten floretin joukkuekilpailu oli jätetty ohjelmasta pois. Italian florettimiekkailijoista Valentina Vezzali voitti uransa neljännen olympiakullan ja hopealle sijoittunut, aiemmin neljä kultaa voittanut Giovanna Trillini saavutti uransa seitsemännen olympiamitalin. Yhdysvaltain Mariel Zagunisista tuli naisten säilän ensimmäinen olympiavoittaja. Ranska ja Italia voittivat kolme kultamitalia. Kaikkiaan mitaleille ylsi kymmenen maata.
Moottoripyöräily

RR-ajon maailmanmestaruuden voittivat Italian Andrea Dovizioso (125 ksm), Espanjan Daniel Pedrosa (250 ksm) sekä neljäntenä peräkkäisenä vuonna Italian Valentino Rossi (MotoGP).
Motocrossin maailmanmestareiksi ajoivat Belgian Stefan Everts (MX1), Uuden-Seelannin Ben Townley (MX2) ja Ranskan Yves Demaria (MX3).
Trialin maailmanmestaruuden voitti Japanin Takahisa Fujinami.
Enduron maailmanmestarit olivat Australian Stefan Merriman (Enduro 1) sekä suomalaiset Juha Salminen (Enduro 2) ja Samuli Aro (Enduro 3). Kuuden päivän ajon eli joukkuemaailmanmestaruuden voitti Suomi.
Speedwayn maailmanmestaruuden voitti Australian Jason Crump, jääspeedwayn maailmanmestaruuden Venäjän Dmitri Bulankin ja maaradan maailmanmestaruuden Saksan Gerd Riss.
Nykyaikainen viisiottelu

Ateenan olympialaisissa kilpailtiin miesten ja naisten henkilökohtaisessa kilpailussa. Miesten olympiavoittajaksi nousi Venäjän Andrei Moisejev ja naisten ykkönen oli Unkarin Zsuzsanna Vörös.
Nyrkkeily

Yhdysvaltalainen Lamon Brewster voitti ammattinyrkkeilyn WBO-liiton raskaan sarjan vapaana olleen maailmanmestaruuden 10.4. Las Vegasissa kukistamalla ukrainalaisen Volodymyr Klytškon viidessä erässä. Ukrainalaisveljeksistä Vitali Klytško voitti uransa lopettaneen Lennox Lewisin vapaaksi jättämän WBC-liiton raskaan sarjan maailmanmestaruuden 24.4. Los Angelesissa lyömällä eteläafrikkalaisen Corrie Sandersin kahdeksassa erässä. Puolalainen Andrew Golota otteli sekä IBF:n että WBA:n mestaruudesta mutta jäi ilman kumpaakin, kun IBF:n ottelu Chris Byrdiä vastaan päättyi ratkaisemattomaan ja WBA:n ottelussa tittelin kevyempiin luokkiin palanneelta Roy Jones Jr.:lta perinnyt John Ruiz oli parempi. Jones hävisi 15.4. Las Vegasissa raskaan keskisarjan MM-ottelussa toisessa erässä Antonio Tarverille, jonka hän oli voittanut edellisen vuoden marraskuussa.
Ateenan olympialaisten nyrkkeilykilpailuissa miehet ottelivat 11 painoluokassa. Kuuba voitti viisi kultamitalia ja Venäjä kolme. Yhteensä mitalimaita oli 20. Raskaimman, yli 91-kiloisten sarjan voitti Venäjän Aleksandr Povetkin.
Paini

Ateenan olympialaisten painikilpailuissa miehet kilpailivat seitsemässä painoluokassa niin kreikkalais-roomalaisessa painimuodossa kuin vapaapainissakin. Naisten vapaapaini oli ensi kertaa olympiaohjelmassa ja siinä kilpailtiin neljässä painoluokassa. Venäjä oli menestyksekkäin maa viidellä kultamitalilla. Naisten puolella Japani voitti kaksi kultaa. Miesten raskaimman luokan kultaa voitti kreikkalais-roomalaisessa painissa Venäjän Hasan Barojev ja vapaapainissa Uzbekistanin Artur Taimazov.
Painonnosto

Ateenan olympialaisten painonnostokilpailuissa miehet ottelivat kahdeksassa ja naiset seitsemässä painoluokassa. Kiina voitti viisi kultamitalia, Turkki kolme ja Thaimaa kaksi. Yhteensä mitalimaita oli 20. Yksi hopea- ja yksi pronssimitalisti jäivät jo kisojen aikana kiinni dopingtestissä ja menettivät mitalinsa. Raskaimpien sarjojen mestareiksi nostivat Iranin Hossein Rezazadeh maailmanennätystä sivuavalla tuloksella 472,5 kg ja Kiinan Tang Gonghong maailmanennätyksellä 305 kg.
Pikaluistelu

Sprinttimaailmanmestaruuskilpailut 17.–18.1. Naganossa, Japanissa. Miesten mestaruuden voitti Alankomaiden Erben Wennemars ja naisten paras oli saman maan Marianne Timmer.
Yleisluistelun maailmanmestaruuskilpailut 7.–8.2. Hamarissa, Norjassa. Miesten mestaruuden voitti maailmanennätyspistein 150,478 Yhdysvaltain Chad Hedrick ja naisten ykkönen oli Alankomaiden Renate Groenewold.
Matkakohtaiset maailmanmestaruuskilpailut 12.–14.3. Soulissa, Etelä-Koreassa. Saksan Anni Friesinger voitti kaksi kultaa (1 000 ja 1 500 metrillä).
Yleisluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 9.–11.1. Heerenveenissä, Alankomaissa. Miesten sarjassa Alankomaat saavutti kolmoisvoiton Mark Tuitertin johdolla ja naisten mestari oli Saksan Anni Friesinger ennen maannaistaan Claudia Pechsteinia.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Lentomäen maailmanmestaruuskilpailut 20.–22.2. Planicassa, Sloveniassa. Henkilökohtaisen kilpailun mitalistit olivat Norjan Roar Ljøkelsøy sekä suomalaiset Janne Ahonen ja Tami Kiuru. Lentomäen ensimmäisen joukkuemaailmanmestaruuden voitti Norja ennen Suomea ja Itävaltaa.
Keski-Euroopan mäkiviikko 29.12.2003–6.1.2004 Saksassa ja Itävallassa. Norjan Sigurd Pettersen voitti kokonaiskilpailun ennen Itävallan Martin Höllwarthia ja Slovenian Peter Žontaa. Pettersen voitti kolme osakilpailua, ja Innsbruckissa paras oli Žonta.
Purjehdus

Ateenan olympialaisissa kilpailtiin 11 eri lajissa. Iso-Britannia ja Brasilia voittivat kaksi kultaa, ja kaikkiaan mitaleille ylsi 20 maata. Star-luokan yhdessä Marcelo Ferreiran kanssa voittanut brasilialainen Torben Grael oli mitaleilla jo viidensissä olympiakisoissa.
Pyöräily

Ateenan olympialaisissa kahteen kultamitaliin polkivat australialaiset Ryan Bayley (eräajo ja keirin) ja Graeme Brown (madison ja joukkuetakaa-ajo). Saman vuoden maailmanmestareista olympiavoittajiksi nousivat ratapyöräilyssä Ison-Britannian Chris Hoy 1 000 metrin aika-ajossa, Australian Luke Roberts 4 000 metrin joukkuetakaa-ajossa, Australian Anna Meares 500 metrin aika-ajossa, Uuden-Seelannin Sarah Ulmer 3 000 metrin takaa-ajossa ja Venäjän Olga Sljusareva pisteajossa sekä maastopyöräilyssä Ranskan Julien Absalon ja Norjan Gunn-Rita Dahle. Maantieajon kultaa voittivat Italian Paolo Bettini ja Australian Sara Carrigan, ja maantiepyöräilyn aika-ajon nopeimmat olivat Yhdysvaltain Tyler Hamilton, jolta mitali vietiin dopingin takia vuonna 2012, ja Alankomaiden Leontien Zijlaard-van Moorsel.
Italian ympäriajo 8.–30.5. Kilpailun voitti isäntämaan Damiano Cunego runsaan kahden minuutin erolla Ukrainan Serhi Hontšariin.
Ranskan ympäriajo 3.–25.7. Kilpailun voitti alun perin Yhdysvaltain Lance Armstrong ennätyksellisesti kuudennen kerran peräkkäin mutta myöhemmin hänen dopingin käyttönsä paljastui ja vuonna 2012 hän menetti voittonsa. Kilpailussa toiseksi ajoi Saksan Andreas Klöden yli kuusi minuuttia Armstrongille hävinneenä ja kolmas oli Italian Ivan Basso.
Espanjan ympäriajo 4.–26.9. Kilpailun voitti isäntämaan Roberto Heras 30 sekunnin erolla maanmieheensä Santiago Péreziin. Espanjalaisten kolmoisvoiton varmisti Francisco Mancebo.
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 27.9.–3.10. Veronassa, Italiassa. Maantieajon maailmanmestaruuden voittivat Espanjan Óscar Freire ja Saksan Judith Arndt. Aika-ajon nopeimmat olivat Australian Michael Rogers ja Sveitsin Karin Thürig.
Ratapyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 26.–30.5. Melbournessa, Australiassa. Eräajossa maailmanmestareiksi ajoivat Alankomaiden Theo Bos ja Venäjän Svetlana Grankovskaja.
Maastopyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 6.–12.9. Les Getsissä, Ranskassa. Isäntämaa Ranska voitti kaksi maailmanmestaruutta, kun Julien Absalon oli paras 37,9 kilometrin maastopyöräilyssä ja Fabien Barel alamäkiajossa.
Pöytätennis

Ateenan olympialaisissa kaksinpelien kultamitalin voittivat Etelä-Korean Ryu Seung-min sekä Kiinan Zhang Yining, joka voitti kultaa myös nelinpelissä. Myös miesten nelinpelin voitto meni Kiinaan. Ainoan Aasian ulkopuolelle päätyneen mitalin otti miesten nelinpelin tanskalainen pronssimitalipari Michael Maze / Finn Tugwell.
Ratsastus

Ateenan olympialaisissa kouluratsastuksen henkilökohtaisen kilpailun voitti neljä vuotta aiemminkin ykkösenä ollut Alankomaiden Anky van Grunsven ja kenttäratsastuksen henkilökohtaisen kilpailun Ison-Britannian Leslie Law. Esteratsastuksen ykkönen oli alun perin Irlannin Cian O'Connor mutta hänen hevosensa Waterford Crystal antoi dopingtestissä positiivisen näytteen, joten ratsukko hylättiin lopulta ja olympiavoittajaksi nousi Brasilian Rodrigo Pessoa. Joukkuekilpailujen voitot menivät Saksaan, Ranskaan ja Yhdysvaltoihin.
Salibandy

Miesten maailmanmestaruuskilpailut 16.–23.5. Klotenissa ja Zürichissä, Sveitsissä. Loppuottelussa Ruotsi voitti Tšekin 6–4. Pronssiottelussa Suomi voitti Sveitsin rangaistuslaukauskilpailun jälkeen 8–7. Turnauksen arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin Ruotsin Niklas Jihde.
Softball

Ateenan olympialaisten loppuottelussa Yhdysvallat voitti Australian 5–1. Pronssia sai Japani.
Soutu

Ateenan olympialaisissa miehet kilpailivat kahdeksassa ja naiset kuudessa eri lajissa. Romania saavutti kolme kultamitalia, jotka kaikki tulivat naisten puolelta. Kaikkiaan mitaleille ylsi 23 maata. Yksikköjen voittajat olivat Norjan Olaf Tufte ja Saksan Katrin Rutschow-Stomporowski.
Maailmanmestaruuskilpailut 27.7.–1.8. Banyolesissa, Espanjassa. Ohjelmassa oli kuusi miesten, kolme naisten ja kaksi sekajoukkueiden olympiaohjelmaan kuulumatonta luokkaa. Italia voitti kolme kultamitalia.
Sulkapallo

Ateenan olympialaisissa Kiina voitti kolme kultamitalia sekä Indonesia ja Etelä-Korea yhden. Kaksinpelien voittajia olivat Indonesian Taufik Hidayat ja Kiinan Zhang Ning.
Suunnistus

Maailmanmestaruuskilpailut 12.–19.9. Västeråsissa, Ruotsissa. Miehistä Norjan Bjørnar Valstad ja naisista Ruotsin Karolina A. Höjsgaard voittivat kultaa sekä pitkällä matkalla että viestissä. Henkilökohtaiseen mestaruuteen suunnistivat myös Ruotsin Niclas Jonasson, Norjan Hanne Staff, Ranskan Thierry Gueorgiou ja Sveitsin Simone Niggli-Luder.
Euroopan-mestaruuskilpailut 10.–17.7. Roskildessa, Tanskassa. Sveitsin Simone Niggli-Luder voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia. Ruotsi oli mitalitilaston ykkönen kolmella kultamitalilla. Suomalaiskolmikko Jarkko Huovila, Pasi Ikonen ja Mats Haldin voitti miesten viestin.
Tiomila-viesti 24.–25.4. Kolmårdenissa. Norjalainen Halden SK voitti miesten ja isäntämaan Ulricehamns OK naisten viestin. Haldenin voittajakymmenikköön kuuluivat suomalaiset Jarkko Huovila ja Mats Haldin, ja Ulricehamnin voittajaviisikossa oli mukana Sveitsin Simone Niggli-Luder.
Jukolan viesti 19.–20.6. Jämijärvellä. Kalevan Rasti, ankkurinaan ranskalainen Thierry Gueorgiou, voitti miesten Jukolan. Simone Niggli-Luderin ankkuroima ruotsalaisseura Ulricehamns OK voitti Venlojen viestin.
Taekwondo

Ateenan olympialaisissa sekä miehet että naiset kilpailivat neljässä painoluokassa. Etelä-Korean, Kiinan ja Taiwanin ottelijat voittivat kaksi kultamitalia. Kaikkiaan mitaleille ylsi 13 maata.
Taitoluistelu

Taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailut 22.–28.3. Dortmundissa, Saksassa. Maailmanmestaruuden voittivat Venäjän hallitseva mestari Jevgeni Pljuštšenko, Japanin Shizuka Arakawa, pariluistelussa Venäjän Tatjana Totmjanina / Maksim Marinin sekä jäätanssissa Venäjän Tatjana Navka / Roman Kostomarov.
Taitoluistelun Euroopan-mestaruuskilpailut 2.–8.2. Budapestissa, Unkarissa. Mestaruuden voittivat Ranskan Brian Joubert, Unkarin Júlia Sebestyén sekä venäläisparit Tatjana Totmjanina / Maksim Marinin ja Tatjana Navka / Roman Kostomarov.
Muodostelmaluistelun maailmanmestaruuskilpailut 1.–4.4. Zagrebissa, Kroatiassa. Suomalaisjoukkueista Marigold IceUnity voitti kultaa ja Rockettes saavutti pronssia. Hopealle sijoittui ruotsalainen Team Surprise.
Tennis

Australian avointen kaksinpelien loppuotteluissa sveitsiläinen Roger Federer voitti venäläisen Marat Safinin ja belgialainen Justine Henin-Hardenne maannaisensa Kim Clijstersin.
Ranskan avointen kaksinpelien loppuotteluissa argentiinalainen Gastón Gaudio voitti maanmiehensä Guillermo Corian ja venäläinen Anastasija Myskina maannaisensa Jelena Dementjevan.
Wimbledonin kaksinpelien loppuotteluissa hallitseva mestari Roger Federer voitti yhdysvaltalaisen Andy Roddickin ja ensimmäisenä venäläisnaisena Wimbledonin kaksinpelin voittoon yltänyt Marija Šarapova yhdysvaltalaisen Serena Williamsin.
Yhdysvaltain avointen kaksinpelien loppuotteluissa Roger Federer voitti australialaisen Lleyton Hewittin ja venäläinen Svetlana Kuznetsova maannaisensa Jelena Dementjevan. Espanjalainen Virginia Ruano Pascual ja argentiinalainen Paola Suárez voittivat vuoden kolmannen Grand Slam -tittelinsä naisten nelinpelissä.
Ateenan olympialaisten tenniskilpailuissa Chile saavutti kaikki lajit huomioiden ensimmäiset olympiakultansa, kun Nicolás Massú ja Fernando González voittivat miesten nelinpelin ja Massú vielä kaksinpelin. Naisten kaksinpelin voitti Belgian Justine Henin-Hardenne, ja naisten nelinpelin voitto meni Kiinaan.
Triathlon

Ateenan olympialaisissa Hamish Carter ja Bevan Docherty ottivat miesten kilpailussa Uudelle-Seelannille kaksoisvoiton. Naisten kilpailun voitti Itävaltaa edustanut Kate Allen.
Havaijin Ironman-kilpailun miesten sarjan voitti Saksan Normann Stadler yli kymmenen minuutin erolla Kanadan Peter Reidiin. Naisten kilpailun voitti alun perin Saksan Nina Kraft mutta hän jäi dopingtestissä kiinni epon käytöstä, jolloin voittajaksi nousi Sveitsin Natascha Badmann.
Uinti

Ateenan olympialaisten ykköstähti oli kuusi kultaa ja kaksi pronssia uinut yhdysvaltalainen Michael Phelps. Kahteen henkilökohtaiseen kultamitaliin ylsivät australialainen vapaauimari Ian Thorpe, yhdysvaltalainen selkäuimari Aaron Peirsol, japanilainen rintauimari Kōsuke Kitajima ja ukrainalainen sekauimari Jana Klotškova. Yhdysvallat sai ratauintilajeista kaikkiaan 12 kultamitalia. Uimahyppyjen menestysmaa oli kuusi kultaa kahdeksasta voittanut Kiina, ja taitouinnin molemmat kultamitalit päätyivät Venäjälle.
Lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut 7.–11.10. Indianapolisissa, Yhdysvalloissa. Isäntämaa voitti 21 kultamitalia eli yli puolet kaikista. Australian Brooke Hanson voitti rinta- ja sekauinnissa kuusi kultamitalia, joista viisi henkilökohtaisissa lajeissa. Miesten lajeissa menestynein neljä kultaa voittanut yhdysvaltalainen rintauimari Brendan Hansen. Maailmanennätyksiä paransivat Yhdysvaltain Aaron Peirsol 200 metrin selkäuinnissa (1.50,52), Yhdysvaltain Ian Crocker 50 metrin perhosuinnissa, Yhdysvallat miesten 4 × 100 metrin sekauinnissa (3.25,09) sekä Australia naisten 4 × 100 metrin sekauinnissa (3.54,95).
Pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 7.–16.5. Madridissa, Espanjassa. UKraina voitti 11 kultamitalia ja Venäjä kymmenen. Joona Puhakka voitti ensimmäisenä suomalaisena Euroopan-mestaruuden uimahypyissä; hän sai kultaa yhden metrin ponnahduslaudalla ja hopeaa kolmen metrin ponnahduslaudalla. Suomen kolmannen mitalin toi 200 metrin sekauinnissa hopealle sijoittunut Jani Sievinen.
Lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailut 9.–12.12. Wienissä, Itävallassa. Saksa oli mitalitilaston kärjessä yhdeksällä kultamitalilla. Thomas Rupprath voitti kultaa kolmessa henkilökohtaisessa lajissa ja yhdessä viestissä. Maailmanennätyksen uivat Rupprath 50 metrin selkäuinnissa (23,27) sekä Alankomaiden joukkue naisten 4 × 50 metrin sekauinnissa (1.52,85).
Voimistelu

Ateenan olympialaisten voimistelukilpailujen menestynein maa oli neljä kultaa naisten telinevoimistelussa voittanut Romania, jonka voimistelijoista Cătălina Ponor voitti kultaa joukkuekilpailussa ja kahdessa henkilökohtaisessa lajissa. Miesten telinevoimistelussa kaikki kahdeksan kultamitalia menivät eri maihin. Miesten joukkuekilpailun voitti Japani, ja moniottelujen parhaat olivat yhdysvaltalaiset Paul Hamm ja Carly Patterson. Rytmisessä voimistelussa molemmat kultamitalit menivät Venäjälle ja henkilökohtaisen kilpailun paras oli Alina Kabajeva. Trampoliinivoimistelussa kultaa voittivat Ukrainan Juri Nikitin ja Saksan Anna Dogonadze.
Telinevoimistelun miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 15.–18.4. Ljubljanassa, Sloveniassa. Romanian Marian Drăgulescu voitti neljä kultamitalia, joista yksi tuli joukkuekilpailusta.
Telinevoimistelun naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 29.4.–2.5. Amsterdamissa, Alankomaissa. Romania voitti joukkuekilpailun ja maan voimistelijoista Cătălina Ponor kaksi telinemestaruutta sekä Monica Roșu yhden. Venäjän Svetlana Horkina voitti kultaa neliottelusta ja eritasonojapuilta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Urheiluvuosi 2004 Wikimedia Commonsissa
Vahverovahakas

| Vahverovahakas |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Hygrophoraceae
Suku::  Helovahakkaat Hygrocybe
Laji::  cantharellus
Kaksiosainen nimi
 Hygrocybe cantharellus  (Schwein.) Murrill 
Katso myös
   Vahverovahakas Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vahverovahakas (Hygrocybe cantharellus syn. Hygrocybe lepida) on kuperan suomuinen ja kirkkaanpunainen vahakaslaji. Lakin reunat ovat keltaiset. Malto on oranssia. Heltat ovat nuorilla sienillä vaaleankeltaiset ja vanhemmiten keltaiset. Jalan latva on oranssi ja tyvestä lakin värinen. Sieni kasvaa kosteassa sammalessa ja on melko yleinen Suomessa.
Seppo Vaihela

Seppo Juhani Vaihela (s. 1. maaliskuuta 1953 Pori) on ruotsalainen urheilujohtaja ja entinen jääpalloilija.
Suomessa syntynyt Vaihela muutti Ruotsiin jo yksivuotiaana, kun hänen isänsä Jorma Vaihela siirtyi pelaamaan jalkapalloa IK Oddevoldin riveihin. Jääpallossa Seppo Vaihela edusti 14 kauden ajan IFK Kungälvin ja Ale-Surte BK:n joukkueita sekä esiintyi myös Ruotsin A-maajoukkueessa. Lisäksi hän on pelannut jalkapalloa.
Vaihela on toiminut muun muassa IFK Kungälvin sekä Ruotsin jääpalloliiton puheenjohtajana. Jälkimmäistä tehtävää hän hoiti vuodet 2002–2006. Vuonna 2005 Vaihela toimi väliaikaisesti myös Kansainvälisen jääpalloliiton puheenjohtajana. Kesäkuussa 2007 hänet valittiin Ruotsin suurimman jalkapalloseuran IFK Göteborgin johtoon. Kauden 2012 jälkeen Vaihela joutui kuitenkin eroamaan sponsoreiden painostuksen vuoksi. Seura oli ennen kauden alkua tehnyt huomattavan suuria satsauksia, mutta sijoittui sarjassa vasta seitsemänneksi.
Marianne Huotari

| Marianne Huotari> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1986 (ikä 37–38)
Taiteilija
Ala:  keramiikka, ryijy
Palkinnot
 Loewe Foundation Craft Prize -finalisti 2022  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Marianne Huotari (s. 1986) on suomalainen keraamikko ja tekstiilitaiteilija. Keramiikkaryijyjä tekevä Huotari valmistui Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta vuonna 2014. Aiemmin hän opiskeli Savonia-ammattikorkeakoulussa Kuopiossa. Huotari sai Taito-Finlandian vuonna 2024.
Huotarin keramiikkateoksissa ryijyn nukkaa muistuttavat keraamiset palat  ommellaan metallilangalla teräsverkkopohjaan. Keraamisista osista rakentuu pintoja ja kolmiulotteisia hahmoja. Eri väriset, toistensa lomaan limittyvät päällekkäiset palat muistuttavat myös kalan suomuja.
Huotarin teoksia on ollut esillä Konst & Form Gumbostrandissa ja Japanissa. Vuonna 2024 hän osallistuu Kuopion taidemuseon keramiikkataidetta esittelevään Paratiisi-näyttelyyn Pekka Paikkarin, Armi Tevan ja Ninni Luhtasaaren ohella.
Huotari työskentelee Arabian taideosastolla. Hän on suunnitellut Finartelle mattoja pyyhkeitä Lapuan Kankureille.
Huotarin töitä on palkittu kansainvälisissä kilpailuissa, valtio on tilannut Huotarilta teoksia ja niitä on Espoon modernin taiteen museon kokoelmissa. Hän oli Loewe Foundation Craft Prize 2022 -kilpailun finalistina, ja hänen teoksiaan edustavat Hostler Burrows New Yorkissa ja Officine Saffi Milanossa.
Aiheesta muualla

Marianne Huotari Kansallisgallerian kokoelmissa
Marianne Huotarin verkkosivut
Vahankajoen valuma-alue

Vahankajoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.67) on Saarijärven reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 398,89 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 5,99 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Pääjärvi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Pääjärven alueelle (14.63).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat neljä aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen alajuoksulta luetellussa järjestyksessä :
Vahankajoen alue (14.671)
Vahangan alue (14.672)
Valkkunan valuma-alue (14.673)
Mustapuron valuma-alue (14.674)
Naisvuori

Naisvuorta vesitornista nähtynä.
Mikkelin vanha vesitorni rakennettiin Naisvuorelle vuonna 1912.
Naisvuori on Mikkelin keskustan välittömässä läheisyydessä sijaitseva korkea mäki.  Mäen huippu on 43 metriä Saimaan ja 122 metriä meren pinnan yläpuolella. Naisvuori vesitorneineen on tunnetuimpia Mikkelin maamerkkejä. Naisvuori on osittain Maunukselan ja osittain Kalevankankaan kaupunginosan alueella.
Tarinan mukaan Naisvuori ja sen pohjoispuolella oleva Akkavuori olisivat saaneet nimensä naisista, jotka näiltä korkeilta paikoilta seurasivat Porrassalmen taistelun kulkua vuonna 1789. Tarinan mukaan silloisen Mikkelin kirkonkylän vanhimmat naiset kiipesivät Akkavuorelle ja nuoremmat Naisvuorelle nähdäkseen edes jotain kuuden kilometrin päässä riehuvasta taistelusta. Ainakin Naisvuori-nimi esiintyy kuitenkin jo vuonna 1775 piirretyssä kartassa. Toisen tarinan mukaan nimet liittyisivät siihen, kuinka naiset olisivat seuranneet vuonna 1597 nuijasodan Suur-Savon taistelun joukkosurmaa.
Naisvuorelle rakennettiin 1800-luvun lopulla puisto ravintoloineen ja huvimajoineen. Vuosina 1911–1912 paviljongin paikalle rakennettiin Selim A. Lindqvistin suunnittelema vesitorni, sen pohjakerrokseen sijoitettiin keittiö ja sen reunaan katoksellinen paviljonkihuone. Rakennuksen avajaisia vietettiin vappuna 1912. Se on Suomen toiseksi vanhin varsinainen vesitorni ja vanhin säilynyt. Vesitorni on ollut pelkästään näkötornina vuodesta 1953 lähtien. Näkötornin peruskorjaus on tehty vuonna 2022 ja sen jälkeen näkötornin alimman osan kahvila on kesäisin toimiva lounas-kahvila.
Naisvuoren kupeeseen valmistui vuonna 1911 Mikkelin työväentalo. Suomen sisällissodan alussa Mikkelin punakaarti piti Naisvuorta päivän ajan hallussaan, mutta antautui 29. tammikuuta 1918 valkoisten kehotuksesta ilman vastarintaa.
Talvi- ja jatkosodan aikana Naisvuoressa toimi päämajakaupunkia suojannut ilmavalvonta. Välirauhan aikana louhittiin Naisvuoren matalampaan osaan eli Pikku-Naisvuoreen luolasto, johon jatkosodan sytyttyä sijoitettiin Päämajan viestikeskus Lokki. Uudelleen rakennettu Lokki avattiin museona yleisölle vuonna 1996. Lokki on nykyisin suljettu turvallisuussyistä luolan katon romahdettua.
Sotien jälkeen vuoreen louhittuja luolastoja on laajennettu. Kesällä 1971 Naisvuoren kallion sisään rakennettiin maanalainen uimala, Naisvuoren uimahalli, "maailman vahvin uimahalli". Lisäksi Naisvuoren luolia käyttää muun muassa Mikkelin maakunta-arkisto ja teleoperaattorit. Lisäksi niitä käytetään väestönsuojina.
Naisvuoren matalammalla osalla on myös toiminut Mikkelin teatterin kesäteatteri vuodesta 1956. Entinen Mikkelin työväentalo on kunostettu upea historiallinen rakennus,  nykyisin Kulttuuritalo Tempo, joka on toimiva ja suosittu tapahtumapaikka.
Vesitornin vieressä Naisvuoren laella on Johannes Haapasalon pronssiveistos Vaeltaja, joka on 1920-luvulta. Se esittää tähyilevää alastonta miestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Naisvuoren vesitorni Wikimedia Commonsissa
Naisvuoren esittely Mikkelin kaupungin sivuilla