stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vladimir Tarasenko
Ura > Seurajoukkueissa

| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | St. Louis Blues | 2019  |
|  | Florida Panthers | 2024  |
Tarasenko pelasi Sibir Novosibirskissa ensimmäiset KHL-pelinsä jo kaudella 2008–2009. Hänet rankattiin Euroopan toiseksi parhaaksi kenttäpelaajaksi NHL:n varaustilaisuuteen 2010. Hänet varattiin lopulta numerolla 16, tilaisuuden neljäntenä eurooppalaispelaajana Nino Niederreiterin, Aleksandr Burmistrovin ja Mikael Granlundin jälkeen. Hänet varasi St. Louis Blues.
Tarasenko pelasi Sibirissä tammikuulle 2011 saakka. kaudella 2010–2011 hän ehti tehdä pelaamissaan 39 ottelussa 38 pistettä. Sibirin peli ei muuten sujunut hyvin, ja joukkue oli menettänyt käytännössä pudotuspelimahdollisuutensa jo tammikuussa. Joukkue pyrki myymään useita pelaajiaan, ja Tarasenkon perässä oli monta seuraa. Lopulta SKA Pietari hankki hänet vaihdossa Vjatšeslav Soloduhiniin.
Kesäkuussa 2012 Tarasenko teki kolmen vuoden tulokassopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Tarasenko teki ensimmäisessä NHL -ottelussaan kahdella ensimmäisellä NHL -laukauksellaan kaksi maalia. Kaudella 2014–2015 Tarasenko oli St. Louisin paras pistemies ja sijoittui NHL:n pistepörssissä kymmenenneksi, tehtyää runkosarjassa tehopisteet 37+36=73. Hänet valittiin myös NHL:n tähdistöotteluun. Heinäkuussa 2015 Tarasenko teki kahdeksan vuoden jatkosopimuksen St. Louis Bluesin kanssa. Sopimuksen kokonaisarvo on 60 miljoonaa dollaria eli noin 54 miljoonaa euroa.
Helmikuussa 2023 Blues kauppasi Tarasenkon ja Niko Mikkolan
New York Rangersiin vaihdossa ensimmäisen ja neljännen kierroksen varausvuoroihin, Sammy Blaisiin ja Hunter Skinneriin.
Heinäkuussa 2023 Tarasenko teki vapaana agenttina Ottawa Senatorsin kanssa yksivuotisen ja viiden miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Maaliskuussa 2024 Senators kauppasi Tarasenkon Florida Panthersiin vaihdossa kolmannen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa ja ehdolliseen neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa.
Heinäkuussa 2024 Tarasenko teki vapaana agenttina Detroit Red Wingsin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 9,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.
Ura > Maajoukkue

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tšekki 2015 | jääkiekko |  |
| Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  | Alle 20-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Buffalo 2011 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 2009 | jääkiekko |  |
Tarasenko pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011. Noista jälkimmäinen turnaus päättyi maailmanmestaruuteen. Tarasenko oli joukkuetoverinsa Jevgeni Kuznetsovin kanssa piste- ja syöttöpörssin toinen Kanadan Brayden Schennin jälkeen[lähde? ].
Tarasenko voitti myös alle 18-vuotiaiden MM-hopeaa 2009. Hän oli kisojen toiseksi paras pistemies ja maalintekijä[lähde? ]. Hänen edellään oli vain Suomen Toni Rajala[lähde? ]. Tarasenko valittiin kisojen tähdistökentälliseen.
Tarasenko pelasi ensimmäisen ottelunsa Venäjän A-maajoukkueessa kevään 2010 LG Hockey Gameseissa, Euro Hockey Tour -tasolla. Hän pelasi MM-kilpailuissa vain 19-vuotiaana vuonna 2011. Tarasenko teki ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa Sergei Zinovjevin ja Konstantin Kornejevin syötöistä pronssiottelussa Tšekkiä vastaan, mutta Venäjä hävisi ottelun kuitenkin 7–4.[lähde? ]
Aikuisten arvokisoissa Tarasenko on saavuttanut MM-hopeaa 2015. Hän on edustanut maataan myös MM-kisoissa 2011 ja olympialaisissa 2014.
Muuta

Vladimirin isä on Venäjän maajoukkuepelaajanakin tunnettu Andrei Tarasenko, joka toimii tällä hetkellä Sibir Novosibirskin päävalmentajana.
Vladimir Tarasenko on NHL 17 -videopelin kansikuvapelaaja.[lähde? ]
Vorwärts

Vorwärts (”Eteenpäin”) on Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen pää-äänenkannattaja. Sen edeltäjä oli vuonna 1884 perustettu Berliner Volksblatt. Nimellä Vorwärts se alkoi ilmestyä lokakuun alusta 1890. Lehti ilmestyi päivittäin, ja sunnuntaisin siihen liittyi kuvallinen lisälehti Die neue Welt. Nimenmuutoksen jälkeen lehden uusi päätoimittaja oli 1890-1900 Wilhelm Liebknecht..
Nykyään Vorwärts on kuukausijulkaisu, joka postitetaan kaikille SPD:n jäsenille[lähde? ].
Vorwärtsin alkuaikoina sen kirjoittajakuntaan kuului muun muassa Friedrich Engels. Lehti tuki menševikkejä Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen jakautumisen jälkeen. Se julkaisi Trotskin kirjoittamia artikkeleja, mutta ei Leninin. Ensimmäisen maailmansodan alkuvuosina Vorwärts ei tukenut Saksan hallitusta vaan kannatti pasifismia. Tämä oli SPD:n linjan vastaista, mutta vuonna 1916 päätoimittajavaihdoksen jälkeen lehti ohjattiin takaisin puolueen linjalle. Vorwärts vastusti lokakuun vallankumousta ja kannatti parlamentaarisen järjestelmän luomista Saksaan.[lähde? ]
Vuonna 1923 Vorwärts määrättiin maksamaan kuusi miljoonaa markkaa Adolf Hitlerille, koska lehdessä oli väitetty että Hitler saa rahoitusta ”Amerikan juutalaisilta ja Henry Fordilta”.
Lehteä julkaistiin Berliinissä nimellä Vorwärts vuoteen 1933 Hallen puoluekokouksen päätöksellä. Natsivallan aikana SPD oli kielletty eikä lehteä voitu julkaista Saksassa, vaan toimitus siirrettiin Tšekkoslovakiaan ja vuonna 1938 Pariisiin, missä lehti lakkautettiin vuonna 1940 Ranskan saksalaismiehityksen alettua.[lähde? ]
Vuonna 1948  Vorwärts perustettiin uudelleen, ja nykyään sen levikki on noin 410 000 ja lukijamäärä noin 810 000. Vuonna 2015 irtonumero maksoi 2,50 euroa. Päätoimittaja on Karin Nink.
Aiheesta muualla

Vorwärtsin verkkosivusto (saksaksi)
Walls and Bridges

| Walls and Bridges John Lennon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä–heinäkuussa 1974
 Julkaistu: 26. syyskuuta 1974
 Formaatti: studioalbumi
 Tuottaja(t): John Lennon
 Tyylilaji: Rock
 Kesto: 46.02
 Levy-yhtiö: Apple/EMI
John Lennonin muut julkaisut
| Mind Games 1973 | Walls and Bridges 1974 | Rock 'n' Roll 1975 |
Walls and Bridges on John Lennonin studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1974. Albumi nousi Yhdysvaltojen albumilistalla ensimmäiselle sijalle. Vaikka Lennonin aiemmatkin albumit olivat nousseet listaykkösiksi, tällä albumilla on Lennonin ensimmäinen listaykkös-single, Whatever Gets You thru the Night. Edellä mainitun ohella albumin klassikoiksi on noussut kappale #9 Dream. Lennonin 11-vuotias poika, Julian Lennon soittaa rumpuja albumin viimeisellä raidalla.[lähde? ]
Kappaleet

Going Down on Love – 3.54 (säv. Lennon)
Whatever Gets You thru the Night – 3.28 (säv. Lennon)
Old Dirt Road – 4.11 (säv. Lennon, Harry Nilsson)
What You Got – 3.09 (säv. Lennon)
Bless You – 4.38 (säv. Lennon)
Scared – 4.36 (säv. Lennon)
#9 Dream – 4.47 (säv. Lennon)
Surprise, Surprise (Sweet Bird of Paradox) – 2.55 (säv. Lennon)
Steel and Glass – 4.37 (säv. Lennon)
Beef Jerky – 3.26 (säv. Lennon)
Nobody Loves You (When You're Down and Out) – 5.08 (säv. Lennon)
Ya Ya – 1.06 (säv. Morgan Robinson, Lee Dorsey, Clarence Lewis, Morris Levy)
Kokoonpano

John Lennon – laulu, kitarat, piano, viheltäminen, lyömäsoittimet
Ken Ascher – sähköpiano, klavinetti, mellotron
Jim Keltner – rummut
Arthur Jenkins – lyömäsoittimet
Nicky Hopkins: piano
Klaus Voormann: bassokitara
Bobby Keys: tenorisaxofoni
Jesse Ed Davis: kitarat
Eddie Mottau: akustinen kitara
Vierailevat muusikot:
Julian Lennon: rummut kappaleessa 12
Elton John: piano ja harmonialaulu kappaleessa 2, Hammond-urut ja taustalaulu kappaleessa 8
Harry Nilsson: taustalaulu kappaleessa 3
Joey Dambra, Lori Burton ja May Pang: taustalaulu kappaleessa 7.
Vorzel

| Vorzel (Ворзель) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Kiovan alue Ukrainassa, alla kaupungin sijainti alueella
 Vorzel
 Koordinaatit: 50.546361°N, 30.156389°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Kiovan alue
Piiri:  Butšan piiri
Väkiluku (2021):  6 766
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  08296
Suuntanumero(t):  +380 4597
 
 http://vorzel.kiev.ua 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vorzel (ukr. Ворзель) on kaupunkityyppinen taajama Ukrainan Kiovan alueella. Vorzel on osa Butšan piiriä. Vuoden 2021 alussa Vorzelin taajamassa arvioitiin asuvan 6 766 henkeä. Vuonna 1900 perustetun Vorzelin kehitys liittyy läheisesti Kiovan ja Kovelin välisen rautatien rakentamiseen. 1920- ja 1930-luvuilla Vorzelista tuli lomakohde. Taajamassa avattiin lomakeskus ja kylpylä vuonna 1929, ja vuonna 1932 parantola.
Kuvagalleria

Vorzelin kirkko
Näkymä järvelle
Vorzelin parantola
Virginaali

Italialainen virginaali (Dominicus Pisaurensis, Venetsia; 1500-luvun puoliväli)
Flaamilainen virginaali (Pariisi, Musée de la Musique)
Virginaali (engl. virginal < lat. virgula 'puikko') on cembaloa pienempi vanha kosketinsoitin, jossa kielet ovat poikittain koskettimistoon nähden. Virginaalit ovat yleensä suorakaiteen muotoisia ja yksisormioisia; myös viisi- tai useampikulmaisia (etenkin Italiassa).
Virginaali oli yleinen koti- ja harjoitussoitin Isossa-Britanniassa 1500- ja 1600-luvulla, mutta sen suosio väheni cembalon ja spinetin yleistyessä.
Englantilaiset virginalistit

Virginaalille ja muille klaveereille sävelsivät musiikkia muun muassa John Bull, William Byrd, Giles Farnaby ja Orlando Gibbons. Heihin viitataan joskus nimellä "englantilaiset virginalistit". Merkittävimpiä säilyneitä englantilaisten virginalistien sävellyskokoelmia ovat Fitzwilliam Virginal Book, johon on koottu lähes 300 klaveeriteosta, sekä William Byrdin My Ladye Nevells Booke.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Barokin Valo: Virginaali (Arkistoitu – Internet Archive)
Vosges

Vosges [voʒ] on Ranskan departementti numero 88. Se on nimetty Vogeesien vuoriston (ransk. Vosges) mukaan. Vosges sijaitsee Koillis-Ranskassa, Lorrainen  hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 5 874 neliökilometriä, ja siellä on 378 830 asukasta (2011). Vosgesin pääkaupunki on Épinal. Vosges on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 31 kantoniin ja 515 kuntaan.
Vosges oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Vosges muodostettiin osasta historiallista Lothringenin provinssia (nyk. Lorraine).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vosges Wikimedia Commonsissa
Vosgesin departementin kotisivut (ranskaksi)
Otto Isakower

Otto Isakower (2. kesäkuuta 1899 Wien, Itävalta – 10. toukokuuta 1972 New York, Yhdysvallat) oli itävaltalais-yhdysvaltalainen psykoanalyytikko. Hän valmistui lääkäriksi Wienin yliopistossa 1923 ja erikoistui psykiatriaan. Hän innostui psykoanalyysistä ja kehitti sitä. Erityisesti hänet tunnetaan Isakowerin ilmiönä tunnetusta näköhallusinaatiosta, jota voidaan tavata muun muassa nukahtamis- ja heräämisvaiheessa, eräiden huumausaineiden käytön yhteydessä sekä liittyneenä temporaaliepilepsiaan. Hänen selityksensä ilmiöön on psykoanalyyttinen ja keskittyy egon regressioon.
Isakower julkaisi ensimmäiset teoksensa Wienissä. Hän pakeni juutalaisvainoja Lontoon kautta New Yorkiin, jossa jatkoi työskentelyään.
Westheverin majakka

Westheverin majakka.
Westheverin majakka (saks. Leuchtturm Westerheversand) on Eiderstedtin niemimaalla Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, Saksassa, sijaitseva majakka. Majakan rakennukset aloitettiin vuonna 1906 ja se otettiin käyttöön 26. toukokuuta 1908. Majakka kohoaa 41 metrin korkeuteen ja sen valo loistaa 40 metrin korkeudessa. Majakka on alueen tunnetuimpia maamerkkejä ja se ilmestyi vuonna 2005 postimerkissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Westheverin majakka Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Leuchtturm Westerheversand
Käännös suomeksi
Westin lannoitetehtaan räjähdys

| Westin lannoitetehtaan räjähdys |
| --- | --- |
 Ilmavalokuva räjähdyksen jälkeen.
Päivämäärä:  17. huhtikuuta 2013
Tapahtumapaikka:  West, Texas,  Yhdysvallat
Syy:  tuhopoltto
Kuolleita:  15
Omaisuusvahinko:  50 taloa tuhoutui, vanhainkoti vahingoittui
West Fertilizer Companyn lannoitetehtaalla Westissä Texasissa Yhdysvalloissa syttyi 17. huhtikuuta 2013 tulipalo, jota seurasi voimakas räjähdys. Palon syttymissyy ei ollut aluksi selvillä, mutta räjähdys aiheutui lannoitteissa käytettävästä ammoniumnitraatista. Bureau of Alcohol, Tobacco, Firearms and Explosives kertoi toukokuussa 2016, että räjähdykseen johtanut palo oli tahallaan sytytetty.
21. huhtikuuta 2013 ilmoitettiin, että räjähdyksessä kuolleita oli 15 ja loukkaantuneita yli 200. Assocation of Texas -vakuutusyhtiö arvioi, että vahingot tulisivat maksamaan yli 100 miljoonaa dollaria.
Aiheesta muualla

Yhdysvaltain kemikaaliturvallisuuslautakunnan turvallisuusvideo räjähdyksestä ja sen syistä youtube.com. (englanniksi)
Otto Immanuel Appelberg

Otto Immanuel Appelberg (22. toukokuuta 1848 Kaarlela – 8. kesäkuuta 1918 Loviisa) oli suomalainen lääkäri ja valtiopäivämies.
Appelbergin vanhemmat olivat rovasti Isak Otto Appelberg ja Anna Helena Stenhagen ja puoliso vuodesta 1882 Inga Teresia Lindén. Appelberg tuli ylioppilaaksi 1866 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1871 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1878. Hän toimi lääkärinä useilla eri paikkakunnilla Suomessa sekä Medevin kylpylaitoksessa Ruotsissa, ennen kuin tuli Kotkan kaupunginlääkäriksi 1881. Piirilääkäri Loviisassa hän oli 1909–1918. Appelberg sai kollegiasessorin arvon vuonna 1900. Hän toimi Kotkan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 1882 ja oli Kotkan edustaja valtiopäivillä 1891, 1894 ja 1899.
Voshod 1

Voshod 1 ja Voshod 2.
Voshod 1 (ven.  Восход-1) oli ensimmäinen avaruuslento, joka vei avaruuteen useamman kuin yhden henkilön ja ensimmäinen ilman avaruuspukuja tehty lento (12. lokakuuta 1964). Lennolla mukana olleet kosmonautit olivat Boris Jegorov, Vladimir Komarov ja Konstantin Feoktistov.
Yhdysvaltojen NASAn Gemini-ohjelma pyrki samaan tavoitteeseen kuin tämä Neuvostoliiton tekemä lento, mutta toteutui vasta maaliskuussa 1965. Molempien maiden alusten miehittämättömiä koelentoja oli tehty vuoden 1964 alussa. Usean hengen miehistön avulla pystyttiin toteuttamaan vaativampia kokeita kuten kahden aluksen muodostelmalento, telakointikokeita, avaruuskävelyitä, joita myöhemmillä Voshod- ja Gemini-aluksilla tehtiin.
Neuvostoliiton avaruusohjelman pääsuunnittelija Sergei Koroljov pystyi toteuttamaan nopeasti useamman kosmonautin avaruuslentoja yksinkertaisesti lisäämällä istuimia alukseen. Kolme kosmonauttia sopi alukseen vain ilman painepukuja, joka lisäsi kuoleman riskiä, jos alukseen tulee vuoto.
Lennolla oli mukana pala kommunardilippua Pariisin kommuunin ajoilta 1871.
Vuoden 1964 6 kopeekan neuvostoliittolainen postimerkki: Voshod 1.
Aiheesta muualla

The flight of Voskhod-1, what a surprise!
Voshod-ohjelma
| --- | --- |
Miehittämättömät:   Kosmos 47  Kosmos 57  Kosmos 110 
Miehitetyt:   Voshod 1  Voshod 2 
Suunnitellut:   Voshod 3  Voshod 4  Voshod 5  Voshod 6
Warner Music Canada

| Warner Music Canada |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Yksityinen yhtiö
Avainhenkilöt:  Edgar Bronfman Jr., omistaja
Kotipaikka:   Kanada
Toiminta-alue:  Kanada
Toimiala:  Musiikki
Tuotteet:  Musiikkilevyt
Emoyhtiö:  Warner Music Group
Omistaja:  Edgar Bronfman Jr.
Kotisivu:  http://www.warnermusic.ca/
Infobox OKNimi-testi OK: 
Warner Music Canada on kanadalainen Warner Music Groupin alainen Kanadassa toimiva yritys ja sen omistaa Edgar Bronfman Jr.. Sen nimi on vaihtunut useasti ja yhtiö sai tämän nimen vuonna 1990.
Tunnetuimpia yhtyeitä ja artisteja

| --- | --- |
 Dead Celebrity Status  Billy Talent  Blue Rodeo  Colin James  Trooper  Spirit of the West  Depeche Mode  Metallica  Sarah Slean  Die Mannequin  54-40  Great Big Sea  Linkin Park  Michael Bublé  Bloc Party  Madonna  The White Stripes  Comeback Kid  The Used  Gym Class Heroes  Jonas  Corneille  James Blunt  Deftones  Smashing Pumpkins  Kid Rock :  T.I.  Talib Kweli  Mike Jones  Larry the Cable Guy  Russell Peters  Neil Young  Silverchair  The Doors  The Spill Canvas  Traveling Wilburys  Collective Soul  Faith Hill  Hot Hot Heat  Kevin Michael  Pearl Jam  Ramones  Josh Groban  Buck 65  Ashley Tisdale  Matchbox Twenty  Eric Clapton  Simple Plan  Daniel Powter  Alanis Morissette  The Waking Eyes
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Vipu

Vipu on tasapainossa, jos voimien momentit tukipisteen (eng. fulcrum) suhteen kumoavat toisensa.
Vipu tai vipuvarsi on yksinkertainen mekaaninen kone. Vipua käytetään, kun tarvitaan suurta voimaa. Vivun avulla voidaan pienellä voimalla ja suurella liikkeellä tuottaa suuri voima ja pieni liike periaatteella: "mikä matkassa hävitään se voimassa voitetaan."
Vipu pysyy tasapainossa, jos siihen kohdistuvien momenttien summa on nolla tukipisteen suhteen. Yksinkertainen vipu, jonka molempiin päihin vaikuttaa voima, on tasapainossa, jos
missä  F on vipuun kohdistuva voima ja
 D on vipuvarren pituus, eli voiman kohdistuspisteen ja tukipisteen välinen etäisyys. Tämä vipusääntö tunnettiin jo antiikin Kreikassa. Esimerkiksi Arkhimedes esittää geometrisen todistuksen sille teoksessaan Tasapainosta (kreik. Περὶ ἐπιπέδων ἱσορροπιῶν).
Metrin pituisella vipuvarrella ja kymmenen newtonin voimalla väännettäessä vipuun kohdistuu kymmenen newtonmetrin momentti tukipisteen suhteen. Säännön mukaan vastaava momentti voidaan tuottaa kymmenen metrin pituisella vipuvarrella ja yhden newtonin voimalla.
Erilaisia vipuja

Vivut voidaan jakaa kahteen ryhmään, yksi- ja kaksivartisiin vipuihin. Vipu on yksivartinen, jos kaikki siihen vaikuttavien voimien vaikutuspisteet ovat tukipisteen samalla puolella, muussa tapauksessa kaksivartinen.
Vipuvarteen perustuvia laitteita

Vipuvartta voidaan käyttää myös esimerkiksi maalipurkkien avaamisessa, jolloin akselin tukipiste on lähellä sen toista päätä. Toisesta päästä painamalla saadaan moninkertainen nostovoima, joka nostaa maalipurkin kannen pois paikoiltaan. Vipuvarren ideaa hyödynnetään myös monissa työkaluissa ja mekaanisissa laitteissa.
Airo
Rautakanki
Keinulauta
Tasapainovaaka
Pähkinänsärkijä
Sakset
Sorkkarauta
Lenkkiavain
Kottikärry
Vipukeihäs
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Astel-hanke: Vipu (Arkistoitu – Internet Archive)
Yksivartinen vipu
Kaksivartinen vipu
XPS

XPS tarkoittaa:
suulakepuristettu polystreenilevy, rakennuseriste
Open XML Paper Specification, OpenXPS, Microsoftin kehittämä XML-pohjainen sivunkuvauskieli
Röntgenfotoelektronispektroskopia, tutkimusmenetelmä, jolla voidaan mitata aineen alkuainekoostumus, selvittää sen empiirinen kaava ja kemiallinen sekä elektroninen tila.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”XPS”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Otto II

| Otto II |
| --- | --- |
 
Rooman keisari
Valtakausi:  7. toukokuuta 973 – 7. joulukuuta 983
Edeltäjä:  Otto Suuri
Seuraaja:  Otto III
Italian kuningas
Valtakausi:  25. joulukuuta 980 – 7. joulukuuta 983
Edeltäjä:  Otto Suuri
Seuraaja:  Otto III
Saksan kuningas
Valtakausi:  26. toukokuuta 961 – 7. joulukuuta 983
Edeltäjä:  Otto Suuri
Seuraaja:  Otto III

Syntynyt:  955 Saksi, Saksan kuningaskunta
Kuollut:  7. joulukuuta 983 Rooma, Kirkkovaltio
Puoliso:  Theofano
Lapset:  Adelheid Sofia Matilda Otto III
Suku:  Saksilainen
Isä:  Otto Suuri
Äiti:  Adelheid
Kristus kruunaa Otto II:n ja hänen vaimonsa Theofanon keisariksi ja keisarinnaksi.
Vuoden 978 Soissonsin taistelu oli osa ranskalais-saksalaista sotaa. Asetelmassa keisarin joukot kukistavat Ranskan kuininkaan Lothairin. 1800-luvun maalaus Charles Durupt.
Otto II Punainen (955 – 7. joulukuuta 983, Rooma) oli Saksin herra ja vuodesta 973 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari.
Hän oli keisari Otto I Suuren ja Adelheid Burgundilaisen poika. Toukokuussa 961 hänet kruunattiin Aachenissa Saksan kuninkaaksi, ja samana vuonna myös Italian kuninkaaksi, molemmissa isänsä kanssahallitsijana. Vuonna 972 kruununprinssi Otto II solmi avioliiton vastikään kuolleen Bysantin keisarin Romanos II:n tyttären Theofanon kanssa. Keisariksi Otto II nousi isänsä Otto I Suuren rinnalle vuonna 967, ja sai keisarivallan kokonaan itselleen isänsä kuoltua vuonna 973. Hänen äitinsä Adelheid, serkkunsa Baijerin herttua Henrik II ja puolisonsa Theofano olivat hänen läheisiä avustajiaan.
Otto sai hyvän koulutuksen setänsä, Kölnin arkkipiispa Brunon luona. Hän oli rohkea ja impulsiivinen ja tuki kirkkoa monin tavoin.
Heti valtaan noustuaan Otto II joutui taistelemaan Baijerin ja Lorrainen herttuoita vastaan. Vuodesta 960 alkaen hän soti Lorrainen alueella ranskalaisia vastaan. Kumpikin osapuoli katsoi maakunnan kuuluvan itselleen. Ranskalaiset saivat vuonna 978 hetkeksi haltuunsa pääkaupunki Aachenin, mutta asetelma kääntyi pian toisin päin, ja saksalaiset etenivät kostoretkellään syvälle Ranskaan. Syttyi ranskalais-saksalainen sota 978–980. Se päättyi Oton kannalta suosiollisesti, sillä Lorraine jäi keisarin haltuun. Tanskan kuningas Harald Sinihammas pyrki samaan aikaan hyökkäämään pohjoisesta. Kolmas sotien suunta oli itä, sillä slaavit kapinoivat. Otto lujitti lännen kirkon asemaa Böömissä ja Määrissä sekä perusti niiden eteläpuolelle Ostmarkin rajakreivikunnan, josta myöhemmin kehittyi Itävalta.
Kukistettuaan Keski-Euroopan vastustajansa Otto II joutui lähtemään Roomaan auttamaan paavi Benedictus VII:tä. Paavin asema oli epävarma, kun vastapaavi Bonifacius VII oli kaapannut vallan surmauttamalla Benedictus VI:n. Roomasta hän jatkoi sotaretkeään Etelä-Italiaan, jossa arabit jatkuvilla hyökkäyksillään ahdistelivat Bysantin valtaa. Otto sai tilanteen hallintaan valtaamalla Apulian sekä Salernon ja Tarentumin kaupungit.  Merisotaretki Calabriassa ei ollut onnekas, vaan Otto II joutui vuonna 982 käydyssä taistelussa pakenemaan, ja seuraavana vuonna hän kuoli Roomassa. Valtaistuimelle nousi hänen alaikäinen poikansa Otto III, mutta todellinen valta oli leskikeisarinna Theofanolla.
Viettelysten vaunu (televisioelokuva)

| Viettelysten vaunu> A Streetcar Named Desire |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Glenn Jordan
Käsikirjoittaja:  Tennessee Williams
Perustuu:  Tennessee Williamsin näytelmään
Tuottaja:  Glenn Jordan
Säveltäjä:  David Mansfield
Pääosat:   Jessica Lange  Alec Baldwin  John Goodman  Diane Lane 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  CBS Entertainment Production
Levittäjä:  CBS
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 29. lokakuuta 1995
Kesto:  156 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viettelysten vaunu (engl. A Streetcar Named Desire) on vuonna 1995 ensi kerran esitetty Glenn Jordanin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka on lajityypiltään draama. Viettelysten vaunun pääosissa ovat Jessica Lange, Alec Baldwin, John Goodman ja Diane Lane. Lange voitti Golden Globen roolisuorituksestaan.
Viettelysten vaunu perustuu Tennessee Williamsin Pulitzer-palkinnolla palkittuun Viettelyksen vaunu -näytelmään (1947).
Viettelysten vaunun kuvaukset alkoivat 7. helmikuuta ja päättyivät 21. maaliskuuta 1995. Viettelysten vaunu esitettiin ensi kerran 29. lokakuuta 1995 Yhdysvalloissa CBS-kanavalla. Myöhemmin elokuva julkaistiin VHS:lle 14. toukokuuta vuonna 1996 ja DVD:lle 22. maaliskuuta vuonna 2011.