stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gamal Abdel Nasser

| Gamal Abdel Nasser> جمال عبد الناصر |
| --- | --- |
 Nasser vuonna 1969.
Egyptin ja Yhdistyneen arabitasavallan presidentti
 23. kesäkuuta 1956 – 28. syyskuuta 1970  
Edeltäjä:  Muhammad Naguib
Seuraaja:  Anwar Sadat
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. tammikuuta 1918 Aleksandria, Egypti
Kuollut: 28. syyskuuta 1970 (52 vuotta) Kairo, Egypti
Puoliso:  Tahia Kazem
Tiedot
Puolue:  Arabisosialistinen liitto
 Nimikirjoitus
Gamal Abdel Nasser (arab. جمال عبد الناصر‎, Jamāl ʿAbd an-Nāṣir, 15. tammikuuta 1918 Aleksandria – 28. syyskuuta 1970) oli Egyptin presidentti 1956–1970. Häntä pidetään yhtenä historian merkittävimmistä arabijohtajista ja hän oli arabinationalismin ja arabisosialismin keulakuva 1950- ja 1960-luvuilla. Nasser toteutti Egyptissä huomattavia uudistuksia omaksuen sosialistisen linjan 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa. Ulkopolitiikassa hän nojautui itäblokkiin pysytellen kuitenkin aluksi riittävän kaukana Neuvostoliitosta. Nasser oli yksi sitoutumattomien maiden johtohahmoista. Hän johti yksinvaltiaan tavoin, mutta hänellä oli takanaan etenkin vuoden 1956 Suezin kriisin jälkeen huomattava kansansuosio.
Nasserin uudistukset olivat aluksi johtaneet taloudelliseen kasvuun, mutta lopulta kasvu alkoi tyrehtyä. Hän ajautui myös ulkopoliittisesti epäviisaisiin ratkaisuihin, kuten sekaantumiseen Pohjois-Jemenin sisällissotaan. Egyptin uhittelu johti Israelin hyökkäykseen kuuden päivän sodassa ja Egyptin asevoimien nopeaan luhistumiseen. Neuvostoliitto sai huomattavan aseman aikaisemmin sitoutumattomassa maassa murskaavan tappion jälkeen. Nasser johti kuitenkin maatansa aina kunnes hän kuoli saatuaan sydänkohtauksen vuonna 1970.
Vallankumous 1952

Maailmansodan jälkeiset vuodet olivat syvän poliittisen kaaoksen aikaa. Työväestö liikehti kaupungeissa ja talonpojat maaseudulla sotateollisuuden lakatessa ja elinkustannusten noustessa. Nopeasti kaatuvilla hallituksilla ei ollut kansan luottamusta. Kuningasta ei pidetty henkilökohtaisine skandaaleineen vakavasti otettavana poliittisena tahona. Maa koki myös ulkopoliittisen iskun. Yhdistyneet kansakunnat antoi päätöksen Palestiinan jaosta arabien ja juutalaisten kesken syksyllä 1947. Tilanne johti Israelin itsenäisyyssotaan arabimaiden iskiessä itsenäiseksi julistautunutta Israelia vastaan keväällä 1948. Nasser osallistui sotaan erään yksikön komentajana. Hän joutui pettymään asevoimien toimintakykyyn ja hän haavoittui rintaan. Lokakuussa 1948 taisteluja käytiin Negevin autiomaassa. Nasser kunnostautui etenkin tällä suunnalla käytyjen al-Faludžan taistelujen aikana egyptiläisten jouduttua israelilaisten saartamaksi. Israel voitti sodan ja egyptiläiset palasivat kotimaahansa. Faludžan puolustajat saivat sankarin vastaanoton, mutta Nasser ja muut vapaat upseerit olivat katkeroituneet. Tappiosta syytettiin korruptoitunutta monarkiaa ja brittien sekaantumista maan asioihin.
Tilanne Egyptissä kiristyi entisestään tammikuussa 1952, kun egyptiläiset sissit iskivät brittien sotilastukikohtaan Tall al-Kabirissa. Britit kostivat iskien poliisiasemalle Ismailiassa, mikä taas johti niin sanottuihin Mustan lauantain mellakoihin 26. tammikuuta. Vanha valta Egyptissä oli romahtamispisteessä. 20. heinäkuuta Nasser ja muut vapaat upseerit saivat tietää kuningas Faruqin aikovan nimittää uuden hallituksen ja sen myötä pidätyttää vapaiden upseerien jäseniä. Vapaat upseerit olivat jo aikaisemmin suunnitelleet kuningasvallan vastaista vallankaappausta ja nyt suunnitelmia jouduttiin aikaistamaan. Toimeen ryhdyttiin yöllä 23. heinäkuuta. Verettömäksi jääneen vallankaappauksen aikana vapaat upseerit ottivat komentoonsa Egyptin armeijan ja pidätyttivät kuninkaalle uskollisten joukkojen komentajat. Aamulla Anwar Sadat luki radiossa julistuksen Muhammad Naguibin nimissä, jossa kerrottiin armeijan ottaneen vallan hallitukselta. Kuningas Faruq pakeni maasta muutamaa päivää myöhemmin. Joidenkin vapaiden upseerien, kuten Anwar Sadatin sanotaan kannattaneen kuninkaan teloitusta, mutta Nasser päätti antaa tämän lähteä maanpakoon.
Kuoleman jälkeen

Nasserin hautajaisista tuli valtava tapahtuma Egyptissä. Kairon kaduille kerääntyi noin viisi miljoonaa surijaa. Hautajaisiin osallistui myös monien arabimaiden johto. Nasserin seuraajaksi nousi hänen vapaiden upseerien ajan tuttavansa Anwar Sadat.
Kunnianosoituksia

Valkoisen Ruusun ritarikunta (Suomi, 1967)
Valkoisen leijonan ritarikunta (Tšekkoslovakia, 1966)
Oliver Tambon seuralaisten ritarikunta (Etelä-Afrikka, 2004)
Jugoslavian tähden ritarikunta (Jugoslavia, 1955)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gamal Abdel Nasser Wikimedia Commonsissa
| n k  Egyptin presidentit |
| --- | --- | --- |
| Egyptin tasavalta (1953–1958) |  Muhammad Nagib (1953–1954)  Gamal Abdel Nasser (1954–1958)  |  |
| Yhdistynyt arabitasavalta (1958–1961) |  Gamal Abdel Nasser (1958–1961)  |  |
| Egyptin arabitasavalta (1961–) |  Gamal Abdel Nasser (1961–1970)  Anwar Sadat (1970–1981)  Hosni Mubarak (1981–2011)  Mohammed Mursi (2012–2013)  Adli Mansur (2013–2014)  Abdel Fattah al-Sisi (2014–)  |  |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola 2 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  NARA  SNAC  IdRef  İslâm Ansiklopedisi 
Nuori Nasser vuonna 1931.
Nasser (ensimmäinen vasemmalta) Israelin itsenäisyyssodan al-Faludžan taistelujen aikana.
Vapaat upseerit vuonna 1953.
Uutisfilmi Suezin kanavan kansallistamisesta.
Nasser tervehtii väkijoukkoa al-Mansurassa vuonna 1960.
Nasser ilmoittaa erostaan kuuden päivän sodan tappion johdosta.
Nasserin hautajaisten väkijoukko Kairossa.
Breda Ba.88

| Breda Ba> 88 |
| --- | --- |

Tyyppi:  pommikone
Alkuperämaa:   Italia
Valmistaja:  Società Italiana Ernesto Breda
Breda Ba.88 Lince (suom. Ilves) on italialainen kaksimoottorinen kevyt pommikone. Antonio Paranon ja Giuseppe Panzerin suunnittelemaa konetyyppiä käytti Regia Aeronautica. Bredan pääkoelentäjä Furio Niclot teki ensilennon lokakuussa 1936. Prototyyppikone käytti kahta Gnome-Rhône K-14 -tyypin tähtimoottoria. Niiden teho oli 900 hv (671 kW).
Breda Ba.88 Linceä on luonnehdittu erääksi toisen maailmansodan epäonnistuneimmaksi konetyypiksi, sitä on kutsuttu jopa kiitoradan koristeeksi ja hyökkääjien houkutuslinnuksi. Vuonna 1937 se rikkoi nopeuslennon maailmanennätyksiä suljetuilla sadan ja tuhannen kilometrin radoilla. Myöhemmät Bredan ja IMAM/Meridionalin tekemät valmistussarjat menivät suoraan romutettaviksi, sillä niin epäkäytännöllisiksi Ba.88 oli taistelutoimissa osoittautunut. Tuotanto aloitettiin 80 koneyksilön pääsarjan osalta touko-lokakuun välillä 1939. Moottorit olivat 1 000 hv (746 kW) tehoiset ja Piaggion valmistamat P.XI RC.40-tyyppiset.
Konetyyppi on ulkoasultaan hyvin helppo tunnistettava. Sulavan sikarimainen muotoilu päättyy takaosan kaksoisperäsimiin. Korkeusvakain ulottuu sivuvakaimen ohitse, kuten esimerkiksi Caproni Ca.135:ssa.
Breda Ba.88 Lince kykeni kuljettamaan enintään 1 000 kg suuruisen pommilastin. Toimintasäde oli 1 640 km. Koneen huippunopeus oli 490 km/h ja lakikorkeus 8 000 m. Puolustusaseina olivat 3x 12,7 mm Breda-SAFAT kk:t ja 1x 7,7 mm liikuteltava kk yläampumossa.
Aiheesta muualla

http://www.fliegerweb.com/geschichte/flugzeuge/lexikon.php?show=lexikon-654 (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
http://www.aviastar.org/air/italy/breda-88.php
http://www.airwar.ru/enc/bww2/ba88.html (venäjäksi)
http://www.rcgroups.com/forums/showthread.php?t=2093124
http://saladeguerra.com.br/breda-ba-88-lince/%5Bvanhentunut+linkki%5D (portugaliksi)
Brassavolat

| Brassavolat |
| --- | --- |
 Brassavola tuberculata
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Suku::  Brassavolat Brassavola  R.Br.
Katso myös
   Brassavolat Wikispeciesissä   Brassavolat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Brassavolat (Brassavola) eli neitokämmekät ovat kämmekkäkasveja (heimo Orchidaceae), joita käytetään huonekasveina.
Brassavolat ovat myös risteytyneet läheisen katleijojen (Cattleya) suvun kanssa, jolloin on muodostunut jättikatleijojen (× Brassocattleya) suku. Loistokatleijojen (× Brassolaeliocattleya) suku taas on syntynyt Brassavola-, Cattleya- ja leeliat (Laelia) -sukuihin kuuluvien lajien risteytyessä. Myös näitä risteytymiä käytetään huonekasveina.
Lajeja

Brassavola cucullata
tuoksubrassavola (Brassavola nodosa)
Brassavola tuberculata
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Brassavolat (Brassavola)
ITIS: Brassavola (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Brassavola (englanniksi)
PheroBase: Floral volatiles of Genus Brassavola[vanhentunut linkki] (englanniksi)
UniProt, Taxonomy: Brassavola (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q94815  Wikispecies: Brassavola  BOLD: 204670  CoL: 8VVQP  EoL: 29206  EPPO: 1BSVG  GBIF: 2815993  GRIN: 1684  iNaturalist: 117503  IPNI: 30028131-2  IRMNG: 1033133  ITIS: 43728  NCBI: 38184  Open Tree of Life: 8951  PLANTS: BRASS3  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:331155-2  Tropicos: 40031131  WFO: wfo-4000005342
Breksia

Breksiaa
Breksia (ital. breccia, sora) on seoskivilaji, joka on muodostunut iskosaineen yhteenliittämistä teräväsärmäisistä mineraalin tai kivilajin murtokappaleista. Yhdestä tai useammasta mineraalista tai kivilajista peräisin olevat palaset ja väleihin kulkeutuva täyteaine voivat syntyä usealla eri tavalla. Eri breksialajit nimetään syntytavan perusteella. Tektoninen breksia liittyy kallioperän ruhjeisiin, joissa pirstaleet iskostuvat uudelleen yhteen (kivettyvät). Sitä nimitetään myös siirrosbreksiaksi, hankausbreksiaksi tai kitkabreksiaksi. Eruptiivibreksia eli purkausbreksia liittyy sulan kiviaineksen eli magman purkauksiin. Sitä syntyy maankuoressa liikkuvan magman kerätessä itseensä ennen jähmettymistään ympäröivän kivilajin murtokappaleita. Eruptiivibreksia on joko plutonista tai vulkaanista. Plutoniset kivilajit eli syväkivet ovat syvällä maankuoressa jähmettyneitä magmakivilajeja. Vulkaaniset kivilajit eli eruptiiviset pintakivilajit ovat joutuneet tulivuorenpurkauksessa maan pintaan. Luubreksia on eläinten luista muodostunut sedimenttikivilaji.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Breksia Wikimedia Commonsissa
Broilertalo

Broilertalo Oy oli siipikarja-alan yritys, jonka perustivat vuonna 1981 Lounais-Suomen Osuusteurastamo ja Satahämeen Osuusteurastamo yhdessä. Investointi muodosti jatkumon osuuskuntien 1960-luvun alussa aloittamalle broileriliiketoiminnalle.
Broilertalon varsinainen toiminta alkoi vuonna 1983, jolloin sille valmistui Säkylään tuotantolaitos.
Siipikarjanlihan käyttö Suomessa kasvoi voimakkaasti, ja se rohkaisi yhtiön omistajia merkittävään yrityskauppaan maaliskuussa 1993. Broilertalo Oy osti Cultor-konserniin kuuluneen Kariniemi Oy:n siipikarjaliiketoiminnan. Yrityskaupan seurauksena Broilertalon tuotantovolyymi kaksinkertaistui, ja yhtiön markkinaosuus nousi noin 50 %:iin.
Broilerien teurastukset ja paloittelu keskitettiin Euraan, samoin yhtiön pääpaikka. Teurastamolta vapautuneisiin tiloihin Säkylässä asettui HK Ruokatalon (nyk. HKScan Finland) valmisruokatehdas. Vuodesta 2007 tilat ovat uudistettuna olleet Länsi-Kalkkuna Oy:n kalkkunateurastamona.
Pyhäjärvi-seudun kunnille Broilertalo oli merkittävä yhteistyökumppani ja työllistäjä. Sen palveluksessa oli 223 henkeä (v. 1992) ja 759 henkeä (v. 2003).
HK Ruokatalo Oy:n tytäryhtiönä Broilertalo vastasi konsernin kotimaan siipikarjaliiketoiminnasta. Maaliskuussa 2005 Broilertalo fuusioitiin HK Ruokataloon ja sen tuotantolaitoksista tuli HK Ruokatalon tuotantolaitoksia.
Ture Brommels

Thure Valdemar Brommels
Thure Valdemar Brommels 25. huhtikuuta 1889 Mustasaari – 28. huhtikuuta 1918 oli suomalainen jääkäriluutnantti ja farmaseutti. Hänen vanhempansa olivat kansakoulunopettaja Petrus Brommels ja Maria Stenfors. Hän kävi kuusi luokkaa Vaasan ruotsalaista lyseota ja antautui apteekkialalle ja suoritti farmaseuttitutkinnon vuonna 1912, jonka jälkeen työskenteli apteekeissa Tampereella ja Vaasassa.
Jääkäripataljoonan ratsuosasto Libaussa syksyllä 1917. Etualalla Luutnantti Sievert ja Zugführer Ljungberg.
Tämä mustasaarelainen farmaseutti liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 30. lokakuuta 1915. Hän toimi komppaniassa lääkintäaliupseerina. 1. komppaniasta hänet siirrettiin myöhemmin pataljoonan ratsuosastoon. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella.
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana luutnantiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan ja sijoitettiin joukkueenjohtajaksi Karjalan ratsujääkärirykmentin 1. eskadroonan 3 joukkueeseen. Sisällissodassa hän osallistui joukkueensa johtajana osaa taisteluihin Terijoella, Härkölässä (patterin valtaus) ja Kaislahdessa, jossa hän kaatui 28. huhtikuuta 1918. Hänet on haudattu Mustasaaren sankarihautaan.
Mikko Bredenberg

Mikko Vilhelm Johannes Bredenberg  (s. 23. huhtikuuta 1977 Tampere) on suomalainen näyttelijä, teatteriohjaaja ja taiteilija-tutkija. Hän on väitellyt teatteritaiteen tohtoriksi vuonna 2017 Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta aiheenaan näyttämöllinen kuvittelu.
Ura

Bredenberg valmistui Teatterikorkeakoulun näyttelijäntyön koulutusohjelmasta 2002 teatteritaiteen maisteriksi, minkä jälkeen hän teki useita rooleja Kuopion kaupunginteatterissa 2004–2005. Vuosina 2006–2015 Bredenberg työskenteli Tampereella toimivassa Teatteri Siperiassa sekä näyttelijänä että teatteriohjaajana. Bredenberg on yksi Teatteri Siperian perustajajäsenistä ja vuosina 2013–2015 hän toimi myös teatterin toisena taiteellisena johtajana. Bredenberg on työskennellyt urallaan useissa kaupunginteattereissa sekä esittävän taiteen vapaalla kentällä.
Bredenberg valittiin Kemin kaupunginteatterin uudeksi johtajaksi kolmivuotiskaudelle 1.10.2021–30.9.2024.
Teatterin lisäksi Bredenberg on näytellyt myös tv-sarjoissa (Hovimäki, Yhteinen huone) sekä elokuvissa (Tali-Ihantala 1944).
Aiheesta muualla

Mikko Bredenberg Elonetissä.
Mikko Bredenberg Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Bundesautobahn 7

Bundesautobahn 7 (BAB 7), lyhyemmin Autobahn 7 (A 7), on Saksan pisin moottoritie. Se kulkee Saksan halki pohjois–eteläsuuntaisesti Tanskan rajalta Itävallan rajalle. A 7:n kokonaispituus on 963,6 kilometriä. Väylä sijaitsee Schleswig-Holsteinin, Hampurin, Ala-Saksin ja Hessenin osavaltioissa, etelässä se kulkee Baijerin ja Baden-Württembergin rajaseudulla ja päättyy Füsseniin Itävallan rajalle.
Reitti

A 7 korvasi pääväylänä valtatiet 5 (Tanska–Hampuri), 3 (Hampuri–Kassel) ja 27 (Göttingen–Würzburg), joiden reitit olivat muotoutuneet jo keskiajalla. Osuudella Flensburgista Hampuriin A 7 seuraa historiallisen Ochsenwegin linjaa, joka oli aikoinaan keskeinen kauppareitti Skandinaviasta etelään. Ensimmäinen suunnitelma suurnopeustiestä Hampurista etelän suuntaan esiteltiin vuonna 1926.
A 7 kulkee 55. leveysasteen tuntumasta 48. leveysasteen eteläpuolelle Pohjois-Saksan tasangoilta Etelä-Saksan vuoristomaisemiin. Sen reitillä on muun muassa Lüneburgin laaja nummialue ja Schwabenin vuoristoalue.
Reitti > Göttingen–Bad Hersfeld (1937–1941)

Nykyisen A 7:n ensimmäinen osuus oli Kassel–Göttingen. Se otettiin käyttöön 1937.
Reitti > Bad Hersfeld–Würzburg (1937–1939)

Osuudelle Bad Hersfeld–Würzburg (Strecke 46) rakennettiin 1937–1939 useita siltoja. Työt keskeytyivät toiseen maailmansotaan, eikä tämä osuus valmistunut koskaan. Osa silloista Strecke 46:lla on säilynyt ja ne ovat nykyisin suojelukohteita.
Reitti > Bad Hersfeld–Würzburg (1965–1968)

1960-luvulla A 7:n rakentamista jatkettiin hieman aiemmasta poikkeavalle tielinjaukselle. Vuonna 1965 avattiin 10,9 kilometrin pituinen osuus Biebelriedin moottoritieristeyksestä pohjoiseen Würzburg/Estenfeldin liittymään. Seuraavana vuonna osuus jatkui Schweinfurt/Werneckin risteykseen ja samaan aikaan avattiin 14,8-kilometrinen osuus Fulda-Nord–Fulda-Süd. Osuus Hattenbacher Dreieckista Fuldaan (32 km) sekä osuus Fuldasta Schweinfurtiin (68 km) avattiin liikenteelle 1968.
Reitti > Hampuri–Göttingen (1953–1962)

1950-luvulla valmistuivat ensimmäiset moottoritieosuudet Hampurin ja Göttingenin välille. Vuonna 1953 avattiin osuus Nörten-Hardenbergista Northeim-Westiin (8,7 km) yksiajorataisena ja seuraavana vuonna otettiin käyttöön osuus edelleen Northeim-Nordin liittymään (4,8 km) niin ikään yksiajorataisena. Toinen ajorata näille osuuksille valmistui pari vuotta myöhemmin.
Vuodesta 1956 alkaen avattiin kaikkiaan seitsemän moottoritieosuutta Hampurin ja Hannoverin välille. Viimeisenä valmistui 1960 avattu 21-kilometrinen osuus Berkhofin liittymästä Hannover/Kirchhorstin risteykseen.
Vuodesta 1958 alkaen otettiin käyttöön neljä viimeistä osuutta Hampurin ja Göttingenin välillä. Viimeisenä valmistui 35-kilometrinen osuus Hannover/Kirchhorstin moottoritieristeyksestä Hildesheimin liittymään, joka otettiin käyttöön vuonna 1962.
Reitti > Tanska–Hampuri (1969–1978)

1960- ja 1970-luvuilla rakennettiin moottoritie Hampurista Tanskan rajalle. Tärkeitä virstanpylväitä olivat Elbe-joen tunnelin (Elbtunnel) avaaminen 1975 ja moottoritien valmistuminen Tanskan rajalle 1978.
Reitti > Würzburg–Kempten (1972–1986)

Välille Würzburg–Kempten avattiin ensimmäiset moottoritieosuudet vuonna 1972. Ensimmäisenä valmistuivat osuudet Berkheimista Memmingen-Südin liittymään (9,4 km), sekä Bad Grönenbachista Kempten-Leubasiin (27,1 km).
Vuonna 1980 valmistui osuus Biebelriedin risteyksestä Uffenheim-Langensteinachin liittymään (34,7 km), jota jatkettiin etelään Feuchtwangenin liittymään 1985 avatulla osuudella (42,1 km) ja edelleen Heidenheimin liittymään 1987 avatulla osuudella (59,6 km). Vuonna 1986 oli avattu 6,8-kilometrinen osuus Oy-Mittelbergin liittymään, joten moottoritie Tanskasta Allgäun alueelle Etelä-Saksaan oli valmis.
Reitti > Kempten–Itävalta (1992–2010)

Vuonna 1992 moottoritietä A 7 jatkettiin 4,9-kilometrisellä osuudella Nesselwangiin. Füssenin rajatunneli avattiin vuonna 1999. Moottoritien on määrä saavuttaa Itävallan raja vuonna 2010.
Merkittäviä tunneleita ja siltoja

Hampurissa A 7 alittaa Elbe-joen vuonna 1975 valmistuneen uuden Elbtunnelin kautta. Tunnelin kokonaispituus on 3 325 metriä. Kahdeksasta ajokaistastaan huolimatta liikenne Elbtunnelissa ruuhkautuu toistuvasti. Tunnelin liikennevirtoja valvotaan ympärivuorokautisesti ohjauskeskuksesta. Välittömästi tunnelin eteläpuolella A 7 kulkee Saksan pisimmän maasillan, Hochstraße Elbmarschin (Hochbrücke Elbmarsch), päällä. Vuosina 1971–1974 rakennetun sillan pituus on 4 359 metriä ja leveys 2 × 17,75 metriä. Soltau-Ostin ja Autobahndreieck Walsroden liittymien välisellä osuudella lomaliikenne aiheuttaa säännöllisesti ruuhkasumia.
Hann. Münden/Hedemündenin ja Hann. Münden/Lutterbergin liittymien välisellä osuudella eteläisessä Ala-Saksissa sijaitsee 416 metriä pitkä Werratalbrücke eli "Werra-laakson silta". Se ylittää Werra-joen laakson enimmillään 59 metrin korkeudella maanpinnasta. Fuldan jokilaakson ylittävä silta Hessenissä on lähes kilometrin mittainen. Bad Windsheimin ja Feuchtwangenin välillä A 7 kulkee Frankenhöhenin vuorenharjanteen eteläisen osan kautta. Aalenin ja Ulmin välisellä osuudella tie kulkee puolestaan Schwabenin Juran itäisen osan kautta. Dinkelsbühl/Fichtenaun ja Ellwangenin liittymien välillä sijaitsee joulukuussa 1987 avattu 465-metrinen Virngrundtunnel. Aalen/Westhausenin ja Aalen/Oberkochenin liittymien välillä sijaitsee 1983–1986 rakennettu 707-metrinen Agnesburgtunnel.
Eurooppatieluokitus

Bundesautobahn 7 reittiä kulkee kolme Eurooppatietä:
E45 (Kaaresuvanto–Gela): Ellund–Biebelriedin moottoritieristeys
E43 (Würzburg–Bellinzona): Biebelriedin moottoritieristeys– Memmingenin moottoritieristeys
E532 (Memmingen–Füssen): Memmingenin moottoritieristeys–Füssen
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
A 7 yksityiskohtainen reittikaavio
Silta Kielin kanavan yli Rade bei Rendsburgissa.
Elbtunnelin pohjoinen sisääntulo.
Hannover/Kirchhorstin risteys.
A 7 Göttingenin lähellä Rosdorfissa.
Werratalbrücke eli Werran jokilaakson ylittävä silta. Vasemmalla suurnopeusjunarata Würzburg–Hannover.
BAB 7 Nesselwangissa lähellä Itävallan rajaa.
Brasiliansarvikonna

| Brasiliansarvikonna |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Sammakkoeläimet Amphibia
Lahko::  Sammakot ja konnat Anura
Heimo::  Sarvikonnat Ceratophryidae
Suku::  Sarvisammakot Ceratophrys
Laji::  cornuta
Kaksiosainen nimi
 Ceratophrys cornuta  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Brasiliansarvikonna Wikispeciesissä   Brasiliansarvikonna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Brasiliansarvikonna tai amazoninsarvisammakko (Ceratophrys cornuta) on Etelä-Amerikan sademetsissä yleisenä elävä sammakkolaji.
Ulkonäkö ja koko

Brasiliansarvikonna  kasvaa 10–20 cm pitkäksi. Se  on muodoltaan pyöreä ja yhtä leveä kuin pitkäkin. Pahkainen iho on väriltään ruskea tai punainen tummanruskein kuvioin. Silmäluomissa sijaitsevat sarvimaiset kyhmyt auttavat brasiliansarvikonnaa piiloutumaan kasvillisuuteen. Suuressa päässä on erittäin leveä suu, jolla se voi pyydystää lähes itsensä kokoisia saaliita. Suun leveys on yli puolitoista kertaa eläimen pituus. Naaraat ovat suurempia kuin koiraat.
Levinneisyys

Brasiliansarvikonna on levinnyt Amazonin altaaseen Kolumbiassa, Guyanaan, Ecuadorin eteläosiin, Peruun, Boliviaan ja Koillis-Brasiliaan. Sitä saattaa olla myös Venezuelan puolella.
Käyttäytyminen ja lisääntyminen

Brasiliansarvikonna on hidasliikkeinen, joten se piilottelee lehtien joukossa odottaen saaliin lähestymistä. Paritteluaikana koiraiden voimakas kurnutus muistuttaa lehmän mylvintää. Naaras laskee munat veteen sadekaudella. Poikasilla on ruskea selkä ja kellanvihreä vatsa. Ne ovat ahnaita petoja ja syövät lähinnä muita sammakontoukkia. Aikuiset brasiliansarvikonnat ovat aktiivisia lähinnä öisin, mutta toukat liikkuvat yötä päivää.
Aiheesta muualla

Luonnontieteellinen keskusmuseo: Ceratophrys cornuta
ITIS: Ceratophrys cornuta (englanniksi)
Sammakkolampi: Sarvisammakot (Arkistoitu – Internet Archive)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Ceratophrys cornuta:  Wikidata: Q507708  Wikispecies: Ceratophrys cornuta  ADW: Ceratophrys_cornuta  AmphibiaWeb: 5720  ASW: Ceratophrys-cornuta  BOLD: 246600  CoL: 69L7J  EoL: 332926  GBIF: 2424456  iNaturalist: 22846  IRMNG: 10590046  ITIS: 207876  IUCN: 56337  NCBI: 248779  Observation.org: 597875  Xeno-canto: Ceratophrys-cornuta 
Rana cornuta:  Wikidata: Q109525948  CoL: 4RDMJ  GBIF: 8855942  ITIS: 1095850