stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kimmo Kuhta

| Kimmo Kuhta |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. kesäkuuta 1975 (ikä 49) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Kibe, Kille, Kilpuri
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Pelinumero:  9 jäädytetty
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1995–2013
Seurat:  Kiekko-Espoo (SML)   HIFK (SML)   SC Bern (NLA)   Hamburg Freezers (DEL)
| Kimmo Kuhta |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Rullakiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maajoukkue 
Ottelut:  29 60+37=97 5,5
MM-kisat:  1995–1997, 2000
Mitalit:  1–0–2
SM-liiga
Seurat:  MahtiAnkat
Kaudet:  2000–2003
Mitalit:  1–1–0
Palkinnot:  Vuoden rullakiekkoilija 2000
SM-turnaukset
Seurat:  VooDoo
Kaudet:  1996
Runkosarja:  5 4+11=15 2
Mitalit:  0–0–1
Muut turnaukset
Seurat:  PHB
Kaudet:  1995, 1997
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten rullakiekko.MM-kilpailut (FIRS)  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten rullakiekko.MM-kilpailut (FIRS)  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten rullakiekko.MM-kilpailut (FIRS)  | Maa:   Suomi> Miesten rullakiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Chicago 1995 | rullakiekko |  |
| MM-kilpailut (IIHF)  | MM-kilpailut (IIHF)  | MM-kilpailut (IIHF)  |  |
|  Pronssia | Minneapolis 1996 | rullakiekko |  |
|  Kultaa | Chocen 2000 | rullakiekko |  |
Kimmo Kuhta (s. 19. kesäkuuta 1975 Helsinki) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkoilija. Kuhta pelasi mittavan uran SM-liigan Helsingin IFK:ssa. Välissä hän pelasi yhden kauden Sveitsissä ja puolikkaan kauden Saksassa. Pitkän HIFK-historiansa takia hän on fanien keskuudessa erittäin suosittu, IFK-ikoniksikin mainittu. Kuhdan päävahvuus oli maalinteko. Hän lopetti uransa 27. maaliskuuta 2013.
Pelaajauransa jälkeen Kuhta on toiminut jääkiekkoasiantuntijana ja kommentaattorina Yleisradion medioissa.
Ura > Maajoukkueura

Kuhta on edustanut Suomea Euro Hockey Tour -turnauksissa vuodesta 2003 lähtien.
Ura > Valmennusura

Kimmo Kuhta aloitti valmentajauransa vuonna 2014 HIFK:n nuoremman C-ikäluokan haastajajoukkueen valmennustiimissä. Kaudella 2016–17 Kuhta voitti Suomen mestaruuden IFK:n C-junioreiden päävalmentajana.
Kaudella 2017–18 Kuhta valmentaa seuran B-junioreita.
Kuhta on nimetty HIFK:n A-juniorien päävalmentajaksi kaudelle 2019–20.
Muuta

Kuhdalla on myös rullakiekon maailmanmestaruus vuodelta 2000 sekä kaksi MM-pronssimitalia. Hänet valittiin vuonna 2000 vuoden rullakiekkoilijaksi Suomessa. Kuhdan poika Veeti Kuhta pelaa Pelicansin junioreissa kaudella 2022-23.
Kartta

Suomen fyysinen kartta, jossa näkyvät muun muassa korkeuserot, vesistöt, maakuntarajat, kaupunkeja, kuntataajamia sekä tie- ja rautatieverkosto.
Kartta on mittakaavan mukainen, pelkistetty ja selitetty piirroskuva tietystä alueesta. Kartta on paikkatiedon visuaalinen esitys. Sen avulla voidaan havainnollistaa paikkojen sijaintia toisiinsa nähden, reittejä, tai joitain paikallisesti sijoitettavia ominaisuuksia kuten väestötiheyksiä tai kasvillisuusvyöhykkeitä. Maapallon tapauksessa kartalla tarkoitetaan maapallon pinnan tai sen osan pienen mittakaavan tasoesitystä.
Merkistö

Karttamerkit ovat pisteitä, viivoja ja erilaisia kuvioita, joiden koko, väritys ja muoto vaihtelevat. Merkit selitetään yleensä kartan reunassa selitteessä. Mustat pisteet kuvaavat usein kaupunkeja ja ympyröidyt tähdet pääkaupunkeja. Viivoilla kuvataan rajoja, teitä ja jokia. Vihreä väri kuvaa usein metsää, ruskea aavikkoa ja sininen vesistöä. Joissain kartoissa on korkeuskäyriä, jotka kuvaavat korkeuseroja ja pinnanmuotoja. Korkeuseroja voidaan kuvata myös väreillä niin että vihreä edustaa matalaa ja ruskea korkeaa kohtaa.
Pituus- ja leveyspiirit näkyvät kartalla pysty- ja vaakaviivoina sekä kartan reunaan merkittyinä astelukuina. Kartoissa on usein pohjoisnuoli, joka osoittaa, missä suunnassa pohjoinen on.
Varsinkin suurimittakaavaisissa kartoissa voi olla sijaintia osoittamassa koordinaattiruudukko, jossa pohjois- ja eteläkoordinaatit ilmaistaan muulla tavoin kuin suoraan pituus- ja leveysasteina. Kartan jakavat ruudut nimetään usein koordinaattikirjaimen ja numeron yhdistelminä, kuten B4. Tämä helpottaa paikkojen löytämistä kartan hakemiston avulla, johon koordinaatit on merkitty paikannimien yhteyteen.
Muita yleisiä merkkejä kartoissa ovat mittakaavajana, otsikko, tekijä, päiväys ja lähdetiedot.
Mittakaava

Mittakaava on kartan pienennyssuhde, kartalta mitatun ja maastossa todellisen matkan välinen suhde. Jos kartan mittakaava on esimerkiksi 1:10 000, yksi senttimetri kartalla on maastossa 100 metriä. Karttoihin on usein piirretty mittakaavajana osoittamaan suoraan minkä pituiseksi matka on kuvattu kartalla.
Karttaprojektio

Maailmankartta on yleensä kaksiulotteinen esitys maapallon pinnasta, mutta koska maa on likimain pallon muotoinen, vaatii maapallon pinnan esittäminen kaksiulotteisella tasolla jonkin karttaprojektion käyttöä niin, että pallon muotoisen maapallon pinta saadaan kulloinkin käytettyjen sääntöjen mukaisesti projisoitua kaksiulotteiselle tasolle. Karttaprojektioita on eri tarkoituksiin lukuisia erilaisia. Esimerkiksi merenkulussa on käytetty paljon Mercatorin projektiota, jossa pituuspiirit ovat aina pystysuoria ja leveyspiirit aina vaakasuoria.
Karttatyyppejä

Poliittinen kartta esittää valtioiden ja osavaltioiden rajat sekä suurimmat kaupungit. Siinä ei näy maanmuotoja.
Fyysinen kartta esittää maaston piirteet, kuten vuoret, joet ja järvet. Korkeuseroja kuvataan usein väreillä niin että vihreä edustaa matalaa ja ruskea korkeaa kohtaa. Vesistöt kuvataan sinisellä.
Topografinen kartta esittää korkeusvaihtelut korkeuskäyrillä, ei väreillä. Tiheässä olevat korkeuskäyrät kuvaavat jyrkkää maastoa ja harvassa olevat tasaista.
Ilmastokartta kuvaa eri värein erilaisia ilmaston piirteitä kuten ilmastovyöhykkeitä tai vuotuisia sademääriä.
Talouskartta esittää symbolien tai värien avulla eri alueiden luonnonvaroja tai taloudellista toimintaa kuten maataloustuotantoa.
Geologiset kartat sisältävät tietoa maaperästä ja kallioperästä. Geologisia karttoja on myös paikkatietomuodossa ja karttapalveluina.
Merikartta on erityisesti merenkulkua ja vesiliikennettä kuvaava kartta.
Tiekartta kuvaa fyysistä ympäristöä erityisesti tieliikenteen näkökulmasta ja näyttää tärkeimmät tiet, lentokentät ja kaupungit sekä joitain muita kohteita kuten puistoja, leirintäalueita ja monumentteja. Suuret ja pienet tiet erotellaan usein eri värein.
Linjakartta esittää joukkoliikenteen reitit ja asemat yleensä erivärisinä ja topologisesti.
Pyöräilykartat on tehty palvelemaan toisaalta pyöräretkeilyä haja-asutusalueilla ja toisaalta pyörällä liikkumista taajaan rakennetulla alueella. Haja-asutusalueiden pyöräilykartat ovat yleensä tiekarttoja, joihin on päällepainatuksena lisätty ehdotuksia pyöräretkeilyyn hyvin sopiviksi reiteiksi. Kaupungeista on opaskartan tai muun kaupunkikartan pohjalle tehtyjä pyöräilykarttoja, joissa kuvataan kaupunkien pyörätieverkko kaupungissa tapahtuvaa pyörällä liikkumista silmällä pitäen.
Opaskartta sisältää osoitenimistön ja osoitenumerot sekä paikallisen tieverkon. Opaskarttoja valmistetaan sekä haja-asutusalueilta että taajamista. Opaskarttoja on myös internetissä karttapalveluina sekä valtakunnallisina että kunnilla ja kaupungeilla.
Retkeilykartat sisältävät erityisesti retkeilyn kannalta tärkeää tietoa, ja niitä julkaistaan retkeilyalueilta tai muuten retkeilyn kannalta merkittäviltä paikoilta. Retkeilykartassa voidaan käyttää pohjakarttana esimerkiksi maastokarttaa tai peruskarttaa, jonka päälle on lisätty tietoja retkeily­reiteistä ja muusta retkeilyä palvelevasta infrastruktuurista.
Teemakartassa keskitytään kuvaamaan aluetta tietyn teeman suhteen. Maaston fyysiset piirteet näkyvät kartassa taustalla, jonka päälle teematieto sijoitetaan. Nykyään teemakartat, kuten useimmat muutkin kartat, valmistetaan visualisoimalla paikkatietoa paikkatietojärjestelmissä.
Kohokartta on käsin tunnusteltava, lähinnä näkövammaisten käyttämä kartta.
Digitaalinen kartta ja paikkatieto

Karttojen tuotanto ja jakelu on muuttunut tietotekniikan ja tietoliikenteen kehittyessä paikkatiedon käsittelyksi ja digitaaliseksi tiedonsiirroksi. Digitaalisessa paikkatietomuodossa oleva kartta voi pelkän karttakuvan ohella sisältää myös tietoa karttakohteiden ominaisuuksista ja niiden välisistä suhteista. Digitaalista paikkatietoa on mahdollista tarkastella joustavasti esimerkiksi tietokoneessa tai matkapuhelimessa tai satelliittipaikantimessa tai internetissä toimivissa karttapalveluissa. Maailmanlaajuisia karttapalveluita ovat esimerkiksi Google Maps ja Google Earth. Esimerkkejä paikallisemmista karttapalveluista ovat eri maiden viranomaisten kansalliset karttapalvelut, alueelliset karttapalvelut eri aluetasoilla, kaupalliset maanlaajuiset opaskarttapalvelut ja eri maiden viranomaisten karttapalvelut omilta toimialoiltaan.
Pelkän karttakuvan katselun lisäksi paikkatiedon avulla voi paikkatiedosta, ohjelmista ja laitteista koostuvissa paikkatietojärjestelmissä tai rajatummin yksittäisissä laitteissa ja sovelluksissa myös suorittaa monimutkaisia tehtäviä, kuten esimerkiksi navigaattoreissa tai internetin reittikarttapalveluissa tai tietokoneisiin tai muihin laitteisiin saatavilla olevissa reittikarttasovelluksissa mahdollinen lyhimmän reitin määritys kahden pisteen välille. Monipuolisempaa paikkatiedon käsittelyä ja esittämistä varten ovat erityiset paikkatieto-ohjelmat, joita on saatavilla sekä kaupallisina sovelluksina että avoimen lähdekoodin ohjelmina. Avointa lähdekoodia käyttäviin, maksutta saatavissa oleviin paikkatieto-ohjelmiin kuuluu muun muassa Quantum GIS.
Digitaalisia karttoja voi tuottaa itsekin muun muassa OpenStreetMap-hankkeessa matkapuhelimissa ja satelliittipaikantimissa käytettäviksi paikantimien tallentamien jälkien (engl. track) ja reittipisteitten (engl. Waypoint) avulla. Jälkien ja reittipisteiden avulla laaditaan tiedosto, joka on haluttaessa mahdollista lähettää tietokonepalvelimille kaikkien käyttöön. Suosittuja ohjelmia kartoittamista vasten ovat Merkaartor ja java-pohjainen JOSM.
Historia

Varhaisimpia maantieteellisiä karttoja laativat muinaiset egyptiläiset, babylonialaiset ja foinikialaiset. Vanhin tunnettu kartta on babylonialainen savitaulukartta noin vuodelta 2500 eaa.
Pohjan tieteelliselle kartografialle loi kreikkalainen Eratosthenes (n. 276–194 eaa.) ottamalla käyttöön pituus- ja leveyspiirit sekä arvioimalla maapallon ympärysmitan.
Suomen kartat

Suomen nykyistä aluetta on kuvattu pohjoista Eurooppaa esittävissä kartoissa jo kauan ennen kuin alue vakiintui poliittisesti ja kulttuurillisesti. Tunnetuimpia varhaisia karttoja ovat Jacob Zieglerin 1532, Olaus Magnuksen (Carta marina) 1539 ja Gerhardus Mercatorin 1595 kartat sekä Andreas Bureuksen kartta 1626. Suomen Maantieteellisen Seuran julkaisema Suomen kartasto ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1899. Myöhemmin siitä on toimitettu viisi uutta laitosta, viimeksi kuudes laitos 1999.
Painettuja karttoja Suomesta julkaisevat 2000-luvulla muun muassa Maanmittauslaitos, Merenkulkulaitos, Geologian tutkimuskeskus, kunnat ja kaupungit sekä yksityiset kartantuottajat, joista suurin on nykyään Affectoon kuuluva Karttakeskus. Maanmittauslaitoksen painettuja karttoja ovat peruskartta, maastokartta ja yleiskartta. Yleiskartoissa on suuri mittakaava ja niistä näkee pääasiassa alueita ja ainakin keskeisiä teitä. Niitä on julkaistu mittakaavoissa 1:500 000 ja 1:400 000. Maastokartta on yleiskarttaa tarkempi. Peruskarttoja painetaan 1:25 000 mittakaavassa.
Internetissä olevia karttapalveluita ovat muun muassa Maanmittauslaitoksen karttapaikka, kansallinen paikkatietoportaali Paikkatietoikkuna ja Geologian tutkimuskeskuksen Geokartta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maanmittauslaitos
Historiallisia kaupunkikarttoja (Arkistoitu – Internet Archive)
Historiallisia karttoja Suomesta ja muualta
Texasin yliopiston karttasivu
World Atlas
Eniron karttapalvelu
Kansalaisen karttapaikka
Paikkatietoikkuna
Jan Strangin karttatieto
Winkel tripel -projektio on nykyisin paljon käytetty maailmankartan projektio.
Pohjois-Amerikan kasvillisuuden menestymisvyöhykkeet kuvaava kartta.
New Yorkin metron linjakartta.
Ennallistus Herodotoksen asutun maailman kartasta noin vuodelta 450 eaa.
Suomi vanhassa Pohjoismaiden kartassa vuodelta 1646.
Lumi peittää jäljet

| Lumi peittää jäljet> Tjafs |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Mats Wahl
Kieli:  ruotsi
Genre:  rikoskirjallisuus
Julkaistu:  2002
Suomennos
Suomentaja:  Nora Schuurman
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2007
Ulkoasu:  sid.
Sivumäärä:  266
ISBN:  978-951-1-21129-7
Sarja: Harald Fors
Edeltävä:  Näkymätön
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lumi peittää jäljet (ruots. Tjafs) on Mats Wahlin kirjoittama nuorille suunnattu dekkari. Se ilmestyi ruotsiksi 2002 ja suomeksi Nora Schuurmanin kääntämänä ja Otavan kustantamana vuonna 2007. Teos on itsenäinen jatko-osa vuonna 2005 ilmestyneelle teokselle Näkymätön.
Kirjassa Harald Fors -niminen rikostutkija alkaa selvittää maahanmuuttajanuoren, Ahmed Sirrin murhaa. Kirjassa on paljon sivuhenkilöitä. Kirja on tapahtumarikas eikä murha ole ainoa rikos jota selvitetään. Kirjan tapahtumat sijoittuvat Ruotsiin ja sen teemana ovat muun muassa yhteiskunnalliset epäkohdat.
Aiheesta muualla

Lumi peittää jäljet Kirjasampo.fi:ssä
Kotilääkäri

| Kotilääkäri |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  aikakauslehti
Aihealue:  Terveys, hyvinvointi,liikunta, ruoka, kauneus
Kustantaja:  Otavamedia
Julkaisija:  Otavamedia
Levikki:  25 267 (2014)
Päätoimittaja:  Emma Koivula
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  230 × 297 mm
Ilmestymistiheys:  10 vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotilääkäri
Kotilääkäri on Otavamedian julkaisema 10 kertaa vuodessa ilmestyvä hyvinvointi- ja terveyslehti. Lehden sisältö käsittelee aiheita, terveys, hyvinvointi, liikunta, ravitsemus ja asiantuntijoiden terveysjuttuja sekä lukijoiden tarinoita elämästä. Kotilääkäri-lehden pyrkimys on innostaa pitämään huolta itsestään, lisäksi lehti käsittelee aiheita laihdutuksesta sekä kauneudesta. Lehden päätoimittajana toimi 1991 alkaen Tarja Hurme, 2018–2022 Erkki Meriluoto ja vuonna 2022 päätoimittajana aloitti Emma Koivula.
Verkkosivusto Kotilääkäri.fi koostuu ajankohtaisista terveys- ja hyvinvoinnin asioista sekä keskustelufoorumista.
Historiaa

Lehti perustettiin lääkäriseura Duodecimin aloitteesta vuonna 1889 nimellä Suomen Terveydenhoitolehti. Sen ensimmäinen päätoimittaja oli Haapajärven piirilääkäri Konrad ReijoWaara, joka näki tärkeäksi kansan valistamisen hygienian edistämiseksi ja lapsikuolleisuuden vähentämiseksi. Vuonna 1933 lehti siirtyi Otavan kustannettavaksi, ja sen levikki nousi kolmesta tuhannesta vuosikymmenen lopun 30 000 kappaleeseen. Lasten terveys säilyi keskeisenä teemana niin, että lehden päätoimittajista neljä oli lastenlääkäreitä ja yksi merkittävä lehden avustaja oli Arvo Ylppö. 1950-luvulla alettiin panostaa journalismiin Antti Mattilan johdolla. Vuonna 1975 lehti siirtyi Yhtyneille Kuvalehdille, ja nimi muutettiin silloisen suositun televisiosarjan pohjalta Kotilääkäriksi..
Päätoimittajia

Konrad ReijoWaara 1889–1895
Fredrik Joel Pätiälä 1896
Akseli Forsman 1896–1897
Theodor Löfström 1898
Akseli Forsman 1899–1900
Taavetti Laitinen 1901–1904
Konrad ReijoWaara 1905–1918
Armas Ruotsalainen 1919–1933
Artturi Salokannel 1934–1946
Erkki Leppo 1946
Turo Niemi 1946
Viljo Rantasalo 1947–1950
Atle Mali 1951–1961
Rolf Nevanlinna 1962–1964
Antti Mattila 1964–1973
Olavi Kilpiö 1973–1977
Ritva Laurila 1977–1979
Irma Heydemann 1979–1991
Tarja Hurme 1991–2000
Erkki Meriluoto 2018–2022
Emma Koivula 2022-
Aiheesta muualla

Kotilääkäri kotisivut.
Liina Kersna

| Liina Kersna |
| --- | --- |
 Liina Kersna vuonna 2015.
Viron opetus- ja tiedeministeri
 Kaja Kallaksen I hallitus 26. tammikuuta 2021 – 18. heinäkuuta 2022  
Edeltäjä:  Jaak Aab
Seuraaja:  Tõnis Lukas
Viron kulttuuriministeri
 Kaja Kallaksen I hallitus 3. kesäkuuta 2022 – 18. heinäkuuta 2022  
Edeltäjä:  Tiit Terik
Seuraaja:  Piret Hartman
Edustaja riigikogussa
 2015–2021  
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1980 (ikä 44) Tallinna, Viron sosialistinen neuvostotasavalta
Tiedot
Puolue:  reformipuolue
Koulutus:  Tarton yliopisto (journalismi, suhdetoiminta ja koulutuksen järjestäminen)
Liina Kersna (s. 3. huhtikuuta 1980 Tallinna) on virolainen reformipuolueen poliitikko. Hän oli Viron opetus- ja tiedeministeri vuosina 2021–2022. Tätä ennen hän oli edustaja riigikogussa vuosina 2015–21. Kersna on opiskellut Tarton yliopistossa journalismia, suhdetoimintaa ja koulutuksen järjestämistä. Vuosina 1998–2002 hän työskenteli Viron radiossa toimittajana.
Kesäkuusta heinäkuuhun 2022 Kersna toimi myös Viron kulttuuriministerinä, kun pääministeri Kaja Kallas erotti keskustapuolueen ministerit.
Yksityiselämä

Kersna on naimisissa ja hänellä on poika.
Aiheesta muualla

Liina Kersna Viron hallituksen verkkosivuilla (viroksi)
Liina Kersna Viron koulutus- ja tiedeministeriön verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (viroksi)
Liina Kersna Reformipuolueen verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (viroksi)
Kilpailukykyneuvosto

Kilpailukykyneuvosto on Euroopan unionin neuvoston muodostama kokoonpano, jonka tehtävänä on edistää unionin kilpailukykyä ja talouskasvua. Neuvosto keskittyy neljään keskeiseen politiikanalaan: sisämarkkinat, teollisuus, tutkimus ja innovointi sekä avaruus. Neuvosto koostuu EU:n jäsenvaltioiden kauppa-, talous-, teollisuus-, tutkimus- ja innovointi- sekä avaruusasioista vastaavista ministereistä.
Kilpailukykyneuvosto perustettiin kesäkuussa 2002 yhdistämällä kolme aikaisempaa neuvoston kokoonpanoa; sisämarkkinat, teollisuus ja tutkimus.
Toiminta

Kilpailukykyneuvosto kokoontuu vähintään neljä kertaa vuodessa keskustelemaan ja tekemään päätöksiä, jotka liittyvät sen neljään keskeiseen toiminta-alueeseen. Kunkin istunnon osallistujat vaihtelevat asialistan mukaisesti, mikä tarkoittaa, että kokouksiin osallistuvat ministerit edustavat kulloinkin käsiteltävän aiheen mukaista ministeriötä. Lisäksi istuntoihin osallistuvat Euroopan komission edustajat, jotka vastaavat kyseisistä politiikanaloista.
Politiikka

Neuvoston päätavoitteena on EU:n kilpailukyvyn ja kasvun edistäminen. Tämä sisältää:
Politiikka > Sisämarkkinat

Kilpailukykyneuvosto pyrkii poistamaan esteitä, jotka haittaavat tuotteiden, työvoiman, pääoman ja palveluiden vapaata liikkuvuutta EU:n sisämarkkinoilla.
Politiikka > Teollisuus

Neuvosto toteuttaa sekä horisontaalisia että alakohtaisia toimia teollisuuspolitiikan alalla. Horisontaaliset toimet tarkoittavat teollisuuspolitiikan integroimista muihin EU:n politiikkoihin, kun taas alakohtaiset toimet keskittyvät kunkin teollisuudenalan erityistarpeisiin.
Neuvosto pyrkii parantamaan yritysten, erityisesti pk-yritysten, toimintaedellytyksiä. Tämä sisältää toimenpiteitä, jotka parantavat elintarvikkeiden saatavuutta, vähentävät byrokratiaa ja edistävät innovointia.
Politiikka > Tutkimus ja innovointi

Neuvosto edistää tutkimus- ja innovointitoimintaa vahvistamalla Euroopan tieteellistä ja teknologista perustaa sekä edistämällä kansainvälistä kilpalukykyä sekä kasvua ja työllisyyttä.
Politiikka > Avaruus

Kilpailukykyneuvosto tekee yhteistyötä Euroopan avaruusjärjestön kanssa kehittääkseen Euroopan avaruuspolitiikkaa.
Khaled Lemmouchia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 6. joulukuuta 1981 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Givors, Ranska
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja
Pituus: 177 senttimetriä
Seura
Seura:  Club Africain
Junioriseurat
1996–2001:  Lyon
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001–2002 2002–2006 2006–2011 2011–2012 2012– |  Moulins  Lyon Duchère  ES Sétif  USM Alger  Club Africain |  61 (12) 54 (0) 27 (1) 5 (0) |
Maajoukkue
| 2000 2008– |  Algeria U-20  Algeria |  27 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 24. tammikuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 30. tammikuuta 2013.
Khaled Lemmouchia (arab. خالد لموشية‎, s. 8. joulukuuta 1981 Givors, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Club Africainia.
Seurajoukkueura

22. elokuuta 2012 Lemmouchia allekirjoitti vuoden sopimuksen tunisialaisen Club Africainin kanssa.
Maajoukkueura

Lemmouchia päätti edustaa Ranskan sijasta Algeriaa, vaikka sai kutsun Ranskan alle 17-vuotiaiden maajoukkueeseen.
Lemmouchia edusti Algeriaa alle 20-vuotiaiden Afrikan kisojen karsinnoissa. Sittemmin hän sai kutsun aikuisten maajoukkueeseen tammikuussa 2008 ja pelasi ensimmäisen ottelunsa Senegalia vastaan 31. toukokuuta 2008. Lemmouchia edusti myös maataan vuoden 2010 Afrikan kisoissa, mutta jätti kisat kesken ajauduttuaan erimielisyyksiin valmentajan kanssa.
Lemmouchia palasi takaisin maajoukkueeseen lyhyen tauon jälkeen, kun Abdelhak Ben Chikha nimesi hänet Togoa vastaan 10. lokakuuta 2010 pelattuun vuoden 2012 Afrikan kisojen karsintaotteluun. Lemmouchia tuli ottelussa vaihdosta kentälle toisella puoliajalla Hassan Yebdan tilalle.
Saavutukset

Arabian Mestarien liiga: 2007, 2008
Algerian mestaruus: 2007, 2009
Algerian cup: 2010
Liimatta–Valkjärvi-rata

Heinjoen rautatieaseman ratapiha 2010.
Liimatta–Valkjärvi-rata on historiallinen rataosuus Karjalankannaksella. Se alkaa Viipurin kaakkoispuolella sijaitsevasta Liimatasta. Ratalinja kulkee lähes suoraan idän suuntaan Vuokselle asti ja kaartuu sen jälkeen jyrkästi kaakkoon Valkjärven suuntaan. Rata oli aikanaan 70 kilometriä pitkä.
Historia

Liimatta–Valkjärvi-rata avattiin liikenteelle vuonna 1930. Valmistuessaan se oli osa Suomen rataverkkoa, mutta päätyi Karjalan luovutuksen yhteydessä kokonaan Neuvostoliitolle ja siten osaksi nykyisen Venäjän rataverkkoa. Sotien jälkeen radasta on purettu ensin Ristseppälästä Valkjärvelle ulottuva  osuus ja sittemmin osuus Heinjoelta Ristseppälään.
Lokakuun rautatiet on hoitanut henkilöliikennettä. Päivittäisiä junavuoroja oli aiemmin kaksi, sittemmin yksi  kumpaakin suuntaan Heinjoen ja Viipurin välillä. Liikenne tälläkin osuudella lakkautettiin vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liimatta–Valkjärvi-rata Wikimedia Commonsissa
Sisä-Kannaksen rautatie, Kansan kuvalehti, 17.01.1930, nro 3, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sisä-Kannas terässitein muun maailman yhteyteen, Suomen Kuvalehti, 18.01.1930, nro 3, s. 35, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kiuruveden työväentalo Puistonkulma

| Puistonkulma> Kiuruveden työväentalo |
| --- | --- |
Osoite:  Asematie 16, 74700 Kiuruvesi
Sijainti:  Keskusta, Kiuruvesi
Koordinaatit:  63°38′59″N, 26°37′02″E
Valmistumisvuosi:  1958
Suunnittelija:  Kaj Michael
Rakennuttaja:  Kiuruveden Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Kiuruveden Vasemmistoliitto
Runkorakenne:  lauta
Julkisivumateriaali:  lauta
Kerrosluku:  2
Kerrosala:  525 tai 670 neliömetriä
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kiuruveden työväentalo Puistonkulma on Kiuruveden kaupungin keskustassa sijaitseva työväentalo.