stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pertti Jantunen (pesäpalloilija)

Pertti Jantunen (27. maaliskuuta 1930 Viipuri – 25. marraskuuta 1951 Lahti) oli suomalainen pesä- ja jääpalloilija.
Jääpalloharjoituksissa hukkunut Pertti Jantunen kuului Lahden Mailaveikkojen pesäpalloyhdistelmään, joka saavutti Suomen-mestaruuden 1949–1951; kolmesti hänet valittiin Itä–Länsi-otteluun. Hän oli erittäin lahjakas, kovalyöntinen pelaaja, joka ulkona esiintyi siepparina. Vuonna 1951 hän voitti SM-sarjan lyöjäkuninkuuden. Jääpalloa Jantunen pelasi Viipurin Reippaassa.
Jantunen hukkui Pikku-Vesijärveen marraskuussa 1951, kun hän oli yhdessä kahden muun pelaajan kanssa lähtenyt kokeilemaan jään kestävyyttä. Jantunen luisteli muista kauemmaksi ja takaisin palatessaan vajosi jäihin noin 15 metrin päässä rannasta. Hänet saatiin ylös 15 minuutin kuluttua ja lähdettiin kuljettamaan henkilöautolla sairaalaan. Auto kuitenkin joutui kolariin taksin kanssa Lahden keskustassa ja Jantunen jouduttiin viemään perille toisella ajoneuvolla. Sairaalassa tehty elvytys ei tuottanut tulosta vaan Jantunen julistettiin kuolleeksi kaksi tuntia myöhemmin.
Saavutukset > Pelaajana

3 SM-kultaa: 1949, 1950, 1951
1 SM-hopea: 1948
3 Itä-Länsi-ottelua: 1949-1951
Pesäpallon lyöjäkuningas 1951
Paavo Puurunen

| Paavo Puurunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. elokuuta 1973 (ikä 51) Kuhmo, Suomi
Uran tiedot
Laji:  ampumahiihto
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pokljuka 2001 | normaalimatka |  |
|  Pronssia | Hanti-Mansijsk 2003 | takaa-ajo |  |
Paavo Puurunen (s. 28. elokuuta 1973 Kuhmo) on suomalainen ampumahiihtäjä ja maailmanmestari. Maailmanmestaruuden Puurunen voitti 2001 Pokljukassa 20 kilometrillä. Vuoden 2003 MM-kilpailuissa hän otti pronssia takaa-ajossa. Maailmancupissa Puurusella on yksi voitto. Ampumahiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 1998 olivat Puurusen mitalijuhlaa: kultaa sekä 10 että 20 kilometrillä samoin kuin 10 + 12,5 km takaa-ajossa. Puurunen lopetti uransa keväällä 2006 viimeisenä saavutuksenaan sotilaiden MM-hopea ampumahiihdon partiohiihdossa. Hän palasi kilpaladuille kaudella 2007–2008 ja voitti takaa-ajon Suomen mestaruuden.
Puurunen on toiminut Yle Urheilun asiantuntijana lokakuusta 2014 lähtien.
Saavutuksia

Olympialaiset
1998: 10 km 9:s, 20 km 23:s, viesti 8.
2002: 10 km 16:s, 20 km 15:s, takaa-ajo 28:s, viesti 12.
2006: 10 km 47., 20 km 12., takaa-ajo 23., 15 km yhteislähtö neljäs
2010: 10 km 73., 20 km 53.
Maailmanmestaruuskilpailut
1996 10 km 11:s, 20 km 26:s, viesti 6.
1997 10 km 47:s, 20 km 66:s, viesti 6.
1998 takaa-ajo 22.
1999 10 km 11:s, takaa-ajo 16:s, viesti 6.
2000 10 km 10:s, 20 km 18:s, takaa-ajo 27:s, yhteislähtö 8:s, viesti 15.
2001 10 km 6:s, 20 km kultaa, takaa-ajo 13:s, yhteislähtö 28:s, viesti 5.
2003 10 km 21:s, 20 km 16:s, takaa-ajo pronssia, yhteislähtö 6:s, viesti 11.
2004 10 km 8:s, 20 km 39:s, takaa-ajo 7:s, yhteislähtö 22:s, viesti 16.
2005 10 km 26:s, 20 km 31:s, viesti 12.
2009 10 km 46., takaa-ajo 16., sekaviesti 6.
2011 10 km 36., 20 km 54., takaa-ajo 41., sekaviesti 9.
Aiheesta muualla

Paavo Puurunen Kansainvälinen ampumahiihtoliitto (IBU). (englanniksi)
Paavo Puurunen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi) (maastohiihto)
Ylen Elävä arkisto: Paavo Puuruselle ampumahiihdon MM 2001
Olhavanjoen valuma-alue

Olhavanjoen valuma-alue
Olhavanjoen valuma-alue on pääosin Venäjällä ja hieman myös Valko-Venäjällä sijaitseva Nevan vesistöön kuuluva valuma-alue, jonka pääuomaan kuuluva Olhavanjoki laskee Laatokan etelärantaan Olhavanlahteen. Valuma-alueen pinta-ala 80 200 neliökilometriä, josta alajuoksun alueet kuuluvat Leningradin alueeseen ja yläjuoksun alueet Venäjällä Novgorodin, Pihkovan ja Tverin alueisiin ja Valko-Venäjällä Vitsebskin alueeseen. Olhavanjoki on 224 kilometriä pitkä joki, joka alkaa Ilmajärvestä. Ilmajärven valuma-alue on 67 200 neliökilometriä.
Yleistä

Olhavanjoen valuma-alue kuuluu osana Itämeren valuma-aluetta, jossa Nevan vesistö laskee Laatokasta Suomenlahteen. Olhavanjoki laskee Laatokkaan, joten sen sijainti Nevan vesistön keskellä jättää sille reuna-alueen vedenjakajaa vain sen eteläpuolelle. Itämeren valuma-alueen itäpuolella sijaitsee laaja Volgan valuma-alue, jonka vedenjakaja seuraa Valdain ylängön itäpuolta ja pohjoisessa Tihvinän selännettä. Tihvinän selänteellä sijaitsee Mstan sivujoen valuma-alueen osuus Volgan vedenjakajasta ja etelämpänä Valdain ylänköä sijaitsee Lovatin valuma-alueen osuus vedenjakajasta. Valdain ylängölle ylettyy etelästä Dneprin valuma-alue, jolla on Lovatin kanssa yhteistä vedenjakajaa, ja lounaasta Väinäjoen valuma-alue, joka sivuaa joitakin Lovatin latva-alueita.
Nevan vesistöalueen sisäpuolella Olhavanjoen valuma-alueen vedenjakaja seuraa luoteessa Laatokkaan ja Nevaan laskevien jokien valuma-alueita. Sellaisia ovat idästä lukien esimerkiksi Laatokalla Koponinjoki, Lavajoki, Seltikanjoki ja Naasianjoki, ja Nevalla Muikka, Mujajoki ja Tusinajoki. Suomenlahteen laskevalla Laukaanjoella on yhtenen lyhyt vedenjakaja Ilmajärven korkeudella. Olhavanjoen itäpuolella kohtaa valuma-alueen vedenjakaja Laatokkaan laskevia pieniä jokia, kuten esimerkiksi Säsjoki ja Voronežka. Syvärin sivujokien haarat eivät enää kohtaa Olhavan vedenjakajaa.
Asukkaita

Olhavanjoen valuma-alue on pääosin metsäistä haja-asutusaluetta, jossa asutus on pienissä kylissä ja muutamassa suuremmassa kaupungissa. Valuma-alueen itäosissa Mstan varrella ja valuma-alueella sijaitsevat Borovitši (noin 55 000 asukasta), Vyšni Volotšok (noin 50 000 asukasta), Bologoje (20 000 asukasta) ja Udomlja (30 000 asukasta). Lovatin valuma-alueella on kaksi kaupunkia, yläjuoksulla sijaitseva Velikije Luki (100 000 asukasta) ja alajuoksulla oleva Staraja Russa (30 000 asukasta). Olhavanjoen niskalla sijaitsee alueen suurin kaupunki Veliki Novgorod (200 000 asukasta). Joen varrella kaksi seuraavaksi suurinta kaupunkia ovat Kiriši (55 000 asukasta) ja Olhava (45 000 asukasta).
Pääuoma

Olhavanjoen valuma-alueen pääuomaa ei ole määritelty tässä käytetyissä lähteissä. Pääuoman ovat vesistöviranomaiset yleensä määritelleet joko jokiverkoston kokonaispituuden tai jokihaarojen suurimpien keskivirtaamien perusteella. Olhavanjoen valuma-alueen pääuoman latvahaaraksi ovat ehdokkaina joko Lovat tai Msta. Lovat on 530 kilometriä ja Msta 617 kilometriä pitkä . Lovatin virtaamaksi on ilmoitettu 105 m³/s ja Mstan 202 m³/s. Jokien valuma-alueiden pinta-alat ovat vastaavasti 21 900 neliökilometriä ja 23 300 neliökilometriä. Mstan suhteellisesti suurempi virtaama voi selittyä Valdain ylängön runsaista sateista. Lukujen perusteella kumpikin joki sopisi pääuomaksi, mutta kaksinkertaisen virtaaman takia Msta on todennäköinen valinta. Msta alkaa Mstinon järvestä, johon laskevalla Tsnalla on suurin valuma-alue ja pisin uoma. Pääuoman pituudeksi tulee silloin Olhavanjoen pituus 224 kilometriä, Ilmajärven osuus 7 kilometriä, Mstan pituus 445 kilometriä, Mstinon osuus 12 kilometriä ja Tsnan pituus 160 kilometriä yhteen laskien 848 kilometriä.
Valuma-alueen sivujoet > Olhavanjoen sivujoet

| Sivu-uoman nimi suom>    | Nimi ven>      | Olhavan kohta   | Etäisyys Laatokasta (km) | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
laskee Laatokan Olhavanlahteen
| Zlatynka | Zlatynka (Златынка) | Olhava | 7 | 16 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Jelena | Jelena (Елена) | Olhava | 15 | 25 |  | 239 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Žubka | Žubka (Жубка) | Olhava | 36 | 14 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Sestra | Sestra (Сестра) | Olhava | 43 | 19 |  | 82 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Siglinka | Siglinka (Сиглинка) | Olhava | 45 | 23 |  | 81 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Tšaženka | Tšaženka (Чаженка) | Olhava | 51 | 33 |  | 168 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Prusynja | Prusynja (Прусыня) | Kiriši | 52 | 21 |  | 103 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Vloja | Vloja (Влоя) | Kiriši | 64 | 43 |  | 414 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Olomna | Olomna (Оломна) | Kiriši | 80 | 52 |  | 420 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Tšornaja | Tšornaja (Чёрная) | Kiriši | 82 | 38 |  | 815 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Velija | Velija (Велия) | Tšudovo | 91 | 20 |  | 91 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Tigoda | Tigoda (Тигода) | Tšudovo | 100 | 143 | 4,3 | 2 290 | 1,1,1,1,1,1,1 |
| Ptšovža | Ptšovža (Пчёвжи) | Tšudovo | 102 | 157 | 12,2 | 1 970 | 1,1,1,1,1,1,1 |
| Ljubunka | Ljubunka (Любунька) | Tšudovo | 113 | 12 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Vavol | Vavol (Ваволь) | Tšudovo | 118 | 17 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Oskuja | Oskuja (Оскуя) | Tšudovo | 118 | 114 |  | 1 470 | 1,1,1,1,1,–,1 |
| Kerest | Kerest (Кересть) | Tšudovo | 125 | 100 |  | 933 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Vyika | Vyika (Выйка) | Tšudovo | 134 | 18 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Polist | Polist (Полисть) | Tšudovo | 142 | 49 |  | 372 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Glubotška | Glubotška (Глубочка) | Tšudovo | 143 | 13 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Sosninka | Sosninka (Соснинка) | Tšudovo | 147 | 15 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Vyboro | Vybro (Выбро) | Tšudovo | 148 | 12 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Dymenka | Dymenka (Дыменка) | Tšudovo | 150 | 25 |  | 44 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Bolšoi Iglino | Bolšoi Iglino (Большой Иглино) | Tšudovo | 161 | 13 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Osma | Osma (Осьма) | Tšudovo | 168 | 16 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Ložitovskaja | Ložitovskaja (Ложитовская) | Novgorod | 171 | 17 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Robeika | Robeika (Робейка) | Novgorod | 202 | 24 |  | 55 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Siversovin kanava | Siversov (Сиверсов) | Novgorod | 211 | 10 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Pitba | Pitba (Питьба) | Novgorod | 211 | 37 |  | 241 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Pieni Olhavanjoki | Malyi Volhovets (Малый Волховец) | Novgorod | 214 | 17 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Višera | Višera (Вишера) | Novgorod | 214 | 105 |  | 1 100 | 1,1,1,1,1,–,1 |
Ilmajärvestä on Višeraan matkaa 10 kilometriä
Lähteet: 1 = sivujoen oma artikkeli, 2 = luettu Venäjän vesistörekisterin tietokannasta (), 3 = katsottu internetin karttapalveluista, 4 = katsottu joen venäjänkielisen wikipedian artikkelista, 5 = katsottu joen saksankielisen wikipedian artikkelista
Valuma-alueen sivujoet > Ilmajärveen laskevat joet

Ilmajärveen laskee noin 50 jokea. Valuma-alueen latvajoki Mstan nimi on lihavoitu, koska se katsotaan muodostavan osan pääuomaa. Oheiseen taulukkoon on koottu suurimpia järveen laskevia jokia. Taulukon tietojen lähteet on mainittu taulukon alla ja ne on riveittäin yksilöity oikeassa sarakkeessa.
| Sivu-uoman nimi suom>    | Nimi ven>      | Ilmajärven kohta   | Etäisyys Olhavasta (km) | Pituus (km)   | Virtaama (MQ m³/s)   | Valuma-alue (km²)   | Lähteet     |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Olhavanjoki alkaa Ilmajärven pohjoispäästä
| Msta | Msta (Мста) | pohjoisranta | 6 | 617 | 202 | 23 300 | 1,1,1,1,1,1,1 |
| Verjaža | Verjaža (Веряжа) | luoteisranta | 20 | 51 |  | 410 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Niša | Niša (Ниша) | koillisranta | 32 | 70 |  | 601 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Veronda | Veronda (Веронда) | länsiranta | 26 | 49 |  | 723 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Zamlenka | Zamlenka (Замленка) | itäranta | 33 | 19 |  | 46 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Šelon | Šelon (Шелонь) | lounaisranta | 35 | 248 | 44 | 9 710 | 1,1,1,1,1,1,1 |
| Savateevka | Savateevka (Саватеевка) | lounaisranta | 35 | 19 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Sytinka | Sytinka (Сытинка) | Sinetskinlahti | 35 | 16 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Verkasenka | Verkasenka (Веркасенка) | Sinetskinlahti | 37 | 13 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Pola | Pola (Пола) | Sinetskinlahti | 42 | 267 | 63 | 7 420 | 1,1,1,1,1,1,1 |
| Lovat | Lovat (Ловать) | eteläranta | 29 | 530 | 150 | 21 900 | 1,1,1,1,1,1,1 |
| Tuleblja | Tuleblja (Тулебля) | Rubelskinlahti | 41 | 43 |  | 178 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Makova | Makova (Макова) | Rubelskinlahti | 38 | 27 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Krupka | Krupka (Крупка) | Rubelskinlahti | 38 | 13 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Tšernets | Tšernets (Чернец) | Rubelskinlahti | 38 | 40 |  | 106 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Utšonka | Utšonka (Учонка) | Rubelskinlahti | 38 | 14 |  |  | 2,2,3,2,2,–,– |
| Perehoda | Perehoda (Перехода) | eteläranta | 37 | 73 |  | 384 | 2,2,3,2,2,–,2 |
| Psiža | Psiža (Псижа) | eteläranta | 37 | 82 |  | 325 | 2,2,3,2,2,–,2 |
Valuma-alueen yläjuoksun pääuoma on Msta.
Lähteet: 1 = sivujoen oma artikkeli, 2 = luettu Venäjän vesistörekisterin tietokannasta (), 3 = katsottu internetin karttapalveluista, 4 = katsottu joen venäjänkielisen wikipedian artikkelista
Järviä

Olhavanjoen valuma-alueella on esimerkiksi Suomeen verrattuna vain vähän järviä. Suurin järvi on Ilmijärvi, vaikka sekin on hyvin matala. Järviä on jääkauden jälkeen muodostunut lähinnä laajoille soille, joista useimmat ovat jo ehtineet kasvaa umpeen. Ylänköalueilla on epätasaiseen maastoon muodostuneita pieniä järvialueita. Sellaisia esiintyy lännessä Sudomassa, lounaassa ja etelässä Bežanitsyssä sekä kaakossa, idässä ja koillisessa Valdain laajalla ylänköalueella. Ylänköjen järvet ovat pieniä, vaikka yksittäiset järvet voidaan luokitella suuriksikin. Sellaisia ovat esimerkiksi Valdailla sijaitsevat Seliger ja Velje, jotka laskee sekä Polaan että Volgaan valuma-alueisiin. Lovatjoen latvoilla on runsaasti järviä. Niitä ovat esimerkiksi Suuri ja Pieni Ivan (Иван), Jemenets (Еменец) ja Nevel (Невель).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olhavanjoen valuma-alue Wikimedia Commonsissa
Penza

| Penza (Пенза) |
| --- | --- |
 Penza maailmanpyörästä nähtynä
 lippu:  vaakuna
 Koordinaatit: 53°12′N, 045°00′E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Alue:  Penzan alue
Piiri:  Penzan kaupunkipiiri
Perustettu:  1663
Hallinto:  
 – Pormestari:  Roman Tšernov
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  228.5 km²
Korkeus:  177 m
Väkiluku (2010)  ():  517 311
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Suuntanumero(t):  +7 8412
 
 www.penza-gorod.ru 
 Penzan alueen hallinnollinen keskus Ajoneuvojen rekisterikoodi: 58 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Penza (ven. Пе́нза) on kaupunki Venäjällä Penzan alueella, 625 kilometrin päässä Moskovasta kaakkoon. Penza on alueensa pääkaupunki. Kaupungin ohitse virtaa Sura-joki. Vuonna 2010 kaupungissa oli 517 311 asukasta.
Historia

Penza perustettiin vuonna 1663 Venäjän etelärajalle rajavartioasemaksi. Kylä sai nimensä joesta, jonka rannalle se rakennettiin. Siirtokunnan rakennuksista suurin osa rakennettiin puusta, ja kaupunki kehittyi ilman asemakaavaa. Penzasta tuli 1700-luvulla tärkeä kaupan keskus.
Vuonna 1774 Jemeljan Pugatšovin johtamat kapinalliset kasakat marssivat kaupunkiin, joka toivotti heidät tervetulleiksi. Ensimmäiset kivirakennukset rakennettiin 1800-luvulla. Vuonna 1809 Penzan väkiluku oli jo yli 13 000.
Venäjän sisällissodan aikana tšekkiläiset vapaaehtoiset nostattivat asukkaat kapinaan bolševikkeja vastaan. Neuvostohallinnon aikana kaupunkiin kehittyi alueen merkittävä teollisuuskeskittymä. Nykyään Penza on alueen johtava koulutuskaupunki, siellä on muun muassa kuusi korkeakoulua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Penza Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Penzan uusi teatteritalo
Käännös suomeksi
Panssarimarssi

Panssarimarssi on Yrjö Jylhän jatkosodan aikana Taipaleenjoella kirjoittama suomalaisille panssarivoimille omistettu runo. Sen on säveltänyt marssiksi Tauno Marttinen vuonna 1964 ja se on Suomen puolustusvoimien Panssarivarikon kunniamarssi.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Sävelmä YouTubessa
Petäjäveden yläkoulu

| Petäjäveden yläkoulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Koulutie 1, 41900 Petäjävesi
Koordinaatit:  62.25787°N, 25.18187°E
Tyyppi:  suomenkielinen yläkoulu
Perustettu:  1947 (Petäjäveden yhteiskoulu)
Rehtori:  Ville Metsäpelto 
Luokat:  7–9
Oppilaita:  159 (2019)
Verkkosivut
Petäjäveden yläkoulu eli Petäjäveden yläaste on Petäjäveden keskustassa sijaitseva luokka-asteiden 7–9 peruskoulu. Koulua käy noin 160 oppilasta.
Samassa rakennuksessa koulun kanssa toimii myös Petäjäveden lukio.
Molempien koulujen alkuna oli syyskuussa 1947 toimintansa aloittanut Petäjäveden yhteiskoulu, joka käynnistettiin aluksi kannatusyhdistyksen ylläpitämänä kotikouluna.
Pesänjakaja

Pesänjakaja on tuomioistuimen määräämä osituksen tai perinnönjaon taikka avoliiton purkautumisen jälkeisen omaisuuden erottelun toimittaja.
Pesänjakajan toimittama toimitusositus tai toimitusjako, samoin kuin omaisuuden erottelu ovat yksityisiä siviilioikeudellisia toimituksia. Pesänjakaja ei ole viranomainen, vaan toimii ikään kuin yksityisenä yhden henkilön tuomioistuimena. Toimituksessa jakajalla on yksinomainen toimivalta ratkaista kaikki jakoon tai omaisuuden erotteluun liittyvät kysymykset. Toimituksen kestäessä niistä ei voida käydä erillisiä oikeudenkäyntejä. Suomessa varsinainen tuomioistuin (käräjäoikeus) valvoo pesänjakajan toimintaa siten, että tuomioistuin määrää jakajan toimeensa hakemuksesta, sekä tarvittaessa voi myös erottaa hänet. Muissa maissa pesänjakajan instituutiota ei yleensä ole, vaan näitä asioita koskevan riidan ratkaisu on uskottu myös ensimmäisenä oikeusasteessa tuomioistuimelle. Jos jako toteutetaan omaisuutta myymällä, tarvitsee pesänjakaja tähän tuomioistuimen luvan.
Pesänjakajan ratkaisu voi tulla tuomioistuimen tutkittavaksi, jos ratkaisuun haetaan muutosta osituksen tai jaon moitekanteella. Tämä moitekanne on nostettava 6kk kuluessa jakokirjan allekirjoittamisesta.
Pesänjakajaa koskevat lain säännökset löytyvät perintökaaresta.
Kirjallisuutta

Aarnio, Aulis & Kangas, Urpo: Suomen jäämistöoikeus I: Perintöoikeus.  (6. uudistettu painos)  Helsinki:  Alma Talent, 2016.  ISBN 978-952-14-2554-7.
Pertti Roisko

Roisko 1960-luvun keskivaiheilla.
Pertti-Juhani Roisko (13. elokuuta 1936 Viipuri – 29. syyskuuta 2021 Espoo) oli suomalainen näyttelijä.
Roisko toimi pitkään freelancer-näyttelijänä. Hän esiintyi vaihtelevasti eri teattereissa, muun muassa Tampereen Komediateatterissa ja Lahden kaupunginteatterissa. Hän vieraili kesäisin muun muassa Samppalinnan ja Imatran kesäteatterissa. Hän myös ohjasi näytelmiä.
Pertti Roisko näytteli 1950- ja 1960-luvun nuorisoelokuvissa. Hän näytteli muun muassa elokuvissa Virtaset ja Lahtiset (1959), Rakas... (1961) ja Jengi (1963). Hän ei myöhemmin enää näytellyt elokuvissa, mutta hän vieraili useissa televisiosarjoissa, muun muassa Salatut elämät (2004), Hovimäki (2003), Vaimonsa mies (2001–2002) ja Roba (2016)
Roisko oli vuosina 1961–1974 naimisissa Anitra Inveniuksen kanssa ja vuodesta 1978 lähtien Tarja Markuksen kanssa. Avioliitoista on yhteensä kolme lasta. Yksi näistä on turkulainen valokuvaaja ja graafinen suunnittelija Ville-Matias Roisko.
Elokuvat

Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä (1957)
Tirlittan (1958)
Pieni luutatyttö (1958)
Vatsa sisään, rinta ulos! (1959)
Virtaset ja Lahtiset (1959)
Justus järjestää kaiken (1960)
Nina ja Erik (1960)
Rakas... (1961)
Minkkiturkki (1961)
Tie pimeään (1962)
Sissit (1963)
Jengi (1963)
Meren juhlat (1963)
Joensuun Elli (2004)
Pertti Rastela

| Pertti Rastela> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. marraskuuta 1955 (ikä 68) Jyväskylä
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Pepi
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  87 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1985–1991
Seurat:  JyP HT (I divisioona ja SM-Liiga)
NHL-varaus:  ei varattu
Pertti "Pepi" Rastela (s. 20. marraskuuta 1955 Jyväskylän maalaiskunta) on entinen jääkiekkoilija ja JypHT:n kapteeni.
Pelaajaura

Pertti Rastela pelasi koko uransa JypHT:n riveissä hyökkääjänä. Suurimman osan urastaan hän pelasi jyväskyläläisjoukkueen pelatessa SM-liigan alasarjassa 1-divisioonassa. Hänen ensimmäinen kautensa oli 1974–75. Divisioonassa Rastela edusti joukkuettaan kaikkiaan 11 kautta, kunnes Jyp nousi SM-liigaan kaudella 1984–85.
Rastela pelasi SM-liigaa kaudet 1985–91 JypHT:n riveissä. Kapteenina hän toimi lopun kaudesta 1987–88 sekä kauden 1990–91. Rastela oli voittamassa jyväskyläläisten riveissä joukkueen ensimmäistä SM-mitalia, hopeaa keväällä 1989. Rastela pelasi urallaan 252 liigaottelua tehden 148 pistettä (71+77). Jyp on jäädyttänyt Rastelan pelinumeron 10. 1-divisioonassa Rastela keräsi 372 pistettä 367 ottelussa. Maaleja syntyi 208 ja syöttöpisteitä 174.
Paolo Bettini

| Paolo Bettini |
| --- | --- |
 Paolo Bettini 2007
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1974 (ikä 50)
Kansalaisuus:   Italia
Pyöräilijä
Lempinimi:  il grillo
Pituus:  169 cm
Paino:  58 kg
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  klassikkojen erikoismies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1997 1998 1999–2002 2003–2008:  MG-Technogym Asics Mapei Quick·Step - Innergetic
Suurimmat voitot
 Maantieajon olympiavoitto 2004 Maantieajon maailmanmestaruus 2006, 2007 Maailmancup 2002, 2003, 2004 Liège–Bastogne–Liège 2000, 2002 Lombardian ympäriajo 2005, 2006 Milano–San Remo 2003 Züri-Metzgete 2001, 2005 Clásica de San Sebastián 2003 HEW Cyclassics 2003 Tirreno-Adriatico 2004 Italian ympäriajo, pistekilpailu 2005, 2006, 2 etappia Ranskan ympäriajo, etappi Espanjan ympäriajo, 5 etappia Italian maantiepyöräilymestari 2003, 2006 
 Tiedot päivitetty: 24. lokakuuta 2008 
Aiheesta muualla
www.clubpaolobettini.it
Paolo Bettini (s. 1. huhtikuuta 1974 Cecina) on italialainen kilpapyöräilijä, olympiavoittaja ja kaksinkertainen maailmanmestari. Bettini sai jo nuorena lempinimen ”Il Grillo” (”sirkka”), joka tuli hänen kirikyvystään ja hyökkäävästä pyöräilytaktiikastaan. Hän oli parhaimmillaan yhden päivän kilpailuissa.
Vuonna 2000 Bettini osallistui Sydneyn olympialaisten maantieajoon, jossa tuli yhdeksänneksi. Seuraavan vuonna MM-kisoissa Lissabonissa hän oli toinen Óscar Freiren jälkeen. Ateenan olympialaisissa 2004 Bettini voitti kultaa maantieajossa karattuaan irtiottokumppaniltaan Sergio Paulinholta vähän ennen maalia. Vuonna 2006 Bettini voitti maantiepyöräilyn maailmanmestaruuden Salzburgissa ennen Erik Zabelia ja uusi mestaruuden seuraavana vuonna Stuttgartissa oltuaan paras viiden miehen kärkiryhmästä ennen Aleksandr Kolobnevia.
Bettini voitti lukuisia klassikkokilpailuja: Liège–Bastogne–Liège -kilpailun vuosina 2000 ja 2002, Milano–San Remon 2003, Lombardian ympäriajon 2005 ja 2006, Clásica de San Sebastián-  ja HEW Cyclassics -kilpailut vuonna 2003 sekä Züri-Metzgeten vuosina 2001 ja 2005. Vuosina 2002, 2003 ja 2004 hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun.
Italian ympäriajossa Bettini voitti parhaan kirimiehen tummanvioletin paidan (maglia ciclamino) vuosina 2005 ja 2006 – hän voitti molempina vuosina myös yhden etapin ja piti vuonna 2005 kokonaiskilpailun johtajan maglia rosa -paitaa neljän etapin ajan. Bettinillä on myös etappivoitto Tour de Francesta vuodelta 2000, Espanjan ympäriajosta vuosilta 2005, 2006, 2007 ja 2008 sekä Sveitsin ympäriajosta 2004.
Bettini voitti Tirreno–Adriaticossa kokonaiskilpailun vuonna 2004 sekä etapin vuosina 1999 & 2002 ja kaksi etappia vuosina 2004 & 2006. Välimeren ajon hän voitti 2003 sekä etapin Tour de Romandiessa 1998.
Lisäksi Bettini on Italian maantiepyöräilymestari vuosilta 2003 ja 2006.