stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Live at Hammersmith (Whitesnaken albumi)
Kappaleet

Come on – 4.06 (säv. David Coverdale, Bernie Marsden)
Might Just Take Your Life – 5.35 (säv. Coverdale, Ritchie Blackmore, Jon Lord, Ian Paice)
Lie Down – 4.18 (säv. Coverdale, Micky Moody)
Ain’t No Love in the Heart of the City – 6.29 (säv. Michael Price, Dan Walsh)
Trouble – 4.55 (säv. Coverdale, Marsden)
Mistreated – 10.56 (säv. Coverdale, Blackmore)
Whitesnake
| --- | --- |
Studioalbumit::   Snakebite  Trouble  Lovehunter  Ready an' Willing  Come an' Get It  Saints & Sinners  Slide It In  1987  Slip of the Tongue  Restless Heart  Good to Be Bad  Forevermore  The Purple Album  Flesh & Blood 
EP:t::   Snakebite EP  1987 Versions 
Livealbumit::   Live at Hammersmith  Live...In the Heart of the City  Starkers in Tokyo  Live: In the Still of the Night  Live: In the Shadow of the Blues  Live at Donington 1990 
Kokoelmat::   Whitesnake's Greatest Hits  The Silver Anniversary Collection  The Early Years  The Definitive Collection  30th Anniversary Collection 
Singlet::   ”Lie Down (A Modern Love Song)”  ”Long Way from Home”  ”Fool for Your Loving”  ”Ready an’ Willing”  ”Ain’t No Love in the Heart of the City”  ”Don’t Break My Heart Again”  ”Would I Lie to You”  ”Here I Go Again”  ”Guilty of Love”  ”Standing in the Shadow”  ”Give Me More Time”  ”Love Ain’t No Stranger”  ”Slow an’ Eas”y  ”Here I Go Again '87”  ”Is This Love”  ”Still of the Night”  ”Crying in the Rain”  ”Give Me All Your Love”  ”Fool for Your Loving '89”  ”The Deeper the Love”  ”Now You’re Gone”  ”Is This Love/Sweet Lady Luck”  ”Too Many Tears”  ”Don’t Fade Away”  ”All I Want Is You”  ”All For Love”  ”Summer Rain”  ”Lay Down Your Love”  ”Love Will Set You Free” 
Videotallenteet::   Whitesnake Commandos  Trilogy  Starkers in Tokyo  Live: In the Still of the Night  Live at Donington 1990 
Katso myös::   Deep Purple  Paice, Ashton & Lord
Linda Zagzebski

Linda Trinkaus Zagzebski (s. 1946) on yhdysvaltalainen filosofi ja Oklahoman yliopiston filosofian professori, joka on erikoistunut uskonnonfilosofiaan, tietoteoriaan ja etiikkaan. Zagzebski on hyve-epistemologian tunnetuimpia kehittäjiä.
Zagzebski on väitellyt tohtoriksi Kalifornian yliopistosta (Los Angeles). Hän on opettanut aiemmin Loyola Marymount Universityssä Los Angelesissa (1979–1999).
Teoksia

The Dilemma of Freedom and Foreknowledge (1991)
Rational Faith: Catholic Responses to Reformed Epistemology (toim.) (1993)
Virtues of the Mind (1996)
Virtue Epistemology: Essays on Epistemic Virtue and Responsibility (toim. yhdessä Abrol Fairweatherin kanssa) (2001)
Intellectual Virtue: Perspectives from Ethics and Epistemology (toim. yhdessä Michael De Paulin kanssa) (2003)
Divine Motivation Theory (2004).
Aiheesta muualla

Linda Zagzebski (Arkistoitu – Internet Archive), Oklahoman yliopisto (englanniksi)
Vehkalan rautatieasema

Vehkalan rautatieasema (lyh. Veh, ruots. Veckals järnvägsstation) on Kehäradan rautatieasema Myllymäessä Vantaalla Kehä III:n pohjoispuolella ja Hämeenlinnanväylän länsipuolella, ja se sisältyi Kehäradan ensimmäiseen rakennusvaiheeseen (2009–2015). Aseman yhteyteen on rakenteilla Vantaan kaupungin yleiskaavassa suunniteltuja yritys- ja työpaikka-alueita. Aseman itäpuolella sijaitsee autojen liityntäpysäköintialue.

Vehkalan rautatieasema valmistui 28. lokakuuta 2014. Lentoasemalle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. Asemaa palvelee myös bussilinja 433, joka kulkee Martinlaakson ja Kivistön välillä.
Kuvia

Aseman ra­ken­nus­työ­maa vuon­na 2014.
Laurentius Tammelin (nuorempi)

| Laurentius Tammelin> Turun akatemian matematiikan professori |
| --- | --- |
 1698–1717 
Turun piispa
 1728–1733 
Edeltäjä:  Herman Witte
Seuraaja:  Jonas Fahlenius
Henkilötiedot
Muut tiedot
Uskonto:  Luterilaisuus
Lars (Lauri) Tammelin (Tammelinus) (2. toukokuuta 1669 Turku – 2. heinäkuuta 1733 Turku) toimi Turun piispana vuosina 1728–1733. Ennen tätä hän toimi matematiikan professorina Turun akatemiassa vuosina 1698–1717, mutta pakeni isoavihaa Ruotsiin ja sai nimityksen Färnebon kirkkoherraksi. Hän palasi sittemmin piispaksi Suomeen. Tammelin oli Lauri Pietarinpoika Tammelinuksen pojan Gabriel Tammelinin poika. Hän julkaisi ensimmäiset suomenkieliset almanakat vuosina 1705–1727.
Tammelin kävi Turun katedraalikoulua ja hän pääsi ylioppilaaksi Turussa 1683 tai 1684. Hän valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1694. Tammelin teki ulkomaanmatkan Tanskaan, Saksaan ja Hollantiin 1698–1699 ja hän opiskeli matkan aikana Leidenin yliopistossa 1698. Hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1706 ja hän sai teologian kunniatohtorin arvon Uppsalan yliopistosta 1732.
Tammelin oli Uusmaalaisen osakunnan inspehtorina 1701–1717 ja filosofisen tiedekunnan promoottorina 1712 sekä teologisen tiedekunnan promoottorina 1733. Hän oli Turun katedraalikoulun lehtorina vuodesta 1694 ja Turun akatemian matematiikan professorina vuodesta 1698. Hän oli samalla palkkapitäjänsä Paimion kirkkoherrana vuodesta 1706, Liedon kirkkoherrana vuodesta 1708, Maarian kirkkoherrana vuodesta 1710 sekä Turun tuomiokapitulin jäsenenä vuodesta 1708. Tammelin toimi Turun akatemian rehtorina 1702–1703 ja 1709–1710 sekä sijaisrehtorina syyslukukaudella 1703. Paettuaan sotaa Tukholmaan 1713 Tammelin oli Ruotsissa Västeråsin hiippakunnassa Västerfärnebon kirkkoherrana vuodesta 1717 eroten samalla professorinvirasta. Vuonna 1728 hänestä tuli Turun hiippakunnan piispa ja Turun akatemian varakansleri sekä samalla palkkapitäjiensä Paraisten ja Sauvon kirkkoherra.
Lars Tammelin oli naimisissa Margareta Hedvig Hahnin (k. 1742) kanssa, jonka isä oli Turun akatemian fysiikan professori ja kirjastonhoitaja Petter Hahn. Heidän lapsiaan olivat Uppsalassa raatimiehenä ollut Petter Tammelin, Sauvon kirkkoherra Gabriel Tammelin (1702–1748), hovioikeuden suorituskomissaari Lars Tammelin, hovioikeudensihteeri Henrik Tammelin (k. 1771), Henkirakuunarykmentin sotatuomari Nils Tammelin (k. 1741), ylioppilas Isak Tammelin ja kuninkaallinen sihteeri Jakob Tammelin (1718–1775).
Aiheesta muualla

Almanakka Herran vuonna 1717 Isonvihan kauhujen luetteloa, Hakkapeliitta, 29.9.1936, nro 39, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Herman Witte | Turun piispa 1728–1733 | Seuraaja: Jonas Fahlenius |
Louis Kentner

Louis Kentner CBE (19. heinäkuuta 1905 Karwin – 22. syyskuuta 1987 Lontoo) oli unkarilaissyntyinen, sittemmin Ison-Britannian kansalaisuuden saanut pianisti.
Kentner syntyi unkarilaisen isän ja itävaltalaisen äidin pojaksi. Hän opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä Budapestin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa. Hänen opettajiaan olivat siellä Zoltán Kodály, Hans von Koessler, Arnold Székely ja Leó Weiner. Ensimmäisen julkisen esiintymisensä Kentner teki Budapestissa 13-vuotiaana, ja vuonna 1920 hän teki laajan Euroopan-kiertueen. 17-vuotiaana hän asettui Berliiniin, josta kuitenkin palasi Budapestiin äitinsä ja siskonsa tueksi. Vuonna 1933 Kentner soitti Béla Bartókin pyynnöstä solistina tämän toisen pianokonserton Unkarin-ensiesityksessä, jonka johti Otto Klemperer. Edellisenä vuonna hän oli sijoittunut viidenneksi Varsovan toisessa kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa.
Kentner asettui Lontooseen vuonna 1935. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli pianisti Ilona Kabos; pariskunta erosi vuonna 1945. Toinen puoliso Griselda Gould oli Jehudi Menuhinin Diana-vaimon sisko. Kentner saavutti Lontoossa mainetta muun muassa Franz Lisztin teosten tulkitsijana ja piti myös lukuisia resitaaleja, jotka olivat tietyn yksittäisen säveltäjän musiikille omistettuja. Hän teki musiikillista yhteistyötä myös Jehudi Menuhinin kanssa ja esitti tämän kanssa esimerkiksi Ludwig van Beethovenin sonaatit Edinburghin kansainvälisellä festivaalilla. Kentner teki tunnetummiksi aikalaistensa teoksia. Hän kantaesitti esimerkiksi Kodályn, Arthur Blissin, Michael Tippettin, William Waltonin ja Alan Rawsthornen teoksia. Vuonna 1945 Kentner esiintyi solistina Bartókin kolmannen pianokonserton Euroopan-ensiesityksessä Adrian Boultin johdolla.
Menuhinin kanssa Kentner kiersi Intiassa vuonna 1954, ja kaksikko esiintyi useissa Kaukoidän kohteissa vuonna 1956. Menuhin ja Kentner toimivat myös triossa sellisti Gaspar Cassadón kanssa. Ensimmäisen esiintymisensä Yhdysvalloissa Kentner teki 28. marraskuuta 1956. Vuodesta 1974 hän opetti Surreyn Yehudi Menuhin Schoolissa, ja vuodesta 1965 kuolemaansa hän toimi Britannian Liszt-seuran puheenjohtajana. Kentner teki ensimmäiset kaupalliset levytyksensä jo Unkarissa. Soololevytyksiä hän teki esimerkiksi Lisztin, Frédéric Chopinin ja Johannes Brahmsin teoksista. Menuhinin kanssa hän teki levytyksiä Beethovenin ja Johann Sebastian Bachin teoksista. Kentner sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvon vuonna 1978.
Louis Kuehn (piispa)

Louis Kuehn (23. maaliskuuta 1922 – 25. kesäkuuta 2008) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. heinäkuuta 1947 ja nimitettiin Meaux'n hiippakunnan piispaksi 13. toukokuuta 1974. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jean-Félix-Albert-Marie Vilnet, jota avustivat Jacques-Eugène-Louis Ménager ja André-Georges Bontems.
Kuehn erosi tehtävistään piispana 27. elokuuta 1986.
Louis Kuehn

Louis Kuehn voi olla:
Louis Kuehn, ranskalainen piispa
Louis Kuehn, yhdysvaltalainen uimahyppääjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Louis Kuehn”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lounais-Hämeen Luonto

Lounais-Hämeen Luonto on Lounais-Hämeen luonnonsuojeluyhdistyksen julkaisema tieteellinen aikakauslehti. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1955 ja sitä oli vuoteen 2010 mennessä ilmestynyt yhteensä 97 numeroa. Lehden ensimmäinen ja toistaiseksi pitkäaikaisin päätoimittaja oli lääketieteen ja kirurgian tohtori Torild Brander (1904-1992), joka toimi kauan myös Luonais-Hämeen Luonnonsuojeluyhdistyksen puheenjohtajana.
Lehden artikkelit vuosilta 1995-1996 ovat sähköisessä muodossa Kansalliskirjaston julkaisuarkisto Doriaan sisältyvässä Elektra-artikkelikokoelmassa. Kaikki lehden numerot vuosilta 1955-2010 ovat olleet skannattuina Lounais-hämeen luonnonsuojeluyhdistyksen Lounaisluonto.net-verkkopalvelussa.
Aiheesta muualla

Lounais-Hämeen Luonto Lounaisluonto.net. Lounais-Hämeen luonnonsuojeluyhdistys. Viitattu 9.9.2011.[vanhentunut linkki]
Lounais-Hämeen luonto Doria. Kansalliskirjasto. Viitattu 9.9.2011.
Live at Hammersmith Odeon (Kate Bushin albumi)

| Live at Hammersmith Odeon Kate Bush |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 13. toukokuuta 1979
 Julkaistu: 1981 (video)   1994 (CD)
 Tuottaja(t): Kate Bush
 Tyylilaji: vaihtoehtorock
 Kesto: 53.22
 Levy-yhtiö: EMI, Picture Music International
Live at Hammersmith Odeon on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Kate Bushin vuonna 1979 pidetystä konsertista tehty video ja live-albumi. Video julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1981. Vuonna 1994 se julkaistiin uudelleen boksissa, jossa oli mukana sama äänite CD:llä.
Kappaleet

Moving – 3.32
Them Heavy People – 4.02
Violin – 3.33
Strange Phenomena – 3.26
Hammer Horror – 4.26
Don’t Push Your Foot on the Heartbrake – 4.00
Wow – 4.00
Feel It – 3.14
Kite – 6.12
James and the Cold Gun – 8.44
Oh England My Lionheart – 3.23
Wuthering Heights – 4.50
Lillolammi

| Lillolammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Mänttä-Vilppula
Koordinaatit:  62°06′04″N, 24°15′02″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Elänteen valuma-alue (35.37)
Laskuoja:  oja Koukkujärveen 
Järvinumero:  35.372.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  142,5 m  
Rantaviiva:  0,613 km  
Pinta-ala:  2,264 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLillolammi 
Lillolammi  on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Hokkaskylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja se on 250 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Elänteen valuma-alueella (35.37), jonka Kurkijärven alueeseen (35.372) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 142,5 metriä mpy.
Vaikuttavuuskerroin

Vaikuttavuuskerroin (engl. impact factor, IF) on vertaisarvioituihin artikkeleihin kohdistettujen viittausten perusteella laskettu, tieteellisen julkaisun merkittävyyttä kuvaava tilastoluku.
Vaikuttavuuskerroin kertoo kuinka monta viitettä keskimäärin kyseinen julkaisu sai kahden edellisen vuoden artikkeleihinsa. Jos julkaisun vaikuttavuuskerroin on esimerkiksi 3 vuonna 2008, jokaiseen kyseisen julkaisun julkaisemaan artikkeliin vuosina 2006 ja 2007 viitattiin muista julkaisuista vuoden 2008 kuluessa keskimäärin kolme kertaa.
Vaikuttavuuskertoimen loi Eugene Garfield, jonka perustaman Institute for Scientific Informationin – myöhemmin osa yhdysvaltalaista Thomson Corporationia, ja sittemmin Clarivatea – liiketoiminta perustui tiedelehtien viittaustilastojen kokoamiseen vuodesta 1960 alkaen. ISI:n maksullisen Web of Science -viitetietokannan (aik. nimellä Web of Knowledge) kautta on mahdollista saada yli 11 000 julkaisun vaikuttavuuskertoimet.
Vaikuttavuuskertoimet vaikuttavat tieteellisen tiedon julkistamiseen, arviointiin ja välillisesti myös tieteenalojen rahoitukseen.
Aiheesta muualla

The Clarivate Analytics Impact Factor, Clarivate, (julkaistu 1994 Thomson ISI:n sivustolla nimellä The Impact Factor)  (englanniksi) (clarivate.com)
The ASIS&T SIGMETRICS list (Arkistoitu – Internet Archive) keskustelulista viittausindekseistä (englanniksi)
Sci-Bytes: paremmuusjärjestykset (englanniksi)
Viitausindikaattori ja Julkaisufoorumin tasoluokitus: Muodostuminen ja merkitys sekä vertailu viestinnän alan kansainvälisissä julkaisuissa (Helsingin Sanomain Säätiö)
Science in Finland, 2006-10 (Suomen tieteenalojen rankkausta kansainväliseen julkaisumäärään nähden, osuus kaikista Thomson Reutersin tietokannan julkaisuista oli 0,87 prosenttia) (englanniksi) (sciencewatch.com)
Vaikuttavuuskertoimen käyttö (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
yksityisen tutkijan arvioiminen H-kertoimen avulla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tietojenkäsittelytieteen julkaisukanavista (englanniksi)
Philip Ball: "Prestige is factored into journal ratings". Nature 439, p. 770–771 (englanniksi)
Publish or Perish — tilastojen laatiminen Google Scholarin avulla (englanniksi)
Vailla vakinaista asuntoa

| Vailla vakinaista asuntoa ry |
| --- | --- |

Perustettu:  1986
Kotipaikka:  Helsinki
Päämaja:  Ratamestarinkatu 6, Helsinki
Jäsenlehti:  Asukki
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vailla vakinaista asuntoa ry (VVA ry) on suomalainen järjestö, joka valvoo asunnottomuutta kokevien ihmisten etuja. Järjestö on valtakunnallinen. Se on perustettu vuonna 1986. Vailla vakinaista asuntoa ry on SOSTE:n jäsenjärjestö. Vuoden 2022 lopussa VVA ry:llä oli 551 jäsentä.
Lonkundo

Lonkundo on Kongon jokialueen mongo-nkundo-kansan sankari. Hänet tunnetaan etenkin metsästystaidon opettajana. Ensimmäiset ihmiset eivät osanneet metsästää. Lonkundo näki unessa isänsä hengen, joka kehotti poikaa seuraamaan eläinten jälkiä löytääkseen niiden elinpaikan ja tekemään ansan raffia-niinistä ja oksista. Neuvo osoittautui hyväksi. Saaliin jäjittäminen oli ensiarvoisen tärkeää, jotta ansat osattiin asettaa eläinten kulkureiteille. Tulevan vaimonsakin, Ilankakan, Lonkundo sai satimeen ansalla.
Lonkkaproteesi

Lonkkaproteesi potilaan vasemmassa lonkassa. Varsiosa ja kuppi metallia, nuppi keraaminen ja kupissa muovinen liukupinta.
Lonkkaproteesin metallinen varsiosa, keraaminen nuppiosa ja muovinen kupin sisäosa.
Lonkkaproteesi on keinotekoisesta materiaalista tehty lonkan tekonivel.
Ensimmäisen lonkan nykyaikaisen tekonivelleikkauksen suoritti Sir John Charnley 1961. Suomessa ensimmäinen lonkan tekonivelleikkaus tehtiin 1967. Suomessa tehdään nykyään vuosittain noin 5 000 lonkan ensimmäistä tekonivelleikkausta ja 1 000 lonkan uusintaleikkausta. Leikkausmäärät ovat viime vuosina lisääntyneet. Toimenpiteistä 3/4 suoritetaan yli 60-vuotiaille potilaille. Kipu on tärkein syy lonkan tekonivelleikkaukseen.
Noin 85 prosentissa tapauksista tekonivelleikkauksen syynä on nivelrikko. Muut syyt (lähinnä luunmurtumat) selittävät loput 15 prosenttia.
Live at Kelvin Hall

| Live at Kelvin Hall The Kinks |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1. huhtikuuta 1967
 Julkaistu: 12. tammikuuta 1968
 Formaatti: LP, CD
 Tyylilaji: rock, pop rock
 Levy-yhtiö:  Pye Records    Reprise Records
Listasijoitukset
  162. (1968)
The Kinksin muut livealbumit
|   | Live at Kelvin Hall 1968 | One for the Road 1980 |
Live at Kelvin Hall on The Kinksin tammikuussa 1968 julkaistu konserttitaltiointi, joka on äänitetty Glasgow'ssa, Skotlannissa 1. huhtikuuta 1967. Yhdysvalloissa albumi julkaistiin nimellä The Live Kinks.
Kappaleet

A-puoli
Till the End of the Day
A Well Respected Man
You’re Looking Fine
Sunny Afternoon
Dandy
B-puoli
I’m on an Island
Come on Now
You Really Got Me
Medley: Milk Cow Blues / Batman Theme / Tired of Waiting for You / Milk Cow Blues
Vuoden 1998 uusintapainos sisältää kappaleet sekä mono- että stereoversioina.
Kokoonpano

Ray Davies – laulu, kitara
Dave Davies – laulu, kitara
Pete Quaife – bassokitara, taustalaulu
Mick Avory – rummut
Vapaavuosi

Vapaavuosi eli sapattivuosi tarkoittaa yleiskielessä vuoden pituista aikaa, jonka henkilö on vapaa työstä tai opiskelusta. Vapaavuodeksi nimitetään myös sitä aikaa, jona ei tarvitse maksaa lainan lyhennyksiä eli velkapääoman takaisinmaksuosuuksia.
Historiassa ja osittain nykyäänkin vapaavuodet tarkoittaa niitä vuosia, jotka maatilan haltija oli vapautettu veroista tai maan vuokraaja oli vapautettu vuokranmaksusta.
Vapautus veroista

Entisajan Ruotsissa ja Suomessa maanviljelijälle myönnettiin vapautus veroista tietyksi ajaksi, jos hän asutti autioituneen tilan uudelleen tai perusti uudistilan. Tavallisesti tällaiselle maatilalle myönnettiin 1600-luvulla verovapaus 3–6 vuodeksi, mutta 1700-luvulla uudistilalle myönnettiin usein 15–20 vapaavuotta ja joskus jopa 30–40 veroista vapaata vuotta. Vapaiden vuosien jälkeen tila arvioitiin ja sille määrättiin veroluku.
Vapautus maanvuokrasta

Vapaavuodet on myös maanvuokrauksessa käytetty nimitys siitä ajasta, jonka vuokralainen on vapautettu vuokranmaksusta. Ruotsin valtakunnan vuoden 1734 lain mukaan autiotilan viljelläkseen ottaneelle lampuodille voitiin myöntää vapautus vuokranmaksusta vuokrasopimuksessa määrättyinä vuosina. Suomen vuosien 1902 ja 1909 maanvuokralakien mukaan vapaavuodesta tai vapaavuosista sopiminen oli maanomistajan ja vuokramiehen välinen asia. Tällainen vapautus myönnettiin yleensä silloin, kun vuokrattu alue oli tuottamattomassa kunnossa.
Vuonna 2020 voimassa olevan maanvuokralain (258/1966) mukaan vuokranantaja voi myöntää vuokramiehelle vapaavuosia vuokran maksusta tämän alueelle tekemän perusparannuksen vuoksi, jos vuokramies on esimerkiksi raivannut kiviä tai tehnyt tuottamattomasta maasta hyötymaata.
Vaiaku

| Vaiaku |
| --- | --- |
 Hallinnollinen toimisto Vaiakussa
 fiVaiaku 
 8°31′30″S, 179°11′38″E 
Valtio:   Tuvalu
Paikallishallintoalue:  Funafuti
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  0,11 km²
Korkeus merenpinnasta:  3 m
Väestö
Väkiluku (2012):  638
Väestötiheys:  5 800 as./km²
Metropolialue:  5879
Vaiaku on kylä Tuvalussa. Se sijaitsee Funafutin atolliin kuuluvan Fongafalen saaren eteläisellä rannikolla. Kaikki hallinnolliset rakennukset sijaitsevat Vaiakussa. Se on maan de facto -pääkaupunki.
Vaiakun asukasluku oli 638 vuoden 2012 väestönlaskennassa. Sen kaupunkialueen asukasluku on yhteensä 5 879. Vaiaku on asukasluvultaan Tuvalun suurin kylä.
Vaaleanpunainen pantteri

Vaaleanpunainen pantteri (engl. The Pink Panther) on Blake Edwardsin ohjaama komediasarja, jossa Peter Sellers esittää komisario Jacques Clouseauta. Vaaleanpunaisen pantterin kuuluisan tunnusmusiikin on säveltänyt Henry Mancini. Sarjan alkutekstien animaatio synnytti samannimisen piirroshahmon, joka sai oman animaatiosarjansa.
Elokuvat > Vaaleanpunainen pantteri (The Pink Panther, 1963)

Ensimmäisen Blake Edwardsin Pantteri-elokuvan pääosassa oli herrasmiesvaras sir Charles Lytton eli "Aave" (David Niven), joka metsästi kuuluisaa timanttia nimeltään Vaaleanpunainen pantteri. Timantin nimi johtui sen vaaleanpunaisesta väristä sekä sisällä olevasta, pantteria muistuttavasta rakennevirheestä. Elokuvan sivuhahmona oli Aavetta jahtaava hölmö ranskalainen poliisikomisario Jacques Clouseau (Peter Sellers). Clouseaun alkuperäisenä tarkoituksena oli toimia elokuvan koomisena kevennyksenä, ja roolia oli ennen Sellersiä tarjottu Peter Ustinoville. Sellersin Clouseau kuitenkin varasti huomion Nivenin Aaveelta, ja elokuvan jatko-osa rakennettiin Clouseaun ympärille.
Elokuvat > Laukaus pimeässä (A Shot in the Dark, 1964)

Pantteri-sarjan toinen ja monien mielestä paras elokuva. Blake Edwards ohjasi Laukaus pimeässä -elokuvan nopeasti Clouseaun hahmon innoittamana, ja se julkaistiin vain kaksi kuukautta ensimmäisen elokuvan jälkeen. Clouseau tutkii rikkaan pariisilaisen teollisuuspohatan kartanossa sattuvia salaperäisiä murhia ja puolustaa itsepintaisesti murhaajaksi epäiltyä kaunista sisäkköä (Elke Sommer). Elokuvassa myös esiteltiin kaksi keskeistä Pantteri-maailman hahmoa: ylikomisario Dreyfus (Herbert Lom), Clouseaun esimies, joka tulee vähä vähältä hulluksi alaisensa toilailujen takia, sekä Cato (Burt Kwouk), Clouseaun palvelija, jonka tämä on määrännyt hyökkäämään kimppuunsa milloin tahansa pitääkseen yllä itsepuolustustaitojaan.
Elokuvat > Pimut piiloon, poliisi tulee (Inspector Clouseau, 1968)

Clouseau-hahmon suosio poiki kolmannen elokuvan, jossa eivät kuitenkaan olleet osallisina Blake Edwards tai Peter Sellers. Elokuvan ohjasi Bud Yorkin ja Clouseauta näytteli Sellersin kieltäytymisen vuoksi Alan Arkin.
Elokuvat > Vaaleanpunaisen pantterin paluu (The Return of the Pink Panther, 1974)

Blake Edwards ja Peter Sellers palasivat Clouseaun maailmaan kymmenen vuoden tauon jälkeen. Juoni kiertyy jälleen Vaaleanpunainen pantteri -timantin varastamisen ympärille, ja mukana on myös sir Charles Lytton eli herrasmiesvaras Aave (jota näyttelee David Nivenin sijasta Christopher Plummer). Vaikka Vaaleanpunainen pantteri -timantti ei tämän jälkeen enää esiintynyt elokuvissa, se jäi silti elämään niiden nimissä; osasyynä tähän oli animoidun alkutekstipantterin saama suosio (kts. alempana) ja osasyynä se, että Vaaleanpunainen pantteri ja komisario Clouseau yhdistettiin toisiinsa.
Elokuvat > Vaaleanpunainen pantteri iskee jälleen (The Pink Panther Strikes Again, 1976)

Blake Edwardsin ja Peter Sellersin neljäs Clouseau-elokuva. Ylikomisario Dreyfus tulee lopullisesti hulluksi, kidnappaa kuuluisan tiedemiehen ja uhkaa maailmaa hirvittävällä tuholla, ellei Clouseauta murhata. Clouseau yrittää löytää entisen esimiehensä ja estää tämän aikeet, kannoillaan lauma maailman kaikkien valtioiden lähettämiä salamurhaajia.
Elokuvat > Vaaleanpunaisen pantterin kosto (Revenge of the Pink Panther, 1978)

Blake Edwardsin ja Peter Sellersin viides ja viimeinen yhteinen Clouseau-elokuva. Alamaailman johtaja Philippe Douvier (Robert Webber) päättää murhata Clouseaun tehdäkseen vaikutuksen New Yorkin mafiaan, jonka kanssa tekee huumekauppaa, ja luulee onnistuneensa, vaikka todellisuudessa Clouseaun sijaan surmansa saa tämän ryöstänyt transvestiittivaras. Maailma luulee Clouseaun kuolleen ja ylikomisario Dreyfus parantuu hulluudesta välittömästi. Oikea Clouseau vetäytyy maan alle ja päättää selvittää murhayrityksensä syyt.