stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jääpallon SM-sarja 1935
Aiheesta muualla

Martti Jukola: Urheilun Pikkujättiläinen, WSOY 1951 (Neljäs uusittu painos)
Jääpallon SM-sarjan kaudet
| Cup-kilpailut |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1900-luku |  |  |  |  |  |  |  | 1908 | 1909 | 1910 |
| 1910-luku | 1911 | 1912 | 1913 | 1914 | 1915 | 1916 | 1917 | (1918) | 1919 | 1920 |
| 1920-luku | 1921 | 1922 | 1923 | 1924 | 1925 | 1926 | 1927 | 1928 | 1929 | 1930 |
Mestaruussarja: 
| 1930-luku | 1931 | 1932 | 1933 | 1934 | 1935 | 1936 | 1937 | 1938 | 1939 | 1940 |
| 1940-luku | 1941 | 1942 | 1943 (cup) | 1944 (cup) | 1945 | 1946 | 1947 | 1948 | 1949 | 1950 |
| 1950-luku | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 | 1960 |
| 1960-luku | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 | 1969–70 |
| 1970-luku | 1970–71 | 1971–72 | 1972–73 | 1973–74 | 1974–75 | 1975–76 | 1976–77 | 1977–78 | 1978–79 | 1979–80 |
| 1980-luku | 1980–81 | 1981–82 | 1982–83 | 1983–84 | 1984–85 | 1985–86 | 1986–87 | 1987–88 | 1988–89 | 1989–90 |
| 1990-luku | 1990–91 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Bandyliiga: 
| 1990-luku |  | 1991–92 | 1992–93 | 1993–94 | 1994–95 | 1995–96 | 1996–97 | 1997–98 | 1998–99 | 1999–00 |
| 2000-luku | 2000–01 | 2001–02 | 2002–03 | 2003–04 | 2004–05 | 2005–06 | 2006–07 | 2007–08 | 2008–09 | 2009–10 |
| 2010–luku | 2010–11 | 2011–12 | 2012–13 | 2013–14 | 2014–15 | 2015–16 | 2016–17 | 2017–18 | 2018–19 | 2019–20 |
| 2020–luku | 2020–21 | 2021–22 | 2022–23 | 2023–24 | 2024–25 |  |  |  |  |  |
Luottokortti

Kaksi luottokorttia.
Luottokortti (myös credit-kortti) on maksukortti ja maksuväline, jonka käyttäjä saa ostoksia varten luottoa kortin myöntäneeltä yhtiöltä. Luottokorttia käytetään yleisesti maksamiseen käteisen rahan asemasta. Osalla luottokorteista voi maksaa laajasti ympäri maailmaa, mutta osa käy vain tietyssä liikkeessä tai liikeketjussa.
Luottokorttiostot laskutetaan tyypillisesti jälkikäteen kerran kuussa.
Luottokorttien historiaa

Ensimmäiset luottokorteiksi luettavat maksuvälineet laskettiin liikkeelle Yhdysvalloissa 1800-luvun lopussa. Liikkeellelaskijana oli Hotel Credit Letter Company -hotelliketju tarkoituksena tarjota hotellipalveluita vakituisille asiakkailleen. Yhdysvalloissa otettiin 1920-luvulla käyttöön eri kortteja varsinkin polttoaineen myyntiin. Nykymallinen maksukortti syntyi Yhdysvalloissa 1950-luvun alussa, kun Diners Club -kortti tuli markkinoille. Vuonna 1958 lanseerattiin American Express ja Carte Blanche. Näihin kortteihin ei vielä liittynyt luotto-ominaisuutta. Luotto-ominaisuuden sisältävät varsinaiset yleisluottokortit tulivat markkinoille hiukan myöhemmin. Niistä ensimmäinen oli Visa-korttia edeltänyt BankAmericard. Vuonna 1964 perustettiin Ruotsissa Eurocard. Se liittoutui pian vuonna 1966 perustetun Master Chargen kanssa, josta myöhemmin tuli Mastercard.
Suomen ensimmäiset maksukortit olivat kansainvälisten öljy-yhtiöiden niin sanottuja bensakortteja, jotka tulivat markkinoille 1950-luvulla. 1960-luvulla saapuivat ensimmäiset luottokortit.
1960-luvulla lanseerattiin Suomessa Luottokunnan OK-kortti.
Suomessa luottokortit yleistyivät 1980-luvulla. Luottokorttia pidettiin jopa statussymbolina. Sillä voi näyttää, että menee hyvin.
Luottokorttien tyyppejä > Yleisluottokortti ja erityisluottokortti

Luottokorteista erotetaan yleisluottokortti ja erityisluottokortti.
Yleisluottokortit ovat pääosin pankkien rahoitusyhtiöiden liikkeelle laskemia, ja ne kelpaavat lähes kaikkiin liikkeisiin. Suomessa tavanomaisia kansainvälisiä yleisluottokortteja ovat Visa, Mastercard (sekä Eurocard ja First Card), Diners Club ja American Express. Käyttöluotto on suomalainen yleisluottokortti.
Erityisluottokorteilla voi maksaa tietyssä liikkeessä tai liikeketjussa. Tyypillisiä erityisluottokortteja ovat öljy-yhtiöiden kortit. Suomessa valtaosa erityisluottokorttien myynnistä tuleekin huoltoasemilta.
Tavallisin korttityyppi on Suomessa nykyään yleisluottokortti. Aiemmin tavalliset erityisluottokortit ovat vähentyneet. Yleisluottokorttien määrä kolminkertaistui Suomessa vuosina 1996–2012 yli kolmeen miljoonaan korttiin. Samaan aikaan erityisluottokorttien määrä putosi aiemmasta kolmannekseen, vain vajaaseen 300 000 korttiin. Vielä 1980-luvulla erityisluottokorttien määrä ylitti selvästi sekä yleisluottokorttien että myös pankkikorttien määrän.
Luottokorttien tyyppejä > Maksuaikakortti ja varsinainen luottokortti

Yleiskielessä luottokortti merkitsee kaikkia maksuaikaa antavia kortteja. Toisinaan erotellaan maksuaikakortti ja varsinainen luottokortti.
Maksuaikakorteilla maksuaika on yleensä alle kaksi kuukautta. Niiden käytöstä ei peritä korkoa.
Varsinaisten luottokorttien maksuaika voi vaihdella kuukaudesta useaan vuoteen. Kortilla voi myös olla sekä maksuaika- että luotto-ominaisuus.
Jotkut maksuaikakortit eivät tarjoa luotto-ominaisuutta ollenkaan, mutta niistä silti puhutaan yleisesti luottokortteina. Esimerkiksi American Express, joka usein mielletään luottokortiksi, on todellisuudessa maksuaikakortti. Maksun viivästyessä peritään viivästyskorkoja ja perintäkuluja.
Maksuaikakortit olivat Suomessa aiemmin yleisiä. Nykyään varsinaiset luottokortit ovat huomattavasti maksuaikakortteja yleisempiä. Varsinaisten luottokorttien määrä lähes nelinkertaistui Suomessa vuosina 1996–2012 kolmeen miljoonaan korttiin. Samaan aikaan maksuaikakorttien lukumäärä vajosi kolmannekseen, alle 400 000 korttiin.
Luottokorttien ominaisuuksia > Rinnakkaiskortti

Yhteen luottokorttitiliin voi liittyä useita luottokortteja. Tällöin puhutaan rinnakkaiskorteista. Rinnakkaiskortti myönnetään usein pääkortinhaltijan perheenjäsenelle.
Luottokorttien ominaisuuksia > Debit-kortti ja yhdistelmäkortti

Debit-kortti on pankkikorttia vastaava maksukortti, jolla tehdyt ostokset veloitetaan suoraan pankkitililtä. Debit-kortti ei ole luottokortti eikä sillä saa maksuaikaa. Tunnettuja kansainvälisiä debit-kortteja ovat Visa Debit ja Mastercard Debit.
Osa luottokorteista on saatavana yhdistelmäkortteina. Tällöin yhdellä muovikortilla on kaksi toimintoa: debit ja itse luottokortti (credit). Debit-toiminnossa ostokset veloitetaan pankkitililtä, kun taas credit-ostokset käsitellään luottokorttiostoksina. Yhdistelmäkortilla voi lukea credit/debit merkkinä siitä, että kortilla on kaksi toimintoa.
Luottokorttien ominaisuuksia > Kanta-asiakasohjelmat

Moniin luottokortteihin voidaan yhdistää kanta-asiakastili. Tällöin kortilla tehtävät ostokset kirjautuvat tietyn yhtiön tai liikeketjun kanta-asiakasjärjestelmään. Suomessa saatavia yhdistelmiä ovat 2013 muun muassa K-Plussa Mastercard, S-Etukortti Visa, Pins Mastercard, Stockmann Mastercard, St1 Visa, Diners Club Eurobonus, Finnair Plus Diners Club, Finnair Plus Mastercard ja Finnair Plus Visa.
Eräisiin luottokortteihin liittyy oma kanta-asiakasohjelmansa. Tällaisia ohjelmia liittyy Suomessa ainakin American Expressin ja Diners Clubin tietyihin kortteihin.
Kanta-asiakasohjelmille on tyypillistä, että tietty määrä kortilla tehtyjä ostoksia oikeuttaa alennuksiin, maksunpalautuksiin tai palkintoihin.
Luottokorttien ominaisuuksia > Matkavakuutus

Varsinkin vuosimaksultaan kalleimpiin luottokortteihin sisältyy usein matkavakuutus. Matkavakuutusten kattavuus ja ehdot ovat kuitenkin usein kirjavia, ja esimerkiksi monet luottokorttien matkavakuutukset edellyttävät, että matkakulut on maksettu vähintään osittain luottokortilla.
Useimmiten luottokorttien matkavakuutukset sisältävät vähintään sairauskulujen korvaukset, matkan peruutusturvan sekä matkatavaravakuutuksen. Kattavimmat luottokorttien matkavakuutukset korvaavat sairauskuluja ilman ylärajaa ja ilman omavastuuta kaikkialla maailmassa. Useat luottokorttien matkavakuutukset vakuuttavat myös luottokortin omistajan seurassa matkustavat perheenjäsenet sekä matkatavarat.
Luottokorttien ominaisuuksia > Lisäominaisuudet

Joihinkin luottokortteihin liittyy lisäominaisuuksia. Tällaisia ovat mm. ostosturva, assistenttipalvelu ja pääsy lentokenttien lounge-tiloihin. Samasta korttimerkistä voi olla saatavana halvempi peruskortti, josta lisäominaisuudet puuttuvat, sekä kalliimpi kortti lisäominaisuuksilla.
Luottokorttien myöntäminen

Luottokortteja myöntävät Suomessa pankit sekä eräät luottokorttiyhtiöt. Tällaisia yhtiöitä ovat mm. Diners Club, American Express ja Nets Oy.
Saadakseen luottokortin asiakkaan on täytettävä tietyt myöntäjän asettamat ehdot. Esimerkiksi American Express -kortin hakijan on oltava 18 vuotta täyttänyt ja hänellä on oltava säännölliset vuositulot. Diners Club -kortin hakijan on oltava 24 vuotta täyttänyt ja hänen vuositulojensa on ylitettävä 30 000 euroa. Yrittäjiltä vaaditaan lisäksi, että yritystoiminta on jatkunut vähintään kaksi vuotta. Maksuhäiriömerkintä estää kummankin kortin saamisen.
Luottokortin käytöstä peritään usein vuosi- tai kuukausimaksu. Lisäksi voidaan periä tilinhoitomaksu. Markkinoilla on myös käyttäjälle maksuttomia luottokortteja. Luottokorttivelasta peritään korko, mikä ei kuitenkaan koske luottokortin käyttöä maksuaikakorttina.
Luottokorttien hyväksyminen ja kustannukset

Luottokortti hyväksytään maksuvälineenä monissa liikkeissä ja muun muassa verkkokaupoissa. Kaikki liikkeet eivät kuitenkaan hyväksy luottokortteja. Yksi syy tähän ovat luottokorttimaksamiseen liittyvät kustannukset.
Ottaakseen vastaan luottokorttitapahtumia on liikkeen tehtävä sopimus luottokorttiyhtiön tai pankin kanssa.
Luottoyhtiöt saavat tulonsa korttien vuosi- ja käyttömaksuista, luottojen korosta ja provisiosta jokaisesta ostotapahtumasta. Visa- ja Mastercard-ostosten provisio Suomessa on 0,9–1,95 % ostosten loppusummasta riippuen ostotapahtuman varmennus- ja tilitystavasta. Provisio saatetaan lisätä laskun loppusummaan, mutta usein se kuitenkin jää kaupan maksettavaksi. Provisio voi olla kauppakohtainen siten, että toisella kaupalla provisio on toista korkeampi.
Provision lisäksi luottokorttimaksujen hyväksymisestä aiheutuu muitakin kuluja kuten maksupäätteen kustannukset.
Luottokorttien määrä Suomessa

Vuonna 2012 Suomessa oli 3,4 miljoonaa aktiivista luottokorttitiliä, joita oli käytetty vuoden aikana vähintään kerran. Keskimäärin yhtä aktiivista korttitiliä käytettiin ostoihin 45 kertaa vuoden aikana. Yhteen korttitiliin voi liittyä useampia rinnakkaiskortteja.
Yritysluottokortti

Yritysluottokortti on sellainen luottokortti, jonka asiakkaana on yritys. Yritysluottokortin käyttäjät kuuluvat yrityksen henkilöstöön. Yhteen korttitiliin voi liittää useita kortteja. Myös yritysluottokortti voi olla joko yleisluottokortti tai erityisluottokortti.
Yritysluottokorttiin voi liittyä erityisesti yritysasiakkaiden tarvitsemia lisäominaisuuksia kuten matkavakuutus, lentokenttien lounge-tilojen käyttö ja korttitapahtumien siirto yrityksen omiin taloushallinnon järjestelmiin kuten matkalaskujärjestelmään tai kirjanpitoon. Joihinkin korttiohjelmiin on liitettävissä myös matkatili. Korttiyhtiöiden mukaan yritysluottokortilla maksettaessa voi yritys saavuttaa etuja kulujensa hallinnassa ja säästöjä kuittien ja matkalaskujen käsittelyssä.
Maksuvastuun jakamisessa yrityksen ja käyttäjän kanssa on erilaisia tapoja:
yrityksen maksuvastuu, joka on ns. perinteinen yrityskortti
yksityinen maksuvastuu, jolloin yritys ei lainkaan ole vastuussa korttikäytöstä
yhteinen/jaettu/kortinhaltijan maksuvastuu, jolloin laskutetaan kortinhaltijaa, mutta yritys on viime kädessä vastuussa laskujen maksamisesta.
Usein tarjolla on myös lisäkortti yksityiskäyttöön sekä puolisokortti. Tällöin maksuvastuu on yksityinen.
Luottokorttitapahtumien maksujenvälitysjärjestelmät

Luottokorttitapahtumien maksujenvälitysjärjestelmät:
American Express
Diners Club
JCB
Mastercard
Visa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luottokortti Wikimedia Commonsissa
Japanilainen luottokortti vuodelta 1960.
Öljy-yhtiön erityisluottokortti.
Sean Day

| Sean Day |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. tammikuuta 1998 (ikä 26) Leuven, Belgia
Kansalaisuus:   Kanada  Yhdysvallat  Belgia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  105 kg
Seura
Seura:  HV71
Sarja:  SHL
Pelinumero:  74
Pelaajaura
Pääsarjaura:  (–)
Aik. seurat:  Mississauga Steelheads (OHL) Windsor Spitfires (OHL) Kingston Frontenacs (OHL) Hartford Wolf Pack (AHL) Maine Mariners (ECHL) Tampa Bay Lightning (NHL) Syracuse Crunch (AHL)
NHL-varaus:  81. varaus, 2016 New York Rangers
Sean Day (s. 9. tammikuuta 1998 Leuven, Belgia) on belgialaissyntyinen kanadalais-yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Ruotsin pääsarjassa SHL-joukkue HV71:ssä. Elite Prospects -sivuston Curtis Joen mukaan Day on kahden suunnan puolustaja, jonka taitotaso on CHL:n eliittiä. Hän karvaa ahneesti, laukoo kovaa ja antaa hyviä syöttöjä. Joe mainitsee Dayn myös kokonaisvaltaiseksi ja innokkaaksi puolustajaksi, jolla on kuitenkin kehitettävää pienissä asioissa, joita syntyy ajoittain paineen alla.
Ura > Seuraura

Day syntyi kanadalaisille vanhemmille Belgiassa, kun hänen isänsä Keith työskenteli kansainvälisessä kemikaaliyhtiössä. Day asui sittemmin muutamia vuosia myös Singaporessa, jossa hän luisteli ensimmäisen kerran ostoskeskuksessa sijainneessa jääkiekkokaukalossa. Day muutti perheineen 4-vuotiaana Yhdysvaltain Michiganin Rochesteriin. Hänen kasvattajaseuransa on Detroit Little Caesars. Kauden 2011–2012 Day pelasi Honeybakedin junioreissa ja kauden 2012–2013 Compuressa, jossa hän toimi joukkueensa kapteenina.
Mississauga Steelheads varasi Dayn koko OHL:n varaustilaisuuden neljäntenä pelaajana kesällä 2013. Koska hän koki itsensä lähtökohtaisesti kanadalaiseksi, Day halusi muuttaa Kanadaan ja siirtyä pelaamaan sinne. Hän siirtyi kaudeksi 2013–2014 suoraan Steelheadsin OHL-joukkueeseen, joten Daysta tuli historian neljäs pelaaja, joka sai poikkeusluvalla pelata 15-vuotiaana CHL:ssä. Häntä aiemmin luvan ovat saaneet ainoastaan John Tavares (2005), Aaron Ekblad (2011) ja Connor McDavid (2012), joista jokainen on myöhemmin varattu koko NHL:n varaustilaisuuden ykkösenä. Dayn tulokaskausi OHL:ssä toi 60 runkosarjaottelussa tehot 6+10=16 ja neljässä playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan tulokkaiden toiseen tähdistökentälliseen.
Kaudella 2014–2015 Day teki OHL:n runkosarjassa 36 tehopistettä ja kaudella 2015–2016 22 tehopistettä. Hän pelasi jälkimmäisen kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa. New York Rangers varasi Dayn lopulta kolmannella kierroksella 81. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2016. Hänestä tuli kaikkien aikojen ensimmäinen NHL:ään varattu belgialaissyntyinen pelaaja. Tosin samassa varaustilaisuudessa Dayta vain kaksi varausnumeroa myöhemmin varattiin myös historian ensimmäinen Belgiassa kiekko-oppinsa saanut pelaaja; maalivahti Wouter Peeters.
Kesken kauden 2016–2017, lokakuussa 2016 Mississauga Steelheads kauppasi Dayn, kesän 2019 kolmannen kierroksen ja kesän 2017 kuudennen kierroksen varausvuorot Windsor Spitfiresiin vaihdossa vuosien 2017 ja 2018 toisen kierroksen sekä kesän 2019 viidennen kierroksen ja kesän 2020 kolmannen kierroksen varausvuoroihin. Hän oli Spitfiresin eniten maaleja tehnyt puolustaja 12 osumallaan. Pudotuspeleissä Day jakoi joukkueen sisäisen tehotilaston voiton Julius Nättisen kanssa lukemalla +5. Spitfiresin kausi OHL:ssä päättyi neljännesvälieriin, mutta joukkue osallistui kuitenkin isäntäjoukkueena Memorial Cup -lopputurnaukseen, jonka Spitfires voitti.
Maaliskuussa 2017 Day teki kolmivuotisen tulokassopimuksen New York Rangersin kanssa.
Ura > Maajoukkueura

Day pelasi World U-17 Hockey Challengessa kahdesti vuonna 2014 edustaen Canada Ontarion joukkuetta tammikuun turnauksessa ja Canada Redin joukkuetta marraskuun turnauksessa.
Muuta

Dayn isoveli Graham pelaa hyökkääjänä Johnson & Wales Universityn yliopistojoukkueessa. Graham on syntynyt Yhdysvalloissa.
Energia Irakissa

Tämä artikkeli käsittelee energiantuotantoa ja kulutusta Irakissa.
Irakissa on yksi maailman suurimmista tunnetuista öljyvarannoista, ja ennen Irakin–Iranin sotaa se oli toiseksi suurin öljynviejävaltio.
Energiankulutus asukasta kohti vuonna 2022 oli 57,7 miljoonaa BTU:ta, maailman 195 valtion joukoossa 85. suurinta.
Öljy

Irak tuottaa päivässä 4,4 miljoonaa barrelia raakaöljyä, ja kuluttaa jalostettua öljyä noin 918 000 barrelia päivässä. Sen tunnetut öljyvarat ovat 145 miljardia barrelia (2021).
Koska Irakilla on niin lyhyt rantaviiva ja sekin lähellä vihamielistä Irania, öljyputket ovat sille tärkeitä. Alun perin (1937–1948) öljyä pohjoisilta kentiltä (pääasiassa Kirkūk) pumpattiin Välimerelle  Haifan kautta, mutta tämä loppui Israelin valtion perustamisen myötä. Sen tilalle rakennettiin putket Välimerelle Bāniyasiin Syyriaan ja Syyrian kautta Libanoniin Tripoliin. Vuonna 1977 valmistui suuri putkilinja Turkin Välimeren rannikolle Ceyhanissa. Irakin kolme Persianlahden terminaalia vaurioituivat  Irakin viimeaikaisten sotien aikana. Vuonna 1985 Irak rakensi uuden putken, joka syötti öljyä Saudi-Arabian Petrolinen kautta Punaisenmeren satamaan Yanbu. Se suljettiin Irakin hyökättyä Kuwaitiin. Joulukuussa 1996 Turkin putki avattiin uudelleen, ja vuonna 1998 Syyrian putkilinjan korjaustyöt aloitettiin. Irakin sodan aikana monet putkilinjat joutuivat sissijoukkojen sabotoinnin kohteeksi.
Vuonna 2008 Irak oli määrällisesti maailman 9. merkittävin öljyn viejämaa. Irakin öljyn vienti vastasi määrällisesti Italian tai Ranskan vuosittaista öljyntuonti määrää tai oli 40 % Kiinan öljyntuonnista vuonna 2008.
OECD:n ja maailmanpankin mukaan Irakin energiantuotanto ja vienti kasvoivat neljän vuoden (2004-2008) aikana 13 %.
Maakaasu

Irak tuottaa vuodessa noin kymmenen miljardia kuutiometriä maakaasua. Se kuluttaa lähes kaksi kertaa tämän verran, ja tuo loput ulkomailta. Tunnetut maakaasuvarat ovat 3729 miljardia kuutiometriä (2021).
Aurinkovoima

Keväällä 2024 Irakin hallitus hyväksyi ehdotuksen 12 gigawatin (GW) aurinkosähkön asentamisesta vuoteen 2030 mennessä. Se julkisti myös suunnitelmat vihreästä vetyhankkeesta, johon sisältyy 130 MW:n aurinkoenergialaitos. Laitos tuottaisi 800 tonnia vihreää vetyä vuodessa aurinkovoimalla toimivan elektrolyysin avulla.
Energiantuotanto, tuonti ja  hiilidioksidipäästöt

| Energia Irakissa> . | Energia Irakissa> Väestö.milj.as. | Energia Irakissa> Prim. energia.TWh | Energia Irakissa> Tuotanto.TWh | Energia Irakissa> Vienti.TWh | Energia Irakissa> Sähkö.TWh | Energia Irakissa> CO2-päästö.Mt |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | 25,4 | 346 | 1 203 | -851 | 31,6 | 81,2 |
| 2007 | 27,5 | 385 | 1 219 | -824 | 32,3 | 91,5 |
| 2008 | 28,2 | 395 | 1 369 | -966 | 35,8 | 97,4 |
| Kasvu | 11,2 % | 14,3 % | 13,8 % | 13,5 % | 13,2 % | 19,9 % |
 Mtoe = 11,63 TWh
Pitkien puukkojen yö

Sturmabteilungin johtaja Ernst Röhm (vas.) ja entinen valtakunnankansleri Kurt von Schleicher kuuluivat pitkien puukkojen yön merkittävimpiin uhreihin.
Pitkien puukkojen yö (saks. Reichsmordwoche, Röhm-Putsch tai Nacht der langen Messer) oli Adolf Hitlerin kesällä 1934 toimeenpanema poliittinen puhdistus, jonka yhteydessä surmattiin hänen tunnettuja vastustajiaan.
Pitkien puukkojen yöksi sanotaan 30. kesäkuuta ja 1. heinäkuuta 1934 välistä yötä. Hitler itse ilmoitti 13. heinäkuuta valtiopäivillä, että kuolleita olisi ollut 77, mutta uhrien todellisen määrän epäillään nousseen yli tuhannen. Puhdistuksen kohteiksi joutuivat johtavat strasserismin kannattajat natsipuolueessa, useat Hitleriä vastustaneet konservatiiviset poliitikot sekä erityisesti Sturmabteilungin eli SA:n johto.
NSDAP:ssä oli vasemmistosiipi, mutta Hitler murhautti pitkien puukkojen yössä sen tärkeimmät edustajat 1934, minkä jälkeen vähäisetkin sosialismin rippeet katosivat puolueen sallimasta ajattelusta.
Tausta

Sturmabteilung oli kesällä 1933 saavuttanut natsipuolueen sisällä merkittävän aseman. Siinä oli 2,5 miljoonaa miestä. Monet SA:n jäsenet ottivat vakavasti puolueen nimeen sisältyvät sanat sosialismi ja kansallissosialismi ja paheksuivat Adolf Hitleriä ja muita puolueen johtohahmoja näiden toisenlaisista ajatuksista. Tuloksena oli, että SA alkoi erkaantua puoluejohdosta. Se halusi muutoksia puolueeseen tavoitteenaan merkittävät sosiaaliset ja taloudelliset muutokset. Tavoitteena oli myös Reichswehrin ja SA:n sulauttaminen siten, että SA:n johtaja Ernst Röhmistä tulisi sotaministeri.
Vuonna 1934 Hitlerillä oli jo Saksassa kaikki valta käsissään, mutta hän pelkäsi vallankaappausta ja asemansa menettämistä. Salaliittoja koskevat huhut lisäsivät jännitteitä tilanteessa, jossa Hermann Göring, Joseph Goebbels, Heinrich Himmler ja Reinhard Heydrich muodostivat toisen puolen ja Ernst Röhm toisen. SA oli siten Hitlerin vallalle ainoa jäljellä ollut uhka.
Uhka ei ollut aiheeton. Röhm oli kutsunut Hitleriä "petturiksi", joka pitäisi lähettää ”pitkälle lomalle”. Röhm oli ollut tyytymätön Hitlerin politiikkaan, joka ei ollut hänelle ja muille SA:n johtajille tarpeeksi lojaalia kansallisosialistisille ihanteille. Hitler oli joutunut käytännön syistä tekemään myönnytyksiä konservatiiveille saadakseen teollisuuspomojen ja armeijan kenraaleiden tuen. Lisäksi Röhm aiheutti Hitlerille ongelmia sen vuoksi, että teollisuusjohtajat eivät suostuisi yhteistyöhön Hitlerin hallituksen kanssa niin kauan kuin Röhm puhui vallankumouksesta ja SA-joukot aiheuttaisivat levottomuuksia kaduilla.
Röhmin ja hänen väkivaltaisen järjestönsä voima pelotti muita. Göring ja Himmler pyysivät Heydrichia väärentämään todisteet, joiden mukaan Röhm olisi saanut Ranskasta 12 miljoonaa D-markkaa Hitlerin syrjäyttämiseksi.lähde? Himmler esitti ”todisteet” Hitlerille ja lisäsi oman epäilynsä, että Röhmillä olisi aikomus käyttää SA:ta apunaan Hitlerin syrjäyttämisessä.
Hitler oli aina pitänyt Röhmistä, olihan tämä ensimmäisiä natsipuolueen jäseniä ja osallistunut Hitlerin kanssa muun muassa vuonna 1923 oluttupavallankaappaukseen. Mutta Hitler oli kasvavan paineen alla, ja siksi SA:n valtaa oli vähennettävä. Saksalaiset sotilasjohtajat eivät pitäneet Röhmin ehdotuksista, joiden mukaan armeija pitäisi sulauttaa suurempaan SA:han, ja Hitleriä kannattaneet teollisuusjohtajat olivat huolissaan SA:n sosialistisista ajatuksista. Armeija oli myös huolissaan SA:n koosta: alkuvuodesta 1934 sen jäsenmäärä oli 2,5 miljoonaa, kun taas armeijan koko oli rajoitettu Versailles’n rauhansopimuksessa 100 000 mieheen. Kansallissosialistisen puolueen jäsenet eivät myöskään pitäneet Röhmistä ja muutamasta muusta SA:n johtajasta näistä esitettyjen homoseksuaalisuusväitteiden vuoksi.
Yö

Koska nämä kaikki ryhmät olivat Röhmiä vastaan, Hitler päätti toimia. Hän määräsi kaikki SA:n johtajat osallistumaan Bad Wiesseessä Münchenin ulkopuolella olevassa Hanselbauer-nimisessä täysihoitolassa järjestettävään kokoukseen. Hitler määräsi 30. kesäkuuta henkilökohtaisesti Röhmin pidätyksestä, minkä Alfred Rosenbergin päiväkirjat todistavat. Hitler itse osallistui Bad Wiesseen operaatioon.
Seuraavien tuntien aikana myös muut SA:n johtajat pidätettiin, ja monet heistä ammuttiin heti. Todennäköisesti Hitlerin alkuperäinen tarkoitus oli tuomita Röhm oikeudessa, mutta hän päätti kuitenkin, että Röhmin on kuoltava. Hitler käski, että Röhmille on tarjottava mahdollisuutta itsemurhaan, mutta loppujen lopuksi hänet ammuttiin. Hitler selvitti puhdistuksella välinsä moneen vanhaan vastustajaansa, joista Gregor Strasser, Gustav Ritter von Kahr, kenraali Kurt von Schleicher ja Edgar Julius Jung murhattiin, Franz von Papen määrättiin kotiarestiin.