stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Conscious Daughters

| The Conscious Daughters> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1985–2001, 2007–2011
Tyylilaji:  hip hop
Kotipaikka:  Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Carla ”CMG” Green Karryl ”Special One” Smith
Levy-yhtiö:  EMI, Guerrilla Funk, Priority, Scarface
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Conscious Daughters oli yhdysvaltalainen hip hop -duo San Franciscon lahden ympäristöltä Kaliforniasta, joka koostui Carla ”CMG” Greenestä ja vuonna 2011 menehtyneestä Karryl ”Special One” Smithistä. Duo allekirjoitti levytyssopimuksen Parisin levy-yhtiön Scarface Recordsin kanssa vuonna 1993 sen jälkeen, kun he olivat antaneet hänelle demokasetin yökerhossa. Paris julkaisi duon ensimmäisen studioalbumin Ear to the Street.
The Conscious Daughters sai kotimaista suosiota julkaistessaan hittisinglen ”Somethin’ to Ride To (Fonky Expedition)” vuonna 1994. Pian tämän jälkeen he allekirjoittivat levytyssopimuksen Priority- ja EMI-levy-yhtiöiden kanssa ja julkaisivat toisen albuminsa Gamers. Tämän jälkeen duo teki useita kollaboraatioita, projekteja ja televisioesiintymisiä, muun muassa suosituissa televisio-ohjelmissa Rap City ja Soul Train sekä suositulla televisiokanavalla MTV Jams.
10. joulukuuta 2011 Smith löydettiin kotoaan kuolleena. Hänen kuolinsyytään ei aluksi saatu selville, mutta arvioitiin johtuvan hänen keuhkoihin päätyneestä veritulpasta.
Diskografia > Studioalbumit

Ear to the Street (1993)
Gamers (1996)
The Nutcracker Suite (2009)
Diskografia > Sooloprojektit

CMG – The Jane of All Trades (2011)
Diskografia > Singlet

”Somethin’ to Ride To (Fonky Expedition)” (1993)
”We Roll Deep” (1993)
”Sticky Situation” (1993)
”Gamers” (1996)
Tilgmann

Tilgmann on saksalainen sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä
Arnold Tilgmann (1902–1978), sveitsiläissyntyinen suomalainen oopperalaulaja ja kuvittaja
Ernst Tilgmann (1864–1938), suomalainen kirjapainon johtaja ja Suomen Pankin setelipainon johtaja 1909–1922, Ferdinand Tilgmanin poika
Ferdinand Tilgmann (1832–1911), saksalaissyntyinen suomalainen kirjapainon omistaja ja saksantaja
Harry Tilgmann (1904–1974), suomalainen Ruotsissa vaikuttanut keramiikkatehtailija
Hjördis Sophie Tilgmann eli Pia Ravenna (1894–1964), suomalainen oopperalaulaja
Knut Tilgmann (1865–1934), suomalainen kirjapainon johtaja ja kirjailija, Ferdinand Tilgmanin poika
Muita

Tilgmann, suomalainen kirjapainoalan yritys
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Tilgmann”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tomaž Hostnik

Tomaž Hostnik (8. marraskuuta 1961 Medvode, Jugoslavia – 21. joulukuuta 1982 lähellä Medvodea) oli slovenialainen muusikko, joka tunnetaan parhaiten Laibachin laulajana.
Hostnik liittyi Laibachiin vuonna 1981 ensin gramofoninkäyttäjänä ja sittemmin päälaulajana. Hostnik osallistui myös Laibachin varhaisten manifestien laatimiseen ja teki taideteoksia ensimmäisiin Laibach Kunst -näyttelyihin. Yhtyeen jäsenten käyttämistä salanimistä (Eber, Saliger, Keller, Dachauer) Hostnikin nimi oli Ivo Saliger.
Viimeinen julkinen esiintyminen tapahtui Zagrebissa 11. joulukuuta 1982. Kyseinen Laibach-konsertti tunnetaan nimellä Pahan kosketus. Kymmenen päivää myöhemmin eli 21. joulukuuta Hostnik hirttäytyi heinäkatoksessa lähellä kotikaupunkiaan Medvodea.
Laibach ei hyväksynyt keulakuvansa itsemurhaa, vaan Hostnik erotettiin ryhmästä postuumisti. Yhtye on kuitenkin myöhempinä vuosina kunnioittanut entisen laulajansa muistoa omistamalla erinäisiä projektejaan Hostnikille.
Tides of War

| ”Tides of War” Dreamtale |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: World Changed Forever
 Julkaistu: 2013
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 04.02
 Levy-yhtiö: Secret Door
Dreamtalen muut singlet
| ”Take What the Heavens Create” 2008 | ”Tides of War” 2013 | ”Join the Rain” 2013 |
Tides of War on suomalaisen power metal -yhtye Dreamtalen neljäs single. Se julkaistiin vuonna 2013. Kappale on myös yhtyeen samana vuonna julkaistulla World Changed Forever -albumilla.
Kappaleet

Tides of War – 4.02
Kokoonpano

Erkki Seppänen – laulu
Rami Keränen – kitara
Akseli Kaasalainen – kosketinsoitin
Seppo Kolehmainen – kitara
Petteri Rosenbom – rummut
Heikki Ahonen – bassokitara
Aiheesta muualla

Albumi Tides of War Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Thekla Knös

| Thekla Knös |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. kesäkuuta 1815 Uppsala, Ruotsi
Kuollut: 10. maaliskuuta 1880 (64 vuotta) Växjö, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija, kääntäjä
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Pääteokset:  Ragnar Lodbrok
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Thekla Levinia Andrietta Knös (17. kesäkuuta 1815 Uppsala, Ruotsi – 10. maaliskuuta 1880 Växjö, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija, virsirunoilija ja kääntäjä.
Thekla Knösin isä oli Gustaf Knös, pappi ja itämaisten kielten professori, ja äiti oli Alida Knös, o.s. Olbers.
Knösin kirjalliset ihanteet muotoutuivat Uppsalan kirjallisissa salongeissa, joissa olivat mukana muun muassa P. D. A. Atterbom, Erik Gustaf Geijer ja Malla Silfverstolpe. Joskin suunta oli ajan romanttisia virtauksia vastaan kohti realismia. Kun äiti ja tytär isän kuoleman jälkeen ajautuivat puutteeseen, kaikki keinot elannon hankkimiseksi olivat hyödyksi. Englannin-, ranskan- ja saksantaitoinen Knös aloitti kirjailijantyönsä ohella kääntäjänuran, joka tuotti pääosan tuloista. Lisäksi hän antoi kieltenopetusta.
Knösin ilmaisumuodoksi tuli runous, ja hän sai 1851 runosikermästään "Ragnar Lodbrok" Ruotsin akatemian suuren palkinnon, toistaiseksi ainoana naisena. Kohua herätti, että samalla kertaa hän sai pienen palkinnon runoista ”Smärre skaldestycken”. Hänen ensimmäinen proosateoksensa oli Elfvornas qvällar (1851). Tässä avainromaanissa hän käsitteli Uppsalan salonkikulttuuria.
Knösin ensimmäinen käännöstyö oli Charles Dickensin Syrsan vid spiseln (1847), ja sen julkaisi C. A. Bagge. Yhteistyö Baggen kustannustalon kanssa jatkui sitten usean teoksen verran. Hän käänsi myös jatkokertomuksia Svenska Dagbladetille. Sen jälkeen hän työskenteli muille kustantamoille. Hänen päälajinsa oli runous, mutta hän käänsi myös proosaa ja näytelmiä ja yhden oopperalibreton. Käännökset julkaistiin alkuun nimettöminä, kuten silloin oli tapana, joten tiedot niistä perustuvat hänen kirjeenvaihtoonsa ja päiväkirjoihinsa. Akatemian palkinto teki hänen nimestään niin tunnetun, että se alettiin liittää käännöksiin.
Knösin omia runoja on käännetty saksaksi. Näytelmät ja oopperalibretto ovat tilaustöitä. Tuotteliaisuus väheni, kun kirjoituskäsi kipeytyi niin että hän sai kirjoituskiellon. Lisäksi vuonna 1855 tapahtunut äidin kuolema ja sen aiheuttama masennus vaikuttivat niin, että vasta kymmenen vuoden kuluttua hän pääsi taas työn makuun.
Toisin kuin siihen aikaan oli yleisenä tapana, hän säilytti kunnioituksesta kirjoittajaa kohtaan nimet ja tapahtumaympäristöt alkuperäisinä. Hän keskusteli asiasta eri tavoin ajattelevien kollegoidensa kanssa kirjeenvaihdossa.
Knös sai aikanaan arvostusta, mutta Henrik Schüttistä alkaen hän on painunut unohduksiin.
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Thekla Knös on Wikiaineistossa
Gösta Lundström: Thekla L A Knös, Svenskt biografiskt lexikon
Thekla Knös, Nordisk Familjebok (Projekt Runeberg)
Toini-Inkeri Kaukonen

Kaukonen esittelee kansallispukua Kansallismuseon pihalla 1966.
Toini-Inkeri Kaukonen, o.s. Niemimaa (14. heinäkuuta 1913 Tampere – 17. joulukuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen kansatieteilijä, joka sai professorin arvonimen.
Henkilöhistoria

Kaukosen vanhemmat olivat opettajat Edvard Niemimaa (entinen Roitto) ja Aino Matilda Haapanen ja puoliso vuodesta 1941 kanslianeuvos Väinö Kaukonen. Toini-Inkeri Kaukonen tuli ylioppilaaksi 1933 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1938 ja lisensiaatiksi 1946, filosofian tohtoriksi hän väitteli 1950. Kaukonen oli maataloushallituksen kotiteollisuustarkastaja 1946–1956 ja työskenteli sitten Kansallismuseossa muun muassa Seurasaaren ulkomuseon hoitajana, Museoviraston intendenttinä ja museon osastonjohtajana. Tutkijana Kaukonen erikoistui tekstiileihin ja työtapoihin sekä -välineisiin. Hän teki runsaasti kenttätöitä, mutta myös julkaisi laajasti, muun muassa kansallispuvuista. Kaukonen sai professorin arvonimen 1963 ja kansatieteen professorin pätevyyden 1966, kansatieteilijöiden yhdistyksen Ethnoksen ensimmäinen puheenjohtaja hän oli 1972–1974. Kaukonen oli Helsingin yliopiston dosentti 1963–1980.
Julkaisuja

Pellavan ja hampun viljely ja muokkaus Suomessa : kansatieteellinen tutkimus, 1946 (väitöskirja)
Pellavan kylvön kansanomaiset merkkiajat Suomessa, 1948
Taipalsaaren eräiden kylien kansanomaisista rakennuksista: Kangasniemen pitäjästä ja sen kansanrakennuksista, 1949
Etelä-Savon kansankulttuuria: Savolaisen osakunnan toimesta kesällä 1936 Taipalsaarelle tehdyn tutkimusretken tuloksia sekä osakuntalaisten kotiseutukuvauksia Ristiinasta ja Kangasniemeltä, 1949, Toini-Inkeri Kaukonen, Niilo Väätäinen
Kansanomaiset kuviolliset peitot ja nykyaika, 1952
Valkealan Kinansaari, 1953
Mikkelin tyttölyseo 1879–1954: 75-vuotisjulkaisu, 1954, toim. Katri Laatunen, Elina Arohonka, Toini-Inkeri Kaukonen, Lyyli Konsti, Lea Lumme
Kansallispuvuista, 1959
Kansallismuseon kansatieteellinen käsikirjoitusarkisto, 1959
Kinnasompelun levinneisyys ja työtavat Suomessa, 1960
Karjan kesäsuojista ja laiduntamisesta Pohjanmaalla, 1961, Asko Vilkuna, Toini-Inkeri Kaukonen
Unkarin museoihin perehtymässä, 1961
Alusvaipat eli villalakanat, 1961
Sarka ja kangas vanutetun villakankaan nimityksinä, 1962
Pohjoismaisten kansatieteellisten laitosten neuvottelu, 1962
Seurasaaren ulkomuseo: opas, 1963, Hilkka Vilppula, Toini-Inkeri Kaukonen
Suomen kansanomaiset nauhat: kansatieteellinen tutkimus, 1965
Ronkkaus: muuan kansanomaisen kirjonnan laji, 1968
Kansanomaisia pukuja ja tekstiilejä, 1969, Hilkka Vilppula, Toini-Inkeri Kaukonen
Seurasaaren kesä 1969: Seurasaaren ulkomuseo 60-vuotias, 1969
Tyyni Vahter 1886–1969, 1970
Leppävirran kansallispuku, 1970
Joulun ruokatalous entisaikaan, 1971
Aino-puku ja sen historia, 1972
Karjalan naisten käsityöperinteet, 1973
Muotipuku satakuntalaisessa maalaisyhteisössä vuosisadan vaihteen tienoilla, 1976
Suomalaiset kansanpuvut ja kansallispuvut, 1985
Reenperävaatteet eli rekipeitot, 1986
Kyynärä pohjaa, kortteli raitaa: Riepukudonnaiset ja perinteiset lattiamatot, 1998
Tilgmann (yritys)

Tilgmannin painotalon tulipalon sammutustöitä  Helsingin Kampissa vuonna 1960.
Tilgmann oli suomalainen Helsingissä vuosina 1869–2000 toiminut kivi- ja kirjapainoalan yritys, joka oli aikanaan Suomen ja Euroopan suurin alallaan.
Historia

Tilgmannin kirjapainon perustaja on Saksasta Suomeen vuonna 1862 muuttanut kirjanpainaja ja kivipiirtäjä Ferdinand Tilgmann. Hän perusti Helsinkiin 1869 oman kivipainon ja sittemmin myös kirjapainon, kemigraafisen laitoksen ja korttitehtaan. Tilgmann osti 1872 tontin Lönnrotinkadun ja Annankadun kulmasta jonne rakennettiin sitten useassa vaiheessa 8-kerroksinen punatiilinen kirjapainotalo. Vuonna 1895 yrityksestä muodostettiin Oy F. Tilgmann Ab, jonka toimitusjohtajana Tilgmann oli kuolemaansa saakka. Tilgmann perusti Helsinkiin myös Suomen Pankin setelipainon ja toimi sen johtajana vuodesta 1886.
Tilgmann osti vuonna 1918 Öflund & Petterssonin kirjapainon, Lilius & Hertzbergin kirjapainon, Weilin & Göösin kivipainon, Helsingin Kirja- ja Kivipainon sekä Åbo Stentryckerin kivipainon, jotka fuusioitiin emoyhtiöön 1921. Tilgmannin osake-enemmistön omisti vuodesta 1916 alkaen Amos Anderson. Toinen yhtiön omistajista oli Oskar Öflund (1876–1947) jolla oli neljäsosa osakkeista.
Tilgmannin kirjapainotoiminta siirrettiin 1946 vuonna 1944 perustetulle Amos Anderson & Öflund Ab:lle, jonka nimeksi muutettiin myöhemmin Oy Tilgmann Ab. Vanha emoyhtiö omisti edelleen kiinteistöjä, sen nimeksi muutettiin 1956 Graafinen Teollisuus Oy ja se fuusioitiin 1969 Forum Henrici -yhtiöön. Tilgmannin kirjapainotalossa oli 12. heinäkuuta 1960 tuhoisa tulipalo jonka sammutustöissä kuoli kolme palomiestä ja myöhemmin vielä sammutusta johtanut palopäällikkö.
Amos Anderssonin kuoltua 1961 Tilgmannin omistajaksi tuli Konstsamfundet. Tilgmannin kirjapainotoiminta alkoi muuttua tappiolliseksi 1960-luvulla. Vuonna 1970 Tilgmann lopetti vuodesta 1935 omistamansa vaasalaisen kirjapainon Lito-Björkell Oy:n, ja vuonna 1972 Tilgmannin kirjapaino siirtyi Helsingin keskustasta Espoon Suomenojalle. Kymi Oy osti vuonna 1977 Tilgmannin kirjapainon, ja vuonna 1985 omistajaksi tuli Yhtyneet Paperitehtaat. UPM-Kymmene myi Tilgmannin kirjapainotoiminnan vuonna 1999 Editalle, joka yhdisti sen vuonna 1998 hankkimaansa Lauttasaaren Paino Oy:hyn nimellä Edita Label. Edita Labelin vuonna 2002 ostanut saksalainen perheyhtiö Karl Rauch Verlag Gmbh vuonna 2014 myi yhtiön takaisin suomalaiselle omistajalle, joka otti Tilgmann-nimen uudelleen käyttöön.
Tilgmannin entisessä Helsingin painotalossa oli vuodesta 1980 alkaen Eläke-Varman pääkonttori, ja vuonna 2008 sinne siirtyi Euroopan kemikaalivirasto.
Tomaž Čižman

| Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Jugoslavia.Miesten alppihiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Jugoslavia> Miesten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Vail 1989 | supersuurpujottelu |  |
Tomaž Čižman (s. 13. helmikuuta 1956 Črnuče, Ljubljana) on slovenialainen alppihiihtäjä, joka aktiiviurallaan edusti Jugoslaviaa.
Čižman sai junioreiden MM-kilpailuissa pronssia alppiyhdistetyssä 1982 ja 1983. Hän sijoittui Crans Montanan MM-kilpailuissa 1987 supersuurpujottelussa 14:nneksi. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli samassa lajissa yhdeksäs ja keskeytti suurpujottelun. Hän sai Vailin MM-kilpailuissa 1989 pronssia supersuurpujottelussa.
Čižman sijoittui maailmancupin osakilpailuissa kymmenen kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Parhaimmillaan hän oli neljäs Kirchbergin ja Aspenin suurpujotteluissa kaudella 1988–1989. Hän voitti samalla kaudella supersuurpujottelun Euroopan cupin kokonaiskilpailun.
Tomaž Globočnik

Tomaž Globočnik (s. 17. huhtikuuta 1972 Škofja Loka) on slovenialainen ampumahiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan kranjlaista TSK Merkur -seuraa, ja on pituudeltaan 178 cm. Hän on ammatiltaan poliisikouluttaja.
Globočnik kilpaili kaksissa olympialaisissa. Naganossa 1998 hän oli normaalimatkalla yhdestoista, pikakilpailussa 33:s ja viestissä kahdestoista. Salt Lake Cityssä 2002 hän sijoittui normaalimatkalla 18:nneksi, takaa-ajossa 19:nneksi, pikakilpailussa 23:nneksi ja viestissä kymmenenneksi.
Globočnik osallistui MM-kilpailuihin 1995–2003. Hän sijoittui Brezno-Osrbliessä 1997 joukkuekilpailussa viidenneksi, Pokljukassa 1998 takaa-ajokilpailussa 20:nneksi, Kontiolahdella 1999 viestissä seitsemänneksi, Pokljukassa 2001 takaa-ajokilpailussa kahdeksanneksi, yhteislähdössä 13:nneksi, pikakilpailussa 18:nneksi ja viestissä seitsemänneksi sekä Hanty-Mansijskissa 2003 normaalimatkalla viidenneksi, yhteislähdössä 16:nneksi ja viestissä viidenneksi.
Globočnik sijoittui maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan kolmanneksi Oberhofin yhteislähtökilpailussa kaudella 2000–2001. Hän oli maailmancup-urallaan lisäksi kaksi kertaa neljäs, kerran viides ja kolme kertaa kuudes. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljästoista kaudella 2000–2001.
Globočnik kilpaili myös maastohiihdossa. Hän osallistui seitsemään maailmancupin kilpailuun 1992–1993 sijoittuen parhaimmillaan kaksi kertaa 57:nneksi. Continental cupin osakilpailussa hän oli parhaimmillaan yhdestoista.
Toivo Pawlo

Toivo Pawlo vuonna 1968.
Toivo Pawlo (25. joulukuuta 1917 Lontoo – 14. kesäkuuta 1979 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä. Hänen vanhempansa olivat ooppera- ja operettilaulajia, ja hän opiskeli Kuninkaallisen draamateatterin oppilaskoulussa 1930-luvulla. Hän näytteli myös Riksteaternissa sekä Malmön ja Tukholman kaupunginteattereissa. Malmössä hän kuului Ingmar Bergmanin teatteriseurueeseen.
Vuonna 1976 Pawlo sai parhaan näyttelijän Guldbagge-palkinnon elokuvasta Hallo Baby. Samana vuonna hänet palkittiin teatterialan O’Neill-palkinnolla.
Pawlon äänirooli Tyko Jonssonina animaatiossa Karl-Bertil Jonssonin jouluaatto on Ruotsissa hyvin tunnettu. Animaatiota on esitetty myös Suomessa useasti jouluisin. Lisäksi hän on kertojanäänenä Kallen kiipeilypuussa sekä Barbro Lindgrenin lastenkirjaan perustuvassa animaatiossa Loranga, Masarin och Dartanjang.
Toivo Pawlo on haudattu Skogskyrkogårdenin muistolehtoon Tukholmassa.
Aiheesta muualla

Toivo Pawlo Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tiziano Annoni

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratamelonta.Välimeren kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratamelonta.Välimeren kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratamelonta.Välimeren kilpailut  | Maa:   Italia> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Split 1979 | C-2, 1 000 m |  |
Tiziano Annoni (s. 20. elokuuta 1955 Cremona) on italialainen ratameloja.
Annoni edusti Italiaa Montrealin kesäolympialaisissa 1976, joissa hän kilpaili 500 metrin ja 1 000 metrin kanadalaiskaksikoissa parinaan Ilario Passerini. 500 metrissä pari karsiutui alkuerissä ja 1 000 metrissä välierissä. Välimeren kilpailuissa Annoni saavutti yhden pronssimitalin Splitissä 1979.
Annoni on pituudeltaan 169-senttimetrinen ja painaa 70 kilogrammaa.
Tokoname

| Tokoname (常滑市) |
| --- | --- |
 Tokonamen keramiikkauuneja
 lippu:  Symboli
 Tokonamen sijainti Aichin prefektuurissa
 Tokoname
 Koordinaatit: 34°53′12″N, 136°49′56″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Tōkai
Prefektuuri:  Aichin prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  55,90 km²
Väkiluku (03/2020):  59 407
 – Väestötiheys:  1 062,7 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninmustamänty
 – Kukka:  Camellia sasanqua
 
 http://www.city.tokoname.aichi.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tokoname (jap. 常滑市, Tokoname-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin etelä- ja Chitan niemimaan länsiosassa Isenlahden rannikolla. Kaupunkiin kuuluu myös tekosaarelle rakennettu, vuonna 2005 avattu Chūbu Centrairin kansainvälinen lentoasema. Tokonamessa on 59 407 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 55,90 neliökilometriä.
Heian-kauden loppupuolelta saakka Tokoname on ollut merkittävä keramiikan tuotantokeskus, yksi Japanin kuudesta vanhasta keramiikan tuotantoseudusta (Nihon rokkoyō). 1900-luvun alkupuolelta lähtien Tokoname-keramiikan tuotanto on monimuotoistunut ja nykyaikaistunut. Astioiden lisäksi kaupungissa tuotetaan esimerkiksi keraamisia putkia, leluja, kaakeleita ja rakennusosia. Keramiikan valmistus on edelleenkin tärkeä elinkeino, joka työllistää lukuisia pieniä ja keskisuuria yrityksiä. Kaupunkiin on sijoittunut myös tekstiili-, metalli- ja alkoholiteollisuutta. Maaseutualueilla harjoitetaan hedelmien ja vihannesten viljelyä, rannikolla nori-merilevän vesiviljelyä. Nykyiseen kaupunkiin kuuluva Ōnon alue kehittyi Edo-kaudella yhtenä Japanin rannikoa seurailleen kauppareitin satamista osana Owarin daimiokuntaa. Nykyinen Tokonamen kaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä yhteen aiempi Tokonamen maaseutukaupunki, kolme muuta maaseutukaupunkia ja yksi kyläkunta.
Tokonamessa toimii keramiikkamuseo ja sen yhteydessä keramiikan tutkimuskeskus. Kaupungin kulttuuriperintöön kuuluu esimerkiksi Sainen-jin temppeli, jossa säilytetään Japanin kansallisaarteeksi valittua Sesshūn tussimaalausta. Tokonamea palvelevat Nagoya-rautateiden Tokoname-linja ja lentoasemalinja.
Kuvia

Takita-suvun talo
Yakimono-sanpomichi
Ōno-festivaalin vene
Tōei-uuni
Chūbu Centrairin kansainvälinen lentoasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tokoname Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Trevor Steven

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Trevor McGregor Steven
Syntymäaika: 21. syyskuuta 1963 (ikä 61)
Syntymäpaikka: Berwick-upon-Tweed, Englanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja, laitahyökkääjä
Lempinimi: Tricky Trev
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1980–1983 1983–1989 1989–1991 1991–1992 1992–1997 | Burnley Everton Rangers Olympique Marseille Rangers |  ? (?) 210 (48) 55 (6) ? (?) 77 (10) |
Maajoukkue
| 1985–1992 | Englanti | 36 (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Trevor McGregor Steven (s. 21. syyskuuta 1963 Berwick-upon-Tweed, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Steven tunnetaan parhaiten ajastaan Evertonissa 1980-luvulla, jossa hän pelasi yli 200 ottelua, tehden 48 maalia. Evertonissa hän oli mukana voittamassa Cup-voittajien Cupia, kahta liigamestaruutta, FA Cupia ja Charity Shieldia vuosina 1984, 1985 ja 1987. Liigamestaruuskaudella 1986-87 Steven oli Evertonin paras maalintekijä 14 liigamaalillaan. Steven edusti myös Rangersia, jossa hän oli voittamassa liigamestaruutta vuosina 1990, 1991, 1993 ja 1994. Ranskan Ligue 1 -mestaruutta Steven juhli kerran pelatessaan Olympique Marseillen paidassa.
Englannin maajoukkuetta Steven edusti 36 kertaa ja teki maaotteluissa neljä maalia. Hän edusti maataan vuoden 1986 ja 1990 MM-kisoissa ja 1988 ja 1992 EM-kisoissa.
Thunderous

| ”Thunderous” Stray Kids |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Noeasy
 Äänitetty : 2021
 Julkaistu: 23. elokuuta 2021
 Formaatti: CD, digitaalinen lataus, suoratoisto
 Tuottaja(t): 3racha, HotSauce
 Tyylilaji: hip hop, trap
 Kesto: 03.03
 Levy-yhtiö: JYP Entertainment, Dreamus
Stray Kidsin muut singlet
| ”Mixtape: Oh” 2021 | ”Thunderous” 2021 | ”Scars / Thunderous” 2021 |
Thunderous (kor. 소리꾼, Sori-kkun, suom. pansorin laulaja) on eteläkorealaisen Stray Kids -yhtyeen kappale, joka julkaistiin 23. elokuuta 2021. Se on yhtyeen toisen studioalbumin Noeasy nimikkosingle. Kappaleen on tuottanut ja sanoittanut yhtyeen tuottaja-trio 3racha. Tuottamiseen osallistui heidän lisäkseen yhtyeen levy-yhtiön tuottaja HotSauce. Kappale edustaa genrellisesti hip hopia ja trapia, ja siinä käytetään myös elementteinä perinteistä korealaista musiikkia ja vaskipuhaltimia. Kappaleen sanomana on yhtyeen usko siihen, että he eivät lannistu ja pitävät kiinni periaatteistaan, huolimatta siitä, mitä muut sanovat.
Kappale sijoittui Gaonin latauslistan sijalle 33., sijalle 3. Billboardin World Digital Song Sales -listalla ja sijalle 80. Global 200 -listalla. Kappaletta esitettiin korealaisissa musiikkiohjelmissa, ja se voitti kaiken kaikkiaan kuusi palkintoja ohjelmissa Show Champion, M Countdown, Music Bank ja Inkigayo. Kappaleen musiikkivideo saavutti 100 miljoonaa katselukertaa 55 päivää julkaisunsa jälkeen. Kappaleesta julkaistiin myös japaninkielinen versio ”Thunderous (ソリクン)” saman vuoden lokakuussa.
Tausta ja julkaisu

Kesällä 2021 Stray Kids ilmoitti julkaisevansa toisen studioalbuminsa Noeasy elokuun 23. päivä. Albumin kappalelista julkaistiin 12. elokuuta ja samalla julkistettiin, että ”Thunderous” toimisi sen nimikkosinglenä. Musiikkivideon teaser-videot julkaistiin 20.–21. elokuuta. Kappale julkaistiin musiikkivideoineen samana päivänä kuin itse albumi.
Tuottaminen

”Thunderous” kappaleen on sanoittanut yhtyeen tuottaja-trio 3racha (Bang Chan, Changbin ja Han). Tuottamisesta heidän lisäkseen vastasi JYP Entertainmentin tuottaja HotSauce. Kappale on kestoltaan kolme minuuttia ja kolme sekuntia, ja se edustaa genrellisesti hip hopia ja trapia. Kappaleessa on myös vivahteita perinteisestä korealaisesta musiikista sekä vaskipuhaltimista. Kappaleen koreankielisellä nimellä "Sori-kkun" on kaksoismerkitys, sillä se viittaa sanaan jansori-kkun (잔소리꾼), joka tarkoittaa "nalkuttajaa" ja sana sori-kkun taas tarkoittaa "pansorin laulajaa". Yhtyeen johtaja Bang Chan kuvaili kappaletta seuraavasti: "Kappaleen sanoma on se, että Stray Kids sori-kkunina (laulajana) kohtaa jansori-kkunin (nalkuttajat) ja ei välitä näistä, vaan antavat äänensä kuulua."