stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jean-Joseph Languet de Gergy

Charles-Joseph Natoire: Jean-Joseph Languet de Gergyn muotokuva
Jean-Joseph Languet de Gergy (25. elokuuta 1677 Dijon Ranska – 11. toukokuuta 1753 Sens) oli ranskalainen kirkkoruhtinas ja teologi, joka toimi Soissons'n piispana ja Sens'n arkkipiispana. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.
Elämä ja teokset

Hän syntyi vaikutusvaltaiseen Burgundin parlamentin syyttäjän perheeseen, ja hänen maanmiehensä ja suojelijansa oli Jacques Bénigne Bossuet, joka esitteli hänet Ranskan kuninkaalle Ludvig XIV:lle, ja tämä nimesi hänet kruununperijättären rippi-isäksi. Samaan aikaan hän toimi myös Autunin hiippakunnan yleisenä apupappina. Hän sai tehtäväkseen tutkia Paray-le-Monialin seurakunnan hautausmaalle haudatun uskonnollisen mystikon Marguerite-Marie Alacoquen haudan ympärillä tapahtuneeksi koettuja ihmeitä. Vuonna 1729 hän julkaisi tästä pyhimyksestä kirjoittamansa elämäkerran. Hänet oli kuitenkin nimitetty Soissons'n piispaksi jo vuonna 1715, valittu jäseneksi Ranskan akatemiaan vuonna 1721 nimetty Sens'n arkkipiispaksi vuonna 1730 ja valtioneuvoston jäseneksi vuonna 1747
Hänen teoksensa Marguerite-Marie Alacoquesta sai aikaan voimakkaan hyökkäyksen eritoten jansenistien taholta, sillä he vastustivat Pyhän-Sydämen-kulttia. Koska Languet de Gergy oli toisaalta jansenistien vastaisen bullan bulle Unigenitu kannattaja, hän sekaantui tähän useisiin osiin levinneeseen uskonnollis-poliittiseen taisteluun ja tuli sen aikana tunnetuksi terävistä pamfleteistaan, joita hän kirjoitti useita. Hän kuului taistelussa "hurskaiden puolueeseen", joka toimi valistuksen filosofiaa vastaan ja vastusti jyrkästi sekä Montesquieun että Voltairen valintaa Ranskan akatemian jäseniksi.
Keskeiset teokset

Du Véritable esprit de l'Église dans l'usage de ses cérémonies, ou Réfutation du traité de Claude de Vert intitulé : « Explication simple et historique des cérémonies de l'Église » (1715)
Traité de la confiance en la miséricorde de Dieu, augmenté d'un Traité du faux bonheur des gens du monde et du vrai bonheur de la vie chrétienne (1718).   Teksti verkossa
La Vie de la vénérable Mère Marguerite-Marie, religieuse de la Visitation Sainte Marie du monastère de Paray-le-Monial en Charolais, morte en odeur de sainteté en 1690 (1729)
Traité sur les moyens de connaître la vérité dans l'Église (1749)
Recueil d’écrits polémiques (1752)
Mémoires inédits de Languet de Gergy, archevêque de Sens (1863). In La Famille d'Aubigné et l'enfance de Mme de Maintenon par Théophile Lavallée.
Jeremias Alin

Jeremias Alin
Jeremias Alin (28. lokakuuta 1850 Merijärvi – 7. huhtikuuta 1916 Merijärvi) oli suomalainen maalarimestari ja koristemaalari.
Alinin vanhemmat olivat Merijärven kanttori Jeremias Alin ja tämän toinen puoliso Anna Sammalkangas. Hän lähti nälkävuosina 1866–1867 velipuolensa Zefaniaksen luokse Ouluun maalarinoppiin. Hän oli kolme vuotta oppipoikana ja sitten kisällinä Oulussa. Alin matkusti sitten Tukholmaan ja opiskeli siellä vielä kolmen vuoden ajan kunnes sai maalarimestarin arvonimen. Alin teki opintomatkan myös Tanskaan ja hän toimi myös tapiseerajana ja puuseppänä. Hän meni naimisiin 1879 raahelaisen Mathilda Alinin, Johan Westebackin tyttären kanssa, ja perusti oman maalausliikkeen Ouluun sekä osti talon Oulusta Hallituskadun ja Uudenkadun kulmasta.
Alinin liike menestyi hyvin mutta hän menetti omaisuutensa oltuaan takaajana vararikon tehneelle velipuolelleen. Alin muutti perheineen tämän jälkeen Raaheen. 1910-luvulla Alin asui muutamia vuosia Inarissa nimismiehenä olleen poikansa Vilho Alarannan luona mutta palasi sitten Merijärvelle, jossa hän asui tyttärensä Lilja Härön perheen luona. Hän kuoli keuhkokatarriin keväällä 1916.
Jeremias Alin maalasi 1877–1878 Merijärven kirkon alttaritaulun, joka esitti ristiinnaulittua Kristusta, ja teki samalla myös muita maalaustöitä kirkossa. Aiempi alttaritaulu, jonka oli maalannut kirkkomaalari Thomas Kiempe, sijoitettiin kirkon remontin yhteydessä sakastiin. Alin maalasi myös joitakin tauluja, muun muassa iltaista vuonomaisemaa Norjasta esittäneen taulun.
Jeremias Alin oli naimisissa vuodesta 1879 Mathilda Wilhelmina Westerbackin kanssa, kunnes ensimmäinen vaimo kuoli vuonna 1900. Tämän jälkeen hän vielä avioitui Loviisa Heikintyttären kanssa vuoteen 1910 saakka, kunnes tämä kuoli.. Jeremias Alin eli viimeiset vuotensa tyttärensä, Lija Härön, kotona kuolemaansa v. 1916 saakka. Hänet on haudattu Merijärven hautausmaalle, kirkon pääoven viereen, missä on myös hänen tyttärensä hauta.
Jone Ullakko

Jone Ullakko (oik. Jouni Tapani Ullakko) on suomalainen multi-instrumentalistimuusikko, joka vaikutti basistina vuoden 1983 Rock SM -kilpailuissa hopeaa voittaneessa Chapter One -yhtyeessä. Oman Jone-yhtyeensä jälkeen hän soitti Johnny Lee Michaelsin Androids-yhtyeessä.
Ullakko osallistui Eurovision laulukilpailun 1990 karsintaan kappaleella "Jälkeesi sun".
Tämän jälkeen hän siirtyi Jone's Bros -yhtyeeseen. Jone's Bros -yhtye on julkaissut kolme pitkäsoittoa: The Jone's Bros (1995), Dirty Movies (1997) ja  Oldschool (2006) sekä EP:n 4 sides of the story (1999) sekä keikkaillut aktiivisesti vuodesta 1990 alkaen.
Ullakko on ollut myös mukana Smurffit-levyillä yhtenä esiintyjänä.
Lisäksi hän on ollut äänittäjäna ja tuottajana useilla suomalaisilla levyillä, muun muassa Esa Kaartamo – Etäisyys (1993), Aki Sirkesalo – Mielenrauhaa (1996) ja Anita Pajunen – Neon Enkeleitä (1996). 
Ullakon tuotantoa ovat muun muassa vuoden 1994 Helsingin yleisurheilun EM-kisojen tunnusmusiikki, vuoden 1997 jääkiekon MM-kisojen fanfaarit sekä vuoden 2001 Lahden hiihdon MM-kisojen tunnusmusiikki.
Aiheesta muualla

Jone Ullakkon sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Jone's Bros -duo (Arkistoitu – Internet Archive)
https://www.n1m.com/dashboard
https://www.facebook.com/JoneBroArtist
https://www.facebook.com/profile.php?id=100093426470527
https://atticmusic.wixsite.com/jonesbros
https://artists.spotify.com/c/artist/013pbA4Avhw3ZWQRhUeR9A/profile/about
Joe Cole

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Joseph John Cole
Syntymäaika: 8. marraskuuta 1981 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Lontoo, Englanti
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 176 senttimetriä
Junioriseurat
1994–1998: West Ham
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1998–2003 2003–2010 2010–2013 2011–2012 2013- |  West Ham  Chelsea  Liverpool →  Lille  West Ham  Aston Villa | 126 (10) 183 (28) 26 (3) 32 (4) 31 (5) 6 (1) |
Maajoukkue
| 2001–2010 | Englanti | 56 (10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. helmikuuta 2015.
Joseph "Joe" John Cole (s. 8. marraskuuta 1981 Islington, Lontoo, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka on pelannut useissa Englannin Valioliigan seuroissa, viimeksi Aston Villassa. Hän on oikeajalkainen keskikenttäpelaaja.
Cole on West Hamin juniorikoulun kasvatteja ja debytoi seuran edustusjoukkueessa 17-vuotiaana. 20-vuotiaana hänestä tehtiin joukkueen kapteeni. Vuonna 2003 Cole siirtyi Chelseaan 6,6 miljoonan punnan siirtosummalla ja debytoi samana vuonna myös Englannin maajoukkueessa. Hän kuului maajoukkueeseen myös vuoden 2004 EM-kisoissa, mutta ei pelannut otteluakaan. José Mourinhon tultua Chelsean manageriksi Cole vakiinnutti paikkansa yhtenä joukkueen avainpelaajista. Kaudella 2004–2005 hän teki joukkueessa 10 maalia ja voitti Englannin Valioliigan mestaruuden sekä Liigacupin.
Sittemmin Cole on vakiinnuttanut paikkansa myös maajoukkueen avauksessa. Hän on pelannut maajoukkueessa 56 ottelua, viimeisimmän kesäkuussa 2010, ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Vuonna 2008 Joe Cole valittiin Chelsean vuoden pelaajaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joe Cole Wikimedia Commonsissa
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Seaman |
2 Mills |
3 A. Cole |
4 Sinclair |
5 Ferdinand |
6 Campbell |
7 Beckham |
8 Scholes |
9 Fowler |
10 Owen |
11 Heskey |
12 Brown |
13 Martyn |
14 Bridge |
15 Keown |
16 Southgate |
17 Sheringham |
18 Hargreaves |
19 J. Cole |
20 Vassell |
21 Butt |
22 James |
23 Dyer |
Valmentaja Eriksson
Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2004
1 James |
2 G. Neville |
3 A. Cole |
4 Gerrard |
5 Terry |
6 Campbell |
7 Beckham |
8 Scholes |
9 Rooney |
10 Owen |
11 Lampard |
12 Bridge |
13 Robinson |
14 P. Neville |
15 King |
16 Carragher |
17 Butt |
18 Hargreaves |
19 J. Cole |
20 Dyer |
21 Heskey |
22 Walker |
23 Vassell |
Valmentaja Eriksson
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Robinson |
2 Neville |
3 A. Cole |
4 Gerrard |
5 Terry |
6 Ferdinand |
7 Beckham |
8 Lampard |
9 Rooney |
10 Owen |
11 J. Cole |
12 Campbell |
13 James |
14 Bridge |
15 Carragher |
16 Hargreaves |
17 Jenas |
18 Carrick |
19 Lennon |
20 Downing |
21 Crouch |
22 Carson |
23 Walcott |
Valmentaja Eriksson
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 James |
2 Johnson |
3 A. Cole |
4 Gerrard |
5 Dawson |
6 Terry |
7 Lennon |
8 Lampard |
9 Crouch |
10 Rooney |
11 J. Cole |
12 Green |
13 Warnock |
14 Barry |
15 Upson |
16 Milner |
17 Wright-Phillips |
18 Carragher |
19 Defoe |
20 King |
21 Heskey |
22 Carrick |
23 Hart |
Valmentaja Capello
Jim Loscutoff

| Jim Loscutoff |
| --- | --- |
 Loscutoff Celticsin peliasussa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  James Loscutoff jr.
Syntynyt: 4. helmikuuta 1930 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 1. joulukuuta 2015 (85 vuotta)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Lempinimi:  Jim, Jungle Jim, Loscy
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä / Iso laitahyökkääjä
Pituus:  196 cm
Paino:  100 kg
NBA-varaus:  3. varaus 1955 (Boston Celtics)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1950–1951, 1954–1955:  Oregonin yliopisto
Seurajoukkueet
1955–1964:  Boston Celtics
James ”Jim” Loscutoff jr. (4. helmikuuta 1930 San Francisco, Kalifornia – 1. joulukuuta 2015) oli yhdysvaltalainen koripalloilija.
Boston Celtics varasi Loscutoffin NBA:han vuoden 1955 varaustilaisuudessa, ja tämä edusti Celticsiä koko uransa, vuodet 1955–1964. Loscutoff voitti seurassa seitsemän NBA:n mestaruutta (1957, 1959, 1960 [ei pelannut pudotuspeleissä], 1961, 1962, 1963 ja 1964). Celtics on nostanut kattoon Loscutoffin pelipaidan tämän ”Loscy”-lempinimellä.
Loscutoff tunnettiin kovista otteistaan parketilla. Hän kuoli 85-vuotiaana 1. joulukuuta 2015.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jim Loscutoff Wikimedia Commonsissa
Boston Celtics – NBA:n mestari 1957
6 Bill Russell ·
14 Bob Cousy ·
15 Tom Heinsohn ·
16 Jack Nichols ·
17 Andy Phillip ·
18 Jim Loscutoff ·
19 Arnie Risen ·
20 Dickie Hemric ·
21 Bill Sharman ·

23 Frank Ramsey ·
29 Lou Tsioropoulos

Päävalmentaja Red Auerbach
Jochen Mass

| Jochen Mass |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Hans-Joachim Richard Mass
Syntynyt: 30. syyskuuta 1946 
Kansalaisuus:   Saksa
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1973–1982
Talli(t):  Surtees, McLaren, ATS, Arrows, March
Kilpailuja:  138
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  8
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  71
Ensimmäinen kilpailu:  Britannian GP 1973
Ensimmäinen voitto:  Espanjan GP 1975
Viimeinen voitto:  Espanjan GP 1975
Viimeinen kilpailu:  Las Vegasin GP 1982
Aiheesta muualla
www.jochen-mass.de
Hans-Joachim Richard Mass (synt. 30. syyskuuta 1946 Dorfen, Saksa) on saksalainen entinen Formula 1 -kuljettaja. Pitkällä urallaan hän saavutti vain yhden voiton (senkin Espanjan tynkä-GP:ssä 1975) ja 71 MM-pistettä. Lisäksi Mass oli johdossa Belgian Grand Prixissä 1977, jonka hän keskeytti.
Mass on tullut tunnetuksi ehkä eniten Gilles Villeneuven kuolinonnettomuudesta. Villeneuve yritti ohittaa Massia 1982 Belgian GP:n aika-ajoissa, mutta Mass vaihtoikin yllättäen ajolinjaansa ja autojen renkaat osuivat toisiinsa. Villeneuven auto nousi ilmaan ja syöksyi nokka edellä maahan. Villeneuve sinkoutui istuimineen päin radan turva-aidan pylvästä.
Lopetettuaan F1-uransa Mass ajoi muun muassa World Sportscar Championship -sarjassa. Hän voitti muun muassa European Touring Car -mestaruuden, Le Mansin 24 tunnin ajon ja Sebringin 12 tunnin ajon. Mass on ajanut Mercedes-Benziä historiallisten autojen luokissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jochen Mass Wikimedia Commonsissa
Jeremias Cacavelas

Jeremias Cacavelas  (myös kirjoitusasussa Ieremia Cacavela, 1643? – 1698?) oli kreikkalainen ortodoksimunkki, saarnaaja, teologi, kirjanoppinut ja kielenkääntäjä.
Cacavelas syntyi Kreetalla vuoden 1643 aikoihin. Hän kävi opintonsa Wienissä ja Leipzigissa. Myöhemmin hän toimi Konstantinopolin ekumeenisen patriarkaatin saarnamiehenä Istanbulissa. Hän käänsi Wienin piirityksestä kertovan tapahtumisvuonna 1683 nimettömänä julkaistun italiankielisen teoksen kreikaksi. Cacavelas merkitsi käännöksen käsikirjoituksen valmistuneen Bukarestissa joulukuussa 1686, mutta se julkaistiin kreikan- ja englanninkielisenä painoksena vasta vuonna 1925, yli 200 vuotta Cacavelasin kuoleman jälkeen. 1680-luvulla hänestä tuli Valakian ruhtinaan Constantin Cantemirin pojan Dimitrie Cantemirin ensimmäinen opettaja, kun tämä aloitti opintonsa Iașissa. Cacavelas opetti Cantemirille latinaa, kreikkaa, kirjallisuutta ja filosofiaa. Cantemirista tuli myöhemmin tieteilijä ja hän omisti varhaiset tutkimuksensa Cacavelasille. Jeremias Cacavelas kuoli vuoden 1698 aikoihin.
Josef Bremer vanhempi

Josef Bremer vanhempi (s. 10. kesäkuuta 1743 Turku – 2. toukokuuta 1814 Turku) oli suomalainen tukkukauppias ja tehtailija sekä Teijon ruukin patruuna. Hänen isänsä oli turkulainen ruukinpatruuna ja laivanvarustaja Jakob Bremer ja äitinsä turkulaisen raatimiehen Josef Pippingin ja Magdalena Schultzin tytär Margareta Pipping (1723—1766).
Hän hankki 1770 omistukseensa turkulaisen Wechterin verkatehtaan, vuonna 1794 Teijon, joka pysyi suvun omistuksessa vuoteen 1858 sekä Kirjakkalan ruukin. Hän perusti vuonna 1796 Teijoon Suomen ensimmäisen englantilaistyyppisen hiekkamuottivalimon.
Hänellä oli puolisonsa, Teijon ruukinpatruunan Johan Jacob Kijkin tyttären Anna Charlotta Kijkin (1750—1800) kanssa 10 lasta.
seitsemän poikaa: kauppias ja verkatehtailija Jakob Reinhold Bremer (1773—1830), Ehrenfried Bremer (1774—1783),  masuunimestari ja tehtailija Karl Otto Bremer (1776—1828), ruukinomistaja Robert Bremer (1777—1844), kauppalaivuri Hans Henrik Bremer (1779—1832), luutnantti August Bremer (1787—1861) sekä kapteeni ja ruukinomistaja Josef Bremer nuorempi (1789—1874).
kolme tytärtä: Josepha Aurora Lybecker (1780—1864), Rosina Agatha von Schalien (1784—1839) ja Ebba Charlotta Josefsdotter Carlstedt (1793—1876).
Josef Bürckel

Josef Bürckel
Josef Bürckel (30. maaliskuuta 1895 Lingenfeld, Germersheim – 28. syyskuuta 1944 Neustadt an der Weinstraße, Reininmaa) oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueeseen kuulunut poliitikko ja puolueen aluejohtaja (Gauleiter) ja natsi-Saksan valtiopäivien Reichstagin jäsen.
Bürckel oli kansallissosialistisen puolueen jäsen vuodesta 1925, ja entinen koulumestari tuli alueensa Gauleiteriksi 1934. 13. maaliskuuta 1938 Bürckel nimitettiin puolueen Anschluss ia suunnittelevaan siipeen (Itävallan liittäminen Saksaan). 23. huhtikuuta 1938 – 31. maaliskuuta 1940 hän työskenteli valtakunnankomissaarina Itävallassa, joka oli liitetty Saksaan. Hän johti integraatiopolitiikkaa ja osallistui Itävallan muuttamiseen Ostmarkiksi, joka oli poliittisesti ja taloudellisesti osa Saksaa. Bürckel palveli Wienin Gauleiterina ja kuvernöörinä 30. tammikuuta 1939 – 7. elokuuta 1940 ja työskenteli Saksaan yhdistämisen parissa sekä järjesti juutalaisvainoja ja heidän omaisuutensa takavarikointeja.
Gauleiter-uransa jälkeen Bürckel siirtyi palvelemaan Lothringenin siviilihallintoon ja vuodesta 1941 hän oli kuvernöörinä Westmarkissa, 9. marraskuuta 1937 hänestä tuli myös kenraaliluutnantin arvoisena (Gruppenführer) SS:ään ja Reichsführer-SS Heinrich Himmlerin henkilökuntaan. Vuonna 1944 hän sai Saksan ansioristin, natsipuolueen korkeimman kunniamerkin, sille tekemistään palveluksista.
Bürckel ja hänen vaimonsa kuolivat syyskuussa 1944, ilmeisesti oman käden kautta, vaikka on ollut epäilyksiä, että heidät olisi Adolf Hitlerin murhayrityksen jälkeen surmattu valtataistelun seurauksena.
John Rahm

| Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten golf. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten golf. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Yhdysvallat.Miesten golf. Olympialaiset  | Maa:  Yhdysvallat> Miesten golf. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | St. Louis 1904 | joukkuekilpailu |  |
John B. Rahm (8. tammikuuta 1854 Virginia – 28. heinäkuuta 1935 Omaha, Nebraska) oli yhdysvaltalainen golfaaja, joka edusti Omaha Country Clubia. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa osallistuen sekä yksilö- että joukkuekilpailuun. Jälkimmäisessä hän oli mukana saamassa pronssia United States Golf Associationille.
Jean Tigana

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jean Amadou Tigana
Syntymäaika: 23. kesäkuuta 1955 (ikä 69)
Syntymäpaikka: Bamako, Mali
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1975–1978 1978–1981 1981–1989 1989–1991 |  Sporting Toulon Var  Olympique Lyonnais  Girondins Bordeaux  Olympique Marseille | 76 (10) 104 (15) 251 (11) 56 (0) |
Maajoukkue
| 1980–1988 |  Ranskan maajoukkue | 52 (1) |
Valmennusura
1993–1995 1995–1999 2000–2003 2005–2007 2010–2011 2012:  Olympique Lyonnais  AS Monaco  Fulham FC  Beşiktaş JK  Girondins Bordeaux  Shanghai Shenhua
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jean Tigana (s. 23. kesäkuuta 1955) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana

Jean Tigana aloitti peliuransa Sporting Toulon Varin joukkueessa työskennellen samalla spaghettitehtaassa ja postinjakajana. Aimé Jacquet hankki Tiganan Olympique Lyoniin 1978. Lyonissa Tigana ennätti pelata 105 ottelua ennen siirtymistään Girondins de Bordeaux'hon 1981. Tigana kuului Bordeaux'n avainpelaajiin kahdeksan kauden ajan ja oli voittamassa kolmea Ranskan mestaruutta ja cupia. Eurokentillä Tigana oli myös tärkeässä roolissa, kun Bordeaux eteni välieriin niin Euroopan Cupissa kuin Cup-voittajien Cupissakin 1985 ja 1987.
Ranskan maajoukkueessa Tigana oli myös keskeisessä roolissa. Yhdessä Michel Platinin, Luis Fernándezin ja Alain Giressen kanssa Tigana muodosti "Les Bleusin" keskikentän "Maagisen timantin", jota pidetään yhtenä maailman kaikkien aikojen parhaista keskikenttäryhmittymistä. EM-kisoissa 1984 nelikko johti Ranskan mestaruuteen ollen avainasemassa finaaliottelussa Espanjaa vastaan. MM-kisoissa 1986 Tigana pääsi juhlimaan pronssia.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Ranskan mestaruus (5): 1984, 1985, 1987, 1990, 1991
Coupe de Francen voitto (2): 1986, 1987
Euroopan mestaruus 1984
MM-pronssia 1986
Vuoden pelaaja Ranskassa 1980 (France Football)
Ura valmentajana

Tigana aloitti valmentajanuransa Olympique Lyonissa 1993. Hän korvasi seuran päävalmentajana Raymond Domenechin, joka oli nostanut lyonilaisseuran Ranskan pääsarjaan. Tiganan johdolla Lyon saavutti silloin parhaan sijoituksensa liigassa ollen kaudella 1994–95 toinen FC Nantes'n viedessä mestaruuden.
Tigana siirtyi menestyksekkään kauden jälkeen AS Monacoon Gérard Baniden seuraajaksi. Monacossa Tigana nosti nuoria pelaajia ykkösmiehistöön ja hänen alaisuudessaan muun muassa Thierry Henry, David Trezeguet ja Ludovic Giuly nousivat maailmanluokan pelaajien joukkoon. Vuodet Monacossa olivat menestyksellisiä; 1997 seura juhli Ranskan mestaruutta ja eteni 1997–98 Mestarien liigassa välieriin, joissa hävisi Juventukselle yhteismaalein 6–4. Tigana jätti kauden 1998–99 päätteeksi monacolaisseuran. Tigana valittiin 1997 Vuoden valmentajaksi Ranskassa.
Vuonna 2000 Tigana lähti hakemaan uusia haasteita Englannista. Tigana johti lontoolaisen Fulhamin Englannin 1. divisioonan mestaruuteen 2000–01 ja seura nousi Valioliigaan. Tiganan johdolla Fulham selvisi myös UEFA Cupiin. Ranskalainen sai kuitenkin potkut maaliskuussa 2003. Tiganaa on myöhemmin syytetty liian suurien siirtosummien ja palkkojen maksamisesta seuran pelaajille, muun muassa Steve Marlet'lle. Asiasta on käyty oikeutta.
Lokakuussa 2005 Tigana teki kaksi ja puolivuotisen sopimuksen turkkilaisseura Besiktasin kanssa. Tigana johdatti istanbulilaliset Turkin Cupin voittoon heti ensimmäisellä kaudellaan kahdeksan vuoden tauon jälkeen. Besiktasissa Tigana jatkoi nuorten pelaajien kehitystyötä nostaen ykkösjoukkueeseen turkkilaisnuorukaisten lisäksi myös muun muassa Matías Delgadon. Tigana erosi päävalmentajan tehtävistään toukokuussa 2007 seuran voitettua Turkin Cupin, mutta jäätyi toiseksi Turkin liigassa.
Tigana palasi valmennustehtäviin kolmen vuoden tauon jälkeen toukokuussa 2010, kun hän allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Ligue 1:ssä pelaavan FC Girondins de Bordeaux'n kanssa.  Kausi on sujunut Tiganan alaisuudessa odotuksia vaisummin ja Bordeaux on pudonnut kauas europelipaikoista. Tigana tarjoutui helmi–maaliskuun vaihteessa 2011 eroamaan tehtävistään, mutta seurajohto ilmoitti hänen jatkavan.  Kausi jatkui seurajohdon luottamuksesta huolimatta alavireisesti ja lopulta Tigana sai itse tarpeekseen eroten tehtävistään 0–4 tappioon päättyneen FC Sochaux-ottelun jälkeen. Bordeaux'n fanit olivat uhanneet muun muassa Tiganan 16-vuotiasta tytärtä kehnojen tulosten vuoksi.
Joulukuussa 2011 uutisoitiin Tiganan käyvän neuvotteluja Kiinan Superliigassa pelaavan Shanghai Shenhuan kanssa.  Hän allekirjoitti valmennussopimuksen ennen joulua ja aloittaa seuran päävalmentajana vuoden 2012 alussa.  Tiganan pesti jäi vain noin neljän kuukauden mittaiseksi, sillä huonojen tulosten vuoksi hän sai potkut huhtikuun lopussa 2012. Tämän jälkeen hän ei ole toiminut missään valmentajana.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Ranskan mestaruus 1997
Hopeaa 1995
Englannin 1. divisioonan voitto 2001
Turkin Cupin voitto 2006, 2007
Vuoden valmentaja Ranskassa 1997 (France Football)
UNFP:n vuoden valmentaja Ligue 1:ssä 1997
Jody Scheckter

| Jody Scheckter |
| --- | --- |
 Jody Scheckter vuonna 1976
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jody David Scheckter
Syntynyt: 29. tammikuuta 1950 (ikä 74) East London, Etelä-Afrikka
Kansalaisuus:   Etelä-Afrikka
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1972–1980
Talli(t):  McLaren, Tyrrel, Wolf, Ferrari
Kilpailuja:  113 (111 startia)
Maailman­mestaruuksia:  1 (1979)
Voittoja:  10
Palkintosijoja:  33
Paalupaikkoja:  3
Nopeimpia kierroksia:  5
MM-pisteitä:  246 (255)
Ensimmäinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1972
Ensimmäinen voitto:  Ruotsin Grand Prix 1974
Viimeinen voitto:  Italian Grand Prix 1979
Viimeinen kilpailu:  Yhdysvaltain Grand Prix 1980
Jody David Scheckter (s. 29. tammikuuta 1950 East London, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen entinen Formula 1 -kuljettaja, joka kilpaili sarjassa vuosina 1972–1980. Scheckter on menestynein eteläafrikkalainen F1-kuljettaja ja samalla ainoa eteläafrikkalainen, joka on voittanut mestaruuden. Myös hänen veljensä Ian Scheckter kilpaili F1-sarjassa.