stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bulgaria
Historia > Kommunismin jälkeinen aika

Bulgaria siirtyi monipuoluejärjestelmään ja kommunistinen puolue muutti nimensä Bulgarian sosialistiseksi puolueeksi (BSP). Sen vastapainoksi syntyi Demokraattisten voimien liitto (UDF). Ensimmäisissä monipuoluevaaleissa kesäkuussa 1990 sosialistit saivat 53 prosenttia äänistä ja UDF kolmanneksen. Maa oli kuitenkin 1990-luvulla epävakaassa tilassa, ja ympäri maata oli protesteja ja levottomuuksia.
Maan ensimmäinen ei-kommunistinen pääministeri kommunismin kaaduttua oli Filip Dimitrov, joka ehti olla tehtävässä vuoden ennen kuin hän joutui lokakuussa 1992 jättämään eronpyynnön sen jälkeen kun parlamentti oli antanut hänen talouspolitiikalleen epäluottamuslauseen. Talous oli edelleen kaaoksessa, ja vuonna 1996 suuri inflaatio johti useisiin lakkoihin ja mielenosoituksiin. Tilanne kuitenkin parani, kun Kansainvälinen valuuttarahasto puuttui asiaan ja maassa aloitettiin monet taloudelliset uudistukset.
Valtapuolueet eivät olleet onnistuneet kehittämään tarpeeksi maan tilaa, joten entisen tsaarin Simeon II:n puolue voitti vaalit yllättäen kesäkuussa 2001. Simeon valittiin pääministeriksi, mutta hän ei onnistunut parantamaan taloutta, vaikka oli luvannut kääntää maan suunnan 800 päivässä. Sosialistit nousivatkin jälleen valtaan vuoden 2005 vaaleissa, ja Sergei Staniševista tuli pääministeri. Simeonin aikana Bulgariasta oli tullut Naton jäsen, ja vuonna 2007 se liittyi Euroopan unioniin. Vuonna 2008 EU pidätti avustusrahoja, koska Bulgaria ei ollut saanut korruptiota kuriin.
Bulgarian presidentivaaleissa marraskuussa 2016 voitti sosialistien tukema ehdokas, maan ilmavoimien entinen komentaja  Rumen Radev, joka oli ilmaissut haluansa parantaa Bulgarian ja Venäjän suhteita. Hän astui virkaansa maan presidenttinä tammikuussa 2017.
Parlamenttivaaleissa maaliskuussa 2017 voitti keskustaoikeistolainen ja EU-myönteinen GERB-puolue. joka sai yli 30 % äänistä. Pääministeriksi nousi puolueen johtaja Boyko Borisov, joka on ollut aiemmin kahdesti maan pääministeri. Ensimmäisen kerran hän erosi pääministerin tehtävästä vuonna 2013 maanlaajuisten köyhyyttä ja korruptiota vastaan nousseiden protestien jälkeen ja toisen kerran vuoden 2016 presidentinvaalien jälkeen. Bulgariassa oli ollut vaikeuksia saada aikaan kestävää hallitusta ja vaalien jälkeen muodostettu hallitus oli maan neljäs hallitus neljän vuoden aikana ja vuoden 2017 vaalit olivat maan kolmannet parlamenttivaalit neljän vuoden aikana.
Politiikka > Hallinto ja sisäpolitiikka

Bulgarian presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla viisivuotiskaudelle. Kaudet on rajattu kahteen. Presidentin valta ei yleisesti ottaen ole kovin suuri, mutta hän on armeijan ylipäällikkö ja voi hylätä lakialoitteet, mutta kansalliskokous voi hylätä presidentin veton yksinkertaisella ääntenenemmistöllä.
Yksikamarisessa parlamentissa, kokouksessassa, on 240 edustajaa, jotka valitaan nelivuotiskausille. Listavaalin äänet annetaan puolueille tai ehdokaslistoille yhdeksässä vaalipiirissä. Puolueen pitää saada vähintään 4 prosenttia äänistä saadakseen edustajia. Parlamentti valitsee ja voi erottaa pääministerin.
| paikkoja | puolue | kuvaus |
| --- | --- | --- |
| 95 | Graždani za evropejsko razvitie na Bălgarija (GERB) | keskustaoikeistolainen, Boiko Borisov |
| 80 | Koalicija za Bălgarija | Sosialistit, sosiaalidemokraatit, agraariliitto, kommunistit, sosiaalinen humanismi, romanipuolue ja Uusi-Zora |
| 27 | United patriots (bulg. Обединени Патриоти) | nationalismi, äärioikeisto |
| 26 | Dviženie za Prava i Svobodi (DPS) | turkkilaisen vähemmistön puolue, liberaali |
| 12 | Volya | järjestys, laki ja oikeus, Venäjä-suhteiden parantaminen |
Politiikka > Ulkopolitiikka ja sotavoimat

Bulgarian asevoimat muodostuvat maa-, meri- ja ilmavoimista. Pakollisesta varusmiespalveluksesta luovuttiin vuonna 2008. 18–27-vuotiaat voivat ilmoittautua vapaaehtoiseen palveluun. Vuonna 2019 Bulgaria teki sopimuksen F-16 -hävittäjien hankinnasta.
Bulgaria on kuulunut YK:hon vuodesta 1955, ja sillä on ollut paikka turvallisuusneuvostossa kolme kertaa: 1966, 1986 ja 2002. Se on osallistunut rauhanturvahankkeisiin Kambodžassa, Angolassa, Tadžikistanissa, Etiopiassa, entisen Jugoslavian alueella ja Liberiassa. Se oli yksi ETYKin / ETYJin perustajajäsenistä vuonna 1975. Se liittyi Natoon 2004 ja EU:hun 2007. Vuosina 2003–2008 Bulgaria osallistui huomattavalla panoksella kansainvälisiin joukkoihin Irakissa ja jatkoi sotilaallista läsnäoloaan vuoteen 2011 asti. Se tuki ISAF-toimintaa Afganistanissa vuodesta 2001 alkaen sekä omilla joukoillaan että antamalla Yhdysvaltojen käyttää lentotukikohtiaan.
Bulgaria kiistää kielellisin ja historiallisin perustein Makedonian olemassaolon itsenäisenä kansakuntana. Kysymys on vaivannut aluetta jo 1800-luvun lopulta alkaen, ja Bulgaria nosti sen uudelleen esille 1990-luvun alussa, kun Jugoslavia hajosi. Samaan aikaan se kuitenkin tunnusti Pohjois-Makedonian tasavallan valtiona.
Hallinnollinen jako

Bulgaria on vuodesta 1999 jaettu 28 alueeseen (oblast, oblasti). Vuosina 1987–1999 nämä oli yhdistetty yhdeksäksi maakunnaksi. Bulgarian pääkaupunki, 1,3 miljoonan asukkaan Sofia muodostaa oman alueensa. Pinta-alaltaan suurin alue on Burgas, mutta eniten asukkaita on Sofian jälkeen Plovdivin alueella. Kaikki alueet on nimetty pääkaupunkiensa mukaan.
Bulgarian suurimmat kaupungit ovat pääkaupunki Sofian lisäksi Plovdiv (338 000 asukasta vuonna 2011), Varna (335 000), Burgas (200 000) ja Ruse (150 000).
Talous

Bulgaria on EU:n köyhin maa, ja sen bruttokansantuote henkeä kohti on vain runsas kolmannes EU:n keskiarvosta.
Bulgarian talous romahti vuonna 1989 Neuvostoliiton markkinoiden ehdyttyä, ja talous kutistui 40 prosenttia. EU:hun liittymisen jälkeen Bulgariaan tehtiin paljon ulkomaalaisia sijoituksia. Yhtiövero laskettiin kymmeneen prosenttiin lisäsijoitusten houkuttelemiseksi. Vuosina 2004–2008 talous kasvoi yli kuusi prosenttia vuodessa. Maailmanlaajuisen laman aikana kasvu hidastui ja vuonna 2011 kasvu oli 2,2 prosenttia.
Bulgarian merkittävimmät luonnonvarat ovat bauksiitti, kupari, lyijy, sinkki, kivihiili ja puu. Vientituotteista tärkeimmät ovat koneet, maataloustuotteet ja tekstiilituotteet, teräs, rauta ja polttoaineet. Viennin kohdemaita ovat Saksa, Romania, Italia, Kreikka, Turkki ja Ranska.
Vuonna 2009 maatalous työllisti 7,1 prosenttia työvoimasta ja tuotti 5,2 prosenttia bruttokansantuotteesta. Maatalouden tuotteita ovat vihannekset, hedelmät, tupakka, viini, vehnä, ohra, auringonkukat ja sokerijuurikkaat.
Matkailu on merkittävä palvelusektorin työllistäjä. Vuonna 2010 maassa kävi yhdeksän miljoonaa matkailijaa. Suosituimpia Mustanmeren rantakohteita ovat Sunny Beach, Varnan kultahietikko ja Albena. Myös pääkaupunki Sofiassa, muissa historiallisissa kohteissa sekä vuoristoissa käy matkailijoita.
Bulgarian suurimmat energianlähteet ovat kiinteät polttoaineet, öljy, ydinvoima ja maakaasu. Suuri osa tuontienergiasta tuodaan Venäjältä. Maan ainoat toimivat öljynjalostamot omistaa venäläinen Lukoil, ja maakaasusta 95 prosenttia tulee venäläiseltä Gazpromilta. Vuonna 2012 Bulgaria päätti hylätä suunnitelmat uudesta ydinvoimalasta. EU:n jäsenyysneuvotteluissa Bulgaria sitoutui sulkemaan Kozloduin voimalan kuusi neuvostoaikaista reaktoria. Bulgaria on osakkaana sekä venäläisten että EU:n kaasuputkihankkeissa.
Talous > Liikenne

Bulgariassa on 210 lentopaikkaa, joista kahdessa on yli kolme kilometriä pitkä kiitotie. Rautateitä on 4 151 kilometriä. Satamakaupungit ovat Burgas ja Varna. Kaupunkien välisessä liikenteessä junat ovat edullisia, mutta usein hitaita ja epämukavia. Valtion omistamia bussilinjojakin pidetään hitaina ja niiden kalustoa vanhentuneena, mutta yksityisillä yhtiöillä on uudenaikaisempaa kalustoa.
Väestö

Heinäkuussa 2011 Bulgariassa arvioitiin olevan 7 093 635 asukasta. Vuoden 2001 väestönlaskennassa suurimman etnisen ryhmän muodostivat bulgarialaiset (83,9 prosenttia), ja merkittäviä vähemmistöjä olivat turkkilaiset (9,4 prosenttia) ja romanit (4,7 prosenttia). Muita väestöryhmiä olivat esimerkiksi makedonialaiset, armenialaiset ja tataarit. Islaminuskoisia pomakkeja pidetään virallisesti etnisinä bulgarialaisina.
Vuoden 2011 väestönlaskennassa ortodokseja oli 59,4 prosenttia, islaminuskoisia 7,8 prosenttia, katolisia 0,7 prosenttia, protestantteja 0,9 prosenttia ja muiden uskontojen edustajia 0,15 prosenttia väestöstä. Uskonnottomia oli 3,7 prosenttia, 5,5 prosenttia vastasi ettei kerro kantaansa ja 21,8 prosenttia ei vastannut kyselyyn ollenkaan.
84,8 prosenttia väestöstä puhuu äidinkielenään bulgariaa, joka on maan virallinen kieli. Se kuuluu slaavilaisiin kieliin.
Vuonna 2007 arvioitiin, että Bulgaria on jo saavuttanut YK:n vuosituhattavoitteista kolme: peruskoulutukseen, sukupuolten tasa-arvoon ja odottavien äitien terveyteen liittyvät tavoitteet. Muidenkin tavoitteiden saavuttaminen on todennäköistä.
Bulgariassa koulunkäynti on pakollista 7–16-vuotiaille. Opetuskieli on yleensä bulgaria, mutta etnisten vähemmistöjen lapset voivat saada opetusta äidinkielellään. Toisen asteen oppilaitoksissa on yleissivistäviä, ammatillisia, kielikouluja ja kansainvälisiä kouluja. Korkea-asteen oppilaitoksia on 51. Kouluissa on kaksi lukukautta: syyskuun puolivälistä jouluun ja tammikuusta kesäkuun loppuun. Yliopistojen vuosi alkaa lokakuun alusta, ja opetusta annetaan 30 viikkoa vuodessa.
Kulttuuri

Bulgarian kulttuuriin kuuluu traakialaisia ja slaavilaisia elementtejä, ja siinä on lisäksi Bysantin, Turkin ja Kreikan vaikutteita. Unescon maailmanperintökohteisiin kuuluvat traakialaiset hautakammiot Kazanlăkissa ja Sveštarissa.
Kulttuuri > Kuvataide ja arkkitehtuuri

Bysantin taiteesta kehittyi Veliko Tărnovon mukaan nimetty kristillisen taiteen koulukunta. Bulgarialainen kirkkotaide kukoisti etenkin 1200- ja 1300-luvuilla, mutta se selvisi ottomaanien valtakaudenkin yli. Kirkot ovat komeita, ja monet niistä on rakennettu kansallisromanttisella kaudella ottomaanivallan lopussa. Bojanan kirkko, Ivanovon kallioon hakatut kirkot ja Rilan luostari ovat maailmanperintökohteita.
Christo Javacheff on bulgarialaissyntyinen Yhdysvalloissa asuva ympäristötaiteilija, jonka tunnetuimpia teoksia ovat muoviin käärityt suuret esineet ja rakennukset.
Toiseen maailmansotaan asti Bulgaria oli enimmäkseen maaseutua, mutta sen jälkeen maa teollistui nopeasti ja kaupunkeihin rakennettiin neuvostotyylisiä betonilähiöitä. Kylien ja pikkukaupunkien perinteiset talot ovat usein puuta, ja niissä on pieniruutuiset ikkunat ja korkea aita ympärillä. Sisäkatoissa on taidokkaita puuleikkauksia.
Kulttuuri > Musiikki ja elokuva

Bulgarialaisessa kansanmusiikissa on kehitetty erityinen kurkkulaulutekniikka. Musiikin ominaispiirteisiin kuuluvat erikoiset tahtilajit kuten 5/8, 11/8 tai jopa 15+14/8. Kansanomaisia lyömä- ja jousisoittimia käytetään yhä. Kommunismin aikana valtio rahoitti kansanmusiikkiryhmiä, joiden tehtävänä oli sekä säilyttää perinnettä että jalostaa siitä korkeakulttuuria.
Bulgaria on osallistunut Eurovision laulukilpailuun vuodesta 2005 lähtien. Se pääsi finaaliin 2007.
Ennen toista maailmansotaa Bulgariassa tekivät elokuvia lähinnä dokumentaristit ja amatöörit. Kommunistivallan aikana taloudellinen tuki oli turvattu mutta ilmaisunvapaus rajoitettua. Elokuva-alan ammattilaisia koulutettiin Neuvostoliitossa, Tšekkoslovakiassa, Puolassa ja vuodesta 1973 myös kotimaassa. Vuosittain ilmestyi noin 25 elokuvaa. 1970-luvulla tehtiin elokuvia maaltamuutosta ja arjen ongelmista. Vuoden 1989 jälkeen ilmaisunvapaus laajeni mutta samalla syntyi talousongelmia, kun kotimainen elokuva joutui kilpailemaan Hollywoodin suurtuotantojen kanssa. 1990-luvun alussa suuret studiot joutuivat irtisanomaan paljon henkilökuntaansa. Elokuva-alan toipuminen alkoi 2000-luvun alussa.
Kulttuuri > Kirjallisuus

Bulgarian kirjakieli alkoi kehittyä 800-luvulla, kun Kyrillos ja Metodios kehittivät kyrillisen kirjaimiston edeltäjän, glagoliittisen kirjaimiston. Varhainen kultakauden kirjallisuus oli aluksi lähinnä uskonnollisten tekstien käännöksiä, mutta pian alettiin kirjoittaa historiaa ja maantietoa käsitteleviä teoksia. Hopeakaudella, 1330- ja 1400-luvulla, kehittyi uusia kirjallisuuden lajeja. Kansallisen heräämisen aikakausi alkoi 1700-luvun puolivälissä. Humanismi ja kansallisuusaate olivat keskeisiä teemoja, ja kansanperinnettä hyödynnettiin korkeakulttuurissa. Kansa oli pitkään lukutaidotonta, joten suullinen perinne on säilynyt hyvin. Ensimmäinen bulgarialainen romaani, Ivan Vazovin Ikeen alla vuodelta 1894 käsitteli ottomaaneista vapautumista. Maailmansotien välissä runous ja näytelmäkirjallisuus kukoistivat, individualismi ja symbolismi olivat muodissa ja patrioottien rinnalle nousivat boheemit runoilijat. Kommunismiaikana bulgarialainen kirjallisuus sai vaikutteita sosialistisesta realismista. 1900-luvun suuria bulgarialaisia filosofeja ja kirjailijoita ovat Julia Kristeva ja Tzvetan Todorov.
Bulgariassa syntynyt Elias Canetti voitti Nobelin kirjallisuuden palkinnon 1981.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Bulgarialainen ruokavalio perustuu paikallisiin, vuodenajalle tyypillisiin ruoka-aineisiin. Leipä ja maitotuotteet, etenkin jogurtti ja tuorejuusto, ovat sen tärkeitä osia. Kotiruoka on usein keittoja, salaatteja ja pataruokia tai grillattua lihaa ja täytettyjä kasviksia. Banitsa on suosittu piirakkaruoka. Alkoholittomia perinnejuomia ovat viljapohjainen boza ja jogurtista ja vedestä tehty ayran. Suosittuja alkoholijuomia ovat hedelmistä tislattu rakia sekä viinit.
Kulttuuri > Urheilu

Bulgaria on osallistunut kesäolympialaisiin vuodesta 1924 ja talviolympialaisiin vuodesta 1936.
Voimistelun lisäksi (Maria Gigova, Maria Petrova, Simona Peitševa) bulgarialaiset ovat kunnostautuneet muun muassa kamppailu- ja voimailulajeissa, kuten painissa ja painonnostossa, sumopainissa, melonnassa, soudussa, lentopallossa, tenniksessä (Grigor Dimitrov, Magdalena Maleeva), korkeushypyssä (Stefka Kostadinova) ja shakissa (Veselin Topalov, Antoaneta Stefanova).
Bulgarian jalkapallomaajoukkue on parhaimmillaan sijoittunut neljänneksi jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1994. Marraskuussa 2011 se oli FIFA-rankingissa sijalla 85.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bulgaria Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Bulgaria Wikivoyagessa (englanniksi)
Ylen Elävä arkisto: Bulgarian aurinkorannalla 1963
| n k Euroopan valtiot |
| --- | --- | --- |
| Itsenäiset valtiot |  Alankomaat  Albania  Andorra  Armenia1  Azerbaidžan1  Belgia  Bosnia ja Hertsegovina  Bulgaria  Espanja  Georgia1  Irlanti  Islanti  Italia  Itävalta  Kazakstan1  Kreikka  Kroatia  Kypros1  Latvia  Liechtenstein  Liettua  Luxemburg  Malta  Moldova  Monaco  Montenegro  Norja  Pohjois-Makedonia  Portugali  Puola  Ranska  Romania  Ruotsi  Saksa  San Marino  Serbia  Slovakia  Slovenia  Suomi  Sveitsi  Tanska  Tšekki  Turkki1  Ukraina  Unkari  Valko-Venäjä  Vatikaani  Venäjä1  Viro  Yhdistynyt kuningaskunta  |  |
| Kiistanalaiset valtiot |  Abhasia1  Artsakh1  Etelä-Ossetia1  Katalonia  Kosovo  Pohjois-Kypros1  Transnistria  |  |
1Lasketaan kuuluvaksi myös Aasiaan.
| n k Euroopan unionin jäsenvaltiot |
| --- | --- | --- | --- |
|  |   Alankomaat   Belgia   Bulgaria   Espanja   Irlanti   Italia   Itävalta   Kreikka   Kroatia   Kypros   Latvia   Liettua   Luxemburg    Malta   Portugali   Puola   Ranska   Romania   Ruotsi   Saksa   Slovakia   Slovenia   Suomi   Tanska   Tšekki   Unkari   Viro  |   Alankomaat   Belgia   Bulgaria   Espanja   Irlanti   Italia   Itävalta   Kreikka   Kroatia   Kypros   Latvia   Liettua   Luxemburg    Malta   Portugali   Puola   Ranska   Romania   Ruotsi   Saksa   Slovakia   Slovenia   Suomi   Tanska   Tšekki   Unkari   Viro  |  |
| n k  Pohjois-Atlantin liitto |
| --- | --- | --- |
| Jäsenvaltiot |  Alankomaat   Albania   Belgia   Bulgaria   Espanja   Islanti   Italia   Kanada   Kreikka   Kroatia   Latvia   Liettua   Luxemburg   Montenegro  Norja   Pohjois-Makedonia   Portugali   Puola   Ranska   Romania   Ruotsi  Saksa   Slovakia   Slovenia   Suomi  Tanska   Tšekki   Turkki   Unkari   Viro   Yhdistynyt kuningaskunta  Yhdysvallat  |  |
| Rakenne |  Päämaja  Pääsihteeri  Supreme Headquarters Allied Powers Europe  Parlamentaarinen yleiskokous  Standardointisopimus  |  |
| Kahdenväliset suhteet |  Major non-NATO ally  Naton rauhankumppanuus  |  |
| Tunnukset |  Naton lippu  |  |
Bulgarian topografinen kartta.
Pilviä Balkanvuorilla.
Tonavan tasankoa toukokuussa.
Raunioita Pliskassa, Bulgarian ensimmäisen valtakunnan pääkaupungissa.
Bulgarian tsaari Ferdinand.
Bulgarialaisia joukkoja Balkanin sodissa vuonna 1912.
Bulgarian sosialistisen vallankumouksen vuosipäivää juhlistava neuvostoliittolainen postimerkki.
Bulgarian parlamenttirakennus Sofiassa.
Rumen Radev, Bulgarian presidentti vuodesta 2017.
Bulgarian ilmavoimien MiG-hävittäjäkoneita.
Bulgarian alueet
Sofia on Bulgarian suurin kaupunki ja tärkein talouskeskus.
Juna Plovdivin rautatieasemalla.
Bulgarialaisten (punaisella) ja turkkilaisten (vihreällä) osuus väestöstä alueittain vuoden 2011 väestönlaskennassa.
Pyhän Theodoroksen ikoni noin vuodelta 900, Sofian kansallinen arkeologinen museo.
Varhainen bulgarialainen kyrillisin kirjaimin painettu kirja vuodelta 1566.
Julia Kristeva
Banitsa-piirakkaa
Big Mac -indeksi

Kroatiassa ostettu Big Mac -hampurilainen.
Näin monta hampurilaista sai 50 Yhdysvaltain dollarilla tammikuussa 2012 eri maissa.
Big Mac -indeksi on eri maiden hintatasojen ja ostovoimien vertailuun tarkoitettu indeksi, joka julkaistiin ensi kerran vuonna 1986. Indeksin kehitti arvostettu brittiläinen The Economist -aikakauslehti. Indeksi tuottaa eri maiden hyödykekorin, jossa on vain Big Mac, perusteella valuutan yli- tai aliarvostusta yksinkertaisesti kuvaavan mittarin. Taloustieteessä tapaa kutsutaan ostovoimapariteetiksi. Koska samaa tuotetta myydään yli 120 maassa, se antaa laajuutta indeksille.
Klavikordi

Klavikordi
Klavikordi on pienikokoinen, hyvin hiljainen historiallinen eurooppalainen kosketinsoitin. Se kehitettiin 1300-luvulla ja sitä valmistettiin 1840-luvulle. Klavikordi on yksi pianoa edeltäneistä kosketinsoittimista, jotka piano lopulta syrjäytti. Sekä klavikordi että piano kuuluvat klaveerisoittimiin.
Ominaisuudet

Klavikordia suositeltiin sen monien hyvien ominaisuuksien vuoksi harjoitussoittimeksi niin cembalisteille kuin urkureillekin. Klavikordia soittamalla oppii hienostuneen soittotavan. Soitin vie pianoa vähemmän tilaa, se on helpohko huoltaa ja lisäksi se on edullinen ja pieniääninen. Klavikordin vivahteikkaan soinnin ansiosta sitä alettiin 1700-luvulla arvostaa muutoinkin kuin harjoitussoittimena. Se on ainoa akustinen kosketinsoitin, joka kykenee vibratoon.
Vanhojen esikuvien mukaisia klavikordeja ryhdyttiin rakentamaan jälleen 1900-luvun jälkipuoliskolla. Suomessa klavikordeja ovat rakentaneet muun muassa Oy Soitinrakentajat AmF/Markku Hakalisto, Pentti Pelto, Henk van Schevikhofen sekä Pekka Vapaavuori. Ulkomaillakin tunnettuihin suomalaisklavikordisteihin kuuluvat Anna Maria McElwain ja Aapo Häkkinen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kosketinsoitinten historiaa... klavikordista flyygeliin. Web Archive.
Knif, Jonte: Sähköklavikordi - akustisten, sähköisten ja mekaanisten ratkaisujen perusteet ja toteutus uudessa sähköakustisessa klavikordissa. PDF. Siba.fi. Web Archive.
| n k Kosketinsoittimet |
| --- | --- |
Erilaiset Kosketinsoittimet:  Cembalo  Klavikordi  Ondes Martenot  Piano (Flyygeli, Sähköpiano, Digitaalipiano, Taffeli, Disklavier)  Syntetisaattori  Urku  (Urku)harmoni 
Valmistajia ja tuotemerkkejä:  Bösendorfer  Casio  Fazioli  Hammond  Hellas  Kawai  Korg  Rhodes  Roland  Steinway & Sons  Wurlitzer  Yamaha
Minnesota Wild

| Minnesota Wild |
| --- | --- |

Historia:  Minnesota Wild   2000–
Perustettu:  2000
Kaupunki:   Saint Paul, Minnesota
Kotiareena:  Xcel Energy Center
– kapasiteetti:  17 954
Sarja:  NHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Keskinen
Värit:                     

Toimitusjohtaja:   Bill Guerin
Päävalmentaja:   John Hynes
Kapteeni:   Jared Spurgeon
Omistaja:   Craig Leipold
Yhteistyöseurat:   Iowa Wild (AHL)  Allen Americans (ECHL)
Stanley Cupit:  0
Konferenssin mestaruudet:  0
Divisioonan mestaruudet:  1 (2008)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Minnesota Wild on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Saint Paul Minnesotan osavaltiossa. Seura kuuluu NHL-liigan Läntisen konferenssin Keskiseen divisioonaan. Wild liittyi NHL:ään kaudella 2000–2001.
Minnesota Wild pelaa kotiottelunsa 17 954 katsojan Xcel Energy Centerissä, joka valmistui Wildin ensimmäiseksi kaudeksi vuonna 2000. Hallin omistaa Saint Paulin kaupunki ja sen toimintoja pyörittää Minnesota Sports & Entertainment -yhtiö, joka omistaa myös Wildin sekä muun muassa samassa hallissa pelaavan haavipallojoukkue Minnesota Swarmin.
Historia > Jääkiekko Minnesotassa

Jääkiekolla on Minnesotassa, kuten muissakin Yhdysvaltain pohjoisissa ja koillisissa osavaltioissa, pitkät perinteet. Minnesota North Stars pelasi NHL:ssä kaudesta 1967–1968 kauteen 1992–1993 ennen kuin taloudelliset ongelmat saivat sen muuttamaan Dallasiin, Texasiin.
North Stars muutti pois, mutta jääkiekon kysyntä ei kadonnut Minnesotasta. Aukkoa täyttämään perustettiin IHL-liigaan Minnesota Moose, joka kuitenkin viihtyi St. Paulissa vain kaksi kautta, 1994–1996, ennen kuin siirtyi Kanadan Winnipegiin, missä se vuorostaan korvasi Yhdysvaltain puolelle Arizonan Phoenixiin muuttaneen Winnipeg Jetsin.
Historia > Minnesotan paluu NHL-seuraksi

Lopulta NHL myönsi kesäkuussa 1997 sarjapaikan Minnesota Hockey Ventures Group -yhteenliittymälle. Ehdolla joukkueen nimeksi olivat Wildin lisäksi Blue Ox, Freeze, Northern Lights, Voyageurs ja White Bears, mutta lopulta päädyttiin nimeen Minnesota Wild.
Kului kuitenkin vielä lähes kolme vuotta ennen kuin Minnesota Wildista tuli virallisesti NHL:n jäsen toukokuussa 2000. Ensimmäisen pelaajasopimuksen Wildin kanssa allekirjoitti Steve Aronson ja päävalmentajaksi nimitettiin Jacques Lemaire. Lemaire valmensi joukkuetta kahdeksan kautta, vuoteen 2009 asti. Ensimmäisen NHL-ottelunsa Wild pelasi Anaheimissa 6. lokakuuta 2000. Kotijoukkue Mighty Ducks voitti kyseisen ottelun maalein 3–1. Wildin historian ensimmäisen maalin teki Marián Gáborik.
Historia > Ensi kaudet 2000–2002

Wildin ensimmäiset kaksi kautta eivät sujuneet kovinkaan kummoisesti. Pääosin muiden joukkueiden jämäpelaajista laajennusvarauksen kautta kasattu joukkue keräsi ensimmäisellä kaudellaan vain 25 voittoa. Kesällä Wild teki sopimuksen Andrew Brunetten kanssa. Brunettesta tulisi myöhemmin yksi Wildin vielä lyhyen seurahistorian tärkeimmistä pelaajista, mutta hänen 69 pistettään kaudella 2001–2002 eivät vielä nostaneet Wildia sarjataulukon pohjilta. Joukkue pärjäsi tälläkin kaudella heikosti ja keräsi vain 26 voittoa. Wild sijoittui läntisessä konferenssissa vasta toiseksi viimeiseksi.
Historia > Menestyskausi 2002–2003

Kausi 2002-03 sujui Wildin aikaisempiin kausiin verrattuna erinomaisesti. Wild keräsi runkosarjassa 95 pistettä ja oli konferenssinsa kuudes. Pudotuspeleissä Wild eteni sensaatiomaisesti aina konferenssin loppuotteluihin asti. Pudotuspelien kahdella ensimmäisellä kierroksella se voitti Colorado Avalanchen ja Vancouver Canucksin oltuaan molemmissa sarjoissa otteluvoitoissa 3–1 tappioasemassa. Konferenssin loppuotteluissa Wild kuitenkin hävisi Mighty Ducks of Anaheimille suoraan otteluvoitoi 4–0. Lemaire voitti NHL:n parhaan valmentajan palkinnon, ja joukkueen kannattajien suuressa suosiossa ollut Wes Walz oli kauden päätteeksi ehdolla Frank J. Selke Trophyn voittajaksi. Nuori Marián Gáborík teki runkosarjassa 30 maalia ja oli joukkueen paras pistemies. Pudotuspeleissä tehopisteet 9+8 tehnyt Gáborík oli pudotuspelien pistepörssin kolmas.