stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Per Joar Hansen

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Per Joar Hansen
Syntymäaika: 17. elokuuta 1965 (ikä 59)
Syntymäpaikka: Namsos, Norja
Lempinimi: Perry
Seura
Seura: avoin
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  |  Mosjøen IL  Steinkjer FK  Rosenborg BK  Umeå FC  IL Stjørdals-Blink  IL Varden  Byåsen IL  IL Fram  Strindheim IL |  |
Valmennusura
1995 1999–2000 2001 2001–2003 2004 2005 2006–2007 2008 2009–2010 2011–2012 2013–2014 2017–2020 2021:  Strindheim IL  Byåsen IL  Varde IF  GIF Sundsvall  Rosenborg BK (apuv.)  Rosenborg BK  Aalesunds FK  GIF Sundsvall  Ranheim IL  Norjan U21-maajoukkue  Rosenborg BK  Norja (apuv.)   Östersunds FK
Per Joar Hansen (s. 17. elokuuta 1965 Namsos) on norjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura pelaajana

Hansen aloitti uransa Norjan alasarjoissa Mosjøenin ja Steinkjer FK:n joukkueissa. 1987 hän siirtyi Rosenborg BK:n miehistöön, muttei onnistunut vakiinnuttamaan asemaansa Norjan mahtiseurassa.
Jätettyään Rosenborgin kauden 1989 Hansen jatkoi uraansa Ruotsin alasarjojen joukkueissa. 1990-luvun puolivälissä hän toimi myös pelaajavalmentajana eri seuroissa.
Meriitit pelaajana
Norjan mestaruus: 1988
Norjan Cup: 1988
Ura valmentajana

Hansen siirtyi Rosenborg BK:n organisaatioon valmennustehtäviin 1990-luvun lopulla. Syksyllä 2001 hän kokeili siipiään päävalmentajana ruotsalaisessa GIF Sundsvallissa. Hansen jätti tehtävänsä Giffarnan peräsimessä kauden 2003 päätteeksi, kun seura oli niukasti välttynyt putoamiselta Superettaniin.
Ruotsista Hansen suuntasi takaisin Rosenborgiin. Hän toimi kaudella 2004 Ola By Risen apulaisvalmentajana. Rosenborg voitti Norjan mestaruuden, mutta By Rise erosi, koska mestaruus tuli ainoastaan maalieron turvin ennen Vålerengaa. Hansen siirtyi By Risen tilalle Rosenborgin peräsimeen.
Suurin odotuksin kauteen 2005 lähtenyt RBK vajosi Tippeligaenin keskikastiin ja elokuussa 2005 Hansen päätti jättää tehtävänsä huonojen tulosten vuoksi.
Joulukuussa 2005 Hansen teki kaksivuotisen sopimuksen Aalesunds FK:n kanssa. Hansenin johdolla joukkue oli Adeccoligaenin kakkonen kaudella 2006 ja nousi pääsarjaan. Luotsattuaan Aalesunds FK:n Tippeligaenin sijalle 11 kaudella 2007 Hansen jätti tehtävänsä ja palasi joulukuussa 2007 takaisin GIF Sundsvalliin. Hän luotsaa kaudeksi 2008 Allsvenskaniin noussutta Giffarnaa yhdessä Mika Sankalan kanssa.
Paluukausi pääsarjaan ei kuitenkaan sujunut kovin hyvin ja Hansen sai lopulta lokakuussa 2008 potkut putoamisviivan alapuolelle juuttuneesta Giffarnasta.
Pian Giffarna-potkujensa jälkeen Hansen siirtyi norjalaisen Ranheim Fotballin peräsimeen.  Hansen valmensi Ranheimia kaksi kautta, kunnes siirtyi vuoden 2011 alussa Norjan U21-maajoukkueen peräsimeen.
Joulukuun lopulla 2012 Hansen palasi seitsemän vuoden jälkeen Rosenborgin päävalmentajaksi.  Hansenin paluukaudella 2013 RBK taisteli viimeiseen kierrokseen asti Norjan mestaruudesta, mutta joutui lopulta pettymään. Viimeisen kierroksen voittokaan ei riittänyt nostamaan seuraa Strømsgodsetin ohi. Eroa seurojen välillä oli lopulta vain yksi piste.  Hansenin oli tyydyttävä hopeaan myös Norjan cupissa, kun Molde FK voitti Rosenborgin finaalissa 4–2.  Hansenin pesti päättyi lopulta potkuihin heinäkuussa 2014, kun seurajohto erotti hänet tyytymättömänä seuran tuloksiin.
Helmikuussa 2017 Hansenista tuli Norjan jalkapallomaajoukkueen päävalmentaja.
Syyskuussa 2021 Hansenista tuli Allsvenskanin putoamiskamppailuun vajonneen Östersunds FK:n päävalmentaja. Hansen ei onnistunut nostamaan Östersundia putoamisviivan alapuolelta, vaan joukkueen kausi päättyi putoamiseen Superettaniin. Kauden jälkeen seuran ja Hansenin yhteistyö päättyi.
Meriitit valmentajana
Norjan mestaruus: 2004 (apuv.)
Hopeaa 2013
Norjan cup
Hopeaa 2013
Adeccoligaen
Hopeaa 2006
Aiheesta muualla

Per Joar Hansen Coach data
Per Joar Hansen UEFA
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Ola By Rise Jan Jönsson | Rosenborg BK:n päävalmentaja 11/2004–8/2005 2013–7/2014 | Seuraaja: Per-Mathias Høgmo Kåre Ingebrigtsen |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mika Sankala | GIF Sundsvallin päävalmentaja 12/2007–9/2008 | Seuraaja: Sören Åkeby |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Amir Azrafshan | Östersunds FK:n päävalmentaja 9–12/2021 | Seuraaja: Magnus Powell |
Fort Gibraltar

Fort Gibraltar oli vuonna 1809 North West Companyn perustama linnoitus ja turkiskaupan keskus nykyisessä Manitoban provinssissa Kanadassa.
Turkiskauppa oli Länsi-Kanadan tärkein elinkeino 1800-luvun alkupuolella. Ensimmäisenä kaupallisena ryhmittymänä alueelle saapui brittiläinen Hudson's Bay Company, jonka kotipaikka oli Lontoo. Yhtiön henkilöstö koostui enimmäkseen englantilaisista. Kilpailevan montréalilaisen North West Companyn henkilökunta koostui puolestaan ranskalaisista, skotlantilaisista ja First Nations -intiaaneista.
North West Companyn turkiskauppiaat (voyageurs) rakensivat aluksi The Forksin alueelle useita väliaikaisia leirejä. Vuonna 1809 yhtiö rakensi samalle paikalle Fort Gibraltarin linnoituksen. Linnoitus sijaitsi nykyisen Winnipegin kaupungin kohdalla. Se rakennettiin Hudson's Bay Companyn Fort Douglasin linnoituksen läheisyyteen. Sijainnista ja kulttuurieroista johtuen välit yhtiöiden välillä olivat kireät ja aiheuttivat ongelmia ja yhteenottoja.
17. maaliskuuta 1816 North West Companyn entisen työntekijän Colin Robertsonin johdolla Selkirk Colonyn joukot valtasivat ja tuhosivat sitten linnoituksen. Brittiläinen tuomioistuin totesi valtauksen laittomaksi ja North West Companylle annettiin 1817 lupa rakentaa linnoitus uudelleen.
26. maaliskuuta 1821 kilpailijayhtiöt North West Company ja Hudson's Bay Company yhdistyivät. Kaikkiaan 84 HBC:n linnoitusta ja tukikohtaa sekä 97 NWC:n tukikohtaa yhdistettiin Hudson's Bay Company nimen alle.
Fort Gibraltar rakennettiin uudelleen 1970-luvun loppupuolella jokavuotisen Festival du Voyageur -festivaalin toimesta ja sen pitopaikaksi. Linnoitus sijaitsee Whittier Parkissa, St. Bonifacen kaupunginosassa, Winnipegissä.
Hudson's Bay Company myi vuonna 1987 North West Companyn nimen, yrityksen jäljellä olleet osat ja toiminnot winnipegiläisille sijoittajille. Nämä herättivät tuotemerkin North West Company uudelleen henkiin. Nykyisin North West Companyllä on Pohjois-Kanadassa lukuisia päivittäistavarakauppoja.
Fort Gibraltarin historia

1809 The North West Company rakentaa Fort Gibraltarin
1816 Selkirk Colony valtaa ja tuhoaa Fort Gibraltarin
1817 North West Company rakentaa Fort Gibraltarin uudelleen
1821 The North West Company yhdistyy Hudson's Bay Companyyn, ja Fort Gibraltar jatkaa toimintaansa Hudson's Bay Companyn alaisuudessa
1822 Fort Gibraltarin nimi muutetaan Fort Garryksi
1835 Fort Garryn linnoitus hylätään, mutta rakennuksia käytetään edelleen varastointiin
1852 Fort Garry tuhoutuu Redjoen tulvassa
1978 Fort Gibraltar rakennetaan uudelleen Festival du Voyageurin pitopaikaksi, entisen Fort Rougen linnoituksen läheisyyteen.
Aiheesta muualla

Fort Gibraltar Fort Gibraltar kotisivut (englanniksi), (ranskaksi) (fortgibraltar.com)
The Lord Selkirk Settlement at Red River, Part 2 (englanniksi)
Frederick Fleet

Frederick Fleet
Frederick Fleet (15. lokakuuta 1887 – 10. tammikuuta 1965) oli RMS Titanicin miehistön jäsen, joka toimi tähystäjänä aluksen törmätessä jäävuoreen 14. huhtikuuta 1912. Fleet havaitsi jäävuoren ensimmäisenä ja antoi puhelimella varoituksen komentosillalle.
Fleet pelastui Titanicilta, koska hänen tehtävänään oli myös huolehtia pelastusveneissä olevien matkustajien turvallisuudesta. Hän palveli ensimmäisessä ja myöhemmin myös toisessa maailmansodassa kauppalaivastossa ja oli sotien välillä 1930-luvulla työttömänä.
28. joulukuuta 1964 Fleetin vaimo kuoli, mikä aiheutti Fleetille vakavan masennuksen. Sen seurauksena hän teki itsemurhan hirttäytymällä 10. tammikuuta 1965. Hänen hautakivessään on kuva Titanicista.
Fleetin on sanottu olleen Titanicin viimeinen uhri. Hän poti pelastumisestaan syyllisyyttä koko loppuelämänsä ajan.
Aiheesta muualla

Frederick Fleet (englanniksi)
Per Hækkerup

| Per Hækkerup |
| --- | --- |
 Hækkerup vuonna 1966.
Salkuton ministeri vastuualueenaan talousasiat
 Anker Jørgensenin III hallitus 30. elokuuta 1978 – 13. maaliskuuta 1979  
Edeltäjä:  virka perustettu
Seuraaja:  virka lakkautettu
Tanskan kauppaministeri
 Anker Jørgensenin II hallitus 8. syyskuuta 1976 – 23. helmikuuta 1977  
Edeltäjä:  Erling Jensen
Seuraaja:  Ivar Nørgaard
Tanskan talousministeri
 Anker Jørgensenin II hallitus 13. helmikuuta 1975 – 30. elokuuta 1978  
Edeltäjä:  Poul Nyboe Andersen
Seuraaja:  Anders Andersen
 Jens Otto Kragin III ja Anker Jørgensenin I hallitus 11. lokakuuta 1971 – 19. joulukuuta 1973  
Edeltäjä:  Poul Nyboe Andersen
Seuraaja:  Poul Nyboe Andersen
Tanskan budjettiministeri
 Jens Otto Kragin III ja Anker Jørgensenin I hallitus 11. lokakuuta 1971 – 19. joulukuuta 1973  
Edeltäjä:  virka perustettu
Seuraaja:  Knud Heinesen
Tanskan ulkoministeri
 Jens Otto Kragin I ja II hallitus 3. syyskuuta 1962 – 28. marraskuuta 1966  
Edeltäjä:  Jens Otto Krag
Seuraaja:  Jens Otto Krag
Kansankäräjäedustaja
 1950–1979  
Tanskan sosiaalidemokraattisten nuorten puheenjohtaja
 1946–1952  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Per Christen Hækkerup
Syntynyt: 25. joulukuuta 1915 Ringsted, Tanska
Kuollut: 13. maaliskuuta 1979 (63 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Per Christen Hækkerup (25. joulukuuta 1915 Ringsted – 13. maaliskuuta 1979) oli tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja moninkertainen ministeri.
Ura

Hækkerup liittyi sosiaalidemokraattien nuorisojärjestöön vuonna 1932 ja toimi 1946–1952 sen puheenjohtajana sekä vuosina 1946–1954 Sosialististen nuorten kansainvälisen liiton pääsihteerinä. Vuonna 1950 hänet valittiin kansankäräjille.
Hækkerup toimi vuodesta 1957 sosiaalidemokraattien poliittisena johtajana kansankäräjillä, kunnes hänet 1962 valittiin ulkoministeriksi. Vuonna 1966 hän palasi poliittiseksi johtajaksi ja toimi samalla ryhmänjohtajana. Vuosina 1971–1973 hän oli talous- ja budjettiministeri ja 1975–1978 uudelleen talousministeri. Vuosina 1976–1977 hän oli myös kauppaministeri, ja elokuusta 1978 kuolemaansa saakka maaliskuussa 1979 hän toimi salkuttomana ministerinä, jonka vastuualueena olivat talousasiat.
Näkemykset

Hækkerup sijoittui puolueensa oikeistosiipeen ja sai omiltaan arvostelua muun muassa ymmärtäväisestä suhtautumisestaan Vietnamin sotaan ulkoministerinä toimiessaan.
Yksityiselämä

Myös Per Hækkerupin veli Hans Erling Hækkerup ja poika Hans Hækkerup olivat poliitikkoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Per Hækkerup Wikimedia Commonsissa
Per Hækkerup Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Ford Escort WRC

| Ford Escort WRC |
| --- | --- |

Yleiset tiedot
Luokka:  World Rally Car
Valmistaja:  Ford
Kuljettajat:   Carlos Sainz  Juha Kankkunen 
Teknisiä tietoja
Vetotapa:  neliveto
Kilpailuhistoria
Ford Escort WRC kehitettiin Ford Escort RS Cosworth -ralliautosta, kun uudet säännöt sallivat autoihin WRC-luokituksen kaudesta 1997 eteenpäin. Fordin WRC ei ollut alkukaudesta kovin nopea, mutta Carlos Sainzin ja Juha Kankkusen kehittäessä autoa yhdessä, ottivat konkarit Sainzin johdolla kaksoisvoitot Akropolis-rallissa ja Indonesian rallissa. Sainz oli lopulta MM-sarjassa kolmas.
Kaudella 1998 Kankkunen ja Bruno Thiry ajoivat Escort WRC:llä, mutta auto oli jo vanhentunut, ja Fordin kehitystyö oli jo uudessa Ford Focus WRC:ssä. Näin voittoja ei tullut.
Historia

WRC-luokan sääntöjen tultua voimaan kaudelle 1997 Ford tarvitsi uuden auton, mutta Focukseen perustuva auto oli vielä alkuvaiheessa. Aiempi Escort RS Cosworth oli elinkaarensa lopussa eikä suurta budjettia ollut saatavilla. Tästä johtuen RS Cosworthin tuotanto loppui vuonna 1996 ja Ford kehitti WRC-version Escortista.
Aiheesta muualla

Kilpailuhistoria eWRC-sivustolla (englanniksi)
Frederick H. Gillett

Frederick H. Gillett
Frederick Huntington Gillett (16. lokakuuta 1851 Westfield, Massachusetts – 31. heinäkuuta 1935 Springfield, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko ja lakimies.
Gillett istui kahden kauden ajan Massachusettsin osavaltion edustajainhuoneessa, kunnes hänet valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen 1893, jossa hän toimi yhtäjaksoisesti vuoteen 1925 saakka. Gillett toimi edustajainhuoneen puhemiehenä 1919–1925, jonka jälkeen hänet valittiin senaattiin, jossa hän istui vuoteen 1931.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Henkilöartikkeli Frederick Gillettistä kongressin sivuilla
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: James Beauchamp Clark | Yhdysvaltain edustajainhuoneen puhemies 1919–1925 | Seuraaja: Nicholas Longworth |
Fool

| ”Fool” Shakira |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Laundry Service
 Julkaistu: 25. toukokuuta 2003
 Tuottaja(t): Shakira, Emilio Estefan Jr.
 Tyylilaji: Pop rock
 Kesto: 03.51
 Levy-yhtiö: Epic
Shakiran muut singlet
| ”Que Me Quedes Tú” 2002 | ”Fool” 2003 | ”The One” 2003 |
"Fool" on kolumbialaisen laulaja-lauluntekijän Shakiran kirjoittama ja esittämä pop-rock-kappale albumilta Laundry Service (2001). Kappale julkaistiin virallisena singlenä Brasiliassa, jossa se oli suositun TV-sarjan ääniraidalla. Kappaleesta tuli maassa suuri hitti, mutta sitä ei kuitenkaan koskaan julkaistu Brasilian ulkopuolella. Kappaleen promosinglelevy on saatavana musiikkikaupoissa Yhdysvalloissa, mutta sitä ei ole saatavilla tavallisissa myymälöissä.
Kappaleen julkaisu

Laulua käytettiin TV Globo -kanavan saippuaoopperassa O Beijo do Vampiro ('Vampyyrin Suudelma'). Menestyttyään se julkaistiin sarjan singlenä sarjan ääniraidan promotoimiseksi.
Sijoittuminen singlelistoilla

Kappale nousi Brasilian listojen ykköseksi ja tuli yhdeksi Laundry Servicen suurimmista singleistä maassa kappaleiden "Whenever, Wherever" ja "Underneath Your Clothes" jälkeen.
| Lista (2003) | Korkein  sijoitus |
| --- | --- |
Billboard Brasil: 1
Brasil Pop/Rock Top 50: 1
Rio Airplay Chart: 1
Colombia Singles Charts: 19
Pelko ja rakkaus

| Pelko ja rakkaus Yö |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2012
 Julkaistu: 9. marraskuuta 2012
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Mikko Kangasjärvi, Jari Latomaa ja Jani Viitanen
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 48.13
 Levy-yhtiö: Ratas Music Group
Listasijoitukset
 Suomen virallinen lista: 1. (46/2012)
Yön muut julkaisut
| Kiitos ja kunnia ‎– 30v. juhlakokoelma 2011 | Pelko ja rakkaus 2012 | 1983–2011 2012 |
Pelko ja rakkaus on marraskuussa 2012 ilmestynyt Yön yhdeksästoista studioalbumi. Lähes kolmenkymmenen Poko Rekordsilla vietetyn vuoden jälkeen se oli yhtyeen ensimmäinen levy, jonka julkaisi Epe Heleniuksen ja  Gabi Hakasen perustama Ratas Music Group. Singleinä siltä julkaistiin kappaleet Pelko ja rakkaus, Syyt syntyjen sekä Helmoista taivaan. Yhtyeen kahden edellisen studioalbumin tapaan, myös Pelko ja rakkaus äänitettiin usealla studiolla eri paikkakunnilla. Levyn kannen on suunnitellut Herra Ylppö. Albumi on ensimmäinen Yön 2000-luvun albumi, jolla Jussi Hakulinen ei ole mukana.
Levyä myytiin nopeasti platinalevyyn oikeuttava määrä, mutta kriitikoilta se ei saanut kehuja. Esimerkiksi Rumban toimittaja Markku Halme kuvasi sitä jopa "patentoiduksi paskaksi" ja muutoinkin albumia arvosteltiin intohimon puutteesta.
Listasijoitukset ja myyntiluvut

Albumi nousi Suomen virallisen listan kärkeen heti ilmestymisviikollaan ja pysyi listalla viidentoista viikon ajan. Levy saavutti platinarajan puolessatoista viikossa ja yhteensä sitä on myyty lähes 23 000 kappaletta.
Konserttikiertue

Yö järjesti myös Pelko ja rakkaus -nimisen konserttikiertueen, joka käsitti yhteensä 31 esiintymistä eri puolilla Suomea sekä myös yhden konsertin Tallinnassa. Se alkoi 4. Lokakuuta 2012 Rovaniemeltä ja päättyi 16. Joulukuuta Tampereelle. Konsertit olivat edellisvuoden 30-vuotisjuhlakiertueesta poiketen huomattavasti pelkistetympiä, vaikka niissä käytettiinkin paljon erilaisia valoja, kuvia ja animaatioita. Yö esiintyi puoliakustisesti ja lähes kolmen tunnin mittaisissä konserteissa oli myös väliaika. Uusien kappaleiden lisäksi kuultiin vanhempaa materiaalia sekä harvinaisempia kappaleita yhtyeen uran varrelta.
Arvioita

Rumba:
V2.fi:
Kappaleet

Syyt syntyjen – 3.32 (säv. Petri Somer, san. Eija Hinkkala)
Rakkaus ei kuole milloinkaan – 3.37 (säv. Tero Roininen & Samu Wuori, san. Juha Tapio)
Pelko ja rakkaus – 4.21 (säv. Petri Somer, san. Eija Hinkkala)
Helmoista taivaan – 4.29 (säv. Antti Kleemola, san. Mikko Karjalainen)
Löytöretkellä – 3.53 (säv. Olli Lindholm, san. Pauli Hanhiniemi)
Kauneinta päällä maan – 3.56 (säv. Antti Kleemola, san. Mikko Karjalainen)
Tunnit – 4.19 (säv. Jonne Aaron, san. Mariska)
Muistikuvat – 4.24 (säv. Olli Lindholm, san. Pauli Hanhiniemi)
Ystävyyden haudalla – 4.14 (säv. Petri Somer, san. Eija Hinkkala)
Tyhjästä onnellinen – 3.50 (säv. Olli Lindholm & Mikko Kangasjärvi, san. Pauli Hanhiniemi)
Aina osa minua – 4.11 (säv. Antti Kleemola, san. Mikko Karjalainen)
Haaksirikko – 3.28 (säv. & san. Juha Tapio)
Muusikot

Olli Lindholm ‎– laulu
Daffy Terävä ‎‎– kitara, syntetisaattoribasso
Jukka Lewis ‎‎– basso, taustalaulu, laulu (6)
Ari Toikka ‎‎– rummut
Mikko Kangasjärvi ‎‎– piano, kosketinsoittimet, kellopeli
Jari Latomaa ‎‎– kosketinsoittimet, akustinen kitara, taustalaulu
Eija Laru – alttoviulu
Nina Kulhia – viulu
Lotta Laaksonen – viulu
Henrik Perelló – viulu
Anu Rasimus – viulu (4)
Eemil Tikanmäki – viulu
Mirkku Mattinen – sello
Harri Topi – sello (12)
Kari Nikkanen – oboe
Masa Orpana – saksofoni (2, 10)
Aki Välimäki – flyygelitorvi
Aiheesta muualla

Pelko ja Rakkaus discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Frederick Hamilton-Temple-Blackwood

| Frederick Hamilton-Temple-Blackwood, lordi Dufferin |
| --- | --- |
 Lordi Dufferin vuonna 1873.
Kanadan kenraalikuvernööri
 1872–1878  
Edeltäjä:  John Young
Seuraaja:  John Campbell
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1826 Firenze, Toscana, Italia
Kuollut: 12. helmikuuta 1902 Clandeboye, lähellä Belfastia, Irlanti
Arvonimi: Dufferinin ja Avan 1. markiisi
Tiedot
 Nimikirjoitus
Frederick Temple Hamilton-Temple-Blackwood, Dufferinin ja Avan 1. markiisi (21. heinäkuuta 1826 Firenze, Toscana, Italia – 12. helmikuuta 1902 Clandeboye, lähellä Belfastia, Irlanti) oli brittiläinen diplomaatti. Hän toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä 1872–1878 ja Intian varakuninkaana 1884–1888.
Dufferin syntyi vanhaan skotlantilaiseen sukuun, joka oli asunut 1600-luvulta alkaen Irlannissa. Hänen isänsä oli Dufferinin 4. paroni. Dufferin kävi Etonin poikakoulua sekä Oxfordin Christ Church Collegea ja keskittyi valmistumisensa jälkeen joksikin aikaa tilustensa hoitoon Irlannissa. Hän sai päärinarvon 1850. Hänen diplomaattiuransa alkoi vuonna 1855 ja 1860 pääministeri Henry Palmerston lähetti hänet asiamiehenä Syyriaan selvittämään kristittyihin kohdistunutta verilöylyä. Dufferin vaikutti keskeisesti järjestelyihin, joilla Libanonin alue rauhoitettiin takaamalla sekä kristityille että muslimeille mahdollisuus osallistua hallintoon. Palattuaan kotimaahan liberaaleihin kuulunut Dufferin toimi 1864–1866 Intian asioiden ja 1866–1868 sotaministeriön alivaltiosihteerinä sekä 1868–1872 Lancasterin herttuakunnan kanslerina. Hän sai 1871 jaarlin arvon.
Toimiessaan vuosina 1872–1878 Kanadan kenraalikuvernöörinä Dufferin pyrki vahvistamaan tämän hiljattain luodun dominion yhtenäisyyttä sekä siteitä emämaahan. Sen jälkeen hän oli 1879–1881 suurlähettiläänä Pietarissa ja 1881–1884 Konstantinopolissa. Jälkimmäisenä kautena Britannia miehitti Ottomaanien valtapiiriin kuuluneen Egyptin. Tilannetta selvitellessään Dufferin vietti puoli vuotta (1882–1883) Kairossa Britannian erityisvaltuutettuna. Vuonna 1884 hänet nimitettiin varakuninkaaksi Intiaan, jossa hän pyrki lepyttelemään edeltäjänsä lordi Riponin uudistuksiin tyytymätöntä brittiväestöä. Hänen kaudellaan Burma valloitettiin ja yhdistettiin Brittiläiseen Intiaan vuonna 1886. Dufferin jätti Intian vuonna 1888, jolloin hän sai Dufferinin ja Avan markiisin arvon, Burman entisen pääkaupungin Avan mukaan.
Dufferin toimi vielä suurlähettiläänä Roomassa 1888–1891 ja Pariisissa 1891–1896. Hän torjui Robert Salisburyn vuonna 1895 tarjoaman ulkoministerinsalkun ja vetäytyi seuraavana vuonna viettämään eläkepäiviään tiluksilleen Pohjois-Irlantiin. Dufferinin nimi tahrautui hänen viimeisinä elinvuosinaan hänen suostuttuaan johtokunnan puheenjohtajaksi London and Globe Finance Corporation -nimiseen yritykseen, jonka toimitusjohtaja Whitaker Wright paljastui huijariksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frederick Hamilton-Temple-Blackwood Wikimedia Commonsissa
Ford Escort (1995)

| Ford Escort VI |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Argentiina  Iso-Britannia  Saksa  Valko-Venäjä
Valmistaja:  Ford
Konserni:  Ford Motor Company
Valmistusvuodet:  1995–2004
Korimalli:  2-ovinen cabriolet 3-ovinen hatchback 3-ovinen pakettiauto 4-ovinen sedan 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Edeltäjä:  Ford Escort V
Seuraaja:  Ford Focus Ford Transit Connect
Tekniset tiedot
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,3–1,8 l
Vetotapa:  etuveto neliveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 3-vaihteinen automaatti
Ford Escort VI on Ford Escortin kuudes sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1995–2000, Argentiinassa kuitenkin aina vuoteen 2004 saakka.
Ford Escort VI (1995–2000)

Helmikuussa 1995 viidennen sukupolven Escortille tehtiin toinen kasvojenkohotus, jossa se sai enemmän Mondeota muistuttavat muodot. Tärkeimmät tekniset uudistukset oli tehty alustarakenteisiin. Ajo-ominaisuudet olivat paremmat, mutta jousitusmukavuus kärsi edelleen pintakovuudesta. Sisustuksen laatutaso oli parantunut selvästi. Escortin perusrakenne oli kuitenkin ollut sama vuodesta 1990 alkaen, kun taas kilpailevat mallit puolestaan olivat tekniikaltaan uudenaikaisempia. Auton ikä näkyi vuoden 1999 Euro NCAP -kolaritestissä, josta Escort sai tulokseksi heikot kaksi tähteä viidestä.
Perusvarustetaso Specialissa oli ohjaustehostin 1,4-litraista lukuun ottamatta ja keskuslukitus neli- ja viisiovisissa. Sport-varustelu ei eronnut merkittävästi Specialista. CLX-mallissa oli lisäksi korinväriset puskurit, kierroslukumittari, lämmitettävät sähköpeilit ja sävylasit. Ghiassa oli kromikoristukset etusäleikössä ja takana rekisterikilven ympärillä, kattoluukku, sähköikkunat edessä, kojelaudan puujäljitelmäkoristeet, takaistuimen pääntuet ja keskikyynärnoja, nahkaverhoiltu ohjauspyörä sekä 14 tuuman pyörät.
Special muuttui vuonna 1998 Deltaksi, jossa oli korinväriset puskurit, keskuslukitus, ajonestolaite, 14 tuuman pyörät ja plyysiverhoilu. Sportin korvasi puolestaan GT, ja varusteluun lisättiin takaspoileri, etusumuvalot, sähköikkunat eteen, lämmitettävät sähköpeilit ja urheiluistuimet.
Focuksen esittelyn jälkeen Escort-mallistoa supistettiin. Jäljelle jäi kaksi korimallia: viisiovinen ja farmari, kaksi moottoria (1,6 ja 1,8 TD) ja yksi varustetaso, Classic. Varustelu oli aikaisempia perusmalleja runsaampi: Ghia-verhoilu, etusumuvalot, sävylasit, keskuslukitus, sähköikkunat edessä, kuljettajan istuimen sähkötoiminen korkeussäätö sekä takaistuimen keskikyynärnoja ja pääntuet. Vuoden 2000 mallistossa tarjolla oli vain farmari entistä paremmilla varusteilla.
Euroopassa Escortin valmistus päättyi Euroopassa syyskuussa 2000, mutta Argentiinassa autoa valmistettiin aina vuoteen 2004 saakka. Mallistossa Escortin korvasi jo aikaisemmin, vuonna 1998 esitelty Ford Focus. Pakettiautomalli Expressin seuraajaksi puolestaan tuli Transit Connect vuonna 2002.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ford Escort (1995) Wikimedia Commonsissa
Ford Escort Express
Ford Escort VI Cabriolet