stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jaakko Teppo

| Jaakko Teppo |
| --- | --- |
 Jaakko Teppo Kuusankoskella vuonna 1987.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. helmikuuta 1953 Iisalmi
Kuollut: 26. helmikuuta 2024 (71 vuotta) Joensuu
Muusikko
Aktiivisena:  1980–1995
Tyylilajit:  kupletti, iskelmä
Soittimet:  laulu, kitara
Aiheesta muualla
www.jaakkoteppo.fi
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jaakko Sakari Teppo (16. helmikuuta 1953 Iisalmi – 26. helmikuuta 2024 Joensuu) oli suomalainen kuplettilaulaja, kansantaiteilija, satiirikko ja trubaduuri. Erityisesti hänen tuotannossaan, niin musiikillisessa kuin pakinoissakin ovat esillä oman kotiseudun, Savon ja Pohjois-Karjalan murre, maaseutukulttuuri ja yhteiskunnalliset ongelmat, joihin hänen satiirinsa kohdistuu. Teposta käytettiin nimityksiä ”Ruikonperän multakurkku” ja ”karjalaistunut savolainen”. Näkemyksiltään Teppo oli vasemmistolainen.
Jaakko Tepolla oli tapana peilata yhteiskunnallisia asioita kuvitteellisen Ruikonperän kylän tapahtumien, erityisesti sen asukkaiden kuten Toivo ”Topi” Ryynäsen, Veikko Römppäisen sekä Visa P. A. Kottisen tekemisten sekä olemisten kautta.
Tepon tunnetuimpia kappaleita ovat ”Pamela”, ”Pilkillä”, ”Hilma ja Onni”, ”Mikko-sika Mallorcalla”, ”Työttömän veisu”, ”Ieva”, ”Rötösrock” ja ”Sammakkoprinssi”.
Ura > Koko kansan kuplettitähti

Jaakko Teppo opiskeli koneinsinööriksi. Hän sai paperit vasta 35 vuotta myöhemmin. Hän ei ole koskaan tehnyt koulutustaan vastaavaa työtä. Keikkailu kuplettilauluperinteen ylläpidon merkeissä suuntautui ensin lähialueille, mutta myöhemmin myös pääkaupunkiseudulle.
Vuosina 1978 ja 1979 Teppo voitti kuplettilaulun Suomen mestaruuden, jonka ansiosta suosio ja kiertuetahti koveni entisestään.
Suosionsa huipulla ”Ruikonperän multakurkku” oli 1980–1990-luvuilla, jolloin kuplettilauluja syntyi kuuden CD-levyllisen verran. Kerrotaan, että Teppo olisi sanoittanut sekä säveltänyt uusia kappaleita pysäköintialueilla ja jopa auton ohjauspyörässä. Välissä hän ehti toimia vielä pakinoitsijana lehdissä, muun muassa Karjalan Heili -lehdessä ja radiossa. Vuonna 1984 hänet valittiin Suomen seksikkäimmäksi miesesiintyjäksi. Kisassa taakse jäivät muun muassa Urpo Martikainen, sekä Frederik.  1992 Jaakko Teppo valittiin Vuoden viihdetaiteilijaksi.
Ura > Sairauskohtauksesta uuden sukupolven suosioon

Jaakko Tepon menestyksekäs ura katkesi vuonna 1995 aivoinfarktiin, jonka osittain laukaisi Tepon epäonnistunut yritys julkaista Iisalmessa ilmaisjakelulehti Piällysmiestä. Tämä yhdessä siitä seuranneine velkataakkoineen vei Tepon työkyvyttömyyseläkkeelle. Puolikkaan työeläkkeensä lisäksi Tepolle myönnettiin valtion taiteilijaeläke. Hän lopetti keikkailun, mutta jatkoi pakinoiden kirjoittamista lehtiin. Vuonna 2008 Jaakko Teppo kirjoitteli yhä vakituisesti Joensuussa ilmestyvään Karjalan Heili -ilmaisjakelulehteen.
2000-luvulla Tepon kappaleita ovat esittäneet hänen poikansa Ilja ja Johannes sekä Sössölandian Kultakurkut -yhtye, jossa esiintyvät Ismo ja Ilkka Alanko sekä Cyde Hyttinen. Vuonna 2009 ilmestyi Pörsänmäen Sanomat -tribuuttilevy, jossa Tepon kappaleita esittävät muun muassa Nightwish, Kotiteollisuus, Happoradio, Värttinä, Jarkko Martikainen, Eläkeläiset ja useat muut suomalaiset artistit. Myös Turnusband-orkesteri on 2000-luvulla versioinut Jaakko Tepon kappaleita raskaammalla otteella.
16. heinäkuuta 2006 ilmestyi Jaakko Teppo -aiheinen DVD-levy Onnen kerjäläiset.
Joensuun Popkatu-tapahtuman yhteydessä pidettiin 10. heinäkuuta 2007 Jaakko Teppo -ilta, jolloin julkistettiin Karjalan kunnailla 1984 -äänite sekä Jaakko Teppo -laulelmakilpailu. Karjalan kunnailla -äänite on äänitetty Joensuussa Karjalan Messuilla vuonna 1984.
Huhtikuussa 2008 julkaistiin Tepon siihen asti kattavin kokoelmajulkaisu Jälkitauti – Kaikki levytykset 1980–1986. Tupla-CD:n muodossa julkaistu kokoelma sisältää yhteensä 56 esitystä, joukossa 15 aiemmin julkaisematonta kotiäänitystä ajalta ennen ensimmäistä albumia.
Heinäkuussa 2009 kokoelma sai jatkoa, jolloin julkaistiin tupla-CD Sammakkoprinssi – Kaikki levytykset 1987–1993. Kokoelma sisältää 63 esitystä, joista noin viidesosa on aiemmin julkaisemattomia.
Syksyllä 2009 alkoi kiertue ”Onnen kerjäläiset – Jaakko Teppo musikaali”, joka kiersi maata myös vuonna 2010.
Vuodesta 2010 Jaakko Teppo toimi taustavaikuttajana poikiensa Iljan ja Johanneksen perustamassa joensuulaisessa viihdealan yrityksessä Fun Pandemiassa.
Ruikonperän Sinfonia -nimiset Tepon 70-vuotisjuhlakonsertit järjestettiin Kuopiossa 15. elokuuta 2023 ja Joensuussa 17. elokuuta 2023.
Kesällä 2023 Joensuun Utran Uudessa Teatterissa esitettiin 70 vuotta täyttäneen Tepon kunniaksi musiikkikomedia Jaska, jonka käsikirjoittivat Antti Heikkinen ja Ilja Teppo.
Aleksis Kiven Seura myönsi Tepolle Eskon puumerkki -tunnustuspalkinnon 2017.
Ura > Yksityiselämä

Muusikot Ilja ja Johannes Teppo ovat Jaakko Tepon poikia.
Teppo oli vielä 1980-luvulla SKDL:n jäsen ja esiintyi muun muassa Kalevi Kivistön presidentinvaalikiertueella. Hän luonnehti myös myöhemmin itseään vasemmistolaiseksi. Tepon isä oli Iisalmen kaupunginvaltuustossa SKDL:n edustajana.
Jaakko Teppo oli innokas raviharrastaja ja omisti myös itse osuuden suomenhevosesta.
Teppo on haudattu Joensuun ortodoksiselle hautausmaalle.
Diskografia > Albumit

Ruikonperän multakurkku (1980)
Katuojalaulaja (1981)
Onnen kerjäläinen (1984)
Uutisraivooja (1993)
Pers’aukisten piiritarkastaja (1995)
Diskografia > Kokoelmat

Nevergreens (1988)
Parhaat / 20 parasta (1989)
Ruikonperän multakurkku (1995)
Parhaat (1998])
Ruikonperän suosikit A-P (2005)
Ruikonperän suosikit R-Y (2005)
Jälkitauti – Kaikki levytykset 1980–1986 (2008)
Sammakkoprinssi – Kaikki levytykset 1987–1993 (2009)
Ruikonperän sanaseppo (2018)
Rakkaus ja metsärahat – Kaikki laulut 1980–1995 (2019)
Diskografia > Livealbumit

Parhaat vitsit (1993)
Karjalan kunnailla 1984 (2007)
Diskografia > Singlet

Hilma & Onni / Haiseva henki (1980)
Työttömän laulu / Rakkaus & metsärahat (1982)
Pilkillä / Tuupovaaran yössä (1982)
Pamela / Onnen kerjäläinen (1984)
Mikko sika Mallorcalla / Rötösrock (1984)
Ryynäsen Vartti / Rantaleijona (1986)
Sammakkoprinssi / Lenita (1992)
Diskografia > Dvd-levyt

Onnen Kerjäläiset (2006)
Palkinnot ja tunnustukset

Suomen seksikkäin miesesiintyjä 1984
Esiintyvien taiteilijoiden ET-klubi: vuoden viihdetaiteilija 1991
Reino Helismaa -palkinto 1994
Eskon puumerkki 2017
Savolainen sanavalmius -palkinto 2020
Valtion taiteilijaeläke
Suomi-palkinto 2022
Näytelmä

Onnen kerjäläiset – Jaakko Teppo musikaali (2009–2010), tuotanto: Freedex tuotanto Oy ja Provisual Oy, käsikirjoitus & ohjaus: Ville Virkkunen, rooleissa: Ismo Apell, Jarkko Tiainen, Johanna Debreczeni, Ville Seivo, Manu Havisalmi, Emma Virkkunen, Mervi Turpeinen, Markku Eskelinen (2010) ja Niina Pekkanen (2010), muusikot: Pertti Feller, Janne Suhonen, Kämy Kämäräinen, Jani Raatikainen, lavastus: Jani Jalkanen, äänet ja valot: Voiceboys Oy.
Kirjallisuutta

Kaukonen, Matti; Teppo, Jaakko: Jaakko Teppo : haaska mies.  Johnny Kniga, 2008.  ISBN 978-951-03387-9-7
Heikkinen, Antti: Jaakko Teppo : suuri elämäkerta.  Joensuu:  Fun Pandemia, 2016.  ISBN 978-952-93748-0-9
Aiheesta muualla

Jaakko Tepon viralliset kotisivut
Jaakko Teppo Meteli.netissä
Jaakko Tepon MySpace-sivut
Jaakko Teppo Ylen Elävässä arkistossa
Jaakko Teppo Onnen Kerjäläiset musikaali
Jaakko Teppo Tribuuttilevy
Kuusi kuvaa kansantaiteilija Jaakko Tepon elämästä, Yle Radio 1, 15.10.2023
Jaakko Teppo
| --- | --- |
Studioalbumit:  Ruikonperän multakurkku  Katuojalaulaja  Onnen kerjäläinen  Uutisraivooja  Pers’aukisten piiritarkastaja 
Kokoelmat:  Nevergreens  Parhaat / 20 parasta  Ruikonperän multakurkku  Parhaat  Ruikonperän suosikit A-P  Ruikonperän suosikit R-Y  Jälkitauti – Kaikki levytykset 1980–1986  Sammakkoprinssi – Kaikki levytykset 1987–1993  Ruikonperän sanaseppo  Rakkaus ja metsärahat – Kaikki laulut 1980–1995 
Livealbumit:  Parhaat vitsit  Karjalan kunnailla 1984 
Singlet:  ”Hilma & Onni” / ”Haiseva henki”  ”Työttömän laulu” / ”Rakkaus & metsärahat”  ”Pilkillä” / ”Tuupovaaran yössä”  ”Pamela” / ”Onnen kerjäläinen”  ”Mikko sika Mallorcalla” / ”Rötösrock”  ”Ryynäsen Vartti” / ”Rantaleijona”  ”Sammakkoprinssi” / ”Lenita” 
DVD:t:  Onnen kerjäläiset 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Jaakko Teppo vuonna 2016.
Kolmen kullan klubi

Kolmen kullan klubin palkinnot.
Kolmen kullan klubi tarkoittaa Stanley Cupin, kultamitalin olympialaisista ja maailmanmestaruuden voittaneita miesjääkiekkoilijoita. Klubiin kuuluu 30 pelaajaa, yksitoista kanadalaista, yhdeksän ruotsalaista, seitsemän venäläistä, kaksi tšekkiä ja yksi suomalainen.
Jäsenet > Valmentajat

| # |  | Valmentaja | Saavutus saavutettu | Olympiakulta | MM-kulta | Stanley Cup |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  | Mike Babcock | 28. helmikuuta 2010 |  Kanada 2010, 2014 |  Kanada 2004 |  Detroit Red Wings 2008 |
Kolmen kullan klubilaisista Vjatšeslav Fetisov (1981), Igor Larionov (1981) ja Brendan Shanahan (1991) ovat voittaneet myös Kanada-cupin. Jääkiekon maailmancupin klubilaisista ovat voittaneet Jay Bouwmeester (2004 ja 2016), Scott Niedermayer (2004), Joe Sakic (2004), Sidney Crosby (2016), Patrice Bergeron (2016), Corey Perry (2016) ja Jonathan Toews (2016). Rob Blake ja Chris Pronger olivat nimettyinä vuoden 2004 maailmancupin voittaneeseen Kanadan joukkueeseen, mutta eivät loukkaantumisten takia pelanneet turnauksessa.
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuden ovat voittaneet Valeri Kamenski (1984), Aleksei Gusarov (1984), Vjatšeslav Fetisov (1976, 1977, 1978), Igor Larionov (1979, 1980), Aleksandr Mogilnyi (1989), Joe Sakic (1988), Scott Niedermayer (1991), Chris Pronger (1993), Jonathan Toews (2006, 2007), Patrice Bergeron (2005), Sidney Crosby (2005) ja Corey Perry (2005).
Muuta

Niin sanotun jääkiekkomaailman ”tuplan” eli Stanley Cup ja olympiakulta samana vuonna on saavuttanut kahdeksan pelaajaa: Ken Morrow (Yhdysvallat ja New York Islanders 1980), Steve Yzerman ja Brendan Shanahan (Kanada ja Detroit Red Wings 2002), Jonathan Toews, Duncan Keith ja Brent Seabrook (Kanada ja Chicago Blackhawks 2010), Drew Doughty ja Jeff Carter (Kanada ja Los Angeles Kings 2014).
Ruotsi teki vuonna 2006 historiaa voittamalla ensimmäisenä joukkueena sekä olympiakultaa että maailmanmestaruuden samana vuonna. Kahdeksan pelaajaa oli mukana molemmissa kultajoukkueissa: Mika Hannula, Jörgen Jönsson, Kenny Jönsson, Niklas Kronwall, Stefan Liv, Mikael Samuelsson, Ronnie Sundin ja Henrik Zetterberg. Samaan saavutukseen on sittemmin pystynyt vain Suomi vuonna 2022. Suomen joukkueessa pelasi peräti 16 samaa pelaajaa molemmissa turnauksissa. Valtteri Filppula, joka pelasi molemmissa turnauksissa, tuli voittojen myötä ensimmäinen suomalainen klubin jäsen.
Ainoastaan Sidney Crosby on saavuttanut jokaisen palkinnon toimiessaan samalla joukkueensa kapteenina. Crosby oli joukkueensa kapteeni myös voittaessaan jääkiekon maailmancupin vuonna 2016 sekä 4 Nations Face-Off -turnauksen vuonna 2025.
Valtteri Filppulasta tuli 29. toukokuuta 2022 ensimmäinen Kolmen kullan klubiin yltänyt suomalaispelaaja kun Suomi voitti jääkiekon maailmanmestaruuden kotikisoissaan. Filppulalla oli jo ennestään tilillään Stanley Cupin voitto vuodelta 2008 Detroit Red Wingsin paidassa, kunnes hänen johtamansa Suomen joukkue saavutti sekä olympiakultaa että maailmanmestaruuden samana vuonna 2022. Tätä ennen lähimmäksi ’klubia’ oli päässyt vain Jere Lehtinen voitettuaan ensin maailmanmestaruuden vuonna 1995, sitten Stanley Cupin Dallas Starsin riveissä kaudella 1998-1999 ja hävittyään niukasti Ruotsille Torinon olympialaisten finaalissa vuonna 2006.
Muuta > Kahden kullan ruotsalaispelaajat

| Pelaaja | Olympiakulta | MM-kulta | Stanley Cup |
| --- | --- | --- | --- |
| Tommy Albelin |  |  Ruotsi 1987 |  New Jersey Devils 1995,  2003 |
| Håkan Algotsson |  Ruotsi 1994 |  Ruotsi 1992 |  |
| Charles Berglund |  Ruotsi 1994 |  Ruotsi 1991 |  |
| Jonas Bergqvist |  Ruotsi 1994 |  Ruotsi 1987,  1991,  1998 |  |
| Nicklas Bäckström |  |  Ruotsi 2006,  2017 |  Washington Capitals 2018 |
| Oliver Ekman-Larsson |  |  Ruotsi 2017,  2018 |  Florida Panthers 2024 |
| Johan Franzén |  |  Ruotsi 2006 |  Detroit Red Wings 2008 |
| Mika Hannula |  Ruotsi 2006 |  Ruotsi 2006 |  |
| Roger Hansson |  Ruotsi 1994 |  Ruotsi 1992 |  |
| Victor Hedman |  |  Ruotsi 2017 |  Tampa Bay Lightning 2020,  2021 |
| Tomas Holmström |  Ruotsi 2006 |  |  Detroit Red Wings 1997,  1998,  2002,  2008 |
| Niclas Hävelid |  Ruotsi 2006 |  Ruotsi 1998 |  |
| Patric Hörnqvist |  |  Ruotsi 2018 |  Pittsburgh Penguins 2016,  2017 |
| Jörgen Jönsson |  Ruotsi 1994,  2006 |  Ruotsi 1998,  2006 |  |
| Kenny Jönsson |  Ruotsi 1994,  2006 |  Ruotsi 2006 |  |
| William Karlsson |  |  Ruotsi 2017 |  Vegas Golden Knights 2023 |
| Patric Kjellberg |  Ruotsi 1994 |  Ruotsi 1992,  1998 |  |
| Marcus Krüger |  |  Ruotsi 2017 |  Chicago Blackhawks 2013,  2015 |
| Gabriel Landeskog |  | Ruotsi 2013, 2017 | Colorado Avalanche 2022 |
| Stefan Liv |  Ruotsi 2006 |  Ruotsi 2006 |  |
| Henrik Lundqvist |  Ruotsi 2006 |  Ruotsi 2017 |  |
| Joakim Nordström |  |  Ruotsi 2017 |  Chicago Blackhawks 2015 |
| Samuel Påhlsson |  Ruotsi 2006 |  |  Anaheim Ducks 2007 |
| Daniel Rydmark |  Ruotsi 1994 |  Ruotsi 1992 |  |
| Tommy Salo |  Ruotsi 1994 |  Ruotsi 1998 |  |
| Kjell Samuelsson |  |  Ruotsi 1992 |  Pittsburgh Penguins 1992 |
| Tomas Sandström |  |  Ruotsi 1987 |  Detroit Red Wings 1997 |
| Daniel Sedin |  Ruotsi 2006 |  Ruotsi 2013 |  |
| Henrik Sedin |  Ruotsi 2006 |  Ruotsi 2013 |  |
| Fredrik Stillman |  Ruotsi 1994 |  Ruotsi 1991,  1992 |  |
| Mats Sundin |  Ruotsi 2006 |  Ruotsi 1991,  1992,  1998 |  |
| Ronnie Sundin |  Ruotsi 2006 |  Ruotsi 2006 |  |
| Magnus Svensson |  Ruotsi 1994 |  Ruotsi 1987 |  |
| Mattias Öhlund |  Ruotsi 2006 |  Ruotsi 1998 |  |
Muuta > Kahden kullan slovakialaispelaajat

| Pelaaja | Olympiakulta | MM-kulta | Stanley Cup |
| --- | --- | --- | --- |
| Michal Handzuš |  |  Slovakia 2002 |  Chicago Blackhawks 2013 |
| Miroslav Šatan |  |  Slovakia 2002 |  Pittsburgh Penguins 2009 |
Muuta > Kahden kullan suomalaispelaajat

| Pelaaja | Olympiakulta | MM-kulta | Stanley Cup |
| --- | --- | --- | --- |
| Marko Anttila |  Suomi 2022 |  Suomi 2019,  Suomi 2022 |  |
| Hannes Björninen |  Suomi 2022 |  Suomi 2022 |  |
| Niklas Friman |  Suomi 2022 |  Suomi 2022 |  |
| Teemu Hartikainen |  Suomi 2022 |  Suomi 2022 |  |
| Juuso Hietanen |  Suomi 2022 |  Suomi 2022 |  |
| Leo Komarov |  Suomi 2022 |  Suomi 2011 |  |
| Jere Lehtinen |  |  Suomi 1995 |  Dallas Stars 1999 |
| Mikko Lehtonen |  Suomi 2022 |  Suomi 2019,  Suomi 2022 |  |
| Petteri Lindbohm |  Suomi 2022 |  Suomi 2019 |  |
| Eetu Luostarinen |  |  Suomi 2019 |  Florida Panthers 2024 |
| Sakari Manninen |  Suomi 2022 |  Suomi 2019,  Suomi 2022 |  |
| Niko Mikkola |  |  Suomi 2019 |  Florida Panthers 2024 |
| Saku Mäenalanen |  Suomi 2022 |  Suomi 2022 |  |
| Atte Ohtamaa |  Suomi 2022 |  Suomi 2019,  Suomi 2022 |  |
| Niko Ojamäki |  Suomi 2022 |  Suomi 2019 |  |
| Jussi Olkinuora |  Suomi 2022 |  Suomi 2019,  Suomi 2022 |  |
| Harri Pesonen |  Suomi 2022 |  Suomi 2019,  Suomi 2022 |  |
| Ville Pokka |  Suomi 2022 |  Suomi 2022 |  |
| Toni Rajala |  Suomi 2022 |  Suomi 2019,  Suomi 2022 |  |
| Harri Säteri |  Suomi 2022 |  Suomi 2022 |  |
| Frans Tuohimaa |  Suomi 2022 |  Suomi 2022 |  |
| Sami Vatanen |  Suomi 2022 |  Suomi 2022 |  |
Muuta > Kahden kullan tšekkipelaajat

| Pelaaja | Olympiakulta | MM-kulta | Stanley Cup |
| --- | --- | --- | --- |
| Jan Čaloun |  Tšekki 1998 |  Tšekki 1999 |  |
| Roman Čechmánek |  Tšekki 1998 |  Tšekki 1996,  1999,  2000 |  |
| Jiří Dopita |  Tšekki 1998 |  Tšekki 1996,  1999,  2000 |  |
| Jiří Fischer |  |  Tšekki 2005 |  Detroit Red Wings 2002 |
| Dominik Hašek |  Tšekki 1998 |  |  Detroit Red Wings 2002,  2008 |
| Milan Hejduk |  Tšekki 1998 |  |  Colorado Avalanche 2001 |
| Jiří Hrdina |  |  Tšekkoslovakia 1985 |  Calgary Flames 1989  Pittsburgh Penguins 1991,  1992 |
| František Kaberle |  |  Tšekki 1996,  1999,  2000,  2001,  2005 |  Carolina Hurricanes 2006 |
| Tomáš Kaberle |  |  Tšekki 2005 |  Boston Bruins 2011 |
| Pavel Kubina |  |  Tšekki 1999,  2001,  2005 |  Tampa Bay Lightning 2004 |
| František Kučera |  Tšekki 1998 |  Tšekki 1999,  2000 |  |
| Robert Lang |  Tšekki 1998 |  Tšekki 1996 |  |
| David Moravec |  Tšekki 1998 |  Tšekki 1999,  2001 |  |
| Ondřej Palát |  |  Tšekki 2024 |  Tampa Bay Lightning 2020,  2021 |
| Pavel Patera |  Tšekki 1998 |  Tšekki 1996,  1999,  2000,  2001 |  |
| Jaroslav Pouzar |  |  Tšekkoslovakia 1976,  1977 |  Edmonton Oilers 1984,  1985,  1987 |
| Libor Procházka |  Tšekki 1998 |  Tšekki 1999 |  |
| Martin Procházka |  Tšekki 1998 |  Tšekki 1996,  1999,  2000,  2001 |  |
| Robert Reichel |  Tšekki 1998 |  Tšekki 1996,  2000,  2001 |  |
| Michal Rozsíval |  |  Tšekki 2010 |  Chicago Blackhawks 2013,  2015 |
| Martin Ručínský |  Tšekki 1998 |  Tšekki 1999,  2001,  2005 |  |
| Jan Rutta |  |  Tšekki 2024 |  Tampa Bay Lightning 2020,  2021 |
| Vladimír Růžička |  Tšekki 1998 |  Tšekkoslovakia 1985 |  |
| Richard Šmehlík |  Tšekki 1998 |  |  New Jersey Devils 2003 |
| Jaroslav Špaček |  Tšekki 1998 |  Tšekki 1999,  2001,  2005 |  |
| Martin Straka |  Tšekki 1998 |  Tšekki 2005 |  |
| Petr Svoboda |  Tšekki 1998 |  |  Montreal Canadiens 1986 |
| Petr Sýkora |  |  Tšekki 1999,  2005 |  New Jersey Devils 2000  Pittsburgh Penguins 2009 |
| Roman Turek |  |  Tšekki 1996 |  Dallas Stars 1999 |
| Josef Vašíček |  |  Tšekki 2005 |  Carolina Hurricanes 2006 |
Muuta > Kahden kullan yhdysvaltalaispelaajat

| Pelaaja | Olympiakulta | MM-kulta | Stanley Cup |
| --- | --- | --- | --- |
| Neal Broten |  USA 1980 |  |  New Jersey Devils 1995 |
| Ken Morrow |  USA 1980 |  |  New York Islanders 1980,  1981,  1982,  1983 |
John Wesleyn teologinen korkeakoulu

| John Wesleyn teologinen korkeakoulu> Wesley János Lelkészképzo Foiskola |
| --- | --- |
 John Wesleyn teologinen korkeakoulu vuonna 2018.
Perustettu:  1987
Tyyppi:  Yksityinen
Sijainti:  Budapest,  Unkari
Yhteistyö:  CCCU
Sivusto:  https://wesley.hu/
John Wesleyn teologinen korkeakoulu (unk. Wesley János Lelkészképzo Foiskola, lyh. WJLF) on unkarilainen yksityinen korkeakoulu. Korkeakoulu on perustettu vuonna 1987 ja se sijaitsee Budapestissa. Korkeakoulu on taustaltaan kristillinen.
Aiheesta muualla

Yliopiston verkkosivusto (unkariksi)
Berezinan taistelu (1812)

Berezinan taistelu (ven. Сражение на Березине, ransk. Bataille de la Bérézina) oli Ranskan ja Venäjän armeijoiden välinen taistelu Napoleonin Venäjän-sotaretken perääntymisvaiheen aikana 26.–29. marraskuuta 1812 Berezina-joella, nykyisen Valko-Venäjän alueella. Taistelussa Napoleonin Grande Arméeta uhkasi täydellinen tuho. Ankarasta talvesta huolimatta suojasää oli heikentänyt joen jään, niin että se ei kantanut edes jalkamiestä. Napoleon onnistui taitavasti harhauttamaan venäläiset ja rakennuttamaan sillat Studjankassa sekä ylittämään Berezinan taisteluykykyisten joukkojen kanssa.
Taistelun taustaa

Tarutinon taistelun jälkeen Napoleon lähti Moskovasta vanhaa Kalugantietä. Grande Arméessa oli yli 90 000 sotilasta ja 569 tykkiä ja tuhansia vankkureita. Ensin marssi Ranskan marsalkka, Napolin kuningas Joachim Murat johtama ratsuväki, sitten Napoleon ja kaarti. Varakuningas Eugène de Beauharnais marssi keskellä ja Ranskan marsalkka Michel Ney komensi jälkijoukkoa Ranskan marsalkka Édouard Mortier’n ja hänen kaartinsa kanssa. Parin päivän kuluttua Napoleon kääntyi oikealle, mutta Venäjän keisarikunnan armeijan komentaja kenraalimarsalkka Mihail Kutuzov oli sulkenut uuden Kalugantien. Napoleonin oli siten vetäydyttävä kohti Smolenskia vanhaa postitietä, jonka varrella ei ollut odotettavissa armeijalle täydennyksiä, koska ne oli jo tyhjennetty hyökkäysmatkalla Moskovaan.
Mаlojaroslаvetsin taistelun jälkeen 24. lokakuuta (J: 12. lokakuuta) Kutuzov seurasi pääarmeijansa kanssa Napoleonia. Vetäytyessä Grande Armée joutui kasakoiden, partisaanien ja talonpoikien jatkuvien häirintähyökkäysten kohteeksi. Ranskan armeijan Nicolas-Charles Oudinotin ja Claude Carra-Saint-Cyrin joukot oli lähetetty hyökkäämään Pietariin. Polotskissa ratsuväenkenraali Pjotr Wittgenstein esti ranskalaisten aikeet.
Napoleonin ja Kutuzovin pääarmeijat kahinoivat Vjasmassa (ven. Вязьма) 3. marraskuuta (J: 22. lokakuuta), Elnjassa (ven. Ельня) 5. marraskuuta (J: 24. lokakuuta), Dorogobužissa (ven. Дорогобуж) 7. marraskuuta (J: 26. lokakuuta), Vop-joella (ven. Вопь) 9. marraskuuta (J: 28. lokakuuta), Duhobštšinassa (ven. Духобщина 9–10. marraskuuta (J: 28–29. lokakuuta).
Dorogobužiin saavuttaessa Napoleonin armeijassa laskettiin olevan noin 50 000 taistelukykyistä miestä. Napoleonin armeija oli Smolenskissa 9.–14. marraskuuta (J: 28. lokakuuta – 2. marraskuuta). Kaupunki oli tuhottu ja siellä ei ollut armeijalle täydennystä. Napoleon jatkoi matkaa kohti Vilnaa. Taistelukykyinen armeija oli supistunut 40 000 mieheen ja lisäksi sitä seurasi noin 20 000 ihmisen lauma (siviilejä, haavoittuneita ja harhailijoita). Venäläiset hyökkäsivät Krasnyjn (ven. Красный) luona 16. marraskuuta (J: 4. marraskuuta). Kahden päivän aikana ranskalaiset menettivät 14 000 miestä kaatuneina, haavoittuneina ja vankeina. Marsalkka Ney joutui muusta armeijasta eristetyksi ja joutui ylittämään Dneprin Krasnyjn pohjoispuolella. Jäät pettivät ja vain 900 kaikkiaan 6 000 miehestä selvisi vastarannalle. Ney liittyi vetäytyviin Napoleonin joukkoihin Oršassa (valkoven. Орша).
Venäläisille oli tulossa rintamalle vereksiä voimia, koska Tonavan armeijan komentaja amiraali Pavel Tšitšagov lähestyi lounaasta. Hän onnistui valloittamaan Minskin, jossa olivat Napleonin varastot. Tšitšagov saapui Borisoviin, ylitti Berezinan ja valloitti kaupungin ranskalaisilta 22. marraskuuta.
Ratsuväenkernraali Pjotr Wittgenstein jatkoi etenemistä Polotskista kohti Berezinaa. Matkalla hänen joukkoaan vahvistettiin Riiasta lähetetyllä Suomenmaalaisen armeijakunnan yksiköillä. Wittgenstein lähestyi Berezinaa pohjoisesta.
Taistelun taustaa > “Kansansotaa”

Ranskalaisissa lähteissälähde? mainitaan ulkopuolisina taistelujoukkoina pääasiassa kasakat. He kuitenkin toimivat partisaanien kanssa tiiviissä yhteistyössä. Venäläisissä lähteissä korostetaan organisoitua partisaanitoimintaa sekä talonpoikien hyvinkin raakaa ranskalaisten sotilaitten tappamista. Partisaanitoiminta johtivat muun muassa Aleksandr Figner, Denis Davydov, Aleksandr Seslavin ja Nikolai Kudašev. He kaikki olivat Venäjän vakituisen armeijan upseereita, jotka olivat saaneet luvan muodostaa vakituisen armeijan sotilaista ja vapaaehtoisista osastoja häiritäkseen ja tuhotakseen ranskalaisia sekä heidän varastojaan.
Taistelumaasto

Borisovin kaupungista maanteitse on noin 25 kilometriä kaakkoon Studjankan (valkoven. Студзёнка) kylä. Koko alue on suhteellisen tasaista maastoa vain pienin korkeuseroin. Borisovin ja Studjankan välillä on metsää ja joki on kaukana maantiestä. Berezina kulkee aivan Studjankan vierestä ja joen leveys tällä kohtaa on noin 27 metriä. Vastarannalla on muutaman sadan metrin mittainen suhteellisen kovapohjainen rämeikkö ennen Brylin (valkoven. Брылі) kylää.lähde?
Taistelun osapuolet > Ranskalaiset

I armeijakunta: Komentaja Ranskan marsalkka Louis-Nicolas Davout
II armeijakunta: Komentaja Ranskan marsalkka Nicolas-Charles Oudinot
III armeijakunta: Komentaja Michel Ney
IV armeijakunta: Komentaja varakuningas Eugène de Beauharnais
IX armeijakunta: Komentaja Ranskan marsalkka Claude-Victor Perrin
Taistelun osapuolet > Venäläiset

Tonavan armeija: Komentaja amiraali Pavel Tšitšagov
I jalkaväkiarmeijakunta: Komentaja ratsuväen kenraali Pjotr Wittgenstein