Tang Gaozu
Kapina keisari Sui Yangia vastaan

Keisari Yang ei ollut tyytyväinen Li Yuaniin eikä Wang Rengongiin (王仁恭), Mayin komentajakunnan (馬邑, suunnilleen nykyinen Shuozhou, Shanxi) kuvernööriin, koska he eivät kyenneet tekemään itäturkkilaisten (Tujue-heimon) maahanhyökkäyksistä eivätkä uusista, entistä laajemmista talon­poikais­kapinoista. Suurinta kapinaa johti Liu Wuzhou, Dingyang-kaani, joka pian nousi Wangia vastaan, tappoi hänet ja valtasi keisari Yangin toissijaisen palatsin lähellä Taiyuania. Li Yuania pelottivat valtakunnassa kiertäneet ennustukset, joiden mukaan seuraavan keisarin nimi olisi Li — ja koska keisari oli surmannut toisen virkamiehen, Li Hunin (李渾) ja hänen klaaninsa pelätessään, että Li Hunin veljenpoika Li Min (李敏, keisarin sisar Yiang Lihuan eli prinsessa Lepingin vävy), tavoittelisi valtaistuinta.
Vanhat selonteot, jotka Li Yianin toisen pojan Li Shiminin, keisari Tang Taizongin hallitessa kokosi herttua Dou, korostavat Li Minin aloitteellisuutta ja huomattavaa osuutta Li Yuanin kapinaan. Niiden mukaan Li Shimin olisi salaa suunnitellut kapinaa Sui-hallitusta vastaan yhdessä Pei Jin, keisari Yangin toisen palatsin hovimestarin, ja Li Wenjingin, Jinyangin herttuakunnan eli Taiyanin poliisituomarin kanssa, mutta ei olisi aluksi kertonut suunnitelmistaan Li Yuanille. Li Shiminin kovistellessa Pei Ji, joka oli luvattomasti sallinut Li Yuanin harjoittaa seksuaalista kanssa­käymistä eräiden keisari Wendin jalkavaimojen kanssa, sai Li Yuanin vakuuttuneeksi siitä, että oli välttämätöntä ryhtyä kapinaan. Nykyiset tutkijat ovat kuitenkin päätelleet, että aloitteen kapinaan teki Li Yuan itse.
Li Yuan ryhtyi kokoamaan seudulta sotavoimia väittäen niiden olevan välttämättömiä alueen puolustamiseksi turkkilaisia vastaan, mihin selitykseen hänen varamiehensä Wang Wei (王威) ja Gao Junya (高君雅) suhtautuivat epäluuloisesti. Peläten, että Wang ja Gao ryhtyisivät ensin toimiin häntä vastaan, Li Yuan käytti turkkilaisten hyökkäystä tekosyynä väittäen valheellisesti, että Wang ja Gao olisivat toimineet turkkilaisen kagaani Shibi Khanin (Ashina Duojishin) hyväksi, ja sai heidät teloitetuiksi. Hän lähetti Hedongiin salaisia sanansaattajia kutsumaan poikansa Li Jianchengin, Li Yuanjin ja Li Zhiyunin, jotka hän oli jättänyt sinne vartiomaan hänen taloaan, ja pääkaupunkiin Chan’aniin kutsumaan tyttärensä, myöhemmän prinsessa PingYangin ja hänen aviomiehensä Chai Shaon (柴紹). Li Jiancheng ja Li Yuanji, jotka jättivät Li Zhiyunin Hedongiin, tapasivat pian Chain ja saapuivat yhdessä tämän kanssa Taiyuaniin. Li Yuanin tytär, joka arveli olevan vaikeaa paeta Chain kanssa, päätti sen sijaan piiloutua.
Heti kun Li Jiancheng, Li Yuanji ja Chai saapuivat Taiyuaniin, Li Yuan ilmoitti virallisesti, että kapina oli puhjennut, mutta tekeytyi itse Suin lojaaliksi kannattajaksi ja julisti, että hänen ainoa tarkoitus­peränsä oli saattaa valtaistuimelle keisari Yangin pojanpoika Yang You, prinssi Dai, joka tuolloin oli Chang’aniksi, ja kunnioittaa keisari Yangia eronneena keisarina (’’Taishang Huang’’). Li Yuan turvasi ensin pohjoisen sivustansa ottamalla yhteyttä Shibi Khaniin, maksamalla hänelle veroa ja saamalla vastineeksi miehiä ja hevosia. Hän asetti Li Jianchengin armeijansa johtoon, jätti Li Yianjin vastuulle Taiyanin ja eteni etelään. Samaan aikaan Hedongissa toimineet Sui-virkamiehet pidättivät Li Zhiynin ja veivät hänet Chan’aniin, jossa hänet teloitettiin.
Hänen tyttärensä Pingyang myi omaisuutensa kootakseen hänelle sotajoukon. Hän sai houkutelluksi useita muita johtajia taistelemaan hänen lippunsa alla. He ottivat haltuunsa useita kaupunkeja, ja hänen armeijansa laajeni, kunnes hänen alaisuudessaan oli 70 000 miestä.
Samoihin aikoihin Li Yuan kirjoitti kirjeen toiselle kapina­johtajalle, Li Mi –nimiselle Wein herttualle, joka oli lähellä Luoyangia, yrittäen nähdä, seuraisiko Li Mi häntä, mutta Li Mi uskoi omiin voimiinsa ja antoi sihteerinsä Zu Junyanin (祖君彥) kirjoittaa Li Yuanille seuraavan­laisen kirjeen:
»Vaikka minä ja sinä, vanhempi veljeni, ovat kuuluvat eri sukuhaaroihin, olemme molemmat Li-sukua. Tiedän, etten ole tarpeeksi voimakas, mutta rakkaudesta tämän maan miehiin olen ryhtynyt itse johtajaksi. Toivottavasti tuet ja autat minua. Valloittakaamme Ziying Xianyangissa ja tappakaamme Xin Shang Muyessä; eikö se olisi suuri saavutus?»
Li Yuan kauhistui, mutta koska hän ei halunnut saada lisää vihamiehiä, hän vastasi nöyrästi:
»Vaikka minä olen tavallinen ja hullu, minulla on esivanhempieni anteliaisuuden vuoksi ollut tilaisuus päästä keisarilliseksi sanansaattajaksi poistuessani pääkaupungista ja kaartin johtajaksi pääkaupungissa. Jos hallinto kaatuu enkä kykene sitä auttamaan, kaikkein ymmärtäväisimmätkin viisaat miehet moittivat minua. Siksi olen järjestänyt oikeamielisen armeijan ja yrittänyt solmia rauhan pohjoisten barbaarien (Tujuen) kanssa saadakseni maan rauhalliseksi ja suojellakseni Suita. Kuitenkin taivaan alla olevalla kansalla tulee olla joku heitä hallitsemassa, ja kuka muu se voisi olla kuin sinä? Minä olen liian vanha, yli 50-vuotias, ja se ei ole tarkoitukseni, mutta olen iloinen voidessani tukea sinua, nuorempi veljeni. Toivottavasti voin nousta lohikäärmeen asteikolla ja saavuttaa fenix-linnun siiven, ja toivon, että sinä, nuorempi veljeni, saat pian ennustusten mukaisesti koko maan rauhalliseksi. Sinä olet Li-suvun johtaja, ja toivon, että olet armollinen, hyväksyt minut ja palautat minulle Tangin alueen; se olisi minulle riittävä kunnia. Munulla ei ole sydäntä kuulemaan sellaisia käskyjä kuin Shang Xinin tappaminen Muyessä, enkä uskalla kuunnella käskyä Ziyangin valtaamiseksi Xianyangissa. Myös Fen- ja Jin –seudut (nykyinen Shanxi) on juuri nyt saatava rauhoittumaan, enkä vielä kykene järjestämään aikaa tavataksemme Mengjinissä ([(盟津, .»
Li Mi oli mielissään Li Yuanin vastauksesta ja uskoi Li Yuanin tukevan häntä, ja siitä lähtien Li Mi ja Li Yuan lähettivät usein sanansaattajan välityksellä viestejä toisilleen. Niinpä Li Mi ei vastustanut Li Yuanin kampanjaa Chang’ania vastaan. Kun Li Yuan kuitenkin samoihin aikoihin saapui lähelle Hedongia, huono sää pysäytti hänen armeijansa, ja kun muonakin uhkasi loppua, levisi huhuja, että itäinen Tujue ja Liu Wuzhou aikoisivat hyökätä Taiyuaniin. Li Yuan käski ensin joukkojensa vetäytyä, mutta kun Li Jiancheng ja Li Shimin olivat jyrkästi eri mieltä, hän jatkoi etenemistään. Voitettuaan Suin joukot Huoyin taistelussa nykyi­sessä Yunchengissä hän päätti jättää itselleen pienen mahdollisuuden vartioida Hedongia samaan aikaan kun he ylittävät Keltaisenjoen ja etenivät Guanzhongiin, Chang’anin seudulle. Sinne saavuttuaan hän johti itse Chang’aniin edenneitä joukkoja, kun taas Li Jiancheng sai tehtäväkseen vallata Tongin solan seudut, jotteivät Luoyangissa olleet Suin sotajoukot pääsisi vahvistamaan Chang’anin puolustusta, ja Li Shiminin Weijoen pohjoispuolelle valloittamaan siellä olevat alueet. Samaan aikaan hänen tyttärensäkin oli ryhtynyt kapinaan tukeakseen heitä, ja hänkin sai kootuksi melkoisen sotajoukon, joka valloitti joitakin kaupunkeja. Hän yhdisti voimansa Li Shiminin ja hänen miehensä Chai Shaon kanssa. Pian Li Yuan yhdisti jälleen kaikki sotajoukkonsa ja piiritti Chan’anin. Talvella 617 hän valloitti Chang’anin ja julisti Yang Youn keisariksi nimellä Gong. Hän itse nimitti itsensä sijaishallitsijaksi suurkanslerin nimellä ja otti arvonimen Tangin prinssi. Suurin osa Suin hallussa yhä olleista alueista ei kuitenkaan tunnustanut Gongia keisariksi vaan piti edelleen Yangia keisarina. Li Yuan lähetti veljenpoikansa Li Xiaogongin etelään, jossa tämä pakotti Suin hallinnassa nykyisessä Shaanxissa, Sichuanissa ja Chongqingissa olleet kaupungit antautumaan.