stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Radiotaajuushäiriöt
Häiriöt eri radiotekniikoissa

Häiriöt ovat ongelmallisempia vanhemmassa radiotekniikassa, kuten analogisessa amplitudimodulaatiossa, missä ei ole mitään tapaa erottaa ei-toivottuja signaaleja halutusta signaalista. Uudemmissa radiojärjestelmissä on useita parannuksia, jotka lisäävät valikoivuutta, eli radiovastaanottimen kykyä ottaa vastaan vain ne signaalit joille radio on viritetty (kuten tietty radiokanava). Samalla ne hylkivät muita taajuuksia, jotka ovat asetetun taajuuden lähellä.
Digitaalisissa radiojärjestelmissä, kuten Wi-Fi:ssä, pystytään käyttämään virhekorjaustekniikoita. Hajaspektri- ja FHSS-tekniikoita voidaan käyttää sekä analogiseen, että digitaaliseen signaaliin kasvattamaan häiriönsietoa.
Häiriö kuluttajalaitteissa

Monimutkaisia elektroniikkapiirejä löytyy lähes kaikista laitteista, joita käytetään kotona. Modernit sulautetut järjestelmät (mikroaaltouunit, jääkaapit, pesukoneet ym.) voivat sisältää huomattavan paljon erilaista hieno- ja tehoelektroniikka, jotka voivat sekä lähettää häiriöitä että vastaanottaa niitä. Radiopuhelimet, hakulaitteet ja kaapeli-tv ovat potentiaalisia RF-häiriöiden ja sähkömagneettisen interferenssin lähteitä. Muita mahdollisia häiriön lähteitä ovat esimerkiksi ovikellot, leivänpaahtimet, sähköpeitot, lämpötyynyt ja kosketuksella toimivat lamput. Toisiaan liian lähellä olevat kuvaputkitelevisiot tai tietokoneen näytöt saattavat aiheuttaa toisilleen sumentumisefektin johtuen katodisädekuvaputken sähkömagneettisista ominaisuuksista.
2,4 GHz taajuudella toimivat laitteet ovat hyvin yleisiä. Wlan-verkot 802.11b ja 802.11g, monet Bluetooth-laitteet, vauvapuhelimet, langattomat kotipuhelimet sekä mikroaaltouunit toimivat 2.4GHz taajuudella, ja tällaiset laitteet saattavat häiritä toistensa toimintaa.
Sähkömoottorit, lamput, virtalähteet jne. aiheuttavat kaikki sähkömagneettista häiriötä etenkin suurilla, yli ampeerin virroilla toimiessaan. Erityisesti hakkuriteholähteet aiheuttavat usein laajakaistaisia ja voimakkaita häiriöitä, mutta niiden kehittyessä tähän ongelmaan on kiinnitetty huomiota ja nykyisin hakkuriteholähteiden lähettämät häiriöt ovat vähentyneet huomattavasti.
Historia

Radiotaajuushäiriöt on tunnettu radion alkuajoista lähtien, ja niitä on jatkuvasti yritetty vähentää ja hallita. Vuonna 1933 International Electrotechnical Commission (IEC) perusti CISPR –osaston vastaamaan RF-häiriöistä. Laitos vastaa häiriöihin liittyvistä mittaus- ja testausmenetelmistä. Se myös asettaa suositellut rajoitukset haitallisen RF-säteilyn määrälle. Nämä rajoitukset ovat nykyisten säädösten perustana. Vuonna 1973 digitaalisten järjestelmien kasvun seurauksena Yhdysvaltain telehallintavirasto (FCC) sääti rajoitukset sähkömagneettisille päästöille. Rajoitukset perustuivat CISPR:n suosituksiin.
1980-luvun puolivälissä Euroopan unionin jäsenet ottivat käyttöön yleisen standardin RF-häiriöiden mittaamiseen ja rajoitukseen. Standardi luotiin, jotta kaupankäynti laitteilla saatiin mahdolliseksi. Tärkein standardi oli EMC-direktiivi 2014/30/EU, joka koskee kaikkia laitteita, jotka voivat aiheuttaa sähkömagneettisia häiriöitä. Näin saatiin nostettua laitteiden laatua, sillä eri laitteet pystyivät toimimaan keskenään ongelmattomammin. Direktiiviä on uusittu 2004 ja 2014.
Standardit

International Electrotechnical Commissionin (IEC) CISPR-komitea säätää kansainväliset standardit koskien säteileviä ja johtuvia radiotaajuushäiriöitä. Nämä standardit ovat alueellisten säädösten perustana. Euroopassa standardeista vastaa Cenelec (European committee for electrotechnical standardisation).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Radiotaajuushäiriöt Wikimedia Commonsissa
Kartik Swami

Jumla, Tilan laakso.
Nepalin Karnalin vyöhykkeen Jumlan keskuskylän Kartik Swamin, vuodesta 2014 lähtien Chandan Nathin kaupungin sijainti.
Kartik Swami joskus myös piirikunnan mukaan Jumla (nepaliksi जुम्ला, Jumlā) oli kylä, joka toimi Nepalin Keskilännen kehitysalueen 388 713 asukkaan Karnalin vyöhykkeen ja sen 108 921 asukkaan (2011) Jumlan piirikunnan keskuksena. Keskustaajaman itäpuolella on lyhyt, noin 600 metrin kiitotiellä varustettu Jumlan lentoasema.
Vuoden 2011 väestönlaskennan aikaan Jumlan piirikunnassa ei ollut yhtään kaupunkia. Kartik Swamin kyläsuunnittelukomitean (VDC) eli Jumlan keskustaajaman väkiluku oli 2 186 (2011).
Toukokuussa 2014 Jumlan piirikuntaan perustettiin sen asukasluvultaan suurimman kyläkomitean (VDC, 8 491 as. 2011.) mukaan nimetty ensimmäinen kaupunki Chandan Nath. Toukokuussa 2014 useita läheisiä kyläkomiteoita (Mahatgaun, Talium, Kartik Swami ja Chandannat)[lähde? ] yhdistettiin uudeksi kaupungiksi, ja tällä saavutettiin yli 10 000 asukkaan minimitavoitekoko. Aimpi Jumlan piirikunnan keskuskylä Kartik Swami sulautui osaksi uutta kaupunkia. Vuoden 2011 asukaslukujen perusteella uuden kaupungin laskennallinen väkiluku olisi noin 19 047 as. (=3 625 (Mahat)+4 745 (Talium)+2 186 (Kartik Swami)+ 8 491 (Chandan Nath)).
Roy Dotrice

| Roy Dotrice |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. toukokuuta 1923 Guernsey
Kuollut: 16. lokakuuta 2017 (94 vuotta) Lontoo
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
www.roydotrice.com
IMDb 
Elonet
AllMovie
Roy Dotrice (26. toukokuuta 1923 Guernsey – 16. lokakuuta 2017 Lontoo) oli brittiläinen näyttelijä.
Dotrice syntyi Kanaalisaarten Guernseyllä. Hän palveli toisessa maailmansodassa ja joutui saksalaisten sotavangiksi. Hän meni vuonna 1947 naimisiin puolisonsa Kayn kanssa ja sai kolme tytärtä, joista kustakin tuli näyttelijöitä.
Dotrice esitti Leopold Mozartia elokuvassa Amadeus (1984). Hänellä on lisäksi ollut tunnettuja televisiorooleja esimerkiksi sarjassa Beauty and the Beast (1987–1990). Hänet on palkittu Bafta-palkinnolla vuonna 1969 ja Tony-palkinnolla 2000.
Aiheesta muualla

Roy Dotrice Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Karttaplotteri

Karttaplotteri
Karttaplotteri on vesiliikenteessä käytetty navigointilaite. Laitteen näytöltä näkee veneen tai laivan sijainnin, nopeuden ja suunnan. Laitteita käytetään vanhanaikaisen paperikartan korvikkeena. Ohjelmiston, joka mahdollistaa samat ominaisuudet kuin karttaplottereissa, on myös saatavilla tietokoneille ja useille matkapuhelimille.
Robert Schyberg

Johannes Robert Schyberg (8. heinäkuuta 1872 Kööpenhamina – 19. joulukuuta 1946 Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijä.
Toimistovirkailijan perheeseen syntynyt Schyberg opiskeli Kuninkaallisen teatterin baletti- ja näyttelijäkoulussa ja aloitti näyttelijänuransa vuonna 1891. Hän työskenteli vuosina 1892–1896 Dagmar-teatterissa ja vuosina 1899–1919 Kuninkaallisessa teatterissa. Vuonna 1900 Schyberg oli mukana teatteriskandaalissa, joka päättyi verettömään kaksintaisteluun Edvard Brandesin kanssa ja sitä seuranneeseen 14 päivän vankeustuomioon.
Vuosina 1912–1920 Schyberg näytteli noin 30 mykkäelokuvassa, aluksi Skandinaviske-Russiske Handelshusilla ja sitten Nordisk Filmillä. Hän myös ohjasi yhden elokuvan, Forbryderkongens Datter vuonna 1917. Vetäydyttyään terveyssyistä näyttelijäntyöstä vuonna 1919 Schyberg työskenteli valokuvaajana ja elokuvateatterin johtajana. Hänen muistelmansa Billeder på væggen julkaistiin vuonna 1941. Teatterikriitikko Frederik Schyberg oli Robert Schybergin poika.
Elokuvia

Kuoleman saari, 1913
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Robert Schyberg (englanniksi)
Karttapohjoinen

Karttapohjoinen merkitty punaisella nuolella. Todellinen pohjoissuunta näkyy ruudukossa. Kartta laadittu Gauss-Krüger-projektioon keskimeridiaanina 27 astetta itäistä pituutta.
Karttapohjoinen on kartan oikean tai vasemman reunan tai reunojen kanssa yhdensuuntaisen ruudukon suunta.
Karttapohjoinen ei osoita kohti pohjoisnapaa kuin erikoistapauksissa. Karttapohjoisen ja pohjoisnavan suunnan, napapohjoisen ero on napaluvunkorjaus. Erikoistapauksia ovat esimerkiksi Mercatorin projektio, jossa napaluvunkorjaus on nolla koko kartan alueella, ja Gauss-Krüger-projektion keskimeridiaani.
S/S Hudiksvall

S/S Hudiksvall oli ruotsalainen postia kuljettanut höyrylaiva, jonka saksalainen sukellusvene upotti ensimmäisen maailmansodan aikana Selkämerellä Rauman edustalla 2. elokuuta 1916. Laiva oli matkalla Tukholmasta Mäntyluotoon, kun saksalainen sukellusvene pysäytti sen. Laivan 22 hengen miehistö pakotettiin siirtymään pelastusveneisiin, ja sen jälkeen sukellusvene tulitti tykillään laivaa. Lähistöllä ollut S/S Astrid pelasti laivan miehistön. Heidät kuljetettiin sitten Öregrundiin, josta ruotsalaisen Svea-varustamon S/S Carl XV vei heidät Tukholmaan. S/S Hudiksvall syttyi palamaan tykkitulituksessa mutta ei heti uponnut vaan jäi ajelehtimaan. 6. elokuuta sen nähtiin Örskärin lähellä ajelehtivan etelään päin ja olevan uppoamaisillaan.
Laivalla oli ollut lastina myös Venäjällä olleille saksalaisille sotavangeille tarkoitettuja paketteja, mutta sukellusveneen päällikkö päätti siitä huolimatta tuhota aluksen. Laivan lastina oli kahvia, koneita, terästä ja 750 kollia postia, joista 650 kollia oli Ranskasta ja Englannista Venäjälle lähetettyä arvopostia ja 100 kollia sotavangeille tarkoitettua postia. Postilastin kokonaisarvo oli useita miljoonia. S/S Hudiksvall oli aiemmin heinäkuussa tuonut Raumalta Tukholmaan lastina Saksassa olleille venäläisille sotavangeille tarkoitettuja paketteja.
Laivan historiaa

S/S Hudiksvall, alun perin nimeltään S/S Berzelius, valmistui vuonna 1849 Motalan telakalta Norrköpingissä. Laivan pituus oli 48,01 metriä, leveys 7,16 metriä ja syväys 3,58 metriä. Vetoisuus oli 473 bruttorekisteritonnia. Laivassa oli alun perin 2-sylinterinen 120 hevosvoiman höyrykone, mutta vuonna 1878 se korvattiin kahdella Lindbergin kompoundihöyrykoneella, joiden yhteisteho oli 280 hevosvoimaa. Laiva liikennöi aluksi Tukholmasta Pohjanlahden Ruotsin puoleisiin rannikkokaupunkeihin aina Haaparannalle saakka poiketen myös Suomen puolella Vaasassa. Kesällä 1851 se kuljetti matkustajia Tukholmasta Lontoon maailmannäyttelyyn ja takaisin.
Laiva myytiin 1878, ja sen uudeksi nimeksi tuli S/S Örnsköldsvik. Samassa yhteydessä laivaa korjattiin, ja sen pääkone uusittiin. Vuonna 1882 laivan nimeksi tuli S/S Hudiksvall, ja se alkoi liikennöidä Tukholman–Gävle–Hudiksvall-linjalla. Tämä liikenne jatkui aina ensimmäiseen maailmansotaan saakka.
Karttula (kaupunginosa)

| Karttula |
| --- | --- |
 Kissakuusen koulun ja Karttulan kirjaston yhteinen uudisrakennus valmistui Karttulaan vuonna 2018.
Kaupunki:  Kuopio
Suuralue:  Karttula
Koordinaatit:  62.8964°N, 26.9706°E
Kaupunginosa nro:  43
Pinta-ala:  2,80 km² 
Väkiluku:  839 (31.12.2016)
Karttula on Kuopion 43. kaupunginosa, joka on muodostettu kuntaliitoksen jälkeen aiemman Karttulan kunnan kirkonkylän taajamasta. Se sijaitsee maanteitse noin 45 kilometriä Kuopion keskustasta länteen. Tilastokeskuksen mukaan Karttulan kirkonkylän taajaman pinta-ala oli 2,80 neliökilometriä ja siellä asui vuonna 2016 yhteensä 839 ihmistä. Koko Karttulassa (aiemman kunnan alueella) asuu noin 3 500 henkeä.
Kuopion Karttulan kaupunginosassa toimii muun muassa Kissakuusen koulu ja Karttulan kirjasto. Kirkonkylällä toimii myös neuvola, hammashoitola ja terveysasema, asiamiesposti, Alko, päivittäistavarakauppa, rautakauppa, apteekki, ravintola, huoltoasema, paloasema, Karttulan kirkko ja seurakuntatalo, tilitoimistoja, kukkakauppa-hautauspalvelu, parturi-kampaamoja, optikko ja pitseria. Karttulatasossa toimii kaupungin ja Kelan yhteinen palvelupiste sekä asukastupa (Jussintupa). Palveluasumista tarjoavat Ierikanpihan ryhmäkoti ja Pihlajakodit.
Rómvi

Rómvin saari (taustalla).
| --- | --- |
Sijainti:  37°30′31″N, 22°51′58″E, Náfplio Argolis, Peloponnesos Kreikka
Saariryhmä:  Argo-Saroniset saaret
Vesialue:  Argoliinlahti
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  1,6 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Rómvi (kreik. Ρόμβη) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Argo-Saronisten saarten saariryhmään ja sijaitsee Argoliinlahdessa Peloponnesoksen niemimaahan kuuluvan Argoliin niemimaan etelärannikolla Tolón kylän edustalla. Saaren pinta-ala on 1,6 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Rómvi kuuluu Náfplion kuntaan, Argoliksen alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen.
Rómvin saari.
Saaren erottaa rannikosta noin 310 metriä leveä salmi. Saaren kaakkoispuolella sijaitsevat Plateián ja Psilín saaret.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rómvi Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: el:Ρόμβη Αργολίδας
Argo-Saroniset saaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Agkístri  Aígina  Dokós  Hydra  Póros  Salamis  Spétses 
Alisaariryhmät:   Diapória Nisiá Ágios Ioánnis, Aígina  Ágios Thomás  Anagnóstis  Kourmouloúdes  Ledoú  Moládi  Plateiá, Aígina  Prasoú  Stachtorrói  Tragonísi  Ypsilí  Lagoúses Gáidaros  Kordeliáris  Lagoúsa  Lagousáki  Makrónisos, Aígina 
Muut pienemmät saaret:   Ágios Geórgios, Hydra  Ágios Geórgios, Salamis  Ágios Ioánnis, Hydra  Ágios Nikólaos  Ágios Pétros  Apónisos  Archí  Arsída  Astéri  Boúrtzi  Daskaleió  Disáki  Doroúsa  Drápi  Falkonéra  Fléves  Flevopoúla  Kartéli  Kivotós  Korákia  Koronída  Koronísi  Koulourá  Koumoundoúrou  Kyrá  Léros  Makrónisos, Mégara  Metópi  Módi  Moní  Nisída  Pacháki  Páchi  Pátroklos  Pétasi  Plateiá, Argolis  Plateiá, Korinthia  Platonísi  Pontikonísi  Pontikós  Psilí  Psyttáleia  Revythoúsa  Ovriós  Rómvi  Skyllí  Spalathronísi  Spathí  Spetsopoúla  Stavronísi  Strongyló  Tagári  Tríkeri  Velopoúla  Véniza  Ydroúsa 
Käännös suomeksi
Kannattavuus

Kannattavuus on taloudellisen tuloksellisuuden käsite taloudellisessa yhteisössä. Tästä syystä se on tärkeä mittaamisen, analysoinnin, raportoinnin ja seurannan kohde. Kannattavuustarkastelussa pyritään mittaamisen ja siihen liittyvän analysoinnin avulla saamaan ymmärrys kannattavuuden asteesta ja siihen vaikuttavista tekijöistä. Kannattavuustarkastelun periaate on verrata taloudellisia tuloksia ja hyötyjä niiden vaatimiin uhrauksiin.
Yritys saa tuloja myymistään tuotteista ja niiden tuottamisesta koituu menoja. Kannattavuus on yleisesti tulojen ja menojen vertailua, mutta täsmällisiä johtopäätöksiä voidaan kannattavuudesta tehdä vain silloin kun tarkastelun kohteena olevat menot ovat tulojen hankinnasta aiheutuneita. Kannattavuuden mittauksessa käytetäänkin termejä tuotot ja kustannukset tai kulut tarkoittamaan, että kustannukset tai kulut ovat tuottojen hankkimisesta aiheutuneita. Tämä ilmaistaan usein vaatimuksena, jonka mukaan kulut tai kustannukset on kohdistettava oikein tuotoille. Asia ilmaistaan myös periaatteena ”meno tulon kohdalle”.
Yritystaloudessa tunnetuin kannattavuuden käsite on omistajalle koituva liiketoiminnan voitto tai tappio. Liiketoiminnan kannattavuutta tarkastellaan usein myös omistajaa laajemman intressipiirin kannalta eli sidosryhmien kannalta. Yrityksen sidosryhmiä ovat eri tahot, joilla on jokin intressi eli valvottava etu yritykseen ja sen taloudelliseen menestykseen. Näitä sidosryhmiä ovat tyypillisesti henkilöstö, verottaja, rahoittajat, tarviketoimittajat, yhteistyökumppanit jne. Kannattavuus on siis taloudellisen tuloksellisuuden yleisnimi, jolle tapauskohtaisesti annetaan tarkentava nimi, käyttötarkoitus sekä laskentakaava eli mittari. Kannattavuuden käsite voidaan siis operationalisoida eli tehdä mitattavaksi suureeksi usealla eri tavalla erilaisten käyttötarkoituksien vaatimusten mukaisesti.
Kansantalouden kannattavuustarkastelussa mielenkiinnon kohteena on yleensä yksittäisen hankkeen kannattavuus. Kannattavuustarkastelun periaate on sama kuin yritystaloudessa eli hankkeen tuottamien hyötyjen vertaaminen hankkeen kustannuksiin. Kansantalouden kannattavuustarkastelu onkin saanut tästä periaatteesta nimensä ja sitä kutsutaan kustannus-hyötyanalyysiksi. Kansantaloudellinen kustannus-hyötyanalyysi on usein vaikeampaa kuin yritystalouden kannattavuusanalyysi, koska kansantalouden analyysissä joudutaan usein turvautumaan objektiivisten mittausten sijasta subjektiivisiin arviointeihin. Lisäksi hankkeen kustannusten oikea kohdistaminen hankkeen tuottamille hyödyille voi olla hyvinkin vaikeaa.
Lisäarvo kannattavuuden mittana

Toimivien yritysten onnistumisen asteikko on moninainen eikä ole mahdollista esittää mitään yleispäteviä menestymisen kriteerejä. On kuitenkin yksi kriteeri, jonka perusteella voidaan yleispätevästi tehdä päätelmiä tuotannon onnistumisen asteesta. Tämä kriteeri on kyky tuottaa lisäarvoa. Lisäarvo (surplus value) tarkoittaa kannattavuuden kriteerinä tuottojen ja kustannusten erotusta, kun kustannuksissa otetaan huomioon normaaliin tuloslaskelmaan sisältyvien kustannusten lisäksi oman pääoman kustannukset. Lisäarvo tarkoittaa, että tuotos on arvoltaan suurempi kuin sen aikaansaamiseen tehty uhraus eli käytettyjen tuotantopanosten arvo (tuotantokustannus). Jos lisäarvo on positiivinen, omistajan tuottovaatimus on ylittynyt.
Oheisessa taulukossa on esitetty tuotannon lisäarvolaskelma perusesimerkin luvuin. Perusesimerkki on pelkistetty tuloslaskelma, jota voidaan käyttää havainnollistamiseen ja mallintamiseen. Pelkistettynäkin se sisältää kaikki todellisen mittaustilanteen ilmiöt, joista tärkein on tuotos- ja panosrakenteen muutos kahden ajanjakson välillä. Perusesimerkki toimii siis tuotannon havainnollisena ”pienoismallina” ilman, että mitään todellisen mittaustilanteen piirteistä menetetään. Käytännössä tuotteita ja panoksia voi olla satoja, mutta mittauksen logiikka ei muutu siitä, miten se esitetään perusesimerkin avulla. Mittauksen tarkkuuden kannalta on tärkeää, ettei erilaisia tuotoksen ja panoksen eriä yhdistellä. Mittaaminen on yleensäkin tarkkaa vain silloin, kun mittaamisen kohde on laadultaan homogeeninen.
Esimerkissä on laskettu sekä absoluuttinen että suhteellinen lisäarvo. Absoluuttinen lisäarvo on tuotoksen ja panoksen arvojen erotus ja suhteellinen lisäarvo vastaavasti niiden suhde. Esimerkin lisäarvolaskelma on nimellishintainen, kunkin ajankohdan käyvin hinnoin laskettu. Nimellishintainen lisäarvo on kannattavuuden mitta tuotannossa.
Tulonmuodostus

Tuottavuusmalli avulla reaaliprosessin, tulonjakoprosessin ja tuotantoprosessin taloudelliset tulokset voidaan laskea.    Tuottavuusmalli on saanut nimensä siitä, että mallilla on alun perin haluttu saada esiin tuottavuuden vaikutukset kannattavuuteen. Lähtökohtana on laskelma, jossa kannattavuuden mittarina käytetään lisäarvoa. Vain lisäarvolaskelma kelpaa lähtökohdaksi, jos halutaan mitata ja ymmärtää kannattavuuden, kokonaistuottavuuden ja tuotannon tulonjaon välistä yhteyttä tai halutaan ymmärtää reaali-, tulonjako- ja tuotantoprosessin yhteyttä. Harhaton kokonaistuottavuuden mittaus edellyttää kaikkien tuotantopanosten huomioon ottamista ja lisäarvolaskelma on kannattavuuden laskelmista ainoa, joka täyttää tämän ehdon.
Laskentaa voidaan ymmärtää parhaiten soveltamalla taloustieteen ceteris paribus-sääntöä, jonka mukaan esitellään kerrallaan vain yhden tekijän muutoksen vaikutuksia tutkittavaan ilmiöön. Laskenta voidaan tästä syystä esittää vaiheittain etenevänä prosessina. Ensiksi lasketaan tulonjakoprosessin vaikutukset ja sen jälkeen reaaliprosessin vaikutukset tuotantoprosessin kannattavuuteen.
Laskennan ensimmäisessä vaiheessa erotetaan kannattavuuden muutoksesta (285,12-266,00=19,12) reaaliprosessin ja tulonjakoprosessin vaikutukset. Tämä tapahtuu yksinkertaisesti luomalla yksi apusarake (4), johon laaditaan lisäarvolaskelma jakson yksi määrin ja jakson kaksi hinnoin. Näin syntyy kannattavuuslaskelma, jossa sarakkeet 3 ja 4 kuvaavat tulonjakoprosessin muutoksen aiheuttamaa tulosvaikutusta ja sarakkeet 4 ja 7 reaaliprosessin muutoksen aiheuttamaa tulosvaikutusta. Laskelmasta voidaan osoittaa eri prosessien kannattavuusvaikutukset. Reaaliprosessin vaikutus koostuu tuottavuusmuutoksen ja volyymimuutoksen vaikutuksista seuraavasti:
| --- | --- |
Tuottavuusmuutoksen vaikutus: +41,12
Volyymimuutoksen vaikutus: +17,00
Reaaliprosessin vaikutus yhteensä: +58,12
Tulonmuodostus kahden jakson välillä voidaan nyt selittää seuraavasti:
| --- | --- |
Kannattavuus 1.  jaksolla: 266,00
Reaaliprosessin vaikutus: +58,12
Tulonjakoprosessin vaikutus: -39,00
Kannattavuus 2. jaksolla: 285,12
Tämä tuottavuusmalli on säädettävä malli. Näitä säädettäviä mallityyppejä on kaksi, Saari 2004 ja Saari 1989. Säädettävyys tarkoittaa, että toisen mallin ominaisuudet voidaan asettaa tähän malliin, jonka jälkeen mittaus voidaan suorittaa tätä toista mallia simuloiden. Tuottavuuskirjallisuudessa on näitä tuotantofunktioon perustuvia kiinteitä (ei säädettäviä) tuottavuusmalleja seuraavat kolme: Courbois & Temple 1975 , Gollop 1979  ja Kurosawa 1975   Mallien erot ovat säädettävyyden lisäksi lähinnä laskentatekniikassa ja havainnollisuudessa. Erot mittaustuloksissa ovat vähäiset.
Prosessien muuttujat ja tunnusluvut

Mittaustuloksia voidaan havainnollistaa mallein ja graafisin esityksin. Oheinen kuva havainnollistaa prosessien välisiä kytkentöjä muutosta kuvaavin indeksein. Indeksiesitys on havainnollinen siitä syystä, että muutosten suuruudet ovat vertailukelpoisia. Luvut ovat peräisin edellä esitetystä laskentaesimerkistä.
Tuotantoprosessien muutoksia kuvaavat keskeisimmät yhdeksän tunnuslukua voidaan esittää oheisen kuvan muodossa. Pystylinjat kuvaavat reaaliprosessin, tuotantoprosessin ja tulonjakoprosessin tunnuslukuja. Tuotantoprosessin tunnusluvut syntyvät reaaliprosessin ja tulonjakoprosessin seurauksena. Vaakalinjat kuvaavat panosprosessin ja tuotosprosessin muutoksia sekä niiden vaikutuksia tulokseen. Kuvan logiikka on yksinkertainen. Kuvan nurkissa olevat neliöt kuvaavat laskennan lähtötietoja. Kannattavuuteen vaikuttavat suureet saadaan jakamalla kunkin prosessin tuotossuure panossuureella. Tämän jälkeen tuotantoprosessin suureet saadaan kertomalla keskenään reaaliprosessin ja tulonjakoprosessin suureet.
Kannattavuuskehityksen kuvaaminen aikasarjoin

Markkinataloudessa vallitseva kilpailu pitää huolen siitä, että tuotannossa aikaansaatu tuottavuuden kasvu jaetaan ennemmin tai myöhemmin sidosryhmille. Tätä ilmiötä voi havainnollistaa laatimalla tuottavuuden ja tulonjaon kehitykselle aikasarjat.
Oheinen graafi kuvaa, miten kannattavuus riippuu tuottavuus- ja tulonjakokehityksestä. Tuottavuusluvut ovat fiktiivisiä, mutta käytännössä täysin mahdollisia kuvaten keskimäärin 1,5 prosentin vuotuista tuottavuuden kasvua. Tuottavuuden kasvun mahdollisuudet vaihtelevat suuresti toimialoittain ja ovat yleensä suoraan verrannolliset alan tekniseen kehitykseen. Nopean kehityksen aloilla päästään voimakkaampaan tuottavuuden kasvuun. Näin on perinteisesti ajateltu. Nykyään ymmärretään, että inhimillisellä ja sosiaalisella pääomalla sekä kilpailutilanteella voi olla merkittävä vaikutus tuottavuuden kasvuun. Joka tapauksessa tuottavuus kasvaa pienin askelin. Tarkalla tuottavuuden mittauksella voidaan arvostaa näitä pieniä muutoksia ja siten luoda tuottavuutta arvostava kulttuuri organisaatioon.