stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Building Empires
Sisältö

Queensrÿche / The Warning
Nightrider
Prophecy (Live in Tokyo)
Rage for Order / Operation: Mindcrime
Gonna Get Close to You
Eyes of a Stranger (Alt. Version)
Empire
Empire
Best I Can
Silent Lucidity
Another Rainy Night (Without You) (Alt. Version)
Another Rainy Night (Without You)
Anybody Listening?
Live
Resistance
Walk in the Shadows
The Thin Line
Take Hold of the Flame
The Lady Wore Black
Silent Lucidity
I Will Remember (MTV Unplugged)
Della Brown (MTV Unplugged)
Aiheesta muualla

Building Empires Queensrÿchen sivustolla (englanniksi)
Building Empires Elonet.
Building Empires Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Building Empires Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Building Empires Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Carl Barât

Carl Barât
Carl Ashley Raphael Barât (s. 6. kesäkuuta 1978) oli brittiläisen garage rock -yhtye The Libertinesin toinen keulahahmo, mutta on sittemmin perustanut uuden yhtyeen nimeltä Dirty Pretty Things.
Lapsuus

Carl syntyi Basingstokessa ja asui lapsuudessaan äitinsä kanssa kommuunissa Somersetissa. Hän vietti nuoruutensa vuoroin kummankin vanhempansa seurassa, pojan isä oli töissä asetehtaassa kun taas äiti piti vaihtoehtoisemmista tapahtumista, kannatti rauhaa ja vastusti ydinvoimaa.
The Libertines

Vuonna 1996 opiskellessaan näyttämötaiteita Brunelin yliopistossa Barât tapasi tulevan yhtyekaverinsa Pete Dohertyn tämän sisaren Amyn kautta. Doherty ja Barât muodostivat nopeasti tiiviin ja läheisen ystävyyssuhteen. Omien kertomustensa mukaan he keksivät yhdessä myyttisen vision ”brittiläisestä arkadiasta” (kyseessä oli lähinnä teema, joka yhdistäisi historiallisen Britannian villeimpiä puolia dekadenttiin taiteilijaelämään) ja nimesivät sen ”Albioniksi”. Ystävykset hankkivat kitarat ja alkoivat kirjoitella kappaleita. Doherty ja Barât päättivät kirjoittaa kappaleet ja laulaa yhdessä. The Libertines -yhtye perustettiin pian basisti John Hassallin ja rumpali Gary Powellein kanssa. Alkuaikoina mukana oli myös Johnny Borrell, joka myöhemmin perusti oman menestyvän yhtyeen Razorlightin.
Adam Pearson

Adam Pearson
Adam Pearson (s. 6. tammikuuta 1985 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä, televisiojuontaja ja kansalaisvaikuttaja.
Pearsonilla todettiin lapsena kasvaimia aiheuttava sairaus, neurofibromatoosi 1, jonka taustalla oli satunnainen mutaatio. Vuonna 2013 hän esiintyi Scarlett Johanssonin kanssa Jonathan Glazerin elokuvassa Under the Skin. Pearson toivoi roolisuorituksensa haastavan epämuodostumiin liittyvää stigmaa. Hän on myös juontanut BBC:n dokumentit Adam Pearson: Freak Show ja The Ugly Face of Disability Hate Crime. Lisäksi hän osallistui Channel 4:n Tricks of the Restaurant Trade -ohjelman tekoon. Pearson saavutti suosiota The Undateables -sarjassa. Vuonna 2022 hän kilpaili MasterChef-ohjelmassa.
Pearson on kampanjoinut epämuodostuneiden ihmisten kiusaamista vastaan ja vammaisten näyttelijöiden oikeuksien puolesta.
Aiheesta muualla

Adam Pearson Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ahmed Mohamud Silanyo

Ahmed Mohamud Silanyo vuonna 2011.
Ahmed Mohamed Mohamud Silanyo on somalimaalainen poliitikko. Hän toimi Somalimaan presidenttinä 2010–2017. Hän seurasi tehtävässä Dahir Riyale Kahinia, joka pyrki tuloksetta jatkokaudelle. Silanyo johti Kulmiye-puoluetta.
Silanyo oli Somalimaan parlamentin jäsen 1993–1997[lähde? ] ja Somalimaan talousministeri 1997–1999.
Silanyo opiskeli taloustiedettä Manchesterin yliopistossa Englannissa vuosina 1960–1963 ja suoritti kandidaatin tutkinnon. Vuonna 1966 hän valmistui taloustieteen maisteriksi samasta yliopistosta.
Brannon Braga

| Brannon Braga |
| --- | --- |
 Braga vuonna 2011
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. elokuuta 1965 (ikä 59) Bozeman, Montana, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:   käsikirjoittaja  tuottaja  ohjaaja 
Aiheesta muualla
IMDb
Brannon Braga (s. 14. elokuuta 1965 Bozeman, Montana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, tuottaja ja ohjaaja. Hän on käsikirjoittanut tai tuottanut useita Star Trek -mediasarjaan kuuluvia televisiosarjoja ja elokuvia.
Koulutus

Braga opiskeli Kalifornian yliopiston Santa Cruzin kampuksella. Hän kuitenkin jätti yliopiston ja aloitti työharjoittelun vuonna 1990 juuri ennen valmistumistaan.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Tehtävät |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Star Trek – sukupolvet | Star Trek: Generations | Käsikirjoittaja |
| 1996 | Star Trek – ensimmäinen yhteys | Star Trek: First Contact | Käsikirjoittaja |
| 2000 | Vaarallinen tehtävä II | Mission: Impossible II | Käsikirjoittaja |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuodet | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Tehtävät |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990–1994 | Star Trek – uusi sukupolvi | Star Trek: The Next Generation | Käsikirjoittaja, tuottaja |
| 1995–2001 | Star Trek: Voyager | Star Trek: Voyager | Käsikirjoittaja, tuottaja |
| 2001–2005 | Star Trek: Enterprise | Star Trek: Enterprise | Käsikirjoittaja, tuottaja |
| 2009–2010 | 24 | 24 | Käsikirjoittaja, tuottaja |
| 2009–2010 | FlashForward | FlashForward | Käsikirjoittaja, tuottaja |
| 2011 | Terra Nova | Terra Nova | Käsikirjoittaja, tuottaja |
| 2014 | Cosmos: Kaikki elämästä | Cosmos: A Spacetime Odyssey | Ohjaaja, tuottaja |
| 2017–2022 | The Orville | The Orville | Käsikirjoittaja, ohjaaja, tuottaja |
Palkinnot ja ehdokkuudet > Primetime Emmy -palkinnot

| Vuosi | Ohjelma | Palkinto | Lopputulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Star Trek – uusi sukupolvi | Paras draamasarja | Ehdokkuus |
| 2014 | Cosmos: Kaikki elämästä | Paras dokumenttisarja | Ehdokkuus |
| 2014 | Cosmos: Kaikki elämästä | Paras ohjaus ei-fiktiivisessä ohjelmassa | Ehdokkuus |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Brannon Braga Wikimedia Commonsissa
Boulderoinnin Suomen-mestaruuskilpailut

Boulderoinnin Suomen-mestaruuskilpailut on Suomen Kiipeilyliiton alainen kilpailu, jossa ratkaistaan boulderoinnin Suomen-mestaruus. Kilpailut järjestetään vuosittain.
Virallisia sarjoja ovat Aikuiset, U20, U18, U16, U14 ja U12. U14 ja U12 -sarjat ovat olleet vuodesta 2019 lähtien viralliset.
Mitalistit - viralliset sarjat > Aikuiset

| Vuosi | Paikka | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Lisätiedot |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Hämeenlinnan kiipeilykeskus Hänkki |  |  |  |  |  |  |  |
| 2014 | Voema - Kuopion kiipeilykeskus | Anthony Gullsten | Ilari Kelloniemi | Sami Koponen | Roosa Huhtikorpi | Katariina Haime | Anitra Taskinen |  |
| 2015 | Turun Bouldertehdas | Anthony Gullsten | Ilari Kelloniemi | Osmo Aspi | Anna Laitinen | Roosa Huhtikorpi | Eevi Jaakkola |  |
| 2016 | Bouldersaimaa Lappeenranta | Anthony Gullsten | Ilari Kelloniemi | Tomi Nytorp | Anna Laitinen | Anitra Taskinen | Niini Vartia |  |
| 2017 | Boulderkeskus Espoo | Anthony Gullsten | Jiri Kuusonen | Kuutti Huhtikorpi | Roosa Huhtikorpi | Jenni Moisio | Katariina Haime |  |
| 2018 | KiipeilyAreena Kalasatama | Axel Lindfors | Tomi Salo | Ilari Kelloniemi | Katariina Haime | Laura Loikas | Nea Tuohimaa |  |
| 2019 | Tampereen Kiipeilykeskus Lielahti | Anthony Gullsten | Jaakko Sarin | Osmo Aspi | Katariina Haime | Nea Tuohimaa | Sanja Collin |  |
| 2021 | KiipeilyAreena Tammisto | Anthony Gullsten | Aleksi Mikkola | Axel Lindfors | Katariina Haime | Tuuli Lappalainen | Emmi Rautkylä |  |
| 2022 | Oulun Kiipeilykeskus | Tuukka Simonen | Ilmari Piiroinen | Aleksi Mikkola | Rosa Arnold | Sayaka Suzuki | Oma Malk |  |
| 2023 | KiipeilyAreena Tammisto | Tuukka Simonen | Axel Lindfors | Tomi Salo | Sayaka Suzuki | Saana Pihlatie | Jessica Knifsund |  |
| 2024 | Boulderkeskus Espoo | Tuukka Simonen | Riku Sinivirta | Axel Lindfors | Laura Loikas | Rosa Arnold | Iris Heikkinen |  |
Mitalistit - viralliset sarjat > Juniorit

U20
| Vuosi | Paikka | Pojat> Kulta | Pojat> Hopea | Pojat> Pronssi | Tytöt> Kulta | Tytöt> Hopea | Tytöt> Pronssi | Lisätiedot |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | KiipeilyAreena Tammisto | Tuukka Simonen | Joonas Salmi | Mikael Suihkonen | Laura Loikas | Heta Mattila | Nea Tuohimaa |  |
| 2022 | Kiipeily- ja joogakeskus Väki | Joonas Salmi | Ilmari Piiroinen | Mikael Suihkonen | Heta Mattila | Aada Asunta | Oma Malk |  |
| 2023 | Tampereen Kiipeilykeskus Lielahti | Riku Sinivirta | Arttu Puusniekka | Oiva Laakso | Oma Malk | Aada Asunta | Johanna Tuuri |  |
| 2024 | Voema - Kuopion kiipeilykeskus | Oiva Laakso | Hugo Talvisalmi | Arttu Puusniekka | Siiri Vartia | Rosa Arnold | Iris Heikkinen |  |
Mitalistit - viralliset sarjat > Juniorit > U18

| Vuosi | Paikka | Pojat> Kulta | Pojat> Hopea | Pojat> Pronssi | Tytöt> Kulta | Tytöt> Hopea | Tytöt> Pronssi | Lisätiedot |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Boulderkeskus Espoo | Veikka Volotinen | Viljami Tiuomisto | Albert Cuny | Laura Loikas | Nea Tuohimaa | Wilma Törvi |  |
| 2019 | Voema - Kuopion kiipeilykeskus | Veikka Volotinen | Tuukka Simonen | Mikael Suihkonen | Nea Tuohimaa | Heta Mattila | Ida Hyvärinen |  |
| 2021 | KiipeilyAreena Tammisto | Eelis Sallmen | Tomas Kaartinen | Oiva Laakso | Aada Asunta | Oma Malk | Johanna Tuuri |  |
| 2022 | Kiipeily- ja joogakeskus Väki | Hugo Talvisalmi | Elias Rintamäki | Benjamin Kurki | Vilja Helin | Iris Heikkinen | Rosa Arnold |  |
| 2023 | Tampereen Kiipeilykeskus Lielahti | Toivo Eloranta | Aaron Rantanen | Hugo Talvisalmi | Rosa Arnold | Jessica Knifsund | Sayaka Suzuki |  |
| 2024 | Voema - Kuopion kiipeilykeskus | Eemeli Nuutinen | Leino Taulu | Roni Ruokonen | Jessica Knifsund | Saara Autero | Venla Matero |  |
Mitalistit - viralliset sarjat > Juniorit > U16

| Vuosi | Paikka | Pojat> Kulta | Pojat> Hopea | Pojat> Pronssi | Tytöt> Kulta | Tytöt> Hopea | Tytöt> Pronssi | Lisätiedot |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Boulderkeskus Espoo | Joonas Salmi | Ilmari Piiroinen | Elias Haavisto | Heta Mattila | Inka Kivimäki | Anni Kanerva |  |
| 2019 | Voema - Kuopion kiipeilykeskus | Riku Sinivirta | Tomas Kaartinen | Elias Haavisto | Tilda Kuikanvirta | Inka Kivimäki | Aada Asunta |  |
| 2021 | KiipeilyAreena Tammisto | Hugo Talvisalmi | Aaron Rantanen | Okko Packalen | Jessica Knifsund | Saara Autero | Vilma Kejonen |  |
| 2022 | Kiipeily- ja joogakeskus Väki | Aaron Rantanen | Eemeli Nuutinen | Leino Taulu | Jessica Knifsund | Lumi Alakurtti | Saara Autero |  |
| 2023 | Tampereen Kiipeilykeskus Lielahti | Eemeli Nuutinen | Matti Aziz | Peetu Rintamäki | Lumi Pellikka | Aava Jääskeläinen | Neea Lehmusvesi |  |
| 2024 | Voema - Kuopion kiipeilykeskus | Vilho Talvisalmi | Leo Laiho | Juho Anttila | Tilda Kosonen | Lumi Pellikka | Aava Jääskeläinen |  |
Mitalistit - viralliset sarjat > Juniorit > U14

| Vuosi | Paikka | Pojat> Kulta | Pojat> Hopea | Pojat> Pronssi | Tytöt> Kulta | Tytöt> Hopea | Tytöt> Pronssi | Lisätiedot |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Boulderkeskus Espoo | Hugo Talvisalmi | Elias Rintamäki | Benjamin Kurki | Tilda Kuikanvirta | Sayaka Suzuki | Sinja Kuusenmäki |  |
| 2019 | Voema - Kuopion kiipeilykeskus | Hugo Talvisalmi | Aaron Rantanen | Jeremias Alho | Jessica Knifsund / Eevi Kokkonen | Jessica Knifsund / Eevi Kokkonen | Sayaka Suzuki |  |
| 2020 | Helsingin Kiipeilykeskus | Eemeli Nuutinen | Aaron Rantanen | Jeremias Alho | Jessica Knifsund | Saara Autero | Aada Onnela |  |
| 2021 | Helsingin Kiipeilykeskus | Peetu Rintamäki | Eemeli Nuutinen | Oskari Kallio | Tilda Kosonen | Lumi Pellikka | Pinja Antikainen |  |
| 2022 | Voema, Kuopio | Peetu Rintamäki | Eemeli Rytkönen | Vilho Talvisalmi | Lumi Pellikka | Tilda Kosonen | Lili Boijer-Spoof |  |
| 2023 | Helsingin Kiipeilykeskus | Vilho Talvisalmi | Elias Nuutinen | Leo Laiho | Seren Pollard | Raisa Nurmi | Rafaela Paez |  |
| 2024 | KiipeilyAreena Kalasatama | Elias Nuutinen | Eevo Viitakangas | Magnus Muro | Emili Laaksonen | Raisa Nurmi | Aino Niemi |  |
Mitalistit - viralliset sarjat > Juniorit > U12

| Vuosi | Paikka | Pojat> Kulta | Pojat> Hopea | Pojat> Pronssi | Tytöt> Kulta | Tytöt> Hopea | Tytöt> Pronssi | Lisätiedot |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Boulderkeskus Espoo | Aaron Rantanen | Eemeli Nuutinen | Vilho Talvisalmi | Jessica Knifsund | Lotta Einiö | Sara Somerkallio |  |
| 2019 | Voema - Kuopion kiipeilykeskus | Eemeli Nuutinen | Eemeli Rytkönen | Vilho Talvisalmi | Anette Asunta |  | Lilli Kaartinen |  |
| 2020 | Helsingin Kiipeilykeskus | Vilho Talvisalmi | Peetu Rintamäki | Pyry Puolatie | Tilda Kosonen | Lumi Pellikka | Pinja Antikainen |  |
| 2021 | Helsingin Kiipeilykeskus | Vilho Talvisalmi | Elias Nuutinen | Olli Hakala | Seren Pollard | Kaisla Autero | Saga Andersson |  |
| 2022 | Voema, Kuopio | Elias Nuutinen | Paavo Mikkonen | Santtu Rintamäki | Kaisla Autero | Tyyni Jääskeläinen | Liisa Bertling |  |
| 2023 | Helsingin Kiipeilykeskus | Noah Täubel | Max Kaarsalo | Oliver Forsten | Oili Päivinen | Lumina Kaldvee | Alma Talvisalmi |  |
| 2024 | KiipeilyAreena Kalasatama | Noah Täubel | Ilo Kalske | Oliver Forsten | Lumina Kaldvee | Oona Bespalov | Ilona Kiuttu |  |
Ahmed Mathlouthi

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Ahmed Mathlouthi |  Ahmed Mathlouthi |  Ahmed Mathlouthi |  |
Maa:   Tunisia
Miesten uinti
| Afrikan kisat  | Afrikan kisat  | Afrikan kisat  |  |
|  Kultaa | Alger 2007 | 200 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Mabuto 2011 | 200 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Mabuto 2011 | 400 m sekauinti |  |
|  Kultaa | Mabuto 2011 | 800 m sekauinti |  |
|  Hopeaa | Alger 2007 | 400 m vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Alger 2007 | 400 m sekauinti |  |
| Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  | Välimeren kilpailut  |  |
|  Pronssia | Pescara 2009 | 400 m vapaauinti |  |
Ahmed Mathlouthi (s. 18. joulukuuta 1989) on tunisialainen uimari, joka saavutti pronssia vuoden 2009 Välimeren kilpailuissa. Hän on voittanut myös kultaa Afrikan uintikisoissa vuonna 2006. Myöhemmin 2008 Afrikan uinnin mestaruuskisoissa Mathlouthi saavutti pronssia 400 metrin, 800 metrin ja 1500 metrin vapaauinneissa. Samoissa kisoissa hän saavutti kultaa 4 kertaa 100 metrin viestivapaauinnissa, jossa Mathlouthin lisäksi olivat mukana Farouk Ben Jeddi, Taki Mbaret ja Oussama Mellouli.
Ala-Satakunta

Ala-Satakunnan sijainti tummanpunaisella, Ylä-Satakunta vaaleanpunaisella
Ala-Satakunta on osasta Satakunnan historiallista maakuntaa historiantutkimuksessa käytetty nimitys. Nimitys perustuu 1400-luvulla tehtyyn kihlakuntajakoon, jossa Satakuntaan muodostettiin kaksi kihlakuntaa: Ala-Satakunnan kihlakunta (ruots. Nedre Satakunda härad) ja Ylä-Satakunnan kihlakunta (ruots. Öfre Satakunda Härad).
Historiallinen Ala-Satakunta

Ala-Satakunnan kihlakuntaan kuuluivat vuonna 1636 Ulvilan, Kokemäen, Huittisten, Eurajoen, Lapin, Euran ja Loimaan hallintopitäjät. Hallintopitäjät eivät rajoiltaan olleet yhteneviä silloisten tai myöhempien kirkkopitäjien kanssa vaan muodostivat näistä paikallisesti vaihdellen enemmän tai vähemmän poikkeavan aluejaon.
Nykyinen Satakunnan maakunta käsittää pääosan Ala-Satakunnasta ja nykyinen Pirkanmaan maakunta pääosan Ylä-Satakunnasta. Ala-Satakunta ei kuitenkaan ole sama kuin nykyinen Satakunnan maakunta eikä Ylä-Satakunta ole sama kuin nykyinen Pirkanmaan maakunta.
Ylä-Satakuntaan nykyisen Satakunnan maakunnan kunnista  ovat kuuluneet Kankaanpää, Jämijärvi, Honkajoki, Karvia, Lavia ja Kiikoinen. Nykyisen Pirkanmaan alueesta Ala-Satakuntaan ovat kuuluneet aikoinaan Huittisista itsenäistynyt Keikyä, josta osana Äetsän kuntaa tuli vuonna 2009 osa Sastamalan kaupunkia, sekä niin ikään aikoinaan Huittisista itsenäistynyt Punkalaidun, joka siirtyi Satakunnasta Pirkanmaahan vuonna 2005. Lisäksi Ala-Satakuntaan ovat kuuluneet Loimaa ja Oripää nykyisestä Varsinais-Suomen maakunnasta.
Käsitteen käyttö nykyään

Nykyään käsitteitä Ylä-Satakunta ja Ala-Satakunta alkuperäisissä merkityksissään käytetään vain  historiallisissa yhteyksissä. Käsitteet elävät kuitenkin muuttuneessa merkityksessä sanomalehtien, yhdistysten ja yritysten nimissä.  Lounaisessa Satakunnassa Alasatakunta on nimenä Eurassa ilmestyvällä Euran, Kiukaisten, Köyliön, Lapin, Säkylän ja Yläneen paikallislehdellä. Tämän lisäksi nimitystä Ala-Satakunta käyttävät nimessään myös samalla alueella toimivat järjestöt.
Boston Corbett

Boston Corbett
Thomas P. ”Boston” Corbett (s. 1832 Lontoo, katosi vuoden 1888 jälkeen) oli pohjoisvaltioiden sotilas Yhdysvaltain sisällissodassa. Corbett surmasi John Wilkes Boothin, joka oli murhannut presidentti Abraham Lincolnin 12 vuorokautta aiemmin. Corbett katosi vuoden 1888 jälkeen ja erään arvion mukaan hänen uskotaan kuolleen Minnesotassa 1894, mutta tätä ei ole todennettu.
Lontoosta New Yorkiin

Corbettin perhe muutti Britanniasta Lontoosta New Yorkin kaupunkiin vuonna 1839. Myöhemmin Corbett toimi hatuntekijänä Troyn kaupungissa samassa osavaltiossa. On arveltu, että elohopean käsittely hatunvalmistuksessa olisi ollut osasyy Corbettin myöhemmille mielenterveysongelmille. Corbett avioitui, mutta vaimo kuoli lapsivuoteeseen. Tämän jälkeen Corbett muutti Bostoniin, Massachusettsiin ja jatkoi hatuntekijänä.
Corbett tuli uskoon ja aiempi etunimi Thomas muuttui Bostoniksi kaupungin mukaan. Uskosta tuli hänen elämäntarkoituksensa. Pyrkien seuraamaan Jeesusta hän kasvatti pitkän tukan. 16. heinäkuuta 1858 Corbett kuohitsi itsensä saksilla välttääkseen prostituoitujen aiheuttamat kiusaukset. Tapauksen jälkeen hän aterioi ja kävi rukouskokouksessa mutta tarvitsi myöhemmin lääkärin apua.
Pohjoisvaltioiden sotilaaksi

Corbett liittyi armeijaan sisällissodan puhjettua. Hän pestautui kolme kertaa ja saavutti lopulta kersantin arvon 16. New Yorkin ratsuväkiyksikössä. Etelävaltioiden armeija vangitsi hänet 24. kesäkuuta 1864 ja häntä pidettiin Georgiassa Andersonvillen vankileirillä. Corbett vapautui vankienvaihdossa luurangonlaihaksi muuttuneena ja palasi yksikköönsä. Sodan jälkeen hän oli todistajana harvinaisessa oikeudenkäynnissä, jossa Andersonvillen vankileirin sodanaikainen komentaja, kapteeni Henry Wirz, tuomittiin sotarikoksista.
Lincolnin murhaajan jäljille

Presidentti Abraham Lincolnia ammuttiin Ford-teatterissa Washingtonissa perjantaina 14. huhtikuuta 1865 kello 22 ja hän kuoli seuraavana päivänä. Murhaaja John Wilkes Booth, joka oli saman teatterin näyttelijä, oli päässyt pakoon.
New Yorkin osavaltion 16. ratsuosasto lähetti 24. huhtikuuta 26 ratsumiestä jäljittämään John Wilkes Boothia. 26. huhtikuuta sotilaat piirittivät Boothin ja tämän rikostoverin, David Heroldin. Tämä tapahtui Virginian osavaltiossa Richard Garrettin maatilan tupakkaladossa. Rakennus sytytettiin palamaan. Herold antautui, mutta Booth jäi sisälle. Corbett oli asettunut seinässä olevan raon kohdalle ja näki Boothin liikkuvan sisällä. Corbett ampui Boothia Colt-revolverillaan huolimatta sotaministeri Edwin M. Stantonin käskystä ottaa Booth ja Herold elävänä kiinni. Luoti osui kaulaan ja vaurioitti selkäydintä. Booth kuoli muutaman tunnin kuluessa.
Corbett vangittiin käskyjen rikkomisesta, mutta sotaministeri Stanton hylkäsi lopulta syytteet. Myöhemmin Stanton totesi: ”The rebel is dead. The patriot lives.” (”Kapinallinen on kuollut, isänmaanystävä elää”). Corbett sai palkkioksi 1 653 dollaria, mikä oli hänen osuutensa Boothista luvatusta 50 000 dollarin palkkiosta.
Virallisessa lausunnossaan Corbett väitti ampuneensa Boothia, koska hänen mielestään murhaaja oli alkamassa käyttää aseitaan. Muut todistajat olivat eri mieltä. Myöhemmin asiasta kysyttäessä Corbett totesi: ”God Almighty directed me.” (suom. ”Kaikkivaltias Jumala ohjasi minua.”) Corbettin kerrotaan myöhemmin sanoneen, että hän oli parin metrin päässä Boothista ja tähtäsi vakaasti ennen laukaisemista.
Sekavat vaiheet sodan jälkeen

Sodan jälkeen Corbett jatkoi hatuntekijänä Connecticutissa ja New Jerseyssä. Vuonna 1878 hänen mielenterveytensä romahti ja hän asui luolassa muutaman mailin päässä Concordian kaupungista Kansasissa.
Corbett nimitettiin vahtimestarin apulaiseksi Kansasin edustajainhuoneeseen Topekaan. 15. helmikuuta 1887 hän uhkasi tappaa ”kerettiläiset” tuomioistuinsalissa pistoolilla. Kukaan ei loukkaantunut ja oltuaan vangittuna hänet julistettiin mielenvikaiseksi ja lähetettiin paikalliseen mielisairaalaan.
26. toukokuuta 1888 Corbett pakeni Topekan mielisairaalasta. Hän oleskeli lyhyen aikaa Richard Thatcherin luona. Miehet olivat tavanneet sisällissodan aikana Andersonvillen vankileirillä. Tämän jälkeiset Corbettin vaiheet ovat hämärän peitossa.
Vuonna 1958 Kansasiin osoitteeseen Boy Scout Troop 31 pystytettiin tienvarsimuistomerkki. Paikka on Concordian kaupungin laitamilla. Perinneyhdistys näki hyväksi sijoittaa vaatimattoman kyltin myös sen luolan suulle, jossa Corbett oli asustellut jonkin aikaa ennen katoamistaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Boston Corbett: The Man Who Killed John Wilkes Booth (englanniksi)
Find-A-Grave profile for Boston Corbett (englanniksi)
Opiskeluportaali Spartacus, USA (englanniksi)
Carl Bagger

| Carl Bagger |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Carl Christian Bagger
Syntynyt: 1. toukokuuta 1807 Kööpenhamina, Tanska
Kuollut: 25. lokakuuta 1846 (39 vuotta) Odense, Tanska
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Pääteokset:  "Min broders levnet"  Dronning Christine og Monaldeschi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Carl Christian Bagger (1. toukokuuta 1807 Kööpenhamina, Tanska − 25. lokakuuta 1846 Odense, Tanska) oli tanskalainen runoilija, levoton, epävakaa luonne, kirjoittanut tulisia, lämpimiä runoja, erinomaisen romaanin Min broders levned ja murhenäytelmän Dronning Christine og Monaldeschi. Hänen kaksiosainen kootut teoksensa Samlede skrifter ilmestyi 1866−1867.
Bagger valmistui Sorøn akatemiasta 1828 ja muutti 1836 Kööpenhaminasta Odenseen Fyens stifts avisin toimittajaksi. Hänen syntymänsä avioliiton ulkopuolella näyttää leimanneen hänen elämäänsä. Juopottelu ja levoton elämä tuhosivat hänen lahjakkuutensa.
Teokset

Dronning Christine og Monaldeschi 1833 näytelmä
Smaadigte 1834 runokokoelma
Min broders levned 1835 romaani
Digtninger 1836 runokokoelma
Øjeblikkets Børn 1845 runokokoelma
Samlede skrifter 1866−1867
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Carl Bagger Wikimedia Commonsissa
Carl Christian Bagger teokset verkossa (Arkistoitu – Internet Archive) (tanskaksi)
Catherine Grey

Catherine Grey
Lady Catherine Grey (n. 1540 – 27. tammikuuta 1568), Hertfordin kreivitär, oli yksi kolmesta Greyn sisaruksesta, jotka olivat Englannin kuningatar Maria I:n ja Elisabet I:n serkun lapsia ja siten lähellä kruunua 1500-luvulla, kun kummallakaan kuningattarella ei ollut jälkeläisiä. Greyn sisarista tunnetaan parhaiten Jane Grey, yhdeksän päivän kuningatar.
Lapsuus ja nuoruus

Catherine Grey oli Suffolkin ensimmäisen herttuan, Henry Greyn, ja tämän vaimon lady Frances Brandonin toinen aikuiseksi kasvanut tytär. Hänen isosisarensa oli lady Jane Grey ja pikkusisarensa Mary Grey.
Lady Catherine Greyn isovanhemmat olivat Englannin kuningas Henrik VIII:n ystävä Suffolkin herttua Charles Brandon ja Henrik VIII:n sisar Mary Tudor, joka oli aiemmin ollut naimisissa Ranskan kuningas Ludvig XII:n kanssa. Isoäitinsä kautta Catherine Grey sisaruksineen tuli Englannin kruununperimysjärjestyksessä Henrik VIII:n kolmen lapsen ja kuninkaan vanhemman sisaren Margaret Tudorin kahden lapsen jälkeen. Henrik VIII määräsi testamentissaan, että jos hänen kolme lastaan jäisivät lapsettomiksi, hänen nuoremman sisarensa Mary Tudorin lapset perisivät kruunun. Lady Frances Brandon oli tuolloin Mary Tudorin lapsista vanhin elossa oleva, ja hän siirsi oikeutensa Englannin kruunuun vanhimmalle tyttärelleen Jane Greylle.