stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Larry Pounds
Yksityiselämä

Pounds sai Suomen kansalaisuuden vuonna 1987. Hänen kolme lastaan ovat kaikki myös koripalloilijoita ja pelanneet Suomessa pääsarjatasolla. Dionne Pounds ja Anissa Pounds ovat pelanneet Peli-Karhuissa sekä Michael Pounds KTP-Basketissa, Torpan Pojissa ja Salon Vilppaassa. Myös Larry Poundsin veli Willie Pounds oli koripalloilija. Hän pelasi KTP:ssä kaudella 1979–1980.
Saavutukset > Kunnianosoitukset

Suomen koripallon Hall of Famen jäsen vuodesta 2015
KTP-Basket on jäädyttänyt Poundsin pelipaidan tämän pelinumerolla 14
Saavutukset > Henkilökohtaiset saavutukset

Suomen Vuoden koripalloilija 1988, 1990 ja 1991
Korisliigan vuoden pelaaja 1991
Miesten SM-sarjan korikuningas 1977, 1986, 1987 ja 1989
toinen 1983, 1984, 1985
Saavutukset > Joukkuesaavutukset

Suomen mestaruus 1988, 1991, 1993 ja 1994
SM-hopeaa 1985, 1986, 1987 ja 1990
SM-pronssia 1984
Suomen cup-mestaruus 1978, 1983, 1984, 1985, 1987, 1990 ja 1993
Suomen cupin hopeaa 1986, 1988 ja 1992
Filippiinien mestaruus 1979 (Open Conference) ja 1980 (Invitational Conference)
Vale-Dmitri II

Vale-Dmitri II
Vale-Dmitri II (k. 21. joulukuuta 1610 Kaluga) oli huijari, joka teeskenteli olevansa Venäjän tsaari Iivana Julman poika, prinssi Dmitri Ivanovitš. Hän väitti samalla olevansa myös ensimmäinen vale-Dmitri, joka mukamas oli pelastunut 17. toukokuuta 1606. Toisen vale-Dmitrin oikeaa nimeä ja alkuperää ei tunneta, vaikkakin siitä on olemassa useampi versio. Jo ensimmäisen vale-Dmitrin valtakaudella kyseinen huijari väitti olevansa tämän setä, jota ei koskaan ollut olemassa.
Tämä toinen Dmitri, jota kutsuttiin myös Tušinon rosvoksi, sai tukea arojen kasakoilta. Syyskuussa 1607 hänen onnistui hankkia itselleen hieman laillisuuden tuntua menemällä naimisiin edellisen vale-Dmitrin lesken, puolalaisen aatelisen Marina Mnišekin eli Maria Jurjevnan (1588-1614) kanssa. Vaikka toinen vale-Dmitri hallitsikin suurta osaa Venäjästä, häntä ei pidetä hallitsijana venäläisessä historiankirjoituksessa toisin kuin ensimmäistä vale-Dmitriä.
Vale-Dmitri II surmattiin valtataistelun yhteydessä vuonna 1610. Hänen jälkeensä ilmaantui vielä kolmas vale-Dmitri.
Limp Bizkit Still Sucks

| Limp Bizkit Still Sucks Limp Bizkit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 31. lokakuuta 2021
 Tyylilaji: nu metal, rap metal
 Kesto: 32.01
 Levy-yhtiö: Suretone Records
Limp Bizkitin muut julkaisut
| Gold Cobra 2011 | Limp Bizkit Still Sucks 2021 |   |
Limp Bizkit Still Sucks on nu metal -yhtye Limp Bizkitin kuudes studioalbumi. Albumi julkaistiin 31. lokakuuta 2021.
Kappaleet

Out Of Style – 3.22
Dirty Rotten Bizkit – 3.01
Dad Vibes – 2.12
Turn It Up, Bitch – 2.20
Don’t Change – 2.55
You Bring Out The Worst In Me – 3.12
Love The Hate – 1.56
Barnacle – 1.55
Empty Hole – 1.52
Pill Popper – 2.24
Snacky Poo – 4.11
Goodbye – 2.35
Arvostelut

Kaaoszine: 4/10
Rumba: 6,4/10
Laurent Koscielny

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Laurent Koscielny
Syntymäaika: 10. syyskuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Tulle, Ranska
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 186 cm
Paino: 75 kg
Junioriseurat
1993–1995: Tulle Football Corrèze
1995–1997: ESA Brive
1997–1998: Tulle Football Corrèze
1998–2002: ESA Brive
2002–2003: Limoges FC
2003–2004: Guingamp
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2007 | Guingamp | 41 | (0) |
| 2007–2009 | Tours | 67 | (6) |
| 2009–2010 | Lorient | 35 | (3) |
| 2010–2019 | Arsenal | 255 | (22) |
| 2019–2022 | Bordeaux | 62 | (0) |
Maajoukkue
| 2011–2018 | Ranska | 51 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Laurent Koscielny (s. 10. syyskuuta 1985 Tulle) on ranskalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja.
Ura > En Avant de Guingamp

Koscielny aloitti ammattilaisuransa En Avant de Guingampissa, pelaten lähinnä keskuspuolustajana. Hän pelasi kausilla 2004–2007 kaikkiaan 41 liigaottelua seuran ykkösjoukkueessa ja kausilla 2003–2006 yhteensä 33 liigaottelua seuran kakkosjoukkueessa.
Ura > Tours FC

Vuonna 2007 Koscielny siirtyi  Tours FC:n. Koscielny päätti, että hän haluaisi mahdollisuuden pelata keskikentällä. Kauden 2008-09 aikana Koscielny pelasi 34 ottelua, tehden niissä 5 maalia puolustajan paikalta. Kauden 2008-2009 päätteeksi hänet nimitettiin hyvien otteidensa ansiosta Ligue 2:n tähdistökentälliseen. Hän pelasi seurassa yhteensä 67 liigaottelua ja teki kuusi maalia.
Ura > Lorient

16. kesäkuuta 2009 Ligue 1-joukkue FC Lorient osti Koscielnyn 1,7 miljoonan euron siirtosumalla ja neljän vuoden sopimuksella. Kauden aikana Koscielny teki 3 maalia pelaamassaan 35 ottelussa. Ottelussa Bordeauxia vastaan hän teki maalin ottelun 11. minuutilla. Vartti myöhemmin hän sai kuitenkin punaisen kortin rikkeestään rangaistualueella.
Ura > Arsenal

Kesän 2010 siirtomarkkinoilla alkoi myöhään kesäkuussa kuulua huhuja, että englantilainen Arsenal olisi tehnyt Koscielnysta 8,45 miljoonan punnan tarjouksen. Ranskalainen sanomalehti Quest-France uutisoi 5. heinäkuuta 2010, että Koscielny osallistui Arsenalin reservi- ja juniorijoukkueiden harjoituksiin pitkittäen siirtonsa vahvistamista. Arsenal vahvistikin siirron 7. heinäkuuta 2010, ja Koscielny sai pelinumerokseen numeron 6, joka vapautui aiemmin kesällä Fulhamiin siirtyneeltä Philippe Senderosilta.
Koscielny teki Arsenal-debyyttinsä Barnetia vastaan pelatussa ystävyysottelussa heinäkuussa 2010. Valioliigadebyyttinsä hän teki kuukautta myöhemmin ottelussa Liverpoolia vastaan Anfieldilla. Ottelussa Liverpoolin Joe Cole taklasi Koscielnya ulosajon arvoisesti. Koscielny itse ajettiin ulos kentältä 95. minuutilla saatuaan ottelussa toisen keltaisen kortin. Molemmat keltaiset kortit hän sai varsinaisen peliajan loputtua. Ottelu päättyi 1-1 -tasapeliin, ja molemmilta joukkueilta ajettiin juuri joukkueeseen tullut pelaaja pois kentältä.
Ensimmäisen maalinsa Valioliigassa Koscielny teki kolmannessa ottelussaan kotikentällä Bolton Wanderersia vastaan 11. syyskuuta 2010. Arsenal voitti ottelun lopulta 4-1.
Koscielny teki debyyttinsä kansainvälisissä kilpailuissa 15. syyskuuta 2010 Sebastien Squillacin rinnalla Mestarien liigan ottelussa portugalilaista Bragaa vastaan. Arsenal voitti ottelun 6-0 kotistadionillaan.
Koscielny pelasi Arsenalissa kahdeksalla ensimmäisellä kaudellaan 25–33 valioliigaottelua kullakin. Kaudella 2018–2019 otteluita kertyi enää 17. Kaikkiaan hän pelasi Arsenalissa yhdeksän kauden aikana 255 pääsarjaottelua, joissa teki 22 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi avauskaudellaan neljä ottelua, enimmillään kahdeksan kausilla 2013–2014 ja 2016–2017. Kaikkiaan hän pelasi Arsenalissa 41 Mestarien liigan ottelua ja teki kaksi maalia. Hän oli voittamassa FA Cupia Wembleyllä 2014, jolloin teki maalin loppuottelussa, ja 2015. Vuoden 2017 voittoisasta FA Cupin finaalista hän oli pelikiellon vuoksi sivussa. Hän kuului FA Community Shieldin voittaneeseen Arsenalin joukkueeseen 2014 ja 2015. Hän pelasi tappiollisessa Eurooppa-liigan loppuottelussa 2019. Viimeisellä kaudellaan Arsenalissa Koscielny toimi myös joukkueensa kapteenina.
Ura > Bordeaux

Elokuussa 2019 Koscielny siirtyi Arsenalista ranskalaiseen Girondins de Bordeauxiin kolmivuotisella sopimuksella.
Tammikuussa 2022 Koscielny hyllytettiin Bordeaux'n edustusjoukkueesta heikkojen peliesitysten ja korkean palkkansa vuoksi. Maaliskuussa 2022 Koscielny ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.
Maajoukkueura

Ranskan lisäksi Koscielnylla oli sukujuuriensa ansiosta mahdollisuus edustaa myös Puolan maajoukkuetta, ja alun perin hän harkitsikin Puolan kansallisuuden hakemista. Elokuuhun 2010 mennessä hän ei kuitenkaan jättänyt hakemusta ja perui tapaamisensa Puolan maajoukkueen päävalmentajan Franciszek Smudan kanssa Varsovassa 7. elokuuta. Hän ilmoitti, että hänen tavoitteensa on pelata Ranskan maajoukkueessa.
Koscielny valittiin Ranskan maajoukkueeseen ensimmäisen kerran maaotteluun Brasiliaa vastaan helmikuussa 2011. Hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan ottelussa. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi Yhdysvaltoja vastaan saman vuoden marraskuussa. Hän pelasi yhden ottelun EM-kilpailuissa 2012 ja neljä ottelua MM-kilpailuissa 2014. Laurent Koscielny teki ensimmäisen maajoukkuemaalinsa harjoitusottelussa Skotlantia vastaan kesäkuussa 2016. Koscielny oli kaikissa seitsemässä ottelussa avauskokoonpanossa Ranskan saavuttaessa hopeaa EM-kilpailuissa 2016. Viimeisen maaottelunsa hän pelasi maaliskuussa 2018.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Laurent Koscielny Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Profiili Arsenalin sivuilla (englanniksi)
Profiili Valioliigan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Profiili Soccerbasessa (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Ranskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2012
1 Lloris |
2 Debuchy |
3 Evra |
4 Rami |
5 Mexès |
6 Cabaye |
7 Ribéry |
8 Valbuena |
9 Giroud |
10 Benzema |
11 Nasri |
12 Matuidi |
13 Réveillère |
14 Menez |
15 Malouda |
16 Mandanda |
17 M’Vila |
18 Diarra |
19 Martin |
20 Ben Arfa |
21 Koscielny |
22 Clichy |
23 Carrasso |
Valmentaja Blanc
Ranskan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Lloris |
2 Debuchy |
3 Evra |
4 Varane |
5 Sakho |
6 Cabaye |
7 Cabella |
8 Valbuena |
9 Giroud |
10 Benzema |
11 Griezmann |
12 Mavuba |
13 Mangala |
14 Matuidi |
15 Sagna |
16 Ruffier |
17 Digne |
18 Sissoko |
19 Pogba |
20 Rémy |
21 Koscielny |
22 Schneiderlin |
23 Landreau |
Valmentaja Deschamps
Ranskan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Lloris |
2 Jallet |
3 Evra |
4 Rami |
5 Kanté |
6 Cabaye |
7 Griezmann |
8 Payet |
9 Giroud |
10 Gignac |
11 Martial |
12 Schneiderlin |
13 Mangala |
14 Matuidi |
15 Pogba |
16 Mandanda |
17 Digne |
18 Sissoko |
19 Sagna |
20 Coman |
21 Koscielny |
22 Umtiti |
23 Costil |
Valmentaja Deschamps
Lloyd Shapley

| Lloyd Shapley |
| --- | --- |
 Lloyd Shapley vuonna 1980.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. kesäkuuta 1923 Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat
Kuollut: 12. maaliskuuta 2016 (92 vuotta)
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Albert W. Tucker
Instituutti:  Kalifornian yliopisto, Los Angeles
Tutkimusalue:  Matematiikka, taloustiede ja peliteoria
Palkinnot:   Nobelin taloustieteen palkinto
Lloyd Stowell Shapley (2. kesäkuuta 1923 Cambridge, Massachusetts – 12. maaliskuuta 2016) oli yhdysvaltalainen matemaatikko ja taloustieteilijä. Hän työskenteli pitkään RAND Corporationissa ja Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa.
Shapley tunnettiin peliteorian asiantuntijana, ja hän esitteli siihen liittyvän Shapleyn arvon vuonna 1953.
Shapley sai John von Neumannin teoriapalkinnon vuonna 1981. Hän toimi Kansallisen tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1979 lähtien.
Shapley palkittiin vuonna 2012 Nobelin taloustieteen palkinnolla yhdessä Alvin E. Rothin kanssa.
Aiheesta muualla

Hannu Salonen: Vuoden 2012 taloustieteen nobelistit Alvin E. Roth ja Lloyd S. Shapley. Kansantaloudellinen aikakauskirja, 2013, 109. vsk, nro 1, s. 27–33.  Artikkelin verkkoversio.
Ruotsin keskuspankin taloustieteen palkinnon saajat
| --- | --- |
 1969: Frisch, Tinbergen  1970: Samuelson  1971: Kuznets  1972: Hicks, Arrow  1973: Leontief  1974: Myrdal, Hayek  1975: Kantorovitš, Koopmans  1976: Friedman  1977: Ohlin, Meade  1978: Simon  1979: Schultz, Lewis  1980: Klein  1981: Tobin  1982: Stigler  1983: Debreu  1984: Stone  1985: Modigliani  1986: Buchanan  1987: Solow  1988: Allais  1989: Haavelmo  1990: Markowitz, Miller, Sharpe  1991: Coase  1992: Becker  1993: Fogel, North  1994: Harsanyi, Nash, Selten  1995: Lucas  1996: Mirrlees, Vickrey  1997: Merton, Scholes  1998: Sen  1999: Mundell  2000: Heckman, McFadden  2001: Akerlof, Spence, Stiglitz  2002: Kahneman, Smith  2003: Engle, Granger  2004: Kydland, Prescott  2005: Aumann, Schelling 2006: Phelps 2007: Hurwicz, Maskin, Myerson 2008: Krugman 2009: Ostrom, Williamson 2010: Diamond, Mortensen, Pissarides 2011: Sargent, Sims 2012: Roth, Shapley 2013: Fama, Hansen, Shiller 2014: Tirole 2015: Deaton 2016: Hart, Holmström 2017: Thaler 2018: Nordhaus, Romer 2019: Banerjee, Duflo, Kremer 2020: Milgrom, Wilson 2021: Card, Angrist, Imbens  2022: Bernanke, Diamond, Dybvig  2023: Goldin
Unkarin vesipallomaajoukkue

Unkarin voittoisa vesipallomaajoukkue Los Angelesin olympialaisissa 1932.
Unkarin vesipallomaajoukkue edustaa Unkaria kansainvälisissä vesipalloturnauksissa ja ystävyysotteluissa. Unkari on ollut yksi vesipallon menestyneimpiä joukkueita.
Unkari on voittanut olympialaisista yhteensä 15 mitalia. Kultaa maalle on mennyt peräti yhdeksän kertaa. Maailmanmestaruuskilpailuissa Unkari on ollut mitaleilla 11 kertaa ja mestaruuden se on voittanut kolmesti. Tämän lisäksi maa on voittanut kaksi kertaa maailmanliigan ja 13 kertaa Euroopan-mestaruuden.
Vesipallomaajoukkue on valittu maassaan Unkarin vuoden joukkueeksi 15 kertaa.
Saavutukset

Lähde: The-sports.org
Olympialaiset
kultaa 1932, 1936, 1952, 1956, 1964, 1976, 2000, 2004, 2008
hopeaa 1928, 1948, 1972
pronssia 1960, 1968, 1980, 2020
MM-kilpailut
kultaa 1973, 2003, 2013
hopeaa 1975, 1978, 1982, 1998, 2005, 2007, 2017
pronssia 1991
EM-kilpailut
kultaa 1926, 1927, 1931, 1934, 1938, 1954, 1958, 1962, 1974, 1977, 1997, 1999, 2020
hopeaa 1970, 1983, 1993, 1995, 2006, 2014
pronssia 1981, 2001, 2003, 2008, 2012, 2016
Maailmanliiga
voittaja 2003, 2004
toinen 2005, 2007, 2013, 2014, 2018
kolmas 2002
Maailmancup
voittaja 1979, 1995, 1999, 2018
toinen 1993, 2002, 2006, 2014
kolmas 1989, 1997
Euroopan cup
voittaja 2019
Käännös suomeksi
Le Mansin 24 tunnin ajo 1953

Rataprofiili
Jaguar C-Typellä ajettiin kilpailun kaksoisvoittoon
Le Mansin 24 tunnin ajo 1953 oli Le Mansin 24 tunnin ajo, joka ajettiin 13.–14. kesäkuuta 1953 Circuit de la Sarthen radalla. Kilpailun voittivat Jaguarilla ajaneet Tony Rolt ja Duncan Hamilton.
Le Mans Sarthe Basket

| Le Mans Sarthe Basket |
| --- | --- |


Lempinimet:  Les tangos
Liiga:  ULEB Eurocup Ligue Nationale de Basketball
Perustettu:  1939
Historia:  1939-1993 Sporting Club Moderne Le Mans
Areena:  Antarès kapasiteetti 6 003
Kotipaikka:  Le Mans, Ranska
Värit:                     
Presidentti:   Christophe Le Bouille
Päävalmentaja:   John David Jackson
Mestaruudet:   4 Ranskan mestaruus  3 Ranskan Cup 
Kotisivu:  www.msb.fr
Le Mans Sarthe Basket on ranskalainen koripalloseura, joka sijaitsee Le Mansissa. Se pelaa Ranskan koripallon korkeimmalla tasolla, Ligue Nationale de Basketballissa.
Historia

Joukkueen ensimmäinen mestaruus on vuodelta 1964, kun se voitti Ranskan Cupin. Seura pääsi myös lähivuosina Ranskan Cupin finaaleihin. Ensimmäisen Ranskan mestaruuden seura voitti 1978 ja jatkoa tuli heti seuraavan vuonna. Vuonna 1982 joukkue voitti taas Ranskan mestaruuden, mutta iloa ei kauan kestänyt kun joukkueen valmentaja Bob Purkasher kuoli auto-onnettomuudessa. Joukkue joutui myös putoamaan alemmalle tasolle, mutta nousi 1991 takaisin korkeimmalla sarjatasolle. 2000-luvulla joukkue oli taas samanlaisessa vedossa kuin pimeällä 1990-luvulla. 2004 joukkue voitti Ranskan Cupin ja oli samalla sarjaykkönen. Kaksi vuotta sen jälkeen Le Mans voitti historian neljännen mestaruutensa. Kausiksi 2007-2009 se pääsi takaisin Euroopan eliitiin ja Euroliigaan. Joukkueella on viime ajat ollut vaikeuksia taloutensa kanssa, mutta nyt joukkueen pitäisi olla kuivilla vesillä.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (ranskaksi)
Joukkue Euroliigan sivuilla
Joukkue Eurobasketin sivuilla
Legio XIII Gemina

Legio XIII:n leima tiilessä
Legio XIII (suom. kolmastoista legioona), vuoden 31 eaa. jälkeen nimellä Legio XIII Gemina (kaksoslegioona) on yksi maineikkaimmista roomalaisista legioonista, sillä se oli yksi Julius Caesarin Galliassa käyttämistä legioonista ja mukana myös hänen käymässä kansalaissodassa. Mukanaan Legio XIII Caesar ylitti Rubikon-joen 10. tammikuuta 49 eaa. Legioonan symboli oli leijona.
Historia > Gallian sota

Legio XIII:n kokosi Julius Caesar 57 eaa. ennen marssimistaan belgejä vastaan Gallian sodan alkuvaiheessa. Sodan aikana (58-51 eaa.) legioona oli mukana voittoisassa taistelussa nervejä vastaan ja häviämässä Vercingetorixin johtamille gallialaisille Gergovian taistelussa. Vaikka legioonaa ei mainita kirjallisissa lähteissä, on syytä olettaa sen olleen mukana myös Alesian piirityksessä, josta vuorostaan tuli Caesarin loistava voitto.
Historia > Caesarin kansalaissota

Gallian sodan päätyttyä Rooman senaatti kielsi Caesarilta toisen kauden konsulina, käski hänen luopua armeijoidensa komennosta ja vaati hänen paluutaan Roomaan syytettäväksi senaatissa. Caesar oli pakotettu joko luopumaan poliittisesta urastaan tai aloittamaan kansalaissota. Hän valitsi vaihtoehdoista jälkimmäisen ja marssitti Legio XIII:n Rubikon-joen yli Italiaan. Legioona pysyi lojaalina Caesarille tämän sodassa senaatin optimaattien legioonia vastaan, joita johti Pompeius. XIII oli aktiivisesti mukana koko kansalaissodan ajan. Dyrrhakhionin taistelussa 48 eaa. se oli mukana kärsimässä tappion Pompeiuksen joukoille. Sotatilanne näytti hetken uhkaavalta, mutta Caesar onnistui perääntymään Thessaliaan ja voittamaan ratkaisevan Farsaloksen taistelun.
Farsaloksen jälkeen legioona aiottiin hajottaa sekä myöntää siinä palvelleille legioonalaisille perinteinen eläke, joka tarkoitti maaomistuksia. Se kutsuttiin kuitenkin uudelleen palvelukseen Thapsuksen taisteluun 46 eaa., jossa Caesar murskasi Cato nuoremman ja Metellus Scipion joukot. Vuotta myöhemmin legioona osallistui viimeiseen kansalaissodan taisteluun Mundassa, joka päättyi jälleen Caesarin voittoon. Mundan jälkeen Caesar hajotti legioonan ja antoi sen veteraaneille viljelysmaita Italiasta.
Historia > Keisarikunnan alaisuudessa

Augustus perusti legioonan uudelleen taistelemaan Pompeiuksen pojan Sextus Pompeiuksen johtamaa kapinaa vastaan Sisiliassa 31 eaa. Legio XIII sai lisänimen Gemina (kaksonen) ja sitä vahvistettiin toisten legioonien osilla. Vahvistuksissa oli mukana Marcus Antoniusta vastaan käydyn sodan ja Aktionin taistelun veteraaneja. Sisilian jälkeen Augustus lähetti legioonan Burnumiin Dalmatiaan. Vuonna 16 eaa. legioona siirrettiin Emonaan (nykyisin Ljubljana) Pannoniassa, jossa se osallistui paikallisten kapinoiden tukahduttamiseen.
Historia > Vuosituhat vaihtuu

Teutoburgin metsän lähellä käydyssä taistelussa vuonna 9 jaa. germaanit tuhosivat kolme legioonaa ja pysäyttivät roomalaisten etenemisen. Legio XIII Gemina lähetettiin Augusta Vindelicaan (nyk. Augsburg) Germania Superiorin provinssiin suojaamaan muilta germaanisten heimojen hyökkäyksiltä. Keisari Claudius lähetti legioonan takaisin Pannoniaan vuoden 45 aikoihin ja se leiriytyi Poetovioon (nyk. Ptuj, Slovenia).
Neljän keisarin vuonna 69 XIII Gemina oli ensin Othon ja sitten Vespasianuksen puolella Vitelliusta vastaan ja se osallistui kahteen taisteluun Bedriacumissa pohjois-Italiassa. Trajanuksen aikana legioona taisteli molemmissa Daakian sodissa 101-106, joiden jälkeen se siirrettiin miehittämään vasta valloitettua Daakian provinssia.
XIII Geminasta irrotetut Vexillatiot kunnostautuivat keisari Gallienuksen alaisuudessa pohjois-Italiassa vuosina 259-260 käydyissä valtataisteluissa kapinoijia vastaan. Gallienus kunnioitti legioonaa lyömällä juhlakolikoita antoninianuksia, joiden kääntöpuolella näkyi legioonan leijonatunnus. Yksi vexillatio oli myös liitettynä Gallian keisarikunnan keisarin Victorinuksen armeijaan. Myös Victorinus löi rahoja, joissa oli leijona kunnioittamassa XIII Geminaa. Vuonna 271 legioona siirrettiin Daakiasta provinssia evakuoidessa ja sijoitettiin uudelleen Dacia Aurelianaan.
400-luvulla Notitia Dignitatumin mukaan legio tertiadecima gemina oli Egyptin Babylonissa, Niilin varrelle sijoitetussa strategisessa linnakkeessa ala- ja ylä-Egyptin välisellä rajalla. Sen komentajana toimi Comes limitis Aegypti.
Legio XIII Gemina mediassa

TV-sarja Roomassa kuvattu Legio XIII:n toiminta oli osittain kuvitteellista. Televisiosarjassa päähenkilöt Lucius Vorenus ja Titus Pullo kuuluivat Legio XIII:n, mutta he olivat todellisuudessa Legio XI Claudian centurioita.
Aiheesta muualla

LEG XIII GEM, itävaltalainen re-enactment-ryhmä
Legio XIIII Gemina Martia Victrix (Roman Military Research Society)
Rooman legioonat sijoituspaikoissaan vuonna 80. Legio XIII Gemina oli Poetoviossa (numero 12)
Tärylevy

Tärylevy on kaivinkoneeseen asennettava lisälaite. Tärylevyllä maata tiivistetään rakennuskohteissa kuten putkilinjoilla ja tienpenkereillä.
Tärylevy voi tarkoittaa myös moottorikäyttöistä ihmisen ajamaa maantiivistäjää.
Le Locle

| Le Locle |
| --- | --- |
 Le Locle on vanha, tiiviisti rakennettu kaupunki Juravuoristossa.
 vaakuna
 Le Locle sijaitsee Länsi-Sveitsissä, Ranskan rajalla.
 Koordinaatit: 47°3′23″N, 6°44′47″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Neuchâtelin kantoni
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23,14 km²
Korkeus:  915 - 1 320 m
Väkiluku (31.12.2022)  (vakituiset asukkaat):  10 746
 – Väestötiheys:  310 as./km²
 
 www.lelocle.ch 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Le Locle on vanha teollisuuskaupunki Neuchâtelin kantonissa Länsi-Sveitsissä. Kaupungissa on runsaat 10 000 asukasta. Le Locle on Neuchâtelin kantonin asukasluvultaan neljänneksi suurin kaupunki.
Sijainti

Le Locle sijaitsee Juravuoristossa noin 900 metrin korkeudessa Ranskan rajalla.
Talous

Le Locle on kelloteollisuuden keskus, jonka kukoistuskausi alkoi 1800-luvun lopulla. Kaupungissa on edelleen runsaasti kelloteollisuutta, ja se on usean ison kelloyrityksen, muun muassa Certinan, Tissotin ja Midon kotipaikka. Yhdessä La Chaux-de-Fonds’n kanssa Le Locle on nimetty Unescon maailmanperintökohteeksi.
Liikenne

Rautatie La Chaux-de-Fonds’sta Ranskan Besançoniin kulkee Le Loclen kautta. Kaupungista on lyhyt, kapearaiteinen rautatie Les Brenets’hen.
Valtatie 20 kulkee Le Loclen kautta Ranskaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Le Locle Wikimedia Commonsissa
Unescon maailmanperintökohteet Sveitsissä
Albulan ja Berninan rautatiet sekä Albula- ja Berninasolat, osittain Italiassa
Alppien paalutalot (yhteinen viiden muun maan kanssa)
Bellinzonan markkinakaupungin kolme linnaa, puolustusmuuri ja maavallit
Bernin vanhakaupunki
Jungfraun–Aletschin alppialue
kellokaupungit La Chaux-de-Fonds ja Le Locle
Lavaux'n viinipenkereet
Le Corbusierin arkkitehtoniset työt (yhteinen kuuden muun maan kanssa)
Monte San Giorgio, osittain Italiassa
St. Gallenin luostari
St. Johannin benediktiiniluostari
Sardona