stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Camp Speicherin joukkomurha

Tapahtumapaikka
Camp Speicherin joukkomurha oli islamistisen terroristijärjestö Isisin 12. kesäkuuta 2014 Irakissa Tikritin lähellä tekemä Irakin armeijan sotilaiden joukkomurha, jossa kuoli yli 1000 ihmistä. Joukkomurha on yksi raaimmista yksittäisistä verilöylyistä Isisin ja Irakin hallituksen välisessä sisällissodassa.
Tausta

Yhdysvallat käytti al Sahran eli Camp Speicherin lentotukikohtaa vuoteen 2011, jolloin se vetäytyi Irakista. Yhdysvallat on nimennyt tukikohdan Persianlahden sodassa 1991 kuolleen lentäjä Scott Speicherin kunniaksi.
10. kesäkuuta 2014 Isis valtasi Mosulin, joka on Irakin toiseksi suurin kaupunki. Irakin armeija perääntyi Mosulista sekasortoisesti ja jätti Isisin käsiin paljon Yhdysvalloilta saatua aseistusta ja kalustoa. Pian sen jälkeen Isis valtasi Salah ad-Dinin maakunnan pääkaupungin Tikritin lähes ilman taisteluja.
Camp Speicher sijaitsee Tikritin ulkopuolella. Siellä oli tuhansia vastavärvättyjä Irakin armeijan sotilaita.
Tapahtumat

Tikritin valtaus sai tukikohdan sekasorron valtaan. Yhdysvaltain kouluttamat upseerit pakenivat tukikohdasta, eikä sotilailla ollut aseita. Sotilasjohtajat lupasivat sotilaille, että maakunnan heimot turvaavat heille suojatun poistumisen tukikohdasta, kunhan he eivät käytä sotilaspukua. Heidän piti vain hankkia kyyti etelään Samarraan. Erään sotilaan mukaan aamulla 12. kesäkuuta paikallisten heimojen edustajat tulivat tukikohtaan ja saattoivat sotilaat ulos. Sotilaat kävelivät jonossa valtatietä kohti Tikritiä. Tikritin yliopiston kohdalla heidät määrättiin makuulle tielle ja heidän kätensä sidottiin. Heimoedustajat luovuttivat sotilaat Isisin taistelijoille.
Toisen sotilaan mukaan hän oli 3000 aseettoman miessotilaan ryhmän joukossa kävelemässä kohti pääkaupunki Bagdadia, kun muutama kilometri lähdön jälkeen he kohtasivat noin 50 panssaroiduissa ajoneuvoissa kulkevaa Isis-taistelijaa. Taistelijat lupasivat viedä heidät Bagdadiin, mutta kuljettivatkin heidät Tikritin palatsin maille, joka on aiemmin kuulunut presidenttinä ja pääministerinä toimineelle Saddam Husseinille.
Palatsilla sunni- ja šiiamuslimit eroteltiin. Isis antoi sunneille mahdollisuuden katua toimintaansa Irakin hallituksen armeijassa, mutta šiiat se teloitti ryhmissä palatsin lähialueilla. Uhrit olivat pääosin šiialaisia sotilaita. Varmaa tietoa uhrien määrästä ei ole, eikä välttämättä selviä koskaan. Isis ilmoitti tappaneensa 1 700 sotilasta. Osa sotilaista säilyi hengissä esittämällä kuollutta. Eräs sotilas kertoi pakomatkansa kestäneen lähes kolme viikkoa. Syyskuussa 2014 ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watch (HRW) arvioi, että uhreja oli ainakin 560–770. Myöhemmin joukkohaudoista löytyi lisää uhreja.
Isisin taistelijat hautasivat ruumiit hätäisesti joko joukkohautoihin tai heittivät Tigris-jokeen. Järjestö ei ilmeisesti saanut Camp Speicherin tukikohtaa vallattua. Tiedot Tikritin alueen taisteluista ovat hyvin ristiriitaisia. Isis julkaisi netissä kuvia joukkomurhasta herättääkseen pelkoa. Kuvien perusteella Isisin taistelijat tai liittolaiset asettavat vankinsa riviin ja teloittavat heidät sitten yksitellen.
Jälkiselvittely ja seuraukset

Monet selviytyneistä syyttävät sotilasjohdon pettäneen heidät.
Irakin armeija ja šiiojen puolisotilaalliset joukot valtasivat Tikritin takaisin huhtikuussa 2015. Kaupungin alueelta löytyi valtauksen jälkeen neljä joukkohautaa, joissa oli 470 ihmisen ruumiit. Viranomaisten mukaan jäänteiden tunnistamiseen ja tutkimiseen käytetään ulkomaista apua, muun muassa Kansainvälistä Punaista Ristiä ja Puolikuuta.
Joukkomurha kiristi sunnien ja šiiojen välejä. Irakin armeijan alaisuudessa taistelevat itsenäiset šiia-ryhmät vannoivat kostavansa Tikritin joukkomurhan.
Oikeudenkäynnit > Irakissa

Heinäkuussa bagdadilainen tuomioistuin tuomitsi 24 henkilöä kuolemaan joukkomurhasta. Joukkomurhasta etsittiin tuolloin viranomaisten mukaan edelleen 604 epäiltyä.
Human Rights Watchtin mukaan tunnustuksia epäillään hankitun kiduttamalla. Se on arvostellut oikeudenkäyntiä pikaiseksi ja pintapuoliseksi. Oikeudenkäyntiä seurannut asianajaja kertoi HRW:lle, että oikeus käsitteli kunkin syytetyn tapausta korkeintaan viisi minuuttia ja antoi tuomionsa vain kahden minuutin harkinnan jälkeen.
Alkuvuonna 2016 tuomioistuin langetti 40 kuolemantuomiota. Heistä 36 hirtettiin 21. elokuuta 2016 vankilassa Nasiriyyassa.
Oikeudenkäynnit > Suomessa

Joukkomurhaa käsiteltiin myös Pirkanmaan käräjäoikeudessa Suomessa, koska kahden Suomessa olleen irakilaisen veljeksen epäiltiin syyllistyneen Tikritissä 11 terroristisessa tarkoituksessa tehtyyn murhaan, surmaamalla tehtyyn sotarikokseen ja terroristisessa tarkoituksessa tehtyyn törkeään pahoinpitelyyn. Kaksosveljekset olivat saapuneet Suomeen syyskuussa 2015. Suomen poliisi otti heidät jutun takia kiinni Forssassa 8. joulukuuta 2015. Syytetyt kiistivät osallisuutensa rikoksiin.
Käräjäoikeus vapautti miehet syytteistä 24. toukokuuta 2017, sillä se katsoi, että todistelu miehiä vastaan ei ollut riittävä.
Edsger Dijkstra

| Edsger Dijkstra |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. toukokuuta 1930 Rotterdam, Alankomaat
Kuollut: 6. elokuuta 2002 (72 vuotta) Nuenen, Alankomaat
Koulutus ja ura
Väitöstyön ohjaaja:  Adriaan van Wijngaarden
Tutkimusalue:  tietojenkäsittelytiede
Palkinnot:  Turing-palkinto
Edsger Wybe Dijkstra [ˈdɛikstra] (11. toukokuuta 1930 Rotterdam, Alankomaat – 6. elokuuta 2002 Nuenen, Alankomaat) oli hollantilainen tietojenkäsittelyteoreetikko.
Dijkstra opiskeli teoreettista fysiikkaa Leidenin yliopistossa. Hän työskenteli tutkijana Burroughs Corporationissa 1970-luvun alussa. Hän työskenteli Eindhovenin teknillisessä yliopistossa Alankomaissa ja vuodesta 1984 Texasin yliopistossa Austinissa Yhdysvalloissa. Dijkstra jäi eläkkeelle vuoden 1999 marraskuussa.
Hänen tunnetuin saavutuksensa lienee Dijkstran algoritmina tunnettu graafialgoritmi. Dijkstra käytti myös ensimmäistä kertaa esimerkkiä ”aterioivista filosofeista” esimerkkinä synkronoimisongelmasta vuonna 1965. Dijkstra myös esitteli semaforien konseptin. Eindhovenin yliopistossa hän johti ryhmää, joka toteutti THE-käyttöjärjestelmän. Turing-palkinnon hän sai 1972.
Vuonna 1968 Dijkstra kirjoitti artikkelin Go To Statement Considered Harmful GOTO-käskystä. Dijkstran mukaan samanlaisia ehdotuksia GOTO:n rajoittamiseksi ovat esittäneet myös Niklaus Wirth ja C. A. R. Hoare vuonna 1966 ALGOLiin liittyen (artikkelissa A contribution to the development of ALGOL). Dijkstran kirjoitus on muodostunut klassikoksi tietojenkäsittelytieteessä.
Dijkstra oli mukana ryhmässä, joka toteutti ensimmäisen ALGOL 60 -kääntäjän. 1970-luvulta lähtien Dijkstran tutkimus keskittyi ohjelmien formaaliin verifiointiin, ohjelman oikeellisuuden todentamiseen formaaleilla menetelmillä.
Dijkstra kuoli syöpään 6. elokuuta 2002 pitkällisen sairauden jälkeen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Dijkstra, E. W.: Go To Statement Considered Harmful (Arkistoitu – Internet Archive). Communications of the ACM, Vol. 11 (1968) 147–148. (englanniksi)
Edsger W. Dijkstra: The Structure of the "THE"-Multiprogramming System (PDF) (englanniksi)
Dijkstran julkaisukokoelma. (englanniksi)
Edsger Dijkstra DBLP-palvelussa (englanniksi)
Espoo (täsmennyssivu)

Espoo voi viitata seuraaviin asioihin:
Espoo, kaupunki Suomen pääkaupunkiseudulla.
Espoo, entinen Espoon kaupungin tiedotuslehti.
Espoonjoki, joki, joka laskee Espoonlahteen.
Espoon rautatieasema, rautatieasema Espoon keskuksessa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Espoo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Emerson, Lake & Powell

Emerson, Lake & Powell oli Keith Emersonin ja Greg Laken yhtye Emerson, Lake & Palmerin jälkeen. Ainoa muutos kokoonpanossa oli rumpali Carl Palmerin vaihtuminen Cozy Powelliin. Yhtye julkaisi ainoastaan yhden levytyksen, samannimisen albumin. Lisäksi Powellin kuoleman 1998 jälkeen julkaistiin vielä postuumisti harvinaisempaa materiaalia. Muut jäsenet Keith Emerson ja Greg Lake kuolivat vuonna 2016.
SM-liigajoukkue Porin Ässät käyttää yhtyeen kappaletta ”Touch and Go” sisääntulomusiikkinaan.
Jäsenet

Keith Emerson, kosketinsoittimet (s. 2. marraskuuta 1944, k. 10. maaliskuuta 2016)
Greg Lake, kitara, bassokitara, laulu (s. 10. marraskuuta 1947, k. 7. joulukuuta 2016)
Cozy Powell, lyömäsoittimet (s. 29. joulukuuta 1947, k. 5. huhtikuuta 1998)
Emerson, Lake & Powell -albumi (1986)

1. The Score
2. Learning To Fly
3. The Miracle
4. Touch and Go
5. Love Blind
6. Step Aside
7. Lay Down Your Guns
8. Mars, The Bringer of War
9. The Loco-Motion
10. Vacant Possession
Charles Brandon

Jan Gossaertin maalaama Charles Brandonin muotokuva vuodelta 1516.
Charles Brandon (1484 – 22. elokuuta 1545) oli Suffolkin ensimmäinen herttua, Sir William Brandonin kolmas poika. Sir William Brandon oli Henrik VII:n lipunkantaja, joka kuoli Rikhard III:n kädestä Bosworth Fieldin taistelussa. Charles varttui Henrik VII:n hovissa ja hänestä tuli Henrik VIII:n ystävä ja suosikki. Charlesilla oli useita virkoja kuninkaallisessa hovissa ja hän niitti mainetta muun muassa Ranskan sotaretkellä 1513.
Charles Brandon tuki Henrikin avioeroa Katariina Aragonialaisesta, toisin kuin kardinaali Wolsey. Wolseyn epäsuosion myötä Charles Brandonin valta kasvoi niin suureksi, että hän toimi hovimarsalkkana Anne Boleynin kruunajaisissa.
Brandonin tyttärentytär Lady Jane Grey hallitsi Englantia yhdeksän päivää vuonna 1553.
Elämä

Vuonna 1506 Brandon meni naimisiin Margaret Mortimerin (omaa sukua Neville) kanssa. Lapseton avioliitto mitätöitiin vuonna 1507. Vuoden 1508 paikkeilla hän nai Anne Brownen (k. 1511), Sir Anthony Brownen (Standard Bearer of England 1485) tyttären. Liitosta syntyi kaksi lasta.
Tammikuun 1515 lopulla Henrik VIII lähetti Charlesin Ranskaan hakemaan Maria Tudorin, Ranskan kuninkaan Ludvig XII:n lesken ja Henrik VIII:n sisaren takaisin Englantiin. Marian avioliitto oli ollut onneton ja kestänyt vain kolme kuukautta.
Charles Brandon avioitui Marian kanssa yksityisesti 3. maaliskuuta 1515 välttääkseen avioliitosta aiheutuvia poliittisia hankaluuksia. Periaatteessa avioliitto oli maanpetos, sillä Charles oli nainut kuninkaallisen prinsessan ilman kuninkaan suostumusta. Henrik VIII ei pitänyt asiasta, ja hänen neuvostonsa oli sitä mieltä, että Brandon pitäisi vangita tai teloittaa. Kardinaali Wolsey puuttui kuitenkin tilanteeseen ja Henrik oli kiintynyt sekä sisareensa että Brandoniin, joten pariskuntaa rangaistiin vain raskailla sakoilla. Lisäksi asiaan on saattanut vaikuttaa se, että Henrik VIII halusi saada käsiinsä Marian kuolleen aviomiehen Ludvigin Marialle jättämät jalokivet ja kultaisen pöytäkaluston, jotka hän luultavasti sai kiitokseksi myönnettyään virallisen avioliittoluvan.
Brandon ja Maria Tudor vihittiin virallisesti muutamaa kuukautta myöhemmin, 13. toukokuuta 1515 Greenwichin palatsissa. Avioliitto päättyi Marian kuolemaan. Hänet haudattiin Bury St Edmundsin luostariin Suffolkiin, mutta kirkon tuhouduttua ruumis siirrettiin lähellä olevaan St. Maryn kirkkoon.
Syyskuun 7. 1534 Charles Brandon avioitui holhokkinsa, sairaan poikansa kihlatun, viisitoistavuotiaan Catherine Willoughbyn (n. 1519–1580) kanssa.
Charles Brandon kuoli vuonna 1545, vuosi sen jälkeen kun hän komensi Englannin armeijaa hyökkäyksessä Ranskaan.
Lapset

Avioliitosta Anne Brownen kanssa kaksi lasta:
Anne Brandon (kuoli vuonna 1557)
Mary Brandon (1510 – noin 1542)
Avioliitosta Maria Tudorin kanssa kolme lasta:
Henry Brandon, Lincolnin ensimmäinen jaarli (11. maaliskuuta 1516 – 8. maaliskuuta 1534).
Lady Frances Brandon (16. kesäkuuta 1517 – 20. marraskuuta 1559 meni naimisiin Dorsetin kolmannen markiisin Henry Greyn kanssa. Heidän tyttärensä oli lady Jane Grey.
Lady Eleanor Brandon (1519 – 27. syyskuuta 1547 avioitui Cumberlandin toisen jaarlin Henry Cliffordin kanssa.
Avioliitosta Catherine Willoughbyn kanssa kaksi lasta:
Henry Brandon, 2nd Duke of Suffolk (September 18, 1535 – July 1551)
Charles Brandon, 3rd Duke of Suffolk (1537– July 1551)
Charles Brandon kirjallisuudessa ja elokuvissa

Vuonna 1953 Walt Disneyn tuottama, Ken Annakinin ohjaama elokuva Miekka ja ruusu (The Sword and the Rose), jonka pääosissa ovat Richard Todd Charles Brandonina ja Glynis Johns Maria Tudorina. Tudors-televisiosarjassa Charles Brandonia näyttelee Henry Cavill.
Emerson Palmieri

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Emerson Palmieri dos Santos
Syntymäaika: 3. elokuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Santos, Brasilia
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 174 cm
Paino: 63 kg
Lempinimi: Emerson
Seura
Seura: West Ham
Pelinumero: 33
Junioriseurat
2009–2013: Santos
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2015 | Santos | 18 | (1) |
| 2014–2015 | → Palermo | 9 | (0) |
| 2015–2017 | → AS Roma | 19 | (1) |
| 2017–2018 | AS Roma | 15 | (0) |
| 2018– | Chelsea | 32 | (0) |
| 2021–2022 | → Lyon | 29 | (1) |
| 2022– | West Ham | 58 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 180 | (5) |
Maajoukkue
| 2011–2012 | Brasilia U17 | 15 | (1) |
| 2018– | Italia | 29 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. kesäkuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. kesäkuuta 2024.
Emerson Palmieri dos Santos (s. 3. elokuuta 1994 Santos) on brasilialaissyntyinen italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa West Ham Unitedia ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Seurajoukkueura

Emerson pelasi Santosissa 18 Brasilian pääsarjaottelua 2012−2014. Hän pelasi Serie A:n Palermossa lainasopimuksella yhdeksän ottelua kaudella 2014−2015. Hän pelasi seuraavat puolitoista kautta lainalla saman sarjan AS Romassa. Siirto vakinaistettiin kahden miljoonan euron kaupalla tammikuussa 2017. Hän pelasi Romassa kaikkiaan 34 Serie A -ottelua.
Emerson siirtyi 20 miljoonan euron siirtosummalla Englannin Valioliigan Chelseaan tammikuussa 2018. Hän pelasi kaksi ottelua Chelsean tiellä FA Cupin voittajaksi 2018. Seuraavan kauden Eurooppa-liigassa hän pelasi 11 ottelua mukaan lukien voitokas finaali Arsenalia vastaan. Valioliigassa hän pelasi ensimmäisen puolentoista kauden aikana vain 15 ottelua. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 15 valioliigaottelua ja kolme Mestarien liigan ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi vain kaksi valioliigaottelua, viisi FA Cupin ottelua ja kaksi liigacupin ottelua. Chelsean voittamassa Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua, joista kahdessa täydet minuutit, mutta ei enää ensimmäisen puolivälierän jälkeisissä pudotuspeleissä. Kaudella 2021–2022 hän pelasi lainalla Lyonissa 29 Ligue 1:n ja seitsemän Eurooppa-liigan ottelua.
Emerson siirtyi 15,4 miljoonan euron siirtosummalla Valioliigan West Hamiin kesällä 2022. Hän pelasi debyyttikaudellaan 22 valioliigaottelua ja teki yhden maalin. West Hamin voittamassa Konferenssiliigassa hän pelasi kahdeksan ottelua ja teki yhden maalin. Kaudella 2023–2024 hän pelasi Valioliigassa 36 ottelua, yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa, ja viimeisteli yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua.
Maajoukkueura

Emerson pelasi kuusi ottelua Brasilian sijoittuessa neljänneksi alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Ensimmäisen ottelunsa Italian jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi Kansojen liigan ottelussa Portugalia vastaan syyskuussa 2018. Ensimmäisen varsinaisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Kreikkaa vastaan kesäkuussa 2019. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän pelasi täydet minuutit Italian viimeisessä alkulohko-ottelussa Walesia vastaan, tuli vaihdosta kentälle puolivälieräottelussa Belgiaa vastaan ja pelasi avauskokoonpanossa 74 minuuttia välieräottelussa Espanjaa vastaan. Kaikkiaan hän on kesäkuun 2024 loppuun mennessä pelannut 29 A-maaottelua, joista seitsemän on ollut MM- ja kuusi EM-karsintaotteluja.
Espoo-Kilon Saron-seurakunta

| Espoo-Kilon Saron-seurakunta> Saronförsamlingen i Esbo-Kilo |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Perustettu:  1930
Infobox OKNimi-testi OK: 
Espoo-Kilon Saron-seurakunta (ruots. Saronförsamlingen i Esbo-Kilo oli Espoon Kilossa toiminut helluntaiseurakunta. Seurakunta perustettiin 13. heinäkuuta 1930 15 jäsenen toimesta. Seurakunnan ensimmäinen johtaja oli Helsingin Filadelfian diakoni Hannes Gustafsson. Vuonna 1932 seurakunta otti vastuulleena Betlehem-lepokodin Leppävaarassa, joka palveli ensisijaisesti saarnaajia. Vuonna 1935 lepokodin toiminta siirtyi Saalem-seurakunnan vastuulle. Vuoteen 1934 mennessä seurakunnan jäsenmäärä oli noussut 90:een. Myöhemmin seurakunta lakkautettiin ja jäsenet siirtyivät Helsingin seurakuntiin.
Eepos-kirjastot

Eepos-kirjastot on Etelä-Pohjanmaan kuntien sekä Kaskisten, Perhon, Vetelin ja Laihian kirjastojen muodostama seudullinen verkosto eli kirjastokimppa. Eepos-kirjastoihin kuuluu 22 kuntaa. Yhteiset verkkosivut ja verkkokirjasto ovat palvelleet asiakkaita helmikuusta 2017 alkaen. Yhteistyö mahdollistaa koko alueelle yhteiset käyttösäännöt, kirjastokortin, verkkopalvelun, e-kirjapalvelun, aineistokuljetukset sekä asiakas- ja aineistotietokannat.
Aiheesta muualla

Eepos verkkokirjasto
Emma Saltzman

Emma Saltzman (15. elokuuta 1880 Helsinki – 13. syyskuuta 1972 Helsinki ) oli suomalainen tekstiilisuunnittelija.
Saltzmanin vanhemmat olivat lääketieteen tohtori, professori, pääjohtaja, todellinen valtioneuvos Fredrik Saltzman ja Emma Ruin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1898 (Privata svenska Flickskolan i Helsingfors) ja valmistui Taideteollisuuskeskuskoulusta 1905.
Saltzman suunnitteli vuodesta 1904 alkaen Suomen Käsityön Ystäville muun muassa ryijyjen, pöytäliinojen, tyynyjen ja verhojen malleja vuodesta 1904 alkaen. Hän suunnitteli tekstiilien ohella malleja kuparitaottuihin lamppuihin, kynttilänjalkoihin ja rasioihin. Saltzman mallit noudattivat jugendin muotokieltä, niissä oli kasviaiheita ja suomalaiskansallisia piirteitä. Saltzman toimi myös kirjansidonnan opettajana Taideteollisuuskeskuskoulussa.
Aiheesta muualla

Tuleva tekstiilitaiteilija Emma Saltzman 19-vuotiaana, Finnish Heritage Agency (europeana)
Suomen Käsityön Ystävät : Emma Saltzmanin ryijymalleja
Espoo-päivä

Espoo-päivä on Espoon suurin vuosittainen kaupunkitapahtuma. Se järjestettiin ensimmäisen kerran virallisesti vuonna 1992, jolloin Espoo kaupunkina täytti kaksikymmentä vuotta. Juhla pidettiin tuolloin 27. elokuuta. Sittemmin Espoo-päiväksi vakiintui elokuun viimeinen lauantai. Myöhemmin tapahtuma on laajentunut kattamaan elokuun viimeiset perjantain ja lauantain. Espoo-päivän koordinoija on Kaupunkitapahtumat Espoo -järjestö.
Espoo-päivän tapahtumia on järjestetty eri puolilla Espoon kaupunkia, esimerkiksi Isossa Omenassa, Sellossa ja Tapiolassa. Tapahtumia ovat olleet toteuttamassa kaupunkilaiset, järjestöt, kaupungin omat toimijat ja yhteistyökumppanit. Useimmat tapahtumat ovat kaupungin tuottamia. Eri vuosina suosittuja tapahtumia ovat olleet muiden muassa museoiden ilmaispäivä, pelastuslaitosten avoimet ovet, liikuntalajien kokeilutapahtumat ja luontoretket.
Vuonna 2023 Espoo-päivään kuului yli 150 tapahtumaa kahden päivän aikana. Vuonna 2024 tapahtumia järjestettiin yli kaksisataa. Vuoden 2024 Espoo-päivän tapahtumissa esiintyi muiden muassa Anssi Kela.
Entiteettirealismi

Entiteettirealismi on tieteenfilosofinen kanta, joka liittyy keskusteluun tieteellisestä realismista. Se on realistinen tieteellisissä teorioissa esiintyvien entiteettien suhteen, mutta ei teorioiden itsensä totuuden suhteen.
Entiteettirealismia ovat kannattaneet muun muassa Ian Hacking (1983) ja  Nancy Cartwright (1983). Siinä missä perinteinen tieteellinen realismi katsoo, että parhaat tieteelliset teoriamme ovat tosia, totuudenkaltaisia tai totuudenkaltaisempia kuin edeltävät teoriat, entiteettirealismi ei sitoudu arvostelmaan teorioiden totuudesta. Sen sijaan entiteettirealismi katsoo, että tieteellisissä teorioissa esiintyviä teoreettisia entiteettejä, kuten elektroneja, tulisi pitää todellisina jos ja vain jos niitä voidaan käyttää suoraan manipuloitaessa joitakin toisia välittömämmin tunnettuja entiteettejä. Näin ”manipulatiivisesta menestyksestä” tulee kriteeri, jonka perusteella (tyypillisesti havaitsemattomissa olevien) tieteellisten entiteettien todellisuutta arvioidaan. Kuten Hacking, tämän entiteettirealismin muotoilun merkittävin puolustaja, totesi viitaten laboratoriossa elektroneja ja positroneja suihkuttamalla suoritettuihin kokeisiin: ”jos niitä voi suihkuttaa, silloin ne ovat todellisia”.
Entiteettirealismi on ollut vaikutusvaltainen kanta osittain siksi, että se on vaikuttanut tieteenfilosofiassa, ja tieteentutkimuksessa yleisemminkin, samaan aikaan, kun yleisenä suuntauksena on ollut teorioiden merkityksen vähättely, ja kokeiden ja tieteellisten käytäntöjen painottaminen niiden sijaan. Näin entiteettirealismia on joskus kutsuttu ”instrumentaaliseksi realismiksi” tai ”kokeelliseksi realismiksi”. Vaikka monet filosofit myöntävät entiteettirealismin olevan intuitioihin vetoava, sitä on myös kritisoitu (joidenkin mielestä ratkaisevasti) sekä liian rajoittavana siinä, että se sivuuttaa havaittavissa olevat entiteetit, joita ei voida manipuloida (esim. tähtitieteessä); ja liian sallivana siinä, että menestyksellisiltä näyttävät manipulaatiot voivat tuottaa virheellisiä oletuksia entiteeteistä (esim. fysiikan kvasipartikkelit).
Kirjallisuutta

Cartwright, Nancy: How the Laws of Physics Lie.  Oxford University Press (Clarendon Press), 1983.
Hacking, Ian: Representing and Intervening.  Cambridge University Press, 1983.
Hacking, Ian: Experimentation and Scientific Realism. Philosophical Topics, 1982, 13. vsk, s. 71–87.
Massimi, Michela: Non-defensible middle ground for experimental realism. Philosophy of Science, 2004, 71. vsk, s. 36–60.   –  argues that experimental realism slides into general scientific realism; belief in the reality of the referents of scientific theories cannot be divorced from belief in the truth of those theories.
Morrison, Margaret: Theory, Intervention and Realism. Synthese, 1990, 82. vsk, s. 1–22.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Entity realism
Käännös suomeksi
Entisten nuorten sävellahja

| Entisten nuorten sävellahja Eri esittäjiä |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 5. marraskuuta 2008
 Tyylilaji: rock, pop, iskelmä
 Levy-yhtiö: Elements Music
Entisten nuorten sävellahja on samannimisestä ohjelmasta eniten toivottuja kappaleita sisältävä kokoelmalevy, joka julkaistiin 5. marraskuuta 2008. Levyn kansilehti sisältää Jake Nymanin, Juha Roihan ja Tapani Ripatin kirjoituksia 1960- ja 70–lukujen musiikista.
Kappaleet

The Rubettes: Sugar baby love
Freeman: Olet mun kaikuluotain (Annie´s Song)
Danny: Kesäkatu
Frederik: Tule kiivetään
Jussi & the Boys: Sun hommas on Rock n' roll
Karma: Hyvää huomenta Suomi
Maarit: Hymypoika
Markku Aro: Jestas sentään
Virve Rosti: Kun nuori on
Foreigner: Cold as Ice
Alice Cooper: No more Mr. Nice guy
Kiss: I was made for lovin'
Free: Wishing well
Smokey Robinson: Tears of a clown
Donna Summer: Hot Stuff
10 CC: I'm not in love
David Bowie: The man who sold the world
Whitesnake: Here i go again
Alwari Tuohitorvi: Älä iske tuijaa
Jormas: Rööperiin (Penny Lane)
Kisu: Uneen aika vaipuu
Baccara: Yes sir, i can boogie
Bay City Rollers: Bye Bye Baby
Kirka: Hengaillaan
Mikko Alatalo: Hasardi
Sailor: Girls girls girls
The Guess Who: Dancing Fool
Deep Purple: Black night
Duran Duran: Save a Pryer
Harpo: Smile
Roxy Music: Avalon
The Knack: My Sharona
Kaseva: Mari
Terry Jacks: Seasons In The Sun
Jean Michel Jarre: Oxygene, part 4