stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bentsyylibromidi
Valmistus ja käyttö

Bentsyylibromidia valmistetaan bromaamalla tolueenia bromilla ultraviolettisäteilytyksen alaisuudessa.
Bentsyylibromidi reagoi useiden yhdisteiden kanssa luovuttaen yhdisteille bentsyyliryhmän. Tällaisia ovat niin hiilinukleofiilit kuin heteroatominukleofiilit kuten alkoholit ja amiinit. Bentsyylibromidia käytetään alkoholien suojaukseen.
Bentsiili

| Bentsiili |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,2-difenyylietaani-1,2-dioni
CAS-numero:  134-81-6
PubChem CID:  8651
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)C(=O)C(=O)C2=CC=CC=C2
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C14H10O2
Moolimassa:  210,22 g/mol
Sulamispiste:  95–96 °C
Kiehumispiste:  346–348 °C
Tiheys:  1,084 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 50,7 mg/l (25 °C)
  
Bentsiili eli dibentsoyyli (C14H10O2) on aromaattinen diketoni. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisessa synteesissä.
Ominaisuudet

Bentsiili on kiinteänä keltaisia veteen käytännöllisesti katsoen liukenemattomia kiteitä. Yhdiste liukenee etanoliin ja dietyylieetteriin. Kun bentsiiliä kuumennetaan emäksisissä olosuhteissa etanoliliuoksessa, tapahtuu bentsiilihappotoisiintumisreaktio, jossa siitä muodostuu bentsiilihappoa. Tämän lisäksi bentsiili reagoi muiden ketonien tavoin ja reaktiot voivat tapahtua molemmille karbonyyliryhmille.
Valmistus ja käyttö

Bentsiiliä valmistetaan hapettamalla bentsoiinia, jota muodostuu bentsaldehydin kondensaatioreaktiossa, typpihapon tai kuparisulfaatin avulla. Toinen tapa valmistaa tuotetta on bentsyylifenyyliketonin hapetus.
Bentsiiliä käytetään orgaanisessa synteesissä muun muassa valmistettaessa bentsiilihappoa ja typpeä sisältäviä heterosyklisiä yhdisteitä. Myös sen nitrojohdannaiset ovat merkittäviä. Bentsiiliä käytetään polymeeriteollisuudessa vapaaradikaalifotoinitiaattorina ja siitä muodostuu vapaita radikaaleja säteilytettäessä sitä UV-valolla. Lisäksi bentsiilillä on käyttöä kosmetiikkateollisuudessa ja myös sen käyttöä eräiden punkkien torjuntaan on tutkittu.
Aiheesta muualla

Bentsiilin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 26.12.2014.
HMS Falmouth (L34)

| HMS Falmouth |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Devonportin telakka/Hawthorn Leslie and Company
Kölinlasku:  31. elokuuta 1931
Laskettu vesille:  19. huhtikuuta 1932
Palveluskäyttöön:  27. lokakuuta 1932
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 123 t
Pituus:  86 m
Leveys:  11 m
Syväys:  2,51 m
Koneteho:  2 000 shp (1 491 kW)
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  95
Aseistus
Aseistus:  1 x LA 4" -tykki 4 x 3 naulan tykkiä
HMS Falmouth (viirinumerot L34 ja U34) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Shoreham-luokan sluuppi toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 1931 vuoden 1930 laivasto-ohjelmassa Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 31. elokuuta 1931. Alus laskettiin vesille 19. huhtikuuta 1932 kumminaan varakreivitär Astor ja valmistui 27. lokakuuta.
Alukselle ei asennettu valmistuessaan suunniteltua ilmatorjuntakykyista neljän tuuman tykkiä.
Hallitsijoiden olemus

| Hallitsijoiden olemus |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  muinaiskreikka, kopti
Genre:  teologia
Julkaistu:  100-luku (kreikaksi), n. 350 (koptiksi)
Suomennos
Suomentaja:  Tuomas Rasimus
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2005
ISBN:  951-0-30859-5
Sarja: Nag Hammadin kirjasto
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hallitsijoiden olemus on gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi II, kirja 4). Kirjoitus on koptinkielinen ja se on kirjoitettu noin vuonna 350. Se perustuu kuitenkin todennäköisesti toiselta vuosisadalta peräisin olevaan kreikankieliseen alkutekstiin.
Sisältö

Hallitsijoiden olemus tulkitsee Ensimmäisen Mooseksen kirjan luomis- ja syntiinlankeemuskertomuksia gnostilaisessa valossa. Gnostilaisen luomismyytin mukaisesti luojajumala vertautuu pahaan demiurgiin. Kirjoitus voidaan jakaa kahteen osaan. Ensimmäinen osa tulkitsee Raamatun kertomuksia uudelleen lainaamalla Vanhaa testamenttia ja esittämällä niihin oman tulkintansa. Toinen osa on dialogi, jossa taivaallinen ilmoittaja ja ilmoituksen vastaanottaja keskustelevat maailman alkuperästä ja ihmisen pelastuksesta. Kirjoittaja on tuntenut kristillisiä kirjoituksia, koska hän lainaa apostoli Paavalin kirjeitä.
Kirjallisuutta > Suomennos

Hallitsijoiden olemus. Johdanto, suomennos ja selitykset Tuomas Rasimus. Teoksessa Dunderberg, Ismo & Marjanen, Antti (toim.): Nag Hammadin kätketty viisaus – gnostilaisia ja muita varhaiskristillisiä tekstejä, s. 73–89.  (2. täydennetty painos)  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30859-5
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

The Hypostasis of the Archons. Teoksessa Robinson, James M. (toim.): The Coptic Gnostic Library.  (Volume 2. A Complete Edition of the Nag Hammadi Codices (5 vols.))  Brill, 2002.  ISBN 978-90-04-11702-0  Koptinkielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
The Hypostasis of the Archons. Teoksessa Robinson, James M. (toim.): The Nag Hammadi Library in English, s. 161–169.  (The Definitive Translation of the Gnostic Scriptures Complete in One Volume. Composition by E. J. Brill, The Netherlands. 3rd revised edition)  HarperSanFrancisco, 1990.  ISBN 0-06-066935-7  Englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla

The Hypostasis of the Archons (The Reality of the Rulers). The Gnostic Society Library. (englanniksi)
The Hypostasis of the Archons. Eary Christian Writings. (englanniksi)
| n k Nag Hammadin kirjasto |
| --- | --- |
Koodeksi I:  Apostoli Paavalin rukous  Jaakobin salainen kirja  Totuuden evankeliumi  Tutkielma ylösnousemuksesta  Kolmiosainen tutkielma 
Koodeksi II:  Johanneksen salainen kirja  Tuomaan evankeliumi  Filippuksen evankeliumi  Hallitsijoiden olemus  Maailman alkuperästä  Kertomus sielusta  Tuomas Kilvoittelijan kirja 
Koodeksi III:  Johanneksen salainen kirja  Koptilainen egyptiläisten evankeliumi  Eugnostos Siunattu  Jeesuksen Kristuksen viisaus  Keskustelu Vapahtajan kanssa 
Koodeksi IV:  Johanneksen salainen kirja  Koptilainen egyptiläisten evankeliumi 
Koodeksi V:  Eugnostos Siunattu  Koptilainen Paavalin ilmestys  Ensimmäinen Jaakobin ilmestys  Toinen Jaakobin ilmestys  Aadamin ilmestys 
Koodeksi VI:  Pietarin ja kahdentoista apostolin teot  Ukkonen, täydellinen järki  Arvovaltainen opetus  Suuren voimamme tunteminen  Platonin Valtio 588a–589b  Tutkielma kahdeksannesta ja yhdeksännestä  Kiitosrukous  Asklepios 21–29 
Koodeksi VII:  Semin selitys  Suuren Setin toinen opetus  Gnostilainen Pietarin ilmestys  Silvanoksen opetukset  Setin kolme kivitaulua 
Koodeksi VIII:  Zostrianos  Pietarin kirje Filippukselle 
Koodeksi IX:  Melkisedek  Norean ajatus  Tutkielma totuudesta 
Koodeksi X:  Marsanes 
Koodeksi XI:  Tulkinta tiedosta  Valentinoksen teosten katkelmia  Allogenes  Hypsifrone 
Koodeksi XII:  Sekstoksen lauseet  Totuuden evankeliumi  Katkelmia tunnistamattomasta teoksesta 
Koodeksi XIII:  Kolmimuotoinen Protennoia  Maailman alkuperästä
Gunnar Berg

| Gunnar Berg |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 21. toukokuuta 1893 Svolvær, Norja
Kuollut: 23. joulukuuta 1893 (30 vuotta) Berliini, Saksa
Kansalaisuus:  Norja
Taiteilija
Ala:  taidemaalaus
Gunnar Berg: Fra Svolvær havn.
Gunnar Berg (21. toukokuuta 1863 Svolvær, Norja – 23. joulukuuta 1893 Berliini, Saksa) oli norjalainen taidemaalari.
Svolværiläinen Berg maalasi useita teoksia, joissa hänen kotiympäristönsä maisemat esiintyy. Monista muista sen ajan luontoa käsittelevistä norjalaisista taidemaalareista poiketen, Berg tapasi korostaa töissään kalastajamiesten elämää. Hänen teoksensa käsittelivät tavanomaisesti paikallisten kalastajien jokapäiväistä arkea, missä pohjoisnorjalainen dramaattinen maisemamiljöö oli pääaiheen taustalla.
Kirjallisuutta

Anne Aaserud & Caroline Serck-Hanssen: Nordnorske bilder og bildet av Nord-Norge.  Tromsø:  Nordnorsk Kunstmuseum, 2002.  ISBN 82-91834-10-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gunnar Berg Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa 
Taiteenala:  KulturNav 2  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Trove
Francisco Bertrand

| Francisco Bertrand |
| --- | --- |

Hondurasin presidentti
 28. maaliskuuta 1911 – 1. helmikuuta 1912  
Edeltäjä:  Miguel R. Dávila
Seuraaja:  Manuel Bonilla
 31. maaliskuuta 1913 – 9. syyskuuta 1919  
Edeltäjä:  Manuel Bonilla
Seuraaja:  Salvador Aguirre
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. lokakuuta 1866 Juticalpa, Honduras
Kuollut: 15. heinäkuuta 1926 (59 vuotta)
Ammatti:  lääkäri, poliitikko
Puoliso:  Victoria Alvarado Burchard
Tiedot
Puolue:  Hondurasin kansallispuolue
Francisco Bertrand Barahona (9. lokakuuta 1866 Juticalpa, Honduras – 15. heinäkuuta 1926) oli hondurasilainen poliitikko, joka toimi kahteen otteeseen maan presidenttinä, 1911–1912 ja 1913–1919.
Bertrand syntyi Juticalpassa 1866. Hänen vanhempansa olivat Pedro Bertrand ja Josefa Baraona. Hän opiskeli lääkäriksi ja kirurgiksi, kunnes siirtyi politiikkaan. Honduras oli ajautunut sisällissotaan 1910-luvun taitteessa. Manuel Bonillan johtamat oppositiojoukot kävivät taisteluja Miguel R. Dávilan hallitusta vastaan, ja Bonilla perusti oman hallintonsa La Ceibaan tammikuussa 1911. Yhdysvallat asettui sovittelemaan, ja se sai osapuolet suostumaan aselepoon. Yhdysvallat asetti Thomas Dawsonin valitsemaan väliaikaisen presidentin, joksi valittiin maaliskuussa 1911 Bertrand. Bertrand johti maata Dávilan loppukauden ajan, ja lokakuussa 1911 uudeksi presidentiksi valittiin Manuel Bonilla.
Bonillan varapresidentti Francisco Bográn erosi pian virkaan astumisen jälkeen, ja Bertrandista tuli uusi varapresidentti. Bonilla sairastui vakavasti ja joutui jättämään maaliskuussa presidentin tehtävät, joita Bertrand alkoi tämän jälkeen varapresidenttinä hoitaa. Bertrand oli Hondurasin johdossa pari vuotta varapresidenttinä. Uudet vaalit järjestettiin lokakuussa 1915, ja ne voittanut Bertrand astui virkaan virallisesti 1. helmikuuta 1916.
Bertrandin hallituskausi 1911–1919 oli suhteellisen rauhallista aikaa, mutta oppositio ja Yhdysvallat joutuivat syrjäyttämään Bertrandin 1919, kun tämä ei ollut suostumassa perustuslailliseen vallasta siirtymiseen. Bertrandin vastaisia joukkoja johti Tegucigalpan kuvernööri Rafael López Gutiérrez. Bertrand pytki asettamaan lankonsa seuraajakseen, mutta Yhdysvaltain väliintulo pakotti Bertrandin jättämään paikkansa. Väliintulon syyksi on epäilty sekä Bertrandin yritystä korottaa banaaniveroa että pelkoa opposition kapinasta, minkä takia Yhdysvallat olisi suositellut Bertrandille eroa.
Bertrand muutti eronsa jälkeen La Ceibaan. Hän kuoli heinäkuussa 1926.
Bentsofuraani

| Bentsofuraani |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  2,3-bentsofuraani
CAS-numero:  271-89-6
PubChem CID:  9223
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C8H6O
Moolimassa:  118,13 g/mol g/mol
Ulkomuoto:  Väritön neste
Sulamispiste:  < − 18 °C (< 255 K)
Kiehumispiste:  174 °C (447 K)
Tiheys:  1,09 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Bentsofuraani on aromaattinen heterosyklinen yhdiste, jonka kemiallinen kaava on C8H6O. Siitä käytetään myös nimiä 2,3-bentsofuraani ja kumaroni.
Bentsofuraani on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan syttyvää, väritöntä, öljymäistä nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Bentsofuraanin moolimassa on 118,13 g/mol, sulamispiste < − 18 °C, kiehumispiste 174 °C, tiheys 1,09 g/cm3, leimahduspiste 56 °C ja CAS-numero 271-89-6. Bentsofuraani ei liukene veteen.
Bentsofuraani polymeroituu hitaasti ympäristön lämpötilassa. Polymeroituminen nopeutuu lämpötilan nousun ja happopitoisten katalyyttien vaikutuksesta.
Valmistus ja käyttö

Bentsofuraania voidaan konsentroida kivihiilitervasta tislaamalla ja tämän jälkeen saostamalla dibromijohdannaisena tai pikraattina. Synteettisesti sitä voidaan valmistaa kumariinista tai 2-etyylifenolista. Bentsofuraanista valmistetaan indeeni-kumaronihartseja.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Pitkäaikaisesta tai toistuvasta altistumisesta bentsofuraanille voi seurata vaikutuksia munuaisissa ja maksassa. Aineen epäillään olevan ihmiselle syöpää aiheuttava. Bentsofuraani on haitallista myös vesieliöille.
Aiheesta muualla

Bentsofuraanin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Benzofuran (englanniksi)
ChemBlink: Benzofuran (englanniksi)
Halonen (kauppaketju)

| Halonen |
| --- | --- |

Toimiala:  jälleenmyynti
Tuotteet:  vaatteet
Kotisivu:  www.halonen.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Halonen (Veljekset Halonen Oy) on suomalainen muotitavarataloketju, jolla on parikymmentä toimipistettä Suomessa, suurimpien kaupunkien keskustoissa sekä kauppakeskuksissa. Halonen pyrkii myymään kohtuuhintaisia hyvälaatuisia vaatteita kaikenkokoisille ja -ikäisille.
Veljekset Halonen Oy on perustettu vuonna 1932. Sen sisaryhtiö on Kuopioon sijoittunut ja Itä-Suomessa toimiva Oy Carlson. Halosen pääkonttori sijaitsee Helsingissä, ja se työllistää noin 400 henkilöä. Liikevaihtoa lokakuussa 2013 päättyneellä tilikaudella kertyi 53 miljoonaa euroa, ja se on ollut samalla tasolla koko 2000-luvun. Toimitusjohtajana toimii Pekka Halonen.
Muotitavaratalot

Espoo: Sello
Helsinki: Itis
Hyvinkää: Willa
Jyväskylä: Kauppakatu ja Seppä
Kokkola: Isokatu
Kotka: Kirkkokatu
Kouvola: Veturi
Lahti: Karisma
Lappeenranta: Valtakatu
Lempäälä: Ideapark
Oulu: Kirkkokatu
Pori: Puuvilla
Raisio: Mylly
Seinäjoki: Megakeskus
Tampere: Ratina
Turku:  Länsikeskus
Vaasa: Espen
Vantaa: Jumbo
Vuoden Yritys

Helsingin Yrittäjät ry valitsi Veljekset Halosen vuoden 2008 helsinkiläiseksi yritykseksi.
Eläinaktivistien kampanja

Oikeutta eläimille -yhdistys aloitti kampanjan yhtiön turkissomistemyyntiä vastaan vuonna 2004. Turkismyyntiä vastustavat aktivistit ovat osoittaneet mieltä useissa kaupungeissa Halosen liikkeiden edessä.
Helmikuussa 2007 Oikeutta eläimille -yhdistyksen aktivistit ja kampanjavastaavat tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa 60–65 päiväsakkoon per henkilö sekä lähes 16 000 euron korvauksiin toimitusjohtaja Pekka Halosen kotirauhan vuosia jatkuneesta häirinnästä ja kunnian loukkauksesta. Useat aktivistit ovat kampanjan aikana saaneet lähestymiskiellon Halosen kodille.
Aiheesta muualla

Halosen verkkosivut
Halosen liike Oulun Kirkkokadulla.
Halocarpus

| Halocarpus |
| --- | --- |
 Halocarpus kirkii
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Havupuut Pinophyta
Lahko::  Pinales
Heimo::  Podokarpuskasvit Podocarpaceae
Suku::  Halocarpus  Quinn, 1982
Katso myös
   Halocarpus Wikispeciesissä   Halocarpus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Halocarpus on podokarpuskasvien heimoon (Podocarpaceae) kuuluva havupuusuku. Sukuun kuuluvat kolme lajia ovat Uuden-Seelannin ainavihantia puita ja pensaita. Suvulle tyypillisiä piirteitä ovat voimakkaasti kaksimuotoiset lehdet ja mehevät kävyt, joiden siemeniä suojaa kärjestä avoin valkoinen tai keltainen vaippa.
Kuvaus

Suvun Halocarpus edustajat ovat ainavihantia puuvartisia kasveja. Halocarpus kirkii on puu, joka voi kasvaa noin 25 metriä korkeaksi. Muut lajit ovat yleensä pensaita, mutta voivat suotuisissa olosuhteissa kasvaa pieniksi puiksikin. Oksitus on usein epäsäännöllistä. Rungon kuori on ohutta ja kovaa. Siinä voi olla korkkihuokosia. Vanhemmiten kuori hilseilee ohuina liuskoina. Näkyviä päätesilmuja muodostuu ainoastaan varhaislehdellisiin versoihin.
Kaksimuotoiset lehdet voivat olla pitkiä ja kapeita tai suomumaisia. Lehtiasento on kierteinen. Erityisesti nuorilla kasveilla esiintyvät varhaislehdet ovat muodoltaan tasasoukkia tai suikean tasasoukkia. Varhaislehdet siirottavat kaikkiin suuntiin. Vanhemmille kasveille tyypilliset myöhäislehdet ovat pieniä vinoneliömäisiä suomulehtiä, jotka ovat painautuneet tiiviisti kiinni versorankaan. Varhaislehdet vaihtuvat myöhäislehdiksi ilman asteittaisia välimuotoja, mutta vanhemmatkin kasvit tuottavat yleisesti joitakin varhaislehdellisiä versoja. Ilmarakoja on lehden kummallakin pinnalla.
Suvun kasvit ovat kaksikotisia hede- ja emikukintojen kehittyessä eri kasviyksilöihin. Kukinnot kehittyvät suomulehtisten versojen kärkiin. Hedekukinnot eli hedekävyt kasvavat yksittäin, kaksittain tai kolmittain. Hedekäpy koostuu muutamasta rankaan kierteisesti asettuneesta hedelehdestä. Hedelehti on punertava, mutta siihen kiinnittyneet pölylokerot ovat keltaisia. Siitepölyhiukkasessa on kaksi ilmaonteloa. Emikukinnot eli kävyt kasvavat yksittäin versojen kärjissä. Emikäpy koostuu muutamasta punertavasta peitinsuomusta, jotka muistuttavat suomulehtiä. Yhden tai useamman peitinsuomun hangassa on pieneen emisuomuun kiinnittynyt vastasuuntainen siemenaihe. Kävyssä on tavallisesti lopulta 1–5 pystyä siementä. Kävyn kypsyessä emisuomu laajenee ja muodostaa kehittyvää siementä ympäröivän vaipan, josta käytetään nimitystä epimatium. Epimatium muodostaa siemenen tyvelle valkoisen tai keltaisen renkaan, joka kärjestään avoimena muistuttaa esimerkiksi marjakuusikasveilla (Taxaceae) ja lapakkapuilla (Phyllocladaceae) esiintyvää siemenvaippaa eli arillusta. Kypsänä kiiltävän musta siemen on hieman litistyneen munanmuotoinen, ja siinä on kaksi sivuttaista harjannetta.
Luokittelu

Suvun Halocarpus kasvit ovat podokarpuskasvien heimoon kuuluvia havupuita. Ne ovat kaikkein läheisimmin sukua suvulle Prumnopitys sekä podorin (Parasitaxus usta), Manoao colensoin ja Lagarostrobos frankliniin muodostamalle kolmen yksilajisen suvun ryhmälle.
Luokittelu > Lajit

Sukuun kuuluu kolme lajia.
Halocarpus bidwillii
Halocarpus biformis
Halocarpus kirkii
Levinneisyys

Kaikki suvun lajit kasvavat kotoperäisinä Uudessa-Seelannissa. Halocarpus kirkii kasvaa ainoastaan Pohjoissaaren subtrooppisissa alankosademetsissä korkeintaan 700 metrin korkeudella merenpinnasta. Suvun kaksi muuta lajia kasvavat paitsi kummallakin Uuden-Seelannin pääsaarista, myös niiden eteläpuolella sijaitsevalla Stewartinsaarella. Ne kasvavat myös korkeammalla vuoristoissa noin 1 500 metriin merenpinnan yläpuolelle.
Besermanin murre

Udmurtin murteiden kartta. Besermanin murre on merkitty karttaan mustalla timantilla
Besermanin murre (myös besermanin kieli) on udmurtin murre, johon tataarin kieli on vaikuttanut voimakkaasti vuosisatojen ajan.lähde?
Besermaneja (ven. бесермяне, udmurtiksi бесерманъёс, tat. бисермәннәр, bisermännär) oli 10 000 vuonna 1926, mutta vuoden 1989 väestönlaskennan aikaan Venäjällä enää 3 122, joista Udmurtiassa 2 998. Tällainen populaation väheneminen johtuu siitä, että 1930-luvulta alkaen besermaneja on pidetty kansallisuutta määriteltäessä sekä udmurtteina että tataareina passeja antaessa ja väestölaskennoissa. Vasta vuoden 1992 heinäkuussa Udmurtian tasavallan korkein neuvosto teki päätöksen "Besermanin kansan historiallisen nimen palauttamisesta".
Besermanin murretta puhutaan Pohjois-Udmurtiassa Tšeptsan ja sen sivujokien varrella. Vain besermania puhutaan kymmenessä kylässä, 41 kylässä käytetään myös venäjää.lähde?
Jotkut besermanien perinteet poikkeavat udmurttitraditioista islamin vaikutuksen vuoksi Volgan Bulgarian ja Kazanin kaanikunnan aikana. Nykytietämyksen valossa he ovat alun perin eteläisiin udmurtteihin kuulunut ryhmä, johon turkkilaiset kansat ovat vaikuttaneet voimakkaasti. Volgan Bulgariassa osa eteläudmurteista omaksui islamin, johon myös ryhmän nimitys perustunee (venäjän musulmane, basurmany ’muslimit’). Venäläisiä nimityksiä besermjane, besermene, bisurmene on käytetty myös monista muista Volgan–Uralin seudulla asuneista kansanryhmistä. Etnografiset tai historialliset tiedot eivät kuitenkaan tue väitettä, jonka mukaan besermanien esi-isät olisivat yleisesti olleet muslimeja.lähde?
Kaikille uralilaisille kielille ominaisesti besermanin murre on sukupuolineutraali eli siinä ei ole kieliopillista sukupuolta.lähde?
Käännös suomeksi
Bentsyyliamiini

| Bentsyyliamiini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Fenyylimetanamiini
CAS-numero:  100-46-9
PubChem CID:  7504
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)CN
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H9N
Moolimassa:  107,152 g/mol
Sulamispiste:  10 °C
Kiehumispiste:  185 °C
Tiheys:  0,983 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Liukenee veteen
Bentsyyliamiini (C7H9N) on amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa lääkeaineiden ja väriaineiden valmistukseen ja korroosionestoaineena.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa bentsyyliamiini on väritöntä tai kellertävää nestettä. Sillä on amiineille tyypillinen ammoniakinkaltainen haju. Bentsyyliamiini liukenee erittäin hyvin muun muassa veteen, etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdiste on keskivahva emäs ja sen reaktiot ovat tyypillisiä amiineille. Se esimerkiksi muodostaa happojen kanssa suoloja ja karboksyylihappojen tai happokloridien kanssa amideja. Bentsyyliamiini ärsyttää ihoa silmiä ja hengitysteitä ja voi emäksenä aiheuttaa syövytysvammoja. Bentsyyliamiinia on eristetty resedoihin kuuluvan lajin Reseda media lehdistä.
Valmistus ja käyttö

Bentsyyliamiinin valmistukseen on useita tapoja. Käytetyimpiä ovat bentsyylikloridin ja ammoniakin välinen reaktio, bentsonitriilin pelkistys vedyttämällä ja bentsaldehydin ja ammoniakin välinen pelkistävä aminointi. Tuote puhdistetaan tislaamalla alennetussa paineessa.
Bentsyyliamiinia käytetään lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä ja siitä valmistetaan muun muassa lääke- sekä väriaineita sekä maatalouskemikaaleja. Siitä valmistetaan myös synteettisiä tekstiilejä. Bentsyyliamiinia voidaan käyttää myös korroosionestoaineena.
Aiheesta muualla

DrugBank: Benzylamine (englanniksi)
Human Metabolome Database: Benzylamine (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Benzylamine (englanniksi)
ChemBlink: Benzylamine (englanniksi)
Bentsoyylikloridi

| Bentsoyylikloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  98-88-4
PubChem CID:  7412
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)C(=O)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H5OCl
Moolimassa:  140,56 g/mol
Sulamispiste:  -1 °C
Kiehumispiste:  197,2 °C
Tiheys:  1,212 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
   
Bentsoyylikloridi eli bentsoehappokloridi (C7H5OCl) on happoklorideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.
Ominaisuudet

Bentsoyylikloridi on kirkasta, pistävän hajuista nestettä. Yhdiste liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten bentseeniin ja dietyylieetteriin, mutta hajoaa vedessä bentsoehapoksi ja suolahapoksi. Jos vettä on vain vähän, muodostuu bentsoehappoanhydridiä.
Alkoholien ja fenolien kanssa yhdiste reagoi muodostaen bentsoehapon estereitä ja amiinien kanssa muodostaen amideja niin kutsutulla Schotten–Baumann-reaktiolla. Se reagoi myös Friedel–Crafts-asylointireaktiolla.
Valmistus ja käyttö

Bentsoyylikloridin teollisen valmistuksen lähtöaine on bentsotrikloridi. Bentsotrikloridista bentsoyylikloridia valmistetaan joko sen ja bentsoehapon välisellä reaktiolla tai bentsotrikloridin osittaisella hydrolyysillä.Katalyyttinä reaktiossa voidaan käyttää fosforin tai raudan klorideja. Tuote puhdistetaan tislauksella.
Laboratoriomittakaavassa yhdistettä valmistetaan bentsoehapon ja fosforipentakloridin, fosgeenin tai tionyylikloridin välisellä reaktiolla, klooraamalla bentsaldehydiä, bentsyylialkoholia tai bentsyylibentsoaattia.
Bentsoyylikloridia käytetään erityisesti räjähteinä ja polymerointireaktioiden initiaattoreina käytettävien orgaanisten peroksidien bentsoyyliperoksidin ja tert-butyyliperoksibentsoaatin valmistuksessa. Lisäksi siitä tuotetaan bentsofenonia ja väri- ja lääkeaineita, hajusteita, hyönteismyrkkyjä ja hartseja.
Aiheesta muualla

Bentsoyylikloridin kansainvälinen kemikaalikortti
Bentsoyylikloridin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 26.12.2014.