stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Abhasian sota (1998)
Tapahtumien kulku

Toukokuun alussa 300 georgialaista valkoisen legioonan sissiä siirtyi rajan yli Abhasian puolelle. Valkoisen legioonan sanotaan saaneen komennuksia Tamaz Nadareišvililta, joka oli Georgian hallituksen johtaja ja Georgian turvallisuusneuvoston jäsen. Georgialaisten lähteiden mukaan Georgian joukot saivat haltuunsa Saberion ja Khumuskurin kylät 2. ja 3. toukokuuta ja tappoivat kuusi abhasialaista sotilasta, kun Abhasian armeija yritti vallata kylät takaisin. Georgian parlamentin edustaja Germane Patsatsia kertoi 12. toukokuuta liittyvänsä kapinallisten joukkoon, joiden hän väitti vallanneen Galin alueen.
18. toukokuuta georgialaiset tappoivat noin 12 abhasialaista poliisia yllätyshyökkäyksessä Repin kylässä. Seuraavana päivänä abhasialaiset joukot tekivät kostoksi hyökkäyksiä jotka johtivat 10–12 kuolemaan ja sissien perääntymiseen rajan yli. Seuraavina päivinä tapahtui pieniä yhteenottoja, kun Abhasian sisäministeriö lähetti 800 miestä Galiin.
22. toukokuuta osapuolet allekirjoittivat aselevon, jota rikottiin heti seuraavana päivänä, kun Tskhirin kylässä tapahtuneessa taistelussa kuoli 4 ihmistä. Seuraavana kolmena päivänä tapahtui ankaraa taistelua ja ITAR-TASS ilmoitti 40 abhasialaisen sotilaan, 4 georgialaisen sotilaan, ja yli 20 georgialaisen siviilin kuolleen.
25. toukokuuta Georgian ja Abhasian ulkoministerit allekirjoittivat uuden aseleposopimuksen, jonka piti astua voimaan kello 6:00, mutta taistelu jatkui: 26. ja 27. toukokuuta välisenä yönä abhasialaiset häätivät viimeiset georgialaiset sissit alueeltaan.
Jälkipyykki ja tappiot

Georgian oppositio syytti presidentti Eduard Ševardnadzea sodan häviämisestä, koska hän ei antanut sisseille armeijan tukea. Ševardnadze sanoi, että yksi syistä siihen, ettei armeijaa lähetetty oli se, että se ei ollut valmis taisteluun.
Arviot tappioista vaihtelevat ja molemmilla osapuolilla on omat arvionsa:
|  | Georgian mukaan | Abhasian mukaan |
| --- | --- | --- |
| Kaatuneet abhasialaiset | yli 300 | 8 |
| Kaatuneet georgialaiset | 17 | 160 |
| Haavoittuneet abhasialaiset | n. 12 | 17 |
| Haavoittuneet georgialaiset | 24 | – |
Arviolta 30 000 – 40 000 siviiliä joutui jättämään kotinsa.
Nadia Calviño

| Nadia Calviño |
| --- | --- |
 Calviño vuonna 2018
Espanjan 3. varapääministeri
 13.1.2020–  
Pääministeri:  Pedro Sánchez
Espanjan elinkeino- ja digitalisaatioministeri
 13.1.2020–  
Espanjan talous- ja yritysministeri
 7.6.2018–13.1.2020  
Edeltäjä:  Román Escolano
Euroopan komission budjettipääosaston pääjohtaja
 2014–2018  
Edeltäjä:  Hervé Jouanjean
Seuraaja:  Silvano Presa (vt.)
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. lokakuuta 1968 (ikä 56) A Coruña
Arvonimi: Excelentísima Señora
Tiedot
Tutkinnot:  Universidad Complutense de Madrid,  Universidad Nacional de Educación a Distancia (UNED)
Nadia María Calviño Santamaría (s. 3. lokakuuta 1968 A Coruña)  on espanjalainen taloustieteilijä ja poliitikko. Calviño on Pedro Sánchezin hallituksen elinkeino- ja digitalisaatioministeri ja 3. varapääministeri tammikuusta 2020 lähtien.
Calviño oli Espanjan talous- ja yritysministeri 2018–2020. Vuosina 2006–2018 Calviño työskenteli Euroopan unionin toimielimissä toimien muun muassa Euroopan komission budjettipääosaston pääjohtajana 2014–2018.
Calviño on opiskellut taloustiedettä Universidad Complutense de Madrid -yliopistossa valmistuen kesäkuussa 1991. Hän on työskennellyt talouskonsulttina kahdessa eri asianajotoimistossa 1989–1994 sekä apulaisprofessorina Universidad Complutense de Madridissa, missä hän opetti talouspolitiikkaa ja rahoitusta. Calviño suoritti oikeustieteen tutkinnon espanjalaisessa UNED-yliopistossa (Universidad Nacional de Educación a Distancia) kesäkuussa 2001.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nadia Calviño Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa
Sara Ahmed

Sara Ahmed vuonna 2019.
Sara Ahmed (s. 30. elokuuta 1969) on brittiläis-australialainen kulttuurintutkija, joka on tutkinut feminismiä, queer-teoriaa ja postkolonialismia. Ahmedin teosta Tunteiden kulttuuripolitiikka pidetään affektiteorian eli tunteista kiinnostuneen tutkimuksen perustekstinä.
Ahmed ylläpitää Feminist killjoys -nimistä blogia (”feministiset ilonpilaajat”), jossa hän käsittelee yleistajuisesti tutkimuksensa aiheita. Vuonna 2016 Ahmed luopui rasismintutkimuksen professuuristaan Goldsmithsissä vastalauseena siellä tapahtuneelle seksuaaliselle häirinnälle.
Tunteiden kulttuuripolitiikka

Ahmedin pääteoksena pidetty Tunteiden kulttuuripolitiikka käsittelee tunteita yhteisinä ja jaetussa sosiaalisessa todellisuudessa muodostuvina ilmiöinä, ei vain ihmisen sisältä nousevina henkilökohtaisina tunne-elämyksinä.
Alkuperäinen teos Cultural Politics of Emotion julkaistiin vuonna 2004. Niin & näin -kirjojen kustantama Elina Halttunen-Riikosen tekemä suomennos julkaistiin vuonna 2018.
Aiheesta muualla

feministkilljoys, Sara Ahmedin blogi
saranahmed.com, Sara Ahmedin verkkosivu
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii  ORCID 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Forngården

| Forngårdenin talomuseo |
| --- | --- |
Tyyppi:  Museo, ulkomuseo, kotiseutumuseo 
Osoite:  Tunalundintie 85, 10710 Snappertuna kk  
Sijainti:  Raasepori 
Koordinaatit:  59°59′49″N, 23°38′56″E
 fiForngårdenin talomuseo 
Forngårdenin talomuseo on vuonna 1958 avattu ulkoilmamuseo Snappertunan kirkonkylässä, Raaseporissa, ja se kertoo saaristolaistilan elämästä 1800-luvun puolessavälissä. Talomuseo on osa Länsi-Uudenmaan maakuntamuseota.
Museon päärakennuksen vanhimmat osat peräisin 1700-luvulta. Kokonaisuuteen kuuluu myös luhti, kaksi aittaa, nuottavaja, lato, paja ja ulkokäymälä. Kaikki rakennukset on siirretty paikalle muualta. Viimeisin siirretty rakennus on sepän paja, joka avattiin vuonna 1998.
”Lemmenpolku” yhdistää museon lähistöllä sijaitsevaan Raaseporin linnaan.
Hyunjin

| Hyunjin> 현진 |
| --- | --- |
 Hyunjin joulukuussa 2021
Henkilötiedot
Koko nimi:  Hwang Hyun-jin
Syntynyt: 20. maaliskuuta 2000 (ikä 24) Soul, Korean tasavalta
Ammatti:  rap-artisti tanssija laulaja juontaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Hyunjin
Laulukielet:  korea englanti japani
Aktiivisena:  2017–
Tyylilajit:  K-pop hip-hop
Yhtyeet:  Stray Kids
Levy-yhtiöt:  JYP Entertainment
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Hyunjin (oik. Hwang Hyun-jin hangul: 황현진; hanja: 黃鉉辰; uudistettu latinisaatio: Hwang Hyeon-jin; s. 20. maaliskuuta 2000 Soul, Korean tasavalta) on eteläkorealainen rap-artisti ja tanssija. Hän kuuluu eteläkorealaiseen Stray Kids -yhtyeeseen, joka toimii JYP Entertainmentin alaisuudessa.
Ura > Lapsuus ja uran alku

Hwang Hyun-jin syntyi 20. maaliskuuta 2000 Soulissa, Korean tasavallassa. Hän asui lapsuutensa vanhempiensa kanssa. Hän on ainut lapsi. Lapsena Hwang kävi päiväkotia Las Vegasissa, Nevadassa, Yhdysvalloissa. Hän sai englanninkielisen nimensä Sam ollessaan Yhdysvalloissa. Yläkouluikäisenä Hwang sai kutsun JYP Entertainmentin koe-esiintymisiin. Hän koe-esiintyi muillekin levy-yhtiöille, mutta valitsi JYP Entertainmentin lopulta. Hän osallistui Mnetin tosi-tv-sarjaan Stray Kids vuonna 2017.
Ura > Debyytti

Hwang debytoi yhdessä Stray Kids -yhtyeen kanssa 25. maaliskuuta 2018 I Am Not EP:llä.
Hwang aloitti 16. helmikuuta 2019 Show! Music Core-musiikkiohjelman juontajana yhdessä Gugudanin Minan ja SF9:n Chanin kanssa.
Filmografia

| Vuosi | Päiväys | Ohjelma | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | 27. lokakuuta | Show! Music Core | juontaja |
| 2019 | 16. helmikuuta– | Show! Music Core | juontaja |
| 2019 | 16. kesäkuuta | A-Teen 2 | sivuhenkilö jaksossa 16. |
Ensiapuosasto

Ensiapuosasto (All Saints) on australialainen televisiosarja, joka kuvaa elämää sydneyläisessä sairaalassa. Sarjaa tuotettiin vuosina 1998–2009 kaikkiaan 12 tuotantokautta ja yhteensä 493 jaksoa. Sarja oli yksi Australian suosituimmista ja saavutti suosiota myös Britanniassa, Belgiassa ja Iranissa.lähde? Sarja ja sen näyttelijät voittivat kotimaassaan lukuisia palkintoja.
Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV2. Saman suomalaisnimen saanutta yhdysvaltalaista komediasarjaa E/R esitti Kolmoskanava 1980-luvun lopulla.
Aiheesta muualla

Ensiapuosasto Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Osakepoiminta

Osakepoiminta tarkoittaa sijoitusstrategiaa, jossa osakesijoittaja valitsee osakesalkkuunsa ne osakkeet, joihin hän sijoittaa.
Osakepoiminta on aktiivistrategia. Siinä pyritään valitsemaan osakkeita, jotka tuottavat muita paremmin. Vertailukohta on usein jokin pörssi-indeksi. Osakepoiminta ei kuitenkaan välttämättä tuota hyvin, jos osakesalkku ei ole hajautettu.
Osakepoimija voi noudattaa esimerkiksi arvostrategiaa tai kasvustrategiaa.
Aktiivisen osakepoiminnan vastakohtana voidaan pitää passiivistrategian mukaista indeksisijoittamista.
Oscar-palkinto

| Oscar |
| --- | --- |
 Vuoden 1988 Oscar-palkintojen pääsylippu
Palkitaan:  elokuvia ja elokuvantekijöitä
Palkinnon antaja:  Yhdysvaltain elokuva-akatemia
Maa:  Yhdysvallat
Ensimmäinen palkinto:  16. toukokuuta 1929
Virallinen internet-sivu
Oscar-palkinnot (engl. Academy Awards, ’akatemian palkinnot’) eli ”Oscarit” (engl. Oscars) ovat Yhdysvaltain elokuva-akatemian (Academy of Motion Picture Arts and Sciences) vuosittain jakamia palkintoja, joita jaetaan useissa eri kategorioissa vuoden parhaille elokuville ja näiden tekijöille. Nimitys Oscar tulee palkintoina olevasta miestä esittävästä patsaasta, jota nimitetään Oscariksi. Nimen alkuperästä ei ole varmaa tietoa, mutta ensimmäinen viittaus palkintoon Oscarina tehtiin vuonna 1934. Palkintojen saajat äänestetään akatemian jäsenten kesken. Jäseniä on yhteensä yli 10 500.
Elokuva-akatemia perustettiin vuonna 1927 ja ensimmäiset palkinnot jaettiin Hollywood Roosevelt -hotellissa 16. toukokuuta 1929. Jännitystä tapahtumassa ei juuri ollut, koska voittajat oli ilmoitettu jo kolme kuukautta etukäteen.
Yksi elokuva on voittanut enimmillään yksitoista palkintoa. Tähän saavutukseen on yltänyt vain kolme elokuvaa: Ben-Hur (1959), Titanic (1997) ja Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003).
Oscar-patsas

Oscar-patsas on tehty britanniumista, joka on silattu kullalla. Patsas seisoo mustalla metallijalustalla, ja on 34 senttimetriä korkea ja painaa 3,85 kilogrammaa. Patsas kuvaa ristiretkeilijän miekkaa pitävää ritaria filmikelan päällä. Tarinan mukaan Cedric Gibbons suunnitteli patsaan muistioonsa kokouksen aikana.
Patsaan nimen alkuperästä ei ole varmaa tietoa, mutta usein sen väitetään saaneen nimensä elokuva-akatemian kirjastonhoitaja Margaret Herrickiltä, joka huomautti patsaiden näyttävän hänen Oscar-sedältään. Toisen tarinan mukaan Bette Davis nimesi sen ensimmäisen miehensä mukaan, koska se näytti niin paljon häneltä.
Oscar-voittaja tai hänen perijänsä ei saa myydä patsasta, ellei ensin tarjoa sitä takaisin elokuva-akatemialle. Jos Oscar-voittaja ei suostu tuohon sopimukseen, akatemia pitää patsaan itsellään.
Gaalailta

Tärkeimmät palkinnot jaetaan televisiossa suorana lähetettävässä seremoniassa. Dolby-teatterissa (entinen Kodak-teatteri) tapahtuva seremonia pidetään yleensä maaliskuussa, kuusi viikkoa ehdokkaiden julkistamisen jälkeen.lähde? Kutsuvieraat saapuvat paikalle kuuluisaa punaista mattoa pitkin pukeutuneena kuuluisimpien muotisuunnittelijoiden suunnittelemiin vaatteisiin, mikä on tehnyt tapahtumasta merkittävän myös muotimaailman kannalta.
Ehdokkuudet

Päästäkseen ehdokkaaksi elokuvan ensimmäinen Los Angelesissa esitettävä näytös täytyy järjestää kyseisen vuoden aikana. Lyhytelokuvakategorioita lukuun ottamatta elokuvan täytyy myös olla kokopitkä (vähintään 40 minuuttia).
Elokuva-akatemian eri alojen jäsenet nimittävät oman alansa ehdokkaat. Eli esimerkiksi näyttelijät valitsevat näyttelijäehdokkaat, ja ohjaajat ohjaajaehdokkaat. Parhaan elokuvan ehdokkuuksista äänestävät kuitenkin kaikki akatemian jäsenet. Voittajat valitaan toisella kierroksella, jolla kaikki jäsenet saavat äänestää kaikkien kategorioiden ehdokkaita.
Vuoteen 1935 saakka äänestäjät saivat valita oman ehdokkaansa myös valmiin ehdokaslistan ulkopuolelta. Ainoa ehdokasluettelon ulkopuolinen Oscar-palkinnon saanut on Hal Mohr, joka palkittiin Kesäyön unelman kuvauksesta vuonna 1935.
Palkintokategoriat

Vuonna 2024 Oscar-palkinto jaettiin 23:ssa kategoriassa.
Palkintokategoriat > Nykyiset

Lähde:
Alkuperäinen käsikirjoitus (1940–)
Animaatioelokuva (2001–)
Dokumenttielokuva (1943–)
Elokuva (1928–)
Erikoistehosteet (1939–)
Kansainvälinen elokuva (1947–)
Kappale (1934–)
Kuvaus (1928–)
Lavastus (1928–)
Leikkaus (1935–)
Lyhytanimaatio (1931–)
Lyhytdokumentti (1941–)
Lyhytelokuva (1932–)
Maskeeraus (1981–)
Miespääosa (1928–)
Miessivuosa (1936–)
Musiikki (1934–)
Naispääosa (1928–)
Naissivuosa (1936–)
Ohjaus (1928–)
Pukusuunnittelu (1948–)
Sovitettu käsikirjoitus (1928–)
Ääni (1930–)
Palkintokategoriat > Nykyiset > Erikoispalkinnot

Erityinen saavutus
Jean Hersholtin humanitaarinen palkinto
Kunniapalkinto (1928–)
Gordon E. Sawyerin palkinto
Irving G. Thalbergin muistopalkinto (1938–)
Tieteellinen tai tekninen saavutus (1931–)
Palkintokategoriat > Käytöstä poistuneet

Ainutlaatuinen ja taiteellinen tuotannon laatu (1928)
Alkuperäinen tarina (1928–1956)
Apulaisohjaaja (1933–1937)
Kahden kelan lyhytelokuva (1936–1956)
Lavastustehosteet (1928)
Otsikkokirjoitus (1928)
Sovitettu musiikki
Tanssiohjaus (1935–1937)
Uutislyhytelokuva (1932–1935)
Värillinen lyhytelokuva (1936–1937)
Palkintokategoriat > Käytöstä poistuneet > Erikoispalkinnot

Nuorisopalkinto (1934–1960)
Erikoispalkintokategorioissa ei nimetä ehdokkaita, ja niiden voittajia eivät päätä elokuva-akatemian jäsenet vaan erilliset komiteat. Kun Oscarit jaettiin ensimmäistä kertaa, parhaan ohjauksen palkinto jaettiin erillisissä draama- ja komediaelokuvien kategorioissa. Joinakin vuosina parhaan musiikin palkinto on samalla tavoin jaettu erikseen draama- ja komediaelokuvien kesken. Nykyään musiikista on mahdollista jakaa palkinnot parhaasta alkuperäisestä sävellyksestä, partituurista ja musikaalista. 1930-luvulta lähtien vuoteen 1968 asti parhaan kuvauksen, lavastuksen ja puvustuksen palkinnot jaettiin erikseen mustavalkoisille ja värillisille elokuville.
Eniten palkintoja saaneet elokuvat > 11 Oscaria

Ben-Hur (1959)
Titanic (1997)
Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (The Lord of the Rings: Return of the King, 2003)
Eniten palkintoja saaneet elokuvat > 10 Oscaria

West Side Story (1961)
Eniten palkintoja saaneet elokuvat > 9 Oscaria

Gigi (1958)
Viimeinen keisari (The Last Emperor, 1987)
Englantilainen potilas (The English Patient, 1996)
Eniten palkintoja saaneet elokuvat > 8 Oscaria

Tuulen viemää (Gone with the Wind, 1939)
Täältä ikuisuuteen (From Here to Eternity, 1953)
Alaston satama (On the Waterfront, 1954)
My Fair Lady (1964)
Cabaret (1972)
Gandhi (1982)
Amadeus (1984)
Slummien miljonääri (Slumdog Millionare, 2008)
Eniten palkintoja saaneet elokuvat > 7 Oscaria

Kulje tietäni (Going My Way, 1944)
Parhaat vuodet (The Best Years of Our Lives, 1946)
Kwai-joen silta (The Bridge on the River Kwai, 1957)
Arabian Lawrence (Lawrence of Arabia, 1962)
Panssarikenraali Patton (Patton, 1970)
Puhallus (The Sting, 1973)
Minun Afrikkani (Out of Africa, 1985)
Tanssii susien kanssa (Dances with Wolves, 1990)
Schindlerin lista (Schindler's List, 1993)
Rakastunut Shakespeare (Shakespeare in Love, 1998)
Gravity (2013)
Everything Everywhere All at Once (2022)
Oppenheimer (2023)
Eniten palkintoja saaneet elokuvat > 6 Oscaria

Rouva Miniver (Mrs. Miniver, 1942)
Kaikki Eevasta (All About Eve, 1950)
Pariisin lumoissa (An American in Paris, 1951)
Paikka auringossa (A Place in the Sun, 1951)
Kunnian mies (A Man for All Seasons, 1966)
Oliver! (1968)
Kummisetä, osa II (The Godfather Part II, 1974)
Tähtien sota (Star Wars, 1977)
Forrest Gump (1994)
Chicago (2002)
The Hurt Locker (2008)
Mad Max: Fury Road (2015)
La La Land (2016)
Dyyni (2021)
Eniten palkintoja saaneet elokuvat > Tärkeimmät Oscarit

Viisi tärkeintä Oscaria ovat: Paras elokuva, Paras ohjaus, Paras miespääosa, Paras naispääosa ja Paras käsikirjoitus.
Vain kolme elokuvaa on palkittu niillä kaikilla;
Tapahtui eräänä yönä (It Happened One Night, 1934)
Yksi lensi yli käenpesän (One Flew Over the Cuckoo's Nest, 1975)
Uhrilampaat (The Silence of the Lambs, 1991)
Eniten palkintoja saaneet elokuvat > Menestyneimmät elokuvasarjat

Oscar-gaalassa menestyneiden elokuvien jatko-osat eivät ole usein menestyneet gaalassa hyvin. Tähän on listattu vain ne elokuvasarjat, jonka elokuvista vähintään kaksi on voittanut Oscar-palkintoja. Vain kaksi jatko-osaa on voittanut parhaan elokuvan Oscar-palkinnon ja ne ovat Kummisetä osa II (1980) ja Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu (2003).
Taru sormusten herrasta (2001–2003), 17 Oscar-palkintoa
Kummisetä (1972–1990), 9 Oscar-palkintoa
Tähtien sota (alkuperäinen trilogia 1977–1983), 7 Oscar-palkintoa
Eniten palkintoja saaneet henkilöt

Eniten henkilökohtaisia Oscareita on kerännyt Walt Disney, 26 kappaletta.
Eniten Oscareita naispäänäyttelijänä voittanut on Katharine Hepburn (paras naispääosa vuosina 1934, 1968, 1969 ja 1982).
Eniten Oscareita miespäänäyttelijänä voittanut on Daniel Day-Lewis (paras miespääosa vuosina 1990, 2007 ja 2012).
Eniten ehdokkuuksia kerännyt naisnäyttelijä on Meryl Streep 20 kappaleella. Hän on voittanut kolmesti.
Useimmin ehdokkaana ilman voittoa

Äänitarkkailija Kevin O’Connell on ollut ehdokkaana 19 kertaa eikä ole voittanut yhtään Oscaria.
Peter O’Toole on ainoa näyttelijä, joka on ollut kahdeksan kertaa ehdolla voittamatta kertaakaan. Hän sai elämäntyö-Oscarin vuonna 2003.
Elokuvilla Käännekohta (1977) ja Häivähdys purppuraa (1985) oli 11 ehdokkuutta, mutta ne eivät voittaneet yhtään palkintoa.
Muita ennätyksiä

Nuorimpana näyttelijä-Oscarin on voittanut Tatum O’Neal ollessaan kymmenvuotias. Hän sai parhaan naissivuosan palkinnon elokuvasta Paperikuu vuonna 1973.
Kathryn Bigelow voitti vuonna 2010 ensimmäisenä naisohjaajana parhaan ohjaajan Oscar-palkinnon elokuvastaan The Hurt Locker.
Peter Finch (paras miespääosa elokuvassa Kasvot kuvaruudussa 1977) ja Heath Ledger (paras miessivuosa elokuvassa Yön ritari) ovat ainoat kuolemansa jälkeen palkitut näyttelijät.
Isä Henry Fonda voitti ainoan Oscarinsa (miespääosa elokuvassa Kultalampi 1982) kun tytär Jane Fonda oli jo voittanut kaksi Oscaria (1971 ja 1978). Henry ja Jane olivat ensimmäinen isä ja tytär, jotka oli ehdolla samana vuonna (1982).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oscar-palkinto Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut (englanniksi)
| n k Oscar-palkinto |
| --- | --- |
Nykyiset palkinnot:  Elokuva  Ohjaus  Miespääosa  Naispääosa  Miessivuosa  Naissivuosa  Alkuperäinen käsikirjoitus  Sovitettu käsikirjoitus  Animaatioelokuva  Dokumentti  Erikoistehosteet  Kuvaus  Laulu  Lavastus  Leikkaus  Lyhytanimaatio  Lyhytdokumentti  Lyhytelokuva  Maskeeraus  Musiikki  Puvustus  Kansainvälinen elokuva  Äänitehosteet  Äänitys 
Erikoispalkinnot:  Erityinen saavutus  Gordon E. Sawyerin palkinto  Irving G. Thalbergin muistopalkinto  Jean Hersholtin humanitaarinen palkinto  Kunniapalkinto  Tieteellinen tai tekninen saavutus 
Käytöstä poistuneet palkinnot:  Ainutlaatuinen ja taiteellinen tuotannon laatu  Alkuperäinen tarina  Avustava ohjaaja  Kahden kelan lyhytelokuva  Lavastustehosteet  Nuorisopalkinto  Otsikkokirjoitus  Sovitettu musiikki  Tanssiohjaus  Uutislyhytelokuva  Värillinen lyhytelokuva 
Gaalat:  1927/28  1928/29  1929/30  1930/31  1931/32  1932/33  1934  1935  1936  1937  1938  1939  1940  1941  1942  1943  1944  1945  1946  1947  1948  1949  1950  1951  1952  1953  1954  1955  1956  1957  1958  1959  1960  1961  1962  1963  1964  1965  1966  1967  1968  1969  1970  1971  1972  1973  1974  1975  1976  1977  1978  1979  1980  1981  1982  1983  1984  1985  1986  1987  1988  1989  1990  1991  1992  1993  1994  1995  1996  1997  1998  1999  2000  2001  2002  2003  2004  2005  2006  2007  2008  2009  2010  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023 
Muuta: Postuumit Oscar-palkinnon voittajat ja ehdokkaat
Ohjaaja John Ford voittamansa Oscar-patsaan kanssa.
Kuva Oscar-gaalasta vuodelta 1959.
Pan de muerto

| Pan de muerto |
| --- | --- |
 Pan de muertoa Coyoacánissa.
Alkuperä
Alkuperämaa:  Meksiko
Tiedot
Ruokalaji:  leipä
Leivän valmistusta Texcocossa.
Pan de muerto on meksikolainen kuolleiden päivän juhlallisuuksissa valmistettava ja syötävä makea leipä.
Pan de muerton valmistustapa saattaa vaihdella Meksikon eri alueilla. Usein eri alueilla valmistetaan useita eri leipätyyppejä. Leipä on makeaa ja sen maustamiseen voidaan käyttää esimerkiksi kanelia, suklaata ja anista.
Pan de muerton valmistukseen tarvittavat raaka-aineet saapuivat Meksikoon espanjalaisten mukana. Yhden tarinan mukaan leipä on tulos katolisia espanjalaisia kauhistuttaneesta tavasta uhrata ihmisiä. Tapaan liittyi esimerkiksi seremonia, jossa neitsyiden sydämiä syötiin amarantin kera. Tavan kitkemiseksi espanjalaiset loivat leivän, jolla oli tahmainen vaaleanpunainen sokerista tehty kuorrutus. Kuorrutus kuvasi verta ja leivästä tehtiin korvaava vaihtoehto ihmisuhreille. Leipä levisi katolisuuden leviämisen myötä.
Pan de muertoa syödään kuolleiden päivän juhlallisuuksien yhteydessä. Kuolleiden päivä eli Día de los Muertos on 2. marraskuuta, mutta sitä edeltää Día de los Angelitos 1. marraskuuta ja sielujen takaisin paluuseen valmistaudutaan jo 31. lokakuuta. Pan de muertoa tarjotaan usein kuolleiden hengille alttareilla, joita meksikolaiset rakentavat koteihinsa. Leipää syövät kuitenkin myös elävät. Joskus leipä syödään henkien lähdettyä 2. marraskuuta, mutta jotkut sanovat sen menettävän makunsa henkien vierailun jälkeen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pan de muerto Wikimedia Commonsissa
William Fitz Osbert

William Fitz Osbert (k. 6. huhtikuuta 1196) oli lontoolainen kapinajohtaja, joka johti köyhien kapinaa keväällä 1196. Siihen aikaan köyhien ja aatelissäätyyn kuulumattomien kapinat olivat Englannissa harvinaisia, mutta Fitz Osbertin kapina oli poikkeuksellinen. Hän sai joidenkin tietojen mukaan 52 000 kannattajaa, joista jotkut ryöstelivät rikkaiden asuntoja keskellä päivää ja syyllistyivät murhiin, mutta useiden arvioiden mukaan Lontoon väkiluku ei vuonna 1196 ollut läheskään noin suuri. Fitz Osbert ei kuitenkaan vastustanut kuningas Rikhard I:tä, vaan hän jopa matkusti Normandiaan kuninkaan luokse kertoakseen tämän hänelle.
Canterburyn arkkipiispa Hubert Walter päätti kukistaa Fitz Osbertin, joka pakeni St Mary-le-Bow’n kirkkoon. Hän ei pyytänyt kirkolta suojelusta, vaan käytti rakennusta puolustusasemanaan Hubertin miehiä vastaan. Kirkko sytytettiin palamaan, jolloin Fitz Osbert saatiin kiinni. Hänet hirtettiin yhdeksän kannattajansa kanssa, jotka eivät olleet hylänneet häntä. Jälkeenpäin Lontoon köyhät kutsuivat Fitz Osbertia marttyyriksi ja kokoontuivat hänen teloituspaikalleen päivittäin, kunnes paikalle pantiin aseistetut vartijat. Häneen liittyviä esineitä pidettiin pyhinä.
Fitz Osbert oli opiskellut yliopistossa ja osallistunut  kolmanteen ristiretkeen Rikhard I:n mukana. Hänellä oli siviilivirka Lontoossa ennen kapinaan ryhtymistään. Fitz Osbert sai lisänimen ”Pitkäparta” ulkonäkönsä perusteella: hän halusi näyttää ”kunnon englantilaiselta”, siis anglosaksilta, vastakohtana hallitseville normanneille, jotka yleensä leikkasivat partansa.
Kirjallisuutta

Horspool, David: The English Rebel: One Thousand Years of Trouble-making from the Normans to the Nineties.  Lontoo:  Penguin Books, 2009.  ISBN 978-0670-918-263
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  SNAC
Schweizerische Lokomotiv- und Maschinenfabrik
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Schweizerische Lokomotiv- und Maschinenfabrik Wikimedia Commonsissa