stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Helsingin yliopiston oikeustieteellisen tiedekunnan dekaaneista, professoreista ja yliassistenteista
Dekaanit

1853–1867 Johan Philip Palmén
1867–1877 Axel Liljestrand
1877 Karl Ehrström
1878–1882 Robert Montgomery
1882–1898 Jaakko Forsman
1898–1905 Joel Napoleon Lang, vt. dekaani 1896–1898
1905–1906 Robert Hermanson
1906–1926 Wilhelm Chydenius
1926–1936 Lauri Cederberg
1936–1942 Bertil Alfred Sjöström
1942–1947 Kyösti Haataja
1947–1951 Veli Merikoski
1951–1960 Aarne Rekola
1960–1962 Arvo Sipilä
1962–1965 Ilmari Melander
1966 Paavo Kastari
1966–1967 Erik Castrén
1967–1972 Matti Ylöstalo
1972–1976 Heikki Jokela
1976–1984 Toivo Holopainen
1984–1998 Mikael Hidén
1998–2003 Olli Mäenpää
2004–2009 Jukka Kekkonen
2010–2017 Kimmo Nuotio
2018–2021 Pia Letto-Vanamo
2022– Johanna Niemi
Professorit ja yliassistentit > Oikeuden yleistieteet

Yleisen oikeustieteen ja kansainvälisen yksityisoikeuden professori; perustettu 1907, muutettiin 1959
1909–1920 Fritz Walter Ekström (1871–1920)
1929–1938 Elieser Kaila (Elpiö) (1885–1938)
1940–1963 Aatos Alanen (1894–1974)
1967–1984 Heikki Jokela (1917–2001)
1988–2002 Hannu Tapani Klami (1945–2002)
Oikeushistorian ja roomalaisen oikeuden professori; perustettu 1907, professorin viraksi 1948
1908–1937 Ernst Estlander (1870–1949), ylim. prof.
1939–1949 Ragnar Hemmer (1891–1975), ylim. prof. 1939–1948
1964–1974 Yrjö Emanuel Blomstedt (1926–1994)
1978–1992 Heikki Ylikangas (s. 1937)
1995– Jukka Kekkonen (s. 1953)
Henkilökohtaiset ylimääräiset ja määräaikaiset professorit
1968–1986 Kaarle Albert Makkonen (1923–2000), yleisen oikeustieteen henk. ylim. prof.
1984–2004 Paavo Uusitalo (1939–2016), oikeussosiologian henk. ylim. prof.
1995–1999 Kari Joutsamo (1946–2001), Eurooppaoikeuden ma prof.
1997–2009 Kevät Nousiainen (s. 1950), naisoikeuden ma prof.
2009– Heikki Pihlajamäki (s. 1961), vertailevan oikeushistorian professori
Yleisen lainopin ja lainopin ensyklopedian apulainen; perustettu 1890, jaettiin 1921
1910–1920 Alexander Gadolin (1868–1939)
Kansantaloustieteen apulaisprofessori, vuodesta 1998 professori; perustettu 1898, muutettu kansantaloustieteen apulaisen viraksi 1949
1901–1922 Karl Willgren (1865–1947)
1935–1945 Leo Harmaja (1880–1949)
1957–1962 Esa Kaitila (1909–1975)
1968–1969 Arvi Leponiemi (1926–2002)
1975– Matti Heimonen (s. 1944)
Suomalaisen lakikielen apulainen; perustettu 1906, lakkautettiin 1927
1910–1925 Heimo Helminen (1878–1947)
Oikeussosiologian apulaisprofessori; perustettu 1975, lakkautettiin 1986
1978–1984 Paavo Uusitalo (1939–2016)
Professorit ja yliassistentit > Julkisoikeus

Venäjän valtio-oikeuden ja valtiohistorian professori
1903, lakkautettu 1919
1907–1919 Serge Alexander Korff (1876–1924)
Kansainvälisen oikeuden professori
1907, muutettu 1921, 1944 ja 1994
1907–1908 Robert Hermanson (1846–1928)
1910–1928 Rafael Erich (1879–1946)
1931–1940 Sigurd Ragnar Björkstén (1897–1968)
1945–1967 Erik Castrén (1904–1984)
1970–1994 Bengt Broms (s. 1929)
1994– Martti Koskenniemi (s. 1953)
Finanssioikeuden professori
1907 hallinto-oikeuden professorin virkana, muutettiin 1952
1908–1918 K. J. Ståhlberg (1865–1952)
1922–1932 Karl Salomon Willgren (1865–1947)
1935–1941 Johannes Tapio Tarjanne (1901–1974)
1947–1962 Tyyko Aarne Johannes Rekola (1893–1965)
1964–1971 Olli Ikkala (1927–2001)
1975–2006 Kari S. Tikka (1944–2006)
2008–2015 Esko Olavi Linnakangas (s. 1947)
Vertailevan vero-oikeuden Vesa Vainio -professori
2003- (Marjaana Helminen) (s. 1968)
Valtio-oikeuden ynnä kansainvälisen oikeuden professori
1921, muutos 1944
1933–1955 Kaarlo Kaira (1886–1966)
1956–1973 Paavo Kastari (1907–1991)
1976–2004 Mikael Hidén (s. 1939)
2007– Tuomas Ojanen (s. 1966)
Hallinto-oikeuden professori (I)
Vaihtuvana virkana 1924, muutettiin kiinteäksi 1940
1925–1930 Onni Talas, (1877–1958)
1941–1970 Veli Merikoski (1905–1982)
1973–1988 Toivo Holopainen (1929–2012)
1991– Kaarlo Tuori (s. 1948)
Julkisoikeuden professori (ruotsinkielinen virka)
1940
1940–1946 Sigurd Ragnar Björkstén (1897–1968)
1948–1963 Walter Armas Palme (1907–1966)
1965–1998 Edward Andersson (s. 1933)
Hallinto-oikeuden professori (II)
Perustettiin 1972
1974–1991 Eero Vilkkonen (1933–1995)
1992– Olli Ilmari Mäenpää (s. 1950)
Kunnallisoikeuden ja kunnallistalouden professori (kaksikielinen virka)
1975, lakkautettiin 1995
1977–1995 Tore Gunnar Werner Modeen, (1929–2007)
Hallinto-oikeuden apulaisprofessori/ 1998– prof.
1936, muutettiin hallinto-oikeuden apulaisen viraksi 1958
1937–1941 Veli Merikoski (1905–1982)
1946–1956 Paavo Kastari (1907–1991)
1960–1964 Olli Ikkala (1927–2001)
1969–1972 Toivo Holopainen (1929–2012)
1974–1978 Kari Sinisalo (1938–1978)
1980–2006 Timo Konstari (s. 1943)
2008– Outi Suviranta (s. 1960)
Julkisoikeuden apulaisprofessori, vuodesta 1998 professori (ruotsinkielinen)
1966
1982– Lars D. Eriksson (s. 1938)
Valtiosääntöoikeuden apulaisprof./ 1998– prof.
1973
1977–1981 Ilkka Juhani Saraviita (1940-2013)
1993–1998 Martin Scheinin (s. 1954)
Finanssioikeuden (finanssihallinnon) apulaisprofessori/ prof. 1998–
1984
1987–1991 Kaarlo Tuori (s. 1948)
1991–2010 Kai Kalima (s. 1945)
Kansainvälisen oikeuden apulaisprof./1998– prof.
1986
1989–? Matti Pellonpää (s. 1950)
Professorit ja yliassistentit > Rikos- ja prosessioikeus

Rikosoikeuden professori
Virka muodostettiin uudelleenjärjestelyssä 1907
1907–1917  Carl Allan Serlachius (vuodesta 1935 Särkilahti) (1870–1935)
1919–1931 Antti Tulenheimo (1879–1952)
1936–1958 Brynolf Honkasalo (1889–1973)
1960–1977 Reino Ellilä (1910–1980)
1978–2007 Pekka Koskinen (1943–2011)
Rikos- ja prosessioikeuden prof. (ruotsink. virka)
1907, muutettu rikos– ja prosessioikeuden professuuriksi 1938
1920–1941 Hjalmar Granfelt (1874–1957), prosessioikeuden professori 1909–1918
1946–1972 Bo Gustaf Palmgren (1909–1973)
1980–1995 Per-Ole Träskman (1944–2019)
1997– Dan Gustaf Frände (s. 1954)
Prosessioikeuden professori
Vaihtuvana virkana 1924, muut. kiinteäksi 1938
1925–1945 Bertil Alfred Sjöström (1879–1945)
1945–1967 Tauno Juhani Uolevi Tirkkonen (1898–1976)
1968–1979 Jouko Juhani Halila (1916–2009)
1982–2009 Erkki Havansi (s. 1941)
Rikosoikeuden professori
Vaihtuvana virkana 1925, muutettiin kiinteäksi 1938
1927–1959 Bruno Salmiala (1890–1981)
1961–1979 Inkeri Anttila (s. 1916)
1979– Raimo Otto Kalervo Lahti (s. 1946)
Prosessioikeuden professori
1950
1951–1973 Tauno Ellilä (1907–1975)
1975–1986 Jorma S. Aalto (1935–2019), ei astunut virkaan
1989–2011 Juha Antero Lappalainen (s. 1947)
Henkilökoht. ylim. ja määräaikaiset professorit
1960–1966 Jouko Juhani Halila (1916–2009), siviili- ja siviiliprosessioikeuden henk. ylim. prof.
1996– Risto Sakari Koulu (s. 1949), insolvenssioikeuden ma prof.
Prosessioikeuden apulainen
Per. prosessioikeuden ja rikosoikeuden apul. virkana jaossa 1921, muut. prosessioik. apulaisen viraksi 1949, lakk. 1950
1922–1923 Kaarlo Yrjö Benedictus Ignatius (1869–1942)
1925–1927 Bruno Alexander Sundström (Salmiala) (1890–1981)
1938–1945 Tauno Juhani Uolevi Tirkkonen (1898–1976)
Rikosoikeuden apulaisprofessori/1998– professori
1936, muutettiin rikosoikeuden apulaisen viraksi 1949
1930–1936 Brynolf Honkasalo (1890–1973)
1937–1940 Aatos Volmar Alanen (1894–1974)
1948–1961 Niilo Kullervo Salovaara (1902–1977)
1966–1967 Kaarlo Ståhlberg (s. 1933)
1969–1970 Olavi Heinonen (1938–2024)
1973–1978 Pekka Koskinen (1943–2011)
1980–2007 Martti Ilmari Majanen (s. 1944)
Prosessioikeuden apulaisprofessori
1969, lakkautettiin 1994
1970–1971 Jorma S. Aalto (1935–2019)
1974–1992 Irma Annikki Lager (s. 1929)
Aiheesta muualla

Oikeustieteellinen tiedekunta
Helmi (nimi)

| Helmi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  7. toukokuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  22. maaliskuuta
Muunnelmia:  Kastehelmi; lisäksi kutsumanimet Helemi, Helli, Hely, Helkki, Hepe, Hellu, Helppo
Vastineita eri kielissä:  saksan Helma ja Helmine; ruotsin Helmy
Nimen alkuperä:  Margareta, Vilhelmiina tai suomen sana helmi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helmi on suomalainen naisen etunimi. Helmin nimipäivää on vietetty vuodesta 1908 lähtien 7. toukokuuta.
Alkuperä

Runollisen ja vertauskuvallisen Helmi-nimen synty ajoittuu kansallisromanttiseen kauteen. Se on ollut käytössä ristimänimenä jo 1850-luvulla. Nimi on ehkä suomennos Margaretasta, jonka alkumerkitys on myös ’helmi’. Vastaavanlainen käännösnimi on esimerkiksi englannin Pearl. Helmi on toisaalta voitu muodostaa myös Vilhelmiinasta tai sen lyhentymästä Helmiinasta.
Helmiä ovat käyttäneet etunimenä myös jotkut miehet. Silloin sitä on pidetty Vilhelm-nimen muunnoksena. Helmi on ollut myös yksi Anselmin kutsumamuodoista.
Yleisyys

Helmi on ollut kauan varsin yleinen etunimi. Vuoden 2019 loppuun mennessä se oli annettu Suomessa 46 275 naiselle ja ainakin 5 miehelle. Nimen suosio on todennäköisesti johtunut helmi-sanaan liitetyistä myönteisistä mielikuvista.
Tunnettuja Helmejä

Helmi Arneberg-Pentti, Lotta Svärd -järjestön organisaattori ja puheenjohtaja
Helmi Auvinen, runoilija
Helmi Biese, taidemaalari
Helmi Halomo, jalkapalloilija
Helmi Hannula, talousopettaja ja oppikirjojen tekijä
Helmi Heikinheimo, lähetyslääkäri ja hermo- ja mielitautien erikoislääkäri
Helmi Helminen-Nordberg, historioitsija, Helsingin kaupunginmuseon johtaja
Helmi Hollström, televisiojuontaja ja laulaja
Helmi Issakainen, lastenkirjailija
Helmi Jakobson, Suomen juutalaisyhteisön vaikuttaja
Helmi Jalovaara, kansakoulunopettaja, toimittaja ja teosofi
Helmi Järviluoma-Mäkelä, musiikkitieteilijä, kulttuurintutkija ja professori
Helmi Kajaste, Draama-Helmi, rap- ja spoken word -artisti
Helmi Kallio, lapsinäyttelijä
Helmi Kantola, YouTube-videoiden tekijä, toinen Ella & Helmi -kanavan ylläpitäjistä
Helmi Karjalainen, opettaja, yhteiskunnallinen vaikuttaja ja naisasianajaja
Helmi Kekkonen, toimittaja ja kirjailija
Helmi Kellokumpu, kirjailija
Helmi Koskimies, Tampereen talouskoulun johtaja
Helmi Krohn, Helmi Setälä, kirjailija, kirjallisuuskriitikko ja päätoimittaja
Helmi Kuusi, taidemaalari ja -graafikko
Helmi Lehosti, näyttelijä
Helmi Leppänen, kuulantyöntäjä
Helmi Lindelöf, näyttelijä
Helmi Liukkonen, oopperalaulaja
Helmi Mattson, amerikansuomalainen toimittaja ja kirjailija
Helmi Morri, poliitikko
Helmi Mäkeläinen, virsi- ja laulurunoilija
Helmi-Leena Nummela, näyttelijä
Helmi Nuuttila, Suomen Kulttuurirahaston ensimmäinen suurlahjoittaja
Helmi Nykänen, H. Vaaja, suomentaja
Helmi Nylander, Marttaliiton vaikuttaja ja päätoimittaja
Helmi Paasonen, urheiluvaikuttaja ja toimittaja
Helmi Palmén, Yleisradion Kouluradion päällikkö 1946–1966
Helmi Pekkola, kirjailija
Helmi Piisinen, runoilija
Helmi Poukka, kielentutkija
Helmi Raijas, jalkapalloilija
Helmi Ranne, runoilija
Helmi Selin, kirjailija
Helmi Sippola, korkeushyppääjä
Helmi Sjöstrand, taidemaalari
Helmi Talas, näyttelijä
Helmi Tengén, suomalainen naisasianainen, voimistelun- ja veistonopettaja
Helmi Tulonen, koripalloilija
Helmi Tähtinen, näyttelijä
Helmi Vapola, jalkapalloilija
Helmi Vihne, aik. Wilén, toimittaja ja kirjailija
Helmi Viljanen, runoilija
Helmi Virtaranta, kielitieteilijä, kansanperinteen tallentaja ja valokuvaaja
Helmi Vuorelma, tekstiilitaiteilija ja yrittäjä
Helmi Vuorimaa, keskimatkojen juoksija
Kuvitteellisia Helmejä

Helmi Heikkinen, hahmo sarjakuvassa Helmi ja Heikki
Helmi Honkonen, hahmo televisiosarjassa Rintamäkeläiset (esittäjänä Eila Roine)
Helmi Raita, hahmo televisiosarjassa Naapurilähiö (esittäjänä Marita Nordberg)
Helmi Rapu, johtaja Ravun tytär tv-sarjassa Paavo Pesusieni
Karjalaisen II hallitus
Kokoonpano

| Salkku | Ministeri | Ministeri | Aloitti tehtävässä | Lopetti tehtävässä | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääministeri |   | Ahti Karjalainen | 15.7.1970 | 29.10.1971 | Keskusta |
| Työvoimaministeri, pääministerin sijainen |   | Veikko Helle | 15.7.1970 | 29.10.1971 | Sosiaalidemokraatit |
| Ministeri valtioneuvoston kansliassa, ministeri ulkoasiainministeriössä |   | Olavi J. Mattila | 16.9.1970 | 29.10.1971 | Ammattiministeri |
| Ulkoasiainministeri |   | Väinö Leskinen | 15.7.1970 | 29.10.1971 | Sosiaalidemokraatit |
| Oikeusministeri |   | Erkki Tuominen | 15.7.1970 | 26.3.1971 | SKDL |
| Oikeusministeri |   | Mikko Laaksonen | 26.3.1971 | 30.9.1971 | Sosiaalidemokraatit |
| Oikeusministeri |   | Jacob Söderman | 1.10.1971 | 29.10.1971 | Sosiaalidemokraatit |
| Sisäasiainministeri |   | Artturi Jämsén | 15.7.1970 | 28.5.1971 | Keskusta |
| Sisäasiainministeri |   | Eino Uusitalo | 28.5.1971 | 29.10.1971 | Keskusta |
| Ministeri sisäasiainministeriössä |   | Mikko Laaksonen | 26.3.1971 | 30.9.1971 | Sosiaalidemokraatit |
| Ministeri sisäasiainministeriössä |   | Jacob Söderman | 1.10.1971 | 29.10.1971 | Sosiaalidemokraatit |
| Puolustusministeri |   | Kristian Gestrin | 15.7.1970 | 29.10.1971 | Ruotsalainen kansanpuolue |
| Valtiovarainministeri |   | Carl Olof Tallgren | 15.7.1970 | 29.10.1971 | Ruotsalainen kansanpuolue |
| Ministeri valtiovaraiministeriössä |   | Valto Käkelä | 15.7.1970 | 29.10.1971 | Sosiaalidemokraatit |
| Opetusministeri |   | Jaakko Itälä | 15.7.1970 | 29.10.1971 | Liberaalit |
| Ministeri opetusministeriössä |   | Meeri Kalavainen | 15.7.1970 | 29.10.1971 | Sosiaalidemokraatit |
| Maa- ja metsätalousministeri |   | Nestori Kaasalainen | 15.7.1970 | 29.10.1971 | Keskusta |
| Liikenneministeri |   | Veikko Saarto | 15.7.1970 | 26.3.1971 | SKDL |
| Liikenneministeri |   | Kalervo Haapasalo | 26.3.1971 | 29.10.1971 | Sosiaalidemokraatit |
| Kauppa- ja teollisuusministeri |   | Arne Berner | 15.7.1970 | 29.10.1971 | Liberaalit |
| Ministeri kauppa- ja teollisuusministeriössä |   | Kalervo Haapasalo | 15.7.1970 | 26.3.1971 | Sosiaalidemokraatit |
| Ministeri kauppa- ja teollisuusministeriössä |   | Olavi Salonen | 26.3.1971 | 29.10.1971 | Sosiaalidemokraatit |
| Ministeri kauppa- ja teollisuusministeriössä |   | Olavi J. Mattila | 16.9.1970 | 29.10.1971 | Ammattiministeri |
| Sosiaali- ja terveysministeri |   | Anna-Liisa Tiekso | 15.7.1970 | 26.3.1971 | SKDL |
| Sosiaali- ja terveysministeri |   | Pekka Kuusi | 26.3.1971 | 29.10.1971 | Sosiaalidemokraatit |
| Ministeri sosiaali- ja terveysministeriössä |   | Katri-Helena Eskelinen | 15.7.1970 | 29.10.1971 | Keskusta |
| Ministeri sosiaali- ja terveysministeriössä |   | Arne Berner | 22.7.1970 | 29.10.1971 | Liberaalit |
Tommy Cash (rap-artisti)

| Tommy Cash |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. marraskuuta 1991 (ikä 33) Tallinna
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  TOMM¥ €A$H
Tyylilajit:  trap 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tommy Cash (oik. Tomas Tammemets, s. 18. marraskuuta 1991 Tallinna) on virolainen rap-muusikko. Hänen lyriikkansa ja videotaiteensa ovat usein valtavirran vastaisia ja provokatiivisia. Neuvostoliiton hajoamisen vuonna syntynyttä Tommy Cashia on luonnehdittu myös postsovjeettiseksi rap-artistiksi.
Ura

Tommy Cash varttui Põhja-Tallinnan Koplissa, jonka asukkaat ovat pääasiassa venäjänkielistä työväestöä. Hänen äitinsä oli ukrainalainen. Alkuun häntä kiinnosti tanssitaide, kunnes hän suuntautui musiikkiin. Perusopintojen jälkeen Tommy Cash kävi taidekoulua jonkin aikaa, mutta jätti sen kesken. Hänen esikoisalbuminsa Euroz Dollaz Yeniz näki päivänvalon vuonna 2014 ja sai suosiota Baltian ja Itä-Euroopan underground-piireissä. Vuonna 2016 Tommy Cash tuotti musiikkivideon ”Winaloto”-singleensä, joka sai myös laajempaa huomiota. Tommy Cashin toinen studioalbumi, ¥€$, julkaistiin vuonna 2018.
Vuonna 2019 Tommy Cash järjesti Tallinnassa taidenäyttelyn yhdysvaltalaisen muotisuunnittelija Rick Owensin kanssa. Tommy Cash ja Käärijä julkaisivat 2023 musiikkikappaleen ja -videon ”It’s Crazy It’s Party”. Vuonna 2025 hän edustaa Viroa Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Espresso macchiato”.
Aiheesta muualla

College Times: Tommy Cash - The Maker Of The World's Weirdest Music Videos
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle
Doom: The Dark Ages

| Doom: The Dark Ages |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Id Software
Julkaisija:  Bethesda Softworks
Jakelija:  PlayStation Store, Microsoft Store ja Steam
Pelisarja:  Doom
Julkaistu:  2025
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  PlayStation 5, Xbox Series X ja Series S ja Microsoft Windows
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Blu-ray-levy ja digitaalinen jakelu
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Doom: The Dark Ages on Id Softwaren kehittämä videopeli, joka on osa Doom-pelisarjaa. Se julkaistaan 15. toukokuuta 2025 Xbox Series -konsoleille, PC:lle ja Xbox Game Passiin.
Pelissä ei ole Doom-pelisarjalle epätyypillisesti lainkaan moninpeliä. Siihen on kuitenkin lisätty muutamia uusia pelimekaniikkoja, kuten kilpisaha.
Aldri annet enn bråk

| Aldri annet enn bråk |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Edith Carlmar
Käsikirjoittaja:  Otto Carlmar
Perustuu:  Martha Sandwall-Bergströmin romaaniin Aldrig en lugn stund hos Oskarssons
Tuottaja:  Otto Carlmar
Säveltäjä:  Christian Hartmann
Kuvaaja:  Mattis Mathiesen
Leikkaaja:  Bjørn Breigutu
Lavastaja:  H. C. Hansen Alexey Zaitzow
Pääosat:  Stig Egede-Nissen Turid Haaland
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Norja
Tuotantoyhtiö:  Carlmar Films AS
Levittäjä:  Norenafilm
Ensi-ilta:   30. elokuuta 1954
Kesto:  76 min
Alkuperäiskieli:  norja
Aiheesta muualla
IMDb
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aldri annet enn bråk on vuonna 1954 ensi-iltaan tullut norjalainen Edith Carlmarin ohjaama mustavalkoelokuva. Se perustuu ruotsalaisen Martha Sandwall-Bergströmin romaaniin Aldrig en lugn stund hos Oskarssons (1952). Elokuva kertoo viisilapsisesta perheestä, joka asuu pienessä asunnossa Oslossa. Perheen vanhempia näyttelevät Turid Haaland ja Stig Egede-Nissen. Muissa pääosissa ovat muun muassa Vigdis Røising, Sven Erik Libæk, Wilfred Werner ja Andreas Diesen.
Aiheesta muualla

Nasjonalbiblioteket (norjaksi)
Shining (albumi)

| Shining Swallow the Sun |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. lokakuuta 2024
 Formaatti: CD, LP, digitaalinen
 Tuottaja(t): Dan Lancaster
 Tyylilaji: doom metal, goottimetalli
 Kesto: 49.25
 Levy-yhtiö: Century Media
Listasijoitukset
  5. (albumilista)    2. (fyysinen albumilista)
Swallow the Sunin muut julkaisut
| Moonflowers 2021 | Shining 2024 |   |
Singlet albumilta Shining
 ”Innocence Was Long Forgotten” Julkaistu: 2. heinäkuuta 2024  ”What I Have Become” Julkaistu: 9. elokuuta 2024  ”MelancHoly” Julkaistu: 18. syyskuuta 2024
Shining on suomalaisen metalliyhtye Swallow the Sunin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 18. lokakuuta 2024 Century Media -levy-yhtiön kautta.
Albumi voitti Vuoden metalli -palkinnon maaliskuussa 2025 järjestetyssä Emma-gaalassa.
Kappaleet

Innocence Was Long Forgotten – 4.20
What I Have Become – 4.06
MelancHoly – 3.38
Under the Moon & Sun – 6.09
Kold – 3.47
November Dust – 6.15
Velvet Chains – 3.17
Tonight Pain Believes – 4.14
Charcoal Sky – 4.48
Shining – 8.51
Kokoonpano

Mikko Kotamäki – laulu
Juha Raivio – kitara, koskettimet
Juho Räihä – kitara
Matti Honkonen – basso
Juuso Raatikainen – rummut
Arvostelut

Soundi:
Inferno:
Aiheesta muualla

Albumi Shining (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
| n k Swallow the Sun |
| --- | --- |
 Juuso Raatikainen  Matti Honkonen  Mikko Kotamäki  Juha Raivio  Juho Räihä   Pasi Pasanen  Kai Hahto  Aleksi Munter  Markus Jämsen 
Studioalbumit:  The Morning Never Came  Ghosts of Loss  Hope  New Moon  Emerald Forest and the Blackbird  Songs from the North I, II & III  When a Shadow is Forced Into the Light  Moonflowers  Shining 
Livealbumit:  20 Years Of Gloom, Beauty And Despair - Live In Helsinki 
EP:t:  Plague of Butterflies 
Singlet:  ”Forgive Her...”  ”Don’t Fall Asleep”  ”Upon the Water”  ”Firelights”  ”Woven into Sorrow”  ”Enemy”  ”Innocence Was Long Forgotten”  ”What I Have Become”
Gettomasa

| Gettomasa |
| --- | --- |
 Gettomasa vuonna 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Aleksi Matias Lehikoinen
Syntynyt: 22. marraskuuta 1993 (ikä 31) Montreal, Kanada
Ammatti:  rap-artisti
Muusikko
Taiteilijanimi:  Gettomasa, Chosen One, Kapteeniupponalle
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  2012–
Tyylilajit:  hip hop, rap
Levy-yhtiöt:  KPC Records PME Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Aleksi Matias Lehikoinen (s. 22. marraskuuta 1993 Montreal, Kanada), taiteilijanimeltään Gettomasa, on suomalainen Emma-palkittu rap-artisti ja rapin suomenmestari vuodelta 2012. Gettomasa on julkaissut viisi studioalbumia: Vellamo LP (2014), Chosen One (2016), Diplomaatti (2019), Kalamies (2020) ja Vastustamaton (2022).
Elämä ja ura

Aleksi Matias Lehikoinen syntyi suomalaisille vanhemmille vuonna 1993 Kanadan Montrealissa. Perhe palasi Suomeen, ja Lehikoinen vietti suurimman osan lapsuudestaan Jyväskylän Kortepohjassa. Lehikoinen kiinnostui rapistä kuusivuotiaana vanhemman serkkunsa vanavedessä. Hän alkoi itse tehdä musiikkia 17-vuotiaana ja vuonna 2012 hän voitti freestylerapin Suomen mestaruuden. Vuonna 2014 hän julkaisi tuottaja Ruubenin kanssa KPC Recordsin kautta ensimmäisen albuminsa Vellamo LP:n.
Lehikoinen opiskeli Sepän lukiossa, mutta keskeytti sen ja vaihtoi opiskelemaan painoviestintää Jyväskylän ammattiopistoon. Hän valmistui vuonna 2015.
Vuonna 2014 Lehikoinen teki levytyssopimuksen PME Recordsin kanssa. Yhtiön kautta julkaistiin Lehikoisen ensimmäinen sooloalbumi Chosen One vuonna 2016. Ruuben tuotti suurimman osan albumin kappaleista. Vuonna 2017 Lehikoinen julkaisi EP-levyn 17 EP. Toukokuussa 2019 ilmestyi Lehikoisen toinen sooloalbumi Diplomaatti. Albumin kappaleella ”Silmät” hän nousi Suomen Spotify-listan ensimmäiselle sijalle, ja albumille myönnettiin Emma-palkinto vuoden rap / R&B -albumina. Syyskuussa 2020 julkaistiin Lehikoisen neljäs studioalbumi Kalamies.
Marraskuussa 2020 Lehikoinen julkaisi singlen ”Veli mä vannon”, jossa hän parjasi rap-artisti Lukas Leonia. Kappale juontaa juurensa Lukas Leonin ja MC Kajon huhtikuussa julkaisemaan rap battle -videoon, jossa Lukas Leon haastoi Lehikoisen osallistumaan Lukas Leon Vs. -sarjaan. Joulukuussa Lukas Leon julkaisi YouTube-kanavallaan Lehikoiselle osoitetun dissauskappaleen ”Gekkomasa”. Päivä ”Gekkomasan” julkaisun jälkeen Lehikoinen vastasi Lukas Leonille julkaisemalla oman dissauskappaleensa ”Istu”. Seuraavana päivänä Lehikoinen ilmoitti kiistan olevan hänen osaltaan ohi ja toivotti Lukas Leonille hyvää jatkoa. Päivää myöhemmin myös Lukas Leon ilmoitti kiistan päättyneen.
Vuoden 2022 marras-joulukuun aikana Lehikoinen on mukana viiden keikan mittaisella KPC Tour -kiertueella, jossa esiintyy KPC-kollektiivin artisteja.
Lokakuun 2022 loppupuolella ilmoitettiin, että Lehikoinen julkaisee uuden albuminsa Vastustamaton 4. marraskuuta 2022. Albumi palkittiin seuraavan vuoden Emma-gaalassa vuoden albumina, vuoden rap/r&b:nä ja vuoden myydyimpänä albumina.
Vuonna 2023 Lehikoinen julkaisi singlet ”Meit ei oo” ja ”Jälkeekään”, jotka molemmat sijoittuivat Suomen virallisella listalla korkeimmillaan 1. sijalle. Seuraavana vuonna hän julkaisi muun muassa singlen ”Hautajaiset”, jossa vierailee Sexmane, sekä yhteis-EP:n rap-artisti Kuben kanssa.
Elokuussa 2024 Lehikoinen ilmoitti pitävänsä taukoa vuoteen 2026 asti, mutta myöhemmin Aleksi ilmoitti lopettavansa taukonsa ”sitten kun rahat ovat loppu”
Yksityiselämä

Lehikoinen on ollut parisuhteessa muun muassa malli Erika Helinin kanssa. He erosivat vuonna 2020.
Lehikoinen tuomittiin törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta keväällä 2022.