stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bayesiläinen tilastotiede
Priorijakauma, posteriorijakauma ja prediktiivinen jakauma > Merkintöjä

\mathbf {y}  on havaittu aineisto.
{\boldsymbol {\theta }} on tuntematon parametri(vektori). Se voi olla myös puuttuva havainto(vektori) tai latentti muuttuja.
{\boldsymbol {\eta }} on hyperparametri(vektori), joka voi olla tunnettu tai tuntematon.
Priorijakauma, posteriorijakauma ja prediktiivinen jakauma > Priorijakauma

Jotta voimme muodostaa posteriorijakauman tuntemattomalle  {\boldsymbol {\theta }}, tarvitaan:
malli havainnolle  p(\mathbf {y} |{\boldsymbol {\theta }}) ja
priorijakauma tuntemattomalle  {\boldsymbol {\theta }}.
Näistä ensimmäinen on uskottavuusfunktio  p(\mathbf {y} |{\boldsymbol {\theta }})=:L({\boldsymbol {\theta }};\mathbf {y} ).
Priorijakauma on ennakkokäsitys tuntemattomasta  {\boldsymbol {\theta }}, ja usein se riippuu hyperparametreistä  {\boldsymbol {\eta }}. Priori voidaan esittää jakaumana  p({\boldsymbol {\theta }}|{\boldsymbol {\eta }}).
Priorijakauma, posteriorijakauma ja prediktiivinen jakauma > Priorijakauma > Konjugaattipriori

Jos priori valitaan siten, että se kuuluu samaan jakaumaperheeseen posteriorijakauman kanssa, sitä kutsutaan konjugaattiprioriksi. Tällöin syntyy myös laskennallisesti mukavampi tilanne. Jos havaintojen yhteisjakauma kuuluu eksponenttiseen perheeseen, aina on olemassa konjugaattipriori (Morris, 1983).
Priorijakauma, posteriorijakauma ja prediktiivinen jakauma > Priorijakauma > Epäinformatiivinen priori

Jos ilmiösta ei ole ennakkotietoa, prioriksi voidaan valita epäinformatiivinen priori, joka vaikuttaa mahdollisimman vähän posteriorijakaumaan.
Esimerkiksi seuraavalla tavalla:
Yksi vaihtoehto on myös Jeffreys'in priori:
\left[J({\boldsymbol {\theta }})\right]=E\left[\left({\frac {\partial log(p(\mathbf {y} |{\boldsymbol {\theta }}))}{\partial {\boldsymbol {\theta }}}}\right)^{2}|{\boldsymbol {\theta }}\right]=-E\left[{\frac {\partial ^{2}log(p(\mathbf {y} |{\boldsymbol {\theta }}))}{\partial {\boldsymbol {\theta }}^{2}}}|{\boldsymbol {\theta }}\right].
Priorijakauma, posteriorijakauma ja prediktiivinen jakauma > Posteriorijakauma

Bayesin kaavasta saadaan posteriorijakaumaksi seuraava:
missä jatkuvan jakauman tapauksessa
ja diskreetin jakauman tapauksessa
Joskus tulee laskennallisia ongelmia nimittäjän integroinnissa, mutta jos ollaan kiinnostuneita vain posteriorin maksimista  {\boldsymbol {\theta }}:n suhteen, sitä ei tarvita. Voidaan kirjoittaa:
Suurimman uskottavuuden estimaatin laskemiseksi  {\boldsymbol {\theta }}:lle riittää maksimoida lauseke  p({\boldsymbol {\theta }}|{\boldsymbol {\eta }})\,p(\mathbf {y} |{\boldsymbol {\theta }})  {\boldsymbol {\theta }}:n suhteen, sillä nimittäjä  p(\mathbf {y} ) ei riipu siitä.
Priorijakauma, posteriorijakauma ja prediktiivinen jakauma > Prediktiivinen jakauma

Olkoon  {\tilde {y}} uusi havainto, joka on riippumaton havainnoista  \mathbf {y} . Prediktiivinen jakauma (ennustejakauma)  {\tilde {y}}:lle on  {\tilde {y}}:n ehdollinen jakauma ehdolla  \mathbf {y} , ja se saadaan seuraavasti:
 p({\tilde {y}}|\mathbf {y} )=\int \,p(\mathbf {\tilde {y}} |{\boldsymbol {\theta }},\mathbf {y} )\,p({\boldsymbol {\theta }}|\mathbf {y} )\,d{\boldsymbol {\theta }}=\int \,p(\mathbf {\tilde {y}} |{\boldsymbol {\theta }})\,p({\boldsymbol {\theta }}|\mathbf {y} )\,d{\boldsymbol {\theta }}
Posteriorijakauman approksimaatiot

Posteriorijakauman laskeminen analyyttisesti ei aina onnistu. Syynä on useimmiten se, että nimittäjässä on moniulotteinen integraali, joka on erittäin vaikea laskea. Tällöin voidaan hyödyntää muita keinoja posteriorijakauman laskemiseksi. Kun havaintoja on paljon, posteriorijakaumaa voidaan approksimoida normaalijakauma-approksimaatiolla:
{\hat {\boldsymbol {\theta }}} on suurimman uskottavuuden estimaatti ja  I({\hat {\boldsymbol {\theta }}}) on havaittu informaatio(matriisi).
Muita keinoja approksimoida posteriorijakaumaa ovat numeerinen integrointi, posteriorijakauman integraalin laskeminen Laplace'n menetelmällä ja Markovin ketju Monte Carlo -simulointi.
Posteriorijakauman simulointi MCMC-menetelmällä

Posteriorijakauman ratkaisemiseen erityisesti monimutkaisissa ja hierarkkisissa malleissa joudutaan usein käyttämään MCMC-menetelmää eli Markovin ketju Monte Carlo -menetelmää. Menetelmän idea on seuraava:
Kun oletetaan, että  \lim _{n\to \infty }p(\theta ^{n}=\theta )=\pi (\theta ) jakaumasta  \pi (\theta ) riippumatta, niin voidaan edetä seuraavasti:
Valitaan alkutila  \theta ^{0}.
Simuloidaan ketjua  \theta ^{1},\dots ,\theta ^{N}
Kun ketjua on simuloitu riittävästi, ketjun  \theta ^{m+1},\dots ,\theta ^{N} voidaan olevan otos invariantista jakaumasta  \pi (\theta ).
MCMC-menetelmiä ovat esimerkiksi Metropolisin algoritmi ja sen muunnelma Metropolisin ja Hastingsin algoritmi.
Kun oletetaan, että on pystytty konstruoimaan posteriori
 p(\theta |y)\,\propto \,p(\theta )\,p(y|\theta ),
Metropolisin algoritmin idea posteriorijakauman simuloimiseksi on seuraavanlainen:
Valitaan alkuarvaus  \theta ^{0}.
Oletetaan, että arvot  \theta ^{1},\dots ,\theta ^{n} ovat konstruoitu ketjusta.
Ehdotetaan  \theta ^{n+1}:n arvoksi arvoa  \theta ' symmetrisestä ehdotusjakaumasta  q(\theta '|\theta ^{n}). Ehdotus hyväksytään todennäköisyydellä:
Toinen tapa konstruoida ketjua, on Gibbsin algoritmi:
Olkoon  \theta =(\theta _{1},\dots ,\theta _{b}) parametrivektori, ja merkitään  \theta _{-i}=(\theta _{1},\dots ,\theta _{i-1},\theta _{i+1},\dots ,\theta _{b}).
Oletetaan lisäksi, että
 p(\theta _{i}|\theta _{-i},y)={\frac {p(\theta |y)}{p(\theta _{-i}|y)}}
voidaan helposti laskea.
Valitaan alkuarvo  \theta ^{0}.
Oletetaan, että on simuloitu  \theta ^{n}.
Päivitetään se komponenteittain eli simuloidaan jokainen  \theta _{i}^{n+1}, i=1, \dots ,b, jakaumasta  p(\theta _{i}|\theta _{1}^{n+1},\dots ,\theta _{i-1}^{n+1},\theta _{i+1}^{n},\dots ,\theta _{b}^{n}). Näin saadaan  \theta ^{n+1}.
Näidenkin lisäksi on vielä useita eri menetelmiä ja edellisten muunnelmia. Nykyään on käytettävissä valmisohjelmistoja, joiden avulla simulaatiomenetelmiä voidaan soveltaa monissa tapauksissa ilman, että ne joudutaan ohjelmoimaan joka kerta uudelleen. Esimerkiksi Gibbin algoritmille on olemassa ilmainen ohjelma BUGS (Bayesian inference Using Gibbs Sampling).
Mallikritiikki

Oleellinen osa Bayes-tilastotiedettä on mallikritiikki, ja se pohjautuu pitkälti prediktiiviseen jakaumaan  p({\tilde {y}}|\mathbf {y} ).
Joitakin lähestymistapoja mallikritiikille:
Herkkyysanalyysi
Tehdään kohtuullisia muutoksia oletuksiin, ja katsotaan miten ne vaikuttavat posterioriin ja lopputuloksiin.
Ristiin validointi
Aineistosta jätetään osa pois, ja jäljelle jäävästä aineistosta lasketaan malli ja prediktiivinen jakauma, johon sitten pois jätettyä aineistoa verrataan.
Mallien vertailu
Jos on monta vaihtoehtoista mallia, niitä voi vertailla esimerkiksi poikkeamaindeksin (DIC) avulla.
Bayes-tekijä
Paradigman edut ja haitat

Käytettäessä ei-havaittavalle muuttujalle niin sanottua laakeaa prioria p(x) ~ 1 (engl. uniform prior, tulkitaan singulaarisesti jatkuvana mittana, joka saa saman arvon kaikilla x), posteriori p(x|y) on vakiokerrointa vaille sama kuin klassisessa tilastotieteessä käytettävä uskottavuusfunktio. Tällöin bayesiläiset menetelmät antavat samoja numeerisia tuloksia kuin maximum likelihood -päättely; joskin tulosten käsitteellinen tulkinta on erilainen.
Jos käytetään jotakin muuta kuin laakeaa prioria, posteriorin arvot muuttuvat. Tästä syystä priorin valinta saattaa vaikuttaa bayesiläisen tilastollisen päättelyn tuloksiin. Bayesiläiset tilastotieteilijät jakautuvat niin sanottuihin subjektiivisiin bayesiläisiin, jotka korostavat priorin merkitystä tilastollisen päättelyn hyödyllisenä apuvälineenä, ja objektiivisiin bayesiläisiin, jotka suhtautuvat varauksellisesti prioriin sisältyvään informaatioon.
Jotkut tilastotieteen klassisen paradigman kannattajat ovat esittäneet, että priorin ja posteriorin käsitteet ovat ontologisesti ongelmallisia tai peräti kokonaan virheellisiä. Toisaalta bayesiläistä paradigmaa on puolustettu informaatio- ja päätösteoreettisilla perusteluilla. Monien kannattajiensa mielestä bayesiläinen paradigma antaa tilastotieteelle teoreettisen perustan, joka on yhtenäisempi ja helpommin omaksuttava kuin klassisen paradigman antama perusta.
Bayesiläinen tilastotiede Suomessa

Suomessa bayesiläisen tilastotieteen edelläkävijöitä ovat olleet Elja Arjas ja Antti Penttinen.
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1939

Koripallon miesten SM-sarjakausi 1939 oli 1. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Kausi pelattiin kahden häviön cupina ja se alkoi 17. maaliskuuta Helsingissä Pikku Robertinkadun tennishallissa, jossa kohtasivat Ylioppilaskoripalloilijat ja NMKY. YK voitti ottelun 24-16 ja vei myöhemmin myös mestaruuden. Viipurilaisten keskinäisessä väännössä Vesa voitti NMKY:n 29–16. Kaikkiaan kahdestatoista joukkueesta kahdeksan oli Helsingistä, kaksi Karhulasta ja kaksi Viipurista. Toisella kierroksella Viipurin Vesa nuiji Karhulan Katajaiset 62–0. Välierissä Vesa hävisi Eiran Kisaveikoille Helsingissä 24–32, Kisaveikot kuitenkin luovuttivat ottelutta Ylioppilaskoripalloilijoille, koska jalkapallosarjat olivat jo ehtineet jo alkaa ja samat miehet edustivat seuraa myös jalkapallossa. Pronssit vei Ylioppilaskoripalloilijoiden 2-joukkue voittamalla Vesan 33–20.
Lopulliset sijoitukset

| # |  |
| --- | --- |
1: Ylioppilaskoripalloilijat
2: Eiran Kisaveikot
3: Ylioppilaskoripalloilijat 2
4: Viipurin Suomalaisen Lyseon Vesa
Korallikaktukset

| Korallikaktukset |
| --- | --- |
 Rhipsalis pilocarpa
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kaktuskasvit Cactaceae
Alaheimo::  Cactoideae
Tribus::  Rhipsalideae
Suku::  Korallikaktukset Rhipsalis  Gaertn., 1788
Katso myös
   Korallikaktukset Wikispeciesissä   Korallikaktukset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Korallikaktukset (Rhipsalis) on suku kaktuskasvien (Cactaceae) heimossa. Lajit kasvavat päällyskasveina. Useita suvun lajeja kasvatetaan huonekasveina.
Korallikaktusten tieteellinen nimi tulee kreikankielen sanasta, joka tarkoittaa korinpunontaa. Se viittaa niiden hoikkiin ja taipuisiin varsiin, jollaiset useimmilla lajeilla on.
Tuntomerkit

Korallikaktukset ovat trooppisten metsien päällyskasveina riippuvaoksaisia pensaita. Varren nivelvälit ovat liereitä, toisinaan kulmikkaita, palteisia tai litteitä, ja enemmän tai vähemmän piikittömiä. Uudet varret kehittyvät yksittäin tai ryhmittäin vanhempien kärkeen tai sen lähelle. Areolit ovat pieniä. Kukat ovat pieniä, niiden kehä ratasmainen ja tavallisesti valkoinen; pohjus on tavallisesti kalju mutta toisinaan pehmeäsukasellinen. Toisinaan kukassa on rengasmainen mesiäiskehrä (diskus). Hedelmä on pieni, marjamainen ja pinnalta paljas, ja siinä on runsaasti pienen pieniä, mustia siemeniä, joissa on tahmea ja hyytelömäinen lisäke. Tämä on selvästi sopeutuma lintujen suorittamaan levitykseen.
Levinneisyys

Korallikaktuksia kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Amerikan keski- ja pohjoisosissa, Keski-Amerikassa ja Karibian saarilla. Hiuskorallikaktus (Rhipsalis baccifera) on levinnyt mahdollisesti lintujen levittämänä myös Afrikkaan, Madagaskariin ja Intian valtameren saarille Sri Lankaan asti, ei kuitenkaan Intian niemimaalle. Lajien keskittymä on Itä-Brasiliassa.
Lajit

Korallikaktusten suvussa katsotaan olevan 35 lajia:
Rhipsalis baccifera – hiuskorallikaktus
Rhipsalis burchelii
Rhipsalis campos-portoana
Rhipsalis cereoides
Rhipsalis cereuscula – mistelikorallikaktus
Rhipsalis clavata
Rhipsalis crispata
Rhipsalis cuneata
Rhipsalis dissimilis
Rhipsalis elliptica
Rhipsalis ewaldiana
Rhipsalis floccosa
Rhipsalis goebeliana
Rhipsalis grandiflora
Rhipsalis hoelleri
Rhipsalis juengeri
Rhipsalis lindbergiana
Rhipsalis mesembryanthemoides – rionkorallikaktus
Rhipsalis micrantha
Rhipsalis neves-armondii
Rhipsalis oblonga
Rhipsalis occidentalis
Rhipsalis olivifera
Rhipsalis ormindoi
Rhipsalis pacheco-leonis
Rhipsalis pachyptera
Rhipsalis paradoxa
Rhipsalis pentaptera
Rhipsalis pilocarpa
Rhipsalis pulchra
Rhipsalis puniceodiscus
Rhipsalis russellii
Rhipsalis sulcata
Rhipsalis teres
Rhipsalis trigona
Koordinoitu yleisaika

Koordinoitu yleisaika (UTC) on ensisijainen aikajärjestelmä, jolla maailman aika määrätään. Se pysyy noin sekunnin sisällä keskimääräisestä aurinkoajasta nollapituuspiirillä, eikä sitä ole sidottu kesäaikaan. Joissakin maissa termiä GMT (Greenwich Mean Time) käytetään yhä usein UTC:n synonyyminä.
Ensimmäinen koordinoitu yleisaika hyväksyttiin epävirallisesti 1. tammikuuta 1960, mutta UTC:n virallinen lyhenne ja nimi hyväksyttiin vasta vuonna 1967.
Lyhenteen alkuperä

Jos UTC-lyhenne otettaisiin suoraan englanninkielisistä sanoista Coordinated Universal Time, siitä tulisi CUT, ja jos se otettaisiin ranskankielisestä vastineesta temps universel coordonné, siitä tulisi TUC. Kansainvälinen televiestintäliitto kuitenkin halusi, että lyhenne ei viittaisi kumpaankaan kieleen, joten kompromissiksi valittiin UTC (Universal Time, Coordinated eli universel, temps coordonné).
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1953

Koripallon miesten SM-sarjakausi 1953 oli 13. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Hallitsevana mestarin kauteen lähti Pantterit (entinen HOK-Veikot), joka kauden päätteeksi voitti kuudennen perättäisen Suomen mestaruutensa. Mestaruus varmistui jo 2. joulukuuta, jolloin joukkue voitti EKV:n 63–59. Päätösottelussa 13. joulukuuta kaatui pronssijoukkue TMP 75–69. Samoin lukemin kärsi Pantterit kauden ainokaisen tappionsa Sörnäisten NMKY:lle 29. marraskuuta.
Tulokset > Sarjataulukko

Lyhenteet: # = Sijoitus runkosarjassa, O = Pelatut ottelut, V = Voitot, T = Tasapelit H = Häviöt, P+ = Tehdyt pisteet , P- = Päästetyt pisteet , P = Pisteet
| # |  | O | V | T | H | P+ | P- | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Pantterit | 22 | 21 | 0 | 1 | 1701 | 1149 | 42 |
| 2 | Sörnäisten NMKY | 22 | 19 | 0 | 3 | 1387 | 1140 | 38 |
| 3 | Työväen Maila-Pojat | 22 | 16 | 1 | 5 | 1322 | 1263 | 33 |
| 4 | Karhun Pojat | 22 | 14 | 2 | 6 | 1434 | 1303 | 30 |
| 5 | Eiran Kisa-Veikot | 22 | 10 | 1 | 11 | 1385 | 1291 | 21 |
| 6 | Kipo, Helsinki | 22 | 10 | 0 | 12 | 1291 | 1295 | 20 |
| 7 | Tampereen Pyrintö | 22 | 8 | 3 | 11 | 1293 | 1219 | 19 |
| 8 | Pispalan Tarmo | 22 | 9 | 0 | 13 | 1190 | 1280 | 18 |
| 9 | Helsingin Kisa-Toverit | 22 | 9 | 0 | 13 | 1164 | 1363 | 18 |
| 10 | Helsingin NMKY | 22 | 7 | 0 | 15 | 1184 | 1430 | 14 |
| 11 | Turun Toverit | 22 | 2 | 2 | 18 | 1044 | 1423 | 6 |
| 12 | Elannon Isku | 22 | 2 | 1 | 19 | 1093 | 1522 | 5 |
Kornetti

B-kornetti.
Kornetti (ital. cornetta ’pikku torvi’ < corno ’torvi’) on vaskipuhallin, joka muistuttaa läheisesti trumpettia.
Kornetti kehitettiin Ranskassa 1800-luvun alussa sikäläisestä postitorvesta lisäämällä siihen venttiilit. Tätä soitinta alettiin käyttää sinfoniaorkesterissa jo 1820-luvun lopulla (esimerkiksi oopperassa Wilhelm Tell).
Kornetti oli jazzissa alkujaan suositumpi kuin trumpetti, koska sen venttiiliteknologia oli kehittyneempää.
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1956

Koripallon miesten SM-sarjakausi 1956 oli 16. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Hallitsevana mestarin kauteen lähti Pantterit, joka kauden päätteeksi voitti yhdeksännen perättäisen Suomen mestaruutensa.
Tulokset > Sarjataulukko

Lyhenteet: # = Sijoitus runkosarjassa, O = Pelatut ottelut, V = Voitot, T = Tasapelit H = Häviöt, P+ = Tehdyt pisteet , P- = Päästetyt pisteet , P = Pisteet
| # |  | O | V | T | H | P+ | P- | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Pantterit | 22 | 18 | 2 | 2 | 1712 | 1356 | 38 |
| 2 | Sörnäisten NMKY | 22 | 15 | 2 | 5 | 1402 | 1151 | 32 |
| 3 | Helsingin Jyry | 22 | 15 | 2 | 5 | 1491 | 1342 | 32 |
| 4 | Työväen Maila-Pojat | 22 | 14 | 2 | 6 | 1308 | 1200 | 30 |
| 5 | Torpan Pojat | 22 | 12 | 2 | 8 | 1336 | 1224 | 26 |
| 6 | Tampereen Pyrintö | 22 | 12 | 1 | 9 | 1380 | 1300 | 25 |
| 7 | Helsingin Urheilijat -41 | 22 | 11 | 1 | 10 | 1310 | 1352 | 23 |
| 8 | Karhun Pojat | 22 | 10 | 2 | 10 | 1406 | 1345 | 22 |
| 9 | Helsingin Kisa-Toverit | 22 | 10 | 2 | 10 | 1312 | 1326 | 22 |
| 10 | Eiran Kisa-Veikot | 22 | 4 | 0 | 18 | 1330 | 1467 | 8 |
| 11 | Turun NMKY | 22 | 2 | 0 | 20 | 946 | 1427 | 4 |
| 12 | Pispalan Tarmo | 22 | 1 | 0 | 21 | 1039 | 1482 | 2 |
Torsten Korkkinen

Torsten Korkkinen
Torsten Erik Einar Korkkinen (31. lokakuuta 1912 Nakkila – 3. helmikuuta 1969 Karstula) oli Mannerheim-ristin ritari numero 28. Sotilasarvoltaan hän oli majuri. Koulutukseltaan hän oli agrologi ja työskenteli sodan jälkeen maanviljelijänä omistamallaan tilalla Hyvinkään Kytäjällä. Nimityshetkellä hän oli sotilasarvoltaan vänrikki.
Korkkiselle paljastettiin muistolaatta Hyvinkään vanhassa kirkossa kesäkuussa 2008. Hänen muistolaattansa löytyy myös hänen entisen koulunsa, Hämeenlinnan lyseon tiloista.
Korkkinen ampui 20 vuotta nuoremman morsiamensa ja itsensä 3.2.1969. Syyksi arveltiin taloudellisia vaikeuksia.
Erkki Koponen

Erkki Koponen
Erkki Adolf Koponen (27. joulukuuta 1899 Helsinki – 25. kesäkuuta 1996) oli suomalainen taidemaalari ja pikajuoksija. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1964.
Taiteilija ja taidevaikuttaja

Koponen opiskeli Taideteollisessa Keskuskoulussa vuosina 1915–1916, Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1916–1919 ja 1920–1921 sekä myöhemmin André Lhoten akatemiassa Pariisissa. Koposen teoksia oli ensimmäisen kerran näyttelyssä vuonna 1917 ja Suomen Taiteilijaseuran yhteisnäyttelyihin hän osallistui vuodesta 1920 lähtien. Koponen osallistui kansainvälisiin näyttelyihin sekä Suomen taiteen näyttelyihin Oslossa 1946 ja 1950, Tukholmassa 1933 ja 1947 sekä Brysselissä, Haagissa, Prahassa, Varsovassa, Zürichissä, Firenzessä ja Pariisissa vuosina 1949–1950 sekä Lyypekissä 1952. Hän kuului Pro Natura -ryhmään. Koponen maalasi paljon muotokuvia ja teki useita monumentaalimaalauksia.
Erkki Koponen toimi Suomen Taideakatemian koulussa taideopettajana vuosina 1947–1965 ja rehtorina vuosina 1956–1965 sekä Teknillisen korkeakoulun opettajana vuosina 1947–1950.
Taide-lehden päätoimittajana Erkki Koponen toimi vuosina 1959–1964. Hän totesi vuonna 1959 ilmestynessä Taide-lehden ensinumerossa, että Suomen taide on ollut eristetyssä asemassa ja meidän on keskitettävä kaikki käytettävissä olevat keinot ja mahdollisuudet entistä kiinteämmän ja hedelmällisemmän kansainvälisen yhteyden aikaansaamiseen. Nykytaiteen museo oli esillä Taiteen pääkirjoituksessa vuonna 1961.
Koponen teki muun muassa Kemin kirkon alttaritaulun ja seinämaalaukset Hämeenlinnan suomalaiseen säästöpankkiin, Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan kirjastoon, Valkeakosken tehtaalle ja Joensuun kaupunginkirjastoon.
Kuvittaja

Koponen erikoistui humoristisen kirjallisuuden kuvittamiseen. Hän vastasi vuodesta 1927 Uuden Suomen sunnuntailiitteen taiteellisesta asusta ja sai vastuulleen Ollin (Väinö Nuorteva) pakinoiden kuvituksen Topi Vikstedtin jälkeen. Koponen kuvitti myös Ollin pakinakokoelmia ja teki lisäksi kansikuvia esimerkiksi Valentinin (Ensio Rislakki) teoksiin ja P. G. Wodehousen romaanien suomennoksiin. Hän piirsi myös Kurikka- ja Tuulispää-pilalehtiin ja kuvitti Martti Haavion Kotiaapisen (1937).
Koponen toimi jatkosodassa TK-piirtäjänä. Hänen piirroksiaan näkyi Aseveli-lehdessä. Rintamalehtiin hän piirsi nimimerkillä Pum-Pum. Koposen piirustuksia julkaistiin Väinö Linnan Tuntemattoman sotilaan kuvitetussa painoksessa (1995).
Urheilu-ura

Pikajuoksijana Koponen edusti Helsingin Kisa-Veikkoja. Hän saavutti Suomen mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1929–1930 ja 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuosina 1925–1932. Hän edusti myös Suomea maaotteluissa.
Koposen veli oli jalkapalloilija Aulis Koponen.
Koripallon miesten SM-sarjakausi 1957

Koripallon miesten SM-sarjakausi 1957 oli 17. kausi, jolloin pelattiin miesten koripallon Suomen mestaruudesta. Hallitsevana mestarin kauteen lähti Pantterit, joka kauden päätteeksi voitti kymmenennen perättäisen Suomen mestaruutensa.
Tulokset > Sarjataulukko

Lyhenteet: # = Sijoitus runkosarjassa, O = Pelatut ottelut, V = Voitot, T = Tasapelit H = Häviöt, P+ = Tehdyt pisteet , P- = Päästetyt pisteet , P = Pisteet
| # |  | O | V | T | H | P+ | P- | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Pantterit | 22 | 19 | 0 | 3 | 1448 | 1245 | 38 |
| 2. | Torpan Pojat | 22 | 14 | 1 | 7 | 1263 | 1241 | 29 |
| 3. | Kotkan Työväen Palloilijat | 22 | 14 | 0 | 8 | 1369 | 1288 | 28 |
| 4. | Työväen Maila-Pojat | 22 | 13 | 1 | 8 | 1320 | 1261 | 27 |
| 5. | Helsingin Jyry | 22 | 12 | 0 | 10 | 1356 | 1374 | 24 |
| 6. | Helsingin Urheilijat -41 | 22 | 11 | 0 | 11 | 1287 | 1321 | 22 |
| 7. | Karhun Pojat | 22 | 10 | 0 | 12 | 1263 | 1228 | 20 |
| 8. | Tampereen Pyrintö | 22 | 10 | 0 | 12 | 1299 | 1315 | 20 |
| 9. | Sörnäisten NMKY | 22 | 8 | 2 | 12 | 1300 | 1286 | 18 |
| 10. | Helsingin Ilves | 22 | 8 | 0 | 14 | 1307 | 1423 | 16 |
| 11. | Turun Toverit | 22 | 6 | 2 | 14 | 1138 | 1261 | 14 |
| 12. | Tampereen Kiertäjät | 22 | 4 | 0 | 18 | 1108 | 1325 | 8 |
Kookoslurikki

| Kookoslurikki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Kaijat Psittaculidae
Suku::  Polynesianlurikit Vini
Laji::  stepheni
Kaksiosainen nimi
 Vini stepheni  (North, 1908) 
Katso myös
   Kookoslurikki Wikispeciesissä   Kookoslurikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kookoslurikki (Vini stepheni) on uhanalainen kaijalaji.
Koko ja ulkonäkö

Kookoslurikin pituus on noin 19 cm ja paino 42–55 g. Sen höyhenpuku on selkäpuolelta vihreä ja mahapuolelta kirkkaan punainen. Rinnan poikki kulkee vaihtelevan paksuinen vihreä vyö. Nokka on oranssi, iiris keltainen ja koivet oranssit. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun nokka on ruskehtava, iiris tummanruskea ja koivet oranssinruskeat sekä alapuoli vihreä.
Esiintyminen

Kookoslurikki elää vain asumattomalla Hendersonin saarella Pitcairnin saaristossa Tyynenmeren keskellä. Lajin elinympäristön laajuus on 37,3 neliökilometriä ja sen populaation koko oli vuonna 1992 noin 1 200 paria. Parvet ovat liikkuvaisia ja vaeltelevat kukkivia puita etsien paikasta toiseen. Lajin kanta on vaarantunut polynesianrottien (Rattus exulans) takia. Kookoslurikkia pidetään harvoin vankeudessa lemmikkilintuna.
Elinympäristö

Kookoslurikit asuvat metsissä, mielellään metsänreunoissa, sekä kookospalmumetsiköissä. Ne esiintyvät yleensä pienissä parvissa tai pareittain.
Lisääntyminen

Pesintä tunnetaan puutteellisesti.
Ravinto

Kookoslurikit syövät siitepölyä, mettä, kukkia, pehmeitä hedelmiä ja hyönteisiä sekä muita pieniä niveljalkaisia.
Juice Leskisen diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 27 |  |
| ↙Livealbumit | 3 |  |
| ↙Kokoelmat | 8 |  |
| ↙Singlet | 134 |  |
| ↙Cover- ja tribuuttialbumit | 4 |  |
Juice Leskisen diskografia käsittää yli 30 albumia, joissa hän esiintyy eri yhtyeidensä kanssa.