stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Melo

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Melo voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Melo, kaupunki Cerro Largon departementissa Uruguayssa
Melo, suomalainen rap-artisti
Melon vesivoimalaitos, vesivoimala Pirkanmaalla
sukunimenä:
Arthur Melo (s. 1996), brasilialainen jalkapalloilija
Douglas dos Santos Justino de Melo (s. 1994), brasilialainen jalkapalloilija
Fab Melo (1990–2017), brasilialainen koripalloilija
Fatima Moreira de Melo (s. 1978), alankomaalainen maahockeypelaaja
Felipe Melo (s. 1983), brasilialainen jalkapalloilija
Francisco Manuel de Melo (1611–1665), portugalilainen kirjailija
Gilberto da Silva Melo (s. 1976), brasilialainen jalkapalloilija
Jaime Melo (s. 1980), brasilialainen autourheilija
João Cabral de Melo Neto (1920–1999), brasilialainen runoilija, diplomaatti ja yliopiston luennoitsija
José Carlos Melo (1930–2017), brasilialainen katolinen arkkipiispa
José Marcondes Homem de Melo (1860–1937), brasilialainen katolinen arkkipiispa
José Moreira de Melo (s. 1941), brasilialainen katolinen piispa
Leonardo de Melo Vieira Leite, Higuita (s. 1986), brasilialais-kazakstanilainen futsalmaalivahti
Leticia Oro Melo (s.  1997), brasilialainen pituushyppääjä
Marcelo Melo (s. 1983), brasilialainen tennispelaaja
Sebastião José de Carvalho e Melo (1699–1782), portugalilainen valtiomies, pääministeri 1750–1777
Tiago de Melo Marinho (s. 1981) brasilialainen futsalmaalivahti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Melo”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Michael Tritscher

| Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itävalta.Miesten alppihiihto. Olympialaiset  | Maa:   Itävalta> Miesten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Albertville 1992 | pujottelu |  |
Michael Tritscher (s. 6. marraskuuta 1965 Schladming, Steiermark) on itävaltalainen alppihiihtäjä.
Tritscher sai Albertvillen olympialaisissa 1992 pronssia pujottelussa. Vailin MM-kilpailuissa 1989 hän oli alppiyhdistetyssä seitsemäs.
Tritscher voitti maailmancupissa kolme pujottelukilpailua, oli viisi kertaa toinen ja neljä kertaa kolmas. Pujottelun maailmancupin kokonaispisteissä hän sijoittui toiseksi kaudella 1994–1995 ja neljänneksi kaudella 1989–1990.
Palkintosijat maailmancupin osakilpailuissa

Lähde: FIS
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| Päivä | Kilpailupaikka | Laji | Sijoitus |
| 11. joulukuuta 1988 |  Madonna di Campiglio | pujottelu | 3. |
| 6. tammikuuta 1990 |  Kranjska Gora | pujottelu | 3. |
| 12. tammikuuta 1990 |  Schladming | pujottelu | 2. |
| 8. maaliskuuta 1990 |  Geilo | pujottelu | 2. |
| 8. elokuuta 1990 |  Mount Hutt | pujottelu | 2. |
| 2. maaliskuuta 1991 |  Lillehammer | pujottelu | 1. |
| 29. marraskuuta 1992 |  Sestriere | pujottelu | 2. |
| 4. joulukuuta 1994 |  Tignes | pujottelu | 2. |
| 12. joulukuuta 1994 |  Sestriere | pujottelu | 3. |
| 21. joulukuuta 1994 |  Lech | pujottelu | 3. |
| 19. helmikuuta 1995 |  Furano | pujottelu | 1. |
| 19. marraskuuta 1995 |  Vail | pujottelu | 1. |
Mihail Aleksejev

Mihail Aleksejev
Mihail Vasiljevitš Aleksejev (ven. Михаи́л Васи́льевич Алексе́ев; 15. marraskuuta (J: 3. marraskuuta) 1857 Tver, Venäjä — 25. syyskuuta 1918 Krasnodar, Venäjä) oli venäläinen kenraali ensimmäisen maailmansodan aikana. Venäjän sisällissodassa hän taisteli vastavallankumouksellisten valkoisten puolella.
Aleksejev syntyi sotilasperheeseen, hänen isänsä oli 64. kazanilaisrykmentin kapteeni. Mihail Aleksejev valitsi myös sotilasuran. Hän valmistui Moskovan jalkaväenkoulusta 1876 ja pääsi vänrikiksi isänsä rykmenttiin. Hän opiskeli Nikolain esikunta-akatemiassa. Valmistumisvuotensa 1890 jälkeen hän toimi 1. armeijakunnan päämajan vanhempana adjutanttina Pietarin sotilaspiirissä ja Nikolain akatemian sotahistorian laitoksen professorina.
Venäjän–Japanin sodan sytyttyä 1904 Aleksejev nimitettiin päämajoitusmestariksi Venäjän 3. Matsurian armeijaan. Vuonna 1908 hänestä tuli Kiovan sotilaspiirin esikuntapäällikkö ja vuonna 1912 13. armeijakunnan komentaja.
Ensimmäisen maailmansodan alussa elokuussa 1914 hänet nimitettiin lounaisen rintaman esikuntapäälliköksi ja hän sai  ylennyksen täydeksi jalkaväen kenraaliksi. Esikuntapäällikkönä hän suunnitteli menestyksekkään hyökkäyksen Galitsiaan. Vuotta myöhemmin tsaari Nikolai II:sta tuli Venäjän armeijan ylipäällikkö. Aleksejev nimitettiin pääesikunnan (Stavka) esikuntapäälliköksi. Hän vastasi kaikista Venäjän sotatoimista Euroopassa. Tässä tehtävässä hän toimi elokuusta 1915 maaliskuuhun 1917.
Helmikuun vallankumouksen jälkeen 1917 Aleksejev yritti säilyttää monarkian Venäjällä ja johti sekä poliittisia järjestöjä että sotatoimia valkoisten vastavallankumouksellisten puolella. Hän kuoli sydänkohtaukseen syyskuussa 1918, ja hänen ruumiinsa haudattiin aluksi Venäjälle, josta suku siirrätti ruumiin Serbiaan Belgradiin.
Ambruse Vanzekin

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 14. heinäkuuta 1986 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Nigeria
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 176 senttimetriä
Seura
Seura: Akwa United FC
Pelinumero: 21
Junioriseurat
 ?–2004: Plateau United
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2006 2006–2008 2008– | Plateau United Bendel Insurance FC Akwa United FC |  23 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Nigeria> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Peking 2008 | jalkapallo |  |
Ambruse Vanzekin (s. 14. heinäkuuta 1986 Nigeria) on nigerialainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa tällä hetkellä nigerialaisessa Akwa Unitedissa. Hän oli saavuttamassa olympiahopeaa jalkapallossa vuoden 2008 olympialaisissa.
Saavutukset

Olympiahopea: 2008
Aiheesta muualla

FIFA.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Michael Turner

Michael Turner vuonna 1999.
Michael Layne Turner (21. huhtikuuta 1971 Crossville, Tennessee – 27. kesäkuuta 2008 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, käsikirjoittaja ja julkaisija. Hänet muistetaan parhaiten työstään Witchblade-, Black Panther -ja Fathom -sarjakuvissa. Turner työskenteli pitkään amerikkalaiselle Top Cow Productions -yhtiölle, mutta erosi vuonna 2002 ja perusti oman sarjakuvien julkaisuyhtiön Aspen MLT Inc:in. Hän on myös kuvittanut monia sarjakuvalehtien kansia DC Comics - ja Marvel Comics -yhtiöille.
Turner kuoli syöpään ollessaan 37-vuotias.
Turnerin piirtämiä sarjakuvasarjoja

Codename: Stryke Force
Ballistic
Witchblade
Tomb Raider / Witchblade
Fathom
Superman / Batman
Soulfire
Mikronesian pidginenglanti

| Mikronesian pidginenglanti> Tiedot |
| --- | --- |
Alue:  Mikronesia
Puhujia:  0
Sija:  sammui 1800-luvun lopulla
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  englannin pidgin
Kielikoodit
ISO 639-3:  mis
 Ohje 
Mikronesian pidginenglanti on englantiin pohjautuva pidginkieli, jota puhuttiin 1800-luvun Mikronesiassa. Lukuisten Melanesiasta tulleiden työläisten ansiosta se saattoi olla sukua Melanesian pidginenglannille.
Englanninkieliset kauppiaat olivat noin 1840-luvulta lähtien hyvin aktiivisia alueella, ja epävakaita pidginkieliä oli tullut käyttöön 1860-lukuun mennessä. Mikronesian pidginenglanti saattoi kreolisoitua joissakin Kusaien rantayhteisöissä, mutta tätä väitettä vahvistavaa tietoa ei ole saatavissa. Vuonna 1899 alue siirtyi saksalaisten haltuun, ja koska pidginenglantia ei käytetty etnisten ryhmien välisessä vuorovaikutuksessa, se hävisi nopeasti ja korvattiin saksan kielellä ennen Saksan miehityksen päättymistä vuonna 1919. Mikronesian pidginenglanti kuitenkin säilyi Naurun saarella, jossa se sekoittui Kiinan pidginenglantiin ja muuttui Naurun pidginenglanniksi, jota puhutaan tänäkin päivänä Naurulla.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Micronesian Pidgin English
Alankomaiden merijalkaväki

| Alankomaiden merijalkaväki Korps Mariniers |
| --- | --- |

Toiminnassa:  10. joulukuuta 1665 -
Valtio:   Alankomaat
Puolustushaarat:  Merivoimat
Aselajit:  Merijalkaväki
Rooli:  Nopean toiminnan joukot/Commando jalkaväki/Kevyt jalkaväki/Merijalkaväki
Osa joukkoa:  Koninklijke Marine
Koko:  4 pataljoonaa
Tukikohta:  1e Mariniersbataljon, Doorn 2e Mariniersbataljon, Doorn 3e Mariniersbataljon, Aruba/Curaçao Amfibisch Gevechtssteunbataljon, Doorn/Texel Logistiek Batlajon, Doorn
Motto:  Qua Patet Orbis (Maailman ääriin)
Sodat ja taistelut:  Chatham 1667 Kijkduin 1673 Senneffe 1674 Dogger Bank 1781 Länsi-Intia Algiers 1816 Atjeh, Bali, Rotterdam 1940 Jaavanmeri 1942 Java ja Madoera 1947-1948 Uusi Guinea 1962
Alankomaiden merijalkaväki (holl. Korps Mariniers) on Alankomaiden kuninkaallisen laivaston jalkaväkiosasto, joka on koulutettu toimimaan missä tahansa maailmassa kaikissa olosuhteissa nopeaa toimintaa vaativissa tehtävissä. Joukko voidaan toimittaa minne tahansa 48 tunnissa.
Historia

Jo ensimmäisessä Englannin ja Hollannin sodassa käytettiin tavallista jalkaväkeä laivoilla menestyksekkäästi. Hollannin tasavallan epävirallinen johtaja Johan de Witt ja amiraali Michiel de Ruyter perustivat Alankomaiden merijalkaväen toisen Englannin ja Hollannin sodan aikana 10. joulukuuta 1665 nimellä Regiment de Marine. Sen ensimmäisenä komentajana oli Willem Joseph van Ghent. Alankomaiden merijalkaväestä tuli viides perustettu merijalkaväki Espanjan Infanteria de Armadan, Portugalin merijalkaväen, Ranskan Troupes de Marinen ja Englannin merijalkaväen jälkeen.
Amiraali van Ghentin johdolla laivasto teki 10.-14. kesäkuuta 1667 Medwayhin tuhoisan iskun, johon myös merijalkaväki osallistui uuden komentajansa englantilaisen everstin Thomas Dolmanin johtamana. Lähes 1500 merijalkaväen sotilasta osallistui 2. heinäkuuta tehtyyn Landguardiin (lähellä Harwichia) tehtyyn iskuun ja sitä edeltäneeseen Woodrichin maihinnousuun.
Kolmannen Hollannin ja Englannin sodan aikana merijalkaväki osallistui 7. kesäkuuta 1672 Solebayn taisteluun, mutta 29. kesäkuuta kaksi kolmannesta merijalkaväestä siirrettiin maavoimiin muodostettavaan prikaatiin. Joukot palasivat laivoille kuitenkin Texelin taisteluun 21. elokuuta 1673, mutta ne taistelivat 1674 Seneffen taistelussa jälleen maavoimien rinnalla ranskalaisten etenemistä torjuttaessa.
Merijalkaväki oli mukana yhdistetyn Englannin ja Hollannin laivaston valloittaessa Gibraltarin 1704 sekä puolustaessa valloitustaan sen jälkeen. Hollannin tuki Yhdysvaltain itsenäisyydelle johti neljänteen Hollannin ja Englannin väliseen sotaan, jossa merijalkaväki osallistui Dogger Bankin taisteluun.
Merijalkaväki oli välillä lakkautettuna. Batavian tasavalta perusti 20. maaliskuuta 1801 merijalkaväen ja kuningas Louis Bonaparte perusti 14. elokuuta 1806 Korps Koninklijke Grenadiers van der Marinen. Nykyinen merijalkaväki on perustettu 1814 ja se sai nykyisen nimensä 1817.
Joukot osallistuivat sotatoimiin Hollannin Itä-Intian siirtokunnissa, jossa Alankomaat lopulta sai haltuunsa koko alueen 1850-luvulla ja se kesti aina ensimmäiseen maailmansotaan. Acehin sota 1873-1913 sekä Balin taistelut muodostava edelleen osan merijalkaväen perinteistä.
Toisessa maailmansodassa merijalkaväen yksiköt puolustivat Maasin siltoja estäen Rotterdamiin pudotettujen saksalaisten laskuvarjomiesten ja etenevän jalkaväen yhdistymisen. Alankomaiden antauduttua merijalkaväen sotilaat antautuivat piirittäville saksalaisille. Osa merijalkaväen sotilaista liittyi prinsessa Irenen mukaan nimettyyn prikaatiin, joka taisteli syksyllä 1944 lähellä Tilburgia.
Yhdysvaltain merijalkaväki koulutti 1943Camp Lejeunessa ja Camp Davisissa Pohjois-Carolinassa alankomaalaisia, joista muodostettiin uusi merijalkaväkiprikaati taistelemaan japanilaisia vastaan Jaavalla. Japanilaiset kuitenkin antautuivat ennen joukkojen osallistumista taisteluihin. Merijalkaväki laivattiin 1945 Indonesian itsenäisyystaisteluun. Prikaati lakkautettiin 1949. Alankomaiden haltuun jäi Uuden-Guinean länsiosa, jossa merijalkaväki palveli alueen itsenäistymiseen saakka vuonna 1962. Indonesia valtasi alueen vielä samana vuonna.
Kokoonpano

Kaikki operatiiviset yksiköt kuuluvat Merijalkaväen koulutuskeskuksen, joka neljine pataljoonineen ja huolto-osineen prikaatin kokoinen yhtymä.
Kalusto

Panssaroidut ajoneuvot
156 BV206S panssaroitua telakuorma-autoa
74 BVS10 panssaroitua ajoneuvoa
20 Sisu XA-188 panssaroitua kuljetusajoneuvoa
4 Leopard 1 BARV
Tykistö
RT-120 120 millimetrin kranaatinheitin
L16A2 81 millimetrin kranaatinheitin
Brandt MO-60-V 60 millimetrin kranaatinheitin
Maihinnousukalusto
5 L9525 LCU Mk2 maihinnousuvene
12 LCVP Mk5c maihinnousualus
46 venettä
kumiveneitä
Muut ajoneuvot
Land Rover Defender
40 Mercedes Benz 280 CDI
17 Unimog 1.2 tonnin kuorma-auto
DAF kuorma-autoja
Henkilökohtaiset aseet
Colt Canada C7A1
Colt Canada C8A1
Colt Canada C7 LSW
Glock 17
FN MAG
M2HB
Steyr SSG 69
Accuracy International AWM
M107
Heckler & Koch MP5
Mossberg M590A1
AT4
Panzerfaust 3
Gill
FIM-92C Stinger
HK416
Sig Sauer P226
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Netherlands Marine Corps
Alankomaiden merijalkaväen organisaatio
Käännös suomeksi
ATP Finals

| ATP Finals |
| --- | --- |
  ATP Finals 2023 

Tiedot
Kiertue:  ATP-turnaus
Sijainti:  Torino  Italia
Kilpailupaikka:  Palasport Olimpico
Kenttätyyppi:  Kova / sisäkentät
Kaavio:  8S / 8D
Palkintorahaa:  14 750 000
Virallinen sivusto
Nitto ATP Finals on vuosittainen marraskuussa pelattava miesten tennisturnaus, johon osallistuvat maailmanlistan kahdeksan parhaiten sijoitettua pelaajaa.
Toisin kuin useissa muissa tennisturnauksissa, ATP Finalseissa ei ole pudotuspelijärjestelmää, vaan kahdeksan pelaajaa on jaettu kahteen ryhmään ja he pelaavat kolme kierrosta kolmen muun ryhmässä pelaavan kanssa. Ryhmien kaksi parasta pelaajaa pääsevät välieriin, joista voittajat selviävät loppuotteluun.
Historiaa

Tapahtuma järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1970. Alun perin se toimi nimellä Masters Grand Prix ja järjestäjänä toimi International Tennis Federation (ITF). Tällöin turnaukseen valitut pelaajat eivät välttämättä olleet maailmanlistan kärkipelaajia. Vuodesta 1990 lähtien Association of Tennis Professionals (ATP) alkoi järjestää turnausta, muuttaen sen nimeksi ATP Tour World Championships. Turnauksesta tuli samalla yhtäläinen Grand Slamin kanssa siltä saralta, että voitosta saa ATP-pisteitä yhtä paljon. Vuonna 1999 ITF suostui tekemään yhteistyötä ATP:n kanssa ja tapahtuma sai nimen Tennis Masters Cup. Säännöt muuttuivat sen verran, että voittamalla ainakin yhden Grand Slam -turnauksen saattaa saavuttaa paikan turnauksessa, vaikka sijoittuisikin maailmanlistalla kahdeksan parhaan ulkopuolelle.
Vuosina 2009–2016 turnauksen nimi oli ATP World Tour Finals ja vuodesta 2017 lähtien ATP Finals. Turnaus järjestettiin marraskuussa O2-areenalla, Lontoossa. Huhtikuussa 2019 vahvistettiin, että ATP Finals tullaan järjestämään vuosina 2021–2025 Palasport Olimpicossa, Torinossa.
Eniten kaksinpelin turnauksia on voittanut serbialainen Novak Đoković, kaikkiaan seitsemän kertaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta ATP Finals Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (englanniksi)
Albert Stuivenberg

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 30. lokakuuta 1970 (ikä 53)
Syntymäpaikka: Rotterdam, Alankomaat
Seura
Seura:  Arsenal
Tehtävä: apuvalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
|  |  SC Telstar |  |  |
|  |  HFC Haarlem |  |  |
Valmennusura
1991–2003:  Feyenoord (akatemia)
2003–2004:  RWDM U19
2006–2013:  Alankomaat U17
2013–2014:  Alankomaat U21
2014–2016:  Manchester United (apuv.)
2016–2017:  KRC Genk
2018–2021:  Wales (apuv.)
2019–:  Arsenal (apuv.)

Albert Stuivenberg (s. 30. lokakuuta 1970) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Joulukuusta 2019 lähtien hän on toiminut Arsenalin apuvalmentajana.
Ura

Stuivenberg hankki jalkapallo-oppinsa Feyenoordin juniorijoukkueissa. Ura päättyi kuitenkin jo varhaisessa vaiheessa loukkaantumisen vuoksi. Hän edusti lyhyellä urallaan SC Telstaria ja HFC Haarlemia. Stuivenberg siirtyi loukkaantumisensa jälkeen valmennusuralle ja työskenteli Feyenoordin akatemiassa 13 vuotta. Hän toimi myös juniorivalmentajana belgialaisessa RWDM:ssa sekä junioritoiminnan kehittäjänä Al Jazira Clubissa. Vuonna 2006 hän siirtyi Alankomaiden jalkapalloliiton palvelukseen alle 17-vuotiaiden maajoukkueen valmentajaksi.
Stuivenbergin alaisuudessa ikäluokkaa edustivat muun muassa Ricardo van Rhijn, Daley Blind ja Memphis Depay. Stuivenberg niitti menestystä alle 17-vuotiaiden kanssa voittaen Euroopan mestaruuden 2011 ja 2012. Lisäksi Alankomaat selvitti tiensä finaaliin vuonna 2009 ja välieriin 2008. Stuivenberg siirtyi vuonna 2013 alle 21-vuotiaiden maajoukkueen päävalmentajaksi, mutta pesti jäi lyhyeksi. Kesällä 2014 Louis van Gaal nosti hänet apuvalmentajakseen Manchester Unitediin. Hän juhli Manchester Unitedissa FA Cupin voittoa 2016, mutta van Gaalin saatua kauden jälkeen potkut myös Stuivenberg jätti seuran.
Joulukuussa 2016 Stuivenberg debytoi päävalmentajana aikuisten tasolla, kun hänestä tuli belgialaisen KRC Genkin päävalmentaja. Stuivenberg luotsasi seuran Eurooppa-liigan puolivälieriin kaudella 2016/17. Kausi 2017/18 sujui Genkiltä heikosti ja joukkue erotti Stuivenbergin joulukuussa 2017.
Maaliskuussa 2018 Stuivenbergistä tuli Walesin maajoukkueen apuvalmentaja. Joulukuussa 2019 Stuivenberg palasi apuvalmentajaksi Englannin Valioliigaan, kun Mikel Arteta nosti hänet Arsenalin valmennustiimiin. Stuivenberg jatkoi Walesin apuvalmentaja. Yhdessä Ryan Giggsin kanssa he luotsasivat Walesin neljännesvälieriin EM-kisoissa kesällä 2021. Kisojen jälkeen Stuivenberg jätti tehtävänsä Walesissa keskittyen Arsenalin apuvalmentajan tehtäviin.
Saavutukset > Päävalmentajana

U17 Euroopan mestaruus: 2011, 2012
Saavutukset > Apuvalmentajana

FA Cup: 2016, 2020
FA Community Shield: 2020
Mikronesian liittovaltion vaakuna

Mikronesian liittovaltion vaakuna on yksi Mikronesian liittovaltion kansallissymboleista.
Vaakuna pohjautuu aikaisempaan Tyynenmeren saarten huoltohallintoalueen vaakunaan. Vaakuna otettiin käyttöön 1986 Mikronesian liittovaltion kongressin päätöksellä ja Yhdysvaltain kongressin hyväksynnällä. Vaakunassa lukee Government of the Federated States of Micronesia sekä maan kansallismotto Peace, Unity, Liberty (rauha, yhtenäisyys, vapaus). Vuosiluku 1979 viittaa vuoteen, jolloin maan ensimmäinen perustuslaki astui voimaan..
Mikey D

Michael Anthony Deering (s. 25. marraskuuta 1967), taiteilijanimeltään Mikey D, on yhdysvaltalainen rap-artisti. Hänet tunnetaan yhtyeiden Main Source ja Mikey D and the LA Posse jäsenenä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikey D Wikimedia Commonsissa
Mikey Graham

Mikey Graham ja Ronan Keating.
Michael Christopher Charles Graham (s. 15. elokuuta 1972, Dublin, Irlanti) on irlantilainen pop-laulaja ja Boyzone-yhtyeen jäsen.
Mikey on julkaissut yhden singlen, "You're My Angel", joka meni sijalle 13 Ison-Britannian listalla kesäkuussa 2000. Hän julkaisi myös albumin Meet Me Halfway samana vuonna.
Hän nai pitkäaikaisen tyttöystävänsä, Karen Corradin 14. elokuuta 2004. Pari oli kihloissa heinäkuusta 2000 alkaen. Mikeyllä on myös tytär Hannah, joka syntyi toukokuussa 1996.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikey Graham Wikimedia Commonsissa
Mhairi Black

Mhairi Black
Mhairi Black (s. 12. syyskuuta 1994) on skotlantilainen poliitikko. Hän edustaa Skotlannin kansallispuoluetta. Black valittiin Britannian parlamenttiin vuoden 2015 parlamenttivaaleissa, joissa hän voitti samassa vaalipiirissä kamppailleen pitkäaikaisen ministerin Douglas Alexanderin. Black on Britannian nuorin kansanedustaja sitten Charles James Foxin, joka sai parlamenttipaikan vuonna 1768.
Aikalainen (elokuva)

| Aikalainen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Timo Linnasalo
Käsikirjoittaja:  Ilpo Tuomarila, Timo Linnasalo, Paavo Piskonen,
Perustuu:  Dostojevskin teokseen Kirjoituksia kellarista
Tuottaja:  Anssi Mänttäri
Säveltäjä:  Heikki Valpola
Kuvaaja:  Heikki Katajisto
Leikkaaja:  Anssi Blomstedt
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Reppufilmi Oy
Ensi-ilta:  1984
Kesto:  72 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  4 268
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aikalainen on Timo Linnasalon draamaelokuva vuodelta 1984. Fjodor Dostojevskin pienoisromaaniin Kirjoituksia kellarista perustuvan tarinan pääosaa esittää Paavo Piskonen.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Paavo Piskonen  | … |  Aikalainen   |
|  Kati Outinen  | … |  ilotyttö   |
|  Rose-Marie Precht  | … |  nainen kellarissa   |
|  Pekka Laiho  | … |  luutnantti Zverkov   |
|  Sulevi Peltola  | … |  Simomovin vieras   |
|  Heikki Mäkelä  | … |  ohjaaja / Simonov / sirkustirehtööri   |
|  Erkki Saarela  | … |  upseeri   |
Tuotanto

Aikalainen oli alun perin Paavo Piskosen alulle panema hanke sovittaa Dostojevskin teksti teatterissa esitettäväksi monologinäytelmäksi. Hän tilasi Ilpo Tuomarilalta käsikirjoituksen Esa Adrianin suomennoksen pohjalta. Teatteriproduktio ei koskaan valmistunut, mutta harjoituksia seurannut ja niitä kuvannut Timo Linnasalo sai idean laajentaa materiaalia pitkäksi näytelmäelokuvaksi. Elokuvasäätiön tuella lisämateriaalia kuvattiin 16 päivässä sekä nykyajan että 1800-luvun miljöissä.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Helena Ylänen piti Aikalaisen ”70 minuutin tuskaista reuhtomista” vahvana elokuvana, nautittavan raisuna, uskaltavana ja pirullisen hauskana. Aamulehden Erkka Lehtolan mukaan teos on synkkä, muttei silti tahmea eikä ahdistava. Paavo Piskosen katsottiin yleisesti onnistuneen roolissaan, ja toisena nimenä Helena Ylänen nosti esiin leikkaaja Anssi Blomstedtin.
Mhadjou Youssouf

Mhadjou Youssouf (s. 5. kesäkuuta 1990) on komorilainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Youssouf juoksi 100 metrillä alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa 2008, mutta karsiutui alkuerissä. Hän koki matkalla saman kohtalon myös saman vuoden olympialaisissa ja vuoden 2009 MM-kilpailuissa. Youssoufin ennätys 100 metriltä on Pekingin olympiakisoissa juostu 10,62 sekuntia, ja 200 metriä hän on taittanut parhaimmillaan aikaan 21,38 vuonna 2010.
Miksi nukumme?

| Miksi nukumme?> Why We Sleep: The New Science of Sleep and Dreams.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Matthew Walker
Kieli:  englanti, suomi, useita kieliä
Genre:  tietokirja, suomennettu asiaproosa
Julkaistu:  3. lokakuuta 2017
Sivumäärä:  368
ISBN:  978-0-241-26906-0
Suomennos
Suomentaja:  Heikki Eskelinen
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Miksi nukumme? on kirjailija ja unitutkija Matthew Walkerin vuonna 2017 julkaisema unta ja sen merkitystä käsittelevä tietokirja.
Mikey Anderson

| Mikey Anderson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1999 (ikä 25) Fridley, Minnesota, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Los Angeles Kings / Ontario Reign
Sarja:  NHL / AHL
Pelinumero:  44
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
NHL-varaus:  103. varaus, 2017 Los Angeles Kings
Michael "Mikey" Anderson (s. 25. toukokuuta 1999 Fridley, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Los Angeles Kingsiä. Pelipaikaltaan Anderson on puolustaja. Hän on Kingsin neljännen kierroksen varaus vuoden 2017 varaustilaisuudesta.
Andersonin veli Joey on myös ammattilaisjääkiekkoilija. Hän edustaa Toronto Maple Leafsin organisaatiota.