stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hyperion

Hyperion tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Hyperion, kreikkalaisen mytologian titaani
Hyperion, Saturnuksen kuu
"Hyperion", John Keatsin kesken jäänyt runo
Hyperion , Dan Simmonsin scifi-fantasia-kirjasarja
Hyperion, Simmonsin kirjasarjan ensimmäinen romaani
Hyperion, japanilainen RC-laitevalmistaja
Hyperion, maailman korkein elossa oleva puu
Hyperion, tornitalo Helsingissä
Hyperion Records, brittiläinen klassisen musiikin levy-yhtiö
HMS Hyperion (1807), 32-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Hyperion (H97), H-luokan hävittäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Hyperion”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Keijo Kallunki

| Keijo Kallunki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. syyskuuta 1963 (ikä 61) Kuusamo
Kansalaisuus:  Suomi
Uran tiedot
Lempinimi:  Keke
Pituus:  158 cm
Laji:  Jousiammunta
Seura:  Järvenpään jousiampujat
Kilpauran kesto:  1986–
Valmentaja:  Kyösti Laasonen
Valmennettavat:  Jere Forsberg, Saana-Maria Sinisalo
Saavutukset
Voitot:  2006 Halli EM-kultaa, taljajousi; 2003 MM-kultaa, taljajousi; 2001 MM-kultaa, taljajousi
Palkintokorokkeella:  1988 paralympiahopeaa, joukkue, tähtäinjousi. Soul, Etelä-Korea; 2000-1986 6 arvokisamitalia, tähtäinjousi
Ennätykset:  2009 Taljajousen ME-tulos (2x70m) 694
 Tietolaatikko päivitetty 12.9.2013 
Keijo ”Keke” Kallunki (s. 29. syyskuuta 1963 Kuusamo) on suomalainen vammaisurheilija, joka edustaa Järvenpään jousiampujia. Hän on Suomen vammaisurheilun menestyneimpiä jousiampujia. Hän toimii Järvenpään jousiampujat ry:n puheenjohtajana.
Yksityiselämä

Kallunki tutustui jousiammuntaan peruskoulussa liikuntatunnilla. Laji vei mukanaan ja sillä tiellä hän on yhä. Urheilu on itseään tarkaksi, avuliaaksi ja vaativaksi kuvailevalle Kallungille elämäntapa. Mieluisin lajiharjoitus ovat nuolitestit, joilla haetaan parempaa osumista keskelle. Hän pitää myös pitkistä käsipyörälenkeistä, joilla haetaan peruskuntoa. Kallunki on harrastanut myös yleisurheilua ja ilmapistooliammuntaa, jälkimmäistä hän harrastaa vieläkin. Vapaa-ajallaan hän valmentaa, korjaa pieniä esineitä ja koneita, asuntovaunuilee ja on mukana järjestötoiminnassa. Hän työskentelee merkanttina ja kelloseppänä.
Aiheesta muualla

Suomen Paraolympiakomitea[vanhentunut linkki]
Keski-Uusimaa[vanhentunut linkki]
Kaleva
Idols (5. tuotantokausi)

| Idols 5>  tuotantokausi |
| --- | --- |
Tyyli:  Viihde
Kestoaika:  45–70 min (ilman mainoksia)
Pääosissa:  Juontajat: Heikki Paasonen Niina Herala Janne Kataja (Idols Studio) Tuomarit: Nina Tapio (puheenjohtaja) Jone Nikula Sami Pitkämö
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  MTV3
Esitetty:  3. helmikuuta 2011 –  15. toukokuuta 2011
Jaksoja:  23
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  FremantleMedia Finland Oy
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
Idolsin viides tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla kevään 2011 aikana. Koelaulut käytiin marras–joulukuussa 2010 Kuopiossa, Rovaniemellä, Tampereella ja Helsingissä. Ohjelman esittäminen alkoi koelauluilla 3. helmikuuta ja päättyi 15. toukokuuta 2011, jolloin esitettiin voittajan erikoisjakso. Kauden voittajaksi selviytyi Martti Saarinen Hartwall Areenalla 8. toukokuuta 2011 käydyssä finaalissa.
Aikaisemmat tuomarit Jone Nikula ja Nina Tapio saivat uuden kollegan, Sami Pitkämön. Edellisellä kaudella tuomarina debytoinut Patric Sarin ei jatkanut tuomarina. Koelauluissa nähtiin vierailevia tuomareita. Myös finaaleissa nähtiin tällä kaudella vierailevia tuomareita, muun muassa Katri Helena ja Antti Tuisku. Sen sijaan teatteriviikonloppuna ja semifinaaleissa ei nähty vierailevia tuomareita.
Kauden juonsivat Heikki Paasonen ja Niina Backman. Tämä kausi oli ensimmäinen, jonka naisjuontajana ei ollut Ellen Jokikunnas, tosin Jokikunnas juonsi Idols tekee hyvää  -hyväntekeväisyyskonsertin. Janne Kataja juonsi Idols Extran korvaavaa Idols Studio -ohjelmaa.
Tällä kaudella järjestettiin ensimmäistä kertaa Idols tekee hyvää -hyväntekeväisyyskonsertti, joka perustuu Yhdysvalloissa American Idolin yhteydessä kolme kertaa järjestettyyn Idol Gives Back -konserttiin. Konsertin tarkoituksena oli kerätä varoja Kirkon Ulkomaanavulle. Konsertti järjestettiin pääsiäispäivänä 24. huhtikuuta 2011. Konsertin juontajina toimivat Idolsin alkuperäinen juontajakaksikko Heikki Paasonen ja Ellen Jokikunnas, esiintyjinä nähtiin muun muassa Idols 2011 -semifinalistit, kaikki aikaisemmat Idols-voittajat sekä muita koti- ja ulkomaalaisia artisteja ja yhtyeitä.
Koelaulut

Koelauluihin saapui yhteensä noin 2 100 laulajaa, mikä on hieman edelliskautta vähemmän. Jatkoon pääsi yhteensä 79 laulajaa.
| Koelaulupäivät | Paikka | Missä | Esityspäivä (TV) |
| --- | --- | --- | --- |
| 19.-20.10.2010 | Kuopio | Kuopion musiikkikeskus | 3. helmikuuta 2011 |
| 26.-27.10.2010 | Rovaniemi | Rovaniemen kaupungintalo | 6. helmikuuta 2011 |
| 3.-4.12.2010 | Tampere | Tampere-talo | 10. & 13. helmikuuta 2011 |
| 18.-19.12.2010 | Helsinki | Tapahtumatalo Bank | 17. & 20. helmikuuta 2011 |
Teatteriviikonloppu

Teatteriviikonloppuun selvisi yhteensä 79 kilpailijaa. Teatteriviikonloppu kesti tänä vuonna kolme päivää, ja jokaisena päivänä oli kaksi tehtävää.
Teatteriviikonloppu > Teatteriviikonloppu – ensimmäinen päivä

Teatteriviikonloppu alkoi rivilaululla, jossa jokainen kilpailija lauloi pienen pätkän valitsemaansa laulua. Kilpailijat saivat tietää heti laulun jälkeen, pääsevätkö he jatkoon vai eivät. Tästä vaiheesta eteenpäin pääsi vain 46 kilpailijaa.
Seuraavassa vaiheessa kilpailijat kokosivat kolmen hengen ryhmiä ja esittivät tuomaristolle valitsemansa kappaleen annetuista vaihtoehdoista. Tästä vaiheesta jatkoon selvinneet kerrottiin vasta seuraavassa jaksossa, joka esitettiin 27. helmikuuta.
Teatteriviikonloppu > Teatteriviikonloppu – toinen päivä

Ensimmäisen vaiheen 46 jatkoon päässyttä kilpailijaa kutsuttiin saliin 12 hengen ryhmissä. Nämä 12 henkilöä jaettiin kolmeen eri ryhmään: jatkoon, ei jatkoon ja ehkä. Ehkäryhmäläiset lauloivat ryhmissä valitsemansa kappaleen ja tuomari Sami Pitkämö päätti, ketkä viisi pääsevät jatkamaan eteenpäin. Pudotuksen jälkeen kilpailijoita oli enää 30. Viimeinen pudotus tapahtui aivan ohjelman lopussa, jossa tiputettiin 10 kilpailijaa. 20 kilpailijaa jatkoi kolmanteen ja viimeiseen vaiheeseen.
Teatteriviikonloppu > Teatteriviikonloppu – kolmas päivä

Kilpailijat lauloivat pianon säestyksellä, yleisön edessä. Teatteriviikonlopun viimeisestä vaiheesta jatkoon pääsi 12 kilpailijaa. Jatkoonpäässeiden joukossa oli myös Lassi Valtonen, mutta hän päätti luovuttaa, koska halusi jatkaa musiikin tekemistä yhtyeensä kanssa. Tuomarit valitsivat myöhemmin semifinaaliin Valtosen tilalle Vilikasper Kanthin.
Semifinaalit

Semifinalistit valittiin teatteriviikonlopun viimeisessä osassa. Tänä vuonna valittiin vain 12 semifinalistiä, kuusi naista ja kuusi miestä
.
Semifinaalit > Ensimmäinen semifinaali

Ensimmäinen semifinaali näytettiin televisiossa suorana 6. maaliskuuta. Paikkana oli Peacock-teatteri. Katsojat saivat äänestää omaa suosikkiaan soittamalla tai lähettämällä tekstiviestin.
| Järjestys | Kilpailija | Kappale | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Stina Girs | Need You Now (Lady Antebellum) | Jatkossa |
| 2 | Anna Paatero | Sinä olet minä (Anna Puu) | Jatkossa |
| 3 | Laura Itkonen | Suddenly I See (KT Tunstall) | Pudotettu |
| 4 | Lotta Sandholm | Chasing Cars (Snow Patrol) | Jatkossa |
| 5 | Hennariikka Syvänne | Lovefool (The Cardigans) | Jatkossa |
| 6 | Fatima Koroma | On niin helppoo olla onnellinen (Olavi Uusivirta) | Jatkossa |
Semifinaalit > Toinen semifinaali

Toinen semifinaali näytettiin suorana Peacockista 10. maaliskuuta. Kuusi miestä esiintyi ja viisi pääsi jatkoon.
| Järjestys | Kilpailija | Kappale | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Martti Saarinen | Sinä (Happoradio) | Jatkossa |
| 2 | Ali Elkharam | Illusion & Dream (Poets of the Fall) | Jatkossa |
| 3 | Jusu Wirekoski | Asfaltin pinta (Egotrippi) | Jatkossa |
| 4 | Jerkka Virtanen | Valonpisaroita (Tuure Kilpeläinen) | Jatkossa |
| 5 | Ilpo Kaikkonen | Who Knew (P!nk) | Jatkossa |

| 6 | Vilikasper Kanth | You Found Me (The Fray) | Pudotettu |
Semifinaalit > Kolmas semifinaali

Kolmas semifinaali näytettiin suorana Peacockista 13. maaliskuuta. Viisi naista esiintyi ja neljä jatkoi eteenpäin. Vieraileva artisti oli Hanna Pakarinen.
| Järjestys | Kilpailija | Kappale | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Lotta Sandholm | She Will Be Loved (Maroon 5) | Jatkossa |
| 2 | Hennariikka Syvänne | Mä annan sut pois (Laura Närhi) | Jatkossa |
| 3 | Anna Paatero | Päästä yli (Jonna Tervomaa) | Pudotettu |
| 4 | Fatima Koroma | My Own Private Sunday (Tuomo) | Jatkossa |
| 5 | Stina Girs | Can't Fight the Moonlight (LeAnn Rimes) | Jatkossa |
Semifinaalit > Neljäs semifinaali

Neljäs semifinaali näytettiin suorana Peacock-teatterista 17. maaliskuuta. Jäljellä olevat viisi miestä esiintyivät.
| Järjestys | Kilpailija | Kappale | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Ilpo Kaikkonen | Billie Jean (Michael Jackson) | Jatkossa |
| 2 | Ali Elkharam | Karjalan kunnailla | Jatkossa |
| 3 | Jusu Wirekoski | Time Is Running Out (Muse) | Pudotettu |
| 4 | Jerkka Virtanen | Easy (Faith No More) | Jatkossa |
| 5 | Martti Saarinen | Sweet Home Alabama (Lynyrd Skynyrd) | Jatkossa |
Semifinaalit > Viides semifinaali

Viides semifinaali näytettiin suorana Peacockista 20. maaliskuuta. Kahdeksan jäljelle jäänyttä kilpailijaa esiintyivät.
| Järjestys | Kilpailija | Kappale | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Stina Girs | Times Like These (Foo Fighters) | Neljän vähiten ääniä saaneen joukossa |
| 2 | Martti Saarinen | Iris (Goo Goo Dolls) | Neljän vähiten ääniä saaneen joukossa |
| 3 | Hennariikka Syvänne | Hölmö rakkaus (Scandinavian Music Group) | Jatkossa |
| 4 | Jerkka Virtanen | The Letter (Joe Cocker) | Neljän vähiten ääniä saaneen joukossa |
| 5 | Fatima Koroma | Kuules Aino (Egotrippi) | Neljän vähiten ääniä saaneen joukossa |
| 6 | Ilpo Kaikkonen | Call Me (Blondie) | Jatkossa |
| 7 | Lotta Sandholm | Man! I Feel Like a Woman! (Shania Twain) | Jatkossa |
| 8 | Ali Elkharam | Kiss from a Rose (Seal) | Jatkossa |
Semifinaalit > Kuudes semifinaali

Kuudes ja viimeinen semifinaali näytettiin suorana Peacockista 24. maaliskuuta. Tässä jaksossa selvisi edellisen semifinaalin tulokset. Neljä vähiten ääniä saanutta kilpailijaa esiintyivät.
| Järjestys | Kilpailija | Kappale | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Stina Girs | Black Velvet (Alannah Myles) | Jatkossa |
| 2 | Martti Saarinen | Candleburn (Dishwalla) | Jatkossa |
| 3 | Fatima Koroma | Georgia on My Mind (Ray Charles) | Pudotettu |
| 4 | Jerkka Virtanen | Palava sydän (Pave Maijanen) | Pudotettu |
Finaalit

Finaalit alkoivat MTV3:lla 3. huhtikuuta. Ensimmäisessä finaalissa esiintyivät kaikki kuusi finalistia, joista yksi putosi.
Karoliininen instituutti

| Karoliininen instituutti |
| --- | --- |

 engl. Karolinska Institute 
Motto:  Att förbättra människors hälsa (ruotsiksi)
Perustettu:  1810
Tyyppi:  julkinen
Budjetti:  7371 miljoonaa SEK (737,1 miljoonaa €)
Rehtori:  Ole Petter Ottersen
Henkilökunta:  5 088 (2019)
Opiskelijoita:  6 290 (2019)
Sijainti:  Solna, Stockholm  Ruotsi
Kampus:  Solna, Flemingsberg
Sivusto:  www.ki.se
Karoliininen instituutti (ruots. Karolinska Institutet, lyh. KI) on vuonna 1810 perustettu lääketieteellinen yliopisto Solnassa, Ruotsissa. Instituutilla on kaksi kampusta, Solnassa sekä Huddingen Flemingsbergissä. Kampusten yhteydessä sijaitsevat Karoliinisen yliopistosairaalan (KS) kaksi sairaalaa, KS Solna ja KS Huddinge. Sairaala toimii Tukholman läänin akuuttisairaalana. Opetusta järjestetään myös Danderydin sairaalassa sekä Södersjukhusetissa Södermalmilla. Newsweek'n vuoden 2022 sairaaloiden kansainvälisessä vertailussa KS sijoittui sijalle 8.
Karoliinisen instituutin komitea on valinnut vuosittain Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon saajat vuodesta 1901 lähtien. KI:sta ovat valmistuneet myös viisi lääketieteen Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkintoa vastaanottaneita.
KI:n mainetta lisää myös sen huippusijat eri kansainvälisissä yliopistovertailussa, esimerkiksi vuonna 2020 QS:n lääketieteellisten yliopistojen vertailussa KI sijoittui sijalle 5 (edellä Harvard, Oxford, Stanford, Cambridge ja rinnakkain Johns Hopkinsin kanssa). Vuonna 2023 samaisessa vertailussa sijoittui KI sijalle 7.
Karoliinisen instituutin koulutusohjelmissa voi esimerkiksi kouluttautua lääkäriksi, hammaslääkäriksi, psykologiksi, optikoksi, logopediksi, fysioterapeutiksi, sairaanhoitajaksi, suuhygienistiksi sekä suorittaa maisterintutkinnon esimerkiksi biolääketieteessä, toksikologiassa, ravitsemustieteissä tai kansanterveystieteessä. Lisäksi instituutissa on mahdollista väitellä tohtoriksi.
Karoliiniseen instituuttiin kuuluu 22 laitosta, kuten Fysiologian ja farmakologian laitos, Solu- ja molekyylibiologian laitos, Lääketieteellisen biokemian ja biofysiikan laitos sekä Hammaslääketieteen laitos. Instituutin tutkimus kattaa yli puolet kaikesta Ruotsissa tehdystä lääketieteellisestä tutkimuksesta.
Yliopiston budjetti lääketieteelliseen opetus- ja tutkimuskäyttöön on myös yksi Euroopan suurimmista, esimerkiksi vuonna 2021 tutkimus- ja opetuskulut oli 7370 miljoonaa SEK (737 miljoonaa euroa). Tämä on suurempi kuin Helsingin yliopiston vuoden 2021 kokonaiskulut, mukaan lukien kaikkien tiedekuntien kulut, joka oli 703 miljoonaa euroa.
Historia

Ruotsin kuningas Kaarle XIII perusti Karoliinisen instituutin 13. joulukuuta 1810 kouluttamaan armeijan kenttäkirurgeille lääketieteellisiä taitoja, ja vuonna 1811 se alkoi kouluttaa kaikkia lääkäreitä. Alun perin instituutti sijaitsi Riddarholmenilla, ja vuonna 1816 se muutti Kungsholmenille, nykyisen Tukholman kaupungintalon viereen. Instituutin alkuvuosien vaikuttajiin kuului esimerkiksi professorina toiminut kemisti Jöns Jacob Berzelius. Instituutti sai vuonna 1822 nimen Kongliga Carolinska medico-chirurgiska institutet, joka muutettiin lyhyempään muotoon Karolinska Institutet vasta vuonna 1968.
Vuonna 1861 instituutti sai oikeuden myöntää tutkintoja ja se rinnastettiin yliopistoon, ja vuonna 1888 Karolina Widerström valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Karoliinisesta instituutista Ruotsin ensimmäisenä naislääkärinä.
Vuonna 1895 Alfred Nobel nimesi testamentissaan Karoliinisen instituutin Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon jakajaksi. Instituutin omista tutkijoista palkinto on myönnetty jakamisen aloittamisesta vuonna 1901 vuoteen 2018 mennessä viidelle.
Vuonna 1937 Nanna Svartzista tuli Karoliinisessa instituutissa Ruotsin ensimmäinen naisprofessori valtiollisessa korkeakoulussa. Samana vuonna osa KI:n laitoksista muutti Solnaan, johon Karoliininen sairaala valmistui nykyiselle paikalleen vuonna 1940. Vuonna 1945 koko Karoliininen instituutti muutti nykyiselle kampukselleen uuden sairaalan viereen.
Vuonna 1972 vihittiin käyttöön Huddingen sairaala. Tämän jälkeen osa KI:n laitoksista muutti tämän uuden sairaalan viereen, ja vuosien kuluessa sinne kehittyi Flemingsbergin kampus. Vuonna 1998 Hälsohögskolan i Stockholm liitettiin Karoliiniseen instituuttiin, jonka myötä instituutissa alkoivat muun muassa sairaanhoitaja-, audionomi- ja suuhygienistikoulutus. Vuonna 2007 instituutissa alkoivat ruotsin- ja englanninkieliset maisteriohjelmat.
Maine

Maailman viidensadan huippuyliopiston niin sanotussa Shanghai-yliopistovertailussa Karoliininen instituutti sijoittui vuonna 2017 maailmassa sijalle 44 ja Euroopassa sijalle 12, mikä oli korkein minkään ruotsalaisen tai pohjoismaalaisen yliopiston saama sijoitus.
Vuosien 2018 QS World Rankings of Universities -vertailussa Karolinska institutet sijoittui kansainvälisessä lääketieteessä sijalle 6 ja Euroopassa sijalle 3.
Vuonna 2020 QS:n lääketieteellisten vertailussa KI sijoittui sijalle 5 (edellä Harvard, Oxford, Stanford, Cambridge ja rinnakkain Johns Hopkinsin kanssa).
Vuonna 2023 QS:n lääketieteellisen vertailussa KI sijoittui sijalle 7.
KI:sta on valmistunut viisi lääketieteen Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkintoa vastaanottanutta.
Kirjallisuutta

Rocca, Julius: Hur Karolinska institutet kom till.  Stockholm:  Karolinska institutet University Press, 2010.  ISBN 978-91-85565-41-2.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karoliininen instituutti Wikimedia Commonsissa
Kampus Solnassa sijaitseva vuokra-asuntola.Yksi opetusrakennuksistaKaroliininen instituutti.
Solnan kampuksen sisäänkäynti Solnavägenillä. Taustalla Aula Medica.
Biomedicum-rakennus kampus Solnassa.
Aula Medica -rakennus kampus Solnassa.
Nya Karolinska Universitetssjukhuset.
Karoliinisen instituutin Science Park.
Yliopiston kirjasto ja Berzelius-laboratorio.
Keijo K. Kulha

Keijo Kalevi Kulha (s. 19. maaliskuuta 1937 Käkisalmi) on suomalainen filosofian tohtori, historiantutkija ja päätoimittaja.
Kulhan vanhemmat olivat ratavartija Uuno Esaias Kulha ja Helli Sylvia Autio. Hän pääsi ylioppilaaksi 1957 Jyväskylän lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1962 sekä lisensiaatiksi 1967. Kulha väitteli filosofian tohtoriksi Jyväskylän yliopistossa vuonna 1969, väitöskirja oli nimeltään Karjalaisen siirtoväen asuttamisesta käyty julkinen keskustelu vuosina 1944–1948.
Kulha toimi Jyväskylän yliopiston historian assistenttina 1964–1968, historiallis-kielitieteellisen osaston notaarina 1965–1968 ja Suomen historian dosenttina vuodesta 1969. Kulha oli Keskisuomalainen-lehden artikkelitoimittajana 1968–1972 ja Tampereen yliopiston vt. lehdistö- ja tiedotusopin professorina 1971–1972. Hän oli Turun Sanomien päätoimittajana 1973–1982 ja sen jälkeen Helsingin Sanomissa 1982–1997 ensin artikkelipäätoimittajana ja vastaavan päätoimittajan varamiehenä sekä viimeksi toisena päätoimittajana.
Kulha oli myös Koripalloliiton puheenjohtajana vuosina 1982–1985.
Kulha on naimisissa näyttelijä Maija-Liisa Peuhun kanssa. Heillä on yksi yhteinen lapsi, ja edellisestä avioliitosta Kulhalla on kolme lasta.
Eläkkeelle jäätyään Kulha on toiminut historiantutkijana.
Kirjallisuutta

Blåfield, Antti: ”Seppo Kievari ja Keijo K. Kulha: ottopoika ja evakko”, Loistavat Erkot. Patruunat ja heidän päätoimittajansa, s. 310.  Helsinki:  Otava, 2014.  ISBN 978-951-1-28256-3.
Kari Levelä

Kari Levelä (s. 1953 Vehkalahti) on suomalainen ammattitaikuri (Lastentaikuri Hokkus Pokkus ja Taikuripelle Fakiiri Werneri), joka aloitti taikurinuransa kahdeksanvuotiaana. Ensimmäisen julkisen taikaesityksensä hän piti 27.11.1962 NMKY:n pikkujoulujuhlissa Helsingin Käpylässä. Levelä on erikoistunut lapsille ja koko perheelle suunnattuun taikaviihteeseen. Levelälle myönnettiin 2017 valtion ylimääräinen taiteilijaeläke tunnustuksena ansiokkaasta toiminnasta esittävänä taiteilijana.
Kipinä taikatemppuihin

Kipinä taikatemppuihin syntyi vuonna 1960, kun Levelän koulun joulujuhlissa vieraili taikuri Solmu Mäkelä. Joululahjaksi saadusta Mäkelän kirjoittamasta Suuresta Taikakirjasta tuli nopeasti nuoren taikaharrastajan "raamattu". Kirjan opeilla Levelä laati ensimmäisen taikaesityskokonaisuuden, jonka hän esitti sittemmin ensimmäisessä julkisessa tilaisuudessa NMKY:n pikkujoulujuhlissa 1962. Tästä ensimmäisestä julkisesta esityksestään Levelä sai palkkioksi tuoreen, Julius Sundmanin kirjoittaman taikakirjan, jossa paljastettiin ja opetettiin useita ns. ammattilaistemppuja.
Uralla eteenpäin

Julius Sundmanin kirjan ansiosta Levelä kykeni kehittämään ja valmistamaan tasoltaan sellaisen taikaesityksen, joka mahdollisti uusia esiintymistilaisuuksia. Esiintymistilaisuudet olivat aluksi pääasiassa eteläisessä Suomessa.
1970-luvulla Levelä opittiin tuntemaan kyyhkystaikurina. Hän kehitti taikaohjelman, jossa hän käytti 6-8 elävää valkoista kyyhkystä. Ensimmäisissä taikureiden SM-kilpailuissa 1972  Levelä saavutti ohjelmallaan alle 18-vuotiaiden sarjassa toisen sijan yhden pisteen erolla voittajaan.
Tauko esiintymisissä

1990-luvun puolivälissä Levelä päätti pitää esiintymisissä tauon. Esiintymistaukoa kesti aina 2000-luvun alkuun saakka, jolloin Fakiiri Werneri aloitti esiintymiset, lähinnä tuttavapiirissään järjestettävissä tilaisuuksissa.
Ura jatkuu

2012 Levelä aktivoi uudelleen Fakiiri Werneri -taikuripellehahmonsa ja samassa yhteydessä syntyi myös uusi lastentaikuri Hokkus Pokkus. Se on erikoistunut lapsille ja koko perheelle suunnatuun taikaviihteeseen, jossa esitetään taikoja ja komediaa.
Saavutuksia

Taikuriuran virstanpylväitä ovat olleet kiinnitykset Linnanmäen ulkoilmanäyttämölle 1967-1969, esiintymiset Danny-showssa 1968-1972, maanlaajuiset E-iltamakiertueet 1972-1974 sekä esiintymiskiinnitykset Silja-Linen Pikkukippariristeilyillä 1990-1995, joilla hän antoi risteilyvieraille Fakiiri Werneri -hahmossaan n. 2000 taikaesitystä avustajanaan ja partnerinaan oma poika, Tomi Levelä, joka esiintyi Topo-nimisenä klovnina.
Levelä on ollut myös taikuriuransa aikana jäsen alan yhdistyksissä. Suomen Taikuriklubi ry (lakkautettu) hyväksyi koe-esiintymisen perusteella hänet vuonna 1968 jäsenekseen kaikkien aikojen nuorimpana taikurina.[lähde? ] Levelä oli myös perustamassa Taikaritarit ry -nimistä yhdistystä vuonna 1972. Yhdistyksen nimi muutettiin vuonna 2002 Suomen Taikurit ry:ksi, jonka kunniajäseneksi hänet kutsuttiin vuonna 2019.[lähde? ]
Levelä on kirjoittanut ja julkaissut omakustanteena (1995) "Wernerin Pelletemppuiluja" -nimisen kirjasen.
Aiheesta muualla

Lastentaikuri Hokkus Pokkuksen kotisivut
Aamuposti-lehti: Rooli luo luovuutta
Ilveskero

Ilveskero on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Kosti Ilveskero (ent. Jansson, 1921–1978), yritysjohtaja, kauppaneuvos
Mika Ilveskero (s. 1966), juristi, asianajaja, oikeusneuvos
Hilja Ilveskero, henkivartija Leena Lehtolaisen kirjasarjassa
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Ilveskolo

Ilveskolo on luola Vesannolla Pohjois-Savossa. Se sijaitsee kallioon muodostuneessa halkeamassa. Se on muodostunut jääkauden jälkeisen maanjäristyksen seurauksena. Luolassa on ahdas suuaukko, jonka sisäpuolella on syventymä, joka on ainakin 20 metriä syvä. Luola on saanut nimensä siitä, että joidenkin kertomusten mukaan siellä on joskus nähty ilveksiä.
Ilveskallion vanha metsä

| Ilveskallion vanha metsä> Natura 2000 -alue: FI0100079.Suojelun perusteet |
| --- | --- |
Aluetyyppi:  SCI
Luontodirektiivin luontotyypit:  Kasvipeitteiset silikaattikalliot, Boreaaliset luonnonmetsät
Suojelutilanne:  100 % valtion luonnonsuojelualue
Sijainti ja koko
Koordinaatit:  60°39′N, 026°07′E
Kunta:  Lapinjärvi
Kartta:  Kansalaisen Karttapaikka
Pinta-ala:  21 hehtaaria
Vastuutaho:  Luonnonvarakeskus
Suojellut lajit
Lintudirektiivin liite I:  metso, palokärki, pikkusieppo, pohjantikka, pyy
Muuta eläinlajistoa:  idänuunilintu
Ilveskallion vanha metsä on luonnonsuojelualue, joka sijaitsee Lapinjärven kunnassa, Ingermaninkylässä. Ilveskallio kuuluu Natura 2000-hankkeeseen. Havu-lehtisekametsä sekä havusekametsä ovat Ilveskallion hallitsevat metsätyypit. Aluetta ympäröi Luonnonvarakeskuksen 246 hehtaarin laajuinen kuusen geenireservimetsä. Alueelta on löytynyt useita harvinaisia kovakuoriaislajeja sekä Uudellamaalla harvinaista pikkutervakkoa.
Alueen kivilaji on  viborgiitti, joka on syväkivilajien rapakivimuunnos. Ilveskallion lounaisjyrkänteen laelta avautuu laaja näkyvä ympäröiviin metsiin ja viljelyalueelle. Jyrkänteen juurella on pienialainen lehtomaisen kasvillisuuden alue. Ilveskallion vanha metsä kuuluu vanhojen metsien suojeluohjelmaan. Alue on rauhoitettu asetuksella 1993.