stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Backstreet Boys (albumi)

| Backstreet Boys Backstreet Boys |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammikuu 1995-huhtikuu 1996
 Julkaistu:  6. toukokuuta 1996   2. syyskuuta 1996   1. lokakuuta 1996
 Tuottaja(t): Denniz PoP, Max Martin,Kristian Lundin
 Tyylilaji: pop/dance
Backstreet Boys muut julkaisut
|   | Backstreet Boys 1995 | Backstreet's Back 1997 |
Backstreet Boys on Backstreet Boys-yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin Euroopassa, Aasiassa, Kanadassa ja muutamilla muilla markkinoilla 6. toukokuuta 1996. Albumi oli suuri menestys sen sisältäessä useita radiostakin tunnettuja hittisinglejä. Kaikki kyseiset singlet julkaistiin myöhemmin myös toisella yhtyeen nimeä kantavalla albumilla Yhdysvalloissa vuonna 1997.
Albumin kappaleet

Tällä albumilla on muutamia eri kappalelistoja eri markkinoilla, mikä onkin tavallista BSB:n albumeille. Saksan painoksessa on kyseisen albumin kappaleiden "vakio"-lista. Albumin julkaisupäivä on hieman kiistanalainen, joissain se on 1995 ja toisissa taas 1996. Hieman sekaannuksia on tietenkin tuonut eri versioiden julkaisu eri markkinoilla. Euroopan maissa virallisilla listoilla, kuten Saksassa, Sveitsissa ja Itävallassa, julkaisupäivä on kuitenkin 6. toukokuuta 1996, ja muutamilla Euroopan listoilla päivä on muutaman viikon päästä edellisestä.
Albumin kappaleet > Kappaleet

"We've Got It Goin' On" (Denniz PoP, Max Martin, Herbert Crichlow) – 3:44
"Anywhere for You" (Baker, Perry) – 4:45
"Get Down (You're the One for Me)" (Aris, Toni Cottura) – 3:55
"I'll Never Break Your Heart" (Manno, Wilde) – 4:52
"Quit Playing Games (With My Heart)" (Max Martin, Herbert Crichlow) – 3:56
"Boys Will Be Boys" (Renn, Skinner) – 4:09
"Just to Be Close to You" (Grant, Gray) – 4:54
"I Wanna Be With You" (Denniz PoP, Max Martin) – 4:10
"Every Time I Close My Eyes" (White) – 4:00
"Darlin'" (Allen, Morton) – 5:36
"Let's Have a Party" (Galbreth, Gamble, Huff, McPherson, Mookie, Sledge, Trevett) – 3:53
"Roll With It" (Renn, Skinner) – 4:44
"Nobody but You" (Denniz PoP, Max Martin, Herbert Crichlow) – 3:06
Albumin kappaleet > Euroopan erikoispainos

Euroopan erikoisversiossa (jossa on musta-valkoinen kansikuva) sisältää kolme bonus-kappaletta:
14. "Don't Leave Me"
15. "Give Me Your Heart" (myös Japanissa)
16. "Lay Down Beside Me" (myös Aasiassa, Filippiineillä ja Australiassa)
Albumin kappaleet > Bonus-kappaleet

"We've Got It Goin' On" (Marcus Radio Mix) (rajoitettu Hollannin painos)
"I Wanna Be With You" (Amadin's Club Mix) (rajoitettu Hollannin painos)
"Get Down (DEZIGN Radio I)" (rajoitettu Aasian painos)
"Quit Playing Games" (akustinen versio) (rajoitettu Aasian painos)
"Non Puoi Lasciarmi Cosi" ("Quit Playing Games (With My Heart)") (Italia)
"Nunca Te Haré Llorar" ("I'll Never Break Your Heart") (Espanja ja Filippiinit)
"Donde Quieras Yo Iré" ("Anywhere for You") (Espanja ja Filippiinit)
"I'll Never Break Your Heart" (Radio versio) (Australian “The Start of the Phenomenon” -julkaisu)
"Backstreet Boys Album Medley" (Australian “The Start of the Phenomenon” -julkaisu)
"We've Got It Goin' On" (Markus' Deadly Vocal Hot Mix) (Australian “The Start of the Phenomenon” julkaisu)
Singlet

"We've Got It Goin' On", Julkaistu: 1995
"Anywhere for You", Julkaistu: 1996
"Get Down (You're the One for Me)", Julkaistu: 1996
"I'll Never Break Your Heart", Julkaistu: 1997/1998
"Quit Playing Games (With My Heart)", Julkaistu: 1997
Saavutukset

Kultaa (Kolumbia, Suomi, Ranska, Israel, Italia, Japani, Brasilia, Meksiko, Iso-Britannia, Unkari, Etelä-Afrikka)
Platinaa (Tanska, Thaimaa, Korea, Venetsuela, Keski-Afrikka, Blegia, Ruotsi, Uusi-Seelanti, Australia)
2× platinaa (Hollanti, Portugali, Intia)
3× platinaa (Itävalta, Saksa, Hongkong, Indonesia, Puola, Argentiina, Sveitsi, Singapore)
4× platinaa (Espanja)
5× platinaa (Taiwan, Chile, Malesia)
7× platinaa (Filippiinit)
Backstreet Boysilla on kulta ja platina palkintoja yli 38 maasta myytyään yli 8 miljoonaa albumia.
Helgelands Blad

| Helgelands Blad |
| --- | --- |

Julkaisija:  Helgelands Blad AS
Levikki:  4 083 (2020)
Perustettu:  1904
Päätoimittaja:  Morten Hofstad
Kotikunta:  Alstahaug
Kotimaa:  Norja
Ilmestymistiheys:  ti ja pe
Kieli:  norja
Aiheesta muualla
Kotisivu
Helgelands Blad on norjalainen vuonna 1904 perustettu paikallislehti, jonka toimitus on Alstahaugin Sandnessjøenissä. Lehteä julkaisee samanniminen perheyritys ja se ilmestyy kahdesti viikossa.
Aiheesta muualla

Lehden verkkosivut (norjaksi)
Hal Ashby

Hal Ashby (2. syyskuuta 1929 Ogden, Utah – 27. joulukuuta 1988 Malibu, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -leikkaaja. Hän sai parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon vuonna 1967 Norman Jewisonin ohjaamasta elokuvasta Yön kuumuudessa.
Ashby kasvoi Utahissa mormoniperheessä ja eli ankaran lapsuuden ja nuoruuden. Hänen vanhempansa erosivat, ja isä teki itsemurhan. Ashby ehti jo alle kaksikymppisenä mennä naimisiin ja erota. Aikuistuttuaan Ashby muutti Kaliforniaan ja hakeutui elokuvaleikkaajan apulaiseksi. Ohjaaja Norman Jewisonin rohkaisemana Ashby alkoi ohjata omia elokuviaan vuonna 1970.
Hal Ashbyn ohjaustöitä ovat Harold ja Maude (1971), Saattokeikka (1973), Katkera paluu (1978) sekä Peter Sellersin viimeinen suuri roolityö Tervetuloa, Mr. Chance! (1979), josta Ashby sai Golden Globe -ehdokkuuden ja Sellers Oscar-ehdokkuuden.
Itsepäinen Ashby joutui 1980-luvulla yhä suurempiin vaikeuksiin tuotantoyhtiöiden kanssa. Hän kuoli haimasyöpään joulukuussa 1988.
Ashbyn elämästä kertoo Amy Scottin dokumenttielokuva Hal Ashby, Hollywoodin kapinallinen (Hal) USA, 2018.
Filmografiaa

1967: Yön kuumuudessa (In the Heat of the Night, leikkaus)
1970: Vuokraisäntä (The Landlord, ohjaus)
1971: Harold ja Maude (Harold and Maude, ohjaus)
1973: Saattokeikka (The Last Detail, ohjaus)
1975: Shampoo (Shampoo, ohjaus)
1976: Tämä maa on minun (Bound for Glory, ohjaus)
1978: Katkera paluu (Coming Home, ohjaus)
1979: Tervetuloa, Mr. Chance! (Being There, ohjaus)
1982: Puhalla rahat ja juokse (Lookin' to Get Out, ohjaus)
1982: The Rolling Stones (Let's Spend the Night Together, ohjaus)
1985: Päätöksen hetki (The Slugger’s Wife, ohjaus)
1986: 8 miljoonaa tapaa kuolla (8 Million Ways to Die, ohjaus)
Aiheesta muualla

Hal Ashby Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Harry Potter: Wizards Unite

| Harry Potter: Wizards Unite |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Niantic ja Warner Bros. Interactive Entertainment
Julkaisija:  Portkey Games ja Niantic
Jakelija:  Google Play ja App Store
Pelisarja:  Harry Potter
Julkaistu:  2019
Lajityyppi:  tietokoneroolipeli
Pelimuoto:  yksinpeli ja moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI 7 
Alusta:  IOS ja Android
Jakelumuoto:  Digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Harry Potter: Wizards Unite oli Nianticin ja WB Games San Franciscon kehittämä lisätyn todellisuuden mobiilipeli, joka sijoittuu J. K. Rowlingin kirjoittamien Harry Potter -kirjojen maailmaan. Niantic tiedotti pelin tulemisesta 8. marraskuuta 2017. Nianticin mukaan pelissä oli mahdollista opetella loitsuja sekä löytää ja taistella erilaisia petoja vastaan. 2. marraskuuta 2021 Portkey Games ilmoitti pelin lopettamisesta, joka tapahtui 31. tammikuuta 2022.
Aiheesta muualla

Kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Harecastlen tunneli

Harecastlen tunneli sijaitsee Englannissa Trentin–Merseyn kanavassa, Stoke-on-Trentin kaupungin lähellä. Tunneli koostuu kahdesta erillisestä tunnelista. Uudempi tunneli on edelleen auki, ja sen läpi on mahdollista ajaa kapealla kanavaveneellä eli narrow boatilla.
Brindleyn tunneli

Näistä ensimmäinen, Brindley, joka on 2,63 kilometriä pitkä tunneli, rakennettiin vuosina 1770–1777. Tunnelin suunnittelun aloitti tunnelin pääarkkitehti James Brindley 27. kesäkuuta 1766. Tunneli oli valmistuttuaan maailman pisin. Brindley kuoli viisi vuotta ennen tunnelin valmistumista. Tunneli oli ahtaimmillaan vain 365,7 senttimetriä korkea ja 274 senttimetriä leveä.
Hevoset eivät mahtuneet tunneliin vetämään kanavaveneitä, vaan kanavan läpi kulkeminen hoidettiin leggereiden avulla. Tämä tapahtui niin, että leggeri meni selälleen tai kyljelleen makaamaan ja työnsi venettä jaloillaan eteenpäin ottaen jalansijan tunnelin katosta tai seinästä. Työ oli erittäin raskasta ja tunnelin läpi pääseminen saattoi kestää kolme tuntia.
Brindleyn tunneli suljettiin vuonna 1914 sen kärsittyä osittaisesta romahtamisesta. Tunnelin tutkiminen lopetettiin 60-luvulla, eikä sitä ole sen jälkeen tutkittu. Tunnelin suihin on asetettu kalterit, jotka estävät sisälle pääsyn. Kuitenkin vuonna 1979 olympiamelojat Jon Goodwin ja Robin Winter meloivat vanhan tunnelin läpi.
Telfordin tunneli

Uudempi tunneli on 2,67 kilometriä pitkä. Uusi tunneli rakennettiin, kun ensimmäinen tunneli loi kanavaverkostoon pullonkaulan. Rakentajana oli Thomas Telford. Uudempien louhimismenetelmien vuoksi tunneli valmistui kolmessa vuodessa ja se avattiin käyttöön vuonna 1827. Uusi tunneli toimi aluksi yhdessä ensimmäisen tunnelin kanssa niin, että liikenne kulki yhtä aikaa kumpaankin suuntaan.
Uudempikaan tunneli ei ole mitenkään erityisen tilava. Leveyttä tunnelilla on parhaimmillaan 426 ja vapaata korkeutta 180 senttimetriä.
Tunnelissa oli kulkukäytävä, jota pitkin hevoset pystyivät vetämään veneitä. Leggereille ei näin ollen ollut tarvetta. Vuosien 1914 ja 1954 välillä kanavaveneitä vedettiin sähköllä toimivan hinaajan avulla. Hinaaja kulki tunnelin pohjassa olevan kaapelin avulla. Hinaaja kuljetti lastinsa lisäksi 18 tonnin verran akkuja. Myöhemmin kattoon asennettiin sähkölinja, joka poistettiin 1954, jolloin myös tunnelin eteläpäähän asennettiin ovet sekä tuuletin. Ovia pidetään kiinni ja tuuletinta käynnissä, kun tunnelissa on polttomoottorilla käyviä veneitä. Tuuletin imee pakokaasut pois tunnelista.
1900-luvun lopulla myös Telfordin tunneli alkoi kärsiä vajoamisesta ja oli suljettuna useita vuosia. Hevosia varten rakennettu, nyt pitkään käyttämättömänä ollut vetopolku purettiin. Myös tämä polku oli kärsinyt vajoamisista ja siitä oli tullut vaarallinen sekä ihmisille että hevosille. Polun poistaminen lisäsi ilmavirran määrää ja helpotti polttomoottorilla käyvien veneiden kuljettajia.
Pieniä kanavia johtaa Telfordin tunneliin. Nämä kanavat on yhdistetty hiilikaivoksiin Golden Hillissä ja niitä pitkin kulkee ylimääräinen vesi kaivoksista kanavaan. Aikoinaan näitä pieniä tunneleita käytettiin hiilikaivosten hiilen kuljettamisessa suoraan tunneliin ilman niiden tuomista ensin maanpinnalle. Tässä käytettiin pieniä veneitä, joilla oli kymmenen tonnin kantokyky.
Nykytila

Nykyään Telfordin tunnelin läpi voi ajaa kanavaveneellä. Tunnelin kummankin suun päässä on viranomainen, joka huolehtii liikenteen kulkemisesta. Tunnelissa saa olla kerrallaan maksimissaan kahdeksan kanavavenettä, jotka lähetetään matkaan minuutin välein. Matkan ajan tunnelin eteläpääty on suljettuna kunnes ensimmäinen veneistä tulee tarpeeksi lähelle sitä. Mikäli seuraava vene on liian kaukana, tunnelin pää suljetaan uudelleen siksi aikaa, kunnes seuraava vene on tarpeeksi lähellä tunnelia.
Avotulen ja kaasulaitteiden käyttö tunnelin sisällä on kielletty suurten metaanipitoisuuksien vuoksi. Matka tunnelin läpi kestää 30–50 minuuttia riippuen kuljettajasta. Tunnelissa ei ole minkäänlaista valaistusta, vaan matkan ajan valoa tuottaa ainoastaan veneen oma ajovalo. Jokainen venekunta matkaa tunnelin läpi omatoimisesti, virallisia veneenkuljettajia tunnelin läpi kulkemiseksi ei ole tarjolla.
Brindleyn tunneli
Telfordin tunneli
Telfordin tunneli sisältä
Harem Scarem

| Harem Scarem> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1987-2008, 2013–
Tyylilaji:  hard rock
Kotipaikka:   Toronto, Ontario
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Harry Hess, laulu, kitara   Pete Lesperance, kitara   Barry Donaghy, basso   Creighton Doane, rummut  
Entiset jäsenet:  Mike Gionet, basso   Darren Smith, rummut  
Levy-yhtiö:  Warner Music   Frontiers Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harem Scarem on kanadalainen hard rock -yhtye, joka nousi kotimaassaan Kanadassa suureen suosioon 1990-luvulla. Yhtye on julkaissut 15 studioalbumia ja nauttii suuresta fanijoukosta tänäkin päivänä. Molemmat Harry Hess ja Pete Lesperance ovat julkaisseet sooloalbumeja ja olleet osana monissa projekteissa Harem Scaremin nojalla.
Historia

Harem Scarem perustettiin vuonna 1987. Yhtyeen ydin oli laulaja Harry Hess ja kitaristi Pete Lesperance, jotka tulivat vastaamaan suuresta osasta yhtyeen kappaleista. Hessin ja Lesperancen lisäksi Harem Scaremin perustajajäsenet olivat basisti Mike Gionet ja rumpali Darren Smith. Kanadan Warner Music teki yhtyeen kanssa levystyssopimuksen ja debyyttialbumi Harem Scarem julkaistiin vuonna 1991. Albumi menestyi todella hyvin kotimaassa, mutta myös ulkomailla. Singlet Honestly ja Slowly Slipping Away nousivat korkeille listasijoille. Harem Scarem -albumista on tullut yksi melodisen rockin klassikoista.
Seuraava studioalbumi Mood Swings otti hieman raskaamman sävyn, mutta piti kuitenkin yhtyeen tuntomerkit esillä. Mood Swings julkaistiin vuonna 1993.
Albumi menestyi debyyttiäkin paremmin, ja yhtye kierti paljon. Kolmas studioalbumi julkaistiin vuonna 1995 Voice of Reason -nimen alla. Albumin sävy oli synkempi ja ei niin suuri menestys kuin kaksi aikaisempaa albumia. Nauhoitusten jälkeen Gionet jätti yhtyeen ja hänen tillalleen pestattiin Barry Donaghy. Yhtye esiintyi ensimmäistä kertaa Japanissa, missä yhtyeellä oli jo valmiiksi kuulijakuntaa. Neljäs studioalbumi julkaistiin Kanadassa nimellä Karma Cleansing ja Japanissa Believe vuonna 1997. Big Bang Theory -albumi puolestaan esitteli modernimpaa tyyliä. Se julkaistiin vuonna 1998.
Vuonna 1999 yhtye alkoi esiintymään nimen Rubber alla, mutta vain Kanadassa. Rubber -niminen albumi julkaistiin samana vuonna sekalaisin arvosteluin. Smith jätti yhtyeen pian julkaisun jälkeen. Toinen albumi Rubber nimen alla oli Ultra Feel vuonna 2001, joka oli ensimmäinen albumi uudelle rumpalille, Creighton Doanelle. Tämä albumi jäi viimeiseksi Warner Musicin kanssa ja yhtye alkoi etsimään uutta tulevaisuutta itselleen.
Weight of the World julkaistiin vuonna 2002, se oli aloitti uuden käänteen yhtyeen historiassa. Tyyliltään albumi yhdistelmä ensimmäisten albumien melodista rockia ja myöhäisempien modernimpaa rockia. Tätä seurasi Higher vuonna 2003 ja Overload vuonna 2005. Yhtye ei pitänyt suuria taukoja studioalbumien välissä. Yhdestoista studioalbumi Human Nature julkaistiin vuonna 2007. Samana vuonna yhtye ilmoitti julkaisevansa vielä yhden studioalbumin ja sen jälkeen lopettavansa toimintansa. Hope -albumi julkaistiin vuonna 2008. Yhtye meni tauolle.
Vuonna 2013 Harem Scarem palasi kuvioihin ja uudelleen äänitti Mood Swings -albumin. Tämän julkaisun nimeksi Mood Swings II. Viimeisin albumi on vuodelta 2014 nimeltään Thirteen. Viimeisimmät albumit ovat tulleet julki Frontiers Recordsin kautta.
Diskografia

Harem Scarem (1991)
Mood Swings (1993)
Voice of Reason (1995)
Karma Cleansing / Believe (1997)
Big Bang Theory (1998)
Rubber (1999)
Ultra Feel (2001)
Weight of the World (2002)
Higher (2003)
Overload (2005)
Human Nature (2007)
Hope (2008)
Mood Swings II (2013)
Thirteen (2014)
United (2017)
Change The World (2020)
Aiheesta muualla

Harem Scaremin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Helgerudin kirkko

| Helgerudin kirkko Helgerud kirke |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2008.
Sijainti:  Bærum, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Oslon hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1982
Suunnittelija:  Harald Hille
Materiaali:  tiili
Istumapaikkoja:  575
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Helgerudin kirkko (norj. Helgerud kirke) on Bærumin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva tiilikirkko vuodelta 1982.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helgerudin kirkko Wikimedia Commonsissa
Hareid

Hareidin väestökehitys vuosina 1951–2010.
Hareid on kunta Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa. Kunnalla on pinta-alaa 82 neliökilometriä ja asukkaita oli 5 159 vuoden 2023 alussa.
Kuvia

Hareid ilmasta
Hareidin kirkko
Tunnettuja henkilöitä

Arne Grimstad (1923–2019), kirjailija ja toimittaja
Einar Hareide (1899–1983), poliitikko
Åge Hareide (s. 1953), jalkapallovalmentaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hareid Wikimedia Commonsissa
Kunnan kotisivu (norjaksi)
Møren ja Romsdalin läänin kunnat
Aukra
Aure
Averøy
Fjord
Giske
Gjemnes
Hareid
Herøy
Hustadvika
Kristiansund
Molde
Rauma
Sande
Smøla
Stranda
Sula
Sunndal
Surnadal
Sykkylven
Tingvoll
Ulstein
Vanylven
Vestnes
Volda
Ørsta
Ålesund
Norjan läänit | Norja
Havuliuskahytykkä

| Havuliuskahytykkä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Tremellomycetes
Lahko::  Tremellales
Heimo::  Tremellaceae
Suku::  Liuskahytykät Phaeotremella
Laji::  foliacea
Kaksiosainen nimi
 Phaeotremella foliacea  (Pers.) Wedin, J.C. Zamora & Millanes 
Synonyymit
 Tremella foliacea Pers.  Exidia foliacea (Pers.) P. Karst 
Katso myös
   Havuliuskahytykkä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Havuliuskahytykkä (Phaeotremella foliacea) on liuskahytyköiden sukuun kuuluva laji. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei myöskään hyvä ruokasieni.
Ulkonäkö

Havuliuskahytykkä muistuttaa mäntyhytykkää (Exidia saccharina). Se on väriltään suklaanruskea ja muodoltaan liuskoittunut.
Elinympäristö

Havuliuskahytykkää esiintyy havupuulla. Lehtipuulla kasvavat liuskahytykät on erotettu omiksi lajeikseen: tummaliuskahytykkä (Phaeotremella fimbriata) ja isoliuskahytykkä (Phaeotremella frondosa).
Aiheesta muualla

UniProt, Taxonomy: Tremella foliacea (englanniksi)
Natural Fungi in Finland: Liuskahytykkä (Tremella foliacea) (Arkistoitu – Internet Archive)
MushroomExpert: Tremella foliacea (englanniksi)
Hal David

Hal David (25. toukokuuta 1921 Brooklyn, New York – 1. syyskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen sanoittaja, joka tunnetaan ennen kaikkea Burt Bacharachin musiikkiin tekemistään sanoituksista. David ja Bacharach tapasivat vuonna 1957 ja tulivat yhdeksi 1960-luvun menestyneimmistä lauluntekijäkumppanuksista. He saivat Oscarin vuoden 1969 kappaleella ”Raindrops Keep Fallin’ on My Head” (elokuvasta Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat). Yksi tunnetuimmista Davidin ja Bacharachin musiikin tulkitsijoista on laulaja Dionne Warwick.
Elämä ja ura

Davidin veli oli sanoittaja Mack David. Hän työskenteli nuorena The New York Post -lehdessä journalistina. Ensimmäisen julkaistun laulunsa hän kirjoitti vuonna 1947 Sammy Kayen orkesterille. David sanoitti uransa alkuaikana menestyskappaleita muun muassa Guy Lombardolle (”Four Winds and the Seven Seas”), Sarah Vaughanille (”Broken-Hearted Melody”) ja Joanie Sommersille (”Johnny Get Angry”).
Vuonna 1957 David tapasi säveltäjä Burt Bacharachin New Yorkin Brill Buildingissa sijaitsevassa Famous Music Corporationin toimistossa. Miehet löysivät yhteisen sävelen nopeasti ja kirjoittivat jo samana vuonna countrylaulaja Marty Robbinsille listahitin ”The Story of My Life”. Seuraavana vuonna Perry Como levytti heidän kappaleensa ”Magic Moments”. David sanoitti musiikkia myös muille säveltäjille, muun muassa Bob Hilliardille, Sherman Edwardsille ja Lee Pockrissille.
Vuonna 1962 David ja Bacharach tutustuivat sessiolaulaja Dionne Warwickiin. He ottivat Warwickin demolaulajaksi uusille kappaleilleen, ja kun Scepter Records tarjosi Warwickille levytyssopimusta, David ja Bacharach kirjoittivat hänelle kappaleita. Ensimmäinen heidän kappaleensa, josta tuli hitti Warwickin esittämänä, oli ”Don’t Make Me Over”. David ja Bacharach toimivat laulujen kirjoittamisen lisäksi myös Warwickin levytysten tuottajina. Warwick nosti singlelistalle yhteensä 38 Davidin ja Bacharachin kirjoittamaa tai tuottamaa kappaletta, mukaan lukien ”Message to Michael”, ”Windows of the World”, ”Anyone Who Had a Heart” ja ”Walk On By”.
Bacharach ja David saavuttivat 1960-luvulla suosiota myös useille muille artisteille kirjoittamillaan kappaleilla. Muun muassa Herb Alpert, Cilla Black, Jackie DeShannon, Tom Jones ja Dusty Springfield levyttivät heidän kappaleitaan. Vuonna 1968 he kirjoittivat musiikin Neil Simonin Broadway-musikaaliin Promises, Promises. Musikaali palkittiin Tony-palkinnolla.
David teki Bacharachin kanssa musiikin elokuviin Mies joka ampui Liberty Valancen (1962), Casino Royale (1967) sekä Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat (1969). Viimeksi mainitussa elokuvassa B. J. Thomas esitti kappaleen ”Raindrops Keep Fallin’ on My Head”, joka nousi listaykköseksi ja voitti parhaan laulun Oscar-palkinnon.
Yhteistyö Burt Bacharachin kanssa päättyi vuonna 1972 pahasti flopanneeseen elokuvaan Shangri-La. David alkoi 1970-luvun lopulla sanoittaa country-kappaleita nashvilleläisille artisteille. Archie Jordanin säveltämä ja Ronnie Milsapin esittämä ”It Was Almost Like a Song” vuodelta 1977 tuli merkittäväksi hitiksi sekä country- että pop-listoilla.  Vuonna 1984 David ja Albert Hammond kirjoittivat Willie Nelsonille ja Julio Iglesiasille duettohitin ”To All the Girls I’ve Loved Before”.
David toimi vuosina 1980–1986 tekijänoikeusjärjestö ASCAPin johtokunnan puheenjohtajana. Vuonna 1991 Lincoln College nimitti hänet musiikin kunniatohtoriksi.
Aiheesta muualla

Hal Davidin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Helen Shapiro

Helen Shapiro vuonna 1963.
Helen Kate Shapiro (s. 26. syyskuuta 1946 Bethnal Green, Lontoo, Britannia) on brittiläinen pop- ja jazzlaulaja sekä näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten 1960-luvulla Britannian listaykkösiksi nousseista hiteistään ”You Don’t Know” ja ”Walkin’ Back to Happiness”. Shapiro aloitti uransa teini-iässä poplaulajana, mutta siirtyi myöhemmin jazziin ja gospeliin.
Shapiro julkaisi vuonna 1993 Walking Back to Happiness -nimisen omaelämäkerran.
Käännös suomeksi
Baklofeeni

| --- | --- |

Baklofeeni
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(RS)-4-amino-3-(4-kloorifenyyli)butaanihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 1134-47-0
ATC-koodi: M03BX01
PubChem CID: 2284
DrugBank: DB00181
Kemialliset tiedot
Kaava: C₁₀H₁₂ClNO₂
Moolimassa: 213,66
Synonyymit: Baklofen, Lioresal
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 70-85%
Proteiinisitoutuminen: 30%
Metabolia: Deaminaatio
Puoliintumisaika: 3-4h
Ekskreetio: Renaalinen (70-80%)
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  B3(AU) C(US) 
Reseptiluokitus:  Reseptivalmiste
Antotapa: Oraalinen, intratekaalinen
Baklofeeni luokitellaan lihasrelaksanttien ryhmään ja on voimakkaasti kouristuksia estävä lääkeaine. Baklofeenia käytetään aivo- ja selkäydinsairauksien aiheuttaman spastisuuden hoidossa, erilaisten kiputilojen hoidossa kuten kolmoishermosärky sekä alkoholiriippuvuuden hoidossa. Baklofeenin kauppanimiä Suomessa ovat Baklofen Mylan, Lioresal ja Baclofen Sintetica.
Toimintamekanismi

Baklofeenin vaikutus on spinaalinen ja on estävän välittäjäaineen gamma-aminovoihapon (GABA) kemiallinen lähisukulainen. Baklofeeni stimuloi gaba-beeta-reseptoreita hidastamalla ja estämällä poly- ja monosynaptisen refleksin impulssin siirtoa, samalla stimuloiden ja estäen glutamaatin, aspartaatin ja aminohappojen vapautumista.
Baklofeeni ei vaikuta hermo-lihassiirtymään.
Käyttö lääketieteessä

Baklofeenin käyttö lääketieteessä kohdistuu spastisuuden hoitoon. Baklofeenia määrätään ensisijaisesti lääkemääräyksellä oraalisesti otettavaksi tablettimuodossa, mutta riittämättömän hoitovasteen vuoksi on aiheellista harkita myös lääkeainepumpun asennusta selkäydinkanavan likvortilaan.
Baklofeenivalmisteen annostus oraalisesti nautittuna kotiympäristössä on usein 30-80 mg/vuorokausi, mutta tarkan seurannan olosuhteissa voidaan käyttää annostusta 100-120 mg/vuorokausi.
Intratekaalisesti annosteltavan baklofeenin määrä hoitoaiheesta riippuen on 10-1400µg/vuorokausi.