stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Molok (yritys)
Historia > 2010–

Vuonna 2012 toimitusjohtajaksi nimitettiin Hannu Jokinen. Molok oli toiminut aiemmin pohjoisessa Afrikassa Tunisiassa, Algerissa ja Egyptissä, mutta vuonna 2012 se asensi ensimmäisen Molokin eteläiseen Afrikkaan, Namibiaan. Paikallisen Rent-a-Drum-yhtiön kanssa  aloitettiin yhteistyö. Tämä alkoi valmistaa muovivaluja Molok-säiliöihin, joihin se yhdisti Suomesta tuomansa osat.
Vuonna 2014 Molok osti Lassila & Tikanojan syväsäiliöliiketoiminnan, jossa oli myyty vuodesta 2008 lähtien Deepline- ja Cube-syväsäiliötuoteperheitä.
Kevääseen 2015 mennessä Namibiaan oli asennettu 125 Molok-säiliötä. Rent-a-Drum toimi Molokin jakelijana niin kutsutulla SADC-talousyhteistyöalueella.
Lujabetoni alkoi toimittaa Molokin jäteastioihin kuitubetonisia syväkeräyssäiliöitä.
Vuoteen 2016 mennessä yhtiö oli toimittanut noin 150 000 jätesäiliötä. Yhtiön perustaja Veikko Salli oli 80-vuotias ja toimi edelleen hallituksen jäsenenä ja yhtiön neuvonantajana. Hänen tyttärensä Marja Hillis veti Kanadassa Molok-tuotteita lisenssillä valmistavaa yritystä, ja hänen poikansa Jari Salli kuului yrityksen omistajiin. Perheyhtiö tarvitsi uuden omistajan ja lisää resursseja kansainväliseen kasvuunsa. Siksi Molokista myytiin 84 prosenttia Vaaka Partnersille. Kaupan hinta oli parinkymmentä miljoonaa euroa. Kaupan yhteydessä yhtiö jaettiin kahtia. Yrityksen teollisuustilat ja varastotoiminta jätettiin vanhalle yhtiölle, jonka nimeksi tuli Salli Kiinteistöt. Salli Kiinteistöt Oy:n toimitusjohtajana toimii Jari Salli.
Vuonna 2017 Molokin liikevaihto oli lähes 20 miljoonaa eruoa.
Vuonna 2019 Molok perusti ensimmäisen tytäryhtiönsä. Molok France perustettiin Ranskaan, sillä siellä oli Euroopan suurimmat markkinat syväkeräykselle ja kasvava tarve erityisesti biojätteen keräämisessä.
Vuonna 2020 perustettiin Molok España. Marko Penttinen aloitti Molokin toimitusjohtajana elokuussa. Liikevaihdosta vientiä oli 70 prosenttia.
Vuonna 2021 Molokilla oli Nokialla 82 päätoimista ja 20 kausiluontoista työntekijää, jälleenmyyjiä sillä oli yli 40 maassa.
Organisaatio

Nokialla sijaitsevan konttorin ja tuotannon lisäksi Molok Oy toimii kansainvälisesti yli 40 maassa. Molok Oy:llä on maailmalla tuotantoterminaaleja ja lisenssivalmistajia , ja Belgiassa ja Kiinassa sillä on omat myyntikonttorit. Sen ensimmäinen tytäryhtiö, Molok France, perustettiin vuonna 2019.
Pitkälti perheyhtiönä toimineessa Molokissa vastuuta on jaettu pilkkomalla tuotanto soluihin. Solut toimivat itsenäisesti ja palkkaavat itse omat työntekijänsä, mikä on lisännyt tavoitteellisuutta ja työntekijöiden motivaatiota. Henkilöstöetuihin kuuluvat muun muassa koulutuspalvelut ja ilmaiset hieronnat.
Tuotteet

Molok-keräysjärjestelmän malliston on kehittänyt yrityksen perustaja Veikko Salli. Vuonna 2016 pinta-astiat hallitsivat jäteastioiden markkinoita Suomessa, syväkeräyksen osuus markkinasta oli alle kolmannes. Syväkeräysmarkkinoilla Molok on selvä markkinajohtaja, sen osuus on yli 90 prosenttia. Molok valmistaa syväkeräyssäiliönsä tilauksesta. Erilaisia säiliömalleja on paljon, sillä kiinteistöillä on erilaisia tarpeita, säiliöiden on esimerkiksi sulauduttava mahdollisimman hyvin ympäristöön. 80 prosenttia myynnistä tulee neljästä perusmallista. Säiliöiden keskeisin osa runkokaivo valmistetaan rotaatiovalukoneella. Yhtiön valikoimiin kuuluu myös keräysastiat, jotka koostuvat betonisista neliön muotoisista säiliöistä.
Jätteiden syväkeräyksen perusidea on osittain maahan upotettu jätesäiliö, jonka tilavuudet vaihtelevat 800 litrasta 5000 litraan.Maan sisässä, viileässä ja auringonvalolta suojassa jätteet säilyvät normaalia pinta-astiakeruuta pidempään ja pakkautuvat tiiviisti. Pystysuuntaisessa keräysastiassa hyödynnetään painovoimaa, jonka ansiosta uusi jäte puristaa alla olevan jätteen tiiviimpään muotoon ja keräysastiaan mahtuu 20 prosenttia enemmän jätettä.
Syväkeräyssäiliöiden etuina ovat suuri keräyskapasiteetti, pitkät tyhjennysvälit, hajuttomuus ja keräysympäristön pysyminen puhtaana Molokin etuja on myös se, että se vie vähemmän tilaa kuin perinteiset roskasäiliöt, ja näin vapautuvan tilan voi käyttää asukkaiden muihin tarpeisiin. Molokin avulla myös jäteliikenteen määrä vähenee, kun säiliön tyhjennysvälit kasvavat. Hajuttomuus saadaan aikaan maaperän lämmön avulla: Pohjolassa viileä maaperä jäähdyttää roskat, Lähi-idässä säiliöiden lämpötila saattaa noustaa jopa 60 asteeseen, minkä ansiosta jätteet kuivuvat.
Molokin asennuksessa maahan kaivetaan kuoppa, johon tulee tilava jätesäiliö. 60 prosenttia Molok-säiliöstä on upotettuna maanpinnan alapuolelle. Säiliössä olevan kestävän säkin voi nostaa jäteauton nosturilla ja tyhjentää suoraan jäteautoon. Tyhjennettäessä nostosäkki tai nostosäiliö avautuu alapäästään.
Molok on kehittänyt Korttelikeräys-toimintamallin helpottamaan jätteiden lajittelua tiheästi asutuilla pientaloalueilla. Korttelikeräyksessä lajittelupisteet sijaitsevat lähelle asukkaiden päivittäisiä kulkureittejä, jotta ne voisivat palvella samanaikaisesti useita kotitalouksia. Tämä mahdollistaa sujuvan lajittelun myös pientaloalueilla jopa kahdeksalle jätelajille. Molok on toimittanut korttelikeräyspisteitä esimerkiksi Lapualle, Ouluun, Naantalin asuntomessualueelle, Ruotsin Faluniin ja Liettuan Kaunasiin.
Molok City -roskiksen on suunnittellut Kirsi Svärd.
Tunnustuksia

Vuonna 1995 Molok läpäisi ensimmäisenä ulkomaisena jätteidenkeräysjärjestelmänä Saksan ympäristötestin ja sai ympäristömerkin (Umweltzeichen) käyttöoikeuden. Esimerkiksi Molokin käytön alhainen melutaso sai kiitosta.
Vuonna 2007 Molok sai Pirkanmaan maakunnallisen yrittäjäpalkinnon.
Vuonna 2017 Molok sai The New Economy Magazine -lehden myöntämän Innovatiivisin jätealan yritys -palkinnon tunnustuksena ansioituneesta työstä jätealalla.
Aiheesta muualla

Yrityksen internetsivusto
Yle Areena: Arjen designia -ohjelman teemana Molok-jätesäiliö
Molok-jätepiste Camping-alueella Tromssassa Norjassa vuonna 2019
Neliönmuotoisia MolokDomino-kierrätysastioita Tampereen Lentävänniemessä vuonna 2020
Molok-säiliöiden paikalleenasennusta Sveitsissä
NEC PC-9801

NEC PC-9801 (lyhenne PC-98) on japanilaisen NEC Corporationin kehittämä mikrotietokone, joka ilmestyi vuonna 1982. NEC ilmoitti tietokoneesta lokakuussa 1982. Suorittimenaan PC-9801 käytti NEC:n valmistamaa Intel 8086 -yhteensopivaa 16-bittistä mikroprosessoria. NEC PC-9801 oli de facto -standardi japanilaisilla markkinoilla ja muun muassa Seiko Epson valmisti PC-9801-yhteensopivia tietokoneita.
Alkuperäisen PC-9801:n ensimmäinen seuraaja oli vuonna 1983 julkaistu PC-9801E, jonka Intel 8086-2-prosessori ylsi 5–8 MHz:n kellotaajuuteen (valittavissa). Viimeisin PC-98:n pohjalta tehty tietokone oli PC-9821Ra43, joka julkaistiin vuonna 2000. PC-9821Ra43 käytti Intel Celeron -suoritinta ja 433 MHz:n kellotaajuutta.
PC-98 -sarja myi yli 15 miljoonaa kappaletta kymmenen vuoden aikana ja hallitsi suurta osaa markkinoista Japanissa.
NEC PC-9801:n markkinaosuus Japanissa oli 90 % vuonna 1987.
Laitteisto

Suoritin: NEC µPD8086 (Intel 8086 -yhteensopiva)
Näyttöpiiri: NEC µPD7220
Resoluutio: 640 × 400
Muisti: 128 kilotavun RAM (laajennettavissa 640 kilotavuun)
Väylä: C-Bus
Kellotaajuus: 5 MHz
PC-9801-sarjan ensimmäiset mallit kykenivät näyttämään yhtä aikaa 16 eri väriä 4 096 värin paletista: myöhemmät mallit pystyivät 256, 4 096 ja lopulta jopa 16.7 miljoonaan väriin.
Yhtäläisyydet ja erot IBM PC:hen

PC-9801:n ja IBM PC:n tekniikkaa yhdistävät monet eri piirteet, joista esimerkkeinä yhtä suuri RAM, Intel-yhteensopiva suoritin sekä sama levykeohjain ja PIC.
Väylänään PC-98 käytti 16-bittistä C-Busia IBM:n ISA:n sijasta. Toisistaan koneet eroavat myös graafisen ulostulon, muistinhallinnan ja BIOS-ohjelman osalta.
Mallit

PC-9801 (1982)
PC-9801E (1983)
PC-9801F (1983)
PC-9821
H98 (Seiko-Epson)
PC-9821Ra43 (2000)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
NEC PC-9801 Universal Videogame List -sivustolla (englanniksi)
PC-98:n yleiskatsaus (englanniksi)
PC-98:n lyhyt esittely (englanniksi)
GiantBombin esittely alustasta (englanniksi)
PC-9801:n C-BUS-väylä
Paul Sabatier

| Paul Sabatier |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. marraskuuta 1854 Carcassonne, Ranska
Kuollut: 14. elokuuta 1941 (86 vuotta) Toulouse, Ranska
Kansalaisuus:   ranskalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Collège de France
Väitöstyön ohjaaja:  Marcellin Berthelot
Instituutti:  Collège de France  Bordeaux’n yliopisto  Toulousen yliopisto
Tutkimusalue:  Kemia
Tunnetut työt:  Siirtymämetallikatalyysi
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (1912)
Paul Sabatier (5. marraskuuta 1854 Carcassonne – 14. elokuuta 1941 Toulouse) oli ranskalainen kemisti, jolle myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 1912 metallikatalysoidusta orgaanisten yhdisteiden hydrogenoinnista. Hän jakoi palkinnon toisen ranskalaisen kemistin Victor Grignardin kanssa.
Elämä

Sabatier hyväksyttiin sekä École polytechniqueen että École normale supérieureen; hän valitsi viimeksimainitun ja valmistui sieltä kurssinsa parhaana 1877. Hän jatkoi opintojaan Collège de Francessa ja valmistui tohtoriksi 1880. Sabatier toimi fysiikan professorina Bordeaux’ssa ja Toulousessa, missä hän myöhemmin siirtyi kemian professoriksi ja työskenteli eläkkeelle jäämiseensä asti.
Ura

Sabatierin varhaisin tutkimustyö liittyi rikin ja metallisulfaattien lämpökemiaan, joka oli aiheena hänen tohtorin väitöskirjassaan. Hän jatkoi fysikaalisia ja kemiallisia tutkimuksiaan sulfideihin, klorideihin, kromaatteihin ja kuparin yhdisteisiin. Sabatier tutki myös typen oksideja sekä teki huomattavia löytöjä muun muassa absorptiospektrometriaan liittyen.
Sabatier helpotti myös huomattavasti hydrogenoinnin teollista käyttöä. Vuonna 1887 hän huomasi, että pieni määrä nikkeliä katalyyttinä auttoi vetyä liittymään hiiliyhdisteiden molekyyleihin. Parhaiten Sabatier tunnetaankin tästä Sabatier-reaktiosta sekä kirjallisista töistään kuten vuonna 1913 julkaisemastaan kirjasta La Catalyse en Chimie Organique.
Aiheesta muualla

Sabatierin elämäkerta Nobel-säätiön sivuilla
Phoenixsaaret

| Phoenixsaaret |
| --- | --- |
  
Merialue:  Tyyni valtameri
Saaria yht.:  8 atollia
Suurin saari:  Abariringa
Pinta-ala:  27,6 km²
Valtio
Valtio:  Kiribati
Väestö
Väkiluku:  20
Phoenixsaaret ovat ryhmä atolleja Kiribatissa Tyynellämerellä. Ne sijaitsevat Gilbertsaarista itään ja Linesaarista länteen. Ryhmä koostuu kahdeksasta atollista, joista seitsemän on asumattomia. Ryhmän suurimmalla, pohjoisimmalla sekä ainoalla asutulla atollilla Abariringalla oli 20 asukasta vuonna 2015. Muuten ryhmän saaret ovat asumattomia.[lähde? ]
Ryhmän kahdeksan atollia ovat:
Abariringa (myös "Canton", "Kanton")
Birnie
Enderbury
Manra
McKean
Nikumaroro
Orona
Rawaki
Kartta Phoenixsaarista
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Phoenixsaaret Wikimedia Commonsissa
Kiribatin saaret
Gilbertsaaret: Abaiang | Abemama | Aranuka | Arorae | Beru | Butaritari | Kuria | Maiana | Makin | Marakei | Nikunau | Nonouti | Onotoa | Tabiteuea | Tamana | Tarawa
Phoenixsaaret: Abariringa | Birnie | Enderbury | Manra | McKean | Nikumaroro | Orona | Rawaki
Linesaaret: Kiritimati | Tabuaeran | Teraina | Malden | Starbuck | Flint | Vostok | Caroline
Banaba
Pitkäjärvi (Rautjärvi, Metsäkylä)

| Pitkäjärvi  Озеро Питкяярви |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi, Venäjä
Paikkakunta:  Rautjärvi
Koordinaatit:  61°20′00″N, 29°18′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Ilmeenjoki
Järvinumero:  04.199.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  74,8 m
Rantaviiva:  3,51 km
Pinta-ala:  41,79 ha
Valuma-alue:  14,821201 km² 
 fiPitkäjärvi  Озеро Питкяярви 
Pitkäjärvi (ven. Озеро Питкяярви), järvinumero Suomen järvirekisterissä 04.199.1.001,  on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Suomen ja Venäjän rajalla Rautjärven Metsäkylässä Etelä-Karjalassa Suomessa ja Leningradin alueen ja Karjalan tasavallan rajalla Venäjällä. Järven pinta-ala on 41,79 hehtaaria, rantaviivan pituus 3,51 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 74,8 metriä. Sen valuma-alueen pinta-ala on 14,821 201 km²
Järvi kuuluu Vuokseen lähellä Käkisalmea laskevan Ilmeenjoen (ven. Ильменйоки) valuma-alueeseen (Suomen vesistöaluejaossa vesistöaluenumero 04.199).
Rautjärvellä on myös toinen Pitkäjärvi-niminen järvi. Se kuuluu Hiitolanjoen vesistöön ja sijaitsee Rautjärven Pitkäjärven kylässä.
Phoenix Sky Harborin kansainvälinen lentoasema

Phoenix Sky Harborin kansainvälinen lentoasema (engl. Phoenix Sky Harbor International Airport; IATA: PHX, ICAO: KPHX) on kansainvälinen lentoasema Maricopan piirikunnassa, Arizonassa, Yhdysvalloissa. Lentoasema on osavaltion vilkkain. Lentoasemalla on kolme terminaalia. Asemaa käyttäviä lentoyhtiöitä ovat muun muassa Alaska Airlines, American Airlines, Delta Airlines, Southwest Airlines ja US Airways.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Phoenix Sky Harborin kansainvälinen lentoasema (Form 5010 PDF) (englanniksi)
Pekka Pöllä

Pekka Pöllä (10. elokuuta 1940 Inkeri – 22. maaliskuuta 1989) oli Karjalan tasavallassa asunut suomen kielellä kirjoittanut toimittaja, kääntäjä ja runoilija.
Pöllä syntyi Poritsan kylässä Leningradin alueella. Jatkosodan aikana Pöllän perhe evakuoitiin Suomeen josta Pöllä muutti myöhemmin työnhakuun edelleen Ruotsiin. Pöllä palasi 1957 Neuvostoliittoon ja asettui asumaan Petroskoihin. Hän suoritti 1970 loppututkinnon Petroskoin yliopiston suomen kielen osastolla.
Pöllä toimi Petroskoissa ensin kirjanpainajana Anohinin kirjapainossa ja sitten puuseppänä. Tämän jälkeen hän oli toimittajana Neuvosto-Karjala-lehdessä, Suomalaisessa draamateatterissa, Progress-kustantamon suomenkielisessä toimituksessa ja Punalippu-lehdessä. Pöllän ensimmäinen runo julkaistiin Punalippu-lehdessä 1958 ja hän kirjoitti lehteen runoja ja artikkeleita Petroskoin kulttuuritapahtumista käyttäen salanimeä M. Kuisma. Pöllä oli Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäsen vuodesta 1983.
Vuodesta 1984 alkaen Pöllä keskittyi suomalais-ugrilaisten kansojen synty- ja varhaisvaiheiden selvittelyyn käyttäen pohjana omia nimistötieteellisiä havaintojaan.
Teokset

Kutsumus; kirj. Viktor Valjakka, Hellä Hellman, Toivo Ahava ja Pekka Pöllä; toim. Taisto Summanen; taiteilija Aleksei Akimov. Karjala-kustantamo, Petroskoi 1969
Tientekijät: runoja. Karjala, Petroskoi 1973
Ilmarinen: runoelmia: uusia runoja. Karjala, Petroskoi 1978
Satuja noutamaan: tarinoita, pikku kertomuksia. Karjala, Petroskoi 1980
Joukamoinen: Kalevala-runoja: Joukamoinen, Väinämöisen lähtö. Karjala-kustantamo, Petroskoi 1981
Kullervo; Sampso Pellervoinen: Kalevala-runoja. Karjala-kustantamo, Petroskoi 1984
Matjaksen onni: pienoisromaani ja novelleja. Karjala-kustantamo, Petroskoi 1986
Pekka Sahenkari

Pekka Tapio Sahenkari (10. helmikuuta 1939 Helsinki – 5. toukokuuta 2016 Espoo) oli suomalainen amatöörinäyttelijä, joka näytteli miespääosan Aito Mäkisen elokuvassa Vaaksa vaaraa (1965) ja Pentti Lähteenmäen ohella toisen miespääosan Erkko Kivikosken elokuvassa Käyntikorttini... (1964). Hän teki pieniä rooleja myös Aarne Tarkaksen elokuvassa Tyttö ja hattu (1961), Erkko Kivikosken elokuvassa Kesällä kello 5 (1963) sekä neljän ohjaajan episodielokuvassa Tunteita (1965). Elokuvarooleja Sahenkari alkoi saada yhä enemmän vuonna 1963 alkaneen näyttelijälakon aikana näyteltyään muun muassa Helsingin Nuorisoteatterin ja Teatteri Jurkan tuotannoissa.
Sahenkari toimi nuoruudessaan myös valokuvamallina. Varsinaisen elämäntyönsä hän teki ravintola-alalla.
Pekka Karjalainen

| Pekka Karjalainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1961 (ikä 62–63)
Ammatti:  elokuvaohjaaja elokuvakäsikirjoittaja äänisuunnittelija
Ohjaaja
Palkinnot
 Parhaan äänisuunnittelun Jussi (1999), (2002) Tulennielijä  Joki 
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Pekka Karjalainen (s. 1961) on suomalainen elokuvaohjaaja ja äänisuunnittelija.
Karjalainen on saanut parhaan äänisuunnittelun Jussin kahdesti, vuonna 1999 elokuvasta Tulennielijä yhdessä Kauko Lindforsin kanssa sekä vuonna 2002 elokuvasta Joki.
Ohjaukset > Elokuvat

Hysteria (1993)
Sairaan kaunis maailma (1997)
Kummelin Jackpot (2006)
Vähän kunnioitusta (2010)
Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri (yhdessä Matti Grönbergin kanssa, 2011)
Hevisaurus-elokuva (2015)
Ohjaukset > Lyhyt- ja TV-elokuvat

Minäkin rakastan sinua (1998)
Minä, joki ja metsä (2000)
Liekki (2002)
Beatlehem (2003)
Aiheesta muualla

Pekka Karjalainen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pekka Karjalainen Elonetissä.
Mount&Blade: Warband

| Mount&Blade: Warband |
| --- | --- |

Kehittäjä:  TaleWorlds
Julkaisija:  Paradox Interactive
Jakelija:  Steam, Microsoft Store, PlayStation Now, Google Play, GOG.com ja PlayStation Store
Suunnittelija:  Armağan Yavuz
Säveltäjä:  Jesse Hopkins
Pelisarja:  Mount&Blade
Julkaistu:  NA 30. maaliskuuta 2010
Lajityyppi:  toimintaroolipeli, strategiapeli, simulaatio
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  USK 12 
Alusta:  Microsoft Windows
Jakelumuoto:  DVD-levy, Steam
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Mount&Blade: Warband on TaleWorldsin kehittämä ja Paradox Interactiven vuonna 2010 julkaisema toimintaroolipeli. Se on vuonna 2008 julkaistun Mount&Bladen ensimmäinen jatko-osa.
Pelaaminen > Ryhmittymät

Kingdom of Swadia: Johtajana kuningas Harlaus. Swadianit pohjautuvat Keskiajan ranskalaisiin ja saksalaisiin. Swadianeitten valttikortti on raskaasti haarniskoituneet ritarit.
Kingdom of Rhodoks: Johtajana kuningas Graveth. Rhodokit pohjautuvat keskiajan italialaisiin valtioihin. Rhodokkien vahvuus on keihäsmiehet ja heidän suuret kilpensä.
Khergit Khanate: Johtajana kaani Sanjar. Khergitit pohjautuvat mongoleihin jotka tulivat Keski-Aasiasta. Heidän vahvuutensa on nopeat ja tarkat hevosjousiampujat.
Kingdom of Nords: Johtajana kuningas Ragnar. Nordit pohjautuvat viikinkeihin, jotka elivät pohjolassa viikinki- ja keskiajalla. Nordien vahvuus on hyvät jalkamiehet, mutta heillä ei ole lainkaan ratsuväkeä.
Kingdom of Vaegirs: Johtajana kuningas Yaroglek. Vaegirit pohjautuvat keskiajan novgorodilaisiin. Heidän vahvuutensa on jousiampujat jotka ovat tarkkoja ja myös hyviä lähitaistelussa.
Sarranid Sultanate: Johtajana sulttaani Hakim. Sarranidit pohjautuvat keskiajan turkkilaisiin, berbereihin, arabeihin ja persialaisiin. Heillä ei ole erityisiä vahvuuksia vaan he ovat hyviä kaikessa.
Pelaaminen > Moninpeli

Moninpeliä on mahdollista pelata muita ihmispelaajia vastaan tai heidän puolellaan. Pelaaja voi joko itse tehdä palvelimen tai liittyä toisen tekemään.
Pelaaminen > Moninpeli > Pelimuodot

Battle: Kummallakin puolella on pelaajia, jotka yrittävät tappaa toisensa. Kuolemansa jälkeen pelaaja ei voi tulla takaisin, ennen kuin jommankumman puolen pelaajat ovat kuolleet.
Siege: Linnataistelu, jossa pelaaja on joko puolustaja tai hyökkääjä. Hyökkääjien pitää vallata linna tietyssä ajassa laskemalla lippu alas, kun taas puolustajien pitää estää heitä tekemästä sitä. He voittavat kun aika loppuu.
Deathmatch: Deathmatchissä ei ole joukkueita vaan kaikki ovat toisiaan vastaan. Pelaaja saa rahaa tappamalla toisia pelaajia.
Team Deathmatch: Deathmatch joukkueilla.
Capture the flag: Lipunryöstö.
Fight and destroy: Samantapainen kuin Battle, mutta toisen joukkueen pitää tuhota yksi katapultti ja yksi heittokone. Toisen joukkueen pitää suojella niitä.
Conquest: Kummallakin joukkueella on alussa 300 pistettä ja aina kun toinen joukkue saa hengiltä yhden pelaajan, niin joukkue jolta kuoli yksi pelaaja, menettää yhden pisteen. Conquestissa on myös lippuja joita voi nostaa. Jos toisella joukkueella on enemmän nostettuja lippuja kuin toisella, niin toinen joukkue menettää koko ajan pisteitä.
Lisäosat > Napoleonic Wars

Napoleonic Wars on Mount&Blade: Warbandin lisäosa. Se julkaistiin 19. huhtikuuta 2012. Lisäosa ei toimi ilman Warbandia ja siinä on vain moninpeli. Peli sijoittuu Napoleonin sotiin ja siinä on kuusi pelattavaa joukkuetta: Preussi, Venäjä, Itävalta, Ranska, Iso-Britannia ja Reinin liitto. Muuta uutta siinä on Warbandiin verrattuna muun muassa tykistö.
Lisäosat > Viking Conquest

Viking Conquest on Mount&Blade: Warbandin toinen, tällä kertaa yksinpeliin painottuva lisäosa. Se julkaistiin alun perin 11. joulukuuta 2014, mutta lukuisia parannuksia sisältävä "Reforged Edition" julkaistiin 24. heinäkuuta 2015. Lisäosan kehittivät TaleWorlds Entertainment ja Brytenwalda tiimi, joka on myös tunnettu samannimisestä modistaan. Viking Conquestin yksinpelimuoto sijoittuu pimeälle keskiajalle ja tutkittavana alueina ovat Britteinsaaret, Friisia, Tanska, sekä osa Norjaa ja siihen on lisätty muun muassa mahdollisuus ostaa laivoja, joilla voi seilata vesillä ja käydä meritaisteluita.
Lisäosassa on myös moninpeli.
Aiheesta muualla

Mount & Blade: Warband MobyGamesissa (englanniksi)
TaleWorldsin kotisivut
Phoenix Wright: Ace Attorney – Justice for All

| Phoenix Wright: Ace Attorney – Justice for All |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Capcom
Julkaisija:  Capcom
Jakelija:  Nintendo eShop, Google Play ja App Store
Ohjaaja:  Shu Takumi
Tuottaja:  Atsushi Inaba
Pelisarja:  Ace Attorney
Julkaistu:  Nintendo DS JP 24. lokakuuta 2006 EU 16. maaliskuuta 2007 NA 16. tammikuuta 2007 Wii NA 15. helmikuuta 2010
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 12   CERO: A   ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo
Alusta:  Nintendo DS, Wii
Jakelumuoto:  pelimoduuli, optinen levy
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Phoenix Wright: Ace Attorney – Justice for All (jap. 逆転裁判２, Gyakuten Saiban Tsū) on Capcomin kehittämä ja julkaisema seikkailupeli, joka on julkaistu vuonna 2006 Nintendo DS:lle.
Peli on seuraaja Phoenix Wright: Ace Attorneylle ja uusintaversio Game Boy Advancelle julkaistusta Gyakuten Saiban 2:sta.
Vastaanotto

Peli on saanut Eurogamerin arvostelussa arvosanaksi 8/10.
Aiheesta muualla

Phoenix Wright: Ace Attorney – Justice for All MobyGamesissa (englanniksi)
Virallinen Yhdysvaltojen sivusto
Virallinen Japanin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Nintendo Suomen tietosivu
Pirkanmaan Osuuskauppa

| Pirkanmaan Osuuskauppa |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osuuskunta
Perustettu:  1984
Toimitusjohtaja:  Antti Heikkinen
Kotipaikka:  Tampere
Toiminta-alue:  Pirkanmaa
Toimiala:  Osuuskauppa
Liikevaihto:  827 milj. € (2016)
Liikevoitto:  20 milj. € (2016)
Henkilöstö:  2024 (2016)
Kotisivu:  S-kanava
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pirkanmaan Osuuskauppa on Pirkanmaan alueella toimiva S-ryhmään kuuluva osuuskauppa. Sen valikoimassa on Prismoja, S-marketteja, Saleja, Sokos-tavaratalo, ravintoloita ja autokauppa. Osuuskauppa perustettiin yhdistämällä yhdeksän SOK:laista osuuskauppaa (tamperelainen Osuuskauppa Tuotanto, Ikaalisten Osuuskauppa, oriveteläinen Osuuskauppa Kotipohja, Ruoveden Osuuskauppa, Kurun Osuuskauppa, parkanolainen Osuuskauppa Satapirkka, valkeakoskelainen Keski-Hämeen Osuuskauppa, vammalalainen Osuuskauppa Sastamala ja Virtain Kauppakunta), ja sen liiketoiminta alkoi 1. heinäkuuta 1984. Vuonna 2016 osuuskaupan liikevaihto oli 827 miljoonaa euroa, ja henkilöstöä sillä oli 2024 henkilöä.
Pitosali

Pitosali on historiallinen juhlasali. Yleensä juhliin liittyi juopottelu ja kerskailevien tarinoiden kerronta. Anglosaksien kylän tärkein rakennus oli pitosali siinä missä eurooppalaisen kirkko.[lähde? ]
Turun linnassa Kustaa Vaasa teki entiseen puolustuskerrokseen pitosalin. Se tuhoutui tulipalossa ja 1700-luvun alussa pitosalin paikalle valmistui luterilainen kirkko. Turun linnan kirkko on edelleen samalla paikalla linnassa.
Pitkäjärvi (Raasepori)

| Pitkäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Raasepori
Koordinaatit:  60°07′43″N, 23°18′20″E
Järvinumero:  82.006.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  47,2 m 
Rantaviiva:  8,36 km 
Pinta-ala:  0,4 km² 
 fiPitkäjärvi 
Pitkäjärvi on luonnonsuojelualueen ympäröimä metsäjärvi Raaseporin pohjoisosassa lounaisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 40,2 hehtaaria. Etäisyys Tammisaaresta on kahdeksantoista kilometriä pohjoisluoteeseen.