stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hulluuden vuorilla

| Hulluuden vuorilla> At the Mountains of Madness |
| --- | --- |
 Hulluuden vuorilla oli Astounding Storiesin kansikuvanatarinana helmikuussa 1936.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  H. P. Lovecraft
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu- ja tieteiskirjallisuus, Cthulhu-tarusto
Julkaistu:  1936
Suomennos
Suomentaja:  Ulla Selkälä ja Ilkka Äärelä
Kustantaja:  Jalava
Julkaistu:  Nimetön kaupunki (1991)
Ulkoasu:  pehmeäkantinen novellikokoelma
ISBN:  951-8954-52-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hulluuden vuorilla (At the Mountains of Madness) on yhdysvaltalaisen kauhukirjailija H. P. Lovecraftin vuonna 1931 kirjoittama pienoisromaani. Se ilmestyi jatkosarjana Astounding Stories -lehdessä keväällä 1936. Pienoisromaani kertoo Etelämannerta tutkivasta retkikunnasta, joka löytää muinaisen sivilisaation jälkeensä jättämät rauniot.
Etelämantereen tutkimus oli kiehtonut Lovecraftia lapsuudesta saakka. Hulluuden vuorilla kuvaileekin naparetkeilyä hyvin yksityiskohtaisesti ja uskottavasti. Pienoisromaanin aikalaisvastaanotto oli varauksellinen, mutta nykyään sitä pidetään eräänä Lovecraftin merkittävimmistä teksteistä. Tarinan vahvuuksia ovat tarinan ”kosminen mittakaava” sekä tieteellisen realismin tuominen osaksi kauhukirjallisuutta. Heikkouksina on pidetty esimerkiksi ylipituutta sekä epäuskottavia henkilöhahmoja.
Juoni

Novellin kertoja on William Dyer, Miskatonicin yliopiston Etelämantereelle suuntautuneen retkikunnan johtaja. Dyer kertoo löytäneensä jäätiköltä jotain kammottavaa ja varoittaa muita pysymään poissa sieltä. Johdannon jälkeen Dyer antaa seikkaperäisen selonteon retkikuntansa vaiheista.
Retkikunnan biologi Lake löytää tuntemattoman elämänmuodon kivettyneitä jälkiä ja suuntaa sisämaahan tutkimaan niiden alkuperää. Lake saapuu kartoittamattomalle alueelle ja löytää valtavan vuoriston, joka on Mount Everestiäkin korkeampi. Hän löytää myös jäätyneitä olentoja, jotka kuuluvat entuudestaan tuntemattomaan lajiin. Olioilla on sekä eläin- että kasvikunnan piirteitä, pyöreä symmetrinen vartalo, tähteä muistuttava pää ja suuret siivet. Ruumiiden joukossa on sekä täydellisiä että silpoutuneita yksilöitä. Lake on lukenut Necronomiconia, joka mainitsee ”Muinaiset” – salaperäiset olennot, jotka loivat maapallon elämän ”vahingossa tai piloillaan”.
Lake alkaa nimittää löytämiään olentoja Muinaisiksi ja päättää sulattaa ruumiit tarkempia tutkimuksia varten. Sulaessaan vahingoittumattomat yksilöt heräävät henkiin, hautaavat kuolleet lajitoverinsa ja pakenevat Laken leiristä suurta tuhoa aiheuttaen. Kun Lakesta ei enää kuulu mitään, Dyer lähtee tutkimaan paikkoja. Hän on tuhosta ymmällään ja päättää lähteä etsimään kadonneita miehiään. Apulaisensa Danforthin kanssa Dyer tutkii vuoristoa lentokoneella ja löytää ylätasangolta suuren kivisen kaupungin, jonka arkkitehtuuri on ihmiselle vieras.
Dyer ja Danforth laskeutuvat tutkimaan kaupunkia, joka osoittautuu miljoonia vuosia vanhaksi. Rakennusten seiniin on kaiverrettu kuvia, joista Dyer päättelee sen rakentajien historian. Siipiensä avulla Muinaiset kykenivät lentämään avaruuden tyhjiössä, ja ne saapuivat maapallolle kymmeniä miljoonia vuosia sitten. Ne loivat orjikseen shoggotheina tunnetut olennot, jotka olivat suuria, muotoaan muuttavia alkuliman kasoja. Aikaa myöten shoggothit kehittyivät älykkäämmiksi ja alkoivat kapinoida. Muinaiset loivat myös apinamaisen olennon eli ihmisen esi-isän, jota ne käyttivät ”hupaisana lemmikkinä” ja ravintona. Vuosimiljoonien mittaan avaruudesta saapuivat Cthulhun rotu ja Yuggothin mi-go, jotka haastoivat Muinaisten vallan maapallolla. Vähitellen niiden kulttuuri alkoi taantua ja ne menettivät kykynsä lentää avaruudessa. Viimein ne vetäytyivät Etelämantereelle, joka oli ollut niiden ensimmäinen tukikohta maapallolla. Mantereen kylmetessä muinaiset hylkäsivät maan pinnan kokonaan ja siirtyivät kaupunkinsa alla sijaitsevaan lämpimään mereen.
Dyer ja Danforth löytävät kadonneet miehensä sekä Laken sulattamat Muinaiset, jotka lajiin katsomatta on surmattu raa’asti. Dyer ja Danforth ymmärtävät viimein, että Muinaiset ovat kuolleet sukupuuttoon, ja että niiden viimeistä asuinsijaa hallitsevat katkerat ja hirviömäiset shoggothit. Kauhuissaan Dyer ja Danforth pakenevat Muinaisten kaupungista takaisin lentokoneeseensa. Danforth vilkaisee taakseen ja näkee jotakin, joka ajaa hänet hulluksi. Hän ei suostu paljastamaan näkemäänsä, vaan toistelee vain sanoja Tekeli-li! Tekeli-li!
Esikuvat

Lovecraft kiinnostui ja kirjoitti Etelämantereesta jo lapsuudessaan. Elettiin kiivasta tutkimusmatkailun aikaa, ja nuori Lovecraft seurasi tarkasti uutisia Scottin ja Amundsenin seikkailuista. Hulluuden vuorilla ja varsinkin sen ensimmäiset luvut sisältävätkin paljon todellisista Etelämantereelle suuntautuneista retkikunnista mukailtua aineistoa.
Hulluuden vuorilla kuvaillaan usein Edgar Allan Poen romaanin Arthur Gordon Pymin selonteko epäviralliseksi jatko-osaksi. Molemmat sijoittuvat Etelämantereelle, ja huudahdus ”Tekeli-li!” on peräisin Poen romaanista. Juonellisesti kertomukset ovat kuitenkin hyvin erilaiset. Mahdollisesti Lovecraftia innoitti myös M. P. Shielin pohjoisnavalle suuntautuvasta retkikunnasta kertova romaani The Purple Cloud (1901). Myös Nikolai Roerichin (1874–1947) Himalajan vuoristoa kuvaavat maalaukset saattoivat vaikuttaa pienoisromaaniin. New Yorkissa avattiin Roerich-museo vuonna 1930, ja Hulluuden vuorilla mainitsee Roerichin peräti kuudesti.
S. T. Joshin ja David E. Schultzin mukaan Hulluuden vuorilla saattoi saada kimmokkeen Katharine Metcalf Roofin novellista ”A Million Years After”, jossa vanhat dinosauruksen munat alkavat kuoriutua. Lovecraft piti tarinaa todella huonona, ja häntä ärsytti erityisesti se, että ”A Million Years After” oli Weird Talesin marraskuun 1930 kansikuvajuttuna. Lovecraft oli jo aiemmin ehdottanut Frank Belknap Longille, että tämä kirjoittaisi samasta aiheesta. Kun Long ei innostunut, Lovecraft päätti kirjoittaa ”munatarinan” itse.
Todennäköisesti Lovecraft sijoitti novellin Etelämantereelle, koska piti elävänä jäätyneitä olentoja kuoriutuvaa muinaismunaa uskottavampana. Lisäksi Etelämantereella oli tuohon aikaan edelleen tutkimattomia alueita, joihin Lovecraft saattoi sijoittaa uhkaavat, maailman korkeimmat vuoret.
Kirjoittaminen ja julkaisu

Hulluuden vuorilla on noin 41 500 sanaa pitkä pienoisromaani. Lovecraft aloitti kirjoittamisen 24. helmikuuta 1931 ja sai työnsä valmiiksi 22. maaliskuuta. Mahdollisesti Lovecraft tarkoitti romaanin jatkosarjaksi Weird Talesiin: August Derlethille lähettämässään kirjeessään hän totesi, että tarinan voisi jakaa puolivälistä kahteen osaan. Weird Talesin päätoimittaja Farnsworth Wright ei kuitenkaan kiinnostunut siitä, eikä Lovecraft tarjonnut sitä sen jälkeen muille lehdille.
Lovecraft otti Wrightin päätöksen raskaasti. Samoihin aikoihin kustantamo G. P. Putnam’s Sons hylkäsi hänen ehdottamansa novellikokoelman. Lovecraftin mukaan nämä tapahtumat käytännössä merkitsivät hänen kirjailijanuransa loppua. Viimeiset elinvuotensa Lovecraft kärsikin epävarmuudesta ja teki useita epäonnistuneita tyylillisiä kokeiluja. Kokeilujen seurauksena syntyi muun muassa novelli Varjo Innsmouthin yllä. Lovecraft kirjoitti siitä useita erilaisia versioita, mutta luopui lopulta yrityksistään uudistua ja palasi perinteiseen tyyliinsä. Hän joutui myös enenevässä määrin elättämään itsensä haamukirjoittajana.
Vasta syksyllä 1935 Lovecraftin agentti Julius Schwartz tarjosi pienoisromaania Astounding Storiesille, mihin se hyväksyttiinkin ensimmäisellä yrittämällä. Hulluuden vuorilla julkaistiin kolmessa osassa helmi-, maalis- ja huhtikuussa 1936. Julkaisua varten pienoisromaania lyhennettiin noin tuhannella sanalla ja Lovecraftin polveilevaa proosaa stilisoitiin lyhyemmiksi lauseiksi. Lovecraft suuttui muutoksista ja korjasi tekijänkappaleensa käsin. Arkham House julkaisi vuonna 1939 Lovecraft-kokoelman The Outsider and Others. Mukana oli myös Hulluuden vuorilla, joka oli osittain palautettu alkuperäiseen asuunsa. Lovecraft tosin myös korjaili joitakin tieteellisiä seikkoja vastaamaan paremmin todellisuutta. The Outsiderin versiossakin oli silti noin 1 500 virhettä, ja lisäksi kertomuksen alusta puuttui pari lyhyttä katkelmaa. Lovecraft-tutkijat ovat sittemmin ennallistaneet tekstin alkuperäiseen asuunsa.
Teemat

Hulluuden vuorilla kytkeytyy Lovecraftin muihin teoksiin. ”Cthulhun kutsun” jälkeen Lovecraft oli pyrkinyt antamaan tarinoidensa näennäisen yliluonnollisille tapahtumille tieteellisen selityksen. Lovecraft-tutkija S. T. Joshin mukaan Hulluuden vuorilla ja ”Varjo menneisyydestä” olivat tämän kehityksen huipentumat.
S. T. Joshin ja David E. Schultzin mukaan Lovecraft samaistuu Muinaisiin voimakkaasti ja kuvaa ne suhteellisen inhimillisinä olentoina, mikä näkyy esimerkiksi niiden yhteiskunnassa ja taloudessa. Joshin ja Schultzin mukaan Muinaisten yhteiskunta on itse asiassa utopia: Lovecraft kuvailee Muinaisten hallintoa monimutkaiseksi ja taloutta sosialistiseksi. Aiemmin konservatiivinen Lovecraft oli suuren laman myötä kääntynyt maltillisen sosialismin kannattajaksi. Joshi ja Schultz vertaavat shoggothien orjuutta Yhdysvaltojen mustaihoisen väestön asemaan. Muinaisten yhteiskunnan nousu ja tuho puolestaan heijastelee Oswald Spenglerin Länsimaiden perikadossa esittämiä ajatuksia.
Vastaanotto

Weird Talesin päätoimittaja Farnsworth Wright hylkäsi Hulluuden vuorilla, koska se oli liian pitkä ja epäuskottava eikä sitä voinut helposti jakaa jatkosarjaksi. Toisaalta Wright käytti samoja perusteluja lähes aina, kun hän hylkäsi Lovecraftin tekstejä. Jatkosarjat olivat tärkeä keino sitouttaa lukijat ostamaan useita lehden numeroja, ja jatkosarjoiksi valittiin siksi lähinnä suoraviivaisia ja toimintapainotteisia kertomuksia, joissa oli samaistuttavia henkilöhahmoja. Lovecraftilta nämä elementit puuttuivat. Toisaalta myös monet Lovecraftin ystäväpiirin jäsenet suhtautuivat pienoisromaaniin penseästi. Esimerkiksi W. Paul Cook, jonka kannustus oli vuonna 1917 saanut Lovecraftin ryhtymään prosaistiksi, ei pitänyt Lovecraftin myöhäiskauden tieteellisestä realismista. Hulluuden vuorilla sai Astounding Storiesin lukijoilta kuitenkin myös myönteistä palautetta.
S. T. Joshin mukaan Hulluuden vuorilla oli Lovecraftin tieteiskauhusuuntauksen paras teos, aivan kuten Tuntematon Kadath oli hänen Dunsany-pastissiensa ja Charles Dexter Wardin tapaus hänen yliluonnollisten kertomuksiensa huipentuma. Ihmishahmojen sijaan pienoisromaanin keskiössä ovat Muinaiset ja heidän tarkasti kuvailtu kulttuurinsa. Juoni on sinänsä yksinkertainen, mutta tarinan vahvuus löytyykin ”rikkaasta, yksityiskohtaisesta ja tieteellisesti vakuuttavasta asiantuntemuksesta”, jonka avulla Lovecraft antaa sinänsä erikoiselle kertomukselleen todentunnun. Kokonaisuutena tarinan ”kosminen mittakaava” lyö laudalta kaikki muut Lovecraftin tekstit.
Juhani Hinkkanen arvosteli pienoisromaanin, kun se ilmestyi ensimmäistä kertaa suomeksi vuonna 1991. Hänen mukaansa Hulluuden vuorilla ”osoittaa, että Lovecraft oli ennen muuta novellisti. Tarina antarktisesta retkikunnasta, joka löytää vuosimiljoonia vanhan kaupungin, muutamia eläviä asukkaita ja tietenkin mittaamattomia kauhuja, on venytetty aivan liian pitkäksi.” Lisäksi Hinkkanen pitää kehystarinaa epäuskottavana: pienoisromaanin kertoja haluaa varoittaa tiedeyhteisöä ja kertoo siksi ihmeellisistä löydöistä, jotka todellisuudessa houkuttelisivat paikalle valtavan määrän uteliaita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hulluuden vuorilla Wikimedia Commonsissa
Lisää luettavaa aiheesta Hulluuden vuorilla on Wikiaineistossa
Taiteilijan näkemys Muinaisista.
Käsikirjoituksen ensimmäinen sivu.
Hovijahtimestari

Hovijahtimestari kuului Venäjän keisarikunnan arvoluokkajärjestelmään, joka oli voimassa vuosina 1722–1917. Venäjän keisari Pietari Suuri perusti hovijahtimestarin arvon. Hovijahtimestari kuului kolmanteen luokkaan salaneuvoksen, kenraaliluutnantin, vara-amiraalin, hovimestarin, hovimarsalkan ja hovitallimestarin ohella. Hovijahtimestarin arvonimi oli osoitus merkittävistä saavutuksista Venäjän keisarikunnan hyväksi. Arvonimen saaminen oli myös osoitus Venäjän hallitsijan suosiosta.
Suomenruotsalainen seurapiirikaunotar ja hyväntekijä Aurora Karamzin (1808–1901) oli naimisissa hovijahtimestari Paul Demidoffin (1798–1840) kanssa. Avioliitosta syntyi poika Paul Demidoff (1839–1885), joka sai hovijahtimestarin arvonimen vuonna 1873.
Luettelo suomalaisista hovijahtimestareista 1809–1917 Venäjän keisarikunnan aikana

Alexander Rembert Joachim Berg
Axel Reinhold Cedercreutz
Constantin Linder
Käännös suomeksi
Hovijuutalainen
Aiheesta muualla

Court Jews (englanniksi) Jewish Encyclopedia
Joseph James Cheeseman

| Joseph James Cheeseman |
| --- | --- |

Liberian 12. presidentti
 4. tammikuuta 1892 – 12. marraskuuta 1896  
Varapresidentti:  William D. Coleman
Edeltäjä:  Hilary R. W. Johnson
Seuraaja:  William D. Coleman
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1843 Edina, Liberia
Kuollut: 12. marraskuuta 1896 (53 vuotta) Monrovia, Liberia
Tiedot
Puolue:  True Whig Party
Tutkinnot:  Liberian yliopisto
Joseph James Cheeseman (7. maaliskuuta 1843 – 12. marraskuuta 1896) oli Liberian 12. presidentti vuosina 1892–1896. Hänet valittiin presidentiksi kolme kertaa.
Edinassa syntynyt Cheeseman opiskeli Liberian yliopistossa.
Jordan Staal

| Jordan Staal |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. syyskuuta 1988 (ikä 36) Thunder Bay, ON
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Gronk
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  100 kg
Seura
Seura:  Carolina Hurricanes
Sarja:  NHL
Pelinumero:  11
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  Pittsburgh Penguins
NHL-varaus:  2. varaus, 2006 Pittsburgh Penguins
| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Venäjä 2007 | jääkiekko |  |
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Pittsburgh Penguins | 2009  |
Jordan Staal (s. 10. syyskuuta 1988 Thunder Bay, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, jonka nykyinen seura on Carolina Hurricanes. Hän toimii joukkueensa kapteenina. Hän pelaa keskushyökkääjän paikalla.
Pittsburgh Penguins varasi Staalin vuoden 2006 varaustilaisuudessa toisella vuorolla. Hän teki sopimuksen Pittsburghin kanssa syksyllä 2006 ja teki ensimmäisen NHL-maalinsa 12. lokakuuta New York Rangersia vastaan, uransa kolmannessa ottelussa. Ennen NHL-uraansa Staal pelasi OHL-junioriliigan Peterborough Petes -joukkueessa.
Staal pelasi Pittsburghissa kuusi kautta ja oli voittamassa Stanley Cupia kolmannella kaudellaan seurassa, kaudella 2008–2009. Kesäkuussa 2012 hän siirtyi Carolina Hurricanesiin pelaajakaupassa, jossa Penguins sai vaihdossa hyökkääjä Brandon Sutterin, puolustaja Brian Dumoulinin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron NHL:n varaustilaisuudessa 2012.
Kesäkuussa 2023 Staal teki Hurricanesin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 11,6 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Yksityiselämä

Staal on sukutaustaltaan hollantilainen. Jordan Staalin veljet ovat myös jääkiekkoilijoita. Stanley Cupin Carolina Hurricanesissa voittanut Eric pelaa tällä hetkellä Montreal Canadiensissa, Marc pelaa Detroit Red Wingsissä, ja Phoenix Coyotes varasi pikkuveli Jaredin vuoden 2008 varaustilaisuudessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jordan Staal Wikimedia Commonsissa
Hätämerkki

Hätämerkit ovat kansainvälisesti hyväksyttyjä signaaleja, joiden avulla merihädässä olevat voivat pyytää apua. Niitä voidaan antaa radiolaitteilla, näkyvillä merkeillä tai kuuluvalla äänellä.
Seuraavat merkit, käytettyinä tai näytettyinä joko yhdessä tai erikseen, tarkoittavat hätää ja avun tarvetta:
Meri-VHF-laitteistoissa on yleensä punaisella merkitty hätäviestipainike. Kuvan laitteessa hätäliikennettä välitetään Digitaalisen selektiivikutsun (DSC) kanavalla 70.
Punaisena palava käsisoihtu on hätäviesti.
tykinlaukaus tai muu pamahdusmerkki annettuna noin 1 minuutin väliajoin
keskeytymätön ääni jollakin sumumerkinantolaitteella
yksitellen lyhyin väliajoin ammutut raketit tai pommit, jotka sinkoavat punaisia tähtiä
millä tahansa viestitysmenetelmällä annettu merkkiryhmä • • • – – – • • • (SOS) Morsen järjestelmän mukaan
radiopuhelimella annettu viesti, joka muodostuu puhutusta sanasta "MAYDAY"
hätämerkki N C Kansainvälisen viestityskirjan mukaan
merkki, jonka muodostaa nelikulmainen lippu ja sen ylä- tai alapuolella oleva pallo tai muu sen kaltainen esine
tulen liekit aluksessa (esim. palavista terva- tai öljytynnyreistä ym.);
laskuvarjoraketti tai käsisoihtu, joka näyttää punaista valoa
savumerkki, joka kehittää oranssin väristä savua
sivuille ojennettujen käsivarsien verkkainen ja jatkuva nostaminen ja laskeminen
digitaalisella selektiivikutsulla (DSC) annettu hälytys VHF kanavalla 70
alukselta maihin lähetetty hälytys, joka on lähetetty käyttäen Inmarsatin tai jonkun muun satelliittipalvelujen tarjoajan päälaitetta aluksella
hätäpaikkaa ilmaisevan poijun radiomerkit
radioliikennejärjestelmillä lähetetyt hyväksytyt merkit, mukaan lukien tutkatransponderit.
Aikaisemmin on hätämerkkinä käytetty myös ylösalaisin käännettyä kansallislippua.[lähde? ] Tästä on kuitenkin luovuttu, eikä se alkujaankaan ollut kaikkien maiden alusten käytettävissä, koska useiden maiden (esim. kaikki Pohjoismaat ja Yhdistyneen kuningaskunnan Union Jack, sekä Englannin, Skotlannin ja Irlannin omat liput) liput ovat ylösalaisin käännettyinä aivan samanlaisia kuin oikein päinkin. Sen lisäksi esimerkiksi Puolan lippu ylösalaisin on samannäköinen kuin Indonesian lippu.
Käytäntö saattoi olla Yhdysvalloista peräisin, sillä Yhdysvaltain lippu kuuluu maailman tunnetuimpiin kansallislippuihin, ja siitä näkee välittömästi, onko se oikein vai väärin päin.
Hätämerkkien tai muiden niitä erehdyttävästi muistuttavien merkinantojen käyttö muuhun tarkoitukseen kuin avunpyyntöön hädässä on rangaistavaa. Tämä koskee esimerkiksi hätärakettien käyttöä ilotulitusraketteina.
Viestilipuilla NC annettava hätämerkki

Viestiliput N ja C.
Aiheesta muualla

What Does SOS Mean?
Joseph J. DioGuardi

Joseph J. DioGuardi
Joseph J. DioGuardi (s. 20. syyskuuta 1940 New York City) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän syntyi albanialaisille[lähde? ] vanhemmille New Yorkissa ja valmistui Fordhamin yliopistosta.
DioGuardi istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä New Yorkin osavaltion 20.[lähde? ] vaalipiiristä vuosina 1985–1989. Useista yrityksistään huolimatta DioGuardi ei ole onnistunut pääsemään kongressiin uudelleen. DioGuardi pyrki edustajainhuoneeseen uudelleen republikaanina vuosina 1988 ja 1992 sekä "Conservative and Right to Life Tickets" -listalla 1996. Lisäksi hän on pyrkinyt Yhdysvaltain senaattiin vuonna 2010.
DioGuardi on lauluntekijä Kara DioGuardin isä.[lähde? ]
Hätämaan tietäjä

kansanparantaja Juho Luomajoki eli Hätämaan isäntä  Samuli Paulaharjun kuvaamana vuonna 1910.
kansanparantaja Juho Luomajoki eli Hätämaan isäntä potilaineen 1910 Samuli Paulaharjun kuvaamana
Hätämaan tietäjä eli Juho Aaponpoika Luomajoki (11. joulukuuta 1843 – 15. tammikuuta 1914) oli Piippolan Leskelässä elänyt tunnettu kansanparantaja ja tietäjä. Sokea Luomajoki oli myös menestynyt maanviljelijä.
Juho Luomajoki oli syntynyt Haapavedellä mutta hän asui suurimman osan elämästään Leskelän kylästä vuonna 1869 ostamassaan Hätämaan talossa. Hän menetti näkönsä hieman yli 30-vuotiaana hoidettuaan tulehtuneita silmiään apteekista saamallaan lääkkeellä joka osoittautui vääräksi.
Hätämaan tietäjän luokse tuli potilaita kaikista yhteiskuntaluokista sekä kotimaasta että ulkomailta, ja hänen talossaan oleskeli välillä kymmeniä potilaita samanaikaisesti hoitoa saamassa. Hätämaan tietäjä auttoi ihmisiä sekä sairauksien hoidossa että myös esimerkiksi varkauksien selvittämisessä, ja hän oli erikoistunut varsinkin mielisairaiden hoitamiseen. Hän käytti parannuskeinoina kansanomaisia apteekkilääkkeitä, itse luonnonkasveista valmistamiaan lääkkeitä sekä erilaisia hauteita ja saunaa. Tietäjä tehosti lääkitystä vielä loitsuilla ja taikatempuilla.
Tunnettu suurhiihtäjä Aappo Luomajoki oli hänen veljensä. Monet uskoivatkin silloin, että Aappo Luomajoki olisi saavuttanut voittonsa Hätämaan tietäjän valmistaman taikasuksivoiteen avulla.
Hätämaan tietäjä esiintyy usein myös samassa Leskelän kylässä eläneen kirjailija Pentti Haanpään teoksissa. Kirjassa Hota-Leenan poika hän esiintyy Syinmaan tietäjän nimellä ja sokea tietäjä on päähenkilönä myös Haanpään Mitta-kokoelman novellissa Taikuus (1936) ja Kierros-kokoelman novellissa Nuorimies perehtyy maanviljelyyn ja karjanhoitoon. Pentti Haanpään isä Mikko Haanpää puolestaan julkaisi Hätämaan tietäjän muistiinpanojen perusteella Hätämaan Jussin unikirja -nimisen teoksen ja kirjoitti kaksiosaisen näytelmän nimeltä Tietäjän talossa.
Kirjallisuutta

Haanpää, Mikko: Hätämaan Jussin unikirja.  (Luomajoki, Juho, muistiinpanoista järjestänyt M. Haanpää)  Leskelä:  Juhana Sun säätiö, 2002 (1916).  ISBN 952-99001-0-4.
Koskela, Yrjö, Punkeri, Elsa & Tölli, Valma (toim.): Hätämaan tietäjä kansan kertomana.  Oulu:  Pohjoinen, 1975.  ISBN 951-9099-30-1.
Lauri Merikallio, Hätämaan tietäjä. Pohjois-Pohjalaisen osakunnan kotiseutujulkaisu. Jouko II. Helsinki: Pohjois-Pohjalainen osakunta 1914
Aiheesta muualla

Viidenkymmenen vuoden takainen ”noitajuttu”, kirj. H. V. Claudelin, Seura, 21.10.1936, nro 43, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomalainen suurnoita - Hätämaan ukko, Apu, 1.1.1938, nro 47, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Huhtijärvi (järvi Mänttä-Vilppulassa)

| Huhtijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Mänttä-Vilppula
Koordinaatit:  62°08′36″N, 24°11′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Vehkajärven valuma-alue (35.49)
Laskuoja:  oja Vehkajärveen 
Järvinumero:  35.491.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  112,4 m  
Rantaviiva:  1,813 km  
Pinta-ala:  14,321 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHuhtijärvi 
Huhtijärvi  on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Ala-Kolkin kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 14,3 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Vehkajärven valuma-alueella (35.49), jonka Vehkajärven lähialueeseen (35.491) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 112,4 metriä mpy.
Jordan Szwarz

| Jordan Szwarz |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1990 (ikä 34) Winnipeg, Manitoba, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  180 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Adler Mannheim
Sarja:  DEL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–
Aik. seurat:  Portland Pirates (AHL) Arizona Coyotes (NHL) Springfield Falcons (AHL) Providence Bruins (AHL) Boston Bruins (NHL) Belleville Senators (AHL) Ottawa Senators (NHL) Torpedo Nižni Novgorod (KHL)
NHL-varaus:  97. varaus, 2009 Phoenix Coyotes
Jordan Szwarz (s. 7. kesäkuuta 1990 Winnipeg, Manitoba, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigajoukkue Adler Mannheimissa. NHL-seura Phoenix Coyotes varasi Szwarzin NHL:ään vuonna 2008 neljännellä kierroksella. Coyotesissa hän on pelannut 35 NHL-ottelua.