stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen kunnanvaakunat
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Suomen kunnanvaakunat on Wikiaineistossa
Iltanen, Jussi: Suomen kuntavaakunat.  Helsinki:  Karttakeskus, 2013.  ISBN 978-952-266-092-3
Ruohomaa, Marjatta: Suomen kuntavaakunat, maakuntavaakunat ja -tunnukset.  Helsinki:  Suomen kuntaliitto, 2005.  ISBN 952-213-001-X
Vaakunat Kansallisarkiston digitaaliarkisto.
Kuntien yhteystiedot ja vaakunat, Kuntaliitto.fi
Suomen kunnat
| --- | --- |
Hallinto:  Kuntavaalit  Kunnanvaltuusto Suomessa  Kunnanhallitus Suomessa  Kunnanjohtaja Suomessa  Kunnanvaltuuston puheenjohtaja  Kunnanhallituksen puheenjohtaja  Kuntayhtymä  Suomen Kuntaliitto  Suomen kunnanvaakunat  Kuntanumero  Pitäjänkokous  Kuntakokous 
Kuntaluettelot:  Luettelo Suomen kunnista  Luettelo Suomen entisistä kunnista  Luettelo Suomen kunnista väkiluvun mukaan  Luettelo Suomen kunnista pinta-alan mukaan  Luettelo Suomen kunnista perustamisvuoden mukaan  Luettelo Suomen kuntien koordinaateista  Luettelo Suomen ruotsin- ja kaksikielisistä kunnista  Luettelo Suomen kunnista postinumeropiireittäin  Luettelo Suomen postinumeroista kunnittain  Luettelo Suomen rannikkokunnista  Luettelo Suomen kuntanumeroista  Luettelo Suomen kunnista vuonna 2008 
Kaupunkiluettelot:  Suomen kaupungit  Luettelo Suomen kaupungeista  Luettelo Suomen entisistä kaupungeista  Luettelo Suomen kaupungeista perustamisvuoden mukaan 
Suomen kuntauudistukset:  Vuoden 1865 kunnallisasetus  Suuri kuntauudistus (1961–1982)  Kunta- ja palvelurakenneuudistus (2005–2012)  Sote-uudistus (2011–) 
Kuntamuutokset:  Kuntajakolaki  Kuntaliitos Suomessa  Luettelo kuntaliitoksista Suomessa kunnittain  Kuntaliitokset Suomessa ilman yhteistä rajaa  Luettelo Suomen kuntien nimenmuutoksista  Alueliitos  Luettelo osakuntaliitoksista Suomessa 
Historialliset kuntamuodot:  Suomen keskiaikaiset seurakunnat  Luettelo Suomen kirkkopitäjistä  Kaupunki  Kauppala  Luettelo Suomen kauppaloista  Maalaiskunta  Epäitsenäinen kauppala  Taajaväkinen yhdyskunta  Luettelo Suomen taajaväkisistä yhdyskunnista  Vanhat kaupungit Suomessa  Uudet kaupungit Suomessa  Suomen laittomat kunnat
Jere Vikström

| Jere Vikström |
| --- | --- |
 Jere Vikström vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Jere Ilari Vikström
Syntynyt: 17. joulukuuta 1993 (ikä 31)  Suomi
Pesäpalloilija
Ulkopelipaikka:  etukenttä/polttolinja
Sisäpelirooli:  etenijä, vaihtaja
Seura:  Sotkamon Jymy
Pelaajaura
Junioriseurat
:  Sotkamon Jymy
Ammattilaisjoukkueet
2010–2014 2010 2012 2014 2015 2016 2017–2019  2020-2022 2023 2023-:  Sotkamon Jymy → Haapajärven Pesä-Kiilat → Hyvinkään Tahko Kiteen Pallo Oulun Lippo Sotkamon Jymy Hyvinkään Tahko Jyväskylän Kiri Sotkamon Jymy
Jere Ilari Vikströmlähde? (s. 17. joulukuuta 1993) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Sotkamon Jymyä.
Ura

Sotkamon Jymyä edustanut Vikström pelasi kaudella 2012 lainalla Hyvinkään Tahkossa yhdeksän ottelua. Hän tuli seuraan paikkaamaan Hyvinkään joukkoampumisen seurauksena syntynyttä pelaajapulaa. Vuonna 2015 hän pelasi Kiteellä ja seuraavana vuonna Oulussa. Vikström palasi Jymyyn, jossa hän pelasi kauden 2019 loppuun. Hän teki Hyvinkään Tahkon kanssa kahden vuoden sopimuksen kausille 2020 ja 2021. Elokuussa 2021 Vikström teki Tahkon kanssa yksivuotisen jatkosopimuksen. Toukokuussa 2023 Vikström teki Sotkamon Jymyn kanssa kaksivuotisen sopimuksen, pelattuaan ensin kaksi ottelua Miesten Ykköspesiksessä pelaavan Jyväskylän Kirin riveissä.
Vikström on pelannut urallaan 348 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 27+54=81 juoksua, tuonut 460 juoksua ja kerännyt 1458 kärkilyöntiä. Ylempien pudotuspelien otteluita uralle on mahtunut 102 kappaletta. Näissä otteluissa Vikström on lyönyt 3+9=12 juoksua, tuonut 84 juoksua ja kerännyt 371 kärkilyöntiä.
Ykköspesiksessä Vikström on pelannut 14 runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 1+1=2 juoksua, tuonut 15 juoksua ja kerännyt 50 kärkilyöntiä.
Tilastot päivitetty 17.11.2024
Saavutukset > Pelaajana

6 SM-kultaa: 2011, 2012, 2013, 2014, 2023, 2024
2 SM-hopeaa: 2017, 2019
1 SM-pronssi: 2010
4 Itä–Länsi-ottelua: 2016, 2017, 2021, 2022
Superpesiksen etenijäkuningas (1): 2017
Superpesiksen kuukauden pelaaja: heinäkuu 2023
Nuorten Superpesiksen vuoden pelaaja: 2014
Portia Simpson-Miller

| Portia Simpson-Miller |
| --- | --- |

Jamaikan pääministeri
 Tammikuu 2012 –maaliskuu 2016  
Edeltäjä:  Andrew Holness
Seuraaja:  Andrew Holness
 2006 – 2007  
Edeltäjä:  P. J. Patterson
Seuraaja:  Bruce Golding
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. joulukuuta 1945 (ikä 79) Wood Hall
Kansalaisuus:  jamaikalainen
Ammatti:  poliitikko
Tiedot
Puolue:  People's National Party
Portia Lucretia Simpson-Miller (s. 12. joulukuuta 1945 Wood Hall) toimi Jamaikan pääministerinä vuosina 2006–2007 ja 2012–2016, ollen maansa ensimmäinen naispääministeri.
Tausta ja yksityiselämä

Simpson-Millerillä on julkishallinnon BA-tutkinto floridalaisesta Union Institute & Universitysta.
Poliittinen ura

Simpson-Miller on ollut keskusta-vasemmistolaisen People's National Partyn (PNP) johdossa. 2007 hän seurasi pääministerinä saman puolueen P. J. Pattersonia. Tätä ennen hän toimi ministerinä vuodesta 1989 lähinnä työvoima-, hyvinvointi-, matkailu- ja urheiluministerinä.
3. syyskuuta 2007 järjestetyissä vaaleissa hänen puolueensa sai 27 paikkaa Jamaikan keskusta-oikeistolaisen työväenpuolueen 33 paikkaa vastaan, mikä oli työväenpuolueen ensimmäinen vaalivoitto sitten vuoden 1983.
Joulukuun 2011 vaaleissa People's National Party sai 42 paikkaa ja työvenpuolue 21 paikkaa. Tammikuussa 2012 Simpson-Milleristä tuli pääministeri. Tällä hallituskaudella Jamaika mm. dekriminalisoi pienten kannabismäärien hallussapidon.
Parlamenttivaaleissa helmikuussa 2016 PNP kärsi niukan vaalitappion, joten maaliskuussa 2016 JLP:n johtaja Andrew Holness aloitti Simpson-Millerin seuraajana Jamaikan uutena pääministerinä.
Maaliskuussa 2017 Simpson-Millerin tilalle PNP-puolueen uudeksi johtajaksi valittiin Peter Phillips.
Kunnianosoituksia

Kansakunnan ritarikunta (Jamaika)
Aiheesta muualla

Elämäkerta Jamaica Information Servicen verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Portia Simpson Miller - Heart, soul and guts (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kaksitoistašiialaisuus

Suuntaukset
12-šiialaisuus
Ismailiitit
Zaidilaisuus
Talonväki
Muhammad
Ali ibn Abi Talib
Fatima Zahra
Hasan
Husain
Uskomukset ja tavat
Šiialaiset imaamit
Taqiyya
Ghulat
Ghadir Khumm
Karbalan taistelu
Katso myös
Šiialaisuuden historia
näytä
keskustele
Osa artikkelisarjaa
Kaksitoistašiialaisuus tai 12-šiialaisuus (arab. اثنا عشرية‎) on šiialaisuuden suurin suuntaus. Kaksitoistašiialaisuus painottaa kahtatoista imaamia, joista kolme ensimmäistä olivat Ali ja hänen poikansa Hasan ja Husain. Suuntauksen mukaan kahdestoista imaami, joka katosi salaperäisesti 800-luvulla, elää kätkettynä ja palaa viimeisinä päivinä takaisin Mahdina.
Kaksitoistašiialaisuus on valtionuskonto Iranissa sekä suurin suuntaus Irakissa. Lisäksi sillä on kannatusta Libanonissa, Syyriassa, Pakistanissa, itäisessä Arabiassa ja joissakin Persianlahden maissa. Arviolta 10 prosenttia muslimeista on kaksitoistašiialaisia. Se on kehittänyt islamin valtasuuntauksesta, sunnalaisuudesta, eroavat lait ja uskonopit. Kaksitoistašiialaisuus ei tunnusta sunnalaisuuden neljää kalifia eikä neljää koulukuntaa.
Niko Korhonen

| Niko Korhonen |
| --- | --- |
 Niko Korhonen vuonna 2024
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. marraskuuta 1992 (ikä 32) Sotkamo
Pesäpalloilija
Lempinimi:  Gorba
Ulkopelipaikka:  Kolmospolttaja
Seura:  Joensuun Maila
Sarja:  Superpesis
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
2011-2023 2024-:  Sotkamon Jymy Joensuun Maila
Niko Korhonen (s. 5. marraskuuta 1992 Sotkamo) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa tällä hetkellä Superpesiksessä pelaavaa Joensuun Mailaa. Hänen roolinsa on sisäpelissä vaihtaja/etenijä ja ulkopelissä kolmospolttaja. Korhosella on Joensuun Mailan kanssa sopimus voimassa kauden 2025 loppuun saakka.
Korhonen on pelannut Superpesiksen runkosarjassa 362 ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt 17+57=74 juoksua ja tuonut 565 juoksua. Kärkilyöntejä hän on kerännyt 1800 kappaletta. Ylemmissä pudotuspeleissä Korhonen on pelannut 133 ottelua. Näissä hän on lyönyt 8+16=24 juoksua ja tuonut 185 juoksua. Kärkilyöntejä hän on kerännyt 641 kappaletta. Runkosarjan tilastot päivitetty 11. elokuuta 2023 ja pudotuspelien tilastot päivitetty 18. syyskuuta 2023.
Korhonen on pääsarjatasolla voittanut Suome nmestaruuden seitsemän kertaa (2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2020 ja 2023).
Saavutukset > Pelaajana

7 SM-kultaa: 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2020, 2023
3 SM-hopeaa: 2016, 2017, 2019
1 SM-pronssi: 2010
6 Itä-Länsi-ottelua: 2013, 2014, 2017, 2021 2022 , 2024
Nuorten Superpesiksen vuoden pelaaja: 2013
Superpesiksen pudotuspelien arvokkain pelaaja: 2020
Vuoden pesäpalloilija: 2020
Superpesiksen kärkilyöntikuningas: 2021
Kultainen maila; 2024
Superpesiksen kuukauden pelaaja: kesäkuu 2024
Tilastot

Lähde: Pesiksen Maailma
Severi Lassila

| Severi Lassila |
| --- | --- |
 Severi Lassila vuonna 2024.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1993 (ikä 31) Vimpeli,  Suomi
Pesäpalloilija
Lempinimi:  Sepsu, Seppo
Ulkopelipaikka:  Kolmospolttaja, Koppari
Seura:  Vimpelin Veto
Pelaajaura
Junioriseurat
:  Vimpelin Veto
Ammattilaisjoukkueet
2011– →2008 →2011–2012:  Vimpelin Veto Manse PP Ylivieskan Kuula
Severi Lassila (s. 6. toukokuuta 1993 Vimpeli) on suomalainen pesäpalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä Superpesiksessä pelaavaa Vimpelin Vetoa. Ulkopelipaikaltaan Lassila on kolmospolttaja, ja hänen sisäpeliroolinsa on vaihtaja.
Saavutukset > Pelaajana

3 SM-kultaa: 2016, 2017, 2022
5 SM-hopeaa: 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2023
3 SM-pronssia: 2018, 2020, 2021
7 Itä-Länsi-ottelua: 2015–2017, 2019, 2021, 2023, 2024
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Severi Lassila Wikimedia Commonsissa
Vimpelin Veto – Superpesis
J. Ammesmäki |
 S. Haapakoski |
 T. Hanhisalo |
 M. Haukkala |
 O. Heikkala |
 J. Heimonen |
 T. Isoketo |
 M. Kanala |
 S. Lassila |

 T. Lönnmark |
 J. Mäkelä |
 H. Puputti |
 M. Rantalahti |
 A. Ruuska |
 J. Suominen |
 T. Virkkala |
Pj. S-P Kivimäki |
2. pj. J. Haapakoski
Aleviitit

Aleviittien asuinalueet Turkissa.
Aleviitit tai alevit ovat šiialaisia muslimeja, joita asuu lähinnä Turkissa ja Balkanilla. Aleviitteihin kuuluu niin etnisiä turkkilaisia kuin kurdejakin. Aleviitteja on turkkilaisista noin 20 prosenttia, ja he ovat enemmistöltään sunnalaisen maan suurin uskonnollinen vähemmistö.
Alevilaisuus kehittyi Turkissa 1100-luvulla. Aleviitit johtavat nimensä Ali ibn Abi Talibista eli imaami Alista. Aleviittien uskonkäsitykset ovat šiialaisia, ja niissä on merkittäviä vaikutteita myös suufilaisuudesta sekä vähäisempiä vaikutteita buddhalaisuudesta, manikealaisuudesta, zarathustralaisuudesta ja šamanismista. Aleviitit eivät harjoita islamiin kuuluvia pyhiinvaellusta Mekkaan, viittä päivittäistä rukousta tai Ramadan-paastoa. He kokoontuvat moskeijoissa, joita Turkki ei tunnusta. Monet turkkilaiset sunnit pitävät aleviitteja vääräoppisina.
Alevilaisuus on sukua Turkin naapurimaa Syyrian alavilaisuudelle, mutta ne ovat eri lahkoja.
Von der Goltz

Von der Goltz -suvun vaakuna.
Von der Goltz on aatelissuku, joka on asettunut Saksaan ja Alankomaihin. Osa suvusta on kreivillistä, loput vapaaherrallista. Suvun edustajia oli 1800-luvulla merkittävissä asemissa Preussin kuningaskunnassa. Tunnettuja sukuun kuuluneita ovat olleet muun muassa sotamarsalkka Colmar von der Goltz ja kenraalimajuri Rüdiger von der Goltz.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Von der Goltz Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  Deutsche Biographie
Asian Football Confederation

| Asian Football Confederation |
| --- | --- |

Perustettu:  8. toukokuuta 1954
Päämaja:  Kuala Lumpur, Malesia
Jäsenet:  46 jäsenliittoa
Presidentti:  Salman Bin Ibrahim Al-Khalifa
Aiheesta muualla
the-afc.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
AFC:n jäsenliitot
Asian Football Confederation (AFC) on Aasian jalkapalloliitto. Se on perustettu vuonna 1954 Manilassa Filippiineillä, ja se on yksi kuudesta kansainvälisen jalkapalloliiton Fifan alaisesta maanosien jalkapallojärjestöistä. Liiton päätoimisto sijaitsee Malesian Kuala Lumpurissa. Nykyinen puheenjohtaja on bahrainilainen šeikki Salman Bin Ibrahim Al-Khalifa.
AFC:hen kuuluu yhteensä 46 eri jäsenliittoa. Valtiot, jotka kuuluvat maantieteellisesti sekä Eurooppaan että Aasiaan kuuluvat pääsääntöisesti Euroopan jalkapalloliittoon Uefaan kuten Turkki, Venäjä, Azerbaidžan, Kazakstan, Armenia ja Georgia. Kokonaan maantieteellisesti Aasiaan kuuluvat Israel ja Kypros kuuluvat myös AFC:n sijaan Uefaan lähinnä poliittisista syistä. Vuonna 2006 Australia siirtyi AFC:hen Oseanian liitosta.
Tärkeimpiä AFC:n järjestämiä kilpailuja ovat maajoukkueiden Asian Cup sekä seurajoukkueille järjestettävät AFC Champions League (verrattavissa Mestarien liigaan) sekä AFC Cup (verrattavissa UEFA Cupiin).
Aiheesta muualla

The-AFC.com
| n k Kansainvälinen jalkapallo |
| --- | --- | --- |
FIFA: Maailmanmestaruuskilpailut (Alle: 20 • 17)  • Maanosaliittojen cup • Olympialaiset • Naisten maailmanmestaruuskilpailut • (Alle: 20 • 17) • Seurajoukkueiden maailmanmestaruuskilpailut
| Aasia | AFC – Asian Cup |  |
| Afrikka | CAF – Africa Cup of Nations |  |
| Etelä-Amerikka | CONMEBOL – Copa América |  |
| Eurooppa |  UEFA – Euroopan-mestaruuskilpailut  Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut  Nations League  |  |
| Pohjois-Amerikka, Keski-Amerikka ja Karibia | CONCACAF – Gold Cup |  |
| Oseania | OFC – Nations Cup |  |
| n k Aasian miesten jalkapallomaajoukkueet (AFC) |
| --- | --- |
Nykyiset:  Afganistan  Arabiemiirikunnat  Australia  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Guam  Hongkong  Indonesia  Intia  Irak  Iran  Itä-Timor  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Laos  Libanon  Macao  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Palestiina  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Singapore  Sri Lanka  Syyria  Tadžikistan  Taiwan  Thaimaa  Turkmenistan  Uzbekistan  Vietnam 
Entiset:  Etelä-Jemen  Etelä-Vietnam  Malaija  Pohjois-Vietnam 
| n k Aasian naisten jalkapallomaajoukkueet (AFC) |
| --- | --- |
Nykyiset:  Afganistan  Arabiemiraatit  Australia  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Guam  Hongkong  Indonesia  Intia  Irak  Iran  Itä-Timor  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Laos  Libanon  Macao  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Palestiina  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Singapore  Sri Lanka  Syyria  Tadžikistan  Taiwan  Thaimaa  Turkmenistan  Uzbekistan  Vietnam 
| n k Pääsarjatason jalkapallosarjat Aasiassa (AFC) |
| --- | --- |
 Afganistan  Arabiemiirikunnat  Australia  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Guam  Hongkong  Indonesia  Intia I-League  Superliiga  Irak  Itä-Timor  Iran  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Laos  Libanon  Macao  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Palestiina  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Singapore  Sri Lanka  Syyria  Tadžikistan  Taiwan  Thaimaa  Turkmenistan  Uzbekistan  Vietnam
Pyhän Andreaksen kirkko (Kiova)

| Pyhän Andreaksen kirkko> Андріївська церква |
| --- | --- |
 Pyhän Andreaksen kirkko sijaitsee Kiovan vanhassa osassa. Andreaksen rinteenä tunnettu kulttuurikatu laskeutuu Podiliin, kuvassa kadun yläpäätä näkyy kirkon vasemmalla puolella.
Osoite:  23 Andrijivskyi uzviz (Андріївський узвіз)
Sijainti:  Kiova, Ukraina
Rakennustyyppi:  kirkkorakennus
Valmistumisvuosi:  1753 (1762)
Suunnittelija:  Bartolomeo Francesco Rastrelli
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Andreaksen kirkko (ukr. Андріївська церква, Andrijivska tserkva) on Ukrainan pääkaupungin Kiovan vanhassa kaupungissa, Ševtšenkon piirissä sijaitseva kirkkorakennus. Se kuuluu Kiovan Pyhän Sofian kansalliseen suojelu- ja museoalueeseen. Rakennusta ylläpidetään sekä kulttuuriperintökohteena (museona) että kirkollisten toimitusten tapahtumapaikkana.
Vuonna 1744 keisarinna Elisabet lähti matkalle Vähä-Venäjälle, suosikkinsa Aleksei Razumovskin kotimaahan. Elokuun 29. päivänä 1744 hän saapui Kiovaan. Hän määräsi rakennettaviksi pyhäkön Pyhän Andreas Ensikutsutun kunniaksi ja matkapalatsin seuraavia vierailujaan varten. Näiden kohteiden suunnittelu uskottiin arkkitehti Schedelille, joka vuotta myöhemmin esitti hankkeen hallitsijalle. Keisarinna ei hyväksynyt niitä ja siirsi suunnittelun Rastrellille.
Arkkitehtuuri

Keisarinna Elisabet I:lle omistetun barokkityylisen rakennuksen suunnitteli vanhempi hoviarkkitehti Bartolomeo Francesco Rastrelli ja se rakennettiin arkkitehti Ivan Fjodorovitš Michurinin (1700–1763) johdolla vuosina 1747–1753 (1762). Se rakennettiin Kiovan vanhan Podilin kaupunginosan yläpuoliselle mäelle, ja löytyy nykyisin osoitteesta Andrijivskyi uzviz 23 (Андріївський узвіз, suom. Andreaksen rinne). Kaksikerroksisen perustarakennuksen päälle kohoava kirkko on pohjaltaan ristinmuotoinen. Kirkon pääkupolin peittämää keskiosaa ympäröi neljä hoikkaa, kupolihuippuista tornia. Ikonostaasin ikonit valmisti vuosina 1751–1752 pietarilaisen taiteilija I. Višnjakovin johtama ryhmä. Rakennusprosessin aikana Michurin joutui kohtaamaan lukuisia vaikeuksia, joita Rastrelli ei ollut ottanut huomioon suunnitelmissaan.
Arkkitehtuuri > Kunnostaminen 1800-1900 -luvut

Pyhän Andreaksen kirkkoa on kunnostettu useita kertoja. Rakennus menetti keisarillisen kirkon asemansa melko pian ja alkoi rapistua. Perustukset syöpyivät, rinteessä tapahtui maanvyörymiä. Rakennukseen ilmestyi halkeamia ja kirkon sisustus vaurioitui osittain. 1800-luvulla kirkko kunnostettiin osittain. Vuosien 1895-1900 kunnostusten aikana kirkon tornien muoto muuttui alkuperäisestä. 1900-luvulla tehtiin merkittäviä korjauksia ja 1980-luvulla kirkon tornien muoto palautettiin alkuperäisten piirustusten mukaiseen asuun. Pyhän Andreaksen kirkossa ovat säilyneet alkuperäiset arkkitehtoniset muodot, suuri osuus alkuperäisistä koristeluista ja poikkeuksellisen suuri osa barokkityylin ortodoksisen kirkon sisätiloista.
Vuodesta 1958 lähtien Pyhän Andreaksen kirkko on ollut osa Kiovan Pyhän Sofian kansallista suojelualuetta ja toiminut museona. Kirkko liitettiin Pyhän Sofian katedraalin ympäristöön liittyvänä barokkiaikakauden kirkkorakennuksena Unescon maailmanperintöluettelon kohteeksi vuonna 1990.
Pyhän Andreaksen kirkko vuonna 1852 Podilin suunnalta nähtynä.
Pyhän Andreaksen kirkko kohoaa Andreaksen rinteen muiden rakennusten ylle.
Kirkko talvella.
Kirkko ilmasta.
Näkymä Dneprille.
Näkymä Dnepriltä.
Kirkko Andreaksen rinteen suunnalta.
Kirkkorakennukseen, perustarakennuksen päälle johtavat valurautaiset portaat.
Sisänäkymä ikonostaaseineen.
Keskikupoli sisältä katsoen.
Ortodoksisessa kirkossa harvinainen saarnastuoli.
Kilpikonnatankki

Tuhoutunut kilpikonnatankki.
Ukrainalaisten valtaama kilpikonnatankki.
Kilpikonnatankki on Ukrainan sodan aikana käyttöön tullut nimitys etenkin lennokki-iskuja vastaan vahvistetuista panssarivaunuista. Nimi juontuu kilpikonnamaisesta improvisoidusta lisäpanssaroinnista.
Kilpikonnatankkeja alkoi ilmestyä Ukrainan sodan rintamalle huhtikuussa 2024. Ilmeisesti ensimmäisten venäläisten yksikköjen joukossa kilpikonnatankkeja käytti 5. motorisoitu kivääriprikaati, joka on muodostettu entisistä Itä-Ukrainan separatistijoukoista. Myöhemmin sama tapa panssarivaunujen lisäsuojauksesta on levinnyt myös muihin venäläisiin yksiköihin. Venäläismedian mukaan lisäpanssarointi on suojannut onnistuneesti panssariajoneuvoja lennokki-iskuilta ja panssarintorjuntaohjuksilta. Lisäpanssarointi kasvattaa miehistön selviämismahdollisuutta osumista, ja vaurioita korjataan venäläisten mukaan lyhyessä ajassa.
Kilpikonnatankkien tarkoituksena on toimia läpimurto-operaatioissa vihollisen puolustuslinjoihin edeten vihollistulen alla mahdollisien miinakenttien läpi. Osa kilpikonnavaunuista on varustettu miinanraivauslaitteistoilla.
Venäläisten kilpikonnatankkien lisäsuojauksessa on omat ongelmansa. Panssarivaunu ei voi käyttää lisäpanssarointinsa kanssa tykkitorniaan tavanomaiseen tapaan. Se myös lisää vaunun painoa, estää savukranaattien käytön ja haittaa näkyvyyttä panssarivaunusta.
Bradley Cooper

| Bradley Cooper |
| --- | --- |
 Bradley Cooper vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Bradley Charles Cooper
Syntynyt: 5. tammikuuta 1975 (ikä 50) Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja, käsikirjoittaja, ohjaaja
Puoliso:   Jennifer Esposito (2006–2007)  Irina Shayk (2015–2019) 
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät roolit:   Alias  Kauhea kankkunen  Unelmien pelikirja  American Hustle  Marvel Cinematic Universe  American Sniper  A Star Is Born 
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Bradley Charles Cooper (s. 5. tammikuuta 1975 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän on saanut uransa aikana kahdeksan Oscar-ehdokkuutta.
Uransa alussa Cooper keräsi mainetta esiintyessään sivuroolissa televisiosarjassa Alias (2001–2006). Sen jälkeen hän esiintyi muun muassa romanttisissa komediaelokuvissa Kuokkavieraat (2005), Yes Man (2008) ja Jätä se! (2009). Hän teki lopullisen läpimurtonsa esiintyessään menestyksekkäässä komediaelokuvassa Kauhea kankkunen (2009) ja sen jatko-osissa (2011–2013). Muita merkittäviä rooleja hän on esittänyt muun muassa elokuvissa Rajaton (2011) ja The Place Beyond the Pines (2013). Lisäksi hän on ääninäyttellyt pesukarhu Rocketia Marvel Cinematic Universen elokuvissa, alkaen vuoden 2014 elokuvasta Guardians of the Galaxy.
Cooper sai paljon kehuja näyteltyään pääroolia David O. Russellin ohjaamassa draamakomediassa Unelmien pelikirja (2012). Hänen suorituksensa toi hänelle parhaan miespääosan Oscar-, Bafta-, Golden Globe- ja Screen Actors Guild -ehdokkuudet. Seuraavana vuonna hän työskenteli jälleen Russellin kanssa näytellessään sivuroolia rikoskomediassa American Hustle (2013), josta hän oli ehdolla parhaan miessivuosan Oscar-, Bafta- ja Golden Globe -palkintoihin. Vuonna 2014 Cooper tuotti ja esitti pääosaa tositapahtumiin perustuvassa sotaelokuvassa American Sniper (2014), josta hän oli ehdolla Oscar-palkintoon sekä parhaasta miespääosasta että parhaasta elokuvasta.
Vuonna 2018 ensi-iltansa sai romanttinen musikaalielokuva A Star Is Born, joka on Cooperin esikoisohjaus. Hän oli myös tuottamassa ja käsikirjoittamassa elokuvaa. Elokuvassa Cooper näyttelee Lady Gagan kanssa pääosaparia.