stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elisabet (Itävalta)

| Elisabet |
| --- | --- |
 Keisarinna Elisabet, Franz Xaver Winterhalter 1865 (rajattu)
Itävallan keisarinna
Valtakausi:  24. huhtikuuta 1854 – 10. syyskuuta 1898
Edeltäjä:  Maria Anna
Seuraaja:  Zita
Unkarin ja Böömin kuningatar
Valtakausi:  24. huhtikuuta 1854 – 10. syyskuuta 1898
Kruunajaiset:  8. kesäkuuta 1867 Matiaksenkirkko, Budapest
Edeltäjä:  Maria Anna
Seuraaja:  Zita

Syntynyt:  Elisabeth Amalie Eugenie von Wittelsbach 24. joulukuuta 1837 München, Baijerin kuningaskunta
Kuollut:  10. syyskuuta 1898 (60 vuotta) Geneve, Sveitsi
Hautapaikka:  Keisarillinen krypta, Wien
Puoliso:  Frans Joosef I
Lapset:  Sofia Gisela Rudolf Marie Valerie
Koko nimi:  Elisabeth Amalie Eugenie
Suku:  Wittelsbach
Isä:  Maksimilian Joosef, Baijerin herttua
Äiti:  Ludovika Wilhelmina, Baijerin prinsessa
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
Nimikirjoitus:  
Elisabet (saks. Elisabeth Amalie Eugenie, unk. Erzsébet; 24. joulukuuta 1837 München, Baijerin kuningaskunta – 10. syyskuuta 1898 Geneve, Sveitsi) oli Itävallan keisarinna sekä Unkarin ja Böömin kuningatar. Hän oli Itävalta-Unkarin keisarin Frans Joosef I:n puoliso. Syntyjään Elisabet kuului Baijerin hallitsijasukuun. Hänet tunnetaan myös lempinimellä Sissi. Hän kuoli poliittisen murhan uhrina.
Suku

Elisabet oli Baijerin herttua Maksimilian ”Max” Joosefin (1808–1888) ja Baijerin prinsessa Ludovika Wilhelminen (1808–1892) toiseksi vanhin tytär. Hänen isänpuoleinen isoisänsä oli Baijerin herttua Pius August (1786–1837) ja isoäitinsä prinsessa ja herttuatar Amalie Luise Julie von Arenberg (1789–1823). Hänen äidinpuoleinen isoisänsä oli Baijerin kuningas Maksimilian I Joosef ja isoäitinsä prinsessa, maakreivitär Friederike Karoline Wilhelmine von Baden (1776–1841). Hänellä oli yhdeksän sisarusta. Häntä kutsuttiin jo nuorena nimellä Sisi (elokuvissa ja joissain kirjoissa Sissi).
Avioliitto

Herttuatar Elisabet avioitui 24. huhtikuuta 1854 Itävallan keisari Frans Joosef I:n kanssa, jonka hän oli tavannut elokuussa 1853 ollessaan vain 15-vuotias. Elisabetista tuli Itävallan keisarinna 16-vuotiaana. Frans Joosefin oli alkuaan tarkoitus avioitua Elisabetin isosisaren Helenen kanssa, ja Elisabetin Frans Joosefin veljen Kaarle Ludvigin kanssa, mutta 23-vuotias keisari rakastui Elisabetiin ensi silmäyksellä.
Nuoren Elisabetin oli vaikea sopeutua Itävallan jäykkään hovietikettiin hänen saatuaan elää lapsuutensa melko vapaasti kotonaan Baijerissa. Avioliittoa varjosti myös Elisabetin täti ja anoppi, arkkiherttuatar Sophie. Sophie yritti tehdä Elisabetista velvollisuudentuntoisen keisarinnan. Elisabet piti itse arvoa taakkana ja hovielämän vaatimukset ahdistivat häntä. Elisabet ja Sophie olivat hyvin erilaisia, eivätkä heidän välinsä koskaan lämmenneet. Myöhemmin Elisabet koki Sophien sekaantumisen avioliittoonsa estäneen hänen avio-onnensa. Sovinto saatiin aikaan vasta Sophien kuolinvuoteella.
Elisabet oli hyvin eksentrinen henkilö. Hän kärsi rajuista masennuskohtauksista. Hän oli myös älykäs, mutta tätä piirrettä ei koskaan juurikaan arvostettu. Huomionkipeä keisarinna käänsi kaikkien katseet kauneudellaan, ja käytti lumovoimaansa hyväksi pyytäessään aviomieheltään jotain. Elisabetin ja Frans Joosefin liitto ei ollut kovin onnellinen, koska he olivat liian erilaisia ymmärtääkseen toisiaan. Frans Joosef oli tiukka hovietiketin noudattaja ja hänellä oli harvoin aikaa Elisabetille.
Lapset

Elisabetille ja Frans Joosefille syntyi neljä lasta:
arkkiherttuatar Sofia Friederike Dorothea Maria Josefa (1855–1857), kuoli 2-vuotiaana
arkkiherttuatar Gisela (1856–1932), puoliso Baijerin prinssi Leopold
arkkiherttua Rudolf (1858–1889), kruununprinssi, puoliso Belgian prinsessa Stéphanie
arkkiherttuatar Marie Valerie (1868–1924), puoliso Itävallan arkkiherttua Franz Salvator
Kruununprinssiä saatiin odotella, sillä kaksi ensimmäistä lasta, Sofia ja Gisela, olivat tyttöjä. Sofia kuoli kaksivuotiaana sairastuttuaan keisariperheen vieraillessa Unkarissa. Nuori äiti suri tyttärensä kuolemaa pitkään, ja katsoi Giselan tartuttaneen tähän taudin, josta Gisela parantui, mutta johon Sofia kuoli. Anoppi Sophie otti lastenhoidon täysin omalle vastuulleen, myös kruununprinssi Rudolfin synnyttyä vuonna 1858. Elisabet tuskin tapasi poikaansa, eikä heidän suhteensa muodostunut läheiseksi, vaikka Rudolf ihailikin äitiään. Rudolfin hämärissä olosuhteissa tapahtunut itsemurha vuonna 1889 oli Elisabetille suuri järkytys, ja hän pukeutui lopun elämänsä mustaan. Neljännen lapsen, Budapestissä syntyneen Marie Valerien, Elisabet sai kasvattaa itse, ja heidän suhteensa muodostuikin paljon läheisemmäksi kuin Elisabetin ja hänen muiden lastensa.
Matkustelu

Elisabet tunsi tukahtuvansa Wienissä hovietiketin vaatimusten alle ja vuonna 1860 hän alkoi matkustella ilman Franz Josefia. Hän kärsi tuberkuloosista, mutta myöhemmin on arveltu oireiden olleen psykosomaattisia.
Hän vietti talven Madeiralla ja palasi Wieniin. Pian tämän jälkeen hän sairastui jälleen ja palasi Korfulle Achilleionin huvilalleen. Elisabet rajoitti matkansa tuttuihin maisemiin ja eksoottisina pidettyihin Välimeren maihin, joissa sen ajan kuninkaalliset eivät yleensä matkustelleet. Hänen lempipaikkojaan olivat Ranskan Riviera, jossa turismi oli vähäistä, Genevenjärvi Sveitsissä ja Itävallan Bad Ischl, jossa keisaripari vietti kesänsä. Keisarinna oleskeli Bad Gasteinissa hoidoissa kuusi kertaa vuosina 1886–1893 ja kuusi kertaa Baijerin osavaltiossa Bad Kissingenissä vuosina 1862–1865 tai Bad Brückenaussa. Kaksi viimeistä kylpylävierailua olivat toukokuussa 1897 ja vähän ennen hänen murhaansa huhtikuussa 1898.
Osasyy matkailuun oli Elisabetin melankolisuus ja sairastelu. Parannellessaan itseään hän vietti aikaansa paljon muun muassa Korfulla ja matkustelu nostikin keisarinnan mielialaa. Elisabet kuului Euroopan tuon ajan parhaisiin ratsastajiin ja vietti paljon aikaa mm. Isossa-Britanniassa metsästysseurueiden jäljillä ratsastaen.
Unkarin kuningattarena

Preussi voitti Itävallan Königgrätzin taistelussa ja maat solmivat Prahan rauhan vuonna 1866. Palattuaan Wieniin vuonna 1867 Elisabet kiinnostui Itävaltaan kuuluvan, laajempaa itsehallintoa kaipaavan Unkarin tilanteesta. Hänen myötävaikutuksellaan tilanne ratkaistiin perustamalla Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia, jossa Unkarilla oli itsehallinto ja tasavertainen asema Itävallan kanssa. Frans Joosef ja Elisabet kruunattiin vuonna 1867 virallisesti Unkarin kuninkaaksi ja kuningattareksi. Tämä oli ainoa kerta, kun hän puuttui politiikkaan. Kansan suhtautuminen Elisabetiin oli ristiriitaista: silloin kun keisarinna oli Wienissä ja näyttäytyi julkisuudessa, hän oli hyvinkin pidetty, mutta koska hän oli usein ulkomailla eikä käynyt Wienissä kuin pari kertaa vuodessa, häntä syytettiin velvollisuuksiensa unohtamisesta. Elisabet rakasti Unkaria ja halusi keskustella unkariksi myös Frans Joosefin kanssa. Unkarissa sijainnut Gödöllõn palatsi oli Rudolfin kuolemaan asti yksi hänen lempipaikoistaan.
Elisabeth oli pidetty henkilö Unkarissa ja hänellä oli hyvät suhteet moniin valtiomiehiin, kuten tulevaan pääministeri Gyula Andrássyyn. Suhteen laadusta liikkui huhuja.
Kuolema

Elisabet kuoli 60-vuotiaana Genevessä 10. syyskuuta 1898, kun italialainen anarkisti Luigi Lucheni iski viilan hänen sydämeensä keskellä päivää. Koska Lucheni iski törmätessään Elisabetiin, asian vakavuutta ei heti ymmärretty. Lucheni yritti paeta, mutta sivullinen sai hänet kiinni. Haava oli niin pieni, ettei sitä ensin edes huomattu. Elisabet itse uskoi, että mies halusi varastaa hänen kellonsa ja käveli vielä pari sataa metriä laivaan, jossa hän menetti tajuntansa. Elisabetin luultiin pyörtyneen säikähdyksestä, mutta kun pieni veripisara ja reikä paidassa huomattiin, ymmärrettiin Elisabetin joutuneen murhayrityksen kohteeksi. Laiva kääntyi takaisin ja Elisabet kannettiin takaisin hotelliin. Elisabet kuoli pian sen jälkeen huoneessaan Beau Rivage -hotellissa. Anarkisti valitsi Elisabetin kohteekseen sattumanvaraisesti, sillä Orléansin herttua Philippe, jonka hän aikoi alun perin tappaa, ehti matkustaa muualle.
Elisabet haudattiin Wienin Kapusiinikirkossa sijaitsevaan Habsburg-suvun Keisarilliseen kryptaan, johon kuninkaallisia on haudattu vuosisatojen ajan.
Elisabet taiteessa ja viihteessä

Elisabetia ovat esittäneet televisiossa ja elokuvissa useat näyttelijät. Elisabetin elämästä on kuvattu vuosina 1955–1957 varsin romantisoitu elokuvatrilogia Sissi, jossa Elisabetia näyttelee Romy Schneider. Vuonna 2022 Netflix julkaisi sarjan nimeltä The Empress (saks. Die Kaiserin), jonka ensimmäinen kausi keskittyy Elisabetin ja Frans Joosefin avioliiton alkupäähän. Sarjassa Elisabetia esittää Devrim Lingnau ja Frans Joosefia Philip Froissant. Samana vuonna sai ensi-illan itävaltalaisohjaajan Corsage – Kuriton keisarinna, jossa keisarinnana nähdään Vicky Krieps. Itävallan keisarinnan elämästä tehtiin myös vuosina 2021-2024 saksalais-itävaltalainen draamasarja Sissi, jossa pääparia näyttelee Dominique Devenport ja Jannik Schümann.
Keisarinnasta on tehty myös kirjoja ja musikaali, jota esitettiin Wienissä vuosia. Musikaalia on esitetty myös muun muassa Budapestissa, Essenissä, Stuttgartissa, Göteborgissa ja Tokiossa, ja sen Suomen kantaesitys oli Turun kaupunginteatterissa syksyllä 2005. Karl Lagerfeldin ohjaamassa, Chanelin muotitalon tuottamassa lyhytelokuvassa Reincarnation Cara Delevingne ja Pharrell Williams esittävät Sisiä ja Frans Joosefia. Wienissä Hofburgin kuninkaallisessa palatsissa on Sisi-museo.
Kunnianosoitukset

Kuningatar Maria Luisan ritarikunnan daami (Espanja, 1854)
Pyhän Kaarlen keisarillinen ritarikunnan suurristi (Meksikon keisarikunta)
Pyhän Johanneksen ritarikunnan suurristi (Yhdistynyt kuningaskunta, 1873)
Louisen ritarikunnan 1. luokka (Preussi)
Arvokkaan kruunun ritarikunnan suurristi (Japani, 1898, nimitettiin, mutta ehti kuolla ennen vahvistusta)
Muotokuvia

Elisabethin sisarukset Possenhofenin linnan verannalla, vas: Sophie, Maximilian Emanuel, Carl Theodor, Helene, Ludwig Wilhelm, Mathilde ja Marie.
Nuori keisarinna Elisabet 19-vuotiaana, Anton Einslen maalaamana (1856)
Keisarinna Elisabet hiukset avoinna, Franz Xaver Winterhalter 1863. Tämä ja toinen samankaltainen muotokuva oli sijoitettu puoliso Frans Joosefin työhuoneeseen eikä julkisesti näytteille.
Keisarinna Elisabet valokuvattuna vuonna 1867
Itävallan keisarinna Elisabet, Franz Xaver Winterhalter 1865. Vaaleanpunainen tylli-iltapuku on Charles Frederick Worthin suunnittelema ja muotitalon valmistama.
Kirjallisuutta

Haslip, Joan: Keisarinnan yksinäisyys. WSOY, Porvoo, 1970. (The Lonely Empress. 1965.)
Unterreiner, Katrin: Sisi. Mythos und Wahrheit. Brandstetter, 2005.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itävallan keisarinna Elisabet Wikimedia Commonsissa
Sissi, Seura, 21.12.1938, nro 51, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Eino Palola : Elisabeth, Itävallan keisarinna. Uutta valaistusta Itävallan historian arvoituksiin, Helsingin Sanomat, 08.06.1939, nro 151, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sissin perilliset, ZDF Arte, Itävalta 2022
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka 2  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Dictionnaire historique de la Suisse  RISM  SNAC  IdRef 
Taiteilijan näkemys anarkisti Luigi Luchenin hyökkäyksestä 1898
Idaho Steelheads

| Idaho Steelheads |
| --- | --- |

Perustettu:  1996
Entiset nimet:  Idaho Steelheads (WCHL) (1997–2003) Idaho Steelheads (ECHL) (2003- ) 
Kaupunki:   Boise, Idaho
Kotiareena:  Idaho Central Arena
– kapasiteetti:  5 006
Sarjataso:  ECHL
Värit:                     
Toimitusjohtaja:   Steve Anderson
Puheenjohtaja:   Eric Trapp
Päävalmentaja:   Everett Sheen
Yhteistyöseurat:  Dallas Stars (NHL) Texas Stars (AHL)
Mestaruudet:  2  (2004, 2007)
Hopeaa:  1  (2010)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Idaho Steelheads on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Idahon osavaltion pääkaupungista Boisesta. Seura pelaa ECHL-liigassa kansallisen konferenssin läntisessä divisioonassa. Idaho Steelheads on voittanut ECHL:n mestaruuden kahdesti, 2004 ja 2007. Seura toimii farmijoukkueena NHL-seura Dallas Starsille ja AHL-seura Texas Starsille. Suomalaisista Miro Karjalainen, Tuomas Mikkonen ja Aki Seitsonen ovat edustaneet seuraa.
Historia > WCHL

Idaho Steelheads perustettiin vuonna 1996. Seura sai liittyä West Coast Hockey Leagueen neljän seuran laajennuksessa kaudeksi 1997–1998, ja saavutti ensimmäisellä kaudellaan divisioonansa viimeisen pudotuspelipaikan. Steelheads putosi ensimmäisellä kierroksella Anchorage Acesia vastaan. Kauden aikana seura pelasi kaksi harjoitusottelua venäläistä SKA Habarovskia vastaan.
Päävalmentaja Dave Langevin jätti Steelheadsin kaudella 1998–1999 ja hänet korvasi Clint Malarchuk, jonka johdolla seura pääsi kausina 1998–1999 ja 1999–2000 pudotuspeleihin, joskin pudoten aina ensimmäisellä kierroksella.
John Olver seurasi Malarchukia päävalmentaja kaudelle 2000–2001. Hänen johdossaan seuran tulokset alkoivat kohentua, ja Steelheads eteni aina finaaleihin, joissa hävisi San Diego Gullsille. Seuraavalla kaudella Steelheads hävisi finaaleissa Fresno Falconsille. Kausi 2002–2003 oli Steelheadsin historian paras runkosarjassa, mutta pudotuspeleissä seura putosi jo ensimmäisellä kierroksella.
Historia > ECHL

West Coast Hockey League lopetti toimintansa kauteen 2002–2003, ja liigan joukkueet siirtyivät ECHL:ään. Idaho Steelheads voitti ensimmäisellä ECHL-kaudellaan liigan mestaruuden Kelly Cupin. Seuraavalla kaudella Steelheads pudotettiin pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella.
Kaudeksi 2005–2006 seuran uudeksi päävalmentajaksi tuli Derek Laxdal. Kyseisellä kaudella Steelheads putosi pudotuspelien toisella kierroksella.
Kaudella 2006–2007 Steelheads isännöi kauden ECHL:n tähdistöottelun. Samalla kaudella seura voitti toisen Kelly Cupin. Vain kolme edelleen aktiivista ECHL-seuraa on voittanut Kelly Cupin useammin kuin kerran.
Kahtena seuraavana vuonna Steelheads jatkoi pudotuspeliputkeaan, mutta putosi molempina kertoina ensimmäisellä kierroksella.
Joukkue kaudella 2024–2025

(Tilanne 13. maaliskuuta 2025)
| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 30 |  | Bryan Thomson | L | 2025 | Moose Jaw, Saskatchewan, Kanada |  |
| 33 |  | Ben Kraws | L | 2025 | Cranbury, New Jersey, Yhdysvallat |  |
|   |  | Dominic Basse | L | 2025 | Alexandria, Virginia, Yhdysvallat |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2 |  | Trevor Zins | R | 2025 | St. Michael, Minnesota, Yhdysvallat |  |
| 3 |  | Nicholas Canade | L | 2025 | Mississauga, Ontario, Kanada |  |
| 7 |  | Ryan Gagnon | R | 2025 | Quesnel, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |  |
| 24 |  | Reece Harsch | R | 2025 | Grande Prairie, Alberta, Kanada |  |
| 27 |  | Jason Horvath | L | 2025 | Russell, Ontario, Kanada |  |
| 43 |  | Matt Register (A) | L | 2025 | Calgary, Alberta, Kanada |  |
| 47 |  | Patrick Kudla (A) | L | 2025 | Guelph, Ontario, Kanada |  |
| 74 |  | Connor Punnett | L | 2027 | Powassan, Ontario, Kanada |  |
|   |  | Grant Hindman | L | 2025 | Oakland, Michigan, Yhdysvallat |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 6 |  | Wade Murphy | R | OLH | 2025 | Victoria, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 8 |  | Kaleb Pearson | R | OLH | 2025 | St. Marys, Ontario, Kanada |
| 9 |  | Brendan Hoffman | R | OLH | 2025 | Charlotte, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat |
| 11 |  | Mason McCarty | R | OLH | 2025 | Blackie, Alberta, Kanada |
| 13 |  | Francesco Arcuri | L | VLH | 2026 | Woodbridge, Ontario, Kanada |
| 15 |  | C.J. Walker | R | H | 2025 | Boise, Idaho, Yhdysvallat |
| 17 |  | Ty Pelton-Byce | L | H | 2025 | Madison, Wisconsin, Yhdysvallat |
| 18 |  | A.J. White (C) | L | VLH | 2025 | Dearborn, Michigan, Yhdysvallat |
| 19 |  | Patrick Moynihan | R | OLH | 2025 | Millis, Massachusetts, Yhdysvallat |
| 23 |  | Demetrios Koumontzis | L | VLH | 2025 | Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat |
| 26 |  | Jade Miller | L | VLH | 2025 | Minot, Pohjois-Dakota, Yhdysvallat |
| 29 |  | Connor MacEachern | L | KH | 2025 | Brooklin, Ontario, Kanada |
| 67 |  | Hank Crone | L | VLH | 2025 | Dallas, Texas, Yhdysvallat |
| 91 |  | Mark Olver | L | KH / VLH | 2025 | Burnaby, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 92 |  | Ryan Foss | L | VLH / KH | 2025 | Oakville, Ontario, Kanada |
|   |  | Justin Ertel | L | VLH | 2027 | Kitchener, Ontario, Kanada |
|   |  | Christophe Fillion | L | H | 2025 | Sherbrooke, Québec, Kanada |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja & Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Everett Sheen
Apuvalmentaja: Keenan Kelly
Fysiikkavalmentaja: Kailey Warren
Huoltopäällikkö: Khris Bestel
Puheenjohtaja: Eric Trapp
Varapuheenjohtaja: Michael DiPalma
Toimitusjohtaja: Steve Anderson
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Joukkueen kotisivut (englanniksi)
Käännös suomeksi
Ma’ruf al-Bakhit

| Ma’ruf al-Bakhit> معروف البخيت |
| --- | --- |
 Ma’ruf al-Bakhit vuonna 2011.
Jordanian pääministeri
 27. marraskuuta 2005 – 25. marraskuuta 2007  
Edeltäjä:  Adnan Badran
Seuraaja:  Nader Dahabi
 9. helmikuuta 2011 – 17. lokakuuta 2011  
Edeltäjä:  Samir al-Rifai
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. maaliskuuta 1947
Kuollut: 7. lokakuuta 2023 (76 vuotta)
Tiedot
Puolue:  sitoutumaton
Ma’ruf al-Bakhit (arab. معروف البخيت‎, 18. maaliskuuta 1947 – 7. lokakuuta 2023) oli jordanialainen poliitikko ja diplomaatti, joka toimi kahdesti maan pääministerinä (2005–2007, 2011). Ennen pääministerin virkaa hän oli ollut Jordanian suurlähettiläs Turkissa ja Israelissa sekä kansallinen turvallisuuspäällikkö.
Al-Bakhit oli al-Abbadi-heimosta, joka on Jordanian toiseksi suurin, ja syntyi Mahisissa, 10 kilometriä pääkaupungista Ammanista. Hän liittyi Jordanian asevoimiin 1964 ja jätti asevoimat 1999 kenraalimajurina. Al-Bakhit suoritti maisterin tutkinnon Etelä-Kalifornian yliopistossa ja tohtorin tutkinnon Lontoon yliopistossa.
Helmikuussa 2011 kuningas Abdullah II nimitti al-Bakhitin toistamiseen pääministeriksi. Hän korvasi erotetun Samir al-Rifain. Oppositio oli vaatinut al-Rifain erottamista, mutta se ei ollut tyytyväinen myöskään al-Bakhitin valintaan uudeksi pääministeriksi, sillä hän oli toteuttamassa manipuloiduiksi väitettyjä vuoden 2007 parlamenttivaaleja. Abdullah II erotti al-Bakhitin lokakuussa 2011, kun parlamentti oli vaatinut hänen eroaan. Al-Bakhitia syytettiin virkakaudellaan uudistusten hitaasta toteuttamisesta.
Kleítoras

| Kleítoras Κλείτωρας |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Kleítoras
 Koordinaatit: 37°45′N, 22°05′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Arkadia
Kunta:  Gortynía
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  400304
Väkiluku (2011):  1 406
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  TP
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kleítoras (kreik. Κλείτωρας, kath.kreik. Κλείτωρ, Kleítor, virallisesti Δημοτική Ενότητα Κλείτορος, Dimotikí Enótita Kleítoros) on yksi Gortynían kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Arkadian alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 1 406 (vuonna 2011).
Kleítoraksen kunnallisyksikkö käsittää Gortynían kunnan koillisosan. Se on nimetty antiikin aikaisen Kleitorin kaupungin mukaan, joka sijaitsi kuitenkin pohjoisempana kunnallisyksikön alueen ulkopuolella kyseisestä kaupungista myös nimensä saaneen Kleitorían alueella. Kleítoraksen kunnallisyksikön suurin asutus on Valtesiníkon kylä. Kleítoras oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Gortynían kunnaksi yhdessä Dimitsánan, Iraían, Kontovázainan, Lagkádian, Trikólonoin, Trópaian ja Vytínan kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Kleítoraksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Agrídi | Agrídi | 48 |
| Drakovoúni | Drakovoúni | 66 |
| Kerpiní | Áno Kalývia | 3 |
| Kerpiní | Káto Kalývia | 5 |
| Kerpiní | Kerpiní | 85 |
| Mygdaliá | Mygdaliá | 111 |
| Mygdaliá | Palaiópyrgos | 33 |
| Pournariá | Mouriá | 99 |
| Pournariá | Pournariá | 142 |
| Prásino | Kalývia Karnési | 8 |
| Prásino | Prásino | 189 |
| Theóktisto | Theóktisto | 205 |
| Valtesiníko | Kourouvéli | 5 |
| Valtesiníko | Olomádes | 32 |
| Valtesiníko | Valtesiníko | 341 |
| Xirokarítaina | Xirokarítaina | 34 |
Yhteensä: 1 406
Klavdía Papadopoúlou

| Klavdía Papadopoúlou> Κλαυδία Παπαδοπούλου.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Klavdía Papadopoúlou
Syntynyt: 18. elokuuta 2002 (ikä 22) Asprópyrgos, Kreikka
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Klavdia
Laulukielet:  kreikka, englanti
Aktiivisena:  2020–
Tyylilajit:  indie pop
Levy-yhtiöt:  Panik Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Klavdía Papadopoúlou, (kreik. Κλαυδία Παπαδοπούλου, s. 18. elokuuta 2002 Asprópyrgos, Kreikka) tunnettu myös pelkällä nimellä Klavdia, on kreikkalainen laulaja. Hän edustaa Kreikkaa kappaleellaan ”Asteromáta” vuoden 2025 Eurovision laulukilpailussa Baselissa.
Musiikkiura

Klavdia nousi kuuluisuuteen vuonna 2017 osallistuessaan 15-vuotiaana Elláda Écheis Talénto -kilpailun (kreikkalainen versio Got Talent -ohjelmaformaatista) 5. tuotantokaudelle ja esitti koe-esiintymisessään Michael Jacksonin kappaleen ”Billie Jean”. Vuonna 2018 Klavdia osallistui The Voice of Greece -kilpailun (kreikkalainen versio The Voice -ohjelmaformaatista) 5. tuotantokaudelle, jonka lähetti televisiokanava Skaï TV. Ääni ratkaisee -vaiheessa hän esitti brittiläisen rock-yhtyeen The Policen kappaleen ”Roxanne” saaden kaikki neljä tähtivalmentajaa kääntämään tuolinsa, ja valitsi lopulta Élena Paparízoun valmentajakseen. Klavdia eteni kilpailun finaaliin asti, mutta ei sijoittunut kolmen parhaan joukkoon.
Pian sen jälkeen, kun Klavdia oli osallistunut The Voice of Greece -ohjelmaan, hän allekirjoitti levytyssopimuksen kreikkalaisen levy-yhtiön Panik Recordsin kanssa ja julkaisi heidän kauttaan singlet ”Charámata” ja ”Vasanízomai”. ”Charámata” on sertifioitu tuplaplatinalevyksi IFPI Kreikan toimesta 40 000 kappaleen myynnillä. Vuoden 2022 loppupuolella Klavdia haki ehdokkuutta edustaa Kreikkaa vuoden 2023 Euroviisuissa Liverpoolissa. Klavdia eteni edustajavalinnan toiseksi viimeiseen vaiheeseen, mutta ei päässyt edustajaksi, sillä valinnan voitti Victor Vernicos kappaleellaan "What They Say". Vuonna 2024 Klavdia julkaisi ensimmäisen EP-levynsä, joka kantaa hänen nimeään Klavdia.
10. tammikuuta 2025 Kreikan yleisradioyhtiö ERT ilmoitti Klavdian olevan yksi kahdestatoista kilpailijasta Kreikan vuoden 2025 euroviisukarsinnassa nimeltään Ethnikós Telikós 2025. Klavdia kilpaili kappaleella nimeltään "Asteromáta". Kilpailun finaali järjestettin 30. tammikuuta 2025 Galátsin olympiahallissa, ja Klavdia esiintyi kilpailussa viidentenä. Klavdia voitti kilpailun saaden eniten pisteitä kreikkalaiselta raadilta ja yleisöltä, ja edustaa täten Kreikkaa vuoden 2025 Euroviisuissa Baselissa.
Diskografia > EP-levyt

| Nimi | Yksityiskohdat |
| --- | --- |
Klavdia:  Julkaistu: 16. helmikuuta 2024  Levy-yhtiö: Panik Records  Formaatit: nettimusiikki, suoratoisto