stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Walentin Chorell

Walentin Chorell vuonna 1972.
Walentin Chorell [korell] (e. Sundqvist; 8. huhtikuuta 1912 Turku – 18. marraskuuta 1983 Helsinki) oli suomenruotsalainen kirjailija, näytelmäkirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja.
Walentin Chorellin äiti oli 22-vuotias leski Elisabet Sundqvist. Walentin kasvoi äitinsä kanssa, kunnes tämä avioitui vuonna 1918 hovimestari Karl A. Chorellin kanssa ja isäpuoli adoptoi pojan.
Chorell suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1931 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1934. Hänen kirjallinen uransa alkoi vuonna 1941, jolloin hän julkaisi runoteoksen Vinet och lägeln. Lyriikka ei häntä kuitenkaan sen suuremmin innostanut, joten hän siirtyi hyvin nopeasti kirjoittamaan romaaneja, näytelmiä ja kuunnelmia. Läpimurtonsa Chorell teki näytelmällä Fabian öppnar portarna (1941). Psykologinen kerronta, jonka keskiössä on viettiensä vallassa toimiva ihminen, muodostui keskeiseksi teemaksi Chorellin tuotannossa. Tämä näkyi myös monissa elokuvasovituksissa, joita hänen romaaneistaan tehtiin, kuten William Markuksen ohjaamassa Miriamissa (1957).
Chorell oli yksi T. J. Särkän johtaman Suomen Filmiteollisuuden filmatuimpia kirjailijoita. Markuksen ohella hänen romaanejaan ja näytelmiään sovitti elokuviksi muun muassa Jack Witikka (Mä oksalla ylimmällä, 1953; Nukkekauppias ja kaunis Lilith, 1955; Äidittömät, 1958). Chorell osallistui usein myös itse teostensa pohjalta tehtyjen elokuvien käsikirjoitustyöhön. Lisäksi hän toimi yhtenä Matti Kassilan film-noir-vaikutteisen jännityselokuvan Varsovan laulu (1953) kolmesta käsikirjoittajasta (yhdessä Kassilan ja Juha Nevalaisen kanssa. Ruotsissa Chorellin tekstien pohjalta ovat syntyneet elokuvat Hon kom som en vind (ohj. Erik Faustman, 1952) ja Kissat (Kattorna, ohj. Henning Carlsen, 1965).
1960- ja 1970-luvun poliittisesti kärjistyneessä ilmapiirissä Chorell jäi hiukan sivuun, koska hänen teoksiaan ei pidetty riittävän yhteiskuntakriittisinä.
Walentin Chorell palkittiin Pro Finlandia -kunniamerkillä vuonna 1955. Hän sai myös Kirjallisuuden valtionpalkinnon vuosina 1949, 1955 ja 1981.
Chorell kirjoitti uransa aikana yli sata teosta. Hän sai professorin arvonimen vuonna 1973.
Chorellin puoliso vuodesta 1940 oli opettaja Ethel o.s. Bremer (1915–2003), ja heille syntyi tytär Eva-Cecilia.
Chorell on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle. Helsingin Pohjois-Haagassa on Walentin Chorellin tie.
Jyrki Mikkonen

Jyrki Aapeli Mikkonen (7. elokuuta 1909 Oulu – 15. tammikuuta 1984 Lappeenranta) oli suomalainen kirjailija ja päätoimittaja, joka heti sodan jälkeen herätti huomiota julkaisemallaan Vuoroloma-romaanilla sekä Punainen kyynel -salapoliisiromaanilla. Hän käytti nimimerkkejä Jahvetti ja Peilaaja.
Mikkosen vanhemmat olivat ylitarkastaja Aapo (Aapeli) Mikkonen ja opettaja Anni (Anna) Ryynänen. Hän asui vuoteen 1939 saakka Kuopiossa ja sen jälkeen Lappeenrannassa. Mikkonen meni naimisiin 1948 filosofian kandidaatti Eila Tellervo Lyytikäisen kanssa.
Mikkonen oli Kuopiossa ilmestyneen Pohjois-Savo-lehden toimittajana ja toimitussihteerinä 1926–1937 ja lehden päätoimittajana 1938. Tämän jälkeen hän oli Lappeenrannassa ilmestyvän Etelä-Saimaa-lehden päätoimittajana 1939–1948 ja pakinoi sitten nimimerkillä Peilaaja.
Mikkonen julkaisi myös tietokirjallisuutta, pakinoita ja lehtiartikkeleita.
Teokset

Paja ja palatsi. Kevyt romaani. Kansanvalta 1930.
Kirjava sulka. Romaani. Kansanvalta 1932.
Vaeltavan sinitakin tarina. Nuorisokirja. Gummerus 1933. (Gummeruksen nuorten kirjasto 51.) Sovitettu elokuvaksi Isoviha vuonna 1939.
Vuoroloma. Romaani. Otava 1946.
Punainen kyynel. Jännitysromaani. Otava 1948.
Ferdinand Partasen viimeinen matka. Kesäinen kertomus Petkeleen pitäjän Häntälän kylästä. Otava 1950.
Kaunis ystävätär. Romaani. Otava 1950.
Sanomalehti Etelä-Saimaa 1885-1960. Etelä-Saimaa, Lappeenranta 1961.
Kärsä-Petteri ja ruunan sijaiskärsijä. Romaani. Gummerus 1972.
Kymenlaakso ja Etelä-Karjala sanoin ja kuvin ; kirj. Jyrki Mikkonen ym. Karjalakokoelmat, Siilinjärvi 1978
Toimitustöitä

Etelä-Saimaa ; toimitus Jyrki Mikkonen, vastaava- ja päätoimittaja, Olli Järvinen, toimitussihteeri. Etelä-Saimaan kustannus, Lappeenranta 1989 (sisälsi osia Etelä-Saimaa-lehden vuosikerroista 1939-1940)
Kamtšatkanuunilintu

| Kamtšatkanuunilintu |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Uunilinnut Phylloscopidae
Suku::  Aasiansieppokertut Seicercus
Laji::  examinandus
Kaksiosainen nimi
 Seicercus examinandus  (Stresemann, 1913) 
Synonyymit
 Phylloscopus examinandus Stresemann, 1913 
 Kamtšatkanuunilinnun levinneisyys. Lajin pesimäalue on merkitty keltaisella ja talvehtimisalue sinisellä.
Katso myös
   Kamtšatkanuunilintu Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kamtšatkanuunilintu (Seicercus examinandus) on uunilintujen heimoon kuuluva varpuslintu. Se on läheisintä sukua lapinuunilinnulle (Seicercus borealis), ja sitä pidettiin aiemmin toisinaan sen alalajina. Morfologisesti nämä lajit ovat lähellä toisiaan, mutta DNA:n ja laulunsa puolesta ne ovat selvästi erilliset, ja vuodesta 2011 niitä on pidetty omina lajeinaan.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kamtšatkanuunilintu pesii Kamtšatkan niemimaalla sekä Sahalinin, Hokkaidōn ja Kuriilien saarilla. Se suosii pesimäympäristönään alavia lehtimetsiä. Laji talvehtii Bruneissa, Filippiineillä, Indonesiassa, Malesiassa ja Taiwanissa. Euroopan tiettävästi ensimmäinen havainto kamtšatkanuunilinnusta tehtiin 18. heinäkuuta 2021 Enontekiön Kilpisjärvellä. Yhdysvalloissa sitä on tavaittu harhailijana jo aiemmin.
Kallisto (kuu)

| Kallisto |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  Simon Marius Galileo Galilei
Löytöaika:  1610
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  Jupiter
Keskietäisyys:  1 883 000 km
Eksentrisyys:  0,007
Kiertoaika:  16 d 16 h 32,2 min
Inklinaatio:  0,281°
Fyysiset ominaisuudet
Päiväntasaajan halkaisija:  4 820,6 km
Pinta-ala:  72 000 000 km2
Massa:  1,076×1023 kg 0,018 Maan massaa
Keskitiheys:  1,851 g/cm3
Painovoima pinnalla:  1,24 m/s2
Pyörähdysaika:  16 d 16 h 32,783 min
Akselin kaltevuus:  –
Albedo:  0,20
Pinnan lämpötila:  alin: K keski: ~ 120 K ylin: K
Kaasukehän ominaisuudet
Kaasunpaine:  vähäinen
Koostumus
hiilidioksidi:  100 %
Kallisto on Jupiterin kuu, jonka Galileo Galilei löysi vuonna 1610. Se on Aurinkokunnan kolmanneksi suurin kuu, suunnilleen planeetta Merkuriuksen kokoinen. Se on nimetty myyttisen Kalliston, erään Zeuksen rakkauden kohteen mukaan.
Vaikka Simon Marius ehdottikin nimeä "Kallisto" pian kuun löytämisen jälkeen, sitä eikä muita Galilein kuiden nimiä otettu käyttöön ennen kuin vasta 1900-luvun puolenvälin paikkeilla. Vanhemmassa tähtitieteellisessä kirjallisuudessa sitä kutsuttiinkin yleensä "Jupiter IV:ksi" tai "Jupiterin neljänneksi kuuksi".
Jupiter näyttää Kallistostakin katsottuna vielä suurelta, 4,6° eli noin 9 täyden Kuun kokoiselta. Jupiter loistaa Kallistoon 90 kertaa täyttä Maan Kuuta kirkkaampana, mutta sen pintakirkkaus on pieni, koska pinta-ala on 850 kertaa täyttä Kuuta suurempi.
Ominaisuudet

Kallisto on Aurinkokunnan kraatteroitunein kuu. Itse asiassa törmäyskraatterit ja niihin liittyvät samankeskiset renkaat ovat lähes ainoita Kallistolta löytyviä pinnan rakenteita. Siellä ei ole lainkaan suuria vuoria. Se johtuu luultavasti pinnan jäisestä luonteesta; suurimmat kraatterit ja vuoret katoavat jääkuoren virratessa ajan mittaan. Kalliston pinnalta löytyy kaksi valtavaa renkaiden ympäröimää törmäysallasta; suurimmalla, Valhallalla on kirkas, 600 kilometrin läpimittainen keskusalue ja sitä ympäröivät rengasrakenteet jotka  ulottuvat lähes 1 500 kilometrin etäisyydelle. Toiseksi suurin törmäysallas, Asgard, on läpimitaltaan 1 600 kilometriä. Eräs mielenkiintoinen muodostuma on myös Gipul Catena, pitkä suora kraatterijono Kalliston pinnalla. Se syntyi luultavasti kun jokin kappale hajosi vuorovesivoimien vaikutuksesta tultuaan liian lähelle Jupiteria (samalla tavoin kuin komeetta Shoemaker-Levy 9) ennen törmäämistään. Kalliston pinnan uskotaan olevan noin 4 miljardia vuotta vanhaa, ulottuen iältään lähes Aurinkokunnan syntyaikoihin saakka.
Kalliston kolhittu pinta sijaitsee 200 kilometriä paksun jäisen kerroksen päällä. Kuoren alla on suolainen valtameri, joka on syvyydeltään yli 10 kilometriä. Se löytyi Jupiterin magneettikenttää tutkittaessa. Havaittiin, että Kalliston magneettikenttä vaihtelee (virtaa eri suuntiin eri aikoihin) reagoiden Jupiterin magneettikentän muutoksiin. Tämä viittaa hyvin sähköä johtavaan nestemäiseen kerrokseen Kalliston sisällä. Toinen todiste valtamerestä Kalliston kuoren alla tulee siitä tosiseikasta, että Valhallaa vastakkaisella puolella kuuta ei ole murtunutta tai rikkoontunutta maastoa, toisin kuin Kuun ja Merkuriuksen suurten törmäyskraattereiden tapauksessa. Nestemäinen kerros on voinut vaimentaa seismiset aallot ennen niiden keskittymistä vastakkaiselle puolelle Kallistoa.
Valtameren alla Kallistolla näyttää olevan salaperäinen sisus, joka ei ole täysin yhdenmukainen muttei myöskään vaihtele suuresti. Galileo-kiertolaisen keräämä havaintoaineisto viittaa siihen, että sisus koostuu kokoon puristuneesta kivestä ja jäästä kiven osuuden kasvaessa syvemmälle mentäessä, mikä johtuu osittaisesta ainesten järjestymisestä. Kallisto on Galilein kuista vähiten tihein, vain 1.86 g/cm³, ja se on 40 % jäätä ja 60 % kiveä. Titan ja Triton ovat luultavasti koostumukseltaan samankaltaisia.
Kallistolla on hyvin ohut hiilidioksidista koostuva kaasukehä.
Toisin kuin naapurikuulla Ganymedeksellä, Kallistolla on vain vähän todisteita tektonisesta toiminnasta. Vaikka Kallisto on rakenteeltaan hyvin Ganymedeksen kaltainen, sen geologinen menneisyys on paljon yksinkertaisempi. Kuiden erilaiset geologiset menneisyydet muodostavat suuren ongelman planeettatutkijoille. Yksinkertainen Kallisto on hyvä vertailukohde vertailtaessa muita, monimutkaisempia maailmoja. Se saattaa muistuttaa muita Galilein kuita niiden alkuaikoina.
Kallisto kiertää aivan Jupiterin suurimman säteilyvyöhykkeen ulkopuolella. Siksi Kallistolla ei ole suurta Jupiterin magneettikenttään sidottujen hiukkasten aiheuttamaa säteilyvaaraa. Säteily pinnalla on vain 1/10000 Sv eli 0,1 mSv vuorokaudessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kallisto (kuu) Wikimedia Commonsissa
Jupiterin kuut
| --- | --- |
Amalthea-ryhmä:   Metis  Adrastea  Amalthea  Thebe 
Galilein kuut:   Io  Europa  Ganymedes  Kallisto 
Themisto-ryhmä:   Themisto 
Himalia-ryhmä:   Leda  Himalia  Lysithea  Elara 
Carpo-ryhmä:   Carpo  S/2003 J 12  S/2011 J 1 
Ananke-ryhmä:   Ananke  Praxidike  Harpalyke  Iocaste  Euanthe  Thyone  Euporie  S/2003 J 3  S/2003 J 18  S/2010 J 2  Thelxinoe  Helike  Orthosie  S/2003 J 16  Hermippe  Mneme  S/2003 J 15 
Carme-ryhmä:   Herse  S/2003 J 10  Pasithee  Chaldene  Arche  Isonoe  Erinome  Kale  Aitne  Taygete  S/2003 J 9  Carme  S/2003 J 5  S/2003 J 19  Kalyke  Eukelade  Kallichore 
Pasiphaë-ryhmä:   Eurydome  S/2003 J 23  Hegemone  Pasiphaë  Sponde  Cyllene  Megaclite  S/2003 J 4  Callirrhoe  Sinope  Autonoe  Aoede  S/2011 J 2  S/2010 J 1  Kore  S/2003 J 2 
Varmistamattomat:   S/2000 J 11 
Valhalla-kraatteri koostuu sisäkkäistä renkaista, jotka ovat kuin veden aaltoja.
Kalliston Asgard-törmäysaltaan pinnanmuotoja Galileo-luotaimen kuvassa.
Wallberg

Wallberg tai Walberg on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Harriet Wallberg (s. 1956), ruotsalainen kliinisen fysiologian erikoislääkäri
Mikael Wallberg, ruotsalainen karateka
Kåre Walberg (1912–1988), norjalainen mäkihyppääjä.
Kalju Saaber

| Kalju Saaber> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1944 (ikä 79–80) Rakvere, Viro
Kansalaisuus:  virolainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: viro
Tuotannon kieli: viro
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Kalju Saaber (s. 1944 Rakvere, Viro) on virolainen kirjailija ja toimittaja.
Saaber on opiskellut historiaa Tarton yliopistossa ja ryhtynyt vapaaksi kirjailijaksi vuonna 1968. Hän on tutustunut Siperian ja Kaukasian virolaiskyliin ja kirjoittanut dokumenttipohjaisen romaanin Punaselageda saaga (1991), jossa hän kuvaa niitä. Myös kotiseutu Rakvere on aiheena hänen romaaneissaan. Hän on kirjoittanut myös teatteri- ja elokuvakäsikirjoituksia sekä lehtiartikkeleita.
Teokset > Kirjat

Romeo, Julia ja õhuhäire 1972
Mees, naine ja bernhardiin 1978
Meri. Impressioon 1978
Härgamisi 1980
Kahe kodu ballaad 1980
Nille, Värten ja Peopesa 1981
Kaimude raamat 1982
Puulane ja Tohtlane (Saaber)|Puulane ja Tohtlane 1983
On 1984
Prantsuse kingad. Virumaa leib 1986
Hiiehobune 1989
Punaselageda saaga 1991
Saurusesuvi 1993
Luukere Atu 2001
Rakvere lugemik 2002
Haruldast tõugu issi 2004
Issanda loomaaed. Viru sektor 2007
Lepatriinu asfaldil 2007
Meister tegi, hästi tegi 2007
Palju väikseid virmalisi 2007
Kohtume islandi väraval 2013
Sõidud luukase ja keesuga 2014
Sipelgad ja suvitajad 2017
Teokset > Näytelmät

Virumaa leib
Palkinnot ja tunnustukset

Virumaan kirjallisuuspalkinto 1992
Eduard Vilden kirjallisuuspalkinto 1981 ja 1992.
Aiheesta muualla

Kalju Saaber, Eesti Film Andmebaas
Wallenberg (täsmennyssivu)

Wallenberg (täsmennyssivu)
Wallenberg-suku
Wallenberg, sukunimi
Wallenbergin pihvi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Wallenberg”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Würzburgin suurherttuakunta

Würzburgin suurherttuakunta (saks. Großherzogtum Würzburg) oli saksalainen Würzburgin kaupunkiin keskittynyt suurherttuakunta, joka oli olemassa vuosien 1805 ja 1814 välillä.
Vuoden 1801 Lunévillen rauhansopimuksen johdosta Würzburgin hiippakunta sekularisoitiin vuonna 1803 ja myönnettiin Baijerin vaaliruhtinaskunnalle. Samana vuonna Ferdinand III, entisen Toscanan suurherttuakunnan suurherttua, hyvitettiin Salzburgin vaaliruhtinaskunnalla. Pressburgin rauhassa 26. joulukuuta 1805 Ferdinand menetti Salzburgin Itävallan keisarikunnalle, mutta hyvitettiin Würzburgin alueella Baijerin luopuessa siitä vastineeksi Tirolin kreivikunnasta.
Ferdinandin asema tunnettiin lyhyen aikaa nimeltä Würzburgin vaaliruhtinas (saks. Kurfürstentum Würzburg), mutta se korotettiin suurherttuaksi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan purkamisen jälkeen 6. elokuuta 1806. Se liittyi Reinin liittoon 30. syyskuuta 1806.
Napoleonin kärsittyä tappion Leipzigin taistelussa Ferdinand purki liittouman Ranskan ensimmäisen keisarikunnan kanssa 26. lokakuuta 1813. Itävallan ja Baijerin tekemän sopimuksen kautta 3. kesäkuuta 1814 Ferdinand menetti alueensa Baijerin kuningaskunnalle ja suurherttuakunta purettiin.
Kamu

Kamu voi viitata johonkin seuraavista:
Suomalaisia henkilöitä

Monna Kamu (s. 1949), mezzosopraano ja pianonsoiton opettaja, Väinö Kamun tytär
Okko Kamu (s. 1946), kapellimestari, Väinö Kamun poika
Ona Kamu (s. 1967), muusikko ja näyttelijä, Okko Kamun tytär
Väinö Kamu (1893–1986), viulunrakentaja ja taidemaalari.
Muita

kamu, varmistusväline kalliokiipeilyssä
KaMu-kuorot, kaarinalainen kuororyhmittymä
KAMU, Espoon kaupunginmuseon toimipiste
Kamu, suomalaisen EasyAntiCheat-yrityksen emoyhtiö.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Wallenberg

Wallenberg on sukunimi:
Wallenberg, ruotsalainen mahtisuku ja sen jäsenet:
André Oscar Wallenberg (1816–1886), pankkimies, meriupseeri
Jacob Wallenberg (1746–1778), merenkulkija, pappi ja kirjailija
Jacob Wallenberg (s. 1956), yritysjohtaja
Knut Agathon Wallenberg (1853–1938), pankkimies ja poliitikko
Marcus Wallenberg (1899–1982), pankkiiri, teollisuusmies ja suomalainen vuorineuvos
Marcus Wallenberg (s. 1956), pankkiiri ja teollisuusmies
Peter Wallenberg (vanhempi) (1926–2015), yritysjohtaja, Wallenberg-säätiön puheenjohtaja, Marcus Wallenbergin (1899–1982) poika
Raoul Wallenberg (1912–1947), diplomaatti
Muita Wallenbergejä:
Axel Wallenberg (s. 1898), ruotsalainen kuvanveistäjä
Jaakko Wallenberg (1756–1798), suomalainen uskonlahkon perustaja
Wallenberg-säätiöt, Wallenberg-suvun perustamia säätiöitä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Waldyr Boccardo

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Boccardo vuonna 2009. |  Boccardo vuonna 2009. |  Boccardo vuonna 2009. |  |
Maa:   Brasilia
Miesten koripallo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Chile 1959 |  |  |
| Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  | Pan-Amerikan kisat  |  |
|  Pronssia | Chicago 1959 |  |  |
Waldyr Geraldo Boccardo (28. tammikuuta 1936 São Manuel – 18. marraskuuta 2018 Rio de Janeiro) oli brasilialainen koripalloilija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Boccardo voitti Brasilian miesten maajoukkueessa olympiapronssia Roomassa 1960, maailmanmestaruuden Chilessä 1959 ja pronssia vuoden 1959 Pan-Amerikan kisoista. Hän voitti kultamitalin myös Etelä-Amerikan mestaruuskilpailuista.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Brasilian joukkue – Koripallon MM-kilpailut 1959
3 Algodão |
4 Pasos |
5 Marques |
6 Boccardo |
7 Senra |
8 de Freitas |
9 de Souza |
10 Schall |
11 Edson Bispo |
12 Nóbrega |
13 Fonseca |
14 Blatskauskas |
Valmentaja Kanela
Brasilian joukkue – Kesäolympialaiset 1960
3 Algodão |
4 Pasos |
5 Marques |
6 Blás |
7 Massoni |
8 de Freitas |
9 de Souza |
10 Schall |
11 Edson Bispo |
12 Sucar |
13 Boccardo |
14 Blatskauskas |
Valmentaja Kanela
Walensee

| Walensee |
| --- | --- |
 Walensee on kapea järvi vuorten välissä.
Valtiot:  Sveitsi
Paikkakunta:  Glarus ja Sankt Gallen 
Koordinaatit:  47°07′00″N, 9°12′00″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Linthkanava (aiemmin Maagjoki)
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  419 m
Pituus:  15,5  km
Leveys:  2,0  km 
Pinta-ala:  24 km²
Tilavuus:  2 520 000 000  m3 
Suurin syvyys:  151 m
Valuma-alue:  1 061 km2 
 fiWalensee 
Walensee on Itä-Sveitsissä, Glarusin ja Sankt Gallenin kantoneissa sijaitseva järvi. Suurimmat paikkakunnat järven rannalla ovat Walenstadt ja Quarten. Järvellä on reittilaivaliikennettä ympäri vuoden.
Walenseehen laskee kaksi jokea, Linth ja Seez. Lasku-uoma on Linthkanava, joka korvasi järven luonnollisena laskujokena virranneen Maagjoen. Linthkanava laskee Zürichinjärveen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Walensee Wikimedia Commonsissa
Voimistelu kesäolympialaisissa 2008

Beijing National Indoor Stadium
2008 kesäolympialaisten voimistelukilpailut käytiin 9.–24. elokuuta. Kilpailupaikkana toimi Beijing National Indoor Stadium.
Mitalistit > Telinevoimistelu > Miehet

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Joukkuekilpailu |  Kiina Huang Xu Chen Yibing Li Xiaopeng Xiao Qin Yang Wei Zou Kai | 286,125   Permanto: 45,925   Hevonen: 46,025   Renkaat: 48,875   Hyppy: 49,325   Nojapuut: 49,025   Rekki: 46,950 |  Japani Hiroyuki Tomita Takehiro Kashima Kōki Sakamoto Makoto Okiguchi Kōhei Uchimura Takuya Nakase | 278,875   Permanto: 45,975   Hevonen: 45,575   Renkaat: 46,900   Hyppy: 46,750   Nojapuut: 47,075   Rekki: 46,600 |  Yhdysvallat Raj Bhavsar Joe Hagerty Jonathan Horton Justin Spring Kai Wen Tan Alexander Artemev | 275,850   Permanto: 45,400   Hevonen: 41,875   Renkaat: 46,375   Hyppy: 48,225   Nojapuut: 47,050   Rekki: 46,925 |
| Moniottelu |  Yang Wei | 94,575   Permanto: 15,250   Hevonen: 15,275   Renkaat: 16,625   Hyppy: 16,550   Nojapuut: 16,100   Rekki: 14,775 |  Kōhei Uchimura | 91,975   Permanto: 15,825    Hevonen: 13,275   Renkaat: 15,200   Hyppy: 16,300   Nojapuut: 15,975   Rekki: 15,400 |  Benoît Caranobe | 91,925   Permanto: 15,350   Hevonen: 14,875   Renkaat: 15,175   Hyppy: 16,600   Nojapuut: 15,050   Rekki: 4,875 |
| Permanto |  Zou Kai | 16,050 |  Gervasio Deferr | 15,775 |  Anton Golotsutskov | 15,725 |
| Hevonen |  Xiao Qin | 15,875 |  Filip Ude | 15,725 |  Louis Smith | 15,725 |
| Renkaat |  Chen Yibing | 16,600 |  Yang Wei | 16,425 |  Oleksandr Vorobjov | 16,325 |
| Hyppy |  Leszek Blanik | 16,537 |  Thomas Bouhail | 16,537 |  Anton Golotsutskov | 16,475 |
| Nojapuut |  Li Xiaopeng | 16,450 |  Yoo Won-chul | 16,250 |  Anton Fokin | 16,200 |
| Rekki |  Zou Kai | 16,200 |  Jonathan Horton | 16,175 |  Fabian Hambüchen | 15,875 |
Mitalistit > Telinevoimistelu > Naiset

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Joukkuekilpailu |  Kiina Yang Yilin Cheng Fei Jiang Yuyuan Deng Linlin He Kexin Li Shanshan | 188,900   Permanto: 45,800   Hyppy: 46,350   Eritasonojapuut: 49,625   Puomi: 47,125 |  Yhdysvallat Shawn Johnson Nastia Liukin Chellsie Memmel Samantha Peszek Alicia Sacramone Bridget Sloan | 186,525   Permanto: 44,425   Hyppy: 46,875   Eritasonojapuut: 47,975   Puomi: 47,250 |  Romania Andreea Acatrinei Gabriela Drăgoi Gabriela Grigore Sandra Izbașa Steliana Nistor Anamaria Tamarjan | 181,525   Permanto: 45,075   Hyppy: 45,275   Eritasonojapuut: 45,000   Puomi: 46,175 |
| Moniottelu |  Nastia Liukin | 63,325   Hyppy: 15,025   Eritasonojapuut: 16,650   Puomi: 16,125   Permanto: 15,525 |  Shawn Johnson | 62,725   Hyppy: 15,875   Eritasonojapuut: 15,275   Puomi: 16,050   Permanto: 15,525 |  Yang Yilin | 62,650   Hyppy: 15,175   Eritasonojapuut: 16,725   Puomi: 15,750   Permanto: 15,000 |
| Hyppy |  Hong Un Jong | 15,650 |  Oksana Tšusovitina | 15,575 |  Cheng Fei | 15,562 |
| Eritasonojapuut |  He Kexin | 16,725 |  Nastia Liukin | 16,725 |  Yang Yilin | 16,650 |
| Puomi |  Shawn Johnson | 16,225 |  Nastia Liukin | 16,025 |  Cheng Fei | 15,950 |
| Permanto |  Sandra Izbașa | 15,650 |  Shawn Johnson | 15,500 |  Nastia Liukin | 15,425 |
Mitalistit > Rytminen voimistelu

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Yksilökilpailu |  Jevgenija Kanajeva |  Inna Žukova |  Hanna Bezsonova |
| Joukkuekilpailu |  Venäjä Margarita Alijtšuk Anna Gavrilenko Tatjana Gorbunova Jelena Posevina Darija Škurihina Natalija Zujeva |  Kiina Cai Tongtong Chou Tao Lu Yuanyang Sui Jianshuang Sun Dan Zhang Shuo |  Valko-Venäjä Olesja Babuškina Anastasia Ivankova Ksenia Sankovitš Zinaida Lunina Glafira Martinovitš Aljona Tumilovitš |
Mitalistit > Trampoliini

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Laji | Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
| Miesten yksilökilpailu |  Lu Chunlong |  Jason Burnett |  Dong Dong |
| Naisten yksilökilpailu |  He Wenna |  Karen Cockburn |  Jekaterina Khilko |
Karankamäki

Karankamäki on kylä Mäntyharjun kunnassa, Etelä-Savossa. Valtatie 5 sivuaa Karankamäkeä etelästä, ja siltä on viitoitus kylään.
Kylän länsipuolella sijaitsee Peruvesi, joka laskee kylän eteläosassa jokien, koskien (Volan-, Esalan- ja Jusolankoskien) ja lampien kautta Karankamäen itäpuolella sijaitsevaan Lahnaveteen. Volankoskella on ainakin ollut mylly ja voimalaitos.[lähde? ]
Kylästä on koulukyytireitti kirkonkylässä toimivalle Mäntyharjun yhtenäiskoululle.
Karankamäen luoteispuolella on Pertunmaan kunta. Karankamäen kylän pohjoisosan voidaan tulkita jatkuvan Pertunmaan puolelle.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Sääennuste: Karankamäki, Mäntyharju (ilmatieteenlaitos.fi)