stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valmet Automotive
Historia > Perustaminen

Ensimmäiset tunnustelut henkilöautojen sarjatuotannon aloittamisesta Suomessa tapahtuivat valtionyhtiö Valmetin ja italialaisen Fiatin välillä vuonna 1961. Keskustelut Fiatin kokoonpanotehtaan perustamisesta Suomeen eivät kuitenkaan johtaneet tulokseen. Valmetilla oli runsaasti kokemusta paitsi lentokoneiden, traktorien ja moottorien valmistuksesta, myös yhteistyöstä valtiovallan ja puoluepoliitikkojen kanssa. Ratkaisevana sysäyksenä sille, että Valmet päätti suuntautua myös autoteollisuuteen, oli ministeri Olavi J. Mattilan nimitys yhtiön pääjohtajaksi vuoden 1965 alussa. Keväällä 1966 valtioneuvosto antoi virallisesti Valmetille tehtäväksi selvittää, millä edellytyksillä Suomeen voitaisiin perustaa henkilöautoja valmistava yritys. Tavoitteina olivat uusien työpaikkojen luominen, kauppataseen parantaminen viennin avulla, alihankintateollisuuden käynnistäminen sekä autonvalmistukseen liittyvän osaamisen lisääminen.
Heti alussa oli selvää, että autotuotantoa ei saataisi käyntiin pelkästään omin voimin. Valmetin etsiessä ulkomaisia yhteistyökumppaneita mukana olivat ruotsalaiset Volvo ja Saab, ranskalainen Renault sekä British Motor Corporation. Pisimmälle neuvottelut etenivät Saabin kanssa. Saab oli kehittänyt miltei tuotantovalmiiksi uuden mallin Saab 99:n, joka kiinnosti suomalaisia ja jolle povattiin menestystä niin Suomessa kuin ulkomaillakin. Autotehtaan sijoituspaikasta kilpailivat useat kunnat, mutta eduskunnan vuonna 1968 tekemä päätös niin kutsutuille kehitysalueille myönnettävistä verohelpotuksista rajasi monta ehdokasta pois. Monet asiantuntijat pitivät Lounais-Suomen rannikkoa sopivimpana autotehtaan sijaintipaikkana lyhyimmän meritien vuoksi.
Tehtaan ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi kutsuttiin autourheilu- ja media-alalta tunnettu DI Väinö J. Nurmimaa. Nurmimaa kuitenkin jätti tehtävänsä varsin pian, kun osoittautui että Saab-Scania oli keskittänyt tuottoisan autojen myynti- ja huoltotoiminnan itselleen Scan Auto Oy:n kautta. Nurmimaan ratkaisua ei muuttanut sekään, että Valmet osti puolet Scan-Autosta. Vuonna 1971 uudeksi toimitusjohtajaksi tuli DI Juhani Linnoinen.
Autotehtaan perustamisella oli laajoja vaikutuksia Uudenkaupungin seudulle. Tehtaan esimiesten ja toimihenkilöiden palkkaaminen aloitettiin heti vuoden 1969 alussa, ja saman vuoden kesällä alkoivat avainhenkilöiden opintomatkat Saabin päätehtaalle Trollhättaniin sekä työntekijöiden koulutus Suomessa yhdessä Vakka-Suomen oppilaitosten kanssa. Tehtaan laajennukset 1970-luvulla kysyivät uutta työvoimaa, jota etsittiin koko Suomen alueelle ulottuneilla rekrytointikampanjoilla. Yhteistyössä Uudenkaupungin kanssa elvytettiin asuntotuotantoa ja laajennettiin kaupungin virkistyspalveluja. Uudenkaupungin autotehdas oli Suomen ensimmäinen iso metalliteollisuusyritys, jossa toteutettiin samapalkkaisuutta; sekä naiset että miehet saivat samasta työstä saman palkan.
Historia > Saab

Vuonna 1968 Saab-Valmetin autotehdas perustettiin ruotsalaisen Saab-Scanian ja suomalaisen Valmetin yhteisyritykseksi. Tehdaspaikaksi valittiin Uusikaupunki yli sadan paikkakunnan joukosta muun muassa hyvien kulkuyhteyksien ansiosta. Tehtaan oli myös sijaittava silloisen kehitysaluesäädännön ykköstukialueella. Tehtaan peruskivi muurattiin marraskuussa 1968. Saabien valmistus käynnistyi tehtaalla vuonna 1969, ja ensimmäinen lahjoitettiin tasavallan presidentti Urho Kekkoselle. Ensimmäisen täyden tuotantovuoden 1970 aikana Uudessakaupungissa valmistui 8 300 autoa, ja seuraavana vuonna määrä nousi 12 300 autoon. Tehtaan laajennusten ansiosta tuotantokapasiteetti saatiin vuonna 1972 nostetuksi 18 000 ja vuonna 1974 jo 30 000 autoon vuodessa.
Uudessakaupungissa valmistettujen Saabien vienti alkoi miltei välittömästi. Vuonna 1970 toimitettiin ulkomaille 3 000 ja seuraavana vuonna jo 7 300 autoa. Vienti suuntautui aluksi lähinnä Ruotsiin, koska tarkoituksena oli osoittaa, että Suomessa tehdyt Saabit ovat yhtä hyviä – elleivät hieman parempiakin – kuin ruotsalaiset.
Saabin malliston ikääntyessä 1980-luvun lopulla autojen myynti laski. Tässä tilanteessa yhdysvaltalainen autoteollisuuskonserni General Motors osti maaliskuussa 1990 puolet Saab Automobile Ab:sta, joka oli yhtiöitetty Saab-Scania Ab:sta. Myös ruotsalaisten omistama osuus Saab-Valmetista siirtyi GM:n omistukseen. GM:n päätöksellä koko Saab-malliston valmistus avoautoja lukuun ottamatta siirrettiin Uudestakaupungista Trollhättaniin. Uudessakaupungissa puolestaan ryhdyttiin valmistamaan GM:n Opel Calibraa, jolle oli etsitty lisää tuotantokapasiteettia suuren kysynnän vuoksi.
Maaliskuussa 1992 Uudenkaupungin autotehdas siirtyi kokonaan suomalaisomistukseen, kun Valmet lunasti Saab Automobile Ab:n osuuden 200 miljoonalla markalla. Tehdas käytti markkinointisyistä vanhaa nimeään syksyyn 1995 saakka, jolloin nimeksi vaihdettiin Valmet Automotive Oy. Autotehtaan omistuspohja muuttui jälleen vuonna 1999, kun Valmet ja Rauma-Repola yhdistyivät Metso-konserniksi. Metso ilmoitti heti alussa etsivänsä autotehtaalle uutta yhteistyökumppania, koska autoteollisuus ei kuulunut sen ydinliiketoimintaan. Lokakuussa 2001 kerrottiin saksalaisen ThyssenKrupp AG:n tulevan yhteistyökumppaniksi ja osakkaaksi. ThyssenKrupp osti kymmenen prosenttia Valmet Automotiven osakkeista ja varasi option lopuille osakkeille.
Saabin valmistus Uudessakaupungissa päättyi kokonaan 25. huhtikuuta 2003. Siihen mennessä Saabin eri malleja oli tehty Uudenkaupungin autotehtaalla yhteensä 738 135 kappaletta.
Historia > Talbot

Saab 96:n lähestyessä tuotantomallina elinkaarensa loppua 1970-luvun viimeisinä vuosina Saab-Valmet etsi sille seuraajaa. Yksi tutkituista vaihtoehdoista oli italialainen Lancia Delta, jota myytiin Ruotsissa nimellä Saab-Lancia 600.
Elokuussa 1978 Saab-Valmet solmi yhdysvaltalais-ranskalaisen Chrysler Francen kanssa yhteistyösopimuksen vuonna 1976 esitellyn Chrysler 1307/1508 -mallin lisenssivalmistuksesta Uudessakaupungissa. Uudenkaupungin autotehtaalla mallia muokattiin monin tavoin pohjoisiin oloihin sopivammaksi. Vuonna 1979 emoyhtiö Chrysler Corporation myi Chrysler Francen Citroënin ja Peugeot'n muodostamalle PSA-yhtymälle, jolloin eurooppalaisten Chrysler-autojen nimeksi tuli Talbot.
Vuosina 1979–1985 valmistuksessa olivat Saabin ohella Talbot Horizon, Solara ja 1510. Kaikki Talbotit markkinoitiin kotimaahan kahden eri myyntikanavan kautta: Talbot Horizoneja myi Scan-Auto, 1510- ja Solara-malleja Peugeotin ja Daihatsun maahantuoja Maan Auto Oy. Järjestely johtui siitä, että Saabin organisaatio myi Talbot Horizonia Saab 96:n seuraajana. Talbotin kolmea mallia tehtiin yhteensä liki 32 000 kappaletta. Huhtikuussa 1985 ilmoitettiin Talbotin tuotannon Suomessa päättyvän ”muutaman kuukauden kuluessa”. Talbotin valmistuksen loputtua tyhjäksi jäänyt tuotantokapasiteetti Uudenkaupungin autotehtaalla täytettiin lisäämällä Saabin tuotantoa.
Liiketoiminta

Valmet Automotivella on kolme liiketoimintalinjaa: autojen valmistus, akkujärjestelmien suunnittelu ja valmistus sekä avoautojen kattojärjestelmien ja kinemaattisten ratkaisujen suunnittelu ja valmistus.
Suunnittelua tarjotaan myös alasta riippumatta tuotekehitykseen, simulointiin, tuotantolaitosten layout-suunnitteluun sekä tuotantolinjojen ja -laitteiden suunnitteluun. Yritys myös konsultoi ja kouluttaa.
Liiketoiminta > Autojen sopimusvalmistus

Vuonna 2012 Uudessakaupungissa alkanut autojen sopimusvalmistus Daimler AG:lle on nostanut tuotantomäärät ennätyslukemiin, ja samalla autotehtaan henkilöstön määrä on suurilla rekrytoinneilla noussut ennätystasolle, noin 4 000 työntekijään. Uudenkaupungin autotehdas on tällä hetkellä Suomen suurin teollisuuslaitos henkilömäärällä mitattuna. Samalla henkilöautoista on tullut yksi Suomen tärkeimmistä vientituotteista. Henkilöautojen viennin arvo vuonna 2019 oli yli 2,6 miljardia euroa.
Uudenkaupungin tehdas on Suomen suurin teollisuusrobottien keskittymä. Robotteja on noin 650. Robotit tekevät kaiken hitsauksen ja maalauksen, mutta kokoonpano tehdään edelleen käsin.
Yritys hakee uutta ympäristölupaa 150 000 auton vuosituotannolle Uudenkaupungin tehtaalle.
Liiketoiminta > Akkujen suunnittelu ja valmistus

Valmet Automotive on laajentanut tarjontaansa sähköautojen komponentteihin. Valmet Automotive aloitti vuonna 2018 suunnitelmat käynnistää autoakkujen valmistus suursarjatuotantona Salossa Nokian matkapuhelinvalmistuksen entisissä tiloissa.  Valmet Automotivella on kolme akkutehdasta:
Valmet Automotiven akkutehdas Salossa käynnistyi 2019. Vuonna 2021 se työllisti noin 500 henkilöä.
Uudessakaupungissa sijaitsee parhaimmillaan 500 henkeä työllistävä akkutehdas, joka avattin 2021. Akkutehdas sijaitsee samassa rakennuksessa kuin varsinainen Uudenkaupungin autotehdaskin.
Saksan Kirchardtissa sijaitsee akkutehdas, joka valmistaa akkumoduuleja, -paketteja sekä akunhallintajärjestelmiä. Tehtaan tuotanto aloitettiin helmikuussa 2023. 160 henkilön tehdas on pitkälle automatisoitu.
Lisäksi Uudenkaupungin autotehtaan yhteydessä on akkujen prototyyppi- ja piensarjavalmistukseen tarkoitettu tuotantolaitos. Yritys on muun muassa kehittänyt litiumakun Avant Tecnon sähkökäyttöiseen kuormaajaan sekä Quantum Electricin sähkömoottoria.
Valmet Automotiven akkuliiketoiminnan uusi nimi 1.10.2024 alkaen on Ioncor Oy.
Liiketoiminta > Kinemaattisten ratkaisujen suunnittelu ja valmistus

Valmet Automotiven kinemaattisten ratkaisujen teknologiakeskus sijaitsee Saksan Osnabrückissä ja valmistus Puolan Zaryssa. Kinemaattiset ratkaisut sisältävät avoautojen kattojärjestelmiä sekä ajoneuvojen aerodynamiikkaa parantavia ilmanohjaimia. Avoautojen kattojärjestelmissä Valmet Automotiven asiakkaita ovat Mercedes-Benz, BMW, Lamborghini, Mini, Renault ja Bentley.
Merkkipaaluja

Ensimmäinen auto, Saab 96, valmistui Uudenkaupungin autotehtaalla 13.11.1969.
Miljoonas auto, Porsche Boxster, valmistui 10.6.2005.
Marraskuussa 2010 Valmet Automotive laajeni yritysostolla Saksaan ja Puolaan, ja nousi alalla maailman kolmen suurimman avoautojen kattovalmistajan joukkoon.
Valmet Automotive rekrytoi vuonna 2017 yli 2000 uutta työntekijää Uudenkaupungin autotehtaalle, josta on tullut 4000 työntekijällä Suomen suurin tehdas.
Autotehdas rikkoi vuonna 2018 ensimmäistä kertaa 100 000 valmistetun auton rajan valmistamalla 110 000 autoa.
Valmet Automotive laajeni yritysostolla Saksaan, ja nousi 25 suurimman autoalan suunnittelutoimiston joukkoon 1000 insinöörillään.
Autoteollisuudelle suursarjatuotantona akkuja valmistava tehdas aloitti toimintansa marraskuussa 2019.
Aiemmin valmistetut ja nykyiset mallit

| Malli | Valmistusvuodet | Määrä |
| --- | --- | --- |
| Saab 95 | 1969–1975 | 2 833 |
| Saab 96 | 1969–1980 | 65 887 |
| Saab 99 | 1969–1984 | 191 049 |
| Saab 900 | 1978–1992 | 238 898 |
| Saab 90 | 1983–1987 | 25 380 |
| Saab 9000 | 1986–1990 | 8 267 |
| Saab avoautot | 1986–2003 | 198 032 |
| Saab 9-3 | 1999–2003 | 7 789 |
| Saab yhteensä | Saab yhteensä | 738 135 |
| Talbot 1510/Solara | 1979–1985 | 14 047 |
| Talbot Horizon | 1979–1985 | 17 931 |
| Talbot yhteensä | Talbot yhteensä | 31 978 |
| Opel Calibra | 1991–1997 | 93 978 |
| Lada Samara | 1996–1998 | 14 048 |
| Porsche Boxster 986 | 1997–2004 | 109 213 |
| Porsche Boxster 987 | 2004–2011 | 59 264 |
| Porsche Cayman | 2005–2011 | 59 413 |
| Porsche yhteensä | Porsche yhteensä | 227 890 |
| TH!NK city | 2009–2011 | 1 794 |
| Garia golfauto | 2009–2011 | 2 192 |
| Fisker Karma | 2011–2012 | 2 000 |
| Lightyear 0  | 2022–2023 | kymmenkunta |
| Mercedes-Benz A-sarja W 176, W 177 | 2013–  |  |
| Mercedes-AMG GT | 2023–  |  |
| Mercedes-Benz GLC-sarja | 2017-2022  | 100 000 vuoteen 2018 mennessä |
Konseptiautot

Autotehdas on valmistanut runsaasti yksittäisiä konseptimalleja. Viime vuosikymmeninä Valmet Automotive on keskittynyt erikoisosaamiseensa erilaisten avomallisten konseptiautojen ja avokattokonseptien myötä. Ensimmäisen avomallin tehdas valmisti 1986.
Saab 9000 Cabriolet
Opel Calibra Cabriolet
Audi A4 Cabriolet
Ford Thunderbird hardtop coupe
Garia LSV
Eva electric city car
Talbot Horizon limusiini
Automuseo

Autotehtaan vieressä toimii Uudenkaupungin automuseo, jossa on kattava Saab-autojen kokoelma sekä muita tehtaalla valmistettujen merkkien autoja.
Kirjallisuutta

Pohjola, Matti A. (toim.): Oy Saab-Valmet Ab 20.  Uusikaupunki:  Oy Saab-Valmet Ab, 1988.  ISBN 951-99990-2-7
Linnoinen, Juhani: Katto Pois! 40 vuotta suomalaisessa ajoneuvoteollisuudessa.  Uusikaupunki:  Turun Sanomat, 2000.  ISBN 951-9129-41-3
Aiheesta muualla

Valmet Automotiven kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Uudenkaupungin 30-vuotias autotehdas panostaa erikoisautoihin
Yle Arkivet: 40 år av Saab i Finland (ruotsiksi)
Fortum ja Valmet kehittämään sähköautoteknologiaa. Yle Uutiset, 6.8.2009.
Saab 900.
Porsche Boxster 987.
Fisker Karma plug-in-hybridiauto.
TH!NK city -kaupunkiauto.
Tehtaan tuotekehitysosasto osallistui Marussia B2 -urheiluauton suunnittelutyöhön.
Tehdas on valmistanut Mercedes-Benz GLC:tä 2017 alkaen.
Vaninon satama

Näkymä Vaninon satamaan
Vaninon satama (ven. Порт Ванино, Морской порт Ванино,  (Morskoi) port Vanino, LOCODE: RU VNN) on Venäjän Habarovskin aluepiirin 37,3 tuhannen asukkaan (2010) Vaninon piirin hallintokeskuksessa, 17,0 tuhaannen  asukkaan Vaninon kaupunkityyppisen taajamassa sijaitseva merisatama. Satama löytyy Tyynenmereen kuuluvan Japaninmeren pohjoisosassa sijaitsevan Tatariansalmen eteläosista, Sahalinin saaren länsipuolelta. Linnuntietä noin 15 kilometriä sataman eteläpuolella sijaitsee 27,7 tuhannen asukkaan Sovetskaja Gavanin kaupunki.
Vaninon satama Habarovskin aluepiirin kartalla Venäjän Kaukoidässä
Vaninon satamalahdelman pohjukkaa
Sataman toimintoja valvoo Vaninon satamahallinto (ven.  ФГУ "Администрация морского порта Ванино",  FGU Administrantsija morskogo porta Vanino).
Vuoden 2013 alussa uutisoitiin, että venäläinen kaivos- ja metallialan suurkonserni, pörssinoteerattu Metšel osti määräysvallan Vaninon satamassa toimivan Vanino Commercial Sea Port -satamayhtiön osakkeista. Tämän operaattoriyhtiön hallussa oli vuonna 2011 vajaa kolmannes (5,9 milj. t.) sataman kautta kulkeneesta rahdista ja pääosa sataman laituripaikoista. Sataman alueella toimii kuitenkin useita muitakin satamaoperaattoreita, kuten Daltransugol (ЗАО "Дальтрансуголь") ja Transbunker Vanino (ООО "Трансбункер-Ванино", nestebulk). Sataman suurimmat laituripaikat kuuluvat Daltransugol-yhtiölle: syväykseltään 18,5 metrin 361 metriä pitkä laituri ja toinen samanmittainen laituri 14,5 metrin syväyksellä.  Hiiltä laivaava Daltransugol oli myös rahtimääräisesti suurin satamatoimija.
Sataman rahtimäärät

Rahtimääränsä perusteella Vanino on 2012 lähtien yleensä ollut Venäjän Tyynenmeren alueen 2. suurin kauppasatama.
Vaninon sataman vuosittainen rahtimäärä:
| vuosi | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| miljoonaa tonnia | 7,4 | 7,0 | 8,7 | 9,5 | 10,0 | 10,3 | 14,5 | 17,3 | 19,1 | 20,3 |
| vuosi | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 1-5/2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| miljoonaa tonnia | 23,8 | 26,2 | 26,8 | 30,2 | 29,2 | 29,5 | 31,4 | 33,5 | 35,4 | 15,2 |
Aiheesta muualla

Vaninon satamahallinto (venäjäksi) (ampvanino.ru)
Vaninon sataman pohjapiirros (venäjäksi) (morinfocenter.ru)
Pieksämäen maalaiskunta

| Pieksämäen maalaiskunta Pieksämäki landskommun> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Pieksämäki |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  62°17′12″N, 027°04′41″E
Lääni:  Itä-Suomen lääni
Maakunta:  Etelä-Savon maakunta
Kuntanumero:  594
Hallinnollinen keskus:  Naarajärvi
Perustettu:  
Liitetty:  2004
– liitoskunnat:  Jäppilä Virtasalmi Pieksämäen maalaiskunta
– syntynyt kunta:  Pieksänmaa
Pinta-ala:   km²   (1.1.2003)
– maa:  945,1 km²
Väkiluku:  6 059   (31.12.2003)
Pieksämäen maalaiskunta (ruots. Pieksämäki landskommun) oli Etelä-Savon maakunnan luoteisosassa sijainnut Suomen kunta. Se ympäröi Pieksämäen kaupungin joka suunnalta, ja muut naapurikunnat olivat Hankasalmi, Haukivuori, Joroinen, Jäppilä, Kangasniemi, Rautalampi, Suonenjoki ja Virtasalmi.
Jäppilä, Pieksämäen maalaiskunta ja Virtasalmi yhdistyivät uudeksi Pieksänmaan kunnaksi 1. tammikuuta 2004. Vuoden 2007 alussa Pieksänmaa yhdistyi Pieksämäen kaupunkiin.
Virastotalo Kanttila Naarajärvellä.
Kanttila-talo valmistui vuonna 1988 Naarajärvelle Pieksämäen maalaiskunnan kunnantaloksi. Sen on suunnitellut arkkitehti Jouni Koiso-Kanttila. Rakennuksessa toimii kuntaliitosten jälkeen muun muassa Pieksämäen kaupungin virastoja, kirjasto ja kaupunginvaltuuston kokoussalina toimiva Kanttila-sali.
Historia

Vanhimmat Pieksämäen alueelta tehdyt esihistorialliset löydöt ovat peräisin kivikaudelta. Keskiajalla seutu oli karjalaisten ja hämäläisten eränkäyntialuetta. Pysyvää asutusta syntyi 1400-luvulta lähtien, aluksi pitäjän itäosiin; läntiset osat asutettiin vasta seuraavalla vuosisadalla Hämeen ja Savon maakuntien välisten rajariitojen vuoksi.
Ensimmäinen luotettava tieto Pieksämäen kirkkopitäjän perustamisesta on kuningas Juhana III:n 26. heinäkuuta 1574 antama käskykirje, jolla silloinen Juvan kappalainen Matias Henrikinpoika määrättiin Pieksämäen ensimmäiseksi kirkkoherraksi. Seurakuntaa perustettaessa ei tosin syntynyt Pieksämäen, vaan Haukivuoren kirkkoherrakunta, mutta seurakunnan nimi muuttui jo varsin pian. Pieksämäen hallintopitäjä muodostettiin seurakunnan perustamista seuranneena vuonna. Laajimmillaan Pieksämäen pitäjä kattoi kokonaan myöhemmän Pieksämäen, lähes kokonaan Haukivuoren, Jäppilän ja Virtasalmen, pääosan Kangasniemestä ja Suonenjoesta sekä osia Hankasalmen, Rautalammin, Tervon, Karttulan, Kuopion, Leppävirran, Joroisten, Juvan ja Mikkelin pitäjistä. Pieksämäen pitäjän kokonaispinta-alan on arvioitu olleen suurimmillaan liki 3 000 neliökilometriä.
Myöhempinä aikoina Suur-Pieksämäestä muodostui neljä rukoushuone- ja kappeliseurakuntaa. Kangasniemi itsenäistyi Pieksämäestä 1650-luvulla, Haukivuori 1873, Jäppilä 1894 ja Virtasalmi 1913. Lisäksi Pieksämäen pitäjästä siirrettiin eräitä kyliä Suonenjokeen ja Hankasalmeen. Pieksämäen rautatieaseman lähiympäristöön syntynyt asutusalue erotettiin Pieksämä-nimiseksi kauppalaksi vuonna 1930, ja Pieksämäen kauppalan seurakunta erosi Pieksämäen maaseurakunnasta vuonna 1956. Kirkon ja kunnanviraston jäätyä kauppalan (vuodesta 1962 Pieksämäen kaupunki) alueelle maalaiskunnan toiminnallinen painopiste siirtyi Maaselän ja Naarajärven alueille.
Naarajärvellä aloitti vuonna 1960 toimintansa Paraisten Kalkki Oy:n kalkkitiilitehdas. Vuonna 1970 Naarajärvelle siirtyi Hyvinkäältä Oy Hackman Ab:n teräslevytehdas, jonka tunnetuimpia tuotteita olivat tiskipöydät.
Suomen Kirkon Sisälähetysseura perusti Nenonpeltoon vuonna 1952 Vaalijalan keskuslaitoksen. Vuonna 1975 laitos siirtyi Kuopion ja Mikkelin läänien kuntien muodostaman kuntainliiton hallintaan.
1980-luvun alkupuolella kaikille Savon silloisille kunnille äänestettiin oma nimikkoruoka. Pieksämäen maalaiskunnan omaksi perinneruoaksi valittiin ohrajauhosta, maidosta ja kermasta leivottu tuohirieska, joka paistetaan tuohesta taivutellussa tuokkosessa.
Henkikirjakylät

Heikkolankangas (Heikkola), Hietamäki, Hiirola, Häkkilä, Ihalainen, Kantala, Karjala, Kirkonkylä, Kontiomäki, Kylmämäki, Käreniemi, Längelmäki, Maavesi, Mataramäki, Montola, Neuvola, Nikkarila, Niskamäki, Nykälä, Pitkäsmäki, Pyhitty, Pyhäjärvi, Pörölänmäki, Pöyhölä, Sarkaniemi, Savonlahti, Siikamäki, Surnuinmäki, Toikkalanmäki, Vanaja, Vehmaskylä, Venetmäki, Venettekemänranta, Vilhula.
Kerttu Varjo

Varjo vuonna 1965.
Kerttu Aleksandra Varjo (4. toukokuuta 1910 Turku – 18. tammikuuta 2006) oli suomalainen nuorisotyön uranuurtaja. Hän sai opetusneuvoksen arvonimen vuonna 1970.
Kerttu Varjo opiskeli yliopistossa kieliä ja valmistui filosofian maisteriksi aikomuksenaan ryhtyä oppikoulun opettajaksi. Hän sai kuitenkin paikan Raittiuden Ystävät -yhdistyksen varhaisnuorisosihteerinä ja kiinnostui nuorisotyöstä, jossa hän sanoi olevansa itseoppinut.
Varjo toimi Nuorten Talkoot -yhdistyksen yleissihteerinä sen perustamisesta 1941 alkaen ja sitten toiminnanjohtajana 1945–1947. Sotien jälkeen Varjo toimi Nuoriso-ohjaaja-lehden toimitussihteerinä, Yhteiskunnallisen korkeakoulun nuorisotyömenetelmäopin opettajana ja sitten 1960-luvun keskivaiheilta alkaen Tampereen yliopiston nuorisotyön opetusjaoston lehtorina.
Kerttu Varjo toimi myös Suomen Partiotyttöjärjestön koulutus- ja johtotehtävissä 1939–1962 sekä monien nuorisotyötä sivuavien työryhmien jäsenenä ja järjestöjen hallintotehtävissä.
Teoksia

Virkistysohjelma järjestön tilaisuuksissa. Marttaliitto, 1954.
Kas näin... : leikki- ja askartelukirja. Toim. yhdessä Into Harjun kanssa, kuv. Eeli Jaatinen. Suomen opettajain raittiusliitto, 1956.
Ongelmakirja. Toim. yhdessä Reijo Ahtokarin ja Keijo Voudinmäen kanssa. Otava, 1958.
Seuraleikkikirja . Toim. yhdessä Reijo Ahtokarin ja Keijo Voudinmäen kanssa. Otava, 1958.
Meidän sakin leikkikirja, kuv. Unto Jäsberg. Otava, 1959.
Koulutusopas : Vihjeitä erityisesti nuorisotyön koulutusta järjestäville. Otava, 1967.
Nuorten talkoot : Suomen nuorison työliikkeen historiikki 1940–1948. Suomen kulttuurirahasto, 1979. ISBN 951-95010-6-1.
Keko 60 v. Kuusiston raittiusseura Keko, 1988.
Raportteja eri maiden nuorisotyöjärjestelmistä ja kansainvälisestä nuorisotyöstä. Kansalaiskasvatuksen keskus,1975. ISBN 951-9093-18-4.
Picasson seikkailut

| Picasson seikkailut> Picassos äventyr |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tage Danielsson
Käsikirjoittaja:  Tage Danielsson Hans Alfredsson
Tuottaja:  Staffan Hedqvist
Säveltäjä:  Erik Satie Giacomo Puccini Gunnar Svensson
Kuvaaja:  Tony Forsberg Roland Sterner
Leikkaaja:  Jan Persson
Lavastaja:  Hans Alfredson Per Åhlin Stig Boqvist
Pääosat:  Gösta Ekman Hans Alfredson Margaretha Krook Birgitta Andersson Jarl Borssén Lasse Pöysti
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  Svenska Ord Svensk Filmindustri
Levittäjä:  SF Studios
Ensi-ilta:  1978
Kesto:  114 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi, espanja, ranska, saksa, suomi, italia, englanti, venäjä, norja, latina
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Picasson seikkailut (ruots. Picassos äventyr) on Tage Danielssonin ohjaama ruotsalainen komediaelokuva vuodelta 1978. Se on absurdi ja surrealistinen komediaelokuva espanjalaisen taidemaalari Pablo Picasson kuvitellusta elämästä, jonka huumori perustuu paljolti kulttuurisiin viittauksiin ja kansallisiin stereotyyppeihin.
Elokuvassa puhutaan 10 eri kieltä, mutta silti se on lähes mykkä, sillä lauseet ovat todella yksinkertaisia.
Elokuvassa on slapstickin, farssin ja kabareen piirteitä. Se satiirisoi ja parodioi monia aikansa tunnettuja henkilöitä. Elokuvassa seikkaillaan muun muassa Madridissa, Pariisissa, New Yorkissa, Lontoossa ja ruotsalaisessa Tomelillan kunnassa, jossa elokuva valtaosin kuvattiin ja joka tahallisen kömpelöiden kulissien avulla esittää myös maailman suurkaupunkeja.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gösta Ekman  | … |  Pablo Picasso   |
|  Hans Alfredson  | … |  Don José   |
|  Margaretha Krook  | … |  Dona Maria   |
|  Birgitta Andersson  | … |  Ingrid Svensson-Guggenheim   |
|  Jarl Borssén  | … |  Mr. Guggenheim   |
|  Lasse Pöysti  | … |  kertoja; Sirkan isä   |
|  Lena Olin  | … |  Dolores   |
|  Elisabeth Söderström  | … |  Mimi   |
|  Lena Nyman  | … |  Sirkka   |
|  Rolv Wesenlund  | … |  Edvard Grieg   |
|  Birgitta Ulfsson  | … |  Sirkan äiti   |
|  Toivo Pawlo  | … |  Elsa Beskow, kertoja  |
Myöhempi arvostus

Vuonna 2009 Picasson seikkailut pääsi mukaan kirjaan Tusen svenska klassiker, johon koottiin tuhat ruotsinkielisten kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja televisiosarjojen klassikkoa.
Aiheesta muualla

Maslin, Janet: Review – Picassos Aventyr (1978) The New York Times. (englanniksi)
Picassos äventyr Internet Movie Databasessa (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Tšekki