stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rådhusgata
Kuvia

Rådhusgata 7: Garmanngården, joka toimi vuosina 1734–1843 kaupungintalona. Sen vanhimmat osat ovat peräisin 1620-luvulta.
Rådhusgatan ja Nedre Slottsgaten kulmassa sijaitsee Oslon ensimmäinen raatihuone.
Rådhusgata 11: Stattholdergaarden, joka toimi käskynhaltija Ulrik Frederik Gyldenlöven virka-asuntona 1680-luvulla. Rakennus tunnetaan myös nimellä Calmeyergården sen vuonna 1771 ostaneen kauppiaan Mathias Calmeyerin mukaan. Rakennuksella toimivalla Statholdergaarden-ravintolalla on ollut Michelin-tähti vuodesta 1998.
Rådhusgata 19: Rådmannsgården, Oslon alkuperäisen ruutukaava-alueen vanhin säilynyt rakennus. Se on toiminut muun muassa kirjastona sekä varuskuntasairaalana, mistä johtuu sen vaihtoehtoinen nimi Garnisonssykehuset.
Katu kulkee Christiania Torvin läpi.
Rådhusgata 25: Redernes hus (Andreas Bjercke ja Georg Eliassen, 1934) rakennettiin Norjan varustamoliiton pääkonttoriksi.
Rådhusgatan loppupään ja Akershusin linnan välissä sijaitsee Kontraskjæret-puisto. Nimi tulee ranskan kielestä, jossa contrescarpe tarkoittaa linnoitetun vallihaudan ulommaista seinää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rådhusgata Wikimedia Commonsissa
Berndt Herman Ivar Lagermarck

Berndt Herman Ivar Lagermarck vuonna 1900.
Berndt Herman Ivar Lagermarck (2. kesäkuuta 1843 Turku – 15. marraskuuta 1907 Harkova, Venäjän keisarikunta) oli suomalainen filosofian tohtori, todellinen valtioneuvos ja Harkovan yliopiston kemian professori.
Lagermarckin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Adam Johan Lagermarck (1802–1879) ja Augusta Margareta Aminoff. Hän pääsi ylioppilaaksi 1862 Turun kymnaasista ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1866 sekä filosofian maisteriksi, lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1869.
Lagermarck työskenteli laboraattorina Helsingin yliopiston kemian laboratoriossa 1866–1869. Hän oli Harkovan yliopistossa yksityisdosenttina 1871–1872, kemian dosenttina 1872–1873, kemian ylimääräisenä professorina 1873–1885 ja varsinaisena kemian professorina 1885–1902. Yliopiston rehtorina Lagermarck oli 1899–1901. Hän oli viimeksi keisarillisen Nikitskan puutarhan ja Nikitskan puutarhanhoidon ja viininviljelyn oppilaitoksen johtajana 1903–1905.
Lagermarck oli naimisissa vuodesta 1874 Katarina Stonowskin (1850–1909) kanssa. Lagermarckin veljiä olivat Uudenmaan läänin lääninsihteeri, valtiopäivämies August Carl Adam Lagermarck (1851–1917) ja paperitehtailija Sigvard Fredrik Lagermarck (1854–1929).
Teokset

Om broms inverkan på brandvinsyra, Helsingin yliopiston väitöskirja. Helsingfors 1868
Borg El Arabin kansainvälinen lentoasema

Borg El Arabin kansainvälinen lentoasema (arab. مطار برج العرب الدولي‎, Maṭār Burj al-‘Arab ad-dawlī) (IATA: HBE, ICAO: HEBA) on kansainvälinen lentoasema Borg El Arabin kaupungissa, Egyptissä. Lentoasema palvelee noin 40 kilometrin päässä sijaitsevaa Aleksandrian kaupunkia. Lentoasemalla on kolme kiitotietä, joista yhtä käytetään matkustajaliikenteen operoimiseen. Borg El Arabin kansainvälisen lentoaseman kautta kulki vuonna 2009 371 605 matkustajaa.
Toukokuussa 2010 Aleksandrian kansainvälisen lentoaseman sulkemisen jälkeen kaikki Aleksandriaan suunnattu liikenne on ohjattu Borg El Arabiin, mikä on nostanut lentoaseman käyttöastetta huomattavasti.
Lentoyhtiöt ja kohteet

| Lentoyhtiö | Kohteet |
| --- | --- |
Air Arabia Egypt: Amman, Khartoum, Kuwait
Flydubai: Dubai
Jazeera Airways: Kuwait
Meridiana: Milano (Malpensa)
Nas Air: Dammam, Jedda, Riad
Sama Airlines: Jedda, Riad
Turkish Airlines: Istanbul (Atatürk)
Wataniya Airways: Kuwait
Aiheesta muualla

World Aero Data: Borg El Arab Intl -- Heba (Arkistoitu – Internet Archive)
Berghin postilla

| Postilla eli saarnakirja, koottu tohtori Johan Fredrik Bergh vainajan jälelle jääneistä saarnoista ja saarnan juurista |
| --- | --- |
 Berghin postillan nimiölehti.
Kirjailija:  Johan Fredrik Bergh
Kieli:  suomi
Genre:  postilla
Kustantaja:  Weilin & Göös
Julkaistu:  1875
Sivumäärä:  569
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Postilla eli saarnakirja, koottu tohtori Johan Fredrik Bergh vainajan jälelle jääneistä saarnoista ja saarnan juurista eli lyhyemmin Berghin postilla on tunnetun herännäispapin Johan Fredrik Berghin saarnoista ja niiden valmisteluaineistosta toimitettu postilla eli saarnakirja vuodelta 1875. Se on ollut suosittu etenkin herännäispiireissä ja siitä on otettu useita painoksia.
Historia

Berghin postilla julkaistiin yhdeksän vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Sen toimitti Berghin vävy O. H. Cleve. Sen kustansi Weilin & Göös ja siitä otettiin 10 000 kappaleen painos. 569-sivuinen teos oli vasta perustetun kustantamon siihen asti laajin julkaisu. Toinen painos julkaistiin vuonna 1881. Kielellisesti uudistetut laitokset ovat julkaisseet Matti Saaninkoski vuonna 1909 ja Kaarlo Hyrske 1937.
Vaikka Bergh lukeutui Pohjanmaan ja Savon herännäisyyteen, hänen postillaansa on luettu myös Länsi-Suomen rukoilevaisten keskuudessa.
Sisältö

Postillan toimittajan Cleve kertoo esipuheessa toimitusperiaatteistaan. Cleven mukaan Bergh ei kirjoittanut saarnojaan täydellisesti. Sen takia julkaisija on käyttänyt aineistonaan Berghin muistiinpanoja, ”saarnan juuria”. Bergh on hyödyntänyt saarnoissaan muiden tekemiä postilloja ja merkinnyt papereihinsa, kenen postillan mukaan hän on saarnan rakentanut. Berghin omissa muistiinpanoissa ei ole ollut kylliksi aineistoa, joten julkaisija on ottanut mukaan kaksi Steinhoferin saarnaa ja yhden J. O. Hoofin saarnan. Cleven mukaan hän on tehnyt melkein joka saarnaan korjauksia ja lisäyksiä, ja joissakin tapauksissa Berghin muistiinpanot ovat antaneet vain suunnan saarnan tekemiseen. Tiililä toteaakin: ”Emme siis ole suinkaan tämän kirjan ääressä lukemassa vain Berghiä, vaan lähinnä Berghiä ja Cleveä sekä lisäksi eräitä ulkomaisia saarnaajia”. Esipuheessaan Cleve arvioi tavoittaneensa Berghin ajatukset, jotka hän Berghin perheenjäsenenä ja apulaisena katsoi hyvin tunteneensa.
Tiililän mukaan Berghin postilla on tyypillinen pietistikirja, jonka ote on sekä herättävä että sielunhoidollinen.
Laitoksia

Bergh, Johan Fredrik: Postilla eli saarnakirja: Koottu tohtori Johan Fredrik Berghin jäljelle jääneistä saarnoista ja saarnan juurista.  (4. korjattu painos)  Rauma:  Länsi-Suomi, 1962.
Rhianna Pratchett

| Rhianna Pratchett |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. joulukuuta 1976 (ikä 47) Rowberrow, Somerset, Englanti
Ammatti:  kirjailija, käsikirjoittaja
Kirjailija
Tyylilajit:  fantasiakirjallisuus
Aiheesta muualla
www.rhiannapratchett.com
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Rhianna Pratchett (s. 30. joulukuuta 1976) on englantilainen videopelikäsikirjoittaja. Hän on tullut tunnetuksi käsikirjoittajana videopeleihin kuten Mirror’s Edge, Tomb Raider ja Rise of the Tomb Raider. Käsikirjoitus peliin Rise of the Tomb Raider voitti Writers Guild of America -palkinnon vuonna 2016.
Pratchett on kirjailija Terry Pratchettin tytär. Hän on yksi perustajajäsen Narrativia Limited -tuotantoyhtiössä, joka hallinnoi yksinoikeudella hänen isänsä töiden immateriaalioikeuksia.
Pratchett on työskennellyt myös sarjakuvakäsikirjoittajana.
Tuotantoa > Pelit

Heavenly Sword
Mirror's Edge
Tomb Raider
Rise of the Tomb Raider
Tuotantoa > Sarjakuvat

Mirror’s Edge #1–6
Tomb Raider: The Beginning
Tomb Raider #7–18
Aiheesta muualla

Rhianna Pratchett Internet Speculative Fiction Database -sivustolla (englanniksi)
Viralliset kotisivut
Narrativia verkkosivut
Rhianna Pratchett Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Rhianna Pratchett
Käännös suomeksi
Brasilian kansalaisuus

Brasilian kansalaisilla on oikeus Brasilian passiin.
Brasilian kansalaisten liikkumisvapaus. Vaaleansinisillä merkittyihin maihin on liikkumisvapaus, vihreisiin on viisumivapaus ja harmaalla merkittyihin vaaditaan viisumi.
Brasilian kansalaisuus on laillinen suhde henkilön ja Brasilian välillä.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä

Brasilian kansalaisuuden periaatteet on kirjattu maan perustuslakiin, ja maan kansalaisuuslaki noudattaa sekä ius soli- että ius sanguinis -periaatetta. Kaikki maassa syntyneet lapset saavat maan kansalaisuuden. Ainoan poikkeuksen muodostavat ulkomaan hallinnolle työskenneiden lapset. Myös Brasilian kansalaisen ulkomailla syntyneellä lapsella on oikeus maan kansalaisuuteen.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella

Brasilian kansalaisuutta voi hakea yleisimmin, jos on asunut maassa yhtäjaksoisesti vähintään neljä vuotta, osaa puhua portugalia ja eikä ole tuomittu rikoksista. Tietyissä tilanteissa näitä ehtoja on muutettu.
Sally Kirkland

Sally Kirkland
Sally Kirkland (s. 31. lokakuuta 1941 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Kirkland oli ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Anna (1987). Hän voitti samaisella roolilla Golden Globen.
Nuorena itsemurhaa yrittänyt Kirkland vihittiin 4. joulukuuta 1975 Movement of Spiritual Inner Awarenessin papiksi.
Aiheesta muualla

Sally Kirkland Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Blue and Gray

| Blue and Gray Poco |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: heinäkuu 1981
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Mike Flicker
 Tyylilaji: country rock
 Kesto: 38.25
 Levy-yhtiö: MCA Records
Pocon muut julkaisut
| Under the Gun 1980 | Blue and Gray 1981 | Cowboys & Englishmen 1981 |
Blue and Gray on country rock-yhtye Pocon 15. albumi vuodelta 1981.
Kappaleet > A-puoli

Glorybound – 3.35 (säv. Rusty Young)
Blue And Gray – 4.40 (säv. Young)
Streets Of Paradise – 3.55 (säv. Paul Cotton)
The Writing On The Wall – 3.10 (säv. Young)
Down On The River Again – 3.45 (säv. Young)
Kappaleet > B-puoli

Please Wait For Me – 4.30 (säv. Cotton)
Windowmaker – 4.25 (säv. Young)
Here Comes That Girl Again – 3.15 (säv. Young)
Sometimes (We Are All We Got) – 3.35 (säv. Cotton)
The Land Of Glory – 3.35 (säv. Young)
Kokoonpano

Paul Cotton – kitara, laulu
Rusty Young – steel guitar, kitara, laulu
Charlie Harrison – basso, laulu
Steve Chapman – rummut
Kim Bullard – kosketinsoittimet, laulu
Steve Forman – lyömäsoittimet
Clydie King – taustalaulu
Denise DeCaro – taustalaulu
Venetta Fields – taustalaulu
Arviot

Allmusic:
Broadwood

Broadwoodin valmistama pianoforte vuodelta 1851.
Broadwood (Broadwood and Sons) on vanhin ja yksi arvossa pidetyimmistä pianovalmistajista maailmassa. Yritys on saanut nimensä perustajaltaan John Broadwoodilta. Broadwoodin instrumentteja ovat soittaneet Mozart, Haydn, Dusík, Beethoven, Chopin ja Liszt. Yrityksellä on kuninkaallinen valtuutus kuningatar Elisabet II:n pianovalmistajana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Broadwood in the Piano - Photoarchive
Bud Abbott

| Bud Abbott |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  William Abbott
Syntynyt: 2. lokakuuta 1895 Asbury Park, New Jersey
Kuollut: 24. huhtikuuta 1974 (78 vuotta) Woodland Hills, Kalifornia
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
William Alexander ”Bud” Abbott (2. lokakuuta 1895 – 24. huhtikuuta 1974) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja tuottaja joka oli syntynyt Asbury Parkissa, New Jerseyssä. Hänet muistetaan parhaiten Abbott ja Costello -nimisen komediakaksikon toisena jäsenenä. Kaksikon toisena jäsenenä oli koomikko Lou Costello. Hänellä on kolme tähteä Hollywood Walk of Famella.
Abbott sairasti epilepsiaa, ja sai kaksi sydänkohtausta. Hän kuoli syöpään huhtikuussa 1974. Hänen ruumiinsa tuhkattiin ja tuhkat siroteltiin Tyyneenmereen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bud Abbott Wikimedia Commonsissa
Sally Oliver

| Sally Oliver> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. joulukuuta 1983 (ikä 40)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2007–
Merkittävät roolit:  Lexi King (Emmerdale)
Aiheesta muualla
IMDb 
Sally Oliver (s. 26. joulukuuta 1983, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan englantilaisesta saippuasarjasta Emmerdale. Hän esitti sarjassa Lexi Kingiä vuosina 2007–2009. Hän saapui sarjaan 20. heinäkuuta 2007. Sarjan jälkeen Oliver esiintyi vierailevassa roolissa televisiosarjassa Holby Cityn sairaala.
Aiheesta muualla

Sally Oliver Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sally Kellerman

| Sally Kellerman |
| --- | --- |
 Sally Kellerman The Rose -elokuvan ensi-illassa vuonna 1979.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sally Clare Kellerman
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1937 Long Beach, Kalifornia, Yhdysvallat
Kuollut: 24. helmikuuta 2022 (84 vuotta) Woodland Hills, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, laulaja, ääninäyttelijä, elokuvatuottaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  1957–2016
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Sally Clare Kellerman (2. heinäkuuta 1937 Long Beach, Kalifornia – 24. helmikuuta 2022 Woodland Hills, Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja elokuvatuottaja. Kellerman muistetaan parhaiten roolistaan elokuvassa M.A.S.H. – armeijan liikkuva kenttäsairaala, jossa hän näytteli majuri Margaret ”Hot Lips” O’Houlihania. Kellerman sai roolisuorituksestaan ehdokkuuden vuoden 1970 parhaan naissivuosan Oscar- ja Golden Globe -palkintojen saajaksi. Kellerman on näytellyt myös muun muassa elokuvissa The Player – Pelimies (1992) ja Sellaista on elämä (1986). Hänellä on ollut roolit televisiosarjoissa Äärirajoilla (1963), Star Trek (1966), Bonanza (1966, 1970) ja Tunteita ja tuoksuja (2014).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sally Kellerman Wikimedia Commonsissa
Brumburgh, Gary: Sally Kellerman (IMDb Mini Biography) IMDb. Viitattu 3.5.2019. (englanniksi)
Brasilian futsalmaajoukkue

Selecao vuodelta 2013
Brasilian futsalmaajoukkue (Seleção) edustaa Brasiliaa futsalin kansainvälisissä otteluissa. Sitä hallinnoi Brasilian jalkapalloliitto.
Brasilian maajoukkue on ollut mukana kaikissa FIFA:n järjestämissä maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa se on ollut jokaisella kerralla myös mitaleilla. Brasilia voitti kolme ensimmäistä maailmanmestaruutta vuosina 1989, 1992 ja 1996. Se hävisi Espanjalle seuraavien kisojen finaalissa ja välierissä 2004, mutta onnistui palaamaan voittajaksi kotikisoissaan 2008. Etelä-Amerikan mestaruuksia Brasilialla on 18 ja vain kahdesti mestaruuden on voittanut joku muu maa.
Peliasu
Maajoukkuetta valmentaa Marquinhos Xavier.
Arvokisat > Maailmanmestaruuskilpailut

1989 - Mestaruus
1992 - Mestaruus
1996 - Mestaruus
2000 - Hopeaa
2004 - Pronssia
2008 - Mestaruus
2012 - Mestaruus
2016 - Karsiutui neljännesvälierissä
Arvokisat > Etelä-Amerikan mestaruuskilpailut

1964 - Hopeaa
1969 - Mestaruus
1971 - Mestaruus
1973 - Mestaruus
1975 - Mestaruus
1976 - Mestaruus
1977 - Mestaruus
1979 - Mestaruus
1983 - Mestaruus
1986 - Mestaruus
1989 - Mestaruus
1992 - Mestaruus
1995 - Mestaruus
1996 - Mestaruus
1997 - Mestaruus
1998 - Mestaruus
1999 - Mestaruus
2000 - Mestaruus
2003 - Hopeaa
2008 - Mestaruus
Berndt Magnus Reinius

Berndt Magnus Reinius  (1837–1913) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Reinius oli  maanviljelijä Viipurin maalaiskunnassa ja  talonpoikaissäädyssä Rannan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1891. Hän esiintyi valtiopäivillä vain hyvin vähän.
S/S Suomi

S/S Suomi on sisävesihöyrylaiva, joka on liikennöinyt Päijänteellä vuodesta 1906. Nykyisin alus on risteilyliikenteessä Jyväskylästä käsin.
S/S Suomi Jyväskylän satamassa.
Tekniset tiedot

Rakennuspaikka: Lehtoniemi & Taipale, Lehtoniemen konepaja, Joroinen
Rakennusvuosi: 1906
Pituus: 31,73 m
Leveys: 6,7 m
Syväys: 2,53 m
Vetoisuus: 239 brt
Höyrykoneen tyyppi: Compound-höyrykone
Koneen teho: 200 ihv
Kattila: 88 m², skottilainen laivakattila, 2 kpl Oilon-öljypoltinta
Polttoaine: Kevyt polttoöljy
Omistaja: Päijänne Risteilyt Hilden Oy, Jyväskylä
Entiset omistajat: Päijännematkailu Höyrylaiva Oy
Käyttäjä: Päijänne Risteilyt Hilden Oy
Kotisatama: Jyväskylä
Kutsumerkki: OJ6543
Liikennöinti: Risteily- ja tilausliikenteessä Jyväskylästä
Matkustajia: 199
Varusteet: Ravintola, näköalabaari, pub, kahvila, 2 kpl kahden hengen päivähyttiä, kuulutus- ja musiikkilaitteet, lämmitys, sähkö 220v, vaihdettu talvella 2007 uusi Valmet-apukone
Alus ei kuulu Museoviraston perinnelaivarekisteriin eikä se ole Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Aiheesta muualla

http://www.paijanne-risteilythilden.fi/laivat.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.elka.fi/nayttelyt/laivat/laivasivut/suomi1905.html (Arkistoitu – Internet Archive)
Päilyvää Päijännettä Laiva esiintyy dokumenttifilmissä vuodelta 1959
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta S/S Suomi Wikimedia Commonsissa
Berghemin reunamoreeni

Berghemin reunamoreeni (ruots. Berghemmoränen, Berghem linje, Berghem-Moslätt linje , engl. Berghem moraine ) on reunamoreeni Etelä-Ruotsin länsirannikon tuntumassa. Moreenimuodostuma on noin 150 kilometriä pitkä ja se seuraa länsirannikkoa korkeintaan 35 kilometrin etäisyydellä. Muodostuma on syntynyt noin 14 000 vuotta sitten.
Yleistä

Etelä-Ruotsin länsirannikon moreenimuodostumat liittyvät kaikki Veiksel-jääkaudella Fennoskandian mannerjäätikköön kuuluneen Keski-Ruotsin virtauskielekkeen toimintaan. Viime jääkauden loppuvaiheessa mannerjäätikkö on alkanut sulaa, jolloin myös Pohjanmerellä ollut jäätikkö on hajonnut. Avomereltä tulleen veden lämmittämänä on virtauskieleke sulanut nykyiselle rantavyöhykkeelle usean vuosituhannen ajan. Jäätikön reunan eteen on eri aikoina syntynyt moreenimuodostumia ja kerrostunut jäätikköjokimuodostumia. Berghemin reunamoreeni on yksi näistä rinnakkain kulkevista moreenimuodostumista.
Moreenimuodostuma

Berghemin reunamoreeniksi kutsutaan moreeniselänteiden ja kumpumoreenien sekä muiden reunamuodostumien harvahkoa ketjua, jonka näkyvä osa alkaa pohjoisessa Kosterin saarilta (ruots. Kosteröarna). Se seuraa Etelä-Ruotsin länsirannikkoa hieman kauempaa Göteborgin reunamoreenin ja Trollhättanin reunamoreenin  välissä ja samaan pohjois-luoteesta etelä-kaakkoon osoittavaan suuntaan kuin nämä. Pohjoispäässä kulkevat muodostumat Tanumsheden, Munkedalin ja Uddevallan kautta kaakkoiseen suuntaan. Uddevallassa moreenilinja ylittää Byfjordenin lahden samoin kuin tekee valtatie E6, joka seuraa pohjoisessa moreenilinjaa läheltä. Götajoen jokilaaksossa Nolassa  moreenilinja käännähtää lyhyeksi matkaa lähes itä-länsi- suuntaiseksi, mutta palaa sen jälkeen entiseen suuntaansa. Muodostuman eteläosat sijaitsevat Göteborgin ja Boråsin puolivälissä, josta ne jatkavat madaltuen kohti itäkaakkoa ja Gislavedin suuntaa. Tällä metsäisellä osuudella moreenilinja ohittaa Mjörnin, Sävelångenin ja Östra Nedsjönin järvet niiden lounaispuolelta.
Berghemin reunamoreeni muodostaa monin paikoin kaksi rinnakkaista moreeniketjua, jonka vuoksi sitä voidaan kutsua myös Berghem-Moslätt linjaksi. Moninkertainen rakenne katsotaan johtuvan jäätikön edestakaisesta liikkeestä, jossa ensimmäinen moreeniketju on ehtinyt muodostua jäätikön puskemana ennen kuin ilmasto lämpeni. Silloin on jäätikön reuna perääntynyt taaemmaksi. Ilmaston taas viillennyttyä on jäätikkö edennyt lähes entiseen asemaansa ja puskenut näkyville toisen moreenilinjan. Toinen eteneminen on tapahtunut vain seudun laaksoissa, kun taas mäkien päällä on jäätikkö pysytellyt paikoillaan.
Merkittäviä kohteita

Sunninge Sund on Byfjordenin poikki kulkeva suuri moreenimuodostuma Uddevallassa.
Dössebacka on hyvin paksu moreeni- ja hiekkaselänne, jonka Götajokeen sortunut seinämä näkyy Nolissa kauaksi.
Tutkimushistoriaa

Muodostuma on ajoitettu vuosina 1975–1995 noin 11 100–12 400 vuoden ikäiseksi. Esimerkiksi Berglundin kalibroidut ajoitukset antavat niille 14 400–14 200 vuoden iän. Tällaiset ajoitukset sijoittaisivat Vanhempaan dryaskauteen tai Böllingin vaiheeseen. Vuonna 2014 on ajoitukseksi saatu 14 000 vuotta. Uudet ajoitukset vanhentavat muodostumia ja sijoitetaan nykyään Grönlannin kairausnäytteistä havaittuun stadiaaliin GI-1d tai aikaisemmin käytettyyn siitepölyistä määritettyyn Böllingin vaiheeseen. .
Vasta 2000-luvulla havaittiin kytkös Etelä-Ruotsin itärannikolle asti ulottuvaan Vimmerbyn reunamoreeniin. Se tehtiin laserkeilauskuvista, jossa samanaikaisiksi ajoitettujen Berghemin ja Vimmerbyn moreenimuodostumien väliltä löytyi matalien moreenimuodostumien rivistö, joka on tulkittu reunamoreeneja yhdistäväksi ketjuksi. Uusien muodostumien ajoitus on vielä tekemättä.
S/S Suvi-Saimaa

SS Heinävesi ja SS Heinävesi II (nyk. S/S Suvi-Saimaa) yhteiskuvassa 1910-luvun alussa
S/S Suvi-Saimaa on Lappeenrannan matkustajasatamassa S/S Prinsessa Armaadan vieressä ravintolalaivana oleva sisävesihöyrylaiva, joka tunnettiin ennen S/S Kallavesi -nimellä. Alus on liikkunut omin konein viimeksi 1990-luvun alussa. Laivassa on yli 200 asiakaspaikkaa kahdella kannella sekä laivan salongeissa.
Tekniset tiedot

Aikaisemmat nimet: S/S Kallavesi (1976-1982), S/S Kuopio (1968-1976), S/S Heinävesi II (1907-1968)
Rakennuspaikka: Paul Wahl & Co., Varkauden konepaja, Varkaus
Rakennusvuosi: 1907
Pituus: 26,65m
Leveys: 6,60m
Syväys: 2,1m
Vetoisuus: 149 brt
Koneen tyyppi: Compound-höyrykone
Koneen teho: 110 kw, 150 ihv
Nopeus: 8 solmua
Polttoaine: Kevyt polttoöljy
Omistaja: Lappeenrannan Laivat Oy, Lappeenranta
Entiset omistajat: Saimaan Laivamatkat Oy 1967-1982
Käyttäjä: Karelia Lines Oy
Kotisatama: Lappeenranta, matkustajasatama
Liikennöinti: Nykyään ei liikennöi, (ravintola-/kahvilalaivana Lappeenrannan satamassa) Ennen: Saimaalla matkustajaliikenteessä, 70-luvulla reittiliikenteessä Kuopion ja Savonlinnan välillä
Matkustajia: Yli 200 asiakaspaikkaa
Alus ei kuulu Museoviraston perinnelaivarekisteriin eikä se ole Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Aiheesta muualla

http://www.karelialines.fi/suvisaimaa/index.html (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.lappeenranta.fi/?deptid=12372 (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.hhlweb.biz/00-suvi-saimaa.htm
S/S Storfursten

S/S Storfursten nimeä on käyttänyt kaksi suomalaista matkustaja- ja rahtihöyrylaivaa.
S/S Storfursten (1837)

Vanhempi S/S Storfursten oli suomalainen 1837 rakennettu matkustajia ja rahtia kuljettanut siipiratashöyrylaiva jonka omisti turkulainen Åbo Ångfartygs Bolag.
Stofursten liikennöi 1837–1849 Turku – Helsinki – Tallinna – Kronstadt -reitillä. Varustamoyhtiön tehtyä konkurssin kesäkuussa 1849 laiva myytiin pakkohuutokaupalla uudelle Åbo Nya Ångfartygsbolag-nimiselle yhtiölle. Storfursten oli viimeksi Turku – Degerby – Tukholma linjalla vuosina 1850–1854. Krimin sodan aikana laiva oli seisotettuna ja sodan jälkeen se oli niin huonossa kunnossa että se romutettiin 1856. Storfurstenin höyrykoneet, -kattilat ja siipirattaat kuljetettiin maitse talvella 1856 Päijänteelle jossa ne asennettiin rakenteilla olleeseen Suomi-laivaan. Kesäkuussa 1856 valmistunut Suomi-laiva oli Päijänteen ensimmäinen höyrylaiva.
Storfursten oli rakennettu 1837 Fletcher, Son & Fearallin telakalla Lontoon Limehousessa. Sen pituus oli 139 jalkaa, leveys 19,4 jalkaa ja syväys 9 jalkaa. Laivan vetoisuus oli 210 bruttorekisteritonnia ja se saattoi ottaa 42 matkustajaa. Laivan siipirataskoneistojen voimanlähteenä oli kaksi 40 hevosvoiman höyrykonetta.