stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mitä tapahtuikaan Baby Janelle?

| Mitä tapahtuikaan Baby Janelle?> What Ever Happened to Baby Jane? |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Robert Aldrich
Käsikirjoittaja:  Lukas Heller
Perustuu:  Henry Farrellin romaaniin
Tuottaja:  Robert Aldrich 
Säveltäjä:  Frank De Vol
Kuvaaja:  Ernest Haller
Leikkaaja:  Michael Luciano
Pääosat:  Bette Davis Joan Crawford
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  26. lokakuuta 1962 (US) 6. syyskuuta 1963 (FI)
Kesto:  134 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  $980 000 (arvioitu)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? (engl. What Ever Happened to Baby Jane?) on vuonna 1962 ensi-iltansa saanut Robert Aldrichin ohjaama yhdysvaltalainen trilleri-/kauhu-/draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Bette Davis "Baby" Jane Hudsonin roolissa ja Joan Crawford hänen sisarensa Blanche Hudsonin roolissa. Sivuosissa ovat muiden muassa Victor Buono, Maidie Norman ja Anna Lee.
Elokuva perustuu kirjailija Henry Farrellin samannimiseen romaaniin. Baby Jane on mustavalkoinen, ja se on noin 134 minuutin, eli 2 tunnin ja 14 minuutin mittainen. Baby Jane sai ensi-iltansa New Yorkissa 26. lokakuuta 1962, ja Suomeen elokuva tuli teattereihin esitykseen seuraavana vuonna 6. syyskuuta. Elokuvan on tuottanut Warner Bros.
Elokuva sai parhaan puvustuksen Oscar-palkinnon ja oli ehdokkaana Cannesin elokuvajuhlien Kultainen palmu -palkinnon saajaksi. Lisäksi se oli ehdokkaana useiden muiden palkintojen saajaksi, kuten Golden Globe-, Bafta- ja Oscar-ehdokkuuksia, muiden muassa parhaan naispääosan ehdokkuus Bette Davisille ja parhaan miessivuosan ehdokkuus Victor Buonolle.
Vuonna 2003 "Baby" Jane Hudson sijoittui sijalle 44. American Film Instituten listalla 100 suurinta elokuvasankaria ja -roistoa 50 parhaan roiston joukkoon, ja itse elokuva sijoittui sijalle 63. listalla 100 jännittävintä elokuvaa.
Juoni

"Baby" Jane Hudson (Davis) on takavuosien suosittu ja lapsuudessaan sisarensa Blanchen (Crawford) kadehtima vaudeville-lapsitähti, jonka ura valkokankailla ei suurista lupauksista huolimatta koskaan ottanut tulta. Sisarensa varjoon jäänyt Blanche sen sijaan kohoaa yhdeksi Hollywoodin kirkkaimmista tähdistä, ja nyt on Baby Janen vuoro kadehtia.
Suosionsa huipulla Blanche kuitenkin joutuu salaperäiseen auto-onnettomuuteen, vammautuu vyötäröstä alaspäin ja joutuu loppuiäkseen pyörätuoliin. Ura katkeaa siihen, ja Blanche sisarineen vetäytyy julkisuudesta. Mustasukkaisen Baby Janen, jota alun perin epäiltiin onnettomuuden aiheuttajaksi, tehtäväksi tulee nyt hoitaa avutonta sisartaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Bette Davis  | … |   "Baby" Jane Hudson    |
|   Joan Crawford  | … |   Blanche Hudson    |
|   Victor Buono  | … |   Edwin Flagg    |
|   Maidie Norman  | … |   Elvira Stitt    |
|   Anna Lee  | … |   Rouva Bates    |
|   Julie Allred  | … |   Nuori Baby Jane Hudson    |
|   Gina Gillespie  | … |   Nuori Blanche Hudson    |
|   Russ Conway  | … |   poliisi   |
Palkinnot ja ehdokkuudet > Palkinnot

Oscar-palkinnot, 1963
Paras puvustus (mustavalkoinen) - Norma Koch
Laurel-palkinnot, 1963
Golden Laurel-palkinto - Sleeper of the Year
Golden Laurel-palkinto: paras naisdraamanäyttelijä - Bette Davis
Palkinnot ja ehdokkuudet > Ehdokkuudet

Cannesin elokuvajuhlat, 1963
Kultainen palmu-palkinto - Robert Aldrich
Oscar-ehdokkuudet, 1963
Paras naispääosa - Bette Davis
Paras miessivuosa - Victor Buono
Paras kuvaus - Ernest Haller
Paras äänitys - Joseph D. Kelly
Golden Globe-ehdokkuudet, 1963
Paras naispääosa draamaelokuvassa - Bette Davis
Paras miessivuosa - Victor Buono
BAFTA-ehdokkuudet, 1964
Paras ulkomaalainen naisnäyttelijä; Yhdysvallat - Bette Davis
Paras ulkomaalainen naisnäyttelijä; Yhdysvallat - Joan Crawford
Directors Guild of America-ehdokkuudet, 1963
Merkittävä ohjaus suoritus - Robert Aldrich
Aiheesta muualla

Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? Elonet.
Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? Film Sitessa (englanniksi)
Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? Amazonissa (englanniksi)
Mitä tapahtuikaan Baby Janelle? Film Fanaticissa (englanniksi)
Arvostelu elokuvasta (Arkistoitu – Internet Archive)
Bette Davis Baby Janen roolissa ja Joan Crawford Blanchen roolissa.
Alex Hämäläinen

Aleksander (Alex) Hämäläinen (20. heinäkuuta 1894 Mikkelin maalaiskunta – 28. elokuuta 1943 Savonlinna) oli suomalainen luennoitsija ja pitkäaikainen sosialidemokraattien kansanedustaja.
Hämäläisen vanhemmat olivat torppari Abel Hämäläinen ja Amalia Justina Hokkanen. Hän teki aluksi maatalous-, metsä- ja sekatöitä. Vuodesta 1926 Hämäläinen oli Työväen Akatemian kurssin suoritettuaan Mikkelin sosialidemokraattisen piirin puhujana ja luennoitsijana.
Hämäläinen oli kansanedustajana 1930–1943 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän oli myös presidentin valitisijamiehenä. Hämäläinen kuoli kesken edustajakautensa  aivohalvaukseen Savonlinnan yleisessä sairaalassa 48-vuotiaana. Hämäläisen tilalle eduskuntaan nousi Edvard Pesonen.
Hämäläinen kuului Mikkelin sos.dem. piiritoimikuntaan ja oli myös sanomalehti Vapauden johtokunnassa.
Alex Hämäläinen oli naimisissa vuodesta 1935  Vieno Ilta Marttilan kanssa.
Grimes

| Grimes |
| --- | --- |
 Grimes vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Claire Elise Boucher
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1988 (ikä 36) Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Ammatti:  muusikko, tuottaja, laulaja, äänittäjä, musiikkivideo-ohjaaja
Lapset:  3
Muusikko
Taiteilijanimi:  Grimes
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2007–
Tyylilajit:  synthpop, electronica, taidepop
Soittimet:  kosketinsoittimet, syntetisaattori, kitara
Levy-yhtiöt:  Arbutus, 4AD, Roc Nation, Nazgul, Columbia
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Claire Elise Boucher (s. 17. maaliskuuta 1988 Vancouver, Kanada), taiteilijanimeltään Grimes, on kanadalainen muusikko, tuottaja ja musiikkivideoiden ohjaaja. Grimesin musiikki on elektronista ja kokeellista poppia. Hän on julkaissut viisi albumia: Geidi Primes (2010), Halfaxa (2010), Visions (2012), Art Angels (2015) ja Miss Anthropocene (2020). Lisäksi hän on tehnyt kanadalaisartisti d’Eonin kanssa yhteisen EP-levyn Darkbloom, joka julkaistiin vuonna 2011. Vuonna 2013 Grimes sai Webby-palkinnon vuoden artistina.
Ura

Grimes varttui Brittiläisen Kolumbian Vancouverissa. Hän aloitti musiikkiuransa ystävänsä yhtyeen taustalaulajana. Hän julkaisi kaksi ensimmäistä albumiaan, Geidi Primes ja Halfaxa, vuonna 2010. Kaksi vuotta myöhemmin Grimes solmi levytyssopimuksen 4AD-yhtiön kanssa ja julkaisi läpimurtoalbuminsa Visions. Seuraavana vuonna hän solmi levytyssopimuksen Roc Nation -yhtiön kanssa ja julkaisi neljännen albuminsa Art Angels vuonna 2015. Hänen viides albuminsa Miss Anthropocene julkaistiin helmikuussa 2020.
Yksityiselämä

Grimes seurusteli Teslan toimitusjohtajan Elon Muskin kanssa vuodesta 2018 vuoteen 2021 asti. He tutustuivat toisiinsa Twitterin kautta. Helmikuussa 2020 Grimes kertoi odottavansa lasta ja vahvisti myöhemmin Muskin olevan lapsen isä. Heidän poikansa syntyi toukokuussa 2020.
Diskografia > Studioalbumit

Geidi Primes (2010)
Halfaxa (2010)
Visions (2012)
Art Angels (2015)
Miss Anthropocene (2020)
Diskografia > EP:t

Lethe (2007)
Darkbloom (mukana d’Eon, 2011)
Ambrosia (2012)
Diskografia > Singlet

Genesis (2012)
Go (mukana Blood Diamonds, 2014)
Entropy (mukana Bleachers, 2015)
Flesh Without Blood (2015)
Kill V. Maim (2016)
We Appreciate Power (mukana Hana, 2018)
Violence (mukana i_o, 2019)
So Heavy I Fell Through the Earth (2019)
My Name Is Dark (2019)
4ÆM (2019)
Delete Forever (2020)
Player of Games (2021)
Shinigami Eyes (2022)
Welcome to the Opera (mukana Anyma, 2023)
I Wanna Be Software (mukana Illangelo, 2023)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grimes Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Martti Huttunen

Martti Johannes Huttunen (16. joulukuuta 1911 Tuusniemi – 10. tammikuuta 1956 Kuopio) oli suomalainen pastori ja sosiaalijohtaja, joka toimi Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana Kuopion läänin läntiestä vaalipiiristä 1951–1956.
Huttunen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1932. Teologian erotutkinnon hän suoritti vuonna 1938 ja sai pappisvihkimyksen samana vuonna. Huttunen toimi Kuopiossa pappina vuoteen 1948 saakka, minkä jälkeen hän toimi Kuopion kaupungin sosiaalijohtajana vuoteen 1955 saakka. Paikallispolitiikassa hän toimi Kuopiossa ja oli sekä kunnanvaltuuston että kunnanhallituksen jäsen. Huttunen oli myös presidentinvaaleissa valitsijamies vuoden 1950 vaaleissa.
Huttusen vanhemmat olivat kanttori Otto Huttunen ja Saima Auroora Salmio. Huttunen oli naimisissa Alli Kerttu Hiekkalan kanssa vuodesta 1939 lähtien.
Aiheesta muualla

Kuka kukin on 1954
Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1951–1954 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (28):  Ala-Kulju (1952–1954)  Ahmavaara  Borg-Sundman  Hakala  Hallberg  Hamara  Heikkilä  Heitto  Hetemäki  Honkala  Huttunen  Innala  Junnila  Koivisto  Kosola  Kölli  Lappi-Seppälä  Lehtonen  Nikkola (1951–1952)  Nuorsaari  Pohjala  Saariaho  Salminen  Saura  Seppälä  Tuurna  Wiherheimo  Virkki  Wirtanen 
| n k Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajat 1954–1958 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (24):  Forsius  Hakala (1954–1956)  Hallberg  Hamara  Hetemäki  Honkala  Huttunen (1954–1956†)  Innala  Junnila  Järvi  Koivisto  Kosola  Leikola  Pohjala  Raipala  Saariaho  Saikku (1956–1958)  A. Salminen  M. Salminen (1956–1958)  Saura  Seppä  Seppälä  Tuuli  Tuurna  Wiherheimo  Wirtanen 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta
Armas Pihlajamaa

Armas Pihlajamaa (ent. Rönnmark, 26. syyskuuta 1896 Mikkeli – 30. toukokuuta 1955 Turku) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen jalkaväkirykmentin komentaja.
Nuoruus

Armas Kallas Rönnmark syntyi kaupunginkamreeri Wilhelm ja Karoliina Rönnmarkin perheeseen Mikkelissä 26.9.1896. Hän kävi keskikoulun Mikkelin suomalaisessa yhteiskoulussa, josta valmistui keväällä 1915. Sen jälkeen hän jatkoi opintojaan juuri perustetussa Lapuan maanviljelyslyseossa. Rönnmark ei ehtinyt valmistua ylioppilaaksi, koska Suomessa syttyi sisällissota tammikuun lopulla 1918. Rönnmark kuului Lapuan Suojeluskuntaan, joka Matti Laurilan johdolla aloitti toimet venäläisen sotaväen riisumiseksi aseista Pohjanmaalla.
Suomen sisällissodassa

Armas Rönnmark toimi vuoden 1918 Vapaussodassa joukkueenjohtajana Pohjois-Hämeen Rykmentissä osallistuen mm. Vilppulan, Ruoveden, Länkipohjan ja Lempäälän taisteluihin sekä Viipurin valtaukseen. Länkipohjan taistelussa komppanian päällikkö Matti Laurila kaatui Rönnmarkin viereltä. Lempäälän taistelussa Rönnmark haavoittui luodin lävistäessä hänen reitensä. Hän toipui Kuopion sotilassairaalassa kahdessa viikossa niin, että voi osallistua Viipurin valtaustaisteluihin.
Sotien välinen aika

Sodan jälkeen Rönnmark astui vakinaiseen palvelukseen rykmenttiinsä joukkueen johtajaksi. Syyskuussa 1918 hän pääsi oppilaaksi Viipurin upseerikokelaskurssille. Seitsemän kuukautta kestäneen kurssin jälkeen kokelaat ylennettiin vänrikeiksi vakinaiseen palvelukseen. Rönnmark oli kuitenkin monen muun tuoreen upseerin tavoin värväytynyt Aunuksen retkelle. Hän matkusti Sortavalaan, jossa ilmoittautui huhtikuussa 1919 jääkäriluutnantti Maskulan pataljoonaan joukkueenjohtajaksi. Armas Rönnmark osallistui Aunuksen retken taisteluihin Itä-Karjalassa Petroskoin porteilla asti. Kesällä tilanne muuttui epäedulliseksi. Vähälukuiset ja taisteluiden uuvuttamat nuoret sotilaat joutuivat vetäytymään takaisin.
Rönnmark osallistui vielä keväällä 1920 Petsamon retkeen sen reservijoukoissa Rovaniemellä ja Ivalossa. Vuosina 1920–1923 hän palveli Oulussa Pohjanmaan Jääkäripataljoonassa joukkueen johtajana, adjutanttina ja komendanttina. Rönnmark kävi vuosina 1922–1923 kuunteluoppilaana Kadettikoulun, jonka jälkeen sai toivomansa palveluspaikan Polkupyöräpataljoona 3:ssa kotikaupungissaan Mikkelissä. Hän muutti nimensä Pihlajamaaksi vuonna 1925. Kapteeni Pihlajamaa sai siirron Viipuriin Taistelukouluun, jossa palveli opettajana ja kurssin johtajana vuosina 1927–1933.  Helsinkiin Kadettikoulun opettajaksi ja koulun johtajan apulaiseksi Pihlajamaa siirrettiin vuonna 1933. Hän palveli Munkkiniemessä sijainneessa Kadettikoulussa Talvisodan syttymiseen asti.
Sotien jälkeinen aika

Sodan jälkeen Eversti Armas Pihlajamaa määrättiin 17.11.1944 Kemin sotilaspiirin päälliköksi. Kaupunki oli kuukautta aiemmin vallattu saksalaisilta. Lapin sodan päätyttyä keväällä 1945, Pihlajamaa määrättiin Petsamon rajakomiteaan. Uusi valtakunnan raja vedettiin Korvatunturilta suoraan Nautsiin. Sotilaspiirin komentajana eversti Pihlajamaa joutui myös Valpon kuulustelemaksi aseiden ja sotamateriaalin hajavarastointioperaatioon liittyen. Marraskuussa 1946 Pihlajamaa sai siirron JR 6:n komentajaksi Turkuun, jossa hän vietti loppuelämänsä. Turun eteläisen sotilaspiirin päälliköksi Pihlajamaa määrättiin tammikuussa 1952 ja Turun pohjoisen sotilaspiirin päälliköksi helmikuussa 1953.
Neljän sodan veteraani eversti Armas Kallas Pihlajamaa sai kutsun viimeiseen iltahuutoon 30.5.1955. Hänet on haudattu Rönnmarkien sukuhautaan Mikkelin Harjun hautausmaan osastolle 3000.
Ylennykset: vänrikki 24.9.1919, luutnantti 16.5.1921, kapteeni 6.12.1924, majuri 16.5.1928, everstiluutnantti 9.11.1940, eversti 14.8.1942.
Heikki W. Virolainen

Heikki Wilhelm Virolainen (17. huhtikuuta 1936 Helsinki – 16. heinäkuuta 2004 Helsinki) oli Pro Finlandia -mitalilla palkittu kuvanveistäjä.
Elämä

Virolainen opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1956–1957 ja Suomen Taideakatemian koulussa vuonna 1957.
Ensimmäisen yksityisnäyttelynsä vuonna 1964 pitänyt ja "Suomen ensimmäiseksi poptaiteilijaksi" nimetty Virolainen tunnetaan muun muassa julkisista veistoksistaan.
Hän aloitti tyyliteltyjen puuveistosten tekijänä, mutta siirtyi sittemmin figuratiivisiin ja abstrakteihinkin aiheisiin. Pentti Saarikosken muotokuvasarjassa (1962-1967) tunnistettava muoto muuttuu vähitellen yhä abstraktimmaksi. Virolainen on tehnyt myös reliefejä ja esinekollaaseja, kuten suurikokoinen Kompositio vuodelta 1967. Monet Virolaisen veistoksista on maalattu, kuten Kalevala-aiheiset puuveistokset vuosilta 1964-1970.
Heikki W. Virolainen pyrki teoksillaan herättämään ihmisissä ajatuksia, ja usein teosten nimet eivät suoranaisesti liittyneet teokseen itseensä, vaan sisälsivät ajankohtaisia kysymyksiä, kuten Eduskuntatalossa esillä oleva "Omistaako Wallenberg todellakin yli 40% Olkiluodon ydinvoimalasta?" tai "Ovatko lehmät hyödyttäneet ihmiskuntaa enemmän kuin kaikki maailman kenraalit" (lehmän torso, pronssi, 1971-1986, Rovaniemen taidemuseo).
Hyvänä esimerkkinä toimii vuonna 1972 Esplanadin puistossa esillä ollut "Maailman kaikki aseettomat rauhantekijät kruunataan Jumalan pojiksi"-teos, joka oli protesti Vietnamin sotaa vastaan (erityisesti sodan napalmipommitusten lapsuhrit herättivät HWV:ssä halun vastustaa sotaa sen kaikessa järjettömyydessään). Teos kaadettiin köydellä "jumalanpilkkana", ja tapaus herätti aikanaan huomiota myös mediassa.
Virolainen sai taiteen valtionpalkinnon vuonna 1969, Pro Finlandia -mitalin 1994, sekä Suomi-palkinnon 1995.
Heikki W. Virolainen kuoli sairauskohtaukseen kotonaan vuonna 2004. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaan Taiteilijainmäelle.
Kuvia julkisista taideteoksista

Maailman kaikki aseettomat rauhantekijät kruunataan Jumalan pojiksi, 1970-luku, Kerava.
Kala, 1975, Kerava.
Pääsevätköhän arkkipiispat taivaaseen?, 1992, Tampere.
Aiheesta muualla

Heikki W. Virolaisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Heikki W. Virolainen kuvataiteilijamatrikkelissa
Vuonna 2002 kuvatussa lyhytdokumentissa Heikki W. Virolainen kertoo, kuinka hänestä tuli taiteilija
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Aapo Inkinen

Abraham ”Aapo” Inkinen (24. syyskuuta 1898 Kuolemajärvi – 23. tammikuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hänen puolueensa oli Maalaisliitto.
Inkinen, joka valittiin eduskuntaan kaksissa vaaleissa, 1939 ja 1945, ja toimi kansanedustajana syyskuusta 1939 heinäkuuhun 1948. Hän edusti Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä, jonka nimi muuttui 1945 Kymen läänin läntiseksi vaalipiiriksi. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti pankkivaliokunnassa, suuressa valiokunnassa ja työväenasiainvaliokunnassa. Inkinen toimi poliittisella urallaan myös Kuolemajärven kunnallispolitiikassa, kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan jäsenenä sekä molempien puheenjohtajana, sekä Maalaisliiton Viipurin piirin puheenjohtajana ja piirisihteerinä.
Inkinen oli ammatiltaan maanviljelijä, jona hän toimi vuoteen 1939 Kuolemajärvellä ja vuodesta 1944 Janakkalassa. Hän työskenteli myös Kuolemajärven Sähkön toimitusjohtajana, nuorisoseurojen Koiviston piirin sihteerinä, neuvojana ja kurssiluennoitsijana sekä Viipurin suojeluskuntapiirin matkapuhujana.
Inkisen vanhemmat olivat maanviljelijä Henter Inkinen ja Maria Spännar. Hänen puolisonsa oli Ellen Naski, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1934.
Leo Häppölä

| Leo Häppölä> Puolustusministeri |
| --- | --- |
 Sukselaisen II hallitus 13.1.1959 − 14.7.1961  
Edeltäjä:  Toivo Wiherheimo
Seuraaja:  Edvard Björkenheim 
Kansanedustaja
 21.07.1951–22.03.1970  
Ryhmä/puolue:  Keskustan eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Hämeen läänin eteläinen vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. helmikuuta 1911 Tuulos
Kuollut: 3. heinäkuuta 1998 (87 vuotta) Tuulos
Ammatti:  maanviljelijä
Tiedot
Puolue:  Maalaisliitto/Keskusta
Leo Kustaa Häppölä (1. helmikuuta 1911 Tuulos – 3. heinäkuuta 1998 Tuulos) oli suomalainen maanviljelijä, joka toimi Maalaisliitto-Keskustapuolueen kansanedustajana ja ministerinä 1950- ja 1960-luvuilla.
Häppölän vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Vihtori Häppölä ja Linda Aleksandra Tikka. Hän kävi kansakoulun ja valmistui 1935 maatalousnormaalikoulusta. Vuodesta 1937 lähtien Häppölä viljeli Tuuloksessa omistamaansa Pohjoisten kartanoa. Häppölä oli maalaisliiton kansanedustajana 1951–1965 ja keskustapuolueen kansanedustajana 1965–1970 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan maatalousvaliokunnan puheenjohtajana 1958 ja 1962–1964 sekä maa- ja metsätalousvaliokunnan puheenjohtajana 1965–1969.
Häppölä toimi puolustusministerinä Sukselaisen II hallituksessa 1959–1961. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956, 1962 ja 1968 presidentinvaaleissa ja oli kunnallispolitiikassa mukana Tuuloksen kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja kunnanhallituksen jäsenenä. Häppölä oli jäsenenä muun muassa Metsätalouden neuvottelukunnassa, Maalaisliiton puoluevaltuuskunnassa ja MTK:n valtuuskunnassa.
Häppölä sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1966. Hänen harrastuksiinsa kuului kotiseutututkimus.
Häppölä oli naimisissa vuosina 1937–1963 Hellä Aliisa Kaloisen kanssa. Jäätyään leskeksi hän meni uusiin naimisiin 1966 Anna Margareeta Latvalahden (entinen Ahola) kanssa. Toisen kerran jäätyään leskeksi Leo Häppölä meni naimisiin Inkeri Sipilä-Häppölän kanssa.
Veikko Hyytiäinen

Veikko Aukusti Hyytiäinen (9. tammikuuta 1919 Jyväskylä – 17. toukokuuta 2000 Jyväskylä) oli suomalainen Suomen Kansanpuolueen ja Liberaalisen Kansanpuolueen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1958–1966 Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä ja Keski-Suomen läänin vaalipiiristä.
Hyytiäisen vanhemmat olivat kauppias Kalle Hyytiäinen ja Aliina Leppänen. Hän  tuli ylioppilaaksi Jyväskylän Lyseosta 1937, suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1946 ja sai varatuomarin arvon 1949, jonka jälkeen hän toimi asianajajana. Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsenenä hän toimi vuosina 1948–1972 ja uudelleen vuodesta 1977, osan ajasta valtuuston puheenjohtajistossa. Rintamapalveluksensa pohjalta hän oli veteraanijärjestön Sillan killan puheenjohtaja. Sotilasarvoltaan hän oli yliluutnantti.
Aiheesta muualla

.aspx Veikko Hyytiäinen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Suomen Kansanpuolueen kansanedustajat
| n k Suomen Kansanpuolueen kansanedustajat 1958–1962 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (8):  Hosia  Hyytiäinen  Kaitila  Kajatsalo  Kyttä  Leinonen  Stykki  Tenhiälä 
| n k Suomen Kansanpuolueen kansanedustajat 1962–1965 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (13):  Hosia  Hyytiäinen  Juva (1964–1965)  Kaitila  Karvikko  Kyttä (1962–1964)  Leinonen  Linna  Mattila  Ojajärvi  Pakarinen  Salo  Stykki  Tenhiälä 
Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajat
| n k Liberaalisen Kansanpuolueen kansanedustajat 1965–1966 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (14):  Hosia  Hyytiäinen  Kaitila  Karvikko  Kyttä  Leinonen  Linna  Mattila  Ojajärvi  Paavola  Pakarinen  Salo  Stykki  Tenhiälä 
| n k Vaasan läänin itäisen vaalipiirin kansanedustajat 1958–1962 |
| --- | --- |
Kansanedustajat (12):  Ahonen  Hetemäki  Hyytiäinen  Jämsén  Kiviaho  Koivunen  Lehmonen  Lukkarinen  Palovesi (1958–1960)  Peltonen  Pohjonen (1960–1962)  Savela  Uusitalo 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Eduskunta
Emil Hästbacka

Johan Emil (J. E.) Hästbacka (30. kesäkuuta 1872 Teerijärvi − 17. tammikuuta 1951 Teerijärvi) oli suomalainen pankinjohtaja, maanviljelijä ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.
Hästbackan vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Hästbacka ja Maria Hästbacka. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten maanviljelijänä Teerijärvellä vuosina 1890–1951. Hästbacka oli myös Wilh. Schaumanin palveluksessa ensin puutavaraliikkeen metsäpäällikkönä 1896–1912 ja sitten puutavaraliikkeen toisena johtajana 1912–1929. Samaan aikaan hän toimi Puutavara Oy Ykspihlajan isännöitsijänä 1911–1916 ja Oy Furun toisena johtajana 1916–1924. Viimeksi Hästbacka oli Teerijärven säästöpankin toimitusjohtajana vuosina 1930–1949. Hän sai talousneuvoksen arvonimen 1932.
Hästbacka oli RKP:n kansanedustajana vuosina 1917–1948 edustaen Vaasan läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän kuului valtiontilintarkastajiin ja oli mukana kunnallispolitiikassa Teerijärven kuntakokouksen ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hästbacka oli jäsenenä Vaasan läänin pohjoisen vaalipiirin keskuslautakunnassa ja Ruotsalaisen kansanpuolueen lisätyssä keskushallituksessa.
Hästbacka oli naimisissa vuosina 1891–1897 Emma Lovisa Sågslampin kanssa. Vuodesta 1898 hän oli naimisissa Aina Maria Kuleniuksen kanssa.