stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lentävät dinosaurukset
Päähahmot > Lentävät dinosaurukset

Allo on allosaurus ja Lentävien dinosaurusten johtaja. Hän on luonteeltaan rauhallinen ja vakava. Hänen nahkansa on ruskea ja vaatteensa siniset ja sinivihreät. Hänen setänsä ja tätinsä ovat Reptilonin hallitsijat. Allon dinovolving-muoto on 12 metriä pitkä.
Dimetro on dimetrodon sekä ryhmän tiedemies ja mekaanikko. Hänellä on sinivihreä nahka ja hänen vaatteensa ovat ruskeat, punaiset ja siniset. Dimetro puhuu skotlantilaisella korostuksella.
Bronto Thunder on nimestään huolimatta apatosaurus. Hän on vahvin Lentävistä dinosauruksista. Hänen dinovolving-muotonsa on 24 metriä pitkä.
Stego on stegosaurus. Hän ei ole älyltään ja rohkeudeltaan muiden tasolla mutta on kuitenkin vahva. Hän ei käyttänyt dinovolving-kykyään sarjassa.
Tricero on triceratops. Hän oli kotiplaneetallaan poliisi ja on luonteeltaan rauhallinen. Hänen dinovolving-muotonsa on 9 metriä pitkä.
Bonehead on pachycephalosaurus ja Allon sisaren Bonehildan poika. Hän on hyväluonteinen mutta ei kovin älykäs. Hänen dinovolving-muotonsa on 8 metriä pitkä. Boneheadillä on Numbskull-niminen pikkuveli.
Ichy on ichthyosaurus. Hänellä on harmaa nahka ja vihreät vaatteet. Hän osaa merieläinten kieltä. Hänellä on suhde Teryxin kanssa. Ichyn dinovolving-muoto on 9 metriä pitkä.
Teryx on archaeopteryx, entinen näyttelijä ja ainoa naispuolinen Lentävä dinosaurus. Hänellä on valkoiset, siniset ja vaaleanpunaiset höyhenet. Hän osaa lintujen kieltä. Hän on suhteessa Ichyn kanssa. Myös Genghis Rex on ihastunut Teryxiin, joskaan ei saa vastakaikua. Genghis Rex ei ihastumisensa takia halua vahingoittaa Teryxiä. Teryx ei käytä dinovolving-kykyään sarjassa.
Päähahmot > Salaiset tiedustelijat

Salaiset tiedustelijat ovat neljä teini-ikäistä ihmistä, jotka ovat Lentävien dinosaurusten liittolaisia. He saavat taikavoimia sormuksista, jotka he saivat dinosauruksilta.
Ryan Spencer on vaaleatukkainen poika. Hän on ryhmän älykkäin ja vahvin. Hän ei joudu niin usein vaaroihin kuin muut.
Sara Spencer (suomeksi Saara) on Ryanin vaaleatukkainen pikkusisko. Hänkin on älykäs ja vahva ja saa sormuksellaan lisää voimaa. Hän seikkailee usein Bronto Thunderin kanssa. Hänellä on läheiset välit Teryxin kanssa.
Paul on älykäs silmälasipäinen afroamerikkalainen poika. Lentävät dinosaurukset ovat hänestä jännittäviä ja hauskoja. Hänen koiransa aiheuttaa välillä harmia dinosauruksille. Hänen sormuksensa tekee hänestä pitkän matkan juoksijan. Paul viihtyy Dimetron kanssa.
David on mustatukkainen poika ja tiedustelijoista villein. Hän toimii usein ajattelematta, mikä aiheuttaa dinosauruksille ongelmia. David on vahva, luova ja nokkela. Hän viihtyy Stegon ja Boneheadin kanssa. Hän jaksaa nostaa raskaita esineitä sormuksensa avulla.
Päähahmot > Tyrannot

Genghis Rex tai vain Rex on tyrannosaurus ja Tyrannojen johtaja. Hänellä on punainen nahka ja oranssit ja siniset vaatteet. Hän on brutaali, tyrannimainen ja suuttuu helposti. Hän haukkuu alaisiaan usein tyhmiksi, kun hänen suunnitelmansa menevät pieleen. Rex jää aina lopulta kakkoseksi taistelussaan Lentäviä dinosauruksia vastaan. Hän on ihastunut Teryxiin, mutta tunne ei ole molemminpuolinen.
Prinsessa Dei on deinonychus, Rexin isosisko ja ainoa naispuolinen Tyranno. Hänellä on keltavihreä nahka. Hänet nähdään Reptilon-planeetalla ja hän saattaa olla Tyrannojen sikäläinen johtaja. Dei on melkein yhtä vahva kuin veljensä mutta älykkäämpi ja ketterämpi. Hän on ainoa Tyranno, joka uskaltaa moittia Rexiä tämän epäonnistumisista.
Ankylo on ankylosaurus. Hän on Rexin uskollinen avustaja ja imartelee tätä. Hän muistuttaa pahkasikaa ja ei ole kovin älykäs. Hänellä on punainen nahka ja harmaat vaatteet. Hänellä on ase nimeltään anklebuster, joka luo energiaketjun.
Quackpot on hadrosaurus tai mahdollisesti edmontosaurus. Hän tekee käytännön piloja muille ryhmän jäsenille. Hänellä on punavalkoinen nahka ja siniharmaat vaatteet. Quackpot ääntelehtii kuin ankka ja puhuu 1920-luvun gangsterin tyyliin. Hän veti ennen lastenohjelmaa televisiossa ja ei halua missään nimessä vahingoittaa lapsia.
Brachio on brachiosaurus, violetti kovanaama ja Tyrannoista vahvin. Hän on uskollinen Rexille mutta ei kovin älykäs.
Styraco on styracosaurus ja entinen hammaslääkäri. Hän on oranssi ja pitää keltaisia vaatteita. Hän on älykäs ja uskollinen Rexille mutta hänen hermonsa pettävät helposti paineen alla. Styraco syö paljon ja vihaa vettä.
Plesio on plesiosaurus ja entinen juristi. Hän näyttää vaaleanpunaiselta lohikäärmeeltä ja on ovela. Hän osaa puhua merieläimille Ichyn tavoin. Hänellä oli romanttinen suhde Loch Nessin hirviön kanssa. Plesio on ryhmän tiedemies ja keksijä. Hän on ryhmästä vähiten uskollinen Rexille.
Terrible Dactyl on pterodaktyyli, joka puhuu brittiläisellä korostuksella. Hän on oranssi ja hänellä on lentäjän naamari sekä violetit ja valkoiset vaatteet. Hän auttoi eräässä jaksossa Lentäviä dinosauruksia suojelemaan dinosauruksen munia eli hän ei ole täysin paha.
Jaksot

| Numero | Nimi englanniksi |
| --- | --- |
1.: Dinosaur Valley
2.: Take Us Out to the Ballgame
3.: Happy Egg Day to You
4.: Hooray for Hollywood
5.: Divide and Conquer
6.: A Real Super Hero
7.: Burgers Up!
8.: Be Prepared
9.: That Shrinking Feeling
10.: Rockin' Reptiles
11.: Sleeping Booty
12.: The First Snow
13.: Trick or Cheat
14.: Defective Defector
15.: For the Love of Teryx
16.: A Man's Best Friend Is His Dogasaurus
17.: Carnivore in Rio
18.: Frozen Fur Balls
19.: Hook, Line, and Stinker
20.: The Prehistoric Purge
21.: The Truth About Dragons
22.: Chariots of the Dinosaucers
23.: Eggs Mark the Spot
24.: Mommy Dino-Dearest
25.: The Whale's Song
26.: Inquiring Minds
27.: War of the Worlds… II
28.: Beach Blanket Bonehead
29.: The Bone Ranger and Bronto
30.: Cindersaurus
31.: Trouble in Paradise
32.: Monday Night Clawball
33.: Age of Aquariums
34.: Scents of Wonder
35.: Fine-Feathered Friend
36.: Allo and Cos-Stego Meet the Abominable Snowman
37.: The Quack-Up of Quackpot
38.: It's an Archaeopteryx — It's a Plane — It's Thunder-Lizard
39.: Teacher's Pest
40.: Dino-Chips!
41.: The Heart and Sole of Bigfoot
42.: Karatesaurus Wrecks
43.: Lochs and Bay Gulls
44.: The Trojan Horseasaurus
45.: We're Off to See the Lizard
46.: Seeing Purple
47.: There's No Such Thing as Stego-Claws
48.: Applesaucers
49.: Reduced for Clarence
50.: Attack of the Fur Balls
51.: Dinosaur Dundy
52.: Those Reptilon Nights
53.: The Dinolympics
54.: Sara Had a Little Lambeosaurus
55.: Beauty and the Bonehead
56.: The Museum of Natural Humans
57.: Saber-Tooth or Consequences
58.: Camp Tyranno
59.: The Babysitter
60.: Toy-Ranno Store Wars
61.: The T-Bones' Stakes
62.: The Scales of Justice
63.: I Got Those 'Ol Reptilon Blues Again, Mommasaur
64.: I Was a Teenage Human
65.: The Friend
Jaksot > Suomessa

Suomessa sarjaa esitti PTV4 arki-iltaisin vuosina 1994–1996.
Jaksojen suomenkielisiä nimiä:
Aarrelaiva
Ensilumi
Iso omena
Joutsen akvaariossa
Karvapallot
Leikkisä hirviö
Lintumies
Liskolintu rakas
Loikkarit
Maan valloittajat
Mikrolastut
Opettajan kauhu
Pallopeili
Pikkuserkut
Pyramidin salaisuus
Rantaleikit
Rion karnevaalit
Rokki soi
Saara näppäilee
Taikatemppuja
Vaaroja paratiisissa
Valaan laulu
Äitikulta
Tekijät

vastaavat tuottajat: Benjamin Melniker, Michael E. Uslan, Andy Heyward, Tom Edwards
tuottaja: Michael Maliani
ohjaaja: Stephan Martinière
taiteellinen johtaja: Pascal Morelli
animaatio-ohjaajat: Masanori Miura, Norio Kashima
luovat ohjaajat: Robby London, Lori Crawford
tuotantopäälliköt: Winnie Chaffee, Bonnie Vitti
musiikki: Shuki Levy, Haim Saban
käsikirjoittajat: Diane Duane, Brynne Stephens, Lydia Marano
kuvakäsikirjoittajat: Kent Butterworth, Adrian Gonzalez, Steve Gordon, Gordon Harrison, Jim Smith
piirrokset: Craig Berman
Tekijät > Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Len Carlson  | … |  Allo, Quackpot   |
|  Rob Cowan  | … |  Tricero   |
|  Marvin Goldhar  | … |  Bonehead, Bronto Thunder   |
|  Dan Hennessey  | … |  Genghis Rex, Plesio   |
|  Ray Kahnert  | … |  Stego   |
|  Gordon Masten  | … |  Styraco   |
|  Don McManus  | … |  Brachio   |
|  Louise Vallance  | … |  Teryx, Prinsessa Dei   |
|  Simon Reynolds  | … |  Ryan Spencer   |
|  Barbara Lynn Redpath  | … |  Sara Spencer   |
|  John Stocker  | … |  Ankylo, Terrible Dactyl, Ugh   |
|  Leslie Toth  | … |  David   |
|  Chris Wiggins  | … |  Dimetro   |
|  Thick Wilson  | … |  Ichy   |
|  Richard Yearwood  | … |  Paul   |
|  Edie Mirman  | … |  ?   |
Aiheesta muualla

Dinosaucers Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Dinosaucers – versio 1177502723 (27. syyskuuta 2023)
Käännös suomeksi
Kyllikki Salmenhaara

| Kyllikki Salmenhaara |
| --- | --- |
 Kyllikki Salmenhaara.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kerttu Kyllikki Salmenhaara
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1915 Tyrnävä
Kuollut: 13. heinäkuuta 1981 (65 vuotta) Helsinki
Kerttu Kyllikki Salmenhaara (14. heinäkuuta 1915 Tyrnävä – 13. heinäkuuta 1981 Helsinki) oli suomalainen keramiikkataiteilija. Hän toimi muun muassa Arabian tehtaan taiteilijana. Hän oli aikansa merkittävimpiä keramiikkataiteilijoita.
Opiskelu

Salmenhaara kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Tyttölukiosta vuonna 1937. Vuosina 1938–1943 hän opiskeli Helsingissä Taideteollisuuskeskuskoulun keramiikkaosastolla. Vuodeksi 1946 hän lähti Tanskaan Nathalie Krebsin SAXBO-keramiikkastudioon. Kymmenen vuotta myöhemmin vuonna 1956 hän sai keramiikan korkeakouluopetukseen tutustumista varten ASLA-spesialististipendin Yhdysvaltoihin.
Salmenhaara teki opinto- ja opetusmatkoja Tanskaan, Yhdysvaltoihin, Kanadaan Portugaliin ja Espanjaan.
Toiminta taiteilijana

Salmenhaara työskenteli niin taiteilijana, suunnittelijana, luennoitsijana kuin opettajanakin. Hänen työnsä olivat yksinkertaisia käyttö- ja koriste-esineitä, joiden materiaalina oli samotti ja luonnonsavi.
Taideteollisuuskoulun jälkeen hän työskenteli Kauklahden lasitehtaassa vuosina 1943–1946. Vuosina 1946 ja 1947 Salmenhaara työskenteli Sakari Vapaavuoren keramiikkastudiolla taiteilijana, minkä jälkeen hän oli vuosia Arabian tehtaan taiteilijana Helsingissä. Arabialla hän oli kaiken kaikkiaan vuodet 1947–1963. Salmenhaara siirtyi opetustehtäviin, kun 1960-luvun vaihteessa saatu käsivamma esti taiteellisen työskentelyn. Hän oli Taiwanissa opettajana 1961–1963.
1960-luvun alkupuolella Salmenhaara muun muassa perusti keramiikkakoulun, jossa toimi pääopettajana, ja oli keramiikkateollisuuden neuvonantajana. 1970–1973 hän oli Helsingissä Taideteollisen oppilaitoksen keramiikkaosaston lehtori ja johtaja. Lisäksi hän oli ensimmäinen Suomessa nimitetty taideteollisuusalan taiteilijaprofessori vuosina 1970–1973. Salmenhaara toimi Taideteollisen korkeakoulun keramiikan yliopettajana vuodesta 1973 kuolinvuoteensa 1981 asti.
Salmanhaaran yksityisnäyttely, teemanaan hänen syntymänsä 100-vuotisjuhla, on viimeksi ollut vuonna 2015 Fiskarsin Kuparipajassa.
Palkinnot

Milanon triennaali, Grand Prix, 1957
Pro Finlandia, 1961
Vuoden 1974 valtion taideteollisuuspalkinto, 1975
Suomen Kulttuurirahaston palkinto, 1980
Kirjallisuutta

Aav, Marianne – Viljanen, Eeva (toim.): Kyllikki Salmenhaara 1915–1981.  (Näyttelyluettelo. Taideteollisuusmuseon julkaisuja, 20)  Helsinki:  Taideteollisuusmuseo, 1986.  ISSN 0780-413X  ISBN 951-95807-4-3
Kalha, Harri: ”Salmenhaara, Kyllikki (1915–1981)”, Suomen kansallisbiografia, osa 8, s. 596–598.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-449-5  / Teoksen verkkoversio.
Kalha, Harri (toim.): Ruukuntekijästä multimediataiteilijaan: Suomalaisen keraamikon ammatillinen ja taiteellinen identiteetti 1902–1995.  (Taideteollisen korkeakoulun julkaisusarja B 49)  Helsinki:  Taideteollinen korkeakoulu, 1996.  ISSN 0782-1778  ISBN 951-9384-98-7
Aiheesta muualla

Kyllikki Salmenhaara. (Arkistoitu – Internet Archive) KirjastoVirma.
Salmenhaara, Kyllikki hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat 
Taiteenala:  KulturNav  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Lettosiipisammal

| Lettosiipisammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Dicranales
Heimo::  Fissidentaceae
Suku::  Siipisammalet Fissidens
Laji::  adianthoides
Kaksiosainen nimi
 Fissidens adianthoides  Hedw. 
Katso myös
   Lettosiipisammal Wikispeciesissä   Lettosiipisammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lettosiipisammal (Fissidens adianthoides) on siipisammaliin kuuluva lehtisammallaji. Sitä esiintyy pohjoisen ja eteläisen pallonpuoliskon lauhkeilla ja viileillä alueilla, Skandinaviassa koko alueella. Suomen alueella lettosiipisammalta kasvaa koko maassa, yleisesti rehevillä seuduilla.
Aiheesta muualla

Luopioisten kasvisto: Lettosiipisammal (Fissidens adianthoides)
ITIS: Fissidens adianthoides (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Fissidens adianthoides (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1566509  Wikispecies: Fissidens adianthoides  AoFP: 4535  BioLib: 61361  EoL: 852059  EUNIS: 197331  FNA: 200001044  GBIF: 5281267  iNaturalist: 162992  ITIS: 16910  NatureServe: 2.122939  NBN: NBNSYS0000036287  NCBI: 98470  NZOR: 2499073c-501a-435f-a38d-73b16f80e980  Observation.org: 17394  Open Tree of Life: 893292  Plant List: tro-35180331  PLANTS: FIAD70  Tropicos: 35180331  WFO: wfo-0001193068  Laji.fi: MX.43603
Arvo Salo

Arvo Salo vuonna 1961.
Arvo Jaakko Henrikki Salo (2. toukokuuta 1932 Merikarvia – 9. heinäkuuta 2011 Merikarvia) oli suomalainen kirjailija, toimittaja ja kansanedustaja. Hän toimi SDP:n kansanedustajana 1966–1970 ja 1979–1983 edustaen Helsingin vaalipiiriä sekä kulttuuriministerinä Sorsan III hallituksessa 1982–1983. Taiteilijaprofessorina hän toimi vuosina 1988–1993. Lisäksi hän toimi lukuisissa luottamustehtävissä muun muassa Helsingin kaupunginvaltuustossa, Väinö Tannerin Säätiön hallituksen puheenjohtajana ja Työväen Sivistysliiton puheenjohtajana. Salo sai professorin arvonimen 2003. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti.
Salo opiskeli Helsingin yliopistossa ja toimi opiskeluaikanaan aktiivisesti Satakuntalaisessa Osakunnassa. Kun Salolta vuonna 2002 haastattelussa kysyttiin, mitä satakuntalaisuus hänelle merkitsee, hän totesi: "Osakunta teki minusta satakuntalaisen".
Salo oli jo ennen osakuntaan liittymistään menestynyt erinomaisesti kirjoituskilpailuissa, joten hän päätyi osakunnan lehden Satakuntalaisen toimituskuntaan ja myöhemmin päätoimittajaksi. Satakuntalaisen jälkeen Salo siirtyi Ylioppilaslehteen päätoimittajaksi vuosina 1959-1961. Haastattelussa hän on kertonut osakuntatoveri Antti-Veikko Perheentuvan houkutelleen hänet liittymään SDP:n jäseneksi. Osakunnan ilmapiiri oli vielä 1950-luvulla epäpoliittinen ja vasemmistolaisuus oli käytännössä tuntematonta.
Salo sai Eino Leinon palkinnon 1964 ansioistaan ylioppilasjournalismin saralla. Myöhemmin hän oli toimittajana muun muassa Helsingin Sanomissa ja Suomen Sosialidemokraatissa. Hän sai Suomen Kuvalehden journalistipalkinnon 1977.
Kirjailijana Salo tuli tunnetuksi näytelmistään ja runoteoksistaan. Salon kirjoittamista näytelmistä tunnetuin on Lapualaisooppera (1966). Muita ovat muun muassa Mustalaisoperetti (1969), Yks perkele, yks enkeli (1985), Vallan miehet (1986), Ouraooppera (2002) sekä Matilda ja Nikolai Porin Oopperalle 2004. Pakinakokoelmia ovat muun muassa Kirjeitä hyllystäni (1977) ja Valitut huulet (1966). 1960-luvulla Salo kirjoitti myös kisällilauluja, esimerkiksi ”Pesäpallolaulun”.
Vuonna 1967 kapteeni Artturi Vuorimaa nosti Saloa vastaan oikeusjutun. Salo oli lainannut Lapualaisoopperaan muun ohella useita otteita Vuorimaan teoksesta Kolme kuukautta Kosolassa, minkä vuoksi Vuorimaa syytti Saloa tekijänoikeusrikoksesta. Helsingin raastuvanoikeus hylkäsi Vuorimaan kanteen, mutta Vuorimaa valitti hovioikeuteen, joka tuomitsi Salon sakkoihin ja 2 000 markan korvauksiin Vuorimaalle. Asia eteni korkeimpaan oikeuteen, joka vapautti Salon sakkorangaistuksesta ja korvauksista. Salon puolustusasianajajana toimi varatuomari Kullervo Kemppinen.
Salo suomensi 1970-luvulla Suomen Kuvalehteen Koiraskoira -sarjakuvaa (Fred Basset). Varhaiset muistelmansa Salo julkaisi 1986 nimellä Kirjavat päivät. Hänen teostaan Ouraoopperaa on esitetty vielä 2000-luvulla Merikarvialla.
Teokset

Lapualaisooppera. Musiikki Kaj Chydenius. Tammi, 1966 – 2., tekijän korjaama p. Tammi, 1967
Tilauksia. Tammi, 1966.
Valitut huulet. Weilin & Göös, 1966. (Mielipiteitä 1).
Suomi ja Saksan demokraattinen tasavalta. Kannanottoja: Lothar Bolz, Arvo Salo. Aineiston koonnut Suomi–DDR-seura. Hki, 1969.
Salo, Arvo – Ahlfors, Bo: 60-luku: Silmäilyä, sormeilua. Tammi, 1970.
Kirjeitä hyllystäni, Tammi, 1977. ISBN 951-30-4225-1
Haka 40: 1938-1978. Rakennuskunta Haka, 1978.
Koetut runot: runoja ja kommentteja, Tammi, 1978 ISBN 951-30-4569-2.
Yks perkele, yks enkeli: Näytelmä kansakunnan kulttuurihistoriasta, suurista pienistä miehistä ja korkeista pimeistä voimista. Tammi, 1985. ISBN 951-30-6323-2.
Kirjavat päivät: Vaellus eilisessä. Tammi, 1986. ISBN 951-30-6409-3.
Vallan miehet: Kansakunnan jylhät kohtalot kevytmielisten miesten ohjauksessa. WSOY, 1986. ISBN 951-0-13814-2.
Ystäville, yhteisöille: runotervehdyksiä vuosilta 1982-1992. Toimittanut Tuula Ruoppa. Somero: Amanita: 1992. ISBN 951-95973-3-6.
Ouraooppera. Arvo Salo oy, 2002. ISBN 952-91-4627-2. – 2. laajennettu p. 2003 ISBN 952-91-6081-X.
Aiheesta muualla

.aspx Arvo Salo Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Arvo Salo Suomen ministerit. Valtioneuvosto.
Tietoa Arvo Salosta. (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirjailija ja poliitikko Arvo Salo. Ylen Elävä arkisto.
Lapualaisooppera. Ylen Elävä arkisto.
”Yks perkele, yks enkeli.” Ylen Elävä arkisto.
Salo, Arvo hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Riikka Ylitalo: Sanamaagikko: Arvo Salon koetut vaiheet. Kouvola: Reuna, 2020. ISBN 978-952-355-065-0.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kaarina Suonio | Suomen II opetusministeri (kulttuuriministeri) 1982−1983 | Seuraaja: Gustav Björkstrand |
Suomen kulttuuriministerit
Meeri Kalavainen (1970)
Jouko Tyyri (1971)
Pentti Holappa (1972)
Marjatta Väänänen (1972)
Kalevi Kivistö (1975)
Kaarina Suonio (1982)
Arvo Salo (1983)
Gustav Björkstrand (1983)
Anna-Liisa Kasurinen (1987)
Tytti Isohookana-Asunmaa (1991)
Claes Andersson (1995)
Suvi-Anne Siimes (1998)
Suvi Lindén (1999)
Kaarina Dromberg (2002)
Tanja Karpela (2003)
Stefan Wallin (2007)
Paavo Arhinmäki (2011)
Pia Viitanen (2014)
Sanni Grahn-Laasonen (2015)
Sampo Terho (2017)
Annika Saarikko (2019, 2020)
Hanna Kosonen (2019)
Antti Kurvinen (2021)
Petri Honkonen (2022)
Sari Multala (2023)
Mari-Leena Talvitie (2025)
| n k Sosialidemokraattisten opiskelijoiden puheenjohtajat |
| --- | --- |
 Arvo Salo (1963)  Bo Ahlfors (1964–1966)  Jouko Möttönen (1967–1968)  Pentti Väänänen (1968)  Kari Piimies (1969)  Ilpo Manninen (1970)  Jukka Paastela (1971)  Christer Granskog (1972–1973)  Erno Lehtinen (1974)  Pentti Valtonen (1975–1976)  Heikki Kehälinna (1977)  Pentti Puoskari (1978)  Antti Vuorenrinne (1979)  Kalervo Haverinen (1980)  Amos Hasan (1981–1983)  Veli–Mikko Niemi (1984–1986)  Tarja Kantola (1986–1988)  Pauli Kivipensas (1988–1990)  Ulla-Maija Rajakangas (1991–1992)  Mikael Jungner (1992–1993)  Harri Liikkanen (1993–1995)  Sanna Vallinen (1995–1997)  Kaisu Heikkilä (1997–1998)  Petteri Oksa (1998–1999)  Tage Lindberg (2000–2002)  Katri Söder (2003–2004)  Esa Suominen (2005–2006)  Mikko Koskinen (2007–2008)  Katri Nokela (2009–2010)  Sarita Niemi (2011–2012)  Anette Karlsson (2013–2014)  Hanna Huumonen (2015–2016)  Jesse Jääskeläinen (2017–2018)  Topi Kytölehto (2019)  Heidi Miettinen (2020)  Ville Kurtti (2021)  Timo Keisala (2022)  Susan Saarinen (2022)  Mari van den Berg (2023) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Eduskunta  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Saksan demokraattinen tasavalta

Saksan demokraattinen tasavalta (SDT; saks. Deutsche Demokratische Republik, DDR), epäviralliselta nimeltään Itä-Saksa (saks. Ostdeutschland), oli marxismi-leninismiä virallisena ideologianaan tunnustanut valtio, joka oli olemassa vuodesta 1949 vuoteen 1990. DDR:n perustivat saksalaiset kommunistit, joista moni oli ollut 1930-luvulta asti maanpaossa Neuvostoliitossa.
Alueellisesti DDR käsitti vain Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeen, koska tämä erillinen kommunistien hallitsema saksalainen valtio perustettiin Neuvostoliiton myötävaikutuksella kommunistien epäonnistuttua aikaisemmissa (1945–1949) pyrkimyksissään tulla valtaan koko Saksassa ja länsimaiden hylättyä Neuvostoliiton tarjouksen yhdistyneestä liittoutumattomasta Saksasta. DDR sai muodollisen suvereniteetin vuonna 1954, mutta Potsdamissa solmitun sopimuksen nojalla neuvostojoukot jäivät maahan. Seuraavana vuonna DDR liittyi myös Varsovan liittoon.
Saksan sosialistinen yhtenäisyyspuolue (Sozialistische Einheitspartei Deutschlands, SED) oli Saksan demokraattisen tasavallan hallitseva kommunistipuolue valtion perustamisesta 1949 aina vuoden 1990 vaaleihin asti. Berliinin muuri murtui 9. marraskuuta 1989 Günter Schabowskin ilmoitettua televisiossa, että rajan voi vapaasti ylittää. Sen jälkeen mureni nopeasti myös koko DDR:n yhteiskuntajärjestelmä. Vuonna 1989 SED luopui marxismi-leninismistä. Neuvotteluja käytiin Saksojen ja vanhojen toisen maailmansodan voittajavaltioiden kesken. Sopimus maiden yhdistymisestä tuli voimaan 3. lokakuuta 1990, jolloin DDR:n alue tuli osaksi Saksan liittotasavaltaa ja samalla myös Euroopan unionia sekä Natoa.
Historia > Takaisin yhdeksi Saksaksi

Elokuussa 1989 Unkari poisti rajoitukset maahan tulolta ja maasta poistumiselta, jolloin monet itäsaksalaiset pääsivät pakenemaan länteen ylittämällä niin sanotun vihreän rajan Unkariin ja sieltä eteenpäin Saksan liittotasavaltaan. Monet muut taas osoittivat rauhanomaisesti mieltään valtaa pitänyttä Sosialistista yhtenäisyyspuoluetta vastaan. Nämä mielenosoitukset johtivat lopulta Honeckerin eroon ja hänet korvasi lyhyen aikaa hallinnut DDR:n viimeiseksi varsinaiseksi johtajaksi jäänyt Egon Krenz.
Berliinin muuri murtui 9. marraskuuta 1989 Günter Schabowskin ilmoitettua televisiossa, että rajan voi vapaasti ylittää. Sen jälkeen mureni nopeasti myös koko DDR:n yhteiskuntajärjestelmä. Saksojen yhdistymisen ajatus voitti yritykset luoda liberaalidemokraattinen Itä-Saksa. Neuvotteluja käytiin Saksojen ja vanhojen toisen maailmansodan voittajavaltioiden kesken, ja yhdistymisen pelisäännöt sovittiin. DDR:ssä pidettiin 25. maaliskuuta 1990 monipuoluevaalit, joissa kysymys Saksojen yhdistymisestä nousi tärkeimmäksi vaaliteemaksi. Vaaleissa valittu parlamentti hyväksyi ensin Saksojen välisen valuuttaunionin ja sitten Saksan yhdistymisen. Se päätti myös, että Saksan liittotasavallan lainsäädäntö tuli voimaan myös DDR:ssä. Sopimus maiden yhdistymisestä tuli voimaan 3. lokakuuta 1990, jolloin DDR:n alue tuli osaksi Saksan liittotasavaltaa.
Pitkään yhdistymisen jälkeenkin itäisten ja läntisten osien välillä on vallinnut monenlaisia eroja – elämäntyyli, poliittiset aatteet ja varallisuus ovat vieläkin erilaisia Saksan eri osissa ja yleisesti on puhuttu osseista ja wesseistä. Uusissa osavaltioissa taloudellinen eriarvoisuus on ollut vanhaa länsipuolta suurempaa. Työttömyys, köyhyys ja muut sosiaaliset ongelmat ovat luoneet pohjaa ääriliikkeiden läntisiä alueita vahvemmalle jalansijalle. Lisäksi Saksojen yhdentyminen heikensi Saksan talouskasvua, koska entisen DDR:n jälleenrakennus vei niin paljon varoja. Uudelleenperustettu Treuhand-organisaatio yksityisti suurimman osan entisen DDR:n teollisuudesta ja tuotantolaitoksista, minkä jälkeen monet niistä lakkautettiin.