stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korealainen šamanismi
Nimitys

Termi šamaani on johdettu tunguusikielistä. Koreassa šamaanista on käytetty termejä mu, mudang ja joskus myös munyǒ. Mudang on naispuolisista šamaaneista käytetty termi. Miespuolisista šamaaneista on käytetty nimeä paksu mudang. Šamaaniin saatetaan viitata myös kohteliaalla muodolla mansin. Koreassa šamanismista käytetään nimityksiä mukyo ja musok.
Historia

Šamanismi muodostaa keskeisen ilmiön monissa Aasian ja arktikumin kulttuureissa. Korealaisessa šamanismista voidaan tunnistaa useita eri kerrostumia eri aikakausilta. Näitä ovat vanha siperialainen kerrostuma, myöhempi itäaasialainen kerrostuma ja nykyaikainen korealainen kerrostuma. Šamaanin asema ja tehtävät ovat vaihdelleet historian aikana, mutta nykyisessä korealaisessa šamanismissa on edelleen samankaltaisia piirteitä, kuin paleoarktisten kansojen šamanismissa. Esihistoriallisen korealaisen šamanismin alkuperä lienee ollut samankaltainen, kuin pohjoisilla kansoilla, joissa šamaaneista tuli pienten pyyntiyhteisöjen henkisiä ja sosiaalisia johtajia, jotka toimivat välittäjinä tuonpuoleiseen ja saivat näin vastauksia yhteisölle elintärkeisiin kysymyksiin liittyen esimerkiksi saaliseläinten liikkumiseen, kuolemaan tai muihin yllättäviin tapahtumiin. Kristityt lähetyssaarnaajat alkoivat saavuttuaan demonisoida šamaaneja, ja Japanin miehitysaikana toiminta muuttui salaiseksi. Korean sotaa seuranneet armeijaan nojanneet hallitukset kuvasivat šamaaneja usein huijareina, mutta heidän toimintansa on sittemmin elpynyt. Etelä-Koreassa on šamaaneja edustavien järjestöjen mukaan noin 300 000 šamaania. Šamaanien julkisuuskuvan parantumiseen on katsottu vaikuttaneen esimerkiksi šamanismin esiintymisen suosituissa televisio-ohjelmissa. Pohjois-Koreassa šamanismia harjoittavien määrää on hankala arvioida, mutta siihen liitettyjä tapoja pidetään yleisinä.
Šamaanit

Šamaanit ovat vaihtelevasti naisia tai miehiä. Nykyisessä Pohjois-Koreassa šamaanien enemmistö on miehiä ja Etelä-Koreassa naisia. Naisten tärkeä asema šamanismissa ei ole tyypillinen pelkästään Korealle, vaan esimerkiksi Riukiusaarilla heillä oli huomattava yhteiskunnallinen asema aina 1900-luvulle saakka. Ammattina šamaani ei ole kuitenkaan aina ollut kovin arvostettu. Tarinoita šamaanin alhaisen aseman syystä tunnetaan Korean kansanperinteessä. Ammattina šamaania ei arvostettu, mutta heidän asiakkaisiinsa kuului henkilöitä kaikista yhteiskuntaluokista. Tyypillisesti šamaaneiksi ryhtyivät paarialuokan korealaiset. Šamaaniksi päädyttiin tyypillisesti kahdella tavalla. Toiset oppivat ammatin äidiltään, ja toiset ryhtyvät šamaaniksi henkilön saatua herätyksen henkien asetuttua heihin. Edellisen tyypin šamaanit toimivat olematta henkien vallassa.
Šamanismin tavat ja piirteet

Šamanistiset tavat voidaan jakaa karkeasti kahteen tyyppiin. Toinen on yhteisöllinen kyläjuhla ja toinen on kut eli kotona pidettävä šamanistinen istunto. Šamaaneille oleellista on ollut elämää tai hyvinvointia uhkaavien kriisien torjunta. Šamaanin tehtäviin kuuluu esimerkiksi yhteyden pito esi-isiin, sairauksien ja huonon onnen parantaminen ja esimerkiksi maataloudessa tai nykyisin liiketoimissa menestymisen takaaminen. Korealaiset saattavat samankaltaisissa asioissaan kääntyä joko šamaanin tai esimerkiksi buddhalaisen munkin puoleen. Joidenkin paikkakuntien šamaaneilla on yksinoikeus joidenkin menojen suorittamiseen, mutta tällainen aluejako on epäselvä etenkin kaupungeissa.
Korealaiseen šamanismiin liittyy voimakas pluralismi. Šamanismiin on lainattu piirteitä muista uskoista, ja samaan aikaan muut Koreassa harjoitetut uskonnot ovat omaksuneet piirteitä šamanismista. Esimerkkinä tästä ovat šamaanien pyhinä pitämät tuhannet hahmot tai henget, joihin saatetaan lisätä melko vapaasti uusia hahmoja. Niinpä jotkin šamaanit pitävät pyhinä esimerkiksi Neitsyt Mariaa, Jeesusta, Korean entistä presidentti Park Chung-heetä tai Korean sodan aikana vaikuttanutta amerikkalaiskenraali Douglas MacArthuria.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Korealainen šamanismi Wikimedia Commonsissa
Mudang suorittaa menoja maalauksessa vuoden 1805 paikkeilta.
Kuusankosken kansantalo

| Kuusankosken kansantalo> Kuusankosken työväentalo |
| --- | --- |
Osoite:  Valtakatu 38,  45700. Kuusankoski
Sijainti:  Kuusankoski, Kouvola
Valmistumisvuosi:  1. talo 1908, 2. talo 1958
Tuhoutui:  1. talo 1968
Suunnittelija:  1. talo rakennusmestari Volmar Forsberg
Omistaja:  1. talo Kuusankosken työväenyhdistys ry. 2. talo Kansantalo Oy
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kuusankosken kansantalo on Kouvolan kaupungin Kuusankosken kaupunginosassa sijaitseva työväentalo.
Historiaa

Kuusankosken työväenyhdistys perustettiin vuonna 1903. Ensimmäinen oma toimitila saatiin vuonna 1904, kun yhdistys osti pienen kaksi huonetta käsittävän talon kauppias A. Arolta. Kauppa koski itse taloa, tontti oli vuokralla kauppias Arolta. Varsinaisen työväentalon rakentaminen alkoi vuonna 1906. Talo rakennettiin ostetun talon tontille, ja alkuperäinen talo käytettiin soveltuvin osin rakennusmateriaaliksi.
Sisällissodan jälkiselvittelyissä työväenyhdistys oli menettää talonsa. Paikallinen osuusliike halusi yhdistykseltä täyden taloudellisen korvauksen siitä omaisuudesta, jonka punakaarti oli ottanut käyttöönsä sodan aikana. Näytti siltä, että yhdistys voisi korvauksena menettää työväentalon tontteineen. Oikeuskäsittelyiden jälkeen yhdistyksen korvattavaksi jäivät taloudenhoitajan ja naisjaoston liikkeeseen tekemä velka, ja osuuskauppa luopui vaatimasta punakaartin aiheuttamia menetyksiä takaisin.
Rakennus

Talo valmistui vuonna 1907, mutta siellä toimittiin jo rakennuksen ollessa vielä keskeneräinen. Työ jatkui ravintolan, keittiön ja taloudenhoitajan asunnon rakentamisella. Vuonna 1911 hirsiseinäinen talo sai lautavuorin ja se maalattiin. Tällöin yhdistys myös hankki taloon puhelimen. Vuonna 1912 yhdistys osti talon tontin omaksi .
Kovassa käytössä talo kului ja suunnitelmia talon kunnostamisesta tehtiin vuosina 1921, 1938 ja 1941. Joka kerta oli valmiit piirustukset olemassa, mutta joka kerta suunnitelmat raukesivat. 1940-luvun alussa talo oli jo heikossa kunnossa, mutta sota-aikana kunnostaminen ei ollut mahdollista.
Vuonna 1946 päästiin toteuttamaan Eino Niinisen jo aiemmin tekemien suunnitelmien pohjalta vanhan rakennuksen saneeraaminen ja lisäosan rakentaminen. Vanhassa osassa kunnostettiin juhlasali ja näyttämö sekä suuri kokoushuone ja keittiön sisältävä asuinhuone. Juhlasaliin uusittiin myös penkit.
Lisärakennuksesta tuli kolmikerroksinen, mihin sisältyi kellarikerros useine osastoineen. Toisessa kerroksessa sijaitsivat eteinen, vaatesäilöt, pienet kokoushuoneet, kerhohuoneet ja wc. Kolmannessa kerroksessa oli ravintola, kabinetti, keittiö, pieni asuinhuoneisto ja talonmiehen asunto. Talon avajaiset pidettiin 18.1.1947.
Työväentalosta kansantaloksi

Vanhan työväentalon laajentaminen ei tuonut pysyvää ratkaisua taloudellisiin ongelmiin. Talo vaati jatkuvaa hoitoa, johon yhdistyksellä ei ollut varoja. Ainoat tulonlähteet olivat tanssi-iltamat ja vuokratulot talon muusta käytöstä.
Taloudelliset ongelmat johtivat siihen, että vuoden 1955 vuosikokouksessa tehtiin päätös työväentalon myynnistä. Työväentalon tontilla sijaitsevat rakennukset osti Kymiyhtiö. Tontti vaihdettiin Kymiyhtiön omistamaan tonttiin, joka sijaitsi vastapäätä silloista kunnantaloa. Lopullisesti kauppa toteutui 1.1.1958. Uusi omistaja käytti taloa Kymiyhtiön mestarikerhona. Talo paloi 26.5.1968.
Marraskuussa 1955 perustettiin kuusankoskelaisten ja kymintehtaalaisten yhteistä toimitaloa varten osakeyhtiö Kansantalo Oy, jonka osakkaina olivat Kuusankosken työväenyhdistys ja Kymintehtaan työväenyhdistys. Kansantalo urakkasopimus allekirjoitettiin toukokuussa 1957, ja talon tupaantuliaisjuhlaa vietettiin tammikuussa 1958. Juhlasalisiipi valmistui vuoden 1960 jouluksi ja oli tuolloin sekä Kuusankosken että Pohjois-Kymenlaakson suurin juhlatila.
Taloa laajennettiin 1960-luvulla liikesiivellä. Tämä Kansantalon kolmas vaihe valmistui lopullisesti vuonna 1967. Vuonna 1983 Kansantaloon valmistui vielä yksi rakennusosa liikehuoneistoiksi.
Talon käyttö

Kuusankosken työväentalo toimi alusta lähtien yhdistyksen toimitiloina, ja siellä oli vilkasta huvitoimintaa. Kuusankosken kansantalossa toimii Kuusankosken Sosialidemokraatit ja Kymintehtaalaisten työväenyhdistysselvennä. Pääasiassa talo on liikekäytössä.
Arc (albumi)

| Arc Neil Young |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Äänitetty : 1991
 Julkaistu: 1991
 Tuottaja(t): Neil Young
 Tyylilaji: Noise rock
 Kesto: 34.57
 Levy-yhtiö: Reprise
Neil Youngin muut julkaisut
| Weld 1991 | Arc 1991 | Harvest Moon 1992 |
Arc on Neil Youngin ja Crazy Horsen livealbumi vuoden 1991 Pohjois-Amerikan kiertueelta. Albumi julkaistiin alun perin kaksoisalbumin Weld yhteydessä vuonna 1991 kolmen CD:n erikoispainoksena Arc-Weld, mutta se on julkaistu myös omana painoksenaan. Albumi on montaasi, joka käsittää katkelmia eri konserteista, sisältäen äänen kiertoefektiä, vokaaliosuuksia sekä kitaroiden säröääniä.
Kappaleet

Arc – 34.57
Antero Holmila

Antero Holmila (s. 1979) on suomalainen historioitsija, joka on toiminut historian professorina Jyväskylän yliopistossa 1. tammikuuta 2023 lähtien.
Holmila opiskeli Kentin yliopistossa ja Exeterin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi Lontoon yliopiston Royal Hollowayssa. Holmila tutkii toisen maailmansodan jälkeistä maailmaa. Hänen tutkimuksensa näkökulmissa "yhdistyy kriisien vaikutus ihmisiin, ihmisyhteisöihin ja yhteiskuntiin." Hän on Suomen urheiluhistoriallisen seuran hallituksen jäsen.
Julkaisut

Antero Holmila (toim.): Talvisota muiden silmin: maailman lehdistö ja Suomen taistelu. Atena 2009.
Antero Holmila: Holokausti: tapahtumat ja tulkinnat. Atena 2010.
Antero Holmila: Reporting the Holocaust in the British, Swedish and Finnish press, 1945–50. Palgrave Macmillan 2011.
Antero Holmila ja Simo Mikkonen: Suomi sodan jälkeen: pelon, katkeruuden ja toivon vuodet 1944–1949. Atena 2015.
Antero Holmila ja Matti Roitto: Rooseveltista Trumpiin: Yhdysvaltain ulkopolitiikka ja kriisit 1900-luvun alusta tähän päivään. Docendo 2018.
Heikki Roiko-Jokela ja Antero Holmila (toim.): Urheilun kriisejä. Suomen urheiluhistoriallinen seura 2020.
Pasi Ihalainen ja Antero Holmila (toim.): Nationalism and internationalism intertwined: a European history of concepts beyond the nation state. Berghahn Books 2022.
Antero Holmila: Suomalaisten kylmä sota. Atena 2023.
Martti J. Kari ja Antero Holmila: Miksi Venäjä toimii niin kuin se toimii. Docendo 2023.
Aiheesta muualla

Antero Holmila tietokirjailija Pekka Virkin vieraana Jälkisuomettumisen ruumiinavaus -ohjelmasarjassa, jossa he keskustelevat kylmästä sodasta Suomessa sarjan 20. jaksossa Kylmä sota suomalaisten mielissä, 20.7.2024.
Kuusijärvi (Parkano)

| Kuusijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Parkano
Koordinaatit:  61°58′13″N, 22°40′01″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Kuusijoki 
Järvinumero:  0,14  35.555.1.004 0,14 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  131,1 m 
Rantaviiva:  2,751 km 
Pinta-ala:  0,24461 km² 
Tilavuus:  0,0002 km³ 
Keskisyvyys:  0,8 m 
Suurin syvyys:  1,1 m 
Valuma-alue:  16 km² 
 fiKuusijärvi 
Kuusijärvi  eli Ylinen-Kuusijärvi  on Pirkanmaalla Parkanossa Kuusijärvellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kovesjoen valuma-alueeseen. Kuusijärvi on osa Kuusijoen valuma-aluetta ja samalla sen pääjärvi. Kuusijärven oman valuma-alueen järvisyys on 1,8%.
Maantietoa

Järven pituus on 1,2 kilometriä, leveys 400 metriä ja sen pinta-ala on 24 hehtaaria. Siihen laskee Kirjaisluoma, jonka lähdejärvi on Alinen Kirjasjärvi. Pienet tulo-ojat ovat suo-ojia tai rantojen pelto-ojia. Järven oma laskuoja Kuusijoki lähtee järven eteläpäästä. Luusuassa sijaitsee pohjapato, jolla järven vedenpinnan korkeutta säädellään. Padon alapuolelle laskee suoksi kuivuneen Pikkulammen laskuoja. Rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä. Noin kolmasosa rannoista ovat peltoa ja kuudesosa suota. Loput rannoista ovat metsämaata. Rantojen läheisyydessä sijaitsee viisi maatilaa ja noin 15 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13245, jolle pääsee valtatieltä 23.
Luonto

Järven rannat ovat entistä vesijättömaata ja muodostavat nykyään sekametsän. Järvessä elää hauki ja ahven. Sellaiset lajit kuin rapu, made, särki ja kiiski hävisivät 1950-luvun lopun järvenlaskuhankkeen myötä.
Järven kunnostus

Vuonna 2009 jättivät asukkaat Aluehallintovirastolle hakemuksen järven kunnostamiseksi. Kunnostustoimenpiteiksi tulivat järven luusuan pohjapadon korotus ja järven pohjan ruoppaus humusaineksesta. Näillä toimilla turvattaisiin järven ranta-asukkaiden virkistyskäyttö.
Historiaa

Vanhassa 1800-luvun pitäjänkartassa järven nimi oli "Kuusijärvi" eli sama kuin etelässä sijainneella nykyisellä Metsäjärvellä. Tämän vuoksi järvellä esiintyy "ylinen"-etumääre. Silloin 1800-luvulla järven asukkaat asuttivat maatiloja, joita kutsuttiin nimillä "Kuusijoensuu", "Ylä-Kuusijärvi" ja "Ala-Kuusijärvi". Näiden pellot sijaitsivat nykyisten talojen ympärillä. Niittyjä oli ojien ympärillä, rannoilla ja yksittäisillä soilla. Lounaassa sijainnut Pikkulampi oli pitäjänkartassa nimetön lampi, mutta se oli kartassa hieman nykyistä Raivalammia pienempi. Vuonna 1875 oli aikomus laskea Kuusijärvi ja 1893 oli aikomus perata Kuusijokea. Kumpaakaan asiaa ei ilmeisesti toteutettukaan.
Vuonna 1955 järven yliveden pinnankorkeus on ollut 132,25 metriä merenpinnan yläpuolella (mpy, N43). Vuonna 1956 valmistui perkaushankkeen suunnitelma, jolla keskiylivedenkorkeus laskettaisiin korkeuteen 131,15 metriä mpy (N43). Järveen laskeva Kirjasluoma on kaivettu eli puhkaistu laskemaan Kuusijärveen 1960-luvun alussa. Samalla luomaa perattiin ja suoristettiin useassa kohdissa. Kirjasluoma on tuonnut järveen suo- ja metsäojien humusta, joka on laskeutunut järven pohjalle tasoittaen ja mataloittaen sitä useilla desimetreillä ja joka on samalla lyhentänyt järveä kymmeniä metrejä.
Samaan perkaushankkeeseen kuului myös rakentaa Kuusijoen luusuaan betoninen pohjapato, jolla säädeltäisiin järven vedenkorkeutta. Padolla pyrittiin keskivedenkorkeuteen 130,77 metriä mpy (N43). Humuksen kertymisen vuoksi paikalliset asukkaat ovat kuitenkin tukkineet padon aukkoa siten, että järven vesitilavuus on säilynyt riittävän suurena. Esimerkiksi vuodesta 1988 alkaen järven keskivedenkorkeudeksi on säädelty 131,25–131,35 metriä mpy (N43). Näin toimien järven yleissyvyys on säilynyt 0,7–1,0 metrissä. Järjestely oli laiton ja järven tilan heikennyttyä, ovat asukkaat hakeneet vuonna 2009 Aluehallintovirastolta lupaa kunnostaa järveä.
Antero Heikkinen

Timo Jaakko Antero Heikkinen (s. 14. helmikuuta 1941 Kuhmo) on Itä-Suomen yliopiston Suomen historian emeritusprofessori. Hän on suorittanut filosofian kandidaatin tutkinnon 1966, filosofian lisensiaatin tutkinnon 1967 ja väitellyt filosofian tohtoriksi 1970 Helsingin yliopistossa.
Työhistoria

Antero Heikkinen toimi assistenttina Helsingin yliopistossa 1969–1976, hoiti apulaisprofessuuria 1976–1978 ja toimi apulaisprofessorina Joensuun yliopistossa 1979–1992 ja professorina vuodesta 1992. Heikkisen tuotanto on erittäin laaja ja monipuolinen. Hän on tutkinut muun muassa noituutta, koulutusta, urheilua ja liikuntaa, usein mikrohistoriallisesta näkökulmasta.
Kainuuta ja erityisesti Kuhmoa koskevista tutkimuksistaan Heikkinen on vastaanottanut Olaus Magnus -palkinnon 1991. Suomalaisen tiedeakatemian jäsen hän on vuodesta 1999 ja Suomen urheiluhistoriallisen seuran kunniajäsen vuodesta 2001.
Teoksia

Paholaisen liittolaiset: noita- ja magiakäsityksiä ja oikeudenkäyntejä 1600-luvun jälkipuoliskolla. (Suomen Historiallinen Seura, 1969)
Hyöty, valistus ja koulu: Suomen aate- ja oppihistoria 1700-luvulla. (Ylioppilastuki, 1972)
Historiantutkimuksen päämäärät ja menetelmät. (Gaudeamus, 1974)
Hollolan historia 3. (Hollolan kunta, 1975)
Yliopisto ja yhteiskunnallinen muutos: talousopin opetuksen käynnistyminen Uppsalan yliopistossa ja Turun akatemiassa 1737-1747. (Helsingin yliopisto, 1976)
Ammattilaisesta amatööriksi (Pohjoinen, 1977)
Kansallisurheilun suuri nousu: Suomen hiihtourheilun laajuus, yhteiskunnalliset tavoitteet ja merkitys 1918-1940. (Suomen Liikuntatieteellinen Seura, 1981)
Perinneyhteisöstä kansalaisyhteiskuntaan: koulutuksen historia Suomessa esihistorialliselta ajalta itsenäisyyden aikaan. (Gaudeamus, 1983)
Kainuun historia 3: Hallinto ja kulttuuri 1720-luvulta 1980-luvulle. (Kainuun Maakuntaliitto, 1986)
Kirveskansan elämää: ihmiskohtaloita Kuhmon erämaissa 1800-luvun alussa. (WSOY, 1988)
Terveyden ja ilon tähden: herrasväki liikkeellä Suomessa 1700- ja 1800-luvulla. (Suomen Historiallinen Seura, 1991)
Ihminen historian rakenteissa: mikrohistorian näkökulma menneisyyteen. (Yliopistopaino, 1993)
Menneisyyttä rakentamassa. (Yliopistopaino, 1996)
Kirveskansan murros: elämää Kuhmossa koettelemusten vuosina 1830-luvulla. (Yliopistopaino, 1997)
Kirveskansa ja kansakunta: elämän rakennusta Kuhmossa 1800-luvun jälkipuolella. (SKS, 2000)
Sivutuotteita (Joensuun yliopisto, 2002)
Vallan tulkit: historiallinen ajattelu Euroopassa antiikin päivinä ja varhaisella keskiajalla. (SKS, 2009)
Antoni Bernadó

| Antoni Bernadó |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1966 (ikä 57) Sant Julià de Lòria, Andorra
Kansalaisuus:  Andorra
Uran tiedot
Pituus:  175 cm
Paino:  65 kg
Laji:  kestävyysjuoksu
Antoni Bernadó (s. 9. joulukuuta 1966 Sant Julià de Lòria, Andorra) on andorralainen entinen kestävyysjuoksija. Hän osallistui viisiin olympialaisiin maratonilla vuosina 1996, 2000, 2004, 2008 ja 2012. Parhaan olympiasijoituksensa hän saavutti Sydneyssä 2000, kun hänen sijoituksensa oli 49.
Land of Tales

| Land of Tales |
| --- | --- |

Tiedot
Tyylilaji:  hard rock
Kotipaikka:   Tampere, Suomi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Kristian, laulu, kitara, rummut   Sami, basso   Palle, kosketinsoittimet  
Levy-yhtiö:  Frontiers Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Land of Tales on suomalainen melodista rockia soittava yhtye. Yhtyeen perustajat Kristian ja Palle olivat soittaneet yhdessä jo viidentoista vuoden ajan rockyhtye Naiskalassa, mutta perustivat Land of Talesin tehdäkseen englanninkielistä musiikkia. Yhtye solmi kesällä 2007 levytyssopimuksen italialaisen Frontiers Recordsin kanssa, ja debyyttialbumi Land of Tales ilmestyi heinäkuussa 2008.
Historia

Land of Tales perustettiin vuonna 2006 laulaja-kitaristi Kristian ja kosketinsoittaja Palle johdosta. Molemmat olivat soittaneet aikaisemmin noin 15 vuotta Naiskala-nimisessä yhtyeessä, mutta halu tehdä toisenlaista musiikkia englanniksi oli suuri. Lokakuussa 2006 Kristian aloitti kirjoittamaan kappaleita tulevaa albumia varten. Petri Lahtinen ja Mika Mäkiranta kirjoittivat sanoitukset albumille. Yhtye latasi kappaleitaan MySpace-sivuilleen ja sai erinomaista palautetta ympäri maailmaa. Levytyssopimus solmittiin Frontiers Recordsin kanssa. Keväällä 2007 basisti Sami ja rumpali Sami O liittyivät yhtyeeseen kesken nauhoitussessioiden. Debyyttialbumi Land of Tales julkaistiin kesällä 2008.
Vuonna 2009 Kristian alkoi kirjoittamaan uusia kappaleita, Pallen ja Samin kanssa nauhoitukset aloitettiin vuonna 2013. Land of Tales palasi vuonna 2015 ja julkaisi lokakuussa uuden kappaleen "Kindred Spirit". Helmikuussa 2016 yhtye julkaisi uuden kappaleen "Surmise". Toukokuussa 2016 Land of Tales julkaisi kappaleen "Debutant", josta julkaistiin myös lyriikkavideo.
Diskografia > Studioalbumit

Land of Tales (2008)
Diskografia > Singlet

Kindred Spirit (2015)
Surmise (2016)
Debutant (2016)
Aiheesta muualla

Yhtyeen virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Land of Talesin virallinen Facebook
Arc-et-Senans

| Arc-et-Senans |
| --- | --- |
 Kuninkaallinen suolatehdas
 vaakuna
 Arc-et-Senans
 Koordinaatit: 47°01′59″N, 5°46′45″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Franche-Comté
Departementti:  Doubs
Arrondissementti:  Besançon
Väkiluku:  1 500
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arc-et-Senans on kunta itäisessä Ranskassa Doubsin departementissa Franche-Comtén alueella. Kunnan tärkein nähtävyys on Arc-et-Senans’n kuninkaallinen suolatehdas, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arc-et-Senans Wikimedia Commonsissa
As Oy Atrium

As Oy Atriumin antiikintyyliset pylväskatokset.
As Oy Atrium tai Atriumin talo on arkkitehti Erik Bryggmanin suunnittelema rakennus Turun Yliopistonkadulla. Aloiteen takana olivat arkkitehti itse sekä varatuomari Brynolf Kyrklund ja lääkärit Lennart Sjöström ja Erkki Warén vuonna 1925. Itse rakennus valmistui 1927. Atrium-nimen keksi rakennuksen ensimmäisiä asukkaita ollut runoilija, antiikin ihailija sekä yleisen ja kotimaisen kirjallisuuden professori, V. A. Koskenniemi.
Atriumissa on tyypillisiä klassistisia piirteitä, jotka näkyvät julkisivun koristelussa, käytävien värimaailmassa ja ornamentiikassa. Antiikin ihailua korostaa myös rakennuksen länsipuolella oleva italialaistyyppinen aukio, joka rajoittuu toisella puolella olevaan Bryggmanin suunnittelemaan Hospits Beteliin eli nykyiseen Scandic Plaza -hotelliin. Eikä pidä unohtaa myöskään talon B-portaan pohjakerroksessa sijainnutta roomalaista kylpylää, jossa oli roomalaisten saunojen ja höyrykaappien lisäksi myös perinteinen suomalainen sauna.
Huoneistojen pohjakaavat noudattelivat perinteistä kaupunkiasumisen traditiota, eli vähemmän arvokkaat huoneet kuten keittiö ja makuuhuone olivat pihan puolella ja salongit sekä salit kadun puolella. B- ja C-portaissa oli pienempiä asuntoja ja A-portaassa suurempia edustusasuntoja. Palvelijoille oli talon sisäpihalta oma sisäänkäyntinsä.
Rakennuksen julkisivussa on mielenkiintoisia yksityiskohtia. Kuvanveistäjä Aarre Aaltonen ja Erik Bryggman toteuttivat yhteistyössä muun muassa kahdeksan pyöreää medaljonkireliefiä, joiden aiheina olivat Atrium, lääketiede, kauppa, musiikki, maanviljely, oikeus, merenkulku ja valta. Porrashuoneiden kuvioinnit ja muun muassa takorautaiset kaiteet ovat Bryggmanin suunnittelemat. Bryggman suunnitteli kaikkien asuntojen kiinteät sisustukset, mutta A-portaan edustusasuntojen keittiöt suunnitteli arkkitehti Elna Kiljander. Katri Warén suunnitteli hänen ja Erkki Warénin asunnon sisustuksen.
Land of Tales (albumi)

| Land of Tales Land of Tales |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. heinäkuuta 2008
 Tuottaja(t): Kristian
 Tyylilaji: hard rock
 Levy-yhtiö: Frontiers Records
Land of Talesin muut julkaisut
|   | Land of Tales 2008 |   |
Land of Tales on hard rock -yhtye Land of Talesin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 4. heinäkuuta 2008.
Kappaleet

Silence
Slow Waters
Keep Out
Outlander
All The Same
Wasted Chance
Nobody Dares
Choose
So Long
Fading Away
Right As Rain
Kokoonpano

Kristian – laulu, kitara
Palle – kosketinsoittimet
Sami Rajala – basso
Sami Ojala – rummut
Kokoonpano > Vierailijat

Jaan Wessman – jousisoittimet kappaleessa "Fading Away"
Karoliina Lehtinen – taustalaulu kappaleissa "Slow Waters" ja "So Long"
Arvostelut

Imperiumi.net:
Ari Vuorela

Ari Vuorela (s. 20. helmikuuta 1966) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen estejuoksija. Urallaan hän edusti vuodesta 1985 lähtien Turun Weikkoja ja hänen valmentajinaan toimivat Allan Vuorela sekä Matti Hämäläinen. Kalevan kisoista Vuorela saavutti pronssia 3 000 metrin estejuoksussa vuonna 1994. Lisäksi hän saavutti viestijuoksun SM-kisoista 4 x 1 500 metrin viestijuoksussa kaksi kultaa vuosina 1991 ja 1992 sekä pronssia vuonna 1990. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1999 jälkeen.
Annankatu 6 (Pori)

Annankatu 6:n sisäpihan graffiteja.
Kulttuuritalo Annankatu 6 eli Annis on Porissa sijaitseva sosiaalinen kulttuurikeskus. Se syntyi vuonna 1980 Porin teatterinuorten vallattua käyttöönsä kaupungin keskustassa sijainneen tyhjän teollisuuskiinteistön.