stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Madeiranviistäjä
Aiheesta muualla

Madeira Wind Birds: Zino's Petrel (englanniksi)
Madeira Wind Birds: Zino's Petrel Sea Expedition - starting next year (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1272830  Wikispecies: Pterodroma madeira  ABA: feapet  ADW: Pterodroma_madeira  Avibase: A6EA486B4C3CA2A5  BioLib: 20989  BirdLife: 22698062  BOLD: 112683  BOW: madpet  CoL: 6WKJS  eBird: madpet  ECOS: 7620  EUNIS: 1241  EURING: 263  Fauna Europaea: 96580  Fauna Europaea (new): d198bf95-6e48-4689-8edd-3722e01d36ad  GBIF: 2481463  iNaturalist: 4058  IRMNG: 11150674  ITIS: 562558  IUCN: 22698062  NBN: NHMSYS0000533727  NCBI: 53706  OBIS: 137198  Open Tree of Life: 713614  SeaLifeBase: 82368  WoRMS: 137198  Xeno-canto: Pterodroma-madeira
Maiden Voyage

”Maiden Voyage” on Herbie Hancockin säveltämä jazzkappale vuoden 1965 albumilta Maiden Voyage. Sillä esiintyy Hancockin kvartetti, johon kuuluvat trumpetisti Freddie Hubbard, basisti Ron Carter ja rumpali Tony Williams, sekä ylimääräisenä soittajana saksofonisti George Coleman. Kappale on yksi Hancockin tunnetuimmista sävellyksistä ja muodostunut jazzstandardiksi.
Kappaletta käytettiin Fabergé-hajuveden mainoksessa ja alun perin sen nimi oli yksinkertaisesti ”TV Jingle”. Uuden nimen keksi Hancockin sisko. Maiden Voyagen kansivihkossa Hancock kertoo, että sävellys oli yritys kuvata ”neitsytmatkallaan olevan merialuksen mahtavuutta”.
Rakenne

Modaalinen sävellys seuraa 32 tahdin mittaista AABA-rakennetta, jossa jokainen osio sisältää ainoastaan kaksi sointua. Jazz.com-sivuston Ted Gioia kuvaa harmoniakulkua ”neljänä pidätettynä sointuna”, kun taas nuottikirja The Real Bookissa sointukulku listataan neljänä molliseptimisointuna, joiden bassosävel on perussäveltä kvintin alempana. Hancock käyttää sointujen asemoinnissa  runsaasti puhtaita kvartteja.
Esimerkki ”Maiden Voyagen” soinnuista. Huomaa puhtaiden kvarttien käyttö.
Leonie Maier

Leonie Maier
Leonie Maier (s. 29. syyskuuta 1992 Stuttgart, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Saksan maajoukkueessa vuoden 2019 MM-kilpailujen päättyessä 70 maaottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Hän voitti olympiakultaa Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. MM-kilpailuissa 2019 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle puolivälieräottelussa Ruotsia vastaan. Hän voitti alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2011 ja naisten Euroopan-mestaruuden 2013.
Seuratasolla Maier edustaa englantilaista Arsenalia, jonne hän siirtyi kesällä 2019 Bayern Münchenistä. Hänen aiempia seurojaan ovat VfL Sindelfingen ja SC 07 Bad Neuenahr.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Leonie Maier Wikimedia Commonsissa
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2013
1 Angerer |
2 Schmidt |
3 Bartusiak |
4 Maier |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Keßler |
9 Lotzen |
10 Marozsán |
11 Mittag |
12 Schult |
13 Okoyino |
14 Linden |
15 Cramer |
16 Leupolz |
17 Henning |
18 Huth |
19 Bajramaj |
20 Goeßling |
21 Benkarth |
22 Wensing |
23 Däbritz |
Valmentaja Neid
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2015
1 Angerer |
2 Schmidt |
3 Bartusiak |
4 Maier |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Bremer |
9 Lotzen |
10 Marozsán |
11 Mittag |
12 Schult |
13 Šašić |
14 Peter |
15 Cramer |
16 Leupolz |
17 Henning |
18 Popp |
19 Petermann |
20 Goeßling |
21 Benkarth |
22 Kemme |
23 Däbritz |
Valmentaja Neid
Saksan joukkue – Kesäolympialaiset 2016
1 Schult |
2 Henning |
3  Bartusiak |
4 Maier |
5 Krahn |
6 Laudehr |
7 Behringer |
8 Goeßling |
9 Popp |
10 Marozsán |
11 Mittag |
12 Kemme |
13 Däbritz |
14 Peter |
15 Islacker |
16 Leupolz |
17 Kerschowski |
18 Benkarth |
19 Huth |
Valmentaja Neid
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten EM-kilpailut 2017
1 Schult |
2 Henning |
3 Hendrich |
4 Maier |
5 Peter |
6 Demann |
7 Simon |
8 Goeßling |
9 Islacker |
10 Marozsán |
11 Mittag |
12 Benkarth |
13 Däbritz |
14 Blässe |
15 Doorsoun |
16 Dallmann |
17 Kerschowski |
18 Petermann |
19 Huth |
20 Magull |
21 Weiß |
22 Kemme |
23 Kayikci |
Valmentaja Jones
Saksan joukkue – Jalkapallon naisten MM-kilpailut 2019
1 Schult |
2 Simon |
3 Hendrich |
4 Maier |
5 Hegering |
6 Oberdorf |
7 Schüller |
8 Goeßling |
9 Huth |
10 Marozsán |
11 Popp |
12 Benkarth |
13 Däbritz |
14 Elsig |
15 Gwinn |
16 Dallmann |
17 Schweers |
18 Leupolz |
19 Bühl |
20 Magull |
21 Frohms |
22 Knaak |
23 Doorsoun |
Valmentaja Voss-Tecklenburg
Magneettikuvaus

Ihmispään halkileikkaus magneettikuvauksella
Magneettikuvauslaite
Atomiytimen spiniin liittyvän magneettisen momentin kääntäminen kahdella radiotaajuisella pulssilla (90° ja 180°) ja siitä syntyvä radiotaajuinen spin-kaiku (echo).
Magneettikuvaus (MRI, engl. magnetic resonance imaging; suomenkielinen lyhenne MK) on radiologian alaan kuuluva lääketieteellinen kuvantamismenetelmä, joka perustuu ydinmagneettiseen resonanssiin (NMR). Menetelmässä mitataan vety-ytimien magneettikentässä emittoimaa radiotaajuista signaalia. Siksi se soveltuu runsaasti vetyä sisältävien kudosten (rasva- ja vesipitoiset kudokset, myös luuydin) tutkimiseen.
Magneettikuvauksen vahvuuksia
herkkä virtauksille (esimerkiksi verenkierto)
kuvaustaso säädettävissä elektronisesti
ei synnytä ionisoivaa säteilyä
hyvä kontrasti kuvattaessa pehmytkudoksia (esimerkiksi aivot)
Magneettikuvauksen ongelmia
ennen kuvausta on selvitettävä potilaan kehossa olevat ferromagneettiset metallinkappaleet tai istutteet
lähes kaikkien nykyisin käytössä olevien istutteiden kanssa voidaan kuitenkin mennä magneettikuvaukseen
sydämentahdistin, implantoitu kipustimulaattori tai muu elimistöön asennettu laite voi estää kuvauksen, sillä implanttien toiminta voi häiriintyä magneettikentän vaikutuksesta, nykyisin kuitenkin usein myös sydämentahdistimen kanssa voidaan magneettikuvaus suorittaa.
Magneettikuvauslaitteen toiminta

Kuvauksessa potilas sijoitetaan voimakkaaseen magneettikenttään, jonka suuruutta paikan funktiona ohjataan tietokoneella niin, että kuvauskohteen eri osiin vaikuttaa hieman erisuuruinen magneettikenttä. Laitteistoon kuuluu lisäksi radiolähetin ja -vastaanotin, jonka avulla resonanssi synnytetään ja havaitaan.
Magneettikuvauksen alkaessa potilas viedään tutkimuspöydällä onttoon putkeen, jossa hän makaa liikkumatta. Magneettikuvauslaitteessa on kela, joka muodostaa vahvan magneettikentän kuvattavaan alueeseen. Lähellä kuvausaluetta ovat lähetinkela radiotaajuisen magneettikentän lähettämiseen ja vastaanotinkela, joka vastaanottaa palautuvat radioaallot. Tarvittava magneettikenttä on hyvin voimakas, nykyisin tavallisesti 1–3 teslaa. Sen synnyttämiseen tarvitaan voimakas sähkövirta, mikä voidaan toteuttaa suprajohtavaksi jäähdytetyllä kelalla. Kuvan muodostamiseksi laitteessa on vielä erillinen gradienttikelasto, jonka avulla magneettikentän muotoa vaihdellaan kuvauksen aikana. Siksi laitteesta kuuluu paukkuva ääni, joka potilaasta saattaa tuntua pelottavaltakin. Juuri magneettikentän muodonmuutosten avulla magneettisten vety-ytimien pyörimisliikettä eri puolilla kuvattavaa aluetta voidaan ohjata niin, että syntyvien radiotaajuisten kaikupulssien vaihe- ja taajuusjakaumaan sisältyy tieto vety-ydinten sijainnista kuvattavassa kudoksessa. Normaalisti kuvaus kestää noin puoli tuntia, jona aikana otetaan useita kuvasarjoja, mutta tutkimuksen kesto vaihtelee kuvauskohteen mukaan.
Kuvan muodostus perustuu siihen, että resonanssisignaalin taajuus on verrannollinen vaikuttavan magneettikentän voimakkuuteen. Tarkoituksellisesti hieman epätasaisessa magneettikentässä kuvauskohteen eri osat lähettävät radiosignaalia kukin hieman eri taajuudella. Siksi laitteiston vastaanottama resonanssisignaali sisältää useita taajuuksia. Signaali jaetaan eri taajuuskomponentteihin Fourier'n muunnoksen avulla, jolloin kuvattavan kohteen eri kohdista peräisin olevat signaalit voidaan erottaa toisistaan.
Kuvaustilanteessa edellä kuvatun kaltaisia mittauksia suoritetaan suuri määrä niin, että magneettikenttää ohjataan joka kerralla hieman eri tavalla. Täydellisen kuvan muodostamiseksi tulokset yhdistetään tietokoneella ja analyysin tuloksena saadaan kaksi- tai kolmiulotteinen magneettikuva, joka koostuu kuvaelementeistä (pikseli) tai tilavuuselementeistä (vokseli).
Tutkittavan kohteen emittoiman signaalin voimakkuus magneettikuvassa riippuu paitsi magneettisten ytimien (protonien) määrästä myös niiden vuorovaikutuksesta ympäristönsä kanssa. Magneettikuvauksessa näitä vuorovaikutuksia kuvataan relaksaatioajoilla, jotka kertovat kuinka nopeasti kudoksen magnetoituminen palaa tasapainotilaan virityspulssin jälkeen. Muita signaalin ominaisuuksiin vaikuttavia suureita ovat kudoksen liike ja virtaus, diffuusio sekä ns. kemiallinen siirtymä. Kuvauksen herkkyyttä eri parametreille voidaan painottaa ns. kuvaussekvenssin valinnalla.
Käytetyt varjoaineet

Magneettikuvaukseen on kehitetty kontrastiaineita, joilla kudosten näkyvyyttä voidaan muuttaa. Magneettikuvauksissa usein käytetyt kontrastiaineet ovat gadoliniumyhdisteitä tai rautaoksidipartikkeleita. Eräät gadoliniumyhdisteet, erityisesti gadodiamidi, ovat aiheuttaneet joillekin munuaisten toiminnanvajausta sairastaville potilaille vaikeaa fibroosia, minkä vuoksi munuaisten toimintakyky tarkistetaan ennen tutkimusta. Nykyisin yleisessä käytössä olevien gadoliniumyhdisteiden ei kuitenkaan tiedetä aiheuttaneen vastaavia ongelmia.
Magneettikuvauksessa käytettävät kontrastiaineet kuuluvat anatomis-terapeuttis-kemiallisessa lääkeluokituksessa eli ATC-luokituksessa luokkaan V08C. Aineet jaetaan tässä luokituksessa paramagneettisiin, superparamagneettisiin ja muihin MRI-kuvausaineisiin.
Paramagneettisia kuvausaineita (V08CA) ovat:
Gadopenteettihappo
Gadoteerihappo
Gadodiamidi
Gadoteridoli
Mangafodipiiri
Gadoversetamidi
Ferriammoniumsitraatti
Gadobeenihappo
Gadobutroli
Gadoksetiinihappo
Gadofosveseetti
Superparamagneettisia kuvausaineita (V08CB) ovat:
Ferumoksiili
Ferristiini
Rautaoksidi, nanopartikkelit
Muita MRI-kuvausaineita (V08CX) ovat:
Perflubroni
Magneettikuvaukseen perustuvia erityistekniikoita

Toiminnallisella magneettikuvauksella (funktionaalisella magneettikuvauksella) voidaan kuvata aivojen (lähes) reaaliaikaista toimintaa. Se on aivotutkimuksen tärkeimpiä työkaluja. Toiminnallinen magneettikuvaus mittaa aivojen energian käyttöä ja tällä tavoin voidaan selvittää, mitkä aivojen osat ovat aktivoituneet. Toiminnallisen magneettikuvauksen fysikaalinen toiminta perustuu hemoglobiinin erilaisiin magneettisiin ominaisuuksiin silloin, kun se kantaa mukanaan happea (oksihemoglobiini) verrattuna siihen kun se ei kanna happea (deoksihemoglobiini). Tämä ero havaitaan magneettikuvauslaitteen mittaamassa radiosignaalissa.
Reaaliaikaisella magneettikuvauksella kuvataan dynaamisia elintoimintoja, kuten esimerkiksi sydämen toimintaa reaaliajassa tai nivelten toimintaa. Tällä on selkeä etu perinteiseen magneettikuvaukseen, jolla saadaan staattisia kuvia elimistöstä.
Verisuonten magneettikuvaus eli magneettiangiografia (MRA) antaa mahdollisuuden verisuonten ei-invasiiviseen kuvantamiseen. Yleensä ei tarvita suonensisäistä varjoaineruiskutusta, vaikka varjoaineen käyttö parantaakin kuvanlaatua.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus (Fimea): ATC-luokitus[vanhentunut linkki]
Terveysportti: Nefrogeenisen systeemisen fibroosin riski gadoliniumia sisältävillä varjoaineilla (Arkistoitu – Internet Archive)
A SHORT HISTORY OF MAGNETIC RESONANCE IMAGING FROM A EUROPEAN POINT OF VIEW
Mahlatikka

| Mahlatikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Mahlatikat Sphyrapicus
Laji::  varius
Kaksiosainen nimi
 Sphyrapicus varius  (Linnaeus, 1766) 

Katso myös
   Mahlatikka Wikispeciesissä   Mahlatikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mahlatikka (Sphyrapicus varius) on pohjoisamerikkalainen tikkalaji, joka juo mahlaa.
Tuntomerkit

Mahlatikka on 18–21 senttimetriä pitkä. Sillä on pääosin mustavalkea höyhenpuku. Päälaki ja koiraalla myös kurkku ovat punaiset, mutta naaraan kurkku on valkoinen. Päänsivulla on mustavalkeaa pitkittäisjuovitusta. Kurkkua ympäröi musta reuna, joka laajenee laikuksi kurkun alle. Siivellä on valkoinen kolmionmuotoinen laikku. Vatsassa ja rinnansivuilla mahlatikalla on heikkoa keltaista sävyä.
Levinneisyys

Mahlatikka pesii Alaskassa, Kanadassa ja Yhdysvaltain pohjoisosissa. Talvehtimisalueet sijaitsevat etelämpänä Yhdysvalloissa ja Väli-Amerikassa. Harhailijoita on tavattu Islannissa, Irlannissa ja Isossa-Britanniassa.
Magnesia

| Magnesian alueyksikkö Περιφερειακή ενότητα Μαγνησίας> Alueyksikkö |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia ja Keski-Kreikka
Alue:  Thessalia
Kuntia:  5
Perustettu:  1.1.2011
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Vólos
Pinta-ala:  2 367 km²
Väkiluku (2011):  190 010
 – väestötiheys:  80,27 as./km²
Lyhenteet:  
 – NUTS:  EL613 (osa)
 
www.magnesia.gr
Magnesia (kreik. Μαγνησία, Magnisía) eli Magnesian alueyksikkö (Περιφερειακή ενότητα Μαγνησίας, Perifereiakí enótita Magnisías) on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Thessalian alueella ja sen hallinnollinen keskus on Vólos. Alueyksikön pinta-ala on 2 367 neliökilometriä ja asukasluku 190 010 (vuonna 2011).
Alueyksikkö sijaitsee itäisessä Manner-Kreikassa. Se käsittää koukkumaisen Pílion niemimaan, joka rajaa Pagasitikóslahden Egeanmerestä. Yli 70 prosenttia Magnesian asukkaista asuu pääkaupunki Vóloksen suuralueella. Vólos on Thessalian toiseksi suurin kaupunki. Muut asutuskeskukset sijaitsevat lähellä Pagasitikóslahtea sekä alueen itäosissa.
Kunnat

Alueyksikkö jakaantuu viiteen kuntaan seuraavasti:
| Kartta |  | Kunta | Kuntakeskus | Väkiluku |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | Vólos | Vólos | 144 449 |
|  | 2 | Almyrós | Almyrós | 18 614 |
|  | 4 | Nótio Pílio | Argalastí | 10 216 |
|  | 5 | Rígas Feraíos | Velestíno | 10 922 |
|  | 3 | Zagorá-Mourési | Zagorá | 5 809 |
:
Historia > Antiikki

Magnesia on yksi Kreikan historiallisista maakunnista ja peräisin antiikin ajalta. Kreikkalaisessa mytologiassa alue on Iasonin ja Peleuksen kotiseutua. Antiikin aikana Magnesiaa asutti vanha helleeninen magneetteina tunnettu heimo. Alueen tärkeitä kaupunkeja jo esihistorialliselta ajalta lähtien oli Iolkos, myöhemmin Pagasai ja hellenistisellä kaudella Demetrias.
Historia > Myöhempi historia

Nykyinen alueyksikkö perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä. Tuolloin aiempi Magnesian prefektuuri (Νομός Μαγνησίας, Nomós Magnisías) lakkautettiin ja jaettiin kahteen alueyksikköön, Magnesian alueyksikköön ja Sporadien alueyksikköön. Prefektuuri oli muodostettu vuonna 1947 erottamalla se Lárisan prefektuurista.
Aiheesta muualla

Περιφερειακή ενότητα Μαγνησίας (Arkistoitu – Internet Archive). Magnesian alueyksikön kotisivu. (kreikaksi) (englanniksi)
Thessalian alue
| --- | --- |
Kardítsan alueyksikkö:   Argithéa  Kardítsa  Límni Plastíra  Mouzáki  Palamás  Sofádes 
Lárisan alueyksikkö:   Agiá  Elassóna  Fársala  Kilelér  Lárisa  Témpi  Týrnavos 
Magnesian alueyksikkö:   Almyrós  Nótio Pílio  Rígas Feraíos  Vólos  Zagorá-Mourési 
Sporadien alueyksikkö:   Alónnisos  Skiáthos  Skópelos 
Tríkalan alueyksikkö:   Farkadóna  Metéora  Pýli  Tríkala
Madventures

| Madventures |
| --- | --- |

Tyyli:  matkailuohjelma
Kestoaika:  n. 24–40 min
Luoja(t):  Riku Rantala Tuomas Milonoff
Pääosissa:  Riku Rantala Tuomas Milonoff
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Sub Jim
Esitetty:  13. lokakuuta 2002 – 7. kesäkuuta 2009,   31. maaliskuuta 2020 –
Tuotantokausia:  4
Jaksoja:  59
Ikäraja:   /  /  / 
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jari Lähteinen Sami Hokkanen
Tuotantoyhtiö(t):  GimmeYaWallet Productions
Aiheesta muualla
IMDb 
Riku Rantala ja Tuomas Milonoff vuonna 2011.
Madventures on alun perin Sub-kanavalla esitetty matkailuohjelma, jossa Riku Rantala ja Tuomas ”Tunna” Milonoff matkustavat ympäri maapalloa ja esittelevät erilaisia kulttuureita ja ilmiöitä. Ohjelma keskittyy erityisesti niin sanottuun reppumatkailuun. Pääasiallisena juontajana toimiva Rantala käyttää puheessaan runsaasti slangitermejä. National Geographic Society osti ohjelman TV-oikeudet marraskuussa 2009 ja lähetti sarjaa National Geographic Adventure -kanavallaan. Madventuresista tuli näin ollen kaikkien aikojen laajimmalle levinnyt suomalainen televisio-ohjelma. Madventures-brändistä on julkaistu myös viisi kirjaa. Rantala ja Milonoff toimittavat nykyään Ylelle Docventures-nimistä dokumenttielokuvien ympärille rakennettua sarjaa sekä Neloselle Mad Cook show’ta.
Sarjan aiheuttama kohu

Sarja on herättänyt kohua Mad Cook -osiollaan, jossa esitellään matkakohteiden erikoisia ruokalajeja. Animalia myönsi ohjelmalle vuonna 2002 Anti Animalia -palkinnon ”tyylistä tehdä eläimille tehtävästä raa’asta väkivallasta viihdettä nuorille suunnatussa matkailuohjelmassa”. Kohu seurasi, kun Mad Cook -osiossa esiteltiin balilaisia ruokailutottumuksia ja syötiin koiraa. Rantala ja Milonoff toteavat vastineessaan teurastetun katukoiran olleen joka tapauksessa tuleva syödyksi, ja heidän olleen paikalla vieraina ja paikallisen kulttuurin tarkkailijoina. Keskustelua herätti myös Länsi-Afrikkaan sijoittunut kolmannen tuotantokauden jakso, jossa kuvattiin paikallista lasten viiltelyrituaalia.
Tuotantokaudet

Sarjaa on tehty kolme tuotantokautta. Ensimmäinen kausi esitettiin vuosina 2002 ja 2003, toinen vuosina 2005 ja 2006. Sarjaa on esitetty uusintana Jim-kanavalla vuonna 2017. Madventuresin kaksi ensimmäistä tuotantokautta on julkaistu sekä erillisinä DVD:inä että kolmen DVD:n bokseissa. Kolmannen, kansainvälisen tuotantokauden tekeminen aloitettiin huhtikuussa 2008, ja sen ensi-ilta nähtiin Suomessa Subilla sunnuntaina 5. huhtikuuta 2009. Kolmas tuotantokausi tehtiin englanniksi ja sitä esitettiin Yhdysvalloissa Discovery Networksin levittämällä Travel Channelilla sekä Isossa-Britanniassa Channel Fiven digitaalikanava Fiverillä vuonna 2009. Travel Chanelilla ohjelma sai ensiesityksensä 21. syyskuuta. Kolmas kausi julkaistiin DVD-boksina 1. joulukuuta 2009, jossa kokonaiskesto lisämateriaalit mukaan luettuina on 634 minuuttia. Milonoffin mukaan ensimmäisellä tuotantokaudella SubTV:n maksama budjetti oli 20 euroa päivälle, johon sisältyi kaikki kulut, muun muassa matkakulut.
Rantala ja Milonoff ilmoittivat tammikuussa 2019, että Madventures-ohjelmasta tehdään Suomessa kuvattava ja suomeksi juonnettava neljäs tuotantokausi. Kymmenjaksoinen kausi esitettiin keväällä 2020.
Kirjat

Sarjaan liittyen on julkaistu myös kirjoja. 7. marraskuuta 2007 julkaistiin Madventures: Kansainvälisen seikkailijan opas (Johnny Kniga -kustannus), jota kirjoitti Rantalan ja Milonoffin lisäksi Ari Lahdenmäki. Vuonna 2010 julkaistiin Mad Cook - Kulinaristinen seikkailukirja ja kolmas kirja Mad World - Seikkailijan Atlas julkaistiin vuonna 2011. Milonoffin ja Rantalan syksyllä 2012 julkaistu neljäs kirja, Mad Manners, käsittelee kulttuurietikettejä ja kulttuurien yhteentörmäyksiä. Vuonna 2013 Rantala ja Milonoff julkaisivat ensimmäisestä kirjastaan uudistetun laitoksen nimellä Uusi kansainvälisen seikkalijan opas, jossa oli mukana 116 lisäsivua ja matkavinkit 16 maahan. Kuudes kirja Madventures: Maailmanselitys – Seikkailijan käsikirja kaikkeen julkaistiin syksyllä 2014 ja seitsemäs Mad Success - seikkailjan self help syksyllä 2015. Vuonna 2016 julkaistiin maailman musiikkittyylejä esitellyt Mad Music, vuonna 2017 alkoholikulttuuriin perehtyvä Mad Spirit – Täydellisen juhlimisen opas, vuonna 2017 Selvitymisopas – Maailma muuttuu, näin jäät henkiin ja vuonna 2020 Madventures Suomi – Matkaopas. Mad Musicista eteenpäin kirjojen tuottajana ja kolmantena kirjoittajana on toiminut kirjailija Esa Salminen.
Palkinnot

Madventuresin toinen kausi palkittiin vuonna 2005 Viihteen Erikois-Venlalla sekä Media & Message -palkinnoilla (pääpalkinto Ohjelmatunniste-sarjassa ja palkinto Asiaohjelmat-sarjassa). Riku Rantala on valittu vuosina 2008 ja 2010 parhaaksi miespuoliseksi TV-esiintyjäksi Kultainen TV -gaalassa. Samaisessa gaalassa Madventures on voittanut vuosien 2008 ja 2010 parhaan televisio-ohjelman palkinnon. Molempien palkintojen saajista ovat päättäneet suomalaiset äänestyksessä.
Matkailutoimittajien Kilta valitsi tammikuussa 2009 juontajakaksikon Vuoden Matkailuhenkilöiksi. Palkinto jaettiin 15. tammikuuta 2009 Matka 2009 -messuilla, ja palkintoa on jaettu vuodesta 1972 lähtien tunnustuksena parhaille matkailutuotteille ja/tai ansioituneille henkilöille.
Sarjan kolmatta kautta markkinoinut printtimainos voitti huhtikuussa 2010 hopeaa Promaxissa kategoriassa Best Print or Outdoor Ad for Trade or Consumer.
Syyskuussa 2012 opetus- ja kulttuuriministeriö myönsi Rantalalle ja Milonoffille vuoden 2012 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon. Palkinnon perusteluissa Milonoffia ja Rantalaa kehutaan maantieteen ja maailman tuntemuksen edistämisestä erityisesti nuorisoa kiinnostavalla tavalla. Omaperäisessä seikkailumatkailussaan he lähestyvät eri maita kiinnostavalla ja kantaa ottavallakin tavalla. Palkinnon suuruus on 15 000 euroa.
Tuotantokausien jaksot

Luettelo televisiosarjan Madventures jaksoista
Kirjallisuutta

Milonoff, Tuomas & Rantala, Riku: Mad world: Seikkailijan atlas.  Helsinki:  Johnny Kniga, 2011.  ISBN 978-951-0-38139-7
Lahdenmäki, Ari; Milonoff, Tuomas & Rantala, Riku: Madventures. Kansainvälisen seikkailijan opas.  Helsinki:  WSOY / Johnny Kniga, 2007.  ISBN 9789510332795
Aiheesta muualla

Ohjelman virallinen sivusto
Madventures Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kilroy blogs: Madventures (Arkistoitu – Internet Archive)
YouTube: Official Finnish Madventures Channel
Helsingin Sanomat, Oma maailma: Madventures (Arkistoitu – Internet Archive)
Magnesia (Lyydia)

| Magnesia> Μαγνησία.Sijainti |
| --- | --- |
 Magnesia
Koordinaatit:  38°32′28″N, 27°29′14″E
Valtio:  Turkki
Paikkakunta:  Manisa, Manisa
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Lyydia
Aiheesta muualla
  Magnesia Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Magnesia (m.kreik. Μαγνησία, Magnēsia, joon.kreik. Μαγνησίη, Magnēsiē;  myös Magnesia Sipyloksen juurella, Μαγνησία πρὸς/ὑπὸ Σιπύλῳ, Magnēsia pros/hypo Sipylō, lat. Magnesia ad Sipylum) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Lyydiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi nykyisen Manisan kaupungin paikalla.
Maantiede

Magnesian poliksen kaupunkikeskus sijaitsi Lyydiassa Hermos-joen (nyk. Gediz) eteläpuolella noin 32 kilometriä koilliseen Smyrnasta eli nykyisestä İzmiristä. Se oli rakennettu Sipylos-vuoren (nyk. Spil Dağı) luoteisrinteeseen, ja siksi se tunnettiin yleensä nimellä Magnesia Sipyloksen juurella erotuksena Joonian Magnesiasta eli Magnesiasta Maiandroksen varrella. Magnesia sijaitsi merkittävien teiden risteyksessä. Kaupungista itään sijaitsi Sardes ja koilliseen Thyateira.