stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yhdysvaltain jääkiekkomaajoukkue
IIHF Hall of Fameen valitut pelaajat

Bill Christian (valittu vuonna 1998)
Bill Cleary (1997)
Gerry Cosby (1997)
Jim Craig (1999)
Mike Curran (1999)
Phil Housley (2012)
Mark Johnson (1999)
John Mayasich (1997)
Jack McCartan (1998)
Lou Nanne (2004)
Sijoitukset > Olympialaiset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1920 – Hopeaa  1924 – Hopeaa  1928 – Ei osallistunut  1932 – Hopeaa  1936 – Pronssia  1948 – Diskattiin  1952 – Hopeaa  1956 – Hopeaa  1960 – Kultaa  1964 – 5. sija  1968 – 6. sija  1972 – Hopeaa  |  1976 – 5. sija  1980 – Kultaa (Joukkue)  1984 – 7. sija  1988 – 7. sija  1992 – 4. sija  1994 – 8. sija  1998 – 6. sija (Joukkue)  2002 – Hopeaa (Joukkue)  2006 – 8. sija (Joukkue)  2010 – Hopeaa (Joukkue)  |  2014 – 4. sija  2018 – 7. sija  2022 – 5. sija  |
*Vuodet, jolloin Yhdysvallat on ollut kisaisäntänä on lihavoitu.
Sijoitukset > Kanada-cup/Maailmancup

1976 – 5. sija
1981 – Hävisi välierässä
1984 – Hävisi välierässä
1987 – 5. sija
1991 – Hävisi finaalissa
1996 – Kultaa
2004 – Hävisi välierässä
2016 – 7. sija
Sijoitukset > Maailmanmestaruuskilpailut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1920 – Hopeaa  1924 – Hopeaa  1931 – Hopeaa  1932 – Hopeaa  1933 – Kultaa  1934 – Hopeaa  1936 – Pronssia  1938 – 7. sija  1939 – Hopeaa  1947 – 5. sija  1949 – Pronssia  1950 – Hopeaa  1951 – 6. sija  1952 – Hopeaa  1955 – 4. sija  1956 – Hopeaa  1958 – 5. sija  1959 – 4. sija  1960 – Kultaa  1961 – 6. sija  1962 – Pronssia  1963 – 8. sija  1964 – 5. sija  1965 – 6. sija  1966 – 6. sija  1967 – 5. sija  1968 – 6. sija  1969 – 6. sija (putosi B-sarjaan)  |  1970 – B-sarja; 1.  1971 – 6. sija (putosi B-sarjaan)  1972 – B-sarja; 2.  1973 – B-sarja; 2.  1974 – B-sarja; 1.  1975 – 6. sija  1976 – 4. sija  1977 – 6. sija  1978 – 6. sija  1979 – 7. sija  1981 – 5. sija  1982 – 8. sija (putosi B-sarjaan)  1983 – B-sarja; 1.  1985 – 4. sija  1986 – 6. sija  1987 – 7. sija  1989 – 6. sija  1990 – 5. sija  1991 – 4. sija  1992 – 7. sija  1993 – 6. sija  1994 – 4. sija  1995 – 6. sija  1996 – Pronssia  1997 – 6. sija  1998 – 12. sija  |  1999 – 6. sija  2000 – 5. sija  2001 – 4. sija  2002 – 7. sija  2003 – 13. sija  2004 – Pronssia  2005 – 6. sija  2006 – 8. sija  2007 – 5. sija  2008 – 5. sija  2009 – 4. sija (joukkue)  2010 – 13. sija (joukkue)  2011 – 8. sija (joukkue)  2012 – 7. sija (joukkue)  2013 – Pronssia (joukkue)  2014 – 6. sija (joukkue)  2015 – Pronssia (joukkue)  2016 – 4. sija  2017 – 5. sija  2018 – Pronssia  2019 – 7. sija  2020 – Ei järjestetty  2021 – Pronssia  2022 – 4. sija  2023 – 4. sija  2024 – 5. sija  |
Sijoitukset > Maailmanranking

2003 – 7.
2004 – 6.
2005 – 6.
2006 – 7.
2007 – 7.
2008 – 6.
2009 – 5.
2010 – 6.
2011 – 6.
2012 – 7.
2013 – 6.
2014 – 6.
2015 – 5.
2016 – 4.
2017 – 5.
2018 – 4.
2019 – 6.
2020 – 6.
2021 – 4.
2022, helmikuu – 4.
2023 – 4.
2024 – 6.
Kokoonpanoja

Kanada-cup 1976
Olympialaiset 1980
Kanada-cup 1981
Olympialaiset 1984
Kanada-cup 1984
Kanada-cup 1987
Olympialaiset 1988
Kanada-cup 1991
Olympialaiset 1992
Olympialaiset 1994
Olympialaiset 1998
Olympialaiset 2002
World Cup 2004
Olympialaiset 2006
MM-kisat 2008
MM-kisat 2009
MM-kisat 2010
Olympialaiset 2010
MM-kisat 2012
MM-kisat 2013
MM-kisat 2014
Olympialaiset 2014
MM-kisat 2015
MM-kisat 2017
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yhdysvaltain jääkiekon viralliset kotisivut (englanniksi)
Yhdysvallat IIHF:n sivuilla (englanniksi)
Yhdysvallat nationalteamsoficehockeyssä (englanniksi)
Jääkiekon olympiavoittajat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1920  Kanada | 1924  Kanada | 1928  Kanada | 1932  Kanada | 1936  Iso-Britannia | 1948  Kanada |
| 1952  Kanada | 1956  Neuvostoliitto | 1960  Yhdysvallat | 1964  Neuvostoliitto | 1968  Neuvostoliitto | 1972  Neuvostoliitto |
| 1976  Neuvostoliitto | 1980  Yhdysvallat | 1984  Neuvostoliitto | 1988  Neuvostoliitto | 1992  IVY | 1994  Ruotsi |
| 1998  Tšekki | 2002  Kanada | 2006  Ruotsi | 2010  Kanada | 2014  Kanada | 2018  Venäläiset olympiaurheilijat |
2022  Suomi: 
Miesten jääkiekon maailmanmestarit
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1920  Kanada | 1924  Kanada | 1928  Kanada | 1930  Kanada | 1931  Kanada | 1932  Kanada | 1933  Yhdysvallat | 1934  Kanada |
| 1935  Kanada | 1936  Iso-Britannia | 1937  Kanada | 1938  Kanada | 1939  Kanada | 1947  Tšekkoslovakia | 1948  Kanada | 1949  Tšekkoslovakia |
| 1950  Kanada | 1951  Kanada | 1952  Kanada | 1953  Ruotsi | 1954  Neuvostoliitto | 1955  Kanada | 1956  Neuvostoliitto | 1957  Ruotsi |
| 1958  Kanada | 1959  Kanada | 1960  Yhdysvallat | 1961  Kanada | 1962  Ruotsi | 1963  Neuvostoliitto | 1964  Neuvostoliitto | 1965  Neuvostoliitto |
| 1966  Neuvostoliitto | 1967  Neuvostoliitto | 1968  Neuvostoliitto | 1969  Neuvostoliitto | 1970  Neuvostoliitto | 1971  Neuvostoliitto | 1972  Tšekkoslovakia | 1973  Neuvostoliitto |
| 1974  Neuvostoliitto | 1975  Neuvostoliitto | 1976  Tšekkoslovakia | 1977  Tšekkoslovakia | 1978  Neuvostoliitto | 1979  Neuvostoliitto | 1981  Neuvostoliitto | 1982  Neuvostoliitto |
| 1983  Neuvostoliitto | 1985  Tšekkoslovakia | 1986  Neuvostoliitto | 1987  Ruotsi | 1989  Neuvostoliitto | 1990  Neuvostoliitto | 1991  Ruotsi | 1992  Ruotsi |
| 1993  Venäjä | 1994  Kanada | 1995  Suomi | 1996  Tšekki | 1997  Kanada | 1998  Ruotsi | 1999  Tšekki | 2000  Tšekki |
| 2001  Tšekki | 2002  Slovakia | 2003  Kanada | 2004  Kanada | 2005  Tšekki | 2006  Ruotsi | 2007  Kanada | 2008  Venäjä |
| 2009  Venäjä | 2010  Tšekki | 2011  Suomi | 2012  Venäjä | 2013  Ruotsi | 2014  Venäjä | 2015  Kanada | 2016  Kanada |
| 2017  Ruotsi | 2018  Ruotsi | 2019  Suomi | 2021  Kanada | 2022  Suomi | 2023  Kanada | 2024  Tšekki |  |
Kanada-cup/Jääkiekon maailmancup voittajat
1976: Kanada  | 1981: Neuvostoliitto  | 1984: Kanada  | 1987: Kanada  | 1991: Kanada  | 1996: Yhdysvallat  | 2004: Kanada
Pekka Heikkinen (näyttelijä)

Pekka Heikkinen (s. 3. syyskuuta 1970 Utajärvi) on suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt kotimaisissa elokuvissa ja televisiotuotannoissa.
Heikkinen loukkaantui moottoripyöräonnettomuudessa Tampereella vuonna 1998 ja joutui selkäydinvamman vuoksi pyörätuoliin. Heikkisen roolia Hovimäki-sarjan toisen tuotantokauden käsikirjoituksessa muutettiin hänen alaraajahalvaukselleen sopivaksi. 12-osaisessa televisiodraamassa Seitsemän Heikkinen esitti vammautumisen vuoksi uransa lopettanutta jääkiekkoilijaa.
Heikkinen on lisäksi esiintynyt Heikki Huttu-Hiltusen ohjaamassa monologissa Näillä mennään, joka sai ensi-iltansa Helsingin juhlaviikoilla 27. elokuuta 2013 Kansallisteatterissa. Näytelmä kertoo halvaantuneesta näyttelijästä ja pohjautuu Heikkisen omakohtaisiin kokemuksiin.
Filmografia

Vääpeli Körmy ja etelän hetelmät (1992), alikersantti Tahvanainen
Marja (1994), Antti
Transit (1996)
Samalla tiellä (1996)
Tumma ja hehkuva veri (1998), Allu
Rukajärven tie (1999), alikersantti Evert Rönkkö
Hovimäki (1999-2000), Aaron Antinpoika Seppä
Seitsemän (2001), Keijo Mäntylä
Mosku – lajinsa viimeinen, (2003) kirjuri
Kirje isältä (2003), Alarik Tervala
Harvoin tarjolla (2008), Hannu
Taivaan tulet (2007–2014), Röhkö
Myrskyn jälkeen (2017), Harri Kolehmainen
Karkurit (2021) – Mika Anttila
Palkinnot

Heikkinen palkittiin Veikko Sinisalo -palkinnolla vuonna 1998.
Aiheesta muualla

Pekka Heikkinen Elonetissä.
Pekka Heikkinen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Peuhkuri

Peuhkuri on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Eetu Peuhkuri (s. 1990), jääpalloilija
Joonas Peuhkuri (s. 1989), jääpalloilija
Kimmo Peuhkuri (s. 1984), jalkapalloilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Parhaan novellin Nebula-palkinto

Parhaan novellin Nebula-palkinto on yksi Science Fiction and Fantasy Writers of America jakamista Nebula-palkinnoista. Novelliksi määritellään alle 7500 sanan mittainen teos.
Voittajat

Taulukossa vuosi on se, jolle palkinto jaetaan. Palkinto jaetaan aina edelliselle vuodelle (esimerkiksi palkinto vuodelle 2007 on jaettu vuonna 2008).
| Vuosi | Voittaja |
| --- | --- |
2018: Phenderson Djèlí Clark: The Secret Lives of the Nine Negro Teeth of George Washington
2017: Rebecca Roanhorse: Welcome to Your Authentic Indian Experience™
2016: Amal El-Mohtar: Seasons of Glass and Iron
2015: Alyssa Wong: Hungry Daughters of Starving Mothers
2014: Ursula Vernon: Jackalope Wives
2013: Rachel Swirsky: If You Were a Dinosaur, My Love
2012: Aliette de Bodard: Immersion
2011: Ken Liu: The Paper Menagerie
2010: Harlan Ellison: How Interesting: A Tiny Man
2010: Kij Johnson: Ponies
2009: Kij Johnson: Spar
2008: Nina Kiriki Hoffman: Trophy Wives
2007: Karen Joy Fowler: Always
2006: Elizabeth Hand: Echo
2005: Carol Emshwiller: I Live With You
2004: Eileen Gunn: Coming to Terms
2003: Karen Joy Fowler: What I Didn't See
2002: Carol Emshwiller: Creature
2001: Severna Park: The Cure for Everything
2000: Terry Bisson: macs
1999: Leslie What: The Cost of Doing Business
1998: Bruce Holland Rogers: Thirteen Ways to Water
1997: Jane Yolen: Sister Emily's Lightship
1996: Esther Friesner: A Birthday
1995: Esther Friesner: Kuolema ja kirjastoneiti (Death and the Librarian)
1994: Martha Soukup: A Defense of the Social Contracts
1993: Joe Haldeman: Graves
1992: Connie Willis: Jopa kuningattarella (Even the Queen)
1991: Alan Brennert: Ma Qui
1990: Terry Bisson: Bears Discover Fire
1989: Geoffrey A. Landis: Ripples in the Dirac Sea
1988: James Morrow: Bible Stories for Adults, No. 17: The Deluge
1987: Kate Wilhelm: Ikuisesti sinun, Anna (Forever Yours, Anna)
1986: Greg Bear: Tangentteja (Tangents)
1985: Nancy Kress: Out of All Them Bright Stars
1984: Gardner Dozois: Morning Child
1983: Gardner Dozois: The Peacemaker
1982: Connie Willis: A Letter from the Clearys
1981: Lisa Tuttle: The Bone Flute(kieltäytyi)
1980: Clifford D. Simak: Grotto of the Dancing Deer
1979: Edward Bryant: giANTS
1978: Edward Bryant: Stone
1977: Harlan Ellison: Jeffty Is Five
1976: Charles L. Grant: A Crowd of Shadows
1975: Fritz Leiber: Älä myöhästy zeppeliinistä (Catch That Zeppelin!)
1974: Ursula K. Le Guin: Päivää ennen vallankumousta (The Day Before the Revolution)
1973: James Tiptree Jr.: Love Is the Plan the Plan Is Death
1972: Joanna Russ: When It Changed
1971: Robert Silverberg: Good News from the Vatican
1970: (ei palkintoa)
1969: Robert Silverberg: Passengers
1968: Kate Wilhelm: The Planners
1967: Samuel R. Delany: ”Kyllä, ja Gomorra” ("Aye, and Gomorrah...")
1966: Richard McKenna: The Secret Place
1965: Harlan Ellison: Häpeä, Harlekiini!" sanoi Tiktak-mies ("Repent, Harlequin!" Said the Ticktockman)
Paraguayn kielet

Guaranin kielen puhuma-alue
Paraguayn kielellisen tilanteen muutos vuosien 1950 ja 2012 välillä.
Etelä-Amerikan keskiosassa sijaitsevassa Paraguayn tasavallassa puhutaan useita eri kieliä, joista virallisia ovat sekä indoeurooppalaisiin kieliin kuuluva espanja että alkuperäiskieli guarani, jota ymmärtää noin 90 prosenttia väestöstä. Pienempi osuus (75 prosenttia) paraguaylaisista puhuu espanjaa, mikä on erittäin poikkeuksellinen tilanne Etelä-Amerikan entisten Espanjan siirtomaiden keskuudessa. Käytännön puhekielenä toimii yleensä jopará, espanjasta ja guaranista muodostunut sekakieli. Pääosa paraguaylaisista on kaksikielisiä; maaseudulla 52 prosenttia väestöstä puhuu pelkkää guarania. Paraguayn perustuslaki tunnustaa myös muiden intiaanikielten aseman osana maan kulttuuriperintöä.
Paraguayn kielellinen tilanne poikkeaa merkittävästi jopa muista monikielisistä Latinalaisen Amerikan maista, kuten naapurimaa Boliviasta (esp. Estado Plurinacional de Bolivia, "Bolivian monikansainen valtio") tai Etelä-Amerikan kielellisesti monimuotoisimmasta maasta Perusta, joissa laillisestikin tunnustetut alkuperäiskielet ovat säilyneet vain perinteisissä heimoyhteisöissä ja valtaväestö puhuu espanjaa. Sen sijaan Paraguayssa alkuperäiskieltä puhuu enemmistö maan asukkaista, eivätkä sen puhujat rajoitu pelkästään alkuperäiskansojen edustajiin, vaan sitä käyttävät myös keski- ja yläluokkalaiset paraguaylaiset ja jopa maahanmuuttajat.
Guarani

Alkuperäiskieli guaranista tuli Paraguayn toinen virallinen kieli vuonna 1992 presidentti Alfredo Stroessnerin syrjäyttämisen jälkeen. Se oli ensimmäinen tällaisen aseman saavuttanut Etelä-Amerikan alkuperäiskieli. Jo ennen virallistamistaan guarani oli pääkieli Paraguayn radiossa ja lehdistössä sekä pääkaupunki Asunciónin (guaraniksi Paraguay) teattereissa. Paraguayn asukkaista silti vain pari prosenttia on intiaaneja suuren enemmistön ollessa mestitsejä, jotka kuitenkin määrittelevät itsensä kernaammin guaraneiksi kuin espanjalaisiksi. Guarani on ollut myös pääasiallinen opetuskieli kouluissa vuodesta 1996 lähtien.
Guaranin asema johtuu erityisesti Paraguayn maantieteellisestä eristyneisyydestä ja asujaimiston sitkeydestä: alkuperäisasukkaat kieltäytyivät opiskelemasta espanjaa, joten espanjalaisten kuvernöörien oli opittava puhumaan guarania. Guaranin asema maassa on niin vahva, että se alkaa uhata jopa osaa muista alkuperäiskielistä. Kuusi maan 19 alkuperäiskielestä on vakavasti uhanalaisia.
Muut kielet

Pienempiä maassa puhuttavia kieliä ovat mm. intiaanikielet aché, ayoreo, chamacoco, iyo'wujwa, kaskihá, lengua, maká, nivaclé, Pai Tavytera, sanapana, Toba Qom ja maskoy. Guaranin kielen muunnelmia tai lähisukukieliä ovat mm. 7 000 puhujan chiripa ja 75-prosenttisesti kielen kanssa yhtenevä mbya, jolla on arviolta 8 000 puhujaa. Lisäksi Chacon alueella asuu noin 10 000 saksalaista mennoniittaa, jotka puhuvat omaa kieltään. Pohjois-Paraguayssa useimmat osaavat espanjan lisäksi myös portugalia, mutta englannin taito on heikkoa.
Parhaan ohjauksen Annie-palkinto

Parhaan ohjauksen Annie-palkinto on Los Angelesin kansainvälisen animaatiofilmiyhdistyksen vuodesta 1996 lähtien vuosittain jakama palkinto edellisvuoden parhaalle animaatio-ohjaajalle. Poikkeuksellisesti vuonna 2002 Annie-palkintoja ei jaettu ollenkaan. Vuodesta 1997 lähtien palkintoa on jaettu kahdessa osassa, parhaasta elokuva- ja televisio-ohjauksesta.
Voittajat

| Vuosi | TV-ohjaaja | Televisiosarja | Elokuvaohjaaja | Elokuva |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Matthew Nastuk | Simpsonit | Jennifer Yuh Nelson | Kung Fu Panda 2 |
| 2010 | Tim Johnson | Kung Fu Panda Holiday | Chris Sanders Dean DeBlois | Näin koulutat lohikäärmeesi |
| 2009 | Bret Haaland | The Penguins of Madagascar | Pete Docter | Up – kohti korkeuksia |
| 2008 | Joaquim Dos Santos | Avatar | John Stevenson Mark Osborne | Kung Fu Panda |
| 2007 | Seth Green | Robot Chicken | Brad Bird | Rottatouille |
| 2006 | Giancarlo Volpe | Avatar | Tim Johnson Karey Kirkpatrick | Yli aidan |
| 2005 | Peter Shin | Family Guy | Nick Park Steve Box | Wallace & Gromit: Kanin kirous |
| 2004 | Shaun Cashman Phil Cummings | The Grim Adventures of Billy & Mandy | Brad Bird | Ihmeperhe |
| 2003 | Steven Dean Moore | Simpsonit | Andrew Stanton Lee Unkrich | Nemoa etsimässä |
| 2002 | Rich Moore | Futurama | Hayao Miyazaki | Henkien kätkemä |
| 2001 | Butch Lukic | Batman of the Future | Andrew Adamson Vicky Jenson | Shrek |
| 2000 | Brian Sheesley | Futurama | John Lasseter Lee Unkrich Ash Brannon | Toy Story 2 |
| 1999 | Mark Gustafson | The PJs | Brad Bird | Rautajätti |
| 1998 | Jim Reardon | Simpsonit | Barry Cook Tony Bancroft | Mulan |
| 1997 | Mikel B. Anderson | Simpsonit | Ron Clements John Musker | Herkules |
| 1996 | Ei jaettu |  | John Lasseter | Toy Story – leluelämää |
Parhaan näyttelijätulokkaan Jussi

Parhaan näyttelijätulokkan Jussi on yksi suomalaisen elokuva-alan Jussi-palkinnoista, jota jakaa Filmiaura. Palkinnon jakaminen aloitettiin 2023.
Filmiauran mukaan "näyttelijätulokas-ehdokkuuden voi saada pää- tai sivuroolista. Se voidaan antaa näyttelijälle, joka on uusi valkokankaalla tai noussut näyttelijäurallaan uudelle tasolle. Ehdokas ei ole saanut ollut ehdolla Jusseissa näyttelijäkategoriassa aiemmin, ja hänellä on saanut olla korkeintaan kaksi pääroolia pitkässä elokuvateatterielokuvassa."
Palkintoa ryhdyttiin jakamaan, kun sukupuolitetuista näyttelijäpalkinnoista luovuttiin. Entiset parhaan miespääosan, naispääosan, miessivuosan ja naissivuosan palkinnot vaihtuivat parhaan pääosan, parhaan sivuosan, parhaan näyttelijätulokkaan ja valkokankaan valopilkun Jussi-palkintoihin.
Hieman vastaava Parhaan debytantin Jussi on jaettu kahdesti aiemmin, vuosina 1994 ja 1997. Tuolloin palkinnot voittivat Sam Huber ja Arttu Kapulainen.
Voittajat ja ehdokkaat

| Vuosi | Voittaja | Ehdokkaat |
| --- | --- | --- |
| 2023 | Stella Leppikorpi – Kupla |  Eleonoora Kauhanen – Tytöt tytöt tytöt  Emma Kilpimaa – Huonot naiset  Elsi Sloan – Sydänpeto |
| 2024 | Rebekka Baer – Valoa valoa valoa |  Saara Elina Kilpinen – Johannes ei kulje Jämsän kautta  Sakari Topi – Mummola |
Pertti Lahervuori

Pertti Ilmari Lahervuori (s. 29. syyskuuta 1948 Helsinki) on suomalainen eläköitynyt tekstiili- ja vaatetusteollisuuden yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Lahervuori valmistui merkantiksi Helsingin kauppakoulusta 1966 ja merkonomiksi Riihimäen kauppaoppilaitoksesta 1995. Hän oli SOK:n palveluksessa jalkine- ja tekstiilimyyjä 1968–1972, jaostopäällikkö 1972–1976 ja ostaja 1976–1979, Talous-Osakekaupan ostopäällikkö 1979–1981 ja johtaja 1981–1984, Ville Mattinen Markkinointi Oy:n toimitusjohtaja 1984 ja Black Horsen markkinointijohtaja 1984–1989 ja toimitusjohtaja 1989–1997.
Lahervuori oli Askon tekstiiliryhmän-trikoovaatetuksen toimitusjohtaja 1996–1997, Finnwearin hallituksen jäsen 1997–2001 ja toimitusjohtaja 1998–2001 sekä Nanson toimitusjohtaja Hannu Jaakkolan jälkeen 2001–2006, samoin kuin Venäjän vientipäällikkö ja Nanso-yhtymän toimitusjohtaja 2007–2009. Tekstiili- ja vaatetusteollisuudessa pitkän uran luonut Lahervuori oli myös Hyvonin toimitusjohtaja 1992–1995, Finnwearin värjäämön toimitusjohtaja 1993–1998, Pohjoismaiden Sukkatehdas -yhtiön toimitusjohtaja 1997–1998 ja Vogue Group -yhtiön toimitusjohtaja 2005–2006. Hänellä on ollut myös useita oman alansa ja muita luottamus- ja asiantuntijatehtäviä. Teollisuusneuvoksen arvonimen Lahervuori sai 2007.
Parabellum (albumi)

| Parabellum Yngwie Malmsteen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. heinäkuuta 2021
 Kesto: 56.29
 Levy-yhtiö: Music Theories Recordings, Mascot Label Group
Listasijoitukset
  5.
Yngwie Malmsteenin muut julkaisut
| Blue Lightning 2019 | Parabellum 2021 |   |
Parabellum on Yngwie Malmsteenin 23. heinäkuuta 2021 julkaistu studioalbumi.
Kappaleet

Wolves At The Door – 5.54
Presto Vivace in C# minor – 5.03
Relentless Fury – 5.36
(Si Vis Pacem) Parabellum – 5.47
Eternal Bliss – 6.22
Toccata – 3.16
God Particle – 6.15
Magic Bullet – 3.36
(Fight) The Good Fight – 6.36
Sea Of Tranquility – 8.00
Arvostelut

Imperiumi: 6-/10
Kaaoszine: 7/10
Soundi:
Aiheesta muualla

Parabellum (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Parabellum (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Perrier (Puy-de-Dôme)

| Perrier |
| --- | --- |
 Kirkko
 vaakuna
 Perrier
 Koordinaatit: 45°32′44″N, 3°12′08″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Puy-de-Dôme
Arrondissementti:  Issoire
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  6,4 km²
Väkiluku (2020):  890 
 – Väestötiheys:  139 as./km²
Kunnan numero:  63275
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Perrier on kunta Ranskassa Puy-de-Dômen departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Couze Pavin -joen varrella, noin 36 kilometriä Clermont-Ferrandin kaupungista etelään.
Luola-asuntoja
Perrierin luola-asunnot ovat paikallinen nähtävyys. Niitä on kunnostettu noin 20 vuoden ajan vapaaehtoisvoimin. Luola-asunnoista yksi oli asuttuna vuoteen 1945 asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perrier (Puy-de-Dôme) Wikimedia Commonsissa
Perquimansin piirikunta

Perquimansin piirikunta (engl. Perquimans County) on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 13 005 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Hertfordin kunta. Piirikunta on perustettu 1668.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Perquimansin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Zuhaier Dhaouadi

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 1. tammikuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Kairouan, Tunisia
Pelipaikka: laitahyökkääjä
Pituus: 180 senttimetriä
Lempinimi: Zou
Seura
Seura:  ES Sahel
Pelinumero: 11
Junioriseurat
2005–2006:  JS Kairouan
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2006–2012 2012 2013–2015 2015–2016 2016– |  Club Africain  Évian  Club Africain  Al-Wehda Club  ES Sahel | 101 (21) 8 (1) 29 (8) 13 (2) 5 (2) |
Maajoukkue
| 2006– |  Tunisia | 37 (5) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. marraskuuta 2016.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 7. kesäkuuta 2014.
Zuhaier Dhaouadi (arab. زهير الذوادي‎, s. 1. tammikuuta 1988 Kairouan, Tunisia) on tunisialainen jalkapalloilija. Laitahyökkääjänä pelaava Dhaouadi edustaa Tunisian pääsarjassa ES Sahelia.
Ura

Dhaouadi ura alkoi JS Kairouanaisessa, josta hän siirtyi Club Africainiin vuonna 2006, solmittuaan neljän vuoden sopimuksen. Club Africainissa Dhaouadi saavutti toisella kaudellaan (2007–2008) Tunisian mestaruuden, sekä North African Cup of Cup Championsin. Sittemmin Club Africain ei saavuttanut enempää menestystä.
Heinäkuussa 2012 Dhaouadi allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen ranskalaisen Évianin kanssa. Hän pelasi avausottelunsa Bordeaux'ta vastaan kauden sarja-avauksessa. Sittemmin hän pelasi yhteensä kahdeksan ottelua Ranskan pääsarjassa. Dhaouadi teki yhen maalin kauden aikana, joka syntyi Stade Rennaisia vastaan. 29. joulukuuta 2012 Evian ilmoitti purkaneensa Dhaouadin sopimuksen.
Dhaouadi palasi takaisin Club Africainiin vuonna 2013.
Ura > ES Sahel

3. elokuuta 2016 Dhaouadi allekirjoitti kolmen vuoden sopimuksen ES Sahelin kanssa.
Maajoukkueura

Dhaouadi pelasi ensimmäisen maaottelunsa 15. marraskuuta 2006 Libyaa vastaan. Sittemmin Dhaouadi pelasi toisen maaottelunsa kaksi vuotta myöhemmin. Kolmannen ottelunsa hän pelasi vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Nigeriaa vastaan, jossa Dhaouadi pelasi vain muutaman minuutin. Neljännessä maaottelussa hän pääsi ottelun avausmiehistöön 14. lokakuuta 2009 pelatussa harjoitusottelussa Saudi-Arabiaa vastaan.
Dhaouadi teki ensimmäisen maalinsa vuoden 2010 Afrikan kisoissa maansa avausottelussa Sambiaa vastaan 13. tammikuuta 2010.
Helmikuussa 2011 Dhaouadi oli voittamassa Tunisian A' maajoukkueen kanssa maan ensimmäistä CHAN-turnauksen mestaruutta. Turnauksen aikana Dhaouadi teki kolme maalia, jolla hän jakoi turnauksen maalikuninkuuden neljän muun pelaajan kanssa. Lisäksi hänet valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi.
Saavutukset > Seurajoukkueissa

Tunisian mestaruus: 2008
North African Cup of Cup Champions: 2008
Saavutukset > Maajoukkueessa

CHAN-mestaruus: 2011
Saavutukset > Henkilökohtaiset

Tunisian vuoden jalkapalloilija: 2010
CHAN turnauksen maalikuninkuus: 2011 (3 maalia)
CHAN turnauksen paras pelaaja: 2011
Tilastot

| Seura | Kausi | Liiga> Ottelut | Liiga> Maalit | Cup> Ottelut | Cup> Maalit | Afrocup> Ottelut | Afrocup> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Club Africain | 2006–2007 | 19 | 3 | - | - | 4 | 0 | 23 | 3 |
| Club Africain | 2007–2008 | 21 | 4 | - | - | 14 | 0 | 35 | 4 |
| Club Africain | 2008–2009 | 11 | 5 | - | - | 2 | 0 | 13 | 5 |
| Club Africain | 2009–2010 | 19 | 2 | 2 | 1 | 1 | 0 | 22 | 3 |
| Club Africain | 2010–2011 | 18 | 5 | - | - | - | - | 18 | 5 |
| Club Africain | 2011–2012 | 13 | 2 | - | - | - | - | 13 | 2 |
| Club Africain | Yhteensä | 101 | 21 | 2 | 1 | 21 | 0 | 113 | 22 |
| Uralla yhteensä | Uralla yhteensä | 101 | 21 | 2 | 1 | 21 | 0 | 113 | 22 |