stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lettopaju

| Lettopaju |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Pajukasvit Salicaceae
Suku::  Pajut Salix
Laji::  myrsinites
Kaksiosainen nimi
 Salix myrsinites  L. 
Katso myös
   Lettopaju Wikispeciesissä   Lettopaju Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lettopaju (Salix myrsinites) on pajujen sukuun kuuluva laji. Se on matala pensas, jonka korkeus on 20 cm:stä metriin.
Lajikuvaus

Oksat ovat mutkikkaita, paksuja, kyhmyisiä ja väriltään punarusehtavan mustia. Lehdet ovat soikeita, verkkosuonisia, lyhytruotisia ja nahkeita. Niissä on suurehkot korvakkeet. Lehtien asento on kierteisiä. Silmut ovat kellanruskeita ja niiden kärjet ovat pyöreät.
Kukat ja siemenet

Lettopaju kukkii kesäkuussa samaan aikaan kun lehdet puhkeavat. Muiden pajujen tapaan se on hyönteispölytteinen. Se on kaksikotinen eli sen hede- ja emikukat ovat eri kasveissa. Hedelmän muoto on kota. Siemenissä on lenninhaivenet.
Levinneisyys

Sitä tavataan Skotlannissa, Fennos-Skandinavian pohjoisosassa ja Huippuvuorilla. Suomessa se esiintyy pääasiassa Oulun korkeudelta ylöspäin.
Elinympäristö

Lettopajua esiintyy kosteilla paikoilla, kuten letoilla ja ojan varsilla sekä tunturikoivikoissa. Se on kalkinsuosija.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2020: Lettopajun (Salix myrsinites) levinneisyys Suomessa.
Lettopaju (Salix myrsinites) Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö. Viitattu 14.6.2019.
Lettopaju – Salix myrsinites  Suomen Lajitietokeskus . Viitattu 14.6.2019.
Salix myrsinites   Online Atlas of the British and Irish Flora  .    . Viitattu 14.6.2019 .[vanhentunut linkki]
Whortle Leaved Willow - Salix myrsinites   Mountain Woodlands Project  . Arkistoitu 11.9.2019 . Viitattu 14.6.2019 .
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q3469828  Wikispecies: Salix myrsinites  BOLD: 254571  CoL: 79BXW  EoL: 5600702  EPPO: SAXMS  GBIF: 7103992  GRIN: 32741  iNaturalist: 450379  IPNI: 778246-1  ITIS: 837781  NBN: NBNSYS0000003883  NCBI: 470276  Observation.org: 135204  Open Tree of Life: 717156  Plant List: kew-5002800  PLANTS: SAMY8  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:300580-2  RHS: 16270  Tropicos: 28300786  uBio: 5853991  WFO: wfo-0000929894  Laji.fi: MX.38540
Luettelo Hondurasin kansallispuistoista

Luettelo Hondurasin kansallispuistoista kertoo Hondurasin kansallisesti merkittävistä luonnonsuojelualueista. Nämä ovat  Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN:n luokassa kaksi.
| Puisto | Pinta-ala (km²) | Sijainti | Kuva |
| --- | --- | --- | --- |
| Capiro Calenturan kansallispuisto | 62 | Colón |  |
| Celaquen kansallispuisto | 266.4 | Lempira |  |
| Cerro Azul de Copánin kansallispuisto | 154.6 | Copán |  |
| Cerro Azul Meámbarin kansallispuisto | 304 | Comayagua, Cortés |  |
| Congolónin, Piedra Paradan ja Coyocutenan kansallispuisto | 110.46 | Lempira |  |
| Cusucon kansallispuisto | 234.4 | Cortés, Santa Barbara |  |
| Jeannette Kawasin kansallispuisto | 781.6 | Atlantida |  |
| La Murallan kansallispuisto | 210.3 | Olancho |  |
| La Tigran kansallispuisto | 238.2 | Francisco Morazán |  |
| Montaña de Botaderos Carlos Escaleras Mejían kansallispuisto | 967.55 | Colón, Olancho |  |
| Montaña de Comayaguan kansallispuisto | 184.8 | Comayagua |  |
| Montaña Santa Bárbaran kansallispuisto | 139.42 | Santa Barbara |  |
| Montaña de Yoron kansallispuisto | 154.8 | Yoro |  |
| Montecristo Trifinion kansallispuisto | 54 | Ocotepeque |  |
| Nombre de Diosin kansallispuisto | 303.12 | Atlántida |  |
| Omoan kansallispuisto | 138.7 | Cortés |  |
| Patucan kansallispuisto | 3755.84 | Olancho |  |
| Pico Boniton kansallispuisto | 564.3 | Atlantida |  |
| Pico Pijolin kansallispuisto | 122.1 | Yoro |  |
| Port Royalin kansallispuisto | 5 | Bay Islands |  |
| Punta Izopon kansallispuisto | 112 | Atlantida |  |
| Rio Krutan kansallispuisto | 307 | Gracias a Dios |  |
| Sierra de Agaltan kansallispuisto | 207.8 | Olancho |  |

Käännös suomeksi
Rai 2

| Rai 2 |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  4. marraskuuta 1961
Omistaja:  Radiotelevisione Italiana
Maa:   Italia
Pääkonttori:  Rooma, Italia
Aiemmin:  Secondo Programma (1961-1975) Rete 2 (1975-1983) Rai Due (1983-2010)
Kotisivu:  https://www.raiplay.it/dirette/rai2
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rai 2 on italialainen televisiokanava, jonka omistaa valtion omistama yleisradioyhtiö Radiotelevisione Italiana eli RAI. Se on yhtiön toinen kanava, joka aloitti toimintansa 4. marraskuuta 1961. RAI 2:n tunnetaan esimerkiksi uutisohjelma TG2:sta, puheohjelmista ja tosi-tv:stä. Kanavan pääkilpailijana on Mediasetin televisiokanava Italia 1.
Syyllisiäkö?

| Syyllisiäkö? |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Jorma Nortimo
Käsikirjoittaja:  Jorma Nortimo
Perustuu:  Toivo Pekkasen näytelmään Sisarukset (1933)
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Martti Similä
Kuvaaja:  Eino Kari
Leikkaaja:  Eino Kari
Lavastaja:  Karl Fager
Pääosat:  Kaisu Leppänen Eino Kaipainen Henny Waljus Joel Rinne
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus
Ensi-ilta:  25. syyskuuta 1938
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syyllisiäkö? on Jorma Nortimon ohjaama vuonna 1938 valmistunut suomalainen elokuva. Elokuva perustuu Toivo Pekkasen esikoisnäytelmään Sisarukset vuodelta 1933.
Elokuvan ensi-ilta oli 25. syyskuuta 1938 Helsingissä Bio Rexissä ja myös Kotkassa. Yleisömenestys oli keskitasoa heikompi. Elokuvaa esitettiin myös Yhdysvaltain suomalaisalueilla.
Syyllisiäkö? on psykologinen tragedia, jossa on nähtävissä antiikin murhenäytelmän sävyjä. Työläisperheen salaisuus paljastuu, kun tytär alkaa seurustella lehtorin kanssa. Paatokselliseksi melodraamaksi luonnehdittu Syyllisiäkö? on Nortimon esikoisohjaus, jonka kerronnassa kriitikko näkee selkeää elokuvallista kunnianhimoa. Kuvaus ja äänitys eivät kuitenkaan onnistu teknisesti täysin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ansa Ikonen  | … |  Helvi Heinonen   |
|  Kaisu Leppänen  | … |  Emmi Hytönen   |
|  Eino Kaipainen  | … |  Erkki Hytönen   |
|  Henny Waljus  | … |  Emmin ja Erkin äiti   |
|  Joel Rinne  | … |  lehtori Aarre Einola   |
|  Yrjö Tuominen  | … |  rehtori Notkola   |
|  Siiri Angerkoski  | … |  rouva Isola   |
|  Toppo Elonperä  | … |  tuomari Isola   |
|  Kaarlo Kytö  | … |  Allu   |
|  Eero Kilpi  | … |  järjestysmies   |
|  Dagmar Parmas  | … |  vaatenaulakon hoitaja   |
|  Aino Haverinen  | … |  emännöitsijä   |
|  Maikki Sälehovi  | … |  vanhempainneuvoston jäsen   |
|  Heikki Anttila  | … |  koulupoika   |
|  Heikki Hedlund  | … |  koulupoika   |
|  Kalle Hedlund  | … |  koulupoika   |
|  Pentti Hongisto  | … |  koulupoika   |
|  Hannes Häyrinen  | … |  koulupoika   |
|  Arvo Kantola  | … |  koulupoika   |
|  Unto Kumpulainen  | … |  koulupoika   |
|  Aulis Lipponen  | … |  koulupoika   |
|  Jooseppi Pälsi  | … |  koulupoika   |
|  Eero Rikala  | … |  koulupoika   |
|  Sakari Salmio  | … |  koulupoika   |
|  Jalmari Rinne  | … |  1. herra   |
|  Elsa Turakainen  | … |  1. rouva   |
|  Uuno Montonen  | … |  2. herra   |
|  Eine Laine  | … |  2. rouva   |
|  Tuire Orri  | … |  1. nuori seurapiirinainen   |
|  neiti Linnala  | … |  2. nuori seurapiirinainen   |
|  Kaarlo Kartio  | … |  merimies   |
|  Harriet Ingelius  | … |  nainen kangaskaupassa   |
|  Ina Kajander  | … |  nainen kangaskaupassa   |
Rastasmuura

| Rastasmuura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Muurat Formicariidae
Suku::  Rastasmuurat Formicarius
Laji::  analis
Kaksiosainen nimi
 Formicarius analis  (d’Orbigny & Lafresnaye, 1837) 

Katso myös
   Rastasmuura Wikispeciesissä   Rastasmuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rastasmuura (Formicarius analis) on Keski- ja Etelä-Amerikassa elävä varpuslintu. Sen laaja elinympäristö käsittää Keski-Amerikan Hondurasista ja Costa Ricasta Panamaan, sekä Etelä-Amerikan pohjois- ja länsiosat Perun eteläosiin ja Bolivian pohjoisosiin saakka. Lajin holotyypin kuvailivat Alcide d’Orbigny ja Frédéric de Lafresnaye Bolivian Yuracaresista ja Chiquitosista 1837.
Celaquen kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Lempira Honduras
Pinta-ala:  264,82
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Parque Nacional Montaña de Celaque
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1987
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Celaquen kansallispuisto  on luonnonsuojelualue Hondurasissa, Lempiran departementissa.
Puiston alueella on rehevän metsän peittämänä Hondurasin korkein vuori El Cerro de las Minas (2849 m). Useat joet ja purot saavat alkunsa puistosta, siellä on jyrkkiä rinteitä ja näyttävä vesiputous.
Puiston eläimiin kuuluvat puumat, oselotit, apinat  ja ketsaalit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Celaquen kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Jälkeen syntiinlankeemuksen

| Jälkeen syntiinlankeemuksen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Edvin Laine
Käsikirjoittaja:  Juha Nevalainen
Perustuu:  Arvi Kivimaan romaaniin Purppuralaahus (1948)
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Harry Bergström
Kuvaaja:  Pentti Unho
Leikkaaja:  Elmer Lahti
Lavastaja:  Aarre Koivisto
Pääosat:  Martti Katajisto Eila Peitsalo Edvin Laine Helena Vinkka
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  1953
Kesto:  77 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jälkeen syntiinlankeemuksen on Edvin Laineen ohjaama elokuva vuodelta 1953. Juha Nevalaisen käsikirjoitus perustuu Arvi Kivimaan romaaniin Purppuralaahus (Otava, 1948).
Juoni

Koulupoika Klaus Toivola on joutunut varkaudesta Keravan nuorisovankilaan. Sillä aikaa äiti on kuollut. Hän palaa kouluun, mutta joutuu käymään töissä rahoittaakseen koulunkäynnin. Romanssi opettajan Tuovin kanssa paljastuu, kun opettaja joutuu antamaan alibin kultavarkaudesta syytetylle Klausille. Itsemurhayrityksen jälkeen Klausin ja entisen tyttöystävän Anjan rakkaus kuitenkin syttyy uudelleen. Opettaja Tuovi joutuu häpeän vuoksi eroamaan työstään ja palaamaan kapakkalaulajaksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Martti Katajisto  | … |  Klaus Toivola   |
|  Eila Peitsalo  | … |  Anja   |
|  Edvin Laine  | … |  maisteri Kahari eli Pukinparta   |
|  Helena Vinkka  | … |  lehtori Elsa Tuovi   |
|  Matti Aulos  | … |  faktori Ranta   |
|  Kaarlo Halttunen  | … |  Harjula   |
|  Alli Häjänen  | … |  Anni Järvinen   |
|  Eino Kaipainen  | … |  opettaja   |
|  Marjatta Kallio  | … |  koululainen   |
|  Martta Kinnunen  | … |  siivooja   |
|  Martta Kontula  | … |  opettaja   |
|  Aarne Laine  | … |  rehtori   |
|  Matti Ranin  | … |  Aarne   |
|  Emma Väänänen  | … |  Klausin äiti   |
|  Pentti Irjala  | … |  onnenpyörän hoitaja   |
|  Anton Soini  | … |  opettaja   |
|  Ossi Korhonen  | … |  lääkäri   |
|  Pentti Taivainen  | … |  kahdeksasluokkalainen   |
|  Rauno Kuosmanen  | … |  koululaiset   |
|  Maikki Länsiö  | … |  koululaiset   |
|  Urho Lahti  | … |  vankilanjohtaja   |
|  Lennart Lauramaa  | … |  faktori   |
|  Leena Valkeala  | … |  Klausin toverin äiti   |
|  Veikko Linna  | … |  mies Keravan asemalla   |
|  Pentti Siimes  | … |  koululainen   |
|  Heimo Lepistö  | … |  poliisit   |
|  Kullervo Kalske  | … |  poliisit   |
|  Merja Linko  | … |  naapurin tyttö   |
|  Olga Tainio  | … |  opettaja   |
|  Marita Nordberg  | … |  koululainen   |
|  Heikki Savolainen  | … |  vahtimestari   |
|  Veli Palonen  | … |  koululainen   |
|  Leevi Linko  | … |  naapurin mies   |
|  Alli Linko  | … |  naapurin rouva   |
|  Ensi Korkeakoski  | … |  Klaus 10-12-vuotiaana   |
|  Lauri Kukko  | … |  Klausin toveri   |
|  Heikki Kalliokoski  | … |  Klausin toverin isä   |
|  Veijo Pasanen  | … |  koululainen   |
|  Aino Lehtimäki  | … |  sairaanhoitaja   |
|  Tapio Yrjä  | … |  kapakkapianisti   |
|  Mirja Karisto  | … |  koululainen   |
|  Leena Grönroos  | … |  koululainen   |
|  Nina Lindell  | … |  riitelevä vaimo   |
|  Kaarlo Saarnio  | … |  matkalaukkua kantava mies   |
|  Otto Noro  | … |  lihakauppias   |
|  Matti Pihlaja  | … |  riitelevä mies   |
|  Varma Lahtinen  | … |  1. rouva   |
|  Eva Gyldén  | … |  koululainen   |
|  Tommi Rinne  | … |     |
|  Vili Auvinen  | … |     |
Tuotanto

Juha Nevalaisella on käsikirjoitusta työstäessään saattanut olla esikuvana Josef von Sternbergin Sininen enkeli vuodelta 1930, joka oli saanut esitysluvan Suomessa vasta edellisenä vuonna. Toisena esikuvana on nähty Alf Sjöbergin ohjaama ja Ingmar Bergmanin käsikirjoittama Kiihko (1944), jossa on samantapainen sadistinen opettajahahmo kuin Jälkeen syntiinlankeemuksen Pukinparta, maisteri Kahari (Edvin Laine).
Arviot

Aikalaisarvioijista Paula Talaskivi (Helsingin Sanomat) nosti elokuvan kevään huipuksi. Yksityiskohdissa monet kriitikot näkivät kuitenkin moitteen sijaa. Esimerkiksi Nevalaisen käsikirjoituksesta olisi voinut saada enemmänkin irti (Jaakko Hurme, Uusi Suomi), ja päähenkilöiden ohjaus olisi usean arvioijan mielestä voinut olla tiukempaa. Kiittäen huomattiinn kuitenkin Nevalaisen käsikirjoitus ja Pentti Unhon kuvaus, joka ”tehostuu yhä”, kuten Valma Kivitie (Elokuva-Aitta) kirjoitti. Heikki Aaltoila (Uusi Suomi) puolestaan toi esiin musiikin, josta säveltäjä Harry Bergström saikin Jussi-palkinnon, samoin kuin Nevalainen käsikirjoituksesta.
Lauri Lehtinen (Tv-maailma) arvioi, että valaistuksen esikuvana ovat olleet saksalaisten ekspressionistien hurjat valaistukset.
Henri Kantonen

| Henri Kantonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Henri Kantonen
Syntynyt: 20. elokuuta 1997 (ikä 27)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Lempinimi:  Henkka 
Pelipaikka:  Heittävä takamies / Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  198 cm
Paino:  94 kg
Nyk. joukkue:  BC Mažeikiai
Sarja:  Betsafe LKL
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2014–2015 2015–2016 2016–2017 2016–2017 2017–2018 2018–2020 2020–2021 2021–2023 2023–2024:   Vantaan Pussihukat  JKS  Kouvot → KoriKouvot  Karhu Basket  Salon Vilpas  Aix-Maurienne  Karhu Basket   BC Mažeikiai
Maajoukkueet
2018–:   Suomi
Ottelut (pisteet):  22 (87)
Aiheesta muualla
FIBA
Henri Kantonen (s. 20. elokuuta 1997) on suomalainen koripalloilija, joka on viimeisimpänä pelannut Liettuan pääsarja-joukkue BC Mažeikiaissa. Aikaisemmin Kantonen on pelannut Korisliigaa Salon Vilppaassa, Kouvoissa ja Karhubasketissa, sekä Ranskan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Pro B-liigaa Aix Mauriennessa.
Karhu Basketissa Kantonen on voittanut kaksi Suomen-mestaruutta. Hänet on valittu Korisliigan kehittyneimmäksi pelaajaksi kaudella 2018-2019. Koronapandemian keskeyttämällä kaudella 2019-2020 järjestettiin virallisten kauden pelaajapalkintojen sijaan Koripalloliiton yleisöäänestys, jossa hänet äänestettiin vuoden pelaajaksi ja vuoden kehittyneimmäksi pelaajaksi.
Pelaajaura

Torpan Poikien kasvatti Kantonen aloitti koripallon pelaamisen viisi vuotta täyttäessään. Hän pelasi menestyksekkään junioriuran huipennuksenaan A-poikien SM-sarjan vuoden pelaajan palkinto kaudella 2015–2016. Hän voitti samalla kaudella ToPossa A-poikien Suomen mestaruuden, ja aikaisemmin hän saavutti SM-hopean sekä A- että B-pojissa. Kantonen pelasi myös alle 20-vuotiaiden ikäluokan maaotteluita.
A-poikaikäisenä Kantonen siirtyi pelaamaan myös miesten valtakunnallisiin sarjoihin: kaudella 2014–2015 hän pelasi M1DB:tä Pussihukissa, ja seuraavan kauden hän edusti M1DA-joukkue JKS:aa.
Kesäkuussa 2016 Kantonen teki 1+2-vuotisen sopimuksen Korisliigassa pelanneen Kouvojen kanssa. Kantonen pelasi Pieti Poikolan valmentamissa Kouvoissa kaudella 2016–2017 säännöllisiä hajaminuutteja rotaatiopelaajana, mutta hän pelasi lisäksi Kouvojen M1DB:n reservijoukkueen runkopelaajana.
Kesäkuussa 2017 Kantonen teki sopimuksen Kauhajoen Karhuun. Karhussa Kantonen teki läpimurtonsa Korisliigaan ollen yli puolet otteluista avausviisikossa. Runkosarjassa hän kirjautti ottelukeskiarvoikseen 22 minuuttia, 6,7 pistettä kolmen pisteen heittojen onnistuttua 45,8-prosenttisesti, 3,0 levypalloa ja 2,4 koriinjohtanutta syöttöä. Kantosen pelattua hyvällä itseluottamuksella avausviisikkopaikan arvoisesti hän helpotti myös Bojan Sarcevicin rasitusta Karhun takakentällä. Karhu voitti kauden päätteeksi Suomen mestaruuden, ja Kantonen valittiin Korisliigan vuoden kehittyneimmäksi pelaajaksi.
Toukokuussa Kantonen siirtyi Salon Vilppaaseen kaksivuotisella sopimuksella.
Pelaajaura > Maajoukkue

Kantonen pelasi alle 20-vuotiaiden ja miesten haastajajoukkueen maaotteluita. Miesten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran Latviaa vastaan 31. elokuuta 2018.
Saavutukset

Korisliigan vuoden pelaaja 2020
Korisliigan vuoden kehittynein pelaaja 2018, 2020
Suomen mestaruus 2018
Pelityyli ja ominaisuudet

Urheilulehti kuvaili kauden 2017–2018 päätösarvioissaan Kantosta työteliääksi, urheilulliseksi ja taitavaksi takamieheksi, joka on takamieheksi myös pitkä (198 cm).
Rinnenysämuura

| Rinnenysämuura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Muurat Formicariidae
Suku::  Nysämuurat Chamaeza
Laji::  meruloides
Kaksiosainen nimi
 Chamaeza meruloides  (Vigors, 1825) 

Katso myös
   Rinnenysämuura Wikispeciesissä   Rinnenysämuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rinnenysämuura (Chamaeza meruloides) on Brasilian kotoperäinen varpuslintu. Se elää maan kaakkoisosassa Bahiassa, Minas Geraisissa, Espírito Santossa ja Santa Catarinan koillisosassa. Lajin holotyypin kuvaili Nicholas Aylward Vigors Brasiliasta 1825.
Suomunysämuura

| Suomunysämuura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Muurat Formicariidae
Suku::  Nysämuurat Chamaeza
Laji::  turdina
Kaksiosainen nimi
 Chamaeza turdina  (Cabanis & Heine, 1859) 

Katso myös
   Suomunysämuura Wikispeciesissä   Suomunysämuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Suomunysämuura (Chamaeza turdina) on eteläamerikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Venezuelan luoteisosia ja Kolumbian El Valle del Río Magdalenan ja Valle del Caucan. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Lajin holotyypin kuvailivat Jean Cabanis ja Ferdinand Heine Bogotásta 1859.
Seitsentoistakulmio

Säännöllinen seitsentoistakulmio
Seitsentoistakulmio, 17-kulmio eli heptadekagoni on geometriassa 17-sivuinen monikulmio.
Säännöllinen 17-kulmio

Säännölliselle 17-kulmiolle käytetään Schläflin symbolia {17}. Sen sivujen väliset kulmat ovat 158 14/17 °. Ympyrän sisään piirretyn säännöllisen 17-kulmion kutakin sivua vastaava keskuskulma on 360/17 ° = 21 3/17 °.
Säännöllinen 17-kulmio > Konstruointi

Koska luku 17 on Fermat’n alkuluku, säännöllinen 17-kulmio voidaan konstruoida harpilla ja viivoittimella. Tämän osoitti Carl Friedrich Gauss 19-vuotiaana vuonna 1796. Tämä todistus oli ensimmäinen edistysaskel, joka monikulmioiden konstruoinnissa oli otettu yli 2 000 vuoteen. Gaussin todistus perustuu siihen, että n-kulmion konstruointi harpilla ja viivoittimella on mahdollista, jos ja vain jos sen kulmien tri­gono­metriset funktiot voidaan esittää lausekkeena, jossa on vain kokonaislukuja, aritmeettisia lasku­toimituksia ja neliöjuuria.  Gauss osoitti, että säännöllisille moni­kulmioille tämä on mahdollista, jos sivujen lukumäärän kaikki parittomat alkutekijät ovat toisistaan poikkeavia Fermat’n alkulukuja, jotka voidaan esittää muodossa  \scriptstyle F_{n}=2^{2^{\overset {n}{}}}+1, missä n on ei-negatiivinen kokonais­luku. Säännöllisen 17-kulmion konstruointi edellyttää siis, että kulman  2\pi /17 kosini voidaan esittää neliöjuurten avulla. Tarkan arvon johtaminen tälle kosinille edellyttää itse asiassa 17. asteen polynomiyhtälön ratkaisemista, mikä vain erikois­tapauksissa on mahdollista algebrallisesti. Gauss kuitenkin osoitti teoksessaan Disquisitiones Arithmeticae, että
Tästä voidaan johtaa algebralliset lausekkeet myös kulman  {\frac {\pi }{17}} trigonometrisille funktioille.
Jo Eukleides tiesi, miten voidaan konstruoida harpilla ja viivoittimella tasasivuinen kolmio, säännöllinen viisikulmio, säännöllinen 15-kulmio sekä sellaiset säännölliset monikulmiot, joiden sivujen lukumäärä on kahden potenssi taikka jokin luvuista 3, 5 tai 15 kerrottuna jollakin kahden potenssilla. Nämä olivatkin Gaussin aikaan saakka ainoat säännölliset monikulmiot, joille tällainen keino tunnettiin.  Nykyisin sen tiedetään olevan mahdollista myös, kun sivujen lukumäärä on jokin Fermat’n alkuluku, toisin sanoen muotoa  2^{2^{n}}+1 oleva alkuluku. Ainoat tunnetut Fermat’n alkuluvut ovat Fn, missä n = 0, 1, 2, 3 tai 4, eli luvut 3, 5, 17, 257 tai 65537.
Säännöllinen 17-kulmio voidaan konstruoida harpin ja viivoittimen avulla useammallakin tavalla. Ne edellyttävät, että ensin ympyrään saadaan piirretyksi keskuskulma, joka on 1/17 täydestä kulmasta, siis 360°/17, tai ympyrän kaari, joka on 1/17 ympyrän kehästä. Kun 17-kulmio voidaan konstruoida, sen avulla voidaan konstruoida myös n-kulmiot, missä n on 17 kerrottuna 3:lla, 5:llä tai molemmilla taikka millä tahansa 2:n potenssilla, siis esimerkiksi säännölliset 51-, 85- ja 255-kulmiot.
Gauss todisti vain, että säännöllisen 17-kulmion konstruointi harpilla ja viivoittimella on mahdollista, mutta hän ei esittänyt keinoa, jolla se voitiin suorittaa. Ensimmäisen tällaisen menetelmän esitti Erchinger noin vuonna 1800. 
Seuraavassa esitellään kolme myöhemmin kehitettyä, hieman yksinkertaisempaa menetelmää.
Säännöllinen 17-kulmio > Konstruointi > Stowellin menetelmä

T. P. Stowell esitti vuonna 1874 säännöllisen 17-kulmion piirtämiseksi harpilla ja viivoittimella seuraavan konstruktion, jonka julkaisi J. E. Hendricks The Analyst -aikakauskirjassa vastauksena Mr. Healille.
Piirretään ympyrä, jonka keskipiste on O ja halkaisija AB. Piirretään keskipisteen kautta halkaisijalle AB kohtisuorassa oleva säde OC, ja valitaan siitä piste Q, joka on yhtä etäällä O:sta ja C:stä. Valitaan säteeltä OB piste D, jonka etäisyys keskipisteestä O on kahdeksasosa ympyrän säteestä. Merkitään halkaisijalle AB pisteet E ja F, jotka ovat samalla etäisyydellä D:stä kuin Q, ja valitaan säteeltä OC piste K siten, että OK on OH:n ja OQ:n keskiverto. Piirretään K:n kautta jana joka on yhdensuuntainen AB:n kanssa. Se leikkaa A:n ja O:n kautta kulkevan ympyrän pisteessä M. Piirretään M:n kautta OC:n suuntainen jana MN, joka leikkaa alkuperäisen ympyrän pisteessä N. Tällöin A:n ja N:n välinen kaari on seitsemästoistaosa koko ympyrän kehästä.
Säännöllinen 17-kulmio > Konstruointi > Richmondin menetelmä

Seuraavan yksinkertaisemman menetelmän esitti Herbert William Richmond vuonna 1893:
Piirretään ympyrään kaksi toisiinsa nähden kohtisuoraa sädettä, OA ja OB, ja jatketaan sädettä OA niin, että siitä muodostuu ympyrän halkaisija. Valitaan janalta OB piste I siten, että janan OI pituus on neljäsosa ympyrän säteestä, ja muodostetaan kulma OIE, joka on neljäsosa kulmasta OIA. Piirretään 45 asteen kulma, jonka kärki on I ja toinen sivu IE; toinen sivu leikkaa halkaisijan OA pisteessä F. Piiretään ympyrä, jonka halkaisijana on jana AF, ja merkitään sen ja janan OB leikkauspistettä K:lla. Piirretään ympyrä, jonka keskipiste on E ja säde EK. Se leikkaa säteen OA pisteessä N3 ja sen jatkeen pisteen O toisella puolella pisteessä N5. Piirretään näiden pisteiden kautta OB:n suuntaiset janat, jotka leikkaavat alkuperäisen ympyrän pisteissä P3 ja P5. Tällöin kaaret AP3 ja AP5 ovat 3/17 ja 5/17 ympyrän kehästä.
.