stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kaliforniansirppimatkija

| Kaliforniansirppimatkija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Matkijat Mimidae
Suku::  Sirppimatkijat Toxostoma
Laji::  redivivum
Kaksiosainen nimi
 Toxostoma redivivum  (Gambel, 1845) 
Katso myös
   Kaliforniansirppimatkija Wikispeciesissä   Kaliforniansirppimatkija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaliforniansirppimatkija (Toxostoma redivivum) on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kaliforniansirppimatkijaa tavataan Meksikon luoteisosissa ja Yhdysvaltain lounaisosissa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kalatonjärvi (Kuhmoinen)

| Kalatonjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°36′45″N, 24°47′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pääskylänjoen valuma-alue (35.76)
Laskujoki:  oja Pitkäveteen 
Järvinumero:  35.761.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  150 m  
Rantaviiva:  0,665 km  
Pinta-ala:  2,926 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKalatonjärvi 
Kalatonjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Pitkänvedenkulmalla sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,9 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee lähes Syvänniemenmäen päällä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja sen rannassa on vapaa-ajan asunto. Sen rantaviivan pituus on 650 metriä ja sen rannat ovat metsämaata.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Pääskylänjoen valuma-alueella (35.76), jonka Pääskylänjoen suualueeseen (35.761) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 150 metriä mpy. Siihen on johdettu suo-oja ja sen laskuoja lähtee länteen päin ja se laskee Pitkäveteen Ojastenkulman vastarantaan. Laskuojan pudotus on 44,0 metriä.
Historiaa

Vuosien 1965 ja 1986 peruskartoissa järven luoteis- ja kaakkoisrannoilla oli peltoa. Molemmissa kartoissa järveen johti myös kaksi ojaa.
Kanauji

| Kanauji |
| --- | --- |
Oma nimi:  क़न्नौजी (qannaujī)
Tiedot
Alue:  Uttar Pradesh (Intia)
Puhujia:  9,5 miljoonaa
Kirjaimisto:  devanagari
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  indoiranilaiset kielet indoarjalaiset kielet
ISO 639-3:  bjj
 Ohje 
Kanauji on indoarjalainen kieli, jota puhuu äidinkielenään 9,5 miljoonaa ihmistä Uttar Pradeshin osavaltiossa Pohjois-Intiassa. Se on läheistä sukua hindille ja bradžille, ja sen puhujat pitävät sitä yleisesti hindin murteena. Kanaujilla itsellään on kolme toisistaan poikkeavaa murretta. ISO 639 -standardissa kanauji on laskettu omaksi kielekseen ja luokiteltu läntisen hindin kieliryhmään yhdessä muun muassa hindin, urdun, bradžin, bundelin ja haryanvin kanssa.
Kieli on nimetty Kannaujin kaupungin mukaan. Nimi saattaa olla kielentutkijoiden keksimä, eivätkä kanaujin puhujat itse tavallisesti kutsu kieltään tällä nimellä.
Kantakaupunki (Jyväskylä)

| Kantakaupunki |
| --- | --- |
 Näkymä Jyväskylän keskustaan ja Jyväsjärvelle. (2012)
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Keski-Suomi
Seutukunta:  Jyväskylä
Kaupunki:  Jyväskylä
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  13,5 km²
Väkiluku (2021):  30 844
 – Väestötiheys:  2 285 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kantakaupunki on Jyväskylän ensimmäinen suuralue. Kantakaupungin suuralueeseen kuuluvat Keskustan, Harjun, Puistolan, Lutakon, Mattilanpellon, Mäki-Matin, Kukkumäen, Nisulan, Taulumäen, Tourulan ja Mannilan kaupunginosat.
Kantakaupungin suuralueella on kaupungin keskustan lisäksi Puistolan kaltaisia selkeästi ydinkeskustan jatkeeksi rakentuneita naapurustoja, mutta myös Mattilanpellon ja Viitaniemen tavoin varsinaisesta keskusta-alueesta erilleen tehtyä asuinaluetta ja lähiötäkin. Tosin täydennysrakentamisen myötä 2000-luvulle tultaessa on keskustan ja asumalähiöiden etäisyys supistunut ja rajasta tullut vähemmän selkeä. Kantakaupungin suuralueen kaupunginosista keskustasta etäisimpänä on Mannila, joka sijaitsee suuralueen pohjoislaidalla, Palokka-Puuppolan alueen kupeessa.
Kantakaupungin suuralueella on monia valtakunnallisesti merkittäviä rakennettuja kulttuuriympäristökohteita, kuten Älylän, Seminaarinmäen ja Viitaniemen asuinalueet, Rautpohjan funkkistalokortteli, yliopistoalueet, Harju ja Vesilinna. Ydinkeskustassa sijaitsee suurin osa Jyväskylän kauppakeskuksista, kuten Forum ja Sokkari. Suuralueella on myös muun muassa museoita ja kulttuuripalveluita, kuten kaupunginteatteri. Keski-Suomen sairaanhoitopiirin keskussairaala Nova sijaitsee suuralueen lounaisosassa Kukkumäessä. Jyväskylän kaikki yliopisto- ja ammattikorkeakoulurakennukset sijaitsevat Kantakaupungin suuralueella Ylistönrinteen kampusta lukuun ottamatta. Myös lähes kaikki kaupungin lukio- ja ammattiopistorakennukset sijaitsevat Kantakaupungin suuralueella.
Kantakaupungin suuralueella on 30 844 asukasta (vuonna 2021) ja sen pinta-ala on 13,5 neliökilometriä.
Kuvia

Jyväskylän ydinkeskustaa.
Innova-rakennus Lutakossa.
Yläkaupunkina tunnettua aluetta kantakaupungilla.
Taulumäen kirkko
Jyväskylän pääkirjasto
Viitatorni Viitaniemen alueella.
Rautpohjan aluetta Mäki-Matissa.
Jyväskylän ortodoksinen kirkko
Jyväskylän yliopiston Seminaarenmäen kampusta.
Lutakon kaupunginosaa.
Neron portaat Harjulla.
Keski-Suomen Sairaala Nova
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kantakaupunki Wikimedia Commonsissa
Jyväskylän kaupunginosat suuralueittain
| --- | --- |
01 Kantakaupunki:  1. Keskusta (Kirkkopuisto) · 2. Harju · 3. Puistola (Aren aukio; Tourujoki) · 4. Lutakko · 5. Mattilanpelto · 6. Mäki-Matti (Hippos; Rautpohja)  · 9. Kukkumäki · 11. Nisula (Viitaniemi) · 12. Taulumäki · 14. Tourula (Kangas) · 29. Mannila
02 Kypärämäki-Kortepohja:  7. Kypärämäki (Köhniö) · 8. Savela · 17. Kortepohja (Haukkala; Kortesuo; Laajavuori; Ylioppilaskylä)
03 Lohikoski-Seppälänkangas:  13. Lohikoski  (Holsti; Kyyhkysenmäki; Lahjaharju; Paloniemi) · 19. Seppälänkangas  (Heinälampi) · 48. Tyyppälä · 64. Ankeriasjärvi
04 Huhtasuo:  15. Kangasvuori (Pupuhuhta; Rasinrinne; Seppälä) · 20. Huhtasuo (Huhtakeskus; Kangaslampi; Sulku)
05 Kuokkala:  22. Ristonmaa · 23. Kuokkala (Ainolanranta; Kekkola; Pohjanlampi; Tikka) · 24. Kuokkalanpelto · 25. Ristikivi · 26. Nenäinniemi · 27. Hämeenlahti (Samulinniemi)
06 Keltinmäki-Myllyjärvi:  18. Keltinmäki (Keltinkeskus; Mustalampi; Myllyjärvi; Mäyrämäki; Ylä-Myllyjärvi) · 35. Taka-Keljo · 36. Hanhiperä · 37. Valkeamäki
07 Keljo:  10. Keljo (Keljonkeskus; Tarhamäki; Valkola) · 21. Keljonkangas (Sarvivuori) · 28. Sääksvuori · 30. Etelä-Keljo
08 Halssila:  16. Halssila  (Aittorinne; Kivistö; Tuohimutka)
09 Säynätsalo:  31. Säynätsalo · 32. Lehtisaari · 33. Muuratsalo (Haikka) · 34. Kinkovuori
10 Tikkakoski-Nyrölä:  58. Nyrölä · 60. Kuikka · 61. Tikka-Mannila · 62. Tikkakoski · 63. Kuukanpää
11 Palokka-Puuppola:  41. Palokka · 42. Mannisenmäki · 43. Rippalanmäki · 44. Haukkamäki · 45. Kirri · 46. Heikkilä · 47. Pappilanvuori · 49. Hiekkapohja · 50. Matinmäki · 51. Jylhänperä · 52. Puuppola · 53. Saarenmaa · 57. Vertaala
12 Vaajakoski-Jyskä:  65. Sulunperä · 66. Jyskä · 67. Väinölä · 68. Haapaniemi · 69. Vaajakoski (Wessmanninmäki) · 70. Kaunisharju · 71. Tölskä · 72. Kanavuori · 73. Hupeli (Kairahta) · 74. Laajaranta  (Vuoritsalo) · 75. Oravasaari · 76. Pohjola · 77. Pitkäjärvi · 78. Leppälahti · 79. Mehtovuori
13 Kuohu-Vesanka:  38. Ruoke · 54. Vesanka (Perälä) · 55. Kuohu · 56. Varsalanperä
14 Korpilahti:  80. Kirkonmäki · 81. Ikolanmäki · 82. Iloniemi · 83. Kemppaisenmäki · 84. Kotamäki · 85. Tähtiniemi · 86. Korpiaho-Heinosniemi · 87. Tikkala (Moksi; Sarvenperä; Tikkala) · 88. Hirvimäki-Puolakka (Saakoski) · 89. Vespuoli (Oittila; Putkilahti)
Kaupunginosa

Kalasatama on Sörnäisten kaupunginosan osa-alue Helsingissä.
Kaupunginosa on kaupungin kaavassa määritelty kunnanosa.[lähde? ] Kunnat, jotka eivät ole kaupunkeja, on jaettu vastaavasti kunnanosiin.[lähde? ] Näiden jaotteluiden rinnalla on kaavoittamattomilla alueilla aiemmin ollut käytössä maarekisterikyläjako.
Kalifornianruusio

| Kalifornianruusio |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Ruusiot Purshia
Laji::  stansburyana
Kaksiosainen nimi
 Purshia stansburyana  (Torr.) Henrickson 
Synonyymit
 Purshia mexicana var. stansburyana 
Katso myös
   Kalifornianruusio Wikispeciesissä   Kalifornianruusio Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalifornianruusio (Purshia stansburyana) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, ruusioiden (Purshia) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kausivihanta tai lähes ainavihanta pensas tai pieni puu, joka voi kasvaa noin kolme metriä korkeaksi ja leveäksi. Runko on yleensä runsasoksainen ja latvus on muodoltaan pyöreä. Lehdet sijaitsevat vuorottaisesti, mutta useimmiten ne kasvavat ryhminä nivelkohdissa. Lehdet ovat 3–9-liuskaisia ja 0,6–2,5 cm pitkiä. Yläpinnoiltaan lehtien väri vaihtelee vihreästä harmaanvihreään ja alapinnoiltaan lehdet ovat vaaleampia. Lehtien yläpinnoilla on vaaleita laikkuja. Kukat ovat valkoisia tai vaaleankeltaisia ja niissä on keltainen keskusta. Kukat ovat hauraita, viisiterälehtisiä ja halkaisijaltaan noin 2,5 cm. Kalifornianruusio kukkii loppukeväästä tai alkukesällä, mutta joskus myöhemminkin. Hedelmät ovat pähkylöitä, joita kehittyy kustakin kukasta viidestä kymmeneen kappaletta.
Kalifornianruusio kasvaa luontaisena Yhdysvaltojen kaakkoisosissa sekä Meksikon pohjoisosissa. Yhdysvalloissa lajia tavataan Idahon, Coloradon, Utahin, Nevadan, Arizonan, New Mexicon ja Kalifornian osavaltioissa.
Kalifornianruusion tieteellisen nimen lajinimi (stansburyana) viittaa 1806–1863 eläneeseen amerikkalaiseen Howard Stansburyyn.
Aiheesta muualla

Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Purshia stansburyana (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Purshia stansburiana (englanniksi)
Flora of North America: Purshia stansburyana (englanniksi)
Kappadokia

Kappadokia sijaitsee Vähän-Aasian itäosassa.
Kappadokia (m.kreik. Καππαδοκία, lat. Cappadocia) on antiikin aikainen alue Vähän-Aasian itäosassa.
Historia

Kappadokia oli heettien maakunta näiden suuruudenaikana. Myöhemmin alueesta tuli Persian satraappikunta. Vielä myöhemmin alkuperäinen Kappadokia jaettiin kahtia Kappadokian ja Pontoksen satraappikuntiin, joista Pontos oli rannikkoalue ja Kappadokia sisämaata. Persian kukistumisen jälkeen Kappadokiasta tuli tasavalta, joka välillä maksoi veroa seleukideille.
Vuonna 63 eaa. Kappadokiasta tuli Rooman vasalli ja vuonna 17 osa Rooman valtakuntaa. Roomalaiset nimesivät Kappadokian pääkaupungin Mazacan Caesareaksi. Rooman osana Kappadokia kuului välillä Cappadocian provinssiin ja välillä Galatian provinssiin.
Alueelta on löytynyt 5 000 vuotta vanha maanalainen kaupunki, joka on kaivettu pehmeään vulkaaniseen kiveen.
Luettelo Kappadokian hallitsijoista > Kappadokian satraapit

Datames 380–362 eaa.
Ariamnes 362–350 eaa.
Ariarathes I 350–331 eaa.
Luettelo Kappadokian hallitsijoista > Kappadokian kuninkaat

Ariarathes I 331–322 eaa.
Eumenes Kardialainen satraappina 322–321 eaa.
Nikanor satraappina 321–?
Amyntas, satraappina ?–301 eaa.
Ariarathes II 301–280 eaa.
Ariamnes 280–230 eaa.
Ariarathes III 255–220 eaa.
Ariarathes IV Eusebes 220–163 eaa.
Ariarathes V Eusebes Filopator 163–130 eaa.
Orofernes 157 eaa.
Ariarathes VI Epiphanes Filopator 130–116 eaa.
Ariarathes VII Filometor 116–101 eaa.
Ariarathes VIII 101–96 eaa.
Ariobarzanes I 95–62 eaa.
Ariarathes IX n. 95 eaa.
Ariobarzanes II Filopator 62–51 eaa.
Ariobarzanes III Eusebes Filoromanos 51–42 eaa.
Ariarathes X 42–36 eaa.
Arkhelaos 36 eaa.–17 jaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kappadokia Wikimedia Commonsissa
Kappadokia (Arkistoitu – Internet Archive)
Cappadocia – Land of Fairy Chimneys (Arkistoitu – Internet Archive) – brittiläinen esittely alueesta
Muinaisen Persian valtakunnan maakunnat
Arabia · Arakhosia · Aria · Armenia · Assyria · Babylonia · Baktria · Dahai · Drangiana · Egypti · Foinikia/Palestiina · Fryygia ·  Gandara · Gedrosia · Hyrkania · Joonia · Intia · Indus · Kappadokia · Kaaria · Khorasmia · Kilikia · Kolkhis · Kush · Libya/Kyrene · Lyydia  · Maka · Makedonia (valtakunta) · Meedia · Paflagonia ·Pamfylia · Parthia · Persis · Saka · Sattagydia · Sogdiana · Susiana · Traakia
Karstivuoret Kappadokiassa.
Kivirakennuksia Kappadokiassa.
Gabriel Sayaogo

Gabriel Sayaogo (s. 9. tammikuuta 1962) on burkinalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Ouahigouyan hiippakuntaan 13. heinäkuuta 1991 ja nimitettiin Mangan hiippakunnan piispaksi 28. joulukuuta 2010. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. huhtikuuta 2011. Pääkonsekraattorina toimi Vito Rallo, jota avustivat Philippe Ouédraogo ja Wenceslas Compaoré.
Kappalainen

Katolinen kappalainen.
Kappalainen (lat. capellanus tai capa / capella; lyhenne kappal.) on alun perin kristillisen kappeliseurakunnan pappi.
Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa

Nykyisin Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa kappalainen on seurakunnan vakinainen pappi, jota tuomiokapitulilla ei ole oikeutta siirtää tarveharkintaisesti toiseen seurakuntaan. Viran kelpoisuusehtona on suoritetut kappalaisen viran pätevöitymisopinnot eli ns. pastoraalitutkinto. Yleensä sen suorittamiseen seurakuntapastorin työn ohessa menee noin neljä vuotta. Kappalaisen virka julistetaan aina haettavaksi ja kappalaisen valitsee seurakunnan kirkkovaltuusto, seurakuntayhtymässä seurakunnan seurakuntaneuvosto.
Kappalaisen virkojen vähyys verrattuna seurakuntapastorin virkoihin on perua vanhasta menettelystä, jolla seurakuntakirkkoa tai kappelia kohti oli vain yksi riittävää kokemusta ja suoritettua kirkollista jatkokoulutusta edellyttävä papinvirka, jona toimi juuri kappalaisen virka. Näin turvattiin, että jokaista kirkkoa kohti oli vähintään yksi kokenut pappi.
Pääosa kappalaisista toimii hyvin samantapaisissa tehtävissä kuin seurakuntapastorit, mutta erojakin tehtävänkuvissa on. Seuraavassa muutamia:
Joissakin seurakunnissa kappalaiset toimivat joidenkin alueiden nimikko- tai vastuupappeina. Tällöin heistä puhutaan alueen kappalaisina, mutta myös nimeä aluekappalainen käytetään seurakuntien tapahtumatiedoissa ja nettisivuilla kaupunginosa- tai seurakuntakotirajoja noudattavien alueiden vastuupapeista. Heillä ei kuitenkaan yleensä ole esimiesasemaa suhteessa muuhun papistoon.
Kappalainen voi olla myös pääseurakuntaan kuuluvan kappeliseurakunnan papin virka, jolloin virkaan valitsee kappelineuvosto. Tällöin virkaan voi liittyä myös lähiesimiestehtäviä. Myös seurakunnissa, joissa seurakunnallinen työ on järjestetty seurakuntapiireittäin, kappalaisen virkaa voidaan käyttää alueellisena lähiesimiesvirkana kappeliseurakunnan kappalaisen tavoin.
Uudentyyppisen kappalaisen tehtäväkuvan muodostavat 1. tammikuuta 2009 perustettuihin suurseurakuntiin muodostuneet aluekappalaisen tehtäväkuvalla varustetut kappalaisen virat. Oikeudellisesti myös nämä aluekappalaiset ovat toistaiseksi tavallisen kappalaisen viran haltijoita. Näin, vaikka heille on määrätty johtosäännöllä vahvat seurakuntayhtymän kirkkoherran toimivaltaa vastaavat organisaatio- ja esimiesvastuut. Syynä siihen, että kappalaisen virasta käsin toimitaan näinkin vaativissa seurakunnallisissa esimiestehtävissä on, että nykyinen kirkkolaki ei toistaiseksi tunne muuta (väliportaan) esimiesvirkaa kuin kirkkoherran viran. Koska yhden seurakunnan suurseurakunnassa, toisin kuin seurakuntayhtymässä, ei voi olla kuin yksi kirkkoherran virkanimikeen haltija ainoaksi vaihtoehdoksi niissä on toistaiseksi jäänyt esimiestehtävässä toimivan kappalaisen viran varustaminen ko. valtuuksin.
Aikaisemmin kappalaisen ohella oli kaupunkiseurakunnissa komministerin virka, mutta nimitys on jäänyt pois käytöstä Suomessa.
Ruotsin kirkossa

Ruotsissa komministerin virka on tavallinen seurakunnassa toimivan papin virkanimike ja kappalainen on joissain erityistehtävissä toimivan papin virkanimike. Kappalainen voi olla piispan apulainen tai hän voi vastata jumalanpalveluselämästä jossain tietyssä kirkossa tai kappelissa, esimerkiksi hiippakuntakartanon kappelista tai vastata tuomiokirkon jumalanpalveluselämästä (domkyrkokaplan/tuomiokirkkokappalainen).
Muissa kirkkokunnissa

Katolisessa kirkossa on arvonimi hänen pyhyytensä kappalainen (lat. inter suos capellanos). Kappalainen on monsignore-titulaarin neljästä luokasta alin.
Ortodoksinen kirkko ei käytä tätä nimitystä arvonimenä eikä virkanimityksenä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kappalainen Wikimedia Commonsissa
Karl Sederholm

Karl Sederholm (6. kesäkuuta 1789 Tuusula – 27. kesäkuuta 1867 Nefedjevo, Tulan kuvernementti, Venäjä) oli suomalainen pappi ja uskonnonfilosofi.
Sederholmin vanhemmat olivat tilanomistaja, kuninkaallinen sihteeri Karl Albrekt Sederholm ja Ulrika Dorotea Olander. Hän kävi Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1807. Sederholm suoritti pedagogian tutkinnon 1808 ja vuonna 1825 hän väitteli tohtoriksi Königsbergissä.
Sederholm vihittiin papiksi Etelä-Venäjälle saksankieliseen evankeliseen yhteisöön vuonna 1811. Hänet erotettiin 1820 pappisvirasta ”harhaoppisena”, koska hän vastusti valtaväestön harjoittamaa käännytystoimintaa. Myöhemmin hän toimi Moskovassa ja lähialueilla koulun rehtorina, uskonnonopettajana, saarnaajana ja pastorina. Viimeksi Sederholm asui poikansa luona Tulan kuvernementissa.
Sederholm julkaisi useita tutkielmia erityisesti uskonnonfilosofian alalta pyrkien sovittamaan uskonnon ja filosofian yhteen. Sen lisäksi hän kirjoitti oppikirjoja ja runoja sekä käänsi kirjoja.
Sederholmin puoliso oli Henriette Johanna Christine Fürstenau (k. 1867). Kenraali Ernst Albrecht Joseph Sederholm oli heidän poikansa. Karl Sederholm oli filosofi Carl Robert Sederholmin (1818–1903) setä.
Kaukausib

| Kaukausib |
| --- | --- |
 Kaukausibin alkulähde (2016)
Alkulähde:  ǁKarasin alue
Laskupaikka:  Ei laske minnekään
Maat:  Namibia
Pituus:  40 km
Alkulähteen korkeus:  375 m
Valuma-alue:  5 481 km²
Kaukausibin alkulähde ilmasta käsin nähtynä rajoitetulla timanttialueella
Kaukausib, (saksaksi Kaukausib-Mulde) on joki eteläisessä Namibiassa. Se on enimmäkseen kuiva eikä se laske minnekään, vaan se kuivuu Namibin aavikolle kohtalaisen lähellä Atlantin valtameren rantaa. Sen valuma-alue kuuluu Namibian eteläosien rajoitetulla timanttialueella, josta saksan kielellä on käytetty sanaa Sperrgebiet.
Kaukausibin alkulähteenä on Kaukausib-lähde, jossa on vettä vuoden ympäri. Sitä käyttävät juomaveden lähteenä paikalliset eläimet, etenkin keihäsantiloopit ja strutsit. Se sijaitsee 62 km kaakkoon Lüderitzin kaupungista ja 40 km itään Atlantin rannasta 375 metrin korkeudessa merenpintaan nähden.
Siirtomaa-ajan varhaisina päivinä, kun kuljettiin härkävankkureilla Lüderitzistä Ausiin, härät juotettiin Kaukausib-lähteellä. Eräs saksalainen kirjoitti tästä:
»… ja pian Kaukausibin juomapaikka oli täynnä ääntä ja pölyä, kun härät polkivat maata ja mylvivät» 
(Meno Holst)
Kirjassaan Diamonds in the Desert Olga Levinson kuvaa, kuinka August Stauch perusti 1900-luvun alussa yhtiön nimeltä Kaukausibtal Diamantengesellschaft eli Kaukausib-laakson timanttiyhtiön.
Kaukausibin valuma-alue
Kuvia Kaukausibista

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaukausib Wikimedia Commonsissa
Käännös suomeksi
Kaliforniantikka

| Kaliforniantikka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Kirjotikat Picoides
Laji::  nuttallii
Kaksiosainen nimi
 Picoides nuttallii  (Gambel, 1843) 

Katso myös
   Kaliforniantikka Wikispeciesissä   Kaliforniantikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaliforniantikka (Picoides nuttallii) on pieni tikka, joka on saanut tieteellisen nimensä englantilaisen luonnontieteilijän Thomas Nuttallin mukaan.
Koko ja ulkonäkö

Kaliforniantikka on kooltaan pieni tikka, vain noin 15–17 senttimetrin pituinen. Väritykseltään se on mustavalkoinen. Uroksella on punainen laikku päälaellaan.
Levinneisyys

Kaliforniantikka on yleinen tikkalaji Kaliforniassa ja sen levinneisyysalue ulottuu myös Kalifornian niemimaan pohjoisosiin Meksikossa.
Kanako Itō

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Kanako Itō
Syntymäaika: 20. heinäkuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Tokio, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 160 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1999–2008 2010–2012 2013–2014 2015 2016 2017 2018– | Nippon TV Beleza Nippon TV Beleza AS Elfen Saitama INAC Kobe Leonessa Chifure AS Elfen Saitama Nippon Sport Science University Fields Yokohama Chifure AS Elfen Saitama | 113 (46) 50 (13) 46 (30) 20 (0) 17 (5) 18 (10) 18 (3) |
Maajoukkue
| 2001–2012 | Japani | 13 (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kanako Itō (jap. 伊藤 香菜子, Itō Kanako; s. 20. heinäkuuta 1983 Tokio) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Itō debytoi Japanin maajoukkueessa elokuussa 2001. Hän on pelannut 13 maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.
Karl Serlachius

Karl Serlachius (n. 1687 t. 1693 – 16. toukokuuta 1754 t. 1755 Västerås, Ruotsi) oli suomalainen juristi ja runoilija.
Karl Serlachiuksen isä oli Pernajan kirkkoherra Petrus Serlachius. Hän valmistui ylioppilaaksi Turussa 1706 ja Tukholmassa 1711 ja oli Svean hovioikeuden asianajaja 1720. Hän joutui maanpakoon 1721 hoitaessaan Ruotsissa asianajajana poliittista tehtävää. Hän palasi armahduksen jälkeen Tukholmaan ja sai 1728 jatkaa asianajajana. Hän menetti Tukholman tulipalossa 1751 talonsa.
Serlachius julkaisi 1726 lauluja sisältävän teoksen Christeliga fägnetimmar eller 100 sånger.
Gabriel Spilar

| Gabriel Spilar> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. joulukuuta 1980 (ikä 43) Košice, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Slovakia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  HK Ardo Nitra
Sarja:  Slovnaft Extraliga
Pelinumero:  10
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–
Aik. seurat:  HC Košice (SloEL) HKM Zvolen (SloeEL) HC Sparta Praha (ČEL) HC Slovan Bratislava (SloEL) HC Zlín (ČEL) MsHK Žilina (SloEL) Barys Astana (KHL) Blues (SML)
Gabriel Spilar (aik. Špilár, s. 15. joulukuuta 1980 Košice, Tšekkoslovakia) on slovakialainen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaassaan Slovakian Extraliigan HK Ardo Nitran riveissä. Spilar on laitahyökkääjä, joka pelaa oikealta. Hän saapui Bluesiin tammikuussa 2010.
Spilar aloitti uransa kotikaupunkinsa HC Košicen joukkueessa kaudella 1999–2000. Hän pelasi joukkueessa kevääseen 2003 asti, lukuun ottamatta lyhyttä kautta 2000–2001 HKm Zvolenin riveissä. Spilar pelasi kauden 2003–2004 Tšekin Extraligassa ja HC Sparta Prahan riveissä. Kaudella 2004–2005 hän pelasi HC Slovan Bratislavassa, mutta palasi kesken kauden takaisin Košiceen. Kauden 2005–2006 Spilar pelasi tšekkiläisessä HC Zlínissä ja kevään 2006 MsHK Žilinassa, jossa voitti Slovakian mestaruuden. Spilar palasi kaudeksi 2006–2007 jälleen Košiceen ja teki läpimurtonsa 43 pisteellä. Seuraavalla kaudella hän teki 50 pistettä.
Spilar pelasi kauden 2008–2009 KHL-joukkue Barys Astanassa. Kauden 2009–2010 hän aloitti Žilinassa, mutta hänen sopimuksensa purettiin heikkojen esitysten vuoksi ja hän siirtyi loppukaudeksi SM-liigajoukkue Espoo Bluesiin. Elokuussa 2010 Spilar palasi kotimaahansa ja siirtyi HK Ardo Nitran riveihin.