stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Andrew Clarke (näyttelijä)

Andrew Clarke (s. 1954 Adelaide) on australialainen näyttelijä ja entinen divisioonatason jalkapalloilija sekä liikunnanopettaja, joka tunnetaan parhaiten televisiorooleistaan. Clarke aloitti näyttelijän uransa teatterissa, esiintyen muun muassa Macbethissä sekä monissa muissa näytelmissä. Hän on näytellyt useissa merkittävissä elokuvissa sekä televisiosarjoissa. Parhaiten hänet tunnetaan Matt McGregorin roolista television draamasarjassa Lumisen virran mies (Snowy River: The McGregor Saga). Hänen muihin televisiorooleihinsa kuuluvat myös saippuasarjaesiintymiset sekä minisarjat. Clarke voitti Logie Awardin rooleistaan minisarjoissa Anzacs ja Sword of Honour. Palkinto myönnetään Australiassa suosituimmalle minisarjojen näyttelijälle.
Aiheesta muualla

Andrew Clarke Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Amstelveen

| Amstelveen |
| --- | --- |
 Amstelveenin keskustaa
 lippu:  vaakuna
 Amstelveen
 Koordinaatit: 52°18′00″N, 04°51′00″E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Pohjois-Hollanti
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  44,05 km²
Väkiluku (2008):  79 768
 – Väestötiheys:  1 903 as./km²
 
 www.amstelveen.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Amstelveen on kaupunki Pohjois-Hollannin provinssissa Alankomaissa. Kaupungin pinta-ala on 44,05 km² (josta 2,49 km² on vettä) ja väkiluku 79 768 asukasta (2008). Amstelveenin kaupunki kuuluu Amsterdamin suurkaupunkialueeseen.
Amstelveenin naapurikunnat ovat pohjoisessa Amsterdam, luoteessa Haarlemmermeer, lännessä Aalsmeer, etelässä Uithoorn, kaakossa De Ronde Venen ja idässä Ouder-Amstel.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amstelveen Wikimedia Commonsissa
Kaupungin viralliset nettisivut
Kartta Amstelveenin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Fredrik Ulrik Bernt Otto Stackelberg

Fredrik Ulrik Bernt Otto Stackelberg  (8. tammikuuta 1745 Brollsta, Ruotsi – 6. syyskuuta 1810 Vehmaa) oli suomalainen vapaaherra, sotilas ja valtiopäivämies.
Stackelbergin vanhemmat olivat  vapaaherra, sotamarsalkka Berndt Otto Stackelberg ja Amalia Elisabet von Ellrichshausen ja puoliso vuodesta 1775 Johanna Gustava Blomcreutz (k. 1807). Stackelberg oli kersantti Turun läänin jalkaväkirykmentissä 1753 ja Länsipohjan rykmentissä vänrikki 1756 ja luutnantti 1760. Hän palveli luutnanttina Turun läänin jalkaväkirykmentissä 1766, jossa hän tuli alikapteeniksi 1770, kapteeniksi 1773, majuriksi 1777 ja everstiluutnantiksi 1787. Palveluksesta hän erosi 1795. Stackelberg oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.
Alkmaar

| Alkmaar |
| --- | --- |
 Kanava Alkmaarissa
 lippu:  vaakuna
 Alkmaar
 Koordinaatit: 52°38′00″N, 04°45′00″E 
Valtio:  Alankomaat
Provinssi:  Pohjois-Hollanti
Hallinto:  
 – Pormestari:  Piet Bruinooge
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  31,22 km²
Väkiluku (2009):  93 912
 – Väestötiheys:  3179 as./km²
 
 www.alkmaar.nl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Perinteiset juustomarkkinat Alkmaarissa.
Alkmaar on kaupunki luoteisessa Alankomaissa. Se sijaitsee Pohjois-Hollannin provinssissa. Alkmaarin asukasluku lähes kaksinkertaistui 1970-luvun lopun ja 1990-luvun alun välisenä aikana. Vuoden 2009 lopussa asukasluku oli 93 912. Kaupunki sijaitsee hieman pääkaupunki Amsterdamista pohjoiseen.
Urheilu

Kaupungin jalkapallojoukkue AZ Alkmaar pelaa Alankomaiden pääsarjassa. Vuosina 1977 ja 1982 Alkmaar on toiminut isäntänä sprintteripikaluistelijoiden maailmanmestaruuskilpailuille.
Matkailu

Alkmaarin juustomarkkinat Waagpleinilla ovat Alankomaiden yksi kuuluisimmista turistinähtävyyksistä. Markkinat pidetään joka perjantai huhtikuun ensimmäisestä syyskuun ensimmäiseen perjantaihin. Markkinat ovat itse asiassa esittely vanhoista perinteisistä kaupankäyntitavoista, eikä siellä myydä itse juustoa. Tapahtumapaikan Waagpleinin ympäristössä on kuitenkin lukuisia kauppakojuja, joissa myydään juustotuotteita kaiken muun ohessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alkmaar Wikimedia Commonsissa
Alkmaarin kotisivu
Kartta Alkmaarin kunnasta. Rajat esittävät osoitteiden ja rakennusten perusrekisterin mukaisia asuinpaikkoja (Basisregistratie Adressen en Gebouwen (BAG) woonplatsen).
Anatoli Šeljuhin

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Squaw Valley 1960 | 4×10 km |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Lahti 1958 | 15 km |  |
|  Hopeaa | Lahti 1958 | 4×10 km viesti |  |
Anatoli Ivanovitš Šeljuhin (ven. Анатолий Иванович Шелюхин, 6. huhtikuuta 1930 Kostroma Neuvostoliitto – 21. lokakuuta 1995 Kostroma) oli maastohiihtäjä, joka edusti Neuvostoliittoa. Hän menestyi erityisesti pitemmillä matkoilla, kuten 50 kilometrillä.
Ensimmäisen kerran Anatoli Šeljuhin saavutti menestystä Neuvostoliiton mestaruushiihdoissa vuonna 1953 sijoittumalla 50 kilometrillä toiseksi. Seuraavana vuonna hän hiihti 15. tammikuuta Sverdlovskin hiihtokilpailuissa 50 kilometrillä kolmanneksi. Vuonna 1955 hän saavutti ensimmäisen kerran Neuvostoliiton 50 kilometrin mestaruuden. Seuraavana vuonna Cortina d’Ampezzon olympialaisissa hän sijoittui kisojen avausmatkalla 30 kilometrillä neljänneksi häviten pronssin joukkuetoverilleen Pavel Koltšinille ja sijoittui 50 kilometrillä viidenneksi. Vuosi 1958 oli Šeljuhinille menestysvuosi. Kotimaassaan hän saavutti 30 ja 50 kilometrillä maansa mestaruuden ja otti henkilökohtaisen pronssin Lahden MM-kisojen 15 kilometrillä ja oli mukana hopeaa saavuttaneessa Neuvostoliiton 4 × 10 kilometrin viestijoukkueessa. Vuonna 1959 hän saavutti maansa 50 kilometrin mestaruuden kolmatta kertaa. Seuraavana vuonna hän saavutti olympialaisten viestipronssia.
Anatoli Vedernikov

Anatoli ("Tolja") Ivanovitš Vedernikov (ven. Анатолий Иванович Ведерников; 1920 Harbin – 1993 Moskova) oli venäläinen pianisti. Hän pääsi vuonna 1936 Heinrich Neuhausin luokalle Moskovan konservatorioon ja valmistui sieltä vuonna 1947. Hän piti ensimmäisen soolokonserttinsa Moskovassa 1942. Hän esiintyi usein yhdessä hyvän ystävänsä Sviatoslav Richterin kanssa; kaksikon yhteiseen ohjelmistoon kuului 1940–1950-luvuilla muun muassa Johann Sebastian Bachin, Frédéric Chopinin ja Franz Lisztin teoksia.
Vedernikov oli ensimmäinen Venäjällä Prokofjevin neljännen pianokonserton esittänyt pianisti. Hän myös soitti Dmitri Šostakovitšin 24 preludia ja fuugaa -teoksen osat 1 ja 24 ensimmäisenä säveltäjän itsensä jälkeen. Pedagogisella urallaan Vedernikov toimi muun muassa professorina Moskovan konservatoriossa vuodesta 1985.
Allegra Acosta

Acosta New York Comic Con -tapahtumassa 2017.
Allegra Acosta (s. 12. joulukuuta 2002 El Paso, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Acosta tunnetaan parhaiten Molly Hernandezin roolista televisiosarjassa Runaways.
Hänellä on isä David, äiti Yara sekä pikkusisko Valentina.
Filmografia > Elokuvat

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli | Elokuvat> Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Los | Abigail | lyhytelokuva |
| 2016 | American Girl | Julie | lyhytelokuva |
| 2016 | Once Halloween | Blanca | lyhytelokuva |
Filmografia > Sarjat

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015–2016 | 100 Things to Do Before High School | Aubrey Garcia | 3 jaksoa |
| 2016 | Just Add Magic | Carmela | Jakso: "Just Add Brains" |
| 2017–2019 | Runaways | Molly Hernandez |  |
Anatoli Toll

Anatoli N. Toll, virallinen sukunimi Antonov-Djadik, (s. 1896 Pietari) oli Suomessa 1920- ja 1930-luvulla asunut venäläinen emigrantti. Hän oli 1921 Berliinissä perustetun emigranttijärjestön Venäläisen Totuuden Veljeskunta virallinen edustaja Suomessa, ja hän oli myös Suomen yleisesikunnan tiedustelun ja Etsivän Keskuspoliisin agentti.
Aateliperheeseen syntynyt Toll kävi seitsemän luokkaa saksalaista kymnaasia ennen ensimmäisen maailmansodan puhkeamista. Sodan aikana hänestä tuli laivastoluutnantti, ja vuonna 1919 hän palveli tiedustelutehtävissä kenraali Nikolai Judenitšin joukoissa. Marraskuussa 1919 Toll asettui asumaan Viipuriin, jossa hän oli Saima-karamellitehtaan osakkaana ja teknillisenä johtajana.
Toll toimi 1920-luvun alussa Suomen yleisesikunnan tiedustelun kuriirina ja agenttina ja teki salaa useita matkoja Pietariin. Toll oli Venäläisen Totuuden Veljeskunnan päällikkö Suomessa ja hoiti järjestön tiedustelulinjoja Neuvostoliittoon. Toll perusti veljeskunnalle vuosina 1926–1927 Luoteiseksi osastoksi kutsutun salaisen Suomen taistelukeskuksen, jolla oli hänen oman ilmoituksensa mukaan yhteydet myös Puolaan, Kiinaan, Kaukasiaan ja Turkestaniin. Taistelukeskuksella oli useita pieniä alaosastoja Etelä-Suomessa ja Karjalankannaksella. Toll piti kaiken aikaa yhteyttä Suomen yleisesikunnan tiedusteluun ja oli myös Etsivän Keskuspoliisin toimisto VIII:n agentti. Tätä salaista toimistoa johti Jalmari Sinivaara.
Hufvudstadsbladet-lehdessä julkaistiin vuonna 1929 artikkeli venäläisten emigranttien salaisesta toiminnasta Suomessa. Artikkelissa väitettiin, että Suomen viranomaiset olivat jo vuosia katsoneet sormien läpi Venäläisen Totuuden Veljeskunnan Suomesta käsin harjoittamaa terroritoimintaa. Artikkelin seurauksena Toll pidätettiin ja tuotiin Etsivän Keskuspoliisin kuulusteltavaksi Helsinkiin. Kuulustelujen jälkeen Toll kuitenkin vapautettiin, kun hän oli luvannut katkaista suhteensa veljeskuntaan. Hän ei pitänyt lupaustaan mutta muutti kuitenkin asumaan Viipurista Helsinkiin. Etsivän Keskuspoliisin kontaktit Tolliin jatkuivat edelleen Jalmari Sinivaaran kautta.
Vuonna 1932 Sinivaara ja yleisesikunnan tiedustelua edustanut Toivo Salokorpi tapasivat armenialaisen emigrantin ja kapinallisjohtajan Anušavan Zatikjanin Tollin huvilalla Uudenkirkon Vammelsuussa. Zatikjan oli paennut Neuvostoliitosta Suomeen 1930. Hän ryhtyi yhteistyöhön Tollin edustaman Venäläisen Totuuden Veljeskunnan kanssa, ja Toll lähettikin Suomesta 1930-luvun alussa pari pommiretkikuntaa Kaukasiaan Ja Etelä-Venäjälle. Zatikjan palasi Kaukasiaan ja oman kertomansa mukaan johti siellä kapinaliikettä vuoteen 1932 saakka. Venäläisen Totuuden Veljeskunta oli kuitenkin Neuvostoliiton salaisen palvelun OGPU:n soluttama joten tiedot salahankkeista vuotivat nopeasti.
Toll oli yhteistyössä myös Etsivän Keskuspoliisin seuraajaksi 1938 tulleen Valtiollisen poliisin Valpon kanssa ja avusti Valpoa hankkimalla tietoa muun muassa Suomeen 1938 saapuneen venäläisen emigrantin Boris Popperin toiminnasta.
Fonninpaimenkoira

| Fonninpaimenkoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Sardinia,  Italia
Määrä:  Suomessa ei yhtään
Alkuperäinen käyttö:  laumanvartija, vahtikoira
Nykyinen käyttö:  laumanvartija, vahtikoira
Muita nimityksiä:  Pastore Fonnese, Cane di Fonni, Cane de Fonne, Mastino di Fonni, Mastino Fonnese, Mastino Sardesco, Pastore Sardesco, 'ane 'e Accappiu, Cani Fonnesu Antigu, Cani Sardu Antigu, Fonnese Mastiff, Sardinian Mastiff
FCI-luokitus:  ei FCI-rotu ENCI & ACL: ryhmä 2 Pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat alaryhmä 2.2 Vuoristokoirat
Ulkonäkö
Paino:  uros 29–35 kg narttu 25–30 kg
Säkäkorkeus:  uros 56–60 cm narttu 52–56 cm
Väritys:  musta, tuhkanharmaa, brindle tai kullankeltainen
Fonninpaimenkoira (Pastore Fonnese) on puolipitkäkarvainen italialainen koirarotu, joka muistuttaa pitkäkarvaisia espanjalaisia ja portugalilaisia paimenkoiria. Se on ketterä ja ahkera työkoira, mutta myös erittäin reviiritietoinen ja vieraita kohtaan aggressiivinen. FCI ei ole tunnustanut sitä viralliseksi roduksi, mutta se on sekä Italian Kennelliiton Ente Nazionale della Cinofilia Italiana:n että Alianza Canina Latinan hyväksymä ja rekisteröimä. ENCI:ssä se on lisätty ns. "avoimeen rekisteriin" (Registro Supplementare Aperto - RSA).
Rotumääritelmä > Alkuperä

Alkuperämaa: Italia - Sardinian alue, yleinen suuressa osassa saarta.
Käyttötarkoitus: Erinomainen vahtikoira ja laumanvartija.
FCI-luokitus: Ryhmä 2 Pinserin ja snautserin tyyppiset koirat, molossikoirat ja sveitsinpaimenkoirat.
Rotumääritelmä > Yleisvaikutelma

Keskikokoinen koira. Keskivahvan rungon pituus on hieman säkäkorkeutta suurempi.
Käyttäytyminen ja luonne: Työkoira, joka ei koskaan osoita eläimiä, joista sen on määrä pitää huolta, kohtaan aggressiota. Kuitenkin tarpeen vaatiessa hyvä ja puolustushalukas laumanvartija mahdollisia petoja – kuten kettuja tai villikoiria – vastaan. Maalaiskoiran tausta on tehnyt siitä uskollisen ja luotettavan kumppanin. Omistajan tulee tuntea koiran ominaisuudet hyvin ja osata arvostaa sen alkukantaista, karskia maatiaisluonnetta, älykkyyttä, omanarvontuntoa ja voimakasta vartioviettiä. Lisäksi se vaatii runsaasti liikuntaa pysyäkseen fyysisesti ja henkisesti tasapainoisena.
Tärkeitä mittasuhteita: Rungon pituus 5–10 % säkäkorkeutta suurempi. Pään pituus kirsusta niskakyhmyyn lähes 38 % säkäkorkeudesta.
Rotumääritelmä > Pää

Keskivahva kallo; selvästi erottuva niskakyhmy; leveä, lihaisa ja musta kirsu. Kallon pituus suhteutettuna kuonon pituuteen on 1:1.
Kallo: Hieman kaareutunut, samanpituinen poskikaarten kanssa. Poskikaaret selvästi erottuvat, poskiontelot eivät kovin korostuneet.
Kuono: Kuono voimakas, edestä katsoen neliömäinen, hieman kirsua kohden kapeneva. Kirsu leveä ja kuononselän kanssa yhdensuuntainen, sieraimet suuret ja avoimet. Huulet leveät, tiiviit ja hyvin pigmentoituneet. Hampaat valkoiset, hyvin kehittyneet ja linjanmyötäiset. Puutteeton hammasrivistö. Sekä tasapurenta että leikkaava purenta sallitaan.
Silmät: Soikeat, suuret, lähelle toisiaan asettuneet, meripihkanväriset (vaaleasta tummaan). Silmäluomet pigmentoituneet. Rotua kuvaava sanonta "apinannaama" (faccia da scimmia) johtuu selvästi erottuvista kulmakaarista. Erittäin intensiivinen katse on yksi rodun keskeisimmistä tuntomerkeistä: se on hieman surullinen, syvä ja "virallinen".
Korvat: Kolmionmuotoiset, riippuvat, 7–8 cm pitkät, poskien yläpuolelle yltävät. Koiran ollessa valppaana asettuvat erittäin tiiviisti poskia vasten.
Rotumääritelmä > Runko

Niska: Voimakas, kiinteä ja lihaksikas. Keskipitkä, noin 1/3 säkäkorkeudesta. Ei löysää kaulanahkaa. Säkä ja olkavarret liittyvät toisiinsa sopusointuisesti.
Rintakehä: Kohtuullisen leveä ja lihaksikas, leveys yhtäläinen kylkien leveyden kanssa. Rintalasta sijaitsee lapaluun ja olkalavan välisen kulman tasolla. Rinnanympärys kyynärlavoista mitattuna yli 25 % säkäkorkeudesta.
Ylälinja: Suora ja tasainen, säkä hieman korostunut.
Selkä: Leveä ja pitkä, 1/3 säkäkorkeudesta. Kyljet kohtuullisen leveät, kylkiluut hieman kaareutuvat.
Lantio: Vahva ja lihaksikas. Kaltevuus noin 15 astetta. Sulautuu sopusointuisesti yhteen selän kanssa.
Häntä: Ei kovin korkealle kiinnittynyt, juuri kinnernivelen yläpuolelle yltävä. Tyvestä leveä, paksu ja voimakas, kärkeä kohden asteittain kapeneva. Levossa pumpun kahvan muotoinen. Liikkeessä yltää hieman selkälinjan yläpuolelle, mutta koiran ei pidä koskaan kantaa sitä pystysuorassa. Jotkut pennut syntyvät hännättöminä tai töpöhäntäisinä, mutta pitkän hännän typistäminen on kielletty myös Italiassa.
Rotumääritelmä > Raajat

Eturaajat: Voimakkaat, kapeat ja suorat, edestä ja sivusta katsottuna kohtisuorat. Olkalavat kiinteät, lihaksikkaat ja tiiviisti rungonmyötäiset, olkavarret 110–120 asteen kulmassa. Kyynärlavat rungonmyötäiset. Kämmenluu melko pitkä, 10 asteen kulmassa. Kannukset tulee löytyä molemmista eturaajoista. Käpälät ovaalinmuotoiset, varpaat tiiviisti toisiaan myötäilevät, anturat mustat, kovat ja kestävät. Kynnet aina mustat ja kiinteät.
Takaraajat: Kiinteät, lihaksikkaat ja kohtisuorat, antavat vaikutelman voimasta ja ketteryydestä. Reidet suuret ja taipuneet, noin 75 asteen kulmassa. Reisiluun, sääriluun ja polvilumpion välinen kulmaus on noin 125–130 astetta. Sääret melko pitkät ja lihaksikkaat. Kintereet pitkät suhteessa säärten pituuteen ja takaa katsottuna yhdensuuntaiset rungon keskikohdan kanssa. Kinnerkulma on noin 150 astetta. Käpälät tiiviit, anturat kovat ja pigmentoituneet. Kynnet voimakkaat, kiinteät ja mustat. Takakannukset tulee löytyä molemmista takaraajoista.
Liikkeet: Ketterät ja sulavat. Ravissa takaraajat liikkuvat vauhdikkaasti voimakkain työnnöin ja eturaajat maltillisemmin. Laukatessaan koira liikkuu erittäin ketterästi, ylittäen vauhdikkaasti karkean maaston jossa se normaalisti työskentelee.
Rotumääritelmä > Karvapeite

Nahka: Paksu, hyvin pigmentoitunut, tiiviys vaihtelee rungon alueiden myötä. Ei löysää kaulanahkaa.
Karva: Vuohenkarvaa muistuttavaa, 5–7 cm pitkää. Pohjavilla pitkää, tiheää ja villavaa. Karvapeite on erityisen pitkä silmien ympärillä ja leuassa, johon se muodostaa parran, ja tavallista lyhyempi raajoissa ja kuonossa. Uroksilla karvapeite muodostaa kauluksen niskan ympärille. Rodusta on olemassa myös lyhytkarvainen versio.
Väri: Musta, tuhkanharmaa (eri sävyissään), kullankeltainen tai kullankeltainen tummin juovin (brindle).
Rotumääritelmä > Koko

Säkäkorkeus: Urokset 56–60 cm. Nartut 52–56 cm.
Paino: Urokset 29–35 kg. Nartut 25–30 kg.
Alkuperä

Fonninpaimenkoira on vanha sardinialainen laumanvartija, nimensä mukaisesti kotoisin Fonnin pikkukaupungista Nuoron maakunnasta. Brindlen värimuunnoksen uskotaan olevan muita vanhempi, ns. alkuperäinen väri. Vuonna 1912 Italian armeija käytti fonninpaimenkoiria Libyan sodassa Sassarin prikaatissa vuosina 1911–12, ja ne on tunnettu jo pitkään sardinialaisten keskuudessa erinomaisina omaisuuden ja karjan vartijoina. Vaikka ENCI hyväksyi rodun virallisesti viimein vuonna 2013, on lyhytkarvainen muunnos ehtinyt jo harvinaistua huolestuttavan paljon. Rotu ei ole kuitenkaan toistaiseksi virallisesti täysin hyväksytty, vaan se on kirjattu "avoimeen rekisteriin".
Aiheesta muualla

ENCI:n virallinen rotumääritelmä (it)
Pastore fonnese -kuvia (Arkistoitu – Internet Archive)
Pastore fonnese Libyan kampanjan aikana (Arkistoitu – Internet Archive)
Artikkeli (it)
Artikkeli (it)
Pastore fonnese -kuvia ja rotumääritelmä (it)
Pastore fonnese
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pastore Fonnese
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: it:Razze italiane canine estinte
Käännös suomeksi
Käännös suomeksi
Astrahanin keskusstadion

| Astrahanin keskusstadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Astrahan, Venäjä
Koordinaatit:  46°22′55″N, 48°03′03″E
Avattu:  1955
Kenttä:  Nurmi
Käyttäjät
 FC Volgar Astrahan 
Katsojakapasiteetti
 30 500 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Keskusstadion (ven. Центральный стадион, Tsentralnyi stadion) on monikäyttöinen stadion Astrahanissa Venäjällä. Stadion avattiin vuonna 1955. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa FC Volgar Astrahanin kotikenttänä. Stadionille mahtuu 30 500 ihmistä.
André Gaumond

André Gaumond (3. kesäkuuta 1936 – 14. joulukuuta 2019) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Sainte-Anne-de-la-Pocatièren hiippakuntaan 27. toukokuuta 1961 ja nimitettiin sen johtoon 31. toukokuuta 1985. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Louis-Albert Vachon, jota avustivat Marc Leclerc ja Bertrand Blanchet.
Gaumond sai 16. helmikuuta 1995 nimityksen Sherbrooken koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 1. heinäkuuta 1996 hänestä tuli sen arkkipiispa. Hän jäi eläkkeelle 26. heinäkuuta 2011.
Astraios

Astraios (m.kreik. Ἀστραῖος, ”tähtinen”; lat. Astraeus) oli kreikkalaisessa mytologiassa tähtitieteen jumala, joka oli myös toisen sukupolven titaani, Krioksen ja Eurybian poika. Hyginus tosin lukee hänet giganttien joukkoon Tartaroksen ja Gaian poikana.
Astraioksen puoliso oli Eos, aamuruskon jumalatar, ja heidän lapsiaan olivat neljä anemoita (tuulta): Boreas, Notos, Euros ja Zefyros, sekä myös tuulen jumaluus Eosforos, sekä viisi Astra Planetaa (vaeltavaa tähteä): Fainon (Saturnus), Faithon (Jupiter), Pyroeis (Mars), Eosforos (Venus) ja Stilbon (Merkurius) - kolme ulointa planeettaa olivat tuntemattomia antiikin Kreikassa. Myös Astraian kerrotaan olevan heidän lapsensa, mutta hänen vanhemmikseen on ehdotettu myös Zeusta ja Themistä.
Paitsi tähtien ja tähtitieteen jumala, Astraios oli myös kolmen kausittaisen tuulen jumala, joiden saapuminen ajoittui tunnettujen tähtimerkkien nousuun. Tässä ominaisuudessa hän samastui hyvin lähelle Homeroksen kuvaamaan Aiolokseen.
Angolanhuiskulepinkäinen

| Angolanhuiskulepinkäinen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Afrikanlepinkäiset Malaconotidae
Suku::  Huiskulepinkäiset Dryoscopus
Laji::  angolensis
Kaksiosainen nimi
 Dryoscopus angolensis  Hartlaub, 1860 
Katso myös
   Angolanhuiskulepinkäinen Wikispeciesissä   Angolanhuiskulepinkäinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Angolanhuiskulepinkäinen (Dryoscopus angolensis) on afrikanlepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Angolanhuiskulepinkäistä tavataan Angolassa, Burundissa, Kamerunissa, Kongossa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Päiväntasaajan Guineassa, Gabonissa, Keniassa, Nigeriassa, Ruandassa, Etelä-Sudanissa, Sudanissa, Tansaniassa ja Ugandassa. Lajin on kuvattu olevan harvinainen. Se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen levinneisyysalue on laaja ja sen kannankehitys vakaa.
Antonio María Barbieri

Antonio María Barbieri (12. lokakuuta 1892 – 06. heinäkuuta 1979) oli uruguaylainen pappi.
Barbieri sai 1940 nimityksen Montevideon arkkipiispaksi. Hänestä tehtiin yksi katolisen kirkon kardinaaleista vuonna 1958.
Antonio Marmorino

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratamelonta.Välimeren kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratamelonta.Välimeren kilpailut  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten ratamelonta.Välimeren kilpailut  | Maa:   Italia> Miesten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Bari 1997 | C-2, 500 m |  |
Antonio Marmorino (s. 25. tammikuuta 1973 Brindisi) on italialainen ratameloja.
Marmorino edusti Italiaa Atlantan kesäolympialaisissa 1996, joissa hän kilpaili Domenico Cannonen kanssa 500 metrin kanadalaiskaksikossa karsiutuen välierissä. Välimeren kilpailuissa Marmorino saavutti yhden hopeamitalin Barissa 1997.
Marmorino on pituudeltaan 176-senttimetrinen ja painaa 81 kilogrammaa.
Andreas Lundstedt

| Andreas Lundstedt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 20. toukokuuta 1972 (ikä 52) Uppsala, Ruotsi
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, koreografi
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1996–
Tyylilajit:  pop, disko
Yhtyeet:  Alcazar, six4one
Aiheesta muualla
www.dandyandy.se
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Andreas Lundstedt (syntyjään Björn Helge Andreas Lundstedt, s. 20. toukokuuta 1972 Uppsala, Ruotsi) on ruotsalainen pop/disko -muusikko. Hän on tunnettu pop-yhtye Alcazarin solistina.
Andreas on avoimesti homoseksuaali ja hän on ollut suhteessa Alcazarin entisen jäsenen Magnus Carlssonin kanssa. Andreas kertoi vuonna 2007 olevansa HIV-positiivinen.
Diskografia > Albumit

1996: Andreas Lundstedt
Diskografia > Singlet

1996: "Driver Dagg Faller Regn"
1996: "Driver Dagg Faller Regn – Summer Mixes"
1996: "Hey-Ya Hey-Ya"
1997: "Jag Saknar Dig, Jag Saknar Dig"
2006: "Lovegun" / "Nightfever"
2006: "Dollar Queen"
2007: "Move"
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)