Panaman kanavan historia
Panamalaisnationalismin nousu Panaman kanavalla > Tammikuun 9. päivän mellakat 1964

Panamassa oli ollut mielenosoituksia jo aiemmin 1950-luvulla koskien Yhdysvaltain läsnäoloa kanavalla, mutta 9. tammikuuta 1964 järjestettiin ensimmäinen vakava mielenosoitus, joka yltyi avoimeksi verilöylyksi.
Panaman ja Yhdysvaltain välillä oli ollut jo kauan kiistaa siitä, kumman valtion lippu liehuisi kanavavyöhykkeellä. Yhdysvaltain presidentti John F. Kennedy oli sallinut vuonna 1963 Panaman lipun liehumisen Yhdysvaltain lipun rinnalla kaikissa siviilirakennuksissa kanavavyöhykkeellä. Kuukausi Kennedyn kuoleman jälkeen kanavavyöhykkeen kuvernööri Robert J. Fleming hylkäsi tämän käytännön, mutta ei sallinut samalla Yhdysvaltain ja Panaman lippujen käyttöä kanavavyöhykkeellä olevissa siviilirakennuksissa.
Tilanne kävi ongelmalliseksi, kun kanavavyöhykkeellä olevan Balboan lukion yhdysvaltalaiset opiskelijat eivät halunneet noudattaa lippumääräystä ja päättivät nostaa Yhdysvaltain lipun koulunsa lipputankoon. Oppilaat kieltäytyivät kuitenkin nostamasta samalla Panaman lippua Yhdysvaltain lipun rinnalle. Tämä symbolinen lipun nosto johti siihen, että noin 200 panamalaista opiskelijaa tunkeutui kanavavyöhykkeellä sijaitsevan Balboan lukion pihamaalle ja vaativat, että myös Panaman lippu tulisi nostaa salkoon. Panamalaisia opiskelijoita piiritti Balboan lukion pihalla noin 2 000 yhdysvaltalaista opiskelijaa, jotka vastustivat panamalaisten vaatimusta lipun nostamisesta. Heidän tuekseen paikalle olivat tulleet myös Panaman kanavan omat poliisivoimat, jotka yrittivät pitää yllä järjestystä lukion pihalla.
Välikohtaus johti siihen, että molemmat osapuolet, niin panamalaiset kuin yhdysvaltalaiset, alkoivat kiistellä keskenään, minkä valtion lipun tulisi edustaa koulun lippua tangossa. Panamalaiset ja yhdysvaltalaiset alkoivat laulaa kummankin maan kansallislauluja kilpaa, ja yrittivät näin ollen ripustaa molempien maiden lippua yhtä aikaa koulun pihalla sijaitsevaan lipputankoon. Siitä alkoi joukko käsirysyjä, joiden seurauksena Panaman lippu meni riekaleiksi. Välikohtaus eskaloitui, sillä Panaman kanavavyöhykkeen poliisivoimat päättivät tilanteen hillitsemisen takia työntää panamalaisia opiskelijoita palaamaan takaisin linja-autoille ja lähtemään pois kanavavyöhykkeeltä takaisin Panaman puolelle.
Lähtiessä takaisin kohti Panaman ja kanavavyöhykkeen rajaa panamalaiset opiskelijat alkoivat samalla mellakoida kanavavyöhykkeen raja-alueella heitellen koko ajan kotitekoisia pommeja, polttopulloja ja kiviä. Tilanteen eskaloitumisen vuoksi heidän tueksi Panaman puolelta virtasi lisää opiskelijoita, ja mielenosoitukset laajenivat ja osa opiskelijoista yritti tunkeutua kanavavyöhykettä suojaavan raja-aidan yli kanavavyöhykkeen puolelle.
Tämän jälkeen Panamassa ja kanavavyöhykkeellä syttyi vakavia mellakoita. Tuona aikana väkivaltaiset mielenosoitukset Panaman eri kaupungeissa ja kanavavyöhykkeellä eskaloituivat useiden päivien mellakoiksi, joiden seurauksena ammuskeltiin, mellakoitiin ja osoitettiin mieltä Yhdysvaltain poliittista ja sotilaallista läsnäoloa vastaan.
Tilanteen rauhoittamiseksi kanavavyöhykkeellä kanavan hallinnosta vastaavat viranomaiset pyysivät avuksi 100 Yhdysvaltojen merijalkaväen sotilasta, jotka avasivat tulen mielivaltaisesti kohti mellakoivia panamalaisia. Kaikkiaan noin 22 panamalaista kuoli ja 500 loukkaantui eri välikohtauksissa, ja neljä Yhdysvaltojen merijalkaväen sotilasta sai mellakoissa surmansa.
Todellisuudessa mellakoiden taustalla oli kuitenkin poliittisia ja taloudellisia kysymyksiä, sillä kanavavyöhykkeen ja Panaman väliset elintasoerot olivat hyvin suuret.
Kanavavyöhyke oli tuolloin Yhdysvaltain hallitsema territorio, jossa vallitsi myös eri lainsäädäntö ja hallinto kuin Panamassa. Kanavavyöhyke oli taas monien panamalaisten silmissä Yhdysvaltain sotilaallisen, poliittisen ja kaupallisuuden symboli keskellä Panamaa, jonka lait eivät olleet siellä voimassa, sillä alue oli Yhdysvaltain eksterritoriaalinen vyöhyke.
Panaman kanavan suurin osa hallinnon työntekijöistä oli jo tuolloin syntyperäisiä amerikkalaisia, ja elämäntapa oli siellä hyvin amerikkalaista. Kanavalla työskenteli jo tuolloin paljon paikallisia panamalaisia, joiden elintaso oli alhaisempi kuin kanavavyöhykkeellä asuvien syntyperäisten amerikkalaisten. Paikallisilla panamalaisilla ei ollut samanlaisia mahdollisuuksia menestyä kanavasta samalla tavalla kuten siellä asuvien amerikkalaisten kohdalla, sillä paikallisten palkka oli pienempi ja asuinolosuhteet huonommat kuin syntyperäisten amerikkalaisten.
Kuolleille panamalaisille uhreille järjestettiin valtiolliset hautajaiset, joihin osallistui Panaman presidentti Roberto Chiari, joka syytti Yhdysvaltain merijalkaväkeä hätiköinnistä ja provokaatiosta koskien mielenosoitusten eskaloitumista.
Tapahtumista sai alkunsa Marttyyrien päivä, joka tunnetaan Panamassa nimellä Día de los Mártires. Päivä on edelleen kansallinen vapaapäivä Panamassa.