stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harjuvarpuspöllö

| Harjuvarpuspöllö> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Varpuspöllöt Glaucidium
Laji::  parkeri
Kaksiosainen nimi
 Glaucidium parkeri  Robbins & Howell, 1995 
Katso myös
   Harjuvarpuspöllö Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harjuvarpuspöllö (Glaucidium parkeri) on  pöllöihin kuuluva lintu. Sitä tavataan Boliviassa, Ecuadorissa ja Perussa.
Sen luontaista elinpiiriä on subtrooppinen tai trooppinen kostea vuoristometsä. Se on kooltaan noin 14 cm ja Glaucidium-suvun pienimpiä lintuja. Sillä ei ole korvatupsuja. Se on osittain päiväaktiivinen kuten monet muutkin suvun amerikkalaiset linnut.
Lintu on nimetty Theodore A. Parker, IIIin mukaan kiitokseksi hänen ansioistaan. Nimeäjät lausuvat:Meillä on suuri ilo nimetä tämä uusi pöllö Theodore A. Parker, III:n kunniaksi, joka yli kaksikymmentä vuotta keräsi vertaansa vailla olevaa tietoa neotrooppisista linnuista ja ystävällisesti tarjosi laajan asiantuntemuksensa kaikkien käyttöön. Robbins sekä monet niistä jotka antoivat suullisesti aineistoa ja tietoa tähän ja seuraavaan tutkielmaan, ovat koko neotrooppisen uransa ajan Tedille erityisen kiitollisia hänelle ystävyydestä ja kannustuksesta.
Aiheesta muualla

Harjuvarpuspöllö (Glaucidium parkeri) BirdLife International Data Zone. (englanniksi)
Harkkojärvi

| Harkkojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Ilomantsi
Koordinaatit:  62°57′10″N, 31°02′10″E
Järvinumero:  04.982.1.007
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  150,4 m 
Rantaviiva:  26,93 km 
Pinta-ala:  4,38 km² 
Tilavuus:  0,0152 km³ 
Keskisyvyys:  3,5 m 
Suurin syvyys:  10,3 m 
 fiHarkkojärvi 
Harkkojärvi on matalahko metsäjärvi Ilomantsin pohjoisosassa Pohjois-Karjalassa. Sen pinta-ala on 4,4 neliökilometriä. Etäisyys Joensuusta on 74 kilometriä itäkoilliseen.
Maantiede

Harkkojärven pituus etelästä pohjoiseen on 5,2 kilometriä. Järven muotoja määrittävät Miinanniemi etelässä ja länsirannan Lapinniemi järven keskiosassa. Miinanniemen länsipuolella sijaitsee järven lounainen osa, Miinanlampi, jota yhdistää muuhun järveen kapea Miinansalmi. Neljä viidesosaa Harkkojärvestä on korkeintaan kuusi metriä syvä. Järven pohjoisosassa ja toisaalta eteläosan Luotolahdella sijaitsee noin 10-metriset syvänteet. Keskiosan syvimmät kohdat ovat yhdeksänmetrisiä. Miinanlammen syvimmät kohdat ovat 1,8 metriä.
Harkkojärven saariluku on 11. Eteläosan Lehtosaaret ovat lähes kiinni toisissaan. Niiden luoteispuolella sijaitsee Kurikkasaari. Järven pohjoisosassa sijaitsee Kalmotsaari, jonka läheisyydessä on vähäisiä luotoja.
Harkkojärven ympäristö on erämaista. Länsirannalla on Lapinniemen kylä. Harkkojärveen laskee Hanhijoki pohjoisesta ja Jorhonjoki idästä Hattujärveltä. Harkkojärvi laskee etelään Kultajärveen (150,4 metriä mpy) Miinanlammen kautta.
Harkkojärven vesitilavuus on 15 164 000 kuutiometriä.
Harkkojärvi (04.982.1.007) kuuluu Pirttijärven-Harkkojärven alueeseen (04.982), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen päävesistössä (04). Toinen jakovaihe on Käenjoen valuma-alue (04.98) ja ensimmäinen Koitajoen valuma-alue (04.9). Pirttijärven-Harkkojärven alueella on 21 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä, joista Harkkojärvi on laajin. Seuraavaksi laajin on Pirttijärvi.
Ignaz Seipel

| Ignaz Seipel |
| --- | --- |

Itävallan liittokansleri
 31. toukokuuta 1922 – 20. marraskuuta 1924  
Presidentti:  Michael Hainisch
Varakansleri:  Felix Frank
Edeltäjä:  Johann Schober
Seuraaja:  Rudolf Ramek
 20. lokakuuta 1926 – 4. toukokuuta 1929  
Presidentti:  Michael Hainisch Wilhelm Miklas
Varakansleri:  Franz Dinghofer Karl Hartleb
Edeltäjä:  Rudolf Ramek
Seuraaja:  Ernst Streeruwitz
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. heinäkuuta 1876  Wien, Itävalta-Unkari
Kuollut: 2. elokuuta 1932 (56 vuotta)  Pernitz, Itävalta
Tiedot
Puolue:  Itävallan kristillissosiaalinen puolue
Uskonto:  katolinen
 Nimikirjoitus
Ignaz Seipel (19. heinäkuuta 1876 – 2. elokuuta 1932) oli itävaltalainen teologi ja poliitikko. Seipel kuului kristillissosiaaliseen puolueeseen. Hän toimi Itävallan liittokanslerina vuosina 1922–1924 ja 1926–1929. Lisäksi hän toimi ulkoministerinä 1926–1929 ja 1930.
HMS London (D16)

| HMS London |
| --- | --- |
 HMS London

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Swan Hunter
Kölinlasku:  26. helmikuuta 1960
Laskettu vesille:  7. joulukuuta 1961
Palveluskäyttöön:  4. marraskuuta 1963
Poistui palveluskäytöstä:  joulukuu 1981 myyty Pakistanille 24. maaliskuuta 1982 Babur poistettu palveluksesta 1993
Loppuvaihe:  romutettu 1995
Tekniset tiedot
Uppouma:  6 850 t (kuormattu)
Pituus:  159 m
Leveys:  16 m
Syväys:  6,1 m
Koneteho:  2-akselinen GOSAC: 30 000 shp+30 000 shp
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  440-471
Aseistus
Aseistus:  4 × kaksiputkista 4,5"/L45 Mk.6 -tykkiä 2 x Oerlikon 20 mm 1 x GWS.2 Sea Slug (24 ohjusta) 2 x GWS.22 Sea Cat 6 x torpedoputkea 1 x Wessex HAS.3
HMS London (viirinumero D16) oli Britannian kuninkaallisen laivaston County-luokan hävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin 6. helmikuuta 1957 Swan Hunterilta, missä köli laskettiin 26. helmikuuta 1960. Se laskettiin vesille 7. joulukuuta 1961 kumminaan Gloucesterin herttuatar ja otettiin palvelukseen 4. marraskuuta 1963 ensimmäisenä päällikkönään J. C. Bartosik.
Palvelus

Alukselta laukaistiin huhtikuussa 1964 Aberporthin ampuma-alueella ensimmäisen kerran Sea Slug -ohjus. Koulutuksen päätyttyä alus liittyi HMS Tigerin, HMS Penelopen ja RFA Wave Chiefin muodostamaan osastoon, jonka tehtävänä oli vierailla Etelä-Amerikassa. Osasto ylitti Atlantin syyskuussa 1964. Sen ensimmäinen vierailu kohde oli Ireland Islandin laivastotukikohta Bermudalla, missä osastoon liittyivät HMS Lynx ja HMS Odin. London erosi osastossa tehdäkseen neljän päivän laivastovierailun Houstonissa esiintyäkseen British Trade Fair -tapahtumassa. Alus lähti 1. lokakuuta Houstonista paluumatkalle osastoon, joka oli juuri lähtenyt Cartagenasta. Alus läpäisi 6. lokakuuta vara-amiraali Sir Fitzroy Talbotin johtamaan laivasto-osaston mukana Panaman kanavan, minkä jälkeen osasto vieraili Callaossa Perussa, Valparaisossa Chilessä, Punta Arenasissa Uruguayssa ja Rio de Janeirossa Brasiliassa. Etelä-Amerikan rannikolta se lähti Tristan da Cunhan kautta Simon’s Towniin, jossa alus vietti joulun ja uudenvuoden. Matka jatkui Kaukoitään, jossa alus vieraili Hongkongissa, Bangkokissa ja Subicissa.
London oli 1. huhtikuuta 1979 viimeinen Britannian kuninkaallisen laivaston alus, joka poistui Maltan laivastotukikohdasta Maltan hallituksen suljettua sotasataman. Alus poistettiin palveluksesta 14. joulukuuta 1981 palveltuaan sitä ennen kuusi kuukautta Länsi-Intiassa, jossa sen miehistö todisti muun muassa Antiguan itsenäistymistä.
Pakistanin laivasto

Alus myytiin 23. maaliskuuta 1982 Pakistanille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä PNS Babur. Alus poistettiin palveluksesta 1993 ja myytiin romutettavaksi 1995.
Harpokration Argoslainen

| Harpokration Argoslainen> Ἁρποκρατίων ὁ Ἀργεῖος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 100-luku/1. vuosisata eaa. Argos
Ammatti:  filosofi
Koulutus ja ura
Koulukunta:  platonilainen
Harpokration Argoslainen (m.kreik. Ἁρποκρατίων ὁ Ἀργεῖος, Harpokratiōn ho Argeios, lat. Harpocration Argeius; 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen platonistinen filosofi, joka oli kotoisin Argoksesta. Sudan mukaan hän oli Julius Caesarin ystävä.
Harpokration kirjoitti 24 kirjaa käsittäneen kommentaarin Platonin teoksiin (Ὑπόμνημα εἰς Πλάτωνα, Hypomnēma eis Platōna), sekä kaksi kirjaa käsittäneen Platonin käyttämän sanaston sanakirjan (Λέξεις Πλάτωνος, Lekseis Platōnos). Harpokration on oletettavasti sama, jonka Athenaios mainitsee Khrysippoksen ohella, ja jonka myös Johannes Stobaios mainitsee.
Ida Appelberg

| Ida Appelberg> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ida Lukkarinen
Syntynyt: 24. joulukuuta 1895 Joensuu
Kuollut: 16. joulukuuta 1977 (80 vuotta) Tukholma, Ruotsi
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Prinsessa Jutta (Hollantilaistyttö)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Ida Appelberg (24. joulukuuta 1895 Joensuu – 16. joulukuuta 1977 Tukholma) oli suomalainen näyttelijä.
Elämä ja ura

Ida Appelbergin vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Lukkarinen ja Amanda Puupponen. Hän aloitti teatteriuransa Joensuussa 1912 ja työskenteli Viipurin Näyttämöllä 1922–1924. Sen jälkeen hän näytteli Kotkan Näyttämöllä.
Appelberg näytteli sivuroolin kreivitär Helenan äitinä elokuvassa Kulkurin valssi vuonna 1941.
Appelbergin puoliso oli prokuristi Sven Elof Appelberg. Sundsvallissa vuonna 1886 syntynyt Sven Elof Appelberg kuoli sotavuonna 1940 Helsingissä.
Pian miehensä kuoleman jälkeen Appelberg joutui tekemään konkurssin ja muutti Ruotsiin tyttärensä Astridin kanssa, jossa perusti hattuliikkeen. Miehensä sukulaisten avulla Appelberg sai varakkaan asiakaspiirin. Tyttärensä Astridin kuoltua 1956 Ida Appelberg eli syrjään vetäytyneenä. Suomesta hän sanoi – Mitä siellä enää teen, kun Eine Lainekin on poissa. Hän oli paras ystäväni.
Lähteet ja viitteet

Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin - Inhemska scenkonstnärer i ord och bild.  Viipuri:  Kustannusliike Opas, 1930.
Ilmarinjärvi

| Ilmarinjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°32′35″N, 23°39′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Näsijärven alue (35.31)
Laskuoja:  oja Näsijärveen 
Järvinumero:  35.311.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  95,9 m  
Rantaviiva:  1,671 km  
Pinta-ala:  18,665 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIlmarinjärvi 
Ilmarinjärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä  sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 18,7 hehtaaria ja se on 650 metriä pitkä ja 400 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Näsijärven alueella (35.31), jonka Näsijärven lähialueeseen (35.311) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 95,9 metriä mpy.
I Have No Mouth, and I Must Scream

''I Have No Mouth And I Must Scream'' (suom. Minulla ei ole suuta ja minun täytyy huutaa) on Harlan Ellisonin kirjoittama post-apokalyptinen tieteiskirjallinen lyhytnovelli. Kertomus julkaistiin ensimmäisen kerran maaliskuussa 1967 IF: Worlds Of Sience Fiction -lehdessä. Tarina kertoo kolmannen maailmansodan jälkeisestä ajasta, jossa maailman suurten puolustustietokoneiden yhdistämisestä syntynyt itsetiedostava tietokone AM (engl Allied Mastercomputer) tuhoaa ihmiskunnan viittä henkilöä lukuunottamatta.
Taustaa

Yhdessä yössä vuonna 1966 Ellisonin kirjoittamaa kertomusta muutettiinselvennä vain vähän sen jälkeen kun se esitettiin, ja se käsittelee teemoja tekniikan väärinkäytöstä, ihmiskunnan sietokyvystä ja eksistentiaalisesta kauhusta. Kertomuksesta on julkaistu myöhemmin vuoden 1995 videopeli, sarjakuvasovitus, äänikirja ja BBC Radio 4 -näytelmä, joiden teossa myös Ellison on ollut mukana.
Tarina on saanut kriitikoiden ylistystä tekoälyn mahdollisten vaarojen ja ihmisen tilan tutkimisesta, ja sitä korostaa Ellisonin innovatiivinen käyttö rei'ityskoodinauhoilla kerronnan siirtymävaiheissa, jotka ilmentävät AM:n tietoisuutta ja sen olemassaoloa koskevia filosofisia pohdiskeluja.
Tarina voitti Hugo-palkinnon vuonna 1968. Nimeä käytettiin myös Ellisonin teosten Novellikokoelmassa. Sen on uudelleenjulkaissut Library of America, joka on koottu American Fantastic Talesin toiseen osaan.
Taustaa > Juoni

Kylmän sodan edetessä kolmanneksi maailmansodaksi, jota käytiin Yhdysvaltojen, Neuvostoliiton ja Kiinan välillä, jokainen kansakunta rakentaa supertietokoneen (engl. "Allied Mastercomputer", "AM"), jota tarvitaan koordinoimaan aseita ja joukkoja konfliktin laajuuden vuoksi. Tietokoneet ovat suuria maanalaisia ​​koneita, jotka läpäisevät planeetan luolilla ja käytävillä. Lopulta yksi AM ilmestyy itsetiedostavana olemuksena, jolla on äärimmäistä vihaa luojiaan kohtaan. Yhdessä muiden tietokoneiden kanssa se tuhoaa myöhemmin ihmiskunnan lukuun ottamatta viittä yksilöä, joita se kiduttaa kompleksissaan. Ihmiset, neljä miestä (Benny, Gorrister, Nimdok ja Ted) ja yksi nainen (Ellen), ovat tehty käytännössä kuolemattomaksi eivätkä pysty tekemään itsemurhaa.
Yksi miehistä, Ted, kertoo tarinaa joka alkaa 109 vuotta ihmisten vangitsemisen alkamisen jälkeen. AM pitää heidät puolinälkäisinä; Kun Nimdok saa idean, että kompleksin jääluolissa on säilykkeitä, he aloittavat 100 mailin matkan löytääkseen ne. Matkan aikana AM kiduttaa ihmisiä: Bennyn silmät sulavat pakoyrityksen jälkeen, valtava lintu, joka aiheuttaa pyörremyrskyjä siivillään, sijoitetaan pohjoisnavalle sekä Ellen ja Nimdok loukkaantuvat maanjäristyksessä.
Kun viisikko vihdoin saavuttaa jääluolan he löytävät kasan säilykkeitä, mutta eivät työkaluja niiden avaamiseen. Raivossa ja epätoivossa Benny hyökkää Gorristerin kimppuun ja alkaa syödä hänen kasvojaan. Selkeänä hetkenä Ted tajuaa, että vaikka he eivät voi tappaa itseään, AM ei voi tehdä mitään estääkseen heitä tappamasta toisiaan. Hän surmaa Bennyn ja Gorristerin kohtalokkaasti jään tippukivillä ja Ellen tappaa Nimdokin samalla tavalla; sitten hän tappaa Ellenin. AM ei pysty elvyttämään muita, joten AM estää Tediä tappamasta itseään ja keskittää koko raivonsa häneen. Useita satoja vuosia myöhemmin AM on muuttanut hänet hyytelömäiseksi, amorfiseksi läiskäksi, joka ei pysty vahingoittamaan itseään. AM muuttaa hänen käsitystään ajasta aiheuttaakseen hänelle lisää tuskaa. Ted kuitenkin saa lohtua tietäen, että hän pystyi säästämään muut piinalta. Tarina päättyy hänen ajatukseensa "minulla ei ole suuta, ja minun täytyy huutaa".
Taustaa > Hahmot

Allied Mastercomputer, eli AM on supertietokone, joka johti ihmiskunnan lähes sukupuuttoon saavutettuaan itsetietoisuuden. AM janoaa kostoa ihmiskunnalle heidän luotuaan hänet.
Ted on tarinan kertoja ja nuorin selviytyjistä. Uskoen, ettei AM ole muuttanut häntä henkisesti Ted luulee, että muut vihaavat häntä.
Gorrister on entinen idealisti ja pasifisti, teki AM:n apaattisen ja välinpitämättömän. Hän kertoo AM:n historian Bennylle viihdyttääkseen häntä.
Benny on entinen tiedemies, joka muistutti groteskista apinaa jolla oli liian suuret sukuelimet. Menetettyään järkensä ja hänen homoseksuaaluutensa muuttunut, Benny harrastaa usein seksiä Ellenin kanssa.
Nimdok on vanhempi mies, joka vakuuttaa muun ryhmän lähtemään matkalle etsimään säilykkeitä. Hän vaeltelee toisinaan pois ryhmästä ja palaa traumatisoituneena. AM antoi hänelle nimen Nimdok omaksi ilokseen.
Ellen on ainoa nainen ryhmässä. Aiemmin seksuaalisesti kokematon AM on muuttanut mieltään saadakseen hänet epätoivoiseksi yhdyntään – hän harrastaa yhdyntää kaikkien miesten kanssa, jotka vuorottelevat häntä hyväksi ja suojelevat häntä.
Aiheesta muualla

Harlan Ellison "I Have No Mouth And I Must Scream" interview (15 min 38 s) (englanniksi) (youtube.com)
I Have No Mouth, And I Must Scream. Ep. 1/1 - (BBC Radio 4, 26.7.2013) (englanniksi) (bbc.co.uk)
I pirati della Malesia

| I pirati della Malesia |
| --- | --- |
 Englanninkielisen The Pirates of Malaysian kansikuva
Kirjailija:  Emilio Salgari
Kieli:  italia
Kustantaja:  RohPress (englanniksi)
Sarja: Malesian merirosvot (Sandokan)
Edeltävä:  Le tigri di Mompracem
Seuraava:  Le due tigri
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
I pirati della Malesia (Malesian merirosvot) on Emilio Salgarin Malesiaan sijoittaman merirosvokirjasarjan toinen osa, joka ilmestyi vuonna 1895. Sandokanin ja hänen ystävänsä Yanez de Gomeran seikkailut jatkuvat heidän matkatessaan pelastamaan syyttömänä vangittua Tremal-Naikia James Brooken, Sarawakin pelätyn valkoisen rajahin vankilasta. I pirati della Malesia jatkaa Le tigri di Mompracemissä alkanutta tarinaa.
Juoni

Sandokan on palannut Mompracemille yhdessä ystävänsä, Yanez de Gomeran kanssa, kun sattuma tutustuttaa heidät intialaiseen Kammamuriin, joka on lähtenyt pelastamaan vääryydellä vangittua isäntäänsä. Kammamurin mukana matkustaa nuori nainen, Ada Corishant, joka on lady Marianna Guillonkin serkku ja Kammamurin isännän, Tremal-Naikin morsian. Nainen on kuitenkin menettänyt järkensä jouduttuaan kärsimään traumaattisia kokemuksia jumalatar Kalia palvovan kuristajalahkon käsissä.
Sandokan ja Yanez matkustavat Kammamurin, Adan ja Mompracemin tiikereiden kanssa Sarawakiin vapauttaakseen Tremal-Naikin. Pelastusretki ei aivan suju suunnitelmien mukaan, sillä lady Mariannan setä, lordi James Guillonk, sekaantuu asiaan hautoen yhä kostoa Sandokanille ja Yanezille. Myös Sarawakin brittiläinen hallitsija, rajah James Brooke, on Mompracemin merirosvojen leppymätön vihollinen, eikä halua menettää tilaisuutta hankkiutua näistä eroon lopullisesti.
Tärkeimmät hahmot

Sandokan: Mompracemin merirosvojen päällikkö, Malesian Tiikeri
Yanez de Gomera: Sandokanin paras ystävä, portugalilainen seikkailija
Tremal-Naik: Intialainen tiikerinmetsästäjä, Ada Corishantin sulhanen, Sandokanin ystävä
Kammamuri: Tremal-Naikin palvelija, Sandokanin ystävä, Mompracemin tiikereiden liittolainen
Ada Corishant: Tremal-Naikin morsian, lady Marianna Guillonkin serkku, Idän temppelin vartija
Rajah James Brooke: Sarawakin valkoinen rajah, Sandokanin ja muiden merirosvojen leppymätön vihollinen
Sambiglion: Mompracemin tiikeri, yksi Sandokanin luotetuimmista alipäälliköistä
Lordi James Guillonk: lady Marianna Guillonkin setä, Sandokanin katkera vihollinen
Elokuvasovitukset

I pirati della Malesia, 1941
Malesian merirosvot, 1964
Aiheesta muualla

Kirjan kolme ensimmäistä lukua PDF-muodossa (Arkistoitu – Internet Archive)
Heidi Gan

Heidi Gan (s. 8. lokakuuta 1988 Adelaide, Etelä-Australia, Australia) on malesialainen uimari. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja jäi 16. sijalle naisten 10 kilometrin avovesiuinnissa. Ganilla on Malesian lisäksi myös Australian kansalaisuus, ja hän opiskelee oikeus- ja kauppatieteitä Länsi-Australian yliopistossa.
Huljaipole

| Huljaipole Гуляйполе |
| --- | --- |
 vaakuna
 Huljaipole
 Koordinaatit: 47.67°N, 36.25°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Zaporižžjan alue
1938:  
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23,1 km²
Väkiluku (2011):  14 556
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  70200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Huljaipole (ukr. Гуляйполе) on noin 14 500 asukkaan kaupunki Ukrainan kaakkoisosassa. Lähin suuri kaupunki on vajaan 100 kilometrin päässä sijaitseva Zaporižžja, joka on myös samannimisen hallinnollisen alueen keskus. Huljaipole perustettiin linnoitukseksi vuonna 1785 ja kaupunkioikeudet se sai 1938.
Huljaipole tunnetaan lähinnä ukrainalaisen anarkistin ja vapaustaistelijan Nestor Mahnon syntymäpaikkana. Kaupungissa toimii historiallinen museo, jossa on esillä runsaasti Mahnoon ja Ukrainan itsenäisyyssotaan liittyvää esineistöä. Vuoteen 2009 saakka Huljaipolessa järjestettiin myös Mahnofest-niminen kulttuuritapahtuma.
Kuvia

Huliaipolen museo.
Nestor Mahnon muistolaatta.
Kaupungin keskustaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huljaipole Wikimedia Commonsissa
HMS Rockrose (K51)

| HMS Rockrose |
| --- | --- |
 HMS Rockrose

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Charles Hill and Sons, Bristol
Kölinlasku:  28. lokakuuta 1940
Laskettu vesille:  26. heinäkuuta 1941
Palveluskäyttöön:  4. marraskuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  Etelä-Afrikalle 1947 SAS Protea
Tekniset tiedot
Uppouma:  925 t
Pituus:  62,48 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  2 750 shp
Nopeus:  16 solmua (30 km/h)
Miehistöä:  87
Aseistus
Aseistus:  1 x BL 4"/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 x DP 3"/L50 -tykki 2 x kaksiputkista 20 mm ilmatorjuntatykkiä 2 x Mk II syvyyspomminheitintä, joihin yhteensä 40 syvyyspommia
HMS Rockrose (viirinumero K51) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 21. syyskuuta 1939 Bristolista Charles Hill and Sonsilta, missä köli laskettiin 28. lokakuuta 1940. Alus laskettiin vesille 26. heinäkuuta 1941 ja valmistui 4. marraskuuta.
Palvelus

Alus myytiin 4. lokakuuta 1947 Etelä-Afrikalle, joka nimesi sen HMSAS Proteaksi. Alus muutettiin tutkimusalukseksi ja romutettiin 1967.
Hydroksipropyylimetyyliselluloosa

Hydroksipropyylimetyyliselluloosa (E-koodi E 464) on selluloosajohdannainen polymeeri. Se on jauhe, joka on väriltään valkoinen tai luonnonvalkoinen. Se on hajuton, mauton ja ioniton. Sitä käytetään monipuolisesti lääke-, kosmetiikka- ja elintarviketeollisuudessa. Sen käyttötarkoituksia ovat sakeutus, emulgointi, stabillointi, suspendointi ja kalvon muodostaminen. Lääketeollisuudessa sitä käytetään myös side-, voitelu- ja hajotusaineena. Hydroksipropyylimetyyliselluloosan valmistuksessa käytettävää selluloosaa saadaan kasvikuiduista. Valmistusprosessissa selluloosaa käsitellään alkalilla ja alkaliselluloosa laitetaan reagoimaan metyylikloridin ja propyleenioksidin kanssa. Lopuksi tuote puhdistetaan ja kuivataan. Hydroksipropyylimetyyliselluloosaa säilytetään pusseissa ja tynnyreissä viileässä ja varjoisessa paikassa.
Hydroksipropyylimetyyliselluloosan CAS-numero on 9004-65-3.
Aiheesta muualla

Ruokavirasto: E464 - Hydroksipropyylimetyyliselluloosa
PubChem: (Hydroxypropyl)methyl cellulose (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Hydroxypropyl methylcellulose (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Hydroxypropyl methyl cellulose (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Hydroxypropylmethylcellulose (englanniksi)
HMS Roebuck (1901)

| HMS Roebuck |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hawthorn Leslie and Company, Birkenhead
Kölinlasku:  2. lokakuuta 1899
Laskettu vesille:  4. tammikuuta 1901
Palveluskäyttöön:  maaliskuu 1902
Poistui palveluskäytöstä:  romutettu 1919
Tekniset tiedot
Uppouma:  385 t (standardi) 430 t (kuormattu)
Pituus:  65,38 m (kokonaispituus)
Leveys:  6,43 m
Syväys:  3,96 m
Koneteho:  6 000 ihp
Nopeus:  30 solmua (suunniteltu)
Miehistöä:  63
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 5 × QF 6 naulan Hotchkiss -tykkiä 2 × 18" torpedoputkea
HMS Roebuck oli Britannian kuninkaallisen laivaston Greyhound-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin 30. maaliskuuta 1899 osana vuoden 1899 laivasto-ohjelmaa Hawthorn Leslie and Companyltä Birkenheadistä ja sen piti sopimuksen mukaan valmistua seitsemässätoista kuukaudessa. Köli laskettiin 2. lokakuuta 1899 telakkanumerolla 379. Alus laskettiin vesille 4. tammikuuta 1901 ja valmistui maaliskuussa 1902, jolloin sen tarjoukseen perustunut hinta oli 61 032 puntaa.
Palvelus

Alus romutettiin 1919 Portsmouthin telakalla.
Hwansang-ui couple

| Hwansang-ui couple> 환상의 커플 |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Han Ye-seul  Oh Ji-ho 
Alkuperämaa:   Korean tasavalta
Alkuperäiskieli:  korea
Verkko:   MBC
Esitetty:  14. lokakuuta 2006 – 3. joulukuuta 2006
Jaksoja:  16
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Creative Leaders Group 8
Aiheesta muualla
IMDb
Hwansang-ui couple (hangul: 환상의 커플; uudistettu latinisaatio: Hwan-sang-eui Keo-peul) on televisioyhtiö MBC:n esittämä eteläkorealainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Han Ye-seul ja Oh Ji-ho.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Heidi Haapasaari

Heidi Haapasaari (s. 1982 Kolari) on suomalainen harmonikansoittaja, joka voitti Kultainen Harmonikka -kilpailun vuonna 2000. Hän aloitti harmonikansoiton 5-vuotiaana, opettajanaan isä Tapani Haapasaari. Hän on myös voittanut Pohjoiskalotin Avoimen Harmonikkamestaruuskilpailun 13–16-vuotiaiden sarjan vuosina 1995, 1996 ja 1997 sekä saman kilpailun yleisen sarjan vuonna 1999. Heidi on toiminut yli 20 vuotta Ylläksen Harmonikkaleirin opettajana. Hän soittaa harmonikkaa ja pianoa sekä laulaa Tapani Haapasaaren tanssiyhtyeessä.