stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Suomen vesivoimalaitoksista
Luettelo vesivoimalaitoksista Suomessa > Minivesivoimalat (alle 1 MW)

| Voimala | Teho (MW) | Vuosienergia (GWh/a) | Putouskorkeus (m) | Joki/vesistö | Kunta | Rakennusvuosi | Perustaja/omistaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Puhos | 0,8 | 1,5 | 3,7 | Puruvesi/Vuoksi | Kitee | 1961 | /PKS |
| Jokioinen | 0,75 | 3,4 | 9 | Loimijoki/Kokemäenjoki | Jokioinen | 1926/1999 | Ferraria/Fortum/Koskienergia |
| Hourunkoski (Pyhäjoki) | 0,74 | 3,7 | 6,0 | Pyhäjoki | Pyhäjoki |  | /Koskienergia |
| Kalliokoski (Pyhäjärvi) | 0,7 | 2,7 | 6,0 | Pyhäjoki | Pyhäjärvi |  | /Koskienergia |
| Vesikoski | 0,7 | 2,7 | 7,1 | Pyhäjoki | Pyhäjärvi |  | /Koskienergia |
| Siuronkoski | 0,7 |  | 4 | Siuron reitti/ Kokemäenjoki | Nokia |  | Nokia/Virolan Puutarha |
| Haapakoski (Haapavesi) | 0,6 | 2,5 |  | Pyhäjoki | Haapavesi |  | /Koskienergia |
| Louhikoski (purettu 2022) | 0,5 | 2,2 | 11,0 | Saramojoki | Nurmes | 1987 | Nurmeksen Sähkö Oy/PKS |
| Pirttikoski (Kaustinen) | 0,5 | 2,2 | 3,5 | Perhonjoki | Kaustinen | 1917 | Kaustisen Sähkö-Sahakone osuuskunta/Killin Voima Oy |
| Pappilankoski | 0,5 | 1,9 | 7,3 | Eurajoki | Eurajoki | 1924/2008 | Paneliankosken Voima Oy |
| Arrakoski | 0,5 | 1,7 | 20 | /Kymijoki | Padasjoki | 1965 | Oksasen yrtit ja salaatit |
| Jolmankoski | 0,5 |  | 5 | Tengeliönjoki/Tornionjoki | Ylitornio | 1955 | Aavasaksa Oy/ Tornionlaakson Voima Oy |
| Kalliokoski (Jämsä) | 0,5 | 2,9 | 5,5 | Suolijoki/Jämsänjoki | Jämsä | 1949/1995 | Koskienergia Oy |
| Nahkionkoski | 0,43 |  | 9,8 | Karjaanjoki | Karkkila | 1924 |  |
| Virtaa | 0,4  | 2,5  | 3,54  | Kymijoki | Sysmä | 1956 | Hiitolanjoen Voima Oy |
| Ediskoski | 0,4 | 3,0 | 9,1 | Kymijoki | Pyhtää | 1990 | /Mankala (Helen) |
| Puuppolankoski | 0,4 | 1 | 15,0 | Autiojoki / Kymijoki | Jyväskylä | 1964 | Koskienergia Oy |
| Makkarakoski | 0,39 | 2,4 | 3,5 | Noormarkunjoki | Pori | 1914/2013 | A. Ahlström Oy |
| Lapinkosken voimalaitos | 0,33 |  |  | Lapinjoki | Rauma |  |  |
| Juvankoski | 0,3 | 5,0 | 14 | Paimionjoki | Lieto | 1916 | /Koskienergia |
| Paneliankoski | 0,3 | 1,6 | 6,1 | Eurajoki | Eura | 1921/1961 | Paneliankosken Voima Oy |
| Halkiankoski | 0,3 | 1,5 | 10 | Mustijoki | Pornainen | 1930-luku | Nivos Energia |
| Huopanankoski | 0,3 | 1,2 | 7,3 | Huopanankoski | Viitasaari |  | /Koskienergia Oy |
| Kantturakoski | 0,2 | 1 | 6 | Virojoki | Virolahti | 1924 | Kantturakosken Vesivoima Oy |
| Pajarin vesivoimalaitos | 0,2 | 0,8 | 8,3 | Iijoki | Ii | 1988 | PVO-Vesivoima Oy |
| Vanhankaupunginkoski | 0,2 |  |  | Vantaanjoki | Helsinki | 1876 | Voimalamuseo |
| Kuhalankoski | 0,1–0,2 | 0,8 |  | Loimijoki | Forssa | 1900-luvun alku / Uudelleen 2010 | Forssa Oy, /Oy Finlayson-Forssa Ab, Nyk. Eros Power Ky |
| Eurakoski | 0,1 | 0,5 | 2,7 | Eurajoki | Eura | 2006 | Eurakosken Woima Oy |
| Lokka | 0,1 | 0,5 | 7-12 | Luiro | Sodankylä | 1967 | Kemijoki Oy |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luettelo Suomen vesivoimalaitoksista Wikimedia Commonsissa
ÅF-Consult OY: Suomen vesivoimalaitokset (Arkistoitu – Internet Archive), Hydro Power, päiväys 29.3.2016
Kosunen, Niina & Mikkola, Ida: Selvitys Suomen alle 5 MW vesivoimalaitosten sekä niihin välittömästi liittyvien säännöstelyhankkeiden vesilain mukaisten lupien kalatalousvelvoitteista (PDF) (tilaaja: Varsinais-Suomen ELY-keskus) 13.4.2017. Joensuu:  Linnunmaa Oy.
Pienvesivoimayhdistys ry
Sumu

Sumua vuoristossa.
Pintasumun korkeus on vain muutama metri. Pintasumua esiintyy etenkin kesäöisin.
Sumu on pilvi, joka on kosketuksissa maahan. Näkyvyys sumussa on määritelmällisesti alle yksi kilometri. Kun näkyvyys on 1–10 kilometriä, kyseessä on utu.
Sumua syntyy joko silloin, kun ilman lämpötila laskee alle kastepisteen, tai kun ilman kosteus nousee ja saavuttaa kyllästystilan. Sumu koostuu noin millimetrin halkaisijaltaan olevista vesipisaroista, jotka ovat syntyneet näkymättömän vesihöyryn tiivistymisestä. Kovalla pakkasella pisarat voivat olla jäässä, jolloin on kyseessä jääkidesumu.
Sumun lajeja

Säteilysumua syntyy heikolla tuulella maa-alueen ylle, kun maanpinta jäähtyy ulossäteilyn seurauksena ja jäähdyttää yläpuolisen ilman. Joskus tuuli voi kuljettaa säteilysumun vesistön päälle. Näkyvyys säteilysumussa on yleensä 100–300 metriä. Yli neljän metrin tuulella ei säteilysumua voi syntyä, ja aiemmin syntynyt sumu hälvenee tai nousee sumupilveksi.
Siirtymäsumussa eli advektiosumussa lämmintä ja kosteaa ilmaa virtaa kylmän ja märän alustan yli. Siirtymäsumua syntyy usein keväisin ja syksyisin merellä ja rannikolla, minkä vuoksi sitä kutsutaan usein merisumuksi. Tuulen nopeus on yleensä 3–7 metriä sekunnissa. Sumu saapuu tiheänä ja korkeana muurina, ja näkyvyys on usein alle 50 metriä. Paksusta haihtumissumusta voi sataa tihkusadetta. Siirtymäsumu voi kestää päiväkausia, ja se saattaa kattaa kerrallaan puolet Suomesta.
Sekoitussumussa kylmää ilmaa sekoittuu kosteaan ilmaan. Sekoitussumuja esiintyy usein kesä- ja syysöinä järvillä ja merenlahdilla. Selkeänä ja tyynenä yönä lähes kastepisteeseen jäähtynyt ilma valuu maaston alaviin painanteisiin, kuten vesistöihin, joiden yllä ilma on lämpimämpää ja kosteampaa kuin maa-alueiden yllä. Kun ilmat sekoittuvat, saavutetaan kastepiste, ja vesistön yllä syntyy sumualue.
Haihtumissumussa lämmin vesi haihtuu kylmään ilmaan. Se voi syntyä esimerkiksi silloin, kun avoimen meren päälle virtaa kylmää ilmaa, jolloin syntyvää sumua kutsutaan merisavuksi. Sulalle merelle virtaavan ilman on oltava kylmempää kuin −15 astetta, ja vedenpinnan yläpuolella täytyy olla lämpötilainversio, jotta vesihöyry ei sekoitu paksuun ilmakerrokseen. Näkyvyys voi olla jopa alle 50 metriä. Merisavua esiintyy Suomen rannikolla tyypillisesti marraskuusta tammikuuhun. Haihtumissumua voi syntyä myös, kun lämpimän rintaman sateesta haihtuu vettä, joka tiivistyy rintamasumuksi, tai kun kesäinen metsä höyryää sateen jälkeen.
Talvella

Lumipeite vähentää sumuja, ja sumut ovatkin harvinaisia 2–15 pakkasasteessa. Sitä kovemmalla pakkasella jääkiteistä muodostuneet säteilysumut alkavat jälleen yleistyä. Lumen sulaessa helmi–huhtikuussa syntyy sumua, jonka aiheuttaa usea syy samanaikaisesti.
Näkyvyys

Sumu huonontaa näkyvyyttä. Siitä on haittaa etenkin lentoliikenteelle. Laivoissa turvaudutaan tutkaan. Autoilijan on ajettava hitaammin ja käytettävä tarkemmin rajattuja, lähelle suunnattuja valoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sumu Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Sumu Wikisitaateissa
Säteilysumua
Siirtymäsumua
Sumu huonontaa näkyvyyttä: vasemmalla aurinkoinen päivä, oikealla sumuinen.
Tieliikennettä sankassa sumussa.
Messenian sodat

Messenian sodat (myös messenialaissodat) olivat sotia joita Sparta kävi naapuriaan Messeniaa vastaan. Ensimmäinen ja toinen Messenian sota käytiin noin 700-luvulla eaa. Näiden sotien aikana Sparta valtasi Messenian, liitti sen Lakoniaan ja teki sen asukkaista helootteja eli orjia. Kolmas Messenian sota käytiin 468–458 eaa. Messenialaiset nousivat kapinaan spartalaisia vastaan, mutta heidät kukistettiin. Messenia sai lopulta vapautensa takaisin vuonna 370 eaa. kun thebalainen Epameinondas kukisti Spartan.
Thailainen kirjaimisto

| Thailainen kirjaimisto |
| --- | --- |
 Yhdysvaltalainen juliste thai-aakkosista
Tyyppi:  abugida
Kielet:  thai
Kehittäjä:  Ramkhamhaeng
Kehitetty:  1283–
Kirjoitussuunta:  vasemmalta oikealle
ISO 15924:  Thai (352), ​Thai
Thai-aakkostoa (ตัวอักษรไทย) käytetään thain kielen (ภาษาไทย) ja Thaimaan vähemmistökielten kirjoittamiseen.  Kirjaimistoon kuuluu 44 merkkiä konsonanteille (พยัญชนะ), 28 merkkiä tai merkkiyhdistelmää vokaaleille (รูปสระ) ja neljä tooneille (วรรณยุกต์). Konsonantit seuraavat toisiaan vaakasuorasti vasemmalta oikealle, kun taas tavuun liittyvät vokaalimerkit asettuvat konsonanteista katsottuna ylös, alas, vasemmalle tai oikealle.
Toisin kuin latinalaisessa aakkostossa, thai-aakkostossa ei erotella isoja ja pieniä kirjaimia. Sanoja ei myöskään erotella toisistaan välilyönneillä, vaan kaikki sanat kirjoitetaan peräkkäin esim. kiinan tai japanin tapaan. Lauseiden erottimena välilyönti on yleinen.
Thai-aakkosissa on myös omat numeromerkit (ตัวเลขไทย), mutta arabialaisten numeroiden (ตัวเลขอารบิค) käyttö on nykyään hyvin yleistä.
Historia

Thai-aakkosto juontaa juurensa todennäköisesti vanhasta khmerin kielen (อักขระเขมร) kirjoituksesta, joka kuuluu intialaisen brahmi-kirjoituksen eteläisen muodon perillisiin. Kansanperinteen mukaan sen loi kuningas Ramkhamhaeng Suuri (พ่อขุนรามคำแหงมหาราช) vuonna 1283. Laon kielen merkistö on läheistä sukua thai-aakkosille.
Thai-aakkosten katsotaan olevan myös ensimmäinen kirjoitusjärjestelmä, jossa merkittiin myös kielessä käytettävät toonit.
Kirjaimet

Tarvitset Unicode-merkistöä tukevan selaimen ja thain kieltä tukevan fontin nähdäksesi alla olevat thain kirjaimet.
Kirjaimet > Vokaalit สระ

Thai-kielen yksittäisvokaaleja ja diftongeja merkitään sekalaisin yhdistelmin merkkejä, jotka voivat asettua mille tahansa puolelle niitä ääntämyksessä edeltäviä konsonantteja (ylös, alas, oikealle tai vasemmalle). Yhdeksi vokaalimerkiksi laskettava kokonaisuus voi olla moniosainen siten, että yksi osa kirjoitetaan ennen konsonanttia, toinen konsonantin jälkeen ja joissakin tapauksissa vieläpä kolmas konsonantin yläpuolelle. Alla olevassa taulukossa konsonantin paikkaa esitetään viivalla (–). Käytettäessä kahta viivaa jälkimmäinen tarkoittaa tavun loppukonsonanttia. Konsonanttitaulukon tapaan tässä esitetään äänteiden suomalaiset vastineet, Thaimaassa virallinen RTGS-translitteraatio ja IPA-transkriptio. Lisäksi viimeisessä sarakkeessa on lueteltuna joitakin yleisesti käytössä olevia translitteraatiomuunnelmia.
| Merkki | Nimi | Suom>  | IPA | RTGS | Muunnelmia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| – [avotavu] | (automaattinen ä) [ei kirjoiteta näkyviin] | ä | a | a | u |
| – – [umpitavu] | (automaattinen o) [ei kirjoiteta näkyviin] | o | o | o |   |
| –รร– | roo han * | a | ɑ | a | u |
| –ว– | woo wään * | ua | ua | ua | uar |
| –อ | sara oo * | oo | ɔː | o | or, aw, ow |
| –ะ | sara a | a | aʔ | a | u |
| –ั – | mai han-aakaat | a | ɑ | a | u |
| –ัว | sara uaa | uaa | ua | ua | ewer |
| –ัวะ | sara ua | ua | uaʔ | ua | ewer |
| –า | sara aa | aa | aː | a | ar, aa |
| –ำ | sara am | am | ɑm | am | um |
| –ิ | sara i | i | i | i |   |
| –ี | sara ii | ii | iː | i | ee, ii, y |
| –ึ | sara y | y | ɯ | ue | eu, uh |
| –ื | sara yy | yy | ɯː | ue | eu |
| –ุ | sara u | u | u | u | oo |
| –ู | sara uu | uu | uː | u | oo, uu |
| เ– | sara ee | ee | eː | e | ay, a, ae, ai |
| เ–็ – | sara e | e | e | e |   |
| เ–ะ | sara e | e | eʔ | e | eh |
| เ–อ | sara öö | öö | ɤː | oe | ur, eu, u |
| เ–อะ | sara ö | ö | ɤʔ | oe | eu, u |
| เ–ิ – | sara ö | ö | ɤ | oe | eu, u |
| เ–า | sara au | au | aw | ao | aw, ow |
| เ–าะ | sara o | o | ɔʔ | o | orh, oh, or |
| เ–ีย | sara iia | iia | ia | ia | ear, ere |
| เ–ียะ | sara ia | ia | iaʔ | ia | iah, ear |
| เ–ียว | sara iou | iou | io | iao | iow |
| เ–ือ | sara yyä | yyä | ɯːa | uea | eua, ua |
| แ– | sara ää | ää | ɛː | ae | a, e |
| แ–ะ | sara ä | ä | ɛʔ | ae | aeh, a |
| โ– | sara oo | oo | oː | o | or, oh |
| โ–ะ | sara o | o | oʔ | o | oh |
| ใ– | sara ai mai muan | ai | ɑj | ai | ay, y |
| ไ– | sara ai mai malai | ai | ɑj | ai | ay, y |
* Vokaali tai diftongi, joka kirjoitetaan konsonanttimerkein.
Kirjaimet > Lisämerkit

Thain kirjoituksessa konsonantin luokka määrää yleensä sitä seuraavan vokaalin toonin. Kuitenkin kielessä tulee vastaan tilanteita, joissa tavun toonia ei voida yksiselitteisesti tulkita pelkän konsonantin perusteella. Tällöin merkitään eräänlainen numero toonimerkkinä konsonantin päälle. Merkkien nimetkin on johdettu sanskritinkielen sanoista 'yksi, kaksi, kolme ja neljä'. Thaiksi äänenkorkeusmerkkejä nimitetään วรรณยุกต์ (van-na-juk).
Lisäksi kirjaimistoon kuuluu kaksi muuta merkkiä, jotka muuten muokkaavat niihin liittyvän vokaalin tai konsonantin lausumista. Kaikki merkit esitetään suhteutettuna konsonanttiin koo kai ก.
| Merkki | Nimi | Merkitys |
| --- | --- | --- |
| ก่ | mai eek | toonimerkki |
| ก้ | mai thoo | toonimerkki |
| ก๊ | mai trii | toonimerkki |
| ก๋ | mai tšattawaa | toonimerkki |
| ก็ | mai taikhu | vokaalin lyhentäjä |
| ก์ | mai thanthakhaat, mai kaaran | konsonantin hiljentäjä |
Muut merkit

| Merkki | Nimi | Merkitys |
| --- | --- | --- |
| ฯ | paijaan noi | lyhennysmerkki |
| ฯลฯ | paijaan jai | jne. |
| ๆ | mai jamok | edeltävän sanan toistomerkki |
Numeromerkit ตัวเลขไทย

Thai numeromerkit. Arabialaiset merkit(1,2,3...) ovat jo nykyään yleisempiä.
Vastaavasti luvut kymmenestä eteenpäin kirjoitetaan kahdella merkillä(๑๐).
Numeromerkkejä käytetään sekä peruslukuina(kardinaali) sekä järjestyslukuina(ordinaali). Lausuttaessa numeroa järjestyslukuna lisätään merkin nimen alkuun ที่(thi). Esim. ที่หนึ่ง(thi nueng) on "ensimmäinen".
| Merkki | Nimi | Merkitys |
| --- | --- | --- |
| ๐ | sun | nolla(0) |
| ๑ | nueng | yksi(1) |
| ๒ | song | kaksi(2) |
| ๓ | sam | kolme(3) |
| ๔ | si | neljä(4) |
| ๕ | ha | viisi(5) |
| ๖ | hok | kuusi(6) |
| ๗ | chet | seitsemän(7) |
| ๘ | paet | kahdeksan(8) |
| ๙ | kao | yhdeksän(9) |
Thai Unicode-koodein

Thai-kielelle käytettävät Unicode-koodit ovat väliltä U+0E00 ... U+0E7F.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | A | B | C | D | E | F |
| E00 |   | ฀ | ก | ข | ฃ | ค | ฅ | ฆ | ง | จ | ฉ | ช | ซ | ฌ | ญ | ฎ | ฏ |
| E10 |   | ฐ | ฑ | ฒ | ณ | ด | ต | ถ | ท | ธ | น | บ | ป | ผ | ฝ | พ | ฟ |
| E20 |   | ภ | ม | ย | ร | ฤ | ล | ฦ | ว | ศ | ษ | ส | ห | ฬ | อ | ฮ | ฯ |
| E30 |   | ะ | ั | า | ำ | ิ | ี | ึ | ื | ุ | ู | ฺ | ฻ | ฼ | ฽ | ฾ | ฿ |
| E40 |   | เ | แ | โ | ใ | ไ | ๅ | ๆ | ็ | ่ | ้ | ๊ | ๋ | ์ | ํ | ๎ | ๏ |
| E50 |   | ๐ | ๑ | ๒ | ๓ | ๔ | ๕ | ๖ | ๗ | ๘ | ๙ | ๚ | ๛ | ๜ | ๝ | ๞ | ๟ |
| E60 |   | ๠ | ๡ | ๢ | ๣ | ๤ | ๥ | ๦ | ๧ | ๨ | ๩ | ๪ | ๫ | ๬ | ๭ | ๮ | ๯ |
| E70 |   | ๰ | ๱ | ๲ | ๳ | ๴ | ๵ | ๶ | ๷ | ๸ | ๹ | ๺ | ๻ | ๼ | ๽ | ๾ | ๿ |
Adrian Thomander

Adrian Thomander (1882 Halikko – helmikuu 1919) oli Turussa voimakkaasti vaikuttanut rakennusmestari, joka suunnitteli Turkuun kymmeniä jugendtaloja yksin ja yhdessä veljensä Kaarlo Thomanderin kanssa. Peräti viidesosa Port Arthurin eli Portsan puutaloalueen rakennuksista on Adrian Thomanderin käsialaa. Monia Thomanderin veljesten rakennuksista on purettu, mutta lukuisat koristavat yhä Turun katukuvaa.
Adrian Thomander syntyi vaatimattomiin oloihin halikkolaiseen maanviljelijäperheeseen. Työmiehenä ansaituilla varoilla hän opiskeli ja valmistui rakennusmestariksi Turun teollisuuskoulusta tie- ja vesirakennusosastolta 1903 sekä huoneenrakennusosastolta 1904. Vuonna 1904 alkoi myös hänen uransa rakennussuunnittelijana, kun hän alkoi suunnitella rakennuksia Portsaan. Verrattain lyhyen suunnittelijauran aikana Thomanderit kerkesivät suunnitella aivan valtavan määrän asuintaloja Turkuun. Thomandereille jugend oli tyylinä itsestäänselvyys, joka säilyi tunnistettavana koko uran ajan. Thomanderien tyyli oli mitä ilmeisimmin kaupunkilaisten mieleen, sillä taloja tilattiin niin paljon. Veljekset tunnettiin huolellisina ja ahkerina, ja he suunnittelivat yksilöllisiä ja juuri sellaisia taloja, joista asiakkaat pitivät.
Vuosina 1909–1914 Adrian ja Kaarlo Thomanderilla oli yhteinen piirustustoimisto Veljekset Thomander. Tänä aikana veljekset tekivät saumatonta yhteistyötä, mutta valmistuneet piirustukset ovat aina vain toisen veljeksen allekirjoittamia. Tuolloin he olivat vain 26–32 vuotiaita eli noin 10–20 vuotta nuorempia kuin muut turkulaiset jugendajan arkkitehdit ja rakennusmestarit.
Thomander kuoli helmikuussa 1919 vain hieman alle 37-vuotiaana keuhkotautiin, ilmeisesti espanjantautiin. Häneltä jäi vaimo ja kaksi alaikäistä poikaa.
Rakennuksia

Pakkarinkatu 5, kaksikerroksisia puutaloja, 1906
Puolalanpuisto 4, kaksikerroksisia puutaloja, 1906
Kotikatu 4 – Sirkkalankatu 17, kaksikerroksisia puutaloja, 1906
Mustainveljestenkuja 3, kaksikerroksisia puutaloja, 1907
Maariankatu 12, nelikerroksinen kivitalo, 1917
Linnankatu 63, kaksikerroksisia puutaloja, 1907
Linnankatu 75, kaksikerroksisia puutaloja, 1907
Rauhankatu 28, kaksikerroksisia puutaloja,1907
As. Oy Usvalinna, Läntinen pitkäkatu 8, kaksikerroksisia puutaloja, 1908 ja 1910
Puutarhakatu 7, nelikerroksinen kivitalo, 1909
Humalistonkatu 13, nelikerroksinen kivitalo, 1909
Auralinna, Humalistonkatu 15, viisikerroksinen kivitalo, 1910
Sairashuoneenkatu 10, nelikerroksinen kivitalo, 1911
Pakkarinkatu 2, kolmekerroksinen kivitalo, 1911
Vänrikinkatu 1, kaksikerroksinen puutalo, 1911
Kasarminkatu 4, kaksikerroksinen puutalo, 1911
Piispankatu 11, kaksikerroksinen puutalo ja kivitalo, 1911
Kasarminkatu 7, kaksikerroksinen puutalo, 1912
As Oy Kulmakivi, Sofiankatu 4, nelikerroksinen kivitalo, 1912
Vähä-Hämeenkatu 10, kaksikerroksinen puutalo, 1914
Ratapihankatu 14, kaksikerroksinen kivitalo, 1914
Ruissalontie 10, kaksikerroksisia puutaloja, 1912
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adrian Thomander Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO) 
1 2 3 4  Lahtinen, Rauno & Laaksonen, Hannu: Kävely jugendtalojen Turussa, s. 28–29.  Turkuseura, 2006.
Mustainveljestenkuja 3
Passio (musiikki)

Passio on sävellysmuoto, joka käsittelee  Raamatun evankelistojen esittämän Kristuksen kärsimyksen musikaalinen tulkinta. Teksti pohjautuu yleensä johonkin Uuden testamentin neljästä evankeliumista. Passio voi olla laajamuotinen teos, jolloin se muistuttaa oratoriota tai pienimuotoinen, jolloin se on samantyyppinen teos kuin kantaatti.
Passion historiaa

Jo 300-luvulla tiedetään pappien esittäneen kärsimyshistoriaa kantilloiden (puhelaulu) sen tekstiä. Tämä tehtiin dramaattisesti vaikuttavammaksi, kun Jeesuksen vuorosanat esitettiin matalammalla kantillointiäänellä kuin kertojan ja kansanjoukkojen sanat.
1100-luvulta alkaen passioteksti jaettiin kolmen henkilön esittämäksi, useimmiten kertoja (evankelista), Jeesus ja kolmas esittäjä, joka lauloi muiden henkilöiden vuorosanat. Kun moniäänisyys kehittyi etenkin 1400-luvulta alkaen, alettiin kansanjoukon osuudet esittää moniäänisinä kuoroina.
Myöhemmin saattoi kuoro laulaa kertovatkin tekstiosuudet. 1600-luvulta alkaen oratorio ja ooppera vaikuttivat myös passioon. Siitä kehittyi liturginen draama. Vuorosanat jaettiin eri henkilöiden esitettäväksi, evankeliumin kertomuksen lomaan lisättiin aarioita ja kuorolauluja sekä koraaleja,yleensä kärsimysvirsien virrensäkeistöjä, joihin seurakunta saattoi yhtyä. Laulajilla on oma sävelalueensaː Jeesuksen osa on yleensä kirjoitettu bassolle ja evankelistan, kertojan osuus tenorille. Henkilöosista tuli vähitellen täysin solistisia rooleja. Urkujen ohella säestyksessä käytetään orkesterisoittimia.
Passiot nimetään sen evankeliumin mukaan, jonka teksti teoksen pohjana on. On myös olemassa ”passiokantaatteja”, joissa teksti on Raamatun tekstin pohjalta kirjoitettua vapaata tekstiä. Italialaisen Pietro Metastasion (1698– 1782) passioteksti La passione di Gesù Cristo on yksi aikanaan eniten käytettyjä passiokantaatteja, siitä on säilynyt noin 70 sävellystä.
Passioiden esittäminen oli ja on osa hiljaisen viikon jumalanpalveluksia siten, että määrättynä päivänä esitetään eri evankelistojen passiotekstit. Katolisen kirkon perinteen mukaisesti palmusunnuntaina luetaan Matteuspassio, hiljaisen viikon tiistaina Markuspassio, keskiviikkona Luukaspassio ja pitkäperjantaina Johannespassio.  Luterilaisessa perinteessä, esimerkiksi Saksassa, passiot olivat joko kiirastorstain tai pitkänperjantain jumalanpalveluksia. 1700-luvulta alkaen passio sulautui oratorioon, ja passioita esitetään ja sävelletään edelleen. Nykyään passioita esitetään myös muulloin, etenkin paastonaikana.
Passioperinne Suomessa

Suomessa on passioita esitetty jo ennen reformaatiota, ja perinne jatkui myös reformaation jälkeen. Turussa on 1600- ja 1700-luvulla esitetty saksalaisen Melchior Wulpiuksen Matteusspassiota. Vuonna 1921 esitettiin J. S. Bachin Matteuspassio Heikki Klemetin suomentamana Helsingissä ja  Suomen laulu -kuoro on esittänyt sen vuosittain kiirastorstaina Helsingin Johanneksen kirkossa. Vanhin Suomessa sävelletty passio on Ilmari Krohnin Johannespassio vuodelta 1940.
Tunnetuimmat passiosävellykset ovat Johann Sebastian Bachin Matteuspassio, BWV 244 ja Johannespassio, BWV 245.
Esimerkkejä eri aikakausilla sävelletyistä erityyppisistä passioista

Orlando di Lasso
Markuspassio (1582)
Luukaspassio (1582)
Matteuspassio (1575)
Johannespassio (1575)
Johann Walter
Matteuspassio (n.1530)
Johannespassio (n.1530)
Melchior Vulpius
Matteuspassio  Das Leiden und Sterben Unsers Herrn Erlösers Jesu Christi auß dem heiligen Evangelisten Matthäo (1613)
Heinrich Schütz
Matteuspassio (1666)
Luukaspassio (1653)
Johannespassio (1665/66)
Johann Sebastian Bach
Johannespassio (1724), BWV 245
Matteuspassio (1727/29), BWV 244
Markuspassio (1731), BWV 247
Carl Heinrich Graun
Der Tod Jesu 1755
Gottfried August Homilius
Passiokantaatti "Ein Lämmlein geht und trägt die Schuld" Passions-Cantate, nach der Poesie des Herrn Buschmann, HoWV 1.2
Matteuspassio "Ein Lämmlein geht und trägt die Schuld", HoWV 1.3
Johannespassio "Der Fromme stirbt", HoWV 1.4
Luukaspassio "Du starker Keltertreter", HoWV 1.5
Markuspassio ”So gehst du nun, mein Jesu hin” Die Gesichte des Leidens und Sterbens unseres Heilandes Jesu Christi nach der Bescheribung des Evangelisten Marcus, HoWV 1.10
Antonio Salieri
La passione di Gesù Cristo, teksti Pietro Metastasio (1777)
Giovanni Paisiello
La passione di Gesù Cristo, teksti Pietro Metastasio  (1782)
Ludwig van Beethoven
Christus am Ölberge (1803)
Krzysztof Penderecki
Luukaspassio (1962–1965)
Ilmari Krohn
Johannespassio (1940)
Andrew Lloyd Webber
Jesus Christ Superstar (1971)
Jukka Kankainen
Luukaspassio (1982)
Fredrik Sixten
En svensk Markuspassion. För Soli, två Körer och Kammarensemble (2003)
Tieke

| Tieke Tietoyhteiskunnan Kehittämiskeskus ry |
| --- | --- |

Perustettu:  11.11.1981
Kotipaikka:  Helsinki
Toiminnanjohtaja:  Hanna Niemi-Hugaerts
Aiheesta muualla
tieke.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tieke Tietoyhteiskunnan Kehittämiskeskus ry (TIEKE) on riippumaton, voittoa tavoittelematon suomalainen yhdistys, jonka tehtävänä on koota tietoyhteiskunnan toimijoita kehittämään suomalaisen tietoyhteiskunnan käytäntöjä kansalaisten ja elinkeinoelämän parhaaksi. TIEKEn jäseninä on sekä yksityisiä yrityksiä että julkisen ja kolmannen sektorin organisaatioita. TIEKEn toimintaa vetää toiminnanjohtaja Hanna Niemi-Hugaerts, ja yhdistyksen toimitilat sijaitsevat Helsingissä.
TIEKE keskittyy digitaalisen osaamisen kehittämiseen, digitaalisten toimintaprosessien edistämiseen ja Vaikuttaja-Verkottaja-Vauhdittaja -toimintaan. Riippumattomana ja puolueettomana toimijana TIEKE organisoi verkostotoimintaa, joka tunnistaa kehityssuuntia ja digitaalisia yhteiskuntakehittämisen tarpeita ja vauhdittaa yhteiskunnallisesti vaikuttavaa ja haluttua kehitystä. Toiminnan tavoitteena on osaava ja yhteentoimiva yhteiskunta.
Historia

TIEKE Tietoyhteiskunnan kehittämiskeskus ry perustettiin  Tietotekniikan kehittämiskeskus TIEKE ry -nimellä 11. marraskuuta 1981. Vuosien kuluessa Tiekeen on liittynyt useita erilaisia yhdistyksiä ja hankkeita, esimerkiksi Suomen Tiedonsiirtoyhdistys sekä Yleinen tietoverkkohanke TELMO. Nykyisen nimensä TIEKE otti käyttöön vuonna 2001.