stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Etelä-Mahlun työväentalo
Historia

Etelä-Mahlun työväenyhdistys on perustettu vuonna 1906. Tontti työväentaloa varten ostettiin Konttimäen tilalta, ja vanha rakennus Jussilasta. Nämä kuitenkin myytiin. Sitten ostettiin tontti Matti Ahoselta, ja sinne rakennettiin tanssilava. Kylytjärveltä ostettiin vanha riihi, ja siitä tehtiin sali. Vuonna 1946 tehtiin lautarakenteinen näyttämö. Vuonna 1949 rakennettiin keittiö ja ravintolaosa hirrestä. Laajennusta varten ostettiin vanha aitta Purolasta. Talossa oli neliruutuiset ikkunat, jotka uusittiin 1950-luvulla, ja samalla talo paneloitiin.
Työväenyhdistys lopetti toimintansa vuonna 1969, ja talo myytiin Alma Kotamäelle, joka siirsi sen sitten poikiensa Benjan ja Gunnar Kotamäen nimiin. Talo on ollut asuinkäytössä 1970-luvulla, jolloin taloon rakennettiin sauna ja tehtiin välttämättömiä korjauksia. Myös vanha näyttämö on purettu.
Rakennus

Talo on hirsirunkoinen ja harjakattoinen, ja katteena on huopa. Perustus on tehty nurkkakivistä. Väritykseltään talo on punamultaa.
Talossa on ollut sali, näyttämö, ravintola ja keittiö sekä lautarakenteinen ulkoeteinen.
Espanja yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 2008

Espanjan joukkue Valencian sisäratojen MM-kisoihin 2008 julkistettiin 25. helmikuuta 2008.
Joukkue > Miehet

60 metrin juoksu: Ángel Rodríguez
400 metrin juoksu: Mark Ujakpor
800 metrin juoksu: Eugenio Barrios, Manuel Olmedo
1 500 metrin juoksu: Arturo Casado, Juan Carlos Higuero
3 000 metrin juoksu: Sergio Sánchez
60 metrin aitajuoksu: Jackson Quiñónez, Felipe Vivancos
Korkeushyppy: Javier Bermejo
Kolmiloikka: Andrés Capellán
Kuulantyöntö: Manuel Martínez
4 x 400 metrin viestijuoksu: Mark Ujakpor, Antonio Reina, Marc Orozco, Luis Flores
Joukkue > Naiset

800 metrin juoksu: Mayte Martínez, Margarita Fuentes-Pila
1 500 metrin juoksu: Esther Desviat
3 000 metrin juoksu: Isabel Checa
60 metrin aitajuoksu: Josephine Onya, Glory Alozie
Korkeushyppy: Ruth Beitia
Seiväshyppy: Naroa Agirre
Pituushyppy: Concha Montaner
Kolmiloikka: Patricia Sarrapio
Tulokset > Miehet

| laji | urheilija | kilpailu | sijoitus | tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 60 m | Ángel David Rodríguez | alkuerät | 2. | 6,69 |
| 60 m | Ángel David Rodríguez | välierät | 5. | 6,70 |
| 400 m | Mark Ujakpor | alkuerät | 4. | 47,94 |
| 800 m | Manuel Olmedo | alkuerät | 2. | 1.51,07 |
| 800 m | Manuel Olmedo | välierät | 5. | 1.48,90 |
| 800 m | Eugenio Barrios | alkuerät | 2. | 1.48,70 |
| 800 m | Eugenio Barrios | välierät | 3. | 1.49,02 |
| 1 500 m | Juan Carlos Higuero | alkuerät | 2. | 3.39,46 |
| 1 500 m | Juan Carlos Higuero | loppukilpailu | 3. | 3.38,82 |
| 1 500 m | Arturo Casado | alkuerät | 4. | 3.40,99 |
| 1 500 m | Arturo Casado | loppukilpailu | 4. | 3.38,88 |
| 3 000 m | Sergio Sánchez | alkuerät | 4. | 8.04,71 |
| 3 000 m | Sergio Sánchez | loppukilpailu | 8. | 7.59,74 PB |
| 60 m aidat | Jackson Quiñónez | alkuerät | 1. | 7,58 |
| 60 m aidat | Jackson Quiñónez | välierät | 3. | 7,63 |
| 60 m aidat | Jackson Quiñónez | loppukilpailu | 7. | 7,66 |
| Korkeushyppy | Javier Bermejo | karsinta | 13. | 220 |
| Kolmiloikka | Andrés Capellán | karsinta | 10. | 16,67 PB |
| Kuulantyöntö | Manuel Martínez | karsinta | 14. | 19,75 SB |
| 4 x 400 m | Mark Ujakpor   Antonio Manuel Reina   Luis Flores   Marc Orozco | alkuerät | 4. | 3.09,93 SB |
Tulokset > Naiset

| laji | urheilija | kilpailu | sijoitus | tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 800 m | Margarita Fuentes-Pila | alkuerät | 4. | 2.03,89 SB |
| 800 m | Margarita Fuentes-Pila | välierät | 5. | 2.05,58 |
| 800 m | Mayte Martínez | alkuerät | 2. | 2.04,92 |
| 800 m | Mayte Martínez | välierät | 2. | 2.01,86 |
| 800 m | Mayte Martínez | loppukilpailu | 4. | 2.03,15 |
| 1 500 m | Esther Desviat | alkuerät | 10. | 4.33,71 |
| 3 000 m | Isabel Checa | alkuerät | 11. | 9.06,21 PB |
| 60 m aidat | Josephine Onyia | alkuerät | 1. | 7,84 PB |
| 60 m aidat | Josephine Onyia | välierät | 2. | 8,00 |
| 60 m aidat | Josephine Onyia | loppukilpailu | 8. | 43,72 |
| 60 m aidat | Glory Alozie | alkuerät | 6. | 8,19 SB |
| Korkeushyppy | Ruth Beitia | karsinta | 1. | 196 |
| Korkeushyppy | Ruth Beitia | loppukilpailu | 4. | 199 SB |
| Seiväshyppy | Naroa Agirre | karsinta | 8. | 445 SB |
| Seiväshyppy | Naroa Agirre | loppukilpailu | 9. | 440 |
| Pituushyppy | Concepción Montaner | karsinta | 4. | 664 |
| Pituushyppy | Concepción Montaner | loppukilpailu | 5. | 657 |
| Kolmiloikka | Patricia Sarrapio | karsinta | 13. | 13,86 |
Footloose (vuoden 2011 elokuva)

| Footloose |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Craig Brewer
Käsikirjoittaja:   Dean Pitchford  Craig Brewer 
Tuottaja:  Craig Zadan Neil Meron
Säveltäjä:  Deborah Lurie
Kuvaaja:  Amy Vincent
Leikkaaja:  Billy Fox
Pääosat:   Kenny Wormald  Julianne Hough  Dennis Quaid 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Spyglass Media Group MTV Films
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:   Australia 6. lokakuuta 2011  Yhdysvallat 14. lokakuuta 2011  Suomi 28. lokakuuta 2011 
Kesto:  113 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  24 000 000 $
Tuotto:  63 543 328 $
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Footloose on yhdysvaltalainen tanssielokuva vuodelta 2011. Se on samannimisen vuoden 1984 elokuvan uudelleenfilmatisointi. Sen pääosissa nähdään Julianne Hough, Kenny Wormald, Dennis Quaid ja Andie MacDowell. Elokuva kertoo nuoresta miehestä, joka muuttaa Bostonista pieneen Etelän kaupunkiin ja protestoi kaupungin tanssikieltoa vastaan. Elokuva julkaistiin Australiassa ja Uudessa-Seelannissa 6. lokakuuta 2011.
Aiheesta muualla

Footloose Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Francesc Xavier Bultó

Francesc Xavier Bultó (17. toukokuuta 1912 – 5. elokuuta 1998) oli katalonialainen liikemies, jonka perustamissa yrityksissä tehtiin Montesa- ja Bultaco-merkkisiä moottoripyöriä. Moottoripyöräilyn maailmassa hänet tunnetaan paremmin nimellä Paco Bultó.
Bultó syntyi Barcelonassa perheeseen, joka toimi tekstiilialalla. Hän perusti vuonna 1940 isänsä rahoituksen turvin ensimmäisen yrityksensä, jossa valmistettiin paitoja. Vuonna 1944 hän yhdisti voimansa Pere Permanyerin kanssa ja he alkoivat tuottaa Montesa-merkkisiä moottoripyöriä. Permanyer johti yritystä ja Bultólla oli 11% osakekannasta. Montesan pyörät olivat kevyitä kaksitahtimoottorilla toimivia pyöriä, jotka voittivat kilpailuissa raskaammat englantilaiset nelitahtipyörät.
Vuonna 1958 Espanjan hallitus kiristi yritysten asemaa, ja Permanayer halusi reagoida tähän lopettamalla kilpapyörien valmistamisen. Bultón mielestä kilpailumenestys oli ensiarvoisen tärkeää yrityksen maineelle, "markkinat seuraavat ruutulippua". Näkemyserot johtivat siihen, että  Bultó perusti oman yrityksen, jonka ensimmäinen Bultaco-pyörä tuli myyntiin 1959. Tuotanto jatkui Bultón perheen kotitilalla, ja Paco Bultón lapset koeajoivat jokaisen prototyypin ennen kuin ne tuotiin markkinoille.
Vuonna 1987 perhe myi merkin Derbi-Piaggio -ryhmälle.
Montesa A-45 98cc vuodelta 1945
Bultaco Tralla 101 125cc vuodelta 1959
Football Paradise

Football Paradise on intialainen jalkapalloaiheinen blogi, joka keskittyy eurooppalaisesta jalkapallosta kertoviin laajoihin artikkeleihin, kirja-arvosteluihin ja haastatteluihin. Blogi on englanninkielinen, ja sen perusti Gaurang Manjrekar vuonna 2008.
Football Paradise on vastaanottanut kaksi Football Blogging Award -ehdokkuutta parhaasta kansainvälisestä blogista (vuosina 2016 ja 2018) ja voittanut palkinnon kertaalleen vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Football Paradise
Filmfare Awards East

| Filmfare Awards East |
| --- | --- |
Palkitaan:  Elokuvia ja niiden tekijöitä
Palkinnon antaja:  The Times Group
Maa:   Intia
Ensimmäinen palkinto:  2014
Filmfare Awards East on The Times Groupin vuosittain järjestämä palkintogaala itäintialaisille bengalin-, assamin- ja orijankielisille elokuvateollisuuksille. Palkintogaala järjestettiin ensimmäisen kerran 29. maaliskuuta 2014, jolloin palkinnot myönnettiin vuonna 2013 menestyneille elokuville. Bengalinkielisille elokuville jaetaan palkintoja 21 eri palkintokategoriassa ja assamin- sekä orijankielisille neljässä.
Forssan kihlakunta

Forssan kihlakunta oli 1. joulukuuta 1996 – 31. joulukuuta 2007 toiminut Suomen aluehallinnon toiminta-alue. Kihlakuntaan kuuluivat Forssan kaupunki sekä Humppilan, Jokioisten, Tammelan ja Ypäjän kunnat. Kihlakunta sijaitsi aluksi Hämeen läänissä ja vuoden 1997 lääniuudistuksen jälkeen Etelä-Suomen läänissä.
Kihlakunnanvirasto sijaitsi Forssassa. Forssassa toimi Kanta-Hämeen syyttäjänviraston Forssan palvelutoimisto ja kihlakunnanviraston poliisilaitos.
Kihlakuntajärjestelmän lakkauttamisen jälkeen kihlakunnanviraston toiminnot ja yhteinen henkilöstö siirtyivät poliisilaitoksiin, ulosottovirastoihin, syyttäjänvirastoihin ja maistraatteihin.
Alueeltaan Forssan kihlakunta vastasi nykyistä Forssan seutukuntaa.
Jonathan Moore

| Jonathan Moore> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Jonathan Moore
Syntynyt: 3. marraskuuta 1957 (ikä 66) Charleston, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat   Suomi
Koripalloilija
Lempinimi:  Jon
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä
Pituus:  202 cm
Paino:  95 kg
NBA-varaus:  64. varaus 1980 (Detroit Pistons)
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1976–1980:   Furman University
Seurajoukkueet
   1983–1987 1987–1988 1988–1993 1993–1996  1997–1998:   Vigevano    Helsingin NMKY  Turun NMKY  Pantterit  Forssan Alku  CA Queluz  Kouvot
Jonathan Moore (s. 3. marraskuuta 1957 Charleston, Etelä-Carolina) on aktiiviuransa lopettanut yhdysvaltalais-suomalainen koripalloilija. Menestyksekkään yliopistouran jälkeen Moore pelasi Ranskassa, Italiassa ja Ecuadorissa, missä voitti maan mestaruuden. Sittemmin Moore siirtyi Suomeen, missä hänestä tuli Suomen pääsarjahistorian parhaita pelaajia. Hän on muun muassa ottanut toiseksi eniten levypalloja ja tehnyt neljänneksi eniten pisteitä sarjan historiassa. Moore pelasi myös Portugalissa Korać cupia.
Pelaajaura > Nuoruus ja yliopistoura

Moore varttui Etelä-Carolinan Charlestonissa. Hän oli perheensä seitsemäs lapsi: yhteensä lapsia oli yhdeksän, seitsemän poikaa ja kaksi tytärtä. Perheen isä kuoli, kun Jonathan-poika oli kuusivuotias. Moore venähti pituutta, mistä muut koululaiset pilkkasivat häntä. Charleston oli Mooren lapsuudessa levoton kaupunki, mutta pituuskasvunsa johdosta eräs valmentaja kutsui hänet koripallojoukkueeseen 13 vuoden ikäisenä, mikä auttoi häntä pysymään erossa hankaluuksista. Mooren äiti sai tietää poikansa koripalloharrastuksesta vasta pari vuotta myöhemmin, kun tämän maine levisi.
Lukioaikana Moorea valmensi John Wilford, joka Mooren omien sanojen mukaan teki hänestä koripalloilijan. Moore kasvoi kaksimetriseksi, ja hänestä alettiin tehdä korinaluspelaajaa. Moore valitsi collegekseen Furman Universityn, jossa hän omien sanojensa mukaan oppi heittämään. Moore pelasi Furmanissa menestyksekkäästi neljä kautta vuosina 1976–1980 19,6 pisteen ja 10,6 levypallon keskiarvoilla.
Pelaajaura > Kiertolaisena

Yliopistouransa jälkeen NBA-seura Detroit Pistons varasi Mooren 64. vuorolla NBA:n vuoden 1980 varaustilaisuudessa. Moore pelasi NBA:n kesäliigaa Pistonsissa, mutta seura ei tarjonnut hänelle NBA-sopimusta. Tämän jälkeen Moore lähti ulkomaille. Hän pelasi Italiassa Vigevanossa, Ranskassa ja Ecuadorissa, jossa voitti maan mestaruuden.
Pelaajaura > Suomeen

Suomeen Moore siirtyi pelaamaan kaudeksi 1983–1984. Yhdysvaltalainen oli aluksi huolestunut Suomen-matkastaan, mutta hänen seuransa Helsingin NMKY pelasi mieluisaa koripalloa, ja Ecuadorin levottoman ajanjakson jälkeen Suomi osoittautui rauhalliseksi maaksi. Moore pelasi joukkueessa yhdessä muun muassa Sakari Pehkosen, Mikko Tannerin ja korintekijä Gerald Leen kanssa, ja voitti heti ensimmäisellä kaudellaan SM-sarjan korikuninkuuden sekä Suomen mestaruuden. Seuranneet kaudet toivat Moorelle toisen Suomen mestaruuden, SM-pronssin ja jälleen SM-kultaa. Tämän jälkeen Moore pelasi yhden kauden Turun NMKY:ssä ja siirtyi Panttereihin, missä voitti Suomen cupin ja saavutti keväällä 1992 SM-hopeaa. Kyseisessä loppuottelusarjassa Helsingin NMKY:tä vastaan Pantterit johti kolmatta ottelua 20 pisteellä, mutta hävisi ottelun ja myöhemmin loppuottelusarjan voitoin 4–2.
Syksyksi 1993 Moore siirtyi Forssan Alkuun. Kolmen kauden jälkeen hän pelasi Portugalissa CA Queluzin joukkueessa muun muassa Korać cupia ja palasi Suomeen, missä saavutti Kouvojen joukkueessa SM-hopeaa 1998.
Moorella oli ongelmia jalkojensa kanssa, ja hänellä on oikeassa polvessaan tekonivel. Suomen maajoukkueessa maan kansalaisuuden vuonna 1992 saanut Moore ei koskaan pelannut, kuten Gerald Lee ja Greg Joyner tekivät, koska ei omien sanojensa mukaan tuntenut siihen paloa.
Yksityiselämä

Moore asuu Helsingissä, Vesalan kaupunginosassa. Hän on opettanut koripalloa maahanmuuttajille ja on toiminut juniorivalmentajana Panttereissa. Mooren poika Marcel Moore on myös pääsarjatason koripalloilija.
Saavutuksia > Henkilökohtaiset saavutukset

Miesten SM-sarjan runkosarjan korikuningas kaudella 1983–1984
toinen kausilla 1986–1987 ja 1988–1989, kolmas kaudella 1985–1986
Miesten SM-sarjan runkosarjan levypallokuningas kaudella 1983–1984
kolmas kausilla 1984–1985 ja 1988–1989
Saavutuksia > Joukkuesaavutukset

Suomen mestaruus 1984, 1985 ja 1987
SM-hopeaa 1992 ja 1998
SM-pronssia  1986 ja 1989
Suomen cup 1992
Suomen cupin hopeaa 1986
Footwork FA17

| Footwork FA17 |
| --- | --- |
Talli:  Footwork
Suunnittelija(t):  Alan Jenkins
Kuljettajat:   Ricardo Rosset  Jos Verstappen
Teknisiä tietoja
Renkaat:  G Goodyear
Polttoaine:  Castrol
Runko:  hiilikuitu monokokki
Moottori:  Hart 830 72º V8
Voimansiirto:  Arrows 6-vaihteinen puoliautomaattinen pituussuuntainen vaihdelaatikko
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Australian GP 1996
Kilpailuja:  16
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
Palkintosijoja:  0
MM-pisteitä:  1
Footwork FA17 oli Alan Jenkinsin suunnittelema Formula 1 -auto, jolla Footwork-talli kilpaili kaudella 1996. Autoa ajoivat Simtekiltä siirtynyt Jos Verstappen ja Formula 3000 -sarjasta nousun tehnyt Ricardo Rosset.
Tom Walkinshaw osti Footworkin alkukaudesta ja tämä oli viimeinen kausi, kun talli kilpaili Footwork nimellä.
FA17 osoittautui kauden alussa kilpailukykyiseksi autoksi Jos Verstappenin käsittelyssä. Kuitenkin liian vähäisen kehitystyön ja tehottoman Hart V8-moottorin vuoksi talli putosi hiljalleen lähtöruudukon hännille. Kehitystyötä haittasi tallin testisopimus Bridgestonen kanssa, joka alkoi valmistautua toimittamaan renkaita kaudelle 1997.
Verstappen oli läpi koko kauden nopeampi Footwork kuljettaja, mutta hän oli keskeytysherkkä ja virhealtis kilpailuissa. Hän aiheutti suuren tulipalon lähtiessään varikolta liian aikaisin tankkausletkun ollessa yhä kiinni autossa San Marinon GP:ssa. Rosset sen sijaan oli hidas ja varma ajaja, mutta hän ei saanut enää jatkaa tallissa seuraavalla kaudella, kun mestaruuden voittanut Damon Hill yllättäen teki sopimuksen Arrowsin kanssa ja Pedro Diniz valittiin toiseksi kuljettajaksi.
Footwork sijoittui valmistajien mestaruussarjassa yhdeksänneksi saavuttamalla yhden pisteen.
Formula 1 -tulokset

(lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa)
| Vuosi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Footwork | Hart V8 | G |  | AUS | BRA | ARG | EUR | SMR | MON | ESP | CAN | FRA | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | POR | JPN | 1 | 9. |
| 1996 | Footwork | Hart V8 | G | Ricardo Rosset | 9 | Kesk. | Kesk. | 11 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 11 | Kesk. | 11 | 8 | 9 | Kesk. | 14 | 13 | 1 | 9. |
| 1996 | Footwork | Hart V8 | G | Jos Verstappen | Kesk. | Kesk. | 6 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Kesk. | Ret | 10 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 8 | Kesk. | 11 | 1 | 9. |
| --- | --- |
 Arrows:  
  Arrows Grand Prix International: FA1 | A1 | A1B | A2 | A3 | A4 | A5 | A6 | A7 | A8 | A9 | A10 | A10B | A11 | A11B  Footwork Arrows: A11C | FA12 | FA13 | FA13B | FA14 | FA15 | FA16 | FA17  TWR Arrows: A18 | A19 | A20 | A21 | A22 | A23:  
Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 1996
Williams FW18
Ferrari F310
Benetton B196
McLaren MP4/11
McLaren MP4/11B
Jordan 196
Ligier JS43
Sauber C15
Tyrrell 024
Footwork FA17
Minardi M195B
Forti FG01B
Forti FG03
Evon harjoitusalue

Suomen Pelastusalan Keskusjärjestön ja Suomen puolustusvoimien harjoitusalue on Padasjoella sijaitseva harjoitusalue. Alueella on sekä sotilaallisia että siviilikriisinhallintaan, palo- ja pelastustoimeen liittyviä harjoitusalueita.
Sotilaalliset harjoitusalueet > Ampumarata

| Padasjoen ampumarata,  Padasjoen koulutuskeskus |
| --- | --- |
Sijainti:: 61.282°N, 25.265°E.
Sijainti:: Padasjoki
Ylläpitäjä:: Suomen Reserviupseeriliitto, Padasjoen reserviyhdistys
Kiväärilajit:: hirviammunta, rynnäkkökivääri, sovellettu reserviläisammunta
Pistoolilajit:: 
Alueen ampumarata koostuu useasta osasta: Telhonjärven lounaispuolella, Vähä-Hervon itäpuolella ja Iso-Hervon koillispuolella sijaitsee puolustusvoimien 150 metrin ampumarata, jossa voidaan ampua rynnäkkökiväärillä.
Samalla alueella on myös muita kuin sotilasammuntoihin liittyviä ratoja Hälvälän ampumaradan tapaan, kuten Padasjoen Riistanhoitoyhdistyksen hirviampumarata metsästystutkintoa varten sekä Padasjoen reserviyhdistyksen pistoolirata ja sovelletun reserviläisammunnan rata.
Sotilaalliset harjoitusalueet > Leiri- ja harjoitusalue

Ampumarasta etelään Iso-Taruksen itäpuolella ja Vähä-Taruksen koillispuolella sekä Kaakonlammin eteläpuolella on leiri- ja harjoitusalue, jota käyttävät muuhun kuin ammuntaan maanpuolustuskoulutusyhdistys sekä reserviupseeri- ja muut reserviläisyhdistykset.
Alueella on kaksi tielaitoksen lahjoittamaa majoitusparakkia (suurehko tupa Hauho ja pienehkö tupa Kouvola, neljä viiden hengen huonetta), yksi varastoparakki, kaksi kuuden hengen saunaa sekä lisäksi puolustusvoimien joukkuesauna. Aluetta käyttävät mm. maanpuolustuskoulutusyhdistys, Tapiolan Reserviupseerien ja Espoon Reserviläisten talvi- ja kesäpäivien järjestäjät.
Siviilikriisinhallinnan leiri- ja kurssikeskus

Kolmas harjoitusalue on Suomen Pelastusalan Keskusjärjestön (SPEK) leiri- ja kurssikeskus Palotarus, joka sijaitsee Vähä-Taruksen lounaispuolella, Iso-Taruksen länsirannalla ja Iso-Hervon koillispuolella. Aluetta käytetään sopimuspalokuntien (aikaisemmalta nimeltään vapaaehtoiset palokunnat) harjoitusalueena.
Siviilikriisinhallinnan leiri- ja kurssikeskus > Palotarus

Alue on parhaiten varusteltu kolmesta harjoitusalueesta. Siellä on yksitoista majoitusmökkiä (Tavi, Kuikka, Haapana, Viklo, Liro, Kuovi, Kivitasku, Satakieli, Peukaloinen, Kiuru ja Punarinta), kaksi saunaa (Metso ja Teeri), ruokala (Kuhankeittäjä), ruokailukatos (Käki), tarjoilukatos (Kottarainen), grillikatos (Käenpiika), luentosali (Käpytikka) ja hallintorakennus (Palokärki).
Siviilikriisinhallinnan leiri- ja kurssikeskus > Käyttö

Aluetta käytetään alkusammutuksen harjoitusalueena, mutta myös yleisluontoisena kurssikeskuksena, jota voidaan sopimuspalokuntien lisäksi tarjota myös yrityksille.
Flavia Bujor

| Flavia Bujor |
| --- | --- |
 Flavia Bujor vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. elokuuta 1988 (ikä 36)
Kirjailija
Tuotannon kieli: ranska
Esikoisteos:  Ennuskivien mahti (2002)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Flavia Bujor (s. 8. elokuuta 1988) on ranskalainen kirjailija. Hän syntyi Romaniassa vanhempiensa ainoana lapsena. Perhe muutti Pariisiin, kun Bujor oli kaksivuotias. Flavian äiti on psykoanalyytikko ja isä kuvanveistäjä. Bujor kirjoitti esikoisromaaninsa, fantasiakirjan nimeltä Ennuskivien mahti 12-vuotiaana. Kirjasta tuli maailmanmenestys: romaanin käännösoikeudet myytiin oikopäätä 23 maahan, ja Miramax osti teoksen elokuvaoikeudet. Teos oli pitkään Ranskan ja Saksan myyntilistojen kärkikirjoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Flavia Bujor Wikimedia Commonsissa
Rabinovtich, Dina: Authors of the month: Christopher Paolini and Flavia Bujor The Guardian.  31.3.2004. (englanniksi)
Flavigny-sur-Ozerain

Flavignyn keskiaikainen kylä kukkulan laella.
Flavigny-sur-Ozerain on kunta itäisessä Ranskassa Burgundi-Franche-Comtén hallintoalueella Côte-d’Orin departementissa. Kunnan asukasluku vuonna 2014 oli 303. Pinta-alaltaan kunta on vajaat 28 neliökilometriä.
Kunta kuuluu departementissaan Montbardin kantoniin Montbardin arrondissementissa. Naapurikunnat ovat pohjoisessa Grésigny-Sainte-Reine, koillisessa Darcey, idässä Gissey-sous-Flavigny, kaakossa Hauteroche, etelässä La Roche-Vanneau, lounaassa Marigny-le-Cahouët, lännessä Poillenay ja Mussy-la-Fosse sekä luoteessa Alise-Sainte-Reine. Lähin suurempi kaupunki on Dijon noin 60 kilometriä kaakkoon.
Kallioisen kukkulan laella sijaitseva Flavigny-sur-Ozerainin keskiaikainen kylä on hyväksytty kauneimpien ranskalaiskylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäseneksi. Kylä tunnetaan benediktiiniläisluostarista Abbaye Saint-Joseph de Clairval sekä Anise of Flavigny -anismakeisistaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Flavigny-sur-Ozerain Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Flavigny-sur-Ozerain
Käännös suomeksi
Francisco Javier Vergara y Velasco

Francisco Javier Vergara y Velasco (1860–1914) oli kolumbialainen maantieteilijä, kartanpiirtäjä ja historioitsija.
Felix Sandström

| Felix Sandström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. tammikuuta 1997 (ikä 27) Gävle, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  88 kg
Seura
Seura:  Philadelphia Flyers / Brynäs IF
Sarja:  NHL / SHL
Pelinumero:  1
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
NHL-varaus:  70. varaus, 2015 Philadelphia Flyers
KHL-varaus:  191. varaus, 2014 Medveščak Zagreb
Per Felix Sandström (s. 12. tammikuuta 1997 Gävle, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa SHL-joukkue Brynäs IF:ssä. Hänellä on tulokassopimus hänet varanneen Philadelphia Flyersin kanssa.
Ura > Seuraura

Sandström on IK Hugen kasvatti. Hän pelasi myöhemmät juniorivuotensa kuitenkin Brynäs IF:ssä, jossa Sandström voitti U16 SM:n hopeaa vuonna 2013 ja pronssia vuonna 2012 sekä J18 Allsvenskanin mestaruuden vuosina 2013 ja 2015. Kauden 2013–2014 päätteeksi hänet valittiin J18 Allsvenskanin parhaaksi maalivahdiksi. Medveščak Zagreb varasi Sandströmin 191. pelaajana KHL:n varaustilaisuudessa 2014. Kaudella 2014–2015 hän debytoi Brynäsin SHL-joukkueessa, jossa Sandström pelasi kahdessa runkosarja- ja yhdessä pudotuspeliottelussa. Hän puki kauden aikana kaikkiaan yhdeksään SHL-otteluun. Huhtikuussa 2015 Sandström teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Brynäsin kanssa.
Philadelphia Flyers varasi Sandströmin kolmannella kierroksella 70. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2015. Kaudella 2015–2016 hän nousi Brynäsin pääasialliseksi kakkosmaalivahdiksi Bernhard Starkbaumille ja pelasi 25 runkosarja- ja kaksi pudotuspeliottelua. Sandström aloitti joukkueen kolmesta pudotuspeliottelusta kaksi.