stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amber (nimi)
Kuvitteellisia Ambereja

Amber Adison, hahmo televisiosarjassa Hannah Montana
Amber Millington, hahmo televisiosarjassa Sisäoppilaitoksen arvoitus
Amber Moore, hahmo televisiosarjoissa Kauniit ja rohkeat ja Tunteita ja tuoksuja
Amber St. Clare, hahmo Kathleen Winsorin kirjassa Aina vain Amber (engl. Forever Amber, 1944)
Amber Volakis, hahmo televisiosarjassa House
Amber Williams, hahmo elokuvassa Tiedän mitä teit viime kesänä 3
Hanhon työväentalo

| Hanhon työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Hanho, Ruovesi
Rakennuttaja:  Hanhon Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hanhon työväentalo oli Ruoveden kunnan Hanhon kylässä sijainnut työväentalo. Hanhon työväentaloa laajennettiin vuonna 1926, ja seuraavana vuonna siellä pidettiin raittiusesitelmä. Vuonna 1937 Hanhon työväenyhdistys oli ainoa, joka ei lähettänyt edustajaa Ruoveden sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön kokoukseen. Muuta tietoa yhdistyksen tai talon vaiheista ei ole.
Hämeen lääni

| Hämeen lääni |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Pääkaupunki:  Hämeenlinna
Viimeinen maaherra:  Kaarina Suonio
Historialliset maakunnat:  Häme, Satakunta
Pinta-ala ilman merialueita:  22 246 km² 4:nneksi suurin 1993
– maa:  19 224 km²
– sisävesi:  3 022 km²
Väkiluku:  688 200 kolmanneksi suurin 1993
Väestötiheys:  35,8 as./km²
Hämeen lääni eri aikoina:
1) kuulunut Hämeen lääniin vuosina 1870–1997
2) liitetty Keski-Suomen lääniin vuonna 1960
3) liitetty Keski-Suomen lääniin 1973
4) liitetty Vaasan läänistä 1969
5) liitetty Turun Ja Porin läänistä 1973
6) liitetty Turun ja Porin läänistä 1993
7) liitetty Turun ja Porin lääniin 1990
8) liitetty Uudenmaan lääniin 1917
9) liitetty Uudenmaan läänistä 1971.
Hämeen lääni (ruots. Tavastehus län) oli vuosina 1831–1997 Suomen lääni, johon kuuluivat Kanta-Hämeen ja Pirkanmaan maakunnat sekä pääosa Päijät-Hämeen maakunnasta. Läänin pääkaupunki oli Hämeenlinna ja väkiluvultaan suurin kaupunki Tampere. Vuosina 1997–2009 Kanta- ja Päijät-Hämeen maakunnat kuuluivat Etelä-Suomen lääniin, jonka pääkaupunki oli Hämeenlinna. Pirkanmaan maakunta kuului Länsi-Suomen lääniin, jonka pääkaupunki oli Turku.
Valtion aluehallintoa Pirkanmaan alueella hoitaa nykyään Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintovirasto. Kanta- ja Päijät-Hämeen alueet kuuluvat Etelä-Suomen aluehallintoviraston alueisiin.
Kunnat 1997 (kaupungit lihavoitu)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Asikkala   Forssa   Hattula   Hauho   Hausjärvi   Hollola   Humppila   Hämeenkoski   Hämeenkyrö   Hämeenlinna   Ikaalinen   Janakkala   Jokioinen   Juupajoki  |   Kalvola   Kangasala   Kihniö   Kuhmalahti   Kuorevesi   Kuru   Kylmäkoski   Kärkölä   Lahti   Lammi   Lempäälä   Loppi   Luopioinen   Längelmäki  |   Mouhijärvi   Mänttä   Nastola   Nokia   Orivesi   Padasjoki   Parkano   Pirkkala   Pälkäne   Renko   Riihimäki   Ruovesi   Sahalahti   Tammela  |   Tampere   Toijala   Tuulos   Urjala   Valkeakoski   Vesilahti   Viiala   Viljakkala   Vilppula   Virrat   Ylöjärvi   Ypäjä  |
Kuntamuutokset

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   Aitolahti (liitetty 1966 Tampereeseen)  Akaa (liitetty 1946 Kylmäkoskeen, Sääksmäkeen, Toijalaan ja Viialaan)   Eräjärvi (liitetty 1973 Oriveteen)  Etelä-Pirkkala (nimeksi Pirkkala 1938)  Hämeenkyrö (siirretty 1993 Turun ja Porin läänistä)  Hämeenlinnan maalaiskunta (liitetty 1948 Hämeenlinnaan ja Vanajaan)  Ikaalinen (siirretty 1993 Turun ja Porin läänistä)   Jämsä (siirretty 1960 Keski-Suomen lääniin)   Jämsänkoski (siirretty 1960 Keski-Suomen lääniin)  |  Kihniö (siirretty 1993 Turun ja Porin läänistä)  Koijärvi (liitetty 1969 Forssaan ja Urjalaan)   Korpilahti (siirretty 1960 Keski-Suomen lääniin)  Koskenpää (siirretty 1960 Keski-Suomen lääniin)  Koski Hl (nimeksi Hämeenkoski 1995)   Kuhmoinen (siirretty 1974 Keski-Suomen lääniin)  Lammi (nimenä aikaisemmin Lampi)  Messukylä (liitetty 1947 Tampereeseen)  Mouhijärvi (siirretty 1993 Turun ja Porin läänistä)  |   Muurame (siirretty 1960 Keski-Suomen lääniin)  Parkano (siirretty 1993 Turun ja Porin läänistä)  Perttula (nimeksi Ypäjä 1893)   Pohjaslahti (liitetty 1973 Virtoihin ja Vilppulaan)  Pohjois-Pirkkala (nimeksi Nokia 1938)   Somerniemi (liitetty 1977 Someroon)   Somero (siirretty 1990 Turun ja Porin lääniin)   Suoniemi (liitetty 1973 Nokiaan Turun ja Porin läänistä)   Säynätsalo (siirretty 1960 Keski-Suomen lääniin)  |   Sääksmäki (liitetty 1973 Valkeakoskeen)   Teisko (liitetty 1972 Tampereeseen)   Tottijärvi (liitetty 1976 Nokiaan)   Tyrväntö (liitetty 1971 Hattulaan)   Vanaja (liitetty 1967 Hämeenlinnaan, Janakkalaan, Renkoon ja Hattulaan)  Viljakkala (siirretty 1993 Turun ja Porin läänistä)  Virrat (siirretty 1969 Vaasan läänistä)  |
Läänin lakkauttamisen jälkeiset muutokset
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Akaa (perustettu 2007 uudelleen Toijalasta ja Viialasta)  Hauho (liitetty 2009 Hämeenlinnaan)  Hämeenkoski (liitetty 2016 Hollolaan)  Kalvola (liitetty 2009 Hämeenlinnaan)  Kuhmalahti (liitetty 2011 Kangasalaan)  Kuorevesi (liitetty 2001 Jämsään entisessä Keski-Suomen läänissä)  |  Kuru (liitetty 2009 Ylöjärveen)  Kylmäkoski (liitetty 2011 Akaaseen)  Lammi (liitetty 2009 Hämeenlinnaan)  Luopioinen (liitetty 2007 Pälkäneeseen)  Längelmäki (liitetty 2007 Oriveteen ja Jämsään entisessä Keski-Suomen läänissä)  Mouhijärvi (liitetty 2009 Sastamalaan)  |  Mänttä (liitetty 2009 Mänttä-Vilppulaan)  Nastola (liitetty 2016 Lahteen)  Renko (liitetty 2009 Hämeenlinnaan)  Sahalahti (liitetty 2005 Kangasala )  Toijala (liitetty 2007 Akaaseen)  Tuulos (liitetty 2009 Hämeenlinnaan)  |  Viiala (liitetty 2007 Akaaseen)  Viljakkala (liitetty 2007 Ylöjärveen)  Vilppula (liitetty 2009 Mänttä-Vilppulaan)  |
Maaherrat

Suomen suuriruhtinaskunnassa lääninhallituksen johtajan titteli oli kuvernööri vuosina 1837–1918.
Carl Klick 1831
Johan Fredrik Stichaeus 1831–1841
Carl Otto Rehbinder 1841–1863
Samuel Werner von Troil 1863–1865
Clas Herman Molander 1865–1869
Hjalmar Sebastian Nordenstreng 1870–1875
Edvard Reinhold von Ammondt 1875–1887
Torsten Costiander 1887–1895
Edvard Boehm 1895–1899
Gustaf Axel von Kothen 1900–1901
Isidor Svertškov (Svertschkoff) 1901–1904
Aleksandr Papkov (Papkoff) 1904–1906
Ivar (Sune) Gordie 1906–1910
Arthur Brofeldt 1910–1911 (vt.)
Rafael Knut Harald Spåre 1911–1917
Kustaa Adolf Saarinen 1917–1918 (vt.)
Antti Tulenheimo 1918–1919
Albert von Hellens 1919–1930
Kaarlo Haljala 1920–1921 ja 1924–1925 (vt.)
Sigurd Mattsson 1930–1959
Jorma Tuominen 1959–1972
Valdemar Sandelin 1973–1979
Risto Tainio 1979–1994
Kaarina Suonio 1994–1997
Vaalipiirit

Hämeen läänin eteläinen vaalipiiri ja Hämeen läänin pohjoinen vaalipiiri muodostettiin 1905–1906 järjestettyjen ylimääräisten valtiopäivien päätöksellä eduskuntavaaleiksi 1907. Eteläiseen vaalipiiriin kuuluivat Hauhon, Hollolan ja Tammelan kihlakunnat. Pohjoiseen vaalipiiriin kuuluivat Pirkkalan, Ruoveden ja Jämsän kihlakunnat.
Essure
Toimintamekanismi

Essure-mikroimplantti viedään paikoilleen erityislaitteiston avulla. Laitteisto koostuu kädensijasta ja katetrista, jonka kärki sisältää implantin. Mikroimplantti on 4 cm:n pituinen kierrejousi, jonka sisäpuoli on ruostumatonta terästä ja ulompi osa nikkelititaaniyhdistettä. Kertakäyttöisen asettimen sisällä oleva kierrejousi viedään hysteroskoopin (tähystimen) avulla munanjohtimeen. Jousen keskellä olevat polyetyleenikuidut stimuloivat (inflammaatio) munanjohtimien sidekudoksen kasvua ja aiheuttavat munanjohtimien tukkeutumisen noin kolmen kuukauden kuluessa. Samoja materiaaleja on käytetty muun muassa sydän- ja rintaelinkirurgiassa.
Toimenpide vaihe vaiheelta

1. Essure-toimenpide ei vaadi leikkausta eikä nukutusta. Esilääkityksenä käytetään tulehduskipulääkettä (esim. ibuprofeeni) ja parasetamolia.
2. Gynekologi vie hysteroskoopin (vain 5 mm kapean optisen instrumentin) emättimeen ja sieltä kohtuun. Nestettä, tavallista keittosuolaliuosta, käytetään laajentamaan kohtua, jotta lääkäri näkee munanjohtimien aukot.
3. Tämän jälkeen gynekologi vie mikroimplantin sisältämän Essure-katetrin hysteroskoopin läpi munanjohtimeen.
4. Kun katetri on poistettu, mikroimplantti jää paikoilleen munanjohtimeen. Toimenpide toistetaan toisessa munanjohtimessa.
5. Lyhyen tarkkailuvaiheen jälkeen potilas voi palata normaaliin päivärutiiniin ja työhön.
Gynekologinen seuranta

Kolmen seuraavan kuukauden aikana potilaan on käytettävä vaihtoehtoista ehkäisymenetelmää. Tämän jälkeen tehdään ultraäänitutkimus, jotta nähdään ovatko implantit oikeilla paikoillaan ja munanjohtimet tukkeutuneet. Mikäli tutkimuksessa todetaan näin tapahtuneen, muuta ehkäisyä ei enää tarvita. Varjoainekuvaus (hysterosalpingografia, HSG), lantioröntgen tai kaikukuvaus varjoaineella (hysterosalpingosonografia, HSSG) tehdään erityistapauksissa munanjohtimien tukkeutumisen varmistamiseksi.
Toimenpiteeseen liittyvät riskit

Virhe yhden tai molempien implanttien asettamisessa oikeaan paikkaan
Johtimien puutteellinen tukkeutuminen kolmessa kuukaudessa toimenpiteen jälkeen
Kouristuksia (kuukautiskipujen kaltaisia)
Tilapäistä kipua ja/tai vuotoa (muistuttaa niukkaa kuukautisvuotoa tai tiputteluvuotoa)
Lievää pahoinvointia tai oksentelua
Pyörtymistä tai pyörtymisen tuntua toimenpiteen jälkeen
Raportoidut haittaoireet

Krooninen lantiokipu
Yhden tai useamman implantin migraatio ja/tai perforaatio kehon kudoksissa ja elimissä
Ei-toivotut raskaudet (osa kohdunulkoisia)
Kipu ja/tai verenvuoto seksin ja/tai liikunnan jälkeen/aikana
Tavanomaista kivuliaampi ovulaatio
Inkontinenssi ja muut virtsaamisvaivat
Mikäli epäilee Essure-implanttien haittavaikutuksia, asiasta voi itse ilmoittaa suoraan valmistajalle.
Aiheesta muualla

Essure-menetelmän suomenkieliset sivut
Conceptus (Essuren kehittäjä ja valmistaja)
MAUDE-rekisteri (Arkistoitu – Internet Archive)
Stop Essure -sivusto
YLE:n uutinen Essuren vetämisestä pois markkinoilta
Ohje potilaille haittavaikutusten raportoinnista[vanhentunut linkki]
Hurskainen, R.; Hovi, S.; Gissler, M.; Grahn, R.; Kukkonen-Harjula, K.; Nord-Saari, M.; Mäkelä, M. (2008): ”Hysteroskooppinen sterilointi metallisella mikroimplantilla”. Suomen Lääkärilehti 36/2008 vsk 63.[vanhentunut linkki]
Etelän liike

| Etelän liike |
| --- | --- |
 Etelä-Jemenin lippu on toiminut Etelän liikkeen kannattajien tunnuksena.
Perustettu:  2007
Tyyppi:  Etelä-Jemenin separatismia tai itsehallintoa ajavien ryhmittymien liittouma
Toiminta-alue:   Jemen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Etelän liike on Etelä-Jemenin separatismia tai sen itsehallintoa ajavien ryhmittymien liittouma Jemenissä. Liike tunnetaan myös nimillä Harak, Hirak tai al-Hirak.
Historia

Etelä-Jemen ja Pohjois-Jemen yhdistyivät Jemenin tasavallaksi vuonna 1990 lähes 40 vuoden eron jälkeen. Etelä-Jemen yritti irrottautua Jemenistä vuonna 1994 käydyssä sisällissodassa, jossa pohjoisen hallinnon joukot miehittivät kuitenkin alueen. Etelän liike perustettiin vuonna 2007. Etelän liike on järjestänyt useaan otteeseen mielenosoituksia sen keskuksena toimivassa etelän satamakaupunki Adenissa. Lokakuussa 2014 pidettyyn mielenosoitukseen osallistui arviolta 100 000 henkilöä. Huthien kapinallisryhmän otettua haltuunsa maan pääkaupunki Sanaan Etelän liike muodosti asejoukkoja Adenin ympäristöön kaupungin turvaamiseksi.
Huhtikuussa 2017 Etelän liikkeen edustajat uutisoivat niin sanotun Etelän väliaikaisvaltuuston perustamisesta. Julistuksen taustalla vaikutti presidentti Abdrabuh Mansur Hadin erottama entinen Adenin kuvernööri kenraalimajuri Aidarous al-Zubaidi ja tuhannet adenilaiset osoittivat mieltään julistusta vastaan. Tammikuussa 2018 etelän separatistien ja hallituksen joukkojen välillä syntyi taisteluja Adenissa. Hadin ja etelän separatistien välit ovat olleet kireät. Konflikti on jakanut myös Jemenissä hutheja vastaan taistelevaa liittoumaa. Saudi-Arabian sanotaan tukevan Hadia ja Yhdistyneiden arabiemiirikuntien Etelän liikettä.
Tavoitteet ja organisaatio

Etelän liikkeen ryhmittymät tavoittelevat ryhmästä riippuen joko Etelä-Jemenin täyttä itsenäisyyttä, tai alueen itsehallintoa. Liikkeen kannattajien mielestä etelän asukkaat on pidetty poliittisen vaikuttamisen ulkopuolella ja pohjoisen hallitus ei ole käyttänyt etelän kehittämiseksi tarpeeksi etelän öljylähteistä saatuja tuloja. Etelän liikkeen mukaan pohjoisen ja etelän välillä on myös merkittäviä kulttuurillisia eroja.
Entisen Etelä-Jemenin (sininen) ja Pohjois-Jemenin (oranssi) kartta.
Amasis II

Amasis II:ta esittävä veistos
Amasis II, joka tunnetaan myös nimellä Ahmose II, oli muinaisen Egyptin 26. dynastian faarao, joka hallitsi vuosina 570–526 eaa. Hän oli alun perin faarao Apriesin kenraali, joka nousi kapinaan hallitsijaansa vastaan. Amasis II:n valtaistuinnimi on Henemibre (Hän, joka syleilee Ren sydäntä).
Amasis nousi valtaan vuonna 570 eaa., kun Apriesin Kyreneen suuntautunut sotaretki epäonnistui pahasti. Egyptin armeija nousi kapinaan, ja kun Apries lähetti Amasisin rauhoittamaan kapinaa, kapinoitsijat huudattivatkin Amasisin uudeksi faaraoksi. Seuranneessa sisällissodassa Amasisin joukot löivät Apriesin lähettämät sotilaat. Amasis surmasi Apriesin taistelussa, mutta järjesti kuitenkin Apriesille kuninkaalliset hautajaiset.
Tämän jälkeen Amasis vahvisti liiton Kyrenen kanssa menemällä naimisiin kyreneläisen naisen kanssa. Amasis pyrki myös liittoutumaan Kreikan kanssa. Herodotoksen mukaan Amasis ystävystyi Samoksen tyrannin Polykrateksen kanssa ja lahjoitti varat Delfoin temppelin uudelleenrakennusta varten. Amasis onnistui alistamaan Kyproksen valtansa alle, mahdollisesti Polykrateksen laivaston avustamana, ja pakotti Kyproksen maksamaan lunnaita.
Pystyäkseen paremmin rajoittamaan Kreikan vaikutusvaltaa Amasis rajasi kaupankäyntioikeuden Niilin suistossa sijaitsevaan Naukratiksen kaupunkiin, joka sijaitsi lounaaseen Egyptin pääkaupungista. Naukratiksen kauppiaat saivat monia etuoikeuksia, joiden avulla kaupunki vaurastui nopeasti. Lisäksi Amasis salli kreikkalaisten perustaa muita kaupunkeja ja palvontapaikkoja Niilin suistoon.
Erään asiakirjan mukaan Amasiksen valtakauden 41. vuonna egyptiläiset tekivät tutkimusmatkan Nubiaan. Faarao Amasis laajensi lisäksi Neithin temppeliä Saisissa, pystytti Isikselle pyhäkön Memfisiin, rakensi temppelit Abydokseen ja Mendesiin sekä nilometrin Sepin temppeliin. Lisäksi hän rakennutti useita rakennuksia Baharijan keitaalle ja Heliopolisiin. Amasis haudattiin Saisin temppeliin. Amasista pidetään yhtenä kuudesta Egyptin lainsäätäjästä, ja kreikkalaiset kunnioittivat häntä nimeämällä hänet yhdeksi seitsemästä viisaasta.
Amasisin valtakausi oli Egyptille vaurauden aikaa, mutta Persian uhka kasvoi kuitenkin koko ajan. Herodotoksen mukaan Amasis liittoutui Lyydian Kroisoksen kanssa Persiaa vastaan. Persia voimistui siitä huolimatta nopeasti, ja Amasis kuoli vain puoli vuotta ennen kuin Persian kuningas Kambyses II valloitti Egyptin.
Alina Toivanen

Alina Toivanen (s. 1980 Tampere) on suomalainen rumpali.
Toivasen identtinen kaksoissisko on näyttelijä Armi Toivanen. Alina Toivanen on toiminut sisarensa sijaisnäyttelijänä Johanna Vuoksenmaan elokuvassa 21 tapaa pilata avioliitto.
Yhtyeet ja artistit

Toivanen on toiminut rumpalina mm. näiden artistien ja yhtyeiden kanssa
Indica
Risto
Minä ja Ville Ahonen
Mira Luoti
Astrid Swan
Ronya
Saaret
LCMDF
Manna
Etelä-Afrikan Grand Prix

|  Etelä-Afrikan Grand Prix  |
| --- | --- |

Rata:  Kyalami
Sijainti:  Gauteng, Etelä-Afrikka
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  4,261 km
Kilpailun pituus:  72 kierrosta, 306,792 km
Eniten voittoja
Kuljettajat:   Jim Clark,  Niki Lauda (3) 
Tallit:  Lotus, Ferrari (4)
Viimeisin kilpailu (1993):
Voittaja:   Alain Prost   (Williams-Renault)
Voittoaika:  1:38.45,082
Toinen:   Ayrton Senna   (McLaren-Ford)
Kolmas:   Mark Blundell   (Ligier-Renault)
Paalupaikka
Kuljettaja:   Alain Prost   (Williams-Renault)
Paaluaika:  1.15,696
Nopein kierros
Kuljettaja:   Alain Prost   (Williams-Renault)
Kierrosaika:  1.19,492 (kierroksella 40)
Etelä-Afrikan Grand Prix oli Etelä-Afrikassa järjestetty Formula 1 -sarjan osakilpailu.
Paikkakunnat, joissa Etelä-Afrikan Grand Prix on järjestetty.
Etelä-Afrikan Grand Prix ajettiin 20 kertaa Kyalamin radalla vuosien 1967 ja 1993 välisenä aikana. Kilpailu ajettiin sitä ennen kolme kertaa MM-sarjaan kuuluvana kilpailuna East Londonin moottoriradalla.
Etelä-Afrikan GP oli aikoinaan varsin ainutlaatuinen tapahtuma, sillä Etelä-Afrikka oli 1990-luvulle saakka urheiluboikotissa hallituksen harjoittaman rotuerottelupolitiikan eli apartheidin takia. Etelä-Afrikka ei esimerkiksi saanut ottaa osaa olympialaisiin. F1-sirkus kuitenkin vieraili vuosittain Kyalamissa. Kilpailu putosi kalenterista kauden 1985 jälkeen. Sen jälkeen Kyalamin rataa nykyaikaistettiin, ja siitä tuli hitaampi, lyhyempi ja kompaktimpi. Uusitulla Kyalamin radalla ajettiin kauden 1992 avauskilpailu. Kuljettajille uusi rata ei tarjonnut niin paljon ajamisen iloa kuin vanha. Kyalamissa ajettiin kauden avauskilpailu myös 1993, jonka jälkeen kilpailu putosi jälleen F1-kalenterista. Kyalamin uusitun radan pituus oli 4,261 kilometriä ja kilpailun pituus oli 306,792 kilometriä.
Britti Jim Clark ja itävaltalainen Niki Lauda ovat voittaneet Etelä-Afrikan GP:n kumpikin kolmesti. Kaudella 1975 eteläafrikkalainen Jody Scheckter voitti kilpailun ainoana eteläafrikkalaisena. Vuosien 1992 ja 1993 kilpailujen voitot menivät Nigel Mansellille ja Alain Prostille. Etelä-Afrikan GP muistetaan myös Tom Prycen, ja ratavalvoja Jansen Van Vuurenin kuolemista.
Etelä-Afrikan GP:n paluuta on kaavailtu useaan otteeseen, ensimmäisen kerran jo kaudeksi 2002, mutta suunnitelmat kariutuivat randin arvon romahtamiseen. Myöhemmin paluuta suunniteltiin kaudelle 2008, mikä ei kuitenkaan onnistunut, kilpailupaikaksi kaavailtiin alustavasti Kapkaupunkiin rakennettavaa uutta moottorirataa tai rantakeskus Durbanin katurataa. Tämän jälkeenkin Etelä-Afrikka on ilmaissut halunsa isännoidä Formula 1 -osakilpailua aikaisintaan kaudella 2010 täysin uudella radalla Kapkaupungissa, jonka piirustuksetkin olivat jo valmiina, tämäkään suunnitelma ei toteutunut.
Kilpailut > 1985

Etelä-Afrikan Grand Prix 1985 ajettiin 19. lokakuuta Kyalamin vanhalla radalla. Kilpailun voitti britti Nigel Mansell, joka lähti kilpailuun paalupaikalta. Keke Rosberg ajoi kilpailun nopeimman kierroksen.
Kilpailut > 1992

Etelä-Afrikan Grand Prix 1992 ajettiin 1. maaliskuuta ensimmäistä kertaa Kyalamin uudistetulla moottoriradalla. Kilpailua hallitsi Williams-tallin Nigel Mansell, joka voitti kilpailun paalupaikalta ja ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen. Kilpailun voitto oli Manselille toinen perättäinen Kyalamissa. Kilpailu ajettiin aurinkoisella ja kuivalla kelillä.
Kilpailut > 1993

Kauden 1993 Etelä-Afrikan Grand Prix jäi viimeiseksi Etelä-Afrikan GP:ksi. Ensin kuivan, mutta parin viimeisen kierroksen aikana sateiseksi muuttuneen kelin värittämän kilpailun voiton vei paalupaikalta lähtenyt ranskalainen Alain Prost. Prost ajoi myös kilpailun nopeimman kierroksen. Kilpailussa debytoivat kuljettajat Michael Andretti, Luca Badoer, Fabrizio Barbazza, Rubens Barrichello ja tallit Larrousse ja Sauber.
Voittajat

Lähde:
Punataustaiset kilpailut eivät kuuluneet Formula 1:n MM-sarjaan.
| Kausi | Kuljettaja | Valmistaja | Rata | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1934 |  Whitney Straight | Maserati 8CM 3.0L | East London | Raportti |
1935: Ei järjestetty.
| 1936 |  Mario Massacuratti | Bugatti 35B | East London | Raportti |
| 1937 |  Pat Fairfield | ERA-B | East London | Raportti |
| 1938 |  Buller Meyer | Riley | East London | Raportti |
| 1939 |  Luigi Villoresi | Maserati 6CM | East London | Raportti |
1940 – 1959: Ei järjestetty.
| 1960 |  Paul Frère | Cooper-Climax | East London | Raportti |
| 1960 |  Stirling Moss | Porsche 718 RS 60 | East London | Raportti |
| 1961 |  Jim Clark | Lotus-Climax | East London | Raportti |
| 1962 |  Graham Hill | BRM | East London | Raportti |
| 1963 |  Jim Clark | Lotus-Climax | East London | Raportti |
1964: Ei järjestetty.
| 1965 |  Jim Clark | Lotus-Climax | East London | Raportti |
| 1966 |  Mike Spence | Lotus-Climax | East London | Raportti |
| 1967 |  Pedro Rodríguez | Cooper-Maserati | Kyalami | Raportti |
| 1968 |  Jim Clark | Lotus-Ford | Kyalami | Raportti |
| 1969 |  Jackie Stewart | Matra-Ford | Kyalami | Raportti |
| 1970 |  Jack Brabham | Brabham-Ford | Kyalami | Raportti |
| 1971 |  Mario Andretti | Ferrari | Kyalami | Raportti |
| 1972 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | Kyalami | Raportti |
| 1973 |  Jackie Stewart | Tyrrell-Ford | Kyalami | Raportti |
| 1974 |  Carlos Reutemann | Brabham-Ford | Kyalami | Raportti |
| 1975 |  Jody Scheckter | Tyrrell-Ford | Kyalami | Raportti |
| 1976 |  Niki Lauda | Ferrari | Kyalami | Raportti |
| 1977 |  Niki Lauda | Ferrari | Kyalami | Raportti |
| 1978 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | Kyalami | Raportti |
| 1979 |  Gilles Villeneuve | Ferrari | Kyalami | Raportti |
| 1980 |  René Arnoux | Renault | Kyalami | Raportti |
| 1981 |  Carlos Reutemann | Williams-Ford | Kyalami | Raportti |
| 1982 |  Alain Prost | Renault | Kyalami | Raportti |
| 1983 |  Riccardo Patrese | Brabham-BMW | Kyalami | Raportti |
| 1984 |  Niki Lauda | McLaren-TAG | Kyalami | Raportti |
| 1985 |  Nigel Mansell | Williams-Honda | Kyalami | Raportti |
1986 – 1991: Ei järjestetty.
| 1992 |  Nigel Mansell | Williams-Renault | Kyalami | Raportti |
| 1993 |  Alain Prost | Williams-Renault | Kyalami | Raportti |
Radat

Lähde:
| Vuodet | Rata |
| --- | --- |
1962–1965: East London
1967–1985: Kyalami (vanha)
1992–1993: Kyalami (uusi)
Jaava

Jaava
| --- | --- |
Sijainti:  Indonesia
Saariryhmä:  Isot Sundasaaret
Vesialue:  Intian valtameri, Jaavanmeri, Balinsalmi (d), Sundasalmi, Maduransalmi (d) 
Korkein kohta:  3 676 m
Pinta-ala:  132 189 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  145 000 000 (2015)
Suurin kaupunki:  Jakarta
Kieli:  mm. indonesia, jaava, sunda
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Jaava (indonesiaksi Jawa; jaavaksi ꦗꦮ, Jawa; sundaksi ᮏᮝ) on Indonesiassa sijaitseva saari, joka kuuluu Isojen Sundasaarten saaristoon. Pinta-alaltaan Jaava on 132 000 neliökilometriä. Saaren pohjoispuolella on Jaavanmeri ja eteläpuolella Intian valtameri. Lännessä kapea Sundasalmi erottaa sen Sumatran saaresta, ja idässä lähin saari on Pieniin Sundasaariin kuuluva Bali, jonka erottaa Jaavasta kapea Balinsalmi.
Jaava on Indonesian viidenneksi suurin ja koko maailman 13. suurin saari. Saarella on asukkaita on arviolta 145 miljoonaa, ja väestötiheys on 1 121 ihmistä/km². Jaava on väkiluvultaan maailman suurin saari. Jaavalla asuu yli puolet Indonesian väestöstä.
Maantiede > Sijainti

Jaava sijaitsee Isojen Sundasaarten saaristossa, jonka se muodostaa Sumatran Borneon ja Sulawesin saarten kanssa. Jaava on saarista eteläisin ja pinta-alaltaan pienin. Saarten väliin jää Jaavanmeri, josta muodostuu näin Indonesian sisämeri. Itä-länsi suunnassa saaren pituus on noin tuhat kilometriä ja pohjois-etelä suunnassa noin 200 kilometriä. Saaren pinta-ala on noin 132 000 km2.