Berdjanskin satama
Sataman historia

Ukrainan hedelmällisten eteläisten alueiden viljatuotannon ja -kaupan nopea kehitys vaati vientisataman perustamista Asovanmeren pohjoisrannikolle. Ensimmäisenä sen tärkeyden ymmärsi Odessan kukoistuksen alullepanija ja Novorossijan alueen kenraalikuvernööri herttua de-Richelieu aloittamansa Asovanmeren satamarakennushankkeen yhteydessä. Vasta viiden vuoden päästä 3. lokakuuta vuonna 1817 kreivi Orlov-Denisovin pyynnöstä otettiin vastaan päätös laiturin rakentamisesta Obytitšnan jokisuulle. Pian kävi selväksi, että tämä paikka oli satamalle erittäin huono, joten syksyllä vuonna 1824 kreivi Mihail Vorontsov määräsi laivaston kapteenin Nikolai Kritskyn johtaman retkikunnan etsimään sopivamman paikan laiturin rakentamista varten. Silloin 20. helmikuuta 1825 päivätyssä raportissa tuotiin esille, että Berdjanskin kynnään juurelle perustettava laituri ei olisi huonompi Sevastopolin sataman samaan käyttöön tarkoitettuja rakennelmia.
Joidenkin lähteiden mukaankenen mukaan? 3. marraskuuta 1827 myönnettiin maata sataman perustamiselle. Joidenkin mukaan keväällä vuonna 1825 alkoi ensimmäisen puulaiturin rakentaminen, minkä urakoitsija oli myöhempi kaupungin pormestari N.S. Kobozev. Rakentaminen kesti viisi vuotta ja laiturin avajaiset pidettiin 1. heinäkuuta 1830. Toinen satamarakennus valmistui vuonna 1835 ja vuonna 1836 jo lopullisesti silloinen merisatama. Samana vuonna siinä vieraili ensimmäinen ulkomainen alus. Vuonna 1841 Berdjansk sai kaupungin aseman ja etuoikeudet ja 24.3.1852 päätettiin yhdistää satamapäällikön ja kaupunginjohtajan virat.
Pian laituria pidennettiin vuonna 1859. Laiturin toimintaa vaikeuttivat satama-alueen matala vesi ja hallitsevat etelätuulet. Puutteista ensimmäistä torjuttiin vuosittaisilla ruoppaustöillä ja pidentämällä laitureita. Toisen suhteen ryhdyttiin 650 metrin pituisen aallonmurtajan rakentamiseen heti Krimin sodan jälkeisten kunnostustöiden päätyttyä vuonna 1862. Aallonmurtajan suunnittelijana oli insinööri Robert Petrovitš Dezen. Vuonna 1869 perustettiin satamalaivasto. Vuosina 1894—1898 suoritettiin satama-alueen laajempi kunnostushanke ja mm. perustettiin 256 metrin pituinen rannikkopengerrys, rakennettiin kapeita ja leveitä aallonmurtajia ja ruopattiin merenpohja jopa 3,7 metrin syvyiseksi. Mutta tämä ei ollut tarpeeksi, koska suuret laivat eivät edelleen päässeet satamaan. Vuonna 1899 Nobelin veljesten Branobel-yhtiön öljyvarasto avattiin polttoaineiden ja voiteluaineiden täällä varastointia varten. Vuosina 1904—1905 kanavan seuraavan ruoppauksen yhteydessä syvyys ylsi 5,6:een metriin.
Vuoteen 1910 mennessä satama saavutti suurimman rahtiliikevaihtonsa ulko- ja kotimaankaupassa. Vuonna 1914 hankittiin myös omat korjaus- ja konepajat, vaikka vuoden 1913 sadon epäonnistuminen ja ensimmäinen maailmansota lamaannuttivat ulkomaankaupan ja Berdjanskin sataman rahtivaihto laski lähes kahdeksankertaisesti. Vuoden 1915 loppuun mennessä satamassa oli enää 250 työpaikkaa. Satama tuhoutui kahdesti, 1917—1922 käydyn Venäjän sisällissodan ja toisen maailmansodan vuosina, monet satamatyöntekijät kuolivat rintamilla, minkä jälkeen se myös kahdesti rakennettiin uudelleen. Sisällissodan aikana sataman toiminta käytännössä keskeytettiin, koska se joutui tapahtumien keskipisteeseen. Sen kautta evakuoitiin sekä bolševikit että  valkokaartit. Huhtikuussa 1918 Mustanmeren laivaston merimiesryhmä pommitti satamaa ja itävaltalais-saksalaiset sotilaat vuonna 1918. Vuonna 1919 sekä satama että kaupunki joutuivat kahdesti englantilais-ranskalainen laivueen tulituksen kohteeksi.
Menetetyn kapasiteetin palauttaminen aloitettiin jo vuonna 1924, kun rakennettiin kahden kilometrin pituinen  rata ja asennettiin kuusikymmentämetrinen laiturilinja. Kolmannen valtakunnan armeijajoukot miehittivät Berdjanskin kaupungin satamineen 7. lokakuuta 1941 ja miehityksen päättymisen jälkeen v. 1943 monet rakennuksista jouduttiin uudelleenrakentamaan. Kuitenkin jo kolme vuotta myöhemmin 3. kesäkuuta 1946 ensimmäinen alus saapui satamaan. Neuvostoliiton aikana tämä satama oli Zaporižžjan alueen kaivos-, metallien valmistus- ja jalostus- ja koneenrakennustuotannon, maataloustuotteiden ja alueella kaiken tuotettavan viennin pääsatama. Vuonna 1980 Berdjanskin sataman siirtyessä uudelle vuosikymmenelle liikevaihdon määrää oli lisännyt uusien tuotantotilojen ja 10. laiturin rakennus.