stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arrows
Arrows perustetaan ja 1970-luku.

Talli osallistui ensimmäistä kertaa Formula 1 -kilpailuihin vuonna 1978, jolloin tallin kuljettajat olivat italialainen Ricardo Patrese ja saksalainen Rolf Stommelen.
Vuoden 1978 Formula 1 -kausi alkoi Argentiinan osakilpailulla, johon talli ei osallistunut, näin ollen Arrowsin ensimmäinen kilpailu oli Brasilian Grand Prix 1978.
Tallin toisessa kisassa Etelä-Afrikassa sen kuljettaja Riccardo Patrese johti kisaa kierrokselle 63/78 asti, kunnes auton moottori petti.
Kausi 1978 meni Arrowsin osalta kohtalaisesti, kauden paras tulos oli Patresen sijoittuminen toiseksi Ruotsin osakilpailussa. Kaiken kaikkiaan Patrese saavutti tallille 11 pistettä, jotka olivat kaikki pisteet, mitä Arrows onnistui kauden aikana saavuttamaan.
Seuraavalle kaudelle, Arrows hankki uudeksi kuljettajaksi vuodesta kokeneen saksalaiskuljettaja Jochen Massin, joka korvasi tallissa edelliskaudella ajaneen Rolf Stommelenin. Patrese jatkoi tallin toisena kuljettajana. Kaudella 1979 Patrese ajoi viidenneksi Belgiassa, Massin ajaessa kolme kertaa kuudenneksi.
1980-luku

1980-luvulla talli saavutti pisteitä jokaisella kaudella. Ricardo Patrese ajoi tallissa vuoteen 1981 saakka, jonka jälkeen hän siirtyi ajamaan vuodeksi 1982 Brabham-talliin. Perustamisestaan lähtien Arrows oli käyttänyt autojensa voimanlähteenä vapaastihengittäviä Cosworthin moottoreita mutta kesken kautta 1984, talli vaihtoi BMW:n turbomoottoreihin. Vaihdoksesta huolimatta menestys oli tasaista ja pistesijoja tuli silloin tällöin. Paras kausi oli 1988, jolloin pisteitä tuli 23, ja sijoitus valmistajien MM-sarjassa oli neljäs. Tällöin autojen voimanlähteenä toimi Megatroneiksi uudelleennimetyt BMW:n moottorit.
Arrows vaihtuu Footworkiksi 1990

Aiemmin vuonna 1990 Arrowsin sponsorina toiminut Footwork osti tallin 1991 ja tallin nimeksi tuli Footwork, joka kärsi keskiarvomoottoria raskaammasta Porschen koneesta alkukaudesta eikä vaihtaessaan Ford Cosworthin koneisiin kerännyt yhtään pistettä debyyttikaudellaan. Tämä nimi pysyi vuoden 1996 loppuun asti, jolloin Tom Walkinshaw asettui tallin omistajaksi. Arrows on yksi menestyneimpiä F1-talleja, jotka eivät saavuttaneet yhtään voittoa.
Kausi 1997

Kaudella 1997 Arrowsin ykköskuskina toimi vuoden 1996 maailmanmestari Damon Hill. Moottorina toimi jo aikaisemmin huonoksi todettu Yamahan V10. Kausi ei alkanut vakuuttavasti kun Hill onnistui juuri ja juuri ajamaan aika-ajoissa ajan, joka oli 107 % sisällä  parhaasta ajasta ja kisan alussa hän keskeytti moottorivian takia. Parhaaksi tulokseksi jäi Unkarin kisa, jossa Hill sijoittui aika-ajoissa jopa kolmanneksi. Kisan aikana hän onnistui ohittamaan Ferrarin Michael Schumacherin ja johti kisaakin hyvän aikaa. Lopulta kumminkin kaasun kanssa sekä vaihteiden kanssa tuli vikaa ja Hillin vauhti tippui, jolloin Williams kuski Jacques Villeneuve saavutti hänet nopeasti. Hill tuli silti maaliin toisena, joka oli hyvä suoritus tallilta rikkinäisellä autolla. Hill ei jatkanut enää seuraavalla kaudella tallissa, joten hänen tilalle kaudella 1998 tuli Mika Salo.
1998–1999 ja Arrows moottori

Kaudella 1998 Arrows oli Ferrarin lisäksi ainoa talli, joka valmisti omat moottorinsa. Se osoittautui hyvin pian epäluotettavaksi. Kauden parhaaksi tulokseksi jäi Salon neljäs sija Monacossa. Se oli myös ainoa kisa, jossa molemmat kuljettajat pääsivät pisteille asti. Vain kahdessa kisassa molemmat kuskit pääsivät maaliin asti. Espanjassa luotettavuusongelmat kärjistyivät entisestään, kun sekä Salo että Diniz keskeyttivät yhtä aikaa moottorivian takia.
Kaudella 1999 Arrows jatkoi omien moottoreiden valmistamista. Vaikka edelliskaudella oli tullut tärkeitä MM-pisteitä, talli oli ajautumassa talous vaikeuksiin. Etenkin sen jälkeen kun tallin kuljettajana vuodesta 1997 toiminut Pedro Diniz siirtyi suurten sponsoritulojensa kanssa Sauberille. Kaudella 1999 kuskeina olivat vuoden 1998 Tyrrelillä viettänyt Toranosuke Takagi, sekä paremmat sponsoritulot tallille tuonut Pedro de la Rosa, joka korvasi edelliskaudella tallissa ajaneen Mika Salon. Tallin talousvaikeudet johtivat myös siihen, että tallin omistaja Tom Walkinshaw joutui myymään 25 % tallistaan nigerialaiselle Abo Malik Ibrahimille, joka lupasi suurta rahallista tukea oman T-Minus brändinsä avulla. Ibrahimin saaman osuuden lisäksi Walkinshaw myi 50 % tallista Investointipankki Morgan Grenfell:ille. Kausi alkoi lupaavasti Australiassa, kun Pedro de la Rosa oli kuudes ja Takagi seitsemäs. Tämä jäi kauden parhaaksi tulokseksi, ja oli yksi kolmesta kisasta, jossa molemmat pääsivät maaliin. Pistesaldokin jäi vain yhdeksi pisteeksi. Kauden jälkeen paljastui kuitenkin, että suureleisiä lupauksia antanut Ibrahim ei hankkinut tallille lainkaan rahallisia tuloja ja hän poistui tallin toiminnasta vähin äänin kauden aikana.
Loppuaika ja talousvaikeudet

Huonoiksi osoittautuneiden Arrows-koneiden käyttö lopetettiin ja talli siirtyi käyttämään Supertecin moottoreita kaudella 2000. Tallin sponsoriksi tuli mobiiliteknologiayritys Orange. Autona oli Arrows A21. Kuskit onnistuivat tuomaan auton pisteille neljä kertaa. Paras sijoitus oli Jos Verstappenin neljäs sija Italiassa.
Kaudella 2001 moottorintoimittaja vaihtui Asiatechiksi, jonka koneilla saatiin ajettua kauden aikana vain kerran pisteille Itävallan GP:ssä. Talli yritti saada kuljettajakseen kaudeksi 2002 Jean Alesin, mutta ranskalainen siirtyi DTM-sarjaan. Talli vaihtoi jälleen moottorintoimittajaa Ford Cosworthiin. Heinz-Harald Frentzen teki mitä pystyi ja toi muutaman kerran pisteitä tallille, mutta talousvaikeuksille hänkään ei voinut mitään. Samana vuonna talli lopetti toimintansa ajettuaan 298 kisaa ilman voittoa. Autojen rungot myytiin Paul Stoddartille, josta tuli myöhemmin Minardin tallipäällikkö.
Super Aguri käytti kaudella 2006 Arrowsin viimeiseksi jäänyttä autoa, A23:a, kauden puoliväliin saakka. Super Agurin omistaja-tallipäällikkö Aguri Suzuki ajoi vuosina 1992-93 Footwork Arrowsilla.
Arrowsia ajoivat edellä mainittujen lisäksi muun muassa Jochen Mass, Marc Surer, Thierry Boutsen, Derek Warwick sekä Arrowsin ainoa suomalaiskuljettaja Mika Salo.
Kuljettajat

Riccardo Patrese (1978–1981)
Rolf Stommelen (1978)
Jochen Mass (1979–1980)
Mike Thackwell (1980)
Manfred Winkelhock (1980)
Siegfried Stohr (1981)
Jacques Villeneuve Snr. (1981)
Marc Surer (1982–1984, 1986)
Brian Henton (1982)
Mauro Baldi (1982)
Chico Serra (1983)
Alan Jones (1983)
Thierry Boutsen (1983–1986)
Gerhard Berger (1985)
Christian Danner (1986)
Derek Warwick (1987–1989)
Eddie Cheever (1987–1989)
Martin Donnelly (1989)
Michele Alboreto (1990)
Bernd Schneider (1990)
Alex Caffi (1990)
Damon Hill (1997)
Pedro Diniz (1997–1998)
Mika Salo (1998)
Pedro de la Rosa (1999–2000)
Toranosuke Takagi (1999)
Jos Verstappen (2000–2001)
Enrique Bernoldi (2001–2002)
Heinz-Harald Frentzen (2002)
Sponsorit

Fina (1978)
Goodyear (1978–1979, 1983–1986)
Heuer (1978)
Koni (1978–1979, 1981–1982, 1985)
SCS Micro System (1978)
Varig (1978)
Warsteiner (1978–1980)
Champion (1979, 1981–1985)
Scicon (1979)
Shell (1979, 1986)
Beta (1981, 1988)
Glasurit (1981–1982, 1985, 1997–1998, 2002)
Michelin (1981)
Penthouse (1981–1982)
Ragno (1981–1982)
Valvoline (1981, 1983)
Elf (1982, 1990)
Italiana (1982)
Nordica (1982, 1984)
Pirelli (1982)
Ski Boots (1982)
Barclay (1983–1986)
Rizla (1983)
BMW (1985)
Camozzi (1985–1990)
De Longhi (1985)
Millfix (1985)
Pneumatic (1986)
USF&G (1986–1990)
3M (1988)
Bosch (1988)
Megatron (1988)
Ford (1989)
Maxon (1989–1990)
Mobil (1989)
Reychem (1989)
Ansys (1990)
Footwork (1990)
Gearbox (1990)
Amik (1997–1998)
Bell South (1997)
Bogner Sports (1997–1998)
Brastemp (1997–1998)
Bridgestone (1997–2002)
CADcentre (1997–1998)
Danka (1997–1998)
FACOM (1997–1998, 2002)
Ferrem (1997–1998)
Hewlett-Packard (1997)
Ixion (1997–1999)
Kibon (1997–1998)
Lectra (1997)
Lycra (1997)
Packplast (1997–1998)
Parmalat (1997–1998)
Philips (1997)
Power Horse (1997–1998)
Quest International (1997–1999)
Remus (1997–1998)
Silicon Graphics (1997–1998, 2002)
Tom Walkinshaw Racing (1997–1998, 2002)
Topware (1997)
Track & Field (1997)
Volvo Trucks (1997–1998, 2002)
Yamaha (1997–1998)
Zepter (1997–1999)
Arisco (1998)
Diversey Lever (1998–1999)
Eagle Star (1998–1999)
Reporter Parfum (1998)
CATIA (1999, 2002)
Morgan Grenfell (1999, 2001–2002)
PIAA (1999)
Repsol (1999–2001)
T-Minus (1999)
Baan (2000–2002)
Chello (2000–2002)
Dassarit (2000)
Eurobet (2000–2002)
John Player Special (2000)
Lost Boys (2000–2002)
ManUtd.com (2000)
Orange (2000–2002)
SGI (2000)
Asiatech (2001)
Dell (2001–2002)
Enorm (2001–2002)
Paul Costelloe (2001–2002)
Red Bull (2001–2002)
RG Tecq (2001–2002)
RNTB (2001)
Air Products (2002)
Boaters (2002)
Boss Office (2002)
Charmilles (2002)
Cincinnati Machine (2002)
Cosworth (2002)
Ember Productions (2002)
Fluent (2002)
IBM (2002)
Instron (2002)
Integra (2002)
IQIT Multimedia (2002)
IQRom (2002)
Kennametal Hertel (2002)
Miller (2002)
Paragon (2002)
RNIB (2002)
Sparco (2002)
Steelite (2002)
System 3R (2002)
TCC (2002)
Unipart (2002)
Wincanton (2002)
Huomioita

↑  Footwork-tallin kilpailut eivät sisälly.
↑  Footwork-tallin pisteet eivät sisälly.
↑  Alboreto ajoi myös Footwork-tallissa.
↑  Caffi ajoi myös Footwork-tallissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arrows Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
 Arrows:  
  Arrows Grand Prix International: FA1 | A1 | A1B | A2 | A3 | A4 | A5 | A6 | A7 | A8 | A9 | A10 | A10B | A11 | A11B  Footwork Arrows: A11C | FA12 | FA13 | FA13B | FA14 | FA15 | FA16 | FA17  TWR Arrows: A18 | A19 | A20 | A21 | A22 | A23:  
Formula 1 -valmistajat
| --- | --- |
Kaudella 2024:  Red Bull Racing  Mercedes  Ferrari  McLaren  Aston Martin Aramco  Alpine  Williams  RB  Kick Sauber  Haas 
Entiset valmistajat:  AFM  AGS  Alfa Romeo  AlphaTauri  Alta  Amon  Andrea Moda  Apollon  Arrows  Arzani-Volpini  Aston-Butterworth  ATS (Italia)  ATS (Saksa)  BAR  Behra-Porsche  Bellasi  Benetton  BMW Sauber  Boro  Brabham  Brawn  BRM  BRP  Bugatti  Caterham  Cisitalia  Coloni  Connaught  Connew  Cooper  Dallara  De Tomaso  Derrington-Francis  Eagle  Eifelland  Emeryson  EMW  ENB  Ensign  ERA  EuroBrun  Ferguson  FIRST  Fittipaldi  Fondmetal  Footwork  Force India  Forti  Frazer Nash  Fry  Gilby  Gordini  Hesketh  Hill  HWM  Honda  HRT  Jaguar  JBW  Jordan  Kauhsen  Klenk  Kojima  Kurtis Kraft  Lancia  Larrousse  LDS  LEC  Leyton House  Life  Ligier  Lola  Lotus  Lotus  Lyncar  Maki  Manor  March  Martini  Marussia  Maserati  Matra  McGuire  Merzario  Midland  Milano  Minardi  Modena  Onyx  OSCA  Osella  Pacific  Parnelli  Penske  Porsche  Prost  Racing Point  RAM  Rebaque  Renault  Rial  Sauber  Scarab  Scirocco  Shadow  Shannon  Simtek  Spirit  Spyker  Stebro  Stewart  Super Aguri  Surtees  Talbot  Talbot-Lago  Tec-Mec  Tecno  Theodore  Token  Toleman  Toro Rosso  Toyota  Trojan  Tyrrell  Vanwall  Veritas  Virgin  Williams (FWRC)  Wolf  Zakspeed 
Indianapolis 500 -tallit (1950–1960):  Adams  Deidt  Del Roy  Dunn  Elder  Epperly  Ewing  Hall  Kuzma  Langley  Lesovsky  Marchese  Meskowski  Moore  Nichels  Olson  Pankratz  Pawl  Phillips  Rae  Schroeder  Sherman  Stevens  Sutton  Trevis  Turner  Watson  Wetteroth 
Hallinnut maailmanmestari Damon Hill Arrows-autolla Britannian GP:ssä 1997.
Toyaman prefektuuri

| Toyaman prefektuuri 富山県 |
| --- | --- |
 Näkymä Toyaman kaupunkiin ja Japanin Alpeille
 Lippu:  Symboli
 Toyaman prefektuurin sijainti Japanissa
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Hokuriku
Kuntia:  15
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Toyama
 – kuvernööri:  Hachirō Nitta
Pinta-ala:  4 247,58 km² (33.)
Väkiluku (1.10.2012):  1 082 000 (37.)
 – väestötiheys:  255 as./km²
Symbolit:  
 – puu:  Tateyaman sugi
 – kukka:  Tulppaani
 – lintu:  Kiiruna
 – eläin:  Japaninserovi
 – kala:  Seriola quinqueradiata, watasenia scintillans, pasiphaea japonica
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  JP-16
 
Prefektuurin internetsivut
Toyaman prefektuuri (jap. 富山県, Toyama-ken) sijaitsee Chūbun alueella, Honshūn saarella, Japanissa. Sen pääkaupunki on Toyama.
Maantiede

Toyamaa ympäröivät pohjoisessa Japaninmeri ja Toyamanlahti, idässä Niigatan ja Naganon prefektuurit sekä etelässä Gifun ja lännessä Ishikawan prefektuurit.
Aluejako

Toyaman prefektuuri jakautuu kymmeneen kaupunkiin ja viiteen muuhun kuntaan, joista neljä on maaseutukaupunkeja ja yksi on kyläkunta. Kunnat kuuluvat kahteen piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä.
Himi
Imizu
Kurobe
Namerikawa
Nanto
Oyabe
Takaoka
Tonami
Toyama (pääkaupunki)
Uozu
| Piirikunta | Kunta |
| --- | --- |
Naka-Niikawa: Funahashi · Kamiichi · Tateyama
Shimo-Niikawa: Asahi · Nyūzen
Historia

Vuodesta 1910 eteenpäin kaivosyhtiöiden luontoon päästämä kadmium aiheutti 1912–1946 itai-itai-taudin. Tapaus on ensimmäinen tunnettu kadmiummyrkytys maailmassa.
Talous

Toyama on Japaninmeren rannikon johtava teollisuusprefektuuri, ja sillä on teollinen etulyöntiasema halvan sähköntuotannon seurauksena. Kuroben rotkossa virtaavaan jokeen rakennettu pato tuottaa sähköä energiayhtiö Kansai denryokulle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Toyaman prefektuuri Wikimedia Commonsissa
Toyaman prefektuurin internetsivut (japaniksi)
| n k Toyaman prefektuuri |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Himi  Imizu  Kurobe  Namerikawa  Nanto  Oyabe  Takaoka  Tonami  Toyama (pääkaupunki)  Uozu  |  |
| Kunnat piirikunnittain | Naka-Niikawan piirikunta (Funahashi · Kamiichi · Tateyama) · Shimo-Niikawan piirikunta (Asahi · Nyūzen) |  |
| n k Japanin prefektuurit ja alueet |
| --- | --- | --- |
| Hokkaidō |  Hokkaidō  |  |
| Tōhoku |  Aomori  Iwate  Miyagi  Akita  Yamagata  Fukushima  |  |
| Kantō |  Ibaraki  Tochigi  Gunma  Saitama  Chiba  Tokio  Kanagawa  |  |
| Chūbu |  Niigata  Toyama  Ishikawa  Fukui  Yamanashi  Nagano  Gifu  Shizuoka  Aichi  |  |
| Kansai |  Mie  Shiga  Kioto  Osaka  Hyōgo  Nara  Wakayama  |  |
| Chūgoku |  Tottori  Shimane  Okayama  Hiroshima  Yamaguchi  |  |
| Shikoku |  Tokushima  Kagawa  Ehime  Kōchi  |  |
| Kyūshū · Ryūkyū |  Fukuoka  Saga  Nagasaki  Kumamoto  Ōita  Miyazaki  Kagoshima  Okinawa  |  |
Toyaman prefektuurin kartta.
Fouta Djallon

Dalaban maisemaa.
Fouta Djallon (myös Futa Djallon ja muita kirjoitusasuja, alkuperäinen fulaninkielinen nimi Fuuta Jaloo) on ylänköalue Guinean länsi- ja keskiosissa. Sen pinta-ala on noin 77 000 neliökilometriä.
Alueen pinnankorkeus on Atlantin valtameren lähellä 300–400 metriä ja keskiosassa 800–1 000 metriä. Korkein kohta on Loura- eli Tamguevuori (1 537 metriä). Fouta Djallonilta saavat alkunsa Gambiajoki, Senegalin alkujoki Bafing ja monet Nigerin yläjuoksun sivujoista. Alkuperäiset trooppiset sademetsät on lähes kokonaan hakattu. Seudulla harjoitetaan maanviljelyä ja karjanhoitoa.
Fouta Djallon on saanut nimensä alkuperäisestä fulaninkielisestä nimestä alueelle ja kanta-asukkaistaan djalonkeista. Myöhemmin sinne muutti fulbeja, jotka 1600-luvun loppuun mennessä muodostivat alueen pääväestön. 1700- ja 1800-luvuilla aluetta hallitsi islamilainen Fouta Djallonin fulbevaltio, joka liitettiin Ranskan Guineaan vuonna 1897.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fouta Djallon Wikimedia Commonsissa
KLM

| KLM Royal Dutch Airlines |
| --- | --- |

 IATA: KL  –  ICAO: KLM 
Kutsukoodi:  KLM
Perustettu:  7. lokakuuta 1919
Laivaston koko:  112
Kohteiden määrä:  145
Tunnuslause:  Journeys of Inspiration
Solmukohdat:  Schipholin kansainvälinen lentoasema (AMS)
Emoyhtiö:  Air France-KLM
Tytäryhtiö(t):  KLM Cityhopper Martinair Transavia
Kotipaikka:   Amstelveen, Alankomaat
Kanta-asiakasohjelma:  Flying Blue
Allianssi:  SkyTeam
Avainhenkilö(t):  Albert Plesman (perustaja) Pieter Elbers (presidentti & CEO)
Yhtiön sivut:  klm.com
KLM Royal Dutch Airlines (lyhenne hollannin sanoista Koninklijke Luchtvaart Maatschappij, suomeksi Kuninkaallinen lentoyhtiö) on Alankomaiden kansallinen lentoyhtiö, joka perustettiin 7. lokakuuta 1919. KLM yhdistyi toukokuussa 2004 Air Francen kanssa Air France-KLM:ksi. KLM jatkaa toimintaansa entisellä nimellään Air France-KLM:n alaisena yhtiönä.
Yhtiöllä on käytössään 110 konetta ja yli 250 lentokohdetta eri puolilla Eurooppaa, Aasiaa, Afrikkaa ja Amerikkaa.
KLM on ollut mukana SkyTeam-lentoyhtiöallianssissa vuodesta 2004 lähtien.
Historia

Lähde:
KLM:n on perustanut 7. lokakuuta 1919 Albert Plesman. KLM on maailman vanhin yhtäjaksoisesti samalla nimellä toiminut lentoyhtiö. Yhtiön ensimmäinen lento tapahtui 17. toukokuuta 1920 Lontoosta Amsterdamiin. Perustamisvuonna yhtiö kuljetti 440 matkustajaa ja 22 tonnia rahtia, ja 1926 KLM jo liikennöi Amsterdamiin, Rotterdamiin, Brysseliin, Pariisiin, Lontooseen, Bremeniin, Kööpenhaminaan ja Malmöhön, ja se lensi reitit Fokkerin F2- ja F.III-koneilla.
KLM:n kasvu jatkui niin, että vuonna 1930 yhtiö kuljetti 15 143 matkustajaa. 1940-luvulla yhtiö oli ainoa siviili-ilmailualan yhtiö, jolla oli laivastossaan Douglas DC-5 -koneita. 1946 yhtiö avasi ensimmäisenä eurooppalaisena lentoyhtiönä reitin Pohjois-Amerikkaan, kun yhtiö aloitti lennot New Yorkiin.
1950-luvulla yhtiön perusti uudet reitit, jotka suuntautuivat Aasiaan. Vuonna 1950 yhtiö kuljetti 356 069 matkustajaa. Ensimmäisen Douglas DC-8 -koneen se sai käyttöönsä 1960. Vuonna 1966 laivastoon hankittiin myös useita Douglas DC-9 -koneita. Boeing 747 -sarjan koneita yhtiö hankki laivastoonsa 1971.
Siihen asti maailman ilmailun pahin lentoturma sattui 27. maaliskuuta 1977, kun KLM:n lento 4805 ja Pan Amin lento 1736 törmäsivät Los Rodeosin lentoasemalla Teneriffalla. Kaikki KLM:n koneen 234 matkustajaa ja 14 miehistön jäsentä saivat surmansa.
Vuonna 1980 KLM kuljetti 9 715 069 matkustajaa. Se osallistui 1980-luvun aikana Boeing 747 -koneen suunnitteluun ja kehittämiseen. Vuonna 1990 yhtiö kuljetti 16 miljoonaa matkustajaa, joten matkustajamäärä lähes kaksinkertaistui kymmenessä vuodessa. Heinäkuussa 1995 yhtiö aloitti laivaston mittavan uusimisprojektin ja hankki muun muassa Boeing 767-300ER -koneita.
Kaikki Boeing 767- ja Boeing 747-300 -koneet korvattiin vuonna 2002 Boeing 777-200ER -koneilla ja Airbusin valmistamilla A330-200-koneilla. Ensimmäinen Boeing 777 -kone tuli 25. lokakuuta 2003 ja ensimmäisen Airbus A330 -koneensa 25. elokuuta 2005. Vuonna 2008 yhtiö kuljetti 23,4 miljoonaa matkustajaa.
Nykyään KLM on yksi Euroopan suurimmista lentoyhtiöistä. Sillä on monia kohteita Afrikassa, Karibialla, Väli-Amerikassa sekä Etelä-Amerikassa.
Organisaatiorakenne

Tytär- ja osakkuusyhtiöt:
KLM Cityhopper (aiemmin NLM)
KLM Cargo
KLM Asia
KLM Flight Academy
Transavia (100 %)
Martinair Holland (100 %)
Kenya Airways (27 %)
Aiempia tytäryhtiöitä:
Buzz (entinen KLM:n halpalentoyhtiö)
KLM Alps
KLM exel
KLM Helicopters
KLM uk (yhdistettiin KLM Cityhopperiin)
Laivasto > Nykyinen laivasto

Helmikuussa 2025 KLM:n laivasto koostuu seuraavista konetyypeistä. Laivaston keski-ikä on 14,1 vuotta.
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Matkustajapaikkoja | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus A320neo | — | 96 | vahv. myöh. | Koneet jaetaan Transavian kanssa. Korvaa Boeing 737 -koneet. |
| Airbus A321neo | 4 | 96 | vahv. myöh. | Koneet jaetaan Transavian kanssa. Korvaa Boeing 737 -koneet. |
| Airbus A330-200 | 6 | — | 268 | Poistetaan laivastosta vuoteen 2025 mennessä. Korvataan Airbus A350 -koneilla. |
| Airbus A330-300 | 5 | — | 292 | Poistetaan laivastosta vuoteen 2025 mennessä. Korvataan Airbus A350 -koneilla. |
| Airbus A350-900 | — | 50 | vahv. myöh. | Koneet jaetaan Air Francen kanssa. Toimitukset alkavat vuonna 2026. Korvaa Airbus A330- ja Boeing 777-200ER -koneet. |
| Airbus A350-1000 | — | 50 | vahv. myöh. | Koneet jaetaan Air Francen kanssa. Toimitukset alkavat vuonna 2026. Korvaa Airbus A330- ja Boeing 777-200ER -koneet. |
| Boeing 737-700 | 6 | — | 132 | Poistetaan laivastosta. Korvataan Airbus A320neo -sarjan koneilla. |
| Boeing 737-800 | 31 | — | 176 | Poistetaan laivastosta. Korvataan Airbus A320neo -sarjan koneilla. |
| Boeing 737-900 | 5 | — | 178 | Poistetaan laivastosta. Korvataan Airbus A320neo -sarjan koneilla. |
| Boeing 777-200ER | 15 | — | 316 | Poistetaan laivastosta. Korvataan Airbus A350 -koneilla. |
| Boeing 777-300ER | 16 | — | 408 |  |
| Boeing 787-9 | 13 | — | 294 |  |
| Boeing 787-10 | 11 | 4 | 344 |  |
| Yhteensä | 112 | 150 |  |  |
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Airbus A350F | — | 4 | Toimitukset alkavat vuonna 2027. Korvaa Boeing 747-400ERF -koneet. |
| Boeing 747-400ERF | 2 | — | Liikennöijänä Martinair Holland. Korvataan Airbus A350F -koneilla. |
| Yhteensä | 2 | 4 |  |
Biopolttoaineet

KLM on tehnyt kokeiluja biopolttoaineilla, jotta lentojen hiilidioksidipäästöjä saataisiin vähennettyä. Yhtiö aloitti 8. maaliskuuta 2013 viikoittaisen lennon New Yorkista Amsterdamiin, jolla käytetään osittain ruuanvalmistuksessa käytetystä öljystä valmistettua biopolttoainetta. Yhtiön ilmoituksen mukaan lento tuottaa 24 tonnia vähemmän hiilidioksidia kuin normaali lento. Biopolttoainetta käytettiin kuuden kuukauden ajan. Seuraavana vuonna 20 Arubaan ja Bonaireen suuntautunutta lentoa käyttivät osittain biopolttoainetta. Lennoilla käytettiin yksilöllisesti maalattua Airbus A330-203 -lentokonetta PH-AON.
Yhteistyökumppanit

Seuraavien lentoyhtiöiden kanssa KLM:llä on code sharing -sopimus.
Aer Lingus
Aeroméxico
Aircalin
Air Europa
Air France
Alaska Airlines
Avianca
Bangkok Airways
CCM Airlines
China Southern Airlines
CityJet
Copa Airlines
Cyprus Airways
Czech Airlines
Delta Air Lines
Gulf Air
Japan Airlines
Kenya Airways
Korean Air
Malaysia Airlines
Middle East Airlines
Qantas
TAAG Angola Airlines
TAM Airlines
Twin Jet
Ukraine International Airlines
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut
Maailman pisin lentolinja, Aamulehti, 28.05.1939, nro 141, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
SkyTeamiin kuuluvat lentoyhtiöt
| --- | --- |
Jäsenet:  Aerolíneas Argentinas  Aeroméxico  Air Europa  Air France  China Airlines  China Eastern Airlines  Delta Air Lines  Garuda Indonesia  Kenya Airways  KLM  Korean Air  Middle East Airlines  Saudia  Scandinavian Airlines  ITA Airways  Tarom  Vietnam Airlines  Virgin Atlantic  Xiamen Airlines 
Entiset jäsenet:  Aeroflot  Alitalia  China Southern Airlines  Continental Airlines  Czech Airlines  Northwest Airlines 
Eurooppalaisten lentoyhtiöiden yhteistyöjärjestön (AEA) jäsenet
Aegean Airlines
AirBaltic
Air France
Air Malta
Austrian Airlines
Brussels Airlines
Cargolux
Croatia Airlines
EAT Leipzig
Finnair
Icelandair
KLM
LOT Polish Airlines
Lufthansa
Luxair
Meridiana
Scandinavian Airlines
Swiss
TAP Portugal
TAROM
TNT Airways
Turkish Airlines
Ukraine International Airlines
KLM:n pääkonttori.
KLM:n Douglas DC-2 kone.
KLM:n Airbus A330-300 Schipholin kansainvälisellä lentoasemalla.
KLM:n Boeing 737-800 laskeutumassa Barcelonan lentoasemalle.
KLM:n entinen Boeing 747-400M.
KLM:n Boeing 777-200ER Naritan kansainvälisellä lentoasemalla.
KLM:n Boeing 777-300ER "Orange Pride" -värityksessä.
KLM:n Boeing 787-9 San Franciscon kansainvälisellä lentoasemalla.
KLM:n Boeing 787-10 laskeutumassa John F. Kennedyn kansainväliselle lentoasemalle.
Naganon prefektuuri

| Naganon prefektuuri 長野県 |
| --- | --- |
 Shiroumavuori
 Lippu:  Symboli
 Naganon prefektuurin sijainti Japanissa
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Kōshin’etsu
Kuntia:  77
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Nagano
 – kuvernööri:  Shuichi Abe
Pinta-ala:  13 561,56 km² (4.)
Väkiluku (1.10.2012):  2 132 000 (16.)
 – väestötiheys:  157 as./km²
Symbolit:  
 – puu:  Japaninkoivu
 – kukka:  Amppelikatkero
 – lintu:  Kiiruna
 – eläin:  Japaninserovi
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  JP-20
 
Prefektuurin internetsivut
Naganon prefektuuri (jap. 長野県, Nagano-ken) sijaitsee Japanissa Honshūn saaren keskiosassa. Prefektuurin pääkaupunki on Nagano. Siellä on 2 132 000 asukasta (vuonna 2012) ja sen pinta-ala on 13 561,56 neliökilometriä.
Maantiede

Naganon prefektuuri sijaitsee sisämaassa Honshūn saaren keskiosassa. Prefektuurin alueella kohoavat Japanin Alpit, ja siellä sijaitseekin monia Japanin korkeimmista vuorista. Nagano rajoittuu myös suurempaan määrään muita prefektuureja kuin yksikään muu Japanin alue, ja alueella sijaitsee Japanin merestä kaukaisin kohta.