stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Otago
Historia

Ensimmäiset merkit ihmisasutuksesta Uuden-Seelannin Eteläsaaren eteläosissa ovat vuosilta 1250–1300 jaa. Ensimmäiset asukkaat harjoittivat elinkeinonaan moanmetsästystä, mikä ajoi moat sukupuuttoon vuoden 1500 paikkeilla. Moalintujen hävittyä alue ei voinut elättää yhtä suuria määriä ihmisiä, eikä bataatin viljely alueella ollut mahdollista ilmaston kylmyyden takia. Asutus keskittyikin sittemmin rannikolle, jossa ruuan lähteinä käytettiin kalaa, merilintuja ja hylkeitä. Sisämaahan tehtiin metsästysretkiä, joilla pyydettiin esimerkiksi ankeriaita ja lintuja. Alueelta saatiin myös arvostettua pounamuta. Alueen alkuperäiset maorit kuuluivat Waitaha-heimoon. Heitä seurasivat noin 250 vuotta sitten Pohjoissaarelta saapuneet Ngāti Māmoet ja edelleen myöhemmin Ngāi Tahut.
Ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset saapuivat alueelle 1790-luvulla. He olivat hylkeenpyytäjiä ja toivat alueelle myös perunan viljelykasvina. 1830-luvulla alueelle saapuivat myös valaanpyytäjät. 1840-luvulla valaanpyynti taantui valaiden harvenemisen myötä ja paikalle saapui skottisiirtolaisia. Samaan aikaan tautien runtelemista maoreista tuli alueen väestön pieni vähemmistö. Alueella oli eurooppalaisasutusta jo aiemmin, mutta varsinaisen Otagon siirtounnan perustivat skottisiirtolaiset vuonna 1848 ja Otagon alkuperäinen nimi oli New Edinburgh Skotlannin pääkaupunki Edinburghin mukaan. Myöhemmin siirtokuntaan saapui myös runsaasti englantilaisia. Vuonna 1861 Tuapekajoen lähistöltä löydettiin kultaa, mikä johti kultaryntäykseen Otagon alueelle. Kultaryntäyksen aikana alueelle saapui myös irlantilaisia ja kiinalaisia siirtolaisia.
Asutus

Asutus alueella on harvaa. Arvioitu alueen asukasmäärä vuodelle 2015 oli 215 100. Väestöstä yli puolet asuu Dunedinin kaupungin alueella (112 035 as.). Muita alueen suurempia kaupunkeja ovat Queenstown (11 505 as.) ja Oamaru (13 050 as.).
Alueen asukkaista vuonna 2013 89,1 % oli eurooppalaistaustaisia, 7,5 % maoreja, 2,0 % Tyynenmeren saarilta, 5,2 % aasialaisia ja 1,1 % Lähi-idästä, Latinalaisesta Amerikasta ja Afrikasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Otago Wikimedia Commonsissa
Uuden-Seelannin alueet
Auckland
Bay of Plenty
Canterbury
Gisborne
Hawke's Bay
Manawatu-Wanganui
Marlborough
Nelson
Northland
Otago
Southland
Taranaki
Tasman
Waikato
Wellington
West Coast
Papu Gómez
Saavutukset

Päivitetty 1. kesäkuuta 2023.
Argentiina
Alle 20-vuotiaiden maailmanmestari: 2007
Artemio Franchi Trophy: 2022
Copa América: 2021
Maailmanmestari: 2022
Sevilla FC
Eurooppa-liiga: 2022-2023
Arsenal Fútbol Club
Copa Sudamericanan mestari: 2006-2007
Aiheesta muualla

Papu Gómezin tilastot Soccerway-sivustolla (englanniksi)
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Armani |
2 Foyth |
3 Tagliafico |
4 Montiel |
5 Paredes |
6 Pezzella |
7 De Paul |
8 Acuña |
9 Álvarez |
10 Messi |
11 Di María |
12 Rulli |
13 Romero |
14 Palacios |
15 Correa |
16 Almada |
17 Gómez |
18 Rodríguez |
19 Otamendi |
20 Mac Allister |
21 Dybala |
22 La. Martínez |
23 E. Martínez |
24 Fernández |
25 Li. Martínez |
26 Molina |
Valmentaja Scaloni
Norjan jääkiekkomaajoukkue

| Norja |
| --- | --- |

Lempinimi:  Isbjørnene ('jääkarhut')
Liitto:  Norges Ishockeyforbund
Valmentaja:   Petter Thoresen
Eniten otteluita:  Jonas Holøs (294)
Eniten pisteitä:  Patrick Thoresen (200)
IIHF-ranking:  12. (27.5.2024)

Ensimmäinen ottelu
  Kanada 11–1 Norja  (11. tammikuuta, 1934) 
Suurin voitto
  Norja 24–0 Belgia  (Sofia, Bulgaria; 5. maaliskuuta, 1975)  Norja 25–1 Kiina  (Debrecen, Unkari; 22. huhtikuuta, 2005) 
Suurin tappio
  Suomi 20–1 Norja  (Hämeenlinna, Suomi; 12. maaliskuuta, 1947) 
| Mitalit> Euroopan-mestaruuskilpailut  |
| --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1951 |  |
|  Pronssia | Colorado Springs ja Denver 1962 |  |
Mads Hansen ja Mathis Olimb vuoden 2008 maailmanmestaruuskisoissa.
Norjan pelaajia lämmittelemässä maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2012.
Norjan jääkiekkomaajoukkue edustaa Norjaa kansainvälisissä miesten jääkiekko-otteluissa. Vuonna 2022 Norja oli Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n ylläpitämässä maailmanrankingissa 12:s. Norjan jääkiekkomaajoukkue tunnetaan nimellä Isbjørnene ('jääkarhut'), sekä epävirallisesti nimellä Viikingit. Vuonna 2021 maassa oli 49 jäähallia ja liki 2 300 rekisteröitynyttä miesjääkiekkoilijaa. Vuonna 2023 määrä oli hieman yli tuhat miesjääkiekkoilijaa ja 53 jäähallia.
Historiaa > Alkuvaiheet

Norja liittyi Kansainvälisen jääkiekkoliiton IIHF:n jäseneksi vuonna 1935. Norjan maajoukkueen ensimmäinen virallinen ottelu pelattiin 13. helmikuuta 1937 Lontoossa. Siellä käydyissä maailmanmestaruus- ja Euroopan-mestaruuskilpailuissa Sveitsi voitti Norjan maalein 2–13. Myöhemmin Norja menestyi kuitenkin paremmin kansainvälisissä turnauksissa saavuttamalla pronssia Euroopan-mestaruuskilpailuissa vuosina 1951 ja 1962. Vuoden 1951 maailmanmestaruuskilpailuissa Pariisissa Norja pelasi hyvin sijoittuen neljänneksi. Vuosina 1966–1989 Norjan taso ei yltänyt ylimmän sarjan maailmanmestaruuskilpailuihin.
Historiaa > 2000-luvulla

Joukkue on sittemmin vakiinnuttanut asemansa maailmanmestaruuskisojen korkeimmalla sarjatasolla ja on otellut sillä vuodesta 2006 lähtien yhtäjaksoisesti. Sen jälkeen se on maailmanmestaruuskilpailuissa yltänyt puolivälieriin vuonna 2008, jolloin se hävisi puolivälieräottelunsa Kanadalle lukemin 8–2; vuonna 2010; vuonna 2011, jolloin Suomi pudotti sen jatkosta maalein 4–1; sekä vuonna 2012, jolloin Venäjä otti 5–2-voiton.
Näistä takaiskuista huolimatta Norja on kyennyt kamppailemaan paikoin tasaväkisesti niin sanottuja jääkiekon suurmaita vastaan. Esimerkiksi vuoden 2011 kisoissa Norja voitti Ruotsin rangaistuslaukauskilpailun päätteeksi lukemin 5–4. Lisäksi se pelasi Yhdysvaltoja vastaan tiukan ottelun, jota se johti ensi erän maaleillaan jo 2–0, kunnes ottelun 19 viimeisen peliminuutin aikana Yhdysvallat teki neljä maalia ja voitti. Samojen kisojen jatkosarjan ottelusta Kanadaa vastaan muodostui myös tasainen, mutta Norja hävisi sen lopulta 2–3, vaikka se voitti ottelun viimeisen erän 2–1. Lopulta joukkue sijoittui kuudenneksi, mikä on edelleen sen paras suoritus sitten vuoden 1951 neljännen sijan.
Vuoden 2023 maailmanmestaruuskilpailuissa Norja onnistui voittaamaan Kanadan. Norja johti ottelua jo maalein 2–0, mutta Kanadan tasoituksen ja jatkoajan jälkeen peli siirtyi voittolaukauskilpailuun, jossa Norja päihitti Kanadan. Voitto oli Norjan toinen Kanadasta maailmanmestaruuskilpailuissa. Edellinen voitto oli vuodelta 2000.
Elokuussa 2023 Norja päätti lakkauttaa miesten ja naisten koko maajoukkuetoiminnan loppuvuodeksi 2023 taloudellisten ongelmien vuoksi.
NHL-pelaajat

Jonas Holøs
Espen Knutsen
Andreas Martinsen
Anders Myrvold
Bjørn Skaare
Patrick Thoresen
Ole-Kristian Tollefsen
Mats Zuccarello Aasen
Emil Lilleberg
Sijoituksia > Maailmanmestaruuskilpailuissa

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  1937 - 7.  1938 - 13.  1939 - Ei osallistunut  1947 - Ei osallistunut  1949 - 8.  1950 - 6.  1951 - 4.  1953 - Ei osallistunut  1954 - 8.  1955 - Ei osallistunut  1957 - 12.  1958 - 7.  1959 - 8.  1961 - B-sarja; 1.  1962 - 5.  1963 - B-sarja; 1.  1965 - 8.  1966 - B-sarja; 4.  1967 - B-sarja; 3.  1969 - B-sarja; 5.  1970 - B-sarja; 3.  1971 - B-sarja; 4.  1972 - B-sarja; 7.  |  1973 - C-sarja; 1.  1974 - B-sarja; 7.  1975 - C-sarja; 1.  1976 - B-sarja; 3.  1977 - B-sarja; 4.  1978 - B-sarja; 6.  1979 - B-sarja; 4.  1981 - B-sarja; 6.  1982 - B-sarja; 4.  1983 - B-sarja; 4.  1985 - B-sarja; 7.  1986 - C-sarja; 1.  1987 - B-sarja; 2.  1989 - B-sarja; 1.  1990 - 8.  1991 - B-sarja; 2.  1992 - 10.  1993 - 9.  1994 - 11.  1995 - 10.  1996 - 10.  1997 - 12. sija  1998 - B-sarja; 5.  |  1999 - 12.  2000 - 10.  2001 - 15.  2002 - 1. div., B-lohko; 3.  2003 - 1. div., B-lohko; 2.  2004 - 1. div., A-lohko; 2.  2005 - 1. div., A-lohko; 1.  2006 - 11.  2007 - 14.  2008 - 8.  2009 - 11.  2010 - 9.  2011 - 6.  2012 - 8.  2013 - 10.  2014 - 12.  2015 - 11.  2016 - 10.  2017 - 11.  |  2018 - 13.  2019 - 12.  2021 - 13.  2022 - 13.  2023 - 13.  |
Sijoituksia > Olympialaisissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1952 – 9.  1964 – 10.  1968 – 11.  1972 – 8.  1976 – ei osallistunut  1980 – 11.  1984 – 12.  1988 – 12.  |  1992 – 9.  1994 – 11.  1998 – karsiutui  2002 – 16. (karsiutui)  2006 – 14. (karsiutui)  2010 – 10.  |  2014 – 12.  2018 – 8.  |
* Vuodet lihavoituna jolloin Norja on ollut kisaisäntä.
Sijoituksia > IIHF:n maailmanranking

2003 – 20.
2004 – 21.
2005 – 18.
2006 – 15.
2007 – 14.
2008 – 12.
2009 – 11.
2010, helmikuu – 11.
2010, toukokuu – 11.
2011 – 9.
2012 – 8.
2013 – 9.
2014, helmikuu – 9.
2014, toukokuu – 10.
2015 – 11.
2016 – 11.
2017 – 9.
2018, helmikuu – 9.
2018, toukokuu – 9.
2019 – 11.
2020 – 11.
2021 – 11.
2022, helmikuu – 12.
2022, toukokuu – 12.
2023 – 12.
Kokoonpanoja

Olympiakisat vuonna 1980
Olympiakisat vuonna 1988
Olympiakisat vuonna 1992
Olympiakisat vuonna 1994
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2008
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2009
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2010
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2012
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2013
Olympiakisat vuonna 2014
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2014
Maailmanmestaruuskisat vuonna 2017
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Norjan jääkiekkoliitto (norjaksi)
Norja nationalteamsoficehockeyssä (englanniksi)
Norja IIHF:n sivulla (englanniksi)
Peetren epäyhtälö

Peetren epäyhtälö on lineaarialgebrassa esiintyvä epäyhtälö, joka on nimetty Jaak Peetren mukaan. Peetren epäyhtälö toteaa, että kaikille reaaliluvuille  \scriptstyle t ja kaikille avaruuden  \scriptstyle \mathbb {R} ^{n} vektoreille  \scriptstyle x ja  \scriptstyle y on voimassa epäyhtälö
PES-Arkkitehdit

PES-Arkkitehdit Oy (aiemmin Pesark) on helsinkiläinen arkkitehtitoimisto.
Toimiston perusti Pekka Salminen vuonna 1968. Sen toimitusjohtaja on DI Jarkko Salminen. Arkkitehti Tuomas Silvennoinen on toimiston osakas ja suunnittelujohtaja vuodesta 2002.
Vuonna 2010 PES-Arkkitehdit avasi oman toimiston Shanghaihin. Se on ainoa suomalainen arkkitehtitoimisto, jolla on pysyvä edustus Kiinassa. PES-Arkkitehdit on ollut Kiinassa mukana yli sadassa projektissa.
Yrityksellä on Helsingin-toimistossaan noin kuusikymmentä työntekijää ja Shanghain-toimistossaan kymmenen.
Kohteita

Lahden teatteri 1983
Vantaa-Seutulan lentokentän terminaalirakennukset ja pysäköintitalot 1996–2004
Marienkirchenin konserttitalo (2001) Neubrandenburg, Saksa
Työtehoseuran omistamien maa-alueiden asemakaava Sammatissa (ent. Elias Lönnrotin emäntäkoulun alue)
Kehäradan asemat 2008–2016
SCAC eli Strait Culture and Art Centre  Kiinassa Fuzhoun kaupungissa, pääsuunnittelijana Pekka Salminen
Turun musiikkitalo Fuuga
Länsiterminaali 2 Helsingin Jätkäsaaressa (2017)
Helsinki-Vantaan terminaalin monet laajennukset
Icon Yunduan Tower -pilvenpiirtäjä (2017), Chengdu, Kiina
Wuxin oopperatalo (2017), Kiina
Wuxi Grand Theatre eli Wuxin kulttuurikeskus valmistui vuonna 2012.
Fuzhoun taide- ja kulttuurikeskus (2018), Kiina
Finnoon metroasema (2022)
Kaitaan metroasema (2022)
Pasión y poder (vuoden 2015 televisiosarja)

| Pasión y poder |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  60 min
Pääosissa:   Jorge Salinas  Fernando Colunga  Susana González  Marlene Favela 
Alkuperämaa:   Meksiko
Alkuperäiskieli:  espanja
Verkko:   Canal de las Estrellas
Esitetty:  5. lokakuuta 2015 – 10. huhtikuuta 2016
Jaksoja:  136
Tuotanto
Tuotantoyhtiö(t):  Televisa
Aiheesta muualla
IMDb 
Pasión y poder on televisioyhtiö Televisan vuosina 2015–2016 esittämä meksikolainen TV-sarja. Sen päärooleissa ovat Susana González, Fernando Colunga, Jorge Salinas ja Marlene Favela.
Ocean Racing Technology

|  Ocean Racing Technology |
| --- | --- |

Päämaja:   Perafita, Portugali
Perustettu:  2009
Lopetettu:  2012
Perustaja:   Tiago Monteiro  José Guedes
Runko:  GP2/11
Renkaat:  P Pirelli
Aikaisemmat sarjat:  GP2, GP3
Ensimmäinen kilpailu:  Espanjan GP 2009
Ocean Racing Tecnology oli portugalilainen formulatalli, joka kilpaili GP2 ja GP3-sarjoissa. Talli syntyi, kun entinen F1-kuljettaja Tiago Monteiro ja José Guedes ostivat BCN Competicion-tallin.
Historia

Talli saavutti voiton heti tulokaskaudellaan, kun Álvaro Parente ajoi voittoon Belgian sprinttikilpailussa. Kaudella 2010 talli saavutti jälleen voiton, kun Fabio Leimer ajoi voittoon Barcelonan sprinttikilpailussa.
Kaudella 2011 tallin ainoat pisteet keräsi Brendon Hartley, joka tuli kesken kauden talliin ja keräsi 4 pistettä. Kaudella 2012 talli keräsi 26 pistettä sijoittuen loppupisteissä 11:nneksi.
Vuonna 2012 talli kilpaili myös GP3-sarjassa. Talli saavutti muun muassa yhden palkintosijan Kevin Cecconin voimin. Talli keräsi 56 pistettä sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi.
Vuonna 2013 talli joutui vetäytymään GP2:sta ja GP3:sta taloudellisten ongelmien takia. GP2:ssa tallin korvasi saksalainen Hilmer Motorsport-talli ja GP3:ssa tallin korvasi suomalainen Koiranen Motorsport-talli.
Aasian GP2 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Runko Moottori Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008–2009 | GP2/08 Mecachrome V8 B |  | CHNFEA | CHNSPR | DUBFEA | DUBSPR | BHR1FEA | BHR1SPR | QTAFEA | QTASPR | MALFEA | MALSPR | BHR2FEA | BHR2SPR | 4 | 11. |
| 2008–2009 | GP2/08 Mecachrome V8 B |  Yelmer Buurman |  |  | Kesk. | C | Kesk. | 13 | Kesk. | DNS | 5 | 11 |  |  | 4 | 11. |
| 2008–2009 | GP2/08 Mecachrome V8 B |  Karun Chandhok |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 9 | Kesk. | 4 | 11. |
| 2008–2009 | GP2/08 Mecachrome V8 B |  Fabrizio Crestani |  |  | 14 | C | Kesk. | 17 | 10 | 21 | 15 | 16 | 18 | 15 | 4 | 11. |
| 2009–2010 | GP2/08 Mecachrome V8 B |  | ABU1FEA | ABU1SPR | ABU2FEA | ABU2SPR | BHR1FEA | BHR1SPR | BHR2FEA | BHR2SPR |  |  |  |  | 9 | 9. |
| 2009–2010 | GP2/08 Mecachrome V8 B |  Alexander Rossi | 4 | 5 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 9 | 9. |
| 2009–2010 | GP2/08 Mecachrome V8 B |  Max Chilton |  |  | 8 | 6 |  |  |  |  |  |  |  |  | 9 | 9. |
| 2009–2010 | GP2/08 Mecachrome V8 B |  Yelmer Buurman |  |  |  |  | 12 | 10 | 13 | 7 |  |  |  |  | 9 | 9. |
| 2009–2010 | GP2/08 Mecachrome V8 B |  Fabio Leimer | 17 | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 20 | 15 | Kesk. | DNS |  |  |  |  | 9 | 9. |
| 2011 | GP2/11 Mecachrome V8 P |  | ABUFEA | ABUSPR | ITAFEA | ITASPR |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | 12. |
| 2011 | GP2/11 Mecachrome V8 P |  Andrea Caldarelli | 16 | 11 | 17 | 12 |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | 12. |
| 2011 | GP2/11 Mecachrome V8 P |  Oliver Turvey | 18 | 19 | 14 | 8 |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 | 12. |
GP3-tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Runko Moottori Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | GP3/10 Renault L4 t P |  | ESPFEA | ESPSPR | MONFEA | MONSPR | EURFEA | EURSPR | GBRFEA | GBRSPR | GERFEA | GERSPR | HUNFEA | HUNSPR | BELFEA | BELSPR | ITAFEA | ITASPR | 56 | 7. |
| 2012 | GP3/10 Renault L4 t P |  Carmen Jordá | 20 | 21 | Kesk. | 21 | 13 | Kesk. | DNQ | DNQ | 20 | Kesk. | 24† | Kesk. | 26 | 23 | 21 | 19 | 56 | 7. |
| 2012 | GP3/10 Renault L4 t P |  Kevin Ceccon | Kesk. | 10 | 3 | 6 | 7 | 4 | 8 | 7 | 17 | 15 | 4 | 8 | 12 | 20 | 13 | 9 | 56 | 7. |
| 2012 | GP3/10 Renault L4 t P |  Robert Cregan | 15 | Kesk. | 18 | 11 | 15 | 13 | 20 | 15 | 11 | NC | 21 | 14 | 21 | DNS | 20 | 17 | 56 | 7. |
Brendon Hartley ajamassa Ocean Racing Technologyn autoa kaudella 2011.
Panzerkampfwagen IX ja X

Panzerkampfwagen IX:n sivuprofiili.
Panzerkampfwagen IX ja Panzerkampfwagen X olivat Natsi-Saksan suunniteltuja superraskaita panssarivaunuja. Niiden sivuprofiilikuvat esiintyivät Wehrmachtin julkaisemassa Signal-lehdessä. Konkreettisia suunnittelutoimia vaunujen takana ei ollut, vaan niiden oli ainoastaan tarkoitus hämätä liittoutuneita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Panzerkampfwagen IX Wikimedia Commonsissa
Saksan asevoimien panssariajoneuvot toisessa maailmansodassa
| --- | --- |
Panssarivaunut:  Panzer I • Panzer II • Panzer III • Panzer IV • Panther • Tiger • Tiger II • Panzer 35(t) • Panzer 38(t)
Telatykistö:  Wespe • Hummel • Grille • Panzerwerfer • sIG 33 • Wurfrahmen 40
Rynnäkkötykit:  StuG III • StuG IV • StuIG 33 • StuH 42 • Brummbär • Sturmtiger
Panssarintorjuntavaunut:  Panzerjäger I • Marder I • Marder II • Marder III • Hetzer • Jagdpanzer IV • Jagdpanther • Nashorn • Jagdtiger • Elefant
Puolitelavaunut:  SdKfz 2 • SdKfz 4 • SdKfz 6 • SdKfz 7 • SdKfz 10 • SdKfz 11 • SdKfz 250 • SdKfz 251 • SdKfz 252 • SdKfz 253 • SdKfz 254
Panssariautot:  SdKfz 221/22/23 • SdKfz 234 • ADGZ
Ilmatorjuntavaunut:  Flakpanzer IV: Möbelwagen, Wirbelwind, Ostwind, Kugelblitz • Flakpanzer 38(t)
Prototyypit:  Maus • E-sarja • Panther II • Waffenträger • Neubaufahrzeug • Sturer Emil
Suunnitelmat:  Panzer VII Löwe • Panzer IX • Panzer X • Ratte • Monster
Oras (täsmennyssivu)

Oras voi tarkoittaa seuraavia:
Yleisnimi

oras, viljan tai heinän oras, vasta itänyt yksisirkkaisen viljelykasvin taimi
Erisnimi

Oras, hana- ja suihkutuotteita valmistava suomalainen yritys
Oras Invest, suomalainen yritys, omistaa Oraksen sekä osia muista yrityksistä
Ol. Oras, Somerolla toiminut E-liikettä edustanut osuuskauppa
Oras, suomalainen miehen etunimi
Oras, sukunimenä:
Ants Oras (1900–1982), virolaissyntyinen yhdysvaltalainen kirjallisuudentutkija ja kääntäjä
Johanna Oras (s. 1970), suomalainen taidemaalari
Jussi Oras (oik. Johan Henrik Mustonen, 1868–1902), suomalainen toimittaja ja kirjailija, käytti myös nimimerkkiä Oras
Media

24 Oras, filippiiniläinen uutisohjelma
Nälkäpeli – Vihan liekit

| Nälkäpeli – Vihan liekit> The Hunger Games: Catching Fire |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Francis Lawrence
Käsikirjoittaja:  Simon Beufoy Michael Arndt
Perustuu:  Suzanne Collinsin romaaniin Vihan liekit
Tuottaja:  Nina Jacobson Jon Kilik
Säveltäjä:  James Newton Howard
Kuvaaja:  Jo Willems
Leikkaaja:  Alan Edward Bell
Lavastaja:  Philip Messina
Pääosat:  Jennifer Lawrence Josh Hutcherson Liam Hemsworth Woody Harrelson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Lionsgate
Levittäjä:  Fórum Hungary Netflix Xfinity Streampix
Ensi-ilta:   20. marraskuuta 2013  22. marraskuuta 2013
Kesto:  146 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  140 000 000 dollaria
Tuotto:  863 070 723 dollaria
Edeltäjä:  Nälkäpeli
Seuraaja:  Nälkäpeli – Matkijanärhi, osa 1
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nälkäpeli –  Vihan liekit (engl. The Hunger Games: Catching Fire) on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut tieteis-/seikkailuelokuva, joka perustuu Suzanne Collinsin samannimiseen romaaniin vuodelta 2009. Vihan liekit on Nälkäpeli-elokuvasarjan toinen osa ja elokuvan Nälkäpeli jatko-osa. Elokuvan on ohjannut Francis Lawrence ja sen ovat käsikirjoittaneet Simon Beaufoy ja Michael Arndt. Oscar-palkittu Jennifer Lawrence näyttelee jälleen pääosaa Katniss Everdeeniä. Muihin rooleihin palaavat Josh Hutcherson, Liam Hemsworth, Woody Harrelson, Lenny Kravitz, Elizabeth Banks, Stanley Tucci, Donald Sutherland, Toby Jones ja Willow Shields.
Uusina näyttelijoinä Nälkäpeli-sarjassa nähdään muun muassa Philip Seymour Hoffman, Sam Claflin, Jena Malone, Lynn Cohen, Meta Golding, Amanda Plummer ja Jeffrey Wright.
Elokuvan ensi-ilta oli Suomessa 20. marraskuuta 2013 ja Yhdysvalloissa 22. marraskuuta 2013.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jennifer Lawrence  | … |  Katniss Everdeen   |
|  Josh Hutcherson  | … |  Peeta Mellark   |
|  Liam Hemsworth  | … |  Gale Hawthorne   |
|  Woody Harrelson  | … |  Haymitch Abernathy   |
|  Elizabeth Banks  | … |  Effie Trinket   |
|  Lenny Kravitz  | … |  Cinna   |
|  Philip Seymour Hoffman  | … |  Plutarch Heavensbee   |
|  Jeffrey Wright  | … |  Beetee   |
|  Stanley Tucci  | … |  Caesar Flickerman   |
|  Donald Sutherland  | … |  President Snow   |
|  Toby Jones  | … |  Claudius Templesmith   |
|  Sam Claflin  | … |  Finnick Odair   |
|  Jena Malone  | … |  Johanna Mason   |
|  Lynn Cohen  | … |  Mags   |
|  Amanda Plummer  | … |  Wiress   |
|  Meta Golding  | … |  Enobaria   |
|  Bruno Gunn  | … |  Brutus   |
|  Alan Ritchson  | … |  Gloss   |
|  Stephanie Leigh Schlund  | … |  Cashmere   |
|  E. Roger Mitchell  | … |  Chaff   |
|  Maria Howell  | … |  Seeder   |
|  Elena Sanchez  | … |  Cecelia   |
|  Bobby Jordan  | … |  Blight   |
|  John Casino  | … |  Woof   |
|  Willow Shields  | … |  Primrose Everdeen   |
|  Paula Malcomson  | … |  Mrs. Everdeen   |
|  Patrick St. Esprit  | … |  Romulus Thread   |
|  Stef Dawson  | … |  Annie Cresta   |
|  Jack Quaid  | … |  Marvel   |
Tuotanto > Kuvaukset

Vihan liekkien kuvaukset alkoivat 10. syyskuuta 2012 Atlantassa, Georgiassa ja sen jälkeen Havaijilla.
Tuotanto > Musiikki

Ensimmäisen osan säveltänyt James Newton Howard sävelsi myös Vihan liekkien musiikin. Elokuvan ääniraidalla on muun muassa Coldplayn elokuvaa varta vasten tehty kappale ”Atlas” ja Christina Aguileran kappale ”We Remain”.
Vastaanotto > Tuotto

Vihan liekit sai ensi-iltansa Brasiliassa 15. marraskuuta 2013 ja se tuotti avauspäivänään 2,4 miljoonaa dollaria, kolmesti enemmän kuin Nälkäpeli-elokuvasarjan ensimmäinen osa.
Yhdysvalloissa elokuva tuotti ensimmäisenä päivänään yli 70,5 miljoonaa dollaria ollen näin kaikkien aikojen seitsemänneksi paras yhden päivän tuotto ja avaus. Ensi-iltaviikonloppunaan Vihan liekit tuotti Yhdysvalloissa 161,1 miljoonaa dollaria rikkoen näin marraskuun parhaan viikonlopun tuoton ennätyksen ja kaikkien aikojen parhaan 2D-elokuvan avauksen.  Maailmanlaajuisesti elokuva tuotti yli 860 miljoonaa dollaria helmikuuhun 2014 mennessä.
Suomessa elokuvan näki ensimmäisen viiden päivän aikana 88 721 katsojaa, joka oli vuoden 2013 paras avausviikonlopun tulos Elokuva on ollut kolme viikkoa Suomen katsotuin ja 8. joulukuuta mennessä elokuvan oli nähnyt 167 528 katsojaa.
Vastaanotto > Arvostelut

Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista 89 % oli positiivisia perustuen 227 arvosteluun. Helsingin Sanomien Anne Möttölä antoi elokuvalle neljä tähteä ja sanoi arvostelussaan elokuvan olevan vähintään yhtä hyvä kuin trilogian sykähdyttävä avausosa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Dome Tatu Junni: 
Episodi Jouni Vikman: 
Filmitähti Päivi Laajalahti: 
Film-O-Holic Emmi Koivumäki: 
Helsingin Sanomat Anne Möttölä: 
Iltalehti Tuomas Riskala: 
Ilta-Sanomat Taneli Topelius: 
MTV3  Outi Heiskanen: 
V2  Jari Tapani Peltonen :
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Virallinen traileri (englanniksi)
Nälkäpeli – Vihan liekit Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Nälkäpeli – Vihan liekit Box Office Mojossa. (englanniksi)
Nälkäpeli – Vihan liekit Rotten Tomatoesissa. (englanniksi)
Nälkäpeli – Vihan liekit Metacriticissä. (englanniksi)
Ortodoksinen Pokrovan seurakunta

Pokrovan seurakunnan kirkko Helsingin Munkkiniemessä.
Ortodoksinen Pokrovan seurakunta on Suomessa toimiva Moskovan patriarkaatin alainen ortodoksinen uskonnollinen yhdyskunta. Seurakuntaan kuuluu nykyään noin 350 jäsentä. Sen kirkko sijaitsee Munkkiniemessä Helsingissä. Yhteisö on saanut nimensä Pokrovasta eli Jumalanäidin Neitsyt Marian suojeluksen juhlasta. Yhteisön aiempi alkuperäinen nimi oli  Yksityinen kreikkalais-katolinen kirkollinen yhdyskunta Viipurissa.