stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Half-Life (pelisarja)
Aiheesta muualla

Valve Corporationin verkkosivu (englanniksi)
| --- | --- |
Pääsarja:   Half-Life Opposing Force  Blue Shift  Decay  Half-Life 2 Deathmatch  Episode One  Episode Two  Lost Coast  Half-Life: Alyx 
Portal-sarja:   Portal  Portal 2 Sixense Perceptual Pack 
Viralliset modit:   Counter-Strike  Day of Defeat 
Muut pelit:   The Orange Box  Half-Life 2: Survivor  The Lab  Hunt Down the Freeman 
Universumi:   Henkilöt (Gordon Freeman, G-Man)  Tapahtumapaikat  Combine Humanoidit ja synteettiset olennot  Vortigauntit  Race X 
Liittyvää:   Valve Corporation  Gearbox Software  Black Mesa  GoldSrc  Source  Steam 
Source-pelit
| --- | --- |
Valve Corporation:   Half-Life Opposing Force  Blue Shift  Decay  Half-Life 2 Episode One  Episode Two  Lost Coast  Deathmatch  Half-Life: Source Deathmatch: Source  Team Fortress Classic  Counter-Strike: Source  Counter-Strike: Global Offensive  Day of Defeat: Source  Left 4 Dead  Left 4 Dead 2  Portal  Portal 2 Sixense Perceptual Pack  Team Fortress 2  The Lab  Destinations  Half-Life: Alyx 
Kuma:   The DinoHunters  Dogfights: The Game  The History Channel's ShootOut! The Game  The Kill Point: Game  Kuma\War 2 
Muut:   The Crossing  Dark Messiah of Might and Magic  E.Y.E.  Garry’s Mod  Neotokyo  Vindictus  Nuclear Dawn  Postal III  Salvation  SiN Episodes  Sting: The Secret Operations  Tactical Intervention  The Ship  They Hunger: Lost Souls  Vampire: The Masquerade – Bloodlines  VR Worlds 2  Zeno Clash  Black Mesa  The Stanley Parable  The Beginners Guide 
Valve Corporationin kehittämät videopelit
| --- | --- |
Half-Life:   Half-Life Opposing Force  Blue Shift  Decay  Half-Life 2 Episode One  Episode Two  Deathmatch  Lost Coast  Half-Life: Alyx 
Counter-Strike:   Counter-Strike  Counter-Strike: Condition Zero Deleted Scenes  Counter-Strike: Source  Counter-Strike: Global Offensive  Counter-Strike 2 
Day of Defeat:   Day of Defeat  Day of Defeat: Source 
Team Fortress:   Team Fortress Classic  Team Fortress 2 
Left 4 Dead:   Left 4 Dead  Left 4 Dead 2 
Portal:   Portal  Portal 2 Sixense Perceptual Pack 
Muut:   Deathmatch Classic  Ricochet  The Orange Box  Dota 2 
Gordon Freeman vastarintaliikeläisten kanssa Half-Life 2:ssa.
Valven toimitusjohtaja Gabe Newell, taustalla Doug Lombardi.
Episode Threen konspetitaidetta.
Bum Phillips

Bum Phillips
Oail Andrew ”Bum” Phillips (29. syyskuuta 1923 – 18. lokakuuta 2013) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hän pelasi Lamarin ja Stephen F. Austin Staten yliopistoilla sekä ennen maailmansodan aikaista palveluaan Yhdysvaltain merijalkaväessä että sen jälkeen.
Phillips toimi Houston Oilersin (1975–1980) ja New Orleans Saintsin (1981–1985) päävalmentajana sekä San Diego Chargersin (1967–1970) ja Houston Oilersin (1974) puolustuskoordinaattorina. Oilers eteni hänen valmennuksessaan kahdesti AFC:n mestaruusotteluun, kausina 1978 ja 1979, mutta hävisi molemmilla kerroilla Pittsburgh Steelersille. NFL-seurojen lisäksi Phillips valmensi muutamia high school- ja yliopistojoukkueita.
Myös Bum Phillipsin poika Wade Phillips on valmentanut NFL-tasolla.
Julkaisut

Phillips, Bum & Semenza, Gabe: Bum Phillips: Coach, Cowboy, Christian.  Lucid Books, 2010.  ISBN 978-193-5909-02-6
Lissajous’n käyrät

Lissajous’n käyrät, Lissajous’n kuviot eli Bowditchin käyrät ovat joukko matemaattisia käyriä, joiden yhtälöt voidaan esittää parametrimuodossa seuraavasti:
Fysikaalisesti Lissajous’n käyrä on hiukkasen liikerata, kun se on tasossa harmonisessa värähdys­liikkeessä samanaikaisesti kahdessa kohtisuorassa suunnassa. Yleensä edellytetään lisäksi, että näiden kohtisuorissa suunnissa mitattujen taajuuksien suhde on rationaaliluku.
Näitä käyriä tutki Nathaniel Bowditch vuonna 1815 ja yksityis­kohtaisemmin Jules Antoine Lissajous vuonna 1857. Niillä on sovelluksia fysiikassa, elektroniikassa, tähti­tieteessä ja muissa tieteissä.
Yleistä

Lissajous'n käyrät voivat olla hyvinkin eri muotoisia riippuen suhteesta  {\frac {a}{b}}.  Yksinkertaisimpia erikois­tapauksia ovat seuraavat:
Jos suhde on 1, kuvio on ellipsi, paitsi
jos lisäksi A = B ja  \delta ={\frac {\pi }{2}},  kuvio on ympyrä
jos δ = 0, kuvio on pelkkä jana.
Jos suhde  {\frac {b}{a}}=2 ja  \delta ={\frac {\pi }{4}}, kuvio on paraabelin kaari.
Muilla suhteen b/a arvoilla saadaan moni­mutkaisempia kuvioita, ja ne ovat suljettuja käyriä vain, jos tämä suhde on rationaaliluku. Käyrien ulkonäkö tuo usein mieleen kolmiulotteisen solmun, ja itse asiassa monien solmujen, muun muassa Lissajous'n solmujen projektio tasolla on Lissajous'n käyrä.
Visuaalisesti suhde a:b määrittää kuvion silmukoiden tai liuskojen lukumäärän. Esimerkiksi jos suhde on 3:1 tai 1:3,  saadaan oheisen kuvan muotoinen kolmisilmukkainen kuvio.  Samaan tapaan suhteella 5:4, saadaan kuvio, jossa on viisi vaakasuoraa ja neljä pystysuoraa silmukkaa.  Jos suhde on rationaalinen, kuvio on suljettu, yhtenäinen käyrä, kun taas irrationaalisilla suhteilla saadaan kuvio, joka näyttää pyörivän. Suhde a:b määrittää kuvion leveyden ja korkeuden suhteen, tai täsmällisemmin sanottuna pienimmän sellaisen suorakulmion leveyden ja korkeuden suhteen, jonka sisään Lissajous'n käyrä kokonaan mahtuu. Esimerkiksi jos suhde on ⁠2/1⁠, saadaan kuvio, joka on kaksi kertaa niin korkea kuin se on leveä.
Yhtälöissä esiintyvä termi δ määrittää, minkä verran kuvio näyttää "kääntyneeltä", vinossa asennossa olevalta, jos sitä katsotaan ikään kuin se olisi kolmi­ulotteinen käyrä. Jos esimerkiksi δ = 0, komponentit x ja y ovat tarkalleen samassa vaiheessa, niin että kuvio näyttää samalta kuin kohti­suorasta suunnasta katsottu kolmi­ulotteinen kuvio. Sen sijaan δ:n ollessa nollasta poikkeava kuvio näyttää siltä kuin sitä katsottaisiin vinosta suunnasta, suhteesta  {\frac {a}{b}} riippuen joko vaaka- tai pysty­suorassa suunnassa vinoon kääntyneeltä. Fysikaalisesti parametri δ osoittaa erisuuntaisten värähdysten vaihe-eron hetkellä t = 0.
Lissajous'n kuviot, joilla a = 1 ja b luonnollinen luku ja joille
ovat samalla ensimmäisen asteen Tšebyšovin polynomeja. Tätä seikkaa käytetään hyväksi muodostettaessa Paduan pisteiksi sanottu pistejoukko, joissa jokin funktio voidaan mallintaa, jotta sen arvot voidaan laskea bivariaatilla inter­polaatiolla tai neliöimällä funktio suorakulmiossa [−1,1] × [−1,1].
Esimerkkejä

Oheinen animaatio osoittaa, miten Lissaous’n käyrän muoto muuttuu, kun suhde  {\frac {a}{b}} kasvaa arvosta 0 arvoon 1.
Seuraavat kuviot esittävät Lissajous’n käyriä eri δ:n arvoilla ja muutamilla suhdeluvuilla a:b, kun ainakin jompikumpi luvuista a tai b on 1:
| δ | 1:1 | 1:2 | 1:3 |  | 2:1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0 |   |   |   |  |   |
| ¹/₄·π |   |   |   |  |   |
| ¹/₂·π |   |   |   |  |   |
| ³/₄·π |   |   |   |  |   |
| 1·π |   |   |   |  |   |
| 1¹/₄·π |   |   |   |  |   |
| 1¹/₂·π |   |   |   |  |   |
| 1³/₄·π |   |   |   |  |   |
| 2·π |   |   |   |  |   |

Kuten näistä esimerkeistäkin ilmenee, jos luvut a ja b vaihdetaan keskenään, saatava Lissajous'n kuvio on muodoltaan muutoin samankaltainen mutta kääntynyt peilikuvakseen suoran y = x (taustaneliön yläoikealta alavasemmalle johtavan lävistäjän) suhteen.
Seuraavassa vielä muutamia Lissajous'n käyriä suhdeluvuilla 2:3 ja 3:4 vaihe-eron δ eri arvoilla:
| δ | 2:3 |  | δ | 3:4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 0 |  |  | 0 |  |
| ¹/₂·¹/₄·π |  |  | ¹/₃·¹/₄·π |  |
| ¹/₂·¹/₂·π |  |  | ¹/₃·¹/₂·π |  |
| ¹/₂·³/₄·π |  |  | ¹/₃·³/₄·π |  |
| ¹/₂·π |  |  | ¹/₃·π |  |
| 5/8·π |  |  | 5/12·π |  |
| ³/₄·π |  |  | ¹/₂·π |  |
| 7/8·π |  |  | 7/12·π |  |
| 1·π |  |  | ²/₃·π |  |
Lissajous'n käyrä, joka saadaan, kun suhde  {\frac {a}{b}} = 1:2 tai 2:1 ja kun  \delta ={\frac {\pi }{2}}, tunnetaan myös Geronon lemniskaattana.  Se muistuttaa muodoltaan numeroa 8 tai äärettömän merkkiä  \infty , ja se on samalla yhtälön
kuvaaja.
Lissajous'n käyrien tuottaminen ja sovelluksia

Ennen nykyaikaisten elektronisten laitteiden kehittymistä Lissajous'n kuviot saatiin helpoimmin aikaan mekaanisesti harmonografin avulla.
Lissajous'n kuvioita voidaan myös saada aikaan optisesti kahden ääniraudan avulla, joihin on kiinnitetty peilit ja joista toinen on kiinnitetty telineeseen  värähtelemään vaaka­suorassa, toinen pysty­suorassa suunnassa. Jos valo saapuu pienestä valolähteestä, Lissajous'n komparaattorista, kohti­suorasti ensin vaaka­suoraan äänirautaan, jossa olevasta peilistä se heijastuu pysty­suorassa ääniraudassa olevaan peiliin ja sieltä edelleen varjostimelle, tälle varjostimelle muodostuu Lissajous'n käyrän muotoinen valokuvio, jonka muoto riippuu äänirautojen värähtely­taajuuksien suhteesta.
Lissajous'n käyrien tuottaminen ja sovelluksia > Lissajous'n käyrät oskilloskoopilla

Lissajous'n kuvioita saadaan helposti aikaan myös oskilloskoopilla ohjaamalla sen x- ja y-akselien suuntaisille poikkeutuslevyille eritaajuiset vaihto­jännitteet. Käyrän muodosta voidaan tällöin päätellä myös niiden taajuuksien suhde.
Äänentoistotekniikassa tätä menetelmää käytetään stereolaitteiden vasemman- ja oikean­puoleisen kanavan välisen vaihe-eron reaali­aikaiseen tutkimiseen. Tähän tarkoitukseen rakennettu myös tavallista oskilloskooppia kehittyneempiä konsoleja.
Oletetaan, että kanava CH1 on kytketty oskillo­skoopin x-akselin ja CH2 y-akselin suuntaiseen poikkeutus­levyyn.  Jos kanavalla CH1 esiintyvän signaalin amplitudi on A ja taajuus a, kun taas kanavalla CH2 esiintyvän signaalin amplitudi on B ja taajuus b, oskillo­skoopin näyttö­ruudulle saadaan Lissajous'n käyrä, joka vastaa suhdetta a:b, ja sen määrittelevässä yhtälössä esiintyvä termi δ osoittaa kanavien välisen vaihe-eron.
Lissajous'n käyrien tuottaminen ja sovelluksia > Lissajous'n käyrät oskilloskoopilla > LTI-systeemit

Kun LTI-systeemiin (lineaariseen ajan suhteen invarianttiin systeemiin) syötettävä signaali on sinimuotoinen, myös ulos tuleva signaali on sinimuotoinen, mutta sillä saattaa olla eri amplitudi ja vaihesiirto. Koska oskillo­skoopin avulla voidaan esittää jännitteen vaihtelut, paitsi ajan, myös toisen jännitteen funktiona, sen avulla voidaan myös näyttää LTI-systeemin tuottama signaali sisään menevän signaalin funktiona, jolloin tuloksena saadaan sellainen Lissajous'n kuvio, jolle a = b, toisin sanoen yleensä ellipsi (erikoistapauksissa ympyrä tai jana).  Tämän ellipsin aspektisuhde eli sen iso- ja pikkuakselin suhde riippuu vain sisäänmenevän ja ulostulevan signaalin välisestä vaihe-erosta. Jos vaihe-ero on ±90°, aspektisuhde on 1 ja kuvio on ympyrä. Jos taas vaihe-ero on 0° tai 180°, aspektisuhde on ∞ ja kuvio on jana.
Alla oleva kuvio sisältää yhteenvodon siitä, millainen Lissajous'n kuvio saadaan milläkin vaihe-erolla. Nuolet osoittavat Lissajous'n kuvion kiertosuuntaa.  Kaaviossa esitetyt vaihe-erot ovat kaikki negatiivisia, mutta samat kuviot saadaan myös positiivisilla vaihe-eroilla; esimerkiksi vaihe-ero +90° tuottaa saman kuvion kuin −270°.
Lissajous'n käyrien tuottaminen ja sovelluksia > Elektroniikassa

Lissajous'n käyrän avulla voidaan kokeellisesti selvittää, onko tutkittava komponentti kelvollinen memristori.
Lissajous'n käyrät kulttuurissa > Elokuvissa

Oskilloskoopin näytöllä esiintyvät Lissajous'n kuviot esiintyivät toisinaan 1960- ja 1970-luvuilla tieteiselokuvissa ja televisio-ohjelmissa eräänlaisina korkean teknologian symboleina.
Lissajous'n kuvioihin perustuu myös John Whitneyn laatima alkukuva Alfred Hitchcockin elokuvassa Vertigo – punainen kyynel vuodelta 1958.
Lissajous'n käyrät kulttuurissa > Yrityslogot

Lissajous'n kuviot esiintyvät myös joidenkin yhtiöiden logoissa. Esimerkkeinä voidaan mainita seuraavat:
Australian Broadcasting Corporation (a = 1, b = 3 ja  \delta ={\frac {\pi }{2}})
MIT:n Lincoln Laboratory (a = 4, b = 3 ja δ = 0)
japanilainen University of Electro-Communications (a = 5, b = 6 ja  \delta ={\frac {\pi }{2}}).
Lissajous'n käyrät kulttuurissa > Modernissa taiteessa

Dadaistinen taiteilija Max Ernest on eräissä maalauksissaan maalannut Lissajous'n kuvioita keinuttamalla kankaan yllä maalipurkkia, jonka pohjaan oli puhkaistu reikä.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Lissajous curve
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuraavilla sivuilla on interaktiivisia demonstraatioita, joilla voidaan muodostaa Lissajou'n kuvioita.
Chiu-king Ng: Lissajous Figures (Java-applet, jolla voidaan muodostaa Lissajous'n kuvioita) phy.hk.
Filip Konieczny: Lissajous – Robust Version (Demonstraatio) codepen.io.
Higo Breitenbach: Vibrating Strings, musical Intervals and Lissajous Curves gerdbreitenbach.de.
HTML55 Lissajous (Demonstraatio, jossa arametreille a ja b voidaan valita mikä tahansa kokonaislukuarvo 1:n ja 12:n väliltä) devadutta.net. Arkistoitu 12.9.2017. Viitattu 2.8.2017.
Lissajous curves (Interaktiivinen Lissajous'n käyriä generoiva JSXGraphia käyttävä JavaScript-applet) jsxgraph.uni-bayreuth.de.
Animated Lissajous figures ibiblio.org.
Lissajous’n kuvio oskilloskoopilla. Tällainen kuvio saadaan aikaan kahdella syötetyllä signaalilla, jotka värähtelevät sinimuotoisesti ja joiden taajuuksien suhde on 1:3, kun toinen niistä asetetaan ohjaamaan kuvapisteen sijaintia vaakasuunnassa ja toinen pystysuunnassa.
Animaatio, joka osoittaa, miten Lissajous’n käyrän muoto muuttuu suhteen  {\frac {a}{b}} kasvaessa 0:sta 1:een.
Lissajous'n kuvio oskilloskoopin näyttöruudulla. Tällainen kuvio saadaan aikaan kahdella syötetyllä signaalilla, jotka värähtelevät sinimuotoisesti ja joiden taajuuksien suhde on 1:3, kun toinen niistä asetetaan ohjaamaan kuvapisteen sijaintia vaaka- ja toinen pystysuorassa suunnassa.
Lissajous'n kuvio, kun molemmat syötetyt taajuudet ovat yhtä suuri, mutta niillä on vaihe-ero, on muodoltaan ellipsi.
Yläkuvassa: sisään syötettävä signaali ajan funktiona.
Keskellä: Ulos tuleva signaali ajan funktiona.
Alakuvassa: Muodostuva Lissajous'n käyrä, kun ulos tuleva signaali esitetään sisään menevän signaalin funktiona.
Tässä erikoistapauksessa, kun sisään menevän ja ulos tulevan signaalin vaihe-ero on 90 astetta, syntyvä Lissajous'n kuvio on ympyrä.
Ellipsin muotoisen Lissajous'n kuvion eksentrisyys riippuu vaihe-erosta, ja sen avulla voidaan määrittää LTI-systeemin vaihesiirto.
Tieteiselokuvien tyylinen Lissajous-animaatio
Käännös suomeksi
Science Based Targets

Science Based Targets initiative (SBTi) on organisaatio, jonka muodostavat YK:n Global Compact -aloite, ympäristöjärjestö WWF, ilmastoraportointiin keskittyvä CDP-järjestö sekä Maailman luonnonvarainstituutti WRI. Aloite kannustaa yrityksiä sitoutumaan tieteeseen perustuviin tavoitteisiin, joilla ne voivat vähentää hiilidioksidipäästöjä.
Organisaatio on kasvanut nopeasti Pariisin ilmastosopimuksen solmimisen jälkeen. Lokakuussa 2018 Science Based Targets -tavoitteisiin oli sitoutunut 140 yritystä maailmassa ja 5 Suomessa. Näiden joukossa oli muun muassa Alma Media, Elisa ja Stora Enso. Vuonna 2024 sitoutuneita yrityksiä oli jo 6 963, joista suomalaisia 111.
Sitoutumisen lisäksi yritysten on tuotettava uskottava suunnitelma omien päästöjensä vähentämiselle. Vuoden 2023 alusta alkaen SBTi on alkanut purkamaan sitoumuksia yrityksiltä, jotka eivät ole onnistuneet luomaan uskottavaa päästövähennyssuunnitelmaa. Ensimmäisessä aallossa sitoumuksia purettiin yli sadalta yritykseltä, joista merkittävin oli Amazon.
Aiheesta muualla

sciencebasedtargets.org
Kalliotierasammal

| Kalliotierasammal |
| --- | --- |
 Kalliotierasammalta variksenmarjan ympärillä
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
Suomessa::  Elinvoimainen 
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Alaluokka::  Kynsisammalet Dicranidae
Lahko::  Kivisammalet Grimmiales
Heimo::  Kivisammalet Grimmiaceae
Suku::  Tierasammalet Racomitrium
Laji::  lanuginosum
Kaksiosainen nimi
 Racomitrium lanuginosum  (Hedw.) Brid. 
Katso myös
   Kalliotierasammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalliotierasammal (Racomitrium lanuginosum) on tierasammalten sukuun ja kivisammalten heimoon kuuluva elinvoimainen sammal.
Ulkonäkö

Kalliotierasammal on kookas (5-20 cm) harmahtava sammal. Sen lehdissä on vankka keskisuoni ja pitkä karvakärki.
Levinneisyys

Kalliotierasammal esiintyy ympäri maailmaa ja se suosii mereisiä alueita. Suomessa se kasvaa koko maassa, yleismpänä rannikolla ja tuntureilla.
Elinympäristö

Kalliotierasammal kasvaa Suomessa karuilla kallioilla. Samanlaisilla paikoilla kasvaa myös esim. silotierasammal, kiviharmosammal ja kivikynsisammal.
Maailmalla kalliotierasammalen elinympäristöihin kuuluvat myös muun muassa Ison-Britannian peittosuot , sekä Islannin laavakentät, joilla kalliotierasammal voi olla lähestulkoon ainut kasvilaji elinympäristössään .
Aiheesta muualla

ITIS: Racomitrium lanuginosum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q3024247  Wikispecies: Racomitrium lanuginosum  BioLib: 90941  CoL: 4R8PG  EoL: 853344  EUNIS: 197217  FNA: 200001318  GBIF: 2673622  iNaturalist: 167684  ITIS: 548055  NatureServe: 2.124970  NBN: NBNSYS0000036501  NCBI: 140628  NZOR: ea46cc61-9980-49f6-bfa5-185036bb5677  Observation.org: 17568  Open Tree of Life: 445644  Plant List: tro-35144701  PLANTS: RALA70  Tropicos: 35144701  WFO: wfo-0001172116  Laji.fi: MX.43967
Fairphone

| Fairphone |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  sosiaalinen yritys
Perustettu:  2013
Perustaja:  Bas van Abel
Toimitusjohtaja:  Raymond van Eck
Kotipaikka:   Amsterdam, Alankomaat
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  elektroniikka
Tuotteet:  älypuhelimet
Liikevaihto:  55 milj. € (2023)
Henkilöstö:  yli 70 (2020)
Kotisivu:  www.fairphone.com/en/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fairphone on hollantilainen elektroniikkayhtiö. Se aloitti startup-yrityksenä vuonna 2013. Se valmistaa kestävän kehityksen periaatteiden mukaisesti tuotettuja modulaarisia älypuhelimia, joihin voi helposti itse vaihtaa osia. Yhtiö pyrkii hankkimaan puhelimissaan käytettävät mineraalit eettisesti toimivista kaivoksista.
Tuotteet

Fairphone 1 (2013)
Fairphone 2 (2015)
Fairphone 3 (2019)
Fairphone 3+ (2020)
Fairphone 4 (2021)
Fairphone 5 (2023)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Verkkosivut (englanniksi)
Ubuntu Summit 2023 - Open Source for Sustainable and Long lasting Phones (Fairphonen Luca Weissin esitelmä)
Keuhkosammal

| Keuhkosammal |
| --- | --- |
 Keuhkosammalta ja sen sukusolupesäkkeistöjä.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Maksasammalet Marchantiophyta
Luokka::  Maksasammalet Marchantiopsida
Lahko::  Keuhkosammalet Marchantiales
Heimo::  Keuhkosammalet Marchantiaceae
Suku::  Keuhkosammalet Marchantia
Laji::  polymorpha
Kaksiosainen nimi
 Marchantia polymorpha  L. 
Katso myös
   Keuhkosammal Wikispeciesissä   Keuhkosammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keuhkosammal (Marchantia polymorpha) on keuhkosammalten sukuun kuuluva maksasammallaji.
Keuhkosammal jaetaan kolmeen alalajiin:
tunturikeuhkosammal (Marchantia polymorpha subsp. montivagans, syn. M. alpestris)
rantakeuhkosammal (Marchantia polymorpha subsp. polymorpha, syn. M. aquatica)
palokeuhkosammal (Marchantia polymorpha subsp. ruderalis, syn. M. polymorpha)
Ulkonäkö

Keuhkosammalella on litteä, alustanmyötäinen sekovarsi. Se kasvaa melko isoina ruusukkeina. Sen kahtia jakautuvien liuskojen yläpinta on verkkouurteinen ja siinä on pistemäisiä ilmarakoja. Keuhkosammalen liuskoissa on tumma keskisuoni ja alapinnalla juurtumahapsia. Itulevyt eli itujyväset kehittyvät liuskojen yläpinnalla olevissa maljamaisissa itukoreissa. Keuhkosammal on kaksikotinen ja sen muna- ja siittiöpesäkkeet syntyvät sateenvarjomaisiin pesäkkeenkannattimiin. Munapesäkkeistön kannattimet ovat pitempivartisia ja niiden päässä on liuskainen kilpi, jonka alapinnalle munapesäkkeet eli arkegoniot kehittyvät. Siittiöpesäkkeistön kannattimet ovat lyhyempivartisia ja niiden päässä on lähes yhtenäinen kilpi, jonka yläpinnalle siittiöpesäkkeet eli anteridiot kehittyvät.
Levinneisyys

Keuhkosammalta kasvaa ympäri maailman lauhkeilla ja viileillä alueilla. Se on yleinen koko Suomessa.
Elinympäristö

Keuhkosammal kasvaa monenlaisilla kosteilla paikoilla kuten lähteiköissä, soilla ja rannoilla sekä paloalueilla ja kulttuuribiotoopeissa.
Aiheesta muualla

Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Keuhkosammal (Marchantia polymorpha)
ITIS: Marchantia polymorpha (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q992846  Wikispecies: Marchantia polymorpha  AoFP: 4797  APNI: 122300  BioLib: 61300  BOLD: 427196  Calflora: 12665  CoL: 3Y2XL  EoL: 599445  EPPO: MHTPO  FEIS: marpol  FNA: 200000755  GBIF: 2688570  iNaturalist: 56406  IRMNG: 10196421  ITIS: 15587  NatureServe: 2.832782  NBN: NHMSYS0000309941  NCBI: 3197  NZOR: b86cf7c7-94d5-4a97-8b80-2760ed4a760b  Observation.org: 17750  Open Tree of Life: 56596  PPE: marchantia-polymorpha  Plant List: tro-35185595  PLANTS: MAPO16  Tropicos: 35185595  WoI: 1131  WFO: wfo-0001196533  Laji.fi: MX.44366
Lettosirppisammal

| Lettosirppisammal |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Alakaari::  Bryophytina
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Alaluokka::  Bryidae
Ylälahko::  Hypnanae
Lahko::  Palmikkosammalet Hypnales
Heimo::  Ritvasammalet Amblystegiaceae
Suku::  Lierosammalet Scorpidium
Laji::  cossonii
Kaksiosainen nimi
 Scorpidium cossonii  (Schimp.) Hedenäs 
Synonyymit
 Drepanocladus intermedius, Drepanocladus revolvens var. intermedius, Limprichtia intermedia 
Katso myös
   Lettosirppisammal Wikispeciesissä   Lettosirppisammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lettosirppisammal (Scorpidium cossonii) on palmikkosammalten lahkoon kuuluva elinvoimainen sammal. Sirppisammalten luokittelusta eri sukuihin ja heimoihin on ollut monenlaisia käsityksiä.
Ulkonäkö

Lettosirppisammal on säännöllisesti haaroittuva sammal, jonka lehdet ovat sirppimäiset. Se on yleensä väriltään kellanvihreä, ja sen lehtien keskisuonet ovat punaruskeat. Sillä on harvoin itiöpesäkkeitä. Se muistuttaa ulkonäöltään rimpisirppisammalta.
Levinneisyys ja elinympäristö

Lettosirppisammal kasvaa pohjoisella ja eteläisellä pallonpuoliskolla, lauhkealta vyöhykkeeltä tundralle. Se esiintyy koko Suomessa. Lettosirppisammal kasvaa runsasravinteisilla soilla.
Burroughs (yritys)

| Burroughs Corporation |
| --- | --- |

Perustettu:  1886
Perustaja:  William Seward Burroughs I
Lakkautettu:  1986
Kotipaikka:  Michigan, Yhdysvallat
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Burroughs laskukone vuodelta 1912
Burroughs Corporation [ˈbʌroʊz] oli yhdysvaltalainen konttorikone- ja elektroniikkavalmistaja. Yrityksen tuotteita olivat alkuun mekaaniset ja myöhemmin sähkömekaaniset laskukoneet ja kirjanpitokoneet sekä 1950-luvun puolestavälistä alkaen myös tietokoneet. Yritys oli yksi suurimmista suurtietokoneiden valmistajista. Vuonna 1986 se fuusioitui Sperryn kanssa yhtiöksi nimeltä Unisys.
Yrityksen perustaja William Seward Burroughs keksi ensimmäisen paperinauhalle tulostavan laskukoneen, jolle hän sai patentin vuonna 1888. Ennen patentin saamista hän perusti vuonna 1886 yrityksen nimellä American Arithmometer Company, josta tuli sittemmin Burroughs. Vuonna 1925 Burroughs esitteli ensimmäisen alle 10 kilogrammaa painavan kannettavan yleislaskukoneen.
Yhtiön ensimmäinen tietokone oli Burroughs B205 (1956), joka oli Burroughsin ostaman ElectroData-yhtiön kehittämä.
1960-luvulla yritys valmisti Illinois’n yliopiston kanssa ILLIAC IV -tietokoneen.
1980-luvulla yritys valmisti Burroughs B25 -tietokoneita joissa ajettiin Convergent Technologies Operating System -käyttöjärjestelmää (tunnettu myös nimillä CTOS, BTOS ja STARSYS).
Vuonna 1981 System Development Corporation (SDC) tuli osaksi Burroughsia.
Marraskuussa 1986 Burroughs yhdistyi Sperry Randin kanssa muodostaen Unisys-yhtiön.
Burroughsilla työskennelleitä merkittäviä henkilöitä olivat muun muassa Edsger Dijkstra.
Burroughs B25 ja CTOS-käyttöjärjestelmä