Simonides Keoslainen
Runous

Simonides oli kreikkalaisista lyyrisistä runoilijoista tuotteliain ja suosituin. Hän kehitti elegia- ja epigrammirunouden huippuunsa ja haastoi Lasoksen ja Pindaroksen dithyrambeissa ja epinikion-oodeissa. Hän kirjoitti erityisesti kuorolyriikkaa: hänen teoksiinsa kuului muun muassa Olympian kisojen voittajien kunniaksi kirjoitettuja epinikioneita, sekä jumalten kunniaksi kirjoitettuja lauluja, muun muassa Apollonille osoitettuja paiaaneja. Simonides kirjoitti myös muun muassa hautajais-, onnittelu- ja ylistyslauluja. Sudan mukaan hän olisi kirjoittanut myös tragedioita, mutta tätä ei pidetä todennäköisenä.
Simonideen tuotannon on nähty heijastelevan siirtymää arkaaiselta klassiselle kaudelle. Hänen asennettaan on arvioitu ennakkoluulottomaksi ja valistukselliseksi, missä voi nähdä häivähdyksen myöhemmästä sofistiikasta. Hänen runouttaan on kuvailtu hienostuneeksi, selkeäksi ja suloiseksi, mistä hän sai lisänimensä Melikertes (Μελικέρτης, Melikertēs), mutta toisaalta ei kovin omaperäiseksi verrattuna sekä edeltäjiinsä että aikalaisiinsa. Simonideen runokieli oli eeppistä kreikkaa, johon oli sekoitettu doorilaisia ja aiolialaisia muotoja.
Simonideen tuotannosta on säilynyt noin 100 katkelmaa. Nimeltä tai katkelmina tunnetaan seuraavat:
Kambyseen ja Dareioksen kuningaskunta (ἡ Καμβύσου καὶ Δαρείου βασιλεία, hē Kambysū kai Dareiū basileia) – runo jonka muotoa ei tunneta.
Elegia Artemisionin meritaistelusta (ἡ ἐν Ἀρτεμισίῳ ναυμαχία, hē en Artemisiō naumakhia) – kiitoshymni Boreaalle eli pohjoistuulelle, joka tuhosi persialaisten laivaston.
Elegia Salamiin meritaistelusta (ἡ ἐν Σαλαμῖνι ναυμαχία, hē en Salamīni naumakhia).
Eulogistisia eli ylistyslauluja (ἐγκώμια, enkōmia).
Epinikion-oodeja (ἐπίνικοι ᾠδαί, epinikoi ōdai).
Hymnejä ja rukouksia (ὕμνοι, κατευχαί, hymnoi, kateukhai).
Paiaaneja (παιᾶνες, paiānes).
Dithyrambeja (διθύραμβοι, dithyramboi, tunnetaan myös nimellä τραγῳδίαι, tragōdiai).
Juomalauluja (σκόλια, skolia).
Parthenia-hymnejä (παρθένια, parthenia) eli hääaiheisia lauluja.
Hyporkhemoja (ὑπορχήματα, hyporkhēmata).
Valituslauluja (θρῆνοι, thrēnoi).
Elegioita (ὲλεγεῖαι, elegeiai).
Epigrammeja (ἐπιγράμματα, epigrammata, ἀποσχεδιάσματα, aposkhediasmata).
Merkittävimpiä olivat epinikion-oodit ja valituslaulut. Valituslaulua Danaelle on kuvattu yhdeksi hienoimmista säilyneistä esimerkeistä kreikkalaisesta lyyrisestä runoudesta. Siinä Danae valittaa kohtaloaan ajelehtiessaan merellä arkkuun suljettuna.
Seuraavassa esimerkkinä katkelma Thermopylain taistelussa kaatuneille omistetusta runosta Päivö ja Teivas Oksalan suomentamana. Se kuvaa kuin paradoksina kaatuneet voittajina, haudan alttarina ja surulaulun kiitoshymninä:
»τῶν ἐν Θερμοπύλαις θανόντων
εὐκλεὴς μὲν ἁ τύχα, καλὸς δ' ὁ πότμος,
βωμὸς δ' ὁ τάφος, πρὸ γόων δὲ μνᾶστις, ὁ δ' οἶκτος ἔπαινος·
ἐντάφιον δὲ τοιοῦτον οὔτ' εὐρὼς
οὔθ' ὁ πανδαμάτωρ ἀμαυρώσει χρόνος.
ἀνδρῶν ἀγαθῶν ὅδε σηκὸς οἰκέταν εὐδοξίαν
Ἑλλάδος εἵλετο· μαρτυρεῖ δὲ καὶ Λεωνίδας,
Σπάρτας βασιλεύς, ἀρετᾶς μέγαν λελοιπὼς
κόσμον ἀέναόν τε κλέος.»
»tōn en Thermopylais thanontōn
eukleēs men ha tykha, kalos d' ho potmos,
bōmos d' ho tafos, pro goōn de mnāstis, ho d' oiktos epainos·
entafion de toiūton ūt' eurōs
ūth' ho pandamatōr amaurōsei khronos.
andrōn agathōn hode sēkos oiketan eudoksian
Hellados heileto· martyrei de kai Leōnidas,
Spartas basileus, aretās megan leloipōs
kosmon aenaon te kleos.»
»Miehet Thermopylaissa kuolleet
saivat ylvään kohtalon, ikuisen maineen:
on hautana alttari, murhelauluna muisto ja kiitos.
Ruoste ei tärvele käärinliinaa, ei
kaikkivoittava aikakaan hautoja saa himmenemään.
Pyhä uhritarha on helleenien kunnian tyyssija.
Näyttänyt sen on Leonidas, Spartan päämies, hän,
joka jätti jälkimaineen aina pulppuavan, kukkivan.»