Loviisa Ulriika
Avioliitto > Kruununprinsessa

Poliittisista syistä hänet naitettiin vuonna 1744 Ruotsin kruununprinssiksi vuonna 1743 tulleelle Lyypekin ruhtinaspiispa Aadolf Fredrikille, joka kuului Holstein-Gottorp sukuun. Avioliitto oli osana suunnitelmaa Venäjän, Preussin ja Ruotsin kolmikantaliitosta, jota ei koskaan toteutettu.
Luisa Ulrike ja Aadolf Fredrik avioituivat 17. heinäkuuta 1744 per procutionem Berliinissä, hänen suosikkiveljensä August Vilhelm toimi poissaolevan sulhanen edustajana. Häntä saattoivat Berliinistä Ruotsin Pommeriin kreivi Carl Gustaf Tessin, tämän puoliso Ulla Tessin ja puolison veljentytär Charlotta Sparre, joka nimitettiin Luisa Ulriken hovineidoksi. Hän piti omasta seurueestaan vain hovirouvansa Wilhelmine von der Knesebeckin ja pari preussilaisen seurueensa lakeijaa.
Seurue purjehti Rügenistä ja saapui Karlskronaan, missä puoliso, kruununprinssi Aadolf Fredrik toivotti hänet virallisesti tervetulleeksi. Kuningas Fredrik I toivotti heidät tervetulleeksi 18. elokuuta 1744 Drottningholmin linnassa, jossa heidän toinen hääseremoniansa järjestettiin samana päivänä, jota seurasivat juhlat, hovivastaanotto ja avioliiton täytäntöönpano.
Ruotsiin saapumisensa jälkeen Aadolf Fredrik pysyi erossa puoluepolitiikasta. Lovisa Ulrika oli heti liittynyt hattupuolueeseen ja saanut Aadolf Fredrikin ottamaan kantaa. Carl Gustaf Tessin, hattupuolueen johtava poliitikko, nimitettiin valtakunnan marsalkaksi. Lovisa Ulrika pyrki murskaamaan Venäjän keisarikunnan vaikutusvallan ja onnistui siinä vuosien 1746–1747 valtiopäivillä, jossa Aadolf Fredrik nimitettiin "generalissimukseksi" ja sovittiin liitosta Preussin kanssa. Tätä ajanjaksoa voidaan pitää Lovisa Ulrikan poliittisen toiminnan menestykseimpänä vaiheena. Hänen ensimmäinen lapsensa Gustav (kuningas Kustaa III) syntyi vuonna 1746, jota seurasivat vuonna 1748 Karl (kuningas Kaarle XIII), Fredrik Adolf vuonna 1750 ja Sofia Albertina vuonna 1753. Lasten syntymät vaikuttivat suuresti Lovisa Ulrikan ja Aadolf Fredrikin saamaan suureen suosioon.
Lovisa Ulrikan elämä Aadolf Fredrikin kanssa oli onnellista. Historiankirjoituksessa Aadolf Fredrik kuvataan yleensä heikkotahtoisena ja merkityksettömänä yksilönä. Hänen rooliaan poliittisella, kulttuurisella ja sotilaallisella alalla ei kuitenkaan ole tutkittu riittävästi. On paljon todisteita siitä, että hänellä ja Lovisa Ulrikalla oli samat tavoitteet, vaikkakin eri rooleihin jaettuina – he työskentelivät yhdessä herttuallisena "tiiminä".
Aadolf Fredrik käsitteli sotilaallisia kysymyksiä, kuten 1740-luvulla aloitettuja suuria linnoitushankkeita. Lovisa Ulrikasta tuli taiteitten, historiallisten ja kielellisten asioiden suojelija, ja he molemmat pyrkivät täyttämään rooliaan herttuallisena rakennusmestarina  sekä taiteen ja tieteen suojelijana. Heidän yhteistyöhönsä sisältyi dynastinen ja poliittinen strategia. Lovisa Ulrikan veli Fredrik II Suuri oli tärkeä osa hänen poliittista aktiivisuuttaan, veljen ensimmäinen tehtävä oli edistää Ruotsin ja Preussin liittoa. Omalta osaltaan hän etsi veljensä tukea Ruotsin hallitusmuodon muuttamiseen tuloksetta. Hän oli kasvanut sotilaallisessa absolutistisessa valtakunnassa, ja havaitsi, että valtiopäivien määräävä vaikutus Ruotsissa vapauden aikana poikkesi luonnon määrittämästä järjestyksestä. Alusta pitäen hän teki ensisijaiseksi poliittiseksi tavoitteekseen lisätä kuninkaan valtaa.