Ramones
Historiaa > Jäsenvaihdoksia (1983–1989)

Subterranean Junglen julkaisun jälkeen Marky erotettiin yhtyeestä alkoholismin vuoksi. Hänen tilalleen tuli Richard Reinhardt, joka otti nimekseen Richie Ramone. Joey Ramone kehui myöhemmin Richietä sanoen hänen pelastaneen yhtyeen ja palauttaneen oikean hengen takaisin. Richie on ainoa Ramones-rumpali, joka lauloi pää- ja taustalaulua yhtyeen kappaleissa. Tuolloin myös Dee Dee opetteli laulamaan päälaulua. Richie oli myös ainoa yhtyeen rumpali, joka kirjoitti kappaleita yhtyeelle. Joey kannusti Richietä kirjoittamaan kappaleita, ajatellen sen saavan hänet tuntemaan itsensä paremmin osaksi yhtyettä.
Ensimmäinen Richien kanssa äänitetty Ramonesin albumi oli Too Tough to Die vuonna 1984. Tommy Erdelyi ja Ed Stasium palasivat tuottajiksi. Albumilla yhtye palasi takaisin varhaisten albumiensa kyytiin. Ramonesin musiikki muuttui samalla kovemmaksi, ottaen vaikutteita hardcore punk -musiikkisuuntauksesta suurimmilta osin Richien vaikutuksesta. Yhtye alkoi soittaa konserteissaan yhä nopeammin, sillä Johnny koki nopeaa soittaneet hardcore punk -yhtyeet haastajina.
Yhtye levytti vuonna 1985 singlen Bonzo Goes to Bitburg, jota soitettiin laajalti yhdysvaltalaisissa yliopistoradiossa. Joey kirjoitti kappaleen protestina Ronald Reaganin vierailua vastaan ​​saksalaiselle sotilashautausmaalle, jossa oli Waffen-SS-sotilaiden hautoja. Johnny ei pitänyt kappaleesta eriävien poliittisten näkemystensä vuoksi, ja kappale sai uuden nimen ”My Brain Is Hanging Upside Down (Bonzo Goes to Bitburg)” seuraavalla Animal Boy -albumilla. Animal Boyn tuotti Jean Beauvoir. Richien kirjoittama ”Somebody Put Something in My Drink” nousi hitiksi ja pysyi Ramonesin konserttien ohjelmistossa aina viimeiseen konserttiin asti.
Seuraavana vuonna äänitetty Halfway to Sanity jäi Richien viimeiseksi. Richie lähti yhtyeestä elokuussa 1987 Johnnyn kanssa ilmenneiden taloudellisten erimielisyyksien johdosta. Richie koki olevansa oikeutettu saamaan tuloja yhtyeen fanituotteista kuten T-paidoista, hänen nimensä ja valokuvien käytön perusteella. Richien tilalle tuli Blondien rumpali Clem Burke, joka otti nimen Elvis Ramone. Johnnyn mukaan konsertit Burken kanssa olivat katastrofi, sillä hän soittonsa ei pysynyt muun yhtyeen tahdissa. Burke erotettiin kahden konsertin jälkeen. Raitistunut Marky Ramone palasi yhtyeeseen syyskuussa 1987 ja oli mukana uran loppuun asti.
Kesäkuussa 1988 Ramones esiintyi Suomessa Seinäjoella Provinssirockissa tapahtuman pääesiintyjänä. Konsertti televisioitiin ja radioitiin suorana lähetyksenä Yleisradion kanavilla.
Ramonesin seuraava studioalbumi Brain Drain julkaistiin toukokuussa 1989. Albumin tuottivat Beauvoir, Daniel Rey ja Bill Laswell. Dee Dee Ramone esiintyi albumilla vain taustalaulajana. Hänen mukaan yhtyeen jäsenet, mukaan lukien hän itse, kävivät läpi henkilökohtaisia ​​ongelmia. Dee Dee kävi läpi myös elämänmuutoksia, muun muassa raitistui pitkäaikaisen päihdeongelman jälkeen, joiden johdosta hän ei halunnut enää olla yhtyeessä. Vaikka albumi sai vaihtelevia arvosteluja, se sisälsi suureksi hitiksi nousseen ”Pet Sematary” -kappaleen joka oli yhtyeen korkein listahitti Yhdysvalloissa. Albumit eivät edelleenkään menestyneet listoilla lukuun ottamatta kokoelmaa Ramones Mania, josta yhtye sai ensimmäisen kultalevynsä (yli 500 000 myytyä kpl) Yhdysvalloissa.
Vaikka Dee Dee ei halunnut enää olla yhtyeessä, hän oli aluksi mukana Brain Drainin maailmankiertueella, kunnes soitti viimeisen konserttinsa Ramonesissa 5. heinäkuuta 1989 Santa Clarassa. Dee Dee oli erityisesti väsynyt yhtyeen imagoon. Dee Dee yritti aluksi uraa räppärinä nimellä Dee Dee King. Hän palasi nopeasti punk rockiin ja perusti useita punk-yhtyeitä, joiden musiikki muistutti Ramonesia. Hän jatkoi myös kappaleiden kirjoittamista Ramonesille, mutta ei koskaan palannut yhtyeeseen. Hänen tilalleen tuli Christopher Joseph Ward, eli C. J. Ramone, joka toimi basistina ja taustalaulajana yhtyeen hajoamiseen saakka.