stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sanna Kannasto
Toiminnan alkuvaiheet

Kannastosta tuli 1908 kanadansuomalaisten sosialistien ensimmäinen palkattu poliittinen toimitsija. Hänen tehtävänään oli saada suomalaiset työläiset liittymään Kanadan sosialistiseen ja myöhemmin Kanadan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Kannaston johdolla perustettiin 1911 Kanadan Suomalainen Sosialistinen Järjestö (FSOC), johon parin kuukauden kuluessa liittyi yli 1 500 jäsentä. Hän jatkoi puhujamatkoja ympäri Kanadaa ja perusti FSOC:n paikallisosastoja, myi aatteellista kirjallisuutta ja kannusti työläisiä vaatimaan parempia työolosuhteita ja palkkoja. Hän puhui naisille myös sukupuolten tasa-arvosta ja heidän asemastaan sosialistisessa työväenliikkeessä sekä kävi myös henkilökohtaisia keskusteluja muun muassa avioliitosta ja ehkäisystä. Kannasto onnistui parin vuoden aikana saamaan yli 500 naisjäsentä, ja myös FSOC:n koko jäsenmäärä kasvoi yli kolmen tuhannen. Kaikki järjestön jäsenet kuuluivat myös sosiaalidemokraattiseen puolueeseen.
Kannoston tiedetään tehneen ainakin viisi laajaa puhujamatkaa Kanadan halki ja lisäksi lukuisia lyhyempiä matkoja. Hän kiersi muun muassa tukkilaisten kämpillä ja kaivostyöläisten yhteisöissä. Matkanteko oli ajoittain vaivalloista ja myös kallista. Osan matkarahoista hän sai lahjoituksina ja keräyksinä puhetilaisuuksiensa yhteydessä. Kannasto sai myös ilmaisia kuljetuksia, aluksi hevoskyydillä ja myöhempinä vuosina autolla. Usein hän kulki tiettömässä maastossa, jossa ei ollut muuta mahdollisuutta kuin kävellä. Myöskään yösijaa ei aina ollut tiedossa. Puhetilaisuuksien lisäksi Kannosto organisoi lapsille erilaisia leirejä ja kouluja, jossa opetettiin sosialismia. Työväenliikkeen ohella hän oli mukana myös naisten äänioikeutta vaatineissa suffrageteissa.
”Punainen uhka”

Sosialistit saivat Kanadassa toimia suhteellisen rauhassa aina Venäjän vuoden 1917 lokakuun vallankumoukseen saakka, jonka jälkeen maassa alettiin puhua ”punaisesta uhasta”. Tämän jälkeen myös Kannosto sai peräänsä häntä tarkkailevat ratsupoliisit, jotka kuuntelivat Kannoston puheita ja yrittivät saada perusteita maastakarkotukselle. Hän onnistui pitkään välttelemään poliiseja, mutta hänet pidättiin lopulta Albertassa vuonna 1920. Vankilasta lähettämissään kirjeissä Kannasto kertoo kuulusteluista, joista hän ei huonon englannintaitonsa vuoksi edes ymmärtänyt paljoakaan. Lisäksi Kannosto kehuu kirjeissä omaa rautaista luonnettaan ja kovuuttaan ristikuulustelujen edessä ja kertoo saavansa kuulusteluista vain lisää intoa agitaatioonsa.
Viimeiset vuodet

Vapauduttuaan Kannosto jatkoi toimintaansa 1920-luvun lopulle saakka ja keskittyi työskentelemään naisten parissa. FSOC toimi 1920-luvulla läheisessä yhteistyössä Kanadan kommunistisen puolueen kanssa, ja käsky naistoimintaan oli tullut suoraan Moskovasta. Tasa-arvon ja sosialismista puhumisen lisäksi hän antoi puhetilaisuuksissaan muun muassa seksuaalivalistusta. Kannasto kiersi puhumassa myös Yhdysvalloissa Minnesotan suomalaisalueilla, ja sielläkin hänet pidätettiin vuonna 1925. Pidätyksen syyksi ilmoitettiin laiton maahantulo. Vuonna 1926 Kannasto perusti Kanadan kommunistiseen puolueeseen suomenkielisen naisjaoston. Hän joutui lopettamaan poliittisen toimintansa 1930-luvun alkuun mennessä viranomaisten tehtyä sen käytännössä mahdottomaksi.
Elokuva

Vuonna 2011 valmistui kanadalais-suomalainen puolidokumentti Under the Red Star, jossa Kannastoa näyttelee Elena Leeve.
Tenonsuolaheinä

| Tenonsuolaheinä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Tatarkasvit Polygonaceae
Suku::  Hierakat Rumex
Laji::  graminifolius
Kaksiosainen nimi
 Rumex graminifolius  Rudolph ex Lamb. 
Katso myös
   Tenonsuolaheinä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tenonsuolaheinä (Rumex graminifolius) on levinneisyydeltään pohjoinen hierakkalaji.
Ulkonäkö

Tenonsuolaheinä on monivuotinen ruoho, joka kasvaa 5–25 senttimetriä korkeaksi. Se kasvaa usein mätästävästi. Juurakko on pysty ja vanhojen lehtien jäänteiden peittämä. Laji muistuttaa pientä ahosuolaheinää, mutta lehdet ovat heinämäiset, tyviliuskattomat ja tasasoukan kapeat, 2–4 millimetriä.
Levinneisyys

Tenonsuolaheinä esiintyy varmasti Pohjoismaiden pohjoisosassa Suomessa ja Norjassa, Grönlannissa ja Alaskassa. Tiedot Kanadan Newfoundlandista ja Pohjois-Venäjältä kuuluvat mahdollisesti hyvin samankaltaisiin lähilajeihin.
Suomessa tenonsuolaheinä kasvaa harvinaisena Inarissa ja Utsjoella Tenojoen laakson soraisilla järven- ja joenrannoilla. Laji on Suomen uhanalaisuusluokituksessa silmälläpidettävä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Tenonsuolaheinä – Rumex graminifolius
Taurocerastinae

| Taurocerastinae> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Yläheimo::  Turilasmaiset Scarabaeoidea
Heimo::  Sittiäiset Geotrupidae
Alaheimo::  Taurocerastinae  Germain, 1897
Suvut
 Frickius  Taurocerastes 
Katso myös
   Taurocerastinae Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Taurocerastinae on kovakuoriaisten (Coleoptera) Geotrupidae-heimoon kuuluva alaheimo.
Sukuja

Frickius
Taurocerastes
Thorsten Brakel

Thorsten Brakel (21. toukokuuta 1862 Pirkkala – 22. elokuuta 1943 Helsinki) oli suomalainen konsuli ja valtiopäivämies.
Brakelin vanhemmat olivat everstiluutnantti Karl Gustaf Brakel ja Alexandrine Emelie Federley. Hän tuli ylioppilaaksi Helsingissä ja toimi tilanisännöitsijänä Pirkkalassa. Brakel oli myös Portugalin varakonsuli ja Espanjan konsuliagentti Tampereella.
Brakel oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Thine Eyes Bleed

| Thine Eyes Bleed> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2005–
Tyylilaji:  melodinen death metal
Kotipaikka:  London, Ontario, Kanada
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Justin Wolfe, laulu   James Reid, soolokitara   Jeff Phillips, kitara   Johnny Araya, basso   Darryl Stephens, rummut  
Levy-yhtiö:  The End Records, 2005–  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Thine Eyes Bleed on kanadalainen melodista death metalia soittava yhtye, joka on perustettu vuonna 2005. Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa In the Wake of Separation vuonna 2005, jota seurasi levy Thine Eyes Bleed vuonna 2008.
Jäsenet

Justin Wolfe – laulu
James Reid – soolokitara
Jeff Phillips – kitara
Johnny Araya – bassokitara
Darryl Stephens – rummut
Diskografia

In the Wake of Separation (2005,  The End Records)
Thine Eyes Bleed (2008,  The End Records)
The Embers Rise (2011,  omakustanne)
Seh-Dong-Hong-Beh

Dahomeyn amatsonien johtaja Seh-Dong-Hong-Beh Frederick Forbesin piirtämänä vuonna 1851.
Seh-Dong-Hong-Beh oli Dahomeyn amatsonien johtaja kuningas Ghezon (1818–1858) alaisuudessa. Naissoturin syntymä- ja kuolinaikaa tai paikkaa ei tunneta.
Abeokutan taistelu

Vuonna 1851 Seh-Dong-Hong-Beh johti 6 000 naisen armeijaa Egban linnoitusta vastaan Aboekutassa. Ennen hyökkäystä hän astui yhdistettyjen rykmenttien eteen vartalo öljyttynä kiiltäen. Hän nosti keihäänsä ja kutsui joukkojaan hyökkäykseen. Johtaja käski kaikkien sotilaidensa merkitsevän itsensä punaisella ja mustalla maalilla ja he vannoivat, että eivät nukkuisi, lepäisi tai söisi ennen kuin Abeokuta olisi kukoistettu.
Dahomeyn joukot olivat varustautuneet keihäillä, jousilla ja miekoilla, kun taas Egboilla oli eurooppalaisia kanuunoita. Vain 1 200 amatsonia jäi henkiin pitkäksi venyneessä taistelussa.
Taistelu ranskalaisia vastaan

Vuonna 1892 Dahomeyn kuningas Béhanzin taisteli ranskalaisia kolonisteja vastaan kauppaoikeuksista. Hän johti 12 000 sotilaan armeijaa, johon kuului 2 000 amatsonia. Dahomeyn armeija oli varustautunut pelkästään kivääreillä, kun taas ranskalaisilla oli konekivääreitä ja kanuunoita. Amatsonit hyökkäsivät ranskalaisten joukkojen ylittäessä jokea, saaden aikaan raskaita tappioita. He joutuivat lähitaisteluun ja pakottivat Ranskan armeijan vetäytymään. Muutamia päiviä myöhemmin ranskalaiset löysivät sillan, ylittivät joen ja kukistivat Dahomeyn armeijan tuiman taistelun jälkeen. Amatsonit polttivat peltoja, kyliä ja kaupunkeja välttääkseen niitä joutumasta ranskalaisille, mutta he pystyivät vain hidastamaan Dahomeyn joutumista Ranskan siirtomaaksi.
Thimphu

| Thimphu ཐིམ་ཕུ་ |
| --- | --- |
 Thimphu läheiseltä vuorelta nähtynä.
 Thimphu
 Koordinaatit: 27°28′N, 89°38′E 
Valtio:   Bhutan
Väkiluku (2005):  79 185
 – Väestötiheys:  7 845 as./km²
Lempinimi::  The city of 72 nations
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Thimphu (ཐིམ་ཕུ་) on Bhutanin pääkaupunki ja suurin asutuskeskus, ja myös nimi kaupunkia ympäröivälle laaksolle ja piirikunnalle. Vuoden 2005 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukasluku oli 79 000. Kaupunki sijaitsee Wang Chun (Chu-joen) varrella. Se on kuninkaallisen perheen asuinpaikka ja monien kansainvälisten järjestöjen tukikohta alueella. Vuoteen 1955 saakka Thimphu oli Bhutanin pääkaupunki vain kesällä. Talvella hallintokaupunkina toimi Punakha.
Tashitšodzong, 1200-luvulla rakennettu linnoitettu luostari on ollut Bhutanin hallituksen kokoontumispaikkana vuodesta 1952. Tangon ja Cherin luostarit sijaitsevat lähellä kaupunkia ja Dechenchoelingin palatsi, joka on kuninkaan virallinen asunto, kaupungin pohjoispuolella. Kaupunki on laajentunut huomattavasti maaseudulta muuttaneen väestön vuoksi. Pääkatu Norzim Lam on kauppojen, ravintoloiden ja julkisten rakennusten reunustama. Kaupungin kaikkien talojen vaaditaan olevan koristeltu perinteisillä buddhalaisilla maalauksilla ja kaupungin hallinto säätelee rakentamista tarkasti. Suurin osa kaupungin vähäisestä teollisuudesta sijaitsee Wang Chun sillan eteläpuolella ja eloisat viikonloppumarkkinat pidetään joen lähellä. Kesän lopussa Tashichoedzongissa on värikäs naamiotanssifestivaali (tsechhu).
Liikenne

Thimphussa ei ole omaa lentokenttää, mutta lähin lentoasema on Paron kansainvälinen lentoasema Parossa noin 60 kilometrin (kahden tunnin ajomatkan) päässä.
Thimphu on Palaun Ngerulmudin ohella maailman ainoa pääkaupunki, jossa ei ole liikennevaloja. Kaupunkiin asennettiin yhdet, mutta ne poistettiin pian käytöstä.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thimphu Wikimedia Commonsissa
Saturnuksen vararengas

| Saturnuksen vararengas Kumikameli |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinäkuu 1994
 Julkaistu: 8. elokuuta 2000
 Formaatti: MP3
 Tuottaja(t): Janne Hurskainen
 Tyylilaji: punk
 Kesto: 42.02
Kumikamelin muut julkaisut
| Ufojen lunnaat 1993 | Saturnuksen vararengas 1994 | Parhautta 1996 |
Saturnuksen vararengas on Kumikamelin vuonna 1994 äänitetty kuudes albumi, jonka työnimenä oli Painoton läski mustasta aukosta. Albumi oli teemalevy, jonka kappaleet kertovat erilaisista ihmiskohtaloista. Tämän takia kappaleiden nimet olivat ihmisten nimiä, jotka viittasivat henkilöihin, joista kappaleet kertoivat. Sama teema jatkui seuraavalla studioalbumilla Senssit/Förbannade. Albumin kappaleet olivat aakkosjärjestyksessä ja sama vitsi toistettiin Avara luonto -albumilla. Samoissa studiosessioissa levytettiin Eläkeläisten Humppakäräjät-albumi.
Ensi kertaa Kumikameli-levyllä muut yhtyeen jäsenet pääsivät laulamaan solistina. Kitaristi Jukka Hyrkäs ja rumpali Janne Hurskainen lauloivat levylle säveltämänsä kappaleet, kun laulaja-kitaristi Jarmo Koponen lauloi omat kappaleensa.
Julkaisun ongelmat

Albumia ei koskaan virallisesti julkaistu, koska yhtyeen uusi rumpali Janne Hurskainen lähti yhtyeestä juuri nauhoitusten jälkeen. Levyn kappaleista osa päätyi uudelleennauhoitettuina versioina vuonna 1997 julkaistulle albumille Senssit/Förbannade ja osa vuonna 1996 julkaistulle Parhautta-kokoelmalevylle. Osa kappaleista oli jo julkaistu Voitto-EP:llä. Albumin nauhat olivat unohduksissa pitkän aikaa, mutta kun ne löydettiin vuonna 2000, ne laitettiin MP3-tiedostoina ilmaiseksi ladattavaksi yhtyeen kotisivulle.
Kappaleet

Aimo – 1.52 (saksofonia soittaa Timo Kuronen)
Ansa – 2.33
Eeva – 2.06
Heimo – 1.59
Jarkko – 3.45
Kai – 3.45 (laulusolistina Hyrkäs, säv. Hyrkäs, san. Hyrkäs, sov. Hyrkäs)
Kaino – 1.42
Orvo – 1.42
Petri – 2.30
Rauni – 2.29
Taisto – 3.08
Tarmo – 2.07
Toivo – 1.32
Turbo – 3.43 (laulusolistina Hurskainen, säv. Hurskainen, san. Hurskainen, sov. Hurskainen)
Urho – 2.28
Usko – 4.41 (laulusolistina Hurskainen, säv. Hurskainen, san. Hurskainen, sov. Hurskainen)
Sävellys, sanoitus ja sovitus Koponen ellei muuta mainita
Kokoonpano

Janne Hurskainen – rummut, kitara, kosketinsoittimet, laulu
Jukka Hyrkäs – kitara, laulu
Jarmo Koponen – laulu, kitara, kosketinsoittimet
Jouni Vento – basso, laulu
Aiheesta muualla

Lataa albumi Kumikamelin kotisivuilta
Tensasin piirikunta

Tensasin piirikunta (engl. Tensas Parish, ransk. Paroisse des Tensas) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 4 462 vuonna 2018. Piirikunnan hallintokeskus on St. Josephin kunta. Piirikunta on perustettu 17. maaliskuuta 1843.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tensasin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Santo André

Santo Andrén sijainti São Paulon osavaltiossa.
Vaakuna.
Santo André [-dre:´] on kaupunki Brasiliassa, São Paulon osavaltiossa.
Kaupunki on São Paulon kaakkoinen esikaupunki. Vuonna 1996 siellä oli 625 000 asukasta. Santo Andréssa on tekstiili-, metalli- ja lentokoneteollisuutta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut
Tibullus

Lawrence Alma-Tadema: Tibullus Delian luona
Albius Tibullus (n. 54-19 eaa.) oli roomalainen runoilija. Hän kirjoitti elegioita, etupäässä tunnelmallisia lemmenlauluja.
Aiheesta muualla

Tibullus: Elegiat (The Latin Library)
Vapaasti ladattavia Tibulluksen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta
Seppo Suuronen (ravivalmentaja)

Seppo Suuronen (s. 29. marraskuuta 1960) on suomalainen ravivalmentaja, joka pitää noin 40 hevosen tallia Juvalla Lautealan kylällä. Hän on yksi 2000-luvun menestyksekkäimpiä suomalaisia ravivalmentajia, mutta Suuronen tunnetaan myös kasvattajana että omistajana. Suuroselle myönnettiin Raviurheilijan kultainen ansiomerkki Lahden kuninkuusraveissa kesällä 2019. Hän sai ansiomerkin kahdeksantena suomalaisena. Vuonna 2017 Suuronen palkittiin Vuoden suomenhevoskasvattajana.
Suurosen ensimmäinen menestyshevonen oli vuosina 1988–1991 neljä perättäistä ravikuninkuutta voittanut Patrik, jonka hän myös omisti yhdessä Juha Kortekallion kanssa. Hevosta ohjasti Risto Lanki. Seuraavan kerran Suuronen pääsi juhlimaan ravikuninkuutta vuonna 2011 Tampereella, kun hänen valmentamansa Villihotti kruunattiin kuninkaaksi. Suurosen talli saavutti Tampereen Kuninkuusraveissa kaksoisvoiton, kun toiseksi sijoittui Tuokkolan Touho. Myös vuonna 2009 ravikuninkuuden Eero Hakkaraisen valmentamana voittanut A. T. Eko on aikaisemmin ollut Suurosen valmennustallissa. Vuonna 2005 tallin suomenhevoset Artture ja Cordiitta voittivat rodun merkittävimmät ikäluokkakilpailut Kriteriumin ja Derbyn.
Suomenhevosten lisäksi Suuronen tunnetaan myös menestyksekkäänä lämminveristen valmentajana. Hänen tallinsa tunnetuimpia lämminverisiä ovat olleet muun muassa menestyksekkään uran Pohjoismaissa ja Keski-Euroopassa tehnyt Baron Pepper sekä Kymenlaakso-ajon vuonna 2005 voittanut Roberto Luca.
Suuronen kasvattaa hevosia yrityksensä Ravitalli Suuronen Oy:n kautta. Hänen kasvattamansa hevoset ovat ansainneet palkintorahaa joulukuuhun 2020 mennessä yhteensä yli 1,8 miljoonaa euroa. Menestyksekkäimpiä Suurosen kasvateista ovat suomenhevosista ravikuninkuuden vuonna 2016 voittanut Vitter ja lämminverisistä Hotshot Luca.
Aiheesta muualla

Ravitalli Suurosen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Sergei Aleksandrovski

Sergei Sergejevitš Aleksandrovski (ven. Сергéй Сергéевич Александрóвский, 1889 Jelizavetpolin kuvernementin Gerjusy – 17. elokuuta 1945 Moskova) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi maansa lähettiläänä Suomessa vuosina 1927–1929.
Sergei Aleksandrovski syntyi rikostutkijan perheeseen. Kansallisuudeltaan hän oli venäläinen. Hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1904, osallistui vallankumoukselliseen toimintaan ja siirtyi 1910-luvun alussa Saksaan, jossa hän opiskeli Mannheimin yliopistossa. Ensimmäisen maailmansodan ajan Aleksandrovski vietti saksalaisten internointileirillä ja spartakistikapinan jälkeen hänet vangittiin uudelleen. Vuonna 1920 Aleksandrovski johti venäläisten sotavankien evakuoimista Saksasta.
Aleksandrovski työskenteli diplomaattina vuodesta 1923. Hän oli Neuvostoliiton ulkoasian kansankomissariaatin Keski-Euroopan osaston päällikkö vuosina 1924–1925 ja Neuvostoliiton täysivaltainen edustaja Liettuassa vuosina 1925–1927, Suomessa vuosina 1927–1929 ja Tšekkoslovakiassa vuosina 1933–1939.
Aleksandrovski osallistui vapaaehtoisena toiseen maailmansotaan ja jäi saksalaisten vangiksi vuonna 1941. Hän pakeni vankileiriltä ja liittyi partisaaneihin vuonna 1943. Aleksandrovski pidätettiin lokakuussa 1943 ja tuomittiin elokuussa 1945 kuolemaan vakoilusta syytettynä. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1956.
Tibor Sekelj

Tibor Sekelj 1983
Tibor Sekelj (unk. Székely Tibor) (14. helmikuuta 1912 Spišská Sobot, Poprad silloinen Itävalta-Unkari nyk. Slovakia – 20. syyskuuta 1988 Subotica, Jugoslavia) oli juutalaissyntyinen tutkimusmatkailija esperanton harrastaja, kirjailija ja asianajaja. Hän syntyi Spišská Sobotassa Popradissa silloisessa Itävalta-Unkarissa, nykyisessä Slovakiassa. Sekelj kuoli Suboticassa entisessä Jugoslaviassa. Hänen vaimonsa nimi oli Erzsébet Sekelj.
Sekelj teki tutkimusmatkoja Etelä-Amerikassa, Aasiassa ja Afrikassa. Hän puhui unkarin ja kroatian kielten lisäksi sujuvasti saksaa, espanjaa, englantia, ranskaa ja esperantoa. Hän oli Esperanto-akatemian jäsen ja kirjoitti useita teoksia esperantoksi.
Elämäkerta

Sekeljin isä oli eläinlääkäri, ja perhe muutti usein. Hänen ollessaan muutaman kuukauden ikäinen perhe muutti Ceneihin nykyisen Romanian alueelle. Vuonna 1922 perhe muutti Kikindaan Serbiaan, jossa Sekelj kävi koulun loppuun. Lukion hän suoritti Nikšićissä, Montenegrossa. Tämän jälkeen hän muutti Zagrebiin, jossa hän opiskeli lakia.
Sekelj työskenteli valmistumisensa jälkeen toimittajana. Vuonna 1939 hän matkusti Argentiinaan raportoimaan Jugoslaviasta tulleiden siirtolaisten elämästä. Hän vietti Argentiinassa seuraavat 15 vuotta työskennellen toimittajana ja tutkimusmatkailijana. Vuonna 1944 hän kiipesi Amerikan mantereen korkeimmalle vuorelle Aconcagualle. Matkan innoittamana hän kirjoitti ensimmäisen teoksensa, romaanin Tempestad sobre el Aconcagua (Myrsky Aconcagualla, ei suom.). Sekelj palasi Jugoslaviaan vuonna 1954 ja asettui asumaan Belgradiin. Vuodesta 1972 hän asui Suboticassa ja toimi kaupungissa sijaitsevan museon johtajana. Hän kuoli Suboticassa, ja hänet on haudattu Subotican hautausmaalle.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Tibor Sekelj
Käännös suomeksi
Sergei Andrejevski

| Sergei Andrejevski |
| --- | --- |
 Sergei Andrejevski
Henkilötiedot
Syntynyt: 1847
Kuollut: 1918 (70–71 vuotta)
Kansalaisuus:  Venäjä
Ammatti:  runoilija, kriitikko ja asianajaja
Kirjailija
Äidinkieli: venäjä
Tuotannon kieli: venäjä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sergei Arkadjevitš Andrejevski (ven. Серге́й Арка́дьевич Андрее́вский; 1847−1918) oli venäläinen runoilija, kriitikko ja asianajaja. Hän erosi tuomarinvirasta, koska ei halunnut ajaa asiaa nihilisti Vera Zasulitšia vastaan. Pohjasävel Andrejevskin runoissa on surunvoittoinen ja pessimistinen. Hän oli paitsi runoilija, myös vaikutusvaltainen kriitikko. Hänen kritiikkikokoelmansa Literaturnje otšerki ilmestyi 1891. Laajemmin hänet kuitenkin aikanaan tunnettiin kaunopuheisena asianajajana. Hän ryhtyi tehtävään kieltäydyttyään 1878 toimimasta syyttäjänä Zasulitšia vastaan. Hänen 1891 ilmestyneet puolustuspuheensa julkaistiin viitenä painoksena.
Andrejevski aloitti 1890-luvulla teoksistaan merkittävimmän, muistelmateoksen 'Kuolemankirja' (ei suomennettu), kirjoittamisen ja kirjoitti sitä lähes elämänsä loppuun saakka. Se ilmestyi ulkomailla ja vasta neljä vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Tosin ystäväpiirilleen hän luki valitsemiaan kirjoituksia käsikirjoituksesta ääneen.
Sergei Alifirenko

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sydney 2000 | 25 m olympiapistooli |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | 25 m olympiapistooli |  |
| MM-kilpailut   | MM-kilpailut   | MM-kilpailut   |  |
|  Kultaa | Zagreb 2006 | 25 m isopistooli, joukkue |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1998 | 25 m isopistooli, joukkue |  |
|  Hopeaa | Zagreb 2006 | 25 m olympiapistooli, joukkue |  |
|  Hopeaa | Zagreb 2006 | 25 m vakiopistooli, joukkue |  |
|  Pronssia | Zagreb 2006 | 25 m olympiapistooli |  |
Sergei Gennadijevitš Alifirenko (ven. Сергей Геннадиевич Алифиренко, s. 21. tammikuuta 1959 Kirovakan) on venäläinen pistooliampuja ja olympiavoittaja.
Alifirenko on voittanut 25 m olympiapistoolissa olympiakultaa Sydneyssä 2000 ja olympiapronssia Ateenassa 2004.
Alifirenko on myös menestynyt maailmanmestaruuskilpailuissa. Zagrebissa 2006 hän voitti henkilökohtaisen pronssin 25 m olympiapistoolissa. Alifirenko sai kisoista myös joukkuemaailmanmestaruuden 25 m isopistoolissa sekä hopeaa 25 m olympiapistoolissa ja 25 m vakiopistoolissa. Hän oli myös Barcelonassa 1998 hopealla 25 m isopistoolin joukkueessa.
Serenade of the Seas

| Serenade of the Seas |
| --- | --- |

Tyyppi:  Risteilyalus
Lippuvaltio:  Bahama
Kotipaikka:  Nassau
Omistaja:  Royal Caribbean International
Rakennustelakka:  Jos L Meyer Werft, Papenburg, Saksa
Kölinlasku:  2003
Vesillelasku:  Kesäkuun 20. 2003
Tekniset tiedot
Pituus:  293,2 m
Leveys:  32,4 m
Syväys:  9 m
Bruttovetoisuus (GT):  90 090
Koneisto:  2 × General-Eletric Marine-Fincantieri kaasuturbiinia
Koneteho:  39 000 kW
Nopeus:  24 kn
Hyttejä:  2 500
Serenade of the Seas (IMO 9228344) on Royal Caribbean -varustamon omistama risteilyalus. Se rakennettiin vuonna 2003 Jos L Meyer Werftin telakalla. Laivan pituus on 293 metriä, leveys 32 metriä ja syväys 9 m. Bruttovetoisuus on 90 090 tonnia. Huippunopeus on 24 solmua, ja matkustajia alukselle mahtuu 2 500. Serenade of the Seas on rekisteröity Bahaman lipun alle ja sen kotisatama on maan pääkaupunki Nassau.
Radiance of the Seas, Brilliance of the Seas ja Jewel of the Seas ovat Serenade of the Seasin sisaraluksia.
Historia

20. kesäkuuta 2003 alus laskettiin vesille. Heinäkuun lopulla Royal Caribbean Cruises hankki aluksen omistukseensa ja rekisteröi sen Bahaman lipun alle kotisatamanaan Nassau. 4. elokuuta laiva lähti neitsytmatkalleen Amsterdamista kohti Bostonia. 25. elokuuta, New Yorkissa alus kastettiin. Samana päivänä vastakastettu Serenade of the Seas lähti ensimmäiselle risteilylleen New Yorkista.
Seppo Rihlama

Seppo Rihlama, sukunimi aik. Rickelt (12. lokakuuta 1923 Turku – 1. toukokuuta 2009 Vantaa) oli suomalainen arkkitehti. Hänet tunnettiin erityisesti väriopin ja valaistuksen käytön asiantuntijana.
Rihlama pääsi ylioppilaaksi 1941 Turun suomalaisesta lyseosta. Palveltuaan jatkosodan aikana kenttätykistössä ja ilmavoimissa hän valmistui sodan jälkeen arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1954.
Rihlama toimi Tampereen kaupungin apulaiskaupunginarkkitehtina 1955–1959. Hän oli sitten Tampereen teknillisen oppilaitoksen lehtorina ja talonsuunnittelun yliopettajana 1969–1986 sekä oppilaitoksen arkkitehtuurilinjan johtajana 1985–1986. Rihlama perusti oman arkkitehtitoimiston 1960. Toimisto erikoistui kirkkojen suunnitteluun ja restaurointiin.
Rihlama tutki värien ja valaistuksen vaikutusta eri ympäristöissä ja piti näistä aiheista luentoja sekä kirjoitti artikkeleita ja kirjoja. Hän laati oman RA-väriympyrän jonka hän julkaisi värioppia käsitelleessä kirjassaan.