stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Against the Law

| 'Against the Law' Stryper |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Yhdysvallat
 Julkaistu: 21. elokuuta 1990
 Tuottaja(t): Tom Werman
 Tyylilaji: Kristillinen metalli   Hard rock
 Kesto: 43.15
 Levy-yhtiö: Enigma Records
Stryperin muut julkaisut
| In God We Trust (1988) | 'Against the Law' (1990) | Can't Stop the Rock (1991) |
Against the Law on kristillisen metalliyhtye Stryperin kuudes julkaisu, ja viides kokopitkä albumi, joka julkaistiin vuonna 1990.
Äänitys

Tämä albumi oli yhtyeen jyrkkä muutos niin musiikillisesti kuin visuaalisestikin. Keltamustat esiintymisasut olivat poissa, samoin kuin rohkeat evankeliset sanoitukset ja logosta tuttu teksti "Jesaja 53:5". Tilalle olivat tulleet nahka-asut, ja sanoitukset keskittyivät enemmän rock'n'rolliin ja ihmissuhteisiin, vaikkakin kristillisestä näkökulmasta. Arvostelijat pitivät albumia yhtyeen vahvimpana julkaisuna siihen mennessä, mutta moni Stryperin kristityistä ihailijoista tunsi tulleensa petetyksi tämän yllättävän muodonmuutoksen vuoksi, ja moni heistä syytti Stryperia itsensä myymisestä ja uuden viestin kautta laajemman kuulijakunnan tavoittelemisesta. Tuloksena oli, että Against the Law myi huonosti verrattuna yhtyeen aiempiin platina- ja kultalevyihin.
Albumin ilmestymisen aikoihin metallimusiikki oli menettämässä suosiotaan valtavirrassa, koska nouseva grunge-suuntaus alkoi tehdä kaupallisemmasta metallista epäsuosittua. Metallimusiikin underground-aikakausi oli alkamassa, ja monet suuntauksen harrastajista alkoivat katsoa alaspäin koreaa ulkonäköä korostavia pop metal -yhtyeitä. Tyylimuutoksellaan Stryper virkaveljineen yritti epätoivoisesti pelastaa suosiotaan:
»Jos missään niin Los Angelesissa muutos oli selkeimmin havaittavissa. Puuterihuisku-bileet päättyivät kuin leikaten. "Joskus 1990, 1991 musiikki muuttui ja sellaisten bändien kuin Stryper, erityisesti sellaisten bändien kuin Stryper, oli hankala saada uutta jalansijaa", muistelee Michael Sweet, L.A.:n imago-orientoituneimpiin yhtyeisiin lukeutuneen yhtyeen vokalisti. "Yritimme kyllä sitä Against the Law -albumillamme, ja musiikillisesti mielestämme saavutimme sen, mutta mitä persoonallisuuksiimme tulee, me epäonnistuimme. Me siirryimme hyväntuulisista ja hymyilevistä, rakkautta ja rauhaa uhkuvista kundeista hemmoiksi jotka yrittävät olla kovia ja hurjia ja pahoja. Ei se tietenkään toiminut. Sen jälkeen merkit olivat ilmassa kaikkien nähtävillä."» 
()
Vuotta myöhemmin ilmestyneen Can't Stop the Rock -kokoelmalevyn jälkeen Stryperin menestys laantui, ja yhtye hajosi 1992.
"Shining Star" on heavy metal -cover klassisesta Earth, Wind and Firen kappaleesta.
Against the Lawin rajoitettu painos sisältää Stryperin 14 minuuttia kestävän haastattelun, jossa yhtye selittää jyrkkää ulkonäkönsä ja musiikkityylinsä muutosta.
Kappaleluettelo

Kappaleet kirjoittanut Michael Sweet, paitsi missä merkitty.
"Against the Law" – 3:49
"Two Time Woman" – 3:40
"Rock the People" – 3:34
"Two Bodies (One Mind, One Soul)" – 5:17
"Not That Kind of Guy" – 3:59
"Shining Star" (Bailey, Dunn, White) – 4:22
"Ordinary Man" – 3:51
"Lady" – 4:53
"Caught in the Middle" – 3:48
"All for One" – 4:31
"Rock the Hell Out of You" – 3:35
Tekijät > Stryper

Michael Sweet - laulu, kitara, akustinen kitara
Robert Sweet - rummut
Oz Fox - kitara, taustalaulu
Tim Gaines - bassokitara
Tekijät > Muut muusikot

Randy "The Emperor" Jackson - bassokitara
John Purcell - kosketinsoittimet
Jeff Scott Soto - taustalaulu
Brent Jeffers - rummut, kosketinsoittimet
Tom Werman - lyömäsoittimet
Tekijät > Tuotanto

Tom Werman - tuottaja
Eddie Delena - teknikko, miksaaja
Michael Bosley - apulaisteknikko
Lawrence Ethan - apulaisteknikko
Buzz Morrows - apulaisteknikko, apulaismiksaaja
Rudy Tuesday - art direction, suunnittelu
Patrick Pending - art direction
David Perry - valokuvaus, valokuvien vedostus
Ed Colver - valokuvaus
Neil Zlozower - valokuvaus
Jeannine Pinkerton - latominen
Kyle Tucy Sweet - meikki
Fleur Thiemeyer - vaatteet/puvut
Aiheesta muualla

Albumin arvostelu[vanhentunut linkki] Allmusi-sivustolla
Against the Law Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Against the Law Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Stryper
| --- | --- |
Studioalbumit::  The Yellow and Black Attack • Soldiers Under Command • To Hell with the Devil • In God We Trust • Against the Law • Reborn • The Roxx Regime Demos • Murder by Pride • The Covering • Second Coming • No More Hell to Pay • Fallen • God Damn Evil • Even the Devil Believes • The Final Battle
Livealbumit::  7 Weeks: Live in America, 2003 • Extended Versions • Greatest hits: Live in Puerto Rico • Live at the Whisky
Kokoelmat::  Can’t Stop the Rock • 7: the Best of Stryper • The Roxx Regime Demos • Icon
Aelia Capitolina

| Aelia Capitolina Hierusalem> Ἱεροσόλυμα |
| --- | --- |
 Aelia Capitolinan bysanttilaisen ajan cardo maximuksen ennallistusta.
Sijainti
 Aelia Capitolina Hierusalem
Koordinaatit:  31°46′37″N, 35°13′57″E
Valtio:  Israel
Paikkakunta:  Jerusalem
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  130–637
Kulttuuri:  antiikki varhaiskeskiaika
Valtakunta:  Rooman valtakunta Bysantin valtakunta
Alue:  Juudea, Palestiina
Aiheesta muualla
  Aelia CapitolinaHierusalem Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aelia Capitolina (Colonia Aelia Capitolina, usein vain Aelia) oli Jerusalemin kaupungin nimi keisari Hadrianuksen ajasta 130-luvulta lähtien, jolloin hän päätti perustaa kaupungin paikalle roomalaisen colonian. Kaupunki rakennettiin kokonaan uudelleen roomalaiseksi kaupungiksi. Nimen Aelia viittasi Hadrianuksen nomen gentileen Aeliukseen ja Capitolina merkitsi sitä, että kaupunki oli omistettu Juppiter Capitolinukselle. Myöhäisroomalaisella ja varhaisbysanttilaisella kaudella kaupunki tunnettiin jälleen myös nimellä Jerusalem (m.kreik. Ἱεροσόλυμα, Hierosolyma; lat. Hierusalem), ja siitä tuli tärkeä kristillinen keskus ja pyhiinvaelluskohde. Kaupungin bysanttilainen ja kristillinen kausi päättyi arabivalloitukseen vuonna 637.
Maantiede

Roomalaisen ja varhaisbysanttilaisen ajan Aelia Capitolina sijaitsi varhaisemman Jerusalemin sekä nykyisen Jerusalemin vanhankaupungin paikalla. Aelia Capitolina kuului alussa roomalaiseen Syria Palaestinan eli Syyria-Palestiinan provinssiin, joka perustettiin samoihin aikoihin Aelia Capitolinan perustamisen kanssa ja jonka hallintokeskus oli Antiokia. Bysanttilaisella kaudella kaupunki kuului Palaestina priman eli Ensimmäisen Palestiinan provinssiin, joka käsitti Juudean ja Samarian sekä Palestiinan rannikon. Sen keskus oli Caesarea Maritima eli Kesarea.
Historia > Roomalainen kausi

Ensimmäinen juutalaissota johti vuonna 70 Jerusalemin temppelin tuhoon, ja myös suuri osa muusta kaupungista tuhoutui. Kaupunki oli tämän jälkeen puolikuolleena keisari Hadrianuksen aikaan saakka. Se toimi väliajan lähinnä Legio X Fretensiksen leiripaikkana. Hadrianus määräsi kaupungin paikalle rakennettavaksi uuden roomalaisen kaupungin, jonka nimeksi tuli Aelia Capitolina. Se oli tarkoitettu roomalaiseksi coloniaksi eli sotilassiirtokunnaksi sotaveteraaneille. Hadrianus kävi itse kaupungissa vuonna 130, mutta on epäselvää, käynnistyikö rakentaminen tuolloin; arkeologisten löytöjen mukaan se olisi voinut tapahtua jo kymmenen vuotta ennen vierailua. Rakentamisen Hadrianus antoi Aquila Sinopelaisen johdettavaksi.
Jerusalemin temppelin raunioiden paikalle oli tarkoitus rakentaa Juppiter Capitolinukselle omistettu temppeli. Juutalaisille tämä ilmeisesti esitettiin alun perin uuden juutalaisen temppelin rakentamisena. Kun totuus tuli ilmi, juutalaiset raivostuivat, mikä johti toiseen juutalaissotaan eli Bar Kokhban kapinaan vuosina 132–135.
Roomalaisten voitto kapinallisista mahdollisti koko kaupungin rakentamisen uudelleen, mukaan lukien Juppiterin temppelin rakennuttamisen. Kaikki kaupungin vanhat rakennukset purettiin, ja niiden kivet käytettiin uusiin rakennuksiin. Kaupunki ympäröitiin uusilla muureilla, jotka käsittivät aiempaa pienemmän alueen. Uuteen coloniaan asettui Legio X Fretensiksen lisäksi mahdollisesti myös muita joukkoja. Aelia Capitolinaan pääsy oli juutalaisilta kielletty kuolemanrangaistuksen uhalla. Tämä koski myös juutalaiskristittyjä, mutta pakanakristittyjen pääsy kaupunkiin oli sallittu.
Kaupungin vaiheista 100–200-luvuilla tiedetään suhteellisen vähän. Nimi Aelia Capitolina ei juurtunut käyttöön pysyvästi. Ainakaan paikallinen juutalainen ja kristillinen väestö ei koskaan omaksunut sitä, ja se oli todennäköisesti käytössä lähinnä hallinnossa, virallisissa asiakirjoissa sekä rahoissa, joita lyötiin kaupungin nimellä Hadrianuksen ajasta Septimius Severuksen aikaan saakka. Pakanoiden keskuudessa kaupungin uusi nimi esiintyy usein lyhyempänä muodossa Aelia, ja tätä nimeä käytettiin virallisesti vielä bysanttilaisella kaudella.
Historia > Varhaiskristillinen ja -bysanttilainen kausi

Jerusalem muodostui merkittäväksi varhaiskristilliseksi pyhiinvaelluskohteeksi viimeistään 200-luvulla, koska kristinuskolle keskeiset Jeesukseen liittyneet tapahtumat olivat sijoittuneet sinne jo noin 40 vuotta ennen temppelin tuhoa ja noin 100 vuotta ennen kaupungin uudelleenrakentamista roomalaiseksi kaupungiksi. Kaupungissa oli piispanistuin, joka oli Caesarea Maritiman eli Kesarean alainen.
Jerusalem nousi jälleen merkittävämmäksi kaupungiksi kristinuskon tultua Rooman valtionuskonnoksi keisari Konstantinus Suuren aikana. Samalla päättyi pakanallisen Jerusalemin aika. Konstantinuksen äiti Helena kävi Jerusalemissa vuonna 326. Jeesuksen haudan paikalla järjestettiin kaivaukset, joissa löydettiin hautaluola sekä Pyhäksi ristiksi uskottua puuta. Tämän jälkeen kaupunki muodostui koko kristikunnan keskeisimmäksi pyhiinvaelluskohteeksi. Konstantinus rakennutti kaupunkiin Pyhän haudan kirkon, sekä toisen kirkon entisen temppelin paikalle. Hän myös salli juutalaisten palata kaupunkiin.
Jerusalemin juutalaiset kapinoivat roomalaisia vastaan vielä kerran Konstantinus II:n aikana vuonna 339. Keisari Julianus antoi juutalaisille luvan rakennuttaa temppeli uudestaan vuonna 362/363, ilmeisesti osana hänen pyrkimyksiään tuhota kristinusko, mutta yritys epäonnistui ja päättyi viimeistään Julianuksen kuolemaan. Hankkeesta on säilynyt tietoja Ammianus Marcellinuksen kautta. Myöhemmin juutalaisten pääsy kaupunkiin kiellettiin jälleen.
Jerusalem kukoisti ja kasvoi 400–500-luvuilla. Rooman valtakunnan jakaannuttua kaupunki jäi muun Palestiinan tavoin osaksi valtakunnan itäosasta kehittynyttä Bysantin valtakuntaa. Jerusalemin piispanistuin korotettiin Jerusalemin patriarkaatiksi Khalkedonin kirkolliskokouksessa vuonna 451. Näin siitä tuli yksi viidestä vanhasta patriarkaatista, ja Kesarea alkoi jäädä sen varjoon. Ensimmäiset luostarit kaupunkiin rakennettiin 400-luvulla. Keisari Justinianus rakennutti kaupunkiin kirkkoja ja pyhiinvaeltajien hospitaaleja noin vuonna 532. Tästä on säilynyt tietoja Prokopiokselta. 500-luvun Jerusalemia kuvaa tuolta ajalta peräisin oleva niin kutsuttu Madaban kartta.
Sassanidien Persia valtasi Jerusalemin Khosrau II:n johdolla vuonna 614, ja kaupunki kärsi suuria tuhoja. Persialaisten mukana Galileasta tulleet juutalaiset, joiden määräksi mainitaan 26 000, surmasivat tuolloin kaupungissa kymmeniätuhansia kristittyjä. Lähteestä riippuen kuolleita olisi ollut 30 000–65 000. Persialaisten poistuttua kaupunki jäi pariksi vuodeksi juutalaisille. Tämän jälkeen osa kaupungin tuhotuista kirkoista rakennettiin uudelleen. Bysantti valloitti Jerusalemin takaisin Herakleioksen johdolla vuonna 628.
Arabit piirittivät Jerusalemia kuusi kuukautta vuosina 636–637. Tämän jälkeen kaupunki antautui kalifi Umarille. Tuohon aikaan Jerusalemissa mainitaan olleen 50 000 asukasta. Arabivalloitus päätti kaupungin bysanttilaisen kauden.
Rakennukset ja löydökset

Aelia Capitolina oli jaettu seitsemään kaupunginosaan (amfodai), joilla kullakin oli oma johtajansa (amfodarkhēs). Kaupungissa oli roomalaiselle kaupungille tyypillinen ruutuasemakaava, ja se oli ympäröity muureilla. Kaupungissa oli temppeleitä ja palatseja sekä lukuisia muita julkisia rakennuksia. Kaupunki sai monin tavoin saman muodon, joka on säilynyt Jerusalemin vanhassakaupungissa nykyaikaan saakka. Kaupunginmuuri seurasi pääosin Herodes Agrippan aikaisia muureja. Sen ulkopuolelle jäivät kuitenkin eteläosan Siioninvuori ja Oofel-kumpu. Madaban kartan mukaan muureissa oli kuusi porttia ja 21 tornia. Pääkadut ja muurin pääportit sijaitsivat suunnilleen samoilla paikoilla kuin nykyisin.
Rakennukset ja löydökset > Asemakaava

Aelia Capitolinan asemakaavasta on viitteitä edelleenkin Jerusalemin nykyisen vanhankaupungin katuverkossa. Myös Madaban kartta vahvistaa asemakaavan peruslinjat. Kaupungin keskuskatu oli pohjois-eteläsuuntainen cardo maximus tai läntinen cardo. Se oli reunustettu pylväiköillä, jotka tarjosivat varjoa ja toimivat liiketiloina. Koko kadun leveys pylväikköineen oli noin 22 metriä ja varsinaisen kadun leveys noin viisi metriä. Kadun pohjoispään portti Porta Neapolitana sijaitsi nykyisen Damaskoksen portin kohdalla. Se tunnettiin bysanttilaisella kaudella myös Pyhän Stefanoksen porttina ja Galilean porttina. Portin sisäpuolella oli aukio, jolla oli suuri pylväs. Pylvään päässä oli todennäköisesti jonkun keisarin patsas, joka korvattiin kristillisellä ajalla ristillä. Cardo maximuksesta on kaivettu esiin huomattava osa vuosina 1975–1977, ja sen pylväitä on kunnostettu. Tämä osuus on peräisin cardon bysanttilaisaikaisesta jatkeesta. Katu sijaitsi noin neljä metriä nykyisen katutason alapuolella.
Toinen, pienempi cardo minimus -katu tai itäinen cardo johti samalta portilta kaupungin itäportille, joka sijaitsi nykyisen Pyhän Stefanoksen portin eli Leijonaportin paikalla. Bysanttilaisella kaudella portti tunnettiin Jerikon tai Benjaminin porttina. Myös cardo minimus oli reunustettu pylväiköillä, ja lisäksi kadulla sijaitsi riemukaari. Kadusta on kaivettu esiin osia Länsimuurin eli Itkumuurin aukion länsilaidalla. Katu sijaitsi noin 5–6 metriä nykyisen katutason alapuolella.
Kaupungin länsiportti eli Tornin portti tai Daavidin portti oli suunnilleen nykyisen Jaffan portin paikalla, ja siltä tullut katu johti cardo maximukselle. Aelia Capitolinassa ei ollut itä-länsisuuntaista decumanus maximusta, joka olisi halkaissut koko kaupungin, sillä Temppelivuori korkeine muuriperustuksineen oli sellaisen tiellä.
Rakennukset ja löydökset > Roomalaisen kauden rakennukset

Juppiter Capitolinuksen temppeli
Juppiter Capitolinukselle omistettu temppeli sijaitsi Temppelivuorella entisen juutalaisen Jerusalemin temppelin paikalla. Se valmistui noin vuonna 135. Temppelin oli tarkoitus olla Juppiterin kultin pääpaikkoja koko valtakunnassa, mihin sen Juppiterin lisänimi viittaa. Juppiterin lisäksi se saattoi olla omistettu myös koko Capitoliumin jumalkolmikolle eli myös Junolle ja Minervalle. Lisäksi siellä todennäköisesti palvottiin myös Hadrianusta itseään. Konstantinus Suuri määräsi temppelin purettavaksi vuonna 325. Sen tilalle rakennettiin kahdeksankulmainen kirkko. Arabikauden alussa 600-luvun lopulla paikalle rakennettiin siinä edelleen olevat Kalliomoskeija ja Al-Aqsan moskeija.
Temppelin on ehdotettu muistuttaneen Hadrianuksen Baalbekiin rakennuttamaa Juppiterin temppeliä. Tätä on perusteltu sillä, että Baalbekin temppelin pohjakaava vastaa Kalliomoskeijan ja Al-Aqsan moskeijan sijoittelua ja mittasuhteita, jolloin kyseiset islamilaisen kauden rakennukset olisi voitu rakentaa varhaisemmille perustuksille. Temppelissä olisi näin ollut kuusikulmainen esipiha, jonka paikalla sijaitsi myöhemmin Konstantinuksen rakennuttama kahdeksankulmainen kirkko, joka puolestaan antoi muodon Kalliomoskeijalle; sekä suorakulmainen varsinainen temppelialue Al-Aqsan moskeijan paikalla. Temppelissä tai sen lähellä oli ratsastavaa Hadrianusta esittänyt patsas.
Venuksen temppeli
Venukselle eli Afroditelle omistettu temppeli rakennettiin Hadrianuksen aikana Herodeksen ajan kaupunginmuurin ulkopuolelle Golgatan kukkulalle eli Jeesuksen ristiinnaulitsemisen perinteiselle paikalle, lähelle uutta cardo maximusta. Temppeli oli rakennettu 20 jalkaa eli noin kuusi metriä korkealle podiumille eli perustukselle, joka jätti kukkulan sisäänsä. Sisään jäänyt osa täytettiin kivillä ja laastilla. Temppeli, jonka julkisivussa oli neljä pylvästä, sijaitsi Golgatan huipun paikalla yhdessä Venuksen patsaan kanssa. Jeesuksen haudan paikalle puolestaan sijoitettiin Juppiterin patsas.
Kaiken tarkoituksena oli ilmeisesti estää kristittyjen kokoontumiset paikalla, mutta toisaalta rakennelmien on katsottu varmistaneen, että paikat pysyivät muistissa. Konstantinus puratti myös tämän temppelin, ja sen paikalle rakennettiin Pyhän haudan kirkko. Temppelistä ei ole löydetty jäänteitä, mutta se esiintyy Antoninus Piuksen aikaisessa rahassa.
Muut rakennukset
Kaupungissa oli kaksi forumia. Toisen kiveystä esitellään nykyisin usein Jeesuksen tuomitsemisen paikkana eli Kivipihana (Gabbata, Lithostrotos). Roomalaisen varuskunnan linnoitus sijaitsi Herodeksen palatsin paikalla. Muihin rakennuksiin kuuluivat muun muassa praetorium; roomalainen teatteri; kaksi roomalaista kylpylää; nymfaion eli lähdekaivorakennus, joka oli mahdollisesti rakennettu Siloan altaan paikalle; sekä mahdollisesti myös circus. Säilyneisiin Hadrianuksen ajan rakennelmiin kuuluu forumille johtanut, Ecce homo -kaarena tunnettu kaari myöhemmin Via Dolorosana tunnetun reitin varrella.
Rakennukset ja löydökset > Bysanttilaisen kauden rakennukset

Pyhän haudan kirkko
Pyhän haudan kirkko rakennettiin Jeesuksen haudan ja ristiinnaulitsemisen paikalle eli entisen Venuksen temppelin paikalle Konstantinus Suuren toimeksiannosta. Sen rakentaminen alkoi pian Nikean kirkolliskokouksen jälkeen, ja se valmistui kymmenen vuotta myöhemmin vuonna 335. Kirkko tuhottiin ja ryöstettiin persialaisten hyökkäyksessä vuonna 614, ja rakennettiin tämän jälkeen uudelleen.
Kirkko sijaitsi nykyisin paikalla olevan, pääosaksi myöhempää rakennetta olevan Pyhän haudan kirkon paikalla. Kirkon kokonaispituus oli noin 145,5 metriä. Siinä oli neljä pääosaa. Kirkon sisäänkäynti oli itäpäässä cardo maximuksen puolella olevasta propylaia-pylväshallista, joka johti pylväskäytävien ympäröimään atriumiin. Sitä seuraavan osan muodosti Martyrion (Martyrium; ”Todistus”) -niminen basilika, jonka koko oli noin 45 × 26 metriä. Se sijaitsi paikalla, josta uskottiin löytyneen Pyhän ristin, ja ristin pyhäinjäännöstä säilytettiin kirkossa. Basilikan länsipuolella oli pylväskäytävien ympäröimä ulkopiha, jossa sijaitsi Golgatana pidetty paikka. Golgatan kallio oli hakattu noin 5 × 6 metrin kokoiseksi kuutioksi. Koko kirkkorakennelman länsipäässä sijaitsi Anastasis (”Ylosnousemus”) -niminen pyöreä rotunda Jeesuksen haudan oletetulla paikalla. Rotundan halkaisija oli noin 20 metriä, ja sen yläpuolella kirkossa oli kullattu kupoli.
Konstantinuksen rakennuttamasta kirkosta on tunnistettu joitakin jäänteitä nykyisen kirkon alla. Kirkko näkyy Madaban kartassa kaupungin länsiosassa sen huomattavimpana rakennuksena.
Nea-kirkko
Neitsyt Marialle eli Jumalansynnyttäjälle omistettu niin kutsuttu Nea-kirkko (Nea Ekklesia, ”Uusi kirkko”) oli kaupungin toiseksi merkittävin kirkko. Se rakennettiin Justinianuksen käskystä ja valmistui vuonna 543. Kirkon nimi saattoi viitata joko Öljymäen vanhempaan Jumalansynnyttäjän kirkkoon tai siihen, että Justinianus halusi nähdä sen eräänlaisena uutena Jerusalemin temppelinä, ja siksi se oli omistettu Kristus-Jumalan uudelle asuinsijalle eli Marialle. Kirkon rakentamisessa käytettiin temppelin raunioiden kiviä. Nea-kirkko tuhoutui persialaisten hyökkäyksessä vuonna 614. Kirkko sijaitsi nykyisen juutalaiskorttelin alueella, ja se näkyy Madaban kartassa cardo maximuksen eteläpäässä.
Muut rakennukset
Öljymäellä sijaitsi kaupungin kolmanneksi tärkein kirkko, Taivaaseenastumisen kirkko. Se rakennettiin 300-luvulla. Samalla vuosisadalla rakennettiin myös Öljymäen Eleona-kirkko myöhemmän Pater Noster -kirkon paikalla. 400-luvulla rakennettiin Jumalansynnyttäjän kirkko Neitsyt Marian hautana pidetylle paikalle. Mäellä sijaitsi myös useita luostareita.
Madaban kartassa näkyvät Pyhän Sofian kirkko, jossa oli kaksi pylvästä, joihin Jeesuksen uskottiin olleen sidottu häntä ruoskittaessa; sekä Siloan altaan basilikakirkko, jonka rakennutti keisarinna Eudocia 400-luvulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aelia Capitolina Wikimedia Commonsissa
Ensimmäinen Aelia Capitolinan nimellä lyöty raha, n. 130–132. Teksti: COL[ONIA] AEL[IA] CAPIT[OLINA] COND[ITA] (”Colonia Aelia Capitolinan perustaminen”). Kuvituksessa Hadrianuksen pää sekä Hadrianus kyntämässä ensimmäistä vakoa.
Hagia polis Hierosolyma (”Jerusalemin pyhä kaupunki”) kuvattuna Madaban kartassa (500-luku), pohjoinen vasemmalla. Kartassa erottuu mm. cardo maximus -pääkatu, jonka päässä on portti, nykyinen Damaskoksen portti.
Cardo maximuksen kunnostettua osaa.
Cardo minimuksen kaivauksia lähellä Länsimuuria.
Betesdan altaan kaivauksia ja muun muassa Serapiin temppelin jäänteet.
Niin kutsuttu Ecce homo -kaari.
Konstantinus Suuren rakennuttaman alkuperäisen Pyhän haudan kirkon pienoismalli.
Nea-kirkon raunioita.
Steve Ballmer

| Steve Ballmer |
| --- | --- |
 Steve Ballmer vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1956 (ikä 68) Detroit, Michigan
Muut tiedot
Yritys:  Microsoft
Asema:  Toimitusjohtaja (2000–2014)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.ballmergroup.org/steve-ballmer
Steven Anthony Ballmer (s. 24. maaliskuuta 1956 Detroit) on Microsoftin entinen toimitusjohtaja ja filantroopikko, joka on USAFactsin perustaja.
Ballmer valittiin Microsoftin perustajan Bill Gatesin seuraajaksi yhtiön toimitusjohtajan paikalle vuonna 2000. Ballmeria on arvosteltu usein, sillä yhtiön markkina-arvo on laskenut hänen toimitusjohtajakaudellaan. Elokuussa 2013 Ballmer ilmoitti yllättäen jäävänsä vuoden sisällä eläkkeelle toimitusjohtajan tehtävästä.
Ballmerin omaisuus on vuoden 2024 tietojen mukaan yhteensä 158 miljardia dollaria, mikä tekee hänestä maailman kuudenneksi rikkaimman henkilön. Hänen omaisuutensa arvo ylitti heinäkuussa 2024 ensimmäistä kertaa Gatesin omaisuuden arvon.
Varhaiset vuodet

Steve Ballmer oli opiskeluaikanaan (Detroit Country Day School) koulun koripallojoukkueen johtaja. Vuonna 1973 hän valmistui koulusta yli 4,0 keskiarvolla ollen vuosikurssinsa paras oppilas. Ballmer sai täydet pisteet matematiikan yliopisto-opintovalintakokeesta (SAT) ja pääsi opiskelemaan Harvardin yliopistoon. Ensimmäisenä opiskeluvuotenaan hän ystävystyi huonekaverinsa Bill Gatesin kanssa, ja ystävyys jatkui senkin jälkeen, kun Gates keskeytti yliopisto-opintonsa perustaakseen ohjelmistoyritys Microsoftin. Ballmer valmistui Harvardin yliopistosta arvosanalla magna cum laude.
Valmistumisensa jälkeen Steve Ballmer työskenteli kaksi vuotta Procter & Gamblessä avustavana tuotantojohtajana ennen kuin aloitti MBA-tutkinnon opiskelut Stanford Graduate School of Businessissä. Vuotta myöhemmin Ballmer keskeytti MBA-opintonsa, ja samassa yhteydessä Gates kutsui hänet työskentelemään omassa yrityksessään. Ballmerista tuli Microsoftin 24. työntekijä 6. kesäkuuta 1980.
Steve Ballmer työskenteli Microsoftissa eri osastojen johtajana ennen kuin hänen vuonna 2000 nimitettiin yhtiön toimitusjohtajaksi.