stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kyathos (mytologia)

Kyathos (m.kreik. Κύαθος, lat. Cyathus) oli Oineuksen juomanlaskija kreikkalaisessa mytologiassa. Herakleen ollessa Oineuksen luona, Kyathos teki virheen toimessaan, minkä vuoksi Herakles iski Kyathosta yhdellä sormella. Kyathos kuoli iskun voimasta. Toisessa perinteessä kyseisen juomanlaskijan nimi oli Eurynomos (m.kreik. Εὐρύνομος, lat. Eurynomus).
Yhden version mukaan Herakles olisi suuttunut, koska Kyathos antoi epähuomiossa käsien pesuvedeksi vettä, jota oli aiemmin käytetty jalkojen pesemiseen. Joidenkin tarinan versioiden mukaan Kyathos oli jalosukuinen tai jopa sukua Oineukselle. Vaikka Oineus ymmärsi tapahtuneen olleen vahinko ja antoi Herakleelle anteeksi, niin Herakles halusi jatkaa matkaansa haluten aloittaa alusta jossain muualla. Kyathoksen muistoksi rakennettiin pyhäkkö Fleiuksen kaupungin Apollonin temppelin läheisyyteen.
Kyathoksen tarinasta kerrottiin yksityiskohdiltaan eroavia versioita, mutta niiden kulku on aina pääpiirteittäin sama. Kyathos tekee joko yksinkertaisuuttaan tai huolimattomuuttaan virheen, jonka seurauksena kimpaantunut Herakles läimäyttää tai napauttaa häntä. Kyathos kuolee, vaikka Herakles oli vain tarkoittanut rangaista häntä kevyesti. Antiikin Kreikassa kerrottiin myös muita samankaltaisia tarinoita. Näiden tarkoituksena oli varoittaa vaaroista, joiden kohteiksi nuoret palvelijat ja viininlaskijat saattoivat joutua alistumaan palvellessaan humaltuneita aikuisia miehiä.
Kyathoksen nimi yhdistettiin kyathos-vaasityyppiin.
Huulitetrat

| Huulitetrat |
| --- | --- |
 Pilkkuhuulitetra (Semaprochilodus taeniurus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Tetrakalat Characiformes
Heimo::  Huulitetrat Prochilodontidae  Eigenmann, 1909
Suvut
 Ichthyoelephas  Prochilodus  Semaprochilodus 
Katso myös
   Huulitetrat Wikispeciesissä   Huulitetrat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Huulitetrat (Prochilodontidae) on tetrakaloihin kuuluva kalaheimo. Lajeja elää makeissa vesissä Etelä-Amerikassa. Heimon lajit luettiin aiemmin kuuluviksi barbitetroihin.
Lajit ja anatomia

Huulitetroihin kuuluu kolme sukua ja 21 lajia. Ne ovat keskikokoisia tai suuria kaloja, jotka voivat saavuttaa 20–80 cm:n pituuden. Heimon lajit ovat ruumiinrakenteeltaan tukevahkoja. Tunnusomaisia piirre on paksut huulet, joihin on kiinnittynyt kaksi riviä pieniä hampaita. Huulitetrat pystyvät levittämään huulensa imulevyksi. Selkäevän edessä on piikki, ja suomut ovat suurehkoja. Semaprochilodus-suvun lajeilla on raidallinen pyrstöevä.
Levinneisyys ja elintavat

Huulitetroja tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosista Brasilian eteläosiin. Heimon kalat elävät suurissa melko nopeasti virtaavissa joissa ja myös juoluoissa. Ne uivat usein hyvin suurina parvina. Monet huulitetrat ovat vaelluskaloja, ja kutumatka voi olla yli 1 000 kilometriä pitkä. Huulitetrojen ravintoa on orgaaninen aines. Erityisesti suurikokoiset lajit ovat erittäin merkittäviä ruokakaloja Etelä-Amerikassa.
Kuviokotkarausku

| Kuviokotkarausku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Myliobatiformes
Heimo::  Kotkarauskut Myliobatidae
Suku::  Aetomylaeus
Laji::  vespertilio
Kaksiosainen nimi
 Aetomylaeus vespertilio  (Bleeker, 1852) 
Synonyymit
 Aetomylaeus reticulates (Teng, 1962)  Myliobatis vespertilio Bleeker, 1852 
Katso myös
   Kuviokotkarausku Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Kuviokotkarausku (Aetomylaeus vespertilio) on kotkarauskuihin kuuluva rustokalalaji. Pieter Bleeker kuvasi lajin ensimmäisen kerran vuonna 1852.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kuviokotkarauskun levinneisyysalue käsittää hajanaisia alueita pitkin Kaakkois-Aasian Tyynenmeren rannikkoa Kiinasta ja Taiwanista Indonesian, Malesian ja Filippiinien tietämiltä aina Australian pohjoispuolen vesiin saakka. Sitä on havaittu myös Intian rannikolla, Malediiveillä ja Persianlahdella. Lisäksi lajia elää Mosambikin rannikolla. Laajasta levinneisyysalueesta huolimatta kalaa tavataan vain harvoin.
Kuviokotkarausku elää mannerjalustojen rannikoiden vesissä. Tyypillisesti sen elinaluetta ovat matalat rannikot, mutta niitä on tavattu jopa 110 metrissä. Sen elinalueilla on usein hiekkapohja, mutta niitä on tavattu myös mutaisista jokisuistoista ja koralliriuttojen läheisyydestä.
Käyttäytyminen ja ekologia

Kuviokotkarausku on luonnostaan harvinainen laji, jonka käyttäytymisestä ei tiedetä paljonkaan.
Kuviokotkarausku on ovovivipaarinen eli se hautoo munat sisällänsä ja synnyttää poikaset elävinä. Poikanen saa ravintonsa alkuun ruskuaispussista, mutta myöhemmin se saa lisäravintoa suoraan emon kohtunesteistä. Naaraat synnyttävät yhdestä neljään poikasta. Lajin lisääntymisestä ei tiedetä paljonkaan, mutta sukupolven pituudeksi on arveltu 15 vuotta ja maksimaaliseksi eliniäksi 24 vuotta. Täysi-ikäinen kala voi olla 240 cm leveä.
Käyttö

Kuviokotkarauskua käytetään ruokakalana vähäisissä määrin, silloin kun sitä satunnaisesti saadaan saaliiksi. Myös kuviokotkarauskun, kuten muidenkin suurten kotkarauskujen, epäillään joskus päätyvän haineväkeittoon ”täytteeksi”.
Aiheesta muualla

Aetomylaeus vespertilio kuvaus www.shark-references.com sivustolla (englanniksi)
Australian Museum: Ornate Eagle Ray, Aetomylaeus vespertilio (Bleeker, 1852) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q4550289  ADW: Aetomylaeus_vespertilio  AFD: Aetomylaeus_vespertilio  BOLD: 72385  CoL: 65DP4  FishBase: 12599  GBIF: 2419252  iNaturalist: 93465  IRMNG: 10153133  ITIS: 564397  IUCN: 60121  NCBI: 495822  OBIS: 217427  Open Tree of Life: 281606  uBio: 119366  WoRMS: 217427
Hvaršin kieli

| Hvarši |
| --- | --- |
Oma nimi:  Kedaes hikwa
Tiedot
Alue:  Dagestan
Virallinen kieli:  -
Puhujia:  1 737
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  -
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  dagestanilaiset kielet
Kieliryhmä:  avaarilaiskielet didolaiset kielet
ISO 639-3:  khv
 Ohje 
Hvaršin kieli on hvaršien puhuma dagestanilainen kieli. Sitä puhutaan Venäjällä Dagestanin tasavallan Tsumadan piirin muutamissa kylissä. 1990-luvulla puhujia arvioitiin olevan hieman yli 1 000 henkeä. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 1 900 hvaršin puhujaa, joista vain 538 asui Dagestanissa. Väestönlaskennan tulosten perusteella valtaosa hvaršeista pitää itseään etnisesti avaareina. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 1 700 hvaršin puhujaa.
Hvarši kuuluu dagestanilaisten kielten avaarilaisen ryhmän didolaiseen alaryhmään, jonka sisälle se muodostaa didon ja hinuhin kanssa erillisen läntisen alaryhmän. Kieli jakautuu toisistaan voimakkaasti poikkeaviin Hvaršin kylän ja Inhokvarin murteisiin, joita voidaan pitää myös erillisinä kielinä. Inhokvarin murteessa on neljä paikallismurretta.
Hvarši toimii kieliyhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Sivistyskielinään hvaršit käyttävät avaaria ja venäjää.
Kwan Chia

| Kwan Chia |
| --- | --- |
 Kwan Chia

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Foochowin laivastontelakka
Kölinlasku:  joulukuu 1885
Laskettu vesille:  1887
Palveluskäyttöön:  toukokuu 1888
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutunut 17. syyskuuta 1894 Jalujoen taistelussa
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 296 t
Pituus:  67,36 m
Leveys:  10,06 m
Syväys:  3,77 m
Koneteho:  1 600 ihp
Nopeus:  14,2 solmua
Miehistöä:  noin 150
Aseistus
Aseistus:  1 x Krupp 150 mm BLR -tykki 4 x Krupp 120 mm BLR -tykkiä 6 x 37 mm tykkiä
Kwan Chia (kiin. 廣甲) oli Kiinan Qing-dynastian Kwangtungin laivaston komposiittirunkoinen (kaaret terästä, muuten puuta) yhteysalus.
Valmistus

Alus tilattiin Foochowin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin joulukuussa 1885. Alus laskettiin vesille vuonna 1887 ja se otettiin palvelukseen toukokuussa 1888.
Palvelus

Alus vaurioitui pahoin Jalujoen taistelussa 17. syyskuuta 1894 ja se jouduttiin ajamaan matalikolle lähellä Port Arthuria uppoamisen estämiseksi. Tällöin alus tuhoutui täysin.
Kvestori

| --- | --- |
Rooman valtakunta
  Osa historian artikkelisarjaa  Rooman valtakunnan hallinto
Ajanjaksot
Rooman kuningaskunta 753 eaa. – 510 eaa.  Rooman tasavalta 510 eaa. – 27 eaa.  Rooman keisarikunta 27 eaa. – 476 jaa.
 Länsi-Rooma 330–476:  Itä-Rooma 330–1453  Trebizond 1204–1461  Theodoro 1204–1475
Virkamiehet
Konsuli Preettori Prokonsuli Propreettori: Ediili Kvestori Tribuuni Kensori
Poikkeusvirat
Diktaattori Magister equitum Sotatribuuni-konsuli: Kuningas Triumviraatti Decemviri
Tribunicia potestas: 
Arvonimet
Keisari
Legaatti Dux Officium Prefekti Vicarius Vigintisexviri: Liktori Magister militum Imperaattori Princeps senatus Pontifex maximus Tetrarkki
Instituutiot ja lait
Rooman senaatti Cursus honorum Rooman kansankokoukset: Rooman laki Rooman kansalaisuus Imperium
Kvestori (lat. quaestor) oli antiikin roomalainen virkamies. Kvestorit valittiin äänestämällä. Vuoden 420 eaa. tienoilla kvestoreita oli neljä, myöhemmin heidän määräänsä lisättiin kymmeneen. Vuonna 81 eaa. kvestoreita oli jo 20. Jotkut kvestorit toimivat Rooman kaupungissa virkamiehinä ja toiset provinsseissa kuvernöörien apulaisina.
Kvestoriksi haluavan patriisin täytyi olla 28-vuotias, plebeijin taas 30-vuotias. Valitseminen kvestoriksi teki henkilöstä automaattisesti senaatin jäsenen.
Kvestori oli ensimmäinen askel roomalaisella virkamiesuralla, jota kutsuttiin nimellä cursus honorum.
Nykymerkitys > Euroopan unioni

Euroopan parlamentissa kvestorit ovat puhemiehistön neuvoa-antavia jäseniä. Heidän vastuullaan on Euroopan parlamentin jäseniä koskevia hallinnollisia ja taloudellisia asioita.
Nykymerkitys > Oppilaitokset

Latinankielen sanasta quaestor johdettu taloushallinnon virkanimike. Kvestori toimii kvestuurin osastopäällikkönä ja vastaa muun muassa taloussuunnittelusta ja tilinpäätöksistä. Virkaan vaaditaan ylempi korkeakoulututkinto.
Kvestorin virkanimike on käytössä pääasiassa Helsingin yliopistossa.
Kýdonas

| --- | --- |
Muut nimet:  Kydonás (Κυδωνάς)
Sijainti:  39°14′25″N, 26°27′13″E, Mytilíni Lesbos, Pohjois-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Pohjoisen Egean saaret
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,024 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Kýdonas (kreik. Κύδωνας, myös Kydonás, Κυδωνάς) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saariin ja sijaitsee Lesboksen saaren itärannikolla Skála Néon Kydoniónin kylän edustalla. Saaren pinta-ala on 0,024 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Kýdonas kuuluu Mytilínin kuntaan, Lesboksen alueyksikköön ja Pohjois-Egean saarten alueeseen.
Hullut koirat

| Hullut koirat Popeda |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : joulukuu 1980 –  tammikuu 1981
 Studio : MSL-studio, Lempäälä
 Julkaistu: 2. maaliskuuta 1981
 Formaatti: LP, MC, CD
 Tuottaja(t): Pantse Syrjä
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 38.05
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomi: 9. (maaliskuu 1981)
Popedan muut julkaisut
| Raswaa koneeseen! 1980 | Hullut koirat 1981 | Raakaa voimaa 1981 |
Hullut koirat on suomalaisen Popeda-yhtyeen kolmas studioalbumi, ja se julkaistiin maaliskuussa 1981. Levystä odotettiin Popedan läpimurtoa, mutta loppujen lopuksi sekä yhtye että levy-yhtiö Poko Rekords olivat albumiin pääosin tyytymättömiä. Levyn kuuluisimpia kappaleita ovat ”Vankilalaulu” ja ”Ellu”.
Yhtyeen kokoonpanoon albumilla kuuluivat Pate Mustajärvi (laulu), Arwo Mikkonen (kitara), Ari Puukka (kitara), Eebo Lehtinen (bassokitara) ja Kai Holm (rummut). Levyn tuotti Eppu Normaalin kitaristi Pantse Syrjä.
Albumin työstö

Popedan levy-yhtiö Poko Rekords odotti Hulluista koirista yhtyeen läpimurtoa, sillä edellinen studioalbumi Raswaa koneeseen! oli menestynyt kohtalaisesti ja yhtye veti keikoilleen mukavasti ihmisiä. Uskoa lisäsi se, että niin ikään Pokolle kuulunut Eppu Normaali oli lyönyt läpi kolmannella albumillaan.
Äänitykset tehtiin vuodenvaihteessa 1980–1981. Tuottajana työskenteli Eppu Normaalin kitaristi Mikko ”Pantse” Syrjä. Tieto uuden levyn työstämisestä tuli Popedalle yllättäen, eikä valmiita kappaleita juurikaan ollut, ja valmiitkin kappaleet olivat vanhoja, jo 1970-luvun puolivälissä tehtyjä lauluja. Uudet kappaleet tehtiin vasta studiossa, missä aikaa kului juhlimiseen ja juomiseen. Miksaukseen käytettiin aikaa vain yksi päivä. Kitaristi Ari Puukka on sanonut olevansa sitä mieltä, että pidempi studioaika olisi parantanut levyn laatua.
Solisti Pate Mustajärvi on kertonut albumin teosta:
»Meille tapahtui samoin niin kuin kävi esim. Hassisen koneelle. Bändi soitti joitain sointukiertoja ja Ismo [Alanko] käveli kämpässä edes takaisin ja teki samalla laulumelodiaa. Me tehtiin tuohon aikaan samalla tavalla. Sen takia on monta Popeda-levyä, jossa lukee säv. sov. Lehtinen, Mikkonen, Mustajärvi, Puukka. Ne tehtiin kimpassa ja sitä kautta Arwolta [Mikkonen] alkoi tulla biisien aihioita.» 
(Pate Mustajärvi, laulusolisti)
Kitaristi Arwo Mikkosen ehdotus albumin nimeksi oli Älämölöö, jossa levyn nimi olisi kirjoitettu viistosti punaisella maalilla vasemmasta alakulmasta oikeaan yläkulmaan. Levy nimettiin kuitenkin Hulluiksi koiriksi.
Musiikki

Albumin äänimaailma on Popedan mittapuussa erikoinen, sillä siitä puuttuu yhtyeelle tyypillinen raju, ”jyräävä” soundi. Äänessä on paljon diskanttia, ja laulu on huomattavan taka-alalla. Näihin ongelmiin on pidetty mahdollisenä syynä sitä, että äänityspaikkana toiminut MSL-studio oli juuri muuttanut Ylöjärveltä Lempäälään, eikä ollut vielä täysin valmis. Teoriaa tukee se, että Eppu Normaalin saman vuoden julkaisu Cocktail Bar kärsi samanlaisista ongelmista. Studion omistaja Mika Sundqvistin mukaan studion uudet efektilaitteet aiheuttivat sen, että äänimaailmasta katosi tietty raakuus.
”Vankilalaulu” muuttui studiossa jonkin verran. Pate Mustajärvi lauloi kappaleen tuottaja Pantse Syrjälle, joka teki siihen sen pohjalta soinnut. Syrjälle selvisi myöhemmin, että kappaleen kirjoittaja, yhtyeestä jo lähtenyt Ilpo Ainiala, oli tehnyt alun perin aivan erilaisen soinnutuksen.
Julkaisu ja vastaanotto > Myynti ja markkinointi

Poko Rekordsin Epe Helenius oli varannut levyn mainostamiseen suuren summan rahaa, mutta kuullessaan valmiin albumin hän tuli toisiin ajatuksiin. Hullut koirat ei vastannut odotuksia, ja hän perui suunnitelmat levyn suuresta markkinoinnista. Hän pelkäsi, että huonon albumin suuri mainostaminen tuhoaisi Popedan. Yhtye ei olisi enää uskottava, jos huonon levyn markkinointiin sijoitettaisiin 100 000 markkaa.
Hullut koirat ilmestyi 2. maaliskuuta 1981 ja oli parhaimmillaan listan sijalla 9. Vaikka se menestyi listalla edellisalbumia paremmin, Epe Heleniuksen mukaan myynnillisesti yhtyeen uraan ajoittui nyt tasankovaihe. Levyn kappaleista ”Ellu” muodostui pieneksi radiohitiksi ja ”Vankilalaulu” pysyi pitkään Popedan keikkaohjelmistossa. Albumi ei ole myynyt kultalevyyn oikeuttavaa määrää. Popedasta kertovan Ilikeesti kiitää -kirjan vuoden 2009 painos ilmoittaa albumin myyntiluvuksi 19 540 kappaletta.
Levyltä ei tehty singlejulkaisuja.
Albumi ilmestyi alkujaan vinyylilevynä ja C-kasettina. Ensimmäinen CD-versio ilmestyi 25. tammikuuta 1993.
Julkaisu ja vastaanotto > Arvioita

Soundi-lehden kriitikko J.V. Sappinen antoi albumista hyvää palautetta huhtikuun 1981 numerossa. Hänen mielestään albumilla oli ”juuri sellaista helvetillistä menoa, ilkeitä riffejä, tulista kitaranvingutusta ja synkän häiriintyneitä sanoituksia kuten pitääkin”. Sappisen mukaan Hullut koirat sisälsi ”parhaimmillaan jo aika kovaa meininkiä”. Aivan täysosumana hän ei albumia kuitenkaan pitänyt, sillä ”kestävää materiaalia ei tunnu riittäneen ihan loppuun saakka”.
Kansan Lehden nimimerkki Jussi totesi alkuaikoina punk-yhtyeen maineessa olleen Popedan siirtyneen yhä enemmän raskaampiin soundeihin. Jussi kehui ”Taivaanrannan maalari” -kappaleen ydinsodan pelosta kertovaa sanoitusta. Hänen mielestään se oli osoitus siitä, että ”kyllä näillä jurteilla on myös sanottavaa”. Jussi kuitenkin myös arvosteli tuottaja Pantse Syrjää albumin häiritsevistä, suttuisista soundeista.
Juho Juntunen kirjoitti Suosikissa, että Hulluilla koirilla on monia mainioita kappaleita, joissa on ”aimo annos synkkyyttä ja kiihkeää raivoamista”. Vastapuolena mukana on kuitenkin tyypillisiä täyteraitoja, jotka eivät toimi ja sanat menettävät kärkensä.
Popedan silloiset jäsenet ovat muistelleet albumia pääasiassa kriittiseen sävyyn. Basisti Eebo Lehtinen on kertonut, että levy ei tyydytä häntä lainkaan, koska tuotanto oli hyvistä kappaleista huolimatta huonoa. Rumpali Kai Holmin mukaan Hullut koirat meni pieleen, koska siitä tuli musiikillisesti ”ehkä liian modernia ja erilaista Popedaa”. Holmin mielestä albumi kuulostaa kuitenkin kohtalaiselta, kun sitä soittaa lujalla äänenvoimakkuudella. Sen sijaan kitaristi Ari Puukka on kertonut olevansa albumiin ja erityisesti sen kitarasoundiin tyytyväinen. Puukan mukaan Hullut koirat toimii sitä paremmin mitä lujempaa sitä kuuntelee.
Julkaisu ja vastaanotto > Listasijoitukset

| Valtio | Korkein sijoitus | Listaviikot | Nousu listalle | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Suomi | 9. | 11 | maaliskuu 1981 |  |
Kappaleet

| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Onnenpyörä | Mikkonen | Mikkonen | 3.09 |  |  |  |  |  |
| 2. | Läpi unen seinän | Mustajärvi | Mikkonen, Lehtinen, Mustajärvi | 3.38 |  |  |  |  |  |
| 3. | Hullut koirat | Mustajärvi | Mikkonen, Lehtinen, Mustajärvi | 4.21 |  |  |  |  |  |
| 4. | Korppi | Mikkonen | Mikkonen | 2.17 |  |  |  |  |  |
| 5. | Taivaanrannan maalari | Mikkonen, Mustajärvi | Mikkonen | 2.53 |  |  |  |  |  |
| 6. | Uni | Mustajärvi | Mikkonen | 3.48 |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 7. | Blues | Mustajärvi | Mikkonen, Lehtinen, Puukka, Mustajärvi | 2.04 |  |  |  |  |  |
| 8. | Älä koske! | Mustajärvi | Mikkonen | 4.00 |  |  |  |  |  |
| 9. | Vankilalaulu | Ainiala | Ainiala | 2.54 |  |  |  |  |  |
| 10. | Ellu | Mustajärvi | Mikkonen, Lehtinen, Mustajärvi | 3.58 |  |  |  |  |  |
| 11. | Avaruusseikkailu | Mustajärvi | Mikkonen | 5.39 |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Muusikot
Pate Mustajärvi – laulu
Arwo Mikkonen – sähkökitara, akustinen kitara, laulu
Ari Puukka – rytmikitara
T.T. Holm – rummut
Eebo Lehtinen – bassokitara
”The Jailbird’s” (Pantse Syrjä, Jykä Melartin ja Pate Mustajärvi) – laulu ja soitto kappaleessa ”Vankilalaulu”
Kaapo Lehtonen – huilu
Maija & Mikko – taustalaulu
Muut
Tuottaja: Pantse Syrjä
Äänitetty MSL-studiossa Lempäälässä joulukuussa 1980 ja tammikuussa 1981
Miksattu helmikuussa 1981
Kansi: Juho Juntunen (”San Francisco Juntunen”)
Painokset

| Formaatti | Levy-yhtiö ja tunnus | Julkaistu | Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| LP | Poko PÄLP 22 | 2.3.1981 |  |
| MC | Poko POKS 22 | 2.3.1981 |  |
| CD | Poko POKOCD 85 | 25.1.1993 |  |
Kvadrisyklaani

| Kvadrisyklaani |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Kvadrisyklo[2.2.1.02,6.03,5]heptaani
CAS-numero:  278-06-8
PubChem CID:  78961
SMILES:  C1C2C3C2C4C1C34
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H8
Moolimassa:  92,134 g/mol
Sulamispiste:  −44 °C
Kiehumispiste:  108 °C
Tiheys:  0,982 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Kvadrisyklaani (C7H8) on polysyklinen sykloalkaaneihin kuuluva hiilivety. Yhdistettä on tutkittu auringon lämpöenergian hyödyntämiseen energiantuotannossa.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa kvadrisyklaani on väritön neste. Sen rakenne on hyvin jännittynyt johtuen kahden syklopropaani- ja yhden syklobutaaniyksikön aiheuttamasta rengasjännityksestä. Se on kuitenkin termisesti suhteellisen stabiili, koska terminen hajoaminen kvadrisyklaanin isomeeriksi norbornadieeni on kielletty Woodward–Hoffmann-sääntöjen mukaan. Fotokemiallisesti eli säteilytyksen avulla tämä reaktio voi tapahtua ja se on huomattavan eksoterminen (ΔH = −89 kJ/mol).
Valmistus ja käyttö

Kvadrisyklaania valmistetaan norbornadieenistä fotokemiallisella sykloadditioreaktiolla. Reaktiossa käytetään usein lisäksi jotain herkistintä kuten asetofenonia tai metalleja kuten ruteniumia tai titaania. Reaktio on endoterminen. (ΔH = 89 kJ/mol)
Norbornadieenin ja kvadrisyklaanin muodostamaa systeemiä on tutkittu aurinkoenergian keräämiseen. Keräimissä auringon säteily isomeroisi norbornadieenin kvadrisyklaaniksi, joka voitaisiin katalyyttisesti isomeroida takaisin norbornadieeniksi ja tässä vapautuisi energiaa. Ongelmana on kuitenkin se, että toimiakseen tämä tarvitsisi hyvin tehokkaita herkistimiä ja reaktio tapahtuu huonosti aallonpituudella, joka on yli 300 nm. Suurin osa auringon lähettämästä maahan tulevasta säteilystä on noin 400 nm:n aallonpituudella. Tämän vuoksi käytettäväksi on tutkittu kvadrisyklaanin johdannaisia.
Kvadrisyklaanin käyttöä biokemiallisissa tutkimuksissa on myös selvitetty. Kvadrisyklaani ligatoituu eli liittyy eräisiin proteiinien aminohappoihin ja muodostaa additiotuotteen nikkelibis(ditioleeni)johdannaisen kanssa Diels–Alder-reaktiolla. Muodostuvaa kompleksia säteilyttämällä ja tutkimalla sen fluoresenssia voidaan erottaa proteiinit, joiden kanssa kvadrisyklaani on reagoinut.
Aiheesta muualla

Bristol University School of Chemistry, Molecule of the Month: Quadricyclane (englanniksi)
Kydathenaion

| Kydathenaion> Κυδαθήναιον.Sijainti |
| --- | --- |
 Kydathenaion
Koordinaatit:  37°58′13″N, 23°43′21″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Ateenan keskusta, Attika
Historia
Tyyppi:  kaupunginosa ja demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Pandionis
 :  Antigonis (vsta 307 eaa.)
 :  Pandionis (vsta 201 eaa.)
Trittys:  asty
Demonyymi:  Kydathēnaieus (Κυδαθηναιεύς)
Väkiluku:  noin 3 300–3 600
Bulen jäseniä:  11 tai 12
 :  12 (vsta 307 eaa.)
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kydathenaion (m.kreik. Κυδαθήναιον, Kydathēnaion, lat. Cydathenaeum) oli antiikin Ateenan kaupunginosa ja alun perin Pandionis-fyleen kuulunut Attikan demos. Se kuului fylen asty-trittykseen eli kaupunkialueen demoksiin.
Kydathenaionin demoksen alueeseen kuului muun muassa Akropoliin ympäristö.
Kydathenaion sijaitsi kaupunginmuurin eli Themistokleen muurin sisäpuolella aivan antiikin Ateenan kaupungin keskustassa ja piti sisällään Theseuksen vanhan Ateenan eli Akropolis-kukkulan sekä sen lähiympäristön, mahdollisesti myös Agoran alueen. Demoksen nimi on yhdistetty sanoista kydos ja Athēnaios, ”ateenalaisten kunnia”.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Tuolloin sen alkuperäinen fyle eli ”heimo” oli Pandionis ja sillä oli 11 tai 12 edustajaa Ateenan bulessa eli neuvostossa. Myöhemmin hellenistisellä kaudella demoksissa tapahtui muutoksia, ja niiden seurauksena demos kuului vuodesta 307/306 eaa. Antigonis-fyleen ja fylen lakkauttamisen jälkeen vuodesta 201/200 eaa. jälleen Pandionis-fyleen. Muutosten seurauksena demoksella oli hellenistisellä kaudella 12 bule-edustajaa.
Kydathenaion oli Attikan kolmanneksi suurin demos Akharnain ja Afidnan jälkeen, ja sen väkiluvuksi on arvioitu suurimmillaan noin 3 300–3 600 henkeä. Siksi se oli myös Pandionis-fylen ainoa demos varsinaisen kaupungin alueella. Kydathenaionista olivat kotoisin muun muassa valtiomiehet Kleon ja Ekhedemos, puhuja Andokides sekä komediakirjailijat Aristofanes ja Nikokhares. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Kydathēnaieus (Κυδαθηναιεύς).