stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pembina (Pohjois-Dakota)

| Pembina |
| --- | --- |
 Vesitorni ja baari
 Pembina
 Koordinaatit: 48°57′59″N, 97°14′43″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Pohjois-Dakota
Piirikunta:  Pembinan piirikunta
Perustettu:  1797, 1812
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2,00 km²
Korkeus:  237 m
Väkiluku (2000):  642
 – Väestötiheys:  325,5 as./km²
Postinumero:  58271
 
 cityofpembina.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pembina on kaupunki Pembinan piirikunnassa Pohjois-Dakotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 642.
Pembina on Pohjois- ja Etelä-Dakotan (joita yhdessä kutsutaan nimellä: engl. The Dakotas) vanhin asutuskeskus. Ensimmäiset siirtolaiset muuttivat alueelle 1797 ja perustivat turkismetsästäjien tukikohdan. Ensimmäinen pysyvä asuinpaikka perustettiin 1812. Vuoteen 1823 saakka asukkaat luulivat kaupunkinsa sijaitsevan Brittiläisessä Kanadassa kunnes Yhdysvaltain armeijan majurin Stephen H. Longin suorittamassa 49. leveyspiirin kartoituksessa havaittiin Pembinan sijaitsevan Yhdysvaltain puolella. Kaupungin ensimmäinen postitoimisto avattiin vuonna 1851.
Pembina sijaitsee interstate 29:n pohjoispäässä lähellä Kanadan ja Yhdysvaltain rajaa, jonka toisella puolella sijaitseen Manitoban provinssin kaupunki Emerson. Kaupunki on Winnipegin ja Yhdysvaltain välillä kulkevan liikenteen tärkeä rajanylityspaikka. Se on yksi kolmesta ympäri vuorokauden auki olevasta raja-asemasta Pohjois-Dakotassa. Muut kaksi ovat Dunseith ja Portal.
Kaupungissa on linja-autoja valmistavan Motor Coach Industriesin kokoonpanotehdas, joka toimittaa kaukoliikenteen linja-autoja useille asiakkaille, esimerkkinä Greyhound Lines.
Historia

Ennen eurooppalaisten tuloa alueella asui useita intiaaniheimoja. Alueella vaikutti sioux-, ojibwa- ja assiniboine- intiaaniheimoja, jotka hankittuaan tuliaseita 1500-luvun loppupuolella aloittivat kiivaat taistelut alueen hallinnasta. Ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset saapuivat alueelle 1700-luvun alkupuolella, ensimmäisenä paikalle asettui Vérendryen perhe. Ympäristö asutettiin paljon myöhemmin 1870-luvun loppupuolella ja 1880-luvulla. Pembina on ollut tärkeä kauppapaikka yli kaksisataa vuotta, ja sen tärkeimpiä tuotteita olivat etenkin turkikset ja biisoni. Pembina kuului Rupertinmaahan ja myöhemmin Red River Colonyyn, jossa käytiin Seven Oaksin taistelu ja Red Riverin kapina, jossa métiskansa taisteli Kanadan hallitusta vastaan. Pembina kuului Assiniboian asutusaluesuunnitelmaa ja myöhemmin osa Dakota territoriota, kunnes 1818 Yhdysvaltain ja Kanadan raja sovittiin kulkemaan 49. leveyspiirin kohdalle.
Orvokkikirva

| Orvokkikirva |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Alalahko::  Kirvansukuiset Sternorrhyncha
Yläheimo::  Aphidoidea
Heimo::  Kirvat Aphididae
Alaheimo::  Putkikirvat Aphidinae
Tribus::  Macrosiphini
Suku::  Myzus
Alasuku::  Myzus
Laji::  ornatus
Kaksiosainen nimi
 Myzus ornatus  Laing, 1932 
Katso myös
   Orvokkikirva Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Orvokkikirva (Myzus ornatus) on kirvoihin kuuluva hyönteislaji, jolla on merkitystä kasvien tuholaisena. Laji on Suomessa luokiteltu tarkkailtavaksi tai paikallisesti haitalliseksi vieraslajiksi.
Koko ja ulkonäkö

Orvokkikirva on varsin pienikokoinen laji, jonka ruumiin pituus on vain 1,0–1,7 mm. Siivettömät yksilöt ovat kiiltäväpintaisia, litteitä, melko soikeita ja väriltään likaisen kellertävästä kellanvihreään. Selkäpuolella on pienistä pisteistä muodostuvia tummanvihreitä tai ruskeita poikkijuovia, jotka katkeavat keskeltä. Vaharauhasputket ovat melko pitkät ja takaruumiin kärjen cauda on terävän kolmiomainen.
­
Kromosomiluku 2n=12.
Levinneisyys

Laji lienee peräisin Intian seudulta, mutta on levinnyt vieraslajina ihmisen mukana ja on nykyisin kosmopoliitti. Suomessa lajia on tavattu ainoastaan sisätiloissa.
Elinympäristö ja elintavat

Orvokkikirvat elävät yksittäin ravintokasvien lehtien ylä- tai alapinnoilla, yleensä kaukana lehtisuonista. Intiasta on löydetty orvokkikirvoja Spiraea lindleyana -pensasangervolta sekä siivekkäitä koiraita, mikä saattaa viitata suvulliseen lisääntymiseen pensasangervon toimiessa primääri-isäntänä. Munivia naaraita lajilta ei kuitenkaan tunneta. Muualla maailmassa laji lisääntyy ainoastaan neitseellisesti. Orvokkikirvan ravintokasveja ovat varsin monet kasvit, etenkin asteri-, huulikukkais-, tatar-, esikko-, ruusu- ja orvokkikasvit. Merkittävä viljelystuholainen se on muun muassa ristikukkaisille, kurkkukasveille, sipuleille ja mansikoille.
Lajin arvellaan levittävän lähes 20 kasvien virustautia. Suomessa orvokkikirva on luokiteltu tarkkailtavaksi tai paikallisesti haitalliseksi viraslajiksi.
Ravintokasvit

Orvokkikirva on polyfagi, joka on tavattu lähes 80 eri heimoon kuuluvilta kasvilajeilta.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Orvokkikirva (Myzus ornatus)
Aphid Species File
ITIS: Myzus ornatus (englanniksi)
Influentialpoints: Myzus ornatus Ornate aphid, Violet aphid (englanniksi)
Sally Green

Sally Green (s. 1961) on brittiläinen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti Half Bad -fantasiatrilogiastaan. Green kirjoittaa nuorille suunnattua young adult -fantasiakirjallisuutta. Cheshiressa asuva Green alkoi kirjoittaa esikoisromaaniaan vuonna 2010, ja se julkaistiin vuonna 2014 nimellä Half Bad (suom. Puoliksi paha). Trilogia on käännetty yli 50 kielelle.
Tuotanto

Green on kirjoittanut Half Bad -ja The Smoke Thieves-fantasiatrilogiat, joista molemmat on suomennettu.
Puoliksi paha (Half Bad, 2014) Suomentanut Sari Kumpulainen. Gummerus Kustannus. 2014.
Puoliksi villi (Half Wild, 2015) Suomentanut Sari Kumpulainen. Gummerus Kustannus. 2015.
Puoliksi poissa (Half Lost, 2016) Suomentanut Sari Kumpulainen. Gummerus Kustannus. 2016.
Savuvarkaat (The Smoke Thieves, 2018) Suomentanut Sari Kumpulainen. Gummerus Kustannus. 2019.
Paholaisten valtakunta (The Demon World, 2019) Suomentanut Meri Kapari. Gummerus Kustannus. 2020.
Maailmojen tulet (The Burning Kingdoms, 2020) Suomentanut Meri Kapari. Gummerus Kustannus. 2021.
Green on julkaissut myös kaksi Puoliksi paha -trilogiaan liittyvää novellia, joita ei ole toistaiseksi suomennettu:
Half Lies (2014)
Half Truths (2015)
Pembanpöllönen

| Pembanpöllönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pöllölinnut Strigiformes
Heimo::  Pöllöt Strigidae
Suku::  Pöllöset Otus
Laji::   pembaensis
Kaksiosainen nimi
 Otus pembaensis  Pakenham, 1937 
Katso myös
   Pembanpöllönen Wikispeciesissä   Pembanpöllönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pembanpöllönen (Otus pembaensis) on pöllöihin kuuluva lintu. Se on kotoperäinen Tansaniassa Pemban saarella noin 55 kilometrin päässä Pohjois-Tansanian rannikolta. Vaikka sitä esiintyy melkein koko saaren alueella, sen elinalue rajoittuu lähinnä kahteen metsään. Sitä on jäljellä noin 1 500 paria.
Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät ja viljellyt alueet.
Aiheesta muualla

Pembanpöllönen (Otus pembaensis) BirdLife International Data Zone. (englanniksi)
Samsung Galaxy S20+

| Samsung Galaxy S20+ |
| --- | --- |

Valmistaja:  Samsung
Julkaistu:  11. helmikuuta 2020
Edeltäjä:  Samsung Galaxy S10+
Muut versiot:  Samsung Galaxy S20 Samsung Galaxy S20 Ultra
Käyttöverkot:  2G, 3G, 4G ja 5G
Mitat:  161,9 × 73,7 × 7,8 mm
Paino:  186 g
Näyttö:  6,7 tuumaa, AMOLED, 120 Hz
Näytön kuvatarkkuus:  1 440 × 3 200 px
Suoritin:  Exynos 990 -kahdeksan­ydinprosessori
Muisti:  128 Gt
Keskusmuisti:  8 Gt
Takakamera:  12 Mpx pääkamera + 64 Mpx telekamera + 12 Mpx ultralaaja­kulmakamera + syvyyskamera
Etukamera:  10 Mpx
Käyttöjärjestelmä:  Android 10
Akku:  4 500 mAh
Muistikorttipaikka:  kyllä
Muuta:  sormenjälkitunnistin, langaton lataus, kasvojentunnistus, IP68
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samsung Galaxy S20+ on Samsungin älypuhelin, joka julkaistiin 11. helmikuuta 2020. Sen ennakkomyynti alkoi julkaisupäivänä ja toimitukset alkoivat 13. maaliskuuta 2020.
Ominaisuudet

Samsung Galaxy S20+:ssa on kahdeksanydinprosessori ja 6,7 tuuman näyttö. Näyttö tukee 120 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on 128 gigatavua ja  se on laajennettavissa muistikortilla. Keskusmuistia on kahdeksan gigatavua, ja laite tukee 5G-verkkoja. Puhelimessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 12, telekameran 64 ja laajakulmakameran 12 megapikseliä. Lisäksi siinä on syvyyskamera. Etukameran tarkkuus on 10 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 4 500 milliampeerituntia. Akku tukee langatonta latausta ja 25 watin pikalatausta. Puhelimessa on näytönalainen sormenjälkitunnistin ja kasvojentunnistus. Sen IP-luokitus on 68, ja se on pölyn- ja vedenkestävä. Puhelimen käyttöjärjestelmä on Android 10.
Samsung Galaxy S10

| Samsung Galaxy S10 |
| --- | --- |

Valmistaja:  Samsung Electronics
Julkaistu:  8. maaliskuuta 2019
Edeltäjä:  Samsung Galaxy S9
Seuraaja:  Samsung Galaxy S20
Muut versiot:  Samsung Galaxy S10+ Samsung Galaxy S10e Samsung Galaxy S10 5G
Käyttöverkot:  2G, 3G, 4G
Mitat:  149,9 × 70,4 × 7,8 mm
Paino:  157 g
Näyttö:  Dynamic AMOLED, 6,1 tuumaa
Näytön kuvatarkkuus:  1 440 × 3 040 px
Suoritin:  Exynos 9820 -kahdeksanydin­prosessori
Grafiikkapiiri:  mali-G76 MP12
Muisti:  128 tai 512 Gt
Keskusmuisti:  8 Gt
Takakamera:  12 Mpx + 12 Mpx (telekamera) + 16 Mpx (ultralaaja­kulmakamera)
Etukamera:  10 Mpx
Käyttöjärjestelmä:  Android 9.0 "Pie", päivittettävissä Android 11 -versioon
Akku:  3 400 mAh
Liitännät:  UBS-C
Muistikorttipaikka:  tukee enintään 512 Gt:n microSD-kortteja
Muuta:  sormenjälkilukija, IP68
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samsung Galaxy S10 on korealaisen Samsung Electronicsin 20. helmikuuta 2019 julkistama ja 8. maaliskuuta 2019 julkaisema älypuhelin. Siitä julkaistiin kalliimpi Samsung Galaxy S10+, edullisempi Samsung Galaxy S10e ja 5G-verkkoja tukeva Samsung Galaxy S10 5G.
Samsung Galaxy S10:ssä on kahdeksanydinprosessori ja 6,1 tuuman näyttö. Tallennustilaa on valittavana 128 tai 512 gigatavua. Keskusmuistia on kahdeksan gigatavua. Tallennustila on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla. Puhelimessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 12 megapikseliä, telekameran 12 megapikseliä ja ultralaajakulmakameran 16 megapikseliä. Telekamerassa on kaksinkertainen optinen zoom. Etukameran tarkkuus on 10 megapikseliä. Puhelimessa on 3 400 milliampeeritunnin akku, joka tukee 15 watin pikalatausta ja langatonta latausta. Käyttöjärjestelmänä on Android 9.0 "Pie", joka on päivitettävissä Android 11 -versioon. Lisäksi puhelimessa on näytönalainen sormenjälkitunnistin. Puhelin on vedenkestävä, ja sen IP-luokitus on 68.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samsung Galaxy S10 Wikimedia Commonsissa
Salibandyn Champions Cup 2020

| --- | --- |
Champions Cup 2020

Joukkueet: Miehet: 4 Naiset: 4
Isäntämaa:  Tšekki
Kaupungit: Ostrava
Ajankohta: 11.–12. tammikuuta 2020
Miehet
 Kultaa:  Storvreta
 Hopeaa:  Wiler-Ersigen
 Pronssia:  Classic
Naiset
 Kultaa:  Täby FC
 Hopeaa:  Jets
 Pronssia:  Vítkovice
  ← 2019 :  2022 →  
Champions Cup 2020 oli järjestyksessään 27. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se järjestettiin 11.–12. tammikuuta 2020 Ostravassa ja siihen osallistuivat Suomen, Ruotsin, Sveitsin ja Tšekin mestarit kaudelta 2018–2019 sekä miehissä, että naisissa. Kaksipäiväisessä turnauksessa 11. päivänä pelattiin välierät ja 12. päivänä mitalipelit.
Joukkueet

| --- | --- |
 Miehet  Classic   Storvreta   Wiler-Ersigen   Vítkovice :  Naiset  Täby FC   SB-Pro   Jets   Vítkovice
Ottelut > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |
 
: 11.1. 16:30
|  |   Storvreta | 11 |   |  |  |  |
|  |   Vítkovice | 1 |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 12.1. 19:00 | 12.1. 19:00 |
|  |   |   |   |   |   Storvreta | 10 |
|  |   |   |   |   |   Wiler-Ersigen | 4 |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|  | 11.1. 19:30 | 11.1. 19:30 |   |  | 12.1. 13:00 | 12.1. 13:00 |
|  |   Classic | 7 |   |  |   Vítkovice |  3 |
|  |   Wiler-Ersigen | 10 |   |  |   Classic |  6 |
Ottelut > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Välierät | Välierät |  |  | Loppuottelu | Loppuottelu |
 
: 11.1. 10:30
|  |   SB-Pro | 3 |   |  |  |  |
|  |   Jets | 9 |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 12.1. 16:00 | 12.1. 16:00 |
|  |   |   |   |   |   Jets | 3 |
|  |   |   |   |   |   Täby FC | 10 |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  | Pronssiottelu | Pronssiottelu |
|  | 11.1. 13:30 | 11.1. 13:30 |   |  | 12.1. 10:00 | 12.1. 10:00 |
|  |   Täby FC | 6 |   |  |   SB-Pro |  3 |
|  |   Vítkovice | 3 |   |  |   Vítkovice |  7 |
Samsung Galaxy S10+

| Samsung Galaxy S10+ |
| --- | --- |

Valmistaja:  Samsung
Julkaistu:  8. maaliskuuta 2019
Edeltäjä:  Samsung Galaxy S9+
Muut versiot:  Samsung Galaxy S10
Mitat:  157,6 × 74,1 × 7,8 mm
Paino:  175 g
Näyttö:  6,4" Dynamic AMOLED
Näytön kuvatarkkuus:  1 440 × 3 040 px
Suoritin:  Exynos 9810 kahdeksanydinprosessori Kiina ja Yhdysvallat: Qualcomm Snapdragon 855 kahdeksanydinprosessori
Grafiikkapiiri:  Mali-G76 MP12 Kiina ja Yhdysvallat: Adreno 640
Muisti:  128, 512 tai 1048 Gt
Keskusmuisti:  6 tai 8 Gt
Takakamera:  12 + 12 + 16 megapikseliä
Etukamera:  10 + 8 megapikseliä
Käyttöjärjestelmä:  Android 9.0 Pie
Akku:  4 100 mAh
Liitännät:  USB-C 3.1
Muistikorttipaikka:  tukee enintään 1 048 gigatavun microSD-kortteja
Muuta:  sormenjälkitunnistin, kasvojentunnistus
Infobox OKNimi-testi OK: 
Samsung Galaxy S10+ on Samsungin helmikuussa esittelemä ja 8. maaliskuuta 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on Android 9.0 Pie -käyttöjärjestelmä.
Laitteessa on Exynos 9820 -kahdeksanydinprosessori. Kiinan ja Yhdysvaltojen malleissa on Qualcomm Snapdragon 855 -prosessori. Näyttö on 6,4 tuumaa. Keskusmuistia on valittavissa 8 tai 12 gigatavua ja tallennustilaa on valittavissa 128, 512 tai 1024 gigatavua. Takakamera on 12, 12 ja 16 megapikselin kolmoiskamera ja etukamera on 10 ja 8 megapikselin kamera. Akkua on 4 100 milliampeerituntia. Puhelimessa on kasvojentunnistus sekä näytön alla oleva sormenjälkitunnistin.
Aiheesta muualla

Samsung Galaxy S10+ Samsungin sivuilla
Petteri Nikkilä

| Petteri Nikkilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. heinäkuuta 1992 (ikä 32) Hämeenlinna, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Pete
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  179 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  HPK
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  74
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  SaPKo (Mestis) Linköping HC (SHL) KooKoo (SML) Bayreuth Tigers (DEL2)
Petteri Ilmari Nikkilä (s. 27. heinäkuuta 1992 Hämeenlinna) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa SM-liigajoukkue Hämeenlinnan Pallokerhossa. Hän toimii joukkueen kapteenina.
Ura > Maajoukkueura

Nikkilä on pelannut Suomen A-maajoukkueessa yhdeksän ottelua ilman tehopisteitä. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä Karjala-turnauksessa 7. marraskuuta 2019 Helsingin Hartwall Arenassa Venäjää vastaan. Hänet merkittiin Suomen kakkospuolustajapariin Juuso Hietasen viereen.
Pelityyli

Jatkoaika.com-verkkolehden mukaan Nikkilän vahvuuksiin kuuluu ennakkoluulottomuus, pelirohkeus, vastustajan ärsyttäminen ja kiekollinen peli. Hänen rohkea hyökkäyspään pelaaminensa menee kuitenkin ajoittain yli-innokkaaksi, jolloin Nikkilän virheet kostautuu kiekonmenetyksinä ja pelin väärinlukemisina. Hän on pelannut juniorina myös hyökkääjänä.
Peruskallio

Peruskallio on syväkivilajeista ja metamorfisista kivilajeista muodostunut kallioperä. Suomen kallioperä on pääasiassa kallioperän pintaan ulottuvaa peruskalliota.
Peruskallio on muodostunut miljardeja vuosia sitten, ja sen koostumus vaihtelee runsaasti riippuen siitä, missä päin maailmaa sitä sijaitsee. Peruskallio koostuu yleensä kiteisistä kivilajeista, kuten graniitista, gneissistä, liuskeesta tai vulkaanisesta kivestä. Sitä on kaikkialla maapallolla, mutta sen syvyys ja muodostumistapa vaihtelee alueittain. Esimerkiksi Suomessa peruskallio on suhteellisen lähellä maanpintaa, kun taas esimerkiksi Himalajan alueella se on syvällä maankuoressa.
Peruskallion muodostuminen tapahtuu yleensä magman jähmettymisestä tai sedimenttien kovettumisesta. Magmasta muodostuneet kivilajit ovat yleensä kiteisiä ja kovia, kun taas sedimenteistä muodostuneet kivilajit ovat yleensä pehmeämpiä. Peruskalliota muodostuu myös jatkuvasti uusia kerroksia, kun vuoristot kohoavat tai merenpohja paljastuu.
Peruskallio vaikuttaa luonnonvarojen saatavuuteen, sillä erilaiset kaivannaiset, kuten kulta ja timantit, löytyvät yleensä peruskallion kerrostumista. Myös öljyä ja maakaasua etsitään usein nimenomaan peruskallion lähellä olevista sedimenttikerrostumista.
Salzburgin vuosikirjat

Salzburgin vuosikirjat tai Annales Iuvavenses olivat annaaleja, joita kirjoitettiin 800- ja 900-luvuilla Salzburgissa. Vuosikirjat ovat säilyneet vain osittain 1100-luvulla kirjoitetuista kopioista.
Salzburgin vuosikirjoista löytyy ainoita mainintoja Saksan kuningaskunnasta ennen 1000-luvun loppua. Vuosikirjojen mukaan baijerilaiset ja jotkut muut itäfrancialaiset valitsivat Arnulfin kuninkaaksi Henrikin sijaan. Tämä tieto saattaa kuitenkin olla myös lisäys 1100-luvulta. Salzburgin vuosikirjat on ainoa lähde baijerilaisten yritykselle salamurhata kuningas Kaarloman.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Annales Iuvavenses
Ruotsin kuninkaalliset linnat

Drottningholmin linna
Tukholman kuninkaanlinna
Ruotsin kuninkaalliset linnat ovat Ruotsin kruunun omaisuutta. Linnoja on yhteensä kymmenen kappaletta, ja ne ovat olennainen osa Ruotsin historiaa ja -kulttuuria. Ne sisältävät myös mittaamattoman arvokkaita taide- ja huonekalukokoelmia. Kaikki linnat sijaitsevat lähellä Tukholmaa ja Mälaren-järveä.
Linnoja ylläpitää Ståthållarämbetet yhdessä kiinteistöministeriön ja linnanarkkitehtien kanssa.
Ruotsin kuninkaan tai muiden kuninkaallisten yksityisesti omistamia residenssejä, kuten esimerkiksi Öölannin Sollidenin linnaa, ei virallisesti lasketa kuninkaallisiksi linnoiksi.
Kuninkaalliset linnat Ruotsissa:
Hagan linna
Tukholman kuninkaanlinna
Drottningholmin linna
Gripsholmin linna
Rosendalin linna
Rosersbergin linna
Strömsholmin linna
Tullgarnin linna
Ulriksdalin linna
Kustaa III:n paviljonki
Kiinalainen paviljonki
Kuvia linnoista

Hagan linna
Gripsholmin linna
Rosendalin linna
Rosersbergin linna
Strömsholmin linna
Tullgarnin linna
Ulriksdalin linna
Kustaa III:n paviljonki
Kiinalainen paviljonki
Aiheesta muualla

Ruotsin hovin viralliset sivut (ruotsiksi)
Salzburgin vaaliruhtinaskunta

Salzburgin vaaliruhtinaskunta (saks. Kurfürstentum Salzburg) oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan vaaliruhtinaskunta vuosina 1803–1805. Se oli Salzburgin hiippakunnan seuraaja. Vaaliruhtinaskunnan pääkaupunkina toimi Salzburg.
Rosa Luxemburg

Rosa Luxemburg (1895).
Rosa Luxemburg (puol. Róża Luksemburg; 5. maaliskuuta 1871 Zamość, Venäjän keisarikunta – 15. tammikuuta 1919 Berliini, Saksa) oli puolalais-saksalainen vasemmistopoliitikko, sosialistinen filosofi ja vallankumouksellinen. Hän perusti yhdessä Karl Liebknechtin kanssa marxilaisen ryhmän, joka 1. tammikuuta 1919 tuli tunnetuksi nimellä Saksan kommunistinen puolue (KPD).
Tausta

Rosa Luxemburg syntyi juutalaiseen perheeseen Zamośćissa, lähellä Lublinia nykyisessä Puolassa. Paettuaan uhkaavaa pidätystä Sveitsiin hän opiskeli Zürichin yliopistossa muiden ajan sosialististen vaikuttajien kanssa, joihin kuuluivat muun muassa Anatoli Lunatšarski ja Leo Jogiches. Vuonna 1897 Luxemburg väitteli Zürichissä tohtoriksi tutkimuksellaan Polens industrielle Entwicklung (Puolan teollinen kehitys).
Sosialistinen toiminta

Luxemburg perusti yhdessä Leo Jogichesin ja Julian Marchlewskin kanssa vuonna 1893 Sprawa Robotnicza (Työläisen asia) -nimisen lehden vastustamaan puolalaisen sosialistipuolueen PPS:n nationalismia. Hän uskoi, että Puola voisi itsenäistyä ainoastaan, mikäli Saksassa, Itävalta-Unkarissa ja Venäjällä tehdään vallankumous. Luxemburg piti kuitenkin taistelua kapitalismia vastaan itsenäisyyttä tärkeämpänä. V. I. Lenin katsoi kansallisen vapautusliikehdinnän sosialismin esiasteeksi ja sen vuoksi tuettavaksi. Luxemburg puolestaan oli sitä mieltä, että kansojen itsemääräämisoikeus saattoi toteutua vasta sen jälkeen, kun monarkia ja kapitalismi on voitettu koko Euroopassa.
Luxemburg perusti yhdessä Karl Liebknechtin kanssa internationalistisen ryhmän, josta tuli ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1915 Spartakistiliitto. Se oli ensin Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) ja myöhemmin Saksan itsenäisen sosiaalidemokraattisen puolueen (USPD) vasen siipi ennen muuttumistaan kommunistisen puolueen ytimeksi.
Luxemburg ja Liebknecht tuomittiin 28. kesäkuuta 1916 kahden vuoden vankeusrangaistukseen. Tuomionsa aikana Luxemburg kirjoitti useita artikkeleita, mukaan lukien Venäjän vallankumouksesta. Huolimatta bolševikkeihin kohdistamastaan arvostelusta Luxemburg pysyi uskollisena Leninin ja bolševikkien kannattajana.
Spartakistikapina ja kuolema

Luxemburg oli aktiivinen vuoden 1918 Saksan vallankumouksessa, mutta hän vastusti niin sanottua spartakistikapinaa, koska piti sitä uhkarohkeana yrityksenä. Hän vastusti[lähde? ] myös kommunistisen puolueen perustamista 1. tammikuuta 1919, sillä hänestä se oli ennenaikaista, vaikka puolue päätyikin Liebknechtin ja Luxemburgin johtoon ja Luxemburg luonnosteli sen ohjelman 31. joulukuuta 1918.
Hallitsevan sosiaalidemokraattisen puolueen johtajan Friedrich Ebertin ja puolustusministeri Gustav Nosken käskystä sotaveteraaneista koostuneet Freikorps-vapaajoukot kukistivat marxilaisten spartakistikapinan ja surmasivat sen johtajat Liebknechtin ja Luxemburgin kuulusteltuaan ja pahoinpideltyään heidät.
Murhakäskyn antoi kaartinratsuväen kivääridivisioonan esikunnan tiedustelu-upseeri Waldemar Pabst, ja teon suoritti joukko hänen kokoamiaan nuoria upseereita 15. ja 16. tammikuuta 1919 välisenä yönä. Luxemburg ja Liebknecht olivat pidätettyinä divisioonan esikunnassa Berliinin hotelli Edenissä, josta ensin haettiin surmattavaksi Liebknecht. Kun Luxemburgia oltiin tuomassa ulos hotellista, paikalle ilmaantunut sotamies Otto Runge löi häntä useasti kiväärinperällä päähän, kuten oli tehnyt aiemmin myös Liebknechtille. Tajuntansa menettänyt Luxemburg kannettiin autoon, jonka ajettua vain muutaman sata metriä hotellilta yksi upseereista ampui häntä revolverilla päähän. Luxemburgin ruumis heitettiin Landwehr-kanavaan. Se löydettiin vasta saman vuoden toukokuussa ja haudattiin Liebknechtin tavoin Friedrichsfelden hautausmaalle.
Luxemburgin murhaa käsiteltiin sotilastuomioistuimessa, jossa nuori merivoimien luutnantti Wilhelm Canaris onnistui vaikuttamaan syytettyjen eduksi. Syntipukiksi valittu sotamies Runge tuomittiin kahden vuoden vankeuteen. Hän sai natsien vallan aikana vuonna 1934 tuomiostaan 6 000 reichsmarkin vahingonkorvauksen. Varsinaisena ampujana pidettiin pitkään yliluutnantti Kurt Vogelia, joka tuomittiin vain ruumiin kätkemisestä. Tapausta 1960-luvulla tutkinut toimittaja Dieter Ertel sai selville, että todellisuudessa Luxemburgin ampui luutnantti Hermann Souchon, jolle Pabst kertoi antaneensa käskyn. Asia tuli yleiseen tietoon, kun Ertelin tekemä dokumenttielokuva esitettiin Länsi-Saksan televisiossa murhan 50-vuotispäivänä tammikuussa 1969.