stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Neuvostoliiton ja Yhdysvaltain välisistä huippukokouksista
Kylmä sota (1955–1991) > YK:n yleiskokous 1988

George H. W. Bush ja Ronald Reagan sekä Mihail Gorbatšov New Yorkissa vuonna 1988
| päivämäärä | Kaupunki | Valtio | Yhdysvaltain presidentti | NKP:n pääsihteeri tai   ministerineuvoston puheenjohtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7. joulukuuta 1988 | New York City  |  Yhdysvallat | Ronald Reagan | Mihail Gorbatšov |
Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteeri Mihail Gorbatšov arvosteli pitämässään puheessa YK:n yleiskokouksessa New Yorkissa 7. joulukuuta suurvaltojen välejä rasittaneita asenteita toteamalla, ettei suljettu yhteiskunta ollut toiminut ja ettei Neuvostoliitolla olisi yksinoikeutta totuuteen. Gorbatšov painotti aserajoituksien jatkamista ja kansainvälisen yhteistyön lisäämistä. Lisäksi Gorbatšov ilmoitti, että Neuvostoliitto alkaisi vähentää konventionaalisia sotajoukkoja 500 000 sotilaalla. Joukot vedettäisiin pois Itä-Euroopasta ja Neuvostoliiton Euroopan puoleisesta osasta ja Mongoliasta. Tähän kuuluisivst tankit, tykit, hävittäjät sekä erillisiä laitoksia ja varastoja. Lisäksi Afganistanin joukkojen vetäytymistä nopeutetaan. Näin kylmä sota lopetettiin ilman laukaustakaan. Tämä oli ensimmäinen kerta sitten vuoden 1960, jolloin Neuvostoliiton kommunistipuolueen pääsihteeri esiintyi YK:n yleiskokouksessa, edellinen oli Nikita Hruštšov.
Kylmä sota (1955–1991) > Maltan kokous

George H. W. Bush ja  Mihail Gorbatšov Maltalla vuonna 1989
| päivämäärä | Kaupunki | Valtio | Yhdysvaltain presidentti | NKP:n pääsihteeri tai   ministerineuvoston puheenjohtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2. joulukuuta –  3. joulukuuta 1989 | Valletta, Malta |  Malta | George H. W. Bush | Mihail Gorbatšov |
Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bush ja Neuvostoliiton kommunistipuolueen pääsihteeri Mihail Gorbatšov tapasivat toisensa 2. joulukuuta Maltalla. Ensimmäisen päivän neuvottelut käytiin neuvostoliittolaisella Slava-aluksella ja toinen päivä taas yhdysvaltalaisella Belknap-aluksella, mutta sään takia ne siirtyivät risteilijä Maksim Gorkille, joka oli ankkurissa Marsaxlokkin satamassa. Osapuolet keskustelivat strategisten aseiden supistamisesta puolesta. Start-sopimuksen allekirjoittamisajankohta oli kaikkien yhteinen tavoite. Osapuolet allekirjoittivat taloudellisia sopimuksia. Neuvostoliiton jäsenyys IMF:ssä sekä Maailman pankissa oli myös tapetilla. Myös GATT-jäsenyys oli ajankohtainen. Saksojen kysymyksessä osapuolet painottivat, että asia olisi ainoastaan saksalaisten oma asia.
Kylmä sota (1955–1991) > Washingtonin kokous 1990

Mihail Gorbatšov ja George H. W. Bush allekirjoittavat kemiallisten aseiden  kieltosopimuksen Valkoisessa talossa
| päivämäärä | Kaupunki | Valtio | Yhdysvaltain presidentti | NKP:n pääsihteeri tai   ministerineuvoston puheenjohtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 30. toukokuuta– 3. kesäkuuta 1990 | Washington D.C. |  Yhdysvallat  | George H. W. Bush | Mihail Gorbatšov |
Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bush ja Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov tapasivat toisensa Washingtonissa 3. kesäkuuta. Osapuolet neuvottelivat Start-sopimuksen allekirjoittamisesta, jolla pyritään vähentämään strategisia ydinohjuksia 30 prosentilla. Maiden hallussa olevista kemiallisista aseista päätettiin hävittää yli puolet.  Hävittäminen aloitettaisiin vuonna 1992 ja puolet aseista olisi tuhottu vuoteen 1999 mennessä. Maiden välinen kauppasopimus allekirjoitettiin. Gorbatšov keskusteli yhdysvaltalaisten yritysten johtajien kanssa mahdollisuuksista päästä auttamaan Neuvostoliiton ongelmissa olevaa taloutta. Presidentit keskustelivat myös Saksojen yhdistymisestä ja Euroopan turvallisuudesta.
Kylmä sota (1955–1991) > Helsingin kokous 1990

George H. W. Bush ja  Mihail Gorbatšov Helsingissä vuonna 1990
| päivämäärä | Kaupunki | Valtio | Yhdysvaltain presidentti | NKP:n pääsihteeri tai   ministerineuvoston puheenjohtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 9. syyskuuta 1990 | Helsinki  |  Suomi | George H. W. Bush | Mihail Gorbatšov |
Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bush ja Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov tapasivat toisensa Helsingissä 9. syyskuuta järjestetyssä pikahuippukokouksessa. Kokouksen aiheena oli ensisijaisesti Irakin toimeksi panema Kuwaitin miehitys. Osapuolet pääsivät heti alussa yhteisymmärrykseen siitä, että Irakin on vedettävä joukkonsa pois Kuwaitista ja vapautettava kaikki siellä olevat panttivangit. Neuvostoliiton Irakiin lähettämän parinsadan sotilasneuvonantajan sovittiin vetäytyvän määräaikaan mennessä. Yhteisymmärrystä Kuwaitin miehityksen lopettamisesta ei saatu aian,si sillä Yhdysvallat oli sotilaallisen iskun kannal,la kun taas Neuvostoliitto kannatti pakotepolitiikkaa.
Kylmä sota (1955–1991) > ETYK-kokous 1990

| päivämäärä | Kaupunki | Valtio | Yhdysvaltain presidentti | NKP:n pääsihteeri tai   ministerineuvoston puheenjohtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19. marraskuuta 1990 | Pariisi  |  Ranska | George H. W. Bush | Mihail Gorbatšov |
22 Nato-maan ja Varsovan liiton maan päämiehet allekirjoittivat laajan aseidenriisuntasopimuksen Pariisin ETYK-huippukokouksessa 19. marraskuuta. 16 Naton ja kuusi Varsovan liiton maata vakuuttivat, etteivät ole enää vihollisia, vaan luovat nyt uuden kumppanuuden ja keskinäisen yhteistyön. Juhlallisessa allekirjoitustilaisuudessa liitot sopivat, ettei aseita enää käytetä muuhun kuin lailliseen puolustukseen ja vain YK:n sääntöjen mukaisesti.  TAE-sopimus eli CFE (Conventional Armed Forces in Europe) sisälsi Euroopassa olevien tavanomaisten aseiden huomattavan vähentämisen.  TAE-sopimus rajoitti aseet molemmin puolin 20 000 panssarivaunuun, 30 000 panssaroituun miehistönkuljetusvaunuun, 20 000 tykkiin, 6 800 hävittäjään ja 2 000 rynnäkköhelikopteriin.  Sopimuksen mukaan noin neljännes miljoonaa asetta tuhotaan tai muutetaan rauhanomaiseen käyttöön vuoteen 1994 mennessä. TAE-sopimus koski varustelua Atlantin rannikolta Ural-vuoristolle.  Neuvostoliitto siirsi joukkoja Ural-vuoriston toiselle puolelle, joka on sopimuksen ulkopuolella. Yhdysvaltain joukot Euroopasta siirrettiin Persianlahdelle.  Lisäksi Pariisissa allekirjoitettiin peruskirja, jossa määriteltiin länsimaisen yhteiskuntajärjestelmän malli koko Euroopalle.
Kylmä sota (1955–1991) > Lontoon G7 kokous

| päivämäärä | Kaupunki | Valtio | Yhdysvaltain presidentti | NKP:n pääsihteeri tai   ministerineuvoston puheenjohtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 17. heinäkuuta 1991 | Lontoo |  Britannia | George H. W. Bush | Mihail Gorbatšov |
Seitsemän johtavan läntisten teollisuusvaltioiden päämiehet kokoontuivat 15. heinäkuuta kolmipäiväiseen neuvonpitoon Lontooseen.  Kokouksen osallistujat olivat Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bush, Ranskan presidentti François Mitterrand, Saksan liittokansleri Helmut Kohl, Euroopan yhteisön presidentti Jacques Delors, Italian pääministeri Giulio Andreotti, Kanadan pääministeri Brian Mulroney, Japanin pääministeri Toshiki Kaifu ja Alankomaiden pääministeri Ruud Lubbers. Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov osallistui kokoukseen kutsuttuna. Kokouksen aiheena oli Neuvostoliiton talousongelmat. G7-maat lupasivat vauhdittaa Neuvostoliiton liitännäisjäsenyyttä IMF:ssä ja Maailman pankissa. Mihail Gorbatšov ja Yhdysvaltain presidentti Bush keskustelivat muuan muassa Start-sopimuksen allekirjoittamistapahtumista.  G7-ryhmän kokouksessa Irakin taloudellisia pakotteita jatkettiin.
Kylmä sota (1955–1991) > Moskovan START I kokous

George H. W. Bush ja  Mihail Gorbatšov Moskovassa vuonna 1991 START-sopimuksen allekirjoitustilaisuudessa
| päivämäärä | Kaupunki | Valtio | Yhdysvaltain presidentti | NKP:n pääsihteeri tai   ministerineuvoston puheenjohtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30. heinäkuuta – 31. heinäkuuta, 1991 | Moskova |  Neuvostoliitto | George H. W. Bush | Mihail Gorbatšov |
Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bush ja Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov allekirjoittivat 31. heinäkuuta Moskovan Kremlissa historiallisen aseidenriisuntasopimuksen eli START I:n. Sopimuksessa Neuvostoliiton oli tarkoitus vähentää ydinkärkiä 30 prosentilla ja Yhdysvaltain 25 prosentilla. START I oli jatkoa vuonna 1987 allekirjoitetun INF-sopimukselle. INF-sopimus koski lähinnä ydinohjusten aseistariisuntaa, jolla osapuolet tuhoaisivat omia keskimatkan ja lyhyen keskimatkan ydinohjuksiaan. Huippukokouksessa osapuolet keskustelivat muun muassa Neuvostoliiton talousongelmista sekä Lähi-idän tilanteesta. Bush ilmoitti myös, että Yhdysvallat olisi valmis auttamaan Neuvostoliittoa taloudellisesti muun muassa tullimääräyksiä pienentämällä. Samalla Bush painotti, että Neuvostoliiton tulisi ratkaista Baltian maiden itsenäisyyskysymykset sekä lopettaa Kuuban taloudellinen ja sotilaallinen apu. Myös   kä Neuvostoliiton armeijan valv Kuuban maan talouselämässä tuli loppua.  Lisäksi Bush kävi keskusteluita Venäjän federaation presidentin Boris Jeltsinin kanssa.
Kylmä sota (1955–1991) > Madridin kokous

| päivämäärä | Kaupunki | Valtio | Yhdysvaltain presidentti | NKP:n pääsihteeri tai   ministerineuvoston puheenjohtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29. lokakuuta – 30. lokakuuta 1991 | Madrid  |  Espanja | George H. W. Bush | Mihail Gorbatšov |
Kansainvälinen rauhankonferenssi Lähi-idän ongelmista alkoi 30. lokakuuta Madridissa. Viisi päivää kestänyt konferenssi oli historiallinen, sillä ensi kertaa Israelin, arabimaiden sekä palestiinalaisten edustajat istuivat yhteiseen neuvottelupöytään. Konferenssiin saakka oli päästy Yhdysvaltain, Neuvostoliiton, YK:n ja EY:n pitkäaikaisten neuvotteluiden jälkeen. Yhdysvaltain presidentti George H. W. Bush sekä Neuvostoliiton presidentti Mihail Gorbatšov vetosivat avauspuheessaan Israelin ja arabimaiden sovinnonhaluun. Lisäksi Bush vaati epäsuorasti Israelia suostumaan sovitteluratkaisuun aluevaatimuksissaan.  Palestiinalaiset pitävät kokousta onnistuneena, sillä heidät oli ensimmäistä kertaa hyväksytty neuvottelukumppaniksi. Konferenssin vaikein ongelma oli Israelin ja Syyrian välinen, joka koski Golanin kukkuloiden juutalaisasutuksia.
Aleksei Kosygin ja Yhdysvaltain presidentti Lyndon B. Johnson huippukokouksessa
Los Angeles Kings

| Los Angeles Kings |
| --- | --- |

Historia:  Los Angeles Kings   1967–
Perustettu:  1967
Kaupunki:   Los Angeles, Kalifornia
Kotiareena:  Crypto.com Arena
– kapasiteetti:  18 230
Sarja:  NHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Tyynenmeren
Värit:  Musta, hopea, valkoinen               

Toimitusjohtaja:   Rob Blake
Päävalmentaja:   Jim Hiller
Kapteeni:   Anze Kopitar
Omistaja:   Philip Anschutz    Edward Roski, Jr.
Yhteistyöseurat:   Ontario Reign (AHL)   Greenville Swamp Rabbits (ECHL)
Stanley Cupit:  2 (2012, 2014)
Konferenssin mestaruudet:  3 (1993, 2012, 2014)
Divisioonan mestaruudet:  1 (1991)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Los Angeles Kings on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Los Angeles Kalifornian osavaltiossa. Seura kuuluu NHL:n Läntisen konferenssin Tyynenmeren divisioonaan. Kings on perustettu vuonna 1967 ja se liittyi NHL:ään yhtenä kuudesta laajennusjoukkueesta kaudeksi 1967–1968. Seura on osa yhdysvaltalsen multimiljardööri Philip Anschutzin urheilu- ja binesimperiumia. Anschutz omistaa myös joukkueen kotihallin Crypto.com Arenan.
Los Angeles Kings on voittanut Stanley Cupin kaksi kertaa. Ensimmäisen mestaruuden Kings voitti kaudella 2011–2012, kun se kukisti finaaleissa New Jersey Devilsin otteluvoitoin 4–2. Voittaessaan mestaruuden Kings oli päässyt mukaan pudotuspelivaiheeseen konferenssinsa kahdeksannelta sijalta: viimeiseltä, joka oikeutti pudotuspeleihin. Mestaruutta ei ollut koskaan aikaisemmin saavutettu niin alhaisella konferenssisijoituksella. Toisen mestaruuden Kings voitti kaudella 2013–2014 voitettuaan finaaleissa New York Rangersin otteluvoitoin 4–1. Finaalisarjan viides ja ratkaiseva ottelu pelattiin Kingsin kotihallissa. Ottelu päättyi Alec Martinezin tekemään 3–2 jatkoaikamaalin.
Historia > NHL:n laajennus ja Kingsin alkuvuodet (1967–1975)

Western Hockey Leaguen kasvaminen 1960-luvulla koettiin uhkana NHL:lle, jossa pelasi siihen aikaan vain kuusi joukkuetta eli niin sanottu ”Original Six”. Vastauksena WHL:lle NHL päätti vuonna 1967 kaksinkertaistaa joukkuemäärän 12 joukkueeseen. Kanadalainen sijoittaja Jack Kent Cooke maksoi NHL:lle 2 miljoonaa dollaria joukkueen sijoittamisesta Los Angelesiin.
Yleisökilpailun myötä uuden joukkueen nimeksi valikoitu Kings (suom. Kuninkaat), ja joukkueen väreiksi valittiin violetti ja kulta, koska niitä on perinteisesti pidetty kuninkaallisina väreinä. Omistaja Cooke halusi Kingsin pelaavan NBA-joukkue Los Angeles Lakersin kotihallissa Los Angeles Memorial Sports Arenassa. Kyseinen halli oli kuitenkin tehnyt jo sopimuksen WHL-joukkue Los Angeles Bladesin kanssa, ja tästä turhautuneena Cooke totesi rakentavansa kokonaan uuden kotihallin Kingsille.
Uuden jäähallin nimeksi tuli The Forum, mutta sen rakennustyöt eivät olleet vielä valmiita NHL-kauden 1967–1968 alussa, joten Kings aloitti ensimmäisen kautensa toisella areenalla Long Beachin kaupungissa. Joukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa 14. lokakuuta 1967, jossa se voitti toisen laajennusjoukkueen, Philadelphia Flyersin maalein 4–2. Oma kotihalli The Forum aukesi viimein saman vuoden joulukuussa. Kings selvisi ensimmäisellä kahdella kaudellaan pudotuspeleihin, mutta niitä seurasi muutama heikompi kausi ja katsojaluvut vähenivät. Kings teki muutamia hyviä pelaajahankintoja 1970-luvun alussa, mukaan lukien hyökkääjät Bob Pulford ja Juha Widing sekä maalivahti Rogie Vachon, ja Kingsin onnistui päästä kevääksi 1974 pudotuspeleihin.
Historia > Marcel Dionnen kärkiketju (1975–1988)

Kingsin hävittyä pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella vuosina 1974 ja 1975 joukkue lähti tavoittelemaan tulivoimaisempaa hyökkäyskalustoa hankkimalla keskushyökkääjä Marcel Dionnen Detroit Red Wingsistä. Kings eteni pudotuspeleissä puolivälieriin keväällä 1976 ja 1977, ja hävisi molemmissa Boston Bruinsille. Kingsin avainpelaajia oli Dionnen ja Vachonin lisäksi hyökkääjä Butch Goring, joka myöhemmin tuli tunnetuksi New York Islandersin 1980-luvun dynastiasta.
Pudotuspelimenestys oli vaisua taas vuosikymmenen vaihteessa, kun Kings tippui neljä kautta peräkkäin ensimmäisellä kierroksella 1978–1981. Tämän aikakauden valopilkkuna oli kuitenkin yksi NHL:n parhaista hyökkäysketjuista, kun Marcel Dionnen oikeaan laitaan asettui Dave Taylor vasempaan Charlie Simmer. Se sai nimen ”Triple Crown Line” (suom. Kolmen kruunun ketju), ja se on yksi eniten pisteitä tehneistä ketjuista koko NHL:n historiassa. Joukkueen alkuperäinen omistaja Jack Kent Cooke myi vuonna 1979 Kingsin, Lakersin ja The Forum -hallin liikemies Jerry Bussille yhteensä 67,5 miljoonalla dollarilla.
Kaudella 1981–1982 Kings yllätti pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella supertähti Wayne Gretzkyn johtaman Edmonton Oilersin otteluvoitoin 3–2. Toisella kierroksella lopulta finaaliin asti edennyt Vancouver Canucks oli kuitenkin parempi voitoin 4–1. Kaudella 1982–1983 Kingsin ehdoton tähtipelaaja Dionne oli runkosarjassa liigan pistepörssin viides, mutta joukkueen menestys jäi heikoksi ja Kings jäi pudotuspelien ulkopuolelle ensimmäistä kertaa kymmeneen vuoteen. Myöskään seuraavalla kaudella Kings ei selviytynyt pudotuspeleihin.
Uuden päävalmentaja Pat Quinnin johdolla Kings palasi pudotuspeleihin kaudeksi 1984–1985, mutta jäi ensimmäisellä kierroksella otteluvoitoin 0–3 tulevan mestari Edmonton Oilersin jalkoihin. Kingsin menestys oli 1980-luvun loppupuolella kohtalaista, mutta se ei kertaakaan selvinnyt pudotuspelien toista kierrosta pidemmälle. Maaliskuussa 1987 Dionne siirtyi New York Rangersiin, ja hänen rooliaan oli paikkaamassa nuoret lupaavat hyökkääjät Jimmy Carson ja Luc Robitaille.
Historia > Gretzkyn aikakausi (1988–1995)

Vuonna 1987 kalifornialainen Bruce McNall osti Kingsin ja teki siitä käytännössä välittömästi mestarisuosikin. Samalla joukkueen ilme uudistui kun väreiksi muutettiin hopea ja musta. Koko jääkiekkomaailmaa järisyttänyt pelaajakauppa tapahtui 9. elokuuta 1988, kun Kings hankki Wayne Gretzkyn Oilersista. Varsinkin kanadalainen jääkiekkoyleisö oli harmissaan kun he menettivät kansallissankarinsa Yhdysvaltoihin. Gretzkyn saapuminen Kaliforniaan lisäsi jääkiekon suosiota alueella, ja NHL saikin myöhemmin kaksi uutta kalifornialaisjoukkuetta, Mighty Ducks of Anahemin ja San Jose Sharksin.
Gretzkyn ensimmäisellä Kings-kaudella 1988–1989 hän teki tehopisteet 54+114=168, ja oli koko liigan pistepörssin toisena edellään vain Mario Lemieux. Kings oli runkosarjassa Smythe-divisioonan toinen ja kohtasi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Gretzkyn entisen seuran Oilersin, jonka se voitti otteluvoitoin 4–3. Toisella kierroksella tuleva mestari Calgary Flames vei ottelusarjan tylysti 0–4.
Kaudeksi 1989–1990 päävalmentajaksi tuli lyhyen NHL-uran pelaajana tehnyt Tom Webster. Gretzky voitti liigan pistepörssin tehoin 40+102=142, ja yli 100 tehopisteen ylsi myös hyökkääjä Bernie Nicholls, joka tosin siirtyi Rangersiin suunnilleen kauden puolivälissä. Pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Kings sai revanssin heidät viime kaudella pudottaneesta Flamesistä voitoin 4–2. Viime kauden tapaan Kings hävisi toisella kierroksella 0–4 tulevalle Stanley Cup -mestarille, tällä kertaa Oilersille.
Kaudella 1990–1991 Kings voitti ensimmäisen ja toistaiseksi ainoan kerran seurahistoriassaan divisioonan mestaruuden. Runkosarjan 80 ottelusta tuli 46 voittoa, 24 häviötä ja 10 tasapeliä, yhteensä 102 pistettä. Gretzky voitti edelliskauden tapaan pistepörssin, ja Kingsin pelaajat saivat useita palkintoja. Pitkään Kingsissä pelannut Dave Taylor palkittiin Bill Masterton Memorial Trophylla ja King Clancy Memorial Trophylla. Kovanaaman roolista tunnettu Marty McSorley palkittiin NHL Plus/Minus Awardilla, jonka hän jakoi Flamesin Theo Fleuryn kanssa. Pudotuspelimenestys jäi kuitenkin pettymykseksi, kun toisella kierroksella Oilers oli parempi voitoin 2–4. Oilers tiputti Kingsin myös kaudella 1991–1992, tällä kertaa ensimmäisellä kierroksella voitoin 2–4. Tällä kaudella joukkueeseen liittyi Gretzkyn vanha tutkapari, suomalaishyökkääjä Jari Kurri. Pelillisesti Kurrin rooli muuttui puolustavammaksi, eikä hänen peliaikansa enää vastannut Oilersissa vietettyjen vuosien minuutteja. Hän oli kuitenkin joukkueen tehokkaimpia pelaajia, vaikka pelasikin myöhemmin Gretzkyn kanssa eri ketjuissa.
Kaudella 1992–1993 Kings lähti pudotuspeleihin divisioonansa kolmannelta sijalta. Kings eteni ensimmäistä kertaa seurahistoriassaan konferenssin finaaleihin, jossa se kohtasi Toronto Maple Leafsin. Kings voitti seitsemänteen otteluun venyneen ottelusarjan, ja saavutti täten seurahistoriansa ensimmäinen konferenssin mestaruuden eli Clarence S. Campbell Bowlin. Stanley Cupin finaaleissa vastaan asettui Montreal Canadiens, joka oli parempi otteluvoitoin 1–4.
Historia > Konkurssi, uusi kotihalli ja jälleenrakennus (1995–2009)

Finaaliin päätyneen kauden jälkeen Kingsin menestys romahti, ja seuraavan neljän kauden ajan 1994–1997 se jäi pudotuspelien ulkopuolelle. Eräs positiivisempia tapahtumia nähtiin 23. maaliskuuta 1994, kun Gretzky teki uransa 802 maalin, ja siirtyi NHL:n kaikkien aikojen maalitilaston kärkeen Gordie Howen ohi. Samaan aikaan omistaja McNallilla oli vaikeuksia maksaa lainaa takaisin Bank of Americalle, joka uhkasi pakottaa Kingsin konkurssiin, ellei McNall myy joukkuetta. McNallin törsäily oli johdattanut joukkueen taloudellisiin vaikeuksiin, ja lopulta vuonna 1995 se asetettiin konkurssiin. Samalla Kings joutui luopumaan monesta tähtipelaajastaan, ja myös Gretzky vaati siirtoa parempaan joukkueeseen. Hänet kaupattiin St. Louis Bluesiin vuonna 1996.
6. lokakuuta 1995, vain yksi päivä ennen kauden 1995–1996 alkua joukkueen osti 113,5 miljoonalla dollarilla liikemiehet Philip Anschultz ja Edward P. Roski. Vuoden 1996 maaliskuussa Kings kauppasi Kurrin yhdessä McSorleyn sekä Shane Churlan kanssa New York Rangersiin vaihdossa Ray Ferraroon, Ian Laperrièreen, Mattias Norströmiin, Nathan LaFayetteen ja 4. kierroksen varausnumeroon vuoden 1997 varaustilaisuudessa.
Kaudeksi 1997–1998 Kings pääsi Tyynenmeren divisioonan toiselta sijalta pudotuspeleihin, mutta hävisi St. Louis Bluesille ensimmäisellä kierroksella 0–4. Kaudella 1998–1999 Kings romahti taas divisioonansa viimeiseksi ja mittavan pelaajauran tehnyt päävalmentaja Larry Robinson sai potkut. Seuraavalla kaudella Kings muutti uuteen kotihalliin Staples Centeriin Los Angelesin keskustaan. Kauden näkyvimpiä hankintoja oli slovakialaishyökkääjä Žigmund Pálffy. Kings palasi uuden päävalmentaja Andy Murrayn johdolla pudotuspeleihin, mutta menestystä ei tullut; ensimmäisellä kierroksella 0–4 otteluvoitoin häviö Detroit Red Wingsille. Kings oli pelannut nyt seitsemän peräkkäistä kautta ilman yhtään voitettua pudotuspeliottelua.
Kaudella 2000–2001 Kings ponnisti divisioonan kolmannelta sijalta pudotuspeleihin, jossa se onnistui yllättämään vahvana ennakkosuosikkina pidetyn Detroit Red Wingsin ensimmäisellä kierroksella voitoin 4–2. Toisella kierroksella tuleva Stanley Cup -mestari Colorado Avalance oli parempi seitsemässä ottelussa. Seuraavalla kaudella Kings ei saanut revanssia Avalanchesta ensimmäisellä kierroksella; Colorado jälleen jatkoon seitsemässä ottelussa.
Seuraavat viisi pelattua kautta olivat Kingsin osalta heikkoja. Kings ei selviytynyt kertaakaan pudotuspeleihin 2003–2009, kausi 2004–2005 jäi kokonaan pelaamatta työsulun vuoksi. Tänä aikakautena Kings teki kuitenkin hyviä varauksia varaustilaisuudessa: vuonna 2003 Dustin Brown, vuonna 2005 Anze Kopitar ja Jonathan Quick, sekä vuonna 2008 Drew Doughty. Nämä pelaajat muodostivat tärkeän rungon myöhemmälle menestykselle.