stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bahrainin Grand Prix 2013
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bahrainin Grand Prix 2013 Wikimedia Commonsissa
Formula 1 -luokan Bahrainin Grand Prix’t
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950-luku | 1950 | 1951 | 1952 | 1953 | 1954 | 1955 | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 |
| 1960-luku | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 |
| 1970-luku | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1978 | 1979 |
| 1980-luku | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 |
| 1990-luku | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| 2000-luku | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |
| 2010-luku | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 |
| 2020-luku | 2020 | 2021 | 2022 | 2023 | 2024 |  |  |  |  |  |
Radat: Bahrain International Circuit (2004–2010, 2012–)
Osakilpailut Formula 1 -kaudella 2013
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Australia |  Malesia |  Kiina |  Bahrain |  Espanja |  Monaco |  Kanada |  Britannia |  Saksa |  Unkari |
|  Belgia |  Italia |  Singapore |  Korea |  Japani |  Intia |  Abu Dhabi |  Yhdysvallat |  Brasilia |  |
Vifolkan kihlakunta

Vifolkan kihlakunnan sijainti Itä-Götanmaan läänin kartalla.
Vifolkan kihlakunta (ruots. Vifolka härad) oli kihlakunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Vuoden 1945 väestönlaskennan mukaan kihlakunnan maapinta-ala oli 289,21 neliökilometriä ja asukasluku 6 273 henkeä. Kihlakuntaan kuuluneet kunnat olivat Västra Harg, Östra Tollstad, Sya, Veta, Viby, Herrberga, Normlösa ja Västerlösa.
Kihlakunnan tuolloisista kunnista Västerlösa kuuluu nykyään Linköpingin kuntaan ja muut Mjölbyn kuntaan.
Vifolkan kihlakunnan vaakuna
Benetton

Benetton voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Benetton Group, italialaistaustainen ylikansallinen vaateyhtiö
Benetton Formula, kausilla 1986–2001 toiminut Formula 1 -talli
Pallacanestro Treviso, italialainen koripalloseura, joka tunnettiin myös nimellä Benetton Basket.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Benetton”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Aston Martin Rapide

| Aston Martin Rapide |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta (2012-)  Itävalta (2010-2012)
Valmistaja:  Aston Martin
Valmistusvuodet:  2009–
Korimalli:  4-ovinen Hatchback/liftback
Luokka:  F-segmentti
Edeltäjä:  Aston Martin Lagonda
Tekniset tiedot
Vaihteisto:  6-vaihteinen automaatti
Mitat
Massa:  1 950 kg
Pituus:  5 019 mm
Leveys:  1 928 mm
Korkeus:  1 359 mm
Aston Martin Rapide on brittiläisen Aston Martinin vuodesta 2009 lähtien valmistama neliovinen automalli. Rapide esiteltiin ensimmäisen kerran konseptiautona vuoden 2006 North American International Auto Show’ssa. Auton tuotantomalli esiteltiin syksyllä 2009 Frankfurtin autonäyttelyssä.
Nimi Rapide viittaa Aston Martin nykyisin omistaman Lagondan malliin, Lagonda Rapideen. Aston Martin Lagondan valmistus lopetettiin vuonna 1989, 21 vuotta ennen Rapiden julkaisua. Auto perustuu Aston Martin DB9:ään.
Rapide 2010-2013 > Tekniset tiedot

Yksikköhinta : 153 000 €
Moottori : 6-litrainen V12
Teho : 350 kW
Vääntö : 601 Nm
Vaihteisto : 6-vaihteinen automaatti
Voimansiirto : Takaveto
0-100kmh : 5,3 s
Huippunopeus : 303 km/h
Rapide 2010-2013 > Varustelut

Autoon kuuluu bi-xenon-etuvalot ja led-takavalot. Vakiona on nahka- ja pähkinäpuusisustus, johon kuuluu metallisia yksityiskohtia, kuten etuistuimen muistillinen sähkösäätö, ilmastointi, Bluetooth, navigaattori (vain Yhdysvalloissa) sekä USB- ja iPod-liitäntä. Rapidessa on vakiona Bang & Olufsenin 16-kaiuttiminen äänentoistojärjestelmä.
Rapide S (2013–) > Tekniset tiedot

Vuoden 2013 kehitellyn version tiedot: Moottori parannettiin tuottamaan 410 Kw. Parannettu huippunopeus on 306 km/h ja kiihtyvyys 0–100 km/h nopeutuu 4,9 sekuntiin. Hiilidioksidipäästöt vähenevät 332 grammaan kilometriä kohti. Vähennystä on siis 23 g/km.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aston Martin Rapide Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Aston Martin Rapide S
Käännös suomeksi
Balineesi

| Balineesi |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa::  Yhdysvallat
Rodun syntyaika::  1940-luku
Rodun lyhenne::  BAL
Kategoria::  IV
Ulkonäkö ja terveys
Turkki::  puolipitkä
Balineesi on siamilaisen pitkäkarvainen muoto. Sen ulkomuoto on peräisin siamilaisilta sukulaisilta: solakat linjat, siamilaisen naamiointi, sama kiilamainen pää ja safiirisilmät. Se on kuin siamilaisen ja persialaisen risteytys, mutta sen turkki on lyhyempää kuin persialaisilla ja kaulurikin puuttuu. Nimensä se on saanut balilaiselta tanssijalta, koska kissan astellessa häntä pystyssä, hännänpää heilahtelee puolelta toiselle.
Historia

Ensimmäinen balineesi oli epäilemättä pitkäkarvageeniä kantava siamilainen. Ensimmäiset pitkäkarvaiset siamilaiset rekisteröitiin 1928. Itämaisesta pitkäkarvasta innostuttiin ja rotua alettiin kasvattaa. Rotu alkoi yleistyä Amerikassa 1950-luvulla, jolloin sitä alettiin jalostaa. 1970-luvulla CFA (amerikkalainen Cat Fanciers Association) hyväksyi sen viralliseksi roduksi. Suomeen ensimmäinen balineesi tuli Ruotsista 1980-luvulla. Suomessa BaJaVa ry edustaa balineesien, itämaisten pitkäkarvojen ja seychellien pitkäkarvojen kasvatus- ja harrastustoimintaa.
Rakenne

Vartalo on keskikokoinen ja hoikahko, mutta kuitenkin melko lihaksikas.
Häntä on pitkä, ohut ja teräväkärkinen. Hännän karvojen tulisi levitä sulkamaisesti.
Jalat ovat pitkät ja hoikat.
Tassut ovat pienet, soikeanmuotoiset ja kauniin sirot.
Pää on pitkä ja suippenva, hieman kiilamainen. Nenä on pitkä ja suora.
Silmät ovat keskikokoiset ja mantelinmuotoiset. Väri kirkas sininen, mieluiten safiirinsininen.
Korvat ovat suuret, teräväkärkiset, ja tyvestä leveät.
Luonne

Balineesin kerrotaan olevan hiljaisempi ja rauhallisempi kuin siamilainen. Tyypillistä itämaisille roduille on silti rodusta riippumatta puheliaisuus. Balineesi on vilkas ja leikkisä, mutta myös rauhallinen, tasapainonen ja sylissä viihtyvä. Se on ihanteellinen koko perheen lemmikki.
Värimuunnokset

Balineesilla on siamilaisen tapaan naamioväritys. Värejä on useita ja yleisimpiä niistä ovat ruskea-, sini-, suklaa-, lila-, puna- ja creme-naamio. Myös erilaisia tabby- ja kilpikonnakuvioita esiintyy sekä kokovalkoista turkkia.
Valde Hirvikanta

| Valde Hirvikanta |
| --- | --- |

Kansanedustaja
 1.6.1909–28.2.1910  
Ryhmä/puolue:  Suomalainen puolue
Vaalipiiri:  Turun läänin eteläinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1863 Turku
Kuollut: 2. lokakuuta 1911 (48 vuotta) Turku
Arvonimi: varatuomari
Gustaf Waldemar (Valde) Hirvikanta (vuoteen 1906 von Hellens; 17. maaliskuuta 1863 Turku – 2. lokakuuta 1911 Turku) oli suomalainen varatuomari ja vapaaherra, joka toimi muun muassa valtiopäivämiehenä, kansanedustajana, prokuraattorina ja Turun hovioikeuden presidenttinä. Hänet murhattiin kotiovellaan lokakuussa 1911.
Elämä > Ura

Hirvikanta valmistui ylioppilaaksi 1880, ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1885 sekä oikeustieteen kandidaatin tutkinnon 1888. Hirvikannasta tuli varatuomari 1890, ja vuotta myöhemmin hänet nimitettiin Turun tuomiokapitulin sihteeriksi. Hirvikanta oli myös von Hellens -suvun edustaja aatelissäädyssä valtiopäivillä 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Vuonna 1903 myöntyväisyyssuuntaan kuulunut Hirvikanta nimitettiin Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvokseksi, kun sen aikaisemmat jäsenet erotettiin heidän kieltäydyttyään jättämättä käsittelemättä erästä virkarikossyytettä.
Tämän jälkeen Hirvikanta eteni nopeasti virkaurallaan varamaamarsalkaksi 1905, ja saman vuoden toukokuussa senaatin prokuraattoriksi murhatun Eliel Soisalon-Soinisen seuraajaksi. Tehtävässään hän puolusti muun muassa Viaporin kapinan aikana vangittuja punakaartilaisia. Marraskuun 1905 suurlakon jälkeen Hirvikanta joutui eroamaan tehtävistään, jonka jälkeen hän toimi asianajajana Turussa. Vuonna 1909 Hirvikanta oli suomalaisen puolueen kansanedustajana.
Toisen sortokauden aikana 1910 maltillinen suomenmielinen Hirvikanta nimitettiin Turun hovioikeuden varapresidentiksi ja 1911 hovioikeuden presidentiksi. Hirvikanta oli myös Turun kaupunginvaltuuston jäsen ja toimi Kuusiston kuntakokouksen esimiehenä. Lisäksi hän oli yksi sanomalehti Uuden Auran perustajista.
Elämä > Murha

24-vuotias kauppa-apulainen Bruno Forsström ampui Hirvikannan 2. lokakuuta 1911 ja surmasi teon jälkeen itsensä. Forsström odotti Hirvikantaa hänen Venäjän Kirkkokatu 29:ssä (nyk. Yliopistonkatu) sijaitsevan asuntonsa ulko-ovella iltayhdeksän aikaan, jolloin Hirvikanta oli lähdössä saunomaan. Murhaaja ampui Hirvikantaa kahdesti heti hänen astuttuaan pihan puolella sijainneesta ovesta ulos. Tämän jälkeen Forsström ampui vielä yhdellä laukauksella itsensä. Laukaukset kuullut Hirvikannan palvelusväki kiiruhti paikalle löytäen hänet kuolleena rappukäytävän puolelta ja murhaajan makaamassa oven ulkopuolella. Forsström vietiin Turun lääninsairaalaan, missä hän pian kuoli vammoihinsa. Hirvikanta haudattiin Turun hautausmaan vanhaan osaan suuren väkijoukon seuratessa hautajaissaattuetta.
Forsström ei jättänyt jälkeensä mitään viestiä, eikä hänellä sanomalehtitietojen mukaan ollut minkäänlaisia poliittisia kytköksiä. Prokuraattorin apulaisen Samuli Kosken mukaan Forsströmiä ohjasi ”valtiollinen viha”, joka kohdistui nimenomaan Hirvikantaan. Forsströmin väitettiin myös jo aikaisemmin sanoneen, että Hirvikanta pitäisi tappaa. Murhatutkimuksia johtamaan saapui prokuraattori Aleksei Hosiainov, joka viipyi Turussa viikon ajan. Tutkimuksen aikana kuulusteltiin Turun seudulla lähes 170 henkilöä, mutta mitään ratkaisevaa ei tullut esille. Kaksi Agros-yhtiön konttoristia pidätettiin parin päivän ajaksi, kun siivoja väitti nähneensä Forsströmin osallistuvan yhtiön tiloissa öisin järjestettyihin salaisiin kokouksiin. Konttoristit kuitenkin kielsivät olleensa tekemisissä hänen kanssaan ja Agros puolestaan teki hovioikeudelle valituksen tiloihinsa tehdystä laittomasta etsinnästä.
Ruumiinavauksen suorittaneen professori Christian Sibeliuksen mukaan Forsströmin aivoissa oli havaittavissa runsaan alkoholinkäytön aiheuttama ”huomattava invaliditeetti”. Sibelius piti mahdollisena, että humalainen murhaaja toimi hetken mielijohteesta, mutta prokuraattori Hosiainov päätyi loppuraportissaan tulokseen, että murha oli etukäteen suunniteltu ja sen takana oli jokin ”terroristinen liitto”. Tähän viittasi muun muassa Forsströmin haudalle keskellä yötä laskettu salaperäinen seppele. Hosiainov epäili, että teon taustalla olevilla saattoi olla yhteksiä Venäjän vallankumouksellisiin ja tarkoituksena oli surmata useampia suomalaisia virkamiehiä. Hänen mukaansa Forsströmin piti myös alun perin paeta ulkomaille eikä suinkaan ampua itseään.
Perhe

Von Hellensin isä oli Turun hovioikeuden presidentti, senaattori ja valtiopäivien maamarsalkka Lars Theodor von Hellens. Perheeseen kuului 12 lasta, joista tunnettuja ovat hygienian professori Oskar von Hellens, kenraalimajuri Lars Hjalmar von Hellens, valtiopäivämies ja pormestari Harald Wilhelm von Hellens sekä useissa Suomen hallituksissa ministerinä toiminut Albert von Hellens.
Kirjallisuutta

Raitis, Harri: Unohda kolmas: Kertomus murhasta 1911.  Helsinki:  Cultura, 1997.  ISBN 952-95013-7-4.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Daniel Woldemar Åkerman | Keisarillisen Turun hovioikeuden presidentti 1910–1911 | Seuraaja: Alfred Aleksi Käpy |
Van Canto

Van Canto esiintymässä Wacken Open Air -tapahtumassa vuonna 2008.
Van Canto on saksalainen vuonna 2006 perustettu a cappella -metalliyhtye. Sen muodostaa viisi laulajaa ja rumpali. Yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa A Storm heti perustamisen jälkeen. A Storm -levyllä on seitsemän yhtyeen omaa kappaletta sekä coverversiot Metallican ”Battery”-kappaleesta ja ”Stora rövardansen” elokuvasta Ronja, Ryövärintytär. Joulukuussa 2007 yhtye teki sopimuksen Gun Records/Sony BMG:n kanssa.
Yhtye on tehnyt useita musiikkivideoita. Yhdessä niistä se esittää Nightwishin kappaleen ”Wishmaster”.
Jäsenet

Dennis Schunke (Sly) – laulu
Inga Scharf – laulu
Stefan Schmidt – laulu
Ross Thompson – laulu
Ingo Sterzinger (Ike) – laulu
Bastian Emig – rummut
Dennis Strillinger (2006–2007) – rummut (eronnut)
Diskografia

A Storm to Come (Gun Records/Sony BMG) (2007)
Speed of Light (single) (Gun Records/Sony BMG) (2008)
Hero (Gun Records/Sony BMG) (2008)
Tribe of Force (2010)
Break the Silence (2011)
Dawn of the Brave (2014)
Voices of Fire (2016)
Trust in Rust (2018)
To the Power of Eight (2021)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut
Unverricht–Lundborgin tauti

Unverricht–Lundborgin tauti eli etenevä myoklonusepilepsia tyyppi 1 (EPM1) on harvinainen epilepsian muoto. Unverricht–Lundborgin tauti luokitellaan lihasnykäysepilepsioihin kuuluvaksi eli myokloniseksi. Taudin oireet alkavat yleensä 6–15-vuotiaana. Unverricht–Lundborgin tauti on progressiivinen, eli epilepsian aiheuttamat lihasnykäykset voivat myöhemmin aikuiselämässä häiritä ihmisen arkielämää: esimerkiksi syöminen voi olla ongelmallista. Tauti on nimetty saksalaisen myoklonisten epilepsiamuotojen tutkijan Heinrich Unverrichtin ja ruotsalaisen Herman Lundborgin mukaan.
Unverricht–Lundborgin tauti on julkaistujen raporttien perusteella Suomessa yleisempi kuin missään muualla. Esiintyvyys Suomessa on vähintään 1,9 / 100 000, mahdollisesti jopa kolmanneksen tätä suurempi. Taudin katsotaan kuuluvan suomalaiseen tautiperintöön. Sen aiheuttaa CSTB-geenin (kystatiini B -geeni) mutaatio, ja sillä on peittyvä periytymistapa.
Aiheesta muualla

Katri Silvennoinen ja Reetta Kälviäinen, EPM1-taudin arvoitusten äärellä, Epilepsialehti 2/2023 31.7.2023
Bahaman dollari

Bahaman dollari on ollut Karibianmerellä sijaitsevan Bahaman rahayksikkö vuodesta 1966, jolloin se korvasi punnan. Dollarin koodi on BSD ja lyhenne $ tai vaihtoehtoisesti B$, millä sen erottaa muista dollareista. Dollari jaetaan sataan senttiin.
Dollarin kurssi  on sidottu Yhdysvaltain dollarin kurssiin siten, että yhden Bahaman dollarin arvo on sama kuin yhden Yhdysvaltain dollarin.
Kolikot

Vuonna 1966 tuli käyttöön 1 sentin nikkeli-messinki-kolikko, 5, 10 ja 15 sentin kupari-nikkelikolikot, 25 sentin nikkelikolikko sekä 50 sentin ja 1 dollarin hopeakolikot. 10 sentin kolikko oli kampasimpukan muotoinen, 15 sentin kolikon ollessa neliö. Hopeakolikoita ei päästetty kiertoon enää vuoden 1966 jälkeen. Pronssi korvasi nikkeli-messingin 1 sentin kolikoissa vuonna 1970, messinki pronssin 1974 ja kuparilla päällystetty sinkki messingin 1985. 1989 kiertoon päästettiin kupari-nikkeliset 50 sentin ja 1 dollarin kolikot, vaikka ne eivät korvanneetkaan samanarvoisia seteleitä.
1, 5 ja 25 sentin kolikot ovat samansuuruiset Yhdysvaltain vastaavien kanssa, mutta ne on valmistettu eri metalliseoksista. Bahaman keskuspankki valmistaa yhä 15 sentin kolikoita, vaikka ne eivät olekaan kovin yleisiä.
Kaikissa kolikoissa on nykyään toisella puolella Bahaman vaakuna ja sanat "Commonwealth of The Bahamas" sekä päivämäärä. Kolikoiden toisella puolella on kuvia Bahaman kulttuuriin liittyvistä esineistä sekä kolikon arvo kirjaimin esitettynä. 1 sentin kolikossa on meritähti, 5 sentin kolikossa Ananas, 10 sentin kolikossa luukala, 15 sentin kolikossa hibiskus ja 25 sentin kolikossa Sluuppi.
Setelit

1966 hallitus esitteli seteli arvoiltaan 50 senttiä, 1$, 3$, 5$, 10$, 20$, 50$ sekä 100 dollaria.
Setelien valmistus siirtyi Bahaman rahapajalle vuonna 1968,  mikä esitteli samanarvoiset setelit.
Vastuu setelien valmistamisesta siirtyi Bahaman keskuspankilla vuonna 1974. Se jätti tuotannosta pois 50 sentin sekä 3 dollarin setelit, esitellen ne kuitenkin uudelleen 1984.
Dollari on käynyt läpi lukuisia uudistuksia parinkymmenen viimevuoden aikana, huomattavimpana näistä uusi erittäin värikäs ulkoasu millä juhlistettiin Kristoffer Kolumbuksen viidensadan vuoden takaista saapumista Bahamalle.
Seteleitä on muutettu myös väärentämisen vaikeuttamiseksi, ja seteleiden kohdalla pantiin käytäntöön ankara valvontaohjelma. Uusin väärentämisen vastainen ohjelma on nimeltään "Counterfeit Resistant Integrated Security Product" eli CRISP. Uusi 10$ seteli julkaistiin 5.8.2005 ja 20$ 6.9.2006. Lokakuussa 2005 joku onnistui laskemaan liikkeelle 10$ setelistä numero A161315 tehtyjä väärennöksiä. Viranomaiset varoittivat kauppiaita sekä kehottivat tarkkailemaan seteleitä missä on puutteellinen tai erikoinen vesileima.
Viime vuosiin saakka kaikissa seteleissä oli kuva kuningatar Elisabet II:sta, Kansainyhteisön johtajasta, mutta nykyään painettavissa seteleissä on kuvia kuolleista Bahamalaisista poliitikoista. Tosin 10$ seteliin painetaan vieläkin Elisabetin II:n kuva.  50 sentin setelissä on kuva Elisabet II:sta ja toisella puolen kuva sisar Sarahista Nassaun torilla. 1$ setelissä on kuva sir Lynden Pindlingistä ja toisella puolella kuva Bahaman kuninkaallisista poliisivoimista. 3$ seteliä koristavat kuvat nuoresta Elisabet II:sta sekä Family Island Regatasta. 5$ ovat Sir Cecil Wallace-Whitfield sekä Junkanoo kulkue. 10$ setelistä löytyvät Elisabet II sekä Hope Townin majakka. 20$ setelissä on Sir Milo Butler, 50 $ setelissä Sir Roland Symotte ja 100$ setelistä löytyvät Elisabet II sekä Sinimarliini, Bahaman kansalliskala. Tästä syystä paikalliset kutsuvat usein 100$ seteliä "sinimarliiniksi".
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Basinetti

Basinetti, jossa on suippokärkinen visiiri
Basinetti tai Bascinet (lat. bacinatum, kulho) on myöhäiskeskiaikainen kypärämalli. Basinetti kehittyi patakypärästä, jonka se vähitellen syrjäytti taistelukäytössä 1300-luvulla. Suosio johtui luultavasti siitä, että basinetti oli patakypärää kevyempi ja siinä oli visiiri, jonka saattoi nostaa ylös, kun tarvitsi nähdä paremmin. Visiiri oli joko suippokärkinen tai pyöreä, ja basinettiin liitettiin usein rengashaarniskakaulus eli camail, joka suojasi kaulaa, niskaa ja hartioita. Rengashaarniska korvattiin 1400-luvulla metallilevyillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Basinetti Wikimedia Commonsissa
Tähtien sodan oheismateriaali

Tähtien sota-tuotesarjaa on laajennettu myös alkuperäisten elokuvien ulkopuolelle. Kaikki oheismateriaali on Lucasfilmin lisensoimaa, vaikka George Lucasilla oli oikeus jättää niissä olevia juonenkäänteitä tai elementtejä huomiotta omissa teoksissaan. Oheismateriaalia on tehty samanaikaisesti alkuperäisen trilogian, esiosatrilogian ja jatko-osatrilogian kanssa sekä niiden välisinä aikoinakin. Yleisin oheismateriaali olivat kirjat, sarjakuvat ja videopelit.
Tietokoneanimoitua televisiosarjaa, Star Wars: The Clone Warsia, lukuun ottamatta kaikki muu oheismateriaali tunnettiin nimellä Expanded Universe (lyhenne EU). Lucasfilm uudelleenbrändäsi Expanded Universen nimelle Star Wars Legends, jonka teokset eivät enää sijoittuneet viralliseen kaanoniin. Useimmat 25. huhtikuuta 2014 jälkeen tehdyt teokset kuuluvat viralliseen kaanoniin.
Historia > 1976–1987: Varhaiset spin-off-elokuvat ja televisiosarjat

Tähtien sodan ensimmäinen oheismateriaali oli alkuperäisen vuoden 1977 elokuvan romaaniversio Tähtien sota (1976). Lucas pyysi myöhemmin Alan Dean Fosteria, romaaniversion haamukirjoittajaa, tekemään sille jatko-osan nimeltä Mustan lordin paluu (1978). Lucas aikoi alun perin käyttää sitä pohjana pienen budjetin jatko-osan tekemiseen Tähtien sodalle, mutta alkuperäisen elokuvan menestyksen myötä Lucas päätti kirjoittaa elokuvalle kunnon jatko-osan, Imperiumin vastaiskun (1980). Elokuvan ollessa tuotannossa Lucas antoi myönnytyksen televisioelokuvalle Star Wars Holiday Special (1978), jonka toteuttamisessa hänellä oli vain pieni osuus.
Huhtikuusta 1977 toukokuuhun 1986 asti Marvel Comics teki Tähtien sodasta sarjakuvan, joka oli myyntimenestys ja Marvelin päätoimittaja Jim Shooterin mukaan pelasti Marvelin taloudellisesti huonosta tilanteestaan vuosina 1977 ja 1978. Se oli vuosien 1979 ja 1980 myydyimpiä sarjakuvia. Kolmannesta elokuvasta, Jedin paluusta (1983), tehtiin vuosina 1983–1984 neljäosainen sarjakuva.
Lisäksi ilmestyi kaksi kirjatrilogiaa, Brian Daleyn kirjoittama The Han Solo Adventures by (1979–1980), sekä L. Neil Smithin kirjoittama The Adventures of Lando Calrissian (1983). Daley kirjoitti myös alkuperäisestä trilogiasta kuunnelman, joka kuultiin radiossa vuosina 1981, 1983 ja 1996.
Tähtien sodasta tehtiin ensimmäinen elektroninen peli vuonna 1979 sekä 1980-luvulla muutamia videopelejä Atarille.
Ewokeista, jotka tekivät ensiesiintymisensä Jedin paluussa, tehtiin kaksi televisioelokuvaa, Ewokien taistelu (1984) ja Ewoks: Taistelu Endorista (1985), sekä oma animaatiosarjakin, joka esitettiin vuosina 1985–1986. Samoina vuosina esitettiin myös toinen Tähtien sota -aiheinen animaatiosarja, Droidit, joka keskittyy R2-D2:een ja C-3PO:hon. Vuonna 1985 Marvel Comicsin omistuksessa oleva Star Comics julkaisi kahden vuoden ajan kuukausittaista Ewokit-sarjaan liittyvää sarjakuvaa ja vuonna 1986 julkaisi kahdeksanosaisen sarjakuvan Droideihin'.
Star Tours -ajelu avattiin Disney Parks -huvipuistossa vuonna 1987, Tähtien sodan 10-vuotisjuhlan kunniaksi.
Historia > 1987–1991: ”The Dark Times”

10-vuotisjuhlan jälkeen Tähtien sodan oheistuotteiden ilmestyminen jäi vähäisemmäksi. Vuonna 1987 fanien uutiskirje Bantha Tracks yhdistyi osaksi Lucasfilmin virallista lehteä, joka keskittyi yhtiön projekteihin Tähtien sodan ulkopuolella. Fanit pelkäsivät, ettei Tähtien sotaa enää jatkettaisi, minkä vuoksi vuosia 1987–1991 kutsuttiin nimellä "Dark Times". Vuonna 1987 West End Games kuitenkin julkaisi roolipelin nimeltä Star Wars: The Roleplaying Game.
Historia > 1991–1996: Thrawn ja Musta keisari

Tähtien sodan oheismateriaalia alettiin jälleen julkaista vuonna 1991, kun Timothy Zahn julkaisi romaanin nimeltä Imperiumin perillinen. Kirja nousi New York Timesin parhaiten myyneiden kirjojen listaykköseksi, mikä johti ajan myötä useiden alkuperäisten elokuvien jälkeen sijoittuvien romaanien ja sarjakuvien julkaisuun. StarWars.com kirjoitti vuonna 2014, että romaani ”aloitti tähän päivään asti kestäneen julkaisuohjelman ja on muotoillut Expanded Universesta sen mikä se nyt on”. Imperiumin perillinen esitteli monet suositut hahmot, kuten suuramiraali Thrawnin ja Mara Jaden, ja sille julkaistiin myös jatko-osat Hämärän laivue (1992) ja Keisarin käsky (1993). Näiden kirjojen muodostaman Thrawn-trilogian sanottiin elvyttäneen Tähtien sota -tuotesarjan.
Näihin aikoihin sarjakuvien lisenssi siirtyi Marvelilta Dark Horse Comicsille, joka julkaisi useita alkuperäisen trilogian jälkeen sijoittuvia sarjakuvia, mukaan lukien Tom Veitchin ja Cam Kennedyn tekemän Mustan keisarin (1991–1995). Sarjan julkaisu aloitettiin muutama kuukausi ensimmäisen Thrawn-romaanin jälkeen ja toimi jatko-osana romaaneille. Lisäksi elokuvista tutut hahmot, kuten keisari Palpatine ja Boba Fett, olivat yhä elossa. Zahnin mielestä Palpatinen henkiin herättäminen kloonikehojen kautta kuitenkin teki Palpatinen kukistumisen Jedin paluun lopussa turhaksi.
Vuosina 1992–1993 julkaistiin nuortenkirjasarja Jedi Prince, joka kuvaili Luken, Leian ja Hanin vaiheita vuosi Jedin paluun jälkeen. Kathy Tyersin romaani The Truce at Bakura (1993) puolestaan kuvaili heti Jedin paluun jälkeisiä tapahtumia. Vuonna 1993 Dark Horse julkaisi sarjakuvan nimeltä Tales of the Jedi, joka kertoi Vanhan Tasavallan tapahtumista, noin 4 000 vuotta ennen elokuvien tapahtumia. Sarjakuvan myötä julkaistiin myös muita samalle aikakaudelle sijoittuvia kirjoja, sarjakuvia ja lopulta videopelisarja nimeltä Knights of the Old Republic.