stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Malmi (Helsinki)
Historia

Malmi kuului Helsingin maalaiskunnan suurimpiin ja vanhimpiin kyliin ja se oli kunnan hallinnollinen keskus. Kylän liepeillä olevalla nummella oli suuri, Ruotsin vallan ajalta periytynyt "malmi" eli sotaväen harjoitus- ja leirialue ennen Malmin hautausmaan perustamista. Ruotsin vallan aikana sotaväen käytössä ollut harjoitusalue oli palvellut samaa tarkoitusta myös autonomian ajalla 1800-luvulla, mutta menettänyt kuitenkin merkityksensä, kun armeija oli siirtänyt harjoitusalueensa muualle 1800-luvun puolivälissä.
Kylän maat jakaantuivat jo 1500-luvulla usean talonpoikaistalon kesken, ja isonjaon aikana 1770-luvulla kylä jaettiin kaikkiaan kahdeksaan maakirjataloon, jotka tulivat myöhemmin pirstotuiksi moniin pikkutiloihin. Malminkylän kautta kulkeva Helsingin ja Hämeenlinnan välinen rautatie valmistui vuonna 1862. Aluksi sotilaskäyttöön tarkoitettu Malmin pysäkki perustettiin rautatien ja Helsingistä Tuusulaan kulkevan maantien risteykseen vuonna 1871, minkä jälkeen sen ympäristöön alkoi muodostua pientä esikaupunkiasutusta. Tämä asutus lisääntyi vähitellen palstoituksen myötä, ensin hitaasti 1900-luvun alkuun saakka ja siitä lähtien nopeammin. 1910-luvulla perustettiin Malminkylän keskiosaan Sunnuntaipalstat -niminen, alueen muusta asutuksesta erillinen asutusryhmä.
Malminkylä julistettiin taajaväkiseksi yhdyskunnaksi vuonna 1908 ja yhdistettiin Tapaninkylän taajaväkisen yhdyskunnan kanssa Malmi-Tapanilan yhdyskunnaksi vuonna 1915. Asukasmäärän kasvu jatkui 1920- ja 1930-luvuilla uusien asuntotonttien lohkomisen myötä. Yhdyskunnalle kehittyi jo varhain oma tieverkosto ja eri teillä oli jo 1930-luvulla omat nimensä paikallista osoitetarvetta varten.
Elokuussa 1917 Helsingin maalaiskunnan kunnanvaltuusto kokoontui Malmin kunnantalolle käsittelemään työttömyyskysymystä. Kunnantalon ympärille kerääntyi työläisiä vaatimaan töitä ja palkankorotuksia. Työläiset piirittivät valtuutetut rakennuksen sisään ja kunnantalo uhattiin polttaa painostuskeinona. Kunnantalon piiritys vaikeutti yhteistoimintaa väestöryhmien välillä, sillä piiritykseen liittyi myös pitäjän poliisin nöyryyttäminen. Piirityksen jälkeen poliisit vietiin kunnantalon portaille ja pakotettiin irtisanoutumaan viroistaan. Tämän jälkeen työväen miliisi otti haltuunsa Malmin poliisiaseman ja kunnan järjestyksenpidon.
Malmi liitettiin osaksi Helsinkiä vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa. Kaupunginosa jaettiin Ala-Malmin, Ylä-Malmin, Malmin lentokentän, Kivikon ja Pihlajamäen osa-alueisiin vuonna 1959. Asemakaavoja vahvistettiin alueittain vuodesta 1960 lähtien. Pihlajamäestä erotettiin uudeksi osa-alueeksi Pihlajisto vuonna 1969. Malmin kirkko on rakennettu pitäjän entisen kunnantalon paikalle, siksi kadunnimi Kunnantie.
Malmin ja sen ympäristön maastossa on monin paikoin nähtävissä ensimmäisen maailmansodan aikana Helsingin suojaksi rakennettuja linnoitteita (Krepost Sveaborg). Linnoitteita löytyy Pihlajamäestä, Kivikosta, Sepänmäestä, Nallenmäestä, Kotitienmäestä ja Ormusmäestä, jonka varustukset ovat suojeluarvoltaan merkittävimmät.
Malmin nimestä

Malmin nimi esiintyy vanhoissa asiakirjoissa muodoissa Malm (1543), Malmby (1551), Malme (1589), Malmsby (1590) ja Malmn (1592). Nimi on sama kuin Uudenmaan ruotsalaismurteissa esiintyvä, tasaista ja hiekkaista metsämaata tarkoittava sana malm. Sanalla on tarkoitettu etenkin ympäristöään korkeammalla olevaa metsäistä somerikkoa, kuten soraharjua. Sana on ollut Helsingin pitäjän alueella yleinen päätellen 1700-luvun nimistä, kuten Keimolan Tappermalmen, Voutilan–Viinikkalan Mottmalmen, Tikkurilan–Hakkilan Haxmalm ja Länsisalmen Brändmalm ja Sandmalm. Suomalaiset vastineet Malmi ja Malminkylä tulivat käyttöön 1800-luvun lopulla. Malminkylän vanhoista maatiloista ovat kadunnimistössä säilyneet Paavolantie (Påvals), Pietiläntie (Pehrs), Vilppulantie (Filpus), Yrjölänkuja (Örjans) ja Örskinkuja (Örskis). Ormusmäki (ruots. Ormusbacka) -nimen alkuperäinen muoto on Orrmossebacken (suom. Teerisuonmäki).
Liikenneyhteydet ja palvelut

Malmi on Koillis-Helsingin aluekeskuksena tärkeä liikenteellinen solmukohta. Malmin rautatieasema sijaitsee Keravan kaupunkiradan varressa, ja asemalle on tiheää lähijunaliikennettä Helsingin keskustasta. Malmilla pysähtyvät junat K ja T, sekä kehäradan junat I ja P. I-juna tarjoaa Malmilta yhteyden Helsinki-Vantaan lentoasemalle ja P-juna tarjoaa vastaavan yhteyden keskustaan.
Malmi on myös useiden bussilinjojen tärkeä solmukohta. Malmin terminaalialueilta on bussiyhteydet mm. Töölöön, Alppilaan, Itäkeskukseen, Kontulaan, Vuosaareen sekä Herttoniemeen ja seutuliikenteen linjoilla Runkolinja 560:lla Paloheinään ja Myyrmäkeen sekä Aviapoliksen asemalle linjalla 561. Lisäksi Malmia palvelevat pienkalustolla liikennöitävät paikallislinjat 603, 701, 702, 703, 705.
Juna-aseman molemmin puolin sijaitsee liikkeitä ja kauppoja. Ylä-Malmin puolella sijaitseva Kauppakeskus Malmintori on yhdessä Kauppakeskus Malmin Novan ja lähiliikenneterminaalin kanssa koko Koillis-Helsingin aluekeskus.
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Malmin seurakunta on yli 60 000 jäsenineen Helsingin suurin ja Jyväskylän seurakunnan jälkeen koko Suomen toiseksi suurin seurakunta, ja sen alue kattaa koko Koillis-Helsingin. Malmilla on ollut vuodesta 1894 lähtien Helsingin seurakuntien käyttämä Malmin hautausmaa. Malmin alueella sijaitsevat myös Malmin sairaala ja Kehitysvammaliiton toimitilat.
Kuvia

Ilmakuva Malmin keskustan alueesta. Kuvassa etualalla Ala-Malmia ja radan toisella puolella Ylä-Malmia
Kauppakeskus Malmin Nova
Malmintori
Malmin rautatieasema
Uutta Malmia rakennettu 2010-luvulta alkaen Ala-Malmin puolelle. Kuvassa Ormuspelto.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Malmi-Seura
Malmin Kartta (helsinginkartta.fi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsinki alueittain (2011). Malmin peruspiiri PDF:n sivuilla 138-139. Tilastotietoa Malmin peruspiiristä (Arkistoitu – Internet Archive) (pdf)
MaTaPuPu, Malmi-Tapanila-Pukinmäki-Puistola
| n k Helsingin kaupunginosat  ja niiden osa-alueet suurpiireittäin |
| --- | --- | --- |
| Eteläinensuurpiiri |  1. Kruununhaka  2. Kluuvi  3. Kaartinkaupunki  4. Kamppi  5. Punavuori  6. Eira  7. Ullanlinna  8. Katajanokka  9. Kaivopuisto  13. Etu-Töölö  14. Taka-Töölö  20. Länsisatama Hernesaari  Jätkäsaari  Lapinlahti  Ruoholahti  31. Lauttasaari Koivusaari  Kotkavuori  Myllykallio  Vattuniemi  52. Suomenlinna  |  |
| Läntinensuurpiiri |  15. Meilahti  16. Ruskeasuo Pikku Huopalahti  Vanha Ruskeasuo  18. Laakso  29. Haaga Etelä-Haaga  Kivihaka  Lassila  Pohjois-Haaga  30. Munkkiniemi Kuusisaari  Lehtisaari  Munkkivuori  Niemenmäki  Talinranta  Vanha Munkkiniemi  32. Konala  33. Kaarela Hakuninmaa  Honkasuo  Kannelmäki  Kuninkaantammi  Malminkartano  Maununneva  46. Pitäjänmäki Marttila  Pajamäki  Pitäjänmäen yritysalue  Reimarla  Tali  |  |
| Keskinensuurpiiri |  10. Sörnäinen Hanasaari  Kalasatama  Sompasaari  Vilhonvuori  11. Kallio Linjat  Siltasaari  Torkkelinmäki  12. Alppiharju Alppila  Harju  17. Pasila Itä-Pasila  Keski-Pasila  Länsi-Pasila  Pohjois-Pasila  21. Hermanni Hermanninmäki  Hermanninranta  Kyläsaari  22. Vallila  23. Toukola Arabianranta  Toukola  24. Kumpula  25. Käpylä  26. Koskela  27. Vanhakaupunki  |  |
| Pohjoinensuurpiiri |  28. Oulunkylä Maunula  Maunulanpuisto  Metsälä  Patola  Pirkkola  Veräjälaakso  Veräjämäki  34. Pakila Itä-Pakila  Länsi-Pakila  35. Tuomarinkylä Haltiala  Paloheinä  Torpparinmäki  Tuomarinkartano  |  |
| Koillinensuurpiiri |  36. Viikki Latokartano  Viikinmäki  Viikinranta  Viikin tiedepuisto  37. Pukinmäki  38. Malmi Ala-Malmi  Malmin lentokenttä  Pihlajamäki  Pihlajisto  Tattariharju  Ylä-Malmi  39. Tapaninkylä Tapanila  Tapaninvainio  40. Suutarila Siltamäki  Tapulikaupunki  Töyrynummi  41. Suurmetsä Alppikylä  Heikinlaakso  Jakomäki  Puistola  Tattarisuo  |  |
| Kaakkoinensuurpiiri |  19. Mustikkamaa-Korkeasaari  42. Kulosaari  43. Herttoniemi Herttoniemenranta  Herttoniemen yritysalue  Länsi-Herttoniemi  Roihuvuori  44. Tammisalo  48. Vartiosaari  49. Laajasalo Hevossalmi  Jollas  Kruunuvuorenranta  Tullisaari  Yliskylä  50. Villinki  51. Santahamina  53. Ulkosaaret Itäsaaret  Länsisaaret  Aluemeri  |  |
| Itäinensuurpiiri |  45. Vartiokylä Itäkeskus  Marjaniemi  Myllypuro  Puotila  Puotinharju  Roihupelto  Vartioharju  47. Mellunkylä Kontula  Kivikko  Kurkimäki  Mellunmäki  Vesala  54. Vuosaari Aurinkolahti  Kallahti  Keski-Vuosaari  Meri-Rastila  Mustavuori  Niinisaari  Nordsjön kartano  Rastila  Uutela  |  |
| Östersundominsuurpiiri |  55. Östersundom  56. Salmenkallio  57. Talosaari  58. Karhusaari  59. Ultuna Landbo  Puroniitty  |  |
Helsingin alueellinen jako
Matthew Manning

Matthew Manning (s. 17. syyskuuta 1955) on brittiläinen kirjailija ja henkiparantaja, jolla väitettiin olleen paranormaaleja kykyjä.
Manningin oletetut paranormaalit kyvyt herättivät huomiota jo nuorena. Hän oli 11-vuotiaana poltergeist-ilmiön keskushenkilö. Ilmiö katosi, mutta toistui hänen siirryttyä sisäoppilaitokseen. Useat ilmiöt sattuivat siellä toisten oppilaiden ja opettajien läsnä ollessa myös Matthewin ollessa muualla kuin tapahtumapaikalla.
Matthewin kotona huoneensa seiniin ilmestyi satoja nimikirjoituksia, osa historiallisten kuuluisuuksien ja osa talon aiempien asukkaiden eli Webben perheen jäsenten. Kuuluisien henkilöiden nimikirjoitukset eivät kuitenkaan vastanneet alkuperäisiä eivätkä aikakausien kirjoitustyyliä. Kirjoittaja ei ole myöskään hallinnut historiallista sanastoa.
Myöhemmin Manning kertoi kykenevänsä tuottamaan automaattimaalauksella kuolleiden taiteilijoiden henkien välittämiä maalauksia ja väitti, että Sotheby's on pitänyt hänen maalaamiaan teoksia aitoina. Sotheby'sin mukaan kyseessä kuitenkin oli joukko väärennöksiä olemassa olevista tunnetuista maalauksista. Manning kertoi myös kyenneensä tuottamaan Art Nouveau-kuvittaja Beardsleyn piirroksen. Kyseessä oli kuitenkin kopio painetusta kirjasta löytyneestä Beardsley-väärennöksestä. Manning väitti lisäksi onnistuneensa tuottamaan hämmästyttävän tarkan kopion Jan Saveryn maalauksesta, jonka alkuperäinen versio on Rijksmuseumin holvissa. Todellisuudessa alkuperäinen oli kuitenkin museossa yleisön nähtävissä.
Manningia on kutsuttu "Britannian Uri Gelleriksi", ja hän on esiintynyt monissa televisio-ohjelmissa. Myös Manningin lusikantaivutusta pidetään tavanomaisena taikatemppuna. Manning on osallistunut useisiin laboratoriokokeisiin kykyjen testaamiseksi. Valvotuissa olosuhteissa hän ei ole onnistunut tuottamaan paranormaaleja ilmiöitä.
Manning on kirjoittanut kokemuksistaan  kirjan  The Link. The Extraordinary gifts of a teenage psychic (1974),
joka on käännetty 16 kielelle. Suomeksi kirja ilmestyi Otavan kustantamana nimellä Linkki tuntemattomaan 1975.
Kirjassa on myös analyysi Manningin poltergeist- ja muista ilmiöistä, jotka jatkuivat kirjan kirjoittamisen aikaan.
"In The Minds of Millions" on kuvaus ajanjaksosta, jolloin Manning osallistui laboratoriokokeisiin, joilla pyrittiin testaamaan kykyjen aitous sekä kykyjen yhteyksiä aivotoimintaan.
"The Strangers" kuvaa Manningin automaattista kirjoittamista sekä graffiteja, joita ilmiön yhteydessä löydettiin ja niiden yhteyttä Manningien talossa aiemmin asuneeseen sukuun ja viesteihin siltä.
Linkki tuntemattomaan -kirjan kirjoittamisen jälkeen Manning kertoo kokeneensa valaistumisen ollessaan Himalajalla. Nykyään hän toimii henkiparantajana.
Teoksia

Linkki tuntemattomaan 1975 Otava
In The Minds Of Millions. W.H. Allen / Virgin Books (1977) ISBN 0-491-02340-5 (ei suomennettu)
The Strangers. W.H. Allen / Virgin Books (1978) ISBN 0-491-02333-2 (ei suomennettu)
Itseparantamisen opas 1990 ISBN 951-9413-46-4
One foot in the Stars 1999 ISBN 978-0749924638
Manilankoira

| Manilankoira> Avaintiedot |
| --- | --- |
Alkuperämaa:  Manila,  Filippiinit
Määrä:  kuollut sukupuuttoon
Rodun syntyaika:  ikivanha
Alkuperäinen käyttö:  sylikoira
Elinikä:  maksimi 18 vuotta
Muita nimityksiä:  Manilla Spaniel
Ulkonäkö
Paino:  7 kg
Väritys:  valkoinen
Manilankoira on sukupuuttoon kuollut filippiiniläinen koirarotu, jota kutsutaan toisinaan harhaanjohtavasti "manilanspanieliksi" (Manilla Spaniel). Se ei kuitenkaan ollut spanieli, vaan bichon-ryhmään kuulunut kääpiökoira.
Ulkomuoto

Manilankoira muistutti paljon maltankoiraa sillä erotuksella, että oli tätä huomattavasti kookkaampi. Kirsu oli musta ja silmät suuret, kirkkaat ja mustat. Karvapeite oli pitkä, aaltoileva ja väriltään valkoinen. Keskimääräinen paino oli seitsemän kilogrammaa.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotua kuvailtiin nopeasti oppivaksi ja älykkääksi.
Alkuperä

Nimensä mukaisesti manilankoira oli kotoisin Manilasta, jossa sitä pidettiin sylikoirana. Paikallisten kasvattajien mielestä se oli saarten alkuperäisrotu, mutta todennäköisempää on että se polveutui muiden bichoneiden tapaan koirista, joita eurooppalaiset kauppalaivat veivät eri puolille maailmaa. Näitä sylikoiria vaihdettiin määräkohteissa arvotavaroihin, minkä vuoksi niitä levisi huomattava määrä muun muassa Kuubaan, Madagascarille, Teneriffalle ja Filippiineille.  Filippiiniläiset koirat lienevätkin olleet läheistä sukua muun muassa bichon frisén, coton de tuléarin ja havannankoiran kanssa, ja polveutunevat vastaavista eurooppalaisista roduista, kuten maltankoirasta tai bolognesesta.
1800-luvun lopussa rouva Pidgely, englantilainen koirankasvattaja, kiinnostui rodusta ja toi sen Britanniaan. Siitä tuli erittäin suosittu Euroopassa aina 1900-luvun alkuun asti, jolloin se katosi mantereelta kokonaan. Vaikka sitä pidetään nykyisin sukupuuttoon kuolleena, Filippiinien tilanteesta ei ole varmaa tietoa ja voi olla että jossain osassa saarta olisi säilynyt harvalukuinen paikallinen populaatio.
Terveys

Rotu oli verrattain terve ja pitkä-ikäinen. Esimerkiksi yksi rouva Pidgelyn koirista eli 18-vuotiaaksi.
Maltsayökkönen

| Maltsayökkönen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Puuyökköset Xyleninae
Suku::  Trachea
Laji::  atriplicis
Kaksiosainen nimi
 Trachea atriplicis  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Hadena gnoma  Trachea similis 
Katso myös
   Maltsayökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maltsayökkönen (Trachea atriplicis) on yöperhosiin kuuluva keskisuuri yökköslaji.
Koko ja ulkonäkö

Maltsayökkönen on yökköseksi keskikokoinen. Sen etusiipien pohjaväri on tummanharmaa, ja niissä on metallinvihreä kuviointi. Siiven keskiosassa on selvästi erottuvat vaaleat munuaistäplät. Takasiivet ovat harmahtavan valkoiset. Siipiväli on 38–42 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Maltsayökköstä tavataan Etelä- ja Keski-Euroopasta Kiinaan ja Japaniin. Lajin lentoaika on kesäkuusta syyskuuhun.
Elinympäristö ja elintavat

Suomessa laji esiintyy etelärannikolla ja lounaassa. Sen elinympäristöä ovat kulttuuribiotoopit, rannat ja kosteapohjaiset niityt. Aikuinen perhonen tulee valolle ja syötille.
Ravintokasvi

Yöaktiivinen toukka on oligofagi; maltsat, kierrot, tattaret, suolaheinät, hierakat ja savikat.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Maltsayökkönen (Trachea atriplicis)
Perhostutkijainseura: Maltsayökkönen (Trachea atriplicis) (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen perhoset: Maltsayökkönen (Trachea atriplicis)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Trachea atriplicis (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Trachea atriplicis, the Orache moth (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1919239  BioLib: 53828  BOLD: 86414  CoL: 57ND4  EoL: 479360  EPPO: TRAEAT  EUNIS: 310456  Fauna Europaea: 447344  Fauna Europaea (new): a9a1e702-52a2-4bfa-88c1-cbf38d17093a  GBIF: 1760593  iNaturalist: 125049  LoB: 4988  MaBENA: TracheAtrip  NBN: NBNSYS0000006400  NCBI: 988165  Observation.org: 8684  Open Tree of Life: 809020  Laji.fi: MX.62606
Mannerheim-museo

| Mannerheim-museo Mannerheim-museet |
| --- | --- |
 Mannerheim-museo
Tyyppi:  kulttuurihistoriallinen museo
Osoite:  Kalliolinnantie 14, 00140 Helsnki
Sijainti:  Helsingin Kaivopuisto
Perustettu:  1951
Johtaja:  Märtha Norrback
Kotisivut:  www.mannerheim-museo.fi
Koordinaatit:  60°09′32″N, 024°57′37″E
 fiMannerheim-museo 
    
O. R. Bäckman esittelee museon esineistöä presidentti Paasikivelle museon avajaisissa 3. marraskuuta 1951.
Mannerheim-museo (ruots. Mannerheim-museet) on Helsingin Kaivopuistossa sijaitseva, Suomen marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin muistoa vaaliva kotimuseo. Museo toimii puisessa huvilarakennuksessa, joka toimi Mannerheimin kotina vuosina 1924–1951. Asunto on säilytetty samassa asussa kuin se oli hänen elinaikanaan lukuun ottamatta yläkerran kolmea näyttelyhuonetta.
Museota ylläpitää Mannerheim-säätiö, jolle marsalkka testamenttasi omaisuutensa.
Museo on suljettuna vuoden 2024 ajan tilojen remontin johdosta ja avataan kesällä 2025.
Historia

Vuonna 1874 rakennettu puuhuvila tunnettiin alun perin Bomanin huvilana rakennuttajansa mukaan. Myöhemmin rakennuksen omisti kauppaneuvos Karl Fazer ja siinä oli kuusi erillistä asuntoa, joissa asui Fazerin karamellitehtaan työntekijöitä. Mannerheim vuokrasi huvilan Karl Fazerilta vuonna 1924 ja remontoi sen yksityisasunnokseen. Mannerheim ei koskaan omistanut rakennusta, vaan asui koko ajan vuokralla. Asunto toimi Mannerheimin kotina vuodesta 1924 vuoteen 1951.
Mannerheimin kuoleman jälkeen tammikuussa 1951 syntyi idea asunnon avaamisesta yleisön nähtäväksi. Koti avattiin marraskuussa ja suuren kävijämäärän vuoksi aukioloaikaa päätettiin jatkaa. Mannerheim-säätiö lunasti kodin irtaimiston marsalkan perillisiltä ja Fazer-yhtiö suostui jatkamaan asunnon vuokrasopimusta. Mannerheimin nuorempana adjutanttina vuosina 1942–1946 toiminut O. R. Bäckman muutti asunnon museoksi kesällä 1951 apunaan Mannerheimin taloudenhoitajat Berta Haglind ja Elsa Sundman. Rakennuksen tiloissa toiminut Sotatapaturma-arkisto siirrettiin yläkertaan. Vuonna 1957 huvila siirtyi Fazerilta säätiön omistukseen.
Museo ja sen toiminta

Mannerheim-museo sijaitsee Helsingin Kaivopuistossa Kalliolinnantie 14:ssä. Museo on avoinna ympäri vuoden perjantaisin, lauantaisin ja sunnuntaisin. Museon sisustus on alkuperäinen lukuun ottamatta kolmea yläkerrassa sijaitsevaa näyttelyhuonetta vaihtuvine näyttelyineen. Kierrokset ovat opastettuja ja niitä on mahdollista saada lukuisilla eri kielillä. Museossa sijaitsee muun muassa kunniamerkkinäyttely, jossa on esillä Mannerheimin 60 vuoden aikana saamia kunniamerkkejä ja mitaleita.
Museo on ympärivuotisesti auki, suljettu vain pääsiäisenä, juhannuksena ja joulunpyhien ajan. Kotimuseoille tyypilliseen tapaan kierroksille pääsee vain oppaan johdolla; omatoiminen tutkiminen on ehdottomasti kielletty museoesineistön ainutlaatuisuuden vuoksi. Samoin valokuvata saa vain erillisellä sopimuksella.
Perinteisesti museoon on ilmainen sisäänpääsy 4. kesäkuuta eli marsalkka Mannerheimin syntymäpäivänä. Silloinkin kierrokset tehdään oppaan valvonnassa.
Kirjallisuutta

Marsalkan koti: Mannerheim-museon vuosikymmenet, toim. Märtha Norrback. Otava, 2001 ISBN 951-1-17705-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mannerheim-museo Wikimedia Commonsissa
Mannerheim-museon kotisivut
Mannerheimille museo Kaivopuistoon: Museon avaamisesta kertova uutisfilmi vuodelta 1951 Elävä arkisto. Yle
| n k Perustiedot Wikidatassa: Mannerheim-museo (Q3741344)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: museo, kulttuurihistoriallinen museo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
sijainti: Kaivopuisto
katuosoite: Kalliolinnantie 14, 00140 Helsinki
koordinaatit: 60°09′32″N 24°57′38″E﻿ / ﻿60.15886°N 24.96044°E﻿ / 60.15886; 24.96044
Malminkartanon rautatieasema

Malminkartanon rautatieasema (ruots. Malmgårds järnvägsstation) on pääkaupunkiseudun lähijunaliikenteen asema Vantaankosken radalla Helsingin Malminkartanossa aivan Helsingin ja Vantaan rajalla. Se sijaitsee Kannelmäen ja Myyrmäen asemien välissä, noin 11 kilometriä Helsingin päärautatieasemasta pohjoiseen.
Malminkartanon asema on siitä erikoinen, että junat pysähtyvät kolmisensataa metriä pitkään tunneliin.  Lentoasemalle liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2. Kehäradan vuoksi liikenne kaupunkiradan raiteilla muutettiin syksyllä 2013 oikeanpuoleisesta vasemmanpuoleiseksi. Asemalla on sivulaiturit.
Historia

Asematunnelin betoniseinään tehtiin vuonna 1982 Suomen ensimmäinen taiteellinen graffiti. Graffiti syntyi yhteistyössä Helsingin kaupungin liikennelaitoksen ja nuorisoasiainkeskuksen kanssa. Graffititaiteilijoita oli yhteensä 40, ja he maalasivat tunnelin molemmat 400-metriset seinät yhden viikonlopun aikana. Vuonna 2004 graffiti poistettiin, sillä Helsingin kaupungin Stop töhryille -projektin mukaan myös aikoinaan laillisesti tehdyt graffitit on poistettava, koska niiden väitetään lisäävän myös laittomien graffitien määrää. Tilalle maalattiin keltaisia lamppuja sinisellä pohjalla, jotka on myös pyyhitty myöhemmin pois.
Lokakuussa 2017 asema maalattiin jälleen kauttaaltaan 50 eri taiteilijan toimesta. Aseman uusista maalauksista tehtiin aloite nuorten vaikuttamisjärjestelmän Ruutin kautta.
Kulkuyhteydet

HSL:n lähijunat I- ja P-tunnuksilla
37 Myyrmäki – Kamppi
Harmaapoppeli

| Harmaapoppeli |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Malpighiales
Heimo::  Pajukasvit Salicaceae
Suku::  Poppelit Populus
Laji::  × canescens
Kaksiosainen nimi
 Populus × canescens  (Aiton) Sm. 
Katso myös
   Harmaapoppeli Wikispeciesissä   Harmaapoppeli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmaapoppeli (Populus × canescens tai Populus canescens) on lehtipuu, joka on syntynyt metsähaavan (Populus tremula) ja hopeapoppelin (Populus alba) luonnollisena risteymänä. Se on ulkonäöltään kahden kantalajinsa välimuoto. Sen lehdet ovat alapinnaltaan harmaanukkaiset, kun taas hopeapoppelin nukka on valkeampaa. Nukka lähtee pois kesän kuluessa.
Harmokivisammal

| Harmokivisammal |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Lahko::  Kivisammalten lahko Grimmiales
Heimo::  Kivisammalten heimo Grimmiaceae
Suku::  Kivisammalet Grimmia
Laji::  donniana
Kaksiosainen nimi
 Grimmia donniana  Sm. 
Katso myös
   Harmokivisammal Wikispeciesissä   Harmokivisammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harmokivisammal (Grimmia donniana) on lehtisammallaji kivisammalten heimossa (Grimmiaceae). Sitä esiintyy Maan pohjoisen ja eteläisen puoliskon lauhkeilla ja viileillä alueilla, erityisesti vuoristoissa.
Suomen alueella harmokivisammalta esiintyy harvinaisena Koillismaalla ja Pohjois-Lapissa: Kuusamossa, Enontekiöllä ja Utsjoella. Laji kasvaa tunturien kallioilla. Uhanalaisuusluokituksessa harmokivisammal on vaarantunut (VU). Sen uhkana ovat satunnaistekijät ja ilmaston lämpeneminen.
Mantelitumake

Mantelitumakkeiden sijainti aivossa
Mantelitumakkeet (corpus amygdaloideum) ovat kaksi mantelinmuotoista ryhmää neuroneita, jotka sijaitsevat aivojen ohimolohkossa. Ne ovat osa limbistä järjestelmää ja niiden pääasiallisiksi toiminnoiksi on tutkimuksissa havaittu tunnereaktioiden (pelko, ahdistus, aggressio ...) muistaminen ja prosessointi. Mantelitumakkeiden on sanottu olevan ns. aivojen tunnetietokone. Ihmiset, joilla on suuri mantelitumake, osaavat tehdä muita osuvampia päätelmiä muiden ihmisten luotettavuudesta heidän ilmeidensä perusteella ja he solmivat lisäksi muita enemmän sosiaalisia suhteita. Erään tutkimuksen mukaan epäitsekkäillä ihmisillä on tavallista suurempi mantelitumake ja toisen tutkimuksen mukaan mantelitumakkeen tavallista suurempi koko viittaisi ihmisen luovuuteen.