stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Birger Käcklund

Birger Käcklund (6. toukokuuta 1930 Helsinki – 7. heinäkuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen ulkoilureittien tarkastaja ja kunnallispoliitikko. Hän toimi sosialidemokraattien edustajana Helsingin kaupunginvaltuustossa vuosina 1988–1991.
Käcklund työskenteli Helsingin kaupungin ulkoilureittien tarkastajana vuodesta 1988 aina kuolemaansa 1991 saakka. Kesäaikana hänen tehtäviinsä kuului pyöräillä päivittäin Helsingin pyöräteillä ja tarkastaa niiden kunto. Käcklund raportoi Helsingin kaupungin rakennusvirastolle muun muassa pyöräteillä olleista kuopista ja ilkivallan kohteiksi joutuneista opastinviitoista. Talvisin hän oli toimistossa suunnittelemassa pyöräilyreittejä. Ulkoilureittien tarkastajan virka perustettiin keväällä 1988 Käcklundia varten hänen riitaannuttuaan edellisessä tehtävässään Helsingin kiinteistöviraston asuntoasiain sihteerinä. Käcklundin työtoverina ollut sitoutumaton kaupunginvaltuutettu Leena Ilvonen oli tehnyt kaupunginvaltuustolle tasa-arvolain mahdollistaman hyvityskanteen, koska hänen palkkansa oli pienempi kuin Käcklundin. Johtavat virkamiehet päättivät tulehtuneen ilmapiirin vuoksi perustaa tuolloin SDP:n varavaltuutettuna toimineelle Käcklundille oman viran liikuntavirastoon. Se rahoitettiin jättämällä yksi Korkeasaaren eläintarhan vahtimestari palkkaamatta. Ilvosen nostama kanne kävi lopulta läpi kaikki oikeusasteet, ja vuonna 1992 Korkein oikeus kumosi Helsingin raastuvanoikeuden päätöksen hänelle maksettavista korvauksista.
”Zeke”-lempinimellä tunnettu Käcklund oli pyöräillyt työmatkansa Myllypurosta keskustaan jo vuodesta 1969 lähtien. Hän harrasti pyöräilyä myös vapaa-aikoinaan ja kävi Suomen lisäksi pyöräilemässä säännöllisesti Alankomaissa ja Tanskassa. Käcklund polki vuosittain noin 9 000 kilometriä. Kaupunginvaltustossa hän oli innokas pyöräilyn puolestapuhuja. Käcklundia pidettiin kunnalliselämän väriläiskänä, jolla oli syntyperäisen stadilaisen ja duunarin imago. Helsingin kaupunginvaltuustoon hänet valittiin ensimmäistä kertaa vuoden 1988 kunnallisvaaleissa. Aikaisemmin Käcklund oli yhden kauden varavaltuutettuna. Hän oli kuitenkin mukana sosialidemokraattien toiminnassa jo 1960-luvulta saakka. Vuonna 1983 Käcklund toimi aktiivisesti tuolloin ensimmäistä kertaa eduskuntaan valitun Paavo Lipposen tukijoukoissa. Hän oli myös Laajasalon sosialidemokraattisen paikallisyhdistyksen puheenjohtaja.
Käcklund kuoli sairauskohtaukseen heinäkuussa 1991. Ulkoilureittien tarkastajan virkaa ei enää hänen jälkeensä täytetty. Vuonna 1999 Lapinlahden rannalla Hietaniemen hautausmaan reunaa kiertävä ulkoilutie nimettiin Käcklundin mukaan Birger Käcklundin raitiksi. Kaupungin nimistötoimikunta ehdotti hänelle omaa tietä Lapinlahteen jo vuonna 1995.
Caldwellin piirikunta

Caldwellin piirikunta (engl. Caldwell County) on usean Yhdysvaltojen piirikunnan nimi:
Caldwellin piirikunta, Kentucky
Caldwellin piirikunta (Caldwell Parish), Louisiana
Caldwellin piirikunta, Missouri
Caldwellin piirikunta, Pohjois-Carolina
Caldwellin piirikunta, Texas
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Caldwellin piirikunta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Cale Fleury

Cale Fleury (s. 19. marraskuuta 1998 Saskatchewan) on kanadalainen jääkiekkoilija. Fleury edustaa NHL-seura Seattle Krakenia. Montreal Canadiens varasi Fleuryn vuoden 2017 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella numerolla 87. Fleury on pelipaikaltaan puolustaja ja kätisyydeltään right. Fleury on 13. kesäkuuta 2023 mennessä pelannut urallaan 62 NHL-runkosarjaottelua. Näissä hän on tehnyt yhden maalin ja yhden syötön eli kaksi tehopistettä.
Boudewijn Zenden

Zenden Liverpoolin paidassa vuonna 2005
Boudewijn "Bolo" Zenden (s. 15. elokuuta 1976 Maastricht, Limburg, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän pelasi urallaan yleensä vasemmalla laidalla puolustajana tai keskikentällä. Hän toimii PSV Eindhovenin organisaatiossa juniorivalmentajana.
Ura

Zenden aloitti ammattilaisuransa PSV Eindhovenissa vuonna 1994. Hän pelasi siellä vuoteen 1998 saakka, kunnes alankomaalaisia tähtipelaajia riveihinsä haalinut, Louis van Gaalin valmentama FC Barcelona osti hänet. Espanjan visiitti kesti kolme kautta, ja vuodet 2001-2003 Zenden pelasi Chelsea FC:ssä vaihtelevalla menestyksellä ja peliajalla. Jo laskusuunnassa ollut tähti myytiin Middlesbroughiin vuonna 2003. Hieman yllättäen Zenden siirtyi takaisin terävimmälle huipputasolla allekirjoittamalla sopimuksen Liverpool FC:n kanssa heinäkuussa 2005.
Rafael Benitezin uusien hankintojen myötä Zendenin peliaika jäi Liverpoolissa vähäiseksi ja kesällä 2007 hän siirtyi ranskalaisseura Olympique de Marseillen riveihin. Zenden jätti Marseillen kesällä 2009. Hän teki sopimuksettomana pelaajana sopimuksen Valioliigan Sunderlandiin. Zenden edusti Sunderlandia kahden kauden ajan, kunnes lopetti uransa 35-vuotiaana vuonna 2011.
Zenden on pelannut myös 40 ottelua maajoukkueessa ja edustanut maataan 1998 MM-kisoissa sekä vuosien 2000 ja 2004 EM-kisoissa. Vuoden 1998 kisoista hänet muistetaan erityisesti upeasta maalistaan Kroatiaa vastaan pronssiottelussa.
Pelaajauransa jälkeen Zenden toimi Chelseassa Rafael Benítezin apulaisvalmentajana.  Kesäkuussa 2013 Zenden siirtyi PSV Eindhovenin organisaatioon juniorivalmentajaksi.
Zendenillä on myös musta vyö judossa, jossa hän voitti nuoruudessaan myös alueellisen mestaruuden.
BMW Open

| BMW Open |
| --- | --- |

Tiedot
Kiertue:  ATP-turnaus
Sijainti:  München  Saksa
Kilpailuluokka:  ATP World Tour 250
Kenttätyyppi:  Massa / ulkokentät
Kaavio:  28S / 16Q / 16D
Palkintorahaa:  501 345 €
Virallinen sivusto
BMW Open on huhti-toukokuussa Münchenissä, Saksassa järjestettävä miesten tennisturnaus. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran 1900-luvun alussa. Turnaus kuuluu ATP World Tour 250 -sarjaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta BMW Open Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut (saksaksi)
Doha Pune Brisbane Sydney Auckland Montpellier Sofia Quito New York Buenos Aires Marseille Delray Beach São Paulo Marrakech Houston Budapest Estoril München Istanbul Geneve  Lyon Stuttgart 's-Hertogenbosch Antalya Eastbourne Båstad Umag Newport Atlanta Gstaad Los Cabos Kitzbühel Winston-Salem Pietari Metz Chengdu Shenzhen Moskova Tukholma Antwerpen
Bergendahls

| Bergendahl & Son AB |
| --- | --- |
Perustettu:  1922
Perustaja:  Mikael Bergendahl
Toimitusjohtaja:  Peter Lund
Puheenjohtaja:  Spyridon Mylonopoulos
Kotipaikka:  Hässleholm, Ruotsi
Toimiala:  vähittäiskauppa
Tuotteet:  Bergendahl Food City Gross Matöppet  Matrebellerna Granit-sisustusketju Glitter-koruketju
Liikevaihto:  1,2 miljardia euroa (2017)
Henkilöstö:  4 823 (2017)
Omistaja:  Bergendahl-Mylonopouloksen perhe
Kotisivu:  bergendahls.se
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bergendahls on ruotsalainen tukku- ja vähittäiskauppayritys, jonka pääketjuja ovat Ruotsissa toimivat päivittäistavaraketjut City Gross, Matöppet ja Matrebellerna sekä Suomessakin toimivat Granit-sisustusketju sekä koruja ja asusteita myyvä Glitter-ketju. Bergendahlsin muita ketjuja ovat kodintavaraketjut Eko ja Duka. Konsernin liikevaihto vuonna 2017 oli 12,6 miljardia Ruotsin kruunua ja henkilöstömäärä 4 823.
Bergendahls-konserni sai alkunsa vuonna 1922, kun Mikael Bergendahl perusti pienen elintarvikeagentuurin Skånen Hässleholmiin. Nykyinen pääomistaja Elisabeth Bergendahl-Mylonopoulos on perustajan pojantytär. Hänen miehensä Spyridon on emoyhtiön hallituksen puheenjohtaja.
Bergendahls on Ruotsin neljänneksi suurin päivittäistavarayritys.
Granit

Granit Funktion & Förvaring AB:n perustivat Ruotsin Sundbybergissä vuonna 1996 Anett Jorméus ja Susanne Liljenberg. Siitä tuli lifestyle-yritys, jonka erikoisalaa ovat käytännölliset, usein harmaasävyiset kodin esineet ja säilytysratkaisut. Ensimmäinen Granit-liike avattiin toukokuussa 1997 Tukholman Södermalmilla osoitteessa Götgatan 31. Vuonna 2008 Bergendahls osti Granitin. Suomeen Granit tuli vuonna 2013, jolloin se avasi ensin pilottimyymälän Helsingin Bulevardille ja sitten toisen Forumiin. Myöhemmin tulivat myymälät Tampereelle, Turkuun ja Ouluun. Ruotsin ja Suomen lisäksi myymälöitä on myös Norjassa. Granitin toimitusjohtajana on vuodesta 2019 toiminut Caroline Hjelte, joka seuraa tehtävässä omistajasuvun edustajaa Carl-Mikael Bergendahlia..
Glitter

Glitter-korutukkuyritys syntyi 1970-luvulla, kun Sven-Axel Svensson avasi tupakkakaupan Ruotsin Söderköpingiin. Hän laajensi toimintaa pian korujen tukkukauppaan. Vuonna 1992 Svensson ryhtyi myös korujen vähittäiskauppiaaksi ja avasi ensimmäisen Glitter-myymälän. Perustajan kuoltua vuonna 1999 yrityksen osti sijoitusyhtiö KF Invest, ja vuonna 2004 Glitter tuli osaksi Bergendahl-konsernia.
Vuonna 2019 Glitterillä oli noin 180 myymälää neljässä eri maassa, niistä nelisenkymmentä Suomessa.
Basil Zaharoff

Basil Zaharoff vuonna 1928.
Basil Zaharoff (alk. Vasíleios Zacharíou, kreik. Βασίλειος Ζαχαρίου, joskus Basileios Zacharias; 6. lokakuuta 1849 Muğla, Osmanien valtakunta – 25. marraskuuta 1936 Monte Carlo, Monaco) oli syntyperältään turkinkreikkalainen liikemies ja kansainvälinen asekauppias. Häntä arveltiin yhdeksi aikansa rikkaimmista ihmisistä. Zaharoff tunnettiin lempinimillä ”kuoleman kauppias” ja ”Euroopan salaperäinen mies”. Hänen on sanottu olleen pahamaineisin asekauppias ensimmäistä maailmansotaa edeltäneenä aikana, ja hän ei tiettävästi kaihtanut mitään keinoja, edes sabotaasia tai lahjontaa, saadakseen myymänsä aseet käymään paremmin kaupaksi. Hänet tunnettiin myös tavastaan myydä aseita konfliktien molemmille osapuolille.
Varhaisemmat elämänvaiheet

Zaharoffin vanhemmat olivat Turkissa asuneita köyhiä kreikkalaisia, jotka olivat kreikkalaisiin 1820-luvulla kohdistettujen vainojen vuoksi asuneet välillä Odessassa Venäjällä ja venäläistäneet sukunimensä kirjoitusasun. Zaharoffin isä oli ruusuöljyn maahantuoja. Perhe asui eri tietojen mukaan joko Muğlassa tai Osmanien valtakunnan pääkaupungissa Konstantinopolissa, jossa nuori Zaharoff työskenteli vaatekauppaa harjoittaneen setänsä palveluksessa. Vahvistamattomien huhujen mukaan Zaharoff olisi hankkinut tuloja myös muun muassa mainostamalla paikallista bordellia sekä sytyttämällä tulipaloja Konstantinopolin palokunnan tilauksesta, jotta palokunta voisi vaatia palkkioita pelastamiensa rakennusten varakkailta omistajilta.
Zaharoff lähetettiin vuonna 1866 opiskelemaan Englantiin, ja vuodesta 1870 hän toimi setänsä yrityksen edustajana Lontoossa. Vuonna 1872 hän nai bristolilaisen yrittäjän tyttären Emily Burrowsin. Zaharoff vangittiin myöhemmin samana vuonna Belgiassa ja luovutettiin Britanniaan, kun hänen setänsä syytti hänen kavaltaneen yrityksensä omaisuutta 7 000 punnan arvosta. Old Baileyn tuomioistuin totesikin Zaharoffin tammikuussa 1873 syylliseksi eräiden tarvikkeiden kavallukseen mutta jätti hänet tuomitsematta rangaistukseen. Sen jälkeen Zaharoff toimi jonkin aikaa kauppiaana Osmanien valtakuntaan kuuluneella Kyproksella ja liikkui väärällä nimellä itäisen Välimeren alueella. Asuessaan Ateenassa Kreikassa hän tiettävästi tutustui liikemies Stéfanos Skouloúdikseen ja pääsi tämän suosituksen avulla ruotsalaisen asesuunnittelijan Thorsten Nordenfeltin edustajaksi Balkanilla.
Zaharoff palasi Britanniaan jossain vaiheessa sen jälkeen, kun Kypros oli päätynyt brittien hallintaan vuonna 1878. Vuonna 1883 hän tiettävästi asui Irlannin Galwayssa ja esiintyi kreivinä, mutta joutui lähtemään suututettuaan paikalliset. Hän lienee ollut myös ”kreivi Zaharoff”, joka kierteli vuonna 1884 Yhdysvalloissa ja työskenteli rautatieyhtiölle. Ensimmäisen vaimonsa jo aiemmin hylännyt Zaharoff meni vuonna 1885 New Yorkissa naimisiin varakkaan yhdysvaltalaisen perijän Jeannie Billingsin kanssa esiintyen tuolloin ruhtinaana ja Venäjän entisen ulkoministerin Aleksandr Gortšakovin lähisukulaisena. Kaksinnaimisen paljastuttua hänestä annettiin pidätysmääräys ja hän palasi Eurooppaan.
Zaharoffin on sanottu osanneen kymmentä eri kieltä.
Menestys kansainvälisenä asekauppiaana

Zaharoff palasi Kreikkaan ja Nordenfeltin palvelukseen. Nordenfelt aloitti vuonna 1886 höyryvoimalla toimineiden sukellusveneiden valmistuksen. Vaikka ensimmäinen malli oli kallis ja lähes käyttökelvoton, Zaharoff sai myytyä sitä kuusi kappaletta. Hän myi ensin yhden Kreikalle, sitten kaksi Turkille (Osmanivaltakunnalle) vakuutettuaan Kreikan sukellusveneen olevan sille uhka ja lopulta vielä uudemman mallin Venäjälle sillä verukkeella, että Turkki hallitsisi muuten Välimerta sukellusveneillään. Zaharoff myi sukellusveneitä myös Espanjalle ja Italialle. Vieraillessaan useasti Espanjassa hän pyrki hankaloittamaan Isaac Peralin kehittämän paremman sukellusveneen menestystä. Zaharoff osti itselleen Espanjasta myös ammustehtaan ja myi sittemmin Espanjan armeijalle sekä työnantajansa että oman tehtaansa tuotteita, joista jälkimmäiset osoittautuivat huonoiksi Espanjan–Yhdysvaltain sodassa.
Zaharoff pyrki myös kaikin tavoin pilaamaan Hiram Maximin kehittämän konekiväärin maineen, koska Maximin konekiväärit olivat selvästi parempia kuin Nordenfeltin. Vuonna 1888 Nordenfelt ja Maxim ryhtyivät kuitenkin liikekumppaneiksi, minkä jälkeen Zaharoff edusti heidän yritystään koko Itä-Euroopassa ja Venäjällä. Vuonna 1897 englantilainen asevalmistaja Vickers osti Maxim-Nordenfeltin, mikä merkitsi Zaharoffin toimialueen laajenemista entuudestaan. 1900-luvun alussa hänen palkkionsa olivat jo hyvin suuria ja hänestä tuli miljonääri. Hän hankki itselleen Vickersin osakkeita ja sai paikan yhtiön johtokunnassa Hiram Maximin eläköidyttyä. Zaharoffin menestys asekauppiaana perustui korkeiden viranomaisten lahjontaan ja kiristykseen sekä vakoiluun ja kilpailijoiden mustamaalaukseen. Hän loi myös hyödyllisiä suhteita vaikutusvaltaisiin naisiin kuten tärkeiden henkilöiden rakastajattariin.
Zaharoff sai vuonna 1913 Ranskan kansalaisuuden ja työskenteli ensimmäisen maailmansodan aikana ympärysvalloille. Vuosina 1916–1917 hän oli mukana salaisissa neuvotteluissa, joissa Kreikkaa suostuteltiin liittymään sotaan ympärysvaltojen puolelle ja keskusvaltoihin kuulunutta Turkkia irtautumaan sodasta. Britannian pääministeri David Lloyd George valtuutti hänet maksamaan Sveitsissä kymmenen miljoonaa puntaa turkkilaisille, mutta hanke epäonnistui. Palkkiona palveluksistaan Zaharoffista tehtiin sodan jälkeen Ranskan kunnialegioonan suurupseeri ja Britanniassa Bath-ritarikunnan suurristin ritari. Tämän jälkeen hän käytti arvonimeä Sir, vaikka se oli vastoin etikettiä hänen ollessaan toisen maan kansalainen.
Myöhemmät vuodet

Zaharoffin ensimmäinen vaimo oli kuollut Lontoossa 1890-luvulla. Zaharoff löysi uudeksi kumppanikseen espanjalaisen Villafrancan herttuattaren, jonka kuningasperheeseen kuulunut aviomies oli mielenvikainen. Herttuattaren jäätyä leskeksi vuonna 1923 Zaharoff nai hänet, mutta herttuatar kuoli jo vuonna 1926. Zaharoff muutti sen jälkeen Monacoon, jossa hän sai hallintaansa Monte Carlon kasinon. Hän omisti lisäksi Ranskassa pankin ja kaksi sanomalehteä. Kiillottaakseen mainettaan Zaharoff ryhtyi hyväntekijäksi ja lahjoitti miljoona frangia Ranskan sotaleskien hyväksi. Hänen lahjoituksillaan perustettiin myös oppituolit Pariisin ja Oxfordin yliopistoihin, ja hänen on sanottu rahoittaneen Kreikan sotaa Turkkia vastaan omista varoistaan.
Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Zaharoffista julkaistiin useita skandaalimaisia elämäkertoja, jotka sisälsivät paljon epäluotettavia ja spekulatiivisia tietoja hänen elämänvaiheistaan. Hän poltti vuonna 1927 henkilökohtaiset paperinsa ja päiväkirjansa. Kuollessaan 87-vuotiaana vuonna 1936 hänellä oli testamenttinsa mukaan 193 000 punnan varallisuus, vaikka suurimmillaan hänen omaisuutensa oli arveltu olleen moninkertainen.
Populaarikulttuurissa

Hergén Tintti-sarjakuvassa Särkynyt korva esiintyvä moraaliton asekauppias Basil Bazaroff on helposti tunnistettava karikatyyri Zaharoffista. Zaharoffin on sanottu olleen innoittajana myös Ian Flemingin James Bond -romaaneissa esiintyvälle suurroistolle Ernst Stavro Blofeldille.
Eräs Orson Wellesin ohjaaman elokuvan Citizen Kane innoittaja oli Zaharoffin kuolemaa dramatisoidusti käsitellyt The March of Time -sarjan radio-ohjelma, jonka tekemiseen Welles osallistui.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Basil Zaharoff, Iltalehti, 08.06.1929, nro 130, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Salaperäinen eurooppalainen. Köyhä kreikkalaispoika, josta tuli sotatarvehankkija, suurrahamies, monimiljonääri ja englantilainen aatelismies, Hakkapeliitta, 10.10.1933, nro 41, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
"Kuoleman suurhankkijan" salaisuus. Kuinka Abessinian öljyrikkauksista kilpaillaan suurvaltojen kesken, Hakkapeliitta, 10.09.1935, nro 37, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Zaharoff ja hänen toinen vaimonsa Villafrancan herttuatar vuonna 1924.
Blackstone Group

| Blackstone Group |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  julkinen kommandiittiyhtiö
Osake:  NYSE: BX
ISIN:  US09253U1088
Perustettu:  1985
Perustaja:  Peter G. Peterson Stephen A. Schwarzman
Toimitusjohtaja:  Stephen A. Schwarzman
Puheenjohtaja:  Hamilton (Tony) James
Kotipaikka:   New York City, Yhdysvallat
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  pääomasijoittaminen
Tuotteet:  Velkavivutetut sijoitukset Yrityskaupat, fuusiot ja uudelleenjärjestelyt
Liikevaihto:   4 066 milj. dollaria (2012)
Nettotulos:  1 995 milj. dollaria
Henkilöstö:  2 905 (2019)
Kotisivu:  blackstone.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
The Blackstone Group, L.P. (NYSE: BX) on yhdysvaltalainen julkinen pääomasijoitusyhtiö, jonka kotipaikka on New York City.  Blackstonella on lisäksi puolen tusinaa muuta toimistoa Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Aasiassa (Lontoossa, Luxemburissa, Menlo Parkissa, Mumbaissa, Hongkongissa ja Pekingissä). Blackstone on maailman suurin maailmanlaajuisten vaihtoehtoisten omaisuudenhoito- ja rahoitusneuvontapalvelujen tarjoaja. Yhtiö on kasvanut viime vuosien aikana maailmanlaajuisesti rahoitusalan suurimpien ja vaikutusvaltaisimpien joukkoon. Vuonna 2020 sen hallinnoimat varat nousivat 584 miljardiin dollariin. Blackstonen kiinteistösijoitusten määrä on vuonna 2020 arvioitu 325 miljardin suuruiseksi, joka tekee yhtiöstä maailman suurimman kiinteistöjen hallinnoijan.
Blackstonen perustaja Stephen A. Schwarzman Davosin World Economic Forumissa.
Blackstone Group on yksi suurimmista velkavetoisten LBO-yrityskauppojen tekijöistä. Yrityksen kiinteistöliiketoiminta on ollut myös aktiivista, mikä on näkynyt useiden korkean profiilin kiinteistöhankintojen muodossa. Blackstonen merkittävimpiin ja tunnetuimpiin sijoituksiin kuuluvat Hilton Hotels Corporation, Equity Office Properties, Allied Waste, AlliedBarton, United Biscuits, Freescale Semiconductor, Nielsen Company, Legoland, Universal Studios Theme Parks, Biomet, Deutsche Telekom (4,5 %), Michaels Stores ja Travelport.
Blackstone on viime vuosina keskittynyt kestävän kehityksen alotteisiin, tavoittelemalla 15% vähennystä hiilidioksidipäästöissä kaikissa uusissa ohjausinvestoinneissa, laajentamalla aurinkopaneelikapasiteettia (esimerkiksi asentamalla 9,600 aurinkopaneelia New York Cityyn), sekä tavoittelemalla 50% energiankulutussäästöjä toimistosijoituskohteissa investoimalla sisävalaistusteknologiaan.
Historia

Blackstonen perustivat 1985 yritysten hankinta- ja sulauttamistoimintaan keskittyneeksi investointipankiksi Peter G. Peterson ja Stephen A. Schwarzman, jotka olivat aikaisemmin työskennelleet yhdessä Lehman Brothers, Kuhn, Loeb Inc.:lla. Seuraavan kahden vuosikymmenen aikana Blackstone kehittyi yhdeksi maailman suurimmista yksityisistä pääomasijoitusyhtiöistä. Vuonna 2007 Blackstone listautui pörssiin (engl. IPO) ja sai 4 miljardia dollaria vastineeksi hieman alle 15 prosentin osuudesta yhtiön osakekannasta. Blackstone oli yksi ensimmäisistä suurista pääomasijoitusyhtiöistä, jotka listattiin pörssiin. [lähde? ]
Vuonna 1996 Blackstone oli mukana tapauksessa, jossa yrityksen osakas, tunnettu roskalaina-asiantuntija Mikael Salovaara, joutui skandaalinkäryisesti eroamaan syytettynä olemattoman kaupan junailusta, johon oli liitetty Bucyrus-Erie Company. Salovaara oli siirtynyt 1994 Goldman Sachsilta Blackstonelle.
Vuonna 2019 Blackstone osti singaporelaiselta GLP:ltä varastotiloja 18,7 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla.
Pääkilpailijat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Apollo Management  Bain Capital  Carlyle Group  Cerberus Capital Management |  Clayton, Dubilier & Rice  Forstmann Little & Co  HM Capital Partners  Heico Companies |  KKR  Thomas H. Lee Partners  TPG Capital |
Aiheesta muualla

Blackstone Group (englanniksi)
Blackstonen perustaja Peter G. Peterson oli aikaisemmin Lehman Brothers, Kuhn, Loeb Inc.:n toimitusjohtaja.
Bogstadveien

Katunäkymää tammikuussa 2007.
Bogstadveien on Oslossa Frognerin kaupunginosassa sijaitseva katu. Se sai nykyisen nimensä vuonna 1879 ja oli tätä ennen nimeltään Sørkedalsveien. Bogstadveien on merkittävä kauppa- ja ravintolakatu, ja sillä kulkee myös raitiovaunuja.
Kuvia

Bogstadveien 9: entinen Rosenborg-elokuvateatteri, joka oli toiminnassa vuosina 1937–1980.
Bogstadveien 12: alun perin työväentaloksi rakennettu, vuonna 1921 elokuvateatteriksi muutettu rakennus (Ove Ekman, 1887). Nykyisin liikerakennus.
Bogstadveien 37: sininen kyltti kertoo pikaluistelija Oscar Mathisenin asuneen tässä talossa.
Bogstadveien 74: Majorstuenin koulu (Bredo Berntsen, 1908)
Bogstadveien 76: Vuoden 2011 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuja varten rakennettu paviljonki, joka sijaitsi kisojen aikaan 7. juni-plassenilla.
Kompastuskiviä Bogstadveienillä.
Liikennettä Bogstadveienillä vuonna 1905.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bogstadveien Wikimedia Commonsissa
Belgrade Arena

| Belgrade Arena |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Belgrad, Serbia
Koordinaatit:  44°48′50″N, 20°25′16″E
Rakennustyöt aloitettu:  1991
Avattu:  31. heinäkuuta 2004
Omistaja:  Belgradin kaupunki
Kustannukset:  70 miljoonaa
Arkkitehti:  Vlada Slavica
Aiemmat nimet:  Štark Arena, Kombank Arena
Katsojakapasiteetti
 18 386 (urheilu) 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Beogradska arena
Belgrade Arena (serb. Београдска арена, aikaisemmin Štark arena) on sisäurheiluareena Belgradissa Serbiassa. Rakennus avattiin virallisesti vuonna 2004, ja sen omistaa Belgradin kaupunki. Sen entisiä nimiä ovat Kombank Arena ja Beogradska Arena.
Areena on suunniteltu urheiluareenaksi esimerkiksi koripalloa, käsipalloa, lentopalloa ja tennistä varten. Areenalla voidaan putkirakenteisten katsomoiden ansiosta järjestää myös yleisurheilun sisätapahtumia, mutta 48 000 neliömetrin pinta-alallaan se soveltuu hyvin myös kulttuuritapahtumien näyttämöksi. Katsomoihin mahtuu enimmillään 20 000 henkeä, mikä tekee areenasta Serbian suurimman urheiluhallin. Areena maksoi noin 70 miljoonaa euroa.