stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 1938
Tulokset > Naiset > 4 x 100 m viesti

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Josefine Kohl   Käthe Krauß   Emmy Albus   Ida Kühnel | 46,8 |
| 2 |  | Jadwiga Gawrońska   Barbara Książkiewicz   Otylia Kałuża   Stanisława Walasiewiczówna | 48,2 |
| 3 |  | Maria Alfero   Maria Apollonio   Rosetta Cattaneo   Italia Lucchini | 49,4 |
Tulokset > Naiset > Korkeushyppy

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Ibolya Csák | 164 |
| 2 |  | Nelly van Balen-Blanken | 164 |
| 3 |  | Feodora Solms | 164 |
Kilpailun voittaja Dora Ratjen (170 WR) hylättiin myöhemmin koska hän paljastui Hermann-nimiseksi mieheksi.
Tulokset > Naiset > Pituushyppy

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Irmgard Praetz | 588 |
| 2 |  | Stanisława Walasiewiczówna | 581 |
| 3 |  | Gisela Voß | 547 |
Tulokset > Naiset > Kuulantyöntö

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Hermine Schröder | 13,29 |
| 2 |  | Gisela Mauermayer | 13,27 |
| 3 |  | Wanda Flakowicz | 12,55 |
Tulokset > Naiset > Kiekonheitto

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Gisela Mauermayer | 44,80 |
| 2 |  | Hilde Sommer | 40,95 |
| 3 |  | Paula Mollenhauer | 39,81 |
Tulokset > Naiset > Keihäänheitto

| Sija | Maa | Urheilija | Tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Lisa Gelius | 45,58 |
| 2 |  | Susanne Pastoors | 44,14 |
| 3 |  | Luise Krüger | 42,49 |
Kisojen mitalitaulukko

| Sijoitus | Maa | Kulta | Hopea | Pronssi | Mitalien määrä | Sijoitus mitalien määrän mukaan |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Saksa | 12 | 11 | 9 | 32 | 1. |
| 2. |  Suomi | 5 | 3 | 3 | 11 | 3. |
| 3. |  Iso-Britannia | 4 | 2 | 2 | 8 | 4. |
| 4. |  Ruotsi | 3 | 4 | 6 | 13 | 2. |
| 5. |  Puola | 2 | 3 | 1 | 6 | 7. |
| 6. |  Alankomaat | 2 | 2 | 4 | 8 | 5. |
| 7. |  Italia | 1 | 4 | 3 | 8 | 6. |
| 8. |  Ranska | 1 | 1 | 1 | 3 | 8. |
| 8. |  Unkari | 1 | 1 | 1 | 3 | 8. |
| 10. |  Viro | 1 | 0 | 0 | 1 | 10. |
| 11. |  Belgia | 0 | 1 | 0 | 1 | 11. |
| 12. |  Sveitsi | 0 | 0 | 1 | 1 | 12. |
| 12. |  Norja | 0 | 0 | 1 | 1 | 12. |
Suomalaisten voittamat mitalit > Kultaa

Taisto Mäki, 5 000 metriä
Ilmari Salminen, 10 000 metriä
Väinö Muinonen, maraton
Onni Rajasaari, kolmiloikka
Matti Järvinen, keihäänheitto
Suomalaisten voittamat mitalit > Hopeaa

Kalevi Kotkas, korkeushyppy
Jouko Norén, kolmiloikka
Yrjö Nikkanen, keihäänheitto
Suomalaisten voittamat mitalit > Pronssia

Alf Lindblad, 3000 m esteet
Kauko Pekuri, 5 000 metriä
Lauri Kalima, korkeushyppy
Lyhenteet

WR: Maailmanennätys
ER: Euroopanennätys
CR: Kilpailujen ennätys
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 1938 Wikimedia Commonsissa
| n k Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut |
| --- | --- |
Ulkoradat: 1934 1938 1946 1950 1954 1958 1962 1966 1969 1971 1974 1978 1982 1986 1990 1994 1998 2002 2006 2010 2012 2014 2016 2018 2020 2022 2024
Sisäradat: 1966 1967 1968 1969 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 1979 1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1992 1994 1996 1998 2000 2002 2005 2007 2009 2011 2013 2015 2017 2019 2021 2023
Jordan Ayew

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Jordan Ayew kentällä vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi: Jordan Pierre Ayew
Syntymäaika: 11. syyskuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Marseille, Ranska
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 182 senttimetriä
Seura
Seura: Leicester City
Junioriseurat
2000–2006: Lyon-Duchère
2006–2009: Marseille
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2014 | Marseille | 111 | (14) |
| 2014 | → Sochaux | 17 | (5) |
| 2014–2015 | Lorient | 31 | (12) |
| 2015–2017 | Aston Villa | 51 | (9) |
| 2017–2019 | Swansea City | 50 | (8) |
| 2018–2019 | → Crystal Palace | 20 | (1) |
| 2019–2024 | Crystal Palace | 175 | (21) |
| 2024– | Leicester City | 22 | (4) |
Maajoukkue
| 2010 | Ghana U20 | 1 | (1) |
| 2010– | Ghana | 90 | (19) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. helmikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. kesäkuuta 2023.
Jordan Pierre Ayew (s. 11. syyskuuta 1991 Marseille, Ranska) on ghanalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Leicester Cityä ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Myös Ayewin vanhempi veli André Ayew on jalkapalloilija. Heidän isänsä on entinen jalkapalloilija Abédi Pelé.
Seurajoukkueura

Ayew liittyi Olympique de Marseillen nuorisoakatemiaan vuonna 2006. Kolme vuotta myöhemmin hän solmi kolmivuotisen ammattilaissopimuksen seuran kanssa. Ayew pelasi ensimmäisen ottelunsa edustusjoukkueessa 16. joulukuuta 2009 Lorientia vastaan. Hän teki samassa ottelussa myös ensimmäisen maalinsa. Hän oli voittamassa Ranskan-mestaruutta 2010, liigacupia 2011 ja 2012 sekä Ranskan supercupia 2011.
Ayew siirtyi 6. tammikuuta 2014 loppukauden kestävällä lainasopimuksella Sochauxiin. Kauden 2014–2015 hän pelasi Lorientin joukkueessa. Hän pelasi Ligue 1:ssä kaikkiaan 159 ottelua, joista 111 ottelua Marseillessa, 17 ottelua Sochaux'ssa ja 31 ottelua Lorientissa. Hän teki Ligue 1:ssä 31 maalia, joista 12 maalia kaudella 2014–2015 Lorientissa, millä hän oli koko liigan kymmenenneksi paras maalintekijä.
Kesällä 2015 Ayew teki viisivuotisen sopimuksen Aston Villan kanssa. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan Valioliigassa 30 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia, ja sitten puolen kauden aikana mestaruussarjassa 21 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia.
Tammikuussa 2017 Ayew siirtyi 3,5-vuotisella sopimuksella Swansea Cityn riveihin. Hän pelasi seurassa 1,5 kauden aikana 50 valioliigaottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Kauden 2018–2019 hän pelasi lainalla Crystal Palacessa ja siirtyi kesällä 2019 Crystal Palacen omistukseen. Hän on kesäkuun 2023 loppuun mennessä pelannut Crystal Palacessa 159 valioliigaottelua ja tehnyt niissä 18 maalia.
Maajoukkueura

Ayew pelasi ensimmäisen maaottelunsa Afrikan mestaruuskilpailujen karsintaottelussa Swazimaata vastaan syyskuussa 2010. Hän pelasi neljä ottelua Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2012, joissa Ghana oli neljäs. Ensimmäiset kaksi maaottelumaaliaan hän teki MM-karsinnassa Lesothoa vastaan kesäkuussa 2012. MM-kilpailuissa 2014 hän oli avauskokoonpanossa Yhdysvallat-ottelussa ja tuli vaihdosta kentälle Saksaa ja Portugalia vastaan.
Ayew pelasi viisi ottelua ja teki yhden maalin Ghanan hopeajoukkueessa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2015. Hän teki kuudessa ottelussa yhden maalin Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2017, joissa Ghana sijoittui neljänneksi. Hän pelasi maanosan mestaruuskilpailuissa 2019 Ghanan kaikki neljä ottelua ja viimeisteli kaksi maalia. Tammikuussa 2022 hän pelasi Afrikan-mestaruuskilpailuissa avauskokoonpanossa joukkueensa kaikki kolme ottelua. MM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle Ghanan ensimmäisessä ottelussa ja pelasi avauksessa kahdessa muussa ottelussa.
Aiheesta muualla

Jordan Ayewin tilastot National Football Teams -sivustolla (englanniksi)
Leicester City – Englannin Valioliiga
1 Ward |
2 Justin |
3 Faes |
4 Coady |
5 Okoli |
6 Ndidi |
7 Fatawu |
8 Winks |
9 Vardy |
10 Mavididi |
11 El Khannouss |
14 Decordova-Reid |
15 Souttar |
16 Kristiansen |
18 Ayew |
20 Daka |
21 Ricardo |
22 Skipp |
23 Vestergaard |
24 Soumaré |
25 Coulibaly |
29 Edouard |
30 Hermansen |
31 Iversen |
33 Thomas |
34 Golding |
35 McAteer |
40 Buonanotte |
41 Stolarczyk |
44 Braybrooke |
Manageri van Nistelrooy
Ghanan joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2012
1 Adjei |
2 Opare |
3 Gyan |
4 Paintsil |
5 Joh. Mensah |
6 Annan |
7 Inkoom |
8 Agyemang-Badu |
9 Boateng |
10 A. Ayew |
11 Muntari |
12 Tagoe |
13 J. Ayew |
14 Alhassan |
15 Vorsah |
16 Kwarasey |
17 Addy |
18 Takyi |
19 Jon. Mensah |
20 Asamoah |
21 Boye |
22 Sowah |
23 Abu |
Valmentaja Stevanović
Ghanan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Adams |
2 Inkoom |
3 Gyan |
4 Opare |
5 Essien |
6 Acquah |
7 Atsu |
8 Agyemang-Badu |
9 Boateng |
10 A. Ayew |
11 Muntari |
12 Kwarasey |
13 J. Ayew |
14 Adomah |
15 Sumaila |
16 Dauda |
17 Rabiu |
18 Waris |
19 Mensah |
20 Asamoah |
21 Boye |
22 Mubarak |
23 Afful |
Valmentaja Appiah
Ghanan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Ati-Zigi |
2 Lamptey |
3 Odoi |
4 Salisu |
5 Partey |
6 Owusu |
7 Issahaku |
8 Kyereh |
9 J. Ayew |
10 A. Ayew |
11 Bukari |
12 Danlad |
13 Afriyie |
14 Mensah |
15 Aidoo |
16 Manaf Nurudeen |
17 Rahman |
18 Amartey |
19 Williams |
20 Kudus |
21 Abdul Samed |
22 Sulemana |
23 Djiku |
24 Sowah |
25 Semenyo |
26 Seidu |
Valmentaja Addo
Tšadin pääministeri

Tšadin pääministeri oli Tšadin hallituksen johdossa vuodesta 1957 vuoteen 2018, jolloin perustuslain muutos keskitti valtaa presidentille. Virka perustettiin uudelleen vuonna 2021.
Ensimmäiset pääministerit johtivat autonomian ajan hallituksia, kun Tšad oli vielä Ranskan siirtomaa. Se itsenäistyi 1960.
Luettelo Tšadin pääministereistä

| Nimi | Vallassa |
| --- | --- |
Gabriel Lisette: 1957 – 1959
Gontchomé Sahoulba: 1959
Ahmad Koulamallah: 1959
François Tombalbaye: 1959 – 1975
Félix Malloum: 1975 – 1978
Hissène Habré: 1978 – 1979
Ei pääministeriä 23.3.1979 – 19.5.1982
Djidingar Dono Ngardoum: 1982
Ei pääministeriä 19.6.1982 – 4.3.1991
Jean Alingue Bawoyeu: 1991 – 1992
Joseph Yodoyman: 1992 – 1993
Fidèle Moungar: 1993
Delwa Kassiré Koumakoye: 1993 – 1995
Koibla Djimasta: 1995 – 1997
Nassour Ouaido: 1997 – 1999
Nagoum Yamassoum: 1999 – 2002
Haroun Kabadi: 2002 – 2003
Moussa Faki: 2003 – 2005
Pascal Yoadimnadji: 2005 – 2007
Adoum Younousmi (väliaikainen, 3 pv): 2007 – 2007
Delwa Kassiré Koumakoye: 2007 – 2008
Youssouf Saleh Abbas: 2008 – 2010
Emmanuel Nadingar: 2010 – 2013
Djimrangar Dadnadji: 2013
Kalzeubet Pahimi Deubet: 2013 – 2016
Albert Pahimi Padacké: 2016 – 2018
Ei pääministeriä 4.5.2018 – 26.4.2021
Albert Pahimi Padacké: 2021 – 2022
Saleh Kebzabo: 2022 – 2024
Succès Masra: 1.1.–20.5.2024
Allamaye Halina: 2024 –
Letesenbet Gidey

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Letesenbet Gidey vuonna 2016. |  Letesenbet Gidey vuonna 2016. |  Letesenbet Gidey vuonna 2016. |  |
Maa:   Etiopia
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 10 000 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Eugene 2022 | 10 000 m |  |
|  Hopeaa | Doha 2019 | 10 000 m |  |
|  Hopeaa | Budapest 2023 | 10 000 m |  |
| Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Aarhus 2019 | joukkue |  |
|  Pronssia | Aarhus 2019 | 10 km |  |
Letesenbet Gidey (s. 20. maaliskuuta 1998) on etiopialainen kestävyysjuoksija. Hän on olympiamitalisti ja maailmanmestari sekä juossut maailmanennätyksiä.
Gidey voitti alle 20-vuotiaiden maastojuoksun maailmanmestaruuden sekä henkilökohtaisessa että joukkuekilpailussa 2015 ja 2017. Hän sijoittui alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2015 neljänneksi 3 000 metrin juoksussa. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli 5 000 metrillä 11:s.
Maastojuoksun MM-kilpailuissa 2019 Gidey voitti kultaa joukkuekilpailussa ja saavutti pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa. Hän juoksi 3 000 metrin Afrikan ennätyksen 8.20,27 Stanfordissa kesäkuussa 2019. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa 10 000 metrin juoksussa ennätyksellään 30.21,23. Hän juoksi saman vuoden marraskuussa Nijmegenissa 15 kilometrin maantiejuoksun Afrikan ennätyksen 44.20. Väliaikana syntyi maanosan ennätys 10 kilometrillä: 29.43. Lokakuussa 2020 Gidey rikkoi Tirunesh Dibaban 12 vuotta vanhan maailmanennätyksen 5 000 metrillä juostuaan Valenciassa ajan 14.06,62. Kesäkuussa 2021 hän rikkoi Sifan Hassanin kaksi päivää aiemmin juokseman 10 000 metrin maailmanennätyksen juostuaan Hengelossa ajan 29.01,03. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui 10 000 metrillä kolmanneksi ajalla 30.01,72.
Lokakuussa 2021 Gidey juoksi Valenciassa ensimmäisessä puolimaratonkilpailussaan matkan maailmanennätyksen 1.02.52. Hän paransi virallista maailmanennätystä kaikkiaan 70 sekunnilla. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän voitti 10 000 metrillä kultaa ajalla 30.09,94. Samojen kisojen 5 000 metrillä hän sijoittui viidenneksi. Joulukuussa 2022 Gidey juoksi ensimmäisellä maratonillaan ajan 2.16.49. Aika oli kaikkien aikojen nopein ensikertalaisen aika naisten maratonilla. Hän saavutti Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hopeaa 10 000 metrillä ajalla 31.28,16.
Megakorporaatio

Megakorporaatio on William Gibsonin popularisoima termi, joka on yhdistelmä etuliitteestä mega ja sanasta korporaatio. Sitä käytetään tavallisesti etenkin kyberpunk-kirjallisuudessa. Se on kuvitteellinen yhtiö, joka on massiivinen konglomeraatti ja jolla on monopolistinen tai lähes monopolistinen asema monilla markkinoilla. Megakorporaatiot ovat niin voimakkaita, että ne voivat sivuuttaa lakia, ja niillä on omat raskaasti aseistetut armeijat mahdollisella omalla "suvereenilla alueellaan", joilla on mahdollisesti oma hallitus (tai joissakin tapauksissa ne ovat jopa ainut hallitus). Niillä on myös hyvä kontrolli työntekijöihinsä. Megakorporaatioissa yrityskulttuuri on venytetty äärimmilleen. Tieteiskirjallisuudessa megakorporaatioista on kirjoittanut esimerkiksi Thea von Harbou (Metropolis), Robert A. Heinlein (Citizen of the Galaxy), Robert Asprin (The Cold Cash War) ja Andre Norton (Solar Queen -novellit).
Megakorporaatiot näytetään lähes aina pahoina (vain voittoa tavoittelevina ilman minkäänlaista moraalia). Ne harvat tapaukset, joiden johtaja on tarpeeksi hyväntahtoinen ja silti yltää megakorporaatioon esiintyvät yleensä lähinnä lapsille tarkoitetuissa elokuvissa ja kirjoissa (kuten WALL-E -elokuvan Buy N' Large -yhtiö).
Käännös suomeksi
Kerjäläisooppera

| Kerjäläisooppera |
| --- | --- |

Alkuperäinen nimi:  The Beggar’s Opera
Säveltäjä:  Johann Christoph Pepusch
Libretto:  John Gay
Tyylilaji:  balladiooppera
Kieli:  englanti
Kantaesitys:  29. tammikuuta 1728  Lincoln’s Inn -teatteri
Kerjäläisooppera (engl. The Beggar’s Opera) on John Gayn kirjoittama ja Johann Christoph Pepuschin säveltämä musiikkinäytelmä ja balladiooppera vuodelta 1728. Se on satiirinen musiikkinäytelmä, joka käyttää tiettyjä oopperan elementtejä, mutta ei resitatiivia. Sen aarioina toimivat ajan suositut balladit.
Alkuperäinen idea oli Gulliverin matkojen kirjoittajan Jonathan Swiftin, joka ehdotti aihetta ystävälleen, joka kutsui toimiin toisen ystävänsä, joka puolestaan oli lopullisen libreton kirjoittanut John Gay.
Tasan 200 vuotta myöhemmin Bertolt Brecht ja Kurt Weill tekivät aiheesta musikaalin nimeltään Kolmen pennin ooppera.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Oregonin yliopisto, libretto ja lyhyt alustus
Via Aemilia Scauri

| Via Aemilia Scauri |
| --- | --- |
 Via Aemilia Scaurin sijainti Italiassa.
Maa:  Rooman valtakunta
Pituus:  n. 476 km
Alkupiste:  Pisae
Reitti:  Luna – Genua - Vada Sabatia
Päätepiste:  Dertona (n. 401 km) tai Placentia (n. 476 km)
Muodostettu:  n. 115–109 eaa.
Via Aemilia Scauri oli roomalainen tie, joka kulki Italian luoteisosassa. Se johti Pisaesta Dertonaan ja Placentiaan.
Historia

Via Aemilia Scaurin rakennutti Marcus Aemilius Scaurus kensorina ollessaan vuonna 115 tai 109 eaa. Tie nimettiin hänen mukaansa. Nimellä Via Aemilia Scauri tie erotettiin tunnetummasta ja paljon aikaisemmin rakennetusta Via Aemiliasta. Tieto rakennuttajasta on peräisin Aurelius Victorilta, joka kuitenkin vaikuttaa sekoittavan kyseiset kaksi tietä toisiinsa, mutta ei ole epäilystäkään, että hän puhuu Via Aemilia Scaurista.
Strabon on ainoa antiikin aikainen kirjailija, joka mainitsee kummankin Via Aemilian ja tekee eron niiden välille. Hän sanoo, että Aemilius Scaurus rakensi oman Via Aemiliansa kuivattuaan Padus-joen eteläpuoliset suot, ja että se kulki Pisaen ja Lunan kautta Vada Sabatiaan ja sieltä Dertonaan. Ei ole tietoa siitä, oliko ”toista Via Aemiliaa”, kuten Strabon sitä kutsuu, jo tuolloin jatkettu Placentiasta Dertonaan, vai rakennuttiko Scaurus myös kyseisen osuuden, mutta on selvää, että kyseinen yhteys muodostui viimeistään tuolloin. Usein osuus luetaan osaksi Via Aemilia Scauria.
Nimi Via Aemilia Scauri vaikuttaa jääneen vähitellen pois käytöstä, mahdollisesti siksi, että se sekaantui useamminkin Via Aemiliaan. Niin sen reitti alettiin itinerariumeissa lukea osaksi Via Aureliaa, ja tie voidaankin nähdä sen jatkeena.
Reitti

Via Aemilia Scauri alkoi Tyrrhenanmeren rannikolta Pisaesta, johon Via Aurelia päättyi, ja kulki ensin luoteeseen Genuaan, sitten länteen Vada Sabatiaan, ja sieltä koilliseen Dertonaan. Sieltä tie kulki (tai ainakin sillä oli yhteys) edelleen Placentiaan, jossa tie yhdistyi vanhempaan Via Aemiliaan.
Tien asemapaikat ja niiden väliset etäisyydet olivat:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Pisae | Pisa |  |  |
| Fossae Papirianae | Massarosa | 11 | 16,3 |
| Taberna frigida | Massa | 24 | 35,5 |
| Luna | Luni | 24 | 35,5 |
| Boacias (Boron) | Santo Stefano di Magra | 12 | 17,7 |
| Bodetia | Carro | 27 | 39,9 |
| Tegulata | Lavagna | 12 | 17,7 |
| Delphinis | Camogli | 21 | 31,1 |
| Genua | Genova | 12 | 17,7 |
| Ad Figlinas (Falinis) | Fegino | 20 | 29,6 |
| Hasta | Voltri | 13 | 19,2 |
| Ad navalia | Cogoleto | 7 | 10,4 |
| Alba Docilia | Albisola Superiore | 13 | 19,2 |
| Savo | Savona | 10 | 14,8 |
| Vada Sabatia | Vado | 9 | 13,3 |
| Canalicum | Cairo Montenotte | 12 | 17,7 |
| Crixia | Piana Crixia | 10 | 14,8 |
| Aquae Statiellae | Acqui Terme | 30 | 44,4 |
| Dertona | Tortona | 28 | 41,4 |
Tien yhteenlaskettu pituus Pisaesta Dertonaan laskettuna oli 271 roomalaista mailia eli noin 401 kilometriä. Jatko Placentiaan oli:
| Kaupunki tai muu asema | Nykyinen paikka | Etäisyys edellisestä> mailia | Etäisyys edellisestä> km (n.) |
| --- | --- | --- | --- |
| Dertona | Tortona |  |  |
| Iria | Voghera | 10 | 14,8 |
| Comeli magus (Cameliomagus) | Redavalle | 16 | 23,7 |
| Placentia | Piacenza | 25 | 37,0 |
Osuuden yhteenlaskettu pituus oli 51 mailia eli noin 75 kilometriä. Reitin kokonaispituus Pisaesta Placentiaan oli näin 322 mailia eli noin 476 kilometriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Via Aemilia Scauri Wikimedia Commonsissa
Roomalaiset tiet
| --- | --- |
Italiassa: Via Aemilia · Via Aemilia Scauri · Via Amerina · Via Annia · Via Antiatina · Via Appia · Via Ardeatina · Via Augusta Sallentina · Via Aurelia · Via Aurelia (Venetia) · Via Aurelia Aeclanensis · Via Caecilia · Via Campana · Via Cassia · Via Ciminia · Via Claudia Augusta · Via Claudia nova · Via Claudia Valeria · Via Clodia · Via Collatina · Via Cornelia · Via Domitiana · Via Flaminia · Via Flaminia militare · Via Fulvia · Via Gemina · Via Herculia · Via Julia Augusta · Via Labicana · Via Latina · Via Laurentina · Via Minucia · Via Nomentana · Via Ostiensis · Via Pompeia · Via Popil(l)ia · Via Popil(l)ia · Via Portuensis · Via Postumia · Via Praenestina · Via Quinctia · Via Salaria · Via Selinuntina · Via Setina · Via Severiana · Via Sublacensis · Via Tiberina · Via Tiburtina · Via Trajana · Via Valeria · Via Valeria (Sisilia)
Britanniassa: Akeman Street · Ermine Street · Fosse Way · Icknield Street · King Street · Watling Street
Muualla: (Via Agrippa) · Via Aquitania · Via Augusta · (Via Belgica) · Via Domitia · Via Egnatia · Via Flavia · Via Julia Augusta · Via maris · Via militaris · Via Nerva · Via nova · Via Pontica · (Via Raetia) · Via Trajana nova
Via Aemilia Scaurin reitti.
Naamiokukkatangara

| Naamiokukkatangara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae
Suku::  Kukkatangarat Nemosia
Laji::  rourei
Kaksiosainen nimi
 Nemosia rourei  Cabanis, 1870 
Katso myös
   Naamiokukkatangara Wikispeciesissä   Naamiokukkatangara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Naamiokukkatangara (Nemosia rourei) on äärimmäisen uhanalainen Brasiliassa Espírito Santon osavaltiossa elävä varpuslintu.
Naamiokukkatangara on kooltaan noin 14 cm pitkä. Selkä lajilla on väriltään musta ja vatsa valkoinen. Rinta naamiokukkatangaralla on kirsikanpunainen. Päälaki on harmaa ja silmien ympärillä on leveähkö musta naamio, joka ulottuu niskaan. Naamiokukkatangaran laulu on monimutkainen liverrys, johon liittyy myös viheltäviä ääniä.
Naamiokukkatangaran elinaluetta ovat metsät 900–1100 metrin korkeudessa. Linnut tekevät pesänsä korkeiden puiden lehvästöjen sisään. Ravintonaan laji käyttää pääasiassa niveljalkaisia.
Naamiokukkatangarakannan kooksi arvioidaan noin 50–250 yksilöä. Suurin lajiin kohdistuva uhka on Espírito Santon alueella tapahtuva voimakas metsien hakkuu maatalousmaaksi. Laji on nykyään suojeltu Brasilian lainsäädännöllä.
Lena Häcki-Groß

| Lena Häcki-Groß |
| --- | --- |
 Lena Häcki-Groß
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1995 (ikä 29) Engelberg, Sveitsi
Uran tiedot
Seura:  Nordic Engelberg
Laji:  ampumahiihto
Maailmancup
Kaudet:  2012–
Voitot:  2
Palkintokorokkeella:  6 (+ 3 viestiä)
 Tietolaatikko päivitetty 14.3.2024 
Aiheesta muualla
www.lenahaecki.ch
| Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten ampumahiihto.NMM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten ampumahiihto.NMM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Sveitsi.Naisten ampumahiihto.NMM-kilpailut  | Maa:  Sveitsi> Naisten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Cheile Grădiștei 2016 | pikakilpailu |  |
|  Hopeaa | Cheile Grădiștei 2016 | takaa-ajo |  |
|  Pronssia | Obertilliach 2013 | viesti |  |
Lena Häcki-Groß (o.s. Häcki, s. 1. heinäkuuta 1995 Engelberg) on sveitsiläinen ampumahiihtäjä. Häcki edustaa seuratasolla Nordic Engelbergiä.
Ura

Lena Häcki-Groß on saavuttanut ampumahiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa kaksi henkilökohtaista hopeaa vuonna 2016. Lisäksi hänellä on yksi viestipronssi vuoden 2013 nuorten MM-kilpailuista.
Maailmancupissa Häcki-Groß debytoi kaudella 2011–2012 Kontiolahdella. Ensimmäisen henkilökohtaisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Le Grand-Bornandin takaa-ajossa kaudella 2019–2020. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Hochfilzenin takaa-ajossa toiseksi. Hän saavutti ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa Anterselvan normaalimatkalla. Anterselvan yhteislähdössä hän sijoittui kolmanneksi. Hän voitti Oslon yhteislähdön. Hän sijoittui kolmanneksi Canmoren pikakilpailussa. Kokonaiscupissa hän sijoittui kuudenneksi, yhteislähtöcupissa kolmanneksi ja normaalimatkan cupissa neljänneksi.
Häcki on viestikilpailuissa parhaimmillaan sijoittunut toiseksi Pokljukan sekaviestissä kaudella 2018–2019 ja Östersundin viestissä joulukuussa 2019.
Häck-Großin debyytti maailmanmestaruuskilpailuissa tapahtui vuonna 2015. Östersundissa 2019 hän sijoittui normaalimatkalla 11:nneksi ja takaa-ajossa 14:nneksi. Pokljukassa 2021 hän oli pikakilpailussa seitsemäs, takaa-ajossa ja normaalimatkalla kahdestoista sekä yhteislähdössä viidestoista. Oberhofin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui normaalimatkalla yhdeksänneksi ja yhteislähdössä 11:nneksi. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän oli pikakilpailussa neljäs ja takaa-ajossa viides. Hän osallistui myös vuoden 2018 talviolympialaisiin. Siellä hän oli parhaimmillaan kahdeksas takaa-ajossa. Hän myös kuului Sveitsin kuudenneksi sijoittuneeseen viestijoukkueeseen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lena Häcki-Groß Wikimedia Commonsissa