stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1975
Suomi turnauksessa

Leijonien päävalmentajana turnauksessa toimi Seppo Liitsola yhdessä Lasse Heikkilän kanssa. Turnauksen alussa Suomi voitti jääkiekon suurmaista Yhdysvallat maalein 7–4. Suomi kamppaili myös Neuvostoliittoa vastaan kohtalaisen tasaväkisesti kaksi ensimmäistä erää, mutta hävisi lopulta selvin luvuin 2–5. Ruotsia vastaan peli oli hyvin tasaväkinen, mutta Suomi hävisi sen lopulta Mats Åhlbergin maalilla 0–1 menettäen samalla mahdollisuutensa mitaliin. Asiaa ei tosin tiedetty vielä tässä vaiheessa turnausta. Molempien joukkueiden maalivahdit Suomen Antti Leppänen ja Ruotsin Leif Holmqvist pelasivat erinomaisesti. Tämän jälkeen Suomi voitti Yhdysvallat ylivoimaisesti 9–1.
Toisessa Ruotsia vastaan pelatussa ottelussa Ruotsin ykkösketju oli tehoton. Sitä vastoin Suomen Henry Lepän, Matti Murron ja Harri Linnonmaan ketju pelasi hyvin, varsinkin puolustuspeliä. Seppo Repo ja Lauri Mononen pelasivat myös hyvin. Mononen teki ottelun avausmaalin sekä 2–1-voittomaalin. Vaikka Suomi voitti toisen ottelun, Ruotsi voitti pronssia. Tämä johtui maalimääristä, sillä Suomi oli jäänyt maiden ensimmäisessä kohtaamisessa maaleitta, mutta toisessa pelissä Ruotsi teki tappiostaan huolimatta yhden maalin. Ruotsin maaliero koko turnauksessa oli myös Suomea parempi.
A-sarja > Euroopan mestaruus

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | URS | TCH | SWE | FIN | POL |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Neuvostoliitto | 8 | 8 | 0 | 0 | 67-17 | 16 |  | 5-2 | 4-1 | 8-4 | 13-2 |
|  Tšekkoslovakia | 8 | 6 | 0 | 2 | 39-16 | 12 | 1-4 |  | 5-2 | 6-2 | 5-0 |
|  Ruotsi | 8 | 3 | 0 | 5 | 32-31 | 6 | 4-13 | 0-7 |  | 1-0 | 10-0 |
|  Suomi | 8 | 3 | 0 | 5 | 20-29 | 6 | 2-5 | 1-5 | 2-1 |  | 5-2 |
|  Puola | 8 | 0 | 0 | 8 | 8-73 | 4 | 1-15 | 2-8 | 0-13 | 1-4 |  |
B-sarja

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | DDR | FRG | SUI | YUG | ROM | JPN | ITA | NED |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Itä-Saksa | 7 | 6 | 0 | 1 | 41-18 | 12 |  | 5-0 | 5-8 | 6-3 | 7-3 | 3-1 | 9-2 | 6-1 |
|  Länsi-Saksa | 7 | 6 | 0 | 1 | 34-17 | 12 |  |  | 8-3 | 2-1 | 4-1 | 6-3 | 5-2 | 9-2 |
|  Sveitsi | 7 | 4 | 0 | 3 | 31-33 | 8 |  |  |  | 0-5 | 4-3 | 2-3 | 10-6 | 4-3 |
|  Jugoslavia | 7 | 3 | 1 | 3 | 30-23 | 7 |  |  |  |  | 4-4 | 8-4 | 2-4 | 7-3 |
|  Romania | 7 | 2 | 2 | 3 | 26-26 | 6 |  |  |  |  |  | 2-2 | 7-4 | 6-1 |
|  Japani | 7 | 2 | 2 | 3 | 21-23 | 6 |  |  |  |  |  |  | 7-1 | 1-1 |
|  Italia | 7 | 2 | 0 | 5 | 22-40 | 4 |  |  |  |  |  |  |  | 3-0 |
|  Alankomaat | 7 | 0 | 1 | 6 | 11-36 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |  |
Itä-Saksa ja Länsi-Saksa nousivat A-sarjaan.
C-sarja

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | Pts | NOR | BUL | AUT | HUN | FRA | DEN | BEL |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Norja | 6 | 4 | 2 | 0 | 44-8 | 10 |  | 2-2 | 2-0 | 5-0 | 6-1 | 5-5 | 24-0 |
|  Bulgaria | 6 | 4 | 1 | 1 | 40-17 | 9 |  |  | 4-1 | 4-6 | 7-3 | 3-2 | 20-3 |
|  Itävalta | 6 | 3 | 1 | 2 | 32-16 | 7 |  |  |  | 4-2 | 4-4 | 4-2 | 19-2 |
|  Unkari | 6 | 3 | 1 | 2 | 44-21 | 7 |  |  |  |  | 5-5 | 17-3 | 14-0 |
|  Ranska | 6 | 2 | 2 | 2 | 32-22 | 6 |  |  |  |  |  | 4-0 | 15-0 |
|  Tanska | 6 | 1 | 1 | 4 | 31-33 | 3 |  |  |  |  |  |  | 19-0 |
|  Belgia | 6 | 0 | 0 | 6 | 5-111 | 4 |  |  |  |  |  |  |  |
Norja ja Bulgaria nousivat B-sarjaan.
Kalliojärvi (Tammela)

| Kalliojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°46′03″N, 23°39′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Pyhäjärven alue (35.93)
Mittaustietoja
 fiKalliojärvi 
Kalliojärvi  tai Kallionjärvi  on kuivatettu järvi Kanta-Hämeessä Tammelassa. Entinen järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi laskettiin 1800-luvulla kosteikoksi, mutta nykyään se on peltomaata.
Nimitys

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Kaljoträsk". Vuoden 1884 Senaatin kartastossa järvellä on nimi "Kalliojärvi" ja se on piirretty siihen jo silloin kosteikkona.
Tammelassa ollut "Häiviän järvi", josta on jätetty järvenlaskua varten anomus vuonna 1862. Järvenlaskulle ei kuitenkaan saatu lupaa. Koska Tammelassa ei ole Häiviän järveä, ja koska Häiviä on ainoa sen niminen kylä Suomessa ja vielä, koska se sattuu vielä sijaitsemaan Kalliojärven pohjoisrannalla, on Häiviän järvi todennäköisesti Kalliojärven toinen nimitys.
Maantieto

Entisen järven rantojen tuntumaan on kaivettu koko järven ympäröivä oja, jonka kokonaispituus on 8,9 kilometriä. Tähän ojaan laskevat Talpianjärven läpi virtaava oja sekä etelästä laskeva Torronsuolta alkunsa saava Vahaoja. Järven entistä pohjaa halkovat kuivatusojat, joista yhtä nimitetään kartoissa Nuoresjoeksi. Tämä lienee se entinen joki, joka laski Talpianjärveltä Kalliojärven läpi Pyhäjärveen ja sen alajuoksu syntyi myöhemmin järvenlaskun yhteydessä, kun sen uutta kuivatusuomaa kaivettiin. Ympäröivän ojan ja Nuoresjoen uoman yhtymäkohdassa sijaitsee pumppaamo, joka nostaa sisäpuolen vedet ympäröivään ojaan. Valtatie 2 sivuaa järveä itäpuolelta.
Vahaojaan laskevat Torronsuon itäpuoliset vedet. Siellä sijaitsevat suolammet Kaitalammi, Karstonlammi, ja Niinilammit.
Luonnonhistoria

Talpianjärvi on vain osa muinoin alueella sijainneesta suuremmasta järvestä. Kun jääkauden jälkeen alueen korkeimmat kohdat kohosivat maankohoamisen seurauksena Yoldiamerestä, kuroutui luoteesta työntyneestä pitkästä merenlahdesta irti suuri järvi. Järvi, joka sijaitsi Pyhäjärven ja Kuivajärven ympäristössä, oli matala ja melko tasapohjainen. Järven savipohjalle alkoi 10 500−9 400 vuotta sitten kertyä liejua, johon levittäytyi rehevä luhtamainen suokasvillisuus. Suot alkoivat tämän jälkeen kasvaa myös turvetta. Alueen vanhin turvekerrostuma on löydetty Torronsuosta ja sen ikä on 10 400 vuotta. Turvesuo laajeni tuhansien vuosien aikana ja samalla järven vedenpinta aleni Pyhäjärven luusuan kulumisen vuoksi. Laaja järvi pieneni ja siitä kuroutui erilleen pienempiä järvialtaita kuten esimerkiksi Pyhäjärvi, Kuivajärvi, Talpianjärvi ja Kalliojärvi.
Talpianjärvi jäi savikon tasaisuuden vuoksi pieneksi ja matalaksi järveksi, jonne kalat nousivat mielellään kutemaan.
Historia

Kivikauden asuinpaikkoja on täällä kahdella korkeustasolla. Korkeampi 100 metrin korkeustaso liittyy suuremman järven tai Ancylusvaiheen asutukseen ja matalampien korkeustasojen asutus Kalliojärven omaan asutukseen.
Kalliojärven asuttaminen tapahtui 1400-luvun lopulla, kun ensimmäiset asukkaat asettuivat Kallion kylän kohdalle Kalliojärven etelärannalle. Kun Kalliossa oli jo kolme taloa, ilmaantui 1500-luvun puolivälissä uudisasukkaita järven pohjoisrannalle, missä on nykyään Häiviän kylä.
Tiedetään, että järveä on laskettu 1860-luvulla kaivamalla uusi laskuoja Pyhäjärveen. Tämä suora oja näkyy selvästi vuoden 1884 Senaatin kartastossa luontaisen ojan rinnalla laskemassa jo heinittyneen järven vesiä. Lasku on onnistunut sikäli hyvin, että Kalliojärven ja Pyhäjärven vedenpinnat ovat samalla korkeudella.
Niin kauan, kun Nuoresjoen yläjuoksulla sijainnut Talpianjärvi oli olemassa, ei Kalliojärven kuivattaminen käveltäväksi niityksi ollut mahdollista. Tämän vuoksi Talpianjärven kuivatus oli jo suunnitelmissa. Järvenlaskujen hankaluudet tunnustetaan nykyään ja erityisesti Pyhäjärven vedenpinnan korkeus teki hankkeen mahdottomaksi toteuttaa silloisilla menetelmillä, vaikka siihen osallistuikin paljon väkeä. Kun Kalliojärven maatumaa jaettiin osakkaiden kesken vuonna 1932, oli ottajia 35 osakkaan verran .
Järvi kuivatettiin lopullisesti peltomaaksi 1950-luvulla. Se toteutettiin nykyaikaisin ja koneellisin menetelmin, kun yläjuoksulta tulevat Nuoresjoen vedet johdetaan järviallasta kiertävään kaivantoon, joka laski lopulta Pyhäjärveen. Järvialtaan sisällä kertyneet vedet johdetaan pumppuasemalle, josta ne nostetaan kaivantoon.
Kalifornian ilmasto

Kalifornian ilmasto on suurimmaksi osaksi välimerenilmastoa.
Sumua San Franciscon lahden yllä.
Kalifornian ilmasto on Yhdysvaltain Kalifornian osavaltion tyypillisiä sääoloja kuvaava käsite. Se vaihtelee suuresti paikasta toiseen, sillä osavaltio on pitkä pohjois-eteläsuunnassa, sen länsiosat ovat rannikolla ja itäosat sisämaassa vuorten suojassa, ja korkeuserotkin ovat suuret Kuolemanlaaksosta merenpinnan alapuolelta Mount Whitneylle yli neljän kilometrin korkeuteen.
Suuressa osassa osavaltiota vallitsee välimerenilmasto: kesät ovat kuumia ja kuivia, talvet viileitä ja sateisempia. Kylmä Kalifornian merivirta rannikon lähellä viilentää rannikkoalueiden kesiä, sisämaassa kesät ovat kuumempia. Vuoristossa on vuoristoilmasto. Vuorijonojen takana on aavikkoalueita.
Alin osavaltiossa koskaan mitattu lämpötila on ollut -42 °C, ylin 57 °C. Suurin yhden vuoden sademäärä  on ollut 4 089 mm, kun taas toisaalla on paikkoja, joissa sateeton jakso on kestänyt yli vuoden.
Aiheesta muualla

California Climate Data Archive (Arkistoitu – Internet Archive)
Climate for San Diego, California (Arkistoitu – Internet Archive) lämpötila ja sademäärä myös muille paikkakunnille
Kalifornian osavaltio
Ilmasto | 
Piirit | 
Talous | 
Vaalit | 
Maantiede | 
Hallinto | 
Kuvernöörit |
Historia | 
Politiikka | Teemasivu
| --- | --- |
Alueet:  Antelope Valley |  Big Sur |  Central Coast |  Channel Islands |  Coachella Valley |  Cucamonga Valley |  East Bay (SF) |  Etelä-Kalifornia |  Gold Country |  Los Angelesin suuralue |  Imperial Valley |  Inland Empire | Itäinen Kalifornia |  Keskuslaakso |  Kuolemanlaakso |  Los Angeles Basin | Lost Coast |   Mojave |  North Bay (SF) |  Owens Valley |  The Peninsula |  Pomona Valley |  Redwood Empire |  Russian River |  Sacramento Valley |  Salinas Valley |  San Diegon piirikunnan pohjoisosa |  San Fernando Valley |  San Franciscon lahden ympäristö |  San Gabriel Valley |  San Joaquin Valley |  Santa Clara Valley |  Shasta Cascade |  Sierra Nevada |  Piilaakso |  Pohjois-Kalifornia |  Sonoma Valley |  Tech Coast |  Tri-Valley |  Victor Valley |  Wine Country |  Yosemiten kansallispuisto
Kaupungit (suurimmat):  Bakersfield |  Chico |  Fresno |  Los Angeles-Long Beach-Glendale |  Modesto |  Napa |  Oakland-Fremont-Hayward |  Oxnard-Thousand Oaks-Ventura |  Redding |  Riverside-San Bernardino-Ontario | Sacramento-Roseville |  Salinas |  San Diego-Carlsbad-San Marcos |  San Francisco-San Mateo-Redwood City |  San José-Sunnyvale-Santa Clara | Santa Ana-Anaheim-Irvine |  Santa Barbara-Santa Maria |  Santa Cruz-Watsonville |  Santa Rosa-Petaluma |  Stockton |  Vallejo-Fairfield |  Visalia-Porterville |  Yuba City
Piirikunnat:  Alameda |  Alpine |  Amador |  Butte |  Calaveras |  Colusa |  Contra Costa |  Del Norte |  El Dorado |  Fresno |  Glenn |  Humboldt |  Imperial |  Inyo |  Kern |  Kings |  Lake |  Lassen |  Los Angeles |  Madera |  Marin |  Mariposa |  Mendocino |  Merced |  Modoc |  Mono |  Monterey |  Napa |  Nevada |  Orange |  Placer |  Plumas |  Riverside |  Sacramento |  San Benito |  San Bernardino |  San Diego |  San Francisco |  San Joaquin |  San Luis Obispo |  San Mateo |  Santa Barbara |  Santa Clara |  Santa Cruz |  Shasta |  Sierra |  Siskiyou |  Solano |  Sonoma |  Stanislaus |  Sutter |  Tehama |  Trinity |  Tulare |  Tuolumne |  Ventura |  Yolo |  Yuba
Kaarlo Leander

Kaarlo Leander (8. huhtikuuta 1891 – 24. joulukuuta 1970) oli suomalainen liikemies, joka aloitti ensimmäisenä elokuussa 1920 linja-autoliikenteen Tampereella. Leanderin Berliinistä käytettyinä hankkimat autot olivat 52-paikkaisia Saksassa valmistettuja kaksikerroksisia Horch-merkkisiä linja-autoja, joiden yläkerros oli avoin. Autot, joita oli kaksi oli varustettu 50 hevosvoiman moottorilla. Ne lähtivät aamuisin ennen työpäivän alkamista Rajaportilta Järvensivulle ja Järvensivulta Rajaportille. Iltapäivällä autot lähtivät työpäivän päätyttyä kauungin keskustasta Rajaportille ja Järvensivulle. Taksa oli aluksi kaksi markkaa ja Leanderin oman ilmoituksen mukaan kassatulot nousivat parhaimmillaan 10 000 markkaan päivässä.
Loka-marraskuussa 1920 sateet muuttivat Tampereen laitaosien kadut liejuisiksi ja Leanderin painavat autot joutuivat vaikeuksiin huonokuntoisilla kaduilla. Matkustajien määrä väheni ja Leander joutui alentamaan kertalipun hinnan 1,50 markkaan ja alennuslipun 75 penniin. Autoissa ilmeni myös vikoja ja niiden liikennöinti muuttui epäsäännölliseksi. Leander oli vielä syyskuussa suunnitellut liikenteen laajentamista ja uusien autojen tilaamista mutta marraskuun lopulla 1920 hän lopetti liikenteen kokonaan. Myöhemmin hän syytti virkakuntaa ja Tampereella samoihin aikoihin vireillä olleen raitiotiehankkeen suunnittelijoita yrityksensä sabotoinnista.  Maaliskuussa 1921 Tampereen raastuvanoikeus tuomitsi Leanderin sakkoihin työaikalain rikkomisesta ja työntekijöiden tapaturmavakuutusmaksujen laiminlyönnistä.
Eräät tamperelaiset teollisuuslaitokset olivat suunnitelleet vuonna 1919 Auto-Omnibus Osakeyhtiön perustamista. Tällä yhtiöllä oli tarkoitus olla kaksi linjaa, ensimmäinen Pispalasta Satakunnansillan kautta Hatanpään tehdasalueelle ja toinen Järvensivulta Tammelan, Tampereen rautatieaseman ja keskustan kautta Mustanlahden ja Laukontorin laivarantoihin. Yhtiö oli jo ehtinyt tilata useita linja-autoja mutta se lopetettiin kuitenkin elokuussa 1920 samoihin aikoihin kun Leanderin liikennöinti alkoi.
Leanderin liikennöintiyrityksen jälkeen yksityinen kaupungin sisäinen linja-autoliikenne käynnistyi varsinaisesti  Tampereella vuonna 1923. Tämä liikenne siirtyi 1937 kokonaisuudessaan Tampereen Liikenne Oy:n haltuun. Liikenne kunnallistettiin kun Tampereen kaupungin liikennelaitos perustettiin 1948.
Kaarlo Leander toimi sittemmin kahden vuoden ajan vuonna 1928 perustetun Linja-autoliikennöitsijäin Liiton ensimmäisenä puheenjohtajana.
Aiheesta muualla

Kaarlo Leanderin auto-omnibussi Tampereelta vuonna 1920, Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
Kaarlo Leanderin kuva vuodelta 1915, Museokeskus Vapriikki (Finna)
Jottei puhelinlangat katkaisisi kaulaa oli vaunun katolla seisominen ankarasti kielletty. Suomen ensimmäiset linja-autot, Suomen Kuvalehti, 12.05.1934, nro 20, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kaarlo Kytömaa

Kaarlo Kytömaa (16. tammikuuta 1872 Punkalaidun – 1. heinäkuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja ja näytelmäkirjailija.
Kytömaan vanhemmat olivat torppari Antti Kytömaa ja Karoliina Myrskylä. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 Hämeenlinnan lyseosta.
Kytömaa oli Mikkeli-lehden päätoimittajana 1899–1902, Karjala-lehden päätoimittajana 1905–1907 ja Etelä-Suomen Sanomien päätoimittajana 1914–1915. Hän oli viimeksi Suomen vähittäiskauppiasliiton asiamiehenä ja liiton lehden päätoimittajana 1914–1942.
Kaarlo Kytömaa oli naimisissa kirjastoamanuenssi Elin Wilhelmina Uskelanderin (k. 1940) kanssa. Heidän poikansa oli lainsäädäntöneuvos ja Kansallisen Edistyspuolueen kansanedustaja Ensio Kytömaa (1902–1970).
Teoksia

Kun harsopusero ilmestyi herrasväen eteiseen : 1-näytöksinen pila. Otavan näytelmäkirjasto n:o 5. Otava 1910
Rabies Canina : 1-näytöksinen pila. Otavan näytelmäkirjasto n:o 4. Otava 1910
Testamenttia etsimässä : 1-näytöksinen pila. Otavan näytelmäkirjasto n:o 3. Otava 1910
Miten aviosiippa saadaan : yksinäytöksinen pila. Näytelmäkirjasto n:o 67. Yrjö Weilin & Kumpp., Helsinki 1911
Helsingin nuorsuomalainen yhdistys 1906–1916. Helsingin nuorsuomalainen yhdistys 1916
Kolmiliitto : 1-näytöksinen vuoropuhelu maanviljelyksestä, teollisuudesta ja kaupasta, vihasta ja rakkaudesta. Seuranäytelmiä 226. Karisto 1922
Vähittäiskauppiasjärjestön kymmenvuotinen toiminta vv. 1912–1921 : selostus yleiselle vähittäiskauppiaskokoukselle Kotkassa 28-29. VII. 1922. Vähittäiskauppiasjärjestö, Helsinki 1922
Vähittäiskauppiasjärjestön toiminnasta Suomessa. Vähittäiskauppiasjärjestö, Helsinki 1924
Suomen vähittäiskauppiaitten järjestötoiminta 1912–1917. Suomen vähittäiskauppiaat, Helsinki 1937
Osuuskauppojen verohelpotusten vähentämisehdotus : jouduttaisiinko sen mukaan ojasta allikkoon?. Helsinki 1942
Vähittäiskauppiaitten Kymenlaakson piiriliiton 25-vuotis-toimintakertomus. Vähittäiskauppiaitten Kymenlaakson piiriliitto, Kouvola 1945
Oy. Savo-Karjalan tukkuliike 1915–1945. Savo-Karjalan tukkuliike, Helsinki 1946
Vähittäiskauppiaitten Lahden piiriliitto 30-vuotias 1918–1948 : Lahden vähittäiskauppiaat r.y. 10-vuotias 1938–1948, kirjoittajat Kaarlo Kytömaa, Reino Karkinen. Vähittäiskauppiaitten Lahden piiriliitto, Kouvola 1948
Kajsa Ernst

| Kajsa Ernst |
| --- | --- |
 Kajsa Ernst Guldbagge-gaalassa vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anna-Karin Linnéa Ernst
Syntynyt: 4. elokuuta 1962 (ikä 62)
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Svensk Filmdatabas
Anna-Karin Linnéa ”Kajsa” Ernst (s. 4. elokuuta 1962) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt niin teatterissa kuin elokuvissa ja televisiosarjoissakin. Kahden viimeksi mainitun joukossa ovat Takaisin maalle – Masjävlar (2004) ja Medicinmannen (2005).
Rooli Masjävlarissa toi Ernstille parhaan naissivuosan Guldbagge-palkinnon.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (ruotsiksi)
Kajsa Ernst Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kalifornia Dreamin’ / Vain pieni hetki

| Kalifornia Dreamin’ / Vain pieni hetki Pää Kii & Maakuntaradio |
| --- | --- | --- |

Split-albumin tiedot
 Julkaistu: 13. kesäkuuta 2012
 Formaatti: 7" vinyyli
 Tyylilaji: punk
 Levy-yhtiö: Airiston punk-levyt
Muut kannet

Pää Kii -yhtyeen muut julkaisut
|   | Kalifornia Dreamin’ / Vain pieni hetki 2012 | Inkkarit kanootissa EP 2012 |
Maakuntaradion muut julkaisut
| Ehkä huomenna kaikki on toisin 2010 | Kalifornia Dreamin’ / Vain pieni hetki 2012 | Ei voi palata eiliseen 2013 |
Kalifornia Dreamin’ / Vain pieni hetki on Pää Kii -yhtyeen sekä Maakuntaradion split-single, joka julkaistiin vuonna 2012 levymerkillä Airiston punk-levyt.
Kappaleet

Kalifornia Dreamin’
Vain pieni hetki
Aiheesta muualla

Kalifornia Dreamin’ / Vain pieni hetki discogs.com -sivustolla
Julian Dennison

| Julian Dennison |
| --- | --- |
 Dennison vuonna 2016.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Julian Bailey Dennison
Syntynyt: 26. lokakuuta 2002 (ikä 21) Lower Hutt, Uusi-Seelanti
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2013–
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Julian Bailey Dennison (s. 26. lokakuuta 2002 Lower Hutt, Uusi-Seelanti) on uusiseelantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan elokuvissa Hunt for the Wilderpeople (2016) ja Deadpool 2 (2018).
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli | Elokuvat> Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Shopping | Solomon |  |
| 2015 | Paper Planes | Kevin |  |
| 2016 | Hunt for the Wilderpeople | Ricky Baker |  |
| 2016 | Chronesthesia | Beni |  |
| 2018 | Deadpool 2 | Russell Collins / Tulinyrkki |  |
| 2021 | Godzilla vs. Kong | Josh Valentine |  |
| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Funny Girls | oma itsensä |  |
| 2019– | The Strange Chores | Pierce (äänirooli) |  |
Aiheesta muualla

Julian Dennison Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kaarlo Lausti

Kaarlo Lausti
Kaarlo Noak Lausti, vuoteen 1927 Lagerström (16. elokuuta 1907 Perniö – 26. toukokuuta 2002 Helsinki) oli kirjastoneuvos, joka toimi Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan kirjaston johtajana 1940-luvun alusta vuoteen 1969 saakka.
Henkilöhistoria

Laustin vanhemmat olivat tilanomistaja Karl Vilhelm Lagerström ja Matilda Sofia Karlsson ja puoliso vuodesta 1937 Päivi Salolampi. Toimittaja Tapani Lausti on heidän poikansa. Kaarlo Lausti tuli ylioppilaaksi 1925 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1934. Hän toimi uransa alkuvaiheessa sekä historianopettajana että kirjastoamanuenssina, vuonna 1942 hänestä tuli Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan kirjaston johtaja. Lausti paitsi kehitti kirjaston toimintaa, myös  esimerkiksi vaikutti vahvasti kirjaston uuden  vuonna 1954 valmistuneen rakennuksen toteuttamiseen sekä osallistui kirjastoalan järjestötoimintaan ja kirjastojen perustamiseen. Hän sai kirjastoneuvoksen arvon vuonna 1961.
Julkaisuja

The Library of Student Body of the University of Helsinki, 1956
Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan kirjaston vaiheista vv. 1858–1958, 1964, julkaisussa Juhlakirja Eero K. Neuvosen täyttäessä 60 vuotta 31. päivänä heinäkuuta 1964, ss. 89–93
Kaarlahti

Kuznetšnojen rautatieasema
Rovnojen graniittilouhos Kaarlahdessa (2010).
Kaarlahti eli Kuznetšnoje (ven. Кузне́чное)  on Leningradin alueen Käkisalmen piiriin kuuluva kaupunkikunta ja kaupunkimainen taajama, jossa on noin 4 300 asukasta. Kunta sijaitsee Laatokan rannan  tuntumassa Käkisalmen pohjoispuolella. Pienialainen kunta on lähes kokonaan Kaukolan kunnan ympäröimä, mutta kohtaa pohjoisessa Karjalan tasavallan Hiitolan kunnan rajan.
Suomeen kuuluessaan Kaarlahti oli  Kaukolan kunnan kylä ja rautatieasema Hiitolan–Raudun radalla. Kaarlahden asema sijaitsee 18 km Hiitolasta, 155 km Pietarista.
Kaarlahden talous on toisen maailmansodan jälkeen perustunut graniitinlouhintaan, ja siellä on useita suuria louhoksia. Rakennuskiven tuotannon lisäksi louhokset ovat olleet myös Leningradin alueen tärkeimpiä sepelintuottajia. Seudulla harrastetaan kalliokiipeilyä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaarlahti Wikimedia Commonsissa
Kaarisulkasaniainen

| Kaarisulkasaniainen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Sanikkaiset Pteridophyta
Alakaari::  Saniaiset Pteridophytina
Luokka::  Polypodiopsida
Lahko::  Polypodiales
Heimo::  Kallioimarrekasvit Polypodiaceae
Suku::  Sulkasaniaiset Nephrolepis
Laji::  exaltata
Kaksiosainen nimi
 Nephrolepis exaltata  (L.) Schott 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Kaarisulkasaniainen (Nephrolepis exaltata) kuuluu saniaisten kallioimarrekasvien heimoon. Sitä esiintyy luonnostaan trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Kaarisulkasaniainen kuuluu sulkasaniaisten sukuun ja on kasvutavaltaan rehevä. On myös suosittu huonekasvi sen kauniiden, vihreiden lehtien ansiosta. Se viihtyy kosteassa, varjoisassa ympäristössä ja voi kasvaa sekä maassa että ruukuissa. Kasvi lisääntyy itiöiden avulla ja sitä voidaan myös lisätä jakamalla kasvuston juuria.
Kaarlo Lamminheimo

Urho Kaarlo Lamminheimo  (24. tammikuuta 1891 Ilmajoki – 15. lokakuuta 1962) oli suomalainen taidemaalari ja -graafikko sekä kuvanveistäjä.
Lamminheimoa on luonnehdittu pohjalaiseksi realistiksi.
Maalauksissaan Lamminheimo käsittelee kotiseutunsa Lapuan lakeuksia ja niiden viljelyä, mutta mukana on myös Lapin maisemia, henkilöaiheita ja muotokuvia. Jotkin hänen teoksistaan pohjautuvat kuvitteellisiin aiheisiin ja hänen piirustuksissaan voidaan nähdä myös pyrkimystä symbolistiseen ilmaisuun. 
Lamminheimo teki öljyvärimaalausten ja akvarellien ohella muun muassa puupiirroksia, kuivaneulaa, veistoksia ja reliefejä.
Lamminheimo opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1911–1913 ja Leipzigin Akademie für Graphische Künste und Buchgewerbe -koulussa vuonna 1938. Opiskeluun Saksassa sisältyi myös opintomatka Dresdeniin vuonna 1938. Lamminheimon vanhemmat olivat pankinjohtaja Kaarlo Fredrik Lamminheimo (ent. Ahlbäck) ja Elisabeth Hantula.