stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Shelley Mayfield
Aiheesta muualla

USGA: muistokirjoitus (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Simo Eronen

Simo Eronen (6. joulukuuta 1881 Juuka – 29. toukokuuta 1936 Kajaani) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija. Hänen romaaniensa tapahtumat sijoittuivat Pohjois-Karjalaan ja Karjalan kannakselle.
Erosen vanhemmat olivat maanviljelijä Tahvo Eronen ja Riitta Pekkarinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Joensuun lyseosta vuonna 1903. Eronen toimi Kivilahden kansakoulun opettajana 1905–1906 ja sanomalehtimiehenä 1907–1921. 1920-luvulla hän oli Viipurissa ilmestyneen Karjalan toimitussihteerinä. Vuonna 1930 Eronen muutti perheensä kanssa Kajaaniin jossa hän työskenteli Kajaani-lehden toimittajana. Talvisodan aikana Erosen perheen koti ja sen mukana hänen kirjallinen jäämistönsä tuhoutui Kajaanin pommituksessa.
Eronen kirjoitti karjalaisista aiheista sekä kaunokirjallisia että historiallisia teoksia. Hänen historiallisia romaanejaan olivat muun muassa Aunuksen helmi, Orjavallan perintö, Tiuri ja pajari sekä Kreivin kaupunki. Eronen oli 1921–1926 Karjalan sotahistoriallisen toimikunnan sihteerinä ja kokosi tällöin aineiston, jota hän käytti suurimmaksi osaksi kirjoittamassaan Karjalan Vapaussodan historian ensimmäisessä osassa.
Simo Eronen oli naimisissa Jenny Siviä Kuortin kanssa.
Teoksia

Aunuksen helmi, romaani. Otava 1919
Suurten metsien salasta: pohjoiskarjalaisia kertomuksia. 1919
Orjavallan perintö, romaani Kannakselta. Otava 1920
Raudun taistelu. Otava 1920
Juhannustanssi, romaani Karjalan kannakselta. Otava 1921
Soidinsaari: tarina Koitereen malmilautoilta. Otava 1922
Louhivaaran patriarkka: romaani Pohjois-Karjalasta. Otava 1923
Venäjänsaarelaiset : muistomerkin paljastusjuhlaan juhannuspäivänä 1923. 1923 (Kirjan digitoitu versio Internet Archivessa)
Tiuri ja pajari: romaani vuodelta 1314. WSOY 1924
Kreivin kaupunki: historiallinen romaani Pietari Brahen aikuiselta Pielisen pokostalta, osa 1. WSOY 1926
Karjala vapaussodassa osa 1, kirjoittaneet Simo Eronen ja Antti Komonen. 1930
Kreivin kaupunki: historiallinen romaani, osa 2. WSOY 1930
Rikas mies, romaani. Karisto 1936
Aiheesta muualla

Simo Eronen : Valkoisen lehtimiehen pako punaisesta Viipurista, Hakkapeliitta, 04.02.1936, nro 5, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Simo Eronen : Uudenkirkon ja Kivennavan erottamisuhka, Hakkapeliitta, 02.06.1936, nro 22, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Seine großen Erfolge 1 & 2

| Seine großen Erfolge 1 & 2 Heino |
| --- | --- | --- |

Seine großen Erfolge 1 & 2
Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1977
 Formaatti: LP-levy
 Tyylilaji: schlager
 Levy-yhtiö: EMI
Heino muut julkaisut
| Sing mit Heino (Folge 1 & 2) 1977 | Seine großen Erfolge 1 & 2 1977 | Uns geht die Sonne nicht unter 1977 |
Seine großen Erfolge 1 & 2 on saksalaisen laulajan Heinon studio-albumi vuodelta 1977.
Kappaleet > LP: 1

Karamba, Karacho, ein Whisky
Ay, ay, ay, Paloma
Treue Bergvagabunden
Zwei weiße Möwen
Wenn die bunten Fahnen wehen
Wenn die Kraniche zieh'n
Zu der Ponderosa reiten wir
Jenseits des Tales
Heute geht die Sehnsucht zu dir auf die Reise
Die Sonne von Mexico
Tausend Gedanken
In Junkers Kneipe
13 Mann und ein Kapitän
Hey Capello (Es lebt eine Frau in Spanien)
Kappaleet > LP: 2

In einer Bar in Mexico
Von den Bergen rauscht ein Wasser
Leila
Wir lagen vor Madagaskar
Ja, ja, wenn Mutter lacht
Schwer war der Abschied
Muß i denn ...
Mohikana Shalali
Fernweh
Wir lieben die Stürme
Brüder, Na Sdrowje
Fahr mich in die Ferne
Steh ich in finstrer Mitternacht
Nun ade, du mein lieb Heimatland
Worldwide Texas Tour

Worldwide Texas Tour on ZZ Top -yhtyeen kiertue. Kiertue promotoi yhtyeen Fandango!-albumia. Kiertue soitettiin Yhdysvalloissa.
Seiken densetsu: Friends of Mana

| Seiken densetsu: Friends of Mana |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Square Enix
Julkaistu:  Yahoo! KeitaiJP 18. lokakuuta 2006iModeJP 16. huhtikuuta 2007EzwebJP 8. marraskuuta 2007
Lajityyppi:  Roolipeli
Pelimuoto:  Yksinpeli, moninpeli,
Alusta:  Matkapuhelin
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Seiken densetsu: Friends of Mana (jap. 聖剣伝説 FRIENDS of MANA) on Square Enixin kehittämä mobiilipeli, joka on osa Seiken densetsu -sarjaa. Peli on toinen World of Mana -hankkeeseen kuuluva matkapuhelinpeli Mystic Questin matkapuhelinsovituksen ohella. Peli julkaistiin Mystic Questin tavoin kolmella matkapuhelinpalvelulla vuosina 2006-2007: Yahoo! Keitai (lokakuu 2006), iMode (huhtikuu 2007) ja Ezweb (marraskuu 2007). Friends of Manassa esiintyy useita Seiken densetsu: Legend of Manan hahmoja ja alueita.
Pelaaminen

Pelissä ohjataan pelaajan valitsemaa hahmoa, joka pystyy laulullaan ohjaamaan peliympäristössä olevia hirviöitä. Hirviökumppania voidaan käyttää esineiden keräämiseen ja taistelemiseen muita samankaltaisia olentoja vastaan. Pelaajan tavoitteena on edetä pelissä hankkimalla onnellisuuspisteitä, joita saadaan suorittamalla NPC-hahmojen antamia tehtäviä. Onnellisuuden kasvaessa myös tehtävät lisääntyvät. Pelaaja voi olla yhteydessä muihin Friends of Manaa pelaaviin henkilöihin lähettämällä näille viestejä ja kutsumalla nämä pelissä hankittuun taloon.
Juoni

Friends of Mana alkaa kohtauksella, jossa Mana-puun henki pyytää päähenkilöä tekemään ihmisistä jälleen onnellisia. Pelimaailman onnellisuutta uhkaavat kaaosta aiheuttavat Thanatos-henget. Lieventääkseen vihollisten aiheuttamaa tuhoa päähenkilön on autettava pelimaailman asukkaita ja siten kasvattaa Mana-jumalattaren voimia.
Aiheesta muualla

Virallinen Seiken densetsu: Friends of Mana -sivusto (japaniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pelit:   Mystic Quest  Secret of Mana  Seiken densetsu 3  Seiken densetsu 4  Seiken densetsu: Legend of Mana  Sword of Mana  Children of Mana  Seiken densetsu: Friends of Mana  Heroes of Mana
Sergei Obuhov

| Sergei Obuhov |
| --- | --- |
 Sergei Obuhov jääpallon maailmancupissa 2006.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Sergei Gennadjevitš Obuhov
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1974 (ikä 50) Kirov
Jääpallon pelaaja
Lempinimi:  Obbe
Pituus:  195 cm
Paino:  96 kg
Seura:   Rodina, Kirov
Pelipaikka:  hyökkääjä
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
-1991: Rodina, Kirov
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1991–1992 |  Dynamo Alma-Ata |  |  |
| 1992–1995 |  Rodina, Kirov |  |  |
| 1995-2002 |  Falu BS, Falun |  |  |
| 2002–2003 |  Vodnik, Arkangeli |  |  |
| 2003-2004 |  Falu BS, Falun |  |  |
| 2004–2005 |  Vodnik, Arkangeli |  |  |
| 2005–2010 |  Moskovan Dynamo |  |  |
| 2010–2012 |  Dynamo Kazan |  |  |
| 2012– |  Rodina, Kirov |  |  |
Maajoukkue
| 1993-2010 | Venäjä |  | () |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 4. joulukuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 4. joulukuuta 2013.
Sergei Gennadjevitš Obuhov (s. 29. kesäkuuta 1974) on venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Kirovin Rodinaa. Hän lukeutui lähes 20 vuotta Venäjän maajoukkueen tärkeimpiin pelaajiin.
Obuhovin kasvattajaseura on Rodina, missä hän pelasi viiden kauden ajan vuosina 1990–1995 ennen siirtoaan Ruotsiin Falu BS:n riveihin kaudeksi 1995–1996. Falunissa hän pelasi kaikkiaan seitsemän kauden ajan, käytyään välissä kaudella 2002–2003 Arkangelin Vodnikissa, jonka jälkeen palasi vielä yhdeksi kaudeksi Faluniin. Kauden 2004–2005 hän vietti vielä Arkangelissa ennen siirtymistään Moskovan Dynamoon, jossa hän pelasi viisi menestyksekästä kautta ennen siirtymistään kahdeksi kaudeksi Dynamo Kazaniin. Syksyllä 2012 Obuhov palasi kasvattajaseuraansa Kirovin Rodinaan, josta hän oli lähtenyt 17 vuotta aikaisemmin.
Vuonna 2001 "Obbe" valittiin Ruotsissa vuoden jääpalloilijaksi. Ruotsin liigan maalikuninkuuden hän voitti kolmena viimeisenä kautenaan Falu BS:ssä. Venäjän mestaruuden hän on voittanut Vodnikin riveissä vuosina 2003 ja 2005, ja Dynamon paidassa vuosina 2006 ja 2007. Venäjän cupin hän on voittanut vuosina 2004/05 (Vodnik) ja 2005/06 (Dynamo), ja jääpallon maailmancupin vuosina 1998 (Falun), 2003, 2004 (Vodnik) ja 2006 (Dynamo). Venäjän liigan maalikuninkuuden hän on voittanut kuusi kertaa ja valittu vuoden pelaajaksi Venäjällä kolme kertaa.
Venäjän maajoukkueessa Obuhov debytoi kaudella 1993–1994. Hän on ollut voittamassa viidesti maailmanmestaruutta: 1999, 2001, 2006, 2007 ja 2008. Hän on myös MM-kisojen kaikkien aikojen maalikuningas 58 MM-kisaottelulla ja 121 maalia.
Obuhovin arvostusta kotimaassaan kuvaa se, että hän tullee olemaan Sotšin talviolympialaisten soihtuviestin viejä kotiseudullaan Kirovin alueella.
Saavutukset

Seurajoukkueissa
4 Venäjän mestaruus vuonna 2003 ja 2005 Vodnikissa sekä 2006 ja 2007 Moskovan Dynamossa,
1 Venäjän mestaruushopea kaudella 2009 Kuzbassin riveissä,
3 Venäjän mestaruuspronssi kausilla 2007, 2008 ja 2010 Moskovan Dynamossa.
4 Jääpallon maailmancup voittoa: 1998 Falu BS:n riveissä, 2003 ja 2004 Vodnikin riveissä sekä 2006 Moskovan Dynamon riveissä,
4 Jääpallon Euroopan cup voittoa: 2002 ja 2004 Vodnikin riveissä sekä 2006 ja 2008 Moskovan Dynamon riveissä,
4 Jääpallon Champions Cup voittoa: 2004 Vodnikin riveissä sekä 2006 ja 2008  Moskovan Dynamon riveissä.
Maajoukkueessa
5 maailmanmestaruutta vuosina 1999, 2001, 2006, 2007 ja 2008
6 maailmanmestaruushopeaa vuonna 1995, 1997, 2003, 2005, 2009 ja 2010 MM-kisoissa,
1 maailmanmestaruuspronssi vuonna 2004.
Henkilökohtaisesti.
Paras maalintekijä vuosien 2005, 2006 ja 2007 MM-kisoissa,
6 kertaa Venäjän jääpalloliigan maalintekijäkuningas: 1993, 1995, 2003, 2006, 2007 ja 2009,
3 kertaa Ruotsin Allsvenskanin, silloisen ylimmän sarjatason, maalikuningas: 2001, 2002 ja 2004,
3 kertaa Venäjän vuoden jääpalloilija: 1993, 2003 ja 2005,
Vuoden jääpalloilija Ruotsissa 2001.
Sofie Johansson

Sofie Johansson Olomoucin MM-kilpailuissa 2008
Sofie Johansson (s. 1. heinäkuuta 1985) on ruotsalainen suunnistaja. MM-kilpailuista Johanssonin paras saavutus on viestin MM-pronssi Olomoucin MM-kilpailuissa 2008. Henkilökohtaisilla matkoilla hänen paras saavutuksensa on pitkän matkan kuudes sija samoista Olomoucin MM-kilpailusta. EM-kilpailuista Johanssonin paras saavutus on pitkän matkan viides sija Ventspilsin EM-kilpailuista vuodelta 2008. Suunnistuksen maailmancupin osakilpailussa hän on sijoittunut parhaimmillaan toiseksi Oslon keskimatkalla vuonna 2008. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hänen paras saavutuksensa on seitsemäs sija samalta vuodelta. Juniorien MM-kilpailuissa Johanssonin paras saavutuksensa on pitkän matkan 22:s sija vuodelta 2004. Johansson edustaa OK Linneä. Ruotsin mestaruuskilpailussa hän on saavuttanut yhden hopean ja kaksi pronssia.
Shellshock 2: Blood Trails

| Shellshock 2: Blood Trails |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Rebellion Developments
Julkaisija:  Eidos Interactive
Jakelija:  Eidos Interactive
Pelisarja:  Shellshock
Julkaistu:  EU 13. helmikuuta 2009 NA 24. helmikuuta 2009
Lajityyppi:  FPS-peli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Alkaen 17 vuotta  PEGI 18 
Alusta:  PlayStation 3, Xbox 360, Microsoft Windows
Jakelumuoto:  Optinen levy ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Shellshock 2 : Blood Trails on Rebellion Developmentsin kehittämä ja Eidos Interactiven julkaisema FPS-peli joka on jatko osa pelille Shellshock: Nam '67. Peli julkaistiin PlayStation 3 ja Xbox 360 -konsoleille sekä Microsoft Windowsille helmikuussa 2009.
Tarina

Peli sijoittuu Vietnamin sodan ajalle. Pelaajan tehtävänä on selvittää kuka tai mikä on White Knight. Heti pelin alussa pelin päähahmon veli Cal joka on saanut jonkinlaisen tartunnan karkaa sotilastukikohdasta jolloin pelaaja lähtee etsimään häntä. Peli eroaa edeltäjästään siten että nyt pelaajalla on vastassaan normaaleiden sotilaiden lisäksi kemiallisen aseen takia tartunnan saaneita sotilaita mitä ei pelin aikaisemmassa osassa ollut. Pelissä on 10 kenttää.
Käännös suomeksi
Shelley Morrison

Shelley Morrison
Shelley Morrison, oik. Rachel Mitrani, (26. lokakuuta 1936 New York City – 1. joulukuuta 2019) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan myös nimellä Rachel Domínguez, jota hän käytti lähinnä uransa alkuaikoina. Morrison on näytellyt elokuvissa, teatterissa ja televisiossa 1960-luvulta lähtien. Hänet tunnetaan luultavasti parhaiten rooleista tv-sarjoissa General Hospital ja Will & Grace.
Morrison syntyi 26. lokakuuta vuonna 1936 New York Cityssä New Yorkin osavaltiossa sefardijuutalais-espanjalaiseen perheeseen. Hänen isänsä kuoli Morrisonin ollessa vasta nuori tyttö ja hän muutti äitinsä kanssa Los Angelesiin, Kaliforniaan. Morrison opiskeli myöhemmin Los Angeles City Collegessa.
Vaikka Morrison luultavasti tunnetaan parhaiten 1990-luvulla alkaneesta tilannekomediasta Will & Grace ja muista vierailuistaan tv-sarjoihin, on hän esiintynyt myös monessa elokuvassa kuten Kultakahle (1965) ja Avioero amerikkalaisittain (1967). Vuonna 1999 Morrison teki vierailun tv-sarjaan Will & Grace. Hänen hahmonsa Rosario Salazarin piti esiintyä vain yhdessä jaksossa, mutta katsojat pitivät hänestä ja Rosario päätettiin pitää sarjassa. Morrison esitti häntä aina sarjaan loppuun saakka vuoteen 2006 asti.
Aiheesta muualla

Shelley Morrison Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Shirokiya-tavaratalon tulipalo

| Shirokiya-tavaratalon tulipalo |
| --- | --- |

Päivämäärä:  16. joulukuuta 1932
Kellonaika:  9.18
Tapahtumapaikka:  Shirokiya-tavaratalo, Tokio, Japani
Syy:  sähkövika
Kuolleita:  14
Loukkaantuneita:  67
Omaisuusvahinko:  5 miljoonaa jeniä
Shirokiya-tavaratalon tulipalo (jap. 白木屋火災, Shirokiya kasai) tapahtui 16. joulukuuta 1932, kun Tokiossa sijainneessa Shirokiya-tavaratalossa syttyi tulipalo. Palo levisi kahdeksankerroksisessa tavaratalossa 4.–7. kerroksiin. Palossa kuoli 14 ihmistä ja loukkaantui 67, ja lisäksi se aiheutti viiden miljoonan jenin vahingot.
Väitetään, että palon seurauksena kimonoihin pukeutuneet naiset alkoivat käyttää alushousuja. Länsimaalaistyylisten alushousujen käyttö alkoi kuitenkin yleistyä japanilaisten naisten keskuudessa vasta kymmenen vuotta tulipalon jälkeen, ja kertomusta on alettu pitää kaupunkitarinana..
Tapahtumat

Palo syttyi Shirokiya-tavaratalon neljännen kerroksen leluosastolla noin kello 9.18. Tavaratalo oli tuolloin vasta avautumassa, niinpä suurin osa rakennuksessa olleista 1 600 henkilöstä oli työntekijöitä. Palo sai alkunsa leluosastolla olleen joulukuusen sähkövaloista, joita korjaamaan tullut sähkömies näki niistä lähteneen kipinän sytyttävän puun oksilla olleen kultaisen koristenauhan. Tuli levisi pian kuusen ympärillä olleisiin selluloidista valmistettuihin leluihin. Palo levisi leluosastolta joka suuntaan ja nousi porraskuiluja pitkin myös rakennuksen ylempiin kerroksiin. Koko tavaratalo neljännestä seitsemänteen kerrokseen oli kello 10.20 mennessä ilmiliekeissä.
Palon syttymisen jälkeen henkilökunta keskittyi aluksi rakennuksen evakuointiin, mikä viivästytti avun saamista paikalle. Ensimmäisen palohälytyksen teki kello 9.23 Nihonbashin paloaseman vartiotornissa ollut palovartija, joka näki tavaratalolla savua. Samoihin aikoihin palolaitos sai hälytyksen myös tavaratalon edustalle asennetusta palohälytyspainikkeesta. Kello 9.25 palokunta sai myös hätäpuhelun tavaratalon palohälytyspuhelimesta. Paikalle lähti 29 paloautoa, kolme tikasautoa ja kaksi letkuautoa, kaikkiaan lähes 800 palomiestä. Armeija pudotti tavaratalon katolle köysiä lentokoneista.
Tavaratalon henkilökunta yritti alkusammutusta rakennukseen asennetuilla paloletkuilla. Yritykset kuitenkin epäonnistuivat, ja yksi henkilökunnan jäsen kuoli häkämyrkytykseen. Palokunnan saapuessa paikalle rakennuksen kaikista kerroksista tuli savua, ja liekit löivät ulos neljännen kerroksen ikkunoista. Rakennuksessa olleista noin 1 200 pääsi poistumaan itse, mutta palokunta joutui pelastamaan rakennuksen katolta ja parvekkeilta lähes 400 ihmistä, ja lisäksi 20 pelastautui kiipeämällä alas sadevesikouruja ja ukkosenjohdattimia. Palo saatiin sammumaan kello 12.30 mennessä.
Uhrit ja vahingot

Palossa kuoli 14 ihmistä, jotka kaikki olivat tavaratalon työntekijöitä. Lisäksi 67 loukkaantui. Palo levisi 13 140 neliömetrin alueelle ja tuhosi siten yli kolmanneksen rakennuksen kokonaiskerrosalasta (34 305 m2). Aineelliset vahingot nousivat yli viiden miljoonan jenin.
Uhreista yksi kuoli häkämyrkytykseen ja viisi hyppäsi rakennuksesta. Loput kahdeksan kuolivat pudottuaan yrittäessään pelastautumista. He menettivät otteensa kiivetessään alas sadevesikouruja, ukkosenjohdattimia, lipputankoja ja yhteen solmittuja kimonoja ja kimonon vöitä. Sivustakatsojat kehottivat monia korkeallakin seisoneita työntekijöitä hyppäämään alas kadulle, ja jotkut heistä pudottautuivat hätäisyyksissään kuolemaansa väkijoukon usuttamina. Kuolleista kahdeksan oli naisia, kuusi miehiä.
Seuraukset > Vaikutukset paloturvallisuuteen

Shirokiya-tavaratalon tulipalo oli Japanin nykyhistorian ensimmäinen korkean rakennuksen palo. Se toi esiin tulipalojen ennaltaehkäisyn sekä toimivien poistumisteiden tärkeyden. Palon seurauksena huomattiin myös käytännön haasteita tulipalojen sammuttamisessa korkeissa rakennuksissa. Tokion palolaitoksella oli palon aikaan vain kolme tikasautoa, eivätkä niiden tikkaat yltäneet Shirokiyan katon tasalle. Myös paloposteista saatu vedenpaine todettiin riittämättömäksi.
Tokion metropolin poliisilaitos otti palon jälkeen kesäkuussa 1933 käyttöön uudet säännökset tavaratalojen paloturvallisuudelle. Niissä määrättiin pakollisiksi sprinklerijärjestelmät ja rakennuksen ulkopuoliset hätäpoistumisportaat. Maanlaajuiset paloturvallisuussäännökset otettiin käyttöön vuonna 1936. Shirokiyan paloa pidetäänkin Japanissa paloturvallisuuden ja poistumisreittien kehityksen kulmakivenä.
Seuraukset > Vaikutukset tavarataloon

Tavaratalon johtajaa Shinobu Yamadaa pidettiin palon jälkeen sankarina. Hän ohjasi paikan päällä asiakkaiden evakuointia tavaratalon katolle, ja kun palopäällikkö kehotti häntä pelastautumaan kadulle, hänen kerrotaan vastanneen: ”Typerys! Hylkääkö uppoavan laivan kapteeni muka aluksensa?” Myöhemmin palossa kuolleiden työntekijöiden hautajaisissa hän pyysi omaisia syyttämään häntä läheistensä kuolemasta. Kun työntekijätkin olivat asettaneet asiakkaiden pelastumisen oman henkensä edelle eikä tulipalossa kuollut yhtään asiakasta, yleisölle muodostui Shirokiyasta hyvin myönteinen kuva. Keisari Hirohitokin lahjoitti Tokion prefektuurille rahaa tulipalon vuoksi. Kun tavaratalo avattiin taas 24. joulukuuta, sinne vyöryi kymmeniätuhansia asiakkaita, ja tavaratalon päivämyynti kaksinkertaistui aiempaan keskiarvoon verrattuna. Myös yrityksen osakkeen hinta nousi pudottuaan ensin hetkellisesti.
Seuraukset > Kaupunkitarina

Tulipalon jälkeen syntyi kaupunkitarina, jonka mukaan länsimaisten alushousujen käyttö yleistyi japanilaisten naisten keskuudessa palon seurauksena. Naiset eivät perinteisesti käyttäneet kimonon alla alushousuja. Asiaan oli kiinnitetty huomiota jo Kantōn suuren maanjäristyksen jälkeen vuonna 1923, kun naisten alastomia ruumiita löydettiin jokien ja lampien rannoilta. Shirokiyan tulipalossa kimonoihin pukeutuneet naiset pelastautuivat tavaratalon ylimmistä kerroksista paloköysiä pitkin. Kerrotaan, että jotkut heistä huomasivat ohikulkijoiden tarkkailevan heitä kadulta, irrottivat epähuomiossa köydestä toisen kätensä yrittäessään pitää tuulessa liehuvaa kimonon helmaa alhaalla ja putosivat maahan. Monessa lähteessä alushousujen väitetään yleistyneen juuri Shirokiyan palon jälkeen, kun sanomalehdetkin kehottivat naisia käyttämään niitä.
Tulipalon jälkeen julkaistuissa raporteissa tai tavaratalon työntekijöiden kertomuksissa alusvaatteita ei kuitenkaan mainita. Historioitsija Shōichi Inouen mukaan tarina alushousuista liittynee viikko palon jälkeen Asahi Shimbunissa julkaistuun artikkeliin, jossa tavaratalon johtaja kertoo yllä kuvatulla tavalla maahan pudonneesta naisesta, ehdottaa alushousuja pakollisiksi kaikille tavaratalon naistyöntekijöille ja kehottaa muitakin naisia alusvaatteiden käyttöön. Inoue arvelee, että tämä oli keino kiinnittää yleisön huomio yrityksen vastuun ja sen palon varalta tekemien valmistelujen sijaan tavaratalon työntekijöihin. Historioitsija Hideo Aoki toteaa, että palolla ei ollut juurikaan vaikutusta alusvaatteiden käyttöön, ja ne alkoivatkin yleistyä vasta kymmenen vuotta palon jälkeen, kun naisten elintavat vähitellen muuttuivat. Alushousujen käyttöä oli pidetty vanhastaan miehekkäänä ja epämiellyttävänä; naiset kasvoivat pikemminkin häveliäisyyteen, kun heitä suojasi alushousujen sijaan vain kimono. Kaupunkitarina lienee jäänyt elämään voimakkaana siksi, että häveliäisyyttään tulipalonkin yhteydessä varjelevat tottelevaiset naiset muistuttivat konservatiivisia miehiä menneen feodaaliajan kulttuurista, joka oli jo kadonnut.
Sitrullinemia

Sitrullinemia on autosomissa peittyvästi periytyvä ureakierron häiriö, jossa ammoniakkia ja muita myrkkyjä kertyy vereen. Sairauden oireet johtuvat arginiinimeripihkahapposyntetaasin puutoksesta.
Tautimuodot ja oireet

Sitrullinemiasta tunnetaan yleisempi tyypin I tautimuoto ja harvinaisempi tyypin II tautimuoto. Tyypin I sitrullinemia alkaa yleensä oireilla potilaan ensimmäisinä elinpäivinä. Oireita ovat vaikeutuva letargisuus, ruokkimisvaikeudet, oksentelu, kouristelu ja tajunnan menetys. Osalle sairastuneista kehittyy vakava maksan toimintahäiriö. Harvinaisemmissa tapauksissa tyypin I sitrullinemia ilmenee lievempänä muotona, joka saattaa kehittyä myöhemmin lapsuusiällä tai jopa aikuisuudessa. Näissä tapauksissa oireina voi esiintyä letargisuuden lisäksi voimakkaita päänsärkyjä, pälvisokeutta ja ataksiaa.
Tyypin II sitrullinemian oireisiin kuuluvat sekavuus, levottomuus, muistinmenetys, käytöshäiriöt, kouristelu ja kooma. Yleensä tyypin II sitrullinemian oireet alkavat aikuisiällä. Niihin voi liittyä jokin laukaiseva tekijä, kuten tietty lääke, infektio, alkoholinkäyttö tai leikkaus. Joskus tyypin II sitrullinemia kehittyy henkilölle, jolla on ollut vastasyntyneen maksansisäinen kolestaasi. Vaikka kolestaasin oireet näyttäisivät parantuneen, myöhemmin varhaislapsuuden aikana voi ilmetä kasvuviivästymää, äärimmäistä väsymystä ja dyslipidemiaa. Vuosia tai jopa vuosikymmeniä myöhemmin voivat kehittyä aikuisten tyypin II sitrullinemian tyyppioireet.
Yleisyys, syyt ja sairaudet

Kansainvälisellä tasolla noin yhdellä ihmisellä 57 000:sta ilmenee tyypin I sitrullinemia. Tyypin II sitrullinemiaa esiintyy varsinkin japanilaisen väestön keskuudessa. Japanissa esiintyvyys on arviolta 1/100 000–230 000. Tapauksia on kuitenkin kuvattu myös muissa väestöissä. Ureakiertotautien ryhmässä sitrullinemia on harvinaisempi kuin ornitiinitranskarbamylaasin puutos. Se on kuitenkin yleisempi kuin CPS-puutos, ASAuria ja arginaasin puutos. Suomessa sitrullinemia on katsottu kansainvälistä tasoa harvinaisemmaksi.
Geenin ASS1 mutaatiot aiheuttavat tyypin I sitrullinemiaa vähentämällä arginiinimeripihkahapposyntetaasin entsyymiaktiivisuutta, jolloin ureakierto häiriytyy ja myrkkyjä kertyy verenkiertoon. Ammoniakki on myrkyllistä erityisesti hermostolle, mikä johtaa neurologisiin oireisiin. Geenin SLC25A13 muutokset aiheuttavat tyypin II sitrullinemian myös niissä tapauksissa, joissa tauti on alkanut varhaisena kolestaasina. Nämä mutaatiot yleensä estävät soluja tuottamasta lainkaan toimivaa sitrulliinia.
Sitrullinemiaa sairastavien hengen pelastaminen on osoittautunut usein vaikeaksi.