stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gestapo
Toiminta

Jokainen Gestapon poliisi sai virkaan astuessaan käsikirjan, jossa oli yksityiskohtaiset ohjeet epäiltyjen jäljittämiseen, pidättämiseen ja kuulusteluun. Ohjeiden mukaan poliisin tärkein tehtävä oli kerätä ja turvata todisteet, kuulla todistajia, pitää kirjaa kaikista kuulusteluista ja tutkia yksityiskohdat huolellisesti. Tutkinnan aikana poliiseja neuvottiin käyttämään ”kaikkia soveltuvia tutkintatekniikoita”.
Gestapolla oli vakiintunut tapa käsitellä jutut. Useimmat jutut käynnistyivät jonkun kansalaisen ilmiannosta postitse, puhelimitse tai henkilökohtaisella käynnillä Gestapon toimipaikassa. Gestapon oman tarkkailun, ilmiantajan vihjeen tai natsien korttelivahdin tiedon kautta tutkinta käynnistyi harvemmin. Joskus Gestapo myös otti vankiloista vapautuneita poliittisesti epäilyttäviä henkilöitä välittömästi turvasäilöönsä.
Gestapo tutki kaikki kansalaisten tekemät ilmiannot. Jos henkilö pidätettiin, häneltä otettiin sormenjäljet ja hänet valokuvattiin. Kuulustelut olivat perinpohjaisia, ja kuulustelupöytäkirja oli useimpien juttujen tärkein tietolähde syyllisyyden tai syyttömyyden määrittämisessä. Kuulusteluissa käytettiin joskus kidutusta, etenkin Saksan valloittamilla alueilla. Tutkinnasta vastannut Gestapon poliisi laati lopuksi jutusta täysimittaisen kirjallisen raportin ja antoi omat suosituksensa jatkotoimista. Päätöksen siitä, lähetettiinkö syytetty keskitysleirille vai menikö juttu tuomioistuimeen tekivät osastopäällikkö sekä yleinen syyttäjä. Monet pidätetyistä vapautettiin ilman syytteitä. Syytettä seurasi oikeudenkäynti tuomioistuimessa. Keskitysleiriin lähettäminen oli aina vasta viimeinen keino.
Gestapolle tehdyistä ilmiannoista vain pieni osa johti oikeusistuimen antamaan tuomioon. Esimerkiksi Würzburgin alueella jutuista 20 prosenttia eteni oikeuteen, ja niistäkin vain yksi neljäsosa tuomioon. Ilmiannettujen ja syyllisiksi todettujen vankilatuomiot vaihtelivat yhdestä kuuteen kuukauteen. Gestapo oli saanut Reinhard Heydrichiltä määräyksen toimia pidättyväisesti kuulustellessaan tavallisia saksalaisia, eivätkä Gestapon poliisit pitäneet suurinta osaa kansalaisista todellisena poliittisena uhkana natsihallinnolle. Natsihallinnolle uskolliset kansalaiset vapautettiin usein syytteestä, jos kyseessä oli ollut vain humalassa tapahtunut purkaus. Tavallisilla kansalaisilla oli myös oikeus valittaa Gestapon toimista, jos ne olivat omavaltaisia.
Ilmiantajat

Kaikista Gestapon tutkimista jutuista arviolta 26 prosenttia käynnistyi kansalaisten keskuudesta tulleesta ilmiannosta. Ilmiantajat kuuluivat yleensä alempaan keskiluokkaan ja työväenluokkaan, harvoin yläluokkaan tai koulutettuun keskiluokkaan. Miehiä ilmiantajista oli 80 prosenttia, ja miesten tekemät ilmiannot liittyivät työpaikan tai vapaa-ajan tapahtumiin. Naisten ilmiannot liittyivät aviomiesten, sukulaisten tai naapureiden tekemisiin, ja tyypillisesti tapauksiin liittyi perheriita. Usean ilmiannon takana olivat henkilökohtaiset motiivit, ja perusteettomia syytöksiä saatettiin esittää. Syytökset tutkittiin perusteellisesti, mutta vaikeasti todistettavat syytökset jätettiin usein huomiotta, eikä kodeissa esitettyjä natsienvastaisia lausuntoja pidetty vakavana uhkana hallinnolle.
Toinen Gestapolle tärkeä ilmiantojen lähde olivat paikalliset korttelivahdit, jotka tarkkailivat oman korttelinsa tapahtumia kuten liputuksia ja natsiparaateihin ja -kokoontumisiin osallistumisia.
Oikeusperustan ilmiannoille antoi vuonna 1933 säädetty ja seuraavana vuonna täydennetty ”Asetus Kansallisen liikkeen suojelemiseksi hallintoon kohdistuvilta vihamielisiltä hyökkäyksiltä”. Asetus määräsi vankeudella rangaistaviksi kaikki ”kansaa kiihottavat” huomautukset ketä tahansa valtiollista tai natsipuolueen henkilöä vastaan. Esimerkiksi vuonna 1937 Saksassa Gestapolle ilmoitettiin noin 17 000 ”pahantahtoisen panettelun” tapausta. Syyskuusta 1939 alkaen määriteltiin rikokseksi myös ulkomaisten radiolähetysten kuuntelu, mikä johti lukuisiin ilmiantoihin ja pidätyksiin.
Västra Balltorp

| Västra Balltorp |
| --- | --- |
 Västra Balltorp
 Koordinaatit: 57°37′34″N, 12°00′16″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Kunta:  Mölndal
Väkiluku (31.12.2023):  843
Västra Balltorp on taajama Mölndalin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Taajamassa oli 843 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Västra Balltorp Wikimedia Commonsissa
Olliver Hawk

Olliver Hawk vuonna 1967.
Olliver Hawk (oik. Erkki Olavi Vilhelm Hakasalo; toukokuu 1930 Merikarvia – 28. elokuuta 1988 Kemi) oli suomalainen hypnotisoija, joka järjesti hypnoosinäytöksiä Suomen eri  paikkakunnilla. Hawkin näytöksissä kävi satoja tuhansia suomalaisia.
Hawk piti myös yksityisvastaanottoa psykologisista ongelmista kärsiville ihmisille. Kouvolan hovioikeus tuomitsi Hawkin sen seurauksena luvattomasta lääkärintoimen harjoittamisesta vuonna 1981. Hypnoosinäytöksiä ei kuitenkaan katsottu lääkärintoimen harjoittamiseksi.
Hawkin sai tuomion myös petoksesta, koska hän käytti lehti-ilmoituksissaan titteliä käyttäytymistieteiden tohtori. Muita Hawkinin itsestään käyttämiä titteleitä olivat hypnotisoija ja mestarihypnotisoija, kun taas muut hypnoosin parissa työskennelleet käyttivät ammattinimikkeitä hypnologi, hypnoterapeutti tai jotain muuta. Hawkia on luonnehdittu ”aikansa supertähdeksi” ja ”superjulkkikseksi”
Hawk esiintyi myös monessa suomalaisessa mediassa.
Kiinnostus hypnoosiin herää

Hawkin kiinnostus psykologiaan ja hypnoosiin heräsi jo lapsena. Hänen esikuviaan olivat eräät maailmalla mainetta luoneet hypnoosin uranuurtajat, eritoten Franz Anton Mesmer. Esikuvien ohella Hawkin tulevaan omaan uravalintaan vaikutti hänen tätinsä apteekkari Lempi Liina Mannerheimo, jonka apteekissa Kälviällä Hawk toimi nuoruudessaan apulaisena.
Päätoiminen hypnotisoijanura alkaa Australiassa

Hawk muutti 1950-luvun alussa Australiaan, opiskelemaan ”paitsi englantia myös sikäläisiltä hypnoosin mestareilta alan vihoviimeisiä menetelmiä”. Hän kertoo tutustuneensa Australiassa myös aboriginaalien rituaaleihin ja spirituaalisiin menoihin.
Hawkin julkinen ammattimainen hypnotisoijanura alkoi Australiassa 1950-luvun alussa. 1950-luvun alkupuolella Melbournessa järjestetyssä hypnotisoimisen ”nopeuskilpailussa” Hawkin kerrotaan kukistaneen siihen asti maailman nopeimman hypnotisoijan titteliä kantaneen kollegansa. Hawkin sanotaan kehittäneen ja nimenneen nk. ”salamahypnoosin” vuonna 1953.
Vuonna 1953 Australiassa annettiin tilaisuus tunnetuimmille eurooppalaiselle ja amerikkalaiselle hypnotisoijalle kuvata sanoin, mitä hypnotisointi on. Kriitikot ja media eivät kuitenkaan olleet tyytyväisiä ”hypnoosimestareiden” antamiin vaikeatulkintaisiin vastauksiin. Lehdistön puolesta esitettiin lupaus, että sille joka pystyisi paremmin vastaamaan kysymykseen seuraavana vuonna järjestettävässä aihetta käsittelevässä lehdistökonferenssissa, myönnettäisiin in-status alalla. Hawkin kertoman mukaan hänen vastauksena voitti sekä raadin, kriitikoiden että yleisön hyväksynnän, mikä teki Hawkista kuuluisan.
Hawk asui Australiassa kuusi vuotta yhteensä noin seitsemän vuoden kuluessa.
Päätoiminen hypnotisoijanura jatkuu Suomessa

Vuodesta 1959 alkaen Hawk teki hypnoosia tunnetuksi Suomessa muun muassa lukuisten luentojensa ja yleisötapahtumiensa välityksellä, kiertäen ”maan joka ainoan kaupungin ja kunnan 1–3 kertaan 1972 mennessä”. Vuonna 1967 televisioidussa Ylen Jatkoaika-ohjelmassa Hawk kertoi esiintyvänsä ”joka ilta”. Hypnoosista luennoimisen jälkeen yleisötapahtumien päätteeksi järjestettiin aina konkreettisesti havainnollistava esimerkki hypnoosin toimivuudesta käytännössä vapaaehtoisten koehenkilöiden avulla. Yhteensä sadat tuhannet suomalaiset kertyivät katsomaan kaikkialla Suomessa järjestettyjä Hawkin hypnoosinäytöksiä live-esityksinä.
Koko hänen 30-vuotisen hypnotisoijanuransa aikana Suomessa hänen yleisönäytöstensä menestys oli ”myrskyisä”. Hawk on kertonut käyttäneensä ohjelmistossaan 32:ta erilaista itse laatimaansa ohjelmaa tilanteen mukaan.
Hypnoosinäytöstensä ohella Hawk vastaanotti erilaisten ongelmien vaivaamia asiakkaita, kuten huumausaineista ja tupakasta riippuvaisia sekä erilaisista pelkotiloista ja seksuaalisista ongelmista kärsineitä henkilöitä.  Vaikeimpia asiakkaitaan Hawk kertoi olleen mustasukkaiset avioparit, jotka halusivat ”saada selville, onko toinen pettänyt toista”.
Lisäksi Hawk opetti hypnoosia. Hänen oppilaisiinsa lukeutui muun muassa maisteri Jarl Fahler. Vuosina 1970–1973 Hawkilla oli oppilaana Suomessa käyttäytymistieteiden opiskelija Tokion yliopistosta. Hawk tuotti ja julkaisi erilaisia hypnoosiin liittyviä opetus- ynnä muita ohjelmia niin painetussa, äänitetyssä kuin kuvanauhoitetussakin muodossa.
Päätoiminen hypnotisoijanura jatkuu Suomessa > Huomattuja tapauksia

Vuonna 1966 Hawk syytti maailmanmestarinyrkkeilijä  Cassius Claytä hypnoosin väärinkäytöstä ja lupasi tyrmätä hänet ”alle kolmessa sekunnissa” Alin omilla aseilla eli hypnoosilla. Haaste kaksintaistelun järjestämiseksi Hawkin ja Clayn välillä välitettiin lontoolaisen uutistoimiston kautta Claylle, joka oli tulossa seuraavana vuonna Suomeen. Uutistoimisto UPI:n välityksellä maailmalle levinnyt uutinen sai huomiota laajalti.
Vuonna 1967 huomattavaa julkisuutta suomalaisessa mediassa herätti Pohjoismaiden mestari ja olympiamitalisti nyrkkeilijä Pertti Purhosen ja Hawkin välille kaavailtu kaksinkamppailu. Purhonen uhmasi tyrmäävänsä Hawkin. Kysyttäessä Hawkilta Yleisradion suorana lähetetyssä television Jatkoaika-ohjelmassa, miksi ottelu ei lopulta ollut toteutunut, Hawk kertoi Purhosen kieltäytyneen ottamasta vastaan hänelle lakimiesten välityksellä toimitettua haastetta ja allekirjoittamasta sopimusta ottelun järjestämiseksi.
Hawk esiintyi myös ulkomailla. Hawkin sanotaan kehittäneen ja nimenneen nk. ”salamahypnoosin” vuonna 1953.
Vuonna 1974 Hawk esiintyi japanilaisessa Fuji-studion televisio-ohjelmassa All Star 90 minuuttia, jota seurasi arviolta 26 % Japanin väestöstä. Suorassa televisiolähetyksessä Hawk hypnotisoi ”Japanissa asuneita” suomea ja englantia puhuneita koehenkilöitä, jotka lehtitietojen mukaan oli hankkinut ohjelmaan tuottaja osittain Suomen suurlähetystön avustuksella. Ennakkotiedoista poiketen Hawkin osuutta ohjelmassa jatkettiin, kun yleisön pyynnöstä Hawk päätteeksi hypnotisoi japanilaisen avustajansa välityksellä myös ryhmän japanilaisia karatemestareita, joita Hawkin kilpakumppanina ohjelmassa esiintynyt Tenkō Hikita ei onnistunut hypnotisoimaan. Kuvia Hawkista All Star 90 minuuttia -ohjelmassa sekä kuvia siellä Hawkin hypnotisoimista karatemestareista julkaistiin Suomessa ensi kerran Seura-lehdessä lokakuussa 1974.
Hawk osallistui muihinkin hypnoosikokeisiin ja -tapahtumiin, joissa hypnotisoitiin muun muassa Suomen armeijan sotilaita, esimerkiksi salintäyteisen yleisön edessä Parolan Panssariprikaatissa, sekä Helsingin poliisiopiston kokelaita. Ensi kerran vuonna 1967 julkisuuteen tulleita kuvia hypnotisoiduista ja salin lattialla makaavista ja osittain vaatteistaan riisuutuneista poliisiopiston kokelaista, vierellään hypnotisoija Hawk ja poliisineuvos, on esitelty myöhemmin muun muassa Alibi- ja Hymy-lehdessä sekä Hypnotisoija Hawkin vuonna 1970 valmistaman ja Finnlevyn tuottaman hypnoosiäänilevyn takakannessa.
Päätoiminen hypnotisoijanura jatkuu Suomessa > Hawk ja Yleisradio

Lokakuussa 1967 hypnotisoija Hawk kutsuttiin Yleisradion lauantai-iltaisin esitettävään Jatkoaika-viihdeohjelmaan. Haastattelua kuvataan yhdeksi Jatkoajan hauskimmista. Suorassa televisio-ohjelmassa sekä sen jälkeen Hawk syytti Yleisradiota siitä, ettei se ollut toteuttanut lupaustaan Hawkin vastustajien ja kriitikoiden tuomisesta ohjelmaan tapaamaan Hawk kasvotusten.
Suorana välitetyssä televisiolähetyksessä Hawk kysyi kahteen eri otteeseen ohjelman tuottajalta ja juontajalta Aarre Elolta, missä olivat ohjelmaan luvatut Hawkin arvostelijat ja kriitikot – miksei heitä ollut ohjelmassa kuten ennalta oli sovittu Hawkin ja Yleisradion kesken. Vasta toisella kysymällä Elo vastasi Hawkille: ”No – ilmeisesti heillä ei ollu niin kun aikaa tulla tähän tilaisuuteen.” Hawk teki myöhemmin rikosilmoituksen, jonka mukaan Yleisradio oli antanut hänelle vääriä tietoja ohjelman sisällöstä ja pyrkinyt haittaamaan hänen ammatinharjoittamistaan ja tuhoamaan hänen uransa. Yleisradion mukaan Hawk jätti syytteen nostamatta ja jäi vaille vaatimaansa miljoonan markan vahingonkorvausta.
1.1.1968 Yleisradio kuvasi Hawkin täysimittaisen hypnoosishow’n Oulussa.
Päätoiminen hypnotisoijanura jatkuu Suomessa > Kouvolan hovioikeuden päätös

Hawk otti 1950-luvun lopulta alkaen vastaan esimerkiksi neurooseista ja psykologisista ongelmista kärsineitä asiakkaita. Vuonna 1981 Kouvolan hovioikeus katsoi Hawkin harjoittaneen lääkärintointa ilman asianmukaista lupaa. Hawkille langetetun ehdollisen tuomion mukaan Hawkin asiakasvastaanoton Suomen alueella oli loputtava entisessä muodossaan.
Hawk oli kuitenkin vapaa jatkamaan hypnoosinäytöksiään entiseen malliin. Hawk ja hänen puolustuksensa painottivat eri yhteyksissä, että Hawkin toiminnalla ja hänen käyttämillään menetelmillä ei ollut mitään tekemistä lääkärintoimen harjoittamisen kanssa. Hawkia käsittelevässä artikkelissaan 19.11.1982 Uutisvuoksi-lehti toteaa, että ”käyttäytymistieteiden professori” ei ole syytöksistä lannistunut. ”Minulta kului kolme vuotta maineeni puhdistamiseen”, lehti siteeraa Hawkia.
Päätoiminen hypnotisoijanura jatkuu Suomessa > Liikkuva elämäntapa ja eriskummalliset harrastukset

Merikarvialaissyntyinen Hawk asui Merikarvialla myös viimeiset vuodet ennen kuolemaansa. Osan elämästään Suomessa Hawk asui ja otti vastaan asiakkaitaan myös muun muassa Lahdessa, Kemissä, Haukiputaalla, Rauman maalaiskunnassa, Janakkalassa, Turussa, Merimaskussa sekä Hämeenlinnassa, missä silloisen Aulankohotellin vanhan osan yläkerros kokonaisuudessaan oli varattu Hawkin asiakkaiden käyttöön vuosina 1975–1978.
Hawkin erikoislaatuisiin ”kotieläimiin” 1960-luvulla lukeutui muun muassa kolme karhua, emo ja kaksi pentua. 1960-luvun lopulla Hawkilla oli myös kaksi kotioloissa kasvatettua haukkaa ”Haukkalinnan luostari” -nimisellä tilallaan Rauman maalaiskunnassa. Hymy-lehden pitkäaikaisen erikoistoimittajan artikkeli ”Veikko Ennalan muistelu hänen vieraillessaan Raumalla” kertoo Hawkista:
»Joka paikassa kilisi ja kalisi työmiesten rakennellessa keskuslämmitysverkostoa, palvelijoita vilisi silmissä, keskellä pihaa teutaroi ja karjahteli rautatangoista rakennetussa kopissa täysi-kasvuinen Kainuusta tuotettu karhu, tallissa kuopi ja korskui jalosukuisia ratsuhevosia ja sievä ratsastuksenopettajatarkin oli jo valmiiksi katsottu ja odotti vain virkauransa alkamista.» 
()
Turussa Hawkilla oli 1970-luvun alkupuolella Vanu-niminen hirvi. Vuonna 1972 Jermu-miestenlehdessä julkaistiin monisivuinen kuvasarja Hawkista hirvensä satuloidussa selässä rodeoaitauksessa yllään kouluratsastuspuku. Satuloidun hirvensä kanssa valokuvattua Hawkia esitellään myös vuoden 1999 lopulla Lions Club Haukiputaan julkaisemassa kuvakalenterissa vuodella 2000.
Päätoiminen hypnotisoijanura jatkuu Suomessa > Poimintoja Hawkista muualla mediassa

Vuonna 1967 Hawk julkaisi hypnoosin oppikirjan nimeltä Olliver Hawk – mestarihypnotisoija. Samana vuonna hän teki paljon huomiota herättäneen vierailun Yleisradion Jatkoaika-ohjelmassa.
1.1.1968 Yle televisioi kokonaisen yli tunnin mittaisen Hawkin hypnoosinäytöksen. Vuonna 1970 Hawk teki ja tuotti hypnoosiin perustuvan tupakanvieroitukseen tarkoitetun äänilevyn. Vuonna 1971 Hawk esiintyi Spede Pasasen elokuvassa Kahdeksas veljes nimellä ”Oliver Hawks”.
Kesällä 1972 Hawk Panoraama-miestenlehden mukaan avioitui englantilaisen valokuvamallin kanssa, joka kertoi Hawkin tehneen Euroopan kiertueensa Lontoon-näytöksessään ”valtavan vaikutuksen” häneen. Parin myöhemmästä avioerosta hän toteaa: ”Hirvi oli Olliverille minua rakkaampi.”
Vuosina 1970–1973 Hawkilla oli oppilaana Suomessa Sikeru Handa -niminen käyttäytymistieteiden opiskelija, joka vuonna 1974 nähtiin esiintyvän Hawkin apulaisena Japanissa lauantai-iltaisin suorana lähetyksenä esitetyssä All Star 90 minutes -televisio-ohjelmassa.
Palattuaan Kaukoidän esiintymiskiertueeltaan syksyllä 1974 Hawk paljasti ensimmäisenä julkisuudessa huijauksiksi paljon kansainvälistä huomiota osakseen saaneet nk. Filippiinien ihmeparannukset. Yleisradion A-Studio esitti 17. tammikuuta 1975 televisio-ohjelman, jossa Hawk paljasti ja osoitti jälkihidastuksilla havainnollistaen, miten lukuisia suomalaisia ja muita oli huijattu Filippiineillä tehdyissä ihmeleikkauksissa, joissa olisi muka poistettu pahalaatuisia kasvaimia potilaista ilman että potilaisiin oli tehty haavoja.
Vuonna 1981 Lämpötutka Oy tuotti hypnotisoija Hawkin tekemän 10-osaisen hypnoosiäänite- ja VHS-kuvanauhasarjan sekä Tenhottu meri -rentoutusäänitekasetin. Äänitteistä on julkaistu myös CD-versiot.
Hawkin kehittämää tajuntaan vaikuttamista ääniaalloilla oli väitteiden mukaan käytetty mellakoiden rauhoittamiseen Japanissa.
Hawk olisi myös hypnotisoinut eläimiä, esimerkiksi hirven ja karhun. Hawkin hypnoosinäytösten ”jäähyväiskiertueen” aloittivat hänen Tampereella ”seurapiireille pitämänsä demonstraatiot”. Hymyn pitkäaikaisen toimittajan Veikko Ennalan kertoman mukaan ”menestys Tampereella oli myrskyisä niin kuin se on aina ollut 30 vuoden aikana”.
Seuraavana vuonna, 1988, Hawkin sydän pysähtyi kesken hänen viimeiseksi yleisöesiintymisekseen julistettua hypnoosinäytöstä Kemin työväentalolla, missä Hawk tasan 30 vuotta aiemmin oli pitänyt ensinäytöksensä Suomessa. Hawkin vaipuessa polvilleen yleisö ja Hawkin apulaiset luulivat Hawkin käyttäytymisen olleen osa hänen näytöstään.
Kuolemansa jälkeen Hawkin raportoitiin nähdyn Kemin lentoasemalla. Muun muassa Nyrkkiposti-lehden haastatteleman taidemaalari Boris Mikojanin lausuntoja lainattiin helmikuussa 1989 julkaistussa Nyrkkipostin aihetta käsiteleessä artikkelissa: ”’Minä näin vuorenvarmasti Olliverin Kemin lentoasemalla viime lokakuussa. Minä en miehestä erehdy’, Mikojan vakuuttaa.”
Vuonna 2000 esiteltiin Aku Ankka -lehdessä sarjakuvahahmo Oliver Houkka.
Diskografia > Albumit

Rentoutuminen ja tupakoinnin lopettaminen hypnoosin avulla – O. E. Hakasalo Finnlevy, 1970.
Diskografia > Kasetit

Tenhottu meri – rentoutukseen. O. E. Hakasalo. Lämpötutka Oy, 1981.
Olliver Hawk – 10-osainen ja -aiheinen äänikasettisarja. O. E. Hakasalo. Lämpötutka Oy, 1981.
Filmografia

Kahdeksas veljes, elokuva sisältää jakson Hakasalon hypnoosinäytöksestä. Ohjaus Spede Pasanen, 1971.
Olliver Hawk – 10-osainen ja -aiheinen VHS-videosarja. O. E. Hakasalo. Lämpötutka Oy, 1981.
Olliver Hawk, Arthur Franckin ohjaama dokumenttielokuva, 2019.
Aiheesta muualla

Olliver Hawk muuttaa veden viinaksi. Jatkoaika 21.10.1967. Ylen Elävä arkisto.
Olliver Hawk ja ihmeparantamisen taito. Ylen Elävä arkisto 17.1.1975.
Olliver Hawk – hypnoosimestari. Purppurarinteiden ratsastaja 19.3.2011.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Hawkin lavaesitys vuonna 1959.
Hiihtoputki

Hiihtotunneli Ruotsissa
Hiihtoputki eli hiihtotunneli on tunneli, jossa voi hiihtää keinotekoisessa lumessa. Joissakin hiihtoputkissa hiihdetään luonnonlumella. Hiihtoputkessa ilman ja lumen lämpötila on muutaman pakkasasteen verran. Hiihtoputki voi kulkea maan alla. Maailman ensimmäinen ympärivuotinen hiihtoputki rakennettiin Vuokattiin 1998. Suomessa on hiihtoputket myös Helsingin Kivikossa, Jämijärvellä, Leppävirralla, Uudessakaupungissa ja Paimiossa.
Pivo

Pivo oli OP-pankkiryhmän kehittämä ja vuonna 2013 avattu mobiilimaksusovellus, jota pystyi käyttämään kaikkien suomalaisten pankkien asiakkaat. Pivolla pystyi lähettää ja pyytää rahaa puhelinnumerolla.
Pivo-maksusovellusta käyttivät OP:n, Nordean, S-pankin, Aktian, Danske Bankin, POP Pankin, Säästöpankin, Oma Säästöpankin, Ålandsbankenin sekä Handelsbankenin asiakkaat.
Pivo poistui käytöstä 4. syyskuuta 2024.
Aiheesta muualla

Pivo.fi
East Office

| East Office |
| --- | --- |

Perustettu:  2008
Toimitusjohtaja:  Janne Harjunpää
Puheenjohtaja:  Topi Paananen
Kotisivu:  https://www.eastoffice.fi/
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
East Office (virallisesti East Office of Finnish Industries) on Suomen suurimpien yritysten yhteenliittymä, joka vahvistaa ja edistää yritystensä toimintaa Ukrainassa ja Keski-Aasiassa. East Office palvelee yrityksiään kartoittamalla markkinoiden riskejä ja mahdollisuuksia, tarjoamalla kontakteja ja verkostoja sekä tuottamalla tuoreinta tietoa ja parasta analyysia alueiden taloudellisesta ja poliittisesta kehityksestä. Helmikuuhun 2022 East Officen painopiste oli Venäjän kaupassa, mutta Venäjän hyökkäyksen johdosta yhtiön strategia uusitiin ja sen kaikki toiminta Venäjällä lopetettiin.
East Officen johdossa on toiminut useita valtioin palveluksessa olevia henkilöitä, kuten sen hallitusta pitkään luotsannut entinen pääministeri Esko Aho sekä sen ensimmäinen toimitusjohtaja, entinen Moskovan suurlähettiläs Rene Nyberg. East Officen toimitusjohtajana ovat toimineet myös Raimo Valo, Ilkka Salonen, Lauri Veijalainen ja vuodesta 2023 alkaen Janne Harjunpää. East Officen toimisto sijaitsee Helsingin Etelärannassa.
Jäsenet

East Office saa rahoituksen toimintaansa omistajayrityksiltään. East Officen edustamat yritykset ovat A-insinöörit, Aspo, EKE, Fortum, KONE, Konecranes, Lehto, LUT-yliopisto, Metso, Nokian Renkaat, Peikko, SRV, Stora Enso, Tikkurila, UPM, Valio, ja Wärtsilä.
Jäsenet > Kumppanit

East Office tekee läheistä yhteistyötä Ulkoasiainministeriön ja Elinkeinoelämän Keskusliiton kanssa ja sillä on strateginen kumppanuus ruotsalaisyhtiöitä edustavan Östkontoretin kanssa.
Aiheesta muualla

East Officen verkkosivut
Demokraatin päätoimittaja Petri Korhonen tietokirjailija Pekka Virkin vieraana Jälkisuomettumisen ruumiinavaus -ohjelmasarjassa, jossa he keskustelevat muun muassa East Officesta sarjan 1. jaksossa Eliitin varjoisat Venäjäbisnekset, 2.10.2023.
Snellmankoti

| Snellmankoti> Snellmanin lastenparantola |
| --- | --- |
 Snellmankoti tammikuussa 2012.
Osoite:  Joulumerkintie 2
Sijainti:  Mäntylä, Oulu
Koordinaatit:  64°59′02.7″N, 025°29′24.6″E
Valmistumisvuosi:  1935
Suunnittelija:  Viktor J. Sucksdorff
Rakennuttaja:  Stiftelsen Alma och K. A. Snellman Säätiö
Urakoitsija:  Oy Constructor Ab
Omistaja:  Oulun kaupunki
Kerrosluku:  3–4
Kerrosala:  1 460 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Snellmankoti on entinen lastenparantola ja joulumerkkikoti Mäntylän kaupunginosassa Oulussa. Vuonna 1935 valmistuneessa rakennuksessa toimii Mäntylä-Snellmanin päiväkoti.
Oululaisen kauppaneuvos K.A. Snellmanin toivomuksesta Snellmanien nuorimman lapsen, vain 26-vuotiaana kuolleen Eiler Albertin perintöosuus viisi miljoonaa markkaa lahjoitettiin "Oulun ja Pohjois-Suomen köyhien lasten hyväksi". Snellmanin perilliset osoittivat kolme miljoonaa markkaa Stiftelsen Alma och K. A. Snellman Säätiölle, loput rahoista jaettiin muille yhteisöille. 21. helmikuuta 1921 perustetun säätiön tehtävänä oli rakentaa pitkäaikaissairauksia sairastavien tai niiden uhassa olevien lasten hoitolaitos ja ylläpitää sitä.
Lastenparantola

Samana päivänä kun säätiö perustettiin Oulun kaupunginvaltuusto luovutti säätiön käyttöön alun perin noin 30 hehtaarin maa-alueen Nokelan kankaalta, parantolan toiminnan alettua säätiön hallinnassa oli 27 hehtaaria ja lisäksi uimarantaa varten tuhannen neliömetrin tontti Vaarankarista Kempeleenlahden rannalla. Vuokra-aika oli 95 vuotta ja vuosivuokra muodollinen 30 markkaa. Parantolarakennuksen suunnitteli arkkitehti Viktor J. Sucksdorff. Taloudellisista syistä rakentaminen viivästyi ja parantolan rakentaminen aloitettiin vasta vuonna 1932, rakennus valmistui 1935. Parantolaan rakennettiin 30 vuodepaikkaa. Ensimmäiset potilaat otettiin sisään 11. helmikuuta 1935 ja parissa kuukaudessa laitos oli täynnä. Snellmanin lastenparantolan vihkiäiset pidettiin 7. heinäkuuta 1935. Lastenparantolana Snellmankoti toimi vuodet 1935–1939.  Rakennustöiden alkaessa säätiöllä oli ollut käytössä yli 6,3 miljoonaa markkaa, josta rakennuskustannuksiin kului 2,9 miljoonaa ja sisustukseen 300 000 markkaa. Loput rahat jäivät parantolan ylläpitorahastoon, jonka tuotolla parantolan tuli toimia.