stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Olomouc
Talous ja liikenne

Kaupungissa valmistettavia tuotteita ovat teräs, työstökoneet, kaasulaitteet, jääkaapit, suola, sokeri, suklaa, mallas ja olut.
Olomoucista on hyvät yhteydet eri puolille Tsekkiä ja naapurimaihin. Prahasta Olomouciin on nopea maantieyhteys Brnon kautta. Olomouciin pääsee helposti autolla myös Wienistä, Puolasta tai Slovakiasta. Olomouc on myös tärkeä rautatieliittymä, jonka päärautatieasema on lähellä kaupungin keskustaa. Siellä pysähtyy pikajunia, InterCity- ja EuroCity-junia sekä matkustajajunia. Prahaan ja Ostravaan kulkee Pendolino-juna, jolla matka Prahaan kestää kaksi ja puoli tuntia. Seutuliikennettä hoitavat RegioJetin "keltaiset" junat. Kaupungin sisäistä julkista liikennettä hoidetaan busseilla ja raitiovaunuilla.
Ystävyyskaupungit

Olomoucin ystävyyskaupunkeja ovat:
Antony, Hauts-de-Seine Ranska
Bratislavan vanhakaupunki, Slovakia
Kunming, Kiina
Krakova, Puola
Luzern, Sveitsi
Makarska, Kroatia
Nördlingen, Saksa
Treptow-Köpenick, Saksa
Pécs, Unkari
Owensboro, Kentucky, Yhdysvallat
Subotica, Serbia
Tampere, Suomi
Veenendaal, Alankomaat
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olomouc Wikimedia Commonsissa
Matkaopas aiheesta Olomouc Wikivoyagessa (englanniksi)
Kaupungin verkkosivusto (tšekiksi)
Holy Trinity Column in Olomouc (UNESCO)
Olomoucin piirikunnan ,  ja kunnat
Babice | Bělkovice-Lašťany | Bílá Lhota | Bílsko | Blatec | Bohuňovice | Bouzov | Bukovany | Bystročice | Bystrovany | Červenka | Daskabát | Dlouhá Loučka | Dolany | Doloplazy | Domašov nad Bystřicí | Domašov u Šternberka | Drahanovice | Dub nad Moravou | Dubčany | Grygov | Haňovice | Hlásnice | Hlubočky | Hlušovice | Hněvotín | Hnojice | Horka nad Moravou | Horní Loděnice | Hraničné Petrovice | Huzová | Charváty | Cholina | Jívová | Komárov | Kozlov | Kožušany-Tážaly | Krčmaň | Křelov-Břuchotín | Liboš | Lipina | Lipinka | Litovel | Loučany | Loučka | Luběnice | Luká | Lutín | Lužice | Majetín | Medlov | Měrotín | Město Libavá | Mladeč | Mladějovice | Moravský Beroun | Mrsklesy | Mutkov | Náklo | Náměšť na Hané | Norberčany | Nová Hradečná | Olbramice | Olomouc | Paseka | Pňovice | Přáslavice | Příkazy | Řídeč | Samotišky | Senice na Hané | Senička | Skrbeň | Slatinice | Slavětín | Strukov | Střeň | Suchonice | Svésedlice | Štarnov | Štěpánov | Šternberk | Šumvald | Těšetice | Tovéř | Troubelice | Tršice | Újezd | Uničov | Ústín | Velká Bystřice | Velký Týnec | Velký Újezd | Věrovany | Vilémov | Želechovice | Žerotín | Libavá (sotilasalue)
Connaught Engineering

| Connaught |
| --- | --- |
Koko nimi:  Connaught Engineering
Päämaja:  Woking, Englanti
Perustajat:  Rodney Clarke ja Mike Oliver
Tunnetuimmat kuljettajat:  Prinssi Bira Stirling Moss
Moottorit:  Francis, Alta
Saavutukset Formula 1:n MM-sarjassa
Ensimmäinen kilpailu:  Britannian GP 1952
Kilpailuja:  18
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  0
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Viimeinen kilpailu:  Yhdysvaltain GP 1959
Connaught Engineering (tai lyhyemmin Connaught) oli Formula 1 -autoja ja urheiluautoja valmistava yritys, joka esiintyi Formula 1 -sarjassa vuosina 1952–1959.
Connaught Type C
Tallin perustivat suunnittelija Rodney Clarke ja insinööri Mike Oliver. Auton ajettavuus oli hyvä, mutta moottoritehoissa se jäi paljon jälkeen aikansa parhaista. MM-sarjan ulkopuolella talli saavutti voittojakin, mutta MM-sarjassa paras saavutus oli Ron Flockhartin kolmas sija Italian GP:ssä 1956.
Formula 1 -saavutukset

Palkintosijat
| Nro | Kilpailu | Kuljettaja |
| --- | --- | --- |
| 1 | Italian GP 1956 | Ron Flockhart |
Paalupaikat
| Nro | Kilpailu | Kuljettaja |
| --- | --- | --- |
1: 
Nopeimmat kierrokset
| Nro | Kilpailu | Kuljettaja |
| --- | --- | --- |
1:
Huomioita

↑  Valmistajien mestaruuspisteet vuodesta 1958 alkaen.
Ilona Mononen

| Ilona Mononen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. joulukuuta 2003 (ikä 21) Hämeenlinna
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Laji:  1 500 metrin juoksu
Seura:  Lahden Ahkera
Valmentaja:  Mikko Rajaniemi
Ilona Mononen (s. 18. joulukuuta 2003 Hämeenlinna) on suomalainen keskimatkanjuoksija, joka edustaa Lahden Ahkeraa. Vuoteen 2019 hän edusti Janakkalan Janaa. Hänen valmentajansa on Mikko Rajaniemi.
Mononen voitti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa 2021 kultaa 3 000  metrin juoksussa ennätyksellään 9.15,66. Saman vuoden Nairobin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän sijoittui 1 500 metrillä kahdeksanneksi ja 3 000 metrillä viidenneksi. Vuoden 2022 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Calissa hän sijoittui jälleen 1 500 metrillä kahdeksanneksi ja 3 000 metrillä viidenneksi. Saman vuoden Berliinin EM-kilpailuissa hän oli 5 000 metrillä kahdeksastoista. Hän saavutti maastojuoksun alle 20-vuotiaiden EM-pronssia Veneria Realessa joulukuussa 2022. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Espoossa 2023 Mononen sijoittui kahdeksanneksi 5 000 metrillä. 1 500 metrillä hän oli oman alkueränsä viides, mikä ei riittänyt jatkoon. Saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa alle 23-vuotiaiden sarjassa.
Yleisurheilun EM-kisoissa Roomassa 2024 Mononen sijoittui 3 000 metrin estejuoksussa kuudenneksi uudella Suomen ennätysajalla 9.23,28. Saman vuoden Pariisin olympialaisissa hän sijoittui alkuerässään kuudenneksi Suomen ennätysajalla 9.22,77, mikä ei riittänyt loppukilpailuun. Joulukuussa hän saavutti maastojuoksun EM-kilpailuissa pronssia alle 23-vuotiaiden sarjassa.
Mononen on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2020 lähtien. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti pohjoismaisen hallimaaottelun 3  000 metrillä 2024.
Mononen on saavuttanut Kalevan kisoissa 1 500 metrin juoksussa kultaa vuonna 2021 ja hopeaa 2020, 800 metrin juoksussa pronssia 2020, 5 000 metrin juoksussa hopeaa vuonna 2023 sekä 3 000 metrin estejuoksussa kultaa 2024. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa hän sai 800 metrillä hopeaa 2021, 1 500 metrin juoksussa kultaa vuosina 2022 ja 2025, hopeaa 2020 ja pronssia vuonna 2021 sekä 3 000 metrillä kultaa 2022 ja 2025 ja hopeaa 2024. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4 000 metrin viestissä kultaa 2020 ja 2022 ja hopeaa 2024 sekä 4 × 1 500 metrin sekaviestissä kultaa 2021, hopeaa 2022 ja 2024 sekä pronssia 2020. Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut lyhyellä matkalla hopeaa ja joukkuekilpailussa kultaa 2023.
Monosen ennätys ulkoradoilla on 800 metrillä 2.07,57 (2021), 1 500 metrillä 4.14,79 (2023), 3 000 metrillä 8.57,52 (2022) ja 5 000 metrillä 15.41,82 (2023). Hallissa hänen ennätyksensä 800 metrillä on 2.08,85 (2021, pitkällä radalla), 1 500 metrillä 4.19,69 (2022; alle 19-v. Suomen ennätys) ja 3 000 metrillä 8.56,61 (2025; alle 23-v. Suomen ennätys).
Carl Erik Mannerheim

| Carl Erik Mannerheim |
| --- | --- |
 Kreivi C. E. Mannerheim, Józef Oleszkiewicz maalaus vuodelta 1825.
Suomen senaatin talousosaston varapuheenjohtaja
 1822–1826  
Suomen hallituskonseljin kansliatoimikunnan päällikkö
 1809–1922  
Porvoon valtiopäivien valtiovarainvaliokunnan puheenjohtaja
 30.3.–19.7.1809  
Porvoon Valtiopäivämies 
 Aateliston edustaja 22.3.–19.7.1809  
 Suomen lähetyskunnan puheenjohtaja
 Aateliston edustaja 26.10.1808.–7.1.1809  
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. joulukuuta 1759 Säter, Ruotsi
Kuollut: 15. tammikuuta 1837 (77 vuotta) Turku, Suomen suuriruhtinaskunta
Kansalaisuus:  Ruotsi 1759– , Suomi 1809–
Ammatti:  sotilas ja valtiomies
Arvonimi: sotaneuvos 1809, valtioneuvos 1810, todellinen valtioneuvos 1812, salaneuvos 1819 ja kreivi 1824
Vanhemmat:  Johan Augustin Mannerheim (paroni), Helene Maria Söderhjelm
Puoliso:  Vendla Sofia Mannerheim
Lapset:  Carl Gustaf Mannerheim, Gustava Maria Sofia Mannerheim, August Erik Mannerheim, Eva Vilhelmina Charlotta Mannerheim ja Johan Fridolf Mannerheim
Tiedot
Dynastia:  Mannerheim
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Puolustushaara:  ratsuväki, jalkaväki
Palvelusvuodet:  1775–1787
Sotilasarvo:  majuri
Taistelut ja sodat:  Venäjän ja Ruotsin sota (1788–1790)
Kunniamerkit:  Pyhän Annan ritarikunta (2. luokka) timanteilla, Pyhän Vladimirin ritarikunta (3. luokka), Pyhän Annan ritarikunta (1. luokka) rintatähdellä
Carl Erik Mannerheim, (14. joulukuuta 1759 Säter, Ruotsi – 15. tammikuuta 1837 Turku, Suomen suuriruhtinaskunta) oli ruotsalais-suomalainen Mannerheim-suvun sotilas ja valtiomies. Hän oli yksi ”Suomen valtion perustajista” ja ensimmäinen Suomen suuriruhtinaskunnan senaatin talousosaston varapuheenjohtaja, tavallaan Suomen ensimmäinen pääministeri.
Elämäkerta

Carl Erik Mannerheim syntyi tykistön everstin, Göteborgin komendantin Johan Augustin Mannerheimin (1706–1778) ja tämän toisen puolison Helene Maria Söderhjälmin kolmanneksi ja nuorimmaksi pojaksi. Hänen vanhin veljensä oli merkittävä ruotsalainen hallintomies Lars Augustin Mannerheim ja keskimmäinen veli Gustaf Johan Mannerheim Mannerheim-suvun ruotsalaisen haaran merkittävin esi-isä.
Mannerheim opiskeli sotilaskoulutuksen ohessa Uppsalan yliopistossa, josta valmistui ylioppilaaksi 30. lokakuuta 1775 ja jossa suoritti kansliatutkinnon 1776.
Elämäkerta > Sotilasura Ruotsin armeijassa

Mannerheim liittyi 1. joulukuuta 1775 korpraalina ratsastavaan henkikaartiin (ruots. Livregementet till häst), jossa hän yleni majoitusmestariksi 31. heinäkuuta 1776. Hän siirtyi 19. helmikuuta 1777 kornetiksi hallitsijan henki- ja varusjoukon kevyeen rakuunaosastoon, jossa hänet ylennettiin luutnantiksi ja tallimestariksi 11. maaliskuuta 1779. Hän sai viran Turun läänin jalkaväkirykmentin ensimmäisenä luutnanttina 12. huhtikuuta 1780, toisena majurina 3. maaliskuuta 1783 ja ensimmäisenä majurina 26. huhtikuuta 1787. Mannerheim oli rykmentin komentajana Kustaa III:n sodan aikana 1788–1789. Hän liittyi kuningas Kustaa III:ta vastustaneeseen Anjalan liittoon ja Ruotsin hovioikeus tuomitsi hänet mestattavaksi vuonna 1790, mutta hänet armahdettiin vielä samana vuonna 16. syyskuuta.
Elämäkerta > Suomalainen kartanonherra ja valtiomies

Mannerheim oli menettänyt etenemismahdollisuutensa Ruotsin armeijassa ja erosi omasta pyynnöstään sotapalveluksesta vuonna 1795. Vuonna 1796 hän avioitui Vendla Sofia von Willebrandin (k. 1863) kanssa, joka oli kuvernööri ja kenraalimajuri Ernst Gustaf von Willebrandin tytär. Vuosina 1792–1793 Mannerheim omisti Ala-Lemun kartanon Kaarinan Lemunniemellä, ja vuonna 1795 Mannerheim osti Louhisaaren kartanon, jota hän alkoi hoitaa. Vuonna 1805 hänet nimitettiin Suomen Talousseuran puheenjohtajaksi.
Suomen sodan päätyttyä hänestä tuli, ilmeisesti vastentahtoisesti, tsaari Aleksanteri I:n luokse kutsutun neljää säätyä edustaneen Suomen lähetyskunnan puheenjohtaja. Tässä roolissa hän joutui pitämään puheita tsaarille ja muillekin venäläisille toimijoille. Lähetyskunta esitteli keisarille luettelon asioista, joihin se toivoi parannuksia Suomen aseman järjestelyjen osalta.
Mannerheimista tuli helmikuussa 1809 Porvoon valtiopäivien jäsen ja toimi Suomen suuriruhtinaskunnan hallituskonseljissa talousosaston jäsenenä ja kansliatoimituskunnan päällikkönä aina vuoteen 1816. Hän toimi Turun ja Porin läänin maaherrana 1816–1826. Samaan aikaan Mannerheim kutsuttiin senaatin talousosaston jäseneksi uudelleen 1820 ja Robert Wilhelm De Geerin kuoltua myöhemmin samana vuonna hänestä tuli sen vanhin jäsen. Hänet nimitettiin sen ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi, missä tehtävässä hän toimi 1822–1826. Virka vastasi periaatteessa nykyistä Suomen pääministerin virkaa.
Vapaaherra Mannerheim korotettiin kreivilliseen säätyyn vuonna 1824 siten, että kreivin arvo periytyi sukupolvesta toiseen ainoastaan vanhimmalle pojalle.
Mannerheim tunnettiin vahvoista mielipiteistään, eikä hän loppuaikoinaan nauttinut kovinkaan suurta Venäjän hallitsijan suosiota. Hän kuoli matkalla Turussa 1837. Carl Erik Mannerheim oli Mannerheim-suvun ensimmäinen Suomeen muuttanut jäsen ja marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheimin isoisän Carl Gustaf Mannerheimin isä.
Elämäkerta > Suvun hautapaikka

Carl Erik Mannerheim sekä manneheimin sukua on haudattu Askaisiin, Maskussa sijaitsevaan Askaisten kirkon hautasumaalle mannerheim-suvun hautakappeliin.
Huomionosoitukset

Ritarikunnat
Pyhän Annan ritarikunta (II. luokka), Suomen lähetyskunta 9. tammikuuta 1809.
Pyhän Vladimirin (III. luokka) kaulanauhassa kannettava ritarimerkki, Suomen lähetyskunta 18. heinäkuuta 1809.
Pyhän Annan (I. luokka) rintatähdellä, 31. toukokuuta 1817.
Nimikkokatu
Helsingin Eerikinkatu on nimetty Carl Erik Mannerheimin muistoksi 1836.
Postimerkki
Vuonna 2009 Suomen postin julkaisema Porvoon valtiopäivien 200-vuotis postimerkki Suomen autonomiasta, pienoisarkin hahmot ovat suurruhtinas: Aleksanteri I, kreivit: G.M. Sprengtporten, C.E. Mannerheim ja G.M. Armfelt.
Galleria

Mannerheimista lyijykynällä tehty muotokuvapiirros.
Carl Erik Mannerheim nuorempana.
C. E. Mannerheim, Józef Oleszkiewicz maalaus vuodelta 1825.
Mannerheimin allekirjoitus Anjalan liittokirjassa.
Mannerheimin allekirjoitus Suomenlähettiläiden keisari Aleksanteri I osoittamassa memoriaalissa.
Carl Erikin aviopuoliso. Vendla Sofia von Willebrand.
Mannerheim-suvun hautakappeli Askaisten haustasumaalla.
Carl Erik Mannerheimin korotettiin kreivilliseen arvoon 7. tammikuuta 1824 ja introdusoitiin Suomen Ritarihuoneeseen 8. joulukuuta 1825 kreivillisenä sukuna, numerolla. 8.
Jesse Nurmi

| Jesse Nurmi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. maaliskuuta 2005 (ikä 20) Valkeala, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Jepu
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  80 kg
Seura
Seura (P):  New York Islanders
Sarja:  NHL
Nyk. seura:  London Knights (OHL)
Pelinumero:  44
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2022–
Aik. seurat:  KooKoo (SML)
NHL-varaus:  113. varaus, 2023 New York Islanders
Jesse Nurmi (s. 7. maaliskuuta 2005 Valkeala) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa OHL-seura London Knightsissa. Hänellä on NHL-tulokassopimus New York Islandersin kanssa. Nurmi on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Seuraura

Nurmi aloitti luistelukoulun viisivuotiaana. Hän on KooKoon kasvatti. Kaudella 2019–2020 Nurmi voitti C-nuorten SM-karsinnoissa joukkueensa sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin tehoilla 15+14=29.
Kesäkuussa 2020 Nurmi teki KooKoon kanssa vain 15-vuotiaana 2+1-vuotisen SM-liigasopimuksen. Hän pelasi kauden 2020–2021 suurimmaksi osaksi seuran U18-joukkueessa, mutta Nurmi pelasi osan kaudestaan myös U20-joukkueessa, jossa hän aloitti kauden 2021–2022. Nurmi oli 15 osumallaan KooKoon kolmanneksi paras maalintekijä Simo Heinosen kanssa. Hänen oli tarkoitus tehdä SM-liigadebyyttinsä 21. tammikuuta 2022 Vaasan Sportia vastaan, mutta KooKoon viikonlopun molemmat ottelut kuitenkin siirtyivät vastustajajoukkueissa ilmenneiden koronavirustartuntojen vuoksi. Vain 16-vuotias Nurmi teki liigadebyyttinsä viikkoa myöhemmin KooKoon seuraavassa ottelussa 28. tammikuuta 2022 Pelicansia vastaan. Hänet merkittiin KooKoon nelosketjun vasempaan laitaan Eetu Paasovaaran ja Teemu Engbergin viereen. Nurmi sai ottelussa jääaikaa 12.12 minuuttia. Hänestä tuli kaikkien ensimmäinen vuonna 2005 syntynyt SM-liigassa pelannut pelaaja. Ottelu jäi Nurmelle kauden ainoaksi SM-liigassa. Huhtikuussa 2022 KooKoo käytti hänen sopimuksessaan olleen option ja teki Nurmen kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2022–2023 Nurmi pelasi SM-liigassa yhdeksän runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen ja yhden playoff-ottelun ilman tehopisteitä. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin KooKoon U20-joukkueessa. Hänet valittiin U20 SM-sarjan syyskuun kuukauden nuoreksi pelaajaksi. Nurmi voitti joukkueen sisäisen pistepörssin tehoilla 21+29=50, joilla hän sijoittui koko sarjan pistepörssissä viidenneksi. Nurmi valittiin U20 SM-sarjan ensimmäiseen tähdistökentälliseen. Huhtikuussa 2023 hän teki KooKoon kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Lokakuun 2023 puolivälissä Nurmi joutui lähes neljäksi kuukaudeksi sivuun, kun hän sai taklaustilanteessa leikkaushoitoa vaatineen vamman polven seudulle. Nurmi palasi kaukaloihin helmikuussa 2024 ja haki kuuden ottelun verran pelituntumaa KooKoon U20-joukkueesta. Hän pelasi SM-liigassa kauden 2023–2024 aikana 19 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. KooKoon kauden päätyttyä Nurmi palasi vahvistamaan U20-joukkuetta pudotuspeleihin.
Kesäkuussa 2024 Nurmi solmi kolmivuotisen NHL-tulokassopimuksen hänet edellisenä kesänä varanneen New York Islandersin kanssa. Hänen kausipalkakseen uutisoitiin NHL:n minimipalkka 775 000 dollaria ja AHL:n puolella 82 500 dollaria. Nurmen sopimus sisälsi myös 92 000 dollarin allekirjoitusbonuksen ja 80 000 dollaria mahdollisia suoritusbonuksia. Samana kesänä OHL-joukkue London Knights varasi hänet 58. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa, ja pian sen jälkeen Nurmen uutisoitiin siirtyvän Knightsin OHL-joukkueeseen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kanada 2025 | jääkiekko |  |
| Hlinka Gretzky Cup  | Hlinka Gretzky Cup  | Hlinka Gretzky Cup  |  |
|  Pronssia | Red Deer 2022 | jääkiekko |  |
Nurmi voitti pronssia Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2022. Hän pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2023. Nurmi pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2025, jolloin hän voitti hopeaa. Nurmi valittiin Slovakiaa vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi Suomen ottelun parhaaksi pelaajaksi. Yhteensä Nurmi on pelannut 24 nuorten ja 32 poikien maaottelua.
Pelityyli

EP Rinksiden suomenkielisten sivujen päätoimittaja Lassi Alasen mukaan Nurmi profiloituu vahvasti hyökkäyssuunnan ratkaisijaksi, joka pystyy erittäin taitaviin murtaviin syöttöihin useiden painekerrosten läpi ja on kokonaisuudessaan juonikas pelintekijä. Samalla Nurmen kiekolliset taitonsa ovat varsin hyvät ja hän pystyy myös viimeistelemään tilanteita varsin tarkalla rannelaukauksella. Alasen mukaan suhteellisen pienikokoiseksi laituriksi Nurmen luistelu vaatii jatkoa ajatellen kehitystä ja myös hänen kamppailu- ja kiekontavoittelutilanteistaan häneltä odottaisi myös enemmän, minkä lisäksi Nurmen kokonaisvaltaisen pelaamisen kanssa on vielä työstettävää.
Muuta

Nurmi harrasti lapsena myös jalkapalloa. Hänellä on isosiskot Oona ja Viivi, joista ensimmäisenä mainittu on pelannut myös jalkapalloa. Sisarusten isä Jouni Nurmi on pelannut amerikkalaista jalkapalloa Vaahteraliigan Helsinki Roostersissa, jossa hän saavutti sekä Euroopan- että Suomen-mestaruudet. Jounin urheilu-ura piti sisällään myös yleisurheilua ja jalkapalloa. Hän toimii nykyään jääkiekon puolella pelaaja-agenttina.
Hannah Anderson

Hannah Sofia Anderson (s. 17. syyskuuta 2002 Helsinki) on brittiläis-suomalainen keskimatkojen juoksija ja kestävyysjuoksija. Hänellä on ollut Suomen edustusoikeus 24. marraskuuta 2024 alkaen. Hän edustaa HIFK-Friidrottia ja häntä valmentaa Lewis Walker.
Anderson kilpaili vuoteeen 2023 saakka lähes yksinomaan Britanniassa. Hän voitti alle 23-vuotiaiden 1 500 metrin Suomen-mestaruuden 2024. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän sai pronssia 4 × 400 metrin viestissä. Saman vuoden maastojuoksun EM-kilpailuissa hän oli alle 23-vuotiaiden sarjassa 57:s.
Anderson sijoittui neljänneksi ensimmäisessä maaottelussaan, Pohjoismaisen hallimaaottelun 1 500 metrillä Espoossa helmikuussa 2025. Hän saavutti samana talvena sisäratojen SM-kilpailuissa Kuortaneella hopeaa 3 000 metrillä ennätyksellään 9.26,18. Myös 1 500 metrin ennätyksensä 4.19,93 hän on juossut lyhyellä radalla. Apeldoornin sisäratojen EM-kilpailuissa 2025 hän karsiutui 1 500 metrin alkuerissä.
Effoa

| Effoa |
| --- | --- |
Perustettu:  1883
Perustaja:  Lars Krogius
Lakkautettu:  1990
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Effoan juliste, jossa nainen seisoo savupiipun vieressä.
Yhtiön entinen pääkonttori Helsingin Etelärannassa, nykyinen Kirkon talo.
S/S Titania reitillä Helsinki/Hanko–Kööpenhamina–Hull.
FÅA:n romutetun rahtilaivan M/S Asynjan ankkuri Helsingin Liuskasaaressa.
FÅA:n kantosiipialus H/S Sirena.
Effoa (vuoteen 1937 Finska Ångfartygs Aktiebolaget, vuosina 1937–1976 Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö – Finska Ångfartygs Aktiebolaget, lyhenne suomeksi SHO ja ruotsiksi FÅA) oli vuosina 1883–1990 toiminut suomalainen laivayhtiö. Se oli yksi nykyisen Silja Linen edeltäjäyhtiöistä.
Historia

Yhtiön perusti vuonna 1883 kapteeni Lars Krogius. Yhtiön alkuperäinen nimi oli Finska Ångfartygs Aktiebolaget (FÅA), vuodesta 1937 Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö – Finska Ångfartygs Aktiebolaget (SHO). Yhtiö perustettiin hoitamaan höyrylaivaliikennettä Suomen ja Englannin välille. Ensimmäinen laiva, S/S Sirius, aloitti liikennöinnin Hulliin vuonna 1884. Yhtiön alukset kuljettivat maataloustuotteita, kuten voita, sekä etenkin matkustajia, jotka jatkoivat matkaa Hullista Yhdysvaltoihin siirtolaisiksi. Toiminta laajeni vähitellen niin, että vuonna 1929 yhtiöllä oli jo 44 laivaa ja vuonna 1939 55 laivaa.
Säännöllinen liikenne Turusta Tukholmaan alkoi vuonna 1904 yhteistyössä turkulaisen Bore-varustamon kanssa. Ruotsalainen Svea-varustamo liittyi yhteistyöhön vuonna 1918. Helsingfors Ångfartygs Aktiebolaget sulautui FÅA:an vuonna 1920. Yhteistyö varustamoiden välillä matkustajaliikenteessä tiivistyi asteittain, ja vuonna 1957 Bore, Svea ja SHO perustivat yhteisen varustamon Oy Siljavarustamo – Siljarederiet Ab:n, josta tuli myöhemmin markkinointiyhtiö Oy Silja Line Ab. Vuonna 1975 perustettiin yhdessä Finnlinesin kanssa yhteinen markkinointiyhtiö Finncarriers huolehtimaan Itämeren ja Pohjanmeren rahtiliikenteestä.
SHO:n pääkonttoriksi valmistui vuonna 1955 Helsingin Etelärantaan toimistotalo samalle paikalle, jossa yhtiön konttori oli aloittanut toimintansa vuonna 1883. Talo tunnetaan nykyään Kirkon talona.
Ruotsinkielinen nimilyhenne FÅA lausuttiin suunnilleen eff-o-a, ja yhtiö muutti nimensä virallisesti Effoaksi vuonna 1976. Yhtiö lopetti itsenäisen toimintansa vuonna 1990, kun se sulautui Johnson Linen kanssa EffJohniksi. EffJohn muutti vuonna 1995 nimensä Silja Oy:ksi.
Aikajana alushankinnoista ja -menetyksistä

1890: hankittiin kaksi siirtolaisia kuljettanutta matkustajalaivaa, Urania ja Astrea.
1892–1893: yhtiö hankki uusia aluksia muilta yhtiöiltä, muun muassa Wasan 1892 ja Finlandin 1893.
1898–1899: yhtiö hankki neljä uutta alusta, Arcturuksen, Polariksen, Oihonnan ja Wellamon.
1904–1906: yhtiöllä oli kolme matkustajalaivaa: S/S Nord I, S/S Nord II ja S/S Nord III.
1908: hankittiin matkustajalaiva Titania, joka oli kaikkien aikojen suurin suomalainen matkustajahöyrylaiva. Vasta vuoden 1975 Wellamossa oli enemmän vuodepaikkoja.
1913: S/S Urania upposi yhteentörmäyksessä Kattegatissa. Tilalle hankittiin uusi Urania.
Ensimmäisen maailmansodan aikana yhtiön alus Ariadne palveli sairaalalaivana. Sodan aikana menetettiin useita yhtiön aluksista muun muassa Polaris, Titania ja Bore II.
1920: FÅA sai Helsingfors Ångfartygs Aktiebolagetin aluksista muun muassa S/S Violan ja S/S Primulan
19. joulukuuta 1930: kaksi varustamon laivaa, Oberon ja Arcturus, törmäsivät toisiinsa sankassa sumussa Kattegatissa. Oberon upposi välittömästi ja 40 henkeä hukkui. Arcturus säästyi.
20. tammikuuta 1937: höyryrahtilaiva S/S Savonmaa haaksirikkoutui Skagerrakissa Mandalin edustalla, jolloin koko aluksen 26-henkinen miehistö hukkui.
1945: useita yhtiön aluksia jouduttiin luovuttamaan sotakorvauksena, muun muassa Aallotar (I), Ilmatar ja Polaris (II). Myös Ariadne oli tarkoitus luovuttaa, mutta se ajoi luovutusmatkallaan karille ja jäi Suomeen.
1952: Borelle, Svealle ja SHO:lle valmistui kolmen ”olympialaivan” sarja, josta FÅA:lle tuli Aallotar (II).