stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arkontti
Historia > Viran synty ja arkaainen kausi

Arkontteja oli alun perin kolme. Virka perustettiin Ateenan monarkian lakkauttamisen jälkeen korvikkeeksi kuninkaan (basileus) viralle. Ateenalaisen perinteen mukaan tämä tapahtui kaupungin viimeisen kuninkaan Kodroksen kuoltua vuonna 1068 eaa. Tämän jälkeen johtoasema valtiossa annettiin eliniäksi hänen pojalleen Medonille ja tämän jälkeläisille, jotka toimivat kuninkaan seremoniallisen aseman perineessä kuningasarkontin virassa. Muiden kahden arkontinviran, eponyymiarkontin ja polemarkin, haltijat valittiin eupatridien eli ylimystösukujen keskuudesta äänestämällä.
Kuningasarkontin virka säilyi perinnöllisenä Medontidai-suvussa eli Medonin suvussa tämän kahdentoista seuraajan aikana, ja se on tuossa vaiheessa ollut todennäköisesti käytännössä monarkiaa toisella nimellä. Vuonna 752 eaa. arkonttien virkakausi rajattiin kymmeneen vuoteen. Vuonna 714/713 eaa. kuningasarkontin virka avattiin kaikille Ateenan ylimystösuvuille. Eponyymiarkontti asetettiin oletettavasti jommassakummassa näistä vaiheista arvoasteikossa kuningasarkontin edelle valtion päämieheksi, mikä merkitsi lopullista loppua vanhalle kuninkuudelle, sillä tämän jälkeen kuningasarkontti oli hierarkiassa toisena.
Vuonna 683/682 eaa. arkontin tehtävät jaettiin yhdeksän arkontin arkonttikunnalle perustamalla kuuden alemman arkontin eli thesmothetaiden virat, ja virkakausi rajattiin yhteen vuoteen. Tästä saa alkunsa myös Ateenan historian luotettava kronologia. Virka pysyi edelleen eupatrideilla, ja arkontit valittiin ylimystön keskuudessa, mahdollisesti areiopagin neuvostossa, äänestämällä aina Drakonin lakeihin saakka. Ateenan oikeusjärjestelmä oli alun perin paljolti arkonttien käsissä.
Kylonin vallankaappausyrityksen aikaan 636 tai 632 eaa. arkontit johtivat edelleen useimpia julkisia asioita. Drakonin lait vuonna 621 eaa. siirsivät arkonttien valinnan ekklesialle eli kansankokoukselle. Samalla murhatapaukset siirrettiin arkonteilta ja areiopagilta efetai-virkamiehille, mutta muuten oikeudenkäyttö säilyi edelleen arkonteilla. Arkonttien asema säilyi paljolti ennallaan Solonin luomaan timokraattiseen järjestelmään saakka, jossa virkakelpoisuus ei määräytynyt syntyperän vaan varallisuuden mukaan. Arkontit valittiin edelleen äänestämällä.
Solonin lakien myötä noin vuonna 594 eaa. arkontin tehtävä tuli avoimeksi varakkaimmalle pentakosiomedimnoi-luokalle. Laeissa arkontit valittiin arpomalla neljän tuon aikaisen fylen eli heimon äänestämällä valitsemista 40 ehdokkaasta. Damasias toimi arkonttina lainvastaisesti kaksi vuotta 582–580 eaa. ja yritti nostaa itsensä tyranniksi. Hänet kuitenkin ajettiin pois. Tämän jälkeen vuosina 580–579 eaa. arkontin tehtäviä hoiti poikkeuksellisesti kymmenmiehinen komitea, johon kuului viisi eupatridia, kolme geomoroita ja kaksi demiurgoita.
Historia > Demokratian kausi ja myöhemmin

Demokratian kauden alkupuolella tapahtui kaksi merkittävä muutosta arkontinviran suhteen. Kleistheneen uudistusten myötä vuonna 508/507 eaa. arkontit alettiin valita ekklesiassa suoraan arpomalla. Vuoden 487 eaa. jälkeen arkontit valittiin arpomalla sadasta fylejen äänestämällä asettamasta ehdokkaasta, ja jossain myöhemmässä vaiheessa myös fylejen asettamat ehdokkaat alettiin arpoa. Persialaissotien jälkeen noin vuonna 479 eaa. arkontin virka avattiin Aristeideen ansiosta myös hippeis-luokalle.
Demokratian kehityksen myötä arkontit menettivät vaiheittain asemansa hallinnon johtajina ja lopulta kaiken poliittisen valtansa, eikä arkonteilla ollut enää edes oikeutta tehdä aloitteita ekklesialle. Perikleen ja Demostheneen ajan kehittyneen demokratian kaudella arkonttien tehtävät rajautuivat tiettyihin papillisiin ja oikeudellisin tehtäviin, jotka olivat jäänteitä kuninkaanvallasta. Vuonna 457 eaa. arkontin tehtävä avattiin zeugitai-luokalle, mutta sitä ei koskaan avattu virallisesti alimmalle thetes-luokalle. Ainakin Aristoteleen mukaan thetes-luokkaan kuulunut saattoi kuitenkin käytännössä esiintyä zeugitai-luokan jäsenenä.
Arkontinvirat säilyivät käytössä aina roomalaiselle kaudelle saakka. Tuolloin Ateenassa oli paikallinen itsehallinto, sillä se oli libera civitas (ἐλευθέρα καὶ αὐτόνομος, eleuthera kai autonomos) ja noudatti omia lakejaan. Arkontinvirasta tuli kuitenkin puhtaasti kunniatehtävä, jolloin ilmeisesti luovuttiin myös valinnasta arpomalla. Eponyymiarkontin arvo myönnettiin joskus kunnianosoituksena ulkomaalaisille, kuten Traakian kuninkaalle Rhoimetalkeelle ja keisari Hadrianukselle.
Seuraavassa kuvataan pääasiassa Ateenan arkonttien tehtäviä ja valintamenettelyä sellaisena, kuin ne olivat klassisella kaudella.
Virat ja tehtävät

Arkonttien tehtävät liittyivät erityisesti uskonnollisiin seremonioihin sekä oikeudenkäytön valvomiseen. Kaikki nämä periytyivät kuninkaanviralta. Arkonteille kuului eräiden uskonnollisten juhlien johtaminen sekä tiettyjen perinteisten uhritoimitusten suorittaminen. Oikeudenkäytön tapauksessa arkontit eivät useinkaan päättäneet asioista itse, vaan pitivät huolta siitä, että asia tuli oikeuden käsiteltäväksi, ja valvoivat tuomarien (lautamiesten) arpomalla suoritettua valintaa. Arkontit valvoivat myös käsiäänestyksiä, joilla valittiin henkilöt tiettyihin virkoihin (mm. strategit, taksiarkit, hipparkit ja fylarkit).
Arkonteilla oli virkansa tunnuksena myrtinlehväseppeleet. Heidät oli vapautettu suuren taloudellisen rasitteen muodostaneesta trierarkin tehtävästä. Entisistä arkonteista tuli virkakautensa jälkeen (mikäli olivat hoitaneet tehtävänsä moitteettomasti) areiopagin neuvoston elinikäisiä jäseniä, vaikka neuvosto ei ollutkaan tuohon aikaan enää kovin merkittävä. Jokainen, joka teki arkonteille väkivaltaa tai muuta vääryyttä, menetti kansalaisluottamuksensa.
Arkontinvirat ja arkonttien tehtävät olivat:
Virat ja tehtävät > Eponyymiarkontti

Eponyymiarkontti (ἄρχων ἐπώνυμος, arkhōn epōnymos), yleensä vain arkontti, sai nimensä siitä, että attikalaisen kalenterin vuodet nimettiin viran haltijan mukaan. Eponyymiarkontti oli arkonttien pää, ja pelkällä ”arkontin” nimellä viitattiin juuri eponyymiarkontin virkaan. Eponyymiarkontti oli tavallaan valtion päämies jopa demokratian aikana, vaikka tällöin hänen merkityksensä olikin vähäisempi. Arkontti edusti bulen ja ekklesian kokouksissa; johti Dionysia- ja Thargelia-juhlia; otti vastaan juhlille tulleet ulkomaiset lähetystöt (theoriai); sekä nimitti koregit. Myös kuninkaiden oikeudenkäyttöön liittyneet tehtävät vaikuttavat siirtyneen pääasiassa eponyymiarkontille. Hän johti erityisesti oikeudenkäyntejä, jotka koskivat perheoikeutta (kuten avioerot ja perimyskysymykset) tai koregeja.
Virat ja tehtävät > Kuningasarkontti

Kuningasarkontti (ἄρχων βασιλεύς, arkhōn basileus) eli basileus (”kuningas”) sai nimensä siitä, että tälle oli siirretty aiemmin kuninkaalle kuuluneet uskonnolliset tehtävät. Kuningasarkontti johti Eleusiin mysteereitä, ja siksi hänen täytyi olla itse mysteereihin vihitty. Kuningasarkontti johti myös Lenaia- ja Anthesteria-juhlia, ja suoritti muinaisilta ajoilta periytyneitä uhritoimituksia. Anthesteria-juhlaan liittyi myös kuningasarkontin puolison (βασίλισσα, basilissa, ”kuningatar”) rituaalinen avioliitto Dionysoksen kanssa. Kuningasarkontti johti myös kaikkia areiopagin neuvoston oikeudenkäyntejä eli istuntoja, jotka koskivat uskonnollisia asioita tai murhatapauksia.
Virat ja tehtävät > Polemarkki

Polemarkki (ἄρχων πολέμαρχος, arkhōn polemarkhos, ”johtaja sodassa”) toimi alun perin Ateenan armeijan komentajana sodissa. Myöhemmin noin vuonna 501 eaa. polemarkin viran oheen perustettiin kymmenen strategoksen eli kenraalin virkaa. Vielä Marathonin taistelussa vuonna 490 eaa. polemarkilla oli oikeus äänestää yhdessä strategosten kanssa sekä kunnia-asema johtaa armeijan oikeaa siipeä. Myöhempinä aikoina polemarkin tehtäviin kuuluivat ainoastaan sodan jumalille sekä Harmodioksen hengelle tarkoitettujen uhrien suorittaminen; sodissa kaatuneiden julkisten hautajaisten sekä näiden vuosijuhlien johtaminen; sekä metoikkien oikeuksiin liittyneet oikeustapaukset.
Virat ja tehtävät > Thesmothetai

Kuusi thesmothetai (θεσμοθέται) -virkamiestä johtivat oikeudenkäyttöä niissä tapauksissa, jotka eivät kuuluneet varsinaisten arkonttien tai jonkun muun tahon alaisuuteen. He myös johtivat lakien uudistamista käsitelleitä vuosittaisia oikeusistuntoja sekä valvoivat julkisten virkojen arpomalla tapahtunutta jakoa. 400- tai 300-luvulta lähtien thesmothetai-virkamiehiä avusti näiden sihteeri (γραμματεύς, grammateus).
Valinta

Klassisella kaudella arkontit valittiin arpomalla. Ensin kukin fyle valitsi äänestämällä ja myöhempinä aikoina arpomalla omat ehdokkaansa, joita oli ilmeisesti kymmenen. Yhteensä ehdokkaita oli kaikilta kymmeneltä fyleltä näin 100. Tämän jälkeen kaikki arkontinvirat täytettiin arpomalla näistä ehdokkaista.
Koska Ateenan virat oli usein jaettu tasan fyleittäin (esimerkiksi bulen paikat sekä prytanien ja strategosten virat), on usein ehdotettu, että myös arkontinvirat olisi jaettu tasan fyleittäin. Siksi on usein arveltu, että arpominen olisi järjestetty niin, että yhdeksän arkonttia ja thesmothetain sihteerin virka jaettiin niin, että kukin fyle sai yhden viran.
Arkontin virkaan alun perin vaadittujen omaisuusrajojen poistamisen jälkeenkin pyrittiin pitämään huolta siitä, että tehtävään tuli valituksi vastuullisia henkilöitä. Arkontin kauden alkaessa tämä tarkastettiin kahdesti, siinä missä muut virkamiehet tarkastettiin kerran. Tarkastuksessa (δοκιμασία, dokimasia tai ἀνάκρισις, anakrisis) tutkittiin, että arkontiksi valittu oli laillinen kansalainen, hyvä poika, suorittanut asepalveluksen, sekä täytti varallisuusrajat silloin kun ne vielä olivat voimassa. Koska tehtävään kuului pappeus, henkilöllä ei saanut olla merkittäviä ruumiillisia puutteita tai vammoja. Arkontteja voitiin syyttää ekklesiassa muiden virkamiesten tavoin virkavirheistä ja väärinkäytöksistä jokaisen prytaneian ensimmäisessä kokouksessa.
Arkontit vannoivat virkaan astuessaan virkavalan, jossa lupasivat noudattaa lakeja ja olla lahjomattomia. Lisäksi he lupasivat Platonin mukaan valansa rikkoessaan lahjoittaa Delfoihin itsensä kokoisen kultaisen patsaan. Sudan mukaan patsaita luvattiin pystyttää kolme, Ateenaan, Delfoihin ja Olympiaan. Erään tulkinnan mukaan rangaistus oli tarkoituksella määrätty sellaiseksi, että se oli mahdoton toteuttaa, jotta sen toteuttamatta jättämisestä seuraisi kansalaisluottamuksen eli poliittisten oikeuksien menetys (ἀτιμία, atimia).
Muissa kaupungeissa

Boiotiassa nimitys ”arkontti” oli käytössä sekä Boiotian liiton viranomaisten että polisten omien viranomaisten nimenä. Arkontinvirka tunnetaan myös muun muassa Delfoista ja muista Fokiin kaupungeista; Thessalian kaupungeista, joissa kussakin oli kolme arkonttia; Lokriista; monista Egeanmeren saarten poliksista; sekä muun muassa Kyzikoksesta ja Olbiasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Arkontit Wikimedia Commonsissa
Keskipaleoliittinen kausi

Keskipaleoliittinen kausi eli keskinen kivikausi oli noin 300 000 – 30 000 vuotta sitten. Ajan työkalut olivat melko alkeellisia, majoja osattiin tehdä ja tuli tunnettiin. Tehtiin kivestä nyrkki-iskureita. Tyypillinen ihmislaji oli  neandertalinihminen, joka oli nykyihmistä "luolamiesmäisempi" ja oli levittäytynyt Afrikkaan, Eurooppaan ja Aasiaan. Neandertalinihmiset elivät pääasiassa metsästämällä. He maalasivat okravärillä ja tekivät alkeellista kivitaidetta. 
Neandertalinihmisen kulttuuria kutsutaan Moustierin kulttuuriksi ranskalaisen löytöpaikan mukaan. Nykyihminen kehittyi keskipaleoliittisella kaudella Afrikassa noin 150 000 – 90 000 vuotta sitten.
Keskipaleoliittinen työkaluperinne oli yhtenäinen, vaikka ihmiset asuivat erilaisissa ympäristöissä. Noin 100 000 vuotta sitten ihmiset levittäytyivät pohjoiseen melko kylminäkin ajanjaksoina. Elinkeinoina olivat edelleen metsästys sekä marjojen, hedelmien ja muu keräily. Vainajat haudattiin, luultavasti ilman runsaita hautalahjoja. Eräällä hauta-alueella La Ferrassiessa Lounais-Ranskassa kivessä on kuppimaisia syvennyksiä sekä kumpuja ja kiviaita. Tienšanin ylängöllä hautojen äärellä on poltettu tulta. Vainajia on ehkä maalattu okralla.
Väkimäärä oli ehkä kasvanut varhaispaleoliittiselta kaudelta. Luolissa asuminen yleistyi, mikä säilytti esineitä, jotka olisivat hävinneet leiripaikoilta avomaastossa. Pohjoisemmassa asuttiin jokilaaksoissa, joita ympäröivillä tundra-alueilla oli rehevää kasvillisuutta ja riistaa. Lämpiminä kausina ihminen ehkä karttoi tiheämetsäistä Välimeren aluetta, mutta kylminä se pysytteli Euroopassa Pyreneiden, Alppien ja Karpaattien eteläpuolella.
Kivityökalut viimeisteltiin jonkin verran aikaisempaa enemmän. Nykyajan ihmisen kivityökaluista päätellen työkalujen kädensija tehtiin luusta tai nahasta. Kaavinta, eskimoiden "naisten veistä", käytettiin samalla tavalla kuin satulaseppä käyttää puolikuuveistä.
Keskipaleoliittisia kulttuureja

Abbevillen kulttuuri 540–480 tvs, kaksipuolinen käsikirves, kauden ihminen Homo erectus jääkausivälillä Günz/Mindel
Acheulin kulttuuri 430–115 tvs kivityökaluissa 2-puolinen iskentä, melko hyvin työstettyjä, mutta karkeita kiviesineitä, Holstein-välikausi.
Moustierin kulttuuri 180–50 tvs, kaksipuolinen iskentä, melko karkeita, mutta tarkoituksenmukaisia työkaluja
Clactonin kulttuuri 540–230 tvs, yksipuolinen iskentä, H. erectus kauden yleisin ihminen, (ja pre-sapiens?), melko karkeita työkaluja
Levalloisin kulttuuri 230–115 tvs, melko karkeita työkaluja pre-sapiens, neandertalinihminen , yksipuolinen iskentä
Tayacin kulttuuri 180–115 tvs, Eem-interglasiaalina, 1-puolinen iskentä, karkeita työkaluja, neandertalinihminen.
Keskipaleoliittisen kauden ihmisiä

Homo erectus?
Heidelberginihminen
Neandertalinihminen
Alan Freed

| Alan Freed |
| --- | --- |
 Alan Freed
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. joulukuuta 1921 Windber, Pennsylvania
Kuollut: 20. tammikuuta 1965 (43 vuotta) Palm Springs, Kalifornia
Ammatti:  muusikko, näyttelijä
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1945–1962
Tyylilajit:  rock and roll
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Albert James ”Alan” Freed (15. joulukuuta 1921 Windber, Pennsylvania – 20. tammikuuta 1965 Palm Springs, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen DJ ("Moondog"), joka tuli tunnetuksi suurella merkityksellään rock'n'rollin varhaiseen historiaan ja leviämiseen. Hänet kelpuutettiin Rock and Roll Hall of Fameen ensimmäisten joukossa vuonna 1986.
Freedin myöhäistä uraa varjosti niin kutsuttu payola-skandaali: vuonna 1962 Freed tuomittiin 300 dollarin sakkoihin ja puolen vuoden ehdolliseen vankeuteen lahjusten ottamisesta tiettyjen äänitteiden soittamiseksi ohjelmissaan. Lisäksi hän joutui maksamaan 37 000 dollaria tuloveroa ilmoittamatta jääneistä tuloistaan. Samassa tutkinnassa todettiin kaikkiaan 255 DJ:n ottaneen lahjuksia, joista seitsemää vastaan nostettiin syyte, ja Freed oli ainoa rangaistukseen tuomittu.
Freed esiintyi uransa aikana myös televisiossa sekä useissa rock-elokuvissa ja on saanut tähden Hollywood Walk of Famella. Vuonna 1978 sai ensi-iltansa hänestä kertova elokuva Kuumaa vahaa (American Hot Wax).
Alan Freed menehtyi 43-vuotiaana sairaalassa Kalifornian Palm Springsissä kirroosin ja uremian seurauksena.
Bruce Fraser

Bruce Fraser
Bruce Austin Fraser (5. helmikuuta 1888 Acton – 12. helmikuuta 1981 Lontoo) oli brittiläinen amiraali toisen maailmansodan aikana.
Fraser liittyi Kuninkaalliseen laivastoon vuonna 1902 ja palveli ensimmäisessä maailmansodassa laivaston tykistöupseerina. Toisessa maailmansodassa hän toimi Kotilaivaston komentajana ja huolehti Murmanskiin matkanneiden avustussaattueiden suojaamisesta. 26. joulukuuta 1943 Fraser johti Nordkapin taistelua, jossa saksalainen taisteluristeilijä Scharnhorst upotettiin ja sen lähes kaksi tuhatta merisotilasta hukkuivat.
Vuonna 1944 Fraser nimitettiin Brittiläisen Tyynenmeren laivaston komentajaksi, ja hän allekirjoitti Ison-Britannian edustajana Japanin antautumissopimuksen 2. syyskuuta 1945. Hänelle myönnettiin aatelisarvo vuonna 1946 ja hänet ylennettiin laivastoamiraaliksi vuonna 1948. Fraser toimi Kuninkaallisen laivaston komentajana (First Sea Lord) vuosina 1948–1951.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bruce Fraser Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Israel  Yhdysvallat 
Muut:  NARA  SNAC
Fotoniraketti

Fotoniraketti on hypoteettinen, lähinnä tähtien­välisillä avaruus­matkoilla käyteltäväksi ajateltu raketti, joka perustuisi fotonien aikaan­saamaan työntö­voimaan. Tarvittavat suuri­energiset fotonit saataisiin aikaan tavallisen aineen ja antimaterian annihilaatiolla.
Periaate

Periaatteessa fotoni­raketti toimii samaan tapaan kuin tavallinen taskulamppu, joka lähettää valoa, siis fotoneja vain tiettyyn suuntaan. Vaikka fotoneilla ei ole lepomassaa, on niilläkin suhteellisuus­teorian mukaan tietyn suuruinen liikemäärä, suuruudeltaan niiden energia jaettuna valon­nopeudella. Tämän vuoksi fotonien lähtiessä tasku­lampusta saa tämä liike­määrän säilymis­­lain mukaisesti impulssin vastakkaiseen suuntaan.
Taskulampuissa tämä ilmiö on kuitenkin fotonien pienen liikemäärän vuoksi niin heikko, ettei se ole havaittavissa. Tarpeeksi suurienergisiä fotoneja onkin riittävän suuressa määrin saatavissa ainoastaan tavallisen aineen ja antimaterian annihilaatiossa, jossa molempien koko massa muuttuu käytännöllisesti katsoen kokonaan fotoneiksi.tarvitaan parempi lähde Vaikeutena on luonnollisesti se, ettei antimateriaa esiinny maapallolla eikä aurinko­kunnassa luonnostaan, ja sen keino­tekoinen valmistus tarpeeksi suuressa määrin vaatisi suunnattoman paljon energiaa.  Myöskään sen varastointiin ei ole keksitty käyttökelposta keinoa, sillä se olisi säilytettävä eristyksissä tavallisesta aineesta, jottei annihilaatiota tapahdu. Fotoni­rakettia on kuitenkin pidetty tähtien­välisillä lennoilla ainoana mahdollisena voiman­lähteenä.
Oppikirjoissa käsitellyssä ihanne­tapauksessa oletetaan, että poltto­aine saataisiin kokonaan muuttumaan fotoneiksi ja että ne kaikki voitaisiin lähettää tarkalleen samaan suuntaan. Realisti­semmissa tarkastelussa on otettava huomioon, että fotoni­suihku ei käytännössä lähde kokonaan aivan samaan suuntaan ja ettei poltto­ainetta saada kokonaan muutetuksi fotoneiksi.
Nopeus

Jos ideaaliseen fotonirakettiin ei vaikuta mikään ulkonen voima, sen saama nopeus riippuu sen alkuperäisen ja lopullisen massan suhteesta:
missä  m_{i} on raketin alkuperäinen massa ja  m_{f} jäljelle jäänyt massa sen jälkeen, kun kaikki polttoaine on muuttunut fotoneiksi.
Tätä nopeutta vastaava Lorentzin kerron on:
Nopeus > Lausekkeen johto

Käytetään seuraavia merkintöjä:
Neliliikemäärän säilymislain mukaan on:
Kun yhtälön molemmat puolet korotetaan neliöön, saadaan:
Energian ja liikemäärän välisen yhteyden perusteella neliliikemäärän neliö on yhtä suuri kuin massan neliö ja 
 P_{\text{ph}}^{2}=0, koska kaikki fotonit liikkuvat samaan suuntaan. Sen vuoksi ylläoleva yhtälö voidaan kirjoittaa muotoon:
Kun tästä ratkaistaan Lorentzin kerroin, saadaan:
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Photon rocket
Käännös suomeksi
Frakkisirkku

| Frakkisirkku |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tangarat Thraupidae
Suku::  Urothraupis
Laji::  stolzmanni
Kaksiosainen nimi
 Urothraupis stolzmanni  Taczanowski & Berlepsch, 1885 
Katso myös
   Frakkisirkku Wikispeciesissä   Frakkisirkku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Frakkisirkku (Urothraupis stolzmanni) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikassa.
Koko ja ulkonäkö

Frakkisirkku kasvaa noin 15 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Lajin pää, selkä ja siivet ovat mustat. Kurkku ja rinta ovat valkoiset ja muuttuvat vatsaa ja kylkiä kohden harmaiksi. Frakkisirkun rinnassa on harmaita ja vatsassa valkoisia pieniä laikkuja.
Levinneisyys ja elintavat

Frakkisirkkua tavataan Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Lajin elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät ja pensaikot juuri puurajan alapuolella 3 000–4 000 metrin korkeudella merenpinnasta. Lintu liikkuu usein pieninä ryhminä ja liittyy myös sekaparviin. Frakkisirkun ravintoa ovat hyönteiset.
Fraunhofer-instituutti

Fraunhofer-Institut Schmallenberg
Fraunhofer-instituutti (saks. Fraunhofer-Gesellschaft) on saksalainen sovelletun tekniikan tutkimusyhteisö. Se ylläpitää yhteensä kuuttakymmentäseitsemää eri tutkimuslaitosta ja -yksikköä Saksassa, Yhdysvalloissa, Englannissa ja Aasiassa. Nimensä instituutti on saanut saksalaisen fyysikon Joseph von Fraunhoferin mukaan, joka kehitti spektrin niin sanottujen Fraunhoferin viivojen tutkimusta. Vuonna 1949 perustettu Fraunhofer-instituutti on Euroopan suurin teknisen alan tutkimuslaitos, joka vuonna 2014 työllisti 23 000 henkeä ja jonka vuosibudjetti vuonna 2014 oli noin 2 miljardia euroa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Fraunhofer-Gesellschaft
Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 427.  ("Joseph von Fraunhofer (1787–1826)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Kroatia 
Muut:  IdRef
Fosforitrikloridi

| Fosforitrikloridi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  7719-12-2
PubChem CID:  24387
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  PCl3
Moolimassa:  137,32 g/mol
Ulkomuoto:  Väritön savuava neste
Sulamispiste:  -112 °C
Kiehumispiste:  76 °C 
Tiheys:  1,57 g/cm3 (21 °C)
Liukoisuus veteen:  Reagoi veden kanssa
Fosforitrikloridi (PCl3) on fosforin ja kloorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Ainetta käytetään pääasiassa orgaanisessa synteesissä.
Ominaisuudet

Fosforitrikloridi on huoneenlämpötilassa väritöntä ja pistävältä haisevaa nestettä. Yhdiste hapettuu suhteellisen helposti, jolloin muodostuu fosforyylikloridia. Fosforitrikloridi on Lewis-emäs ja kykenee muodostamaan kompleksiyhdisteitä Lewis-happojen, kuten booritribromidin tai platina(IV)kloridin kanssa. Vedessä aine hydrolysoituu, jolloin tuotteina muodostuu fosforihapoketta ja suolahappoa.
Valmistus

Fosforitrikloridia voidaan valmistaa suoraan alkuaineistaan niiden seosta kuumentamalla. Teollisuudessa käytetään menetelmää, jossa valkoinen fosfori on liuotettu fosforitrikloridiin ja kloorikaasua johdetaan liuoksen läpi. Muodostuva fosforitrikloridi poistetaan jatkuvatoimisella tislauksella.
Käyttö

Fosforitrikloridia käytetään pääasiassa orgaanisessa kemiassa yhdisteiden synteesiin. Siitä valmistetaan muun muassa glyfosaatin synteesissa tarvittavaa fosfonihappoa, happoklorideja, fosforihapokkeen estereitä, fosforyylikloridia, fosforipentakloridia, tiofosforyylikloridia ja monia muita fosforiyhdisteitä, joita käytetään muun muassa hyönteismyrkkyinä, palamista estävinä aineina ja muovien pehmentiminä.
Myrkyllisyys

Fosforitrikloridi on syövyttävää ja voi aiheuttaa vakavia vammoja joutuessaan iholle tai silmiin. Aineen hengittäminen aiheuttaa yskää, hengenahdistusta ja pahoinvointia. Yhdisteen hengittäminen voi johtaa vakavaan keuhkopöhöön ja jopa kuolemaan. Nieltynä fosforitrikloridi aiheuttaa huonovointisuutta ja tajuttomuuden.