stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stavreviken

| Stavreviken |
| --- | --- |

 Stavreviken
 Koordinaatit: 62°33′14″N, 17°24′43″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Västernorrlandin lääni
Maakunta:  Medelpad
Kunta:  Timrå
Väkiluku (2016):  222
Stavreviken on taajama Timrån kunnassa Västernorrlandin läänissä Medelpadin  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 222 asukasta vuonna 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stavreviken Wikimedia Commonsissa
The Game – oletko valmis peliin?

| The Game – oletko valmis peliin?> The Game |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  David Fincher
Käsikirjoittaja:  John Brancato Michael Ferris
Tuottaja:  Cean Chaffin Steve Golin
Säveltäjä:  Howard Shore
Kuvaaja:  Harris Savides
Leikkaaja:  James Haygood
Pääosat:  Michael Douglas Sean Penn Deborah Kara Unger James Rebhorn
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Propaganda Films PolyGram Filmed Entertainment
Levittäjä:  PolyGram Filmed Entertainment Netflix
Ensi-ilta:   12. syyskuuta 1997  3. huhtikuuta 1998
Kesto:  129 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  50 000 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Game – oletko valmis peliin? (engl. The Game) on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut trilleri. Elokuvan on ohjannut David Fincher, ja sen pääosissa ovat Michael Douglas, Deborah Kara Unger, Sean Penn ja James Rebhorn.
Elokuva kertoo miljonääri Nicholas Van Ortonista (Michael Douglas), joka saa veljeltään Conradilta (Sean Penn) mystisen syntymäpäivälahjan: elämyspelejä järjestävän yrityksen lahjakortin. Aluksi Nicholas suhtautuu lahjaan epäilevästi, koska hän luulee, että hänen veljensä koettaa saada häneltä rahaa. Lopulta muiden henkilöiden suosituksesta Nicholas päättää kokeilla peliä, joka saakin hänen elämänsä päälaelleen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Michael Douglas  | … |  Nicholas Van Orton   |
|  Sean Penn  | … |  Conrad Van Orton   |
|  James Rebhorn  | … |  Jim Feingold   |
|  Deborah Kara Unger  | … |  Christine   |
|  Peter Donat  | … |  Samuel Sutherland   |
|  Carroll Baker  | … |  Ilsa   |
|  Anna Katarina  | … |  Elizabeth   |
|  Armin Mueller-Stahl  | … |  Anson Baer   |
|  Charles Martinet  | … |  Nicholasin isä   |
|  Scott Hunter McGuire  | … |  Nuori Nicholas   |
|  Florentine Mocanu  | … |  Nicholasin äiti   |
|  Elizabeth Dennehy  | … |  Maria   |
|  Caroline Barclay  | … |  Maggie   |
Vastaanotto

Ilta-Sanomien tv-lehdessä Harri-Ilmari Moilanen luonnehti elokuvaa uhkaavan paranoidisia tunnelmia huokuvaksi jännäriksi, jonka ohjauksessa on film noir -henkistä tyylitietoisuutta. ”San Franciscon katukuva on kuin tehty kiivassykkeiselle huijauslabyrintille.”.
Aiheesta muualla

The Game – oletko valmis peliin? – DVDPlazan arvostelu (Arkistoitu – Internet Archive)
David Fincherin ohjaamat elokuvat
Alien 3 (1992)
Seitsemän (1995)
The Game – oletko valmis peliin? (1997)
Fight Club (1999)
Panic Room (2002)
Zodiac (2007)
Benjamin Buttonin uskomaton elämä (2008)
The Social Network (2010)
The Girl with the Dragon Tattoo (2011)
Gone Girl (2014)
Mank (2020)
Televisiokuuluttaja

Televisiokuuluttaja  on televisiossa työskentelevä henkilö, joka ilmoittaa alkavan ohjelman ja muita tietoja. Suomessa ensimmäinen televisiokuuluttaja oli Teija Sopanen. Ruudussa näkyviä kuuluttajia työskenteli Yleisradiossa vuosina 1957-2025 (vuodesta 2012 vain TV1:llä, lisäksi viimeisinä vuosina valtaosa kuulutuksista nauhoitettiin etukäteen) ja Mainostelevisiossa vuoteen 1993 saakka. Yle siirtyi kaikkien kanavien osalta pelkkiin taustaäänikuulutuksiin keväällä 2025. Ensimmäisen kerran tehtävänkuvan lakkauttamista suunniteltiin yhtiössä jo 1990-luvulla, mutta tuolloin se kuitenkin lopulta päätettiin säilyttää. Loppuaikoina tehtävänkuva laajeni olennaisesti, ja siihen kuului muun muassa sosiaalisen median sisältöjen tuottamista.
Nykyisiä televisiokuuluttajia

Yle TV1
Anna-Liisa Tilus
Gedi Lindahl
Minna Jylhä
Nina Sevelius
Riikka Suikkari
Yle TV2
Tiia Hasa (pelkkä ääni)
Kirjallisuutta

Koski, Markku: ”Jäähyväiset kuuluttajille”, Filmihullu 6/1992.
Curupaytín taistelu

Curupaytín taistelu käytiin puolustavien paraguaylaisten ja hyökkäävien liittoutuneiden argentiinaalisten ja brasilialaisten välillä kolmoisliiton sodan aikana 22. syyskuuta 1866. Liittoutuneet yrittivät piirittää paraguaylaisten tukikohtaa Humaitássa ja he yrittivät tuhota paraguaylaisten Paraguayjokea hallitsevan tykistön Curupaytíssa. Paraguaylaisten 5 000 puolustajaa torjuivat liittoutuneiden 18 000 miehen hyökkäyksen tykistöllään hieman aikaisemmin rakennetuista puolustusasmeistaan. Taistelu oli selvä voitto paraguaylaisille ja liittoutuneet kärsivät suuret tappiot. Heidän sotatoimensa pysähtyivät useiksi kuukausiksi.
Tausta

Liittoutuneet ylittivät Paranájoen Paraguayn puolelle 16. huhtikuuta 1866 ja ne perustivat asemat lähelle tärkeää paraguaylaisten tukikohtaa Humaitássa tarkoituksenaan aloittaa sen piiritys. Curupaytíssa liittoutuneiden kohde oli paraguaylaisten tykistö, joka esti heidän laivastonsa liikkeet ylös Paraguayjokea ja koukkaukset Humaitán selustaan. Sen eteläpuolella oli vielä tykkipatteri Curuzússa, joka oli vallattava ennen iskua Curupaytíin. Brasilian laivasto iski tehottomasti Curuzúun 1. syyskuuta ja uudelleen 2. syyskuuta. Tuolloin laskettiin maihin joukkoja, joiden onnistui vallata Curuzú 3. syyskuuta. Huomattava osa paraguaylaisten joukoista vetäytyi kuitenkin onnistuneesti Curupaytíin.
Paraguayn presidentti Francisco Solano López yritti Curuzún taistelun jälkeen solmia rauhan argentiinalaisten kanssa. 12. syyskuuta hän tapasi liittoutuneiden komentaja kenraali Bartolomé Mitren Yatauty Corássa. Brasilialaisten komentaja  Luis Alves de Lima e Silva ei osallistunut neuvotteluihin, kun Brasilian virallinen kanta oli kieltäytyä suorista neuvotteluista Lópezin kanssa. Liittoutuneet halusivat kuitenkin periaatteessa lopettaa sodan mahdollisimman nopeasti omien maidensa sisäisten ongelmien takia. He ehdottivat Lópezille maanpakoa Eurooppaan. López kieltäytyi ja neuvottelut päättyivät, mutta se oli ostanut jonkin verran lisäaikaa valmistella paraguaylaisten puolustuksia.
Osapuolet

Paraguaylaisia komensi kenraali José Eduvigis Díaz ja heidän vahvuutensa oli noin 5 000 miestä. Ratsuväkeä vasemmalla komensi kapteeni Bernardino Caballero ja jalkaväkeä keskustassa ja oikealla eversti Antonio Luis González. Heidän puolustusvarustuksensa olivat vaikuttavat. Paikka Curupaytíssa rajautui Paraguayjokeen idässä ja matalavetiseen López-järveen lännessä. Puolustusvarustuksia oli alettu rakentaa 8. syyskuuta 1866. Apuna oli kolme ulkomaalaista insinööriä; Francisco Wisner de Morgenstern, George Thompson ja Leopoldo Myzkonski. Rakennustöitä tehtiin mahdollisimman huomaamattomasti liittoutuneiden joukkojen lähellä. Niiden edessä oli vallihauta ja sen takana valli. Näiden takana oli valmisteltu tulialue, jolta oli kaadettu puut. Sen takana oli edelleen pääasemat ja 49 tykkiä. Niistä 12 oli raskaita 68 paunan tykkejä. Rakennustöihin kului vain muutama päivä, eivätkä liittoutuneet saaneet tietää niistä etukäteen.
Liittoutuneiden vahvuus oli noin 18 000 miestä. Heistä 8 000 oli brasilialaisia ja 10 000 argentiinalaisia. Joukot oli jaettu neljään osastoon. Idässä vasemmalla laidalla lähellä jokea olivat kaksi kenraali Albino de Carvalhon ja eversti Augusto Caldasin johtamaa brasilialaista osastoa. Keskustassa ja lännessä oikealla laidalla olivat kenraali Wenceslao Pauneron ja kenraali Bartolomé Mitren johtamat kaksi argentiinalaista osastoa. Mitre toimi myös liittoutuneiden ylikomentajana. Brasilialaiset toipuivat vielä aikaisemmista tappioistaan ja hyökkäystä johtivat argentiinalaiset.
Taistelu

Liittoutuneiden hyökkäys alkoi aamulla 22. syyskuuta. Brasilian laivasto amiraali Joaquim Marques Lisboan komennuksessa pehmitti paraguaylaisten asemia kahdeksalta sotalaivaltaan ja kolmelta tykkiveneeltä. Tykistövalmistelua jatkettiin noin viisi tuntia, mutta se aiheutti vain pieniä tappioita ja vahinkoja paraguaylaisten asemissa.
Kun laivaston tulitus lakkasi keskipäivällä alkoi maajoukkojen eteneminen. Hyökkäys alkoi hyvin ja joukot kohtasivat vain vähäistä vastarintaa. Ne toivat mukanaan risuja vallihaudan täyttämiseksi ja tikkaita maavallien ylittämiseksi. Paraguaylaisten ensimmäiset juoksuhaudat vallattiin, mutta tämä oli osa paraguaylaisten taktiikkaa. Heidän joukkonsa oli määrätty vetäytymään heti kosketuksen jälkeen tykkipattereilleen toiseen puolustuslinjaan ensimmäisen takana. Niiden välissä oli tuolloin tulvinut tyhjä maa-alue, jolta oli kaadettu ennakkoon puita. Kun liittouneet etenivät sen poikki paraguaylaisten tykit avasivat tulen. Liittoutuneiden jalkaväki kärsi vain muutamassa minuutissa satojen miesten tappiot. Suurin osa ei päässyt paraguaylaisten asemiin saakka. Ne saavutti vain muutamat jalkaväkipataljoonat argentiinalaisten keskustassa. Nekin lyötiin nopeasti paraguaylaisten muskettitulessa ja pistinhyökkäyksin.
Taistelu oli ohi kello viideltä iltapäivällä. Kenraali Mitre määräsi joukot vetäytymään. Paraguaylaiset lähettivät taistelukentälle jalkaväen pataljoonan surmaamaan sille jääneet haavoittuneet ja keräämään näiden ja muuten kaatuneiden varustuksen. Liittouneiden tappiot olivat suuret. Argentiinalaisia oli kaatunut 2 200 ja brasilialaisia 2 000. Paraguaylaiset menettivät vain noin 100 miestä.
Seuraukset

Paraguaylaisten voitto Curupaytíissa oli käännekohta sodassa ja paraguaylaisten suurin voitto sen aikana. López oli osoittanut pystyvänsä puolustamana kotimaataan. Paraguaylaiset saattoivat rauhassa varustustensa takana koota joukkonsa ja liittoutuneet joutuivat palaamaan leiriinsä Tuyutíssa tappioistaan toipumaan. Leiriä puolestaan riivasivat kulkutaudit ja ruuan puute. Liittoutuneille oli nyt sevää, että Paraguayn valtauksesta tulisi hyvin veristä. Heidän armeijansa pysytteli aloillaan seuraavat kymmenen kuukautta ennen sotatoimien jatkamista. Bartolomé Mitre menetti asmeansa liittoutuneiden komentajana.
Taistelualue Paraguayjoen varrella, Curupaytín puolustusasemat sijaitsivat Humaitásta etelään. Piirros vuodelta 1868.
Brasilian laivasto tulittaa paraguaylaisten asemia.
Argentiinalaiset etenevät.
Kitšera

Kitšera (ven. Киче́ра) on kaupunkimainen taajama Burjatian tasavallan Pohjois-Baikalin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kitšera-joen varrella 42 kilometriä piirin keskuksesta Nižneangarskista koilliseen. Taajaman kautta kulkee Baikalin–Amurin rautatie ja asfaltoitu maantie. Asukkaita on 1 400 henkeä (vuonna 2009).
Taajama on perustettu vuonna 1978 Baikalin–Amurin rautatien rakentamisen yhteydessä. Tärkein työnantaja on rautatieliikenne. Lisäksi toimii kaksi puunhankintayritystä sahalaitoksineen. Palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu ja kaksi poliklinikkaa.
Aiheesta muualla

Kitšera Pohjois-Baikalin piirin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kisu Jernström

Kisu Jernström vuonna 2007.
Kristian Olof ”Kisu” Jernström (s. 20. kesäkuuta 1951 Helsinki) on suomalainen iskelmälaulaja, lauluntekijä, rumpali ja yrittäjä.
Ura

Jernströmin ura alkoi 1960-luvulla helsinkiläisen The Beatnics -yhtyeen rumpalina. Syksyllä 1965 hän siirtyi Topmost-yhtyeen ja sitten Kirkan yhtyeen rumpaliksi. Ensimmäinen soolosingle Väliäkös sillä sitten on / Naisen asein ilmestyi vuonna 1970. Levytys toi julkisuutta sen verran, että saman vuoden kesänä Jernström vieraili Dannyn kesäkiertueella. Menestynein levytys ”Uneen aika vaipuu” ilmestyi vuonna 1973, ja samana vuonna ilmestynyt pitkäsoitto ”Kun paljon antaa” myi kultalevyyn vaadittavan määrän. Myös levyn nimikappale myi hyvin singlenä. Vuonna 1974 Jernström osallistui Syksyn sävel -kilpailuun kappaleella ”Juustossa löytyy”. Kappale sijoittui kolmanneksi ja siitä tuli suuri hitti. ”Juustossa löytyy” -kappaletta on kuultu Arlan juustomainoksessa, ja vuonna 2001 se soi Suomen jääkiekkomaajoukkueen kisatunnusmelodiana. Menestyslevytyksiä 1970-luvulla olivat myös ”Hasta mañana”, ”Tunteet”, ”Lähdit taakse pilvien” ja ”Onnestain on puolet sinun”.
Vuonna 1981 Jernström julkaisi popahtavampaa materiaalia LP-levyllä Don’t Stop the Music, joka oli suunnattu myös Suomen ulkopuolisille markkinoille, mutta ilman mainittavampaa menestystä. Vuonna 1984 ilmestyi albumi nimeltään Musta kissa, mutta sen jälkeen laulaminen jäi taka-alalle ja Jernström alkoi keskittyä säveltämiseen ja muiden artistien tuottamiseen. Hän teki usean vuoden ajan yhteistyötä muun muassa Kassu Halosen kanssa. Yhteistyön tunnetuin tulos on Kirkan esittämä Syksyn sävel -voittaja ”Surun pyyhit silmistäni”.
Jernström esiintyy edelleen pienimuotoisesti. Hän osallistui jälleen Syksyn Säveleen vuosina 1997–1999. Hän asuu Inkoossa ja on vuodesta 2006 lähtien pitänyt vaimonsa Tiina Jernströmin kanssa Degerby Deli -nimistä kyläkauppaa, joka vuonna 2007 valittiin vuoden yritykseksi Inkoossa. Vuonna 2008 Jernström valittiin Inkoon kunnanvaltuustoon sitoutumattomana ehdokkaana ja vuonna 2010 hänet valittiin kunnanhallituksen puheenjohtajaksi. Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa hän pyrki eduskuntaan Uudeltamaalta kokoomuksen ehdokkaana ja sai 1 063 ääntä.
Vuonna 2019 julkaistiin Elina Saksalan kirjoittama Kisun muistelmateos Onnestain on puolet sun.
Jernströmillä diagnosoitiin elokuussa 2020 alanielun syöpä, johon hän sai sädehoitoa ja parantui siitä, kunnes jälleen sairastui vuoden 2023 alussa uuteen syöpään, nyt sarkoomaan, harvinaiseen tukikudossyöpään. Hänet leikattiin kesäkuussa 2023 ja tämä sarkoomaleikkaus oli ensimmäinen laatuaan Suomessa.
Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.
Diskografia > Studioalbumit

Sinulle! (1971)
Kun paljon antaa (1973)
Hasta mañana (1974)
Tunteet (1976)
Maaliskuun kuudes (1977)
Luotan huomiseen (1978)
Kisu (1980)
Don’t Stop the Music (1981)
Musta kissa (1984)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Kisun parhaita 1970–1976 (1976)
Iskelmäkansio (1989)
Aarteet – 22 suosituinta sävelmää (1994)
20 suosikkia – Uneen aika vaipuu (1996)
Parhaat 1971–2001 (2001)
20 hittiä (2003)
Kirjallisuutta

Saksala, Elina: Kisu: Onnestain on puolet sinun.  Myllykoski:  Reuna, 2019.  ISBN 978-952-7221-91-4
Aiheesta muualla

Kisu Jernströmin esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kisu Jernströmin sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kisu Jernströmin sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Kisu Jernströmin laulutuotanto 1900-luvulla Suomen Äänitearkiston tietokannassa. (Arkistoitu – Internet Archive)
Kisu Jernströmin sävellystuotanto 1900-luvulla Suomen Äänitearkiston tietokannassa. (Arkistoitu – Internet Archive)
Kisu Jernströmin sanoitustuotanto 1900-luvulla Suomen Äänitearkiston tietokannassa. (Arkistoitu – Internet Archive)
Kisusta kasvoi tiikeri. (Arkistoitu – Internet Archive) Iltalehti 30.7.2007.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 2  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 2 
Taiteenala:  MusicBrainz 2 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle
Josef Bican

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 25. syyskuuta 1913
Syntymäpaikka: Wien, Itävalta-Unkari
Kuolinaika: 12. joulukuuta 2001 (88 vuotta)
Kuolinpaikka: Praha, Tšekki
Pelipaikka: hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1931–1935 | Rapid Wien |  |  |
| 1935–1937 | Admira |  |  |
| 1937–1948 | Slavia Praha |  |  |
| 1949–1951 | FC Vítkovice |  |  |
| 1952–1953 | FC Hradec Králové |  |  |
| 1953–1955 | Dynamo Praha |  |  |
Maajoukkue
| 1933–1936 | Itävalta | 19 | (14) |
| 1938–1949 | Tšekkoslovakia | 14 | (12) |
| 1939 | Böömi ja Määri | 1 | (3) |

Josef Bican (25. syyskuuta 1913 Wien, Itävalta-Unkari – 12. joulukuuta 2001 Praha, Tšekki) oli itävaltalais-tšekkoslovakialainen jalkapalloilija. Hän on RSSSF-tietokannan mukaan kaikkien aikojen toiseksi eniten maaleja tehnyt pelaaja. Bican teki urallaan ainakin 950 maalia virallisissa otteluissa ja ystävyysottelut mukaan lukien vähintään 1813 maalia.
Bicanin vanhemmat olivat tšekkiläisiä, mutta hän syntyi Itävallassa, jossa hänen jalkapallouransa myös alkoi. Bican pelasi Rapid Wienissä ja Admirassa kunnes hän 1937 siirtyi Tšekkoslovakiaan Slavia Prahaan. Bican pelasi Slaviassa vuoteen 1948, minkä jälkeen hän edusti FC Vítkovicea ja FC Hradec Královéa. Vuonna 1953 hän palasi vielä Slaviaan, jossa hän päätti uransa.
Bican pelasi aluksi Itävallan maajoukkueessa ja edusti maata myös MM-kisoissa 1934, joissa Itävalta pääsi välieriin. Muutettuaan Tšekkoslovakiaan hän sai maan kansalaisuuden ja liittyi maajoukkueeseen. Bicanilta jäi 1938 MM-kisat väliin muotovirheen vuoksi ja lopulta vuoden 1934 kisat jäivät hänen ainoiksi toisen maailmansodan peruttua kahdet seuraavat kisat. Itävallan ja Tšekkoslovakian ohella Bican pelasi 1939 yhden maaottelun Böömin ja Määrin maajoukkueessa tehden hänestä yhden harvoista kolmea maajoukkuetta edustaneista pelaajista.
Pelaajauran jälkeen Bican toimi valmentajana useissa tšekkoslovakialaisissa seuroissa.
Ajuraan

Kartta Somalian klaaneista vuodelta 1977
Ajuraan on somaliklaani. Ajuranit olivat 13.–17. vuosisadalla Somalian suurin, hallitsevin klaani. Muiden klaanien tyytymättömyys Ajuranien tyrannivaltaan johti suursotaan, jossa Ajuranit miltei katosivat. Ajuranien lukumäärä on noussut vähitellen.
Historia

Tarun mukaan Ajuran dynastia olisi syntynyt Balad-nimisen arabikauppiaan ja merkalaisen päällikön Jamballe Hawiyen tyttären avioliitosta. Nykykäsityksen mukaan ajuranit saapuivat Somaliaan noin 900-luvulla muiden somaliklaanien mukana. Klaanin alkukodista kiistellään paljon, mutta heidän arvellaan olleen tulleen joko Egyptistä tai Sudanista, josta myös Hawiye-klaani on saapunut.
Luettelo suomalaisista radioasemista

Luettelo suomalaisista radioasemista. Näiden lisäksi on tilapäisellä luvalla toimivia radioasemia.
Valtakunnalliset > Julkisrahoitteiset Yleisradio Oy:n radioasemat

Yle Radio 1
Yle Radio Suomi
Yle Vega
YleX
Yle X3M
Valtakunnalliset > Yksityiset

Radio Nova
Osavaltakunnalliset

Aito Iskelmä
Basso
Classic Hits
Easy Hits
Groove FM
Helmi
HitMix
Iskelmä
Järviradio
Kasari
Kiss
Loop
NRJ
Radio City
Radio Classic
Radio Dei
Radio Helsinki
Radio Nostalgia
Radio Patmos
Radio Pooki
Radio Rock
Radio Suomipop
SuomiRock
SuomiRäp
Top51
Ysäri
Paikalliset

Omalla toimiluvallaan lähettävät toisen radion kanssa ketjussa olevat asemat on mainittu erikseen. Paikallisradiot voivat olla lähetystehoiltaan sen suuruisia, että kattavat myös maakunnallisen alueradion lähetysaluetta tai lähetysalueen. Paikallisradioista jotkut ovat yhteisöradioita.
Paikalliset > Julkisrahoitteiset Yleisradio Oy:n radioasemat

Yle Mondo (pääkaupunkiseutu)
Yle Sámi Radio (Lappi)
Yle Radio Suomen aluetoimitukset
Paikalliset > Ahvenanmaan julkisrahoitteiset radioasemat

Ålands Radio (Maarianhamina)
Paikalliset > Yksityiset

Auran Aallot (Varsinais-Suomi)
Auran Aallot Salo (Salo)
Finest+FM (Helsinki, Kanta-Häme)
Iskelmä Ankkuri (Meri-Lappi)
Iskelmä Janne (Hämeenlinna)
Iskelmä Oulu (Oulu)
Iskelmä Rovaniemi (Rovaniemi)
Iskelmä Sastamala (Sastamala)
Kantriradio (Tampere, Vaasa)
Karjalainen Syke (Pohjois-Karjala)
Lähiradio (Helsinki, yhteisöradio)
Mix Megapol (Ahvenanmaa, Meri-Lappi)
Mökkiradio (Etelä-Savo)
Radio City Helsinki (Helsinki)
Radio City Jyväskylä (Jyväskylä)
Radio City Kouvola (Kouvola)
Radio City Tampere (Pirkanmaa)
Radio City Turku (Turku)
Radio City Oulu (Oulu)
Radio Inari (Ivalo, yhteisöradio)
Radio Kaleva (Oulu, Raahe)
Radio Keskisuomalainen (Keski-Suomi)
Radio LFF (Pietarsaari)
Radio Mega Oulu (Oulu)
Radio Moreeni (Tampere, yhteisöradio)
Radio Musa (Tampere)
Radio Pori (Pori)
Radio Pro (Tornio, yhteisöradio)
Radio Ramona (Rauma)
Radio Robin Hood (Turku, yhteisöradio)
Radio Sandels (Pohjois-Savo)
Radio SE (Kymenlaakso)
Radio SUN (Pirkanmaa, Kanta-Häme)
Radio Tempo (Kymenlaakso)
Radio Vaasa (Vaasa)
Radio Voima (Lahti)
Savon Aallot (Pohjois-Savo)
Sea FM (Oulu)
Soft FM (Maarianhamina)
Steel FM (Maarianhamina)
Tampereen Kiakkoradio (Tampere)
Muut

Scandinavian Weekend Radio (lähetykset ULA, keskipitkillä ja lyhyillä aalloilla)
Radio Scoop (RSFM) (Suupohja, yhteisöradio)
Lakkautettuja asemia

Aito Hitti (2016–2019)
Aito Iskelmä Oikea Asema (1985–2019)
Aito Kajaus (1989–2019)
Box (2018–2020)
Business FM (2016–2019)
Eazy 101 (2012–2015)
FUN Tampere (2013–2021)
I LUV 2K (2018–2020)
Kiss FM (1995–2007)
Me Naiset Radio (2021–2023)
Metro Helsinki (2005–2017)
Mikaeli (1998–2005)
Oi FM (2007–2015)
Pispalan Radio (2015–2019)
Play (2014–2017)
Päijänneradio (1989–2001)
Radio 88,2 (1989–2020)
Radio 967 (2007–2011)
Radio Aalto (2007–2020)
Radio Aino (1999–2002)
Radio Alex (1996–1999)
Radio Classic (1992–2009)
Radio Jyväskylä (1985–2006)
Radio Kaakko (2019–2023)
Radio Keski-Savo (1985–2006)
Radio KLF (2005–2015)
Radio Kompassi (2014–2017)
Radio Lakeus (1985–1989)
Radio Lokki (1987–1993)
Radio Majakka (1999–2008)
Radio Manta (1989–2011)
Radio Mega (1988–2012)
Radio Melodia (2008–2016)
Radio Mikkeli (2013–2020)
Radio Paitapiiska (1985–2006)
Radio Pikkupäkä (1988–1998)
Radio Rapu (2014–2016)
Radio Salminen (1988–2007)
Radio Sata (1989–2012)
Radio Savonmaa (1987–1994)
Radio Seinäjoki (1990–2001)
Radio Sputnik (1999–2018)
Radio Sun Classics (2013–2016)
Radio Syke (1988–1990)
Radio Ykkönen (1985–1995)
Radioankkuri (1990–2002)
Radiomafia (1990–2003)
Rogmo FM (2000–2009)
Rytmiradio Lahti (1987–1999)
RÄP (2020)
Saimaan aallot (1985–1996)
Simpsiö 96,9 (1985–1993)
Spin FM (2009–2020)
Spirit FM (2015–2018)
Star FM (1999–2001)
Sävelradio (1999–2006)
U103 (1995–1999)
The Voice (2007–2016)
Yle Puhe (1998–2024)
YleQ (2003–2006)
Zoom FM (2008–2011)
Aiheesta muualla

Suomen radio- ja TV-lähetinasemat taajuuksineen (Google Maps)
Suomalaiset radioasemat
| --- | --- |
Yle:  Yle Radio 1  YleX  Yle Radio Suomi  Yle Vega  Yle X3M 
Bauer Media Group:  Basso  Iskelmä  Radio 957  Radio City  Radio Classic  Radio Mega Oulu  Radio Nova  Radio Pooki  SuomiRock  SuomiRäp  Auran Aallot  Radio Pori  Kasari  Ysäri  Top51  KISS 
Nelonen Media:  Aito Iskelmä  Easy Hits  Groove FM  Helmiradio  HitMix  Kantriradio  Loop  Radio Rock  Radio Suomipop 
NRJ Finland:  NRJ  Radio Nostalgia 
Keskisuomalainen:  Radio Keskisuomalainen  Radio Voima  Savon Aallot 
Muut:  Classic Hits  FUN Tampere  Järviradio  Kuhan.fm  Radio Dei  Radio Helsinki  Radio Inari  Radio Kaleva  Radio Moreeni  Radio Ramona  Radio Rex  Radio Sandels  Radio SUN  Radio Vaasa  Rattoradio  Sea FM Radio  Suviseuraradio  Tampereen Kiakkoradio 
Lakkautetut asemat:  Aito Hitti (2016–2019)  Aito Kajaus (1989–2019)  Box (2018–2020)  Business FM (2016–2019)  I LUV 2K (2018–2020)  Metro Helsinki (2005–2017)  Me Naiset Radio (2021–2023)  Oi FM (2007–2015)  Pispalan Radio (2015–2021)  Päijänneradio (1989–2001)  Radio 88,2 (1989–2020)  Radio 967 (2007–2011)  Radio Aalto (2007–2020)  Radio Alex  Radio Kaakko (2020–2023)  Radio KLF (2005–2015)  Radio Lakeus (1985–1989)  Radio Manta (1989–2011)  Radio Majakka (1999–2008)  Radio Melodia (2008–2016)  Radio Mikkeli (2013–2020)  Radio Rapu (2014–2016)  Radio Seinäjoki  Radio Sputnik (1999–2019)  Radio Ykkönen  Rogmo FM (2000–2009)  RÄP (3/2020–9/2020)  Simpsiö 96,9  Spin FM (2009–2020)  Spirit FM (2015–2018)  The Voice (2007–2016)  Zoom FM (2008–2011)  Yle Puhe (1998–2024)