stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pähkinälinnan kihlakunta

| Pähkinälinnan kihlakunta Шлиссельбу́ргский уе́зд |
| --- | --- |
 Kihlakunnan sijainti kuvernementin kartalla
Kuvernementti:  Pietarin kuvernementti
Perustettu:  1755
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Pähkinälinna
Pinta-ala:  3 871 km²
Väkiluku (1897):  54 904
Pähkinälinnan kihlakunta (ven. Шлиссельбу́ргский уе́зд, Šlisselburgski ujezd) oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Pietarin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Laatokan eteläpäässä ja sen poikki virtasi Nevajoki. Pohjoisessa se rajoittui Suomen suuriruhtinaskuntaan, lännessä Pietarin kihlakuntaan ja Tsarskoje Selon kihlakuntaan, idässä Uuden-Laatokan kihlakuntaan ja etelässä Novgorodin kuvernementtiin. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Pähkinälinna.
Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 55,3 %, suomalaisia 39,3 %, saksalaisia 1,8 % ja puolalaisia 1,7 %.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: ru:Шлиссельбургский уезд & ru:Санкт-Петербургская губерния
Otjimbingwe

| Otjimbingwe |
| --- | --- |
 Otjimbingwe
 Koordinaatit: 22°21′11″S, 16°07′43″E 
Valtio:   Namibia
Alue:  Erongo
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Reinin lähetyksen kirkko Otjimbingwessa, rakennettu 1867. Kyseessä on Namibian vanhin rakennus, joka nykyisin kuuluu Namibian tasavallan evankelisluterilaiselle kirkolle.
Otjimbingwe (esiintynyt myös muodoissa Otjimbingue ja Otyimbingue) on pieni asuttu paikkakunta Namibiassa Erongon alueella paikassa, jossa pieni Omusema-joki yhtyy suurempaan Swakopjokeen, noin 60 km kaakkoon Karibibista. Otjimbingwe oli Saksan Lounais-Afrikan pääkaupunki vuosina 1885–1891. Paikkakunnalla on n. 8 000 asukasta, mutta sillä ei nykyisin enää ole virallista statusta.
Otjimbingwelaiset

Otjimbingwe on hereroperinteiden ja -kulttuurin keskuspaikkoja. 1800-luvulla Zerauan kuninkaallinen perhe asui siellä, ja he isännöivät useita hereroyhteisön tärkeitä kokoontumisia. 15.6.1863, kun hereroiden ja namojen sota oli alkanut, useimmat hereroyhteisöt lähettivät edustajansa yhdistämään hererot tähän sotaan, ja silloin kuningas Zeraua lähetti delegaation Walvis Bayn satamaan hankkimaan aseita. Vuonna 1867 hererot valitsivat itselleen ylimmän kuninkaan, joka asema on ollut olemassa siitä lähtien. Hererojen lisäksi paikkakunnalla asuu myös merkittävä määrä damaroita.
Suomalaiset Otjimbingwessa

Ensimmäiset suomalaiset lähetyssaarnaajat saapuivat nykyisen Namibian alueelle Walvis Bayhin 14.2.1869. Sinne heitä tuli vastaanottamaan reiniläinen lähetyssaarnaaja Carl Hugo Hahn, jonka johdolla seurue matkasi Otjimbingween. Siellä suomalaiset opiskelivat saksalaisten johdolla hererokieltä ja maan tapoja, sillä tulevan lähetyskentän Ambomaan kieli ja kulttuuri olivat läheistä sukua hereroiden kielelle ja kulttuurille. Senkin jälkeen, kun suomalaiset olivat päässeet Ambomaalle, yhteydet Otjimbingwen saksalaisiin olivat tiiviit, ja useat suomalaiset menivät naimisiin saksalaisten jälkikasvun kanssa.
Otjimbingwessa toimineessa Paulinumin pappisseminaarissa opettivat suomalaiset Seppo ja Kirsti Löytty sekä Urho Poikolainen 1960-luvulla, Rauha Voipio 1960- ja 1970-luvuilla sekä 1970-luvulla Juhani ja Sirkku Kaipiainen.
Historialliset rakennukset

Kylän keskellä oleva reiniläinen kirkko on yksi sen nähtävyyksistä. Se on rakennettu 1867, ja vuonna 1974 se julistettiin kansalliseksi muistomerkiksi. Se on Namibian vanhin kirkko. Toinen kansallinen muistomerkki on “Ruutitorni”, joka on rakennettu vuonna 1870.
Koulutus

Da-Palm -lukio sijaitsee kylässä Swakop-joen törmällä.
Tunnettuja asukkaita

Hans-Erik Staby (1935–2009), namibialainen arkkitehti ja poliitikko
Manasse Tyiseseta (1850–1898), hererojohtaja
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ruutitorni Otjimbingwessa, rakennettu 1870. Paikalliset asukkaat ovat v. 2020 hajottaneet rakennuksen lähes maan tasalle.
Qarha

Qarha (arab. قرحة‎, Qarḥa) on kylä Libanonissa Akkarin hallintoalueella Akkarin piirissä. Sen asukkaat ovat pääasiassa alaviittejä ja sunnimuslimeja. Qarhassa on kaksi aluetta, jotka ovat Qarha ja Jarha. Alueilla asuu noin 1 000 ihmistä.[lähde? ]
Kylässä on moskeija, supermarketti ja koulu.
Poptori

| Poptori Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Musiikki on mielen elintarvike
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1995
Toimiala:  musiikki
Tuotteet:  CD:t ja DVD:t
Tytäryhtiöt:  Poptori Finland Oy
Kotisivu:  www.poptori.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poptori Oy on vuonna 1995 perustettu suomalainen perheyritys, joka keskittyy kotimaisen musiikin uustuotantoon, tekijänoikeuksien jalostamiseen, omistamiseen ja hallintoon digitaalisessa ympäristössä.
Poptorin vahva eetos on kotimaassa tuotetun musiikin taloudellisen ja henkisen arvon tunnustaminenselvennä ja tuottojen jääminen Suomeen synnyttämään uutta kulttuuripääomaa. Yhtiön toimitusjohtajana toimi Erkki Puumalainen. Joulukuussa 2018 Poptorin fyysistä jakeluliiketoimintaa jatkamaan perustettiin Poptori Finland -niminen yritys. Uutta Poptorin jakeluyhtiötä jatkavat Erkki Puumalaisen lapset.
Poptorin tuotannon perusta musiikissa keskittyy uusien artistien synnyttämiseen, levyjen uudelleenjulkaisuihin sekä eri artistien vanhojen menestyskappaleiden uusintalevytyksiin. Yhtiölle levyttäneitä artisteja ovat muun muassa Petrus Schroderus, Kai Hyttinen, Tauski, CatCat, Danny, Jukka Kuoppamäki ja RosvoSektori. Vuodesta 2003 alkaen Poptori liitti musiikin tuotantoon mukaan kuvituksen ja 5.1 surround -äänen DVD-tallentamista varten.
Poptorin määritteleminä pääkohderyhminä ovat alle yhdeksänvuotiaat ja yli 35-vuotiaat kuluttajat. Tuotteita myydään sekä yksityisille ihmisille että liikelahjakäyttöön. Poptorin tuotteita myytiin parhaimmillaan yli tuhannessa myyntipisteessä. CD-levyjen lisäksi muita jakeluformaatteja ovat hybridimedia, CD/DVD-postikortit ja Double Art -musiikki-DVD:t.
Poptori oli keväällä 2022 perustamassa Suomen Luova Talous (SULT) ry nimistä etujärjestöä mallintamaan luovan talouden kotimaisia ekosysteemejä[[Malline:Selvennä|selvennä]].
Aiheesta muualla

www.poptori.fi
www.ytj.fi (Toimintansa lopettanut vanha Poptori)
Power Balance

Power Balance -ranneke
Yhtiön logo
Bill Clinton rannekkeen kera.
Power Balance oli yhdysvaltalainen urheilurannekkeita valmistanut yhtiö. Sen perustivat veljekset Josh Rodarmel ja Troy Rodarmel vuonna 2007. Tuote koostui muovirannekkeesta, johon oli kiinnitetty tinasta valmistettu hologrammi. Yhtiö väitti rannekkeen tuottavan käyttäjälleen enemmän voimaa, joustavuutta ja tasapainoa. Sitä mainostivat kansainväliset urheilutähdet kuten Rubens Barrichello ja Shaquille O'Neal sekä suomalainen jääkiekkotähti Teemu Selänne. Urheilukanava ESPN:n mukaan yhtiö myi ranneketta arvionsa mukaan yli sadan miljoonan euron arvosta vuonna 2010.
Skepsis ry myönsi vuoden 2010 Huuhaa-palkinnon ranneketta maahan tuovalle Pryme Sports Oy:lle ja erikoismaininnan S-ryhmälle tuotteen markkinoinnista asiakaslehdessään ja Internet-sivuillaan. Yhdistyksen mukaan rannekkeeseen sijoitettu tinapaperi on vaaraton, mutta koko tuote on hyödytön ja sitä markkinoidaan valheellisilla väittämillä. Samaten kritisoidaan tieteelle täysin tuntemattomia käsitteitä kuten ”sähkömagneettinen taajuus”, jonka väitetään tallentuvan rannekkeen hologrammiin. Lisäksi yhdistys pitää väitettä tasapainon lisääntymisestä outona, sillä ihmisen tasapainoaistielimet sijaitsevat korvassa.
Power Balance -yhtiö myönsi Australiassa, etteivät väitteet rannekkeen väitetyistä tasapaino-ominaisuuksista pidä paikkaansa. Yhtiö lupasi australialaisille asiakkailleen rahansa takaisin, mikäli kokevat tulleensa huijatuiksi.
Yhtiö meni konkurssiin syksyllä 2011.
Providenijanlahti

Providenijanlahden sijainti Beringinmeressä.
US Coast Survey, kartan yksityiskohta, 1928.
Emman satama 1849.
Providenijanlahti  (ven. Бу́хта Провиде́ния, Bukhta Providenija) on merenlahti Koillis-Siperiassa Beringinmeressä Tšuktšien niemimaan eteläosassa. Se oli 1800-luvulla ja 1900-luvun alkupuolella suosittu paikka, jossa valaanpyytäjät ja ostajat tapasivat ja talvehtivat. Siellä oleva Emman satama (nykyisin Komsomolskajanlahti) on suuri suojaisa lahti Providenijanlahden itärannalla. Komsomolskajanlahden rannalla on Providenijan ja Urelikin kylät sekä Providenijanlahden lentoasema. Providenijanlahden synonyymi on Ploverinlahti, mutta englanninkielisissä lähteissä sitä on joskus käytetty Providenijanlahdessa Napkuminniemen takana olevasta ankkuripaikasta (myös: Port Providence). 1800-luvun venäläiset lähteet käyttivät nimeä Russian Providenijanlahden ankkuripaikasta.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Providence Bay
Pälvi Jaatinen

Pälvi Kaarina Jaatinen (myöh. Vuola, 16. helmikuuta 1936 Vehmaa – 4. helmikuuta 2020) oli suomalainen korkeushyppääjä, joka edusti Vehmaan Kiistoa. Aikuisten SM-kilpailuista Jaatinen saavutti korkeushypyn pronssia vuonna 1953. Ennätyksekseen hän hyppäsi korkeudessa tuloksen 150 cm vuonna 1953.
Putinin maailmansota

| Putinin maailmansota |
| --- | --- |

Kirjailija:  Jessikka Aro
Kansitaiteilija:  Maria Mitrunen
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirjallisuus, yhteiskunta
Kustantaja:  Johnny Kniga
Julkaistu:  2024
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  352 s. sivua
ISBN:  978-951-0-46519-6
Sarja: Venäjä, osa 2
Edeltävä:  Putinin trollit
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Putinin maailmansota – Venäjän salaiset operaatiot lännen tuhoamiseksi on Jessikka Aron vuonna 2024 julkaisema tietokirja, jonka on kustantanut Johnny Kniga. Kirja käsittelee Venäjän informaatiovaikuttamista.
Kirjasta puolet koostuu vuoden 2010 Smolenskin lento-onnettomuutta käsittelevästä osiosta, jossa arvostellaan onnettomuustutkintaa ja esitetään väitteitä Venäjän osallisuudesta onnettomuuteen. Kirjassa kerrotaan myös Venäjän informaatiovaikuttamisesta Saksassa Ukrainan sodan aikana ja Venäjän hybridisodankäynnin operaatioista Afrikassa.
Putinin maailmansota -kirjan julkistamistilaisuudessa Aro kertoi kohdanneensa häirintää kirjan tiimoilta. Häneen oli aiemman Putinin trollit -kirjansa julkaisun jälkeen kohdistettu häirintää ja vainoamista, johon kuuluneista teoista sittemmin tuomittiin Johan Bäckman ja Ilja Janitskin. Aron mukaan Putinin maailmansota julkaistaan syksyllä 2024 myös Ruotsissa.
Julkinen käsittely > Arviot Smolenskin lentoturmasta

Osa kirjassa Putinin maailmansota nimetyistä puolalaisista osallistui kirjan julkistamistilaisuuteen Helsingissä toukokuussa 2024. Julkaisemalla kirjan Aro uskoi altistavansa itsensä aiemmin kohtaamansa kaltaiselle pilkalle, mutta hän piti julkaisua välttämättömänä ja toivoi Smolenskin lentoturman uhrien omaisten saavan oikeutta kansainvälisen tahon suorittaman uuden onnettomuustutkinnan avulla.
Putinin maailmansota -kirjaa käsiteltiin Kulttuuriykkönen-ohjelmassa ensimmäisen kerran toukokuun alussa 2024. Kesäkuussa 2024 toimittaja Pauliina Grymin kutsusta Aro, Faktabaarin toimittaja Joonas Pörsti ja professori Katalin Miklóssy keskustelivat kirjasta toistamiseen Kulttuuriykkösessä.
Faktabaarin toimittajat arvioivat kirjan tarjoavan suomalaisille lukijoille ensi käden lähteisiin perustuvaa uutta tietoa etenkin Venäjän informaatiovaikuttamisesta Saksassa Ukrainan sodan aikana. Faktabaarin mukaan kirjan lukuisat väitteet Smolenskin lentoturmasta ovat monista eri lähteistä kerättyjen tietojen perusteella virheellisiä ja harhaanjohtavia. Väitteiden tulkinta Smolenskin lento-onnettomuudesta rakentuu pitkälti Puolan demokraattisia instituutioita horjuttanutta Laki ja oikeus -puoluetta lähellä olevien toimittajien Michał Rachońin ja Marek Pyzan kertomusten varaan. Virheelliseksi Faktabaari määritteli väitteen turmakoneessa olleista räjähteistä. Lentokoneeseen oli todellisuudessa jäänyt jälkiä osumisesta puihin, minkä lisäksi lentokoneen ja uhrien jäänteet löydettiin pienehköltä maa-alueelta sen kohdan takaa, jossa lentokone oli ensimmäisen kerran osunut maahan. Faktabaarin mukaan virheellinen on myös kirjan väite, että Puolan silloinen hallitus ei olisi tehnyt Smolenskin lento-onnettomuudesta kunnollista tutkintaa. Faktabaarin toimittajien mukaan lentoturmaa on käytetty Puolan jakamiseen kahtia, mutta kahtiajaon taustalla oli Laki ja oikeus -puolueen levittämä salaliittoteoria lentokoneeseen Venäjällä tehdyn huollon aikana lisätyistä räjähteistä. Faktabaarin mukaan kirjassa syytetään paitsi Venäjää, myös Donald Tuskin uutta hallitusta, joka on demokraattisesti valittu ja oikeusvaltioperiaatteeseen sitoutunut. Faktabaarin mukaan Aron kirjaa käytettiin vuoden 2024 eurovaalien alla Puolassa sisäpoliittisen vastakkainasettelun välineenä.
Itä-Eurooppaan perehtynyt historiantutkija Jussi Jalonen hämmentyi siitä, että Aro väitti Venäjän olevan Smolenskin tapahtumien takana ja että kirjassa kerrotut huomiot oli esitetty mediassa uusina. Sotatieteiden tohtori Saara Jantunen-Paju kritisoi sitä, että media käsitelee salaliittoteoriaa kritiikittömästi. Demokraatin päätoimittaja Petri Korhosen mukaan ”Iltalehti, Helsingin Sanomat, Uusi Suomi ja Ylen Kulttuuriykkönen uutisoivatkin kirjan väitteistä aluksi kritiikittömästi totena, lähteinään käytännössä vain Aro itse”. Myöhemmin Helsingin Sanomat oli kuitenkin haastatellut Gazeta Wyborcza -lehden varapää­toimittajaa Bartosz Wielińskiä, joka piti Aron tulkintaa virheellisenä ja tämän käyttämiä toimittajalähteitä propagandistisina.
Julkinen käsittely > Arviot kirjan kokonaisuudesta

Keskisuomalaisessa ja muissa sen konsernin lehdissä julkaistussa arviossa Pasi Huttunen totesi kirjan kovimman uutisen olevan se, että Smolenskin lentoturma ei olisi ollut onnettomuus vaan Venäjän isku. Huttusen mukaan kirjan tietoja ja päätelmiä on välillä vaikea arvioida, mutta se vaikuttaa perusteelliseen tutkimukseen perustuvalta. Huttunen kritisoi, että kirja tuntuu usein enemmän vastapropagandistiselta kuin journalistiselta, vaikka journalistinen työ onkin hänestä laadukasta.
Puutarhakatu (Turku)

Puutarhakatu alkaa Aurakadun kulmasta läheltä Turun taidemuseota. Kuvan rakennus oli alun perin vakuutusyhtiö Sammon toimistotalo, Sigvard Eklund 1978–1980.
Puutarhakatu 19 Ursininkadun kulmassa, taustalla Mannerheiminpuisto.
Turun Hansatorni, Puutarhakatu 45.
Puutarhakatu (ruots. Trädgårdsgatan) on Turun läntisestä keskustastakin Port Arthuriin ja edelleen IX kaupunginosaan kulkeva, vilkkaasti liikennöity Aurajoen suuntainen katu.
Puutarhakatu alkaa Puolalanmäen rinteestä Aurakadulta, ylittää muun muassa Koulu- ja Puistokadun, jatkuu Kakolanmäen pohjoispuolitse läpi Portsan puutaloalueen, kaartuu lopuksi satamarataa myötäillen kohti etelää ja päättyy Malmin- ja Kalastajakadun kulmaan. Noin 2,3 kilometrin pituisen kadun alkupäässä sijaitsee muun muassa kaupungin virastoja, Puolalanmäen lukio ja Puolalan yläkoulu (n:o 5, Florentin Granholm 1888) sekä kerrostalon pihasiivessä sijaitseva Lutherin kirkko (n:o 8, Tauno Salo ja Olavi Heikkilä 1967
). Humalistonkadun vaiheilla on Alvar Aallon suunnittelema Lounais-Suomen Maalaistentalo ja Turun keskusta-alueen korkeimmat asuinkerrostalot Puutarhakatu 11–13:ssa. Koulukadun ja Puistokadun välissä on Mannerheiminpuisto ja sitä seuraavassa korttelissa Mikaelinkirkko, jonka takaa alkaa Port Arthurin puutalokaupunki.
Puutarhakadun loppupää on yritysaluetta. Siellä sijaitsee muun muassa Kakolan jätevedenpuhdistamo sekä Turun Hansatorni (Puutarhakatu 45), toimistokolossi joka oli alun perin OTK:n varastorakennus (Pauli Salomaa 1941). Puutarhakatu 55:n toimistotalon paikalle ehdotetaan korkeita kerrostaloja. Puutarhakatu loppuu rakenteilla olevan Linnanfältin puutaloalueen pohjoiskärkeen Kalastajankadulle. Läheisellä kalliolla sijaitseva entinen Turun ruotsinkielisen merenkulkuoppilaitoksen rakennus (Malminkatu 5, Elma ja Erik Lindroos 1965) muutetaan asuintaloksi.
Poikkikadut

Puolalankatu
Humalistonkatu
Käsityöläiskatu
Ursininkatu
Koulukatu
Puistokatu
Sairashuoneenkatu
Heikkilänkatu
Korkeavuorenkatu
Arvinkatu
Annankatu
Hansakuja
Ratavahdinrinne
Hansakatu
Malminkatu
Kiinteistöjä

Puutarhakatu 1
vakuutusyhtiö Sammon toimistotalo, Sigvard Eklund 1978–1980
nyt kaupungin kiinteistöliikelaitoksen toimistona
Aurakadun puolella ravintola Suomalainen Pohja, Olli Vahtera 1980
Puutarhakatu 3 (Puolalankatu 9)
kaksi asuintornitaloa, Raimo Narjus, Tauno Keiramo ja Hilkka Junnila 1956–1957, Raimo Narjus 1960
Puutarhakatu 8 (Lounais-Suomen maalaistentalo, Humalistonkadun kulmatalo)
Puutarhakadun puolella Turun teatteri talon valmistumisesta lähtien vuoteen 1954, jolloin tulipalo sisätiloissa
Suomi-Filmi kunnosti teatterin tiloihin Kino Ritzin, Turun loisteliaimman elokuvateatterin 1955. (Arkk. Lauri Sipilä) Elokuvateatteri suljettiin lokakuussa 1979
Elokuvateatterin jälkeen teatteritiloissa Ravintola Maritza, Yökerho Timeout ja Tanssiravintola Feenix. Nykyään tilausravintola Alvarium.
Lisäksi Puutarhakadun puolella toimi Ravintola Itämeri (Ritzin vieressä) jo 1960-luvulla.
Alakerran tiloissa Turun ylioppilasteatteri 1970 -luvulla
Puutarhakatu 11–13 (Humalistonkatu 12, Käsityöläiskatu 11)
Aarne Ehojoki ja Veijo Kahra 1956–1957
keskustan korkeimmat asuintalot, 14 kerrosta, toteutettiin liukuvaluna
Puutarhakatu 12 (Käsityöläiskatu 9), ”Leninin talo”
Stefan Michailow 1902
Vladimir Lenin yöpyi talossa pakomatkallaan 1907
Puutarhakatu 15
mm. Tähti-Baari vuodesta 1971
Puutarhakatu 16, Väinö Toivio 1927–1928
Mannerheiminpuistosta eteenpäin Portsan puutaloja pääosin 1890–1910, arkkitehteina pääosin Arthur Kajanus, Alexander Nyström, Anton Salviander (Puutarhakatu 29, 31 ja 35), Karl Johan Sahlberg (Puutarhakatu 23, 40 ja 41) sekä Adrian ja Kaarlo Thomander (Puutarhakatu 27, 33, 37 ja 38).
Puutarhakatu 34:n kohdalla veistos Portsan pojat
Puutarhakatu 43, Schauman Arkkitehdit 2009
Puutarhakatu 45–47, Hansatorni ym. alun perin OTK:n rakennuksia, Pauli Salomaa 1941
Puutarhakatu 49, Georg Jägerroos ja H. Lindqvist 1945–1947
Ponsijärvi

| Ponsijärvi |
| --- | --- |
 Ponsijärvi kesällä 2012.
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Jalasjärvi
Koordinaatit:  62°30′05″N, 22°32′21″E
Järvinumero:  42.041.1.003 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  131 m 
Pinta-ala:  0,17 km² 
 fiPonsijärvi 
Ponsijärvi on pieni järvi Kurikan kunnassa entisen Jalasjärven kunnan alueen läntisimmässä kohdassa. Ponsijärven vedenpintaa on nostettu patoamalla. Järvi sekä läheinen Ponsineva ovat olleet Riista- ja Kalatutkimuslaitoksen kohteina. Ponsijärven rannalla sijaitsee lintutorni. Tornilta noin kilometri järveä myötäpäivään on lähellä rantaa metsikkö, jossa huomattavia puita ovat kolme noin 30-metristä vanhaa haapaa. Ponsijärven lounaisrannalla kasvaa vesikuusta.
Järvi tunnetaan vesilintujen pesimäpaikkana. Joutsen ja kurki ovat pesineet järvellä jo useana vuonna. Liroa tavataan järvellä runsaslukuisena. Muita tavattuja lajeja ovat esimerkiksi nuolihaukka, luhtahuitti, kurki, mustakurkku-uikku ja vesipääsky.
Aiheesta muualla

Ilmakuvia järvestä (Arkistoitu – Internet Archive)
Ponsse Scorpion

Ponsse King Scorpion
Ponsse Scorpion on Ponssen suunnittelema ja valmistama metsäkone. Se esiteltiin vuonna 2013, jolloin tuotteen kehitysversioita oli toimitettu parikymmentä kappaletta eri metsäkoneyrittäjille. Ponsse Scorpionin varsinainen tuotanto alkoi tammikuussa 2014. Kone on suunniteltu Vieremällä ja Kajaanissa ja sitä valmistetaan Vieremän tehtaalla. Scorpionin listahinta oli noin 500 000 euroa, minkä päälle tulevat kustannukset lisälaitteista.
Palkinnot

Ponsse Scorpion on voittanut useita palkintoja:
Eläköön automaatio! -palkinto
Vuoden Laatuinnovaatio -palkinto
Fennia Prize Grand Prix’n pääpalkinto
voitto SSAB:n Swedish Steel Prize -kilpailussa
vuonna 2021 Ponssen Scorpion-harvesterin ohjaamo voitti Red Dot-kilpailussa tuotesuunnittelukategoriassa Best of the Best-palkinnon
Scorpionin ohjaamolle myönnettiin Fennia Prize -muotoilukilpailun palkinto toukokuussa 2022
Ponsse Scorpionin ohjaamolle myönnettiin iF Design Award 2022 -muotoilupalkinto.
Osip Mandelštam

| Osip Mandelštam |
| --- | --- |
 Osip Mandelštam
Henkilötiedot
Koko nimi:  Osip Emiljevitš Mandelštam
Syntynyt: 1891 1891 Varsova
Kuollut: 1938 (46–47 vuotta) Vladivostok
Kansalaisuus:  Venäjä
Ammatti:  kirjailija
Uskonnollinen kanta:  juutalaisuus, ortodoksisuus
Kirjailija
Tuotannon kieli: venäjä
Kirjallinen suuntaus: akmeismi
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Kazimir Malevitš  1913 tai 1920–1930.
Artikkelit
Abstrakti taide | Agitaatioposliini | Kulkukoiran kellari | Mir iskusstva | Venäläinen formalismi | Voitto auringosta
Suuntaukset
Akmeismi | Futurismi | Konstruktivismi | Suprematismi | Venäläinen symbolismi | Zaum
Tekijät
Anna Ahmatova | Aleksanteri Ahola-Valo | Natan Altman | Mihail Bahtin | Léon Bakst | Andrei Belyi | Nikolai Berdjajev | Ivan Bilibin | Aleksandr Blok | Joseph Brodsky | Marc Chagall | Sonia Delaunay | Sergei Djagilev | Sergei Eisenstein | Pavel Filonov | Mihail Fokin | Naum Gabo | Nikolai Gumiljov | G. I. Gurdjieff | Daniil Harms | Thomas de Hartmann | Velimir Hlebnikov | Wassily Kandinsky | El Lisitski | Anatoli Lunatšarski | Vladimir Majakovski | Kazimir Malevitš | Osip Mandelštam | Vsevolod Meyerhold | Kuzma Petrov-Vodkin | Vsevolod Pudovkin | Aleksandr Rodtšenko | Nicholas Roerich | Olga Rozanova | Konstantin Somov | Dmitri Šostakovitš | Vladimir Tatlin | Marina Tsvetajeva | Pjotr Demjanovitš Uspenski | Dziga Vertov
Osip Emiljevitš Mandelštam (ven. О́сип Эми́льевич Мандельшта́м), puol. Mandelstam; (14. tammikuuta (J: 2. tammikuuta) 1891 Varsova, Puola, Venäjän keisarikunta  – 27. joulukuuta 1938 Dalstroin kauttakulkupiste, Vladivostok, Neuvostoliitto) oli venäläinen runoilija.
Suku ja koulutus

Osip Mandelštam syntyi Varsovassa juutalaisen nahkakauppiaan poikana, mutta varttui Pietarissa ja piti sitä kotikaupunkinaan. Valmistuttuaan Teniševin kimnaasista hän kastatti itsensä kristityksi Viipurissa ja pääsi opiskelemaan ranskalaista filologiaa ja muinaisranskaa Pietarin yliopistoon, josta hän ei tosin koskaan valmistunut. Vuosina 1907–1910 hän opiskeli Sorbonnen yliopistossa Pariisissa, Heidelbergin yliopistossa Saksassa, Sveitsissä ja Italiassa.