stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johanna Kurkela
Ura

Kurkelalla on monipuolinen musiikkitausta. Hän soittaa viulua ja pianoa. Hän opiskeli Madetojan musiikkilukiossa Oulussa. Lukion jälkeen hän siirtyi ammattikorkeakouluun opiskelemaan maatalousalaa.
Levytysuransa Kurkela aloitti vuonna 2004 duetoimalla Tomi Metsäkedon kanssa kappaleella ”Tahdon tanssia kanssasi”. Vuonna 2005 Warner Music Finland julkaisi hänen esikoisalbuminsa Hetki hiljaa. Vuonna 2007 hän esitti Suomen euroviisukarsinnassa kappaleet ”Olet uneni kaunein” ja ”Jossain metsäin takana”. Kurkela sijoittui karsinnassa ensin mainitulla kappaleella kuudenneksi ja sai viisufanien jakaman fanipalkinnon. Samana vuonna ilmestyi hänen toinen studioalbuminsa Marmoritaivas.
Vuonna 2008 ilmestyi Kurkelan kolmas albumi Kauriinsilmät, jonka paras Suomen virallisen albumilistan listasijoitus oli 10. Vuonna 2010 julkaistu albumi Hyvästi, Dolores Haze nousi ensimmäisellä listaviikollaan (15/2010) albumilistan kärkeen. Levy myi kultaa vuonna 2010, ja sillä oli kolmeen edelliseen albumiin verrattuna lähes kokonaan uudistunut tuotanto- ja tekijätiimi. Albumin ensimmäinen single oli Lauri Ylösen ja Paula Vesalan tekemä ”Rakkauslaulu”.
Syksyllä 2011 ilmestyi Kurkelan ensimmäinen kokoelmalevy Uneni kaunein – Parhaat 2005–2011. Levyllä on yksi kokonaan uusi kappale, ”Elegia”.
Kurkelan viides studioalbumi Sudenmorsian ilmestyi 5. lokakuuta 2012. Levyltä julkaistiin 4. heinäkuuta digitaalinen single ”Oothan tässä vielä huomenna”. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Eppu Kosonen.
Kurkela osallistui syksyllä 2012 syöpäjärjestöjen Enemmän synttäreitä -kampanjaan, jonka ajatuksena oli lähettää onnittelulauluja syntymäpäiväsankareille. Kurkela oli mukana kampanjassa kappaleella ”Tänä aamuna”, jonka video julkaistiin 3. syyskuuta. Kappale on mukana myös Sudenmorsian-albumilla.
15. marraskuuta 2013 Kurkela julkaisi ensimmäisen joululevynsä, Joulun lauluja.
Keväällä 2016 Kurkela oli yhtenä vierailijana rap-artisti Elastisen TV-ohjelmassa Elastinen feat., jossa he tekivät yhteisen kappaleen ”Oota mua”.
Kurkela julkaisi seitsemännen studioalbuminsa Ingridin vuonna 2015. Sen ensimmäinen single ”Ei panikoida” julkaistiin vuoden 2014 loppupuolella. Toinen single ”Kuolevainen” julkaistiin toukokuussa 2015. Kappaleelle julkaistiin myös musiikkivideo, ja se menestyi hyvin radiossa. Ingrid nousi julkaisunsa jälkeen Suomen virallisen listan sijalle 6. Kurkela lähti albumin julkaisun jälkeen konserttisalikiertueelle Suomessa. Albumi valittiin myöhemmin Iskelmä Gaalassa vuoden iskelmäalbumiksi.
Kurkela oli kiertueella muusikko Johanna Iivanaisen kanssa vuonna 2018. He esittivät omia ja toistensa kappaleita. Kurkela julkaisi vuonna 2019 toisen kokoelmalevynsä Uneni kaunein: Parhaat.
Altamullan Road on Kurkelan ja Johanna Iivanaisen yhtye, jonka debyyttisingle ”Underwater” julkaistiin toukokuussa 2020. Ensimmäinen albumi Altamullan Road julkaistiin 11. syyskuuta 2020.
Yksityiselämä

Kurkela asuu Kiteellä Pohjois-Karjalassa puolisonsa Tuomas Holopaisen kanssa. Pariskunta avioitui lokakuussa 2015. Liitto on Kurkelan toinen. Kurkela avioitui ensimmäisen kerran ollessaan 19-vuotias.
Julkaisut

Hetki hiljaa (2005)
Marmoritaivas (2007)
Kauriinsilmät (2008)
Hyvästi, Dolores Haze (2010)
Sudenmorsian (2012)
Joulun lauluja (2013)
Ingrid (2015)
Julkaisut > Altamullan Road

Altamullan Road (2020)
Julkaisut > Auri

Auri (2018)
II – Those We Don’t Speak Of (2021)
Julkaisut > Muilla albumeilla

Music Inspired by the Life and Times of Scrooge (2014)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johanna Kurkela Wikimedia Commonsissa
Johanna Kurkelan kotisivut
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet 
Muut:  Europeana
Suomen urheilu 1979

Suomen urheilu 1979 käsittelee vuoden 1979 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
| Sija | Urheilija | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Pertti Karppinen | Soutu |
| 2. | Outi Borgenström | Suunnistus |
| 3. | Pentti Kokkonen | Mäkihyppy |
| 4. | Tarmo Uusivirta | Nyrkkeily |
| 5. | Liisa Veijalainen | Suunnistus |
| 6. | Reijo Ståhlberg | Yleisurheilu |
| 7. | Paavo Palokangas | Ammunta |
| 8. | Yrjö Vesterinen | Moottoripyöräily |
| 9. | Pentti Sinersaari | Yleisurheilu |
| 10. | Pertti Ukkola | Paini |
Lähde: 
Naisten listalla kuusi parasta olivat:
| Sija | Urheilija | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Outi Borgenström | Suunnistus |
| 2. | Liisa Veijalainen | Suunnistus |
| 3. | Hilkka Riihivuori | Hiihto |
| 4. | Lena Spoof | Yleisurheilu |
| 5. | Tuula Kaartinen | Keilailu |
| 6. | Kristiina Wegelius | Taitoluistelu |
Lähde:
Ammunta

Villikarjuammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa Martti Eskelinen, Jorma Lievonen, Juha Rannikko ja Martti Säteri voittivat normaalijuoksujen joukkuekilpailussa kultaa. Henkilökohtaisessa normaalijuoksujen kilpailussa Rannikko saavutti pronssia.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Paavo Palokangas voitti kultaa henkilökohtaisessa vapaapistooliammunnassa sekä Seppo Saarenpään, Juhani Sillanpään ja Pekka Sysilän kanssa ilmapistoolin joukkuekilpailussa. Henkilökohtaisissa lajeissa mitaleille ylsivät myös hopeaa ilmapistoolilla ampunut Seppo Saarenpää ja pronssia olympiapistoolilla saanut Olavi Heikkinen. Suomen olympiatrapin joukkue ylsi hopealle.
Ampumahiihto

Maailmanmestaruuskilpailuissa Suomen viestijoukkue Simo Halonen, Erkki Antila, Raimo Seppänen ja Heikki Ikola saavutti hopeaa.
Autourheilu

Jyväskylän suurajojen voittajaksi ajoi kolmannen kerran urallaan Markku Alén Fiat Abarthilla.
Jalkapallo

Suomen miesten maajoukkue pelasi kahtena erillisenä joukkueena kahden eri valmentajan alaisuudessa: Esko Malm aloitti varsinaisen A-maajoukkueen valmentajana ja tšekkoslovakialainen Jiří Pešek valmensi olympiajoukkuetta. Joukkueissa oli osittain samoja pelaajia. Maajoukkue aloitti kautensa jo helmikuussa pelaamalla Irakissa ja Bahrainissa isäntämaita vastaan, ja kauden viimeiset ottelut pelattiin marraskuussa Meksikossa ja Bermudalla. Euroopan-mestaruuskilpailujen karsinnoissa Suomi pelasi Neuvostoliiton kanssa tasan Helsingissä 1–1 ja Moskovassa 2–2 mutta hävisi Budapestissa Unkarille 3–1 ja sijoittui neljän joukkueen lohkossaan kolmanneksi häviten lohkon voittaneelle Kreikalle vain yhdellä pisteellä. Olympiakarsinnoissa Suomi pelasi Tanskan kanssa vieraskentällä tasan 1–1 ja voitti sen kotonaan 4–1 mutta sekä Norjaa että Saksan liittotasavaltaa vastaan Suomi ylsi vain yhteen tasapeliin toisen ottelun päättyessä Suomen tappioon, eikä Suomi selviytynyt karsinnasta kisoihin.
Suomen naisten maajoukkue sai uudeksi valmentajakseen Kaj Österbergin. Suomi voitti heinäkuussa Norjassa pelatussa Pohjoismaiden-mestaruusturnauksessa Norjan 0–1, hävisi Tanskalle 0–4 ja pelasi Ruotsin kanssa tasan 1–1. Heinäkuun jälkipuoliskolla Suomi pelasi Italiassa epävirallisessa Euroopan-mestaruusturnauksessa, jossa se hävisi Englannille 1–3 ja pelasi Sveitsin kanssa tasan 1–1 sijoittuen kolmen joukkueen lohkossaan toiseksi.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Oulun Palloseura, hopeaa sai Kuopion Palloseura ja pronssille sijoittui Helsingin Jalkapalloklubi.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa sai Turun Palloseura ja pronssille sijoittui Kemin Into.
Jääkiekko

Maailmanmestaruuskilpailut pelattiin Moskovassa, Neuvostoliitossa ja Suomi sijoittui alkusarjan ja putoamissarjan jälkeen kahdeksasta joukkueesta viidenneksi.
Suomen-mestaruuden voitti tamperelainen Tappara, hopeaa sai Porin Ässät ja pronssille sijoittui Turun Palloseura.
Jääpallo

Maailmanmestaruuskilpailuissa 27.1.–4.2. Ruotsissa Suomi sijoittui neljän joukkueen turnauksessa kolmanneksi.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti Oulun Luistinseura, hopeaa sai Lappeenrannan Veiterä ja pronssille sijoittui Helsingin IFK.
Naisten ensimmäisen Suomen-mestaruuden voitti kemiläinen Veitsiluodon Vastus.
Keilailu

Maailmanmestaruuskilpailuissa Eija Krogerus ja Tuula Kaartinen saavuttivat parikilpailussa hopeaa.
Koripallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti espoolainen Playhonka, hopeaa sai Turun NMKY ja pronssille sijoittui helsinkiläinen Pantterit.
Naisten SM-sarjassa mitalijärjestys oli sama kuin edellisellä kaudella: Nokian Urheilijat, Lahden Sampo ja Playhonka.
Käsipallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti karjaalainen BK-46, hopeaa sai Riihimäen Cocks ja pronssille sijoittui helsinkiläisseura Kiffen.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti neljännen peräkkäisen kerran Sjundeå IF, hopeaa sai Helsingin IFK ja pronssille sijoittui Handball Club -78 Riihimäeltä.
Lentopallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti viidennen peräkkäisen kerran Pieksämäen NMKY, ja myös hopeajoukkue Lahden Kimmo ja pronssille sijoittunut Raision Loimu pysyivät samoilla sijoilla kuin edelliskaudella.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti toisen peräkkäisen kerran Karhulan Veikot, hopeaa sai Euran Raiku ja pronssille sijoittui hämeenlinnalainen Luolajan Kajastus.
Moottoripyöräily

Trialin maailmanmestaruussarjassa Yrjö Vesterinen saavutti hopeaa.
Nyrkkeily

Euroopan-mestaruuskilpailuissa Tarmo Uusivirta voitti kultaa alle 75-kiloisten sarjassa ja Kalevi Kosunen saavutti pronssia alle 67-kiloisissa.
Pesäpallo

Miesten Suomen-mestaruuden voitti Hyvinkään Tahko, hopeaa sai Jyväskylän Kiri ja pronssille sijoittui Seinäjoen Maila-Jussit.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Hyvinkään Tahko, hopeaa sai Seinäjoen Maila-Jussit ja pronssille sijoittui Ulvilan Pesä-Veikot.
Miesten Itä–Länsi-ottelun 5.8. Imatralla voitti Länsi juoksuin 3–8.
Naisten Itä–Länsi-ottelun 12.8. Turussa voitti Itä juoksuin 8–6.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Keski-Euroopan mäkiviikon 1978–1979 kokonaiskilpailun voitti Pentti Kokkonen, joka oli kahdessa ensimmäisessä osakilpailussa kolmas ja voitti molemmat Itävallan puolella hypätyt osakilpailut.
Soutu

Maailmanmestaruuskilpailuissa Pertti Karppinen voitti yksiköissä kultaa kaikkien aikojen ensimmäisenä suomalaissoutajana.
Suunnistus

Maailmanmestaruuskilpailut kilpailtiin 1.–4.9. Tampereella. Naisten henkilökohtaisessa kilpailussa Outi Borgenström ja Liisa Veijalainen saavuttivat kaksoisvoiton. Borgenström ei päässyt mukaan viestiin loukattuaan jalkansa kisatansseissa mutta Leena Silvennoinen, Leena Salmenkylä ja Liisa Veijalainen voittivat viestikultaa. Suomen miesten joukkue Seppo Keskinarkaus, Hannu Kottonen, Risto Nuuros ja Ari Anjala saavutti viestissä hopeaa. Miesten henkilökohtaisessa kilpailussa Risto Nuuros oli parhaana suomalaisena seitsemäs.
Jukolan viestissä 16.–17.6. Lapualla miesten viestin parhaat suomalaisjoukkueet olivat toiseksi sijoittunut Järvenpään Palo ja kolmanneksi päätynyt Ikaalisten Nouseva Voima. Venlojen viestin voitti Kalevan Rasti.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailuissa Wienissä, Itävallassa Kristiina Wegelius sijoittui kymmenenneksi naisten kilpailussa.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Zagrebissa, Jugoslaviassa Kristiina Wegelius sijoittui neljänneksi ja Susan Broman 13:nneksi naisten kilpailussa.
Yleisurheilu

Sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa Reijo Ståhlberg voitti kultaa kuulantyönnössä ja Arto Bryggare saavutti hopeaa 60 metrin aitajuoksussa.
Keihäänheittäjä Pentti Sinersaari heitti tammikuussa Uudessa-Seelannissa tuloksen 93,84 m, joka jäi vain 6 cm Suomen-ennätyksestä ja 74 cm maailmanennätyksestä. Yhdysvaltain Fresnossa toukokuussa Reijo Ståhlberg teki kuulantyönnön Suomen-ennätyksen 21,69 m, joka on voimassa vielä yli 39 vuotta myöhemmin, ja Markku Tuokko kiekonheiton Suomen-ennätyksen 68,12 m, joka pysyi ennätyksenä yli 22 vuotta.
Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä

| Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Armand Lohikoski
Käsikirjoittaja:  Armand Lohikoski
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Toivo Kärki
Kuvaaja:  Olavi Tuomi Mikko Sergejeff
Leikkaaja:  Elmer Lahti
Lavastaja:  Aarre Koivisto
Pääosat:  Esa Pakarinen Masa Niemi Siiri Angerkoski Sirkka-Liisa Wilén
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  20. joulukuuta 1957
Kesto:  91 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Edeltäjä:  Pekka ja Pätkä salapoliiseina
Seuraaja:  Pekka ja Pätkä Suezilla
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pekka ja Pätkä sammakkomiehinä on Armand Lohikosken käsikirjoittama ja ohjaama elokuva vuodelta 1957. Se on Suomen Filmiteollisuuden tuottaman 13-osaisen Pekka Puupää -sarjan yhdeksäs elokuva. Tarina jatkuu seuraavassa Pekka Puupää -elokuvassa, Pekka ja Pätkä Suezilla. Elokuvassa on kohtaus, jossa Pekka ja Pätkä esittävät taikureita. Heidän käyttämänsä taikasanan "ananasakäämä" on Timo Taikuri tehnyt myöhemmin tunnetuksi.
Lohikoski ohjasi kaikki Suomen Filmiteollisuuden Puupää-elokuvat ensimmäistä ja viimeistä lukuun ottamatta. Monet hän myös käsikirjoitti, ja neljässä hänellä oli pieni rooli.
Sammakkomies-elokuvaa on pidetty sarjan parhaana. Pekka ja Pätkä joutuvat kiertuemuusikkoina kertausharjoituksiin ja edustamaan laivastoa nyrkkeilyottelussa maavoimia vastaan. Eräs kriitikko kehuu elokuvan etenevän sujuvasti ja toteaa, että se sisältää monen tason huumoria, kansanomaista kaskuperinnettä ja alkavaa rockkulttuuria. Toinen kriitikko tunnustaa, että vaikka elokuvassa "ei ole älyn häivääkään", se viehättää häntä omalla omituisella tavallaan. Wilénin merenneitohahmosta hän löytää julkeaa rohkeutta.
Juoni

Pekka ja Pätkä perustavat kahden miehen orkesterin. Ennen lähtöään kiertueelle he opettelevat musiikkiliikkeen näyteikkunassa esillä olevan "Hippaa ja Hoppaa" -kappaleen nuotit ja harjoittelevat sitä kadulla. Kiertueella Turussa ja Tampereella harvalukuinen yleisö ei ole tyytyväinen esitykseen, vaan poistuu ärtyneenä salista. Kun Porissakin on läsnä vain yksi nukkuva katsoja, palaavat epäonnistuneet muusikot takaisin Helsinkiin. Kotona odottaakin kertausharjoituskutsu, ja kaksikko joutuu sammakkomieskurssille. Ollessaan harjoittelemassa uintitekniikkaa ulkosaaristossa, he löytävät luodolta merenneidon ja ottavat hänet mukaansa. Kaverukset jättävät Helmi-merenneidon odottelemaan kylpyammeeseen josta Justiina hänet löytää luullen sitä isoksi haueksi. Hän huutaa talonmies Pikkaraista apuun ja tämä kimpaantuneena tuleekin paikalle. Molemmat ovat näkemästään merenneidosta suunniltaan. Helmi päätyy lopulta Linnanmäen huvipuistoon vedenneidoksi (eräs silloinen vetonaula). Elokuvassa on myös nyrkkeilyottelu laivasto vastaan maavoimat.
Lopulta kaksikko kotiutetaan kiitoksin. Heidän lukiessaan sanomalehteä puistonpenkillä kaksi Suezille lähdössä olevaa YK-rauhanturvamiestä kolkkaa heidät tainnoksiin ja vaihtaa univormunsa heidän kanssaan. Pekka ja Pätkä toimitetaan taksilla Seutulan lentokentälle, josta lähtevä lentokone vie heidät Suezille suomalaiseen YK-rauhanturvakomppanian leiriin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Esa Pakarinen  | … |  Pekka Puupää   |
|  Masa Niemi  | … |  Pätkä   |
|  Siiri Angerkoski  | … |  Justiina Puupää   |
|  Armas Jokio  | … |  talonmies Pikkarainen   |
|  Sirkka-Liisa Wilén  | … |  Helmi, merenneito   |
|  Pentti Viljanen  | … |  kersantti Saastamoinen   |
|  Pentti Irjala  | … |  Vääpeli   |
|  Jussi Kumpulainen  | … |  autonkuljettaja   |
|  Irja Kuusla  | … |  Mattsonska   |
|  Tommi Rinne  | … |  1. YK-sotilas   |
|  Otto Noro  | … |  lehmää taluttava mies   |
|  Mikko Niskanen  | … |  2. YK-sotilas   |
|  Raili Kuusisto  | … |  YK-sotilaan tumma heila   |
|  Leena Pulkkinen  | … |  YK-sotilaan vaalea heila   |
|  Martti Seilo  | … |  sotilaslääkäri   |
|  Nestori Lampi  | … |  lihava autoilija   |
|  Einari Ketola  | … |  Kalle Kovanen   |
|  Pertti Pasanen  | … |  reserviläinen   |
|  Matti Aulos  | … |  kehätuomari   |
|  Rolf Sandqvist  | … |  rocklaulaja   |
|  Heikki Kuvaja  | … |  reserviläinen   |
|  Viljo Voipio  | … |  reserviläinen   |
|  Heimo Karppinen  | … |  reserviläinen   |
|  Vihtori Välimäki  | … |  pitkä reserviläinen   |
|  Eino Summanen  | … |  reserviläinen   |
|  Saulo Haarla  | … |  tamperelainen poliisi   |
|  Anton Soini  | … |  V. P.   |
|  Matti Dahlberg  | … |  A. K.   |
|  Hannes Veivo  | … |  konstaapeli kolaripaikalla / kersantti   |
|  Matti Kuusla  | … |  reserviläinen   |
|  Ismo Kallio  | … |  reserviläinen   |
|  Pertti Roisko  | … |  reserviläinen   |
|  Matti Lehtelä  | … |  portieeri   |
|  Uljas Kandolin  | … |  majuri   |
|  Heimo Lepistö  | … |  kehäavustaja   |
|  Kaarlo Wilska  | … |  nukkuva mies katsomossa   |
Stadio Giuseppe Meazza

| Stadio Giuseppe Meazza> San Siro |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Via Piccolomini 5, 20151 Milano, Italia
Koordinaatit:  45.478080°N, 9.12400°E
Rakennustyöt aloitettu:  joulukuussa 1925
Avattu:  19. syyskuuta 1926
Remontoitu:  1935, 1955, 1990, 2015-16
Omistaja:  Milanon kaupunki
Kenttä:  Desso GrassMaster -nurmi (105 × 68 metriä)
Arkkitehti:  Alberto Cugini Ulisse Stacchini
Käyttäjät
 AC Milan Inter Milan 
Katsojakapasiteetti
 80 018 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Stadio Giuseppe Meazza eli San Siro on jalkapallostadion Milanossa, Italiassa. Se on kahden Serie A:ssa pelaavan suurseuran kotikenttä. Se myös täyttää UEFA:n stadionvaatimusten 4. luokan.
San Sirosta tuli vuonna 1926 AC Milanin kotiareena. Stadionille mahtui tuolloin 35 000 katsojaa.lähde? Vuonna 1955 Internazionale jätti oman Arena-stadioninsa ja muutti San Sirolle. Nykyään 80 018-paikkaisella stadionilla on pelattu kaksi Euroopan Cupin loppuottelua sekä vuosien 1934 ja 1990 MM-kilpailuja. Stadion on nimetty 1920-, 1930- ja 1940-luvuilla AC Milanissa ja Internazionalessa pelanneen Giuseppe Meazzan kunniaksi.
Kuvia

Inter Milanin ultrat vuonna 2009.
AC Milanin ultrat vuonna 2009.
Panoraama San Sirolta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stadio Giuseppe Meazza Wikimedia Commonsissa
San Siron kotisivu
Käännös suomeksi
Porin Ässien SM-liigakausi 2001–2002

| Porin Ässät kaudella 2001–2002 |
| --- | --- |
Runkosarjassa:  11.
Lopullinen sijoitus:  11.
Kausi:  17 – 5 – 1 – 33 (40 p)
Koti:  11 – 4 – 1 – 12 (27 p)
Vieras:  6 – 1 – 0 – 21 (13 p)
Tehdyt maalit:  133
Päästetyt maalit:  191
Joukkue
Toimitusjohtaja:   Antti Heikkilä
Päävalmentaja:   Vladimir Jurzinov Jr.    Kaj Matalamäki (12.10.2001 alkaen)
Valmentaja:   Jari Härkälä    Risto Tuomi (12.10.2001 alkaen)
Kapteeni:   Jari Korpisalo
Varakapteenit:   Markku Tähtinen    Pasi Peltonen
Kotiareena:  Porin jäähalli
Yleisökeskiarvo:  3 385
Tilastojen kärjessä
Maalit:   Éric Perrin (13)    Sandy Moger (13)
Syötöt:   Markku Tähtinen (23)
Pisteet:   Jukka Laamanen (29)
Jäähyt:   Jari Korpisalo (129 min)
Plus/miinus:   Jukka Laamanen (+8)
Voitot:   Kristian Antila (7)
Päästettyjen maalien keskiarvo:   Tommi Satosaari (3,23)
Porin Ässien SM-liigakausi 2001–2002 oli jääkiekkoseura Porin Ässien 26. kausi jääkiekon SM-liigassa ja 34. kausi Suomen jääkiekon korkeimmalla sarjatasolla. Joukkueen sijoitus runkosarjassa oli 11. eli kolmanneksi viimeinen. Joukkueen taakse jäivät Rauman Lukko viiden pisteen ja SaiPa yhdeksän pisteen erolla. Edellisellä kaudella joukkue oli jäänyt runkosarjassa viimeiseksi. Runkosarjan avausottelu oli 15. syyskuuta 2001 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan ja kauden päätösottelu 17. maaliskuuta 2002 vieraissa Espoo Bluesia vastaan.
Runkosarja

Ässät pelasi kauden 2001–2002 avausottelunsa vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Joukkue hävisi ottelun lukemin 6–1. Myös Ässien kaksi seuraavaa ottelua päättyivät selvänumeroiseen tappioon, kun kotiavauksessa Lukko haki pisteet maalein 2–6 ja HIFK voitti runsasmaalisen kohtaamisen 7–3. Ensimmäiset kolme ottelua päättyivät siis tappioon maalein 6–19. Joukkue voitti ensimmäisistä 10 ottelustaan vain yhden, jossa Ilves kaatui viiden maalin erolla 6–1. Voiton jälkeen Ässät ajautui viiden ottelun tappioputkeen, joka alkoi selvällä vierastappiolla Helsingin Jokereille lukemin 6–1 ja päättyi TPS:ää vastaan pelattuun kotiotteluun, josta oli tuloksena tappio maalein 2–9. Ensimmäisten 10 ottelun saldo oli vain yksi voitto, kahdeksan tappiota, maalit 23–48 ja kolme pistettä.
TPS:lle kärsityn murskatappion jälkeen tulokset paranivat. Kaksi päivää myöhemmin lokakuun 11. päivänä joukkue voitti SaiPan vieraissa 4–9. Lokakuun 12. päivä Ässät erotti päävalmentaja Vladimir Jurzinov nuoremman ja palkkasi hänen tilalleen Kaj Matalamäen. Lisäksi kakkosvalmentaja Jari Härkälän rinnalle otettiin toiseksi kakkosvalmentajaksi seuran entinen puolustaja Risto Tuomi. Seuraavassa ottelussa Kärpät kaatui kotona 3–0. Lukkoa vastaan tuloksena oli Raumalla tappio maalein 5–2, mutta tämän jälkeen Ässät hävisi viidestä ottelusta vain yhden ja kahdeksasta ottelusta kaksi, joista jälkimmäisen jatkoajalla. Lokakuun puolivälistä marraskuun puoliväliin asti kestäneen jakson aikana joukkue voitti 11 ottelusta kuusi, hävisi kolme ja keräsi 15 pistettä.
Seuraavaksi porilaisnippu kohtasi uuden tappiokierteen. Joukkue hävisi kolme ottelua peräkkäin, joista viimeisen kotonaan Jokereita vastaan 0–7. Tappioputki katkesi seuraavassa ottelussa kotona JYPiä vastaan jatkoaikavoiton myötä, mutta sitä seurasi jälleen kolme tappiota. Kuudesta tappiopelistä kolme päättyi Ässien osalta ilman tehtyjä maaleja. Joulukuun alussa joukkue pelasi kolmen ottelun pisteputken jäämällä kotonaan tasapeliin Kärppiä vastaan sekä voittamalla HPK:n vieraissa 1–4 ja Bluesin kotona 4–0. Tätä seurasi kuitenkin viiden ottelun tappioputki. Vuoden 2001 päätösottelunsa Ässät pelasi Helsingissä HIFK:ta vastaan, häviten niukasti 2–1.
Talven aikana joukkue voitti satunnaisia otteluita, muttei toisaalta ajautunut pitkiin tappioputkiin. Tasapelejä Ässät pelasi loppukauden aikana vain yhden. Kaksi ottelua joukkue voitti jatkoajalla. Suurin voitto oli tammikuun lopussa Lukosta lukemin 6–1. Vieraissa tuli lyhyen ajan sisään kaksi tappiota maalein 5–0, Tapparalle ja Kärpille. Yhteensä Ässät jäi loppukauden aikana neljässä ottelussa ilman maaleja. Tasaisesti pisteitä tuonut kevätkausi päättyi tappiollisesti, kun joukkue hävisi loput neljä otteluaan. Viimeisessä kotiottelussaan Ässät taipui Pelicansille lukemin 0–2 ja kauden päätösottelussa Blues otti pisteet selvänumeroisella voitolla 7–2.
Sarjataulukko SM-liigakaudella 2001–2002

Lähde: The Internet Hockey Database
| Joukkue | Ottelut | Voitot | Tasapelit | Jatkoaikahäviöt | Häviöt | Tehdyt maalit | Päästetyt maalit | Maaliero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Tappara | 56 | 36 | 5 | 2 | 13 | 173 | 109 | +64 | 79 |
| HPK | 56 | 36 | 6 | 0 | 14 | 221 | 138 | +83 | 78 |
| Jokerit | 56 | 31 | 8 | 1 | 16 | 160 | 102 | +58 | 71 |
| TPS | 56 | 32 | 3 | 2 | 19 | 154 | 111 | +43 | 69 |
| Pelicans | 56 | 31 | 4 | 2 | 19 | 157 | 152 | +5 | 68 |
| Kärpät | 56 | 26 | 7 | 1 | 22 | 156 | 148 | +8 | 60 |
| Ilves | 56 | 24 | 7 | 3 | 22 | 155 | 161 | -6 | 58 |
| Blues | 56 | 25 | 7 | 1 | 23 | 156 | 171 | -15 | 58 |
| JYP | 56 | 23 | 9 | 2 | 22 | 145 | 158 | -13 | 57 |
| HIFK | 56 | 19 | 6 | 5 | 26 | 148 | 168 | -20 | 49 |
| Ässät | 56 | 17 | 5 | 1 | 33 | 133 | 191 | -58 | 40 |
| Lukko | 56 | 13 | 6 | 3 | 34 | 110 | 181 | -71 | 35 |
| SaiPa | 56 | 14 | 1 | 2 | 39 | 124 | 202 | -78 | 31 |