Lev Nussimbaum
Elämäkerta

Juutalaisperheeseen Kiovassa syntyneen Nussimbaumin vanhemmat olivat Georgian Tbilisistä kotoisin ollut liikemies Abraam Leibusovitš Nusenbaum (s. 1875) ja Valko-Venäjältä kotoisin ollut Berta Basja Davidovna Slutzkin Nusenbaum. Isä muutti sittemmin Bakuun ja sijoitti rahaa paikalliseen öljyteollisuuteen. Nussimbaumin äiti oli mahdollisesti mukana maanalaisessa vasemmistolaisessa toiminnassa, ja hän teki itsemurhan helmikuussa 1911 Bakussa, kun Nussimbaum oli viisivuotias. Tämän jälkeen Nussimbaumin isä palkkasi saksalaissyntyisen Alice Schulten poikansa kotiopettajaksi.
Vuonna 1918 Nussimbaum pakeni isänsä kanssa Bakusta sen jälkeen kun kaupungissa oli puhjennut väkivaltaisuuksia. He palasivat vielä takaisin Bakuun mutta joutuivat lopullisesti lähtemään kaupungista, kun bolševikit ottivat Bakun haltuunsa keväällä 1920. He siirtyivät sitten Georgiaan, mutta joutuivat pakenemaan sieltäkin, kun bolševikit valtasivat Tbilisin ja Batumin. He matkustivat laivalla Istanbuliin, jossa oli jo runsaasti muitakin Venäjän sisällissotaa paenneita, ja asettuivat lopulta asumaan Saksaan vuonna 1921. Nussimbaum kävi koulua Berliinissä ja opiskeli myös Berliinin Friedrich Wilhelm -yliopistossa mutta ei suorittanut siellä loppututkintoa.
Nussimbaum suhtautui romanttisesti islamiin ja piti sitä osana suurta idän kulttuuriperintöä, johon hän tunsi myös itse kuuluvansa juutalaisen taustansa vuoksi. Hän piti islaminuskoa suojamuurina länsimaista modernia kulttuuria ja bolševismia vastaan. Hänen islaminuskoon kääntymisestään on liikkeellä useita versioita. Yhden version mukaan hän sai 17-vuotiaana elokuussa 1922 virallisen todistuksen kääntymisestään Osmanien valtakunnan Berliinin suurlähetystössä palvelleelta Imam Hafiz Shukulta (1871–1924). Toisen version mukaan hän oli syntymästään saakka ollut muslimi ja hankki todistuksen vain tämän asian vahvistamiseksi. Kolmannen version mukaan Nussimbaumin koko perhe kääntyi islaminuskoon hänen ollessaan kahdeksanvuotias.
Vuonna 1924 Nussimbaum oli mukana perustamassa Berliinissä toiminutta Islamia-opiskelijaryhmää, johon kuului sekä syntyperäisiä muslimeja että käännynnäisiä. Jotkut muslimit arvostelivat kuitenkin tapaa, jolla Nussimbaum kuvasi islamia kirjoissaan, ja syyttivät häntä orientalismista eivätkä pitäneet häntä oikeana muslimina. Myös Nussimbaumin kirjoittamaa profeetta Muhammedin elämäkertaa arvosteltiin historian vääristelystä ja naiiveista tulkinnoista. Näiden syytösten seurauksena Nussimbaum lakkasi osallistumasta Islamia-ryhmän kokouksiin. Hän ei kuitenkaan luopunut uskostaan eikä ottanut siihen julkisesti etäisyyttä.
Poliittisilta mielipiteiltään Nussimbaum oli monarkisti. Hän liittyi vuonna 1931 saksalais-venäläiseen bolševismin vastaiseen liittoon, jonka jäseniin kuului myös monia kansallissosialismin kannattajia. Nussimbaum oli jäsenenä monarkistipuolueessa, joka kannatti Hohenzollern-suvun palauttamista takaisin Saksan johtoon, minkä lisäksi hänellä oli yhteyksiä myös Alexander Kazembekin johtamaan venäläisten emigranttien esifasistiseen Mladorossi (Nuori Venäjä) -liikkeeseen. Vuonna 1932 hän meni naimisiin kenkätehtailija Walter Loewendahlin tyttären Erika Loewendahlin kanssa. Avioliitto osoittautui epäonnistuneeksi, ja se päättyi skandaaliin, kun Erika karkasi vuonna 1935 Nussimbaumin kirjailijakollegan René Fülöp-Millerin kanssa. Erikan varakkaat vanhemmat saivat avioliiton mitätöityä vuonna 1937.
Vuonna 1938 silloin Itävallassa asunut Nussimbaum pakeni Italiaan sen jälkeen kun Itävalta liitettiin Saksaan. Hän asettui Napolin lähellä sijainneeseen Positanon merenrantakaupunkiin. Hän kuoli siellä elokuussa 1942lähde? sairastamaansa harvinaiseen Buergerin tautiin. On todennäköistä, että Nussimbaum ei kertonut juutalaisesta syntyperästään häntä hoitaneille lääkäreille, jotka otaksuivat sen vuoksi hänen sairastavan Raynaudin oiretta. Taudin etenemiseen vaikutti myös se, että Nussimbaum oli ahkera tupakoitsija; tupakoinnin lopettaminen olisi voinut pysäyttää Buergerin taudin etenemisen, mutta tätä ei tuolloin vielä tiedetty.