stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ōyodo (1942)

| Ōyodo/ 大淀 |
| --- | --- |
 Ōyodo

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Kuren laivastoarsenaali
Kölinlasku:  14. helmikuuta 1941
Laskettu vesille:  2. huhtikuuta 1942
Palveluskäyttöön:  28. helmikuuta 1943
Loppuvaihe:  upotettu 28. heinäkuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  8 294 t (standardi) 11 615 t (kuormattu)
Pituus:  189 m (vesiraja) 192,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  16,6 m
Syväys:  5,95 m
Koneteho:  110 000 shp
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  730
Aseistus
Aseistus:  6 × 6,1" tykkiä kaksoistorneissa 8 ×  10 cm/65 type 98 12 × 25 mm type 96 2 × kellukekonetta
Ōyodo (jap. 大淀) oli Keisarillisen Japanin laivaston Ōyodo-luokan kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Kuren laivastoarsenaalilta, missä köli laskettiin 14. helmikuuta 1941. Alus laskettiin vesille 2. huhtikuuta 1942 ja otettiin palvelukseen 28. helmikuuta 1943.
Palvelus

Alus upotettiin 28. heinäkuuta 1945.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ōyodo (1942) Wikimedia Commonsissa
Ōyodo-luokan kevyet risteilijät
18 Tracks

| 18 Tracks Bruce Springsteen |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 13. huhtikuuta 1999
 Tyylilaji: folk/rock
 Kesto: 71.12
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Bruce Springsteenin muut julkaisut
| Tracks 1998 | 18 Tracks 1999 | Live in New York City 2001 |
18 Tracks on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin kolmas "virallinen" kokoelma-albumi, ja toinen singlekokoelma. Se julkaistiin 13. huhtikuuta 1999. Kolmea lukuun ottamatta kaikki kappaleet on julkaistu aiemmin Springsteenin Tracks -kokoelma-boxilla.
Kappaleet

"Growin' Up"  – 2:38
"Seaside Bar Song"  – 3:33
"Rendezvous"  – 2:48
"Hearts of Stone"  – 4:29
"Where the Bands Are"  – 3:43
"Loose Ends"  – 4:00
"I Wanna Be With You"  – 3:21
"Born in the U.S.A." (demo-versio)  – 3:10
"My Love Will Not Let You Down"  – 4:24
"Lion's Den"  – 2:18
"Pink Cadillac"  – 3:33
"Janey, Don't You Lose Heart"  – 3:24
"Sad Eyes"  – 3:47
"Part Man, Part Monkey"  – 4:28
"Trouble River"  – 4:18 (aiemmin julkaisematon)
"Brothers Under the Bridge"  – 4:55
"The Fever"  – 7:35 (aiemmin julkaisematon)
"The Promise"  – 4:48 (aiemmin julkaisematon)
120 asteen sivuauringot

120 asteen sivuaurinko (keskellä) horisonttirenkaan pätkällä (vaakasuuntainen kaari)
120 asteen sivuaurinko on harvinainen halomuoto. Sen atsimuuttikulma auringosta on 120 astetta, ja se sijaitsee horisonttirenkaalla, yhtä korkealla horisontista kuin aurinko. Sivuauringot voivat näkyä molemmilla puolilla aurinkoa tai vain toisella. 120 asteen sivuaurinko on yleensä valkea, mutta joitain heikosti värillisiä tapauksiakin tunnetaan.
Halon voi nähdä Suomessa keskimäärin 1–3 kertaa vuodessa, joskus useamminkin.
Koska 120 asteen sivuaurinko syntyy laattajääkiteistä, sen kanssa taivaalla näkyvät usein samojen kiteiden aiheuttamat tavalliset sivuauringot ja zeniitinympäristön kaari. Myös horisonttirengas voi näkyä. 120 asteen sivuaurinkojen näkeminen onkin todennäköisintä silloin, kun sivuauringot ovat kirkkaat ja horisonttirengas jatkuu kauas auringosta.
Matalilla auringon korkeuksilla sivuaurinko voi olla pilarimainen. Vanhemmissa havainnoissa on esiintynyt erilaisia kaaria sivuauringon poikki, mutta monet näistä havainnoista ovat kyseenalaisia.
189 eaa.

| --- | --- |
Vuosisadat: 200-luku eaa. · 100-luku eaa. · Ensimmäinen vuosisata eaa.
Vuosikymmenet: 200-luku eaa. · 190-luku eaa. · 180-luku eaa. · 170-luku eaa. · 160-luku eaa. · 150-luku eaa. · 140-luku eaa. · 130-luku eaa. · 120-luku eaa. · 110-luku eaa. · 100-luku eaa. · 90-luku eaa.
Vuodet: 200 eaa. · 199 eaa. · 198 eaa. · 197 eaa. · 196 eaa. · 195 eaa. · 194 eaa. · 193 eaa. · 192 eaa. · 191 eaa. · 190 eaa. · 189 eaa. · 188 eaa. · 187 eaa. · 186 eaa. · 185 eaa. · 184 eaa. · 183 eaa. · 182 eaa. · 181 eaa. · 180 eaa. · 179 eaa. · 178 eaa. · 177 eaa. · 176 eaa. · 175 eaa. · 174 eaa. · 173 eaa. · 172 eaa. · 171 eaa. · 170 eaa. · 169 eaa. · 168 eaa. · 167 eaa. · 166 eaa. · 165 eaa. · 164 eaa. · 163 eaa. · 162 eaa. · 161 eaa. · 160 eaa. · 159 eaa. · 158 eaa. · 157 eaa. · 156 eaa. · 155 eaa. · 154 eaa. · 153 eaa. · 152 eaa. · 151 eaa. · 150 eaa. · 149 eaa. · 148 eaa. · 147 eaa. · 146 eaa. · 145 eaa. · 144 eaa. · 143 eaa. · 142 eaa. · 141 eaa. · 140 eaa. · 139 eaa. · 138 eaa. · 137 eaa. · 136 eaa. · 135 eaa. · 134 eaa. · 133 eaa. · 132 eaa. · 131 eaa. · 130 eaa. · 129 eaa. · 128 eaa. · 127 eaa. · 126 eaa. · 125 eaa. · 124 eaa. · 123 eaa. · 122 eaa. · 121 eaa. · 120 eaa. · 119 eaa. · 118 eaa. · 117 eaa. · 116 eaa. · 115 eaa. · 114 eaa. · 113 eaa. · 112 eaa. · 111 eaa. · 110 eaa. · 109 eaa. · 108 eaa. · 107 eaa. · 106 eaa. · 105 eaa. · 104 eaa. · 103 eaa. · 102 eaa. · 101 eaa. · 100 eaa. · 99 eaa.
Tapahtumia

Rooma valtaa Galatian.
Vladimir Trošin

Vladimir Konstantinovitš Trošin (15. toukokuuta 1926 Mihailovsk Neuvostoliitto – 25. helmikuuta 2008 Moskova Venäjä) oli venäläinen näyttelijä ja laulaja. Trošin esitti yli 2 000 laulua, jotka ilmestyivät yli 700 studio- ja konserttitallenteella. Hänen laulajanuransa Neuvostoliitossa ja Venäjällä kattoi reilut puolivuosisataa.
Trošin syntyi toukokuussa 1926 Mihailovskissa Sverdlovskin alueella, joka alkaa Uralvuoriston itäiseltä rinteeltä. Hän oli työläisperheen kymmenes lapsi. Nuori Trošin oli hyvin innostunut musiikista ja laulamisesta. Pian hän oppi soittamaan balalaikkaa ja harmonikkaa. Vuonna 1943 Trošin valittiin Moskovan teatterikouluun. Hän opiskeli näyttelemistä Maria Knebelin ja Vasili Toporkovin johdolla ja laulua Natalia Kuprijanovan valvonnassa. Trošin valmistui näyttelijäksi vuonna 1947.
Vuodesta 1947 vuoteen 1988 Trošin kuului Moskovan taiteellisen teatterin (MHAT) vakinaiseen näyttelijäkuntaan. Hän työskenteli kahden sukupolven ajan monien Venäjän arvostetuimpien näyttämötaiteilijoiden kanssa. Vuonna 1955 Trošin esiintyi narrin osassa William Shakespearen näytelmän Loppiaisaatto neuvostoliittolaisessa versiossa (Dvenadtsataja Notš). Näytelmässä Trošin lauloi yhdeksän säveltäjä Eduard Kolmanovskin sävellystä.
Vuonna 1956 Trošin sai säveltäjä Vasili Solovjov-Sedoilta tehtäväkseen kantaesittää Mihail Matusovskin tekstiin sävelletyn laulun Moskovan illat (Podmoskovnje vetšera). Trošinin tulkinta on sittemmin noussut legendaariseen maineeseen (The original vocal of Midnight in Moscow, Moscow Nights, Popular Russian Hits vol. 1 - Monitor 1990). Kappale nousi maailmanmaineeseen Moskovan nuorisofestivaaleilla 1957.
Vähitellen Trošin vaihtoi näyttelemisen musiikkiin ja hänestä tuli yksi Neuvostoliiton tunnetuimmista laulajista. Trošin sai laulaakseen useiden merkittävien säveltäjien töitä. S. Shelohonov mainitsee pienessä Trošinin elämäkerrassaan seuraavat säveltäjät: Vasili Solovjov-Sedoi, Aleksandra Pahmutova, Nikita Bogoslovski, Oskar Feltsman, Aleksandr Tsfasman, Mark Fradkin, Matvei Blanter ja Arno Babadzhanjan.
Trošinilla oli myös huomattava näyttelijäura Neuvosto-ajan ja Venäjän elokuvateollisuudessa sekä televisiossa.
Vladimir Trošin sai uransa aikana runsaasti julkista tunnustusta ja useita palkintoja ja arvonimiä. Hänelle myönnettiin valtion Stalin-palkinto vuonna 1950. Hänet nimitettiin Venäjän kansannäyttelijäksi vuonna 1984. Hänestä tehtiin myös ansioitunut Mari El taiteilija. Hänelle myönnettiin kunniamerkki ja Ystävyyden kunniamerkki.
Trošin oli naimisissa tanssija Raisa Trošinan kanssa. Vladimir Trošin kuoli vuonna 2008 sydänkohtaukseen. Hänet on haudattu Trojekurovskojen kalmistoon Moskovassa.
Suosittuja kappaleita

| Kääntäminen | Alkuperäinen nimi | Translitteroitu otsikko |
| --- | --- | --- |
| Eh, tiet | «Эх, дороги» | Eh, dorogi |
| Huuhkaja | «Землянка» | Zemlyanka |
| Moskovan yöt | «Подмосковные вечера» | Podmoskovnje vetšera |
| Tehtaan etuvartion takana | «За фабричной заставой» | Za fabritšnoi zastavoi |
| Volga virtaa | «Течёт река Волга» | Tetšet reka Volga |
Aiheesta muualla

Vladimir Trošin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
120 Lachesis

| 120 Lachesis> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjät:  Alphonse Borrelly
Löytöaika:  10. huhtikuuta 1872
Kiertoradan ominaisuudet
Keskietäisyys Auringosta:  3,11821 AU
Pienin etäisyys Auringosta:  2,94237 AU
Suurin etäisyys Auringosta:  3,29404 AU
Eksentrisyys:  0,05639
Kiertoaika Auringon ympäri:  5,51 vuotta
Inklinaatio:  6,94902°
Fyysiset ominaisuudet
Läpimitta:  174,10 km
Pyörähdysaika:  46,551 h
Absoluuttinen kirkkaus:  7,75
Asteroidiluokka:  C
120 Lachesis on päävyöhykkeen asteroidi, joka löydettiin 10. huhtikuuta 1872. Asteroidin löysi Alphonse Borrelly, ja se on nimetty Lakhesiksen, kreikkalaisen mytologian kohtalottaren, mukaan. Asteroidi voidaan luokitella C-tyypin asteroidiksi.
120 Collins Street

| 120 Collins Street |
| --- | --- |
 120 Collins Street kuvattuna vuonna 2005.
Tiedot
Sijainti:  Melbourne, Australia
Koordinaatit:  37°48′49.8″S, 144°58′10.2″E
Rakennettu:  1986–1991
Käyttötarkoitus:  toimisto
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Hassell
Tekniset tiedot
Kerroksia:  52
Korkeus
Antenni:  266,6 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
120 Collins Street on Melbournessa Australiassa sijaitseva 267 metriä korkea pilvenpiirtäjä. Torni rakennettiin vuosina 1986–1991, ja siinä on 52 kerrosta. Rakennuksessa on toimistotiloja, ja se on valmistettu kokonaisuudessaan betonista. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Hassell.
360 asteen palaute

360 asteen palaute on yleisnimi menetelmille, joiden avulla yksittäinen henkilö tai ryhmä saa palautetta oman työnsä ja toimintansa kannalta tärkeiltä yhteistyökumppaneilta tai sidosryhmiltä. Termi 360 asteen palaute on syntynyt ajatuksesta, että palautteen antajia tunnistettaessa ja valittaessa katsotaan kaikkiin suuntiin – katse kiertää ympyrän kehää täydet 360 astetta.
360 asteen palautteiden yleisin sovellus on johtamispalaute, jota esiintyy käytännössä, kun esimiehen välittömät alaiset arvioivat kysymyslomakkeen avulla hänen johtamistapaansa. Omakuvansa realistisuuden selvittämiseksi palautetta saava esimies tekee samalla kysymyssarjalla myös oman itsearvioinnin. Tavanomaiseen käytäntöön kuuluu lisäksi palautteen pyytäminen omalta välittömältä esimieheltä. Projekteissa, prosesseissa, matriisiorganisaatioissa tai tiimeissä johtamispalaute voidaan välittömien alaisten lisäksi pyytää henkilöiltä, joita johdetaan ilman varsinaista muodollista esimiesasemaa.
Palautteen antajina voivat olla myös kollegat, saman ryhmän jäsenet, sisäiset asiakkaat ja jopa asiakkaat. Johtamisen laadun arviointia ja kehittämistä varten tehdyissä palautemenetelmissä on kuitenkin yleensä kysymyksiä asioista ja toimintatavoista, joita näiden muiden tahojen on vaikeaa tai jopa mahdotontakin arvioida. Heiltä palaute kannattaakin yleensä hakea kyseiseen yhteistyösuhteeseen paremmin sopivilla menetelmillä, kuten yhteistyöpalautteella tai henkilökohtaisella asiakaspalautteella.
Aiheesta muualla

360 asteen palautteet ja niiden käyttö kehittämisen tukena
Välimerensiili

| Välimerensiili |
| --- | --- |
 Välimerensiili Baleaareilla.
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Erinaceomorpha
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Erinaceomorpha
Heimo::  Siilit Erinaceidae
Suku::  Afrikansiilit Atelerix
Laji::  algirus
Kaksiosainen nimi
 Atelerix algirus  Lereboullet, 1842 
 Välimerensiilin luontainen levinneisyys
Katso myös
   Välimerensiili Wikispeciesissä   Välimerensiili Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Välimerensiili (Atelerix algirus) (käytetään myös nimiä algeriansiili tai vaeltajasiili) on nisäkkäisiin kuuluva siililaji. Sitä tavataan Algeriasta, Libyasta, Tunisiasta, Marokosta sekä Maltalta ja Espanjasta. Ranskan kanta on hävinnyt. Laji on kotoisin Afrikasta ja levinnyt Eurooppaan ihmisen tuomana. Afrikan neljästä siililajista välimerensiili on ainoa, jota tavataan myös Afrikan ulkopuolella. Välimerensiiliä pidetään elinvoimaisena. Sen kannan koosta tai kannan suunnasta ei ole kuitenkaan tarkkaa tietoa, koska yöeläimenä sen käyttäytymistä on hankala tutkia.
Aiheesta muualla

Luonnontieteellinen keskusmuseo, Nisäkäsnimistö[vanhentunut linkki]
ITIS: Atelerix algirus (englanniksi)
Välimerentaateli

| Välimerentaateli |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Arecales
Heimo::  Palmukasvit Arecaceae
Suku::  Taatelit Phoenix
Laji::  dactylifera
Kaksiosainen nimi
 Phoenix dactylifera  L. 
Katso myös
   Välimerentaateli Wikispeciesissä   Välimerentaateli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Välimerentaateli eli taatelipalmu eli aitotaateli (Phoenix dactylifera) on taatelien (Phoenix) sukuun kuuluva puu. Se on hedelmiensä eli taatelien takia kasvatettu hyötykasvi. Koska sitä on viljelty niin pitkään, alkuperäistä esiintymisaluetta ei tunneta tarkkaan. Pohjoisen Afrikan keitaita ja Persianlahden seutua on esitetty. Viljelystä on arkeologisia jäännöksiä 4000 vuotta eaa.
Välimerentaateli on keskikokoinen puu, 15–25 metriä korkea. Lehdet ovat jopa kolme metriä pitkät, ja niissä on 20 cm pitkiä pari senttimetriä leveitä lehdyköitä. Sylinterinmuotoiset, 3–7 cm pitkät hedelmät kasvavat terttuina. Ne ovat luumarjoja, ja niissä on pitkulainen siemen sisällä.
Suomeen tuodaan taateleita yleensä auringossa kuivattuina. Vuonna 2012 suurimpia taatelintuottajamaita olivat YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) tilaston mukaan Egypti, Iran, Saudi-Arabia, Algeria, Irak ja Pakistan.
Välimerentaateli
Taateleita marokkolaisella torilla.
Aiheesta muualla

Fineli: Taatelin ravintosisältö (kuivattu) (Arkistoitu – Internet Archive)
300: Imperiumin nousu

| 300: Imperiumin nousu> 300: Rise of an Empire |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Noam Murro
Käsikirjoittaja:   Zack Snyder  Kurt Johnstad  Frank Miller 
Perustuu:  Frank Millerin sarjakuvaan
Tuottaja:   Frank Miller  Marty P. Ewing  Mark Canton  Deborah Snyder  Zack Snyder 
Säveltäjä:  Tyler Bates
Kuvaaja:  Simon Duggan
Leikkaaja:  Wyatt Smith
Tuotantosuunnittelija:  Patrick Tatopoulos
Pukusuunnittelija:  Alexandra Byrne
Pääosat:   Sullivan Stapleton  Eva Green  Lena Headey  Hans Matheson  David Wenham 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Pictures InterCom Netflix
Ensi-ilta:  7. maaliskuuta 2014
Kesto:  102 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  110 000 000 dollaria
Tuotto:  337 580 051 dollaria
Edeltäjä:  300
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
300: Imperiumin nousu (engl. 300: Rise of an Empire) on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva, jonka on ohjannut Noam Murro. Elokuva on esiosa vuoden 2007 elokuvalle 300. Se perustuu Frank Millerin Dark Horse Comics -sarjakuviin. Elokuva jatkaa suoraan siitä, mihin edellinen 300-elokuva päättyi. Elokuva keskittyy siihen, kuinka Themistokles johtaa Kreikan 50 laivan laivaston kohtaamaan persialaisten ylivoimaisen tuhatlaivaisen laivaston.
Juoni

Imperiumin nousu jatkaa suoraan siitä, mihin edellinen 300-elokuva päättyi. Leonidas ja hänen 300 soturiaan makaavat kuolleina Thermopylain solassa, ja Persian ”jumalkuningas” Xerxes tulee Leonidaan luokse irrottaen tämän pään ruumiista. Elokuva siirtyy taistelukentältä Leonidaan vaimon Gorgon luokse, joka kertoo hopliittisotilailleen, miten urheasti hänen miehensä ja 300 muuta soturia taistelivat persialaisia vastaan. Gorgon mukaan Ateena on vain tuhkaa ja tomua. Persialaisten tuhottua sen jäljelle jäävät vain ateenalaiset. Sen jälkeen hän alkaa kertoa, miten kymmenen vuotta aiemmin Marathonin taistelussa Themistokles surmasi persialaisten kuninkaan Daxosin. Themistokleen itsensäkin mielestä olisi ollut parempi, jos hän olisi surmannut tämän pojan Xerxesin. Näin Themistoklesta pidetään sankarina, mutta sota on vasta alkamassa. Daxoksen lempikenraali Artemisia muokkaa surua potevasta Xerxesistä hullun ”jumalkuninkaan”, joka alkaa riehua ympäri Välimerta. Themistokles haluaa pitää Kreikan vapaana kansana ja lähtee vastustamaan muiden kaupunkivaltioiden (muun muassa Olympia ja Sparta) kanssa Xerxesin ja Artemisian massiivista merihyökkäystä Kreikkaa vastaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sullivan Stapleton   | … |   Themistokles   |
|  Eva Green   | … |   Artemisia I   |
|  Rodrigo Santoro   | … |   Kserkses I   |
|  Lena Headey   | … |   kuningatar Gorgo   |
|  Hans Matheson   | … |   Aiskhylos   |
|  Callan Mulvey   | … |   Skyllias   |
|  Andrew Tiernan   | … |   Efialtes   |
|  David Wenham   | … |   Dillios   |
|  Jack O’Connell   | … |   Calisto   |
|  Yigal Naor   | … |   kuningas Dareios   |
|  Andrew Pleavin   | … |   Daksos   |
|  Mark Killeen   | … |   kreikkalainen komentaja   |
|  Caitlin Carmichael   | … |   nuori Artemisia   |
|  Ashraf Barhom   | … |   Bandari   |
Vladimir Tkatšov (jääkiekkoilija, 1995)

| Vladimir Tkatšov |
| --- | --- |
 Tkatšov NHL-joukkue Edmonton Oilersin harjoitusleirillä syksyllä 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. lokakuuta 1995 (ikä 29) Omsk, Venäjä
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  177 cm
Paino:  77 kg
Seura
Seura:  Avangard Omsk
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  SKA Pietari (KHL) SKA-Neva (VHL) Admiral Vladivostok (KHL) Salavat Julajev Ufa (KHL) Los Angeles Kings (NHL) Ontario Reign (AHL)
KHL-varaus:  73. varaus, 2012 Avangard Omsk
Vladimir Eduardovitš Tkatšov (ven. Владимир Эдуардович Ткачёв; s. 5. lokakuuta 1995 Omsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkoilija, joka pelaa KHL-joukkue Avangard Omskissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Tkatšov laukoo oikealta.
Ura > Maajoukkueura

Tkatšov pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2013, jolloin hän jakoi tehoilla 5+6=11 koko turnauksen syöttöpörssin voiton kahdeksan muun pelaajan kanssa sekä Venäjän sisäisen piste- ja maalipörssin voiton Pavel Butšnevitšin kanssa. Valmennus valitsi Tkatšovin joukkueensa turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Hänet valittiin myös Suomea vastaan pelatun pronssiottelun päätteeksi Venäjän ottelun parhaaksi pelaajaksi.
Tkatšov pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2012, jolloin hän voitti kultaa.
Välimerensinappikaali

| Välimerensinappikaali |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit
Alakaari::  Koppisiemeniset
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Brassicales
Heimo::  Ristikukkaiskasvit Brassicaceae
Suku::  Sinappikaalit Eruca
Laji::  vesicaria
Kaksiosainen nimi
 Eruca vesicaria  (L.) Cav. 
Katso myös
   Välimerensinappikaali Wikispeciesissä   Välimerensinappikaali Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vihannessinappikaalin (Eruca vesicaria subsp. sativa) lehtiä.
Välimerensinappikaali eli sinappikaali (Eruca vesicaria) on sinappikaaleihin kuuluva ristikukkaislaji, jota esiintyy Etelä-Euroopassa. Laji on salaattikasvina viljelty.
Välimerensinappikaali on yksivuotinen tavallisesti kalju ruoho. Sen lehdet ovat pariosaisia–parilehdykkäisiä, päätöliuska on suuri. Terälehdet ovat ensin vaaleankeltaisia, sitten haalistuvia, niiden suonet ovat tummanvioletteja. Pystyhköt lidut ovat lyhyiden perien päissä, litujen tyvi on pullea ja kärki litteän nokkamainen.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Välimerensinappikaali – Eruca vesicaria
Kasviatlas 2022: Välimerensinappikaali (Eruca vesicaria) Suomessa.
ITIS: Eruca vesicaria (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Eruca vesicaria (englanniksi)
Vyjayanthimala

| Vyjayanthimala |
| --- | --- |
 Vyjayanthimala vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Vyjayanthimala Raman
Syntynyt: 13. elokuuta 1936 (ikä 88) Madras, Madras, Brittiläinen Intia
Ammatti:  näyttelijä, tanssija, laulaja, poliitikko
Puoliso:  Chamanlal Bali  (vih. 1968; k. 1986)
Lapset:  Suchindra Bali
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Vyjayanthimala Bali
Aktiivisena:  1949–1968
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Vyjayanthimala Bali (tamiliksi வைஜெயந்திமாலா பாலி, Vaijeyantimālā Pāli; s. 13. elokuuta 1936 Madras, Madras, Brittiläinen Intia), yleensä pelkästään Vyjayanthimala, on intialainen elokuvanäyttelijä, bharata natyam -tanssija, karnaattisen musiikin laulaja ja poliitikko. 20-vuotisen näyttelijän uransa aikana Vyjayanthimala kuului Bollywoodin suurimpiin tähtiin 1950- ja 1960-luvulla. Hän oli ensimmäinen eteläintialainen naisnäyttelijä, josta tuli kansallinen tähti, ja hän teki tietä muille eteläintialaisille näyttelijättärille Bollywoodissa. Vyjayanthimala oli myös yksi niistä, jotka toivat puoliklassisen tanssin Bollywoodiin. Hän sai elokuvien tanssinumeroillaan lempinimen ”Twinkle toes”.
Vyjayanthimala menetti kiinnostuksensa elokuviin mentyään naimisiin ja hän jätti elokuva-alan vuonna 1970, vaikka elokuvantekijä Baldev Raj Chopran mielestä Vyjayanthimala olisi voinut jatkaa helposti vielä yhden vuosikymmenen pääroolien näyttelijänä. Intian valtio myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon vuonna 1968. Lopetettuaan näyttelemisen hän jatkoi uraansa bharata natyam -tanssijana.
Yksityiselämä

Vyjayanthimala meni naimisiin tohtori Chamanlal Balin kanssa vuonna 1968. Hän jäi leskeksi vuonna 1986. Heidän ainoa poikansa Suchindra Bali on myös yrittänyt luoda uraa näyttelijänä. Vyjayanthimala on uskonnoltaan vaishnalainen hindu. Hän on ollut vapaa-ajallaan innokas golfaaja.
Valikoitu filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Kieli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1949 | Vazhkai | Mohana Sivashankaralingam | Tamili |  |
| 1950 | Jeevitham | Mohini Sivashankaralingeswara Prasad | Telugu |  |
| 1951 | Bahar | Lata | Hindi |  |
| 1954 | Nagin | Mala | Hindi |  |
| 1955 | Devdas | Chandramukhi | Hindi | Parhaan naissivuosan Filmfare Awards -palkinto |
| 1956 | New Delhi | Janaki Subramaniam | Hindi |  |
| 1957 | Naya Daur | Rajni | Hindi |  |
| 1957 | Kathputli | Pushpa | Hindi |  |
| 1957 | Aasha | Nirmala | Hindi |  |
| 1958 | Sadhna | Champabai | Hindi | Parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkinto |
| 1958 | Vanjikottai Valiban | Mandakini | Tamili |  |
| 1958 | Madhumati | Madhumati/Madhavi/Radha | Hindi | Parhaan naispääosan Filmfare Awards -ehdokkuus |
| 1959 | Paigham | Manju | Hindi |  |
| 1960 | Parthiban Kanavu | Kundhavi | Tamili |  |
| 1960 | Irumbu Thirai | Manju | Tamili |  |
| 1960 | Baghdad Thirudan | Zarina | Tamili |  |
| 1961 | Then Nilavu | Shanthi | Tamili |  |
| 1961 | Gunga Jumna | Dhanno | Hindi | Parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkinto Parhaan naispääosan Bengal Film Journalists’ Association Awards -palkinto |
| 1964 | Sangam | Radha | Hindi | Parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkinto |
| 1964 | Leader | Prinsessa Sunita | Hindi |  |
| 1966 | Amrapali | Amrapali | Hindi |  |
| 1966 | Suraj | Prinsessa Anuradha Singh | Hindi |  |
| 1967 | Hatey Bazarey | Chhipli | Bengali |  |
| 1967 | Jewel Thief | Shalini ”Shalu” Singh | Hindi |  |
| 1968 | Sunghursh | Munni/Laila-E-Aasmaan | Hindi | Parhaan naispääosan Bengal Film Journalists’ Association Awards -palkinto |
| 1968 | Saathi | Shanti/Sharada | Hindi |  |
| 1969 | Prince | Prinsessa Amrita | Hindi |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vyjayanthimala Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vyjayanthimala Elonetissä.
Vyjayanthimala Allmoviessa (englanniksi)
Örekilsälvenin vesistö

Ruotsin päävesistöalueet
Örekilsälvenin sivujoki Munkedalsälven.
Örekilsälvenin vesistö (ruots. Örekilsälvens avrinningsområde, vesistöaluetunnus 110) muodostuu Pohjanmeren Skagerrakiin laskevan Örekilsälvenin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 1 340 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma

Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Örekilsälven, jonka pituus on 90 kilometriä. Joki laskee Kattegatiin noin 0,7 kuutiokilometriä vettä vuodessa.