stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Harry Potter ja kuoleman varjelukset (videopeli)

| Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 1 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  EA Bright Light
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Warner Bros. Interactive Entertainment ja Nintendo eShop
Suunnittelija:  Darren Potter Matt Birch
Taiteilija:  Kelvin Tuite
Säveltäjä:  James Hannigan
Pelisarja:  Harry Potter
Julkaistu:  NA 16. marraskuuta 2010 AUS 18. marraskuuta 2010 EU 19. marraskuuta 2010
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 12
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 3, Xbox 360, Wii, Nintendo DS
Jakelumuoto:  DVD ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
| Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  EA Bright Light
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Warner Bros. Interactive Entertainment ja Nintendo eShop
Suunnittelija:  Darren Potter Matt Birch
Taiteilija:  Kelvin Tuite
Säveltäjä:  James Hannigan
Pelisarja:  Harry Potter#Videopelit
Julkaistu:  NA 12. heinäkuuta 2011 EU 15. heinäkuuta 2011
Lajityyppi:  toimintaseikkailu
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 12
Alusta:  Microsoft Windows, Nintendo DS, PlayStation 3, Xbox 360, Wii
Jakelumuoto:  DVD ja digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Harry Potter ja kuoleman varjelukset on EA Bright Lightin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema  kaksiosainen Harry Potter -sarjan toimintaseikkailupeli.
Pelin ensimmäinen osa (Harry Potter and the Deathly Hallows – Part 1) julkaistiin marraskuussa 2010 Microsoft Windowsille, Nintendo DS:lle, Wiille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Toinen osa (Harry Potter and the Deathly Hallows – Part 2) julkaistiin heinäkuussa 2011 samoille alustoille.
Heart of Light

| ”Heart of Light” Opera Skaala |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 14. tammikuuta 2015
 Tyylilaji: ooppera, EDM
 Kesto: 03.07
Heart of Light on Opera Skaalan esittämä kappale, joka osallistui vuoden 2015 Uuden Musiikin Kilpailuun, jonka voittaja edusti Suomea saman vuoden Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. Kappale on sekoitus oopperaa ja EDM:ää ja sen ovat säveltäneet Visa Oscar sekä Essi Luttinen ja sanoittanut Janne Lehmusvuo. Kappaleen kesto on kolme minuuttia ja seitsemän sekuntia.
Kappaleen laulu on pelkkää oopperalaulua, ja sen esittää yhtyeen laulaja, mezzosopraano Essi Luttinen. Kappale selviytyi helmikuussa 2015 käytävään Uuden Musiikin Kilpailun finaaliin.
Henna ja Pertti Niemistön kuvataidesäätiö

Henna ja Pertti Niemistön kuvataidesäätiö on perustettu vuonna 1990 jakamaan säätiön varoista myönnettävää Ars Fennica -palkintoa.
Valtiotieteen maisteri Henna Niemistö (1933–2004) ja kauppaneuvos Pertti Niemistö (1931–1999) keräsivät pohjoismaisen nykytaiteen kokoelman, joka on sijoitettuna Hämeenlinnan taidemuseoon vuodesta 1995. Kokoelmasta koottu näyttely avattiin vuonna 1997, jolloin taidemuseon Lohrman-rakennus otettiin näyttelykäyttöön. Henna Niemistö työskenteli Hämeen Peruna Oy:n suunnittelujohtajana 1959–1984 ja oli yhtiön hallituksen jäsen ja puheenjohtaja.
Henna ja Pertti Niemistö on haudattu Helsingin Hietaniemen hautausmaalle. Hautakammion on suunnitellut Brita Nickels-Häiväoja, joka on suunnitellut sinne myös muualle haudattujen muistomerkin, jonka Niemistöt rahoittivat.
Hargeisan yliopisto

Hargeisan yliopiston logo
Hargeisan yliopisto (somaliksi Jaamacadda Hargeysa) on vuonna 2000 toimintansa Hargeisassa aloittanut yliopisto. Se on Somalimaan suurin yliopisto. Ranking Web of Universities -yliopistovertailussa se on maailman yliopistojen joukosta ollut vuoden 2022 julkaisun mukaan sijalla 13560.
Henna Suominen

Henna Suominen (s. 26. syyskuuta 1999 Pori) on suomalainen pesäpalloilija. Hän on kauden 2018 loppuun mennessä pelannut naisten Superpesiksessä 72 runko- ja loppusarjaottelua sekä useita pudotuspelejä. Hän saavutti SM-hopeaa Manse PP:n joukkueessa kaudella 2018 ja edustaa samaa seuraa myös kaudella 2019. Hänen kasvattajaseuransa on raumalainen Fera.
Suominen on edustanut Superpesiksessä Rauman Lukkoa kausina 2016–2017 ja Manse PP:tä kaudesta 2018.
Harha

Harha voi tarkoittaa seuraavia:
hallusinaatiota eli aistiharhaa
illuusiota eli havaintoharhaa
harhaluuloa eli ajatusharhaa
tilastollisen estimaattorin harhaa
tieteellisen tutkimuksen harhaa
Taideyhdistys Harhaa, joka on joensuulainen taideyhdistys
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Harha”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
HMS Southampton (83)

| HMS Southampton |
| --- | --- |
 HMS Southampton

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John Brown and Company, Clydebank, Skotlanti
Kölinlasku:  21. marraskuuta 1934
Laskettu vesille:  10. maaliskuuta 1936
Palveluskäyttöön:  6. maaliskuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  1. tammikuuta 1941 upotettu Sisilian edustalla
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 100 t (standardi) 11 350 t (kuormattu)
Pituus:  180,20 m (kokonaispituus) 170,07 m (vesiraja)
Leveys:  18,79 m
Syväys:  6,20 m
Koneteho:  75 000 shp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  748
Aseistus
Aseistus:  4 × kolmiputkista 6" (152 mm) Mk XXIII -tykkiä 6 × kaksiputkista QF 4" (102 mm) Mk XVI -ilmatorjuntatykkiä 2 × neliputkista 2 naulan ilmatorjuntatykkiä 2 × nelipiippuista Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääriä 6 × 21" (533 mm) torpedoputkea 3 × Supermarine Walrus lentovenettä
HMS Southampton (viirinumero 83) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Southampton-luokan (osa Town-luokkaa) kevyt risteilijä.
Valmistus

Amiraliteetti tilasi vuoden 1933 laivasto-ohjelmaan sisällytetyn aluksen 1. toukokuuta 1934 John Brownin & Companyltä Clydebankistä Skotlannista, missä köli laskettiin 21. marraskuuta 1934 telakkanumerolla 542 nimettynä HMS Polyphemukseksi. Viisi päivää myöhemmin Amiraliteetin ensimmäinen merilordi ilmoitti aluksen nimen muuttamisesta HMS Southamptoniksi. Alus laskettiin vesille 10. maaliskuuta 1936 kello 13 kumminaan Lady Sarah Haddington ja valmistui 6. maaliskuuta 1937. Alus otettiin palvelukseen 7. huhtikuuta ensimmäisenä päällikkönään jo edellisellä HMS Southamptonilla palvellut komentaja A. M. Peters.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon 2. risteilijälaivueen komentajan kontra-amiraali T. P. F. Calvertin lippulaivaksi.
Alukseen osui 16. lokakuuta 1939 pommi sen ollessa ankkurissa Rosythissa. Aluksen vauriot jäivät kuitenkin vähäisiksi. Alus liitettiin Humberin osastoon, kunnes se siirrettiin helmikuussa 1940 Scapa Flowhun 18. risteilijäviirikköön.
Huhtikuussa alus osallistui Norjan taisteluihin, jonka aikana alusta pommitettiin useaan otteeseen, mutta se ei vaurioitunut vakavasti. Norjan jälkeen alus osallistui mahdollisen Englannin maihinnousun torjuntaan Etelä-Englannissa, kunnes se palasi lokakuussa Scapa Flowhun.
Alus lähti 15. marraskuuta Välimerelle, jossa se otti 27. marraskuuta osaa Spartiventon taisteluun. Alus siirrettiin joulukuussa Punaiselle merelle suojaamaan joukkojenkuljetussaattueita ja pommittamaan Kismajua taisteluissa Italian Itä-Afrikkaa vastaan.
Alus liitettiin 1. tammikuuta 1941 3. risteilijäviirikköön, jonka mukana alus oli suojaamassa Maltan saattueita. Alukseen osui 11. tammikuuta Sisilian edustalla kaksi tai kolme lentopommia, jotka tekivät aluksesta liikuntakyvyttömän sekä aiheuttivat valtavan tulipalon. HMS Gloucester laukaisi yhden torpedon ja HMS Orion neljä vaurioituneen aluksen upottamiseksi.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
A. M. Peters DSO 2. marraskuuta 1936 -
G. F. B. Edward-Collins CB CVO 18. kesäkuuta 1938 -
F. W. H. Jeans 2. tammikuuta 1939 -
B. C. B. Brooke 18. kesäkuuta 1940 -
Heart of Steel

|  Heart of Steel |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Tvorchi
Levy-yhtiö:  Omakustanne
Kesto:  2:37
Tyylilaji:  synthpop
Julkaistu:  1. joulukuuta 2022
Säveltäjä(t):  Jimoh Augustus Kehinde Andrii Hutsuliak
Euroviisutiedot
Vuosi:  2023
Maa:  Ukraina
Kieli:  englanti
Sijoitus:  6.
Pisteet:  243
Sanat:  sanoitus
Video:  videolinkki
Aikajärjestys
 ◄ ”Stefania” (2022) 
 ”Teresa & Maria” (2024) ► 
Heart of Steel on ukrainalaisen yhtyeen Tvorchin kappale. Kappale voitti Ukrainan euroviisukarsinnan Vidbirin. Täten yhtye edusti kappaleella Ukrainaa vuoden 2023 Eurovision laulukilpailussa Liverpoolissa.
Yhtyeen jäsen Andrii Hutsuliak aloitti Heart of Steelin kirjoittamisen Azovstalin piirityksen aikana. Katsottuaan videoita Ukrainan armeijasta puolustamassa teräs- ja rautatehtaita Azovstalissa hän innostui kirjoittamaan laulun, joka perustui päättäväisyyteen olla luopumatta alueesta.
Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa, jossa se sai 243 pistettä ja sijoittui kuudenneksi.
Green River (yhtye)

| Green River> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1984–1987
Tyylilaji:  Alternative rock, Grunge
Kotipaikka:  Seattle, Washington, USA
Entiset jäsenet:  Mark Arm, Laulu   Steve Turner, Kitara (1984-1985)  Stone Gossard, Kitara   Jeff Ament, Basso   Bruce Fairweather, Kitara (1985-1987)  Alex Vincent, Rummut  
Levy-yhtiö:  Sub Pop Records   Homestaed Records   Tasque Force Records   C/Z Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Green River oli Seattlesta lähtöisin ollut rockyhtye, joka toimi vuosina 1984–1987. Vaikka heidän kaupallinen menestyksensä olikin vähäistä Seattlen ulkopuolella, Green River on vaikuttanu grungeen omalla että yhtyeen jäsenten myöhempien yhtyeiden musiikilla.
Hajoamisen jälkeen

Green Riverin hajoamisen jälkeen (1987) Gossard, Ament ja Fairweather perustivat Malfunkshunin keulakuvan Andrew Woodin kanssa lyhytikäisen cover-yhtyeen Lords Of The Wastelandin. Vuoden 1988 alussa yhtye oli saanut uuden nimen, Mother Love Bone. Mother Love Bone, mahdollisesti todistaen Mark Armin väitöksen ammatillisuudesta oikeaksiselvennä, nousi nopeasti Seattlen musiikkiskenen huipulle. He olivat lähellä lopullista läpimurtoaan kun keulakuva Wood otti ylinannostuksen heroiinia, vain päiviä ennen debyyttialbumin julkaisua. Amentin ja Gossard perustivat seuraavaksi Pearl Jamin ja tekivät lopullisen läpimurron.
Arm taas soitti välittömästi vanhalle ystävälleen ja yhtyekaverilleen Steven Turnerille. Yhdessä he värväsivät basisti Matt Lukinin (aiemmin soitti The Melvinsissä) ja rumpali Dan Petersin (Bundle of Hiss and Feastista) perustaakseen Mudhoneyn 1988 alussa. Mudhoneytä alettiin pian pitää yhtenä Seattle-kuvion lupaavimmista yhtyeistä singlellään "Touch Me I'm Sick" sekä debyytti-EP:llään Superfuzz Bigmuffsaaden ylistäviä arvosteluja musiikkilehdistössä[lähde? ]. Kahden muun Sub Popilla julkaistulla julkaistun hyvin vastaanotetun levyn jälkeen Mudhoney ja Arm allekirjoittivat sopimuksen suuren levy-yhtiön Reprise Recordsin kanssa 1992, julkaisten Piece of Caken myöhemmin samana vuonna. Arm ja Turner ovat myös myöhemmin soittaneet yhdessä sivuprojektissa The Monkeywrenchissä.
Ainutkertainen Green River -yhdistyminen tapahtui marraskuun 30, 1993 Pearl Jamin kiertueen aikana Aladdin Theatressa Las Vegasissa. Yhdistymiseen osallistuivat Mark Arm, Steve Turner, Stone Gossard, Jeff Ament ja Underdogin Chuck Treece, joka paikkasi Alex Vincentiä rummuissa. Vincent asui tuolloin Japanissa, eikä ollut paikalla. Yhtye soitti vain kaksi kappaletta, "Swallow My Pride" ja "Ain't Nothing to Do".
Sekä Pearl Jam että Mudhoney jatkavat kiertueita ja levyjen tekemistä nykyäänkin.
Perintö

Green Riverillä oli pieni kaupallinen vaikutus Seattlen ulkopuolella. Yleisesti ottaen Green Riveriä pidetään yhtenä myöhemmin grungena tunnetun genren lähteenä[lähde? ]. Heidän sekoituksensa hard rockia, punkia ja metalia, voimakkaita vaikutuksia Iggy Popin The Stoogesista, yhdistettynä Mark Armin lyriikoihin ja vokaaliseen ulosantiin, Green River vaikutti suuresti sekä sen aikaisiin että sitä seuranneisiin bändeihin.
Yhtyeen jäsenet

Mark Arm(s. Mark McLaughlin) - laulu
Stone Gossard - kitara
Steve Turner - kitara (1984–1985)
Bruce Fairweather - kitara (1985–1987)
Jeff Ament - basso
Alex Vincent (s. Alex Shumway) - rummut
Diskografia

| Albumi | Vuosi | Tyyppi | Levy-yhtiö |
| --- | --- | --- | --- |
| Come On Down | 1985 | EP | Homestead Records |
| Together We'll Never | 1986 | Single | Twaque Force Records |
| Dry As a Bone | 1987 | EP | Sub Pop Records |
| Rehab Doll | 1988 | Albumi | Sub Pop Records |
| Rehab Doll/Dry As a Bone | 1990 | Kokoelmalevy | Sub Pop Records |
Kokoelmalevyjä, joissa Green Riverin kappaleita:
Deep Six
This House Is Not a Motel
Another Pyrrhic Victory
Sub Pop 200
Sub Pop Rock City
Endangered Species
Afternoon Delights
'Hype!' Soundtrack
Harry Shearer

| Harry Shearer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Harry Julius Shearer
Syntynyt: 23. joulukuuta 1943 (ikä 80) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Judith Owen (1993–)
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Harry J. Shearer Derek Smalls
Aktiivisena:  1953–
Merkittävät roolit:  Montgomery Burns (Simpsonit) Derek Smalls (Spinal Tap)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
Harry Julius Shearer (s. 23. joulukuuta 1943 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Ura

Hän aloitti uransa lapsinäyttelijänä 1950-luvun elokuvissa ja televisiosarjoissa. Shearer näytteli myös Eddie Haskellia televisiosarjan Leave It to Beaver pilottijaksossa. Shearer on luultavasti parhaiten tunnettu äänirooleistaan piirretyssä televisiosarjassa Simpsonit. Hän ääninäyttelee muun muassa johtaja Burnsia, Waylon Smithersiä, Ned Flandersia, pastori Lovejoyta, Kent Brockmania, tohtori Hibbertiä, rehtori Skinneriä, Ottoa ja useita muitakin hahmoja. Shearer on itse käsikirjoittanut yhden Simpsonien jakson, vuonna 2016 esitetyn 28. tuotantokauden jakson ”Valeuutisankkuri”, jonka pääosassa oli hänen hahmonsa Kent Brockman. Hänet nähtiin elokuvassa Godzilla, kuten myös Hank Azaria ja Nancy Cartwright, jotka ovat myös Simpsonien ääninäyttelijöitä.
Shearer on myös osaava muusikko ja lauluntekijä. Tällä saralla hän on kunnostautunut muun muassa esiintymällä kulttielokuvassa Hei me rokataan! ja sen pohjalta perustetussa parodisessa rockyhtyeessä Spinal Tapissa.
Yksityiselämä

Shearerin vanhemmat olivat aškenasijuutalaisia siirtolaisia. Hän ollut naimisissa laulaja Judith Owenin kanssa vuodesta 1993 lähtien.
Rooleja Simpsoneissa

Shearer ääninäyttelee lukuisia hahmoja Simpsonit-televisiosarjassa. Vakituisia hahmoja ovat muun muassa seuraavat:
Montgomery Burns
Ned Flanders
rehtori Skinner
Waylon Smithers
tohtori Hibbert
pastori Lovejoy
Lenny Leonard
Kent Brockman
Otto
Jasper
Dewey Largo
Rainier Wolfcastle
Eddie
tuomari Snyder
Sanjay Nahasapeemapetilon
Takku (Scratchy)
Kang
Jebediah Springfield
Herman
tohtori Marvin Monroe
koulupsykologi J. Loren Pryor
rehtori Dondelinger
Legs (Läski-Tonyn kätyri)
Marty (radiojuontaja)
Dave Shutton (toimittaja)
Jumala
presidentti George H. W. Bush
urheiluselostaja
Lisäksi Shearer on näytellyt sarjassa lukuisia yksittäisissä jaksoissa esiintyneitä hahmoja.
HMS Inflexible (1907)

| HMS Inflexible |
| --- | --- |
 HMS Inflexible Falklandilla

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  John Brown and Company, Clydebank
Kölinlasku:  5. helmikuuta 1906
Laskettu vesille:  26. kesäkuuta 1907
Palveluskäyttöön:  20. lokakuuta 1908
Poistui palveluskäytöstä:  31. maaliskuuta 1920
Loppuvaihe:  romutettu 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  17 290 t
Pituus:  160 m (vesiraja) 172 m (kokonais)
Leveys:  23,9 m
Syväys:  8,1 m
Koneteho:  46 947 shp (35 MW)
Nopeus:  26,48 solmua
Miehistöä:  784
Aseistus
Aseistus:  8 × BL 12" (304,8 mm) Mk X -tykkiä kaksoistorneissa 16 × QF 4" (101,6 mm) Mk III -tykkiä 1-3 × 4" (102 mm) ilmatorjuntatykkiä 1 × 3" (76,2 mm) ilmatorjuntatykki 5 × 18" (457 mm) torpedoputki
HMS Inflexible oli Britannian kuninkaallisen laivaston Invincible-luokan taisteluristeilijä.
Valmistus

Aluksen tilattiin osana vuoden 1905 laivastosuunnitelmaa John Brown & Companyn telakalta Clydestä, missä köli laskettiin 5. helmikuuta 1906. Alus laskettiin vesille 26. kesäkuuta 1907 ja otettiin palvelukseen 20. lokakuuta 1908.
Palvelus

Palvelukseen oton jälkeen Inflexible liitettiin Kotilaivaston Noren divisioonaan. Alus teki matkan Kanadaan ja takaisin ennätysajassa 1909 mukanaan silloinen Walesin prinssi (myöhemmin kuningas Yrjö V). Alus osallistui 1910  laivastonkatselmukseen Spitheadissä. Aluksen keula vaurioitui törmäyksessä taistelulaiva HMS Bellerophonin kanssa 26. toukokuuta 1911. Korjausten vuoksi alus oli marraskuuhun telakalla, missä aluksen savuhormia korotettiin samalla kuudella tuumalla.
Palvelus > Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Inflexible oli Välimeren laivaston lippulaivana ja osallistui Saksan keisarikunnan laivaston risteilijöiden SMS Goebenin ja SMS Breslaun etsintään 4.–10. elokuuta 1914. Aluksen käskettiin palata Englantiin 19. elokuuta.
Alus partioi Shetlannin aluevesillä 1.–10. lokakuuta suojaten joukkojenkuljetuksia. Alus siirrettiin 4. marraskuuta Etelä-Atlantille Kuninkaallisen laivaston kärsittyä tappion Coronelin taistelussa. Alus saapui Falklandille 7. joulukuuta. Seuraavana päivänä se osallistui Falklandsaarten taisteluun, jossa se avusti amiraali Maximilian von Speen komentaman Saksan Itä-Aasian laivaston tuhoamisessa. Taistelussa alus ei kärsinyt vaurioita.
Inflexibleä ei tarvittu Saksan laivaston tuhouduttua Etelä-Atlantilla, joten se sai 19. joulukuuta käskyn palata Välimerelle. Matkalla Välimerelle alus pysähtyi Gibraltarilla huollossa ja jatkoi sitten matkaansa. Saavuttuaan Välimeren laivastoon alus 24. tammikuuta 1915 vastaanotti lippulaivan tehtävät Dardanellien operaatioissa. Laivaston yrittäessä läpimurtoa Dardanellien salmessa alukseen osui 18. maaliskuuta kaksi turkkilaisen linnakkeen ampumaa kranaattia, jotka surmasivat yhdeksän miehistön jäsentä. Myöhemmin samana päivänä alus ajoi miinaan, minkä jälkeen sen oli vuodon saatuaan vetäydyttävä taistelusta.
Alus korjattiin Maltalla ja Gibraltarilla, minkä jälkeen alus palasi Englantiin. Alus liitettiin 19. kesäkuuta Suuren laivaston 3. taisteluristeilijäviirikköön.  Inflexible osallistui 31. toukokuuta 1916 viirikkönsä mukana Skagerrakin taisteluun, jossa se ei kärsinyt vaurioita. Elokuussa alus kuului laivasto-osastoon, joka pyrki taistelukosketukseen Saksan avomerilaivaston kanssa.
Alus vaurioitui lievästi törmättyään sukellusvene HMS K.22:n kanssa 1. helmikuuta 1918. Alus oli vastaanottamassa Scapa Flowssa antautuvaa Saksan avomerilaivastoa 21. marraskuuta.
Palvelus > Sodan jälkeen

Tammikuussa 1919 Inflexible siirrettiin reserviin ja poistettiin palveluksesta 31. maaliskuuta 1920. Chile esitti 1920 halunsa ostaa aluksen, mutta kauppa ei koskaan toteutunut. Alus myytiin romutettavaksi joulukuussa 1922 Washingtonin laivastosopimuksen mukaisesti ja romutettiin 1923 Saksassa.
Aiheesta muualla

Maritimequestin kuvagalleria HMS Inflexible
SI 2008/0950
Invincible-luokan taisteluristeilijät
Harmaaposkiminivetti

| Harmaaposkiminivetti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Käpinkäiset Campephagidae
Suku::  Minivetit Pericrocotus
Laji::  solaris
Kaksiosainen nimi
 Pericrocotus solaris  Blyth, 1846 
Katso myös
   Harmaaposkiminivetti Wikispeciesissä   Harmaaposkiminivetti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harmaaposkiminivetti (Pericrocotus solaris) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Harmaaposkiminivettiä tavataan Intian niemimaan pohjoisosissa, Etelä-Kiinassa, Taiwanissa ja Kaakkois-Aasiassa. Sen on kuvattu olevan suurimmaksi osaksi yleinen. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Helmi Morri

Helmi Esteri Morri (s. 5. toukokuuta 1938 Pohjaslahti) on suomalainen maatilan emäntä ja poliitikko. Morri toimi kansanedustajana vuosina 1991–1995 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä ja kuului Keskustan eduskuntaryhmään. Virtain kaupunginvaltuuston jäsenenä hän oli vuosina 1989–1997.
Harmaapihta

| Harmaapihta |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Havupuut Pinophytina
Luokka::  Havupuut Pinopsida
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Pihdat Abies
Laji::  concolor
Kaksiosainen nimi
 Abies concolor  (Gordon & Glend.) Lindl. ex Hildebr. (1887) 

Katso myös
   Harmaapihta Wikispeciesissä   Harmaapihta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harmaapihta (Abies concolor) on pihtojen (Abies) sukuun kuuluva havupuu. Laji on peräisin Yhdysvaltojen länsirannikolta.
Harmaapihta on komea puu, joka voi kasvaa 60 metrin korkuiseksi ja runko 160 cm:n paksuiseksi. Latvus kasvaa kartiomaisesti. Rungon kuori on nuorena sileähkö, mutta tulee vanhana syväuurteiseksi. Lehdet ovat eri suuntiin siirottavia, 4–6 cm pitkiä ja 2–3 mm leveitä ja hieman ylöspäin kaartuvia. Väriltään ne ovat sinivihreitä–siniharmaita. Käpy on tavallisesti perätön ja pyöreäkärkinen ja noin 7–8 cm:n pituinen.
Harmaapihta on koristekasvikäytössä yksittäispuuna kaunein. Se viihtyy runsasravinteisessa maassa ja tarvitsee valoisan paikan. Suomessa se kasvaa 10–20 metriä korkeaksi ja menestyy parhaiten vyöhykkeillä I–III.
Käpyjä
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Harmaapihta (Abies concolor)
Kasviatlas 2022: Harmaapihdan (Abies concolor) levinneisyys Suomessa
Metla: Harmaapihta (Abies concolor) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Abies concolor (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Abies concolor (englanniksi)
USDA Forest Service: White Fir (Abies concolor) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Harjakotingat

| Harjakotingat |
| --- | --- |
 Oranssiharjakotinga (Rupicola rupicola)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kotingat Cotingidae
Suku::  Harjakotingat Rupicola  Brisson, 1760
Katso myös
   Harjakotingat Wikispeciesissä   Harjakotingat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Harjakotingat (Rupicola) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Harjakotingoihin kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.
Harjakotingoihin (Rupicola) kuuluvia lajeja

Oranssiharjakotinga (Rupicola rupicola)
Tuliharjakotinga (Rupicola peruvianus)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Rupicola (englanniksi)
Harri Tuovinen

Harri Tuovinen Jurassic Rock -tapahtumassa vuonna 2015. Kuva: Tommi Kirvesniemi
Harri "Hade" Tuovinen (s. 27. helmikuuta 1978 Espoo) on suomalainen muusikko, joka tuli tunnetuksi 1990-luvulla Juustopäät-yhtyeen basisti-laulajana. Hän on vaikuttanut myös muun muassa Syksy- ja TJ Ääretön -yhtyeissä sekä toiminut taustalaulajana mm. Apulanta- ja Hybrid Children -yhtyeiden levyillä.
Tuovinen on koulutukseltaan muun muassa pianonvirittäjä ja erityisopettaja (AmE). Hän saavutti vuonna 2011 potkunyrkkeilyn SM-hopeaa.
Harri Uurainen

Harri Ismo Valtteri Uurainen (s. 20. joulukuuta 1961 Lahti) on suomalainen kiekonheittäjä. Uurainen voitti kolme kiekonheiton Suomen mestaruutta 1990-luvun puolivälissä: 1994 Tuusulassa tuloksella 57,68 m, 1995 Lapualla tuloksella 61,42 m ja 1997 Lappeenrannassa tuloksella 58,64 m. Lisäksi hänellä on kaksi SM-pronssia (1993 ja 1996).
Uurainen oli mukana Göteborgin MM-kisoissa vuonna 1995 ja Budapestin EM-kisoissa 1998, muttei kummassakaan selvinnyt karsinnasta varsinaiseen kilpailuun. Ennätyksensä 63,10 m hän heitti Eliittikisoissa Lappeenrannassa elokuussa 1998.
Uurainen edusti urallaan Lahden Kalevaa, Launeen Ärjyä ja Porvoon Akillesta. Uurainen lopetti aktiiviuransa vuonna 1999, mutta on 2000-luvulla kilpaillut veteraanisarjoissa ja piiritasolla.