stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Abhimaan
Soundtrack

Kaikki sanat Majrooh Sultanpuri, kaikki sävellykset S. D. Burman.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Laulaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | ”Tere Mere Milan Ki Yeh Raina” (with Dialogues)  | Kishore Kumar, Lata Mangeshkar | 4.59 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ”Teri Bindiya Re” (with Dialogues)  | Amitabh Bachchan, Lata Mangeshkar, Mohammed Rafi | 3.37 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ”Teri Bindiya Re” | Lata Mangeshkar, Mohammed Rafi | 4.32 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ”Tere Mere Milan Ki Yeh Raina” | Kishore Kumar, Lata Mangeshkar | 4.54 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ”Piya Bina Piya Bina” | Lata Mangeshkar | 4.11 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ”Ab To Hai Tumse Har Khushi Apni” | Lata Mangeshkar | 4.45 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ”Meet Na Mila Re Man Ka” | Kishore Kumar | 4.20 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | ”Loote Koi Man Ka Nagar” | Lata Mangeshkar, Manhar Udhas | 3.34 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | ”Nadiya Kinare” | Lata Mangeshkar | 4.05 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 39.00 |  |  |  |  |  |  |
Palkinnot

Filmfare Awards
Paras naispääosa – Jaya Bhaduri
Paras musiikki – S. D. Burman
Ehdokkuudet
Paras miessivuosa – Asrani
Paras naissivuosa – Bindu
Aiheesta muualla

Abhimaan Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Abhimaan AllMoviessa. (englanniksi)
AGM-158C LRASM

| AGM-158C LRASM |
| --- | --- |
 LRASMin malli, taustalla F/A-18E Super Hornet
Tyyppi:  ilmasta laukaistava meritorjunta-/risteilyohjus
Valmistushistoria
Suunnittelija:  DARPA
Valmistaja:  Lockheed Martin
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistusvuodet:  2017–
Käyttöönotto:  2018
Ohjus
Massa:  ~1 250 kg
Räjähdysaineen massa:  ~454 kg (taistelukärki)
Kantomatka:  vaihtelee, yli 370 km
Maalinhaku:  GPS, INS, sähköoptinen lämpökamera, tekoälykohteentunnistus
Moottori:  Williams F107-WR-105 -ohivirtausmoottori
Mitat
Pituus:  4,26 m
Halkaisija:  ei pyöreä: * leveys: 65,5 cm * korkeus: 45 cm
Kärkiväli:  2,7 m
AGM-158C LRASM (Long Range Anti-Ship Missile, suom. pitkän kantaman meritorjuntaohjus) on yhdysvaltalainen risteilyohjus, joka on suunniteltu pinta-alusten tuhoamiseen. Ohjus kehitettiin DARPAn projektissa AGM-158B JASSM-ER (Extended Range, pidempi kantama) -ohjuksesta, joka kuuluu JASSM-perheeseen.
Suunnittelu

LRASM on AGM-158B JASSM-ER:een perustuva meritorjuntaan käytettävä risteilyohjus. Se lentää laikaisun jälkeen aukeavien siipien avulla ja sen voimanlähteenä toimii ohivirtaussuihkumoottori. Vakauttamiseen on omat pyrstösiivekkeensä.
LRASMin tärkein vanhemmista meritorjuntaohjuksista, kuten Harpoonista puuttuva ominaisuus on kehittynyt maalinhaku, joka pystyy etsimään ja vahvistamaan kohteensa itsenäisesti omilla järjestelmillä jopa ilman satelliittipaikannusta tai tiedon vastaanottamista datalinkkien kautta muilta yksiköiltä. Ohjuksen suunnittelussa on otettu huomioon häiveteknologia ja ohjus pystyy torjumaan vihollisen vastatoimia omilla järjestelmillään. Ohjustentorjunnan välttämiseksi ohjus lentää matkalentoa keskikorkeudella ja laskeutuu sitten lähes hipomaan merenpintaa ennen maalia. Ulkoisen muotoilun lisäksi häiveominaisuuksia edustaa muun muassa omien signaalien minimalisointi. Itsenäinen toiminta estää signaalien jumittamisen, koska jumitettavia signaaleja ei ole.
LRASMissa on useita JASSM-ER:sta päivitettyjä järjestelmiä ja uutena muun muassa passiivinen tutka. Ohjuksen järjestelmiin lukeutuu navigintiin GPS-satellittipaikannus, inertiasuunnistus, maastoa seuraava TERCOM ja reittisuunnittelu, iskuvaiheessa maalin etsivä infrapunalämpökamera sekä datalinkit, elektroninen tuki ja tutkavaroitusvastaanotin.
Sensorien keräämää tietoa käsitellään ohjuksen tietokoneilla tekoälyn avustuksella, mikä mahdollistaa jopa täysin itsenäisen maalin etsinnän ja vahvistamisen myös ystävällismielisiä laivoja sisältävillä alueilla. Tekoäly saa tietoa kohteista tietokannoista. Ohjus osaa myös iskeä parhaaseen eli heikoimpaan kohtaan vihollisaluksessa. Vaikka ohjus voi toimia itsenäisesti, myös tiedon jakaminen on kehittynyttä. Useat ohjukset voivat esimerkiksi koordinoida parvihyökkäyksiä.
Suunnittelu > Laukaisualustat

LRASM voidaan laukaista pystysuoraan sotalaivojen Mark 41 Vertical Launching Systemistä, perään lisättävän rakettimoottorin avulla, sekä ilmasta lentokoneista. Se voidaan laukaista B-1B-pommikoneesta ja F/A-18E/F Super Hornet -hävittäjästä. Tulevaisuudessa ohjus on tarkoitus integroida myös P-8 Poseidon -merivalvontakoneen ja mahdollisesti F-35-hävittäjän aseistukseksi. Ohjuksen koon takia F-35 joutuisi kantamaan sitä kuitenkin ulkoripustimissaan eikä rungonsisäisissä asekuiluissaan, mikä heikentää hävittäjän häiveominaisuuksia.
LRASMin laukaisua M142 HIMARS -raketinheittimestä on suunniteltu. LRASM saatetaan ottaa myös rahtikoneesta pudotettavan Rapid Dragon -laukaisujärjestelmän aseeksi.
Mallit > AGM-158C-1

LRASMin ensimmäisen mallin kantama on arviolta 300–500 kilometriä eli AGM-158A JASSMin verran. JASSM-ER-malliin verrattu kantaman lasku johtuu lisättyjen järjestelmien vievästä tilasta.
Mallit > LRASM-SL

LRASM-SL (Surface Launched, pinnalta laukaistava) voidaan laukaista lentokoneen sijaan maalta tai mereltä. Siinä on ohjuksen perään liitetty laukaisun jälkeen irtoava Mk 114 -rakettimoottoripakkaus, jota käytetään pystysuorassa laukaisussa nopeuden ja korkeuden saamiseksi ennen matkalentomoottorin käynnistämistä.
Mallit > AGM-158C-3

Uuden C-3-version kantamaa on kasvatettu ja se tulee olemaan jopa noin 960 kilometriä eli AGM-158B JASSM-ER:n verran. Ohjus sisältää edelleen kehittyneemmät järjestelmät ja ohjelmistot. Alkuperäinen suunnitelma (C-2) oli lisätä myös maakohteita vastaan iskemismahdollisuus, joka olisi tehnyt ohjuksesta ikään kuin LRASMin ja JASSM-ER:n hybridin. Tästä kuitenkin luovuttiin. C-3 on tarkoitus saada käyttöön vuonna 2026.
Käyttäjät

Australian kuninkaalliset ilmavoimat: Noin 200 ohjusta tilattu.
Yhdysvaltain ilmavoimat
Yhdysvaltain laivasto
LRASM lennossa
B-1B koelaukaisee LRASMin.
Stolzen järjestelmä

| Stolzen järjestelmä |
| --- | --- |
Tyyppi:  kursiivinen pikakirjoitusjärjestelmä
Kieli:  saksa
Luoja:  Wilhelm Stolze
Ajanjakso:  1841–
Stolzen järjestelmä on saksalaisen Wilhelm Stolzen kehittämä pikakirjoitusjärjestelmä saksan kielelle. Siitä tuli Saksassa 1800-luvun loppupuolella toiseksi suosituin järjestelmä Gabelsbergerin järjestelmän jälkeen.
Järjestelmän rakenne

Stolzen järjestelmässä sanojen kirjoittaminen on hyvin säännönmukaista. Keskeisenä periaatteena on jokaisen sanan kaikkien äänteiden merkitseminen: kutakin merkkiä vastaa äänne ja puuttuville merkeille on säännöt.
Suljetulla vartalotavulla (konsonantti + vokaali + konsonantti) on järjestelmässä keskeinen rooli. Konsonanteille on omat merkkinsä, ja niiden väliin jäävä vokaali merkitään joko konsonantteja laskemalla tai nostamalla, vahventamalla edellistä konsonanttia tai venyttämällä konsonanttien etäisyyttä.
Järjestelmän kehittyminen

Stolze julkaisi järjestelmän vuonna 1841 teoksessa Theoretisch-practisches Lehrbuch der deutschen Stenographie. Myöhemmissä oppikirjan painoksissa tehtiin joitakin muutoksia. Vuonna 1872 järjestelmään tehtiin suurempia muutoksia, muun muassa lyhenteiden määrää pienennettiin ja järjestelmää yksinkertaistettiin muutenkin. Kaikki eivät kuitenkaan hyväksyneet muutoksia, ja järjestelmästä jäi käyttöön kaksi eri versiota, joista käytettiin nimityksiä vanhastolze (saks. Altstolze) ja uusstolze (Neustolze). Järjestelmien yhdistämiseksi tehtiin useita yrityksiä, jotka eivät kuitenkaan johtaneet tulokseen.
Ferdinand Schrey julkaisi vuonna 1887 oman järjestelmänsä, josta tuli Saksan kolmanneksi suosituin, ja sen pohjalta laadittiin 1890-luvulla Stolze–Schrey-järjestelmä yhdistämään Schreyn ja Stolzen koulukuntia. Vuonna 1897 sekä uus- että vanhastolzen koulukunnat hyväksyivät siirtymisen Stolze–Schreyhyn, ja Stolzen järjestelmän käyttö jäi vähäiseksi.
Sovitukset muille kielille

Stolzen järjestelmästä tehtiin sovituksia useille muille kielille. Merkittävää käyttöä oli hollannin-, puolan-, venäjän- ja unkarinkielisillä sovituksilla.
Aiheesta muualla

Theoretisch-praktisches Lehrbuch der deutschen Stenographie für höhere Schulen und zum Selbstunterricht – järjestelmän oppikirja vuodelta 1888 (saksaksi)
Stolzen järjestelmällä kirjoitettua tekstiä oppikirjassa vuodelta 1852
Sytytysvirta

Sytytysvirralla tarkoitetaan sähkökipinää, joka sytyttää polttomoottorin sylinterissä olevan polttonesteen ja ilman seoksen. Sytytysvirta on sähköteknisesti erittäin pieni (alle milliampeereja), mutta tämä vähäinen virta jännitteen kanssa luo riittävän sytytystehon, joka sytyttää edellä mainitun polttonesteen ja ilman seoksen.
Albert Michant

| Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Belgia.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Belgia> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1900 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1908 | joukkuekilpailu |  |
Albert Michant oli belgialainen vesipalloilija, joka kilpaili kesäolympialaisissa vuosina 1900 ja 1908. Molemmilla kerroilla hän kuului hopeaa saaneeseen joukkueeseen.
Ahvenlampi (Kuhmoinen)

| Ahvenlampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°36′31″N, 25°09′40″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Ylä-Karkjärveen 
Järvinumero:  14.224.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129,8 m  
Pituus:  470 m  
Leveys:  280 m  
Rantaviiva:  1,238 km  
Pinta-ala:  8,244 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiAhvenlampi 
Ahvenlampi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Karklammen kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 8,2 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Lammen rannat pääosin metsää, mutta koillis- ja pohjoisrannoilla on peltoa. Lammen pohjoispuolella on asutusta ja kaakkoisosan yli kulkee voimalinja. Kauempana lammen länsipuolella kulkee yhdystie 3291.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Alainen-Karkjärven valuma-alueeseen (14.224) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 129,8 metriä mpy. Siihen johtaa kaksi ojaa. Lammen laskuoja lähtee sen eteläpäästä ja laskee kilometrin päässä Ylä-Karkjärveen. Laskuojan pudotus on 13,8 metriä.
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa lampi oli merkitty.
Vuosien 1966 ja 1986 peruskartoissa lammen länsi- ja pohjoisrannoilla oli peltoa. Vuoden 1966 peruskartassa lammen ympäristö oli ojittamatonta, mutta vuoteen 1986 mennessä lampeen oli johdettu kaksi ojaa.
Énosis

Énosis (kath.kreik. Ένωσις, kreik. Ένωση, Énosi, ”Yhdistäminen”, ”Liitto”) tarkoittaa pääasiassa kyproksenkreikkalaisten ajamaa tavoitetta yhdistää Kyproksen saari Kreikkaan. Laajemmin historiassa se on tarkoittanut pyrkimystä yhdistää kaikki kreikkalaiset alueet yhtenäiseksi Kreikan valtioksi (Megáli idéa).
Historiallisesti énosis-liike on ollut irredentan kreikkalainen vastine. Énosis-aate sai aikanaan laajaa kansansuosiota Kreetalla, Dodekanesiassa ja Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin vanhalla kreikkalaisrannikolla. Énosis myös toteutui näillä alueilla ja ne ovat nykyään elimellinen osa Kreikan valtiota lukuun ottamatta Vähän-Aasian kreikkalaisrannikkoa, jonka jo Sèvresin sopimuksessa muotoillut énosis-tavoitteet kaatuivat Kreikan Turkin itsenäisyyssodassa kärsimän tappion myötä. Nykyaikana énosis-aatteella on ollut kannatusta Kyproksen lisäksi Etelä-Albanian eli Pohjois-Epeiroksen kreikkalaisvähemmistön parissa.
Énosis-liikkeen nousu Kyproksella

Vuonna 1931 kansainvälinen talouden lama oli koetellut Kyprosta. Kyproksenkreikkalaisten pettymys enosiksen toteuttamatta jäämisestä alkoi ilmetä. Talouden vapauttamista myös vaadittiin. Syksyllä 1931 siirtomaahallinto antoi Kyproksen lakiasäätävälle elimelle esityksen yli 100 puntaa vuodessa tienaavien virkamiesten palkkojen väliaikaisesta viiden prosentin verosta. Neuvosto ei hyväksynyt esitystä äänin 13–12. Vastustajina olivat kaksitoista kreikkalaista ja yksi turkkilainen. Vero kuitenkin pantiin täytäntöön ja konflikti alkoi. Kitionin piispa julisti Kyproksen ja Kreikan välisen liiton syntyneeksi ja 21. lokakuuta 1931 alkoivat täydet mellakat. Kuvernöörinvirasto poltettiin ja kreikkalaiset ottivat yhteen siirtomaajoukkojen kanssa. Täysimittainen kansannousu tukahdutettiin aseellisesti. Britannia jäädytti siirtomaaperustuslain, rajoitti oikeuksia ja karkotti kaksi piispaa ja kaksi kommunistijohtajaa. Sortotoimet johtivat siihen, että kommunistipuolue liittoutui kirkon kanssa énosis-tavoitteen taakse, minkä takia brittiviranomaiset kielsivät puolueen 1933.
Vuosina 1926–1932 kyproksenkreikkalaisten vihaamana kuvernöörinä toiminut sir Ronald Storrs tunnusti silti kansannousun jälkeen, että Kyproksen kreikkalaisuus oli kiistämätöntä ja että väestö oli kreikkalaista. Kesällä 1931 vt. kuvernöörinä toiminut Herbert Henniker-Heaton oli jo 21. huhtikuuta 1931 sanonut, että "Kypros on ollut helleeninen 3000 vuotta". Vuosien 1882–1960 välisenä aikana Kyproksen väestöstä noin 80 prosenttia oli kreikkalaisia.
Énosis-liikkeen kannatus kasvoi koko 1930-luvun ajan. Toisen maailmansodan sytyttyä 37 000 kyproslaista värväytyi vapaaehtoisena brittiarmeijaan, joka värväsi iskulauseella "Kreikan ja vapauden puolesta". Tästä huolimatta värväytyneistä peräti kolmasosa oli turkkilaisia, mikä tarkoitti turkkilaisten suhteellista yliedustusta vapaaehtoisten parissa.
Toisen maailmansodan aikana ja erityisesti sen jälkeen enosiksen kannatus kasvoi. Myös turkkilainen puoli aktivoitui. Huhtikuun 18. päivänä 1943 perustettiin puolue nimeltä "Kyproksen saaren turkkilaisen vähemmistön järjestö" (Kıbrıs Adası; Türk Azınlık Kurumu, KATAK). Riitojen jälkeen yksi KATAK:in perustajista tohtori Fazıl Küçük perusti 23. huhtikuuta 1944 oman puolueensa Kyproksenturkkilaisen kansallisen kansanpuolueen (KMTHP), joka yhdistyi KATAK:in kanssa Kyproksenturkkilaisen kansallisen liiton puolueeksi. Puolueiden yksi tärkeimmistä tavoitteista oli enosiksen estäminen.
Toisen maailmansodan jälkeen

29. elokuuta 1952 Kyproksen turkkilaiset saivat pettymyksekseen todeta, että Turkin ulkoasiainministeri Fuat Körylyn totesi lähetystölle, että ystävyys Kreikan kanssa jatkuu. Ystävyys Kreikan kanssa on välttämätöntä. Turkki kehotti kyproksenturkkilaisia kannustamaan brittihallinnon jatkumista Kyproksella, mutta avusti rahallisesti ja opettajin.
Toisen maailmansodan jälkeen > Yhdistyneet kansakunnat

Kyproksenkreikkalaiset veivät arkkipiispa Makarioksen johdolla kysymyksen Kyproksen asemasta Yhdistyneisiin kansakuntiin 1954. Kyproksenturkkilaisten valtuuskunta, jota johti Faiz Kaymak, kävi Britanniassa siirtomaaministeri Henry Hopkinsonin ja Turkissa presidentti Celal Bayarin luona. Hopkinsonin vakuutusten mukaan Kyproksesta ei koskaan voisi tulla itsenäistä valtiota. Turkki vihdoin 1955 osallistui Lontoon konferenssiin, jossa keskusteltiin Kyproksen tulevaisuudesta. Turkin ja kyproksenturkkilaisten mukaan brittien lähdön Kyprokselta tuli merkitä saaren liittämistä Turkkiin. Turkin armeijan erityisvirasto ÖHD järjesti 6.-7. syyskuuta 1955 hyökkäyksen Istanbulin kreikkalaisia vastaan korostaakseen enoksen vastaisuutta. Lontoon konferenssin tuloksena Turkki kannatti brittivallan jatkumista Kyproksella tai, mikäli britit poistuisivat, sitä, että Kypros liitettäisiin Turkkiin. Kreikka kannatti Kyproksen itsenäistymistä ja Britannia läsnäolonsa jatkamista, koska osapuolten välillä oli erimielisyyksiä.
Toisen maailmansodan jälkeen > Yhdysvallat vierastaa Neuvostoliittoa

Kyproksenkreikkalaisten vetoomus YK:hon ei tuottanut tulosta, koska Britannia vastusti Kyproksen itsenäistämistä sen hallinnosta. Myöskään Naton voimakkain valtio Yhdysvallat ei pitänyt Yhdistyneiden kansakuntien käyttämistä ratkaisuvälineenä hyvänä siksi, että Neuvostoliitto oli Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston pysyvä jäsen ja olisi saattanut näin vaikuttaa Nato-maiden Kreikan ja Turkin välisiin ratkaisuihin, minkä vuoksi Yhdysvaltain asenteen mukaan Kreikan ja Turkin olisi pitänyt sopia asia keskenään.
Toisen maailmansodan jälkeen > Kyproksenturkkilaisten ongelma

Turkin kannalta ongelmaksi muodostui se, että Kyproksen itsenäistäminen olisi voinut johtaa kreikkalaisenemmistön vaikutuksesta myös itsenäistyneen Kyproksen valtion liittymiseen Kreikkaan, jolloin Kyproksen itsenäistyminen olisi ollut uhka kyproksenturkkilaisille. Kreikan ulkoasiainministeri Evángelos Avérof perusteli 25. lokakuuta 1958 Lawrence Durrellin kirjalla Katkerat sitruunat, että Kyproksen kreikkalainen ja turkkilainen väestö ovat eläneet aina sovussa keskenään, eikä näin ollen Kyproksen itsenäistymisestä mahdollisesti seuraava énosis Kreikan kanssa olisi ongelma. Turkin ulkoasiainministeri Fatin Rysty Zorlu perusteli kantaansa Othellolla todeten: ”Kun tuota ajatellaan, niin turkkilainen meist' ois liian tyhmä, jos parhaan palan viimeseks jättäis”.
Toisen maailmansodan jälkeen > Taksim

Britannia alkoi vastustaa Kyproksen itsenäisyyttä ehdottamalla 16. joulukuuta 1956 Britannian siirtomaministeri Alan Lenox-Böydin ja Turkin pääministerin Adnan Menderesin käymien neuvottelujen perusteella Kyproksen jakamista turkkilaiseen ja kreikkalaiseen osaan kehottaen kyproksenturkkilaisia kannattamaan sitä. Britannian tarkoituksena oli saada kyproksenkreikkalaiset luopumaan enosiksen vaatimisesta ja ryhtyvän kannattamaan brittivallan jatkumista. Kyproksenturkkilaiset kävivät Britannian Ankaran suurlähettilään luona keskustelemassa taksimista, mihin hän oli todennut, etteivät britit aiokaan vielä lähteä Kyprokselta. Enonista vastustavaksi taktiseksi vedoksi tarkoitettu taksim (turkkia, tarkoittaa "jako") kuitenkin sai turkkilaisten piirissä kannatusta sen verran, että sen puolesta alettiin järjestää mielenosoituksia iskulauseella "Taksim tai kuolema".
Toisen maailmansodan jälkeen > Kyproksenturkkilainen terrori

1957 perustettiin TMT-vastarintaliike, jonka tehtävänä oli vastustaa kyproksenkreikkalaisia vainoamalla aluksi kyproksenkreikkalaisen PEO-ammattiyhdistysliikkeen turkkilaisjäseniä. 1958 TMT surmasi PEO:n johtohenkilöitä aiheuttaen samanlaista vastakkainasettelua kuin 1955 Turkin armeijan erityisvirasto ÖHD hyökätessään Istanbulin kreikkalaisia vastaan. PEO:n johtohenkilöitä kuoli. Etnisestä väkivallasta seurasi kahtiajako, joka ajoi Nato-maat Kreikan ja Turkin sodan partaalle keskenään.
Toisen maailmansodan jälkeen > Kyproksenkreikkalaisten vastarinta

Kyproksenkreikkalaiset valmistautuivat sotaan kyproksenturkkilaisia vastaan. 1. huhtikuuta 1955 oli perustettu Kreikasta sen sisällissodassa 1943-1949 kommunistien vastaisesta taistelusta kokemusta hankkineen Kreikasta tulleen Geórgios Grívaksen ja arkkipiispa Makarioksen johdolla EOKA-järjestö taistelemaan brittien siirtomaahallintoa vastaa enosiksen toteuttamiseksi.
Toisen maailmansodan jälkeen > Yhdysvaltain välittämä ratkaisu

Yhdysvalloille tärkeintä oli antikommunismi Nato-maissa, myös Kreikassa ja Turkissa. Päätettiin valmistella salassa Kyproksen itsenäisyys vuoteen 1960 mennessä. Takuu- ja liittosopimus, joka soi Kreikalle, Turkille ja Britannialle oikeuden valvoa itsenäistyvän Kyproksen asioita, toimi perustana itsenäistymisen valmistelulle. Lisäksi Kreikan pääministeri Kóstas Karamanlís ja Turkin pääministeri Adnan Menderes solmivat keskenään herrasmiessopimuksen, minkä mukaan Kreikka ja Turkki tukisivat molemmat Nato-maina Kyproksen hakemusta Naton jäseneksi sekä kannustaisivat itsenäistyvän Kyproksen johtoa kieltämään kommunistisen puolueen ja muun kommunistisen toiminnan.
Toisen maailmansodan jälkeen > Lontoon ja Zürichin sopimukset

Lontoon ja Zürichin sopimuksilla 1959 päätettiin Kyproksen valtiosta, jolla Kyproksen väestöstä 18 prosenttia muodostaneet kyproksenturkkilaiset olivat saavuttaneet enosta paremman aseman sekä pystynyt takaamaan Kyproksen länsisuuntautuneisuuden, mikä oli Turkille oleellista sen omien länsi-integraatiotavoitteiden kannalta. Yhdysvallat uskoi saavansa toimivan esimerkin mallista, millä entisestä siirtomaasta saadaan itsenäistyneenä valtionakin länsimielinen.
Kansaton tasavalta

Kyproksen tasavalta perustettiin yhtenäisvaltioksi, ei liittovaltioksi etnisten kyproksenkreikkalaisten ja kyproksenturkkilaisten kesken. Näin ollen etnisyyteen perustuvaa rakennetta mitätöityi yhtenäisvaltion säännöksissä, mikä mitätöi kyproslaisten eliittien asemaa eikä vastannut väestön käsityksiä.
Vallanjako kuitenkin kiintiöitiin käytännössä siten, että Kyproksen presidentti oli kyproksenkreikkalainen ja varapresidentti kyproksenturkkilainen. Ministerineuvostossa oli seitsemän kyproksenkreikkalaista ja kolme kyproksenturkkilaista jäsentä, ja sen päätöksiin oli sekä presidentillä että varapresidentillä veto-oikeus. Perustuslain mukaan maan liittäminen Kreikkaan oli kiellettyä samoin kuin maan jakaminen sekä uusien valtioiden perustaminen.
Adore You

| ”Adore You” Miley Cyrus |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Bangerz
 Julkaistu: 17. joulukuuta 2013
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 04.38
 Levy-yhtiö: RCA Records
Miley Cyrusin muut singlet
| ”Wrecking Ball” 2013 | ”Adore You” 2013 | ”Lucy in the Sky with Diamonds” 2014 |
"Adore You" on yhdysvaltalaisen artistin Miley Cyruksen single. Kappale on kolmas single Cyruksen neljänneltä studioalbumilta Bangerz (2013). Kappale virallistettiin singleksi 17. joulukuuta 2013 ja sen musiikkivideo julkaistiin 26. joulukuuta 2013. Levy-yhtiönä toimi, samoin kuin kolmannella singlelläkin, RCA Records. Kappale on saanut pääasiassa hyvää palautetta: kriitikot kehuivat muun muassa Cyruksen laulua singellä.
Julkaisuhistoriaa

18. joulukuuta 2013 Cyrus julkaisi kyseisen singlen kansikuvan hänen Instagram -ja Twitter-käyttäjillään. Kansikuvassa näkyy vain puolet Cyruksen kasvoista, mutta pääkuvassa ovat Cyruksen edessä olevat ruusut. Ruusujen yläpuolella ja Cyrusin kasvojen vasemmalla puolella lukee singlen nimi, "Adore You." Kansikuva on hyvin erilainen verrattuna Cyruksen edellisiin kansikuviin, mutta kansikuvaa on verrattu Cyruksen entistä enemmän provosoivaan julkiseen kuvaan.
Vastaanotto

"Adore You" sai pääasiassa hyvää palautetta kriitikoilta, jotka kehuivat muun muassa kappaleen tuotantoa ylipäätään ja Cyrusin vokaaliosaamista. Nick Catucci Entertainment Weeklyltä kehui Cyrusin monipuolista ja vaihtelevaa äänenkäyttöä hellästä raskaaseen. Los Angeles Timesin Kitty Empire The Guardianilta oli sitä mieltä, että "Adore You" on yksi "vähiten showmainen ja parhaiten onnistuneista kappaleista" koko albumilta. Jon Dolan Rolling Stone -lehdestä kutsui singleä "hyvin kauniiksi albumin avajaiskappaleeksi". Slant Magazinen Kyle Fowle arvosti "tasapainoa haavoittuvaisuuden ja rohkeuden välillä". Vaikka vastaanotto oli kriitikoiden silmissä pääasiassa positiivinen, sai single myös muita arvosteluja. Evan Sawdey PopMattersilta tunsi, että kappale "ei sisältänyt minkäänlaista muutosta ja oli hyvin mitäänsanomaton."
Musiikkivideo

Singlen "Adore You" musiikkivideo julkaistiin 26. joulukuuta 2013 VEVOssa. Musiikkivideossa Cyrus makaa sängyllä lakanan alla sekä kylpyammeessa ja kuva vaihtelee yö -ja päivävision välillä.
AdraMelekTaus

| AdraMelekTaus Alghazanth |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 11. lokakuuta 2013
 Tyylilaji: sinfoninen black metal
 Kesto: 16.53
 Levy-yhtiö: Woodcut Records
Alghazanthin muut julkaisut
| Vinum Intus 2011 | AdraMelekTaus 2013 | The Three-Faced Pilgrim 2013 |
AdraMelekTaus on suomalaisen sinfonisen black metal -yhtye Alghazanthin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2013 levymerkillä Woodcut Records.
Albumista julkaistiin rajoitettu 500:n kappaleen painos.
Kappaleet

AdraMelekTaus – 6.20
Lilium Letiferum – 5.02
Words Envenomed – 5.31
Kokoonpano

Thasmorg – laulu, bassokitara
Grimort – kitara
Mordant – kitara
Gorath Moonthorn – rummut
Ekholm – kosketinsoitin
Arvostelut

Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

AdraMelekTaus Discogsissa. (englanniksi)
Albumi AdraMelekTaus Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)