stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bastilji
Symboli syntyy – Bastilji nykyisin

Bastiljin valtausta pidetään nykyisin siitä alkaneen Ranskan vallankumouksen symbolina. Vastoin yleistä luuloa Ranskan kansallisjuhla muistuttaa kuitenkin valtauksen sijaan liittovaltion juhlasta (ransk. la fête de la Fédération), jota vietettiin Bastiljin valtauksen ensimmäisenä vuosipäivänä, 14. heinäkuuta 1790. Kansallispäivän viettäminen aloitettiin vuonna 1880.
Vuonna 1899 paljastui metron laajentamisen yhteydessä linnoituksen muurien jäänteitä. Ne ovat nähtävissä alkuperäisellä paikallaan, linjan 5 laiturilla, Bastillen asemalla. Liberté-torin jäänteet on sen sijaan siirretty ja sijoitettu nähtäväksi Henri-Galli-aukiolle, Henri IV -bulevardin alkupäähän.
Muurien historialliset ääriviivat erottuvat nykyisin Place de la Bastille -aukiolle suunnitellussa erikoiskiveyksessä muuta vaaleampana muotona.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vidéo de l'exposition La Bastille ou « l’enfer des vivants » (Videoesittely Bibliothèque de l'Arsenal -kirjastossa 9. marraskuuta 2010 - 13. helmikuuta 2011 esillä olleeseen näyttelyyn)  12.1.2011. Bibliothèque nationale de France (BnF). Viitattu 7.4.2012. (ranskaksi)
Pariisin vankilain salaisuudet. Palanen ihmiskärsimysten historiaa, Suomen Sosialidemokraatti, 22.04.1934, nro 107, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Bastilijin ja Seinejoen maisema Fronde-kapinan aikoihin 1649. Maalaus:Sauveur Le Conte.
Bastiljin linnoitus vuosina 1715-1719.
Ludvig XV:n allekirjoittama vangitsemiskirje vuodelta 1759.
Yhdestä Bastiljin linnoituksen kivestä valmistettu pienoismalli (Musée Carnavalet).
Ness City

| Ness City |
| --- | --- |
 Ness Cityn sijainti Nessin piirikunnassa (ylinnä), ja piirikunnan sijainti Kansasissa
 Koordinaatit: 38°27′8″N, 99°54′22″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kansas
Piirikunta:  Nessin piirikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  2.7 km²
 – Maa:  2.7 km²
 – Josta vettä:  0.0 km² (0 %)
Korkeus:  687 m
Väkiluku (2000):  1,534
 – Väestötiheys:  577.5 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-6
 – Kesäaika:  UTC-5
ZIP code:  67560
Suuntanumero(t):  785
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ness City on kaupunki Nessin piirikunnassa Kansasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupunki on samalla piirikunnan hallinnollinen keskus. Vuoden 2000 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 1 534.
Kaupunki on tunnettu keskustassa sijaitsevasta vanhasta pankkirakennuksesta, Old Ness County Bank Buildingista, joka on saanut lempinimekseen Skyscraper of the Plains (suom. preerioiden pilvenpiirtäjä).
Kaupunki sijaitsee K-96- ja US-283 -valtateiden risteyksessä. Rautatieliikennettä hoitaa Kansas and Oklahoma Railroad. Ness Cityn rautatieasemaa käyttää enää tavaraliikenne, henkilöliikenne on lakkautettu.
Ness City on alueen ostoskeskus ja keskustan liikkeissä vierailevat asiakkaat laajalta alueelta.
Alueen suurimmat työllisyysalat ovat maanviljely, öljyntuotanto sekä karjanjalostus.
Aiheesta muualla

Ness City, Kansas (Arkistoitu – Internet Archive)
Kansasin osavaltio
| --- | --- |
Piirikunnat:   Allen  Anderson  Atchison  Barber  Barton  Bourbon  Brown  Butler  Chase  Chautauqua  Cherokee  Cheyenne  Clark  Clay  Cloud  Coffey  Comanche  Cowley  Crawford  Decatur  Dickinson  Doniphan  Douglas  Edwards  Elk  Ellis  Ellsworth  Finney  Ford  Franklin  Geary  Gove  Graham  Grant  Gray  Greeley  Greenwood  Hamilton  Harper  Harvey  Haskell  Hodgeman  Jackson  Jefferson  Jewell  Johnson  Kearny  Kingman  Kiowa  Labette  Lane  Leavenworth  Lincoln  Linn  Logan  Lyon  Marion  Marshall  McPherson  Meade  Miami  Mitchell  Montgomery  Morris  Morton  Nemaha  Neosho  Ness  Norton  Osage  Osborne  Ottawa  Pawnee  Phillips  Pottawatomie  Pratt  Rawlins  Reno  Republic  Rice  Riley  Rooks  Rush  Russell  Saline  Scott  Sedgwick  Seward  Shawnee  Sheridan  Sherman  Smith  Stafford  Stanton  Stevens  Sumner  Thomas  Trego  Wabaunsee  Wallace  Washington  Wichita  Wilson  Woodson  Wyandotte 
Kaupungit (suurimmat):   Andover  Derby  Dodge City  Emporia  Garden City  Gardner  Great Bend  Hays  Hutchinson  Junction City  Kansas City  Lawrence  Leavenworth  Leawood  Lenexa  Liberal  Manhattan  Newton  Olathe  Overland Park  Pittsburg  Prairie Village  Salina  Shawnee  Topeka (pääkaupunki)  Wichita
Emporia (Kansas)

| Emporia |
| --- | --- |
 Emporian keskusta.

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Kansas
Piirikunta:  Lyon
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  30,92 km²
 – Josta vettä:  0,28 km² (0,6 %)
Korkeus:  350 m
Väkiluku (2010):  24 916
 – Väestötiheys:  810 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-6 (kesäaika UTC-5)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Emporia on kaupunki Kansasin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 24 916. Emporia on Lyonin piirkunnan hallintokeskus. Kaupungissa sijaitsee julkinen Emporia State University -yliopisto.
Kuvia kaupungista

William Allen White House.
Lyonin piirikunnan oikeustalo.
Emporia State University -yliopisto.
Emporian pääkatu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Emporia (Kansas) Wikimedia Commonsissa
Kansasin osavaltio
| --- | --- |
Piirikunnat:   Allen  Anderson  Atchison  Barber  Barton  Bourbon  Brown  Butler  Chase  Chautauqua  Cherokee  Cheyenne  Clark  Clay  Cloud  Coffey  Comanche  Cowley  Crawford  Decatur  Dickinson  Doniphan  Douglas  Edwards  Elk  Ellis  Ellsworth  Finney  Ford  Franklin  Geary  Gove  Graham  Grant  Gray  Greeley  Greenwood  Hamilton  Harper  Harvey  Haskell  Hodgeman  Jackson  Jefferson  Jewell  Johnson  Kearny  Kingman  Kiowa  Labette  Lane  Leavenworth  Lincoln  Linn  Logan  Lyon  Marion  Marshall  McPherson  Meade  Miami  Mitchell  Montgomery  Morris  Morton  Nemaha  Neosho  Ness  Norton  Osage  Osborne  Ottawa  Pawnee  Phillips  Pottawatomie  Pratt  Rawlins  Reno  Republic  Rice  Riley  Rooks  Rush  Russell  Saline  Scott  Sedgwick  Seward  Shawnee  Sheridan  Sherman  Smith  Stafford  Stanton  Stevens  Sumner  Thomas  Trego  Wabaunsee  Wallace  Washington  Wichita  Wilson  Woodson  Wyandotte 
Kaupungit (suurimmat):   Andover  Derby  Dodge City  Emporia  Garden City  Gardner  Great Bend  Hays  Hutchinson  Junction City  Kansas City  Lawrence  Leavenworth  Leawood  Lenexa  Liberal  Manhattan  Newton  Olathe  Overland Park  Pittsburg  Prairie Village  Salina  Shawnee  Topeka (pääkaupunki)  Wichita
Islam Virossa

Islam on yksi Viron vähemmistöuskonnoista. Vuoden 2000 väestönlaskennassa maassa oli 1387 muslimia, vuoden 2011 väestönlaskennassa 1508 ja vuonna 2016 muslimeja oli 0,2 % väestöstä eli noin 2600 henkeä Pew-tutkimuskeskuksen mukaan. Diplomaatti ja Viron evankelis-luterilaisen kirkon pastori Kristel Engman totesi vuonna 2016, että Virossa asuu "muutama tuhat muslimia".
Viron muslimit ovat pääasiassa sunnalaisia tataareja (vuonna 2021 kaikkiaan 1937) tai šiialaisia azereja (vuonna 2021 yhteensä 1408). He ovat suurin ei-kristillinen uskonnollisen yhteisö Virossa. Viron suojelupoliisin vuosikirjan 2015 mukaan Viron muslimiyhteiskunta on perinteinen ja rauhanomainen mutta sisäisesti erimielinen. Jännitteet ovat keskittyneet Tallinnan Keevis-kadun Islam-keskukseen. Radikalismi on näkynyt islamilaisten terrorijärjestöjen symbolien käyttönä. Yksittäiset muslimit ovat olleet kiinnostuneita matkustamaan kriisipesäkkeisiin.
Suomen Leijonan ritarikunta

Suomen Leijonan Ritarikunnan suurristi, ja sen rintatähti oikealla.
Suomen Leijonan ritarikunta on nuorin Suomen kolmesta virallisesta ansioritarikunnasta. Se perustettiin 11. syyskuuta 1942. Ritarikunta on sekä siviili- että sotilasritarikunta. Kunniamerkit on suunnitellut Oskar Pihl. Suurmestarina toimii tasavallan presidentti, joka kantaa suurristiä. Hallitus on yhteinen Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan kanssa. Taiteilijoille myönnettävä Pro Finlandia -mitali on osa ritarikuntaa.
Risti on valkoiseksi emaloitu yrjönristi, jonka punaisessa keskiössä on vaakunaleijona. Nauhat ovat punaiset.
Kunniamerkit

Suomen Leijonan suurristi (SL SR)
Suomen Leijonan I lk:n komentaja (SL K I)
Suomen Leijonan komentaja (SL K)
Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitali (SL PF) – myönnetään taiteilijoille
Suomen Leijonan I lk:n ritari (SL R I)
Suomen Leijonan ritari (SL R)
Suomen Leijonan ansioristi (SL Ar)
Lähde:
Kuvia

Suomen Leijonan Ritarikunnan I luokan komentajaristi ja rintatähti.
Suomen Leijonan Ritarikunnan I luokan ritarimerkki.
Suomen Leijonan Ritarikunnan ritarimerkki miekkojen kera.
Suomen Leijonan Ritarikunnan Pro Finlandia -mitali.
Kirjallisuutta

Kunniamerkkiopas.  (3. p.)  Helsinki:  Suomen Valkoisen Ruusun ja Suomen Leijonan ritarikunnat, 2019.  ISBN 978-951-37-7650-3  Teoksen verkkoversio. (Arkistoitu – Internet Archive)
Matikkala, Antti: Suomen Valkoisen Ruusun ja Suomen Leijonan ritarikunnat.  Helsinki:  Edita, 2014.  ISBN 978-951-37-7005-1
Suomen ritarikunnat 100 vuotta.  Helsinki:  Kansallisarkisto, 2018.  ISBN 978-952-7323-00-7  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Kunniamerkit/Suomen Leijonan ritarikunta (kuva kunniamerkeistä) ritarikunnat.fi.
Asetus Suomen Leijonan ritarikunnan perustamisesta (alkuperäinen säädös) Finlex.  Annettu 11.9.1942. Helsinki:  Oikeusministeriö ja Edita. Arkistoitu 9.11.2017. Viitattu 26.9.2012.
Ruusun ja leijonan matkassa, Yle Areena (Dokumentti Suomen kunniamerkkijärjestelmän 100-vuotisesta historiasta ja sen roolista maamme identiteetin rakentumisessa.)
Ruusun ja Leijonan matkassa – suomalainen kunniamerkkiperinne on pitänyt pintansa, Yle.fi (Dokumenttiin liittyvä artikkeli)
Ranskan ympäriajo 2004

| Sijoitukset 2004 |
| --- | --- | --- |
| Kokonais | Lance Armstrong | 83.36.02 |
| 2. | Andreas Klöden | +6.19 |
| 3. | Ivan Basso | +6.40 |
| Kiri | Robbie McEwen | 272 |
| 2. | Thor Hushovd | 247 |
| 3. | Erik Zabel | 245 |
| Vuoret | Richard Virenque | 226 |
| 2. | Lance Armstrong | 172 |
| 3. | Michael Rasmussen | 119 |
| Nuori | Vladimir Karpets | 84.01.13 |
| 2. | Sandy Casar | +3.42 |
| 3. | Thomas Voeckler | +6.01 |
| Joukkue | T-Mobile Team | 248.58.43 |
| 2. | US Postal | +2.42 |
| 3. | Team CSC | +10.33 |
Kilpailun reitti
Ranskan ympäriajo 2004 oli järjestyksessään 91. maantiepyöräilyn Ranskan ympäriajo. Se alkoi Belgian Liègestä 3. heinäkuuta ja päättyi perinteiseen tapaan Pariisin Champs-Élysées'lle 25. heinäkuuta. Kilpailun kokonaispituus oli 3 391 kilometriä.
Lance Armstrong voitti ensimmäisenä pyöräilijänä Ranskan ympäriajon kuudennen kerran. Hän voitti kaikkiaan viisi etappia ja kukisti kokonaiskilpailussa toiseksi sijoittuneen Andreas Klödenin yli kuudella minuutilla, Ivan Basso oli kolmas. Pistekilpailun voitti Robbie McEwen, mäkikirikilpailun ennätyksellisen seitsemännen kerran Richard Virenque, nuorten ajajien kilpailun Vladimir Karpets ja joukkuekilpailun T-Mobile Team.
Vuonna 2012 Lance Armstrongin voitto mitätöitiin hänen dopingin käyttönsä paljastuttua.
Etapit

| Etappi | Reitti | Pituus | Tyyppi | Päivä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Prologi | Liège, Belgia | 6,1 km | henkilökohtainen aika-ajo | 3. heinäkuuta 2004 |
| 1. | Liège–Charleroi, Belgia | 202,5 km |  | 4. heinäkuuta 2004 |
| 2. | Charleroi–Namur, Belgia | 197 km |  | 5. heinäkuuta 2004 |
| 3. | Waterloo, Belgia–Wasquehal | 210 km |  | 6. heinäkuuta 2004 |
| 4. | Cambrai–Arras | 64,5 km | joukkueaika-ajo | 7. heinäkuuta 2004 |
| 5. | Amiens–Chartres | 200,5 km |  | 8. heinäkuuta 2004 |
| 6. | Bonneval–Angers | 196 km |  | 9. heinäkuuta 2004 |
| 7. | Châteaubriant–Saint-Brieuc | 204,5 km |  | 10. heinäkuuta 2004 |
| 8. | Lamballe–Quimper | 168 km |  | 11. heinäkuuta 2004 |
|  | välipäivä | välipäivä | välipäivä | 12. heinäkuuta 2004 |
| 9. | Saint-Léonard-de-Noblat–Guéret | 160,5 km |  | 13. heinäkuuta 2004 |
| 10. | Limoges–Saint-Flour | 237 km |  | 14. heinäkuuta 2004 |
| 11. | Saint-Flour–Figeac | 164 km |  | 15. heinäkuuta 2004 |
| 12. | Castelsarrasin–La Mongie | 197,5 km | vuorietappi | 16. heinäkuuta 2004 |
| 13. | Lannemezan–Plateau de Beille | 205,5 km | vuorietappi | 17. heinäkuuta 2004 |
| 14. | Carcassonne–Nîmes | 192,5 km |  | 18. heinäkuuta 2004 |
|  | välipäivä | välipäivä | välipäivä | 19. heinäkuuta 2004 |
| 15. | Valréas–Villard-de-Lans | 180,5 km | vuorietappi | 20. heinäkuuta 2004 |
| 16. | Bourg d'Oisans–L'Alpe d'Huez | 15,5 km | henkilökohtainen aika-ajo | 21. heinäkuuta 2004 |
| 17. | Bourg d'Oisans–Le Grand-Bornand | 204,5 km | vuorietappi | 22. heinäkuuta 2004 |
| 18. | Annemasse–Lons-le-Saunier | 166,5 km |  | 23. heinäkuuta 2004 |
| 19. | Besançon–Besançon | 55 km | henkilökohtainen aika-ajo | 24. heinäkuuta 2004 |
| 20. | Montereau-Fault-Yonne–Pariisi | 163 km |  | 25. heinäkuuta 2004 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan ympäriajo 2004 Wikimedia Commonsissa
Ranskan ympäriajo
Aivovaurio

Aivovaurio vuosia vaurion syntymisen jälkeen. Vauriokohta merkitty nuolella.
Aivovaurio on aivotoiminnan häiriö, joka johtuu siitä, että aivot ja niihin liittyvät päähermot ovat vaurioituneet.
Syy voi olla sairaus, tai aivot voivat vaurioitua tapaturman seurauksena, jolloin aivovauriota kutsutaan aivovammaksi. Aivovaurion vaikutukset keholle voivat olla hyvin moninaisia johtuen aivojen tärkeästä roolista koko elimistölle.
Jos aivovauriossa jonkin alueen hermosolut ja -verkot tuhoutuvat, ne eivät enää palaudu. Sen sijaan muut aivoalueet alkavat ottaa vaurioituneiden alueiden tehtäviä, ja niihin kasvaa uusia ulokkeita ja hermosolujen välisiä yhteyksiä.
Yleisimpiä aivovaurioita aiheuttavia sairauksia ovat Alzheimerin tauti, Parkinsonin tauti, MS-tauti ja ALS-tauti.
Kirurginen toimenpide lobotomia oli aivovaurioiden tarkoituksellista aiheuttamista.
Kirjallisuutta

Schacter, Daniel L.: Muistin seitsemän syntiä: Miten aivot muistavat ja unohtavat.  ((Alkuteos: The seven sins of memory: How the mind forgets and remembers, 2001.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki: Terra Cognita, 2002.  ISBN 952-5202-64-X
Virsu, Veijo: Aivojen muotoutuvuus ja kuntoutuminen.  (Kuntoutussäätiön tutkimuksia 26)  Helsinki:  Kuntoutussäätiö, 1991.  ISBN 951-8957-45-2
Gita Ramjee

| Gita Ramjee> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1956 Kampala, Ugandan protektoraatti
Kuollut: 31. maaliskuuta 2020 (63 vuotta) Umhlanga, Etelä-Afrikka
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Sunderlandin yliopisto   KwaZulu-Natalin yliopisto
Instituutti:  South African Medical Research Council   Aurum-instituutti
Tutkimusalue:  HIV-tutkimus, mikrobisidit
Gita Ramjee (8. huhtikuuta 1956 Kampala, Ugandan protektoraatti – 31. maaliskuuta 2020 Umhlanga, Etelä-Afrikka) oli ugandalais-eteläafrikkalainen HIV-tutkija, joka erikoistui naisten HIV-tartuntojen ehkäisemiseen liittyviin tekniikoihin, kuten mikrobisideihin.
Gita Ramjee syntyi Ugandassa vuonna 1956, mutta hänen intialaistaustainen perheensä joutui lähtemään maanpakoon 1970-luvulla, kun Idi Amin pakotti kaikki aasialaiset ulos maasta. Gita kävi high schoolin loppuun Intiassa ja muutti sen jälkeen opiskelemaan Englantiin, Sunderlandin yliopistoon. Siellä hän tapasi tulevan miehensä Pravin Ramjeen.
Gita Ramjee suoritti Sunderlandissa alemman korkeakoulututkinnon kemiasta ja fysiologiasta. Ramjeet muuttivat vuonna 1980 Etelä-Afrikkaan ja asettuivat Durbaniin, missä Gita Ramjee alkoi työskennellä KwaZulu-Natalin yliopiston lastentautien laitoksella. Ramjeet saivat 1980-luvun alussa kaksi lasta, ja vuonna 1994 Gita sai valmiiksi väitöstutkimuksensa. Hänen väitöstyönsä käsitteli lapsuuden munuaissairauksia.
Etelä-Afrikka kärsi 1990-luvun alussa räjähdysmäisestä HIV-epidemiasta, ja Ramjeeta pyydettiin johtamaan tutkimusta, joka tutki vaginamikrobisidien käyttöä seksityöläisten HIV:n leviämisen estämiseksi. Ramjee kertoi myöhemmin, että tutkimus oli hänen ensikosketuksensa HIV-tartuntojen ehkäisemisestä. Ramjee jatkoi mikrobisiditutkimusta South African Medical Research Councilissa, jossa hän aloitti vuonna 1996. Hän keskittyi alkuun tutkimuslaitoksessa mikrobisideihin.
Ramjee kohosi SAMRC:ssa aina HIV:n torjuntaan keskittyneen tutkimusyksikön johtavaksi tutkijaksi. Hän johti tutkimusorganisaatiossa muun muassa suuria HIV-estolääkityksiä kolmannen vaiheen tutkimuksiin ja oli kehittämässä SAMRC:n kliinisen tutkimuksen yksikköä. SAMRC:lta Ramjee siirtyi Aurum-instituuttiin, missä hän toimi HIV:n torjunnan johtava tutkija.
Ramjee oli kansainvälisesti arvostettu HIV-tutkija, ja hänen tavoitteena oli, että naisia eikä erityisesti marginalisoitujen yhteisöjen naisia unohdettaisi HIV:n vastaisessa työssä. Hänen tutkimustyönsä keskittyi erityisesti vaginamikrobisideihin, joiden tarkoitus on vähentää HIV-tartunnan riskiä, mutta hän auttoi myös rakentamaan kansainvälisen kliinisten tutkimusyksiköiden verkostoa. Ramjee painotti uransa aikana kokonaisvaltaista näkemystä HIV:n torjuntaan ja puhui muun muassa lisääntymisterveyden hoidosta.
Ramjee sairastui maaliskuun 2020 puolivälissä palattuaan London School of Hygiene & Tropical Medicinestä, missä oli ollut konferenssimatkalla. Hän oli sairastunut covid-19-sairauteen, jonka aiheuttamiin komplikaatioihin hän kuoli eteläafrikkalaisessa sairaalassa.
Jarmo Lindberg

| Jarmo Lindberg |
| --- | --- |
 Lindberg vuonna 2018
Henkilötiedot
Muut nimet:  "Charles"
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1959 (ikä 65)  Oulu, Suomi
Kansalaisuus:   suomalainen
Ammatti:  kenraali
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Suomi
Palvelusvuodet:  1979–2019
Komentajuudet:  Satakunnan Lennoston hävittäjälaivue 1995–1999 Lapin Lennosto 2005 Suomen ilmavoimat 2008–2012 Suomen puolustusvoimat 2014–2019
Sotilasarvo:   kenraali
Aiheesta muualla
www.jarmolindberg.fi
Jarmo Ilmari Lindberg (s. 10. kesäkuuta 1959 Oulu) on suomalainen kansanedustaja ja ilmavoimien kenraali evp. Lindberg toimi puolustusvoimain komentajana vuosina 2014–2019. Eduskuntaan hänet valittiin kokoomuksen listoilta Helsingin vaalipiiristä vuoden 2023 eduskuntavaaleissa.
Elämäkerta ja ura > Nuoruus

Lindberg syntyi Oulussa kesäkuussa 1959, mutta kasvoi Kuusankoskella. Lindberg valmistui ylioppilaaksi Kuusaan lukiosta (nyk. Kuusankosken lukio) vuonna 1978, jossa hän myös toimi kouluneuvoston puheenjohtajana ja perusti koulun sitoutumattoman oikeistoryhmän.
Hänen ensikosketuksensa ilmailuun tapahtui 12-vuotiaana lennokkien parissa. Vuonna 1974 Lindberg suoritti purjelentokurssin Kouvolan Seudun Ilmailuyhdistyksen (KILY) Selänpään lentokentällä jo lukioaikana ja vuonna 1976 moottorilentokurssin Utissa. Varusmiespalveluksen Lindberg suoritti Lentosotakoulussa Kauhavalla.
Elämäkerta ja ura > Puolustusvoimissa

Lindberg kävi lentokadettikoulun 1979–1982 ja oli Karjalan lennoston lentoupseeri 1982–1989 ja lentueen päällikkö 1989–1991. Hän suoritti yleisesikuntaupseerin tutkinnon Maanpuolustuskorkeakoulussa vuonna 1993. Vuosina 1993–1994 Lindberg oli lentokoulutuspäällikkö Ilmavoimien esikunnassa. Vuosina 1995–1999 hän oli hävittäjälaivueen komentaja Satakunnan lennostossa. Vuosina 1999–2000 Lindberg oli valmiuspäällikkö  ja vuosina 2001–2003 operaatiopäällikkö Ilmavoimien esikunnassa.
Vuonna 2004 Lindberg oli Pääesikunnan operaatio-osaston apulaisosastopäällikkö ja vuonna 2005 hän toimi Lapin lennostossa lennoston komentajana. Hän nousi nuorimpana kenraalikuntaan vuonna 2005. Vuosina 2005–2008 hän työskenteli Pääesikunnassa valmiuspäällikkönä. Vuodet 2008–2012 hän oli ilmavoimien komentaja ja sitten 2012–2014 Puolustusvoimien sotatalouspäällikkö.
Lindberg on taustaltaan hävittäjälentäjä. Lempinimen Charles hän sai 1970-luvulla Charles Lindberghin mukaan. Hän teki muun muassa nelivuotisen MiG-21-esittelylentäjäkauden ja kävi Hornet-koulutuksen Yhdysvalloissa. Lindberg lensi lentäjän uransa aikana ilmavoimissa kaikkiaan 2 900 tuntia, josta pääosan MiG-21 ja F/A-18 Hornet -hävittäjillä. Ilmavoimien komentajana hän kannatti ilmavoimien tiivistä kansainvälistä kanssakäymistä ja piti toistuvia kutsuja kansainvälisiin harjoituksiin hyvänä merkkinä.
Maaliskuussa 2014 hänet nimitettiin puolustusvoimien komentajaksi Ari Puheloisen jäädessä eläkkeelle. Hän aloitti tehtävässä 1. elokuuta 2014. Lindberg on ensimmäinen puolustusvoimien komentaja, jolla on hävittäjälentäjätausta.
Alkuvuodesta 2019 puolustusministeri Jussi Niinistö esitti jatkokautta Lindbergille, mutta presidentti Sauli Niinistö vastusti tätä. Puolustusministeri Niinistön mukaan syynä oli Lindbergin Nato- ja USA-myönteisyys, mikä ei ollut presidentti Niinistön mieleen. Presidentti Niinistö taas kertoi jälkikäteen, ettei jatkokauden torppaamisen syynä ollut länsimielisyys, vaan se, että "joka tapauksessa viisi vuotta komentajana on aika pitkä pesti" ja että "jatkaminen olisi ollut luonnotonta".
Lindberg toimi puolustusvoimien komentajana elokuuhun 2019 saakka, jolloin hän siirtyi reserviin ja hän seuraajakseen tuli puolustusministeri Antti Kaikkosen esityksestä ja presidentti Sauli Niinistön nimittämänä Timo Kivinen.
Elämäkerta ja ura > Konsulttina

Vapauduttuaan puolen vuoden karenssista Lindberg siirtyi Lockheed Martinin, yhden Suomen hävittäjäkaupan ehdokkaan, konsultiksi. Siirtyminen herätti keskustelua siitä, vaarantuuko kauppa, kun suomalainen huippuasiantuntija siirtyy lobbaajaksi. Puolustusministeri Antti Kaikkonen keskusteli asiasta presidentti Sauli Niinistön kanssa ja ilmoitti sen jälkeen, etteivät konsultit enää osallistu tapaamisiin. Puolustusministeriön selvityksen mukaan Lindberg rikkoi karenssisopimuksen ilmoitusvelvollisuutta koskevaa sopimusehtoa. Sen jälkeen Lockheed-Martin sanoi irti sopimuksensa Lindbergin Suomalainen kenraalikonsultointi Oy:n kanssa.
Elämäkerta ja ura > Kansanedustajana

Lindberg oli ehdolla vuoden 2023 eduskuntavaaleissa kokoomuksen listoilla Helsingin vaalipiirissä, sai 6056 ääntä ja tuli valituksi. Hän on ulkoasiainvaliokunnan ja perustuslakivaliokunnan jäsen.
Yksityiselämä

Lindbergin perheeseen kuuluvat vaimo ja kolme tytärtä. Lisäksi hänellä on kolme lapsenlasta.
Lindberg asuu Sipoossa, missä hän kunnostaa Nikkilän mielisairaalan ylilääkärin virka-asuntona toiminutta hirsitaloa. Hän harrastaa pyöräilyä ja toimii Suomen Pyöräily ry:n puheenjohtajana.
Ylennykset

luutnantti 1982
yliluutnantti 1984
kapteeni 1987
majuri 1992
everstiluutnantti 1995
eversti 2001
prikaatikenraali 2005
kenraalimajuri 2008
kenraaliluutnantti 2011
kenraali 2014
Lähde:
Kunnianosoitukset

Turun yliopisto myönsi hänelle kunniatohtorin arvonimen 2015. Hänet kutsuttiin Suomen Ilmailuliiton kunniajäseneksi maaliskuussa 2015.
Lisäksi Lindbergille on myönnetty muun muassa seuraavat kunniamerkit:
Suomen Valkoisen Ruusun suurristi (Suomi, 2016)
Vapaudenristin 1. luokka miekkoineen (Suomi, 2009)
Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki (Suomi, 1998)
Sotilasansiomitali (Suomi, 1996)
Sotainvalidien ansioristi (Suomi, 2015)
Suomen Reserviupseeriliiton kultainen ansiomitali (Suomi, 2016)
Legion of Merit, komentaja (USA, 2019)