stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Schrödingerin yhtälö
Ajasta riippumaton Schrödingerin yhtälö > Esimerkkejä > Vapaa hiukkanen

Schrödingerin yhtälön yksinkertaisin tapaus on vapaa hiukkanen, jonka potentiaalifunktio on vakio ja jonka aaltofunktio lisäksi riippuu vain yhdestä paikkakoordinaatista, esimerkiksi  x:stä. Tällöin yhtälö yksinkertaistuu muotoon
Tämän differentiaaliyhtälön toteuttavat funktiot ovat:
Nämä funktiot kuvaavat sellaista sinimuotoista aaltoa, jonka aaltovektori on
ja aallonpituus
siis yhtäpitävästi de Broglien teorian kanssa.
Ajasta riippumaton Schrödingerin yhtälö > Esimerkkejä > Potentiaalilaatikko

Potentiaalifunktio on määritelty nollaksi tietyllä välillä ja äärettömäksi tämän välin ulkopuolella, seinämät ovat ikään kuin pystysuoria. Klassisesti hiukkanen liikkuu kahden jäykän seinämän välissä.
Ajasta riippumaton Schrödingerin yhtälö > Esimerkkejä > Potentiaalilaatikko > Yksiulotteinen laatikko

Kun hiukkanen, jonka massa on  \scriptstyle m, liikkuu yksidimensionaalisen potentiaalin  \scriptstyle U(x) alaisena, niin hiukkasen tilafunktio  \scriptstyle \psi \left({x}\right) toteuttaa yksidimensioisen Schrödingerin yhtälön:
Tämä differentiaaliyhtälö voidaan ratkaista eksaktisti vain muutamassa erikoistapauksessa.
Klassillinen esimerkki on hiukkanen laatikossa (engl. particle in a box). Energian ominaisarvot muodostavat spektrin:
missä  \scriptstyle E_{1} on perustilaenergia, energia, jota pienempää ei ole. Nollaenergia ei ole sallittu, koska kvanttihiukkanen ei ole levossa.
Ajasta riippumaton Schrödingerin yhtälö > Esimerkkejä > Potentiaalilaatikko > Kolmiulotteinen laatikko

Vastaava kolmidimensioinen yhtälö on muotoa:
Koska kyseessä on kolmiulotteinen tapaus, gradientti on  \scriptstyle \nabla ={\frac {\partial }{\partial x}}{\hat {x}}+{\frac {\partial }{\partial y}}{\hat {y}}+{\frac {\partial }{\partial z}}{\hat {z}}.
Tämä differentiaaliyhtälö voidaan ratkaista eksaktisti kolmidimensioisessa laatikossa, jossa hiukkasen liike on rajattu tietylle välille kaikkien koordinaattiakselien suunnissa. Jos välit ovat keskenään yhtäsuuria eli laatikko on kuutionmuotoinen, niin tällöin saadaan esimerkki degeneroituneista tiloista. Energian ominaisarvojen spektri on tällöin:
Perustilaenergia on  \scriptstyle 3E_{1} ja tämä tila on degeneroitumaton, mutta kolmea seuraavaa ominaisarvoa vastaavien tilojen degeneraatioaste on kolme, mikä tarkoittaa, että yhtä ominaisarvoa kohti on olemassa kolme kokonaisenergialtaan yhtäsuurta mutta eri tavalla jakautunutta tilaa. Ominaisarvoa  \scriptstyle 12E_{1} vastaava tila on degeneroitumaton ja ominaisarvoa  \scriptstyle 14E_{1} vastaavan tilan degeneraatioaste on kuusi.
Ajasta riippumaton Schrödingerin yhtälö > Esimerkkejä > Vetyatomi

Schrödingerin yhtälön tärkeimmät sovellukset liittyvät atomin rakenteeseen. Yksinkertaisin atomi on vetyatomi, jossa on vain yksi elektroni. Elektroni on ytimen sähköisen veto­voiman aikaan­saamassa potentiaali­kuopassa. Sen potentiaali U ytimen ympärillä etäisyydellä r on jo klassisen sähkö­opin mukaan
missä e on alkeisvaraus ja  \epsilon _{0} sähkövakio.
Tämä potentiaalin lauseke pätee myös kvantti­fysiikassa. Näin ollen vety­atomin ainoan elektronin Schrödingerin yhtälö saadaan muotoon
missä
on vety-ytimen eli protonin ja elektronin muodostaman systeemin redusoitu massa. Miinusmerkki potentiaalin lausekkeessa johtuu siitä, että protonilla ja elektronilla on vastakkais­merkkiset sähkö­varaukset. Redusoitua massaa käytetään tässä elektronin massan sijasta, koska protoni ja elektronin muodostaman systeemin voidaan olettaa pyörivän systeemin yhteisen painopisteen ympäri (tosin näiden hiukkasten suuren massa­eron vuoksi tämä redusoitu massa ei sanottavasti poikkea elektronin massasta).
Vetyatomin aalto­funktio on elektronin sijainnin eli koordinaattien funktio, ja itse asiassa pallo­koordinaatteja käyttämällä se voidaan jakaa kolmeksi funktioksi, joista kukin riippuu vain yhdestä koordinaatista:
missä R on radiaalinen funktio ja  \scriptstyle Y_{\ell }^{m}(\theta ,\phi )\, pallo­harmonisia funktioita, joiden aste on ℓ ja kertaluku m. Yhtälön ratkaisut ovat:
missä:
a_{0}={\frac {4\pi \varepsilon _{0}\hbar ^{2}}{m_{e}e^{2}}} on Bohrin säde,
L_{n-\ell -1}^{2\ell +1}(\cdots ) ovat yleistetyt (n - ℓ − 1):nnen asteen Laguerren polynomit
n, ℓ, m ovat kokonaislukuja, jotka tunnetaan nimillä pääkvanttiluku, sivukvanttiluku ja magneettinen kvanttiluku. Niiden mahdolliset arvot ovat:
Koska kvanttilukujen on oltava kokonais­lukuja, elektroni voi olla ytimen ympärillä vain tietyillä orbitaaleilla, jotka vastaavat kvantti­lukujen yhdistelmiä. Osoittautui, että pää­kvantti­luvun mukaan määräytyvien orbitaalien energiatasot ovat samoja, joihin jo aikaisemmin oli päädytty Bohrin atomimallin perusteella.
Ajasta riippumaton Schrödingerin yhtälö > Ominaisarvoyhtälö

Jokaista ajasta riippumatonta Hamiltonin operaattoria  \ H kohti on olemassa kvanttitilojen  \left|\psi _{n}\right\rangle  eli energian ominaistilojen joukko sekä reaalilukujen  \ E_{n} eli energian ominaisarvojen joukko, jotka toteuttavat ominaisarvoyhtälön:
Ominaistilan kokonaisenergia on definiitti ja sen arvo on Hamiltonin operaattorin ominaisarvo. Jokaista energian ominaisarvoa kohti voi olla olemassa (ei kuitenkaan välttämättä) useampia ns. degeneroituneita tiloja. Edellä esitettyä ominasarvoyhtälöä sanotaan ajasta riippumattomaksi Schrödingerin yhtälöksi. Hamiltonin operaattorin kaltaisilla itseadjungoituvilla operaattoreilla on ominaisuus, että niiden ominaisarvot ovat kaikissa tapauksissa reaalilukuja, mitä voidaan odottaakin, koska energia on fysikaalisesti havaittavissa oleva suure eli observaabeli.
Sijoittamalla ajasta riippumaton Schrödingerin yhtälö täydelliseen Schrödingerin yhtälöön, saadaan:
Tämä yhtälö on helposti ratkaistavissa. Havaitaan, että energian ominaistiloja vastaavat tilavektorit vain kiertyvät kompleksitasossa norminsa säilyttäen
Energian ominaistilat ovat käyttökelpoisia, koska niiden aikariippuvuus on yksinkertainen ja samoin ajasta riippumaton Schrödingerin yhtälö on käyttökelpoinen. Tarkasteluissa valitaan hetkellinen ominaistilojen joukko, jonka tilavektorit  \left\{\left|n\right\rangle \right\} muodostavat tila-avaruuden kannan. Tällöin mikä tahansa tilavektori  \left|\psi \left(t\right)\right\rangle  voidaan esittää energian ominaistilojen lineeaariyhdistelynä:
Viimeisenä esitetty muoto edellyttää, että  \left|\psi \left(t\right)\right\rangle  on yksikkovektori. Sijoittamalla ensimmäinen muoto Schrödingerin yhtälöön muistaen, että kantavektorit ovat lineaarisesti riippumattomia, saadaan:
Tästä seuraa, että jos funktion  \left|\psi \left(t\right)\right\rangle  kehitelmä valitussa kannassa tunnetaan hetkellä  \ t=0, niin funktion arvo millä tahansa myöhemmällä ajanhetkellä lasketaan yksinkertaisesti lausekkeesta
Schrödingerin aaltoyhtälö

Kvanttisysteemin tila-avaruus voidaan virittää paikkavektorikannassa. Tällöin Schrödingerin yhtälö muotoillaan kätevimmin aaltofunktion osittaisdifferentiaaliyhtälöksi. Aaltofunktio on paikan ja ajan kompleksiarvoinen funktio. Yhtälön muotoa sanotaan Schrödingerin aaltoyhtälöksi.
Paikkavektorikannan alkioita sanotaan paikan ominaistiloiksi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cultural Icon from Science on the Streets of London madecurious.com. Viitattu 3.11.2012. (englanniksi)
Sefardijuutalaiset

Sefardijuutalaiset (hepreaa, sefardim) ovat yksi juutalaisten diasporassa muodostuneista alaryhmistä. Iberian niemimaalle asettui  antiikin aikana juutalaisia, ja keskiajalla heidän kulttuurinsa kukoisti muslimien valtaamassa Espanjassa. Kristittyjen vallattua niemimaan muslimeilta takaisin 1490-luvulla kristinuskoon kääntymättömät juutalaiset karkotettiin. Sefardit asettuivat muualle Välimeren ympäristöön sekä muun muassa Alankomaihin. 1900-luvulla suurimmat asutuskeskittymät siirtyivät Israeliin, Pohjois- ja Etelä-Amerikkaan ja Ranskaan.
Sefardit ovat ylläpitäneet alkujaan Lähi-idässä muodostuneen juutalaisen kansan kulttuuria ja uskontoa, mutta kehittäneet diasporan aikana myös omia, muiden juutalaisryhmien tavoista erottuvia perinteitään. Sefardiyhteisössä esimerkiksi kehittyi ladinon kieli.
Laajemmin ymmärrettynä sefardijuutalaisiksi mielletään myös erilliseen juutalaisten diasporaryhmään kuuluvat mizrahit.
Sefardi-termi

Nimi sefardi tulee Espanjaa tarkoittavasta heprean kielen sanasta s'farád (סְפָרַד). Sana viittaa Vanhan Testamentin Obadjan kirjassa mainittuun paikkaan Səphāradh. Tämän on tulkittu tarkoittavan Espanjan aluetta, mutta tutkijoilla ei ole asiasta yksimielisyyttä; osa ajattelee sanan tarkoittaneen esimerkiksi Sardesta tai Kreikkaa. Joka tapauksessa keskiaikaan mennessä termin merkitys Espanjana oli vakiintunut juutalaisten keskuudessa.
Sefardi-käsitettä käytetään joskus myös Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän mizrahijuutalaisista, etenkin yhteyksissä, joissa sillä ilmaistaan yleistävästi eroavaisuutta aškenasijuutalaisiin. Sefardeja asettui mizrahien asuttamille alueille tultuaan karkotetuksi Iberian niemimaalta ja useat mizrahit omaksuivat sefardeilta uskonnollisia rituaaleja, ja ryhmien erottaminen toisistaan voi olla joissakin yhteyksissä vaikeaa. Välimeren pohjoispuolella asuneet sefardit kuitenkin erottuvat tavoiltaan ja kieleltään mizraheista selkeästi.
Historia > Iberian niemimaan juutalaiset

Juutalaisia asettui antiikin Kreikkaan ja Roomaan Lähi-idästä ennen ajanlaskun alkua, ja juutalaisasutus ulottui Iberian niemimaalle ilmeisesti jo ennen Jerusalemin toisen temppelin tuhoa vuonna 70 jaa. Niemimaalla asuneista juutalaisista ei juuri kuitenkaan ole tietoa ennen visigoottien valtakunnan aikaa.
Espanjaa hallinneiden visigoottien käännyttyä katolilaisuuteen 500-luvulla alettiin asettamaan juutalaisvastaisia lakeja, joilla maan juutalaisyhteisö pyrittiin tukahduttamaan. Juutalaisia pakkokäännytettiin kristinuskoon, ja myös kristinuskoon kääntyneiden juutalaisten oikeuksia rajoitettiin. Asenne juutalaisia kohtaan kärjistyi etenkin Sisenandin valtakaudella, jolloin asetettiin laki, joka kielsi juutalaisilta, myös katolilaisuuteen nimellisesti kääntyneiltä kryptojuutalaisilta, kaiken toimivallan.
Iberian niemimaa joutui vuonna 711 islaminuskoisten maurien valloittamaksi. Juutalaisille se tarkoitti kuitenkin vapaampia oloja, kuin visigoottien vallan alla. 900–1100-luvuilla vallitsi Espanjan juutalaisten kultakausi. Sefardit ansioituivat filosofian, kirjallisuuden ja tieteiden parissa, ja heidän joukostaan nousi lisäksi merkittäviä mystikkoja. He menestyivät myös taloudellisesti. Espanjalle muodostui maine Euroopan juutalaisten sivistyksen keskuksena.
Tilanne muuttui Pohjois-Afrikasta 1100-luvun puolivälissä saapuneiden almohadien noustua valtaan Iberian niemimaan etelä- ja keskiosissa. Almohadit olivat fundamentalistimuslimeja, joiden vallan alla olot kävivät tukaliksi paitsi juutalaisille ja kristityille, myös maallisemmin eläville muslimeille. Moni juutalainen pakeni niemimaan pohjoisiin, kristittyjen hallitsemiin osiin. Kristityt eurooppalaiset valtasivat niemimaan takaisin itselleen vähitellen, ja heidän vallassaan eläneiden juutalaisten olot riippuivat usein hallitsijan suopeudesta. Alkuun juutalaisia kohtaan osoitettiin suvaitsevaisuutta, ja he olivat mukana kristillisen Espanjan kulttuurisessa, taloudellisessa ja poliittisessa elämässä. 1200-luvulta lähtien juutalaisiin alkoi kohdistua hiljalleen vahvistuvaa uskonnollista painostusta. Vuonna 1492 kristityt olivat vallannet koko niemimaan takaisin, ja samana vuonna juutalaiset, jotka eivät kääntyneet kristinuskoon, karkotettiin Espanjasta. Moni muutti Portugaliin, jossa juutalaisuus oli vielä sallittua. Vuonna 1497 ei-kristityt karkotettiin kuitenkin myös Portugalista.
Historia > Diaspora karkotuksen jälkeen

Karkotetut sefardit suuntasivat ympäri Välimerta, kuten Marokkoon, Palestiinaan, Turkkiin ja Balkanille, ja toisaalta myös pohjoiseen, esimerkiksi Hollantiin. Muslimimaissa juutalaisilla oli dhimmi-asema; heitä kohdeltiin toisen luokan kansalaisina, mutta heidän ei ollut pakko kääntyä islamiin. Heillä oli vakaammat olot kuin juutalaisilla itäisessä Euroopassa, mutta toisaalta yhteiskunnan pysähtyneisyys ei kannustanut uuden kehittämiseen. Safedissa toimi kuitenkin 1500-luvulla joukko sefarditaustaisia mystikkoja, kuten Josef Karo ja Isaac Luria, jotka herättivät mielenkiintoa myös kristittyjen keskuudessa.
Pohjoiseen suunnanneet sefardit asuivat samoilla alueilla, kuin osa aškenasijuutalaisista. Sefardit, jotka näkivät itsensä edelleen juutalaisten yläluokkana, eivät kuitenkaan juurikaan solmineet avioliittoja aškenasien kanssa. Hollannissa vallitsi liberaali ilmapiiri, mikä antoi sefardeille tilaa elinkeinoelämän ja ajattelun suhteen.
Osa sefardeista kääntyi kristinuskoon ja jäi Iberian niemimaalle. Heistä käytettiin nimityksiä converso (käännynnäinen) ja cristianos nuevos (uudet kristityt). Niin kutsutut kryptojuutalaiset kääntyivät katolilaisiksi vain nimellisesti ja jatkoivat juutalaisuuden harjoittamista salassa, ja heistä käytettiin nimitystä marrano (sika). Kryptojuutalaisten yhteisöjä muutti myöhemmin muiden sefardien perässä pois niemimaalta. Heidän tietämyksensä juutalaisuudesta oli karsiutunut muutaman sukupolven aikana hyvin pintapuoliseksi, ja he hakeutuivat uusilla asuinmaillaan sefardirabbien opetukseen. Kryptojuutalaisia kauppiaita muutti myös Etelä-Amerikkaan.
Pohjois-Amerikkaan ensimmäiset sefardit asettuivat vuonna 1654. Yhdysvaltain vanhin juutalainen seurakunta Congregation Shearith Israel oli pääasiassa sefardijuutalaisten perustama. Valtion perustamisesta aina 1800-luvun puoliväliin asti sefardit muodostivat enemmistön Yhdysvaltojen juutalaisista, mikä muuttui aškenasijuutalaisten suurten muuttoaaltojen myötä.
Historia > 1900-luvulta nykypäivään

1900-luvulla sefardien asutuskeskittymät kokivat jälleen muutoksia. Vuosisadan alussa suuri määrä juutalaisia muutti Ottomaanien valtakunnasta ja Lähi-idästä muun muassa Yhdysvaltoihin. Muslimimaissa juutalaisia kohtaan alkoi vuosisadan kuluessa kohdistua jännitteitä, kun arabinationalistit vastustivat voimakkaasti sionismia ja osa arabimaista päätyi läheisiin väleihin Natsi-Saksan kanssa, josta omaksuttiin juutalaisvastaista ajattelua. Israelin valtion itsenäistyttyä tilanne kärjistyi, eivätkä juutalaiset enää voineet elää turvallisesti muslimimaissa. Poismuuton yhteydessä he joutuivat usein jättämään koko omaisuutensa taakseen, ja valtaosa Israeliin saapuneista sefardeista eli alkuun köyhyydessä ja päätyi matalapalkkaisille aloille. Euroopassa sefardiyhteisöt olivat tuhoutuneet lähes kokonaan holokaustissa.
Israel on nykyisin suurin sefardijuutalaisten keskittymä. Suuria yhteisöjä löytyy myös Ranskasta sekä Amerikan mantereelta.
Vuonna 2015 Portugalissa ja Espanjassa tuli voimaan laki, joka oikeuttaa sefardijuutalaisten jälkeläiset saamaan maan kansalaisuuden. Espanjassa laki oli voimassa vuoteen 2019 asti. Portugalissa vastaavaa takarajaa ei ole.
Kulttuuri

Sefardit ovat juutalaisten alaryhmänä kehittäneet omaa kulttuuriperinnettään. Heillä on esimerkiksi oma kielensä (ladino), omaa kertomus- ja ruokaperinnettä ja omia uskonnollisia tapojaan. Sefardijuutalaisen kansanmusiikin olennaisimmat muodot ovat synagogalaulu, kerronnallinen ja lyyrinen romance-laulu, compla-juhlalaulu ja pitkäsäkeinen cantica-laulu.
1900-luvulla Yhdysvalloista ja Israelista muodostuivat juutalaisten keskeisimmät asutuskeskittymät aiempien diaspora-alueiden tilalle. Sefardien ja muiden juutalaisten väliset erot ovat sittemmin vähentyneet, etenkin Israelissa.
Kulttuuri > Kieli

Sefardien perinteinen kieli on niin kutsuttu juutalaisespanja, eli dzhudezmo tai ladino (ladino-termillä voidaan myös viitata erityisesti kirjakielimuotoon). Kun sefardit jatkoivat karkotuksensa aikaisen espanjan kielen puhumista muun muassa Ottomaanien valtakunnan alueilla, alkoi ladino ajan myötä erottua muuttuvasta espanjan kielestä ja siihen jäi keskiaikaisen espanjan kielioppia ja sanastoa. Ladino on saanut myös runsaasti vaikutteita hepreasta (sekä muun muassa turkista, ranskasta, kreikasta ja italiasta). Israelissa puhutussa ladinossa on vaikutteita myös jiddišin kielestä. Ladinoa kirjoitetaan heprealaisilla aakkosilla. Toisen maailmansodan jälkeen sefardit alkoivat omaksumaan asuinmaidensa paikallisia kieliä, eikä ladinoa enää käytetä äidinkielenä.
Ladinon ohella sefardiyhteisöissä puhuttiin lisäksi juutalaisportugalia ja mahdollisesti myös juutalaiskatalaania.
Genetiikka

Sefardijuutalaisten autosomaalinen dna on enimmäkseen Lähi-idästä ja Euroopasta. Vuoden 2010 tutkimuksen mukaan eurooppalaisen vaikutuksen osuus heidän perimässään on 30–60 prosenttia ja heillä esiintyy pieni määrä myös pohjoisafrikkalaista sekoitusta. Sefardit sijoittuvat Levantin ja Euroopan välimaastoon ja ovat läheisiä aškenasi-, italian- Pohjois-Afrikan ja syyrianjuutalaisten kanssa. Sefardit ovat hieman lähempänä Lähi-idän ei-juutalaisia väestöjä, kuin aškenasit. He polveutuvat samoista Etelä-Eurooppaan asettuneista juutalaisista, kuin aškenasi- ja italianjuutalaiset, ja ovat irtautuneet Iranin ja Irakin mizrahijuutalaisryhmistä noin 2 500 vuotta sitten.
Tunnettuja sefardijuutalaisia

Nobel-palkittuja sefarditaustaisia juutalaisia ovat olleet Baruj Benacerraf, Elias Canetti, René Cassin, Claude Cohen-Tannoudji, Serge Haroche, Rita Levi-Montalcini, Salvador Luria, Patrick Modiano, Franco Modigliani ja Emilio G. Segrè.
Poliitikkoja, joilla on sefarditaustaa, ovat olleet esimerkiksi Yitzhak Navon, Benjamin Disraeli ja Pierre Mendès-France.
Filosofeja tai uskonnollisia vaikuttajia ovat olleet muun muassa Avicebron, Yehuda Halevi, Nahmanides, Maimonides, Isaac Abrabanel, Baruch Spinoza ja Jacques Derrida.
Sefardeja on vaikuttanut myös taiteen ja viihteen parissa, esimerkkeinä Emma Lazarus, Camille Pissarro, Murray Perahia, Enrico Macias ja Emmanuelle Chriqui.
Urheilijoita ovat olleet muun muassa Victor Perez, Yossi Benayoun ja Omri Casspi.
Vuonna 2024 uutisoitiin, että perinnöllisyystutkijoiden selvityksen mukaan myös Kristoffer Kolumbus oli sefardijuutalainen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sefardijuutalaiset Wikimedia Commonsissa
Sefardiperhe Bosniassa 1800-luvulla.
Boureka-leivonnaiset ovat osa sefardijuutalaista ruokakulttuuria.
Darja Serenko

| Darja Serenko |
| --- | --- |
 Serenko vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1993 (ikä 31–32) Habarovsk, Venäjä
Kirjailija
Tuotannon kieli: venäjä
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Darja Andrejevna Serenko (ven. Дарья Андрeевна Серенко; s. 1993 Habarovsk) on venäläinen runoilija, feministi ja sodanvastainen aktivisti. Hänen mukaansa Vladimir Putinin aloittama hyökkäysota Ukrainassa on yhteydessä Venäjän yhteiskunnassa vallitseviin misogynisiin asenteisiin ja sukupuolittuneeseen väkivaltaan. Serenko joutui Venäjällä vainon kohteeksi ja muutti maanpakoon Georgiaan. Tammikuussa 2023 Venäjän oikeusministeriö luokitteli Serenkon ulkomaiseksi agentiksi.
Teoksia

Devotški i institutsii (ven. Девочки и институции, "Tytöt ja instituutiot"; No Kidding Press, 2022) ISBN 978-5-6046450-9-3
Ja želaju pepla svojemi domu (ven. Я желаю пепла своему дому, "Haluan kotini palavan tuhkaksi"; 2023) ISBN 978-965-93083-7-8
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Darja Serenko Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Puola
Seututie 139

Talvista seututietä 139 Nurmijärven ja Tuusulan rajalla.
Seututie 139 vie Tuusulasta Nurmi­järvelle. Sen nimi on Tuusulan alueella Nahkelan­tie, Nurmi­järven alueella Palo­joen­tie. Tie on melko mäkinen ja mutkainen, ja sen nopeus­rajoitus on Tuusulasta Nahkelaan 50–60 km/h ja Nahkelasta Nurmijärvelle 80 km/h, paitsi Palojoen kohdalla on nopeus­rajoitus 60 km/h. Tievalaistus ja pyörätie on ollut koko matkalla ainakin 2000-luvun alkupuolelta. Tie kulkee Palo­joella Aleksis Kiven syntymä­kodin ohi.
Sendmail

| Sendmail |
| --- | --- |
Luoja:  Eric Allman
Kehityshistoria
Vakaa versio:  8.18.1 (31. tammikuuta 2024)
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  sähköpostin välitysohjelma
Lisenssi:  BSD-lisenssi
Sendmail on Internetin yleisin sähköpostin välitysohjelmisto (MTA). Se on avoimen lähdekoodin projekti, jota käytetään laajasti Unix- ja Linux-ympäristöissä. Se on saatavilla niin ilmaiseksi kuin kaupallisena versiona.
Historia ja käyttö

Sendmailin esi-isä löytyy ARPANETissä käytössä olleesta delivermail-ohjelmasta. Delivermail julkaistiin osana BSD-käyttöjärjestelmää 1979. Ohjelman pääkehittäjä Eric Allman jatkoi työtään sen parissa, ja Sendmail julkaistiin 1983 BSD-käyttöjärjestelmän osana samaan aikaan, kun käyttöjärjestelmä otti mukaan myös TCP/IP-protokollapinon. Pitkään Sendmailia julkaistiin Berkeley Software Distribution (BSD) -lisenssin alaisuudessa, mutta nykyään lisensointikäytäntö on muuttunut.
Sendmail on joustava ohjelma, joka tukee useita sähköpostin siirto- ja välitysmuotoja, mukaan lukien SMTPn.
Sendmail on yleisin sähköpostin välitysohjelmisto. Sen suosio perustuu osittain sen asemaan Unix-järjestelmien oletusvälitysohjelmistona. Erään tutkimuksen mukaan marraskuussa 2001 keskimäärin 42 % Internetin julkisista sähköpostipalvelimista käytti Sendmailia.
Syyskuussa 2001 ohjelmaan tuotiin tuki Milter-suodattimelle, ulkopuolisten ohjelmien tai palvelinten "konsultoimiseen" SMTP-istunnon aikana.
Vaihtoehtoisia ratkaisuja Sendmailille ovat esimerkiksi Postfix, Exim ja Qmail.
Sendmail X

Seuraavan sukupolven Sendmail on nimeltään Sendmail X (aiemmin sendmail 9). Se ei ole suoraan alenevaan polveen seuraava versio Sendmail 8:sta. Vaikka sen sanotaankin olevan täysin uudenlainen tuote suunnittelultaan, itse asiassa se muistuttaa suuresti Postfix-ohjelmistoa. On spekuloitu, että niin tämä seikka, kuin se että Postfix on olemassa ja sitä käytetään tuotantoympäristössä kun taas Sendmail X:ää yhä kehitetään, on vain kiihdyttänyt Sendmailin suosion laskua.
Ensimmäinen julkaisu Sendmail X:stä (smX-0.0.0.0) tehtiin 20. lokakuuta 2005. Viimeisin julkaistu versio on X-0.1.Beta2.0 ja se julkaistiin 20. toukokuuta 2006.
Sendmail-8 > Versiot

Versiot sendmail-projektin RELEASE_NOTES tiedostojen mukaan:
Sendmail-8.15.2 2015-07-03
Sendmail-8.15.1 2014-12-06
Sendmail-8.14.9 2014-05-21
Sendmail-8.14.8 2014-01-26
Sendmail-8.14.7 2013-04-21
Sendmail-8.14.6 2012-12-23
Sendmail-8.14.5 2011-05-17
Sendmail-8.14.4 2009-12-30
Sendmail-8.14.3 2008-05-03
Sendmail-8.14.2 2007-11-01
Sendmail-8.14.1 2007-04-03
Sendmail-8.14.0 2007-01-31
Sendmail-8.13.6 22. maaliskuuta 2006
Sendmail-8.13.0 20. kesäkuuta 2004
Sendmail-8.12.0 8. syyskuuta 2001
Sendmail-8.11.0 19. heinäkuuta 2000
Sendmail-8.10.0 1. maaliskuuta 2000
Sendmail-8.9.0 19. toukokuuta 1998
Sendmail-8.8.0 26. syyskuuta 1996
Sendmail-8.7 16. syyskuuta 1995
Sendmail-8.6 5. lokakuuta 1993
Sendmail-8.1 7. kesäkuuta 1993 - 4.4BSD versiomuutoskielto. Ei semanttisia muutoksia.
Sendmail-8 > Haavoittuvuushistoria

Sendmail on sisältänyt koko historiansa aikana useita turvallisuusaukkoja. Pahin näistä lienee erään aikaisemman version debugmoodi, joka antoi kenelle tahansa käyttäjälle mahdollisuuden saada root-oikeudet.
Sendmail-ohjelmiston haavoittuvuudet CERTin neuvoissa ja varoituksissa
2006-17
2003-62
2003-22
2003-14
2002-71
Kirjallisuutta

Costales, Allman – sendmail, 3rd Edition. O'Reilly and Associates,  2002. ISBN 1-56592-839-3
Costales, Jansen, Assmann, Shapiro – sendmail 8.13 Companion. O'Reilly and Associates, 2004. ISBN 0-596-00845-7
Hunt – sendmail Cookbook. O'Reilly, 2003. ISBN 0-596-00471-0
Christenson – sendmail Performance Tuning. Addison Wesley, 2002. ISBN 0-321-11570-8