stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Auliʻi Cravalho
Ura > Televisio

| Vuosi | Nimike | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2018 | Rise | Lilette Suarez |
| 2019 | Weird City | Rayna Perez |
| 2019 | The Little Mermaid Live! | Ariel |
| 2019 | Elena of Avalor | Veronica |
Lähde:tarvitaan parempi lähde
Virginio Rosetta

Virginio Rosetta vuonna 1932.
Virginio Rosetta (24. helmikuuta 1902 Vercelli, Piemonte, Vercellin maakunta, Italia – 29. maaliskuuta 1975) oli italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän toimi myös valmentajana.
Rosetta edusti pelaajana Pro Vercelliä 1919–1923 ja pelasi joukkueessa 40 ottelua, joissa teki kahdeksan maalia. Hän voitti joukkueen kanssa kahdesti Serie A:n. Hän edusti Juventusta uransa lopettamiseen vuoteen 1936 asti ja voitti kuudesti Serie A:n. Hän pelasi joukkueessa 366 ottelua ja teki 20 maalia.
Rosetta liittyi Italian A-maajoukkueeseen elokuussa 1920 ja pelasi joukkueessa 52 ottelua. Hän edusti joukkuetta kesäolympialaisissa vuosina 1920, 1924 ja 1928. Niistä viimeisimmässä joukkue sai pronssia. Joukkue voitti merkittävimpänä vuoden 1934 maailmanmestaruuden.
Nick Fairley

| Nick Fairley |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1988 Mobile, Alabama
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  193 cm
Paino:  135 kg
Pelipaikka:  Puolustuksen linja
Seura
Pelinumero:  98
Seura:  Detroit Lions
Sarja:  NFL
Pelaajaura
NFL-varaus:  13. varaus, 2011 Detroit Lions
Pääsarjaura:  2011––
Nicholas Lachester "Nick" Fairley (s. 23. tammikuuta 1988 Mobile, Alabama) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan sisempi puolustuksen linjamies. Hän edusti urallaan NFL-liigan New Orleans Saintsia (2016–2017), St. Louis Ramsia (2015–2016) ja Detroit Lionsia (2011–2015). Sitä ennen hän pelasi yliopistojalkapalloa Auburnin yliopiston joukkueessa.
Lions varasi Fairleyn vuoden 2011 NFL:n varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella, tilaisuuden 13. pelaajana. Hän teki seuran kanssa nelivuotisen sopimuksen, jonka arvo allekirjoitusbonuksineen oli yhteensä 15,7 miljoonaa dollaria.
Käännös suomeksi
Hjelt (suku)

Hjelt on suomalainen merkittävä sivistyssuku, joka on lähtöisin Turusta. Myös eräillä muilla paikkakunnilla on elänyt samannimisiä henkilöitä, jotka eivät välttämättä ole kuuluneet samaan sukuun. Tämän Hjelt-suvun vanhin tunnettu jäsen on Turussa 1600-luvun lopulla elänyt sorvari Börjel Björninpoika Hjelt (myös Hielt tai Hieltz), joka saattoi olla lähtöisin Norjasta, jossa on ollut samannimisiä sukuja. Hänen pojanpojastaan, Turun akatemian dosentti Niklas Hjeltistä (1739–1808) alkaen Hjeltit etenivät käsityöläisistä oppineistoon. Suvun neljä 1900-luvulle elänyttä haaraa ovat saaneet alkunsa Niklas Hjeltin pojista.
Jäseniä

Christian Ludvig Hjelt (1786–1849), suomalainen kirjanpainaja, kustantaja ja kirjakauppias, Niklas Hjeltin poika
Ernst August Hjelt (1794–1874), valtioneuvos, Niklas Hjeltin poika
Nils Ludvig Emil Hjelt (1817–1881), senaatin esittelijäsihteeri, valtioneuvos, Frans ja Otto Edvard August Hjeltin veli
Frans Wilhelm Gustaf Hjelt (1819–1889), tuomiorovasti, valtiopäivämies, Nils Hjeltin veli
Otto Edvard August Hjelt (1823–1913), lääketieteen professori, arkkiatri, Nils ja Frans Hjeltin veli
Hjalmar Hjelt (1851–1925), kasvitieteilijä, Otto Edvard August Hjeltin veljenpoika
Alma Hjelt (1853–1906), naisasialiikkeen vaikuttaja, Nils Hjeltin tytär
Otto Hjelt (1853–1918), Kansallis-Osake-Pankin pääjohtaja, Otto E. A. Hjeltin poika
Edvard Hjelt (1855–1921), kemisti, yliopiston rehtori, senaattori, diplomaatti, Otto E. A. Hjeltin poika
Vera Augusta Hjelt (1857-1947), ammattientarkastaja, kansanedustaja, O. E. A. Hjeltin serkun tytär
August Hjelt (1862–1919), tilastotieteilijä, historioitsija, poliitikko, Otto E. A. Hjeltin poika
Arthur Hjelt (1868–1931), eksegetiikan professori, Otto E. A. Hjeltin poika
Esther Hjelt-Cajanus (1879–1959), taidemaalari, kuvittaja, Edvard Hjeltin tytär
Aino Hjelt-Pándy (1881–1937), suomalainen sairaanhoitaja, kirjoittaja ja kääntäjä, Edvard Hjeltin tytär
Karl Allan Hjelt (1885–1945), liikemies, taiteen keräilijä Karl Edrik (Erik) Hjeltin poika
Ester Hjelt (1885–1960), psykologi ja kirjailija
Lauri Hjelt (1900–1972), suurlähettiläs, Arthur Hjeltin poika
Sven-Erik Hjelt (s. 1939), geofyysikko, professori
Aino Hjelt-Pándy (1881–1937), suomalainen sairaanhoitaja, kirjoittaja ja kääntäjä
Karl Allan Hjelt (1885–1945), liikemies, taiteen keräilijä Karl Edrik (Erik) Hjeltin poika
Alma Hjelt (1853–1906), naisasialiikkeen vaikuttaja,
Arthur Hjelt (1868–1931), eksegetiikan professori
August Hjelt (1862–1919), tilastotieteilijä, historioitsija, poliitikko
Christian Ludvig Hjelt (1786–1849), suomalainen kirjanpainaja, kustantaja ja kirjakauppias
Edvard Hjelt (1855–1921), kemisti, yliopiston rehtori, senaattori, diplomaatti
Ester Hjelt (1885–1960), psykologi ja kirjailija
Esther Hjelt-Cajanus (1879–1959), taidemaalari, kuvittaja
Frans Wilhelm Gustaf Hjelt (1819–1889), tuomiorovasti, valtiopäivämies
Hjalmar Hjelt (1851–1925), kasvitieteilijä
Lauri Hjelt (1900–1972), suurlähettiläs
Nils Ludvig Emil Hjelt (1817–1881), senaatin esittelijäsihteeri, valtioneuvos
Otto Edvard August Hjelt (1823–1913), lääketieteen professori, arkkiatri
Otto Hjelt (1853–1918), Kansallis-Osake-Pankin pääjohtaja
Sven-Erik Hjelt (s. 1939), geofyysikko, professori
Vera Augusta Hjelt (1857-1947), ammattientarkastaja, kansanedustaja
Aiheesta muualla

Hjeltien sukupuu Sukututkijoiden verkkosivu GeneaNet.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia
HMS Alarm (J140)

| HMS Alarm |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Harland and Wolff, Belfast
Kölinlasku:  15. maaliskuuta 1941
Laskettu vesille:  5. helmikuuta 1942
Palveluskäyttöön:  18. toukokuuta 1942
Poistui palveluskäytöstä:  tuhoutunut 2. tammikuuta 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  850 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  2 000 shp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 x QF 4″ (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 x Oerlikon 20 mm
HMS Alarm (viirinumero J140) Britannian kuninkaallisen laivaston Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 15. marraskuuta 1940 Belfastista Harland and Wolffilta, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1941 telakkanumerolla 1133. Alus laskettiin vesille 5. helmikuuta 1942 ja valmistui vielä samana vuonna 18. toukokuuta.
Palvelus

Palvelukseen oton jälkeen toukokuussa 1942 alus liitettiin 12. raivaajalaivueeseen. Alus siirtyi koeajojen päätyttyä Tobermoryyn koulutettavaksi sekä valmistautumaan miinanraivaustehtäviin. Koulutuksen päätyttyä alus siirtyi kesäkuussa Port Edgariin harjoittelemaan miinanraivausta Forthin alueella.
Heinäkuussa alus siirtyi Harwichiin, jossa se liittyi HMS Algerineen ja HMS Albacoreen palvellakseen tilapäisesti 9. raivaajalaivueessa. Alus raivasi laivueen mukana itärannikon laivareiteillä taatakseen turvallisen meriliikenteen Thamesin suistossa.
Syyskuussa 12. raivaajalaivue perustettiin, jolloin Alarm sai määräyksen valmistautua siirtymään laivueen mukana Välimerelle tukemaan Pohjois-Afrikan maihinnousua. Alus liittyi lokakuussa laivueeseensa, jonka muodostivat HMS Acute, Algerine, Albacore ja HMS Cadmus. Alus suojasi 22. lokakuuta Clydestä laivueen mukana saattuetta KMS1 matkalla Gibraltarille.
Alus kolaroi 5. marraskuuta korvetti HMS Penstemonin kanssa, jolloin aluksen keula vaurioitui lievästi. Alus erkani seuraavana päivänä saattueesta, minkä jälkeen se liittyi loppumatkaksi saattueeseen KMF1. Gibraltarille saavuttuaan alus valmistautui laivueen mukana tulevaan maihinnousuun.
Alus raivasi 8. marraskuuta laivueen mukana BAKER rannalle menevien alusten edellä. Alus oli 10. marraskuuta sukellusveneentorjuntapartiossa, josta se palasi 13. marraskuuta. Se aloitti matkansa Bougieen maihinnousua tukeviin miinanraivaustehtäviin (operaatio Perpetual).
Alarm ja Algerine joutuivat 15. marraskuuta Italian laivaston sukellusveneen Rm. S. Ascianghin hyökkäyksen kohteeksi, jolloin Algerine upposi torpedon osuttua vieden mukanaan kaikki upseerit sekä 80 miehistönjäsentä. Alarmin miehistö pelasti uppoavan aluksen eloonjääneet.
Alus joutui 2. tammikuuta 1942 Bonessa ilmahyökkäykseen, jolloin se kärsi pahoja vaurioita. Alus jouduttiin ajamaan matalikolle vaurioiden selvittämiseksi, jolloin siihen osui uusi pommi. Se todettiin korjauskelvottomaksi ja romutettiin.
Päälliköt

Aluksen ainoana päällikkönä oli komentajakapteeni Russell Patterson 21. helmikuuta 1942 alkaen aluksen tuhoutumiseen.
Afrikan unioni

| Afrikan unioni>  Nimi virallisilla kielillä:  الاتحاد الأفريقي (arabiaksi)  African Union (englanniksi)  Unión Africana (espanjaksi)  União Africana (portugaliksi)  Union africaine (ranskaksi)  Umoja wa Afrika (swahiliksi)   |
| --- | --- |

 Afrikan unionin jäsenvaltiot vihreällä; vaaleammalla vihreällä merkittyjen valtioiden (Guinea, Mali, Niger, Burkina Faso, Sudan, Gabon) jäsenyys on jäädytetty
Perustettu:  9. heinäkuuta 2002
Päämaja:  Addis Abeba, Etiopia Johannesburg, Etelä-Afrikka
Jäsenet:  55 jäsenvaltiota
Viralliset kielet:  arabia, englanti, espanja, portugali, ranska, swahili
Puheenjohtaja:  Mohamed Ould Ghazouani
Komission puheenjohtaja:  Moussa Faki
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Afrikan unioni (lyhenne AU) on 54 Afrikan valtion muodostama kansainvälinen järjestö. Unioni perustettiin 9. heinäkuuta 2002 Etelä-Afrikassa, ja se on Afrikan yhtenäisyysjärjestön (OAU) sekä Afrikan talousyhteisön (AEC) seuraaja. Afrikan unionin toiminnassa ovat mukana kaikki Afrikan maat. Vuosina 1984–2017 Marokko pysyi unionin ulkopuolella Länsi-Saharan jäsenyyden vuoksi, mutta liittyi uudelleen jäseneksi 30. tammikuuta 2017.
Rakenteeltaan Afrikan unioni muistuttaa Euroopan unionia ja Amerikan valtioiden järjestöä. Sen päämääriä ovat demokratian, ihmisoikeuksien ja vakaan talouden edistäminen. Tärkeänä pidetään myös Afrikan sisäisten konfliktien kitkemistä ja tehokkaiden yhteismarkkinoiden luomista. Unionin pitkän ajan tavoitteita ovat myös yhteiseen valuuttaan (afro) siirtyminen ja puolustusvoimien yhdentäminen.
Afrikan unionin puheenjohtajuus on aina jollakin sen jäsenmaista. Unionilla on myös oma lainsäädäntäelin, Panafrikkalainen parlamentti, joka kokoontuu Etelä-Afrikassa.
Afrikan yhtenäisyyden idea heräsi uudelleen 1990-luvun puolivälissä Libyan johtajan Muammar Gaddafin aloitteesta. Perusta järjestön luomiselle annettiin Libyan Sirtessä 9. syyskuuta 1999 laaditulla Sirten julistuksella. Suunnitelmia kehitettiin seuraavina vuosina tapaamisissa Loméssa ja Lusakassa.lähde?
7. heinäkuuta 2019 Niameyssa pidetyssä Afrikan unionin komission kokouksessa kerrottiin, että unioni perustaa Afrikan mantereen vapaakauppa-alueen, joka käsittää koko Afrikan.
Jäsenvaltiot

Afrikan unionissa on 54 jäsenvaltiota:
Algeria
Angola
Benin
Botswana
Burundi
Djibouti
Egypti
Eritrea
Etelä-Afrikka
Etelä-Sudan
Etiopia
Gabon – erotettu toistaiseksi kesällä 2023 sotilasvallankaappauksen vuoksi
Gambia
Ghana
Guinea
Guinea-Bissau
Kamerun
Kap Verde
Kenia
Keski-Afrikan tasavalta
Komorit
Kongon demokraattinen tasavalta
Kongon tasavalta
Lesotho
Liberia
Libya
Madagaskar
Malawi
Mali
Marokko
Mauritania
Mauritius
Mosambik
Namibia
Niger
Nigeria
Norsunluurannikko
Päiväntasaajan Guinea
Ruanda
Saharan demokraattinen arabitasavalta
Sambia
São Tomé ja Príncipe
Senegal
Seychellit
Sierra Leone
Somalia
Sudan
Swazimaa
Tansania
Togo
Tšad
Tunisia
Uganda
Zimbabwe
Toimielimet

Afrikan unionin vuosikokous (engl. The Assembly of the African Union) on unionin tärkein päättävä elin, joka kokoontuu kerran vuodessa ja siihen osallistuvat jäsenmaiden päämiehet ja pääministerit. Päätökset ovat yksimielisiä tai ne saavat vähintään kaksi kolmasosaa annetuista äänistä. Vuosikokous on alkanut luovuttaa päätäntävaltaansa asteittain panafrikkalaiselle parlamentille.
Panafrikkalainen parlamentti (engl. The Pan-African Parliament, PAP) aloitti toimintansa maaliskuussa 2004 Etelä-Afrikan Midrandissa. Parlamentissa on 235 vaaleilla valittua jäsentä 54 jäsenvaltiosta. Alkujaan sen tehtävä oli toimia neuvonantajana sekä konsultoida kansalaisjärjestöjä. Vuonna 2009 parlamentin tehtävät kuitenkin muuttuivat, ja se ryhtyi säätämään AU-lakeja.
Afrikan komissio (engl. The African Commission) toimii unionin sihteeriosastona, vastaa yleishallinnosta sekä koordinoi kokouksia ja toimenpiteitä. Komissio koostuu 8 komissaarista, puheenjohtajasta, varapuheenjohtajasta ja henkilökunnasta, jotka työskentelevät Addis Abebassa.  Komission nykyinen puheenjohtaja on Erastus J.O. Mwencha .
Afrikkalaisen tuomioistuimen (engl. The African Court of Justice) toimenkuvana on Afrikan ihmisoikeusloukkauksien käsittely. Se tullaan tulevaisuudessa yhdistämään Afrikan ihmisoikeustuomioistuimen (engl. African Court of Human and Peoples' Rights) kanssa uudeksi instanssiksi (engl. The African Court of Justice and Human Rights), kun 15 jäsenmaata on ratifioinut esityksen.
Afrikan ihmisoikeuskomissio (engl. The African Commission on Human and Peoples' Rights) edistää ihmisoikeuksia Afrikassa ja valvoo jäsenvaltioita yhteistyössä African Charter on Human and Peoples' Rightsin kanssa.
Toimeenpaneva neuvosto (engl. The Executive Council) koostuu jäsenmaiden valtuuttamista ministereistä. Neuvosto keskustelee ja päättää ulkomaankauppaan, sosiaaliturvaan, ruokaan, maatalouteen ja tietoliikenteeseen liittyvistä kysymyksistä lähde?, ja on vastuussa vuosikokoukselle. Neuvosto myös valmistelee asioita vuosikokoukselle keskusteltavaksi ja arvioitavaksi.
Pysyvien edustajien komitea (engl. The Permanent Representatives' Committee) koostuu jäsenmaiden nimittämistä pysyvistä edustajista. Se valmistelee toimeenpanevan neuvoston työtä.
Rauhan ja turvallisuuden neuvosto (engl. The Peace and Security Council) aloitti toimintansa maaliskuussa 2004. Neuvosto seuraa ja turvaa AU-päätösten toimeenpanoa. Neuvoston 15 jäsenmaata valitsee Toimeenpaneva neuvosto, ja se voi lähettää kriisinhallintajoukkoja konfliktialueille.
Talous-, sosiaali- ja kulttuurineuvosto (engl. The Economic, Social and Cultural Council) on neuvonantajista, asiantuntijoista ja kansalaisjärjestöistä koostuva elin.
Lisäksi unioniin kuuluu ministeritason teknisiä komiteoita, jotka käsittelevät muun muassa valuutta- ja investointiasioita sekä maatalous- ja koulutuspoliittisia kysymyksiä.
Afrikan keskuspankki (engl. African Central Bank), Afrikan valuuttarahasto (engl. African Monetary Fund) ja Afrikan investointipankki (engl. African Investment Bank) ovat rahoituslaitoksia, jotka tulevat toteuttamaan Afrikan talouksien yhdistymistä.
Puheenjohtajat

| Puheenjohtaja | Virka-aika | Valtio |
| --- | --- | --- |
| Thabo Mbeki | 9.7.2002–10.7.2003 |  Etelä-Afrikka |
| Joaquim Chissano | 10.7.2003–6.7.2004 |  Mosambik |
| Olusegun Obasanjo | 6.7.2004–24.1.2006 |  Nigeria |
| Denis Sassou-Nguesso | 24.1.2006–29.1.2007 |  Kongon tasavalta |
| John Kufuor | 29.1.2007–31.1.2008 |  Ghana |
| Jakaya Kikwete | 31.1.2008–2.2.2009 |  Tansania |
| Muammar Gaddafi | 2.2.2009–31.1.2010 |  Libya |
| Bingu wa Mutharika | 31.1.2010–31.1.2011 |  Malawi |
| Teodoro Obiang Nguema Mbasogo | 31.1.2011–29.1.2012 |  Päiväntasaajan Guinea |
| Yayi Boni | 29.1.2012–27.1.2013 |  Benin |
| Hailemariam Desalegn | 27.1.2013–30.1.2014 |  Etiopia |
| Mohamed Ould Abdel Aziz | 30.1.2014–30.1.2015 |  Mauritania |
| Robert Mugabe | 30.1.2015–30.1.2016 |  Zimbabwe |
| Idriss Déby | 30.1.2016–30.1.2017 |  Tšad |
| Alpha Condé | 30.1.2017–28.1.2018 |  Guinea |
| Paul Kagame | 28.1.2018–10.2.2019 |  Ruanda |
| Abdel Fattah al-Sisi | 10.2.2019–10.2.2020 |  Egypti |
| Cyril Ramaphosa | 10.2.2020–10.2.2021 |  Etelä-Afrikka |
| Félix Tshisekedi | 10.2.2021–5.2.2022 |  Kongon demokraattinen tasavalta |
| Macky Sall | 5.2.2022–18.2.2023 |  Senegal |
| Azali Assoumani | 18.2.2023–17.2.2024 |  Komorit |
| Mohamed Ould Ghazouani | 17.2.2024– |  Mauritania |
Komission puheenjohtajat

| Komission puheenjohtaja | Virka-aika | Valtio |
| --- | --- | --- |
| Amara Essy | 9.7.2002–16.9.2003 |  Norsunluurannikko |
| Alpha Oumar Konaré | 16.9.2003–1.2.2008 |  Mali |
| Jean Ping | 1.2.2008–15.7.2012 |  Gabon |
| Nkosazana Dlamini-Zuma | 15.7.2012–14.3.2017 |  Etelä-Afrikka |
| Moussa Faki | 14.3.2017– |  Tšad |
Kokoukset

Oheinen taulukko on järjestettävissä päiväyksen mukaan nousevaan tai laskevaan järjestykseen.
| Järjestys | Päiväys | Paikka |
| --- | --- | --- |
| 35 | 20220205 5.–6.2.2022 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 34 | 20210206 6.–7.2.2021 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 33 | 20200209 9.–10.2.2020 | Addis Abeba,  Etiopia |
| Ylimääräinen huippukokous | 20190704 4.–8.7.2019 | Niamey,  Niger |
| 32 | 20190210 10.–11.2.2019 | Addis Abeba,  Etiopia |
| Ylimääräinen huippukokous | 20181105 5.–18.11.2018 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 31 | 20180625 25.6.–2.7.2018 | Nouakchott,  Mauritania |
| Ylimääräinen huippukokous | 20180317 17.–21.3.2018 | Kigali,  Ruanda |
| 30 | 20180122 22.–29.1.2018 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 29 | 20170627 27.6.–4.7.2017 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 28 | 20170122 22.–31.1.2017 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 27 | 20160710 10.–18.7.2016 | Kigali,  Ruanda |
| 26 | 20160121 21.–31.1.2016 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 3. Afrikan-Intian huippukokous | 20151026 26.–29.10.2015 | New Delhi,  Intia |
| 25 | 20150607 7.–15.6.2015 | Johannesburg,  Etelä-Afrikka |
| 24 | 20150123 23.–31.1.2015 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 2. Afrikan-Turkin  huippukokous    | 20141119 19.–21.11.2014 | Malabo,  Päiväntasaajan Guinea |
| 23 | 20140620 20.–27.6.2014 | Malabo,  Päiväntasaajan Guinea |
| 22 | 20140121 21.–31.1.2014 | Addis Abeba,  Etiopia |
| Ylimääräinen huippukokous | 20131011 11.–12.10.2013 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 21 | 20130519 19.–27.5.2013 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 20 | 20130127 27.–28.1.2013 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 19 | 20120709 9.–16.7.2012 | Addis Abeba,  Etiopia |
| Diaspora kokous | 20120523 23.–25.5.2012 | Johannesburg,  Etelä-Afrikka |
| 18 | 20120123 23.–30.1.2012 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 17 | 20110623 23.6.–1.7.2011 | Malabo,  Päiväntasaajan Guinea |
| 2. Afrikan-Intian huippukokous | 20110520 20.–25.5.2011 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 16 | 20110124 24.–31.1.2011 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 15 | 20100719 19.–27.7.2010 | Kampala,  Uganda |
| 14 | 20100125 25.1.–2.2.2010 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 13 | 20090624 24.6.–3.7.2009 | Sirte,  Libya |
| 12 | 20090126 26.1.–3.2.2009 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 11 | 20080624 24.6.–1.7.2008 | Sharm el-Sheikh,  Egypti |
| 10 | 20080125 25.1.–2.2.2008 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 9 | 20070625 25.6.–6.7.2007 | Accra,  Ghana |
| 8 | 20070122 22.–30.1.2007 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 7 | 20060625 25.6.–2.7.2006 | Banjul,  Gambia |
| 6 | 20060116 16.–24.1.2006 | Khartoum,  Sudan |
| 5 | 20050628 28.–29.6.2005 | Sirt,  Libya |
| Ylimääräinen huippukokous  | 20050804 4.8.2005 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 4 | 20050124 24.1.–31.1.2005 | Abuja,  Nigeria |
| 3 | 20040706 6.–8.7.2004 | Addis Abeba,  Etiopia |
| 2 | 20030202 2.–12.7.2003 | Maputo,  Mosambik |
| 1 | 20020728 28.6.–10.7.2002 | Durban,  Etelä-Afrikka |
Logo

Afrikan unionin logon keskellä on keltainen Afrikan kartta ilman valtionrajoja, mikä symboloi Afrikan yhtenäisyyttä. Karttaa ympäröivä keltainen kehä symboloi Afrikan rikkautta ja sen valoisaa tulevaisuutta, vihreä väri puolestaan toivoa. Punaiset renkaat symboloivat afrikkalaisten välistä solidaarisuutta ja palmunlehdet logon molemmilla puolilla rauhaa.
Kirjallisuutta

AUC & New Zealand Crown: African Union Handbook 2019. Adis Ababa: African Union Commission, 2019. ISBN: 978-92-95104-64-8.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Afrikan unioni Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto (englanniksi, ranskaksi, espanjaksi, arabiaksi, portugaliksi,)
African Union NGO Law Monitor. International Center of Not-for-Profit Law. Viitattu 22.2.2012. (englanniksi)
The Guardian: African Union: the key facts (englanniksi)
Katariina Hänninen

| Katariina Hänninen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. joulukuuta 1982 (ikä 42) Toholampi
Muusikko
Aktiivisena:  2003–2021
Tyylilajit:  pop, rock
Levy-yhtiöt:  Mediamusiikki
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Katariina Hänninen (s. 1. joulukuuta 1982 Toholampi) on suomalainen poplaulaja.
Ura

Hänninen voitti Suomen suurimman valtakunnallisen karaoke-laulukilpailun King Karaoken 23. lokakuuta 2003. Seuraavana vuonna hän voitti Golden Stars -kilpailun naisten sarjan. Kilpailuun osallistuttiin tallennetulla laulunäytteellä, joiden perusteella 700 kilpailijasta kymmenen kutsuttiin semifinaaliin Turkuun 12.–13. toukokuuta. Tuomaristo valitsi voittajat finaalissa Seinäjoen Tangomarkkinoilla 7.–8. heinäkuuta. Hänninen oli myös yleisöäänestyksen ylivoimainen suosikki.
Hännisen ensimmäinen single ”Kuolematon” ilmestyi vuonna 2004 ja esikoisalbumi Pimenee 1. kesäkuuta 2005. Albumilta julkaistiin yhteensä viisi singleä, joista helmikuussa ja elokuussa 2005 julkaistut ”Paha tuuli” ja ”Polvistukaa” -singlet menestyivät parhaiten.
Hänninen osallistui vuoden 2006 Eurovision laulukilpailun Suomen karsintoihin kappaleilla ”Pala taivasta” ja ”Liian aikaisin”, mutta häntä ei valittu edustamaan Suomea.
Esikoisalbumin jälkeen Hänniseltä on julkaistu vielä kaksi singleä, ”Turpa kii” 1. lokakuuta 2007 sekä ”Omilla ehdoilla” 17. syyskuuta 2008. Hänninen kirjoitti marraskuussa 2008 kotisivujensa blogiin toisen studioalbumin olevan lähes valmis, mutta sitä ei koskaan julkaistu.
Nykyisinselvennä Hänninen esiintyy muutaman kerran vuodessa duo- ja triokokoonpanoilla.
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Pimenee |  Julkaistu: 1. kesäkuuta 2005  Formaatti: CD  Levy-yhtiö: Mediamusiikki | #33  | – |
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single | Latauslista | Singlelista | Radiolista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | ”Kuolematon” | – | – | – | Pimenee |
| 2005 | ”Paha tuuli” | – | – | 6  | Pimenee |
| 2005 | ”Pimenee” | – | – | – | Pimenee |
| 2005 | ”Polvistukaa” (Promosingle) | – | – | – | Pimenee |
| 2005 | ”Ei kenenkään / Sateeseen” (Promosingle) | – | – | – | Pimenee |
| 2006 | ”Pala taivasta / Liian aikaisin” (Promosingle) | – | – | – |  |
| 2007 | ”Turpa kii” | – | – | – |  |
| 2008 | ”Omilla ehdoilla” | – | – | – |  |
Diskografia > Musiikkivideot

Pimenee (2005)
Aiheesta muualla

Katariina Hänninen Myspacessa (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz
Australian Grand Prix 1997

|  Australian Grand Prix 1997  |
| --- | --- |
 1. osakilpailu 1 osakilpailusta kaudella 1997. 

Päivämäärä:  9. maaliskuuta 1997
Sijainti:  Albert Park, Melbourne, Australia
Ratatyyppi:  katuun pohjautuva moottorirata
Radan pituus:  5,303 km
Kilpailun pituus:  58 kierrosta, 308,792 km
Sää:   Puolipilvinen, kuivaa
Paalupaikka
Kuljettaja:   Jacques Villeneuve   (Williams-Renault)
Paaluaika:  1.29,396
Palkintokoroke
Voittaja:   David Coulthard   (McLaren-Mercedes)
Toinen:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Kolmas:   Mika Häkkinen   (McLaren-Mercedes)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Heinz-Harald Frentzen   (Williams-Renault)
Kierrosaika:  1.30,585 (kierroksella 36)
Australian Grand Prix 1997 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin Melbournessa 9. maaliskuuta 1997. Kilpailu oli kauden 1997 avauskilpailu ja sen voitti McLarenin David Coulthard yli kahdenkymmenen sekunnin erolla toiseksi ajaneeseen Michael Schumacheriin.