stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jäykkänata

| Jäykkänata |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Pikkunadat Festuca
Laji::  brevipila
Kaksiosainen nimi
 Festuca brevipila  R.Tracey 
Synonyymit
 Festuca stricta subsp. trachyphylla (Hack.) Pils  Festuca trachyphylla (Hack.) R.P.Murray 
Katso myös
   Jäykkänata Wikispeciesissä   Jäykkänata Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jäykkänata (Festuca brevipila, syn. Festuca stricta subsp. trachyphylla) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, pikkunatojen eli natojen (Festuca) sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se voidaan luokitella omaksi lajikseen tai sojonadan (Festuca stricta) alalajiksi. Jäykkänadan tunnusmerkkejä ovat karkeat, sinivihreät lehdet sekä mätästävä kasvutapa. Muista natalajeista jäykkänata muistuttaa eniten lampaannataa (Festuca ovina), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan lehtien värin ja leveyden sekä tähkylöiden koon perusteella.
Jäykkänata on tiiviisti mätästävä heinälaji ja voi kasvaa reilut 40 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat noin yhden millimetrin levyisiä, karkeita ja sinivihreitä. Lehtitupet ovat kellertäviä tai harmahtavia. Jäykkänadan kukinto on noin 5 cm pitkä röyhy, jonka haarat ovat melko lyhyitä. Röyhyn tähkylät ovat monikukkaisia, reilut 5 mm pitkiä ja harmaanvihreitä tai violettivivahteisia. Kukkien ulkohelpeet ovat hienokarvaisia ja niissä on selvä, noin 2 mm pitkä vihne. Jäykkänata kukkii kesä–heinäkuussa.
Jäykkänata on kotoisin Keski-Euroopasta. Ruotsiin laji on saapunut heinänsiementen tuonnin myötä. Ruotsissa jäykkänata on melko tavallinen eteläisessä Ruotsissa ja se kasvaa tavallisesti laidunmailla, tienpientareilla, ruohikoilla sekä ratavalleilla. Suomessa jäykkänataa kasvaa paikoitellen siellä täällä lähinnä Oulun eteläpuolella, mutta havaintoja on kuitenkin koko maasta Utsjokea ja Enontekiötä myöten.
Jäykkänadan tieteellisen nimen lajinimi (brevipila) tulee latinan kielen sanoista brevis (suom. lyhyt) ja pilus (suom. karva).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Jäykkänata (Festuca trachyphylla)
Luopioisten kasvisto: Jäykkänata (Festuca brevipila)
United States Department of Agriculture (USDA): Festuca brevipila (englanniksi)
Kallunkijärvi (Salla)

| Kallunkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Salla
Koordinaatit:  66°39′17″N, 28°57′33″E
Järvinumero:  73.081.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  238,1 m 
Rantaviiva:  16,23 km 
Pinta-ala:  3,55 km² 
Tilavuus:  0,017 km³ 
Keskisyvyys:  4,9 m 
Suurin syvyys:  20 m 
 fiKallunkijärvi 
Kallunkijärvi on saareton järvi Sallan kaakkoisosassa Lapin maakunnassa. Sen pinta-ala on 3,5 neliökilometriä. Etäisyys Sallan kuntakeskuksesta on 22 kilometriä eteläkaakkoon.
Maantiede

Kallunkijärven pääaltaan pituus lännestä itään on 3,8 kilometriä. Pääaltaan eteläpuolella sijaitsee Iivananlahti, ja sen eteläpuolella Majavalampi (238,1 metriä mpy), joka luokitellaan omaksi järvekseen. Kallunkijärven pohja kumpuilee, vähintään kymmenen metriä syviä alueita on useita. Syvin kohta, 20 metriä, sijaitsee järven länsipuoliskolla. Itäpuoliskolla on kaksi noin 15 metriä syvää kohtaa. Iivananlahden syvin kohta on 4,2 metriä.
Kallunkijärven etelärannalla on Kallunki-nimisen kylän kulttuurimaisema, pohjoinen ranta on metsäistä. Kallunkijärveen virtaa Onkamojoki pohjoisesta ja laskuojia idästä Niittylammilta ja Tammakkolammelta. Lännestä Potkujärveltä virtaa Myllyoja. Kallunkijärven luusua sijaitsee Iivananlahden eteläosassa Kotasalmessa, josta virta vie Majavalammen, Savinajoen ja Kivijärven kautta Näsmäjärveen (238,0 metriä mpy). Savinajoki jatkuu Näsmäjärveltä kaakkoon.
Kallunkijärven vesitilavuus on 17 227 000 kuutiometriä.
Kallunkijärvi (73.081.1.004) kuuluu Kallunkijärven alueeseen (73.081), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Koutajoen vesistössä (73). Toinen jakovaihe on Onkamojoen valuma-alue (73.08). Kallunkijärvi on Kallunkijärven alueen laajin vakavesi. Sitä seuraavat Jystämöjärvi ja Näsmäjärvi. Alueeseen kuuluu 27 vähintään hehtaarin laajuista järveä.
Kallunkijärvi on neljänneksi laajin Sallan yli 800:sta järvestä.
Myös Kuusamossa on Kallunkijärvi.
Kamyšin

| Kamyšin (Камышин) |
| --- | --- |
 Historiallinen museo
 lippu:  vaakuna
Federaatiosubjekti:  Volgogradin alue
Kaupunkipiirikunta:  Kamyšinin kaupunkipiirikunta
Perustettu:  1668
Kaupunkioikeudet:  1780
Väkiluku (2010):  119 924
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 www.admkamyshin.info/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kamyšin (ven. Камышин) on kaupunki ja kaupunkipiirikunta (gorodskoi okrug) Volgogradin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Volgaan padotun Volgogradin tekojärven oikealla rannalla. Kaupungin väkiluku oli 119 924 vuonna 2010.[lähde? ]
Kamyšin perustettiin vuonna 1668.[lähde? ] Sen nimi oli Dmitrijevsk vuoteen 1780, jolloin se sai kaupunginoikeudet ja nykyisen nimensä.
Kamus Besar Bahasa Indonesia

Kamus Besar Bahasa Indonesia (KBBI) on indonesian kielen virallinen sanakirja, jonka on koonnut kielten kehittämis- ja kehitysvirasto (Badan Pengembangan dan Pembinaan Bahasa) ja julkaissut Indonesian valtion omistama kustantamo Balai Pustaka. KBBI julkaistiin ensimmäisen kerran 28. lokakuuta 1988 Jakartassa.
KBBI:n ensimmäinen painos sisälsi noin 62 000 sanamerkitystä. Tarkistettu toinen painos julkaistiin vuonna 1991. Kolmas painos julkaistiin vuonna 2001 ja neljäs painos vuonna 2008. Viides painos julkaistiin vuonna 2016 nettiversiona, ja myöhemmin siitä painettiin myös kirja.
Joseph Süß Oppenheimer

Joseph Süß Oppenheimer
Joseph Ben Issachar Süßkind ”Süß” Oppenheimer (helmi–maaliskuu 1698 Heidelberg – 4. helmikuuta 1738 Stuttgart) oli juutalainen talousasiantuntija ja Württembergin herttuan Karl Alexanderin taloudellinen neuvonantaja eli tuon ajan kielenkäytön mukaan hovijuutalainen. Hänet tuomittiin vuonna 1738 kuolemaan erilaisista korruptioon liittyneistä rikoksista ja teloitettiin. Häneen on myöhemmin viitattu usein halventavalla nimityksellä Jud Süß (”jutku Süß” tai sukunimen kaksimerkityksisyyden vuoksi myös ”suloinen jutku”) ja hänen tarinaansa on käytetty antisemitistisen propagandan välineenä.
Süß Oppenheimer on tullut tunnetuksi ennen muuta kirjallisuuden ja elokuvan kautta. Wilhelm Hauff kirjoitti hänen elämäänsä pohjautuvan novellin Jud Süß vuonna 1827 ja Lion Feuchtwanger samannimisen romaanin vuonna 1925. Erityisen tunnettu on vuonna 1940 kantaesitetty saksalainen kansallissosialistisen puolueen propagandaelokuva Vallanhimo (Jud Süß).
Kuolemantuomio ja teloitus

Joseph Süß Oppenheimeria syytettiin oikeudessa valtiopetoksesta, majesteettirikoksesta, valtion varojen ryöstämisestä, kaupankäynnistä valtion viroilla, lahjoman vastaanottamisesta, luterilaisen uskonnon loukkaamisesta ja kristittyjen naisten lihallisesta hyväksikäyttämisestä. Häntä syytettiin muiden muassa sekaantumisesta 14-vuotiaaseen kristittyyn tyttöön. Vaikka kaksi kätilöä todisti oikeudessa tämän olevan vielä neitsyt, Süß Oppenheimer tuomittiin syylliseksi. 9. tammikuuta 1738 hänet tuomittiin kuolemaan.
Ennen kuolemantuomion täytäntöönpanoa Süß Oppenheimer asetettiin Stuttgartissa julkisesti näytteille punaiseksi maalatussa rautahäkissä ihmisten pilkattavaksi. Hänelle tarjottiin armahdusta, mikäli hän luopuisi juutalaisesta uskosta ja kääntyisi kristityksi. Hän kieltäytyi. Hänen kerrotaan sylkeneen maahan, kun kaupunginkirjuri tarjosi hänelle kääntymistä ja kastetta. Ennen kuolemaansa Süß Oppenheimer lausui juutalaisen uskontunnustuksen Šema Jisrael: ”Kuule, Israel, Herra, sinun Jumalasi, on yksi Jumala.” Tähän kaupunginkirjurin kerrotaan huutaneen: ”Kohta näet, että Jeesus elää!”
4. helmikuuta 1738 Süß Oppenheimer hirtettiin rautahäkissään. Ennen kuolemantuomion täytäntöön panemista hän sai tavata juutalaisen seurakunnan esimiehen, Mardochai Schloßin. Rabbiinin tapaaminen häneltä kiellettiin. Noin 12 000 katsojaa todisti Süß Oppenheimerin teloitusta Stuttgartin teloituspaikalla. Teloituksen jälkeen hänen ruumiinsa jätettiin häkkiin varoittamaan ihmisiä juutalaisista. Vasta kuusi vuotta myöhemmin, 1744, herttua Karl Eugen käski ottaa ruumiin alas häkistä ja haudata sen.
Süß Oppenheimerin häkki, jossa hänet hirtettiin, oli tutkimuskomission jäsenen, salaneuvos von Pflugin, keksintö. Hänen mielestään Süß Oppenheimer ei saanut roikkua vapaasti, kuten muut teloitetut, vaan hänen tuli virua kuin lintu häkissä. Süß Oppenheimeria oli syytetty kristittyjen naisten kanssa makaamisesta, lintuhäkin tehtävä lienee myös ollut muistuttaa tästä ”makaamisesta” (saksan puhekielessä ”vögeln”, joka on johdettu sanasta ”Vogel” eli ”lintu”).
Süß Oppenheimer kirjallisuudessa ja elokuvassa

Süß Oppenheimerin matka juutalaisghetosta suuren valtion johtotehtäviin oli jo aikalaisten mielestä kiehtova, eivätkä mielenkiintoa ainakaan vähentäneet hänen kuolemantuomionsa eivätkä rikokset, joista häntä syytettiin. Jo hänen omana aikanaan ilmestyi pamfletteja, kertomuksia ja kuvia, jotka kertoivat hänen elämästään ja teloituksestaan. Süß Oppenheimerin hahmo on myöhemminkin innostanut useaakin kirjailijaa ja elokuvantekijää.
Vuonna 1827 ilmestyi Wilhelm Hauffin novelli ”Jud Süß”. Novelli perustuu pitkälti kuulopuheisiin ja kansantarinoihin, koska Süß Oppenheimerin oikeudenkäyntipöytäkirjat avattiin julkisuudelle vasta vuonna 1919. Vaikka Hauff suhtautuikin negatiivisesti juutalaisiin, hän tuomitsi novellissaan tuomion epäoikeudenmukaiseksi. Kuuluisaksi tuli Lion Feuchtwangerin romaani ”Jud Süß” (ilmestyi suomeksi vuonna 1929 nimellä ”Valta”) vuodelta 1925. Feuchtwanger saattoi käyttää tutkimustyössään oikeudenkäynnin pöytäkirjoja, joten hänen teoksensa on historiallisesti Hauffin novellia luotettavampi.
Vuonna 1934 Lothar Mendes ohjasi englantilais-amerikkalaiselle tuotantoyhtiölle elokuvan ”Jew Suess”. Sen Süß Oppenheimer on amerikkalaistyylinen ”self made man”, joka raivaa tiensä ghetosta valtion huipulle ja haluaa vapauttaa kansansa sorron alta. Elokuva tulkitsee Süß Oppenheimerin siis positiiviseksi hahmoksi. Samalla se halusi vastustaa Saksassa nousseita kansallissosialismin rotuteorioita. Kansallissosialistinen Saksa kielsi elokuvan.
Tunnettu on ennen kaikkea vuonna 1940 valmistunut Veit Harlanin ohjaama propagandaelokuva Vallanhimo. Tämä kuvaa Süß Oppenheimerin vallan- ja rahanhimoisena juutalaisena, joka rikastuu muiden kustannuksella ja kahmii itsellensä valtaa. Samalla elokuva korostaa hänen himoaan vaaleisiin arjalaisiin naisiin. Elokuva kohotti Süß Oppenheimerin erääksi antisemitistisen propagandan keskeisistä hahmoista.
Julius Caesarin kansalaissota

Julius Caesarin kansalaissota oli Rooman tasavallassa vuosina 49–45 eaa. käyty sisällissota. Se käytiin Rooman tasavallan senaatin konservatiivien eli optimaattien sekä Julius Caesarin ja hänen kannattajiensa välillä. Optimaattien tärkein päällikkö oli Caesarin entinen liittolainen Pompeius. Caesar kukisti vastustajansa ja hänestä tuli Rooman valtakunnan diktaattori.
Sodan taistelut

49 eaa. – Massilian taistelu
49 eaa. – Ilerdan taistelu
49 eaa. – Utican taistelu
49 eaa. – Bagradas-joen taistelu
10. heinäkuuta 48 eaa. – Dyrrhakhionin taistelu
9. elokuuta 48 eaa. – Farsaloksen taistelu
4. tammikuuta 46 eaa. – Ruspinan taistelu
6. huhtikuuta 46 eaa. – Thapsuksen taistelu
17. maaliskuuta 45 eaa. – Mundan taistelu
Kardinaalikalat

| Kardinaalikalat |
| --- | --- |
 Kardinaalikala (Tanichthys albonubes)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Alalahko::  Särkikalat Cyprinoidei
Heimo::  Kardinaalikalat Tanichthyidae  Mayden & Chen, 2010
Suku::  Tanichthys  Lin, 1932
Katso myös
   Kardinaalikalat Wikispeciesissä   Kardinaalikalat Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kardinaalikalat (Tanichthyidae) on itäaasialainen särkikalojen heimo, johon kuuluu vain yksi suku Tanichthys ja siinä 12 lajia. Ne elävät virtavesissä Vietnamissa ja Etelä-Kiinassa.
Tanichthys albiventris Li, Bohlen & Liao, 2022
Tanichthys albonubes S. Y. Lin, 1932 – Kardinaalikala
Tanichthys dongxingensis Jin et al., 2022
Tanichthys flavianalis Li, Liao & Shen, 2022
Tanichthys guipingensis Jin et al., 2022
Tanichthys hainanensis Jin et al., 2022
Tanichthys huidongensis Jin et al., 2022
Tanichthys kuehnei Bohlen et al., 2019
Tanichthys luheensis Jin et al., 2022
Tanichthys micagemmae Freyhof & Herder, 2001 – Juovakardinaalikala
Tanichthys shenzhenensis Jin et al., 2022
Tanichthys thacbaensis Nguyen & Ngo, 2001
Justice League: Injustice for All

| Justice League: Injustice for All |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Saffire Corporation
Julkaisija:  Midway Games
Jakelija:  Midway Games
Julkaistu:  21. marraskuuta 2002
Lajityyppi:  Toimintapeli
Pelimuoto:  Yksinpeli
Alusta:  Game Boy Advance
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK    : 
Justice League: Injustice for All on vuoden 2002 marraskuussa julkaistu videopeli. Se perustuu animaatiosarjaan Justice League, jonka kehittäjänä toimi Saffire Corporation.
Pelattavuus

Oikeuden Puolustajat yhdistävät voimansa pysäyttääkseen Injustice Gang -ryhmän. Pelin tarina alkaa Justice Leaguen samannimisestä jaksosta Injustice for All.
Jokaisella tasolla pelattavia hahmoja on kaksi, joiden avulla pyritään löytämään piilotettuja avainkortteja ja kohtaamaan kentän pääpahis. Myös jokaisella sankarilla on oma erikoiskyky perusliikkeiden lisäksi.
Pelattavuus > Pelattavat hahmot

Teräsmies
Batman
Ihmenainen
Salama
Vihreä Lyhty
Haukkatyttö
Marsilainen Ihmismetsästäjä
Kantei

| Kantei> 総理大臣官邸 Sōri Daijin Kantei |
| --- | --- |

Sijainti:  Tokio
Rakennustyyppi:  Virka-asunto
Valmistumisvuosi:  2002
Suunnittelija:  Muraji Shimomoto
Omistaja:  Japanin valtio
Käyttäjä:  Japanin pääministeri
Kerrosluku:  6
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kantei (jap. 総理大臣官邸, Sōri Daijin Kantei) on Japanin pääministerin virka-asunto. Se sijaitsee Japanin pääkaupungissa Tokiossa. Kantein nykyinen päärakennus otettiin käyttöön huhtikuussa 2002. Rakennuksessa on yhteensä kuusi kerrosta, joista yksi sijaitsee maanpinnan alapuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kantei Wikimedia Commonsissa
Kalajärvi (Pello)

| Kalajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Pello
Koordinaatit:  66°50′40″N, 24°38′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Kalajoki 
Järvinumero:  67.966.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  168,3 m  
Rantaviiva:  1,019 km  
Pinta-ala:  6,811 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKalajärvi 
Kalajärvi  on Lapissa Pellossa Ruuhijärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,8 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Iso-Vietosen–Raanujärven alueella (67.96), jonka Pahtajoen valuma-alueeseen (67.966) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 168,3 metriä mpy.
Julie Hagerty

Julie Hagerty vuonna 2019.
Julie Hagerty (s. 15. kesäkuuta 1955 Cincinnati) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa tunnetussa komediaelokuvassa Hei, me lennetään! (1980) sekä sen jatko-osassa Hei, taas me lennetään (1982).
Julie Hagerty esitti naispääosaa Albert Brooksin komediassa Eksyksissä Amerikassa (1985).
Valikoitu filmografia

1980: Hei, me lennetään!
1982: Hei, taas me lennetään
1985: Eksyksissä Amerikassa
1991: Entäs Bob?
1997: U-käännös helvettiin
1999: Tarina meistä kahdesta
2001: Storytelling
2001: Sormet pelissä
2009: Himoshoppaajan salaiset unelmat
Aiheesta muualla

Julie Hagerty Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Justice League Action

| Justice League Action |
| --- | --- |
Tyyli:  Animaatio, seikkailu, toiminta
Kestoaika:  15 min.
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  45
Tuotanto
Tuottaja(t):  Butch Lukic Alan Burnett Jim Krieg
Vastaava(t) tuottaja(t):  Sam Register Jay Bastian
Tuotantoyhtiö(t):  Warner Bros. Animation DC Entertainment
Aiheesta muualla
IMDb 
Justice League Action on vuonna 2016 alkanut animaatiosarja, joka keskittyy DC:n sarjakuvien supersankareihin, pääasiassa Batmaniin, Teräsmieheen, Ihmenaiseen, jotka jahtaavat rikollisia. Sarja alkoi Yhdysvalloissa joulukuussa 2016 ja suomeksi se on ollut katsottavissa HBO Nordic -suoratoistopalvelusta. Sarjan on kääntänyt Jukka Jaatinen.
Äänirooleissa > Alkuperäiset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kevin Conroy  | … |  Batman   |
|  Rachel Kimsey  | … |  Ihmenainen   |
|  Jason J. Lewis  | … |  Teräsmies, Zod, Carmine Falcone ja Krypto   |
|  Charlie Schlatter  | … |  Salama   |
|  Sean Astin  | … |  Shazam   |
|  Christian Slater  | … |  Deadshot   |
|  Brent Spiner  | … |  Arvuuttaja   |
|  Mark Hamill  | … |  Rämeen Olento, Jokeri, Trickster, oma itse   |
|  Tara Strong  | … |  Harley Quinn, Lois Lane ja nuori Batman   |
|  James Woods  | … |  Lex Luthor   |
|  Dana Snyder  | … |  Muovimies, Pingviini   |
|  P. J. Byrne  | … |  Firestorm   |
|  Stephen Tobolowsky  | … |  Firestorm   |
Äänirooleissa > Suomenkieliset

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Carl-Kristian Rundman  | … |  Batman   |
|  Markus Niemi  | … |  Teräsmies, Etrigan, Steppenwolf, Lelumies, Musta Adam   |
|  Raili Raitala  | … |  Ihmenainen   |
|  Antti Lang  | … |  Salama, nuori Tohtori Kohtalo   |
|  Aku Laitinen  | … |  Jokeri, Atrocitus, Deadshot, Shazam-tietäjä, Cain   |
|  Pasi Ruohonen  | … |  Solomon Grundy, Mongul, Uthool   |
|  Joonathan Kettunen  | … |  Space Cabbie, Firestorm, Rämeen Olento, John Constantine, Atomi   |
|  Tero Koponen  | … |  Lobo, Kaksinaama   |
|  Peter Pihlström  | … |  Jimmy Olsen, Mister Mind, Virman Vunderbar   |
|  Sasu Moilanen  | … |  Calythos, Kack, Professori Stein   |
|  Osku Ärilä  | … |  Vihreä Nuoli   |
|  Petri Hanttu  | … |  Kyborgi, Haukkamies   |
|  Antti L. J. Pääkkönen  | … |  Muovimies, Blue Beetle, nuori Batman   |
|  Rauno Ahonen  | … |  Pakkasherra, Zilius Zox, Pingviini   |
|  Taru Tikkanen  | … |  Zatanna, Big Barda   |
|  Aksu Palmén  | … |  Shazam, Chronos, Klarion   |
|  Pekka Lehtosaari  | … |  Kanjar Ro, Jonas Glim   |
|  Pepe Laaksonen  | … |  Jonah Hex   |
|  Myy Lohi  | … |  Harley Quinn, Tähtityttö, Ember, nuori Zatanna   |
Kalajärvi (Saarijärvi)

| Kalajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Saarijärvi
Koordinaatit:  62°41′01″N, 25°00′59″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Mahlunjärven alue (14.62)
Laskupuro:  Kalapuro Lehtolankoskeen 
Järvinumero:  14.622.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  160,8 m  
Pituus:  1,1 km  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  2,259 km  
Pinta-ala:  12,669 ha  
Tilavuus:  0,0004207 km³ 
Keskisyvyys:  3,32 m  
Suurin syvyys:  10,4 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKalajärvi 
Kalajärvi  on Keski-Suomessa Saarijärvellä  Muittarin lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,1 kilometriä pitkä, 200 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 12,7 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 420 700 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 3,3 metriä ja suurin syvyys on 10,4 metriä. Sen rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Mahlunjärven alueella (14.62), jonka Vartejärven–Horonalasen alueeseen (14.622) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 160,8 metriä mpy.
Julie Kavner

| Julie Kavner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Julie Deborah Kavner
Syntynyt: 7. syyskuuta 1950 (ikä 74) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1975–
Merkittävät roolit:  Brenda Morgenstern (Rhoda) Marge Simpson (Simpsonit)
Palkinnot
 Emmy (1978, 1992)  American Comedy (1990)  Young Artist (2004) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Julie Deborah Kavner (s. 7. syyskuuta 1950 Los Angeles, Kalifornia) on Emmy-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Parhaiten hänet tunnetaan Marge Simpsonin ääniroolista piirrossarjassa Simpsonit. Yhdysvalloissa hän on tunnettu myös Brenda Morgensternin roolista Rhoda-sarjassa.
Elämä

Juutalainen Kavner syntyi Los Angelesissa. Hän asui koko lapsuutensa ja nuoruutensa ajan Etelä-Kaliforniassa. Kavner kävi Beverly Hillsin High Schoolia, ja opiskeli näyttämötaidetta ja valmistui San Diegon yliopistosta vuonna 1971.
Rhodan päätyttyä Kavner siirtyi elokuviin. Vuonna 1992 hän näytteli pääroolin Nora Ephronin ohjaamassa komediadraamassa This Is My Life. Lisäksi hänellä on ollut sivurooleja elokuvissa Faijallako vitsit vähissä, Hannah ja sisaret, Kolmannen korvapuusti, New York Stories, Heräämisiä, Ihan mitä vaan, Hyvästi Pariisi, Harry pala palalta ja Klik!. Simpsoneissa Kavner on ääninäytellyt alusta alkaen Marge Simpsonia ja tämän kaikkia naispuolisia sukulaisia, kuten Pattya ja Selmaa sekä Jacqueline Bouvieria. Kavner on neuvotellut sopimukseensa kohdan, jonka mukaan hänen ei tarvitse koskaan esittää hahmojensa ääniä kameran edessä, koska hänen mukaansa se tuhoaisi illuusion.
Aiheesta muualla

Julie Kavner Voice Chasersissa (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Joseph Tal

Joseph Tal (1987)
Joseph Tal (hepr. ‏יוסף טל‎; s. Joseph Grünthal; 18. syyskuuta 1910 – 25. elokuuta 2008) oli israelilainen säveltäjä.
Elämä

Tal syntyi nykyisin Puolaan kuuluvassa Pniewyssä (saks. Pinne), silloisessa Saksan keisarikunnassa. Pian syntymänsä jälkeen hän muutti perheineen Berliinin. Perheen isä Julius työskenteli juutalaistutkimuksen korkeakoulussa (saks. Hochschule für die Wissenschaft des Judentums). Joseph Tal pääsi Berliinissä musiikkiopistoon, jossa hänen lukuisien opettajiensa joukossa olivat muiden muassa Paul Hindemith, Max Trapp ja Heinz Tiessen. Talin saatua opintonsa päätökseen hän meni naimisiin tanssija Rosie Löwenthalin kanssa.
Natsit nousivat valtaan vuonna 1933. Vuotta myöhemmin (1934) Tal muuttikin oman perheensä kanssa pysyvästi Palestiinaan. Hän oli opiskellut jo Saksassa valokuvausta ja työskentelikin alalla Palestiinassa jonkin aikaa. Pian hän kuitenkin omistautui musiikille. Asuttuaan alueella eri paikoissa hän asettui Jerusalemiin, jossa hän soitti pianoa sekä harppua ja opetti pianonsoittoa.
Tal erosi vaimostaan vuonna 1937. Hän alkoi opettaa Jerusalemin musiikkiakatemiassa ja toimi jopa sen johdossa 1940–1950-lukujen vaihteessa. 1950-luvun alussa Tal aloitti pitkän uransa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa. Hän meni vuonna 1940 naimisiin toisen vaimonsa, kuvanveistäjä Pola Pfefferin kanssa.
Talista tuli ahkera luennoitsija. Hän muun muassa edusti Israelia Nykymusiikin kansainvälisessä yhteisössä (engl. International Society for Contemporary Music). Hän osallistui kansainvälisiin konferensseihin ja oli Berliinin taideakatemian (saks. Akademie der Künste) jäsenenä. Vaikka hän toimi vielä myöhemmälläkin iällään pianistina ja kapellimestarina, hänen nykyinen merkittävyytensä perustuu pitkälti hänen työhönsä säveltäjänä. Hän osallistui vanhuudessaan Talmark-tutkimusprojektiin, jonka tarkoituksena oli kehittää uusi nuotinnusjärjestelmä. Vaikka hänen näkönsä heikkeni, hän jatkoi sävellystyötään ja kirjoitti kolmannen omaelämäkertansa.
Tal kuoli luonnollisesti Israelissa 97-vuotiaana. Hänet haudattiin Ma'ale HaHamishaan. Hänen teoksiaan on julkaissut lähinnä Israel Music Institute, ja arkistoa pitää Israelin kansalliskirjasto.