stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Uusikoivisto

| Uusikoivisto |
| --- | --- |
 Uudenkoiviston koulu
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Itäinen Maa-Pori
Kaupunginosa nro:  12
Väkiluku:  1 540 (2013)
Postinumero(t):  28130
Uusikoivisto (ruots. Nykoivisto) on yksi Porin kaupunginosista, järjestysnumeroltaan 12. Se sijaitsee Itä-Porin alueella. Uusikoiviston naapurikaupunginosat ovat pohjoisessa Kuninkaanhaka, idässä Koivula, etelässä Impola ja lännessä Riihiketo. Kaupunginosan asuntokanta koostuu pääosin omakoti- ja paritaloista. Koivistonpuistikon Teljän kirkon puoleisessa päässä on K-market sekä viisi seitsenkerroksista kerrostaloa.
Uusikoivistosta muodostettiin taajaväkinen yhdyskunta vuonna 1908. Uusikoivisto kuului Ulvilan kuntaan vuoteen 1941 asti, jolloin se liitettiin osaksi Poria. Kuitenkin jo vuonna 1922 Ulvila oli anonut Uudenkoiviston sulauttamista Poriin perustellen anomustaan sillä, että Uudellakoivistolla asui enimmäkseen Porissa työssä käyviä henkilöitä. Uusikoivisto on tunnettu myös koulustaan sekä vapaaehtoisesta palokunnastaan.
Uusikoivisto on alun perin kuulunut Koiviston kartanolle, joka alkoi 1800-luvun lopulla myydä mailtaan tontteja Porin työläisille.
Aiheesta muualla

Uusikoivisto Pori-tiedossa (poritieto.com)
Porin kaupunginosat
1. Linna | 2. Teljä | 3. Malminpää | 4. Karhunpää | 5. Itätulli | 6. Päärnäinen | 7. Aittaluoto | 8. Isosanta | 9. Riihiketo | 10. Tiilinummi | 11. Tiilimäki | 12. Uusikoivisto | 13. Kuninkaanhaka | 14. Herralahti | 15. Tupala | 16. Koivula | 17. Kalaholma | 18. Isojoenranta | 19. Sunniemenranta | 20. Koivistonluoto | 21. Karjaranta | 22. Käppärä | 23. Musa | 24. Tikkula | 25. Vähärauma | 26. Liinaharja | 27. Liikastenmäki | 28. Tuorsniemi | 29. Pietniemi | 30. Ulasoori | 31. Leppäkorpi | 32. Isomäki | 33. Tiiliruukki | 34. Kyläsaari | 35. Uusiniitty | 36. Pihlava | 37. Rieskala | 38. Metsämaa | 39. Enäjärvi | 40. Harmaalinna | 41. Kartano | 42. Impola | 43. Vanhakoivisto | 44. Väinölä | 45. Metallinkylä | 46. Mikkola | 47. Sampola | 48. Paratiisinmäki | 49. Luotsinmäki | 50. Murtosenmutka | 51. Ruosniemi | 52. Toejoki | 53. Pormestarinluoto | 54. Hyvelänviiki | 55. Lotskeri | 56. Hyvelä | 57. Kirjurinluoto | 58. Hanhiluoto | 59. Hevosluoto | 60. Yyteri | 61. Kaanaa | 62. Uniluoto | 63. Karhuluoto | 64. Herrainpäivät | 65. Mäntyluoto | 66. Kirrinsanta | 67. Kaanaankorpi | 68. Huvilaranta | 69. Viikinäinen | 70. Raatimiehenluoto | 71. Reposaari | 72. Parkkiluoto | 73. Tahkoluoto | 74. Isokatava | 75. Vähäkatava | 76. Tyltty | 77. Lukkarinsanta | 78. Tuulikylä | 79. Paarnoori | 80. Honkaluoto | 81. Finpyy | 82. Lahdenmaa | 83. Hakalanvainio | 84. Länsimetsä | 85. Mäntylä | 86. Palstakallio | 87. Lehtola | 88. Kotometsä | 89. Klasipruuki | 90. Perko | 91. Susikoski | 92. Salaplakkari
Uuden-Seelannin kuninkaallinen laivasto

| Uuden-Seelannin kuninkaallinen laivasto |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1. lokakuuta 1941
Valtio:   Uusi-Seelanti
Puolustushaarat:  Merivoimat
Aselajit:  Laivasto
Rooli:  meripuolustus
Osa joukkoa:  Uuden-Seelannin puolustusvoimat
Koko:  Noin 2500 henkeä ja 11 sotalaivaa
Tukikohta:  Devonportin laivastotukikohta
Marssi:  Heart of Oak
Sodat ja taistelut:  toinen maailmansota Korean sota Malakan kriisi Indonesian ja Malesian rajasota Iranin ja Irakin sota Persianlahden sota Salomonin saaret Itä-Timor operaatio Enduring Freedom
Vuosipäivät:  1. lokakuuta 1941 (perustamispäivä)
Komentajat
Nykyinen komentaja:  kontra-amiraali Tony Parr
Uuden-Seelannin laivastolippu
Uuden-Seelannin kuninkaallinen laivasto (engl. Royal New Zealand Navy (RNZN) ja maoriksi Te Taua Moana o Actearoa) on Uuden-Seelannin puolustusvoimien (engl. New Zealand Defence Forces) meripuolustuksesta vastaava puolustushaara. Laivaston muodostaa 11 alusta, joista ainoastaan kaksi oli varsinaisia sotalaivoja (fregatteja).
Organisaatio

Laivasto on jaettu viiteen pääosaan. Taisteluosastossa ovat Anzac-luokan fregatit HMNZS Te Kaha ja HMNZS Te Mana. Valvontaosaston muodostavat Otago-luokan ulkovartiolaivat ja neljä Rotoiti-luokan vartiolaivaa. Tukiosastoon kuuluvat laivaston tankkeri ja monitoimialus. Rannikkopuolustuksentuen muodostavat emäalukseltaan operoivat taistelusukeltajat sekä miinanraivaus- ja tutkimusosastot, joilla on käytössään kaksi kevyttä alumiinirunkoista venettä. Kaikki alukset on sijoitettu  Aucklandin pohjoispuolelle Devonportin laivastotukikohtaan, jossa ovat koulutus-, varasto- ja hallintotilat sekä sairaala.
Kalusto

| Kuva> Anzac-luokan fregatit (FFG) | Nimi> Anzac-luokan fregatit (FFG) | Runkonumero> Anzac-luokan fregatit (FFG) | Palvelukseen> Anzac-luokan fregatit (FFG) | Huom> Anzac-luokan fregatit (FFG) | Anzac-luokan fregatit (FFG) | Anzac-luokan fregatit (FFG) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | HMNZS Te Kaha | F77 | 1997 |  |  |  |
|  | HMNZS Te Mana | F111 | 1999 |  |  |  |
Otago-luokan ulkovartiolaivat (OPV)
|  | HMNZS Otago | P148 | 2010 |  |  |  |
|  | HMNZS Wellington | P55 | 2010 |  |  |  |
Rotoiti-luokan vartiolaivat (IPV)
|  | HMNZS Rotoiti | P3569 | 2009 |  |  |  |
|  | HMNZS Hawea | P3571 | 2009 |  |  |  |
|  | HMNZS Pukaki | P3568 | 2009 |  |  |  |
|  | HMNZS Taupo | P3570 | 2009 |  |  |  |
Huoltoalukset
|  | HMNZS Aotearoa | A11 | 2020 |  |  |  |
|  | HMNZS Canterbury | L421 | 2007 |  |  |  |
|  | HMNZS Manawanui | A09 | 2019 |  |  |  |

Näiden lisäksi on pienempiä aluksia kuten alumiinirunkoiset vesisuihkumoottorein varustetut 9,2-metriset HMNZ Takapu ja HMNZ Tarapunga, jotka on suunniteltu rannikkovalvontaan.
Laivastoon on liitetty myös Uuden-Seelannin ilmavoimien Aucklandiin Whenuapain lentotukikohtaan sijoitettu 6. laivue, jossa on viisi Kaman SH-2G -helikopteria. Ne palvelevat laivaston kahdella fregatilla, kahdella ulkovartiolaivalla sekä monitoimialuksella.
Historia

Uuden-Seelannin tallennettu merenkulun historia alkaa 1642, kun hollantilaisen Abel Tasmanin kevyesti aseistetut kauppa-alukset vierailivat alueella. Kapteeni James Cookin matkat alueelle ja siitä seurannut siirtomaakausi aloitti sotalaivojen sijoittamisen alueen suojaamiseksi. Samalla lisättiin joukkoja Australian asemalla. Vuoden 1913 laivastolaki (engl. Naval Defence Act) johti Uuden-Seelannin merivoimien perustamiseen, vaikka se olikin vain Britannian kuninkaalliseen laivastoon liitetty erillinen divisioona. Uuden-Seelannin kuninkaallinen laivasto perustettiin virallisesti 1. lokakuuta 1941 eli keskellä toista maailmansotaa. Sodan päätyttyä laivasto oli ja muodostettiin perinteisen fregattien tukeman risteilijäosaston mukaisena, missä oli selkeä yhteys Britannian kuninkaallisen laivaston organisaatioon.
Vuoden 2000 puolustuspoliittinen selonteko (engl. Defence Policy Framework) lisäsi valvonta- ja kuljetuskapasiteetin tarvetta erityisesti alueellisen vakauden lisäämiseksi. Tämän seurauksena budjetoitiin 500 miljoonaa Uuden-Seelannin dollaria projektiin Ptotector, mikä johti kuuden varusmiehille soveltuvan vartiolaivan ja monitoimialuksen hankintaan.  Selonteko myös määritti laivaston vakinaisen henkilöstön määräksi alle 2 000, mikä aiheutti miehistövajetta aluksilla. Tämän seurauksena osa aluksista pitää olla poissa aktiivikäytöstä ajoittain. Selonteon tueksi tehtiin 2011 suunnitelma (engl. Defence Capability Plan), joka määritti tarpeet ja tavoitteet vuoteen 2020.
5. lokakuuta 2024 Uuden-Seellannin laivasto menetti ensimmäisen aluksensa sitten toisen maailmansodan, kun HMNZS Manawanui ajoi karille, syttyi tuleen ja upposi koralliriutalla lähellä Upolun saarta Samoassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Uuden-Seelannin kuninkaallinen laivasto Wikimedia Commonsissa
SH-2G
Uusi testamentti nykysuomeksi

Uusi testamentti nykysuomeksi on vuonna 1972 ilmestynyt suomenkielinen Uuden testamentin käännös. Käännöksessä on noudatettu dynaamisen ekvivalenssin käännöstekniikkaa, ja tarkoituksena on ollut kääntää Uuden testamentin varsin tavanomainen kreikka tavalliselle suomen kielelle. Käännöksen periaatteena on ollut saada tavallinen suomenkielinen nykylukija ymmärtämään tekstin sisältö mahdollisimman samoin kuin alkuperäisen tekstin keskivertolukija. Tavoitteena on ollut että myös aiemmin hengelliseen kieleen perehtymätön lukija ymmärtää tekstin sisällön ja teksti on luontevaa myös puhuttuna. Sanasto ja lauserakenteet noudattavat tavanomaista nykysuomea.
Vuoden 1933/1938 Pyhä Raamattu oli kieleltään vanhanaikainen jo sen julkaisuaikana, ja viimeistään 1960-luvulla voimistui ajatus raamatun saattamisesta nykykielelle. Myös käännöstieteen menetelmät olivat ajan kuluessa kehittyneet. Suomen Pipliaseura ja Suomen Kirkon Sisälähetysseura halusivat tuolloin tehdä uuden käännöksen Uudesta testamentista. Työhön asetettiin vuonna 1968 työryhmä, johon kuuluivat Heikki Räisänen, Raimo Huikuri ja Esko Rintala. Käännöstyö saatiin päätökseen vuonna 1972, ja seuraavana vuonna siihen lisättiin vielä Jussi Aron kääntämät Psalmit. Psalmien suomennoksessa pyrittiin pääsemään eroon aiemmin sellaisenaan suomeen tuoduista hepreankielen fraseologioista.
Suomennosta tarkistettiin vuonna 1975, jolloin tekstiin tehtiin joukko korjauksina pidettyjä tarkistuksia.lähde tarkemmin? Suomen Pipliaseura on julkaissut myös laitoksen Uusi testamentti nykysuomeksi = Good news New testament, jossa on sivujen vasemmilla palstoilla Uusi testamentti -nykysuomeksi ja oikeilla palstoilla samantapainen englanninkielinen vapaa käännös Good news New testament.
Uusi testamentti nykysuomeksi sai osakseen paljon huomiota ja myös kritiikkiä. Käännös kuitenkin vauhditti raamatunsuomennostyötä, sillä jo vuonna 1973 Kirkolliskokous asetti komitean pohtimaan uuden, virallisen raamatunkäännöksen valmistamista. Tämä uusi käännös, Uusi kirkkoraamattu, valmistui vuonna 1992.
Tekstinäyte

Joh. 3:16: "Niin paljon Jumala rakasti maailmaa, että hän antoi ainoan Poikansa, ettei yksikään joka häneen uskoo, kuole vaan saa elää ikuisesti.
Laitoksia

Uusi testamentti nykysuomeksi.  (Käännöstyö: Heikki Räisänen, Raimo Huikuri ja Esko Rintala)  Helsinki:  Suomen kirkon sisälähetysseura, 1972.  ISBN 951-600-215-3
Uusi testamentti ja Psalmit nykysuomeksi.  (Psalmit nykysuomeksi suomentanut Jussi Aro)  Helsinki: Turku:  Suomen kirkon sisälähetysseura: Suomen pipliaseura, 1973.  ISBN 951-600-440-7
Uusi testamentti ja Psalmit nykysuomeksi.  (10. painos (Uusi testamentti))  Helsinki:  Suomen kirkon sisälähetysseura: Suomen pipliaseura, 1985 (14. painos 1991).  ISBN 951-600-440-7
Uusi testamentti nykysuomeksi.  (11. painos)  Helsinki:  Suomen kirkon sisälähetysseura: Suomen pipliaseura, 1987 (14. painos 1991).  ISBN 951-600-363-X
Uzbekistan yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
-: 0
Uzbekistan on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 lähtien. Sitä ennen maan urheilijat edustivat Neuvostoliittoa. Maa on saavuttanut MM-kilpailuissa kaksi pistesijaa: Ramil Ganijev sijoittui kymmenottelussa viidenneksi Ateenassa 1997 ja Svetlana Radzivil korkeushypyssä kahdeksanneksi Daegussa 2011. Dmitri Poljunin sai tosin Stuttgartissa 1993 alun perin pronssia keihäänheitossa, mutta menetti mitalin jäätyään kiinni dopingista. Moskovassa 2013 Uzbekistanin kolmen hengen joukkueesta paras oli keihäänheitossa 11:nneksi sijoittunut Ivan Zaytsev.
Neuvostoliiton joukkueessa MM-mitaleja saavuttaneita uzbekistanilaisia olivat 4 × 400 metrin viestijuoksussa kultaa 1983 voittanut Sergei Lovatšev, 1 500 metrin juoksussa hopeaa 1983 saavuttanut Zamira Zaitseva, 400 metrin aitajuoksussa pronssia 1983 saavuttanut Aleksandr Harlov sekä seiväshypyssä pronssia 1987 saavuttanut Rodion Gataullin.
Uusmaalainen

Lehden ensimmäisen varsinaisen numeron etusivu.
Uusmaalainen oli Helsingissä vuosina 1905–1913 ilmestynyt sanomalehti.
Uusmaalainen perustettiin Uudenmaan nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi, mutta sen taustalla oli myös helsinkiläistä puoluejohtoa. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Jaakko Laurila (1906–1908), Artur Candolin (1908–1911) ja Erik Vihtori Linnankallio (1912–1913). Sen kannattavuutta heikensivät Lahdessa ilmestyneet nuorsuomalaisten Lahden Lehti ja Lahden Sanomat. Vuoden 1914 alusta Uusmaalainen ja Lahden Sanomat yhdistettiin Etelä-Suomen Sanomiksi.
Aiheesta muualla

Uusmaalainen digitoituna kansalliskirjastossa
Agathe Uwilingiyimana

Agathe Uwilingiyimana (1953 Nyaruhengeri − 7. huhtikuuta 1994 Kigali) oli ruandalainen poliitikko, joka kuului maan tutseihin. Uwilingiyimana toimi maan ensimmäisenä naispääministerinä 17. heinäkuuta 1993−7. huhtikuuta 1994. Uwilingiyimana murhattiin Ruandan kansanmurhan ensimmäisenä päivänä.
Uwilingiyimana syntyi vuonna 1953 maanviljelijäperheeseen Nyaruhengerin kylässä noin 140 km kaakkoon Kigalista. Hän suoritti maisterintutkinnon kemiasta ja opetti tiedeaineita high schoolissa kymmenen vuoden ajan. Vuoden 1992 tammikuussa Uwilingiyimana liittyi MDR-oppositiopuolueeseen, joka vastusti presidentti Juvenal Habyarimanan MRND-puoluetta ja nimitettiin neljä kuukautta myöhemmin Habyarimanan nimittämään vallanjakohallitukseen opetusministeriksi. 17. heinäkuuta 1993 hänestä tuli maan ensimmäinen naispääministeri kokouksessa, johon osallistui presidentti ja viisi suurinta oppositiopuoluetta. Hallitus ryhtyi neuvottelemaan Ruandan isänmaallisen rintaman (RPF) kanssa maan sisällissodan lopettamisesta.
4. elokuuta 1993 presidentti Habyarimana, oppositiopuolueet ja RPF allekirjoittivat Arushan rauhansopimuksen, jonka mukaan presidentin tuli 30 vuorokauden sisällä nimittää uusi vallanjakomalliin pohjautuva hallitus, jossa RPF:n edustajat olivat mukana. Tämän vuoksi Habyarimana erotti Uwilingiyimanan pääministerin tehtävistä alle kuukauden toimikauden jälkeen ja nimitti hänen tilalleen MDR-puolueen Faustin Twagiramungun. Koska uutta hallitusta ei kuitenkaan poliittisten kiistojen vuoksi saatu nimitettyä, toimi Uwilingiyimana pääministerinä vielä useiden kuukausien ajan kuolemaansa asti huhtikuussa 1994.
6. huhtikuuta 1994 presidentti Habyarimanan lentokone oli laskeutumassa Kigalin lentokentälle hänen palatessaan Tansaniasta kokouksesta, johon oli osallistunut joukko naapurimaiden päämiehiä, kun tuntemattomasta paikasta ammuttu ranskalaisvalmisteinen MILAN-ohjus osui presidentin koneeseen. Seuranneessa räjähdyksessä kone tuhoutui täydellisesti ja kaikki matkustajat, joukossa myös Burundin uusi presidentti Cyprien Ntaryamira, kuolivat. Ruandan valtionradio syytti presidentin salamurhasta seuraavana aamuna RPF:ää ja UNAMIR-joukkoja. Habyarimanan salamurhaajia ei varmuudella tiedetä, mutta yleisesti on arveltu, että kyseessä olisi ollut joukko presidentin henkivartiokaartin äärihutuja.
Seuraavana yönä Uwilingiyimanan viidentoista ghanalaisen ja belgialaisen rauhanturvaajan vartioimaan taloon tunkeutui hallituksen santarmit, jotka riisuivat rauhanturvaajat aseita ja ampuivat pääministerin ja tämän aviomiehen. He vangitsivat myös belgialaiset sotilaat, kuljettivat heidät sotilastukikohtaansa, jossa murhasivat nämä viidakkoveitsillä. Uwilingiyimanan murhan takana on arveltu olleen presidentin henkivartiokaarti.
Terhi Uusi-Luomalahti

Terhi Uusi-Luomalahti (20. helmikuuta 1974) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Uusi-Luomalahti aloitti jalkapalloilun Järvenpään Palloseurassa. Kasvattajaseurastaan hän siirtyi Puistolan Urheilijoihin ja oli mukana nostamassa Puistolan SM-sarjaan vuonna 1991. Sen jälkeen matka jatkui Suomen menestyksekkäimpään jalkapalloseuraan HJK:hon, jossa hän voitti mm. 7 Suomen mestaruutta ja 4 Suomen Cupia. Viimeisen kautensa SM-sarjassa Uusi-Luomalahti pelasi FC Espoossa, joka ylsi hopeamitaleille sekä mestaruussarjassa että Suomen Cupissa. Kauden 2005 jälkeen loukkaantumisten riivaama Uusi-Luomalahti päätti siirtyä pelaamaan alemmalle sarjatasolle Naisten Ykköseen PuiU:un. Uusi-Luomalahti kipparoi tällä viimeisellä jalkapallokaudellaan Puistolan taas SM-sarjaan.
Vuosina 1992–2005 Uusi-Luomalahti kuului naisten maajoukkueen runkopelaajiin. Hän pelasi yhteensä 60 maaottelua, joissa hän teki 7 maalia.
Terhi Uusi-Luomalahti on myös toiminut naisten A-maajoukkueen fysioterapeuttina sekä Helsingin piirin joukkueiden valmentajana ja huoltajana. Vuonna 2007 Terhi aloitti HJK:n 1994-syntyneiden tyttöjen edustusjoukkueen valmentamisen.
Seurat

JäPS, Järvenpää
PuiU, Helsinki
HJK, Helsinki
FC Espoo
PuiU, Helsinki
Saavutukset

7 Suomen mestaruutta (HJK 1995-2001)
4 Suomen Cupia (HJK 1998-2000, 2002)
UEFA Cupin välierä (HJK 2002)
Maalikuningatar 1995
Helsingin naispelaaja 1997, 2002
Vuoden naisfutaaja (pelaajien äänestys) 2003
EM-kisat 2005 sijoitus 3-4
60 maaottelua joissa 7 maalia
Ensimmäinen A-maaottelu: 9. toukokuuta 1992 (EM-karsinta) Suomi-Ranska Turku
Ensimmäinen A-maaottelumaali: 6. syyskuuta 1997 (MM-karsinta) Suomi-Sveitsi Pietarsaari 45 90' 1-0
Uutinen

Uutinen on tieto jostain tuoreesta tapahtumasta, joka on kansakunnalle tai yhteisölle tärkeä sekä kiinnostaa merkittävää osaa yleisöstä. Uutinen esitetään totuudenmukaisena kuvauksena tai lausuntona, joka kertoo uutta eli toistaiseksi julkaisematonta tietoa todellisesta yhteiskunnallisesta maailmasta. Uutisen oletetaan vastaavan mitä-, missä-, milloin-, miksi-, miten- ja kuka-kysymyksiin.
Uutisia tuottavaan mediaan kuuluvat uutistoimistot, sanomalehdet, uutisaikakauslehdet, radio, televisio ja internet. Kukin näistä medioista julkaisee uutisia omanlaisessaan muodossa, joka riippuu niiden käyttämästä levitysteknologiasta.
Eri mediat ja yksittäiset journalistit päättävät omin kriteereinsä uutiskynnyksestä eli siitä, milloin juttu on syytä julkaista. Joskus uutiskynnys riippuu käytetystä julkaisumuodosta, median ihanteista, tai vaarasta joutua jutusta käräjille. Eri mediatyypit, kuten laatulehdistö, keltainen lehdistö, ja televisiouutiset julkaisevat hyvin erityyppisiä uutisia. Totalitaristisissa yhteiskunnissa, kuten Neuvostoliitossa, uutiset tarjoilevat hallituksen linjan ohjenuoraksi oikeanlaiseen käyttäytymiseen, ja välttävät sensationalismia.
Uutisen rakenne muistuttaa usein kärjellään seisovaa kolmiota, josta tuli muodon standardi 1890-luvulta alkaen. Tässä muodossa uutisen tärkeimmät faktat ja osapuolet kuvataan lyhyesti otsikossa ja ennen kaikkea ingressissä, ja uutista syvennetään sen jälkeen. Nykyaikana uutisjutuissa hyödynnetään paljon myös tietolaatikoita ja grafiikkaa. Objektiivisuus pyritään saamaan käyttämällä uutisessa useita lähteitä.
Ensimmäiset viikottaiset sanomalehdet alkoivat ilmestyä 1600-luvun alussa Länsi-Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Sitä ennen ihmiset olivat kuulleet uutisia toisiltaan sekä kaupunkiensa ja kyliensä kaduilla ja aukioilla tai majataloissa ja postitoimistoissa. Sensaatiouutisia julkaistiin pitkään lehtolehtisisten muodossa. Sanomalehdet julkaisivat aluksi enimmäkseen ulkomaanuutisia, sillä kotimaanuutiset joutuivat sensuurin tai sen uhan uhriksi. Ajan myötä sensuuri hellitti, ja lehtien uutistarjonta painottui kotimaan uutisiin. Journalismista tuli oma ammattinsa 1800-luvulla.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Matti Rönkä kertoo mikä on uutinen Yle Uutisluokka Yle Areena 2014
Uutassola

| Uutassola Удосолово, Udosolovo |
| --- | --- |
 Arkkienkeli Mikaelin kirkon rauniot.
 Uutassola
 Koordinaatit: 59°37′3″N, 28°54′22″E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Jaaman piiri
Kunta:  Kattila
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2010):  51
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Uutassola ja lähikylät vuoden 1863 kartalla.
Uutassola (ven. Удосолово, Udosolovo) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Kattilan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Länsi-Inkerin ylängöllä 12 kilometriä Kattilan taajamasta itään. Kylässä on 51 asukasta (vuonna 2010).
Kaprion ujestin Kargalin pogostaan kuulunut Uutassolan kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Jo tuolloin siellä oli arkkienkeli Mikaelille omistettu kirkko. Vuonna 1729 rakennettu puukirkko korvattiin vuonna 1807 kivikirkolla, joka uudistettiin vuonna 1859. Uutassolan kirkko oli vailla käyttöä vuodesta 1937. Se suljettiin virallisesti vuonna 1940, mutta avattiin uudelleen saksalaismiehityksen aikana vuonna 1942. Kirkko toimi vuoteen 1965 saakka, minkä jälkeen sitä käytettiin sovhoosin varastona, kulttuuritalona ja elokuvasalina. Nykyään kirkko on pahasti raunioitunut.
Uutassolan ja sen lähikylien asukkaat olivat kansallisuudeltaan venäläisiä. Seurakuntaan kuuluivat Uutassolan lisäksi Närätövä (ven. Narjadovo), Perlessilä (Perelesje), Unatitsa, Varpola (Arbolovo), Velkotta ja Voronkino, joissa vuonna 1883 oli lähes 1 300 asukasta. Kylän talonpojat olivat 1860-luvulle saakka runoilija Aleksandr Blokin sukulaisille kuuluneen Velkotan kartanon maaorjia. Myöhemmin he kuuluivat Ratsinan volostin Uutassolan kyläkuntaan. Vuonna 1899 kylässä oli 59 taloutta ja 276 asukasta. Neuvostoaikana Uutassola toimi kyläneuvoston keskuspaikkana, kunnes se 1970-luvulla liitettiin Kattilan kyläneuvostoon.
Aiheesta muualla

Uutassolan kirkko Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa (venäjäksi)
Aaro Uusitalo

Aaro Johannes Uusitalo (23. heinäkuuta 1901 Tottijärvi – 9. maaliskuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) puheenjohtajana vuosina 1945–1948 Aimo Aaltosen ollessa Valpon apulaisjohtajana.
Renkinä, kirvesmiehenä ja rakennuksilla työskennellyt Uusitalo liittyi SKP:hen vuonna 1925. Uusitalo oli poliittisista syistä vankilassa vuosina 1931–1935 ja 1941–1944. Hän kuului Sosialistisen Työväen ja Pienviljelijäin Vaalijärjestön valtakunnallista toimintaa johtaneeseen Helsingin vaalikomiteaan maaliskuusta 1929 alkaen. Uusitalo valittiin SKP:n keskuskomitean Helsingissä toimineen politbyroon jäseneksi vuoden 1935 puoluekokouksessa. Talvisodan jälkeen Uusitalo kuului SKP:n työkomiteaan ja sitä seuranneeseen työvaliokuntaan.
Lokakuussa 1944 Uusitalo valittiin SKP:n väliaikaisen puoluetoimikunnan jäseneksi ja hän uusi paikkansa puolueen edustajakokouksissa 1945 ja 1948. Uusitalo kuului puolueen keskuskomiteaan 1960-luvulle asti ja jatkoi toimintaansa SKP:n riveissä sen jälkeenkin.
Uusitalo valittiin kansanedustajaksi eduskuntavaaleissa 1945 Uudenmaan vaalipiiristä. Hän oli luottamustoimessa vain yhden kauden. Hän oli myös sotasyyllisyysoikeuden jäsen ja yksi niistä kolmesta, jotka loppuun asti äänestivät kovimpien mahdollisten rangaistusten puolesta. Muut kaksi olivat Hertta Kuusinen ja Eino Pekkala.
Uusitalo kuului muun muassa Osuusliike Elannon edustajistoon, Helsingin kaupunginvaltuustoon ja Kustannusosakeyhtiö Yhteistyön hallitukseen (1944).
Aiheesta muualla

.aspx Aaro Uusitalo Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Aimo Aaltonen | SKP:n puheenjohtaja 1945–1948 | Seuraaja: Aimo Aaltonen |
| n k Kansandemokraattien kansanedustajat 1945–1948 |
| --- | --- |
Eduskuntaryhmä (49):  Aaltonen  Helo (1945–1946)  Hietanen  Huhta  Hukari  M. Järvinen  T. Järvinen (1945–1947†)  Kauhanen  Karppinen (1945–1948)  Kilpi (1946–1948)  Kosonen (1948)  Kujala  Kujanpää  Kulmala  Kuusinen  Lehtonen  Leino  Leskinen  Lång  H. Manninen  Y. Manninen  Meriläinen  Metsäranta (1945–1947†)  Mustonen  Muuri  Myllymäki  Mäkelä  Nevalainen  Nurminen  E. Pekkala  M. Pekkala  Perkonoja (1947–1948)  Pessi  Prunnila  Puumalainen  Riihimäki  Riihinen  Rinne  Roine  Rosenberg (1945–1948)  Rydberg  Ryömä  Räisänen (1945–1948†)  Sormunen  Stenberg  Sundström (1945)  Svento (1945–1948)  Tainio  Talvio  Terho  Tillanen (1947–1948)  Tuominen  Turunen (1948)  Uusisalmi (1945†)  Uusitalo  Virtanen (1946–1948)  Wiik (1945–1946†)  Wuolijoki (1946–1948) 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Eduskunta