stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vellua

Vellua on Uudenkaupungin kylä, joka sijaitsee noin 10 kilometriä kaupungin keskustan kaakkoispuolella. Se kuului aikaisemmin Kalannin kuntaan.
Keskiajalla Vellua oli Uudenkirkon kappeliseurakunta, joka liitettiin emäseurakuntaan 1500-luvun alussa. Kylässä toimi vuonna 1990 lakkautettu  Uudenkaupungin radan Velluan seisake.
Vaalealahnanruoho

| Vaalealahnanruoho |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Sanikkaiset Pteridophyta
Alakaari::  Liekomaiset Lycopodiophytina
Luokka::  Isoëtopsida
Lahko::  Isoëtales
Heimo::  Lahnanruohokasvit Isoëtaceae
Suku::  Lahnanruohot Isoëtes
Laji::  echinospora
Kaksiosainen nimi
 Isoëtes echinospora  Durieu 
Katso myös
   Vaalealahnanruoho Wikispeciesissä   Vaalealahnanruoho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vaalealahnanruoho (Isoëtes echinospora) on lahnanruohokasvien heimoon kuuluva monivuotinen, veden alla kasvava erilaisitiöinen vesisanikkainen.
Ulkonäkö ja koko

Vaalealahnanruohon varsi on lyhyt, pysty ja mukulamainen. Juuret ovat ruskeita. Vaalean kellanvihreät, ontot ja sirottavat lehdet kasvavat tiheänä ruusukkeena. Ne ovat 5–15 cm pitkiä ja 1–2 mm leveitä, tyviosasta taipuneita, kielekkeellisiä, äimämäisiä ja pitkäsuippuisia. Veltot lehdet liimautuvat osin toisiinsa vedestä nostettaessa. Isoitiöpesäkkeet ovat uloimpien lehtien tyvillä tupeksi levinneen kannan suojissa. Kooltaan ne ovat enintään 0,5 mm, tiheäpiikkisiä ja liidunvalkoisia. Pikkuitiöpesäkkeet sijaitsevat keskimmäisten lehtien tyvillä. Suomessa vaalealahnanruohon itiöt valmistuvat heinä-syyskuussa.
Vaalealahnanruoho muistuttaa läheisesti tummalahnanruohoa (Isoëtes lacustris). Lajit voivat myös risteytyä keskenään.
Levinneisyys

Vaalealahnanruoho on eurooppalainen laji. Sen päälevinneisyysalueeseen kuuluu Etelä-Norja, Ruotsi, Suomi, Venäjän Karjala ja Skotlanti. Lisäksi lajia tavataan paikoitellen muualla Euroopassa hyvin harvinaisena Pohjois-Espanjasta Länsi-Venäjälle. Euroopan ulkopuolella sitä kasvaa pienellä alueella Itä-Siperiassa. Suomessa vaalealahnanruohoa kasvaa harvinaisena koko maassa. 1900-luvulla laji on kuitenkin harvinaistunut.
Elinympäristö

Vaalealahnanruohoa esiintyy melko matalissa vesistöissä pehmeillä tai melko kovilla mineraalimaapohjilla. Se viihtyy karuhkoissa ja jossain määrin rehevissä järvissä, hitaasti virtaavissa joissa ja murtovedessä suojaisissa paikoissa.
Käyttö

Vaalealahnanruohoa kasvatetaan myös akvaariokasvina.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Vaalealahnanruohon (Isoëtes echinospora) levinneisyys Suomessa.
Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Vaalealahnanruoho (Isoëtes echinospora)
Veikko Porra

Veikko Porra (s. 17. marraskuuta 1938 Kannus) on Teknillisen korkeakoulun (myöh. Aalto-yliopisto) sähkötekniikan (piiritekniikka) professori emeritus.
Porra kirjoitti ylioppilaaksi Laitilan yhteiskoulussa 1956. Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1961 ja tekniikan lisensiaatiksi 1966.
Hän toimi Teknillisessä korkeakoulussa laboratorioinsinöörinä 1962–1968 ja 1968–1986 sähkötekniikan apulaisprofessorina. Vuosina 1972–1976 hän oli radiotekniikan vs. professori. Vuonna 1985 hänet nimitettiin piiritekniikan professoriksi, jossa virassa hän jäi eläkkeelle 2002.  Teknillisen korkeakoulun radiotekniikan vs. professorina hän toimi 1972–1976. Hän vieraili Asla-Fulbright-tutkijana Yhdysvalloissa yliopistossa Polytechnic Institute of Brooklyn 1967–1968. 
Porra oli vuosina 1976–1982 Valtion teknistieteellisen toimikunnan, ja 1996–2002 Fulbright-johtokunnan jäsen. Lisäksi hän oli yksi korkeakoulun Radiotietoliikenneinstituutin perustajista ja sen johtokunnan jäsen 1993–2002.
Porran tuotantoon kuuluu oppikirja Elektroniikka I (Otakustantamo)  sekä noin 100 tieteellistä julkaisua piiriteorian, piirisuunnittelumenetelmien ja mikroaaltotekniikan aloilta. Hän järjesti Suomessa useita kansainvälisiä konferensseja ja jatkokoulutuskursseja elektroniikan piirisuunnittelun alalta.  Vjuonna 2001 hän oli piiriteorian kansainvälisen konferenssin 
IEEE European Conference of Circuit Theory and Design (ECCTD'01) puheenjohtaja ja 1997–2000 piiriteorian kansainvälisen aikakauslehden IEEE Transactions on Circuit Theory II apulaispäätoimittaja (Associate Editor).
Porra on vakaumukseltaan pasifisti. Hänen harrastuksiaan ovat insinöörien yhteiskunnallinen vastuu, ihmisoikeudet ja musiikki. Hän oli mukana perustamassa tekniikan rauhanjärjestöä Tekniikka Elämää Palvelemaan ry. (TEP) ja on sen kunniapuheenjohtaja. Hän osallistuu aktiivisesti Suomen Amnesty Internationalin toimintaan. Eurooppalaiseen insinöörijärjestöjen yhteisöön SEFI:in perustettiin hänen aloitteestaan Etiikkatyöryhmä (SEFI Ethics Working Group) koordinoimaan etiikan opetusta insinööreille Euroopassa.  Porra oli etiikkatyöryhmän ensimmäinen puheenjohtaja. Hän oli myös valmistelemassa Tekniikan Akateemisten Liiton (TEK) Kunniasääntöä, ja oli liiton Kunnialautakunnan jäsen 1996–2001.
Lino Ventura

| Lino Ventura |
| --- | --- |
 Lino Ventura elokuvassa Älkää koskeko.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Angiolino Giuseppe Pasquale Ventura
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1919 Parma, Italia
Kuollut: 22. lokakuuta 1987 (68 vuotta) Saint-Cloud, Ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Angiolino Giuseppe Pasquale ”Lino” Ventura (14. heinäkuuta 1919 Parma, Italia – 22. lokakuuta 1987 Saint-Cloud, Ranska) oli italialaissyntyinen näyttelijä, joka loi uransa pääasiassa ranskalaisissa elokuvissa. Useissa elokuvissaan joko rikollista tai poliisia esittäneen Venturan ensirooli oli Angelo-niminen gangsteri elokuvassa Älkää koskeko (1954).
Luettelo Marvel-universumin supersankareista

Tämä on luettelo Marvel-universumin supersankareista.
Ryhmät

| Ryhmä | Jäsenet |
| --- | --- |
Ihmeneloset: Möykky, Liekki, Herra Fantastinen ja Näkymätön nainen
Kostajat: Useita
Ryhmä-X: Useita
YPKVV: Useita
Vaimoni on etsivä

| Vaimoni on etsivä> There’s Always a Woman |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alexander Hall
Käsikirjoittaja:  Gladys Lehman
Perustuu:  Wilson Collisonin tarinaan
Tuottaja:  William Perlberg
Kuvaaja:  Henry Freulich
Leikkaaja:  Viola Lawrence
Pääosat:   Joan Blondell  Melvyn Douglas  Mary Astor 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 20. huhtikuuta 1938  28. huhtikuuta 1938  New York City, New York  Suomi 28. huhtikuuta 1940 
Kesto:  81 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Seuraaja:  There's That Woman Again (1939)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaimoni on etsivä (engl. There’s Always a Woman) on Alexander Hallin ohjaama yhdysvaltalainen komediallinen mysteerielokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1938. Komedian pääosissa ovat Joan Blondell, Melvyn Douglas ja Mary Astor. Sivurooleissa ovat muun muassa Frances Drake ja Jerome Cowan.
Vaimoni on etsivä perustuu Wilson Collisonin novelliin, josta Gladys Lehman laati käsikirjoituksen. Vaimoni on etsivä sai ensi-iltansa kotimaassaan 20. huhtikuuta 1938. Suomen ensi-ilta oli 28. huhtikuuta 1940. Columbia Pictures -studio tuotti elokuvan. Elokuva sai jatko-osan There's That Woman Again, joka ilmestyi seuraavana vuonna 1939. Blondell ei uusinut rooliaan, joka meni Virginia Brucelle. Douglas jatkoi roolissaan.
Elokuva kertoo etsiväavioparista Sally (Blondell) ja William Reardonista (Douglas), jotka tutkivat murhaa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Joan Blondell  | … |  Sally Reardon   |
|  Melvyn Douglas  | … |  William Reardon   |
|  Mary Astor  | … |  Lola Fraser   |
|  Frances Drake  | … |  Anne Calhoun   |
|  Jerome Cowan  | … |  Nick Shane   |
|  Robert Paige  | … |  Jerry Marlowe   |
|  Thurston Hall  | … |  Asianajaja   |
|  Pierre Watkin  | … |  Herra Ketterling   |
|  Walter Kingsford  | … |  Grigson   |
|  Lester Matthews  | … |  Walter Fraser   |
Aiheesta muualla

Vaimoni on etsivä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vaimoni on etsivä Elonet.
Vaimoni on etsivä AllMoviessa. (englanniksi)
There’s Always a Woman (1938). Turner Classic Movies – TCM. Arkistoitu 12.5.2016. (englanniksi)
Vaaleakultarinta

| Vaaleakultarinta |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttuset Acrocephalidae
Suku::  Vaaleakultarinnat Iduna
Laji::  pallida
Kaksiosainen nimi
 Iduna pallida  (Hemprich & Ehrenberg, 1833) 
Synonyymit
 Hippolais pallida 

Katso myös
   Vaaleakultarinta Wikispeciesissä   Vaaleakultarinta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vaaleakultarinta (Iduna pallida, aikaisemmin Acrocephalus pallidus ja Hippolais pallida) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 12–14 cm, paino 10–12 g ja siipien kärkiväli 18–21 cm. Ulkonäöltään muistuttaa harmaata rytikerttusta. Eroina ovat mm. harmahtava yläperä, pyrstön kapea valkea kärki, harmaa yläpuoli ja valkea alapuoli. Nykii pyrstöään alaspäin. Sukupuolet ovat samanväriset. Ääni on kova maiskaus. Laulussa ei esiinny matkintoja.
Euroopassa esiintyy 2 alalajia: itäinen elaeica ja läntinen opaca. Afrikassa on lisäksi 3 alalajia.
Syksyllä vanhojen lintujen käsisulat ovat kuluneet, nuorten tuoreet. Kaikki vaaleakultarinnat sulkivat täydellisesti talvehtimisalueilla.
Esiintyminen

Vaaleakultarinnan esiintymisaluetta ovat Etelä- ja Kaakkois-Eurooppa, Vähä-Aasia ja Lähi-itä sekä Päiväntasaajan pohjoispuolinen Afrikka. Laji on muuttolintu, joka talvehtii Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ja Arabian niemimaalla. Lajia on tavattu Suomessa kahdesti: 4.10.1983-5.10.1983 Luvian Säpissä rengastettiin yksi sekä 1.6.1996-17.6.1996 Lemlandin Lågskärillä rengastettiin samoin yksi yksilö. Viimeksi mainittu oli elaeica-alalajin yksilö.
Euroopan pesimäkanta on 130 000–180 000 paria, joista pääosa pesii Kreikassa. Turkissa pesii noin 1,5 miljoonaa paria. Lajin kanta on elinvoimainen.
Elinympäristö

Kuivat pensaikkomaat puoliaavikoilla ja laaksoissa, keitaiden palmuissa, puutarhoissa ja viljelysmailla.
Lisääntyminen

Pesä on matalalla puussa tai pensaassa, tavallisesti alle 2 metrin korkeudessa. Munia on 2–5, tavallisimmin 3 tai 4. Muna painaa noin 1,74 g. Pääasiassa naaras hautoo 11–13 päivää. Poikaset lähtevät pesästä 11–15 päivän ikäisinä. Pesii normaalisti kahdesti kesässä.
Ravinto

Hyönteissyöjä. Syksyllä myös marjat ja hedelmät.
Aiheesta muualla

Vaaleakultarinta Lintukuva-verkkopalvelussa
Vaaleakultarinnan munia.
Likainen puolitusina

| Likainen puolitusina |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Visa Mäkinen
Käsikirjoittaja:  Visa Mäkinen
Tuottaja:  Visa Mäkinen
Pääosat:  Tenho Saurén Kauko Helovirta Ilmari Saarelainen Allan Tuppurainen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Tuotanto Visa Mäkinen
Ensi-ilta:  27. elokuuta 1982
Kesto:  1 h 32 min
Alkuperäiskieli:  Suomi
Budjetti:  Noin 500 000 mk
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Likainen puolitusina on vuonna 1982 ensi-iltansa saanut Visa Mäkisen komediaelokuva. Sen nimi juontaa juurensa sotaelokuvaan Likainen tusina (engl. Dirty Dozen). Kyseessä on kertausharjoitusaiheinen sotilasfarssi. Elokuva kuvattiin kesäkuussa 1982 Porissa noin puolen miljoonan markan budjetilla. Elokuvateatterilevityksen kokonaiskatsojamäärä oli 81 642 katsojaa Televisioesityksessä vuonna 1986 elokuvan näki noin 408 000 katsojaa.
Juoni

Suomen armeijalle ollaan tuomassa säilytettäväksi jalkapallon muotoista pommia, jota tullaan käyttämään Suomessa kuvattavassa ulkomaisessa elokuvassa. Tämä niin kutsuttu ”pallopommi” kuitenkin katoaa kuljetuksen aikana, ja sitä etsimään lähetetään viisi kertausharjoituksiin myöhässä tullutta miestä – Aaro Vierumäki (Ilmari Saarelainen), jalkapalloilija Mape Liukkonen (Allan Tuppurainen), toimitusjohtaja Oskari Tertsunen (Tauno Karvonen), yövartija Piippola (Matti Ruohola), sekä rekkakuski Reiska Mellberg (Visa Mäkinen). Mukaan tulee myös Mellbergin mukana tullut liftari Pirjo (Titta Jokinen). Majuri Auerin (Kauko Helovirta) käskystä joukkoa johtaa vääpeli Kyllijoki, ”Kylli-Setä” (Tenho Saurén).
Ennen operaation alkua toimitusjohtaja Tertsunen löysi tietämättään pallopommin matkansa varrelta. Mape luulee palloa omakseen ja ottaa sen talteen. Likainen puolitusina kiertää kaupungin ja sen lähiympäristön Reiskan pakettiautolla tutkien jokaisen löytämänsä jalkapallon urheiluliikkeitä ja naisten jalkapallo-ottelua myöten, tietämättä että heidän etsimänsä jalkapallon muotoinen pommi on koko ajan heidän matkassaan. Turhien etsintöjen turhauttama Mape ”haistattaa pitkät koko pommille”, ja joukko palaa päämajaan, mikä on kaupungin erään hotellin huoneessa. Operaationjohtaja vääpeli Kyllijoki kuitenkin ilmoittaa löytäneensä pallon tällä aikaa, ja sen kunniaksi joukko järjestää juhlat, joissa juodaan limonadia ja syödään jäätelöä.
Seuraavana päivänä likainen puolitusina saapuu kuvauspaikalle, missä ovat myös elokuvan ohjaajat Erik Lungholm (Ville-Veikko Salminen) ja King Kranzenjammer (Allan Tuppurainen). Vääpeli Kyllijoki luovuttaa pommiksi uskomansa pallon ohjaaja Kranzenjammerille, joka aloittaa kuvaukset saman tien kuvaamalla pommin räjähdyksen. Lähtölaskennan aikana likainen puolitusina kuitenkin huomaa, ettei pallopommi ole jalkapallokentällä vaan heillä itsellään. Pallo räjäyttää pakettiauton. Ambulanssin lähtiessä viemään loukkaantunutta Mapea sairaalaan, poliisit pidättävät Reiskan, joka oli aiemmin varastanut joukon pakettiauton.
Elokuvan loppukohtauksessa majuri Auer palkitsee kertausharjoitukseen tulleet miehet mansikkaleivoskahveilla. Toimitusjohtaja Tertsunen lupautuu korvaamaan operaation aiheuttamat vahingot laittamalla ne ”Tertsusen firman piikkiin”. Kasarmin pihalla joukkoa vastaan pomppii jalkapallo, ja Mape ei voi olla näyttämättä jalkapalloilutaitojaan. Hänen banaanipotkunsa menee kenraalin ikkunasta sisään, ja kaikki pakenevat juosten paikalta vääpeli Kyllijokea ja majuri Auerta myöten.
Näyttelijät

Tenho Saurén – vääpeli Kyllijoki
Kauko Helovirta – majuri Auer
Ilmari Saarelainen –  Aaro Vierumäki
Allan Tuppurainen –  Mape Liukkonen/elokuvaohjaaja King Kranzenjammer
Ville-Veikko Salminen – elokuvaohjaaja Erik Lungholm
Tauno Karvonen – Oskari Tertsunen
Titta Jokinen – Pirjo
Matti Ruohola – yövartija Piippola
Visa Mäkinen - Reiska Mellberg
Reijo Salminen – "presidentin mies"/Mr. Presidentin ääni
Pauli Virta – sotilas
Pekka Elomaa - Posteljooni
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano antaa Likaiselle puolitusinalle tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.
Lister

Lister tarkoittaa seuraavia:
Lister, brittiläinen urheiluautojen valmistaja ja automerkki
Lister, norjalainen paikallislehti
Lister, englanninkielinen sukunimi, muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Anne Lister (1791–1840), englantilainen liikenainen ja maanomistaja
Brian Lister (1926–2014), brittiläinen teollisuusmies, Lister-autotehtaan perustaja
Cornelia Lister (s. 1994), ruotsalainen tennispelaaja
Joseph Lister (1827–1912), englantilainen lääkäri, antiseptiikan uranuurtaja
Joseph Jackson Lister (1857–1927), englantilainen kasvitieteilijä ja lintutieteilijä
Van der Waals

Van der Waals voi tarkoittaa:
Henkilöitä

Fransje van der Waals (s. 1950), alankomaalainen lääkäri, Health[e]Foundationin perustaja
Johannes Diderik van der Waals (1837–1923), alankomaalainen fyysikko, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja
Luonnontieteissä

Van der Waals, eräs kuun pinnalla oleva törmäyskraatteri
Van der Waalsin säde, atomin mitta
van der Waalsin voima, molekyylien välinen voima
van der Waalsin yhtälö, kaasujen tilanyhtälö
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Van der Waals”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Veemax

Keke Rosbergin entinen Veemax Mk IVB vm. 1970.
Veemax oli suomalainen kilpa-auto, joita valmistettiin 1960-luvulta vuoteen 1978. Entinen kilpa-autoilija Max Johanson suunnitteli ja rakensi useita nimeään kantavia Veemax-malleja Formula Vee ja Super Vee -luokkiin. Autoilla voitettiin mm. Super Vee -luokan Euroopan-mestaruus vuonna 1976 (Mika Arpiainen). Veemax-autoja ajoivat mm. Keijo Rosberg, Juha Varjosaari, Henri Toivonen, Mikko Kozarowitzky, Jorma Airaksinen, Leo Kinnunen, Tibor Meray ja Lasse Sirviö. Autoja valmistettiin yhteensä noin 100 kappaletta. Veemax-autoilla kilpaillaan edelleen menestyksekkäästi Historic-sarjoissa ympäri eurooppaa.
Kirjallisuutta

Johanson, Ninni ym.: Veemax: Tiedettä ja taidetta.  Vihtijärvi:  Scuderia Naftalin, 2018.  ISBN 978-952-67281-7-9.
Miettinen, Petra: Max Johanson skrev ett stycke motorhistoria. Hufvudstadsbladet, 23.1.2019, s. 26–27.  Artikkelin verkkoversio.
Vaimolampi (Hartola)

| Vaimolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Hartola
Koordinaatit:  61°31′44″N, 26°04′31″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Jääsjärven alue (14.82)
Laskuoja:  Saukonoja Jääsjärveen 
Järvinumero:  14.825.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  99,6 m  
Pituus:  190 m  
Leveys:  180 m  
Rantaviiva:  0,708 km  
Pinta-ala:  2,011 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVaimolampi 
Vaimolampi  on Päijät-Hämeessä Hartolassa  Murakan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 190 metriä pitkä, 180 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Jääsjärven alueella (14.82), jonka Vaimolammen valuma-alueeseen (14.825) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 99,6 metriä mpy.
Veena Malik

Veena Malik
Zahida eli Veena Malik (s. 26. helmikuuta 1984) on pakistanilainen näyttelijä ja malli.
Malik asui lapsena Rawalpindissä ja aloitti uransa Lahoressa. Hän on ollut julkisuudessa muun muassa jouduttuaan riitoihin näyttelijäkollegansa Meeran kanssa.
Malik on saanut rooleja useista elokuvista. Niiden joukossa ovat urdunkielinen Tere Pyar Mein (2000) ja punjabinkielinen Mohabbataan Sachiyaan (2007). Näyttelijä palkittiin vuoden 2007 LUX Style Awards -tilaisuudessa. Hän sai sydänkohtauksen tammikuussa 2008.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Veena Malik Wikimedia Commonsissa
Veenamalik.info (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Veena Malik Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Veikko Porkkala

Veikko Ilmari Porkkala (22. marraskuuta 1908 Loviisa – 3. syyskuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen kommunisti ja ammattiyhdistysmies, joka toimi Kansainvälisen rakennus-, rakennusaine- ja puutyöväenliiton (UITBB) pääsihteerinä vuosina 1960–1983. Ennen järjestöuraansa Porkkala työskenteli puuseppänä.
Veikko Porkkalan isä, Eemeli Porkkala, oli pohjalaissyntyinen leipuri, joka yhdessä puolisonsa Henni Hirvosen kanssa piti leipomo-kahvilaa Loviisassa. Eemeli Porkkala oli vakaumuksellinen ateisti ja sosialisti ja toimi sisällissodassa punakaartissa välskärinä. Kotona käydessään hän joutui saksalaisten vangiksi ja nämä ampuivat hänet valkoisten vaatimuksesta. Ruumiin löysivät omaiset.
Veikko Porkkala opetteli 1920-luvulla puusepän ammatin. Hänen varsinainen järjestöuransa alkoi, kun hän liittyi puuseppien ammattiosastoon vuonna 1927. Suomen Kommunistiseen Puolueeseen (SKP) hän liittyi vuonna 1932. Seuraavana vuonna hänet tuomittiin vuodeksi ja kahdeksi kuukaudeksi kuritushuoneeseen valtiopetoksen valmistelusta.
Tuomion jälkeen Porkkala toimi Suomen Puutyöväen liitossa. Työtapaturmassa saadun käsivamman jälkeen hän perusti oman puusepänverstaan Helsinkiin. Vamman takia hän ei joutunut talvisotaan. Välirauhan aikana hän toimi Suomen ja Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seurassa ja sai puolentoista vuoden kuritushuonetuomion. Jatkosodan loppuun asti Porkkala oli turvasäilössä.
Rauhan tultua Veikko Porkkala toimi mm. SKP:n Helsingin piirin piirisihteerinä elokuuhun 1946 asti. Sen jälkeen hän oli useassa eri järjestötehtävässä, kunnes hänet 1960 valittiin UITBB:n pääsihteeriksi. SKP:n sisäisissä kiistoissa Porkkala lukeutui oppositioon.
Veikko Porkkala opiskeli Sirola-opistossa 1948–1949 ja Neuvostoliiton kommunistisen puolueen alaisessa Yhteiskuntatieteiden Instituutissa Moskovassa 1954–1955.
Vuonna 1999 WSOY julkaisi Porkkalan muistelmat Puuseppä työväenluokan palvelijana. Porkkalan satavuotispäivän kunniaksi järjestettiin marraskuussa 2008 Kallion kirjastossa hänen teostensa ensimmäinen näyttely, jonka avajaisissa hän kertoi maalausharrastuksestaan ja esillä olevien teosten taustoista.
Kirjalliset teokset

Porkkala, Veikko: Puuseppä työväenluokan palveluksessa.  Helsinki:  WSOY, 1999.
Lucander

Lucander tai Lukander on sukunimi. Se on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Alfred Lucander (1862–1937), kenraalimajuri
Anitra Lucander (1918–2000), taidemaalari
Bruno Lucander (1882–1929), toimitusjohtaja, konsuli ja Finnairin perustaja
Georg Lucander (1895–1966), eversti
Gustaf Lucander (1724–1805), taidemaalari
Jenny Lucander (s. 1975), kuvittaja ja graafikko
Robert Lucander (s. 1962), taidemaalari
Lyyli Helena Lukander (1899–1959), juristi ja ensimmäinen Suomessa tuomarina toiminut nainen
Minni Lukander (1930–2020), keramiikkataiteilija
Onni Heinonkoski, sukunimi vuoteen 1906 Lukander (1883–1947), juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos
Paavo Lukander (s. 1961), kartanlukija
Raimo Lukander (1934–2005), jalkapalloilija
Reino Lukander (1930–2000), arkkitehti
Robert Rannikko, ent. Lukander (1850–1926), maanviljelijä, kaupunginvouti ja valtiopäivämies
Suoma Lukander (1928–1998), päätoimittaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Vellore

| Vellore |
| --- | --- |

 Vellore
 Koordinaatit: 12.920219°N, 79.133306°E 
Valtio:  Intia
Osavaltio:  Tamil Nadu
Piirikunta:  Vellore
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  87,915 km²
Väkiluku (2011):  185 803
 – Metropolialue:  484 690
 
 Kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vellore (tamiliksi வேலூர், Vēlūr) on kaupunki ja hallinnollinen päämaja Velloren piirikunnassa Intian Tamil Nadun osavaltiossa. Se sijaitsee Palar-joen rannalla Tamil Nadun koillisosassa. Se sijaitsee noin 137,20 kilometriä Chennaista länteen ja noin 213,20 kilometriä Bangaloresta itään. Vellore on yhtymäkohta Mumbain ja Chennain välillä ja Velloresta on yhteys suurimpaan osaan Intian kaupungeista. Vellorea hallinnoi pormestari ja Velloren kuntayhdistys. Se on osa sekä Lok Sabhaa että Velloren osavaltion edustajakokousta.
Velloressa sijaitsevat Christian Medical College & Hospital, Vellore Institute of Technology (VIT) ja Sripuramin kultainen temppeli. Tunnettuihin nähtävyyksiin kuuluu myös Velloren linnoitus.
Velloren alue on maan suurin nahkatuotteiden viejä. Nahanvienti Velloresta muodostaa yli 37 % Intian nahanviennistä ja nahkatuotteista.
Vellore on yksi 27 kaupungista, jotka Intian hallitus on valinnut osallistumaan maan älykaupunkien operaatioon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vellore Wikimedia Commonsissa