stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Valkokorvaräätäli

| Valkokorvaräätäli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cisticolidae
Suku::  Räätälit Orthotomus
Laji::  cinereiceps
Kaksiosainen nimi
 Orthotomus cinereiceps  Sharpe, 1877 
Katso myös
   Valkokorvaräätäli Wikispeciesissä   Valkokorvaräätäli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkokorvaräätäli (Orthotomus cinereiceps) on herttujen heimoon kuuluva Filippiinien kotoperäinen varpuslintu. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Richard Bowdler Sharpe kuvaili lajin holotyypin vuonna 1877.
Aiheesta muualla

Kuva (Oriental Bird Club) (Arkistoitu – Internet Archive)
Choeung Ek

Choeung Ekiin rakennettu muistomerkki.
Choeung Ekin kuoleman kentät sijaitsevat noin 17 kilometriä Kambodžan pääkaupunki Phnom Penhistä etelään. Punaisten khmerien hallinnon aikana tuhansien Tuol Slengissä olleiden vangin elämä päättyi, kun heidät kuljetettiin teloitettaviksi Choeung Ekin kuolemankentille. Kyse oli raa’asta teurastuksesta: kallisarvoisia luoteja säästääkseen vanginvartijat yleensä hakkasivat vangit kuoliaaksi lapioilla tai hakuilla ennen kuin viskasivat ruumiit valtaviin joukkohautoihin. Joukkohautoja on alueelta löydetty kaikkiaan 129 kappaletta. Vuonna 1998 uhrien muistolle pystytettiin paikalle muistokappeli, stupa. Muistokappelin keskellä on lasivitriinien takana esillä yli 8 000 uhrin pääkallot.
Paikalla oli alkujaan puutarha ja kiinalainen hautausmaa.
Tapahtumat ovat olleet aiheena Roland Joffén ohjaamalle elokuvalle Kuoleman kentät.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Choeung Ek Wikimedia Commonsissa
Valkokorvamonarkki

| Valkokorvamonarkki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Monarkit Monarchidae
Suku::  Kirjosiipimonarkit Carterornis
Laji::  leucotis
Kaksiosainen nimi
 Carterornis leucotis  Gould, 1851 
Synonyymit
 Monarcha leucotis 
Katso myös
   Valkokorvamonarkki Wikispeciesissä   Valkokorvamonarkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkokorvamonarkki (Carterornis leucotis) on monarkkien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Valkokorvamonarkkia tavataan Australiassa. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti melko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Vainajala

Vainajala eli manala tarkoittaa tuonpuoleisessa eli elävien maailman ulkopuolella sijaitsevaa kuolleiden sielujen maata tai asumusta.
Ihmisen ymmärrettiin kuollessaan katoavan fyysisestä maailmasta, mutta koska hänen uskottiin vielä jatkavan elämäänsä jollain tavoin, täytyi ajatella, että elämä jatkuisi toisessa maailmassa. Joskus vainajat jopa haluttiin asuttaa muualle kuin elävien pariin, sillä ajoittain haamuja pelättiin. Vainajala oli eläville paikka, jossa heidän menehtyneet sukulaisensa asuivat ja josta heidät saattoi tarvittaessa tavoittaa. Moniin taruihin ja šamanistisiin perinteisiin ovat kuuluneet elävien vierailut vainajien maassa, josta on haettu esimerkiksi tietoa.
Joidenkin käsitysten vainajala on kammottava, pimeä tai vähintäänkin pitkästyttävä paikka, mutta vainajala voi myös olla rauhallinen tai miellyttävä. Vainajala voi myös vastata kovasti elävien maailmaa, ja elämä voi jatkua siellä kuten elävien maailmassa, tai jotakuinkin kuten elävien maailmassa, paitsi onnellisemmin. Joissain vainajaloissa kuolleet taas nukkuvat ikuista unta. Toisaalta joissain vainajaloissa taas juhlitaan tai taistellaan jatkuvasti, kuten Valhallassa.
Joidenkin uskontojen opetus sisältää ajatuksen, että joko vain kyseisen uskonnon seuraajat tai ihmiset, jotka tekevät pääasiassa hyvää (esimerkiksi yli puolet teoista on hyviä), pääsevät palkinnoksi kuolemansa jälkeen hyvään vainajalaan, jossa ei ole maallisen elämän murheita ja kipuja. Tällainen on esimerkiksi kristinuskon, islamin ja juutalaisuuden taivas. Nämä ja eräät muut uskonnot myös opettavat, että tunnustuksen ulkopuoliset ja väärin tekevät ihmiset joutuvat kuolemansa jälkeen kärsimään rangaistusta pahassa vainajalassa, kuten helvetissä. Ihminen voi siis eläessään vaikuttaa siihen, millaiseen vainajalaan päätyy.
Eri kulttuurien vainajaloita

Taivas ja Helvetti kristinuskossa
Haades, Elysion, Tartaros – antiikin kreikkalaisten ja roomalaisten vainajaloita
Tuonela eli Manala – suomalaisten vainajala
Valhalla ja Helheim – skandinaavien vainajien koteja
Jábmiidáibmu – saamelaisten vainajala
Erityyppisiä vainajaloita

Vesivainajala on vedenalainen vainajala.
Sukuvainajala on tietylle suvulle varattu vainajala.
Verisurman saaneiden vainajala on varattu taistelussa tai vertavuotaviin haavoihin kuolleille.
Maanalainen maailma
| --- | --- |
:  Asteekkien mytologia (Mictlan)  •  Buddhalaisuus (Naraka)  •  Egyptiläinen mytologia (Duat)  •  Hindulaisuus (Naraka)  •  Islam (Jahannam)  •  Juutalaisuus (Šeol)  •  Kiinalainen mytologia (Diyu)  •  Kreikkalainen mytologia ja Roomalainen mytologia (Tartaros)  •  Kristinusko (Helvetti)  •  Mayojen mytologia (Xibalba)  •  Saamelainen mytologia (Saivo)  •  Šintolaisuus (Yomi)  •  Skandinaavinen mytologia (Helheim)  •  Suomalainen mytologia (Tuonela)  •  Zarathustralaisuus (Arezura)
UEFA Youth League

| UEFA Youth League |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi UEFA Youth Leaguen kausi 2022–2023 

Laji:  Jalkapallo
Perustettu:  2013
Joukkueita:  64 (alkulohkoissa)
Hallitseva mestari:   Benfica
Eniten mestaruuksia:   Chelsea   Barcelona (2)
Sivusto:  UEFA Youth League
UEFA Youth League on Euroopan jalkapalloliiton järjestämä vuosittainen jalkapallokilpailu Euroopan eri maiden korkeimpien sarjatasojen menestyneimpien seurojen alle 19-vuotiaiden reservi- ja akatemiajoukkueille. Liigaa pelattiin kaudesta 2013–2014 lähtien 32 joukkueen voimin, kunnes sitä laajennettiin kaudesta 2015–2016 eteenpäin 64 seuran laajuiseksi.
Sarjajärjestelmä

Mestarien liigassa pelaavien seurojen U19-joukkueet pelaavat aiempaan tapaan alkulohkovaiheen kuten Mestarien liigassa. Kansallisten mestarien polun kautta kilpailussa mukana olevat seurat pelaavat puolestaan kaksi karsintakierrosta, ja 32 seurasta kahdeksan parasta etenee pudotuspelivaiheeseen, jossa vastaan asettuvat lohkovaiheessa toiseksi lohkossaan sijoittuneet joukkueet. Pudotuspelivaiheen voittajat etenevät jatkopeleihin lohkovaiheen lohkovoittajien seuraksi.
Mestarien polkua pitkin kilpailun pääsee Euroopan jalkapalloliiton maapisterankingin perusteella 32 parhaan maan edustajat. Mikäli Mestarien liigassa pelaavan seuran nuorten joukkue on myös maansa mestari, siirtyy paikka seuraavalle maalle.
Suomesta paikka menee B-junioreiden Suomen mestarille, ja UEFA on vahvistanut Suomen olevan niiden 32 maan joukossa, jotka pääsevät mukaan kilpailuun mestarien polun kautta.
Kilpailussa pelataan U19-joukkueilla, joissa saa olla myös mukana kolme U20-pelaajaa.
Historia

UEFA Youth Leagueta pelattiin kahtena ensimmäisenä kautena Mestarien liigan lohkovaiheeseen päässeiden seurojen nuorten joukkueitten kesken, mutta kaudelle 2015–2016 tehtiin muutos, jonka myötä kilpailuun pääsee mukaan myös niin sanotun mestarien polun kautta. Kyseistä kansallisten mestarien polkua pitkin myös Helsingin Jalkapalloklubin alle 19-vuotiaiden edustusjoukkue selvitti ensimmäisenä suomalaisena joukkueena tiensä UEFA Youth Leagueen kaudella 2015–2016.
Vainajan muotokuva

| Vainajan muotokuva Eleanoora Rosenholm |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: joulukuu 2007
 Formaatti: CD ja LP
 Tyylilaji: kokeellinen popmusiikki
 Kesto: 33.39
 Levy-yhtiö: Fonal
Eleanoora Rosenholmin muut julkaisut
|   | Vainajan muotokuva 2007 | Älä kysy kuolleilta, he sanoivat 2008 |
Vainajan muotokuva on Eleanoora Rosenholmin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin Suomessa 5. joulukuuta ja maailmanlaajuisesti 12. joulukuuta 2007.
Tuotantotiedot

Albumin kappaleet ovat säveltäneet ja sanoittaneet Mika Rättö, Pasi Salmi ja Noora Tommila. Levyllä esiintyvät heidän lisäkseen myös Turo Sinkkonen ja Tuomas Niskanen.
Albumin ovat äänittäneet Pasi Salmi ja Mikä Rättö SS-Palace-studiolla. Albumin ovat miksanneet ja masteroineet Salmi, Rättö ja Sami Sänpäkkilä.
Albumi on julkaistu Fonal Records -levy-yhtiölle.
Kappaleet

Musta ruusu  –  4 .35
Japanilainen puutarha  –  3 .56
Ovet ja huoneet  –  4 .14
Kopiokissa  –  4 .40
Pyhäpietarinaukio  –  2 .35
Kiltti vai tuhma  –  3 .44
Kodinrakennusohjeet  –  3 .21
Puutarhakatu 36  –  2 .04
Maailmanloppu  –  4 .29
Arvostelut

Desibeli.net:
Nyt.fi:
Pitchfork: 8.2/10
Soundi:
Choi Ae-yeong

| Choi Ae-yeong> 최애영.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Choi Ae-yeong
Syntynyt: 25. heinäkuuta 1959
Kuollut: 14. toukokuuta 2008 (48 vuotta) Soul, Etelä-Korea
Kansalaisuus:   Etelä-Korea
Koripalloilija
Pituus:  168 cm
Paino:  60 kg
Maajoukkueet
:   Etelä-Korea
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Etelä-Korea.Naisten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Etelä-Korea> Naisten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Los Angeles 1984 |  |  |
Choi Ae-yeong (hangul: 최애영; hanja: 崔愛英; uudistettu latinisaatio: Choe Aeyeong, 25. heinäkuuta 1959 – 14. toukokuuta 2008 Soul) oli eteläkorealainen koripalloilija ja olympiamitalisti.
Choi saavutti Etelä-Korean naisten maajoukkueessa olympiahopeaa Los Angelesissa 1984. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon myös Brasilian MM-kilpailuissa 1983.
Aiheesta muualla

Choi Ae-yeong Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Etelä-Korean joukkue – Kesäolympialaiset 1984
4 Choi A. ·
5 Park Y. ·
6 Kim E. ·
7 Lee H. ·
8 Choi G. ·
9 Lee M. ·
10 Mun ·
11 Kim H. ·
12 Jeong ·
13 Kim Y. ·
14 Seong ·
15 Park C. ·
Valmentaja Sin
Caisa

| Caisa |
| --- | --- |
Osoite:  Kaikukatu 4B
Sijainti:  Elannon kortteli, Kallio, Helsinki
Käyttäjä:  Helsingin kulttuurikeskus
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Caisa on Helsingin kulttuurikeskuksen toimipaikka Helsingin Kalliossa. Caisan tavoitteena on tukea monimuotoisen kaupungin kehittymistä edistämällä eri maista tulleiden ihmisten vuorovaikutusta, tukemalla etnisten vähemmistöjen omaehtoista kulttuurin harjoittamista ja antamalla tietoa erilaisista kulttuureista ja suomalaisesta yhteiskunnasta.[lähde? ]
Historia > Perustamisen tausta

Helsingin kaupungin kulttuurikomitea, jota johti Jörn Donner ehdotti kansainvälisen kohtaamispaikan perustamista 1980-luvulla. Vaikka sille oli jo mietitty paikkaa Kampista, hanke lykkääntyi laman vuoksi. Seuraavaksi kulttuurikeskuksen perustamista alkoi ajaa Helsingin kansainvälinen ystävyysseura, johon kuului 34 järjestöä. Seuran perustama Kansainvälinen kohtaamispaikka Helsinkiin -hanke ry vaikutti kaupungin virkamiehiin ja poliitikkoihin yhdessä SPR:n ja Kirkon ulkomaanavun kanssa.
Syksyllä 1995 kaupunginhallitus hyväksyi mietinnön ulkomaanpolitiikasta, johon sisältyi muun muassa kohtaamispaikan perustaminen. Esimerkkinä käytettiin Turussa perustettua kohtaamispaikkaa. Kulttuuriasiainkeskus vuokrasi keskukselle tilat.
Historia > Kaisaniemenkatu (1996–2002)

Kansaivälinen kulttuurikeskus Caisa avattiin keväällä 1996 osoitteessa Kaisaniemenkatu 6B. Sen virallisia avajaisia vietettiin maaliskuun lopulla, jolloin se oli ollut toiminnassa jo pari kuukautta. Paikan nimi löytyi yleisökilpailussa ja se viittasi sekä sijaintiin että Casa International -sanoihin (kansainvälinen talo tai koti). Toiminnasta vastasivat Helsingin kaupungin sosiaalivirasto, kulttuuriasiankeskus sekä erilaiset järjestöt ja yhteisöt, joissa vaikutti Helsingissä asuvia ulkomaalaisia. Keskuksen tavoitteena oli lisätä heidän ja kantasuomalaisten kanssakäymistä, erilaisten kulttuurien esittely, ennakkoluulojen vähentäminen ja kaupungin monikulttuurisuuden lisääminen. Helsingissä asui tuolloin yli 21 000 ulkomaalaista. Ensimmäisenä keväänä paikalla kokoontui esimerkiksi kurdien tanssiryhmä ja japanilainen teeseremonia -kurssi ja siellä pidettiin myös eri verkostojen kokouksia ja siellä juhlittiin esimerkiksi intialaista ja bangladeshilaista uuttavuotta.
Vuonna 1998 Caisassa vieraili 100 000 ihmistä, joista noin puolet oli kantasuomalaisia.
Vuonna 1999 kaupungissa asui 26 000 maahanmuuttajaa. Caisan tilat olivat käyneet ahtaiksi ja muuton toivottiin tapahtuvan seuraavana vuonna.
Historia > Kaisaniemenkatu ja Mikonkatu (2003–2017)

Osoitteeseen Kaisaniemenkatu 17C muutettiin vuonna 2003.
Vuonna 2003 julkaistiin tutkimus, jonka mukaan Caisan toiminta oli vähentänyt maahanmuuttajiin liittyviä ennakkoluuloja. Liisa Jorosen tutkimuksessa haastateltiin asiakkaita, yhteistyökumppaneita ja virkamiehiä. Kulttuurikeskuksessa kävi yhtä paljon maahanmuuttajia kuin kantasuomalaisiakin.
Suomen järjestäessä Euroviisut vuonna 2007 Caisa päätti järjestää Ourvision-laulukilpailun. Kilpailu oli tarkoitettu laulajille, joilla oli sukujuuria Euroopan ulkopuolella. Vuonna 2010 kilpailu järjestettiin tanssikilpailuna.
Vuonna 2016 keskuksen johtajana aloitti Cátia Suomalainen Pedrosa.
Caisan vuokrasopimus Kaisaniemen Mikonkadulla päättyi loppuvuonna 2017. Tilaa pidettiin kalliina ja hankalana, sillä se sijaitsi keskellä liikekorttelia.
Historia > Elannon kortteli (2018–)

Vuodesta 2018 lähtien Caisa on toiminut Elannon korttelissa, Leipätehtaan vanhoissa tiloissa. Syyskuussa siellä alkoi toimia Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun opiskelijoiden omistama elokuvateatteri Kino Sheryl, joka oli aiemmiin toiminut Helsingin Arabianrannassa. Elokuvia näytettiin Kuvataideakatemian entisessä auditoriossa, jota kulttuurikeskus hyödynsi myös omassa toiminnassaan.
Toiminta

Caisa järjestää erilaisia esityksiiä, tapahtumia, taidenäyttelyjä, luentoja, kursseja sekä taide-esityksiä. Se tarjoaa myös taideopetusta. Caisa vuokraa tilojaan ja toimii tiiviissä yhteistyössä eri järjestön ja organisaatioitten kanssa.
Tunnustukset

Caisa  palkittiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinnolla 2008 tiedon tuottamisesta maahanmuuttajille ja maahanmuuttajista.
Samana vuonna Helsingin kaupunki palkitsi Caisan ja viisi muuta työyhteisöä monimuotoisuuspalkinnolla.
Aiheesta muualla

Caisan kotisivut
Taidenäyttely Caisassa vuonna 2020
Urjalan Yhtenäiskoulu

Urjalan Yhtenäiskoulu
Urjalan Yhtenäiskoulu on Urjalassa toimiva koulu, jossa on oppilaita ja opiskelijoita esikoulusta lukioon. Koulussa on yhteensä noin 400 oppilasta ja opiskelijaa.
Rakennus

Koulua alettiin suunnitella vuonna 2013, suunnitelmat hyväksyttiin vuonna 2014, rakennustyöt aloitettiin 2015 ja koulu otettiin käyttöön 10. huhtikuuta 2017.
UFOn diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 22 |  |
| ↙Livealbumit | 14 |  |
| ↙Kokoelmat | 16 |  |
| ↙Singlet | 11 |  |
| ↙Videot | 3 |  |
UFO on brittiläinen rockyhtye, joka perustettiin vuonna 1969.
Albumit

UFO 1 (1970)
Flying (1971)
Phenomenon (1974)
Force It (1975)
No Heavy Petting (1976)
Lights Out (1977)
Obsession (1978)
No Place to Run (1980)
The Wild, the Willing and the Innocent (1981)
Mechanix (1982)
Making Contact (1983)
Misdemeanor (1985)
Ain't Misbehavin' (1988)
High Stakes & Dangerous Men (1992)
Walk on Water (1995)
Covenant (2000)
Sharks (2002)
You Are Here (2004)
The Monkey Puzzle (2006)
The Visitor (2009)
Seven Deadly (2012)
A Conspiracy of Stars (2015)
The Salentino Cuts (2017)
Livealbumit

Live (1971)
Strangers in the Night (1979)
Misdemeanor Tour (1986)
BBC Radio 1 - Live in Concert (1992)
Lights Out in Tokyo (1992)
Heaven’s Gate (1993)
T.N.T. (1994)
On With the Action (1996)
Werewolves of London (1998)
Live on Earth (1998)
Live in Texas (2000)
Showtime (2005)
Live Sightings (2016)
Kokoelma-albumit

Space Metal (1976)
UFO C'Mon Everybody (Telefunken / Teldec) (1981)
UFO Headstone - The Best of UFO 1983 (1983)
The Collection (1985)
Anthology (1986)
The Best of the Rest (1988)
The Essential UFO (1992)
The Decca Years (1993)
Best Of UFO: Gold Collection (1996)
X-Factor: Out There & Back (1997)
The Best of UFO album: Ten Best Series (2002)
Flying: The Early Years 1970-1973 (2004)
An Introduction to UFO (2006) (2006)
Live Throughout the Years (2007)
The Best of UFO (1974–1983) (2008)
All the Hits & More - The Early Days (2011)
The Chrysalis Years: 1973–1979 (2011)
Too Hot to Handle: The Very Best of UFO (2012)
Will The Last Man Standing Turn Out The Light The Best Of Ufo (2019)
Singlet

Shake it About / Evil (1970)
Come Away Melinda / Unidentified Flying Object (1970)
Boogie for George / Treacle People (1970)
C'mon Everybody / Timothy (1971)
Prince Kajuku / The Coming of Prince Kajuku (1971)
Galatic Love / Loving Cuo (live) (1972)
Give Her the Gun / Sweet Little Thing (1973)
Doctor Doctor / Lipstick Traces (1974)
Shoot, Shoot / Love Lost Love (1975)
Alone Again Or / Electric Phase (1977)
Too Hot to Handle / Electric Phase (1977)
Only You Can Rock Me / Cherry / Rock Bottom (1978)
Only You Can Rock Me / Ain't No Baby (1978)
Cherry / You Don't Fool Me (1978)
Born to Lose / Reasons Love (1978)
Doctor Doctor (live) / On With the Action (live) / Try Me (1979)
Doctor Doctor (live) / "Lights Out (Live) (1979)
Shoot Shoot (live) / Only You Can Rock Me (live) / I'm a Loser (live) (1979)
Young Blood / Lights Out (1980)
Couldn't Get it Right / Hot 'n' Ready (live) (1980)
Lonely Heart / Long Gone (1981)
Let it Rain / Heel of a Stranger / You'll Get Love (1982)
Back Into My Life / You'll Get Love (1982)
Back Into My Life / The Writer (1982)
The Writer (1982)
When it's Time to Rock / Everybody Knows (1983)
This Time / The Chase (1985)
Night Run (US Remix) / Heaven's Gate (US Remix) (1986)
Night Run (US Remix) / Blue (US Remix) (1986)
This Time / Too Hot to Handle / Lights Out (live) (1986)
Between a Rock and a Hard Place / Lights Out (1988)
One of Those Nights / Long Gone (re-recording / Ain't Life Sweet (1991)
Venus (I Just Can't Quit it Babe) (1998)
LIVE 'N' READY EP (2013)
Wonderland / Shoot, Shoot" (Live) / When Daylight Goes to Town (Live) (2013)
Videot

Misdemeanour – Live (VHS, 1985)
Too Hot to Handle (VHS, 1994)
Showtime (DVD, 2005)
Claes Lang (vanhempi)

Claes Lang (1690 Tukholma – 13. heinäkuuta 1761 Turku) oli suomalainen taidemaalari.
Maalari-Langien suku on alun perin Lyypekistä Saksasta. Langeja muutti Ruotsiin, josta yksi sukuhaara siirtyi Suomeen. Suomen haaran kantaisä on tukholmalainen maalari Jochim Lang, joka maalasi 1690-luvulla Ahvenanmaalla. Jochimin Petter-pojan poika Claes muutti nuorena Suomeen. Hänestä tuli suvun suomalainen kantaisä. Hän joutui Venäjälle vankeuteen, josta palasi Helsinkiin 1723. Hän avioitui Catharina Elisabet Rölingin kanssa, jonka suku myös on alkujaan Lyypekistä. Maalarin työt eivät täysin työllistäneet Langia, koska silloin ei vielä aina maalattu taloja ja huonekaluja, ja hänet mainitaankin perämieheksi. Hän teki kuitenkin uudessa Ulrika Eleonoran kirkossa maalaustyöt, joista hän laskutti kirkon valmistuttua 1727 maistraatilta 16 hopeataalaria ja 4 äyriä kirkon ikkunarautojen, saranoiden ja salpojen ja kirkon portaankaiteiden maalaamisesta. Myöhemmin samana vuonna hän laskutti vielä lisää. Hänen arvellaan tehneen myös sisämaalaukset.   Hän muutti Turkuun 1735 ja maalasi uuden raatihuoneen. Hänen kisälleinään olivat myöhemmin kirkkomaalarina tunnettu Jonas Bergman sekä Anders Dahlsten, josta tuli akatemian piirustusmestari. Myös Matts Björkegren mainitaan kisälliksi.
Langin historiaan jääneitä kirkkomaalaustöitä ovat Paimion kirkon kuorin aidan koristelu vuodelta 1738 ja Lempäälän kirkon vanhan lehterin, kuorin aidan ja papinpenkin sekä alttarilevyyn kultakehyksin varustetun kuvan. Lang maalasi alttaritaulun Saltvikin kirkkoon 1759 sekä koristi maalauksilla Lumparlandin kirkon 1760. Sen sijaan Lempäälän kirkkoon maalattu alttaritaulu vuodelta 1757 ei ole hänen, vaikka niin on mainittu, eikä myöskään Viipurin ja Käkisalmen kirkkojen maalaustyöt tiettävästi ole hänen, vaikka esimerkiksi Taiteilijamatrikkelissa niin mainitaan. Hänen myöhemmistä töistään ei ole tietoa, mutta tulevien kirkkomaalarien kasvattajana ja oppi-isänä hän on ollut erittäin merkittävä.
Christian Hansen (kilpapurjehtija)

Niels Christian Kjærgaard Hansen (s. 3. tammikuuta 1944) on tanskalainen entinen kilpapurjehtija. Hän edusti seuratasolla Øresunds Sejlklub Fremiä. Hansen oli mukana Méxicon olympialaisissa 1968 5,5mR-luokan kisassa, jossa Tanska oli kolmastoista eli kilpailun toiseksi viimeinen joukkue.
Carl Lesszig

Carl Lesszig (Leszig) (16. toukokuuta 1807 Pietari, Venäjä – 15. marraskuuta 1852 Plön, Tanska) oli arkkitehti, joka toimi Viipurin kaupunginarkkitehtina vuosina 1834–1851.
Henkilöhistoria

Lesszigin (alk. Lesszig tai Leszig) suku on saksalaistaustainen ja sen vanhin tunnettu kantaisä on Danzigin pormestari Jeremias Lesszig (1598–1665). Carl Lesszigin isoisä kauppias Salomon Lesszig (1741–1776) siirtyi Danzigista vuonna 1764 Pietariin, jossa syntyi myös hänen isänsä sokeritehtailija Carl Salomon Lesszig (1768–1841). Tämä avioitui Anna Helene Krookin (Kroock) (1780–1854) kanssa ja heille syntyi yhteensä 13 lasta. Carl Lesszig avioitui 30-vuotiaana Viipurissa 29.4.1838 Rosine (Rosalie) Ernestine Sprangerin (17.6.1810 Tallinna – 15.1.1888 Viipuri) kanssa. Vaimon isä oli kööpenhaminalaissyntyinen porvari ja naulantekijä Andreas Daniel Spranger. Perheeseen syntyi viisi lasta, Rosalie Caroline (1839–1897), Marie (Maria) Elisabeth (1840–1919), Carl Eduard (20.2.1843–16.6.1843), Carl (Karl) Leopold (1847–1878) ja Ernst Emil Wilhelm (1852–1913). Kaikki perheen lapset syntyivät Viipurissa.
Ammattiura

Kuvernementin arkkitehti Johan Henrik Stråhlmanin kuoltua vuonna 1827 Viipurin kaupunginarkkitehdin virka jäi täyttämättä seitsemän vuoden ajaksi sopivien hakijoiden puutteessa. Virkaa hoiti kunnallisraatimies Ziemcke, joka oli koulutukseltaan leipuri. Vuonna 1843 virkaan pyydettiin Lesszigiä, vaikka hän ei ollut virkaa hakenutkaan. Hänet nimitettiin 27.1.1834 virkaatekeväksi kaupunginarkkitehdiksi ja 27.2.1836 tehtävä vakinaistettiin. Lesszig toimi kaupunginarkkitehdin virassa 17 vuotta, jona aikana hän ehti jättää jälkensä kaupungin katukuvaan. Piirustuksia ja suunnitelmia on säilynyt noin 130 kappaletta Viipurin maistraatin arkistoissa.
Lesszig suunnitteli rakennuksia lähinnä kaupungin vanhaan osaan (ent. Linnoitus). Rakennusten julkisivut on suunniteltu klassistisiksi, mutta poikkeuksena on Pietarin esikaupunkiin 1849 suunniteltu kaksikerroksinen puinen asuinrakennus, joka on gotiikan tyylinen. Lesszigin työt Viipurissa keskittyivät asemakaavan piirissä sijainneille yksityishenkilöiden tonteille. Julkisista rakennuksista vain vuonna 1851 uusitun teatteritalon suunnittelu jäi hänen tehtäväkseen. Teatteritalon kanssa samalle tontille rakennettu alkujaan palokunnan talliksi tarkoitettu yksikerroksinen kivirakennus oli yksi hänen näkyvimmistä ja viipurilaisille tunnetuimmista rakennuksistaan. Lesszig suunnitteli myös rakennuksia Karjalan- ja Pietarinkadun kulmatontille sekä Eliaan- ja Pietarinkadun kulmatontille. Useista hänen töistään on sanottu, että ne todistivat suunnittelijansa hyvää tyylitajua ja sommittelutaitoa. Lesszigin ura kaupunginarkkitehtina päättyi hänen pyytäessään eroa vuonna 1851 sairauden vuoksi. Häntä seurasi kaupunginarkkitehdin tehtävässä Viktor Erik Amadeus Bosin.
Töitä

Karjaportinkatu 12, Viipuri
Possenkatu 5, Viipuri
Uudenportinkatu 6, Viipuri
Finlaysonin kuusivooninkinen, Tampere 1836–1838