stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Onkalo (ydinjätteen loppusijoitustila)
Rakentaminen

Suomen eduskunta vahvisti periaatepäätöksen Onkalon rakentamisesta toukokuussa 2001, ja rakennustyöt aloitettiin kesäkuussa 2004. Luolasto toimi aluksi tutkimustilana, joka suunniteltiin toimimaan osana loppusijoituslaitosta. Varsinaisen loppusijoitustilan rakentaminen aloitettiin vuonna 2016 laajentamalla tutkimustilaa. Ydinjätteen loppusijoitussyvyys Onkalossa on 420 metriä, ja valmistuessaan sen suurin syvyys on 520 metriä. Tutkimusvaiheen kustannusarvio oli 60 miljoonaa euroa.
Alustavan tutkimusvaiheen päätyttyä vuonna 2012 Posiva Oy jätti hakemuksen varsinaisen loppusijoitusluolaston rakentamiselle. Hakemus loppukäsittelylaitokselle hyväksyttiin valtioneuvostossa marraskuussa 2015. Onkalon laajentaminen varsinaiseksi loppusijoituspaikaksi on mahdollista, koska tutkimusvaihe osoitti Olkiluodon kallioperän ydinjätteen loppusijoitukseen sopivaksi. Kyseessä oleva rakennuslupa geologiselle loppusijoituspaikalle on ensimmäinen lajissaan maailmassa.
Vuoteen 2020 mennessä Onkaloon oli louhittu tunneleita noin kymmenen kilometriä, ja se ulottui 455 metrin syvyyteen. Onkalo käsittää spiraalinmuotoisen ajotunnelin, neljä pystykuilua (henkilökuilu, kapselikuilu ja kaksi ilmanvaihtokuilua), tunneleita ja teknisiä tiloja. Tunneleiden lisäksi tarvitaan kapselointilaitos, jossa käytetty polttoaine pakataan loppusijoituskapseleihin. Maan pinnalla sijaitsevan kapselointilaitoksen rakentamisen Posiva aloitti kesällä 2019. Loppusijoituspaikan ensimmäinen koekäyttö ilman käytettyä ydinpolttoainetta alkoi elokuussa 2024.
Loppusijoitusvaihe

Loppusijoitusvaiheessa Suomen ydinvoimaloiden korkea-aktiivinen ydinjäte tultaneen sijoittamaan Onkaloon. Korkea-aktiivinen ydinjäte on käytettyä ydinpolttoainetta, joka asetetaan kuparista ja pallografiittivaluraudasta valmistettuihin loppusijoituskapseleihin. Matala- ja keskiaktiivinen ydinjäte sekä voimalaitosten purkamisesta syntyvä jäte sijoitetaan voimalaitosten jo olemassa oleviin voimalaitosjäteluoliin. Loppusijoituslaitos on tarkoitus saada valmiiksi siten, että loppusijoitus voitaisiin aloittaa 2025 ja sitä tehtäisiin noin sadan vuoden ajan.
Loppusijoituskapselit ympäröidään bentoniittisavella, joka rajoittaa veden pääsyn kuparikapselin lähelle ja suojaa säiliötä maaperän liikkeiltä.
Loppusijoituksen on arvioitu maksavan 3,5 miljardia euroa kokonaisuudessaan, jota varten on kerätty koko voimaloiden käytön aikana rahastoon varoja.
Dokumentti

Vuonna 2010 valmistui tanskalaisen ohjaajan Michael Madsenin Onkalosta kertova dokumenttielokuva Into Eternity, joka on palkittu useilla eri elokuvafestivaaleilla.
Riskit

Posiva on arvioinut ydinjätteiden pahimpia mahdollisia seurauksia. Skenaariossa ydinkanisteri syöpyisi puhki tuhannessa vuodessa lasketun sadantuhannen vuoden sijaan ja samanaikaisesti sitä ympäröivä savipuskuri katoaisi selittämättömästi. Lisäksi pohjavesi kulkisikin ylöspäin ja paikan päälle rakennettaisiin kaupunki. Ihminen, joka eläisi kehdosta hautaan saastuneimmalla neliömetrillä ja söisi vain sillä kasvanutta ruokaa ja joisi saastuneinta vettä, saisi vain kolminkertaisen säteilyannoksen Tampereen Pispalassa nyt asuviin ihmisiin nähden.
Ydinjätteen loppusijoituskapseleiden 5 senttimetrin paksuisen kupariseinämän korroosionkestävyydestä on herännyt keskustelu ruotsalaisessa yliopistossa tehdyn tutkimuksen johdosta, jonka mukaan kapseli saattaa kestää säilytystä ehjänä vain noin tuhat vuotta suunnitellun 100 000 vuoden sijaan. Korroosiotestien perusteella jo 1,5 cm paksuinen kupariseinämä riittäisi suojaamaan yli 100 000 vuoden ajan.
Kolmen kilometrin paksuinen jääkerros aiheuttaisi 30 MPa paineen. Jään, suojasaven ja pohjaveden yhteinen paine olisi 45 MPa. Säiliöiden on todettu kestävän kolminkertaisen paineen.
Muissa maissa

Japanissa on pohdittu hyötöreaktorien käyttöä vaihtoehtona Onkalon kaltaiselle loppusijoituspaikalle.
Yhdysvalloissa on suunniteltu vastaavaa loppusijoituspaikkaa Nevadan Yucca-vuoreen.
Räisänen

Räisänen on itäsuomalainen sukunimi, joka on ilmeisesti muodostunut sukunimestä Räsänen siten, että s:n liudentuminen on kirjattu i:ksi s:n edellä.
Tunnettuja Räisäsiä

Alpo Räisänen (1935–2011), kielitieteilijä
Antti Räisänen (s. 1950), radiotekniikan professori
Eino Räisänen (1904–1968), elokuva-ammattilainen ja studiopäällikkö
Heikki Räisänen (1941–2015), teologi ja eksegetiikan professori
Janne Räisänen (s. 1971), taidemaalari
Kari Räisänen (1938–2002), puoluesihteeri ja päätoimittaja
Lasse Räisänen (s. 1989), lentopalloilija
Linda Räisänen (s. 2003), jalkapalloilija
Meeri Räisänen (s. 1989), jääkiekkomaalivahti ja olympiamitalisti
Mikko Räisänen (1953–2009), Mtv3:n varatoimitusjohtaja
Mikko Räisänen (s. 1963), televisiotuottaja
Niilo Räisänen (s. 1912), pesäpalloilija
Oona Räisänen, signaalihakkeri ja muusikko
Oskari (Oki) Räisänen (1886–1950), taiteilija, pilapiirtäjä
Otso Räisänen (s. 1994), freestylehiihtäjä
Paavo Räisänen (s. 1906), nuortenkirjailija
Pekka Räisänen (s. 1982), jalkapalloilija
Petri Räisänen (s. 1967), joogaopettaja, parantaja
Raisa Räisänen (s. 1983), Tampereella vuonna 1999 kadonnut nuori nainen
Roope Räisänen (s. 1996), pesäpalloilija
Seppo Räisänen (1931–2013), kenraalimajuri
Tapio Räisänen (s. 1949), mäkihyppääjä
Tauno Räisänen (1911–1977), lehtori, rehtori ja tietokirjailija
Teppo Räisänen (s. 1968), ohjaaja, käsikirjoittaja
Timo Räisänen (s. 1979), ruotsalainen muusikko
Tomi Räisänen (s. 1976), säveltäjä
Virpi Räisänen (s. 1971), ooppera- ja konserttilaulaja ja viulisti
William Räisänen (1885–1935), näyttelijä
Yrjö Räisänen (1888–1948), kansanedustaja, pakinoitsija ninimerkillä Sasu Punanen.
Daniek Hengeveld

| Daniek Hengeveld |
| --- | --- |
 Daniek Hengeveld Simac Ladies Tour -kilpailussa 2021.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. marraskuuta 2002
Kansalaisuus:  Alankomaat
Pyöräilijä
Joukkue:  CERATIZIT-WNT Pro Cycling Team
Laji:  maantie- ja ratapyöräily
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2021–2022 2023–2024 2025–:  Grant Thornton Krush Tunap Team DSM CERATIZIT-WNT Pro Cycling Team
 Tiedot päivitetty: 18. tammikuuta 2025 
    
Daniek Hengeveld (s. 17. marraskuuta 2002 Nootdorp, Etelä-Holland, Alankomaat) on alankomaalainen maantie- ja ratapyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Grant Thornton Krush Tunap -joukkueessa, jossa ajoi vuodet 2021–2022. Hän edusti Team DSM:ää kaudet 2023–2024 ja on vuodesta 2025 lähtien kilpaillut CERATIZIT-WNT Pro Cycling Teamissa.
Saavutuksia > Maantiepyöräily

Lähteet: Pro Cycling Stats, CycleBase
Saavutuksia > Ratapyöräily

Lähde: CycleBase
Kim Jin-Young

| Kim Jin-Young> 김진영 |
| --- | --- |
 Kim Jin-Young helmikuussa 2024.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Dex, Dex101, 덱스, 덱스101
Syntynyt: 9. kesäkuuta 1995 Suncheon, Etelä-Korea
Kansalaisuus:  eteläkorealainen
Ammatti:  tubettaja
Sotilashenkilö
Sotilasarvo:  ylikersantti
Kim Jin-Young (kor. 김진영, Gim Jin-yeong; s. 9. kesäkuuta 1995), tunnetaan myös nimellä Dex (kor. 덱스, Dekseu), on eteläkorealainen tubettaja ja striimaaja sekä entinen Etelä-Korean merivoimien sotilas.
Hän työskentelee kthd. studio -nimisessä yrityksessä yhdessä muiden sotilaiden kanssa. Hän YouTube-kanavansa nimi on 덱스101 (Dekseu 101).
Ura > 2020-2023

Kim loi YouTube-kanavansa vuonna 2020. Hän osallistui tosi-tv-ohjelmaan Toy Soldiers: Fake Men 2 (kor. 토이 솔져스: 가짜사나이2) noin kaksi kuukautta sen jälkeen, kun hän lähti armeijasta. Vuonna 2021 Kim osallistui kahteen eri ohjelmaan: Love & Joy (kor. 러브&조이) ja Bloody Game (kor. 피의 게임). Hän nousi julkisuuteen osallistuttuaan vuonna 2022 Netflixin deittiohjelmaan Single's Inferno 2 (kor. 솔로지옥 시즌2).
Vuonna 2023 hänet kutsuttiin YouTubessa julkaistuun selviytymisohjelmaan UMA Game (kor. 우마게임), ja helmikuussa hän teki haastattelun sekä oli valokuvausmallina eyesmag-lehdelle.
Henkilökohtainen elämä

Erottuaan armeijasta hän päätti ottaa käsivarteensa tatuoinnin, joka symboloi hänen olleen kerran soturi. Alun perin hän käytti nimeä ”Endex” eli ”End experience”, joka tarkoittaa aktiivisen sotilaan koulutuksen päättymistä, mutta Fake Men 2 -sarjan kuvauksissa hänelle kerrottiin, että se oli liian pitkä, joten hän poisti N-kirjaimen ja päätyi nimeen ”Dex”.
Hän tapasi räppäri Queen Wasabiin selviytymisohjelma Bloody Gamen aikana. Wasabii auttoi Kimiä tämän kappaleen 너에게 난 luomisessa. Hänellä on myös muita tubettajaystäviä, kuten Agent H ja Salty UDT.
Hänellä on unelmia julkaista enemmän armeijaan liittyviä videoita, mutta mainitsi, että se on vaikeaa Etelä-Koreassa aselakien takia, joten hän haluaa matkustaa Yhdysvaltoihin ja kuvata asevideoita siellä. Joulukuussa 2022 Kim matkusti Thaimaahan ja vieraili bangkokilaisessa ampumakeskuksessa.
Panu Toivonen (poliitikko)

Helsingin Aleksanterinkadulla järjestetyn kävely­katu­kokeilun avajais­paraatissa 1970 toisena vasemmalta Panu Toivonen ja hänen vierellään ylipormestari Teuvo Aura.
Panu Antti Toivonen (27. syyskuuta 1921 Helsinki – 24. elokuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, toimittaja, kaupunginvaltuutettu ja Perustuslaillisen Kansanpuolueen (myöhemmin Perustuslaillinen oikeistopuolue) poliitikko.
Panu Toivosen vanhemmat olivat akateemikko, professori Yrjö Toivonen ja Hellä Helena Hänninen. Hän osallistui talvisotaan Helsingin ilmatorjuntapattereissa ja jatkosotaan Vallilan rykmentin riveissä. Sodan jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui metsänhoitajaksi. Toivonen työskenteli sitten toimittajana Kauppalehdessä, Talouselämä-lehdessä, Vakuutussanomissa ja Mainostaja-lehdessä. Hän perusti Suomen ensimmäisen PR-toimiston 1950-luvun lopulla.
Toivonen toimi vuonna 1973 perustetun Perustuslaillisen kansanpuolueen seuraajan Perustuslaillisen oikeistopuolueen puoluesihteerinä vuosina 1982–1990, ja hän toimitti perustuslaillisten Express-lehteä. Hänet valittiin vuoden 1978 presidentinvaaleissa puolueen ehdokkaan Ahti M. Salosen valitsijamieheksi.
Toivonen harrasti musiikkia ja hän esiintyi opiskeluvuosinaan klarinetinsoittajana eri jazzyhtyeissä, kuten Valto Laitisen orkesterissa.
Panu Toivosen poika on Seura-lehden toimittaja Hannu Toivonen.
Teoksia

Vedestä ja vesijohdoista Vesionnisen 50-vuotispäivänä. Vesionninen, Helsinki 1963
Mainonnan arvostelu ja mainonnan ajojahti. Helsinki 1969.
Toimitteita

Puoli vuosisataa Suomea rakentamassa: Piirteitä Asfalttiosakeyhtiö Lemminkäisen toiminnasta vuosina 1910–1960. Perusaineisto Arvo Puukari, Erkki Ratia. Toimitussihteeri Panu Toivonen. Asfalttiosakeyhtiö Lemminkäinen, Helsinki 1960.
Aittomäen työväentalo

| Aittomäen työväentalo |
| --- | --- |
Sijainti:  Kortteinen, Kaavi
Rakennuttaja:  Aittomäen Työväenyhdistys ry
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aittomäen työväentalo (tai Mäntyjärven-Aittomäen työväentalo) oli Kaavin kunnan Kortteisen kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Aittomäen työväenyhdistys perustettiin vuonna 1909 tai 1910 ja se liittyi Suomen Työläisliittoon, joka oli SDP:hen kuuluneiden työväenyhdistysten keskusjärjestö. SDP:n puoluetilastossa vuonna 1910 Aittomäen työväenyhdistyksellä oli jopa 43 jäsentä, mutta määrä laski nopeasti, ja vuonna 1912 jäseniä oli enää kuusi. Sen jälkeen yhdistys ei enää toimittanut tietoja puoluetilastoon. Ilmeisesti samaa yhdistystä seurasivat Mäntyjärven-Aittomäen työväen ja pienviljelijäin yhdistys sekä Mäntyjärven pienviljelijäin yhdistys. Myös Mäntyjärven-Aittomäen työväenyhdistyksestä on mainintoja.lähde?
Työväentalon rakennusvuodesta ei ole tietoa. Siihen viitattiin 1930-luvulla nimellä Mäntyjärven-Aittomäen työväen ja pienviljelijöiden yhdistyksen talo. Talo sijaitsi Kortteisen kylässä tilalla numero 5. Se suljettiin kommunistilakien nojalla vuonna 1930 ja huutokaupattiin vuonna 1932. Vuonna 1931 sen avaamista anottiin Kaavin Mäntyjärven pienviljelijäin yhdistyksen puolesta, mutta anomus hylättiin.
Human Assets Index

Human Assets Index (HAI, suom. inhimillisen pääoman indeksi) on Yhdistyneiden kansakuntien käyttämä, valtioiden kansanterveyden ja koulutustason arvioinnissa käyttämä mittari. Indeksin arvoa käytetään yhtenä kolmesta ehdosta päätettäessä valtioiden kuulumisesta YK:n vähiten kehittyneiden maiden (LDC, least developed countries) listalle. LDC-maalista on yleisesti tunnustettu kehitysavun kohdentamiskriteeri.
Inhimillisen pääoman tasoa (HAI) arvioidaan kuuden osatekijän avulla. HAI-indeksi voi periaatteessa vaihdella välillä 0–100, missä suuri luku kuvastaa korkeaa inhimillista pääomaa. Arvioinnissa kukin terveyden osatekijä huomioidaan painoarvolla 1/6. Kukin osatekijä voi siis kerryttää indeksiä 0-16,67 pisteellä. Arviointi tehdään valtioiden maksimi-minimiarvon perusteella, jotka suhteutetaan mittaristoon.
Erittäin matala HAI-arvo edustaa sekä huonoa kansanterveyden tilaa että matalaa koulutustasoa. Vuoden 2015 kolmivuotiskatsauksessa heikoin inhimillisen pääoman taso oli eli alhaisimmat HAI-indeksiarvot saivat YK:n jäsenvaltioista Somalia (mittarilukema 7,8), Keski-Afrikan tasavalta (22,9), Tšad (24,4), Etelä-Sudan (29,1), Kongon demokraattinen tasavalta (29,9) ja Niger (34,7). Vähiten kehittyneiden maiden maalistalle päästäkseen valtion HAI-indeksiarvon tuli olla alle 60. Arvon kohoaminen pysyvästi vähintään 66:een katsottiin kypsymisrajaksi LDC-listalta tältä osin (vuonna 2015). Nämä pisterajat ovat maalistan sisäänotto- ja kypsymiskriteereinä myös vuonna 2024. Koska mittaristoja on muutettu vuosien saatossa, eivät eri vuosien HAI-pistearvot ole keskenään vertailukelpoisia.
Human Assets Index on ollut LDC-kriteerinä vuodesta 2002. Mittarin rakennetta muutettiin hieman vuonna 2005. Syksyllä 2015 on päätettävänä seuraava inhimillisen pääoman tasoindeksin sisällöllinen muutos, jolloin äitiyskuolleisuus haluttaisiin nostaa kolmanneksi terveyttä kuvaavaksi mittariksi. Esimerkiksi vuoden 2018 kriteeristössä äitiyskuolleisuus on jo mukana. Sittemmin sukupuolten koulutuksellista tasa-arvoa mittaava toisen asteen opinnoista valmistuvien GPI-kriteeristö on liitetty mukaan.
Aiheesta muualla

UN.org – LDC data retrieval (LDC-maiden kriteerit ja niiden kehitys 2006–2015) (englanniksi)
LazarBeam

| LazarBeam> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Oikea nimi:  Lannon Eacott
Syntymäaika:  14. joulukuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka:  Uusi Etelä-Wales, Australia
Kansalaisuus:   Australia
Ammatti:  tubettaja, livestriimaaja
Youtube-tiedot
Tilaajamäärä:  25,1 miljoonaa (yhteensä)
Katselukerrat:  9,07 miljardia (yhteensä)
Muiden kanavien nimet:  LazarLazar
LazarBeam
Lannan Neville Eacott (s. 14. joulukuuta 1994) on australialainen tubettaja ja livestriimaaja, joka tunnetaan internetissä käyttäjänimellään LazarBeam.
Ura

Ennen Youtube-uraansa Eacott työskenteli perheensä rakennusfirmassa jätettyään lukion kesken. Hän aloitti Youtube-videoiden tekemisen julkaisemalla palveluun videoita hidastetuista räjähdyksistä. Videoiden teko loppui hetkellisesti, kun Eacottin kuvausvälineet varastettiin.
Eacott loi nykyisen Youtube-kanavansa, LazarBeamin, tammikuussa 2015 ja on saavuttanut nykyhetkeen mennessä kanavalleen yli 21 miljoonaa tilaajaa. Alkuaikoina videot koostuivat useimmiten pelivideoista, ja noin viiden kuukauden jälkeen Eacottin kanavalle oli kertynyt yli 50 000 tilaajaa. Vuonna 2018 Eacottin kanava tuli tunnetuksi Fortnite-pelivideoiden kautta, ja hänen kanavalleen kertyi ainoastaan kahdessa kuukaudessa kolme miljoonaa uutta tilaajaa.
Ensimmäisen julkaistun Fortnite-videon jälkeen Eacott keskittyi pitkään samanlaisten videoiden tekoon. Elokuussa 2019 Eacott aloitti Minecraft-videosarjan, koska hän koki Fortniten tuolloin uuden kauden turhauttavaksi. Nykyisin hän tekee satunnaisia pelivideoita sekä videosarjoja. Eacott omistaa myös toisen Youtube-kanavan, LazarLazarin, jolle hän julkaisee videoita harvemmin.
Perhe

Eacottin perheeseen kuuluu tiettävästi ainakin hänen kaksi veljeään, sisko sekä isä. Hänen siskonsa Tannar on myös tubettaja. Eacottin isä on sen sijaan esiintynyt hänen vanhoilla videoillaan.
Filmografia

Eacott esiintyy itsenään elokuvassa Free Guy. Hänellä on myös tuntematon sivurooli elokuvassa Lazer Team.
Volkswagen Golf

| Volkswagen Golf |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:  lukuisia
Valmistaja:  Volkswagen
Konserni:  Volkswagen Group
Valmistusvuodet:  1974–
Korimalli:  2-ovinen cabriolet 3-ovinen hatchback 5-ovinen hatchback 5-ovinen farmari
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Volkswagen Kupla
Rakenne:  etumoottori
Iskutilavuus:  1 093–3 189 cm³
Teho:  27–238 kW
Huippunopeus:  148–250 km/h
Vetotapa:  etuveto neliveto
Volkswagen Golf on Volkswagenin vuodesta 1974 lähtien valmistama keskikokoluokan automalli, joka esiteltiin Volkswagen Kuplan seuraajaksi. Vuoteen 2012 mennessä Golfia oli valmistettu yli 29 miljoonaa kappaletta ja se on maailman toiseksi eniten valmistettu auto, vain Toyota Corollaa on valmistettu enemmäntarvitaan parempi lähde. Euroopassa Golf oli eniten myyty automalli vuosina 2008 ja 2009.
Uusi malli oli konsernille erittäin tärkeä, sillä Kupla oli 1970-luvulle tultaessa pahasti vanhentunut ja yhtiön taloudellinen tilanne oli vaikea. Golf poikkesi Kuplasta huomattavasti, sillä siinä on etuveto ja eteen sijoitettu nestejäähdytteinen rivimoottori, kun taas Kuplassa oli takaveto ja taakse sijoitettu ilmajäähdytteinen bokserimoottori.
Golfin neliovinen sedan-malli on Volkswagenin käytännön mukaisesti nimetty omaksi mallikseen. Nimi on vaihdellut Euroopan markkinoilla vuosien myötä oltuaan aluksi Jetta (1979–1992), sitten Vento (1992–1997), Bora (1998–2005) ja taas uudestaan Jetta vuodesta 2005 lähtien. Yhdysvaltain markkinoilla Golfin sedan-malli on aina tunnettu nimellä Jetta.
Nimi Golf viittaa brittiläisen yläluokan harrastuksiin, kuten myös saman valmistajan mallit Polo ja Derby.
Yhdysvaltain ja Kanadan markkinoilla Golf tunnettiin ensimmäisen mallisukupolven ajan vuosina 1974–1984 nimellä Rabbit, ja nimi otettiin taas käyttöön viidennessä sukupolvessa vuosiksi 2006–2009, mutta siitä luovuttiin jälleen seuraavassa. Rabbit-mallien perässä on ollut jänistä esittävä logo.
Sukupolvet

Golf I / Typ 17 (1974–1983, cabriolet 1993 saakka)
Golf II / Typ 19E (1983–1992)
Golf III / Typ 1H (1991–1997, cabriolet 2002 saakka)
Golf IV / Typ 1J (1997–2003, farmari 2006 saakka)
Golf V / Typ 1K (2003–2009)
Golf VI / Typ 1K (2008–2012, cabriolet 2016 saakka)
Golf VII (2012–2020)
Golf VIII (2019–)
Oheismalleja

Golf Variant on Golfin farmariversio. Se on ollut mallistossa kolmannesta sukupolvesta lähtien. Golfin IV -sukupolven Variantin valmistus lopetettiin vuonna 2006, eikä sille esitelty seuraajaa. Se vaikutti Volkswagenin myyntiin Suomessa, sillä Golf Variant oli silloin rekisteröintitilastojen mukaan yksi Suomen myydyimpiä henkilöautomalleja. Yhtymän aikoinaan tekemän linjauksen mukaan sisarmerkit olisivat jatkossa tarjonneet farmarimallin omissa valikoimissaan eikä Golfin V-sukupolveen olisi esitelty farmaria lainkaan. Markkinoiden paineessa yhtymä joutui sittemmin pyörtämään päätöksensä. V-sukupolveen perustuva uusi Variant esiteltiin maaliskuussa 2007. Suomessa se tuli myyntiin saman vuoden kesällä. Golfin VI-sukupolven myötä farmarimalli siirtyi siihen vuonna 2010. Merkittävimmät erot edelliseen sukupolveen ovat uusittu kojelauta ja keulan ilme. Sukupolvien III ja IV farmarit valmistettiin Saksassa Wolfsburgin tehtaalla, VII sukupolven farmarit Zwickaun tehtaalla. V-sukupolven ja sen faceliftmallin farmarit valmistettiin Meksikossa Pueblan tehtaalla.
Golf Cabriolet on Golfin kangaskattoinen avoautoversio, joka esiteltiin ensimmäistä kertaa vuonna 1979. Tämä ensimmäisen sukupolven malliversio säilyi tuotannossa vuoteen 1993 asti, eli yli vuoden kolmannen sukupolven hatchbackin esittelyn jälkeen. Vuonna 1993 se korvautui kolmanteen sukupolveen pohjautuvalla mallilla, joka pysyi tuotannossa vuoteen 2002 saakka. Vuonna 1998 ulkonäköä muokattiin vastaamaan hieman aiemmin markkinoille tullutta neljännen sukupolven Golfia. Tämän jälkeen valmistaja korvasi Cabrioletin uudella Volkswagen Eos -mallilla, joka oli kovakattoinen ja perustui viidennen sukupolven Golfiin. Kuudennen sukupolven Golfista esiteltiin cabriolet-malli vuonna 2011, ja sitä valmistettiin Eosin rinnalla vuoteen 2016 saakka. Eosin tuotanto päättyi vuotta aikaisemmin vuonna 2015.
Golf Plus on joulukuussa 2004 esitelty Golfin viidenteen sukupolveen perustuva tila-auto. Sen huomattavin ero perusmalliin on 9,5 senttiä korkeampi kori. Muotoilu poikkeaa hieman perumallista, esimerkiksi keulan ilmeessä on eroja ja takana rekisterikilpi on sijoitettu korkealle takaluukkuun puskurin sijasta. Sisätiloissa erityistä on pituussuunnassa siirrettävä takaistuin, jolloin tavaratilaa saa laajennettua takamatkustajien jalkatilojen kustannuksella.
Cross Golf on Golf Plussaan perustuva ulkonäöltään pienen katumaasturin kaltainen, mutta ainoastaan etuvetoisena saatava malli. Sen ulkoisina tuntomerkkeinä ovat perusversioita korkeampi maavara, puskurit ja kattokaiteet. Varsinaisia maasto-ominaisuuksia nelivedon, lukkojen tai alennusvaihteiden muodossa ei ole. Volkswagen on esitellyt vastaavan version myös muista malleista, kuten Polosta ja Touranista.
Golf Sportsvan korvasi Golf Plussan vuonna 2014. Se perustuu samaan MQB-perusrakenteeseen kuin seitsemännen sukupolven Golf. Mallin valmistus lopetettiin vuonna 2020.
Golf I (1974–1983)

Golfin ensimmäisen sukupolven tuotanto alkoi vuonna 1974. Yhdysvaltain ja Kanadan markkinoilla käytettiin nimeä Rabbit, Etelä-Amerikassa nimeä Caribe. Muotonsa auto sai ItalDesignin studiossa, Giorgetto Giugiaron suunnittelemana. Vuonna 1978 aloitettiin sikäläisittäin Rabbitin valmistus Yhdysvaltain New Stantonissa. Tehdasta kutsuttiin Westmorelandiksi, koska se sijaitsi kyseisessä piirikunnassa Pennsylvaniassa. Tehtaan sijoituksella haettiin kustannussäästöjä, mutta tehdasta johtamaan valittu entinen Chevrolet-mies James McLernon pyrki muokkaamaan Rabbitia pehmentämällä alustaa ja säästämään materiaalien laadun kustannuksella. Yhdysvaltain Volkswagen-puritaanit ja etenkin yhtymän johto Saksassa olivat pettyneitä tuloksiin. Vuonna 1983 palattiin alkuperäisille linjoille alustassa ja laadussa. Tuotanto jatkui vuoteen 1984.
Vuonna 1976 sai alkunsa kuuluisa Golf GTI, joka loi pieniin perheautoihin perustuvan, mutta tehokkailla moottoreilla varustettujen autojen luokan. Yhdysvalloissa tämä malli oli saatavilla vasta vuonna 1983, jolloin sitä ryhdyttiin valmistamaan Westmorelandissa. GTI:n menestyksen myötä monet valmistajat ryhtyivät seuraamaan Volkswagenin esimerkkiä ja loivat vastaavia malleja. Moottorina oli 1,6-litrainen 81 kW (110 hv) tehoinen polttoaineen ruiskutuksella varustettu bensiinimoottori. Ensimmäinen sukupolvi koki pienen uudistuksen vuonna 1980, jolloin takavalojen umpiot uudelleenmuotoiltiin lähemmäksi alkuperäisiä suunnitelmia, auto sai uudet puskurit ja Yhdysvaltain markkinoilla neliskulmaiset ajovaloumpiot, uuden kojelaudan ja mittariston. Golf I:n avomallia valmistettiin vuosina 1979–1993, eli koko sen ajan kun toinen sukupolvi oli tuotannossa ja vielä yli vuoden sen jälkeen, kun kolmas sukupolvi oli esitelty.
Golf II (1983–1992)

Toisen sukupolven Golf esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 1983, brittimarkkinoilla vasta seuraavana vuonna. Yhdysvaltain markkinoille se esiteltiin vuoden 1985 mallina, jonka yhteydessä sikäläinen nimi Rabbit korvattiin Golfilla. Alkuperäisenä ideana oli ollut luoda jänistä kuvaavalla nimellä ja logolla tietynlaista positiivista mielikuvaa, mutta silloinen yhtiön puheenjohtaja Carl Hahn vaati mallinimien yhdenmukaistamista maailmanlaajuisesti. Nimi Golf pyrki luomaan teutoonista mielikuvaa uudelleen muotoilulle mallille.