stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zugspitze
Jäätiköt

Kesäkuussa 2008 erään jäätikön ylle levitettiin erityinen suojapressu, jonka tuli peittää osa jäätiköstä auringonpaisteelta ja ehkäistä näin sen ylenpalttista sulamista. Peite tuli kattamaan 6 000 m² kokoisen alueen, mikä oli kuitenkin vain osa jäätikön peittämästä pinta-alasta. Paikallinen lomakeskus arvioi lasermittausten avulla, että jäätikkö oli menettänyt 40 metriä paksuudestaan viimeisten 40 vuoden aikana. Sijainniltaan jäätikkö on eräs Euroopan Alppien pohjoisimmista. Samanlainen toimenpide jäätikön sulamisen ehkäisemiseksi Zugspitzellä tehtiin myös sitä edeltävänä vuonna, jolloin onnistuttiin säilyttämään noin 30 000 m³ lunta, mikä vastaa noin jalkapallokentän kokoista aluetta, jonka paksuus on yhden asuinkerroksen luokkaa. Hiihtoalueen johtaja Manfred Haas sanoi:
»Kiitos myöhäiskauden lumien huhtikuussa (2008), Bayerische Zugspitzbahnin oli mahdollista viivyttää tämän vuoden pressun asennusta levittämällä lisälumia jäätikön ylle.»
Juna ja köysiradat

Zugspitzelle pääsee Garmisch-Partenkirchenin kaupungista hammasratajunalla. Lähtöpaikka on 1000 metrin korkeudella olevalta Eibsee-järveltä. Vajaassa tunnissa se nousee 4,5 kilometrin  matkan 2600 metrin korkeuteen Schneeferner-jäätikölle. Lähes koko matkan juna kulkee kallioon hakatussa tunnelissa, jonka nousukulma on 26 prosenttia. Schneeferner-jäätikkö on suosittu laskettelupaikka. Loivat rinteet suosivat erityisesti lumilautailijoita. Laskettelemaan siellä voi päästä jo lokakuun alussa. Jäätiköllä olevalta junan yläasemalta pääsee huipulle gondolihissillä.
Huipulle kulkee myös kaksi muuta ilmaköysirataa, Seilbahn Zugspitze Saksan ja Tiroler Zugspitzbahn Itävallan puolelta.
Kiipeily ja patikointi

Huipulle tulee useita kiipeilyreittejä, joita saavat käyttää vain kokeneet kiipeilijät tai mukana on oltava alppikiipeilyn taitava opas. Reiteillä ylitetään muun muassa jäätikköjä rautaisista askelmista kiinni pitäen.
2600 metrin korkeudelle asti pääsee myös helppoja ja turvallisia reittejä pitkin. Matka Garmisch-Partenkirchenistä kestää 6-8 tuntia kunnosta riippuen. Reitin varrella voi myös yöpyä.
Muuta

Zugspitzellä sijaitsee pieni kappeli Mariä Heimsuchung, joka on rakennettu Zugspitzellä 15. toukokuuta 1965 tapahtuneen lumivyöryn uhrien muistoksi.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zugspitze Wikimedia Commonsissa
Ystävä (albumi)

| Ystävä Katri Helena |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1978
 Tyylilaji: iskelmä
 Levy-yhtiö: Scandia-Musiikki
Katri Helenan muut julkaisut
| Katri Helenan kauneimmat 1977 | Ystävä 1978 | Parhaat päältä 1978 |
Ystävä on Katri Helenan albumi, joka julkaistiin vuonna 1978. Albumi on myynyt kultalevyyn oikeuttavan määrän.
Albumin nimikappaleen ”Ystävä” on säveltänyt Katri Helenan silloinen aviomies Timo Kalaoja ja sanoittanut Katri Helena. Se sijoittui jaetulle toiselle sijalle Suomen euroviisukarsinnassa 1978. Muut kappaleet ovat eri tekijöiden ulkomaisia käännöskappaleita.
Kappaleet

| --- | --- |
 A-puoli Mamacita – 3.26 (säv. Barry Mann, Cynthia Weil, san. Kari Tuomisaari, sov. Veikko Samuli)  On muisto vielä lämmin – 2.52 (La vie ça dance, säv. Claude Morgan, san. Kari Tuomisaari, sov. Veikko Samuli)  Soittaja – 3.30 (The Gypsy, säv. Jose Feliciano, san. Bugaluu, sov. Olli Heikkilä)  Voitko rakastaa – 3.33 (All We Need Is Love, säv. R. Danova, P. Yellowstone, san. Pertti Reponen, sov. Veikko Samuli)  Päivät – 4.14 (Giorno, säv. L. Albertelli, S. Shapiro, san. Pertti Reponen, sov. Olli Heikkilä)  Tiedän sen – 3.18 (Here's Some Love, säv. R. Mainerga, J. Roberta, san. Chrisse Johansson, sov. Veikko Samuli) :  B-puoli Ystävä – 2.54 (säv. Timo Kalaoja, san. Katri Helena Kalaoja, sov. Veikko Samuli)  Blue Angel – 3.01 (säv. Roger Cook, san. Titta Kerttula, Chrisse Johansson, sov. Veikko Samuli)  Haavemailmaan – 3.05 (When You Are a King, säv. John & Roger Hill, san. Chrisse Johansson, sov. Veikko Samuli)  Joki virtaa kotiinpäin – 4.46 (Amazing Grace, säv. trad., san. J. Lehmus, sov. Olli Heikkilä)  Kuulkaa toiveita lasten – 3.46 (Listen to the Children, säv. R. Danova, E. Elias, J. Schwartz, san. Kari Tuomisaari, sov. Veikko Samuli)  Sä oot mielessäin – 3.21 (Memory, säv. G. Thomas, S. Lifson, san. Pertti Reponen, sov. Veikko Samuli)
Ultraviolet

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Ultraviolet tarkoittaa seuraavia asioita:
Ultraviolet, brittiläinen televisiosarja vuodelta 1998
Ultraviolet, Kurt Wimmerin ohjaama yhdysvaltalainen tieteiselokuva vuodelta 2006
Ultraviolet, Kid Sisterin albumi vuodelta 2009
Ultraviolet, Poets of the Fallin albumi vuodelta 2018
Ultraviolet (Light My Way), U2:n kappale vuodelta 1991.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ultraviolet”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Älvsbyn

| Älvsbyn |
| --- | --- |
 Näkymä Älvsbyniin Hundbergetiltä.
 Älvsbyn
 Koordinaatit: 65°41′N, 21°01′E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Norrbotten
Kunta:  Älvsbynin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  6,35 km²
Väkiluku:  4 967
 – Väestötiheys:  782,2 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Älvsbyn on samannimisen Älvsbynin kunnan keskustaajama. Se sijaitsee Norrbottenin läänissä ja Norrbottenin historiallisessa maakunnassa Pohjois-Ruotsissa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 4 967 asukasta.
Älvsbyn oli 1970-luvun alun kuntauudistukseen asti kauppala. Kyseessä oli Ruotsin pohjoisin ja Norrbottenin läänin ainoa kauppala. Taajama sijaitsee Piitimenjoen varrella.
Väestönkehitys

| Älvsbynin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 2 832 | 2 832 |
| 1965 | 1965 |    | 3 590 | 3 590 |
| 1970 | 1970 |    | 3 902 | 3 902 |
| 1975 | 1975 |    | 4 707 | 4 707 |
| 1980 | 1980 |    | 5 445 | 5 445 |
| 1990 | 1990 |    | 5 328 | 5 328 |
| 1995 | 1995 |    | 5 365 | 5 365 |
| 2000 | 2000 |    | 5 176 | 5 176 |
| 2005 | 2005 |    | 5 042 | 5 042 |
| 2010 | 2010 |    | 4 967 | 4 967 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Norrbottenin läänin kuntien keskustaajamat
Yrjö Littunen

Yrjö Littunen 1960-luvun alussa.
Yrjö Ensio Matti Littunen (16. elokuuta 1929 Viipuri – 20. huhtikuuta 1994 Tampere) oli suomalainen yhteiskuntakeskustelija ja sosiologi.
Littusta on usein pidetty yhtenä suomalaisen sosiologian sodanjälkeisen uudistumisen avainhenkilönä.[lähde? ] Hän toimi Turun yliopiston sosiologian professorina 1963–1964 ja Yhteiskunnallisen korkeakoulun eli sittemmin Tampereen yliopiston Yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitoksen/Tampereen yliopiston tutkimuslaitoksen johtajana 1958–1990 saakka.
Teoksia

Opintoympäristön vaikutus korkeakouluopiskelussa (1956)
Income-security Values at Different Levels of Frustration (1956)
Sosiologia (1958, yhdessä Erik Allardtin kanssa)
Sociologi (1960, yhdessä Erik Allardtin kanssa)
Nuorison harrastukset ja yhteisön rakenne(1958, yhdessä Erik Allardtin, Pentti Jartin ja Faina Jyrkilän kanssa)
Sosiaalinen sidonnaisuus (1962)
Cleavages, Ideologies and Party System: Contributions to Comparative Political Sociology (1964, toim. yhdessä Erik Allardtin kanssa)
Miten professoria tehdään : kiistakirjoitus akateemisesta nimitysjärjestelmästä (1971, yhdessä Antero Jyrängin ja Eino S. Revon kanssa)
Aiheesta muualla

Suomi muutosten yhteiskunta.  (Juhlakirja)  Helsinki; Porvoo:  WSOY, 1989.
Yrjö Vasama

Yrjö Edvard Vasama (sukunimi vuoteen 1906 Selin; 18. maaliskuuta 1903 Ruovesi – 23. kesäkuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti, toimittaja, kirjailija ja järjestömies.
Pekkalan kylän Kuuselassa syntyneen Vasaman vanhemmat olivat seppä, Pekkalan kartanon torppari Juho Vasama ja Ida Löytty. Vasama osallistui nuorena sisällissotaan valkoisten puolella ja sai Vapaussodan muistomitalin. Vasama pääsi ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1924. Suoritettuaan asevelvollisuuden hän kävi Kadettikoulun ja valmistui sieltä vänrikiksi 1927.  Vasama palveli muun muassa Porin rykmentissä (PR) eri tehtävissä 1927–1933. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1929 ja kapteeniksi 1933.
1. divisioonan esikunnassa adjutanttina Vasama toimi 1933–1936. Jälleen Porin rykmentissä hän toimi komppanianpäällikkönä 1936–1938. Puolustusministeriössä (PLM), yleisesikunnassa ja Pääesikunnassa (PvPE) Vasama toimi toimistoupseerina ja toimistoesiupseerina 1938–1944. Vasama osallistui talvisotaan toimistoupseerina ja JR 69:ssä pataljoonankomentajana. Majuriksi hänet ylennettiin 1941. Jatkosodassa Vasama toimi pataljoonankomentajana JR 16:ssa ja JR 57:ssa. Sodan lopulla hän komensi lyhyen ajan JR 15:a. Everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1944. Sodan jälkeen hän toimi Jääkärirykmentti 6:ssa (JR6) aliupseerikoulun johtajana ja pataljoonankomentajana. Hän erosi armeijan palveluksesta everstiluutnanttina 1945.
Vasama osallistui asekätkentään vuosina 1944-45. Hänet pidätettiin heinäkuun alussa 1945 ja tuomittiin sotaylioikeudessa 28. huhtikuuta 1948 vankeuteen. Koska Vasama oli ollut pidätettynä pitkään ja koska pidätysaika laskettiin hänen hyväkseen, hänen ei tuomion jälkeen tarvinnut enää palata vankilaan. Vasama kirjoitti myöhemmin asekätkennästä ja vankeusajastaan muistelmateoksen nimeltä Valpon vankina.
Palvelusuransa jälkeen Vasama toimi eri järjestöissä, muun muassa Suomalaisuuden liiton sihteerinä, Suomen Nuorison Liiton pääsihteerinä sekä Pelastakaa Lapset ry:n pääsihteerinä ja järjestöjohtajana. Hän oli myös Talonpoikaiskulttuurisäätiön sihteeri ja hallituksen jäsen sekä Suomen Kotiseutuliiton puheenjohtaja.
Ensimmäiset teoksensa hän kirjoitti jo vakinaisen palveluksen aikana. Suomen kustannusyhdistys lähetti suomalaisille kirjakaupoille lokakuun alussa 1945 kirjeen, jossa kehotettiin poistamaan näytteiltä muun muassa Vasaman kirjoittama poikien seikkailukirja Serkukset sodassa (1944) ja lopettamaan sen myynti.
Vasama sai vuonna 1969 sosiaalineuvoksen arvonimen.
Teoksia

Maastoleikit. Otava 1939
Kollaan suurtaisteluissa. Otava 1941
Salaperäinen piirros, nuortenkirja. Otava 1941
Täältä jostakin: Puolustusvoimain runo-antologia, toimittajat Olavi Paavolainen, Matti Kurjensaari ja Yrjö Vasama. WSOY 1943
Serkukset sodassa, nuortenkirja. Otava 1944
Ihmeellinen onnenpäivä, humoristinen romaani. Karisto 1946
Kapteeni rakastuu, humoristinen romaani. Karisto 1947
Merimiesarkun aarteet, nuortenkirja. Karisto 1947
Alppeja valloittamassa, nuortenkirja. Karisto 1948
Järjestötyön opas. Pellervo 1954
Meiläm pojjaat, murrekirja. Karisto 1954
Kotiseutuni Pirkkalanpohja, toimittajat Yrjö Vasama ja Heikki Mäki. Valistus 1955
Lapualta Laatokalle. Lapua-seura 1956
Nuorisoseuralaisen käsikirja. WSOY 1956
Valpon vankina. Pellervo 1958
Viisikymmentä vuotta lastensuojelutyötä. Pelastakaa lapset ry 1972
Pojjaat om poikia, murrekirja. Ruoveden kotiseutu- ja museoyhdistys 1982
Aiheesta muualla

Yrjö Vasaman elämäkerta Kansallisbiografiassa
Unelma (veistos)

Oona Tikkaoja, Unelma, 2012 Kannelmäen Sitra-torilla.
Unelma on kuvataiteilija Oona Tikkaojan siirrettävä julkinen veistos. Se julkistettiin ensimmäisen kerran Helsingin Kalliossa Siltasaarenkadulla metroaseman läheisyydessä niin sanotulla Unioninakselilla elokuussa 2012. Veistos sijoitettiin uudelleen Kannelmäen Sitratorille, jossa se julkistettiin marraskuussa 2013. Teos on monivärinen ja muistuttaa hieman kuumailmapalloa tai karusellia ja sisältää tuulivoimalla liikkuvan Savonius-roottorin.
Teos on noin kymmenen metriä korkea ja teosmateriaaleina on käytetty terästä ja polykarbonaattia.
Unelma juhlisti Helsinki 200 vuotta pääkaupunkina -juhlavuotta sekä Design-pääkaupunkivuotta 2012 ja se suunniteltiin väliaikaiseksi.
Veistoksia ei siirretä usein niiden korkeiden siirtokustannuksen vuoksi, jotka ovat noin 20 000 – 25 000 euroa. Unelman siirtokustannuksista Kannelmäen Sitratorille vastasi pääosin Helsingin kaupungin Lähiö-projekti, ja lisäksi Helsingin kaupungin taidemuseo osallistui kustannuksiin jonkin verran.
Tikkaoja on käyttänyt lähtökohtana teokselleen kuumailmapalloa, joka pyrkii korkeuksiin sitä ympäröivien rakennusten tavoin. Ideoita on haettu myös tivolilaitteista. Taiteilijan mukaan "Unelma liittyy niin ihmisen haaveisiin ymmärtää luonnon mysteerejä, tavoitella fyysisiä ja filosofisia korkeuksia kuin unelmoida kauneudesta ja järjestyksestä.".
Aiheesta muualla

Teos Helsingin taidemuseon sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
Teos Helsinki 200 -sivulla
Tuula Hällström

| Tuula Hällström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1978 (ikä 45–46)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  pianisti
Puoliso:  Pekka Nuikki
Muusikko
Tyylilajit:  lied- ja kamarimusiikki
Soittimet:  piano
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Tuula Hällström (s. 1978) on suomalainen pianisti joka on erikoistunut lied- ja kamarimusiikkiin. Hän on konsertoinut Suomessa useilla musiikkijuhlilla, sekä myös ulkomailla, ollut haluttu pianisti laulukilpailuissa, oopperaproduktioissa ja laulun mestarikursseilla.
Hällström on erikoistunut lied- ja kamarimusiikkiin. Vuoden 1999 kesällä voitti Pieksämäellä, Suomen ainoan lied-pianistikilpailun. Viulisti Anna Kahanpään kanssa hän on voittanut kamarimusiikkikilpailu Juvenalian vuonna 1995 ja pääsi Kuhmon kansainvälisen duokilpailun finaaliin vuonna 1998. Hän oli toisella sijalla Ilmari Hannikainen -pianokilpailussa vuonna 1996, ja hänet palkittiin myös Helmi Vesa -pianokilpailussa tammikuussa 1999.
Hällström aloitti opiskelunsa Länsi-Helsingin musiikkiopistossa jossa hänen opettajanaan oli muun muassa Collin Hansen ja jonka kanssa hän jatkoi yhteistyötä Sibelius-Akatemiassa. Keväällä 2003 hän suoritti pianodiplomin erinomaisin arvosanoin opettajanaan professori Erik T. Tawaststjerna. Mestarikursseilla Hällströmin opettajina ovat olleet muun muassa Konstantin Bogino ja Ralf Gothóni, ja lied-musiikkia hän on opiskellut Collin Hansenin lisäksi muun muassa Gustav Djupsjöbackan, Ilmo Rannan ja Eero Heinosen johdolla.
Tuula Hällström on esiintynyt Suomessa muun muassa Naantalin Musiikkijuhlilla, Tuusulanjärven kamarimusiikissa, Joutsenon taidekesässä, Kangasniemen Musiikkiviikoilla, Mäntän Musiikkijuhlilla ja Savonlinnan Oopperajuhlilla. Kotimaan lisäksi hän on konsertoinut myös muun muassa Ruotsissa, Virossa, Puolassa, Britanniassa, Unkarissa, Italiassa, Japanissa ja USA:ssa. Hällström on toiminut vakituisena pianistina sekä valtakunnallisissa Timo Mustakallio -laulukilpailussa, Lappeenrannan laulukilpailussa, Kangasniemen laulukilpailussa, Sibelius-laulukilpailussa että kansainvälisessä Mirjam Helin -laulukilpailussa. Hällström on myös julkaissut useita lied-levyjä, muun muassa yhdessä Mari Palon, Waltteri Torikan, Juho Punkerin, Sami Luttisen ja Tuuli Takalan kanssa. Suomen Kulttuurirahasto myönsi Hällströmille kolmivuotisen taiteilija-apurahan vuonna 2012 Mirjam Helinin -rahastosta.
Tuula Hällströmin puoliso on kirjailija ja valokuvaaja Pekka Nuikki. Heillä on neljä lasta.
Aiheesta muualla

Hällström Tuula Urkuyö & Aaria festivaali 3.6.—28.8.2021. Arkistoitu 29.7.2021. Viitattu 29.7.2021.
Hällström Tuula, Pianisti Teatro Productions. Viitattu 29.7.2021.
Yoshi Tatsu

| Yoshi Tatsu |
| --- | --- |
 Yoshi Tatsu vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Naofumi Yamamoto
Syntynyt: 1. heinäkuuta 1977 (ikä 47) Gifu, Japani
Uran tiedot
Pituus:  185 cm
Paino:  96 kg
Laji:  showpaini, nyrkkeily
Naofumi Yamamoto (s. 1. heinäkuuta 1977 Gifu, Japani) on japanilainen showpainija ja nyrkkeilijä. Hän on työskennellyt mm.World Wrestling Entertainmentissä kehänimellä Yoshi Tatsu.
World Wrestling Entertainment (2009–) > ECW (2009–2010)

Yamamoto debytoi ECW:ssä nimellä Yoshi Tatsu 30. heinäkuuta 2009. Hän voitti ensimmäisessä ottelussaan Shelton Benjaminin, vaikkakin hän hävisi myöhemmin uusintaottelussa Benjaminille. Lokakuussa Tatsu voitti Zack Ryderin tullakseen ECW-mestaruuden ykköshaastajaksi, mutta ei voittanut sitä seuraavalla viikolla Christiania. Joulukuussa Yoshi Tatsu voitti Jack Swaggerin ja sai paikan ECW Homecoming Battle Royal -otteluun, jossa määriteltäisiin ykköshaastaja Christianin ECW-mestaruudelle. Tammikuussa Tatsu kilpaili Battle Royalissa, mutta ei onnistunut voittamaan ottelua, koska Kane eliminoi hänet. 22. helmikuuta 2010 Tatsu siirrettiin Rawiin, koska ECW lopetettiin.
World Wrestling Entertainment (2009–) > Raw (2010)

Tatsu teki debyyttinsä Rawissa 22. helmikuuta 2010. Hän voitti Evan Bournen ja Kofi Kingstonin kanssa The Legacyn. WrestleMania XXVI:ssä Tatsu voitti 26 miehen Battle Royalin eliminoimalla viimeiseksi Zack Ryderin. Nykyisin Yoshi esiintyy pääasiassa WWE Superstarsissa.
Painiliikkeet

Roundhouse Kick
Diving Spinning Heel Kick
Shoot Kick
Fisherman Suplex
Roaring Elbow
Aiheesta muualla

WWE-profiili
Tuula Hovi

Tuula Hovi (s. 14. marraskuuta 1939 Vehkalahti) on entinen suomalainen suunnistaja.
Tuula Hovi osallistui molempiin 1960-luvulla käytyihin suunnistuksen EM-kilpailuihin. Hamar Lötenissä, Norjassa 1962 hän sijoittui henkilökohtaisella matkalla parhaana suomalaisena neljänneksi. Viidentenä kisassa oli hänen pikkusiskonsa Raila Hovi. Le Brassusissa, Sveitsissä 1964 Tuula Hovi oli jälleen paras suomalainen sijoituttuaan kuudenneksi, ja viestissä Suomi oli viides. MM-kisoihin Hovi pääsi mukaan vain vuonna 1968, jolloin kisat käytiin Linköpingissä. Henkilökohtaisella matkalla hän sijoittui yhdenneksitoista, mutta viestissä Pirjo Seppä, Tuula Hovi ja avioitunut pikkusisko Raila Kerkelä saivat pronssia.
Kotimaassa Tuula Hovi edusti Kymin Suunnistajia ja Haminan Tarmoa. Hän voitti Venlojen juoksun kahdesti, mutta ei saanut yhtään Suomen mestaruutta.
Tuula Hovin ja Raila Kerkelän lisäksi myös kolmas sisarus, Reetta Väänänen, on kilpaillut suunnistajana.
Saavutukset

MM-pronssia viestissä 1968
MM-kisoissa henkilökohtaisella matkalla 11:s 1968
EM-kisoissa henkilökohtaisella matkalla neljäs 1962 ja kuudes 1964, viestissä viides 1964
Venlojen juoksun voitto 1962 ja 1964
Vaaleapriinia

| Vaaleapriinia |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Hertut Cisticolidae
Suku::  Priiniat Prinia
Laji::  somalica
Kaksiosainen nimi
 Prinia somalica  (Elliot, 1897) 
Katso myös
   Vaaleapriinia Wikispeciesissä   Vaaleapriinia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vaaleapriinia (Prinia somalica) on itäafrikkalainen varpuslintu. Sen elinympäristö käsittää Somalian pohjois- ja keskiosat, Sudanin kaakkoisosan, Etelä-Etiopian, Kenian ja Ugandan itäisimmän kolkan. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Daniel Giraud Elliot kuvaili lajin holotyypin Somalian Las Durbanista 1897.
Umair Ahmed Khan

| Umair Ahmed Khan> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. tammikuuta 1980 (ikä 44)
Kansalaisuus:   Pakistan
Moottoriurheilija
Aikaisemmat sarjat
2009–2015:  UAE Touring Cars
Mestaruudet
2010, 2011, 2012:  
Umair Ahmed Khan (s. 1. tammikuuta 1980) on pakistanilainen rata-autoilija. Hän on kolminkertainen Arabiemiraattien Touring Car sarjan mestari. Hänen mestaruusvuotensa olivat 2010, 2011 ja 2012. Hän ajoi sarjassa aina vuoteen 2015 asti, jonka jälkeen on kilpaillut vuosittain lähinnä Dubain 24 tunnin kilpailussa.
Árgos

| Árgos Άργος |
| --- | --- |
 Árgoksen kaupunkia ja antiikin Argoksen raunioita.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Árgos
 Koordinaatit: 37°38′06″N, 22°43′43″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Argolis
Kunta:  Árgos-Mykínes
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  410201
Korkeus:  42 m
Väkiluku (2011):  27 050
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  22 602
 – Kaupunki:  22 209
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  21200
Suuntanumero(t):  2751
Rekisterikilpi:  AP
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Árgos (kreik. Άργος) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Árgos-Mykíneen kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Άργους, Dimotikí Enótita Árgous) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Argoliksen alueyksikössä Peloponnesoksen alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 27 050 ja varsinaisen Árgoksen kaupungin väkiluku 22 209 (vuonna 2011). Árgos on Árgos-Mykíneen kunnan kuntakeskus.
Árgos sijaitsee keskellä hedelmällistä, noin 200 neliökilometrin kokoista Árgoksen tasankoa Argoliin niemimaan juuressa, noin seitsemän kilometrin päässä Argoliinlahden rannikosta ja noin 12 kilometriä luoteeseen Náfpliosta.
Historia > Esihistoria ja antiikki

Árgos on Kreikan vanhimpia kaupunkeja. Sen paikka on ollut asuttu viimeistään neoliittisella kaudella noin 4000 eaa. alkaen. Ensimmäiset merkittävämmät löydöt ovat varhaiselta helladiselta kaudelta noin 3000 eaa. lähtien. Myöhemmällä helladisella kaudella eli mykeneläisellä kaudella Argos oli yksi aikakauden merkittävimpiä kaupunkeja, vaikka jäikin vielä tuolloin usein läheisen Mykenen varjoon. Mykeneläisen pronssikauden vaihduttua rautakaudeksi Argoksesta tuli Argoliin alueen johtava kaupunki.
Antiikin aikana Argos oli itsenäinen kaupunkivaltio (polis). Se oli voimakkaimmillaan ja laajimmillaan 700–600-luvuilla eaa., jolloin sen alaisuuteen kuuluivat muun muassa Mykene ja Tiryns sekä koko Peloponnesoksen niemimaan itärannikko Kytheran saarelle saakka. Myöhemmin Argos päätyi taistelemaan toistuvasti Spartan kanssa Argoliin alueen herruudesta. Se oli yleensä liitossa muiden kaupunkien, kuten Ateenan ja Korintin, kanssa Spartaa vastaan. Argos ei ottanut osaa persialaissotiin kärsittyään Spartalle suuren tappion juuri ennen sitä. Peloponnesolaissodassa Argos oli vuoroin riippumaton ja vuoroin Ateenan liittolainen. Korintin sodassa se soti jälleen Spartaa vastaan Ateenan ja muiden kaupunkien kanssa. Sotien seurauksena kaupunki sai takaisin entistä asemaansa, ja valtasi muun muassa Nemean. Rooman vallan alle Argos tuli vuonna 146 eaa.
Antiikin Argos sijaitsi nykyisen Árgoksen kaupungin länsiosan alueella. Sitä on kaivettu esiin rajallisesti, sillä nykyinen kaupunki on suureksi osaksi sen päällä. Arkeologisiin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa suurikokoinen Argoksen teatteri, johon mahtui lähes 20 000 katsojaa, agoran alue, Apollonille ja Athenelle omistetut temppelit sekä roomalainen odeion ja kylpylä. Argoksen alaisuuteen kuului myös kaupungin ulkopuolella sijainnut Heraion, joka oli merkittävä Heran kulttipaikka.
Historia > Nykyinen kaupunki

Kaupunki säilyi asuttuna joskin taantuneena läpi bysanttilaisen keskiajan sekä frankkivallan ajan, jolloin sen antiikin aikaiselle akropoliille rakennettiin Lárisan linna (Larissan linna), ja edelleen osmanivallan ajan. Kaupungin uusi kasvu alkoi Kreikan itsenäistyttyä 1800-luvun alkupuolella.
Nykyinen Árgoksen kaupunki on alueensa kaupan, maanviljelyn ja teollisuuden keskus. Se tunnetaan muun muassa uusklassisista taloistaan 1800-luvulta. Niihin kuuluvat esimerkiksi kaupungintalo, kunnallinen agora (kauppahalli) sekä Konstantópouloun kartano. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat näiden sekä antiikin raunioiden ja Lárisan linnan lisäksi myös muun muassa Árgoksen arkeologinen museo, Kapodístriaksen parakit (1829), kaupungin suojeluspyhälle omistettu Ágios Pétroksen (Pyhän Pietarin) kirkko sekä Panagía (Neitsyt Maria) Portokaloúsan luostari.
Árgos oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Árgos-Mykíneen kunnaksi yhdessä Achladókampoksen, Aléan, Koutsopódin, Lérnan, Lýrkeian, Mykíneen ja Néa Kíoksen kanssa.