stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Huumekauppa
Kansainvälinen huumekauppa > Oopiumi ja heroiini

Opiaatteja myydään vuosittain 65 miljardin dollarin edestä. Yhdysvalloissa myydään vuosittain heroiinia noin 27 miljardilla dollarilla. Euroopassa heroiinikaupan arvon arvioitiin olevan 6,8 miljardia euroa vuonna 2013.
Oopiumia ja heroiinia jalostetaan oopiumiunikosta. Niitä tuotetaan lähinnä Afganistanissa, Pakistanissa, Iranissa, Thaimaassa, Vietnamissa, Laosissa, Myanmarissa, Kolumbiassa ja Meksikossa. Aasian tuotannon tärkeimpiä kohdemaita ovat Länsi- ja Keski-Euroopan maat, joihin heroiini tuodaan joko Pakistanin, Iranin ja Turkin kautta, tai pohjoisempaa entisen Neuvostoliiton maiden kautta. Euroopan heroiinimarkkinoiden vuosittainen arvo on noin 20 miljardia dollaria, ja Venäjän ja Kazakstanin markkinoiden 13 miljardia dollaria. Meksikolaiselle heroiinille on kasvavaa kysyntää Yhdysvalloissa.
Maailmassa tuotetaan vuosittain noin 430–450 tonnia heroiinia, suurin osa Afganistanin oopiumista. Määrästä noin viidesosa saadaan pysäytettyä, mutta kulutukseen päätyy 340 tonnia. Yhdysvallat arvioi, että 90 prosenttia kaikesta maailman heroiinista tehdään Afganistanissa kasvatetusta oopiumista.
Huumetuotannon vastaisesta toiminnasta huolimatta oopiumisato oli vuonna 2014 Afganistanissa ennätykselliset 6 400 tonnia, viljelyala 224 000 hehtaaria ja unikkotuotannon voitot vuonna 2013 lähes kolme miljardia dollaria.
Vuonna 2017 viljelyala oli 328 000 hehtaaria, mutta se laski 270 000 hehtaariin vuonna 2018 ankaran kuivuuden takia. Hallitusta vastaan taisteleva Taliban-liike rahoittaa kaksi kolmasosaa toiminnastaan huumekaupalla. Huumekauppa tuottaa Talibanille noin 200 miljoonaa euroa vuodessa.
Afganistanilaisviljelijät saavat oopiumunikosta parempaa tuottoa kuin mistään vaihtoehtoisesta viljelykasvista, eikä se vaadi suurta peltopinta-alaa. 4,5 kiloa oopiumia tuottaa saman kuin yli viisi tonnia vehnää. YK:n huumeiden ja rikollisuuden torjunnasta vastaavan toimiston raportin mukaan viljelijät ilmoittivat yleisimmiksi syiksi oopiumin viljelyyn oopiumin korkean hinnan, suuren tuoton pienellä viljelypinta-alalla, elintason paranemisen ja köyhyyden. Afganistanissa oopiumi vastaa noin kolmannesta maan bruttokansantuotteesta ja työllistää yli 600 000 ihmistä.
Kansainvälinen huumekauppa > Amfetamiinit

Synteettisten huumeiden kuten amfetamiinin valmistusaineet ja lopputuote kuljetetaan yleensä valtionrajojen yli. Amfetamiinien suurimpia tuottajia ovat Kanada, Australia, Japani, Myanmar, Meksiko ja Syyria. Yhdysvalloissa myydään vuosittain metamfetamiinia 13 miljardilla dollarilla. Euroopassa amfetamiinikaupan arvon arvioitiin olevan 1,8 miljardia euroa vuonna 2013.
Kansainvälinen huumekauppa > Mittayksiköt huumekaupassa

Kaikessa huumekaupassa käytetään metrisiä mittayksiköitä, esimerkiksi 125 mikrogrammaa LSD:tä maksaa seitsemän Yhdysvaltain dollaria tai gramma ekstaasia sata dollaria. Kokaiini myydään aina kiloittain tukkukaupassa myös Yhdysvalloissa, joka muutoin käyttää imperiaalisia mittayksiköitä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Daly, Max: Synthetic Drugs Will Change the Global Drug Trade Forever Vice. 19.8.2019.
Mirka Wendt, Mari Fabritius, Ilkka Tiensuu: Amerikkojen suuri huumesirkus – Osa I: valmistus The Ulkopolitist. 9.2.2018.
Risto Mikkonen: Analyysi kansainvälisestä huumekaupasta. Arvostelu teoksesta Tom Wainwright: Huumeparonin käsikirja – näin huumebisnes toimii (Analyysi kansainvälisen huumekaupan toiminnasta). Docendo, 2017. (Agricolan kirja-arvostelut, 6.11.2017)
Sota sai Afganistanin oopiumipellot kukkimaan vihreinä Yle Elävä Arkisto 25.2.2016.
These maps show the hard drug trade in remarkable detail[vanhentunut linkki] Business Insider 19.2.2015.
Huumeiden vastainen sota on hävitty – nyt etsitään vaihtoehtoja Yle 11.12.2014.
11 Months After Marijuana Legalization, Here's What's Happening to Mexican Cartels World Mic 2.12.2014.
Helsingin Sanomien animaatio näyttää, mitä reittejä pitkin yleisimpiä huumausaineita tuodaan Suomeen Helsingin Sanomat 9.2.2014.
Huumetalous Päihdelinkki 6.4.2006.
Kirjallisuutta

Siro, Jukka: Huumausainerikokset. Helsinki : Edita, 2017. ISBN 978-951-37-7151-5.
Wainwright, Tom: Huumeparonin käsikirja. Jyväskylä : Docendo, 2017. ISBN 978-952-291-411-8.
Kansainvälisen huumekaupan kulkureitit. Opiaatit kuten heroiini punaisella, kokaiini vihreällä.
Tärkeimmät heroiinin tuottajamaat maailmassa (väritty punaisella)
Huumekaupan lentoreittejä valvoo Yhdysvaltain eteläinen komento
Hiukset

Hiuksiaan kampaava tyttö. Pierre-Auguste Renoirin maalaus vuodelta 1894.
Hiukset eli tukka tarkoittaa ihmisen päälaen, ohimojen ja takaraivon karvoitusta. Hiukset ovat pitkiä, ohuita ja kestäviä sarveiskuituja, jotka kasvavat päänahassa tiuhaan sijaitsevista hiustupista. Ihmisen päässä on keskimäärin 100 000 hiusta. Ne kasvavat kuukaudessa noin 1–1,5 senttimetriä. Yksi hius kasvaa noin kolmen vuoden ajan, kunnes sen kasvu pysähtyy ja hius putoaa lopulta uuden hiuksen tieltä pois. Päivittäin päästä irtoaa itsestään noin 20–150 hiusta.
Hiusten väri vaihtelee valkoisesta punaisen ja ruskean kautta mustaan. Ikääntyneen ihmisen hiustuppi lakkaa tuottamasta väriainetta, jolloin hius ensin harmaantuu ja muuttuu lopulta valkoiseksi. Hiuksen kiharuus määräytyy hiustupen muodosta: pyöreä hiustuppi tuottaa suoran hiuksen ja soikea tuppi kiharan hiuksen.
Hiusten tarkoitus

Vaikka ihmisen kehon ihokarvat ovat aikojen kuluessa vähentyneet, hiukset ovat kuitenkin säilyneet. Hiukset suojaavat päätä pieniltä kolhuilta ja auringon ultraviolettisäteilyltä, ja viileällä säällä hiukset estävät lämmön haihtumista pään kautta. Charles Darwinin mukaan (1871) ihmisen hiukset ovat kehittyneet pitkiksi ja näyttäviksi seksuaalivalinnan johdosta siten, että hiusten kohentelutaito on houkutellut sukupuolikumppaneita.
Ominaisuudet > Määrä

Ihmisellä on keskimäärin 100 000 hiusta, joista irtoaa päivittäin 20–150 hiusta. Irronneiden hiusten tilalle kasvaa uusia. Hiusten määrään vaikuttaa myös niiden väri: vaaleahiuksisilla on keskimäärin 150 000 hiusta, mustahiuksisilla 110 000, ruskeahiuksisilla 100 000 ja punahiuksisilla 75 000.
Sikiön hiustupet ovat kehittyneet 22. raskausviikkoon mennessä. Sen jälkeen ihmiselle ei kehity enää uusia hiustuppia. Lapsen hiukset ovat tiheämmässä kuin aikuisen, sillä pään kasvaessa hiustupet erkanevat toisistaan.
Ominaisuudet > Rakenne

Hius on biologinen polymeeri, joka koostuu noin 80-prosenttisesti keratiiniproteiinista, 10–15-prosenttisesti vedestä ja 5–10-prosenttisesti muista aineista kuten pigmenteistä, mineraaleista ja rasvoista.
Hiuksessa on kolme kerrosta. Uloimpana on käpymäinen suomukerros, sen sisällä paksu kuitukerros ja sisimpänä ydin, jota hiuksessa ei aina ole. Värin hiukselle antavat pigmenttisolut ovat kahdessa sisimmässä kerroksessa.
Hius on kestävää ainetta: se säilyy tuhansia vuosia. Yksi hius kestää vähintään 100 gramman vedon katkeamatta.
Kaksihaarainen hius on vaurioitumisen seurauksena pituussuuntaisesti haljennut hius. Vaurio voi syntyä mistä tahansa voimakkaasta kemiallisesta tai mekaanisesta käsittelystä. Ellei hius ole kokenut kemiallista tai rasittavaa mekaanista käsittelyä, hiuksen haarautuminen johtuu kuivuudesta. Hiuksen latva on heikko ja rappeutunut. Joskus hiuksesta voi tulla kolmihaarainen. Hiuksen kasvu ei tähän tyrehdy, mutta haarautuminen tekee hiuksesta huonokuntoisen, helposti katkeavan ja ohuen.
Ominaisuudet > Kasvu

Hius kasvaa hiustupesta, jossa on myös ainakin yksi talirauhanen. Hiuksen juurta ravitsevat hiussuonet, ja sitä ympäröi valkoinen kupu, joka lähtee hiuksen mukana, jos se vedetään irti juurineen. Hius kasvaa, kun hiuksen juuren kuvun solut jakautuvat. Solut jakautuvat kerran 23–72 tunnissa, huomattavasti nopeammin kuin mitkään ihmisen muut solut. Hius kasvaa noin 1–1,25 cm kuukaudessa eli 0,3–0,45 millimetriä päivässä. Kasvu on nopeimmillaan, kun ihminen on 15–30-vuotias, ja naisilla kasvu on nopeampaa kuin miehillä.
Ihmisen hiustupet toimivat toisistaan riippumatta toisin kuin joidenkin eläinten. 90 prosenttia hiustupeista on kerrallaan kasvuvaiheessa, jolloin ne tuottavat keratiinia ja väriaine melaniinia. Aktiivinen vaihe kestää vähintään kolme vuotta, joskus seitsemänkin vuotta. Sitä seuraa kolmen viikon hidastumisvaihe, jonka jälkeen on kolmen kuukauden mittainen lepovaihe, jolloin hius ei enää kasva. Lepovaiheessa hiustuppi uudistuu, kunnes uusi hius alkaa jälleen kasvaa siitä. Yksi hius pysyy päässä neljästä kahdeksaan vuotta. Se putoaa lopulta pois uuden hiuksen tieltä.
Ominaisuudet > Paksuus ja pituus

Hiuksen paksuus vaihtelee 0,04 ja 0,12 millimetrin välillä. Eurooppalaiset hiukset ovat yleensä 0,04–0,10 millimetriä paksuja ja aasialaiset 0,08–0,12 millimetriä. Afrikkalaissyntyisten ihmisten hiusten paksuus on vaihteleva ja riippuu mittauskulmasta, sillä hius on läpileikkaukseltaan elliptinen tai jopa nauhamaisen litteä.
Ihmisyksilön hiusten maksimipituus riippuu hänen hiustensa kasvuvaiheen kestosta. Useimmilla ihmisillä hiukset kasvavat enintään 40–80 senttimetrin pituisiksi. Ihmisen hiukset voivat kasvaa pidemmäksi kuin mikään muu ihmisen tai muun eläinlajin karvoitus lukuun ottamatta hevosen häntää ja myskihärän karvoitusta.
Ominaisuudet > Kiharuus

Pyöreä hiustuppi tuottaa suoran hiuksen. Jos taas hiustuppi on poikkileikkaukseltaan soikea, hius kihartuu.
Hiusten kiharuus vaihtelee tyypillisesti eri puolilla maailmaa. Eurooppalaiset hiukset vaihtelevat suorasta kiharaan. Aasialaiset hiukset ovat paksut ja suorat, ja hiustuppia on hiukan vähemmän kuin eurooppalaisilla keskimäärin. Afrikkalaiset hiukset ovat usein kiharat ja sen vuoksi myös suhteellisen kuivat, koska suojaava rasva ei levity kiharan hiuksen pintaan tasaisesti. Afrikan kuumassa ja aurinkoisessa ympäristössä kiharien hiusten on arveltu tarjoavan suoraa tukkaa paremman suojan auringon ultraviolettisäteilyltä ja tehostavan hikoilua päänahan kautta paremman ilmanvaihdon johdosta. Suora tukka puolestaan kostuu kuumalla ilmalla ja estää tehokkaan lämmön siirtymisen ja haihtumisen. Suora tukka on viileässä ilmastossa kuitenkin kiharaa tukkaa mahdollisesti hyödyllisempi.
Hiuksia voidaan kihartaa käsittelemällä niitä kemiallisesti tai mekaanisesti. 1900-luvun alussa keksittiin permanentti (engl. alun perin permanent wave, 'pysyvä laine'), jolla suorat hiukset saatiin kihariksi. Alkuaikoina permanentin teko vei paljon aikaa ja oli vaarallistakin arvaamattoman sähkövirran ja vahvojen kemikaalien johdosta. Vuonna 1932 Zotos International -yhtiö toi markkinoille kokonaan kemiallisen permanenttimenetelmän, johon ei vaadittu koneita tai lämpöä. Permanenttimenetelmät ovat siitä edelleen kehittyneet, nopeutuneet ja helpottuneet sekä tulleet turvallisemmiksi. Muodin vaihtelun seurauksena permanentitkin ovat olleet vaihtelevasti suosittuja.
Ihmiset ovat myös usein suoristaneet hiuksiaan mukautuakseen vallitsevaan normiin tai kauneusihanteeseen. Hiukset voi suoristaa mekaanisesti tai kemiallisesti. Mekaanisena keinona on käytetty esimerkiksi vetämistä tai kuuman ja öljytyn tukan painamista tai kampaamista. Kemialliseen suoristukseen on käytetty muun muassa hiusrasvaa. Nykyisin on käytössä aineita, jotka rikkovat hiuksen keratiinikerroksen vetysidokset. Myös mekaniset suoristusvälineet ovat parantuneet. Kehittyneiden suoristustuotteiden myötä entistä suurempi osa naisista suoristaa hiuksensa: esimerkiksi 66 prosenttia afroamerikkalaisista naisista suoristi hiuksiaan vuonna 2000.
Ominaisuudet > Väri

Ihmisten hiusten väri määräytyy lähinnä geneettisesti, mutta myös ympäristö ja hiusten käsittely voivat vaikuttaa väriin. Auringonpaiste voi haalistaa hiuksia, ja kloorivesi voi voimistaa sen vaikutusta. Hiuksia on myös aina värjätty erilaisilla hiusväreillä. Värjäämisen tarkoituksena on usein tavoitella esimerkiksi nuorekkuutta, kauneutta, teatraalisuutta tai muodikkuutta.
Hiukset saavat värinsä melaniinia tuottavista soluista päänahan sisällä. Perusvärityypit ovat punainen, vaalea, ruskea ja musta. Näistä punainen on harvinaisin väri, ja siihen onkin usein liitetty erilaisia voimakkaita ennakkoluuloja joko puolesta tai vastaan. Hiusten väri määräytyy melaniinin tyypistä ja määrästä niin, että tumma tukka on seurausta suuresta määrästä melaniinia ja vaalea vähäisestä määrästä. Merkittävimmät melaniinityypit ovat eumelaniini ja pheomelaniini. Vaalea hius sisältää paljon rautapitoista pheomelaniinia ja vähemmän eumelaniinia. Ruskeassa ja mustassa hiuksessa on taas paljon eumelaniinia. Punatukkaisuutta on eri tyyppiä. Eurooppalainen punatukkaisuus johtuu MC1R-geenin mutaatiosta, joka lisää punertavan pheomelaniin määrää suhteessa tummaan eumelaniiniin. Afrikkalainen punatukkaisuus johtuu yleensä TYRP1-geenin mutaatiosta, erääntyyppisestä albinismista, joka estää kokonaan eumelaniinin tuotannon.
Lapsilla on usein vaaleammat hiukset kuin aikuisilla, sillä jotkin hiuksia tummentavat geenit aktivoituvat tai hiuksia vaalentavat geenit lakkaavat toimimasta iän myötä. Vanhetessaan ihmisen hiusten melaniinituotanto lakkaa, mistä seuraa hiusten harmaantuminen. Hiukset muuttuvat aluksi harmaiksi ja lopulta valkoisiksi.
Albinismin seurauksena hiukset voivat olla lähes valkoiset.
Ikääntymisen vaikutus

Ihmisen ikääntyminen vaikuttaa hiusten väriin, koostumukseen, kasvamiseen ja tiheyteen. Ikääntynyt hiustuppi tuottaa entistä vähemmän melaniinia, minkä seurauksena hius harmaantuu. Hiusten harmaantuminen voi alkaa joskus jo alle kolmekymppisenä, yleensä ohimoilta ja päälaelta. Harmaantumisen nopeus riippuu osin perintötekijöistä. 40-vuotiaista jo 40 prosentilla on jonkin verran harmaita hiuksia. Eurooppalaissyntyiset ihmiset harmaantuvat varhemmin kuin aasialaiset. Hiukset myös ohentuvat ihmisen vanhetessa, mikä johtuu osittain väriaine melaniinin vähenemisestä. Hiusten kasvunopeus hidastuu iän myötä, ja jotkin hiustupet lakkaavat lopulta kokonaan toimimasta. Miehillä tästä seuraa kaljuuntumista ja naisilla tasaisempaa hiusten harvenemista.
Hiusten vanheneminen nähdään joskus kielteisenä asiana etenkin länsimaisissa kulttuureissa. Kaljuuntumista voi piilottaa peruukilla, hiuslisäkkeillä tai hiustensiirrolla ja sitä voi yrittää jarruttaa voiteilla, lääkkeillä tai päänahan hieronnalla. Harmaantumista voi piilottaa hiuksia värjäämällä.
Sairaudet ja vaivat

Karvatuppitulehdus voi aiheutua sienistä tai bakteereista.
Päätäi elää hiuksissa ja juo verta. Se leviää yleensä kampojen ja päähineiden välityksellä. Päätäi kiinnittyy parhaiten pyöreään hiukseen, ja sitä esiintyy siksi harvoin kiharissa hiuksissa, jotka ovat poikkileikkaukseltaan soikeita. Päätäitä voi torjua tiheällä täikammalla, ajelemalla hiukset tai täisampoolla.
Trikofagia tarkoittaa hiusten syömistä. Sitä saattaa esiintyä trikotillomanian eli karvojennyppimishäiriön yhteydessä.
Hiusanalyysi

Hiusanalyysillä voidaan esimerkiksi havaita huumeidenkäyttö, saada todisteita rikoksesta, tehdä tunnistus tai havaita puutostiloja tai myrkytyksiä. Hiusanalyysissä tutkitaan hiukseen elimistöstä kertyneitä mineraaleja ja kemikaaleja. Rikospaikalle jääneen hiuksen muodosta ja väristä voidaan joskus päätellä epäillyn rikollisen etnisyys. Hiuksesta eristetyn DNA:n avulla voidaan selvittää henkilöllisyys. Hiusanalyysin avulla voidaan myös joskus selvittää kuolinsyy. Lisäksi hiuksiin maaperästä tulevan strontium-alkuaineen isotooppimääristä voidaan päätellä, millä alueella henkilö on oleskellut, jos löydetään alue, jonka maaperän isotooppisuhteet ovat samat kuin hiuksessa.
Hiustenhoito

Yleisiä hiustenhoitovälineitä ja hiustarvikkeita ovat muun muassa kampa, hiusharja, hiustenkuivain, hiusverkko, hiuspanta, hiusneula, hiuskiharrin, papiljotit ja suoristusrauta. Yleisiä hiustenhoitotuotteita ovat muun muassa shampoo, hoitoaine, hiusgeeli, hiusvaha, hiuslakka ja hiusvärit. Hiuksia leikataan muun muassa saksilla ja hiustenleikkuukoneilla kuten trimmerillä.
Hiustenhoitotuotteilla on nykyisin suuret markkinat. Yhdysvaltalaiset käyttivät vuonna 1995 yhteensä 4,5 miljardia dollaria hiustuotteisiin: 1,7 miljardia sampoohon, 1 miljardin hoitoaineisiin, 600 miljoonaa hiuslakkaan, 500 miljoonaa geeliin ja muotoiluvahaan, 100 miljoonaa miesten hiustenhoitotuotteisiin ja 125 miljoonaa kotipermanentteihin tai hiusten suoristamistuotteisiin. Sen lisäksi miljardeja dollareja käytettiin partureissa ja kampaamoissa.
Hiusalan ammatit

Parturi-kampaajat leikkaavat, kampaavat, puhdistavat, värjäävät, lisäävät ja muovaavat hiuksia. Tunnettuja kampaajia ovat muun muassa Louis Alexandre Raimon, Vidal Sassoon ja Charles Worthington.
Dermatologi on hiuksia ja ihoa tutkiva ja hoitava lääkäri. Dermatologit hoitavat hiustenlähtöä ja suorittavat joskus kosmeettisia leikkauksia kuten hiuslisäkkeiden istutuksia ja karvanpoistoa.
Hiukset muistoesineinä

Hiuskiehkuroita on ollut usein tapana tallettaa muistoksi esimerkiksi lapsuusiästä tai vainajasta. Rakastavaisilla on ollut tapana lahjoittaa toisilleen omia hiuskiehkuroitaan, ja niitä on liitetty myös ystävänpäiväkortteihin, joihin on joskus jopa tehty valmiiksi kiinnityskohta hiuksille. Muistohiuksia on 1700-luvulta alkaen ollut tapana säilyttää etenkin medaljongeissa, joissa on läpinäkyvä kansi. Hiuksista on myös punottu esimerkiksi kellonvitjoja ja rannekoruja, joita kantaja on pitänyt yllään. Vainajan muistoksi kannetut hiusmedaljongit olivat suosittuja etenkin viktorianaikaisessa Britanniassa. Kuuluisien henkilöiden hiuskiehkuroita keräillään ja niistä voidaan maksaa suuriakin hintoja. Tällaisia keräilyhiuksia saadaan yleensä partureilta tai henkilön kuoltua.
Ennätyksiä

Guinnessin ennätysten kirjan mukaan maailman pisimmät hiukset ovat olleet thaimaalaisella Hu Senglalla (k. 2001), jonka hiukset olivat pisimmillään 5,97 metriä. Sitäkin pidemmistä tukista on julkaistu tietoja, mutta niitä ei ole varmistettu. Naisella todistetusti pisimmät hiukset ovat olleet kiinalaisella Xie Qiupingillä, jonka hiukset olivat 5,627 metrin pituiset vuonna 2004.
Hiustyylit > Erilaisia hiustyylejä

Afro
Beehive
Flattop
Irokeesi
Jenkkisiili (crew cut)
Kalju
Letti
Nuttura
Polkkatukka
Poninhäntä
Rastatukka
Sormikiharat
Takatukka
Tonsuuri
Hiustyylit > Sotilaan hiustyyli

Sotilaille on yleensä tarkat säännöt hiusten suhteen. Rajoitusten tarkoituksena on edistää hygieniaa, turvallisuutta, yhdenmukaisuutta ja ryhmäidentiteettiä.
Muinaisilla kelttisotureilla oli pitkä ja usein vaaleaksi värjätty tukka. Myös viikinkisotureiden tukka oli pitkä, mutta se kammattiin niin, ettei siihen voinut tarttua. Roomalaisilla sotilailla oli lyhyt tukka kuten kanssaroomalaisillaan, mutta heidän vihollisillaan germaaneilla oli usein pitkä tukka. Japanilaiset samurait ajelivat päälakensa paljaaksi ja kampasivat hiuksensa ylös solmulle. Eurooppalaisilla sotilailla oli 1500-luvulta alkaen usein pitkä tukka ja poninhäntä, jotta he erottuisivat orjista. Napoleon I:n vaikutuksesta Ranskan armeijan sotilaat alkoivat kuitenkin leikata tukkansa lyhyeksi 1800-luvun alussa. Vuonna 1831 perustetun muukalaislegioonan jäsenten täytyi leikkauttaa hiuksensa puolen millimetrin pituisiksi täiden ehkäisemiseksi. Peruskoulutuksen jälkeen heillä oli kuitenkin oikeus kasvattaa hiuksiaan vapaasti.
Vaatimus ”siisteistä ja käytännöllisistä” lyhyistä hiuksista on säilynyt useimpien maiden asevoimien ulkonäkösäännöksissä. Tanskan ja Ruotsin puolustusvoimissa pitkä tukka on sallittu. Saksan asevoimat salli varusmiehillään jonkin aikaa pitkät hiukset 1970-luvulla. Joissakin maissa, esimerkiksi Uudessa-Seelannissa, miessotilailla saa olla puolipitkät hiukset, jotka eivät ylety kaulukselle asti. Australian puolustusvoimissa ei sallita pitkiä hiuksia, mutta ei myöskään pään ajamista kaljuksi tai sängeksi.
Yhdysvaltain asevoimien eri puolustushaaroilla on erilliset hiussääntönsä, jotka ottavat huomioon kunkin puolustushaaran kypärävaatimukset. Miessotilaiden hiusten täytyy olla siistit, puhtaat, lyhyet ja ilman rajaa, eivätkä hiukset saa koskettaa korvia tai kaulusta. Naisille sallitaan hiukan pidemmät ja tyylitellymmät hiukset.
Hiustyylit > Sotilaan hiustyyli > Suomen puolustusvoimissa

Suomen puolustusvoimien palvelusohjesäännön 2017 mukaan varusmiespalvelusta suoittavien miesten hiukset on pidettävä lyhyeksi ja siistiksi leikattuna, puhtaana ja siistiksi kammattuna. Naisten hiusten pituutta ei yleisesti rajoiteta tiettyjä tehtäviä lukuun ottamatta. Palveluksessa naisten pitkät hiukset eivät kuitenkaan saa olla vapaana, vaan hiukset on pidettävä siististi päätä vasten sidottuna siten, että niska jää paljaaksi ja hiukset mahtuvat päähineen alle eivätkä ne haittaa palvelusta. Hiusten värjäys ei saa herättää huomiota.
Suomen puolustusvoimienkin hiusmuodissa on aikojen mittaan tapahtunut muutoksia. Viime sotia edeltävältä ajalta aina 1960-luvulle saakka puolustusvoimissa palvelevilla miehillä oli yleensä rasvalla tai vedellä taaksepäin kammattu perusmalli, joka oli otsalta ja pään päältä keskimittainen ja takaa ja sivuilta lyhyt. 1970-luvulta lähtien Suomessa on aika ajoin keskusteltu siitä, pitäisikö puolustusvoimissa sallia miehille pitkät hiukset. Varsinkin 1970-luvulla ja jossain määrin myös 1980-luvulla puolustusvoimien hiusmalli oli puolestaan yleensä hieman otsalle tuleva, eikä aavistuksen korville tulevia tai takaa hieman pitkähköjä hiuksia pidetty sopimattomina. 1990-luvulta alkaen puolustusvoimissa ovat tulleet yleisiksi erittäin lyhyet hiukset. Varsinkin monilla varusmiehillä on nykyään pää täysin ajeltu ja monesti varuskunnissa alikersantit vaativat aiemmin P-kauden aikana (2 ensimmäistä kuukautta alokaspalveluksesta) varusmiehiä pitämään hiukset täysin ajeltuna. Nykyisten sääntöjen mukaan tällaista käskyä ei saa enää antaa. Reserviläisillä on saanut olla kertausharjoituksissa 1960–1970-luvun taitteesta lähtien pitkä tukka.lähde?
Hiukset ja viehättävyys

Naiset keskimäärin haluaisivat pidemmän tukan kuin heillä on, he uskovat, että miehet pitäisivät heitä viehättävämpinä, jos heillä olisi pidempi tukka, ja samat kasvot pidemmällä tukalla myös saavat naisen näyttämään muiden mielestä viehättävämmältä kuin jos tukka on lyhyt tai ei näy kuvassa. Tukan pituus ja laatu ovat yhteydessä nuoruuteen ja terveyteen, joten ne saattavat olla luotettava signaali pariutumisarvosta.
Tutkimusten mukaan sekä sekä tavalliset naiset että naiskampaajat leikkaisivat naisten hiukset lyhyemmiksi kuin nämä pyytävät. Ero on suurin, jos leikattava on yhtä viehättävä kuin "leikkaaja", jolloin lyhyempi tukka tekisi leikatun vähemmän viehättäväksi kuin leikkaaja. Kyse näyttää olevan intraseksuaalisesta kilpailusta. Myös tosielämässä naiset näyttävät usein kokevan hiustensa tulleen leikatuiksi liikaa.
Hiukset historiassa ja kulttuurissa > Hiustyylien historiaa

Hiuksia on ihmiskunnan historian kuluessa leikattu ja letitetty monin tavoin. Hiustyylit ja -muodit ovat vaihdelleet hiuksettomuudesta pitkiin hiuksiin.
Naiset ovat ihmiskunnan historian aikana useimmissa kulttuureissa pitäneet hiuksiaan yleensä pidempinä kuin miehet. Toisaalta naiset ovat usein peittäneet hiuksensa häveliäisyyssyistä etenkin  naimisiin mentyään. Kristillinen käsitys siitä, että lyhyt tukka sopii miehille ja pitkä naisille, on peräisin Paavalin 1. korinttolaiskirjeestä.
Hiustyyli on usein osoittanut usein jonkin ryhmän jäsenyyttä, asemaa, ammattia tai ikää. Esimerkiksi Egyptin faaraoilla, keskiajan munkeilla ja intiaanipäälliköillä on ollut muista erottuvat hiustyylit. Orjien, vankien ja kollaboraattorien hiukset on joskus ajeltu pois alistumisen tai nöyryytyksen merkiksi. Kaari Utrio on kirjoittanut, että hiusten symboliarvo on kaatunut päälaelleen: historiassa hiukset symboloivat voimaa ja hiuksettomuus alistumista, mutta nykyään hiuksettomuus symboloi voimaa (sotilaat, miehet, liikenaiset).lähde?