stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Blackout (Britney Spearsin albumi)
Kappalelista

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Tuottaja(t) | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Gimme More | Nathaniel Hills, James Washington, Keri Hilson, Marcella Araica | Danja | 4.11 |  |  |  |  |  |
| 2. | Piece of Me | C. Karlsson, P. Winnberg, K. Åhlund | Bloodshy & Avant | 3.32 |  |  |  |  |  |
| 3. | Radar | C. Karlsson, P. Winnberg, H. Jonback, B. Muhammad, C. Nelson, E. Lewis, J. Que | Bloodshy & Avant | 3.49 |  |  |  |  |  |
| 4. | Break the Ice | N. Hills, J. Washington, K. Hilson, Marcella Araica | Danja | 3.16 |  |  |  |  |  |
| 5. | Heaven on Earth | M. McGroarty, N. Huntington, Nicole Morier | Kara DioGuardi, Freescha | 4.52 |  |  |  |  |  |
| 6. | Get Naked (I Got a Plan) | C. Ellis, N. Hills, Marcella Araica | Danja | 4.45 |  |  |  |  |  |
| 7. | Freakshow | B. Spears, C. Karlsson, P. Winnberg, H. Jonback, E. Lewis, J. Que | Bloodshy & Avant, The Clutch | 2.55 |  |  |  |  |  |
| 8. | Toy Soldier | C. Karlsson, P. Winnberg, M. Wallbert, S. Garrett | Bloodshy & Avant, Sean Garrett | 3.22 |  |  |  |  |  |
| 9. | Hot as Ice | T-Pain, N. Hills, Marcella Araica | Danja | 3.17 |  |  |  |  |  |
| 10. | Ooh Ooh Baby | B. Spears, K. DioGuardi, F. Nasser, E. Coomes | Fredwreck, Kara DioGuardi | 3.28 |  |  |  |  |  |
| 11. | Perfect Lover | N. Hills, J. Washington, K. Hilson, Marcella Araica | Danja | 3.02 |  |  |  |  |  |
| 12. | Why Should I Be Sad | P. Williams | The Neptunes | 3.10 |  |  |  |  |  |
Kappalelista > Bonuskappaleet

”Gimme More (Junkie XL Dub)”  (digitaalinen bonuskappale) – 4.59
”Gimme More (StoneBridge Dub)”  (Sveitsin ja Italian iTunesin bonuskappaleet) – 7.23
”Outta This World” (Targetin ja Japanin bonuskappaleet) – 3.44
”Everybody” (iTunesin ja Japanin bonuskappaleet) – 3.18
”Get Back” (iTunesin ja Japanin bonuskappaleet) – 3.51
”Gimme More (Paul Oakenfold Remix)” (Japanin bonuskappale)
”Gimme More (Music Video)” (iTunesin bonuskappale)
Menestys > Listasijoitukset

| Lista | Paras sijoitus |
| --- | --- |
Australia: 3
Itävalta: 6
Belgia (Flemish): 17
Belgia (Vallonia): 6
Kanada: 1
Tšekki: 27
Tanska: 6
Alankomaat: 14
Eurooppalähde?: 1
Ranska: 2
Suomi: 22
Saksalähde?: 10
Unkari: 24
Italia: 6
Irlantilähde?: 1
Meksiko: 2
Uusi-Seelanti: 8
Norja: 12
Ruotsi: 11
Sveitsi: 4
Iso-Britannia: 2
Yhdysvallat: 2
Menestys > Palkinnot > 2007

| Palkinto Gaala | Palkinto | Lopputulos |
| --- | --- | --- |
| Billboard Readers' Choice | Vuoden Albumi | Voitti |
Menestys > Palkinnot > 2008

| Palkinto Gaala | Palkinto | Lopputulos |
| --- | --- | --- |
| NRJ Music Awards | Paras Kansainvälinen Albumi | Voitti |
| Hit Music Awards | Paras Kansainvälinen Albumi | Voitti |
| MTV Europe Music Awards | Vuoden Albumi | Voitti |
| Shockwaves NME Awards | Vuoden Huonoin Albumi | Voitti |
Joe Hill

Joe Hill
Joe Hill, (alk. Joel Emmanuel Hägglund; tunnettu myös nimellä Joseph Hillström) (7. lokakuuta 1879, Gävle, Ruotsi  – 19. marraskuuta 1915 Salt Lake City, Utah, Yhdysvallat) oli radikaali amerikanruotsalainen lauluntekijä ja Industrial Workers of the World -järjestön ammattiyhdistysaktiivi. Hilliä syytettiin murhasta Utahin osavaltiossa, ja hänet teloitettiin ampumalla kiistanlaisessa oikeudenkäynnissä annetun tuomion mukaisesti.
Vuonna 1902 Yhdysvaltoihin muuttanut Hill teki tunnetuksi käsitteen ”piirakka taivaassa"” (engl. pie in the sky), joka viittaa poliittisesti konservatiivisten saarnaajien kehotukseen keskittyä palkintoja sisältävään tuonpuoleiseen sen sijaan, että pyrittäisiin kohentamaan elinoloja jo maan päällä.
Kauhukirjailija Stephen Kingin poika, myös kirjailijana uraa luonut Joe King on nimetty Hillin mukaan.
Populaarikulttuurissa

Kuolemansa jälkeen Joe Hillistä on tullut yksi folkmusiikkiliikkeen legendoista. Häntä on kuolemansa jälkeen kunnioitettu muun muassa erilaisin postimerkein ja musiikkikappalein. Esimerkiksi Rage Against the Machinen kitaristi Tom Morello, folklaulaja Joan Baez ja punkyhtye Anti-Flag ovat tehneet Hillistä kertovan kappaleen.
Vuonna 1971 tuli ensi-iltaan Bo Widerbergin ohjaama ruotsalainen elokuva Joe Hill – kapinallinen. Sen nimiosaa esittää Thommy Berggren.
Vuonna 1977 Olli Pellikka suomensi 13 Hillin laulua Turun ylioppilasteatterin lauluryhmän albumille Joe Hillin lauluja (Eteenpäin! ETLP 325).
Aiheesta muualla

Joe Hill Project - An ongoing theatrical project
Lyrics to Phil Ochs's song about Joe Hill
The murder of Joe Hill
The Preacher and the Slave (Joe Hill)
Industrial Workers of the World
Digital Tradition Mirror: Joe Hill's Last Will
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  KulturNav  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  SNAC  IdRef
Pyhä Pancratius

Pancratiuksen patsas Neitsyt Marian syntymän kirkossa Vranovissa Tšekin tasavallassa.
Pyhä Pancratius oli kristitty marttyyri, joka mestattiin Roomassa 14-vuotiaana noin vuonna 304. Hänen muistopäiväänsä vietetään katolisessa kirkossa 12. toukokuuta. Hän on lasten suojeluspyhimys.
Legendan mukaan Pancratius vangittiin keisari Diocletianuksen vainojen aikana ja häntä käskettiin uhraamaan roomalaisille jumalille. Hän kieltäytyi, vaikka keisari lupasi hänelle valtaa ja rikkauksia, joten hänet mestattiin Via Aurelian varrella 12. toukokuuta vuonna 303. Legendan mukainen kuolinaika on ristiriidassa sen kanssa, että Diocletianus ei ollut silloin Roomassa.
Paavi Symmachus rakennutti Pancratiuksen hautapaikan kohdalle basilikan, jossa säilytetään Pancratiuksen pyhäinjäännöksiä. Kun paavi Gregorius Suuri lähetti munkki Augustinuksen Britteinsaarille julistamaan kristinuskoa, tälle annettiin mukaan osa pyhäinjäännöksistä. Englantiin perustettiin paljon Pancratiuksen nimeä kantavia kirkkoja. Lontoon St Pancras Old Church on yksi Britteinsaarten vanhimmista kristillisistä palvontapaikoista. Vuonna 1868 sen viereen valmistui rautatieasema, joka on niin ikään nimetty Pyhän Pancratiuksen mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhä Pancratius Wikimedia Commonsissa
Sara Lappalainen

| Sara Lappalainen> Sara Kuivisto |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. elokuuta 1991 (ikä 33) Porvoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Yleisurheilija
Pituus:  175 cm
Paino:  55 kg
Laji:  keskimatkan juoksu
Seura:  Porvoon Akilles
Valmentaja:  Ari Suhonen
Ennätykset:  200 m: 26,45 400 m:  54,79 800 m: 1.59,41 1 500 m: 4.02,35  maili: 4.28.12  3 000 m: 9.19,61 3 000 m esteet: 11.14,19
 Tietolaatikko päivitetty 18. elokuuta 2023 
Sara Kaisa Lappalainen (o.s. Kuivisto, s. 17. elokuuta 1991 Porvoo) on uransa syksyllä 2024 lopettanut suomalainen keskimatkojen juoksija, joka edusti Porvoon Akillesta. Häntä valmensi Ari Suhonen. Vuoteen 2016 asti hän edusti Porvoon Urheilijoita.
Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradat
| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 200 m | 26,45 | Porvoo | 5.9.2018 |
| 400 m | 54,79 | Helsinki | 17.8.2023 |
| 600 m | 1.29,62 | Vantaa | 29.6.2020 |
| 800 m | 1.59,41 | Tokio | 31.7.2021 |
| 1 000 m | 2.39,14 | Porvoo | 2.9.2020 |
| 1 500 m | 4.02,35 | Tokio | 4.8.2021 |
| Maili | 4.28,12 | Stirling | 26.8.2023 |
| 3 000 m | 9.19,51 | Helsinki | 26.5.2018 |
Sisäradat
| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 55,94 | Jyväskylä | 7.2.2021 |
| 600 m (ylipitkä rata) | 1.28,65 | Pajulahti | 14.2.2021 |
| 800 m | 2.02,36 | Madrid | 2.3.2022 |
| 1 500 m | 4.06,14 | Torun | 22.2.2022 |
| Maili | 4.29,64 | Liévin | 17.2.2022 |
| 3 000 m | 9.18,83 | Helsinki | 3.2.2024 |
| 3 000 m (ylipitkä rata) | 9.14,87 | Tampere | 18.2.2024 |
Ulkoradoilla Lappalaisella on 800 metrin, 1 000 metrin, 1 500 metrin ja mailin Suomen ennätykset. Hallissa 1 500 metrin tulos on Suomen ennätys.
600 metrin matkalla hän juoksi hallissa epävirallisen Suomen ennätyksen.
Yksityiselämä

Sara Lappalaisen puoliso on jääpalloilija ja pyöräilijä Olli Lappalainen.. Pariskunta avioitui syksyllä 2022 ja aiemmin Kuivistona tunnettu Sara Lappalainen otti käyttöön miehensä sukunimen.
514

| --- | --- |
Vuosisadat: 300-luku · 400-luku · 500-luku · 600-luku · 700-luku
Vuosikymmenet: 490-luku · 500-luku · 510-luku · 520-luku · 530-luku · 540-luku 550-luku · 560-luku · 570-luku · 580-luku · 590-luku · 600-luku
Vuodet: 490 · 491 · 492 · 493 · 494 · 495 · 496 · 497 · 498 · 499 500 · 501 · 502 · 503 · 504 · 505 · 506 · 507 · 508 · 509 510 · 511 · 512 · 513 · 514 · 515 · 516 · 517 · 518 · 519 520 · 521 · 522 · 523 · 524 · 525 · 526 · 527 · 528 · 529 530 · 531 · 532 · 533 · 534 · 535 · 536 · 537 · 538 · 539 540 · 541 · 542 · 543 · 544 · 545 · 546 · 547 · 548 · 549 550 · 551 · 552 · 553 · 554 · 555 · 556 · 557 · 558 · 559 560 · 561 · 562 · 563 · 564 · 565 · 566 · 567 · 568 · 569 570 · 571 · 572 · 573 · 574 · 575 · 576 · 577 · 578 · 579 580 · 581 · 582 · 583 · 584 · 585 · 586 · 587 · 588 · 589 590 · 591 · 592 · 593 · 594 · 595 · 596 · 597 · 598 · 599 600 · 601 · 602 · 603 · 604 · 605 · 606 · 607 · 608 · 609
Tapahtumia

Hormisdas astui paaviksi.
Kuolleita

Symmachus, paavi
American Enterprise Institute

| American Enterprise Institute |
| --- | --- |

Perustettu:  1938
Toimiala:  ajatushautomo
Päämaja:  Washington, D.C.
Johtaja:  Arthur C. Brooks
Infobox OKNimi-testi OK: 
American Enterprise Institute for Public Policy Research (AEI) on yhdysvaltalainen konservatiivinen ajatushautomo, joka perustettiin vuonna 1943 edistämään markkinaliberalismia. Sitä rahoittavat säätiöt, yritykset ja yksityishenkilöt. AEI:n kotipaikka on Washington (DC).
AEI:n tunnettuja tutkijoita ja jäseniä ovat John R. Bolton, Ayaan Hirsi Ali, Frederick Kagan, Charles Murray ja Paul Wolfowitz.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
499

| --- | --- |
Vuosisadat: 200-luku · 300-luku · 400-luku · 500-luku · 600-luku
Vuosikymmenet: 390-luku · 400-luku · 410-luku · 420-luku · 430-luku · 440-luku 450-luku · 460-luku · 470-luku · 480-luku · 490-luku · 500-luku
Vuodet: 390 · 391 · 392 · 393 · 394 · 395 · 396 · 397 · 398 · 399 400 · 401 · 402 · 403 · 404 · 405 · 406 · 407 · 408 · 409 410 · 411 · 412 · 413 · 414 · 415 · 416 · 417 · 418 · 419 420 · 421 · 422 · 423 · 424 · 425 · 426 · 427 · 428 · 429 430 · 431 · 432 · 433 · 434 · 435 · 436 · 437 · 438 · 439 440 · 441 · 442 · 443 · 444 · 445 · 446 · 447 · 448 · 449 450 · 451 · 452 · 453 · 454 · 455 · 456 · 457 · 458 · 459 460 · 461 · 462 · 463 · 464 · 465 · 466 · 467 · 468 · 469 470 · 471 · 472 · 473 · 474 · 475 · 476 · 477 · 478 · 479 480 · 481 · 482 · 483 · 484 · 485 · 486 · 487 · 488 · 489 490 · 491 · 492 · 493 · 494 · 495 · 496 · 497 · 498 · 499 500 · 501 · 502 · 503 · 504 · 505 · 506 · 507 · 508 · 509
Tapahtumia

Kavadh I syrjäytti veljensä Djamaspin ja nousi jälleen Persian kuninkaaksi oltuaan maanpaossa vuodesta 496.
1. maaliskuuta synodin aikaan Roomassa paavi Symmachus teki vastapaavi Laurentiuksesta Noceran kirkkoherran Campaniassa
Kuolleita

Xiaowen - Pohjoisen Wei-dynastian hallitsija (s. 467)
Feng Run - Pohjoisen Wei-dynastian keisarinna
Pons sublicius

| Pons sublicius |
| --- | --- |
 Piirros Pons subliciuksesta 1800-luvulta.
Ylittää:  Tiber
Sijainti:  Rooma, Latium, Regio I Latium et Campania, Italia (nyk. Rooma, Latium, Italia)
Siltatyyppi:  tukiansassilta
Avattu liikenteelle:  600- tai 500-luku eaa.
 Pons subliciuksen (punaisella) sijainti antiikin Roomassa.
Koordinaatit:  41°53′16″N, 12°28′47″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Pons sublicius oli antiikin aikainen silta Roomassa Italiassa. Se sijaitsi vanhan jokisataman yläpuolella suunnilleen Forum boariumin kohdalla. Pons sublicius oli varhaisin Tiberin ylittänyt silta ja tehty puusta, joten se ei ole säilynyt nykyaikaan.
Historia

Pons sublicius oli vanhin ja kuuluisin Tiberin ylittävistä silloista. Perimätiedon mukaan sen rakennutti Rooman neljäs kuningas Ancus Marcius. Tämä ajoittaisi sillan noin vuoteen 642 eaa. Todellisuudessa sen arvellaan kuitenkin olleen vasta etruskivallan ajalta. Silta sai nimensä siitä, että se rakennettiin paalujen (sublicae) varaan, ja se oli tehty puusta ilman minkäänlaista metallia.
Sillan rakennusmenetelmä viittaa yleisesti siihen, että se ajoittuu ajalle, jolloin Latiumin asukkaat eivät vielä olleet kehittäneet raudan työstöä riittävälle tasolle sillanrakennusta varten. Tämä aika saattaa vastata kaupungin kasvun toista vaihetta, jolloin se laajeni Palatiumin rajoja pidemmälle. On myös mahdollista, että rautaa ei käytetty tarkoituksella, jotta silta olisi voitu purkaa helpommin, jos etruskien puolelta uhkasi vaara. Tähän saattaisi viitata historioitsija Liviuksen kertomus, jonka mukaan Horatius Cocles puolusti Pons subliciusta yksin kokonaista etruskiarmeijaa vastaan, kunnes hänen toverinsa onnistuivat purkamaan sillan.
Pontifexien pappiskollegio oli luultavasti alkujaan perustettu huolehtimaan sillasta ja siihen liittyvistä uskonnollisista riiteistä. Silta oli kollegion suorassa valvonnassa ja sen säilyttäminen nähtiin uskonnollisena velvollisuutena. Kaikki tulvien aiheuttamat vauriot katsottiin ennusmerkeiksi (prodigium). Näitä vaurioita näyttää tapahtuneen melko usein, mutta silta korjattiin aina. Silta esitetään vielä Antoninus Piuksen aikaisissa rahoissa, joissa kuvataan roomalaisten ja etruskien välistä taistelua ja Horatiusta uimassa joessa. Silta säilyi olemassa 400-luvulla jaa. saakka.
Rakennelma

Pons sublicius oli koko historiansa ajan puurakenteinen, lukuun ottamatta kiviröykkiöistä koostuneita perustuksia. Sillan tarkka sijainti on epäselvä ja se on ollut pitkään kiistanalainen. Esimerkiksi antiikin kirjallisuuden kuvaukset Horatiuksen puolustuksesta ja Gaius Gracchuksen paosta sillalle kuvaavat sitä vain tavalliseksi ja lyhimmäksi reitiksi vasemmalta rannalta Janiculukselle.
Vahvimmat todisteet viittaavat siihen, että silta ylitti joen Forum boariumilta hieman myöhemmin rakennetun Pons Aemiliuksen alapuolella. Tämä olisi ainoa paikka, jossa sillan lähestymistä olisi suojannut kaupungin muuri, tuolloin Serviuksen muuri. Tässä tapauksessa silta olisi rakennettu suvantoon heti Tiberin saaren (nyk. Isola Tiberina) alapuolelle, missä alkuperäinen kahluupaikka, jolle Vicus jugarius johti, todennäköisesti sijaitsi. Sillan itäpää sijoitetaan heti Hercules Victorin temppelin eteläpuolelle, Cloaca maximan ja Cloaca Circi maximin suiden väliin. Länsipään tarkka sijainti on epävarmempi.
Sillalle lienee ollut yhteys joen itäpuolella Aventinukselta päin Porta trigeminan kautta. Länsipuolella sillalta pääsi Janiculuksen rinteille ja Via campanalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pons sublicius Wikimedia Commonsissa
Gaius Gracchus pakenee Pons subliciukselle. Piirros vuodelta 1890.
Casey Dornbach

| Casey Dornbach> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1997 (ikä 27) Edina, MN, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  Jukurit
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  77
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2025–
Aik. seurat:  Iowa Wild (AHL) Iowa Heartlanders (ECHL) Toledo Walleye (ECHL) Chicago Wolves (AHL) Greenville Swamp Rabbits (ECHL)
    
Casey Dornbach (s. 7. kesäkuuta 1997 Edina, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureissa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Dornbach osaa pelata myös laidassa. Hän laukoo oikealta.
Ura > Junioriura ja yliopistovuodet

Dornbach kävi high schoolin kotikaupungissaan Minnesotan Edinassa. Lincoln Stars varasi hänet 316. pelaajana USHL:n varaustilaisuudessa 2014. Kaudella 2015–2016 Dornbach toimi Edina High'n kapteenina. Kaudeksi 2016–2017 hän siirtyi hänet varanneen Starsin USHL-joukkueeseen. Kaudella 2017–2018 Dornbach voitti joukkueen sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 21+35=56. Hänet valittiin kauden päätteeksi liigan kolmanteen tähdistökentälliseen.
Vuodet 2018–2022 Dornbach kävi Harvardin yliopistoa, jossa hän opiskeli psykologiaa. Freshman-vuotenaan 2018–2019 Dornbach oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies tehoilla 7+22=29. Hänet palkittiin ECAC Hockeyn vuoden tulokkaana ja valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen. Dornbach valittiin myös Ivy Leaguen vuoden tulokkaaksi ja kunniamainintatähdistökentälliseen. Sophomore-vuotenaan 2019–2020 hän oli Harvardin kolmanneksi paras pistemies tehoilla 12+24=36, joilla Dornbach sijoittui divisioonan pistepörssissä neljänneksi. Hänet valittiin ECAC:n marraskuun kuukauden pelaajaksi ja 25. marraskuuta divisioonan viikon pelaajaksi.
Junior-vuotenaan 2020–2021 Dornbach ei pelannut otteluakaan, kun koko Harvardin kausi jäi väliin koronaviruspandemian vuoksi. Senior-vuotenaan 2021–2022 hän nousi joukkueen kapteeniksi. Dornbach johdatti Harvardin ECAC:n mestaruuteen. Kaudeksi 2022–2023 hän sai siirron Denverin yliopistoon. Dornbach jakoi tehoilla 13+21=34 joukkueen sisäisen pistepörssin kolmannen sijan Mike Benningin kanssa. Hän voitti NCHC:n runkosarjan mestaruuden.
Ura > Ammattilaisura

Viimeisen yliopistokautensa 2022–2023 päätteeksi maaliskuussa 2023 Dornbach siirtyi amatööritryoyt-sopimuksella AHL-joukkue Iowa Wildiin, jossa hän pelasi kaksi runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. Neljä päivää myöhemmin huhtikuussa Dornbach sai seuraan kauden 2023–2024 kattavan ja yksisuuntaisen jatkosopimuksen. Syksyllä NHL-varaamaton Dornbach osallistui Minnesota Wildin harjoitusleirille. Hän aloitti kautensa Iowa Wildissa, jossa Dornbach pelasi 11 runkosarjaottelua tehopistein 1+1=2. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin ECHL-joukkue Iowa Heartlandersissa, jonne Dornbach lähetettiin ensimmäisen kerran marraskuussa. Hän pelasi siellä 55 runkosarjaottelua tehopistein 13+29=42, joilla Dornbach oli joukkueen paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Louis Boudonin jälkeen.
Heinäkuussa 2024 Dornbach teki vuoden mittaisen sopimuksen ECHL-joukkue Toledo Walleyen kanssa. Joulukuussa seura lainasi hänet ammattilaistryout-sopimuksella AHL-joukkue Chicago Wolvesiin, jossa Dornbach pelasi yhden ottelun. Tammikuussa 2025 Walleye kauppasi hänet Greenville Swamp Rabbitsiin vaihdossa puolustaja Bobby Russelliin. Helmikuussa Dornbach siirtyi loppukauden 2024–2025 kattavalla ja yhden optiovuoden sisältävällä sopimuksella SM-liigajoukkue Mikkelin Jukureihin.
Pelityyli

Jukurien urheilutoimenjohtaja Mikko Hakkaraisen mukaan Dornbach on puhdaskahden suunnan sentteri. Hakkaraisen mukaan hän on monipuolinen hyökkääjä sekä hyvä aloittaja, mutta kertoo Dornbachin haluavan parantaa sitä osa-aluetta.
Muuta

Dornbachin isä Greg pelasi omalla urallaan hyökkääjänä Miamin yliopiston Ohion yksikön joukkueessa ja yhden kauden ammattilaisena AAHL:ssä ja Italiassa. Hänellä oli myös Hartford Whalersin NHL-varaus vuodelta 1985.
Karlheinz Stockhausen

Karlheinz Stockhausen maaliskuussa 2004.
Karlheinz Stockhausen [kaʁlˈhaɪnts ˈʃtɔkhaʊzn̩] (22. elokuuta 1928 Mödrath, Saksa – 5. joulukuuta 2007 Kürten, Saksa) oli saksalainen säveltäjä. Stockhausen nousi yhdeksi 1900-luvun jälkipuoliskon merkittävimmistä ja kiistellyimmistä säveltäjistä. Hänen uransa jatkui 2000-luvulle saakka. Hän on eurooppalaisen avantgarden keskeisimpiä nimiä. Stockhausenin tuotannossa yhdistyvät elektronisen musiikin mahdollisuuksien tutkiminen, sarjallisuus, teatraalisuus ja mystiikka. Säveltämisen lisäksi Stockhausen kirjoitti runsaasti esseitä.
Elämä ja ura

Stockhausen syntyi Alt-Mödrathissa lähellä Kölniä. Hänen äitinsä kuoli hermoparantolassa ja isänsä kaatui itärintamalla toisessa maailmansodassa. Hän opiskeli Kölnin musiikkikorkeakoulussa ja yliopistossa vuosina 1947–1951, Darmstadtissa 1951 ja Olivier Messiaenin johdolla Pariisissa vuosina 1951–1953. Pariisissa hän tapasi myös Pierre Schaefferin sekä Pierre Boulezin. Tämän jälkeen hän opiskeli fonetiikkaa, akustiikkaa, informaatioteoriaa ja sävellystä Bonnin yliopistossa. Nämä antoivat pohjan hänen säveltäjänuralleen Kölnissä, jossa hän syventyi tutkimaan elektronisen musiikin mahdollisuuksia.
1950-luvulla Stockhausen vakiinnutti paikkansa sarjallisen säveltämisen ja elektronisen musiikin kärjessä. Hänen vaikutuksensa ulottui jopa populaarimusiikin puolelle. Hän luennoi muun muassa Darmstadtin nykymusiikkijuhlilla vuodesta 1957 ja osallistui sävellyksillään ja kirjoituksillaan taiteesta käytävään keskusteluun. Suomessa hän vieraili usein 1950–1960-luvulla.
Elektroninen nauhateos Gesang der Jünglinge (1956) yhdistää ihmisääntä ja elektronisesti tuotettuja ääniä, ja se kuuluu nykymusiikin tunnetuimpiin teoksiin. Teoksessa käytettiin ensimmäistä kertaa äänen suuntaa ja liikettä musiikin parametrina, sillä teoksen alkuperäinen versio luotiin viisikanavaiselle äänentoistojärjestelmälle.
Stockhausenin tyyli

Stockhausenin tuotanto ei noudata leimallisesti vain yhtä tyyliä tai sävellystekniikkaa. Tuotannossa näkyy hänen kiinnostuksensa tieteisiin, teknologiaan, uskontoihin, kosmologiaan ja mystiikkaan. Hänen tuotannossaan on aineksia sarjallisuudesta ja elektronisesta musiikista. Hän kokeili tilaäänen vaikutusta musiikkiin ja graafista musiikkinotaatiota. Hän ei noudattanut musiikin perinteiden mukaisia kaavoja. Stockhausenin omien sanojen mukaan hänen sävellyksensä tutkivat musiikin akustisia ja psykologisia vaikutuksia ja mahdollisuuksia. Vaikka hän on tunnettu erityisesti elektronisen musiikin uranuurtajana, hän käytti sävellyksissään myös akustisia soittimia. Useat sävellykset tarjoavat soittajille paljon vapauksia.
Sävellykset

Stockhausenin varhaiseen tuotantoon kuuluu pianokappaleita, elektronista musiikkia ja soveltavia orkesterisävellyksiä, joiden avulla hän tutki yhtä musiikillista ongelmaa kerrallaan. Näistä teoksista klassikoksi on noussut Kreuzspiel (1951). Hän laajensi musiikin ilmaisumahdollisuuksia eri suuntiin: sävelkorkeus, intensiteetti, kesto, sointiväri ja äänen sijoittuminen tilaan. Darmstadtin nykymusiikkijuhlilla syntyi 1960-luvulla myös kollektiivisävellyksiä, joissa kokonaisen talon eri huoneet ja niissä esitetyt eri musiikit kuuluivat samaan teokseen.
Stockhausen joutui vuonna 1968 syvällisen musiikillisen kriisiin. Se muutti teorioita rakentavan avatgardistin Aleksandr Skrjabinin kaltaiseksi näkyjen näkijäksi, mystikoksi. Yhdysvaltalaisen John Cagen vaikutuksesta hän kiinnostui zenbuddhismista. Hän palasi ikään kuin taaksepäin yksinkertaisen ja melodiseen säveltämiseen, johon sisältyi sanoituksen mystisyys. Tämä ilmeni äärimmillään siten, että soittajille annettiin ainnoastaan joukko runomuotoisia ohjeita, joiden mukaiseen tunnelmaan heidän tuli virittäytyä ja soittaa soitintaan kuuntelemalla sisäistä mielentilaansa. Tämä kausi toi Stockhausenille runsaasti uusia ihailijoita erityisesti Lontoon ja Yhdysvaltojen hippinuorison keskuudesta.
Vuodesta 1977 Stockhausen aloitti luultavasti kunnianhimoisimman kautensa nimeltä Licht. Teos koostuu seitsemän oopperan sarjasta, yksi kullekin viikonpäivälle. Jokainen teos on nimetty sen päivän mukaan, jona se on tarkoitus suorittaa. Näissä vuosina 1977–2003 valmistuneissa oopperoissa Stockhausen työskentelee monimutkaisten ja sisäisten ideoidensa parissa. Oopperat keskittyvät kolmeen jumalalliseen hahmoon, jotka ovat (Lucifer, Eve ja arkkienkeli Mikael), ja niissä käytetään laajaa esittäjäjoukkoa: useita kuoroja, orkestereita, improvisoivia muusikkoja, elektroniikkaa ja monimutkaisia ​​lavastuksia. Lichtin merkittävin osa koostuu neljästä helikopterista, joista jokaisessa on yksi jousikvartetin jäsen, jotka lentävät konserttisalin yli ja lähettävät reaaliaikaista ​​dataa musiikista, videoista ja helikopteriäänistä alas saliin. Siellä äänet toistetaan kaiuttimilla ja kuvat projisoidaan näytöille.
Stockhausenin tuotanto koostuu yli 200 teoksesta. 1990-luvun alussa Stockhausen alkoi julkaista teoksiaan CD-levyllä omalla levymerkillään. Hän julkaisi omat partituurinsa itse.
Arvostelu

Stockhausenin musiikki on herättänyt sekä arvostelua että ihailua. Eräät jazz- ja populaarimusiikin edustajat, kuten Frank Zappa, Miles Davis, Sonic Youth ja Herbie Hancock, ovat maininneet Stockhausenin yhdeksi innoittajistaan.