stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tony Hawk’s Project 8
Tasot

Tasoja voi avata pelaamalla läpi Career-pelitilaa. Tasot ovat:
Training - Harjoittelu
Suburbs - Esikaupunki
Downtown - Keskusta
City Center - Kaupungintalo
High School - Lukio
Car Factory - Autotehdas
Crete Park - Skeittipuisto
Fun Park - Huvipuisto
Downhill - Alamäki (PS2- ja Xbox-versioissa, THPS3:n PSX-versiosta)
City Park - Puisto (PS3- ja Xbox 360-versioissa)
Slums - Slummialue (PS3- ja Xbox 360-versioissa)
Hill Top - Mäenhuippu (PS3- ja Xbox 360-versioissa)
Tasot > Klassikkotasot

PSP-versiossa on olemassa myös klassikkotasoja aikaisemmista Tony Hawk -peleistä ja ne ovat:
The Mall - Ostoskeskus (THPS1)
Chicago Skatepark (THPS1)
Phoenix, Arizona (THPS1)
Minneapolis, Minnesota (THPS1)
Marseille, Ranska (THPS2)
Alcatraz (THPS4)
Havaiji (THUG)
The Ruins - Rauniot (THAW)
Pelattavat hahmot

Tony Hawk
Lyn-Z Adams Hawkins
Bob Burnquist
Dustin Dollin
Nyjah Huston
Bam Margera
Rodney Mullen
Paul Rodriguez
Ryan Sheckler
Daewon Song
Mike Vallely
Stevie Williams
Travis Barker
Christian Hosoi
Kevin Staab
Jason Lee
Officer Dick (zombimuodossa)
Grim Ripper Guitar Hero-pelisarjasta (PS3- ja Xbox 360-versioissa)
Aiheesta muualla

Tony Hawk's Project 8 MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   Pro Skater 1  2  3  4  5  Underground 1  Underground 2  American Wasteland  Project 8  Proving Ground 
Sisarsarjat:   Downhill Jam  Motion  Ride  Shred 
Uudelleenjulkaisut:   Pro Skater 2x  Underground 2: Remix  American Sk8land  Pro Skater HD
Ténéma N’Diaye

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 13. helmikuuta 1981 (ikä 43)
Syntymäpaikka: Bamako, Mali
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 181 senttimetriä
Seura
Seura:  Metz
Pelinumero: 17
Junioriseurat
1997–1998:  Djoliba AC
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1998–1999 1999–2000 2000–2003 2003 2003–2004 2004 2004–2005 2005–2007 2007–2009 2009–2010 2010– |  Djoliba AC  Stade Tunisien  CS Sfaxien  Hong Kong Rangers  Dubai Club  Al-Hilal  Al Wahda  Grenoble  Tours  Nantes  Metz |  20 (9) 73 (42)    25 (14) 28 (1) 57 (23) 16 (6) 20 (4) |
Maajoukkue
| 1999 2003–2004 2001– |  Mali U-20  Mali U-23  Mali | 4 (2) 4 (4) 21 (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. huhtikuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 9. huhtikuuta 2011.
Ténéma N’Diaye (s. 13. helmikuuta 1981 Bamako, Mali) on malilainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava N’Diaye edustaa Ranskan Ligue 2:ssa Metziä.
Maajoukkueura

N’Diaye edusti Malin alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vuonna 1999 ja saavutti nuorten MM-kisoissa pronssia.
Sittemmin N’Diaye on edustanut Malin A-maajoukkuetta vuodesta 2001 lähtien. Hänet valittiin ensimmäisiin arvokisoihinsa vuoden 2004 kesäolympialaisiin. Toiset arvokisansa hän pelasi 2010 Afrikan-kisoissa.
Saavutukset

Malin mestaruus: 1998, 1999
Malin cup: 1998
Malin supercup: 1999
Tunisian liigacup: 2003
Top Ranking Eric and the Astronauts in Babylon (albumi)

| Top Ranking Eric and the Astronauts in Babylon Top Ranking Eric and the Astronauts in Babylon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maaliskuu 1980, Studio 55, Turku
 Julkaistu: 1980
 Formaatti: LP, CD (2010)
 Tuottaja(t): Jyrki Siukonen
 Tyylilaji: reggae
 Kesto: 41.52 65:17 (2010)
 Levymerkki: Johanna
Top Ranking Eric and the Astronauts in Babylon on suomalaisen samannimisen yhtyeen ainoaksi jäänyt albumi. Se julkaistiin vuonna 1980 levymerkillä Johanna.
Albumi julkaistiin CD:nä vuonna 2010.
Kappaleet

Miten kaikki alkoi – 3.26
Haluan elämän – 3.43
Oltiin eilen – 4.19
Sivullinen – 4.07
Yöhön on aikaa – 4.57
Maailman menoa – 3.56
Ystäväni rocktähti – 4.18
Valmis maailma – 4.28
Peili kertoo – 3.14
Miks et oo mitään – 5.26
Kappaleet > Uusintapainoksen bonuskappaleet

Tyhjää täällä tänään – 3.02
Vanha hippi – 4.36
Rastajengi – 2.45
Soitan melodicaa – 3.13
Babylon palaa – 2.49
Kadotettu kesä – 2.53
Sanat – 4.17
Kokoonpano

Päivi Tuominen – laulu
Risto Majaniemi – kitara
Timo Tuomi – kitara
Harri Tuominen – bassokitara, valokuvat
Erik Ahonen – rummut, valokuvat
Anna-Gee – kosketinsoitin
Heikki Malaska – syntetisaattori
Markku Koskinen – pasuuna
Markku Koivisto – perkussiot
Kokoonpano > Muut tekijät

Jyrki Siukonen – tuottaja
Risto Hemmi – äänittäjä
Kimmo Torkkeli – kansikuva, valokuvat
E. Ahonen – valokuvat
T. Nättilä – valokuvat
Aiheesta muualla

Top Ranking Eric and the Astronauts in Babylon discogs.com-sivustolla
Täyteinen

Täyteinen haulikonammus.
Täyteinen on haulikossa käytettävä luoti, jota käytetään yleensä pienten hirvieläinten, kuten valkohäntäpeuran, metsäpeuran tai metsäkauriin, metsästykseen. Täyteistä käytetään usein lähellä asutusta sen kimmokevaaran vähäisyyden takia.
Täyteisiä patruunoita on erilaisia, esimerkiksi Brenneke ja Sabot. Täyteisiä patruunoita voidaan ampua sekä sileällä että rihlatulla piipulla.
Unkarinhöyhenheinä

| Unkarinhöyhenheinä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Kladi::  Commelinids
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Neulahöyhenheinät Stipa
Laji::  pennata
Kaksiosainen nimi
 Stipa pennata  L. 
Katso myös
   Unkarinhöyhenheinä Wikispeciesissä   Unkarinhöyhenheinä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Unkarinhöyhenheinä (Stipa pennata) on monivuotinen heinälaji. Se kasvaa 30–100 senttimetriä korkeaksi. Heinä kasvaa tiheinä mättäinä. Lehdet ovat ohuet, kouruiset, harmaanvihreät. Röyhy on kapea, haaraton tai haarova. Heinän kukinnolla on höyhentä muistuttava ulkoasu, sillä tähkylästä yksittäin kasvava vihne on erittäin pitkä, jopa 30 cm, ja siinä on tiheästi ohuita karvoja.
Pohjoismaissa unkarinhöyhenheinä esiintyy vain Ruotsissa, missä sitä kasvaa harvinaisena Länsi-Götanmaalla Falbygden-nimisellä kalkkikiviseudulla.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Unkarinhöyhenheinä (Stipa pennata)
Valkosiipipoimija

| Valkosiipipoimija |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Tikkalinnut Piciformes
Heimo::  Tikat Picidae
Suku::  Poimijat Meiglyptes
Laji::  jugularis
Kaksiosainen nimi
 Meiglyptes jugularis  (Blyth, 1845) 
Katso myös
   Valkosiipipoimija Wikispeciesissä   Valkosiipipoimija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Valkosiipipoimija (Meiglyptes jugularis) on kaakkoisaasialainen tikka. Sen esiintymisalue ulottuu Myanmarista Thaimaahan ja Indokiinaan, Tonkin pois lukien. Edward Blyth kuvaili lajin holotyypin Myanmarin Arakanista ja Tenasserimista vuonna 1845.
Tšerkessk

| Tšerkessk Черкесск |
| --- | --- |
 vaakuna
 Karatšai-Tšerkessian tasavalta Venäjällä, alla kaupungin sijainti tasavallassa
 Tšerkessk
 Koordinaatit: 44.222°N, 42.057°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Karatšai-Tšerkessia
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunkipiiri
Väkiluku (2013):  126 206
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
 
 cherkessk09.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tšerkessk (ven. Черке́сск) on Karatšai-Tšerkessian tasavallan pääkaupunki Venäjän eteläosassa Kubanin varrella Kaukasiassa. Kaupungin läheisyydessä on glaubersuolaesiintymiä. Kaupungista on rautatieyhteys Stavropolin aluepiirin Nevinnomysskiin pohjoisessa.
Asukasluvun kehitys

| Vuosi | Asukasluku |
| --- | --- |
1926: 19 348
1962: 47 000
2002: 116 400
2010: 129 069
Historia

Kaupunki perustettiin vuonna 1804 ja sen nimi oli aluksi Batalpašinskaja. Vuonna 1931 kaupungin nimeksi tuli Batalpašinsk, vuonna 1934 Sulimov, vuonna 1937 Ježovo-Tšerkessk ja vuonna 1939 Tšerkessk.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tšerkessk Wikimedia Commonsissa
Karatšai-Tšerkessian kaupungit
Pääkaupunki: Tšerkessk 

Karatšajevsk |
Teberda |
Ust-Džekuta
Abaza •
Adyge-Habl •
Habez •
Karatšajevsk •
Karatšajevsk •
Nogaitsy •
Prikubanske •
Tšerkessk •
Urup •
Ust-Džekuta •
Vähä-Karatšajevsk •
Zelentšukskaja
Tuusulanjärven taiteilijayhteisö

Juhani Ahon kotimuseo Ahola.
Jean Sibeliuksen kotimuseo Ainola.
Pekka Halosen kotimuseo Halosenniemi.
J. H. Erkon kotimuseo Erkkola.
Eero Järnefeltin kotimuseo Suviranta.
Tuusulanjärven taiteilijayhteisö oli kansallisromantiikan aikakaudella 1900-luvun alkuvuosina Tuusulanjärven ympäristöön syntynyt suomalaistaiteilijoiden yhteisö, jonka ydinryhmän muodostivat kirjailija Juhani Aho, runoilija J. H. Erkko, taidemaalarit Pekka Halonen, Eero Järnefelt, Gösta Enckell ja Venny Soldan-Brofeldt sekä säveltäjä Jean Sibelius.
Yhteisö muodostui, kun joukko Suomen eturivin taiteilijoita rakennutti itselleen taiteilijakodin Tuusulanjärven rannalle. Paikan valinta oli kompromissi joidenkin taiteilijoiden suosiman erämaa-ateljeen ja pääkaupungin kulttuurielämän välillä. Seutu oli 1800–1900-lukujen vaihteessa pääosin suomenkielistä maaseutua, joka sopi aikakauden kansallisromantiikan ilmapiiriin. Tuusulanjärvi oli kuitenkin lyhyen junamatkan päässä Helsingistä, joten taiteilijoiden ei tarvinnut katkaista suhteitaan pääkaupunkiin. Alueen taiteilijakodit keskittyivät järven itärantaa myötäilleen Tuusulan rantatien varrelle nykyisten Tuusulan ja Järvenpään kuntien alueelle.
Taiteilijayhteisö

Tuusulanjärven taiteilijayhteisön katsotaan syntyneen, kun Juhani Aho ja hänen puolisonsa Venny Soldan-Brofeldt vuonna 1897 vuokrasivat Järvenpään kartanoon kuuluneen Vårbackan huvilan, jota alettiin kutsumaan Aholaksi. Heidän houkuttelemanaan paikalle muutti pian myös useita muita taiteilijoita. Taidemaalari Eero Järnefeltin rakennuttama Suviranta valmistui 1901, Pekka Halosen ateljeekoti Halosenniemi ja J. H. Erkon Erkkola vuotta myöhemmin sekä säveltäjä Jean Sibeliuksen Ainola vuonna 1904. Heidän kiinnostuksensä Tuusulanjärveä kohtaan liittyi aikakauden kansallisromantiikkaan, taiteilijat halusivat päästä maaseudulle, mahdollisimman lähelle aidoksi kokemaansa suomalaisuutta. Taiteilijayhteisön keskinäinen kanssakäyminen muodostui tiiviiksi ja useat tekivät myös yhteisiä töitä. Niin ikään vuonna 1904 nykyisen Järvenpään kaupungin alueelle valmistui Gösta Enckellin rakennuttama hirsihuvila Villa Cooper.
Alueelle pysyvästi muuttaneiden taiteilijoiden lisäksi Tuusulanjärvi veti puoleensa myös vierailijoita. Esimerkiksi runoilija Eino Leino sekä nuoremman sukupolven edustajat Juhani Siljo ja Matti Kivekäs viettivät paljon aikaa Halosenniemessä ja kirjailija F. E. Sillanpää oleskeli Eero Järnefeltin Suvirannassa. Suomen itsenäistymisen jälkeen Tuusulanjärven ympäristöön perustetuissa täyshoitoloissa asustelivat muun muassa Uuno Kailas, Unto Karri ja Einari Vuorela. Kirjailija Maria Jotuni ja hänen puolisonsa professori Viljo Tarkiainen ostivat 1920-luvulla huvilan Halosenniemen läheisyydestä ja kuvataiteilija Martta Wendelin puolestaan muutti alueelle 1930-luvulla, asuen Tuusulassa kuolemaansa vuoteen 1986 saakka.
Tuusulanjärven huvila-asutus

Tuusulanjärven ympäristössä oli jo ennen varsinaisen taiteilijayhteisön muodostumista runsaasti huvila-asutusta, joka oli syntynyt vuonna 1860 tapahtuneen Helsinki–Hämeenlinna-radan avaamisen myötä. Uusi ja nopea kulkuyhteys houkutteli pääkaupungista runsaasti vaikutusvaltaisia ja varakkaita kesäasukkaita. He ostivat paikallisilta maanviljelijöiltä rantapalstoja ja rakennuttivat niille omia kesähuviloitaan. Tunnetuimpia ovat muun muassa arkkiatri Otto E. A. Hjeltin Lepola, jossa Suomen näyttämötaiteen uranuurtajiin lukeutunut Edvard Himberg vietti viimeiset vuotensa sekä valtioneuvos Gustaf Souranderin omistama Krapin tila, jonka mailla sijainneessa mökissä kirjailija Aleksis Kivi kuoli vuonna 1872. Lepolan omisti myöhemmin professori E. N. Setälä, joka muutti sen nimen Toimelaksi.
Myös Helsingin venäläistä yläluokkaa muutti Tuusulanjärvelle kesänviettoon. Nimineuvos K. K. Uschkoffin vuosina 1904–1916 omistamassa Syvärannassa vieraili tunnettuja venäläisiä taiteilijoita, kuten säveltäjät Sergei Rahmaninov ja Aleksandr Skrjabin sekä oopperalaulaja Fjodor Šaljapin. Myöhemmin 1920-luvulla Syvärannan huvilaan perustettiin sanomalehtimiehille tarkoitettu lepokoti, jossa viettivät aikaa muun muassa Helsingin Sanomien päätoimittaja W. W. Tuomioja sekä kirjailija Olavi Paavolainen. Nimismies J. V. Frostellin 1870-luvulla rakennuttaman huvilan mailla sijaitsee nykyään Fjällbon puistona tunnettu virkistysalue.
Tuulivoima Saksassa

Saksan sähköverkko on ostanut vuodesta 1990 kaikkien tuottajien tuulivoimasähkön. Tuhannet maanviljelijät tekevät voittoa tuulivoimalla myymällä verkkoon kilowatteja. ”Ennen laskettiin yksi lehmä, kaksi lehmää… Nyt lasketaan yksi euro, kaksi euroa…”.
Saksa on suurimpia tuulivoiman tuottaja. Saksassa oli vuonna 2009 tuulivoima 25 777 MW ja lisäys vuonna 2009 oli 1 917 MW.
Huolimatta panostuksesta tuulienergiaan, sen osuus koko Saksan energiantuotannosta on vielä varsin vaatimatonta. Maa tuotti vuonna 2005 noin 0,6% energiastaan tuulivoimalla. Samana vuonna bruttokapasiteetti Saksan ydinvoimaloissa ja tuulivoimaloissa oli lähellä toisiaan: 21 700 megawattia ydinvoimaloissa ja 18 400 MW tuulivoimaloissa. Kokonaistuotanto näillä voimanlähteillä oli 163 TWh ydinvoimalla ja 26,5 TWh tuulivoimalla. Tuulivoimalla tuotettiin noin 16 % siitä, mitä ydinvoimalla.  EWEA ennustaa, että Saksa tuottaa tuulivoimalla sähköä 107–116 TWh kapasiteetilla 49–52 GW vuonna 2020.
Alueittain

| Tuulivoima Saksassa > Vuosi | Tuulivoima Saksassa > GWh | Tuulivoima Saksassa > MW |
| --- | --- | --- |
| 1990 | 40 | 56 |
| 1991 | 140 | 98 |
| 1992 | 230 | 167 |
| 1993 | 670 | 310 |
| 1994 | 940 | 605 |
| 1995 | 1 800 | 1 094 |
| 1996 | 2 200 | 1 547 |
| 1997 | 3 000 | 2 082 |
| 1998 | 4 489 | 2 875 |
| 1999 | 5 528 | 4 444 |
| 2000 | 7 550 | 6 112 |
| 2001 | 10 509 | 8 754 |
| 2002 | 15 786 | 11 965 |
| 2003 | 18 859 | 14 609 |
| 2004 | 25 509 | 16 629 |
| 2005 | 27 229 | 18 415 |
| 2006 | 30 500 | 20 622 |
| 2007 | 39 500 | 22 247 |
| 2008 | 43 011 | 23 903 |
| 2009 |  | 25 777 |
Tuulisähkön osuus nettosähköstä vuonna 2008 oli seuraava: Saksi-Anhalt 42 %, Mecklenburg-Vorpommern 39 %, Schleswig-Holstein 38 % ja Brandenburg 34 %. Tuulivoimaa on eniten nettosähköstä (%) tai kokonaismäärästä (MW) seuraavilla alueilla:
| Tuulivoima nettosähköstä (%) ja kokonaismäärä MW> Alue | Tuulivoima nettosähköstä (%) ja kokonaismäärä MW> 2008 (%) | Tuulivoima nettosähköstä (%) ja kokonaismäärä MW> 2008 (MW) |
| --- | --- | --- |
| Saksi-Anhalt | 42,5 | 3 013 |
| Mecklenburg-Vorpommern | 39,3 | 1 430 |
| Schleswig-Holstein | 38,2 | 2 693 |
| Brandenburg | 34,0 | 3 766 |
| Ala-Saksi | 21,4 | 6 028 |
| Nordrhein-Westfalen | 3,4 | 2 677 |
Yritykset

Saksalaisia tuulivoimayrityksiä on DeWind, Enercon, Fuhrländer, REpower, Multibrid Entwicklungsgesellschaft, Nordex, Siemens (Tanska/Saksa), Vensys, AN Windenergie - Siemens osti 2005, nyt Siemens Wind Power.
Ennuste

Tuulienergia työllisti 50 000 ihmistä Saksassa 2004. Vuoden 2010 työllisyyden ennuste oli 103 000. Tuulienergian ennuste Saksassa on 29,8 GW vuodelle 2010 ja 48,2 GW vuodelle 2020
Syöttötariffi

Saksassa säädettiin 1990 uusiutuvien energialähteiden laki (EEG), jolla oli merkittävä vaikutus maan tuulivoiman kasvuun. Vuonna 1991 tuulivoimaa oli vain 0,1 GW, josta se kasvoi vuoteen 2006 mennessä 20 GW:iin. Laki oli saksalaisten mukaan menestystarina, jonka kopioivat esimerkiksi Espanja, Japani ja Brasilia. Lakia täydennettiin vuonna 2004, jotta se antaisi tuulipuistojen rakentajille pitkänajan luotettavat puitteet. Vuonna 2006 verkkoon kytketyt turbiinit saavat viisi ensimmäistä toimintavuotta 8,36 senttiä/kWh ja viitenä seuraavana toimintavuotena 5,28 senttiä/kWh. Offshore-tuulivoiman syöttötariffi on 12 vuoden ajan sijainnista riippuen 9,1 senttiä/kWh tai 6,19 senttiä/kWh, kun ne asennetaan ennen 31.12.2010. 20 vuoden syöttötariffitakuu varmistaa investointien tuotto-odotukset. Tuulisähkön kiintiötuki on sitä käyttävissä maissa syöttötariffia korkeampi: yli 15 senttiä/kWh Italiassa ja 10 senttiä/kWh Britanniassa. Ranskassa, Portugalissa, Itävallassa, Espanjassa, Kreikassa ja Alankomaissa on Saksan syöttötariffin mukainen järjestelmä, ja tuki vaihtelee 6–10 senttiä/kWh.
Saksassa syöttötariffin kustannuksiksi veronmaksajille on arvioitu olevan 680 miljardia euroa vuoteen 2020 mennessä.
Saksassa 75 % uusiutuvasta energiasta perustuu uusiutuvan energian lakiin. Lain kustannukset olivat 7,7 mrd. €, josta sähkön tuottajille 4,3 mrd. € 2007. Kustannus oli 1,5 €/kk asukasta kohden vuonna 2007, josta osa kompensoitui sähkön hinnan laskuna. Saksan tuulivoiman syöttötariffi on saksalaisten mukaan menestystarina, jonka myös muut maat kopioivat. Kustannukset ovat kuluttajille pienet. Sähköverkkoyhtiöt takaavat kaikille verkkoonpääsyn ja syöttötariffi tuen, mikä lisää yrittäjyyttä ja investointeja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
German Wind Energy Association (BWE) History and Development
Potentials of wind energy (Arkistoitu – Internet Archive) Enercon
Federal Ministry for the Environment, Wind (Arkistoitu – Internet Archive) (saksa/englanti)
Die Entwicklung der Windenergie in Deutschland BWE 31.12.2007
Uusiutuva energia ja kestävä kehitys
| --- | --- |
Aurinkovoima::  aurinkokenno | aurinkolämmitys | aurinkokeräin |  keskittävä aurinkovoima  | aurinkojäähdytys
Tuulivoima::  merituulivoima | luettelo merituulivoimasta | tuulipuisto | tuulimylly
Vesivoima::  aaltoenergia | vuorovesienergia | vuorovesimylly
Maa, vesi ja ilma::  geoterminen energia | maalämpö | ilmalämpöpumppu | ilma-vesilämpöpumppu | ilmavirtavoimala
Biologinen::  biomassa | energiakasvit | puupolttoaine | pelletti | biopolttoaine | bioetanoli | E85 | biodiesel | biokaasu
Kemiallinen::  polttokenno | vetytalous | metanolitalous 
Muuta:  energiansäästö | energiatehokkuus | fuusioreaktori | vihreä sähkö | hajautettu energiantuotanto | sähköntuotanto | lämmöntuotanto | kaukolämpö | energiankulutus| valaistus | tuontisähkö | säätövoima | lämmön varastointi | sähkön varastointi | kuljetus | sähköauto | hybridiauto | joukkoliikenne | kimppakyyti
Energiantuotanto
Schleswig-Holstein
Vaaleakulma-aletti

| Vaaleakulma-aletti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Aletit Chamaetylas
Laji::  poliocephala
Kaksiosainen nimi
 Chamaetylas poliocephala  (Bonaparte, 1850) 
Synonyymit
 Alethe poliocephala 
Katso myös
   Vaaleakulma-aletti Wikispeciesissä   Vaaleakulma-aletti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Vaaleakulma-aletti (Chamaetylas poliocephala) eli aiemmalta nimeltään kertturastas on sieppojen heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Vaaleakulma-alettia tavataan Afrikan länsi- ja keskiosissa. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sen on kuvattu olevan yleinen osissa levinneisyysaluettaan ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tuulivoima Ruotsissa

Tuulivoima Ruotsissa
Tuulivoima Ruotsissa kertoo tuulivoimalla aikaan saadun sähkön tuotannosta ja suhteesta maan energiapolitiikkaan. Ruotsi tuotti vuonna 2015 nettosähköstä 10,2 % tuulivoimalla.lähde tarkemmin? Vuoden 2016 lopussa Ruotsissa oli tuulivoimaa 6422 MW. Ruotsin Vindkraft Föreningen mukaan vuonna 2016 tuulivoiman lisäys oli 605 MW, mikä vastaa 10% kapasiteetin lisäystä.
Ruotsin tuulivoimakapasiteetti oli vuoden 2009 lopussa 1 560 MW Ruotsi on asettanut tavoitteeksi kymmenkertaistaa tuulisähkön tuotannon vuoteen 2015 mennessä. Vattenfall avasi 3. kesäkuuta 2008 voimalan Lillgrundin voimalan, joka on avaushetkellä yhtiön mukaan maailman kolmanneksi suurin merituulivoimala. Puistossa on 48 turbiinia, jotka tuottavat 330 GWh vuodessa 110 MW:n kapasiteetilla.
Vuonna 2008 Ruotsin energiavirasto esitti 1 500 km2 423 alueella ja 20 läänissä soveltuviksi tuulivoimatuotantoon. Alueiden täysimittainen käyttö vastaisi 20 TWh vuosituotantoa. EWEA ennustaa, että Ruotsi tuottaa tuulivoimalla sähköä 25-29 TWh kapasiteetilla 9 -11 GW vuonna 2020.
| Tuulivoima Ruotsissa kapasiteetti MW, tuotto GWh ja osuus sähkön tuotannosta> Vuosi | Tuulivoima Ruotsissa kapasiteetti MW, tuotto GWh ja osuus sähkön tuotannosta> Kapasiteetti  (MW) | Tuulivoima Ruotsissa kapasiteetti MW, tuotto GWh ja osuus sähkön tuotannosta> Tuotto  (GWh) | Tuulivoima Ruotsissa kapasiteetti MW, tuotto GWh ja osuus sähkön tuotannosta> Osuus sähkön  tuotannosta | Tuulivoima Ruotsissa kapasiteetti MW, tuotto GWh ja osuus sähkön tuotannosta>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | 241 | 447 | 0,3 % |  |
| 2001 | 295 | 482 | 0,3 % |  |
| 2002 | 345 | 609 | 0,4 % |  |
| 2003 | 416 | 631 | 0,5 % |  |
| 2004 | 475 | 859 | 0,6 % |  |
| 2005 | 522 | 935 | 0,6 % |  |
| 2006 | 585 | 983 | 0,7 % |  |
| 2007 | 822 | 1 426 | 1,0 % |  |
| 2008 | 1 090 | 1 998 | 1,4 % |  |
| 2009 | 1 476 | 2 490 | 1,9 % |  |
| 2010 | 2 018 | 3 487 | 2,4 % |  |
| 2011 | 2 765 | 6 108 | 4,1 % |  |
| 2012 | 3 607 | 7 164 | 4,4 % |  |
| 2013 | 4 194 | 9 842 | 6,6 % |  |
| 2014 | 5 088 | 11 234 | 7,5 % |  |
| 2015 | 5 818 | 16 323 | 10,3 % |  |
| 2016 | 6 434 | 15 479 | 10,2 % |  |
| 2017 | 6 611 | 17 609 | 11,0 % |  |
| 2018 | 7 300 | 16 617 |  |  |
| 2019 | 8 681 | 19 847 |  |  |
| 2020 | 10 082 | 27 525 |  |  |
| 2021 | 12 116 | 27 108 |  |  |
Tuotanto alueittain

Eniten tuulivoimasähköä Ruotsissa tuotetaan Skånessa, 263 MW vuonna 2007. Skånen jälkeen maakunnallisesti eniten tuotantoa löytyy Länsi-Götanmaalta (151 MW) ja Gotlannista (87 MW). Kunnista suurin energiamäärä saatiin Malmön alueella: 112 MW.
Tuotantotavoite 30 TWh vuonna 2020

Vuoteen 2015 mennessä Ruotsin tavoite on tuottaa vuoteen 2015 mennessä 10 TWh tuulivoimaa vuosittain. Vuoden 2007 lopussa energiaviranomaiset tekivät ehdotuksen ja toimintasuunnitelman tuulivoiman lisäämiseksi Ruotsissa vuoteen 2020. Sen mukainen tavoite on 30 TWh tuulivoimaa 2020: 20 TWh maalla ja 10 TWh merellä. Ehdotuksen mukaan tuuliturbiinien määrä lisääntyisi nykyisistä 900:sta 3000-6000 kappaleeseen tehosta riippuen. Koska nykyinen lupaprosessi on hidas, lupaprosessia ehdotetaan helpommaksi yhdeltä viranomaiselta. Merituulivoiman kehitys Ruotsissa on energiaviranomaisten mielestä tärkeää kokemuksen ja kansallisen kilpailukyvyn lisäämiseksi. Koska rakentaminen vie aikaa, selvityksen mukaan voimaloiden sijaintipäätöksistä puolet tulisi tehdä vuoteen 2010 mennessä ja loput vuoteen 2012 mennessä.
EWEA ennustaa Ruotsin tuulivoimakapasiteetiksi 1 665 MW vuonna 2010. Vuonna 2007 tuulivoima vastasi 1,3 % Ruotsin sähkönkulutuksesta. Saksan tuulivoimatiheys vuonna 2007 vastaisi 28 GW tuulivoimaa Ruotsissa.
Suunnitelmat

Vuonna 2008 Vattenfallin mukaan sen aloittamiin tai harkitsemiin tuulivoimalahankkeisiin sisältyy merellä Lillgrund  0,33 TWh,  Trolleboda 0,5 TWh, Taggen 1 TWh ja Kriegers 2,1 TWh (400 000 kotia). Tuulivoimahankkeisiin maalla sisältyy Emmaboda 30 000 kotia, Forsmark 20 000 kotia, Lilla Edet 20 000 kotia.
Tukholman lääniin kaavaillaan 2008 viiteen paikkaan 150 tuulivoimalaa.
Paperinvalmistajan SCA:n metsämailla tuotetaan 2–3 vuoden päästä (vuodesta 2008 lukien) 2,8 TWh tuulivoimaa Jämtlannin ja Norrlannin lääneissä. Paperi aiotaan valmistaa 100 % tuulivoimalla (500GWh). SCA ja norjalainen energiayhtiö Statkraft tekivät sopimuksen hankkeesta.  Hanke vastaa 2–3 % Ruotsin sähkönkulutuksesta.
Ruotsalaisyhtiö Universal Wind Offshore rakentaa Kattegatin salmeen maan lounaisrannikolle tuulivoimapuiston, joka tuottaa 3 TWh sähköä vuodessa.
Piteån Pohjois-Ruotsiin julkaistiin 3/2010 suunnitelma tuulivoimapuistosta, joka tuottaa 8-12 TWh sähköä vuodessa. Se vastaa Ringhalsin kahta ydinreaktoria. Hinta-arvio on 4-6 mrd. €.  Maud Olofssonin Ruotsin tuulivoimatavoite on 10 % sähköstä (6 500-7 500 MW) vuoteen 2020 mennessä. EU:ssa tuulisähkön osuudeksi arvio on 17-18 % vuonna 2020.