stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Serravalle (San Marino)

| Serravalle |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna

 Koordinaatit: 43°57′N, 12°30′E 
Valtio:   San Marino
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  10.53 km²
Korkeus:  148 m
Väkiluku (2003):  9 394
 – Väestötiheys:  892.11 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Serravalle on yksi San Marinon yhdeksästä kunnasta eli castellista. Serravallessa on yhteensä 9 394 asukasta (2003) ja sen pinta-ala on 10,53 neliökilometriä. Kunta sijaitsee San Marinon pohjoisosassa ja rajautuu Borgo Maggioren ja Domagnanon kuntiin San Marinossa sekä Verucchion, Riminin ja Corianon kuntiin Italiassa. Serravalle on San Marinon kunnista väkirikkain.
Serravallen alkuperäinen nimi oli Olnano. Se kuului Malatesta-suvun alueisiin ja liitettiin osaksi San Marinoa vuonna 1463. Kunnan väkirikkain taajama on Dogana, joka on halunnut irtautua Serravallesta omaksi kunnakseen. Toinen taajama Rovereta on teollistunut ja tunnetaan vuoden 1957 Roveretan välikohtauksesta, jossa ottivat yhteen Italian tukema oikeistolainen varjohallitus ja sanmarinolaiset joukot. Kuntaan kuuluvat Cà Ragnin, Cinque Vien, Doganan, Falcianon, Lesignanon, Ponte Mellinin, Roveretan ja Valgiuratan curaziat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Serravalle (San Marino) Wikimedia Commonsissa
San Marinon kunnat
Acquaviva
Borgo Maggiore
Chiesanuova
Domagnano
Faetano
Fiorentino
Montegiardino
San Marino
Serravalle
Siiri Hannikainen

Siiri Maria Hannikainen, o. s. Väänänen (11. joulukuuta 1889 Aunus – 12. syyskuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden suomentaja.
Siiri Hannikaisen vanhemmat olivat sahanhoitaja Erik Johan Väänänen ja Maria Laitinen.
Siiri Hannikainen oli naimisissa 1914–1921 toimittaja, lähetystöneuvos ja kirjailija Lauri Hannikaisen kanssa. Heidän poikansa oli suurlähettiläs Heikki Juhani Hannikainen (1915-1989). Siiri Hannikainen työskenteli ulkoministeriön kirjaamossa.
Suomennoksia

Ivan Turgenjev : Ensimmäinen rakkauteni. WSOY 1918
Ivan Turgenjev : Aateliskoti. WSOY 1921
H. Courths-Mahler : Onnenneula ; saksankielestä suom. Siiri Hannikainen. Otava 1923 (alkuteos Das Amulett der Rani)
William J. Locke : Valkea kyyhkynen ; englanninkielestä suomentanut Siiri Hannikainen. Otava 1927
Thomas Olesen Løkken : Harmaan Särkän uudisasukkaat : romaani ; tekijän luvalla tanskasta suom. Siiri Hannikainen. WSOY 1928
Aleksandr Puškin : Kapteenin tytär. WSOY 1935, 2. painos 1959, 3. ja 4. painos 1975
A. Priboi-Novikov : Nainen merellä : romaani. Kirjokansi, Turku 1946
Silmälihakset

Silmälihakset Grayn anatomiassa.
Silmälihakset eli tarkemmin  ihmisen silmänulkoiset lihakset kiinnittyvät silmäkuoppaan ja liikuttavat silmää sekä yläluomea. Silmälihaksiin kuuluvat ulkosuora-, yläsuora-, ylävino-, sisäsuora-, alavino- ja alasuoralihas. Yläluomen kohottajalihas luetaan myös silmälihaksiin.
Ylävinoa silmälihasta hermottaa neljäs aivohermo eli telahermo. Ulkosuora silmälihas saa puolestaan hermotuksensa kuudennelta aivohermolta, loitontajahermolta. Silmän liikehermo (kolmas aivohermo) huolehtii muista silmän lihaksista.
Sisäsuora kääntää katseen sisäänpäin ja ulkosuora ulospäin. Yläsuora kääntää katseen ylös- ja ulospäin, alasuora alas- ja ulospäin. Ylävino silmälihas puolestaan kääntää katseen alas- ja sisäänpäin, kun taas alavino suuntaa sen ylös- ja sisäänpäin.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Silmälasivireo

| Silmälasivireo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Vireot Vireonidae
Suku::  Vireot Vireo
Laji::  solitarius
Kaksiosainen nimi
 Vireo solitarius  (Wilson, 1810) 
Alalajit
 V. s. alticola  V. s. cassinii  V. s. lucasanus  V. s. plumbeus  V. s. solitarius 
Katso myös
   Silmälasivireo Wikispeciesissä   Silmälasivireo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Silmälasivireo (Vireo solitarius) on pohjoisamerikkalainen vireoihin kuuluva lintulaji. Se esiintyy paikoittain Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Laji talvehtii Yhdysvaltojen etelävaltioissa, ja sen tunnistaa sinertävästä yläruumiista ja kellanvaaleasta vatsasta. Lajista on tullut Yhdysvalloissa melko harvinainen.
Silberhornstraßen metroasema

| Silberhornstraße |
| --- | --- |

 Münchenin metro 
Perustiedot
Lyhenne:  SI
Metrolinjat:  U2
Osoite:  Giesing
Paikkakunta:  München
Avattu:  18. lokakuuta 1980
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Laitureita:  1
Laituriraiteita:  2
Liukuportaita:  kyllä
Hissejä:  kyllä
Silberhornstraße on Münchenin metron U3 -linjan metroasema, joka avattiin 18. lokakuuta 1980.
Shinya

Shinya vuonna 2011.
Shinya (oik. nimeltään Shinya Terachi, s. 24. helmikuuta[lähde? ] 1978 Osaka, Japani) on japanilaisen Dir en grey -rockyhtyeen rumpali. Ennen Dir en greytä hän soitti Siva-, Ruby-, Haijin kurobara zoku- ja La:Sadies -nimisissä yhtyeissä. Shinya on säveltänyt Dir en greylle muutamia kappaleita.
Karunki (Suomi)

| Karunki> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Tornio |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  66°02′15″N, 024°01′20″E
Lääni:  Lapin lääni
Maakunta:  Lapin maakunta
Seutukunta:  Kemi-Tornion seutukunta
Kuntanumero:  229
Hallinnollinen keskus:  Karunki
Perustettu:  1859
– emäpitäjä:  Alatornio
Liitetty:  1973
– liitoskunnat:  Alatornio   Tornio Karunki
– syntynyt kunta:  Tornio
Pinta-ala:   km²   (1.1.1972)
– maa:  247,3 km²
Väkiluku:  2 181   (31.12.1972)
– väestötiheys:  9,08 as./km²
Karunki (ruots. Karungi) on Peräpohjolassa, Lapin läänissä sijainnut entinen Suomen kunta. Karungin kunta liitettiin 1973 Tornioon. Karungin puukirkon on suunnitellut Anton Wilhelm Arppe, ja se on valmistunut vuonna 1817.
Karungin naapurikunnat olivat Alatornio ja Ylitornio sekä Ruotsin-puoleinen Karunki eli Karl Gustav, josta suomenpuoleinen Karunki erotettiin valtakunnanrajan siirryttyä Tornionjokeen. Karungilla oli maarajaa myös Tervolan kanssa Alatornion koillisosassa sijainneen ulkopalstan kautta, sekä Tornion kaupungin kanssa kaupunkiin kuuluneen ulkopalstan kautta.
Itsenäisyytensä aikana Karunki oli pinta-alaltaan Lapin läänin pienin ja samalla tiheimmin asuttu maalaiskunta. Entisen kunnan alueella sijaitsee Karungin taajama.
Maantiede

Karunki sijaitsee Tornionjoen itärannalla Ruotsin rajalla. Entisen kunnan etelärajalla Tornionjoen pinta on noin kuusi metriä merenpinnan yläpuolella, mistä se nousee pohjoisrajan 30 metriin. Karungin eteläosassa maasto on samanlaista kuin etelämpänä Alatornion puolella: lähinnä jokea on leveähkö savi- ja lietetasanko, jonka pinnalla on monin paikoin hiekka- tai hietakerros. Idempänä on alava korpien ja lettosoiden sekä matalien metsäisten vaarojen muodostama vyöhyke. Karungin kirkonkylän pohjoispuolella maasto muuttuu kumpuilevammaksi. Karungin alueen korkein maastonkohta on 124 metrin korkeudelle merenpinnasta kohoava Nivavaara.
Karungissa sijaitsevat Tornionjoen suurimmat ja näyttävimmät kosket, Kukkolankoski ja Matkakoski.
Historia

Nimistöntutkimuksen perusteella Karungin varhaisin asutus syntyi Satakunnasta käsin. Tornion suurpitäjä kuului alun perin Ruotsiin, vaikka asutus oli kauttaaltaan suomalaista tai lappalaista. Myöhemmän Karungin kunnan alueella oli vuonna 1543 kaikkiaan 25 taloa, jotka jakaantuivat kylittäin siten, että Kukkolassa oli 14, Karungissa viisi ja Korpikylässä kuusi taloa. Vuoteen 1600 mennessä edellä mainittujen kylien yhteinen taloluku oli kohonnut 45:een. Aapajoki syntyi muita kyliä myöhemmin: vuonna 1741 siellä oli vain kaksi uudistilaa, mutta 30 vuotta myöhemmin jo 14 taloa.
Suomen sodan päättäneen Haminan rauhan mukainen uusi valtakunnanraja kulki Tornionjokea pitkin. Suomen puolelle jäänyt osa Karungista muodostettiin vuonna 1812 Alatornion kappeliksi, ja siitä tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1859. Vuonna 1810 Karungissa oli 676 asukasta, mutta väkiluku kasvoi vuoteen 1880 mennessä 1 663:een. Ruotsin puolelle jäänyt osa Karungista oli siellä itsenäisenä Karungin kuntana (ruots. Karl Gustav) vuoteen 1967, jolloin se liitettiin Haaparantaan.
Karunki oli elinkeinorakenteeltaan hyvin alkutuotantovaltainen kunta. Vuoden 1960 väestönlaskennan mukaan 73 prosenttia Karungin asukkaista sai toimeentulonsa maa- ja metsätaloudesta, 18 prosenttia palveluammateista ja loput teollisuudesta ja rakennustoiminnasta.
Liikenne

Karungin kautta kulkevat valtatie 21 ja Tornio–Kolari-rata.
Kylät

Aapajoki, Aapajärvi, Karunki, Korpikylä, Kukkola.
Vuosien 1960 ja 1970 taajamarajausten mukaan Karungin taajamat olivat kirkonkylä (562 asukasta) ja Kukkola (242 asukasta). Vuonna 1960 kirkonkylässä oli 620 asukasta ja Kukkolassa 250 asukasta.
Kylien lapset käyvät pääasiassa Karungin koulua ennen siirtymistä ylemmille luokille Raumon- ja Putaan kouluihin.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Karungin väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.
| Karungin väestönkehitys 1880–1970 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1880 | 1880 |    | 1 663 | 1 663 |
| 1890 | 1890 |    | 1 831 | 1 831 |
| 1900 | 1900 |    | 2 057 | 2 057 |
| 1910 | 1910 |    | 1 973 | 1 973 |
| 1920 | 1920 |    | 2 142 | 2 142 |
| 1930 | 1930 |    | 2 489 | 2 489 |
| 1940 | 1940 |    | 2 557 | 2 557 |
| 1950 | 1950 |    | 2 917 | 2 917 |
| 1960 | 1960 |    | 2 627 | 2 627 |
| 1970 | 1970 |    | 2 246 | 2 246 |
Lähde: Tilastokeskus.
Tunnettuja karunkilaisia

Veikko Hanhirova, poliitikko
Jukka Keskitalo, Oulun hiippakunnan piispa
Hilja Mörsäri, opettaja ja kirjailija
Lasse Näsi, poliitikko
Valde Näsi, lehtimies, Kalevan päätoimittaja
Artturi H. Virkkunen, historiantutkija
Aiheesta muualla

Karungin kartta (Arkistoitu – Internet Archive) vuodelta 1684 maanmittari Olof Lundhgrenin tekemä.
Korpikylän kartta (Arkistoitu – Internet Archive) vuodelta 1680 luultavasti saman maanmittarin tekemä, ei digitoitu.
Kartta Tornion alue- ja kuntaliitoksista. Karunkiin kuului Tornionjoen ranta-alueen lisäksi useita hajanaisia erillisalueita Alatornion pohjoisosassa. Alatornio ja Karunki yhdistettiin Tornioon vuonna 1973.
Karungin kirkko
Shintarō Ishihara

| Shintarō Ishihara> 石原 慎太郎 |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. syyskuuta 1932
Kuollut: 1. helmikuuta 2022 (89 vuotta)
Kirjailija
Esikoisteos:  Taiyō no kisetsu
Palkinnot
 Akutagawa-palkinto 
Aiheesta muualla
www.sensenfukoku.net
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Shintarō Ishihara (jap. 石原 慎太郎, Ishihara Shintarō; 30. syyskuuta 1932 – 1. helmikuuta 2022) oli japanilainen kirjailija ja poliitikko. Hän syntyi Kōbessa ja valmistui Hitotsubashin yliopistosta. Hän voitti Akutagawa-palkinnon esikoisromaanillaan Taiyō no kisetsu (1955).
Ishihara on jatkanut kirjallista uraansa poliittisen uransa rinnalla. Hänen veljensä Yūjirō Ishihara oli näyttelijä, joka esiintyi muun muassa Taiyō no kisetsun elokuvaversiossa (1956). Myös Shintarō Ishihara on työskennellyt elokuvissa.
Ishihara istui liberaalidemokraattina Japanin ylähuoneessa vuosina 1968–1972 ja alahuoneessa 1972–1995. Hänestä tuli vuonna 1999 Tokion prefektuurin kuvernööri. Nationalistisen oikeiston edustajana pidetty Ishihara esitti julkisesti ksenofobisiksi luonnehdittuja mielipiteitä.
Kōbunsha-kustantamo julkaisi tammikuussa 1989 Ishiharan ja liikemies Akio Moritan 160-sivuisen esseen ”No” to ieru Nihon (suom. Japani joka osaa sanoa ei). Sen keskeinen argumentti oli, että Japanilla ei ollut velvollisuutta loputtomiin kestää Yhdysvaltain vaatimuksia, ja että Japani voisi vastalauseena esimerkiksi myydä teknologiaa Neuvostoliittoon. Teoksesta Yhdysvalloissa levitetty epävirallinen englanninkielinen käännös aiheutti suuren kohun.
Ishihara valittiin huhtikuussa 2012 neljännen kerran neljän vuoden kaudelle Tokion kuvernööriksi. 25. lokakuuta 2012 Ishihara ilmoitti eroavansa kuvernöörin tehtävästään ja perustavansa uuden puolueen.
Shintarō Katsu

| Shintarō Katsu |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Toshio Okumura
Syntynyt: 21. marraskuuta 1931  Fukagawa, Tokio, Japani
Kuollut: 21. kesäkuuta 1997 (65 vuotta)
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Tamao Nakamura
Näyttelijä
Aktiivisena:  1955–1990
Merkittävät roolit:  Zatōichi monogatari Zoku Zatoichi monogatari Shin Zatoichi monogatari Zatoichi kyojo tabi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Shintarō Katsu (jap. 勝 新太郎, Katsu Shintarō, 29. marraskuuta 1931 – 21. kesäkuuta 1997) oli japanilainen näyttelijä, laulaja, elokuvatuottaja ja ohjaaja.
Samuel Palmer
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samuel Palmer Wikimedia Commonsissa
Sinitäpläkyyhky

| Sinitäpläkyyhky |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kyyhkylinnut Columbiformes
Heimo::  Kyyhkyt Columbidae
Suku::  Uikuttajakyyhkyt Turtur
Laji::  afer
Kaksiosainen nimi
 Turtur afer  (Linné), 1766 
Katso myös
   Sinitäpläkyyhky Wikispeciesissä   Sinitäpläkyyhky Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sinitäpläkyyhky (Turtur afer) on afrikkalainen kyyhkylintu. Sen laaja esiintymisalue ulottuu Senegalista ja Gambiasta läpi Länsi- ja Keski-Afrikan Etiopiaan ja Eritreaan, sekä etelässä aina Etelä-Afrikan itäosiin saakka. Lajin holotyypin kuvaili Carl von Linné Senegalista vuonna 1766.
Seulo

| Seulo (Seùlu) |
| --- | --- |
 Sijainti Etelä-Sardinian maakunnassa
 Seulo
 Koordinaatit: 39.869°0′0″N, 9.236°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Etelä-Sardinian maakunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  58,79 km²
Korkeus:  797 m
Väkiluku:  829
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  08030
Suuntanumero(t):    0782
Rekisterikilpi:  SU
 
 http://www.comune.seulo.ca.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Seulo (sardiksi Seùlu) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Etelä-Sardinian maakunnassa. Kunnassa on arviolta 829 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 58,79 neliökilometriä. Se sijaitsee 797 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seulo Wikimedia Commonsissa
Etelä-Sardinian maakunta
Arbus | Armungia | Ballao | Barrali | Barumini | Buggerru | Burcei | Calasetta | Carbonia | Carloforte | Castiadas | Collinas | Decimoputzu | Dolianova | Domus de Maria | Domusnovas | Donori | Escalaplano | Escolca | Esterzili | Fluminimaggiore | Furtei | Genoni | Genuri | Gergei | Gesico | Gesturi | Giba | Goni | Gonnesa | Gonnosfanadiga | Guamaggiore | Guasila | Guspini | Iglesias | Isili | Las Plassas | Lunamatrona | Mandas | Masainas | Monastir | Muravera | Musei | Narcao | Nuragus | Nurallao | Nuraminis | Nurri | Nuxis | Orroli | Ortacesus | Pabillonis | Pauli Arbarei | Perdaxius | Pimentel | Piscinas | Portoscuso | Sadali | Samassi | Samatzai | San Basilio | San Gavino Monreale | San Giovanni Suergiu | San Nicolò Gerrei | San Sperate | San Vito | Sanluri | Santadi | Sant’Andrea Frius | Sant’Anna Arresi | Sant’Antioco | Sardara | Segariu | Selegas | Senorbì | Serdiana | Serramanna | Serrenti | Serri | Setzu | Seui | Seulo | Siddi | Siliqua | Silius | Siurgus Donigala | Soleminis | Suelli | Teulada | Tratalias | Tuili | Turri | Ussana | Ussaramanna | Vallermosa | Villacidro | Villamar | Villamassargia | Villanova Tulo | Villanovaforru | Villanovafranca | Villaperuccio | Villaputzu | Villasalto | Villasimius | Villasor | Villaspeciosa
Jääpallon Suomensarja 1952

| Jääpallon Suomensarja 1951-1952 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  24
Nousseet joukkueet:  Akilles ja SePS
Pudonneet joukkueet:  13 joukkuetta
Ylempi sarjataso:  Mestaruussarja
Alempi sarjataso:  Maakuntasarja
  ← 1951 :  1953 → 
Jääpallon Palloliiton Suomensarja pelattiin vuonna 1952 nelilohkoisena lohkovoittajien päästessä karsimaan vuoden 1953 jääpallon mestaruussarjapaikasta. Sarjajärjestelmän uudistamisen myötä sarjasta putosi yhteensä 13 joukkuetta. Lohkoissaan kolmanneksi ja sitä huonommin sijoittuneet putosivat maakuntasarjaan. Vaasan Pallo-Pojat, Hämeenlinnan Pallokerho ja Jyväskylän Palloilijat luopuivat sarjasta.
Palloliiton lisäksi Työväen Urheiluliitto järjesti oman Suomensarjansa.
Palloliiton Suomensarja > Pohjoislohko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P | SePS | VPS | GBK | PK37 | Drott |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Seinäjoen Palloseura | 4 | 4 | 0 | 0 | 18–2 | 8 |  | 2–0 | 5–1 | – | – |
| Vaasan Palloseura | 4 | 3 | 0 | 1 | 13–4 | 6 | – |  | – | 6–2 | 2–0 |
| Gamlakarleby Bollklubb | 4 | 2 | 0 | 2 | 10–12 | 4 | – | 0–5 |  | 6–1 | – |
| PK-37, Iisalmi | 4 | 1 | 0 | 3 | 6–15 | 2 | 0–2 | – | – |  | 3–1 |
| IF Drott | 4 | 0 | 0 | 4 | 3–17 | 0 | 1–9 | – | 1–3 | – |  |
Palloliiton Suomensarja > Länsilohko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P | Haka | RU38 | KiPo | Iirot | TBK |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Valkeakosken Haka | 4 | 3 | 1 | 0 | 12–4 | 7 |  | 4–2 | 4–0 | – | – |
| Rosenlewin Urheilijat -38 | 4 | 3 | 0 | 1 | 16–11 | 6 | – |  | 4–1 | 6–3 | – |
| Kissalan Pojat | 4 | 1 | 1 | 2 | 9–13 | 3 | – | – |  | 4–1 | 4–4 |
| Rauman Iirot | 4 | 1 | 0 | 3 | 8–12 | 2 | 0–2 | – | – |  | 4–0 |
| Tammerfors Bollklubb | 4 | 0 | 2 | 2 | 9–14 | 2 | 2–2 | 3–4 | – | – |  |
Palloliiton Suomensarja > Etelälohko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P | PA | HPS | PIF | PK35 | VU48 | Vesta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Porvoon Akilles | 5 | 4 | 0 | 1 | 22–5 | 8 |  | 1–3 | 5–0 | – | 7–1 | – |
| Helsingin Palloseura | 5 | 4 | 0 | 1 | 19–5 | 8 | – |  | – | – | 4–0 | 6–1 |
| Pargas IF | 5 | 4 | 0 | 1 | 19–11 | 8 | – | 3–1 |  | 5–3 | – | 7–1 |
| Pallokerho-35 | 5 | 2 | 0 | 3 | 16–15 | 4 | 1–2 | 0–5 | – |  | – | – |
| Valkon Urheilijat -48 | 5 | 1 | 0 | 4 | 9–23 | 2 | – | – | 1–4 | 2–4 |  | 5–4 |
| Kulosaaren Vesta | 5 | 0 | 0 | 5 | 7–33 | 0 | 0–7 | – | – | 1–8 | – |  |
Palloliiton Suomensarja > Itälohko

| Joukkue | O | V | T | H | Maalit | P | VPP | MP | SaPKo | LaPa | VaPa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Varkauden Pallo-Pojat | 4 | 4 | 0 | 0 | 19–9 | 8 |  | 4–2 | – | – | 5–2 |
| Mikkelin Palloilijat | 4 | 2 | 1 | 1 | 12–10 | 5 | – |  | 4–4 | – | 4–1 |
| Savonlinnan Pallokerho | 4 | 1 | 1 | 2 | 7–9 | 3 | 1–4 | – |  | 2–0 | – |
| Lappeenrannan Pallo | 4 | 1 | 0 | 3 | 8–11 | 2 | 4–6 | 1–2 | – |  | – |
| Vaajakosken Pallo | 4 | 1 | 0 | 3 | 5–12 | 2 | – | – | 1–0 | 1–3 |  |
Palloliiton Suomensarja > Nousukarsinnat

Akilles - VPP 4-1 , VPP - Akilles 3-2
SePS - Haka 3-1 , Haka - SePS 3-8
Mestaruussarjaan nousivat Porvoon Akilles ja Seinäjoen Palloseura.
TUL:n Suomensarja

TUL:n Suomensarja pelattiin kolmilohkoisena ja lohkovoittajat Helsingin Kullervo, Lappeenrannan Pallo-Toverit ja Paraisten Rehti nousivat mestaruussarjaan. Kakkosten karsinnoista nousi lisäksi Joensuun Pallo-Toverit.
Silmäluomigekot

| Silmäluomigekot |
| --- | --- |
 Eublepharis fuscus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Gekkomaiset Gekkota
Osalahko::  Gekkomorpha
Yläheimo::  Eublepharoidea  Boulenger, 1883
Heimo::  Eublepharidae  Boulenger, 1883
Suvut
 Katso teksti 
Katso myös
   Silmäluomigekot Wikispeciesissä   Silmäluomigekot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Silmäluomigekot (Eublepharidae) on gekkomaisiin liskoihin kuuluva suomumatelijaheimo. Muista gekkomaisista poiketen niillä on silmää peittävän läpinäkyvän suomun sijaan liikkuvat silmäluomet. Heimon lajeilta puuttuu gekkojen tyypillinen jalkojen tarttumarakenne, ja ne munivat nahkapintaisia munia. Silmäluomigekkoja tavataan osista Pohjois-Amerikkaa, Afrikkaa, Lähi-itää, Intiaa, Japania ja Kaakkois-Aasiaa. Heimolla on luultavasti ollut laaja levinneisyyalue, mutta nykyään se on hajanainen, ja heimoa tavataan pirstaleittain ympäri trooppista ja subtrooppista vyöhykettä, lähinnä pohjoisella pallonpuoliskolla.
Luokittelu

Heimoon luetaan kuusi sukua:
Aeluroscalabotes
Coleonyx
Leopardigekot (Eublepharis)
Goniurosaurus
Hemitheconyx
Holodactylus
Silmäluomi

Silmäluomi ja silmäripset
Silmäluomi on silmän peittävä liikkuva ihopoimu, joka levittää kyynelnestettä silmään, jottei silmä kuivuisi. Ihmisen silmäluomessa on lisäksi rivi silmäripsiä, jotka suojaavat silmää pölyltä ja ulkopuolisilta esineiltä. Nukkuessa ihmisen silmäluomi on kiinni.
Tutkijat ovat ehdottaneet, että silmäluomi on kehittynyt poistamaan roskat silmistä. Esimerkiksi kaloilla ei ole silmäluomea, koska vesi virtaa niiden silmien ohi tauotta, joten niiden silmät eivät kuivu.
Silmäluomia voi koristella laittamalla luomiin luomiväriä.
Aiheesta muualla

Silmäluomen reunan siäänkääntyminen, Terveyskirjasto.fi
Silmäluomen reunan ulospäinkääntyminen, Terveyskirjasto.fi
Sila

Orlovravuria harjoitetaan silavaljaissa. Aisat kiinnittyvät suoraan silaan.
Nykyaikaiset kilparavurin valjaat: silaan on liitetty rintahihnat.
Sila (myös selustin tai setolkka) on hevosen valjaiden osa. Se on muodoltaan lähinnä leveä remmi, joka kulkee hevosen selän poikki. Siinä on usein pehmusteet sekä kaksi ohjasrengasta, joiden kautta ohjakset kulkevat. Sila kiinnittyy rinnan alta niinkutsutulla tiukalla mahavyöllä. Silalla on kaksi tehtävää: hyvin kevyessä ajossa (esimerkiksi kilpa-ajossa) aisat voivat kiinnittyä suoraan silaan, jolloin hevosen veto välittyy silan kautta; raskaammassa ajossa aisat kiinnittyvät länkiin mutta kulkevat silan kautta, jolloin sila estää aisoja liikkumasta häiritsevästi.[lähde? ]
Sila kuuluu usein hevosen valjaisiin. Joskus käytetään pelkkiä länkiä ilman silaa, mikäli ei ole vaaraa, että vedettävä ajoneuvo voisi liikkeillään nostaa tai laskea aisoja siten, että länget painaisivat hevosen kaulaa. Ajoliinoilla kuormaa vedettäessä voidaan käyttää länkien kanssa pelkkää silaa ilman mahavyötä.[lähde? ]
Schweinfurt

| Schweinfurt |
| --- | --- |
 vaakuna
 Schweinfurt
 Koordinaatit: 50°2.7′N, 10°14.1′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baijeri
Hallintopiiri:  Unterfranken
Piirikunta:  piiritön kaupunki
Hallinto:  
 – Pormestari:  Sebastian Remelé (CSU)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  35,7 km²
Korkeus:  230 m
Väkiluku (31.12.2020):  53 319
 – Väestötiheys:  1 494 as./km²
 
 www.schweinfurt.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Schweinfurt on kaupunki Mainin varrella Baijerin osavaltiossa Saksassa. Se on niin kutsuttu piiritön kaupunki (saks. kreisfreie Stadt), eli se ei kuulu mihinkään Saksan piirikunnista. Kaupunki on osa Unterfrankenin hallintopiiriä ja on sen kolmanneksi runsasväkisin kaupunki Würzburgin ja Aschaffenburgin jälkeen. Vuoden 2020 lopussa kaupungissa asui 53 319 asukasta. Kaupungin pinta-ala on 35,7 neliökilometriä ja asukastiheys 1 494 as./km².