stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hans Hateboer

Hans Hateboer toukokuussa 2017.
Hans Hateboer (s. 9. tammikuuta 1994 Beerta) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Atalantaa.
Hateboer aloitti liigauransa tammikuussa 2014 Alankomaiden Eredivisiessa Groningenin joukkueessa. Hänet ajettiin ulos kentältä heti ensimmäisessä ottelussa Waalwijkia vastaan. Ensimmäisen liigamaalinsa hän teki toukokuussa 2014 Alkmaaria vastaan pudotuspeliotteluissa Eurooppa-liigaan pääsystä. Kaudella 2015–2016 hän teki maalin samaisissa pudotuspeleissä Heracles Almeloa vastaan. Ainoan maalinsa Eredivisien runkosarjassa hän teki marraskuussa 2016 ADO Den Haagia vastaan. Hän voitti Alankomaiden cupin 2015 ja teki maalin välieräottelussa Excelsioria vastaan. Hän pelasi Groningenissa kaikkiaam 87 Eredivisien runkosarjan ottelua ja kuusi Eurooppa-liigan ottelua.
Hateboer siirtyi tammikuussa 2017 italialaisseura Atalantaan. Ensimmäisen puolen vuoden aikana hän pelasi kuusi Serie A -ottelua mutta seuraavalla kaudella jo 33, joista avauskokoonpanossa 26. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 35 liigaottelua ja teki niissä viisi maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 32 Serie A -ottelua. Kaudella 2020–2021 pelaamissaan 22 liigaottelussa hän teki kaksi maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 21 Serie A:n ottelua. Kaudella 2022–2023 pelaamissaan 17 Italian pääsarjaottelussa hän teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän on pelannut 16 ottelua ja teki helmikuussa 2020 kaksi maalia ensimmäisessä neljännesvälieräottelussa espanjalaisseura Valenciaa vastaan Atalantan voittaessa 4–1. Eurooppa-liigassa hän on pelannut Atalantassa 18 ottelua.
Hateboer on pelannut Alankomaiden alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Alankomaiden A-maajoukkueessa hän pelasi kolme maaottelua vuonna 2018, kahdeksan ottelua syksyllä 2020 ja kaksi ottelua kesällä 2022. Otteluista  kahdeksan on kuulunut Kansojen liigaan.
Pilvet liikkuu, minä en

| Pilvet liikkuu, minä en Yona |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. tammikuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Didier Selin
 Tyylilaji: pop, folk, jazz, iskelmä
 Kesto: 43.30
 Levy-yhtiö: Timmion
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 49.
Yonan muut julkaisut
|   | Pilvet liikkuu, minä en 2010 | Vaikenen laulaen 2011 |
Pilvet liikkuu, minä en on suomalaisen naislaulaja Yonan debyyttialbumi, joka julkaistiin 15. tammikuuta 2010 Timmion Recordsin kautta. Albumin on tuottanut Didier Selin. Albumi sijoittui julkaisuviikollaan (11/2010) sijalle 49 Suomen virallisella listalla. Levyn nimikkokappale on myös tunnusmusiikkina Veikko Aaltosen televisiominisarjassa Naisia kaupungilla (Yle TV1).
Kappaleet

Kaikki kappaleet sanoittanut Yona ja sovittanut Kalevi Louhivuori, ellei toisin mainittu.
Leski kuutamolla – 2.23  (säv. ja sov. Yona)
Pilvet liikkuu, minä en – 4.57  (säv. Yona, Kalevi Louhivuori)
Kellon alla – 5.28  (säv. Yona, Louhivuori)
Huuhkaja – 4.20  (säv. Yona, Louhivuori)
Laulu – 4.18  (säv. Yona)
Syyssävelmä – 2.58  (säv. Yona, sov. Sami Baldauf)
Kevätfiilis – 4.24  (säv. Yona, Louhivuori)
Kärpänen – 4.08  (säv. Yona)
Vedenpaisumuslaulu – 4.13  (säv. Yona)
Uusi sävel – 3.45  (säv. Yona)
Pieni lintu – 2.31  (säv. Yona, sov. Orkesteri Liikkuvat Pilvet)
Kokoonpano

Yona – laulu
Kalevi Louhivuori – syöksytorvi, trumpetti, flyygelitorvi, urut ja vibrafoni, taustalaulu
Eero Tikkanen – basso
Juho Kanervo – sello
Tatu Rönkkö – rummut
Sami Baldauf – piano
Matti Mietola – alttoviulu
Aili Ikonen – viulu, taustalaulu
Heini Ikonen – viulu, taustalaulu
Kokoonpano > Tuotanto

Didier Selin – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija
Jukka Sarapää – kannet
Arsi Ikäheimonen – valokuva
Arvostelut

Desibeli.net:
Soundi:
Hank Ketcham

Hank Ketcham
Henry "Hank" King Ketcham (14. maaliskuuta 1920 Seattle, Washington – 1. kesäkuuta 2001 Carmel, Kalifornia) oli sarjakuvien kirjoittaja. Hän on kirjoittanut ja kuvittanut muun muassa Ville Vallaton -sarjakuvan.
Sanna Rytkönen

Sanna Rytkönen (s. 5. huhtikuuta 1976) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän edusti muun muassa Rovaniemen Palloseuraa, Kontulan Urheilijoita ja FC Unitedia. Hän voitti Kontussa Suomen mestaruuden kaudella 1993. Rytkönen pelasi vuosina 1993–1997 maajoukkueessa 20 ottelua.
Petra (yhtye)

| Petra |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1972–2006, 2010-
Tyylilaji:  kristillinen rock klassinen rock progressiivinen rock alternative rock hard rock country rock
Kotipaikka:  Fort Wayne, Indiana, USA
Laulukieli:  englanti
Levy-yhtiö:  Word Records   Star Song Records   Inpop Records   Myrrh Records   DaySpring Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Petra on kristillinen rockyhtye, jota pidetään uranuurtajana kristillisen rockmusiikin sekä kristillisen nykymusiikin saroilla. Bob Hartman, Greg Hough ja John DeGroff perustivat Petran vuonna 1972 Fort Waynessa, Indianassa. Jäsenet opiskelivat tuolloin Christian Training Centerissa. Yhtyeen nimi, Petra tulee suoraan kreikan sanasta, tarkoittaen ”kalliota” kreikan kielellä. Nimi on tarkoitettu sanaleikiksi englannin kielellä, jossa ”rock” tarkoittaa sekä rock-musiikkia että kiveä ja kalliota.
Petran varhaista tyyliä verrattiin yhtyeisiin kuten The Eagles ja Lynyrd Skynyrd. Yhtyeen tyyli alkoi kehittyä energisempään rocktyyliin 1980-alussa. 1980-luvun loppu ja 1990-luvun alku olivat yhtyeelle menestyksekkäitä, kun sitä pidettiin tunnetuimpana ja myyvimpänä kristillisenä yhtyeenä. Tänä aikana yhtye saavutti kahdella julkaisullaan RIAA:n myöntämät kulta-arvotselvennä. Musiikillaan ja tyylillään Petra vaikutti muihin kristillisiin esittäjiin aikana, jolloin monet pitivät kristillistä rockia vajavaisena. Kirkoissa vastustettiin Petraa, kun se aloitti uransa, ja vastustus jatkui vuosia.
Yli kolmen vuosikymmenen aikana yhtyeen suosio pysyi tasaisena huolimatta tyylimuutoksistaan, ja Petra julkaisi 24 albumia, jotka myivät melkein 10 miljoonaa kappaletta. Petra voitti 4 Grammy-palkintoa ja 10 Dove-palkintoa. Petra oli myös ensimmäinen ryhmä, joka sai sijan 1. viidellä kristillisen musiikin radio- ja jälleenmyyntilistalla yhtä aikaa sekä ensimmäinen yhtye, joka voitti yli 20 CCM Magazinen lukijoiden äänestyspalkintoa. Petra pääsi Gospel Music Hall of Fameen ja oli ensimmäinen kristillinen yhtye, joka otettiin Hard Rock Cafeen. Petra on myös kiertänyt maailmaan ja soittanut Euroopassa, Aasiassa, Afrikassa ja Australiassa. Kokoonpanomuutostenkin jälkeen yhtye jatkaa evankeliumin eteenpäin viemistä musiikillaan.
24. toukokuuta 2005 kitaristi, perustaja ja lauluntekijä Bob Hartman ilmoitti, että yhtye lopettaa toimintansa. Jäsenet soittivat yhden viimeisistä esityksistään Franklinissa, Tennesseessä, jossa he äänittivät Petran viimeisen albumin. Se julkaistiin marraskuussa, ja Petra Farewell -dvd julkaistiin varhain vuonna 2006. Yhtyeen 33-vuotinen ura päättyi konserttiin, joka soitettiin 1. tammikuuta 2006 Murphyssa, Pohjois-Carolinassa.
Toukokuussa 2010 yhtye ilmoitti palaavansa lavoille ja levyttävänsä uudelleen vanhoja kappaleitaan 
ja myös uutta materiaalia vuosien 1984–1985 kokoonpanolla. Maailmankiertue alkoi Yhdysvalloista syksyllä 2010 
ja jatkui muualle maailmaan 2011. Yhtyeen vuonna 2005 toiminut ”päätöskokoonpano” tekee myös silloin tällöin yksittäisiä esiintymisiä.
Kokoonpanot > Vokalistit

Bob Hartman ja Greg Hough (1972–1978)
Rob Frazier (1979)
Greg X. Volz (1978–1985, 2010–2012)
John Schlitt (1986–2005)
Kokoonpanot > Rumpalit

Bill Glover (1972–1978)
Greg X. Volz (1980–1981)
Louie Weaver (1981–2003, 2010–2012)
Paul Simmons (2003–2005)
Christian Borneo (2013)
Kokoonpanot > Kitaristit

Bob Hartman (1972–1995, 2000-2005, 2010–2012) ja Greg Hough (1972–1979)
Rob Frazier (1979)
David Lichens (1995–1996)
Pete Orta (1997–2000)
Kevin Brandow (1997–1999)
Kokoonpanot > Basistit

John DeGroff (1972–1979)
Greg Rupp (1979–1981)
Mark Kelly (1981–1988, 2010–2012)
Ronny Cates (1988–1996)
Lonnie Chapin (1996–2001)
Mike Brandenstein (2001)
Greg Bailey (2001–2005)
Kokoonpanot > Koskettimet

Rob Frazier (1979–1980)
John Slick (1981–1983)
John Lawry (1984–1994, 2010–2012)
Jim Cooper (1994–1996)
Kevin Brandow (1997–1999, 2000–2001)
John Wilkinson III (1997–1999, 1999–2000)
Trent Thomason (1999)
Bryce Bell (2000–2003)
Esiintymiset Suomessa

1989: Kulttuuritalo, Helsinki
1991: Paasitorni, Helsinki
1992: Myyrmäki-halli, Vantaa
1994: Kulttuuritalo, Helsinki
2000: Elysee-areena (Maata näkyvissä -festarit), Turku
2004: Nosturi, Helsinki
2011: Jäähalli (Vappugospel), Kouvola
2013: Iso Soitto, Keuruu
2024: Nokia Areena, Tampere
John Schlitt on lisäksi vieraillut Suomessa muutamia kertoja sooloartistina, mm. kesällä 2010 Iso Soitto -tapahtumassa Keuruulla ja 2013 GoodMoodStockissa Pieksämäellä. Schlitt on toiminut laulusolistina kaikissa Petran Suomessa pidetyissä konserteissa lukuun ottamatta Classic Petra -kokoonpanon esiintymistä Kouvolan jäähallissa vuonna 2011, mikä oli alkuperäisen laulusolisti Greg X. Volzin ensimmäinen Suomessa tapahtunut esiintyminen.
Palkinnot > Dove-palkinto

| Vuosi | Palkinto | Tulos |
| --- | --- | --- |
| 1991 | Vuoden yhtye | Palkittu |
Diskografia

1974 Petra
1977 Come And Join Us
1979 Washes Whiter Than
1981 Never Say Die
1982 More Power To Ya
1983 Not Of This World
1984 Beat The System
1985 Captured In Time And Space
1986 Back To The Street
1987 This Means War
1988 On Fire
1989 Petra Praise: The Rock Cries Out
1990 Beyond Belief
1991 Unseen Power
1992 Petra En Alabanza
1993 Wake-Up Call
1995 No Doubt
1997 Petra Praise II - We Need Jesus
1998 God Fixation
2000 Double Take
2001 Revival
2003 Jekyll & Hyde
2004 Jekyll & Hyde En Espanol
2005 Farewell
2010 Back To The Rock
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivu
Uudelleen yhdistyneen klassisen kokoonpanon kotisivu
Hank Thompson

Hank Thompson vuonna 1966
Hank Thompson (3. syyskuuta 1925 – 6. marraskuuta 2007) oli yhdysvaltalainen countrylaulaja. Hän syntyi Teksasissa ja on kuulunut vuodesta 1989 Country Music Hall of Fameen sekä vuodesta 1997 Nashville Songwriters Hall of Fameen.
Thompsonin ensimmäinen listaykkösjulkaisu oli "The Wild Side of Life" vuodelta 1952. Useita hittejä seurasi 1950–1960-lukujen aikana, ja maailmanlaajuisesti hänen levyjään arvioidaan myydyn yli 60 miljoonaa kappaletta.
Thompson kuoli keuhkosyöpään 82 vuoden ikäisenä.
Dusetos

| Dusetos |
| --- | --- |
 vaakuna
 Sijainti kartalla
Valtio:   Liettua
Lääni:  Utena
Kunnallispiiri:  Zarasain kunnallispiiri
Väkiluku (2010):  794
 
 www.zarasai.lt 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dusetos on pienikokoinen kaupunki itäisessä Liettuassa, Utenan läänissä, Zarasain kunnallispiirissä. Kaupunki sijaitsee 30 kilometriä länteen Zarasain kaupungista lähellä Sartai-järveä. Vuonna 2010 Dusetosin väkiluku oli 794 asukasta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Zarasain kunnallispiirin virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (liettuaksi)
Liettuan kaupungit
Vilna | Kaunas | Klaipėda | Šiauliai | Panevėžys | Alytus | Marijampolė | Mažeikiai | Jonava | Utena | Kėdainiai | Telšiai | Visaginas | Tauragė | Ukmergė | Kretinga | Šilutė | Radviliškis | Palanga | Druskininkai | Gargždai | Rokiškis | Biržai | Elektrėnai | Kuršėnai | Garliava | Jurbarkas | Vilkaviškis | Raseiniai | Anykščiai | Lentvaris | Naujoji Akmenė | Grigiškės | Prienai | Joniškis | Kelmė | Varėna | Kaišiadorys | Pasvalys | Kupiškis | Zarasai | Skuodas | Kazlų Rūda | Širvintos | Molėtai | Šalčininkai | Šakiai | Švenčionėliai | Ignalina | Pabradė | Kybartai | Šilalė | Nemenčinė | Pakruojis | Švenčionys | Trakai | Vievis | Kalvarija | Lazdijai | Rietavas | Žiežmariai | Eišiškės | Ariogala | Neringa | Šeduva | Birštonas | Venta | Akmenė | Tytuvėnai | Rūdiškės | Vilkija | Pagėgiai | Viekšniai | Žagarė | Ežerėlis |Skaudvilė | Gelgaudiškis | Kudirkos Naumiestis | Simnas | Salantai | Linkuva | Veisiejai | Ramygala | Priekulė | Joniškėlis | Jieznas | Daugai | Obeliai | Varniai | Virbalis | Vabalninkas | Seda | Subačius | Baltoji Vokė | Dūkštas | Pandėlys | Dusetos | Užventis | Kavarskas | Smalininkai | Troškūnai | Panemunė
Hannu Okkola

Hannu Tapani Okkola (s. 23. tammikuuta 1954 Kuopio) on suomalainen entinen kestävyysjuoksija .
Okkola voitti 5 000 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuosina 1979 (aika 13.44,76) ja 1984 (aika 13.51,06) . Hallissa Okkola voitti SM-kultaa 3 000 metrillä 1985 ja 5 000 metrillä 1979–1981, 1983 ja 1985 .
Sami Kivelä

Sami Kivelä (s. 1979) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Hän on parhaiten tunnettu sarjakuvista Undone by Blood (AfterShock Comics), Abbott (BOOM! Studios) ja Machine Gun Wizards (Dark Horse Comics).
Kivelä on myös tehnyt töitä Zenescope Entertainmentille, jolle hän on piirtänyt esimerkiksi sarjat Hit List ja Realm War. Jälkimmäinen on osa Zenescopen Grimm Fairy Tales -universumia. Muita hänen sarjakuviaan ovat Beautiful Canvas (Black Mask Studios), Chum (ComixTribe), Dark Lies, Darker Truths (Markosia), The Heap (Moonstone Books), Zeroids (Moonstone Books) ja Lordi: Verenjano sekä Lordi: Verensininen (Arktinen Banaani).
Myös muun muassa Ape Entertainment, Egmont, Otava ja Heske Horror ovat julkaisseet Kivelän töitä. Lisäksi hän on piirtänyt omakustannesarjakuvia.
Kivelä on aiemmin toiminut levynkansitaiteilijana ja kuvittajana.
Aiheesta muualla

Sami Kivelän blogi
Sami Kivelä Twitterissä
Comic Book DB (Arkistoitu – Internet Archive)
Lambiek
Pianokonsertto (Massenet)

Pianokonsertto on Jules Massenet'n säveltämä konsertto pianolle ja orkesterille. Se on sävelletty Es-duurissa. Teoksen kantaesitti Louis Diémer vuonna 1903. Teos ei kuitenkaan saavuttanut paikkaa vakio-ohjelmistossa vaan vaipui unohduksiin; pariisilaisen yleisön mieltymykset olivat jo yleisesti kehittyneet Massenet'n tyyliä modernimpaan suuntaan kantaesityksen aikana. Nykyaikana teoksen levyttäneisiin pianisteihin lukeutuvat Stephen Coombs ja Aldo Ciccolini.
Osat

Andante moderato
Largo
Airs slovaques, Allegro
Aiheesta muualla

IMSLP-projektissa (englanniksi)
Plötzenseen vankila

Vankilan portti nykyään
Plötzenseen vankila (saks. Strafgefängnis Plötzensee) on entinen Berliinissä Plötzensee-järven vierellä sijainnut saksalainen vankila. Natsihallinnon aikana se oli erityisen pahamaineinen. Siellä teloitettiin yli 2 500 vankia, muun muassa Adolf Hitleriä vastaan suunnattuun heinäkuun 20. päivän salaliittoon osallistuneita sotilaita ja virkamiehiä.
Vankilan rakentaminen aloitettiin 1868 ja se valmistui 1879. Rakennuksen vaatima alue on yli 25 hehtaaria.
Vuosien 1890–1932 välillä Plötzenseessä teloitettiin 36 murhasta tuomittua. Teloitukset suoritettiin mestauskirveellä vankilan pihalla. Ennen Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousua tammikuussa 1933 kuolemaan voitiin tuomita vain murhasta ja raskaimmista rikoksista.
Natsi-Saksan aikana

Natsivallan aikana vankilassa teloitettiin 2 891 vankia. Vuoteen 1938 mennessä kuolemaan voitiin tuomita paljon helpommin. Toisen maailmansodan sytyttyä saattoi joutua mestatuksi pienemmistäkin rikkomuksista.
Natsi-Saksan ensimmäisenä kolmena vuotena vankilassa mestattiin 45 ihmistä kirveellä. Lokakuussa 1936 Adolf Hitler hyväksyi oikeusministeri Franz Gürtnerin ehdotuksen, jonka mukaan kuolemanrangaistuksen toimeenpanoissa käytettäisiin giljotiinia. Laite kuljetettiin kaikessa hiljaisuudessa Badenissa olevasta Bruchsalin vankilasta Plötzenseehen. Vuoden 1937 loppuun mennessä uutta konetta oli käytetty 37 kertaa. Seuraavana vuonna vankilassa teloitettujen määrä nousi 56:een ja vuotta myöhemmin 95:een.
Vuoden 1942 teloituskammio varustettiin pitkällä korkealle nostetulla teräskiskolla, johon kiinnitettiin kahdeksan suurta metallista koukkua, joihin puolestaan kiinnitettiin köysi. Näin saatiin giljotiinin lisäksi kahdeksanpaikkainen hirttolava. Ensimmäiset hirtetyt kuuluivat Punainen orkesteri -nimellä tunnettuun natseja vastaan vakoilleeseen maanalaiseen organisaatioon.
Uhreista noin puolet oli saksalaisia. Tuomiot olivat ankarampia valloitetuilla alueilla, joista tuotiin ihmisiä myös Saksaan tuomittavaksi ja teloitettavaksi. 667 tšekkoslovakialaista, 253 puolalaista ja 245 ranskalaista mestattiin tai hirtettiin Plötzenseessä. Tuomitut olivat suurimmaksi osaksi kansantuomioistuimena tunnetun Volksgerichtshofin tuomitsemia.
Vangeille ei ollut ilmasuojia, joten he joutuivat istumaan selleissään sota-ajan lukuisten pommitusten ajan. Syksyllä 1943 liittoutuneiden ilmapommitus vaurioitti vankilaa. Giljotiini rikkoutui ja neljä vankia onnistui väistämään kuolemantuomion pakenemalla. Jäljelle jääneet eivät olleet onnekkaita, sillä teloituksia kiihdytettiin. Alkusyyskuusta yli 300 hirtettiin. Pelkästään syyskuun 7. ja 8. päivien välisenä yönä 186 hirtettiin kahdeksan hengen ryhmissä. Samana yönä teloitettiin vahingossa kuusi vankia, joiden oikeuskäsittely oli vielä kesken. Kun oikeusministeri Otto Thierack kuuli asiasta, hän järjesti asian salaamisen ja käski jatkaa teloituksia.
Heinäkuun 20. päivän salaliitto yritti kaapata vallan ja murhata Hitlerin. Epäonniseen salaliittoon kuului korkea-arvoisia upseereja ja virkamiehiä. Hitler määräsi kaikki kiinni saadut osallistuneet tuomittavaksi kansantuomioistuimessa ankarimman mukaan. Osa heistä teloitettiin Plötzenseessä ja heidän kuolemansa kuvattiin Hitlerin yksityisesti katsottavaksi.
Keväällä 1945 teloitettiin vielä joitakin salaliittoon osallistuneita. Muita vankeja vapautettiin ja puna-armeijan vallatessa alueen rakennus oli melkein tyhjä.
Sodan jälkeen

Liittoutuneiden käskystä vankila toimi enää vain nuorisovankilana. Vuonna 1951 rakennuksesta tehtiin museo ja muistomerkki natsityrannian aikana murhatuille. Arkkitehti Bruno Grimmek suunnitteli muistomerkin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Plötzensee Memorial Center (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Die Gedenkstätte Plötzensee (Arkistoitu – Internet Archive) (saksaksi)
Traces: Kuvia, karttoja ym. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Muistomerkki
Hans Hartvig Seedorff

| Hans Hartvig Seedorff> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1892 Århus, Tanska
Kuollut: 1986 (93–94 vuotta)
Kansalaisuus:  Tanska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: tanska
Tuotannon kieli: tanska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Hans Hartvig Seedorff (1892 Århus, Tanska – 1986) oli tanskalainen runoilija. Hän kirjoitti elämäniloa kuvastavaa lyriikkaa, jonka varjoon on jäänyt vakavampi tuotanto.
Rosvald og Roosa
Runoja on säveltänyt muun muassa Erkki Melartin: 6 Sange, op. 107 – Sex sånger:
Den lyse Nat
Pääskyselle (Jooseppi Mustakallio, 1910) – Til Svalen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hans Hartvig Seedorff Wikimedia Commonsissa
Pink Anderson

Pinkney ”Pink” Anderson (12. helmikuuta 1900 Laurens, Etelä-Carolina – 12. lokakuuta 1974 Spartanburg, Etelä-Carolina) oli Piedmont blues -koulukunnan blueslaulaja ja kitaristi.
Vartuttuaan Spartanburgissa Anderson lyöttäytyi yhteen Indian Remedy Companyn Dr. W. R. Kerrin kanssa vuonna 1914. Hän viihdytti katsojia samalla kun Kerr yritti myydä näille keitostaan, jolla väitettiin olevan lääkinnällisiä vaikutuksia. Vuonna 1916 Anderson tapasi Spartanburgissa sokean laulajan ja kitaransoittajan Simeon ”Simmie” Dooleyn, joka opetti hänelle bluesia. Silloin kun Anderson ei kiertänyt Kerrin kanssa, hän ja Dooley soittivat ja esiintyivät pienissä juhlissa ja kokoontumisissa Spartanburgissa ja lähipaikkakunnilla. He myös matkustivat Atlantaan ja levyttivät muutaman kappaleen Columbialle huhtikuussa 1928. Columbia olisi halunnut Andersonilta lisää musiikkia, mutta ilman Dooleyta. Lojaalisuudesta opettajaansa kohtaan Anderson ei suostunut tähän.
Kun Dr. Kerr jäi eläkkeelle vuonna 1945 Anderson asusteli Spartanburgissa ja piti musiikilliset kykynsä terässä pienen kitaran ja huuliharpun avulla. Hän myös esiintyi ”Big Chief Thundercould's Shown” mukana. Anderson eläköityi vuonna 1957 terveysongelmien vuoksi.
Toukokuussa 1950 Anderson esiintyi Charlottevillessä Virginia State Fair -messuilla, joilla Paul Clayton äänitti hänen musiikkiaan. Nämä äänitteet ilmestyivät vuonna 1961 albumilla Rev. Gary Davis and Pink Anderson:
American Street Songs, jonka B-puolella oli Reverend Gary Davisin vuonna 1956 äänitettyjä kappaleita. Anderson tapasi vuonna 1954 Charles ”Baby” Taten ja muodosti yhtyeen yhdessä huuliharpisti Keg Shorty Bellin ja pesulautaa soittaneen Charley ”Chilly Willy” Williamsin kanssa. Vuonna 1961 sekä Andersonin vaimo, että Simmie Dooley kuolivat. Näihin aikoihin Anderson soitteli satunnaisesti yhdessä Baby Taten kanssa Spartanburgissa, kun Sam Charters löysi ja äänitti hänen soittoaan. Vuosina 1961–1963 Andersonilta ilmestyi kaikkiaan neljä albumia. Levytykset johtivat parempipalkkioisiin keikkoihin, kunnes sydäninfarkti vuonna 1964 pakotti Andersonin lopettamaan.
Andersonin poika Alvin ”Little Pink” Anderson (s. 1954) on myös bluesmuusikko.
Pink Anderson ja Pink Floyd

Syd Barrett keksi englantilaiselle progeyhtyeelle Pink Floydille sen nimen luettuaan Blind Boy Fullerin vuoden 1962 albumin kansitekstejä. Niissä luki Paul Oliverin kirjoittamana: "Curley Weaver and Fred McMullen, (...) Pink Anderson or Floyd Council - these were a few amongst the many blues singers that were to be heard in the rolling hills of the Piedmont, or meandering with the streams through the wooded valleys." eli nimi syntyi kahden bluesmiehen (Pink Anderson ja Floyd Council) nimien yhdistelmästä.
Tuotanto > Singlet

"Papa's About To Get Mad" / "Gonna Tip Out Tonight" - Pink Anderson and Simmie Dooley (äänitetty 14. huhtikuuta 1928) - Columbia  14336-D
"Every Day In The Week Blues" / "C.C. And O. Blues" - Pink Anderson and Simmie Dooley (äänitetty 14. huhtikuuta 1928) - Columbia 14400-D
Tuotanto > Albumit

American Street Songs - Rev. Gary Davis and Pink Anderson - Riverside RLP 12-611
(Carolina Street Ballads: "John Henry"
- "Everyday In The Week"
- "The Ship Titanic"
- "Greasy Greens"
- "Wreck Of The Old 97"
- "I've Got Mine"
- "He's In The Jailhouse Now")
- Pink Anderson (äänitetty 29. toukokuuta 1950, Paul Clayton)
Pink Anderson: Vol. 1 Carolina Bluesman (1961) Prestige/Bluesville BV 1038
("My Baby Left Me This Morning"
- "Baby, Please Don't Go"
- "Mama Where Did You Stay Last Night"
- "Big House Blues"
- "Meet Me In The Bottom"
- "Weeping Willow Blues"
- "Baby I'm Going Away"
- "Thousand Woman Blues"
- "I Had My Fun"
- "Every Day In The Week"
- "Try Some Of That")
Pink Anderson: Carolina Medicine Show Hokum & Blues with Baby Tate (1962) Folkways Records FS 3588
("You Don't Know My Mind"
- "That's No Way To Do"
- "Weeping Willow Blues"
- "Meet Me in The Bottom"
- "I Got a Woman 'Cross Town"
- "Greasy Greens"
- "Boweevil"
- "Chicken"
- "He's In The Jailhouse Now"
- "The Titanic"
- "The Boys Of Your Uncle Sam"
- "Baby Tate"
- "See What You Done Done")
(äänitetty Spartanburgissa, 1961-62, Samuel Charters)
Pink Anderson: Vol. 2 Medicine Show Man (1962)Prestige/Bluesville BV 1051 / OBCCD-587-2
("I Got Mine"
- "Greasy Greens"
- "I Got A Woman 'Way Cross Town"
- "Travelin' Man"
- "Ain't Nobody Home But Me"
- "That's No Way To Do"
- "In The Jailhouse Now"
- "South Forest Boogie"
- "Chicken"
- "I'm Going To Walk Through the Streets Of...")
The Blues Of Pink Anderson: Ballad & Folksinger, Vol. 3 (1963) Prestige/Bluesville BV 1071 / OBCCD 577-1
("The Titanic"
- "Boweevil"
- "John Henry"
- "Betty And Dupree"
- "Sugar Babe"
- "The Wreck Of The Old 97"
- "I Will Fly Away"
- "The Kaiser"
- "In The Evening")
Aiheesta muualla

http://hem.passagen.se/evilclown/pinkfloyd/PA.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvitettu diskografia
http://www.deadbluesguys.com/dbgtour/anderson_pink.htm