stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Soldiers Under Command
Aiheesta muualla

Albumin arvio[vanhentunut linkki] Allmusic-sivustolla
Soldiers Under Command Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Soldiers Under Command Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Stryper
| --- | --- |
Studioalbumit:: The Yellow and Black Attack • Soldiers Under Command • To Hell with the Devil • In God We Trust • Against the Law • Reborn • The Roxx Regime Demos • Murder by Pride • The Covering • Second Coming • No More Hell to Pay • Fallen • God Damn Evil • Even the Devil Believes • The Final Battle
Livealbumit:: 7 Weeks: Live in America, 2003 • Extended Versions • Greatest hits: Live in Puerto Rico • Live at the Whisky
Kokoelmat:: Can’t Stop the Rock • 7: the Best of Stryper • The Roxx Regime Demos • Icon
Rajalampi (Uurainen, Pirttiperä)

| Rajalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Uurainen
Koordinaatit:  62°27′52″N, 25°32′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Tuomiojärven−Palokkajärven v−a (14.29)
Laskupuro:  Kylmälänpuro Kissapuroon 
Järvinumero:  14.295.1.045
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  182,9 m  
Pituus:  260 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,578 km  
Pinta-ala:  1,568 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRajalampi 
Rajalampi  on Keski-Suomessa Uuraisissa Pirttiperän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 1,6 hehtaaria, se on 250 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Tuomiojärven–Palokkajärven valuma-alueella (14.29), jonka Autiojoen valuma-alueeseen (14.295) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 182,9 metriä mpy.
David O. Russell

| David O>  Russell |
| --- | --- |
 David O. Russell vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. elokuuta 1958 (ikä 66) New York, Yhdysvallat
Ammatti:  elokuvaohjaaja elokuvakäsikirjoittaja elokuvatuottaja
Puoliso:  Janet Grillo (1992–2007)
Ohjaaja
Aktiivisena:  1987–
Tunnetuimmat ohjaukset:  Taistelija Unelmien pelikirja American Hustle Joy
Palkinnot
 Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Bafta  2012 Unelmien pelikirja  Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Bafta  2013 American Hustle 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
David Owen Russell (s. 20. elokuuta 1958 New York) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän syntyi Larchmontissa, New Yorkin osavaltiossa, ja valmistui Amherst Collegesta.
Russellin isä oli juutalainen ja äiti italialainen katolinen. Russel voitti parhaan sovitetun käsikirjoituksen Baftan elokuvastaan Unelmien pelikirja vuonna 2013 ja parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Baftan elokuvastaan American Hustle vuonna 2014.
Russellin kovaotteisista työtavoista on julkisuudessa puhunut muun muassa näyttelijä George Clooney.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuva | Elokuvat> Huomioitavaa | Elokuvat> Palkinnot ja ehdokkuudet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 | Bingo Inferno: A Parody on American Obsessions | Ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja |  |
| 1990 | Hairway to the Stars | Ohjaaja |  |
| 1994 | Spanking the Monkey | Ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja |  |
| 1996 | Flirting with Disaster | Ohjaaja ja käsikirjoittaja |  |
| 1999 | Kolme kuningasta | Ohjaaja ja käsikirjoittaja | Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Satellite |
| 2002 | The Slaughter Rule | Tuottaja |  |
| 2004 | Uutisankkuri: Ron Burgundyn legenda | Tuottaja |  |
| 2004 | I ♥ Huckabees | Ohjaaja ja käsikirjoittaja |  |
| 2004 | Soldiers Pay | Ohjaaja ja tuottaja |  |
| 2004 | Wake Up, Ron Burgundy: The Lost Movie |  | Tuottaja |
| 2009 | Outer Space Astronauts |  | Tuottaja |
| 2010 | Taistelija | Ohjaaja | Ehdokkuus – Parhaan ohjauksen Oscar   Ehdokkuus – Parhaan ohjauksen Golden Globe |
| 2012 | Unelmien pelikirja | Ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja | Parhaan sovitetun käsikirjoituksen BAFTA   Ehdokkuus – Parhaan ohjauksen Oscar   Ehdokkuus – Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar   Ehdokkuus – Parhaan ohjauksen Golden Globe   Ehdokkuus –  Parhaan ohjauksen Satellite   Ehdokkuus – Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Satellite |
| 2013 | American Hustle | Ohjaaja ja käsikirjoittaja | Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen BAFTA  Ehdokkuus – Parhaan ohjauksen Oscar Ehdokkuus – Parhaan alkuperäisen käsikirjoituksen Oscar  Ehdokkuus – Parhaan ohjauksen BAFTA   Ehdokkuus – Parhaan ohjauksen Golden Globe   Ehdokkuus – Parhaan käsikirjoituksen Golden Globe   |
| 2015 | Joy | Ohjaaja ja käsikirjoittaja |  |
Aiheesta muualla

David O. Russell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
David O. Russellin ohjaamat elokuvat
| --- | --- |
1990-luku:  Spanking the Monkey (1994)  Flirting with Disaster (1996)  Kolme kuningasta (1999) 
2000-luku: I ♥ Huckabees (2004)
2010-luku:  Taistelija (2010)  Unelmien pelikirja (2012)  American Hustle (2013)  Joy (2015) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz  Museum of Modern Art  ULAN 
Henkilöt:  Trove  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Aktialiiga

| Aktialiiga |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Aktialiigan kausi 2024–2025 

Laji:  käsipallo
Maa(t):   Suomi
Perustettu:  1941
Motto:  Valtakunnan vauhdikkainta palloilua
Joukkueita:  7
Hallitseva mestari:  BK-46
Aiheesta muualla
Käsipallon Aktialiigan sivut
Aktialiiga (aik. Käsipallon SM-liiga) on Suomen käsipallon korkein sarjataso. Aktialiigaa pelataan sekä miesten että naisten sarjana, joissa molemmissa pelaa seitsemän joukkuetta. Sarjaan nousemista ja putoamista ohjaa Suomen käsipalloliiton sarjajärjestelmä. Käsipallon korkein sarja on tunnettu nimellä Aktialiiga kesäkuusta 2024 lähtien. Aktia toimii sarjan pääyhteistyökumppanina.
Historia

Miesten käsipallon Suomen mestaruudesta on pelattu vuodesta 1944 lähtien. Sarja tunnettiin nimellä SM-sarja vuoteen 2010 saakka, jolloin sarja nimettiin SM-liigaksi. Ensimmäisen miesten mestaruuden voitti Turun Palloseura. Parhaimmillaan miesten pääsarjassa oli 12 joukkuetta, viimeksi kaudella 2000–2001. Kaudella 2010–2011 liigassa oli yhdeksän joukkuetta. Ensimmäisen liigamestaruuden voitti kauniaislainen HC West.
Naisten sarjaa on pelattu vuodesta 1946 lähtien. Nykyään siinä pelaa kuusi joukkuetta. SM-sarja ei ole itsenäinen organisaatio vaan se toimii Käsipalloliiton alaisuudessa.
Joukkueet > Miesten joukkueet 2024–2025

| Joukkue | Kaupunki | Kotiareena | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- |
| BK-46 | Karjaa | Karjaan urheiluhalli | 1946 |
| Cocks | Riihimäki | Cocks Areena | 1973 |
| Dicken | Helsinki | Pirkkolan palloiluhalli | 1933 |
| Grankulla IFK | Kauniainen | Kauniaisten palloiluhalli | 1925 |
| HIFK | Helsinki | Helsingin urheilutalo | 1897 |
| Sjundeå IF | Siuntio | Arena Siuntio-Sjundeå | 1918 |
| Åbo IFK | Turku | Samppalinnan palloiluhalli | 1908 |
Joukkueet > Naisten joukkueet 2024–2025

| Joukkue | Kaupunki | Kotiareena | Perustettu |
| --- | --- | --- | --- |
| Atlas | Vantaa | Myyrmäen urheilutalo | 1945 |
| BK-46 | Karjaa | Karjaan urheiluhalli | 1946 |
| Cocks | Riihimäki | Cocks Areena | 1973 |
| Dicken | Helsinki | Pirkkolan palloiluhalli | 1933 |
| Grankulla IFK | Kauniainen | Kauniaisten palloiluhalli | 1925 |
| HIFK | Helsinki | Helsingin urheilutalo | 1897 |
| Sjundeå IF | Siuntio | Arena Siuntio-Sjundeå | 1918 |
Aiheesta muualla

Suomen Käsipalloliiton sivusto
| n k Aktialiiga |
| --- | --- |
Joukkueet (2024–25):  BK-46  Cocks  Dicken  Grankulla IFK  HIFK Handboll  Sjundeå IF  Åbo IFK 
| n k Naisten Aktialiiga |
| --- | --- |
Joukkueet (2024–25):  Atlas  BK-46  Cocks  Dicken  Grankulla IFK  HIFK Handboll  Sjundeå IF
Julija Majartšuk

Julija Majartšuk (ven. Юлия Маярчук; s. 20. huhtikuuta 1977) on ukrainalainen näyttelijä ja malli. Hänet tunnetaan muun muassa pääroolista Tinto Brassin italialaisessa elokuvassa Trasgredire (2000). Hän on näytellyt enimmäkseen italiankielisissä elokuvissa.
Aiheesta muualla

Julija Majartšuk Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  ISNI  VIAF
Kanoottipurjehdus

Kanoottipurjehduksella tarkoitetaan purjehtimista kanootilla. Kanoottipurjehduksella on pitkät perinteet, jotka ovat perua 1800-luvun puolivälistä saakka. Nykyiset purjekanoottimallit ovat pitkälti samojen alkuperäisten perusratkaisujen kaltaisia, mutta materiaalit ovat kehittyneet nykyaikaisiksi. Uusia purjekanootteja on rakennettu tasaiseen tahtiin, ja kiinnostus on tiedon myötä lisääntynyt. Purjekanootit enimmäkseen ovat ainakin nykyisin avokanootteja, joihin on jälkeenpäin asennettu purjevarustus. Kanootit ovat sen verran kapeita, että suurempaa kuin 1 2m purjetta käytettäessä tarvitaan sivuponttoonit. Kokeneiden purjehtijoiden yleisimmin käyttämät purjeet ovat 4-10 x 2 m kokoisia. Tämän kokoisissa purjeissa on yleensä reivausmahdollisuus, jolla on käyttöä erityisesti retkipurjehtijoille. Pienemmillä purjeilla pääsee kulkemaan hitaammin, mutta toisaalta ne soveltuvat paremmin aloittelijoille.
Purjekanooteissa käytetään sivukanootteja. Jos kanootissa on vain yksi köli, se on pidempi kuin käytettäessä kahta köliä. Kahta köliä käytettäessä saatetaan tuulen puolella oleva köli nostaa ylös purjehduksen helpottamiseksi.
Turvallisuussyistä puhjehdittaessa käytetään kelluntapukua ja avokanooteissa purjehdittaessa otetaan mukaan lisäkellukkeet. Mukana täytyy olla myös tyhjennysastia ja mela.
Kanoottipurjehduskilpailuja käydään kolmioradalla samoilla säännöillä kuin muissa purjehduskilpailuissa. Kilpailuun soveltuva purjeen koko määräytyy kilpailuluokan sääntöjen mukaan. Luokkia ovat ACA, IIC, C/5M ja avoin luokka.
Aiheesta muualla

Suomen Kanoottiliitto Ry
Vakhtang Orbeliani

Vakhtang Orbeliani
Vakhtang Orbeliani (georg. ვახტანგ ორბელიანი, 5. huhtikuuta 1812 – 29. syyskuuta 1890) oli georgialainen romantiikan ajan runoilija ja sotilas Venäjän keisarikunnan palveluksessa. Hän kuului aateliseen Orbeliani-sukuun.
Vakhtang Orbeliani syntyi Tiflisissä (Tbilisissä), joka kuului tuolloin Venäjän keisarikuntaan, prinssi Vakhtang Orbelianille ja prinsessa Tekle Bagrationille. Tekle oli Georgian toiseksi viimeisen kuninkaan Erekle II:n rakastettu tytär. Hän oli läheistä sukua kahdelle muulle romantiikan ajan runoilijalle: Aleksandre Orbeliani oli hänen veljensä ja Grigol Orbeliani serkkunsa. Hän opiskeli Tiflisin aatelistokoulussa ja pääsi Pietarin paašijoukkoihin, muttei kuitenkaan valmistunut ja palasi synnyinmaahansa vuonna 1832 johtamaan epäonnistunutta vallankaappausyritystä Venäjän valtaa vastaan. Salaliittoon osallistuneet aikoivat kutsua Venäjän virkamiehet Kaukasukselle suuriin tanssiaisiin, joissa heille olisi annettu mahdollisuus kuolla tai antautua. Juonen paljastumisen jälkeen Orbeliani pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan, mutta tuomio peruutettiin ja hänet karkotettiin Kalugaan. Pieleen mennyt kapina ja siitä langetetut suhteellisen vähäiset rangaistukset saivat monet kapinalliset näkemään Georgian itsenäisyyden lopullisesti menetettynä, ja heidän oli pakko sopeutua Venäjän autokratiaan. Surunsa kadonneesta menneisyydestä ja omaperäisen georgialaisen hallitsijadynastian kaatumisesta he muunsivat romanttiseksi runoudeksi. Vuonna 1838 Orbeliani liittyi Venäjän asevoimiin ja palveli Nižni Novgorodin rakuunarykmentissä. Suurimman osan sotilasurastaan hän kamppaili kapinallisia vuoristokansoja vastaan Kaukasuksen sodassa. Hänet asetettiin Georgian krenatöörirykmentin komentajaksi vuonna 1855 ja ylennettiin kenraalimajuriksi vuonna 1860. Vuosina 1858–1863 hän toimi erilaisissa hallinto- ja sotilastehtävissä Pohjois-Kaukasuksella, esimerkiksi Kabardan ja Terekin piirikuntien komentajana. Myöhemmin hän toimi talonpoikien neuvoston jäsenenä ja työskenteli sovittelijana.
Isoveljensä Aleksandren tavoin hänen runoutensa käsittelee pakkomielteisesti Georgian monarkian tuhoutumista 1700-luvun lopussa. Hän yrittää runoissaan löytää lohtua kristitystä kärsivällisyydestä. Hänen parhaita runojaan dominoi Georgian kristinuskon pyhä kuva, Pyhän Ninon viiniköynnösristi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vakhtang Orbeliani Wikimedia Commonsissa
Joensuun taidemuseo

| Joensuun taidemuseo |
| --- | --- |
 Joensuun taidemuseo torille päin
Tyyppi:  Taidemuseo, alueellinen vastuumuseo
Sijainti:  Kirkkokatu 23, 80100 Joensuu
Perustettu:  1962
Johtaja:  Tarja Raninen-Siiskonen
Kotisivut:  www.joensuuntaidemuseo.fi
Koordinaatit:  62.6013°N, 29.7585°E
 fiJoensuun taidemuseo 
     
Joensuun taidemuseo Onni on Joensuun kaupungin ylläpitämä alueellinen vastuumuseo. Taidemuseo on perustettu 1962, ja se hoitaa ja pitää näytteillä lahjoituskokoelmiin ja omien hankintojen kautta muodostettuun kokoelmaan kuuluvia teoksia. Perusnäyttelyn ohessa museo järjestää vuosittain kotimaisen ja ulkomaisen taiteen näyttelyitä.
Taidemuseon alkuna oli Olavi Turtiaisen testamentilla Joensuun kaupungille lahjoittama taidekokoelma. Taidemuseo perustettiin lahjoituksen ansiosta, ja sen jälkeen kokoelmia täydensi myös Arla Cederbergin kokoelma sekä Onni Okkosen taidekokoelma kirjastoineen ja arkistoineen.
Museon toimitilat

Taidemuseo sijaitsi aiemmin entisissä tyttölyseon tiloissa Rantakadulla. Nykyinen museorakennus on kaupungin keskustassa Kirkkokadulla sijaitseva entinen Joensuun lyseo, joka on tyyliltään uusrenessanssia ja valmistunut 1894. Sen on suunnitellut arkkitehti Theodor Decker. Koulun siirryttyä muualle rakennus remontoitiin ja se avattiin museon käyttöön 29. marraskuuta 1981.
Taidemuseo suljettiin remontin takia syksyllä 2024 ja avataan uudestaan vuonna 2026.
Kokoelmat

Kokoelmissa vanhimmat esineet ovat 3000 vuoden takaa. Kokonaisuuksina ovat esillä muun muassa antiikin taide, Kiinan taide, 1800-luvun suomalainen maalaustaide, renessanssin madonnat ja suomalaiset ikonit. Yleisön suosikkeja ovat esimerkiksi Albert Edelfeltin Pariisitar (Virginie) ja Magnus Enckellin Narkissos. Onni Okkosen antiikin kokoelmassa on kreikkalaista, etruskilaista ja hellenistisen kauden roomalaista esineistöä. Olavi Turtiaisen kokoelmassa on muun muassa Tapani Raittilan ja Helge Dahlmanin taiteen kokonaisuudet. Madonna-huoneessa on esillä katoliseen kulttuuripiiriin kuuluvaa taidetta.
Taidemuseo teki 2007 lahjoitussopimuksen Carl-Johan af Forsellesin kanssa tämän noin 400 teosta käsittävän nykytaiteen kokoelman lahjoittamisesta. Kokoelman pohjalta toteutettiin näyttely vuonna 2008.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joensuun taidemuseo Wikimedia Commonsissa
Taidemuseon 360-esitys (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Perustiedot Wikidatassa: Joensuun taidemuseo Onni (Q11928247)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: taidemuseo, museo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Joensuu
katuosoite: Kirkkokatu 23, 80100 Joensuu
koordinaatit: 62°36′05″N 29°45′30″E﻿ / ﻿62.601389°N 29.758333°E﻿ / 62.601389; 29.758333

Taidemuseon ensimmäisen kerroksen näyttelytiloja.
HK Detva

| HK Detva |
| --- | --- |
Perustettu:  2022
Kaupunki:  Detva
Sarjataso:   Tipos Slovenská hokejová liga
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Richard Chamula
Puheenjohtaja:   František Chamula
Päävalmentaja:   Juraj Ostrolucký
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
HK Detva on slovakialainen jääkiekkoseura Detvan kaupungista. Se pelaa maansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Tipos Slovenská Hokejová Ligassa. Seura on perustettu vuonna 2022.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
|   |  | Branislav Bernat | L | 2025 | Martin, Slovakia |
|   |  | Matej Gajan | R | Laina | Banská Bystrica, Slovakia |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
|   |  | Denis Bakala | L | 2025 | Martin, Slovakia |
|   |  | Filip Danko | R | 2025 | Košice, Slovakia |
|   |  | Stanislav Dosek | R | 2025 | České Budějovice, Tšekki |
|   |  | Daniel Holec | R | Juniori | Bratislava, Slovakia |
|   |  | Vít Kaštánek | L | 2025 | Vysoké Mýto, Tšekki |
|   |  | Jozef Matúška | L | 2025 | Detva, Slovakia |
|   |  | Jozef Myšiak | L | 2025 | Čadca, Slovakia |
|   |  | Marcel Petran | L | 2025 | Liptovský Mikuláš, Tšekkoslovakia |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
|   |  | Adam Barčík | R | VLH | Juniori | Zvolen, Slovakia |
|   |  | Ján Chlepčok | L | LH | 2025 | Banská Bystrica, Slovakia |
|   |  | Jakub Čunderlík | L | H | 2025 | Zvolen, Slovakia |
|   |  | Ivan Jakubík | L | KH | 2025 | Banská Bystrica, Slovakia |
|   |  | Mário Jamrich | L | H | 2025 | Banská Bystrica, Slovakia |
|   |  | Marek Jedliček | L | H | Laina | Banská Bystrica, Slovakia |
|   |  | Dominik Kalamár | R | VLH | Juniori |  |
|   |  | Simon Kalousek | R | KH | Laina | Liptovský Mikuláš, Slovakia |
|   |  | Tomáš Klíma | L | KH | 2025 | Ilava, Tšekkoslovakia |
|   |  | Michal Malček | L | H | 2025 | Detva, Slovakia |
|   |  | Patrik Melicher | R | VLH | 2025 | Brezno, Slovakia |
|   |  | Adam Paulíny | R | KH / OLH | 2025 | Martin, Slovakia |
|   |  | Georgi Safronov | L | H | 2025 | Moskova, Venäjä |
|   |  | Janne Tavi | L | LH | 2025 | Helsinki, Suomi |
|   |  | Ivan Zorvan | L | OLH | 2025 | Detva, Tšekkoslovakia |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Juraj Ostrolucký
Pelaaja-valmentaja: Marcel Petran
Huoltopäällikkö: Jozef Lakota
Puheenjohtaja: František Chamula
Toimitusjohtaja: Richard Chamula
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Junus

Joona ja valas. Islamilainen miniatyyrimaalaus Il-kaanien valtakunnassa 1300-luvulla julkaistussa kirjassa
Junus (arab. سورة يونس‎, Sūra Yūnus) eli Joonan suura on Koraanin kymmenes suura ja sisältää 109 jaetta. Suura luetaan mekkalaisiin, paitsi jakeet 40 ja 94–96. Suura on saanut nimensä Joonasta, joka mainitaan lyhyesti jakeessa 98. Kaikkiaan hän esiintyy Koraanissa kuudesti.
Suuran eräs islamilainen tulkitsija on ibn Kathir (n. 1300-1373), jonka eksegeettinen tulkinta Koraanin suurista on saatavissa myös englanniksi.
Sisältö

Suura sisältää aluksi enimmäkseen yleisiä varoituksia ja kehotuksia. Niitä seuraavat Nooan tarina (jakeet 71–74) ja  Mooseksen tarina (7–-93).  Lopuksi puhutaan Jumalan merkeistä ja siitä, että ne tuhoutuvat, jotka eivät usko. Hämeen-Anttilan mukaan suura kertoo myös Muhammedista. Muhammedin nimeä ei tekstissä kuitenkaan esiinny.
György Nébald

| Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Miesten miekkailu. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Miesten miekkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Soul 1988 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | säilän joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Moskova 1980 | säilän joukkuekilpailu |  |
György Nébald (s. 9. maaliskuuta 1956) on unkarilainen entinen miekkailija, jonka aseena oli säilä. Hän kuului kultaa voittaneeseen Unkarin joukkueeseen Soulin olympialaisissa 1988. Hänen lisäkseen joukkueessa kilpailivat Imre Bujdosó, László Csongrádi, Imre Gedővári ja Bence Szabó. Hän oli myös voittamassa Unkarille joukkuehopeaa Barcelonasta olympialaisista 1992 ja pronssia Moskovasta 1980.
Nördlingenin taistelu

Nördlingenin taistelu (joskus myös Allbuchin taistelu) käytiin 6. syyskuuta 1634 kolmikymmenvuotisen sodan aikana lähellä Nördlingenin kaupunkia Etelä-Saksassa. Taistelussa Matthias Gallasin johtamat keisarilliset löivät perin pohjin protestanttien yhdistyneen armeijan. Taistelussa Kustaa Hornin ja Bernhard Weimarin johtama protestanttien armeija yritti pelastaa Nördlingeniä joutumasta sitä piirittäneiden keisarillisten käsiin.
Taistelu oli yksi sodan tärkeimmistä ja täydellinen katastrofi ruotsalaisille. Se käänsi sotaonnen keisarille suotuisaksi ja tuhosi ruotsalaisten haaveet sodan lopettamisesta heille edullisilla ehdoilla. Protestantit menettivät taistelussa noin puolet miehistään, Kustaa Horn joutui kahdeksaksi vuodeksi baijerilaisten vangiksi ja Heilbronnin liitto kaatui. Taistelun jälkeen Ranskan oli pakko puuttua kolmikymmenvuotiseen sotaan aktiivisesti, ja Saksan sisäinen uskonsota muuttui valtioiden väliseksi konfliktiksi.
Taustaa > Komentajat > Protestantit

Kustaa II Aadolfin kaaduttua Lützenissä Ruotsin armeijan johtoon nousi Åke Tott. Hän kuitenkin erosi tehtävästä vuonna 1633, ja komentajiksi jäivät Kustaa Horn ja Bernhard Weimar. He olivat keskenään hyvin erilaisia ja tulivat huonosti toimeen. Weimar oli kiivas ja kunnianhimoinen, Horn maltillinen ja vaatimaton. Horn oli tottunut saamaan käskynsä Kustaa II Aadolfilta, jolta perimäänsä ruotsalaista sotataitoa hän pyrki toteuttamaan taistelukentällä.
Taustaa > Komentajat > Keisarilliset

Keisarillisen armeijan edellinen komentaja Albrecht von Wallenstein murhattiin 25. helmikuuta 1634. Keisari Ferdinand II kutsui armeijan uudeksi ylipäälliköksi poikansa, Unkarin kuningas Ferdinandin, mutta armeijan todellinen johto siirtyi Matthias Gallasille, jonka apuna toimi Ottavio Piccolomini.
Yhdistyneen Baijerin ja Katolisen liigan armeijan komentajaksi tuli Johann Tillyn kuoleman jälkeen Johann von Aldringen, joka kuitenkin kaatui Landshutin taistelussa ruotsalaisia vastaan. Liigan armeijan komentajana häntä seurasi Lothringenin herttua Kaarle IV. Italiasta tulevien espanjalaisten apuvoimien ylipäällikkö oli kardinaali Fernando, Espanjan alankomaiden kuvernööri, apunaan Leganesin markiisi. Unkarin kuningas Ferdinand ja Fernando olivat serkuksia.
Taustaa > Armeijat

Keisarillisessa armeijassa oli jalkaväkeä 20 000 miestä ja 13 000 ratsukkoa. Näistä 12 000 oli keisarillisen armeijan sotilaita, 6 000 baijerilaisia ja 15 000 espanjalaisia. Lisäksi armeijoilla oli yhteensä 64 tykkiä.
Yhdistyneessä Ruotsin ja Heilbronnin liiton armeijassa oli 13 300 jalkaväkimiestä, 10 150 ratsukkoa ja 68 tykkiä. Suomalaisista joukoista mukana on ilmeisesti ollut vain Arvid Wittenbergin johtamaa Turun ratsuväkeä. Kokonaisuutena protestanttien armeija koostui lähes kokonaan palkkasotureista, sillä Lützenin ja Alte Vesten taisteluissa kärsityt tappiot olivat tuhonneet alkuperäisen, Saksaan vuonna 1630 maihin nousseen kansallisen armeijan. Palkkasoturit eivät kyenneet toimimaan taistelukentällä yhtä kurinalaisesti ja harjoitetusti kuin kansalliset joukot, joten vuoteen 1632 mennessä Ruotsi oli menettänyt sotilaallisen etulyöntiaseman Saksassa jo ennen Nördlingeniä.
Taustaa > Taistelukenttä

Nördlingenin taistelu käytiin Nördlingenin kaupungin eteläpuolella. Alue on keskellä meteoriittikraatteria, joka sijaitsee Schwabenin Juran itäpäässä. Kraatteri on halkaisijaltaan 15 km ja ympäristöään 100–150 m syvempi. Kaupungista etelään on sarja kukkuloita: Galgenberg, Staffelberg, Adlerberg ja Schönfeld. Toinen kukkulajono alkaa heti Schönfeldin eteläpuolelta ja kulkee kaakosta luoteeseen: Allbuch, Heselberg, Lachberg, Lädle ja Himmelreich. Näistä erityisesti Allbuch on jyrkkärinteinen. Kukkulajonot päättyvät pohjoisessa Egerjokeen ja etelässä Rezenbachpuroon. Kukkulajonojen ja Egerin väliin jää suhteellisen avoin kolmionmuotoinen tasanko, Herkheimerfeld. Maasto sopi erityisen huonosti vetäytymiseen, koska se oli metsäistä sekä rikkonaista ja kukkuloiden välisten laaksojen pohjilla kulki jokia ja puroja.