stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kam Air

| Kam Air کام ایر |
| --- | --- |

 IATA: RQ  –  ICAO: KMF 
Kutsukoodi:  KAMGAR
Perustettu:  2003
Laivaston koko:  4
Kohteiden määrä:  8
Tunnuslause:  Trustable Wings
Solmukohdat:   Kabulin kansainvälinen lentoasema
Kotipaikka:   Kabul, Afganistan
Kanta-asiakasohjelma:  Go Orange
Avainhenkilö(t):  Zamari Kamgar (toimitusjohtaja)
Yhtiön sivut:  www.flykamair.com
Kam Air (pers. ‏کام ایر‎) (IATA: RQ, ICAO: KMF, kutsukoodi: KAMGAR) on afganistanilainen lentoyhtiö, joka on perustettu vuonna 2003. Yhtiö operoi lentojaan kotimaahan ja ulkomaille Aasian maihin Kabulin kansainväliseltä lentoasemalta kymmenen matkustajakoneen laivastollaan. Kam Airin toimisto sijaitsee Kabulissa.
Historia

Lentoyhtiön perusti 31. elokuuta 2003 Zamarai M. Kamgar. Yhtiö lensi ensimmäisen lentonsa 8. marraskuuta 2003 Kabulista Heratiin vuokratulla Boeing 727-200 Advanced -koneella. Laivasto kasvoi Boeing 737 -koneilla sekä muutamilla potkurikoneilla kotimaan liikennettä varten.
3. helmikuuta 2005 yhtiölle sattui vakava onnettomuus, kun yhtiön Boeing 737 (EX-037) katosi tutkasta lennolla Heratista Kabuliin. Koneessa oli 96 matkustajaa ja 8 miehistön jäsentä. Onnettomuuskoneen jäännökset löytyivät läheiseltä vuoristolta Kabulista.
Kam Air laajensi reittiverkostoaan Eurooppaan avaten reitit Wieniin ja Lontooseen vuonna 2010. Yhtiö joutui kuitenkin lopettamaan lennot, kun Euroopan unioni lisäsi kaikki afganistanilaset lentoyhtiöt mustalle listalleen turvallisuuspuutteiden vuoksi.
Kun elokuussa 2021 Afganistanin islamilainen tasavalta kaatui Talibanille, loppui lentoliikenne maassa väliaikaisesti. Sittemmin joitakin Kam Airin maan sisäisiä ja kansainvälisiä reittejä on taas avattu.
Kohteet

Kam Air lentää yhdeksään kohteeseen, joista kolme sijaitsee Afganistanissa. Kam Airin lennot operoidaan Kabulista.
| --- | --- |
  Afganistan Kabul - Kabulin kansainvälinen lentoasema Solmukohta  Mazar-i-Sharif - Mazar-i-Sharifin kansainvälinen lentoasema  Tarin Kowt - Tarin Kowtin lentoasema   Iran Mašhad - Mašhadin kansainvälinen lentoasema   Intia Delhi - Indira Gandhin kansainvälinen lentoasema:   Kiina Ürümqi - Ürümqi Diwopun kansainvälinen lentoasema   Tadžikistan Dušanbe - Dušanben kansainvälinen lentoasema   Yhdistyneet arabiemiirikunnat Dubai - Dubain kansainvälinen lentoasema   Kazakstan Almaty - Almatyn kansainvälinen lentoasema
Laivasto

| Konetyyppi | Laivastossa |
| --- | --- |
Airbus A340-313: 3
Boeing 737-500: 1
Boeing 737-300: 6
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kam Air Wikimedia Commonsissa
Kam Airin viralliset kotisivut
Kam Airin Boeing 737-200 (YA-GAB).
Toivo elää

| Toivo elää> Hope Floats |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Forest Whitaker
Käsikirjoittaja:  Steven Rogers
Tuottaja:   Lynda Obst  Sandra Bullock  Mary McLaglen 
Säveltäjä:  Dave Grusin
Kuvaaja:  Caleb Deschanel
Leikkaaja:  Richard Chew
Pääosat:   Sandra Bullock  Harry Connick Jr.  Gena Rowlands 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Fortis Films  20th Century Fox 
Levittäjä:  InterCom Netflix Disney+
Ensi-ilta:   Yhdysvallat 29. toukokuuta 1998  Suomi 8. tammikuuta 1999 
Kesto:  114 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Toivo elää (engl. Hope Floats) on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva, jonka ohjasi Forest Whitaker ja käsikirjoitti Steven Rogers. Pääosassa esiintyivät Sandra Bullock, Harry Connick Jr. ja Gena Rowlands.
Elokuvan näyttelijöistä Mae Whitman palkittiin Young Artist -palkinnolla parhaana alle 10-vuotiaana elokuvanäyttelijänä.
Juoni

Birdee Pruittilla (Sandra Bullock) on elämä jota monet ihmiset kadehtisivat, mutta kun hänen paras ystävätär paljastaa pitkään jatkuneen seksisuhteen Birdeen aviomieheen Billiin (Michael Paré). Shokeerattu Birdee pakkaa kamppeensa ja matkaa tyttärensä Bernicen (Mae Whitman) kanssa synnyinkaupunkiinsa boheemisen äitinsä (Gena Rowlands) luokse. Kaupunkinsa entisenä kauneuskuningattarena ja suosittuna huutosakin johtajana Birdeellä on kestämistä katkerien lapsuuskaverien kipakoissa kommenteissa. Edes töitä ei tahdo löytyä Birdeelle, jolta koulutus on jäänyt väliin. Lisäksi täytettyjä elukoita keräilevä äiti koettaa tyrkyttää hänelle junttimaista, mutta komeaa naapurin timpuria Justinia (Harry Connick Jr.), jota Birdee ei kerta kaikkiaan voi sietää.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sandra Bullock  | … |  Birdee Pruitt   |
|  Harry Connick Jr.  | … |  Justin Matisse   |
|  Gena Rowlands  | … |  Ramona Calvert   |
|  Mae Whitman  | … |  Bernice Pruitt   |
|  Michael Paré  | … |  Bill Pruitt   |
|  Cameron Finley  | … |  Travis   |
|  Kathy Najimy  | … |  Toni Post   |
|  Bill Cobbs  | … |  hoitaja   |
|  Connie Ray  | … |  Bobbi-Claire Patterson   |
|  Mona Lee Fultz  | … |  opettaja   |
Muzharul Islam

| Muzharul Islam |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Arkkitehti
Koulutus:  Oregonin yliopisto, Yalen yliopisto, Architectural Association School of Architecture, Yale School of Architecture ja University of Oregon College of Design (käännä suomeksi)
Merkittävät työt:  Faculty of Fine Arts, University of Dhaka (käännä suomeksi)
Muzharul Islam (25. joulukuuta 1923 – 15. heinäkuuta 2012) oli bangladeshilainen arkkitehti, kaupunkisuunnittelija, kouluttaja ja aktivisti. Häntä on pidetty alueellisen modernismin pioneerina Etelä-Aasiassa sekä Bangladeshin modernin arkkitehtuurin ja bengalilaisen modernismin edelläkävijänä. Arkkitehtina ja poliittisena aktivistina hän auttoi Bangladeshin institutionaalista kehitystä kutsumalla muita arkkitehteja työskentelemään Bangladeshissa. Kutsuttuja olivat muun muassa Louis Kahn, Richard Neutra, Stanley Tigerman, Paul Rudolph, Robert Boughey ja Konstantinos Doxiadis .
Nuoruus

Muzharul Islam syntyi 25. joulukuuta 1923 Murshidabadissa. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1950 ja suoritti siellä kandidaatin tutkinnon arkkitehtuurista Oregonin yliopistosta. Vuonna 1956 hän sai stipendin trooppisen arkkitehtuurin opiskeluun Architectural Association School of Architecture -kouluun Lontoossa. Vuonna 1961 hän suoritti jatko-opinnot Paul Rudolphin johdolla Yalen yliopistossa. Yalessa Stanley Tigerman oli yksi hänen luokkatovereistaan, ja siellä hän otti yhteyttä Louis Kahniin. Muzharul Islam aloitti uransa suunnittelemalla kaksi rakennusta Shahbagin alueelle vuonna 1955: Dhakan yliopiston kirjaston ja Taideteollisuuden korkeakoulun. Vuosina 1958–1964 Islam toimi Itä-Pakistanin hallituksen vanhempana arkkitehtina.
Ura

Hänen tärkein työnsä syntyi, kun Pakistanin kuvernöörikonferenssi päätti vuonna 1959 presidentti Ayub Khanin johdolla, että Dhaka on Pakistanin toinen pääkaupunki. Hallitus päätti rakentaa pääomakompleksin Sher-e-Bangla Nagariin, Dhakaan. Muzharul Islam sai suunnitella Bangladeshin kansalliskokouksen rakennuksen, Jatiyo Sangsad Bhabanin. Hän toi opettajansa Louis Kahnin mukaan projektiin tekemään merkittävää työtä tulevalle sukupolvelle. Islam teki tiivistä yhteistyötä hänen kanssaan vuodesta 1965 Kahnin kuolemaan 1973.
Kahnin ohella hän toi Paul Rudolphin ja Stanley Tigermanin työskentelemään Bangladeshiin, ja kolmikko tunnetaan nimellä American Trio . Trion lisäksi Bangladeshin arkkitehtuuria hallitsi 1950-luvulta lähtien Islamin monumentaalinen tyyli.
Hänen tärkeimpiä töitään ovat: Jahangirnagar Yliopisto, Chittagong Sairaala, pääkirjasto, Charukala instituutti, Azimpur Estate, Rangmati Township ja monet ammattikorkeakoulut. Islam teki Dhakan kaupungin yleissuunnitelman. Hän loi myös logon Bangladeshin hallitukselle.
Palkinnot

Arkkitehtitoimisto, Bangladeshin kultamitali, 1993
Hän sai kunnianosoittamisen yhdysvaltalaisesta arkkitehti-instituutista instituutin kansalliskokouksessa Dallasissa, Texasissa vuonna 1999.
Hän oli arkkitehtuurin ensimmäisen Aga Khan -palkinnon pääraadin jäsen, Geneve, 1980.
Islam on ollut tuomariston jäsen useissa kansallisissa ja kansainvälisissä suunnittelukilpailuissa ja palkintoissa, mukaan lukien:
Aga Khan -palkinto arkkitehtuurista
Islamabadin Faisalin moskeijakilpailun suunnittelukilpailu
islamilaisen kehityspankin pääkonttorin suunnittelukilpailut Jeddahissa
Aga Khan -arkkitehtuuripalkinnon saaneen ulkoministeriön päämaja Riyadhissa
Hän sai itsenäisyyspäivän palkinnon vuonna 1999, joka on Bangladeshin korkein valtion palkinto.
Bangladeshin arkkitehti-instituutti julkaisi vuonna 2000 dokumentin Elokuva Mazharulin islamista, jonka nimi oli Tini (The Architect). Ohjaajana oli Enamul Karim Nirjhar.
Huomattavia töitä

| vuosi | projekti | Kuva | Sijainti | Kommentit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1953-54 | Taideteollisuuden korkeakoulu |  | Shahbag, Dhaka |  |
| 1953-54 | Dhakan yliopiston kirjasto |  | Dhakan yliopisto |  |
| 1953-54 | Bangladeshin kansallisarkisto ja kirjasto |  | Sher-e-Bangla Nagar, Dhaka |  |
| 1962 | Asuminen luokan IV työntekijöille |  | Azimpur Estate, Dhaka |  |
| 1963-64 | Rautatien kuntoutusvyöhyke |  | Khilgaon, Dhaka | Suunnitelma projektille |
| 1963-64 | Rangamati Town |  | Rangamati, CHT | Suunnitelma projektille |
| 1963-65 | BCSIR-laboratoriorakennukset |  | Dhanmondi, Dhaka |  |
| 1964 | Kansallisen julkishallinnon instituutin rakennus |  | Shahbag, Dhaka |  |
| 1965-71 | Pääkonttorin rakennus, maatalouden kehittämisyhtiö |  | Motijheel, Dhaka | 14 kerroksinen |
| 1965-71 | 5 ammattikorkeakoulua |  | Rangpur, Bogra, Pabna, Sylhet ja Barisal | Yhteistyössä Arch. Stanley Tigerman |
| 1965-71 | EFU-rakennushanke (Jiban Bima Bhaban) |  | Motijheel, Dhaka | 27 kerrosta |
| 1965-71 | Tie tutkimuslaboratoriot |  | Dhaka, Bangladesh |  |
| 1968-71 | Chittagongin yliopiston yleissuunnitelma ja mallit |  | Chittagongin yliopisto, Chittagong | Suunnitelmat opiskelijoiden hostellille, humanistisiin rakennuksiin, tiederakennukseen, hallintorakennukseen, lukijakortteihin, VC: n korteihin, professoreiden tiloihin, varastotilaan ja jumaluuksiin |
| 1968-71 | Asunto Ruppur-atomienergiakompleksille |  | Savar, Dhaka |  |
| 1968-71 | Jahangirnagar University -suunnitelma ja -suunnittelu |  | Jahangirnagar University, Dhaka | Suunnitelmat opiskelijoiden hostellille, lukijakortteille ja luokan IV työntekijöille |
| 1980-84 | Jaipurhatin kalkkikivi- ja sementtiprojekti |  | Jaipurhat, Bangladesh | Suunnitelma, asunto 200 upseerille, asunto 1700 työntekijälle, klinikka ja sairaala, klinikka ja sairaala, basaari ja moskeija |
| 1980-84 | Kansalliskirjasto |  | Sher-e-Bangla Nagar, Dhaka |  |
| 1987 | Maailmanpankin toimistorakennus |  | Dhaka, Bangladesh |  |
| 1995 | Garden City -hanke |  | Dhaka, Bangladesh | 20 kerrosta |
kuolema

Muzharul Islam kuoli 15. heinäkuuta 2012 kello 00.06 Dhakassa, Bangladeshissa.  Hän oli 88-vuotias.
Julkaisut

Jotkut julkaisut esittelivät Muzharul Islam:
Encyclopædia Britannica, osa 22, 15. painos 1986, sivu 99.
Architectural Review, Lontoo, huhtikuu 1960, sivu-155.
Ympäristöt, osa 19, numero 2, 1988, Waterloon yliopisto, Ontario, Kanada, sivut 55-60.
Arkkitehtuuri + suunnittelu, New Delhi, Intia, touko – kesäkuu 1988, sivut 26–32 & 36.
Sangbad, Dhaka, 23. joulukuuta 1993, sivu-12.
Daily Bhorer Kagoj, Dhaka, 24. joulukuuta 1993, sivu-9.
Daily Bhorer Kagoj, Dhaka, 7. maaliskuuta 1994, sivu-12.
Viikkoloma, Dhaka, 31. joulukuuta 1993, sivu-6.
Daily Star, Dhaka, elokuu 2000.
Luennoitsija, Intian mantereen neljän arkkitehdin näyttely; New York, Philadelphia, 1997.
Luennoitsija, arkkitehtuurinäyttely Bangladeshissa, ”Pundranagar” Sher-e-Bangla Nagarille (350)   BC nykyiseen aikaan), 1997.
Itsenäisyysarkkitehtuuri   : The Making of Modern South Asia, 1997, Pennsylvanian yliopisto .
Intian kansainvälinen keskuskortteli: Monsoon 1997, nide 24, numero 2-3.
Arkkitehti Muzharul Islam ja Chicagon arkkitehti Stanly Tigerman tekivät yksityiskohtaisen tutkimuksen typologiasta ja tektoniikasta, ekologiasta, ilmastosta ja materiaaleista. Heidän tutkimuksensa tuloksena oli suuri raportti, joka esiteltiin syyskuussa 1968 ilmestyvässä ”Architectural Record” -numerossa.
Vastukatha: Arkkitehti Muzharul Islamin valitut sanonnat | বাস্তুকথা: স্থপতি মাজহারুল ইসলামের নির্বাচিত উক্তি, toimittanut Kazi Khaleed Ashraf ja Saif Ul Haque, Kustantaja: BI Books -Bangal Publications
Muzharul Islam -arkkitehti, toimittanut Fuad H Mallick, Zainab Faruqui Ali
স্থপতি মাজহারুল ইসলাম, সম্পাদনা - আবুল হাসনাত
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
ArchSociety-artikkeli: Muzharul Islam: Modernin arkkitehtuurin edelläkävijä Bangladeshissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 2 
Muut:  IdRef
Joensuun kaupungintalo

| Joensuun kaupungintalo |
| --- | --- |
 Joensuun kaupungintalo
Osoite:  Rantakatu 20
Sijainti:  Joensuu
Koordinaatit:  62°36′00″N, 029°45′55″E
Valmistumisvuosi:  1914
Suunnittelija:  Eliel Saarinen
Käyttäjä:  Joensuun kaupunki
Tyylisuunta:  kansallisromantiikka, myöhäisjugend
Julkisivumateriaali:  tiili
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joensuun kaupungintalo on Eliel Saarisen suunnittelema, vuonna 1914 valmistunut kansallisromantiikkaa ja myöhäisjugendia yhdistelevä tiilirakennus Joensuun keskustassa. Se palvelee kulttuuria ja hallintoa. Siinä toimivat kaupungin keskushallinto ja kaupunginteatteri (Euroopan unionin itäisin ammattiteatteri). Kaupungintalo sijaitsee Pielisjoen rannalla Rantakadulla.
Ennen kaupungintaloa

Joensuun alkuvaiheissa ennen kaupungintalon rakentamista kaupunginhallintoelimet olivat toimineet entisessä kauppias A. J. Mustosen talossa. Tilat kävivät kuitenkin pian ahtaiksi, eikä sopivia paikkoja kokouksia, iltamia, teatteria tai konsertteja varten ollut. Kaupungintalon rakentamisesta keskusteltiinkin useaan otteeseen 1890-luvulla. Hankkeen edelle kiri kuitenkin kiireellisemmäksi todettu tyttökoulun perustaminen, ja kaupungintalon rakentaminen sai jäädä myöhemmäksi. Kaupungintaloon suunniteltiin alun perin kirjaston ja majatalon sijoittamista, mutta näistä luovuttiin. Kaupungintaloon suunniteltu ravintolakin aiheutti paheksuntaa, mutta se säilytettiin.
Kaupungintalon tuleva sijaintikin oli kiistelyn aihe. Talon paikaksi oli suunniteltu torin itäistä reunaa, jossa talo olisi ollut näkyvällä paikalla. Kaupungintalon piirustuskilpailun palkintolautakunnan lausunto ratkaisi kuitenkin tilanteen. Sen mukaan paras paikka olisi Pakkahuonepuistossa, jossa liikenne olisi vilkkain. Vuonna 1908 päätettiin kaupungintalon rakentamisesta Pakkahuonepuistoon. Seuraavana vuonna päätös vahvistettiin senaatissa. Asemakaavamuutoksen myötä raatihuonekortteli muutettiin puistoksi ja Isontorin itäosa samoin.
Kaupungintalon piirustukset ratkaistiin vuonna 1909 käydyllä piirustuskilpailulla, jonka voitti Eliel Saarinen. Palkintona oli 1 200 markkaa (vastaa noin 6000 euroa vuonna 2023 ) ja hänen työtään alettiin rakentaa pienin muutoksin.
Rakentaminen

18. toukokuuta 1911 valtuuskunta totesi kaupungintalon rakennushankkeen kiireelliseksi ja päätti, että rakennustyöhön ryhdytään heti. Työt aloitettiin 11. lokakuuta, jolloin paikalle tuotiin ensimmäiset rakennusainekuormat. Alussa työt sujuivat hyvin, mutta lopussa viimeistelytyöt venyivät odotettua myöhemmäksi. Kaupungintalo vihittiin lopulta käyttöön 14. marraskuuta 1914, kolmen vuoden rakentamisen jälkeen.
Valmistuttuaan uusi kaupungintalo vastasi varsin tarkasti Saarisen piirustuksia, varsinkin julkisivuiltaan. Julkisivun patsaat suunnitteli kuvanveistäjä Johannes Haapasalo. Uudella kaupungintalolla oli vuonna 1914 valmistuessaan melkoinen vaikutus kaupunkikuvaan. Jyhkeä kivirakennus korkeine torneineen kohosi keskelle puutaloja ja se näkyi lähes keskustan joka puolelle.
Tulipalo 1966

Maaliskuussa 1966 kaupungintalolla syttyi tulipalo, joka uhkasi tuhota rakennuksen. Palo sai alkunsa kaupunginteatterin näyttämöltä. Tuli ryöstäytyi juhlasalin ullakolle ja torniin, mutta palo saatiin rajoitetuksi niin, että toimisto-osa kärsi vain vesivahinkoja. Ensin evakuoitiin arkisto. Teatterin kalustosta jäi evakuoimatta lattiaan kiinnitetyt istuimet. Rakenteita jouduttiin uusimaan ja ilmanvaihtojärjestelmä rakennettiin lähes kokonaan uudelleen.
Kaupungintalo nykyään

Kaupungintalon ympäristöä on uudistettu 1990- ja 2000-luvuilla. Rantakatua on alennettu noin metrin verran ja talon alin kerros on tullut paremmin esille. Kaupungintalo on peruskorjattu vuonna 1998, koska rakennus on joiltain osin päässyt huonoon kuntoon mm. vanhojen vuotavien vesi- ja viemäriputkien sekä rapautumisen takia. Talossa on Joensuun kaupunginteatterin suuri ja pieni näyttämö.
Kevääseen 2023 toiminut Teatteriravintola oli kaupungin vanhin toimiva ravintola.Teatteriravintolan terassi  oli suosittu jazz- ja muiden klubityyppisten konserttien pitopaikka. Kellarikerroksessa toimi meksikolaistyylinen ruoka- ja cocktailravintola El Capitan.
Kaupunginteatterissa eli kaupungintalon juhlasalissa on kokoontunut Joensuun kaupunginvaltuusto.
Talon torni toimii näkötornina, josta on näkymät joka suuntaan Joensuuhun.
Kaupunginhallinnon tiloihin remontoidaan vuosina 2024-2025 tilat Pohjois-Karjalan museolle. Museovirasto vastusti ensimmäisiä muutossuunnitelmia, joiden mukaan kattoja madallettaisiin ja ovia poistettaisiin. Rakennuksen suojelumerkintä SR-1 tarkoittaa, että rakennuksessa ei saa tehdä muutoksia, jotka heikentävät rakennustaiteellisia arvoja tai muuttavat arkkitehtuurin ominaispiirteitä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Joensuun kaupungintalo Wikimedia Commonsissa
Kaupungintalon esittely Joensuun kaupunkioppaassa (Arkistoitu – Internet Archive)
Pamir Airways

| Pamir Airways پامیر ایرویز |
| --- | --- |

 IATA: NR  –  ICAO: PIR 
Kutsukoodi:  PAMIR
Perustettu:  1995
Lakkautettu:  2011
Laivaston koko:  6
Kohteiden määrä:  13
Tunnuslause:  Fly with confidence
Solmukohdat:   Kabulin kansainvälinen lentoasema
Kotipaikka:   Kabul, Afganistan
Avainhenkilö(t):  Mr. Sherkhan Farnood (puheenjohtaja)
Yhtiön sivut:  www.pamirairways.af
Pamir Airways (pers. ‏پامیر ایرویز‎) (IATA: NR, ICAO: PIR, kutsukoodi: PAMIR) oli Afganistanin vanhin yksityinen lentoyhtiö, joka perustettiin vuonna 1995. Lentoyhtiön solmukohtana toimi Kabulin kansainvälinen lentoasema, josta se operoi kymmeneen kohteeseen Afganistanissa ja Lähi-idässä. Yhtiön laivastoon kuului viisi matkustajakonetta. Yhtiö lopetti toimintansa maaliskuussa 2011.
Historia

Pamir Airways perustettiin toukokuussa 1995. Yhtiöstä tuli ensimmäinen afganistanilainen yksityinen lentoyhtiö, jolla on Afganistanin siviili-ilmailujärjestön myöntämä toimilupa. Pamir Airwaysin nimi johdettiin Pamir-vuoriston nimestä ja se tarkoitti "maailman kattoa" vapaasti suomennettuna. Pamir Airways aloitti liikennöinnin yhdellä Boeing 707-320 -tyyppisellä koneella ja kahdella Antonov An-12 -tyyppisellä koneella.
Pamir Airways loi afganistanilaisille pyhiinvaeltajille tärkeän yhteyden Saudi-Arabiaan. Yhtiö kuljetti 15 000 pyhiinvaeltajaa vuonna 2005. Vuonna 2008 yhtiö siirtyi afganistanilaisen liikemiesryhmän haltuun vuonna 2008, jolloin Pamir Airways sai Kabul Bankilta 98 miljoonan Yhdysvaltain dollarin lainan. Myöhemmin paljastui, että lainalle ei ollut riittäviä vakuuksia ja takauksia.
Toukokuussa 2010 lentoyhtiön Antonov An-24 -kone tuhoutui maahansyöskysyssä kotimaanlennolla Qunduzista Kabuliin. Kaikki koneessa olleet 43 ihmistä kuolivat. Onnettomuuden jälkeen yhtiön koneet määrättiin pysymään maassa, koska laivaston kunto osoittautui huonoksi. Tämän seurauksena Pamir Airwaysilta vietiin toimilupa, ja yhtiö lopetti toimintansa virallisesti 19. maaliskuuta 2011.
Kohteet

Pamir Airways liikennöi 15 kohteeseen, joista neljä sijaitsee ulkomailla.
| --- | --- |
  Afganistan Chaghcharan (Chaghcharanin lentoasema)  Farah (Farahin lentoasema)  Faizabad (Faizabadin lentoasema)  Herat (Heratin lentoasema)  Kabul (Kabulin kansainvälinen lentoasema) Solmukohta  Kandahar (Kandaharin kansainvälinen lentoasema)  Maimana (Maimanan lentoasema)  Qal'eh-ye Naw (Qal'eh-ye Nawin lentoasema)  Qunduz (Qunduzin lentoasema)  Zaranj (Zaranjin lentoasema):   Intia Delhi (Indira Gandhin kansainvälinen lentoasema)   Saudi-Arabia Jedda (Kuningas Abdilazizin kansainvälinen lentoasema)  Riad (Kuningas Khalidin kansainvälinen lentoasema)   Yhdistyneet arabiemiirikunnat Dubai (Dubain kansainvälinen lentoasema)
Laivasto

| Konetyyppi | Lukumäärä | Matkustajapaikkoja | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Boeing 737-232 Advanced | 1 | - |  |
| Boeing 737-4Y0 | 4 | - |  |
Aiheesta muualla

Pamir Airwaysin viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Pamir Airwaysin Boeing 737-4YO nousussa.
Sjöholm

Sjöholm on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Bror-Erik Sjöholm (1918–2013), suomalainen juristi, KHO:n hallintoneuvos
Emil Sjöholm (1894–1989), suomalainen jääkäriluutnantti
Emmi-Liia Sjöholm (s. 1985), suomalainen kirjailija
Fanni Sjöholm, F (s. 1993), suomalainen artisti ja musiikintekijä
Gunnar Sjöholm (1886–1948), suomalainen insinööri ja kirjapainoalan yritys Tilgmannin toimitusjohtaja
Helen Sjöholm (s. 1970), ruotsalainen laulaja, näyttelijä ja musikaaliartisti
John Sjöholm (1897–1918), suomalainen jääkärivaravääpeli
Peter Sjöholm, Peter Holm (s. 1947), ruotsalainen poplaulaja
Ragnar Sjöholm (1905–1980), suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Sebastian Sjöholm (s. 1996), suomalainen jääkiekkoilija
Uno Sjöholm (1889–1981), Suomen vankeinhoitolaitoksen arkkitehti
Wilma Sjöholm (s. 1999), suomalainen jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Filótheoksen luostari

| Filótheoksen luostari Μονή Φιλοθέου |
| --- | --- |
 Filótheoksen luostari.
Sijainti:  Athos,  Kreikka
Koordinaatit:  40°13′32″N, 24°17′28″E
Kirkkokunta:  ortodoksinen kirkko
Tyyppi:  munkkiluostari
Perustaja:  Filotheos
Perustettu:  900-luku
Asukkaita:  65
Tyylisuunta:  bysanttilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Athosvuori 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Filótheoksen luostari (kreik. Μονή Φιλοθέου, Moní Filothéou, myös Filotheoun luostari) on ortodoksinen luostari Athoksen autonomisessa luostaritasavallassa Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marian ilmestykselle. Athoksen kahdenkymmenen luostarin välisessä hierarkiassa Filótheos on sijalla kaksitoista.
Filótheoksen luostarin pääkirkko.
Filótheoksen luostari on perustettu mahdollisesti 900-luvun lopulla. Sen perustajana pidetään Filotheosta, joka oli Athanasios Athoslaisen aikalainen. Tästä luostari myös sai nimensä. Luostaria tukivat aikoinaan Bysantin keisarit Nikeforos, Andronikos II ja Andronikos III. 1300-luvulla luostariin tuli erityisesti serbialaisia ja bulgarialaisia munkkeja. Vuonna 1540 Kakhetin kuningas Levan rakennutti luostariin tilavan ruokasalin ja vuonna 1734 Valakian ruhtinas Gregorios antoi luostarille kultaisen bullan. 1700-luvulla Kosmas Aitolialainen uudisti luostarin kirkkoja. Luostarissa oli vakava tulipalo vuonna 1871. Vuodesta 1973 luostari on noudattanut kinobioottista elämäntapaa. Vuonna 2011 luostarissa oli 65 asukasta.
Luostari sijaitsee Athoksen niemimaan keskiosissa noin 1,5 kilometriä niemimaan itärannikosta. Se on rakennettu metsäiseen rinteeseen noin 530 metrin korkeuteen. Paikka on lähellä antiikin aikaista Asklepioksen temppelin paikkaa. Luostarin pääkirkko (katholikon) on tiettävästi rakennettu vuonna 1746 aiemmin sortuneen kirkon paikalle. Luostarissa on kuusi kappelia sen sisäpuolella sekä kolme sen ulkopuolella, muun muassa muurien ulkopuolella olevalla hautausmaalla sijaitseva Kaikkien pyhien kappeli. Luostarin alaisuudessa on 12 keljaa sekä vierasmaja Karyéen kylän alueella. Luostarin pyhäinjäännöksiin lukeutuu muun muassa Johannes Khrysostomoksen oikea käsi. Luostarin kirjastossa on muun muassa 250 käsikirjoitusta, noin 2 500 painettua kirjaa sekä yksi Athoksen vanhimmista evankeliumikirjoista.
Filótheosta lähimmät luostarit ovat Karákalloksen luostari noin 1,5 kilometriä itään ja Ivíronin luostari noin 2,2 kilometriä pohjoiseen.