stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fernando Alonso
Formula 1 -tulokset > Voittojen määrät osakilpailuissa

Abu Dhabin Grand Prix: ei voittoja
Australian Grand Prix: 1 voitto
Azerbaidžanin Grand Prix: ei voittoa
Bahrainin Grand Prix: 3 voittoa
Belgian Grand Prix: ei voittoja
Brasilian Grand Prix: ei voittoja
Britannian Grand Prix: 2 voittoa
Espanjan Grand Prix: 2 voittoa
Euroopan Grand Prix: 3 voittoa
Intian Grand Prix: ei voittoja
Italian Grand Prix: 2 voittoa
Itävallan Grand Prix: ei voittoja
Japanin Grand Prix: 2 voittoa
Kanadan Grand Prix: 1 voitto
Kiinan Grand Prix: 2 voitto
Korean Grand Prix: 1 voitto
Malesian Grand Prix: 3 voittoa
Meksikon Grand Prix: ei voittoja
Monacon Grand Prix: 2 voittoa
Ranskan Grand Prix: 1 voitto
Saksan Grand Prix: 3 voittoa
San Marinon Grand Prix: 1 voitto
Singaporen Grand Prix: 2 voittoa
Turkin Grand Prix: ei voittoja
Unkarin Grand Prix: 1 voitto
Venäjän Grand Prix: ei voittoja
Yhdysvaltain Grand Prix: ei voittoja
Formula 1 -tulokset > Kilpailuinsinöörit

| Kaudet | Kilpailuinsinööri | Talli |
| --- | --- | --- |
| 2001 |  | Minardi |
| 2003–2004 |  Paul Monaghan | Renault |
| 2005–2006 |  Rod Nelson | Renault |
| 2007 |  Mark Slade | McLaren |
| 2008 |  Dave Greenwood | Renault |
| 2009 |  Simon Rennie | Renault |
| 2010–2015 |  Andrea Stella | Ferrari, McLaren |
| 2016–2018 |  Mark Temple | McLaren |
Yksityiselämä

Alonso asuu Oxfordissa Englannissa ja omistaa talon myös Genevenjärven rannalta Sveitsistä.
Alonso avioitui 17. marraskuuta 2006 El Sueño de Morfeo -yhtyeen laulajan Raquel del Rosarion kanssa Limanesissa. He erosivat joulukuussa 2011 yhteisellä päätöksellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fernando Alonso Wikimedia Commonsissa
Virallinen sivusto
Formula One Database (Arkistoitu – Internet Archive)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Marc Gené | Euro Open MoviStar by Nissan -mestari 1999 | Seuraaja: Antonio García |
Aston Martin Aramco F1 Team
Tallipäällikkö:
 Mike Krack


Kilpakuljettajat:
14.  Fernando Alonso ·  18.  Lance Stroll


Testikuljettajat:
34.  Felipe Drugovich ·   Stoffel Vandoorne


Formula 1 -autot:

DBR4 ·  DBR5 ·  AMR21 ·  AMR22 ·  AMR23 ·  AMR24
Kauden 2024 Formula 1 -tallit ja -kuljettajat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Red Bull Racing | Mercedes | Ferrari | McLaren | Aston Martin Aramco |
| 1. Max Verstappen  11. Sergio Pérez    | 44. Lewis Hamilton  63. George Russell    | 16. Charles Leclerc  55. Carlos Sainz  38. Oliver Bearman | 4. Lando Norris  81. Oscar Piastri    | 14. Fernando Alonso  18. Lance Stroll    |
| Alpine | Williams | RB | Kick Sauber | Haas |
| 10. Pierre Gasly  31. Esteban Ocon | 2. Logan Sargeant  23. Alexander Albon | 3. Daniel Ricciardo  22. Yūki Tsunoda | 24. Zhou Guanyu  77. Valtteri Bottas | 20. Kevin Magnussen  27. Nico Hülkenberg |
Formula 1 -luokan kuljettajien maailmanmestarit
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja 2  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Yhdysvallat  Latvia 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef 
Alonso Minardilla kaudella 2001.
Alonso Britannian GP:ssä 2005.
Alonso sijoittui kolmanneksi Belgian GP:ssä 2007.
Alonso palkintokorokkeella Britannian GP:ssä 2007. Hän sijoittui toiseksi.
Alonso ajaa ensimmäistä kertaa Valencian katuradan kotiyleisön edessä 2008.
Fernando Alonso Belgiassa 2009.
Alonso ajamassa Japanin GP:tä 2010.
Alonso Malesian GP:n voiton jälkeen kaudella 2012.
Alonso Malesian GP:n harjoituksissa kaudella 2013.
Alonso McLaren Hondan ratissa kotikilpailussaan Espanjan GP:ssä 2015.
Alonso voitti Singaporen GP:n 2008.
Hiroki Itō

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Hiroki Itō edustamassa VfB Stuttgartia vuonna 2021.
Henkilötiedot
Koko nimi: Hiroki Itō
Syntymäaika: 12. toukokuuta 1999 (ikä 25)
Syntymäpaikka: Hamamatsu, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskuspuolustaja
Pituus: 188 cm
Seura
Seura:  Bayern München
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2018–2022 2019 2021–2022 2022–2024 2024– | Júbilo Iwata → Nagoya Grampus → VfB Stuttgart VfB Stuttgart Bayern München | 58 (4) 2 (0) 29 (1) 56 (1) 0 (0) |
Maajoukkue
| 2022– | Japani | 19 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Hiroki Itō (jap. 伊藤 洋輝, Itō Hiroki; s. 12. toukokuuta 1999 Hamamatsu) on japanilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja ja pituudeltaan 188-senttimetrinen.
Seurajoukkueura

Itō siirtyi kotimaansa Júbilo Iwata -seurasta saksalaiseen VfB Stuttgartiin kesällä 2021, ensimmäisen kauden ajaksi lainalle. Hän pelasi kaudella 2021–2022 Bundesliigassa 29 ottelua, joista 26 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin marraskuussa Mainzia vastaan. Kesällä 2022 Stuttgart osti hänen pelaajaoikeutensa. Hän pelasi seuraavalla kaudella 30 bundesliigaottelua, yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa ja teki yhden maalin. Lisäksi hän pelasi kaksi karsintaottelua. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 26 bundesliigaottelua, jotka yhtä lukuun ottamatta avauksessa. Hän siirtyi kesällä 2024 Bayern Müncheniin.
Maajoukkueura

Itō pelasi Japanin alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa ikäluokan MM-kilpailuissa 2019. Hän nousi Japanin A-maajoukkueeseen kesäkuussa 2022. Hän pelasi MM-kilpailuissa 2022 toisen puoliajan ottelussa Costa Ricaa vastaan. Toistaiseksi ainoan maaottelumaalinsa hän teki Perua vastaan kesäkuussa 2023. Hän on heinäkuun 2024 loppuun mennessä pelannut 19 A-maaottelua, joissa 16 kertaa avauskokoonpanossa.
Aiheesta muualla

Soccerway
Bayern München – Saksan Bundesliiga
1 Neuer |
2 Upamecano |
3 Kim |
6 Kimmich |
7 Gnabry |
8 Goretzka |
9 Kane |
10 Sané |
11 Coman |
15 Dier |
16 Palhinha |
17 Olise |
18 Peretz |
19 Davies |
20 Ibrahimović |
21 Itō |
22 Guerreiro |
23 Boey |
25 Müller |
26 Ulreich |
27 Laimer |
28 Buchmann |
39 Tel |
42 Musiala |
44 Stanišić |
45 Pavlović |
46 Vidović |
Valmentaja Kompany
Japanin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Kawashima |
2 Yamane |
3 Taniguchi |
4 Itakura |
5 Nagatomo |
6 Endō |
7 Shibasaki |
8 Dōan |
9 Mitoma |
10 Minamino |
11 Kubo |
12 Gonda |
13 Morita |
14 J. Itō |
15 Kamada |
16 Tomiyasu |
17 Tanaka |
18 Asano |
19 Sakai |
20 Machino |
21 Ueda |
22 Yoshida |
23 Schmidt |
24 Sōma |
25 Maeda |
26 H. Itō |
Valmentaja Moriyasu
Lennart Forstén (Reitkalli)

Kapteeni Lennart Forstén
Karl Lennart Torsten Forstén (29. heinäkuuta 1848 - 7. lokakuuta 1927) perusti vaimonsa Alma Forsténin kanssa Reitkallin puutarhakoulun ja toimi pitkään koulun johtajana.
Lapsuuden perhe

Lennart Forstén syntyi Haminassa, missä isä Torsten Forstén toimi kadettikoulun opettajana. Forstén oli myös kadettikoulun oppilas, mutta isän kuoltua vuonna 1861 perhe muutti Pietariin, missä Ukrainan puolalainen äiti Constance Antoinette Malinovski oli käynyt Smolnan tyttökoulua. Pietarissa äiti elätti perhettä pianon virittäjänä ja pianonsoiton opettajana sekä tekemällä ompelutöitä.
Sukupiiriin kuuluvia olivat setä Lennart Forstén, runoilijana ja taidemaalarinakin tunnettu everstiluutnantti, tämän poika eläinsuojelija Torsten Karl Forstén ja pikkuserkut laulupedagogi Anna Forstén, oopperalaulaja Filip Forstén sekä pianisti ja kirjailija Ina Forstén. Professori Georg August Forstén oli hänen veljiään, samoin Lehtoniemen konepajan perustaja Torsten Forstén. Pietarilainen arkkitehti Gavriil Baranovski oli hänen serkkunsa äidin puolelta.
Ura armeijan palveluksessa

Pietarissa Forstén kävi Pietarissa Mihailovin tykistöakatemiaa, ja valmistuttuaan yleni kenttätykistön aliluutnantiksi 1868 ja kapteeniksi 1876. Forstén määrättiin kapteenina kenttätykistöön, asemapaikkana Pietari. Tähän kauteen ajoittuu myös avioliitto Alma Lönnrothin kanssa vuonna 1877. Vuonna 1881 Forstén sai komennuksen Sippolaan Turpaan ruutitehtaan valvojaksi, mutta kun tehdas vuonna 1890 räjähti Forstén komennettiin Ohtaan ruutitehtaalle lähelle Pietaria. Täältä pariskunta muutti lopullisesti Suomeen ja Forstén erosi armeijan palveluksesta everstiluutnanttina.
Uusi ura eläkkeellä > Liikkalan hovin osto

Liikkalan hovi kuului ns lahjoitusmaihin ja kun kartanon iäkkäällä omistajalla kreivitär van Suchtelenilla ei ollut läheisiä perillisiä suostui hän kapteeni Alexander von Daehnin ehdotuksesta myymään 1882 valtiolle lampuotien viljelemät maat. Talollisten päivätyöt hoviin loppuivat ja he saivat lunastaa maat itselleen. Kreivittärelle jäi kaupan jälkeen vielä Liikkalan hovi ja Marihovi, joita rengit hoitivat. Helena van Suchtelen kuoli 1890 ja hovi siirtyi sisaren Natalian kautta Alexandra Popoffille, os. van Suchtelen. Uusi omistaja yritti saada entisten lampuotien tilakaupat peruttua, mutta laillista kauppaa ei ryhdytty purkamaan. Vuonna 1892 rouva Popoff myi hovin Forsténille, joka yhdessä vaimonsa kanssa perusti 1894 tilalle Liikkalan meijeri- ja karjanhoitokoulun. 1898 Forstén rakennutti Summanjoen Keisarikoskeen sahan.
Liikealan aikana Forsténin perheessä kotiopettajana toimi ylioppilas Juhani Alin, joka tuli näin imaistuksi mukaan perheen kansanvalistuspyrkimyksiin. Forsténin pariskunta tuki Alinin ajaman Kymeenlaakson kansanopiston perustamista lahjoittamalla ensimmäistä rakennusta varten tontin läheltä Inkeroisten asemaa. Tämä lahjoitus osoittaa hyvin sen, mikä ajattelutavan ero heillä oli verrattuna Sippolan kartanon omistajaan, ministerivaltiosihteeri Woldemar von Daehniin, joka vastusti kansanopistojen perustamista ja ilmoitti ykskantaan, ettei tulisi sille valtionapua myöntämään; kansanopistoja pidettiin tanskalaisten esikuviensa lailla "löyhän liberalismin ja kansankiihoituksen pesäpaikkoina" jo niinä aikoina, jolloin niitä ei vielä Suomessa ollut.
Uusi ura eläkkeellä > Sippolan hovin osto

Ministerivaltiosihteeri Woldemar von Daehn peri Sippolan hovin veljensä Alexanderin kuoltua 1894. Vaikka hän pääasiallisesti asuikin Pietarissa, hän pyrki edistämään kartanon hyvinvointia. Torppareiden työtaakkaa eli taksvärkkiä hän helpotti hieman lyhentämällä heidän kesäistä työaikaansa 13 tunnista 12,5 tuntiin ja sallimalla heidän pitää työn lomassa pieniä lepohetkiä. Lisäksi helpotusta torppareiden elämään toi se, ettei heitä enää uhattu sakoilla ja selkäsaunalla, ja lisäksi heille luvattiin "lupamettät", joista he saivat kerätä lehdeksiä ja havuja.
Kun ministerivaltiosihteerin venäläinen vaimo ei viihtynyt lainkaan Sippolassa ja lapsetkin olivat vieraantuneet suomalaisuudesta, päätti von Daehn myydä hovin ja muuttaa ulkomaille jouduttuaan kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikovin epäsuosioon.
von Daehn tarjosi ensin maitaan torppareiden lunastettavaksi. Nämä olivat innostuneet asiasta ja saaneet rahoittajaksi haminalaisen rahamiehen Aladinin, mutta eivät lopulta päässeet yksimielisyyteen kaupan ehdoista. Tämän jälkeen von Daehn antoi tilaisuuden muille ostajille. von Daehnin ja Halla oy:n välisessä kauppakirjassa vuodelta 1899 on sellainen erikoisuus, että siinä myyjä erityisenä toiveenaan ilmaisi halunsa että "Forstén saa omistukseensa Sippolan tilan metsiä lukuun ottamatta ja jatkaa veljeni ja minun työtäni maa- ja karjatalouden jne ehdoilla". Näin myös kävi ja Halla Oy myi välittömästi Forsténille Sippolan hovin päätilan viljelyksineen, 41 torppaa sekä n. 400 hehtaaria metsää ja jätti itselleen n 7300 hehtaaria metsää sekä kolme torppaa. Parooni Wrede on muistelmissaan kuvannut ostotapahtumaa, sillä hän oli kutsuttuna kartanoon kun kauppa tehtiin. Vaikka muistikuvat hänen kertomuksessaan ovatkin osittain vääriä, esimerkiksi kuinka eversti Forstén ryntäsi vauhkolla hevosella paikalle ja latoi ennakkomaksun kartanosta sananmukaisesti pöytään, antaa se hyvän todistuksen siitä, kuinka Forsténin ja von Daehnin on täytynyt sopia itse kartanon siirtymisestä Forsténille.
Vuonna 1900 Forstén siirsi johtamansa maatalouskoulun Liikkalasta Sippolaan ja samoin vuonna 1899 perustettu Alma Forsténin johtama talous- ja puutarhakoulu siirrettiin. Sippolan hovin tilavat rakennukset toimivat tarpeellisena majoitustilana oppilaille, jotka tulivat eri puolilta Suomea, myöhemmin myös Virosta ja Ruotsista. Sippolan ostoa koulutarpeisiin puolsi myös se, että jo edellisten omistajien aikana rakennettu navetta ja korkeatuottoinen karja samoin kuin juustomeijeri tarjosivat hyvät puitteet maatalous- ja meijerikoululle.
Uusi ura eläkkeellä > Muutto Reitkalliin

Konkurssin jälkeen meijerikoulu lopetettiin ja karjakoulu siirtyi Vehkalahdelle Myllykylän kartanoon, jota isännöi tuomari A.G.Lilius. Forsténit vuokrasivat ensin Valkealasta tiloja talous- ja puutarhakoulua varten ja marraskuussa 1906 he siirsivät toiminnan ostamaansa Reitkallin kartanoon Vehkalahden pitäjään. Täällä koulu jatkui edelleen nimellä Sippolan Maatalous- ja puutarhakoulu. Vasta vuonna 1915 Reitkalli syrjäytti Sippolan koulun nimessä.
Uusi ura eläkkeellä > Muu yhteiskunnallinen toiminta > Valtiopäivien 1899 vaalit

Kesällä 1898 keisari Nikolai II määräsi ylimääräiset valtiopäivät pidettäväksi vuonna 1899. Asiana  oli Suomen ja Venäjän sotaväen yhdistäminen.
Lennart Forstén asettui Kymin tuomiokunnassa talonpoikaissäädyn edustajana ehdolle tuleviin vaaleihin. Poliittisesti suomalaismielisen Haminan Sanomat -lehden mukaan hänen avujaan olivat venäläisen sotalaitoksen tuntemus, mutta samalla epäilystä herätti Forsténin Suomen kielen taito. 
Valitsijamiehet tekivät päätöksensä 25.10.1898 ja ääniä saivat merikapteeni Juho Klami ja eversti Forstén kumpikin 13 kpl sekä tirehtööri T. Tornell 1 kpl. Arpa ratkaisi asian Klamin eduksi ja näin hän tuli valituksi valtiopäiväedustajaksi.  Asia kuitenkin mutkistui, kun Klami kuoli marraskuun lopulla  ja valitsijamiehet kokoontuivat uudelleen, sillä varaedustajaa ei oltu nimetty.
Ennen vaaleja Wiipurin sanomien nimimerkki ”kansalaisia” muistutti, että arvalla hävinnyt Forstén tulisi valita tehtävään , mutta myös toisenlaisia kantoja oli esillä: Haminan Sanomien nimimerkki Sakeus epäili, että Forsténin kannatus oli lähinnä sotaherrojen varassa ja esitteli oman ehdokkaansa Martti Kykklingin. 
Uudessa vaalissa Kykkling tulikin valituksi 16 äänellä Forsténin 10 ääntä vastaan.  Valitsijamiesten antaman evästyksen mukaan edusmiehen tuli jyrkästi vastustaa venäläistä sotilaslakiehdotusta.   Tämä kannanotto ehkä kertoo sen, miksei asepukuaan eläkkeelläkin kantanut eversti Forstén tullut valituksi.
Uusi ura eläkkeellä > Muu yhteiskunnallinen toiminta > Pankkimiehenä

Forstén toimi Sippolan kuntakokouksen puheenjohtajana vuosina 1890-1900. Helmikuussa 1899 tehtiin ehdotus säästöpankin perustamiseksi ja pohjarahaston ottamiseksi koira- ja viinaverorahoista. Tällöin kuntakokous hylkäsi hankkeen. Seuraavaksi asia tuotiin kuntakokoukseen vuonna 1904 ja nyt asialle oltiin myötämielisiä ja pankin perustamista varten asetettiin toimikunta, johon kuuluivat opettaja W. Salosaari, rovasti A. O. Wuorimaa ja Lennart Forstén. Kolmikon ehdotus säännöistä hyväksyttiin seuraavassa kuntakokouksessa. Osuuspankin hallitus valitsi Forsténin esimieheksi, ja hän toimi myös pankin kamreerina ja toimitusjohtajana kuolemaansa saakka. Varsinainen pankkitoiminta alkoi kesällä 1905 ja ensimmäinen pankkitarkastus oli jo kaksi kuukautta alkamisen jälkeen. Ajan levottomuus heijastui myös aloittelevan pankin toimintaan. Lokakuun loppupäivinä puhjenneen suurlakon aikana pidetyssä hallituksen kokouksessa tunnelma kuumeni ilmiriitaan: eversti Forstén saapui kokoukseen virkapuvussa ja A. Punttila alkoi kiihtyneenä "poistaa" arvomerkkejä everstin puvusta. Viikkoa myöhemmin -suurlakon ollessa jo ohi- käsiteltiin sitten everstin eroanomusta. Päätöstä ei tehty, vaan asia siirrettiin isäntien kokoukseen. Isännät totesivat sitten vain tyydytyksellä, että asianomaiset olivat jo tällävälin sopineet asian. Pankki oli auki vain lauantaisin ja eversti kulki aina hevosella Reitkallista tämän parinkymmenen kilometrin taipaleen. Pitkän pankkiuransa aikana Forstén osallistui myös alueellisen säästöpankkiyhdistyksen toimintaan ja hänet päätettiin lähettää vuonna 1912 Viipurissa pidettävään säästöpankkikokoukseen. Vuonna 1913 hänet valittiin Helsingissä Säästöpankkien keskusosakepankin yhtiökokouksessa varatilintarkastajaksi. Myöhemmissä arvioissa Forsténin toiminnasta todetaan: Innokkaana, täsmällisenä ja oikeantuntoisena vanhanajan herrana aina pankin etua silmälläpitäen johti hän taitavasti pankin asioita, saaden täten pitäjäläisten jakamattoman luottamuksen osakseen. Pankki ja kamreerin persoonallisuus yhdistyivät niin, että pankkia kutsuttiin Forsténin pankiksi.
Uusi ura eläkkeellä > Muu yhteiskunnallinen toiminta > Maatalouden asialla

Forstén oli kiinnostunut maatalouden neuvontatyöstä, ja kun Läntisen Viipurinläänin Maanviljelysseura perustettiin vuonna 1895, hänestä tuli seuran puheenjohtaja vuosiksi 1895–1902 ja sen jälkeen johtokunnan jäsen. Vuonna 1895 Forstén ehdotti yhdessä ministerivaltiosihteeri von Daehnin kanssa Sippolan Myllykosken ja Peitarinsillan kosken perkaamista ja syventämistä.Reitkalliin muutettuaan hän kuitenkin erosi maanviljelysseuran johtokunnasta pidentyneen matkan vuoksi.
Uusi ura eläkkeellä > Muu yhteiskunnallinen toiminta > Paikallisen yhdistystoiminnan tukeminen

Muita Forsténille läheisiä yhteiskunnalisia pyrkimyksiä olivat Liikkalan VPK:n perustaminen 1898 ja hän lahjoittikin maan Palokuntahuoneen rakentamiseksi sekä sahautti laudat rakennusta varten. Forstén lahjoitti lautoja myös Myllykosken työväenyhdistykselle kun alkuinnostuksen jälkeen talollisten suhtautuminen työväenyhdistykseen muuttui ja toimitilojen vuokraus osoittautui mahdottomaksi. Tämän johdosta työväenyhdistys osti oman tontin ja rakensti sille 1899 oman talon. Samoin Forstén lahjoitti puutavaraa Liikkalan koulua varten: tämän koulun rakentamista Forsténin kerrotaan seuranneen erityisellä mielenkiinnolla ja saapuneen rakennustyömaalle usein Haminasta ostettu 10 kilon rinkelipussi mukanaan. Koko rakennusporukka nautti sitten rinkeleitä teen kanssa Hannulan tuvassa.
Uusi ura eläkkeellä > Muu yhteiskunnallinen toiminta > Mukana musiikkitoiminnassa

Musiikista tuli 1800-luvulla osa kansakuntien rakentamista nationalismin diskurssissa, ja suomalaisuutta rakennettaessa kuorolaulla oli varsin keskeinen rooli, koska sitä ei sensuroitu samalla tavalla kuin monia muita Venäjän vallan alaisia toimintoja vuoden 1829 sensuuriasetuksen pohjalta. Poliittisen ilmapiirin vapauduttua Aleksanteri II:n hallituskaudella kuorolaulu alkoi levitä varsinaisen sivistyneistön ulkopuolelle  ja kansakunnan rakentamisesta oli muodostunut 1800-luvun lopun Suomessa keskiluokkaa edustavan säätyläistön hanke. Maaseudulle perustetut kuorot olivat etupäässä sekakuoroja ja se mahdollisti naisten osallistumisen uuteen julkiseen musiikkitoimintaan. Sippolassa kuoroja johti Alma Forstén.
Myös Lennart Forstén osallistui innolla Sippolan musiikkitoimintaan. Suomen Musiikkilehden postuumin (1939) arvion mukaan "eversti Lennart Forstén oli koko kuoron kantatenorina, jonka korva oli erehtymätön, ääni kaunis ja koulittu. Kaikissa musiikkia koskevissa asioissa saattoi ehdottomasti luottaa hänen arvioonsa". Lisäksi Forstén osallistui soittajana vaimonsa johtaman Sippulan lauluseuran ja soittokunnan toimintaan ja myös Turpaan tehtaan soittoyhtyeeseen yhdessä insinööri Palmbergin ja Kaipiaisten varikon päällikön Söderholmin kanssa. Jenny Elfving kertoi Forsténin soittaneen pianolla korvakuulolta kansanlauluja tai otteita kuulemistaan oopperoista: "siinä oli sellaista inspiraatiota, että se tempasi mukaan väkisin."
Lennart Forsténin perhe

Forstén avioitui Alma Lönnrothin kanssa 1877 ja pariskunta perusti ensimmäisen kotinsa Pietariin, missä vanhin poika Gunnar Lennart vuonna 1879 syntyi. Gunnar Forstén, joka peri vanhempiensa kuoleman jälkeen Reitkallin Puutarhakoulun, anoi 12.4.1931 maataloushallitukselta jatkoa koulun valtionapuun toiminnan turvaamiseksi.Vaikka maatilahallitus puolsi esitystä, Suomen hallitus ei myöntänyt varoja.  Vasta kun Kymeenlaakson kansanedustajat Emil Lautalan johdolla ryhtyivät ajamaan valtionavun myöntämistä, hanke toteutui  marraskuussa 1933. Samana vuonna Gunnar Forstén myi Reitkallin sekä siihen kuuluvan 42 hehtaarin maa-alueen koulun jatkoa varten perustetulle osakeyhtiölle 300 000 markalla.Gunnar Forstén toimi myös Sippolan säästöpankin kamreerina isänsä kuoleman jälkeen, varsinaisen elantonsa hän tienasi viljelemällä Saveron tilaa, minkä omistajaksi hän oli tullut Sippolan hovin maiden jaon jälkeen vuonna 1910. Saveron tila oli ainoa, mikä Sippolan, Liikkalan sekä Marinhovin suurista tiluksista säilyi Forsténin jälkeläisille. Jo seuraavana vuonna tulipalo tuhosi tilan rakennuksen. Myöhemmin Saveron peri hänen tyttärensä, kuoronjohtaja ja kääntäjä Hilkka Norkamo. Gunnar Forstén toimi Sippolan oriyhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1900–1933 ja 1935–1944, hevoshoidon ylitarkastajana maataloushallituksessa sekä asiantuntijana siinä lautakunnassa, joka otti hevosia armeijalle. Lisäksi Gunnar Forstén johti Sippulan Raittiusseuran mieskuoroa vuodesta 1899. Gunnar Forsténin tyttärenpoikia ovat professori, taidekriitikko ja tietokirjailija Severi Parko sekä opettaja ja muusikko Tommi Parko.
Lapsista seuraava Einar Karl s. 10.2.1882 ja kuoli 5.2.1885.
Lapsista nuorin, Karl Ragnar, syntyi 10.2.1885, siis vain viisi päivää veljensä kuoleman jälkeen. Ragnar Forstén avioitui 1910 Reitkallin puutarhakoulua käyneen Anna af Hällströmin kanssa. Vaimon isä oli Gustaf Emil af Hällström, jolta Forstén vuonna 1918 osti Kypäristön tilan Kourlan kylästä. Kun avioliitto purettiin 1931 maaomaisuus (217 hehtaaria) jäi Ragnar Forsténille. Anna Forstén, joka otti itselleen tyttönimensä af Hällström, piti itsellään vain osan Kaurismäen tilasta. Tämä kolmen hehtaarin palsata sai nimekseen Pettymys. Samoin kuin isänsä ja veljensä, Ragnar Forstén osallistui paikallisen Säästöpankin toimintaan kuulumalla yhtiön isännistöön. Lisäksi hän oli osallisena paikallisessa puusepänverstaassa ja sahatavaraa toimittavassa Olkkala Oy:ssä. Sodan jälkeen yhtiön puutavaraa vietiin esim. Englantiin, Hollantiin ja Länsi-Saksaan. Nykyään Veikkolan kartanona tunnettu tila on edelleen Ragnar ja Anna Forsténin jälkeläisten hallussa. Televisiosarja Rakkaat lapset on kuvattu kartanon tiloissa ja elokuvassa Tove kartano on ollut yhtenä kuvauspaikkana.
Lennart Forsténista sanottua

Vaikka Forsténin aika Sippolan hovissa olikin everstin ja torppareiden välistä tinkimisen ja riidankin aikaa, palautuivat asiat pian normaaleiksi, sillä eversti ei ollut pitkävihainen mies, toteaa V. Vesalainen yhteenvetona Forsténin ajasta kirjassaan "Sippolan hovi ja sen torpparit". Kirjassa haastateltu taksvärkkäri (eli hoville työtä tekevä torppari) antoi otsikolla "Viitosen tanssi" seuraavanlaisen kuvauksen everstin huumorintajusta:
Kirjassaan "Savikuoppa & kulissi" prof. Parko summaa Forsténin ajan Sippolan hovin herrana:
Esimerkkinä siitä, kuinka eversti Forstén koetti luottamuksellista tietä kasvattaa ympäristön lapsiakin, kertoo Aini Lagus seuraavan esimerkin kesältä 1901:
Lennart Forsténin ja hänen vaimonsa Alman tekemän työn merkityksen arviointi on sadassa vuodessa muuttunut siten, että kun vuonna 1909 everstin kerrotaan perustaneen puutarhakoulun vaimonsa avustuksella niin vuoden 2004 Kansallisbiografiassa Lennart Forstén on sivujuonne ja tarmokkaan vaimonsa apuri.Mänttäri kuvaa hänen merkitystään seuraavasti:
Koeammuntaa Turpaan ruutitehtaalla. Lennart Forstén valkoiseen tykistön uniformuun pukeutuneena.
Liikkalan hovi vuonna 1898
Sippola hovin päärakennus
Alma ja Lennart Forstén Reitkallissa
A. Punttila rapsii arvomerkkejä eversti Forsténin puvusta. Piirros pankin historiikissa ei ehkä tavoita kummankaan herran ulkonäköä, mutta antaa hyvän kuvan pankkikokouksen kiihkeästä ilmapiiristä.
Forsténin laulamana säilynyt venäläinen pilkkalaulu ensimmäisen maailmansodan ajoilta