Simpelejärvi
Järven laskut

Simpelejärven vedenpintaa on laskettu yhteensä neljään otteeseen ajatuksena saada lisää peltoa järven pohja-alueista. Yhteensä Simpelejärven vedenpintaa on laskettu vähintään kuusi metriä. Kaskeaminen oli Parikkalankin seudulla aikoinaan käytännössä ainoa maanparannuskeino, koska kotieläimiä oli niin vähän, ettei niiden lannalla ollut suurtakaan merkitystä. Karu maapohja olisi tarvinnut lisäravinteita ja niin maanviljelys alueella pysyi vaatimattomana. Kaiken lisäksi halla vieraili Parikkalan seudulla varsin usein.
Ensimmäinen järvenlasku tehtiin 1700-luvulla. Eräät talonpojat suorittivat sen omin päin ilman mitään lupia. Tästä on maininnat sekä uudessa että vanhassa Parikkalan historiassa. Siikalahti-kirjassaan Viljo Heinonen määrittää tämän järvenlaskun ajankohdaksi vuoden 1774 ja pinnan alenemaksi noin metrin verran.
Toinen Simpelejärven pinnan lasku tapahtui, kun herastuomari Tuomas Jääskeläinen ja lautamies Mohka pyysivät pitäjänkokoukselta lupaa saada louhia omalla kustannuksellaan kalliota järven laskuojan putouksesta. He saivat luvan ja koskenniskaa alennettiin niin paljon, että eräiden tietojen mukaan järven pinta aleni puolisentoista metriä.
Kolmas järvenlaskun toteutui, kun Kivijärvenkoskea perattiin vuosina 1830-1833 laskujoen virtaaman lisäämiseksi, Laskuun saatiin lupa 14. marraskuuta 1827 Koskenperkausjohtokunnalta, ja noin 11 500 päivätyötä vaatineen urakan tekivät talonpojat. Suurimpia hyötyjä laskusta oli, että järven kolmeen salmikapeikkoon saatiin sillat ja lauttaveneistä voitiin luopua. Järven lasku tehtiin kesien 1831, 1832 ja 1833 aikana. Juvankoskea alennettiin puolellatoista metrillä ja Kivijärvenkoskeen louhittiin 214 metrin matkalle kymmenen metriä leveä ja neljä metriä syvä uoma. Järven pinta laski 2,4 m, uusia maa-alueita paljastui rannoilta 3 100 hehtaaria. Myönteinen yllätys tästä isosta järvenlaskusta oli se, kun järven pohjalta saatiin suuret määrät kipeästi kaivattua polttopuuta.
Seuraavaan laskuhankkeeseen saatiin lupa maaherralta 7. maaliskuuta 1893, vaikka lähinnä pitäjän säätyläiset sitä vastustivat. Tämä suunnitelma jäi kuitenkin toteuttamatta ja uusi järven laskeminen tehtiin vasta vuosien 1939 ja 1945 välisenä aikana. Jo sitä ennen eli 1911 oli tosin asetettu toimikunta Siikalahden kuivattamiseksi, 1918 selvitetty järven laskemista hätäaputyönä ja 1920-luvulla perustettu laskuyhtiökin asiaa edistämään. Jatkosodan aikana järven laskussa vedenpintaa alennettiin 80 senttiä, millä saatiin 1 075 hehtaaria vesijättömaata. Sodan päätyttyä 1944 Siikalahden kuivatus kokonaan kanavan avulla jäi kuitenkin tekemättä.
Järvenlaskujen havainnollistamiseksi: Särkisalmen entisen meijerin kohdalla vedenpinta oli nykyistä 6-tietä korkeammalla ja Särkisalmen taajama oli kalavesien vallassa. Varsinainen Särkisalmi, joka nyt on hyvin kapea vesiväylä, oli silloin puolisen kilometriä leveä eikä nykyistä tieyhteyttä Savonlinnaan ja Joensuuhun ollut, sillä Savonlinnan ja Viipurin välinen tieyhteys kulki Kirjavalan kautta. Savikummussa kulku käy nykyistä peltoaukeaa satoja metrejä ennen alkuperäistä rantaviivaa ja paljon pidemmälle nykyistä kuivaa maata pitää vaeltaa Siikalahden perällä. Nykyinen Lahdenpohja-järvi Simpelejärven pohjoispuolella on aikoinaan ollut osa Simpelejärveä, kuten sen nimestäkin voi päätellä.