stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Devi

Devin patsas Angkorissa.
Devi (sanskritiksi देवी, 'jumalatar') on hindujen jumalatar, jota palvotaan suurena äitijumalattarena ja kaikkien miespuolisten jumalten energiana, shaktina. Devi on hindujumalista vaikutusvaltaisimpia ja palvotuimpia. Hänellä on monia olomuotoja, joista suurimmassa osassa hän on Shiva-jumalan puoliso, shaktismissa jopa Shivaakin korkeampi ylijumalatar. Hänen kolme tunnetuinta olomuotoaan ovat sotaisa neitsytjumalatar Durga, vaurauden jumalatar Lakshmi ja viisauden jumalatar Saraswati. Hänellä on myös monia muita ilmentymiä ja nimityksiä, kuten Kali, Parvati, Uma, Gauri, Jaganmata, Jagadgauri, Chandi, Bharaivi ja Matangi.
Hindumyyttien mukaan jumalat loivat Devin, jotta he voisivat voittaa heitä vastaan asettuneet demonit. Jumalat yhdistivät voimansa ja tulivat luoneeksi Devin. Soturijumalatar Durgan hahmossa Devi taisteli tiikerillä ratsastaen demoni Mahishaa vastaan. Hän onnistui torjumaan Mahishan nuijan ja lopulta surmasi hänet. Devistä tuli teon ansiosta suuri jumalatar ja kaikki muut jumalat ja jumalattaret kunnioittavat häntä. Hädän tullen he olivat valmiita antamaan hänelle kaikki mahdolliset aseet ja voimat.
Devi on hindulaisuudessa kaikkien elollisten äiti. Hänen oikea kätensä pitelee iloa ja tuskaa ja hänen vasen kätensä pitelee elämää ja kuolemaa. Hän on hedelmällisyyden, sateen, terveyden ja luonnon jumalatar. Hindujen mukaan Devi pitää universumia kohdussaan. Hän on myös kuoleman ja sairauksien jumalatar.
Taiteessa Devi kuvataan usein Durgan muodossa, kahdeksankätisenä ja jumalten aseita pidellen. Hän ratsastaa taisteluun tiikerin tai leijonan selässä.
Miespuoliset: Trimurti (Brahma | Vishnu | Shiva) | Rama | Krishna | Ganesha | Indra | Hanuman | Surya | Lakshmana
Naispuoliset:  Tridevi (Sarasvati | Lakshmi | Parvati) | Gayatri |   Durga | Devi | Sita | Radha | Kali | Shakti | (muita)
Evert Huldén

Elis Evert Huldén (23. kesäkuuta 1895 Munsala – 26. marraskuuta 1967 Vaasa) oli suomalainen maanviljelijä ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Huldén kävi kansanopiston sekä metsäkoulun ja viljeli Munsalassa sijainnutta kotitilaansa vuodesta 1928. Hän oli mukana kunnallispolitiikassa Munsalan kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja toimi muun muassa raittiusliikkeessä, rauhanliikkeessä sekä osuustoimintaliikkeessä. Huldén oli perustamassa 1950 ruotsinkielisen Pohjanmaan kirjallisuusyhdistystä (Svenska Österbottens litteraturförening) ja hän toimi yhdistyksen varapuheenjohtajana ja rahastonhoitajana.
Huldénin esikoisteos runokokoelma Jord och drömmar ilmestyi 1951 hänen ollessaan 56-vuotias. Huldén julkaisi sitten useita runokokoelmia joiden aihepiirit liikkuivat hänen kotiseutunsa maisemissa ja ihmisissä sekä maanviljelijän arkipäivän toimissa.
Evert Huldénin muistomerkki paljastettiin 1995 hänen kotitalonsa Nörråkersin pihapiirissä.
Runoilija ja tutkija Lars Huldén oli Evert Huldénin poika. Kirjailija Johan Jakob Huldén oli hänen veljensä.
Teoksia

Jord och drömmar. Schildt, Helsingfors 1951
Hemgården och byn : dikter. Söderström, Helsingfors 1952
Utåt ljungen. Schildt, Helsingfors 1953
Ådror i sten. Schildt, Helsingfors 1954
Nörråkers : berättelsen om en släktgård. Schildt, Helsingfors 1955
Sand lyser. Schildt, Helsingfors 1956
Festdikt för Svenska dagen den 6 november 1957. Helsingfors 1957
Småbönders. Schildt, Helsingfors 1958
Utblick mot framtiden. Söderström, Helsingfors 1958
Låga av jorden. Schildt, Helsingfors 1959
Emigrantöden. Söderström, Helsingfors 1961
En handfull ro. Schildt, Helsingfors 1962
Huset på landsvägen : pjäs i 2 akter ; av signaturen B. V. Svenska folkskolans vänner, Helsingfors 1962
Jordtagen. Schildt, Helsingfors 1964
Sävens krona. 1967
Dikter om jorden : 1951 - 1967 ; urval av Lars Huldén. Schildt, Helsingfors 1980
Kirjallisuutta

Emil Huldén :  Evert Huldéns liv och diktning på Nörråkers. Omakustanne 1971
Debora

Gustave Dorén piirros Deborasta laulamassa voittolauluaan
Debora (hepr. ‏דְּבוֹרָה‎) oli Vanhan testamentin naisprofeetta ja Israelin kuningaskuntaa edeltäneen ajan neljäs Tuomari. Hän oli ainoa naistuomari. Deboran tarina kerrotaan kahdesti Tuomarien kirjassa: 4. ja 5. luvuissa. Ensimmäinen todistus on proosallinen ja se kertoo israelilaisten sotajoukkojen voitosta kanaanilaisista. Israelilaisia johti kenraali Barak, joka ei kuitenkaan pystynyt ennustuksen mukaan ottamaan henkilökohtaisesti voittoa kanaanilaisten kenraalista Siserasta. Kanaanilaisen telttojentekijän Heberin vaimo Jeal tappoi Siseran telttavaarnalla.
Tuomarien kirjan viidennessä luvussa on sama tarina runomuodossa. Tätä lukua usein kutsutaan nimellä Deboran laulu ja se on saatettu kirjoittaa jo 700-luvulla eaa.[lähde? ] Se on täten vanhimpia Raamatun lukuja ja varhaisimpia säilyneitä esimerkkejä hepreankielisestä runoudesta. Debora on myös ensimmäisiä kuvauksia naisen osallistumisesta taisteluun. Deboran laulu saattoi sisältyä kadonneeseen Herran sotien kirjaan, joka mainitaan Neljännessä Mooseksen kirjassa.
Vain vähän tiedetään Deboran yksityiselämästä. Hän oli naimisissa Lapidoth-nimisen miehen kanssa. Debora oli runoilija ja hänellä oli tapana istua palmupuun alla Raman ja Betelin välisellä alueella. Israelissa oli rauha 40 vuoden ajan sen jälkeen, kun Debora ja Barak olivat voittaneet Siseran ja kanaanilaisten armeijan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Deborah Raamatussa
Degerö

Degerö tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Laajasalo, (ruots. Degerö), Helsingin saari ja kaupunginosa
Degerö, Inkoon kylä.
Degerö, yksi Föglön pääsaarista
Degerö, saari Tammisaaren saaristossa Raaseporissa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Degerö”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Escalloniaceae

| Escalloniaceae |
| --- | --- |
 Neidoneskallonia (Escallonia virgata)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Lahko::  Escalloniales
Heimo::  Escalloniaceae  Dumort., nom. cons.
Synonyymit
 Anopteraceae Doweld  Eremosynaceae Dandy  Polyosmaceae Blume  Tribelaceae Airy Shaw 
Katso myös
   Escalloniaceae Wikispeciesissä   Escalloniaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Escalloniaceae on kasviheimo, joka on ainoa koppisiemenisten Escalloniales-lahkossa. Heimon nimisuvun (Escallonia) suomenkielinen nimi on eskalloniat.
Tuntomerkit

Heimon kasvit ovat tavallisesti puuvartiskasveja, joihin kerääntyy alumiinia. Kukinto on tavallisesti terttumainen. Kukissa on erilehtinen teriö ja heteet toisinaan kiinnittyvät siihen. Kukassa on myös mesiäinen, ja sikiäin on kehänalainen.
Levinneisyys

Heimon kasvien levinneisyys keskittyy eteläiselle pallonpuoliskolle. Niitä kastaa Itä-Himalajalta ja Etelä-Kiinasta Itä-Australiaan ja Uuteen-Seelantiin ulottuvalla alueella, Intian valtamerellä sijaitsevalla Réunionilla sekä Keski- ja Etelä-Amerikassa.
Luokittelu

Heimoon kuuluu yhdeksän sukua ja 130 lajia. Ne muodostavat asteridien Campanulidae-ryhmässä oman kladinsa, jolle annetaan oman lahkon asema lahkojen Asterales (mm. mykerökukkais- eli asterikasvit), Bruniales (bruniakasvit), Apiales (mm. sarjakukkaiskasvit), Paracryphiales ja Dipsacales (tesmayrtti- ja kuusamakasvit) rinnalla. Aikaisemmin heimoa on pidetty milloin hortensiakasvien (Hydrangeaceae), milloin rikkokasvien (Saxifragaceae) sukulaisena.
Heimoon kuuluvat seuraavat kasvisuvut:
Anopterus – laurikit
Eremosyne
Escallonia – eskalloniat
Forgesia
Polyosma
Tribeles
Valdivia
Suvuista systemaattiselta asemaltaan erillisin on Polyosma. Siihen kuuluu 60 Itä-Himalajalta ja Etelä-Kiinasta Itä-Australiaan ja Uuteen-Kaledoniaan ulottuvalla alueella kasvavaa puulajia, joiden lehtiasento on vastakkainen. Toisinaan lehdet ovat sahalaitaisia. Kukat ovat 4-lukuisia, verhiö yhdislehtinen, teriö erilehtinen. Sikiäimessä on turvonneet laitaistukat, joihin kiinnittyy paljon siemenaiheita. Luotti on pallomainen ja kaksiliuskainen. Hedelmä on yksisiemeninen luumarja. Siemenessä on tärkkelyspitoinen ravintovarasto ja erilaistumaton alkio.
Eremosyne pectinata on sukunsa ainoa laji ja on yksivuotinen ruoho, jonka lehdet ovat enemmän tai vähemmän liuskaiset ja kourasuoniset. Kukinto on viuhkomainen, ja siinä on pieniä kukkia. Sikiäin on kehänpäällinen ja kahden yhtyneen emilehden muodostama. Siinä on vain kaksi pystyä siemenaihetta. Vartalo on haarainen. Hedelmä on kota.
Tribeles australis, myös sukunsa ainoa laji, on pieni, pystykasvuinen pensas, jonka lehtiasento on kierteinen. Lehdet ovat leveäkantaiset ja kärjestään pienihampaiset. Kukat sijaitsevat yksittäin haarojen päissä, ovat pieniä, ja niissä on nuppuasennossa kierteiset terälehdet. Sikiäimen päässä on vartalo ja kolmiliuskainen, lähes nuijamainen luotti. Kiiltävät siemenet jäävät pitkäksi aikaa kiinni kodan keskipylvääseen.
Tasmanianlaurikki (Anopterus glandulosus)
Forgesia racemosa
Polyosma cunninghamii
Don’t Leave Me Alone

| ”Don't Leave Me Alone” David Guetta ft>  Anne-Marie |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: 7
 Julkaistu: 27. heinäkuuta 2018
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): David Guetta, Lotus IV
 Tyylilaji: dance-pop,
 Kesto: 03.04
 Levy-yhtiö: What A Music, Parlophone
David Guettan muut singlet
| ”Your Love” 2018 | ”Don't Leave Me Alone” 2018 | ”Goodbye” 2018 |
Anne-Marien muut julkaisut
| ”Let Me Live” 2018 | ”Don't Leave Me Alone” 2018 | ”Perfect to Me” 2018 |
Don't Leave Me Alone on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan musiikkikappale, jolla vierailee myös brittiläinen laulaja-lauluntekijä Anne-Marie. Sen julkaisivat What A Music sekä Parlophone Guettan seitsemännen, 7-studioalbumin neljäntenä singlenä 27. heinäkuuta 2018. Lisäksi se on mukana Anne-Marien Speak Your Mind-debyyttistudioalbumin erikoispainoksella. Kappaleen ovat sanoittaneet Noonie Bao, Sarah Aarons, Guetta ja Lotus IV, joista kaksi viimeisintä myös tuottivat sen. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin Guettan YouTube-kanavalla 20. elokuuta 2018.
"Don't Leave Me Alone" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon Belgiassa (Vallonia), Boliviassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Kroatiassa ja Skotlannissa sekä kolmenkymmenen parhaan joukkoon Belgiassa (Flanderi), Itävallassa, Ruotsissa, Singaporessa, Slovakiassa, Tšekissä ja Unkarissa. Lisäksi se on myynyt platinaa Australiassa ja Puolassa.
Käännös suomeksi
Elina Rintala

| Elina Rintala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1970 (ikä 54)
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Pertti Salovaara (vih. -; ero 2010)
Lapset:  2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Elina Rintala (ent. Salovaara, s. 28. huhtikuuta 1970) on suomalainen näyttelijä.
Ura

Rintala on ollut valmistumisestaan lähtien vuodesta 1997 kiinnitettynä Tampereen teatterissa. Hän esiintyi Riihi­vuoren teatterissa Pirun­pelto-näytelmässä.
Television puolella Rintala on nähty sarjoissa kuten Muodollisesti pätevä, Hovimäki, Kontio & Parmas, Tehdas, Pirunpelto, ja Koskinen. Hän toimi 1990-luvulla myös Yle TV2:n kuuluttajana.
Yksityiselämä

Rintala oli naimisissa vuoteen 2010 kansan­edustaja Pertti Salovaaran kanssa. Heillä on kaksi tytärtä.
Näytelmiä > Tampereen Teatteri

I Love You Because (2011)
Onnen maa (2011)
Veriveljet (2012)
Tuhkaa ja teräviä (2012)
Kylmä murha (2013)
Villikalkkuna (2014)
Älä pukeudu päivälliselle (2014)
Skavabölen pojat (2015)
Tiputus (2015)
Joulu soikoon! (2016)
Tuttiritari ja lohikäärmeen salaisuus (2017)
Cats (2017)
Musta sydän (2017)
1918 Teatteri taistelussa (2018)
Sylityksin (2018)
Anna Karenina (2018)
Rikos ruutupaperilla (2019)
Notre Damen kellonsoittaja (2019)
Saatana saapuu Moskovaan (2021)
Näytelmiä > Muualla

Komisario Koskinen ja pahanpuhujat (2022, Tampereen Komediateatteri)
Degerö (Inkoo)

Degerö on kylä Inkoon kunnassa Uudellamaalla. Kylä sijaitsee Degerölandetin niemellä kunnan itäosassa.
Degerötä ympäröi kaunis saaristo, jonka eteläpuolella on niin sanottu Olympiaväylä eli vilkas Helsinki–Hanko-veneväylä. Niemeä rajaavat lahdet Svenviken ja Torbackaviken. Degeröstä itään ovat niemet Kopparnäs ja Porkkalanniemi.
Degerössä sijaitsi Porkkalan parenteesin aikana 1944–1956 neuvostoliittolainen rajapataljoona, joka oli koko alueen läntisin pataljoona ja tukikohta. Degerössä Camp Degerö järjestää elämyksiä ryhmille parenteesiajan hengessä.
Elinajanodote

Elinajanodote maittain vuonna 2022:



  Yli 85
  80–85
  75–80
  70–75
  65–70
  60–65
  alle 60
  ei tietoa
Elinajanodote on tilastollinen suure, joka kuvaa tietyn väestön keskimääräistä kuolinikää. Yleensä elinajanodotteella tarkoitetaan ns. periodielinajanodotetta, joka lasketaan tietylle menneelle ajankohdalle. Vastoin yleistä käsitystä, elinajanodotteen ensisijainen tarkoitus ei ole ennustaa tulevaisuutta (vrt. elinajan ennuste). Elinajanodote on epäsymmetrisen jakauman keskiarvo, eikä siis vastaa yleisintä tai todennäköisintä kuolinikää.
Matala elinajanodote selittyy globaalissa tarkastelussa tyypillisesti korkealla lapsikuolleisuudella. Syntymästä selvinneiden elinikä-ennuste on siten paljon normaalimpi kuin koko väestölle ilmoitettu.
Vastasyntyneiden elinajanodote oli vuonna 2009 korkein Japanissa, jossa keskimääräinen elinajanodote oli samana vuonna syntyneille tytöille 85,7 ja pojille 78,8 vuotta (keskimäärin 82,1 vuotta).
Alhaisimmat elinajanodotteet vuonna  olivat 31,9 vuotta Swazimaassa ja 38,2 vuotta Angolassa.
Suomalaisten keskimääräinen elinajanodote oli 81,7 vuotta vuonna 2018 ollen korkeampi kuin Belgiassa, Itävallassa, Saksassa, Isossa-Britanniassa ja Tanskassa. Suomalaisilla oli 2010-luvun alussa kuitenkin vähemmän terveitä elinvuosia kuin EU:ssa keskimäärin.
Naisten elinajanodote oli reilut 84 vuotta Suomessa Ruotsissa ja Norjassa vuonna 2019. Suomalaisten miesten elinajanodote (79,2 vuotta) oli  sama kuin Tanskassa mutta noin kaksi vuotta lyhyempi kuin Ruotsissa ja Norjassa.
Elinajanodote lasketaan usein ikäryhmittäin ja sitä vertaillaan eri populaatioiden välillä. Yleisimmin vertaillaan naisten ja miesten elinajanodotteita maiden välillä. Ellei erikseen mainita, mitä ikäryhmää tarkastellaan, tarkoitetaan elinajanodotetta syntymästä. Koska elinajanodotteessa oletetaan kuolleisuuden pysyvän ennallaan ikäryhmittäin, on vastasyntyneen elinajanodote pienempi kuin täysi-ikäisen.
Kehittyneissä maissa kuolleisuus on matalaa, mikä johtaa tällaisten maiden korkeaan elinajanodotteeseen. Kehitysmaissa elinajanodote on tavallisesti matalampi korkean lapsikuolleisuuden vuoksi, mutta elinajanodotetta laskevat siellä myös erilaiset kehittyneistä maista hävitetyt tartuntataudit ja muut taudit, jotka selittävät myös korkeaa lapsikuolleisuutta. Elinajanodote on kehitysmaissa matala koko populaation tasolla. Polarisoituneissa yhteiskunnissa vauraalla yläluokalla elinajanodote voi olla kuitenkin muuta väestöä korkeampi esimerkiksi paremman terveydenhuollon saatavuuden ja vähemmän fyysisesti rasittavan työn vuoksi.
Matala elinajanodote selittyy tyypillisesti korkealla lapsikuolleisuudella, ja syntymästä selvinneiden elinikä-ennuste on paljon normaalimpi kuin koko väestölle ilmoitettu. Lisäksi erityisesti eteläisen Afrikan maat kärsivät AIDS-epidemiasta. Alhaisimmat elinajanodotteet vuonna 2009 olivat 31,9 vuotta Swazimaassa ja 38,2 vuotta Angolassa. Kehittyneissä maissa elinajanodotetta laskevat elintasosairaudet.
Luotettavuusongelma

Kaikkein vanhimmille ikäryhmille lasketut elinaikaodotteet ovat epäluotettavampia kuin uudemmille lasketut. Tämä johtuu siitä, että keskitetty syntymä- ja kuolinaikojen kirjaaminen alkoi vasta viime vuosisadalla. Esimerkiksi Yhdysvalloissa on havaittu, että osavaltioiden tilastoissa on havaittavissa jyrkkä elinajanodotteen lasku niiden ikäluokkien kohdalla, jotka syntyivät keskitetyn järjestelmän käyttöönoton jälkeen. Laskettuja elinajanodotteita ei voida pitää tämän vuoksi luotettavina esimerkiksi niiden ihmisten kohdalla, jotka ovat täyttäneet sata vuotta, koska heistä yli 80 prosenttia on syntynyt ennen keskitettyä väestötilastointia. Kun verrataan niitä osavaltioita, joissa oli siirrytty keskitettyyn järjestelmään jo sata vuotta sitten, havaitaan, että satavuotiaiden ihmisten määrä oli laskennallisesti 80 prosenttia pienempi kuin muissa osavaltioissa.
Edellä kuvattu näyttäisi pätevän muissakin maissa, koska on havaittu, että satavuotiaiden tilastollinen määrä korreloi niissä oudosti köyhyyden, lukutaidottomuuden ja keskimääräisen eliniän lyhyyden kanssa.
Elinaikaan vaikuttavia tekijöitä

Lapsikuolleisuus on suurin selittävä tekijä tarkasteltaessa eroja eri maiden keskimääräisessä eliniässä. Se, että suuri osa maailmassa syntyvissä lapsista kuolee muutaman vuoden ikään mennessä, laskee voimakkaasti maailman väestön keskimääräistä elinikää.
Myös ihmisten elin-, koulutustaso sekä asuinmaan demokratian aste ovat tärkeitä kuolleisuuseroja selittäviä tekijöitä. Esimerkiksi pienituloiset ja vähän koulutetut elävät alueesta riippuen vuosia tai vuosikymmeniä lyhyemmän elämän kuin suurituloiset. Tämä johtuu muun muassa siitä, että varakkailla ja paremman koulutuksen omaavilla on muita paremmat mahdollisuudet käyttää terveydenhuoltopalveluja, parempi mahdollisuus riittävään ja monipuoliseen ruokavalioon sekä paremmat asuin- ja työolot. Yhdysvalloissakin suurituloisin viidennes elää keskimäärin 11 vuotta pidempään..
Tulotaso vaikuttaa Suomessa nykyisin sukupuolta enemmän odotettavissa olevaan elinikään. Ylimpään tulokymmenykseen kuuluvat miehet elävät keskimäärin yli kymmenen vuotta pidempään kuin alimpaan kymmenykseen kuuluvat. Naisilla ero on noin kuusi vuotta.
Myös sukupuoli vaikuttaa odotettavissa olevan elinajan pituuteen. Moni köyhä kehitysmaan nainen kuolee esimerkiksi synnytykseen tai abortin jälkiseurauksiin.
Perimäkin vaikuttaa yksilön odotettavissa olevaan elinikään. Jonkin FoxO3-geenin toimintaa tehostavan geenivariantin omaavien joukossa esiintyy puolta tai jopa lähes kolme kertaa tavallista enemmän satavuotiaita kun heitä verrataan oman alueensa muuhun väestöön. FoxO3 geeni saa elimistön tuottamaan keuhkoissa, munuaisissa ja suolistossa eläviä mikrobeita tappavia peptidiproteiineja. Lisäksi se vähentää kehon interleukiini kahden ja interleukini kuuden tuotantoa sekä parantaa muillakin tavoin immuunipuolustuksen toimintaa. Eräiden FoxO3-geenin varianttien on havaittu vähentävän riskiä sairastua infektioihin vähentäen siten esimerkiksi sydän- ja verisuonisairauksien sekä syövän esiintyvyyttä.
Puolison ikä korreloi merkittävästi elinajanodotteen kanssa vuonna 2010 julkaistun tanskalaistutkimuksen mukaan. Jos puoliso on kahdeksan vuotta vanhempi, ihmisen elinikä jää keskimäärin 20 prosenttia lyhyemmäksi kuin niillä, jotka ovat naineet ikätoverinsa. Tämä saattaa selittyä sillä, että nuoremmalla puolisolla on silloin suurempi todennäköisyys joutua toimimaan kauan omaishoitajan roolissa. Huomattavasti nuorempi puoliso lisää miesten odotettavissa olevaa elinaikaa, mutta päin vastoin lyhentää sitä naisilla.
Vuonna 2023 julkaistussa ruotsalaistutkimuksessa havaittiin, että sadan vuoden ikään päässeillä oli 65-99-vuoden iässä muun muassa tavallista korkeampi veren kokonaiskolesteroli- ja rautapitoisuus sekä tavallista alemmat verensokeri-, kreatiniini-, virtsahappopitoisuudet.
Alkoholin, tupakan ja muiden päihteiden käyttö lyhentävät elinikää.
Arvioiden käyttö

Arviot elinajanodotteesta kiinnostavat muun muassa vakuutusyhtiöitä, antropologeja sekä eläkeviranomaisia. Kansainvälisesti tärkeimpiä tiedon tuottajia ovat Maailman terveysjärjestö WHO ja Suomen Stakesia vastaavat laitokset, jotka pyrkivät tarkkailemaan tilastollisesti kansanterveyttä.
Elinajanodotteita eri aikakausilla

| Aikakausi | Elinajanodote (vuosia) |
| --- | --- |
Myöhäispaleoliittinen kausi: 33
Neoliittinen kausi: 20
Pronssikausi: 18
Klassinen kreikka: 28
Antiikin Rooma: 28
Pohjois-Amerikan intiaanit ennen Kolumbusta: 25–30
Keskiaikainen islamilainen valtio: 35
Keskiaikainen Britannia: 20–30
1900-luvun alku: 30–45
Maailma keskimääräinen 2010: 67,2
Suomi 2010: 80,1
Maailma keskimäärin 2013: 71,5
Elinajanodotteen kehitys

Elinajanodote noussut globaalisti 1900-luvulla. Nousu alkoi teollistuneista maista.
Elinajanodotteen nousu on pitkälti lääketieteellisen vallankumouksen ansiota. Lääketieteen kehitys ja lääketieteellisen hoidon saatavuuden paraneminen esimerkiksi rokotusohjelmien ja julkisen terveydenhuollon kautta selittää suurimman osa elinajanodotteen kohoamisesta nykytasolle. Myös esimerkiksi ravinnon saatavuuden ja laadun eli ravitsemuksen parantumisella on ollut vaikutusta. Sukupuolten välinen ero on kaventunut sen vuoksi, että miehet ovat vähentäneet tupakointia ja alkoholinkäyttöä.
Suomessa syntyvien poikalasten elinajanodote oli ennen jatkosotaa vain 55 vuotta ja naisten 62 vuotta. Suomalaisten elinajanodote pidentyi 20 vuotta aikavälillä 1945-1970. Nousu oli jyrkintä 1950-luvun alkupuolella ja 1970-luvulla. Vastasyntyneiden tyttöjen elinajanodote oli 68 vuotta vuonna 1950, 74 vuotta vuonna 1970, 79 vuotta vuonna 1990 ja 83 vuotta vuonna 2010. Pojilla vastaavat luvut olivat 60, 66, 71 ja 77 vuotta. 2020-luvun alussa suomalaisten elinaika pidentyi joka vuosi neljännesvuodella ja lisävuodet olivat terveitä. Korona katkaisi kuitenkin suotuisan kehityksen.
Suomalaisnaiset ovat 30 vuoden aikana kirineet elinajanodotteessa samalle tasolle Ruotsin ja Norjan kanssa.
Sukupuolten välinen elinikäero kaventui Suomessa vuosina 1979–2019 8,6 vuodesta 5,3 vuoteena.
Suomen pienituloisimman viidenneksen elinajanodote ei kasvanut lainkaan vuosina 1990-2010. Yhdysvaltojen elinajanonodote kääntyi laskuun vuosina 2014–2018, koska vähemmän koulutetun työikäisen väestön kuolleisuus lisääntyi.
Aiheesta muualla

Elinajanodote Suomessa vuodesta 1971 (Arkistoitu – Internet Archive) Tilastokeskus
Elinajanodote Suomessa vuodesta 1750 (Arkistoitu – Internet Archive) Tilastokeskus
Elinajanodote maailmassa vuosina 1800, 1950 ja 2015.