stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Annikki Tähti
Ura

Ennen iskelmäuraansa Annikki Tähti oli työssä Helsingissä Siemensin palkkakonttorissa. Yhtiön puhelinkeskuksen hoitaja järjesti Tähdelle tämän tietämättä joulun alla 1950 tapaamisen George de Godzinskyn kanssa. De Godzinskyn parin vuoden valmennuksen jälkeen Tähden ura iskelmälaulajana käynnistyi. Talvella 1954 Tähti solmi levytyssopimuksen juuri toimintansa aloittaneen Scandia-levy-yhtiön kanssa. Hänen ensimmäinen menestyslevynsä oli San Remon musiikkifestivaalin voittosävelmä ”Laulu kahdesta pennistä”, jonka tekstin Saukki käänsi suomeksi ja jota myytiin yli 18 000 kappaletta.
Tähden läpimurtolevytys, Erik Lindströmin säveltämä ja Aili Runnen sanoittama valssi ”Muistatko Monrepos’n”, ilmestyi 1955 ja siitä tuli ensimmäinen kultaa myynyt levy Suomessa. Erik Lindström kertoi myöhemmin, että ”Muistatko Monrepos'n” oli alun perin tarkoitettu täytekappaleeksi Pieni sydän -levyn B-puolelle, mutta se nousi ylivoimaisesti suositummaksi. Lindströmin mukaan levyä myytiin parhaimmillaan tuhat kappaletta päivässä, ja levypuristamossa tehtiin töitä kolmessa vuorossa. 1950-luvun lopulla suosioon nousivat unkarilaiset ja unkarilaistyyliset iskelmät, ja kesällä 1958 Tähden levyttämä, Jaakko Salon sovittama ja Saukin sanoittama vauhdikas foksi ”Budapestin yössä” pysyi levytilaston kärjessä kuusi viikkoa. Kappaleen viulusoolon soitti Per-Erik Förars.
Muita Tähden tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Balladi Olavinlinnasta” ja ”Kuningaskobra”, jotka niin ikään ylsivät kultalevyyn 1950-luvulla, ”Laulu kahdesta pennistä” sekä ”Pieni sydän”. Huomattava osa hänen levyttämistään kappaleista on ollut Sauvo Puhtilan (Saukki) sanoittamia. Tähti oli naimisissa orkesterinjohtaja Pentti Tiensuun kanssa. Heillä oli yksi poika, Jukka Tiensuu (1960–2014).
Tähti esiintyi ensimmäisen kerran 22 vuoden iässä elokuvassa Kaksi hauskaa vekkulia laulaen ensimmäisen levytyksensä ”Onnen sävel”. Tähti on ollut laulusolistina Onni Gideonin orkesterissa 1954–1956, Erik Lindströmin orkesterissa 1956–1957 ja Pentti Tiensuun yhtyeessä 1957–1967. Muutaman levyn Annikki Tähti teki myös Kullervo Linnan Humppa-Veikkojen kanssa 1960-luvun alussa. Hänen laulunopettajinaan ovat toimineet George de Godzinsky sekä Ellen Rask. Alkuaikoinaan Tähti esiintyi myös Brita Koivusen kanssa. Hänen uransa jäi äitiyden myötä pitkälle tauolle vuonna 1960. Hän kuitenkin teki paluun vuonna 1978. Tähti esiintyi vuonna 2002 Aki Kaurismäen elokuvassa Mies vailla menneisyyttä, jossa hän lauloi kappaleen ”Muistatko Monrepos'’n”. Tämä nosti hänen laulajanuransa uuteen nousuun. Tähden taiteilijanura kesti yli 50 vuotta.
Annikki Tähti ja Toivo Kärki olivat eri levyfirmoissa, mutta Tähti levytti kuitenkin jokusen Kärjen kappaleen: vuonna 1967 tangot "Tule hiljaa" ja "Joka ainoa hetki" Kalevi Nyqvistin sovituksina ja vuonna 2003 ennenjulkaisemattoman foxtrotin "Elämän sävel" Yrjö Hjeltin sovituksena.  Vuonna 2001 Tähti esiintyi Vääksyssä Maarit Niiniluodon vetämässä Toivo Kärki -konsertissa ja lauloi kappaleet "Äidin syntymäpäivä" ja "Muratin peittämä akkuna".
Yksityiselämä

Annikki Tähti vietti lapsuutensa Helsingin Kalliossa. Kahdeksanvuotiaana hän joutui lähtemään sodan vuoksi väliaikaisesti Keski-Suomeen. Hän asui Vantaan Martinlaaksossa kolmenkymmenen vuoden ajan. Tähti tunnettiin absolutistina. Hän vietti 50-vuotistaiteilijajuhlansa vuonna 2003.
Laulajanuransa hiljaisempina aikoina hän työskenteli Muusikkojen Liiton toimistossa ja ajoi aktiivisesti muusikkojen etuja. Keväällä 2008 Annikki Tähti sai aivoinfarktin, jonka jälkeen hän ei enää ollut julkisuudessa, eikä esiintynyt. Vaikka Tähti asui edelleen kotonaan Martinlaaksossa, hän joutui liikkumaan pyörätuolin avulla; vielä ennen aivoinfarktia hän kykeni ajamaan itse omalla autollaan keikoille.
Tähti vietti viimeiset vuotensa vantaalaisessa hoivakodissa. Hänen ainut lapsensa oli kuollut jo kolme vuotta aiemmin, joten hänellä ei enää ollut lähisukulaisia, eikä häneltä jäänyt myöskään paljoa omaisuutta. Tähti haudattiin ystävien keräämillä varoilla Hietaniemen hautausmaan uurnalehtoon.
Palkinnot ja tunnustukset

Vuonna 1992 Tähti sai Vantaan kulttuuripalkinnon ja vuonna 1998 Erikois-Emman. Vuonna 2003 Annikki Tähdelle myönnettiin naislaulajille tarkoitettu historian toinen Anna-Liisa-palkinto Asikkalan Vääksyn Toivo Kärki -tapahtumassa. Samana vuonna hän sai Savonlinna-mitalin. Hänelle myönnettiin myös Suomen Leijonan Ritarikunnan ritarimerkki.
Vuonna 2004 järjestetyssä Suuret suomalaiset -äänestyksessä Tähti sijoittui 89. tilalle kirjailija Erno Paasilinnan ja pop-muusikko Antti Tuiskun kanssa.
Diskografia

Onnen sävel (1953, Finlandia)
Itke sydämeni (1954, Scandia)
Muistatko Monrepos'n / Pieni sydän (1955, Scandia)
Balladi Olavinlinnasta (1956, Scandia)
Kuiskaten (1956, Scandia)
Annikki Tähti (1957, Scandia)
Budapestin yössä (1958, Scandia)
Annikki Tähti ja Olavi Virta: Laula kanssamme (1961, Scandia)
Pieni sydän (1963, Scandia)
Eri esittäjiä: 16 tähteä – 16 iskelmää (1975, Finndisc)
Annikki Tähti & Lasse Kuusela: Laitakaupungin lapset (1978, Mars)
Sörkän ruusu (1978)
Sävelkansio (1982)
Kaunis on maa (1983, VIP Music)
Unohtumattomat (1993, Helmi), kokoelma
Muistojen tie – 40 vuotta taiteilijauraa (1993, Tatsia)
20 suosikkia – Muistatko Monrepos'n, (1997, Fazer) kokoelma
Musiikin mestareita – Kaikki ikivihreät, (2003, Wea), kokoelma
50 vuotta tähtenä Suomessa (2003, Fifty-Fifty)
Aiheesta muualla

Niiniluoto, Maarit: / Tähti, Annikki (1929–2017). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 28.6.2017. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Lindfors, Jukka: Annikki Tähdelle nimi oli enne 26.1.2007. Ylen Elävä arkisto. Viitattu 16.4.2008.
Kauppinen, Perttu: Annikki Tähti jaksaa yhä laulaa hyvää oloa Aviisi. 28.2.2002. Arkistoitu 24.2.2006. Viitattu 16.4.2008.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Aqua Claudia

| Aqua Claudia |
| --- | --- |
 Aqua Claudian jäänteitä lähellä Romavecchiaa. Aqua Claudian vesikanavan päällä näkyy myös Aqua Anio novuksen vesikanavan jäänteitä.
Sijainti:  Rooma, Latium, Regio I Latium et Campania, Italia (nyk. Rooma, Latium, Italia)
Koordinaatit:  41°50′57″N, 12°33′15″E
Rakennustyyppi:  akvedukti
Valmistumisvuosi:  52 jaa.
Pituus:  n. 66,6 km (alun perin) n. 68,7 km (myöhemmin)
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Aqua Claudia oli antiikin aikainen akvedukti Rooman kaupungissa Italiassa. Sen pituus oli noin 69 kilometriä, ja se toi kaupunkiin vettä idästä Anion laaksosta päin.
Historia

Aqua Claudian rakentaminen aloitettiin keisari Caligulan toimeksiannosta vuonna 38 jaa. ja se saatiin valmiiksi keisari Claudiuksen aikana vuonna 52. Claudius vihki akveduktin käyttöön 1. elokuuta mainittuna vuonna, ja se sai nimensä hänestä. Käyttöönoton jälkeen vedenjakelu keskeytyi vain kymmenen vuoden käytön jälkeen ja akvedukti pysyi poissa käytöstä yhdeksän vuotta, kunnes Vespasianus kunnostutti sen vuonna 71.
Kymmenen vuotta myöhemmin Titus joutui jälleen korjaamaan Aqua Claudian, koska sen lähteet, Curtius ja Caeruleus, olivat sortuneet ajan kuluessa. Hän teki kunnostustyöt omalla kustannuksellaan. 3. heinäkuuta vuonna 88 saatiin valmiiksi tunneli Aeflanus (nyk. Monte Sant'Angelo) -vuoren alle lähellä Tiburia. Muista kunnostuksista ei ole kirjallisia tietoja, mutta itse akveduktin rakenteista käy ilmi, että sitä korjattiin vielä ainakin 100- ja 200-luvulla.
Rakennelma

Aqua Claudian pääasialliset lähteet, Caeruleus ja Curtius, sijaitsivat Anio (nyk. Aniene) -joen laaksossa 300 passusta (kaksoisaskelta) eli 444 metriä vasemmalle Via Sublacensiksen 38. mailin mailipylväästä, vain sadan passuksen eli 148 metrin päässä Aqua Marcian lähteistä. Aqua Claudian lähteet olivat hieman Aqua Marcian lähteitä korkeammalla, mutta kuuluivat samaan ryhmään. Lähteiden kapasiteetti oli 4 607 quinariaa eli 191 190 kuutiometriä vettä vuorokaudessa.
Akveduktin vesikanavan pituuden ilmoitetaan Claudiuksen Porta Praenestinaan (nyk. Porta Maggiore) laittamassa kaiverruksessa olleen 45 mailia eli noin 66,6 kilometriä. Frontinus taas ilmoittaa sen olleen mailin ja 406 passusta eli noin 2,1 kilometriä pidempi, mikä johtuu todennäköisesti siitä, että hän laski mukaan osuuden Fons Albudinukselle saakka, mikä lisättiin Claudiuksen ajan jälkeen. Aqua Claudiaan otettiin vettä myös Aqua Marcian lähteinä toimineesta Fons Augustaesta (myös Aqua Augusta), kun Aqua Marcian kapasiteetti täyttyi, mutta joskus edes Aqua Claudia ei pystynyt käsittelemään kaikkea vettä, jolloin ylimääräinen vesi valui hukkaan. Plinius vanhemman Aqua Claudialle ilmoittama pituus 40 mailia on vain karkea arvio.
Suoraan Via Latinan seitsemännen mailipylvään lähellä olleen piscinan eli suodatussäiliön jälkeen Aqua Claudia nousi kaarille, jotka kasvoivat korkeammiksi maan laskeutuessa kohti kaupunkia. Näillä kaarilla Aqua Claudian vesikanavan päällä kulki myös Aqua Anio novuksen kanava, joka oli kaikista akvedukteista korkeimmalla. Molemmat kanavat ylittivät Via Labicanan ja Via Praenestinan suuren monumentaalisen kaaren kautta, josta myöhemmin tehtiin Aurelianuksen muurin Porta Praenestina.
Porta Praenestinalta akveduktista erkani vasemmalle Arcus Neroniani (myös Arcus Caelimontani, Aqua Neroniana), joka kuljetti osan vedestä Caeliuksen yli Palatiumille, Aventinukselle ja Transtiberimin alueelle. Se toimitti vettä myös kaupungin Regio I:lle. Pääkanava jatkui kohti akveduktin päätepisteenä toiminutta piscinaa, joka sijaitsi Pallaksen puutarhojen (Horti Pallantiani) takana. Akveduktin täytyi toimittaa vettä myös kaupungin korkeimmille alueille, kuten Esquilinukselle, Viminalikselle ja Quirinalikselle, minkä sen korkeus mahdollisti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aqua Claudia Wikimedia Commonsissa
Aqua Claudiaa lähellä Roomaa.
Aqua Claudian (punaisella) reitti.
Via Claudian jatketta Arcus Neroniania Palatiumin itäpuolella.
Katima Mulilo

| Katima Mulilo |
| --- | --- |
 Sambesijoki Katima Mulilolla
 Katima Mulilo
 Koordinaatit: 17°30′14″S, 24°16′30″E 
Valtio:  Namibia
Alue:  Sambesi
Väkiluku (2023):  46 401
Lempinimi::  Ngweze
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Katima Mulilo, lyhyemmin Katima, on Namibian kaupunki ja Sambesin alueen pääkaupunki. Vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan kaupungissa oli 46 401 asukasta. Vastapäätä Sambesia Sambian puolella on Sesheke-niminen asutuskeskus.
Katimassa on kaksi vaalipiiriä, Katima Mulilo Rural ja Katima Mulilo Urban. Se sijaitsee valtatie B8:n varrella Sambesijoen äärellä, missä luonto on rehevää ja eläimistöön kuuluvat mm. trooppiset linnut ja apinat. Kaupunki saa sadetta vuosittain 654 mm.
Lähin kaupunki Namibiassa on Rundu, jonne on matkaa noin 500 km länteen. Noin 40 km:n päässä idässä on Bukalo-niminen kylä, josta tie jatkuut Ngomaan ja Ngoman sillan yli edelleen Botswanaan.
Lähiöt

Vanhimmat lähiöt ovat Nghweeze, aiempi mustien lähiö, ja Varsinainen Katima Mulilo, joka oli varattu valkoisille apartheidin aikana. Nykyisin rekisteröityjä epävirallisia lähiöitä ovat Butterfly, Cowboy, Choto ja Mahohoma. Lisäksi ovat olemassa Nambweza, Soweto (South–Western Townships, joka on nimeltään sama kuin Soweton lähiö Johannesburgissa), New Look, Mabuluma, Lyambai, Bebi, Greenwell Matongo, Macaravan East ja West, and NHE (National Housing Enterprises), joista viimeksi mainittu on valtion halvalla rakennuttama lähiö.
Asukkaat

Katima Muliloa asuttaa kahteen heimoon kuuluvat ihmiset. Nämä heimo ovat masubia ja mafwe. Kaupungin vaakuna on hyvin samanlainen kuin Zambezin maakunnan vaakuna, siinä on kaksi elefanttia kasvokkain, symbolisoiden yhteyttä ja näiden kahden heimon rauhallista rinnakkaineloa.
Talous ja kaupungin kehitys

Katima Mulilo perustettiin varuskunta-alueeksi ja sellaisena se toimikin pitkän aikaa. Tämä näkyy yhä kaupungissa, missä sotilaat ovat edelleen läsnä. Kaupungin keskusta oli aiemmin Etelä-Afrikan puolustusvoimien tukikohta, ja lähes joka talossa oli pommisuoja. Infrastuktuurin samoin kuin työllisyyden kannalta sotilaista oli kaupungille hyötyä, ja kaupungin ympärillä on vielä muutamia tukikohtia.
Vuonna 2004 otettiin käyttöön Katima Mulilon silta, joka ylittää Sambesin ja luo yhteyden Sambian kuparikenttien ja Walvis Bayn sataman välille. Katimasta on tullut ns. boom town (nopeasti kehittyvä kaupunki), joka houkuttelee investointeja. Tämä kehitys on kuitenkin saanut aikaan myös laittomia liiketoimia ja vaikuttanut siihen, että kaupunkiin on syntynyt hökkelikyliä, joiden asukkaat aiheuttavat sosiaalista epävakautta.
Kaupungissa on vapaakauppa-alue ja Namibian laajin ulkoilmatori. Kaupungin kautta kulkee sähkölinja nimeltä Caprivi Link Inter–Connector, jonka ansiosta sähkönsaanti kaupungissa on turvattu. Parhaillaan on menossa Zambezi Waterfront Tourism -projekti, jonka toivotaan tuovan kaupunkiin turisteja. Sanomalehteä nimeltä The Caprivi Vision julkaistaan kaupungissa.
Sen jälkeen kun Katima Mulilo julistettiin kaupungiksi 2.10.1999, sen kehitys on ollut tasaista, joskaan ei yhtä nopeaa kuin muissa Namibian kaupungeissa. Vain muutama katu on päällystetty, eikä kaikkialla ole katuvaloja tai viemäröintiä. Moni asukas käyttää pusikkoja käymälänä, ja sairausepidemioita kuten ripulia puhkeaa silloin tällöin.
Kaupungin ongelmina ovat olleet korruptio, huono taloudenpito ja kaupunginvaltuutettujen väliset konfliktit. Veden saanti on ollut epätasaista, sillä kaupunki on velkaa vettä toimittavalle yhtiölle NamWaterille.
Liikenneyhteydet

Katima Mulilo on Trans–Caprivin valtatien päätepiste. Tämä tie on osa Sambiaan jatkuvaa Trans-Caprivi Corridor -valtatietä. Trans–Caprivin valtatie avattiin käyttöön vuonna 1999, ja silta Sambian puolelle Seshekeen samoin kuin Trans-Caprivi Corridor avattiin liikenteelle vuonna 2004.
Rautatie ei vielä yllä Katimaan. Vuoden 2007 lokakuussa ehdotettiin rautatieyhteyttä Namibiasta Katiman kautta Sambiaan. Tämä rautatie kulkisi Grootfonteinista Katimaan ja sitten 130 km Mulobeziin ja toisaalta myös 80 km Livingstoneen.
Katima Mulilon lentokenttä sijaitsee 18 km lounaaseen kaupungista, ja sieltä on säännöllisiä lentoja Windhoekiin.
Politiikka

Katima Muliloa hallinnoi kaupunginvaltuusto, jossa on seitsemän valtuutettua.
Zambezin alue, jonka hallinnollinen keskus Katima Mulilo on, on SWAPOn vahvaa tukialuetta. Se voitti vuoden 2010 paikallisvaalit saaden 2 197 ääntä. Opposition Rally for Democracy and Progress sai 473 ääntä. SWAPO voitti myös vuoden 2015 paikallisvaalit, saaden 1 875 ääntä ja kuusi valtuustopaikkaa. Seitsemäs valtuustopaikka meni Democratic Turnhalle Alliancelle (DTA), joka sai 163 ääntä. Tulokset olivat seuraavat:
| Katima Mulilon paikallisvaalit 2015> Puolue | Katima Mulilon paikallisvaalit 2015> Äänimäärä | Katima Mulilon paikallisvaalit 2015> Ääniosuus | Katima Mulilon paikallisvaalit 2015> Paikkoja | Katima Mulilon paikallisvaalit 2015>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SWAPO | 1 875 | 83,8% | 6 |  |
| DTA | 163 | 7,3% | 1 |  |
| Rally for Democracy and Progress | 82 | 3,7% | 0 |  |
| Katima Alliance Development Association | 52 | 2,3% | 0 |  |
| All People’s Party | 33 | 1,5% | 0 |  |
| National Democratic Party of Namibia | 33 | 1,5% | 0 |  |
| Yhteensä | 2 238 | 100% | 7 |  |
Vuoden 2020 vaaleissa SWAPO voitti jälleen suurella erolla muihin nähden. Tulokset olivat seuraavat:
| Katima Mulilon paikallisvaalit 2020> Puolue | Katima Mulilon paikallisvaalit 2020> Äänimäärä | Katima Mulilon paikallisvaalit 2020> Ääniosuus | Katima Mulilon paikallisvaalit 2020> Paikkoja | Katima Mulilon paikallisvaalit 2020>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| SWAPO | 1 530 | 59,2% | 4 |  |
| Popular Democratic Movement | 448 | 17,3% | 1 |  |
| Independent Patriots for Change | 252 | 9,7% | 1 |  |
| National Democratic Party | 147 | 5,7% | 1 |  |
| Katima Alliance Development Association | 122 | 4,7% | 0 |  |
| Landless People’s Movement | 49 | 1,9% | 1 |  |
| Republican Party of Namibia | 27 | 1,0% | 0 |  |
| Rally for Democracy and Progress | 10 | 0,4% | 0 |  |
| Yhteensä  | 2 585  | 100%  | 7 |  |
Kulttuuri ja koulutus

Katima Mulilo sai alkunsa lähetysasemana, jossa oli kouluja. Yhtä koulua pitivät yllä adventistit, toista katoliset munkit, jotka kuuluivat kapusiinien veljeskuntaan. Nykyään Katimassa on useita kouluja, mm. Katima High School, Caprivi Secondary School, Kizito Secondary School, Ngweze Secondary School, Mavuluma Secondary School sekä useita alkeis- ja keskikouluja.
Katima Mulilossa on kaksi korkeamman asteen oppilaitosta, nimittäin ammattikoulu nimeltä Zambezi Vocational Center, ja Namibian yliopiston kampus, jossa on opettajainkoulutuslaitos, Caprivi College of Education (CCE). Kun UNAM ja CCE yhdistyivät, laitoksessa oli 400 opiskelijaa ja 70 opettajakunnan jäsentä.
Kaupungissa on taidekeskus nimeltä Caprivi Art Centre, ja kaupungissa pidetään vuosittain kulttuurifestivaali nimeltä Caprivi Cultural Festival.
Tunnettuja kaupunkilaisia

Ryan Nyambe (s. 1997), ammattijalkapalloilija
Kenneth Matengu, Namibian yliopiston varakansleri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katima Mulilo Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Katima Mulilo
Trans–Caprivi Highway lähellä Katiman Mpacha-lentokenttää.
Käännös suomeksi
Luettelo uusiutuvan energian yhdistyksistä
Tuulivoima

American Wind Energy Association AWEA
British Wind Energy Association BWEA
Bundesverband Windenergie BWE‎, German Wind‎
European Wind Energy Association EWEA
Aurinkovoima

European Photovoltaic Industry Association EPIA
Uusiutuva energia

European Renewable Energy Council EREC‎
World Wide Fund For Nature WWF
Maan ystävät
Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelma UNEP
Intergovernmental Panel on Climate Change IPCC
Renewable Energy Network for the 21st Century REN21
Worldwatch-instituutti
Tähtitornin vuori

Tähtitorninvuori
Tähtitorninvuori  (ruots. Observatorieberget/Observatoriebacken, myös muodossa Tähtitorninvuori, puhekielessä Tähtitorninmäki, Tähtis tai Tähtäri) on noin 30 metriä korkea kallioinen mäki Helsingin Ullanlinnassa Eteläsataman vieressä. Mäki on suurimmaksi osaksi puistoa, mutta siellä sijaitsee myös muutamia julkisia rakennuksia.
Mäen huipulla, Unioninkadun eteläpään kohdalla, sijaitsee Helsingin yliopiston vuonna 1834 valmistunut observatorio, jonka tähtitorneista mäki on saanut nimensä. Nykyisin observatorio toimii tähtitieteen yleisökeskuksena, eikä sitä käytetä tutkimustarkoituksiin. Tähtitieteellisiä havaintoja siellä ei enää voi tehdä, koska kaupungin valot peittävät tähtitaivaan himmeät kohteet kokonaan näkyvistä. Tutkijat voivat tehdä havaintoja muun muassa Kirkkonummen Metsähovissa tai ulkomailla. Tähtitornin portille johtava Unioninkadun jatke sai vuonna 1973 Nikolaus Kopernikuksen mukaan nimen Kopernikuksentie. Aikoinaan tähtitorni näkyi pitkän ja suoran Unioninakselin päätepisteenä selvästi Kallion kirkolle saakka, mutta nykyisin Kopernikuksentien molemmin puolin kasvavat puut miltei peittävät sen näkyvistä.
Puistoalueen länsipuolella Kasarmikadun varrella sijaitsee Kirurginen sairaala. Puiston pohjoisreunassa Unioninkadun alkupäässä sijaitsevat Helsingin Saksalainen kirkko ja Grundskolan Norsen. Puiston Eteläsataman puoleisella reunalla, korkean jyrkänteen yläpuolella olevalla tasanteella sijaitsee Robert Stigellin veistos Haaksirikkoiset vuodelta 1897. Eteläsataman puoleisessa rinteessä on myös Nils Haukelundin ja Rafael Wardin suunnittelema kahdeksan Natsi-Saksaan luovutetun juutalaispakolaisen muistomerkki vuodelta 2000. Kallion sisään on louhittu suuri väestönsuoja, joka rauhan aikana toimii pysäköintitalona. Mäen etelärinteessä on kaksi pitkää ja kapeaa asuinkorttelia, joiden välissä sijaitsevan Ullanpuistikon yli avautuu näkymä Kaivopuiston yli merelle.
Historia

Tähtitorninvuori kuuluu Helsinginniemelle luonteenomaisiin korkeisiin kalliokukkuloihin. Sen vanhin tunnettu nimi oli Kasaberget (”Vartiovuori” tai ”Roihuvuori”). Vuorta käytettiin keskiajalla vartiotulivuorena, jolta on tulimerkein varoitettu lähiseudun asukkaita mereltä uhkaavista vaaroista. Vastaavia vartiotulivuoria oli Suomenlahden rannikolla pitkä ketju, ja myös nykyisen Helsingin lähiympäristössä niitä oli useita, kuten Kasavuori (Kasaberget) Espoon Soukassa, Roihuvuori (Kasberget) ja Kasakallio (Kasaberget) Salmenkalliossa Itä-Helsingissä. Helsinginniemen Kasavuoren vartiotulet kunnostettiin viimeisen kerran Hattujen sodan alla vuonna 1740.
Kun Viaporin merilinnoitusta ryhdyttiin rakentamaan 1740-luvulla, oli tarkoituksena rakentaa samassa yhteydessä laaja linnoitusalue myös mantereelle Helsinginniemen eteläosaan. Augustin Ehrensvärdin alkuperäisessä linnoitussuunnitelmassa, joka hyväksyttiin vuonna 1747, Helsinginniemen korkeimmille kallioille Kasavuorelle ja Siltavuorelle oli sijoitettu vahvat linnakkeet, joita yhdisti maavallitus vallinsarvineen. Tämän rakennelman tarkoituksena oli suojata Helsingin kaupunkia mantereen puolelta. Kasavuorella muurattiin 16. heinäkuuta 1748 Ehrensvärdin johdolla linnakkeen peruskivi, ja sille annettiin kuningatar Ulrika Eleonoran mukaan nimi Ulrikasborg.
Ulrikasborgin linnoitus oli kunnianhimoisen Helsinginniemen linnoitussuunnitelman ainoa osa, joka lopulta toteutui; kaikki muut suunnitellut linnakkeet ja varustukset, mukaan lukien Siltavuoren linnoitus, jäivät rahan ja resurssien puutteessa kesken. Linnoitustöistä mäki sai uuden nimen Ulrikasborgsberget. Suomeksi nimi väännettiin aluksi muotoon Ulriikaporinvuori, jota käytettiin vielä 1800-luvulla. Sen mukaan on saanut nimensä myös Ullanlinnan kaupunginosa (ruotsiksi Ulrikasborg). Läheisen Kaivopuiston korkeimmasta kalliosta, jolla sijaitsee Ursan tähtitorni, saatetaan käyttää nimitystä Ullanlinnanmäki. Virallista nimitystä sillä ei kuitenkaan ole.
Ulriikaporinvuoren huipulle valmistui yliopiston tähtitorni vuonna 1833. Useiden vuosikymmenten ajan, 1800-luvun lopulta toiseen maailmansotaan saakka, tornin huipusta annettiin ”hattumerkki” joka päivä klo 12, jotta kaupunkilaiset voisivat sen avulla tarkistaa kellonsa. Alkujaan samanaikaisesti ammuttiin myös Katajanokan kärjen varuskunnassa laukaus, mutta näin ei enää 1900-luvun puolella tehty.
Mäki oli etupäässä karua ja louhikkoista kalliota, kunnes se 1890-luvulla kaupunginpuutarhuri Svante Olssonin johdolla muokattiin vehmaaksi puistoksi. 1920-luvulla puistoa uudistettiin Olssonin pojan Paul Olssonin suunnitelmien mukaan.
Historia > Virallinen nimitys

Tähtitornin rakentamisen jälkeen kallio sai vähitellen uuden nimen Tähtitorninmäki tai Tähtitornin vuori. Jälkimmäinen vahvistettiin viralliseksi nimeksi vuonna 1928. Nimitys voidaan kirjoittaa kahdella tavalla: Tähtitornin vuori tai Tähtitorninvuori. Nimeä Tähtitorninmäki ei käytetä virallisilla kartoilla.