stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Reino Saarelainen

Reino Olavi Saarelainen (30. kesäkuuta 1934 Lieksa – 30. joulukuuta 2014 Järvenpää) oli suomalainen yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai teollisuusneuvoksen arvonimen.
Saarelaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Tahvo Saarelainen ja Siiri Turunen ja puoliso vuodesta 1959 Sirkka Vinni. Lieksan Hattuvaarassa syntynyt Saarelainen jäi syntyessään äidistään orvoksi. Hän kävi kansakoulun, toimi kirvesmiehenä, alkoi 1950-luvulla kiertää kenttäsirkkelisahurina ja perusti 1958 veljiensä kanssa Sahaus- ja höyläysliike veljekset Saarelaisen. 1960-luvun alussa yritys ryhtyi rakentamaan hirsihuviloita. Veljesten päätyessä vähemmistöosakkaiksi yrityksessä Reino ja Nestori Saarelainen perustivat 1967 Honkarakenne-yhtiön, jonka toimitusjohtajaksi Reino Saarelainen tuli 1976. Liiketoimintaa varten perustettiin myös muita yhtiöitä, joiden johdossa hän toimi, ja myöhemmin toiminta laajeni yrityskaupoilla. Honkarakenteen omistaja-johtajana toiminut Saarelainen jäi eläkkeelle 1994 ja oli sitten vuoteen 2002 yrityksen hallituksen puheenjohtaja. Teollisuusneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1997. Vielä eläkkeellä ollessaan 2001 Saarelainen perusti yrityksen, jossa hän kehitteli muun muassa veneensiirtimen ja liikuteltavan savusaunan kiukaan.
Ricky Waxlax

| Ricky Waxlax> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ricky Waxlax
Syntynyt: 2. joulukuuta 1999 (ikä 24)
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  194 cm
Paino:  84 kg
Nyk. joukkue:   Helsinki Seagulls
Sarja:  Korisliiga
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2016−2020 2020–2023 2023–:   Helsinki Seagulls  Lahti Basketball  Helsinki Seagulls
Maajoukkueet
2018–:   Suomi
Ottelut (pisteet):  1 (2)
Ricky Waxlax (s. 2. joulukuuta 1999) on suomalainen koripalloilija.
Ura > Seurajoukkueet

Malmin Super-Koriksen kasvatti Waxlax pelasi kasvattajaseuransa juniorijoukkueissa. Kaudella 2014–2015 hän oli B-poikien SM-sarjassa koko kauden kolmen parhaan tilastokärjessä pisteissä, levypalloissa, pallonriistoissa ja heitontorjunnoissa. MaSu saavutti tuolla kaudella ikäluokan SM-hopeaa. Elokuussa 2016 Waxlax teki kolmivuotisen pelaajasopimuksen Korisliigassa pelanneen Helsinki Seagullsin kanssa. Hän pelasi kauden aikana hajaminuutteja ja ylsi ajoittain pisteille. Vuoden 2016 lopussa hänet kutsuttiin Basketball Without Borders -maailmanleirille. Seagulls voitti kauden 2016–2017 päätteeksi SM-pronssia.
Kaudella 2017–2018 Waxlaxin peliaika ja tilastolukemat kasvoivat edelliskaudesta.
Ura > Maajoukkue

Waxlax on pelannut kymmeniä maaotteluita Suomen nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului Suomen kokoonpanoihin vuonna 2016 U17-ikäluokan MM- ja U18-ikäluokan EM-kilpailuissa sekä U15-ikäluokan EM-kilpailuissa 2015.
Miesten maajoukkueessa Waxlax pelasi ensimmäisen kerran Latviaa vastaan 31. elokuuta 2018 tehden kaksi pistettä.
Yksityiselämä

Waxlaxilla on kaksoisveli, myös nuorisomaajoukkueissa pelannut koripalloilija Erik Waxlax. Kaksoset ovat syntyneet harvinaislaatuisesti eri päivinä, ja Erik on veljeään selvästi lyhyempi.
Reino Salo (vuorineuvos)

Reino Sakari Salo (20. helmikuuta 1920 Helsinki – 1. joulukuuta 2011 Rauma) oli suomalainen insinööri ja yritysjohtaja.
Salon vanhemmat olivat kauppias Severi Salo ja Ida Maria Lappalainen ja puoliso vuodesta 1949 kuvanveistäjä Aila Helena Hollming. Reino Salo tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1945 ja valmistui rakennusinsinööri Tampereen teknillisestä opistosta 1947. Hän oli Teräsbetoni Oy:n konstruktori ja valvoja 1947–1949 ja F. W. Hollming Oy:n, sittemmin Hollming Oy, rakennusosaston johtaja 1949–1951, toimitusjohtaja 1951–1978 ja 1982–1987 sekä hallituksen puheenjohtaja ja pääjohtaja 1977–2000. Salo oli vaikuttamassa, kun Hollmingin ostama Salora ja Nokia perustivat Mobira-yhtiön 1979. Salo oli myös Holra Oy:n isännöitsijä vuodesta 1951 ja Holl-Trade Oy:n hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1966 ja toimitusjohtaja vuodesta 1969, minkä lisäksi hänellä oli useita liike-elämän luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Salo oli reservin yliluutnantti (1956). Hänelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi 1973 ja vuorineuvoksen arvonimi 1985.
Robin Antin

Robin Antin
Robin Antin (s. 6. heinäkuuta 1961) on yhdysvaltalainen koreografi, tanssija ja musiikkivideoiden tekijä. Hän on vuonna 2010 hajonneen The Pussycat Dolls -yhtyeen luoja. Ennen tätä hän oli ehtinyt kehittämään myös yhtyeen Girlicious vuonna 2008. Myös tämä yhtye joutui kuitenkin hajoamaan vuonna 2011. Hänellä on kolme veljeä, joista Jonathan Antin on kuuluisa hiusstylisti. Muut veljet ovat Steve ja Neil. The Pussycat Dollsin sekä Girliciousin lopetettua toimintansa hän kokosi uuden tyttökokoonpanon G.R.L.-yhtyeen luomista varten. Vuonna 2015 G.R.L. lopetti  toimintansa, kun yhtyeen merkittävä jäsen, Simone Battle teki itsemurhan. 15. kesäkuuta 2016 Antin ilmoitti, että G.R.L on tekemässä paluun uuden albumin muodossa.
Regina ja miehet

| Regina ja miehet |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Suvi-Marja Korvenheimo
Käsikirjoittaja:  Suvi-Marja Korvenheimo
Tuottaja:  Anssi Mänttäri
Kuvaaja:  Heikki Katajisto
Leikkaaja:  Irma Taina
Pääosat:  Rea Mauranen Heikki Kinnunen Aino Lehtimäki Paavo Piskonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Reppufilmi Oy
Ensi-ilta:  1983
Kesto:  78 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Regina ja miehet on Suvi-Marja Korvenheimon eli Anssi Mänttärin ohjaama elokuva vuodelta 1983.
Reginan ja miesten aikaan Korvenheimon todellinen henkilöys ei enää ollut salaisuus. Mänttäri sai elokuvaan Elokuvasäätiön rahoitusta, toisin kuin edelliseen, Totoon, jonka hän teki velkarahalla. Kuvaukset Katajanokan ulko- ja sisätiloissa kestivät viisi päivää. Lyhyt poikkeama tehtiin Jörn Donnerin tiloihin Kruununhaan Pohjoisrantaan.
Elokuvassa on Mänttärin mukaan kyse naisesta neljän naismuotokuvan kautta. Alkuteksteissä elokuva omistetaan Erica Jungille, minkä oletetaan viittaavaan niin Erica Jongiin kuin C. G. Jungiinkin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rea Mauranen  | … |  Regina Räsänen   |
|  Heikki Kinnunen  | … |  Raimo Harjanne   |
|  Aino Lehtimäki  | … |  Aili Räsänen   |
|  Paavo Piskonen  | … |  Pertti Ålander   |
|  Matti Pellonpää  | … |  Rex Räsänen   |
|  Jörn Donner  | … |  kirjailija   |
|  Kaisa Piskonen  | … |  Tiina Ålander   |
|  Tuija Ahvonen  | … |  Vera Harjunpää-Karhu   |
|  Esa Vuorinen  | … |  Acre Mäkinen   |
|  Liisa Halonen  | … |  Leena Mäkelä   |
|  Martin Kurtén  | … |  ohjelmapäällikkö   |
|  Tiia Louste  | … |  toimituspäällikkö   |
|  Jukka Vilhunen  | … |  Juha Mäkelä   |
|  Juha Tuura  | … |  Pekka   |
|  Margit Östman  | … |  kirjailijan sihteeri   |
|  Toma Savtschenko  | … |  kauppaneuvoksetar   |
|  Pentti Auer  | … |  Pena, projektorinhoitaja   |
|  Heta Brotherus  | … |  tarjoilija   |
|  Kullervo Kukkasjärvi  | … |  mies ravintolassa   |
Vastaanotto

Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kaksi antoi Reginalle ja miehille kolme tähteä, kaksi kaksi tähteä, kaksi yhden tähden, kolme muuta ei sitäkään ja yksi ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli Projektio-lehden laskukaavalla 1,33 tähteä neljästä. Elokuva sai Suomen teatterikierroksellaan 1 630 katsojaa, millä se sijoittuu vuonna 1983 Suomen-ensi-iltansa saaneen 238 elokuvan joukossa sijalle 187.
Robert Alfred Renvall

Robert Alfred Renvall (11. marraskuuta 1829 Uskela – 8. joulukuuta 1895 Helsinki) oli kirjastomies ja matrikkeleiden laatija.
Renvallin isä oli kirkkoherra, kielentutkija ja professori Gustaf Renvall ja äiti Charlotta Revall. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1863, toimi Helsingin yliopiston kirjaston amanuenssina 1862-1890 sekä Helsingin ruotsalaisen yhteislyseon opettajana 1853-1871, samoin kuin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjastonhoitajana 1854-1876. Renvall julkaisi pari oppikirjaa, mutta ennen muuta matrikkeleita kuten elämäkerralliset teokset Biografiska anteckningar öfver det finska universitetes lärare, embets- och tjenstemän från dess flyttning till Helsingfors (1869), josta otettiin uusi painos nimellä Finlands universitet 1828-90 (1891), sekä Förteckning öfver filosofie magistrar promoverade i Åbo 1643-1827 (1882). Hän laati myös luettelon Finlands periodiska litteratur 1771-1871.
Renvall sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1877. Hän kuoli naimattomana.
Aiheesta muualla

Kotivuori, Yrjö: Robert Alfred Renvall. Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852. Helsingin yliopiston verkkojulkaisu 2005. Viitattu 1.1.2013.
Biografiska anteckningar öfver ... -teos digitoituna (Viitattu 1.1.2013)
Robert Alexy

Robert Alexy vuonna 2017
Robert Alexy (s. 9. syyskuuta 1945, Oldenburg, Saksa) on saksalainen oikeusteoreetikko, joka tunnetaan etenkin oikeusperiaatteiden ja perusoikeuksien käsittelystä.
Alexyn teoksessaan Theorie der Grundrechte (1985) esittelemää perusoikeusteoriaa on pidetty yhtenä perinpohjaisimmasta alan oikeusteoreettisista esityksistä, jolla on ollut keskeinen asema länsimaisessa valtiosääntöperinteessä. Alexyn analyyseilla on ollut keskeistä merkitystä myös suomalaisessa perusoikeussääntelyssä ja -ajattelussa.
Alexy myös osallistui kansainväliseen Bielefelder Kreis -tutkijaryhmään.
Robert Volkmann

Robert Volkmann
Friedrich Robert Volkmann (6. huhtikuuta 1815 Lommatzsch – 30. lokakuuta 1883 Budapest) oli saksalainen säveltäjä.
Volkmann syntyi Lommatzschissa, Saksin osavaltiossa. Hän opiskeli muusikkoisänsä johdolla urkujen, pianon, viulun ja sellon soittoa. Vuonna 1836 Volkmann siirtyi Leipzigiin, jossa hän tutustui Robert Schumanniin. Vuodesta 1841 lähtien Volkmann työskenteli Budapestissa pianonsoiton opettajana ja Allgemeine Wiener Musik-Zeitung -lehden toimittajana. Vuonna 1852 Franz Liszt ja Hans von Bülow kuulivat Volkmannin b-molli-pianotrion ja esittivät sitä eri puolilla Eurooppaa. Vuodet 1854–1858 Volkmann asui Wienissä. Palattuaan Budapestiin vuonna 1858 hän omistautui säveltämiselle. 1870-luvulta lähtien hän sävelsi enää hyvin vähän. Volkmann kuoli vuonna 1883.
Suurin osa Volkmannin musiikista on sävelletty joko pianolle tai kokoonpanoille, joissa on mukana piano. Lisäksi hän sävelsi muun muassa kaksi sinfoniaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robert Volkmann Wikimedia Commonsissa
Robert Volkmann International Music Score Library Project (englanniksi)
Vapaasti käytettävissä olevia Volkmannin partituureja Mutopia Project
Petteri Toivonen

Petteri Toivonen (s. 13. helmikuuta 1982) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti Kaustisen Pohjan-Veikkoja ja hänen valmentajanaan toimi Kari Mastokangas.
Sisäratojen SM-kilpailuista Toivonen saavutti hopeaa pituushypyssä vuonna 2004. Ennätyksikseen hän hyppäsi ulkoradoilla 754 cm (2003) ja sisäradoilla 737 cm (2004). Virallisiin kilpailuihin Toivonen ei ole osallistunut vuoden 2011 jälkeen.
Purjelentokone

DG Flugzeugbau DG-800 -purjelentokone lennolla.
Purjelentokone (myös liitokone tai purjekone) on ilmaa raskaampi ilma-alus, jolla 
lennettäessä hyödynnetään nousevia lämpimiä ilmavirtauksia eli termiikkejä, rinnetuulia ja aaltovirtauksia.
Purjekoneet hinataan ilmaan yleensä moottorilentokoneen tai vintturin, joskus myös auton avulla. Ennen saatettiin käyttää vuoristoisella seudulla myös ihmisvoimin venytettyä kumiköyttä, jolla saatiin riittävä korkeus ja voitiin hyödyntää rinnetuulia. 1930-luvulla koulutukseen käytettiin tätä menetelmää muuallakin, lentojen kestot olivat tällöin vain kymmeniä sekunteja ja lento tapahtui lähellä maanpintaa. Tuolloin ei tunnettu kaksipaikkaisia liitokoneita ja oppilaan ensimmäinen yksinlento oli ensimmäinen liitolento.
Joissakin purjekonemalleissa on pieni moottori lentoonlähtöä tai pelkkää kotiinpaluuta varten. Jotta purjelentokoneen liito olisi moottorin sammuttamisen jälkeen mahdollisimman pitkä, moottori vedetään koneen rungon sisään nousun jälkeen. Samasta syystä on monien purjekoneiden nokassa sähkömoottorit, niin sanotut FES-, eli Front electric sustainer -järjestelmät, joissa potkurin lavat taittuvat runkoa vasten. Itsestarttaavat tai paluumoottorilla varustetut koneet luokitellaan voimanlähteestä huolimatta purjekoneiksi. Moottoripurjelentokoneessa (MoPu) moottori ei ole sisäänvedettävä ja sen purjelento-ominaisuudet ovat yleensä heikohkot.
Ilmaa raskaamman ilmailun aloitus

Alkeellinen purjelentokone on liitokone, joka lentää esim. katapultilla laukaistuna vuoren rinteeltä. Otto Lilienthalin liitokoneet olivat tätä tyyppiä. Lilienthalin koneet muistuttivat Leonardo da Vincin hahmottelemaa liitokoneen ideaa. Liitokone jalostui 1900-luvun lopulla riippuliitimiksi.
Tyypit

Purjekoneita on sekä yksi- että kaksipaikkaisia ja moottoripurjekoneita. Koulukoneet, joilla koulutetaan uusia lentäjiä, ovat nykyään aina kaksipaikkaisia. 
Purjekoneet jaotellaan kilpailuluokkien mukaan seuraavasti:
vakioluokka (kärkiväli korkeintaan 15 m, ei laippoja)
15 m -luokka (kärkiväli korkeintaan 15 m)
18 m -luokka (kärkiväli korkeintaan 18 m)
20 m -kaksipaikkaisluokka (kärkiväli korkeintaan 20 m, kaksi pilottia)
kerholuokka (käytetään IGC-tasoituskertoimia konetyypin mukaan)
avoin luokka (lentoonlähtömassa korkeintaan 850 kg)
13,5 m luokka (kärkiväli korkeintaan 13,5 m)
maailmanluokka (konetyyppinä PW-5, ei enää MM-luokka)
Liito-ominaisuudet

Purjekoneiden liito-ominaisuudet ovat äärimmäisen hyvät. Tyypillinen lentokoneen liitokykyä kuvaava nostovoiman ja vastuksen suhde (L/D), eli liitoluku on moderneilla konetyypeillä yli 40 ja niin sanotuilla avoimen luokan koneilla jopa yli 60. Liitoluku kertoo matkan, jonka purjekone liitää kilometrin korkeudesta tasaisesti parhaan liitoluvun nopeudella. Tällaisiin suoritusarvoihin on päästy minimoimalla koneen aiheuttama aerodynaaminen vastus: pitkä ja kapea runko, pitkät siivet, optimoitu muototarkka siipiprofiili, sileä pinta, sisäänvedettävä laskuteline jne.
Hyvien liito-ominaisuuksien vuoksi purjekoneissa käytetään lentojarruja laskeutuessa. Lentojarrut heikentävät siiven nostetta, jolloin purjekone vajoaa nopeammin. Lentojarrujen säätelyllä purjekone voidaan tuoda helposti haluttuun laskeutumispisteeseen.
Mittaristo

Nykyaikaisen purjekoneen mittaristossa on yleensä nopeusmittari, korkeusmittari, mekaaninen ja sähköinen variometri (nousu- ja laskunopeusmittari) sekä kompassi. Yhä useammassa koneessa on myös GPS-vastaanotin. Suorituskykyisistä (ns. tehokone) purjekoneista löytyy lähes aina myös lennontallennin, jonka tallenteen nojalla voidaan vahvistaa ennätyksiä ja kilpailusuorituksia. Muusta lentoliikenteestä poiketen suomalaisissa ja muissa eurooppalaisissa purjekoneissa käytetään metrisiä mittareita (nopeusmittari km/h-, korkeusmittari m- ja variometri m/s-asteikoilla).
Valmistus

Liitokoneet olivat 1930-luvulla puuta ja kangasta kehittyen nykyisen kaltaiseen muotoonsa samaan aikaan. Kerhorakentaminen oli tapa hankkia lentokoneita halvemmalla 1950-luvulle asti. Eräissä maissa, muun muassa Puola, Ranska ja Neuvostoliitto, valtio subventoi purjelentoharrastusta ja kerhot saivat ilmaisia koneita. Tämä oli omiaan vähentämään kerhorakentamista. Metalli- ja vanerirakenteet yleistyivät 1950-luvulla. Lasikuiturakenteet valtasivat alaa 1960-luvun alusta alkaen.
Purjekoneet tehdään nykyään pääasiassa lasi- ja hiilikuidulla vahvistetusta lujitemuovista. Myös joitakin alumiinirakenteisia koneita on edelleen tuotannossa.
Saksa on purjekonevalmistuksen johtava maa, ainoastaan Puolassa, Liettuassa, Slovakiassa ja Etelä-Afrikassa on Saksan lisäksi mainittavaa purjekonevalmistusta. Saksalaisia tehtaita ovat: Alexander Schleicher GmbH & Co, DG Flugzeugbau GmbH (omistaa myös yhtiön Rolladen-Schneider Flugzeugbau GmbH) ja Schempp-Hirth GmbH. [lähde? ] Suomessa purjelentokoneita on kehittänyt esimerkiksi Polyteknikkojen Ilmailukerho, jonka kehittämiä koneita ovat muun muassa PIK-3, PIK-5, PIK-16 Vasama ja PIK-20. Viimeksi mainittu voitti Räyskälän MM-kisoissa 1976 kolme ensimmäistä sijaa ja sitä valmistettiin kaiken kaikkiaan yli 400 yksilöä eri malleina.
Suomessa suurimman osan purjekoneista omistavat ilmailukerhot, joilta kerhon jäsenet vuokraavat koneensa. Myös koneiden huollot tehdään pääosin kerhojen jäsenistön voimin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta purjelentokone Wikimedia Commonsissa
Purjelentokoneiden ja niiden valmistajien luettelo
B. Adaridij : Maaston valinta liitolentoa varten, Suomen Kuvalehti, 16.04.1924, nro 15-16, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Laskeutuva Horsa-liitokone.
Vakioluokan purjekone LS-4.
Tyypillinen purjekoneen mittaritaulu.
Pälkjärvi (järvi)

| Pälkjärvi Пялькъярви, Pjalkjarvi |
| --- | --- |
 Näkymä järvelle Rokonlahdelta
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Venäjä
Alue:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Sortavalan piiri
Koordinaatit:  62°03′04″N, 30°37′44″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Nevan vesistö
Valuma-alue:  Kiteenjoen–Tohmajoen vesistö
Laskuoja:  oja Tohmajokeen
Järvinumero:  01040300211102000013193
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  78 m  
Pituus:  6,6 km  
Leveys:  2,9 km  
Rantaviiva:  17,6 km  
Pinta-ala:  9,3 km²  
Tilavuus:  0,0651 km³  
Keskisyvyys:  7 m  
Suurin syvyys:  18 m  
Valuma-alue:  43,8 km²  
Keskivirtaama:  0,64 m³/s  
Veden viipymä:  2,24 vuotta 
Saaria:  ei saaria
 fiPälkjärvi 
Pälkjärvi (ven. Пя́лькъя́рви, Пялк-ярви, Pjalkjarvi) on Venäjällä Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä sijaitseva järvi, jonka laskuoja yhtyy Tohmajokeen lähellä Suomen rajaa. Järvi on sijainnut ennen sotia Pälkjärven kunnassa .
Maantietoa

Pälkjärvi on 6,6 kilometriä pitkä ja 2,9 kilometriä leveä. Sen pituutta vastaan laskettu keskileveys on 1,41 kilometriä ja järven pinta-ala on 9,3 neliökilometriä. Järvellä on lounaaseen työntyvä Rokonlahti (ven. Роконлахти) ja luoteeseen kapeneva Kurikanlahti, jossa sijaitsee laskupuron alku. Järven kaakkoispäätä on kutsuttu Hiekanlahdeksi. Järvi on aivan saareton. Sen syvyys on 18 metriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 7 metriä. Järven tilavuudeksi tulee silloin 0,0651 kuutiokilometriä.
Järvi sijaitsee 3,7 kilometriä Suomen vastaiselta rajalta. Sen rannat ovat länsipuolella suomaata (Lakkasuo ja Penkkisuo), joka ulottuu Rokonlahdelle asti. Järven pohjois-, länsi- ja kaakkoispuolella kohoaa matalat mäet. Niistä korkein on kaakkoinen Ristiselkä, joka on 142 metriä korkea mpy. Järveä ympäröi ennen alueluovutuksia Pälkjärven kunta, josta on edelleen jäljellä asutusta itärannan Puikkolassa (ven. Пуйккола) (entinen Iljalan kylä) ja länsirannan Partalassa (ven. Партала) (entinen Pälksaaren kylä). Puikkolan vieressä on turvetuotantoalue ja järven länsipuolelta kulkee rautatie, joka on ollut osa Viipuri–Joensuu-rataa. Järven pohjoispuolella on sijainnut Pälkjärven rautatieasema.
Ilmavalokuva Partalansaarelta itään päin. Kuvassa näkyy sairaala.
Partalan kylässä on kerrostaloja ja puutarhapalstoja.
Rautatie ja vartiotorni.
Historiaa

Nykyisessä Partalassa, järven länsirannassa, vihittiin vuonna 1924 käyttöön kolmikerroksinen Pälksaaren piirimielisairaala, jossa oli 160 vuodepaikkaa. Sairaala rakennettiin Pälksaaren hovin maatilalle, jossa oli valmiina tarvittava maa-ala ja maatilan tuotantotilat. Sähkö tuotiin tehtailta Värtsilässä. Sairaala toimi tehtävässään myös sotien ajan, mutta se oli samalla määrätty sotasairaalana. Tässä tehtävässä se toimivuoteen 1944 asti.
Hydrologiaa

Järven tilavuus on 0,0651 km³ eli 65,1 miljoonaa kuutiometriä. Pintavalunnan ja järven lasku-uomien tulovirtaama on 16,6 miljoonaa ja sadanta 5,95 miljoonaa kuutiometriä vuodessa. Sadannan laskennallinen määrä millimetreinä on 640 mm vuodessa. Järvestä poistuu vettä lasku-uomassa 20,1 miljoonaa ja lisäksi haihduntana katoaa 2,45 miljoonaa kuutiometriä vuodessa. Jänisjoen menovirtaamaksi voidaan myös ilmoittaa oleva 0,64 m³/s (MQ). Vesi viipyy järvessä keskimäärin 3,24 vuotta.
Vedenpinnan korkeus on noin 78 metriä mpy. Järvestä on ollut mahdollista soutamalla kulkea edestakaisin Pälkjärven ja Tohmajoen suvantojen, Kotajärven ja Pitkäjärven, välillä. Nykyään on vedenpinta alhaalla ja puro on kasvanut umpeen.
Järvi jäätyy yleensä marraskuun puolivälissä ja jäät lähtevät toukokuun alussa. Pintaveden keskilämpötila kesäkuukausina on 15–19° C.
Luontoarvoja

Järvessä on kohtalainen kalakanta. Siinä tavataan seuraavia kalalajeja: siika, muikku, kuore, hauki, särki, lahna, made, ahven ja kiiski. Sen tiheys on 3–4 kilogrammaa hehtaarille.
Viereisen turvetuotantoalueen kuivatusveden laskevat kuivatusojaa myöten Pälkjärveen.
Vesistösuhteita

Pälkjärvi kuuluu Nevan vesistöalueessa Laatokan valuma-alueen Kiteenjoen–Tohmajoen vesistöalueeseen, jonka Pälkjärven valuma-alueessa se sijaitsee. Järven lasku-uoma yhtyy Tohmajokeen, joka laskee Laatokkaan, jonka laskujoki Neva laskee Pietarissa Itämeren Suomenlahteen.
Pälkjärven valuma-alueen pinta-ala on 43,8 neliökilometriä . Sen valuma-alueella sijaitsee vain yksi suolampi, jolla ei ole kartoissa nimeä.
Lähteitä > Huomioita

1 2 3  Asia on luettu venäjänkielisen Wikipedian artikkelista ru:Пялькъярви (озеро).
1 2 3 4  Asia katsottu ja mitattu Internetin karttapalveluista kuten esimerkiksi Google Earth, GeoMixer tai ACME.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pälkjärvi Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: ru:Пялькъярви (озеро)
Käännös suomeksi
Revealed Recordings

| Revealed Recordings |
| --- | --- |

Perustettu:  11. huhtikuuta 2010
Perustajat:  Hardwell
Tyylilajit:  electro house big room house hardstyle progressiivinen house, bass house
Kotimaa:   Alankomaat
Sijainti:  Breda, Alankomaat
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Revealed Recordings on alankomaalainen levy-yhtiö. Sen perusti DJ-tuottaja Hardwell vuonna 2010 ja sen toimitilat sijaitsevat Alankomaiden Bredassa. Yhtiö on keskittynyt julkaisemaan big room house, tanssipop ja electro house-musiikkia.
Levy-yhtiön tunnetuimpiin julkaisuihin lukeutuvat Hardwellin ja Amba Shepherdin vuonna 2012 julkaistu kappale "Apollo" ja vuonna 2014 julkaistu "Dare You" joka pääsi Britannian singlelistan sijalle 18. Vuonna 2015 Revealed aloitti radio-ohjelman nimeltään "Revealed Radio" jota juontaa aina eri artisti viikoittain. Saman vuoden aikana Revealed julkaisi 200:n singlejulkaisunsa.
Artistit

3LAU
9Lives
Afrojack
Angger Dimas
Arty
Blasterjaxx
Conro
Dada Life
DallasK
Dannic
Dash Berlin
Dastic
DubVision
Dyro
Ephesto
Firebeatz
Hardwell
Headhunterz
Jaycen A'mour
Jewelz & Sparks
Joe Ghost
Joey Dale
Jordy Dazz
Julian Calor
Julian Jordan
Justin Oh
Justin Prime
Kaaze
Kid Massive
Kill the Buzz
Kshmr
Kevu
Kura
Maddix
Magnificence
Makj
Mako
Manse
Mightyfools
Olly James
Pitchback
Quintino
Reggio
Robert Falcon
Ryos
Sandro Silva
Sartek
Showtek
Sick Individuals
Steven Vegas
Sultan & Shepard
Suyano
Swacq
Thomas Gold
Thomas Newson
Tiësto
Tom Swoon
Ummet Ozcan
Vinai
W&W
Wasback
Käännös suomeksi
Ramses III

| Ramses III |
| --- | --- |
 Ramses kaiverruksessa
Faarao
Hallitsi:  1186–1154 eaa. (20. dynastia)
Tiedot
Hauta:  KV11
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ramses III oli Egyptin faarao 1186–1154 eaa. Hän oli viimeinen egyptiläissyntyinen faarao, jolla oli todellista valtaa, ja hänen pitkä valtakautensa on Egyptin 20. dynastian aikaa.