stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sven Stolpe
Kirjallinen tuotanto > Kirjoja

Två generationer. 1929
I dödens väntrum. 1930 (suom. Mika Waltari, Kuoleman odotushuoneessa, WSOY, 1932)
Livsdyrkare: studier i modern primitivism. 1931
Feg. 1931
Madame Sallerin. 1932
Järnbröderna: en skälmroman. 1933
Kopparsmeden Alexander : en Oxfordbok. 1936 (suom. Aukusti Simojoki, Aleksander, vaskiseppä: Oxford-kirja, 1936)
Oxfordprofiler. 1938 (suom. Lauri Hirvensalo, Oxford-ryhmän muotokuvia, WSOY, 1939)
Döbeln: skådespel i fem akter. 1941
Döbeln: en berättelse från 1813. 1941 (suom. Vappu Roos, Döbeln: kertomus vuodelta 1813, WSOY, 1942)
Världen utan nåd. 1941 (suom. Eino Tikkanen, Armoton maailma: romaani, WSOY, 1943)
Sista skottet. 1943
Excellensen: nutidsroman efter Bertil Malmbergs skådespel. 1944
August Strindberg och hans hustru. 1944
Kaj Munk : diktaren och profeten. 1944 (suom. Lauri Hirvensalo ; runot suom. Elina Vaara, Kaj Munk : runoilija ja profeetta, WSOY, 1944)
Vi behöver varann. 1944
Midsommarnatten. 1945
Lätt, snabb och öm. 1947
Sakrament: en roman om kärlek. 1948
Spel i kulisser. 1952
Fru Birigtta ler. 1955
Drottning Kristina. 1960−1961 (suom. Synnöve Saraja, Kuningatar Kristiina: Hänen aikansa ja hänen aatemaailmansa, WSOY, 1967, lyhennetty kirjailijan luvalla)
Klara: komedi i 5 akter. 1962
I dödens skugga. 1962
Dag Hammarskjölds andliga väg. 1964 (suom. Aila Meriluoto, Dag Hammarskjöld, yksinäinen ihminen, WSOY 1964)
Låt mig berätta mer: minnen och anekdoter. 1971
Idyll och orosmoln: memoarer 1. 1974
Tål ni höra mer: minnen och anekdoter: 1974
Stormens år: memoarer 2. 1975
Krigstid: memoarer 3. 1976
Livets löjen: glada minnen och bagateller. 1983
Äventyr i Paris - och annorstädes. 1984
Vreden och andra essayer. 1989
Kirjallinen tuotanto > Kirjallisuutta Sven Stolpesta

Joris Taels: Sven Stolpe. Een monographie. 1980.
Syys surumielinen

| Syys surumielinen Tarja Ylitalo |
| --- | --- | --- |

Syys surumielinen
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1990
 Julkaistu: 1990
 Formaatti: LP
 Kesto: 39.06
 Levy-yhtiö: Audiovox
Tarja Ylitalon muut julkaisut
| Sittenkin vain sinä 1988 | Syys surumielinen 1990 | Mitä vain vuokses teen 1992 |
Syys surumielinen on suomalaisen Tarja Ylitalon studioalbumi vuodelta 1990.
Kappaleet

Kiihkeä, nuori ja malttamaton
Tuo iltatähti kaukainen
Vaikka taivaiden taa
Rakkaus parantaa
Tuo tummahiuksinen
Syys surumielinen
Sataman valot
Vierelles aina jään
Kun rantaan maininki lyö
Tärkeää on toisen läheisyys
Tulisuudelma
Jos nyt menet pois
Syysprinssi (elokuva)

| Syysprinssi |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alli Haapasalo
Käsikirjoittaja:  Alli Haapasalo
Perustuu:  Anja Snellmanin romaaniin Syysprinssi
Tuottaja:   Rimbo Salomaa  Jukka Helle (vastaava tuottaja)  Markus Selin (vastaava tuottaja) 
Säveltäjä:  Glenn Patscha
Kuvaaja:  Rauno Ronkainen
Leikkaaja:  Tuuli Kuittinen
Lavastaja:  Kaisa Mäkinen
Pääosat:   Laura Birn  Lauri Tilkanen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Solar Films
Ensi-ilta:   2016-10-1414. lokakuuta 2016 (Suomi)  
Kesto:  94 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  14 893
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Syysprinssi on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut suomalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Alli Haapasalo. Se perustuu Anja Snellmanin samannimiseen romaaniin vuodelta 1996, joka kuvaa taiteilijaparin rakkaustarinaa 1980-luvun Helsingissä. Elokuvan pääosia näyttelevät Laura Birn ja Lauri Tilkanen ja muissa rooleissa ovat Paula Vesala, Olavi Uusivirta, Johannes Holopainen, Sara Melleri, Kaija Pakarinen ja Tiina Weckström.
Elokuva sai ensi-iltansa 14. lokakuuta 2016. Se sai keskimäärin kiitettäviä arvosteluja, mutta keräsi elokuvateattereissa vajaat 15 000 katsojaa.
Arvostelut

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Aamulehti Markus Määttänen: 
Elokuvauutiset: 
Episodi Niina Holm: 
Film-O-Holic.com Sampo Bergman: 
Helsingin Sanomat Leena Virtanen: 
Ilta-Sanomat Tarmo Poussu:
Aiheesta muualla

Syysprinssi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Syysprinssi Elokuvasäätiön sivuilla
Flyback-muunnin

Virran sisäänmenon ja ulostulon välisellä galvaanisella eristyksellä  varustettua Flyback-tyyppistä muunninta voidaan käyttää sekä vaihtovirta/tasavirta (AC-DC), että tasavirta/tasavirta (DC-DC) muunnoksissa. Flyback on muunnos Buck-Boost-muuntimesta, jossa kela on paloiteltu  muodostamaan muuntaja siten, että jännitesuhteita muunnetaan lähtöjännitteen kerrannaisilla ja Flyback-muuntajasta saadaan  lisäksi eristysetua.
Flyback on useampien DC-DC-muuntimien joukosta yksi muutamista galvaanisesti eristetyistä muuntimista. Galvaanisella eristyksellä tarkoitetaan piirin tulo- ja lähtöpuolen erottamista toisistaan siten, että suoraa DC-johdintietä ei osien välillä ole, vaan energian välittymisperuste on esimerkiksi sähkömagneettinen induktio.
Flyback-muuntimen rakenne ja periaate

Flyback-muunnin on DC-DC-muuntimien erään perusmuotoisen Buck-Boost-mallista  kehitetty muoto, jossa kela on korvattu muuntajalla.  Siksi näiden kahden muuntimen perustoimintaperiaatteet ovat lähellä toisiaan, mutta näistä Flyback-toteutus perustuu suurimmaksi osaksi Flyback-muuntajan toimintaperiaatteeseen. Koska Flyback on johdettu Buck-Boost- topologiasta, sillä on suunnilleen samat huonot puolet Buck-Boost-muuntimen kanssa: energiaa kerätään lähteestä vain, kun mosfet-kytkin on päällä ja energia input-puolelta välitetään output-puolelle vain mosfet-kytkimen ollessa pois päältä. Näissä kummassakin muuntimessa on tämä erityisominaisuus.
Energian välittyminen puolelta toiselle tapahtuu muuntajan (Flyback Transformer) kautta sähkömagneettisen induktion avulla. Flybackissä muuntaja ei ole tavanomainen, jossa energia välitetään välittömästi ensiöpuolelta puolelta toisiopuolelle, vaan se toimii ikään kuin lukuisat kelat samassa ytimessä.
Kun kytkin on auki, ensiöpuolen virta ja magneettivuo putoaa. Toisiopuolen jännite on tällöin positiivinen ja diodi on eteenpäin biasoitu. Energia muuntajan ytimestä uudelleen varaa kelan ja välittää sen kuormalle.
Flyback-muuntimen toiminta

Flybackin toiminta voidaan yksinkertaisimmillaan kuvailla seuraavasti:
Kun kytkin on suljettu, muuntajan ensiöpuoli on suoraan kytkeytynyt sisääntulon jännitelähteeseen. Ensiöpuolen virta ja magneettivuo lisääntyy tallentaen energiaa muuntajaan. Jännite, joka indusoituu muuntajan toisiopuolelle on negatiivinen siten, että diodi on käänteisesti varautunut (ts. estosuunnassa). Jännite muuntajan toisiopuolella nousee aluksi hyvin nopeasti (normaalisti alle millisekunnissa) tasaantuen olosuhteiden johdosta. Tämän jälkeen ulostulopuolen kela välittää energian ulkoiseen kuormaan.
Flyback-muuntimen toimintatilat

Edellä kuvattua sykliä voidaan toistaa jatkuvasti. Jos toisiopuolen virta muuntajassa annetaan purkautua kokonaan nollaksi (yhtään energiaa ei jää muuntajan ytimeen, tällöin sanotaan, että muuntaja toimii  epäjatkuvassa toimintatilassa (Discontinuous Conduction Mode, DCM)). Jos  jotain energiaa jätetään joka kerta talletetuksi ytimeen (ja virran muoto näyttää enemmän trapetsin muotoiselta kuin kolmiomaiselta), niin silloin tätä sanotaan jatkuvaksi toimintatilaksi (Continuous Conduction Mode, CCM). Tätä terminologiaa käytetään erityisesti virtalähteiden Flyback-muuntajissa.
Energian tallentaminen muuntajaan ennen kuin se siirretään muuntimen ulostulopuolelle mahdollistaa helposti useamman ulostulon hyvin pienillä lisäpiirien lisäyksillä, vaikkakin ulostulojännitteiden täytyy sopia toisiinsa sopivissa suhteissa käämityskierroksiin.
Flyback-muuntimen kontrollointi

Tarvittaessa voidaan kontroilloida järjestelmän toimintaa, ennen kuin energian sallitaan siirtyä muuntajasta eteenpäin. Tämä toteutetaan antamalla pulssikoodi moduloidun (Pulse-Width Modulation, PWM) mikrokontrollerin avata ja välittää tarpeeksi energiaa muuntajalle. Flyback-muuntimen ohjaamisessa käytetään yleensä tätä mikrokontrolleria. Joskus Flyback-muunnin sisältää myös optoerottimen.
PWM-mikrokontrollereissa on kaksi vallitsevaa kontrollointitapaa, jotka ovat jännitepohjainen ohjaus (voltage mode control) ja virtapohjainen ohjaus (current control mode). Virtapohjainen ohjaus on näistä tavoista hallitseva. Tällä järjestelmän toiminta voidaan pitää vakaana. Molemmat tarvitsevat ulostulojännitteeseen liittyvää takaisinkytkentäsignaalia. Ensimmäinen keino on käyttää optoerotinta toisiopiirisä ja lähettää se kontrollerille. Toinen keino on tehdä erillinen kierros kelalle ja turvautua ristiinregulointiin (cross regulation) suunnittelussa. Kolmas keino on ottaa näytteitä jännitteen aallonpituudesta ensiöpuolella purkautumisen aikana.
Flyback-muuntimen kontrollointi > Huonoja puolia

Sähkövirtojen ja -jännitteiden rippelit sekä tulossa että lähdössä ovat korkeita
Ytimellä on heikko hyötysuhde, jonka vuoksi muuntaja on suurikokoinen
Kytkimen aukaisutilanteessa toisiopuolelle siirtynyt energia heijastuu takaisin ensiöpuolelle
Korkeiden rippelivirtojen vuoksi Flyback-muunnin ei ole kovin suorituskykyinen
Flyback-muuntimessa esiintyvät jännitepiikit rasittavat muita komponentteja
Sähkömagneettiset häiriöt ovat mahdollisia
Flyback-muuntimen kontrollointi > Etuja

Flyback-muuntimen etuna muihin galvaanisesti eristettyihin DC-DC-muuntimiin verrattuna on magneettisen energian varastoituminen muuntajaan
Flyback-muuntimen toteutukseen tarvittavien osien määrä on vähäinen, joten tämän tyyppinen hakkuriteholähde voidaan tehdä pienikokoiseksi
Yksi Flyback- topologian pääeduista  on mahdollisuus operoida suuremmalla kuin 50 %:n pulssisuhteella
Yksinkertaisuutensa ansiosta Flyback-muunnin voidaan toteuttaa kustannustehokkaasti
Flyback-muuntimeen on rakennettavissa helposti useita ulostuloja
Heikkouksistaan huolimatta Flyback-muunnin on erittäin hyvä valinta pienitehoisiin sovelluksiin
Flyback-muuntimen kontrollointi > Sovelluksia

pienitehoiset ja/tai korkeajännitteiset sovellukset
tietokoneiden virtalähteet ja halvat moniulostuloiset virtalähteet
kuvaputkinäytöt
kännykän laturit, LED-valaistus, hakkurisovelluksetja tehokertoimen korjaajat
korkeajännitteiset  laitteet (xeon-valot, laserit, kopiokoneet)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Flyback-muunnin Wikimedia Commonsissa
Kuva 1. Piirin rakenne
Kuva 2. Toimintaperiaate on- ja off -tilassa
Tadasuni

| Tadasuni (Tadasùne) |
| --- | --- |

 Sijainti Oristanon maakunnassa
 Tadasuni
 Koordinaatit: 40.110°0′0″N, 8.883°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Oristano
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  5,09 km²
Korkeus:  180 m
Väkiluku:  152
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  09080
Suuntanumero(t):    0785
Rekisterikilpi:  OR
 
 http://www.comune.tadasuni.or.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tadasuni (sardiksi Tadasùne) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 152 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 5,09 neliökilometriä. Se sijaitsee 180 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tadasuni Wikimedia Commonsissa
Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
Tadashi Sasaki

Tadashi Sasaki on klassinen kitaristi, joka syntyi Tokiossa. Nykyäänmilloin? hän asuu Saksassa. Hän on ollut professorina musiikkikorkeakoulussa Aachenissa.[lähde? ]
Vuonna 1968 Tadashi Sasakista tuli ensimmäinen japanilainen, joka voitti kansainvälisen kitarakilpailun Pariisissa. Hän myös toimi palkintotuomarina Heinsbergin kansainvälisillä kitarafestivaaleilla vuonna 2005.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Tadashi Sasakin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Takehiko Kawanishi

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Takehiko Kawanishi
Syntymäaika: 9. lokakuuta 1938 (ikä 85)
Syntymäpaikka: Hiroshima, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Keskikenttäpelaaja
Pituus: 173 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1961–1966 | Toyo Industries |  |
Maajoukkue
| 1959–1962 | Japani | 8 (0) |
Takehiko Kawanishi (jap. 川西 武彦, Kawanishi Takehiko; s. 9. lokakuuta 1938 Hiroshima) on japanilainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Kawanishi debytoi Japanin maajoukkueessa joulukuussa 1959. Hän on pelannut kahdeksan maaottelua.
Aiheesta muualla

National Football Teams
Suomen joukkue lentopallon Maailmanliigassa 2014

Suomen lentopallomaajoukkue pelasi vuoden 2014 maailmanliigassa. Suomen lohkossa pelasivat toisen ryhmän lohkossa C lisäksi Australia, Belgia sekä Kanada.
Suomi oli vuonna 2014 mukana yhdeksättä vuotta perättäin ja kaikkiaan kymmenettä kertaa. Maailmanliigaa pelataan aiemmista vuosista poikkeavalla systeemillä, jossa joukkueet oli jaettu kolmeen eri katergoriaan. Suomi pelasi näistä keskimmäisessä, jossa on kolme neljän joukkueen lohkoa. Joukkueita on mukana Maailmanliigassa kaikkiaan kaikkiaan ennätykselliset 28.
Suomi sijoittui lohkossaan kolmanneksi voitettuaan kuusi ja hävittyään kuusi ottelua. Lohkon voitti Belgia, joka selvisi kakkosryhmän lopputurnaukseen Australiaan isäntäjoukkueen Hollannin ja Ranskan lisäksi.
Joukkue

| Numero | Nimi | Syntymäaika | Pelipaikka | Seura | Ottelut | Pisteet | Torjunnat | Ässät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Ville Juntura | 26.03.1988 | pas |  Raision Loimu | 8 | 0 | 0 | 0 |
| 2 | Eemi Tervaportti | 26.07.1989 | pas |  Roeselare | 12 | 40 | 8 | 8 |
| 3 | Mikko Esko | 03.09.1978 | pas |  Nizhni Novgorod | 4 | 7 | 5 | 3 |
| 4 | Lauri Kerminen | 18.01.1993 | lib |  Nantes Reze | 7 | 0 | 0 | 0 |
| 5 | Antti Siltala | 14.03.1984 | yp |  Krasnojarsk | 10 | 101 | 7 | 18 |
| 6 | Niklas Seppänen | 30.06.1993 | yp |  Tourcoing Lille | 8 | 34 | 5 | 9 |
| 7 | Eemeli Kouki | 26.10.1991 | yp |  Hurrikaani | 12 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | Elviss Krastins | 15.09.1994 | yp |  VaLePa | 6 | 3 | 0 | 2 |
| 9 | Tommi Siirilä | 05.08.1993 | kt |  Kokkolan Tiikerit | 12 | 14 | 8 | 14 |
| 10 | Urpo Sivula | 15.03.1988 | hak |  Arkas Izmir | 8 | 94 | 6 | 24 |
| 11 | Timo Tolvanen | 06.08.1978 | lib |  LEKA Volley | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 12 | Olli Kunnari | 02.02.1982 | yp |  VaLePa | 8 | 87 | 5 | 18 |
| 13 | Mikko Oivanen | 26.05.1986 | yp |  Jadar Radom | 12 | 125 | 12 | 23 |
| 14 | Konstantin Shumov | 15.02.1985 | kt |  GeneraliHaching | 8 | 46 | 16 | 8 |
| 15 | Matti Oivanen | 26.05.1986 | kt |  Hurrikaani | 4 | 38 | 13 | 13 |
| 16 | Olli-Pekka Ojansivu | 13.01.1980 | hak |  Kokkolan Tiikerit | 8 | 70 | 6 | 25 |
| 17 | Ville Sorvoja | 30.07.1982 | hak |  Etta | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 18 | Jukka Lehtonen | 22.02.1982 | kt |  Lugano | 12 | 84 | 13 | 14 |
| 19 | Jani Sippola | 13.06.1986 | pas |  Raision Loimu | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 20 | Samuli Kaislasalo | 24.05.1990 | kt |  Isku | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 21 | Aleksi Mutka | 05.08.1993 | lib |  Isku | 4 | 0 | 0 | 0 |
| 22 | Joni Savimäki | 26.03.1988 | yp |  Liiga-Riento | 0 | 0 | 0 | 0 |
Valmennusryhmä

Päävalmentaja: Tuomas Sammelvuo
Kakkosvalmentaja: Nicola Giolito
Fysiikkavalmentaja: Tuomas Sallinen
Joukkueenjohtaja: Jaana Laurila
Tiedottaja Toni Flink
Lääkäri: Janne Pesonen
Lääkäri: Hannu Litmanen
Lääkäri: Jukka Siljander
Fysio: Jesse Kutila
Tilastomies: Kamil Soloducha
Ottelut

| Suomen C-lohkon ottelut  | Suomen C-lohkon ottelut  | Suomen C-lohkon ottelut  | Suomen C-lohkon ottelut  | 1>  erä | 2>  erä | 3>  erä | 4>  erä | 5>  erä |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 31.5. Calgary, Kanada  | Kanada  |  Suomi | 3–0 | 25–21 | 25–19 | 25–20 |  |  |  |
| 1.6. Calgary, Kanada  | Kanada  |  Suomi | 3–2 | 19–25 | 25–21 | 25–18 | 23–25 | 15–11 |  |
| 7.6. Canberra, Australia  | Australia  |  Suomi | 3–2 | 24–26 | 25–22 | 24–26 | 25-20 | 15-12 |  |
| 8.6. Canberra, Australia  | Australia  |  Suomi | 2–3 | 28–30 | 25–19 | 25–17 | 21–25 | 9–15 |  |
| 14.6. Tampere, Suomi  | Suomi  |  Australia | 1–3 | 16–25 | 21–25 | 26–24 | 27–29 |  |  |
| 15.6. Tampere, Suomi  | Suomi  |  Australia | 3–1 | 25–16 | 23–25 | 26–24 | 27–29 |  |  |
| 20.6. Antwerpen, Belgia  | Belgia  |  Suomi | 3–1 | 25–21 | 25–16 | 22–25 | 25–21 |  |  |
| 22.6. Kortrijk, Belgia  | Belgia  |  Suomi | 2–3 | 16–25 | 20–25 | 27–25 | 25-22 | 10-15 |  |
| 27.6. Tampere, Suomi  | Suomi  |  Kanada | 3–0 | 25–18 | 25–17 | 26–24 |  |  |  |
| 28.6. Tampere, Suomi  | Suomi  |  Kanada | 0–3 | 14–25 | 24–26 | 17–25 |  |  |  |
| 4.7. Tampere, Suomi  | Suomi  |  Belgia | 3–2 | 19–25 | 25–22 | 20–25 | 27-25 | 15-12 |  |
| 5.7. Tampere, Suomi  | Suomi  |  Belgia | 3–2 | 23–25 | 29-27 | 22–25 | 25-23 | 15-8 |  |
Ottelut > C- lohkon sarjataulukko

| Joukkue | O | V3 | V2 | H1 | H0 | Erät | eräpisteet | P |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Belgia | 12 | 7 | 0 | 4 | 1 | 29-20 | 1119-1066 | 23 |
|  Kanada | 12 | 4 | 2 | 2 | 4 | 25-23 | 1068-1061 | 18 |
|  Suomi | 12 | 2 | 4 | 2 | 4 | 18-23 | 1107-1137 | 16 |
|  Australia | 12 | 2 | 3 | 1 | 6 | 21-29 | 1112-1142 | 13 |
Muuta

Maailmanliigassa 2014 ovat debytoivat maajoukkueessa Eemeli Kouki, Ville Juntura ja Aleksi Mutka.
Sveštari

Sveštarin sijainti Bulgariassa.
Sveštari (bulg. Свещари) on kylä Bulgariassa Razgradin alueella. Kylä on kuuluisa traakialaisten haudasta, joka on valittu Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1985.
Sveštarin traakialainen hauta

Vuonna 1982 löydetty Sveštarin traakialainen hauta 200-luvulta eaa. kuvastaa traakialaisten kulttirakennusten rakenteita. Haudan arkkitehtonista sisustustyyliä pidetään ainutlaatuisena monivärisine puoliksi ihmistä ja puoliksi kasvia esittävineen karyatideineen ja seinämaalauksineen. Kymmenen veistettyä naishahmoa keskuskammion seinissä ja lynetin koristelut ovat ainoita esimerkkejä tämäntyyppisestä ratkaisuista traakialaisten mailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sveštari Wikimedia Commonsissa
Traakialainen hauta
Freddy Kamras

Freddy Avidan Kamras (2. tammikuuta 1944 – 11. joulukuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä, joka perusti nimeään kantaneen elokuvien maahantuontiyrityksen ja elokuvateatteriketjun, Kamras Film Groupin. Hänen on sanottu monipuolistaneen varsinkin Helsingin elokuvatarjontaa kansainvälisen taide-elokuvan maahantuonnilla.
Freddy Kamrasin isä oli Jacob Kamras, joka toimi elokuvatuotantoyhtiö Warner Brosin Helsingin-toimiston johtajana. Freddy Kamras ryhtyi yrittäjäksi alle 20-vuotiaana ja suuntautui elokuva-alalle. Ensimmäinen hänen Suomeen tuomansa ulkomainen elokuva oli vuonna 1963 tanskalainen seksikomedia Pukki paratiisissa, josta tuli Suomessa poikkeuksellinen suurmenestys. Kamras tunnettiinkin aluksi pitkään rohkeiksi mainostettujen pehmopornoelokuvien maahantuojana. Vuonna 1968 hän osti ensimmäisen elokuvateatterinsa, Helsingin Siltavuorenrannassa toimineen Unikan, jonka nimesi uudelleen Alfaromeoksi. Teatteri tunnettiin myöhemmin nimellä New York. Samana vuonna Kamras perusti yhdessä veljensä Kain kanssa elokuvateattereita ja elokuvien esitysoikeuksia omistaneen yrityksen. Kamras erikoistui perustamaan niin sanottuja rypäleteattereita, joissa oli useampia pieniä elokuvasaleja, ja 1980-luvulla hänen elokuvateatteriketjunsa oli Suomen suurin. Siihen kuului suurimmillaan 37 elokuvateatteria ja 40 elokuvasalia.
Kotivideoiden yleistyminen teki 1980-luvulla useimmista Suomen elokuvateattereista kannattamattomia, joten Kamras siirtyi hankkimaan elokuvien videojulkaisuoikeuksia ja sai siten liiketoimintansa uuteen nousuun. Vuonna 1982 Kamras Films Agency Oy jouduttiin hakemaan konkurssiin miljoonavelkojen vuoksi. Kamras ryhtyi nyt tuomaan maahan entistä enemmän pienen budjetin ulkomaisia taide-elokuvia, joita ei olisi esitetty suurten ketjujen omistamissa elokuvateattereissa. Helsingissä hän joutui sulkemaan muut elokuvateatterinsa paitsi alkuperäisen Alfaromeon, mutta hän uskoi edelleen myös monisalisten rypäleteatterien mahdollisuuksiin. Hän avasi vuonna 1994 niin sanottuun Fennian kortteliin seitsemän salia käsittäneen Bio Cityn, joka tuli tunnetuksi monipuolisesta elokuvatarjonnastaan, varsinkin eurooppalaisten elokuvien osalta. Kamras toi myös ainoana Suomeen elokuvia eräistä Aasian maista. Kamrasin kuollessa vuonna 2004 hänen ketjuunsa kuului Bio Cityn ohella elokuvateatteri Diana Helsingissä ja Wasa Palats Vaasassa. Bio City meni konkurssiin kaksi vuotta myöhemmin.
Kamras oli suomenjuutalainen. Hänen tätinsä oli näyttelijä Hanna Taini.
Ted Wass

Ted Wass (s. 27. lokakuuta 1952) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänen tunnetuin roolinsa on Danny Dallas tilannekomediassa Kupla. Elokuvien ja sarjojen lisäksi hän on näytellyt Broadwaylla.
Wass oli vuodesta 1979 naimisissa näyttelijä Janet Margolinin kanssa tämän kuolemaan saakka. Hän solmi Nina Wassin kanssa uuden avioliiton vuonna 1996.
Aiheesta muualla

Ted Wass Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Svetozar Marović

Svetozar Marović
Svetozar Marović (montenegroksi Светозар Маровић, s. 31. maaliskuuta 1955 Kotor, Jugoslavia) on montenegrolainen poliitikko, joka oli Serbia ja Montenegron presidentti 7. maaliskuuta 2003 – 3. kesäkuuta 2006.[lähde? ] Hänen kautensa päättyi Montenegron julistautuessa itsenäiseksi.
Elämäkerta

Marović suoritti oikeustieteen tutkinnon silloisessa Titogradissa (nykyisin Podgorica) Veljko Vlahovićin yliopistossa. Hän on naimisissa Đina Prelevićin kanssa ja heillä on kaksi lasta.
Marović oli perustamassa Montenegron demokraattista sosialistipuoluetta (Demokratska partija socijalista Crne Gore), jonka edeltäjä oli Montenegron kommunistinen puolue. Marović valittiin 1990 Montenegron parlamenttiin, ja hän toimi sen puheenjohtajana kolme kautta.
Marović keksi 1990-luvun alussa moton: "Sota rauhan puolesta", jolla hän kuvasi ja oikeutti Montenegron reserviläisten hyökkäyksen Dubrovnikiin ja Konavleen 1991.
Vuonna 2001 entinen Montenegron presidentti Momir Bulatović syytti muistelmateoksessaan Pravila ćutanja Marovićia lahjusten ottamisesta öljyn ja tupakan salakuljetuksen jättämiseksi huomiotta.
Presidentiksi Marović valittiin heinäkuussa 2003 nelivuotiskaudelle Serbia ja Montenegron parlamentin valitsemana. Hän pyysi anteeksi Kroatian ja Bosnia-Hertsegovinan kansalaisilta. Kroatian Stjepan Mesić vastasi anteeksipyyntöön omallaan, mutta kukaan Bosnian presidenttineuvostosta ei esittänyt vasta-anteeksipyyntöä.
Syyskuun alussa 2005 Serbian valtiovarainministeri Mlađan Dinkić kertoi lehdistökonferenssissa Marovićin solmineen Mile Dragićin puolustusvälinetarviketarvikkeiden valmistajan kanssa 296 miljoonan euron sopimuksen muun muassa 69 000 kypärän ja 60 000 luotiliivien toimittamisesta Serbia ja Montenegron 28 000 miehen asevoimille.
Marovićin DSP-puolue kannatti Montenegron itsenäisyyttä, ja Marović kampanjoi sen puolesta 2006. Kun 55,5 prosenttia äänesti 21. toukokuuta 2006 itsenäisyyden puolesta, Montenegro julistautui itsenäiseksi 3. kesäkuuta.
Vuonna 2016 Marović tuomittiin talousrikoksista vankilaan ja suuriin vahingonkorvauksiin. Hän vältti rangaistuksen pakenemalla Serbiaan.