stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
James Bondin musiikki
”007”

John Barry palkattiin toisen Bond-elokuvan Salainen agentti 007 Istanbulissa (1963) säveltäjäksi. Hän teki elokuvaan muun musiikin ohella instrumentaalin nimeltä ”007”, joka kuullaan ensi kertaa elokuvan mustalaisleiritappelussa. Kappaletta käytettiin sen jälkeen myös Bond-sarjan myöhemmissä elokuvissa Pallosalama, Elät vain kahdesti, Timantit ovat ikuisia ja Kuuraketti. Barry kertoi halunneensa tehdä kappaleesta kevyemmän ja seikkailullisemman kuin sarjan varsinainen tunnuskappale oli.
Soundtrackit

John Barry sävelsi elokuvamusiikin yhteentoista James Bond -elokuvaan, useampaan kuin yksikään toinen säveltäjä. Muita soundtrackin säveltäjiä ovat olleet David Arnold (5 elokuvaa), Thomas Newman (2 elokuvaa) sekä Monty Norman, George Martin, Marvin Hamlisch, Bill Conti, Michael Kamen ja Éric Serra (yksi elokuva kukin).
| Elokuva | Vuosi | Soundtrackin säveltäjä |
| --- | --- | --- |
| Salainen agentti 007 ja tohtori No | 1962 | Monty Norman |
| Salainen agentti 007 Istanbulissa | 1963 | John Barry |
| 007 ja Kultasormi | 1964 | John Barry |
| Pallosalama | 1965 | John Barry |
| Elät vain kahdesti | 1967 | John Barry |
| Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa | 1969 | John Barry |
| Timantit ovat ikuisia | 1971 | John Barry |
| Elä ja anna toisten kuolla | 1973 | George Martin |
| 007 ja kultainen ase | 1974 | John Barry |
| 007 rakastettuni | 1977 | Marvin Hamlisch |
| Kuuraketti | 1979 | John Barry |
| Erittäin salainen | 1981 | Bill Conti |
| Octopussy – mustekala | 1983 | John Barry |
| 007 ja kuoleman katse | 1985 | John Barry |
| 007 vaaran vyöhykkeellä | 1987 | John Barry |
| 007 ja lupa tappaa | 1989 | Michael Kamen |
| 007 ja kultainen silmä | 1995 | Éric Serra |
| Huominen ei koskaan kuole | 1997 | David Arnold |
| Kun maailma ei riitä | 1999 | David Arnold |
| Kuolema saa odottaa | 2002 | David Arnold |
| Casino Royale | 2006 | David Arnold |
| 007 Quantum of Solace | 2008 | David Arnold |
| 007 Skyfall | 2012 | Thomas Newman |
| 007 Spectre | 2015 | Thomas Newman |
| 007 No Time to Die | 2021 | Hans Zimmer |
Tunnuskappaleet

Yksittäisissä Bond-elokuvissa on aina oma tunnuskappaleensa, jonka laulaa joku tunnettu artisti. Shirley Bassey on ainoa laulaja, joka on esittänyt useamman kuin yhden Bond-elokuvan tunnuskappaleen. Moni Bond-kappale on vuosien varrella noussut singlelistoille. Tunnuskappaleen nimi on usein ollut sama kuin elokuvankin nimi, mutta joskus elokuvan nimi ei ole soveltunut tunnuskappaleen nimeksi.
Kaksi Bond-tunnuskappaletta on voittanut parhaan laulun Oscar-palkinnon: ”Skyfall” (2012) ja ”Writing’s on the Wall” (2015).
| Elokuva | Vuosi | Tunnuskappale | Tekijät | Esittäjät |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Salainen agentti 007 ja tohtori No | 1962 | "Kingston Calypso" | Monty Norman | John Barry Orchestra |
| Salainen agentti 007 Istanbulissa | 1963 | "From Russia with Love" | Lionel Bart | Matt Monro |
| 007 ja Kultasormi | 1964 | "Goldfinger" | John Barry, Leslie Bricusse & Anthony Newley | Shirley Bassey |
| Pallosalama | 1965 | "Thunderball" | John Barry & Don Black | Tom Jones |
| Elät vain kahdesti | 1967 | "You Only Live Twice" | John Barry & Leslie Bricusse | Nancy Sinatra |
| Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa | 1969 | "We Have All the Time in the World" | John Barry & Hal David | Louis Armstrong |
| Timantit ovat ikuisia | 1971 | "Diamonds Are Forever" | John Barry & Don Black | Shirley Bassey |
| Elä ja anna toisten kuolla | 1973 | "Live and Let Die" | Paul McCartney & Linda McCartney | Paul McCartney & Wings |
| 007 ja kultainen ase | 1974 | "The Man with the Golden Gun" | John Barry & Don Black | Lulu |
| 007 rakastettuni | 1977 | "Nobody Does It Better" | Marvin Hamlisch & Carole Bayer Sager | Carly Simon |
| Kuuraketti | 1979 | "Moonraker" | John Barry & Hal David | Shirley Bassey |
| Erittäin salainen | 1981 | "For Your Eyes Only" | Bill Conti & Michael Leeson | Sheena Easton |
| Octopussy – mustekala | 1983 | "All Time High" | John Barry, Tim Rice & Stephen Short | Rita Coolidge |
| 007 ja kuoleman katse | 1985 | "A View to a Kill" | John Barry & John Taylor | Duran Duran |
| 007 vaaran vyöhykkeellä | 1987 | "The Living Daylights" | John Barry & Pal Waaktaar | A-ha |
| 007 ja lupa tappaa | 1989 | "Licence to Kill" | N. Michael Walden, Jeffrey Cohen & Walter Afanasieff | Gladys Knight |
| 007 ja kultainen silmä | 1995 | "GoldenEye" | Bono & The Edge | Tina Turner |
| Huominen ei koskaan kuole | 1997 | "Tomorrow Never Dies" | Sheryl Crow & Mitchell Froom | Sheryl Crow |
| Kun maailma ei riitä | 1999 | "The World Is Not Enough" | David Arnold & Don Black | Garbage |
| Kuolema saa odottaa | 2002 | "Die Another Day" | Madonna & Mirwais Ahmadzai | Madonna |
| Casino Royale | 2006 | "You Know My Name" | David Arnold & Chris Cornell | Chris Cornell |
| 007 Quantum of Solace | 2008 | "Another Way to Die" | Jack White | Jack White & Alicia Keys |
| 007 Skyfall | 2012 | "Skyfall" | Adele & Paul Epworth | Adele |
| 007 Spectre | 2015 | "Writing’s on the Wall" | Sam Smith & Jimmy Napes | Sam Smith |
| 007 No Time to Die | 2021 | "No Time to Die" | Billie Eilish & Finneas O'Connell | Billie Eilish |
Japaninhämyhaikara

| Japaninhämyhaikara |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes
Heimo::  Haikarat Ardeidae
Suku::  Hämyhaikarat  Gorsachius
Laji::  goisagi
Kaksiosainen nimi
 Gorsachius goisagi  (Temminck, 1836) 
Katso myös
   Japaninhämyhaikara Wikispeciesissä   Japaninhämyhaikara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Japaninhämyhaikara (Gorsachius goisagi) on Itä-Aasiassa tavattava uhanalainen haikaralaji. Lajia uhkaa erityisesti soveltuvien elinympäristöjen väheneminen.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan japaninhämyhaikara on haikaraksi pieni ja kasvaa suurimmillaan noin 49 cm pitkäksi ja sen siipiväli on 87 cm. Selästään ja siivistään laji on kastanjanruskea, ja pää, kaula ja niska ovat punaruskeat. Vatsa on vaalea mustin juovin. Nuorilla linnuilla päälaki on musta ja kaulassa on raidoitusta. Siivissä on myös valkoisia höyheniä. Japaninhämyhaikaran nokka on lyhyehkö ja tukeva ja väriltään tumman harmaa. Lajin silmien ympärillä on kellertävän vihreä rengas. Ulkonäöltään japaninhämyhaikara muistuttaa etelänhämyhaikaraa (G. melanolophus), joka eroaa japaninhämyhaikarasta mustan päälaen, pitkän töyhdön ja aikuisillakin linnuilla siipien valkoisen värin suurempana määränä.
Levinneisyys ja elintavat

Japaninhämyhaikara pesii eteläisessä Japanissa, minkä lisäksi satunnaisia pesiviä yksilöitä on raportoitu Taiwanista ja Etelä-Korealle kuuluvalta Jejun saaralta. Kesäisin sitä tavataan myös Venäjällä. Laji muuttaa talveksi Kiinan kautta Filippiineille ja Indonesiaan. Japaninhämyhaikara elää tiheissä havu- tai lehtimetsissä vuorten rinteillä vesialueiden lähellä. Sitä tavataan aina 2 400 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia voidaan tavata myös soilta, heinikkomailta ja riisipelloilta. Japaninhämyhaikaran ravintoa ovat etanat, madot, kaskaat ja kovakuoriaiset. Pesimäaika on maaliskuulta heinäkuulle.
Japaninhämyhaikara oli yleinen vielä 1970-luvun lopulle. Kanta taantui voimakkaasti 1980- ja 1990-luvuilla. Syynä kannan taantumiseen ovat sopivien elinympäristöjen hakkuut puutavaraksi ja pelloiksi. Sitä myös metsästetään monin paikoin ja Miyake-jima- ja izusaarilla lajin kanta väheni saarelle levinneen siperiankärpän (Mustela sibirica) vuoksi, joka saalistaa japaninhämyhaikaran poikasia ja pesiä. Nykyäänkin varisten suorittama pesärosvous on uhka japaninhämyhaikarakannalle. Nykyisin japaninhämyhaikarakannan kooksi arvioidaan 1 000–2 500 yksilöä.
Miklós Jancsó

| Miklós Jancsó |
| --- | --- |
 Miklós Jancsó vuonna 2000.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. syyskuuta 1921 Vác, Unkari
Kuollut: 31. tammikuuta 2014 (92 vuotta) Budapest, Unkari
Ammatti:  elokuvaohjaaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Miklós Jancsó [miklo:š jantšo:] (29. syyskuuta 1921 Vác – 31. tammikuuta 2014 Budapest) oli unkarilainen elokuvaohjaaja.
Jancsó nosti 1960-luvulla unkarilaisen elokuvan kansainväliseen maineeseen. Hänen kaikki elokuvansa käsittelevät historiallisia aiheita: niiden tapahtumat sijoittuivat Unkarin ja Itävalta-Unkarin kapinavuosiin sekä ensimmäiseen ja toiseen maailmansotaan. Elokuvat sisältävät runsaasti kansatieteellistä kuvastoa.
Jancsón elokuvissa on runsaasti pitkiä, cinemascopena kuvattuja ottoja. Ne ovat niin pitkiä, että elokuva Punainen psalmi sisältää yhteensä vain 27 ottoa. Kamera seuraa etualalla käveleviä ihmisiä, zoomaa välillä pienen pieniin erikoislähikuviin ja vetäytyy sitten valtaviin laajakulmakuviin. Jancsón elokuvat muistetaankin erityisesti panoraamaotoista, joissa pienet ihmiset seisovat vasten avaraa unkarilaista pustaa – näkymää kutsutaan jancsólaiseksi maisemaksi. Jancsó vieraili Sodankylän elokuvajuhlilla vuonna 2002.
Jancsón ohjaamia elokuvia ovat muun muassa Miehet ilman toivoa (1966), Punaiset ja valkoiset (1967), Hiljaisuus ja huuto (1967), Punainen psalmi (1972) ja Ihmisten paheet (1976). Elokuvaohjaajana Jancsó oli avoimesti poliittinen, ja useisiin hänen teoksiinsa sisältyi edistyksen ja taantumuksen välinen taistelu.
Valikoitu filmografia

Cantata, 1963
Kotiinpaluu (unk. Így jöttem), 1966
Miehet ilman toivoa (unk. Szegénylegények), 1966
Tähdet ja sotilaat (unk. Csillagosok, katonák), 1967
Hiljaisuus ja huuto (unk. Csend és kiáltás), 1968
Decameron '69 (1969)
Vapauden tuulia (unk. Fényes szelek), 1969
Sirokko (unk. Sirokkó), 1969
La pacifista (engl. The Pacifist ), 1970
Agnus Dei (unk. Égi bárány), 1971
Punainen psalmi (unk. Még kér a nép), 1972
Ihmisten paheet (unk. Vizi privati, pubbliche virtù), 1976
Jancson Elektra (unk. Szerelem, Elektra), 1978
Unkarilainen rapsodia (unk. Magyar rapszódia), 1979
Allegro barbaro, 1979
A zsarnok szíve, avagy Boccaccio Magyarországon  (engl. The Tyrant's Heart), 1981
Szörnyek évadja (engl. Season of Monsters), 1987
Jézus Krisztus horoszkópja (engl. Jesus Christ's Horoscope), 1989
Isten hátrafelé megy (engl. God Walks Backwards), 1990
Nekem lámpást adott kezembe az Úr Pesten (engl. The Lord's Lantern in Budapest), 1999
Kirjallisuutta

”Dracula-serkku pustalta”, Miklós Jancsón haastattelu ja sen oheisjuttu ”Eurooppalaisen mielen maisema”, Filmihullu 3/2002.
Aiheesta muualla

Miklós Jancsón muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  IdRef
Jatimatic

| Jatimatic |
| --- | --- |

Tyyppi:  konepistooli
Valmistaja:  Tampereen Asepaja Oy
Valmistusmaa:   Suomi
Valmistusvuodet:  1983–1986
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  9×19 mm Parabellum
Aseen pituus:  375 mm
Piipun pituus:  203 mm
Paino (tyhjänä):  1,65 kg
Ammuksen lähtönopeus:  360 m/s
Tehokas kantama:  100 m
Tulinopeus (laukausta/min):  600–650 laukausta/min
Jatimatic (alkuperäinen kirjoitusasu JaTiMatic) on suomalaisen Jali Timarin 1970-luvulla suunnittelema 9 × 19 mm patruunaa käyttävä konepistooli, niin sanottu yhden käden rekyylitön massasulkuase. Jatimaticista tekee erikoisen sen rakenne, joka ehkäisee tehokkaasti rekyylistä johtuvaa piipunsuun nousemista: laukaistessa lukon palautusjousi liikkuu taakse yläviistoon, seitsemän asteen kulmaan piippuun nähden.
Konepistooli syntyi sivutuotteena Timarin suunnitellessa pistoolia. Koelaukauksia ammuttaessa JAT-pistooli ampui jostain syystä sarjan.
Asetta valmisti Tampereen Asepaja Oy vuosina 1980–1987. Vuonna 1995 Oy Golden Gun Ltd aloitti Jatimaticin valmistamisen uudelleen GG-95 PDW -nimellä. Ase ei saavuttanut suurta menestystä.
Vuonna 1984 Tampereen Asepajan tiloihin tehtiin murto, jonka seurauksena 22 konepistoolin erä päätyi pimeille markkinoille. Tarkkaa valmistusmäärää ei tiedetä. Ase esiintyy myös Sylvester Stallonen vuoden 1986 elokuvassa Cobra.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomalainen asekeräily: Jatimatic
Jatimatic Securityarms.com-sivustolla
Jatimatic Gunwriters-sivustolla
Turun Sanomat - Aseesta suunniteltiin vientituotetta
Youtube – Finnish Jatimatic SMG (Englanti)
Youtube – Jati-Matic (Japani/Englanti)
Jawdar

Jawdar (? – 1606 Marrakech) oli marokkolainen sotilas, joka johti sulttaani Ahmad al-Mansurin joukkoja Marokon–songhaivaltakunnan sodassa vuonna 1591.
Jawdarin syntyperästä tiedetään hyvin vähän. Hänen kerrotaan olleen kotoisin Granadan Cuevas del Almanzorasta ja hänet oli kasvatettu eunukkina Ahmad al-Mansurin hovissa. Marokkolainen historioitsija Ismael Haïdara arvelee, että Jawdar tuotiin Marrakechiin vankina vuonna 1573 ja nimitettiin kuvernööriksi 1585. Arabian konsonanttikirjaimin kirjoitetun nimen ääntämys on myös epäselvä. Haïdara ja Tarikh al-Sudanin uuden englanninnoksen tekijä John Hunwick käyttävät muotoa Jawdar.
Paššaksi nimitetty Jawdar johdatti nelituhatmiehisen marokkolaisjoukon Saharan yli Nigerjoelle, jossa käytiin ratkaiseva Tondibin taistelu maaliskuussa 1591. Askia Ishaq II:n johtaman songhaivaltakunnan armeija kärsi tappion ja marokkolaiset marssivat sen pääkaupunkiin Gaoon. Kaupunki osoittautui odotettua köyhemmäksi, ja Timbuktuun siirtynyt Jawdar oli valmis hyväksymään Ishaqin rauhanehdotuksen. Songhaivaltakunnan tuhoamista vaatinut Ahmad al-Mansur lähetti hänen tilalleen Mahmud bin Zarqunin, joka saapui Timbuktuun elokuussa 1591.
Mahmudin kuoltua hänen tilalleen lähetettiin uusia paššoja, joista monet saivat surmansa Jawdarin juonittelun seurauksena. Jawdar kutsuttiin vuonna 1599 takaisin Marokkoon kukistamaan Ahmad al-Mansurin pojan al-Mamunin kapinaa. Sulttaanin kuoltua vuonna 1603 Jawdar osallistui hänen poikiensa sisällissotaan. Al-Mamunin poika Moulay Abdallah teloitti hänet Marrakechissa.
Junius Richard Jayawardene

| Junius Richard Jayawardene |
| --- | --- |

Sri Lankan presidentti
 1978–1989  
Edeltäjä:  William Gopallawa
Seuraaja:  Ranasinghe Premadasa
Sri Lankan pääministeri
 1977–1978  
Edeltäjä:  Sirimavo Bandaranaike
Seuraaja:  Ranasinghe Premadasa
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. syyskuuta 1906 
Tiedot
Puolue:  Kansallispuolue (UNP, Eksath Jathika Pakshaya)
Junius Richard Jayawardene (sinhaliksi ජුනියස් රිචඩ් ජයවර්ධන ja tamiliksi ஜூனியஸ் ரிச்சட் ஜயவர்தனா, 17. syyskuuta 1906 – 1. marraskuuta 1996) oli srilankalainen poliitikko, ja maan pääministeri vuosina 1977–1978 ja presidentti vuosina 1978–1989. Hän opiskeli Colombossa ja tuli valituksi maan parlamenttiin vuonna 1947. Hän kuului pitkään oppositiopuolueena olleeseen kansallispuolueeseen (UNP, Eksath Jathika Pakshaya) ja nosti sen vaalivoittoon 1977.
Jan Mayen

Jan Mayen
Jan Mayen
| --- | --- |
Sijainti:  71°N, 8°W  Norja
Vesialue:  Pohjoinen jäämeri, Grönlanninmeri, Norjanmeri 
Korkeimmat kohdat:  Beerenberg, 2 277  m 
Pinta-ala:  373 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  ei pysyvää asutusta
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Jan Mayen on Norjalle kuuluva Pohjoisen jäämeren saari, jonka pinta-ala on 373 neliökilometriä. Saari on vuoristoinen ja ilmastoltaan arktinen, tuulinen ja sumuinen.
Jan Mayenin sijainti
Merenpohjan muodostus Jan Mayenin ympärillä
Historia

Jan Mayenin saaren löysi 500-luvulla irlantilainen Pyhä Brendan. Brendan-munkki purjehti saaren ohitse juuri, kun alueella oli paljon vulkaanista toimintaa. Brendan oli näkemästään niin vaikuttunut, että hän vakuuttui nähneensä helvetin portit.
Henry Hudson löysi saaren vuonna 1607, ja antoi sille nimen Hudson's Tutches tai Touches. Saaren löysi uudestaan vuonna 1614 hollantilainen Jan Jacobs May van Schellinkhout, jonka mukaan saari on nimetty. Saari on kuulunut Norjalle vuodesta 1929 lähtien.
Aikaisemmin Jan Mayen oli tärkeä valaanpyytäjien tukikohta, ja saarta ympäröivät edelleenkin tärkeät kalastusalueet. Grönlannin ja Norjan välillä oli pitkään kiistaa kalastusoikeuksien ja mahdollisten kaasu- ja öljyesiintymien hallinnasta, mutta sopu syntyi vuonna 1993 kansainvälisen oikeuden välittämänä. Saarella ei ole luonnonvaroja. Sillä on sääasemia ja radiomastoja sekä yksi päällystämätön lentokenttä: pelkkä 1 585 metrin pituinen kiitotie. Saarella on 124,1 kilometriä rantaviivaa, mutta ei satamia.
Hallinto

Jan Mayen on ollut kiinteä osa Norjaa vuodesta 1921, jolloin sille perustettiin norjalainen sääasema. 8. toukokuuta 1929 Norja julisti kuninkaallisella asetuksella saaren kuuluvan Norjalle.
Saaren maantiede ja luonto

Jan Mayen on vulkaaninen saari, jota peittää osittain lakijäätiköltä virtaavat toistakymmentä jäätikköä. Saari jakautuu kahteen kannaksen yhdistämään osaan. Saari sijaitsee Grönlannin ja Pohjois-Norjan välissä. Saaren korkein huippu on Beerenberg pohjoisessa (2 277 m), joka on maailman pohjoisin tulivuori. Vuoren luultiin sammuneen, mutta vuonna 1970 se purkautui rajusti.
Jan Mayenia asuttavat miljoonat linnut, muun muassa myrskylinnut, myrskypääskyt, pikkukajavat, pikkuruokit, kiislat ja lunnit. Näiden lisäksi saarella on asutusta Loran-C-asemalla 14 ja sääasemalla neljä henkilöä, muutoin saari on asumaton.
Jan Mayenin sääasema vuonna 2007.
Beerenberg, maailman pohjoisin tulivuori.
Ajopuita Jan Mayenin tuliperäisessä rantahiekassa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
TopoJanMayen – Interaktiivinen kartta (norjaksi) (englanniksi)
Satellittikuva Jan Mayenista
Valokuvia ja tietoa Jan Mayenista (Arkistoitu – Internet Archive)
Jan Mayenin henkilöstö (Arkistoitu – Internet Archive)
Janna

Muhammad Paratiisissa. Persialainen kirjamaalaus 1000-luvulta.
Janna (arab. جنّة‎) on arabiankielinen, islamin käyttämä sana Paratiisille ja Edenin puutarhalle. Vastaavasti helvetti on arabiaksi Jahannam. Islamiin kuuluu usko elämän jatkumiseen tuonpuoleisessa maailmassa. Ihminen joutuu joko Helvettiin tai Paratiisiin sen mukaan, miten kukin tuomitaan viimeisellä tuomiolla. Koraanissa on toistuvana aiheena lupaus hurskaita odottavasta Paratiisista, joka on nautintojen ylenpalttinen tyyssija sekä varoitus uskottomien joutumisesta Helvetin tuleen, jonka kauhuista kirja antaa yhtä konkreettisia esimerkkejä.
Kuolema  ja Tuomiopäivä

Kuoltuaan ihminen saa haudassa kaksi vierasta. He ovat enkelit nimeltä Munkar ja Nakir. Nämä kuulustelevat kuollutta hänen uskostaan Muhammediin ja kiduttavat häntä, jos vastaukset eivät kelpaa. Uskottomien kidutus alkaa siten heti kuoleman jälkeen. Kaikki uskovat sen sijaan saavat nähdä välähdyksen Paratiisista.
Sielulla on neljä peräkkäistä asuinsijaa, jokainen suurempi kuin edellinen: kohtu, tämä maailma, kuolemanjälkeinen välitila barzakh sekä ikuisuus joko Helvetissä tai Paratiisissa.  Välitilan kuollut voi viettää monessa paikassa: profeetat suoraan Paratiisissa, marttyyrit lähellä Paratiisin porttia sieltä saatavaa ruokaa nauttien tai  lintuina Paratiisissa, uskottomat uuneissa tai verivirroissa jo kidutusta kärsien. Lapset, jotka kuolevat ennen puberteettia, pääsevät kaikki Paratiisiin.
Varsinainen viimeinen tuomio tapahtuu, kun maailmanhistoria loppuu ja kuolleet nousevat haudoistaan Jumalan eteen tuomittaviksi. Jokaisen osalta sekä hyvät että pahat teot on kirjattu kirjaan, jota tuomitut itse pitelevät. Tekoja vertaillaan laskemalla yhteen niiden painot enkeleiden Gabriel ja Mikael valvoessa. Tuomio tapahtuu niin, että kukin pannaan kävelemään Helvetin tulen yläpuolella olevaa siltaa (sirat) pitkin. Sillan kansi on terävämpi kuin miekka ja ohuempi kuin hius. Ne, joiden synnit ovat painavampia kuin hyvät teot, menettävät tasapainonsa ja syöksyvät Helvettiin. Hurskaat selviytyvät ja pääsevät Paratiisiin. Tarina sillasta on tullut islamiin Iranin zarathustralaisuudesta, jossa kerrotaan aivan samaa.
Paratiisi

Muslimit erottavat Paratiisista neljä tasoa: Janna (puutarha), Adn (Eden), Firdaws (Paratiisi) ja Sama (Taivaankansi).  Mitä oikeudenmukaisempi muslimi on ollut, sitä korkeammalle tasolle Paratiisissa hän pääsee. Paratiisin halki kulkee jokia, joiden nimiä ovat Saihan, Jaihan, Eufrat ja Niili. Suuri kultainen puu antaa varjoa auringolta. Uskovien asumukset ovat kultaisia palatseja. Koraanin kuvauksissa Paratiisi on täynnä virtaavia puroja, hedelmiä, viiniä, hunajaa ja maitoa. Siellä on myös ylenpalttinen markkinatori sekä tilaisuus viljellä maata niille, jotka haluavat. Paratiisin asukkaat voivat halutessaan keskustella Helvetissä kärsivien kanssa.
Tarjolla on myös seksuaalisia nautintoja, mistä pitävät huolen huurit, naispuoliset neitsyet, jotka palkkiona odottavat oikeauskoisia miehiä Paratiisissa. Huurit ovat ikuisesti neitsyitä, mikä islamissa tarkoittaa, että heille kasvaa uudestaan immenkalvo yhdynnän jälkeen. Useimmin esitetty huureista kertova Koraanin jae kertoo, että: "Me annamme heille puolisoiksi tummasilmäisiä neitoja" (44:54). Sana "huuri" esiintyy Koraanissa myös jakeissa 52:20, 56:22 ja 55:72. Paratiisin neitsyisiin viittaavia jakeita ovat lisäksi ainakin 2:25, 37:48, 38:52, 55:56, 55:74, 56:35 ja 78:33.
Arvovaltaisissa hadith-kokoelmissa on kuvauksia huureista. Al-Bukharin mukaan he ovat kauniita, puhtaita ja heidän ihonsa on läpikuultava. Jos huuri ilmestyisi maan päälle, hän täyttäisi taivaan ja maan välisen tilan valolla ja hyvillä tuoksuilla. Ibn Maja kertoo, että sotasankari pääsee Paratiisissa rubiinitaloon, jossa on 70 000 ovea ja jokaisella ovella on suurisilmäinen huuri odottamassa. Ibn Majalta on peräisin tieto 72 puolisosta Paratiisissa, mutta vain kaksi heistä olisi huureja. Ibn Maja mainitsee myös huurien vetoavan ulkonäön ("desirable front passages") ja lupaa miehille ikuisen erektion.