Johann Sebastian Bach
Elämä > Nuoruus

Johann Sebastian Bach syntyi kahdeksantena lapsena Eisenachissa itäisessä Saksassa musikaaliseen perheeseen. Bachin isä oli aktiivisena muusikkona työskentelevä Johann Ambrosius. Uskotaan, että hän opetti Bachin soittamaan viulua. Bach aloitti koulun joko vuonna 1692 tai 1693. Hän menestyi koulussa monista poissaoloista huolimatta. Hänen vanhempansa kuolivat, kun hän oli yhdeksänvuotias ja hän muutti asumaan veljensä Johann Christophin luokse Ohrdrufiin. Viiden lyseovuoden jälkeen Bach lähetettiin 15-vuotiaana Lüneburgiin, jossa hän lauloi poikakuorossa äänenmurrokseen asti.
Ei tiedetä tarkasti, kuinka nuorena Bach hankki urkujensoittotaitonsa, mutta on oletettu,kenen mukaan? että hänen veljensä Johann Christoph vaikutti asiaan. Lüneburgissa taas vaikuttajana on saattanut olla Johanniskirchen urkuri Georg Böhm. Bach valittiin 17-vuotiaana urkuriksi Sängerhauseniin, mutta herttua kumosi päätöksen ja palkkasi vanhemman ehdokkaan.
Vuonna 1703 Bach aloitti muusikkona herttua Johann Ernstin hovissa Weimarissa. Hänen tehtäviinsä kuului ensisijaisesti viulun soitto, mutta myös urkujen soitto.
Käydessään muutamia kuukausia myöhemmin lähellä syntymäkaupunkiaan Arnstadtissa tarkastamassa uudet urut Bach teki niin suuren vaikutuksen vallanpitäjiin, että sai jo toiselle luvatun urkurin paikan. Arnstadtissa Bachia pidettiin liian nuorena opettamaan kuorolaisia, mikä synnytti riitoja Bachin ja auktoriteettien välille. Esimerkiksi Geyersbach-nimisen fagotistin kanssa Bach joutui tappeluun, jossa ehti käyttää miekkaansakin kiistakumppanin vaatteiden silpomiseen. Tilannetta ei parantanut sekään, että Bach otti pitkän vapaan kävelläkseen Lyypekkiin kuuntelemaan Dietrich Buxtehuden urkujensoittoa. Koska Bach oli kaiken lisäksi taitava viulisti, on syytä olettaa, että hän Lyypekissä ollessaan soitti Buxtehuden järjestämässä Abendmusik-konsertissa viulua.
Vuonna 1707 Bach erosi Arnstadtin virastaan ja otti tilalle paikan Mühlhausenissa. Samana vuonna hän meni naimisiin serkkunsa Maria Barbara Bachin kanssa, jonka kanssa hän sai seitsemän lasta. Vuotta myöhemmin hän soitti urkuja Weimarin herttualle, joka lupasi Bachille paremman työpaikan urkurina, kamarimuusikkona ja myöhemmin konserttimestarina. Weimarissa Bach kehitti säveltämistaitoaan, ja sovitti muun muassa Antonio Vivaldin konserttoja uruille ja cembalolle. Vivaldin tuotanto vaikutti siten hänen myöhempiin viulukonserttoihinsa. Valtaosan Bachin urkumusiikista uskotaan olevan peräisin Weimarin-ajalta.
Vuonna 1716 Bach kuuli Weimarin herttuan kaavailevan Bachille luvattua kapellimestarin paikkaa Georg Philipp Telemannille, mihin Bach vastasi hankkimalla itselleen vastaavan paikan Köthenistä. Bachin suunnitelmien estämiseksi herttua vangitutti tämän marraskuussa 1717. Kuukautta myöhemmin Bach vapautettiin, ja hän siirtyi suunnitelmiensa mukaisesti prinssi Leopoldin palvelukseen Kötheniin. Siellä Bach sävelsi kuuluisat Brandenburgilaiset konserttonsa, joissa erilaiset soolosoitinten ryhmät soittavat muun orkesterin säestäessä. Osa yhdistelmistä oli poikkeuksellisia: viidennessä konsertossa soolosoittimina ovat viulu, huilu ja cembalo. Näitä nykyään suuresti arvostettuja konserttoja ei ilmeisesti kuitenkaan esitetty Bachin aikana niiden vaativuuden vuoksi. Muita tämän kauden teoksia olivat kuusi sellosarjaa ja ensimmäinen osa teoksesta Das wohltemperierte Klavier, jossa jokaiseen sävellajiin on sävelletty preludi ja fuuga.