stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Monikulttuurisuus Suomessa
Keskustelua monikulttuurisuudesta > "Suomi on aina ollut monikulttuurinen"

Koneen Säätiön vuonna 2017 palkitsemassa artikkelissa tutkija Miika Tervonen väitti, että myytti yksikulttuurisesta Suomesta ruokkii rasismia. Homogeeninen suomalaisuus on myytti, joka sopii moneen käyttöön, mutta peittää alleen monimuotoisen todellisuuden:
”Myytti yksikulttuurisesta Suomesta ruokkii rasismia Suomessa. Siihen vetoamalla suomalaisuutta rakennetaan tavalla, joka sulkee ulos täällä sukupolvia, vuosisatoja tai jopa vuosituhansia asuneita ihmisiä, kuten vaikkapa saamelaisia. - -  Suomalaistamalla menneisyyttä historiankirjoitus loi perustan sille myyttipohjalle, jolle luotiin uudenlainen kansallisvaltio ja rakennettiin kansallinen itseymmärrys, suomalainen identiteetti”.
Tervosen mukaan menneisyyttä suomalaistamalla historiankirjoitus loi perustan sille myyttipohjalle, jolle luotiin uudenlainen kansallisvaltio ja rakennettiin kansallinen itseymmärrys, suomalainen identiteetti. Samalla sivuutettiin esimerkiksi Zacharias Topeliuksen näkemys eri kansakuntien verenperimästä muodostuneesta kirjavasta suomalaisuudesta. Väitöskirjatutkija Tuomo Kondie näkee päinvastoin Topeliuksen edustaneen ajatusta yhtenäisestä kansasta ja kielestä, mikä johti kolonialistiseen yhdenmukaistamispolitiikkaan.
Keskustelua monikulttuurisuudesta > Monikulttuurisuus mediassa

Monikulttuurisuus esiintyi vuoteen 2016 asti Ylen ohjelmapolitiikassa, jonka mukaan Ylen yksi tehtävä oli tukea monikulttuurisuutta ja suvaitsevaisuutta. Perussuomalaisten  vaatimuksesta se muutettiin muotoon ”Ylen tehtävä on tukea suomalaisen kulttuuriperinnön vaalimista, suvaitsevaisuutta, yhdenvertaisuutta, tasa-arvoa ja kulttuurista moninaisuutta”. Ilmaisun vaihtaminen ei muuttanut Ylen tehtäviä.
Monikulttuurisuus esiintyy mediakentässä eri tavoin. Alma Median paino- ja jakeluyksikkö Alma Manu on todennut monikulttuurisuuden olevan sille ”arkipäivää” vuonna 2015. Tämä heijastuu muun muassa jakelutoimintaan, sillä 17 prosenttia Alma Median lehdenjakajista on ulkomaalaistaustaisia. Yhteiset Lapsemme ry:n lehti Yhteiset Lapsemme käsittelee monikulttuurisiin- ja maahanmuuttajalapsiin, kehitysmaiden lapsiin, lapsen oikeuksiin, rasismiin ja syrjintään sekä lastensuojeluun liittyviä ajankohtaisia aiheita.
Monikulttuurisuuden arvostelua

Maahanmuuttovirasto totesi marraskuussa 2016 monikulttuurisuuden muuttavan suomalaista yhteiskuntaa siten, että se muun muassa heikentää poliisin toimintamahdollisuuksia. Kaikkien maahanmuuttajien kulttuuriin ei liity samanlaista luottamusta viranomaisiin kuin kantasuomalaisilla, minkä takia poliisi joutuu lähettämään useampia yksiköitä oman palvelusturvallisuuden takaamiseksi.
Maahanmuuttovirasto oli huolissaan  etnisestä ryhmäytymisestä. Kun ihmiset hakeutuvat oman kulttuurin edustajiensa pariin, se heikentää sopeutumista ja kotoutumista  suomalaiseen yhteiskuntaan ja aiheuttaa juurettomuutta. Puutteellinen kielitaito, heikko koulutustaso ja työttömyys johtavat syrjäytymiseen. Pienituloisuus ja mahdollinen rasismin kokeminen voivat johtaa radikalisoitumiseen, mitä osoittavat Suomi-vastainen ja jihadistinen propaganda. Suomea ei kuitenkaan lueta terroristijärjestöjen ensisijaiseksi tai strategiseksi kohteeksi, joten riskin muodostavat pääosin yksittäiset toimijat.
Poliisiammattikorkeakoulun tutkijat ovat varoittaneet turvallisuusnäkökohdan unohtamisesta maahanmuuttopolitiikassa. Riskinä on etnisten ryhmien leimautuminen ja eristäytyminen ja pahimmillaan ryhmien välinen väkivalta. Näin voi syntyä hankalia ja vaarallisia maantieteellisiä alueita.
Kirjallisuutta

Abdelhamid, Pirkko  ym.: Monikulttuurinen hoitotyö.  Helsinki : WSOYpro, 2010.
Abu-Hanna, Umayya: Multikulti: Monikulttuurisuuden käsikirja.  Helsinki:  Siltala, 2012.  ISBN 978-952-234-064-1
Keskinen, Suvi & Rastas, Anna & Tuori, Salla (toim.): En ole rasisti, mutta...: Maahanmuutosta, monikulttuurisuudesta ja kritiikistä.  Helsinki: Tampere:  Nuorisotutkimusverkosto: Vastapaino, 2009.  ISBN 978-951-768-248-0
Keskinen, Suvi & Rastas, Vuori & Hirsiaho, Anu (toim.): Monikulttuurisuuden sukupuoli: Kansalaisuus ja erot hyvinvointiyhteiskunnassa.  Tampere:  Tampere University Press, 2012.  ISBN 978-951-44-8726-2
Lehtonen, Mikko & Löytty, Olli & Ruuska, Petri: Suomi toisin sanoen.  Tampere:  Vastapaino, 2004.  ISBN 951-768-156-9
Lepola, Outi: Ulkomaalaisesta suomenmaalaiseksi: Monikulttuurisuus, kansalaisuus ja suomalaisuus 1990-luvun maahanmuuttopoliittisessa keskustelussa.  (Väitöskirja: Helsingin yliopisto)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2000.  ISBN 951-746-139-9
Liebkind, Karmela (toim.): Monikulttuurinen Suomi: Etniset suhteet tutkimuksen valossa.  Helsinki:  Gaudeamus, 2000.  ISBN 951-662-790-0
Pitkänen, Pirkko (toim.): Näkökulmia monikulttuuriseen Suomeen.  Helsinki:  Edita, 1997.  ISBN 951-37-2140-X
Rastas, Anna & Huttunen, Laura & Löytty, Olli (toim.): Suomalainen vieraskirja: Kuinka käsitellä monikulttuurisuutta.  Tampere:  Vastapaino, 2005.  ISBN 951-768-176-3
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1975

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin ensimmäisen kerran vuonna 1975. Mestaruuden voitti brittiläinen Martin Lampkin. Mestaruus jäi Lampkinin ainoaksi.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Martin Lampkin | Bultaco | 101 |
| 2. |  Yrjö Vesterinen |  | 100 |
| 3. |  Malcolm Rathmell |  | 99 |
| 4. |  Mick Andrews |  |  |
| 5. |  Charles Coutard |  |  |
| 6. |  Ulf Karlsson |  |  |
| 7. |  Benny Sellman |  |  |
| 8. |  Dave Thorpe |  |  |
| 9. |  Alan Lampkin |  |  |
| 10. |  Rob Edwards |  |  |
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1979

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin viidennen kerran vuonna 1979. Mestaruuden voitti yhdysvaltalainen Bernie Schreiber. Mestaruus jäi Schreiberin uran ainoaksi.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Bernie Schreiber | Bultaco | 115 |
| 2. |  Yrjö Vesterinen |  | 105 |
| 3. |  Ulf Karlsson |  | 95 |
| 4. |  Martin Lampkin |  |  |
| 5. |  Malcolm Rathmell |  |  |
| 6. |  Rob Shepherd |  |  |
| 7. |  Charles Coutard |  |  |
| 8. |  Manuel Soler |  |  |
| 9. |  Marlan Whaley |  |  |
| 10. |  Jean Marie Lejeune |  |  |
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1978

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin neljännen kerran vuonna 1978. Mestaruuden voitti suomalainen Yrjö Vesterinen. Mestaruus oli Vesterisen kolmas ja viimeinen.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Yrjö Vesterinen | Bultaco |  |
| 2. |  Martin Lampkin |  |  |
| 3. |  Bernie Schreiber |  |  |
| 4. |  Ulf Karlsson |  |  |
| 5. |  Rob Shepherd |  |  |
| 6. |  Mick Andrews |  |  |
| 7. |  Antonio Gorgot |  |  |
| 8. |  Jean Marie Lejeune |  |  |
| 9. |  Jaime Subira |  |  |
| 10. |  Manuel Soler |  |  |
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1980

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin kuudennen kerran vuonna 1980. Mestaruuden voitti ruotsalainen Ulf Karlsson. Mestaruus jäi Karlssonin uran ainoaksi.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Ulf Karlsson | Montesa | 121 |
| 2. |  Bernie Schreiber |  | 113 |
| 3. |  Yrjö Vesterinen |  | 94 |
| 4. |  Eddy Lejeune |  |  |
| 5. |  Martin Lampkin |  |  |
| 6. |  Manuel Soler |  |  |
| 7. |  Antonio Gorgot |  |  |
| 8. |  Malcolm Rathmell |  |  |
| 9. |  Rob Shepherd |  |  |
| 10. |  Jaime Subira |  |  |
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1981

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin seitsemännen kerran vuonna 1981. Mestaruuden voitti ranskalainen Gilles Burgat. Mestaruus jäi Burgat'n uran ainoaksi.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Gilles Burgat | SWM | 122 |
| 2. |  Ulf Karlsson |  | 87 |
| 3. |  Yrjö Vesterinen |  | 86 |
| 4. |  Eddy Lejeune |  |  |
| 5. |  Manuel Soler |  |  |
| 6. |  Bernie Schreiber |  |  |
| 7. |  Charles Coutard |  |  |
| 8. |  Antonio Gorgot |  |  |
| 9. |  Jaime Subira |  |  |
| 10. |  Martin Lampkin |  |  |
Montenegron bosniakit ja muslimit

Montenegron bosniakit ja muslimit ovat Montenegrossa pääasiassa Sandžakin alueella maan pohjoisosissa asuvia bosniakkeja ja muslimeja. Bosniakit ovat uskonnoltaan pääasiassa muslimeja ja he puhuvat serbokroatiaa. Vuoden 2011 tietojen mukaan Montenegrossa oli 53 605 bosniakkia ja 20 537 muslimia. Bosniakkien ja muslimien eri nimitykset johtuvat lähinnä eri mielipiteistä yhteisestä nimityksestä saman yhteisön sisällä.
Asuinalueet ja lukumäärä

Montenegron bosniakit ja muslimit asuvat pääasiassa Sandžakin alueella, joka jakautuu Montenegron ja Serbian puoleisiin osiin. Myös rajan toisella puolella Serbiassa asuu bosniakkeja ja muslimeja. Montenegrossa suurin keskittymä heitä asuu Bijelo Poljen kunnassa, jossa heitä oli vuonna 1991 yhteensä 22 977, eli 41,6 % väestöstä. Etnisen enemmistön bosniakit muodostavat samana vuonna Rožajessa (19 983, 86,9 %) ja Plavissa (11 199, 58,1 %). Heitä on merkittävä määrä myös Beranessa (11 769, 30,3 %) ja Pljevljassa (6 964, 17,6 %). Bosniakkeja ja muslimeja löytyy myös jonkin verran Montenegron eteläosista, esimerkiksi Podgoricasta
(7 622, 5,1 %) ja Barista (5 136, 13,77 %).
Historia

Montenegron bosniakit ja muslimit ovat niiden slaavien jälkeläisiä, jotka omaksuivat islaminuskon pitkän Ottomaanien valtakauden aikana. Islamin uskoon kääntyminen oli tavallisempaa tasangoilla, kuin vaikeapääsyisessä vuoristossa. Niinpä esimerkiksi montenegrolaiset säilyttivät ortodoksisen uskonsa Sandžakin alueen slaavien kääntyessä. Montenegron vallan alle bosniakkeja ja muslimeja joutui ensin Turkin vastaisen sodan seurauksena 1870-luvulla ja myöhemmin Balkanin sodan seurauksena vuonna 1912. Montenegron laajentuessa bosniakkien asuinalueille monet heistä muuttivat nykyisen Turkin alueelle. Monilla historiallisilla bosniakkialueilla, kuten Podgoricassa heidän määränsä väheni tuntuvasti kun taas jotkut alueet, kuten Nikšić ja Kolašin, tyhjentyivät lähes kokonaan. Pois muuttaneiden tilalle muutti ortodokseja. Muuttoaalto jatkui senkin jälkeen, kun Montenegro oli liittynyt Jugoslavian kuningaskuntaan ja kun maassa tulivat myöhemmin valtaan kommunistit.
1990-luvulla Montenegron bosniakkeihin ja muslimeihin vaikutti voimakkaasti serbinationalismi ja sota Bosnia-Hertsegovinassa. Serbien puolisotilaalliset joukot yrittivät tyhjentää etenkin Bosnian raja-alueita muslimeista eristääkseen Sandžakin muslimit bosnialaisista. Vuosina 1992 ja 1993 sattui useita väkivallantekoja bosniakkeja vastaan Montenegron alueella. Väkivallasta huolimatta Montenegron bosniakit ja muslimit eivät juurikaan tukeneet separatistisia poliittisia muslimiliikkeitä, kuten he tekivät Serbian puolella. Tämä siitäkin huolimatta, että tärkein näistä (Stranka demokratske akcije) perustettiin Montenegron puolella. Montenegrossa bosniakkeja ja muslimeja alettiin myös kohdella paremmin kun maa alkoi erottaa itseään Slobodan Miloševićin Serbiasta, johon se vielä tuolloin kuului. Nykyisin bosniakit ja muslimit ovat kuitenkin aliedustettuina julkisessa elämässä, kuten poliisivoimissa. He ovat köyhempiä kuin maan muut asukkaat, mikä koskee myös Sandžakin aluetta kokonaisuutena. Vuonna 2007 Montenegron valtio sopi useita oikeusjuttuja, joita olivat nostaneet 1990-luvun alun väkivaltaisuuksissa kuolleet.
Kulttuuri

Monet bosniakki− ja muslimiälymystöön kuuluvat ovat tulleet tunnetuiksi Montenegrossa. Heihin kuuluvat muun muassa kirjailija Husein Bašić, historioitsija Šerbo Rastoder ja journalisti Esad Kočan. Bosniakkien ja muslimien kulttuuria Montenegrossa tutkimaan ja vaalimaan on perustettu Almanah-niminen järjestö, joka julkaisee samannimistä lehteä.
Kulttuuri > Identiteetti

Montenegron alueen bosniakkien ja muslimien identiteetistä on kiistelty yhteisön sisällä. Jugoslavian alueen islaminuskoisia slaaveja kutsuttiin pitkään yksinkertaisesti muslimeiksi. Bosniakki-termi tuli laajaan käyttöön vasta 1990-luvulla ja sen käyttö keksittiin Bosniassa. Montenegrossa termin käyttö jakoi paikalliset muslimit, sillä sitä on pidetty keinotekoisena nimityksenä.
Bosniakkien suhteellinen osuus väestöstä Montenegrossa alueittain.
Moskeija Rožajessa.
Monniset

| Monniset |
| --- | --- |
 Kuparimonninen (Corydoras aeneus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Panssarimonnit Callichtyidae
Alaheimo::  Monniset   Corydoradinae  Hoedeman, 1952
Suvut
 Soukkamonniset Aspidoras  Scleromystax  Monniset Corydoras 
Katso myös
   Monniset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Monniset (Corydoradinae) ovat panssarimonneihin kuuluvia kaloja. Ne ovat suosittuja akvaarion pohjakaloja.
Suvut

Monniset jaetaan kolmeen sukuun:
Sukuryhmä (tribus) Aspidoradini
Soukkamonniset Aspidoras
Scleromystax
Sukuryhmä (tribus) Corydoradini
Monniset Corydoras
Aiemmin omana sukunaan olleet vihermonniset (Brochis) on yhdistetty Corydoras-sukuun.
Tyypillisiä monnislajeja ovat muun muassa Korumonninen (Corydoras elegans), Kuparimonninen (Corydoras aeneus), Täplämonninen (Corydoras paleatus), pandamonninen (Corydoras panda), kaarimonninen (Corydoras arcuatus) ja Vihermonninen (Corydoras splendens). Pieniä lajeja edustavat kääpiömonninen (Corydoras pygmaeus) ja pikkumonninen (Corydoras habrosus).
Koko ja ulkonäkö

Monnisilla ei ole muille kaloille tyypillisiä suomuja vaan luulevyistä muodostunut panssari.
Monniset jäävät pieniksi. Pääosa monnislajeista on 4–7 cm:n mittaisia, lähes kaikki alle 10-senttisiä.
Alkuperä

Monniset ovat kotoisin Etelä-Amerikasta ja ovat levinneet ylhäältä maanosan pohjoisosasta alas Argentiinan pohjoisosaan saakka.
Käyttäytyminen, allaskoko ja lisääntyminen

Monniset oleskelevat mieluiten pohjassa, jonka soran pitää olla pienirakeista ja pyöreää ilman teräviä reunoja. Suurin tavallisimmista monnislajeista on 8-senttiseksi kasvava vihermonninen, jonka allas saisi olla ainakin 150-litrainen. Tavallisimpien 5–7 cm:n pituisten monnislajien, kuten täplämonnisten, kuparimonnisten ja pandamonnisten altaan olisi hyvä olla vähintään 100-litrainen. Pienempien 3–4-senttisiksi kasvavien lajien, kuten kääpiömonnisten, nuolimonnisten ja pikkumonnisten altaaksi riittää jo 50-litrainen akvaario. Kaikki monniset viihtyvät vain parvessa, johon tulisi kuulua vähintään 6 yksilöä.
Vesiolot ja ravinto

Monniset tyytyvät tavanomaisiin vesioloihin ja syövät peruskuivaruokaa. Ne tonkivat ruokaa hiekan joukosta, jonne ruoka helposti muuten jäisi pilaantumaan, ja ovat näin ollen hyviä ”roskisdyykkareita”. Monnisten altaan pohjamateriaalin tulisi olla pyöreää tai hienojakoista.
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1985

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin 11. kerran vuonna 1985. Mestaruuden voitti ranskalainen Thierry Michaud. Mestaruus oli Michaudin ensimmäinen.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Thierry Michaud | Fantic |  |
| 2. |  Eddy Lejeune |  |  |
| 3. |  Steve Saunders |  |  |
| 4. |  Gilles Burgat |  |  |
| 5. |  Philippe Berlatier |  |  |
| 6. |  Tony Scarlett |  |  |
| 7. |  Lluis Gallach |  |  |
| 8. |  Diego Bosis |  |  |
| 9. |  Pascal Couturier |  |  |
| 10. |  Renato Chiaberto |  |  |
Moottoripyörätrialin maailmanmestaruuskausi 1984

Trialin maailmanmestaruudesta ajettiin kymmenennen kerran vuonna 1984. Mestaruuden voitti belgialainen Eddy Lejeune. Mestaruus oli Lejeunen kolmas ja viimeinen.
MM-sarjan parhaat

Lähde:
|  | Kuljettaja | Pyörämerkki | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Eddy Lejeune | Honda |  |
| 2. |  Thierry Michaud |  |  |
| 3. |  Bernie Schreiber |  |  |
| 4. |  Philippe Berlatier |  |  |
| 5. |  John Lampkin |  |  |
| 6. |  Steve Saunders |  |  |
| 7. |  Lluis Gallach |  |  |
| 8. |  Pascal Couturier |  |  |
| 9. |  Gilles Burgat |  |  |
| 10. |  Bernard Cordonnier |  |  |
Mongosmaki

| Mongosmaki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Heimo::  Makit Lemuridae
Suku::  Eulemur
Laji::  mongos
Kaksiosainen nimi
 Eulemur mongoz  (Linnaeus, 1766) 
 Mongosmakin levinneisyys
Katso myös
   Mongosmaki Wikispeciesissä   Mongosmaki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mongosmaki (Eulemur mongoz) on Madagaskarin ja Komorien metsissä tavattava puoliapina. Lajista käytetään Madagaskarissa nimeä dredrika tai gidra ja Komoreilla komba.
Koko ja ulkonäkö

Mongosmaki on sukunsa pienin laji. Naaraan ja koiraan väritys poikkeavat paljon toisistaan. Mongosmakin ruumiinpituus on 33–37 senttiä ja hännän 47–51 senttiä. Painoa on noin kaksi kiloa. Pää on pyöreä ja kuono suippo. Naaraan naama ja otsa ovat mustat, koiraan vaaleahkon harmaat, kuonossa näkyy joskus valkoista. Korvat ovat pyöreät ja karvaiset. Turkki on tiheä ja villainen. Naaraan pää, hartiat ja yläruumis ovat harmaat, mutta selkä, kupeet ja takaraajat ovat ruskehtavampia. Uros on täysin harmaa hartioilla näkyvää ruskeaa lukuun ottamatta. Molempien sukupuolten vatsapuoli on vaalea. Mongosmakilla on tiheä ja hienokarvainen poski- ja leukaparta, joka on koirailla punertavanruskea ja ulottuu myös otsalle. Naaraan parta on valkoinen ja erottuu vahvasti mustasta naamasta.
Levinneisyys ja elinympäristö

Mongosmakeja tavataan vain Madagaskarin luoteisosassa ja Mohelin ja Anjouanin saarilla Komoreilla. Komorien kanta on lähtöisin istutuksista. Levinneisyysalueen arvellaan olleen aiemmin nykyistä laajempi. Mongosmakit elävät kahdella erilaisella ympäristötyypillä. Madagaskarin mongosmakit elävät kuivissa lehtimetsissä ja Komorien makit taas elävät kosteammassa ympäristössä.
Elintavat

Mongosmakit elävät pieninä perheryhminä, joihin kuuluvat koiras, naaras ja niiden jälkeläiset. Lauman koko on tällöin noin 3–4 yksilöä. Mohelinsaarella on myös havaittu suurempia ryhmiä, jotka ovat todennäköisesti väliaikaisesti yhdistyneet. Naaraat ovat yleensä uroksia ylemmässä asemassa ja saavat siten paremmin ravintoa, mutta arvojärjestys ei ole yhtä jyrkkä kuin muilla makeilla. Lauman jäsenten suhteet eivät ole kovin kiinteät. Vastavuoroista sukimista mongosmakit harrastavat vain harvoin. Ne korvaavat sen päästelemällä yhteysääniä. Perheryhmä elää melko pienikokoisella reviirillä, joka menee osittain päällekkäin naapuriryhmien kanssa ja sitä puolustetaan melko laiskasti. Rajoja merkitään hajumerkein ja äännähdyksin. Nuoret yksilöt jättävät usein lauman 2,5–3,5-vuotiaina. Mongosmakit liikkuvat öisin ja palaavat lepopaikoilleen auringonnousun aikaan. Ne etsivät ruokaa myös auringonlaskun ja -nousun aikoihin. Ne lepäävät pari kolme tuntia, tavallisesti kello kymmenen ja kolmen välillä. Vain Anjouanin viileillä ja kosteilla ylätasangoilla on nähty päivällä liikkuvia yksilöitä, mikä saattaa olla sopeutuma alueen ilmastoon. Makit oleskelevat mielellään puuston keski- ja latvaosissa 10–15 metrin korkeudessa eivätkä yleensä laskeudu maahan. Elinikää luonnossa ei tiedetä, mutta vankeudessa ne voivat elää 36-vuotiaiksi. Mongosmakien luonnollisia vihollisia ovat etenkin fossa ja petolinnut.
Elintavat > Lisääntyminen

Mongosmakien lisääntyminen on kausittaista. Naaraat ovat kiimassa vain kerran vuodessa kuukauden ajan elo–kesäkuussa. Mongosmakit tulevat sukukypsiksi noin kahden vuoden ikäisinä. Naaras synnyttää noin 128 päivän kanto-ajan jälkeen yleensä yhden, joskus kaksi poikasta. Poikaset ovat syntyessään noin 60–70 gramman painoisia ja emo imettää niitä noin 135 päivää. Poikaset alkavat syödä kiinteää ravintoa jo viiden viikon iässä ja ottavat samoihin aikoihin ensiaskeliaan. Ne maistavat kaikkea mitä aikuisetkin syövät. Emon tehtäviin kuuluu myös sukiminen, leikkiminen ja sosiaalisten suhteiden opettaminen. Koiraan rooli poikasen kasvattamisessa on hämärän peitossa.
Elintavat > Ravinto

Mongosmakit ovat kasvinsyöjiä. Niiden ravinto koostuu medestä, siitepölystä, hedelmistä, lehdistä ja kukista. Ne valikoivat ruokansa melko tarkkaan. Tiettyyn aikaan vuodesta niiden on havaittu syövän vain viittä kasvilajia ja suosivan erityisesti kapokkipuun hedelmiä ja kukkia. Ne syövät kukasta vain tällöin meden nuolemalla kukkaa ja jättävät kukan muuten rauhaan. Mongosmakien arvellaan pölyttävän eräitä kasvilajeja.
Uhat ja suojelu

Mongosmaki luokitellaan nykyään vaarantuneeksi lajiksi. Sen elinalueet ovat kutistuneet ja makeja tapetaan koska niitä pidetään tuhoeläiminä. Mongosmakeja pyydetään myös niiden lihan vuoksi ja myydään lemmikeiksi. Laji on nykyään rauhoitettu ja niiden tappaminen kiellettiin vuonna 1974. Laji kuuluu CITES-sopimus liitteeseen I, mutta paikalliset eivät aina kunnioita määräyksiä. Mongosmakeja elää myös suojelualueilla. Vankeudessa elää noin 100 mongosmakia ja laji lisääntyy siellä melko helposti.
Le Monde diplomatique

Le Monde diplomatique-lehden suomenkielisen painoksen ensimmäinen numero 2007
Le Monde diplomatique on ranskalainen kuukausittain ilmestyvä ajankohtaisjulkaisu, joka tarjoaa analyyseja ja mielipiteitä. Sen perusti toukokuussa 1954 Le Monden päätoimittaja Hubert Beuve-Méry. Se on ollut tavallaan iltapäivälehti Le Monden liite, mutta sittemmin itsenäistynyt. Lehden kohderyhmä on kansainväliset vaikuttajat sekä hallinnollisissa että taloudellisissa organisaatioissa.
Omistus ja riippumattomuus

Le Monde diplomatiquen painos on noin 300 000 (syksy 2005) ja lukijamäärän arvioidaan yltävän runsaaseen miljoonaan.lähde? Lehti ilmestyy 28 eri kielellä, myös muun muassa esperantoksi ja tammikuusta 2007 alkaen myös suomeksi. Ajankohtaisjulkaisun pääomasta omistavat lehden lukijat 49 prosenttia Association des amis du Monde diplomatique -yhdistyksen kautta, loput 51 prosenttia pääomasta omistaa Le Monde -iltapäivälehti.
Koska Le Monde diplomatique haluaa olla kannanotoissaan ja näkemyksissään riippumaton taloudellisesta tai poliittisesta vaikuttamisesta, se on muun muassa rajoittanut mainosten määrää lehden sivuilla. Asiasta on keskusteltu puolesta ja vastaan.
Suomeksi ajankohtaisjulkaisu ilmestyy kuusi kertaa vuodessa, ja sen päätoimittaja on Ari Turunen.
Toimituksellinen linja

Toimituksellisesti tärkeintä on ajankohtaisjulkaisun tavoite pysyä riippumattomana niin mainostajista kuin muistakin pääomasijoittajista. Le Monde diplomatique on yksi harvoista ajankohtaisjulkaisuista, jotka ovat pysyneet suurten pääomasijoitusryhmien ulkopuolella ja siten itsenäisenä.
Ajankohtaisjulkaisun palstoilla käsitellään hyvin erilaisia asioita, useimmiten juuri sellaisia, joilla on koko maailmanlaajuista merkitystä. Eritoten kansainväliset suhteet ovat ajankohtaisjulkaisulle tätä aihepiiriä. Le Monde diplomatique luo selvästi lukijoilleen pohjaa mielipiteiden muodostamiseen ja antaa siihen kirjoituksissaan runsaasti aineistoa ja tutkimustuloksia. Niinpä ajankohtaisjulkaisu panostaa paljon voimavaroja artikkeleittensa toimitukselliseen tasoon. Kirjoittajat ovat lähes aina kansainvälisesti arvostettuja toimittajia ja suurten kansainvälisten instituutioiden jäseniä.
Perusluonteeltaan Le Monde diplomatique on edistyksellinen, ja sitä on usein arvosteltu liian myötämieliseksi ”kolmannelle maailmalle”. Julkaisu kuitenkin pitää arvostelua kunnianosoituksena pyrkimykselleen tuoda esiin ”ultraliberalismin” tuhoisat vaikutukset niin kehittyneissä maissa kuin eritoten kehitysmaissa. Julkaisun johdossa toimiva Ignacio Ramonet käänsi vuonna 1987 mielipiteet suotuisiksi kansainvälisen järjestön ATTACin perustamiselle. Tätä toimintaa lehti on avoimesti tukenut.