stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pekka Myllykoski
Elämä

Pekka Myllykoski sai Suomen Kulttuurirahaston Yrjö Koskisen stipendin hyvästä suomenkielisestä aineesta valmistuttuaan ylioppilaaksi keväällä 1978 Helsingin Normaalilyseosta. Palkitun aineensa hän kirjoitti aiheesta ”Kirjailijan viesti minulle”, jossa hän käsitteli Kurt Vonnegutia.
Myllykoski opiskeli lääkäri-isänsä toiveesta lääketiedettä, mutta jätti opinnot kesken lääketieteen kandidaattina, harjoiteltuaan kuitenkin muun muassa terveyskeskuspäivystäjänä.
Nuorena Myllykoski oli kiinnostunut mustasta bluesista ja sen jälkeen rockista ja punkista. Sanoittaja hänestä tuli, kun Eppu Normaali -yhtyeessä vaikuttanut Mikko Saarela tutustutti Myllykosken Juice Leskisen tuotantoon. Hän innostui myös aikaisemmin pelkkänä viihteenä pitämästään kantrista. ”Kantrissa käsitellään suuria tunteita aforisminomaisella, tiivistetyllä kielellä”, Myllykoski totesi. Myllykoski perusti toimittaja Arto Pajukallion kanssa rentturomanttista outlaw-kantria soittavan Freud Marx Engels & Jungin. Myllykoski oli myös luontoharrastaja.
Myllykoski oli vuosina 1993–2004 Vihreiden kaupunginvaltuutettu Helsingissä. Kaudella 2005–2008 hän oli toinen varavaltuutettu.
Myllykoski puhui avoimesti alkoholismistaan julkisuudessa, muun muassa Hymy-lehdessä ja TV:ssä. Marraskuussa 2014 uutisoitiin Myllykosken sairastavan syöpää, jonka johdosta hän joutui sairauslomalle, mutta palasi takaisin keikoille kesäkuussa 2015. Myllykoski kuoli syöpään 57-vuotiaana 22. huhtikuuta 2017.
Mikko Mattila ohjasi vuonna 2019 Myllykoskesta kertovan dokumenttielokuvan Mystinen metsätyömies.
Pekka Myllykosken veli on teologian tohtori, dosentti Matti Myllykoski.
Diskografia > Freud Marx Engels & Jung

Rintaan pistää, sukat haisee, enkä pidä Jeesuksesta (1986)
Siunattu hulluus (1987)
Takamehtien mekatähtiä (1988)
Jokainen hakee juomansa itse (1988)
Aina ja iankaiken (1990)
Huomenna päivä on uus (1992)
Anjovissalaattia (1993)
Hittihökkeli (1999)
Paikkoi ja pleisei (2002)
Sattuipa hassusti matkalla Forumiin... (unplugged-live, 2004)
Kari Peitsamo & Freud Marx Engels & Jung: Amerikkalaisia unelmia (2005)
Diskografia > Pekka Myllykoski ja Maltaan Haukat

Puolen kilon punttisalilla (1995)
Peltibanaani (1997)
Diskografia > Pekka Myllykoski ja Jytäjemmarit

Viekää minut baariin taas... (2004)
Paa skaaks tässä! (single, 2005)
Y-e-ah! (2006)
Palamaton parta (EP, 2006)
Ikkähämäh (EP, 2007)
Minä ja Mårtenson (single, 2007)
Purkitettu kuumuus (2008)
Viimeinen boheemi (2009)
Onnenpekkoja ja laiskajaakkoja (live, 2010)
Hiekoitussantaa Toisinaan (single, 2011)
Alaska (EP, 2011)
Vaksi Ladatta (kokoelma, 2014)
Diskografia > Vierailut

Artistit Avohakkuita vastaan: Talaskangas Rap (12" single, 1990)
Heinäsirkka: Valon lapsi (2000) (”Gringo”)
Mikko Alatalo: Kantri (2001) (”Kaupunki-cowboy”)
Eri esittäjiä: Tallinna (2002) (”Insinööri Garin” ja ”Suo”)
Eri esittäjiä: Moments With Kim Brown (2005) (”Skidit ja dokut”)
Eri esittäjiä: Revolution Rock – Joe Strummer Memorial Night (2006) ("I Fought the Law")
Eri esittäjiä: Kuusikutonen (2010) ("Jack Shaw ja Ben Smith")
M ja Rytmijäte: Maanantai / Ehkä vielä joskus (CD-single, 2010) ("Ehkä vielä joskus")
M ja Rytmijäte: Simolle hilloo! (CD-EP, 2010) ("Rotestilaulu" ja "Tenkka-tenkka-poo")
Dortmunder: Kulahtaneet puolipohjat (digisingle, 2011)
Dortmunder: Sihijuomaboogie (CD-EP, 2012) ("Gospellaulu johdatuksesta")
Eri esittäjiä: Maaseutumusiikkia vol. II (2013) (Dortmunder feat. Pekka Myllykoski: "Luomujytää")
Suonna Kononen: Rinne - Sävelrunoelma Reino Rinteen teksteihin (2013) (laulajana kappaleessa "Kymmenen vangitun virran maa" sekä lausujana usealla raidalla)
Huojuva Lato: Talvisia tarinoita (CD-EP, 2015) ("Kantripaskaa")
Dortmunder: Näkökulmia päivänpolitiikkaan (digisingle, 2015) ("Ouzoa ja Fetaa", "Siivetön mies" ja "Rotestilaulu")
Kirjallisuutta

Gustafsson, Antero & Aho, Marko: Mikko Saa Relaa!  Helsinki:  Love Kustannus, 2002.  ISBN 978-951-9-37742-1
Aho, Marko & Myllykoski, Pekka & Gustafsson, Antero: Mihis me jäätiinkään? - Ison Kirjan Poika.  Suomen Maaseutumusiikkiyhdistys, 2010.  ISBN 978-952-9277-10-0
Aiheesta muualla

Pekka Myllykoski & Jytäjemmarit (Arkistoitu – Internet Archive).
Freud Marx Engels & Jung
Pekka Myllykosken esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Pekka Myllykosken muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| n k Freud Marx Engels & Jung |
| --- | --- |
 Pekka Myllykoski  Arto Pajukallio  Antti Tammilehto  Jupe Litmanen  Tommi Ollikainen  Tero Pulkkinen   Ari Väänänen  Mikko Saarela  Heikki Hynynen  Markku Austi  Jari Metsberg  Jussi Kinnunen  Jarmo Hynninen  Juha Sivonen  Pekka Virtanen  Into Koponen  Jari Luostari  Jani Auvinen  Mika Lilja  Olli Krogerus  Jukka Harju  Harri Rantanen  Markus Raivio 
Albumit:  Rintaan pistää, sukat haisee, enkä pidä Jeesuksesta  Siunattu hulluus  Takamehtien mekatähtiä  Jokainen hakee juomansa itse  Aina ja iankaiken  Huomenna päivä on uus  Anjovissalaattia  Hittihökkeli  Paikkoi ja pleisei  Sattuipa hassusti matkalla Forumiin...  Amerikkalaisia unelmia 
Kokoelmat:  Koottuja teoksia  Jäähyväiset laseille  Lauluja rakastamisen vaikeudesta  Helmet, hitit & hutit  44 Kantria Ja Rokkia  Helmet, hitit ja hutit II (1998-2015) 
Kirjallisuutta:  Mikko Saa Relaa!  Jokainen hakee nuottinsa itse  Viekää minut baariin veljet  Mihis me jäätiinkään? – Ison Kirjan Poika 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz
Muuruvesi

| Muuruvesi> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Kuopio |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  63°00′55″N, 028°12′30″E
Lääni:  Kuopion lääni
Maakunta:  Pohjois-Savon maakunta
Kuntanumero:  502
Hallinnollinen keskus:  Muuruveden kirkonkylä
Perustettu :  1908
Kuntaliitokset:  Osa Juankoskeen (1922, 1923)
Liitetty:  1971
– liitoskunnat:  Juankoski Säyneinen Muuruvesi
– syntynyt kunta:  Juankoski
Pinta-ala:   km²   (31.12.1969)
– maa:  299,1 km²
Väkiluku:  3 708   (31.12.1969)
– väestötiheys:  14,07 as./km²
Muuruvesi oli Pohjois-Savossa sijainnut Suomen kunta. Se liitettiin 1971 Juankoskeen, ja sen mukana vuonna 2017 Kuopioon, jonka pitäjä se nykyään on. Osakuntaliitoksessa 1973 osa entisen Muuruveden pohjoisista kylistä siirtyi Juankoskesta Nilsiään.
Muuruveden naapurikunnat olivat Juankoski, Kaavi, Nilsiä, Riistavesi, Siilinjärvi, Säyneinen ja Tuusniemi.
Maantiede

Muuruveden kunta sijaitsi Kallaveteen laskevan Nilsiän reitin varrella. Vesireitin pääväylä kulkee entisen kunnan kaakkoisosan poikki välillä saarekkaita järvenselkiä muodostaen, välillä puristuen kapeiksi salmiksi. Kallioperä on pääasiassa graniittia, ja sitä peittävistä irtaimista maalajeista yleisin on moreeni. Myös savimaita on runsaasti. Asutus on suurimmaksi osaksi sijoittunut Muuruvesi-järven rannoille ja muualle vesireitin välittömään läheisyyteen.
Runsaiden vesistöjensä ja järvimaisemiensa ansiosta Muuruvesi on suosittua kesänviettoseutua, ja siellä on useita satoja kesämökkejä ja -huviloita.
Historia

Muuruvedellä oli asutusta jo kivikaudella, minkä osoittaa Västinniemeltä löydetty asuinpaikka. Pysyvä asutus syntyi melko myöhään, sillä keskiajalla uudisasukkaat eivät uskaltaneet asettua alueelle Venäjän rajan läheisyyden vuoksi. Nilsiän reittiä pitkin kulki vilkas eräliikenne Savon maakunnan pohjoisiin ja itäisiin erämaihin. Ensimmäiset pysyvät asukkaat saapuivat Muuruvedelle 1500-luvun puolivälin tienoilla.
Muuruvesi kuului alun perin Kuopion suurpitäjään, mutta tuli osaksi Nilsiää, kun tästä muodostettiin ensin kappeli 1700-luvulla ja itsenäinen seurakunta vuonna 1816. Senaatin päätöksellä Muuruvesi määrättiin erotettavaksi itsenäiseksi seurakunnaksi vuonna 1900, mutta päätös toteutui vasta 1908. Juankoski erotettiin Muuruvedestä seurakunnallisesti vuonna 1923 ja kunnallisesti vuonna 1925.
Nähtävyyksiä

Muuruveden kivikirkko (Josef Stenbäck, 1904). Muuruveden kirkko kuuluu arkkitehtonisesti merkittävimpiin kansallisromanttisiin kirkkoihin Suomessa. Massiivisesta graniitista rakennettua kirkkoa hallitsee ylöspäin kapeneva, keskiakselista sivussa oleva torni sekä mahtavat kansallisromanttiset puolipyöreät ikkunat.
Muuruveden satama
Putaan kämppä
Pöllitupa savusaunoineen
Muuruveden kotiseutumuseo
Tahkon vesireitti
Muuruveden tsasouna (Pyhän Nikolaoksen tsasouna)
Kuvia

Muuruveden kirkko
Näkymä Muuruveden kirkonkylästä: Osuuskuntien talo (nykyinen Huoneistohotelli Teekki ja Martin Baari).
Muuruveden satama on Tahkon vesistöreitin varrella.
Muuruveden satama
Oppilaitoksia

Savon ammatti- ja aikuisopisto, luonnonvara-ala, opetus lakkasi vuonna 2019.
Kuuluisuuksia

Petter Wilhelm Heikkinen (1883–1959), maanviljelijä, Maalaisliiton puheenjohtaja, kansanedustaja, ministeri ja Kuopion läänin maaherra
Timo Lexikon (s. 1985), rap-/hiphop-artisti
Kaisa Parviainen (1914–2002), keihäänheittäjä ja olympiamitalisti
Veijo Pasanen (1930–1988), näyttelijä ja ohjaaja
Riitta Vainionpää (1952–2021), ruotsinsuomalainen taiteilija
Hilja Väänänen (1896–1987), poliitikko
Pietari Väänänen (1764–1846), kansanrunoilija ja valtiopäivämies
Olli Zitting (1872–1929), poliitikko
Kyliä

Akonvesi, Hakkarala, Lohilahti, Murtolahti, Muuruvesi, Niinimäki, Pelonniemi, Pieksä, Rissala, Ryönä, Sydänmaa, Vehkasaari, Vuotjärvi, Västinniemi.
Vuoden 1960 ja 1970 taajamarajauksissa Muuruvedellä oli yksi taajama: kirkonkylä, jossa oli 452 asukasta vuonna 1960 ja 325 asukasta vuonna 1970.
Väestö

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Muuruveden väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1910–1960.
| Muuruveden väestönkehitys 1910–1960 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1910 | 1910 |    | 5 321 | 5 321 |
| 1920 | 1920 |    | 5 757 | 5 757 |
| 1930 | 1930 |    | 4 490 | 4 490 |
| 1940 | 1940 |    | 4 127 | 4 127 |
| 1950 | 1950 |    | 4 668 | 4 668 |
| 1960 | 1960 |    | 4 409 | 4 409 |
Lähde: Tilastokeskus.
Vuosina 1922 ja 1923 Juankoskeen liitettiin Muuruvedestä alueita, joilla oli 1 186 asukasta.
Aiheesta muualla

Muuruveden kyläyhdistyksen sivut
| n k Pohjois-Savon maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Iisalmi  Joroinen  Kaavi  Keitele  Kiuruvesi  Kuopio  Lapinlahti  Leppävirta  Pielavesi  Rautalampi  Rautavaara  Siilinjärvi  Sonkajärvi  Suonenjoki  Tervo  Tuusniemi  Varkaus  Vesanto  Vieremä 
Entiset kunnat:  Iisalmen maalaiskunta  Juankoski  Kangaslampi  Karttula  Kuopion maalaiskunta  Maaninka  Muuruvesi  Nilsiä  Riistavesi  Säyneinen  Varpaisjärvi  Vehmersalmi
Ihana elämä

| Ihana elämä> La dolce vita |
| --- | --- |
 Giorgio Olivettin alkuperäinen juliste
Ohjaaja:  Federico Fellini
Käsikirjoittaja:  Federico Fellini Ennio Flaiano Tullio Pinelli Brunello Rondi Pier Paolo Pasolini (ei mainittu)
Tuottaja:  Giuseppe Amato Angelo Rizzoli
Säveltäjä:  Nino Rota
Kuvaaja:  Otello Martelli
Leikkaaja:  Leo Cattozzo
Tuotantosuunnittelija:  Piero Gherardi
Pukusuunnittelija:  Piero Gherardi
Lavastaja:  Piero Gherardi
Pääosat:  Marcello Mastroianni Anita Ekberg Anouk Aimée
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Cineriz Distributori Associati Pathé-Cinéma Riama Film
Levittäjä:  Cineriz Netflix
Ensi-ilta:  5. helmikuuta 1960 2. syyskuuta 1960 (Suomessa)
Kesto:  174 minuuttia
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ihana elämä (ital. La dolce vita) on Federico Fellinin ohjaama elokuva vuodelta 1960. Elokuva kertoo toimettoman toimittajan viikosta Roomassa ja siitä, kuinka hän etsii onnea ja rakkautta, jotka jäävät saavuttamatta. Elokuvaa on mainittu vedenjakajaksi Fellinin aiempien neorealististen ja myöhempien taide-elokuvien välillä, ja sitä pidetään yhtenä elokuvahistorian merkkiteoksista.
Juoni

Tavallisimman tulkinnan mukaan elokuva voidaan jakaa johdantoon, seitsemään pääjaksoon, joiden välissä on väliosa, ja epilogiin. Jos jokaisen episodin ilta liittyisi edellisen päivän aamuun, ne muodostaisivat seitsemän peräkkäistä päivää, mutta näin ei välttämättä ole.
Juoni > Prologi

1. päivä: Helikopteri kuljettaa Kristus-patsasta antiikin Rooman akveduktin ylitse Rooman ulkopuolella ja Marcellon uutishelikopteri seuraa sitä. Uutishelikopteri joutuu hetkeksi pois reitiltään, kun näkyviin ilmestyy kerrostalon katolla aurinkoa ottavia bikiniasuisia naisia. Ylhäällä huojuva Marcello yrittää elehtien saada heiltä puhelinnumeroita, mutta kun se ei onnistu, hän jatkaa patsaan perässä Pietarinaukiolle.
Juoni > Jakso 1

1. ilta: Marcello tapaa Maddalenan (Anouk Aimée) sattumalta hienossa yökerhossa. Kaunis ja varakas perijätär Maddelena on kyllästynyt Roomaan ja etsii jatkuvasti uusia kokemuksia, kun taas Marcellolle Rooma on sopiva viidakko, johon hän voi piiloutua. He rakastelevat prostituoidun makuuhuoneessa, jolle he ovat antaneet kyydin kotiin Maddalenan valkoisella Cadillacilla.
1. aamu: Marcello palaa aamulla asuntoonsa ja huomaa, että hänen morsiamensa Emma (Yvonne Furneaux) on ottanut yliannoksen huumeita. Matkalla sairaalaan päivystyssalissa Marcello julistaa tälle ikuista rakkauttaan. Odottaessaan Emman toipumista Marcello kuitenkin yrittää soittaa Maddalenalle.
Juoni > Jakso 2

2. päivä: Marcello menee työtehtävissä vastaanottamaan kuuluisaa ruotsalais-amerikkalaista näyttelijää Sylviaa (Anita Ekberg) Ciampinon lentoasemalle. Sylvian lehdistötilaisuuden aikana Marcello soittaa kotiin varmistaakseen, että Emma on ottanut lääkkeensä ja vakuuttaa, ettei hän ole yksin Sylvian kanssa. Marcello suosittelee ohimennen, että Sylvia vietäisiin kierrokselle Pietarinkirkkoon. Kirkossa muuan toimittaja valittaa, että Sylvia on kuin "hissi", sillä kukaan heistä ei pysy hänen perässään, kun hän kiipeää vauhdikkaasti portaita. Marcello taktikoi itsensä niin, että he ovat kahden kesken Vatikaaniin avautuvalle parvekkeelle.
2. ilta: Hurmaantunut Marcello tanssii illalla Sylvian kanssa Caracallan kylpylässä. Sylvian luonnollinen aistillisuus saa aikaan riehakkaan juhlan, mutta hänen ikävystynyt sulhasensa Robert (Lex Barker) lukee lehteä. Robertin nöyryyttävä huomautus Sylvialle saa tämän lähtemään pois, ja Marcello ja muut paparazzit lähtevät innokkaina perässä. Kun Marcello ja Sylvia huomaavat olevansa kahdestaan, he viettävät loppuyön Rooman kaduilla ja polskuttelevat Trevin suihkulähteessä.
2. aamu: Aamun koittaessa lumous on haihtunut, kun Sylvia leikkisästi "voitelee" Marcellon pään suihkulähteen vedellä. He ajavat takaisin Sylvian hotellille, missä vihainen Robert odottaa häntä autossa. Robert lyö Sylviaa ja käskee tämän vuoteeseen ja sitten käy Marcellon kimppuun, joka ottaa asian tyynesti.
Juoni > Jakso 3a

3. päivä: Marcello tapaa hienostuneen älykköystävänsä Steinerin (Alain Cuny) kirkossa, jossa tämä soittaa uruilla Bachia.
Juoni > Jakso 4

4. päivä: Myöhään iltapäivällä Marcello, hänen valokuvaajaystävänsä Paparazzo (Walter Santesso) ja Emma ajavat Rooman lähistölle tekemään juttua kahdesta lapsesta, joiden väitetään nähneen Neitsyt Marian. Vaikka kirkko suhtautuu asiaan virallisesti epäillen, paikalle kokoontuu suurin joukoin uskovaisia ja toimittajia.
3. ilta: Illalla tapahtuma lähetetään Italian radion ja television kautta. Kaatosateessa kahta lasta sokeasti seuraava ihmisjoukko repii oksat ja lehdet pienestä puusta, jonka sanotaan suojanneen Neitsyt Mariaa. Emma rukoilee neitsyeltä, että hän saisi omistaa Marcellon sydämen yksin.
3. aamu: Tilaisuus päättyy aamulla, kun väkijoukko suree sairasta lasta, pyhiinvaeltajaa, jonka tämän äiti on tuonut parannettavaksi, mutta joka on tallautunut kuoliaaksi tapahtumien tuoksinassa.
Juoni > Jakso 3b

4. ilta: Eräänä iltana Marcello ja Emma saapuvat tapaamiseen Steinerin ylelliseen kotiin, jossa heidät esitellään absurdille älykköjoukolle, joka lukee ääneen typeriä runoja, rämpyttää kitaraa, esittelee tyhjiä ajatuksia ja kuuntelee nauhoitettuja luonnonääniä. Kun yksi naisista julistaa, että on parempi pysyä naimattomana, jotta ei tarvitse valita, Marcello vastaa, että on parempi tulla valituksi kuin valita. Emma näyttää ihastuvan Steinerin kotiin ja lapsiin, ja hän sanoo Marcellolle, että jonain päivänä hänellä on samanlainen koti kuin Steinerilla. Marcello tunnustaa ulkona terassilla Steinerille ihailevansa kaikkea, mitä tämä edustaa, mutta Steiner myöntää, että häntä repii kahteen suuntaan toisaalta se turvallisuus, mitä materialistinen elämä tarjoaa, ja toisaalta kaipuu kohti henkistä joskin epävarmaa elämää. Steiner filosofoi maailman rakkauden tarpeesta ja pelkää, mitä hänen lapsensa joskus aikuistuessaan joutuvat kohtaamaan.
Juoni > Intermezzo

5. päivä: Marcello kirjoittaa iltapäivällä romaaniaan rantaravintolassa, jossa hän tutustuu nuoreen perugialaiseen tarjoilijaan Paolaan (Valeria Ciangottini), joka soittaa Perez Pradon cha-chan "Patricia" jukeboksilla ja sitten hyräilee sen sävelmää. Marcello kysyy, onko Paola kihloissa, ja vertaa tätä sitten Umbrian maalausten enkeleihin.
Juoni > Jakso 5

5. ilta: Marcello tapaa Via Venetolla Roomaan käymään tulleen isänsä (Annibale Ninchi). He menevät Paparazzon kanssa Cha-Cha-Cha-klubille, jossa Marcello esittelee isänsä kauniille tanssijalle Fannylle (Magali Noël), ilmeisesti tarkoituksena tarjota isälle yöksi naisseuraa. Kun Fanny kutsuu Marcellon isän asuntoonsa, tämä saa lievän sydänkohtauksen.
4. aamu: Huolimatta Marcellon vaatimuksesta, että isän on jäätävä puhumaan, tämä hyppää taksiin ja lähtee seuraavalla junalla kotiin.
Juoni > Jakso 6

6. ilta: Marcello, Nico (Nico) ja muut ystävykset tapaavat via Venetolla ja lähtevät Rooman ulkopuolelle linnaan, jonka omistaa aristokraatti Bassano di Sutri. Maddalena istuttaa Marcellon avaraan huoneeseen ja menee sitten itse toiseen, jonka yhdistää siihen kaikukammio. Maddalena ilmaisee Marcellolle rakkautensa ja kiintymyksensä ja kosii häntä samalla kun toinen mies suutelee ja hyväilee häntä. Hänen kaksinaamaisuudestaan tietämätön Marcello vastaa hämmentynein sanoin, jotka kaikuvat tyhjyyteen. Kun ryhmä tutkii linnan vieressä olevia raunioita, amerikkalainen perijätär Jane (Audrey MacDonald) viettelee Marcellon.
5. aamu: Väsyneinä ja silmät sumeina joukko palaa aamulla linnan pääosaan.
Juoni > Jakso 3c

7. ilta: Marcellolla on ankara riita Emman kanssa, ja he sopivat suhteen päättämisestä. Emman suostumuksella Marcello jättää tämän tienpenkalle ja ajaa pois. Marcello muuttaa mielensä ja palaa paikalle, missä Emma kerää tyytyväisenä kukkia paikassa, jonne hän tämän jätti. He sopivat riitansa ja palaavat yhdessä kotiin.
6. aamu: Ollessaan vuoteessa Emman kanssa Marcello saa puhelun. Hän rientää Steinerin asuntoon ja kuulee, että tämä on surmannut itsensä ja kaksi lastaan.
6. päivä: Odotettuaan ensin poliisin kanssa Steinerin vaimon kotiinpaluuta hän tapaa tämän ulkopuolella, ja paparazzien parveillessa ympärillä kuvaamassa hän kertoo kauhean uutisen.
Juoni > Jakso 7

8. ilta: Samana iltana Marcello ja joukko juhlijoita murtautuu fregeneläiseen rantataloon, jonka omistaa Marcellon ystävä Riccardo. Juhlistaakseen tuoretta avioeroaan Riccardosta Nadia esittää stripteasena Perez Pradon cha-cha-laulun ”Patricia”. Juopunut Marcello yrittää saada muut juhlijat innostumaan orgioista. Juopumustilan vuoksi juhlijat kuitenkin ryhtyvät Marcellon kanssa riehumaan ja heittelevät tyynyn höyheniä pitkin huonetta Marcellon ratsastaessa nelinkontin ryömivän naisen päällä.
Juoni > Epilogi

7. aamu: Aamulla juhlat siirtyvät rannalle, josta he löytävät nykyajan merihirviön, paisuneen keihäsrauskun kaltaisen olion, joka on jäänyt kalaverkkoon. Horteinen Marcello sanoo, että sen silmät tuijottavat kuin kuolleella.
7. päivä: Fregenen rantaravintolan nuori tarjoilija Paola huutaa Marcellolle lahden yli, mutta sanat hukkuvat tuuleen ja aaltojen kohinaan. Marcello viestittää, ettei kuule mitä Paola sanoo eikä ymmärrä tämän käsittämättömiä eleitä. Hän luovuttaa ja lähtee muiden juhlijoiden mukana, kun nämä poistuvat rannalta. Elokuva päättyy pitkään lähikuvaa Paolan surullisista mutta samalla hymyilevistä silmistä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Marcello Mastroianni  | … |  Marcello Rubini   |
|  Anita Ekberg  | … |  Sylvia    |
|  Anouk Aimée  | … |  Maddalena    |
|  Yvonne Furneaux  | … |  Emma   |
|  Magali Noël  | … |  Fanny    |
|  Alain Cuny  | … |  Steiner    |
|  Annibale Ninchi  | … |  Marcellon isä   |
|  Walter Santesso  | … |  Paparazzo   |
|  Valeria Ciangottini  | … |  Paola   |
|  Riccardo Garrone  | … |  Riccardo   |
|  Ida Galli  | … |  vuoden debytantti   |
|  Audrey McDonald  | … |  Jane    |
|  Polidor  | … |  klovni    |
|  Alain Dijon  | … |  Frankie Stout   |
|  Enzo Cerusico  | … |  lehtivalokuvaaja   |
Teemat ja motiivit

Marcello (Marcello Mastroianni) on toimittajana Roomassa 1950-luvun lopulla. Mielekästä elämäntapaa etsiessään hän kirjoittaa juttuja filmitähdistä, uskonnollisisita näyistä ja vetelehtivästä hienostosta. Kuvatessaan, miten helposti naiset hämmentävät Marcellon, elokuvan aiheena "on ensisijaisesti Italian sodanjälkeisen maailman raunioille ja köyhyydelle syntynyt kirjava ja kimalteleva maailma, café society".
Elokuvan alussa helikopterista riippuvaa kipsistä Työtekevän Kristuksen patsasta lennätetään antiikin Rooman akveduktin raunioiden ohi. Patsasta ollaan viemässä paaville Vatikaaniin. Toimittaja Marcello ja valokuvaaja nimeltä Paparazzo (Walter Santesso) lentävät perässä toisella helikopterilla. Patsaan symboliikka, Kristus kädet levällään ikään kuin siunaamassa Roomaa sen yllä lennettäessä, korvautuu pian maallisella elämäntavalla ja neomodernistisella ”uuden” Rooman arkkitehtuurilla, jonka taustalla on 1950-luvun lopun talousihme. Tämä kohtaus kuvattiin suurelta osin Cinecittàssa ja Rooman eteläpuolisessa Mussolinin tyylisessä EURissa.lähde? Patsaan kuljetus on yksi monista toistuvista kohtauksista, joissa uskonnollisia ikoneja sijoitetaan niiden henkilöiden keskelle, jotka havainnollistavat "modernia" moraalia, johon vaikuttavat kasvava talous ja elämäntapa kulutusyhteiskunnassa.
Katolinen kirkko piti kohtausta parodiana Kristuksen toisesta tulemisesta, ja Vatikaanin lehti L'Osservatore Romano tuomitsi vuonna 1960 sen ja koko elokuvan. Elokuva joutui laajan sensuurin kohteeksi ja oli Espanjassa kielletty vuoteen 1975, Francon kuolemaan saakka.