stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nagoya Grampus
Saavutukset

Aasian cup-voittajien cupin hopeaa 1997
Japanin mestari 2010
hopeaa 1996
pronssia 1995 ja 2008
Keisarin cupin voittaja 1995 ja 1999
hopeaa 2009
Japanin supercupin voittaja 1996 ja 2011
Entisiä pelaajia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Keisuke Honda   Eiji Kawashima   Marcus Tulio Tanaka   Maya Yoshida   Alessandro Santos   Keiji Tamada   Seigo Narazaki   Kisho Yano   Michihiro Yasuda   Masanobu Izumi   Jungo Fujimoto   Yuji Sugano   Yuji Sakakura   Tetsuya Asano   Teruo Iwamoto   Takafumi Ogura   Koji Noguchi   Masaharu Suzuki   Yasuyuki Moriyama  |   Motohiro Yamaguchi   Wagner Lopes   Takashi Hirano   Go Oiwa   Atsushi Yoneyama   Keiji Kaimoto   Tomoyuki Sakai   Shigeyoshi Mochizuki   Chikara Fujimoto   Tomokazu Myojin   Yutaka Akita   Toshiya Fujita   Hayuma Tanaka   Naoshi Nakamura   Taishi Taguchi   Mu Kanazaki   Kensuke Nagai   Yohei Toyoda   Kengo Kawamata  |   Joshua Kennedy   Luiz Carlos Bombonato Goulart   Valdo Filho   Marques Batista de Abreu   Jorginho Putinatti   Elivélton   Alexandre Torres   Edvaldo Oliveira Chaves   Danilson Córdoba   Andrej Panadić   Gary Lineker   Gérald Passi   Igor Burzanović   Frode Johnsen   Dragan Stojković   Dragiša Binić   Marek Špilár   Milivoje Novaković (en)  |
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (japaniksi, englanniksi)
Naapurit (peli)

Naapurit oli Veikkauksen arvontapeli, jota pelattiin vuosina 2014-2017.
Idea

Pelin ideana oli se, että siihen osallistutaan omalla osoitteella. Arvotun päävoittajan lähellä asuvat saivat pienempiä summia. (5€, 50€) Arvonta suoritettiin joka ilta 19.00 ja sunnuntaisin oli pääarvonta, jolloin pottina oli 100 000€. Yhden rivin hinta oli 75 senttiä.
Nina Dorliak

Nina Lvovna Dorliak (ven. Нина Львовна Дорлиак; 7. heinäkuuta 1908 Pietari – 17. toukokuuta 1998 Moskova) oli venäläinen sopraano.
Dorliak oli laulaja Ksenija Dorliakin tytär ja opiskeli Moskovan konservatoriossa äitinsä johdolla. Hän aloitti vuonna 1935 uransa konserttilaulajana. Hän esiintyi usein sekä kotimaassaan että kansainvälisesti enimmäkseen konserttilaulajana, jonka ohjelmistoon kuului muun muassa Alessandro Scarlattin, Robert Schumannin, Claude Debussyn, Mihail Glinkan, Modest Musorgskin, Sergei Rahmaninovin, Sergei Prokofjevin ja Dmitri Šostakovitšin teoksia. Dorliak tutustui vuonna 1946 Svjatoslav Richteriin ja oli tämän elämänkumppani miehen kuolemaan (1997) saakka. Pariskunta teki myös musiikillista yhteistyötä.
Dorliak teki monia levytyksiä. Hän opetti vuodesta 1947 lähtien Moskovan konservatoriossa. Hänen tunnettuja oppilaitaan olivat Galina Pisarenko, Erik Kurmangalijev, Jelena Bryljova ja Aleksandr Naumenko.
Nina Ehrnrooth

Nina Katarina Ehrnrooth (s. 9. huhtikuuta 1962 Helsinki) on suomalainen uransa päättänyt alppihiihtäjä, jonka päälajit olivat pujottelu ja suurpujottelu. Hän edusti urallaan Fjällskidarklubben –37:ia.
Ehrnrooth osallistui vuoden 1988 Calgaryn olympialaisiin. Hän laski ulos sekä pujottelussa että suurpujottelussa.
Ehrnrooth voitti urallaan 12 suomenmestaruutta, joista kolme tuli pujottelussa (vuosina 1983, 1987, 1989), neljä suurpujottelussa (1985–1988), kolme paripujottelussa (1985, 1986, 1988) ja kaksi syöksylaskussa (1986, 1988).
Muurahainen (Kauhajoki)

| Muurahainen |
| --- | --- |
 Muurahainen
 Koordinaatit: 62°8.886′N, 22°16.067′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Kauhajoki
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Muurahainen on kylä Kauhajoen eteläosassa. Lähimpiä kyliä ovat muun muassa Perä-Hyyppä, Vakkurinkylä ja Kauhajärvi. Kylän läpi kulkee kantatie 44. Kylästä muutama kilometri länteen sijaitsee Lauhanvuoren kansallispuisto.
Kylän nimi tulee luultavasti Muurahainen-nimisestä talosta. Nimi on vanhoissa asiakirjoissa muodossa Murhanen. Tämä nimi selittyy 1600-luvulla tehdyllä lapsenmurhalla. Kansan suussa Murhanen on muuttunut Muurahaiseksi ja nykyisin koko kylä tunnetaan Muurahaisena.
Muurahaisessa toimi vuosina 1912–1988 koulu, jossa nykyisin toimii Muurahaisen luontomatkailukeskus. Keskus toimii maalina ja lähtönä Kauha-hiihdolle.
Aiheesta muualla

Muurahaisen sijainti[vanhentunut linkki]
Nina Fagerström

Nina Fagerström (s. 1982) on suomalainen esteratsastaja. Fagerström on Stephex -tallin[vanhentunut linkki] ykkösratsuttaja ja kilpaillut säännöllisellä menestyksellä tallin kilpailu- ja myyntihevosilla ympäri Euroopan. Fagerströmillä on lukuisia GP-tason voittoja ja sijoituksia kansainvälisissä kilpailuissa. Hän on edustanut Suomea myös maailmancup- sekä Nations Cup -kilpailuissa.
Maaliskuussa 2011 hän oli maailmanlistalla 46. ja siten korkeimmalle rankattu suomalainen esteratsastaja.
Westend

| Westend |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Westend korostettuna.  Espoon kaupunginosat
Kaupunki:  Espoo
Suuralue:  Suur-Tapiola
Kaupunginosa nro:  13
Pinta-ala:  8,4 km² 
Väkiluku:  3 323 (31.12.2023)
Postinumero(t):  02160
Lähialueet:  Haukilahti, Niittykumpu, Otaniemi, Tapiola
Westend on Suomenlahden rannalla sijaitseva Espoon kaakkoinen kaupunginosa. Alue sijaitsee Tapiolan eteläpuolella noin kymmenen kilometriä Helsingin keskustasta länteen. Lähin moottoritie on Länsiväylä, joka kulkee Westendin pohjoispuolitse. Westend on Suomen suurituloisin postinumeroalue: sen täysi-ikäisistä asukkaista 59,9 prosenttia kuului vuonna 2021 Suomen hyvätuloisimpaan viidennekseen.
Westend kuuluu yhdessä Haukilahden, Laajalahden, Mankkaan, Niittykummun, Otaniemen, Pohjois-Tapiolan ja Tapiolan kanssa Suur-Tapiolan suuralueeseen.
Nimi

Westendin nimi syntyi 1930-luvulla, kun alueelle valmistui asemakaava Lauttasaaren sillan valmistuttua. Aluetta mainostettiin Helsingin läntisenä esikaupunkina ja sitä alettiin kutsua Westendiksi. Nimeen otettiin mallia ulkomailta. Nimen voi nähdä muodostuvan englannin kielen sanoista West eli länsi ja end eli loppu tai pääty.
Maantietoa

Suurin osa Westendin alueesta on merta ja saaristoa. Manner-Westend rajoittuu pohjoisessa Tapiolaan ja Keilaniemeen, joka on Otaniemen osa-alue. Idässä ja etelässä Westendin manneralue rajoittuu Suomenlahden Linholmsfjärdeniin ja lännessä Haukilahteen. Luoteessa Westendillä on noin 200 metriä rajaa Niittykummun kanssa. Westendin manneralueeseen kuuluu myös Hanasaari ja Karhusaari. Ne sijaitsevat koillisessa. Merialue mukaan luettuna Westend rajoittuu idässä Lauttasaaren merialueeseen ja etelässä Matinkylän merialueeseen.
Westendin saaria ovat muun muassa Käärmesaari, Niittysaaret ja Vehkasaari idässä sekä Varsasaari ja Tvijälp lännessä. Westendin laajimmat lahdet ovat Hirböleviken, Konungsviken ja Bredviken, jota jakaa Bredvikskobben. Se on pieni saari, jonne on rakennettu kävelysilta mantereelta. Osalla saarista, kuten Vehkasaarella, on melko tiheään pientaloja. Osa on puolestaan melko luonnontilaisia, kuten Käärmesaari.
Westendin manneralueen viheralueita ovat Mustikkamäki, Linnake, Westendinpuisto ja Westendinmäki. Bredvikenin rannalla sijaitsee viheralue uimarantoineen ja Karhusaaressa sijaitsee Karhusaarenpuisto. Manneralueen korkeimmat kohdat ovat noin 25 metriä merenpinnan yläpuolella. Saarten korkeimmat kohdat ovat puolestaan noin 15 metriä mpy.
Historia

Westendin suunnittelun lähtökohta oli luoda Espoon eteläiseen osaan korkeatasoinen merellinen huvilakaupunki. Ympäristön suunnitteluun ja viihtyisyyteen panostettiin tavallista enemmän.
Ainakin 1600-luvulta asti alueella on ollut Otnäsin kylään kuulunut Hirböle-niminen kylä. Myöhemmin Hirböle-nimelle muodostettiin suomenkielinen vastine Hiirala ja se on jäänyt elämään muun muassa kadunnimissä (Hiiralantie, Hirbölevägen). Westendin ja Haukilahden rajalla on ensimmäisen maailmansodan aikaiseen linnoitusketjuun kuuluvia juoksuhautoja.
Historia > Länsiväylän rakentuminen

Autoliikenteen kasvaessa 1920-luvulla aloitettiin eteläisen tieyhteyden suunnittelua Helsingistä länteen. Helsingin kaupunki osti Lauttasaaren 1930-luvulla ja sen myötä tie päätettiin rakentaa Lauttasaaresta Jorvakseen. Westendin pohjoisrajalla kulkeva Jorvaksentie, eli nykyinen Länsiväylä, avattiin liikenteelle vuonna 1937. Porkkalan palauttamisen myötä, vuonna 1956, tiestä tuli tärkeä yhteys läntiselle Uudellemaalle. Tien rakentaminen moottoritieksi aloitettiin vuonna 1961 ja tie valmistui Espoonlahdelle vuonna 1969. Tien nimeksi vakiintui tällöin Länsiväylä.
Historia > Westendin rakentuminen

Westendin alueen omisti ja kaavoitutti Hagalundin kartanon isäntä, lääketieteen lisensiaatti ja tennismestari Arne Grahn, jonka mukaan on nimetty puistotie. Kaavoitustyön teki Ragnar Gustafsson vuonna 1934. Westendin katuverkko on nykyisinkin lähes identtinen Gustafssonin 1930-luvun kaavan kanssa. Westendin uudisrakentaminen on paljolti edennyt vanhaa rakennuskantaa purkamalla jolloin alkuperäinen kaava on säilynyt.
Westendin kehitys liittyy läheisesti yhteen sen pohjoispuolelle rakennetun Tapiolan puutarhakaupungin synnyn kanssa. Grahn teetti vuonna 1945 Otto-Iivari Meurmanilla vastaavanlaisen suunnitelman Hagalundin maille rakennettavaksi n. 12 000 asukkaan "kaupungiksi" ja 1950-luvun alussa hän myi alueen Väestöliitolle, joka osti sen perustettavan säätiön (Asuntosäätiö) lukuun. Westendin rakenne perustui Meurmanin ideaaliin englantilaisesta puutarhakaupungista kun taas Tapiolaa alettiin kehittää Asuntosäätiön johtajan Heikki von Hertzenin ja nuoremman arkkitehtipolven (Aarne Ervi, Viljo Revell, Markus Tavio) johdolla kohti uudenlaista  kaupunkinäkemystä.
Westendin aluetta rakennettiin 1930-luvulta lähtien. Grahn rakennutti kaksikenttäisen Westendin tennishallin johon liittyi 8 massaulkokenttää. Halli toimi Helsingin Olympialaisten 1952 miekkailun kisapaikkana. Grahn myi hallin 1949 Maataloustuottajien Keskusliitolle, jolla se oli muun muassa koulutuskäytössä. Olympialaisten jälkeen valmistui MTK:n koulutuskeskus ja Tennishalli palautui alkuperäiseen käyttöönsä. 1960-luvun lopussa tennishalli oli Espoon kauppalan kansakoulukäytössä. Halli paloi  vuonna 1967. 1970-luvulla Westendiin muutti varakkaita ihmisiä, ja siitä kehkeytyi yksi Suomen kalleimmista asuma-alueista.[lähde? ] Westendiin valmistui eniten asuntoja 1970–1990-luvuilla. Alueen asunnot ovat jakautuneet melko tasaisesti eri talotyyppien välille, yleisimmän tyypin ollessa erilliset pientalot.
Historia > Aluerakentaminen

Espoossa käynnistettiin aluerakentaminen 1960-luvulla ja kunta teki useita aluerakentamissopimuksia. Sopimuksissa aluerakentajat vastasivat maa-alueiden hankinnasta, rahoituksesta ja kunnallistekniikan rakentamisesta. Vuonna 1966 Espoon valtuustossa hyväksyttiin suuri aluerakentamispaketti, jonka myötä Westendin alue tuli Hakalle.
Väestö

Westendin väkiluku oli vuodenvaihteessa 2023/2024 noin 3 300. Noin neljä viidesosaa asukkaista puhui äidinkielenään suomea. Ruotsinkielisten osuus väkiluvusta oli noin kymmenesosa. Kummankin kotimaisen kielen osuus ylittää Espoon keskiarvot.
Väestö > Väkiluvun kehitys

| Westendin väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 1 283 | 1 283 |
| 1980 | 1980 |    | 1 508 | 1 508 |
| 1985 | 1985 |    | 2 301 | 2 301 |
| 1990 | 1990 |    | 2 520 | 2 520 |
| 1995 | 1995 |    | 2 972 | 2 972 |
| 2000 | 2000 |    | 3 093 | 3 093 |
| 2005 | 2005 |    | 2 987 | 2 987 |
| 2010 | 2010 |    | 2 982 | 2 982 |
| 2015 | 2015 |    | 3 152 | 3 152 |
| 2020 | 2020 |    | 3 164 | 3 164 |
Lähde: Helsingin seudun avoimet tilastotietokannat.
Arkkitehtuuri

Westendin talojen arkkitehtuuri vaihtelee jugendtyylisistä kartanoista viime vuosien moderneimpaan arkkitehtuuriin. Alkuvuosina rakennuksia suunnittelivat Westendiin muuttaneet suunnittelijat kuten Georg Wigström sekä tilaustöitä toteuttavat arkkitehdit.
Funktionalismia edustavia rakennuksia ovat esimerkiksi Olavi Nummisen 1938 suunnittelema Liinasaarentie 5 ja Matti Finellin 1936 suunnittelema Villa v. Heiroth, Mansikkatie 2 sekä Aulis Kalman kuvanveistäjä Gunnar Elfgrenille suunnittelema Länsilinnake 12 v 1939.
1940-luvun tyyliä edustavat esimerkiksi Viljo Revellin 1945 suunnittelema Ollonqvist (Westenditie 71), Dag Englundin 1947 huvilasuunnitelma (Westendintie 53) sekä Matti Finellin 1950 piirtämä Vill H. Schlüter (Westendintie 55). Näiden rakennusten toteutuksessa käytettiin ajalle tyypillistä liuskekiveä ja detaljeja. Muita näyttäviä taloja ovat klassisen tradition kulminaatio Villa Blumberg (Ankkurisaarentie 6, 1948), 1940-luvun lopulla rakennettu moni-ilmeinen P. Lausten suunnittelema Villa Kihlström Hiiralantie 5:ssä sekä johtaja Kaarlo Forsmanin itsensä suunnittelema talo Lyökkiniemi 5:ssä.
1950-luvusta lähtien on päädytty yhä monipuolisempiin ratkaisuihin. Aikansa modernismia edustaa arkkitehti Eero Eerikäisen vuonna 1954 Hiiralankaari 3:een suunnittelema ennennäkemättömän suoraviivainen Grönhagenin talo. 1960-luvun alussa valmistui Kristian Gullichsenin suunnittelema Villa Ulfves (Kuninkaanniemi 2), joka edusti bungalow-tyyppiä atriumpihan ympärille kiertyvine tiloineen. Erkki Kairamon 1970-luvun alkupuolelta lähtien Westendiin suunnittelema rakennusten sarja oli uutta ja luovaa, mutta samalla perinnetietoista arkkitehtuuria, kuten Lyökkiniemi 6 paritalot (1980-luvun lopulla), Liinasaarenkujan japanilaishenkiset valkeat kuutiomaiset paritalot ja Liinasaarentie 3 rivitalot, joiden parvekkeille on sijoitettu liikuteltavat säleiköt.
Nähtävyyksiä

Westendin läpi kulkee Espoon Rantaraitti, jonka varrella useimmat Westendin hiekkarannoista sijaitsevat. Nähtävillä on myös hyvin säilyneitä Krepost Sveaborgiin eli Helsingin maa-ja merilinnoitukseen kuuluneita ensimmäisen maailmansodan aikaisia linnoitusrakennelmia.
Kylpylähotellihanke

Westendin uimarannan ja Länsiväylän väliin jäävälle alueelle, osin entiselle huoltoasematontille suunnitellaan kylpylähotellia, jonka hotelliosa olisi 18-kerroksinen torni. Hotellin nimeksi ollaan suunniteltu Marriott Westend Helsinki. Yleinen uimaranta jää nykyiseen käyttöönsä. Hotellin ja meren välin jää varaus Espoon merenrantoja kiertävälle rantaraitille. Kaavamuutos hotellia varten tehtiin vuonna 2009 ja sen rakentamisen on tarkoitus alkaa vuonna 2012, jonka jälkeen hotellin avaamisen olisi tarkoitus tapahtua vuonna 2014. Hanke kylpylähotellin rakennuttamisesta on viivästynyt, sillä marraskuussa 2013 missinäkin tunnettu Heini Wathén kanteli hankkeesta Euroopan komissiolle. Hänen mukaansa kongressikeskuksen saapuminen suunnitellulle paikalleen rikkoisi Euroopan unionin luontodirektiiviä.
Tunnettuja westendläisiä

Camilla Al Fayed, seurapiirihenkilö
Mohamed Al-Fayed, miljardööri
Jyrki Järvilehto, Formula 1 -kilpailija
Juha Kankkunen, rallikuski
Tapani Kansa, laulaja
Mikko Leppilampi, näyttelijä ja televisiojuontaja
Jorma Ollila, Shellin hallituksen puheenjohtaja
Kirsti Paakkanen, yrittäjäneuvos
Pekka Perä, Talvivaaran kaivoksen toimitusjohtaja
Jaakko Rauramo, vuorineuvos
Martin Saarikangas, vuorineuvos
Alexander Stubb, Suomen tasavallan 13. presidentti
Roger Talermo, Olympiakomitean puheenjohtaja
Kirjallisuutta

Espoon Kaupunginmuseon julkaisu: Westend Huvilakaupunki
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Länsiväylä: Marriott-hotelliketju rantautuu Westendiin (Arkistoitu – Internet Archive)
Westendin tennishalli Helsingin Olympialaisten aikoihin vuonna 1952.
Westendin kerrostalot ovat valtaosin matalia.
Westendin liikekeskus. 2020-luku.
Suunnitellun kylpylähotellin tontti huhtikuussa 2016.
Monkey Business (albumi)

| Monkey Business The Black Eyed Peas |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. toukokuuta 2005
 Tuottaja(t): Will.i.am & Timbaland
 Tyylilaji: hip hop, funk
 Kesto: 66.03
 Levy-yhtiö: A&M
Muut kannet
 Aasian painoksen kansikuva.
The Black Eyed Peasin muut julkaisut
| Elephunk 2003 | Monkey Business 2005 | Renegotiations: The Remixes 2006 |
Singlet albumilta Monkey Business
 ”Don’t Phunk with My Heart” Julkaistu: 12. huhtikuuta 2005  ”Don’t Lie” Julkaistu: 26. heinäkuuta 2005  ”My Humps” Julkaistu: 20. syyskuuta 2005  ”Pump It” Julkaistu: 17. tammikuuta 2006
Monkey Business on The Black Eyed Peasin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. toukokuuta 2005. Aiemmat levyt ovat olleet will.i.amin tuottamia, mutta Monkey Businessin myötä hänen avukseen tuli Timbaland, joka tunnetaan esimerkiksi Missy Elliottin taustavaikuttajana. Monkey Business jatkaa samalla linjalla kuin aiempi albumi Elephunk: funkahtavaa hip hopia maustettuna dance-vaikutteilla. Kuten aiemminkin, The Black Eyed Peas on saanut tällekin albumilleen mukaan kuuluisia artisteja: Justin Timberlake laulaa kappaleella "My Style", James Brown kappaleella "They Don't Want Music" ja Sting kappaleella "Union". Albumi on myynyt maailmanlaajuisesti 10 miljoonaa kappaletta.
Kappaleista ”Don’t Phunk with My Heart”, ”Don’t Lie”, ”My Humps”, ”Pump It” ja ”Like That” kuvattiin musiikkivideot.
Kappaleet

Pump It – 3.33
Don't Phunk With My Heart – 3.59
My Style – 4.28
Don't Lie – 3.39
My Humps – 5.26
Like That – 4.34
Dum Diddly – 4.19
Feel It – 4.19
Gone Going – 3.13
They Don't Want Music – 6.46
Disco Club – 3.48
Bebot – 3.30
Ba Bumb – 3.56
Audio Delite at Low Fidelity – 5.29
Union – 5.04
Do What You Want – 4.02
Pump It – 3.37 (Travis Barker Remix)
Dum Diddly – 4.04 (Noisetrip Remix)
Mas que Nada  (by Sergio Mendes featuring The Black Eyed Peas [also found on the album "Timeless"])
Kappaleet > Erikoispainoksen bonus-DVD

Pump It (video)
My Humps (video)
Don't Lie (video)
Don't Phunk With My Heart (video)
Like That (video
Kokoonpano

Will.i.am – laulu, piano, urut, syntetisaattori, rummut
Apl.de.ap – laulu, rummut
Taboo – laulu
Fergie – laulu
Arvostelut

AllMusic:
New York Film Critics Circle

| New York Film Critics Circle |
| --- | --- |
Palkitaan:  Elokuvia ja näiden tekijöitä
Palkinnon antaja:  New York Film Critics Circle
Maa:   Yhdysvallat
Ensimmäinen palkinto:  1935
Virallinen internet-sivu
New York Film Critics Circle (NYFCC; myös The Bull Moose Moving Picture Society of the 1934 World’s Fair) on vuonna 1935 New Yorkissa perustettu elokuvakriitikoiden muodostama yhdistys. Yhdistyksen jäsenkuntaan kuuluvat newyorkilaisten päivittäin tai viikoittain ilmestyvien sanomalehtien ja aikakauslehtien kriitikoita. Yhdistys jakaa vuosittain samannimisiä palkintoja, joita jaetaan eri kategorioissa vuoden parhaille elokuville ja näiden tekijöille.
Palkintokategoriat

Paras elokuva (1935–)
Paras ohjaus (1935–)
Paras miespääosa (1935–)
Paras miessivuosa (1969–)
Paras naispääosa (1935–)
Paras naissivuosa (1969–)
Paras käsikirjoitus (1956–)
Paras kuvaus (1980–)
Paras vieraskielinen elokuva (1937–)
Paras animaatioelokuva (1999–)
Paras dokumentti (1980–)
Paras ohjausdebyytti (1989–)
Erikoispalkinto (1940–)
Aiheesta muualla

New York Film Critics Circlen virallinen internet-sivu (englanniksi)
New York Film Critics Circle Internet Movie Databasessa (IMDb.com) (englanniksi)
Nigel Moore

| Nigel Moore> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Nigel Moore
Syntynyt: 11. syyskuuta 1981 (ikä 43) Rochester, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies / Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  195 cm
Paino:  90 kg
Nyk. joukkue:  Westside
Sarja:  I-divisioona B
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
1999–2003:  Alabama A&M
Seurajoukkueet
2003–2005 2005–2006 2007–2008 2008 2008–2009 2010 2010–2012 2012–2013 2013–2014 2014 2014–2015 2015–2016 2016–2017 2019–2020:   LTi Lich  Gießen 46ers  BG Göttingen  Team Componenta  BG Karlsruhe  Rochester Razorsharks  UU-Korihait  Njarðvíkur  IR Reykjavik  JA Vichy  UU-Korihait  Porvoon Tarmo  Torpan Pojat  Westside
Nigel Moore (s. 11. syyskuuta 1981 Rochester, New York) on yhdysvaltalainen koripalloilija.
Heinäkuussa 2015 Moore ja Korihait purkivat keskinäisen sopimuksensa. Seuraavan kauden Moore pelasi Porvoon Tarmossa. Kesäkuussa 2016 hän siirtyi Torpan Poikiin. Moore on aktiivisesti suunnitellut elämäänsä koripalloilijanuransa jälkeen sen viimeisinä vuosina.
Mythen

Mythen
Mythen Schwyzin kaupungista nähtynä.
| --- | --- |
Tyyppi:  alpine subgroup (d) (käännä suomeksi) 
Sijainti:   Sveitsi
Vuoristo:  Sveitsin Etualpit
Korkeus merenpinnasta:  1 898 m
Prominenssi:  493  m 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Mythen on kaksihuippuinen vuori Keski-Sveitsissä, Schwyzin kaupungin koillispuolella, Schwyzin kantonissa. Korkeampi huippu, Grosser Mythen, on 1 898 metriä mpy. Matalampi huippu, Kleiner Mythen, sijaitsee isomman pohjoispuolella ja on 1 811 metriä korkea.
Suhteellisen helpon saavutettavuuden sekä maantieteellisen sijainnin ansiosta Grosser Mythen on ollut tunnettu retkikohde 1800-luvun puolesta välistä alkaen. Vuorella käy vuosittain kesäisin noin 40 000 retkeilijää, parhaimmillaan jopa 2 000 henkilöä päivässä. Vuoren huipulla on ravintola, jota pitää retkeily-yhdistys (saks. Verein der Mythenfreunde).
Grosser Mythenille on rakennettu polku noin 1 400 metrin korkeudesta Holzeggistä, jonne pääsee köysiradalla pohjoisesta Einsiedelnin suunnasta, Alpthalin Brunnista, tai polkuja ja teitä pitkin lounaasta Schwyzistä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mythen Wikimedia Commonsissa
Mythos (olut)

| Mythos |
| --- | --- |

Tyyppi:  olut
Oluttyyppi:  lager
Alkoholiprosentti:  5,0 %
Valmistaja:  Mýthos Zythopoiía (osa Carlsberg-konsernia)
Alkuperä:  Kreikka
Valmistus aloitettu:  1997
Väri:  vaalea
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mythos (kreik. Μύθος, Mýthos, ”Myytti”) on kreikkalainen vaalea lagertyyppinen olut, jota valmistaa Carlsberg-konserniin nykyisin kuuluva Mýthos Zythopoiía (Μύθος Ζυθοποιία, engl. Mythos Brewery) -panimo. Se lienee maan tunnetuin olutmerkki ulkomailla.
Mythos-pullo.
Mythos-olutta on valmistettu vuodesta 1997. Se valmistetaan ohramaltaasta ja humalasta ja sen alkoholiprosentti on 5,0.
Mýthos Zythopoiía -yritys perustettiin vuonna 1968 ja toimi alun perin nimellä Henninger Hellas tuoden Kreikkaan saksalaista Henninger-olutta. Yritys muutettiin panimoksi vuonna 1992 ja otti vuonna 1994 nimen Nothern Greece Brewery. Yritys otti käyttöön nykyisen nimensä vuonna 2000, kun Mythos-oluesta oli tullut sen päätuote. Carlsberg osti panimon vuonna 2008.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mythos-olut Wikimedia Commonsissa
Mythos Brewery (kreikaksi)
Mustalais-suon arvoitus

| Mustalais-suon arvoitus |
| --- | --- |

Kirjailija:  Aarne Haapakoski
Kieli:  suomi
Genre:  rikoskirjallisuus
Kustantaja:  omakustanne
Julkaistu:  1931
Sivumäärä:  190
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Mustalais-suon arvoitus on vuonna 1931 ilmestynyt kirjailija Aarne Haapakosken esikoisromaani, joka on yksi Suomen ensimmäisistä dekkareista. Myöhemmin salanimellä ”Outsider” tunnettu Haapakoski julkaisi teoksen omakustanteena ja sen jakelijana toimi Pekka Lönngrenin omistama viihdekirjallisuuteen erikoistunut Kustannusliike Minerva Oy.
Yleistä

Kirjan tarina sisältää viittauksia aikaisemmin samana vuonna paljastuneeseen Tattarisuon tapaukseen, jolloin Helsingin maalaiskunnan Malmilla sijaitsevasta lähteestä löytyi ruumiinosia. Mustalais-suon arvoitus on toinen Haapakosken omalla nimellään julkaisemasta kahdesta salapoliisikertomuksesta. Vuonna 1934 ilmestyi Madame Saahl’in salaisuus, joka pohjautuu kansainvälistä huomiota saaneeseen vakoilutapaukseen Pariisissa. Molempien päähenkilönä on helsinkiläinen sanomalehtimies ja yksityisetsivä Martti Kyttä.
Teos julkaistiin uudelleen Seaflower-kustannuksen näköispainoksena vuonna 1990.