stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John Koskinen
Sukujuuret

Koskisen kaikki isovanhemmat olivat suomalaisia, jotka muuttivat Yhdysvaltoihin joskus 1900-luvun alkuvuosina. Isoisä John Koskinen muutti vaimonsa Ildan ja tämän siskon Hannahin kanssa Karstulasta Ohion Clevelandiin, jossa Yrjö Koskinen syntyi vuonna 1905. Vanhemmat äidin puolelta muuttivat Kaakkois-Suomesta, todennäköisesti Vehkalahdelta, Minnesotan Chisholmiin, jossa Irja Danska syntyi vuonna 1909.
Koskisen molemmat vanhemmat osasivat suomea, mutta päättivät olla opettamatta sitä lapsilleen, jotta nämä voisivat puhua englantia ilman korostusta.
Vuonna 2015 Koskinen kävi ensimmäistä kertaa Suomessa, jolloin hän vieraili Jyväskylän yliopiston IT-tiedekunnassa.
Yksityiselämä

Koskisen vaimo on kasvatustieteen professori Patricia Koskinen, omaa sukua Salz. Heidän mukaansa on nimetty Koskinen Stadium Johnin vanhassa opinahjossa Dukessa. Se toimii Duken haavipallo- ja jalkapallojoukkueiden kotistadionina. Koskisella on kaksi lasta liitostaan Patrician kanssa.
Jussi Jännes

Jussi Jännes 1960-luvulla.
Juho Kaarlo Väinö (Jussi) Jännes (23. maaliskuuta 1922 Helsinki – 12. maaliskuuta 1967 Las Palmas, Espanja) oli suomalainen maisema-arkkitehti, joka suunnitteli muun muassa Espoon Tapiolan ulkoalueet.
Genetz-sukuun kuuluneen Jänneksen vanhemmat olivat maatalouspoliitikko, lähettiläs, professori ja MTK:n puheenjohtaja Juho Jännes ja Suomen sotilaskotiliiton puheenjohtaja Toini Liljeström. Hänen sisaruksiaan olivat professori Lauri Jännes (1917–2002) ja taidegraafikko Lea Ignatius (1913–1990). Jännes kirjoitti ylioppilaaksi 1942, valmistui hortonomiksi Lepaan puutarhaopistosta 1948 ja jatkoi opintojaan Ruotsissa ja Tanskassa. Suomeen hän palasi 1955 Kööpenhaminan Kuninkaallisesta taideakatemiasta, mutta hän ei suorittanut siellä loppututkintoa.
Arkkitehtina Jännes aloitti Aarne Ervin toimistossa, jonka ehdotus voitti Espoon Tapiolan suunnittelukilpailun. Työskenneltyään kaksi vuotta Erville Jännes siirtyi vuodeksi Tapiolaa rakennuttaneen Asuntosäätiön palvelukseen. Hänen 1958 perustamansa oman suunnittelutoimiston ensimmäisiä töitä olivat juuri Tapiolan ja Turun yliopiston ulkoalueet. Tapiolaan Jännes suunnitteli kymmenen vuoden aikana kaiken kaikkiaan yhteensä yli 80 kohdetta, kuten keskeiset avoimet puistoalueet Silkkiniitty ja Leimuniitty. Myöhemmin hän suunnitteli muun muassa Rovaniemen Korkalovaaran ja Jyväskylän Viitaniemen alueita, Alkon Rajamäen tehtaiden pihat Nurmijärvellä, Helsingin yliopiston kirjaston laitosten ulkoalueet Asikkalan Urajärvellä, monia voimalaitosten pihoja sekä yhtenä viimeisistä töistään Saimaan kanavan ympäristöä.
Jännes oli Suomen ensimmäisiä maisema-arkkitehteja, jotka keskittyivät pelkästään suunnitteluun, kun aiemmin puutarha-arkkitehdeilla oli ollut tapana myös rakentaa itse suunnittelemansa kohteet. Hän kehitti omintakeisen esitystyylin suunnitelmilleen, jonka esikuvana on pidetty hänen tanskalaista opettajaansa Carl Theodor Sørenseniä. Hänen arvellaan saaneen vaikutteita myös Brasílian maisemasuunnittelija Roberto Burle Marxilta ja amerikkalaiselta Thomas Churchiltä. Jänneksen suunnitelmiinsa sisällyttämiä laajoja nurmialueita ja eksoottisten kasvien käyttöä kritisoitiin aikanaan Suomessa, mutta hän sai myös seuraajia kuten Maj-Lis Rosenbröijer. Hänen vaikutuksensa alan opettajana ja kehittäjänä myös laajemmin oli merkittävä.
Jännes opetti Teknillisessä korkeakoulussa ja oli Suomen Puutarha-arkkitehdit ry:n puheenjohtaja 1964–1966.
Kirjallisuutta

Ruokonen, Ria 1992. Puutarha-arkkitehti Jussi Jännes Tapiolan suunnittelijana. Diplomityö. Espoo: Teknillinen korkeakoulu.
Aiheesta muualla

Viitaniemen asuntoalueesta Museoviraston sivuilla.
Espoon Leimuniityn uudistus- ja kunnostussuunnitelma. (Arkistoitu – Internet Archive)
Kanadan kenraalikuvernööri

| Kanadan kenraalikuvernööri |
| --- | --- |
 Governor General of Canada (englanniksi) Gouverneur général du Canada (ranskaksi)
 
 
 Nykyinen Mary Simon 26. heinäkuuta 2021 lähtien
Virka-asunto:  Rideau Hall, Ottawa La Citadelle, Quebec City
Nimittäjä:  Brittiläisen kansainyhteisön monarkki
Kauden pituus:  Hänen majesteettinsa tahdosta
Perustettu:  1. heinäkuuta 1867
Ensimmäinen:  Charles Monck
Palkka:  308 972 CA$ (2020)
Kotisivut:  www.gg.ca
Kanadan kenraalikuvernööri on Kanadan monarkin eli Kansainyhteisön Commonwealth realm -maiden monarkin (tällä hetkellä Charles III) edustaja Kanadassa. Edellinen kenraalikuvernööri Julie Payette jätti eronpyyntönsä tammikuussa 2021, kun ulkopuolisessa selvityksessä hänen väitettiin syyllistyneen työpaikkakiusaamiseen muun muassa väheksymällä, haukkumalla ja nöyryyttämällä alaisiaan julkisesti. Payeten eron jälkeen virkaa toimitti Kanadan korkeimman oikeuden puheenjohtaja Richard Wagner, kunnes uudeksi kenraalikuvernööriksi nimitettiin Mary Simon.
Kenraalikuvernöörin nimittää monarkki Kanadan pääministerin ehdotuksesta. Kauden pituutta ei ole virallisesti määritelty, mutta käytäntönä on ollut, että sama henkilö toimii virassa noin viiden vuoden ajan. Virallisesti puhutaan "Hänen Majesteettinsa tahdosta".
Hallitsija pitää teoriassa sekä toimeenpanevaa, lainsäädännöllistä että oikeudellista valta-asemaa Kanadassa, ja kenraalikuvernööri on oikeutettu käyttämään suurinta osaa niistä hänen nimissään. Kenraalikuvernööri kuitenkin käytännössä toimii vain edustuksellisena valtionjohtajana, ja hän esimerkiksi tekee valtiovierailuja. Pääministerin johtama demokraattisesti valittu hallitus hallitsee maata käytännössä.
Vuonna 2020 kenraalikuvernöörin vuosipalkka oli 308 972 dollaria.
John Madden (jääkiekkoilija)

| John Madden |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1973 (ikä 51) Barrie, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Mad Dog
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  86 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1997–2012
Seurat:  Albany River Rats (AHL)   New Jersey Devils (NHL)   HIFK (SML)   Chicago Blackhawks (NHL)   Minnesota Wild (NHL)   Florida Panthers (NHL)
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | New Jersey Devils | 2000  |
|  | New Jersey Devils | 2003  |
|  | Chicago Blackhawks | 2010  |
John Madden (s. 4. toukokuuta 1973 Barrie, Ontario) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkohyökkääjä.
Ura

Madden pelasi yliopistojääkiekkoa Michiganin yliopistossa NCAA:n alaisessa CCHA-sarjassa kaudet 1993–1997. Viimeisellä kaudellaan Madden pelasi parhaan kautensa. Hän teki 42 ottelussa 63 pistettä, ja hänet valittiin CCHA:n tähdistöön.
Maddenia ei varattu koskaan varattu NHL:ään, mutta hän teki viimeisen yliopistokautensa jälkeen sopimuksen New Jersey Devilsin kanssa. Kaudet 1997–1999 sujuivat vielä pääasiassa New Jerseyn farmijoukkueessa Albany River Ratsissa. Kaudella 1998–1999 Madden pelasi myös neljä NHL-ottelua. Albanyssä hän teki joukkueen yhden kauden piste- ja syöttöennätyksen. Madden teki AHL:ssa 98 pistettä 75 ottelussa.
NHL:n tulokaskaudellaan 1999–2000 Madden teki New Jerseyssä 16 maalia. Kausi huipentui New Jerseyn Stanley Cup -mestaruuteen. Seuraavalla kaudella Madden teki joukkuetoverinsa Randy McKayn kanssa harvinaista NHL-historiaa lokakuussa 2000. Kumpikin pelaajista teki neljä maalia mieheen, kun New Jersey voitti Pittsburgh Penguinsin 9–0. Edellisen kerran kaksi pelaajaa samasta joukkueesta teki neljä maalia samassa ottelussa, kun Montreal Canadiensin Odie ja Sprague Cleghorn onnistuivat tempussa tammikuussa 1922. New Jersey ylsi jälleen finaaleihin, mutta hävisi Colorado Avalanchelle. Madden sai kuitenkin kauden jälkeen Frank J. Selke Trophyn NHL:n parhaimpana puolustavana hyökkääjänä.
Kaudella 2001–2002 Maddenin pistemäärät laskivat, mutta seuraavalla kaudella hän ylitti urallaan ensimmäisen kerran 40 pistettä. Pudotuspeleissä Madden oli NHL:n neljänneksi paras pistemies, kun hän teki 16 pistettä 24 ottelussa, ja oli voittamassa uransa toista Stanley Cupia. Madden oli myös kauden jälkeen toisen kerran urallaan Frank J. Selke Trophy -ehdokkaana. Kolmannen kerran hän oli ehdolla Frank J. Selke Trophyn voittajaksi kaudella 2003–2004. Kesällä 2004 Madden teki New Jerseyn kanssa viiden vuoden jatkosopimuksen, jonka kokonaisarvo oli 20 miljoonaa dollaria.
NHL:n työsulkukaudella Madden pelasi kolme ottelua HIFK:ssa SM-liigassa. Hän kuitenkin poistui tämän jälkeen yllättäen maasta jättäen joukkueen. Myöhemmin hän selitti lähtöään koti-ikävällä. Kaudeksi 2005–2006 Madden palasi jälleen New Jerseyhyn, kun NHL jatkui jälleen. Neljännen kerran Madden oli Frank J. Selke Trophy -ehdokkaana kauden 2007–2008 jälkeen. Hän teki myös kaudella piste-ennätyksensä: 43 pistettä. Kauden 2008–2009 jälkeen Madden teki vuoden sopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. Maddenin kausi Chicagossa päättyi Stanley Cup voittoon.
Elokuussa 2010 hän teki yhden vuoden pituisen sopimuksen Minnesota Wildin kanssa. Pelattuaan vuoden Wildissa Madden jäi ilman sopimusta NHL:ään. Hän kuitenkin harjoitteli ja piti kuntoaan yllä koko kauden alun. Tammikuussa 2012 Florida Panthers solmikin loppukauden kattavan sopimuksen hänen kanssaan. John Madden päätti uransa kevääseen 2012.
Palkintoja

Stanley Cup (2000, 2003, 2010)
Frank J. Selke Trophy (2001)
John Balliol

| John Balliol |
| --- | --- |
 John Balliol Maria Stuartin vuonna 1562 tilaamassa teoksessa. Hänen kruununsa ja valtikkansa ovat särkyneet.
Skottien kuningas
Valtakausi:  17. marraskuuta 1292 – 10. heinäkuuta 1296
Kruunajaiset:  30. marraskuuta 1292
Edeltäjä:  Margaret (kiistelty)
Seuraaja:  Robert Bruce

Syntynyt:  n. 1249
Kuollut:  25. marraskuuta 1314 Pikardia
Puoliso:  Warennen Isabella
Lapset:  Edward Balliol
Suku:  Balliol
Isä:  John de Balliol
Äiti:  Gallowayn Dervorguilla
John Balliol (n. 1249 – 25. marraskuuta 1314) oli skottien kuningas 1292–1296. Hän nousi kuninkaaksi, kun Skotlannissa etsittiin vallanperijää Margaretin kuoleman jälkeen. Englannin kuningas Edvard I valitsi Balliolin kuninkaaksi vuonna 1292, mutta tämä joutui antamaan vasallinvalan Edvardille. Skottiaateliset nostivat Skotlannin hallitsijaksi 12-jäsenisen neuvoston, joka teki päätöksensä Balliolin nimissä. Se solmi muun muassa Ranskan Filip IV:n kanssa Auld Alliance -liiton. John Balliol rikkoi liittonsa Edvardin kanssa huhtikuussa 1296. Tämän seurauksena Edvard valloitti Skotlannin ja otti kruunun pois Balliolilta, joka vietiin Lontoon Toweriin vankeuteen. Viimeiset vuotensa John Balliol eli Ranskassa.
Syntymä ja suku

John Balliolin syntymäaikaa ei tiedetä, mutta todennäköisesti hän syntyi vuosien 1248–1250 välisenä aikana. Hänen vanhempansa olivat John de Balliol ja Dervorguilla. Äitinsä kautta hän oli Skotlannin kuninkaan Vilhelm Leijonan veljen Huntingdonin jaarlin Davidin jälkeläinen. Balliolin suvulla oli maita Ranskassa, Pohjois-Englannissa ja Gallowayssa.
Kuninkaana > Nousu kuninkaaksi

Aleksanteri III:n kuoltua vuonna 1286 Skotlannin kruunu meni hänen lapsenlapselleen, nuorelle Margaretille, sillä Aleksanterin kaikki kolme lasta olivat kuolleet ennen häntä. Margaret kuoli kuitenkin Orkneysaarilla matkallaan Norjasta Skotlantiin. Margaretin seuraajasta alkoi tämän jälkeen kiista, ja noin kymmenen aatelista pyrki saamaan kruunun. Vahvimpia ehdokkaita olivat John Balliol, John Hastings ja Robert Bruce, jotka olivat kaikki Huntingdonin jaarlin jälkeläisiä ja kuuluivat näin kuningas David I:n sukuperään.
Skottiaateliset eivät osanneet päättää Margaretin seuraajaa ja kutsuivat siksi Englannin kuninkaan Edvard I:n nimeämään Skotlannin uuden kuninkaan. Ensimmäisten Margaretin kuolemaa koskevien huhujen saavuttua Skotlantiin lokakuussa 1290 normannisukuinen piispa William Fraser oli kirjoittanut Edvardille, että tämän pitäisi tulla Skotlantiin säilyttämään rauhan ja määrittämään henkilön, jonka oikeus kruunuun oli vahvin. Samalla Fraser oli viitannut John Ballioliin mukautuvana ja myöntyväisenä naapurina. Edvard vaati, että kaikki ehdokkaat suostuisivat hänen asemaansa Skotlannin valtaherrana. Edvard saapui marraskuussa 1292 Berwickin linnaan, jossa hän 17. marraskuuta julisti kruunun menevän John Balliolille. Vaikka monet historioitsijat ovat arvelleet, että Edvard valitsi tarkoituksella heikon kuninkaan, Balliolilla oli myös oikeudellisesti vahvin vaatimus kruunuun.
Kuninkaana > Valta-aika

John Balliol kruunattiin kuninkaaksi Sconessa Pyhän Andreaksen päivänä 30. marraskuuta 1292. Edvard teki käytännössä heti kruunajaisten jälkeen selväksi, että hän piti Skotlantia vasallivaltionaan. Balliolilla ei ollut mahdollisuuksia vastustaa vaatimuksia.
Edvard vaati vuonna 1294, että sekä John Balliolin itsensä että monien Skotlannin merkittävimmistä aatelisista pitäisi osallistua Ranskaa vastaan käytyihin sotiin. Skotlantilaiset pääsivät luistamaan vaatimuksista, kun Edvardilla oli vaikeuksia Walesissa. Skottiaateliset perustivat heinäkuussa 1295 kahdestatoista koostuneen neuvoston, joka käytännössä otti vallan Balliolilta. Neuvosto teki Auld Alliance -nimellä tunnetun liiton Ranskan Filip IV:n kanssa. Balliol luopui lopulta vasallinvalastaan 5. huhtikuuta 1296.
Balliol valmistautui hyökkäämään Pohjois-Englantiin, mutta Edvard teki vastahyökkäyksen kaksi päivää sen jälkeen, kun Balliolin joukot olivat ylittäneet Englannin rajan. Monet skottiaateliset, muun muassa Balliolin vanha kiistakumppani Robert Bruce, osoittivat Edvardille kunniaa. Tämän seurauksena Balliol takavarikoi kaikki Brucen maat Skotlannissa. Edvard eteni joukkoineen nopeasti pohjoiseen ja voitti skottijoukot lopullisesti Dunbarin taistelussa. Balliol antautui 10. heinäkuuta Stracathron kirkkomaalla. Hän joutui sinetöimään dokumentin, jossa hän tunnusti liittoutuneensa väärin perustein vasalliherransa vihollisia vastaan. Balliolin lempinimi ”Toom Tabard” (”tyhjä takki”) lienee peräisin siitä, että osana hänen nöyryyttämistään hänen takistaan irrotettiin seremoniallisesti heraldiset symbolit.
Viimeiset vuodet

Balliol tuotiin antautumisensa jälkeen kolmeksi vuodeksi Lontoon Toweriin. Balliol ilmoitti vuonna 1298, ettei hän halunnut olla enää tekemisissä Skotlannin kanssa, koska oli pettynyt skotlantilaisten petollisuuteen. Edvardin skottivastustajat jatkoivat kuitenkin vuoteen 1304 saakka vastustusta John Balliolin nimissä. Balliol siirrettiin 1299 paavilliseen vankeuteen ja vuonna 1301 hänet vapautettiin esi-isiensä maille Ranskan Pikardiaan, missä hän asui elämänsä loppuun asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Balliol Wikimedia Commonsissa
Kaitakosken voimalaitos

| ГЭС-4/GES-4 (Vesivoimalaitos-4) |
| --- | --- |
Tyyppi:  vesivoimalaitos, 2 vesiturbiinia
Teho:  12,4 megawattia
Tuotanto:  68 gigawattituntia/a
Pudotuskorkeus:  7 metriä
Omistaja:  Kolskenergo/TGK-1
Pääurakoitsija:  Imatran Voima
Valmistunut:  1959
Sijainti:  Murmanskin alue, Petsamo
Koordinaatit:  WGS84 68°56′19″N, 28°36′02″E
Joki:  Paatsjoki
Kaitakosken voimalaitos (ven. ГЭС-4, epävirallisesti Кайтакоски ГЭС) on ylin seitsemästä Paatsjoen vesivoimalaitoksesta. Laitos sijaitsee Venäjällä noin kilometrin päässä Suomen rajasta, Paatsjokea pitkin noin 7 km rajalta alavirtaan, Suomen Venäjälle vuonna 1947 myymällä Jäniskosken–Niskakosken alueella. Voimalan padolla säännöstellään Inarijärven pinnan tasoa välillä 117–119 m.
Kaitakosken voimalaitos on Imatran voiman rakentama 1959. Voimalan sähköntuottoteho on 11,2 MW ja keskituotanto 69 GWh/v. Laitoksella on kaksi sähkögeneraattoria. Energiayhtiö TGK-1 suunnittelee uudistavansa Kaitakosken voimalaitoksen 2011-2012 siten, että teho lisääntyy 13,0 MW:iin. 
Voimalaitoksen omistaa TGK-1:n tytäryhtiö Kolskenergo (Kuolan energia)[lähde? ].
Paatsjoen vesivoimalaitokset
Kaitakoski
Jäniskoski
Rajakoski
Hevoskoski
Skogfoss
Melkefoss
Boris Gleb
Kaitalampi

Kaitalampi -nimisiä järviä ja lampia ovat:
Kaitalampi, järvi Espoon Luukissa
Kaitalampi, lampi Heinolan Lauhjoella
Kaitalampi, lampi Heinolan Vahteristossa
Kaitalampi, lampi Ikaalisten Juhtimäellä
Kaitalampi, lampi Jyväskylän Puuppoassa
Kaitalampi, lampi Lemin Hyvärilässä
Kaitalampi, lampi Mikkelin Ruhalanniemellä
Kaitalampi, järvi Mikkelin Sopenkylässä
Kaitalampi, itäisempi kahdesta samannimisestä lammesta Sysmässä
Kaitalampi, läntisempi kahdesta samannimisestä lammesta Sysmässä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaitalampi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Joululauluja (Tapani Kansan albumi)

| Joululauluja Tapani Kansa |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1980
 Studio : PhotoSonic-studiot
 Julkaistu: 1980
 Formaatti: LP-levy (LP-84752)   C-kasetti (40-84752)   CD-levy (467544 2)
 Tuottaja(t): Tapani Kansa
 Tyylilaji: joulumusiikki
 Kesto: 37.38
 Levy-yhtiö: CBS
 Levymerkki: CBS
Tapani Kansan muut julkaisut
| Soi, sieluni soi! 1980 | Joululauluja 1980 | Puolella elämän 1981 |
Joululauluja on suomalaislaulaja Tapani Kansan jouluaiheinen 10. studioalbumi, joka julkaistiin jouluksi 1980. Albumi sisältää tunnettuja joululauluja, joita kansa tulkitsee Ilkka Kuusiston säestämänä.
Albumi julkaistiin CBS-levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina. CD-levynä albumi julkaistiin vuonna 1990.
Levy oli Kansan ensimmäinen jouluaiheinen studioalbumi. Seuraava jouluaiheinen levy Tiernapojat ilmestyi vuonna 1982. Levyllä esiintyvät Kansan ohella Kassu Halonen, Mikko Alatalo ja Pekka Luoma. Soolouran seuraava joululevy Oi jouluyö ilmestyi 1988.
Kappaleet > A-puoli

On hanget korkeat – 2.30 (säv. Jean Sibelius, san. Vilkku Jauhiainen)
En etsi valtaa loistoa – 3.45 (säv. Jean Sibelius, san. Z. Topelius)
Hiljaa, hiljaa – 3.40 (säv. Armas Maasalo, san. Helmi Auvinen)
Kun maas’ on hanki – 2.25 (säv. Otto Kotilainen, san. Alpo Noponen)
Varpunen jouluaamuna – 4.43 (säv. Otto Kotilainen, san. Z. Topelius)
Arkihuolesi kaikki heitä – 1.38 (säv. Leevi Madetoja, san. Alpo Noponen)
Kappaleet > B-puoli

Sylvian joululaulu – 3.00 (säv. Karl Collan, san. Z. Topelius)
Taas kaikki kauniit muistot – 3.05 (säv. Sulho Ranta, san. Viljo Kojo)
Jouluyö, juhlayö – 3.34 (säv. Franz Gruber – Joseph Mohr, san. K.O. Schöneman)
Heinillä härkien kaukalon – 2.54 (ranskalainen joululaulu, suom. san. Martti Korpilahti)
Maa on niin kaunis – 2.10 (saksalainen joululaulu, san. B.S. Ingemann, suom. san. Hilja Haahti)
Oi jouluyö – 4.14 (säv. Adolphe Adam)
Kokoonpano

Tapani Kansa – laulu
Ilkka Kuusisto – kosketinsoittimet
Kokoonpano > Tuotanto

Tapani Kansa – tuottaja
Ronnie Kranck – äänittäjä (PhotoSonic-studiot)
Hannu Männynoksa – valokuvat
Tapio Rantanen – ulkoasu
Jytte Hilden

| Jytte Hilden |
| --- | --- |
 Hilden vuonna 2005.
Tanskan tutkimusministeri
 Poul Nyrup Rasmussenin III hallitus 30. joulukuuta 1996 – 23. maaliskuuta 1998  
Edeltäjä:  Frank Jensen
Seuraaja:  Jan Trøjborg
Tanskan kulttuuriministeri
 Poul Nyrup Rasmussenin I ja II hallitus 25. tammikuuta 1993 – 30. joulukuuta 1996  
Edeltäjä:  Grethe Rostbøll
Seuraaja:  Ebbe Lundgaard
Kansankäräjäedustaja
 1984–1998 1979–1981  
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. syyskuuta 1942 (ikä 82) Kööpenhamina, Tanska
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Jytte Hilden (s. 12. syyskuuta 1942 Kööpenhamina) on tanskalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän on istunut kansankäräjillä vuosina 1979–1981 ja 1984–1998 sekä toiminut Tanskan kulttuuriministerinä 1993–1996 ja tutkimusministerinä 1996–1998.
Aiheesta muualla

Jytte Hilden Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jytte Hilden Wikimedia Commonsissa
Juha Jokinen

Juha Jokinen on seuraavien henkilöiden nimi:
Juha Jokinen (s. 1971), porilainen muusikko
Juha Jokinen (1937–2023), suomalainen urheiluselostaja
Juha Jokinen (s. 1967), suomalainen raviselostaja
Juha Jokinen (s. 1987), suomalainen salibandymaalivahti.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Juha Jokinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jytkyt

| Jytkyt |
| --- | --- |
Nimi:  Jytkyt
Tekijä:  Tyko Sallinen
Valmistumisvuosi:  1918
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Öljyväri ja kangas (maalauspohja)
Korkeus:  114,50  cm
Leveys:  138,00  cm
Kokoelma:  Kansallisgalleria
Sijainti:  Ateneum
Jytkyt on ekspressionistisen taidemaalari Tyko Sallisen öljyvärimaalaus vuodelta 1918. Kooltaan 114,5 × 138 cm oleva suuri sommitelma on raskain liikkein toteutettu ilottoman suomalaisen maalaistanssin muistomerkki, joka kuvaa arkista hurmosta.
Työtä pidetään Sallisen toisena suurena kansanelämän ja ekstaasin kuvauksena samana vuonna valmistuneen uskonnollista hurmosta kuvaavan Hihhulit-maalauksen ohella. Jytkyt on Hihhuleiden ohella Sallisen tunnetuin maalaus.
Jytkyt kuvaa työväentalon tansseja, ja malli on luultavasti otettu Mutilan työväentalolta.
Teos kuuluu nykyään Ateneumin kokoelmiin.
Aiheesta muualla

Jytkyt Kansallisgallerian sivuilla
Kalastajatorpanajo

Kalastajatorpanajo (ruotsiksi Fiskartorpsloppet) oli Helsingissä ajettu autokilpailu. Siellä ajettiin 31. lokakuuta 1937 Grand Prix -kilpailu. Kilpailu ei kuulunut Grand Prix -kauden 1937 EM-kalenteriin, joten kilpailusta ei jaettu pisteitä. Kalastajatorpanajossa ajoi vain suomalaisia ja ruotsalaisia kuljettajia. Voiton vei suomalainen Karl Ebb, joka ajoi Mercedes-Benz SSK -autoa.
KPMG

| KPMG |
| --- | --- |

Perustettu:  1987
Avainhenkilöt:  Bill Thomas
Kotipaikka:  Amstelveen, Alankomaat
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Tuotteet:  veroneuvonta, tilintarkastus, konsultointi
Liikevaihto:   maailmanlaajuinen: 32 miljardia USD (2021)   Suomi: 196,7 miljoonaa euroa (2021)
Henkilöstö:  236 000 (2021)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
KPMG on konsulttiyritys, joka tarjoaa tilintarkastus- ja varmennuspalvelujen lisäksi vero- ja lakipalveluja, liikkeenjohdon ja teknologian konsultointia sekä yritysjärjestelypalveluja. KPMG:n pääkonttori sijaitsee Amstelveenissa, Alankomaissa. KPMG:n jäsenyritysten verkosto toimii 236 000 henkilön voimin 144 maassa.
KPMG:n keskeiset kilpailijat ovat Deloitte, Ernst & Young ja PwC; näitä alan kansainvälisiä jättejä kutsutaan yhteisnimellä The Big Four.
Suomessa

Suomessa ja Virossa yhtiöllä on yli 1600 työntekijää. KPMG toimii 20 paikkakunnalla Suomessa ja kahdella Virossa.
KPMG Suomen pääkonttori sijaitsee Helsingissä osoitteessa Töölönlahdenkatu 3 A. Toimitusjohtajana toimii Kimmo Antonen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Yhtiön kotisivut