stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ydinonnettomuus
Onnettomuuden vaikutukset > Radioaktiivisen päästön koostumus

Vakavassa reaktorionnettomuudessa helpoiten vapautuvat radioaktiiviset jalokaasut eli krypton ja ksenon. Jalokaasupäästöjä ei voida vähentää suodattimilla. Jalokaasupäästö on vähemmän vaarallinen kuin muut radioaktiiviset aineet, koska jalokaasut eivät aiheuta laskeumaa vaan leviävät ilmakehään ja laimentuvat tehokkaasti ja koska ne eivät sitoudu ihmisen elimistöön.
Melko helposti onnettomuudessa vapautuu myös radioaktiivista jodia, joka höyrystyy matalassa lämpötilassa. Ympäristöön kulkeutuva jodi pääsee elimistöön hengityksen ja ruuan kautta. Elimistössä jodi sitoutuu kilpirauhaseen. Radioaktiiviselta jodilta voidaan suojautua joditableteilla. Ne sisältävät ei-radioaktiivista jodia, joka ”kyllästää” kilpirauhasen ja estää radioaktiivisen jodin imeytymisen rauhaseen. Jodin merkittävin isotooppi on jodi-131, jonka puoliintumisaika on kahdeksan päivää, joten se häviää ympäristöstä käytännössä kokonaan muutamassa kuukaudessa.
Pitkällä aikavälillä merkittävin ydinonnettomuudessa vapautuva aine on cesium. Ydinvoimalan suojarakennuksessa cesium leijuu onnettomuuden aikana pieninä hiukkasina, jotka voidaan kerätä suodattimiin. Jos suojarakennus rikkoutuu, suuri määrä cesiumia voi päästä ympäristöön. Cesium-137-isotoopin puoliintumisaika on 30 vuotta, joten cesium-laskeuma voi aiheuttaa ydinvoimalaitoksen lähialueella kymmeniä vuosia kestäviä rajoituksia asumiseen ja maanviljelyyn.
Onnettomuuden vaikutukset > Vaikutusten kesto

Erittäin vakava ydinonnettomuus aiheuttaa säteilyvaaran, kun ympäristöön leviää radioaktiivisia aineita, jotka liikkuvat ilmassa tuulen mukana. Säteilyn annosnopeus laskee sen jälkeen, kun tuuli on kuljettanut ilmassa leijuvat radioaktiiviset aineet pois. Tuulen mukana levitessään päästö laimenee ja säteilyn voimakkuus laskee. Sade huuhtoo radioaktiivisia aineita päästöpilvestä maahan ja siitä edelleen syvemmälle maaperään ja asutuilla alueilla viemäreihin.
Pidemmällä aikavälillä maahan laskeutuneet radioaktiiviset hiukkaset eli laskeuma aiheuttaa ihmisille ulkoista säteilyannosta. Lisäksi laskeuma voi saastuttaa juomavettä ja elintarvikkeita (esim. viljaa, rehua, marjoja, sieniä ja kaloja), ja siten radioaktiivisia aineita voi kulkeutua ihmisiin ja aiheuttaa sisäisiä säteilyannoksia. Maanpinnalle laskeutuneita radioaktiivisia hiukkasia voi myös nousta uudestaan hengitysilmaan esimerkiksi tuulisella säällä.
Onnettomuuden vaikutukset > Akuutit terveysvaikutukset

Akuutteja terveysvaikutuksia tai hengenvaaraa ei pidetä kovin realistisena uhkana voimalaitosalueen ulkopuolella edes erittäin vakavan onnettomuuden aikana. Esimerkiksi Tšernobylissä evakuoitujen asukkaiden säteilyannokset olivat enimmäkseen alle 250 millisievertiä ja joillakin harvoilla 300–400 millisievertiä. Akuutteja terveysvaikutuksia alkaa ilmetä yli 500 millisievertin annoksilla. Voimalaitoksen alueella työskentelevät voivat saada tätä suurempia annoksia.
Onnettomuuden vaikutukset > Myöhäisvaikutukset terveyteen > Jälkeläisten terveys

40-vuotisen tutkimuksen perusteella Hiroshiman ja Nagasakin ydinpommit eivät aiheuttaneet geneettistä vahinkoa, joka tuottaisi jälkeläisissä mutaatioita. Tutkimus ydinpommista selviytyneiden saamista lapsista ei löytynyt lisääntyneesti kromosomivirheitä, syöpiä, veriproteiinimutaatioita eikä synnynnäisiä vaivoja. Väitteet Sellafieldin seudun lasten leukemioista johtuisivat tutkijan mukaan muista tekijöistä.
Atomipommeista huomattavalle säteilyannokselle altistuneiden naisten lasten poikkeamat ja synnynnäisvaivat eivät olleet yleisempiä kuin Japanin keskiarvo.
Onnettomuuden vaikutukset > Säteilyltä suojautuminen

Suojelutoimet säteilyvaaralta suojautumisessa tähtäävät väestön säteilyaltistuksen minimoimiseen myöhemmin ilmenevien syöpätapausten torjumiseksi. Suojautumista koskevat ohjeet antaa viranomainen, ja niistä tiedotetaan radiossa. Ohjeet suojelutoimenpiteistä ovat myös puhelinluetteloissa ja netissä. Evakuointi voidaan toteuttaa jo onnettomuuden alkuvaiheessa, jos se ehditään tehdä ennen päästöä. Päästöpilven ylikulun ajaksi suojaudutaan sisätiloihin ja sammutetaan ilmanvaihto. Näin vältytään radioaktiivisen ilman hengittämiseltä ja päästöpilvestä tulevalta suoralta säteilyltä. Kilpirauhasta radioaktiiviselta jodilta suojaava joditabletti otetaan vain viranomaisen kehotuksesta, koska liian aikaisin tai liian myöhään nautittuna tabletin suojavaikutus heikkenee. Kun päästöpilvi on ohittanut alueen, evakuointi voi olla tarpeen suuren radioaktiivisen laskeuman alueilla. Suuri laskeuma voi syntyä, jos esimerkiksi vesisade lisää maahan putoavien radioaktiivisten hiukkasten määrää. Jos ruoka (esim. vilja, eläinten rehu tai marjat) tai vesi ovat saastuneet, niiden käyttöä voidaan joutua rajoittamaan.
Onnettomuuden vaikutukset > Ympäristövaikutukset

Poikkeuksellisen vakava ydinonnettomuus voi aiheuttaa vakavia paikallisia ympäristövaikutuksia. Aivan onnettomuuspaikan läheisyydessä suuri radioaktiivinen päästö voi aiheuttaa selviä ympäristöhaittoja, kuten kasvien kasvun hidastumista ja eläinten kuolemia. Nämä lähellä onnettomuuspaikkaa aiheutuvat haitat vähenevät sitä mukaa, kun päästö laimenee ja säteily heikkenee. Onnettomuuden jälkeen luonnon uusiutuminen johtaa aikanaan alueen palautumiseen luonnontilaan. Kauempana onnettomuuspaikasta päästö laimenee, eikä se todennäköisesti enää aiheuta havaittavaa väliaikaistakaan haittaa ekosysteemille. Ympäristövaikutukset tunnetaan hyvin sattuneiden onnettomuuksien ja ilmakehässä tehtyjen ydinräjäytysten – jotka aiheuttavat huomattavasti ydinonnettomuutta suurempia säteilyaltistuksia – perusteella.lähde?
Esimerkiksi Tšernobylissä ensimmäisenä vuonna onnettomuuden jälkeen alueen kasvillisuudessa ilmeni selviä haittavaikutuksia säteilystä, erityisesti kasvun hidastumista. Seuraavaan kevääseen mennessä luonto oli kuitenkin palautunut ennalleen. Nykyisin yleinen säteilytaso alueella ei poikkea luonnossa normaalisti esiintyvästä vaihteluvälistä. Alueen luonto on nyttemmin toipunut jopa onnettomuutta edeltänyttä tilaa rikkaammaksi. Voimalaitoksen ympärillä on 30 km:n läpimittainen vyöhyke, jonne pääsy on kielletty. Kieltoa noudatetaan vaihtelevasti mutta kuitenkin tarpeeksi, jotta normaali ihmisen toiminta on alueella käytännössä pysähtynyt. Sen seurauksena alueen luonto on vallannut ihmisen käytössä olleita alueita, ja muutenkin ympäristö on palannut lähemmäs luonnontilaa. Populaatiot ja monimuotoisuus ovat kasvussa. Monet eläin- ja kasvilajit ovat yleistyneet, ja eräitä harvinaisia lajeja on jopa palannut alueelle. Alueen luonnon nykytila ei tietenkään ole onnettomuuden suoraa seurausta vaan pikemminkin johtuu muun ihmisen toiminnan puutteesta. Tšernobylin esimerkki kuitenkin osoittaa, että poikkeuksellisen vakavakaan ydinonnettomuus tuskin aiheuttaa pysyvää vahinkoa ekosysteemille, tai ainakaan sellaista ei tähän päivään mennessä ole todettu.
Vuonna 2009 julkaistun tutkimuksen valossa Tšernobylin luonnon vauriot ovat arvioitua vakavammat. Pahimmalla onnettomuusalueella ei ole juuri ollenkaan selkärangattomia eläinlajeja, ja nisäkkäissä esiintyy poikkeuksellisen paljon epämuodostumia.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ohjeet säteilyvaaratilanteessa toimimiseen
Ydintekniikka
| --- | --- |
Ydinfysiikka:  Atomi  Fissio  Fuusio  Säteily  Radioaktiivisuus  Ionisoiva säteily  Ydinräjähdys  Fissiili  Vaikutusala  Kriittinen massa 
Ydinvoima:  Ydinvoiman käyttökohteet  Ydinpolttoainekierto  Säteilyturvallisuus  Ydinturvallisuus  Ydinjätehuolto  Geologinen loppusijoitus  Uraani  Uraanin esiintyminen  Uraanikaivos  Uraanin väkevöinti  Plutonium  Torium  Torium-ydinpolttoainekierto 
Ydinreaktori:  Kevytvesireaktori  Kiehutusvesireaktori  Painevesireaktori  VVER-reaktori  EPR-reaktori  RBMK-reaktori  MKER-reaktori  CANDU-raskasvesireaktori  AP1000-reaktori  Pieni modulaarinen reaktori  Hyötöreaktori  Kiihdytinreaktori  SCWR-reaktori  Nestemäisellä metallilla jäähdytetty reaktori  Sulasuolareaktori  Kaksoisfluidireaktori  Fuusioreaktori 
Ydinaseet:  Ydinsota  Vetypommi  Neutronipommi  Ydinaseriisunta  Vaikutukset 
Ydinonnettomuus:  Fukushiman ydinvoimalaonnettomuus  Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuus  Three Mile Islandin ydinvoimalaonnettomuus  Luettelo ydinonnettomuuksista  Luettelo ydinlaitostapahtumista  Ydinvoimalan sydämen sulamisonnettomuus  Ydinaseonnettomuus  INES-asteikko 
Ydinvoima Suomessa:  Olkiluodon ydinvoimalaitos  Loviisan ydinvoimalaitos  Hanhikiven ydinvoimalaitos 
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki 
Ydinjätteen kuljetusastia
Säteilyn annosnopeus Fukushiman prefektuurissa onnettomuuden jälkeen. Korkein mitattu annosnopeus laski 88 prosenttia kahdessa viikossa.
Oikein toteutettu väestönsuojelu vähentää väestön säteilyannosta säteilyvaaratilanteessa. H/t-akseli kuvaa annosnopeutta eli ”säteilyn voimakkuutta”, t-akseli aikaa. Alussa luonnollinen taustasäteily on tasolla x. Radioaktiivisen päästön saapuessa alueelle säteilytaso nousee nopeasti ja laskee vähitellen hieman alkuperäistä korkeammalle tasolle pilven kuljettua ohi. Tehokkaalla väestönsuojelulla, muun muassa sisälle suojautumalla, väestön saama annosnopeus jää hieman tavallista suuremmalle tasolle y ja väestö saa valkoisella merkityn kokonaisannoksen HB. Tällöin ehkä vältetään ilman suojelua saatava oranssilla merkitty annos HA. Sininen viiva näyttää väestönsuojelutoimien tehon alun ja punainen lopun. Jos väestöannos ei kasva huomattavasti, myös muutoin myöhemmin havaittavat haittavaikutukset terveyteen ehkä vältetään.
Joditabletteja
Nikolai Roerich

Sherling Miron Abramovich, Nicholas Roerich, 1916.
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Kazimir Malevitš  1913 tai 1920–1930.
Artikkelit
Abstrakti taide | Agitaatioposliini | Kulkukoiran kellari | Mir iskusstva | Venäläinen formalismi | Voitto auringosta
Suuntaukset
Akmeismi | Futurismi | Konstruktivismi | Suprematismi | Venäläinen symbolismi | Zaum
Tekijät
Anna Ahmatova | Aleksanteri Ahola-Valo | Natan Altman | Mihail Bahtin | Léon Bakst | Andrei Belyi | Nikolai Berdjajev | Ivan Bilibin | Aleksandr Blok | Joseph Brodsky | Marc Chagall | Sonia Delaunay | Sergei Djagilev | Sergei Eisenstein | Pavel Filonov | Mihail Fokin | Naum Gabo | Nikolai Gumiljov | G. I. Gurdjieff | Daniil Harms | Thomas de Hartmann | Velimir Hlebnikov | Wassily Kandinsky | El Lisitski | Anatoli Lunatšarski | Vladimir Majakovski | Kazimir Malevitš | Osip Mandelštam | Vsevolod Meyerhold | Kuzma Petrov-Vodkin | Vsevolod Pudovkin | Aleksandr Rodtšenko | Nicholas Roerich | Olga Rozanova | Konstantin Somov | Dmitri Šostakovitš | Vladimir Tatlin | Marina Tsvetajeva | Pjotr Demjanovitš Uspenski | Dziga Vertov
Nikolai Roerich (syntyjään Nikolai Konstantinovitš Rerih, ven. Никола́й Константи́нович Ре́рих, 9. lokakuuta (J: 27. syyskuuta) 1874 Pietari – 13. joulukuuta 1947 Kullu, Intia) oli venäläissyntyinen 1920-luvulla Yhdysvaltoihin muuttanut taidemaalari, graafikko, lavastaja, teosofi, kirjailija, arkeologi ja henkinen opettaja. Roerichia esitettiin kolmesti, 1929, 1933 ja 1935, (long list) Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi. Roerich tunnetaan myös Agni-joogan perustajana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
International Centre of the Roerichs (Moscow)
Nicholas Roerich Museum
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 2 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  KulturNav  MusicBrainz 2  Musée d'Orsay  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Ylimystö

Puolalaista ylimystöä 1500-luvulta.
Ylimystö (myös ylhäisö, ylimykset) on ylin, pysyvästi etuoikeutettu yhteiskuntaluokka, jonka asema perustuu syntyperään, varallisuuteen, sosiaaliseen asemaan tai muuhun vastaavaan syyhyn. Sääty-yhteiskunnan ylin luokka oli aateli, jonka tehtävänä alkuaan oli valtion puolustaminen. Se muodostui, kun kuninkaista ja ruhtinassuvuista koostunut sukuaateli ja korkeimmista virkamiehistä ja sotilaspäällystöstä muodostunut palvelusaateli sulautuivat yhteen. Nykyisin aatelin erioikeudet on poistettu miltei kaikissa maissa.
Riisi

| Riisi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Riisit Oryza
Laji::  sativa
Kaksiosainen nimi
 Oryza sativa  L. 
Katso myös
   Riisi Wikispeciesissä   Riisi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Oryza sativa
Mies töissä riisipellolla Bangladeshissa
Riisi eli viljariisi (Oryza sativa) on yksivuotinen 1–1,8 metriä korkea heinäkasvi. Riisi on tärkeä ravintokasvi etenkin Aasiassa, jossa kasvaa 90 % koko maailman riisistä. Arvioiden mukaan riisi on pääasiallinen ravinnon lähde puolelle maailman väestöstä.
Alkuperä ja suku

Riisi kasvaa luonnonvaraisena Kaakkois-Aasiassa. Riisin sukuun (Oryza) kuuluu noin kaksikymmentä luonnonvaraista ja kaksi viljeltyä lajia. Viljellyistä lajeista ylivoimaisesti yleisempi on tavallinen riisi Oryza sativa. Siitä on olemassa monia erilaisia muunnoksia, mutta niitä ei lueta eri lajeiksi.
Eräillä alueilla Länsi-Afrikassa viljellään toistakin lähisukuista, mutta eri lajiksi luettavaa viljakasvia, afrikanriisiä (Oryza globerrina), mutta sen merkitys on jäänyt paikalliseksi.
Pohjoisamerikkalainen intiaaniriisi (Zizania aquatica), joka tunnetaan myös villiriisin nimellä, ei nimestään huolimatta ole riisin lähisukulainen.
Viljely

Riisin kasvattaminen on työlästä, mutta kunhan vettä on saatavilla tarpeeksi, niin se kasvaa hyvin melkein missä tahansa, jopa vuorten rinteillä. Riisi on Aasian lämpimistä osista kotoisin oleva noin metrin korkuinen tuuhearönsyinen heinäkasvi. Kukassa on kuusi hedettä.
Riisi on maapallon tärkeimpiä viljalajeja. Sitä viljellään melkein kaikissa lämpimissä maissa. Parhaiten se menestyy monsuuni-ilmastossa, minkä vuoksi se on varsinkin Etelä- ja Itä-Aasiassa tärkein viljalaji. Euroopassa sitä viljellään vain harvoilla alueilla kuten Pohjois-Italiassa ja Espanjassa sekä Ranskan Camarguessa.
Tavallinen riisi eli suoriisi kasvaa vesiperäisillä mailla, joita tavallisesti padoilla pidetään veden peitossa. Aasiassa on tapana istuttaa riisiä vasta taimina varsinaisille riisipelloille, kun ne ensin on muualla idätetty. Tällä tavoin vältytään monien rikkakasvien aiheuttamilta sadon menetyksiltä. Vähän ennen sadonkorjuuta lasketaan vesi pelloilta pois. Vuoririisiä (v. montana) viljellään karummilla seuduilla, jolloin peltoa ei tarvitse pitää veden alla, joskin niukkasateisilla alueilla sitäkin on kasteltava. Vuoririisi antaa niukemman sadon.
Riisilajikkeet jaetaan toisaalta myös trooppisiin indica-riiseihin, jotka ovat peräisin Etu- ja Kaakkois-Aasiasta, sekä viileämmässä ilmastossa kasvaviin sinica- eli japonica-riiseihin, joita on vanhastaan viljelty Kiinassa Jangtse-joen pohjoispuolella. Japonica-riisin varsi on lyhyempi ja tanakampi kuin indica-lajikkeiden, ja niiden jyvät ovat pyöreämpiä. Kolmantena perustyyppinä on indonesialainen javanica-riisi, jonka varsi on korkea, röyhy pitkänomainen ja jyvät suuret.
Tärkeimmällä viljelyalueellaan Intiassa riisin viljely alkaa helmikuussa veden laskemisella pellolle. Kolmisen kuukautta kestäneen veden laskun jälkeen alkaa kyntäminen. Kyntäminen tapahtuu edelleenkin usein härän avulla, vaikka koneitakin jo käytetään. Kyntämisen jälkeen riisi istutetaan pellolle. Tämän jälkeen riisin annetaan kasvaa. Noin elo-syyskuun vaihteessa riisisato korjataan pellolta ja heti tämän jälkeen alkaa noin kuukauden kestävä veden laskeminen pellolle. Tällä kertaa veden laskeminen on huomattavasti lyhyempi prosessi, koska maa on kesämonsuunin jäljiltä huomattavasti kosteampaa. Sen jälkeen alkaa jälleen kyntäminen ja istuttaminen. Riisin annetaan jälleen kasvaa, minkä jälkeen sato korjataan helmikuun aikana. Vuodessa saadaan siis kaksi satoa. Joskus huonoina vuosina yhdenkin sadon saaminen voi olla vaikeaa, kun taas suotuisina vuosina voi saada jopa kolme satoa.
Eräillä seuduilla Kaakkois-Aasiassa on käytössä riisi-kala-järjestelmä. Siinä riisinviljely ja kalatalous on yhdistetty niin, että kaloja joko istutetaan tai päästetään vapaasti riisipeltoja ympäröiviin vesikanaviin.
Filippiineillä riisiä saadaan kolme satoa vuodessa.
| Riisin tuotanto – 2019> Valtio | Riisin tuotanto – 2019> Miljoonaa tonnia |
| --- | --- |
 Kiina: 211,4
 Intia: 177,6
 Indonesia: 54,6
 Bangladesh: 54,6
 Vietnam: 43,4
 Thaimaa: 28,4
 Myanmar: 26,3
 Filippiinit: 18,8
 Pakistan: 11,1
 Kambodža: 10,9
Koko maailman tuotanto yhteensä: 755,5
Lähde: FAOSTAT
Jalostus

Riisi jalostetaan etupäässä suurimoiksi kuorimalla jyvät ja poistamalla akanat niiden ympäriltä, minkä jälkeen jyvät tavallisesti kiillotetaan, jolloin ohut hedelmäseinä ja sen alla oleva kerros poistetaan. Kiillotuksessa poistetut osat otetaan talteen riisileseinä ja ne ovat arvokasta
rehua. Kuorimatonta riisiä sanotaan "paddyksi".
Riisin raffinointi keksittiin 1800-luvun puolivälissä. Raffinointi tuottaa valkoista ja lähes neutraalin makuista riisiä. Raffinoinnissa poistetaan jyvän uloin kerros.
Riisin muunnoksen tahmariisin (v. glutinosa) jyvät muuttuvat keitettäessä tahmeaksi massaksi. Tahmariisi sisältää vähemmän tärkkelystä, mutta enemmän sokeria ja dekstriiniä kuin tavallinen riisi ja sitä käytetäänkin väkijuomien valmistukseen.
Riisi ravintona > Kulutus

Maailmassa syötiin vuonna 2021 keskimäärin 145 grammaa riisiä päivässä (kypsentämättömänä riisinä mitattuna). Aasialaiset nauttivat sitä 203 grammaa, Afrikan ja latinalaisen Amerikan asukkaat noin 72 g, yhdysvaltalaiset 33 g ja eurooppalaiset vain 20 g. Keskivertosuomalainen söi vuonna 2023 keskimäärin 19 grammaa riisiä päivässä. Etelä-Aasiassa riisiä nautittiin vuonna 2010 keskimäärin 600 g/vrk.
Riisi ravintona > Historia

Varhaisimmat tiedot riisin viljelystä ovat nykyisen Thaimaan koilliselta Khoratin ylängöltä noin 3 000 eaa.
Riisiä alettiin tuoda Suomeen jo 1600-luvulla. Silloin siihen oli varaa vain rikkailla säätyläisillä. Riisipuuro oli harvinaista juhlaruokaa vielä 1800-luvulla. 1800-luvun aikana riisiä saatiin jo maaseutukauppoihin ja sen myötä vähitellen myös tavallisten kansalaisten ulottuville. Riisi korvasi Suomessa ohran ruoanlaitossa vasta 1950-luvulla. Nykyisin riisi kuuluu jo useisiin perinneruoiksi luettaviin suomalaisiin ruokiin, kuten karjalanpiirakat ja riisipuuro.
Syksyllä 2021 Tampereen seudun ateriapalvelu Pirkanmaan Voimia Oy ilmoitti, että se pyrkii lopettamaan riisin käytön sen hiilijalanjäljen vuoksi. Voimian mukaan valkoinen riisi on ravintoaineiden määrään suhteutettuna ilmaston kannalta pahempi ruoka-aine kuin naudanliha.
Riisi ravintona > Ravintoarvot

Valkaisussa eli raffinoidussa riisissä on täysjyväriisiä vähemmän tiamiinia- eli B1-vitamiinia. Raffinointi vähentää toisaalta myös riisin fytaattipitoisuutta, minkä vuoksi ravinteet imeytyvät siitä paremmin kuin täysjyväriisistä. Ihmiset, joiden ravinto sisältää liikaa kiillotettua riisiä, sairastuvat helposti tiamiinin puutteesta johtuvaan beriberiin.
Riisi on ihmiselle poikkeuksellisen hyödyllinen ravintoaine sen proteiinikoostumuksen ansiosta. Jyvän sisältämä aminohappo arginiini on ihmiselimistölle ihanteellisessa muodossa.
Riisi ravintona > Terveysvaikutukset

Vuosina 2009-2019 toteutetussa 21 maassa toteutetussa väestötutkimuksessa (PURE-study) havaittiin, että riisin runsas käyttö korreloi diabeteksen suuremman esiintyvyyyden kanssa. Siinä ryhmässä, joka nautti päivittäin keskimäärin 800 grammaa valkoista riisiä, ilmeni keskimäärin 20 prosenttia enemmän diabetestapauksia kuin keskimäärin 50 grammaa nauttivien ryhmässä. Syyksi tähän arvellaan riisin korkeaa glykemiakuormaa, sillä se sisältää paljon verensokeria nopeasti nostavaa suuren glykeemisen indeksin hiilihydraattia. Tätä teoriaa näyttäisi tukevan se havainto, että paljon riisiä nauttivien ryhmän rasvan ja proteiinin saanti oli erityisen pientä ja kuitujenkin saanti vähäistä. Paljon riisiä syöneet nauttivat myös muita vähemmän punaista lihaa ja maitotuotteita. Runsaan riisin kulutuksen ja kokonaiskuolleisuuden väliltä ei löytynyt kuitenkaan yhteyttä. Tutkimus oli poikkeuksellisen laadukas, koska siinä otettiin huomioon osanottajien ikä, koulutus, tulotaso, vyötärönympärys, painoindeksi, muu ruokavalio, tupakointi, alkoholin käyttö, liikunnan määrä ja sairaudet. Osanottajia oli yli 130 000.
Riisi ravintona > Ympäristövaikutus

Riisillä on poikkeuksellisen suuri hiilijalanjälki muihin hiilihydraatinlähteisiin verrattuna.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Riisi (viljariisi) (Oryza sativa)
iNaturalist: Viljariisi (Oryza sativa)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Oryza sativa (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Oryza sativa (TSN 41976) itis.gov. Viitattu 13.12.2019. (englanniksi)
Oryza sativa L., rice Natural Resources Conservation Service – USDA.gov. Viitattu 13.12.2019. (englanniksi)
Oryza sativa Linnaeus Flora of China. Viitattu 13.12.2019. (englanniksi)
Oryza sativa (Poaceae) Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases. Arkistoitu 22.1.2021. Viitattu 13.12.2019. (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Oryza sativa (rice) (englanniksi)
Riisisadon korjuuta
Sekoitus valkoista, ruskeaa ja punaista riisiä sekä villiriisiä.
Rognedino

| Rognedino (Рогне́дино) |
| --- | --- |
 Brjanskin alue Venäjällä, alla taajaman sijainti alueella
 Rognedino
 Koordinaatit: 53.8003°N, 33.5565°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Brjanskin alue
Piiri:  Rognedinon piiri
Perustettu:  985
Kaupunkityyppiseksi taajamaksi:  1986
Väkiluku (2010)  ():  3 158
Postinumero:  242770
Suuntanumero(t):  +7 48331
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rognedino (ven. Рогне́дино) on pienehkö kaupunkityyppinen taajama ja Rognedinon piirin keskus Venäjän Brjanskin alueella, maanteitse noin sata kilometriä Brjanskista luoteeseen. Lähin rautatieasema on Dubrovka, joka sijaitsee 14 kilometriä Rognedinosta etelään.
Vuonna 2010 taajamassa asui 3 158 ja koko piirissä 7 284 henkeä.
Paikkakunnan nimi Rognedino juontuu sen perustajasta. Taajaman perusti alkujaan vuonna 985 Polatskin ruhtinaan tytär Rogneda, jonka hänen miehensä, Kiovan ruhtinas Vladimir Suuri oli karkottanut. Vuonna 1986 paikkakunta sai kaupunkityyppisen taajama aseman.
Aiheesta muualla

Rognedinon piirin kotisivut (venäjäksi) (rognedino.ru)