stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Else Aropaltio

Else Aropaltio 1950-luvun alussa.
Else Aili Aropaltio (o.s. Hannus; 5. elokuuta 1914 Turku – 7. heinäkuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka suunnitteli useita kerrostaloja Helsingin Lauttasaareen.
Else Aropaltio pääsi ylioppilaaksi 1933 Turun tyttölyseosta ja hän valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1943. Aropaltio perusti oman arkkitehtitoimiston 1945 ja teki yhteistyötä rakennusliikkeen omistaneen miehensä varatuomari Paavo Aropaltion kanssa.
Aropaltio suunnitteli 1930-luvun lopulta alkaen yhteensä noin 50 kerrostaloa Helsingin Lauttasaaren kaupunginosaan, muun muassa Lauttasaaren Isokaaren varteen yhdeksän kerrostalon ryhmän sekä Haahkatien varteen kolme kerrostaloa. Ensimmäiset Aropaltion Lauttasaareen suunnittelemat kerrostalot olivat vuosina 1938–1939 Otavantien varteen valmistuneet seitsenkerroksiset Otavantie 5 ja Otavantie 3. Hän suunnitteli myös 1948 oman perheensä omakotitalon sisustuksineen Lauttasaaren Kaakkurinkujalle. Talo valmistui vuonna 1949, mutta se on sittemmin purettu.
Kirjallisuutta

Laaksonen, Esa: Else Aropaltio: Arjen arkkitehti.  Helsinki:  Pen & Paper, 2020.  ISBN 978-952-294-447-4.
Riikonen, Alma: Arkkitehti Else Aropaltio Lauttasaaren rakennetun ympäristön kehittäjänä. Taidehistorian pro gradu -työ. Helsingin yliopisto 2014.
Aiheesta muualla

Lauttasaaren rakennusinventointi 2001–2002: As Oy Otavantie 3. Helsingin kaupunginmuseo.
Lauttasaaren rakennusinventointi 2001–2002: Isokaari 10. Helsingin kaupunginmuseo.
Elämyspedagogiikka

Pedagogisia malleja
Tutkiva oppiminen
Ongelmalähtöinen oppiminen
Projektioppiminen
Ilmiöpohjainen oppiminen
Freinetpedagogiikka
Montessoripedagogiikka
Yhteisöllinen oppiminen
Yhteistoiminnallinen oppiminen
Oppilaslähtöinen opetus
(katso kaikki 33)
Katso myös
Luokka:Opetusmenetelmät, Pedagogiikka, Didaktiikka, Opetus
Elämyspedagogiikka on kasvatusmenetelmä, joka nähdään tavoitteelliseksi ja tietoiseksi kasvuprosessiksi, ja se tapahtuu omakohtaisen oppimisen kautta luonnossa ja ryhmässä. Saksalais-brittiläistä Kurt Hahnia pidetään yhtenä elämyspedagogiikan tunnetuimpana kehittäjänä. Yhteisöllisyys, toiminta, itsensä löytäminen ja emotionaalisuus ovat hahnilaisessa elämyspedagogiikassa keskeisiä käsitteitä.  Uudet olosuhteet luovat seikkailun ja elämyksellisyyden. Kouluttajan rooli on käynnistää, mahdollistaa, tukea ja seurata prosessia.
Menetelmä

Elämyspedagogisessa toiminnassa korostetaan nimenomaan henkilökohtaisia kasvuprosesseja, mutta nähdään myös, että oppimista tapahtuu vuorovaikutuksessa muiden ihmisten kanssa elämyksiä ja haasteita kohdatessa. Elämyspedagogisen toiminnan kolme keskeistä käsitettä ovat pää, sydän ja käsi. Näitä kolmea osa-aluetta tulee elämyspedagogisessa toiminnassa hyödyntää ja ne luovat elämyspedagogisen toiminnan perustan:
pää = luodaan puitteet sellaiselle toiminnalle, jossa ihmiset joutuvat käyttämään kognitiivisia taitojaan
sydän = tunnetta, kokemusta ja arvoja
käsi = toimintaa, jonka kautta edelliset mahdollistuvat.
Elämyspedagogiikka määritellään tavoitteelliseksi ja tietoiseksi kasvuprosessiksi, joka tapahtuu omakohtaisen oppimisen kautta luonnossa ja ryhmässä, ja se tarjoaa tuen ja turvallisuuden tunteen. Uudet olosuhteet luovat seikkailun ja elämyksellisyyden. Kouluttajan rooli on käynnistää, mahdollistaa, tukea ja seurata prosessia. Kouluttaja on osa ryhmää ja hänen tehtävänsä on tehdä itsensä tarpeettomaksi. Elämyspedagoginen kouluttaminen on osa kouluttajan omaa oppimisprosessia ja mukanaoloa toisten oppimisprosessissa. Elämyspedagogiikka on väline tavoitteiden saavuttamiseksi, ei koskaan itsessään tavoite. Elämyspedagogiikan keskiössä on tässä ja nyt, hetkessä eläminen, oppijoiden kunnioittava kohtaaminen ja arvojen arvostaminen. Arvojen arvostaminen on omien arvojen tiedostamista, niiden perusteiden ja sisältöjen tuntemista ja toisten arvojen ymmärtämiseen ja kunnioittamiseen pyrkimystä.
Kokemusten luokittelu

Malinen ryhmittelee kokemukset kolmeen luokkaan: (1) havaintoperustaiset kokemukset (perceptual), (2) yksilön ainutlaatuiset kokemukset (first-order experiences), (3) ravistelevat kokemukset (second-order experiences). Malinen jatkaa analyysiään ja päätyy yhteen keskeiseen kokemuskategoriaan, joka on Personal experiential knowing (yksilön kokemusperäinen tietämys), jossa sekä kokemus että tieto yhdistyvät. Tämä kokemusydin sisältää kovan sisustan, joka on muodostunut aikojen saatossa yksilön (tässä tapauksessa aikuisen) kokemuksista elämän aikana, ja suojaavasta osuudesta, joka on joustavampi. Todellista oppimista syntyy aikuisen kohdalla silloin kun jokin uusi kokemus järkyttää tätä tasapainoa ja aiheuttaa ravistelua, särön, joka aiheuttaa muutoksen tavassa ajatella ja toimia.
Elämyspedagogiikan toiminnot ja taidot

Elämyspedagogikassa käytännön toiminnot voidaan jakaa neljään osa-alueeseen:
Sosiaalistamisleikit – tarkoituksena on poistaa osallistumisen esteet ja tutustuttaa ryhmän jäsenet toisiinsa. Paljon käytettyjä ovat harjoitukset tai leikit, joissa ryhmän jäsenten on turvauduttava toisiinsa.
Ryhmäaloitteisuuteen liittyvät tehtävät – ryhmälle asetetut ongelmat tai tehtävät selvitetään yhdessä.
Yksilölliset haasteet – köysi- ja kiipeilytarhoissa, esimerkiksi kävely korkealla puomilla.
Ulkoilmatoiminnot – melonta, vuorikiipeily, vaellus.
Elämyspedagogikassa opiskeltavat taidot voidaan jakaa seuraavanlaisesti:
Kovat taidot – helposti mitattavia teknisiä taitoja kuten turvallisuuskysymysten hallinta, kyky kiivetä tai meloa.
Pehmeät taidot – ohjeiden antaminen, opettaminen, organisointi
Metataidot – toiminnan integrointiin liittyvät taidot kuten johtajuus, etiikka, kommunikointikyky (viesti menee perille), evaluointi ja päätöksentekokyky.
Aiheesta muualla

HAMK:n ammatillisen opettajakorkeakoulun opiskelijat soveltavat elämyspedagogiikkaa. Osa 1, ympäristöstä oppiminen (Youtube)
HAMK:n ammatillisen opettajakorkeakoulun opiskelijat soveltavat elämyspedagogiikkaa. Osa 2, sosiaalinen oppiminen (Youtube)
HAMK:n ammatillisen opettajakorkeakoulun opiskelijat soveltavat elämyspedagogiikkaa. Osa 3, reflektio (Youtube)
Erik Valkama

Jyrki Erik Valkama (s. 10. joulukuuta 1970 Raisio) on suomalainen kitaristi ja muusikko. Erik Valkama on soolouransa lisäksi soittanut yhtyeissä The Sledge, Bomfunk MC’s, Mike's Monster Jam, The Huligans ja Scratch. Hän on soittanut myös useiden artistien sessio- ja keikkamuusikkona, muun muassa Tommi Läntisen Kuutamolla-orkesterissa ja Dingossa vuosina 2005-2014.
Enäjärvi (Kouvola)

| Enäjärvi |
| --- | --- |
Kaupunki:  Kouvola
Suuralue:  Anjalankoski
Kaupunginosa:  Kaipiainen
Pienalue nro:  147
Väkiluku:  164 (postinumeroalue)  (2017)
Postinumero:  46450 Enäjärvi
Enäjärvi on kylä ja pienalue Kouvolassa, Anjalankosken suuralueella. Enäjärvellä asuu noin 200 asukasta noin 85 taloudessa. Kylällä on yli 20 maatilaa sekä useita muun alan pienyrityksiä. Kylällä toimii muun muassa metsästysseura, nuorisoseura sekä urheiluseura nimeltä Enäjärven Urheilijat. Enäjärvi on valittu vuonna 2004 vuoden kymenlaaksolaiseksi kyläksi.
Historia

Enäjärveltä on löydetty raudanvalmistuskuonaa, jonka ajoituksen perusteella kylässä olisi valmistettu rautaa jo 1300-luvulla. Samanlaisia löytöjä on tehty myös lähistöllä sijaitsevista Saaramaan ja Haapalan kylistä.
Enäjärvi kuului vuosina 1975–2008 Anjalankosken kaupunkiin ja sitä ennen Sippolan kuntaan. Enäjärvi sijaitsee Enäjärvi- ja Sanijärvi-nimisten järvien läheisyydessä. Kylä sijaitsee noin 26 kilometriä koilliseen Myllykosken ja Keltakankaan alueelta eli entisestä Anjalankosken keskustasta.
Järvet

Kylä sijaitsee Enäjärven ja Sanijärven rannoilla.
Enäjärven pinta-ala on 168 hehtaaria ja rantaviivan pituus on 10,2 kilometriä ja Sanijärven 89,4 hehtaaria ja 6,7 kilometriä.
Enäjärvi
Sanijärvi
Eric Paterson

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Oslo 1952 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Oslo 1952 | jääkiekko |  |
Eric Evan Paterson (11. syyskuuta 1929 Edmonton – 14. tammikuuta 2014 Sherwood Park, Strathcona County) oli kanadalainen jääkiekkomaalivahti, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Paterson kuului Kanadan olympiakultaa Oslossa 1952 voittaneeseen joukkueeseen. Talviolympialaisten tuolloisesta statusarvosta johtuen Kanada saavutti samalla maailmanmestaruuden.
Paterson kuoli Edmontonin kupeessa 84-vuotiaana 14. tammikuuta 2014.
Eric Palmgren

Eric Gustaf Adolf Palmgren (9. elokuuta 1916 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta – 31. toukokuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen kilpapurjehtija.
Palmgren sijoittui Lontoon kesäolympialaisissa 1948 Filefly-veneluokassa 15:nneksi.
Palmgren kuoli Helsingissä 98-vuotiaana 31. toukokuuta 2015. Hän oli kuollessaan vanhimpia  elossa olleita suomalaisia olympiaurheilijoita.
Ero

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Ero voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
avioero, avioliiton purkaminen
erotus, vähennyslaskun tulos
Ero, Christian Vincentin ohjaama draamaelokuva vuodelta 1994.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ero”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Eixample

Eixamplen sijainti Barcelonassa
Eixample on yksi Barcelonan kaupungin kymmenestä hallintoalueesta. Se rakennettiin 1800-luvulla liian ahtaaksi käyneen keskiaikaisen keskustan ympärille. Sana Eixample tarkoittaakin katalaaniksi laajennusta.
Suunnittelu

Eixamplen alueella on käytetty kulmistaan viistettyjen neliöiden muotoisiin kortteleihin perustuvaa ruutukaavaa. Sen suunnitteli kaupunkisuunnittelun ja kaavoituksen edelläkävijä Ildefons Cerdà. Eri liikennemuodot huomioon ottava ja valoisien puistoteiden sekä aukioiden sävyttämä suunnitelma oli aikanaan uraauurtava. Alueen kadut noudattavat edelleen alkuperäisen suunnitelman kaavaa, mutta tilanpuutteesta johtuneen lisärakentamisen vuoksi alue ei ole yhtä vehreä ja puistomainen kuin alun perin oli tarkoitus.
Suurin osa Barcelonan maamerkeiksi muodostuneista modernisme-tyylisuunnan rakennuksista sijaitsee Eixamplen alueella. Näistä todennäköisesti tunnetuimmat ovat Antoni Gaudín asuinrakennuksiksi suunnittelemat Casa Milà ja Casa Batlló sekä Sagrada Famílian kirkko. Gaudín lisäksi muita tärkeitä arkkitehteja Eixamplen kaupunkikuvan muodostumisen kannalta olivat Lluís Domènech i Montaner, Josep Puig i Cadafalch, Josep Domènech i Estapà, Josep Vilaseca i Casanovas ja useita satoja rakennuksia suunnitellut Enric Sagnier i Villavecchia. Monet kaupungin tunnetuimmista rakennuksista sijaitsevat maineikkaiden Passeig de Gràcia ja Rambla de Catalunya -katujen varrella. Muita tunnettuja katuja ovat alueen viistosti leikkaava Avinguda Diagonal -puistokatu sekä Carrer d'Aragó, Carrer de Balmes ja Passeig de Sant Joan.
Alueellinen jako

Eixample on jaettu viiteen pienempään hallinnolliseen yksikköön:
L'Antiga Esquerra de l'Eixample
La Nova Esquerra de l'Eixample
Dreta de l'Eixample
Fort Pienc
Sagrada Família
Sant Antoni
Kuvat

Alueella käytetty ruutukaava perustuu kulmistaan viistettyjen neliöiden muotoisiin kortteleihin.
Ildefons Cerdàn alkuperäinen Eixamplen asemakaavasuunnitelma.
Eixamplen kaupunginosa ilmasta
Eixamplen arkkitehtuuria.
Barcelonan hallintoalueet
Ciutat Vella
Eixample
Gràcia
Horta-Guinardó
Les Corts
Nou Barris
Sant Andreu
Sant Martí
Sants-Montjuïc
Sarrià-Sant Gervasi
Erna von Weymarn-Petersen

Erna von Weymarn-Petersen suunnilleen vuonna 1928.
Erna Alexandra von Weymarn-Petersen, o.s. von Weymarn (7. helmikuuta 1889 Helsinki – 8. huhtikuuta 1950 Helsinki) oli laulaja ja musiikkipedagogi.
Von Weymarn-Petersenin vanhemmat olivat kolleegineuvos Adolf von Weymarn ja Alexandra Lindström ja puoliso vuodesta 1926 liikemies Leopold Petersen.  Von Weymarn-Petersen suoritti ruotsalaisen tyttökoulun 1905 ja valmistui Helsingin musiikkiopistosta 1914. Lauluopintoja hän harjoitti myös Pietarissa 1917 ja myöhemmin useiden yksityisten opettajien johdolla. Hän oli itse Helsingin musiikkiopiston laulunopettaja ja antoi yksityisopetusta vuodesta 1914. Esiintyvä laulaja hän oli vuodesta 1915.
Emilia Amper

Emilia Amper vuonna 2013.
Emilia Amper (s. 1981) on ruotsalainen avainviulun soittaja. Hänet julistettiin vuonna 2010 avainviulun maailmanmestariksi, ja on valittu Ruotsin vuoden 2012 kansanmuusikoksi.
Amper varttui Torsåsissa ja aloitti avainviulun soittamisen kymmenvuotiaana. Hän opiskeli Eric Sahlström -instituutissa. Hän sai Bachelor of Arts -arvon musiikkitieteessä ja sävellyksessä Trondheimin NTNU:sta. Hän sai saman oppiarvon ruotsalaisessa kansanmusiikissa Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta. Hän valmistui myös Nordic Master -ohjelmasta.
Euroopan lisäksi Amper on esiintynyt myös Kiinassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Namibiassa, Intiassa ja Brasiliassa. Hän on esiintynyt sekä solistina että kansanmusiikkiyhtyeiden, kuten ODE:n, Skaranin ja Blinkin, kanssa. Hän on myös esiintynyt esimerkiksi TrondheimSolistenen solistina ja Jon Lordin kanssa. Amper julkaisi TrondheimSolistenen, Gjermund Larsenin ja 2L:n kanssa albumin In folk style, jolla hän voitti Spellemannprisenin vuonna 2010.
Amper on myös laulaja, säveltäjä ja opettaja. Hänen soolodebyyttialbuminsa oli Trollfågeln, joka julkaistiin BIS-levymerkillä joulukuussa 2012. Levyllä on sekä perinteistä musiikkia että Amperin omia sävellyksiä avainviululle, lauluäänelle, kansanmusiikkikokoonpanolle ja jousikvintetille.
Ernamo

Ernamo on muun muassa seuraavien  henkilöiden sukunimi:
Timo Ernamo (s. 1958), kustantaja
Tuija Ernamo (s. 1951), näyttelijä, Timo Ernamon sisar.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Erna Wallisch

Erna Wallisch (o.s. Pfannenstiel; 1922 – 16. helmikuuta 2008 Wien) oli saksalaissyntyinen keskitysleirivartija ja murhaepäilty, jonka epäillyn rikoksen tutkinta keskeytettiin hänen kuollessaan.
Wallisch liittyi kansallissosialisteihin teini-ikäisenä ja oli ensin vartijana Ravensbrückin keskitysleirillä. Lokakuusta 1942 tammikuuhun 1944 hän työskenteli Majdanekin keskitysleirillä Puolassa. Hän meni maaliskuussa 1944 naimisiin vartija Georg Wallischin kanssa. Wallischia tutkittiin Itävallassa rikoksista epäiltynä jo 1970-luvulla, mutta tutkinta keskeytettiin, koska todistusaineisto ei riittänyt murhasyytteisiin. Kertomansa mukaan Wallisch valvoi vankien työntekoa, mutta ei osallistunut väkivaltaan eikä nähnyt murhia.
Vuonna 2007 Wallisch oli seitsemäntenä Simon Wiesenthal -keskuksen listalla syytteiltä välttyneistä oletetuista natsisotarikollisista. Itävallan oikeusministeriö kertoi Efraim Zuroffille, etteivät vanhenemissäädökset mahdollistaisi syyttämistä. Tämä vahvisti natsinmetsästäjien piirissä vallinnutta käsitystä siitä, että Itävalta oli turvallinen paikka sinne asettuneille entisille natseille, joiden vastuuseen joutumisen riskin natsinmetsästäjät katsoivat vähäiseksi. Oikeusministeri Karin Gastingerin kanssa pidetyssä tapaamisessa Zuroff väitti Wallischin tunnustaneen osallistumisen Majdanekin keskitysleirin vankien joukkomurhaamiseen. Tämän jälkeen Zuroff vetosi Puolan viranomaisiin. Puolasta saatiin uutta todistusaineistoa Wallischia vastaan. Muun muassa vankina ollut Jadwiga Landowska väitti Wallischin raskaana ollessaan hakanneen ihmisiä hengiltä. Tutkinta avattiin Itävallassa uudelleen. Wallisch ei enää juuri poistunut kotoaan, jossa oli läheistensä huolehdittavana Wienissä.
Wallisch kuoli helmikuussa 2008 sairaalassa Wienissä, jolloin häntä vastaan käynnistetty rikostutkinta raukesi.
Erik von Schantz

Erik Gottfrid von Schantz (25. elokuuta 1877 Hämeenlinnan maalaiskunta – 28. huhtikuuta 1962) oli suomalainen diplomi-insinööri ja valtiopäivämies.
Von Schantzin vanhemmat olivat merikapteeni, valtiopäivämies Fabian Wilhelm von Schantz ja Gerda Ottilia Andersson. Von Schantz valmistui Kadettikoulusta vuonna 1898 ja diplomi-insinööriksi vuonna 1901 Polyteknillisestä opistosta. Hän toimi Oy Gottfr. Strömberg Ab:n toimitusjohtajana 1919–1924 ja Helsingin Puhelinyhdistyksen toimitusjohtajana 1924–1948. Von Schantz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1905–1906.
Ercole Vaser

Ercole Vaser (27. joulukuuta 1860 Torino – 20. joulukuuta 1918 Torino) oli italialainen näyttelijä.
Piemontelaisen murreteatterin näyttelijänä työskennellyt Vaser siirtyi vuonna 1906 Ambrosio Filmille, jolle hän teki yli 40 elokuvaa. Vaserin veli Ernesto oli myös näyttelijä.
Elokuvia

Keisari Nero, 1909
Il diavolo zoppo, 1910
Aeneas ja Dido, 1910
Robinettin automobiili, 1911
La ribalta, 1912
Saatana, 1912
Pompeijin viimeiset päivät ja häviö, 1913
Aiheesta muualla

Internet Movie Database: Ercole Vaser (englanniksi)
Else Berg

Else Berg: Omakuva pensseleiden kanssa, maalattu vuonna 1929
Else Berg (19. helmikuuta 1877 Ratibor – 19. marraskuuta 1942 Auschwitz) oli saksalainen, juutalaistaustaustainen taidemaalari.
Elämäkertaa

Else Berg syntyi tuolloin Saksan keisarikuntaan kuuluneessa Sleesiassa, Ratiborin kaupungissa. Hänen isänsä oli alankomaalaistaustaista juutalaista sukua ja mielipiteiltään liberaali. Perheen varallisuus oli peräisin sen omistamasta sikaritehtaasta.
Berg aloitti taideopintonsa vuonna 1895, Belgiassa, Kuninkaallisessa taideakatemiassa. Saatuaan perheeltään taloudellista apua hän jatkoi opintojaan Berliinissä, jossa hänen opettajanaan oli Artur Kampf.
Mommie Schwarz oli palannut vuonna 1905 New Yorkista Berliiniin opiskellakseen ekspressionistista maalaustaidetta. Hän tapasi Else Bergin ja he lähtivät yhdessä Pariisiin katsomaan uusia taidevirtauksia. Seuraavana vuonna he muuttivat asumaan Amsterdamiin ja olivat mukana modernin taiteen virtauksissa. Seuraavien vuosien aikana he pitivät omat ateljeensa mutta matkustelivat paljon yhdessä. Avioliiton he solmivat vuonna 1920 ja saivat Alankomaiden kansalaisuuden vuonna 1924. Pariskunnalla oli taloudellisia vaikeuksia, mutta heidän onnistui matkustella Itä-Euroopassa, Ranskassa ja Italiassa.
Oleskeltuaan miehensä kanssa Mallorcalla taiteilija Leo Gestelin ja tämän vaimon luona Berg vaihtoi tyylinsä kubismiksi. Kun kansallissosialistit tulivat Saksassa valtaan vuonna 1933, useimmat Bergin ja Schwarzin ystävät ja sukulaiset muuttivat Yhdysvaltoihin ja Britanniaan. Pariskunta tunsi olevansa turvassa Alankomaissa.
Saksa valtasi Alankomaat vuonna 1940. Se johti myös siellä juutalaisvainoihin. Berg ja Schwarz kieltäytyivät pitämästä vaatteissaan Daavidintähteä. He piiloutuivat pieneen Baambruggen kaupunkiin. Joku ilmiantoi pariskunnan ja heidät kuljetettiin Auschwitziin, missä heidät murhattiin melkein heti.
Maalauksia

Mommie Schwarzin (aviomies) muotokuva, 1936
Savenvalaja
Maalaismies
Kukka-asetelma
Lapsi ja pehmoeläimet
Tilleurin kaivosalue
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
https://jck.nl/nl/locatie/joods-historisch-museum
http://www.artnet.com/artists/else-berg/past-auction-results
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Eric Olsoni

Bo Eric Finved Olsoni (14. marraskuuta 1893 Halikko – 25. maaliskuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen kirjakauppias ja ruotsin kielellä kirjoittanut teatterikriitikko ja näytelmäkirjailija. Hän käytti myös nimimerkkiä Bo Oscarsson.
Olsoni omisti 1930–1966 helsinkiläisen vuonna 1918 perustetun Nordiska antikvariska bokhandeln - Pohjoismainen Antikvaarinen kirjakauppa -kirjakaupan. Hän toimi teatterikriitikkona Arbetarbladet-lehdessä 1923–1927 ja Nya Argus -lehdessä 1928–1953. Olsoni oli myös Nya Arguksen päätoimittajana 1954–1959.
Eric Olsonin tytär Tove Olsoni-Nilsson (1921–2005) omisti isänsä jälkeen Nordiska antikvariska bokhandeln -kirjakaupan 1966–2000.Jesper Nilsson omisti 2000-2001.
Teoksia

Svenska teatern i Helsingfors. Stockholm 1936
Nils Lüchou : Rollerna talar ; inledning av Eric Olsoni. Söderström, Helsingfors 1951
Bokvännens bok 1957, toim. Eric Olsoni, Reino Husso, Lars Hamberg. Sällskapet bokvännerna i Finland, Helsingfors 1957
Från Strindberg till Anouilh : hundra teateraftnar i Helsingfors. Söderström, Helsingfors 1964
Ährenprijs. Bokvännens bok 6. Sällskapet bokvännerna i Finland, Helsingfors 1988
Erik Uddström

Erik Uddström (s. 1945) on suomalainen valokuvaaja, joka tunnetaan yli tuhannen äänilevykannen tekijänä.
Uddström valmistui Taideteollisessa korkeakoulussa ensin elokuvaohjaajaksi, mutta jatkoi sitten 1972–1975 vasta perustetulla valokuvauslinjalla ja valmistui myös valokuvaajaksi. Hän työskenteli 1960-luvulla myös kameran toisella puolella suosittuna valokuvamallina.
Uddström oli 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa mukana monissa The Sperm -ryhmän esityksissä ja perustamassa Elonkorjaajat-taiteilijaryhmää. Hän toimi myös näyttelijänä Oh! Calcutta! -musikaalissa ja esitti pääosaa Sakari Rimmisen elokuvassa Pilvilinna.
Valokuvataiteilijana Erik Uddström on 2000-luvun alusta alkaen tunnettu monista meri- ja saaristoaiheisista näyttelyistään. Valokuvaajana hän on tehnyt  yli tuhat suomalaista äänilevykantta, huolehtien ensimmäisten noin 300 kannen osalta myös graafisesta suunnittelusta.
Erik Uddström on naimisissa näyttelijä Terhi Panulan kanssa. He ovat olleet yhdessä 1960-luvulta asti.
Näyttelyitä

Vesimiehen syntymä (1976)
Something Is Happening (1976)
Afroditen vanavedessä (2010)
Meren magiaa (Espoo 2012)
Muusa ja meri (Kirkkonummi 2013)
Oodi merelle (Loviisa 2013)
Levykansia (Raision kirjasto 2013)
Edward Caird

Edward Caird
Edward Caird (23. maaliskuuta 1835 Greenock, Skotlanti – 1. marraskuuta 1908) oli skotlantilainen filosofi. Caird opiskeli Glasgow'n ja Oxfordin yliopistoissa. Vuonna 1866 hänet nimitettiin Glasgow'n yliopiston moraalifilosofian professoriksi. Hän toimi virassa vuoteen 1893. Tuolloin hänestä tuli Balliol Collegen esimies. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1907.
Edward Caird oli teologi John Cairdin nuorempi veli. Kummatkin kuuluivat uushegeliläisiin brittiläisiin idealisteihin. Caird luennoi Gifford-luennot vuosina 1890−1892 ja 1900−1902.
Teoksia > Kirjoja

A Critical Account of the Philosophy of Kant, with an Historical Introduction (1877)
Hegel (1883)
The Social Philosophy and Religion of Comte (1885)
The Critical Philosophy of Immanuel Kant, 2. osaa (1889)
Essays on Literature and Philosophy, 2. osaa (1892)
The Evolution of Religion, 2. osaa, Gifford-luennot 1890-1892 (1893)
The Evolution of Theology in the Greek Philosophers, 2. osaa, Gifford-luennot 1900-1902 (1904)
The Collected Works of Edward Caird, 12 osaa, toim. Colin Tyler (1999)
Teoksia > Pamfletteja

The Problem of Philosophy at the Present Time: an Introductory Address Delivered to the Philosophical Society of the University of Edinburgh (1881)
The Moral Aspect of the Economical Problem: Presidential Address to the Ethical Society (1888)
Address on Plato's Republic as the Earliest Educational Treatise (1894)
Idealism and the Theory of Knowledge (1903)
Lay Sermons and Addresses (1907)
Kirjallisuutta

Jones, Sir Henry & Muirhead, John Henry: The Life and Philosophy of Edward Caird, Glasgow: Maclehose, Jackson and Co., 1921
Aiheesta muualla

The Internet Encyclopedia of Philosophy: Edward Caird (englanniksi)
Gifford Lecture Series: Edward Caird (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Edward Caird
Käännös suomeksi