stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aleksis Kiven Seura

Aleksis Kiven seura on 7. huhtikuuta 1941 perustettu yhdistys, jonka kotipaikkakunta on Helsinki. Seuran tarkoituksena on herättää ja pitää vireillä kansalliskirjailija Aleksis Kiven (1834–1872) henkilöön ja tuotantoon kohdistuvaa mielenkiintoa ja harrastusta. Yhdistys tukee sellaista tieteellistä tutkimustyötä sekä luovaa taidetta, joka pohjautuu Kiven henkilöön ja tuotantoon. Seura pyrkii myös vaalimaan, säilyttämään ja tekemään tunnetuksi Kiven elämään liittyviä muistoja, tietoja sekä rakennus- ja maisemakohteita.
Aleksis Kiven seuran syntysanat lausuttiin 24. helmikuuta 1941. Yhdistystä perustamaan kokoontui tuolloin arvovaltainen seurue, johon kuuluivat mm. säveltäjät Sulho Ranta ja Uuno Klami, näyttelijät Aku Korhonen, Tauno Palo, Paavo Jännes ja Unto Salminen, kirjailija Mika Waltari, teatterinjohtaja Eino Jurkka, oopperanohjaaja Paavo Kostioja sekä toimitusjohtaja Kaarlo Urpelainen.
Aleksis Kiven Seuran keskeisintä toimintaa on nykyään keskustelutilaisuuksien järjestäminen sekä tiedottaminen julkaisutoiminnalla, artikkeleilla ja haastatteluilla. Seura antaa myös asiantuntijalausuntoja. Seuran järjestämät päätapahtumat ovat Aleksis Kiven päivän vastaanotto 10. lokakuuta.
Seura on julkaissut Aleksis Kiven Seuran albumeita vuodesta 1945 lähtien. Vuosina 1986-1992 seura julkaisi Nummisuutari-lehteä, jota ilmestyi seitsemän numeroa.
Vuodesta 1975 lähtien Aleksis Kiven Seura on myöntänyt vuosittain tunnustuspalkinnon, Eskon puumerkin, ansioituneesta "nummisuutarin eskomaisesta" eli sinnikkäästä ja itsepäisestä toiminnasta jollain elämän alueella.
Aleksis Kiven Seuran puheenjohtajat

Kaarlo Urpelainen 1941–1961
Vilho Suomi 1961–1971
Erkki Helamaa 1971–1985
Timo Tiusanen 1985
Erkki Helamaa 1985–1987
Pekka Laaksonen 1987–1997
Hannes Sihvo 1997–2002
Anto Leikola 2002–2014
Sakari Katajamäki 2014–
Aleksis Kiven Seuran sihteerit

Viljo Kojo 1941–1943
Eino Kauppinen 1943–1945
Alpo Routasuo 1946
Alfred Ehder 1946
Erkki Vuorela 1947–1948
Viljo Malminen 1948
Suoma Jantunen 1950–1951
Erkki Saure 1951
Esko Koskimies 1951–1952
Niilo Nuutinen 1952–1953
Olavi Tikka 1953–1954
Paavo Eini 1954–1960
Simo Konsala 1960–1964
Paavo Eini 1964–1996
Riitta Manka
Mia Fagerström
Henna Keränen
Aleksis Kiven Seuran albumit

Minä elän. Aleksis Kivi ajan kuvastimessa. Toimituskunta: V. Tarkiainen, Viljo Kojo, Sulho Ranta, Jussi Snellman, Kaarlo Urpelainen, Matti Visanti, Eino Kauppinen (sihteeri). Julkaisija: Aleksis Kiven Seura. Helsinki: Otava 1945.
Pilvilaiva. Aleksis Kivi ajan kuvastimessa. Toimituskunta: Eino Kauppinen, Viljo Kojo, Sulho Ranta, Jussi Snellman, Kaarlo Urpelainen, Matti Visanti, Alpo Routasuo (sihteeri). Julkaisija: Aleksis Kiven Seura. Helsinki: Otava 1947.
Kaukametsä. Esseitä, novelleja, runoja. Toimituskunta: V. Tarkiainen, Viljo Kojo, Sulho Ranta, Jussi Snellman, Kaarlo Urpelainen, Matti Visanti, Erkki Saure (sihteeri). Julkaisija: Aleksis Kiven Seura. Helsinki: Otava 1949.
Kultanummi. Aleksis Kiven Seuran juhlajulkaisu. Otto Mannisen muistolle omistettu. Toimituskunta: V. Tarkiainen, Urpo Harva, Viljo Kojo, Unto Kupiainen, Sulho Ranta, Jussi Snellman, Kaarlo Urpelainen, Matti Visanti, N. P. Virtanen (sihteeri). Helsinki: Otava 1951.
Tulinuija. Aleksis Kiven Seuran albumi. Toimittaneet Jaakko Yli-Paavola ja Pekka Laaksonen. Helsinki: SKS 2009.
Ihmissydän. Henkilöitä ja kohtaloita A. Kiven maailmoissa. Aleksis Kiven Seuran albumi. Toimittaneet Reeta Holopainen, Sakari Katajamäki ja Ossi Kokko. Helsinki: ntamo 2018.
Eskon puumerkit

| --- | --- |
 1975: hiihtäjä Kalevi Laurila  1976: taiteilija, pilapiirtäjä Kari Suomalainen  1977: näyttelijä, lausuja Veikko Sinisalo  1978: kirjailija, päätoimittaja Ilmari Turja  1979: kunnallispoliitikko Liisa Kulhia  1980: luonnonsuojelija, kirjailija Reino Rinne  1981: vuorineuvos Uolevi Raade  1982: näyttelijä Tapio Virolainen  1983: oopperajohtaja Alfons Almi  1984: professori Pekka Nuorteva  1985: kansanedustaja Veikko Vennamo  1986: kaupunginjohtaja Aaro Heikkilä  1987: viihdetaiteilija, ohjaaja, tuottaja Pertti ”Spede” Pasanen  1988: maanviljelijä, metsänomistaja Reino Takala  1989: muusikko, kapellimestari Seppo Kimanen  1990: elokuvaohjaaja Anssi Mänttäri  1991: kustantaja, kirjailija Kauko Kare  1992: runokylien elvyttäjä Markku Nieminen  1993: sosiaalineuvos, vähäosaisten auttaja Veikko Hursti  1994: kirkkoherra Arvo Survo  1995: kirjakauppias Kerttu Tapiola  1996: keihäänheittäjä Seppo Räty  1997: professori Heikki Kirkinen  1998: ylilääkäri Ilkka Taipale :  1999: eläinsuojeluvalvoja Anja Eerikäinen  2000: Kivi-tutkija, kirjailija, taiteilija Juhani Nuotto  2001: tutkija Heikki Ylikangas  2002: valtiosihteeri Raimo Sailas  2003: professori Kalevi Wiik  2004: filosofian tohtori Pertti Lindfors  2005: taiteilija M. A. Numminen  2006: taiteilija Erkki Pirtola  2007: ohjaaja Juha Hurme  2008: ylikonstaapeli Ilkka Iivari  2009: professori J. P. Roos  2010: toimittaja ja kirjailija Kaarina Hazard  2011: emeritusprofessori Matti Seppälä  2012: kirjailija Tuomas Kyrö  2013: kirjailija Matti Mäkelä  2014: kirjailija, toimittaja Minna Lindgren  2015: elokuvaohjaaja Aki Kaurismäki  2016: valmentaja Rolf Haikkola  2017: muusikko Jaakko Teppo  2018: toimittaja ja oppikirjailija Tuomas Kaseva  2019: kirkkoherra Harri Henttinen  2020: Saara Särmä  2021: Litku Klemetti  2022: Tommi Rajala  2023: Jessikka Aro
Kirjallisuutta

Yli-Paavola, Jaakko – Pekka Laaksonen (toim.): Tulinuija. Aleksis Kiven Seuran albumi.  Helsinki:  SKS, 2009.  ISBN 978-952-222-135-3
Yli-Paavola, Jaakko, ”Haastellen entisistä ajoista”. Aleksis Kiven Seuran 70-vuotistaipaleelta. – Tulinuija. Aleksis Kiven Seuran albumi. Toim. Jaakko Yli-Paavola ja Pekka Laaksonen. Helsinki: SKS 2009, 160–198.
Aiheesta muualla

Aleksis Kiven Seura
Aleksis Kiven Seura Facebookissa (Sivulla julkaistaan ajankohtaisia kirjailijaan liittyviä uutisia.)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat
Jackson Rathbone

| Jackson Rathbone |
| --- | --- |
 Jackson vuonna 2010 Toronton elokuvafestivaaleilla.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Monroe Jackson Rathbone V
Syntynyt: 14. joulukuuta 1984 (ikä 40) Singapore
Ammatti:  näyttelijä, muusikko
Näyttelijä
Aktiivisena:  2005–
Merkittävät roolit:  Jasper Hale   Twilight-elokuvasarja
Aiheesta muualla
jacksonrathbone.com
IMDb 
Elonet
Jackson Rathbone (syntymänimeltään Monroe Jackson Rathbone V, s. 14. joulukuuta 1984, Singapore) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan luultavasti parhaiten roolistaan Jasper Halena Twilight-elokuvasarjassa ja Sokka-roolistaan elokuvassa The Last Airbender.
Biografia > Lapsuus

Rathbone syntyi Singaporessa vanhemmilleen Jack ja Randee Rathbonelle. Hänen isänsä työn takia hän on asunut monessa paikassa ympäri maailmaa, kuten Lontoossa, Connecticutissa, Kaliforniassa, Norjassa ja Texasissa, jonne perhe lopulta jäi. Hän aloitti näyttelemisen paikallisessa teatterissa Midlandsissa, The Pickwick Players -näytelmäryhmässä. Juniori- ja seniorivuosinaan lukiossa Rathbone opiskeli Interlochen Arts Academyssa näyttelemistä. Valmistuttuaan hän suunnitteli jatkavansa Royal Scottish Academyyn, mutta menikin Los Angelesiin.
Biografia > Ura

Asuttuaan lyhyen aikaa Los Angelesissa Rathbone otettiin mukaan ohjelmaan nimeltä Disney 411, jossa esiintyivät myös Hilary Duff ja siskosduo Aly & AJ. Jackson vieraili myös sarjoissa O.C. ja Kodinpuolustaja. Hänen elokuvauraansa sisältyvät muun muassa roolit elokuvissa River's End ja Pray for Morning. Rathbone koe-esiintyi vuonna 2008 Edward Cullenin osaan elokuvassa Twilight – Houkutus, joka perustuu Stephenie Meyerin samannimiseen kirjaan, ja selviytyi neljän viimeisen ehdokkaan joukkoon. Hän ei lopulta saanut roolia, mutta hänet valittiin sen sijaan Jasper Halen osaan samassa elokuvassa. Rathbone esitti Jasperia myös elokuvan jatko-osassa Twilight – Uusikuu, jonka ensi-ilta oli 20. marraskuuta 2009, sekä sarjan kolmannessa osassa Twilight – Epäilys, joka ilmestyi teattereihin 30. kesäkuuta 2010. Elokuvasarjan päätöselokuva on kaksiosainen. Päätöselokuva on nimeltään Twilight – Aamunkoi, ja sen ensimmäinen osa sai ensi-iltansa vuonna 2011 ja toinen osa vuonna 2012.
Rathbone teki vuonna 2009 vierailun Criminal Minds -sarjan jaksossa "Rikkinäinen" ("Conflicted"), jota pidetään yhtenä sarjan parhaista jaksoista. Hän esiintyi samana vuonna myös muutamassa elokuvassa, esimerkiksi elokuvan Donnie Darko jatko-osassa S. Darko. Rathbone esittää Sokka-nimistä hahmoa vuonna 2010 ilmestyneessä elokuvassa The Last Airbender, joka perustuu samannimiseen animaatiosarjaan, jota esitettiin Nickelodeon-kanavalla.
Rathbone on esiintynyt myös Proactive-ihotuotteen mainoksessa.
Biografia > Yksityiselämä

Kun Rathbone ei ole kiireinen elokuvauransa kanssa, hän nauttii musiikista, kirjoittamisesta, laulamisesta ja tuottamisesta. Hän on bändissä nimeltä 100 Monkeys, jonka hän perusti kahden lukioaikaisen ystävänsä kanssa. Vuonna 2009 bändi julkaisi 3 albumia. Maaliskuussa 2012 Rathbone lopetti aktiiviuransa 100 Monkeysissa yksityiselämänsä kiireiden takia.
Rathbonella on ainakin kaksi tatuointia, teksti I'm lost... alavatsassaan ja iso Heinz- ketsuppipullo oikeassa pohkeessaan.
Alkuvuodesta 2012 Rathbone tiedotti, että hänen tyttöystävänsä Sheila Hafsadi odottaa parin esikoislasta. Rathbone ja Hafsadi tapasivat 100 Monkeysin kiertueella syksyllä 2011.
Filmografia

| Vuosi | Elokuvan suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli | Laji | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Kodinpuolustaja | Close to Home | Scott Fields | TV-sarja | 1 jakso |
| 2006 | Pray for Morning | Pray for Morning | Connor | Elokuva |  |
| 2006 | O.C. | The O.C. | Justin | TV-sarja | 3 jaksoa |
| 2006 | Elämää Manhattanilla | Beautiful People | Nicholas Fiske | TV-sarja | 14 jaksoa |
| 2007 | The Valley of Light | The Valley of Light | Travis | TV-elokuva |  |
| 2007 | Perhe sotajalalla | The War at Home | Dylan | TV-sarja | 2 jaksoa |
| 2007 | River's End | River's End | Jimmy | Elokuva |  |
| 2007 | Big Stan | Big Stan | Robbie the Hippie | Elokuva |  |
| 2008 | Senior Skip Day | Senior Skip Day | Snippy | Elokuva |  |
| 2008 | The Cleaner | The Cleaner | Joey | TV-sarja | 1 jakso |
| 2008 | Hurt | Hurt | Conrad Coltrane | Elokuva |  |
| 2008 | Twilight – Houkutus | Twilight | Jasper Hale | Elokuva |  |
| 2009 | S. Darko | S. Darko | Jeremy | Elokuva |  |
| 2009 | Kammo | Dread | Stephen Grace | Elokuva |  |
| 2009 | DaZe: Vol. Too (sic) - NonSeNse | DaZe: Vol. Too (sic) - NonSeNse | Jehosefat | Elokuva |  |
| 2009 | Criminal Minds – FBI-tutkijat | Criminal Minds | Adam Jackson | TV-sarja | 1 jakso |
| 2009 | Twilight – Uusikuu | The Twilight Saga: New Moon | Jasper Hale | Elokuva |  |
| 2010 | The Last Airbender | The Last Airbender | Sokka | Elokuva |  |
| 2010 | Twilight – Epäilys | The Twilight Saga: Eclipse | Jasper Hale | Elokuva |  |
| 2010 | No Ordinary Family | No Ordinary Family | Trent | TV-sarja |  |
| 2010 | Girlfriend | Girlfriend | Russ | Elokuva |  |
| 2011 | Twilight – Aamunkoi, osa 1 | The Twilight Saga: Breaking Dawn part 1 | Jasper Hale | Elokuva |  |
| 2011 | Aim High | Aim High | Nick Green | Nettisarja |  |
| 2011 | Truckstop | Truckstop | Charles | Elokuva |  |
| 2011 | Zombie Hamlet | Zombie Hamlet | Shakespeare Purist | Elokuva |  |
| 2012 | Twilight – Aamunkoi, osa 2 | The Twilight Saga: Breaking Dawn part 2 | Jasper Hale | Elokuva |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jackson Rathbone Wikimedia Commonsissa
100 Monkeys Myspacessa (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Yhdysvallat  Tšekki  Korea  Puola 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  Europeana
Deutsche Arbeitsfront

| Saksan työliitto> Deutsche Arbeitsfront |
| --- | --- |

Perustettu:  10. toukokuuta 1933
Lakkautettu:  1945
Tyyppi:  ammattiliitto
Kotipaikka:   Saksa
Viralliset kielet:  saksa
Kattojärjestö:  Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kuva Deutsche Arbeitsfrontin järjestämästä näyttelystä vuodelta 1938.
Deutsche Arbeitsfrontin kiertävä teatteri.
Deutsche Arbeitsfront, lyhenne DAF (suom. Saksan työrintama) oli natsi-Saksan aikainen ammattijärjestö. Valtiojohtoinen DAF nimellisesti korvasi kielletyt ammattiliitot. DAF oli ylivoimaisesti suurin kansallissosialistisen Saksan valtakunnanjärjestöistä. Järjestöön kuului yli 25 miljoonaa jäsentä. DAF:n johtajana toimi Robert Ley. Työrintama toimi vuosina 1933–1945.
Ammattiliittojen kaappaus

Toukokuun 2. päivänä vuonna 1933, pian sen jälkeen kun kansallissosialistinen puolue oli noussut valtaan, natsit miehittivät ammattiliittojen toimipisteet kaikkialla maassa. Ammattiyhdistysliikkeen varat takavarikoitiin, johtajat pidätettiin ja monet vietiin keskitysleireille. Ammattiliitot ja työläisjärjestöt julistettiin laittomiksi. Niiden tilalle natsihallinto perusti 10. toukokuuta 1933 Saksan Työrintaman ainoaksi työjärjestöksi valtakunnassa. Järjestön tehtävänä oli poliittisen vakauden ja työmarkkinarauhan takaaminen. Ammattiliittojen mittava omaisuus — muun muassa kaksi pankkia sekä lukuisia oppilaitoksia ja lepokoteja — siirrettiin suoraan Työrintamalle.
Työmarkkinoiden uudistus

Tammikuussa 1934 voimaan tullut laki kansallisen työn sääntelystä määritti palkkatyön valtion palvelukseksi, sekä työnantajat että työntekijät toimivat valtion hyväksi. Kollektiiviset sopimukset  kiellettiin, työnantajien oikeuksia päättää palkoista ja työehdoista lisättiin. Kaikkien työtätekevien oli kuuluttava Työrintamaan; työntekijöiden, toimihenkilöiden, työnantajien ja ammatinharjoittajien. Työn saanti Saksan hallitsemalla alueella ilman jäsenyyttä oli käytännössä mahdotonta. Työpaikoille perustettiin työntekijöiden luottamusneuvostoja, joiden jäsenet valitsi työnantaja yhdessä Työrintaman kanssa. Luottamusneuvosto hyväksyi työnantajan menettelyt ja palkkapäätökset, tai siirsi päätökset natsihallinnon asettamille virkamiehille, "työn luottamusmiehille", saks. Treuhändler der Arbeit. Lakko-oikeutta ei ollut. Toisaalta työntekijöiden etuja parannettiin; määriteltiin osittainen irtisanomissuoja ja säännöllinen työaika taukoineen.
Verraten korkean Työrintaman jäsenmaksun suuruus porrastettiin tulojen mukaan; maksu vaihteli 15 pfennigin ja 3 Reichsmarkin välillä.selvennä Ammattiliitoilta takavarikoidun omaisuuden ja runsaiden jäsenmaksujen lisäksi järjestö sai varoja erilaisista vakuutusmaksuista ja osan talviapu-keräyksen tuotoista.
Työrintaman organisaatio

Lokakuussa 1934 DAF liitettiin virallisesti osaksi kansallissosialistista puoluetta.
Työrintaman kaksi pääosaa olivat Kansallissosialistinen työläisjärjestö,  saks. Nationalsozialistische Betriebszellenorganisation ja Kansallissosialistinen kauppa- ja teollisuusjärjestö, saks. Nationalsozialistische Handels- und Gewerbeorganisation. 
Työrintamaan perustettiin useita erilaisia alaosastoja, muun muassa:
Kraft durch Freude (KdF) Voimaa ilosta, työläisten virkistystoiminnan järjestö
Schönheit der Arbeit (SdA) Työn kauneus, pyrkimyksenä parantaa työolosuhteita työpaikoilla. Järjestö esimerkiksi tarkkaili työtilojen siisteyttä, rakensi uutta työtilaa, pesutiloja ja kanttiineja ja paransi työpaikkojen ilmastointia. SdA myös kohensi tehdaslaitosten ulkoasua vähemmän luotaantyöntäväksi.
Reichsarbeitsdienst (RAD) Valtakunnan työnvälityspalvelu, ohjasi vapaata työvoimaa erilaisiin hankkeisiin.
Työrintaman organisaation pienin yksikkö oli block, joka muodostettiin 15 jäsenestä ja jonka esimiehenä toimi blockwalter. Kahdesta kuuteen blockia muodosti zellenin, jota johti zellenwalter. Jokaisessa yli kymmenen hengen työpaikassa oli erityinen Betriebsgemeinschaft, jota johti Betriebsführer Betriebswalterin valvonnassa. Ne työpaikat, joissa oli alle kymmenen työntekijää, ryhmittyivät samalla kadulla sijainneiden työpaikkojen kanssa keskenään. Nämä osastot ja yksittäiset jäsenet kuuluivat paikalliseen natsipuolueen muodostamaan Ortsgruppeen. Tätä suuremmat yksiköt olivat NSDAP Kreis, DAF Kreis, Gau ja DAF Bezirke.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Deutsche Arbeitsfront Wikimedia Commonsissa
Feldgrau - DAF
Suomen urheilu 1999

Suomen urheilu 1999 käsittelee vuoden 1999 merkittäviä uutisia ja tapahtumia suomalaisessa urheilussa.
Vuoden urheilija

Urheilutoimittajain Liiton Vuoden urheilija -äänestyksessä kymmenen parhaan joukkoon sijoittuivat:
| Sija | Urheilija | Urheilumuoto |
| --- | --- | --- |
| 1. | Mika Myllylä | Hiihto |
| 2. | Mika Häkkinen | Autourheilu |
| 3. | Tommi Mäkinen | Autourheilu |
| 4. | Aki Parviainen | Yleisurheilu |
| 5. | Kalle Palander | Alppihiihto |
| 6. | Teemu Selänne | Jääkiekko |
| 7. | Tuuli Matinsalo | Aerobic |
| 8. | Janne Lahtela | Freestylehiihto |
| 9. | Kirsi Boström | Suunnistus |
| 10. | Jani Sievinen | Uinti |
Lähde: 
Vuoden naisurheilijaksi valittiin aerobicin maailman- ja Euroopan-mestari Tuuli Matinsalo ja vuoden valmentajaksi freestylehiihtovalmentaja Marko Mustonen.
Yleistä

Suomalainen Kansainvälisen olympiakomitean (KOK) jäsen Pirjo Häggman erosi 19.1. järjestön jäsenyydestä vuoden 2002 talviolympialaisten järjestäjäkaupungin valintaan liittyvien lahjusepäilyjen vuoksi.
Helsinki 2006 -talviolympiahanke ei tuonut Suomelle vuoden 2006 talviolympialaisten kisaisännyyttä vaan 19.6. Soulissa, Etelä-Koreassa pidetyssä Kansainvälisen olympiakomitean täysistunnossa Helsinki jäi valintakomitean päätöksellä kahden parhaan hakijan kesken käydyn äänestyksen ulkopuolelle.
Suomen Liikunta ja Urheilun toiminnanjohtajaksi vuoden 2000 alusta lähtien valittiin Jari Piirainen ja puheenjohtajaksi Carl-Olaf Homén.
Pekka Ala-ahon valokuva "Kaikki tanssissa", jossa esiintyivät tanssijat Jussi Väänänen ja Katja Koukkula, valittiin Suomessa vuoden lehtikuvaksi ja vuoden urheilukuvaksi.
Aerobic

FISAF-liiton maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 9.–13.11. Helsingissä. Naisten kilpailussa Tuuli Matinsalo voitti kultaa ja Tiia Piili saavutti hopeaa. Miesten kilpailussa Sami Vaskola saavutti hopeaa, parikilpailussa Mari ja Pertti Sahlberg sijoittuivat pronssille ja joukkuekilpailussa Anne Heikkilä, Sanna Vuori ja Merja Palomäki saavuttivat myös pronssia.
FISAF-liiton Euroopan-mestaruuskilpailuissa 10.–12.6. Ville de Toursissa Sami Vaskola voitti miesten kilpailussa ja Tuuli Matinsalo naisten kilpailussa kultaa. Tiia Piili oli naisten kilpailussa hopealla.
Alppihiihto

Maailmanmestaruuskilpailuissa 30.1.–14.2. Vailissa, Yhdysvalloissa Kalle Palander voitti kultaa pujottelussa kaikkien aikojen ensimmäisenä suomalaisena alppihiihdon arvokisamitalistina. Riitta Pitkänen sijoittui pujottelussa viidenneksi, mikä oli kaikkien aikojen paras suomalaisen naisalppihiihtäjän sijoitus arvokisoissa. Yhdeksänneksi sijoittuivat Sami Uotila suurpujottelussa ja Pia Käyhkö alppiyhdistetyssä.
Amerikkalainen jalkapallo

Suomen-mestaruuden voitti Helsinki Roosters voittamalla Vaahteramalja-ottelussa Turku Trojansin 35–14. Pronssille sijoittui rovaniemeläinen Arctic Circle Stars.
Ammunta

Haulikkolajien maailmanmestaruuskilpailut käytiin 1.–11.7. Tampereella ja Lempäälässä. Pia Julin voitti kaksoistrapissa kultaa ja lajin joukkuekilpailussa Suomi saavutti pronssia. Satu Pusila saavutti trapissa hopeaa.
Ilma-aseiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1.–6.3. Arnhemissa, Alankomaissa Pasi Wedman saavutti hopeaa olympiakiväärin 40 laukauksen kilpailussa.
Kivääri- ja pistoolilajien Euroopan-mestaruuskilpailuissa 25.7.–3.8. Ranskassa hopeaa saavuttivat Pasi Wedman 60 laukauksen villikarjuammunnassa, Juha Hirvi vapaakiväärin 60 laukauksen makuukilpailussa ja Tapio Säynevirta vakiokiväärin 300 metrin 3 × 20 laukauksen kilpailussa. Lisäksi Hirvi saavutti pronssia pienoiskiväärin makuuammunnassa.
Haulikkolajien Euroopan-mestaruuskilpailuissa 5.–11.9. Poussanissa, Ranskassa Riitta-Mari Vainio (o.s. Murtoniemi), Pia Julin ja Satu Pusila voittivat naisten kaksoistrapin joukkuekilpailussa kultaa. Henkilökohtaisen hopeamitalin saavutti Raimo Kauppila miesten kaksoistrapissa.
Ampumahiihto

Maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin 6.–14.2. Kontiolahdella mutta kovan pakkasen vuoksi kisojen ensimmäiset lajit jouduttiin perumaan ja siirtämään kilpailtavaksi maaliskuussa Holmenkollenilla, Norjassa. Kontiolahdella Outi Kettunen sijoittui pikamatkalla kuudenneksi ja takaa-ajossa kahdeksanneksi. Katja Holanti oli takaa-ajossa seitsemäs. Paavo Puurunen sijoittui pikamatkalla 11:nneksi. Suomen sekä miehet että naiset sijoittuivat viestissä kuudenneksi. Oslossa 11.–13.3. Puurunen sijoittui 15 kilometrin yhteislähtökilpailussa neljänneksi ja 20 kilometrillä yhdeksänneksi.
Autourheilu

Rallin maailmanmestaruussarjassa Mitsubishilla ajanut Tommi Mäkinen voitti uransa neljännen mestaruuden ja Subaru-kuljettaja Juha Kankkunen sijoittui neljänneksi. Kauden aikana ajetuista 14 osakilpailusta Mäkinen voitti Monte Carlon rallin, Ruotsin rallin, Uuden-Seelannin rallin ja San Remon rallin sekä Kankkunen Argentiinan rallin ja Jyväskylän Suurajot. Kankkusen voitto Jyväskylässä oli ennätyksellisesti hänen 23. MM-rallivoittonsa.
Formula 1:n maailmanmestaruussarjassa McLarenilla ajanut Mika Häkkinen voitti toisena peräkkäisenä vuonna maailmanmestaruuden ja Ferrarilla ajanut Mika Salo sijoittui kymmenenneksi. Häkkinen voitti viisi osakilpailua: 11.4. Brasilian Grand Prix'n, 30.5. Espanjan Grand Prix'n, 13.6. Kanadan Grand Prix'n, 15.8. Unkarin Grand Prix'n ja 31.10. päätöskisana ajetun Japanin Grand Prix'n. Lisäksi hän ajoi kaksi kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi. Salo sijoittui 1.8. Saksan Grand Prix'ssä toiseksi ja 12.9. Italian Grand Prix'ssä kolmanneksi.
Curling

Maailmanmestaruuskilpailuissa 4.–11.4. Saint Johnissa, Kanadassa Suomen miesten joukkue sijoittui seitsemänneksi ja naisten joukkue kahdeksanneksi.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa 7.–12.12. Chamonix'ssa, Ranskassa Suomen miesten joukkue saavutti pronssia.
Freestylehiihto

Maailmanmestaruuskilpailuissa 8.–14.3. Sveitsissä Janne Lahtela, Lauri Lassila ja Sami Mustonen saavuttivat kumparelaskussa kolmoisvoiton. Parikumparelaskussa Lahtela saavutti hopeaa ja Lassila pronssia. Akrohiihdossa Antti Inberg sijoittui seitsemänneksi.
Futsal

Maajoukkueen päävalmentajaksi valittiin 30.10. Simo Syrjävaara.
Hiihtosuunnistus

Maailmancupissa miesten kokonaiskilpailun voitti Raino Pesu.
Jalkapallo

Tanskalaisen Richard Møller Nielsenin valmentama Suomen A-maajoukkue hävisi Euroopan-mestaruuskarsinnassa kahdesti Saksalle ja kerran Turkille, pelasi 9.6. vieraskentällä Moldovan kanssa tasan 0–0 sekä voitti päätösottelussaan 9.10. Helsingissä Pohjois-Irlannin 4–1. Turkki-ottelu 5.6. Helsingin olympiastadionilla jouduttiin välillä keskeyttämään noin kymmeneksi minuutiksi joidenkin kurdikatsojien päästyä kentälle osoittamaan mieltään Turkkia vastaan. Møller Nielsenin seuraajaksi Suomen päävalmentajana valittiin HJK:n valmentaja Antti Muurinen.
Mikael Forssell pelasi 31.1. ensimmäisen kerran Englannin Valioliigassa Chelsean joukkueessa ja teki 3.2. Chelsealle kaksi maalia FA Cupin ottelussa Oxford Unitedia vastaan.
Jari Litmanen siirtyi kesällä Amsterdamin Ajaxista espanjalaisseura FC Barcelonaan ja Sami Hyypiä omasta alankomaalaisseurastaan Willem II:sta englantilaisseura Liverpooliin.
Miesten Suomen-mestaruuden voitti toisen peräkkäisen kerran valkeakoskelainen FC Haka, kun se voitti 16.10. ylemmän loppusarjan päätöskierroksella Helsingin Jalkapalloklubin 1–0 ja jätti tämän hopealle. Anjalankoskelainen Myllykosken Pallo -47 sai pronssia.
Naisten Suomen-mestaruuden voitti Helsingin Jalkapalloklubi, hopeaa sai helsinkiläinen Malmin Palloseura ja pronssille sijoittui Turun Pyrkivä.
Jousiammunta

Tauluammunnan maailmanmestaruuskilpailuissa 22.–29.7. Riomissa, Ranskassa Jari Lipponen saavutti olympiajousella hopeaa.
Judo

Maailmanmestaruuskilpailuissa 7.–10.10. Birminghamissa, Englannissa Maarit Kallio sijoittui yhdeksänneksi alle 48-kiloisten sarjassa.