stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Verteksi

Verteksi (engl. vertex) eli kärkipiste, kärki (vrt. kärki geometriassa) on kolmiulotteisessa grafiikassa pistemäinen kappale, jolla on sijainti mutta ei kokoa.
Verteksi määritellään sijaintikoordinaateilla. Vertekseillä määritetään piirtoon käytettävät primitiivit kuten polygonit niiden äärikohdilla. Muita käytettäviä primitiivejä ovat piste (engl. point) ja viiva (engl. line).
Grafiikkarajapinnoissa (kuten OpenGL:ssä) verteksit ovat aina kolmiulotteisia. Vertekseihin voidaan liittää attribuutteja kuten väri, orientaatio (normaalivektori) ja niin edelleen piirtotoimintoja varten.
Verteksiin voidaan x-, y- ja z-koordinaattien lisäksi liittää parametrina homogeeninen koordinaatti (projektiokoordinaatti), jota merkitään w-tunnuksella.
Tesselaatio

Tesselaatio tai tesselöinti kolmiulotteisessa tietokonegrafiikassa tarkoittaa kappaleen pinnan jakamista pienempiin renderöitäviin primitiiveihin.
Eräitä polygoneja ei teknisistä syistä sallita suoraan, mutta apukirjastoilla kuten OpenGL:n GLU (OpenGL Utility Library) kappaleet voidaan muuttaa sallittuihin muotoihin.
Renderöinti ei salli polygoneja, joissa ääriviivat leikkaavat toisiaan, ovat koveria tai joissa on reikiä. Tesselaatioalgoritmilla nämä voidaan pilkkoa pienemmiksi renderöitäviksi polygoneiksi (subdivision).
Toinen tapaus tesselaatiolle on pinnan kaarevuuden parantaminen: lisäämällä primitiivejä (jakamalla yksittäisen polygonin koko) saadaan pinta näyttämään kaarevammalta. Polygonimalliin lisätään kaarevuuden ja yksityiskohtaisuuden mukaan lisää primitiivejä.
Yksinkertainen tesselaatio, joka renderöi pallon karkeasta kuutiomaisesta verteksijoukosta.
OpenGL 4.0:n määrittely kuvaa menetelmää seuraavasti: Tesselaatio on menetelmä joka lukee primitiivit ja tuottaa uusia primitiivejä liukuhihnan myöhempien vaiheiden käyttöön. Vastaava menetelmä on Direct3D 11:ssä. Nykyaikaiset grafiikkaprosessorit tukevat laitteistolla tehtävää tesselaatiota, jota voi ohjata ohjelmallisesti shader-ohjelmalla. Tesselaatiota voidaan käyttää avuksia animaatioissa sekä dynaamisissa yksityiskohtaisuustasoissa. Nykyään mesh-shader voi korvata grafiikkaliukuhihnassa erillisen tesselaatiovaiheen.
Polygoni (tietokonegrafiikka)

Polygoni (engl. polygon) eli monikulmio on kolmiulotteisessa grafiikassa renderöintiin käytettävä monikulmion kaltainen primitiivi. Polygoni määritellään verteksien (kulmapisteiden, kärkien) joukolla. Verteksien välinen jana (särmä) on polygonin reuna (engl. edge) ja polygonin määrittelemä taso (tahko) on sen sivu (engl. face). Polygonimalli on polygonien joukosta koostuva kappale.
Monitahokkaan polygonimalli.
Polygoneilla voi olla useita kulmia, mutta renderöintiin nämä voidaan yksinkertaistaa kolmikulmaisiksi: kolmikulmaisen kappaleen kaikki pisteet ovat aina samassa tasossa, jolloin sen koko pinnan alueella on sama normaalivektori. Polygoneilla ei ole syvyyttä (paksuutta), vaan ne ovat kaksiulotteisia tasoja kolmiulotteisessa avaruudessa: kolmiulotteiset kappaleet muodostetaan polygonimalleilla (polygoniverkoilla). Polygonit voivat olla kaksipuoleisia tai vain yksipuoleisia suorituskykysyistä: menetelmällä on helppo poistaa esimerkiksi kuution piiloon jäävä sivu renderöinnistä.
Polygonilla on rajoituksia, joita matemaattisessa määrittelyssä ei ole: renderöinti ei salli polygoneja, joissa ääriviivat leikkaavat toisiaan, jotka ovat koveria tai joissa on reikiä. Tesselaatioalgoritmi voi pilkkoa monimutkaisemmat kappaleet renderöinnissä sallittaviin yksinkertaisiin polygoneihin.
Rautalankamallit kuutiosta, ikosaedristä ja pallosta.
Tyypillisesti polygonit piirretään täytettyinä (sivun sisään jäävälle alueelle piirretään), mutta niin kutsutussa rautalankamallissa vain polygonien ääriviivat (reunat) piirretään.
Polygonin muodostavat verteksit voivat olla käytössä myös rinnakkaisille polygoneille, esimerkiksi kuution kaksi sivua voivat jakaa kaksi verteksiä. Monimutkaisemmissa kappaleissa samoja verteksejä voivat jakaa useammat polygonit. Tästä syystä polygoneja ei yleensä määritellä jokaista erikseen, vaan määritellään verteksit ja mitkä verteksit muodostavat polygonit. Näin tarvittavia funktiokutsuja ja saman tiedon toistamista vähennetään, joka tehostaa käsittelyä sekä vähentää mahdollisia ongelmakohtia.
Nimetty putki

Nimetty putki (myös FIFO eli First In, First Out sen rajatummassa merkityksessä) on prosessien välinen kommunikaatiotapa, joka löytyy jossakin muodossa useista eri käyttöjärjestelmistä.
Unixeissa ja Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä nimettyjä putkia voidaan luoda mkfifo() tai vanhemmalla mknod() järjestelmäkutsun avulla. Kirjoitus ja lukeminen voidaan tehdä vastaavilla funktioilla kuin tiedostojen lukemiseen ja kirjoittamiseen käytetään. Nimettyjä putkia voidaan myös käsitellä komentoriviltä.
Windowsissa nimettyjä putkia voidaan luoda CreateNamedPipe() funktion avulla. Myös OS/2:ssa on tukea nimetyille putkille.
Nimettyyn putkeen liitytään eri prosesseista yhteisellä nimellä, joka prosesseilla on oltava tiedossa. Nimetyllä putkella on tyypillisesti jokin rajallinen maksimikapasiteetti, jonka verran se voi säilöä kerrallaan dataa. Raja voi riippua käytetystä alustasta tai voi olla konfiguroitavissa.
Aiheesta muualla

mkfifo The Open Group Base Specifications (englanniksi)
mknod The Open Group Base Specifications (englanniksi)
El Bimbo

| El Bimbo Marion (Rung) |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1974–1975
 Studio : Finnlevyn 2. studio.   Finnvox-studio   Union Studio, München
 Julkaistu: kesäkuussa 1975   1999 (CD)
 Formaatti: LP-levy (5E 062-35080)   C-kasetti (5E 246-35080)   CD-levy (7243 4 99137 2 1)
 Tuottaja(t): Raimo Henriksson
 Tyylilaji: iskelmä, pop
 Kesto: 40.51
 Levy-yhtiö: EMI Finland
 Levymerkki: EMI
Listasijoitukset
  Suomi: 1. (5 viikkoa, toukokuu 1975)
Marionin (Marion Rungin) muut julkaisut
| Lauluja sinusta 1974 | El Bimbo 1975 | Baby Face 1976 |
Singlet albumilta El Bimbo
 ”El Bimbo” / ”Rikke-ding, Rikke-dong” Julkaistu: 1974 (5E 006-35057)  ”Aurinkosilmät” / ”Kesä mennyt” Julkaistu: 1974 (5E 006-35047)  ”Ding-a-dong” / ”Silloin (feat. Kirka)” Julkaistu: 1975 (5E 006-35079)
El Bimbo on suomalaislaulaja Marionin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin kesäkuussa 1975. Albumin nimikkokappale ”El Bimbo” on käännöskappale ranskalaisen Bimbo Jet -yhtyeen samannimisestä kappaleesta vuodelta 1974. Käännösversiosta tuli yksi vuoden 1975 suurimmista hittikappaleista. Kappaleen myötä Marion nousi myös listaykköseksi ensimmäisenä kotimaisena naisartistina. Muita levyn tunnettuja kappaleita ovat muun muassa vuoden 1975 Eurovision laulukilpailun hollantilainen voittokappale ”Ding-a-dong” sekä samaisessa kilpailussa kolmanneksi tulleen kappaleen ”Era” käännösversio nimellä ”Silloin”, jonka Marion laulaa duettona Kirkan kanssa.
Albumi menestyi hyvin ja pysyi peräti viiden viikon ajan listaykkösenä. Levy nousi jo toukokuussa 1975 Top 20 -albumilistan seitsemänneksi, mutta kesä- ja heinäkuussa albumi oli listaykkösenä. Elokuussa albumi oli listan neljäntenä ja syyskuussa kahdeksantena, jonka jälkeen se putosi listalta pois. Levymyynnissä kultalevyraja ylittyi jo vuonna 1975 ja platinalevyraja seuraavana vuonna. Levyä on myyty yli 52 000 kappaletta.
Kappaleet > A-puoli

El Bimbo – 2.41 (alkup. ”El Bimbo”, säv. ja alkup. san. Claude Morgan, suom. san. Pertti Reponen, sov. Rudi Bauer)
Paha oot – 3.40 (alkup. ”You’re No Good”, säv. ja alkup. san. Clint Ballard Jr., suom. san. Orvokki Itä, sov. Ari Oinonen)
Kaipaan vanhan ajan maailmaan – 2.38 (alkup. ”To byl swiat w zupelnie starum stylu”, säv. Pjotr Figiel / Urszula Sipinska, alkup. san. Jan Kondratowicz, suom. san. P. Reponen, sov. Raimo Henriksson)
Kesä mennyt – 4.06 (säv., san. ja sov. Rauno Lehtinen)
Appi näki anopin – 3.09 (alkup. ”Karany Karanuê”, säv. Beretta, alkup. san. Camargo / De Assia / Mamared, suom. san. Kari Tuomisaari, sov. A. Oinonen)
Näin kahdestaan (feat. Kirka) – 3.55 (alkup. ”Shame, Shame, Shame”, säv. ja alkup. san. S. Robinson, suom. san. Anna Aspirin, sov. Esko Linnavalli)
Kappaleet > B-puoli

Ding-a-dong – 2.27 (alkup. ”Ding-a-dong”, säv. Dick Bakker, alkup. san. Eddy Ouwens / Will Luikinga, suom. san. Vexi Salmi, sov. E. Linnavalli)
Fio Maravilla – 3.06 (alkup. ”Fio Maravilla”, säv. ja alkup. san. Jorge Ben, suom. san. P. Reponen, sov. Alain Leroux)
Kerran aika käy täyteen – 3.35 (alkup. ”Have You Ever Been Mellow”, säv. ja alkup. san. John Farrar, suom. san. P. Reponen, sov. A. Oinonen)
Rikke-ding, rikke-dong – 2.52 (alkup. ”Rikke-ding, rikke-dong”, säv. ja sov. R. Bauer, alkup. san. Gerd Thumser, suom. san. Chrisse Johansson)
Silloin (feat. Kirka) – 2.52 (alkup. ”Era”, säv. D. S. Shapiro, alkup. san. A. Lo Vecchio, suom. san. V. Salmi, sov. E. Linnavalli)
Aurinkosilmät – 3.05 (säv., san. ja sov. R. Lehtinen)
El Bimbo (saksankielinen versio) – 2.45 (säv. C. Morgan, saks. san. G. Thumser, sov. R. Bauer)
Lähteet:
Tekijät

Marion (Rung) – laulu, taustalaulu (7)
Tekijät > Muusikoita

Kappaleissa ”El Bimbo” (1) ja ”Rikke-ding, rikke-dong” (10) sekä ”El Bimbo” -kappaleen saksalaisessa versiossa (13) saksalainen taustaorkesteri, jonka muusikot tunnistamattomia.
Rudi Bauer – kapellimestari (1, 10, 13)
Esko Linnavalli – kapellimestari (6, 7, 11), piano (7), syntetisaattori (11)
Rauno Lehtinen – kapellimestari (4, 12), altto- (12) ja sopraanosaksofonit (4)
Alain Leroux – kapellimestari (8)
Ari Oinonen – kapellimestari (2, 3, 5, 7, 9, 11), piano (11)
Arto Alaspää – ”El Bimbo” -ääni (1), taustalaulu (10)
Kalle Fält, Pave Maijanen ja Pepe Willberg – taustalaulu (7)
Maija Hapuoja – taustalaulu (2, 3, 5, 9)
Carita Holmström ja Marjukka Riihimäki – taustalaulu (10)
Martti Metsäketo – taustalaulu (2, 5, 9, 10)
Irma Tapio – taustalaulu (2, 3, 5, 9, 10)
Antti Hyvärinen – piano (4), sähköpiano (4, 12)
Juhani Aaltonen – huilu (12), saksofoni (3, 6)
Viljo Ala-Pietilä – oboe (4)
Kaj Backlund – trumpetit (3, 7)
Simo Salminen – trumpetit (7)
Erkki Koskimo – pasuuna (4, 12)
Heikki Laurila – kitarat (2, 4, 5, 9, 11, 12)
Eero Lupari – kitarat (2–5, 9, todennäköisesti 12)
Nono Söderberg – kitarat (3, 6, 7, 11)
Hasse Walli – kitarat (2, 5–7, 9, 11)
Heikki ”Häkä” Virtanen – basso (3, 6, 7, 11)
Ilkka Willman – basso (4, todennäköisesti 12)
Tapani ”Nappi” Ikonen – rummut (7, 11), lyömäsoittimet (11)
Ilpo Kallio – rummut (2, 4, 5, 9, todennäköisesti 12)
Matti Oiling – rummut ja lyömäsoittimet (3)
Roope Koistinen – rummut (6), lyömäsoittimet (11), tamburiini (7)
Markku Hannola – kellopeli (7), marimba (7), putkikellot (7)
Lähteet:
Jousiryhmä
Jarmo Ahvenainen, Heikki Hämäläinen, Rauno Salminen ja Seppo Tukiainen – viulut (7, 11)
Yrjö Lasonpalo – viulut (4, 12)
Mikko Pesonen – viulut (3, 4, 12)
Marjukka Nenonen, Jussi Pesonen, Juhani Tiainen – viulut (4, 7, 11, 12)
Seppo Rautasuo – viulut (3, 4, 12)
Jorma Ylönen – viulut (2–4, 7, 9, 11, 12)
Arja Loukas – alttoviulut (4, 7, 11, 12)
Ahti Pilvi – alttoviulut (4, 12)
Veli-Pekka Bister – sellot (4, 7, 11, 12)
Kari Lindstedt – sellot (2, 3, 5, 7, 11)
Jaakko Raulamo – sellot (4, 12)
Lähteet:
Tekijät > Tuotanto

Kappaleiden 1, 10 ja 13 taustaraidat äänitetty Union Studiolla Münchenissä Saksassa ja lauluraidat Finnlevy-studioilla.
Antti Joki – miksaus (Finnlevy, studio 2), äänitys (Finnlevy-studiot; ainakin 1, 7, 10, 11; Finnvox-studiot; ainakin 4, 12; 1974–1975)
Axel Foerster – valokuvat
Seppo Järvinen – ulkoasu
Raimo Henriksson – tuottaja
Rudi Bauer ja Gerd Thumser – tuottajat (1, 10, 13)
Lähteet:
Denens

| Denens |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Denens
 Koordinaatit: 46°31′06″N, 6°27′21″E 
Valtio:  Sveitsi
Kantoni:  Vaud
Alue:  Morges
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3,27 km²
Väkiluku (5.6.2024):  743
Denens on Sveitsin kunta, joka sijaitsee Morgesin alueella Vaud’n kantonissa Lounais-Sveitsissä. Vuoden 2024 kesäkuussa kunnassa asui 743 asukasta.
Jaettu muisti

Jaettu muisti (engl. shared memory) on prosessien välinen kommunikaatiotapa, joka löytyy jossakin muodossa useista eri käyttöjärjestelmistä.
Menetelmässä tietty muistialue merkitään saataville useammalle prosessille ja se voi olla nopein tapa kommunikoida minimoiden kopioiden tarvetta.
Jaetulla muistilla voidaan tarkoittaa myös tietokonelaitteiston kykyä käyttää samoja muistialueita riippuen muistiarkkitehtuurista.
Unixeissa ja Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä voidaan käyttää System V järjestelmäkutsuja shmget() ja shmctl() jaetun muistialueen luomiseen ja käsittelyyn. Uudempi POSIX-yhteensopiva rajapinta käyttää shm_open(), ftruncate() ja mmap() järjestelmäkutsuja. Käyttöjärjestelmät voivat tukea molempia tapoja.
Windowsissa käytetään CreateFileMapping() ja MapViewOfFile() funktioita tai CreateSharedMemory() ja AllocateSharedMemory() jaetun muistialueen käsittelyyn.
Jaettu muisti ei itsessään määrittele dataformaattia jaetuille tiedoille.
Muistialue ei ole varattu prosessilta.
Aiheesta muualla

shmget The Open Group Base Specifications (englanniksi)
shmctl The Open Group Base Specifications (englanniksi)
Apérin linna

| Apérin linna> Κάστρο Απερίου |
| --- | --- |
 Apérin kylää, taustalla Apérin linnan paikka Korákin kukkula.
Sijainti:  Apéri, Kárpathos, Kárpathos-Kásos, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  35°32′57″N, 27°10′00″E
Rakennustyyppi:  linna
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Apérin linna (kreik. Κάστρο Απερίου, Kástri Aperíou) eli Voládan linna (Κάστρο Βωλάδας, Kástro Voládas) oli keskiaikainen linna Apérin kylässä Kárpathoksen saarella Kreikassa. Sen rauniot sijaitsevat Korákin kukkulalla Apérin ja Voládan kylien välissä.
Apérin linnan kukkula oli antiikin aikana oletettavasti Karpathoksen kaupungin akropolis eli linnoitettu yläkaupunkikukkula. Apérin linna rakennettiin paikalle venetsialaisvallan aikana 1300-luvulla. Se kuului Kárpathosta tuolloin hallinneelle venetsialais-kreetalaiselle Cornaron (kreik. Kornáros) suvulle, ja toimi oletettavasti koko saaren hallintokeskuksena. Se säilyi paikallisten turvapaikkana myös osmanivallan aikana, eikä se ilmeisesti koskaan ollut varsinaisesti osmanien hallussa.
Korákin kukkulan korkeus on 405 metriä merenpinnasta laskettuna ja noin 90 metriä ympäristöstään laskettuna. Kukkulalla on säilynyt jäänteitä linnan muureista. Paikalla on nykyisin myös Pyhälle ristille (Tímios Stavrós) omistettu kirkko.
Väriympyrä

Portaittainen väriympyrä.
Liukuva väriympyrä, jossa värit vaalenevat keskustaa kohti.
Väriympyrä on puhtaitten värisävyjen muodostama ympyrän tai jonkin muun muotoinen kehä. Väriympyrässä eri sävyt sijaitsevat  kirjon (spektrin)  mukaisessa järjestyksessä siten, että kirjon ulommaisten sävyjen, punaisen ja sinivioletin, väliin on yleensä sijoitettu myös kirjoon kuulumattomat ns.  purppurasävyt. Näiden värisävyjen omassa spektrissä on kaksi maksimihuippua, punainen ja sininen, joiden yhteisvaikutuksesta värisävy näyttää sinipunaiselta. Muun muassa neliväripainatuksen ja tulostimien CMYK-väreistä  magentan (M) värisävy on tällainen. Väriympyrän sävyjen jaottelu esitetään joko portaittaisesti tai jopa liukuvana siirtymänä sävystä toiseen. Esimerkiksi Isaac Newtonin, Otto Rungen, Johann Wolfgang von Goethen, Michel-Eugène Chevreul’n, Johannes Ittenin, Wilhelm Oswaldtin, Albert Munsellin, Heinrich Freilingin, CIE:n ja NCS:n värijärjestelmän puhtaiden värisävyjen määrä ja sijainti väriympyrällä on toisistaan poikkeava.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Väriympyrä Wikimedia Commonsissa
Kruununhaka

| Kruununhaka> Kronohagen |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Kruununhaka korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Eteläinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  01
Pinta-ala:  0,57 km² 
Väkiluku:  7 222 (31.12.2022)
Osa-alueet:  On itse Vironniemen peruspiirin osa-alue
Postinumero(t):  00170
Lähialueet:   Kaartinkaupunki  Kallio  Katajanokka  Kluuvi  Siltasaari  Sörnäinen 
Kruununhaka (ruots. Kronohagen, lempinimeltään usein ”Krunika”, ”Krunikka” tai ”Kruna”) on kaupunginosa Helsingin keskustassa ja samalla Vironniemen peruspiirin osa-alue. Asukkaita siellä on noin 7 200 (vuonna 2022) ja työpaikkoja 7 100 (2012). Kruununhaan rajana on lännessä Unioninkatu ja etelässä Kauppatorin reunaa pitkin kulkeva Pohjoisesplanadin osa, muilla suunnilla sitä rajoittavat vesialueet.
Kruununhaan nimi tulee nykyisen Rauhankadun seutuvilla aikoinaan sijainneesta kruunun tykistön hevosten laidunmaasta. Se oli vielä 1700-luvun alussa hieman varsinaisen kaupunkialueen ulkopuolella, mutta nykyisin Kruununhakaan luetaan kuuluvaksi myös melkein koko Helsingin senaikainen kaupunkialue.lähde?
Keskeinen osa Kruununhaassa on empiretyylillä rakennettu Senaatintorin ympäristö sekä Pohjois-Esplanadin ja Aleksanterinkadun välinen alue. Kruununhaka on arvokkaiden instituutioiden kaupunginosa; siellä sijaitsevat muun muassa tuomiokirkko, Presidentinlinna, Valtioneuvoston linna, raatihuone, kaupungintalo, Suomen Pankki, Säätytalo, Ritarihuone, Tieteiden talo, useita maineikkaita asianajotoimistoja ja Helsingin yliopiston keskustakampuksen rakennuksia. Suomen tunnetuimpiin lukioihin kuuluva Sibelius-lukio sijaitsee Liisankadulla. Kruununhaan itäistä rantaa kutsutaan Pohjoisrannaksi. Pohjoisrannassa on muun muassa Pohjoissatama-niminen venelaituri sekä lyhyt pengeryhteys Tervasaaren ulkoilualueelle.
Historiaa

Suomenlinnan rakennustöiden alettua otettiin vuonna 1748 kruunun haltuun silloisen Vironniemen koillisosa. Tämä alue, joka rajoittui etelässä nykyisen Vironkadun tienoille ja idässä nykyisiin Snellmanin- ja Unioninkatuihin, käsitti laidunmaan ja kahdeksan peltotilkkua ja sitä kutsuttiin nimellä Brobergshagen (Siltavuorenhaka). Jo 1750-luvulta lähtien Kronohagen-nimi syrjäytti vähitellen Brobergshagen-nimen, ja seuraavan vuosisadan puolivälissä koko Aleksanterinkadun pohjoispuolella ja Snellmaninkadun itäpuolella olevaa kaupunginosaa alettiin kutsua nimellä Kronohagen. Vuoden 1866 kartassa nimen suomenkielisenä vastineena on Kruununhaka. Asiakirjoissa esiintyy myös nimi Gamla Stads Kronohagen (kaupungin vanha kruununhaka) 1770-luvulla ja Kronbergshagen vuonna 1805. Kruununhaka–Kronohagen virallistettiin kaupunginosan nimeksi vuonna 1959.
Liikenne

Kruununhakaa palvelee päivittäin kulkeva bussilinja 16 (Rautatientori–Kulosaari–Mustikkamaa). Kruununhaan läntisintä ja eteläisintä osaa palvelevat myös Liisankatua ja Snellmaninkatua pitkin kulkeva raitiolinja 7 Aleksanterinkatua kulkevat linjat 4 ja 5 sekä Senaatintorilta linja 2. Lisäksi Kruununhaan länsireunalla sijaitsevaa Kaisaniemenpuisto-pysäkkiä käyttävät monet päärautatieasemalta Hämeentietä koilliseen ja pohjoiseen kulkevat Helsingin sisäiset bussilinjat sekä raitiolinjat 3, 6 ja 9.
Kuvia

Siltavuori
Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
Päävartio
Meritullintori
Raitiovaunu Aleksanterinkadulla
Sisäpihaa osoitteessa Aleksanterinkatu 20–24
Karjalaisten talo
Mariankatu 23
Sederholmin talo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kruununhaka Wikimedia Commonsissa
Kruununhaan kartta (helsinginkartta.fi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Kruununhaan korttelit (Arkistoitu – Internet Archive)
Kruununhaan Asukasyhdistys Ry
| n k Helsingin kaupunginosat  ja niiden osa-alueet suurpiireittäin |
| --- | --- | --- |
| Eteläinensuurpiiri |  1. Kruununhaka  2. Kluuvi  3. Kaartinkaupunki  4. Kamppi  5. Punavuori  6. Eira  7. Ullanlinna  8. Katajanokka  9. Kaivopuisto  13. Etu-Töölö  14. Taka-Töölö  20. Länsisatama Hernesaari  Jätkäsaari  Lapinlahti  Ruoholahti  31. Lauttasaari Koivusaari  Kotkavuori  Myllykallio  Vattuniemi  52. Suomenlinna  |  |
| Läntinensuurpiiri |  15. Meilahti  16. Ruskeasuo Pikku Huopalahti  Vanha Ruskeasuo  18. Laakso  29. Haaga Etelä-Haaga  Kivihaka  Lassila  Pohjois-Haaga  30. Munkkiniemi Kuusisaari  Lehtisaari  Munkkivuori  Niemenmäki  Talinranta  Vanha Munkkiniemi  32. Konala  33. Kaarela Hakuninmaa  Honkasuo  Kannelmäki  Kuninkaantammi  Malminkartano  Maununneva  46. Pitäjänmäki Marttila  Pajamäki  Pitäjänmäen yritysalue  Reimarla  Tali  |  |
| Keskinensuurpiiri |  10. Sörnäinen Hanasaari  Kalasatama  Sompasaari  Vilhonvuori  11. Kallio Linjat  Siltasaari  Torkkelinmäki  12. Alppiharju Alppila  Harju  17. Pasila Itä-Pasila  Keski-Pasila  Länsi-Pasila  Pohjois-Pasila  21. Hermanni Hermanninmäki  Hermanninranta  Kyläsaari  22. Vallila  23. Toukola Arabianranta  Toukola  24. Kumpula  25. Käpylä  26. Koskela  27. Vanhakaupunki  |  |
| Pohjoinensuurpiiri |  28. Oulunkylä Maunula  Maunulanpuisto  Metsälä  Patola  Pirkkola  Veräjälaakso  Veräjämäki  34. Pakila Itä-Pakila  Länsi-Pakila  35. Tuomarinkylä Haltiala  Paloheinä  Torpparinmäki  Tuomarinkartano  |  |
| Koillinensuurpiiri |  36. Viikki Latokartano  Viikinmäki  Viikinranta  Viikin tiedepuisto  37. Pukinmäki  38. Malmi Ala-Malmi  Malmin lentokenttä  Pihlajamäki  Pihlajisto  Tattariharju  Ylä-Malmi  39. Tapaninkylä Tapanila  Tapaninvainio  40. Suutarila Siltamäki  Tapulikaupunki  Töyrynummi  41. Suurmetsä Alppikylä  Heikinlaakso  Jakomäki  Puistola  Tattarisuo  |  |
| Kaakkoinensuurpiiri |  19. Mustikkamaa-Korkeasaari  42. Kulosaari  43. Herttoniemi Herttoniemenranta  Herttoniemen yritysalue  Länsi-Herttoniemi  Roihuvuori  44. Tammisalo  48. Vartiosaari  49. Laajasalo Hevossalmi  Jollas  Kruunuvuorenranta  Tullisaari  Yliskylä  50. Villinki  51. Santahamina  53. Ulkosaaret Itäsaaret  Länsisaaret  Aluemeri  |  |
| Itäinensuurpiiri |  45. Vartiokylä Itäkeskus  Marjaniemi  Myllypuro  Puotila  Puotinharju  Roihupelto  Vartioharju  47. Mellunkylä Kontula  Kivikko  Kurkimäki  Mellunmäki  Vesala  54. Vuosaari Aurinkolahti  Kallahti  Keski-Vuosaari  Meri-Rastila  Mustavuori  Niinisaari  Nordsjön kartano  Rastila  Uutela  |  |
| Östersundominsuurpiiri |  55. Östersundom  56. Salmenkallio  57. Talosaari  58. Karhusaari  59. Ultuna Landbo  Puroniitty  |  |
Helsingin alueellinen jako
Vironkatu vuonna 1907.
Helsingin tuomiokirkko
Snellmaninkatu
Katariinankatu
Elematic

| Elematic Oyj |
| --- | --- |

Tunnuslause:  The Future Runs Green
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Perustettu:  1959
Perustaja:  Pentti Virtanen ja Pauli Virtanen
Toimitusjohtaja:  Teppo Voutilainen 
Kotipaikka:  Toijala, Akaa
Toimiala:  metalliteollisuus
Tuotteet:  Betonielementtiteollisuuden koneet ja laitteet
Liikevaihto:  65,6 milj. euroa (2018)
Liikevoitto:  4,9 milj. euroa (2018)
Henkilöstö:  242 (2018)
Tytäryhtiöt:  Elematic GmbH, Elematic Inc, Elematic India, Elematic China
Kotisivu:  elematic.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Elematic Oyj on suomalainen vuonna 1959 perustettu yritys, joka toimittaa tuotantoteknologiaa, koneita, laitteita ja tietotaitoa betonielementtiteollisuudelle ympäri maailmaa. Se kuuluu maailman johtaviin elementtikoneiden valmistajiin. Vuonna 2019 noin 90 prosenttia sen valmistamista tuotteista meni vientiin.
Yhtiö omistaa kokoonpanotehtaan Toijalassa ja konepajat Riihimäellä ja Intian Alwarissa sekä yhteisyrityksen Kiinan Changzhoussa.
Historia > 1959–1972 Toijalan teräsvalmiste

Vuonna 1959 veljekset Pentti ja Pauli Virtanen perustivat yrityksen "Toijalan teräsvalmiste, Veljekset Virtanen", joka alkoi valmistaa laitteita ja koneita betonielementtiteollisuuden tarpeisiin. Yritys käytti itsestään lyhennettä TTV. Yritys tavoitteli alusta alkaen kansainvälisiä markkinoita, ja vuonna 1969 se perusti saksalaisen tytäryhtiön Finn Elematic Baugeräte GmbH:n Niddaan, Frankfurtin ulkopuolelle.
Ontelolaatan kehitys käynnistyi toden teolla BES-rakentamisen myötä 1970-luvun alussa. Betonielementtijärjestelmä BES vakioi betonielementtityypit ja liitosdetaljit siten, että urakoitsijat saattoivat hankkia valmisosia useilta toimittajilta samaan rakennukseen. Elematicin ensimmäinen ontelolaattakone valmistui 1970-luvun alussa. Yhtiö myytiin Paraisten Kalkille.
Historia > 1973–1987 Partek Heavy Metal Industry

Vuonna 1973 Paraisten Kalkki päätti fuusioitua TTV:n kanssa muodostaen Partek Heavy Metal Industryn (myöhemmin Heavy Mechanical Industry Division), jossa oli 400 työntekijää. Samaan aikaan Finn-Elematic GmbH jatkoi Elematic-tuotteiden markkinointia Saksassa ja Keski-Euroopassa. Vuonna 1975 perustettiin Partek-Machines Ltd hoitamaan yrityksen vientitoimintoja.
Vuonna 1981 valmistus ja suunnittelu eriytettiin eri liiketoimintayksiköiksi: Toijalan Konepaja valmistukseen ja Elematic Engineering suunnitteluun, myyntiin ja markkinointiin. Vuonna 1984 kanadalainen Dy-Core Systems Inc liitettiin Elematic Engineering Oy:öön.