Temple Bar (Lontoo)
Historia

Varhaisin kirjallinen maininta portista Temple Barin kohdalla on vuoden 1183 paikkeilta. Portti oli saanut nimensä läheisestä Temppeliherrain ritarikunnan preceptoriosta ja oli todennäköisesti pelkkä metalliketju, joka oli viritetty tien poikki. Myöhemmin sen paikalle rakennettiin puinen porttirakennelma, johon kuului vankikoppi. Rakennelma rapistui huonokuntoiseksi 1500-luvun puoliväliin mennessä ja haittasi liikennettä.
Vuonna 1662 portti päätettiin uusia ja sen kautta kulkevaa tietä leventää, mutta Lontoon City ei halunnut sitoutua kalliiseen rakennushankkeeseen peläten mahdollisesti kuningas Kaarle II:lla olevan taka-ajatuksia. Cityn oli kuitenkin taivuttava kuninkaan tahtoon tämän lahjoitettua hankkeeseen 1 500 puntaa ja vaadittua pormestarilta selitystä viivytykselle. Lisäksi vanha puinen porttirakennelma oli vaurioitunut pahoin Lontoon suuressa palossa 1666.
Muurarit Joshua Marshall ja Thomas Knight rakensivat uuden Temple Barin vuosina 1670–1672. Sen suunnittelijana on perinteisesti pidetty Christopher Wreniä, joka oli nimitetty kuninkaan pääarkkitehdiksi joko 1668 tai 1669 ja vastasi tässä asemassa kaikista kuninkaallisista rakennushankkeista. Uusi portti oli yksi ensimmäisistä julkisista rakennuksista, joka suunniteltiin barokkiarkkitehturin ihanteita noudattaen.
Temple Barilla oli tärkeä seremoniallinen merkitys, koska se sijaitsi Cityn ja Westminsterin rajalla. Monarkin oli pysähdyttävä sen kohdalla ja pyydettävä kulkulupaa Cityn alueelle. Vastineeksi tästä Cityn pormestari ojensi monarkille miekan (Sword of State) uskollisuuden osoituksena. Portin huipulla oli rautapiikkejä, joihin asetettiin näytteille maanpettureiden päitä ja ruumiinosia, minkä vuoksi sitä kutsuttiin myös ”Cityn Golgataksi”. Viimeistä kertaa näin tehtiin jakobiittikapinan aikana 1745. Portinpuoliskot uusittiin Nelsonin hautajaisiin 1806, ja koko rakennelma peitettiin mustalla kankaalla Wellingtonin hautajaisissa 1852.
Temple Baria ehdotettiin purettavaksi ensimmäistä kertaa jo 1766. Portti sai kuitenkin lopullisen purkutuomion vasta 1860-luvulla, kun sen rakenteisiin oli ilmestynyt murtumia ja Strandin varrelle päätettiin rakentaa Royal Courts of Justice. Portti purettiin tammikuussa 1878: sen kivet irrotettiin yksi kerrallaan, numeroitiin ja vietiin säilytykseen varastoalueelle Farringdonissa.
Sir Henry Bruce Meux osti portin kivet yli 10 000 punnalla 1887 ja kuljetti ne kartanonsa maille Theobalds Parkiin Hertfordshiressä. Portin siirto oli osa suurempaa rakennushanketta, jonka myötä baronetti laajensi kartanoaan jaa sitä ympäröivää puistoaluetta. Siirron yhteydessä porttirakennusta muutettiin lisäämällä sen kaakkoiskulmaan asuintilat ja länsireunalle tukipilari sekä rakentamalla portaikko yläkerran huoneeseen. Lady Meuxin kerrotaan emännöineen siellä illalliskutsuja, joihin osallistuivat muun muassa Edvard VII ja Winston Churchill.
Temple Barin kunto heikkeni nopeasti ja sen tulevaisuudesta käytiin julkista keskustelua. Portin siirtämistä takaisin Lontooseen ehdotettiin ensimmäistä kertaa 1950-luvun alussa. Edistääkseen tätä pyrkimystä Lontoon Cityn pormestari Hugh Wontner perusti Temple Bar Trustin 1976, ja säätiö hankki portin omistukseensa 1984. Vuonna 1999 hyväksyttiin kaavamuutos Temple Barin pystyttämiseksi Paternost Squarelle lähelle St. Paulin katedraalia ja portti siirrettiin nykyiselle paikalleen 2004.