stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Source

| The Source |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  Aikakauslehti
ISSN:  ISSN 1063-2085
Perustettu:  1988
Kotimaa:  Yhdysvallat
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
www.thesource.com
The Source on yhdysvaltalainen kuukausittain ilmestyvä hip hop -musiikkiin, kulttuuriin ja politiikkaan keskittynyt aikakauslehti. Lehden perusti David Mays ja Jon Shecter vuonna 1988 uutiskirjeenä. Nykyään sen omistaa Black Enterprise Incorporated. Toimitusjohtajana on Jeremy Miller. The Sourcesta on tullut yksi suurimmista ja vaikutusvaltaisimmista hip hop -julkaisuista Yhdysvalloissa. Se on saanut lempinimen "Hip hopin raamattu".
Aiheesta muualla

The Sourcen kotisivut (vaatii Adobe Flashin)
Thiseío

| Thiseío Θησείο |
| --- | --- |
 Thiseíon katuja.
 Kaupungin kartta, jossa Thiseío korostettuna.
Kaupunki:  Ateena, Attika, Kreikka
Suuralue:  3.
Koordinaatit:  37°58′34″N, 23°43′21″E
Postinumero(t):  11800
Lähialueet:  Gkázi, Kerameikós, Monastiráki, Petrálona, Pláka, Pnyks
Thiseío (kreik. Θησείο; myös Thisío, Thissío) on kaupunginosa Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Ateenan vanhan keskustan länsiosassa ja kuuluu kaupungin 3. suuralueeseen. Kaupunginosa on saanut nimensä antiikin aikaisesta Hefaistoksen temppelistä, jota pidettiin aiemmin Theseuksen temppelinä. Hefaistoksen temppeli sijaitsee Ateenan antiikin aikaisella Agoralla, jonka alue kuuluu kaupunginosaan.
Kaupunginosassa sijaitsee Thiseíon metroasema. Kaupunginosan itäpuolella on Monastirákin kaupunginosa sekä Pláka, pohjoispuolella Gkázi ja Kerameikós, ja eteläpuolella Petrálona sekä Pnyks-kukkula.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thiseío Wikimedia Commonsissa
Ateenan kaupunginosat ja alueet
Aérides
Ágios Artémios
Ágios Elefthérios
Ágios Loúkas
Ágios Nikólaos
Ágios Panteleímonas
Akadimía
Akadimía Plátonos
Akrópoli
Ampelókipoi
Anafiótika
Anáktora
Asteroskopeío
Attikí
Chílton
Elaiónas
Ellinoróson
Erythrós Stavrós
Evangelismós
Exárcheia
Filopáppou
Girokomeío
Gkázi
Gkráva
Gkýzi
Goudí
Goúva
Ilísia
Kallimármaro
Kansallispuutarha
Kerameikós
Klafthmónos
Kolokynthoú
Kolonáki
Kolonós
Koukáki
Kountouriótika
Kynosárgous
Kypriádou
Kypséli
Lampriní
Lófos Skouzé
Lykavittós
Makrygiánni
Metaxourgeío
Mets
Monastiráki
Néa Filothéi
Neápoli
Néos Kósmos
Omónoia
Pagkráti
Patísia
Pedíon Áreos
Pefkákia
Petrálona
Pláka
Plateía Amerikís
Plateía Koliátsou
Plateía Koumoundoúrou
Plateía Mavíli
Plateía Viktorías
Polýgono
Profítis Daniíl
Profítis Ilías
Promponás
Psyrí
Rizoúpoli
Rouf
Sepólia
Stathmós Larísis
Sýntagma
Thiseío
Thymarákia
Treis Géfyres
Váthi
Votanikós
Záppeio
Suzanne Lenglen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lenglen oli kentällä näyttävä ja joskus kiistelty näky. |  Lenglen oli kentällä näyttävä ja joskus kiistelty näky. |  Lenglen oli kentällä näyttävä ja joskus kiistelty näky. |  |
Maa:   Ranska
Naisten tennis
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | kaksinpeli |  |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | sekanelinpeli |  |
|  Pronssia | Antwerpen 1920 | nelinpeli |  |
Suzanne Rachel Flore Lenglen (24. toukokuuta 1899 Compiègne – 4. heinäkuuta 1938 Ranska) oli ranskalainen tennispelaaja ja yksi kaikkien aikojen menestyneimmistä naispelaajista. Vuoden 1920 olympialaisissa Lenglen voitti kaksi kultaa (kaksinpeli ja sekanelinpeli) ja pronssin (nelinpeli). Vuosina 1919–1926 hän voitti 25 tenniksen Grand Slam -turnausta.
Lenglen oli ensimmäinen suurta mediajulkisuutta saanut naistennispelaaja ja yksi ensimmäisistä kansainvälisesti tunnetuista naisurheilijoista. Ranskan lehdistö kutsui häntä nimellä La Divine.
Kesäkuussa 1938 Ranskan lehdissä kerrottiin Lenglenin sairastuneen leukemiaan. Vain kolme viikkoa myöhemmin hän sokeutui ja kuoli pernisiöösiin anemiaan 39-vuotiaana. Hänet on haudattu Cimetière de Saint-Ouen -hautausmaalle Saint Oueniin lähelle Pariisia.
Saavutuksia

Lenglen voitti Antwerpenin olympialaisissa 1920 kaksi olympiakultaa ja yhden pronssin. Hän voitti naisten kaksinpelin loppuottelussa Dorothy Holmanin erin 6–3, 6–0. Naisten nelipelissä Lenglen voitti parinsa Élisabeth d'Ayenin kanssa pronssia. Sekanelinpelissä Lenglen ja hänen parinsa Max Décugis voittivat kultaa, kun he päihittivät loppuottelussa Kitty McKanen ja Max Woosnamin lukemin 6–4, 6–2.
Urallaan Suzanne Lenglen voitti yhteensä 81 kaksinpelin turnausvoittoa. Näiden lisäksi hän voitti 73 nelinpeliturnausta ja kahdeksan sekanelinpeliturnausta. Hän on edelleen ainoa pelaaja, joka on kolmasti voittanut Wimbledonissa kaksinpelin, nelinpelin ja sekanelinpelin samana vuonna – Lenglen teki tämän vuosina 1920, 1922 ja 1925.
Ranskan avoimissa Lenglen voitti kaksinpelin 1920–1923 ja 1925–1926, nelinpelin 1925–1926 sekä sekanelinpelin 1925–1926. Tosin ennen vuotta 1925 turnaus oli avoin ainoastaan Ranskan kansalaisille, joten joskus Lenglenin grand slam -voittojen määräksi ilmoitetaan 21. Wimbledonissa hän voitti kaksinpelin 1919–1923 ja 1925, nelinpelin 1919–1923 ja 1925 sekä sekanelinpelin 1920, 1922 ja 1925. Lenglen valittiin tenniksen kansainväliseen hall of fameen vuonna 1978.
Vaikutus

Suzanne oli hyvin toimeen tulevan isänsä Charles Lenglenin ainoa lapsi. Isä huomasi tyttären liikunnallisen lahjakkuuden jo varhain. Isä tiedosti myös sen, millainen sosiaalinen arvostus Ranskan Rivieralla vallitsi tennistä kohtaan. Niin isä liittyi Nizzan Tennisklubin jäseneksi. Lapsia jäseniksi ei hyväksytty, mutta Suzannen kohdalla tehtiin poikkeus: hän pääsi mukaan ja sai pelata aikuisten kanssa. Isä ryhtyi valmentamaan tytärtään.
Heinäkuun 5. päivänä 1919 parikymppinen Suzanne aiheutti sensaation pelaamalla kaksi kertaa itseään vanhempaa Dorothea Chambersia vastaan Wimbledonissa. Sensaatiomaista ei ollut ainoastaan se, että nuori Suzanne Lenglen voitti ottelun, vaan myös se, miten nuori nainen oli pukeutunut: Suzannen yllä oli Jean Patoun suunnittelema kevyestä puuvillasta valmistettu yksinkertainen ja lyhythihainen asu. Asun lennokas hame ylettyi vain pohkeeseen saakka. Sääriä peittivät valkea sukat, päässä oli rento hattu. Aikalaisista asu oli häkellyttävä, ja sitä kutsuttiin jopa säädyttömäksi. Lenglenin asu muodosti voimakkaan kontrastin verrattuna vastapeluriin. Chambersin asu edusti edvardiaanista tyyliä: hame oli nilkkapituinen ja pusero tiukasti napitettu niskasta ja ranteista. Kaiken alla, vaikka ei tietenkään näkyvissä, oli lisäksi korsetti. Lenglenin vallankumouksellinen asu salli reippaan liikkumisen ja muutti naisten pukeutumista.
Vaikka asu vaikutti tuohon aikaan äkkinäisen vallankumoukselliselta, takana oli oikeastaan pitkään jatkunut kehitys kohti naisten suurempaa vapautta ja vapautumista. Yhteiskunta etenkin 1870–1880-luvuilla odotti naisten olevan hyvin passiivisia ja pidättyväisiä. Urheilua, etenkään tennistä ei pidetty naisille sopivana. Liikunta edellytti äkkinäisiä ja voimakkaita liikkeitä, hikoilemista ja hengästymistä, ja sellaisia asioita pidettiin epänaisellisina ja sopimattomina. 1900-luvulle tultaessa asenteet olivat jo hieman pehmenneet, mutta naisten urheilua silti väheksyttiin ja saatettiin jopa pitää tylsänä, eikä Wimbledonin pääkentille ollut asiaa. Kuitenkin ennen ensimmäistä maailmansotaa vuonna 1914 oli jo enteitä naisten aseman muuttumisesta. Suzanne Lenglenin lennokas esiintulo osui ajankohtaan, johon kulminoituivat sosiaaliset muutokset ja jo vuosikymmenen kestänyt pyrkimys naisten emansipaatioon. Lenglenistä tuli ihailtu tähti samalla tavalla kuin aiemmin oli ihailtu näyttelijöitä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suzanne Lenglen Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Wimbledonin naisten 1919 kaksinpelin finalistit Suzanne Leglen ja Dorothea Chambers
These Football Times

These Football Times on puolueeton jalkapalloaiheinen aikakaus- ja verkkolehti, joka painottaa hidasta journalismia. Neljännensvuosittain ilmestyvien printtilehtien tarkoituksena on keskittyä tiettyyn lajin alueeseen. Osana Guardian Sport Networkia, These Football Times julkaisee laajoja artikkeleita säännöllisesti myös The Guardianin verkkosivuilla. Andrew Flint, These Football Timesin toimittaja, nimettiin Football Supporters' Federationin Blogger of the Year -palkinnon saajaksi vuonna 2016.
The Spectator

| The Spectator |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Aihealue:  politiikka, talous, kirjallisuus
Kustantaja:  Spectator (1828) Ltd
ISSN:  ISSN 0038-6952
Levikki:  54 256 (2014)
Perustettu:  1828
Päätoimittaja:  Fraser Nelson
Sitoutuneisuus:  maltillinen konservatismi
Kotikunta:  Lontoo
Kotimaa:   Britannia
Ilmestymistiheys:  viikoittain
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
www.spectator.co.uk
The Spectator on Isossa-Britanniassa viikoittain ilmestyvä aikakauslehti, jossa julkaistaan politiikkaa, kirjallisuutta ja talousasioita käsitteleviä artikkeleita. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1828 lähtien, mikä tekee siitä vanhimman yhtäjaksoisesti ilmestyvän englanninkielisen aikakauslehden.
Aikaisemmin lehti oli kuuluisa oivaltavista pakinoistaan mutta sittemmin sen artikkelit ovat muuttuneet asiapitoisemmiksi. Nykyään se tunnetaan parhaiten laadukkaista kirja-arvosteluista ja huolitellusta kirjoitustyylistä. Poliittisesti se on konservatiivisempi kuin kilpailijansa The Economist ja New Statesman. Lehden päätoimittajana on toiminut monia huomattavia konservatiiveja, mukaan lukien myöhempi pääministeri Boris Johnson ja entiset parlamentaarikot Iain Macleod, Ian Gilmour ja Nigel Lawson.
Brittiläiset liikemiesveljekset David ja Frederick Barclay ovat omistaneet The Spectatorin vuodesta 2004 lähtien osana laajempaa Telegraph Media Group -mediakonsernia, johon kuuluvat myös suuret sanomalehdet The Daily Telegraph ja The Sunday Telegraph. Lehteä pidetään poliittisesti vaikutusvaltaisena vaikka sen levikki onkin suhteellisen pieni (54 000).
Aiheesta muualla

Sähköinen arkisto, johon on koottu lehden numerot vuosilta 1828−2008 (ilmainen)
The Royal Wind Music

| The Royal Wind Music |
| --- | --- |
 Alankomaalainen nokkahuiluyhtye The Royal Wind Music konsertissa Kuopion tuomiokirkossa 21. heinäkuuta 2019.
Tiedot
Toiminnassa:  1997-
Tyylilaji:  nokkahuilulla esitetty barokki- ja renessanssimusiikki
Kotipaikka:  Amsterdam, Alankomaat
Jäsenet:  Petri Arvo, Verena Barie, Francesca Clements, 	  Hester Groenleer, Sarah Jeffery, Dodó Kis, Marco Magalhães, María Martínez Ayerza, Juho Myllylä,  Filipa Margarida Pereira, Irene Sorozábal Moreno, Anna Stegmann ja Margarida Yokochi
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Royal Wind Music on vuonna 1997 Amsterdamissa perustettu alankomaalainen, toistakymmentä soittajaa käsittävä nokkahuiluyhtye, joka esittää renessanssi- ja barokkimusiikkia puupuhaltimilla. Erityisesti yhtye esittää aikakauden 1520–1640 musiikkia. Soittajat harjoittelevat ohjelmistonsa ulkoa ja esiintyvät ilman nuotteja. Yhtyeen jäsenet ovat opiskelleet Amsterdam Conservatoryssä, ja kokoonpano on elänyt vuosien saatossa. Yhtye on julkaissut useita CD-levyjä ja esiintynyt paitsi Alankomaissa, myös varsin laajalti kansainvälisesti. Suomessa The Royal Wind Music -yhtye on esiintynyt heinäkuussa 2019.
The Royal Wind Musicin Kuopion tuomiokirkon konsertissa 21. heinäkuuta 2019 käyttämiä nokkahuiluja.
Yhtyeen käyttämät, historiallisen renessanssityylin esikuvien mukaan suunnitellut puiset nokkahuilut ovat alankomaalaisen Adriana Breukinkin ja kanadalaisen Bob Marvinin rakentamia. Yhtyeen soittimet vaihtelevat kooltaan 15 senttimetriä pitkästä, heleä-äänisestä sopraninosta lähes kolmemetriseen, matalaäänialaiseen, urkumaisesti soivaan subkontrabassonokkahuiluun.
Levytyksiä

Yhtyeen julkaisemia levytyksiä ovat:
Alla Dolce Ombra (2002)
The Flute-Heaven of the Gods (2009)
Del Canto Figurado (2012)
A Noble Noyse of Musicke (2013)
Angeli, Zingare & Patori (2013)
En er mundo (2014)
Sweete Musicke of Sundrie Kindes (2015)
Cosmography of Polyphony (2017)
Aiheesta muualla

The Royal Wind Music -yhtyeen kotisivu (englanniksi) (royalwindmusic.org)
Arttu Timonen (8.7.2019) Jättimäinen nokkahuilu soi heinäkuussa Suomessa (hs.fi)
Skate (videopeli)

| Skate |
| --- | --- |

Kehittäjä:  EA Black Box
Julkaisija:  Electronic Arts
Suunnittelija:  Scott Blackwood (tuottaja)
Säveltäjä:  DJ Z-Trip
Pelisarja:  Skate
Julkaistu:  Xbox 360 NA 14. syyskuuta 2007 EU 28. syyskuuta 2007 PlayStation 3 NA 24. syyskuuta 2007 EU 5. lokakuuta 2007
Lajityyppi:  urheilupeli (rullalautailu)
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 12
Alusta:  PlayStation 3, Xbox 360
Jakelumuoto:  Blu-ray, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Skate (tyyliteltynä skate.) on EA Black Boxin kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema rullalautailuun perustuva urheilupeli. Pelille on julkaistu jatko-osat Skate It, Skate 2 ja Skate 3.
Pelaaminen

Peli alkaa siitä, kun pelaaja on rullalautailemassa. Hän on lähdössä paikalta, mutta jää bussin alle. Giovanni Reda käskee soittamaan ambulanssin. Kun ambulanssi saapuu, ambulanssihoitaja Danny Way herättää hänet. Hän kertoo, että kaikki järjestyy. Paul Rodriquez on ambulanssin kuljettaja. Matkalla sairaalaan esitellään pelissä olevia rullalautailijoita. Kun ambulanssi pääsee sairaalalle, Mike Carroll on päivystävä lääkäri. Eräs hoitaja käskee sairaalassa laittamaan pelaajan tiedot matkapuhelimeen. Kun harjoitukset on hoidettu, voi peli alkaa.
Skate on hyvin vapaamuotoinen peli. San Vanelona on valtava kaupunki, joka on jokaisen rullalautailijan unelmapaikka. Lopulta pääsee X-Games- areenalle pelaamaan muiden ammattilaisten, kuten Chris Haslamin kanssa. Viimeinen kisa on Danny Wayn skeittipaikan kisat.
Pelin juoni on hyvin tavanomainen, eli aloitteleva rullalautailija nousee huipulle. Pelihahmoa saa muokattua oman mielensä mukaan vaatteilla ja muilla tavaroilla, jotka ostetaan tehtävistä hankitulla rahalla.
Pelaaminen > Ohjaaminen

Skate on muihin rullalautailupeleihin verrattuna mahdollisesti tavallista vaikeampi. Erityisesti ohjaus hankaloittaa peliä huomattavasti. Peli eroaa muista skeittipeleistä uudella flick it -kontrolleillaan, joissa ohjaimen tateilla kontrolloidaan toisella hahmoa, toisella lautaa. ”Lautatattia” liikuttelemalla voi hyppiä ja tehdä temppuja, ja ”hahmotatti” ohjaa pelaajan hahmoa.
Soundtrack

Pelin soundtrack koostuu hieman raskaammasta musiikista, mukana on mm. Slayer, Motörhead sekä Children of Bodom, mutta soundtrackista löytyy myös N.W.A, sekä punk-musiikkia.
Pelissä esiintyvät rullalautailijat

| --- | --- |
 Danny Way  Paul Rodriguez jr  Jason Dill  Colin McKay  Ryan Smith  Terry Kennedy  Jerry Hsu  Ali Boulala  Chris Haslam  Pat Duffy  Big Black :  Rob Dyrdek  Alex Chalmers  John Rattray  PJ Ladd  Mike Carroll  Dennis Busenitz  Ryan Gallant  Chris Cole  Mark Gonzales  Giovanni Reda
Aiheesta muualla

EA Suomi[vanhentunut linkki]
Tiina Mielonen

| Tiina Mielonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1974 (ikä 49–50)
Taiteilija
Ala:  maalaustaide
Tiina Mielonen (s. 1974) on suomalainen taidemaalari.
Mielonen valmistui Kuvataideakatemiasta 2003. Hänen töitään on AMC Collectionissa Hollannissa sekä lähes kaikissa tärkeimmissä suomalaiskokoelmissa, kuten Helsingin taidemuseossa, Kiasmassa, Emmassa, Saastamoisen kokoelmassa ja Tampereen taidemuseossa.[lähde? ]
Mielosen töissä näkyy hänen kiinnostuksensa matkailukuvastoon. Postikorteista ja matkailuesitteistä aiheensa valitsevan Mielosen teokset ovat väreiltään kirkkaita ja keskittyvät usein tiettyyn yksityiskohtaan. Ihmiset on yleensä karsittu kuvista pois.[lähde? ]
Mielonen maalaa Öljyvärillä pleksille ja viimeistelee teokset kerralla. Jälki on suoraa ja luonnosmaista. Lopputuloksen taiteilija haluaa näyttävän helpolta, vaikka taustalla olisi monta aiempaa versiota.
Mielonen oli kesällä 2014 mukana Kiasman ja Marimekon yhteisnäyttelyssä nimeltä Kimpassa. Hänelle myönnettiin valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2021.
Aiheesta muualla

Tiina Mielonen Kansallisgallerian kokoelmissa
Tiina Mielosen verkkosivut
Tiina Mielonen Taidemaalariliiton Finnish Painters -sivustolla
Take Me Out

Take Me Out voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Take Me Out, Franz Ferdinand -yhtyeen kappale vuodelta 2004
Take Me Out, Richard Greenbergin kirjoittama näytelmä vuodelta 2002.
Take Me Out to the Ball Game, Jack Norworthin sanoittama kappale vuodelta 1908.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Take Me Out”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tilanfunktio

Tilanfunktio on termodynaamisen systeemin tasapainotilaa kuvaava suure, jonka arvo riippuu ainoastaan systeemin makroskooppisesta tilasta. Esimerkkejä tilanfunktiosta ovat tilavuus, paine, lämpötila, sisäenergia, entropia ja ainemäärä.
Tilanfunktion arvo ei riipu siitä, miten systeemi päätyi nykyiseen tilaansa. Tästä syystä esimerkiksi systeemin tekemä työ tai sen vastaanottama lämpö eivät ole tilanfunktioita, koska niiden arvoja ei voi päätellä ainoastaan systeemin nykytilasta. Tätä ominaisuutta kutsutaan polkuriippuvuudeksi eli tilanfuntiolta vaaditaan polkuriippumattomuutta.
Suureet, joiden arvoa ei voi yksikäsitteisesti määrittää systeemin makrotilasta, eivät ole tilanfunktioita. Esimerkiksi tietyn kaasuhiukkasen sijainti ei ole tilanfunktio.
Termistöä

Tilanfunktiot voidaan jakaa ekstensiivisiin ja intensiivisiin tilanfunktiohin sen mukaan riippuuko niiden arvo systeemin koosta. Energian, tilavuuden ja massan kaltaiset tilanfunktiot ovat ekstensiivisiä eli niiden arvo riippuu systeemin koosta, kun taas lämpötila, paine, tiheys ja energiatiheys ovat intensiivia tilanfunktiota.
Useita tilanfunktiota toisiinsa liittävää yhtälöä kutsutaan tilanyhtälöksi. Esimerkiksi ideaalikaasulaki  pV=nRT on tilanyhtälö, koska se liittää toisiinsa neljä tilanfunktiota: paineen   p, tilavuuden  V, ainemäärän  n ja lämpötilan  T.
Lista tilanfunktiosta

Seuraavat suureet ovat tilanfunktiota termodynamiikassa:
Massa
Energia (E )
Entalpia (H)
Sisäenergia (U)
Gibbsin vapaaenergia (G)
Helmholtzin vapaaenergia (F)
Entropia (S)
Paine (p)
Lämpötila (T)
Tilavuus (V)
Kemiallinen koostumus
Ainemäärä
Teoriassa on mahdollista määritellä ääretön määrä tilanfunktioita yhdistelemällä toisia tilanfunktioita. Esimerkiksi  Helmholtzin vapaaenergia  F määritellään kaavalla  F=U-TS,\, mutta myös suure  U-2TS on tilanfunktio, vaikkakaan ei fysikaalisesti yhtä hyödyllinen.
The Rose of Blood

| The Rose of Blood |
| --- | --- |

Ohjaaja:  J. Gordon Edwards
Käsikirjoittaja:  Bernard McConville
Perustuu:  Ryszard Ordynskin novelliin The Red Rose
Tuottaja:  William Fox
Pääosat:  Theda Bara Genevieve Blinn Charles Clary
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Fox Film Corporation
Levittäjä:  Fox Film Corporation
Ensi-ilta:   4. marraskuuta 1917
Kesto:  50 minuuttia
Alkuperäiskieli:  mykkä (välitekstit englanniksi)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Rose of Blood on vuonna 1917 ensi-iltansa saanut J. Gordon Edwardsin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Theda Bara, Genevieve Blinn ja Charles Clary. Fox Film Corporation oli elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä.
Bernard McConville laati käsikirjoituksen Ryszard Ordynskin novellin The Red Rose pohjalta. The Rose of Blood sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 4. marraskuuta 1917. Ilmestymisensä aikaan elokuva kiellettiin Chicagossa, koska sensorit pelkäsivät elokuvan antavan inspiraatiota Yhdysvaltain kansalaisille kukistamaan hallituksen. The Rose of Blood on nykyisin listattu kadonneeksi elokuvaksi.
Juoni

Lisza Tapenko (Theda Bara) työskentelee kotiopettajana prinssi Arbassoffin (Charles Clary) talossa. Kun prinssin vaimo (Bert Turner) kuolee, Liszalle ja prinssille kehittyy suhde. Lisza täyttää edesmenneen prinsessan paikan melkein jokaisessa asiassa – paitsi nimessä. Prinssi kieltäytyy avioitumasta Liszan kanssa heidän suuren säätyeronsa takia. Liszan entinen rakastaja, Vassya (Ryszard Ordynski), suostuttelee Liszaa liittymään vallankumoushankkeeseen, ja prinssin torjuma Lisza matkustaa revolutionistien päämajaan Sveitsiin. Kuitenkin prinssin pieni poika pyytää Liszaa takaisin, ja tällöin prinssi taipuu poikansa tahtoon ja suostuu ottamaan Liszan vaimokseen. Prinsessa Arbassoffina Lisza jatkaa yhteistyötään revolutionistien kanssa. Lisza alkaa elää kaksoiselämää: prinsessana ja vannoutuneena revolutionistina. Lisza salamurhaa monia hallituksen virkamiehiä, ja hänen tavaramerkkinään on punainen ruusu, minkä hän jättää jokaisen uhrinsa luokse. Liszaa repii kaksi asiaa: rakkaus prinssiä kohtaan ja rakkaus Venäjää kohtaan, kun koittaa päivä, jolloin revolutionistit antavat Liszalle määräyksen murhata hänen oma aviomiehensä. Lisza suostuu tehtävään, mutta päättää kuolla prinssinsä kanssa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Theda Bara  | … |  Lisza Tapenka   |
|  Charles Clary  | … |  prinssi Arbassoff   |
|  Marie Kiernan  | … |  Kosyla   |
|  Joe King  | … |  pääministeri   |
|  Herschel Mayall  | … |  Koliensky   |
|  Ryszard Ordynski  | … |  Vassya   |
|  Hector Sarno  | … |  revolutionisti   |
|  Genevieve Blinn  | … |  kotiopettajatar   |
|  Bert Turner  | … |  prinsessa Arbassoff   |
Aiheesta muualla

The Rose of Blood Internet Movie Databasessa (englanniksi)
The Rose of Blood AllMoviessa. (englanniksi)
The Rose of Blood Silent eran sivuilla (englanniksi)
The Rose of Blood Yhdysvaltain elokuvainstituutin sivustolla (englanniksi)
The Rose of Blood TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Take My Breath

| ”Take My Breath” The Weeknd |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Dawn FM
 Julkaistu: 6. elokuuta 2021
 Tuottaja(t): Max Martin, Oscar Holter, The Weeknd
 Tyylilaji: disko, tanssipop, synthpop, funk, synthwave
 Kesto: 03.40 (single/radioversio) 05.51 (pidennetty versio)
 Levy-yhtiö: XO, Republic Records
The Weekndin muut singlet
| ”Better Believe” 2021 | ”Take My Breath” 2021 | ”Die for It” 2021 |
Take My Breath on kanadalaislaulajan The Weekndin musiikkikappale. Sen julkaisivat XO sekä Republic Records The Weekndin Dawn FM -studioalbumin ensimmäisenä singlenä 6. elokuuta 2021. Kappaleen ovat sekä sanoittaneet että tuottaneet The Weeknd, Max Martin ja Oscar Holter. "Take My Breath" on lajityypiltään disko, tanssipop, synthpop, funk ja synthwave-kappale, johon on otettu elementtejä vaihtoehtorockista sekä psykedeelisestä popista. Kappaleen musiikkivideon ohjasi Cliqua ja se julkaistiin singlen julkaisupäivänä.
"Take My Breath" oli kaupallisesti valtava menestys, sen päästyä singlelistan kärkeen Israelissa sekä viiden parhaan joukkoon Belgiassa, Japanissa, Kanadassa ja Latviassa. Lisäksi se pääsi singlelistan kymmenen parhaan joukkoon Australiassa, Liettuassa, Norjassa, Ruotsissa, Sveitsissä, Tanskassa, Unkarissa ja Yhdysvalloissa.
Käännös suomeksi
Tianmen

| Tianmen 天门市, Tiānmén Shì |
| --- | --- |
 Tianmenin sijainti Hubein maakunnassa ja Kiinassa.
 Tianmen
 Koordinaatit: 30.6667°N, 113.1667°E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Hubei
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Aliprefektuuri
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  2 622 km²
Väkiluku (2010):  1 418 913
 – Väestötiheys:  541 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  431700
 
 www.tianmen.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tianmen (kiin. 天门市, pinyin: Tiānmén Shì) on aliprefektuuritason kaupunki Hubein maakunnassa Kiinassa. Kaupunki sijaitsee linnuntietä vajaa 110 kilometriä maakunnan pääkaupunki Wuhanista länteen. Vuonna 2010 kaupungin asukasluku oli 1 418 913 ja pinta-ala 2 622 neliökilometriä.
Kaupungin naapureina ovat etelässä Xiantaon ja Qianjiangin aliprefektuurit, lännessä ja pohjoisessa Jingmenin, sekä  idässä Xiaoganin prefektuuritason kaupunki.
Seudulta on löydetty muinaisia, 7000–8000 vuotta vanhoja ihmisasutuksia sekä esihistoriallisen ajan jade-esineitä, saviastioita, luita  ja pronssiesineitä. Kaupungin vanha nimi oli Jingling, ja sieltä oli kotoisin Liu Yan, joka kuului Kolme kuningaskunnan aikaiseen Han-dynastiaan. Toiseen maailmansotaan liittyvä Tianmenin taistelu käytiin 17. elokuuta 1945 – 27. elokuuta 1945.