stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vágur
Yhteiskunta

Kunta erotettiin Suðuroyn kirkkopitäjästä vuonna 1906 ja muodostettavaan kuntaan liitettiin Nes. Vágurin äänestäjät ovat poliittisesti usein kallistuneet sosialististen puolueidenJavnaðarflokkurinin ja Tjóðveldin suuntaan. Puolueet ryhtyivät yhteistyöhön, ja pormestariksi valituksi tuli Dennis Holm Tjóðveldista vuosiksi 2013–2016. Suðuroyn porvarilliset äänestäjät ovat usein suosineet tanskalaismielistä Sambandsflokkurin-puoluetta, joka ei ole ollut Vágurissa yhtä vahva 2000-luvulla. Sitä vastoin ovat sellaiset poliitikot kuin Annika Olsen ja Jacob Vestergaard onnistuneet saamaan ääniä Fólkaflokkurinlle.
Vágurissa on urheiluhalli ja jalkapallokenttä. Vágurin uimahalli, jossa oli 25-metrinen allas, suljettiin 2015, kun 50-metrin altaan sisältävä uusi Pálshøll avattiin Vágsverkiðiin. Siellä on myös lääkärin, hammaslääkärin ja jalkahoitajan vastaanottotilat. Vágurissa on myös hotelli, pankki ja kauppoja. Färsaarten ensimmäinen vesivoimala rakennettiin Botniin Vágurin luokse vuonna 1921. Rakennustöitä johti norjalainen insinööri Håkon Blauuw, ja se rahoitettiin lainalla, jonka suuruus oli 919 417 Tanska kruunua. Laina oli peräisin yksityisiltä, säästöpääomasta ja valtionlainasta. Nykyiset kaksi turbiinia asennettiin 1965 ja 1966, ja ne ovat teholtaan 1,1 megawattia ja 2,2 megawattia. Vuonon eteläpuolella on myös dieselvoimala Vágsverkið. Uimahalli käyttää uudelleen dieselvoimalan lämmön, ja siksi sen käyttö on halpaa. Uimahalli rakennettiin pääosin vapaaehtoisvoimin ja sponsorirahoituksella.
Vágurilaisia henkilöitä

Jákup Dahl (1878–1944), pappi ja separatisti
Johan Dahl (1959–), poliitikko (JF)
Pauli Dahl (1898–1977), lääkäri ja separatisti
Niels Pauli Danielsen (1938–), pitäjänpappi ja poliitikko (KrF)
Pál Joensen (1990–), uimari
Hergeir Nielsen (1949–), poliitikko (T)
Martin Næs (1953–), kirjailija
Marita Petersen (1940–2001), poliitikko (JF)
Ruth Smith (1913–1958), taiteilija
Hans Pauli Strøm (1947–), poliitikko (JF)
Ingeborg Vinther (1945–), ammattiyhdistysjohtaja
Kuvia

Royndin Fríðan muistomerkki. Laiva rakennettiin Vágurissa, ja se on keskiajan jälkeen ensimmäinen färsaarelainen laiva.
Vágurin vanhoja rakennuksia
Puisia soutuveneitä Vágurissa Vágseiðissa. Vanhin on rakennettu 1872.
Kalankuivatusta Vágurissa 1907.
Färsaarille tyypillinen dramaattinen valoilmiö. Vágurin kylä keväällä 2019.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Vágur
Käännös suomeksi
O Cameroon, Cradle of Our Forefathers

O Cameroon, Cradle of Our Forefathers (ransk. ”Chant de Ralliement”, engl. ”Rallying Song”) on Kamerunin kansallislaulu. Laulu sai virallisen aseman 1957, mutta sitä käytettiin epävirallisesti jo vuodesta 1948, siis jo ennen Kamerunin itsenäistymistä. Laulun sävelsi René Djam Afame, joka laati myös laulun tekstin yhdessä Samuel Minkio Bamba ja Moïse Nyatte Nko'o kanssa. Tekstiä muutettiin hieman 1978.
Audio

Kuuntele laulun melodia
Ulla Tapaninen (professori)

Ulla Tapaninen
| --- | --- |
Syntynyt:  30. elokuuta 1969  (55 vuotta) 
Syntymänimi:  Ulla Pirita Seppälä 
Ammatti:  yliopisto-opettaja  
| --- | --- |
Työala:  Meriliikenne, logistiikka  
Verkkosivusto:  ullatapaninen.net 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ulla Pirita Tapaninen (o.s. Seppälä; s. 30. elokuuta 1969 Helsinki) on suomalainen merenkulun logistiikan professori Tallinnan teknillisessä yliopistossa.
Koulutus

Tapaninen valmistui ylioppilaaksi Ressun lukiosta vuonna 1988. Hän on suorittanut diplomi-insinöörin (1993), tekniikan lisensiaatin (1996) ja tekniikan tohtorin (1997) tutkinnot teollisuustekniikasta ja teollisuusjohtamisesta Teknillisessä korkeakoulussa sekä filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1996 Cranfieldin yliopistossa Isossa-Britanniassa. Hän on dosentti Turun yliopiston maantieteen ja geologian laitoksella.
Ura

Tapaninen työskenteli tutkijana Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1992–1996, ympäristöpäällikkönä Finnlinesilla vuosina 1996–2005, meriliikenteen logistiikan apulaisprofessorina Turun yliopiston Merenkulkualan koulutus- ja tutkimuskeskuksessa vuosina 2006–2012 ja projektipäällikkönä Helsingin kaupungilla vuosina 2012–2021. Vuodesta 2021 hän on toiminut Tallinnan teknillisen yliopiston Viron merenkulkuakatemiassa: ensin apulaisprofessorina vuosina 2021–2024 ja vuodesta 2024 alkaen professorina.
Tapanisen tutkimusalueita ovat meriliikenteen logistiikka ja teknologia, merenkulun ympäristöongelmat sekä Helsingin ja Tallinnan väliset liikenneyhteydet.
Aiheesta muualla

Ulla Tapaniksen kotisivut
Ulla Tapaninen Viron tutkimustietojärjestelmässä
Ulla Tapaninen Turun yliopiston sivuilla
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii
James Belushi

James Belushi vuonna 2007.
James Adam ”Jim” Belushi (s. 15. kesäkuuta 1954) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja muusikko. Hän esiintyi vuosina 2001–2009 televisiosarjassa Perheen kalleudet (According to Jim).
Tausta

Belushi syntyi Chicagossa, Illinoisin osavaltiossa. Hänen äitinsä Agnes oli ensimmäisen sukupolven yhdysvaltainalbaani ja isä Adam albanialainen maahanmuuttaja, joka lähti kotikylästään Qytezëstä vuonna 1934. James kasvatettiin albanianortodoksiksi. Valmistuttuaan Wheaton Central High Schoolista hän opiskeli College of DuPagessa ja Southern Illinois University Carbondalessa.
Ura

Belushin ensimmäinen merkittävä rooli oli elokuvassa Suurkaupungin lait vuonna 1981. Hän esiintyi vuosina 1983–1985 Saturday Night Livessa.
Belushin tunnetuimpia esiintymisiä on nähty elokuvissa Muuten – se viimeöinen (1986), Salvador (1986), Reksi (1987), Red Heat – punainen vaara (1988), Kyttäkaksikko (1989), Muisti hukassa (1990), Vaaran vanki (1992), Rikollisin aikein (1997) ja Palkkamurhaajan oppipoika (1999) sittemmin hänet on nähty mm. John Maddoxin roolissa elokuvassa The Ghost Writer (2010), jonka on ohjannut Roman Polanski. Belushi on myös ääninäyttelijä, ja esiintynyt edesmenneen veljensä perustamassa The Blues Brothers -yhtyeessä. Perheen kalleudet -sarjassa hänellä on autotalliyhtye, jossa hän soittaa huuliharppua.
Yksityiselämä

James Belushin veli John Belushi kuoli huumausaineisiin vuonna 1982.
James Belushi on ollut naimisissa kolmesti, ja hänellä on kolme lasta. Hän sai vuonna 1980 naimansa Sandra Davenportin kanssa pojan vuonna 1981. Syyskuussa 1990 solmittu toinen avioliitto Marjorie Bransfieldin kanssa päättyi eroon jo huhtikuussa 1992. Vuodesta 1998 lähtien Belushi on elänyt kolmannessa avioliitossaan Jennifer Sloanin kanssa. Parilla on vuonna 1999 syntynyt tytär ja 2002 syntynyt poika. Belushille myönnettiin vuonna 2009 Albanian kansalaisuus. Belushi kertoi julkisesti vuonna 2020 viljelleensä kannabista vuodesta 2016 lähtien.
James Belushi kuuluu ortodoksiseen kirkkoon
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jim Belushi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
United Airlinesin lento 93

| United Airlinesin lento 93 |
| --- | --- |
 UA93:n lentoreitti
Yhteenveto
Päivämäärä:  11. syyskuuta 2001
Onnettomuustyyppi:  kaappaus
Tapahtumapaikka:  lähellä Shanksvilleä Stonycreek Townshipissä, Pennsylvaniassa
Kuolleita:  44 (4 kaapparia)
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 757-222
Lentoyhtiö:  United Airlines
Rekisteritunnus:  N591UA
Matkustajia:  37 (4 kaapparia)
Miehistöä:  7
Onnettomuuskone kuvattuna kolme päivää ennen onnettomuutta.
United Airlinesin lento 93 oli yksi neljästä syyskuun 11. päivän iskuissa kaapatuista reittilennoista. Lennolla käytetty kone oli tyypiltään Boeingin 757-222, rekisteriltään N591UA. Lento oli terrori-iskun ainoa, joka ei saavuttanut kohdettaan. Kaappareiden määränpäätä ei kuitenkaan tiedetä varmasti. Heidän arvellaan yrittäneen osua koneellaan Washingtonin Valkoiseen taloon tai Yhdysvaltain kongressitaloon. Selvitysten mukaan matkustajat olivat hyvin lähellä kukistaa kaapparit ennen kuin kone syöksyi maahan.
Tausta

United Airlinesin lennon 93 oli määrä lähteä Newarkin kansainväliseltä lentoasemalta kohti San Franciscoa kello 8.00, mutta ruuhkaisen aamuliikenteen takia lento pääsi lähtemään vasta kello 8.42. Jos lento olisi lähtenyt ajoissa, se olisi todennäköisesti kaapattu samaan aikaan kuin muutkin lennot, eikä matkustajilla olisi ollut aikaa suunnitella koneen haltuunottoa. Lennolla oli yhteensä 44 ihmistä: kaksi lentäjää, viisi lentoemäntää, neljä kaapparia ja 33 muuta matkustajaa.lähde?
Kaapparit kansallisuuksittain:
Ziad Jarrah, Libanon, lentäjä
Ahmed al-Haznawi, Saudi-Arabia
Ahmed al-Nami, Saudi-Arabia
Saeed al-Ghamdi, Saudi-Arabia
Lentokoneen miehistöön kuuluivat 43-vuotias kapteeni Jason Dahl, 36-vuotias perämies LeRoy Homer Jr., lentoemännät Sandra Bradshaw, Lorraine Bay, CeeCee Lyles ja Wanda Green sekä purseri Deborah Welsh. Yksi matkustajista oli amerikansuomalainen 27-vuotias Honor Elizabeth Wainio, joka työskenteli Discovery Channel -liikkeiden aluepäällikkönä.
Kaappaus

Kaapparit saivat koneen haltuunsa veitsien ja tekaistun pommiuhan avulla.
Kello 9.24 lentoyhtiön lentäjät saivat radioviestin, jossa neuvottiin varomaan ohjaamoon tunkeutuvia matkustajia. Viestissä kerrottiin myös kahden lentokoneen osuneen World Trade Centerin torneihin. Kello 9.26 pilotti pyysi vahvistusta viestiin. Se oli viimeinen radioviesti lennolta. Kahden minuutin kuluttua kaapparit hyökkäsivät ohjaamoon ja alkoivat kamppailla lentäjien kanssa. Clevelandin lennonjohdon mukaan kone vajosi samaan aikaan alaspäin. Se saattoi johtua ohjaamossa käynnissä olevasta kamppailusta.lähde?
Pian lennonjohto kuuli ohjaamosta jonkinlaisen äänen, mahdollisesti huudon. 40 sekunnin kuluttua kuului lisää samankaltaisia ääniä. Tänä aikana lentokone vajosi noin 200 metriä. Lennonjohto yritti tavoittaa koneen lentäjää mutta ei saanut vastausta. Kello 9.32 arabiaksentilla puhuva mies, todennäköisesti kaapparien lentäjä Ziad Jarrah, radioi lennonjohdolle huonolla englannin kielellä: ”Hyvät naiset ja herrat, tässä puhuu kapteeni. Istukaa ja pysykää paikoillanne. Lennolla on pommi, joten istukaa.” On todennäköistä, että Jarrah yritti kuuluttaa viestiä matkustamoon, mutta hän lähettikin sen epähuomiossa lennonjohdolle. Sen jälkeen kone kääntyi ja alkoi lentää matalalla itään päin. Kello 9.39 lennonjohto kuuli Jarrahin lähettämän viestin: ”Öh, tämä on kapteeni, haluaisin kaikkien pysyvän istumassa. Lennolla on pommi, ja [me] olemme menossa takaisin lentokentälle. Meillä on vaatimuksia [sekavaa]. Olkaa hyvät ja pysykää hiljaa.”lähde?
Koneen maahansyöksy

Kone syöksyi maahan lähellä Shanksvilleä Stonycreek Townshipissä Pennsylvaniassa eri lähteiden mukaan joko kello 10.03, 10.06 tai 10.10. Silminnäkijöiden mukaan kone oli ylösalaisin, kun se syöksyi nokka edellä peltoon. Arvioiden mukaan koneen nopeus oli törmäyshetkellä noin 930 km/h. Kone synnytti räjähtäessään noin 3,5 metriä syvän savuavan kraatterin. Koneen rungosta ei jäänyt näkyviin jälkeäkään. Kaikki 44 koneessa ollutta kuolivat maahansyöksyssä.lähde?
Lennon 93 mustan laatikon nauhoitusten ja lentokoneesta soitettujen puheluiden perusteella tiedetään, että henkilökunta ja matkustajat yrittivät ottaa lentokoneen haltuunsa saatuaan puhelimitse tietää, että samalla tavalla kaapattuja koneita oli jo törmännyt rakennuksiin samana aamuna. Kaappaajat tekivät jyrkkiä ohjausliikkeitä ja lopulta käänsivät lentokoneen laskuun, kun kävi ilmeiseksi, että matkustajat saisivat lentokoneen hallintaansa. Lopulta lentokone kääntyi ylösalaisin ja putosi maahan. Terrori-iskujen pääsuunnittelijana pidetty Khalid Sheikh Mohammed mainitsi vuonna 2002 al Jazeeran haastattelussa, että lennon 93 kohde oli kongressitalo, jolle oli annettu koodinimi ”Oikeustieteellinen tiedekunta”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta United Airlinesin lento 93 Wikimedia Commonsissa
Karl Fazer

| Karl Fazer |
| --- | --- |
 Karl Fazer
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. elokuuta 1866 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 9. lokakuuta 1932 (66 vuotta) Jokioinen, Suomi
Arvonimi: kauppaneuvos
Muut tiedot
Yritys:  Fazer
Puoliso:  Berta Fazer
Karl Otto Fazer [fatser] (16. elokuuta 1866 Helsinki – 9. lokakuuta 1932 Jokioinen) oli suomalainen Fazerin sukuun kuulunut kauppaneuvos ja tehtailija, joka perusti Fazer-yhtiön.
Perhe

Karl Fazerin isä oli sveitsiläissyntyinen turkkuri Eduard Peter Fazer (alkujaan Fatzer) ja äiti Anna Dorothea Haunhardt. Heillä oli yhteensä kahdeksan lasta, joista Karl oli toiseksi nuorin. Hänen sisaruksiaan olivat muun muassa sokeritehtailija ja tukkukauppias Max Fazer, konserttipianisti ja Suomalaisen Oopperan (nykyään Suomen Kansallisooppera) johtaja Edvard Fazer, Fazerin musiikkiliikkeen perustaja Konrad Fazer sekä pianotaiteilija Naëma Fazer.
Karl Fazerin vaimo Berta oli tammisaarelaisen leipurimestarin J. F. Blomqvistin tytär ja heillä oli neljä lasta: Margit Dorothea ”Dolly” Antell, Fazerin toimitusjohtajana vuodesta 1939 alkaen toiminut Sven Fazer, Brita Elisabeth Kreilsheimer ja Kitty Maria Hagelstam.
Ura

Karl Fazer oli suomalaisen makeisteollisuuden uranuurtaja. Hän opiskeli sokerileipurin ammatin ulkomailla. Fazer pääsi 18-vuotiaana oppipojaksi G. Berrinin konditorialiikkeeseen Pietariin. Fazer sai sieltä hyvän todistuksen eli kisällikirjeen. Ammattilaisena hän työskenteli muissakin nimekkäissä pietarilaisissa liikkeissä sekä myös Berliinissä ja Pariisissa.
Suomeen palattuaan Fazer pystyi avaamaan oman konditorialiikkeensä. Fazerin ranskalais-venäläinen liike avattiin 17. syyskuuta 1891 Helsingin Kluuvikatu 3:een, isänsä omistamaan kiinteistöön. Hän sai liikettä varten 250 000 markan suuruisen lainantakauksen K. H. Renlundilta. Naapurirakennukseen perustettiin kahvila ja huoneistot yhdistettiin. Fazer asui itse talon ylimmässä kerroksessa.
Fazerin kahvila- ja konditoriatoiminta menestyi hyvin, ja kahviloita avattiin myös muualle Helsinkiin, jopa Töölön kaupunginosaan saakka. Fazerin maine perustui kuitenkin makeisiin, joiden valmistusta hän oli opiskellut Euroopassa. Fazer aloitti 1897 makeisten tehdasmaisen valmistuksen, jolloin hän perusti makeistehtaan Punavuoreen. Tehdasrakennus, nykyiseltä nimeltään Mestaritalo, sijaitsi samalla tontilla, jossa oli hänen veljensä Max Fazerin tukkuliike. Karl Fazer teki veljensä kanssa sopimuksen makeisten tukkujakelusta. Tehtaan ensimmäiset tuotteet olivat Iris- ja Kiss-Kiss-karamellit. Jälkimmäiset pääsivät postimerkkiin yhtiön satavuotisjuhlan kunniaksi vuonna 1991. Hieman myöhemmin lanseerattiin taiteilijoiden, kuten Eino Leinon, Jean Sibeliuksen ja Oskar Merikannon, kuvin koristeltu karamellisarja. Vähitellen Fazerin yritys kasvoi suuryritykseksi, ja se laajeni muun muassa Hankoon, josta Karl Fazer osti keksitehtaan vuonna 1928.lähde?
Suomen sanomalehdissä pohdittiin itsenäistymisen jälkeen, kuka on Suomen tunnetuin henkilö ulkomailla. Kärkikolmikon muodostivat Svinhufvud, Mannerheim ja Karl Fazer. Fazer nimitettiin kauppaneuvokseksi vuonna 1926.
Fazer oli Oy Stockmann Ab:n hallintoneuvoston jäsen ja jäsenenä sekä Suomen Metsästysyhdistyksen että Suomen Yleisen Metsästäjäliiton hallituksissa.
Harrastukset

Fazer oli luonnonystävä, lintujen tuntija, metsästäjä, kalastaja ja kilpa-ampuja. Hän osallistui ammuntakilpailuihin sekä Suomessa että ulkomailla. Fazer osallistui Suomen joukkueessa Tukholman vuoden 1912 olympialaisten ammuntakisoihin ja sijoittui savikiekkoammunnan henkilökohtaisessa kisassa kolmanneksitoista ja joukkuekilpailussa viidenneksi.
Karl Fazer perusti linnuston suoja-alueita Ahvenanmaan saaristoon ja Karjalankannakselta Viipurin läänin Pyhäjärveltä vuonna 1918 ostamansa Taubilan tilan maille. Hän toi Suomeen fasaanit, hänellä oli oma fasaanitarha Helsingin lähellä 1900-luvun alussa, 1912 hän perusti fasaanitarhan vuokrattuaan Jokioisten kartanon metsästysoikeudet. Karl Fazer kuoli 66-vuotiaana saatuaan sydänkohtauksen metsästysretkellä Jokioisissa syksyllä 1932. Fazerin hauta on Hietaniemen hautausmaalla Helsingissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karl Fazer Wikimedia Commonsissa
Karl Fazer Helsingin Suomalainen Klubi.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Norjan laivaston tykkiveneet

Norjan laivaston tykkiveneet listaa Norjan laivastossa palvelleet tykkiveneet.
Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan ja Yhdysvaltojen aloittaessa rautarunkoisten alusten valmistamisen 1850-1860 puurunkoiset alukset tulivat palveluskelvottomiksi. Norjan kuninkaallinen laivasto siirtyi samalla tykkiveneaikaan. Vuoden 1855 laivastosuunnitelma esitti kahdentoista höyrykäyttöisen tykkiveneen valmistamista. Alukset jaettiin kolmeen eri luokkaan.
Vuoden 1877 laivastosuunnitelmassa oli kaksitoista ensimmäisen luokan, 24 toisen luokan ja 46 kolmannen luokan tykkivenettä. Budjettivarat eivät kuitenkaan mahdollistaneet suunnitelman toteuttamista ja sitä supistettiin seuraavien vuosien aikana, minkä lisäksi alusten ominaisuuksia rajattiin. Laivaston hankintoja supisti vielä lisää laivasto- ja armeijaministeriöiden yhdistäminen 1884 puolustusministeriöksi, jolloin samalla puolustushankinnat siirtyivät maavoimia suosivaksi.
1. luokan tykkiveneet

Ensimmäisen luokan tykkiveneiden tuli omata hyvät merenkulkuominaisuudet, jotta ne kykenisivät toimimaan Norjan pohjoisilla aluevesillä. Ainoastaan neljä valmistettiin ja nekin olivat kaikki keskenään erilaisia.
KNM Ellida (1882–1925)
KNM Sleipner (1878–1935)
KNM Viking (1891–1920) luokiteltu panssarikansiristeilijäksi 1903
KNM Frithjof (1895–1928) luokiteltu 1900-luvun alussa panssarikansiristeilijäksi
2. luokan tykkiveneet

Rjukan-luokka
KNM Rjukan (1861–1893)
KNM Sarpen (1861–1940)
Glommen-luokka
KNM Lougen (1864–1903)
KNM Glommen (1864–1903)
Vuosina 1874-1887 valmistui Carljohansvernin telakalla Hortenissa seitsemän toisen luokan tykkivenettä.
Vale-luokka
KNM Vale (1874–1947) miinalaivaksi 1911.
KNM Uller (1876–1940) miinalaivaksi 1911.
KNM Nor (1878–1949) miinalaivaksi 1912.
KNM Brage (1878–1946) miinalaivaksi 1912.
KNM Vidar (1882–1947) miinalaivaksi 1911.
Gor-luokka
KNM Gor (1884–1945) miinalaivaksi 1913.
KNM Tyr (1887–1945) miinalaivaksi 1913.
KNM Æger (1894–1932)
3. luokan tykkiveneet

Norjan laivastolle valmistettiin vuosina 1840-1845 47 tykkisaloppia, minkä lisäksi vanhoja saloppeja kunnostettiin. Alusmalli oli käytössä jo Napoleonin sodissa. Kahdeksantoista tykkisaloppia muutettiin kolmannen luokan tykkiveneeksi ja loput näistä vanhentuneista aluksista romutettiin.
Muutotyöt tehtiin 1872-1883, joiden aikana aluksiin asennettiin kaksi höyrykonetta. Näiden yhteisteho oli noin 70 hevosvoimaa ja niiden avulla alusten nopeus oli noin 6-8 solmua. Alukset aseistettiin yhdellä 17 senttimetrin rihlatulla suustaladattavalla kanuunalla. Aluksen miehistöön kuului 19 miestä.
3. luokan tykkiveneet olivat:
KNM Dverg
KNM Nøk
KNM Aasgaardstrand
KNM Kongsberg
KNM Kristiansand
KNM Skudesnes
KNM Karmøe
KNM Skien
KNM Tønsberg
KNM Horten
KNM Langesund
KNM Porsgrund
KNM Laurvig
KNM Arendal
KNM Lillesand
KNM Brevig
KNM Trold
1. luokan tykkivene Ellida
Vale-luokan 2. luokan tykkivene
Norjan laivaston kolmannen luokan tykkivene
KiCad

| KiCad |
| --- | --- |
 KiCad ja neljäkerroksinen piirilevy suunniteltavana.
Luoja:  Jean-Pierre Charras
Kehityshistoria
Vakaa versio:  9.0.0 (20. helmikuuta 2025)
Tiedot
Alusta:  Linux, macOS, Windows
Lisenssi:  GNU General Public License versio 3.0 tai myöhempi
Aiheesta muualla
Verkkosivusto
Versiohallinta
KiCad on vapaa ohjelmisto elektroniikan piirikaavioiden suunnitteluun. Ohjelmisto on julkaistu avoimena lähdekoodina GNU GPL lisenssillä Linuxille, macOS:lle ja Windowsille. Projektin aloitti Jean-Pierre Charras hänen työskennellessään tutkijana ja opettajana Ranskassa (IUT de Saint Martin d'Hères). KiCad liittyi vuonna 2019 Linux Foundationiin.
Ohjelmassa on suunnittelutoimintojen lisäksi simulaatio-ominaisuus.
Maa- ja kotitalousnaiset

Maa- ja kotitalousnaiset on valtakunnallinen ruuan, maaseutumaiseman sekä yrityspalveluiden asiantuntijajärjestö sekä maaseutuhenkisten ihmisten suuri ja aktiivinen verkosto. Maa- ja kotitalousnaisilla on yli 25 000 jäsentä ja 750 paikallisyhdistystä. Järjestössä työskentelee noin 70 asiantuntijaa yhdessätoista alueellisessa piirikeskuksessa, jotka toimivat yhteistyössä ProAgria-keskusten kanssa. Maa- ja kotitalousnaisten Keskus ry on järjestön valtakunnallinen keskusjärjestö.
Kuumaliekkipalaminen

Kuumaliekkipalaminen on tyypillisesti yli 500 oC:ssa tapahtuva eksoterminen kemiallinen tapahtuma, jossa polttoaineena oleva hiilivety reagoi hapettimena toimivan happikaasun kanssa. Palamiseen vaadittava lämpötila on selvästi korkeampi kuin kylmäliekkipalamisen lämpötila. Hiilivedyn palamisen mekanismi koostuu lukuisista alkeisreaktioista. Hiilivedyn palamisen mekanismin selvittämistä edesauttaa suuresti metaanin palamisen tunteminen.
Hiilivetyjen palaminen korkeissa lämpötiloissa

Metaania suuremmat hiilivedyt (RH) hajoavat termisesti jo noin 500 oC:een lämpötilassa tuottaen mm. alkyyliradikaaleja (R). Esimerkiksi n-propaani hajoaa tuottaen eteenin ja metyyliradikaalin. Metaanin palamiseen verrattuna oleellinen ero suurien hiilivetyjen palamisessa on konjugoituneiden olefiinien,  {\ce {QH}}, muodostuminen alkyyliradikaalien reaktioissa hapen kanssa.
Näissä lämpötiloissa vetyperoksiradikaali on reaktiivinen ja on tärkeä HO-radikaalin lähde:
Reaktiovaihe (6) aiheuttaa ketjureaktion haarautumisen. Lämpötilaa nostettaessa vetyperoksiradikaali hajoaa termisesti. Korkeissa lämpötiloissa ketjureaktio kiihtyy entisestään H-atomin ja hapen välisen reaktion seurauksena.
Huomautuksia

↑  Esimerkiksi 2-metyylibutaanissa on 9 primääristä ja 2 sekundääristä C-H -sidosta,ja 1 tertiäärinen C-H -sidos.
Valkoinen aukko

Valkoinen aukko on Einsteinin yleisen suhteellisuusteorian sallima hypoteettinen alue aika-avaruudessa. Teoriassa valkoisten ja mustien aukkojen välillä voisi olla myös madonreikä, jota pitkin mustaan aukkoon imeytynyt materia siirtyisi valkoiseen aukkoon. Teoriaa valkoisista aukoista on kehittänyt muun muassa italialainen fyysikko Carlo Rovelli.
Matemaattisesti tarkasteltuna valkoinen aukko on musta aukko, jossa aika kulkee taaksepäin. Valkoiseen aukkoon ei pääse mikään, edes valo. Aukko puhaltaa ulos kaiken materian, joka olisi kulkeutunut aukkoon madonreiän kautta. Ulostuleva materia ei olisi sama, joka joutui mustan aukon ja valkoisen aukon sisäiseen järjestelmään mustan aukon kautta, vaan materiaa joka olisi käynyt läpi mustan aukon ja madonreiän aiheuttamat fyysiset vaikutukset.
Valkoisia aukkoja ei ole havaittu suoraan tai epäsuorasti. Carlo Rovellin mukaan niitä olisi ylipäätään melkein mahdotonta havaita tai erottaa mustista aukoista. Tutkijat pitävät epätodennäköisenä valkoisten aukkojen löytymistä todellisesta universumista.
Aiheesta muualla

Onko avaruudessa valkoisia aukkoja? (Kuunneltavissa toistaiseksi) Tiedeykkönen. Yle Areena. 1.3.2019.
Vakuus

Vakuus tarkoittaa yleisesti jotakin, joka olemassaolollaan varmistaa tai takaa jonkin (tulevan) seikan. Sen synonyymi on tae. Konkreettisesti vakuus on jonkin seikan takeena oleva pantti, takuu, lupaus tai muu senkaltainen sitoumus.
Vakuus oikeustieteessä

Velan vakuudella tarkoitetaan velkojalle etukäteen annettua varallisuusarvoista etuutta, joka on velkojan käytettävissä siinä tapauksessa, että velallinen ei maksa velkaansa.
Vakuudet jaetaan yleisesti henkilövakuuksiin ja esinevakuuksiin eli reaalivakuuksiin.