stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johnson City (Tennessee)
Historia

Johnson Cityn seudulle muutti uudisasukkaita 1760-luvulla. Seutu kuului alkuaan Pohjois-Carolinaan. 1780-luvulla se oli osa suunnitteilla olevaa Franklinin osavaltiota (State of Franklin), jota ei kuitenkaan toteutettu. Seudulle alkoi kehittyä tiivistä asutusta 1850-luvulla, jolloin itäinen Tennessee liitettiin rautatieverkkoon. Kaupunki perustettiin 1856, ja sen nimi oli alkuaan Johnson’s Depot postimestari Henry Johnsonin mukaan. Johnson oli tuonnempana kaupungin ensimmäinen pormestari. Kaupungin nimeksi virallistettiin Johnson vuonna 1861. Johnson kasvoi voimakkaasti vuosisadan loppua kohden ja sen teollisuus oli elinvoimaista.
1900-luvun alussa Johnson City kehittyi vähittäis- ja tukkukaupan keskukseksi uusien rautatieyhteyksien ansiosta. 1920-luvulla se kukoisti. 1950-luvulta alkaen Johnson on ollut teollisuuden, vähittäiskaupan ja viihde-elämän keskus.
Talous ja liikenne

Johnson Cityn elinkeinoelämä nojaa maatalouteen, terveydenhuoltoon, rahoitustoimintaan ja teollisuuteen. Kaupungissa toimii 1911 perustettu East Tennessee State University, jonka yhteyteen 1974 perustettu lääketieteellinen koulu on yhdessä vastaavien toimijoiden kanssa edistänyt kaupungin asemaa lääketieteellisen tutkimuksen keskuksena.
Johnson Cityn keskeinen maantieliikenteen väylä on Interstate 26, joka on osa U.S. Route 23 -pääväylää. Toinen merkittävä väylä on edellisen kanssa risteävä Interstate 81. Lähin lentoasema on Tri-Cities Regional Airport.
Aiheesta muualla

Johnson City, Tennessee, USA — Sunrise, Sunset, and Daylength
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johnson City (Tennessee) Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Johnson City, Tennessee
Käännös suomeksi
Jätealus (vesiliikenne)

Jätealus Amsterdamin kanavassa.
Jätealus on kulkuneuvo, jota käytetään jätteiden kuljetukseen (ja joskus myös vesiroskan keräämiseen) vesiliikenteessä. Alus muodostuu laivasta (esimerkiksi proomu) tai veneestä (esimerkiksi hinaaja). Jätealuksia on käytössä suurkaupungeissa, kuten Amsterdamissa ja New Yorkissa, koska niiden avulla pyritään siirtämään jätteitä jätteidenkäsittelylaitoksiin pienemmillä hiilidioksidipäästöillä sekä vähentämään tieliikennettä. Jätealusten käyttöä on kokeiltu myös Venetsiassa.
Aikaisemmin jätealusten tarkoituksena oli kerätä kaupungin asukkaiden ja eläinten jätteitä sekä kuljettaa jätteet merille, missä ne oli tarkoitus päästää merenpohjaan. Nykyään jätteiden upottaminen merenpohjaan ja vesistöihin on kielletty, minkä seurauksena jätealukset on varustettu kierrätyssäiliöillä ja ne kuljettavat lastin jätteidenkäsittelylaitoksille, missä jätteet poltetaan, kierrätetään tai käytetään maantäytössä.
Jätealusten väärinkäyttö

New Yorkin ja Philadelphian jäteongelman kasvaessa 1980-luvulla jätealuksia käytettiin kaupunkien jätteiden kuljettamiseen muihin kaupunkeihin sekä ulkomaille. Vuonna 1986 Khian Sea-niminen jätealus lähti Philadelphiasta mukanaan 13 000 tonnia tuhkaa ja ongelmajätettä (muun muassa raskasmetalleja ja dioksiineja), josta se levitti neljänneksen Haitin saaren hiekkarannoille lannoitteen nimikkeellä ja upotti loput kahden vuoden aikana Atlantin ja Intian valtameriin. Laivan nimi muuttui kaksivuotisen matkan aikana ensin Feliciaksi ja lopulta Pelicanoksi, jonka nimissä se ankkuroitui Singaporeen. Tapauksesta ja vastuunkantajan roolista syntyi vuoteen 1993 kestänyt oikeusjuttu, jolloin Khian Seata ohjeistaneen Coastal Carriersin kaksi johtohenkilöä tuomittiin sakkoihin ja vankilatuomioon. New Yorkin osalta vuonna 1987 Long Islandin ja Islipin jätteiden oli tarkoitus päätyä Pohjois-Carolinan täyttömaaksi, mitä varten Mobro 4000-niminen jätealus lähetettiin matkaan mukanaan 3 100 tonnia jätettä. Pohjois-Carolinan viranomaiset eivät kuitenkaan halunneet aluksen ankkuroituvan mahdollisten ympäristörikosten vuoksi (kuljetusprojektista vastasi myös mafiakytköksinen rikospomo Salvatore Avellino), minkä seurauksena laiva kääntyi takaisin ja yritti tarjota lastiaan muihin osavaltioihin sekä ulkomaille Meksikoon, Belizeen ja Bahamalle, mutta lasti päätyi lopulta takaisin Islipiin kaksi kuukautta kestäneen 6000 mailin merimatkansa jälkeen. 
Jätealuksia on käytetty ennen myös alkoholin ja päihteiden salakuljetukseen.
Fuksinpuisto

| Fuksinpuisto |
| --- | --- |

Sijainti:  Kotkassa keskustassa Kotkansaarella Puistotie 16
Koordinaatit:  60°27′28.7″N, 26°56′12.4″E
Pinta-ala:  1 ha
Perustettu:  1996
Fuksinpuisto on puisto Kotkassa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa Kotkansaarella Puistotien varrella. Puisto on saanut Green Flag Award -tunksen vuosina 2020, 2021, 2022 ja 2023.
Fuksinpuisto perustettiin vuonna 1996 ja se on kooltaan hehtaarin kokoinen. Se toimii Helsingin yliopiston atsalea-lajikkeiden koekenttäistutusalueena. Puistossa kasvaa runsaasti myös perennoja, kuten kurjenmiekkoja, kurjenpolvia, päivänliljoja, pioneja, kuunliljoja, nauhuksia ja monivuotisia köynnöksiä, kuten kärhöjä. Kasvilajistoon kuuluu myös maanpeittokasveja, hedelmäpuita ja marjapensaita. Istutukset on varustettu nimilapuin.
Fuksinpuistoon pystytettiin vuonna 2016 Samulin Alosen veistos Siivekkäät. Puiston vieressä on pallokenttä ja leikkipaikka sekä ympäristössä Haukkavuoren koulu, Arto Tolsa -areena ja Uimala Katariina.
Franz Xaver Pokorný

Franz Xaver Pokorný (1728 Hradec Králové – 1794 Regensburg) oli tšekkiläinen säveltäjä. Hän opiskeli muun muassa Karel Stamicin johdolla. Vuodesta 1766 lähtien Pokorný toimi Regensburgissa, Saksassa. Pokornýn tuotantoon kuuluu sinfonioita, klarinettikonserttoja ja kamarimusiikkia. Pokornýn huilukonserton D-duurissa luultiin aiemmin olevan Luigi Boccherinin säveltämä.
Franz Xaver Eder

Franz Xaver Eder (4. marraskuuta 1925 – 20. kesäkuuta 2013) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1954 ja nimitettiin Passaun hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Villa Regiin titulaaripiispaksi 6. toukokuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonius Hofmann, jota avustivat Ernst Tewes ja Karl Borromäus Flügel.
Eder nimitettiin 26. tammikuuta 1984 Passaun hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi, ja saman vuoden lokakuun 15. päivänä hänestä tuli sen piispa. Hän jäi eläkkeelle 8. tammikuuta 2001.
Jérôme Lalande

Jérôme Lalande
Joseph Jérôme Lefrançois de Lalande (11. heinäkuuta 1732 – 4. huhtikuuta 1807) oli ranskalainen tähtitieteilijä.
Lalande opiskeli samalla sekä laki- että tähtitiedettä mutta valitsi lopulta tähtitieteen elämäntehtäväkseen. Hän oli vuodesta 1761 Collège de Francen professori ja sittemmin École Militairen observatorion pysyvä johtaja. Toimeenpanemillaan järjestelmällisillä tähtien asemien havainnoilla hän hankki aineiston tähtiluetteloon Catalogue of 47,390 stars (1847), jonka Francis Baily julkaisi ja joka on tehty Lalanden teoksessa Histoire céleste française (1801) julkaistujen tulosten perustalla. Suuremman merkityksen hän kuitenkin on kenties saavuttanut teoksellaan Traité d’astronomie (1764), joka on ensimmäinen täydellinen tähtitieteen oppikirja. Lalande perusti 1802 Ranskan tiedeakatemian tähtitieteellisistä teoksista myöntämän nimeään kantavan kunniapalkinnon Prix Lalande.
Aiheesta muualla

Karttunen, Hannu: Vanhin tiede – Tähtitiedettä kivikaudesta kuulentoihin, s. 457–458.  ("Joseph Jérôme Lefrançois de Lalande (1732–1807)")  Helsinki:  Ursa, 2003.  ISBN 978-952-5329-26-1.
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jérôme Lalande Wikimedia Commonsissa
Jérôme Ferrari

Jérôme Ferrari vuonna 2010.
Jérôme Ferrari on vuonna 1968 Pariisissa syntynyt kirjailija ja kääntäjä. Hän toimii filosofian opettajana Abu Dhabin ranskalaisessa koulussa. Hän sai Goncourt-palkinnon vuonna 2012 samana vuonna ilmestyneestä romaanista Le sermon sur la chute de Rome.
Teokset

2012 Le Sermon sur la chute de Rome
2010 Où j'ai laissé mon âme (englanniksi Where I Left My Soul, 2012)
2009 Un dieu un animal
2008 Balco Atlantico
2007 Dans le secret
2002 Aleph zéro
Isovahakoisa

| Isovahakoisa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Vaarantunut  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Koisaperhosmaiset Pyraloidea
Heimo::  Koisat Pyralidae
Alaheimo::  Pesäkoisat Pyralinae
Tribus::  Galleriini
Suku::  Galleria  Fabricius, 1798
Laji::  mellonella
Kaksiosainen nimi
 Galleria mellonella  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Isovahakoisa Wikispeciesissä   Isovahakoisa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Isovahakoisa eli vahakoisa (Galleria mellonella) on koisien heimoon ja pesäkoisien alaheimoon kuuluva perhoslaji, jonka toukat syövät mehiläisvahaa ja ovat tämän takia mehiläistenkasvatuksen tuholaisia. Lajin toukkia kasvatetaan ruoaksi terraarioeläimille.
Isovahakoisaa esiintyy luonnossa pääasiassa Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Australiassa. Laji on Suomessa harvinainen, mutta vakiintunut, esiintyen lähinnä Hämeenlinna-Lahti-akselin eteläpuolella. Isovahakoisa on luokiteltu Suomessa vaarantuneeksi lajiksi.
Muovin hajotuskyky

Isovahakoisan toukka kykenee syömään ja hajottamaan polyeteeniä, eli PE-muovia. Laboratoriokokeissa noin 100 vahakoisan toukkaa söi 92 milligramman edestä PE-muovista tehtyä muovipussia 12 tunnin aikana ja eräässä toisessa kokeessa mitattiin toukkien syöneen 14 tunnin aikana 13% PE-muovin massasta. Toistaiseksi ei ole varmuutta siitä, että hajottavatko toukat muovia omilla entsyymeillään vai suorittavatko hajottamisen toukan suoliston bakteerit. Esimerkiksi Plodia interpunctella koisaperhosmaisen lajin suolistosta eristetyt bakteerit Enterobacter asburiae ja tietyt Bacillus suvun bakteerit kykenevät elämään PE-muovin pinnalla ja hajottamaan sitä.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Isovahakoisa (Galleria mellonella)
Marika Rökman, Suomen Herpetologinen Yhdistys: Vahakoisa (Galleria mellonella) (Arkistoitu – Internet Archive)
UniProt: Taxonomy - Galleria mellonella (Greater wax moth) (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Galleria mellonella (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Galleria mellonella (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Galleria mellonella (greater waxmoth) (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Galleria mellonella, the Greater wax moth (englanniksi)
Franz Xaver Richter

Franz Xaver Richter
Franz Xaver Richter (1. joulukuuta 1709 Holleschau, Määri - 12. syyskuuta 1789 Strasbourg) oli  Mannheimin vaaliruhtinas Karl Theodorin palveluksessa toiminut myöhäistä barokkia edustanut säveltäjä .
Hän kirjoitti La Deposizione della Croce -oratorion (1748), 28 messua, paljon motetteja ja psalmeja, 69 sinfoniaa sekä kosolti kamarimusiikkia.
John Singleton Copley

Gilbert Stuartin maalaama John Singleton Copleyn muotokuva.
John Singleton Copley (1738–1815) oli yhdysvaltalainen taidemaalari, joka syntyi luultavasti Bostonissa Massachusettsissa irlantilaisten Richard ja Mary Singleton Copleyn perheeseen. Copley tunnetaan erityisesti hänen muotokuvamaalauksistaan, jotka hän maalasi Uuden-Englannin keskeisistä vaikuttajista ja Amerikan vallankumouksen johtohahmoista. Copley oli taiteilijana täysin itseoppinut. Taidokkaiden muotokuviensa ja suurten maalaustensa kuten Watson ja hai (1778) ansiosta hänestä kehittyi yksi aikansa arvostetuimmista taiteilijoista ja jotkut ovat jopa pitäneet häntä ensimmäisenä merkittävänä yhdysvaltalaisena taiteilijana. Copley oli myös Royal Academyn jäsen. Hän vietti viimeiset vuotensa Britanniassa ja kuoli Lontoossa vuonna 1815.
Bostonista löytyy muun muassa Copleyn mukaan nimetty aukio ja kaksi hänen mukaansa nimettyä hotellia.
John Singleton Copleyn maalauksia

Samuel Adams (1772)
Paul Revere (1770)
Herra ja rouva Thomas Mifflin (Sarah Morris) (1773)
Majuri Peirsonin kuolema (1784)
Nicholas Boylston (1767)
Watson ja hai (1778)
Rouva John Winthrop (1773)
Copleyn perheen muotokuva (1776)
Margaret Kemble Gagen muotokuva (n. 1771)
James Warren (1763)
Mercy Otis Warren (1763)
Miehen pää (n.1777)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
National Gallery of Art: John Singleton Copley (englanniksi)
National Gallery of Art: Watson and the Shark (englanniksi)
Find-A-Grave (englanniksi)
Galleria Copleyn maalauksia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
John Slattery

John Slattery vuonna 2008.
John Slattery, oikealta nimeltään John M. Slattery Jr., (s. 13. elokuuta 1962 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Mad Men -sarjan Roger Sterlingin roolin ohella muita Slatteryn merkittäviä rooleja ovat muun muassa Al Kahnin rooli sarjassa Homefront, senaattori Walter Mondalen rooli HBO:n minisarjassa Avaruuden sankarit, Sam Trumanin rooli sarjassa Will & Grace, Michael Cassidyn rooli Amyn miehenä sarjassa Amyn lailla, poliitikko Bill Kelleyn rooli sarjassa Sinkkuelämää, rehtori Dennis Martinon rooli sarjassa Ed ja Peter Benedictin rooli sarjassa Jack and Bobby. Maaliskuussa 2007 Slattery alkoi esittää Täydellisissä naisissa Gabrielle Solisin (Eva Longoria Parker) toista aviomiestä.
Slattery esitti Katherine Watsonin (Julia Roberts) poikaystävää Paul Moorea elokuvassa Mona Lisa Smile. Slattery näytteli Tony Starkin isää Howard Starkia elokuvissa Iron Man 2 (2010), Ant-Man (2015), Captain America: Civil War (2016) ja Avengers: Endgame (2019).
Yksityiselämä

Slattery kasvoi amerikanirlantilaisessa roomalaiskatolilaisessa perheessä Bostonissa. Hän valmistui Amerikan katolisesta yliopistosta vuonna 1984. Slattery on ollut näyttelijä Talia Balsamin kanssa naimisissa vuodesta 1998, ja parilla on yksi lapsi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
John Slattery Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
John Slattery Elonetissä.
Gaultier

Gaultier on seuraavien henkilöiden sukunimi:
Denis Gaultier (1603–1672), ranskalainen säveltäjä ja luutisti
Jean-Paul Gaultier (s. 1952), ranskalainen muotisuunnittelija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Jérôme Fernandez

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jérôme Fernandez
Syntymäaika: 7. maaliskuuta 1977
Syntymäpaikka: Cenon,  Ranska
Pituus: 199 cm
Lempinimi: Fernand
Seura
Seura: THW Kiel
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997-1999   1999-2002   2002-2008   2008-2010   2010- | Toulouse   Montpellier HB   FC Barcelona   BM Ciudad Real   THW Kiel |  ?   ?   ?   ?   ? |
Maajoukkue
| 1997- |  Ranska | 307 (1 220) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 25.1.2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25.1.2011.
| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten käsipallo. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten käsipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Peking 2008 | käsipallo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ranska 2001 | käsipallo |  |
|  Kultaa | Kroatia 2009 | käsipallo |  |
|  Kultaa | Ruotsi 2011 | käsipallo |  |
|  Pronssia | Portugali 2003 | käsipallo |  |
|  Pronssia | Tunisia 2005 | käsipallo |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sveitsi 2006 | käsipallo |  |
|  Kultaa | Itävalta 2010 | käsipallo |  |
|  Pronssia | Norja 2008 | käsipallo |  |
Jérôme Fernandez (s. 7. maaliskuuta 1977 Cenon) on ranskalainen käsipalloilija, olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan mestari. Hän edustaa saksalaista THW Kieliä. Tätä ennen hän on pelannut mm. FC Barcelonassa ja BM Ciudad Realissa.
Maajoukkueessa Fernandez on pelannut 307 ottelua, joissa hän on tehnyt 1 220 maalia. Hän oli mukana voittamassa olympiakultaa Pekingistä 2008. Lisäksi Fernandez on voittanut MM-tasolla kolme kultaa ja kaksi pronssia, ja EM-tasolla kaksi kultaa ja yhden pronssin.
Fernandez on menestynyt myös seurajoukkueissa: hän on voittanut kaksi kertaa Ranskan-mestaruuden ja neljä kertaa Ranskan Cupin. Euroopan tasolla hän on voittanut kaksi kertaa Mestarien liigan ja kerran Supercupin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen kotisivu (ranskaksi)
Firovon piiri

Firovon piiri Tverin alueen kartalla.
Firovon piiri (ven. Фи́ровский райо́н, Firovski raion) on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen pohjoisosassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 1 747 neliökilometriä ja asukkaita on 10 500 henkeä (vuonna 2009).
Piirin hallinnollinen keskus on Firovon taajama. Lisäksi siihen kuuluu Velikooktjabrskiin taajama ja kolme maalaiskuntaa:
Firovon maalaiskunta
Roždestvo (ven. Рождество)
Velikooktjabrskin maalaiskunta
Huomattavin joki on Tsna. Seudulla on paljon järviä. Piirin kautta kulkee Bologojen ja Velikije Lukin välinen rautatie. Tsnan varrella on muutamia vanhoja tverinkarjalaisia kyliä. Vuonna 1926 silloisessa Kuznetsovon kunnassa oli 345 karjalaista.
Aiheesta muualla

Firovon piirin sivusto (venäjäksi)
Firovon piiri Tverin alue -tietosanakirjassa (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Andreapol • Bežetsk • Belyi • Bologoje • Firovo • Kalinin • Kaljazin • Kašin • Kesova Gora • Kimry • Kimry • Konakovo • Krasnyi Holm • Kuvšinovo • Lesnoje • Lihoslavl • Maksatiha • Molokovo • Nelidovo • Olenino • Seližarovo • Ostaškov • Peno • Rameški • Ržev • Ržev • Sandovo • Sonkovo • Spirovo • Staritsa • Toropets • Udomlja • Toržok • Toržok • Tver • Vesjegonsk • Vyšni Volotšok • Vyšni Volotšok  • Zapadnaja Dvina • Žarkovski • Zubtsov
Fábio da Silva

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Fábio Pereira da Silva
Syntymäaika: 9. heinäkuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka:  Rio de Janeiro, Brasilia
Pelipaikka: laitapuolustaja
Seura
Seura: Queens Park Rangers
Junioriseurat
–2008: Fluminense
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2008– 2012- | Manchester United -> Queens Park Rangers (laina) | 21 (1) 021 (0) |
Maajoukkue
| 2007 2011- | Brasilian U-17 Brasilia | 13 (10) 02 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2. heinäkuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. marraskuuta 2011.
Fábio Pereira da Silva (s. 9. heinäkuuta 1990) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on vasen laitapuolustaja ja pelasi kauden 2012-2013 lainasopimuksella Queens Park Rangersissa Manchester Unitedista, jossa pelaa myös hänen kaksoisveljensä Rafael. Fábio siirtyi kesällä 2016 Middlesbrough F.C.:hen Cardiff Citystä.
Fábion ja Rafaelin sopimus hyväksyttiin helmikuussa 2007. Ensimmäisen kerran kentälle hänet päästettiin puoliajan vaihdossa Patrice Evran tilalle 2–0-voittoon päättyneessä harjoitusottelussa Peterborough Unitedia vastaan. Todellinen debyytti tapahtui 24. tammikuuta 2009, kun hän aloitti avauksessa Tottenham Hotspuria vastaan voitokkaassa FA Cupin pelissä, tosin hänet vaihdettiin pois hänen loukkaannuttua myöhemmin pelissä. Heinäkuussa 2012 Fábio siirtyi lainalle kaudeksi 2012-2013 Valioliigassa pelaavan Queens Park Rangersin riveihin.
Fábio tunnetaan hyökkäävästä ja energisestä pelityylistä.
Fyysinen maantiede

Fyysinen maantiede on maantieteen ja luonnonmaantieteen osa-alue, joka joskus jaetaan luonnonmaantieteestä klimatologian, hydrogeologian ja geomorfologian yläkäsitteeksi. Se tutkii maan pinnanmuotoja ja muita luontoon liittyviä ilmiöitä ja niiden levinneisyyttä sekä vaikuttavia tekijöitä. Maantieteilijä voi tarkastella esimerkiksi tietyn alueen kallioperän, pinnanmuotojen, maalajien, kasvillisuuden ja eläimistön kannalta, sillä kyseiset tekijät vaikuttavat toisiinsa.
Firovo

| Firovo Фирово |
| --- | --- |
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Tverin alue
Piiri:  Firovon piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kaupunkimainen taajama
Väkiluku (2015):  2 199
 
 firovo.narod.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Firovo (ven. Фи́рово) on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Bologojen ja Velikije Lukin välisen rautatien varrella (Firovon asema) 200 kilometriä Tveristä luoteeseen. Taajama on Firovon piirin keskus. Asukkaita on 2 600 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1902 rakennetun rautatieaseman asutuksesta. Kaupunkimaisen taajaman statuksen se sai vuonna 1947. Nykyään siellä on elintarvike- ja puunjalostusteollisuutta.
Aiheesta muualla

Firovo Tverin alue -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Firovon piirin sivusto (venäjäksi)
Franz Vranitzky

| Franz Vranitzky |
| --- | --- |

Itävallan liittokansleri
 16. kesäkuuta 1986-28. tammikuuta 1997  
Presidentti:  Rudolf Kirchschläger Kurt Waldheim Thomas Klestil
Varakansleri:  Norbert Steger Alois Mock Josef Riegler Erhard Busek Wolfgang Schüssel
Edeltäjä:  Fred Sinowatz
Seuraaja:  Viktor Klima
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. lokakuuta 1937 (ikä 87) Wien
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraattinen puolue
 Nimikirjoitus
Franz Vranitzky (s. 4. lokakuuta 1937) on itävaltalainen Sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko, joka toimi maan liittokanslerina vuosina 1986–1997.
Vranitzky syntyi Wienissä. Häntä edelsi liittokanslerin virassa Fred Sinowatz ja seurasi Viktor Klima.
Vranitzky palkittiin vuonna 1995 Aachenin kaupungin Karlspreisillä.
Vranitzky osallistui vuoden  1992 Bilderberg kokoukseen.
Itävallan toisen tasavallan liittokanslerit (1945–)
Karl Renner (1945) | Leopold Figl (1945–1953) | Julius Raab (1953–1961) | Alfons Gorbach (1961–1964) | Josef Klaus (1964–1970) | Bruno Kreisky (1970–1983) | Fred Sinowatz (1983–1986) | Franz Vranitzky (1986–1997) | Viktor Klima (1997–2000) | Wolfgang Schüssel (2000–2007) | Alfred Gusenbauer (2007–2008) | Werner Faymann (2008–2016) | Christian Kern (2016–2017) | Sebastian Kurz (2017–2019) | Brigitte Bierlein (2019–2020) | Sebastian Kurz (2020–2021) | Alexander Schallenberg (2021) | Karl Nehammer (2021–)
Kaarle Suuren palkinnon saajat
| --- | --- |
1950–1975:  1950 Richard Coudenhove-Kalergi · 1951 Hendrik Brugmans · 1952 Alcide De Gasperi · 1953 Jean Monnet · 1954 Konrad Adenauer · 1956 Winston Churchill · 1957 Paul-Henri Spaak · 1958 Robert Schuman · 1959 George Marshall · 1960 Joseph Bech · 1961 Walter Hallstein · 1963 Edward Heath · 1964 Antonio Segni · 1966 Jens Otto Krag · 1967 Joseph Luns · 1969 Euroopan komissio · 1970 François Seydoux de Clausonne · 1972 Roy Jenkins · 1973 Salvador de Madariaga
1976–2000:  1976 Leo Tindemans · 1977 Walter Scheel · 1978 Konstantínos Karamanlís · 1979 Emilio Colombo · 1981 Simone Veil · 1982 kuningas Juan Carlos I · 1984 Karl Carstens · 1986 Luxemburgin kansa · 1987 Henry Kissinger · 1988 François Mitterrand, Helmut Kohl · 1989 Veli Roger (Taizé-yhteisö) · 1990 Gyula Horn · 1991 Václav Havel · 1992 Jacques Delors · 1993 Felipe González · 1994 Gro Harlem Brundtland · 1995 Franz Vranitzky · 1996 kuningatar Beatrix · 1997 Roman Herzog · 1998 Bronisław Geremek · 1999 Tony Blair · 2000 Bill Clinton
2001–:  2001 György Konrád · 2002 Euro-valuutta     · 2003 Valéry Giscard d’Estaing · 2004 Pat Cox, paavi Johannes Paavali II (erikoispalkinto) · 2005 Carlo Azeglio Ciampi · 2006 Jean-Claude Juncker · 2007 Javier Solana · 2008 Angela Merkel · 2009 Andrea Riccardi · 2010 Donald Tusk · 2011 Jean-Claude Trichet · 2012 Wolfgang Schäuble · 2013 Dalia Grybauskaitė · 2014 Herman Van Rompuy · 2015 Martin Schulz · 2016 paavi Franciscus · 2017 Timothy Garton Ash · 2018 Emmanuel Macron · 2019 António Guterres · 2020 Klaus Johannis · 2022 Svjatlana Tsih’anouskaja, Maryja Kalesnikava, Veronika Tsapkala · 2023 Volodymyr Zelenskyi, Ukrainan kansa · 2024 Pinchas Goldschmidt ja Euroopan juutalaisyhteisöt