stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bonfire (yhtye)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Karl Ziller
Hanns Schmidt-Theißen
Hans Hauptmann
Hans Forstner
Robert Prskalowicz
Dominik Huelshorst
Horst Maier-Thorn
Joerg Deisinger
Edgar Patrik
Chris Lausmann
David Reece
Yhdystie 2553

Yhdystie 2553 on yhdystie joka kulkee Ulvilan Harjunpäästä saman kaupungin alueella sijaitsevaan Vanhakylään. Tien pituus on neljä kilometriä.
Tien osoitenimenä on Suosmerentie koko matkalta.
Yhdystie 2595

Yhdystie 2595 Vanhakauppalan portin kohdalla.
Yhdystie 2595 on tie joka kulkee Ikaalisissa eurooppatien 12 ja valtatien 3 eritasoliittymästä Vanhakauppalaan. Tien pituus on 3 kilometriä.
Tien alkupisteestä Vanhan Tampereentien risteykseen asti tiellä ei ole omaa osoitenimeä. Vanhan Tampereentien risteyksestä Vanhakauppalan portille tien osoitenimenä on Vanha Tampereentie ja koko loppumatkan ajan Valtakatu.
Yf

Yf tarkoittaa seuraavia:
joktofaradi, tunnus yF, kapasitanssin yksikkö
jottafaradi, tunnus YF, kapasitanssin yksikkö
Young Filmmakers, YF, suomalainen mediakoulu.
Yhdystie 2560

Yhdystie 2560 Noormarkussa.
Yhdystie 2560 on yhdystie joka kulkee Porin Noormarkusta saman kaupungin alueella sijaitsevaan Laviaan. Tien pituus on 46 kilometriä.
Tien osoitenimenä on Finpyyntie valtatien 23 kiertoliittymästä yhdystien 2555 kiertoliittymään, Laviantie vanhalle Porin ja Lavian kuntarajalle, Noormarkuntie Tuunajärventien risteykseen, ja Riihontie koko loppumatkan eli kantatien 44 risteykseen.
Yg

Yg tai YG tarkoittaa seuraavia:
joktogramma, tunnus yg, massan yksikkö
jottagramma, tunnus Yg, massan yksikkö
YG, oik. Keenon Daequan Ray Jackson (s. 1990), yhdysvaltalainen rap-artisti ja näyttelijä
YG Entertainment, eteläkorealainen levy-yhtiö.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Yg”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Wilhelm Grimmelmann

| Mitalit> Maa:   Tanska. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Tanska. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Mitalit> Maa:   Tanska. Olympialaiset .Miesten voimistelu | Maa:   Tanska> .Miesten voimistelu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tukholma 1912 | joukkuekilpailu (vapaa systeemi) |  |
Herman Johan Wilhelm Grimmelmann (15. tammikuuta 1893 Asendorf, Saksa – 8. joulukuuta 1958 West Haven, Connecticut, Yhdysvallat) oli tanskalainen voimistelija. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa pronssia vapaan systeemin joukkuekilpailussa.
Byron Haskin

Byron Haskin vuonna 1922.
Byron Conrad Haskin (22. huhtikuuta 1899 Oregon – 16. huhtikuuta 1984 Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukkoon lukeutuvat Maailmojen sota (1953), Fidžisaarten kuningas (1954) ja Robinson Crusoe Marsissa (1964).
Haskin teki työtä myös televisiossa; hän muun muassa ohjasi alkuperäisen Äärirajoilla-sarjan jaksoja 1960-luvulla. Hänen aktiivisinta uraansa kesti kyseisen vuosikymmenen loppuun saakka.
Haskin oli 1940-luvulla neljästi ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi parhaista erikoistehosteista.
Elokuvia

Maailmojen sota, 1953
Kapteeni Sindbadin seikkailut, 1963
Aiheesta muualla

Byron Haskin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Blind Rage

| Blind Rage Accept |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. elokuuta 2014
 Tuottaja(t): Andy Sneap
 Tyylilaji: heavy metal
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  1.   1.   9.   11.   16.   18.   19.    35.   48.   48.    85.
Acceptin muut julkaisut
| Stalingrad 2012 | Blind Rage 2014 | Restless And Live (Blind Rage - Live In Europe 2015) 2017 |
Blind Rage on saksalaisen heavy metal -yhtye Acceptin neljästoista studioalbumi, joka julkaistiin 15. elokuuta 2014. Se oli heidän kolmas albuminsa vuoden 2009 comebackin jälkeen. CDn ja boksin mukana oli bonus DVD/Blue Ray Live in Chile 2013, joka on nauhoitettu Stalingradin kiertueella 12. huhtikuuta 2013, Caupolino-teatterissa Santiago de Chilessä.
Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 1. Yhdysvalloissa se nousi Billboard 200 -listan sijalle 35.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltäneet Wolf Hoffmann ja Peter Bates sekä sanoittanut Mark Tornillo.
| --- | --- |
 CD Stampede – 5.14  Dying Breed – 5.21  Dark Side of My Heart – 4.37  Fall of the Empire – 5.45  Trail of Tears – 4.08  Wanna Be Free – 5.37  200 Years – 4.34  Bloodbath Mastermind – 5.59  From the Ashes We Rise – 5.43  The Curse – 6.28  Final Journey – 5.02  Thrown To The Wolves – 3.52 (bonuskappale) :  DVD: Live in Chile 2013 Intro  Hung, Drawn & Quartered  Hellfire  Restless & Wild  Losers & Winners  Stalingrad  Breaker  Bucket Full of Hate  Monsterman  Shadow Soldier  Amamos la Vida  Guitar Solo Wolf  Neon Knights  Bulletproof  Aiming High  Princess of the Dawn  Up to the Limit  No Shelter  Pandemic  Fast as a Shark  Metal Heart  Balls to the Wall
Kokoonpano

Mark Tornillo – laulu
Wolf Hoffmann – kitara
Herman Frank – kitara
Peter Baltes – bassokitara
Stefan Schwarzmann – rummut
Arvostelut

Imperiumi: 7/10
Kaaoszine:
Metalliluola:
V2.fi:
Aiheesta muualla

Blind Rage Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Blind Rage Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Blue Lagoon (yhtye)

Blue Lagoon
Blue Lagoon on saksalainen pop/dance-yhtye, jonka muodostavat Estrella (Patricia Gerndt) ja Patrick O'Joseph.
Estrella (synt. 1983) on tuottajan tytär, ja hänen taustansa ovat klassisessa musiikissa ja pianon soitossa. Hän nousi ensimmäistä kertaa Saksan listoille vuonna 2003 kesähitillä La Fiesta Loca.
Patrick O'Josephin musiikki on saanut vaikutteita reggaesta, hip hopista sekä 70-luvun soul-musiikista. Hänen ensimmäinen hittinsä oli vuonna 2003 julkaistu kappale Butterfly.
Matthew Wilderin vuonna 1984 tekemän kappaleen Break My Stride coverversio nosti Blue Lagoonin Saksan singlelistan sijalle 2 syyskuussa 2004. Myös heidän seuraava hittinsä oli coverversio, tällä kertaa Culture Clubin vuoden 1982 kappaleesta Do You Really Want To Hurt Me. Se nousi tammikuussa 2005 Saksan listoille sijalle 13.
Blue Lagoon jatkaa reggaehenkisten coverversioiden tekemistä kappaleista. Vuonna 2005 he julkaisivat coversinglen kappaleesta Heartbreaker, alun perin Bee Geesin Dionne Warwickille vuonna 1982 säveltämä kappale.
Jäsenet

Estrella (Patricia Gerndt) - laulu
Patrick O'Joseph - laulu ja räppäys
Diskografia > Albumit

Club Lagoon (2005)
Sentimental Fools (2007)
Perfect Summer (The Best of Bluelagoon) (2010)
Diskografia > Singlet

Break My Stride (2004)
Do You Really Want to Hurt Me (2005)
Heartbreaker (2005)
Isle of Paradise (2006)
What Becomes of the Broken Hearted (2006)
Wild World (2008)
Aiheesta muualla

Yhtyeen virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (saksankielinen)
Wilhelm Hackman

Kauppaneuvos Wilhelm Hackman
Wilhelm Hackman (5. heinäkuuta 1842 Viipuri – 21. tammikuuta 1925 Viipuri) oli suomalainen kauppaneuvos (1884), valtiopäivämies ja Hackman & Co:n pääjohtaja.
Wilhelm Hackmanin vanhemmat olivat kauppaneuvos Johan Fredrik Hackman ja Julie Sophie Jaenisch ja puoliso vuodesta 1867 Alice Marianne von Thompson. Kauppaneuvos Fred Hackman ja vuorineuvos Henry Hackman olivat heidän poikiaan. Wilhelm Hackman valmistui insinööriksi Stuttgartissa 1863, Hackman & Co:n osakas hän oli vuodesta 1866 ja pääjohtaja vuodesta 1879. Hackman perusti Eugen Wolffin ja Lars Krogiuksen kanssa Suomen Höyrylaiva Oy:n, valtion kanssa Outokummun kuparikaivoksen sekä useita muitakin yrityksiä. Hän toimi myös muun muassa Finska Elektrokemiska Ab:n isännöitsijänä, oli Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen 1875–1911 ja valtuuston puheenjohtaja 1875–1878 sekä Espanjan varakonsuli Viipurissa 1871–1876. Hackmanilla oli lisäksi lukuisia liike-elämän ja muita luottamustehtäviä.
Hackman oli sukunsa edustaja aatelissäädyssä valtiopäivillä 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
Worldwide Developers Conference

| Worldwide Developers Conference> WWDC |
| --- | --- |

 Steve Jobs esittelemässä iPhone OS 2.0 -käyttöjärjestelmää vuoden 2008 WWDC-konferenssissa.
Tyyppi:  konferenssi
Päivämäärä:  7.–11.6.2021
Järjestämistiheys:  vuosittain
Tapahtumapaikka:  Apple Park
Paikkakunta:  Cupertino, Kalifornia
Ensimmäisen kerran:  1983
Aktiivisuus:  aktiivinen
Osallistujia:  6 000
Järjestäjä:  Apple
Kotisivut
Worldwide Developers Conference (WWDC) on Applen vuosittain järjestämä tietotekniikkakonferenssi. Konferenssi järjestetään yleensä Apple Parkissa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Tilaisuudessa esitellään Applen uusia ohjelmistoja ja laitteita sovelluskehittäjille. WWDC on myös tapahtuma, joka on tarkoitettu kolmansien osapuolien ohjelmistokehittäjille, jotka työskentelevät sovellusten parissa iPhoneille, iPadeille, Maceille ja muille Applen laitteille. Osallistujat voivat osallistua käytännön laboratorioihin Apple-insinöörien kanssa ja osallistua syventäviin istuntoihin, jotka kattavat monenlaisia aiheita. Se on järjestetty vaihtelevasti joko San Joséssa tai San Franciscossa.
San José Convention Center (1988–2002, 2017–2019)
Moscone West (2003–2016)
Apple Park, Cupertino (2022-)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Worldwide Developers Conference Wikimedia Commonsissa
Verkkosivut (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Apple Worldwide Developers Conference
Käännös suomeksi
Worm Darre-Jenssen

| Worm Darre-Jenssen |
| --- | --- |
 Darre-Jenssen noin vuonna 1935.
Norjan työministeri
 Lykken hallitus 26. heinäkuuta 1926 – 28. tammikuuta 1928  
Edeltäjä:  Anders Venger
Seuraaja:  Magnus Nilssen
Suurkäräjäedustaja
 Trøndelagin vaalipiiri 1925–1930  
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. joulukuuta 1870 Strinda, Norja
Kuollut: 30. huhtikuuta 1945 (74 vuotta) Trondheim, Norja
Ammatti:  insinööri, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Høyre
Worm Hirsch Darre-Jenssen (7. joulukuuta 1870 Strinda – 30. huhtikuuta 1945 Trondheim) oli norjalainen insinööri ja Høyren poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1925–1930 ja toimi Norjan työministerinä 1926–1928.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Worm Darre-Jenssen Wikimedia Commonsissa
Worldwide Pants Incorporated

Worldwide Pants Incorporated on yhdysvaltalaisen tv-juontajan ja koomikon David Lettermanin perustama televisiosarjojen tuotantoon keskittyvä yhtiö. Yhtiö on tuottanut lukuisia eri televisiosarjoja, tunnetuimmat niistä lienevät Lettermanin itse juontama Late Show with David Letterman sekä komediasarja Kaikki rakastavat Raymondia.
Worldwide Pants on tuottanut myös useita muita sarjoja, jotka ovat olleet kriitikoiden arvostamia, mutta katsojien puutteessa sarjat ovat usein jääneet korkeintaan yhden tuotantokauden pituisiksi.
Worldwide Pants Incorporated -yhtiön tuottamia ohjelmia

Late Show with David Letterman (1993-) CBS
The Late Late Show (1995-) CBS
Ed (2000-2004) NBC
Kaikki rakastavat Raymondia (1996-2005) CBS
Yellow (suomalainen yhtye)

Yellow oli turkulainen popyhtye, joka toimi 1960-luvun loppupuolelta vuoteen 1977. Se esiintyi alun perin nimellä Only Five ja muutti kesällä 1969 nimensä Yellow'ksi.
Yhtye julkaisi ainoaksi jääneen albuminsa Keltakuume vuonna 1975.
Vuoteen 1977 saakka toimineeseen yhtyeeseen kuuluivat eri aikoina muun muassa laulusolistit Olli Lundstedt (1969–70), Hannu Takala, Johnny Gustafsson ja Mike Varness, kitaristit Jouko Linko (1969–70, myöhemmin basistina), Melvin McRae (1971–75), Ilpo Murtojärvi, Bert Karlsson, Sakari Kivinen, Kari Kilpeläinen, Jan Stolpe ja viimeisenä Tom Knif. Rumpaleina yhtyeessä toimivat ainakin Taisto Keinänen (1969–70), Johnny Gustafsson (1971–), Rami Österman ja Eero Valkonen (1975-1977). Rytmikitaristina ja myöhemmin basistina toimi Helge Koskela (1969–). Muita Yellow’n basisteja olivat ainakin Timo Kurki (1969–70) ja Alarik Repo. Kosketinsoittajana oli Markku Silander (1969-71).
Albumin Keltakuume ohella Yellow’n musisointia on tallennettu vuoden 1994 kokoelmalle Anna mulle Lovee ja vuoden 2007 kokoelmalle Föribeat.
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Yellow: Fresh Garbage (live 1972)
Bretoni (koira)

| Bretoni |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Ranska
Määrä:  Suomessa rekisteröity 2 623
Rodun syntyaika:  1600–1800-luku
Alkuperäinen käyttö:  seisova ja noutava lintukoira
Nykyinen käyttö:  seisova ja noutava  lintukoira
Elinikä:  12–14 vuotta
Muita nimityksiä:  épagneul breton, Brittany, Brittany Spaniel, Bretonischer Spaniel, spaniel bretón, bretooni spanjel
FCI-luokitus:  Ryhmä 7 Seisovat lintukoirat alaryhmä 1.2 Mannermaiset spanielityyppiset #95
Ulkonäkö
Paino:  13,5–18 kg
Säkäkorkeus:  uros 48–51 cm narttu 47–50 cm
Väritys:  valko-oranssi, valko-maksanruskea, valko-musta, oranssipäistärikkö (orange roan), maksanruskeapäistärikkö (liver roan), mustapäistärikkö (blue roan) tai tricolor
Bretoni eli bretagnenspanieli (bretoniksi Spagnol Breizh, ransk. épagneul breton) on ranskalainen koirarotu, joka kuuluu FCI:n roturyhmän 7 alajaostoon 1.2 eli spanielityyppisiin seisoviin lintukoiriin. Se on Ranskan yleisin seisova lintukoira, ja vuonna 2023 se oli myös kotimaansa suosituin paikallinen rotu. Sen avulla metsästetään esimerkiksi sorsia, lehtokurppia, peltopyitä ja fasaaneja.
Ulkonäkö

Bretoni on seisovista lintukoirista pienin. Rakenne on vankka, tiivis ja tasapainoinen. Pään piirteet ovat veistokselliset, kallo on kevyesti pyöristynyt ja otsapenger kohtalainen. Kuono on suora ja sivuiltaan lähes yhdensuuntainen. Kirsu on suuri ja väriltään sopusoinnussa karvapeitteen sävyn kanssa. Silmät ovat soikeahkot ja hieman vinoasentoiset, väriltään mieluiten tummat (kuitenkin sopusoinnussa karvapeitteen värityksen kanssa). Korvat ovat kolmion muotoiset, suhteellisen lyhyet, melko leveät ja ylöskiinnittyneet. Koira voi olla joko hännätön tai lyhythäntäinen. Pohjaväri on aina valkoinen, jossa on oransseja, maksanruskeita tai valkomustia pilkkuja - kolmivärisellä (tricolor) lisäksi tan-merkit. Oranssit, maksanruskeat ja valkomustat alueet voivat esiintyä myös pilkuttuneena päistärikkövärityksenä (roan). Uroksen säkäkorkeus vaihtelee 48–51 cm (ihanne 49–50 cm) ja nartun 47–50 cm (ihanne 48–49 cm) välillä. Yhden senttimetrin poikkeama molempiin suuntiin sallitaan.
valko-oranssi
valko-musta
oranssipäistärikkö
ruskeapäistärikkö
mustapäistärikkö
tricolor
Käyttäytyminen ja luonne

Bretoni on sopeutuvainen, sosiaalinen, tasapainoinen ja helposti koulutettavissa. Lintukoirana se on monipuolinen, sopeutuu kaikenlaisiin maastoihin ja kaikenlaisen riistan metsästykseen. Seisonta on kestävää ja oma-aloitteista, haku, nouto ja liikunta erinomaista. Rotu on valmis miellyttämään ja sillä on hyvä kestokyky, joten se sopeutuu erinomaisesti harrastavaan perheeseen. Energisyytensä vuoksi se vaatii runsaasti liikuntaa ja aktiviteetteja eikä sen vuoksi sovi kaikille. Se tarvitsee päivittäin vähintään tunnin reipasta liikuntaa.
Alkuperä

Rotu on nimensä mukaisesti kotoisin Bretagnen keskiosista ja sen uskotaan olevan yksi kaikkein vanhimpia mannermaisia spanielirotuja. Erään teorian mukaan sillä ja walesinspringerspanielilla saattoi olla sama kantarotu, mitä tukee Bretagnen ja Walesin välinen muinainen kaupankäynti. 1600-luvulla bretoneiden esi-isiä kuvattiin ranskalaisissa, flaamilaisissa ja hollantilaisissa maalauksissa ja gobeliineissa. Nykyinen rotu sai alkunsa Pontivyn pikkukaupungissa 1800-luvun puolivälissä ja populaation kantayksilöt olivat paikallinen valko-punainen narttu sekä valko-keltainen Englannista maahan tuotu uros. Niiden pennuista yhtä käytettiin jalostukseen erityisen paljon ja lopputuloksena oli töpöhäntäinen seisova ja noutava lintukoirarotu.
1900-luvun alussa bretonia risteytettiin muiden rotujen kanssa tavoitteena parantaa jo olemassa ollutta populaatiota. Rotu hyväksyttiin Ranskassa vuonna 1907 ja ensimmäinen rotumääritelmä julkaistiin vuonna 1908. Ensimmäinen SCC:hen rekisteröity yksilö oli valko-oranssi uros "Boy". Toinen maailmansota verotti populaatiota merkittävästi, minkä jälkeen Ranskassa päätettiin kapean geenipoolin vuoksi hyväksyä rotumääritelmään myös mustapäistäriköt (roan).
Alkuperä > Etymologia

Virallisesta ranskalaisesta nimestä huolimatta joissain maissa nimestä on jätetty nykyisin pois loppuosa "spanieli", sillä kyseessä on seisova eikä ylösajava koira. Näin on Suomen lisäksi mm. Ruotsissa ja Yhdysvalloissa.
Alkuperä > Amerikkalainen linja

Vuonna 1931 ensimmäinen bretoni vietiin Yhdysvaltoihin, minkä jälkeen rotu alkoi saavuttaa suosiota. Vuonna 1934 AKC:hen rekisteröitiin virallisesti ensimmäinen rodunedustaja. Vuonna 1942 perustettiin paikallinen rotujärjestö "American Brittany Club", joka muutti ranskalaista rotumääritelmää omiin kasvatusihanteisiinsa sopivammaksi, minkä seurauksena amerikkalaiset ja ranskalaiset linjat erkanivat toisistaan. Nykyään puhutaankin ns. "amerikkalaisesta" bretonista, joka on tavallista bretonia kookkaampi ja nopeampi. Lisäksi amerikkalainen rotumääritelmä ei hyväksy värityksiksi valko-mustaa, mustapäistärikköä eikä kolmiväristä. On kuitenkin virheellistä luokitella eurooppalainen ja amerikkalainen populaatio kahdeksi eri roduksi, sillä kyse on lähinnä rodunsisäisestä linjasta.
Blind Lemon Jefferson

Blind Lemon Jefferson
Blind Lemon Jefferson (oik. Lemon Henry Jefferson, 24. syyskuuta 1893 – 1929) oli yhdysvaltalainen sokea blues-kitaristi ja laulaja, joka saavutti mainetta 1920-luvulla. Hän on vanhan akustisen bluesin suurimpia hahmoja.
Elämä ja ura > Varhainen elämä

Jeffersonin uskotaan syntyneen Texasin Couchmanissa, Worthamin kaupungin lähettyvillä. Hänen syntymävuotensa uskottiin kauan olleen 1897 (joskin lähteissä oli kymmenen vuoden heittoja suuntaan tai toiseen), mutta 1990-luvulla tehdyt tutkimukset paljastivat asiakirjan, jonka mukaan syntymävuosi olisi ollut 1893. "Lemon" oli tuohon aikaan tavanomainen etunimi, vaikka se on myöhemmin kuulostanut monista eriskummalliselta. Jefferson oli sokea tai lähes sokea nuorelta iältä tai ehkä jopa syntymästään asti. Sokeuden syy on tuntematon. Myöskään ei tiedetä, kuka opetti hänet soittamaan kitaraa tai mistä hän oppi laulunsa. Vuoden 1912 tuntumassa Jefferson joka tapauksessa alkoi esiintyä illanvietoissa ja muissa tapahtumissa. Hänestä tuli katumuusikko, joka soitti itäisen Texasin kaupungeissa. Vuoteen 1917 mennessä Jefferson oli muuttanut Dallasiin, jossa hän tapasi toisen tunnetun blues-muusikon, Leadbellyn, sekä meni naimisiin.
Elämä ja ura > Levytysuran alku

Toisin kuin useimmat muut vastaavat artistit, jotka "löydettiin" ja joiden musiikki taltioitiin heidän tavallisissa oleskelupaikoissaan, Jefferson vietiin Chicagoon, jossa hän äänitti ensimmäiset laulunsa. Tämä tapahtui joko vuoden 1925 joulukuussa taikka seuraavan vuoden tammikuussa. Tuolloin Jefferson levytti kaksi gospel-kappaletta, jotka julkaistiin nimellä Deacon L. J. Bates. Seuraavan kerran hän levytti jo vuoden 1926 maaliskuussa. Tuosta sessiosta julkaistiin ensin kappaleet "Booster Blues" ja "Dry Southern Blues", ja kun jälkimmäisestä tuli hitti, julkaistiin vielä samaan aikaan äänitetyt kappaleet "Got the Blues" ja "Long Lonesome Blues", jotka myivät niin ikään erittäin hyvin – jopa kuusinumeroisia myyntilukuja. Vuosien 1926 ja 1929 välillä Jefferson levytti noin sata kappaletta. Savikiekkoja julkaistiin 43 kappaletta. Julkaisijana kaikissa oli yhtä levyä lukuun ottamatta Paramount Records. Kyseisen yhtiön levytysteknologia oli tuolloin niin huonoa, että saman tasoisia äänityksiä olisi voinut tehdä studion ulkopuolellakin. Joitakin suosituimmista kappaleista kuitenkin äänitettiin paremmilla laitteilla uusintapainoksia varten.
Elämä ja ura > Paramount

Juuri Blind Lemon Jeffersonin sekä artistien kuten Blind Blake ja Ma Rainey ansiosta Paramountista tuli johtava blues-musiikkia julkaissut levy-yhtiö 1920-luvulla. Jefferson itse ansaitsi niin hyvin, että hänen sanottiin saaneen itselleen auton ja palkanneen autonkuljettajan (joskin tämän väitteen totuus on kiistanalainen). Sanotaan, että Jeffersonin auto oli yli 700 silloisen dollarin arvoinen Ford, jonka eräs Paramountin mies oli hankkinut hänelle. Auton on oletettu olleen korvaus levytysoikeuksista.
Jefferson ei ollut tyytyväinen palkkioihinsa, vaikka hänen tilillään oli joidenkin lähteiden mukaan 1 500 dollaria. Vuonna 1927 Jefferson levyttikin OKeh Recordsille yhden levyn, joka sisälsi kappaleet "Matchbox Blues" ja "Black Snake Moan", mutta joutui ilmeisesti sopimusvelvoitteiden takia jatkamaan Paramountilla. Itse asiassa Paramount käski Jeffersonia äänittämään kyseiset kappaleet uudelleen, koska niistä oli tullut hittejä. Paramountin ja OKehin tallenteita vertaillessa voi huomata, että Paramountin äänitysten laatu on selvästi huonompi. Vuonna 2011 OKeh Recordsille tehty äänilevy valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä.
Vuonna 1927 Jefferson äänitti yhden tunnetuimmista kappaleistaan, "See That My Grave is Kept Clean", joka julkaistiin taas nimellä Deacon L. J. Bates. Kappaleesta tuli niin iso hitti, että se äänitettiin ja julkaistiin uudelleen seuraavana vuonna.
Elämä ja ura > Kuolema

Menestyksestään huolimatta Jefferson oli rahaton kuolinhetkellään joulukuussa 1929. Kuolinsyy on tuntematon. Huhujen mukaan mustasukkainen rakastajatar myrkytti hänen kahvinsa. Tämä kuitenkin kuulostaa monien mielestä mielikuvitukselliselta tarinalta, jollaisia helposti syntyi varhaisten blues- ja jazz-muusikoiden elämänvaiheiden ympärille. Uskottavamman kertomuksen mukaan Jefferson kuoli sydänkohtaukseen eksyttyään lumimyrskyssä. Paramount maksoi hänen ruumiinsa kuljetuksen Texasiin, jossa Jefferson haudattiin Worthamiin. Hänen hautansa oli merkitsemätön vuoteen 1967 asti. Vuonna 1997 hauta kunnostettiin ja sille pystytettiin uusi hautakivi, johon on kirjoitettu Jeffersonin kappaleen "See That My Grave Is Kept Clean" (suom. katso, että hautani pidetään siistinä) nimi.
Tyyli ja vaikutus

Jeffersonilla oli mutkikas ja nopea kitaransoittotyyli sekä varsin korkea lauluääni. Jefferson matkusteli poikkeuksellisen paljon eteläisessä USA:ssa, minkä seurauksena hänen musiikkiaan on vaikea kategorisoida minkään alueen mukaan. Hän ei pysytellyt minkään tietyn alueen perinteissä, vaan vaihteli riffejään ja rytmejään ja sanoituksiaan tavalla, joka oli tuohon aikaan poikkeuksellista country bluesin esittäjältä. Häntä pidetään kuitenkin Texas bluesin perustajana, ja hän oli merkittävä vaikutin alueen seuraavan sukupolven blueskitaristeille ja laulajille. Näihin kuuluivat Leadbelly ja Lightnin’ Hopkins. Monista hänen kappaleistaan on tehty useita cover-versioita. Jopa The Beatles levytti "Matchbox Bluesin", tosin Carl Perkinsin vuoden 1955 rhythm and blues -versiona, jonka kirjoittajaksi ei mainittu Jeffersonia. Jorma Kaukonen antoi yhtyeelleen Jefferson Airplanelle nimen Blind Lemonin mukaan ja Bob Dylan levytti coverin kappaleesta "See That My Grave Is Kept Clean" debyyttialbumilleen.
Jeffersonin kootut levytykset kappaleiden vaihtoehtoisine versioineen vievät tilaa neljän CD-leyvn verran. Saatavilla on myös useampia yhden CD:n kokoelmia, joista tunnetuimpia ovat Yazoo-merkillä julkaistut.
Blind Lemon Jefferson on kuvattuna Texasin osavaltion Texas Music Officen myöntämään rekisterikilpeen.
Jeffersonin Paramountille levyttämä Black Horse Blues (1926)
Yliäänipamaus

F/A-18F Super Hornet yliäänilennossa
Yliäänipamaus on yli äänen nopeutta ilmassa lentävän esineen aiheuttama räjähdystä muistuttava ääni. Ääni muodostuu kapeasta melukaistasta, jota esine "lähettää koko ajan" lentäessään. Koska kaista on kapea, ja melu siten kestää vain hetken kussakin kohdassa, kuulostaa se kuulijasta räjähdykseltä. Yliäänipamaus siis kiitää alueen halki esineen lentonopeudella.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .