stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Pelorus (1889)
Valmistus

Alus tilattiin Armstrong Whitworthin Elswickin telakalta, missä köli laskettiin 15. elokuuta 1888. Alus laskettiin vesille 25. marraskuuta 1889 ja valmistui 18. maaliskuuta 1891.
Palvelus

Alus nimettiin uudelleen HMS Milduraksi ja se myytiin romutettavaksi 1906.
Gustaf Heinrich Martens

Gustaf Heinrich Martens (1842–1912) oli lintutieteilijä, joka nimesi uudenseelanninmeriharakan (Haematopus finschi) 1897 (Ornithologische Monatsberichte).
HMS Perseus (T101)

| HMS Perseus |
| --- | --- |
 HMS Perseus

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Götaverken
Laskettu vesille:  23. maaliskuuta 1950
Palveluskäyttöön:  kesäkuu 1951
Poistui palveluskäytöstä:  1. tammikuuta 1967
Tekniset tiedot
Uppouma:  145 t
Pituus:  48,0 m
Leveys:  5,8 m
Syväys:  1,6 m
Koneteho:  3 x Mercedes-Benz MB511 -dieselmoottoria, 7 500 hv
Nopeus:  38 solmua
Miehistöä:  33
Aseistus
Aseistus:  2 x 40 mm lvakan M/36 4 x 53,3 cm M/50 torpedoputkea syvyyspommeja miinoja
HMS Perseus (runkonumero T101) oli Ruotsin merivoimien torpedovene.
Valmistus

Alus tilattiin Götaverkeniltä. Se laskettiin vesille 23. maaliskuuta 1950 ja otettiin palvelukseen kesäkuussa 1951 nimellä HMS T101.
Palvelus

Alus nimettiin 1953 HMS Perseukseksi. Alus poistettiin palveluksesta 1. tammikuuta 1967, minkä jälkeen se oli maalilaivana. Alus myytiin 1971 Ystadissa romutettavaksi.
HMS Petard (1916)

| HMS Petard |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  William Denny and Brothers, Dumbarton
Kölinlasku:  5. heinäkuuta 1915
Laskettu vesille:  24. maaliskuuta 1916
Palveluskäyttöön:  23. toukokuuta 1916
Loppuvaihe:  romutettu 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 010 t (standardi) 1 059 t (kuormattu)
Pituus:  82 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,38 m
Syväys:  2,64 m
Koneteho:  25 000 shp
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  80
Aseistus
Aseistus:  3 x QF 4 tuuman Mk IV -tykkiä yksiputkisina P Mk IX -asennuksina 3 x QF 2 naulan Mk II -tykkiä 4 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Petard (viirinumerot G66 ja F20) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin M-luokan hävittäjä, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin William Denny and Brothersilta Dumbartonista, missä köli laskettiin 5. heinäkuuta 1915. Alus laskettiin vesille 24. maaliskuuta 1916 ja valmistui vielä samana vuonna 23. toukokuuta.
Palvelus

Skagerrakin taistelussa alus kuului kymmenen hävittäjän muodostamaan 13. hävittäjälaivueeseen, jonka tehtävänä oli suojata 1. taisteluristeilijälaivuetta. Hävittäjälaivueen johtoaluksena oli kevyt risteilijä HMS Champion. Petard laukaisi taistelun aikana torpedonsa osumatta vihollisaluksiin.
Alus myytiin 9. toukokuuta 1921 romutettavaksi.
Grand opéra

Eugene Scribe.
Grand opéra (ranskaa, suom. "suuri ooppera") on oopperan tyylilaji, joka oli hyvin suosittu varsinkin 1800-luvun puolivälin Pariisissa. Grand opérassa nousivat merkittävään asemaan ulkomusiikilliset asiat: tuotannot olivat suurellisia ja mahtipontisia ja oopperoiden aiheet usein korkealentoisia ja mytologisista hahmoista kertovia. Lajityypin eturivin kannattajia olivat saksalais-ranskalainen säveltäjä Giacomo Meyerbeer ja ranskalainen libretisti Eugène Scribe.
Grand opéran tunnusmerkistöä

viisi näytöstä
vahva paikallisväri
valtava esiintyjäjoukko
rakkaustarina
mahtavat kuorot
pitkät balettiosuudet
tunteelliset ja räiskyvät duetot
pitkät vastakkainasettelut, usein sukujen väliset
maata vavisuttava loppu, usein esimerkiksi tulivuorenpurkaus tai laivan uppoaminen
Esimerkkiteoksia

Auber: La Muette de Portici (1828)
Rossini: Guillaume Tell (1829)
Meyerbeer: Robert le Diable, (1831)
Halévy: La Juive (1835)
Meyerbeer: Les Huguenots, (1836)
Berlioz: Troijalaiset
Verdi: Aida, (1871)
Huomioitavaa

Ilman aksenttimerkkiä käytettynä termillä voidaan nykyään viitata myös mihin tahansa suuren kokoluokan oopperaan, esimerkiksi Verdin Don Carlosiin.
HMS Campbell (D60)

| HMS Campbell |
| --- | --- |
 HMS Campbell

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cammell Laird, Birkenhead
Kölinlasku:  10. marraskuuta 1917
Laskettu vesille:  21. syyskuuta 1918
Palveluskäyttöön:  21. joulukuuta 1918
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 18. helmikuuta 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 605 t (standardi) 2 086 t (max)
Pituus:  101,30 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,6 m
Syväys:  3,6 m
Koneteho:  40 000 hv
Nopeus:  36,5 solmua
Miehistöä:  170
Aseistus
Aseistus:  5 x BL 4,7" (120 mm) Mk I -tykkiä 1 x 3" 20 cwt -ilmatorjuntatykki 6 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Campbell (viirinumero D60) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Scott-luokan laivueenjohtaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin huhtikuussa 1917 Birkenheadistä Cammell Lairdilta, missä köli laskettiin 10. marraskuuta 1917. Alus laskettiin vesille 21. syyskuuta 1918 ja valmistui 21. joulukuuta 1918.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Atlantin laivastoon, mistä se siirrettiin 1925 reserviin. Alus palautettiin 1939 palvelukseen liikekannallepanossa. Sodan alussa aluksen takimmaista savuhormia lyhennettiin, jotta ilmatorjuntatykin ampuma-ala kasvaisi. Samalla aluksen keskellä ollut Q-tykki korvattiin kahdella naulan tykillä, jotka asennettiin kummallekin kyljelle.
Huhtikuussa 1940 alus partioi Clyden edustalla Norjan taisteluiden aikana. Alus oli lähinnä Pohjanmerellä saattuetehtävissä 16. ja 21. hävittäjälaivueissa. Aluksen X-torni poistettiin ja sen tilalle siirrettiin jo aiemmin aluksella ollut kolmen tuuman ilmatorjuntatykki. Komentosillan kummallekin puolelle asennettiin 20 millimetrin ilmatorjuntatykit. Etäisyysmittari ja vanhentunut tulenjohtojärjestelmä korvattiin tyypin 271 tutkalla ja lisäksi tyypin 290 tutka asennettiin maston huippuun. Lopulta aluksen kahden naulan tykkejä täydentämään asennettiin 20 millimetrin ilmatorjuntatykkejä.
Helmikuussa alus osallistui operaatio Cerberoksen torjuntaan Saksan laivaston Brestissä olleiden alusten murtautuessa merelle. Alusten toimilla ei ollut kuitenkaan vaikutusta. Alus osallistui kesäkuussa 1944 Normandian maihinnousuun.
Campbell myytiin romutettavaksi 18. helmikuuta 1947.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
...
John Tovey 19. huhtikuuta - toukokuu 1926
...
God of War (pelisarja)

| God of War |
| --- | --- |
Kehittäjä:  SCE Santa Monica Studio
Julkaisija:  Sony Computer Entertainment
Lajityyppi:  toimintaseikkailupeli, Hack & slash
Alusta:  PlayStation 2, PlayStation 3, PlayStation Portable, Playstation 4
Ensijulkaisu:  God of War (2005)
Viimeisin julkaisu:  God of War: Ragnarök (2022)
Aiheesta muualla
MobyGames
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
God of War on näyttävyydestä ja väkivaltaisuudesta tunnettu toimintaseikkailupelien sarja. Pelisarjassa päähenkilö on Kratos, joka perustuu mytologian hahmoon Kratos. Pelisarjan pelit sisältävät runsaasti quick time eventtejä.
Pelit > Pääsarja

God of War (2005), PlayStation 2
God of War II (2007), PlayStation 2
God of War III (2010), PlayStation 3
God of War: Ascension (2013), PlayStation 3
God of War (2018), PlayStation 4
God of War: Ragnarök (2022), PlayStation 4, PlayStation 5
Pelit > Sivusarja

God of War: Chains of Olympus (2008), PlayStation Portable
God of War: Betrayal, mobiilipeli
God of War: Ghost of Sparta (2010), PlayStation Portable
Pelit > Uudelleenjulkaisut

God of War Collection (2009), PlayStation 3 - kaksi ensimmäistä PS2:lle julkaistua osaa
God of War: Origins Collection (2011), PlayStation 3 - kaksi PSP:lle julkaistua osaa
God of War III Remastered (2015), PlayStation 4
Aiheesta muualla

Pelisarja MobyGamesissä (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Pääsarja:   God of War  God of War II  God of War III  Ascension  God of War  God of War: Ragnarök 
Sivusarja:   Chains of Olympus  Betrayal  Ghost of Sparta 
Hahmot:  Kratos
HMS Penelope (97)

| HMS Penelope |
| --- | --- |
 HMS Penelope

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Harland and Wolff, Belfast, Pohjois-Irlanti
Kölinlasku:  30. toukokuuta 1934
Laskettu vesille:  15. lokakuuta 1935
Palveluskäyttöön:  13. marraskuuta 1936
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 18. helmikuuta 1944
Tekniset tiedot
Uppouma:  5 220 t (standardi) 6 665 t (kuormattuna)
Pituus:  154 m
Leveys:  16 m
Syväys:  4,3 m
Koneteho:  64 000 shp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  500
Aseistus
Aseistus:  3 x 6″ (152 mm) kaksoistykkitornia 4 x 4″ (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykkiä 2 x nelipiippuista .50″ ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 21″ torpedoputkea
HMS Penelope (viirinumero 97) Britannian kuninkaallisen laivaston Arethusa-luokan kevyt risteilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Harland and Wolffin telakalta Belfastista Pohjois-Irlannista, missä köli laskettiin 30. toukokuuta 1934. Alus laskettiin vesille 15. lokakuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 13. marraskuuta 1936.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Välimeren laivaston 3. risteilijäviirikköön, mistä alus palasi 1940 Englantiin. Norjan taisteluissa alus ajoi 11. huhtikuuta karille Vestfjordissa vaurioituen pahoin. Aluksen korjaukset valmistuivat vasta heinäkuussa 1941.
Lokakuussa alus lähetettiin uudelleen Välimerelle ja se saapui 21. lokakuuta Maltalle Force K:hon. Alus vaurioitui osuessaan miinaan samalla partiomatkalla, jolla HMS Neptune upposi. Maltalla alus sai telakalla lisävaurioita lähelle osuneista lentopommeista. Se lähti 8. huhtikuuta 1942 Maltalta korjattavaksi Yhdysvaltoihin New Yorkin laivastontelakalle.
Penelope palasi 1. syyskuuta palvelukseen. Se saapui vuoden 1943 alussa Välimerelle, missä alus liitettiin Force Q:hon tukikohtanaan Bônen niemimaa. Alus tulitti muun muassa kesäkuussa Pantelleriaa ja Lampedusaa  15. risteilijäviirikön kanssa. Elokuussa alus oli Sisilian maihinnousussa, syyskuussa Salernon maihinnousussa sekä kuljetti miehistysjoukkoja Tarantoon.
Risteilijä lähti 6. lokakuuta Aleksandriasta Aigeianmerelle risteilijä HMS Siriuksen ja hävittäjien HMS Faulknorin ja HMS Furyn kanssa Scarpanton salmen kautta estämään Saksan Lerokselle matkaavan maihinnousukuljetuksen. Osasto joutui Saksan ilmavoimien 3. syöksypommitusrykmentin Junkers Ju 87 -koneiden hyökkäykseen. Penelopen yläkannen oikealle puolelle Y-tornin taakse osui 250 kilon pommi, joka läpäisi kannen jääden kuitenkin suutariksi. Aluksen viereen tuli lisäksi kaksi 500 kilon pommin osumaa, joiden sirpaleet vaurioittivat alusta. Alukseen tulleen neljä kertaa kahden jalan reiän aiheuttama vuoto aiheutti neljän asteen kallistuman. Lähelle osuneet pommit katkaisivat virran neljän tuuman ilmatorjuntatykeistä, tutkavaroittimelta sekä kuuden tuuman pääaseiden tulenjohdosta.
Aluksen pelastuksena oli omien lentokoneiden antama suoja, jonka avulla osasto aloitti paluumatkan Aleksandriaan. Osasto saapui 8. lokakuuta satamaan. Penelope oli korjattavana kolme viikkoa, jona aikana aluksen pahimmat vauriot saatiin tilapäisesti korjattua.
Vuoden lopulla alus siirrettiin Biskajanlahdelle etsimään saksalaisia saarronmurtajia, mutta se palasi tammikuussa 1944 Välimerelle Anzion maihinnousuun.
Penelopen ollessa paluumatkalla sillanpäästä Napoliin siihen osui 18. helmikuuta Saksan laivaston sukellusvene U-410:n laukaisema torpedo, joka upotti aluksen.
HMS Campania

| HMS Campania |
| --- | --- |
 HMS Campania

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Glasgow, Skotlanti
Kölinlasku:  1892
Laskettu vesille:  8. syyskuuta 1892
Palveluskäyttöön:  17. huhtikuuta 1915
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 5. marraskuuta 1918 Firth of Forthissa
Tekniset tiedot
Uppouma:  20 900 t
Pituus:  189,6 m
Leveys:  19,8 m
Syväys:  8,7 m
Koneteho:  28 000 ihp (21 MW)
Nopeus:  19,5 solmua
Miehistöä:  600
Aseistus
Aseistus:  10-12 lentokonetta 6 x QF 4,7" tykkiä  1 x 3" ilmatorjuntatykki
HMS Campania oli Britannian kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaiva, joka oli muutettu tehtäväänsä ensimmäisen maailmansodan alussa valtameriristeilijästä. Muutostöiden valmistuttua vuoden 1915 alkupuoliskolla se oli koeajoissa ja koulutettavana Suuressa laivastossa. Tällöin todettiin tarve pidemmälle suurempien koneiden lentoonlähdön mahdostavalle lentokannelle, ja alus modernisoitiin myöhemmin ehdotuksen mukaisesti.
RMS Campania

Alus valmistui vuonna 1893 Cunard Linen risteilyaluksena RMS Campania, joka palveli reitillä Liverpoolista New Yorkiin. Se oli uransa alkuvaiheessa reittinsä nopein alus. Lokakuussa 1914 alus myytiin romutettavaksi T. W. Wardille, jolta kuninkaallinen laivasto lunasti aluksen 32 500 punnalla.
Muutostyöt

Aluksen ensimmäinen muutos ei ollut onnistunut, koska se kykeni operoimaan koostaan huolimatta vain muutamalla lentokoneella. Aluksella tehtiin lisää muutoksia vuosina 1915–1916 Cammell Lairdin telakalla Birkenheadissä, jolloin sille rakennettiin lentoonlähtöalusta ja kaksi savuhormin jakamaa lentokonesuojaa, joiden välillä oli ramppi. Aluksen komentosiltaa korotettiin, jotta savuhormit eivät estäisi näkyvyyttä. Aluksen takamasto poistettiin, ja kansirakenteita madallettiin. Alukselle asennettiin kolmen tuuman ilmatorjuntatykki. Muutostöiden valmistuessa huhtikuussa 1916 alus kykeni operoimaan 10–11 lentokoneella.
Alus on historian ainoa lentotukialus, jolle suunniteltiin omat nimikkolentokoneet, Fairey Campaniat.
HMS Campania

Alus ei osallistunut Skagerrakin taisteluun toukokuussa 1916 tietokatkoksen vuoksi, mutta se teki partiomatkoja Suuren laivaston osastojen mukana. Se ei kuitenkaan osallistunut näillä matkoilla taistelutoimiin, ja alus siirrettiinkin koulutustehtäviin moottorivikojen vuoksi. Marraskuussa 1918 alus oli Firth of Forthissa ankkurissa myrskyn yllättäessä. Aluksen ankkuri irtosi pohjasta, ja se törmäsi HMS Gloriousiin ja HMS Royal Oakiin. Aluksen runko repeytyi aiheuttaen vuodon, joka upotti aluksen hitaasti. Onnettomuudessa ei sattunut henkilövahinkoja.
HMS Campanula

| HMS Campanula |
| --- | --- |
 HMS Campanula

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fleming and Ferguson, Paisley
Kölinlasku:  26. lokakuuta 1939
Laskettu vesille:  23. toukokuuta 1940
Palveluskäyttöön:  6. syyskuuta 1940
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 21. elokuuta 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  925 t
Pituus:  62,48 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  2 750 hv
Nopeus:  16 solmua (30 km/h)
Miehistöä:  96
Aseistus
Aseistus:  1 × BL 4"/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 × kaksipiippuinen Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääri 1 × kaksipiippuinen .303" Lewis-pikakivääri 2 × Mk II syvyyspomminheitintä, joihin yhteensä 40 syvyyspommia
HMS Campanula (viirinumerot M18 ja K18) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 25. heinäkuuta 1939 Fleming and Fergusonilta Paisleystä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 26. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 23. toukokuuta 1940 ja valmistui vielä saman vuoden aikana 6. syyskuuta.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi Clayton and Davielle, jonka romuttamolle Dunstaniin se saapui 21. elokuuta 1947.
Päälliköt

Aluksen päälliköt olivat:
Richard Vere Essex Case elokuu 1940 – 15. tammikuuta 1942
Walter Hine 15. tammikuuta – 26. marraskuuta 1942
Benjamin Andrew Rogers 26. marraskuuta 1942 – 16. elokuuta 1943
Trevor Walton Lewis 16. elokuuta – 1. marraskuuta 1943
Jan Bull 1. marraskuuta 1943 – 9. heinäkuuta 1944
Hugh Patrick Davies 9. heinäkuuta 1944 – 1945
Gösta Enckell

Karl Gustaf (Gösta) Enckell (23. tammikuuta 1866 Suomenlinna – 24. joulukuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, hammaslääkäri ja taidemaalari.
Gösta Enckellin vanhemmat olivat kenraalimajuri Nikolai Enckell (1833–1916) ja Emilia Henrica Enckell (1847–1924). Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1884 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1887, lääketieteen kandidaatiksi 1891, lääketieteen lisensiaatiksi 1896 ja odontologian lisensiaatiksi 1905.
Enckell toimi kunnanlääkärinä Hausjärvellä 1896–1903 ja sen jälkeen yksityisenä hammaslääkärinä Helsingissä. Enckell rakennutti vuonna 1904 arkkitehti Lars Sonckin suunnitteleman jugendtyylisen Villa Enckell (tai Villa Vårbacka) nimisen hirsihuvilan Tuusulanjärven lähelle. Hän myi huvilan 1918 Järvenpään kartanolle ja kartanon omistaja Bjarne Westermarck siirrätti huvilarakennuksen uuteen paikkaan kartanon työntekijöiden ruokala- ja asuntolarakennukseksi. Rakennus sai myöhemmin nimen Villa Cooper sen vuodesta 1931 omistaneen insinööri, mattotehtailija Edvard Cooperin mukaan. Huvila siirtyi testamenttilahjoituksena Järvenpään kaupungille 1973 ja viimeksi siinä on sijainnut vuodesta 2008 alkaen Järvenpään Käsintekijät ry:n myyntinäyttelytila.
Taideopintoja Gösta Enckell harjoitti Helsingin yliopiston piirustussalissa 1884–1887, yksityisesti Hjalmar Munsterhjelmin ja Eero Järnefeltin johdolla ja Pariisissa Académie Colarossissa 1922. Enckell osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1925 ja 1928. Hän toimi anatomian opettajana Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1880–1894.
Gösta Enckell oli naimisissa vuodesta 1891 Sigrid Alexandra Ehrströmin (1870–1938) kanssa.
Teoksia

Omakuva : öljymaalaus. 1936
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Gösta Enckell
Gustaf Hagelin

| Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten ratsastus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten ratsastus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ruotsi.Miesten ratsastus. Olympialaiset  | Maa:   Ruotsi> Miesten ratsastus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | joukkuekenttäratsastus |  |
Gustaf Wilhelm Hagelin (5. lokakuuta 1897 Lidköping – 13. joulukuuta 1983 Falsterbo) oli ruotsalainen ratsastaja. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1924 Pariisissa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa joukkuekenttäratsastuksessa. Kenttäratsastuksen yksilökilpailussa hän jäi 20. sijalle.
HMS Pelorus (J291)

| HMS Pelorus |
| --- | --- |
 HMS Pelorus

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lobnitz & Co., Renfrew
Kölinlasku:  8. lokakuuta 1942
Laskettu vesille:  18. kesäkuuta 1943
Palveluskäyttöön:  7. lokakuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  Etelä-Afrikalle 1947 SAS Pietermaritzburg
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 030 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  VTE: 2 400 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 4" (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 × Oerlikon 20 mm
HMS Pelorus (viirinumero J291) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Renfrew'stä Lobnitz et Companyltä, missä köli laskettiin 8. lokakuuta 1942. Se laskettiin vesille 18. kesäkuuta 1943 ja liitettiin laivastoon saman vuoden lopulla 7. lokakuuta.
Palvelus

Alus luovutettiin syyskuussa 1947 Chathamissa juhlallisessa seremoniassa Etelä-Afrikalle. Alus säilytti nimensä HMSAS Pelorus Britannian aluevesillä, mutta myöhemmin se nimettiin HMSAS Maritzburgiksi. Pietermaritzburgin, jonka mukaan alus oli nimetty, asukkaiden painostuksesta aluksen nimi kuitenkin vaihdettiin HMSAS Pietermaritzburgiksi. Alus oli ennen lähtöään jonkin aikaa Port Edgarissa miinanraivauskoulutuksessa, mistä se lähti 22. marraskuuta Etelä-Afrikkaan HMSAS Bloemfonteinin kanssa.
Alukset saapuivat 24. joulukuuta Kapkaupunkiin kiinnittyen Victoria Basiniin. Aluksen virallinen kastetilaisuus Pietermarizburgiksi pidettiin 21. tammikuuta 1948 Durbanissa ja samalla se virallisesti liitettiin Etelä-Afrikan laivastoon. Marraskuussa alus osallistui sotaharjoitukseen Britannian kuninkaallisen laivaston Kotilaivaston lentotukialusosaston kanssa Etelä-Afrikan rannikolla. Harjoituksen jälkeen alus teki purjehduksen Beiraan Itä-Afrikkaan, mikä oli samalla ensimmäinen monista vastaavista purjehduksista Afrikan eteläosissa.
Etelä-Afrikan laivasto oli 1950-luvun puolivälissä vastaanottanut uudet rannikkomiinanraivaajat, jolloin alus siirrettiin reserviin. Se palautettiin elokuussa 1962 palvelukseen koululaivana huollon ja modernisoinnin jälkeen. Aluksella oli muun muassa tehty koulutettaville lisää majoitustiloja takakannen ilmatorjuntatykkien ja miinantorjuntakaluston paikalle. Samoin yksiputkinen neljän tuuman tykki oli korvattu kaksiputkisella. Capex 63 -harjoituksessa alus kolaroi 28. heinäkuuta 1963 HMS Leopardin kanssa Cape Pointin eteläpuolella, jolloin yksi brittiläinen merimies sai surmansa ja kumpikin alus vaurioitui.
Joulukuussa alus osallistui etelä- ja itärannikon merenlämpötilan mittaukseen, joiden tuloksia käytetään sukellusveneiden havainnointiin. Vuonna 1966 alus palautettiin reserviin, mistä se palautettiin palvelukseen kesäkuussa 1968 majoitusaluksena Simonstowniin. Alus oli tehtävässä, kunnes se todettiin 1991 sopimattomaksi tehtävään.
Hylky upotettiin 19. marraskuuta 1994 kello 11 räjähdyspanoksin Miller's Pointin edustalla False Bayssä. Hylky upposi alle minuutissa räjähdysten avatessa aluksen pohjan.
Gustaf Adolf Reuterholm

Vapaaherra Gustaf Adolf Reuterholm (7. heinäkuuta 1756 Siuntio – 27. joulukuuta 1813 Slesvig) oli suomalainen valtiomies, joka johti Ruotsin politiikkaa Kustaa IV:n Aadolfin holhoojahallituksen aikana 1792–1796.
Ura

Reuterholm oli innokas okkultismin ja mystiikan harrastaja. Tämä harrastus johti läheiseen ystävyyteen kuningas Kustaa III:n veljen Kaarle-herttuan kanssa, joka oli Reuterholmin tavoin kiinnostunut henkimaailman asioista. Reuterholmia ja Kaarle-herttuaa yhdisti myös vapaamuurariveljeys. Kun Kustaa III murhattiin maaliskuussa 1792, valta siirtyi hänen poikansa Kustaa IV Aadolfin alaikäisyyden vuoksi Kaarle-herttualle, joka puolestaan delegoi vallan ystävälleen Reuterholmille.
Reuterholm noudatti aluksi hyvin vapaamielistä politiikkaa. Hän muun muassa poisti kokonaan lehdistösensuurin. Hyvin pian hän alkoi kuitenkin vallankumouksen pelossa tiukentaa otettaan vallasta: sensuuri palautettiin ja opposition toimintaa alettiin valvoa hyvin tehokkaasti. Erityisen epäluuloisesti Reuterholm suhtautui entisiin Kustaa III:n suosikkeihin Gustaf Mauritz Armfeltiin ja Johan Christopher Tolliin. Ulkomailla oleskelevaa Armfeltia vastaan nostettiin syyte maanpetoksesta, ja hänet tuomittiin kuolemaan. Armfelt ei kuitenkaan noudattanut käskyä palata Ruotsiin tuomion täytäntöön panemiseksi.
Reuterholmin ulkopolitiikka suuntautui aluksi Venäjää vastaan. Vuonna 1794 Ruotsi kuitenkin päätti solmia puolueettomuusliiton Venäjän ja Tanskan kanssa. Suunnitteilla oli myös Kustaa IV Aadolfin naittaminen jollekin venäläiselle prinsessalle, mutta tämä hanke kaatui nuoren kuninkaan tuntemaan vastenmielisyyteen venäläisten ortodoksista uskoa kohtaan.[lähde? ]
Kun Kustaa IV Aadolf tuli täysi-ikäiseksi vuonna 1796, hän nuhteli Reuterholmia huonosta viran hoitamisesta. Reuterholm katsoi menettäneensä kuninkaan luottamuksen ja erosi virastaan. Hänestä oli tullut hyvin epäsuosittu kansan keskuudessa, ja niinpä hän päätti viettää loppuikänsä vapaaehtoisessa maanpaossa Saksassa, Hollannissa ja Italiassa.
Suku

Reuterholmin isä oli valtaneuvos Esbjörn Christian Reuterholm (k. 1773) ja äiti vapaaherratar Maria Gyllenstierna. Hänen veljensä Axel Christian Reuterholm (1753–1811) oli Vaasan hovioikeuden presidentti ja Charlotta Malm-Reuterholmin puoliso.
Reuterholm kuoli lapsettomana Kielissä vuonna 1813. Hän omisti Siuntiossa Pikkalan (Pickala) ja Suitian kartanot. Testamentissaan hän määräsi omaisuutensa veljenpojalleen Axel Reuterholmille, ehdolla, että tämä myy kaiken omaisuuden Suomessa, muuttaa Ruotsiin ja ostaa rahoilla sieltä maata, sekä rakennutta uuden kotikuntansa kirkkoon sukuhaudan, johon siirtää kaikkien Siuntion kirkon hautakappeliin haudattujen Reuterholmien arkut. Vuonna 1815 arkut päätyivät Strängnäsin tuomiokirkkoon Olivecrantz-suvun hautaholviin, joka nyttemmin tunnetaan Reuterholmin hautaholvina. Myös Gustaf Adolf Reuterholm on haudattu tänne.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Reuterholm, Gustaf Adolf (1756–1813) – Kansallisbiografia