stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jean-Andoche Junot
Pyreneiden niemimaan sota

Junot’n hairahdukset johtivat hänet neljänteen maanpakoon. Hänet määrättiin johtamaan Ranskan armeijaa vuonna 1807 Portugalin valtausoperaatiossa, joka perustui Espanjan ja Ranskan solmimaan Fontainebleaun sopimukseen. Hän lähti matkaan Salamancasta marraskuussa ja kaappasi haltuunsa Lissabonin joulukuun alussa. Tällöin hänet nimitettiin Abrantérin herttuaksi ja samalla Portugalin kuvernööriksi.
Kun britit saapuivat elokuussa 1808, Junot hävisi taistelun Vimeirossa ja joutui eristetyksi. Ainoastaan Cintran etuoikeussopimus pelasti hänet odottavalta vankeudelta. Junot palasi Ranskaan lokakuussa 1808. Hän kuitenkin palasi jälleen Iberian niemimaalle vuonna 1810 André Massénan johtaman armeijan mukana, ja tällöin hän koki tappion marsalkka Wellesleyn johtamalle armeijalle. Hän myös haavoittui vakavasti.
Myöhemmät vuodet

Vuonna 1809 Junot liittyi Napoleonin suureen armeijaan ja osallistui Itävallan sotaretkeen. Tämän jälkeen hän soti vielä Espanjassa vuonna 1810 ja Venäjällä vuonna 1812, mutta hänen henkinen terveytensä petti.
Hän kuitenkin osallistui kaikkiin mahdollisiin taisteluihin, joissa hänellä olisi ollut mahdollisuus saavuttaa marsalkan sauva. Häntä moitittiin, koska hän oli sallinut venäläisten armeijan vetäytymisen Smolenskin taistelun jälkeen. Kuitenkin Borodinon taistelussa, jossa hän komensi kahdeksatta armeijakuntaa, hänen toimintansa oli menestyksekästä ja pätevää.
Vuonna 1813 hän jätti armeijan johtotehtävät, ja samalla hänet nimitettiin Illyrian maakuntien kuvernööriksi.
Useat vakavat käyttäytymishäiriöt saattoivat julki hänen mielenterveytensä heikentymisen. Hänen tuotiin väkipakolla kotiin, isänsä luokse Burgundiin. Eräänä iltana hän hourepäisenä hyppäsi ikkunasta, katkaisi jalkansa ja yritti sitten keittiöveitsen avulla amputoida itsensä. Muutaman vuorokauden kuluttua hän menehtyi tulehdusten seurauksena.
Hänet haudattiin Montbardin hautuumaalle Burgundiin eli Côte-d’Or’in alueelle. Itse Napoleon oli nimittänyt hänet ”Rajuilmaksi”.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Jean-Andoche Junot
Käännös suomeksi
Jean-Luc Ettori

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Jean-Luc Ettori
Syntymäaika: 29. heinäkuuta 1955 (ikä 69)
Syntymäpaikka: Marseille, Bouches-du-Rhône, Ranska
Pituus: 174 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1975–1994 |  AS Monaco | 754 (0) |
Maajoukkue
| 1980–1982 |  Ranskan maajoukkue | 9 (0) |
Valmennusura
1994–1995:  AS Monaco
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Jean-Luc Ettori (s. 29. heinäkuuta 1955) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti.
Ura pelaajana

Ettori pelasi koko pitkän peliuransa ajan AS Monacon joukkueessa. 19 kauden aikana Ettori urakoi tolppien välissä 754 liigaottelussa. Hän oli torjumassa Monacolle kolmea Coupe de Francen voittoa, kahta Coupe des Alpesin voittoa ja kolmea liigamestaruutta.
Ranskan maajoukkueessa Ettorille kertyi yhdeksän maaottelua. Hän oli Les Bleusin ykkösmaalivahti MM-kisoissa 1982, kun Ranska oli neljäs.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

Ranskan mestaruus (3): 1978, 1982, 1988
Coupe de France (3): 1980, 1985, 1991
Coupe des Alpes (2): 1979, 1983
Cup-voittajien cupin hopeaa: 1992
Ura valmentajana

Peliuransa jälkeen Ettori on toiminut valmentajana AS Monacon organisaatiossa. Syksyllä 1994 hän nousi Monacon päävalmentajaksi, mutta sai potkut jo helmikuussa 1995.
Syyskuussa 2005 hän siirtyi Monacon maalivahtivalmentajaksi ja toimi tehtävässä heinäkuuhun 2008 saakka.
Joint Test Action Group

Joint Test Action Group (JTAG) on teollisuusstandardi, joka määrittelee ohjelmiston ja laitteiston testaukseen käytettävän JTAG-portin. JTAG on julkaistu vuonna 1990 ja se on standardoitu IEEE:n standardissa IEEE 1149.1.
JTAG-porttia käytetään yleisesti mikropiirien testaus- ja kehitysapuvälineenä. Lähes kaikki modernit mikroprosessorit ja -kontrollerit tukevat JTAGia. Porttia voidaan käyttää esimerkiksi ohjelman ajoon askel kerrallaan tai pysäytyspisteiden (engl. breakpoint) asetukseen. Monet nykyaikaiset laitteet, kuten matkapuhelimet, eivät sisällä mitään muuta testaus- ja debuggausliittymää.
Isänmaan toivot

| Isänmaan toivot |
| --- | --- |
Tyyli:  Komedia
Kestoaika:  20 min (ilman mainoksia)
Pääosissa:  Petteri Summanen Toni Wahlström Tiina Lymi Miia Nuutila Lotta Lehtikari Maria Kuusiluoma
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Nelonen
Esitetty:  14. syyskuuta 1998 –  27. toukokuuta 2002
Tuotantokausia:  3
Tuotanto
Tuottaja(t):  Roope Lehtinen
Ohjaaja(t):  Aku Louhimies
Käsikirjoittaja(t):  Timo Varpio Mikko Reitala Harri Veistinen
Leikkaaja(t):  P.V. Lehtinen
Kuvaaja(t):  Jarkko T. Laine Jari Pollari
Tuotantoyhtiö(t):  Moskito Television
Palkinnot
Voitetut:  Venla Paras komediasarja (2000, 2002) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Isänmaan toivot on suomalainen komediasarja, jota esitettiin televisiokanava Nelosella kolme kautta vuosina 1998–2002. Sarjan kirjoitti Timo Varpio ja ohjasi Aku Louhimies.
Sarjan tunnusmusiikkina oli Ultra Bran kappale "Älä soita tänne enää koskaan".
Sarjan idea

Isänmaan toivot kertoi kämppisten Vellun, Antin, Henrikan ja Titan elämästä, työstä ja vapaa-ajasta. Sarjan yksittäisissä jaksoissa ovat esiintyneet myös muun muassa Tommi Rinne, Mikko Kouki, Jukka Rasila, Tapio Hämäläinen, Kristiina Elstelä ja Ville Myllyrinne.
Päärooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Petteri Summanen  | … |  Vellu   |
|  Toni Wahlström  | … |  Antti Koskela   |
|  Tiina Lymi  | … |  Henrika Blomstedt   |
|  Miia Nuutila  | … |  Titta Kultanen   |
|  Lotta Lehtikari  | … |  Salla Niittymaa   |
|  Maria Kuusiluoma  | … |  Noora   |
|  Erkki Saarela  | … |  Taisto Visa   |
Jaksot > 1. tuotantokausi (1998)

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Markkinavoimien armoilla | 14. syyskuuta 1998 |
| 2. | Poikamieselämää | 21. syyskuuta 1998 |
| 3. | Ura putkeen | 28. syyskuuta 1998 |
| 4. | Vierivät kivet eivät sammaloidu | 5. lokakuuta 1998 |
| 5. | Kommuuninen manifesti | 12. lokakuuta 1998 |
| 6. | Muutosvoimaa | 19. lokakuuta 1998 |
| 7. | Sivuvaikutuksia | 26. lokakuuta 1998 |
| 8. | Kuolema lounasaikaan | 2. marraskuuta 1998 |
| 9. | Viimeinen humppa Helsingissä: Osa 1 | 9. marraskuuta 1998 |
| 10. | Viimeinen humppa Helsingissä: Osa 2 | 23. marraskuuta 1998 |
Jaksot > 2. tuotantokausi (1999–2000)

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Kutsumusammatti | 15. marraskuuta 1999 |
| 2. | Ilmainen lounas | 22. marraskuuta 1999 |
| 3. | Kaksoiselämää | 29. marraskuuta 1999 |
| 4. | Brändi nimeltä Jeesus | 6. joulukuuta 1999 |
| 5. | Pikkujoulut | 13. joulukuuta 1999 |
| 6. | Samaan aikaan toisaalla | 20. joulukuuta 1999 |
| 7. | Rautaiset ammattilaiset | 10. tammikuuta 2000 |
| 8. | Piru irti | 17. tammikuuta 2000 |
| 9. | Kolmen naisen loukussa - osa 1 | 24. tammikuuta 2000 |
| 10. | Kolmen naisen loukussa - osa 2 | 31. tammikuuta 2000 |
| 11. | On pakko painaa pitkää päivää | 7. helmikuuta 2000 |
| 12. | Unien tulkinta | 14. helmikuuta 2000 |
| 13. | Lähdön tunnelma | 21. helmikuuta 2000 |
| 14. | MC Gangsta Daddy | 28. helmikuuta 2000 |
| 15. | Vaitelias todistaja | 7. maaliskuuta 2000 |
Jaksot > 3. tuotantokausi (2002)

| Jakso | Nimi | Ensiesitys |
| --- | --- | --- |
| 1. | Raskaustesti | 25. maaliskuuta 2002 |
| 2. | Suuria odotuksia | 1. huhtikuuta 2002 |
| 3. | Vellu McBeal | 8. huhtikuuta 2002 |
| 4. | Kuin yö ja päivä | 15. huhtikuuta 2002 |
| 5. | Sisäinen idiootti | 22. huhtikuuta 2002 |
| 6. | Sinivalkeat e-sankarit | 29. huhtikuuta 2002 |
| 7. | Kolmas kassi | 6. toukokuuta 2002 |
| 8. | Dokma (saari) | 13. toukokuuta 2002 |
| 9. | Pakastevirka | 20. toukokuuta 2002 |
| 10. | Tampereella kaikki on toisin | 27. toukokuuta 2002 |
John Stuart

| John Stuart |
| --- | --- |

Ison-Britannian pääministeri
 26. toukokuuta 1762 – 8. huhtikuuta 1763  
Monarkki:  Yrjö III
Edeltäjä:  Thomas Pelham-Holles
Seuraaja:  George Grenville
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. toukokuuta 1713 Edinburgh, Skotlanti
Kuollut: 10. maaliskuuta 1792 (78 vuotta) Lontoo, Iso-Britannia
Tiedot
Puolue:  Tory
Uskonto:  Skotlannin episkopaalinen kirkko
John Stuart (25. toukokuuta 1713 – 10. maaliskuuta 1792), Buten jaarli,  oli brittiläinen tory-poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 1762–1763.
Stuart oli kiinnostunut kasveista ja luonnontieteistä, ja hän tutustui Walesin prinssi Fredrikiin korttipelien merkeissä. Prinssin kuoltua Stuart oli leskiprinsessa Augustan läheinen tukija ja osallistui tulevan kuningas Yrjö III:n kasvatukseen ja Kew Gardensin kasvitieteellisen puutarhan luomiseen.
Yrjö III:n noustua valtaan Stuartista tehtiin ensin valtiosihteeri ja sitten pääministeri. Hän onnistui lopettamaan sekä whigien ylivallan että seitsenvuotisen sodan. Hän oli epäsuosittu Lontoossa osittain skotlantilaisen syntyperänsä takia, ja erosi protestien johdosta huhtikuussa 1763.
Juppalan lampi

| Juppalan lampi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Riihimäki
Koordinaatit:  60°45′28″N, 24°46′18″E
Järvinumero:  35.829.1.002
Mittaustietoja
Rantaviiva:  noin 0,5 km
Pinta-ala:  1,2 ha
 fiJuppalan lampi 
Juppalan lammen kävelysilta.
Juppalan lampi on Riihimäen Juppalassa sijaitseva lampi. Sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja se on syntynyt saven otossa. Lammen lounaiskulmassa sijaitsevaan tulopuroon kertyy vedet useita haaroja pitkin laajalta kaupunkialueelta ja lammelta vedet laskevat edelleen Riihiviidanojaa pitkin Punkanjokeen.
Juppalan lammen rantaviiva on miltei 500 metriä ja sen ympäristö on pääasiassa harvennettua koivikkoa. Juppalan lampi oli vielä 1950-luvulla yleinen uimapaikka, mutta uimakäyttö on sittemmin loppunut, kun lampeen on päässyt jätevesiä muun muassa tulo-ojan rannalla olevasta jätevesipumppaamosta. Joulukuussa 2013 tapahtunut jätevesivuoto aiheutti lammessa kalakuolemia. Lammen veden laatua on tutkittu muutaman kerran vuosina 2006, 2013 ja 2014.
Juppalan lammen pohjoisranta on tiheähköä pajukkoa ja itäranta alikasvospuustoltaan vähäistä nuorta koivikkoa. Lammen länsipuolen metsikössä kasvaa etupäässä haapaa, kuusta ja koivua. Alueella on myös jonkin verran pensaikkoa, suurimmilta osin lammen luoteispuolella.
Vuosina 2013-2014 tehdyn Riihimäen linnustoselvityksen mukaan Juppalan lammen alueella on havaittu runsaasti talitiaisia, sinitiasia, kirjosieppoja ja harakoita. Alueella pesii myös tiheitä kasvustoja suosivia lintulajeja, kuten satakieliä, lehtokerttuja, pensaskerttuja ja viitakerttusia.
Juppalan lammella on maisemallista arvoa ja lammen rannalta on myös helppo onkia. Lammen kaakkoiskulman rannalla on muutama kiinteistö, joilla on rannassa oma laituri. Lammen luoteiskulmassa on myös Riihiviidanojan ylittävä pienehkö kävelysilta.
Joinville

| Joinville |
| --- | --- |
 Joinvillen keskustaa
 vaakuna
 Joinvillen sijainti Santa Catarinassa
 Joinville
 Koordinaatit: 26°19′13.44″S, 48°50′37.32″W 
Valtio:  Brasilia
Osavaltio:  Santa Catarina
Suuralue:  Norte Catarinense
Ala-alue:  Joinville
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 131 km²
Väkiluku (2011):  520 905
 – Väestötiheys:  461 as./km²
 
 www.joinville.sc.gov.br 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Joinville [dzoinvili´], myös Joinvile, on kaupunki Brasiliassa Santa Catarinan osavaltiossa.
Joinvillen perustivat saksalaiset siirtolaiset vuonna 1851. Kaupunki sijaitsee 130 kilometriä Florianópolisista pohjoiseen. Asukkaita siellä oli vuonna 2000 429 000. Joinville on teollisuuskaupunki. Siellä on rauta-, teräs- ja elintarviketeollisuutta. Kaupungissa on São Francisco do Sulin satama.
Jura

Jura voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Jura, vuoristo Alppien luoteispuolella, Sveitsin ja Ranskan alueella
Jura, departementti Itä-Ranskassa
Jura, kantoni Luoteis-Sveitsissä
Bernin Jura, Bernin kantonin osa Luoteis-Sveitsissä
Jura, saari Skotlannin länsirannikolla
Jura, miehen etunimi
Jura, sukunimenä:
Hnat Jura (1888–1966), ukrainalainen teatteriohjaaja ja näyttelijä.
Joinvillea borneensis

| Joinvillea borneensis> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Joinvilleaceae
Suku::  Heiniöt Joinvillea
Laji::  borneensis
Kaksiosainen nimi
 Joinvillea borneensis  Becc. 
Synonyymit
 Joinvillea ascendens ssp. borneensis  Joinvillea malayana 
Katso myös
   Joinvillea borneensis Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joinvillea borneensis on Joinvilleaceae-heimoon kuuluva kasvi, joka voidaan tulkita joko omaksi lajikseen tai havaijinheiniön (Joinvillea ascendens) alalajiksi. Kasvia tavataan Malesiassa Malakan niemimaalla, Sumatran ja Borneon saarilla, Filippiineillä Jololla ja Palawanilla sekä Karoliineilla.
Jarmo Perälä

| Jarmo Perälä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1963 (ikä 61)
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1984–
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Jarmo Perälä (s. 25. huhtikuuta 1963) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Mikkelin Teatterissa ja Kokkolan kaupunginteatterissa sekä elokuva- ja televisiotuotannoissa, kuten Korpelan kujanjuoksu ja Lapua 1976.
Ura

Jarmo Perälä aloitti uransa 1984, minkä jälkeen hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1986–1990. Perälä on näytellyt useissa kaupunginteattereissa (Mikkeli, Kokkola, Kuopio) ja kesäteattereissa (Naisvuori, Pyynikki).
Perälän roolitehtäviä ovat muun muassa Olavi (Pesärikko, 1998 ja 2011), George (Kuka pelkää Virginia Woolfia?, 2001), Mooses Pessi (Havukka-ahon ajattelija, 2005), Eddie Carbone (Näköala sillalta, 2006), Tolari (Tukkijoella, 2007), Junni (Taivaan tulet, 2016) ja tuomari Luste (Levätkää rauhassa, komisario Palmu, 2021). Perälä on näytellyt myös komedioissa Juurakon Hulda ja Piukat paikat.
Elokuvissa ja televisiossa Perälä on sivuosien näyttelijä. Hänellä oli sivurooli Matti Kassilan draamassa Ihmiselon ihanuus ja kurjuus vuonna 1988. Sittemmin hän on näytellyt elokuvissa Paha maa (2005), Matti (2006), Vares – Sheriffi (2015) ja Lapua 1976 (2023). Perälä on näytellyt niin ikään erinäisissä televisiosarjoissa, kuten Kaunis mies, Kylmäverisesti sinun, Korpelan kujanjuoksu ja Koskinen.
Aiheesta muualla

Näyttelijäliitto: Jarmo Perälä
Yle.fi: "Näyttelijän työ on etuoikeutettu ammatti" – Jarmo Perälä leikkii lavalla roistoa
Jim Corbettin kansallispuisto

| --- | --- |
Sijainti:  Nainitalin piirikunta Intia
Pinta-ala:  1 288,0 km2 
| --- | --- |
Tyyppi:  Kansallispuisto 
Perustettu:  1936 
Kävijämäärä:  500 000  (1999) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Norsulauma kansallispuistossa
Jim Corbettin kansallispuisto on kansallispuisto Uttarakhandin osavaltiossa Intiassa. Kansallispuisto perustettiin vuonna 1936, ja sen pinta-ala on 520,8 neliökilometriä. Puisto nimettiin Jim Corbettin mukaan, joka oli englantilainen metsästäjä, luonnonsuojelija, kirjailija ja luonnontieteilijä. Corbettilla oli suuri vaikutus kansallispuistoa perustettaessa. Kansallispuistossa asustaa muun muassa tiikereitä, leopardeja, huulikarhuja, villisikoja, sakaaleja ja hyeenoja. Alueella kulkevassa Ramgangajoessa elää karpin sukuista mahseer-kalaa, taimenta ja kaksi krokotiililajia. Kansallispuistossa asuu myös haikaroita, punaviidakkokanoja ja mustafrankoliineja. Alueella kasvaa intianmerantipuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jim Corbettin kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
Kansallispuiston verkkosivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Matkaopas aiheesta Corbett National Park Wikivoyagessa (englanniksi)
Intian kansallispuistot
Andamaanit ja Nikobaarit: Campbell Bay
Galathea
Mahatma Gandhi
Mt. Harriet Island
Middle Button Island
North Button Island
Rani Jhansi
Saddle Peak
South Button Island Andhra Pradesh: Kasu Brahmananda Reddy
Mahavir Harina Vanasthali
Mrugavani
Sri Venkateswara Arunachal Pradesh: Mouling
Namdapha Assam: Dibru-Saikhowa
Kaziranga
Manas
Nameri
Orang Bihar: Valmiki Chhattisgarh: Indravati
Kanger Ghati Goa: Mollem  Gujarat: Blackbuck
Gir
Marine
Vansda Haryana: Kalesar
Sultanpur Himachal Pradesh: Great Himalayan
Pin Valley Jammu & Kashmir: Dachigam
Hemis
Kishtwar
Salim Ali Jharkhand: Betla Karnataka: Anshi
Bandipur
Bannerghatta
Kudremukh
Nagarhole Kerala: Eravikulam
Mathikettan Shola
Periyar
Silent Valley
Wayanad Madhya Pradesh: Bandhavgarh
Fossil
Kanha
Madhav
Panna
Pench
Sanjay
Satpura
Van Vihar Maharastra: Chandoli
Gugamal
Navegaon
Pench
Sanjay Gandhi
Tadoba Manipur: Keibul Lamjao
Sirohi Meghalaya: Balphakram
Nokrek Mizoram: Murlen
Phawngpui Nagaland: Intanki Odisha: Bhitarkanika
Simlipal Rajasthan: Darrah
Desert
Keoladeo
Ranthambhore
Sariska Sikkim: Khangchendzonga Tamil Nadu: Guindy
Gulf of Mannar
Indira Gandhi
Mudumalai
Mukurthi Uttar Pradesh: Nawabganj
Dudhwa Uttarakhand: Corbett
Gangotri
Govind
Nanda Devi
Rajaji
Valley of Flowers Länsi-Bengali: Buxa
Gorumara
Neora Valley
Singalila
Sundarbans
Suojelualueet
Kansallispuistot
Intian suojelualueet
Janek Õiglane

| Janek Õiglane |
| --- | --- |
 Janek Õiglane vuoden 2022 EM-kisoissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1994 Rakvere
Kansalaisuus:   Viro
Uran tiedot
Pituus:  182 cm
Laji:  kymmenottelu
Seura:  Audentese SK Georgia Bulldogs (2021-)
Kilpauran kesto:  2010-
Valmentaja:  Sven Andresoon (2009–17)   Andrei Nazarov (2017-20) Petros Kyprianou (2020-21)   James Thomas (2021-23)   Ryan Baily (2024-)
Saavutukset
Paras sijoitus maailmanrankingissa:  Maailmantilastossa  kymmenottelussa : 2017: 9. (8 371)  2019: 11. (8 297)  2022: 12. (8 405)  2023: 10. (8 524)
 Tietolaatikko päivitetty 20. toukokuuta 2024 
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Janek Õiglane |  Janek Õiglane |  Janek Õiglane |  |
Maa:   Viro
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | München 2022 | kymmenottelu |  |
| U23 EM-kilpailut  | U23 EM-kilpailut  | U23 EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | 	Tallina 2015 | kymmenottelu |  |
Janek Õiglane (s. 25. huhtikuuta 1994 Rakvere) on virolainen kymmenottelija, joka on edustanut Viroa viisi kertaa MM-kisoissa ja kaksi kertaa EM-kisoissa 2010-luvun puolivälistä lähtien. Paras saavutus on EM-pronssi ja neljäs sija MM-kisoissa.
Nuorten sarjoissa Viron edustajana

Janek Õiglane osallistui ensimmäisen kerran yleisurheilun kansallisiin kilpailuihin vuonna 2010 lajeinaan pituushyppy ja keihäänheitto. Seuraavana vuonna hän kilpaili keihäänheitossa alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa Lillessä. Hän saavutti keihäässä tuloksen 64,70 m, jolla hän sijoittui kisassa 11:ksi. Vuonna 2012 hän kilpaili ensimmäistä kertaa kymmenenottelussa kansallisissa mestaruuskilpailuissa ja tuli Viron U20-mestariksi. Vuonna 2013 hän kilpaili kymmenenottelussa Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa Rietissä, jossa hän sijoittui neljänneksi pistein 7 604. Kaksi vuotta myöhemmin hän kilpaili alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Tallinnassa. Kahden kilpailupäivän jälkeen hän voitti pronssia henkilökohtaisella ennätyksellään 7 945 pistettä.
Kansainvälisellä huipulla > Virolaisessa valmennuksessa

Õiglane pääsi vuoden 2015 Pekingin MM-kisoihin, joissa hän saavutti 7581 pistettä  ollen sijalla 19. Kesän 2016 Amsterdamin EM-kisoissa Õiglane sijoittui 12:ksi.
Vuoden 2017 Lontoon MM-kisoissa Janek Õiglane teki sen hetkisen uransa parhaan suorituksen parantaen ennätystään noin 200 pistettä lukemiin 8 371 pistettä, jolla hän sijoittui neljänneksi. Vuoden 2017 lopussa hän aloitti harjoittelun entisen virolaisen kymmenottelutaustaisen valmentajan  Andrei Nazarovin johdolla. Vuodesta 2018 tuli välivuosi loukkaantumisen vuoksi. Keväällä 2019 hän kilpaili EM-sisähallikisoissa Glasgow'ssa, mutta siellä hän loukkaantui kilpailun aikana seiväshypyssä ja joutui keskeyttämään kilpailun. Vuoden 2019 Dohan lokakuun MM-kisoihin pääsy tuotti vaikeuksia, mutta kansallisen mestaruuden voitto tuotti kisamatkan. Kisan kahden päivän aikana hän teki lajikohtaisia ennätyksiään kolmessa lajissa sijoittuen kuudenneksi pistein 8 297 pisteellä.
Kansainvälisellä huipulla > Amerikkalaisessa valmennuksessa

Vuodesta 2021 lähtien Janek Õiglane siirtyi Yhdysvaltoihin Petros Kyprianoun valmennukseen Georgiaan. Vuodesta 2021 tuli osittain välivuosi Õiglanelle, sillä hän ei loukkaantumisen vuoksi pystynyt osallistumaan olympiavuoden kisoihin. Kyprianoun siirryttyä Georgiasta Illinoihin Õiglane sai uudeksi valmentajakseen Georgiassa James Thomasin. Samalla Õiglane toimii apuvalmentaja saaden valmentajatuen ja harjoittelumahdollisuuden Georgian yliopistossa Athens'ssa. Huhtikuun 2022 alussa Õiglane teki uuden parhaan tuloksensa kymmenenottelussa 8405:llä Knoxvillessä. Heinäkuussa 2022 Eugenen MM-kilpailuissa hän keskeytti kisan, mutta kuukautta myöhemmin hän saavutti pronssia kymmenenottelussa Münchenin EM-kisoissa tuloksella 8 346 pistettä. Vuonna 2023 Õiglane sijoittui kuudenneksi Budapestin MM-kisoissa uudella parhaalla tuloksella1n 8 524 pistettä. Hän teki ottelussa kaksi lajikohtaista ennätystään eli pituudessa ja 1 500 metrillä.
Kaudella 2024 Janek Õiglanella on mahdollisuus osallistua ensimmäisiin  olympialaisiinsa Pariisissa ja sitä ennen EM-kisoihin Roomassa.
Omat ennätykset

60 m 7,07 (2019)
100 m 10,89 (2022)
400 m 48,41 (2023)
1 000 m 2.44,37 (2016)
1 500 m 4,23,43 (2023)
80,20 aidat 33 (2022)
korkeushyppy 2.05 (2017)
seiväshyppy 5.19 (2019)
pituushyppy 7.47 (2023)
kuulantyöntö 15.50 (2019)
kiekonheitto 45.94 (2021)
keihäänheitto 72.46 (2019)
kymmenenottelu 8524 (2023)
Perhetaustasta

Janek Õiglanen vanhemmat Jaan ja Terje os. Urmet ovat myöskin olleet aktiiviurheilijoista. Heistä isä-Jaan saavutti hopeaa vuoden 1990 Viron mestaruuskilpailuissa 1 500 metrillä. Veli Jan on ollut 4 x 1 500 metrin viestissä mitaleilla olleessa joukkueessa.
Saavutukset

Kymmenottelussa:
EM-pronssia 2022
U23 EM-pronssia 2015
MM-kisasijoitukset:
2015 Peking: 7 531 (19.)
2017 Lontoo: 8 371 (4.)
2019 Doha: 8297 (6.)
2022 Eugene: kesk.
2023 Budapest: 8 524 (6.)
Muissa lajeissa:
Viron mestari seiväshypyssä 2017 ja kymmenenottelussa 2019
Muut tunnustukset:
Viron vuoden miesurheilija 2022.
Budapestin vuoden 2023 MM-kisojen kymmenottelijat yhteisessä lopputervehdyksessään. Janek Õiglane kuvassa kuudes vasemmalta. Virolaisia oli kisassa kaikkiaan kolme eli Õiglanen lisäksi Karel Tilga (toinen vasemmalta) ja Johannes Erm (neljäs vasemmalta).
Julius Fučík

Julius Ernest Wilhelm Fučík [futši:k] (18. heinäkuuta 1872 Praha – 15. syyskuuta 1916 Berliini) oli tšekkiläinen säveltäjä ja sotilasmuusikko. Hänen tunnetuin teoksensa lienee marssisävellys Gladiaattorien tulo vuodelta 1899.
Julius Fučík syntyi vuonna 1872 Prahassa, silloisessa Itävalta-Unkarissa. Hän opiskeli Prahan konservatoriossa fagotin- ja viulunsoittoa sekä lyömäsoittimia ja sai sävellysopetusta Antonín Dvořákilta. Hän astui sotilaspalvelukseen vuonna 1891 ja työskenteli sen jälkeen soittokunnan johtajana eri puolilla Itävalta-Unkaria ja palveli mm. soitonjohtajana 86. jalkaväkirykmentissä (1897–1909) ja 92. jalkaväkirykmentissä (1909–1913).
Vuonna 1913 Fučík avioitui ja asettui Berliiniin. Hän perusti oman soittokuntansa Prager Tonkünstler-Orchester ja musiikkikustantamonsa Apollo Verlag markkinoimaan sävellyksiään. Ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen heikensi toimeentuloa, ja hänen liiketoimensa ja terveytensä kärsivät. Hän kuoli Saksassa vain 44-vuotiaana.
Fučík oli tuottelias säveltäjä: hänen tuotantoonsa kuuluu noin 240 marssia, polkkaa ja valssia. Suurin osa teoksista on sävelletty sotilassoittokunnille. Hänen musiikkiaan esitetään yhä Tšekissä, mutta hänen maailmanmaineensa perustuu ensi sijassa Gladiaattorien tuloon.
Teoksia

Gladiaattorien tulo (marssi) op. 68
Talvimyrskyjä (valssi) op. 184
Vanha mörisijä (kappale fagotille ja orkesterille) op. 210
Firenzeläinen marssi op. 214
Tonavan tarinoita (Dunajské pověsti) (valssi) op. 233