stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Bittern (1897)
Valmistus

Alus tilattiin 23. joulukuuta 1895 osana vuosien 1895-1896 laivasto-ohjelmaa Vickersin telakalta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 18. helmikuuta 1896 telakkanumerolla 250. Alus laskettiin vesille 1. helmikuuta 1897 ja valmistui 1. huhtikuuta 1897.
Palvelus

Bittern palveli koko uransa Britteinsaarten vesillä. Alus upposi törmättyään Kanaalissa SS Kenilworthin kanssa 4. huhtikuuta 1918.
HMS Birmingham (19)

| HMS Birmingham |
| --- | --- |
 HMS Birmingham

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Devonportin telakka
Kölinlasku:  18. heinäkuuta 1935
Laskettu vesille:  1. syyskuuta 1936
Palveluskäyttöön:  18. marraskuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  marraskuussa 1956
Loppuvaihe:  romutettu 1960
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 100 t (standardi) 11 350 t (kuormattu)
Pituus:  180,20 m (kokonaispituus) 170,07 m (vesiraja)
Leveys:  18,79 m
Syväys:  6,20 m
Koneteho:  75 000 shp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  748
Aseistus
Aseistus:  12 x 6" (152 mm) Mk XXIII -tykkiä kolmoistorneissa 8 x 4" (102 mm) Mk XVI -tykkiä 2 x neliputkista 2 naulan ilmatorjuntatykkiä 2 x nelipiippuista Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääriä 6 x 21" (533 mm) torpedoputkea 3 x lentokonetta
HMS Birmingham (viirinumero 19) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Southampton-luokan (osa Town-luokkaa) kevyt risteilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Devonportin telakalta, missä köli laskettiin 18. heinäkuuta 1935. Alus laskettiin vesille 1. syyskuuta 1936 ja valmistui 18. marraskuuta 1937.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 5. risteilijäviirikköön Kiinan laivastoasemalle. Toisen maailmansodan alettua se siirrettiin Maltalle huollettavaksi, minkä jälkeen se liitettiin Kotilaivastoon.
Alus osallistui Norjan taisteluihin ja Saksan Englantiin kohdistuvan maihinnousu-uhan torjuntaan, kunnes se siirrettiin syyskuussa 1940 telakalle modernisoitavaksi. Se palasi joulukuussa 1940 palvelukseen, minkä jälkeen alus suojasi Lähi-itään Kapkaupungin reittiä matkaavia joukkojenkuljetussaattueita ja otti osaa Kriegsmarinen taistelulaiva Bismarckin etsintään Pohjois-Atlantilla.
Heinäkuussa 1941 alus siirrettiin Etelä-Amerikan osaston lippulaivaksi, mistä tehtävästä se siirrettiin helmikuussa 1942 Itäiseen laivastoon. Maaliskuussa aluksen puolen tuuman konekiväärit korvattiin seitsemällä yksiputkisella Oerlikonin 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä ja lisäksi asennetitin  tyyppien 284 ja 291 tutkat. Se osallistui kesäkuussa operaatio Vigorousiin Välimerellä. Intian valtamerellä aluksen tehtävät koostuivat saattueiden suojaamisesta sekä merialueen valvonnasta, kunnes se palasi huhtikuussa 1943 Britteinsaarille huollettavaksi. Huollon aikana alukselta poistettiin lentokoneen tarvitsemat rakenteet, viisi yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä sekä tyypin 291 tutka. Alukselle asennettiin kahdeksan kaksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä sekä tyyppien 281 ja 273 tutkat.
Aluksen palatessa huollosta Intian valtamerelle Saksan laivaston sukellusvene U-407 osui siihen torpedolla 28. marraskuuta Kyrenaikan edustalla. Birmingham vaurioitui pahoin ja joutui jäämään Aleksandriaan tilapäiskorjauksia varten kesäkuuhun 1944, jonka jälkeen se siirrettiin Yhdysvaltoihin korjattavaksi.
Korjauksissa X-torni korvattiin neljällä neliputkisella Boforsin 40 millimetrin ilmatorjuntakanuunalla ja aluksen ilmatorjunta-aseistusta täydennettiin kahdella kaksiputkisella sekä viidellä yksiputkisella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä.
Marraskuussa 1944 alus palasi palvelukseen, jolloin se liitettiin kotivesille palattuaan 10. risteilijäviirikköön Scapa Flowhun. Viirikön mukana se otti osaa sodan loppuun saakka Norjan rannikon tapahtumiin.
Sodan jälkeen alus huollettiin Portsmouthissa, minkä jälkeen se oli 4. risteilijäviirikössä Itä-Intian laivastossa vuoteen 1950. Alus oli vuonna 1948 myös Etelä-Atlantin osastossa. Alus siirrettiin 1952 Kauko-Itään 5. risteilijäviirikköön, jonka mukana se osallistui Korean sotaan. Vuonna 1955 alus siirrettiin 1. risteilijäviirikön lippulaivaksi Välimeren laivastoon.
Alus jatkoi palvelustaan Koti- ja Välimeren laivastossa, kunnes se poistettiin 3. joulukuuta 1959 palveluksesta Devonportissa luokkansa viimeisenä aluksena. Alus sijoitettiin maaliskuussa 1960 poistolistalle ja se saapui 7. syyskuuta 1960 Inverkeithingiin T. W. Wardille romutettavaksi.
Giovanni Battista Sammartini

Giovanni Battista Sammartini
Giovanni Battista Sammartini (noin 1700 – 15. tammikuuta 1775 Milano) oli italialainen säveltäjä, urkuri ja musiikkipedagogi, jonka oppilaisiin kuului Christoph Willibald Gluck.  Hän oli tuottelias säveltäjä, joka sävelsi lukuisia oopperoita,  konsertto, kamarimusiikkia ja 68 sinfoniaa.  Sammartinin sinfoniat olivat ensimmäisiä, jotka käsittelivät teoslajia vakavammin kuin perinteiset sinfoniat, joita oli sävelletty oopperoiden alkusoitoiksi.
Sammartini syntyi San Martinossa tai Milanossa 1600- ja 1700-luvun vaihteessa. Hän opiskeli musiikkia isänsä, Italiaan asettuneen ranskalaisen oboistin Alexis Saint-Martinin johdolla. Vuonna 1728 hänestä tuli Santissimo Entierron seurakunnan maestro di cappella. Samoihin aikoihin saamaansa Milanon Sant’Ambrogion kirkon vastaavaa virkaa hän hoiti miltei läpi elämänsä. Hän sävelsi paljon kirkkomusiikkia ja toimi urkurina. Lisäksi hän opetti  vuodesta 1730 Collegio de’Nobilissa, jossa hänen oppilaanaan vuosina 1737–1741 oli Gluck.
Sinfonioiden lisäksi Sammartinin orkesteriteoksiin kuuluu kuusi viulukonserttoa, konsertto kahdelle viululle, kaksi huilukonserttoa, konsertto kahdelle viululle ja oboelle sekä seitsemän concertinoa. Kamarimusiikkisäveltäjänä hän teki 21 kvartettoa, kuusi kvintettoa, noin 200 trioa sekä monia duettoja ja sonaatteja. Hänen näyttämöteoksiaan ovat oopperat Memet (Lodi, 1732), L’ambizione superata dalla virtù (Milano, 1734), L’Agrippina, moglie di Tiberio (Milano, 1743) ja La gara dei geni, introduzione e festa da ballo (Milano, 1747) sekä baletti II trionfo d’amore (Milano, 1773). Sammartini sävelsi myös aarioita, maallisia ja hengellisiä kantaatteja sekä oratorion Gesù bambino adorato dalli pastori (Milano, 1726).
Myös Giovanni Battistan veli, Giuseppe Sammartini oli säveltäjä.
Gastroskiisi

Gastroskiisi eli vatsahalkio on vatsanpeitteiden synnynnäinen halkio, josta suolet tunkeutuvat vatsaontelon ulkopuolelle.
Aiheesta muualla

http://yle.fi/aihe/artikkeli/2010/01/12/gastroskiisi
Giovanni Battista Pichierri

Giovanni Battista Pichierri
Pichierrin piispanvaakuna
Giovanni Battista Pichierri (12. helmikuuta 1943 Sava, Italia – 26. heinäkuuta 2017) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 30. elokuuta 1967 ja nimitettiin Cerignola-Ascoli Satrianon hiippakunnan johtoon 21. joulukuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. tammikuuta 1991. Pääkonsekraattorina toimi Armando Franco, jota avustivat Andrea Mariano Magrassi ja Benigno Luigi Papa.
13. marraskuuta 1999 Pichierri sai nimityksen Trani-Barletta-Bisceglien arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 26. tammikuuta 2000.
Funktioavaruus

Funktioavaruus on tiettyjen joukkojen X ja Y välisten funktioiden muodostama joukko. Funktioavaruutta kutsutaan avaruudeksi, koska se on monissa sovelluksissa joko topologinen avaruus tai vektoriavaruus (tai molempia).
Funktioavaruudet ovat yleisiä monilla matematiikan osa-alueilla, sillä monet lukuavaruuksien ja niiden välisten funktioiden ominaisuudet pätevät jossain muodossa myös funktioavaruuksilla ja funktioita kuvaavilla funktioilla, eli operaattoreilla tai funktionaaleilla.
Erilaisia funktioavaruuksia tutkitaan erityisesti matemaattisen analyysin eri osa-alueilla, osittaisdifferentiaaliyhtälöiden ratkaisussa ja  topologiassa. Funktioavaruuksia käytetään myös  fysiikassa, esimerkiksi  kvanttimekaniikassa hiukkaset voidaan ajatella funktioiksi sopivassa  Hilbertin avaruudessa.
Esimerkkejä

Topologiassa funktioavaruutta voidaan ajatella joukkojen  Y ja  X tulojoukkona  Y^{X}, sillä millä tahansa funktiolla  f jokainen  x\in X "indeksoi" jonkin alkion  y=f_{x}\in Y (jota merkitään yleensä  f(x)). Vastaavasti esimerkiksi jokaista vektoria  v=(v_{1},v_{2})\in \mathbb {R} ^{2} voidaan myös ajatella funktiona  v:\lbrace 1,2\rbrace \longrightarrow \mathbb {R} .
Lineaarialgebrassa enintään  n-asteisten polynomien joukko  \mathbb {P} _{n} on  n+1-ulotteinen funktioiden vektoriavaruus.
Lebesguen avaruudet eli   L^{p}-avaruudet ovat klassinen esimerkki funktioavaruuksista, jotka ovat  täydellisiä  normiavaruuksia, eli  Banach-avaruuksia.
Sileiden funktioiden joukko, eli  k-kertaa  jatkuvasti  derivoituvien funktioiden joukko  C^{k} ja  äärettömän monta kertaa jatkuvasti derivoituvien funktioiden joukko  C^{\infty }.
Funktionaalianalyysi

Funktionaalianalyysi on matematiikan osa-alue, jossa tutkitaan erityisesti ääretönulotteisia vektoriavaruuksia, niiden ominaisuuksia ja kuvauksia. Monet tällaiset avaruudet ovat joko lukujono- tai funktioavaruuksia. Esimerkiksi operaattorin ominaisuudet (kuten jatkuvuus) riippuvat funktioavaruuden ominaisuuksista.
Kirjallisuutta

Kari Astala, Petteri Piiroinen ja Hans-Olav Tylli: Funktionaalianalyysin peruskurssi (PDF) wiki.helsinki.fi. Arkistoitu 9.8.2014. Viitattu 10.9.2023. (suomeksi)
Giovanni Battista Re

Giovanni Battista  Re
Giovanni Battista Re (s. 30. tammikuuta 1934 Borno, Italia) on italialainen katolisen kirkon kardinaali. Re työskenteli piispojen kongregaation (Congregatio pro Episcopis) prefektinä vuosina 2000–2010. Hän jäi virastaan eläkkeelle 30. kesäkuuta 2010.
Re vihittiin papiksi 3. maaliskuuta 1957. Hänen kirkollinen uransa suuntautui paavilliseen kuuriaan, ja vuonna 1989 hän pääsi työskentelemään eräässä valtiosihteeristön avainvirassa kardinaalivaltiosihteeriin alaisuudessa. Tässä virassa hän oli huomattava vaikuttaja Vatikaanissa, mutta hänen virkansa ei ollut tarpeeksi riittävä kardinaalinnimitystä varten. Vasta 2000-luvulla hän kohosi piispojen kongregaation johtoon ja sai kardinaalinviran paavi Johannes Paavali II:lta.
Vuoden 2005 konklaavissa Re oli yksi ennakkosuosikeista, eli niin kutsuttu papabile. Uudeksi paaviksi nousi kuitenkin saksalainen Joseph Ratzinger, joka otti nimekseen Benedictus XVI:n.
Gastrulaatio

Gastrulaatio yksinkertaistettuna
Gastrulaatio on alkionkehityksen vaihe, jossa alkiokerroksista endodermi ja mesodermi vaeltavat alkusuun kautta alkiopallon sisälle. Kolmen alkiokerroksen katsotaan muodostuneen täydellisesti gastrulaation lopulla. Solujen vaelluksen mekanismeja ja signalointiteitä ei tunneta tarkkaan.
Gastrulaatiossa eliölle muodostuu alkusuoli, josta nimi 'gastrulaatio' juontaa juurensa (gaster=maha). Gastrula-vaiheen alkion ulkonäkö saattaa vaihdella huomattavasti eliöittäin, johtuen lähinnä ruskuaisen vaihtelevasta määrästä. Parhaiten gastrulaatio tunnetaan kynsisammakolla (Xenopus).
Xenopuksen gastrulaatio

Xenopuksen gastrulaatio alkaa alkiota ympäröivällä mesodermaalisella vyöhykkeellä. Tässä varhaisessa mesodermissa on erityinen alue nimeltä Spemann-organisoija, josta endodermin erityiset pullosolut alkavat vajota alkion sisään. Pullosoluilla on ilmeisesti sisäänrakennettu taipumus vajota kudokseen. Mekanismia ei tunneta tarkkaan, mutta Spemann-organisoijan alueella ilmenevillä Brachyury ja goosecoid -geeneillä on tutkimusten mukaan gastrulaatiota helpottava vaikutus.
Alkion sisään vaeltava endodermi muodostaa alkusuolen rajat. Sisään vaeltavasta mesodermaalisesta endodermista muodostuu selkäjänne ja somiitit, joista myöhemmin irtoaa soluja muodostamaan lihaksia, ihon verinahkaa ja selkärangan nikamia. Ektodermin solut puolestaan vaeltavat alkion päällä, peittäen sen lopulta liki kokonaan. Ektodermista muodostuu myöhemmin ihon ylin kerros ja hermosto.
Gastrulaatiota seuraa neurulaatio.
alkionkehitys · alkio
hedelmöittyminen · tsygootti · vakoutuminen · morula (solurykelmä-aste) · blastula · alkiorakkula (blastokysti) · gastrulaatio · alkiolevy · ektodermi: neurulaatio · hermostopiena · endodermi · mesodermi: somiitti
Gerd Kristiansen

| Gerd Kristiansen |
| --- | --- |
 Kristiansen vuonna 2017.
Norjan LO:n puheenjohtaja
 2013–2017  
Edeltäjä:  Roar Flåthen
Seuraaja:  Hans-Christian Gabrielsen
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. elokuuta 1955 (ikä 69) Harstad, Norja
Gerd Kristiansen (s. 1. elokuuta 1955 Harstad) on norjalainen ammattiyhdistysjohtaja, joka toimi Landsorganisasjonenin puheenjohtajana vuosina 2013–2017. Hän on koulutukseltaan lähihoitaja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gerd Kristiansen Wikimedia Commonsissa
Gerd Hagman

| Gerd Hagman |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Gerda Hagman
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1919 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 30. marraskuuta 2011
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Gerd Hagman (ent. etunimi Gerda, 4. heinäkuuta 1919 Tukholma, Ruotsi – 30. marraskuuta 2011) oli ruotsalainen näyttelijä. Hän työskenteli sekä teatterissa että elokuvassa. Hagman opiskeli Dramatenin koulussa  1938–1941.
Hagman oli kaksi kertaa naimisissa.
Filmografia (valikoima)

Taistelu jatkuu, 1941
Kotiin Babylonista, 1941
Ratsasta tänä yönä, 1942
Mikään ei unohdu, 1942
Palava liekki, 1943
Valkoinen neilikka, 1974
Gastão Elias

| Gastão Elias |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1990 (ikä 33)
Kansalaisuus:   Portugali
Tennispelaaja
Pituus:  178 cm
Paino:  75 kg
Kätisyys:  oikea
Palkintorahat:  1 189 709 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  103. (6.5.2013)
Voitot/tappiot:  30–53
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2017)
Ranskan avoimet:  1. kierros (2014, 2015, 2017)
Wimbledon:  1. kierros (2013, 2016, 2018)
Yhdysvaltain avoimet:  1. kierros (2016)
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  15–29
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Gastão Elias (s. 24. marraskuuta 1990 Caldas da Rainha) on portugalilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 103 toukokuussa 2013. Junioreiden maailmanlistalla hän oli parhaimmillaan kuudentena.
Elias on voittanut urallaan kaksi ATP-haastajaturnausta.
Aiheesta muualla

Gastão Elias ATP:n sivuilla (englanniksi)
Gastão Elias ITF:n sivuilla (englanniksi)
Gastão Elias Wiki Birthdays -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Geany

Geanyn logo.
Geany on kevyt tekstieditori ja ohjelmointiympäristö, joka toimii ikkunoidussa käyttöliittymässä. Se on saatavilla muun muassa Windowsille, MacOS:ille ja Linuxille.
Geany mahdollistaa ohjelmien kääntämisen ja ajamisen editorista käsin. Geanyn käyttöliittymä on käännetty 40 kielelle. Se tukee 50:tta ohjelmointikieltä. Geany näyttää ikkunassaan eri värillä ohjelmointikielten varatut sanat jne. Näin Geany on esimerkiksi Geditiä monipuolisempi ohjelmoijien käyttöön, muttei niin laaja kuin vaikkapa Atom.
Geanyä jaetaan GPL-lisenssillä. Se perustuu GTK+-käyttöliittymäkirjastoon.
Giuseppe Valadier

San Roccon kirkon julkisivu.
Piazza del Popolo
Giuseppe Valadier (14. huhtikuuta 1762–1. helmikuuta 1839) oli italialainen uusklassismia edustanut arkkitehti.
Valadierin töitä Roomassa ovat Piazza del Popolon uudelleenjärjestely, San Roccon kirkon julkisivu ja Tituksen riemukaaren entisöinti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Giuseppe Valadier Wikimedia Commonsissa
Gastón Gaudio

| Gastón Gaudio |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1978  Buenos Aires 
Kansalaisuus:   Argentiina
Tennispelaaja
Pituus:  175 cm
Paino:  70 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  1996–
Palkintorahat:  6 066 156 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  5. (25.4.2005)
Turnausvoittoja:  8
Voitot/tappiot:  270–196
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  3. kierros (2002, 2005, 2006)
Ranskan avoimet:  voitto (2004)
Wimbledon:  2. kierros (2002, 2006)
Yhdysvaltain avoimet:  3. kierros (2002, 2006)
Nelinpeli
Voitot/tappiot:  26–39
Aiheesta muualla
www.gaston-gaudio.com
ITF
ATP
Gastón Norberto Gaudio (s. 9. joulukuuta 1978 Temperley, Buenos Aires) on argentiinalainen ammattilaistennispelaaja. Hänen paras ATP-sijoituksensa on ollut viides, vuonna 2005.
Gaudio on yksi ennalta-arvaamattomimmista pelaajista ja erityisesti hänen yhden käden rystylyöntinsä voi yhdellä hetkellä olla loistava, mutta seuraavassa pelissä hän voi pelata aivan eri tavalla. Gaudio aloitti tenniksen pelaamisen kuusivuotiaana ja ryhtyi ammattilaiseksi vuonna 1996. Vuonna 1998 hän voitti ensimmäisen ATP-Challenger-turnauksensa. Hän on voittanut yhden Grand Slam -turnauksen vuonna 2004, jolloin hän voitti Ranskan avoimet.
Gaudio on pienikokoinen, vain 175 cm pitkä pelaaja. Hän on voittanut vuonna 1996 alkaneella urallaan kahdeksan ATP-turnausta kaksinpelissä ja kolme turnausta nelinpelissä. Hän on ansainnut urallaan kesäkuuhun 2009 mennessä kuusi miljoonaa dollaria palkintorahaa.
Gaudio ilmoitti uransa lopettamisesta elokuussa 2011.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gastón Gaudio Wikimedia Commonsissa
Gastón Gaudio ATP:n sivuilla (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gastón Gaudio
Käännös suomeksi
Goin’ Back to New Orleans

| Goin' Back to New Orleans Dr>  John |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. kesäkuuta 1992
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Stewart Levine
 Tyylilaji: New Orleans R&B, Piano Blues
 Kesto: 66.17
 Levy-yhtiö: Warner Bros. Records
Dr. Johnin muut julkaisut
| On a Mardi Gras Day 1990 | Goin' Back to New Orleans 1992 | Television 1994 |
Goin' Back to New Orleans on Dr. Johnin levy vuodelta 1994.
Kappaleet

Litanie Des Saints – 4.44 (säv. Mac Rebennack)
Careless Love – 4.10 (säv. Martha Koenig, Spencer Williams, W. C. Handy)
My Indian Red – 4.47
Milneburg Joys – 2.39 (säv. Charles Melrose, Jelly Roll Morton, Leon Roppola)
I Thought I Heard Buddy Bolden Say – 2.29 (säv. Morton)
Basin Street Blues – 4.27 (säv. Spencer Williams)
Didn't He Ramble – 3.28 (säv. Hattie Bolten)
Do You Call That a Buddy ? – 3.54 (säv. Don Raye, Wesley Wilson)
How Come My Dog Don't Bark (When You Come 'Round) – 4.09 (säv. Prince Partridge)
Good Night, Irene – 4.11 (säv. Huddie Ledbetter, John Lomax)
Fess Up – 3.12 (säv. Rebennack)
Since I Fell for You – 3.32 (säv. (Buddy Johnson)
I'll Be Glad When You're Dead, You Rascal You – 3.25 (säv. Sam Theard)
Cabbage Head – 3.59 (säv. Henry Roland Byrd, Rebennack)
Goin' Home Tomorrow – 3.01 (säv. Alvin Young, Fats Domino)
Blue Monday – 3.01 (säv. Dave Bartholomew)
Scald Dog – 2.58 (säv. Bartholomew, Fats Domino, Huey "Piano" Smith)
Goin' Back To New Orleans – 4.08 (säv. Joe Liggins)
Kokoonpano

David Barard – basso
Danny Barker – banjo, kitara, laulu
Chuck Carbo – taustalaulu
Amadee Castenell Jr. – tenorisaksofoni
Dr. John – kitara, urut, piano, sähköpiano, laulu
Connie Fitch – taustalaulu
Pete Fountain – klarinetti
Shirley Goodman – taustalaulu
Bruce Hammond – pasuuna
Herb Hardesty – tenorisaksofoni
Al Hirt – trumpetti
Kirk Joseph – tuuba
Fred Kemp – tenorisaksofoni
Clyde Kerr – trumpetti
Roger Lewis – baritonisaksofoni
Charlie Miller – trumpetti
Tommy Moran – kitara
Aaron Neville – laulu
Art Neville – laulu
Charles Neville – käyrätorvi, lyömäsoittimet, tenorisaksofoni, laulu, vihellys
Cyril Neville – lyömäsoittimet, laulu
Big Chief Smiley Ricks – lyömäsoittimet
Alfred "Uganda" Roberts – lyömäsoittimet
Chris Severin – basso
Jamil Sharif – trumpetti
Umar Sharif – trumpetti
Fred Staehle – rummut
Alvin "Red" Taylor – baritonisaksofoni
Eric Traub – tenorisaksofoni
Stephanie Whitfield – taustalaulu
Arviot

Allmusic:
Good Times (Kool & the Gangin albumi)

| Good Times Kool & the Gang |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Media Sound Studios
 Julkaistu: 1972
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Kool and The Gang
 Tyylilaji: funk, soul, jazz-rock
 Kesto: 29.53
 Levy-yhtiö: De-Lite Records
Kool & the Gangin muut julkaisut
| Music Is the Message 1972 | Good Times 1972 | Wild and Peaceful 1973 |
Good Times on yhdysvaltalaisen R&B-yhtye Kool & the Gangin studioalbumi vuodelta 1972. Levy on yhtyeen itsensä tuottama ja se on ilmestynyt De-Lite Recordsin kustantamana. Jakelusta Yhdysvalloissa huolehti P.I.P. Records, 135 Crossways Park Drive, Woodbury, N.Y. 11797.
Levy on äänitetty studiossa nimeltä Media Sound Studios ja äänittäjinä ovat toimineet Tony Bongiovi ja Jeff Lesser. Kansitaiteilija on Alfredo Seville.
Kansitekstin on laatinut WWRL:n musiikkijohtaja Norma Pinnella. Siinä hän kertoo, että yhtyeen ura oli tässä vaiheessa suhteellisen lyhytikäinen ja että soittajat ovat 20–22-vuotiaita. Yhtye oli kuitenkin saanut kaksi tunnustusta Record Worldiltä, vuosina 1969 ja 1970, ja sillä oli takanaan useita hittisinglejä, viisi menestysalbumia ja esiintymisiä arvostetuimmissa klubeissa.
Tässä vaiheessa yhtyeen musiikissa oli vielä jazz-vaikutteita, kuten osoittaa albumilla oleva John Coltranelle omistettu kappalekin.
Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat esittävän yhtyeen jäsenten tekemiä ja sovittamia. Julkaisija on Delightful Music / Gang Music.
Good Times – 4.11 (säv. Kool & the Gang)
Country Junky – 2.54 (säv. Kool & the Gang)
Wild Is Love – 3.22 (säv. Robert Mickens/George Brown)
North, East, South, West – 3.36 (säv. Rick West)
Making Merry Music – 3.06 (säv. Kool & the Gang)
I Remember John W. Coltrane – 4.02 (säv. Ronald Bell)
Rated X – 4.04 (säv. Kool & the Gang)
Father, Father – 4.38 (säv. George Brown)
Albumin hitaimmat kappaleet ovat "Wild Is Love", "Father, Father" ja "I Remember John W. Coltrane". Jälkimmäinen sekä "North, East, South, West" ja "Rated X" ovat soitinkappaleita.selvennä Kappaleessa "Father, Father" on puheosuus.
Kokoonpano

Kool & the Gang:
Rob't "Kool" Bell – basso, laulu
Ronald Bell – tenorisaksofoni, alttohuilu, sopraanosaksofoni, laulu
George Brown – rummut, lyömäsoittimet, laulu
Rob't "Spike" Mickens – trumpetti, flyygelitorvi, lyömäsoittimet, laulu
Claydes Smith – kitara, akustinen kitara
Dennis "D.T." Thomas – alttosaksofoni, huilu, lyömäsoittimet, laulu
Rick West – piano, ARP, klavinetti, laulu
sekä Al Wagner ja the Philharmonic Strings:
Al Wagner – viulu
Sy Miroff – viulu
San Zimmerman – viulu
Marty Salyk – alttoviulu
Allen McGill – sello
Billy Brown – käyrätorvi
Sharon Moe – käyrätorvi
Assunta Dell'Aquila – harppu
Gnagna

| Gnagna |
| --- | --- |
 Provinssin sijainti Burkina Fasossa
Valtio:  Burkina Faso
Hallintoalue:  Est
Departementteja:  7
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Bogandé
Pinta-ala:  8 468 km²
Väkiluku (2006):  407 739
Gnagna on yksi Burkina Fason 45 provinssista. Se sijaitsee itäisessä Burkina Fasossa Estin hallintoalueella ja sen pääkaupunki on Bogandé. Vuoden 2006 väestönlaskennassa Gnagnan asukasluku oli 407 739.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gnagna Wikimedia Commonsissa
Burkina Fason provinssit
Balé
Bam
Banwa
Bazèga
Bougouriba
Boulgou
Boulkiemdé
Comoé
Ganzourgou
Gnagna
Gourma
Houet
Ioba
Kadiogo
Kénédougou
Komondjari
Kompienga
Kossi
Koulpélogo
Kouritenga
Kourwéogo
Léraba
Loroum
Mouhoun
Nahouri
Namentenga
Nayala
Noumbiel
Oubritenga
Oudalan
Passoré
Poni
Sanguié
Sanmatenga
Séno
Sissili
Soum
Sourou
Tapoa
Tuy
Yagha
Yatenga
Ziro
Zondoma
Zoundwéogo
Gustaf Adolf Ingman

Gustaf Adolf Ingman (1. kesäkuuta 1850 Kokkola – 21. joulukuuta 1910 Vaasa) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.
Ingmanin vanhemmat olivat merikapteeni Adolf Ingman ja Katarina Fredrika Castelin. Ingman tuli ylioppilaaksi 1867 ja suoritti tuomarintutkinnon 1872. Varatuomarin arvon hän sai 1875. Hän työskenteli ensin senaatissa vuodesta 1876, jossa hän tuli valtiovaraintoimituskunnan kanslistiksi 1880. Keisarin Suomen kansliassa hän oli sihteeri vuodesta 1883. Vaasan läänin lääninsihteerinä Ingman toimi 1885–1910, joskin hän oli poliittisista syitä virastaan erotettu 1901–1906. Ingman edusti Kokkolaa porvarissäädyssä valtiopäivillä 1882. Talonpoikaissäädyn notaarina ja osin sihteerinä Ingman oli toiminut jo valtiopäivillä 1877–1878.