stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ivan Mazepa
Elämä > Nuoruus

Mazepan syntymävuoden on arveltu olleen vuosien 1629 ja 1644 välillä. Erään tiedon mukaan tarkka syntymäpäivä olisi 20. maaliskuuta 1639. Mazepa kuului ukrainalaiseen aatelissukuun, joka omisti tilan Kamenetsin (myöhempi Mazepyntsi) kylässä Bila Tserkvan seudulla. Hänen isänsä oli rekisteröity kasakka. Mazepa opiskeli Kiovan Mohyla-kollegiossa ja Varsovan jesuiittakollegiossa. Hän pääsi paašipojaksi Puolan kuninkaan Juhana II Kasimirin hoviin ja opiskeli kuninkaan lähettämänä asetaitoja Hollannin Deventerissä vuosina 1656–1659, minä aikana hän matkusteli myös muualla Länsi-Euroopassa. Palattuaan ulkomailta Mazepa oli muutamia vuosia Puolan hovin erikoistehtävissä Ukrainassa, kunnes palasi sukutilalleen vuonna 1663. Hän peri vuonna 1665 kuolleelta isältään Tšernihivin kuninkaallisen juomanlaskijan arvon.
Tunnetun legendan mukaan Mazepa olisi nuoruudessaan vietellyt Volyniassa Falbowski-nimisen puolalaisen maanomistajan vaimon, ja saatuaan tietää tästä aviomies olisi rankaissut Mazepaa sitomalla hänet takaperin villin hevosen selkään, mistä koettelemuksesta hän hädin tuskin selvisi hengissä. Juuri villihevostarina innoitti monia romantiikan ajan kirjailijoita ja taiteilijoita käsittelemään Mazepaa. Tarinan teki kuuluisaksi Mazepan aikalainen, puolalainen kronikoitsija Jan Chryzostom Pasek, mutta se on todellisuudessa sepitettä.
Elämä > Ura Ukrainassa ennen hetmaniutta

Mazepa asettui vuonna 1669 hetmani Petro Dorošenkon palvelukseen, ja toimi korkeissa asemissa tämän armeijassa ja esikunnassa. Dorošenko oli alkuaan Puolan tukema vastahetmani, joka valtasi tilapäisesti suuren osan Venäjän alaisesta kasakkahetmanaatista, mutta liittoutui myöhemmin Osmanien valtakunnan kanssa. Mazepa osallistui vuonna 1672 Dorošenkon sotaretkeen Puolaa vastaan. Matkustaessaan vuonna 1674 Dorošenkon lähettiläänä Mazepa joutui Zaporožjen kasakoiden eli zaporogien atamaanin Ivan Sirkon vangitsemaksi. Sirko luovutti hänet Dorošenkon viholliselle, Venäjän tukemalle hetmani Ivan Samoilovytšille. Mazepa voitti Samoilovytšin luottamuksen ja ryhtyi tämän palvelukseen. Mazepa osallistui Venäjän–Turkin sodan aikana vuosina 1677–1678 Samoilovytšin joukoissa taisteluihin Tšyhyrynistä. Vuodesta 1682 Mazepa oli hetmanaatin kenraalijesaul.
Elämä > Ukrainan hetmanina

Mazepa kohosi hetmaniksi syrjäyttämällä esimiehensä Samoilovytšin salaliiton avulla. Kesken venäläisten kanssa Kolomak-joen luona käytyjen neuvottelujen Samoilovytš vangittiin ja vietiin vankina Moskovaan. Muutamaa päivää myöhemmin, 25. heinäkuuta 1687, kasakoiden yleiskokous valitsi Mazepan uudeksi hetmaniksi. Hän varmisti Venäjän tuen hyväksymällä niin sanotut Kolomakin pöytäkirjat, joissa hetmanaatti sitoutui luopumaan omasta ulkopolitiikasta ja diplomaattisuhteista ulkovaltoihin, vaikka vuoden 1654 Perejaslavin sopimus oli taannut sille oikeuden niihin. Sopimus sisälsi myös eräitä muita pieniä kavennuksia Ukrainan autonomiaan.
Mazepa oli pitkään erittäin uskollinen Venäjälle. Uudessa Venäjän–Turkin sodassa hän lähetti joukkojaan vuoden 1689 Krimin-sotaretkelle ja kukisti Krimin kanssa liittoutumista yrittäneiden zaporogien kapinan. Vuonna 1689 Mazepa oli myös sattumalta Moskovassa, kun nuori tsaari Pietari I syrjäytti valtataistelussa sijaishallitsijana toimineen sisarpuolensa Sofia Aleksejevnan. Mazepa oli alkujaan ollut Sofian tukija, mutta onnistui muodostamaan luottamukselliset suhteet myös Pietariin. Mazepan on arveltu alusta alkaen tavoitelleen Puolalle kuuluneen Dneprin länsipuolisen Ukrainan yhdistämistä hetmanaattiin ja laskelmoineen uskollisuuden Venäjälle olevan paras tie tämän päämäärän saavuttamiseksi.
Hetmanina Mazepa suosi taiteita, edisti koulutusta ja rakennutti paljon kirkkoja. Hänen valtakaudellaan myös kirjallisuus ja kansallinen kulttuuri kukoistivat Ukrainan hetmanaatissa. Hän rahoitti Uuden testamentin kääntämisen arabiaksi. Lisäksi Mazepa suosi ortodoksista kirkkoa ja maanomistajien yläluokkaa.
Kuoleman seuraukset

Mazepan petoksen seurauksena Pietari Suuren asennoituminen Ukrainan kasakkahetmanaatin itsehallintoon muuttui kielteiseksi ja tämä alkoi rajoittaa sitä eri tavoin. Mazepan kuoltua hänelle uskolliset kasakat valitsivat Pylyp Orlykin hetmaniksi maanpaossa. Orlyk jatkoi taistelua itsenäisen kasakkavaltion puolesta, kunnes hänen tärkein tukijansa Osmanien valtakunta solmi vuonna 1711 Prutin rauhan Venäjän kanssa. Hetmaniksi Ukrainassa jäi Venäjälle uskollinen Skoropadskyi. Pääosa zaporogeista uskaltautui palaamaan Venäjälle vasta vuosia Pietari Suuren kuoleman jälkeen, vuonna 1734.
Jälkimaine

Mazepa on ollut kiistelty hahmo Ukrainassa ja Venäjällä. Ukrainassa häntä on pääsääntöisesti pidetty kansallissankarina ja Ukrainan itsenäisyyden esitaistelijana. Osa myöhemmistä kansallismielisistäkin ukrainalaisista historioitsijoista on tosin pitänyt Mazepaa lähinnä kasakkaeliitin etuja ajaneena talonpoikien sortajana. Venäjällä Mazepa muistetaan ennen kaikkea epäluotettavana petturina. Hänet tuomittiin sekä Venäjän keisarikunnan että Neuvostoliiton historiankirjoituksessa.
Ukrainalainen pappi ja kirjailija Teofan Prokopovitš kirjoitti 1700-luvun alussa historiallisen näytelmän Vladimir, jonka hän omisti Mazepalle. Hän esittää Mazepan siinä Kiovan suuriruhtinaana. Mazepasta kerrotut tarinat innoittivat suuresti 1800-luvun eurooppalaisia kirjailijoita ja säveltäjiä. Englantilainen lordi Byron kirjoitti hänestä runoelman Mazeppa (1819) ja ranskalainen Victor Hugo samannimisen runon (1828). Myös venäläisen Aleksandr Puškinin runoelma Pultava (1828) käsittelee Mazepaa. Puolalainen Juliusz Słowacki kirjoitti hänestä näytelmän Mazepa (1839). Hän innoitti myös Franz Lisztin sinfonisen runon Mazeppa (1851) ja Pjotr Tšaikovskin oopperan Mazeppa (1884).
Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen itsenäistyneessä Ukrainassa on pystytetty Mazepan näköispatsaat Mazepyntsiin (1994), Baturyniin (2009), Tšernihiviin (2009), Pultavaan (2016) ja Kolomakiin (2017). Mazepan kuva on lisäksi ollut kymmenen Ukrainan hryvnian setelissä vuodesta 1992.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ivan Mazepa Wikimedia Commonsissa
Mazeppa ja sudet, Horace Vernet’n maalaus vuodelta 1826.
Kaarle XII ja Ivan Mazepa Pultavan taistelussa, Gustaf Cederströmin historiamaalaus.
Mazepa Ukrainan kymmenen hryvnian setelissä.
Jørn Lande

| Jørn Lande |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. toukokuuta 1968 (ikä 56)
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Tyylilajit:  power metal, progressiivinen metalli
Soittimet:  laulu
Yhtyeet:  Allen / Lande, Jorn, Masterplan, Pentakill
Levy-yhtiöt:  Frontiers Music 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jørn Lande (s. 31. toukokuuta 1968) on norjalainen laulaja. Hän on toiminut useiden heavy metal- ja hard rock -yhtyeiden laulajana. Sooloyhtyeensä Jornin lisäksi Lande on vaikuttanut muun muassa yhtyeissä Vagabond, Yngwie Malmsteen, ARK ja Beyond Twilight monien muiden projektien lisäksi. Hän lauloi myös saksalaisyhtye Masterplanin kahdella ensimmäisellä albumilla. Hän kuitenkin lähti Masterplanista musiikillisten erimielisyyksien vuoksi ja tällä hetkellä hän on mukana sooloprojektinsa lisäksi ainoastaan Symphony X -laulaja Russell Allenin kanssa perustamassaan Allen / Lande -yhtyeessä. Jørn Lande palasi Masterplaniin kesällä 2009.
Sooloyhtyeen jäsenet

Jørn Viggo Lofstad – kitara
Tore Moren – kitara
Morty Black – basso
Willy Bendiksen – rummut
Diskografia

Sooloalbumit
Starfire (2000)
Worldchanger (2001)
Out to every Nation (2004)
The Duke (2006)
The Gathering (2007)
Unlocking the Past (cover-levy) (2007)
Live in America! (live) (2007)
Lonely Are The Brave (2008)
Spirit Black (2009)
Dio (2010)
Traveller (2013)
Life on Death Road (2017)
Over the Horizon Radar (2022)
Aiheesta muualla

Jørn Lande – virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jørn Lande yhtyeineen
Kai Rajala

Kai Ilari Rajala on suomalainen matemaatikko ja professori. Hän on toiminut Jyväskylän yliopistossa matematiikan professorina vuodesta 2012.
Akateeminen ura

Kai Rajala valmistui 1995 ylioppilaaksi Alavuden lukiosta. Lukion jälkeen hän opiskeli matematiikkaa Jyväskylän yliopistossa ja valmistui sieltä filosofian maisteriksi 2000. Rajala väitteli Jyväskylän yliopistossa tohtoriksi marraskuussa 2003. Hänen väitöskirjansa (Mappings of finite distortion: Removable singularities (suom. Äärellisen väännön kuvaukset: Poistuvat singulariteetit)) käsitteli äärellisen väännön kuvauksia. Väitöskirjan ohjaajana toimi professori Pekka Koskela.
Rajalan väitöskirjan tutkimusaiheella eli äärellisen väännön kuvauksilla on sovelluksia mm. materiaalitekniikassa elastisten materiaalien tutkimuksessa, koska kuvaukset auttavat ymmärtämään elastisten materiaalien fysikaalisia ominaisuuksia ja materiaalin käyttäytymistä muodonmuutoksissa. Rajala käsitteli väitöksessään klassista poistuvien singulariteettien ongelmaa äärellisen väännön kuvausten luokassa. Singulariteettijoukolla tarkoitetaan joukkoa, jossa kuvaus käyttäytyy mahdollisesti erittäin huonosti. Matematiikassa sanotaan, että singulariteettijoukko on poistuva, jos se on niin pieni, ettei se pysty tekemään koko kuvauksesta huonoa. Käytännön sovellutus singulariteettijoukosta on, kun esimerkiksi kumiseen kalvoon tehdään pieni viilto. Kalvo voi viillosta huolimatta kestää venytystä repeämättä. Viiltokohta on tällöin poistuva singulariteetti. Jos taas viiltoja on useampia, kalvo repeää herkemmin, kun sitä venytetään.
Rajala on työskennellyt Jyväskylän yliopistossa eri opetus- ja tutkimustehtävissä (mm. tutkijakoulutettavana, assistenttina ja yliassistenttina) vuodesta 2000 vuoteen 2007. Valmistumisen jälkeen hän toimi Suomen Akatemian tutkijatohtorina. Vuosina 2007–2012 Rajala toimi Suomen Akatemian nimeämänä akatemiatutkijana. Vuodesta 2004 lähtien hän on ollut Jyväskylän yliopiston matematiikan dosentti. Jyväskylän yliopiston ohella Rajala on työskennellyt joitakin vuosia ulkomailla. Hän on ollut vierailevana tutkijana mm. Michiganin yliopistossa.
Akateeminen ura > Professorina

Rajala nimitettiin vuonna 2012 matematiikan professoriksi Jyväskylän yliopistoon ja hän aloitti virassaan matematiikan ja tilastotieteen laitoksella elokuussa 2012. Virkaanastujaisluennossaan hän käsitteli teoreettisen matematiikan sovelluksia karttakuvauksissa (esimerkiksi suunnistuskartan laatiminen).
Analyysin tutkimus on perinteisesti ollut Jyväskylän yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitoksen tutkimuksen eräs painopistealue. Rajalan nimitys vahvisti alan tutkimusta Jyväskylän yliopistossa. Vuosina 2008–2013 Jyväskylän yliopistossa toimi Suomen Akatemian nimeämä Analyysin ja dynamiikan huippututkimusyksikkö. Rajalan tutkimustyö liittyi huippuyksikön tutkimukseen.
Professorina Rajala on luennoinut mitta- ja integraaliteoriaa sekä algebraa. Syksyllä 2016 hän opetti Jyväskylässä kvasikonformikuvauksia tasossa. Hän on ohjannut ainakin yhden väitöskirjan.
Tutkimusura

Matemaatikkona Rajala on erikoistunut geometrisen funktioteorian kysymyksiin. Vuosina 2003–2004 hän tutki äärellisen väännön kuvauksia. Hän julkaisi tuolloin äärellistä vääntöä koskevista tutkimuksistaan joitakin tieteellisiä artikkeleita. Kaikkiaan Rajala on urallaan on julkaissut jo yli 30 tieteellistä artikkelia. Niistä useimmat ovat ilmestyneet arvostetuissa matematiikan lehdissä ja julkaisuissa.
Aiheesta muualla

Kai Rajalan kotisivu, Jyväskylän yliopisto.
Professori Rajalan tieteellisiä julkaisuja[vanhentunut linkki], Converis.
Kani Bozoni

| Kani Bozoni |
| --- | --- |
 Kani Bozonin moskeija.
 Kani Bozoni
 Koordinaatit: 14°8′25″N, 3°37′6″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Moptin alue
Piiri:  Bankassin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Väkiluku (2009):  13 100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kani Bozoni eli Kani Bonzon on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Bankassin piirissä Malissa. Se sijaitsee Bandiagaran kalliorinteen reunalla 20 kilometriä Bankassista luoteeseen. Kunnassa on 13 100 asukasta (vuonna 2009).
Kani Bozonin kunta rajoittuu kaakossa Bankassin piirin Bankassin ja lounaassa Dimbal Habén, lännessä Bandiagaran piirin Bara Saran sekä pohjoisessa Doucoumbon ja Douroun kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Kunnan alueella ei ole pysyviä vesistöjä.
Kuntaan kuuluu 19 kylää. Asukkaat ovat etupäässä dogoneja ja fulbeja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, fonio, maapähkinä, lehmänpapu, maapapu, seesami, riisi ja teehibiskus. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, hevoset ja aasit. Lisäksi harjoitetaan kalastusta, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.
Kunnasta on maapohjainen tieyhteys Bankassiin ja Bandiagaraan. Palveluihin kuuluu yhdeksän alakoulua, kaksi yläkoulua, kaksi koulutus- ja kehittämiskeskusta sekä kaksi terveysasemaa. Bandiagaran kalliorinteen kylät houkuttelevat matkailijoita.
Isabellan piirikunta

Isabellan piirikunta (engl. Isabella County) on Yhdysvaltojen Michiganin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 64 394 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Mount Pleasantin kaupunki, joka on myös Isabellan piirikunnan suurin kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1831.
Väestö

Vuonna 2020 Isabellan piirikunnan 64 394 asukkaasta valkoisia oli 88,1 %, alkuperäisasukkaita 4,1 %, mustia 2,7 % ja aasialaisia 1,8 %. Vuonna 2019 5,9 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 3,2 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Isabellan piirikunta Wikimedia Commonsissa
Ithaka (alueyksikkö)

| Ithakan alueyksikkö Περιφερειακή ενότητα Ιθάκης> Alueyksikkö |
| --- | --- |
 Sijainti
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos, Länsi-Kreikka ja Jooniansaaret
Alue:  Jooniansaaret
Kuntia:  1
Perustettu:  1.1.2011
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Vathý
Pinta-ala:  117,8 km²
Väkiluku (2011):  3 231
 – väestötiheys:  27,43 as./km²
Lyhenteet:  
 – NUTS:  EL623 (osa)
Ithakan alueyksikkö (kreik. Περιφερειακή ενότητα Ιθάκης, Perifereiakí enótita Ithákis) on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Jooniansaarten alueella ja sen hallinnollinen keskus on Vathý. Alueyksikön pinta-ala on 117,8 neliökilometriä ja asukasluku 3 231 (vuonna 2011).
Alueyksikkö käsittää Ithakan ja Átokoksen saaret. Se perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä. Tuolloin aiempi Kefalonián prefektuuri (Νομός Κεφαλληνίας, Nomós Kefallinías) lakkautettiin ja jaettiin kahteen alueyksikköön, Kefalonián alueyksikköön ja Ithakan alueyksikköön.
Kunnat

Alueyksikkö muodostuu yhdestä kunnasta:
Jaakko Itälä

| Jaakko Itälä |
| --- | --- |
 Jaakko Itälä vuonna 1971.
Suomen opetusministeri
 Sorsan II hallitus 2.3.1978–26.5.1979 Karjalaisen II hallitus 15.7.1970–29.10.1971  
Edeltäjä:  Jaakko Numminen Kristian Gestrin
Seuraaja:  Matti Louekoski Pär Stenbäck
Kansanedustaja
 24.3.1979–25.3.1983  
Ryhmä/puolue:  Liberaalisen kansanpuolueen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Helsingin kaupungin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. toukokuuta 1933 Porvoo
Kuollut: 9. marraskuuta 2017 (84 vuotta) Helsinki
Arvonimi: kunniatohtori (1990)
Puoliso:  Anna Helena Pokki (1956–)
Tiedot
Puolue:  Liberaalinen kansanpuolue
Koulutus:  valtiotieteiden maisteri (1956)
Jaakko Itälä (7. toukokuuta 1933 Porvoo – 9. marraskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hän oli Liberaalisen Kansanpuolueen puheenjohtaja 1978–1982 ja kansanedustaja 1979–1983. Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen Itälä oli vuosina 1973−1984.
Itälää pidetään Suomen koulujärjestelmän uudistajana. Hän ajoi muun muassa peruskoulu-uudistusta.
Elämä ja ura

Itälä kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1952. Hän jatkoi opintojaan Turun yliopistossa ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi vuonna 1956. Itälä suoritti Turun yliopistossa myös kasvatusopin ja Suomen historian opintoja. Helsingin yliopisto promovoi Itälän filosofian kunniatohtoriksi vuonna 1990.
Itälä toimi Ylioppilaslehden toimittajana 1955–1956, Akavan tiedotussihteerinä 1956 ja Yläneen keskikoulun rehtorina 1956–1957. Vuosina 1958–1959 hän oli K. J. Gummeruksen mainospäällikkö Jyväskylässä ja vuosina 1959–1962 Kunnallisvirkamiesliiton järjestösihteeri.
Työurallaan Itälä vaikutti erityisesti Väestöliitossa ja Mannerheimin Lastensuojeluliitossa (MLL). Hän toimi Väestöliiton kasvatusasiain sihteerinä 1962–1964, apulaisjohtajana 1964–1965 ja toiminnanjohtajana 1965–1968. MLL:n toiminnanjohtaja hän oli 1968–1989 ja pääsihteeri 1990–1997.
1960-luvun alkupuoliskolla Itälä teki ideologiatyötä Vapaamielisten Liitolle. Vuonna 1978 hän nousi liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtajaksi ja toimi tehtävässä vuoteen 1982 asti. Itälä oli puolueen kansanedustaja yhden vaalikauden ajan 1979–1983 Helsingin kaupungin vaalipiiristä. Hän toimi opetusministerinä Karjalaisen II hallituksessa 1970−1971 ja Sorsan II hallituksessa 1978−1979.
Itälällä on ollut useita luottamustehtäviä. Hän on toiminut muun muassa koulunuudistustoimikunnan pääsihteerinä ja koulutusrakennekomitean puheenjohtajana sekä Asuntosäätiön hallituksessa.
Perhe

Itälä avioitui filosofian maisteri, psykoanalyytikko Anna Helena Pokin kanssa vuonna 1956. Heillä on kaksi lasta. Itälä on kokoomuksen entisen puheenjohtajan Ville Itälän setä.
Kirjallinen tuotanto

Itälä, Jaakko (toim.): Kylmän rauhan maailma: kuvaus maailmantapahtumista 1945–1958.  Jyväskylä:  Gummerus, 1959.
Koulutusdemokratia.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1973.  ISBN 978-951-2-60809-6.
Liberaalin vastaukset.  Espoo:  Weilin+Göös, 1979.  ISBN 978-951-3-51934-6.
Itälä, Jaakko (päätoim.): Suomalaisten tarina 1: Heräämisen aika 1860–1900.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1993.  ISBN 951-26-3830-4.
Itälä, Jaakko (päätoim.): Suomalaisten tarina 2: Etsijäin aika.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1993.  ISBN 951-26-3831-2.
Itälä, Jaakko (päätoim.): Suomalaisten tarina 3: Rakentajien aika.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1993.  ISBN 951-26-3832-0.
Itälä, Jaakko (päätoim.): Suomalaisten tarina 4: Järjestelmien aika.  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1993.  ISBN 951-26-3833-9.
Kutsumuskoulu.  Helsinki:  WSOY, 1995.  ISBN 951-0-20852-3.
Aiheesta muualla

Jaakko Itälän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pekka Tarjanne | Liberaalisen Kansanpuolueen puheenjohtaja 1978–1982 | Seuraaja: Arne Berner |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jaakko Numminen Kristian Gestrin | Suomen opetusministeri 1970−1971 1978−1979 | Seuraaja: Matti Louekoski Pär Stenbäck |
Ivar Gordie

|  |
| --- | --- |
 Ivar Gordie ja puolisonsa Aina Ascholin.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. maaliskuuta 1853 Mustasaari
Kuollut: 22. syyskuuta 1921 (68 vuotta) Helsinki
Ammatti:  poliisi
Puoliso:  Aina Ascholin
Muut tiedot
Koulutus: Helsingin junkkarikoulu
Ivar Sune Gordie (7. maaliskuuta 1853 Mustasaari – 22. syyskuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen upseeri, joka toimi muun muassa Helsingin poliisipäällikkönä ja Hämeen läänin kuvernöörinä. Sotilasarvoltaan hän oli eversti.
Ura

Gordie valmistui Helsingin junkkarikoulusta vuonna 1873 ja palveli sen jälkeen Aunuksen jalkaväkirykmentissä vuoteen 1880 ja Hämeenlinnan tarkkampujapataljoonassa 1880–1891. Tämän jälkeen hän toimi Helsingin poliisimestarina. Hän antoi mm. luvan Aina Mannerheimin ja Ina Langen musiikkihistoriallisten konserttien esittämiseen marraskuussa 1900, mikä johti joutumisen kenraalikuvernööri Bobrikovin puhutteluun. Gordie erotettiin ensimmäisen sortokauden aikana 1901. Seuraavaksi hän työskenteli Suomen kaupunkien yleisen paloapuyhtiön palveluksessa vuoteen 1906 saakka, jolloin Gordie nimitettiin Hämeen läänin kuvernööriksi. Hoidettuaan virkaa vuoteen 1910 hän työskenteli vielä Helsingin köyhäinhuollon lastenhoidontarkastajana kuolemaansa saakka.
Hämeenlinnan kaupunginvaltuustoon Gordie kuului vuodet 1888–1891. Myöhemmin hän toimi Helsingin köyhäinhoitohallituksen ja kasvatuslautakuntien puheenjohtajana.
Toiminta vuoden 1905 suurlakon aikana

Vuoden 1905 suurlakon aikana myös suurin osa Helsingin poliisilaitoksesta meni mukaan lakkoon, minkä jälkeen järjestyksenvalvontaa varten perustettiin työläisistä muodostettu kansalliskaarti. Gordie ryhtyi perustuslaillisten pyynnöstä kokoamaan ylioppilaista ja polyteekkareista koottua suojakaartia, joka pian liittyi osaksi kansalliskaartia. Porvarit halusivat hänet myös koko kaartin johtoon, mutta valituksi tuli työläisten kannattama Johan Kock. Tämä vastasi kansalliskaartin yleistason päätöksistä, Gordien järjestäessä sen toimintaa yksityiskohtaisemmin.
Gordien alistaminen Kockin käskyvaltaan aiheutti porvariston keskuudessa eripuraa, ja lakon loppuvaiheessa hänet yritettiin syrjäyttää. Gordie kuitenkin kieltäytyi astumasta kansalliskaartin johtoon ilman työväestön tukea. Lopulta perustuslailliset ja ylioppilaat kokosivat yhteisen suojakaartin, josta myöhemmin muodostui Suojeluskunta. Gordieta pyydettiin myös uuden suojakaartin johtoon, mutta hän kieltäytyi tästäkin tehtävästä havaittuaan sen järjestyksenvalvonnan sijasta olevan tarkoitettu lähinnä väkivaltaisuuksiin.
Perhe

Gordien puoliso oli vuodesta 1873 Aina Wilhelmina Ascholin (k. 1933).
Inssi Divari-kausi 2022–2023

| Inssi Divari-kausi 2022–2023 |
| --- | --- |
Laji:  salibandy
Järjestyksessä oleva kausi:  35.
Maa:   Suomi
Joukkueiden määrä:  14
Sarja alkoi:  17.9.2022
Sarja päättyi:  16.4.2023
Runkosarjan voittaja:  M-Team
Nousseet joukkueet:  Happee Steamers
Pudonneet joukkueet:  Steelers
Pistepörssin voittaja:   Aapo Kilpeläinen (37+26=62)
Paras maalintekijä:   Eetu Sorvali (41)
Sivusto:  Inssi-divari
Ylempi sarjataso:  F-liiga
Alempi sarjataso:  Suomisarja
Inssi-Divari kausi 2022–2023 oli järjestyksessään 35. salibandyn Divarin kausi. Divarin runkosarja alkoi 17. syyskuuta 2022.
Uusia joukkueita sarjassa ovat F-liigasta pudonneet Steelers Hämeenlinna, Karhut Pori ja Tiikerit Vantaa sekä Suomisarjasta noussut Happee Steamers Jyväskylä. Kauden päätteeksi Divarista Suomisarjaan putosi Steelers.
Joukkueet 2022–2023

| Joukkue | Kunta | Kotihalli | Perustettu | Päävalmentaja |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Karhut | Pori | Porin urheilutalo | 1992 | Pekka Nylund |
| Steelers | Hämeenlinna | Loimua Areena | 1996 | Tommi Ojala |
| Tiikerit | Vantaa | Trio Sport Center | 1997 | Janne Juote |
| Josba | Joensuu | Joensuu Areena | 1988 | Antti Ruokonen |
| SaiPa | Lappeenranta | Lappeenrannan urheilutalo | 2020 | Mikael de Anna |
| Hawks | Helsinki | Arena Center Myllypuro | 2015 | Petteri Bergman |
| M-Team | Helsinki | Arena Center Ruskeasuo | 1996 | Teemu Kalinainen |
| LNM | Liminka | Krankka-areena | 1997 | Jari Karjalainen |
| Koovee | Tampere | Kauppi Sports Center | 1996 | Arto Riihimäki |
| O2-Jyväskylä | Jyväskylä | Palokan koulukeskus | 2001 | Jouni Juurela |
| Happee Steamers | Jyväskylä | Palokan koulukeskus |  | Vesa Pölkki |
| SalBa | Rauma | Rauman Kauppaoppilaitos | 1993 | Joni Rokosa |
| ÅIF | Sipoo | Ingman Areena, Söderkulla | 1995 | Sebastian Freudenthal |
| Rangers | Kirkkonummi | Jokirinteen liikuntahalli | 1992 | Sebastian Fager-Pintilä |