stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saljut

Saljut 7-Sojuz-Progress yhdistelmän täysikokoinen malli.
Saljut (ven. Салют) oli neuvostoliittolainen avaruusasemaohjelma 1970- ja 1980-luvuilla.
Saljut 1-, 2- ja 3-asemat olivat lyhytaikaisia kokeiluja varten. Saljut 4 oli ensimmäinen avaruusasema, jota käytettiin useamman kuin yhden lennon ajan. Saljut 6 ja 7 oli varustettu kahdella telakointiportilla, joten ensimmäistä kertaa tuli mahdolliseksi pitkäaikainen oleskelu asemalla. Kun miehistökapseli (Sojuz) oli telakoituneena asemaan, saattoi miehittämätön huoltoalus Progress telakoitua toiseen telakointiporttiin.
Saljut-asemista kolme (2, 3 ja 5) oli sotilaallisia Almaz-asemia. Asevoimien mielenkiinto lakkasi kuitenkin pian. Asemat olivat liian kalliita suhteessa niistä saatuun hyötyyn. Nämä asemat olivat aseistettuja, joten periaatteessa ne kykenivät puolustautumaan avaruudessa tapahtuvia hyökkäyksiä vastaan.
Saljut-ohjelman lähestyessä loppuaan aloitti Neuvostoliitto Mir-ohjelman. Avaruusasema Mir oli ensimmäinen avaruusasema, joka oli pysyvästi miehitetty miltei koko avaruudessa oloaikansa.
| Avaruus- asema | Laukaistu | Paluu ilmakehään | Vrk radalla | Vrk miehitettynä | Vierailijoiden lukumäärä | Miehitettyjen alusten telakointeja | Rahtialusten telakointeja | Massa kg |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Saljut 1  | 19. huhtikuuta 1971 klo 1.40.00 UTC | 11. lokakuuta 1971 klo 0.00.00 UTC | 175 | 24 | 3 | 2 | 0 | 18 425 |
|  Saljut 2  | 4. huhtikuuta 1973 klo 9.00.00 UTC | 28. toukokuuta 1973 klo 0.00.00 UTC | 54 | 0 | 0 | 0 | 0 | 18 500 |
|  Kosmos 557  | 11. toukokuuta 1973 klo 0.20.00 UTC | 22. toukokuuta 1973 klo 0.00.00 UTC | 11 | 0 | 0 | 0 | 0 | 19 400 |
|  Saljut 3  | 25. kesäkuuta 1974 klo 22.38.00 UTC | 24. tammikuuta 1975 klo 0.00.00 UTC | 213 | 15 | 2 | 1 | 0 | 18 500 |
|  Saljut 4  | 26. joulukuuta 1974 klo 4.15.00 UTC | 3. helmikuuta 1977 klo 0.00.00 UTC | 770 | 92 | 4 | 2 | 1 | 18 500 |
|  Saljut 5  | 22. kesäkuuta 1976 klo 18.04.00 UTC | 8. elokuuta 1977 klo 0.00.00 UTC | 412 | 67 | 4 | 2 | 0 | 19 000 |
|  Saljut 6  | 29. syyskuuta 1977 klo 6.50.00 UTC | 29. heinäkuuta 1982 klo 0.00.00 UTC | 1 764 | 683 | 33 | 16 | 14 | 19 000 |
|  Saljut 7  | 19. huhtikuuta 1982 klo 19.45.00 UTC | 7. helmikuuta 1991 klo 0.00.00 UTC | 3 216 | 816 | 26 | 12 | 15 | 19 000 |
Saljutin tunnus
Muuta

6.7.1984-5.8.1984 Espoon Dipolissa järjestettiin Avaruus 2000 -näyttely, jossa esiteltiin Neuvostoliiton avaruusteknologisia saavutuksia. Esitteillä oli mm. täyskokoisia malleja eri satelliiteista ja avaruusluotaimista. Näyttelyn suurin kohde oli täysikokoinen kopio Saljut(7)–Sojuz-avaruusalus–Progress-yhdistelmästä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saljut Wikimedia Commonsissa
Avaruusasemat ja asumukset
Savusumu

Kuvausryhmä on luonut keinotekoisen jäljitelmän viktoriaanista aikakautta vaivanneesta savusumusta
Savusumu eli smog (englanniksi smoke, ’savu’ + fog, ’sumu’) tarkoittaa etenkin suurkaupungeissa esiintyvää ilmansaaste-episodia, jonka aikana näkyvyys on huono ja saasteiden pitoisuudet voivat kohota vaaralliselle tasolle. Haihtuvat orgaaniset yhdisteet eli VOC-yhdisteet aiheuttavat yhdessä valokemiallisten hapettimien kanssa savusumun syntymisen. Savusumu ärsyttää silmiä ja limakalvoja, rapauttaa maaleja ja kumia sekä tappaa kasveja.
Lontoo

Smog-käsite tuli tunnetuksi Lontoossa 1800-luvun lopulla. Pahimmillaan savusumu aiheutti 12 000 ihmisen kuoleman vuonna 1952 suuressa savusumussa. Vuonna 1954 julistettiin puhtaan ilman kampanja, jonka seurauksena savua aiheuttavien (hiili) polttoaineiden polttaminen kiellettiin tietyillä alueilla kaupungissa. Nykyään Lontoon savusumu aiheutuu liikenteen päästöistä, joskaan ei niin pahana kuin ennen.
Kiina

Ilmansaasteiden synnyttämä savusumu on ollut pitkään vakava ongelma Kiinassa. Saasteiden on arvioitu aiheuttavan Kiinassa vuosittain puoli miljoonaa ennenaikaista kuolemaa. Syksyllä 2013 Kiina julkisti toimintasuunnitelman ilmansaasteiden vähentämiseksi sen jälkeen, kun Pekingiä ja monia muita Kiinan kaupunkeja oli peittänyt poikkeuksellisen paksu savusumu.
Intia

Ilmansaasteet ovat vakava ongelma Intian suurkaupungeissa. Intian pahiten saastuneilla alueilla Indo-Gangesin tasangolla asuu yhteensä yli 480 miljoonaa ihmistä. Luku vastaa noin 40 prosentin osuutta Intian väestöstä. Delhin ja Kolkatan megakaupungit kuuluvat tähän alueeseen.
Intia käynnisti vuonna 2019 kansallisen ilmanpuhdistusohjelman (NCAP), jonka tavoitteena on vähentää ilmansaasteiden määrää 102 pahiten kärsivässä kaupungissa 20–30 prosentilla vuoden 2017 tasosta vuoteen 2024 mennessä.
Savusumua Kiinan Xi’anissa heinäkuussa 2015.
Savoonga

| Savoonga |
| --- | --- |

 Koordinaatit: 63°41′48″N, 170°27′39″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Alaska
Piirikunta:  Nome
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  15,8 km²
 – Josta vettä:  0,0 km² (0 %)
Väkiluku:  643
 – Väestötiheys:  40,7 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC-9
 
   
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Savoonga on kaupunki Alaskassa, Yhdysvalloissa Saint Lawrencen saarella Beringinmerellä. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 643 (2000). Savoonga kuuluu Nomen väestönlaskenta-alueeseen (Nome Census Area).
Savoonga sai kaupunkioikeudet vuonna 1969. Savoonga ja saaren toinen kaupunki Gambell eivät liittyneet vuonna 1971 solmittuun Alaska Native Land Claims Settlement Act of 1971 -lakiin vaan päättivät keskenään jakaa saaren omistuksen.
Savoonga on kalastajakylä, jonka asukkaista suurin osa saa elantonsa kalastamalla ja metsästämällä mursuja, hylkeitä, kalaa ja grönlanninvalaita. Savoongassa sijaitsee pieni lentoasema, jolta on lentoja Nomeen päivittäin.
Suurin osa Savongan asukkaista on siperianjupikkeja, vuoden 2000 väestönlaskennassa 95,3 % asukkaista oli Amerikan alkuperäiskansoihin kuuluvia.
Aiheesta muualla

Savoonga, info ja linkkejä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Shanghain pikajuna

| Shanghain pikajuna> Shanghai Express |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Josef von Sternberg
Käsikirjoittaja:  Jules Furthman Harry Hervey (novelli)
Tuottaja:  Adolph Zukor
Säveltäjä:  W. Franke Harling Rudolph G. Kopp
Kuvaaja:  Lee Garmes James Wong Howe
Leikkaaja:  Frank Sullivan
Tuotantosuunnittelija:  Hans Dreier
Pukusuunnittelija:  Travis Banton
Pääosat:  Marlene Dietrich Clive Brook Anna May Wong
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:  2. helmikuuta 1932
Kesto:  80 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Shanghain pikajuna (engl. Shanghai Express) on Josef von Sternbergin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1932. Lee Garmes sai Oscar-palkinnon parhaasta kuvauksesta. Lisäksi Shanghain pikajuna oli ehdolla parhaaksi elokuvaksi ja von Sternberg parhaaksi ohjaajaksi.
Elokuvan tapahtumat sijoittuvat sotaa käyvän Kiinan läpi kulkevaan Shanghai Express -junaan, jonka matkustaja Henry Chang (Warner Oland) osoittautuu kapinallisryhmän johtajaksi, joka haluaa käyttää junan matkustajia panttivankeina, vaihtaakseen heidät vankilassa oleviin kannattajiinsa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Marlene Dietrich  | … |  Shanghai Lily   |
|  Clive Brook  | … |  kapteeni 'Doc' Harvey   |
|  Anna May Wong  | … |  Hui Fei   |
|  Warner Oland  | … |  Henry Chang   |
|  Eugene Pallette  | … |  Sam Salt   |
San Benigno Canavese

| San Benigno Canavese |
| --- | --- |

 San Benigno Canavese
 Koordinaatit: 45°15′N, 7°47′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Piemonte
Metropolikaupunki:  Torino
Korkeus:  200 m
Väkiluku:  5 980
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 http://www.comune.sanbenignocanavese.to.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
San Benigno Canavese (piemonteksi San Balègn ) on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 5 980 asukasta.
Rälssikirje

Pergamenttikirje Liettuan Vilnan piispan kiinteistötodistuksesta 2. toukokuuta 1534.
Pergamenttimestari.
Rälssikirje oli keskiaikainen kirje, jolla kuningas tai muu korkea-arvoinen henkilö ilmoitti saajalle ilmoitusasiasta.
Rälssikirje kirjoitettiin pergamentille, joka varmistettiin lähettäjän yhdellä tai useammalla sinetillä, johon kirjoitettiin muun muassa oikeus rälssioikeudesta keskiajalla.
Rälssisäädyn historia

Maallinen rälssi (toisin kuin kirkon hengellinen rälssi) määriteltiin ensimmäisen kerran Alsnön peruskirjassa vuonna 1280. Sen on julkaissut Ruotsin kuningas Maunu Ladonlukko (1240–1290), joka oli Ruotsin kuningas vuodesta 1275 aina kuolemaansa saakka. Veroista vapautettujen joukossa on niitä, jotka olivat valmiita palvelemaan kuningasta antamalla tälle hevosia tai jalkaväkeä ratsupalveluksena.
Maallisia rälssikirjeitä annettiin 1300-luvun loppupuolella nimellä vapauskirje, jolla tarkoitetaan veroista vapautettua vapaa miestä (sak. Frihals). Vuonna 1420 Ruotsissa myönnettiin ensimmäiset rälssikirjeet kilvellä eli perinnöllisellä rälssioikeudella ja vaakunalla.
Rälssisäädyn historia > Rälssisuvut Suomessa

Rälssisäädyn syntyhistoriasta on Suomessa ensimmäisiä merkintöjä Ruotsin vallan ajalta 1200–1300-luvulta. Kuningas Eerik Pommerilainen kirjoitutti 7. joulukuuta 1407 rälssikirjeitä. Pääasiassa rälssi koostui ruotsalaisista ja saksalaisista maahan muuttaneista suurtalonpoikaissuvuista.[lähde? ]
Sandra Rojas

| Mitalit> Maa:   Meksiko.Naisten ratamelonta.Pan-Amerikan kisat  | Mitalit> Maa:   Meksiko.Naisten ratamelonta.Pan-Amerikan kisat  | Mitalit> Maa:   Meksiko.Naisten ratamelonta.Pan-Amerikan kisat  | Maa:   Meksiko> Naisten ratamelonta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Mar del Plata 1995 | K-2, 500 m |  |
| Keski-Amerikan ja Karibian kisat  | Keski-Amerikan ja Karibian kisat  | Keski-Amerikan ja Karibian kisat  |  |
|  Hopeaa | Ponce 1993 | K-2, 500 m |  |
|  Hopeaa | Ponce 1993 | K-4, 200 m |  |
|  Hopeaa | Ponce 1993 | K-4, 500 m |  |
Sandra Rojas Gutiérrez (s. 20. lokakuuta 1973) on meksikolainen ratameloja.
Rojas edusti Meksikoa Atlantan kesäolympialaisissa 1996, joissa hän karsiutui Renata Hernándezin kanssa 500 metrin kajakkikaksikossa välierissä. 500 metrin kajakkinelosessa Meksiko karsiutui välierissä. Joukkueeseen kuuluivat Rojasin ja Hernándezin lisäksi Érika Durón ja Itzel Reza.
Pan-Amerikan kisoissa Rojas saavutti yhden pronssimitalin Mar del Platassa 1995. Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa hän voitti kolme hopeamitalia Poncessa 1993.
S/S Tornator

| S/S Tornator |
| --- | --- |
Tyyppi:  höyrylaiva
Lippuvaltio:  Suomi
Aiemmat nimet:  Karla Dan
Omistaja:  Merivienti Oy 1948–1954
Rakennustelakka:  Kööpenhamina
Status:  romutettiin 1954
Tekniset tiedot
Pituus:  115,02 m
Leveys:  15,60 m
Korkeus:  7,12 m
Syväys:  7,21 m
Nopeus:  9,5 kn
Lähteet:  
S/S Tornator oli vuonna 1916 Kööpenhaminassa rakennettu, alun perin tanskalainen höyrylaiva. Se myytiin vuonna 1947 Suomeen ja oli vuosina 1947–1954 asti Merivienti Oy:n omistuksessa. Finnlines aloitti laivalla helmikuussa 1948 linjaliikenteen kuljettamalla Raumalta paperia ja sellua Atlantin yli. Päätesatamat olivat pääasiassa Yhdysvaltain itärannikolla. S/S Tornator romutettiin Antwerpenissä 1954.
Tornator mainitaan Juha ”Watt” Vainion kappaleessa ”Albatrossi”, vaikka laulussa mainitun laivan esikuva onkin S/S Mercator (1920).
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto: Tornator-laivalla yli Atlantin – elokuvakertomus suomalaisen Tornator-rahtilaivan matkasta Yhdysvalloista Suomeen vuodelta 1950
Sielunvihollinen

Sielunvihollinen voi tarkoittaa seuraavia:
Saatana, juutalaisuuden ja siitä johdettujen uskontojen pahuuden henkilöitymä
Sielunvihollinen, suomalainen yhtye
Sielunvihollinen, Förgjordin albumi vuodelta 2012
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sielunvihollinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Shigeki Hosokawa

Shigeki Hosokawa (jap. 細川 茂樹; s. 16. joulukuuta 1971) on japanilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Kamen Rider Hibiki -sarjan pääroolista (Hibiki). Hän on aiemmin työskennellyt ammattilaisena mallina.
Aiheesta muualla

Shigeki Hosokawa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
S/S Tranvik

S/S Tranvik satamassa Madagaskarilla 1950
S/S Tranvik oli vuonna 1943 valmistunut Liberty-alus, joka oli suomalaisomistuksessa 1947–1954. Muita suomalaisomistuksessa olleita Liberty-aluksia olivat S/S Frostvik/Arneta/Susan Paulin (1947–1965) ja S/S Margrethe Paulin (1963–1968).
Laiva valmistui 8. elokuuta 1943 Kaiser Shipyards, Permanente Metals Corporationin telakalta Richmondissä Kaliforniassa ja sai nimekseen Joseph K. Toole Montanan osavaltion ensimmäisen kuvernöörin Joseph K. Toolen (1851–1929) mukaan. Laiva oli sitten käytössä Tyynenmeren sotatoimialueella.
Vuonna 1947 laivan osti suomalainen Ab Benima Oy -varustamo, jonka osakkaina olivat Henry Nielsenin Helsingfors Steamship Co Ltd, Ab Wilh.Bensow Oy ja Curt Mattson. Vuonna 1949 laiva siirtyi Rederibolaget Tranvik -varustamolle, jonka omistivat Helsingfors Steamship ja Curt Mattson.
Erkki Savolaisen kirja Villi linja kertoi hänen ja Tapio Tapiovaaran vuonna 1953 tekemästä matkasta S/S Tranvikilla Kauko-Itään. Laiva vei romulastin Puolasta Kiinaan, kiersi eri Kauko-Idän satamissa ja palasi sitten Englantiin.
Laiva myytiin vuonna 1954 Italiaan genovalaiselle Soc. per Azioni Emanuele V. Parodi -varustamolle. Sen nimeksi muuttui 1954 Marina Gabriella Parodi ja 1955 Marina G.Parodi. Laiva romutettiin syyskuussa 1965 La Speziassa Italiassa.
Laivan pituus oli 133,63 metriä, leveys 17,39 metriä ja syväys 8,45 metriä. Sen kuollut paino oli 10 500 tonnia ja höyrykoneen teho 2 500 hevosvoimaa.
Aiheesta muualla

S/S Tranvik lastaa sokeria Indokiinaan vietäväksi Madagaskarilla vuonna 1950, Suomen merimuseon kuvakokoelma (Finna)
S/S Tornator II

| S/S Tornator II |
| --- | --- |
 S/S Tornator II Helsingin Verkkosaaressa heinäkuussa 2009.
Tyyppi:  Höyrykäyttöinen hinaaja
Kotipaikka:  Helsinki
Aiemmat nimet:  Mauri, Amanda
Omistaja:  Yksityisomistuksessa
Aiemmat omistajat:  -
Rakennustelakka:  Paul Wahl & Co., Varkaus
Vesillelasku:  1906
Tekniset tiedot
Pituus:  22,89 m
Leveys:  4,84 m
Syväys:  2,05 m
Koneisto:  Compound-höyrykone
Koneteho:  250 ihv kW
Nopeus:  12 kn
S/S Tornator II on nykyään Helsingissä oleva höyryhinaaja, joka valmistui vuonna 1906 Varkautelaiselta Paul Wahl & Co:n maineikkaalta konepajalta. Hinaaja rakennettiin valmistusnumerolla 418, yhtenä Oy Tornator Ab:n tilaaman neljän linjahinaajan sarjaa.  Alus toimi Saimaalla Tornator-yhtiön palveluksessa vuoteen 1931, jolloin se yritysfuusion myötä liitettiin Enso-Gutzeit Oy:n Saimaan laivastoon.
Laiva ostettiin yksityisomistukseen vuonna 1969, maalattiin valkoiseksi ja sai nimen Amanda. Laiva siirrettiin merelle 1970-luvulla ja jostain syystä siitä poistettiin höyrykattila 1980-luvulla. Laiva makasi erilaisissa paikoissa Helsingin edustalla ja pääsi todella huonoon kuntoon, kunnes sen kunnostustyöt aloitettiin omistajan vaihduttua 1996.
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Aiheesta muualla

S/S Tornator II Suomen höyrypursiseuran sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Tornator II - viralliset sivut
S/S Tirrenia

S/S Tirrenia oli suomalainen rahtihöyrylaiva, joka räjähti ruumassa syttyneen tulipalon jälkeen 24. tammikuuta 1953 Punaisella merellä. Miehistö ehti poistua aluksesta ennen räjähdystä.
Laiva valmistui vuonna 1905 J.L. Thompson and Sonsin telakalta Sunderlandissa Englannissa. Laiva oli sittemmin norjalaisten, yhdysvaltalaisten, tanskalaisten ja kreikkalaisten varustamoiden omistuksessa eri nimillä (S/S Rygja, S/S Alleguash, S/S Birte Jensen, S/S Guldborgsund, S/S Maraton, S/S Kosti). Toisen maailmansodan alettua laiva ajoi 3. syyskuuta 1939 saksalaisten laskemaan miinaan Trelleborgin edustalla. Laivan miehistö pelastui ja laiva korjattiin Burmeister & Wainin telakalla.
Laiva tuli vuonna 1941 suomalaisen Laivanvarustaja Oy Atlanta-varustamon omistukseen nimellä S/S Arica. Sodan jälkeen se liikennöi Suomen Etelä-Amerikan linjalla. Vuonna 1950 laivan omistajaksi tuli helsinkiläinen Christoffer H. Ericssonin samana vuonna perustama Anchor Shipping Co Oy-varustamo ja uudeksi nimeksi S/S Tirrenia.
S/S Tirrenia oli matkalla Romanian Constanțasta Kiinaan ase-, ammus- ja ammoniumnitraattilastissa Punaisella merellä Port Sudanin kohdalla kun laivan ruumassa syttyi 23. tammikuuta 1953 tulipalo, jota ei saatu sammutettua. Ase- ja ammuslasti oli Korean sodan vuoksi YK:n sotakieltotavaraa ja lastin päälle ole sijoitettu parin metrin vahvuudelta paperimassaa kieltotavaran piilottamiseksi amerikkalaisten tarkastukselta. Palon jatkuessa miehistö joutui poistumaan laivalta pelastusveneillä. Kahdeksan tunnin päästä norjalainen tankkilaiva M/T Olav Ringdal Jr pelasti heidät. Palava S/S Tirrenia oli silloin noin viiden kilometrin päässä ja se räjähti kello 0.45 24. tammikuuta 1953 hajottaen lamppuja ja laseja norjalaislaivalla. Tirrenian räjähdyksessä ei tullut henkilövahinkoja, ainoastaan laivan mastoon paennut laivakissa Mosse menehtyi räjähdyksessä. Räjähdyksen seurauksena laiva upposi ja sen hylky on 115 metrin syvyydessä Punaisen meren pohjassa.
S/S Tirrenian pituus oli 115.03 metriä, leveys 15.38 metriä ja syväys 7.00 metriä. Laivan kuollut paino oli 6 900 tonnia ja höyrykoneen teho 1 600 hevosvoimaa.
Kirjallisuutta

Erkki Tuomi: S/S Tirrenian tuho. Laiva-lehti 4/2002
Sielunmetsä

| Sielunmetsä |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Anu Kuivalainen
Käsikirjoittaja:  Anu Kuivalainen
Tuottaja:  Markku Tuurna
Säveltäjä:  Sanna Salmenkallio
Kuvaaja:  Jarkko T. Laine
Leikkaaja:  Tuula Mehtonen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filmimaa
Ensi-ilta:  31. maaliskuuta, 2017
Kesto:  91 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sielunmetsä on Anu Kuivalaisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2017.
Elokuva on 
luonto- ja henkilödokumentti ja se käsittelee suomalaisten suhdetta metsään kymmenen eri tarinan kautta.
Shakin Oscar

Shakin Oscar oli vuosina 1967–1988 ja 1995–2014 vuosittain jaettu kansainvälinen palkinto parhaalle shakinpelaajalle.
Palkinnon perusti 1967 espanjalainen toimittaja Jorge Puig yhdessä silloisen Kansainvälisen shakkitoimittajien liiton AIPE:n kanssa. Puigin kuolema 1988 ja AIPE:n toiminnan hiipuminen lopettivat myös Shakin oscarin jakamisen seuraavaan vuoteen. Vuonna 1995, pääasiassa venäläisen shakkilehden 64:n vaikutusvaltaisen päätoimittajan Aleksandr Rošalin (1936–2007) ansiosta perinne heräsi henkiin. Eniten oscareita, 11, on kerännyt Garri Kasparov.
Palkinnon myöntämisen perusteena on 64:n järjestämä äänestys, jossa shakkiasiantuntijat ympäri maailmaa valitsevat suosikkinsa kymmeneksi edellivuoden parhaaksi pelaajaksi. Kansainvälisen raadin kokoonpano ja pistelasku on vaihdellut, mutta 2001 ääniä antoi yli 300 shakkitoimittajaa, -toimitsijaa ja suurmestaria. 2008 valitsemassa oli yli 220 shakki- ja urheilutoimittajaa. Shakkilehti 64 lakkasi ilmestymästä vuonna 2014, eikä palkintoa ole sen jälkeen jaettu.
Voittajat

| Vuosi | Pelaaja | Maa |
| --- | --- | --- |
| 1967 | Bent Larsen |  Tanska |
| 1968 | Boris Spasski |  Neuvostoliitto |
| 1969 | Boris Spasski |  Neuvostoliitto |
| 1970 | Bobby Fischer |  Yhdysvallat |
| 1971 | Bobby Fischer |  Yhdysvallat |
| 1972 | Bobby Fischer |  Yhdysvallat |
| 1973 | Anatoli Karpov |  Neuvostoliitto |
| 1974 | Anatoli Karpov |  Neuvostoliitto |
| 1975 | Anatoli Karpov |  Neuvostoliitto |
| 1976 | Anatoli Karpov |  Neuvostoliitto |
| 1977 | Anatoli Karpov |  Neuvostoliitto |
| 1978 | Viktor Kortšnoi |  Sveitsi |
| 1979 | Anatoli Karpov |  Neuvostoliitto |
| 1980 | Anatoli Karpov |  Neuvostoliitto |
| 1981 | Anatoli Karpov |  Neuvostoliitto |
| 1982 | Garri Kasparov |  Neuvostoliitto |
| 1983 | Garri Kasparov |  Neuvostoliitto |
| 1984 | Anatoli Karpov |  Neuvostoliitto |
| 1985 | Garri Kasparov |  Neuvostoliitto |
| 1986 | Garri Kasparov |  Neuvostoliitto |
| 1987 | Garri Kasparov |  Neuvostoliitto |
| 1988 | Garri Kasparov |  Neuvostoliitto |
| 1989–94 | ei palkintoja |  |
| 1995 | Garri Kasparov |  Venäjä |
| 1996 | Garri Kasparov |  Venäjä |
| 1997 | Viswanathan Anand |  Intia |
| 1998 | Viswanathan Anand |  Intia |
| 1999 | Garri Kasparov |  Venäjä |
| 2000 | Vladimir Kramnik |  Venäjä |
| 2001 | Garri Kasparov |  Venäjä |
| 2002 | Garri Kasparov |  Venäjä |
| 2003 | Viswanathan Anand |  Intia |
| 2004 | Viswanathan Anand |  Intia |
| 2005 | Veselin Topalov |  Bulgaria |
| 2006 | Vladimir Kramnik |  Venäjä |
| 2007 | Viswanathan Anand |  Intia |
| 2008 | Viswanathan Anand |  Intia |
| 2009 | Magnus Carlsen |  Norja |
| 2010 | Magnus Carlsen |  Norja |
| 2011 | Magnus Carlsen |  Norja |
Aiheesta muualla

Chess Oscar (Arkistoitu – Internet Archive) FIDE:n sivuilla
Savutapakulo

| Savutapakulo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tapakulot Rhinocryptidae
Suku::  Tapakulot Scytalopus
Laji::  parkeri
Kaksiosainen nimi
 Scytalopus parkeri  Krabbe & Schulenberg, 1997 
Katso myös
   Savutapakulo Wikispeciesissä   Savutapakulo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Savutapakulo (Scytalopus parkeri) on pienikokoinen eteläamerikkalainen varpuslintu, jota aikaisemmin pidettiin peukaloistapakulon (Scytalopus latebricola) alalajina.
Esiintyminen

Savutapakulot elävät Ecuadorin eteläosassa ja Perun pohjoisosassa noin 4 300 neliökilometrin alalla ja lajin populaation on arvioitu olevan ainakin 10 000 aikuista yksilöä. Laji asuu vuoristossa 2 250–3 350 m:n korkeudella.
Elinympäristö

Lajin elinaluetta on vuoristometsien alikasvos.
Lisääntyminen

Savutapakulosta on yksi pesälöytö Ecuadorista. Pallomainen pesä oli maanpinnan tasalla ja sammalista ja juurikuiduista rakennettu, noin 15 cm ulkohalkaisijaltaan ja 7–8 cm sisähalkaisijaltaan. Pesäkuppi oli 4,5 cm syvä ja vuorattu vaaleilla kuiduilla ja juurilla. Pesässä oli löytöhetkellä, 7. lokakuuta 2004, kaksi puolikasvuista poikasta.
Ravinto

Poikasia ruokitaan hyönteisravinnolla.
Shakespeare’s Macbeth – A Tragedy in Steel

| Shakespeare's Macbeth - A Tragedy in Steel Rebellion |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25.3.2002
 Tyylilaji: heavy metal, power metal
 Kesto: 71.34
 Levy-yhtiö: Drakkar Records
Rebellion muut julkaisut
|   | Shakespeare's Macbeth - A Tragedy in Steel 2002 | Born a Rebel 2003 |
Shakespeare's Macbeth - A Tragedy in Steel on saksalaisen power metal -yhtye Rebellionin debyyttialbumi, joka julkaistiin 25. maaliskuuta 2002. Konseptialbumin sanoitukset perustuvat William Shakespearen kirjoittamaan näytelmään Skotlannin kuninkaasta Macbethista . Levyn tuotti ja miksasi yhtyeen kitaristi Uwe Lulis .
Kappaleet

Kappaleet:
Introduction (2:31)
Disdaining Fortune (4:59)
The Prophecy (5:30)
Husbandry in Heaven (13:11)
The Dead Arise (8:29)
Evil Speaks (4:06)
Letters of Blood (4:22)
Revenge (6:18)
Claws of Madness (8:01)
Demons Rising (7:49)
Die With Harness on Your Back (6:12)
Kokoonpano

Michael Seifert  (laulaja)
Uwe Lulis (kitara)
Björn Eilen (kitara)
Tomi Göttlich (bassokitara)
Randy Black (rummut)
Aiheesta muualla

Shakespeare’s Macbeth – A Tragedy in Steel Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Shakespeare’s Macbeth – A Tragedy in Steel Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)