stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Silokallio

Helsingissä Strömsinlahden rannalla oleva Punapaasi-niminen silokallio, jossa näkyvät selvästi viime jääkauden kulutusjäljet; esimerkiksi jäätikön liikesuunta on helposti havaittavissa.
Silokallio on tasainen kalliopinta, jollaiset ovat Suomessa tavallisia. Ne ovat muodostuneet mannerjään virtauksen synnyttäminä jääkauden aikana. Jää hankaa, rikkoo, rouhii, silottaa ja naarmuttaa kalliota. Jää virtaa oman painonsa ansiosta aina jäätikön reunaa kohti ja tempaa mukaansa irtainta maa-ainesta, hiekkaa ja kiveä. Alle jää kalliopinta, joka hioutuu jäätikön alla kulkevan maa-aineksen vaikutuksesta.
Silokallio on loiva tai vaakasuora, koska jää on tasoittanut sen. Sen jään kulkusuunnan vastaisella puolella on monesti jyrkkä lasku, jota jää ei ole kuluttanut (niin sanottu suojasivu). Silokalliossa on jään kulkusuunnan suuntaisia uurteita. Jää muovaa myös kouruja, jotka ovat uurteiden suuntaisia ja loppua kohti leveneviä. Kaarimaisia muotoja ovat jään kulkusuuntaan kuperat ohuet pirstekaarteet ja paksut sirppikourit, jään kulkusuuntaan kuperia ovat sirppimurrokset. Simpukkamurros on molempiin suuntiin kupera, linssin poikkileikkausta muistuttava painuma kalliossa sen huipun kohdalla.
Kuvia

Porkkalanniemen silokallio.
Silokallio Kosterhavetin kansallispuistossa Länsi-Ruotsissa.
Jäätikön uurtamaa kalliota, Observation Rock, Mount Rainier National Park, Washington, Yhdysvallat.
Serpentiiniä, jota jäätikkö on naarmuttanut, Nunavut, Kanada.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jääkauden jälkiä Yle - Oppiminen.  7.12.2004. Viitattu 2.7.2018.
Lindström, Salla: 2.1.3 Jääkauden jäljet InterNetix - Otavan Opisto.  2015. Viitattu 2.7.2018.
Esimerkkejä Tampereen kaupunkiseudun maaperän erityispiirteistä Tampereen seudun taajamageologinen kartoitus- ja kehittämishanke (TAATA). Arkistoitu 2.7.2018. Viitattu 2.7.2018.
Tuja-malli

Tuja on kansantalouden mikrosimulointimalli jota käytetään valtiovarainministeriössä ja Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa. Tietokonesimulaatiolla  arvioidaan verotukseen ja etuuksiin tehtävien muutosten vaikutuksia kotitalouksien käytettävissä oleviin tuloihin sekä valtion tuloihin ja menoihin. "Ilman tällaista ohjelmaa ei ole mahdollista laskea tarkasti, mitä jonkin sosiaalietuuden poistaminen tulisi valtion kassalle maksamaan", on Kelan erikoistutkija Anita Haataja sanonut.
Tuja on staattinen malli, joka ei huomioi tarkasteltavien muutoksien aiheuttamia käyttäytymisvaikutuksia. Jos tarkasteltava muutos vaikuttaa olennaisesti ihmisten valintoihin, eivät mallin ennusteet ole luotettavia.
Tuja-mallia käytetään VM:n päätöksenteon tukena rutiininomaisesti. Siitä saatuja tuloksia pidetään yleensä luotettavina, koska laskelmat perustuvat hyvään aineistoon. Simulaatio pohjautuu noin 10 000 kotitalouden tulo- ja verotietoihin. Keskeinen tietolähde on Tilastokeskuksen keräämä tulonjakotilasto.
Tuja on toteutettu APL-ohjelmointikielellä.
Hauraus

Tuja-mallin ylläpitoon ja laskentaohjelmiin kooditasolla on perehtynyt koko maassa ainoastaan kaksi ihmistä: VATT:n projektipäällikkö Heikki Viitamäki ja VM:n Reino Niinivaara, joka oli mukana mallin kehitystyössä 1980-luvun puolivälissä. "Jos nämä ekspertit jäävät rekan alle, ei kukaan enää osaa käyttää ohjelmaa", on Osmo Soininvaara sanonut (TM 20/2007). 
Tuja-ohjelmaa käyttävät myös jotkut VM:n virkamiehet, mutta ainoastaan rutiinilaskelmien tekoon. Vero- ja etuusjärjestelmiin tehtävien uudistusten simulointi vaatii perehtyneisyyttä ja ohjelmointitaitoa.
Mediahuomiota

Entinen peruspalveluministeri Osmo Soininvaara nosti simulaatiomallit esiin valtamediassa. Soininvaara on pyrkinyt edistämään Tujan laajempaa saatavuutta. Tujalla tehtävien väestöpohjaisten tulonsiirto- ja tulonjakoanalyysien tekeminen on Suomessa vähäistä.
Heikki Viitamäen mukaan laskelmien tekeminen kansanedustajia varten on rajoitettua resurssien puutteen vuoksi.
Vastaavat ohjelmat

Jutta. Turun yliopisto, Palkansaajien keskusjärjestö ja Kela ovat yhteystyössä kehittäneet vastaavanlaista ohjelmaa, Jutta-mallia, jonka käyttö on yksinkertaisempaa. Juttan tavoite on tehdä kansantaloudellisten laskelmien tekeminen mahdolliseksi laajemmalle käyttäjäkunnalle. Osmo Soininvaaran mukaan Jutta voitaisiin ottaa käyttöön valtiovarainministeriössäkin ja Juttan yhdistäminen Tujaan saattaisi olla mahdollista. Jutta on rakennettu C++-ohjelmointikielellä.
Soma. Sosiaali- ja terveysministeriö käyttää Soma-ohjelmaa, joka on periaatteeltaan Tujan kaltainen kansantalouden mikrosimulointimalli.
Aiheesta muualla

Valtion verolaskenta on kahden miehen käsissä  23.08.2007. Tekniikka & talous.[vanhentunut linkki]
Osmo Soininvaara: Hallitus monopolisoi taloustiedon  4.8.2008. Helsingin Sanomat.
USS Indianapolis (CA-35)

| USS Indianapolis |
| --- | --- |
 USS Indianapolis Pearl Harborissa noin vuonna 1937

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  New York Shipbuilding
Kölinlasku:  31. maaliskuuta 1930
Laskettu vesille:  7. lokakuuta 1931
Palveluskäyttöön:  15. lokakuuta 1932
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 30. heinäkuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 800 t
Pituus:  186 m
Leveys:  20 m
Syväys:  5,28 m
Koneteho:  107 000 hevosvoimaa
Propulsio:  höyryturbiinimoottorit, 8 kattilaa, 4 potkuria
Nopeus:  32,7 solmua (59 km/h)
Miehistöä:  Rauhan aikana: 629 sota-aikana: 1 269
Aseistus
Aseistus:  9 × 8" (203 mm) tykkiä kolmiputkisina asennuksina 8 × 5" (127 mm) ilmatorjuntatykkiä 2 × lentokonetta
USS Indianapolis (runkonumero CA-35) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1931 vesillelaskettu Portland-luokan raskas risteilijä. Alus kuljetti Hiroshimaan ja Nagasakiin sittemmin pudotetut ydinpommit Yhdysvalloista Tinianin saarelle.
Valmistus

Alus tilattiin New York Shipbuilding Corporationin telakalta Camdenista New Jerseystä, missä köli laskettiin 31. maaliskuuta 1930. Se laskettiin vesille 7. marraskuuta 1931 kumminaan entinen Indianapolisin pormestari senaattori Thomas Taggartin tytär Lucy ja otettiin palvelukseen 15. marraskuuta 1932 Philadelphian laivastontelakalla ensimmäisenä päällikkönään komentaja John M. Smellie.
Hylky

Paul G. Allenin tutkimusaluksen Petrelin miehistö löysi 18. elokuuta 2017 hylyn pohjoiselta Tyyneltämereltä 5,5 kilometrin syvyydestä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta USS Indianapolis (CA-35) Wikimedia Commonsissa
Portland-luokan raskaat risteilijät
Kuvan yläosassa Indianapolis Saipanin taistelussa 15. kesäkuuta 1944.
Sibeliuksenpuisto (Kotka)

Puiston keskipisteenä on Jussi Mäntysen veistos Kotkat vuodelta 1955.
Sibeliuksenpuisto on Kotkassa kaupungin keskustassa Kotkansaarella sijaitseva puisto. Puisto edustaa tyyliltään muotopuutarhaa. Puiston suunnitteli 1930-luvulla maineikas puutarha-arkkitehti Paul Olsson. Se kunnostettiin 1990-luvun lopulla alkuperäisen suunnitelman mukaisesti. Puisto on aiemmin tunnettu nimellä Kisakenttä.
Sibeliuksenpuisto sijaitsee Keskuskadun ja Kirkkokadun välissä ja siihen liittyy Keskuskadun vieressä kulkeva noin 800 metriä pitkä lehmusbulevardi ja Kotkan veistospromenadi. Puiston keskellä on suihkulähteessä sijaitseva Jussi Mäntysen Kotkat-veistos (1955). Veistospromenadiin lukeutuvista teoksista puistossa on Alexander Reichsteinin Muodonmuutoksia (2011). Puistossa on myös nähtävissä katkelma Ruotsinsalmen linnoituskaupungin aikaista katukiveystä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sibeliuksenpuisto Wikimedia Commonsissa
Sielueläin

Sielueläin on yleismaailmallinen käsitys ihmisen sielusta pienenä, nopealiikkeisenä eläimenä. Se voi poistua ihmisestä nukkuessa suun kautta ja kulkea kauaskin. Ihminen kuolee, ellei se palaa. Kuolleen ihmisen sielueläin voi jäädä elämään omaa elämäänsä. Usein sielueläintä kuvataan linnun muodossa sielulintuna, esimerkiksi kyyhkysenä.
Simon Newcomb

Simon Newcomb
Simon Newcomb (1835–1909) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Hän oli yksi American Astronomical Societyn perustajia ja sen ensimmäinen puheenjohtaja 1899–1905.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simon Newcomb Wikimedia Commonsissa
Simon Mawer

| Simon Mawer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1948 Englanti
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Esikoisteos:  Chimera (1989)
 Nimikirjoitus
Palkinnot
 McKitterick Prize (1990) 
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Simon Mawer (1948 Englanti) on Italiassa asuva englantilainen kirjailija.
Mawer asui vuosia nuoruudestaan Kyproksella ja Maltalla, kun perhe joutui muuttamaan Ison-Britannian ilmavoimiin kuuluneen isän mukana. Yliopistotutkinnon Mawer hankki Oxfordin yliopistoon kuuluvasta Brasenose Collegesta. Yliopiston jälkeen hän opetti biologiaa Kanaalisaarilla, Skotlannissa ja Maltalla, kunnes muutti Roomaan. Italiassa hän sai valmiiksi ensimmäisen romaaninsa Chimera, joka julkaistiin 1989. Mawer sai romaanistaan McKitterick Prizen, joka jaetaan yli 40-vuotiaille esikoiskirjailijoille.
Mawerin viides romaani Mendel's Dwarf, joka ilmestyi vuonna 1997, oli hänen läpimurtoteoksensa. Mendel's Dwarfin päähenkilö oli biologi Gregor Mendelin jälkeläinen. Mawer sai myöhemmin Chicagon Fieldin museolta toimeksiannon kirjoittaa museon Mendel-näyttelyyn opaskirjan. Mawer vieraili tästä syystä usein Brnossa, jossa Mendel asui. Hän tutustui myös Villa Tugendhatiin, josta hän sai inspiraationsa vuoden 2009 romaaniin The Glass Room. Mawer käyttää Tugendhatien tarinaa pohjana romaanilleen, jossa kuitenkin modernin arkkitehtuurin mestariteoksen suunnitteli Ludwig Mies van der Rohen sijaan Rainer von Abt Landauerien perheelle. The Glass Room oli vuoden 2009 Booker-ehdokkaana.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kirjailijan kotisivut (englanniksi)
Skrithifinnit

Skrithifinnit eli hiihtofinnit oli eräiden kirjailijoiden käyttämä nimitys Pohjois-Skandinaviassa asuvasta kansasta. 500–700-luvulla kirjailijat Prokopios, Jordanes ja Paulus Diaconus viittasivat sillä saamelaisiin sen jälkeen kun sana fenni eli finni alkoi tarkoittaa suomalaisia.
Törö

| Törö |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Karppikalat Cypriniformes
Alalahko::  Särkikalat Cyprinoidei
Heimo::  Töröt Gobionidae
Suku::  Gobio
Laji::  gobio
Kaksiosainen nimi
 Gobio gobio  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Törö Wikispeciesissä   Törö Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Törö (Gobio gobio) on pienikokoinen särkikalalaji, joka on sopeutunut elämään virtavesien pohjalla.
Tuntomerkit

Pohjalla elävä törö on muodoltaan matala, vatsa on selkää leveämpi. Kala on ruskeasävyinen ja kyljillä on tummien täplien rivi. Suu on alaspäin suuntautunut, sen sivuilla viiksisäikeet. Silmät ovat lähellä päälakea. Peräevässä on yleensä 6 haarautuvaa eväruotoa, rintaevät ovat suurehkot. Kylkiviivalla 40–45 suomua. Törön pituus on 9–13 cm, paino 5–30 g.
Levinneisyys

Törön levinneisyysalue ulottuu Euroopasta yli Siperian Tyyneenmereen laskeviin vesiin saakka. Suomessa sitä esiintyy monissa Suomenlahteen sekä Saaristomereen laskevissa joissa ja ilmeisesti pohjoisimpana Kokemäenjoessa. Kalaa tavataan myös joissakin Etelä-Suomen järvissä.
Ravinto

Töröt syövät erityisesti surviaissääskien ja putkimatojen ryhmiä. Näiden lisäksi törölle kelpaavat myös pienet kotilot ja simpukat sekä vesikirput.
Lisääntyminen

Kutukypsyyden törö saavuttaa kahden tai kolmen vuoden iässä. Kutupaikka on hiekka- tai sorapohja virtapaikassa. Veden täytyy olla yli 17-asteista. Pienehköt mätimunat tarrautuvat pohjaan ja juuriin sekä muihin kasvinosiin. Törö kutee kaksi tai kolme kertaa kesän aikana.
Käyttö

Törö on tunnettu mainiona syöttikalana, siihen tarkoitukseen sitä on jopa viljelty Belgiassa.
Aiheesta muualla

Luontoportti: Törö (Gobio gobio)
Suomen Lajitietokeskus: Törö – Gobio gobio
Gobio gobio (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Sibeliuksenpuisto (Hämeenlinna)

Kain Tapperin nuorta Sibeliusta esittävä veistos vuodelta 1964 on puiston keskellä. Taustalla Hämeenlinnan lyseon lukio.
Puiston soivat penkit aktivoituvat liiketunnistimella ja soittavat Sibeliuksen Puusarjan pianokappaleita.
Hattulan Ihalemmen kylän Toukolasta siirretty uhrikivi.
Sibeliuksenpuisto on Hämeenlinnan keskustassa Koilliskulman kaupunginosassa sijaitseva puisto. Se muodostaa Lukiokadun, Linnankadun, Birger Jaarlin kadun ja Sibeliuksenkadun rajaaman korttelin eteläisen puoliskon ja rajautuu täten kolmelta sivultaan katualueisiin. Puisto on nimetty hämeenlinnalaissyntyisen säveltäjän Jean Sibeliuksen mukaan, joka on myös asunut puiston itälaidalla sijainneessa talossa sekä opiskellut puiston  länsilaidalla olevassa Hämeenlinnan lyseossa. Sibeliuksenpuiston keskellä sijaitsee Kain Tapperin veistämä nuorta Sibeliusta esittävä pronssipatsas, joka pystytettiin puistoon vuonna 1964. Puisto on osa Hämeenlinnan kansallista kaupunkipuistoa.
Sibeliuksenpuisto oli merkitty jo Hämeenlinnan ensimmäiseen asemakaavaan 1777 osana kaupungista linnalle johtanutta muotopuutarhaa ja on eräs kaupungin vanhimmista puistoista. Alkunsa puisto sai kuvernööri Rehbinderin taimitarhasta, josta syntyi 1800-luvun alussa lähellä sijainneen kuvernöörin residenssin puutarha. 1860-luvulta 1960-luvulle saakka puisto tunnettiin Tähtipuistona. Nimi juontui puistossa aikanaan sijainneesta ravintolapaviljongista, jonka katolla oli tähtikoriste. Vuonna 1921 puiston keskelle sijoitettiin Hämeenlinnan valtauksessa 1918 kuolleiden saksalaisten sotilaiden hautamuistomerkki. Sibeliuksen patsaan nykyisellä paikalla sijainnut muistomerkki siirrettiin patsaan tieltä vuonna 1962 hautoineen vanhalle hautausmaalle.
Vuonna 2014 puistossa toteutettiin perusparannus, jossa se palautettiin lähemmäksi alkuperäistä ulkoasuaan. Samana vuonna Sibeliuksen syntymän 150-vuotisjuhlavuoden 2015 kunniaksi puiston penkkeihin asennettiin laitteita, jotka alkavat penkille istuttaessa soittaa Sibeliuksen Puusarjan sävellyksiä. Puistossa on lisäksi puistoshakkilauta sekä Hattulasta siirretty uhrikivi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sibeliuksenpuisto Wikimedia Commonsissa
Skriptattu kohtaus

Skriptattu kohtaus (ohjelmoitu tapahtuma/kohtaus / käsikirjoitettu tapahtuma) on videopeleissä käytetty tehokeino pelimaailman elävöittämiseksi.
Skriptattu kohtaus laukeaa pelaajan tullessa tietylle alueelle tai tehdessä jotain, kuten painaessa vipua tai painiketta tai ampuessa vihollisen.
Skriptattu kohtaus voi olla yksinkertainen välianimaatio tai pelimaailmaan vaikuttava. Esim. pelaajan kulkiessa käytävää, voi lattia hänen altaan sortua ja pelaaja tippuu hämärään huoneeseen täynnä hirviöitä. Tai käytävän katto voi romahtaa pelaajan takana ja estää pääsyn takaisinpäin. Kohtauksien tavoitteena on lisätä immersiota ja pitää yllä pelaajan mielenkiintoa.
Half-Life-peliä pidetään arvossa juuri ennalta ohjelmoitujen kohtauksen käytön vuoksi, välianimaatioiden sijaan.
Sittemmin muutkin pelisarjat ovat ottaneet käyttöön samanlaisen tekniikan. Toisaalta skriptatut kohtaukset ovat myös herättäneet arvostelua huonon pelisuunnittelun vuoksi. Pelissä eteneminen voi pysähtyä täysin ennen kuin kohtaus laukeaa ja mahdollistaa etenemisen.
Simon Nielsen

| Simon Nielsen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. lokakuuta 1986 (ikä 37) Herning, Tanska
Kansalaisuus:   Tanska
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  81 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2002–
Aik. seurat:  Herning Blue Fox (AL-Bank Ligaen) Rødovre Mighty Bulls (AL-Bank Ligaen) Amarillo Gorillas (CHL) SaPKo (Mestis) AaB (AL-Bank Ligaen) Lukko (SM-liiga) Hokki (Mestis) (laina) LeKi (Mestis) (laina) TuTo (Mestis) (laina) EC Kassel Huskies (DEL2) Lørenskog IK (Norja)
Simon Nielsen (s. 27. lokakuuta 1986 Herning, Tanska) on tanskalainen jääkiekkomaalivahti. Kaudet 2011–2014 Nielsen edusti SM-liigassa pelaavaa Rauman Lukkoa.
Nielsen siirtyi Lukkoon ennen kauden 2011–2012 alkua. Aiemmin hän oli  pelannut Suomessa Mestistä Savonlinnan Pallokerhossa. Hän tuli kesken kauden 2008–2009 SaPKon miehistöön ja pelasi seurassa myös kauden 2009–2010. Kauden 2010–2011 Nielsen edusti Tanskan liigan AaB:ta. Hän on voittanut kaksi Tanskan mestaruutta (2003 ja 2005) kasvattajaseurassaan Herning Blue Foxissa.
Nielsen on ollut mukana Tanskan joukkueessa miesten MM-kisoissa kahdeksan kertaa ja on pelannut niissä 10 ottelua.
Simonin veli Frans Nielsen on kaikkien aikojen ensimmäinen tanskalaispelaaja NHL:ssä. Frans pelasi NHL:n työsulkukaudella 2012–2013 Rauman Lukossa mutta siirtyi takaisin NHL:ään työsulun loputtua. Veljesten isä Frits Nielsen on voittanut Tanskan liigan pistepörssin kausina 1976–1977 ja 1977–1978.
Tilastot

Päivitetty 15.9.2014.
2002–2003
Herning (AL-Bank Ligaen), 0 ottelua
2003–2004
Herning (AL-Bank Ligaen), 0 ottelua
2004–2005
Herning (AL-Bank Ligaen), 0 ottelua, 1 pudotuspeli (93,9 %)
2005–2006
Herning (AL-Bank Ligaen), 12 ottelua (89,5 %), 3 pudotuspeliä (88,2 %)
2006–2007
Rødovre (AL-Bank Ligaen), (89,7 %)
2007–2008
Rødovre (AL-Bank Ligaen), 27 ottelua (92,7 %), 2 pudotuspeliä (85,7 %)
2008–2009
Amarillo Gorillas (CHL), 1 ottelu (75,0 %)
Herning (AL-Bank Ligaen), 1 ottelu (90,0 %)
SaPKo (Mestis), 6 ottelua (93,6 %), 5 putoamiskarsintaottelua (92,1 %)
2009–2010
SaPKo (Mestis), 30 ottelua (90,8 %)
2010–2011
AaB (AL-Bank Ligaen), 28 ottelua (90,5 %), 4 pudotuspeliä (90,0 %)
2011–2012
Lukko (SM-liiga), 13 ottelua (90,5 %), 3 pudotuspeliä (96,7 %)
→ Hokki (Mestis), 2 ottelua (88,6 %) (laina)
→ LeKi (Mestis), 2 ottelua (91,7 %) (laina)
2012–2013
Lukko (SM-liiga), 13 ottelua (88,2 %), 1 pudotuspeli (82,3 %)
→ TuTo (Mestis), 4 ottelua (86,2 %) (laina)
→ SaPKo (Mestis), 2 ottelua (86,1 %) (laina)
2013–2014
Lukko (SM-liiga), 3 ottelua (80,9 %)
→ LeKi (Mestis), 1 ottelu (90,7 %) (laina)
Skrjabin

Skrjabin on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Aleksandr Skrjabin (1872–1915), venäläinen säveltäjä.
Julian Skrjabin (1908–1919), venäläinen säveltäjä, edellisen poika.
Vjatšeslav Skrjabin (1890–1986), neuvostoliittolainen poliitikko, tunnettiin nimellä Vjatšeslav Molotov.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Skrew you (tunnustuspalkinto)

| Skrew you |
| --- | --- |
Palkinnon antaja:  Oulun sarjakuvaseura
Maa:  Suomi
Ensimmäinen palkinto:  2011
Virallinen internet-sivu
Skrew you -tunnustuspalkinto on Oulun sarjakuvaseuran jakama tunnustus, joka jaetaan pohjoissuomalaisen sarjakuvan hyväksi tehdystä työstä. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 2011.
Tunnustuksen ovat saaneet
Esa Holopainen (2011)
Ilpo Koskela (2011)
Pentti Nuortimo (2011)
Keijo Ahlqvist (2012)
Jii Roikonen (2013)
Mari Ahokoivu (2014)
Sauli Pesonen (2015)
Heikki Porkola (2016)
Ville Ranta (2017)
Pauli Kallio (2018)
Ulla Kaislaranta (2019)
Kaltio (2020)
Aapo Kukko (2021)
Sinikuunlilja

| Sinikuunlilja |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophyta
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Parsakasvit Asparagaceae
Alaheimo::  Agavoideae
Suku::  Kuunliljat Hosta
Laji::  sieboldiana
Kaksiosainen nimi
 Hosta sieboldiana  (Hook.) Engl. 
Synonyymit
 Funkia sieboldiana Hook.  Funkia sieboldii Lindl.  Niobe sieboldiana (Hook.) Nash  Saussurea sieboldiana (Hook.) Kuntze 
Katso myös
   Sinikuunlilja Wikispeciesissä   Sinikuunlilja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinikuunlilja (Hosta sieboldiana) on parsakasvien (Asparagaceae) heimoon ja kuunliljojen (Hosta) sukuun kuuluva kasvilaji. Lajia tavataan Japanista Honshūn saarelta. Sinikuunliljan kukat ovat violetin värisiä. Sinikuunlilja muistuttaa hieman raitakuunliljaa (Hosta sieboldii).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Sinikuunlilja – Hosta sieboldiana
Sokkokiitäjä

Sokkokiitäjä voi tarkoittaa seuraavia eläinlajeja:
Sokkokiitäjä (Smerinthus caecus), perhoslaji
Sokkokiitäjä (Schoutedenapus myoptilus), lintulaji
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sokkokiitäjä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sid Hille

Sid Hille (s. 14. toukokuuta 1961) on saksalais-suomalainen jazzpianisti ja -säveltäjä.
Hille on saksalaissyntyinen, mutta asui ennen muuttamistaan Suomeen vuonna 1994 myös Yhdysvalloissa ja Alankomaissa. Hän valmistui vuonna 1993 musiikin maisteriksi Utrechtin yliopistosta. Suomessa hän asettui aluksi Kokkolaan, jossa toimi Keski-Pohjanmaan konservatorion jazzlinjan johtajana sekä jazzpianon ja sävellyksen opettajana. Samalla hän johti konservatorion jazzorkesteria ja perusti vuonna 1997 kvartetin, joka myöhemmin nimettiin Platypus Ensembleksi. Kokoonpanon ohjelmistossa keskeisellä sijalla ovat olleet Hillen omat sävellykset. Lisäksi Platypus Ensemble on toteuttanut yhteisimprovisointia. Kokoonpanon aktiivinen toiminta jatkui vuoteen 2010. Vuonna 2014 ilmestyi jazzia ja nykytaidemusiikkia yhdistelevän uuden kokoonpanon, Sid Hille Contemporary Collectiven ensimmäinen levytys, Outer Space (2014).
Hille on asunut vuodesta 2002 Helsingissä ja keskittynyt säveltämiseen, yhtyeenjohtoon sekä opetustyöhön Espoon pop- ja jazzopisto Ebelissä. Vuonna 2002 hän sai Suomen Kulttuurirahaston apurahan "Frutas Maduras" -sävellykselleen, jonka teki pasuunasolistille ja UMO Jazz Orchestralle. Säveltäjänä Hille on saavuttanut eniten suosiota big band -sävellyksillä, kamariteoksilla ja elokuvamusiikilla. Musiikki Saara Cantellin elokuvaan Kohtaamisia toi Hillelle vuonna 2011 Jussi-ehdokkuuden. Vuonna 2008 Hille voitti ensipalkinnon Scrivere in Jazz -sävellyskilpailussa Italiassa big band -teoksellaan Tango mòrbido y cìnico.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Singaporen kuningas

| Singaporen kuningas> Saint Jack |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Bogdanovich
Käsikirjoittaja:   Howard Sackler  Paul Theroux  Peter Bogdanovich 
Perustuu:  Paul Theroux’n romaaniin
Tuottaja:  Roger Corman Hugh Hefner
Kuvaaja:  Robby Müller
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Warner Bros.  New World Pictures  Playboy Productions, Inc.  Shoals Creek  Copa De Oro 
Levittäjä:  New World Communications
Ensi-ilta:  1979
Kesto:  112 minuuttia 115 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Singaporen kuningas (Saint Jack) on Peter Bogdanovichin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1979. Se perustuu Paul Theroux’n romaaniin, josta käsikirjoituksen laati ohjaaja yhdessä Howard Sacklerin kanssa. Elokuvan tuottajia olivat halpaelokuvien tekijä Roger Corman ja Playboy-miljonääri Hugh Hefner.
Elokuva kertoo amerikkalaisesta sutenööristä (Ben Gazzara) 1970-luvun alun Singaporessa. Mies haaveilee ison bordellin perustamisesta palatakseen sitten rikkaana miehenä takaisin Yhdysvaltoihin.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ben Gazzara  | … |  Jack Flowers     |
|  Denholm Elliott  | … |  William Leigh     |
|  James Villiers  | … |  Frogget     |
|  Joss Ackland  | … |  Yardley     |
|  Rodney Bewes  | … |  Smale   |
Elokuva sai Suomessa ensi-iltansa huhtikuussa 1980. Kolmoskanava esitti sen heinäkuussa 1988.
Aiheesta muualla

Singaporen kuningas Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Silmäsyöpä

Retinoblastooma
Silmäsyövät ovat silmästä lähtöisin olevia syöpätauteja. Silmäsyöpiä ovat muun muassa silmämelanooma ja pikkulasten yleisin syöpätauti retinoblastooma. Silmämelanooma syntyy voimakkaasti pigmentoituneeseen suonikalvostoon (uvea), joka muodostaa silmämunan seinämän keskimmäisen kerroksen.