stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kotiliesi

| Kotiliesi |
| --- | --- |

 Kotilieden kansikuva vuodelta 1924
Lehtityyppi:  aikakauslehti
Aihealue:  Ruoka, juhlat, koti, perhe, käsityöt, kolumnit
Kustantaja:  Otavamedia
Julkaisija:  Otavamedia
ISSN:  ISSN 0023-4281
Levikki:  98 769 (2014)
Perustettu:  1922
Päätoimittaja:  Saija Hakoniemi
Sitoutuneisuus:  sitoutumaton
Kotikunta:  Helsinki
Kotimaa:  Suomi
Sivukoko:  230 mm × 297 mm
Ilmestymistiheys:  26 numeroa vuodessa
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
www.kotiliesi.fi
Kotiliesi on Otavamedian julkaisema 26 kertaa vuodessa ilmestyvä suomalainen naistenlehti.
Lehden sisältö käsittelee aiheita ruoka, koti, juhlat, perhe-elämä ja arki, ihmissuhteet, kulttuuri, sisustus, terveys, pukeutuminen, käsityöt sekä tarinoita ja haastatteluja ihmisten elämästä. Lisäksi lehdessä julkaistaan kolumneja ja tietoa ajankohtaisista asioista ja puheenaiheista.
Lehden päätoimittaja maaliskuusta 2015 lähtien on Saija Hakoniemi, joka vastaa myös muista Otavamedian kodinlehdistä.
Kotilieden ensimmäinen lehti ilmestyi vuonna 1922. Lehti sai suuren suosion heti alusta alkaen, ja se sai vahvan kytkennän kotitalouksiin ja perheisiin sekä mahdollisuuden vaikuttaa yhteiskuntaan. Vuonna 1925 Kotiliedellä oli 79 000 vakituista tilaajaa, joihin kuului kolme vaikutusvaltaista naiskansanedustajaa. Kotilieden tarkoituksena oli opettaa naisia terveellisen ruoan valmistamisessa, asumisessa, kodinhoidossa, lastenkasvatuksessa ja sairauksien hoidossa.
Kotiliesi.fi-sivustolla lehti on saatavana ja luettavissa digilehtenä, joka toimii älypuhelimella, tabletilla ja tietokoneen nettiselaimella.
Päätoimittajia

Alli Wiherheimo 1922–1963
Eila Jokela 1963–1978
Liisa Tuutti 1978–1983
Leena Häyrinen 1983–1986
Elina Simonen 1987–2005
Leeni Peltonen 2005–2015
Saija Hakoniemi 2015–
Kotilieden Kummikerho

Kotilieden Kummikerho ry oli vuosina 1938–2021 toiminut hyväntekeväisyysyhdistys. Aikakauslehden yhteydessä toimiessaan se oli ollut Suomessa ainoa laatuaan.
Kummikerhon perusti Ida Salomaa. Yhdistyksen tehtävänä oli auttaa aineellisiin ja henkisiin vaikeuksiin joutuneita Suomessa asuvia perheitä ja yksityishenkilöitä. Parhaimmillaan paikallisia käsityökerhoja toimi yli 700 ympäri Suomea. Perheille annettiin vuosikymmenten ajan apua, jota koordinoitiin yhteistyössä kuntien, yhdistysten tai muiden yhteisöjen kautta. Kirjeenvaihtoa käytiin suoraan perheiden ja Kummikerhon välillä, ja Kotiliesi-lehti raportoi ahkerasti Kummikerhon toiminnasta. Esimerkiksi koululuokilla tai yksittäisillä perheillä saattoi olla oma "kummiperhe", jota he auttoivat. Avustuksina lahjoitettiin esimerkiksi lehmiä, vaatteita ja muuta välttämätöntä tavaraa. Kummikerhon toiminta ja sitä kautta organisoidut "kapalokerhot” johtivat myöhemmin äitiyspakkausinstituution kehittymiseen.
Kummikerhon toimintaa organisoitiin Kotilieden toimituksesta vuosikymmenten ajan, ja sen pitkäaikaisena toiminnanjohtajana toimi mm. Salme Parviainen (1926–2015).. Kummikerhon Käsityökerhon toimintaa koordinoi 1990-luvulta lähtien Ida Salomaan tyttärentytär Marja Peltonen (synt. 1941). Viime vuosikymmeninä yhdistys on tukenut muun muassa virkistyslomia omaishoitajille ja sairaiden lasten vanhemmille, avustanut äkilliseen hätään joutuneita perheitä sekä rahoittanut kirjojen ja muiden tarvikkeiden hankintaa vähävaraisten perheiden nuorten lukio- tai ammattiopintoihin ja harrastuksiin.
Kummikerhon toiminta päättyi vuonna 2021, kun sen toiminta yhdistyksenä purettiin yhteisellä päätöksellä. Kummikerhon hallituksen puheenjohtajana toimi Kotiliesi-lehden päätoimittaja, ja viimeiset vuodet (2005–2021) tehtävää hoiti Leeni Peltonen. Seija Katilan toimittama historiikki Pieni ihme paketissa – Kotilieden Kummikerho, avustustyötä jo 80 vuotta julkaistiin vuonna 2017.
Kirjallisuutta

Aunila, Seija: Kuinka naistenlehdestä tuli osa sotapropagandaa: Naisihanteen muodostuminen ja muokkautuminen Kotiliesi-lehdessä toisen maailmansodan aikana.  (Diss)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, 2020.  ISBN 978-951-39-8256-0.  Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Kotilieden verkkosivut.
Äiti ja pikkulapsi 50 vuotta sitten: Kotoisia ihanteita Kotilieden sivuilta. (Arkistoitu – Internet Archive)
Kotiliesi hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Koro (Virrat)

| Koro |
| --- | --- |
 Koro
 Koordinaatit: 62°12′14.78″N, 23°38′47.8″E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Pirkanmaa
Kunta:  Virrat
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku:  70
Postinumero:  34740
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koro on Virtain kylä, joka sijaitsee keskustasta 12 kilometriä länteen kantatie 65:n varrella. Asukkaita on noin 70 sekä runsaasti loma-asutusta. Kylä on saanut nimensä sen halki virtaavasta Koron joesta. Joki saa alkunsa Vaskuunjärvestä ja laskee Vaskiveden Koron selkään.
Pirkan Taival -retkeilyreitistö kulkee kylän kautta. Isonkivenlaavulta avautuu maisema Näsijärvelle. Kylä on Runoilijan reitin varrella, jossa risteilee myös Tarjanne-laiva.
Historia

Koron kylässä on ollut asutusta 1500-luvulta alkaen. Virtain kaupunki suunniteltiin perustettavaksi vuonna 1859 nykyisen Koronkylän keskustan alueelle. Carl Axel Setterbergin piirtämän Koron kaupungin asemakaavan mukaan mm. kaupungin kirkko olisi rakennettu nykyisen Koron venesataman rantaan siellä nyt olevan nuotiomajan "Patalan majan" paikalle.
Kylän palvelut ovat olleet runsaimmillaan 1900-luvulla, kun kylässä oli useita kauppoja, posti, pankki ja koulu, jossa oli parhaimmillaan yli 100 oppilasta. Tähän vaikutti vuonna 1915 Koron joen suuhun valmistunut Huvilan saha. Parhaimpina aikoina saha toimi kahdessa vuorossa ja antoi toimeentulon suurelle joukolle kyläläisiä. Saha lopetti toimintansa vuonna 1960.
Aiheesta muualla

Koron kyläsivut koronkyla.net.  19.6.2022. Viitattu 16.2.2023.
Virrat
Hauhuu
Herranen
Härkönen
Jäähdyspohja
Killinkoski
Koro
Kotala
Kurjenkylä
Liedenpohja
Ohtola
Vaskivesi
Vaskuu
Äijänneva
Maija Helin-Åvall

Maija Helin-Åvall (s. 1949 Turku) on suomalainen taidemaalari. Hän opiskeli maalaustaidetta ja keramiikkaa useiden opettajien johdolla eri maissa vuosina 1984–1998. 1970-luvulla hän oli opiskellut Mainosgraafikkojen koulussa; vuosina 1997–98 hän suoritti opintoja Akateemisessa piirustus- ja maalauskoulussa sekä vuosina 1998–99 Vapaassa taidekoulussa.
Helin-Åvall on järjestänyt Suomessa lukuisia näyttelyitä 1990-luvun alusta lähtien. Taidemessuille hän on osallistunut Messukeskuksessa (2011, 2012) ja Pariisin Carrousel du Louvressa (2012). Hän on myös ollut töillään edustettuna monissa kansainvälisissä näyttelyissä Ruotsissa, Japanissa, Espanjassa, Portugalissa, Japanissa, Italiassa ja Liettuassa. Helin-Åvallin töitä kuuluu muun muassa Suomen Punaisen Ristin ja Jorvin sairaalan kokoelmiin. Yksityiskokoelmiin hänen töitään on ostettu Suomeen, Ruotsiin, Norjaan, Saksaan, Englantiin, Belgiaan ja Yhdysvaltoihin.
Helin-Åvall on Suomen Taidemaalariliiton jäsen.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Kullan ruukki

Kullan ruukki toimi Tenholassa Kullanjärven eteläpuolella Kockböleträsket-järvestä Kvarnträsket-järveen laskevan joen varrella lähellä Kullan kylää vuosina 1730–1754.
Kullan koskessa oli jo 1600-luvulla kolme puromyllyä jotka hävitettiin kun ruukki ja masuuni rakennettiin. Ruukin tarvitseman malmin ja sen tuottaman takkiraudan kuljetus osoittautui hankalaksi ja niinp ruukin toiminta päättyi jo 1754 ja masuuni purettiin todennäköisesti vuonna 1766.
Ruukkialueella joen länsirannalla on säilynyt kivillä vahvistettu pato, suurista lohkokivistä tehty mahdollinen rakennuksen pohja ja maakumpare jonka kohdalla masuuni on mahdollisesti sijainnut. Itärannalla on pato- ja siltarakenteiden jäänteitä, rakennuksen pohja ja vanha tie sekä kalliolouhos. Länsirannalla on edelleen runsaasti kuonaa ruukin ajoilta sekä sysi- ja liuskekivikasoja. Ruukin paikalta noin 500 metriä pohjoiseen on mahdollisesti 1730-luvulla rakennetun kaksikivisen vesimyllyn ja myllypadon rauniot. Läheisen Kullan kylän alueelta on löydetty yli 30 vanhaa miilunpohjaa.
Magen David Adom

Magen David Adom - Punainen Daavidinkilpi
MDAn moottoripyöräambulanssi Jerusalemin Vanhassa Kaupungissa
Magen David Adom (hepr. ‏מגן דוד אדום‎‎, "Punainen Daavidinkilpi", usein käännetty "Punainen Daavidintähti") on Israelissa toimiva, Punaista Ristiä ja Punaista Puolikuuta vastaava kansallinen järjestö, perustettu 1930. Se antaa lääketieteellistä apua hätätapauksissa ja hoitaa ambulanssi- sekä veripalvelua. Punaisen Ristin kansainvälinen komitea ICRC hyväksyi kesäkuussa 2006 Magen David Adomin Israelin viralliseksi apujärjestöksi  Geneven sopimusten tuomine velvoitteineen, sekä Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälisen liiton (IFRC) jäseneksi. Järjestön tunnus on punainen daavidintähti.
Perustaminen

Magen David Adom sai alkunsa vuonna 1930, jolloin perustettiin Tel Avivin paikallisosasto. Sitä seurasivat Jerusalemin ja Haifan osastot, ja viisi vuotta myöhemmin järjestö laajeni maata kattavaksi lääkintäapua tarjoavaksi järjestöksi. Vuonna 1950 knesset hyväksyi lain, joka virallisti MDAn aseman Israelin kansallisena kriisi- ja pelastuspalvelujärjestönä.
Lisää aiheesta

MDAn verkkosivut englanniksi (Arkistoitu – Internet Archive)
MDAn verkkosivut hepreaksi
Artikkeli MDAsta ICRC:n verkkosivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
AFMDA American Friends of Magen David Adom
United Kingdom Friends of the MDA (Arkistoitu – Internet Archive)
Kotkaniemen kartano

Kotkaniemen kartano.
| Kotkaniemen kartano |
| --- | --- |
Sijainti:  Vihti, Uusimaa
Rakennustyyppi:  Kartano
Perustettu:  1660
Valmistumisvuosi:  1836
Tyylisuunta:  Empire
Runkorakenne:  Hirsi
Kerrosluku:  2
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kotkaniemen kartano on Vihdissä, Uudellamaalla sijaitseva vuonna 1660 muodostettu entinen säteriratsutila. Kartanon empiretyylinen päärakennus on 1800-luvulta.
Historia

Kotkaniemen kartano on muodostettu noin vuonna 1660. Tila nautti säterivapautta vuodesta 1663 vuoteen 1682, jolloin siitä muodostettiin säteriratsutila. Kartanon omisti vuodesta 1666 luutnantti Johan Stålhane. 1700-luvulla Kotkaniemen on omistanut Stålhane -suvun lisäksi myös paroni Ulrik von Duben, kamreeri Karl Gustaf Arnkihl, inspehtori Karl Collin ja majuri Abraham Nohrström. Senaattori Lars Sackleen osti Kotkaniemen kartanon vuonna 1836 ja nykyinen päärakennus rakennettiin hänen aikana. Myöhempiä omistajia ovat olleet muun muassa kenraalimajuri Fridolf Maxmontan, kenraali Kasten de Pont ja kamariherra Hjalmar Linder.
Kartanon empire-tyylistä päärakennusta on arvioitu C.L. Engelin tai hänen oppilaansa suunnittelemaksi.
Kun taivas putoaa...

| Kun taivas putoaa> .. |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Risto Jarva
Käsikirjoittaja:  Jussi Kylätasku   Risto Jarva   Antti Peippo   Peter von Bagh
Tuottaja:  Kullervo Kukkasjärvi
Säveltäjä:  Kaj Chydenius
Kuvaaja:  Antti Peippo
Leikkaaja:  Risto Jarva
Pääosat:  Eeva-Maija Haukinen   Erkki Pajala   Heikki Hämäläinen   Matti Kassila
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Filminor
Levittäjä:  Finnkino
Ensi-ilta:  27. helmikuuta 1972
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kun taivas putoaa... on Risto Jarvan ohjaama, lehdistön maailmaan sijoittuva elokuva vuodelta 1972.
Filmin kuvitteellisen "keltaisen lehden" esikuvana on yleisesti pidetty Hymy-lehteä ja Erkki Pajalan esittämää sensaatioreportteria Hymyn tähtitoimittajan Veikko Ennalan alter egona. Sensaatiolehdessä sai kirjoittaa kenestä tahansa melkein mitä hyvänsä, kunnes vuonna 1974 Suomen rikoslakiin lisättiin ”Lex Hymynä” tunnettu pykälä yksityiselämää loukkaavasta tiedon levittämisestä. Hymyn kustantaja Urpo Lahtinen yritti puhdistaa mainettaan antamalla ohjaaja Jarvalle rahapalkinnon ”hyvän asian puolesta tehdystä työstä”. Jarva lahjoitti rahat Filmihullu-lehdelle.
Mustavalkoinen elokuva kuvattiin tuolloin uudelle Super 16 -filmille, jonka kuva-ala oli tavallista 16 millimetrin filmiä isompi.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Eeva-Maija Haukinen  | … |  lääkintävoimistelija Eila Elina Tuomi   |
|  Erkki Pajala  | … |  toimittaja Olli Meri   |
|  Heikki Hämäläinen  | … |  toimittaja Leppänen   |
|  Matti Kassila  | … |  kansanedustaja Arvo Lamminpää   |
|  Saara Pakkasvirta  | … |  Kaisa, toimittaja   |
|  Martti Pennanen  | … |  apulaiskaupunginjohtaja Edwin "Eetu" Salo    |
|  Mirjam Salminen  | … |  Marja Meri   |
|  Martti Tschokkinen  | … |  päätoimittaja Usko Miettinen   |
|  Jussi Vilpponen  | … |  Lauri Bergström, invalidi   |
|  Seppo Loisa  | … |  Ollia käymälässä puhutteleva mies   |
|  Mauno Malkki  | … |  postinkantaja   |
|  Lempi Miettinen  | … |  Laurin äiti   |
|  Paul Osipow  | … |  toimittaja   |
|  Tuomas Peippo  | … |  Heikki, "Hööpö", Eilan poika   |
|  Jorma Pulkkinen  | … |  hääparin sukulaismies   |
|  Jaakko Talaskivi  | … |  Jussi, toimittaja   |
|  Hannele Saarnilahti  | … |  lääkintävoimistelija  |
Vastaanotto

Elokuva sai tuoreeltaan enemmän kielteisiä kuin myönteisiä arvioita suomalaiskriitikoilta. Helsingin Sanomien Paula Talaskivi kehui Jarvan uudenlaista elämänläheisyyttä ja aiheen ajankohtaisuutta, mutta piti tapausta muistelevan ”kvasirunollisen, älyllisen ja surkupateettisen” kertojanäänen käyttöä elokuvan muuhun tyyliin sopimattomana. Hänestä kerronta myös pysähtyy elokuvan puolivälissä ikävästi paikoilleen ja tekee elokuvan loppuosasta jopa pitkäveteisen. Kuvausta ja etenkin tuoreen elokuvakasvon Eeva-Maija Haukisen roolityötä hän arvosti.
Kun taivas putoaa esitettiin televisiossa vasta yhdeksän vuotta teatteriensi-iltansa jälkeen. Televisioesityksen alla vuonna 1981 Helsingin Sanomien Mikael Fränti ei lukenut elokuvaa Jarvan parhaisiin ohjaustöihin, mutta arvosti sen suoruutta ja rehellisyyttä: ”Kun taivas putoaa -elokuvassa Jarva ei säästele eikä hienostele, vaan vetää koko rekisterin alastomimmillaan valkokankaalle. Hän asettaa sensaation tekijän ja sen uhrin vastakkain, ja vasta riipaisevan ihmiskohtalon nähdessään [päähenkilö, toimittaja] Meri alkaa tiedostaa, tehdä tiliä teoistaan ja keinoistaan. Kaiken taustalla näkyy olevan yksityisen henkilön härski hyväksikäyttö kaupallisiin tarkoituksiin.”
Aiheesta muualla

Kun taivas putoaa... Risto Jarva -seuran kotisivuilla
Kun taivas putoaa... Elonet.
Kun taivas putoaa... Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kirjallisuutta

Lehtinen, Lauri: ”Kunnon demoninen toimittaja”, Risto Jarvan elokuvan Kun taivas putoaa päähenkilö Olli Meri sekä skandaalilehdistö. Filmihullu 1/2015.
Macrodactyla doreensis

| Macrodactyla doreensis |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Polttiaiseläimet Cnidaria
Luokka::  Korallieläimet Anthozoa
Alaluokka::  Kukkakorallit Hexacorallia
Lahko::  Merivuokot Actiniaria
Suku::  Macrodactyla
Laji::  doreensis
Kaksiosainen nimi
 Macrodactyla doreensis  (Quoy & Gaimard 1833), 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Macrodactyla doreensis on pitkälonkeroinen merivuokko. Se elää symbioosissa vuokkokalojen kanssa ja pärjää huolellisella hoidolla meriakvaariossakin.
Ulkonäkö ja koko

Macrodactyla doreensis kasvaa halkaisijaltaan puolimetriseksi. Sen lonkerot ovat pitkät, kiharat ja suhteellisen harvassa. Lonkeroiden väri vaihtelee, mutta pohjalevy on punasävyinen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Macrodactyla doreensis on kotoisin Tyynenmeren länsiosista. Se elää hiekkapohjalla, missä sen keskuslevyn alapuolinen runko-osa on yleensä kokonaan hiekkaan kaivautuneena. Se elää luonnossa matalissa vesissä, alle viiden metrin syvyydessä. Akvaariossa se tarvitsee kymmenen senttiä paksun hiekkakerroksen.
Elinkumppanit

Tämän vuokon kanssa tavattuja vuokkokalalajeja ovat seepravuokkokala, kiilavuokkokala, samettivuokkokala sekä kaulusvuokkokala (Amphiprion perideraion) ja satulavuokkokala (Amphiprion polymnus).
Aiheesta muualla

The Aquarium Wiki
Maija Hurri

Maija Hurri on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on ollut KD-viikkolehden eduskuntatoimittaja 1999-2007. Maija Hurri on ollut Kristityt Yhdessä ry:n Aalloilla-lehden päätoimittaja vuosina 2008-2015. Hurri on toimittanut myös radio-ohjelmia Radio Dein kanavalle 1999-2023.ja toimittaa edelleen . Hurri on istunut Vantaan kaupunginvaltuustossa kristillisdemokraattien edustajana vuosina 1997-2017 ja noiden vuosien kuluessa kaikkiaan 9 vuotta Vantaan kaupunginhallituksessa. Hän on toiminut Kristillisten kustantajien yhdistyksen sihteerinä.
Teoksia

Ensi vuonna Jerusalemissa! (1992), Aika Oy
Kaakkoismonsuuni: Kambodžan pakolaisten kohtaloita (1991), Aika Oy
Toimi Kankaanniemi, periaatteen mies (1993), Aika Oy
Mannisentie (yhdessä Veikko Mannisen kanssa, 1995,) Aika Oy
Ulla Järvilehto: elämän puolesta (1995), Aika Oy
Lapsuus kadulla: raportti Pietarin katulapsista (1998), Karas Sana
Ritustellen (2000), Aika Oy
Arkkipiispa Leo : kutsumus ja tahto (2003), WSOY
Mamuju

Mamuju taivaanranta.
Mamuju on Indonesian Länsi-Sulawesin maakunnan pääkaupunki. Kaupunki kuului aiemmin Etelä-Sulawesin maakuntaan. Mamujun väkiluku oli 47 154 vuonna 2003 sillä osa-alueella (kecamatan), jota seutu hallitsee.
Mamuju on melko hiljainen ja pieni kaupunki. Kaikkialla kaupungissa on yövartioasemia, joihin vanhemmat ja muut yhteisön jäsenet kokoontuvat pitämään huolta kaupungin järjestyksestä yöaikaan. Perinteisiä kulkuvälineitä ovat rikšat.
Oppivelvollisuus Mamujussa kestää 12-vuotiaaksi, ja ympäristön asukkaat tulevat Mamujuun jatkamaan koulunkäyntiä. Korkeampia opintoja jatketaan suurempiin kaupunkeihin kuten Makassariin.
Paikallisia maanviljelystuotteita ovat nangka (intianleipäpuun hedelmä), rambutan, durian, beras (riisi) ja pisang (banaani).
Kuten monin paikoin Länsi-Sulawesissa, Mamujussakin asukkaat ovat pääasiassa muslimeja, ja kaupungissa on useita moskeijoja, mutta myös kristillisiä kirkkoja. Buddhalaisten osuus on hyvin pieni, ja hindulaisuus on lähinnä adatin ja islaminom sekoitus.
Kullannuppu

| Kullannuppu> Blossom |
| --- | --- |

Tyyli:  tilannekomedia
Kestoaika:  22–25 minuuttia
Luoja(t):  Don Reo
Pääosissa:  Mayim Bialik  Joey Lawrence  Michael Stoyanov  Jenna van Oÿ
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  NBC
Esitetty:  5.7.1990 (pilotti), 3.1.1991 – 22.5.1995
Tuotantokausia:  5
Jaksoja:  114
Aiheesta muualla
IMDb
Kullannuppu (engl. Blossom) on yhdysvaltalainen tilannekomedia, jota esitettiin NBC-kanavalla vuosina 1990–1995. Sarja kertoo isänsä ja kahden veljensä kanssa asuvasta teinitytöstä Blossom Russo, jota esittää Mayim Bialik. Suomessa sarjaa nähtiin MTV3-kanavalla.
Käännös suomeksi
Mamphela Ramphele

| Mamphela Ramphele |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. joulukuuta 1947 (ikä 76) Bochum, Limpopo, Etelä-Afrikka
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Natalin yliopisto (lääket.lis.) Harvardin yliopisto (PhD)
Instituutti:  Kapkaupungin yliopisto Maailmanpankki Rooman klubi
Tutkimusalue:  lääketiede sosiaaliantropologia
Tunnetut työt:  Children on the Frontline (1987) Uprooting Poverty (1988) Empowerment and the Politics of Space (1991)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Mamphela Ramphele (s. 28. joulukuuta 1947) on eteläafrikkalainen aktivisti, lääkäri ja liikenainen. Hän oli toinen Rooman klubin puheenjohtajista vuosina 2018–2023.
Ramphele opiskeli lääketiedettä ja liittyi Steve Bikon perustaman  mustien ja värillisten opiskelijoiden järjestön SASO:n eli South African Student's Organizationin (Etelä-Afrikan opiskelijajärjestö) jäseneksi. 
Ramphele toimi myös osana Musta tietoisuus -liikettä. Valmistuttuaan hän osallistui maaseudun köyhien asukkaiden yhteisöprojekteihin ja perusti Zinyokaan kyläyhteisön terveyskeskuksen. Häntä syytettiin kommunismista ja kielletyn kirjallisuuden hallussapidosta. Vuonna 1976 hänet pidätettiin terrorismin vastaisen lain perusteella, asetettiin arestiin ja määrättiin seuraavana vuonna sisäiseen karkotukseen Transvaalin provinssiin.
1980-luvun lopulla Ramphele alkoi opiskella sosiaaliantropologiaa ja tutki hostelleissa asuvien miesten elämää. Hän väitteli Harvardissa vuonna 1991. Vuonna 1996 hänet nimitettiin Kapkaupungin yliopiston varakansleriksi. 2000-luvun alussa hän palasi Yhdysvaltoihin Maailmanpankin johtotehtäviin.
Ramphelella oli monimutkainen rakkaussuhde Steve Bikon kanssa, sillä kumpikin heistä meni tahollaan naimisiin jonkun muun kanssa. Heille syntyi kaksi lasta, joista tytär kuoli muutaman kuukauden iässä, ja poika Hlumelo Biko syntyi vuonna 1978 isänsä kuoleman jälkeen.
Luzaide

| Luzaide (baski) Valcarlos (espanja) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Luzaide (baski) Valcarlos (espanja)
 Koordinaatit: 43°3′35″N, 1°18′4″W 
Valtio:  Espanja
Itsehallintoalue:  Nafarroa
Maakunta:  Nafarroa
Comarca:  Auñamendi
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Fernando Alzón Aldave
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  44,66 km²
Korkeus:  365 m
Väkiluku (2016):  390
 – Väestötiheys:  8,5 as./km²
 
 www.luzaide-valcarlos.net 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Luzaide (esp. Valcarlos), viralliselta nimeltään Luzaide/Valcarlos, on kunta Nafarroan maakunnassa Baskimaan Espanjan puoleisessa osassa. Kunnassa oli 390 asukasta vuonna 2016.
Kuvia

Kunnantalo
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luzaide Wikimedia Commonsissa
Kunnan viralliset kotisivut (baskiksi) (espanjaksi)
Kruunajaismessu

Kruunajaismessu (saks. Krönungsmesse) on Wolfgang Amadeus Mozartin 15. (toisen tulkinnan mukaan 16.) messu. Se on C-duurissa, ja Köchelin luettelossa sen merkintä on KV 317. Se luetaan Missa brevikseksi eli lyhyeksi messuksi Missa solemniksen vastakohtana.
Kruunajaismessu valmistui Salzburgissa 23. maaliskuuta 1779, ja se kantaesitettiin lähes varmasti Salzburgin tuomiokirkossa pääsiäissunnuntaina 4. huhtikuuta 1779. Kutsumanimensä teos sai ilmeisesti 1800-luvun alussa Wienin hovissa. Joseph Haydn viittasi teokseen omassa Harmoniemessessään.
Osat

Kyrie
Gloria
Credo
Sanctus
Benedictus
Agnus Dei
Musiikkinäytteet
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Kokoonpano

laulusolistit (SATB)
kuoro
2 viulua
bassosoittimet (urut, fagotti, sello, kontrabasso)
2 oboea
2 käyrätorvea
2 trumpettia
patarummut
3 pasuunaa
urut
Aiheesta muualla

IMSLP: Ilmaisia nuotteja
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Coronation Mass (Mozart)
Käännös suomeksi
Kummituskopla

| Kummituskopla> The Frighteners |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Peter Jackson
Käsikirjoittaja:   Fran Walsh  Peter Jackson 
Tuottaja:   Jamie Selkirk  Peter Jackson 
Säveltäjä:  Danny Elfman
Kuvaaja:   Alun Bollinger  John Blick 
Leikkaaja:  Jamie Selkirk
Tuotantosuunnittelija:  Grant Major
Erikoistehosteet:   Steve Ingram  Charlie McClellan 
Pääosat:  Michael J. Fox
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Uusi-Seelanti  Yhdysvallat 
Tuotantoyhtiö:   Wingnut Films  Universal Pictures 
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  1996
Kesto:   110 min.  Director's cut:  122 min. 
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kummituskopla (engl. The Frighteners) on vuonna 1996 ensi-iltansa saanut Peter Jacksonin ohjaama kauhukomedia. Jackson käsikirjoitti elokuvan yhdessä vaimonsa Fran Walshin kanssa. Pääosassa on Michael J. Fox.
Elokuva kertoo etsivä Frank Bannisterista, joka on menettänyt vaimonsa oudoissa olosuhteissa. Hän omaa yliluonnollisia kykyjä, sillä hän näkee kummituksia, joita muut eivät voi nähdä. Frankilla on oma ”kummituskopla”, jonka avulla hän ansaitsee rahaa: aluksi kummitukset pelottelevat jonkin talon asukkaita, minkä jälkeen Frank muka manaa talon puhtaaksi haamuista ja lähtee tyytyväisenä rahat mukanaan. Rauhallisessa kylässä alkaa kuitenkin kuolla terveitä ihmisiä ja Frank epäilee jonkin yliluonnollisen ja pahan olevan asialla.