stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kemiallisesti poikkeava tähti
Luokittelu

Kemiallisesti poikkeavat tähdet ovat yleisiä kuumien pääsarjan (vetyä polttavien) tähtien joukossa. Nämä kuumat poikkeavat tähdet on jaettu neljään pääryhmään spektriensä perusteella:
ei-magneettiset metalliviivoilla (Am, CP1)
magneettiset (Ap, CP2)
ei-magneettiset elohopea-mangaanitähdet (HgMn, CP3)
heikoilla heliumviivoilla (He-weak, CP4).
Am-tähtien (CP1) spektrissä on heikot ionisoituneen Ca- ja/tai Sc-viivat, mutta runsaasti raskaita metalleja. Ne pyörivät yleensä hitaasti, ja niiden lämpötila on 7 000-10 000 K. Ap-tähdet (CP2) erottuvat muista voimakkaan magneettikenttänsä takia, ja runsaan piin, kromin, strontiumin ja europiumin sekä samankaltaisten alkuaineiden perusteella. Nekin pyörivät hitaasti. Niiden lämpötila on 8 000 K ja 15 000 K välillä, mutta lämpötilan tarkka määrittäminen on vaikeaa tähden poikkeavuuksien takia. Elohopea-mangaanitähdet (CP3) muistuttavat Ap-tähtiä, mutta niiden magneettikentät eivät ole yhtä voimakkaita. Nimensä mukaisesti niiden spektrissä näkyy ionisoitunutta elohopeaa ja mangaania. Ne pyörivät hyvin hitaasti jopa muihin kemiallisesti poikkeaviin tähtiin verrattuna. Lämpötila on 10 000 K ja 15 000 K välillä. Neljäs ryhmä (CP4) ovat kemiallisesti poikkeavat tähdet, joiden spektrin heliumviivat ovat heikompia kuin mitä niiden väristä voisi olettaa.
Poikkeavuuden syitä

Arvellaan, että kemiallisesti poikkeavien tähtien erikoiset spektrit johtuvat niiden muodostumisen jälkeisistä prosesseista, kuten diffuusiosta tai erilaisista magneettisista vaikutuksista. Nämä olisivat saaneet jotkin alkuaineet, erityisesti heliumin, neonin ja hapen laskeutumaan tähden pintakerroksista syvemmälle, kun taas raskaampia alkuaineita on kohonnut tähden sisäosista. Näiden tähtien sisäosien uskotaan olevan kemialliselta koostumukseltaan normaali. Tämä viittaa stabiiliin kaasukehään, missä konvention aiheuttamaa sekoittumista ei tapahdu; on esitetty, että tämä johtuu näiden tähtien yleensä voimakkaista magneettikentistä.
5-10% kuumista pääsarjan tähdistä on jollain tavoin kemiallisesti poikkeavia. Näistä suurin osa on Ap-tyypin tähtiä, joilla on voimakkaat magneettikentät. Ei-magneettisista tai heikosti magneettisista CP-tähdistä valtaosa on Am- tai HgMn-tyyppiä.
Muita tähtiä

On olemassa myös kemiallisesti poikkeavia viileitä tähtiä (spektriluokkaa G, K tai M), mutta ne eivät yleensä ole pääsarjassa, ja niillä on omat luokkansa. "Kemiallisesti poikkeava" ilman tarkempia määreitä viittaa tähtitieteessä nimenomaan yllä kuvattuihin kuumiin pääsarjan tähtiin. Useimmat kemiallisesti poikkeavat viileät tähdet ovat seurausta fuusiotuotteiden noususta tähden sisäosista sen pintakerrokseen. Näitä ovat suurin osa hiilitähdistä ja S-tähdistä. Loput ovat seurausta aineen siirtymisestä kaksoistähden komponenttien välillä, kuten bariumtähdet ja osa S-tähdistä.
Kiilanokkakolibri

| Kiilanokkakolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Schistes
Laji::  geoffroyi
Kaksiosainen nimi
 Schistes geoffroyi  (Bourcier, 1843) 
Katso myös
   Kiilanokkakolibri Wikispeciesissä   Kiilanokkakolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kiilanokkakolibri (Schistes geoffroyi), myös Augastes geoffroyi, on eteläamerikkalainen kiitäjälintu. Se on sukunsa ainoa laji. Sen esiintymisalue ulottuu Pohjois-Venezuelasta Kolumbiaan, Ecuadoriin, Peruun ja Boliviaan. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Jules Bourcier kuvaili lajin holotyypin Kolumbian La Roblesta vuonna 1843.
Kiilapyrstöjeri

| Kiilapyrstöjeri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Madagaskarinkertut Bernieridae
Suku::  Hartertula
Laji::  flavoviridis
Kaksiosainen nimi
 Hartertula flavoviridis  Hartert, 1924 
Katso myös
   Kiilapyrstöjeri Wikispeciesissä   Kiilapyrstöjeri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kiilapyrstöjeri (Hartertula flavoviridis syn. Neomixis flavoviridis) on madagaskarinkerttujen heimoon kuuluva Madagaskarin kotoperäinen varpuslintu. Se elää saaren itäosan metsäseuduilla. Ernst Hartert kuvaili lajin holotyypin Analamazaotrasta vuonna 1924.
Kettuterrieri

Kettuterrieri voi tarkoittaa eri koirarotuja:
karkeakarvainen kettuterrieri
sileäkarvainen kettuterrieri
amerikankääpiökettuterrieri
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kettuterrieri”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kirsten Williamson

| Kirsten Williamson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1995–
Merkittävät roolit:  Storm (X-Men: Evolution)
Aiheesta muualla
IMDb 
Kirsten Williamson on kanadalainen näyttelijä, joka on näytellyt televisiossa 1990-luvulta lähtien useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa, kuten Vaarallinen lento, Äärirajoilla, Menneisyyden lapsi, Tähtiportti, Mies vailla nimeä, Taken, Da Vincin murhatutkimukset, Smallville, L-koodi ja Stargate Continuum. Hän on tehnyt myös kaksi ääniroolia animaatioon, joista toinen on Williamsonin pisimpään kestänyt rooli X-Men: Evolutionissa vuosien 2000–2003 aikana.
Keskinen-Toriseva

| Keskinen-Toriseva |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°12′49″N, 23°48′21″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  oja Alainen-Torisevaan 
Järvinumero:  35.417.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  142,8 m  
Rantaviiva:  1,227 km  
Pinta-ala:  3,373 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKeskinen-Toriseva 
Keskinen-Toriseva  on Pirkanmaalla Virroilla Jähdyspohjan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 600 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 142,8 metriä mpy.
Keskinen (Hankasalmi, Hankasalmen asema)

| Keskinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Hankasalmi
Koordinaatit:  62°19′43″N, 26°29′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kuuhankaveden valuma-alue (14.37)
Laskuoja:  Kivioja Pirtti-Herttuun 
Järvinumero:  14.371.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100 m  
Pituus:  940 m  
Leveys:  320 m  
Rantaviiva:  1,939 km  
Pinta-ala:  22,597 ha  
Tilavuus:  0.000037 km³ 
Keskisyvyys:  0,16 m  
Suurin syvyys:  0,5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiKeskinen 
Keskinen  on Keski-Suomessa Hankasalmella Hankasalmen aseman lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 23 hehtaaria, se on 950 metriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järven tilavuudeksi on saatu 37 100 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,2 metriä ja suurin syvyys on 0,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Kuuhankaveden valuma-alueella (14.37), jonka Kuuhankaveden lähialueeseen (14.371) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 100 metriä mpy.
Kiilasapelikolibri

| Kiilasapelikolibri |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Sapelisiipikolibrit Campylopterus
Laji::  curvipennis
Kaksiosainen nimi
 Campylopterus curvipennis  (Deppe, 1830) 
Katso myös
   Kiilasapelikolibri Wikispeciesissä   Kiilasapelikolibri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kiilasapelikolibri (Campylopterus curvipennis) on neotrooppisen alueen kiitäjälintu. Sen esiintymisalue käsittää Meksikon etelä- ja kaakkoisosat, mukaan lukien Jukatanin niemimaa, sekä Pohjois-Guatemalan, Belizen ja itäisen Hondurasin. Lajista tunnetaan kolme alalajia. Ferdinand Deppe kuvaili lajin holotyypin Meksikosta vuonna 1830.
Karl August von Hardenberg

Karl August von Hardenberg, Friedrich Georg Weitschin maalaus.
Karl August von Hardenberg (31. toukokuuta 1750 Essenrode, Braunschweig – 26. marraskuuta 1822 Genova, Sardinian kuningaskunta) oli preussilainen ruhtinas ja valtiomies, joka toimi Preussin ulkoministerinä vuosina 1804–1806 sekä pääministerinä vuosina 1807 ja 1810–1822. Hän oli maansa merkittävä johtaja Napoleonin sotien aikana ja osallistui Wienin kongressiin. Hardenberg toteutti Preussissa sisäisiä uudistuksia, jotka liberalisoivat maan taloutta ja yhteiskuntaa.
Varhaisempi ura

Hardenberg syntyi Essenrodessa lähellä Gifhornia. Hänen isänsä Christian Ludwig von Hardenberg oli hannoverilaiseen aateliseen maanomistajasukuun kuulunut sotamarsalkka. Hardenberg opiskeli Göttingenin ja Leipzigin yliopistoissa useita eri aineita painottuen kuitenkin lakiopintoihin. Hän sai vuonna 1770 viran Hannoverin vaaliruhtinaskunnan oikeusministeriöstä. Hardenberg matkusti vuosina 1772–1773 eri puolilla Saksaa ja kävi Englannissa, jossa hänet esiteltiin kuningas Yrjö III:lle. Kuningas nimitti hänet Hannoveriin raatimieheksi. Hardenbergin ensimmäisen vaimon, kreivitär Juliane von Reventlowin suhde Walesin prinssiin aiheutti skandaalin, jonka seurauksena Hardenberg siirtyi Hannoverista Braunschweigin herttuan palvelukseen. Hän ei kuitenkaan saavuttanut uudessakaan tehtävässään menestystä. Jouduttuaan lisäksi uuden avioliittonsa vuoksi jälleen juoroilun kohteeksi hän siirtyi uuteen virkaan Preussiin.
Hardenberg nimitettiin vuonna 1790 Preussiin liitettyjen Ansbachin ja Bayreuthin ministeriksi, ja hän onnistui hyvin alueen kehittämisessä. Hän johti Preussin valtuuskuntaa vuoden 1795 rauhanneuvotteluissa Ranskan kanssa ja allekirjoitti maansa edustajana Baselin rauhansopimuksen. Vuodesta 1798 hän toimi kuningas Fredrik Vilhelm III:n luottomiehenä Berliinissä.
Ulkoministerikausi

Hardenberg oli Preussin ulkoministerinä vuosina 1804–1806. Hän kannatti puolueettomuutta Ranskan suuntaan. Hän halusi laajentaa Preussin aluetta liittämällä siihen Englannin omistuksiin kuuluneen Hannoverin, ja neuvotteli asiasta vuoden 1805 alussa Ranskan keisari Napoleonin kanssa. Ennen sopimuksen syntymistä kuningas Fredrik Vilhelm, joka oli tuohtunut Ranskan joukkojen Ansbachissa suorittamasta Preussin alueen loukkauksesta, päättikin solmia marraskuussa 1805 Napoleonin-vastaisen liiton Venäjän kanssa. Tappiollisen Austerlitzin taistelun jälkeen Preussi joutui solmimaan 15. joulukuuta Schönnbrunnin sopimuksella liiton Ranskan kanssa ja luopumaan useista alueistaan vastineena Hannoverista. Napoleonin vaatimuksesta Hardenbergin oli jätettävä ministerinpaikkansa huhtikuussa 1806.
Hallituksen johdossa

Hardenberg osallistui tämän jälkeen Venäjän kanssa käytyihin neuvotteluihin, jotka johtivat neljännen liittokunnan syntyyn ja uuden sodan syttymiseen Ranskaa vastaan. Hänet nimitettiin Preussin hallituksen johtoon 10. huhtikuuta 1807, mutta Preussin sotilaallisen tappion seurauksena hän joutui eroamaan jo saman vuoden heinäkuussa, sillä Napoleon asetti sen ehdoksi rauhanneuvotteluissa. Ollessaan seuraavat kolme vuotta syrjässä Preussin johdosta Hardenberg asui tilapäisesti Riiassa ja suunnitteli kuningas Fredrik Vilhelm III:n pyynnöstä uudistusohjelman Preussille.
Kun Preussi ei vuonna 1810 taloudellisten vaikeuksiensa vuoksi kyennyt enää maksamaan sotakorvauksiaan Ranskalle, Napoleon hyväksyi Hardenbergin nimityksen johtavaksi ministeriksi (leitender minister), jotta tämä voisi elvyttää maan valtiontalouden. Hardenberg toimi samalla myös valtiovarainministerinä. Pääministerinä Hardenberg jatkoi edeltäjänsä Karl vom Steinin aloittamia uudistuksia, tavoitteenaan säilyttää absoluuttinen monarkia mutta samalla modernisoida hallintoa tasavaltaisen Ranskan esimerkin mukaisesti. Hardenbergin vuosina 1810–1812 toteuttamiin uudistuksiin kuuluivat hallinnon tehostaminen, kaupan vapauttaminen, verotuksen uudistaminen, maiden lunastaminen talonpojille suurtilojen maaomaisuudesta ja tasa-arvoisten kansalaisoikeuksien myöntäminen juutalaisille. Hän suunnitteli myös neuvoa-antavan kansalliskokouksen koollekutsumista saadakseen kansalaisten tuen uudistuksille, mutta tämä ei toteutunut hänen elinaikanaan. Varsinkin maanomistaja-aateli vastusti Hardenbergin uudistuksia, ja vuoden 1815 jälkeen maatalouden uudistaminen jouduttiin keskeyttämään.
Vuoden 1812 alussa Preussi joutui allekirjoittamaan liittosopimuksen Ranskan kanssa. Napoleonin tuhoisan Venäjän-sotaretken jälkeen Hardenberg alkoi etsiä tilaisuutta liiton purkamiselle ja lisäsi salassa varustelua. Hänen neuvostaan kuningas liittoutui ensin Venäjän kanssa helmikuussa 1813 solmitulla Kaliszin sopimuksella ja katkaisi vasta sen jälkeen yhteistyön Ranskan kanssa. Napoleonin kukistuttua Hardenberg osallistui Pariisin rauhanneuvotteluihin ja Wienin kongressiin, jossa hän esiintyi sovittelevasti. Wienissä Venäjä ehdotti Saksin liittämistä Preussiin vastineena Puolan yhdistämisestä kokonaan Venäjään. Englanti ja Itävalta vastustivat ajatusta, jolloin Hardenberg suostui luopumaan siitä ja pyrki lähentämään pääkiistakumppaneiksi muodostuneita Englantia ja Venäjää. Yleisen käsityksen mukaan Hardenberg jäi Wienin kongressissa Itävallan taitavan ulkoministerin Klemens von Metternichin varjoon.
Hardenberg asettui vuonna 1815 kannattamaan konservatiivista Pyhää Allianssia. Myöhemmin hänen arvostuksensa kotimaassa väheni. Vaikka hän oli kannattanut uutta perustuslakia, liberaalien silmissä hän oli liian sovitteleva vanhoillisuuden suuntaan. Myöhemmin saksalainen historiankirjoitus esitti hänet valtiomiehenä, joka pelasti Preussin täydeltä romahdukselta Napoleonin sotien aikana.
Hardenberg oli alun perin aatelisarvoltaan paroni, mutta hänet korotettiin vuonna 1814 ruhtinaaksi. Hän oli naimisissa kolmesti ja kaikki hänen avioliittonsa päättyivät avioeroon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Karl August von Hardenberg Wikimedia Commonsissa
Keskinen (Heinola, Lauhjoki)

| Keskinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola, Sysmä
Koordinaatit:  61°21′59″N, 25°55′09″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ruotsalaisen alue (14.14)
Laskujoki:  Lauhjoki Ruotsalaiseen 
Järvinumero:  14.147.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,5 m  
Pituus:  3,3 km  
Leveys:  2,3 km  
Rantaviiva:  22,7878 km  
Pinta-ala:  2,76894 km²   
Tilavuus:  0,0102513 km³ 
Keskisyvyys:  3,7 m  
Suurin syvyys:  12,24 m  
Saaria:  36 
 fiKeskinen 
Keskinen  on Päijät-Hämeessä Heinolassa ja Sysmässä Lauhjoen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 277 hehtaaria eli 2,8 neliökilometriä, se on 3,3 kilometriä pitkä ja 2,3 kilometriä leveä. Sillä on 36 saarta, joiden yhteispinta-ala on 2,06 hehtaaria.  Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 10,3 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0103 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys on 12,2 metriä. Sen rantaviivan pituus on 22,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Lauhjoen valuma-alueeseen (14.147) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 103,5 metriä mpy.
Kerenski (laulu)

Kerenski on suomalainen kansanlaulu, jonka aiheena on Venäjän pääministerinä vuonna 1917 toiminut Aleksandr Kerenski. Pilkkalaulun sanat kertovat Kerenskin hukkaan valuneesta yrityksestä säilyttää Venäjän valtakunta yhtenäisenä.
”Kerenskin” sävel pohjautuu venäläiseen kapakkalauluun ”Kak tsvetok dušistyi” (ven. Как цветок душистый), jonka säveltäjäksi on mainittu Aleksandr ”Saša” Makarov. Suomalaisen sanoituksen tekijää ei tunneta. Samaan aikaan tunnettiin myös vauhdikas tanssi, jota Suomessa ruvettiin säestämään Kerenskistä kertovalla pilkkalaululla ja joka siitä alkaen on myös tunnettu kerenskinä. Tanssi ja sen sävelmä ovat lähtöisin Ukrainasta, missä ne tunnetaan nimellä karapet (карапет).
Laulun ensimmäisen säkeistön sanat kuuluvat seuraavasti:
Kerenski se leipoi tuiman taikinan,
suolaksi hän aikoi pienen Suomenmaan.

Ai ai Kerenski, turha on sun toiveesi,
Suomi on jo vapaa maa ryssän vallasta.
”Kerenskin” säveleen on myöhemmin tehty Suomessa useita, pääosin humoristisia lauluja, kuten Reino Helismaan ”Vesijohtomies”, M. A. Nummisen esittämänä tunnettu ”Maailma se on kuin silkkiä vaan” (alkujaan ”Rukkaset saanut”, millä nimellä kappaleen levytti myös Markus Rautio) sekä kertosäe Jukka Virtasen sanoittamasta ja Simo Salmisen esittämänä tunnetusta ”Politiikkalaulusta”. Ahti H. Einola kirjoitti lauluun oman sanoituksensa nimellä ”Kulkuripoika Helsingissä” (”Asuntopula Helsingissä”), jonka ovat levyttäneet Kuuno Sevander vuonna 1929 ja Reino Helismaa vuonna 1963. S. Albert Kivinen on tehnyt säveleen kokoomusta pilkkaavan laulun ”Kykypuolueen historia”.
Aiheesta muualla

Laulun sanat ja tietoa Kerenskistä Suomi 1917-1918 -sivusto
Kiinan maatalousyliopisto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kiinan maatalousyliopisto Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:China Agricultural University
Käännös suomeksi
Kirkkojoki

Kirkkojoki voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Kylä

Kirkkojoki, kylä Venäjällä Pitkärannassa
Joki

Kirkkojoki, joki Joroisten Hallamäellä
Kirkkojoki, joki Joroisten Kollinjoella
Kirkkojoki, joki Luumäellä
Kirkkojoki, joki Padasjoella
Kirkkojoki, joki Pieksämäellä
Kirkkojoki, joki Polvijärvellä
Kirkkojoki, joki Pudasjärvellä
Kirkkojoki, joki Siuntiossa
Kirkkojoki, joki Venäjällä Pitkärannassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kirkkojoki”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kiroku Takayama

Kiroku Takayama (1893–1938) oli japanilainen taistelutaitojen opettaja. Hän oli Shintō Musō-ryūn 24. pääopettajan Hanjiro Shiraishin oppilas. Shintō Musō-ryūn pääase on jō-sauva, jota käytetään miekkamiehen hallitsemiseen. Jōn ja miekan lisäksi koulukunnan oppimäärään kuuluvia muita aseita ovat tanjo, kusarigama ja jutte ja lisäksi harjoitellaan pidätetyn sitomista.
Shiraishin kuoleman jälkeen Takayama perusti vuonna 1929 uuden Fukuoka-dōjōn. Takayama nimettiin shihaniksi (pääopettaja) ja Takaji Shimizu fukushihaniksi (apuopettaja). Dōjōlla toimi viisi muutakin, joilla oli Shiraishilta saatu menkyo kaiden -todistus (todistus koulukunnan koko oppimäärän omaksumisesta). 
Hakudo Nakayama järjesti Takayamalle ja Shimizulle tilaisuuden esitellä jōjutsua Tokion poliisin tekniselle lautakunnalle ja laji otettiinkin pian osaksi poliisien harjoittelua. Koska Takayama ei voinut irrottautua opetustehtävistään Fukuoka-dōjōlla, Shimizu muutti Tokioon poliisien vakituiseksi jōjutsu-opettajaksi 1931. 
Takayama pyrki kehittämään jōjutsua helpommin lähestyttäväksi ja tekemään siitä tunnetumpaa. Hänen aloittamaansa työtä Shimizu jatkoi koko opettajauransa ajan. Takayama kuoli 1938 ja Ichizō Otofuji siirtyi Fukuoka-dōjōn johtoon.
Arla (Suomi)

| Arla Oy |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Nauti hyvästä
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1972 (Hj. Ingman Oy Ab)
Perustaja:  Hjalmar Ingman
Toimitusjohtaja:  Pia Jormanainen
Kotipaikka:  Sipoo
Toimiala:  elintarviketeollisuus
Tuotteet:  maitotuotteet
Liikevaihto:  394 miljoonaa € (2023)
Henkilöstö:  400
Emoyhtiö:  Arla Foods amba
Tytäryhtiöt:  Massby Facility & Services Oy
Omistaja:  Arla Foods AB
Kotisivu:  www.arla.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arla Oy on suomalainen meijeriyhtiö, joka kuuluu kansainväliseen Arla Foods -konserniin. Yhtiö syntyi vuonna 2008 Arla Foodsin ostettua Ingman Foods Oy Ab:n Ingman Groupilta. Yhtiö toimi vuosina 2008–2014 nimellä Arla Ingman Oy. Toukokuun 2014 alussa yhtiön nimi muuttui Arla Ingman Oy Ab:sta Arla Oy:ksi.
Arla Oy:llä on Suomessa kolme omaa meijeriä, jotka ovat Arla Pohjois-Suomi, Arla Itä-Suomi ja Sipoon meijeri. Lisäksi sen yhteistyömeijereitä ovat Hämeenlinnan Osuusmeijeri,  Laaksojen Maitokunta,  Ruhan Meijeri,  Porlammin Osuusmeijeri, Limingan Osuusmeijeri ja Kaustisen Osuusmeijeri.
Liiketoiminta

Arla Oy on Suomen toiseksi suurin meijeriyritys noin 20 prosentin markkinaosuudella. Yhtiö jalosti 217 miljoonaa litraa suomalaista maitoa vuonna 2023, ja sillä on yli 370 maidontuottajaa eri puolilla Suomea. Vuonna 2023 yhtiön liikevaihto oli 394 miljoonaa euroa ja henkilökunnan lukumäärä 400. Yhtiön tuotteita valmistetaan Sipoossa, jossa on myös yhtiön pääkonttori. Lisäksi Arlan tuotteita jalostetaan Hämeenlinnassa sijaitsevassa yhteistyömeijerissä.
Historia

Arla Oy:n historia Suomessa on suurelta osin Ingman-yhtiöiden historiaa. Ingmanin suvun rooli Arlassa päättyi vuonna 2008 suvun myytyä omistuksensa maidonjalostusyhtiöstä.
Historia > 1929–1959: maidon jalostusta maatilalla

Vuonna 1929 sipoolainen Hjalmar Ingman aloitti äitinsä valmistaman viilin myymisen Helsingin Kauppatorilla. Liiketoiminta kehittyi suotuisasti, ja Ingman perusti viilin valmistusta varten oman maatilan. Vuonna 1953 Perinteinen-tuorejuuston valmistus aloitettiin kotitilan kellarissa.
Historia > 1960–1969: teollinen toiminta alkaa

Vuonna 1961 valmistui Ingmanin ensimmäinen meijeri Sipooseen.
Historia > 1970–1999: liiketoiminta laajenee

1970-luvulla yhtiö alkoi valmistaa maustettua jogurttia, ensiksi mansikan, mustikan ja ananaksen makuista. Vuonna 1971 toiminnan aloittajan Hjalmar Ingmanin poika Carl Gustaf Ingman otti yrityksen vastuulleen. Seuraavana vuonna kommandiittiyhtiö muutettiin Oy Hj. Ingman Ab -osakeyhtiöksi ja Ingman osti Kiteen Meijerin, jossa valmistettiin voita ja maitojauhetta. Vuonna 1978 alkoi Ingmanin jäätelön valmistus Sipoossa.
Vuonna 1988 Ingman ja toinen kotimainen maidonjalostaja Kotisaari Oy yhdistyivät Kotisaari-Ingman Oy:ksi.
Vuonna 1992 yrityksen uusi pääkonttori ja tehdas valmistuivat Sipooseen, lähelle vanhaa meijeriä. Vuonna 1997 Carl-Gustaf Ingmanin pojasta, Robert Ingmanista, tuli yrityksen toimitusjohtaja.
Historia > 2000–2006: yritysjärjestelyjä

Vuonna 2002 Ingman osti Saarioinen Oy:ltä Sun Ice -jäätelön valmistuksen. Vuonna 2006 Ingman Group jaettiin kahdeksi yhtiöksi: jäätelötoiminnasta muodostettiin Ingman Ice Cream Oy Ab ja meijeritoiminnoista Ingman Foods Oy Ab.
Historia > 2007–: Arlan aika

Vuonna 2007 ruotsalais-tanskalainen Arla Foods AB osti 30 prosenttia Ingman Foods Oy Ab:n osakkeista, ja yhtiön nimeksi tuli Arla Ingman Oy Ab.
Vuonna 2008 Arla Foods osti loppuosan Arla Ingman Oy Ab:n osakkeista ja Arla Ingmanista tuli ruotsalaisten ja tanskalaisten maidontuottajien omistaman Arla Foods -osuuskunnan tytäryhtiö.
Vuosina 2011–2017 yrityksen toimitusjohtajana toimi Reijo Kiskola. Vuodesta 2018 kevääseen 2021 toimitusjohtajana oli Kaj Gyllström. Sen jälkeen Jakob Bernhard Knudsen vastasi toimitusjohtajan sijaisuudesta kunnes Pia Jormanainen aloitti toimitusjohtajan tehtävässä maaliskuussa 2022.
Tammikuussa 2016 Arla lopetti omistamansa Halkivahan meijerin toiminnan ja Arla Oy:n tytäryhtiö Halkivahan Meijeri Oy päätyi selvitystilaan.
Lokakuussa 2016 Arla Oy:n omistama Kiteen Meijeri Oy:n yhdistettiin emoyhtiöönsä. Meijeritoiminta Kiteellä jatkuu.
Kirjallisuutta

S. Enbom: Viilistä jäätelöön. (Ingmanin ja Kotisaaren historiaa), Tallinna 2009.