stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Georgia O’Keeffe

| Georgia O’Keeffe |
| --- | --- |
 Georgia O’Keeffe. Alfred Stieglitzin kuvaama muotokuva vuodelta 1918.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. marraskuuta 1887 Sun Prairie, Wisconsin
Kuollut: 6. maaliskuuta 1986 Santa Fe, New Mexico
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  taidemaalari
Taiteilija
Salanimi:  Okeef, Georgia, Okeefe, Georgia, O'Keeffe, Georgia Totto ja Stieglitz, Georgia O'Keeffe
Taidesuuntaus:  modernismi
Georgia Totto O’Keeffe (15. marraskuuta 1887 Wisconsin – 6. maaliskuuta 1986) oli yhdysvaltalainen modernistinen taidemaalari. Hänet tunnetaan suurikokoisista maalauksistaan, jotka esittävät usein luonnonmuotoja kuten kukkia ja luita, New Yorkin pilvenpiirtäjiä ja New Mexicon maisemia.
Pelkistetyissä maalauksissaan O’Keeffe yhdisti abstraktia ja realistista ilmaisua. O’Keeffe tunnetaan etenkin suurista ja värikkäistä maalauksista, joissa on lähikuvia kukista. New Mexicossa O’Keeffen aiheita olivat myös vuoret, kanjonit, aavikot ja niistä löytyvät eläinten kallot. Hänen töilleen on ominaista tiukka valokuvamainen rajaus sekä mittasuhteilla ja kuvakulmilla leikittely.
O’Keeffestä tuli vuonna 1962 Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen. Hänelle myönnettiin Presidential Medal of Freedom ja National Medal of Arts.
Elämä

Georgia O’Keeffe syntyi Wisconsinissa ja opiskeli muun muassa Art Students League of New Yorkissa. New Mexico oli O’Keeffelle rakasta seutua yli puolen vuosisadan ajan, ja hän muutti sinne vakituisesti vuonna 1949. Hänen maineensa kasvoi 1940-luvulla nopeasti, ja yksityisnäyttelyitä pidettiin Art Institute of Chicagossa 1943 ja Museum of Modern Artissa 1946.
O’Keeffe oli naimisissa valokuvaaja ja impressario Alfred Stieglitzin kanssa vuodesta 1924 tämän kuolemaan 1946 asti. Stieglitz oli 24 vuotta vanhempi kuin O’Keeffe, ja hän toimi määrätietoisesti edistääkseen vaimonsa taideuraa. O’Keeffelle myönnettiin Presidential Medal of Freedom ja vuonna 1985 National Medal of Arts.
O’Keeffestä tuli vuonna 1962 Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen. Vanhemmiten hänen näkönsä rappeutui, ja näin maalaaminen vaikeutui huomattavasti. Hän kuoli 98-vuotiaana Santa Fessä ja toivomuksensa mukaisesti hänet tuhkattiin. Ikääntyneen taiteilijan henkilökohtainen avustaja Juan Hamilton levitti hänen tuhkansa tuuleen.
Suomessa modernistin taideteoksia nähtiin ensimmäisen kerran Taidemuseo Tennispalatsissa vuonna 2012.
Vuonna 2009 ilmestyi Bob Balabanin ohjaama tv-elokuva Georgia O’Keeffe. Nimiroolissa oli Joan Allen ja Jeremy Irons esitti Alfred Stieglitziä.
Väite seksuaalissävytteisistä kukkatauluista

Vaikka O’Keeffen teoksiin kuuluu paljon enemmän muita luontoaiheita kuin kukkia, on hän suurista kukkamaalauksistaan tunnetuin. Jo 1920-luvun alkupuolelta lähtien töihin on muiden toimesta liitetty freudilainen väite teosten seksuaalisesta sävystä, että näennäisesti kukkia esittävissä teoksissa kuvataan itse asiassa naisen sukupuolielinten eri osia. Väitteen pani liikkeelle Alfred Stieglitz jo vuonna 1919. O’Keeffe itse kielsi kuuden vuosikymmenen ajan voimallisesti, että hänen maalauksensa olisivat olleet millään tavoin seksuaalisia.
Miehisessä ja taidetta tekeviin naisiin konservatiivisesti suhtautuvassa 1900-luvun taidemaailmassa ajatus seksuaalisista kukista otettiin mieluusti vastaan, ja tämä tulkinta hyväksyttiin laajalti taiteilijan vastaväitteistä huolimatta. Taiteilijan työt jatkuvasti ikään kuin kutistettiin kysymykseen ”kukka vai emätin?”, eikä teoksia juuri haluttu tarkastella muilla tavoilla. 1970-luvulla feministit yrittivät omia O’Keeffen kukkateokset osaksi naisasialiikkeen kuvastoa. O’Keeffe itse ei kuitenkaan suostunut yhteistyöhön heidän kanssaan millään tavoin. O’Keeffe piti itseään aina ensisijaisesti tärkeänä taiteilijana, ei vain tärkeänä naistaiteilijana. Tate Modern järjesti 2016 O’Keeffen teoksista laajan retrospektiivisen näyttelyn, jonka tarkoituksena oli samalla pyrkiä eroon taiteilijaa vuosikymmenet vainonneesta, vanhentuneesta sukuelinkeskeisestä näkemyksestä.
Hulluruohotaulut

Vuonna 1932 Georgia O’Keeffe maalasi taulun nimeltä Jimson Weed/White Flower No. 1. Taulu esittää hulluruohon (Datura stramonium, engl. jimson weed) kukkaa. Taulu on kooltaan 121,9 × 101,6 cm. Taulu myytiin vuonna 2014 huutokaupassa 44,4 miljoonan dollarin hintaan, ja siitä tuli kallein koskaan siihen mennessä huutokaupattu naispuolisen maalarin taulu. Sen osti kokoelmiinsa Crystal Bridges Museum of American Art, joka sijaitsee Arkansasissa Yhdysvalloissa.
Hulluruohon kukkia kasvoi lähellä O’Keeffen kotia. Taiteilijaa viehätti kukan ulkonäkö ja tuoksu. Hän itse kommentoi hulluruohotaulujaan esimerkiksi sanomalla, että ”Useimmat kaupunkilaiset kiirehtivät ympäriinsä, eikä heillä ole aikaa katsella kukkaa. Haluan että he näkevät sen halusivatpa tai eivät.”
Toinen hulluruoho-aiheinen taulu tilattiin O’Keeffeltä vuonna 1936. Sekin on nimeltään Jimson Weed, mutta alkuperäinen nimi oli Miracle Flower. Tämä taulu on kookkain O’Keeffen maalauksista, 177,8 × 212,1 cm. Siinä on kuvattuna neljä hulluruohon kukkaa: yksi nuppu ja kolme avointa kukkasta. Taulun tilasi kosmetiikkayritys Elizabeth Arden. Vuonna 1971 taulu siirtyi lääkeyhtiö Eli Lilly and Companylle. Se puolestaan lahjoitti taulun 1997 Indianapolisin taidemuseolle.
Galleria

Georgia O’Keeffe vuonna 1918, Alfred Stieglitzin valokuva.
Radiator Building – Night, New York, New York, 1927.
Purple Hills No II, 1934.
Cerro Pedernal New Mexicossa.
Maalaustarvikkeita Georgia O’Keeffe -museossa Santa Fessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Georgia O’Keeffe Wikimedia Commonsissa
Georgia O’Keeffe: Artworks by date. Wikiart.org. (englanniksi)
Hudson, Mark: Is Georgia O’Keeffe overrated? The Telegraph 4.7.2016. (englanniksi)
Williams, Holly: The painter who captured America. BBC Culture 6.7.2016. (englanniksi)
Milwaukee Art Museumin näyttely.
Gustaf Aartovaara

Gustaf Alfred Aartovaara, sukunimi vuoteen 1906 Abrahamsson (30. maaliskuuta 1863 Kustavi – 23. tammikuuta 1940) oli suomalainen vuori-insinööri ja Teknillisen korkeakoulun analyyttisen kemian lehtori.
Aartovaaran vanhemmat olivat ratsutilallinen Johan Gustaf Abrahamsson ja Sofia Eufrosyne Lindholm. Hän valmistui insinööriksi 1884 ja opiskeli Tukholman teknillisen korkeakoulun vuorikoulussa 1888–1889. Aartovaara teki opintomatkat Skandinaviaan, Saksaan ja Venäjälle 1888–1889, Saksaan ja Itävaltaan 1900 sekä Belgiaan ynnä muualle 1902.
Aartovaara oli Maanviljelys- ja kauppakemiallisessa laboratoriossa apulaisena 1886–1888. Kuopion teollisuuskoulussa
metallurgisen osaston lehtorina 1889–1910 sekä koulun rehtorina kolmen vuoden ajan ja viimeksi Teknillisen korkeakoulun analyyttisen kemian ylimääräisenä opettajana ja myöhemmin lehtorina 1910–1931.
Aartovaara suoritti kemiallisia tutkimuksia joiden perusteella Outokummun kaivoksen luovuttaminen ja vastaanotto tapahtui norjalaiselta urakoitsijalta valtiolle ja Hackmanille. Hän suoritti myös kemiallisia tutkimuksia Valtion ruutitehtaan perustamista varten. Aartovaara tutki useiden vuosien ajan Suomessa esiintyviä harvinaisia alkuaineita mutta nämä tutkimukset keskeytyivät kun hän loukkaantui vakavasti Teknillisen korkeakoulun kemian laboratoriossa 4. marraskuuta 1931 tapahtuneessa räjähdysonnettomuudessa. Aartovaara oli onnettomuuteen johtaneissa kokeissaan pyrkinyt erottamaan siihen asti tuntematonta alkalimetalleihin kuulunutta alkuainetta  n:o 87.
Aartovaara ja mineralogi Leonard Borgström havaitsivat 1910-luvulla valokuvauslevyjä ja elektrometrejä käyttämällä useiden Suomen pegmatiittikivien mineraalien olevan radioaktiivisia koska ne sisälsivät toriumia. Aartovaara ja Gunnar Nordström tutkivat myös 1910- ja 1920-luvulla Etelä-Suomen ja Nilsiän lähdevesien radioaktiivisuutta ja radiumpitoisuutta. Aartovaara tutki Helsingissä Malminkatu 24:ssä sijainneen Imatra-saunan käyttämää vettä ja havaitsi sen olevan radioaktiivista ja sisältävän myös uraania. Vesi oli peräisin saunan alla olleesta 65 metriä syvästä putkikaivosta ja havainto johti arveluihin että Helsingin kallioperässä voisi esiintyä kaupallisesti hyödynnettäviä määriä uraania.
Gustaf Aartovaara oli naimisissa vuodesta 1891 Maria Lyytisen kanssa.
Julkaisuja

Nimellä Gustaf Alfred Abrahamsson:
Raudan kemiallisesta tutkimisesta. Kuopion teollisuuskoulu, Kuopio 1898
Raudan valmistuksesta. Kuopion teollisuuskoulu, Kuopio 1900-1902, ilmestyi kolmessa vihkossa
Takkiraudan valamisesta. Tekijä, Kuopio 1901
Nimellä G. A. Abrahamsson:
Raudan valmistuksesta : kuvaosasto. Kuopio 1901
Nimellä Gust. A. Aartovaara:
Über die Zusammensetzung der finnischen Eisenerze, Kalksteine, Eisenhüttenprodukte und ihrer Nebenprodukte. Mitteilungen aus dem chemischen Laboratorium der Industrieschule zu Kuopio. Annales Academiae scientiarum Fennicae. Series A, N:o II, 2. Suomalainen Tiedeakatemia, Helsinki 1911
Radioaktive Mineralien in Finland. Annales Academiae scientiarum Fennicae. Series A, N:o III, 5. Suomalainen Tiedeakatemia, Helsinki 1913
Gustavo Rodolfo Mendoza Hernández

Gustavo Rodolfo Mendoza Hernández (s. 19. lokakuuta 1934 Guatemala) on guatemalalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Guatemalan arkkihiippakuntaan Mariano Rossell y Arellano 21. syyskuuta 1958, ja hänet nimitettiin Guatemalan vihkipiispaksi sekä Selemselaen titulaaripiispaksi 9. heinäkuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Rodolfo Quezada Toruño, jota avustivat Bruno Musarò ja Pablo Vizcaino Prado.
HMS Porpoise (S01)

| HMS Porpoise |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  15. kesäkuuta 1956
Laskettu vesille:  25. huhtikuuta 1956
Palveluskäyttöön:  16. huhtikuuta 1958
Loppuvaihe:  uponnut maalilaivana 1985
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 975 t (pinnalla) 2 303 t (sukelluksissa)
Pituus:  88,5 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,1 m
Syväys:  5,6 m
Koneteho:  3 680 bhp/6 000 shp
Nopeus:  12 solmua (pinnalla) 17 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  71
Aseistus
Aseistus:  8 x 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Porpoise (viirinumero S01) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Porpoise-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin 19. huhtikuuta 1951 Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 15. kesäkuuta 1956. Se laskettiin vesille vielä samana vuonna 25. huhtikuuta ja valmistui 16. huhtikuuta 1958.
Palvelus

Alus upposi maalilaivana 1985.
Gustavo Nery

Gustavo Nery de Sá da Silva eli Gustavo Nery (s. 22. heinäkuuta 1977 Nova Friburgo, Brasilia) on brasilialainen uransa lopettanut jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Gustavo Nery pelasi koko uransa Brasiliassa lukuun ottamatta lyhyitä jaksoja saksalaisessa Werder Bremenissä ja espanjalaisessa Real Zaragozassa. Brasilian maajoukkueessa hän pelasi yhdeksän A-maaottelua vuosina 2004–2006. Hän oli voittamassa Etelä-Amerikan mestaruutta Copa Américassa 2004 ja edusti Brasiliaa myös Maanosaliittojen cupissa 2001.
Grzegorz Schetyna

Grzegorz Schetyna vuonna 2019.
Grzegorz Juliusz Schetyna (puolaksi: [ˈɡʐɛɡɔʂ sxɛˈtɨna] (s. 18. helmikuuta 1963) on puolalainen poliitikko, joka on ollut Kansalaisfoorumi puolueen puheenjohtaja ja oppositiojohtaja 26. tammikuuta 2016 – 25. tammikuuta 2020. Hän on toiminut Puolan ulkoministerinä 2014–2015, Sejmin puhemiehenä 2010–2011, Puolan varapääministerinä 2007–2009 ja sisä- ja hallintoministerinä 2007–2009. Hänestä tuli vuonna 2010 virkaatekevä presidentti Lech Kaczyńskin kuoltua lento-onnettomuudessa 10. huhtikuuta 2010.
Hän on ollut Sejmin jäsen vuodesta 1997 alkaen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Puolan kolmannen tasavallan presidentit (1989–)
Wojciech Jaruzelski (1.1.–21.12.1990) • Lech Wałęsa (22.12.1990–23.12.1995) • Aleksander Kwaśniewski (23.12.1995–23.12.2005) • Lech Kaczyński (23.12.2005–10.4.2010) • Bronisław Komorowski (10.4.2010–5.8.2015) • Andrzej Duda (6.8.2015–)
Gustavo Saba

| Gustavo Saba> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. heinäkuuta 1979 
Kansalaisuus:   Paraguay
WRC-ura
Aktiivivuodet:  2012-
Nykyinen talli:  Škoda
Entiset tallit:  Mitsubishi
Kilpailuja:  4
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Erikoiskoevoittoja:  0
MM-pisteitä:  2
Ensimmäinen kilpailu:  Argentiinan ralli 2012
Gustavo Saba (s. 24. heinäkuuta 1979) on paraguaylainen ralliautoilija. Hänen kartanlukijanaan toimii argentiinalainen Diego Cagnotti.
Saba debytoi rallin maailmanmestaruussarjassa vuoden 2012 Argentiinan rallissa Mitsubishillä kartanlukijanaan maanmiehensä Victor Aguilera. Tuloksena oli tuolloin keskeytys. Ensimmäiset MM-pisteensä Saba saavutti neljännestä osakilpailustaan, vuoden 2015 Argentiinan rallista.
Saba on voittanut CODASUR-rallisarjan mestaruuden useita kertoja.
Gustaf Fredrik Laurell

Gustaf Fredrik Laurell (29. joulukuuta 1802 – 1. tammikuuta 1885 Helsinki) oli suomalainen vuorihallituksen intendentti ja vuorineuvos.
Laurellin vanhemmat olivat Kuopion lääninlasaretin lääkäri, asessori Axel Fredrik Laurell (1766–1823) ja Gustava Sofia Tigerstedt. Hän kävi Kuopion triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1818. Laurell valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1822 ja filosofian maisteriksi 1823 sekä suoritti tuomarintutkinnon 1823 ja vuoritutkinnon 1825.
Laurellista tuli vuori-intendentinkonttorin ylimääräinen vuorikadetti 1825, vt. ylimasuunimestari 1827, vakinainen ylimasuunimesteri 1831, vuorimestari 1840, vuorineuvos 1856 ja vuorihallituksen intendentti vuonna 1858. Hän johti vuorihallitusta vuoteen 1868 saakka ja oli samalla jäsenenä manufaktuurijohtokunnassa.
Gustaf Fredrik Laurellin veli oli teologian professori Axel Adolf Laurell.
Aiheesta muualla

Gustaf Fredrik Laurellin elämäkerta SKS Biografiakeskuksen Talouselämän vaikuttajat-verkkojulkaisussa
Gradius

| Gradius |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Konami Cyclone Studios SPS Upstart Games
Julkaisija:  Konami JP Sharp WW Hudson Soft
Jakelija:  Nintendo eShop
Ohjaaja:  Hiroyasu Machiguchi
Säveltäjä:  Miki Higashino
Pelisarja:  Gradius
Julkaistu:   29. toukokuuta 1985 Kolikkopeli JP 29. toukokuuta 1985 EU syyskuu 1985 NA 1985 Vs. NA 1986 Famicom/NES JP 25. huhtikuuta 1986 NA joulukuu 1986 EU 30. marraskuuta 1988 MSX JP 25. heinäkuuta 1986 EU 1986 NEC PC-8801 JP 19. marraskuuta 1986 Sharp X1 JP 28. joulukuuta 1986 Commodore 64 NA 1986 EU 1. tammikuuta 1987 Amstrad CPC EU 1. tammikuuta 1987 ZX Spectrum EU 8. tammikuuta 1987 Sharp X68000 JP 28. maaliskuuta 1987 PC Engine JP 15. marraskuuta 1991 Sega Saturn & PlayStation JP 29. maaliskuuta 1996 Microsoft Windows JP 21. helmikuuta 1997 Matkapuhelimet JP 2. joulukuuta 2002 NA 1. heinäkuuta 2004 JP 1. maaliskuuta (Java ja W-Zero 3) PlayStation Portable JP 9. helmikuuta 2006 KO 9. helmikuuta 2006 NA 6. kesäkuuta 2006 EU 15. syyskuuta 2006 AUS 6. lokakuuta 2006 Nintendo DS JP 15. maaliskuuta 2007 NA 27. maaliskuuta 2007 EU 26. lokakuuta 2007 AUS 29. lokakuuta 2007  
Lajityyppi:  shoot ’em up
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 3
Alusta:  kolikkopeli, Amstrad CPC, Commodore 64, PlayStation 4, Famicom/NES, Game Boy, Microsoft Windows, matkapuhelin, MSX, NEC PC-8801, Nintendo DS, PC Engine, PlayStation, PlayStation Portable, Sega Saturn, Sharp X1, Sharp X68000, ZX Spectrum
Jakelumuoto:  CD, UMD, pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Gradius (jap. グラディウス, Guradiusu, tunnettu myös nimellä Nemesis) on Konamin kehittämä ja julkaisema shoot ’em up. Peli on julkaistu vuonna 1985 kolikkopelinä ja sen jälkeen useille muille alustoille. Pelille on myös julkaistu useita seuraajia.
Gradius on yksi shoot'em up -lajityypin popularisointiin vaikuttaneista peleistä.
Peli oli yksi marraskuussa 2016 julkaistun Nintendo Classic Mini -pelikonsolin peleistä.
Pelaaminen

Pelissä ohjataan avaruusalusta, ammutaan vihollisaaltoja ja kerätään parempaa aseistusta.
Juoni

Pelissä pelaaja ohjastaa Vic Viper -nimistä hyperavaruushävittäjää tavoitteenaan tuhota ilkeät Bacterionit ja pelastaa Gradiuksen kansa. Tässä tehtävässä pelaaja auttavat lasertykit, ohjukset, suojelevat voimakentät ja aika-avaruutta manipuloivat laitteet, joiden avulla pelaaja voi väistää vihollisensa.
Merkitys

Peli on ensimmäinen, jossa oli Kazuhisa Hashimoton Konami-koodi.
Aiheesta muualla

Gradius Killer List of Videogamesissä (englanniksi)
Gradius MobyGamesissa (englanniksi)
Gradius Arcade History -sivustolla (englanniksi)
Kuvakaappaus pelistä.
HMS Postillion (J296)

| HMS Postillion |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Toronto Ship Building Company, Toronto
Kölinlasku:  17. marraskuuta 1942
Laskettu vesille:  18. maaliskuuta 1943
Palveluskäyttöön:  25. marraskuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  palautettu Yhdysvaltain laivastolle 1946 Kreikalle 1947 Mahitis
Loppuvaihe:  upotettu maalilaivana 1984
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 030 t
Pituus:  68,58 m (kokonaispituus)
Leveys:  10,82 m
Syväys:  2,59 m
Koneteho:  VTE: 2 400 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  85
Aseistus
Aseistus:  1 × QF 4″ (102 mm) Mk V -ilmatorjuntatykki 4 × Oerlikon 20 mm
HMS Postillion (viirinumero J296) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1943 valmistunut Algerine-luokan miinanraivaaja toisessa maailmansodassa. Alus oli alun perin Yhdysvaltain laivaston USS AM335, joka luovutettiin Britannian kuninkaalliselle laivastolle lend lease -sopimuksen nojalla.
Valmistus

Alus tilattiin Yhdysvaltain laivastolle nimellä USS AM335 Torontosta Kanadasta Toronto Ship Building Companyltä, missä köli laskettiin 17. marraskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 18. maaliskuuta 1943 ja valmistui 25. marraskuuta.
Palvelus

Alus palautettiin 1946 Yhdysvaltain laivastolle ja myytiin seuraavana vuonna Kreikalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä Mahitis. Alus upposi 1984 maalilaivana Kreetalla.
Grzegorz Kędzierski

| Grzegorz Kędzierski> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. syyskuuta 1997 (ikä 27) Nowy Sącz
Kansalaisuus:   Puola
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  2015–
Pituus:  172 cm
Paino:  79 kg
Painoluokka:  kevytsarja (2015–2018) keskisarja (2017–)
Kätisyys:  oikea
Vyöarvo:  1. dan
| Mitalit> Maa:   Puola.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten kyokushin.EM-kilpailut  | Maa:   Puola> Miesten kyokushin. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Katowice 2021 | -80 kg |  |
|  Hopeaa | Varna 2022 | -80 kg |  |
|  Pronssia | Wrocław 2023 | -80 kg |  |
| Puolan mestaruuskilpailut  | Puolan mestaruuskilpailut  | Puolan mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | 2020 | -75 kg |  |
|  Pronssia | 2017 | -80 kg |  |
|  Pronssia | 2018 | -70 kg |  |
|  Pronssia | 2021 | -75 kg |  |
| Puolan Open  | Puolan Open  | Puolan Open  |  |
|  Kultaa | Ostróda 2023 | -80 kg |  |
|  Hopeaa | 2021 | avoin |  |
|  Hopeaa | 2022 | avoin |  |
|  Pronssia | 2019 | avoin |  |
| Espanjan Open  | Espanjan Open  | Espanjan Open  |  |
|  Kultaa | Badalona 2018 | -70 kg |  |
|  Kultaa | Badalona 2019 | -80 kg |  |
| Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  |  |
|  Pronssia | Los Angeles 2016 | -70 kg |  |
Grzegorz Kędzierski (s. 24. syyskuuta 1997 Nowy Sącz) on puolalainen karateka. Hän saavutti Kyokushinissa EM-hopeaa 2021 ja 2022, sekä Puolan mestaruuden 2020.
Kilpaura

Kędzierski saavutti tammikuussa 2016 pronssia Yhdysvaltain mestaruuskisoissa. Hän oli sen jälkeen kesällä mukana vuoden 2016 EM-kilpailuissa, jossa hän ei saavuttanut isompaa menestystä. Sittemmin hän saavutti Puolan mestaruuskilpailuissa pronssia vuosina 2017 ja 2018.
Maaliskuussa 2018 Kędzierski saavutti Espanjan kevytsarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Michał Kalmusin.
Kędzierski voitti maaliskuussa 2019 toisen kerran Espanjan mestaruuden. Tällä kertaa hän otteli keskisarjassa, jonka loppuottelussa Kędzierski voitti Ivan Tejeron. Hän eteni toukokuussa 8-parhaanjoukkoon EM-kilpailuissa.
Hän saavutti ensimmäisen Puolan mestaruutensa lokakuussa 2020 voitettuaan loppuottelussa Krzysztof Wolnyn.
Kędzierski saavutti aluksi vuonna 2021 Puolan mestaruuskilpailuissa pronssia. Huhtikuussa hän sijoittui neljänneksi Valko-Venäjän Openissa hävittyään pronssiottelun Danila Butusoville loukattuaan jalkansa. Sittemmin marraskuun EM-kilpailussa Kędzierski eteni suoraan toiselle kierrokselle, jotka käytiin hänen kotimaassa. Kędzierski kohtasi Koos Van den hoovenin, jonka hän voitti suoraan kahdella pisteellä. Kędzierski eteni aina loppuotteluun saakka, jossa hän hävisi kolmesti EM-hopeaa saavuttaneelle Lasha Gabaraeville. Lokakuussa hän oli mukana Puolan Openissa, jossa Kędzierski saavutti hopeaa hävittyään loppuottelussa Patryk Sypieńille.
Kesäkuussa 2022 Kędzierski eteni EM-kilpailuissa loppuotteluun. Hän muun muassa voitti avauskierroksella Eduard Karpenkon. Loppuottelussa Kędzierski hävisi mestaruuden Bogomil Kostoville. Marraskuussa hän oli mukana EM-kilpailujen avoimessa painoluokassa Euroopan Openissa, jossa Kędzierski sijoittui 16 parhaan joukkoon. Hän voitti avauskierroksella Aleksandăr Atanasovin tuomariäänin ja hävisi toisella kierroksella Andri Meženskyille. Hän saavutti myös hopeaa Puolan Openissa hävittyään loppuottelun Szymon Olpinskille.
Huhtikuussa 2023 Kędzierski saavutti Puolan Openin keskisarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Szymon Suflidan. Toukokuussa Kędzierski oli mukana Puolan EM-kilpailuissa. Hän voitti turnauksen avauskierroksella Josip Runtasin ipponilla. Toisella kierroksella Kędzierski voitti Muhammed Çetİnin ja vielä kolmannen voiton jälkeen kohtasi välierässä EM-pronssimitalisti Gino Consentinon. Hän hävisi ottelun tuomariäänin ja eteni pronssiotteluun. Mitalikamppailussa Kędzierski voitti Bence Dragan.
Marraskuussa Kędzierski oli mukana MM-kilpailuissa. Hän eteni suoraan toiselle kierrokselle, jossa Kedzierski hävisi hallitsevalle Euroopan keskisarjan mestarille Gino Consentinolle.
Hans Rautio

Hans Rautio on eläkkeellä oleva suomalainen musiikkivaikuttaja. Hän työskenteli pitkään Sony Music Finlandilla ja sitä edeltäneellä CBS:lla erilaisissa johtotehtävissä.
Rautio toimi 1980-luvun alkupuolella CBS:n markkinoinnista vastaavana johtajana. Hänen vastuualuelleen kuului muun muassa levytyssopimusta haluavien yhtyeiden lähettämien demonauhojen kuuntelu. Hänen löytäminään yhtyeinään pidetään muun muassa Paul Oxley’s Unitia ja Bomfunk MC'sia.
Rautio on tullut myöhemmin tunnetuksi etenkin siitä, että hän hylkäsi Dingon lähettämän demonauhan 1980-luvun alussa. Rautio palautti nauhan laulusolisti Pertti Neumannille saatekirjeen kanssa. Saatekirjeessään Rautio ilmoitti, ettei näe Neumannin musiikissa kaupallista potentiaalia. Myöhemmin Rautio on maininnut hylkäyksen syyksi äänitteen heikon tason ja laulajan ”originellin” äänen, joka olisi kaivannut vielä kehittämistä. Neumannin mukaan Rautio kehotti häntä luopumaan muusikon urasta ja palaamaan takaisin merimieheksi. Rautio ei muista kehottaneensa Neumannia alanvaihtoon, sillä hän ei silloin edes tiennyt Neumannin taustasta merimiehenä.
Eläkkeelle jäätyään Rautio on viettänyt paljon aikaa Espanjan Fuengirolassa. Siellä hän on satunnaisesti soittanut Neumannin taustayhtyeessä rumpuja.
HMS Latona

HMS Latona on ollut nimenä neljälle Britannian kuninkaallisen laivaston aluksella.
HMS Latona (1781), 38-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Latona (1821), 46-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Latona (1890), 2. luokan risteilijä
HMS Latona (M76), Abdiel-luokan miinalaiva.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Latona”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.