stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Waldemar Becker
Sortovuodet

Sortovuosina Becker kirjoitti Suomen kysymyksestä nimimerkillä Ilmarinen. Becker oli erittäin taitava ja monipuolinen suurpolitiikan asiantuntija. Hän oli älykäs, kielitaitoinen ja viehättävä seuramies mutta vailla pitkäjännitteisyyttä ja tarvittavaa mukautumiskykyä. Loppuelämänsä Becker asui Napolissa tehden kirjoituksillaan Suomen asiaa tunnetuksi.
Avioliitot

Becker oli naimisissa vuonna 1866 meksikolaisen Maria Conception Adornon kanssa ja vuodesta 1889 lähtien kreikkalaisen pankkiirinlesken Anna Komnenoksen kanssa. Beckerin lesken kuoltua 1929 molempien tuhka tuotiin Suomeen haudattavaksi 1931.
Teokset

Ilmarinen: La Russie, son passé, son présant / par Ilmarinen. Neapel : [s.n.], 1906.
Waldemar Becker: L’Albanie et les Albanais / par le colonel [W.] Becker. Paris : Dentu, 1880.
Waldemar Becker: Finlande indépendante et neutre. Paris,  1880
Waldemar Becker: Poezdka vostzejskìa gubernìi / V. Bekkera. Moskva : [s.n.], 1852 (Tipografìa V. Gote)
Saina Nehwal

| Saina Nehwal> साइना नेहवाल |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. maaliskuuta 1990 Dhindar, Haryana, Intia
Uran tiedot
Pituus:  165 cm
Laji:  sulkapallo
Kilpauran kesto:  2003–
Valmentaja:  Pullela Gopichand
Saavutukset
Paras sijoitus maailmanrankingissa:  1.
Saina Nehwal (hindiksi साइना नेहवाल; teluguksi సైనా నెహ్వాల్) (s. 17. maaliskuuta 1990) on intialainen sulkapalloilija. Nehwal on parhaimmillaan ollut maailman rankingin paras. Syyskuussa 2012 hän oli rankingissa neljäntenä.
Nehwal on ensimmäinen intialainen nainen, joka on edennyt kaksinpelin puolivälieriin olympialaisissa ja ensimmäinen intialainen joka on voittanut sulkapallon nuorten maailmanmestaruuskilpailut. Nehwal voitti 21. kesäkuuta 2009 ensimmäisenä intialaisena Super Series -turnauksen. Nehwal voitti Jakartalla Indonesian avoimissa kiinalaisen Wang Linin.
Lontoon olympialaisissa 2012 hän saavutti kaksinpelissä pronssia. Hänestä tuli ensimmäinen intialainen sulkapalloilun olympiamitalisti. Lontoon olympialaisten jälkeen hän solmi Rhiti-manageritoimiston kanssa kolmen vuoden ja 7,4 miljoonan dollarin sopimuksen.
Aiheesta muualla

Saina Nehwal BWF-sivustolla  (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Saina Nehwal
Käännös suomeksi
Yle Häme

Yle Häme (aiemmin Yle Hämeenlinna, Yle Radio Suomi Hämeenlinna, Radio Häme ) on yksi Yle Radio Suomen maakuntaradioista. Sen kuuluvuusalueena on Kanta-Häme, ja toimitus sijaitsee Hämeenlinnassa.
Aiheesta muualla

Yle Hämeen kotisivut
Yle Radio Suomen aluetoimitukset
Sainio

Sainio on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Aarne Sainio (1893–1968), jääkärieversti ja liikennepäällikkö
Aina Sainio (1871–1931), murhaaja
Antti Sainio (s. 2005), aitajuoksija
Arvo Sainio (1921–1984), poliitikko
Essi Sainio (s. 1986), jalkapalloilija
Johan Sainio (1889–1939), kirjailija sekä jääkärivänrikki
Jussi Sainio (1880–1920), ammattiyhdistysjohtaja ja kansanedustaja
Kaarlo Sainio (1904–1964), yli-insinööri, ULA-radioverkon kehittäjä
Kari Sainio (s. 1975), jalkapalloilija
Kim Sainio (s. 1973), radiotoimittaja ja -juontaja
Kimmo Sainio (s. 1979), radiojuontaja
Kirka Sainio (s. 1970), äänisuunnittelija, elokuvasäveltäjä ja muusikko
Lauri Mikael Sainio, opettaja ja filosofian maisteri
Mari Sainio (o.s. Kakko, s. 1973), juontaja
Matti Sainio (1914–1987), kasvatustieteilijä, professori
Mauri Sainio (1927–1994), toimittaja ja rikoskirjailija
Olli J. Sainio (1926–2000), korkeimman hallinto-oikeuden hallinto-oikeusneuvos
Paavo Sainio (1899–1982), graafikko ja taidemaalari
Pentti Sainio (1950–2022), toimittaja ja tietokirjailija
Pirjo Peltonen-Sainio (s. 1963), Luonnonvarakeskuksen kasvintuotannon tutkimusprofessori
Rauno Sainio (s. 1983), kirjallisuuden suomentaja
Samuli Sainio (1971–2019), media-alan yrittäjä ja radiotoimittaja
Sanna Sainio (s. 1972), jääkiekkoilija
Venla Sainio (s. 1937), filosofian tohtori, historiantutkija ja lastenkirjailija
Toivo Sainio (1913–2011), professori
Viljo Sainio (1888–1933), lakitieteen tohtori ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos
Ville-Veikko Sainio (s. 1970), yleisurheilija.
Entinen nimi

Kike Elomaa, Ritva Tuulikki o.s. Sainio, kehonrakentaja, laulaja ja kansanedustaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Wolfsthal

| Wolfsthal |
| --- | --- |

 vaakuna
 Wolfsthal
 Koordinaatit: 48°08′N, 17°00′E 
Valtio:  Itävalta
Osavaltio:  Ala-Itävalta
Piiri:  Bruck an der Leitha
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Gerhard Schödinger
Kunnanvaltuusto:  15 paikkaa
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  21,8 km²
Korkeus:  150 m
Väkiluku (2019)  (arvio):  1 094
 – Väestötiheys:  50,2 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 www.wolfsthal.at 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wolfsthal on kunta Itävallan itäosassa Ala-Itävallan osavaltiossa. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 1 094 asukasta. Kunnan koko on 21,8 neliökilometriä, josta 48 prosenttia on metsää[lähde? ]. Wolfsthal on vanha teollisuuskylä Tonavan varrella. Ensimmäinen maininta Wolfsthalista on vuodelta 1083. Viime aikoina slovakialaisia on muuttanut kaupunkiin johtuen Bratislavan läheisyydestä[lähde? ]. Tästä syystä kaupungin väkiluku on kasvanut vuoden 2001 750 henkilöstä vuoden 2019 1 094 henkilöön.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.wolfsthal.at viralliset sivut
Yle Helsinki

Yle Helsinki tai Yle Radio Suomi Helsinki (vuoteen 2016 Ylen aikainen ) on yksi Yle Radio Suomen alueradioista. Sen kuuluvuusalueena on Uusimaa toimituksen sijaitessa Helsingissä. Radio kuuluu taajuudella 94,0 MHz Espoon lähettimen välityksellä. 
Yle Radio Suomi Helsingin lähetyksiä kuullaan arkisin klo 6.30–17.00 välisenä aikana. [lähde? ] Muulloin taajuudella soi Yle Radio Suomen valtakunnallinen lähetys.
Aikaisemmin silloista Ylen aikaista pystyi kuuntelemaan koko Suomessa television kautta testikuvalähetysten aikaan  [lähde? ] Nykyään Yle Radio Suomi Helsinkiä voi kuunnella ympäri maailman Internetin välityksellä Yle Areena -palvelun kautta sekä Ylen Uutisikkunan aikana.
Yle Radio Suomi Helsingin entisiä pitkäaikaisia juontajia ovat muun muassa Annikki Kiehelä, Outi Pukkila, Gilbert Granholm, Erkki Pälli, Esko Riihelä ja Olli Ihamäki. [lähde? ]
Kanavalla on lähettimet myös Hangossa, Porvoossa, Pernajassa, Lohjalla, Fiskarsissa ja Loviisassa.
Aiheesta muualla

Yle Uutiset Helsingin kotisivut
Radio Suomen taajuudet Yle.fi
Yle Radio Suomen aluetoimitukset
Ville Hynynen

Ville (William) Hynynen (6. joulukuuta 1883 Sukeva, Iisalmen maalaiskunta – 7. toukokuuta 1947 Manhattan, New York City) oli suomalainen opettaja ja kääntäjä.
Hynynen kävi Iisalmen reaali- ja porvarikoulua vuosina 1900–1902. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista vuonna 1906. Seuraavana vuonna hän suoritti laulunopettajatutkinnon Helsingin musiikkiopistossa. Opintomatkoja Hynynen teki Tanskaan, Ruotsiin, Norjaan, Viroon ja
Englantiin. Lahden kansanopiston opettajana Hynynen toimi vuosina 1908–1923. Hän toimi myös sosiaaliministeriön raittiusosaston neuvojana, Lahden seudun Nuorisoseurojen Liiton sekä Kieltolakiliiton Lahden seudun aluejärjestön puheenjohtajana. Lahdesta Hynynen siirtyi Forssan työväenopiston johtajaksi vuosiksi 1923-24.
Vuonna 1924 Hynynen muutti Yhdysvaltoihin, jonne oli tehnyt matkan jo vuoden 1914 alussa. New Yorkissa Hynynen suoritti Master of Arts (MA) –tutkinnon Columbian yliopistossa vuonna 1927. New Yorkista käsin hän osallistui aktiivisesti amerikansuomalaisten yhteiseen toimintaan. Tänä aikana Hynynen kirjoitti myös useita mielipidekirjoituksia, runoja, ja esseitä suomalaisiin lehtiin ja osallistui teatteritoimintaan ja lausuntailtoihin.
Hynysen vanhemmat olivat maanviljelijä August Hynynen ja Kristiina Kauppinen. Hynynen avioitui vuonna 1908 Hanna Vilhelmiina Räisäsen kanssa. Pariskunnalle syntyi kaksi tytärtä.
Suomennoksia

Louisa M. Alcott : Kahdeksan serkusta ; englanninkielestä suomentanut Ville Hynynen. WSOY 1917, 6. painos 1950, 8. kieliasultaan uud. painos 1969, 11. painos 1992 (alkuteos Eight cousins)
Louisa M. Alcott : Pikku miehiä. WSOY 1918, 5. kieliasultaan uud. painos 1967, 10. painos 2000 (alkuteos Little men)
Hall Caine : Hagarin poika ; englanninkielestä suomentanut Ville Hynynen. WSOY 1919
James Fenimore Cooper : Haukansilmä. WSOY 1919, 2. painos korj. ja lyh. suomennos 1954, 4. painos 1975 (alkuteos The pathfinder)
George Manville Fenn : Hopeakuilu. WSOY 1920
Hall Caine : Man-saaren tuomari : 1-2 nide ; englanninkielestä suomentanut Ville Hynynen. WSOY 1920
Jack London : Martin Eden : romaani. Otava 1920, Arena-kirja, Helsinki 1970, Tammi, Helsinki 1982
Aiheesta muualla

Ville Hynysen suomentamia teoksia (Haukansilmä, Kahdeksan serkusta, Martin Eden, Pikku miehiä) Project Gutenbergissä
Geni, Ville Hynynen
Saporta Cup

| Saporta Cup |
| --- | --- |

Laji:  koripallo
Maa(t):  Eurooppa
Perustettu:  1967
Lopetettu:  2002
Hallitseva mestari:   Mens Sana Basket
Eniten mestaruuksia:   Real Madrid  Pallacanestro Cantù (4)
Saporta Cup oli koripallosarja, joka toimi vuosina 1967–2002. Sarjassa jokaisen Euroopan maan mestarit pelasivat toisiaan vastaan. Historian saatossa sarjalla oli monta nimeä:
1967–1991 Euroopan cup-voittajien cup
1992–1996 Euroopan Cup
1997–1998 EuroCup
1999–2002 Saporta Cup
Nimi Saporta Cup annettiin sarjalle, kun Real Madrid Balonceston johtaja Raimundo Saporta kuoli. 2001–2002 kauden jälkeen sarja sulautettiin Korać Cupin kanssa yhteen ja nimettiin ULEB Cupiksi.
Aiheesta muualla

ULEB Eurocup
Seppo Niemelä

Seppo Niemelä (19. helmikuuta 1946 Kihniö – 2. elokuuta 2015 Lapua) oli suomalainen toimittaja, opettaja, järjestöjohtaja ja virkamies.
Niemelä oli toimittajana Jyväskylän ylioppilaslehdessä ja Ylioppilaslehdessä 1968–1971, opettajana Alkio-opistossa 1976–1982 ja Keskustapuolueen äänenkannattajan Lallin päätoimittajana 1983–1986 ja puolueen pää-äänenkannattajan Suomenmaan päätoimittajana 1986–1991. Tämän jälkeen Niemelä oli Maaseudun sivistysliiton johdossa vuodet 1991–2003 ja toimi vuodet 2003–2007 Valtion kansalaisvaikuttamisen ohjelman johtajana.
Niemelä kuului Yleisradion hallintoneuvostoon 1987–2003 ja toimi sen puheenjohtajana 1991–1994. Oppiarvoltaan Niemelä oli filosofian tohtori.
Aiheesta muualla

Sivistystyössä korostuu oppijan ainutlaatuisuus. (Väitöstiedote)  10.09.2011. Joensuun yliopisto, Yhteiskuntatieteiden ja kauppatieteiden tiedekunta, Sosiaalipedagogiikka. Arkistoitu 5.9.2015.
Yrjö Turkama

Yrjö Kustaa Turkama, vuoteen 1938 Durchman (s. 6. toukokuuta 1932 Pielavesi) on suomalainen eläköitynyt yritysjohtaja ja mainosalan yrittäjä ja vaikuttaja, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Turkaman vanhemmat olivat piirieläinlääkäri Lauri Fredrik Turkama ja Mirja Meeri Marjatta Korhonen. Turkama tuli ylioppilaaksi Kouvolan lyseosta vuonna 1952 ja valmistui merkonomiksi Helsingin Kauppaoppilaitoksesta vuonna 1955.
Hän oli Sammon Rulla Oy:n apulaismyyntipäällikkö 1954–1956, Oy Lintas Ab:n mainospäällikkö 1956–1959, Mainostoimisto Oy SEK Ab:n osastopäällikkö 1959–1963 ja Turkama & Kumppanit Oy Mainostoimiston osakkaana toimitusjohtaja 1963–1987, johtokunnan puheenjohtaja 1963–1980, hallituksen jäsen 1981–1987 ja sitten hallituksen puheenjohtaja. Advisor-yhtiöiden hallitusten puheenjohtaja Turkama oli 1987–1992. Hänellä oli myös lukuisia oman alansa ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Kauppaneuvoksen arvonimen Turkama sai vuonna 1983. Hän on saanut myös Mainonnan monitaho -palkinnon.
Hänen ensimmäinen puolisonsa vuosina 1963–1973 oli ekonomi Kirsti Hildur Mäkelä ja toinen puolisonsa vuosina 1978–1988 liikkeenharjoittaja Sirkkaliisa Vesa. Kolmannen puolisonsa hammaslääkäri Vilja Kaarina Valtosen kanssa Turkama avioitui vuonna 1990.
Yrjö Turkama vetäytyi mainosalalta vuonna 1992 Advisor -konsernin konkurssin myötä ja siirtyi maanviljelijäksi tilalleen Sysmään.
Will Vandom

Willelmina ”Will” Vandom on kuvitteellinen hahmo Elisabetta Gnonen luomassa W.i.t.c.h.-sarjakuvassa. Se kertoo viidestä teinitytöstä, jotka valitaan portaalien (Kandrakarin porttien) vartijoiksi, ja he saavat käyttöönsä neljän alkuaineen voimat. Sarjakuvasta on tehty myös samanniminen televisiosarja.
Will asuu Heatherfieldin laitamilla äitinsä Susanin kanssa. Will on poikatyttömäinen, mutta on myös herkkätunteinen, ujo ja hiukan varautunut, mutta voimakastahtoinen ja älykäs. Will käy yhdeksättä luokkaa Sheffield Institute -nimisessä koulussa. Hän on samalla luokalla Cornelian kanssa. Yleensä Will ei viihdy koulussa alkuunkaan, mutta kantaa silti nöyrästi vastuun tulevaisuudestaan ja satsaa koulua varten. Willin lempiaineet ovat biologia ja kemia, mutta hän pitää paljon myös kuvataiteesta ja liikunnasta. Will ei ole erityisen hyvä ranskassa. Will harrastaa uintia ja pyöräilyä, ja hän viihtyy myös pitkiä aikoja tietokoneen ja eläinten parissa.
Ennen Kandrakarin vartijana

Sarjakuvassa: Ennen kuin Will oli Kandrakarin vartija, hän oli normaali tyttö, joka on syntynyt 19. tammikuuta, eli hän on horoskooppimerkiltään kauris. Kun hän oli vielä pieni, hänen isänsä lähti hänen ja Willin äidin Susanin luota. Hänen vanhassa koulussaan pienessä kaupungissa Fadden Hillsissä, hän huomasi, että osasi lukea toisten ihmisten ajatuksia. Kerran hän luki ystäviensä ajatuksia, milloin hän tajusi, ettei hänen ystävänsä pitäneet hänen seurastansa. Will tuli murtuneena kotiin syrjinnän takia. Hänen äitinsä ehdotti, että ehkä heidän pitäisi muuttaa Fadden Hillsistä liian monen ikävän muiston takia. Samana hetkenä radiosta ilmoitettiin aurinkoista päivää Heatherfieldiin. Yhdessä Susan ja Will päättivät, että Heatherfield olisi paras paikka, minne he voisivat muuttaa, vaikka useissa alussa ilmestyneissä lehdissä Will vihaakin kaupunkia.
Televisiosarjassa: Kuten sarjakuvassakin ennen Kandrakarin vartijana, Will oli normaali tyttö, joka asui äitinsä kanssa Fadden Hillsissä. Toisin kuin sarjakuvassa he muuttavat Willin äidin työn takia Heatherfieldiin.
Taikavoimat

Sarjakuvassa: Will kykenee hallitsemaan ja vahvistamaan kaikkien muiden elementtien voimia. Hän on myös Kandrakarin sydämen haltija. Kandrakarin sydämeen on tiivistynyt neljän alkuperäisen elementin, maan, tulen, ilman ja veden voimat, ja Will voi hallita niitä halutessaan. Tämän lisäksi Willillä on kyky puhua koneille.
Televisiosarjassa: Will hallitsee Pimeää ainetta, mikä muistuttaa sähköä. Hän on myös Kandrakarin sydämen haltija, kuten sarjakuvassakin. Myös televisiosarjassa Willillä on kyky puhua koneille.
Will voi myös
luoda suojakilven
purkaa sokaisevaa valoa Kandrakarin sydämestä
kanavoida elementit sydämen kautta vartijoille
luoda salamoita (Pimeä aine)
tuoda elektronisia laitteita eloon Pimeän aineen avulla
luoda voimattomia kopioita itsestään (Kutsutaan sarjakuvassa Astraalimarjoiksi).
Rakkauselämä

Will oli ollut pitkään rakastunut supersuositun Cobalt Blue -bändin laulajaan Matt Olseniin. Will luuli Mattilla olevan säpinää sekä Jackien, Mandyn että Oruben kanssa, mutta tosiasiassa Matt ja Will ovat koko ajan olleet ihastuneet toisiinsa. Juuri, kun Will ja Matt olivat löytäneet kivikkoiseen suhteeseensa onnen, Matt siepattiin Elementtien kirjan sisään, mutta Will ja muut W.i.t.c.h.-jengiläiset pelastivat hänet. Tämän jälkeen Matt tuurasi Karmillan, suositun rokkistaran, kitaristia, ja joutui siis jättämään Willin vähäksi aikaa. Kun Matt lopulta oli palaamassa, hän siirtyi Kandrakarin palvelukseen ja varasti W.i.t.c.h - tytöiltä voimat, jotta voisi antaa uudet tilalle. Kun Matt lopetti työt Kandrakarissa, palautui Willin ja Mattin suhde ennalleen.
Perhe

Willin perheeseen kuuluvat Simultech-yhtiössä työskentelevä äiti Susan ja Willin historianopettaja ja isäpuoli Dean Collins. Willin oikea isä Thomas on eronnut Susanista jo Willin ollessa pieni tyttö. Susan on jo synnyttänyt poikavauvan jonka nimeksi on annettu William. Willillä oli ennen myös lemmikkimurmeli, mutta se jäi auton alle. Will asuu äitinsä, isäpuolensa ja pikkuveljensä kanssa vanhahkossa kerrostalossa.
Willin ja muiden W.I.T.C.H-tyttöjen päihitettyä vaarallisen Varjojen äidin (numerossa 85), selviää, että myös Williamilla on maagisia kykyjä.
Aiheesta muualla

W.i.t.c.h. - JETIX
Suomen viralliset W.i.t.c.h.-sivut
Kaikkien W.i.t.c.h.-maiden viralliset sivut
Seppo Nevala

Seppo Väinö Ilmari Nevala (3. marraskuuta 1947 Ylitornio – 4. joulukuuta 2008 Järvenpää) oli suomalainen poliisineuvos ja Suojelupoliisin päällikkö 1996–2007.
Ennen poliisiuraansa Nevala oli muun muassa pääministeri Kalevi Sorsan poliittinen sihteeri. Suojelupoliisissa Nevala aloitti vuonna 1978. Nevalan poliisiuran ylimmät virat olivat sisäministeriön poliisijohtaja (1991), suojelupoliisin apulaispäällikkö ja lopulta suojelupoliisin päällikkö (vuosina 1996–2007). Sisäasiainministeriössä toimiessaan Nevala kannatti suojelupoliisin lakkauttamista. Suojelupoliisin päällikkönä Nevala ehdotti parlamentaarisen valvonnan tehostamisen vaihtoehdoksi sitä, että suojelupoliisin päällikön tehtävä muuttuisi määräaikaiseksi viiden vuoden jaksoissa.[lähde? ]
Seppo Nevala joutui syyskuussa 2004 virkavapaalle ja vastaamaan oikeudessa suojelupoliisin toiminnasta. Syytteen mukaan Nevala oli alaisensa, Petri Knapen, kanssa jättänyt saattamatta tutkittavaksi, että niin sanotussa Soneran teleurkintajutussa Supon tutkijana toimineella Martti Pitkäsellä oli laittomasti saatuja televalvontatietoja. Syytteen mukaan tutkinta käynnistettiin vasta sen jälkeen, kun Sonera-juttua tutkinut keskusrikospoliisi ilmoitti Supolle laittomien tietojen paljastumisesta. Syytteet hylättiin käräjäoikeudessa 22. joulukuuta 2004 ja hovioikeudessa 31. maaliskuuta 2005.
[lähde? ]
Nevala profiloitui myös niin sanottuihin Stasi-oikeudenkäynteihin johtaneissa vuoden 2002 tutkinnoissa valtiollisen poliisin päällikkönä, mikä huipentui tapaus Alpo Rusiin ja sen jälkipuintiin vuosina 2005–2007. Stasi-listojen asiassa Nevala oli ulkoasiainvaliokunnan kuulustelujen aikana sairauslomilla. Rusin tapauksesta suoritettu esitutkinta ei kuitenkaan johtanut syytteen nostamiseen.[lähde? ]
Seppo Nevala jätti eroanomuksensa suojelupoliisin päällikön tehtävästä 27. heinäkuuta 2007 ja jäi eläkkeelle 1. joulukuuta 2007. Hän kuoli 4. joulukuuta 2008 61-vuotiaana kotonaan sairauskohtaukseen.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Seppo Nevalan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
San Lorenzo de El Escorial

| San Lorenzo de El Escorial |
| --- | --- |
 Näkymä kaupunkiin
 lippu:  vaakuna
 San Lorenzo de El Escorial
 Koordinaatit: 40°35′37″N, 4°8′34″W 
Valtio:  Espanja
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  
Väkiluku (2016):  18 038
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
San Lorenzo de El Escorial on kunta Madridin itsehallintoalueella Espanjassa, noin 45 kilometriä maan pääkaupungista Madridista luoteeseen. Vuonna 2016 kunnan väkiluku oli 18 038.
Kunnassa sijaitsee kaksi merkittävää rakennelmaa: El Escorialin luostarikompleksi, jonne on haudattu suurin osa Espanjan Habsburg- ja Bourbon-sukuisista monarkeista, sekä Santa Cruz del Valle de los Caídos, muistomerkki Espanjan sisällissodassa kaatuneille. Ensin mainittu on ollut Unescon maailmanperintöluettelon kohde vuodesta 1984.
Casita del Infante ja naapurikunnassa El Escorialissa sijaitseva Casita del Príncipe ovat Espanjan kuningashuoneelle kuuluvia kiinteistöjä.
Kunnan alueella järjestetään myös Complutense-yliopiston suosittuja kesäkursseja.
Naapurikunnasta El Escorialista on Renfen lähiliikennejunayhteys Madridiin.
Plaza de la Constitución
Monasterio de El Escorial
Monasterio de El Escorial
Casita del Infante (Casita de Arriba)
Casita del Príncipe (Casita de Abajo)
Plaza de la Cruz
Teatro Real Coliseo de Carlos III
Calle Floridablanca
Valle de los Caídos
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
San Lorenzo de El Escorialin virallinen sivusto
San Lorenzo de El Escorialin matkailusivusto
San Lorenzo de El Escorial Google Mapsissa
Senegalin kielet

| Senegalin kielet |
| --- | --- |
 Ranskan kieltä kyltissä Senegalissa.
Viralliset:  ranska
Kansalliskielet:  wolof, pulaar, serer, manding, diola
Lingua franca:  wolof
Alkuperäiskielet:  balanta, jola-fonyi, mandinka, manjak, mankanya, noon, pulaar, serer, soninke
Arkikielet:  afrikanranska, hassaniyya
Vieraat kielet:  englanti, arabia, portugali
Viittomakielet:  ranskankielisen Afrikan viittomakieli
Näppäimistöasettelu:  AZERTY, arabialainen näppäimistöasettelu  
Senegal on monikielinen maa, ja siellä puhutaan noin 39 eri kieltä. Maan virallinen kieli on siirtomaa-ajalta periytyvä ranska, mutta laajimmin käytetty kieli on atlantinkongolaisiin kieliin kuuluva wolof.
Vuonna 2013 Senegalin lukutaitoisuus oli 42,4 prosenttia, ja lukutaito oli selvästi harvinaisempaa naisilla (35,7 prosenttia) kuin miehillä (49,3 prosenttia).
Virallinen kieli ranska

Ranskan kieli tuli Senegalissa käyttöön siirtomaa-aikana. Nykyisin se on Senegalin ainoa virallinen kieli ja korkeakoulujen, parlamentin ja tuomioistuinten kieli, vaikka vain kymmenen prosenttia väestöstä puhuu sitä sujuvasti. Kaikkiaan ranskaa osaa jollain tasolla eri arvioiden mukaan 21–40 prosenttia senegalilaisista.
Viime aikoina ranskan kielen aseman Senegalissa on havaittu heikentyneen wolofin hyväksi.
Kansalliset kielet

Senegalin kansallisiksi kieliksi on määritelty wolof, pular, mandinka, serer ja diola sekä jola-fonyi, mistä ei kuitenkaan ole käytännön hyötyä maan ei-ranskankieliselle väestölle, sillä kaikki viralliset prosessit tapahtuvat edelleen ranskaksi. Kansalliskielten lisäksi 14 muuta kieltä on kodifioitu siten, että ne soveltuisivat koulutukseen ja virallisiin yhteyksiin, mutta niiden käyttö on toistaiseksi rajoittunut vain yksittäisiin kokeiluihin. Yleisimmin puhuttu äidinkieli on wolof (50 prosenttia väestöstä), jota seuraavat 25 prosentin puhuma pular ja 11 prosentin puhuma serer. Wolofia käytetään ranskan rinnalla muun muassa kaupunkien puhekielenä ja radiolähetyksissä.
Wolof

Senegalin yleisimmin puhuttu kieli ja todellinen lingua franca on ranskan sijaan wolof, joka yhdistetään Senegaliin niin vahvasti, että muissa Afrikan maissa sanat "senegalilainen" ja "wolof" käsitetään synonyymeiksi. Wolofia ymmärtää jopa 95 prosenttia maan väestöstä, ja perustuslaki käännettiin ensimmäistä kertaa virallisesti sille vuonna 2010. Kieltä käytetään yleisesti myös naapurimaa Gambiassa, ja se on sukua Senegalin kahdelle muulle suurelle kielelle pularille ja sererille. Wolof on myös pääkaupunki Dakarin tärkein kieli.
Muut kielet

Ranskan ja kuuden kansalliskielen ohella Senegalissa puhuttavia kieliä ovat muun muassa arabian kielen murre hassaniyya, jalunka, yleiskieli n’ko, saafi-saafi, soninke, susu ja khasonka. Casamancessa puhutaan paikoin portugaliin perustuvaa kreolikieltä, jolla on tärkeä merkitys alueen kansalliselle indentiteetille, ja maassa asuvat kapverdeläiset puhuvat omaa, niin ikään portugaliin perustuvaa kapverdenkreoliaan. Maahanmuuttajakieliä ovat bambara, kapverdenkreoli, krio, moore, portugali ja vietnam, minkä lisäksi englantia opetetaan vieraana kielenä kouluissa.
Yhtäkään viittomakieltä ei ole tunnustettu Senegalissa virallisesti; vuonna 2008 julkaistun tutkimuksen mukaan vähemmistö senegalilaisista kuuroista käyttää amerikkalaista viittomakieltä, jonka yksityinen kuurojen koulu on ottanut käyttöön, tai sen muunnosta ranskankielisen Afrikan viittomakieltä. Mbourin kaupungissa käytetään paikallista alkuperäisviittomakieltä, Mbourin viittomakieltä.
Sammallammi (järvi Mänttä-Vilppulassa)

| Sammallammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Mänttä-Vilppula
Koordinaatit:  61°59′31″N, 24°32′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kuoreveden alue (35.61)
Laskujoki:  oja Toivionjärveen 
Järvinumero:  35.615.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  111,3 m  
Rantaviiva:  0,548 km  
Pinta-ala:  1,462 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSammallammi 
Sammallammi  on Pirkanmaalla Mänttä-Vilppulassa Sammallammin kylän lähellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.