Ernst Röhm
Röhmin loppu

Hitlerin noustua valtaan Röhm toivoi tämän ryhtyvän laajamittaisiin uudistuksiin Saksan talouselämän sosialisoimiseksi. Röhm kannattajineen otti sosialismin kansallissosialismin nimessä ilmeisen vakavasti. Hitler, joka kuitenkin tarvitsi itselleen suuryritysten, teollisuusjohtajien ja eliitin tuen, pidättäytyi kaikesta, joka olisi voitu tulkita valtiollistamiseksi tai sosialisoimiseksi, hän päinvastoin torjui nämä ajatukset suoralta kädeltä. Röhm alkoi valittaa valtaannousun jääneen puolitiehen. Hänen mukaansa vain aito saksalainen kansallissosialistinen vallankumous saattoi ratkaista Saksan ongelmat.
Samalla Röhm alkoi yhä selkeämmin puhua siitä, että Saksan valtakunnanarmeija Reichswehr tulisi sulauttaa paljon suurempaan SA:han, josta syntyisi täten todellinen ”kansanarmeija” (”Volksheer”). Saksalaisten perinteiden mukaan kasvatetut upseerit olivat kauhuissaan ajatellessaan armeijan sulauttamista kansanomaiseen SA:han. Lisäksi he pelkäsivät syystä ulkovaltojen puuttumista asiaan. Olihan Versaillesin rauhansopimus rajannut Saksan armeijan koon 100 000 mieheen, joten uusi monimiljoonainen kansanarmeija rikkoisi selvästi rauhansopimusta.
Lopullinen ratkaisu tuli vuonna 1934, juuri ennen presidentti Paul von Hindenburgin kuolemaa. Presidentin ollessa kuolemaisillaan alkoivat monet ryhmät toimia saadakseen oman ehdokkaansa presidentiksi. William Shirerin kirjan Kolmannen valtakunnan nousu ja tuho mukaan konservatiivien vahva ryhmittymä halusi kruununprinssi Vilhelmin (keisari Vilhelm II:n pojan) palaavan ja ryhtyvän Saksan presidentiksi. Välttääkseen tämän Hitler tapasi tärkeimmät sotilasjohtajat panssarilaiva Deutschlandilla ja lupasi aloittaa Saksan uudelleenaseistuksen, jos he kannattaisivat häntä presidentiksi. Lisäksi hän lupasi hankkiutua eroon Röhmistä niin kutsuttuna pitkien puukkojen yönä.
Heinrich Himmlerin johtama SS hankki tekaistuja todisteita, joiden mukaan SA valmisteli Röhmin johdolla vallankaappausta ja oli saanut tätä varten Ranskasta 12 miljoonaa valtakunnanmarkkaa avustusta. Hitler esitti epäilykset Röhmille, joka torjui ne suoralta kädeltä. Röhm kuitenkin suostui lähettämään koko SA:n neljäksi viikoksi lomalle. 29. kesäkuuta 1934 Röhm määräsikin SA:n lomalle ja ilmoitti itse matkustavansa kuntoutukseen Bad Wiesseehen Münchenin lähelle. Hitler määräsi kaikki SA:n johtajat osallistumaan kokoukseen Hanselbrauer Hotelliin Wiesseessä Münchenin ulkopuolella 30. kesäkuuta. Tuona päivänä Hitler määräsi henkilökohtaisesti Röhmin pidätettäväksi, kuten Alfred Rosenbergin päiväkirjat todistavat. Virallisten tietojen mukaan Hitler itse olisi ottanut osaa operaatioon kentällä, mutta sen uskotaan olevan pelkkää natsipropagandaa.
Seuraavien tuntien aikana myös muut SA:n johtajat pidätettiin, ja monet heistä ammuttiin heti. Todennäköisesti Hitlerin alkuperäinen tarkoitus oli tuomita Röhm oikeudessa, mutta hän kuitenkin päätti, että Röhmin täytyy kuolla. Uskotaan, että Röhmille tarjottiin mahdollisuutta itsemurhaan, mutta lopulta hänet ammuttiin. Hitler käytti tätä puhdistusta selvittääkseen välinsä monien vanhojen vastustajiensa kanssa: Gregor Strasser, Gustav Ritter von Kahr, kenraali Kurt von Schleicher ja Edgar Jung murhattiin. Franz von Papen määrättiin kotiarestiin.
3. heinäkuuta Gesetz über Maßnahmen zur Staatsnotwehr -laki oikeutti nämä – kansallissosialistisessakin valtiossa laittomat – toimet jälkikäteen ”laillisen valtion itsepuolustuksen” nimissä.