stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Niilinliki
Koko ja ulkonäkö

Niilinlikinaaraat ovat uroksia pienempiä. Urokset painavat 90-120 kg, niiden ruumiin pituus on 160-180 cm ja säkäkorkeus 100-105 cm. Naaraiden vastaavat lukemat ovat 60-90 kg, 130-170 cm ja 80-85 cm. Myös urosten ja naaraiden väritys poikkeaa toisistaan. Urosten turkki on väritykseltään tumman mahonkinen tai ruskeanmusta. Niiden harteilla on valkoinen satulakuvio, Tummassa naamassa on valkoinen laikku. Naaraiden ja keskenkasvuisten yksilöiden turkki on väriltään kullanruskea. Urosten ja naaraiden turkki on suhteellisen pörröinen ja pitkä. Uroksilla kasvavat lyyran muotoiset pitkät sarvet, jotka kaartuvat taakse ja kärjistä ylös. Nuoret urokset kasvattavat sarvensa jo ennen, kuin ne saavat täysikasvuisten urosten värityksen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Niilinlikin levinneisyysalue käsittää osia Etelä-Sudanista ja Etiopiata. Sudanissa sen suurempi levinneisyysalue käsittää Suddin kosteikkoalueen Sobatjoen ja Valkoisen-Niilin varrella. Toinen pienempi levinneisyysalue käsittää Macharin suoalueen Etiopian vastaisella rajalla, sekä pienen osan Gambellan kansallispuistota Etiopian puolella rajaa.
Niilinlikin elinympäristö käsittää kausittain tulvivia kosteikko- ja ruohikkoalueita. Tavallisimmin niitä tavataan syvempien vesien reunamilla matalassa vedessä veden korkeuden ollessa 10–40 cm. Liikkuessaan ne seurailevat syvemmän veden ja kuivan maan rajaa.
Elintavat

Niilinlikiä tavataan laumoissa, joihin voi kuulua 50:stä useampaan sataa yksilöä. Laumat käsittävät yleensä uroksia ja naaraita, mutta urokset muodostavat myös omia poikamieslaumojaan. Sekalaumoissa on yleensä hallitseva uros, jonka tunnistaa täysin kehittyneistä valkoisista kuvioistaan. Se suvaitsee keskenkasvuisia uroksia, joilla kuviot eivät ole vielä kokonaan kehittyneet. Sen sijaan täysikasvuiset urokset ottavat yhteen sarvillaan. Niilinlikit ovat päiväaktiivisia. Aktiivisimmillaan ne ovat aamuisin ja myöhään päivällä.
Niilinlikit käyttävät ravinnokseen pääasiassa ruohoja ja muuta kosteikkoalueella esiintyviä kasveja. Niiden levinneisyysalueella ei ole erityisen monia petoeläimiä. Alueen harvoihin petoeläimiin lukeutuvat leijona, leopardi ja niilinkrokotiili. Niilinlikit eivät pysty juoksemaan kovin nopeasti kuivalla maalla.
Niilinlikin tiineys kestää 240 päivää. Poikasia on kerrallaan yksi ja ne syntyvät tavallisesti marraskuun ja tammikuun välisenä aikana. Naaraat synnyttävän vuosittain. Vastasyntynyt poikanen piilottelee parin viikon ajan ja emo käy ajoittain imettämässä sitä. Emo imettää poikastaan kaikkiaan 5–6 kuukautta ja se kasvaa sukukypsäksi 19–20 kuukauden ikäisenä. Niilinlikit voivat elää 21-vuotiaiksi.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt niilinlikin erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Kantojen uskotaan laskeneen 50 % kuluneen 15-vuoden aikana. Vielä vuonna 1980 Etelä-Sudanissa arvioitiin olevan 12 000–32 000 yksilöä ja Etiopiassa vuonna 1988 1 000. Vuonna 2007 ilmasta käsin tehdyssä laskennassa Etelä-Sudanissa havaittiin 4 291 yksilöä. Vuoden 2013 lopussa puhjenneella Etelä-Sudanin sisällissodalla oli huomattava vaikutus niilinlikien kantaan. Sodan molemmat osapuolet ovat kaataneet tuhansia antilooppeja alueella. Suddin alueella laidunnetaan myös suurta määrää nautakarjaa. Myös kaavailulla Jonglein kanavalla saattaa olla tuhoisa vaikutus kantaan.
Etelä-Sudanissa niilinlikin levinneisyysalue käsittää kolme suojeltua aluetta, jolta kannat kuitenkin liikkuvat edes takaisin suojellun ja muun alueen välillä. Etiopiassa pieni määrä niilinlikejä esiintyy Gambelan kansallispuistossa. Niilinlikejä on myös eläintarhoissa, joissa ne polveutuvat kuitenkin huomattavan pienestä määrästä eri yksilöitä.
Uros Ranskassa.
Naaras Prahan eläintarhassa.
Keskenkasvuinen uros.
Olaug Bollestad

| Olaug Bollestad |
| --- | --- |
 Bollestad vuonna 2014.
Kristillisen kansanpuolueen puheenjohtaja
 13. marraskuuta 2021–  
Edeltäjä:  Kjell Ingolf Ropstad
Norjan lapsi- ja perheministeri
 Solbergin hallitus 20. syyskuuta 2021 – 14. lokakuuta 2021  
Edeltäjä:  Kjell Ingolf Ropstad
Seuraaja:  Kjersti Toppe
Norjan maatalousministeri
 Solbergin hallitus 22. tammikuuta 2019 – 14. lokakuuta 2021  
Edeltäjä:  Bård Hoksrud
Seuraaja:  Sandra Borch
Suurkäräjäedustaja
 Rogalandin vaalipiiri 2013–  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Olaug Vervik Bollestad
Syntynyt: 4. marraskuuta 1961 (ikä 62) Strand, Norja
Ammatti:  sairaanhoitaja, poliitikko
Tiedot
Puolue:  kristillinen kansanpuolue
Olaug Vervik Bollestad (s. 4. marraskuuta 1961 Strand) on norjalainen kristillisen kansanpuolueen poliitikko ja puolueensa puheenjohtaja marraskuusta 2021. Hän toimi Solbergin hallituksessa maatalousministerinä (2019–21) sekä lapsi- ja perheministerinä (2021). Hän on istunut suurkäräjillä vuodesta 2013.
Koulutukseltaan ja aiemmalta ammatiltaan Bollestad on sairaanhoitaja. Hän on opiskellut myös hallintojohtamista ja taloutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Olaug Bollestad Wikimedia Commonsissa
Olaug Bollestad Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Kjell Ingolf Ropstad | Kristillisen kansanpuolueen puheenjohtaja 2021– | Seuraaja: nykyinen |
Norjan suurkäräjävaalit 2017

Norjan suurkäräjävaalit 2017 järjestettiin 11. syyskuuta 2017. Vaaleissa valittiin Norjan suurkäräjien kaikki 169 jäsentä. Oppositiossa ollut työväenpuolue sai eniten ääniä, mutta menetti kuusi paikkaa. Oikeistohallituksen konservatiivipuolue ja edistyspuolue menettivät kannatustaan vain vähän. Eniten kannatustaan nostanut puolue oli keskusta, joka sai 8 paikkaa lisää; lisäksi äärivasemmistopuolue punaiset nousi suurkäräjille saaden yhden paikan.
Vähemmistöhallituspohja sai äänestäjien kannatuksen, vaikka Høyre menetti hieman kannatusta. Tukipuolueineen se sai 88 paikalla enemmistön suurkäräjien 169 paikasta. Työväenpuolue tukipuolueineen sai 81 paikkaa.
Tausta

Vuoden 2013 vaalien jälkeen Norjassa muodostettiin pääministeri Erna Solbergin johtama konservatiivipuolueen ja edistyspuolueen koalitiohallitus, joka sai tukea liberaalipuolueelta ja kristillisdemokraateilta. Työväenpuolue, keskustapuolue, sosialistinen vasemmistopuolue ja vihreät jäivät oppositioon.
Vielä keväällä 2017 Työväenpuolueen voitto oli näyttänyt selvältä, mutta elokuussa alkanut Työväenpuolueen kannatuksen voimakas pudotus ja hallituskoalition kannatuksen nousu vaalikamppailun loppumetreillä käänsivät tilanteen Solbergin johtaman porvariblokin eduksi.
Tulos

Norjan suurkäräjävaalien 2017 tulokset
| Puolueet | Puolueet | Puolueet | Äänet> Ääniä | Äänet> % | Äänet> +/– | Paikat | Paikat> +/– |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Työväenpuolue | AP | 800 949 | 27,4 |  3,5 | 49 |  6 |  |
|  | Konservatiivipuolue | H | 732 897 | 25,0 |  1,8 | 45 |  3 |  |
|  | Edistyspuolue | FrP | 444 683 | 15,2 |  1,2 | 27 |  2 |  |
|  | Keskusta | Sp | 302 017 | 10,3 |  4,8 | 19 |  9 |  |
|  | Sosialistinen vasemmistopuolue | SV | 176 222 | 6,0 |  1,9 | 11 |  4 |  |
|  | Liberaalit | V | 127 911 | 4,4 |  0,9 | 8 |  1 |  |
|  | Kristillisdemokraatit | KrF | 122 797 | 4,2 |  1,4 | 8 |  2 |  |
|  | Vihreät | MDG | 94 788 | 3,2 |  0,4 | 1 |  0 |  |
|  | Punaiset | R | 70 522 | 2,4 |  1,3 | 1 |  1 |  |
|  | Muut |  | 54 057 | 1,9 |  0,4 | 0 |  0 |  |

| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 2 926 843 | 100 % |  | 169 |  |  |

| Hyväksyttyjä ääniä | Hyväksyttyjä ääniä | Hyväksyttyjä ääniä | 2 926 843 | 99,2 |  |  |  |  |
| Tyhjä ääniä | Tyhjä ääniä | Tyhjä ääniä | 18 509 | 0,6 |  |  |  |  |
| Hylättyjä ääniä | Hylättyjä ääniä | Hylättyjä ääniä | 5 172 | 0,2 |  |  |  |  |
| Äänestäneitä | Äänestäneitä | Äänestäneitä | 2 950 524 | 78,2 |  |  |  |  |

 Lähde: Valgresultat (norjaksi)
New England Revolution

New England Revolution on yhdysvaltalainen jalkapalloseura, joka pelaa Major League Soccer -liigassa. Seuran omistaa Robert Kraft, jonka omistukseen kuuluu myös NFL-seura New England Patriots. Seura on pelannut kaudesta 2002 lähtien kotiottelunsa Gillette Stadiumilla Foxborough'ssa Massachusettsissa, joka toimii myös Patriotsin kotistadionina; kausina 1996–2001 Revolutionin kotistadionina toimi sittemmin purettu Foxboro Stadium. Revolution edustaa MLS:ssä seuran itsensä mukaan koko Uuden Englannin aluetta, johon kuuluvat seuran varsinaisen kotiosavaltion Massachusettsin lisäksi Connecticut, Maine, New Hampshire, Rhode Island sekä Vermont.
Revolution perustettiin vuonna 1995 yhtenä MLS:n perustajaseuroista. Seura kuuluu MLS:n itäiseen konferenssiin. Revolution ei ole voittanut historiansa aikana vielä yhtään suurta titteliä, mutta on ollut lähellä voittoa neljä kertaa; se on pelannut MLS Cupin loppuottelussa (Major League Soccerin mestaruusottelu) kolmesti, vuosina 2002, 2005 ja 2006, ja US Open Cupin loppuottelussa kerran, vuonna 2001. Vuosien 2002 ja 2005 MLS Cupin loppuotteluissa Revolutionin finaalivastustajana oli Los Angeles Galaxy, joka voitti kummallakin kertaa mestaruuden maalein 1–0 jatkoajalla, ja myös vuoden 2001 Open Cupin loppuottelussa Revolution kohtasi Galaxyn, joka oli sillä kertaa vahvempi maalein 2–1; ratkaisu syntyi silläkin kertaa jatkoajalla. Vuoden 2006 MLS:n mestaruusottelussa seura sai vastaansa Houston Dynamon, joka vei mestaruuden nimiinsä rangaistuspotkukilpailun jälkeen. Varsinaisen peliajan jälkeen ottelu oli tilanteessa 0–0 ja jatkoajan jälkeen tilanteessa 1–1.
Revolutionin nykyinen päävalmentaja on skotlantilainen entinen jalkapalloilija, peliuransa huippuvuodet Liverpool FC:ssä pelannut Steve Nicol. Hän on hoitanut tehtävää kauden 2002 puolivälistä alkaen.
Joukkue > Kokoonpano

Päivitetty: 26. elokuuta 2023
Mestaruudet

US Open Cup 2007
Pohjois-Amerikan Superliiga 2008, 2010
Huomattavia pelaajia

Mike Burns (1996–2000)
Clint Dempsey (2004–2007)
Raúl Díaz Arce (1998–1999)
John Harkes (1999–2001)
Jay Heaps (2001–)
Alexi Lalas (1996–1997)
Joe-Max Moore (1996–1999, 2003–2004)
Pat Noonan (2003–)
Steve Ralston (2002–)
Taylor Twellman (2002–)
Eric Wynalda (2000–2001)
Walter Zenga (1997, 1999)
Jermaine Jones (2014–)
Päävalmentajat

Frank Stapleton (1996)
Thomas Rongen (1996–1998)
Walter Zenga (1998–1999)
Steve Nicol (1999; väliaikainen)
Fernando Clavijo (2000–2002)
Steve Nicol (2002–)
Aiheesta muualla

Seuran virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Nioron piiri

Nioron piiri Malin kartalla.
Nioron piiri (ransk. Cercle de Nioro) on paikallishallintoalue Kayesin alueella Malissa. Sen pinta-ala on 12 440 neliökilometriä. Asukkaita on 230 500 henkeä (vuonna 2009).
Nioron piiri rajoittuu pohjoisessa Mauritaniaan, idässä Koulikoron alueen Naran piiriin sekä etelässä Kayesin alueen Diéman, lounaassa Bafoulabén ja luoteessa Yélimanén piireihin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Piiri käsittää Nioron, Troungoumbén ja Yourin kaupungit sekä 13 maalaiskuntaa: Baniéré Koré, Diabigué, Diarra, Diaye Coura, Gadiaba Kadiel, Gavinané, Gogui, Guétéma, Koréra Koré, Nioro Tougouné Rangabé, Sandaré, Simbi ja Yéréré. Hallinnollinen keskus on Nioro. Kyliä ja kaupunginosia on yhteensä 201. Asukkaat ovat soninkeja, fulbeja, maureja, kagoroja ja bambaroita.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, lehmänpapu, hirssi ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja sekä vähäisemmässä määrin hevoset ja kamelit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Trongoumbéssä pidetään alueen tärkeimmät karjamarkkinat.
New Tracks

| New Tracks Country Express |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : MTV-Studiot
 Julkaistu: 1980
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Ari Oinonen
 Tyylilaji: country, folk
 Kesto: 37.06
 Levy-yhtiö: CBS
Country Expressin muut julkaisut
| Good Old – Brand New 1978 | New Tracks 1980 | One More Shot 1984 |
New Tracks on suomalaisen Country Express -yhtyeen albumi vuodelta 1980.
Kappaleet > A-puoli

Redneck
Holding the Rag
Tonight the Bartender Is on the Wrong Side of the Bar
Going Back to Texas
Today I Started Loving You Again
I'm a Loner
Kappaleet > B-puoli

Devil in Blue Jeans (Benny Törnroos, Åke Grandell)
Yesterdays Dream (Benny Törnroos, Tuija Rankama)
Lay Down Sally
One Day at a Time
Tonight the Bottle Let Me Down
Arctic Outlaw (Börje Björkvist)
Kokoonpano

Benny Törnroos – laulu
Börje Björkqvist – akustinen kitara
Guy Laine – sähkökitara
Rolf Löfberg – sähkökitara
Ingmar Grönqvist – basso
Jan Björklund – rummut
Kokoonpano > Muut

Thomas Haglund – viulu
Ari Oinonen – piano
Aiheesta muualla

Albumi Fono.fi:in tietokannassa
Nansen-palkinto

Nansenin pakolaispalkinto
Nansenin pakolaispalkinto (engl. Nansen Refugee Award, ransk. Nansen Refugee Award) on jokavuotinen palkinto joka annetaan henkilölle tai järjestölle joka työskentelee pakolaisten hyväksi. Palkintoa on jaettu vuodesta 1954. Palkinnon myöntää Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö. Palkinto on nimetty Kansainliiton ensimmäisenä pakolaiskomisaarina toimineen norjalaisen tutkimusmatkailijan ja humanistin Fridtjof Nansen mukaan.
Nansen loi pakolaisille oman henkilöstatuksen luomalla Nansenin passin, jolla pakolaiset voivat todistaa henkilöllisyyden. Nansen sai vuonna 1922 Nobelin rauhanpalkinnon.
Ensimmäinen rahapalkinto oli vuonna 1979, ja sen arvo oli 100 000 dollaria. Sen antavat yhdessä Sveitsin ja Norjan hallituksen edustajat.
Nioumamakana

| Nioumamakana |
| --- | --- |
 Nioumamakana
 Koordinaatit: 12°24′44″N, 8°52′41″W 
Valtio:  Mali
Alue:  Koulikoron alue
Piiri:  Katin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  maalaiskunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  322,92 km²
Väkiluku (2009):  8 400
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nioumamakana on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee lähellä Guinean rajaa 150 kilometriä Katista länteen. Kunnassa on 8 400 ja kylässä 500 asukasta (vuonna 2009).
Nioumamakanan kunnan pinta-ala on 322,92 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Katin piirin Sobran, etelässä Kangaban piirin Balan Bakaman ja luoteessa Kayesin aluein Kitan piirin Sirakoron ja Makanon kuntiin sekä lounaassa Guineaan. Maisemaa leimaavat Mandinguevuoret. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on vuoristometsiä, galleriametsiä sekä puu- ja metsäsavannia. Eläinkunta käsittää muun muassa antilooppeja ja pahkasikoja sekä leijonan ja leopardin kaltaisia katoamassa olevia suurpetoja.
Kuntaan kuuluu yhdeksän kylää. Asukkaat ovat mandinkoja, fulbeja, bambaroita ja soninkeja.
Kunnan liikenneyhteydet ovat huonot varsinkin sadekaudella. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, maissi ja riisi. Myytäväksi kasvatetaan maapähkinää ja puuvillaa. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat ja vuohet. Lisäksi harjoitetaan keräilyä, käsityöammatteja ja perinteisin menetelmin tapahtuvaa kullankaivua. Kultaesiintymiä ovat keskuskylän Dagala sekä Kéniéba Couta.
Níkos Chatzivréttas

| Níkos Chatzivréttas> Νικόλαος ”Νίκος” Χατζηβρέττας |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Nikólaos ”Níkos” Chatzivréttas
Syntynyt: 26. toukokuuta 1977 (ikä 47) Thessaloniki, Kreikka
Kansalaisuus:   Kreikka
Koripalloilija
Pelipaikka:  Heittävä takamies / Pieni laitahyökkääjä
Pituus:  195 cm
Paino:  92 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
:  TsSKA Moskova Panathinaikos
Maajoukkueet
2000–2007:   Kreikka
Ottelut (pisteet):  116 (712)
Aiheesta muualla
FIBA
| Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kreikka.Miesten koripallo.MM-kilpailut  | Maa:   Kreikka> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Japani 2006 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Serbia ja Montenegro 2005 |  |  |
Nikólaos ”Níkos” Chatzivréttas (kreik. Νικόλαος ”Νίκος” Χατζηβρέττας, s. 26. toukokuuta 1977 Thessaloniki) on kreikkalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Heittävänä takamiehenä tai pienenä laitahyökkääjänä pelannut Chatzivréttas voitti seuraurallaan useita pokaaleja ja palkintoja. Kreikan miesten maajoukkueessa hän voitti MM-hopeaa Japanissa 2006 ja Euroopan mestaruuden Serbia ja Montenegrossa 2005.
Pelaajaura

Chatzivréttas pelasi urallaan kotimaansa lisäksi venäläisessä TsSKA Moskovassa jossa voitti Venäjän mestaruuden vuonna 2003. Panathinaikosissa hän voitti kuusi peräkkäistä Kreikan mestaruutta vuosina 2003–2009, viisi peräkkäistä Kreikan cup-mestaruutta vuosina 2005–2009 ja yksityisen Euroliigan mestaruuden vuosina 2007 ja 2009.
Kreikan miesten maajoukkueessa Chatzivréttas pelasi 116 ottelua. Hän voitti maajoukkueessa MM-hopeaa Japanissa 2006 ja Euroopan mestaruuden Serbia ja Montenegrossa 2005. Chatzivréttas kuului Kreikan kokoonpanoon myös Ateenan kesäolympialaisissa 2004 (Kreikka viides) ja vuosien 2001 (yhdeksäs), 2003 (viides) ja 2007 (neljäs) EM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Níkos Chatzivréttas Wikimedia Commonsissa
Kreikan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 2005
4 Papaloukás ·
5 Spanoúlis ·
6 Zísis ·
7 Bouroúsis ·
8 Vasilópoulos ·
9 Fótsis ·
10 Chatzivréttas ·
11 Ntikoúdis ·
12 Tsartsarís ·
13 Diamantídis ·
14 Papadópoulos ·
15 Kakioúzis

Päävalmentaja Giannákis
Kreikan joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2006
4 Papaloukás ·
5 Schortsanítis ·
6 Zísis ·
7 Spanoúlis ·
8 Vasilópoulos ·
9 Fótsis ·
10 Chatzivréttas ·
11 Ntikoúdis ·
12 Tsartsarís ·
13 Diamantídis ·
14 Papadópoulos ·
15 Kakioúzis

Päävalmentaja Giannákis
Nionon piiri

Nionon piiri Malin kartalla.
Nionon piiri (ransk. Cercle de Niono) on paikallishallintoalue Malin Ségoun alueella. Sen pinta-ala on 23 063 neliökilometriä. Asukkaita on 365 400 henkeä.
Nionon piiri rajoittuu pohjoisessa Mauritaniaan ja Timbuktun alueeseen, idässä Moptin alueeseen, etelässä Ségoun alueen Macinan ja Ségoun piireihin sekä lännessä Koulikoron alueeseen. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Luonnonalueita ovat Kala, Kouroumani ja Nampalari.
Piiriin kuuluu Nionon kaupunkikunta sekä 11 maalaiskuntaa: Diabaly, Dogofry, Kala Siguida, Mariko, Nampalari, Pogo, Siribala, Sirifila-Boundy, Sokolo, Toridaga-ko ja Yeredon Saniona. Kyliä on yhteensä 242. Asukkaat ovat bambaroita, fulbeja, miniankoja, moseja ja maureja.
Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi ja hirssi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä.
Nonius (hevonen)

| Nonius |
| --- | --- |

Tyyppi::  lämminverinen
Alkuperä ja nimet
Alkuperämaa::   Unkari
Polveutuminen::  paikalliset hevoset, anglonormanni, englannintäysiverinen
Rodun syntyaika::  1800-luku
Esiintyminen ja käyttö
Käyttötarkoitus::  valjakkoajo, ratsu, maatyöt
Globaali esiintyminen::  n. 1200 yksilöä v. 2021
Tärkeimmät alueet::  Unkari
Ominaisuudet
Korkeus::  155–165 cm
Värit::  perusvärit
Nonius on unkarilainen lämminverinen hevosrotu. Se on kehitetty 1800-luvulla ratsuväen ja maatalouden tehtäviin ja toimii nykyään monipuolisena ratsuna ja valjakkohevosena. Rotu on nimetty kantaori Nonius Seniorin mukaan.
Ominaisuudet

Yleisolemukseltaan nonius on lämminveriseksi melko raskas. Rotu on voimakas ja hyvä rehunkäyttäjä. Se kypsyy myöhään, mutta on vastaavasti pitkäikäinen. Ihanteellinen säkäkorkeus on 155-165 cm.
Pää on suuri, mutta ruumiiseen nähden sopusuhtainen. Profiili on yleensä kyömy, mutta se voi olla myös suora. Kaula on lihaksikas, oreilla hyvin kaareutunut ja tammoilla suora.
Rintakehä on syvä ja leveä. Säkä selväpiirteinen, selkä on leveä ja usein pitkä. Takaosa on vahva, lautanen on pitkä ja usein melko jyrkkä, hännänkiinnitys matalalla.
Jalat ovat kestävät ja voimakkaat, nivelet suuret, mutta selväpiirteiset. Sääri lyhyt ja leveä, vuohinen lyhyt. Kaviot ovat pyöreät ja vahvat.
Väriltään nonius on musta, ruunikko tai rautias. Valkoiset merkit ovat harvinaisia, eivätkä kovin toivottuja.
Luonteeltaan noniusten sanotaan olevan luotettavia, vireitä ja helposti käsiteltäviä.
Historia

Nonius on kehitetty 1800-luvulla keisari Joosef II:n 1784 perustamassa Mezőhegyesin valtionsiittolassa Unkarissa. Rodun kantaisä on 1810 syntynyt anglonormanni ori Nonius Senior, jonka unkarilaiset sotilaat toivat Napoleonin sodissa Ranskasta Unkariin Mezőhegyesin siittolaan vuonna 1816. Nonius Seniorin emä oli melko raskas normannitamma ja isä englantilaistaustainen ori, jonka sanotaan olleen joko puhdas norfolkinravuri tai sen risteytys. Nonius Senior oli rakenteeltaan heikko ja rumaksikin sanottu, mutta luonteeltaan yhteistyöhaluinen. Ori kuitenkin periytti jälkeläisilleen hyvän luonteensa lisäksi kestävyyttä ja suorituskykyä, minkä lisäksi varsat olivat rakenteeltaan isäänsä parempia. Tämän ansiosta Nonius Senioria käytettiin ahkerasti jalostukseen. Orilla astutettiin paikallisten tammojen lisäksi muun muassa arabeja, lipizzanhevosia sekä espanjalaisia ja turkkilaisia tammoja. Rodun tyyppi vakiinnutettiin sisäsiitoksella. Nonius Seniorin orijälkeläisistä mahdollisesti tärkein on englantilaisperäisestä tamma Gasconista syntynyt poika Nonius IV, josta kaikki nykyiset noniukset polveutuvat.
Syntyneelle rodulle löytyi käyttöä etenkin armeijassa ja maataloudessa.
1860-luvulla noniukseen risteytettiin englannintäysiveristä rodun parantamiseksi, jolloin syntyi kaksi erilaista tyyppiä. Suurempaa tyyppiä käytettiin kevyisiin maatöihin ja ajohevosena, kun taas pienempi tyyppi oli soveltui paremmin ratsuksi. Tammat luokiteltiin koon mukaan vuoteen 1945 asti, jolloin populaatiot yhdistettiin. Geneettisesti populaatiot eivät eronneet toisistaan, sillä jalostukseen käytettyjä oreja ei oltu jaoteltu.
Toisen maailmansodan aikana rotu hävisi lähes kokonaan, 1947 jäljellä oli enää 52 tammaa. Määrä alkoi kuitenkin kasvaa nopeasti ja vuonna 1954 Mezőhegyesin siittolassa oli jo 120 tammaa.
Jalostus

Viime aikoina jalostuksessa on pyritty laadun parantamisen ohella kasvattamaan populaatiota. Jalostusvalinnassa suositaan kokoa sekä hyvää luonnetta ja liikettä. Jalostukseen käytettävien hevosten on läpäistävä ajokoe.
Rotu on yhä uhanalainen, vuonna 2021 jalostusoreja oli 78 ja tammoja 1135. Unkarissa noniuksia kasvatetaan Mezöhegyesin ja Hortobágyn siittoloissa ja pustalla vapaana elävät varsat ovat paikallinen turistinähtävyys.
Nykyään Unkarissa astutetaan jonkin verran noniustammoja täysiverioreilla kevyempien kilpahevosten luomiseksi. Lisäksi noniuksia on käytetty unkarinpuoliveristen jalostuksessa tuomaan rotuun kokoa ja tasapainoista luonnetta.
Käyttö

Nonius on aina ollut monikäyttöinen rotu joka soveltuu niin kevyisiin maatöihin, valjakkoajoon kuin ratsuksikin, lisäksi sitä on alkujaan käytetty armeijan tehtävissä. Raskaan rakenteensa vuoksi puhdas nonius ei välttämättä ole parhain urheiluhevonen, mutta harrasteratsuna monipuolinen.
Rodun kantaori Nonius Senior.
Níkos Kazantzákis

Níkos Kazantzákis
Kazantzákisin hauta Iraklionissa.
Níkos Kazantzákis (kreik. Νίκος Καζαντζάκης, suomeksi etunimestä käytössä myös muoto Níko; 18. helmikuuta 1883 Iraklion, Kreeta, Kreikka – 26. lokakuuta 1957 Freiburg, Länsi-Saksa) oli kreikkalainen kirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija ja filosofi.
Elämä ja ura

Kazantzákis valmistui oikeustieteen tohtoriksi 1906 Ateenassa, mutta jo ennen sitä hän oli luonut uraa kirjailijana ja filosofina. Hän oli myös poliittinen aktiivi, jonka kiinnostus oli aluksi kohdistunut kreikan kansankielen eli dimotikín saamiseen virallisen kielen asemaan. Hänen pääteoksenaan pidetään vuonna 1938 ilmestynyttä Odýsseia (Οδύσσεια) -runoteosta. Romaanit saavuttivat kuitenkin suuremman kansansuosion. Niissä yhdistyvät ihmistutkiskelu, mystiikka, kristillisyys ja raju aistillisuus.
Kazantzákisin kuuluisin teos on romaani Kerro minulle, Zorbas (1946), josta Michális Kakogiánnis teki samannimisen elokuvasovituksen vuonna 1964. Muita tunnettuja romaaneja ovat Vapaus tai kuolema (1950) ja Viimeinen kiusaus (1951), jonka pohjalta Martin Scorsese ohjasi elokuvan Kristuksen viimeinen kiusaus vuonna 1988.
Kazantzákisin mukaan on nimetty Iraklionin kansainvälinen lentoasema sekä Níkos Kazantzákisin kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta. Kazantzákisin isän kotikylässä Myrtiássa toimii Níkos Kazantzákis -museo.