stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nuorisorangaistus
Aiheesta muualla

Nuorisorangaistus (Arkistoitu – Internet Archive) Rikosseuraamuslaitos
Nâzik al-Malâika

| Nâzik al-Malâika> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1923 Bagdad, Irak
Kuollut: 2007 (83–84 vuotta)
Kansalaisuus:  Irak
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: arabia
Tuotannon kieli: arabia
Aiheesta muualla
www.nazek.net
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Nâzik al-Malâika (1923 Bagdad, Irak – 2007) oli irakilainen runoilija ja kriitikko. Hän oli tunnetuimpia arabiankielisiä naisrunoilijoita ja ensimmäisiä vapaan mitan käyttäjiä.
Al-Malâikan äiti oli runoilija Salma al-Malâika.
Suomennetut runot

Aaveiden rukous, suom. Joonas Maristo, Tuli & Savu: runouslehti 2010; nro 1 (59)
Runosuomennoksia julkaisussa Marhaba. 2006
Kolera
Lemmenlaulu sanoille
Nada Hope

Nada Hope on poliittisesti ja uskonnollisesti riippumaton suomalainen vapaaehtoisjärjestö. Järjestön toiminnan tarkoituksena on järjestää konkreettista avustusta sekä jakaa tietoa pakolaisista ja puutteen alaisista.
Historiaa

Nada Hope aloitti toimintansa vuonna 1993 nimellä Nada. Nimen järjestölle antoi Bosnian pakolainen. Nada tarkoittaa serbian ja kroatian kielellä toivoa. Vuonna 1995 järjestö jakautui kolmeen osaan ja nimeen lisättiin englanninkielinen toivo-sana, Hope.
Yhteistyökumppanit

Nada Hope harjoittaa yhteistyötä monien yhdistysten, seurakuntien, yritysten, koulujen sekä yksityisten henkilöiden kanssa. Järjestön kaikki jäsenet työskentelevät vapaaehtoisina.
Avustuskohteet maailmalla

Yleisön aktiivisen osallistumisen ansioista järjestö on vuosien varrella lähettänyt satoja rekkakuormia sekä kontteja ympäri maailmaa, pääasiassa Eurooppaan, mutta myös Venäjälle, Intiaan, Sri Lankaan sekä Afrikkaan.
Puheenjohtaja ja perustaja

Järjestön puheenjohtajana toimii perustaja Nytte Ekman. Ekman työskenteli 1990-luvun vaihteessa Zimbabwessa vapaaehtoisena vuoden. Palattuaan Suomeen hän huomasi ihmisoikeuksien rikkeitä myös kotimaassaan, erityisesti kohdistuen pakolaisiin.
Tarve tehdä asialle jotain sai Ekmanin perustamaan järjestön ja aloittamaan työnsä ihmisoikeuksien parissa. Hän auttaa pakolaisia Suomessa opastaen ja neuvoen sekä konkreettisesti avustamalla.
Ekman myös järjestää avustustavaran kuljetukset maailmalle. Hän kontaktoi avustus- ja ihmisoikeusjärjestöt vastaanottokohteessa, sopii ja järjestää rahdit, lähetyksen purkamisen, varastoinnin sekä kuljetukset kohdemaassa. Hän kerää varoja, vastaanottaa ja varastoi lahjoitustavarat Suomessa. Usein hän matkaa itse rekkojen kyydissä toimittamaan lähetyksen perille.
Nytte Ekman on koulutukseltaan sairaanhoitaja, ja hänelle on tärkeää toimittaa kohteisiin myös lääketarvikkeita ja sairaalavarusteita. Lisäksi järjestö toimittaa avustuskohteisiin esimerkiksi vaatteita, kenkiä, astioita, peittoja ja muita vuodevaatteita, pyyhkeitä, patjoja, vaippoja, pesuaineita, kuivamuonaa sekä leluja.
Viimeaikainen toiminta ja tulevaisuuden näkymät

Vuonna 2013 kaksi kontillista ja rekka-autollinen lahjoitustavaraa on toimitettu Irakin ja Turkin kautta Syyrian pakolaisille sekä kohdemaan omille puutteenalaisille. Lisäksi yksi kontti toimitettiin Zimbabween.
Nada Hopen varasto Kauniaisissa suljettiin vuoden 2014 alusta puoleksi vuodeksi.
Aiheesta muualla

http://www.ts.fi/teemat/sunnuntai/1074089012/Aitojen+pakolaisten+auttaja (Arkistoitu – Internet Archive)
http://fifi.voima.fi/artikkeli/2013/huhtikuu/kontillinen-kestovaippoja-syyriaan (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.maailmankuvalehti.fi/node/2691/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Oktjabrskoje polen metroasema

| Oktjabrskoje pole (Октябрьское поле) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Tagansko-Krasnopresnenskaja
Sijainti:  55.7935°N, 37.4935°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  30. joulukuuta 1972
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Oktjabrskoje pole (ven. Октябрьское поле) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1972.
Mustapäätasku

| Mustapäätasku |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Pensastaskut Saxicola
Laji::  rubicola
Kaksiosainen nimi
 Saxicola rubicola  (Linnaeus, 1766) 
Katso myös
   Mustapäätasku Wikispeciesissä   Mustapäätasku Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mustapäätasku (Saxicola rubicola, aikaisemmin Saxicola torquatus) on sieppojen heimoon lukeutuva pieni varpuslintu.
BirdLife Suomen Rariteettikomitean tiedotteessa 27.12.2011lähde tarkemmin? todetaan: Uusien suositusten myötä Suomessa luonnonvaraisesti tavatuksi tulkittujen lintulajien luetteloon lisätään yksi uusi laji. Aiemmin lajilistalla ollut mustapäätasku jakautuu kahdeksi lajiksi: läntiset rubicola- ja hibernans-alalajien mustapäätaskut kuuluvat jatkossa lajiin Saxicola rubicola (“mustapäätasku”) ja itäiset alalajit armenicus, maurus, stejnegeri, variegatus sekä läntisellä palearktisella alueella tapaamattomat indicus ja przewalski lajiin Saxicola maurus (”Idänpensastasku”, nykyisin ”Sepeltasku”). Tieteellinen nimi Saxicola torquatus ”Afrikanpensastasku” säilyy Saharan eteläpuolisessa Afrikassa esiintyvän mustapäätaskulajin nimenä.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 11,5–13 cm ja paino 13–17 g. Kooltaan ja habitukseltaan muistuttaa pensastaskua. Syksyiset nuoret linnut ja talvipukuiset naaraat ovat joskus hankalasti pensastaskusta erotettavissa. Lennossa pyrstön yläpuolen kuviointi on erilainen: mustapäätaskulta puuttuu valkea kuviointi. Juhlapukuinen koiras on helppo tuntea: pää on musta ja kaulassa leveä valkoinen sepel, rinta oranssi, selkä tumma ja yläperä valkoinen. Kaksi alalajia, joita molempia tavataan Suomessa: rubicola esiintyy Etelä- ja Keski-Euroopassa, maura Itä-Euroopassa. Äänet ja laulu poikkeavat pensastaskusta.
Euroopan vanhin rengastettu mustapäätasku on ollut saksalainen, vähintään 8 vuotta 10 kuukautta vanha yksilö.
Levinneisyys

Laaja esiintymisalue kattaa Aasian ja Euroopan, pohjoisimpia osia lukuun ottamatta, sekä Afrikan. Suomessa tavataan vuosittain, mutta pesintää ei ilmeisesti tapahdu joka vuosi. Euroopan pesimäkanta on 1–2 miljoonaa paria.
Elinympäristö

Kuivat, lyhytkortiset avomaat ja vuorenrinteet.
Lisääntyminen

Pesä maassa mättäässä tai matalalla kasvillisuuden varassa. Munia 4–6, joita naaras hautoo noin 2 viikkoa.
Ravinto

Pienet ja keskikokoiset hyönteiset sekä muut selkärangattomat. Pyydystää sekä lentäviä että maassa tai kasvillisuudessa liikkuvia öttiäisiä.
Aiheesta muualla

Jännes, Hannu 1990: Mustapäätaskun Saxicola torquata alalajien ja sukupuolen määrittämisestä sekä lajin esiintymisestä Suomessa. – Lintumies 4.1990 s. 162–173. LYL.
Nicholas Hämäläinen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Nicholas Antero Hämäläinen
Syntymäaika: 5. maaliskuuta 1997 (ikä 27)
Syntymäpaikka: West Palm Beach, Florida, Yhdysvallat
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Lempinimi: Niko
Junioriseurat
2010–2013: FC Florida
2013–2014: FC Dallas
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2014–2023 | Queens Park Rangers | 27 | (0) |
| 2015 | → Dagenham & Redbridge (laina) | 1 | (0) |
| 2019 | → Los Angeles FC (laina) | 3 | (0) |
| 2019–2020 | → Kilmarnock (laina) | 28 | (0) |
| 2021 | → LA Galaxy (laina) | 14 | (0) |
| 2022 | → Botafogo (laina) | 0 | (0) |
| 2023 | → RWDM (laina) | 4 | (0) |
| 2023 | HJK | 8 | (0) |
Maajoukkue
| 2015 | Suomi U18 | 12 | (1) |
| 2015 | Suomi U19 | 2 | (0) |
| 2017–2018 | Suomi U21 | 12 | (0) |
| 2019– | Suomi | 12 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 24. lokakuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 20. toukokuuta 2022.
Nicholas Antero ”Niko” Hämäläinen (s. 5. maaliskuuta 1997 West Palm Beach, Florida) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Veikkausliigassa pelaavaa HJK:ta. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ura > Seurajoukkueet

Yhdysvalloissa syntynyt ja varttunut Hämäläinen aloitti jalkapalloilun Floridassa ja siirtyi myöhemmin FC Dallasin junioriakatemiaan. Syyskuussa 2014 hän siirtyi englantilaiseen Queens Park Rangersiin aloittaen seuran alle 18-vuotiaiden joukkueessa kahden vuoden pituisella sopimuksella. Elokuussa 2015 Hämäläinen pelasi kuukauden lainalla Englannin kakkosliigan Dagenham & Redbridgessa, jossa hän yhden sarjaottelun ohella esiintyi yhdessä Englannin liigacupin ottelussa. Lokakuussa 2015 Suomen Palloliitto valitsi Hämäläisen vuoden lupaavaksi pelaajaksi.
Hämäläinen teki liigadebyyttinsä QPR:n joukkueessa lokakuussa 2016 Fulhamia vastaan. Helmikuussa 2019 Hämäläinen siirtyi MLS-liigan Los Angeles FC:hen puolen vuoden lainasopimuksella. Kauden 2019–2020 hän pelasi lainalla Skotlannin Valioliigan Kilmarnockissa. Seuraavaksi kaudeksi Hämäläinen siirtyi takaisin QPR:n riveihin ja vakiinnutti paikkansa joukkueen pelaavassa kokoonpanossa.
Elokuussa 2021 Hämäläinen siirtyi loppukauden 2021 kattavalla lainasopimuksella MLS-seura Los Angeles Galaxyyn, jossa hän pelasi lopulta lainapestinsä aikana 14 ottelua. Huhtikuussa 2022 Hämäläinen siirtyi alustavasti heinäkuun 2022 loppuun asti ulottuvalla lainasopimuksella Brasilian Série A -seura Botafogoon. QPR kuitenkin kutsui Hämäläisen takaisin lainalta 15. kesäkuuta 2022. Botafogossa Hämäläinen ehti kirjauttaa tililleen vain yhden Copa do Brasil -ottelun. Tammikuussa 2023 Hämäläinen siirtyi loppukauden mittaisella sopimuksella Belgian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavan RWD Molenbeekin riveihin.
Kesällä 2023 Hämäläinen ja QPR purkivat sopimuksensa. Hämäläinen siirtyi heinäkuussa 2023 loppukauden kattavalla sopimuksella HJK:n riveihin. Hämäläinen pelasi loppukauden aikana yhteensä kahdeksan liigaottelua ja pääsi juhlimaan kauden päätteeksi Veikkausliigan mestaruutta.
Ura > Maajoukkue

Hämäläinen on edustanut Suomen U18-, U19- ja U21-maajoukkueita. A-maajoukkueessa hän debytoi tammikuussa 2019 Viroa vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Samana syksynä Hämäläinen osallistui Yhdysvaltain alle 23-vuotiaiden maajoukkueleirille, ja teki lopullisen valintansa syksyllä 2020 päätyen edustamaan Suomea. Hän oli mukana Suomen pelaamissa Kansojen liigan otteluissa, mutta putosi aluksi vuoden 2021 EM-kisoihin nimetystä joukkueesta. Hämäläinen valittiin kuitenkin joukkueeseen loukkaantuneen Sauli Väisäsen tilalle.
Yksityiselämä

Hämäläinen on syntynyt ja kasvanut Yhdysvalloissa. Hämäläisen isä Timo Hämäläinen pelasi 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa SM-sarjaa Kopareissa ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin. Jalkapallosanastoa lukuun ottamatta Hämäläinen ei juurikaan puhu suomea.
Aiheesta muualla

Nicholas Hämäläinen Transfermarkt-sivustolla (englanniksi)
Nicholas Hämäläinen Suomen Palloliiton sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Nu (kana)

ぬ hiraganalla tai ヌ katakanalla ovat kaksi japanin kielen kirjoittamiseen käytettyä kana-merkkiä, jotka edustavat samaa tavua. Ne lausutaan /nɯ/, ja ne ovat kana-aakkostojen 23. sijalla ni- ja ne-tavujen välissä.
Alkuperä

Hiragana ぬ ja katakana ヌ on johdettu man'yōgana-merkistön kautta kanjista 奴.
Latinisaatio

Kanat latinisoidaan samalla tavalla sekä Hepburn-, Kunrei-shiki että Nihon-shiki-järjestelmissä: « nu ».
Kirjoitus

Hiragana ぬ kirjoitetaan kahdella vedolla:
Kalteva veto ylhäältä vasemmalta alas oikealle.
Diagonaalina ylhäältä alkava veto, joka laskeutuu alas vasemmalle, tekee lenkin ensimmäisen vedon päälle, kaartuu yläkautta alas oikealle ja päättyy pieneen lenkkiin.
Katakana ヌ kirjoitetaan kahdella vedolla:
Vaakaveto vasemmalta oikealle, käännös ja kaareva diagonaali alas vasemmalle.
Lyhyt diagonaalinen veto, joka lävistää edellisen vedon vinon osan, ylhäältä vasemmalta alas oikealle.
Tietotekniikassa

Unicode-merkinnät:
ぬ: U+306C
ヌ: U+30CC
Vetojen järjestys merkille ぬ.
Vetojen järjestys merkille ヌ.
Boredoms

| Boredoms |
| --- | --- |
 Boredoms esiintyy Chicagossa vuonna 2006. Kuvassa vasemmalta Yoshimi P-We, Yojiro (selin), Muneomi Senju ja Yamataka Eye.
Tiedot
Toiminnassa:  1986–
Tyylilaji:  krautrock noise rock punk noise
Kotipaikka:  Osaka, Japani
Laulukieli:  englanti, japani
Jäsenet:  Yamataka Eye, laulu, syntetisaattorit, levysoittimet   Yoshimi P-We, laulu, syntetisaattorit, rummut   Yojiro, rummut   Muneomi Senju, rummut  
Levy-yhtiö:  Selfish (Japani), 1988–1989   Shimmy-Disc (Yhdysvallat), 1990–1991   Warner Music Japan (Japani), 1992–   Reprise Records (Yhdysvallat), 1993–1996   Birdman Records (Yhdysvallat), 1998–2001   Vice Records (Yhdysvallat), 2005–  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Boredoms (jap. ボアダムス) (myös V∞redoms) on vuonna 1986 perustettu japanilainen rockyhtye. Yhtyeen musiikin juuret ovat punkissa, kokeellisessa rockissa ja noise-musiikissa, mutta se on sittemmin ottanut vaikutteita myös monista muista musiikkityyleistä. 1990-luvun loppupuolelta alkaen sen musiikissa ovat painottuneet erityisesti vaikutteet krautrockista ja elektronisesta tanssimusiikista. Yhtyettä on nimitetty yhdeksi merkittävimmistä noise rock -yhtyeistä. Lisäksi sitä on verrattu mm. Butthole Surfersiin, Sun Ra Arkestraan ja The Residentsiin.
Boredomsin keulahahmo ja ainoa pysyvä jäsen on ollut vokalisti, kosketinsoittaja ja turntablisti Yamataka Eye. Muita pitkäaikaisia jäseniä ovat olleet mm. rumpali Yoshimi P-We ja kitaristi Seiichi Yamamoto. Yhtyeeltä on julkaistu kahdeksan albumia sekä lukuisia muita julkaisuja.
Historia > Varhaisvuodet

Boredoms perustettiin alkuvuodesta 1986 Osakassa. Alkuperäiskokoonpanon muodostivat vokalisti Yamatsuka Eye (myöhemmin Yamantaka Eye, sitten Yamataka Eye, ja usein pelkkä Eye), rumpali Ikuo Taketani, kitaristi Mara Tabata ja basisti Hosoi. Eye ja Taketani olivat aiemmin esiintyneet yhdessä noiseyhtye Hanatarashissa, joka oli tunnettu aggressiivisista live-esiintymisistään. Samana vuonna yhtyeeltä ilmestyi ensimmäinen julkaisu, puolessa tunnissa äänitetty kolme kappaletta sisältävä single Anal by Anal.
Alkuvuosina Boredomsin kokoonpano muuttui tiuhaan. Alkuperäisjäsenistä ainoastaan Eye oli enää mukana vuoden 1986 lopussa. Uusina jäseninä mukaan olivat tulleet rumpali Toyohito Yoshikawa, basisti Hira ja kitaristi Seiichi Yamamoto (Yamamotor). Vuonna 1988 yhtyeeseen liittyi sen ensimmäinen naisjäsen, rumpali Yoshimi Yokota (Yoshimi P-We).
Vuonna 1988 Boredoms julkaisi ensimmäisen albuminsa, Osorezan no Stooges Kyo. Eyen studiossa voimakkaasti äänityksen jälkeen muokkaamaa albumia on kuvailtu "totaaliseksi sekasotkuksi" ja kategorisointikelvottomaksi sekoitukseksi raakaa noisea, rockpoljentoa, teollisuusmeteliä, äänikollaasia ja havaijilaista kitarakomppia.
Näihin aikoihin Boredoms alkoi saada huomiota myös Japanin ulkopuolella. Se soitti lämmittelijänä Sonic Youthin Japanin kiertueella vuonna 1988, ja Eye kävi samoihin aikoihin esiintymässä John Zornin Naked City -yhtyeen kanssa Yhdysvalloissa. Vuonna 1989 Japanissa ilmestynyt toinen albumi Soul Discharge 99' julkaistiinkin seuraavana vuonna myös Yhdysvalloissa. Debyyttiä koherentimmaksi luonnehdittu albumi nosti yhtyeen amerikkalaisen undergroundin tietoisuuteen college-radioasemien otettua sen soittolistoilleen.
Historia > Kansainvälinen läpimurto

Boredomsin kokoonpano eli edelleen 1990-luvun vaihteen molemmin puolin. Yoshikawa jätti yhtyeen vuonna 1989 vain liittyäkseen takaisin paria vuotta myöhemmin, nyt vokalistin roolissa. ATR liittyi rumpaliksi, ja salaperäinen God Mama kiersi vähän aikaa yhtyeen kanssa tanssijana.
Boredomsin kasvava suosio johti kansainväliseen levytyssopimukseen Warner Musicin kanssa. Vuonna 1992 Warner julkaisi yhtyeen kolmannen albumin Pop Tatari. Kaupallisesta julkaisusta huolimatta tuloksena oli albumi, jota Rolling Stone kuvailee yhtyeen hämmentävimmäksi ja tunnin mittaiseksi skitsofreniakohtaukseksi. Toisen arvioijan mukaan kyseessä oli ehkä vähiten kaupallisesti potentiaalinen major label -julkaisu sitten Lou Reedin Metal Machine Musicin.
Tästä huolimatta albumin menestys vei Boredomsin kiertämään Amerikkaa kolmena peräkkäisenä vuotena 1993-1995. Syksyllä 1993 se soitti kahdeksan keikkaa Nirvanan lämmittelijänä, ja kahtena seuraavana vuotena se toimi Lollapalooza-festivaalin avausesiintyjänä. Juuri Lollapaloozassa yhtye saavuttikin kansainvälisen kulttimaineensa absurdia teatteria muistuttavilla live-esiintymisillään.
Pop Tataria seurasivat vain Japanissa julkaistu livealbumi Wow2 vuonna 1993 ja sitten vuonna 1994 (Yhdysvalloissa 1995) yhtyeen toinen laajan kaupallisen levityksen saanut albumi Chocolate Synthesizer. Pitkine kitarajamitteluineen ja toistuvine melodisine motiiveineen Chocolate Synthesizer merkitsi yhtyeelle askelta pois Pop Tatarin täydestä anarkiasta kohti rakenteellisempaa ilmaisua.
Historia > 1990-luvun loppupuoli

Kaupallisesti 1990-luvun puoliväli jäi Boredomsin uran huipuksi, mutta musiikillisesti kehitys jatkui. Yhtyeen kokoonpano muuttui jälleen Chocolate Synthesizerin ilmestymisen jälkeen. Yoshikawa jätti yhtyeen uudestaan vuonna 1994. ATR puolestaan kärsi terveydellisistä ongelmista, mutta jatkoi yhtyeen mukana. EDA liittyi riveihin jo kolmanneksi rumpaliksi.
Vuonna 1993 Boredoms alkoi julkaista sarjaa Super Roots -nimisiä EP:itä. Nämä ovat jälkikäsittelemättömiä äänitteitä sessioista, joissa yhtye kokeilee eri tyylilajeja turntablismista noiseen ja improvisaatiosta anime-teeman versiointiin. Eye on viitannut näihin äänitteisiin käsitteellä "ambient hardcore".
Kokeilut kulminoituivat vuonna 1998 ilmestyneeseen albumiin Super Ae (nimi voidaan lukea myös muodossa Super æ tai Super Are). Aiempien vuosien kollaasipunk korvautui tällä albumilla krautrock-henkisellä jumituksella ja tribaalirytmeillä. Rolling Stone kuvailee sitä psykedeeliseksi mestariteokseksi ja riffivetoiseksi auringonpalvontarituaaliksi. Pitchfork-verkkojulkaisu on valinnut Super Aen 1990-luvun sadan parhaan albumin listalle.
Eyen kiinnostus elektroniseen tanssimusiikkiin kuului entistä selvemmin yhtyeen seuraavalla albumilla, vuonna 2000 ilmestyneellä Vision Creation Newsunilla, joka jatkoi Super Aen ritualistista linjaa. Vuosina 2000–2001 ilmestyi myös neljä Rebore-nimistä remix-albumia, joilla tunnetut DJ:t uudelleenmiksasivat Boredomsin tuotantoa.
Historia > 2000-luku

Vision Creation Newsunin ilmestymisen jälkeen Yamamoto ja Hira lähtivät yhtyeestä, joka näin kutistui kolmen rumpalin ja Eyen muodostamaksi kvartetiksi. Jäljelle jääneiden jäsenienkin keskittyessä muihin projekteihin huhut Boredomsin hajoamisesta alkoivat kiertää. Vuonna 2003 yhtye kuitenkin palasi esiintymislavoille, nyt kokoonpanossa, jossa Eye johtaa Yoshimi P-We:n, ATR:n ja Yojiron muodostamaa rumputrioa, ja soittaa itse syntetisaattoreita ja levysoittimia. Samalla yhtye vaihtoi virallisesti nimekseen V∞redoms, joskin se käyttää edelleen myös nimeä Boredoms.
Vuonna 2004 yhtye julkaisi toistaiseksi viimeisimmän albuminsa, usean vuoden aikana äänitetyn Seadrum/House of Sunin. Albumi on äänitetty osin uimarannalla siten, että osa mikrofoneista sijoitettiin veden alle. Kesällä 2006 yhtye kiersi Yhdysvaltoja kokoonpanolla, jossa Muneomi Senju oli korvannut ATR:n. Vuoden 2007 keväällä ilmestyi Super Roots -sarjan osa yhdeksän, kahdeksan vuotta edellisen osan ilmestymisen jälkeen. Samoihin aikoihin V∞redoms esiintyi kolmella keikalla Sonic Youthin kanssa Japanissa. 7. heinäkuuta 2007 V∞redoms esiintyi New Yorkissa ulkoilmakonsertissa yhteensä 77 rumpalin muodostamassa kokoonpanossa.
Elokuussa 2007 yhtye vieraili ensimmäistä kertaa Suomessa. Se esiintyi 4. elokuuta Helsingin Nosturissa ja 5. elokuuta Tampereen Klubilla.
Kokoonpano > Nykyinen kokoonpano

Yamataka Eye - laulu, syntetisaattorit, levysoittimet (1986–)
Yoshimi P-We - laulu, syntetisaattorit, rummut (1988–)
Yojiro - rummut
Muneomi Senju - rummut
Kokoonpano > Entisiä jäseniä

ATR
Seiichi Yamamoto
Hira
Ikuo Taketani
Mara Tabata
Hosoi
Toyohito Yoshikawa
Chu Hasegawa
God Mama
EDA
77
Diskografia > Albumit

Osorezan no Stooges Kyo (1988)
Soul Discharge 99' (1989)
Pop Tatari (1992)
Chocolate Synthesizer (1994)
Super Ae (1998)
Vision Creation Newsun (2000)
Seadrum/House of Sun (2004)
Diskografia > Livealbumit

Wow2 (1993)
77 Boadrum (2008)
Diskografia > Singlet ja EP:t

Anal by Anal 7" (1986)
Michidai/Fuanteidei 7" (1990)
Super Roots EP (1993)
Super Roots 2 EP (1994)
Super Roots 3 EP (1994)
Super Roots 5 EP (1995)
Super Roots 6 EP (1996)
2001 Boredoms 12" (1996)
Super Go!!!!! 12" (1998)
Super 77/Super Sky 12" (1998)
Super Roots 7 EP (1998)
Super Roots 8 EP (1999)
Suncidal Cendencies 12" (1999)
Vision Creation Newsun EP (1999)
Super Roots 9 EP (2007)
Voaltz/Relerer 12" (2008)
Super Roots 10 EP (2009)
Diskografia > Kasettijulkaisut

Boretronix 1 (1988)
Boretronix 2 (1989)
Boretronix 3 (1990)
Diskografia > Kokoelmat

Soul Discharge/Early Boredoms (1990)
Onanie Bomb Meets the Sexpistols (1994)
Diskografia > Remix-albumit

Rebore Vol. 1 (remiksaajana UNKLE) (2000)
Rebore Vol. 2 (remiksaajana Ken Ishii) (2000)
Rebore Vol. 3 (remiksaajana DJ Krush) (2001)
Rebore Vol. 0 (remiksaajana Yamatsuka Eye) (2001)
Diskografia > Videot ja DVD:t

Super Seeeeee!!!!!!! (1998)
Live at Sunflancisco (2007)
Diskografia > Muut julkaisut

Boredoms on myös esiintynyt useilla monen artistin kokoelmalevyillä. Lisäksi yhtyeeltä on tullut ulos joitakin julkaisuja vain muutaman tai jopa yhden kappaleen painoksina. Myös yllä mainituista nimikkeistä joitakin on ollut vain hyvin rajoitetusti saatavilla.
Aiheesta muualla

Yhtyeen viralliset kotisivut (japaniksi)
Yhtyeen epäviralliset MySpace-sivut (englanniksi)
Boredoms Warner Music Japanin sivuilla (japaniksi)
Boredoms Last.fm-sivustolla (englanniksi)
Boredoms' eYe, Ear, Nose and Throat Page (englanniksi) – fanisivu
The Boredoms Temple of Worship (englanniksi) – fanisivu
Eye vuonna 2007
Yoshimi vuonna 2006
77 Boadrum -performanssi New Yorkissa 2007
Nicola Margiotta

Nicola Margiotta (13. joulukuuta 1889 Martina Franca – 8. maaliskuuta 1976) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 4. elokuuta 1912 ja nimitettiin Gallipolin hiippakunnan johtoon 16. joulukuuta 1935. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. toukokuuta 1936. Pääkonsekraattorina toimi Luigi Lavitrano, jota avustivat Cornelio Sebastiano Cuccarollo ja Ferdinando Bernardi.
Margiotta sai 25. syyskuuta 1953 Brindisin arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 24. toukokuuta 1975. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Oda Krohg

| Oda Krohg |
| --- | --- |
 Krohg vuonna 1891.
Henkilötiedot
Muut nimet:  Oda Othilia Krohg (o.s. Lasson)
Syntynyt: 11. kesäkuuta 1860 Kristiania, Norja
Kuollut: 19. lokakuuta 1935 (75 vuotta) Oslo, Norja
Ammatti:  taidemaalari
Puoliso:  Jørgen Marianus Flood Engelhart (1881–1888) Christian Krohg (vih. 1888)
Lapset:  Nana Krohg Schweigaard Per Krohg
Sukulaiset:  Bokken Lasson (sisko)
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Oda Othilia Krohg (o.s. Lasson; 11. kesäkuuta 1860 Kristiania – 19. lokakuuta 1935 Oslo) oli norjalainen taidemaalari. Hän oli muun muassa Erik Werenskioldin ja Christian Krohgin oppilas. Jälkimmäisen kanssa hän meni naimisiin vuonna 1888. Oda Krohgin varhaiset maalaukset edustivat uusromantiikkaa, myöhemmin hän erikoistui muotokuviin. Ketil Bjørnstad on kirjoittanut hänen elämäänsä perustuvan romaanin Oda! (1983).
Christian Krohgin maalaama Oda Krohgia esittävä muotokuva (1888).
Oda Krohgin maalaama Christian Krohgia esittävä muotokuva (1900-luvun alku).
En abonnent på Aftenposten (1887).
Oda Krohg maalattuna Norwegianin lentokoneen pyrstöön.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oda Krohg Wikimedia Commonsissa