stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Salamancan yliopisto

| Salamancan yliopisto> Universidad de Salamanca |
| --- | --- |
  

Perustettu:  1218
Tyyppi:  Julkinen
Rehtori:  Daniel Hernández Ruipérez
Opiskelijoita:  32 517 (syyskuu 2016)
Sijainti:  Salamanca,  Espanja (40°57′41″N, 5°40′2″W)
Osoite:  Patio de Escuelas 1 37008 Salamanca
Sivusto:  http://www.usal.es
Salamancan yliopisto (esp. Universidad de Salamanca) on Espanjan vanhin yliopisto ja yksi maailman neljästä vanhimmasta yliopistosta. Se on perustettu vuonna 1218. Opiskelijoita yliopistossa on 32 517 ja opettajia 2 257 (syyskuu 2016).
Historia

Salamancassa tiedetään olleen katedraalikoulu jo vuonna 1130. Léonin kuningas Alfonso IX perusti yliopiston studium generalena vuonna 1218. Aluksi se tunnettiin nimellä scholas Salamanticae. Alfonso X:n kuninkaallinen julistus vuodelta 1254 vahvisti yliopiston säännöt ja rahoituksen, ja paavi Aleksanteri IV:n bulla vuodelta 1255 takasi yliopiston tutkintojen yleispätevyyden.
Ferdinandin ja Isabellan hallituskaudella Espanjan hallitusta uudistettiin, ja tarve koulutetuille virkamiehille ja juristeille (letrados, jotka olivat myös licenciados eli yliopistotutkinnon suorittaneita) lisääntyi suuresti. Salamancan ja Alcála de Henaresin yliopistojen alumnit päätyivät usein tärkeimpiin virkoihin mm. Intioiden neuvostossa ja Casa de Contrataciónissa.
Kolumbuksen hakiessa kuninkaallista tukea matkalleen Intiaan, hän esitti suunnitelmansa Salamancan yliopiston maantieteilijöille. Vaikka nämä olivat epäileväisiä Kolumbuksen laskelmien suhteen, yliopisto ei kiistänyt ajatusta mahdollisista maista lännessä. Seuraavalla vuosisadalla Länsi-Intian valloituksen ja asuttamisen oikeudesta väiteltiin Salamancassa, ja yliopisto oli Amerikan maantieteen ja yleisemmän tutkimuksen keskus.
Kuten Oxfordin ja Cambridgen yliopistoissa, myös Salamancan yliopistossa oli joukko collegeja (Colegios Mayores), jotka perustettiin hyväntekeväisyyslaitoksiksi tukemaan köyhiä opiskelijoita ja oppineita. 1700-luvulle tultaessa niistä oli tullut perustajasukujensa hallitsemia suljettuja yhteisöjä, jotka yhdessä hallitsivat yliopistoa. Napoleonin joukot hävittivät useimmat; osa on nykyään Salamancan yliopiston tiedekuntien käytössä, tai opiskelija-asuntoina.
1800-luvulla Espanjan hallitus lakkautti yliopiston kanonisen lain ja teologian tiedekunnat. Ne uudelleenperustettiin 1940-luvulla osana Salamancan paavillista yliopistoa, Universidad Pontificia de Salamanca.
Yliopisto tänään

Nykyään Salamancan yliopisto on merkittävä humanististen tieteiden keskus; se on erityisen huomattava kielitieteen, oikeustieteen ja taloustieteen aloilla.
Yliopistolla on toimintaa yhdeksällä kampuksella, joista kuusi on Salamancassa ja loput kolme Ávilassa, Zamorassa ja Béjarissa.
Yliopiston yhteydessä on lukuisia tieteellisiä tutkimuslaitoksia, kuten syöpätutkimuskeskus Centro de Investigación del Cáncer, trooppisten tautien tutkimuskeskus Centro de Investigación de Enfermedades Tropicales ym. Salamancan yliopisto on Espanjan ykkönen vaihto-opiskelijoiden ja ulkomailta tulevien opiskelijoiden määrässä. Yliopisto on tunnettu espanjan kielen kursseista, joille osallistuu yli kaksituhatta ulkomaista opiskelijaa vuosittain.
Colegio de Fonseca.
Ristikäytävä (Escuelas Menores).
Hospedería Filología.
Yliopiston vanha kirjasto (Escuelas Mayores).
Paraninfo (Salón de Actos).
Kappeli (Escuelas Mayores).
Professori ja runoilija Fray Luis de Leónin patsas (Patios Escuelas Mayores).
Filologian tiedekunta (Palacio de Anaya).
Filosofian, taloustieteiden ja yhteiskuntatieteiden tiedekunta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Salamancan yliopiston kotisivu (englanniksi)
Manu Forsblom

| Manu Forsblom |
| --- | --- |
 Forsblom vuonna 1944.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Eero Arvid Magnus Forsblom
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1926 Jyväskylä, Suomi
Kuollut: 27. joulukuuta 2002 (76 vuotta) Benalmádena, Espanja
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Taidesuuntaus:  ekspressionismi
Eero Arvid Magnus ”Manu” Forsblom (10. huhtikuuta 1926 Jyväskylä – 27. joulukuuta 2002 Benalmádena, Espanja) oli keskisuomalainen taidemaalari.
Forsblomin vanhemmat olivat jyväskyläläinen kauppias Eero Forsblom ja turkulainen Signe Sofia Forsblom o.s. Lindholm. Forsblomien suku kuului Jyväskylän perustajasukuihin, ja molempien vanhempien yrittäjyys leimasi vahvasti perhe-elämää. Äitinsä muotiliikkeessä Manu Forsblom tutustui jo varhain runsaaseen värimaailmaan, ja voimakkaat sävyt ovat olleet keskeisiä koko hänen tuotannossaan.
Forsblom opiskeli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1944–1947. Suomen Taideakatemian koulussa hän opiskeli vuosina 1947–1950, alkuun yhtäaikaisesti myös Taideteollisessa keskuskoulussa. Hän sai oppia myös muun muassa Académie André Lhotessa Pariisissa.
Nuorena taiteilijana Forsblom kuvasi suomalaista maaseutua ja luontoa. Myöhemmässä tuotannossaan hän keskittyi yhä enemmän maalaamaan etelässä, jossa tärkeitä hänelle olivat voimakas valo ja värikkyys. Hän teki myös muotokuvia, erityisesti oma perhe innosti häntä tekemään henkilökuvia. Omiin teoksiinsa Forsblom suhtautui hyvin kriittisesti ja omistavasti, kokien ne vahvasti osaksi itseään.[lähde? ]
Forsblomin ensimmäinen näyttely oli Helsingissä 1947. Hänen viimeinen näyttelynsä oli laaja retrospektiivinen näyttely Keski-Suomen museossa Jyväskylässä 2002.
Forsblom oli Taidemaalariliiton, Jyväskylän Taiteilijaseuran ja Kuvataiteilijasenioreiden jäsen. Hän toimi kolmen vuosikymmenen aikana kuvaamataidon opettajana Jyväskylän ja Laukaan kouluissa ja Jyväskylän työväenopistossa.
Forsblom asui viimeiset vuotensa Laukaassa ja talvet Espanjassa. Hän kuoli Benalmádenassa 27. joulukuuta 2002.
Palkinnot ja tunnustukset

Valtion taiteilijaeläke 1987
Luna 5

| Luna 5 |
| --- | --- |
Alkuperäinen nimi:  Луна-5
Tehtävätyyppi:  laskeutuja
Kohde:  Kuu
Laukaisu:  9. toukokuuta 1965 kello 07.55.00 UTC Baikonurin kosmodromi
Massa:  1 474 kg
COSPAR ID::  1965-036A
Luna 5 (ven. Луна-5) oli Neuvostoliiton kuuluotain, joka yritti pehmeää laskeutumista Kuun pinnalle. Jarrutusrakettijärjestelmän vian vuoksi se törmäsi kuun pintaan Pilvien mereen Mare Nubiumiin 10. toukokuuta 1965.
Se oli toinen Neuvostoliiton luotain, joka pääsi Kuuhun asti. Luna 5:n ja sen edeltäjän Luna 4:n välissä Neuvostoliitolla oli ollut kolme epäonnistunutta laukaisuyritystä maaliskuussa 1964, huhtikuussa 1964 ja huhtikuussa 1965, ja lisäksi Kosmos 60, joka pääsi maan kiertoradalle asti.
Luna 5:n epääonnisen laukeutumisen paikka lähellä Mare Nubiumia. Kuvassa oikealla keskellä.
Shemagh

Shemaghia käyttävä irakilainen mies
Shemagh, oikealta nimeltään keffiyeh (arab. كوفية‎, kūfīyä), on neliönmuotoinen usein puuvillasta valmistettu huivi sekä perinteinen arabialainen päähine, joka yleensä sidotaan päähän erilaisilla tavoilla. Tavallisimmin shemagheja on käytetty suojaksi aurinkoa ja aavikon kuivuutta vastaan tai suojaamaan kasvoja hiekkaa puhaltavalta tuulelta. Useimmiten shemaghit ovat valkopohjaisia, ja niihin on kudottu musta tai punainen kuvio.
Poliittinen tausta

Shemagh-huivi on viime aikoina assosioitu Lähi-itään, ja moni mieltää sellaisen käytön tuen osoitukseksi esimerkiksi palestiinalaisia tai libanonilaisia kohtaan. Suomessa etenkin Jasser Arafatin tunnetuksi tekemä huivi tunnetaan "palestiinalaishuivina" ja sen värillä tunnustetaan usein kuulumista tiettyyn poliittiseen ryhmään.
Armeijakäyttö

Huivi on ollut pitkään Ison-Britannian ja Yhdysvaltain asevoimien käytössä, joiden shemaghit ovat yleensä khakinvärisiä tai oliivinvihreitä, joissa on musta, kudottu kuvio.
Shemagheja käyttävät useiden muidenkin maiden armeijat niiden monikäyttöisyyden sekä kylmältä ja kuumalta ilmalta tarjoamansa suojan ansiosta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shemagh Wikimedia Commonsissa
Ohjeet Shemagh-huivin sitomiseksi kasvojen suojaksi
Jordanialainen upseeri shemagh päässään
Maratoonari

Maratoonari voi tarkoittaa seuraavia:
maratoonari eli maratonjuoksija
Maratoonari (engl. Marathon Man), William Goldmanin romaani vuodelta 1974
Maratoonari (engl. Marathon Man), Goldmanin romaaniin perustuva elokuva vuodelta 1976.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Maratoonari”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Manileno (1885)

| Manileno |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hongkong
Palveluskäyttöön:  1885
Tekniset tiedot
Uppouma:  142 t
Pituus:  30,25 m
Leveys:  4,78 m
Syväys:  1,86 m
Koneteho:  150 ihp
Nopeus:  9 solmua
Miehistöä:  35
Aseistus
Aseistus:  1 × BL 87 mm/27 -tykki 2 × konekivääriä
Manileno oli Espanjan laivaston vuonna 1885 valmistunut rautarunkoinen Manileno-luokan tykkivene.
Valmistus

Alus tilattiin Hongkongista, missä se valmistui vuonna 1885.
Palvelus

Espanjan-Yhdysvaltain sodassa alus valvoi Mindanaon aluetta. Alkuvuodesta 1899 filippiiniläiset valtasivat aluksen myyden sen amerikkalaisille.
Alus liitettiin Yhdysvaltain laivastoon 25. toukokuuta. Alus poistettiin 31. lokakuuta 1900 palveluksesta Cavitessa. Alus oli Caviten laivastontelakalla kunnes se poistettiin alusluettelosta 11. helmikuuta ja myytiin 8. kesäkuuta 1906.
Segrate

| Segrate |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Koordinaatit: 45°29′24″N, 9°17′43″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Lombardia
Metropolikaupunki:  Milano
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  17,5 km²
Korkeus:  115 m
Väkiluku (31.12.2019):  36 579
 – Väestötiheys:  2 092 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
Postinumero:  20054
Suuntanumero(t):  02
 
 https://www.comune.segrate.mi.it/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Segrate on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanon keskustasta on noin 10 kilometriä koilliseen. Segraten keskusta on rakennettu pääosin 1960-luvulla.
Maantiede ja ilmasto

Segrate sijaitsee Lombardian länsiosassa ja tiheään asutun Milanon metropolikaupungin itäosassa. Tekojärvi Idroscalo di Milano sijaitsee osittain Segraten alueella. Se rakennettiin 1920- ja 1930-luvuilla vesilentokoneiden käyttöön. Milanon toinen päälentoasema, Linate, sijaitsee niin ikään osin Segraten alueella.
Segrate on muun Milanon seudun tavoin osa laajaa Pojoen laaksoa, jossa talvet ovat viileitä ja osin sumuisia ja luntakin saattaa sataa. Kesät ovat lämpimiä, ja etelästä saapuvat subtrooppiset ilmamassat muuttuvat tukaliksi, mikäli tuulisuus on samaan aikaan vähäistä. Alpeilta puhaltaa kaikkina vuodenaikoina voimakkaita föhntuulia. Ylin 2000-luvulla mitattu lämpötila on 38,0 °C ja alin –12,6 °C.
Historia

Vanhin Segratea koskeva asiakirja on Codex Diplomaticus Longobardiae vuodelta 830. Paikkakunnan nimessä on Lombardiassa yleinen -ate, joka viittaa esimerkiksi alueella virtaavaan jokeen, kuten Lambrate Lambro-joen varrella. Segraten nimen alkuperä ei ole yhtä ilmeinen. Uskottavimpana pidetään teoriaa, joka perustuu rukiin (segale) viljelyyn.
Segrate kuului Melzon läänityksiin aina vuoteen 1689, jolloin se siirtyi Colombon suvulle. Segraten ja Pioltellon liitosta kaavailtiin 1860-luvulla, mutta aie raukesi ja lopulta päädyttiin liittämään Novegro ja Rovagnasco Segrateen.
Segraten merkittäviä rakennuksia ovat entinen kaupungintalo ja nykyinen kirjasto ja kulttuurikeskus Centro culturale Giuseppe Verdi 1960-luvulta ja Oscar Niemeyerin suunnittelema Mondadorin pääkonttori vuodelta 1975.
Talous ja liikenne

Segraten teollisuus on monipuolista. Segraten rautatieasema, Stazione di Segrate, sijaitsee Milano–Venetsia-radan varrella. Segrate kuuluu Milanon paikallisjunaliikenteen piiriin ja kaupunki on erinomaisten moottoritieyhteyksien läheisyydessä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Segrate, Lombardia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: it:Segrate
Milanon metropolikaupunki
Abbiategrasso | Albairate | Arconate | Arese | Arluno | Assago | Baranzate | Bareggio | Basiano | Basiglio | Bellinzago Lombardo | Bernate Ticino | Besate | Binasco | Boffalora sopra Ticino | Bollate | Bresso | Bubbiano | Buccinasco | Buscate | Bussero | Busto Garolfo | Calvignasco | Cambiago | Canegrate | Carpiano | Carugate | Casarile | Casorezzo | Cassano d’Adda | Cassina de’ Pecchi | Cassinetta di Lugagnano | Castano Primo | Cernusco sul Naviglio | Cerro Maggiore | Cerro al Lambro | Cesano Boscone | Cesate | Cinisello Balsamo | Cisliano | Cologno Monzese | Colturano | Corbetta | Cormano | Cornaredo | Corsico | Cuggiono | Cusago | Cusano Milanino | Dairago | Dresano | Gaggiano | Garbagnate Milanese | Gessate | Gorgonzola | Grezzago | Gudo Visconti | Inveruno | Inzago | Lacchiarella | Lainate | Legnano | Liscate | Locate di Triulzi | Magenta | Magnago | Marcallo con Casone | Masate | Mediglia | Melegnano | Melzo | Mesero | Milano | Morimondo | Motta Visconti | Nerviano | Nosate | Novate Milanese | Noviglio | Opera | Ossona | Ozzero | Paderno Dugnano | Pantigliate | Parabiago | Paullo | Pero | Peschiera Borromeo | Pessano con Bornago | Pieve Emanuele | Pioltello | Pogliano Milanese | Pozzo d’Adda | Pozzuolo Martesana | Pregnana Milanese | Rescaldina | Rho | Robecchetto con Induno | Robecco sul Naviglio | Rodano | Rosate | Rozzano | San Colombano al Lambro | San Donato Milanese | San Giorgio su Legnano | San Giuliano Milanese | San Vittore Olona | San Zenone al Lambro | Santo Stefano Ticino | Sedriano | Segrate | Senago | Sesto San Giovanni | Settala | Settimo Milanese | Solaro | Trezzano Rosa | Trezzano sul Naviglio | Trezzo sull’Adda | Tribiano | Truccazzano | Turbigo | Vanzaghello | Vanzago | Vaprio d’Adda | Vermezzo | Vernate | Vignate | Villa Cortese | Vimodrone | Vittuone | Vizzolo Predabissi | Zelo Surrigone | Zibido San Giacomo
Suihkulähde Segratessa
Käännös suomeksi
Luna 21

| Luna 21 |
| --- | --- |
Alkuperäinen nimi:  Луна-21
 Luna 21 ja Lunohod 2
Tehtävätyyppi:  laskeutuja
Kohde:  Kuu
Laukaisu:  8. tammikuuta 1973 kello 06.55.38 UTC Baikonurin kosmodromi
Laukaisualus:  Proton
Massa:  4 850 kg
COSPAR ID::  1973-001A
Luna 21 (ven. Луна-21) oli Neuvostoliiton avaruusluotain, joka kuljetti miehittämättömän kuukulkijan Lunohod 2:n Kuuhun.
Tammikuussa 1973 Luna 21 jäi Kuuta kiertävälle radalle, ja laskeutui Kuuhun La Monnierin kraatteriin 25°51' pohjoista leveyttä, 30°27' itäistä pituutta Mare Serenitatisin ja Taurus-vuorten väliin. Kolmen tunnin päästä laskeutumisesta kuukulkija Lunohod 2 vieri ulos.
Se liikkui Kuun pinnalla huomattavasti pidemmän matkan kuin edeltäjänsä, mutta epäonneksi jäi ansaan kraatteriin, ja aurinkopaneelit peittyivät kuupölyllä. Näin kuukulkija Lunohod 2 sammui.
Maratoonari (romaani)

| Maratoonari> Marathon Man.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  William Goldman
Kieli:  englanti
Genre:  paranoidinen trilleri
Julkaistu:  1974
Suomennos
Suomentaja:  Kalevi Nyytäjä
Kustantaja:  Tammi
Julkaistu:  1976
Sivumäärä:  278
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Maratoonari (engl. Marathon Man) on William Goldmanin kirjoittama, vuonna 1974 ilmestynyt paranoidinen jännitystarina. Romaanin suomennos ilmestyi vuonna 1976 Tammen kustantamana.
Vuonna 1976 romaanista tehtiin samanniminen elokuvasovitus, jonka pääosassa näyttelevät Dustin Hoffman, Laurence Olivier ja Roy Scheider. Elokuvan ohjasi John Schlesinger.
Manjeet Kaur

Manjeet Kaur (s. 2. huhtikuuta 1982 Punjab) on intialainen pikajuoksija, joka on erikoistunut 400 metrin juoksuun. Hänen nykyinen ennätyksensä matkalla on 51,05 sekuntia, jonka hän juoksi  Chennaissa järjestetyssä National Circuit Athletic Meet -tapahtumassa 16. kesäkuuta 2004. Hän rikkoi silloin Kalayathumkuzhi Matthews Beenamolin ennätyksen, joka oli ollut hänen hallussaan marraskuusta 2001. Hän läpäisi samalla vuoden 2004 Ateenan kesäolympialaisten karsintarajan. Hän muodosti joukkueen Chitra Somanin, Rajwinder Kaurin ja Kalayathumkuzhi Matthews Beenamolin kanssa.
Kesäolympialaisissa 2004 Kaur kilpaili 4 × 400 metrin viestikilpailussa, jossa hänen joukkueensa teki uuden Intian ennätysajan 3:26,89. Joukkue sijoittui oman alkueränsä kolmanneksi. Kaur osallistui myös vuoden 2008 olympialaisiin, joissa hänen joukkueessaan juoksivat lisäksi Sathi Geetha, Chitra Soman ja Mandeep Kaur. Joukkue kellotti ajan 3:28,83 ja sijoittui seitsemänneksi omassa alkuerässään.
Dohassa, Aasian kisoissa 2006 Manjeet johti joukkueensa 4 × 400 metrin viestin voittoon. Aiemmin samoissa kisoissa hän sijoittui myös hopealle yksittäisen kilpailun 400 metrin juoksussa. Kilpailun voitti kazakstanilainen Olga Tereshkova. Vuonna 2005 hänelle myönnettiin Arjuna-palkinto saavutuksistaan intialaisen yleisurheilun eteen.
Kaur voitti Kansainyhteisön kisoissa 2010 kultamitalin 4 × 400 metrin viestimatkalla. Joukkueeseen kuuluivat myös Mandeep Kaur, Sini Jose ja Ashwini Akkunji.
Toukokuussa 2012 National Anti-Doping Agency (NADA) antoi Kaurille kahden vuoden kilpailukiellon suorituksia parantavien aineiden käytöstä.
Kaur on voittanut uransa aikana Kansainyhteisön kisoissa, Aasian-mestaruuskilpailuissa ja Aasian kisoissa yhteensä 12 mitalia, joiden joukossa seitsemän on kultamitalia, kolme hopeamitalia ja kaksi pronssimitalia.
Marina Wallner

Marina Wallner (s. 7. marraskuuta 1994) on saksalainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ski Club Inzelliä. Alppihiihdon maailmancupissa Wallner kilpaili ensimmäisen kerran Levin pujottelussa 16. marraskuuta 2013 sijoittuen heti maailmancupin pisteille oltuaan 16:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Squaw Valleyn pujottelussa maaliskuussa 2017 oltuaan seitsemäs.
Salamalaite

Canon Speedlite 430EX -salamalaite.
Salamalaite, lyhyemmin salama, on kamerassa kiinteästi oleva tai erillinen laite, jolla voidaan valaista kuvauskohde, mikäli vallitseva valo ei riitä tuottamaan riittävän kirkasta ja laadukasta kuvaa. Salamoita on monenlaisia aina kameroiden yhdysrakenteisista pienistä ja melko heikkotehoisista salamoista studioissa käytettäviin, jalustoihin kiinnitettyihin tehokkaisiin salamalaitteisiin. Salaman välähdyksen kesto on yleensä 1/1000 sekuntia, mutta jotkin erikoissalamat pystyvät tuottamaan jopa 1/10000 sekunnin välähdyksen. Näin nopeaa välähdystä käytetään esimerkiksi nopean liikkeen täydelliseen pysäyttämiseen.
Nykyiset salamalaitteet tuottavat valon välähdyspään elektroniikalla. Aikaisemmin oli käytössä myös kertakäyttöisiä salamalamppuja käyttäviä salamalaitteita. Niissä käytettiin yksittäisiä lamppuja tai neljän lampun muodostamaa ns. salamakuutiota. Kaikkien varhaisin "salamavalo" perustui magnesiumin polttamiseen.
Salamavalo on sellaisenaan kovaa ja suoraan kohteeseen kohdistettuna latistaa värisävyjä, lisää punasilmäisyyttä ja saattaa ylivalottaa tai jopa polttaa puhki vaaleampia pintoja. Edellä mainitut ongelmat tulevat esille varsinkin käytettäessä pokkarikameroiden kiinteätä salamaa, joka on suoraan objektiivin yläpuolella, mikä lisää punasilmäisyyttä. Tällaisen salaman valo on yleensä suoraa kovaa valoa.
Käyttö

Salamavaloa käytettäessä saadaan huomattavasti parempia kuvia heijastamalla valo jonkin vaalean pinnan kautta kuvauskohteeseen. Tällainen heijastava pinta voi olla esimerkiksi vaalea seinä tai katto. Studio-olosuhteissa käytetään monesti erityisiä heijastimia, joita ovat muun muassa sateenvarjoheijastin ja tasoheijastin. Salaman eteen voidaan myös laittaa läpikuultavasta materiaalista tehty hajotinlevy, joka hajottaa salamavalon laajalle alalle pehmentäen sitä samalla ja tuottaen tasaisen laajan valaistuksen.
Varsinkin paremmissa salamakenkään kiinnitettävissä salamoissa on kääntyvä välähdyspää, jonka voi suunnata esimerkiksi seinään tai kattoon. Studiossa käytettävät salamalaitteet ovat huomattavasti isompia ja ne ovatkin kiinni omilla jalustoillaan. Jalustan avulla salaman korkeutta, kulmaa ja sijaintia voidaan muuttaa, jotta saadaan juuri haluttu valaistus esimerkiksi mallia kuvattaessa. Jalustaan voidaan myös kiinnittää heijastin tai valon hajotin. Salamavaloa voidaan kohdistaa ja suunnata käyttämällä muovista tai metallista valmistettuja läppiä eli ns. ladonovia. Kartiomaisella putkella saadaan valo kohdistettua kapealle alueelle.
Joskus salamaa käytetään antamaan täytevaloa kohteeseen, vaikka vallitseva valaistus olisi riittävä kuvan ottamiseen ilman salamaa. Täytevalolla valaistaan kuvan alueita, jotka muuten jäisivät varjoon. Esimerkiksi mallia studiossa kuvattaessa saatetaan käyttää kolmea salamalaitetta. Yksi salama toimii päävalonlähteenä ja on asetettu noin 45 asteen kulmaan malliin nähden. Toinen salamalaite on kohdistettu valaisemaan mallia toiselta puolelta ja antamaan näin kuvaan täytevaloa. Kolmannella salamalla valaistaan pelkkä tausta.
Erilaisia salamoita

Salamalaitteita on erilaisia käyttötarkoituksen ja kohderyhmän mukaan. Useista kameroista löytyy pieni kiinteä salama, jonka teho on usein kuitenkin melko vähäinen. Koska tällainen salama on monesti suoraan objektiivin yläpuolella, se saa aikaan kuvattavien punasilmäisyyttä. Punasilmäisyys johtuu kirkkaan salamavalon heijastumisesta silmän verkkokalvolta kameran objektiiviin. Verkkokalvon verisuonet värjäävät valon punaiseksi. Punasilmäisyyttä pyritään vähentämään joissakin kameroissa ns. punasilmäisyyden vähennystoiminnolla, jossa kamera väläyttää salamaa muutaman kerran nopeasti ennen varsinaista kuvan ottamista. Tällöin ihmisen silmän iiris ehtii pienentyä kirkkaan valon vaikutuksesta, jolloin silmän kautta pääsee vähemmän valoa verkkokalvolle, mikä vähentää punasilmäisyyttä. Punasilmäisyyden vähennystoiminnon toimiminen käytännön tilanteissa on kuitenkin hyvin vaihtelevaa. Ongelma on usein se, että kuvattavat luulevat ennakkoväläytystä kuvausväläykseksi ja alkavat jo poistua.
Useissa kameroissa ja kaikissa järjestelmäkameroissa on salamakenkä tai täsmäysliitäntä ulkoisen salaman kytkemistä varten. Ulkoinen salama voi olla kameran päälle tuleva salamalaite, jonka voi suunnata kääntyvän välähdyspään avulla haluamaansa suuntaan. Tällaiset salamat voivat olla hyvin monipuolisia. Sauvasalama on puolestaan kädessä pidettävä isohkolla välähdyspäällä varustettu salama, jossa on omat paristot tai akut virtalähteenä. Sauvasalaman saa tarvittaessa kiskon avulla kameraan kiinni. Sauvasalaman voi suunnata haluamaansa suuntaan joko kädellä tai kääntyvän välähdyspään avulla. Sauvasalama kytketään kameran täsmäysliitäntään ja voidaan sen vuoksi viedä kauemmaksi kamerasta, mikä vähentää punasilmäisyyttä ja antaa mahdollisuuden valaista kohde paremmasta kulmasta.
Studiosalamat ovat kalliita, ammattimaisessa kuvauksessa käytettäviä valaisulaitteita. Nämä kiinnitetään yleensä omalle jalustalle. Studiosalamoista on kerrottu aiemmin lisää.
Salamalaitteiden välähdyspään eteen voidaan kiinnittää esimerkiksi teipillä värillisiä, läpikuultavia kalvoja. Monesti käytetään gelatiinikalvoa, josta on helppo leikata saksilla tarvittavan kokoinen pala. Värikalvoilla saadaan aikaan värillistä salamavaloa, jota voidaan käyttää tehosteena kuvassa. Erikoisemman vaikutelman saa aikaiseksi käyttämällä vaikkapa kolmea salamaa ja jokaisessa eri väristä kalvoa. Kalvoja on saatavilla mm. vihreän, punaisen, sinisen ja keltaisen värisenä.