Bangladeshin historia
Parlamentarismin aika

Sheikh Hasina
Khaleda Zia
Diktatuurin kaatumisen jälkeen maata ovat hallinneet pääministereinä Sheikh Hasina ja Khaleda Zia, joiden johtamien puolueiden valtataistelu on leimannut maan politiikkaa.
Helmikuussa 1991 maassa järjestetyt vaalit olivat maan ensimmäiset demokraattiset vaalit. Suurimmaksi puolueeksi vaaleissa nousi BNP ja Khaleda Zia nousi pääministeriksi. Hänen hallintonsa saavutuksiin kuului perustuslain muuttaminen parlamentaariseksi ja maan talous- ja koulutusuudistusohjelman edistämisen. Hänen toimintaansa vaikeutti Awamiliiton ja muiden johtavien oppositiopuolueiden käynnistämä lakko. Hänen hallintokautensa alun vastoinkäymisiin kuului  myös maahan iskenyt trooppinen hirmumyrsky huhtikuussa 1991, joka surmasi noin 130 000 ihmistä.
Oppositio vaati usein Khaledan eroa ja uusia vaaleja. BNP voitti myös seuraavat, vuoden 1996 helmikuussa pidetyt vaalit, mutta vaaleissa vain pieni osa äänioikeutetuista oli äänestänyt, sillä Awamiliitto boikotoi vaaleja. Julkisen paineen vuoksi Khaleda erosi vaalien jälkeen vaalivoitosta huolimatta. Saman vuoden kesäkuussa pidetyissä vaaleissa Hasina Wazed kohosi vaalivoiton myötä pääministeriksi. Poliittinen tilanne ei kuitenkaan muuttunut Hasinan kaudella. BNP boikotoi vuorostaan parlamenttia ja hallinnon vastaiset mielenosoitukset olivat yleisiä. Vuosikymmenen lopulla maata koettelivat jälleen luonnonkatastrofit, kun vuonna 1998 monsuunisateiden aiheuttamat tulvat jätti alleen kaksi kolmasosaa maa-alasta, jättäen 30 miljoonaa ihmistä kodittomaksi.
Hasinan hallituskaudella maan talous parani hieman, mutta vuoden 2001 vaaleissa Awamiliitto koki tappion BNP:lle ja Khaleda palasi pääministeriksi. Awamiliiton ja BNP:n välit pysyivät kireinä ja poliittinen sekasorto ja oppositioon jääneen Awamiliiton järjestämät lakot jatkuivat. Khaleda siirsi virkansa viranhaltijalle vuonna 2006, kunnes uudet vaalit voitaisiin taas järjestää. Maan hallitus näki puoluejohtajien Khaledan ja Hasinan väliset poliittiset taistelut esteeksi maan vakaudelle ja vuonna 2007 molemmat naiset pidätettiin, Hasina syytettynä kiristyksestä ja Khaleda korruptiosta. Seuraavana vuonna heidät vapautettiin ja vuoden 2009 vaaleissa Awamiliitto sai jälleen vaalivoiton ja Hasina palasi pääministeriksi.
Maan demokratiakehitystä on jarruttanut diktatuurin kaatumisen jälkeen valtapuolueiden Awamiliiton ja BNP:n välinen valtataistelu. Valtaanpäästyään toinen osapuoli ei ole antanut juuri sananvaltaa oppositiolle. Poliittisella kaaoksella on lopulta ollut vain vähäinen merkitys maan perusongelmille. Kun vuoden 1974 väestönlaskennassa väkiluku oli 74 miljoonaa, on väkiluku 40 vuodessa yli kaksinkertaistunut, huolimatta suuresta maastamuutosta kun monet bangladeshlaiset muuttavat Intiaan. Yli puolet työvoimasta saa toimeentulonsa maataloudesta ja kalastuksesta. Taloudellista kehitystä on tapahtunut vain Dhakan ja Chittagongin ympäristössä.
Paharpurin buddhalainen temppeli on Palan valtakunnan aikana rakennettu luostari.
1400-luvulla rakennettu Bagerhatin 60 kupolin moskeija on Bangladeshin suurin historiallinen moskeija.
Robert Cliven voitto merkitsi brittien siirtomaavallan alkua Bengalissa.
George Curzon oli Bengalin jaon alullepanija. Samalla muotoutuivat Bangladeshin nykyiset rajat.
Louis Mountbatten keskustelee maan jaosta Jawaharlal Nehrun ja Muhammad Ali Jinnahin kanssa.
Bengalin kieliliike sai tuhannet itäpakistanilaiset osoittamaan mieltään Dhakan kaduille.
Huseyn Shaheed Suhrawardy ja Sheikh Mujibur Rahman nousivat merkittävimmiksi Itä-Pakistanin itsemääräämisoikeutta vaatineiksi henkilöiksi.
Mujibur Rahman toimi Bangladeshin ensimmäisenä presidenttinä.
Ziaur Rahman yritti kehittää maata kohti demokratiaa.
Hussain Muhammad Ershadin johtama sotilasdiktatuuri hallitsi Bangladeshia 1980-luvulla.
Noor Hossain ammuttiin kuoliaaksi marraskuun 1987 mielenosoituksissa. Hän nousi diktatuurin kaatumisen symboliksi.