stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Viime hetkellä

| Viime hetkellä> Nick of Time |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Badham
Käsikirjoittaja:  Patrick Sheane Duncan
Tuottaja:  John Badham
Säveltäjä:  Arthur B. Rubinstein
Kuvaaja:  Roy H. Wagner
Leikkaaja:  Frank Morriss
Pääosat:   Johnny Depp  Courtney Chase  Charles S. Dutton  Christopher Walken 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:  1995
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viime hetkellä (Nick of Time) on elokuvaohjaaja John Badhamin vuonna 1995 ensi-iltansa saanut jännityselokuva. Sen pääosissa ovat muun muassa Johnny Depp ja Christopher Walken.
Gene Watson (Johnny Depp) on saapunut Los Angelesiin tytärensä Lynnin (Courtney Chase) kanssa hautajaisiin. Kun he menevät ulos kadulle Los Angelesin rautatieasemalta herra Smith (Christopher Walken) ja neiti Jonesin (Roma Maffia), jotka ovat sattuman varaisesti ottaneet heidät kohteekseen, vetävät heidät sivuun, esittelevät pikaisesti poliisimerkkejä ja vievät heidät pakettiautoon. Pian isälle selviää että että he ovat valepoliiseja, jotka pitävät hänen tytärtään panttivankina ja uhkaavat tappaa hänet, jos Watson ei murhaa kuvernööri Eleanor Grantia (Marsha Mason) 90 minuutin kuluessa, tai yrittää kääntyä viranomaisten puoleen. Toinen kidnappaajista, Herra Smith lähtee katsomaan Watsonin perään. Tämän täytyy yrittää välttää kuvernöörin salamurha ja pelastaa tyttärensä, ja hän yrittää saada apua ilman että häntä varjostava Smith huomaa sitä.
Elokuvassa aika kuluu realistisesti: eli kun toiminta-aika kestää elokuvassa 90 minuuttia kestää se todellisuudessakin 90 minuuttia.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johnny Depp  | … |  Gene Watson   |
|  Courtney Chase  | … |  Lynn Watson   |
|  Charles S. Dutton  | … |  Huey   |
|  Christopher Walken  | … |  herra Smith   |
|  Roma Maffia  | … |  neiti Jones   |
|  Marsha Mason  | … |  kuvernööri Eleanor Grant   |
|  Miguel Nájera  | … |  Franco, kuvernöörin henkivartija   |
|  Peter Strauss  | … |  Brendan Grant   |
|  Gloria Reuben  | … |  Krista Brooks   |
Lähde:
Aiheesta muualla

andy: Viime hetkellä (1995) Leffatykki.  29.9.2005. Viitattu 12.7.2022.
Ebert, Roger: Nick Of Time RogerEbert.com.  22.11.1995. Viitattu 12.7.2022.
Wilkinson, Amber: Nick Of Time Eye For Film.  16.5.2002. Viitattu 12.7.2022. (englanniksi)
Väinö Turunen

Väinö Johannes Turunen (29. tammikuuta 1927 Savonlinna – 21. joulukuuta 2018 Savonlinna) oli suomalainen poliitikko. Turunen toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1970–1979 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Turunen toimi myös Savonlinnan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja kaupunginhallituksen varapuheenjohtajana. Turunen oli Savonlinnan vt. kaupunginjohtaja vuosina 1968–1970 ja 1972. Turunen oli presidentin valitsijamies vuosina 1978 ja 1982.
Politiikan ulkopuolella Turunen toimi rakennustyömiehenä 1943–1949, varastomiehenä 1950–1952, varastonhoitajana vesijohtoliike Huberilla 1953–1965, Savonlinnan työväenyhdistyksen taloudenhoitajana 1966–1967, Putki- ja metalliasennus S. & A. Pietikäisen konttoripäällikkönä 1968–1970, Mikkelin lääninveroviraston verotarkastajana 1979–1980, Oy Olavilan toimitusjohtajana Savonlinnassa vuodesta 1981 ja Kiinteistö Oy Huutokallion isännöitsijänä 1960–1973.
Turusen vanhemmat olivat työmies Kalle Pekka Turunen ja Alma Emilia Ikäheimo. Turusen puoliso vuodesta 1947 oli Irja Onerva Juuti. Heillä on kaksi lasta, Kimmo Kullervo (s. 1951) ja Tarja Hannele (s. 1956). Turunen oli sotilasarvoltaan korpraali. Turuselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1986.
Vänrikki Stoolin seksihullut tarinat

| Vänrikki Stoolin seksihullut tarinat Seksihullut |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2018
 Formaatti: LP, CD, C-kasetti
 Tyylilaji: punk rock, hardcore punk
 Kesto: 36.54
 Levy-yhtiö: Joteski Grotestii, Roku Records
Seksihullujen muut julkaisut
| Seksihullut / Hopeajärvi 2016 | Vänrikki Stoolin seksihullut tarinat 2018 |   |
Vänrikki Stoolin seksihullut tarinat on Seksihullujen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin alkuvuonna 2018 Roku Recordsin ja Joteski Groteskii -levy-yhtiöiden yhteisjulkaisuna. Albumin CD-painoksesta vastasi If Society sekä kasettipainoksesta Bemböle Cassettes. Albumin vinyylipainos sisälsi A2-liitteen, johon on merkitty kaikkien kappaleiden sanat. Albumia varten äänitettiin yhteensä 30 kappaletta, joista 19 päätyi levylle.
Albumin julkaisuvuonna tuli sattumalta kuluneeksi 170 vuotta Vänrikki Stoolin tarinat -runoteoksen ensimmäisen osan ilmestymisestä. Albumin myötä yhtye sai myös sähköpostia omien sanojensa mukaan Lempäälästä, jossa toivotettiin tervetulleeksi Vänrikki Stoolin kotiseudulle. Todennäköisesti kyseessä oli kuitenkin Kuru, jossa sijaitsee Stoolin esikuvana toimineen Karl Gustaf Polvianderin tupa.
Vastaanotto

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kulttuuriuutinen  | suopea |  |
Soundi : 

Albumi sai hyvän vastaanoton. Kulttuuriuutisen Antti Sillanmäki koki kappaleiden laadun parantuneen sanoitusten aiheiden laajennuttua vuosien saatossa eroottissävytteisistä myös muihin aiheisiin ja tarinoihin. Kappaleita hän olisi kuitenkin karsinut, sillä hänestä albumille oli survottu kaikki valmistunut materiaali. Soundin Eero Kettunen antoi albumille kolme tähteä viidestä. Hän sanoi täyspitkien albumien olevan yhtyeelle edelleen jokseenkin toimimaton, ja totesi sanoitusten huitelevan missä milloinkin sekä tee se itse -mentaliteetin olevan voimakkaasti läsnä. Hänestä levy vaatii lyhyydestään huolimatta tyylilajin ymmärtämistä.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Seksihullut, ellei toisin mainittu..
| A-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Paniikki tunnelissa | 3.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Pulinajengi | 2.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Pitkä kissa | 1.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Kello | 2.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Kaljaporukka | 2.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Gorilla tavataan | 1.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Super-uhka | 0.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Pullonkerääjän unelma | 3.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Elämä on eropeliä (säv. Hedelmäpommi) | 1.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| B-puoli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Hikari | 2.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Elämän spiraali | 2.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Teko-Elvis | 2.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Saatanaa palvova enkeli | 1.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Mikä vittu on psykopaatti | 1.07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Tyhmempi kuin kärpänen | 2.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Hello ovikello | 1.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Yrittäjä | 1.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Kokis imeytyy | 2.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | Häränperse-rock | 1.45 |  |  |  |  |  |  |  |
Väinö Vainio (täsmennyssivu)

Väinö Vainio -nimisiä henkilöitä ovat:
Väinö Vainio (1892–1989), suomalainen jääkärikenraalimajuri ja kirjailija
Väinö Lennart Vainio (1892–1912), suomalainen näytelmäkirjailija ja pakinoitsija
Väinö Vainio (1912–1942), suomalainen yleisurheilija ja pesäpalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Väinö Vainio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Wayne Bridge

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 5. elokuuta 1980
Syntymäpaikka: Southampton, Englanti
Pelipaikka: puolustus
Pituus: 178 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–2003 2003–2009 2006 2009– 2011 | Southampton Chelsea Fulham (laina) Manchester City West Ham (laina) | 151 (2) 86 (1) 12 (0) 42 (0) 2 (0) |
Maajoukkue
| 2002–2009 | Englanti | 36 (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 22. tammikuuta 2011.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. tammikuuta 2011.
Wayne Michael Bridge (s. 5. elokuuta 1980 Southampton) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi Englannin valioliigassa muun muassa Southamptonin, Chelsean ja Manchester Cityn joukkueissa. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitapuolustaja.
Bridge aloitti uransa Southamptonissa, jossa hänestä tuli nopeasti fanien suosikki. Hänet valittiin kaudella 2000–2001 Southamptonin parhaaksi pelaajaksi. Vuonna 2003 Chelsea maksoi nuoresta lupauksesta 7 miljoonaa puntaa ja antoi puolustaja Graeme Le Sauxin vaihtokaupassa Southamptoniin.
Bridge jatkoi menestystään Chelseassa ja yksi hänen varmasti hienoimpia hetkiään on liigaottelu Arsenalia vastaan, jossa hän teki upean voittomaalin 88 peliminuutilla ja päätti Arsenalin 18 pelin tappiottoman pelin putken. Maali äänestettiin myöhemmin kauden hienoimmaksi.
Kaudella 2005–2006 Chelsea hankki espanjalaisen vasemman laitapakin Asier del Hornon. Hankinnan ja loukkaantumisen jälkeen Bridgellä oli vaikeuksia mahtua avauskokoonpanoon. 19. tammikuuta 2006 Bridge meni lainalle Fulham FC:hen. Hän debytoi Fulhamissa West Ham Unitedia vastaan, jonka Fulham hävisi 2–1. Lyhyen Fulham ajan aikana joukkueen fanit antoivat Waynelle lempinimen Putney, joka tulee lähellä Fulhamia sijaitsevasta Putneyn sillasta.
Tammikuussa 2009 Bridge siirtyi Manchester Cityyn Chelseasta. Tammikuussa 2011 hän siirtyi lainasopimuksella West Hamiin.
Englannin maajoukkueessa Bridge debytoi helmikuussa 2002. Hän pelasi 36 maaottelua ja teki niissä yhden maalin. Jalkapallon MM-kisoissa 2002 Bridge tuli kentälle kahdesti vaihdosta. Hän oli Englannin joukkueessa EM-kisoissa 2004 ja MM-kisoissa 2006.
Aiheesta muualla

FootballDatabase Wayne Bridgen pelaajaprofiili ja statistiikka
BBC profile
Statistics (Arkistoitu – Internet Archive) at soccerbase.com
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Seaman |
2 Mills |
3 A. Cole |
4 Sinclair |
5 Ferdinand |
6 Campbell |
7 Beckham |
8 Scholes |
9 Fowler |
10 Owen |
11 Heskey |
12 Brown |
13 Martyn |
14 Bridge |
15 Keown |
16 Southgate |
17 Sheringham |
18 Hargreaves |
19 J. Cole |
20 Vassell |
21 Butt |
22 James |
23 Dyer |
Valmentaja Eriksson
Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2004
1 James |
2 G. Neville |
3 A. Cole |
4 Gerrard |
5 Terry |
6 Campbell |
7 Beckham |
8 Scholes |
9 Rooney |
10 Owen |
11 Lampard |
12 Bridge |
13 Robinson |
14 P. Neville |
15 King |
16 Carragher |
17 Butt |
18 Hargreaves |
19 J. Cole |
20 Dyer |
21 Heskey |
22 Walker |
23 Vassell |
Valmentaja Eriksson
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2006
1 Robinson |
2 Neville |
3 A. Cole |
4 Gerrard |
5 Terry |
6 Ferdinand |
7 Beckham |
8 Lampard |
9 Rooney |
10 Owen |
11 J. Cole |
12 Campbell |
13 James |
14 Bridge |
15 Carragher |
16 Hargreaves |
17 Jenas |
18 Carrick |
19 Lennon |
20 Downing |
21 Crouch |
22 Carson |
23 Walcott |
Valmentaja Eriksson
Vuokrasulhanen

| Vuokrasulhanen |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Valentin Vaala
Käsikirjoittaja:  Kersti Bergroth Valentin Vaala Lea Joutseno
Tuottaja:  Risto Orko
Säveltäjä:  George de Godzinsky
Kuvaaja:  Eino Heino
Leikkaaja:  Valentin Vaala
Lavastaja:  Erkki Siitonen
Pääosat:  Lea Joutseno Tapio Nurkka Tauno Majuri Kullervo Kalske
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi
Ensi-ilta:  7. lokakuuta 1945
Kesto:  79 min
Alkuperäiskieli:  Suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vuokrasulhanen on Valentin Vaalan ohjaama elokuva vuodelta 1945. Se jatkoi hänen romanttisesti tyypittelevän komedian sarjaa. Farssin käsikirjoitti nimimerkki Tet eli Kersti Bergroth yhdessä Vaalan ja Joutsenon kanssa. Tyyliltään elokuva vastaa 1930-luvun ja 1940-luvun aikaisten Hollywood-elokuvien piirteitä. Pääosassa näyttelee jälleen Lea Joutseno.
Kolmikko Tet, Vaala ja Joutseno oli tehnyt aiemmin elokuvat Morsian yllättää (1941), Tositarkoituksella (1943) ja Dynamiittityttö (1944), ja tämän elokuvan jälkeen he tekivät vielä yhden, Viikon tytön (1946).
Rentola palkittiin roolisuorituksestaan Jussi-palkinnolla.
Arviot

Vaikka aikalaisarvioissa elokuvaa ei nostettu käsikirjoituskolmikon aiempien yhteistyöelokuvien tasolle, se sai kuitenkin paljon myönteisiä luonnehdintoja, ja Hans Kutter (Hufvudstadsbladet) piti sitä jopa ohjaajan parhaana komediana. Paula Talaskiven mukaan Lea Joutseno on armoitettu komedienne.
Vuoden 1980 televisioesityksen yhteydessä arvioijien äänenpainot olivat jo jokseenkin kriittisiä: Pertti Lumirae (Suomen Sosialidemokraatti) piti tarinaa "hölmönä ja sekavana", Antti Lindqvist (Kansan Uutiset) toteaa, että "alkupuolen itseironinen, liioitteleva sävy lupaa enemmän kuin elokuva lopulta kykenee antamaan".
Vuoden 2013 televisioesityksen aikaisen kritiikin mukaan elokuva on teknisesti epätasainen eikä yllä käsikirjoituksen laatijoiden aiemman yhteistyöelokuvien tasolle vaan on väärinkäsityskomediana "uuvuttava soppa".
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Lea Joutseno  | … |  Meeri Holvi   |
|  Tapio Nurkka  | … |  Erkki Anger   |
|  Tauno Majuri  | … |  Arvo Rauta   |
|  Kullervo Kalske  | … |  Urho Luomus   |
|  Rauha Rentola  | … |  Pippi Masa   |
|  Annie Sundman  | … |  konsulinna Gröhn   |
|  Paavo Jännes  | … |  konsuli Gröhn   |
|  Salli Karuna  | … |  Vilma-täti   |
|  Emma Väänänen  | … |  Ada Ahonen   |
|  Elli Ylimaa  | … |  Emmi   |
|  Kaarlo Halttunen  | … |  Erkin toveri   |
|  Eero Kilpi  | … |  ravintolan asiakas   |
Viherneidonkieli

| Viherneidonkieli |
| --- | --- |
 Viherneidonkieli (Echium virescens)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Boraginales
Heimo::  Lemmikkikasvit Boraginaceae
Suku::  Neidonkielet Echium
Laji::  virescens
Kaksiosainen nimi
 Echium virescens  DC. 
Katso myös
   Viherneidonkieli Wikispeciesissä   Viherneidonkieli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viherneidonkieli (Echium virescens) on neidonkielien sukuun kuuluva lemmikkikasvien heimon kasvilaji. Viherneidonkieli on yleinen Teneriffalla, jossa kasvaa endeemisenä.
Kuvaus

Viherneidonkieli on suureksi pensaaksi kasvava, tiheästi haarova laji. Sen korkeus saattaa olla suurimmillaan 2–3 metriä. Lehdet ovat kapeat ja suikeita. Lehtilaidat ovat ehyitä.
Kukat ja hedelmä

Viherneidonkielen kukinto on noin 30 senttimetriä pitkä. Kukat ovat väriltään vaaleanpunaisesta violetinpunaiseen. Viherneidonkieli tekee useita kukintoja samaan kasviin vuosittain. Kukkimisen jälkeen kukinnon väri muuttuu vihreäksi. Tuoksuvissa kukissa on paljon mettä.
Kasvupaikat ja levinneisyys

Viherneidonkieli kasvaa Kanariansaarilla vain Teneriffalla, jossa se on endeeminen laji. Sen kasvualueet ovat 500–2 000 metrin korkeudessa. Se viihtyy laurisilvametsissä ja korkealla kasvavissa mäntymetsissä. Se viihtyy myös paahteisilla ja kuivilla etelärinteillä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Echium virescens DC. Floradecanarias.com. Viitattu 24.7.2019. (englanniksi)
Echium virescens DC. The Plant List. Viitattu 24.7.2019. (englanniksi)
The Plants Database garden.org. Viitattu 24.7.2019. (englanniksi)
Viitapihlaja-angervo

| Viitapihlaja-angervo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Amygdaloideae
Suku::  Pihlaja-angervot Sorbaria
Laji::  sorbifolia
Kaksiosainen nimi
 Sorbaria sorbifolia  (L.) A.Braun 
Katso myös
   Viitapihlaja-angervo Wikispeciesissä   Viitapihlaja-angervo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Viitapihlaja-angervo (Sorbaria sorbifolia) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon, pihlaja-angervojen (Sorbaria) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kotoisin keskisestä ja itäisestä Aasiasta, mutta sitä kasvatetaan yleisesti koristekasvina.
Viitapihlaja-angervo on kesävihanta pensas, joka kasvaa noin 150–250 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat parilehdykkäiset ja muistuttavat pihlajien (Sorbus) lehtiä, mihin lajin tieteellinen nimikin viittaa. Viitapihlaja-angervon kukintona on muodoltaan pyramidimainen latvaterttu, jossa on tiiviisti paljon pieniä ja valkoisia kukkia. Viitapihlaja-angervo kukkii alkukesällä kesä–heinäkuussa.
Viitapihlaja-angervoa kasvatetaan yleisesti koristepensaana. Se sopii täyteen auringon valoon, multavalle sekä hyvin vettä läpäisevälle kasvupaikalle. Viitapihlaja-angervo saattaa levitä voimakkaasti juurivesojen kautta. Suomessa viitapihlaja-angervoa tavataan puutarhakarkulaisena monin paikoin ympäri maata, harvinaisimmin Lapissa. Paikoittaisesti Etelä- ja Keski-Suomessa viitapihlaja-angervo on jo melko yleinen.
Viitapihlaja-angervo lisättiin Suomessa vuonna 2023 kansalliseen vieraslajiluetteleoon. Alkaen 15. toukokuuta 2025 sen kasvatus, hallussapito, maahantuonti, myynti tai ympäristöön päästäminen on Suomen alueella kielletty.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Viitapihlaja-angervo (Sorbaria sorbifolia)
Trees and Shrubs Online: Sorbaria sorbifolia (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Sorbaria sorbifolia (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Sorbaria sorbifolia (englanniksi)
Flora of North America: Sorbaria sorbifolia (englanniksi)
Flora of China: Sorbaria sorbifolia (englanniksi)
Wolfgang Nonn

| Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Miesten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Miesten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Melbourne 1956 | joukkuekilpailu |  |
Wolfgang Nonn (16. helmikuuta 1935 – 26. elokuuta 1959) oli saksalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen joukkueeseen. Hänen veljensä Helmut Nonn kuului samaan joukkueeseen.
Wave 100

| Wave 100 |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  21. syyskuuta 2010
Omistaja:  Tampereen Kaupunkitelevisio Oy/Pirkanmaan Lehtitalo
Kuvaformaatti:  16:9
Tunnuslause:  Television uusi raikas aalto tulee Tampereelta.
Maa:   Suomi
Näkyvyysalue:  Pirkanmaa
Pääkonttori:  Tampere
Korvasi kanavan:  Kaupunkitelevisio
Aiemmin:  TV100
Kotisivu:  www.wave100.fi
Saatavuus
Kaapeliverkko
Digitaalinen:  Kanava 62
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wave 100 (työnimeltään TV100) oli 21. syyskuuta 2010 toimintansa aloittanut, paikallisiin aiheisiin ja ilmiöihin keskittynyt kaapelikanava Pirkanmaalla. Omistajan vaihduttua 2017 kanavan nimeksi tuli Tampere Ykkönen. Se lopetti toimintansa joulukuussa 2022.
Kanavan logo vuosina 2010-2015
Näkyvyysalue

Wave 100 lähetti ohjelmaa Tampereen Tietoverkko Oy:n kaapelissa digitaalisesti. Wave 100 näkyi Tampereen, Nokian, Kangasalan, Sahalahden, Lempäälän, Pirkkalan, Oriveden, Hämeenkyrön ja Ylöjärven kunnissa.
Aiheesta muualla

Wave 100:n kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Vähä Heinäjärvi (Orivesi)

| Vähä Heinäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°46′44″N, 24°35′47″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Leppähampaanjoen valuma-alue (35.75)
Laskujoki:  Heinäoja 
Järvinumero:  35.756.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  124 m  
Rantaviiva:  1,826 km  
Pinta-ala:  9,065 ha  
Tilavuus:  0,000276 km³  
Suurin syvyys:  9,1 m  
Valuma-alue:  5,2 km²  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä Heinäjärvi 
Vähä Heinäjärvi  on Pirkanmaalla Oriveden Längelmäen Ristijärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 9,1 hehtaaria ja se on 700 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee Juupajoen itäpuolella ja Längelmäen pohjoispuolella olevalla mäkisellä ylänköalueella mäkien viereisessä painaumassa. Sen itäpuolella kohoaa kallioinen Saunavuori 40 metrin korkeuteen, mutta muut rannat ovat alavaa metsämaata. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja järvi on melko selväpiirteinen järvi. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä ja sen rannat ovat pääasiassa metsämaata tai suomaata. Lounaispuolella Ison Heinäjärven väliin jäävällä kannaksella sijaitsee entinen maatila, jossa on nykyään vapaa-ajan asunto. Sinne tulee metsätie Petääjärveltä. Järven itärantaan saapuu metsäautotie Maunuksesta.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 124,0 metriä mpy. Siihen laskee kaksi luontaista ojaa. Pohjoisrantaan tulee Kartiskajärven ja itärantaan Naurisjärven laskuoja. Heinäjärven laskuoja on Heinäoja, joka lähtee järven länsipäästä. Siihen yhtyy alempana myös Ison Heinäjärven laskuoja. Heinäoja laskee kahden kilometrin päässä Pieneen Valkeajärveen, josta vesireitti jatkaa Valkeajokena Vähään Petääjärveen ja josta vesireitti jatkaa päätyen lopulta Sahajokeen.
Historiaa

Vuoden 1958 peruskartassa lounaisranna lähellä sijainnut maatila oli jo viljelyssä. Osa sen pelloista metsitettiin ennen vuoden 1977 kartan julkaisua, mutta nykyään peltoja ei enää ole.
Waukesha

| Waukesha |
| --- | --- |

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Wisconsin
Piirikunta:  Waukesha
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  66,82 km²
 – Josta vettä:  0,7 km² 
Väkiluku (2020):  71 158
 – Väestötiheys:  1060 as./km²
 
 https://www.waukesha-wi.gov 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Waukesha on kaupunki Wisconsinin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Waukesha sijaitsee Waukeshan piirikunnassa aivan Milwaukeen vieressä. Waukeshan väkiluku oli 71 158 Yhdysvaltain väestönlaskennassa vuonna 2020.
Kuvia kaupungista

Waukeshan vanha oikeustalo.
Andrew Frame House.
Waukeshan postitoimisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Waukesha Wikimedia Commonsissa
Robin Roberts

Robin Roberts
Robin Evan Roberts (30. syyskuuta 1926 Springfield, Illinois – 6. toukokuuta 2010 Temple Terrace, Florida) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän oli aloittava syöttäjä. Hän pelasi ensimmäisen pelinsä MLB:ssä 18. kesäkuuta 1948 ja viimeisensä 26. elokuuta 1966.
Roberts pelasi Philadelphia Philliesissa (1948–1961), Baltimore Oriolesissa (1962–1965), Houston Astrosissa (1965–1966) ja Chicago Cubsissa (1966).
Roberts oli seitsenkertainen All-Star-pelaaja vuosina 1950–1956. Hänet valittiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1976.
Robertsilla oli neljä lasta. Hänen puolisonsa Mary kuoli vuonna 2005.