stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Düsseldorfin koulukunta

Werner Holmberg kuuluu suomalaisiin Düsseldorfin koulukunnan edustajiin. Maantie Hämeessä, 1860.
Carl Friedrich Lessing, Romanttinen maisema.
Düsseldorfin koulukunta oli 1800-luvulla merkittävimpiä saksalaisia taidekoulukuntia. Se syntyi Düsseldorfin taideakatemian piirissä, jonka perusti vaaliruhtinas Karl Theodor 1767. Akatemian organisoi uudestaan Fredrik Vilhelm III, joka nosti sen johtoon Peter von Corneliuksen. Corneliuksen ura jäi niin lyhyeksi, ettei hän ehtinyt saada omia näkemyksiään esille akatemiassa, ja se edustaakin pikemminkin Schadowin näkemyksiä, jonka johtajakaudella akatemia nousi maineeseen maisemamaalauksessa.
Suuntaukselle on ominaista romanttis-realistinen tyyli. Tyylin syntyvaiheet ajoittuvat 1820-luvulle, ja se oli vallalla vielä 1860-luvulla. Pyrkimyksenä oli luonnontutkimuksen kautta päästä ilmaisun luonnollisuuteen. Aiheita olivat metsä- ja vuoristomaisemat, samoin meri, järvi ja muut vesiaiheet. Myös aiheet kodin piiristä olivat suosittuja. Valon kuvaaminen oli hyvin keskeistä.
Düsseldorfin taideakatemia oli pohjoismaisten taiteilijoiden suosiossa, joten koulukunnalla oli merkittävä vaikutus myös muiden Pohjoismaiden ja Suomen taiteeseen.
Kirjallisuutta

Valkonen, Tuulikki. Romanttiset maisemat. Helsinki: Tammi 2001 ISBN 951-31-2249-2
Düsseldorfin koulukuntaan kuuluvat suomalaiset taiteilijat
Werner Holmberg, , 1860.
Fanny Churberg, Karl Anders Ekman, Severin Falkman, Ellen Favorin, Alina Forsman, Hanna Frosterus-Segerstråle, Alexandra Frosterus-Såltin, Emma Gylden-von Schantz, Werner Holmberg, Karl Emanuel Jansson, Arvid Liljelund, Berndt Lindholm, Erik Johan Löfgren, Hjalmar Munsterhjelm, Victorine Nordenswan, Augusta Soldan, Victoria Åberg
Romantiikka
Caspar David Friedrich, , 1818.
Pääsuunnat
Romantiikka | Kansallisromantiikka
Muut virtaukset
Düsseldorfin koulukunta | Hudson River -koulukunta |  Goottikulttuuri | Karelianismi
Aiheet
Vastavalistus | Romantiikan musiikki | Pittoreski | Subliimi | Yhtenäistaideteos | Boheemi | Ossianin laulut | Maailmantuska
Teokset
Medusan lautta | Vapaus johtaa kansaa
Tekijät
Ivan Aivazovski | Albert Bierstadt | William Blake | John Constable | Eugène Delacroix | Robert Wilhelm Ekman | Caspar David Friedrich | Henry Fuseli | Théodore Géricault | Francisco de Goya | Aleksander Lauréus | Friedrich Overbeck | Vasili Tropinin | William Turner
| n k Taidesuuntauksia |
| --- | --- |
Esihistoriallinen taide:  Kalliopiirros  Kalliomaalaus 
Klassinen aika:  Mesopotamian taide  Muinaisen Egyptin taide  Antiikin Kreikan taide  Hellenistinen taide  Rooman valtakunnan taide 
Bysantti:  Varhaiskristillinen taide  Karolinginen renessanssi  Bysantin taide 
1000–1300-luvut:  Ottolainen taide  Romaaninen tyyli  Gotiikan taide 
Renessanssi 1400-luku:  Renessanssin taide 
1500-luku:  Manierismi 
1600-luku:  Barokki 
1700-luku:  Rokokoo  Klassismi  Romantiikka 
1800-luku:  Kansallisromantiikka  Düsseldorfin koulukunta  Hudson River -koulukunta  Prerafaeliitit  Estetismi  Arts and crafts  Naturalismi  Realismi  Impressionismi  Postimpressionismi  Akateeminen taide  Piktorialismi  Primitivismi  Symbolismi  Uusbarokki  Uusgotiikka  Uusklassismi  Uusrenessanssi  Jugend 
Modernismi 1900 alkaen:  Jugend  Naivismi  Fauvismi  Ekspressionismi  Kubismi  Dada  Abstrakti taide  Futurismi  Suprematismi  Konstruktivismi  De Stijl 
1920 alkaen:  Uusasiallisuus  Art deco  Surrealismi  Bauhaus  Funktionalismi  Yhteiskunnallinen realismi  Regionalismi  Sosialistinen realismi  Totalitaristinen taide 
1945 alkaen:  Abstrakti ekspressionismi  Cobra  Informalismi  Art brut  Tasismi  Konkretismi 
Nykytaide 1960 alkaen:  Pop-taide  Uusi realismi  Fluxus  Minimalismi  Fotorealismi  Op-taide  Kineettinen taide  Valotaide  Prosessitaide  Käsitetaide  Arte povera  Feministinen taide  Postmodernismi 
1980 alkaen:  Uusekspressionismi  Transavantgarde  Uusminimalismi  Neo-Geo  Tila- ja ympäristötaide  Mediataide  Young British Artists  Outsider-taide  Performanssi  Videotaide  Yhteisötaide  ITE-taide  Graffiti 
2000 alkaen:  Abjektitaide  Appropriaatio  Artivismi  Biotaide  Katoava taide  Paikkasidonnainen taide  Relaatiotaide  Äänitaide 
Vuodesta 1000 alkaen kyseessä ovat länsimaiset taidesuuntaukset
Edusmiehyys

Edusmiehyys tarkoittaa Suomessa erityisesti aiemmin vallinnutta aviomiehen laissa säädettyä oikeutta ja velvollisuutta edustaa oikeustoimissa vaimoaan. Aviomies hallitsi vaimon omaisuutta, edusti häntä tuomioistuimissa ja viranomaisten luona sekä toimi vaimon puolesta kolmanteen henkilöön nähden. Laajemmin ymmärrettynä edusmies saattoi toimia esimerkiksi holhouksen alaisen, lapsen, osakkeenomistajan tai jonkin ryhmän edustajana.
Edusmiehyys periytyi keskiajan yhteiskuntajärjestyksestä, jossa mies oli yleensä kaikissa oikeustoimissa vaimonsa ja lastensa edusmies. Suomessa naimisissa olevan naisen itsenäisyyden puuttuminen oikeudellisissa asioissa jatkui vuoden 1930 alkuun saakka, jolloin aviomiehen edusmiehyys päättyi nykyisen avioliittolain tullessa voimaan. Naimattoman naisen oikeudellinen täysivaltaisuus alkoi 1864, jolloin naittajanvalta poistettiin. Vuonna 1889 annettiin laki aviopuolisoiden omaisuus- ja velkasuhteista, ja 1906 naiset saivat äänioikeuden ja vaalikelpoisuuden.
Dunkerinajokoira

| Dunkerinajokoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Norja
Määrä:  Suomessa rekisteröity 7
Rodun syntyaika:  1820-luku (kantarotu) 1934 (erillisenä rotuna)
Alkuperäinen käyttö:  jäniksen ja kaniinin metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  dunkerstøver, Dunker, Dunkerhund, Norwegian Hound, Dunkerbracke, Norwegischer Laufhund, chien courant norvegien, sabueso noruego
FCI-luokitus:  ryhmä 6 Ajavat ja jäljestävät koirat alaryhmä 1.2 Keskikokoiset ajavat koirat #203
Ulkonäkö
Säkäkorkeus:  uros 50–58 cm narttu 47–54 cm
Väritys:  haalistunut musta ja kellanruskea valkein merkein tai mateenvärinen ja kellanruskea valkein merkein
Dunkerinajokoira (norj. dunker) on norjalainen koirarotu. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 6 eli ajavat ja jäljestävät koirat. Se kuuluu nykyään harvinaisiin rotuihin.
Ulkonäkö

Silmät ovat pyöreähköt, kirkkaat ja ilmeikkäät, kooltaan melko suuret olematta kuitenkaan ulkonevat. Mateenvärisillä yksilöillä hyväksytään herasilmät (vaaleansiniset silmät). Ihanteellinen väritys on joko mateenvärinen (käytännössä blue merle eli sinikirjava) haaleankellanruskein ja valkoisin merkein tai haalistunut musta parkinruskein (tan-) merkein. Sallittu, muttei toivottu on myös syvän musta punaruskein merkein. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 50–58 cm (ihanne 52–54 cm) välillä ja narttujen 47–54 cm (ihanne 49–51 cm) välillä.
Mateenvärinen tan-merkein
Musta tan-merkein
Luonne ja käyttäytyminen

Dunkerinajokoira on itsevarma, luotettava ja omistajaansa kiintyvä. Se on ennen kaikkea erinomainen jäniskoira.
Alkuperä

Norjalaiset dunkerin- ja hygeninajokoirat polveutuvat samasta ajokoiramuunnoksesta, joka syntyi Norjassa 1800-luvun alkupuolella. Sen kantarodun uskotaan olleen venäläinen harlekiiniajokoira (eräiden lähteiden mukaan sama rotu kuin englantilais-venäläinen ajokoira). Toisten lähteiden mukaan jalostukseen olisivat vaikuttaneet saksalaiset ja sveitsiläiset ajokoirat.
Dunkerinajokoira on saanut nimensä kapteeni Wilhelm Conrad Dunkerista, rodun kantaisän, Alarm-uroksen omistajasta, joka aloitti jalostuksen 1820-luvulla norjalaisista ajokoirista ja Venäjältä tuoduista harlekiiniajokoirista. Myöhemmin jalostukseen käytettiin myös hygeninajokoiraa, mutta tulokset eivät olleet halutun mukaisia ja kyseisestä risteytyskokeilusta luovuttiin vuonna 1934. Dunkerin- ja hygeninajokoiria pidettiin kuitenkin vuosien mittaan välillä samana rotuna, välillä eri rotuina, mutta vuonna 1934 ne erotettiin lopullisesti toisistaan, ja kumpikin sai oman rotumääritelmän.
Toisen maailmansodan myötä populaatio pieneni merkittävästi, mutta sen jälkeen 1970-luvulle asti kiinnostus dunkerinajokoiraa kohtaan kasvoi huomattavasti. 1970-luvulla populaatio pieneni jälleen vähäisen kysynnän takia, ja 1980-luvulla siitä oli tullut sisäsiittoinen. Roturisteytysten ansiosta geenipooli ja yleinen terveys paranivat, mutta vielä nykyäänkin rotu on harvinainen ja populaatioltaan pienilukuinen.
Norjalainen ajokoira vuodelta 1915, ennen dunkerin- ja hygeninajokoiran kahtiajakoa.
Jan Edström

| Jan Edström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. syyskuuta 1960 (ikä 64) Pietarsaari
Kansalaisuus:  suomalainen
Ura
Uskontokunta:  Baptismi
Jan Edström (s. 22. syyskuuta 1960 Pietarsaari) on suomalainen pastori ja teologi, joka toimi Suomen ekumeenisen neuvoston pääsihteerinä vuosina 1993–2006. Edström edusti Suomen ruotsinkielisiä baptisteja eli Finlands svenska baptistmissionia. Tämän jälkeen hän on toiminut Kirkon Ulkomaanavussa ja kirkon ruotsinkielisessä työssä Ekumeenisen vastuuviikon ruotsinkielisenä projektisihteerinä. 2011 hänet valittiin Suomen ruotsinkielisten vapaakirkkojen yhteistyöelimen Frikyrklig Samverkanin puheenjohtajaksi kahdeksi vuodeksi.
Edström on opiskellut Åbo Akademissa ja seminaarissa Kaliforniassa. Hän on toiminut Pietarsaaren, Vaasan ja Helsingin ruotsinkielisten baptistiseurakuntien palveluksessa. Edström asuu Espoossa, hänellä on viisi lasta.
Toimiessaan Suomen ekumeenisen neuvoston pääsihteerinä Edström osallistui suurta keskustelua herättäneen Kirkko turvapaikkana- oppaan kirjoittamiseen. Vuonna 2011 hänet valittiin Uskontojen yhteistyö Suomessa USKOT-foorumin puheenjohtajaksi kahdeksi vuodeksi. Foorumi oli tuolloin kolmen monoteistisen uskonnon (juutalaisuus, kristinusko, islam) yhteistyöelin, joka laajeni myöhemmin edustamaan useampia uskontokuntia.
Edströmiä seurasi ekumeenisen neuvoston pääsihteerinä ortodoksipappi Heikki Huttunen.
Edström on aktiivinen trumpetisti ja on tuottanut levyn Vingar (IMU-CD 113), jossa esitetään uusia suomenruotsalaisten säveltäjien sovittamia virsiä ja lauluja.
Julkaisut

Ekumeeninen vuosikirja, toimittanut vuosina 1993–2002. Julkaisija: Suomen ekumeeninen neuvosto. Sarja: Ekumeeninen vuosikirja ISSN 0786-4493; Sarja: Suomen ekumeenisen neuvosto julkaisuja ISSN 0784-350X
"Vapaat suunnat Suomessa", teoksessa Kristinusko Suomessa. Toimittanut Aappo Laitinen. Helsinki: Suomalainen teologinen kirjallisuusseura, 2006 ISBN 952-9791-64-X
Matts Dumell

Matts Dumell Helsingin kirjamessuilla 2017
Matts Olle Werner Dumell (s. 18. marraskuuta 1951) on suomenruotsalainen toimittaja ja entinen neuvostovakooja, joka on tehnyt pitkän uran televisioreportaasien ja dokumenttien parissa. Hän on myös kirjoittanut muutaman kirjan. Dumell aloitti uransa Yleisradion ruotsinkielisten televisiouutisten taloustoimittajana. Dumell on myös ollut Hufvudstadsbladetin palveluksessa useaan otteeseen ja oli mukana perustamassa Radio Ykköstä 1980-luvulla.
Syyte maanpetoksesta

Dumell erotettiin tehtävästään vankeustuomionsa myötä. Suojelupoliisi (Supo) kuulusteli Dumellia 1980-luvun alussa epäiltynä yhteyksistä Neuvostoliiton tiedustelupalvelu KGB:hen. Dumellilla oli 1970-luvulla ollut kontaktihenkilöinä peräjälkeen kolme KGB:hen kuulunutta neuvostodiplomaattia, viimeisenä Aleksei Savin. Kaikki diplomaatit oli esitellyt hänelle toimittaja Jaakko Laakso. Dumell oli toimittanut yhteyshenkilöilleen tietoja muun muassa RKP:n oikeistosiiven poliitikoista (hän oli liittynyt puolueeseen) ja Kiinan suurlähetystöstä (jossa hän kävi näiden pyynnöstä). Hän oli saanut palkkioksi votkaa, viskiä ja taksirahoja. Dumellin mukaan kyse oli normaalista ”kotiryssätoiminnasta”, jossa ei ollut mitään sopimatonta. Keskusrikospoliisi pidätti Dumellin toukokuussa 1982 suoraan toimittajien juhlista. Dumell on myöhemmin kertonut, että hänen yhteyshenkilöidensä KGB-kytkennät selvisivät hänelle vasta Supon kuulusteluissa.
Dumell tuomittiin tammikuussa 1983 Helsingin hovioikeudessa kahdeksaksi kuukaudeksi ehdolliseen vankeuteen maanpetoksesta. Tuomio langetettiin vuodelta 1939 olleiden maanpetospykälien nojalla, joiden mukaan jo pelkkä luottamuksellisten tietojen hankkiminen oli rikos. Maaliskuussa 1984 korkein oikeus muutti rangaistuksen kahdeksan kuukauden ehdottomaksi vankeudeksi. Päätöksen mukaan Dumellin tapauksessa oli kyseessä ”tahallinen ryhtyminen vieraan vallan hyödyksi sellaisten tietojen hankkimiseen, joka voi vaarantaa Suomen suhteita vieraaseen valtioon”. Dumell anoi armahdusta tuomiosta presidentti Mauno Koivistolta, joka kuitenkin hylkäsi anomuksen.
Tapaus herätti keskustelun toimittajien yhteyksistä ulkomaisiin diplomaatteihin, ja Dumell kirjoitti kokemuksistaan muistelmakirjan Minä vakooja. Jörn Donner suunnitteli kirjan pohjalta elokuvaa.
Dumellin tapaus nousi jälleen uutisotsikoihin, kun Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen pestiin suomettumisen ajan jälkipyykkiä. Toimittaja Harri Nykänen kirjoitti toukokuun lopussa 1993 Helsingin Sanomiin uutisen, jonka mukaan Suojelupoliisi ei ollut vuonna 1983 uskaltanut varmasta näytöstä huolimatta asettaa silloin Tiedonantajan toimittajana työskennellyttä Jaakko Laaksoa syytteeseen maanpetoksesta, koska Laakso oli ollut ”poliittisesti liian arkaluonteinen henkilö”, ja hänen sijaiskärsijäkseen oli joutunut harmittomampi Matts Dumell. Nykäsen tietolähteenä olleen henkilön mukaan Laakso oli vuonna 1973 toimittanut silloisen Perustuslaillisen Kansanpuolueen kannattajaluettelon Neuvostoliiton Helsingin-suurlähetystöön. Kesäkuun alussa 1993 silloin Vasemmistoliiton kansanedustajana ja eduskunnan puolustusvaliokunnan varapuheenjohtajana toiminut Laakso kiisti Helsingin Sanomille toimittamassaan vastineessa jyrkästi syyllistyneensä maanpetokselliseen toimintaan ja vakuutti halunneensa vain edistää omalta osaltaan Suomen ja Neuvostoliiton suhteita. Supon entisen päällikön Seppo Tiitisen mukaan Laakso oli osannut ”pelata” niin taitavasti, ettei hänen toimintansa voitu osoittaa täyttävän  rikoslain määritelmää maanpetoksesta.
Televisioura

Rikosraportti (Nelonen, toim.)
Porkala tillbaka (suom. Porkkala takaisin, Yle FST5 2006, toim.)
Fria ord om Kekkonen (suom. Vapaasti Kekkosesta Yle FST5 2007, toim.)
Tositarina: Junttien Kuningas (Yle TV1 2007, toim.)
Tositarina: Myrskyn varjossa (Yle TV1 2007, toim.)
Sjövägen till Sverige (suom. Meritie Ruotsiin Yle FST5 2007, toim.)
Teokset

Vähimmäispalkkaongelma kansainvälisen työjärjestön raporttien valossa.  Helsinki:  Sosiaali- ja terveysministeriö, 1975.  ISBN 951-46-1926-9
Minä vakooja.  Suomentanut käsikirjoituksesta Arto Häilä. Tampere:  Kustannusvaihe, 1983.  ISBN 951-95531-6-9
& Melleri, Jorma: Operaatio Mäntyniemi.  Jyväskylä Helsinki:  Gummerus, 1992.  ISBN 951-20-3936-2
Meritie Ruotsiin.  (Sjövägen till Sverige, 2007)  Suomentanut Arto Häilä ja Seppo Hyrkäs. Helsinki:  Schildt, 2008.  ISBN 978-951-50-1731-4
Kun Mannerheim valitsi Suomen.  (När Mannerheim valde Finland, 2017)  Suomentanut Arto Häilä ja Kristiina Drews. Helsinki:  Teos & Förlaget, 2018.  ISBN 978-951-851-800-9
Valheiden helminauha: Suomalaisen liikemiehen oikeusmurha.  Helsinki:  Teos, 2018.  ISBN 978-951-851-872-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Suhteet Neuvostoliittoon leimasivat toimittajan vakoojaksi 1980-luvulla
Drag queen

Julian Eltinge oli aikansa kovapalkkaisin esiintyjä ja ensimmäinen suuri drag queen -tähti 1900-luvun alussa.
Dame Edna.
Drag queen on drag-esiintyjä, joka pukeutuu feminiinisiin vaatteisiin ja meikkaa raskaasti erityisiä tilaisuuksia varten, yleensä viihdyttääkseen esiintyvänä taiteilijana tai toimiakseen tilaisuuden emäntänä. Yleensä drag queenit pukeutuvat naisen sukupuolirooliin liioittelemalla tiettyjä ominaisuuksia saadakseen aikaan koomisen, dramaattisen tai satiirisen vaikutelman. He yleensä laulavat itse tai playbackinä ja tanssivat. Transvestiitit eroavat drag-esiintyjistä siten, että he eivät pukeudu vastakkaisen sukupuolen rooliin esiintymistarkoituksessa.
Drag queenien ensimmäinen läpimurto tapahtui 1800-luvun lopulla vaudevillen noustessa suureen suosioon.
Tunnettuja drag queeneja

Maailman ensimmäinen suuri drag queen -tähti oli Julian Eltinge (1881–1941). Merkittäviä drag queeneja ovat olleet myös Jean Malin, Flawless Sabrina (oikea nimi Jack Doroshow), Crystal LaBeija, Jim Bailey, Danny La Rue, vuonna 1976 aloittanut ruotsalainen After Dark -ryhmä, Christer Lindarw, Dame Edna, Divine ja RuPaul.
Yhdysvaltalaisen punk-yhtyeen Frankenstein Drag Qeens From Planet 13 jäsenet olivat drag queeneja.
Drag queenit Suomessa > Uranuurtajat

Suomen ensimmäisen drag show’n teki Reijo Paukku. Sen ensiesitys oli 11. elokuuta 1979 ravintola Gambrinissa.lähde? Paukun ryhmän ohella ensimmäisiä suomalaisia drag-ryhmiä olivat La Revue Après Rasage, Star Sisters, Polan Queens of Night ja Les Femmes.
Merkittäviä suomalaisia uraauurtavia drag queeneja olivat muiden muassa Sylvester Lindarw, Jari Vihinen ja Mummo eli Raimo Liukkonen, jonka 1980-luvulla tapahtunut murha on edelleen selvittämättä..
Drag queenit Suomessa > Tunnettuja suomalaisia drag queeneja

Tunnetuimpia suomalaisia drag queeneja ovat Jarkko Valtee, Osku Heiskanen, Juha Rastas eli Mega-Paula, Kalkkuna eli Petri Svahn, Pola Ivanka eli Mika Tepsa, Marko Vainio eli Miss Divet, Jukka Kuronen, Sirkka Tälli, Cristal Snow, NikoLa eli Niko-Pekka Mäkinen ja Jere Sivonen, Antti Taipale eli Sheila, Aarni Mikkola eli Jayden Mars.
Uuden aallon suomalaisia drag queeneja ovat esimerkiksi Twiggy Mallet, Lola Vanilla, Lamey Crackhouse ja Betty Fvck  ja drag-kollektiiveja House of Vanilla, House of Crack, House of Auer, House of Jaahas, Haus of Euphoria, House of Greedy, sekä House of Conspiracy.
Drag queenit Suomessa > Drag queenien näkyvyys Suomessa

Omien keikkojen lisäksi drag queeneja on 2010-luvulla näkynyt julkisuudessa yhä enemmän. Drag queen Jere Sivonen on tehnyt musiikkia.
Uuden musiikin kilpailuun pyrki vuonna 2020 kaksikin drag queen -kokoonpanoa: Osku Heiskasen, Nikolan ja Jere Sivosen tähdittämä Drag Factor Finland kappaleella ”Who's the Queen” sekä Jouko Enkelnotkon drag-hahmo Angel Dell kappaleella ”Diva Demand”.
Talent-kilpailussa ovat kisanneet Xenia ja Sheila.
Cristal Snow on julkaissut kaksi albumia, tehnyt useita singlejulkaisuja, osallistunut euroviisujen esi-karsintoihin kahdesti sekä juontanut useita televisio-ohjelmia, kuten Onnenpyörää, Kymppitonnia ja Big Brother Extraa. Hän ja NikoLa:lla ovat myös kulttisarja ToosaTV:n takana. ToosaTV pyöri Ilta-Sanomien sivuilla vuosia ja Fox-kanavalla kolme kautta.
Elokuvissa

| --- | --- |
 Viktor und Viktoria (1933)  Piukat paikat (1959)  An Actor’s Revenge (1963)  The Queen (1968)  Goodbye Gemini(1970)  Pink Flamingos (1972)  La Gage aux Folles (1978)  Polyester (1981) :  Tootsie – lyömätön lyyli (1982)  Paris Is Burning (1990)  Korkeat korot (1991)  Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä (1993)  Priscilla, aavikon kuningatar (1994)  Kiitos kaikesta, Wong Foo Parhain terveisin, Julie Newmar (1995)  Hedwig and the Angry Inch lähde? (2001)
Kirjallisuutta

Aarnipuu, Tiia: Sinivalkoisissa höyhenissä. Suomalainen drag.  Helsinki:  Like, 2010.  ISBN 978-952-01-0402-3
Butler, J. (1990): Hankala sukupuoli. Suomentanut Tuija Pulkkinen ja Leena-Maija Rossi 2006. Helsinki: Gaudeamus. ISBN 951-662-913-X
Kekki, Lasse: Pervo parrasvaloissa: Queer-draamaa Teksasista Kokkolaan. Turku: Eetos, 2010. ISSN 1795-3014; 9
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Drag queen -kilpailujen historia Mega-Paulan sivulla.
Drag queenit Ranneliike.netissä.
Dragin historia QX.fi
Pohdintaa drag queen -ilmaisusta QX.fi:ssä
Trixie Mattel esiintymässä Helsingissä huhtikuussa 2017.
Suomalainen dragkollektiivi House of Auer.
Kaare Dybvad Bek

| Kaare Dybvad |
| --- | --- |
 Dybvad vuonna 2022.
Tanskan maahanmuuttoministeri
 Mette Frederiksenin I ja II hallitus 2. toukokuuta 2022–  
Edeltäjä:  Mattias Tesfaye
Tanskan sisä- ja asuntoministeri
 Mette Frederiksenin I hallitus 21. tammikuuta 2021 – 2. toukokuuta 2022  
Edeltäjä:  Astrid Krag (sisäministerinä)
Seuraaja:  Christian Rabjerg Madsen
Tanskan asuntoministeri
 Mette Frederiksenin I hallitus 27. kesäkuuta 2019 – 21. tammikuuta 2021  
Edeltäjä:  Ole Birk Olesen
Seuraaja:  perustettiin uusi sisä- ja asuntoministerin virka
Kansankäräjäedustaja
 18. kesäkuuta 2015–  
Henkilötiedot
Koko nimi:  Kaare Dybvad Bek
Syntynyt: 5. elokuuta 1984 (ikä 40)  Holbæk, Tanska
Tiedot
Puolue:  Sosiaalidemokraatit
Tutkinnot:  Kööpenhaminan yliopisto (maantieteen maisteri, 2012)
Aiheesta muualla
www.kaaredybvad.dk
Kaare Dybvad Bek (s. 5. elokuuta 1984 Holbæk) on tanskalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja Tanskan nykyinen maahanmuuttoministeri toukokuusta 2022. Aiemmin hän toimi sisä- ja asuntoministerinä. Hän toimi jo syksyllä 2020 lyhyesti Tanskan maahanmuuttoministerinä, kun virkaa hoitanut Mattias Tesfaye oli isyyslomalla. Dybvad on istunut kansankäräjillä vuodesta 2015.
Yksityiselämä

Dybvad on naimisissa ja hänellä on kaksi poikaa.
Teokset

Dybvad, Kaare. Udkantsmyten. People'sPress, 2015. ISBN 9788771594676
Dybvad, Kaare. De lærdes tyranni. People'sPress, 2017. ISBN 9788772001524
Aiheesta muualla

Kaare Dybvad Tanskan kansankäräjien verkkosivuilla (tanskaksi)
Kaare Dybvad Tanskan sosiaalidemokraattisen puolueen verkkosivuilla (tanskaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat
Dreeveri

| Dreeveri |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Ruotsi
Määrä:  Suomessa rekisteröity 12 383
Rodun syntyaika:  1800-luvun loppupuolella
Alkuperäinen käyttö:  metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästys
Muita nimityksiä:  drever, Swedish Dachsbracke, basset suedois, Schwedische Dachsbracke, perro tejonero sueco
FCI-luokitus:  ryhmä 6 Ajavat ja jäljestävät koirat alaryhmä 1.3 Pienet ajavat koirat #130
Ulkonäkö
Paino:  14–16 kg
Säkäkorkeus:  uros 32–38 cm narttu 30–36 cm
Väritys:  kaikki väriyhdistelmät sallittuja
Dreeveri (ruots. drever), joka tunnetaan Ranskassa nimellä "ruotsalainen bassetti" (ransk. basset suedois), Saksassa nimellä "ruotsalainen mäyräajokoira" (saks. Schwedische Dachsbracke) ja Espanjassa nimellä "ruotsalainen mäyräkoira" (esp. perro tejonero sueco), on lyhytjalkainen, peräänantamattomasta sitkeydestään tunnettu ruotsalainen ajokoirarotu. Se on melko tuntematon Pohjoismaiden ulkopuolella. Rodusta huolehtii Ruotsissa Svenska Dreverklubben ja Suomessa Suomen Dreeverijärjestö.
Ulkonäkö

Urosten säkäkorkeus on 32–38 cm ja narttujen 30–36 cm. Paino on 14–16 kg. Rotu on pitkä ja matala. Pää on muodoltaan melko kookas, kuono on vahva. Korvat ovat melko pitkät ja ohuet. Koira on pitkähäntäinen. Häntä paksuuntuu tyvestä. Karvoitus on karkeaa ja suoraa. Kaikki väriyhdistelmät yhdistyneenä valkoiseen ovat sallittuja (lukuun ottamatta valkovoittoisuutta ja maksanruskeaa); yleisiä ovat musta-ruskea-valkoinen (kolmivärinen) ja punavalkoinen (ruskeavalkoinen).
Luonne ja käyttäytyminen

Dreeveri on valpas, älykäs ja rauhallinen koira. Se on yleisesti ottaen tarkkaavainen ja rauhallinen, ei aggressiivinen, hermostunut eikä arka. Se on rohkea eikä yleensä arkaile ihmisiä tai toisia koiria. Se on myös erittäin itsepäinen eikä sillä ole miellyttämisenhalua, minkä vuoksi se voi olla haastava koulutettava. Rodun metsästysvietti on erittäin voimakas.
Luonne ja käyttäytyminen > Käyttöominaisuudet

Dreeveriä käytetään ajavana koirana metsäkauriin, valkohäntäpeuran jäniksen ja ketun metsästykseen. Sen käyttö varsinkin jänistä ajavana metsästyskoirana on yleistynyt viime vuosikymmeninä voimakkaasti. Se ajaa tarkasti, ja sen eteneminen ajettavan eläimen perässä on siksi hidasta. Hitaan ajon ansiosta ajettava eläin pysyy yleensä pienemmällä alueella kuin nopeampien koirien ajamana, ja tämän vuoksi dreeveri soveltuu hyvin pienille metsästysalueille.
Terveystilanne

Jalostuksen ansiosta dreeveri on nykyään hyvin terve rotu. Aiemmin rotua vaivasi yleisesti osteodystrofia. Myös etujalkojen kierous on pääasiassa saatu pois kannasta, lukuun ottamatta yksittäisiä tapauksia.