stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Merituulivoima

Lillgrundin merituulipuisto Ruotsissa (2011)
Middelgrunden tuulipuisto Tanskassa
Nystedin kaksiosainen merituulipuisto (tunnetaan myös nimellä Rødsand I ja II) Tanskassa.
Merisähköasema. Baltic-tuulipuiston merisähköasema kokoaa ja muuntaa tuulipuiston eri tuulivoimalayksikköjen tuottaman sähkön yhteisen merikaapelin kautta mantereelle vietäväksi suurjännitteeksi.
Merituulivoima eli offshore-tuulivoima on merelle rakennettujen tuulivoimaloiden tuottamaa tuulivoimaa. Merituulivoimaa on pidetty on yhtenä keinona saavuttaa Euroopan unionin asettama 20 % uusiutuvan energian tuotantotavoite. Tämä edellyttää voimalarakentamista ja tuotantoa subventoivia poliittisia päätöksiä ja sitä, että voimalateollisuus näkee tämän energiateollisuuden alan kannattavana toimintana.
Merituulivoiman osuuden Euroopan yhteisön energiantuotannosta on ennakoitu kohoavan vuonna 2020 noin 2,4–3,5 prosenttiin koko  yhteisön energiantarpeesta. Rakennettujen merituulipuistojen asennettu kapasiteetti olisi tällöin EU-alueella välillä 19,5–27,8 GW ja vuotuinen energiantuotanto 71,9–102,2 TWh.
Valtio voi huutokaupata merituulipuistoille sopivien merialueiden lease-oikeuksia.
Historia

Euroopan tuulienergiayhdistys totesi heinäkuussa 2014 Euroopassa rakennettavan aiempia ennusteita runsaammin tuulivoimaloita maa-alueille. Euroopan komission todettiin puolestaan alentaneen arviotaan yhteisön vuoden 2020 energiatarpeesta 11 prosenttia aiempaa alemmaksi. EWEA:n uudessa, heinäkuussa 2014 julkaistussa arviossa merituulipuistojen ennakoitiin rakennettavan merkittävästi aiempia EWEA:n (2009) ja Euroopan yhteisön (2013) ennusteita vähemmän. Uudempi arvio esitti kolme erilaista vaihtoehtoista näkemystä Euroopan yhteisön maa- ja merialueille rakennettavan tuulivoimakapasiteetin määräksi vuodelle 2020. Merituulivoiman (ja kaiken tuulivoiman) osuuden Euroopan yhteisön energiantuotannosta arvioitiin kohoavan vuonna 2020 skenaariosta riippuen noin 2,4–3,5 prosenttiin (12,8 %–16,9 %) yhteisön energiantarpeesta. Rakennettujen merituulipuistojen asennettu kapasiteetti olisi tällöin EU-alueella välillä 19,5–27,8 GW ja vuotuinen energiantuotanto 71,9–102,2 TWh.
Nykytilanne

Euroopan yhteisö on maailman merkittävin merituulivoiman tuotantoalue (2013). Suurimmat merituulivoiman tuottajamaat olivat vuonna 2013 Yhdistynyt kuningaskunta (asennettu tuotantokapasiteetti 3 680,9 MW), Tanska (1 270,6 MW), Belgia (571,5 MW), Saksa (520,3 MW), Kiina (428,8 MW), Hollanti (246,8 MW) ja Ruotsi (211,7 MW).  Tuulivoima-alan etujärjestö  Euroopan tuulienergiayhdistys (EWEA) raportoi heinäkuussa 2014, että EU-maiden 73 merituulipuistossa oli yhteensä 2 304 merituulivoimalaa. Nämä edustivat 7,3 gigawatin asennettua, sähköverkkoon kytkettyä tuulivoimakapasiteettia. Asennettuja voimaloita oli jonkin verran tätä enemmän, mutta useilta voimaloilta uupui vielä sähkönsiirtoyhteys.
| Merituulivoima EU:ssa (asennettu kapasiteetti, MW)> Maa | Merituulivoima EU:ssa (asennettu kapasiteetti, MW)> 2006 | Merituulivoima EU:ssa (asennettu kapasiteetti, MW)> 2007 | Merituulivoima EU:ssa (asennettu kapasiteetti, MW)> 2008 | Merituulivoima EU:ssa (asennettu kapasiteetti, MW)> 2013 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Yhdistynyt kuningaskunta | 304 | 404 | 566 | 3 680,9 |
|  Tanska | 426 | 426 | 426 | 1 270,6 |
|  Belgia |  |  |  | 571,5 |
|  Saksa | 7 | 7 | 12 | 520,3 |
|  Alankomaat | 127 | 127 | 247 | 246,8 |
|  Ruotsi | 24 | 134 | 134 | 211,7 |
|  Suomi | 0 | 0 | 24 | 26 |
 Irlanti: 25
| EU27 | 913 | 1 123 | 1464 | 6600 (noin) |
Merituulivoimalat

Merituulivoima on uutta kehittyvää tekniikkaa ja sen investointihinta on tällä hetkellä ja ennusteissa kaksinkertainen maatuulivoimaan verrattuna ilmeisesti johtuen vaativammasta perustuksista ja siirtokaapeleista. Hintaeroa tasoittaa se seikka, että täystuulisuus on EWEA:n mukaan merellä on 4 000 tuntia ja maalla 2000-2500 tuntia vuodessa.selvennä
General Electricin Haliade 150-6MW on kuuden megawatin voimala, joka toimii suoravedolla.
Merituulivoimaloiden koot ovat kasvaneet, mikä parantaa merituulivoiman kilpailukykyä suhteessa perinteisempään maalle rakennettuun tuulivoimaan. Vuoden 2025 jälkeen merituulivoimalat tuottavat edullisempaa sähköä kuin maalle rakennetut tuulivoimalat. Vestaksen V164 on 9,5 megawatin offshore-tuulivoimala. General Electricin Haliade-X on 12 megawatin offshore-tuulivoimala, joka tulee kaupallisesti saataville vuonna 2021. Siemens Gamesan SG 10.0-193 DD on 10 megawatin offshore-tuulivoimala, joka tulee kaupallisesti saataville vuonna 2022.
General Electricin Haliade-X on 14 megawattia, mutta on sertifioitu vain 13,6 megawattiin asti. Vestaksen V236 on 15 megawatin merituulivoimala. Siemens Gamesa SG 14-236 DD on 15 megawatin merituulivoimala. Goldwindin GWH252-16MW on 16 megawatin merituulivoimala. Mingyangin MySE-16-260 on 16 megawatin merituulivoimala.
Vuonna 2024 Mingyang pystytti 20 megawatin merituulivoimalan ja sillä oli rakenteilla 22 megawatin merituulivoimala.
Merituulivoima eri maissa

Euroopan suurimpien merituulipuistojen sijainti vuonna 2013. Kuvan 22 tuulipuistoa lukeutuivat tuolloin maailman 25 suurimpaan merituulipuistoon.
Euroopan yhteisön alueella asennettiin vuonna 2013 yhteensä 1 567 MW uutta merituulivoimakapasitettia. Tämä oli 14 prosenttia vuonna 2013 EU:ssa käyttöönotetusta uudesta tuulivoimalakapasiteetista. Yhteensä EU-alueella oli vuoden 2013 loppuun mennessä asennettuna 117,3 GW tuulivoimalaitoskapasiteettia. Tästä maalla oli 110,7 GW ja merialueilla 6,6 GW. Asennetulla tuulivoimalla arvioitiin voitavan tuottaa Euroopan yhteisön alueella keskimäärin 7,8 prosenttia (233 TWh) vuotuisesta noin 3 280 TWh:n sähköenergian tarpeesta. Merituulivoimalaitosten osuus oli vuoden 2013 lopussa 24 TWh eli 0,7 prosenttia EU:n vuotuisesta sähkönkulutuksesta.
Asennettuihin merituulivoimalapuistoihin arvioitiin vuoden 2013 loppuun mennessä sijoitetun 4,6-6,4 miljardia euroa ja kaikkiin tuulivoimaloihin yhteensä noin 13-18 miljardia.
Merituulivoima eri maissa > Suomi

Hankevalmistelussa YVA-vaiheen läpäisseet merituulipuistohankkeet Suomessa (6/2014).
Porin Tahkoluotoon pystytettiin heinäkuussa 2010 uusi merituulivoimala, joka on lähellä aiempia Tahkoluodon tuulivoimaloita. Suomen Hyötytuulen omistaman voimalan teho on 2,3 MW. Kyseessä on maailman ensimmäinen meriperustukselle liikkuvan jään alueelle rakennettu tuulivoimala, Pori Offshore Pilot. Kokemuksia sen toiminnasta hyödynnetään Tahkoluodon merituulipuiston rakentamisessa.
Kansainvälisen merituulivoimalatilastoinnin mukaan Suomessa oli vuoden 2010 alussa jo 24 MW merituulivoimaa.
Tammikuussa 2014 ilmoitettiin, että ensimmäiselle merituulipuistohankkeelle myönnettävästä eritystuesta kilpailee kuusi eri sijoituspaikkaa ja seitsemän yritystä. Työ- ja elinkeinoministeriö myöntää vuoden 2014 aikana 20 miljoonan euron tuen hankkeelle, jonka se arvioi olevan kokonaisvaltaisesti paras. Kaikkiaan kesään 2014 mennessä kaavoitusvaiheeseen oli edennyt ja YVA-käsittelyn oli Suomessa läpikäynyt yhteensä 12 merituulipuistohanketta. Yhden hankkeen jatko tosin estyi ainakin toistaiseksi, kun ensin Raasepori ja sen jälkeen kaavoituksen aloittamisesta jo päättänyt, kivihiilivoimalastaan tunnettu Inkoo kieltäytyivät laatimasta maakuntakaavassa tuulivoimaloille soveltuvaksi merkitylle Suomenlahden merialueelle tarvittavaa osayleiskaavaa. Marraskuussa 2014 Työ- ja elinkeinoministeriö ilmoitti valinneensa Porin Tahkoluodon merituulipuiston 20 miljoonan euron hanketuen saajaksi.
Merituulivoima eri maissa > Tanska

Tanska on edelläkävijä sekä tuulivoimassa että merituulivoimassa Euroopassa. Vuonna 2006 Tanskan osuus koko Euroopan unionin merituulivoimasta oli 47 % ja vuonna 2007 osuus oli yhä 38 %.
Merituulivoima eri maissa > Norja

Tuulivoimaa pidetään potentiaalinen kultakaivoksena norjalaiselle teollisuudelle. Norjalaisten energiatutkijoiden mukaan tuulivoimasta voi tulla yhtä suuri myyntimenestys kuin öljystä. Öljyä viedään 2 500 TWh/vuosi ja maan tuulivoimapotentiaali on 14 000 TWh. Asiantuntijat ennustavat 20 TWh tuotantoa jo vuonna 2020. Aker Kværner on osallistunut Ranskan ja Saksan merituulivoiman rakentamiseen. Statoil Hydro kehittää tuulivoimaa Enovan tuella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Merituulivoima Wikimedia Commonsissa
Viron Hiidenmaan ja Saarenmaan väliin suunnitteilla oleva suuri, jopa 700 MW:n merituulipuisto (englanniksi) (4energia.ee)
Baltics’ Estonia Ramps Up Wind Power Generation (2/2014)[vanhentunut linkki] (englanniksi) (renewableenergyworld.com)
Estonia plans world's largest offshore wind farm (englanniksi) (bne.eu)
Merituulihankkeita Euroopassa (2011, pdf, kartta) (englanniksi) (ewea.org)
European Environmental Agency, 2009: Europe's onshore and offshore wind energy potential. Technical report No 6/2009 (englanniksi) (eea.europa.eu)
BWEA Offshore
Offshore tilasto 2007 EWEA 2007 toiminnassa ja suunnitteilla oleva merituulivoima
Offshore_Report
Uusiutuva energia ja kestävä kehitys
| --- | --- |
Aurinkovoima::  aurinkokenno | aurinkolämmitys | aurinkokeräin |  keskittävä aurinkovoima  | aurinkojäähdytys
Tuulivoima::  merituulivoima | luettelo merituulivoimasta | tuulipuisto | tuulimylly
Vesivoima::  aaltoenergia | vuorovesienergia | vuorovesimylly
Maa, vesi ja ilma::  geoterminen energia | maalämpö | ilmalämpöpumppu | ilma-vesilämpöpumppu | ilmavirtavoimala
Biologinen::  biomassa | energiakasvit | puupolttoaine | pelletti | biopolttoaine | bioetanoli | E85 | biodiesel | biokaasu
Kemiallinen::  polttokenno | vetytalous | metanolitalous 
Muuta:  energiansäästö | energiatehokkuus | fuusioreaktori | vihreä sähkö | hajautettu energiantuotanto | sähköntuotanto | lämmöntuotanto | kaukolämpö | energiankulutus| valaistus | tuontisähkö | säätövoima | lämmön varastointi | sähkön varastointi | kuljetus | sähköauto | hybridiauto | joukkoliikenne | kimppakyyti
Universitas 21

Universitas 21  on kahdenkymmenenyhden tutkimuspainotteisen yliopiston verkosto. Se on perustettu 1997. Jäseniä on englanninkielisistä maista, Aasian talousmahdeista sekä Ruotsista.
Jäseniä > Euroopassa

Lundin yliopisto, Ruotsi
Glasgow'n yliopisto
Birminghamin yliopisto
Dublin
Edinburgh
Nottingham
Jäseniä > Aasiassa

National University of Singapore
Pekingin yliopisto
Wasedan yliopisto, Tokio, Japani (eri asia kuin Tokion yliopisto)
Shangai
Delhi
Hongkong
Jäseniä > Pohjois-Amerikassa

McGill-yliopisto, Montreal, Kanada
Monterreyn yliopisto, Meksiko
Vancouver
Virginia
Jäseniä > Australiassa ja Oseaniassa

Melbournen yliopisto
Queenslandin yliopisto, Brisbane
New South Walesin yliopisto, Sydney
Aucklandin yliopisto, Auckland, Uusi Seelanti
Varppaaja

Varppaaja 1930-luvulla.
Varppaaja on lähinnä tukkilauttojen vetämiseen tarkoitettu vesiliikenteessä käytetty alustyyppi. Varppaajia käytettiin runsaasti Suomen sisävesiliikenteessä etenkin 1800-luvun loppupuoliskolla ja 1900-luvun alussa. Varppaajien käyttö oli useimmiten vaihtoehto joko niitä edeltäneille hevosponttoille ja varppaajia seuraaville hinaajille.
Varppaajat olivat usein pienempiä ja etenkin heikommilla höyrykoneilla varustettuja kuin varsinaiset hinaajat. Siten varppaaja ei jaksanut vetää tukkilauttaansa potkurivedolla kuten hinaaja, vaan hinaamiseen käytettiin aluksen ankkurivinssiä. Varppaajan apuvene, jona toimi yleensä soutuvene, kuljetti aluksen ankkurin kauas varppaajasta sen tulevaan kulkusuuntaan. Ankkurin laskun jälkeen varppaaja veti itsensä ankkurinsa luokse ankkurivinssiä käyttäen, jonka jälkeen apuvene lähti uudelle matkalle kohti seuraavaa määränpäätä.
Varppaajan käyttö hinauksissa oli jatkuvien pysähdysten vuoksi hidasta ja vaati myös enemmän työvoimaa kuin höyryhinaajien käyttö. Vastaavasti varppaajan hankintahinta oli merkittävästi edullisempi kuin voimakkaammalla höyrykoneella varustetun hinaajan. Edulliset varppaajat säilyttivät asemansa pitkään hinaajien rinnalla etenkin pienemmillä uittoreiteillä.
Suomessa Vesijärvellä oleva m/s Rasvanki (aikaisempi s/s Rasvanki, s/s Kivijärvi, m/s Rasvanki ja m/s Jenny), joka rakennettiin 1896 Varkaudessa ja m/s Tervaniemi, joka rakennettiin 1893 Helsingissä, ovat varppaajia.
Ukon wacka

| Ukon wacka Korpiklaani |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. helmikuuta 2011
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: folk metal
 Kesto: 41.07
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
 9.
Korpiklaanin muut julkaisut
| Karkelo 2009 | Ukon wacka 2011 | Manala 2012 |
Ukon wacka on folk metal -yhtye Korpiklaanin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 4. helmikuuta 2011. Se ylsi Suomen virallisen listan sijalle 9.
Ukon wacka tarkoittaa vakkajuhlia. Vakkajuhlat, vakat eli Ukon vakat olivat itämerensuomalaisissa yhteisöissä pitäjän tai yhden tai useamman kyläyhteisön järjestämät uskonnolliset pidot.[lähde? ]
Kappaleet

Louhen yhdeksäs poika – 3.23
Päät pois tai hirteen – 3.14 (suomenkielinen versio Peer Güntin kappaleesta "Bad Boys Are Here")
Tuoppi oltta – 3.34
Lonkkaluut – 5.39
Tequila – 2.42
Ukon wacka – 5.08  (vierailijana Tuomari Nurmio)
Korvesta liha – 4.31
Koivu ja tähti – 4.17
Vaarinpolkka – 2.19
Surma – 6.20
Iron Fist (Motörhead-cover, vain digipak-julkaisulla)
Arvostelut

Imperiumi.net:
Kaaoszine:
Soundi:
Aiheesta muualla

Ukon wacka discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Albumi Ukon wacka Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Korpiklaani
| --- | --- |
Studioalbumit:   Idja  Shamániac  Spirit of the Forest  Voice of Wilderness  Tales Along This Road  Tervaskanto  Korven kuningas  Karkelo  Ukon Wacka  Manala  Noita  Kulkija  Jylhä  Rankarumpu 
Singlet:   "Keep on Galloping"  "Vodka"  "Ukon Wacka"  "Metsälle"  "Rauta"  "Lempo"  "Leväluhta"  "Interrogativa Cantilena"  "Krystallomantia"  "Gotta Go Home"  "Saunaan"  "Aita"  "Oraakkelit" 
Musiikkivideot:   "Wooden Pints"  "Hunting Song"  "Kädet siipinä"  "Beer Beer"  "Happy Little Boozer"  "Tervaskanto"  "Metsämies"  "Keep on Galloping"  "Vodka"  "Gotta Go Home"  "Saunaan"  "Aita"  "Oraakkelit" 
Muuta:  Diskografia
Varpu

Mustikka ja monet muut kanervakasvit kuuluvat varpuihin.
Varpu tarkoittaa puuvartista, tyvestä haarovaa, korkeintaan puoli metriä korkeaa kasvia. Tätä suurempi monihaarainen puuvartinen kasvi on pensas. Varvut eivät muodosta taksonomisesti yhtenäistä ryhmää, vaan luokittelu perustuu niiden kasvumuotoon.
Valtiomies

Valtiomies on taitava valtiollinen johtohenkilö, joka on tehnyt pitkän poliittisen uran ja saavuttanut toimillaan yleistä arvostusta ja hyväksyntää. Valtiomiesteoiksi kutsutaan rohkeita ja pyyteettömiä ratkaisuja, jotka koituvat valtion tai kansakunnan suuremmaksi onneksi. Valtiomieheksi nimitetyt ovat usein poliitikkoja, joiden katsotaan valtaa käyttäessään uhranneen henkilökohtaisen tai ryhmäedun kansakunnan edun vuoksi. Valtiomiehen status edellyttää usein, että henkilö saa laajaa arvonantoa muiltakin kuin vain omalta poliittiselta taustaryhmältään tai puolueeltaan.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Worldstatesmen.org (englanniksi)
Valkealampi (Äänekoski)

| Valkealampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski
Koordinaatit:  62°35′29″N, 25°29′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Saarijärven alue (14.61)
Laskupuro:  Valkeanlamminpuro Karjapuroon 
Järvinumero:  14.615.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  189,9 m  
Pituus:  640 m  
Leveys:  330 m  
Rantaviiva:  1,644 km  
Pinta-ala:  12,155 ha  
Tilavuus:  0,0002563 km³ 
Keskisyvyys:  2,11 m  
Suurin syvyys:  5,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiValkealampi 
Valkealampi  on Keski-Suomessa Äänekoskella  Mäkikylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 640 metriä pitkä, 330 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 12,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lammen tilavuudeksi on saatu 256 300 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,1 metriä ja suurin syvyys on 5,8 metriä. Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Saarijärven alueella (14.61), jonka Pukkipuron valuma-alueeseen (14.615) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 189,9 metriä mpy.
Verano

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Verano voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Verano, saksalainen eurotranceyhtye
Vöran (ital. Verano), kunta Etelä-Tirolissa, Pohjois-Italiassa
Buick Verano, pohjoisamerikkalainen Buick-automalli.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Verano”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Valtion Pukutehdas

| Valtion Pukutehdas Oy |
| --- | --- |
Perustettu:  1922
Lakkautettu:  2004
Kotipaikka:  Hämeenlinna, Suomi
Tuotteet:  univormut, työasut, sairaalatekstiilit, äitiyspakkausten vauvanvaatteet
Omistaja:  Suomen valtio
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Valtion Pukutehdas Oy, vuodesta 1995 VPU Pukutehdas Oy, oli Suomen valtion omistama vaatetustehdas Hämeenlinnassa. Se valmisti puolustusvoimien, poliisin ja palokuntien sekä muiden valtion laitosten työntekijöiden univormuja ja muita työasuja, sairaalatekstiilejä sekä äitiyspakkausten vauvanvaatteita tilausten perusteella. Suurimmillaan tehdas työllisti 350 ihmistä.
Valtion Pukutehdas perustettiin vuonna 1922. Suomen liityttyä Euroopan unioniin 1995 valtion vaate- ja varustetilaukset perustuivat kilpailutukseen, ja VPU Pukutehdas Oy:ksi yhtiöitetty tehdas joutui vaikeuksiin hintatasonsa takia. VPU pyrki parantamaan tilannetta keskittymällä vapaa-ajan vaatteiden valmistukseen Boreus-tuotemerkillä, mutta yrityksen toiminta loppui 2004 kun Boreus-toiminta ja myymälät myytiin Moduta Oy:lle ja koko muu henkilöstö irtisanottiin. Seuraavana vuonna VPU teki konkurssin. Moduta perusti Boreus Oy:n, joka hakeutui konkurssiin vuonna 2010 tehtyään koko ajan tappiota.
Pukutehtaan perinnettä yritti jatkaa Fin Brands -yrityksen omistaja Jaana Paavilainen (nyk. Villanen) tuotemerkillä Suomen Pukutehdas. Hän osti pukutehtaan koneet ja kaavat vuonna 2007, ja hänen yrityksensä valittiin suunnitteilla olleen Mannerheim-elokuvan pukujen valmistajaksi. Sitä varten ehdittiin ostaa kankaatkin, kunnes elokuvahanke yllättäen peruuntui.
VPU:n vanha tehdasrakennus purettiin 2017.
Aiheesta muualla

Manninen, Markus & Schulman, Sari: Aulangontie 1, Valtion pukutehdas : Rakennushistoriaselvitys.  Arkkitehtitoimisto Schulman Oy, 2013.  Teoksen verkkoversio.
Umut Bulut

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Umut Bulut
Syntymäaika: 15. maaliskuuta 1983 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Kayseri, Turkki
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 184 senttimetriä
Seura
Seura: Kayserispor
Junioriseurat
1994–2000: Petrolofisi
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2000–2001 | Petrolofisi | 28 | (5) |
| 2001–2006 | Ankaragücü | 90 | (36) |
| 2002–2003 | → İnegölspor (laina) | 30 | (8) |
| 2006–2011 | Trabzonspor | 161 | (88) |
| 2011–2012 | Toulouse | 31 | (5) |
| 2012–2013 | → Galatasaray (laina) | 19 | (12) |
| 2013–2016 | Galatasaray |  |  |
| 2016– | Kayserispor |  |  |
Maajoukkue
| 2007– | Turkki | 38 | (10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. maaliskuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 10. tammikuuta 2019.
Umut Bulut (s. 15. maaliskuuta 1983 Kayseri, Turkki) on turkkilainen jalkapalloilija. Hän edustaa turkkilaista Kayserisporia ja on kotimaansa lisäksi pelannut vuoden Ranskassa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

28. kesäkuuta 2011 Bulut siirtyi 4,8 miljoonan euron siirtokorvauksella ranskalaisseura Toulouseen. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa sarjassa Ajacciota vastaan.
Hän siirtyi kesällä 2012 lainasopimuksella Galatasarayhin.
Maajoukkueura

Bulut on pelannut Turkin maajoukkueessa 38 ottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia vuosina 2007–2015.
Aiheesta muualla

Umut Bulutin esittely ttf.org-sivustolla (turkiksi)
Uppalan kartano

Uppalan kartano on rakennettu Seinäjoelle tiettävästi 1700-luvulla. Talo on kuulunut yhdelle Seinäjoen kantatiloista, josta ovat lähtöisin Wegeliuksen pappissuku ja Björkqvist-Koivusalo-suku. Talo sijaitsi ennen Seinäjoen varressa, mistä se on siirretty nykyiselle paikalleen Vapaudentien varteen, Ilmarisenkadun päähän vuonna 1912. Talo on ollut asuinrakennuksena lähes 2000-luvulle saakka. Uppalan viimeisin asukas oli Talan perhe, ja siksi moni seinäjokinen tuntee talon nimellä ”Talan talo”.
Vuonna 2007 talo siirtyi uudelle omistajalle ja se kunnostettiin ravintolaksi. Pari vuotta myöhemmin vuonna 2009 Uppalan Kartano avasi ovensa ravintolana asiakkailleen. Uppalan Kartanossa toimii nykyään suomalaiseen ja paikalliseen ruokaan erikoistunut à la carte -ravintola.
Aiheesta muualla

www.uppalankartano.fi
Yle.fi: Uppalan kartano saa uuden elämän
Uppa-sukuseura
Veli Seppä

Veli Esko Seppä (22. lokakuuta 1947 – 10. marraskuuta 2022) oli suomalainen taidemaalari, entinen hitsaaja, joka tuomittiin vuonna 2017 kaikkiaan 104 taideväärennöksestä vuoden ja 11 kuukauden ehdolliseen vankeustuomioon. Sepän on sanottu olleen Suomen taidehistorian taitavin ja tuotteliain väärentäjä.
Seppä väärensi vuosikymmenten mittaan taidekauppiaiden tilauksesta satoja teoksia, muun muassa Akseli Gallen-Kallelan, Pekka Halosen, Reidar Särestöniemen, Helene Schjerfbeckin, Hugo Simbergin, Ellen Thesleffin ja Maria Wiikin töitä. Tuotteliain kausi sijoittui vuosiin 2008–2013. Vuonna 2011 Sepän väärennös Fernand Légerin maalauksesta Le cirque myytiin 2,2 miljoonalla eurolla. Saman taiteilijan Composition murale Sepän väärentämänä myytiin Bukowskin huutokaupassa Bukowskin omistajalle 440 000 eurolla. Schjerfbeckiä Seppä väärensi ainakin 1990-luvun alusta alkaen. Helsinkiläinen keräilijä maksoi vuonna 2008 Sepän väärentämästä Schjerfbeckin Markkinaomenasta 350 000 euroa. Samalle keräilijälle oli myyty muitakin Sepän väärennöksiä.
Poliisin pojaksi 1940-luvun lopulla syntynyt Seppä oli nuoruudessaan Eero Nelimarkan maalausoppilaana, ja hän on sen jälkeen käynyt muitakin alan lyhytkursseja. Hän lähti tuhansien suomalaisten tavoin siirtolaiseksi Ruotsiin, jossa hän työskenteli hitsaajana ja alkoholisoitui. Seppä oli naimisissa neljä kertaa. Hän asui Lempäälän Sääksjärvellä avoliitossa ex-puolisonsa kanssa.
Keskusrikospoliisi sai Sepän kiinni tammikuussa 2014, minkä jälkeen hän tunnusti lähes 200 taideväärennöstä. Hänet tuomittiin Suomen siihen asti suurimman taidehuijausjutun yhteydessä, jonka päätekijät, Galerie Vision Oy:n yrittäjät Kati Kärkkäinen ja Reijo Pollari, saivat neljä ja viisi vuotta ehdotonta vankeutta ja määrättiin miljoonien eurojen korvausten maksajiksi. Jutussa tuomittiin vankeusrangaistuksiin seitsemän muutakin henkilöä, mutta kuuden syytteet hylättiin. Käräjäoikeuden tuomiot eivät ole lainvoimaisia, koska niistä on valitettu hovioikeuteen. Seppä itse sai vain vajaan kahden vuoden ehdollisen vankeustuomion, sillä hän oli tehnyt yhteistyötä poliisin kanssa eikä ollut saanut suurta taloudellista hyötyä väärennöksistä. Suurin osa voitoista oli mennyt taidekauppiaille.
Monet Sepän väärennöksistä ovat edelleen liikkeellä taidemarkkinoilla eikä niiden nykyisiä omistajia tunneta.
Sepällä diagnosoitiin vuonna 2011 keuhkosyöpä. Vuonna 2021 Yle teki hänestä lyhytdokumenttielokuvan Mestari vai rikollinen. Seppä kuoli keuhkosyöpään 75-vuotiaana marraskuussa 2022.
Veli Seppä on tehnyt myös tauluja Elis Katajan nimellä.
Elokuussa 2024 esitettiin Nelonen-kanavalla ja Ruudussa Terjo Aaltosen ohjaama kolmiosainen dokumenttisarja Mieletön vilppi, jossa kerrotaan Veli Sepästa ja hänen väärentämiään tauluja myyneestä Jouni Rannasta.
Aiheesta muualla

Dokumenttifilmi Mestari vai rikollinen? Yle Areenassa