stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tampereen murre
Kielinäyte

Hilda Lammin (1873–1954) haastattelusta (vanhaa murretta):

Se on nyp Pyynikin tori ja sillon sanottiin Plassiks että kun... siäl_oli semmonen kaakinpuu kun sanottiin, jossa annettiin selkään. Hevosmarkkinat Plassilla 1890-luvulla.   No oli joku nainen sitte — oliko se varraastanus sittej jottain, en minä siittä ollus selvillä, tait tehnym mutta —sinnem meni ihmisiä nin kovin kattoon ja... Minä sanon kotona että: ”Minäkin menen” — mutta äiteni kiälsi sano että: ”Älä me! Älä mek kattoon sinne” että ”sää ruppeet huanostiv voimaan!” Mutta minä menin vaan ja... Minä näin sittek kun se oli sinne ylhäällep puuhun köytetty ja sitä hakattiin niin suurilla raipoilla — ja se huusi nin mahrottomasti!
Uutta murretta:

Joo kylä sillon ei ollu, ei ollum meinaam pulaa tosta kunka aika kuluu ei tarvinnuj jääräk kotiot telkkaria katteleen kun ei ollu, [joo] eikä palio ratioitakaa. Meilläkin ensimmäiner ratio vissiin oli kuv vanhemmat pojat meni töihin, soraj jäläkee, neljäkymmentäluvun alussa. Ja samatem polkupyärä tuli varmaan ensimmäinen, velipoika vanhempi osti kans tyäpalakoillaan, että määkis sitten opettelin ajaam miästempyärää siältä välistä, tankon alapualelta.
Kirjallisuutta

Hyttinen, Hannu: Iso pipa: Tampere-suomi suursanakirja.  (Jatkoa teokselle: Taskusanakirja tampere-suomi, 1995)  Tampere:  Tampere-seura, 2009.  ISBN 978-952-5558-09-8
| n k Suomen murteet |
| --- | --- |
Länsimurteet:  Lounaismurteet Nummi  Rauma  Somero  Etelä-Pohjanmaan murre  Keski- ja pohjoispohjalaiset murteet  Hämäläismurteet Tampere  Peräpohjalaiset murteet Tornio 
Itämurteet:  Savolaismurteet Kainuu  Keski-Suomi  Kaakkoismurteet 
Muut:  Amerikansuomi  Stadin slangi  Ruotsinsuomi 
Kielet tai murteet:  Meänkieli Jällivaara  Kveenin kieli
Kantee

Kantee on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Kevin Kantee (s. 1984), jääkiekkoilija
Lauri Kantee (1925–2002), tekniikan tohtori ja Maanmittaushallituksen pääjohtaja
Ville Kantee (s. 1978), mäkihyppääjä ja mäkihyppyvalmentaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Tumba Tamminen

Tumba Tamminen (oik. Tuomo Tamminen, s. 9. joulukuuta 1942 Kiukainen) on suomalainen laulaja, jonka keikkaura alkoi Veikko Tuomen yhtyeessä.Suuren osan albumeistaan hän teki Pauli Granfeltin yhtyeen kanssa. Tammista säesti pitkään Hannu Tuomaisen yhtye. Ennen siirtymistään ammattimuusikoksi hän työskenteli autonasentajana.
Ura

Tumba Tamminen lauleskeli paljon jo pikkupoikana. 22-vuotiaana hän nauhoitti Kokemäen kanttorin Pauli Vaitojan kanssa muutaman kappaleen Satakunnan Radioon Poriin. Veikko Tuomi sattui kuulemaan niitä, otti yhteyttä Tammiseen ja pyysi tätä yhtyeensä toiseksi solistiksi. Tuomi keksi Tammiselle myös tämän elinikäisen lempinimen "Tumba". Hieman myöhemmin Tamminen muodosti lähinnä Porin ja Rauman seudulla esiintyneen trion Pauli Vaitojan ja myöhemmän Pori Jazz -festivaalin keskushahmon Jyrki Kankaan kanssa. Muutettuaan pääkaupunkiseudulle Tamminen tutustui erään tuttavansa välityksellä säveltäjä Erik Lindströmiin, jonka karjalaisaiheinen kappale "Evakko" vuodelta 1970 oli Tuomon ensimmäinen levytys. Sota-aika oli ilmeisesti kuitenkin vielä liian lähellä ja levytys jäi melko vähälle huomiolle. Vuonna 1971 Tamminen kokosi oman yhtyeensä, jonka kanssa hän kiersi maata 1980-luvun loppuun saakka. Hän oli myös television Lauantaitanssit-ohjelman vakioesiintyjiä.
Tamminen julkaisi parinkymmenen vuoden aika useita albumeja ja oli myös mukana monilla kokoelmalevyillä, mutta varsinaista omaa hittiä ei hänen kohdalleen osunut. Hänen vuonna 1979 tekemänsä tulkinta Toivo Kärjen tangosta "Ei erossa yhtään iltaa", jonka Henry Theel oli levyttänyt 30 vuotta aiemmin, saavutti kuitenkin kohtalaista menestystä. Toistaiseksi viimeiset levytyksensä, pari singlelevyä, Tamminen teki vuonna 1998. Aktiiviuransa päätyttyä Tamminen on asettunut asumaan Vihtiin, jossa hän kasvattaa lämminverihevosia ja josta käsin hän tekee pienimuotoisia laulukeikkoja lähiseuduille.
Diskografia > Albumit

Konkaritanssit 7: Yhdessä tässä (1975)
Huulet (1975)
Tule tanssimaan (1976)
Muistathan (1977)
Se oli aikaa (1978)
Ei erossa yhtään iltaa (1979)
Rakkauden hetki (1989)
Pieni kaupunki (1996)
Diskografia > Mukana kokoelmalevyillä

Iltarusko (1973)
Uusvanhaan malliin: Valto Tynnilän sävelmiä 1 (1978)
Konkarit (1981)
Aiheesta muualla

Tumba Tammisen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Taiteenala :  MusicBrainz 
Merkinnän syy: Tamminen, Tumba
Tammikukkajäärä

| Tammikukkajäärä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Äärimmäisen uhanalainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Lehtikuoriaismaiset Chrysomeloidea
Heimo::  Sarvijäärät Cerambycidae
Alaheimo::  Lepturinae
Suku::  Strangalia
Laji::  attenuata
Kaksiosainen nimi
 Strangalia attenuata  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Tammikukkajäärä Wikispeciesissä   Tammikukkajäärä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tammikukkajäärä (Strangalia attenuata) on sarvijääriin kuuluva kovakuoriaislaji. Se on luokiteltu Suomen lajien uhanalaisuusarvioinnissa vuodelta 2010 äärimmäisen uhanalaiseksi (CR) ja on 1. heinäkuuta 2013 alkaen rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella.
Koko ja ulkonäkö

Tammikukkajäärä on 12–16 mm pituinen, hoikka kovakuoriainen. Pää, keskiruumis ja peitinsiivet ovat mustat, mutta peitinsiipien poikki kulkee neljä leveää, oranssia poikkiraitaa, jotka katkeavat keskeltä. Peitinsiivet kapenevat huomattavasti takaruumiin kärkeä kohti. Keskiruumiin selkäkilpi on pitkä ja muistuttaa muodoltaan kirkonkelloa. Raajat ovat pääosin oranssit, mutta takimmaisen raajaparin polvet ja raajan kärkiosat ovat mustat. Tuntosarvet ovat punaruskeat tai enimmäkseen mustat.
Huomattavan samannäköinen laji on yleinen nelivyöjäärä (Leptura quadrifasciata).
Levinneisyys

Lajia tavataan Euroopasta Kaukasukselle, Pohjois-Iraniin ja idässä Siperian poikki Japaniin saakka. Suomesta lajilta tunnetaan vain pari esiintymispaikkaa Ahvenanmaalla sekä Varsinais-Suomessa. Turun Ruissalosta ja Raisiosta viimeisimmät havainnot ovat 1950-luvun alusta, mutta Paraisilta laji löytyi uudestaan vuonna 1987.
Elinympäristö ja elintavat

Tammikukkajäärä elää lehtimetsissä, tammien läheisyydessä. Aikuiset kuoriaiset viihtyvät erilaisten kasvien kukinnoissa, kun toukat elävät lahoavassa puussa. Tanskassa, Ruotsissa ja ilmeisesti myös Suomessa toukat elävät tammella, mutta etelämpänä Euroopassa muillakin lehtipuilla ja Ruotsissa myös haavalla. Esiintymispaikaltaan laji vaatii valoisia kukkaniittyjä, joiden ympäristössä on lahonneita tammen kantoja tai maahan kaatuneita runkoja. Se on esiintymiseltään erittäin paikoittainen.
Aikuisia kuoriaisia tavataan kesäkuulta elokuulle ja ne suosivat oleskelupaikkoinaan valkoisia kukkia. Toukkien kehitys kestää ainakin kaksi vuotta ja täysikasvuiset toukat koteloituvat kesäkuussa. Toukat kaivertavat puuhun noin 3 mm leveitä käytäviä, jotka täyttyvät toukan tuottamasta puupurusta. Ulostuloaukot ovat pyöreitä ja läpimitaltaan noin 3–4 mm. Yksi puu voi tuottaa monia kuoriaissukupolvia.
Suomessa laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi, Ruotsissa se on vaarantunut.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Tammikukkajäärä (Strangalia attenuata)
iNaturalist: Tammikukkajäärä (Strangalia attenuata)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Strangalia attenuata (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Strangalia attenuata (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q292046  Wikispecies: Strangalia attenuata  BioLib: 11299  BOLD: 510789  CoL: 52VM7  EoL: 348218  EPPO: STRLAT  EUNIS: 116176  Fauna Europaea: 114856  Fauna Europaea (new): e72b1cfa-6c04-4fc8-8294-21c8e5277ab7  GBIF: 8216670  iNaturalist: 325732  IRMNG: 11404995  NBN: NBNSYS0000011022  NCBI: 763907  Observation.org: 20277  Open Tree of Life: 149743  Laji.fi: MX.195103
Strongylí

Strongylí (kreik. Στρογγυλή), Strongýli (Στρογγύλη) ja Strongyló (Στρογγυλό; kath.kreik. Στρογγυλόν, Strongylón), ”Pyöreä”, ovat Kreikan saaristossa tyypillisiä pienen pyöreähkön saaren nimiä. Tämännimisiä ovat muun muassa:
Strongylí eli Strongyló, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Agathonísia
Strongylí, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Kastellórizoa
Strongylí, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Lérosta
Strongylí, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Nísyrosta
Strongylí, saari Kykladien saariryhmässä lähellä Antíparosta
Strongylí eli Strongyló, saari Pienten Kykladien saariryhmässä Kykladeilla
Strongylí eli Megáli Strongylí, saari Lichádeksen saariryhmässä lähellä Euboiaa
Strongýli eli Strongyló, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Chálkia
Strongýli, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Kásosta
Strongyló, saari Argo-Saronisten saarten saariryhmässä lähellä Hydraa
Strongyló eli Strongylí, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Pátmosta
Strongyló eli Strongylí, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Ródosta
Strongyló, saari Foúrnoin saarilla Pohjoisen Egean saarten saariryhmässä
Strongyló eli Strongylí, saari lähellä Kreetaa
Strongyló, saari Kykladien saariryhmässä Sýroksen itärannikolla
Strongyló, saari Kykladien saariryhmässä Sýroksen lounaisrannikolla
Strongyló eli Strongylí, saari Pohjoisten Sporadien saariryhmässä lähellä Skópelosta
Avgó eli Strongyló, saari Petalioí-saariryhmässä lähellä Euboiaa
Léon eli Strongyló, saari Soúdanlahdessa Kreetan rannikon edustalla
Psomí eli Strongyló, saari Dodekanesian saariryhmässä lähellä Kastellórizoa
Sídero eli Strongyló, saari Kreetan koilliskärjen Síderoksen niemen edustalla
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Strongylí”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Userkara

Userkara eli "Ran sielu on voimakas" (tunnetaan myös nimellä Userkare) hallitsi 2323–2321 eaa. Egyptiä kuningas Tetin jälkeen. Hänen valtaannousuunsa ajatellaan liittyvän juonittelua. Epäillään että Userkara olisi Tetiin kohdistuneen henkivartijoiden suorittaman salamurhan takana, sillä on ajateltu Userkaran olevan 5. dynastian perillisiä ja Tetin pitkäaikainen kilpailija.
Userkaran hallituskausi kesti muutaman vuoden, jonka jälkeen valtaistuimelle nousi Pepi I, Tetin poika. Userkaralle omistettua hautamonumenttia ei ole löydetty. Vassil Dobrevin mukaan Userkaran monumentti voi olla vielä hautautuneena Saqqaran aavikolle. Monumentin epäillään kuitenkin olevan vain perustuksiltaan ja muutamalta kivikerrokseltaan valmis Userkaran hallituskauden lyhyyden vuoksi. Papit Khnum-Hotepin ja Hau-Neferin haudat ovat löytyneet tyhjähköltä alueelta Saqqarasta jonka lähistölle voisi mahtua pyramidin jäänteet. Heidän hautojensa seinistä on irrotettu tietyt laatat, joissa mahdollisesti on voinut esiintyä Userkaran nimi.
Joidenkin lähteiden mukaan Userkaran olemassaolosta ei ole varmuutta. Toisten lähteiden mukaan Userkarasta on jäänyt merkkejä mm. rakennuksissa.
Egisto Tango

Egisto Tango (13. marraskuuta 1873 Rooma, Italia – 4. lokakuuta 1951 Humlebæk, Fredensborg, Tanska) oli italialais-tanskalainen kapellimestari. Hän toimi muun muassa Budapestin oopperassa 1912–1919 ja johti siellä Béla Bartókin oopperoiden Puinen prinssi ja Herttua Siniparta kantaesityksiä sekä kahdenkymmenen vuoden ajan Tanskan kuninkaallisen teatterin kapellimestarina vuodesta 1927 alkaen.
Tausta

Egisto Tango syntyi Roomassa Giuseppe Tangon seitsenlapsiseen perheeseen. Isä oli Napolin yliopiston arkkitehtuurin ja ornamentiikan professori. Perhe muutti useasti, ja siksi Egiston opinnot olivat katkonaisia. Hänet hylättiin ensimmäisellä hakukerralla napolilaiseen S. Pietro a Macellan konservatorioon, mutta toisella yrittämällä hän pääsi sisään. Hän edistyi vauhdikkaasti orkesterinjohdon oppinaineessa sekä soittamissaan instrumenteissa. Hänen opiskelutovereitaan olivat muun muassa säveltäjät Francesco Cilea ja Umberto Giordano.
Ura

Jo kaksikymmenvuotiaana Tango oli Venetsian Lido-teatterin kapellimestarina ja tuli pian tunnetuksi temperamentistaan. Vuotta myöhemmin ura jatkui Teatro Malibranissa ja Como-teatterissa, ja niiden jälkeen hänet valittiin apulaiskapellimestariksi itse Milanon Teatro alla Scalaan. Viimeksi mainitussa paikassa hän ystävystyi säveltäjien Pietro Mascagnin ja Ruggero Leoncavallon kanssa. Hän asui Milanossa vastapäätä Giuseppe Verdiä, joka oli juuri uransa huipulla, ja hän kävi tämän kanssa useita keskusteluja. Mascagnin vaikutuksesta Tango kiinnitettiin 1897 kolmen kuukauden kiertueelle Yhdysvaltoihin. Kiertueella hän johti ystävänsä Giordanon Andrea Chenier -oopperan esityksiä.
Kiertueelta palattuaan Tango työskenteli Italiassa, kunnes hänet kiinnitettiin viideksi vuodeksi Berliinin Komische Operin kapellimestariksi 1903–1908. Berliinin jälkeen hän työskenteli New Yorkin Metropolitan-oopperassa, jossa hän tapasi muun muassa Arturo Toscaninin. Sen jälkeen hän matkusteli Rooman, Firenzen, Genovan, Budapestin ja Wienin välillä ja toimi muun muassa Budapestin oopperan kapellimestarina 1912-1919.
Bartók kuvaili Tangoa vuonna 1917 Puisen prinssin harjoitusten jälkeen kirjeessään äidilleen seuraavasti: "Hän on paras kapellimestari, jonka kanssa olen tähän saakka työskennellyt. Hän ei halunnut ottaa esitystä vastuulleen tänä vuonna, koska se - kuten hän sanoi - vaatisi 30 harjoitusta [...] Tähän saakka hän on osoittautunut erinomaiseksi: hän ottaa esityksen vastuulleen vain, jos hän voi valmistella sen pienintä yksityiskohtaa myöten ja perusteellisesti, se on parhainta, mitä kapellimestarilta voi kuulla [...]!" (Jürgen Balzer: Béla Bartok, Kbh. 1962)
Hän saapui Tanskaan Saksan kiertueen jälkeen vuonna 1927. Hänen tuloaan Kööpenhaminan uuteen teatteriin on kuvailtu kattoa ja muureja järisyttäväksi. Hänen aikakauttaan Kuninkaallisessa teatterissa kuvattiin merkittävänä 20-vuotisena aikana tanskalaisessa musiikkielämässä ja merkittävänä vaikutuksena koko maan musiikkihistoriaan. Tanskan miehitysvuosina Tango ei juurikaan käyttänyt työssään saksan kieltä vaan puhui parhaansa mukaan tanskaa. Hän oli Tanskan saksalaismielisten poliisivoimien likvidointilistalla 1944–1945 ja vietti sodan loppuajat maan alla maan vapautumiseen saakka. Egisto Tango kuoli Tanskan kansalaisena 4. lokakuuta 1951 Humlebækissä Kööpenhaminan lähistöllä..
Tampere–Seinäjoki-rata

Juna ylittämässä Tammerkoskea.
Tampere–Seinäjoki-rata on Suomen rataverkon pääradan osuus Tampereelta Parkanon kautta Seinäjoelle. Se tunnetaan myös nimillä Parkanon rata ja Parkanon oikorata. Rataosuus on pääosin yksiraiteinen ja sähköistetty, ja se on varustettu junien automaattisella kulunvalvonnalla. Osuudet Tampere–Lielahti ja Pohjois-Louko–Seinäjoki ovat kaksiraiteisia. Liikenteenohjaustoiminnot hoidetaan keskitetysti Tampereella sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta. Radan pituus on 160 kilometriä ja suurin nopeus 200 km/h. Rata on poikkeuksellisen suora. Sen pisin yhtenäinen suora osuus on 23,3 kilometriä pitkä.
Rataosuudella on kolme henkilöliikenteen käytössä olevaa asemaa: Tampere, Parkano ja Seinäjoki. VR liikennöi radalla InterCity-, Pendolino- sekä pikajunia, yhteensä noin 15 vuoroa päivässä kumpaankin suuntaan.
Tampereen–Haapamäen ja Haapamäen–Seinäjoen ratojen ruuhkia helpottamaan rakennettu oikorataosuus avattiin liikenteelle koko matkaltaan vuonna 1971. Joissakin yhteyksissä rataosuus mielletään osaksi Seinäjoen ja Oulun välistä Pohjanmaan rataa.
Historia

Kun Suomen rataverkon pääratoja sähköistettiin 1960-luvulla, 1880-luvulla valmistunut Tampereen–Haapamäen–Seinäjoen päärataosuus todettiin ruuhkaiseksi ja huonokuntoiseksi. Sitä korvaamaan, matkaa lyhentämään ja ruuhkia vähentämään rakennettiin oikorata, joka linjattiin lähes viivasuoraan Lielahdesta Seinäjoelle. Rata rakennettiin suurelta osin turvesoille, minkä seurauksena radalla on edelleen painumisongelmia.
Suunnitteluvaiheessa rata linjattiin kulkemaan Parkanon taajaman itäpuolitse, eikä Parkanoon ollut alkuperäisten suunnitelmien mukaan tarkoitus rakentaa lainkaan henkilöliikenneasemaa. Yleisön painostuksesta oikoradan varrelle kuitenkin rakennettiin henkilöliikenteen asema noin kuuden kilometrin päähän Parkanon keskustasta. Tuolloin rakennettu tilapäiseksi tarkoitettu parakkityylinen asemarakennus on edelleen käytössä. Kun uusi Parkanon liikennepaikka otettiin käyttöön, Haapamäen–Porin radalla sijainnut vanha Parkano-niminen liikennepaikka sai nimekseen Kairokoski.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tampere–Seinäjoki-rata Wikimedia Commonsissa
Tammijärven–Hauhajärven valuma-alue

| Tammijärven–Hauhajärven valuma-alue  (3>  jakovaihe: 14.227) |
| --- | --- |
 Näkymä Tammijärven yli.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Vesistöalueen tai valuma−alueen tietoja
Merialue:  Itämeren valuma-alue
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
1. jakovaihe:  Suur-Päijänteen alue (14.2)
2. jakovaihe:  Päijänteen alue (14.22)
Laskujoki:  Tammijoki
Vesistöreitti:  ←Tammijärvi–Hauha ←Varmajoki ←Varmalampi
Laskupaikka:  Päijänne
Koordinaatit:  61°50′17″N, 25°45′43″E
Mittaustietoja
Valuma-alue:  76,33 km²  
Järvisyys:  10,87 % 
Alueen pituus:  17 km  
Alueen leveys:  10 km  
Pääuoma:  noin 13 km  
Keskivirtaama:  0,6 m³/s  
 fiTammijoki laskee Päijänteen Tammiselkään. 
Tammijärven–Hauhajärven valuma-alue (vesistöaluetunnus 14.226) on Kymijoen vesistön (14) Suur-Päijänteen alueella sijaitsevan Päijänteen alueen (14.22) kolmannen jakovaiheen valuma-alue. Sen laskujoki Tammijoki laskee Päijänteen Tammiselkään.
Yleistä > Vesistön sijainti

Tammijärven–Hauhajärven valuma-alueen pinta-ala on 76,33 neliökilometriä (myös 75 km² ) ja sen järvisyys on 10,87 %. Valuma-alue on pohjois-etelä -suunnassa 17 kilometriä pitkä ja itä-länsi -suunnassa 10 kilometriä leveä. Suuri osa siitä sijaitsee Luhangalla, mutta pohjoisosia kuuluu myös Jyväskylän Korpilahdelle ja Joutsaan. Valuma-alue kuuluu Suur-Päijänteen alueen (14.2) itäosaan, jolloin sillä on idässä yhteinen vedenjakaja Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) kanssa. Pohjoisessa se jää Ristiselän alueen (14.23) Rutajoen valuma-alueen (14.236) ja Tyystijoen valuma-alueen (14.239) eteläpuolelle. Lännessä se sijaitsee Päijänteen alueen (14.22) lähialue (14.221).
Yleistä > Pääoman kulun ja pituuden määritys

Tammijärven ja Hauhajärven keskusjärven valuma-alue on pinta-alaltaan pieni. Siksi siihen laskee muutamia lyhyitä tulouomia. Tammijoki itsessään on lyhyt, mutta sen kautta purkautuu koko valuma-alueen vedet. Valuma-alueen vesireitin suurin tulouoma voidaan valita valuma-alueen pääuoman yläjuoksun osuudeksi. Vesistöviranomaiset ovat huomioineet uomaluettelossa vain kolme tulouomaa, joilla on merkitystä vesistötalouden kannalta. Se ovat Rajaoja, Varmajoki ja Kurkioja. Niiden valuma-alueiden pinta-alat ovat vastaavassa järjestyksessä noin 9,4 %, 12,1 % ja 10,4 %. Sen perusteella pääuoman latvavesiin kuuluu Varmajoki.
Pääuomaan kuuluvat vesistöt ovat alajuoksulta lukien: Tammijoki, Myllyjärvi (3 ha), Keskijärvi (12 ha), Tammijärvi–Hauha (728 ha), Varmajoki ja Varmalampi (5 ha). Latvavesien viimeisiä pääuoman ojia ei tässä käsitellä. Pääuoman pituus voidaan määrittää laskemalla vesistöviranomaisten uomatietokannasta yhteen eri osuuksien pituuksia. Tammijoen pituus mukaan lukien sen uomaan kuuluvat järvet on 3,2 kilometriä, järvenselän matka Varmajoelle on 4,4 kilometriä ja Varmajoen pituus Varmalampi mukaan lukien on 3,5 kilometriä. Latvoilla on arviolta vielä pari kilometriä metsäojia. Pääuoman pituudeksi tulee silloin 11–13 kilometriä.
Yleistä > Vesistöalueen maankäyttö

Valuma-alueesta on metsämaata, avoimia kangasmetsiä ja kalliomaita 80,1 %, maatalousalueita 6,4 %, kosteikkoja ja soita on 0,0 % ja rakennettuja alueita on 2,1 %. Maa-alueiden lisäksi on vesistöinä 10,9 %.
Järviä ja jokia

Lyhyt Tammijoki virtaa kahden järven läpi, nimittäin ensin Keskijärven ja sitten Myllyjärven. Valuma-alueen keskusjärvi on Tammijärvi–Hauha, joka muodostuu kahdesta salmen yhdistävästä järvialtaasta. Tammijärven etelärantaan laskevat rinnakkain virtaavat Peltolanoja ja Rajaoja, jotka tuovat vettä valuma-alueen eteläisimmistä osista. Siellä sijaitsevat Rajaojan latvajärvinä Ahvenlampi (8 ha), Taikinajärvi (3 ha) ja Tahkolampi (1 ha). Tammijärven Kärmelahteen laskee Kärjärven (4 ha) laskuoja. Tammijärven Taipaleenlahteen laskee luoteesta tuleva oja, jonka valuma-alueella sijaitsevat pienet järvet Lettulampi (1 ha), Kailasjärvi (2 ha) ja Kumuslampi (1 ha). Hauha on Tammijärveä suurempi järvenosa. Sen länsirantaan laskee kuitenkin vain Haapalampi (1 ha) ja Pennijärvi (12 ha) yhteistä laskuojaa myöten. Järvenosan luoteispäähän tulee Housuoja. Sen alajuoksulla sijaitsevat Herajärvi (5 ha) ja Heralampi. Housuojassa sijaitsevat Iso Housujärvi (3 ha) ja Pieni Housuoja, sekä Pieni Kalliojärvi ja Iso Kalliojärvi (2 ha). Muut latvajärvet ovat ilman laskuojia Vääräjärvi (1 ha) ja Valkealampi (2 ha). Housuojan sivu-uoma alkaa Luotojärvestä (4 ha). Varmajoki laskee Hauhan itärantaan. Sen latvavesistöjä ovat Varmalampi, Tuomenlampi (3 ha) ja Hollanlampi. Kurkioja laskee Hauhan koillisrantaan ja sen valuma-alueella ovat Kurkijärvi (7 ha), Kurkilampi, Pieni Peuralampi ja Peuralampi. Kurkiojan sivuoja alkaa Likolammesta. Hauhan rannasta kohoavan korkean Hauhanmäen takana sijaitsee Hauhanlampi (4 ha), joka laskee lähelle Kurkiojaa.
Tango Illusion

| Tango Illusion Arja Koriseva |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1996
 Julkaistu: 1996
 Tuottaja(t): Juha Tikka
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 47.36
 Levy-yhtiö: Sony Music Entertainment (Finland) Oy
Listasijoitukset
  Suomi: 15. (lokakuu 1996)
Arja Korisevan muut julkaisut
| Rakastunut nainen 1995 | Tango Illusion 1996 | Mieli maailmoja juoksee 1997 |
Tango Illusion on Arja Korisevan seitsemäs albumi, joka julkaistiin 1996. Albumi sisältää vain tangoja. Albumin on julkaissut CD-levynä ja C-kasettina Sony Music Entertainment (Finland) Oy.
Kappaleet

Sammunut nuotio – 3.05
Yksin (- Uno -) – 3.44
Pieni sydän – 2.27
Sä olet mun tangoystäväin – 3.12
Siks oon mä suruinen – 2.56
En enää vaieta mä voi – 2.42
Syvä kuin meri – 3.24
Muista minua – 3.15
Yö saaristossa (- Kasztany -) – 2.52
Sä kuulut päivään jokaiseen – 2.55
Tango Illusion – 3.17
Hiljainen kylätie – 2.51
Kohtalon tango – 3.06
Tuhon tietä kuljen (- I'am a Fool to Want You) – 4.06
Eron hetki on kaunis – 2.58
Aiheesta muualla

"Tango Illusion" Suomen äänitearkiston tietokannassa[vanhentunut linkki]
| n k Arja Koriseva |
| --- | --- |
Studioalbumit:  Tangokuningatar Arja Koriseva & Tangokuningas Risto Nevala  Arja Koriseva  Me kaksi vain  Saa joulu aikaan sen  Kun ilta saapuu kaupunkiin  Naisen tie  Rakastunut nainen  Tango Illusion  Mieli maailmoja juoksee  Yö on hellä  Pieni kultainen avain  Kuuntelitko sydäntäs  Joulu joka päivä  Nauran ja rakastan  Kun aika on  Minä taistelen  Rakkaudesta jouluun  Kirkossa  Joulukirkossa  Majakanvartijat 
Kokoelmat:  Tähdet & tähdet  Parhaat  Suomen parhaat  Hymyhuulet, 20 suosikkia  Enkelin silmin 1990–1995  Valitut palat  Kuningaskobra, 20 suosikkia  Kymmenen ensimmäistä vuotta  Tähtisarja – 30 suosikkia  40 unohtumatonta laulua  Collections  Legendat