stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alabandiitti

| Alabandiitti |
| --- | --- |

Luokka:  sulfidimineraalit
Kemialliset ominaisuudet
Kemiallinen kaava:  MnS
Molekyylipaino:  87,00 g/mol
Fysikaaliset ominaisuudet
Väri:  musta
Asu:  massamainen, joskus kiteinen
Kidejärjestelmä:  kuutiollinen
Kaksostus:  kyllä
Lohkeavuus:  etevä kuutiolohkeavuus
Murros:  epätasainen
Kovuus Mohsin asteikolla:  3,5–4
Tiheys:  3,95–4,04 g/cm3
Optiset ominaisuudet
Kiilto:  metallikiilto
Viiru:  tummanvihreä tai ruskea
Lähteet
  
Aiheesta muualla
  Alabandiitti Commonsissa 
Alabandiitti on harvinainen mangaanisulfidimineraali, jonka kemiallinen kaava on MnS.
Alabandiittia muodostuu mangaanipitoisissa sulfidijuonissa. Sitä esiintyy yleensä muiden sulfidimineraalien ja mm. rodokrosiitin kanssa.
Käännös suomeksi
Alastair Gibson

| Alastair Gibson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 19. elokuuta 1962 (ikä 62) Johannesburg, Etelä-Afrikka
Kansalaisuus:   Etelä-Afrikka
Aiheesta muualla
Kotisivu
Alastair Gibson (s. 19. elokuuta 1962 Johannesburg) on eteläafrikkalainen entinen Hondan Formula 1 -tallin mekaanikko. Gibson aloitti uransa mekaanikkona Benettonilla vuonna 1995. Vuonna 1999 hän siirtyi BAR:lle päämekaanikoksi. Hän jatkoi tehtävässään myös tallin muututtua Hondaksi vuonna 2006. Maaliskuussa 2008 Gibson ilmoitti lopettavansa työt Hondalla Malesian osakilpailun jälkeen.
Yksityiselämä

Gibson on naimisissa Carolyn kanssa, ja heillä on yksi poika, William. Harrastuksina hänellä on vanhat autot, kuvanveistäminen ja kirjoittaminen.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Motorsportmagazine.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Alassalmen lossi

Lossi on lähtenyt Manamansalosta.
Alassalmen lossi liikennöi Vaalan kunnassa Oulujärvellä Manamansalon saaren ja mantereen välillä Alassalmessa yhdystiellä 8820. Lossireitin pituus on 733 metriä. Lossi liikennöi aikataulun mukaan joka päivä puolen tunnin välein kello 5 ja 23 välillä. Lossitoiminnasta vastaa Suomen Lauttaliikenne Oy.
Tekniset tiedot

Nykyisin käytössä olevan lossin on valmistanut Parkano Oy vuonna 1974. Lossin autokannella on tilaa noin 14 henkilöautolle. Lossin hyötykuorma on 60 tonnia. Autokannen mitat ovat 34,5 m × 6,3 m. Aluksen syväys on 2,2 metriä ja kuivapaino 120 tonnia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alassalmen lossi Wikimedia Commonsissa
Alassalmen lossin aikataulu
Vaala
| --- | --- |
Kylät ja alueet:   Enonlahti  Jaalanka  Jylhämä  Järvikylä  Kangaskylä  Kankari  Liminpuro  Manamansalo  Neittävä  Nimisjärvi  Nuojua  Oterma  Pelso  Salmenranta  Suutarinkylä  Säräisniemi  Veneheitto 
Muuta Vaalaan liittyvää:   Alassalmen lossi  Jylhämän vesivoimalaitos  Nuojuan rautatieasema  Nuojuan vesivoimalaitos  Rokua  Rokuan kansallispuisto  Rautatieasema  Siikajoen uittokanava  Säräisniemen kirkko  Säräisniemen kotiseutumuseo  Vaalankurkun rautatiesilta 
Järvet ja joet:   Järvenjärvi  Kutujoki  Nimisjärvi  Oulujärvi  Paatinjärvi  Neittävänjoki  Oulujoki
Nick Menza

| Nick Menza> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. heinäkuuta 1964 München, Länsi-Saksa
Kuollut: 21. toukokuuta 2016 (51 vuotta) Los Angeles, Yhdysvallat
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1988–2016
Tyylilajit:  metallimusiikki, speed metal, thrash metal ja hard rock 
Soittimet:  rummut
Yhtyeet:  Megadeth (1988–1998, 2004) Marty Friedman (1992–1997) Memorain (2005–) Orphaned To Hatred (2006–) Deltanaut (2008–)
Levy-yhtiöt:  Capital Records Combat Records EMI Records Shrapnel Records
Aiheesta muualla
www.menza.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Nick Menza (23. heinäkuuta 1964 München, Länsi-Saksa – 21. toukokuuta 2016 Los Angeles, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen, Saksasta kotoisin oleva rumpali. Menza tunnetaan parhaiten Megadethin klassisen kokoonpanon rumpalina.
Nuoruus

Nick Menza oli saksofonisti Don Menzan poika. Don Menza oli soittanut saksofonia tunnetussa Vaaleanpunainen pantteri -sarjan tunnusmusiikissa.
Nick aloitti rumpujen soittamisen ollessaan kaksivuotias. Hänen ensimmäinen julkinen esiintymisensä tapahtui myös kaksivuotiaana, kun hän soitti Jack DeJohnetten rumpuja yleisön edessä.
Menza liittyi ensimmäiseen yhtyeeseen ollessaan 18-vuotias. Yhtyeen nimi oli Rhoads, ja yhtyeen laulaja oli Ozzy Osbournen yhtyeessä kitaraa soittaneen Randy Rhoadsin veli Kelly Rhoads. Rhoadsin ainoaksi jäänyt albumi Into The Future julkaistiin Menzan ollessa 19. Tämän jälkeen Rhoads kiersi Eurooppaa Foghat-yhtyeen kanssa.
Ura muusikkona

Menza pääsi työskentelemään Megadethin kanssa ensimmäistä kertaa vuonna 1988, jolloin hän oli yhtyeen rumpalin, Chuck Behlerin rumputeknikko ja roudari. Kun Behler sai yhtyeestä potkut, Megadethin keulahahmo Dave Mustaine päätti ottaa Menzan yhtyeen rumpaliksi. Menza oli soittanut Megadethin keikoilla tuuraajana, ja osasi kappaleet ulkoa. Menzan ensimmäinen albumi Megadethin kanssa oli vuonna 1990 julkaistu klassikkolevy Rust in Peace. Megadethin niittäessä menestystä Menza pääsi suunnittelemaan myös omaa signature-rumpusettiään. Vuonna 1992 julkaistu studioalbumi Countdown to Extinction oli jättimenestys, ja sitä pidetään yleensä Megadethin onnistuneimpana albumina. Albumin seuraaja, 1994 julkaistu Youthanasia oli myös menestyvä, ja myi nopeammin platinaa kuin yksikään aiempi yhtyeen albumi. Vuonna 1992 Menza oli liittynyt Megadethin silloisen soolokitaristin, Marty Friedmanin sooloyhtyeeseen.
Menestyksekkäitten kiertueiden jälkeen Megadeth julkaisi uuden studioalbuminsa. Albumi Cryptic Writings (1997) oli enemmän melodista rockia kuin tavallista Megadethia. Cryptic Writings -kiertueen aikana ilmeni, että Menzalla oli ongelmia polviensa kanssa. Menzan setti oli yleensä täydennetty kahdella bassorummulla, ja hänen polkiessaan pedaaleita jalat olivat vaurioituneet. Tästä syystä Menza siirtyi sairauslomalle, mutta Megadethin täytyi jatkaa – Menzan kanssa tai ilman. Menza jätti yhtyeen taakseen, ja Megadethin uudeksi rumpaliksi valittiin Jimmy DeGrasso, joka soitti kiertueen loput konsertit. Menza kertoi haastattelussa siitä, kuinka oli saanut tietää joutuvansa jättämään yhtyeen: ”Cryptic Writings -kiertueen puolessavälissä minulla ilmeni polvissa lääketieteellisiä ongelmia, joiden johdosta en pystynyt enää soittamaan tarpeeksi hyvin. Dave Mustaine kertoi lopulta, ettei palveluitani enää tarvita. Erosin Megadethista ystävinä, enkä ollut heille katkera.” Menza soitti samanaikaisesti myös Megadeth-kitaristi Marty Friedmanin yhtyeessä, ja päätti että myös tämän yhtyeen olisi parempi etsiä hänelle korvaaja.
Erottuaan Megadethista ja toivuttuaan jalkakivuistaan vuonna 2001 Menza alkoi työstää omaa sooloalbumiaan. Albumi julkaistiin 2002 nimellä Menza: Life After Death. Albumin sanoitukset käsittelevät Menzan elämää. Albumi ei ollut huippumenestys, vaikka moni Megadeth-fani sen kuitenkin osti.
Vuonna 2004 Menza teki paluun Megadethin rivistöön. Hän pääsi soittamaan yhtyeen The System Has Failed -albumin kiertueelle. Uusi mahdollisuus Megadethin kanssa jäi kuitenkin lyhyeksi, ja hän jätti yhtyeen saman vuoden loppupuolella. Tämän jälkeen hän liittyi Memorain-yhtyeeseen, jonka kanssa hän levytti kaksi studioalbumia. Menza soitti myös yhtyeissä Orphaned To Hatred ja Deltanaut.
21. toukokuuta 2016 Menza kuoli kesken OHM-yhtyeen konsertin The Baked Potato -klubilla Los Angelesissa. Kyseessä oli ilmeisesti sydänkohtaus.
Diskografia > Soolo

Menza: Life After Death (2002)
Diskografia > Megadeth

Rust in Peace (1990)
Countdown to Extinction (1992)
Youthanasia (1994)
Hidden Treasures (1995)
Cryptic Writings (1997)
Capitol Punishment: The Megadeth Years (2000)
Greatest Hits: Back to the Start (2005)
Warchest (2007)
Anthology: Set the World Afire (2008)
Diskografia > Marty Friedman

Scenes (1992)
Introduction (1995)
True Obsessions (1996)
Diskografia > Muut julkaisut

Rhoads – Into The Future (1986)
Eri esittäjiä – Navity In Black – Tribute to Black Sabbath (1994)
Fireball Ministry – Ou Est la Rock? (1999)
Memorain – Reduced to Ashes (2006)
Aiheesta muualla

Nick Menzan viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Memoraim-yhtyeen viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Marty Friedmanin viralliset sivut
Megadeth World -fanisivusto
Megadethin viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nick Menza
Käännös suomeksi
Ala-Rievelin kalliomaalaus

| Ala-Rievelin kalliomaalaus |
| --- | --- |
 Näkymä kohti kalliomaalausta, valokuvaaja Ismo Luukkonen.
Sijainti
 Ala-Rievelin kalliomaalaus
Koordinaatit:  61°17′35.0841″N, 26°8′59.7233″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Kaupunki:  Heinola
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ala-Rievelin eli Lusin kalliomaalaus sijaitsee Ala-Räävelin rannalla Lusin kylässä Heinolassa, entisessä Heinolan maalaiskunnassa, Päijät-Hämeessä. Kalliomaalaus sisältää venekuvioita ja sen löysi Timo Miettinen vuonna 1977.
Sijainti

Kalliomaalaus sijaitsee kalliossa Ala-Rievelin luoteisrannalla noin 200 metriä Haukkasaaresta lounaaseen. Rinne nousee jyrkästi järven rannasta kohdaten kalliojyrkänteen ylempänä mäessä. Pystykallio on rikkonainen ja jättää maalauksille suojaisia kohtia kalliokulmauksien ja -lippojen alta. Kallio aukeaa itäkaakkoon. Kohde on niin sanotun Mäntyharjun reitin varrella.
Maalaus

Maalausalue, joka on 4 metriä leveä ja 2 metriä korkea, jakaantuu pääryhmään ja pienempään kuvioryhmään. Alimmat väriläiskät ovat puoli metriä maanpinnasta ja noin 4,5 metriä järvenpinnasta. Pääryhmä sijaitsee kalliohalkeaman alapuolella suojaavan lipan alla ja erottuu kauaksi punaväriläiskän takia. Läiskässä on käytetty punaväriä runsaasti ja se on puuroutunut melko tasaiseksi. Läiskän vasemmasta reunasta voi tunnistaa ihmishahmon piirteet. Ihmisen kädet ovat sivuille ylös kohotettuina. Myös kaksi venekuviota, jolla on kaarevat veneenpohjat, on maalattu allekkain.
Alapuolelta oikealta erottuu venekuvioita, jotka on maalattu allekkaiseksi sarjaksi. Venekuvioiden lukumäärän voi arvioida: kalliokolossa vaikuttaa olevan neljä venettä ja näiden yläpuolella vaikuttaa olevan jäänteitä neljästä kuviosta, ehkä myös venekuvioista.
Pääryhmästä oikealle sijaitsee kuvioiden katkelmia, jotka ovat haalistuneet ja kuluneet tunnistamattomiksi.
A Man Called Otto

| A Man Called Otto |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Marc Forster
Käsikirjoittaja:  David Magee
Perustuu:  Fredrik Backmanin romaaniin Mies joka rakasti järjestystä
Tuottaja:   Fredrik Wikström Nicastro  Rita Wilson  Tom Hanks  Gary Goetzman 
Säveltäjä:  Thomas Newman
Kuvaaja:  Mathuas Koenigswieser
Leikkaaja:  Matt Chessé
Pääosat:   Tom Hanks  Mariana Treviño  Rachel Keller  Truman Hanks  Mike Birbiglia  Manuel Garcia-Rulfo 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Columbia Pictures  Stage 6 Films  SF Productions  Play-Tone production 
Levittäjä:  Sony Pictures Entertainment
Ensi-ilta:   2022-12-1616. joulukuuta 2022 (Yhdysvallat)  2023-01-066. tammikuuta 2023 (Suomi)  
Kesto:  126 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
A Man Called Otto on vuonna 2022 ensi-iltansa saanut draamakomedia, jonka on ohjannut Marc Forster ja käsikirjoittanut David Magee. Sen pääosia näyttelevät Tom Hanks, Mariana Treviño, Rachel Keller, Truman Hanks, Mike Birbiglia ja Manuel Garcia-Rulfo. Se perustuu ruotsalaisen Fredrik Backmanin menestysromaaniin Mies joka rakasti järjestystä, josta on vuonna 2015 tehty samanniminen ruotsalainen elokuva.
Juoni

Äreä leski Otto Anderson (Tom Hanks) on juuri jäänyt eläkkeelle ja asuu siniharmaassa rivitalossa, jossa on asunut siitä lähtien kun hän meni naimisiin edesmenneen vaimonsa Sonyan (Rachel Keller) kanssa. Hänen naapuriinsa muuttaa perhe, jonka äiti Marisol (Mariana Treviño) odottaa kolmatta lastaan, ja joka käy pyytämässä jatkuvasti pahantuuliselta Otolta apua. Vähitellen Oton äreys alkaa sulaa ja he ystävystyvät.
Elokuvassa on takautumia Otosta ja hänen vaimostaan nuorena. Niissä Ottoa näyttelee Tom Hanksin poika Truman Hanks, joka oli elokuvaa tehdessään 27-vuotias.
Aiheesta muualla

A Man Called Otto Internet Movie Databasessa (englanniksi)
A Man Called Adam

| A Man Called Adam |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Leo Penn
Käsikirjoittaja:   Tina Pine  Les Pine 
Tuottaja:   Ike Jones  James Waters 
Säveltäjä:  Benny Carter
Kuvaaja:  Jack Priestley
Leikkaaja:  Carl Lerner
Lavastaja:  Sam Robert
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Levittäjä:  Embassy Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1966
Kesto:  103 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
A Man Called Adam on yhdysvaltalainen musikaalinen draamaelokuva vuodelta 1966. Elokuvan pääosaa, vaikeuksista kärsivää jazzmuusikkoa esittää Sammy Davis Jr., ja muissa keskeisissä osissa näyttelevät Ossie Davis, Cicely Tyson, Louis Armstrong, Frank Sinatra Jr., Peter Lawford, Mel Tormé ja Ted Beniades. Morgan Freeman tekee elokuvassa pienen cameoroolin. Elokuvan on ohjannut Leo Penn. Elokuva oli Lola Falanan ensimmäinen.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sammy Davis Jr.  | … |  Adam Johnson   |
|  Ossie Davis  | … |  Nelson Davis   |
|  Cicely Tyson  | … |  Claudia Ferguson   |
|  Louis Armstrong  | … |  Claudia Ferguson   |
|  Frank Sinatra Jr.  | … |  Vincent   |
|  Peter Lawford  | … |  Manny   |
|  Mel Tormé  | … |     |
Lähde:
Elokuva mainitaan usein Sammy Davisin onnistuneimpana roolisuorituksena.
Aiheesta muualla

A Man Called Adam Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Alankomaiden saaret

Alankomaiden saaret Euroopan Hollannissa sijaitsevat pääasiassa merenrannikolla Pohjanmeressä, jokisuistoissa ja Ijsselmeer-sisämeressä. Eurooppalaisia saaria on 35, mutta niiden lisäksi Alankomailla on merentakaisia saaria Karibianmerellä. Suuret kaupungit Rotterdam ja Dortrecht sijaitsevat tällaisilla saarilla. Myös jokisuiston ja sisämeren saaret ovat asuttuja ja ne on liitetty kiinteillä tieyhteyksillä mantereeseen. Hollannilla on vain kuusi saarta, joilta kiinteä tieyhteys puuttuu. Pohjanmeren Länsifriiseinsaarista on näitä viisi: Texel, Terschelling, Ameland, Vlieland ja Schiermonnikoog. Niillä asui huhtikuussa 2018 yhteensä 24 100 asukasta. Näillä saarillä tärkein elinkeino on matkailuala. Karibianmeren saaria ovat esimerkiksi Aruba, Curaçao‎ ja Saint-Martin, joka on Ranskan kanssa yhteinen saari.
Albert Anker

Albert Anker: Mädchen die Haare flechtend (1887)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Albert Samuel Anker (1. huhtikuuta 1831 Ins, Bernin kantoni, Sveitsi – 16. heinäkuuta 1910 Ins) oli sveitsiläinen taidemaalari.
Anker syntyi eläinlääkärin kolmesta lapsesta toisena. Hän sai vuosina 1845–1848 kuvataiteellista yksityisopetusta Louis Wallingerilta, mutta päätyi 1850-luvun alussa lukemaan teologiaa.
Anker suoritti taideopintoja ja myöhemmin työskenteli Pariisissa. Hänestä tehtiin vuonna 1878 Ranskan Kunnialegioonan ritari ja vuonna 1900 Bernin yliopiston kunniatohtori. Hän sai vuonna 1901 aivohalvauksen, jonka seurauksena hän menetti oikean kätensä käyttökyvyn. Hän kuoli synnyinseuduillaan 79-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Bhattacharya-Stettler, Therese: Albert Anker (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  9.8.2001. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Alexander Robert Uno Standertskjöld

Alexander Robert Uno Standertskjöld (26. maaliskuuta 1863 Tula, Venäjä – 16. elokuuta 1911 Wien, Itävalta) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra.
Alexander Robert Uno Standertskjöldin vanhemmat olivat kenraalimajuri, vapaaherra Carl Arvid Mauritz Standertskjöld ja Catarina Paulina von Bodisco. Standertskjöld valmistui 1. Paavalin sotakoulusta Pietarista, ylennettiin aliluutnantiksi ja määrättiin palvelukseen 6. tarkk’ampujapataljoonaan vuonna 1883. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1888 ja alikapteeniksi 1889. Vuonna 1891 Standertskjöld siirrettiin 8. tarkk’ampujapataljoonaan, kapteeniksi hän yleni 1896 ja everstiluutnantiksi 1902. Venäjän–Japanin sodan alussa helmikuussa 1902 Standertskjöld määrättiin kasööriksi Mantšurian armeijan kenttäesikuntaan, toukokuussa 1904 hänet siirrettiin kasööriksi Mantšurian armeijan ylipäällikön esikuntaan ja lokakuussa 1904 määrättiin kenttäarmeijan ylipäällikön esikunnan majoitusmestariosaston komendantiksi. Sodan jälkeen heinäkuussa 1906 hän palasi palvelukseen 8. tarkk’ampujapataljoonaan, everstiksi hän yleni saman vuoden syyskuussa. Standertskjöld sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina elokuussa 1911.
Ala-Saitta

| Ala-Saitta |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Konnevesi
Koordinaatit:  62°38′49″N, 26°13′46″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Liesveden alue (14.36)
Laskujoki:  Saittajoki Lapunjokeen 
Järvinumero:  14.364.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  110,4 m  
Pituus:  350 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,886 km  
Pinta-ala:  2,68 ha  
Tilavuus:  0.000042 km³ 
Keskisyvyys:  1,58 m  
Suurin syvyys:  3,6 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiAla-Saitta 
Ala-Saitta  on Keski-Suomessa Konnevedellä Itikkakylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,7 hehtaaria, se on 350 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 42 400 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 1,6 metriä ja suurin syvyys on 3,6 metriä. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Liesveden alueella (14.36), jonka Lapunjoen valuma-alueeseen (14.364) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 110,4 metriä mpy.
Alacahöyük

Kaivauksia Alaca Hüyükissa.
Alacahöyük (Alaca Hüyük) on kylä Turkissa Çorumin maakunnassa Anatolian ylängöllä. 1900-luvun alkupuolen kaivauksissa sieltä löytyi muurien ja tornien suojaaman linnoitetun kaupungin rauniot ja komea sfinksien koristama kaupunginportti heettiläisten ajoilta. Muurien sisältä löytyi 13 kuninkaallista hautaa heettiläisiä edeltäneeltä, ajalta, noin 2500 eaa. Haudoista löytynyt keramiikka on varsin alkeellista, mutta metalliesineet ovat taidokkaita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alacahöyük Wikimedia Commonsissa
Alacalufit

Alacaluufinainen Puerto Edénistä, Chilestä.
Alacalufit (halakwulupit, halakwalipit, kawésqarit, kaweskarit, qawashqarit, kaueskarit, hekainet, aksanát) ovat Etelä-Chilen saarilla ja rannikolla eläviä intiaaneja, joiden alkukieltä kutsutaan nimellä kawésqar. Alacalufit pyydystivät elannokseen merieläimiä ja heidän elämäntapansa ja kielensä oli samantapainen kuin eteläisten yamanoiden. Heitä ei ollut koskaan yli viittä tuhatta.[lähde? ] Vuonna 1850 alacalufeja oli 4000,
vuonna 1925 150. Vuonna 2006 oli vain 15 alacalufia ja vain muutama alkukielen puhuja.[lähde? ]
Alacalufien heimot/alakielet olivat Adwipliin, Aksánas, Alacaluf, Cálen (Cálenches, Calenes), Caucahue, Enoo, Lecheyel, Taíjataf (Tayataf), Yequinahuere (Yequinahue, Yekinauer).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alacalufit Wikimedia Commonsissa
Adolf von Wilbrandt

| Adolf von Wilbrandt |
| --- | --- |
 Adolf von Wilbrandt
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. elokuuta 1837 Rostock
Kuollut: 10. kesäkuuta 1911 (73 vuotta) Rostock
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: saksa
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Adolf von Wilbrandt (24. elokuuta 1837 Rostock – 10. kesäkuuta 1911 Rostock) oli saksalainen kirjailija. 
Wilbrandt muutti Wieniin, jossa hän avioitui 1873 näyttelijä Auguste Baudiuksen kanssa.Hän oli Wienin Burg-teatterin johtaja 1881–1887. Hän oli Münchenissä asuessaan Süddeutsche Zeitungin toimittaja ja osallistui ajankohtaisiin keskusteluihin, muun muassa kiistaan Schleswig-Holsteinin irrottamisesta Tanskan alaisuudesta. Hänen esikoisteoksensa oli kehitysromaani Wilhelm Meisterin tapaan, nimeltään Geister und Menschen (1863). Hänen tuolloin käänteentekevä kirjallisuushistoriallinen teoksensa oli monografia Heinrich von Kleist (1863). Hän kirjoitti myös suosittuja näytelmiä, joista suomeksi on esitetty Ensi lempi esimerkiksi Suomalaisessa teatterissa ja Suomalaisen Teatterin vierailuna Kuopiossa. ja julkaistu painettunakin.
Suomennettu näytelmä

Ensi lempi: huvinäytelmä 1:ssä näytöksessä ; suom. Samuli S. Kuopio: U. W. Telén 1903. Sarja: Näytelmäkirjallisuutta, 60.
Verkossa: Ensi lempi 1 s. 172–177 (4–9) – Ensi lempi 2, s. 182–185 (2–5) – Ensi lempi 3 s. 194–197 (2–5) Suomen Kuvalehti 1873: 15–17
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Adolf von Wilbrandt Wikimedia Commonsissa
Alberto de la Bella

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Alberto de la Bella Madueño
Syntymäaika: 2. joulukuuta 1985 (ikä 38)
Syntymäpaikka: Santa Coloma, Espanja
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 179 senttimetriä
Seura
Seura: Las Palmas
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2006 2004–2005 2006–2008 2008–2009 2009–2018 2016–2017 2018– | Gramenet → Espanyol B Villarreal B Sevilla B Real Sociedad → Olympiakos Las Palmas | 28 (0) 18 (0) 62 (1) 28 (1) 154 (6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2. toukokuuta 2015.
Alberto de la Bella Maduẽno (s. 2. joulukuuta 1985 Santa Coloma de Gramenet, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka pelaa vasempana puolustajana Las Palmasissa.
De la Bella on kotikuntansa seuran UDA Gramenetin kasvatti, ja ammattilaisuransa alussa hän pelasi myös Espanyolin, Villarrealin ja Sevillan B-joukkueissa. Kesällä 2009 hän siirtyi Real Sociedadiin, jota hän oli kauden 2009–2010 päätteeksi nostamassa takaisin Espanjan korkeimmalle sarjatasolle Primera Divisióniin.
De la Bella on pelannut myös alueellisessa Katalonian maajoukkueessa.
Aiheesta muualla

Alberto de la Bellan esittely Real Sociedadin sivustolla (espanjaksi)
Alberto de la Bellan tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Alexander Rokassowskij

Alexander Rokassowskij (21. syyskuuta 1847 Pietari – 1918 Venäjä) oli suomalainen vapaaherra, kamarijunkkari ja valtiopäivämies.
Rokassowskij syntyi vapaaherra, kenraalikuvernööri Platon Rokassovskiin ja Alexandra Kusminskin perheeseen, hänen puolisonsa oli Agnes Igoni. Rokassowskij oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1882 ja 1885.
Alberto Zorrilla

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Alberto Zorrilla |  Alberto Zorrilla |  Alberto Zorrilla |  |
Maa:   Argentiina
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | 400 m vapaauinti |  |
Victoriano Alberto Zorrilla (6. huhtikuuta 1906 Buenos Aires, Argentiina – 23. huhtikuuta 1986 Miami, Florida, Yhdysvallat) oli argentiinalainen uimari ja olympiavoittaja. Vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa Zorrilla voitti kultaa 400 metrin vapaauinnissa, ajalla 5.01,6. Hänet valittiin vuonna 1976 International Swimming Hall of Famen jäseneksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alberto Zorrilla Wikimedia Commonsissa
Miesten 400 metrin vapaauinnin olympiavoittajat
Ala-Raatinen

| Ala-Raatinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Hankasalmi
Koordinaatit:  62°24′11″N, 26°29′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kuuhankaveden valuma-alue (14.37)
Laskujoki:  Kieriniemenjoki Hankaveteen 
Järvinumero:  14.378.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  90,3 m  
Pituus:  670 m  
Leveys:  330 m  
Rantaviiva:  1,606 km  
Pinta-ala:  11,614 ha  
Saaria:  1 
 fiAla-Raatinen 
Ala-Raatinen  on Keski-Suomessa Hankasalmella kirkonkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 11,6 hehtaaria, se on 650 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä.