stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hörbyn kunta
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Hörbyn kunnan kotisivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Hörby kommun – Kuntajaon kehitys on käännöstä tästä ja maalaiskuntia koskevista artikkeleista.
Skånen läänin kunnat
Kartta Hörbyn kunnan piireistä.
Käännös suomeksi
Iron Man

Iron Man voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Iron Man, vuonna 1931 valmistunut draamaelokuva
Rautamies (engl. Iron Man), Marvel-sarjakuvakustantamon supersankari
Iron Man, Jon Favreaun ohjaama vuoden 2008 toimintaelokuva, jonka pääosaa näytteli Robert Downey Jr.
Iron Man, Marvel Studiosin tuottama animaatiosarja
Iron Man, vuonna 2008 valmistunut videopeli Iron Man -elokuvan pohjalta
”Iron Man”, Black Sabbathin heavy metal -kappale
Ironman, Ghostface Killahin debyyttialbumi
Ironman- eli teräsmieskisa, täyspitkä triathlon-matka
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Iron Man”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Iron Maiden (täsmennyssivu)

Iron Maiden voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Iron Maiden, brittiläinen heavy metal -yhtye
Iron Maiden, Iron Maiden -yhtyeen albumi
”Iron Maiden”, Iron Maiden -yhtyeen kappale
rautaneitsyt (engl. iron maiden), kidutusväline.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Iron Maiden”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Venomin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 15 |  |
| ↙Livealbumit | 6 |  |
| ↙Kokoelmat | 32 |  |
| ↙EP:t | 10 |  |
| ↙Singlet | 9 |  |
| ↙Videot | 5 |  |
| ↙Cover- ja tribuuttialbumit | 6 |  |
Venom on brittiläinen vuonna 1979 perustettu heavy metal -yhtye.
Studioalbumit

Welcome to Hell (1981,  Neat Records)
Black Metal (1982,  Neat Records)
At War with Satan (1983,  Neat Records)
Possessed (1985,  Neat Records)
Calm Before the Storm (1987,  Filmtrax)
Prime Evil (1989,  Under One Flag)
Temples of Ice (1991,  Under One Flag)
The Waste Lands (1992,  Under One Flag)
Cast in Stone (1997,  SPV/Steamhammer Records)
Resurrection (2000,  SPV/Steamhammer)
Metal Black (2006,  Castle Music, Sanctuary Records)
Hell (2008,  Universal Music)
Fallen Angels (2011)
From the Very Depths (2015)
Storm the Gates (2018)
Livealbumit

Official Bootleg (1985)
Eine Kleine Nachtmusik (1986)
Second Coming (Live at Dynamo 1996) (1997)
Bitten (2002)
Witching Hour (2003)
Live from the Hammersmith Odeon Theatre (2017)
Videot

Live E.P. (1983)
The 7th Date of Hell – Live at Hammersmith Odeon (1984)
Video Nightmare (1985)
Hell at Hammersmith (1985)
Live ’90 (1990)
EP:t

Canadian Assault (1984)
American Assault (1985)
French Assault (1985)
Hell at Hammersmith – Alive in 85 (1985)
Scandinavian Assault (1986)
Japanese Assault (1986)
German Assault (1987)
Tear Your Soul Apart (1990)
Venom ’96 (1996)
100 Miles to Hell (2017)
Singlet

In League with Satan / Live Like an Angel (Die Like a Devil) (1981)
Bloodlust / In Nomine Satanas (1982)
Die Hard / Acid Queen (1983)
Warhead / Lady Lust (1984)
Manitou / Woman (1984)
Nightmare / Satanachrist (1985)
Fire / Fire (1988)
Antechrist / Metal Black (2006)
Hammerhead / Hail Satanas (2011)
Kokoelmat

From Hell to the Unknown... (1985)
The Singles 80–86 (1986)
Acid Queen (1991)
In Memorium (1991)
The Book of Armageddon (1992)
Kissing the Beast (1993)
Leave Me in Hell (1993)
Skeletons in the Closet (1993)
Old, New, Borrowed and Blue (1993)
Black Reign (1996)
From Heaven to the Unknown (1997)
New Live & Rare (1998)
Buried Alive (1999)
The Collection (2000)
The Court of Death (2000)
The Venom Archive (2001)
Greatest Hits & More (2001)
Darkest Hour (2002)
Kissing the Beast (2002)
Lay Down Your Soul! (2002)
In League with Satan (2003)
Witching Hour – The Best of Venom (2003)
The Seven Gates of Hell – Singles 1980-1985 (2003)
MMV (2005)
In Nomine Satanas – The Neat Anthology (40 Years in Sodom) (2019)
Sons of Satan: Rare and Unreleased (2020)
Boksisetit

Here Lies Venom (1985)
A Triple Dose of Venom (2001)
Assault! (2017)
In Nomine Satanas (2019)
The Demolition Years (2021)
To Hell and Back (2022)
Tribuuttialbumit

Eri esittäjiä: In the Name of Satan (1994)
Sigh: Sigh’s Tribute to Venom: To Hell and Back (1995)
Eri esittäjiä: Gods of Goats – A Tribute to Venom (2007)
Sigh: A Tribute to Venom (2008)
Melvins: A Tribute to Venom (2013)
Eri esittäjiä: A Tribute to Venom – Summoning the Sounds of Hell (2015)
Venom
| --- | --- |
Studioalbumit:   Welcome to Hell  Black Metal  At War with Satan  Possessed  Calm Before the Storm  Prime Evil  Temples of Ice  The Waste Lands  Cast in Stone  Resurrection  Metal Black  Hell  Fallen Angels  From the Very Depths  Storm the Gates 
Livealbumit:   Official Bootleg  Eine Kleine Nachtmusik  Second Coming (Live at Dynamo 1996)  Bitten  Witching Hour  Live from the Hammersmith Odeon Theatre 
Kokoelmat:   From Hell to the Unknown...  The Singles 80–86  Acid Queen  In Memorium  The Book of Armageddon  Kissing the Beast  Leave Me in Hell  Skeletons in the Closet  Old, New, Borrowed and Blue  Black Reign  From Heaven to the Unknown  New Live & Rare  Buried Alive  The Collection  The Court of Death  The Venom Archive  Greatest Hits & More  Darkest Hour  Kissing the Beast  Lay Down Your Soul!  In League with Satan  Witching Hour – The Best of Venom  The Seven Gates of Hell – Singles 1980-1985  MMV  In Nomine Satanas – The Neat Anthology (40 Years in Sodom)  Sons of Satan: Rare and Unreleased 
EP:t:   Canadian Assault  American Assault  French Assault  Hell at Hammersmith – Alive in 85  Scandinavian Assault  Japanese Assault  German Assault  Tear Your Soul Apart  Venom ’96  100 Miles to Hell
Irmgard Furchner

Irmgard Furchner (o.s. Dirksen; s. 19. toukokuuta 1925) on saksalainen sihteeri, joka palveli SS:n komentaja Paul Werner Hoppea Stutthofin keskitysleirillä vuodesta 1943.
Furchneria haastateltiin menneisyydestään ensimmäisen kerran helmikuussa 2017. Häntä alettiin kutsua lehdistössä ”pahan sihteeriksi”. Hän yritti pakoilla oikeutta poistumalla hoivakodistaan Quickbornista 30. syyskuuta 2021, mutta hänet tavoitettiin Hampurissa ja saatettiin oikeuden eteen lokakuussa 2021. Furchnerista tuli 96-vuotiaana yksi maailman vanhimmista oikeutta pakoilleista. Hän esiintyi oikeudessa pyörätuolissa ja kiisti oman osuutensa rikoksiin. Joulukuussa 2022 Furchner tuomittiin kahden vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen Itzehoessa. Hän valitti päätöksestä, mutta valitus hylättiin ja tuomio jäi voimaan elokuussa 2024.
Oikeuden mukaan Furchnerilla oli ollut avustava rooli 10 505 ihmisen murhaamisessa Stutthofin keskitysleirin sihteerinä. Tuomarit katsoivat hänen olleen tietoinen leirin tapahtumista ja hyväksyneen ne.
Valentino Carrera

| Valentino Carrera |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1834
Kuollut: 1895 (60–61 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: italia
Tuotannon kieli: italia
Esikoisteos:  Il Lotto
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Valentino Carrera (1834−1895) oli italialainen runoilija ja näytelmänkirjoittaja Torinosta. Hän esittäytyi yleisölle esikoisnäytelmällään Il Lotto (1859). Tätä seurasivat hieman myöhemmin draamat Don Girella, L’Incubo, Il conte Orazio ynnä muita. Hänen kuuluisin ja omintakeisin näytelmänsä on La quaderna di Nanni (1870), firenzeläinen kansankappale, hienosti piirrettyine tyyppeineen. Sittemmin hän julkaisi tiheään näytelmiä, joista ovat mainittavia Il denaro del comune (1879), Gli ultimi giorni del Goldoni (1881) ja Nervosa (1887). Carreralla on vilkas mielikuvitus, ja hän oli teknisesti taitava.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valentino Carrera Wikimedia Commonsissa
Vesisäihky

Krilliparvi voi näyttäytyä vesisäihkynä. Kuvassa yksittäinen krilli.
Vesisäihky eli noidantuli tai merituli tarkoittaa kansanperinteenkin tuntemaa, veden alta tulevaa loistetta. Loiste on yleensä planktonin ja muiden itsevalaisevien eli bioluminoivien eliöiden aikaansaama. Yksi tällaisista on tulirakko. Vesisäihkyä ilmenee varsinkin valtamerissä. Tropiikissa ilmiö on yleisimmillään, mutta sitä on myös kylmissä valtamerten osissa.
Toisinaan väitetään näkyvän vesisäihkyjä, joita ei ehkä voida selittää itsevalaisevilla eliöillä. Tällaisia ovat esimerkiksi toisinaan lentokoneista näkyvät säännöllisen muotoiset valokiekot, ”meriympyrät” (vertaa viljaympyrät). Joidenkin oletusten mukaan kyseessä ovat sukellusveneisiin kiinnitettyjen valonheittimien valokiilat tai sateenkaarta jollain tavoin vastaavat heijastukset. Joidenkin mukaan taas kyseessä voisivat sittenkin olla biologiset organismit, jotka ovat järjestäytyneet tavalla, jota ei vielä tunneta. ”Meriympyröitä” on myös selitetty vieraan älyllisen lajin aluksiksi.
Vesisäihkyä on tavattu Ahvenanmaalla Föglön matalissa lahdissa. Valoa säteilevä panssarisiimaleviin kuuluva levälaji Alexandrium ostenfeldii on melko uusi tulokas Suomen rannikolla. Rannikkovesien lämpötilan ja ravinnepitoisuuden nousu saattaa voimistaa leväkukintoja. Levälaji tuottaa levämyrkkyjä, mutta siitä ei ole vaaraa ihmisille muuten kuin, että se voi aiheuttaa ihoärsytystä.
Termi ”merituli” on todennäköisesti peräisin muinaisskandinaavin sanasta "mǫrueldr". Sen vastineita ovat englannin (erityisesti shetlannin murteen) "mareel", ruotsin "mareld", tanskan "morild", norjan "mareld" ja islannin "maurildi".[lähde? ]
Noidantuli entisaikaan saamelaisilla ja suomalaisilla

Saamelaiset näkivät ilmiötä varsinkin Jäämeressä; he tunsivat ilmiön nimillä gallagas ja gallagas-dolla. Nimitykset viitannevat vanhaan mieheen. Luulajansaamelaiset kutsuivat samantapaisella nimityksellä myös toista outoa veteen liittyvää ilmiötä, äkillisesti nousevaa sumua. On ajateltu, että nämä nimitykset voisivat olla sukua itämerensuomalaiselle Kaleva-sanalle.
Suomalaiset ovat ilmeisesti tunteneet noidantulet kansanperinteessä; nimensä mukaisesti ne selitettiin noitien aikaansaannoksiksi. Vesisäihkyä ilmenee jonkin verran Itämeressä, mutta Suomen järvissä ilmiö on hyvin harvinainen.
Aiheesta muualla

Panssarisiimalevän myrkyt siirtyvät ravintoketjussa - myrkkyjen määrää seurattava (10.6.2014) (syke.fi)
Pimeässä loistavaa myrkyllistä panssarisiimalevää myös Tammisaaren saaristossa (6.8.2013) (syke.fi)
Valoilmiöt
biologinen valontuotanto
Elmon tuli
maanjäristysvalot
maavalo
pallosalama
peikonkulta
revontulet
ukonvirva
vesisäihky
virvatulet
Ilek

| Ilek ven>  Илек, kaz. Елек, Елік |
| --- | --- |
 Joki 10 kilometriä Venäjän Sol-Iletskistä lounaaseen
Alkulähde:  Mulodžaryn kukkulat  49°30′0″N, 57°25′0″E 
Laskupaikka:  Uraljoki  51°30′35″N, 53°22′8″E
Maat:  Kazakstan ja Venäjä
Pituus:  623  km
Virtaama:  39,8  m³/s
Valuma-alue:  41300  km²
 Uraljoen valuma-alue (keltainen) ja Ilek-joki sen keskijuoksulla
Ilek (ven. Илек eli Ilek ja kaz. Елек,Елік eli Jelek tai Jelik) on Uraljokeen vasemmalta puolelta yhtyvä sivujoki, jonka valuma-alue sijaitsee Uralvuoriston eteläpuolisella arolla. Joen alajuoksu toimii samalla Venäjän ja Kazakstanin valtionrajana, jossa Venäjän puolella on Orenburgin alue ja Kazakstanissa Aqtöben alue.
Joki on hyvin saastunut.[lähde? ]
Maantietoa > Pääuoma

Joen lähteet sijaitsee Mulodžaryn kukkuloiden luoteisrinteillä (ven. Мугоджары). Se virtaa alavalla tasankoalueella ja sen uomalla on virtaamatilanteesta riippuen joko kapea uoma tai laaja tulvauoma. Kapea uoma on jyrkkärinteinen ja yläjuoksulla se on 20–30 metriä leveä ja alajuoksulla 150–170 metriä leveä. Tulvauoma on yläjuoksulla 500 metriä ja alajuoksulla 3–4 kilometriä leveä. Tulvan suuren virtaaman vuoksi tulvauomaan on kehittynyt lukuisia sivu-uomaia sekä järviä ja lampia . Aqtöben kaupungin yläpuolella joki on padottu lähes 20 kilometriä pitkäksi patoaltaaksi . Keskijoksulla sijaitsee vielä Sol-Iletskin kaupunki. Ilek yhtyy Uraljokeen sen eteläpuolelta noin 1 085 kilometriä Uralin Kaspianmeren suistosta  ja joen yhtymäkohdassa olevaa taajamaa kutsutaan myös nimellä Ilek.
Maantietoa > Sivujoet

Joella on 75 sivujokea , joista Iso Tšobda kulkee pääuomansa rinnalla koko pituudensa verran. Taulukossa on lueteltu suurimmat suurimmat sivujoet (osa tiedoista puuttuvat):
| yhtyy Ilekiin (km suusta) | nimi | nimi (ven>  ) | nimi (kaz>  ) | pituus (km) | valuma-alue (km²) | lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 96 | Malyi Pestšanka | Малый Песчанка |  | 24 |  | 1 |
| 103 | Bolšoi Pestšanka | Большой Песчанка |  | 47 |  | 1 |
| 184 | Bolšoi Tšobda | Большой Хобда |  | 255 | 14700 | 1 |
| 222 | Vetljanka | Ветлянка |  | 43 |  | 1 |
| 244 | Elšanka | Елшанка |  | 41 |  | 1 |
| 254 | Karabutak | Карабутак |  | 20 |  | 1 |
| 347 | Tamdji | Тамды |  | 42 |  | 1 |
Lähteet: 1 =
Vuodenajat ja virtaamat

Joen alajuoksu sijaitsee aron reunalla ja sen latva-alueet puoliaavikon reunalla. Ilmasto on mannermainen, joten kesäisin sataa hyvin vähän. Joen vesi on pääasiassa peräisin lumesta, jotka kertyy talvella ja joka sulaa keväällä tuottaen suuren vesimäärän. Tulvat leviävät laajalle alueelle, koska joen tulvatasanko on alavaa aluetta. Kesällä joen virtaama on pieni ja vesi on silloin hyvin matalalla. Vuoden keskimääräinen virtaama on 39,8 m³/s Chilikin kohdalla, joka sijaitsee 112 kilometriä joensuusta.
Jokilaaksossa kasvaa paikoin pensaista ja lehtipuista muodostuvia metsköitä, vaikka äyräiden ulkopuolella pääosan muodostaa arokasvillisuus. Joki jäätyy marraskuun lopulla ja jäät lähtevät huhtikuun loppupuolella.
Joen uoma lokakuussa 2010 Sol-Iletskista alajuoksulle
Joen tulvatasankoa aron keskellä Sol-Iletskin alueella
Tyypillistä rantakasvillisuutta elokuussa 2010
Aiheesta muualla

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: ru:Илек (приток Урала)
Käännös suomeksi
Igor Karpinsky

Igor Karpinsky (3. huhtikuuta 1901 Viipuri – 15. maaliskuuta 1985 Helsinki) oli suomenvenäläinen lavastaja ja taidemaalari.
Venäläiseen aatelisperheeseen Viipurissa syntynyt Karpinsky opiskeli Viipurin Taiteenystäväin piirustuskoulussa Rurik Lindquistin johdolla. Hän toimi Viipurin venäläisen reaalilyseon piirustuksen opettajana ja teki lavasteita viipurilaisiin teatteri- ja oopperaesityksiin. Karpinsky osallistui Viipurin taiteilijaseuran vuosinäyttelyyn ja hän teki taiteilijan debyyttinsä vuonna 1934. 1930-luvun lopulla Karpinsky muutti perheineen Viipurista Helsinkiin ja hän toimi sitten lavastajana Suomi-Filmin elokuvissa.
Karpinsky toimi Suomen venäläisten taiteilijoiden järjestöissä ja hän oli myös venäläisen kuvataiteen asiantuntija Suomessa. Omia taidenäyttelyjään Karpinsky piti 1970-luvulle saakka. Karpinskyn muistonäyttely järjestettiin vuonna 2009 Galleria Bulevardi 7:ssä. Karpinsky maalasi muun muassa 1956 Hertta Kuusisen muotokuvan.
Elokuvia joissa Karpinsky oli lavastajana

Rikas tyttö 1939
Vihreä kulta 1939
Jumalan myrsky 1940
Antreas ja syntinen Jolanda 1941
Rosvo Roope 1949
Karpinsky teki lisäksi julisteet elokuviin August järjestää kaiken (1942) ja Niin se on, poijaat! (1942) ja lavastemaalauksia elokuviin Puck (1942), Katariina ja Munkkiniemen kreivi (1943) ja Miesmalli (1944).
Aiheesta muualla

Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Igor Karpinsky
Irmgard Möller

Irmgard Möller (s. 13. toukokuuta 1947 Bielefeld, Saksa) on entinen terroristi ja Punaisen armeijakunnan jäsen.
Möller pidätettiin 1971, ja 1976 hänet tuomittiin jäsenyydestä terroristijärjestössä. 1979 hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen kolminkertaisesta murhasta. Hänet armahdettiin 1994.
Möller on ainoa RAF:n jäsen, joka löytyi elossa mutta haavoittuneena 18. lokakuuta 1977. Hänen mukaansa kyse ei ollut suunnitellusta joukkoitsemurhasta vaan tuntemattomien tekijöiden hyökkäyksestä, eli  Andreas Baaderin, Gudrun Ensslinin ja Jan-Carl Raspen murhasta.
Möller asuu nimensä muuttaneena Hampurissa. Asuinpaikka paljastettiin 2006.
Valentino Mazzola

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 26. tammikuuta 1919
Syntymäpaikka: Cassano d'Adda, Italia
Kuolinaika: 4. toukokuuta 1949 (30 vuotta)
Kuolinpaikka: Superga, Italia
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1939–1942 1942–1949 | Venezia Torino |  |
Maajoukkue
| 1942–1949 | Italia | 12 (4) |
Valentino Mazzola (26. tammikuuta 1919 Cassano d'Adda – 4. toukokuuta 1949 Superga) oli italialainen jalkapalloilija.
Mazzolaa pidettiin yhtenä aikakautensa parhaista pelaajista. Häntä pidetään myös yhtenä Italian kaikkien aikojen parhaista pelaajista.
Mazzola oli Torinon 1940-luvun suurjoukkueen eli Grande Torinon kapteeni. Hän menehtyi muun joukkueen tavoin Supergan lento-onnettomuudessa vuonna 1949.
Mazzola aloitti uransa Veneziassa vuonna 1939. Hän saavutti seuran riveissä yhden Italian cupin voiton. Vuonna 1942 Mazzola siirtyi Torinoon. Hän saavutti seuran riveissä viisi Italian-mestaruutta ja yhden Italian cupin voiton. Italian maajoukkueessa Mazzola pelasi vuosina 1942–1949 12 ottelua ja teki niissä 4 maalia. Hän toimi myös Italian kapteenina.
Mazzolan pojat Sandro ja Ferruccio ovat myös entisiä jalkapalloilijoita.
Saavutukset

Italian-mestaruus 1943, 1946, 1947, 1948, 1949
Italian cupin voitto 1941, 1943
Serie A:n paras maalintekijä 1947
Aiheesta muualla

Valentino Mazzolan esittely (Arkistoitu – Internet Archive) (italiaksi)
Valentino ja Sandro Mazzolan esittely (englanniksi)
Irineu Sílvio Wilges

Irineu Sílvio Wilges
Irineu Sílvio Wilges (3. lokakuuta 1936 Pinheiral – 17. marraskuuta 2022) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 15. heinäkuuta 1962 ja nimitettiin Cachoeira do Sulin hiippakunnan johtoon 14. kesäkuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Aloísio Leo Arlindo Lorscheider, jota avustivat José Ivo Lorscheiter ja Ângelo Domingos Salvador.
Wilges jäi eläkkeelle 28. joulukuuta 2011.
Irineu Andreassa

Irineu Andreassa (s. 15. joulukuuta 1949 Iacri) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli fransiskaani 30. syyskuuta 1977, ja hän sai pappisvihkimyksensä 16. joulukuuta 1978. Hänet nimitettiin Lagesin hiippakunnan johtoon 11. marraskuuta 2009. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. tammikuuta 2010. Pääkonsekraattorina toimi Caetano Ferrari, jota avustivat Osvaldo Giuntini ja João Oneres Marchiori. Andreassa asetettiin virkaansa 28. helmikuuta.
Irinel Anghel

Irinel Anghel (s. 14. toukokuuta 1969 Bukarest) on romanialainen säveltäjä. Hän sai Bukarestin kansallisesta musiikkiyliopistosta sävellyksessä taiteiden maisterin arvon vuonna 1997 ja filosofian tohtorin arvon 2003. Anghelin saamiin tunnustuksiin kuuluu Radio Românian kilpailun ensipalkinto (1998) orkesteriteoksesta Mondes Impossibles I. Sama teos sai vuonna 1999 suosituksen Unescon Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa.
Anghelin musiikkia on esitetty Romanian lisäksi Albaniassa, Belgiassa, Ranskassa, Saksassa, Kreikassa, Israelissa, Italiassa, Japanissa, Moldovassa, Alankomaissa, Puolassa, Ruotsissa, Sveitsissä ja Yhdysvalloissa.
Anghel perusti vuonna 1990 Bukarestissa Pro Contemporania -yhtyeen, jossa hän toimii taiteellisena johtajana ja soittaa monia soittimia. Hän on myös toiminut improvisoijana, tutkijana ja Muzica-lehden toimittajana. Hän julkaisi kirjan 1900-luvun jälkipuoliskon romanialaisesta musiikista ja perusti MultiSonicFest-nimisen festivaalin Bukarestissa vuonna 2004. Anghel on naimisissa sellisti ja säveltäjä Andrei Kivun kanssa.
Anghel on monissa teoksissaan käyttänyt soittimia, jotka kuuluvat muihin kuin länsimaalaisiin musiikkiperinteisiin. Näiden joukossa ovat khene, shamisen, zheng, nigerialainen lyömäsoitin udu ja shō. Anghel sävelsi lisäksi lasiharmonikalle palkitun Glassrope-teoksen. Hänen muuhun tuotantoonsa lukeutuu kuoroteos Assemblages (tekstinä käytetään keksityn kielen sanoja) ja näyttämömusiikkia sekä Divers(ion) kontrabassosaksofonille ja Divers(ion) II kontrabassosaksofonille, viululle, alttoviululle, sellolle ja pianolle.
Uhanalainen kieli

Uhanalainen kieli on kieli, jonka puhujat eivät enää käytä sitä lainkaan tai käyttävät sitä yhä harvemmissa sosiaalisissa tilanteissa tai joka ei siirry seuraavalle sukupolvelle. Noin 97 prosenttia maailman ihmisistä puhuu vain noin neljää prosenttia maailman kielistä eli noin kolme prosenttia maailman ihmistä puhuu noin 96 prosenttia maailman kielistä. Unescon arvion mukaan vuoteen 2100 mennessä jopa 90 prosenttia olemassa olevista kielistä saattaa olla korvautunut jollain valtakielellä. Ethnologue luokittelee 473 kieltä uhanalaisiksi.
Esimerkiksi monista Pohjois-Amerikan alkuperäiskielistä tuli uhanalaisia 1800- ja 1900-luvuilla, kun silloinen kielipolitiikka yritti estää tai jopa kieltää niiden käytön.
Kuolleella kielellä ei enää ole puhujia.
Uhanalaisen kielen määritteleminen

Unesco käyttää kielten uhanalaisuuden määrittelyssä kuutta ehtoa tai määritelmää:
kielen siirtyminen sukupolvelta toiselle
kielen puhujien lukumäärä
kielen puhujien osuus kokonaisväestöstä
kielen käyttö olemassa olevissa kielenkäyttötilanteissa
kielen suhtautuminen uusiin medioihin ja kielenkäyttötilanteisiin
olemassa oleva kielenopetusmateriaali.
Kieltä on arvioitava kaikkien kuuden ehdon tai määritelmän perusteella. Menestyminen yhdessä kategoriassa ei ole riittävä tae kielen säilymisestä.
Esimerkiksi ainu on uhanalainen kieli Japanissa, sillä sitä puhuu vain 300 ihmistä, joista vain noin 15 käyttää kieltä aktiivisesti, ja vain muutama uuden sukupolven edustaja oppii sen. Kieli voidaan määritellä uhanalaiseksi myös, jos sillä on sata puhujaa, mutta kaikki sen puhujat ovat yli 90-vuotiaita ja kieltä ei opeteta uudelle sukupolvelle.
Joillakin kielillä saattaa olla kymmeniätuhansia puhujia, mutta ne voidaan määritellä uhanalaisiksi, koska puhujaväestön lapset eivät enää opettele kieltä, tai puhujat ovat vaihtamaisillaan käyttökieleksensä kansallisen kielen korvaamaan paikalliset kielet.
Sadan puhujan kieli taas voidaan katsoa hyvinkin eläväiseksi, jos se on jonkin yhteisön ensisijainen kieli, ja jos se on ensimmäinen, jopa ainoa, kieli kyseisen yhteisön lapsille.
Uhanalaisen kielen määritteleminen > Unescon kielten uhanalaisuustasot

Unescon kirja "Atlas of the World's Languages in Danger" käyttää seuraavia kuutta tasoa määrittelemään kielen uhanalaisuutta.
| Lyhenne | Tason nimi englanniksi | Mahdollisia suomennoksia | Kriteereitä |
| --- | --- | --- | --- |
| EX | Extinct | Sammunut Hävinnyt Kuollut | Kielellä ei ole enää puhujia elossa. Atlas olettaa kieltä sammuneeksi, jos kieltä ei tiedetä puhutun 1950-luvun jälkeen. |
| CR | Critically endagered | Kriittisesti uhanalainen Äärimmäisen uhanalainen | Nuorimmat kielen puhujat ovat isovanhempia ja iältään vanhempia, ja he puhuvat kieltä vain osittain ja harvakseltaan. |
| SE | Severely endangered | Vakavasti uhanalainen Erittäin uhanalainen | Isovanhemmat ja vanhemmat sukupolvet puhuvat kieltä. Vanhemmat ymmärtänevät kieltä vielä, mutta he eivät puhu sitä kuitenkaan lapsilleen tai keskenään. |
| DE | Definitely endangered | Uhanalainen Selvästi uhanalainen | Lapset eivät opi kieltä enää kunnolla äidinkielekseen kotonaan. |
| VU | Vulnerable | Vaarantunut Haavoittuvainen | Suurin osa lapsista puhuu kieltä vielä, mutta sen puhuminen on saattanut rajoittua vain tietyille alueille, kuten esimerkiksi kotiin. |
| NE | Safe Not endangered | Turvassa Ei-uhanalainen | Kaikki sukupolvet puhuvat kieltä ja sukupolvien välinen oppiminen on häiriötöntä. Näitä kieliä ei ole lueteltu Atlaksessa, koska ne eivät ole uhanalaisia. |
Varsinaisesti uhanalaisiksi kieliksi luetellaan neljään keskimmäiseen luokkaan kuuluvat kielet.
Esimerkkejä uhanalaisista kielistä

liivi
saamelaiskielet
udmurtti
mantšu
Suurin osa Pohjois-Amerikan alkuperäiskielistä on uhanalaisia, ellei jo kuolleita. Poikkeuksia ovat esimerkiksi navajo ja cherokee.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ethnologuen luettelo uhanalaisista kielistä (englanniksi)