stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
DiaLux
Historia

DIAL perustettiin vuonna 1989 Saksan soveltavan valaistustekniikan instituutiksi. Siitä lähtien yritys on ollut mukana ohjelmistokehityksessä, valaistustekniikassa, valaistussuunnittelussa ja rakennusautomaatiossa. DIALilla on muita toimipisteitä Italiassa, Yhdysvalloissa ja Taiwanissa.
Ensimmäinen versio DIALuxista julkaistiin vuonna 1994. 
Ohjelmaa kehitettiin edelleen muutaman seuraavan vuoden aikana ja siihen lisättiin monia uusia toimintoja, kunnes versio DIALux 4.1 vihdoin luotiin.
DIALux Evo julkistettiin seuraajaksi ja julkaistiin käyttöön vuonna 2012.
Tuolloin julkaistu DIALux Evo -versio perustuu täysin uuteen grafiikkamoottoriin, uuteen käyttöliittymään ja uusiin toimintoihin.
Koska monet suunnittelijat olivat vielä hyvin tottuneet ohjelman edelliseen versioon, sen voitiin vielä hetken ladata yrityksen verkkosivuilta, mikä helpotti siirtymistä DIALux 4:stä DIALux Evoon.
DIALux Evo on nyt vakiinnuttanut asemansa ja siinä on paljon enemmän toimintoja kuin edellinen versio.
DIALux Evo -versio 13.0 on saatavilla 26 kielellä, ja sen tietokannassa on useita satoja valaisinvalmistajia.
Ulkotilan valaistuksen mallinnos.
Sisätilan valaistuksen mallinnos.
Päivänvalon visualisointi DIALux Evolla
Kokonaisten kerrosten ja rakennusten suunnittelu DIALux Evolla. Visualisointi sisäänrakennetulla ray Tracerilla.
Ulkoilmakuvaus DIALux evossa
Rakentaminen DIALux evossa DWG-suunnitelmien avulla
Valaistuksen suunnittelu luokkahuoneiden esimerkin avulla
Energian arviointi ja säästäminen päivänvalolla
DIALux Evon tukemat alueelliset ja kansainväliset standardit

| Sisätilat | Ulkoalueet | Katuvalaistus |
| --- | --- | --- |
|  EN 12462-1:2021  EN 12464-1:2011  EN 15193:2008  EN 1838:2019  DIN V 18599:2007  CIE 97:2005  ASR A3.4 (2011)  IESNA Lighting Handbook (10th Edition)  JIEG-001 method II(2013)/III(2005)  |  EN 12464-2:2014  CIE 154:2003  GR nach CIE 112-1994  IESNA Lighting Handbook (10th Edition)  JIEG-001 method II(2013)/III(2005)          |  EN 13201:2004  EN 13201:2015  ROVL 2011             |
DIALux-verkkosivuston FAQ-osiossa on lisätietoja standardeista, tuetuista käyttöjärjestelmistä ja vastauksia usein kysyttyihin kysymyksiin.
Aiheesta muualla

Lighting design software DiaLuxx
DiaLux download
Eilert Dahl

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Eilert Dahl (kesk.) Garmischissa. |  Eilert Dahl (kesk.) Garmischissa. |  Eilert Dahl (kesk.) Garmischissa. |  |
Maa:   Norja
Miesten maastohiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Lake Placid 1950 | 4 × 10 km viesti |  |
Eilert Manngaard Dahl (15. syyskuuta 1919 Oslo − 3. marraskuuta 2004 Hønefoss) oli norjalainen yhdistetyn hiihtäjä ja maastohiihtäjä.
Dahl hiihti toisen osuuden Norjan 4 × 10 kilometrin viestihiihtojoukkueessa, joka saavutti pronssia Lake Placidin MM-kilpailuissa 1950. Hän sijoittui Sankt Moritzin olympialaisissa 1948 yhdistetyssä kuudenneksi. 18 kilometrin hiihdossa, joka oli samalla yhdistetyn hiihto-osuus, hän oli 27:s.
Dahl sijoittui Salpausselän kisojen yhdistetyssä toiseksi 1949.
Curtis Lazar

| Curtis Lazar |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. helmikuuta 1995 (ikä 29) Salmon Arm, BC, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  183 cm
Paino:  95 kg
Seura
Seura:  New Jersey Devils
Sarja:  NHL
Pelinumero:  42
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Ottawa Senators (NHL)   Buffalo Sabres (NHL)   Boston Bruins (NHL)   Vancouver Canucks (NHL)
NHL-varaus:  17. varaus, 2013 Ottawa Senators
Curtis Lazar (s. 2. helmikuuta 1995 Salmon Arm, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura New Jersey Devilsissa. Ottawa Senators  varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 17. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Lazar on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta hän osaa pelata myös laidassa. Lazar on kahden suunnan sentteri, jonka vahvuuksiin kuuluu työteliäisyys, luonne ja maalintekotaidot. Hän on myös kokoonsa nähden melko vahva. Lazarilla on kuitenkin kehitettävää kokonaisvaltaisessa pelaamisessa, hyökkäyspään pelaamisessa ja hänen tulisi lisätä voimaa toteuttaakseen pelityyliään maksimaalisesti NHL:ssä. Lazar laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Lazar aloitti jääkiekkoilun Vernonissa. Hän pelasi kauden 2009–2010 Pursuit of Excellencen joukkueessa, jonka kapteenina Lazar toimi ja teki OMAHA:n runkosarjassa 51 ottelussa peräti 115 tehopistettä. Hän voitti kauden päätteeksi sarjan mestaruuden ja valittiin Brittiläisen Kolumbian vuoden jääkiekkoilijaksi. Edmonton Oil Kings varasi Lazarin koko WHL:n varaustilaisuuden toisena pelaajana vuonna 2010 edellään vain Alex Forsberg. Kauden 2010–2011 hän vietti pääasiassa Okanagan Hockey Academyssa, jonka paras pistemies Lazar oli ja hänet valittiin joukkueen arvokkaimmaksi pelaajaksi. Lazar edusti kauden aikana myös Brittiläistä Kolumbiaa Kanadan talvikisoissa, joissa hän toimi joukkueen kapteenina. Lazar voitti turnauksen piste- ja maalipörssin tehoilla 12+5=17. Hän voitti kultaa. Loppukaudella Lazar pelasi Oil Kingsissa kuusi runkosarja- ja neljä playoff-ottelua.
Ensimmäinen kokonainen WHL-kausi 2011–2012 toi Lazarille 63 runkosarjaottelussa tehot 20+11=31. Kevään 2012 pudotuspeleissä hän oli tehoilla 8+11=19 Oil Kingsin paras maalintekijä ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Michael St. Croix’n kanssa. Lazar voitti kauden päätteeksi WHL:n mestaruuden, Ed Chynoweth Cupin. Kaudella 2012–2013 hän nousi Oil Kingsin varakapteeniksi ja voitti joukkueen sisäisen maalipörssin 38 osumallaan. Tehopisteitä runkosarjassa kertyi kaikkiaan 61. Lazar pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Ottawa Senators varasi Lazarin ensimmäisellä kierroksella 17. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2013. Hän teki saman vuoden syyskuussa kolmivuotisen tulokassopimuksen joukkueen kanssa. Kaudella 2013–2014 Lazar oli Oil Kingsin paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Henrik Samuelssonin jälkeen tehoilla 41+35=76. Hän sijoittui koko WHL:n maalipörssissä yhdeksänneksi. Lazar voitti kauden päätteeksi WHL:n ja koko Memorial Cupin mestaruuden. Hänet palkittiin Memorial Cupin urheiluhenkisimpänä pelaajana ja valittiin WHL:n itäisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.
Kaudeksi 2014–2015 Lazar otti syksyn 2014 harjoitusleirin päätteeksi paikkansa Ottawa Senatorsin NHL-kokoonpanosta. Hän teki näin ollen NHL-debyyttinsä kauden avauskierroksella 10. lokakuuta 2014 vieraissa Nashville Predatorsia vastaan. Lazar sai ottelussa jääaikaa 15.04 minuuttia. NHL-uransa avausmaalin hän teki 15. joulukuuta 2014 vieraissa Buffalo Sabresia vastaan.
Viimeisenä vaihtopäivänä maaliskuussa 2023 Canucks kauppasi Lazarin New Jersey Devilsiin vaihdossa neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kanada 2015 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Kultaa | Piešťany 2012 | jääkiekko |  |
Lazar pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2014 ja 2015, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Kanadan kapteenina ja johdatti joukkueen maailmanmestaruuteen. Lazar jakoi myös turnauksen maalipörssin voiton kolmen muun pelaajan kanssa ja hänellä oli paras aloitusprosentti (70 %).
Lazar pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2012, jolloin hän voitti kultaa. Lazar edusti myös Canada Pacificin joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2012, jolloin hän toimi joukkueen kapteenina.
Perhe

Lazarin vanhemmat ovat Dave ja Karen Lazar. Curtisilla on kolme sisarusta; Jenna, Ryan ja Cory.
Einari Kovero

Huugo Einari August Kovero (10. joulukuuta 1892 Jyväskylä – 21. kesäkuuta 1976 Jyväskylä) oli suomalainen lyseon lehtori ja runoilija.
Einari Koveron vanhemmat olivat Jyväskylän lyseon latinankielen lehtori Karl Adolf Kovero ja Johanna Richter. Hän pääsi ylioppilaaksi 1911 Jyväskylän lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1924. Kovero toimi latinan ja suomen kielen nuorempana lehtorina Kemin yhteislyseossa 1926 ja Porin lyseossa 1927–1933. Hän oli Jyväskylän lyseon latinan ja suomen kielen lehtorina vuodesta 1933. Kovero toimi myös Porin lyseon vararehtorina 1927–1929, rehtorina 1929–1933 sekä Jyväskylän lyseon vararehtorina 1939–1944.
Teoksia

Sepitelmiä.  Omakustanne, Jyväskylä 1958
Eino Niini

Eino Markus Niini (vuoteen 1925 Lind; 2. elokuuta 1902 Pori – 26. joulukuuta 1987) oli suomalainen teollisuudentutkija ja professori.
Henkilöhistoria

Eino Niinen vanhemmat olivat Johan Kustaa Lind ja Sofia Amanda Naski ja puoliso vuodesta 1933 Aune Mirjam Kyöstilä.  Niinen poika oli taloudellisen geologian professori Heikki Niini, hänen veljiään olivat ylijohtaja Aarno Niini ja teoreettisen fysiikan professori, Akavan puheenjohtaja Risto Niini. Ylioppilaaksi Niini tuli Porin lyseosta 1925 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1931. Stuttgartin teknillisessä korkeakoulussa hän opiskeli 1931–1932. Niini väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1945 ja toimi vuosina 1945–1969 opinahjonsa Teknillisen korkeakoulun teollisuustalouden professorina. Hän työskenteli 1930–1940-luvulla myös Valtion lentokonetehtaan sekä SOK:n palveluksessa. Hän kuului Työterveyslaitoksen johtokuntaan vuodesta 1949 alkaen ja toimi sen puheenjohtajana 1966–1970.
Julkaisuja

Toleranssimittauksen tarkoitus ja kehitys, 1936
Työntutkimukset teollisuuden rationalisoinnissa, 1943
Toimihenkilöiden asema tehtaan henkilöorganisaatiossa: akateeminen tutkimus, 1945, väitöskirja
Teollisuustalouden peruskurssi, 1947, Eino M. Niinimäki, Yrjänä Vuori
Työntutkimuskurssi kirjeopetusta varten, 1948
Maan insinööritarpeen selvityskomitean mietintö, 1951
Bernhard Wuolle 75-vuotias, 1951, toim. Eino M. Niini, K. Meriläinen
Tellisuustalous, 1952, Eino M. Niini, A. E. Helle, ym.
Investointilaskelmat, 1953, Eino M. Niini, Henrik Virkkunen
Bernhard Wuolle: juhlajulkaisu kahdeksankymmenvuotispäivän kunniaksi 20.4.1956, 1956
Eino Nivanka

Eino Severi Nivanka (sukunimi vuoteen 1928 Nylander; 15. helmikuuta 1905 Iisalmi – 19. syyskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja kirjallisuuden tutkija.
Nivanka toimi Helsingin yliopiston kirjastossa nuorempana alikirjastonhoitajana 1938–1944, vanhempana alikirjastonhoitajana 1944–1959 ja kirjastonhoitajana 1959–1971.
Teoksia

Klassillisen kirjallisuuden suomennoksia ja ruotsinnoksia : bibliografisia muistiinpanoja kotimaisesta kirjallisuudesta vuosilta 1771-1930 ; kirj. Aarno Maliniemi ja Eino Nivanka. Tekijä, Helsinki 1932
Yliopiston kirjaston Estonica-kokoelma ; eripainos Suomalainen Suomi 6/1938. Helsinki 1938
Luettelo suomalaisista kirjallisuudentutkimuksista vv. 1934-1937 ; laatineet Sulo Haltsonen ja Eino Nivanka. Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1939
Bibliographie der Finnisch-ugrischen Sprachkunde in Finnland bis zum Jahre 1899. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1944
Suomen tieteellisten kirjastojen opas / Finlands vetenskapliga bibliotek : en orientering / Guide to the research libraries of Finland. Tieteellisten kirjastojen lautakunta, Helsinki 1951, 2. uusittu ja täydennetty painos 1955, 3. uusittu ja täydennetty painos 1962, 3. painoksen muuttamaton lisäpainos 1964
Activities of the Finnish Literature Society 1831-1956 ; kirj. Jouko Hautala, Eino Nivanka, Toivo Vuorela. Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1957
The library of the Finnish Literature Society. Studia Fennica 7, 3. Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki 1957
Suomalaisen almanakan nimipäivät ja kiinteät juhlapäivät vuosina 1705-1955, sivut 183-290 kirjassa Suomen almanakan juhlakirja, Helsingin yliopisto ja Weilin & Göös, Helsinki 1957 (Artikkeli pdf-tiedostona[vanhentunut linkki])
Pysy Suomessa pyhänä : Suomalaisen kirjallisuuden seuran esimiesten puheita vuosina 1834-1946 ; toim. Eino Nivanka. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 268. Helsinki 1961
Vocabularium bibliothecarii Nordicum : Engelsk, dansk, norsk, svensk, finsk / English, Danish, Norwegian, Swedish, Finnish ; julkaisija The Nordic union of research librarians ; toim. Torben Nielsen ; på grundlag af Unesco's Vocabularium bibliothecarii udarb. af Anne Grete Holm Olsen, Torben Nielsen, Eino Nivanka och Ingrid Rask. Bibliotekscentralen, København 1968
Miscellanea bibliographica 11, Memoriae summi bibliothecarii Georg Carl August Schauman dedicatum ; toim. Eino Nivanka. Helsingin yliopiston kirjaston julkaisuja 35. Helsinki 1971
Aini Lagus muistelmien valossa ; toim. Eino Nivanka, Kalevi Lagus. Iisalmen seurakunta, Iisalmi 1979
Otium sapientis : esseitä kirjasta ja kirjastoista / essäer om böcker och bibliotek / essais sur les livres et les bibliothèques ; toim. Jussi Kurikka. Helsingin yliopiston kirjaston julkaisuja 43. Helsinki 1980
Suomennoksia

Carl Gustaf Emil Mannerheim : Muistelmat 1-2 ; suom. Lauri Hakulinen ; avustajina Matti Sadeniemi ja Eino Nivanka. Otava 1952, 2. painos 1953, uusi painos 2008
Carl-Rudolf Gardberg : Kirjapainotaito Suomessa toinen osa : Uudenkaupungin rauhasta Turun paloon ; suom. Eino Nivanka. Helsingin graafinen klubi, Helsinki 1957
Carl-Rudolf Gardberg : Kirjapainotaito Suomessa 3, Turun palosta vuoteen 1918 ; ruots. käsikirjoituksesta Boktrycket i Finland från Åbo brand till år 1918 suom. Eino Nivanka. Helsingin graafinen klubi, Helsinki 1973
Dia Mirza

| Dia Mirza |
| --- | --- |
 Dia Mirza vuonna 2020.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Dia Handrich
Syntynyt: 9. joulukuuta 1981 (ikä 42) Hyderabad, Andhra Pradesh, Intia
Ammatti:  näyttelijä malli elokuvatuottaja
Puoliso:   Sahil Sangha  (vih. 2014; ero 2019)  Vaibhav Rekhi  (vih. 2021) 
Lapset:  1
Näyttelijä
Aktiivisena:  2001–
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
AllMovie
Dia Mirza (syntymänimeltään Dia Handrich; s. 9. joulukuuta 1981 Hyderabad, Andhra Pradesh, Intia) on intialainen malli ja näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa. Hän oli Miss Intian toinen perintöprinsessa vuonna 2000, joten hän pääsi edustamaan maataan Miss Asia Pacific -kilpailuun, jonka hän voitti. Hän teki ensiesiintymisensä näyttelijänä elokuvassa Rehnaa Hai Terre Dil Mein (2001). Myöhemmin hän näytteli menestyselokuvissa kuten Lage Raho Munna Bhai (2006) ja Sanju (2018).
Varhainen elämä ja yksityiselämä

Dia Mirza syntyi ja kasvoi Hyderabadissa. Hänen saksalainen isänsä ja bengalilainen äitinsä erosivat hänen ollessaan neljävuotias, ja molemmat menivät uusiin naimisiin. Mirza käyttää isäpuolensa sukunimeä.
Mirza oli naimisissa Sahil Sanghan kanssa vuosina 2014–2019. Mirza meni naimisiin liikemies Vaibhav Rekhin kanssa hinduseremoniassa Mumbaissa 15. helmikuuta 2021. Mirza synnytti heidän poikansa toukokuussa 2021.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Muuta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Rehna Hai Tere Dil Mein | Reena Malhotra |  |
| 2001 | Deewaanapan | Kiran Choudhary |  |
| 2002 | Tumko Na Bhool Paayenge | Muskaan |  |
| 2003 | Tehzeeb | Nazneen Jamal |  |
| 2003 | Pran Jaye Par Shaan Na Jaye | Saundarya |  |
| 2003 | Dum | Kaveri |  |
| 2004 | Stop! | Shama |  |
| 2004 | Tumsa Nahin Dekha | Jia Khan |  |
| 2004 | Kyun…! Ho Gaya Na | Preeti |  |
| 2005 | Naam Gum Jaayega | Natasha/Gitanjali |  |
| 2005 | My Brother… Nikhil |  | Erikoisesiintyminen |
| 2005 | Blackmail | Rouva Rathod |  |
| 2005 | Parineeta | Gayatri |  |
| 2005 | Dus | Anu Dheer |  |
| 2005 | Koi Mere Dil Mein Hai | Simran |  |
| 2006 | Fight Club – Members Only | Anu Chopra |  |
| 2006 | Phir Hera Pheri |  | Erikoisesiintyminen laulussa ”Pyaar Ki Chatni” |
| 2006 | Alag | Purva Rana |  |
| 2006 | Lage Raho Munna Bhai | Simran Singh |  |
| 2006 | Prateeksha | Reena Brown |  |
| 2007 | Honeymoon Travels Pvt. Ltd. | Shilpa |  |
| 2007 | Shootout at Lokhandwala | Meeta Mattoo |  |
| 2007 | Cash | Aditi |  |
| 2007 | Heyy Babyy | Itsenään | Erikoisesiintyminen laulussa ”Heyy Babyy” |
| 2007 | Om Shanti Om | Itsenään | Erikoisesiintyminen |
| 2007 | Dus Kahaniyaan | Sia |  |
| 2008 | Krazzy 4  | Shikha |  |
| 2009 | Kissan | Priya Kaur |  |
| 2009 | Jai Veeru | Anna |  |
| 2009 | Acid Factory | Max |  |
| 2009 | Fruit and Nut | Monica Gokhale |  |
| 2009 | Kurbaan | Rehana |  |
| 2009 | Luck by Chance | Itsenään | Erikoisesiintyminen |
| 2010 | Hum Tum Aur Ghost | Gehna Sinha |  |
| 2011 | Love Breakups Zindagi | Naina Kapoor | Myös tuottaja |
| 2012 | Paanch Adhyay | Ishita |  |
| 2014 | Bobby Jasoos | – | Tuottaja |
| 2016 | Salaam Mumbai | Karishma | Iranilais-intialainen elokuva |
| 2018 | Sanju | Manyata Dutt |  |
| 2020 | Thappad | Shivani Fonseca |  |
| 2021 | Wild Dog | Priya Varma | Telugunkielinen elokuva |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset kotisivut (englanniksi)
Dia Mirza Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Dia Mirza Allmoviessa (englanniksi)
Edgars Caics

| Edgars Caics |
| --- | --- |
 Edgars Caics vuonna 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1989 Riika, Latvian SNT
Kansalaisuus:   Latvia
Uran tiedot
Laji:  pöytäjääkiekko
Seura:  BJC Laimite
Kilpauran kesto:  2001-
Saavutukset
Paras sijoitus maailmanrankingissa:  1.
Edgars Caics (s. 17. heinäkuuta 1989 Riika, Latvian SNT) on latvialainen pöytäjääkiekkoilija. Hän edustaa BJC Laimite -nimistä seuraa. Caics on pelannut pöytäjääkiekkoa vuodesta 2001 lähtien. Hän on voittanut yhden maailmanmestaruuden vuonna 2017.  Caics on tällä hetkellä ITHF:n maailmanrankingissa sijalla 2.
Ura

Caics aloitti pelaajauransa joulukuussa 2001. Vuonna 2003 hän voitti junioreiden Latvian mestaruuden. Seuraavana vuonna hän voitti avoimen sarjan Latvian mestaruuden, kun finaalissa kaatui Atis Silis. Samana vuonna Caics voitti Riga Cupin, johon osallistui 106 pelaajaa. Hän voitti saman turnauksen myöhempinä vuosina kolmesti. Enemmän Riga Cupin voittoja on ainoastaan Maksim Borisovilla. Caics voitti pronssia Moskova Cupista 2005, johon osallistui 140 pelaajaa. Vuonna 2007 Caics voitti Tallin Cupin. Finaalissa hän voitti Aleksander Miloradovin. Caics voitti 2009 Moskova Cupin, johon osallistui peräti 157 pelaajaa. Hän kohtasi finaalissa Ahti Lammen. Vuonna 2012 Caics voitti Czech Openin.
Vuonna 2017 Caics voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Hän voitti finaaleissa hallitsevan mestarin Maksim Borisovin seitsemännen pelin jatkoajalla. Vuonna 2019 Caics voitti yhdeksännen Latvian mestaruutensa.
Muuta

Caics on pelannut myös aloittelijoiden keilailu- ja rantalentopallokilpailuissa. Lisäksi hän valmentaa työkseen pöytäjääkiekkoa nuoremmille.
Delta Machine

| Delta Machine Depeche Mode |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 22. maaliskuuta 2013
 Tuottaja(t): Ben Hillier
 Levy-yhtiö: Columbia, Mute
Listasijoitukset
  3.
Depeche Moden muut julkaisut
| Sounds of the Universe 2009 | Delta Machine 2013 | Spirit 2017 |
Singlet albumilta Delta Machine
 ”Heaven” Julkaistu: 31. tammikuuta 2013  ”Soothe My Soul” Julkaistu: 10. toukokuuta 2013  ”Should Be Higher” Julkaistu: 11. lokakuuta 2013
Delta Machine on Depeche Moden kolmastoista albumi. Se julkaistiin 22. maaliskuuta 2013.
Kappaleet

Welcome to My World – 4.56
Angel – 3.57
Heaven – 4.03
Secret to the End – 5.09
My Little Universe – 4.23
Slow – 3.45
Broken – 3.55
The Child Inside – 4.14
Soft Touch/Raw Nerve – 3.23
Should Be Higher" – 5.04
Alone – 4.27
Soothe My Soul – 5.17
Goodbye – 5.03
Kappaleet > CD 2

Long Time Lie" GoreGahan – 4.25
Happens All the Time" GahanUenala – 4.18
Always – 5.07
All That's Mine" GahanUenala – 3.24
Arvostelut

Soundi:
V2.fi:
Eksaltaatio

Eksaltaatio on kristillinen teologinen termi uskonnolliselle hurmostilalle eli transsille. Vaikka eksaltaatiota harjoittavat nykyään monet kristilliset ryhmät, sen on aiemmin kristinuskon historiassa nähty liittyvän paholaisen tekoihin.
Eksaltaatio on myös mormonien oppi siitä, että kuolevaiset ihmiset voivat saavuttaa jumalaisen tai jumalankaltaisen olotilan seuraamalla kirkon opetuksia.
Eksaltaatio tarkoittaa myös yksinkertaisesti ylösnousemusta - eräs ortodoksien kahdestatoista juhlasta on englanniksi nimeltään ”Exaltation of the Holy and Lifegiving Cross”.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eksaltaatio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Deutsches Theater

Vasemmalla pieni näyttämö eli Kammerspiele, oikealla päänäyttämö.
Deutsches Theater (suom. 'saksalainen teatteri') on tunnettu Berliinissä toimiva teatteri. Se perustettiin vuonna  1850 ja oli aluksi nimeltään Friedrich-Wilhelm-Städtisches Theater. Alkuperäisen vuoden 1850 näyttämön lisäksi teatteriin on myöhemmin lisätty toinen näyttämö. Päänäyttämön ohjelmisto keskittyy klassikoihin Schilleristä Shakespeareen, kun taas Kamarinäyttämöllä on nähty modernimpaa draamaa, kuten Eugene O'Neillin ja Tennessee Williamsin teoksia.
Deutsches Theaterin historiaan mahtuu paljon kuuluisia teatterinjohtajia ja näyttelijöitä. Ensimmäinen merkittävä johtaja oli Otto Brahm 1800-luvun lopulla. Teatteri nousi kukoistukseen vuonna 1905 johtajaksi tulleen Max Reinhardtin kaudella, ja se kohosi ensimmäisenä Berliinin teattereista todelliseen maailmanmaineeseen. Natsi-Saksan aikana teatteria johti Heinz Hilpert ja DDR:n aikana Wolfgang Langhoff.
Nykyisin teatterin henkilöstöön kuuluu yli 40 näyttelijää ja 30 ohjaajaa. Intendenttinä toimii ohjaaja Oliver Reese.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Deutsches Theater Wikimedia Commonsissa
Delta Rhythm Boys

| Delta Rhythm Boys |
| --- | --- |

Tiedot
Toiminnassa:  1934–1987
Tyylilaji:  doo wop, jazz, blues
Kotipaikka:   Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti, ranska, suomi, ruotsi, tanska
Jäsenet:  Lee Gaines, basso   Kelsey Pharr, baritoni   Carl Jones, ykköstenori   Traverse Crawford, kakkostenori   René de Knight, pianisti, sovittaja  
Levy-yhtiö:  Fazer Records  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Delta Rhythm Boys oli yhdysvaltalainen lauluyhtye, joka perustettiin vuonna 1934 Langstonin yliopistossa Oklahomassa. Yhtye oli aikanaan hyvin suosittu muun muassa Pohjoismaissa, joissa suosiota lisäsivät kiertueilla monipuoliseen, kansainväliseen ohjelmistoon mukaanotetut suomalaiset ja ruotsalaiset sävelmät. Delta Rhythm Boys teki levytyksiä myös sellaisten artistien kuin Ella Fitzgeraldin ja Fred Astairen kanssa.
Suomessa kansansuosio alkoi esiintymisestä Linnanmäen huvipuiston avajaisissa keväällä 1950. Harmony Sistersin laulaja Maire Ojosen on kerrottu opettaneen Delta Rhythm Boysille suomen kielen alkeita, ja yhtye levytti useita suomalaisia lauluja suomeksi. Näitä ovat olleet ainakin "Tula tullalla" sekä "Tuoll' on mun kultani", jonka yhtye levytti myös englanniksi nimellä "Please Come Back". Englanninkielisinä käännöksinä he levyttivät ainakin kappaleet "Villiruusu", "Isoisän olkihattu" ("Grandpa's Strawhat"), "Rosvo-Roope" ("Raunchy Ropey") ja Toivo Kärjen tangon "Tule hiljaa" ("Though You Left Me"). Yhtye esiintyi myös vuonna 1959 valmistuneessa elokuvassa Iskelmäketju. Teekkareiden keksimäksi väitetään yhtyeen nimen suomennosta ”Suistomaan Poljentopojat”.
Delta Rhythm Boys jatkoi esiintymistä vaihtelevissa kokoonpanoissa aina vuoteen 1987 asti, jolloin yhtyeen perustaja, basso Lee Gaines kuoli kotonaan Helsingissä. Gaines on haudattu oman tahtonsa mukaan Suomen maaperään. Yhtyeen toinen jäsen Hugh Bryant kuoli esiintyessään Gainesin hautajaisissa. Pisimpään elänyt jäsen, ykköstenori Carl Jones kuoli 91-vuotiaana lokakuussa 2010.
Yhtye on nimitetty United In Group Harmony Association Hall of Fameen sekä vuonna 1999 The Vocal Group Hall of Fameen.
Tunnetuin kokoonpano

Lee Gaines (basso)
Kelsey Pharr (baritoni)
Carl Jones (ykköstenori)
Traverse Crawford (kakkostenori)
René de Knight (pianisti, sovittaja)
Diskografia

20 suosikkia – Raunchy Ropey (1997)