stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sergei Gorenko

Sergei Gorenko
Sergei Sergejevitš Gorenko (ven. Сергей Сергеевич Горенко, ukr. Сергій Сергійович Горенко, Serhi Serhijovytš Horenko; 6. huhtikuuta 1982 – 16. syyskuuta 2022 Luhansk) oli ukrainalainen juristi, joka toimi yksipuolisesti irtautuneen Luhanskin kansantasavallan valtakunnansyyttäjänä.
Gorenko kävi koulunsa Sorokynessä ja Donin Rostovissa. Hän opiskeli vuosina 1999–2003 Luhanskin sisäisten asioiden Didorenko-valtionyliopistossa. Gorenko johti Ukrainassa vuosina 2013–2014 huumausainerikollisuutta tutkinutta laitosta. Venäjän tukemien separatistien puolelle siirtymisen jälkeen Gorenkosta annettiin Ukrainassa pidätysmääräys. Luhanskin kansantasavaltaa johtaneen Leonid Pasetšnikin mukaan Gorenko ja tämän varahenkilö Jekaterina Steglenko saivat surmansa syyttäjäntoimiston räjähdyksessä aamulla 16. syyskuuta 2022. Kapinallisviranomaisten mukaan kaksi muuta henkilöä joutui loukkaantuneina sairaalahoitoon. Myh’ailo Podoljak piti tapausta rikollisten välienselvittelynä.
Gorenko sai Luhanskin kansantasavallan sankarin arvonimen. Venäjä myönsi hänelle postuumisti Urhoollisuuden kunniamerkin.
Seong-jin Cho

Seong-jin Cho
Seong-jin Cho (s. 1994 Soul; kor. 조성진) on eteläkorealainen pianisti. Hän voitti syksyllä 2015 ensimmäisenä eteläkorealaisena kansainvälisen Chopin-pianokilpailun ja solmi tammikuussa 2016 eksklusiivisen levytyssopimuksen Deutsche Grammophonin kanssa. Hänen voittamansa Chopin-kilpailu oli järjestyksessä seitsemästoista; hänen jälkeensä sijoittuivat toiseksi Charles Richard-Hamelin ja kolmanneksi Kate Liu.
Seong-jin aloitti pianonsoiton opiskelun 6-vuotiaana Soulissa ja konsertoi ensimmäisen kerran 11-vuotiaana. Valmistuttuaan Soulin taideinstituutista hän muutti vuonna 2012 Pariisiin. Hän suoritti Pariisin konservatoriossa opintoja Michel Béroffin johdolla, kunnes valmistui vuonna 2015. Sittemmin hän asettui Berliiniin. Chopin-kilpailun voittamisen ohella Seong-jin on voittanut Hamamatsun kansainvälisen pianokilpailun siihen mennessä nuorimpana (2009), sijoittunut kolmanneksi Tšaikovski-kilpailussa (2011) ja saanut kolmannen sijan myös Arthur Rubinstein -pianokilpailussa (2014). Seong-jinin kanssa työskennelleisiin kapellimestareihin ovat kuuluneet Simon Rattle, Valeri Gergijev, Esa-Pekka Salonen, Gianandrea Noseda, Antonio Pappano, Myung-whun Chung, Vladimir Ashkenazy, Jaap van Zweden, Yannick Nézet-Séguin, Gustavo Dudamel, Juri Temirkanov, Marek Janowski, Vasili Petrenko, Jakub Hrůša, Leonard Slatkin ja Mihail Pletnev.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Seonbongin piirikunta

| Seonbongin piirikunta 선봉군 |
| --- | --- |
 Näkymä Seonbongin maaseutukaupunkiin
 Seonbongin piirikunta
 Koordinaatit: 42°21′N, 130°24′E 
Valtio:  Pohjois-Korea
Kaupunki:  Raseon
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Piirikunta
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Seonbongin piirikunta (kor. 선봉군, Seonbong-gun, hanja 先鋒郡, McCune-Reischauer Sŏnbong-gun) on Korean demokraattisen kansantasavallan Raseonin erityiskaupunkiin kuuluva piirikunta. Mahdollisesti se on lakkautettu vuonna 2000.
Raseonin kaupunki muodostettiin vuonna 1993 yhdistämällä Rajinin kaupunki ja Seonbongin piirikunta. Se tunnettiinkin pitkään yhdistelmänimellä Rajin-Seonbong. Seonbongiin perustettiin satama vuonna 1909 ja vuonna 1912 se avattiin kansainväliselle kaupalle. Japanin miehityskaudella se toimi kauttakulkusatamana Kiinan koillisosiin. Vuoteen 1981 saakka paikkakunta tunnettiin nimellä Unggi (kor. 웅기, hanja 雄基). Se sijaitsee Rajinin pohjoispuolella 25 kilometriä Tumenjoen suulta.
Seonbongilla on erityisasema kansainvälisen, vapaan kaupan alueena Pohjois-Koreassa. Seonbong on toiminut vuodesta 1991 lähtien kansainvälisen kaupan satama-alueena yhteistyössä Mongolian, Venäjän, Kiinan ja Etelä-Korean kanssa ja on osa Tumenjoen kehittämisohjelmaa. Venäjä ja Kiina ovat investoineet suuria summia Seonbongin kehittämiseksi ja sähköistämiseksi, ja liikenneyhteyksiä molempiin maihin on rakennettu vuodesta 2011 lähtien.
Erään lähteen mukaan piirikunta jakaantui vuonna 1997 Seonbongin maaseutukaupunkiin (eup), kahteen työläisten alueeseen (rodongjagu) ja kymmeneen kylään (ri). Vuonna 2000 Seonbongin maaseutukaupunki jaettiin ilmeisesti piirikunnan lakkauttamisen yhteydessä neljään kaupunginosaan (dong).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raseon Wikimedia Commonsissa
Sergei Gusev

| Sergei Gusev |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 31. heinäkuuta 1975 (ikä 49) Nižni Tagil, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  92 kg
Seura
Seura:  Avtomobilist Jekaterinburg
Sarja:  KHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1994–
Aik. seurat:  Michigan K-Wings (IHL)   Dallas Stars (NHL   Tampa Bay Lightning (NHL)   Detroit Vipers (IHL)   Severstal Tšerepovets (RSL)   Avangard Omsk (RSL/KHL)   SKA Pietari (RSL/KHL)
NHL-varaus:  69. varaus, 1995 Dallas Stars
Sergei Vladimirovitš Gusev (ven. Сергей Владимирович Гусев, s. 31. heinäkuuta 1975 Nižni Tagil, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on  venäläinen ammattilaisjääkiekkoilija. Gusev on pelannut NHLssä joukkueissa Dallas Stars ja Tampa Bay Lightning. Hänet varattiin Dallasiin  vuonna 1995. Hän pelasi silloin neljän vuoden ajan ja pelasi sinä aikana yhteensä 98 ottelua tehden pisteet 4+10 ja poimien 34 rangaistusminuuttia. Vuonna 2001 Gusev palasi Venäjälle Severstal Tšerepovetsiin. Nykyään hän pelaa Avtomobilist Jekaterinburgissa.
Ruotsalainen hiphop

Ruotsalainen hiphop sai alkunsa 1980-luvulla, kun myös muut hiphop-kulttuuriin liittyvät taiteenlajit, kuten breakdance ja graffititaide, rantautuivat Ruotsiin. Aluksi suurin osa hiphop-artisteista räppäsi englanniksi. Nykyään moni menestyvimmistä räppäreistä käyttää kielenä ruotsia, vaikka englanti on edelleen suosittu kieli niiden joukossa, jotka toivovat musiikilleen kansainvälistä menestystä.
Historia > Alku

Vuonna 1980 DJ René Hedemyr julkaisi ensimmäisen Ruotsissa äänitetyn rap-kappaleen nimeltä Record Pool Rap. Sittemmin kunnia hiphopin tuomisesta Ruotsiin on katsottu kuitenkin kuuluvan Per Cussionille ja Grandmaster Funkille. Vuonna 1984 he julkaisivat kappaleet Don’t Stop, Snow Blind ja Payin’ The Price. Breakdance oli tullut Ruotsiin jo vuotta aikaisemmin ja levinnyt nopeasti pioneereinaan tanssijat Robot Lasse, Mark ja Spirio.
Kesällä 1984 suuren tanssikilpailun jälkeen Double M Crew, Abdula & The Rockers, Rock Ski, Almighty T sekä MC II Fresh yhdistivät voimansa ja muodostivat hiphop-kollektiivin nimeltään Ice Cold Rockers, johon kuului räppäreitä, DJ:itä, tanssijoita ja graffititaiteilijoita. Broadcaster D ja One Eye Que (myöhemmin Ayo) aloittivat yhteistyönsä.
Vuonna 1987 ilmestynyt kulttielokuva Stockholmsnatt, jonka näyttelijäkaartiin kuului IC Rockers, levitti hiphop-kulttuuria Tukholman ulkopuolelle. Elokuvan soundtrackilla esiintyivät Pop-C ja Snoopy, joiden hitti Next Time oli julkaistu edellisenä vuonna. Uudet artistit seurasivat heidän jalanjäljissään. Rob’n’Raz tuotti singlen Competition is None, joka sisälsi dubista ja dancehall-musiikista vaikutteita saanutta räppiä Papa Dee -artistilta. Tukholmalainen See-Que teki yhteistyötä amerikkalaisen levy-yhtiön Priority Recordsin kanssa yhtyeen Basement Flavor -kokoelmalevyllä.
Ensimmäinen ruotsinkielinen rap-kappale oli MC Timin Jag Är Def, joka julkaistiin vuonna 1989. Samana vuonna perustettiin hiphop-ryhmä Just D, jonka suosittu ruotsinkielinen albumi toi rap-musiikin suuren yleisön tietoisuuteen.
Historia > Ensimmäinen läpimurto

1980-luvun lopulla hiphop-musiikista tuli entistä suositumpaa Ruotsissa. Neneh Cherryn Raw Like Sushi -albumin kansainvälisen menestyksen myötä myös Ruotsin media alkoi ottaa genren tosissaan. Räpin ruotsinmestaruuskilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1989. Kilpailun voitti Sons Of Soul, jonka vuoden 1991 ensimmäistä albumia seurasi kaksi menestyksekästä julkaisua, Madness ja Another Day Is Gone. Toiselle sijalle tuli Ms Melodie, joka loi myöhemmin uraa nimellä Leila K ja sai Neneh Cherryn tavoin kansainvälistä menestystä hitillään Got To Get. Hiphop-musiikille oli nyt olemassa vakaat markkinat ja levy-yhtiöt alkoivat rekrytoida lahjakkuuksia.
Just D julkaisi useita albumeita vuodesta 1990 alkaen. Heidän debyyttialbuminsa 1 steg bak & 2 steg fram (1990), sitä seurannut Svenska Ord (1991) sekä tupla-albumi Rock’n’Roll (1992) olivat suosittuja sellaisten ihmisten joukossa, jotka tutustuivat hiphopiin nyt ensimmäistä kertaa. Just D voittikin levyillään useita Grammis- ja Rockbjörn-palkintoja. Vielä menestyksekkäämpiä olivat heidän seuraavat albuminsa Tre Amigos (1994) ja Plast (1995).
Snoopy (tunnetummalta nimeltään Quincy Jones III) muutti Yhdysvaltoihin ja ryhtyi tuottamaan musiikkia sellaisille artisteille kuten Too Short, 2Pac, Young MC, LL Cool J ja Ice Cube. The Sure Shot Groove (MC Stranger ja Complicated C) debytoi julkaisulla Rhymes R Flowin’. Infinite Mass -kollektiivi voitti World Rap Competition -kilpailun Ruotsin karsinnan ja julkaisi EP:n Da Blackmass. Yksi heidän kappaleistaan, Shoot The Racist, oli Sökarna-elokuvan (1993) soundtrackilla. Kappale sai sittemmin uuden nimen Area Turns Red, koska laulun lyriikat aiheuttivat kohua mediassa.
The Latin Kings -ryhmä aloitti uuden vaiheen ruotsalaisessa hiphop-musiikissa. He käyttivät monietnistä rinkebynruotsiksi kutsuttua nuorisokieltä ja kuvasivat lauluissaan elämää Tukholman lähiöissä. Heidän debyyttialbuminsa Välkommen till Förorten oli listamenestys ja kriitikoiden suosikki. Albumin tuotti Gordon Cyrus, joka on yksi Ruotsin ensimmäisen urban music -levy-yhtiön, Breaking Breadin perustajista. Tuleva hiphop-sukupolvi tulisi erottautumaan englanniksi räpänneistä edeltäjistään käyttämällä lauluissaan ruotsin kieltä.
Historia > Toinen läpimurto

Petter debytoi vuonna 1998 menestysalbumillaan Mitt sjätte sinne, joka johti hiphopin suureen valtavirtasuosioon Ruotsissa 1990-luvun lopulla. Hänen lisäkseen esiin nousi joukko muitakin artisteja kuten Thomas Rusiak, DJ Sleepy ja Eye N' I. Petterin jälkeen koko kansan tietoisuuteen nousivat esimerkiksi Ken Ring, Ayo, Feven, Looptroop ja Timbuktu. Feven julkaisi kriitikoiden ylistämän Hela Vägen Ut -albuminsa vuonna 2001, ja Looptroop alkoi saada huomiota usein yhteiskuntakriittisestä hiphopistaan kotimaansa lisäksi myös ulkomailla. Lundista kotoisin oleva Timbuktu teki läpimurtonsa ja keräsi mainetta yhtenä Ruotsin suosituimmista MC:istä.
Historia > 2000-luku

2000-luvulla mainetta Ruotsin kansallisissa medioissa ovat saaneet mm. Promoe, Snook, Afasi & Filthy, Ayesha, Fjärde Världen, Fattaru, Medina, Ken Ring, Ison & Fille, Advance Patrol, Adam Tensta, Lazee, J-Son, Organism 12, Lilla Namo ja Linda Pira.
Monet näistä artisteista ovat olleet tekemisissä ruotsalaisen hiphopin kanssa syntymästään saakka tai ainakin hyvin nuoresta. Ruotsalainen hiphop-skene on muuttunut jollain tapaa vähemmän räjähdysalttiiksi mutta on myös nykyään vähemmän vaarassa kadota kuin aiemmin. Amerikkalaisesta hiphopista saadut vaikutteet eivät ole enää niin huomattavia kuin aikaisemmin, vaikkakin yhä merkittäviä. Lisäksi vaikutteita saadaan Ranskasta, Britanniasta ja Japanista sekä muista musiikillisesti mielenkiintoisista ja innovatiivisista maista.
Ruotsalaisessa hiphopissa on edustettuna paljon erilaisia genrejä. Vaihtoehto-hiphop on luultavasti suurempi kuin Gangsta rap ja Hardcore hiphop yhteensä, mistä hiphop-kollektiivi Kartellen on hyvä esimerkki. Ryhmä on päässyt melko lyhyessä ajassa erittäin pitkälle heidän itsensä mukaan helposti samaistuttavien tekstiensä ansiosta. Ruotsalaisessa hiphopissa on myös monia fuusiogenrejä kuten Neo soul, Grime ja Reggaeton.
Levyjen myyntiluvut eivät välttämättä kerro koko totuutta artistin suosiosta tai merkityksestä. Tähän on syynä lähinnä tiedostonjako ja muuttuvat kulutustottumukset. Osa ruotsalaisista hiphop-artisteista julkaisee levyjä, joiden he tietävät jäävän taloudellisiksi tappioiksi, toiveenaan ansaita rahat takaisin konserttien ja muiden live-esiintymisten, sponsoroinnin, mainosten ja sekalaisten projektien kautta.
Tunnettuja artisteja

Ruotsin hiphop-maailmassa itselleen nimeä tehneitä ihmisiä on paljon. Miespuoliset rap-artistit ovat jo pitkään dominoineet ruotsalaista hiphop-skeneä, vaikka naisartistit kuten Feven, Melinda Wrede ja Remedeeh ovat myös tunnettuja nimiä. Viime vuosina naiset ovat kuitenkin alkaneet vallata hiphopissa huomattavasti enemmän alaa. Muiden muassa Linda Piran, Lilla Namon ja Silvana Imamin levyjulkaisut osoittavat, että naisilla on jo nyt merkittävä rooli hiphopissa. Kansainvälistä menestystä saavuttaneita ruotsalaisia hiphop-artisteja ovat esimerkiksi Quincy Jones III, Looptroop Rockers, Max Peezay ja Million Stylez.
Ei-kaupallinen hiphop

Ruotsissa on aina ollut hiphop-ryhmiä, jotka ovat vastustaneet musiikkialan kaupallisempaa puolta ja yrittäneet löytää musiikille vaihtoehtoisia jakelu- ja markkinointikanavia. Internetillä on ollut suuri merkitys mediaviestinnässä, ja erilaisten virtuaaliyhteisöjen  kautta ihmiset ovat voineet löytää kuuntelijoita musiikilleen, jopa ilman levytyssopimusta. Ruotsalaiset virtuaaliyhteisöt kuten DubCnn.se, Frizon.se ja Whoa.nu ovat keskittyneet ruotsalaiseen hiphopiin.
Musiikin levittämiseen käytetään lisäksi esimerkiksi YouTube-, Facebook- ja Myspace-verkkosivustoja.
Graffitikulttuuri ruotsalaisessa hiphopissa

Graffiteja on perinteisesti pidetty hiphopiin kuuluvana taidemuotona, ja niistä on usein puhuttu hiphopin neljäntenä elementtinä MC:iden, DJ:ien ja breakdancen lisäksi. Ruotsissa 1980-luvun alussa läpilyöneet hiphop-elokuvat Style Wars ja Wildstyle toimivat tärkeinä inspiraationlähteinä, ja vuonna 1987 ensi-iltansa sai muun muassa nuorisoväkivaltaa ja kilpailevia jengejä kuvaava kulttielokuva Stockholmsnatt. Ensimmäisiä graffitimaalareita Tukholman alueella olivat esimerkiksi Disey, Zack, Merley (paremmin tunnettu nimellä Liam Norberg), Puppet, Razor, Zappo ja Ziggy.
Vuonna 2004 räppäri Promoen julkaisema These Walls Don't Lie -klubihitti kertoo Ruotsin graffitikulttuurista ja maalareiden ottamista riskeistä.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Svensk hiphop
Käännös suomeksi
Sayan Sanya

| Sayan Sanya> สายัณห์ สัญญา.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. tammikuuta 1953 Suphanburi, Thaimaa
Kuollut: 11. syyskuuta 2013 (60 vuotta) Bangkok, Thaimaa
Kansalaisuus:  thai
Ammatti:  näyttelijä, laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Sayan Deesamer
Aktiivisena:  1973-2013
Tyylilajit:  Luk thung 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sayan Sanya (thaiksi สายัณห์ สัญญา, 31. tammikuuta 1953 – 11. syyskuuta 2013 Thaimaa) oli thaimaalainen laulaja. Hän on laulaja elokuvissa "Lon Klao Phao Thai", "Kai Ja", "Nueng Pee Thi Toraman", "Nam Ta Nang", "Am Nat Hang Kwam id Tueng", "Ai Num Rod Thai".
Diskografia > Studioalbumit

Kai Ja (ไก่จ๋า)
Kwam Rak Muen Ya Khom (ความรักเหมือนยาขม)
Rak Sathan Din Satuen (รักสะท้านดินสะเทือน)
Nam Ta Nang (น้ำตานาง)
Am Nat Haeng Kwam Kid Tueng (อำนาจแห่งความคิดถึง)
Ai Num Rod Tai (ไอ้หนุ่มรถไถ)
Lon Klao Phao Thai (ล้นเกล้าเผ่าไทย)
Sergei Hatšatrjan

Sergei Hatšatrjan
Sergei Hatšatrjan (arm. Սերգեյ Խաչատրյան, engl. translitterointi Sergey Khachatryan; s. Jerevan 5. toukokuuta 1985) on armenialaissyntyinen viulisti. Hän aloitti viuluopintonsa Josef Rissinin johdolla kolmen vuoden ikäisenä. Vuodesta 1993 lähtien hän on asunut Saksassa.
Vuonna 2000 hän voitti kansainvälisen Jean Sibelius -viulukilpailun historian nuorimpana voittajana. Lisäksi hän sai erikoispalkinnon parhaasta Sibeliuksen viulukonserton esityksestä. Vuonna 2005 hän voitti Brysselissä Kuningatar Elisabet -viulukilpailun.
Sergei Harkov

Sergei Vladimirovitš Harkov (ven. Сергей Владимирович Харков, s. 17. marraskuuta 1970 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen telinevoimistelija ja olympiavoittaja.
Harkov voitti Soulin 1988 olympialaisissa Neuvostoliittoa edustaen kultaa telinevoimistelun joukkuekilpailussa ja permannolla. Hän sijoittui henkilökohtaisessa moniottelussa neljänneksi ja hypyssä kuudenneksi. Atlantan 1996 olympialaisissa hän edusti Venäjää ja voitti kultaa joukkuekilpailussa sekä sijoittui nojapuilla kahdeksanneksi.
Harkov voitti Birminghamin MM-kilpailuissa 1993 kultaa rekillä sekä saavutti hopeaa moniottelussa. Lausannen EM-kilpailuissa 1990 hän saavutti hopeaa moniottelussa ja permannolla sekä pronssia hevosella. Budapestin EM-kilpailuissa 1992 hän saavutti permannolla pronssia.
Salomo Pirilä

Salomo Pirilä (7. marraskuuta 1865 Ilmajoki – 10. helmikuuta 1928 Ilmajoki) oli suomalainen maanviljelijä, virkamies ja päätoimittaja.
Henkilöhistoria

Salomo Pirilän vanhemmat olivat Jaakko Alapirilä ja Hedvig Sofia Ollila ja puolisot vuodesta 1888 Amanda Västi (k. 1897), vuodesta 1899 Aino Kala (k. 1910), vuodesta 1911 Hanna Koskinen (k. 1912) ja vuodesta 1917 Lydia Saarinen. Pirilä kävi neljä luokkaa Vaasan suomalaista lyseota 1880–1884 ja toimi maanviljelijänä 1888–1910 ja vuodesta 1914. Hän toimitti Evankelisten ystävien Sanomia Armosta -lehteä, myöhemmin Armon Sanomia, vuodesta 1905 alkaen vastaavana toimittajana yli viidentoista vuoden ajan. Ilmajoen kunnankirjurina Pirilä toimi vuodesta 1918, minkä lisäksi hänellä oli useita luottamustoimia. Pirilä työskenteli useita vuosia myös Evankelisen kustannusliikkeen ja sen kirjapainon johtajana Tampereella.
Julkaisuja

Vettä korvessa: evankelisia kirjoituksia janooville sieluille, 1906 (2. painos 1913)
Sarajärvi (Rautjärvi ja Ruokolahti)

| Sarajärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Rautjärvi, Ruokolahti
Koordinaatit:  61°30′00″N, 29°10′30″E
Järvinumero:  03.057.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  92,9 m 
Rantaviiva:  25,64 km 
Pinta-ala:  2,91 km² 
Tilavuus:  0,023 km³
Keskisyvyys:  6,9 m 
Suurin syvyys:  26,5 m 
 fiSarajärvi 
Sarajärvi on monihaarainen järvi Ruokolahden ja Rautjärven rajalla Etelä-Karjalassa. Sen pinta-ala on 2,9 neliökilometriä. Etäisyys Imatralta on 40 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede

Sarajärvi muodostuu suurelta osin lahdista ja salmista. Etäisyys järven eteläkolkasta pohjoiskolkkaan on yli viisi kilometriä. Järven keskiosasta pohjoiseen kulkee yli kymmenen metriä syvä alue, joka laajenee ja syvenee pohjoista kohden siten, että järven pohjoisimmassa osassa on noin yhdeksän hehtaarin laajuinen 25–27 metriä syvä alue. Myös Sarajärven eteläpuoliskolla on useita 10–15 metriä syviä alueita. Järven kaakkoinen lahti on erillään muusta järvestä.
Sarajärven rikkonaisuutta korostaa saarten runsas määrä: niitä on 21, joista 2 on alle aarin laajuisia ja 2 yli hehtaarin laajuisia. Suurimmat saaret ovat Rautsaari, Pehkosaari, Tervasaari ja Pitkäsaari.
Sarajärven pohjoisrannalla on kulttuurimaisemaa, myös muilla rannoilla on haja-asutusta. Järven kaakkoiskulman Vuorilahden pohjoisrannalla kohoaa Etelä-Karjalan korkein kohta, Haukkavuori, jonka huippu on noin 80 metriä järven pintaa korkeammalla. Haukkavuorella on arvokasta kasvillisuutta ja eläimistöä sekä historiallisia rajamerkkejä.
Sarajärveen virtaa useita laskuojia ympäristön pieniltä järviltä ja suoalueilta. Sarajärven koillispuolinen Loituma (95,8 metriä mpy) laskee Matkonlammen (95,3 metriä mpy) kautta Sarajärven koillisosan Myllylahteen. Myös järven lounaisosassa on Myllylahti, siitä alkaa Pusankoski, josta vedet virtaavat Alusjärveen (89,9 metriä mpy).
Sarajärven vesitilavuus on 22 875 000 kuutiometriä.
Sarajärvi (03.057.1.004) kuuluu Sarajoen valuma-alueeseen (03.057), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Hiitolanjoen vesistössä (03). Toinen jakovaihe on Torsanjärven valuma-alue (03.05). Sarajärvi on laajin Sarajoen valuma-alueen 23:sta vähintään hehtaarin laajuisesta vakavedestä. Sitä seuraavat Alusjärvi, Nousiinjärvi ja Iso Tervalampi.
Sergei Grigorjev

Sergei Timofejevitš Grigorjev (ven. Серге́й Тимофе́евич Григо́рьев, oikea sukunimi Grigorjev-Patraškin, Григорьев-Патрашкин; 14. lokakuuta 1875 Syzran – 20. maaliskuuta 1953 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.
Sergei Grigorjev syntyi työläisperheeseen. Hän matkusteli eri puolilla Venäjää ja kirjoitteli lehtiin. Grigorjev on kirjoittanut historiallisia romaaneja ja jännittäviä lastenkertomuksia, joista eräät olivat aikanaan varsin suosittuja.
Suomennettu teos

Veturi Et 5324: kertomus (Parovoz Et 5324). Leningrad: Kirja, 1930.
Samuel af Ugglas

Samuel Ugla, vuodesta 1772 af Ugglas (3. toukokuuta 1750 Hedemora Ruotsi – 6. huhtikuuta 1812 Tukholma) oli ruotsalainen aatelinen, virkamies ja maaherra sekä ruukinpatruuna myös Suomessa.
Af Ugglasin vanhemmat olivat rovasti Petrus Ugla ja Helena Norrström ja puoliso vuodesta 1782 Carolina Wittfooth (1765–1810), ruukinpatruuna Gustaf Wittfoothin ja Christina Brandtin tytär. Af Ugglas opiskeli Uppsalan yliopistossa 1759–1769. Hän oli oikeusrevision ylimääräinen kanslisti 1769, Svean hovioikeuden auskultantti 1769, lakikomission amanuenssi 1770 ja sihteeri 1772, diskonttikomppanian sihteeri ja asiamies 1773, kuninkaallisen majesteetin kanslian protokollasihteeri 1775, oikeusrevision ensimmäinen toimitussihteeri 1782, perustuslakirevision sihteeri 1783, Tukholman läänin vt. maaherra 1787 ja maaherra 1788–1802, valtion valmisteluvaliokunnan jäsen 1792, Tukholman ylikäskynhaltija 1800, kamarikollegion presidentti vuodesta 1802, valtakunnan yleisten asioiden valmisteluvaliokunnan jäsen 1802–1809 ja valtakunnan herra 1808.
Kustaa III:n suosioon päässyt Ugla aateloitiin nimellä af Ugglas vain 22-vuotiaana 1772. Af Ugglas onnistui säilyttämään asemansa vielä Kustaa III:n murhan jälkeen ja hänestä tuli myös Kustaa IV Aadolfin tärkeä neuvonantaja. Kuningas korotti af Ugglasin vapaaherraksi 1796 ja kreiviksi 1799. Tukholman läänin maaherrana toimineesta af Ugglasista tuli myös hetkeksi Tukholman ylikäskynhaltija ja sitten kamarikollegion presidentiksi ja yksi valtakunnan herroista. Kun Kustaa IV Adolf syöstiin vallasta 1809, af Ugglas kuitenkin syrjäytettiin.
Vuorimiessukuun kuulunut af Ugglas oli paitsi virkamies, myös huomattava maanomistaja ja teollisuuspatruuna. Hän omisti tiluksia, kartanoita ja rautaruukkeja ja vaimonsa suvun kautta hänen teollisuusyhteytensä vain vahvistuivat. Ruotsissa af Ugglas omisti muun muassa suuren Forsmarkin rautaruukin. Suomessa hän oli nykyisessä Kalannissa sijainneen Männäisten ruukin omistaja.
Aiheesta muualla

Samuel af Ugglas Biografiasampo.