stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen Viljava
Historia

Suomen tarvitsi turvata oma viljahuolto ja -tuotanto, joten vuonna 1918 perustettiin jakelusäännöstelyä ja varastointia varten Valtion Viljakonttori, mutta se  lakkautettiin jo vuonna 1923.
Vuonna 1928 se perustettiin uudelleen Valtion viljavarasto -nimellä. Se toimi maatalousministeriön alaisuudessa, ja sen tehtäviin kuuluivat huoltovarmuuden takaamineen ja maatalouspolitiikkaan liittyvät tehtävät. Valtion viljavaraston ensimmäinen johtaja oli Eino Nousiainen.
Suomessa käytyjen sotien aikaan 1939-1945 Valtion viljavaraston henkilökunta moninkertaistui ja se toimi kansanhuoltoministeriön alaisuudessa hoitaen Suomen viljan tuonnin ja jakelusäännöstelyn. Valtion viljavarasto sai yksinoikeuden viljan tuontiin.
Yksinoikeuden ansiosta Valtion viljavarastosta tuli Suomen tärkein viljavarastojen rakentaja ja sillä oli suuria rakennusprojekteja 1950-luvulta 1980-luvulle. Näin se oli rakentanut mittavan siiloverkoston, jonka turvin siitä tuli Suomen suurin viljan varastoija ja viljakaupan harjoittaja Suomessa.
Suomen liittyessä Euroopan unioniin vuonna 1995 Valtion viljavarasto lakkautettiin ja se pilkottiin osiin. Kaupallisista toiminnoista muodostettiin Avena-yhtiöt. Suomen Valtio myi viljakauppayhtiön vuonna 2002 Lännen Tehtaille. Varastointi- ja käsittelytoimintoja tarjoava Avena Siilot Oy jäi valtion omistukseen ja sen nimi muutettiin 18. lokakuuta 2002 Suomen Viljava Oy:ksi. Myös kauran prosessointiin erikoistunut Avena Oat Ingredients (AOI) liitettiin Avena-yhtiöistä Suomen Viljavaan. Vuonna 2005 AOI lopetettiin, mutta kauratuotteita valmistetaan edelleen Ravintoraisio Oy:lle.
Toimipisteet

Suomen Viljavalla on Suomessa 20 toimipistettä, joista viisi sijaitsee satamissa:
Rauma
Naantali, Naantalin viljasiilot
Helsinki
Loviisa
Kotka
Muut toimipisteet ovat:
Mustio
Kokemäki, Risten siiloalue
Loimaa, Loimaan viljavarasto
Kirkniemi
Nokia
Perniö
Seinäjoki, Impivaaran siilot
Hämeenlinna, Kantolan siilot
Iisalmi
Kouvola
Pieksämäki
Turenki
Vainikkala
Ylivieska
Kirjallisuutta

Aaro Jalas. Kansallinen vilja. Viljakonttorista Viljavaan 1918–2007. Suomen Viljava 2007. ISBN 9789529226825.
| n k  Suomen valtio-omisteiset yhtiöt |
| --- | --- |
Erityistehtävät:  A-Kruunu  Alko  Business Finland  Cinia (77,5 %)  CSC – Tieteen tietotekniikan keskus (70,0 %)  DigiFinland (33,46 %)  FinnHEMS  Finnpilot Pilotage  Finnvera  FVR – Suomen rokotetutkimus (51,0 %)  Gasonia  Governia  Hansel (65,0 %)  HAUS kehittämiskeskus  Hevosopisto (25,0 %)  Ilmastorahasto  Itärata (51,0 %)  Kuntarahoitus (16,0 %)  Liikenteenohjausyhtiö Fintraffic  Länsirata (51,0 %)  Maakuntien tilakeskus  Oppiva Invest  Solidium  STUK International  Suomen Erillisverkot  Suomen Ilmailuopisto (98 %)  Suomen Malmijalostus  Suomen Teollisuussijoitus  Suomi-rata (51,0 %)  Teknologian tutkimuskeskus VTT  Teollisen yhteistyön rahasto (96,04 %)  Työkanava  Veikkaus  Yleisradio 
Strateginen intressi:  Arctia  Boreal Kasvinjalostus (65,0 %)  Finavia  Fingrid (36,9 %)  Gasgrid Finland  Gasum  Leijona Catering  Motiva  Neova (50,1 %)  Patria (50,1 %)  Posti Group  Suomen Lauttaliikenne  Suomen Siemenperunakeskus (22,0 %)  Suomen Viljava  Tapio  VR-Yhtymä 
Sijoitusintressi:  Edita Group  Finnair (55,8 %)  Fortum (51,26 %)  Kemijoki (50,1 %)  Neste (44,22 %)  SSAB (6,3 %)  Suomen Rahapaja 
Solidium:  Anora Group (19,4 %)  Elisa (10,0 %)  Konecranes (11,1 %)  Metso (14,9 %)  Nokia (5,8 %)  Nokian Renkaat (10,10 %)  Outokumpu (15,5 %)  Sampo (6,6 %)  Stora Enso (10,7 %)  Tieto-Evry (10,9 %)  Valmet (10,1 %) 
Päivitetty: 29. tammikuuta 2024
Naantalin viljasiilot.
Jacques-Édouard Alexis

| Jacques-Édouard Alexis |
| --- | --- |

Haitin pääministeri
 9. kesäkuuta 2006 – 5. syyskuuta 2008  
Edeltäjä:  Gérard Latortue
Seuraaja:  Michèle Pierre-Louis
Haitin pääministeri
 26. maaliskuuta 1999 – 2. maaliskuuta 2001  
Seuraaja:  Jean Marie Chérestal
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. syyskuuta 1947 (ikä 77)
Jacques-Édouard Alexis (s. 21. syyskuuta 1947 Gonaïves) on entinen Haitin pääministeri. Hän oli tehtävässä maaliskuusta 1999 maaliskuuhun 2001 ja uudelleen 21. toukokuuta 2006 – 14. huhtikuuta 2008.
Alexis on ollut Haitin valtionyliopiston kemian apulaisprofessorina 1973–1976 ja tutkimusapulaisena Université Lavalissa Quebecissa 1977–1978, jossa hän suoritti maisterin tutkinnon elintarviketeknologiassa. Hän opetti Haitin yliopistossa sekä École Moyenne d’Agriculturessa 1979–1985. Hän oli myös Quisqueyan yliopiston ensimmäinen rehtori 1990–1995.
Alexis oli presidentti René Prévalin hallituksen koulutus-, nuoriso- ja kulttuuriministerinä sekä sisäministerinä. Pääministeriksi Préval nimitti hänet 16. heinäkuuta 1998. Tuota ennen kongressi oli hylännyt kolme edellistä ehdokasta, mistä seurasi vuoden mittainen poliittinen kriisi. Kun Préval valittiin uudelleen 2006, hän nimitti Alexis'n uudelleen pääministeriksi.
Alexis'n talouspolitiikkaa alettiin arvostella, mutta huhtikuussa 2008 hän selvisi luottamuslauseäänestyksestä. Huhtikuussa 2008 maassa puhkesi mellakoita ruoan ja polttoaineiden hinnannousun vuoksi, jolloin Alexis ilmoitti sijoitusohjelmasta elinkustannusten alentamiseksi. Senaatti päätti kuitenkin yksimielisesti 12. huhtikuuta erottaa hänet.
Suomi-marssi

Suomi-marssi (saks. Marsch aus Petersburg, "Marssi Pietarista") on suomalainen sotilasmarssi. Sen sävelsi Suomen kaartin soittokunnan vääpeli Erik Wilhelm Eriksson vuonna 1837. Kaartin pataljoona käyttää sitä edelleen paraatimarssinaan. Kappaleen alkuperäistä versiota ei ole toistaiseksi löydetty, ja se tunnetaan vain sovituksina.
Kun marssia vuonna 1837 soitettiin Suomen kaartin ollessa Venäjän keisarillisen kaartin  yhteisissä sotaharjoituksissa Krasnoje Selossa Pietarin lähellä, se sai paraatissa niin suuren suosion, että keisari Nikolai I päätti lahjoittaa sen langolleen Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III:lle. Marssi liitettiin vielä samana vuonna Preussin armeijan viralliseen marssiluetteloon nimellä Marsch 1837 aus Petersburg ("Marssi 1837 Pietarista"). Kun tieto marssin alkuperästä myöhemmin hämärtyi Suomessa, sitä alettiin tämän vuoksi luulla alkuperältään saksalaiseksi tai venäläiseksi. Kappale tunnettiin Suomessa myös nimillä Kaartin paraatimarssi ja Erikssonin marssi. Itsenäisyyden aikana kaartin soittokunnan kapellimestari Lenni Linnala onnistui todistamaan marssin kotimaisen alkuperän, ja siitä alettiin tämän jälkeen käyttämään nimitystä Suomi-marssi. Se on nykyään Suomen armeijan pitkäikäisin paraatimarssi.
Suomi-marssin alkuperästä on esitetty muitakin tulkintoja. Vaihtoehtoisten tulkintojen mukaan se on voitu muokata marssiksi Saksassa sävelletystä galopista. Toisen tulkinnan mukaan melodia oli tunnettu jo 1700-luvulla.
Kappale kuuluu edelleen myös Saksan Bundeswehrin kunniamarssiluetteloon nimellä Marsch aus Petersburg.
Marssia ei tule sekoittaa Herms Nielin säveltämään Suomi marssii -lauluun (saks. Matrosenlied, alkusanat "Wir fahren gegen Engelland").
Thaddeus Ross

| Kenraali Thaddeus "Thunderbolt" Ross |
| --- | --- |
 Kenraali Thaddeus "Thunderbolt" Ross, Hulkin pitkäaikaisin vihollinen.
Luoja(t):  Stan Lee & Jack Kirby
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:   Thaddeus Ross: Incredible Hulk #1 (toukokuu 1962)  Punainen Hulk: Hulk #1 (tammikuu 2008) 
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Kenraali Thaddeus E. "Thunderbolt" Ross
Status:  Kuollut
Pituus:  184 cm
Paino:  111 kg
Ryhmäsidokset:   Yhdysvaltain ilmavoimat  Kostajat  Ukonnuolet 
Henkilöllisyydet:  Punainen Hulk
Voimat:  Taitava strategikko
Suhteet
Sukulaiset:  Betty Ross (tytär)
Kenraali Thaddeus E. "Thunderbolt" Ross on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä hahmo, Yhdysvaltain armeijan kenraali, jonka pakkomielteenä on Hulkin vangitseminen. Ross on useiden sotien veteraani, jonka vastuulle asetettiin salainen Gammapommi-projekti. Projektin tutkimuspäällikön Bruce Bannerin jouduttua muuttumaan pommin vaikutuksesta  Hulkiksi, Ross ilmoittautui välittömästi vapaaehtoiseksi hirviön tappamisessa ja jahtasi armottomasti sekä Banneria että Hulkia. Vuonna 2008 ilmestyineissä sarjakuvissa, hän päätti tehdä itsestään Punaisen Hulkin, voidakseen paremmin taistella Hulkia vastaan. Tämä kuitenkin johti lopulta siihen, että hän alkoi suhtautua Bannerin sympaattisemmin, ja työskenteli myöhemmin sekä Kostajien että Ukonnuolten jäsenenä. Hahmon loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Kenraali Ross esiintyi ensimmäisen kerran Incredible Hulk -lehden ensimmäisessä numerossa.
Vuonna 2009 Thaddeus Ross oli listattu sijalle 71 IGN-sivuston laatimassa kautta aikain sata suurinta sarjakuvarikollista.
Historia

Ross toimi kenraalina Yhdysvaltain armeijan ilmavoimissa. Hänen vastuulleen asetettiin Gammapommi-projekti, jonka tutkimuspäällikkönä toimi tiedemies Bruce Banner. Ross halveksi heikkona pitämäänsä Banneria, eikä asiaa auttanut hänen tyttärensä Bettyn ihastus tiedemiestä kohtaan. Bannerin muututtua Hulkiksi Ross vietti vuosia jahdaten hirviötä.
Jossain vaiheessa hänen sotilaallinen velvollisuudentuntonsa vaihtui puhtaan fanaattiseksi pakkomielteeksi. Ross solmi Hulkin nappaamiseksi sopimuksia jopa superroistojen, kuten Johtajan, MODOKin ja Kuvotuksen kanssa. Lopulta Rossin ylemmät eivät enää kestäneet entisen huippukenraalinsa pakkomiellettä, vaan erottivat tämän häpeällisesti. Miltei järjiltään mennyt Ross ilmaantui Bettyn ja Brucen häihin ampuen Rick Jonesia ja uhaten tappaa koko hääväen. Ainoastaan Bettyn väliintulo estää murhenäytelmän.
Myöhemmin YPKVV:n agentti Clay Quartermain palkkaa Rossin yhdistääkseen tämän sähköiseen olentoon Zzzaxiin. Prosessi antaa Rossille hetkellisesti yliluonnolliset voimat, mutta muuttaa hänet samalla henkisesti epävakaaksi. Ross menettää myöhemmin voimansa.
Myöhemmin Ross tajuaa virheensä Hulkin taistellessa Gamma-asemalla Bettyä uhkaavaa mutanttia vastaan. Ross kuolee taistelussa uhraten henkensä Bettyn puolesta ja antaa kuollessaan viimein siunauksensa Bettyn ja Brucen liitolle.
Rossin ruumis kulkeutui myöhemmin Johtajan käsiin, joka käytti voimallisen Sielumiehen voimia herättääkseen tämän eräänlaisena zombiena henkiin.
Voimat ja varusteet

Kenraali Ross ei omaa minkäänlaisia yliluonnollisia voimia. Kuitenkin hänen erottuaan Zzzaxista, Ross osoitti hallitsevansa pieniä määriä sähköä. Fyysisiltä ominaisuuksiltaan Ross omaa ikäisensä terveen miehen voimat. Ross on myös kokenut sotilas ja taitava taktikko.
Punaisena Hulkkina hänellä on lähes samanlaiset voimat kuin Hulkilla, mutta Punaisella Hulkilla on kuitenkin vihan ja raivon kautta kyky luoda ympärilleen kuuma liekkimäinen tulikenttä.
Voimat ja varusteet > Ultimate Thaddeus Ross

Ultimate Marvel -jatkumossa kenraali Ross toimi YPKVV:n johtajana ennen Nick Furya.
Thaddeus Ross muissa medioissa > Elokuvat

Sam Elliott näytteli kenraali Rossia vuonna 2003 tehdyssä Hulk-elokuvassa. Hän oli eversti ja Gamma Basen komentaja, jolla David Banner aikoinaan työskenteli. Rossin lopetettua Davidin tutkimukset, David vahingossa tappaa vaimonsa Edithin ja Ross lähettää Davidin mielisairaalaan. Davidin pojan, Brucen, kasvettua aikuiseksi, kenraaliksi ylennetty Ross oli etääntynyt tyttärestään Bettystä, mutta yritti pitää tätä ja Davidin manipuloidun DNA:n perinyttä Brucea silmällä tyttärensä turvallsuuden vuoksi. Brucen muutettua gammasäteilyonnettomuuden kautta Hulkiksi ensimmäistä kertaa, Ross yrittää kaikin mahdollisin tavoin pidättää tai tuhota sekä Hulkin että imemisvoimat saaneen Davidin.
Aiheesta muualla

Marvel Directory -sivuston profiili Rossista (englanniksi)
Marvel Database -sivuston profiili Rossista (englanniksi)
Kari Raivio

| Kari Raivio |
| --- | --- |
 Kari Raivio Tarton yliopistossa vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. toukokuuta 1940 (ikä 84) Tyrvää
Kansalaisuus:  Suomi
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Helsingin yliopisto
Tutkimusalue:  lääketiede
Kari Olavi Raivio  (s. 27. toukokuuta 1940 Tyrvää) on suomalainen lastenlääkäri, joka toimi vuosina 1996–2003 Helsingin yliopiston rehtorina ja vuosina 2003–2008 Helsingin yliopiston kanslerina.
Ura

Raivio tuli ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta vuonna 1958. Lääketieteen lisensiaatiksi Raivio valmistui Helsingin yliopistosta 1965 ja Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1969. Lastentautien erikoislääkärin pätevyyden Raivio on suorittanut Helsingin yliopistosta vuonna 1973. Helsingin yliopistossa Raivio toimi perinataalilääketieteen professorina 1982–2003 sekä HYKSin lastentautien klinikan ylilääkärinä 1982–1996.
Lisäksi Raivio on toiminut Suomalaisen lääkäriseuran Duodecimin varapuheenjohtajana vuosina 1982–1985 ja puheenjohtajana vuosina 1993–1995 sekä Duodecim-aikakauslehdessä toimittajana vuosina 1973–1975, toimitussihteerinä vuosina 1976–1979 ja päätoimittajana vuosina 1982–1985.
Valtioneuvoston kanslia nimesi lokakuussa 2013 Raivion selvityshenkilöksi tekemään ehdotuksen tutkittuun tietoon perustuvan päätöksenteon neuvonannon järjestämiseksi Suomessa. Raportti julkaistiin lokakuussa 2014 Valtioneuvoston kanslian julkaisusarjassa
Ura Helsingin yliopiston johdossa

Raivio toimi kausina 1996–1998 ja 1999–2003 Helsingin yliopiston rehtorina ja 2003–2008 Helsingin yliopiston kanslerina.
Raivion rehtorikausi Helsingin yliopistossa oli voimakkaan muutosprosessin aikaa. Tärkeimpänä yliopiston ulkopuolisena muutosvaikuttajana oli 29 eurooppalaisen opetusministerin vuonna 1999 allekirjoittaman Bolognan julistuksen käynnistämä Bolognan prosessi, jonka tavoite on saavuttaa yhtenäinen eurooppalainen korkeakoulutusalue 2010 mennessä.
Raivion aikana Helsingin yliopistoa kehitettiin keventäen hallintoa: supistettiin konsistorin kokoonpanoa, hajautettiin Helsingin yliopiston toimintaa neljälle kampusalueelle, perustettiin uusia tiedekuntia sekä panostettiin tutkimukseen ja tutkijakoulutukseen.
Rehtorinkaudellaan Raivio tähdensi akateemisen vapauden säilyttämistä vaikka yliopiston rahoituslähteitä kasvatettaisin.
”Näyttää ilmeiseltä että valtion budjettirahoituksen suunta on lähivuosina laskeva. Mahdollisia sopeutumiskeinoja ovat muiden rahoituslähteiden kasvattaminen tai menojen supistaminen. Molemmissa tapauksissa on pidettävä huoli siitä, että autonomia opetuksen ja tutkimuksen sisältöön säilyy.”
Raiviota huolestutti, että jos rahaa jaettaisiin tiedekunnille tutkintojen suoritusmäärien perusteella, se voisi johtaa tutkintojen minimitasokriteerien löyhtymiseen.
”Se riski on, jos rahaa jaetaan pelkästään tutkintojen määrän perusteella. Tulee houkutus rimanalitukseen. Meillä täytyy olla riittävän hyvät arviointijärjestelmät, joilla voidaan taata tutkintojen laadukkuus. Viime kädessä se on kunkin yliopiston oma asia.”
Yksityiselämä

Kari Raivion vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori Olavi Raivio ja Anna-Liisa Virkkala. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1963 oli liikunnanopettaja Marjo-Riitta Patokorpi. Raivio meni vuonna 1994 naimisiin professori Vineta Fellmanin (s. 1947) kanssa. Aikaisemmasta avioliitosta Raiviolla on kaksi lasta.
Teoksia

Näytön paikka: Tutkimustiedon käyttö ja väärinkäyttö. Gaudeamus, 2019. ISBN 978-952-345-018-9
Suomen romanikieli

| Kaalen kieli |
| --- | --- |
Oma nimi:  kaalengo tšimb
Tiedot
Alue:   Suomi  Ruotsi
Virallinen kieli:  vähemmistökielen asema Suomessa
Puhujia:  6 500   1 700  (2001)
Sija:  ei 100 suurimman joukossa
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalainen kielikunta
Kieliryhmä:  indoiranilaiset kielet – indoarjalaiset kielet – läntiset indoarjalaiset kielet – romanikielet – pohjoiset romanikielet
Kielikoodit
ISO 639-1:  –
ISO 639-2:  rmf
 Ohje 
Suomen romanikieli tai kaalen kieli (omakielinen nimi kaalengo tšimb) on indoeurooppalaisiin kieliin kuuluvan romanikielen murre, jota puhuvat Suomessa sekä jonkin verran myös Ruotsissa asuvat Suomen romanit. Kieltä kirjoitetaan latinalaisilla kirjaimilla, ja sen lähimpiä sukukieliä ovat muun muassa hindi, urdu ja marathi. Kieli määritellään vakavasti uhanalaiseksi.
Suomen noin 10 000 romanista romania puhuu noin 6 000, mutta taitajat ovat iäkkäämpiä ihmisiä, ja kielitaito on sitä huonompi, mitä nuoremmista on kyse.
Luokittelu ja murteet

Suomen romanin kieli on yksi Euroopassa puhuttavista romanin murteista, joista osa muistuttaa toisiaan vähemmän kuin suomi ja viro. Romanikielen murteiden luokittelussa Suomen romanikieli kuuluu pohjoismurteisiin ja niiden luoteiseen alaryhmään, jonka historiallisena keskuksena ovat saksankieliset alueet; osa tutkijoista tosin pitää sitä omana päämurteenaan. Se jakautuu edelleen itäiseen ja läntiseen murteeseen.
Suomen romanikieli on säilynyt eräänlaisena erillisenä saarekkeena Euroopan romanikielten joukossa, sillä esimerkiksi Britannian ja Ruotsin romanikielet ovat kuolleet pois ja käytössä on vain yksittäisiä sanoja. Romanikielen rinnalla Suomen romanit puhuvat fennoromania, joka on pararomanikieli eli sen äänne-, muoto- ja lauseoppi ovat peräisin jostakin muusta kielestä, mutta sanasto on romanikielestä.
Kansainvälinen romanikieli tai ulkomaiden romanien puhuma romanikieli ei ole sama asia kuin Suomessa käytetty romanikieli. Sanoilla on paljon yhteneväisyyksiä, mutta tämä ei kuitenkaan välttämättä takaa ymmärrystä. Suomessa on kuitenkin romaneja, jotka osaavat kansainvälistä romanikieltä.lähde?
Äänteet > Vokaalit

|  | etu> laveat.lyhyt | etu> laveat.pitkä | etu> pyöreät.lyhyt | etu> pyöreät.pitkä | taka> taka.lyhyt | taka> taka.pitkä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| suppea | i | iː | y | yː | u | uː |
| väli | e | eː | ø | øː | o | oː |
| väljä | æ | æː |  |  | ɑ | ɑː |
Suomen romanissa on kahdeksan paria pitkiä ja lyhyitä vokaaleja. Vokaalin pituus voi olla foneeminen, kuten sanoissa bur ”läpi” ja buur, tai allofoninen kuten sanassa baaro/baro ”suuri”. Kielessä on havaittavissa jonkinasteista vokaaliharmoniaa, joka esiintyy säännönmukaisesti vain sanavartaloiden sisällä ja joka johtuu ilmeisesti suomen kielen vaikutuksesta.
Suomen romanissa on 12 diftongia, joista yhdeksän on suppenevia ja kolme väljeneviä.
| Diftongit> Diftongit.Alku | Diftongit> Diftongit.Alku | Diftongit> Diftongit.Alku | Loppu> etu.etu | Loppu> etu.etu | Loppu> taka.taka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| suppea | etu | lavea | ie | ie | iu |
| suppea | etu | pyöreä | yi | yø |  |
| suppea | taka | taka | ui | ui | uo |
| väli | etu | lavea | ei | ei | eu |
| väli | etu | pyöreä | øi | øi |  |
| väli | etu | etu | oi | oi | ou |
| väljä | etu | etu | æi | æi |  |
| väljä | taka | taka | ɑi | ɑi | ɑu |
Äänteet > Konsonantit

Suomen romanikielessä on seuraavat konsonantit:
|  |  | Labiaalit | Dentaalit/ alveolaarit | Postalveolaarit/ palataalit | Velaarit | Glottaalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nasaalit | Nasaalit | m | n |  |  |  |
| Klusiilit/ Affrikaatat | soinnittomat | p | t | t̠ʃ | k |  |
| Klusiilit/ Affrikaatat | aspiroidut | pʰ | tʰ |  | kʰ |  |
| Klusiilit/ Affrikaatat | soinnilliset | b | d | d̠ʒ | ɡ |  |
| Frikatiivit | Frikatiivit | f | s |  | x | h |
| Approksimantit | Approksimantit | ʋ | l | j |  |  |
| Tremulantit | Tremulantit |  | r |  |  |  |
Puhutussa romanissa soinnilliset klusiilit pyrkivät usein suomen vaikutuksesta korvautumaan soinnittomilla, ja tavunsisäiset konsonanttiyhtymät voivat yksinkertaistua samasta syystä.
Kielioppi

Muiden Euroopassa puhuttavien romanikielen murteiden tavoin Suomen romanissa on alkujaan ollut kaksi sukua, maskuliini ja feminiini, mutta järjestelmä on kadonnut lähes kokonaan puhutusta romanista. Myöskään artikkeleja ei ole käytetty ainakaan sataan vuoteen. Nomineilla on kaksi vartaloa, nominatiivin vartalo ja muissa sijoissa käytettävä taivutusvartalo eli niin sanottu obliikvivartalo. Sijamuotoja on ollut alkujaan samat kahdeksan kuin muissakin romanikielen murteissa, mutta näistä vokatiivi on nykyisin täysin korvautunut nominatiivilla ja prepositionaali esiintyy vain eräissä fraaseissa, kuten panjako drommeste ”vesiteitse”. Pronominit dauva ”tämä”, kouva ”tuo, se” ja douva ”se” taipuvat kahdella eri tavalla riippuen korrelaatin elollisuudesta: mikäli se on elollinen, on akkusatiivi päätteetön eli sama kuin obliikvivartalo, mikäli taas eloton, akkusatiivi on nominatiivin kaltainen. Ei tiedetä, toteutuuko samanlainen kahtiajako myös substantiivien taivutuksessa.
Suomen romanin numeraalijärjestelmä on omintakeinen: arkikielessä käytetään erillisinä vain lukusanoja 1–6, 10, 20, 30, 100 ja 1 000, ja kaikki muut numeraalit muodostetaan kiertoilmauksin siten, että käytössä ovat kaikki neljä peruslaskutoimitusta.
Kielioppi > Sanasto

Romanien historia vaeltajakansana näkyy romanikielen sanastossa, jossa on runsaasti vaikutteita muista Euroopan kielistä. Vuonna 1966 todettiin, että Suomen romanikielessä on alkuperäisiä, indoarjalais-sanskritperäisiä sanoja noin 23 prosenttia ja ruotsalaisia lainasanoja saman verran, suomalaisia lainoja 10 prosenttia ja loppu jakaantuu muiden kielten, kuten saksan, tanskan, romanian, kreikan ja unkarin, kesken. Ensimmäisten Suomeen saapuneiden romanien käyttämä kieli oli ilmeisesti ruotsi, ja Suomen romanikielen noin 500 ruotsalaisperäisen sanavartalon on arveltu edesauttaneen kielen säilymistä muista Pohjoismaista poiketen, sillä suomenkielisillä seuduilla ruotsalaiset lainasanat sopivat salakielikäyttöön yhtä hyvin kuin alkuperäiset romanikielen sanat.
Tutkimus

Suomen romanikieltä ja varsinkin sen sanastoa on tutkittu jo pitkään, ja varhaisin tunnettu tieteellinen lähde on Kristfrid Gananderin Undersökning om De så kallade TATTARE eller Zigeuner, Cingari, Bohemiens, Deras härkomst, Lefnadssätt, språk m.m. Samt om, när och hwarest några satt sig ner i Swerige? vuodelta 1780. Alkujaan Tukholman Kuninkaallisen Kaunokirjallisuusakatemian julistamaan kirjoituskilpailuun kirjoitettu teos sisältää noin 150 romanikielen sanaa, minkä lisäksi siinä hahmotellaan romanikielen rakenteen pääpiirteitä.
Pääosa Suomen romanikielen tutkimuksesta on keskittynyt sanaston dokumentointiin, ja rakenteeseen on kiinnitetty vähemmän huomiota. Sanastoluetteloista valtaosa on keskenään hyvin erilaisia käsikirjoituksia eri aikakausilta, kuten Arwidssonin (1871–1858), Kemellin (1805–32) ja Reinholmin muistiinpanot 1800-luvulta ja Oskar Jalkion (Johanssonin) (1882–1952), Axel Kronqvistin (1871–1956) sekä Yrjö Temon (k. 1985) kokoelmat 1900-luvulta. Rakennetta on tutkittu selvästi vähemmän; kieliopin osa-alueista parhaiten kuvattuja ovat fonologia ja morfologia, kun taas syntaksista tiedetään edelleenkin melko vähän. Toistaiseksi ainoa tieteellinen monografia Suomen romanikielen rakenteesta on Pentti Valtosen vuonna 1968 julkaisema lisensiaatintutkielma Suomen mustalaiskielen kehitys eri aikoina tehtyjen muistiinpanojen valossa, jonka lähteinä on käytetty paitsi vanhoja kieliaineistoja myös omia nauhoituksia. Tulevaisuudessa tutkimus tullee keskittymään enemmän rakenteen ja käytön kuvaukseen sekä kielen standardisointiin.
Kielinäyte

No douva iek kentos hin ja niiku kasvattipoika ja dauva hin
sitt lesko tšäi dauva
Niin niin daari me hin aaȟtom
Hinko daari aaȟtas ȟaaniba?
Mo hin daari ȟaaniba
Aiheesta muualla

Lyhyt suomen romanikielen kielioppi
Suomi-kaale-sanakirja
Kaalenkielinen Wikipedia Wikimedia-hautomossa
Sanakirja (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirjallisuutta
Romano mirits