stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Talkkunalampi (Multia)
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 2,3 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä..
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Tarhianjoen alueella (35.63), jonka Uuranjärven valuma-alueeseen (35.635) se kuuluu.
Takaa-ajettuna

| Takaa-ajettuna> The Prize |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Mark Robson
Käsikirjoittaja:  Ernest Lehman
Perustuu:  Irving Wallacen bestselleriin
Tuottaja:  Pandro S. Berman
Säveltäjä:  Jerry Goldsmith
Kuvaaja:  William H. Daniels
Leikkaaja:  Adrienne Fazan
Tuotantosuunnittelija:  George Davis
Pukusuunnittelija:  Bill Thomas
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  1963
Kesto:  134 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti saksa
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Takaa-ajettuna (The Prize) on Mark Robsonin ohjaama komediallinen, vakoiluaiheinen jännityselokuva vuodelta 1963. Nobel-palkintojenjaon ympärille Tukholmaan sijoittuvan tarinan on käsikirjoittanut Ernest Lehman viihdekirjailija Irving Wallacen bestseller-romaanin The Prize pohjalta. Pääosia näyttelevät Paul Newman röyhkeänä ja suorapuheisena menestyskirjailijana, Edward G. Robinson palkittavana fyysikkona ja Elke Sommer Ruotsin ulkoministeriön yhteyshenkilönä.
Taustaa

Elokuvakäsikirjoittaja ja viihdekirjailija Irving Wallace kritisoi läpi 1950-luvun Nobel-palkintoja eri syistä. Hänen vuonna 1962 julkaistu viihderomaaninsa The Prize otti Tukholman vuosittaisen Nobel-gaalan tarinan aiheeksi. Romaani myi satoja tuhansia kappaleita mutta aiheutti myös kohua. Kaikki pohjoismaiset kustantajat kieltäytyivät kustantamasta romaanin käännöksiä, koska se asetti Nobel-palkinnot arveluttavaan valoon. Metro-Goldwyn-Mayer kuitenkin kiinnostui tuottamaan aiheesta elokuvan, jonka ohjaajaksi nimettiin Mark Robson.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Paul Newman  | … |  Andrew Craig   |
|  Edward G. Robinson  | … |  tohtori Max Stratman / professori Walter Stratman   |
|  Elke Sommer  | … |  Inger Lisa Andersson   |
|  Diane Baker  | … |  Emily Stratman   |
|  Micheline Presle  | … |  tohtori Denise Marceau   |
|  Kevin McCarthy  | … |  John Garrett  |
Tuotanto

Elokuva kuvattiin valtaosin Ruotsissa, muun muassa Tukholman Grand Hôtelissa.
Elokuvassa puhutaan englannin lisäksi paljon ruotsia. Täysin ymmärrettävissä olevaa ruotsinkielistä dialogia ei kuitenkaan ole tekstitetty eikä usein edes tulkattu, joten se jää ruotsia taitamattomalle yleisölle eräänlaiseksi ”äänilavasteeksi”.
Vastaanotto

Golden Globe -gaalassa Elke Sommer voitti vuoden parhaan tulokkaan palkinnon ja Diane Baker oli ehdolla sivuosastaan.
Alfred Hitchcockin tyyliä tavoittelevaa elokuvaa on kritisoitu muun muassa tasapaksuudesta, koska sen enempää komedialliset, romanttiset kuin jännitystä luovatkaan elementit eivät lähde kunnolla lentoon. Myös vakoilu- ja Nobel-juonia on pidetty päälleliimattuina syinä tehdä suuren yleisön viihdettä. Muuan arvostelija kuitenkin huomautti elokuvan olevan parempi kuin Hitchcockin Revitty esirippu, toinen samoihin aikoihin tehty Eurooppaan sijoittunut ja Paul Newmanin tähdittämä tiedemies- ja vakoilutarina. Video-opas vuodelta 1994 antoi elokuvalle kolme tähteä viidestä, joka vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Takaa-ajettuna Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Rytmisoitin

Marakassit
Rytmisoitin on lyömäsoitinten ryhmään kuuluva soitin, jonka tarkoituksena on tuottaa tai tukea musiikin komppia. Rytmisoittimiin kuuluvat esimerkiksi marakassit, helistimet ja rytmimunat.
Russkiy Razmer

Russky Razmer
Russkiy Razmer (ven. Русский Размер) on venäläinen tanssipopyhtye, joka aloitti toimintansa 1993. Yhtye oli kotoisin Pietarista.  Suurin hitti on "Ангел дня". Yhtyeen musiikkityyli on ruotsalaisyhtyeen E-Type -n musiikkityylin kaltainen.
Diskografia

Ю-А-Ю (Yu-A-Yu, 1994)
Ля-Ля-Фа (Lya-Lya-Fa, 1995)
Мяу (Myau, 1996)
Давай! Давай! (Davay! Davay!, 1996)
Танцуем? (Tantsuyem?, 1998)
650 (1999)
650-2 (1999)
БумZ-БумZ (BumZ-BumZ, 2000)
Next (2000)
Лучшее (Luchsheye, 2001)
Выход - OUT (Vyhod - OUT, 2001)
Меня колбасит (Menya kolbasit, 2002)
Восходящие воздушные потоки (Voskhodyashchiye vozdushnye potoki, 2003)
The Best (2004)
Цyzамен (Tsuzamen, 2004)
!Слушай (!Slushai, 2010)
The First Ten Years: The Videos

| The First Ten Years Iron Maiden |
| --- | --- | --- |

Julkaisun tiedot
 Julkaistu: marraskuu 1990
 Formaatti: VHS Laserdisc
 Tyylilaji: heavy metal
Iron Maidenin muut julkaisut
| Maiden England 1989 | The First Ten Years 1990 | From There to Eternity 1992 |
The First Ten Years on Iron Maidenin videokokoelma, joka julkaistiin VHS:lle ja laserdiscille vuonna 1990. Siinä on kaikki yhtyeen promotionaaliset videot vuosilta 1980-1990. Video on jatkoa The First Ten Years -singlesarjaan.
Track listing

"Women in Uniform"
"Wrathchild (live)"
"Run to the Hills"
"The Number of the Beast"
"Flight of Icarus"
"The Trooper"
"2 Minutes to Midnight"
"Aces High"
"Running Free (live)"
"Wasted Years"
"Stranger in a Strange Land"
"Can I Play with Madness"
"The Evil That Men Do"
"The Clairvoyant"
"Infinite Dreams (live)"
"Holy Smoke"
Iron Maiden
| --- | --- |
Studioalbumit:   Iron Maiden  Killers  The Number of the Beast  Piece of Mind  Powerslave  Somewhere in Time  Seventh Son of a Seventh Son  No Prayer for the Dying  Fear of the Dark  The X Factor  Virtual XI  Brave New World  Dance of Death  A Matter of Life and Death  The Final Frontier  The Book of Souls  Senjutsu 
Livealbumit:   Live After Death  A Real Live One  A Real Dead One  Live at Donington  A Real Live Dead One  Rock in Rio  BBC Archives  Beast over Hammersmith  Death on the Road  Flight 666 – The Original Soundtrack  En Vivo!  Maiden England ’88  The Book of Souls: Live Chapter  Nights of the Dead, Legacy of the Beast: Live in Mexico City 
EP:t:   The Soundhouse Tapes  Live!! +one  Maiden Japan  No More Lies 
Kokoelmat:   Best of the Beast  Ed Hunter  Edward the Great  Best of the 'B' Sides  The Essential Iron Maiden  Somewhere Back in Time  From Fear to Eternity 
Boksit:   The First Ten Years  Eddie's Head  Eddie's Archive 
Singlet:   ”Running Free”  ”Sanctuary”  ”Women in Uniform”  ”Twilight Zone”  ”Purgatory”  ”Run to the Hills”  ”The Number of the Beast”  ”Flight of Icarus”  ”The Trooper”  ”2 Minutes to Midnight”  ”Aces High”  ”Wasted Years”  ”Stranger in a Strange Land”  ”Can I Play with Madness”  ”The Evil That Men Do”  ”The Clairvoyant”  ”Infinite Dreams”  ”Holy Smoke”  ”Bring Your Daughter... to the Slaughter”  ”Be Quick or Be Dead”  ”From Here to Eternity”  ”Wasting Love”  ”Fear of the Dark (live)”  ”Hallowed Be Thy Name (live)”  ”Man on the Edge”  ”Lord of the Flies”  ”Virus”  ”The Angel and the Gambler”  ”Futureal”  ”The Wicker Man”  ”Out of the Silent Planet”  ”Wildest Dreams”  ”Rainmaker”  ”The Reincarnation of Benjamin Breeg”  ”Different World”  ”El Dorado”  ”Satellite 15... The Final Frontier”  ”Coming Home”  ”Speed of Light”  ”Empire of the Clouds”  ”The Writing on the Wall”  ”Stratego” 
Videotallenteet:   Live at the Rainbow  Video Pieces  Behind the Iron Curtain  Live After Death  12 Wasted Years  Maiden England  The First Ten Years  From There to Eternity  Donington Live 1992  Raising Hell  Classic Albums: The Number of the Beast  Rock in Rio  Visions of the Beast  The Early Days  Death on the Road  En Vivo!  Maiden England '88 
Katso myös:   Jäsenet  Diskografia  Kappaleluettelo  Kiertueet  Tribuutit  Eddie  Blaze Bayley  Michael Kenney  Psycho Motel  Samson  Urchin  Lauren Harris
Russkoje Bogatstvo

Russkoje Bogatstvo 1876
Russkoje Bogatstvo ('Venäjän rikkaus') oli vuosina 1876–1918 Pietarissa ilmestynyt kuukausijulkaisu. Se siirtyi 1890-luvun alussa liberaalisille narodnikeille ja 1906 puolikadettilaiselle Kansansosialistiselle työväenpuolueelle eli enessille.
Aleksandra Kollontai lähetti romaanikäsikirjoituksensa lehteen saadakseen sen julkaistuksi, mutta lehden toimittaja, kirjailija Vladimir Korolenko palautti sen tylyin kommentein: ”Nuori kirjailija omaa kyllä jossain määrin kirjallista lahjakkuutta, mutta hänen kykynsä soveltuu paremmin lentolehtisten laatimiseen.”
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Russkoje Bogatstvo Wikimedia Commonsissa
Texarkanan murhat

Texarkanan murhat ovat tuntemattomaksi jääneen sarjamurhaajan Texasin Texarkanassa tekemiä selvittämättömiä murhia, jotka tapahtuivat viikonloppuisin 22. helmikuuta – 3. toukokuuta 1946. Tappajan uhreiksi joutui kymmenen viikon aikana viisi ihmistä ja kolme sai vammoja. Lehdistö nimesi tämän mystisen murhaajan kahdella samanlaisella lempinimellä: "The Phantom Killer" (suom. aavetappaja) tai "The Phantom Slayer" (suom. aaveteurastaja).
Virginia Carpenterin selvittämättömäksi jäänyttä katoamistapausta vuonna 1948 epäiltiin myös saman tappajan tekemäksi. Tätä teoriaa ei ole tähän mennessä vahvistettu todeksi tai tyrmätty.
Epäillyt

Paikallinen rikollinen Youell Swinney oli pääepäilty.
Murhasarja > Ensimmäinen hyökkäys

Ensimmäinen raportoitu hyökkäys tapahtui 22. päivä helmikuuta, 1946. Lähellä puolta yötä Jimmy Hollis (25) ja Mary Jeanne Larey (19) parkkeerasivat autonsa syrjäiselle alueelle. Tämä oli tarkoitus olla viimeinen paikka yhteisen elokuvaillan päätteeksi. He eivät ehtineet olla siellä kauankaan, kunnes valkoiseen naamioon pukeutunut mies tuli ja osoitti heitä suoraan kasvoihin taskulampulla. Aseella uhaten hän käski nuoren parin ulos ja käski Jimmyn laskea housunsa. Heti kun Jimmy oli laskenut housunsa, hyökkääjä löi häntä aseen kahvalla kaksi kertaa päähän, aiheuttaen kallonmurtuman. Marya lyötiin myös ja sen jälkeen hänen käskettiin juosta pois. Tämän juostua hetken hyökkääjä pysäytti Maryn ja kysyi, minne tämä oli matkalla.
Mary kertoi, että murhaaja oli juuri käskenyt niin. Suututtuaan, hyökkääjä painoi Maryn maahan ja raiskasi hänet aseen piipulla. Mary onnistui kuitenkin pakenemaan ja haki poliisit. Jimmy löydettiin tajuttomana, mutta elossa. Hän väitti, että tekijä oli valkoinen mies (noin 30-vuotias), mutta Maryn mukaan hän oli "vaalea musta mies".
Murhasarja > Ensimmäinen kaksoismurha

Samana vuonna maaliskuun 24. päivä Richard Griffin (29) ja Polly Ann Moore (17) löydettiin ammuttuina autostaan lähellä Club Dallas -nimistä baaria. Heitä molempia oli ammuttu kylmäverisesti päähän. Nämä ovat Phantom Killerin ensimmäinen vahvistetut murhat. Vaikka poliisi mietti yhteyksiä Hollisin ja Lareyn hyökkäykseen, he eivät vielä uskoneet olevansa tekemisissä sarjamurhaajan kanssa.
Murhasarja > Toinen kaksoismurha

Huhtikuun 14. päivä 15-vuotias Betty Booker ja 16-vuotias Paul Martin löytyivät kuolleina kolmen mailin päässä Martinin autosta. Molempia oli ammuttu, mutta Martin kuoli raaemmin. Häntä oli ammuttu yhteensä neljä kertaa; nenän läpi, rintaan, käteen ja kohtalokas laukaus osui niskaan. Bookerin ruumis löytyi myöhemmin, yksi ampumahaava rinnassa ja toinen kasvoalueella. Hän oli asetettu puun alle ja oikea käsi oli taskussa. Heillä ei ollut seurustelusuhdetta. Murha-ase oli .32 kaliiperin automaattinen Colt-pistooli. Alueen läheisyys ja viktimologia viime kaksoismurhaan sai poliisin tajuamaan, että tekijä on sama. Myös lehdistö tajusi saman asian ja murhaaja sai nimensä: The Phantom Killer.
Murhasarja > Viimeinen hyökkäys

Toukokuun 3. päivä, iltayhdeksän aikoihin maanviljelijä Virgil Starks (37) ja hänen vaimonsa Katie (36) viettivät rauhallista iltaa, kunnes Phantom iski jälleen. Hän ampui Virgilin kylmäverisesti suoraan ikkunan läpi. Katie saapui paikalle ja sai luodista. Laukaus ei kuitenkaan ollut kohtalokas. Kun Phantom lähestyi häntä, Katie nousi ylös ja juoksi henkensä edestä pakoon. Saapuessaan sairaalaan hän kertoi kaiken mitä oli kuullut ja kokenut. Katie selviytyi. Poliisit löysivät talosta kuoliaaksi ammutun Virgilin, kaksi ampumahaavaa selässä. Paikalta löydettiin myös taskulamppu murhaajan sormenjäljillä. Toisin kuin muissa murhissa, ase oli .22 kaliinperin automaattinen kivääri. Tapaus kuitenkin liitettiin viime aikoina kauhua herättäneeseen sarjamurhaajaan.
Profiili

Profiilin koonnut psykologi Anthony Lapalla sanoi murhaajan olevan 30-50-vuotias, ruumiinrakenteeltaan normaali mies. Lapalla uskoi rikollisen olevan valkoihoinen, koska omien sanojensa mukaan "yleisesti, neekeririkolliset eivät ole näin älykkäitä ja järjestyneitä". Edelleen profiilissa sanottiin, että murhaajaa ajavat vahvat seksuaaliset halut ja sadistiset luonteenpiirteet. Phantom on älykäs, järjestäytynyt ja äärimmäisen vaarallinen ihminen, joka ei luultavasti jää kiinni. Tappaja voi vaivatta esittää normaalia ihmistä, mutta vapauttaa sadistiset halunsa, kun hän haluaa. Hän ei välttämättä asu alueella vaan sen ympäristössä, mutta tuntee paikallisen maaston. Phantom näkee murhapaikkansa "metsästysalueena", jossa kaikki on vapaata riistaa. .
Rodina

| Rodina> Kotimaa |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  14. elokuuta 2003 uudelleen: 29. syyskuuta 2012
Johto:   Aleksei Žuravljov (pj.) 
Ideologia:   konservatismi  nationalismi  oikeistopopulismi  sosiaalikonservatismi 
Poliittinen kirjo:  oikeisto
Toimisto:   Moskova, Venäjä
Osoite:  Polikarpova 27 as. 3
Värit:       punainen
Liittoneuvosto:  0 / 170
Valtioduuma:  1 / 450 (2021)
Alueparlamentit:  6 / 3 982
Kansallinen liitto:  Yleisvenäläinen kansanrintama
Nuorisojärjestö:  Rodinan tiikerit
Kotisivu:  rodina.ru
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rodina (ven. Родина, suom. "Kotimaa") on venäläinen puolue. Sillä on parlamentin alahuone duumassa 1 kansanedustaja kaudella 2016–2021. Rodina toimi itsenäisenä puolueena vuosina 2003–2007, sen jälkeen se yhdistyi muiden puolueiden kanssa Oikeudenmukainen Venäjä -puolueeksi. Vuodesta 2012 lähtien Rodina on toiminut jälleen puolueena. Rodinan puheenjohtajana toimii Aleksei Žuravljov.
Historia

Rodina oli alun perin noin kolmenkymmenen vasemmistolaisen ja nationalistisen puolueen ryhmä, joka yhdistyi elokuussa 2003 vuoden 2003 duuman vaaleja varten. Puolueen nimi oli "Kotimaa (kansallis-isänmaallinen liitto)". 7. joulukuuta 2003 Rodina sai 9,02 % äänistä ja 38 paikkaa pienimpänä duumaan päässeistä puolueista. Sen jäsenet Sergei Glazjev ja Viktor Geraštšenko lähtivät vuoden 2004 presidentinvaaleihin, Geraštšenko yhden Rodinan jäsenpuolueen nimittämänä ja Glazjev itsenäisenä ehdokkaana. Glazjev tuli vaalissa kolmanneksi. Vaalien jälkeen toinen puheenjohtajista, Dmitri Rogozin sai puolueen jäsenkunnan äänestämään Glazjevin pois puhemiehen tehtävistä ja jäi itse johtoon.
Marraskuussa 2005 Rodinaa estettiin osallistumasta joulukuun Moskovan duuman vaaleihin. Liberaalidemokraattisen puolueen valituksen mukaan puolue syyllistyi kiihotukseen kansanryhmää vastaan. Sen mainoksessa tummapintaiset kaukasialaiset heittivät vesimeloninkuoria maahan, jotka Rogozin kehottaa keräämään pois ja mainos päättyi kehotukseen "siivota kaupunki roskista."
Rodina yhdistyi lokakuussa 2006 Elämän puolueen ja Eläkeläisten puolueen kanssa Oikeudenmukaiseksi Venäjäksi. Osa entisistä Rodinan kannattajista perusti tässä vaiheessa uuden Suur-Venäjä-puolueen (Великая Россия) eräiden DPNI:n jäsenten kanssa.
Vuonna 2011 Rodina-järjestön puheenjohtajaksi valittiin Aleksei Žuravljov. Rodina irtosi Oikeudenmukaisesta Venäjästä jälleen omaksi puolueekseen 29. syyskuuta 2012.
Vaalitulokset

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: en:2003 Russian legislative election & ru:Выборы в Государственную думу (2016)
Vaalitulokset > Parlamentin alahuoneen duuman vaalit

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Koko maan  (=valtakunnallinen) vaalipiiri | Koko maan  (=valtakunnallinen) vaalipiiri | Koko maan  (=valtakunnallinen) vaalipiiri | Koko maan  (=valtakunnallinen) vaalipiiri | Yksiedustajaiset vaalipiirit | Yksiedustajaiset vaalipiirit | Yksiedustajaiset vaalipiirit | Yksiedustajaiset vaalipiirit | Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | Puheenjohtaja |
|  | Puolueen äänimäärä | % | Paikkoja | Paikkamäärän  muutos +/- | Puolueen äänimäärä | % | Paikkoja | +/- | Paikkoja | % | +/- |  |
| 2003 | 5 470 429 (4:s) | 9,02 % | 29 | +29 | 1 719 147 | 2,9 % | 8 | +8 | 37 / 450 |  | +37 | Sergei Glazjev |
2007: Puolue oli osa Oikeudenmukaista Venäjää, eikä osallistunut vaaleihin.
2011: Puolue oli osa Oikeudenmukaista Venäjää, eikä osallistunut vaaleihin.
| 2016 | 792 226 (8:s) | 1,51 % | 0 | — | 1 241 642 | 2,39 % | 1 | +1 | 1 / 450 | 0,22 % | +1 | Aleksei Žuravljov |
Vaalitulokset > Presidentinvaalit

| Vuosi | Puolueen ehdokas | 1>  kierros.Äänimäärä | 1>  kierros.Äänten %-osuus | 2>  kierros.Äänimäärä | 2>  kierros.Äänten %-osuus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Ei omaa ehdokasta, puolue tuki Vladimir Putinia | 56 430 712 | 76,7 |  |  |
Aiheesta muualla

Puolueen viralliset sivut (venäjäksi)
Käännös suomeksi
Saint-Robert (Corrèze)

Saint-Robertin kirkko.
Saint-Robert on Ranskan kunta Uuden-Akvitanian alueella Corrèzen departementissa. Saint-Robertin asukasluku vuonna 2014 oli 335. Kunta kuuluu departementissaan L’Yssandonnais’n kantoniin Brive-la-Gaillarden arrondissementissa.
Kaakossa Vézèren sivujokeen Elleen rajautuva Saint-Robert kuuluu kauneimpien ranskalaiskylien järjestöön Les Plus Beaux Villages de France.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Robert (Corrèze) Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Saint-Robert (Corrèze)
Käännös suomeksi
SS Mont Blanc

| SS Mont Blanc |
| --- | --- |

Tyyppi:  rahtialus
Lippuvaltio:   Ranska
Kotipaikka:  Saint-Nazaire
Omistaja:  Compagnie Générale Transatlantique
Rakennustelakka:  Sir Raylton Dixon and Company, Middlesborough
Vesillelasku:  1899
Status:  tuhoutunut räjähdyksessä 6. joulukuuta 1917
Tekniset tiedot
Pituus:  98 m
Leveys:  13,7 m
Syväys:  4,7 m
Bruttovetoisuus (GT):  3121
Koneteho:  184 kW
SS Mont Blanc oli ranskalainen Compagne Générale Transatlantique -yhtiön omistama vuonna 1899 rakennettu höyrylaiva. Räjähdysainelastissa ollut Mont Blanc tuhoutui räjähdyksessä Halifaxin satamassa 6. joulukuuta 1917 törmättyään yhteen norjalaisen rahtialuksen SS Imon kanssa.
Onnettomuus

Kello 7.30 onnettomuusaamuna Mont Blanc lähti Halifaxin satamasta liittyäkseen Eurooppaan matkalla olleeseen saattueeseen. Aluksen lastina oli 4,5 tonnia bentseeniä, 300 raskasta ammusta, 55 tonnia nitroselluloosaa, 2 300 tonnia TNP:tä sekä 500 tonnia TNT:tä. Alusta ei ollut varustettu räjähdysainelastista kertovalla merkinantolipulla.[lähde? ]
Matkalla ulos satamasta se kohtasi satamaan saapuvan SS Imon, ja viestitti sille käyttävänsä oikeanpuoleista väylää, jota myös Imo käytti. Imolta vastattiin että alus kulkisi samaa väylää. Tämän jälkeen Mont Blanc ilmoitti Imolle kääntyvänsä tyyrpuuriin sivuuttaakseen norjalaisaluksen jättämällä sen paapuurin puolelle ja odotti tämän sen vuoksi kääntyvän kohti Halifaxia. Imo ei kuitenkaan muuttanut kurssiaan, joten Mont Blancin päällikkö määräsi ruorin tyyrpuuriin päästäkseen Imon ohitse jättäen sen tyyrpuurin puolelle.[lähde? ]
Kun yhteentörmäyksen vaara oli ilmeinen, molemmat alukset käskivät koneensa täysillä taakse, ja sen seurauksena Imo kääntyi oikealle, iskeytyen Mont Blancin kylkeen. Törmäys ei ollut kova, mutta aiheutti tulipalon Mont Blancilla; ainakin yksi bentseenitynnyri särkyi ja todennäköisesti samalla katkennut sähköjohto aiheutti kipinöintiä joka sytytti aineen. Paloa ei saatu sammumaan vaan se levisi ja pakokauhun vallassa useat merimiehistä hyppäsivät Mont Blancin kannelta satama-altaaseen.[lähde? ]
Onnettomuus oli herättänyt ihmetystä kaupungilla, ja useita satoja ihmisiä oli kerääntynyt seuraamaan tapahtumia satamaan. Mont Blancin ranskalaiset merimiehet yrittivät varoittaa heitä uhkaavasta vaarasta, mutta kukaan ei ymmärtänyt tilanteen todellista uhkaa. Mont Blancin koko miehistö jätti palavan laivan.[lähde? ]
Noin kello 9.05 laivan ammuslasti räjähti. Räjähdyksen voimasta alus tuhoutui täydellisesti, ja paikalta kohosi tulipatsas satojen metrien korkeuteen. Räjähdyksen aiheuttaman paineaallon voimasta satama-altaan pohja paljastui hetkeksi, ja tätä seurasi suuri hyökyaalto.[lähde? ]
Paineaallon aiheuttama tuho oli valtava, ja yli puolet kaupungista luhistui hetkessä maan tasalle. Noin 2 000 ihmistä kuoli ja 9 000 loukkaantui. Ikkunoita rikkoutui jopa 80 kilometrin päässä räjähdyspaikalta. Räjähdys kuultiin 330 kilometrin päässä Cape Bretonissa.[lähde? ]
Ruskeasuo

| Ruskeasuo> Brunakärr |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Ruskeasuo korostettuna.  Helsingin kaupunginosat
Kaupunki:  Helsinki
Suurpiiri:  Läntinen suurpiiri
Kaupunginosa nro:  16
Pinta-ala:  1,48  km² 
Väkiluku:  6 922 (1.1.2008)
Väestötiheys:  4677 as./km²
Osa-alueet:  Vanha Ruskeasuo, Pikku Huopalahti; kaupungin piirijaossa on itse osa Reijolan peruspiiriä
Postinumero(t):  00280 (Vanha Ruskeasuo), 00300 (Pikku Huopalahti)
Lähialueet:  Laakso, Meilahti, Vanha Munkkiniemi, Niemenmäki, Etelä-Haaga, Kivihaka, Länsi-Pasila
Ruskeasuo (ruots. Brunakärr) on kaupunginosa Helsingin kantakaupungin luoteiskulmassa Mannerheimintien molemmin puolin. Peruspiirijaossa Ruskeasuo kuuluu yhdessä Laakson ja Meilahden kanssa Reijolan peruspiiriin. Ruskeasuon asukasluku on noin 6 900 (1.1.2008) ja työpaikkoja alueella on noin 6 100 (31.12.2005).
Ruskeasuolta etelään sijaitsevat Laakson ja Meilahden kaupunginosat. Lännessä Ruskeasuon ja Etelä-Haagan rajan muodostavat Pikku-Huopalahti ja siihen laskeva Haaganpuro. Idässä Ruskeasuo rajoittuu Keskuspuistoon, jonka toisella puolella on Länsi-Pasila.
Tornitaloja Koroistentien ja Mannerheimintien välisellä kalliolla.
Ruskeasuo jakautuu kahteen osa-alueeseen, jotka ovat Vanha Ruskeasuo Mannerheimintien itäpuolella ja Pikku Huopalahti sen länsipuolella. Pikku Huopalahden osa-alueeseen kuuluu kuitenkin myös osia Meilahden ja Haagan kaupunginosista.
Vanhan Ruskeasuon alueella, Mannerheimintien itäpuolella, on siirtolapuutarha, linja-autovarikko, steinerkoulu (entinen Karjalan yhteiskoulu) ja Ruskeasuon koulu, joka on valtion erityiskoulu. Alueen kerrostalot on rakennettu enimmäkseen 1950-luvulla. Siellä sijaitsevat myös Invalidisäätiön sairaala, Folkhälsanin Senioritalo sekä Ruskeasuon ratsastushalli.
Ruskeasuon kaupunginosaan kuuluva osa Pikku Huopalahden aluetta on keskeisin osa samannimisen lahden rannoille 1980- ja 1990-luvuilla rakennettua asuntoaluetta. Siellä sijaitsee myös Tilkan entinen sotilassairaala.
Siirtolapuutarha on varattu vain ruotsinkielisten käyttöön.
Ruskeasuon nimestä

Ruskeasuon ruotsinkielisen nimen Brunakärr alkuosa bruna on murteellinen ja vastaa nykyruotsin sanaa brånad ja muinaisruotsin sanaa bruni, brone 'palo, kaski, kytö'. Nimi on tarkoittanut alun perin Pikku-Huopalahden kylän Korpaksen tilan maalla ollutta suoaluetta. Kun tälle alueelle alkoi 1890-luvulla syntyä esikaupunkiasutusta, oli paikannimi murteen mukaisesti Brunakärr, jonka suomenkieliseksi vastineeksi tuli erheellinen Ruskeasuo. Alue siirrettiin Helsingin maalaiskunnasta Helsingin kaupunkiin vuonna 1926, ja tällöin sen nimiksi ehdotettiin nykyisiä muotoja, jotka vahvistettiin vuonna 1928.
Luonnehdinta alueesta

Osa Ruskeasuon taloista on yhden porraskäytävän pistetaloja. Keskuspuisto tarjoaa ulkoilumahdollisuuksia. Raisiontien eteläpuolella on puisto.
Ruskeasuolla on huoltoasema Teboil. Keskuspuistossa palloiluhallin läheisyydessä on hevostalleja, muun muassa ratsupoliisien tallit sekä Keskustalli, Kilpatalli ja muita pieniä talleja.
Ruskeasuon kaduista useimmat ovat saaneet nimensä Varsinais-Suomen kuntien mukaan, esimerkiksi Raisiontie, Kiskontie, Maskuntie ja Nousiaistentie. Nämä nimet vahvistettiin vuonna 1948. Muutamaa vuotta aikaisemmin, sota-aikana alueen katujen nimiksi oli ehdotettu talvisodan taistelupaikkojen nimiä kuten Kannaksentie, Summantie, Kollaantie ja Tolvajärventie.