stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hari kurk

| Hari kurk  Harinkurkku> vir.  Hari kurk Hari väin |
| --- | --- |
 Harilaidin pohjoiskärki Harinkurkussa
  Harinkurkku 
Sijainti:  Hiidenmaan kunta,  Hiidenmaan maakunnassa ja Vormsin kunta, Läänemaalla
Valtio:   Viro
Merialue:  Väinämeri
Vesialue:  merialuetta yhteensä 11 501 km²: länsiosa  (vee3311020) 6092 (km²) itäosa (vee3311030) 4252 (km²) ja   Hellamaa laht (vee3311010) 1157 (km²) Salmen KKR (Viron ympäristörekisterin) koodi  vee3311000 GeoNames-tietokannassa 592178
Saaria:  n. 77 nimetöntä+ Eerikulaid, Harilaid, Hellamaa rahu, Hiiumaa, Höralaid, Kadakalaid Pujurderahu, Rambirahu, Silmakrass, Vohilaid rahu, Vormsi, Uuemaarahu, Uuemererahu
Suurin syvyys:  14 tai 15 m
Keskisyvyys:  2 m
Hari kurk eli Harinkurkku (vir. Hari kurk) on Länsi-Viron vesistö- ja  Läänesaarten että Matsalun alavesistöalueseen kuuluva Itämeren pohjoisin salmi Hiidenmaan ja Vormsin saarten välissä  Hiidenmaan maakunnassa ja Läänemaalla, Länsi-Virossa.
Hari kurk yhdistää Väinämeren varsinaiseen Itämereen. Harinkurkku on salmen suomenkielinen sovinnaisnimi, jonka sijaan voidaan käyttää vironkielistä nimeä Hari kurk ja vaihtoehtoisina nimityksinä ovat myös Hari väin, Moon-Sund ja Hari-Sund.
Salmen kuvaus

Viron Tietosanakirjan (vir. Eesti Entsüklopeedian) mukaan Harinkurkulla on leveyttä 10–13 kilometriä ja syvyyttä enimmäkseen parin metrin verran. Salmi on syvimmillään Harilaidin pohjoiskärjessä, jolloin pohjaan on noin 14–15 metriä. Laivojen kulkemiseen sopiva alue on Harilaidin ja Soolarahun välinen 4,5 km leveä ja 9 m keskisyvyydellä väylä, jota pidetään Harinkurkkuna sen suppeammassa merkityksessä. Kulkua avustavat merimerkit, joita ovat sekä Vormsin Saxbyn majakka että loisto, Harilaidin majakka ja kohdevalot, Soolarahun ja Harilaidin suuntainen valopoiju.
Vormsin saaresta noin 5 mailia (n. 9,3 km) luoteeseen 15 metrin syvyydessä makaa höyrylaiva ”Linnea”. Alun perin se rakennettiin matkustajarahtialukseksi Tukholmassa vuonna 1892, minkä jälkeen se mobilisoitiin Venäjän Itämeren laivastoon 14.8.1914 ja uudelleen rakennettiin miinanraivaajaksi nro 1. Alus upposi ensimmäisen maailmansodan aikana 16. syyskuuta v. 1915 Harinkurkun pohjoisosassa sen jälkeen, kun oli osunut miinaan ja hajonnut kahteen osaan. Vuonna 1979 havaittiin jäänmurtajan-hinaajan ”Vimsin” (entiseltä nimeltään "Aleksei Porfirjev") hylky, joka makasi sorasavisella merenpohjalla myös 15 metrin syvyydessä. Vims valmistui Tallinnassa v. 1914 ja upposi myös I maailmansodan aikaisiin miinaesteisiin Harinkurkussa lähellä Laine-poijua 07.09.1917.
Salmen luokittelu ja ekologia

Viron ympäristöviraston (vir. Keskkonnaagentuurin) mukaan Harinkurkku on moniosainen salmi, joka koostuu länsi- ja itäosan lisäksi vielä Hellamaan lahdesta (vir. Hellamaa laht). Vesipinta-alaltaan yhteensä 11 501 hehtaarin kokoinen salmi on Väinämeren vesialuetta, jossa on noin 77 nimettömän lisäksi monia nimellisiä saaria, luotoja ja riuttoja. Niistä suurimmat ovat Hiidenmaa (989 km²) ja Vormsi (94,98 km²), seuraavat ovat Vohilaid rahu (4,48 km²), Kadakalaid (24 ha), Höralaid (22,5 ha), Hellamaa rahu (17,8 ha), Harilaid (15 ha), Uuemererahu (13,6 ha), Uuemaarahu (3,93 ha), Eerikulaid (3,44 ha), Rambirahu (2 ha), Silmakrass (434 m²), Pujurderahu (98 m²) ja Soolarahu-luoto. Joitakin nimettömiä on kadonnut kartalta. Hiidenmaan ja Vormsin saaren välissä, keskellä Harinkurkkua, sijaitsee Harilaidluoto, jolla on aina ollut tärkeä rooli sekä laivaliikenteessä että talvitien pysähdyspaikkana. Tällä luodolla oli 1900-luvun puolivälissä ollut taverna. Suojelualoja ovat pieni Pujuderahu, joka on harmaan hylkeen pysyvä elinympäristöä (KLO3000096), ja vähän isompi Harilaidluoto nystykultajäkälän kasvupaikkana (KLO3000576).
Joidenkin lähteiden mukaan Hari kurk‑salmi rantaniittyineen ja pikkusaarineen on UK:n Royal Society for the Protection of Birds (RSPB) hyväntekeväisyysjärjestön tutkimusaluetta. Harinkurkun pohjoisosassa pysähtyy osa mustalinnuista ja tänne lentävät Saarenmaan kaakkois- ja itärannikolla ja Väinämeressä pesivät haahkat. Joskus pesinnän jälkeen, kesäkuun lopussa ja heinäkuun alussa liittyy uroshaahkoihin myös suurempi osa pesiytymättömistä tai epäonnistuneesti pesiytyneistä naarashaahkoista, jolloin niiden laskettu kokonaislukumäärä Harinkurkussa voi ulottua jopa 30 tuhanteen. Alkaen 2000-luvun alusta on sulkivien haahkojen määrä kuitenkin vähentynyt. Harinkurkku on tärkeä kokoontumispaikka Hiidenmaan ympärillä liikkuville ja sulkiville kyhmyjoutsenille ja se on sotkien tärkeä sulkimisalue.
Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir.  Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) mukaan Hari kurk luokitellaan VRD IV:n, matalaksi ja aallokon vaikutukselle avoimeksi rannikkovesialueeksi (Länsisaarten avomeren rannikkovettä) (vir. madal, lainetusele avatud rannikuvesi (Läänesaarte avamere rannikuvesi). Salmi ja kaikki sen osat luokitellaan limnologisesti mesohaliiniseksi (vir.  mesohaliinne) murtovesikategoriaan kuuluvaksi merivesialueeksi, jolloin luonnollisen vesimuodostuman suolapitoisuus on alhainen tai keskisuuri joko 3–16 tai 5–18 ‰.
Vormsin alempi etelälinjaloisto
Harib

| Harib |
| --- | --- |
 Harib
 Koordinaatit: 14°55′59″N, 45°30′15″E 
Valtio:   Jemen
Maakunta:  Marib
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Harib (arab. حريب‎, Ḥarīb) on kaupunki Jemenin Maribin maakunnassa.
Maantiede

Harib sijaitsee Jemenin Maribin maakunnassa Wadi Haribin alueella.
Historia

Wadi Harib oli osa muinaista Qatabanin kuningaskuntaa, joka puolestaan tunnettiin frankinsensin kauppareittinä.
Vuonna 1904 Yhdistynyt kuningaskunta ja Osmanien valtakunta tekivät sopimuksen osmanien ja brittien hallitsemien Jemenin osien rajan kulusta. Tuolloisen sopimuksen mukaan raja alkoi Bab el Mandebin rannikolta ja jatkui koilliseen Harbiin asti. Myöhemmin rajan kulusta sovittiin vielä siten, että raja kulki edelleen Haribista kohti koillista Qatarin suuntaan.
Harib oli myöhemmin osa Pohjois-Jemeniä. Vieressä kulki Etelä-Jemenin vastainen kiistelty raja. Kaupungin merkitys kasvoi huomattavasti 1980-luvulla, kun Maribin alueelta tehtiin öljylöytöjä. Huthit valtasivat Haribin Jemenin sisällissodan aikana vuoden 2021 loppupuoliskolla.
Väestö

Haribin asukkaisiin kuuluu sunnalaisia ja zaidilaisia muslimeja.
Harri Hiitiö

Harri Hiitiö (s. 1959) on Pyhärannan entinen kunnanjohtaja. Vuosina 2008–2016 hän toimi Eurajoen kunnanjohtajana ja vuosina 2017–2018 Ruskon kunnanjohtajana. Vuonna 2014 hänet valittiin jatkamaan Eurajoen kunnanjohtajan virkaa vuoden 2021 loppuun asti, mutta hän irtisanoutui henkilökohtaisiin syihin vedoten kesäkuussa 2016, minkä jälkeen hän siirtyi Ruskon kunnanjohtajaksi.  Pyhärannan kunnanjohtajaksi hän siirtyi vuonna 2018. Pyhärannan kunnanvaltuusto erotti Hiitiön vuonna 2022 luottamuspulan takia. Hiitiö on valittanut erottamisesta Turun hallinto-oikeuteen. Ennen kunnanjohtajan uraa Hiitiö työskenteli Eurajoen kunnan kamreerina. Hän harrastaa metsästystä.
Filippiinit kesäolympialaisissa 1936

Filippiinit osallistui Berliinin kesäolympialaisiin 1936 28 urheilijan joukkueella. Maan ainoan mitalin näissä olympialaisissa saavutti Miguel White, joka voitti yleisurheilussa miesten 400 metrin aitajuoksun pronssimitalin. Kisojen mitalitilastossa Filippiinit sijoittui jaetulle 30. sijalle.
Mitalistit > Pronssia

Miguel White — Yleisurheilu, miesten 400 m aitajuoksu
Joukkue > Ammunta

50 m vapaapienoiskivääri, makuu
Martin Gison
Otoniel Gonzaga
50 m pistooli
Martin Gison
Otoniel Gonzaga
25 m olympiapistooli
Martin Gison
Joukkue > Koripallo

Filippiinien koripallojoukkue voitti otteluistaan neljä ja hävisi yhden. Lopputuloksissa joukkue oli viides.
Pelaajat :
Charles Borck
Jacinto "Jumping Jack" Ciria Cruz
Franco Marquicias
Primitivo Martinez
Jesus Marzan
Amador Obordo
Bibiano Ouano
Ambrosio Padilla
John Worrell
Fortunato Yambao
Päävalmentaja: Dionisio "Chito" Calvo
Joukkue > Nyrkkeily

-50,8 kg
Felipe Nunag
-53,5 kg
Oscar de Larrazabal
-57,2 kg
Felipe Gabuco
-61,2 kg
José Padilla, Jr.
-66,7
Simplicio de Castro
Joukkue > Paini

Vapaapaini
Enrique Jurado
Joukkue > Uinti

100 m vapaauinti
Jikirum Adjaluddin
José Orbial
100 m rintauinti
Nils Christiansen
200 m rintauinti
Teofilo Yldefonso
Jikirum Adjaluddin
Arsad Alpad
Joukkue > Yleisurheilu

100 m
Antonio Salcedo
Nemesio de Guzman
200 m
Antonio Salcedo
Nemesio de Guzman
110 m aitajuoksu
Miguel White
400 m aitajuoksu
Miguel White —  Pronssia
Teodor Malasig
Korkeushyppy
Simeon Toribio
Pituushyppy
Nino Ramirez
Harri Henttinen

| Harri Henttinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1965
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirkkoherra
Muut tiedot
Järjestö:  Vesilahden seurakunta
Harri Henttinen (s. 1965) on Vesilahden seurakunnan kirkkoherra. Henttinen valmistui papiksi vuonna 1989 ja tuli valituksi Vesilahden kirkkoherraksi vuonna 2006. Henttinen on tullut tunnetuksi värikkäästä pukeutumistyylistään, johon kuuluu meikkaamista ja näyttäviä vaatteita. Hän on esiintynyt muun muassa Ylen Papisto-TV-sarjassa.
Vesilahden kunta myönsi Henttiselle vuonna 2021 Hyvinvoiva Vesilahti -tunnustuspalkinnon.
Henttinen on kertonut olevansa sukupuoli-identiteetiltään androgyyni.
HMS Delight (H38)

| HMS Delight |
| --- | --- |
 HMS Delight

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan
Kölinlasku:  22. huhtikuuta 1931
Laskettu vesille:  2. kesäkuuta 1932
Palveluskäyttöön:  30. tammikuuta 1933
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 29. heinäkuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 397 t (standardi)
Pituus:  100 m
Leveys:  10 m
Syväys:  3,8 m
Koneteho:  36 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk IX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XIV -asennuksina 1 × QF 12 naulan 20 cwt Mk I -tykki 2 × QF 2 naulan Mk II yksiputkisina Mk II asennuksina 2 × nelipiippuista Vickers .50" -ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 21" torpedoputkea
HMS Delight (viirinumero H38) oli Britannian kuninkaallisen laivaston D-luokan hävittäjä maailmansotien välillä ja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1930 laivasto-ohjelmassa Govanista Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin 22. huhtikuuta 1931. Alus laskettiin vesille 2. kesäkuuta 1932 ja otettiin palvelukseen 30. tammikuuta 1933. Valmistuskustannukset olivat 229 378 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Palvelus

Palvelukseen oton jälkeen alus teki Mk IX torpedon koeammunnat ennen siirtymistään toukokuussa 1933 Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueeseen. Alus oli pari kuukautta Persianlahdella. Alus palasi elokuussa 1934 kotimaahan, jossa se siirrettiin huollettavaksi Portsmouthin telakalle. Palvelukseen palatessa se sijoitettiin Kiinan aseman 8. hävittäjälaivueeseen, josta alus siirtyi syyskuussa 1935 Etiopian kriisin vuoksi Adeniin. Vuoden 1936 alussa se palasi Kiinan asemalle Hongkongiin. Laivue nimettiin ennen toisen maailmansodan alkua 21. hävittäjälaivueeksi.
Alus lähti 29. elokuuta 1939 Hongkongista Välimerelle. Alus saapui 15. syyskuuta Adeniin ja liittyi 19. syyskuuta Välimeren laivastoon Aleksandriassa, mistä se siirrettiin joulukuussa kotimaahan. Alus saapui 30. joulukuuta Portsmouthiin, jossa se siirrettiin telakalle. Alus siirtyi 27. tammikuuta 1940 koeajona Scapa Flowhun, jossa se palvelukseen otettaessa liitettiin 7. helmikuuta Kotilaivastoon.
Alus vauioitui 8. huhtikuuta partiomatkalla kovassa merenkäynnissä ja se siirrettiin 12. huhtikuuta telakalle. Alus palasi palvelukseen suojaamaan Norjaan kulkevia saattueita. Alus osallistui 1. toukokuuta Åndalsnäsin ja Molden evakuointien suojaamiseen. Alus evakuoi 31. toukokuuta HMS Echon kanssa Bodosta Skotlannin Kaartinrykmentin. Alus suojasi 7. kesäkuuta Norjasta palaavaa joukkojenkuljetussaattuetta.
Alus siirrettiin 21. kesäkuuta telakalle Rosythiin, mistä palvelukseen palatessaan se lähti 24. heinäkuuta Englannin kanaalin kautta. Sen lähtiessä Portlandista  29. heinäkuuta Cherbourgiin sijoitettu saksalainen tutka havaitsi aluksen. Saksan ilmavoimien yksiköt ohjattiin aluksen luokse ja seuranneessa ilmahyökkäyksessä se vaurioitui pahoin (50°12′N, 02°17′W). Aluksen keulakannella syttyi tulipalo ja ammustarvikkeiden räjähdys. Hyökkäyksessä sai surmansa kuusi miehistönjäsentä. Alus upposi seuraavana päivänä Portlandin satama-altaaseen.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
Mark Fogg-Elliott, DSO 28. maaliskuuta 1939 – 30. heinäkuuta 1940
Generali Arena

Generali Arena
Generali Arena on jalkapallostadion Prahassa Tšekissä. Se on AC Sparta Prahan kotistadion ja sinne mahtuu noin 19 000 katsojaa. Stadionia käytetään myös muuhun kuin jalkapalloon.
Ennen nykyistä sponsorinimeä stadion on tunnettu nimillä Toyota Arena, AXA Arena ja Letná Stadium.
Guayananlehvämuura

| Guayananlehvämuura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Puumuurat Thamnophilidae
Suku::  Lehvämuurat Herpsilochmus
Laji::  stictocephalus
Kaksiosainen nimi
 Herpsilochmus stictocephalus  Todd, 1927 
Katso myös
   Guayananlehvämuura Wikispeciesissä   Guayananlehvämuura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Guayananlehvämuura (Herpsilochmus stictocephalus) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Guayananlehvämuuraa tavataan Brasiliassa, Ranskan Guianassa, Guayanassa, Surinamessa ja Venezuelassa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 590 000 km2. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, ja se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Suuren levinneisyysalueen turvin se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.
Guayananaratti

| Guayananaratti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Pikkuaratit Brotogeris
Laji::  versicolurus
Kaksiosainen nimi
 Brotogeris versicolurus  (P.L.S. Müller), 1776 
Katso myös
   Guayananaratti Wikispeciesissä   Guayananaratti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Guayananaratti (Brotogeris versicolurus) on eteläamerikkalainen papukaija. Se elää Amazonin alueella Kaakkois-Kolumbiasta ja Koillis-Perusta Brasilian itärannikolle ja Ranskan Guyananaan saakka. Karanneista häkkilinnuista syntyneitä populaatioita elää muun muassa Limassa, Puerto Ricossa ja Yhdysvalloissa. Lajin holotyypin kuvaili Philipp Ludwig Statius Müller Cayennesta 1776.
HMS Defender (H07)

| HMS Defender |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Vickers Armstrong, Barrow-in-Furness
Kölinlasku:  22. kesäkuuta 1931
Laskettu vesille:  7. huhtikuuta 1932
Palveluskäyttöön:  28. lokakuuta 1932
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 11. heinäkuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 397 t (standardi)
Pituus:  100 m
Leveys:  10 m
Syväys:  3,8 m
Koneteho:  36 000 hv
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  145
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4,7" Mk IX -tykkiä yksiputkisina CP Mk XIV -asennuksina 1 × QF 12 naulan 20 cwt -tykki 2  × QF 2 naulan Mk II -tykkiä yksiputkisina Mk II asennuksina 2 × nelipiippuista Vickers .50" -ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 21" torpedoputkea
HMS Defender (viirinumero H07) oli Britannian kuninkaallisen laivaston D-luokan hävittäjä maailmansotien välillä ja toisen maailmansodan alussa.
Valmistus

Alus tilattiin 2. helmikuuta 1931 vuoden 1930 laivasto-ohjelmassa Vickers Armstrongin Barrowin telakalta, missä köli laskettiin 22. kesäkuuta telakkanumerolla 674. Alus laskettiin vesille 7. huhtikuuta 1932 ja valmistui 31. lokakuuta, jolloin sen valmistuskustannukset olivat 223 979 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
St. John Reginald Joseph Tyrwhitt 1. huhtikuuta 1939 – 30. lokakuuta 1940
Gilbert Lescombe Farnfield 30. lokakuuta 1940 – 11. heinäkuuta 1941
Aiheesta muualla

Uboat.net – HMS Defender(englanniksi)
D-luokan hävittäjät
GMail Drive

GMail Drive Logo
GMail Drive on Microsoft Windowsille tehty epävirallinen laajennus, joka mahdollistaa yli seitsemän gigatavun (5.8.2008) kokoisen Gmail-sähköpostitilin käytön tallennustilana. Liitetyn Gmail-tilin sisältö näkyy Windowsissa kuten tavallinen kiintolevy ja tiedonsiirto tapahtuu tavallisten kopioi, leikkaa ja liitä -toimintojen avulla.
GMail Drivea vastaavat ohjelmat löytyvät myös Linuxille (GmailFS) ja Mac OS X:lle (gDisk).
Toiminta

GMail Drive käyttää tilin Saapuneet-kansiota tiedostojen tallennukseen. Tiedostot tallennetaan sähköpostiviestien liitetiedostoiksi, jolloin niihin pätee sama 20 Mt kokorajoitus kuin liitetiedostoihin yleensä. Aiemmin liitetiedostoiksi ei hyväksytty myöskään sovelluksia .exe-ohjelmatiedostoina, mutta tämä rajoitus on nyttemmin poistettu. Kokorajoituksenkin voi kiertää esimerkiksi pakkaamalla enimmäiskoon ylittävät tiedostot pakkausohjelmalla (esimerkiksi WinRar tai WinZip) ja valitsemalla pakkauksen ohella suoritettavaksi tiedoston pilkkomisen (split). Näin isokin tiedosto siirtyy Gmailiin pienemmissä osissa.
Yhteen Gmail-tiliin voi olla kirjautuneena samaan aikaan useasta eri osoitteesta, joten GMail Drive mahdollistaa jaetun tiedostopalvelimen pystytyksen helposti; Käyttäjien tarvitsee vain asentaa GMail Drive ja kirjautua sillä käyttäen samaa käyttäjätunnusta ja salasanaa. Tämän jälkeen heillä on käytössään jaettu asema tiedostonvaihtoon.
Tiedostojen selaaminen, lataaminen, poistaminen ja jopa katselu (Kuvat, DOC, PDF, MP3) onnistuvat myös Gmailin varsinaisesta web-käyttöliittymästä tavallisella www-selaimella.
Ongelmat

GMail Drive ei ole Gmailin omistajan, Googlen käsialaa, joten muutokset Gmailin toiminnassa saattavat estää ohjelman toiminnan joko hetkellisesti tai pysyvästi. Yleensä toimimattomuuteen on auttanut uuden päivitetyn version asentaminen.
Gmailin käyttöehdot eivät erityisesti salli tai kiellä GMail Driven käyttöä tai yleensä tilin tallennustilan käyttöä muuhun kuin sähköpostien säilytykseen.
GMail Drivea ei kannata käyttää tilillä, jota käyttää myös jollain POP3-sähköpostiohjelmalla (esimerkiksi Mozilla Thunderbird, Outlook Express), koska tällöin kaikki tilille lähetetyt tiedostot päätyvät myös sähköpostiohjelman Saapuneet-kansioon ja asetuksista riippuen tämä saattaa jopa poistaa tiedoston sisältävän viestin palvelimelta heti ladattuaan sen.
Aiheesta muualla

GMail Driven kotisivu
Gmail (Gmail käyttöehdot)
PhpGmailDrive - PHP skripti tiedostojen lataamiseen
GmailFS - GMail Drive Linuxille
gDisk - GMail Drive Mac OS X:lle
Vombato mail drive - tiedostojen tallennus mille tahanta POP3-tilille
GMail Drive Windows XP:ssä
GMail Driven sisältöä web-käyttöliittymästä nähtynä
François Delecour

| François Delecour |
| --- | --- |
 Delecour vuonna 2014
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. elokuuta 1962 (ikä 62) Hazebrouck, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1984–2002, 2012–2014,2017, 2022–
Kartanlukija(t):   Anne-Chantal Pauwels  Daniel Grataloup  Catherine François
Entiset tallit:  François Delecour Peugeot Sport Ford Motor Company Marlboro Mitsubishi Ralliart M-Sport Ford World Rally Team
Kilpailuja:  109
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  4
Palkintosijoja:  19
Erikoiskoevoittoja:  214
MM-pisteitä:  334
Ensimmäinen kilpailu:  Monte Carlo -ralli 1984
Ensimmäinen voitto:  Portugalin ralli 1993
Viimeinen voitto:  Monte Carlo -ralli 1994
Viimeinen kilpailu:  Monte Carlo -ralli 2023
François Delecour (s. 30. elokuuta 1962 Hazebruckissa, Ranskassa) on ranskalainen ralliautoilija, joka on erityisesti pärjännyt asvalttipintaisissa ralleissa.
Ura MM-sarjassa

Delecour aloitti rallin ajamisen vuonna 1981 Fiat 131 Abarthilla. 1980-luvun jälkipuolella hän ajeli joitakin MM-sarjan ralleja, pääasiassa Monte Carlon rallia Peugeot'lla. Suuren yleisön tietoisuuteen hän nousi vasta kaudella 1991 tehtyään sopimuksen Fordin tehdastallin kanssa. Heti kauden avauskilpailussa Monte Carlossa Delecour kaikkien yllätykseksi johti kisaa ennen Carlos Sainzia, mutta jousitus hajosi legendaarisella Col de Turinin erikoiskokeella ja Delecour sai lopulta tyytyä kolmanteen sijaan. Kauden loppupisteissä Delecour sijoittui seitsemänneksi.
Delecour jatkoi Fordilla kauteen 1995 saakka. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti kaudella 1993 Portugalin rallissa. Samalla kaudella hän voitti vielä Korsikan ja Katalonian rallit ja saavutti kaikkiaan kuusi palkintopallisijaa sijoittuen kauden kuljettajien yhteispisteissä kakkoseksi. Kauden 1994 Delecour aloitti voitolla Monte Carlosta. Hän ajoi kauden aikana viisi kilpailua ja sijoittui loppupisteissä kahdeksanneksi. Kaudella 1995 Delecourin kartanlukijana toimi Daniel Grataloupin sijasta Cathy François. Delecour oli Monte Carlossa ja Korsikassa toinen ja sijoittui loppupisteissä neljänneksi.
Kaudeksi 1996 Delecour siirtyi Grataloupin kanssa Peugeot'lle ja ajoi Ranskan rallisarjaa, missä sijoittui kolmanneksi. Kaudella 1999 Delecour ajoi Monte Carlon rallin Ford Escort WRC:llä, mutta ajoi loppukauden kisoja Peugeot'n uudessa tehdastallissa. Tätä ennen hän oli kiertänyt MM-sarjaa yksityistallin Peugeot 306 Maxilla parhaana sijoituksenaan Korsikan rallin kakkossija 1998. 2000 hän oli Korsikalla ja Sanremossa toinen ja loppupisteissä kuudes. 2001 hän siirtyi takaisin Fordille, ajoi kymmenessä rallissa, saavutti yhden palkintosijan ja oli loppupisteissä yhdeksäs. Vielä kaudeksi 2002 hän siirtyi Mitsubishille, mutta ei saavuttanut mainittavampaa menestystä.
Ura MM-sarjan jälkeen

Kausilla 2003 ja 2005 Delecour ajoi muutamissa Euroopan paikallisralleissa. Vuonna 2008 Delecour ilmoitti siirtyvänsä Rally Raid sarjaan SMG V8 buggy -kilpa-autolla. Siirrolla Delecour haki uusia haasteita uralleen.
Vuonna 2011 Delecour osallistui Peugeot 207 Super 2000 autolla Monte Carlo ralliin. Ralli oli Monten juhlavuosi, ensimmäisestä kisasta tuli kuluneeksi 100 vuotta. Delecour ajoi rallissa yhden pohja-ajan valittuaan oikeat renkaat lumiselle ek:lle ja sijoittui lopulta viidenneksi.
Vuonna 2012 Delecour kilpaili Ford Fiesta WRC:llä Monte Carlon rallissa, joka palasi MM-sarjaan. Delecour ajoi muutamalla erikoiskokeella kolmen nopeimman joukkoon ja sijoittui lopulta kuudenneksi. Samana vuonna Delecour voitti myös Romanian rallimestaruuden.
Vuonna 2013 hän kilpailee Kronos Racing-tallissa rallin Euroopan-mestaruussarjassa Peugeot 207 Super 2000:lla, sekä Romanian rallisarjassa.
WRC voitot

|   #   | Kausi | Osakilpailu | Kartanlukija | Auto |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1993 |  27. Portugalin ralli | Daniel Grataloup | Ford Escort RS Cosworth |
| 2 | 1993 |  37. Korsikan ralli | Daniel Grataloup | Ford Escort RS Cosworth |
| 3 | 1993 |  29. Katalonian ralli | Daniel Grataloup | Ford Escort RS Cosworth |
| 4 | 1994 |  62. Monte Carlo -ralli | Daniel Grataloup | Ford Escort RS Cosworth |
Aiheesta muualla

Tilastoja
Delecourin tulokset (Arkistoitu – Internet Archive)
Tietoa Delecourista (Arkistoitu – Internet Archive)
Delecour Fordin ratissa Suomen rallissa 2001.