Sri Lankan historia
Brittiläinen Ceylon > Britit valtaavat saaren

Britit olivat kiinnostuneita Trincomaleen sataman hallinnasta jo 1750-luvulla, sillä Intiassa oli uhkana Ranskan vaikutusvallan kasvu. Hollantilaiset kielsivät briteiltä Triancomaleen sataman käytön, ja kun Hollanti asettui Ranskan tueksi Yhdysvaltain itsenäistymissodassa, britit alkoivat pitää myös hollantilaisia uhkana. Ranskan vallankumoussotien aikana vuosina 1792-1801 Hollanti joutui Ranskan miehittämäksi. Miehityksen aikana Brittiläinen Itä-Intian kauppakomppania pyrki laajentamaan valtaansa Intiasta Sri Lankalle, jota britit kutsuivat nimellä Ceylon. Britit saivat tukea Kandyn kuningaskunnalta, joka oli joutunut taipumaan hollantilaisten kanssa niin epäedulliseen sopimukseen että Kandy lähestyi brittejä apua saadakseen. Britit esittivät sopimuksen, jonka mukaan Kandylle annettiin sotilaallista tukea vastineeksi kanelikaupan monopoliasemasta ja rannikon hallinnasta. Kandyn kuningas yritti löytää parempia sopimusehtoja kuitenkaan siinä onnistumatta. Britit valtasivat saaren hollantilaisilta vuonna 1796. Kandylaisten ulkomaanavun etsintä osoittautui suureksi virheeksi, sillä he korvasivat suhteellisen heikon vihollisen voimakkaammalla siirtomaaisännällä. Britit ajattelivat Ceylonin hallinnan olleen tilapäistä ja saarta hallinnoitiin Madrasista käsin. Hollantilaisille luvattiin, että Sri Lanka palautettaisiin lopulta hollantilaisille. Ranskaa vastaan käydyssä sodassa kuitenkin paljastui saaren strateginen arvo, ja britit päättivät jäädä saarelle pysyvästi. Vuonna 1802 solmitussa Amiensin rauhansopimuksessa vahvistettiin brittien asema saarella ja Ceylonista tehtiin brittien ensimmäinen kruununsiirtomaa.
Brittiläiset havaitsivat kuitenkin pian, että saaren keskiosassa sijainnut itsenäinen Kandyn kuningaskunta aiheutti ongelmia. Rajavalvonta söi resursseja, saaren keskiosien kaupankäyntimahdollisuuksia ei voinut kehittää, ja saaren itä- ja länsiosien välinen yhteys olisi ollut nopeampi, jos saaren läpi voitaisiin rakentaa tie. Kandyn sisäiset ristiriidat maan hallinnossa antoivat briteille mahdollisuuden puuttua tilanteeseen. Sodan alkamista maiden välille nopeutti Kandyn kuninkaalle epäuskollinen pääministeri, joka antoi brittisotilaiden marssia Kandyyn vuonna 1803. Kuningas sai kuitenkin maan aateliston tuen ja britit ajettiin Kandysta. Britit olivat huonosti valmistautuneita sodankäyntiin ja etenemiseen vaativassa maastossa ja he olivat epätietoisia kuninkaan suosion laajuudesta. Kandyyn pääsi myös vain muutamia reittejä pitkin ja nämä olivat vain kaupungin asukkaiden tiedossa. Seuraavaan kymmeneen vuoteen britit eivät tehneet mitään Kandyn valtaamiseksi, mutta yhä kasvavat sisäiset erimielisyydet Kandyssa antoi briteille uuden mahdollisuuden vuonna 1815. Kandyssa kuningasta vastaan kapinoineet kutsuivat britit puuttumaan asiaan, jolloin kuvernööri lähetti Kandyyn paremmin varustautuneen joukon kuin edellisellä kerralla. Kapinallisten tukemina britit onnistuivat valloittamaan Kandyn ja maan kuningas ajettiin maanpakoon.
Kandyn päämiehet ja brittiläiset allekirjoittivat vuonna 1815 sopimuksen, jonka mukaan Kandyn maakunnat tuodaan brittien suvereniteetin alle, mutta kaikki Kandyn perinteisten päämiesten etuoikeudet säilytetään. Kandya oli myös määrä hallita tavanomaisten buddhalaisten lakien ja tapojen mukaan. Tyytymättömyys brittihallintoon nousi Kandyssa kuitenkin nopeasti kansan keskuudessa. Tyytymättömimpiä britteihin olivat buddhalaiset munkit, joiden perinteinen tukija oli ollut Kandyn kuningas. Munkit alkoivat herättää kansan keskuudessa poliittista ja uskonnollista tyytymättömyyttä, ja kapina sai laajan tuen kandylaisten keskuudessa. Britit kukistivat kapinan, minkä jälkeen Kandy liitettiin tiiviisti muuhun Ceyloniin. Kun brittien valta lujittui Kandyssa, koko saari oli jälleen yhden hallinnon alaisuudessa ensimmäistä kertaa yli 600 vuoteen.