stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tulkkilan silta
Sillan kunnostus ja päätyminen kevyen liikenteen sillaksi > Virtapilareiden kunnostus vuosina 2012–2013

Sillan eroosiovaurioituneita virtapilareita päätettiin kunnostaa vuonna 2012. Työhön kuului niiden vedenalaisten osien vahvistaminen jäärasitusta vastaan. Suojaksi laitettiin ruostumatonta terästä olevat levyt, ja levyjen ja kivipilareiden väli täytettiin betonilla. Työ tehtiin ponttooneilta. Urakka alkoi 9. heinäkuuta 2012, ja se oli tarkoitus saada valmiiksi kuudessa viikossa, mutta viikon kestäneen työrupeaman jälkeen työt oli keskeytettävä. Runsaat sateet aiheuttivat virtauksen kasvun ja nostivat veden pintaa 1,5 metrillä, joten työskentely ponttooneilta käsin ei käynyt päinsä. Vielä elokuun puolivälissä vedentulo esti työt, ja tuolloin arveltiin, että niitä voidaan jatkaa elokuun lopulla. Korjausta päästiin jatkamaan vasta 29. elokuuta, ja silloinkin työtä tehtiin suurimmaksi osaksi yöaikaan, jolloin joen virtaamaa voitiin rajoittaa. Työ eteni ennakoitua hitaammin. Marraskuun alussa todettiin, että suojaavat teräslevyt on saatu paikoilleen mutta että betonointi uusien levyjen ja vanhojen virtapilareiden välistä puuttuu. Talven tulo uhkasi lykätä töiden loppuun saattamisen seuraavaan vuoteen. Parin viikon päästä voitiin vain todeta, että talvi ja Kokemäenjoen virtaus veivät voiton ja korjaustyöt siirtyivät. Maaliskuussa 2013 sillan korjauksen urakoivan Destian työnjohtaja ennusti, että töihin päästäisiin uudelleen vasta juhannuksen 2013 jälkeen. Kesäkuussa vahvistettiin, että korjaustyöt alkaisivat uudestaan 25. kesäkuuta ja jatkuisivat koko loppuviikon. Korjauksia tehtiin myös yöllä, jolloin joen virtaamaa voitiin rajoittaa. Tällä yrittämällä puuttuvat työt saatiin tehtyä, ja sillan perustukset saatiin viimein kuntoon. Korjaustyön kustannukset olivat noin 100 000 euroa.
Sillan kunnostus ja päätyminen kevyen liikenteen sillaksi > Varsinaisen sillan kunnostus vuonna 2014

Varsinaisen sillan peruskorjaus tehtiin vuonna 2014, ja sen jälkeen valtio luovutti sillan Kokemäen kaupungille. Silta on keskellä kaupungin katuverkkoa, ja siitä tuli kevyen liikenteen silta, koska sillan kantavuus ei korjattunakaan riitä ajoneuvoliikenteelle.
Sillan varsinainen korjaus alkoi huhtikuun ensimmäisellä viikolla 2014. Korjauksen ajaksi silta jouduttiin sulkemaan kokonaan kesäkuun alusta lukien. Korjaus maksoi noin 700 000 euroa ja valmistui marraskuun puolivälissä 2014.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tulkkilan silta Wikimedia Commonsissa
Tiehallinto: Museotiet ja -sillat -esite. 2002 (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen museotiet, tieliikenteen museosillat ja rautateiden museosillat
| --- | --- |
Etelä-Karjala:   Niskapietiläntie  Maantiealikäytävä ”Karjasilta” 
Etelä-Pohjanmaa:   Kyrönkankaan kesätie  Mattilan silta  Perttilän riippusilta 
Etelä-Savo:   Kuortti–Miekansalmi-tie  Porrassalmentie  Enonkosken kivisilta  Virransalmen silta 
Kainuu:   Paltaniementie  Raatteentie  Möykkysenjoen silta  Tervasalmen silta  Kalliokosken ratasilta  Uitonsalmen alikulkusilta 
Kanta-Häme:   Porras–Renko-tie  Mierolan silta 
Keski-Suomi:   Koiviston paikallistie  Heinäjoen silta  Viherin silta 
Kymenlaakso:   Tallimäki–Virojoki-tie  Keskikosken silta  Korian silta  Mullinkosken silta  Salmen silta  Savukosken silta 
Lappi:   Magneettimäki  Nivajoki–Alajalve-tie  Seitajärventie  Simonkyläntie  Ahdaskurun silta  Saarenputaan silta  Aliojan ratasilta 
Pirkanmaa:   Peräkunnantie  Aunessilta  Markkulan silta 
Pohjanmaa:   Taistelutantereentie  Harrströmin kivisilta  Närpes Nybro  Tuovilan silta 
Pohjois-Karjala:   Vornantie  Haarajoen museosilta 
Pohjois-Pohjanmaa:   Saviselkä–Piippola-tie  Etelänkylän isosilta  Pattijoen silta  Ponkilan silta  Savisilta 
Pohjois-Savo:   Nikkilänmäentie  Taipaleen kanavan ratasilta  Taipaleen vanhan kanavan silta 
Päijät-Häme:   Tönnön silta  Heinolan rautatiesilta 
Satakunta:   Huovintie  Lankosken silta  Lapijoen silta  Tulkkilan silta 
Uusimaa:   Fagervikintie  Tuusulan Rantatie  Espoonkartanon Sågbron silta  Bobäckinpuron ratasilta  Hinthaaranjoen ratasilta  Kialan ratasilta 
Varsinais-Suomi:   Vanhalinnantie  Halikon vanha silta  Muntin silta  Aurajoen ratasilta 
| --- | --- |
Huom!: Savukosken silta on Kymenlaakson ja Uudenmaan rajalla.
| n k Perustiedot Wikidatassa: Tulkkilan silta (Q18293875)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: silta
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Kokemäki
sijainti: Tulkkila
koordinaatit: 61°16′N 22°22′E﻿ / ﻿61.26°N 22.36°E﻿ / 61.26; 22.36

Tulkkilan silta korjauksessa vuonna 2014
Pentti Saikkonen

Pentti Juhani Saikkonen (s. 12. helmikuuta 1952 Lahti)  on suomalainen tilastotieteen professori emeritus. Hän on opiskellut ja tehnyt uransa Helsingin yliopistossa.
Saikkonen syntyi kirvesmies Tauno Saikkosen ja ravintolaemäntä Helmi Oittisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1975 on Eija Sundman.
Saikkonen tuli ylioppilaaksi Kannaksen yhteislyseosta Lahdessa 1971. Hän suoritti Helsingin yliopistossa valtiotieteen maisterin tutkinnon vuonna 1975 ja tohtorin tutkinnon vuonna 1986 pääaineenaan tilastotiede. Hän toimi professorina vuodesta 1998, mutta on nyttemmin siirtynyt emeritusprofessoriksi. Sitä ennen hän oli apulaisprofessori vuosina 1992–1998. Saikkonen toimi myös assistenttina ja projektitutkijana Helsingin yliopistossa sekä useaan otteeseen Suomen Akatemian tutkijana. Vierailevana tutkijana hän on työskennellyt sekä Amsterdamissa että Humboldt-yliopistossa Berliinissä.
Tutkimuksessaan Saikkonen on keskittynyt aikasarja-analyysiin. Hän on julkaissut korkeatasoisissa ekonometrian julkaisuissa mukaan lukien Econometrica. Hän sijoittui myös erittäin korkealle vuonna 1998 tehdyssä kansainvälisessä ekonometrikkojen julkaisujen lukumäärää tarkastelleessa tutkimuksessa .
Saikkonen on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2011. Saikkoselle ja Timo Teräsvirralle myönnettiin vuoden 2011 Eino H. Laurila -kansantulomitali tunnustuksena heidän kansainvälisesti arvostetusta tutkimustyöstään aikasarjaekonometrian alalla.
Aiheesta muualla

Pentti Saikkosen kotisivut (helsinki.fi)
Saikkosen tutkimukset IDEASissa
Pentti Saikkonen Tuhat-tutkimustietokannassa (englanniksi) (helsinki.fi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat 
Tieteilijät:  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Saha (teollisuuslaitos)

Perinteinen 1900-luvun alkupuolen saha Arizonassa, Yhdysvalloissa.
Saha on laitos, jossa puutavara jalostetaan eteenpäin esimerkiksi laudoiksi ja muuksi puutavaraksi. Ensimmäiset sahalaitokset, virtaavan veden voimaa käyttävät vesisahat, Suomeen perustettiin 1500-luvulla. Suomen teollistuessa 1800-luvulla sahoilla oli merkittävä asema. Tällä hetkellämilloin? monilla suomalaisilla sahoilla menee huonosti ja niistä osa saattaa joutua lopettamaan. Toisaalta taas pienillä sahoilla menee paremmin, koska ne toimittavat materiaalia lähinnä kotimaahan ja suuriin sahoihin on vaikuttanut ulkomaan viennin väheneminen.
Sahalaitoksen tuotantoprosessin vaiheet

Tukkien vastaanotto
Tukkien mittaus ja lajittelu sahausluokkiin. Mittaus tapahtuu optisesti (laser, infrapuna) ja tukit voidaan myös röntgenkuvata sisäisten vikojen selvillesaamiseksi.
Kuoren poisto tukeista, poistettu kuori käytetään polttoaineena
Tukkien varastointi odottamaan sahausta
Tukkien sahaus sahalinjassa
Sahatavaran tuorelajittelu dimensioiden (paksuus, leveys) ja laadun suhteen
Rimoitus, tuoreesta sahatavarasta tehdään rimapaketteja kuivausta varten
Kuivaus, tapahtui ennen lautatarhassa nykyisin se tapahtuu koneellisesti kuivaamossa ja kestää 2-6 vuorokautta. Suurilla sahoilla kuivaamot ovat jatkuvatoimisia kanaalikuivaamoita joiden toiseen päähän lisätään tuoreita rimapaketteja ja haluttuun kosteusasteeseen kuivuneet paketit otetaan toisesta päästä.
Kuivaamosta tulleet rimapaketit puretaan ja sahatavara lajittelaan sitten dimensioiden, laatuluokan ja kosteusprosentin mukaan. Lajittelun yhteydessä tapahtuu myös sahatavaran tasaus, ts. katkaisu haluttuun pituuteen. Lajittelun tai sitä seuraavan paketoinnin yhteydessä sahatavaran päähän lyödään laadun mukainen laivausmerkki.
Sahatavaran paketointi sahatavarapaketeiksi. Yksi sahatavarapaketti sisältää aina tietyn dimension (paksuus ja leveys), laatuluokan ja kosteusasteen omaavaa sahatavaraa. Pituuspaketissa sahatavara on aina samanmittaista, trukki- eli luutapaketissa on eri pituuksia niin että vain paketin toinen pää on tasattu. Paketti sidotaan vanteilla ja suojataan sitten muovi- tai paperipeitteellä.
Valmiiden sahatavarapakettien varastointi ja lähetys asiakkaille
Aiheesta muualla

Sawmill Database (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Saila

| Saila |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  4. lokakuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  ?
Vastineita eri kielissä:  ?
Nimen alkuperä:  Aila, Laila
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saila on suomalainen naisen etunimi, joka on muodostettu Aila- ja Laila-nimien mukaelmana.
Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan etunimen Saila on 1900-luvun alusta lokakuuhun 2023 mennessä saanut 2447 henkilöä, joista melkein puolet on syntynyt 1960- ja 1970-luvuilla.
Tunnettuja Sailoja

Saila Kettunen (s. 1970), yleisurheiluvalmentaja
Saila Kinni (s. 1987), suunnistaja
Saila Laakkonen, näyttelijä
Saila Purho (s. 1965), pika- ja aitajuoksija
Saila Ruuth (s. 1981), valtiosihteeri
Saila Saari (s. 1989), jääkiekkoilija
Saila Seppo (s. 1959), tekniikan tutkija, keksijä, kuvataiteilija ja kirjailija
Saila Seurujärvi, laulaja
Saila Susiluoto (s. 1971), runoilija
Saijanjoki

Pato Saijanjoella.
Saijanjoki (ven. Во́лчья, Voltšja) on Vuoksen sivujoki Leningradin alueella Venäjällä. Sen pituus on 50 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 460 neliökilometriä.
Joki saa alkunsa Lempaalan mäiltä ja laskee Vuokseen Kiviniemen lähistöllä. Sen sivujokia ovat Tungelmajoki, Valkoja (Belaja) ja Petäjoki (Petrovka). Saijanjoen yläjuoksu toimi vuoden 1323 Pähkinäsaaren rauhasta lähtien Ruotsin ja Novgorodin sekä myöhemmin Suomen ja Venäjän rajajokena.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Saijanjoki Venäjän vesistörekisterissä (venäjäksi)
Safroli

| Safroli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  5-prop-2-enyyli-1,3-bentsodioksoli
CAS-numero:  94-59-7
PubChem CID:  5144
SMILES:  C=CCC1=CC2=C(C=C1)OCO2
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H10O2
Moolimassa:  162,18 g/mol
Sulamispiste:  11 °C
Kiehumispiste:  232-234 °C
Tiheys:  1,096 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
Safroli (C10H10O2) on aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa hajusteiden ja muiden yhdisteiden valmistamiseen.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Safrolia esiintyy useissa kasveissa muun muassa amerikansassafraksessa (Sassafras albidum), kamferipuussa (Cinnamomum camphora) ja viherlaakereissa (Ocotea). Huoneenlämpötilassa yhdiste on väritöntä tai vaaleankeltaista nestettä. Safroli ei liukene veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Aine hapettuu helposti. Safroli saattaa olla karsinogeenistä.
Safrolia valmistetaan tislaamalla sassafraksista tai kamferipuusta.
Safrolia käytetään ainesosana hajusteissa ja kosmetiikkatuotteissa kuten suihkugeeleissä. Siitä myös valmistetaan useita muita yhdisteitä kuten hajusteaineita, hyönteismyrkkyjä ja lääkkeitä.
Safrolia voidaan käyttää myös huumausaineen valmistukseen.
Aiheesta muualla

PubChem: Safrole (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Safrole (englanniksi)
Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Safrole (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Safrole (englanniksi)
ChemBlink: Safrole (englanniksi)
PheroBase: Floral Compound - safrole (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Safrole (englanniksi)
Saimi

| Saimi |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  10. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  10. heinäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  –
Vastineita eri kielissä:  Saime
Nimen alkuperä:  Saima
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saimi on suomalainen naisen etunimi, joka on syntynyt muunnelmana nimestä Saima. Nimi oli jonkin verran käytössä jo 1800-luvun lopulla.
Vuoden 2019 loppuun Saimi-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 11 342 naista ja alle kymmenen miestä. Suurin osa tämän nimisistä henkilöistä on syntynyt 1900-luvun alkupuoliskolla.
Tunnettuja Saimi-nimisiä

Saimi Hosia, S. K. Halme (1913–2009), kirjailija
Saimi Hoyer (o.s. Nousiainen, s. 1974), valokuvamalli ja televisioesiintyjä
Saimi Huhtala (s. 1938), kuulantyöntäjä
Saimi Jutila (1893–1949), käsityönopettaja ja koulunjohtaja
Saimi Järnefelt (1867–1944), näyttelijä ja kirjallisuuden suomentaja
Saimi Kahri, näyttelijä
Saimi Kuivala (1909/1910–1988), neuvostoliitonsuomalainen toimittaja ja kääntäjä
Saimi Lindroth (1903–1977), terveyssisar ja kirjailija
Saimi Puusniekka (1919–1998), runoilija
Saimi Taube, oik. Saima Pohjonen (1903–1968), kirjailija ja suomentaja
Saimi Westerlund (1919–1999), yritysjohtaja
Saimi Virtanen, "Petroskoin Tiltu" (1906–1970), neuvostoliitonsuomalainen radiokuuluttaja
Saimi Vuolle (1889–1966), puvustaja ja näyttelijä
Saimi Ääri (1931–2010), Keskustan kansanedustaja
Saimi Öhrlund (1889–1959), kirjailija
Saima

| Saima |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  10. heinäkuuta
– ruotsinkielinen:  10. heinäkuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Saimi
Vastineita eri kielissä:  Saime
Nimen alkuperä:  Järven nimi Saimaa
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saima on suomalainen naisen etunimi.
Saima on alkavan suomalaisuuskauden nimiä ja se on syntynyt mahdollisesti J. V. Snellmanin perustaman Saima-lehden mukaan, jonka nimi viittaa Saimaaseen.
Etunimenä Saima tuli käyttöön 1850-luvulla ja se esiintyi Kansanvalistusseuran kalenterissa vuosina 1882–1883. Suomen almanakkaan se pääsi 1908 ja nimi oli suosittu 1880–1910-luvuilla. Saima on kulkeutunut Viroon 1920-luvulla, jossa se tuli yleiseen käyttöön.
Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston mukaan Saima-nimen on saanut 13 164 naista ja alle viisi miestä.
Tunnettuja Saimoja

Saima Grönstrand (1863–1931), kirjailija ja suomentaja
Saima Haapanen, ent. Hyökki (s. 1981), laulaja, säveltäjä ja sovittaja
Saima Harmaja (1913–1937), kirjailija ja runoilija
Saima Korhonen (1893–1983), näyttelijä ja teatteriohjaaja
Saima Pohjonen, S. S. Taula (1903–1968), kirjailija ja kääntäjä
Saima Tawast-Rancken (1900–1983), lääkäri, fysioterapian kehittäjä ja professori
Saima Tigerstedt-Ylinen (1878–1978), taidemaalari
Saikurahaapsanen

| Saikurahaapsanen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Cucujiformia
Yläheimo::  Lehtikuoriaismaiset Chrysomeloidea
Heimo::  Sarvijäärät Cerambycidae
Alaheimo::  Lamiinae
Tribus::  Saperdini
Suku::  Haapsaset Saperda
Laji::  scalaris
Kaksiosainen nimi
 Saperda scalaris  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Saikurahaapsanen Wikispeciesissä   Saikurahaapsanen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saikurahaapsanen (Saperda scalaris) on sarvijäärien heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Aikuinen saikurahaapsanen on keskikokoinen, kapeahko ja pituudeltaan 11-16 mm. Lajin tunnistaa helposti pohjaväriltään mustien  peitinsiipien erikoisesta kuvioinnista ollen täten eräs kauneimmista jäärälajeistamme. Lajin koko ruumis on lyhyen, tiiviin, nukkamaisen, kellanharmaan tai harmaan pohjakarvoituksen peitossa. Nuoret harmaat aikuiset muuttuvat muutamassa päivässä pohjaväriltään kellanvihreiksi. Saikurahaapsasen isäntäpuuna on monet avoimilla paikoilla äskettäin kuolleet lehtipuut kuten raita, koivu, pihlaja, lepät ja tammi. Saikurahaapsanen esiintyy usein erityisesti koivunmantokuoriaisen (Scolytus ratzeburgi) tappamissa koivuissa sekä lepänhutikirjaajan (Dryocoetes alni) tappamissa lepissä. Aikuiset saikurahaapsaset ovat liikkeellä kesä-heinäkuussa nakertaen puiden lehtiä.
Saikurahaapsasen mutkittelevat toukkakäytävät ovat noin 6 mm leveät ja kulkevat puun kuoren alla uurtaen hiukan pintapuuta. Toukan sisäänmenoreikä puun pinnassa samoin kuin ulostuloreikä kuoressa ovat pyöreitä ja läpimitaltaan noin 5 mm.
Saikurahaapsanen elää Suomessa koko maassa vakiintuneena ja yleisenä lajina ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Lajia esiintyy pääasiassa Euroopassa.
Saikurahaapsasessa loisii loiskärpästen (Tachinidae) heimoon kuuluva Billaea triangulifera.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Saikurahaapsanen (Saperda scalaris)
iNaturalist: Saikurahaapsanen (Saperda scalaris)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Saperda scalaris (englanniksi)
Lamiinae.org: Saperda scalaris (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Saperda scalaris (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1755690  Wikispecies: Saperda scalaris  BioLib: 11398  BOLD: 286802  EoL: 118239  EPPO: SAPESC  EUNIS: 115506  Fauna Europaea: 114006  Fauna Europaea (new): 35802afb-d6ad-434a-b727-99db3ffefb09  GBIF: 7649338  iNaturalist: 465682  IRMNG: 11072191  NBN: NBNSYS0000011060  NCBI: 1483160  Observation.org: 19335  Open Tree of Life: 3366548  Laji.fi: MX.194746
Saint-Maurice-d’Ételan

| Saint-Maurice-d’Ételan |
| --- | --- |
 Saint-Maurice-d’Ételan
 Koordinaatit: 49°27′36″N, 0°36′47″E 
Valtio:  Ranska
Hallintoalue:  Haute-Normandie
Departementti:  Seine-Maritime
Arrondissementti:  Havre
Kantoni:  Lillebonne
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Franck de Belloy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,24 km²
Väkiluku (2012):  317
 – Väestötiheys:  22,3 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Maurice-d’Ételan on kunta Seine-Maritimen departementissa  Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa.
Kunnan tärkein nähtävyys on 1400-luvulla rakennettu linna Château d’Ételan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Maurice-d’Ételan Wikimedia Commonsissa
Sainsbury’s

| Sainsbury’s |
| --- | --- |

ISIN:  GB00B019KW72
Perustettu:  1869
Kotipaikka:  Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Toimiala:  vähittäiskauppa
Kotisivu:  www.about.sainsburys.co.uk
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sainsburyn puurakenteinen, ympäristöarvoja korostava supermarket Devonin kreivikunnan Dartmouthissa.
Sainsbury’s on Britannian kolmanneksi suurin päivittäistavaroiden vähittäiskauppa Tescon ja Asdan jälkeen. Ketjun omistajayhtiö on Lontoon pörssissä noteerattu J Sainsbury plc (LSE: SBRY). Syyskuussa 2014 sillä oli noin 1 200 myymälää ja se työllisti 161 000 henkilöä. Yhtiön supermarketien markkinaosuus vuonna 2012 oli 16,5 prosenttia.
Sainsburyllä on kolme erilaista kauppaketjua: Sainsbury’s-supermarketit, Sainsbury’s Local -lähikaupat ja Sainsbury’s Central -pikkukaupat.
Sainsbury-yhtiön perustivat John James Sainsbury ja hänen vaimonsa Mary Ann vuonna 1869. Suvun jäsenet toimivat yrityksen johdossa lähes 130 vuotta siihen asti, kun Davis Sainsbury jäi eläkkeelle vuonna 1998.
Sainsbury’s oli Britannian johtava päivittäistavaraketju vuoteen 1994 saakka 18,4 prosentin markkinaosuudellaan, kunnes Tesco-ketju meni siitä ohi. Vuonna 2002 myös Asda ohitti Sainsburyn. Peter Davisin toimitusjohtajakaudella 2000–2004 Sainsburyn ongelmat syvenivät, ja hän joutui eroamaan hallituksen puheenjohtajan paikalta, johon hänet oli siirretty. Hänen saamaansa kahden miljoonan punnan bonusta pidettiin kohtuuttomana hänen saavuttamiinsa tuloksiin nähden.
Vuosina 2005–2014 yhtiötä johti aiemmin Asdassa ja Marks & Spencerissä työskennellyt Justin King, joka onnistui kääntämään yhtiön kurssin parempaan. Asiakkaiden valitettua tyhjistä hyllyistä ja huonosta palvelusta King irtisanoi pääkonttorista 750 henkeä ja lisäsi myymälöihin kolme tuhatta myyjää.
Vuosina 2000–2011 yhtiön mainoskasvona oli julkkiskokki Jamie Oliver arviolta vähintään miljoonan euron vuosipalkkioita vastaan. Sitä ennen Sainsbury’s käytti mainonnassaan koomikko John Cleeseä mutta surkein tuloksin.
Aiheesta muualla

Sainsburyn verkkosivusto
| n k  FTSE 100 |
| --- | --- |
 3i  Admiral Group  Airtel Africa  Anglo American  Antofagasta  Ashtead Group  Associated British Foods  Astra Zeneca  Auto Traders Group  Aviva  B&M European Value Retail  BAE Systems  Barclays  Barratt Developments  Beazley  Berkeley Group  BP  British American Tobacco  BT Group  Bunzl  Burberry Group  CNA Centrica  Coca-Cola HBC  Compass Group  ConvaTec Group  Croda International  DCC  Dechra Pharmaceuticals  Diageo  Diploma plc  Endeavour Mining  Entain  Experian  F&C Investment Trust  Flutter Entertainment  Frasers Group  Fresnillo  Glencore  GSK  Haleon  Halma  Hikma Pharmaceuticals  Howdens Joinery  HSBC  IMI  Imperial Brands Group  Informa  InterContinental Hotels Group  Intermediate Capital Group  Intertek  International Consolidated Airlines Group  JD Sports Fashion  Kingfisher  Land Securities Group  Legal & General  Lloyds TSB  London Stock Exchange Group  M&G  Marks & Spencer  Melrose Industries  Mondi  National Grid  NatWest Group  Next  Ocado  Pearson  Pershing Square  Phoenix Group  Prudential  Reckitt Benckiser  RELX  Rentokil Initial  Right Move  Rio Tinto Group  Rolls-Royce  RS Group  Sage Group  J Sainsbury  Schroders  Scottish Mortgage Investment Trust  Segro  Severn Trent  Shell  Smith & Nephew  Smith  Smiths Group  Smurfit Kappa Group  Spirax-Sarco Engineering  SSE  St. James's Place  Standard Chartered  Taylor Wimpey  Tesco  Unilever  Unite Group  United Utilities  Vodafone  Weir Group  Whitbread  WPP 
Päivitetty: 4. tammikuuta 2024
Sajansk

| Sajansk Саянск |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Irkutskin alue Venäjällä, alla kaupunki alueella
 Sajansk
 Koordinaatit: 54.1109°N, 102.1789°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Irkutskin alue
Väkiluku (2010):  40 800
Aikavyöhyke:  UTC+8 (MSK+5)
Suuntanumero(t):  +7 39553
 
 www.admsayansk.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sajansk (ven. Сая́нск) on kaupunki Irkutskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Oka-joen varrella 270 kilometriä Irkutskista luoteeseen.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kaupungissa asui 40 800 henkeä.
Sajanskin taajama on perustettu vuonna 1975. Vuonna 1985 siitä tuli kaupunki. Paikkakunnalla on yksi Venäjän suurimmista kemian tehtaista. Lisäksi on elintarvike- ja rakennustarviketeollisuutta.
Sadr Cityn taistelu

Sadr Cityn taistelu oli Irakin sodan aikana 26. maaliskuuta – 11. toukokuuta 2008 käyty yhteenotto Irakin armeijan, Yhdysvaltojen ja Muqtada al-Sadrin johtaman Jaysh al-Mahdin eli Mahdin armeijan välillä Bagdadin Sadr Cityssä. Taistelut kuuluivat Irakin sodan kiivaimpiin ja ne päättyivät tulitaukosopimukseen 11. toukokuuta 2008.
Tausta

Sadr City on yksi Irakin pääkaupunki Bagdadin hallinnollisista alueista. Se rakennettiin vuonna 1959 kaupungin asuntopulan takia ja siitä muodostui pääasiassa šiialaisten asuttama alue. Sen asukasluku oli noin miljoona ja sen asukkaiden huomattava ongelma oli köyhyys. Yhdysvaltojen miehitettyä Irakin Irakin sodan jälkeen alueella toimi useita aseellisia ryhmiä, joista yksi voimakkaimmista oli Muqtada al-Sadrin johtama Jaysh al-Mahdi eli Mahdin armeija. Sadrin kannattajat tunnettiin myös sadristeina. Mahdin armeija ei ollut ainut šiialainen aseellinen liike, vaan esimerkiksi Irakin pääministeriNuri al-Malikin Islamilainen Da’wa-puolueella ja SCIRI-puolueella oli omia asejoukkojaan. Eri ryhmittymät kilpailivat keskenään ja valtataisteluun sekaantui myös Yhdysvallat.
Amerikkalaiset vaativat toimia Jaysh al-Mahdia vastaan viitaten järjestön Iranista saamaan apuun. Malikin kannalta tilanne oli kuitenkin monimutkaisempi. Hänen valintansa oli ollut vähintään osittain Muqtada al-Sadrin kannattajien ansiota ja maan suurimmalla šiialaisella puolueella oli samaan tapaan yhteyksiä Iraniin. Amerikkalainen painostus lisääntyi 25. maaliskuuta 2008, kun Sadr Cityn alueelta laukaistiin kaksitoista rakettia Bagdadin niin sanotulle vihreälle vyöhykkeelle. Iskut olivat vastaus Malikin operaatioille sadristeja vastaan Basrassa ja iskujen jälkeen Maliki suostui viimein irakilaisten ja amerikkalaisten joukkojen yhteiseen operaatioon Sadr Cityssä.