stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sumio Shiratori

| Sumio Shiratori> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1950 (ikä 73–74)
Kansalaisuus:  Japani
Ammatti:  säveltäjä
Puoliso:  Emiko Shiratori
Muusikko
Soittimet:  kitara, basso
Yhtyeet:  Jackey Yoshikawa and His Blue Comets ARO
Levy-yhtiöt:  King Records
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sumio Shiratori (jap. 白鳥澄夫 Shiratori Sumio, s. 1950) on japanilainen säveltäjä. Hänet tunnetaan Muumilaakson tarinoita -televisiosarjan taustamusiikin säveltäjänä. Hän sävelsi taustamusiikin myös Muumipeikko ja pyrstötähti -elokuvan japanilaiseen versioon. Hänen vaimonsa on laulaja Emiko Shiratori, joka esittää Muumilaakson tarinoiden alkukieliset tunnuslaulut.
Yläasteikäisenä Shiratori alkoi soittaa kitaraa. Hän on soittanut myös japanilaisessa Jackey Yoshikawa and His Blue Comets -yhtyeessä. Shiratori tekee kertomansa mukaan vuonna 2023 yhä musiikkia televisiosarjoihin, mutta haluaa pysyä poissa julkisuudesta.
Taustamusiikki

Muumilaakson tarinoita (TV-sarja)
Muumipeikko ja pyrstötähti (piirroselokuva, japanilainen versio)
Diskografia

(Soundtrack sarjasta Muumilaakson tarinoita on usein listattu Emiko Shiratorin nimen alaisuuteen)
1990 – Tanoshii Muumin Ikka Vol. 1 (楽しいムーミン一家) – KICA-18
1990 – Tanoshii Muumin Ikka: Sunafukin No Tabidachi (楽しいムーミン一家-スナフキンの旅立ち) – KICA-36
1992 – Moomin Selection (ムーミン・セレクション) – KICA-118
2014 – Moomin Best Selection (楽しいムーミン一家 メモリアル・ベスト) – KICA-2411
Kaikki levyt on julkaissut japanilainen King Records.
Käännös suomeksi
Sumire (1944)

| Sumire / 菫 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Yokosukan laivastoarsenaali
Kölinlasku:  21. lokakuuta 1944
Laskettu vesille:  27. joulukuuta 1944
Palveluskäyttöön:  26. maaliskuuta 1945
Poistui palveluskäytöstä:  5. lokakuuta 1945
Loppuvaihe:  Britannialle 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 289 t (normaali) 1 555 t (kuormattu)
Pituus:  98 m (vesiraja) 100 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,35 m
Syväys:  3,37 m
Koneteho:  19 000 shp
Nopeus:  27,8 solmua
Aseistus
Aseistus:  3 × 127 mm/40 type 89 24 × 25 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 610 mm torpedoputkea 60 × syvyyspommia
Sumire (jap. 菫) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1945 valmistunut Tachibana-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 21. lokakuuta 1944. Alus laskettiin vesille 27. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 26. maaliskuuta 1945.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta 1945. Se kuljetti 1. joulukuuta alkaen kotiutuvia sotilaita Japaniin. Alus luovutettiin 20. elokuuta 1947 sotakorvauksena Britannialle. Miehistö upotti aluksensa jo samana vuonna.
Suomen Sotatieteellinen Seura

Suomen Sotatieteellinen Seura on suomalainen tiedeseura, joka on sotatieteellisen tutkinnon suorittaneiden ja sotatieteitä harrastavien upseerien ja muiden sotatieteitä tutkivien tieteellinen yhdistys.
Seura julkaisee vuosikirjaa Tiede ja Ase, sarjaa Suomen Sotatieteellisen Seuran julkaisuja sekä yhdessä Maanpuolustuskorkeakoulun kanssa julkaisua Journal of Military Studies.
Seuran perustivat Sotakorkeakoulun kolmen ensimmäisen kurssin oppilaat 7. helmikuuta 1927 nimellä Sotakorkeakoulun upseerikerho. Nimi muutettiin kuitenkin jo parin vuoden kuluttua nykyiseksi. Ensimmäinen vuosikokous järjestettiin vuonna 1930. Ensimmäinen vuosijulkaisu, sotamarsalkka Mannerheimille omistettu Tiede ja Ase nro 1, ilmestyi kuudentena toimintavuonna 1933. Alusta alkaen toimintamuotona ovat olleet esitelmät. Mannerheim perusti vuonna 1947 seuran tueksi sotatieteellisen rahaston. Hänet kutsuttiin vuonna 1949 seuran ensimmäiseksi kunniajäseneksi.
Puheenjohtajat

Seuran puheenjohtajat vuodesta 1927, jolloin seura perustettiin nimellä Sotakorkeakoulun upseerikerho.
1927–1929 eversti (jalkaväenkenraali) Paavo Talvela
1929–1930 eversti (kenraaliluutnantti) Lennart Oesch
1930–1955 kenraalimajuri (kenraali) Erik Heinrichs
1955–1966 kenraaliluutnantti Uolevi Poppius
1966–1971 jalkaväenkenraali Sakari Simelius
1971–1976 kenraaliluutnantti Paavo Ilmola
1976 kenraaliluutnantti Paavo Halttu
1976–1981 eversti Keijo Mikola
1981–1986 kenraaliluutnantti Pentti Multanen
1986–1992 kenraalimajuri Risto Setälä
1992–1998 kenraaliluutnantti Raimo Issakainen
1999–2004 kenraaliluutnantti Ilkka Ranta
2005–2007 kenraalimajuri Seppo Tanskanen
2008–2011 kenraaliluutnantti Vesa Kämäri
2012–2014 kenraalimajuri Kari Siiki
2015– kenraalimajuri Pertti Salminen
Sumire (1921)

| Sumire / 菫 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Ishikawajima
Kölinlasku:  24. marraskuuta 1920
Laskettu vesille:  14. joulukuuta 1921
Palveluskäyttöön:  30. maaliskuuta 1923
Poistui palveluskäytöstä:  1. helmikuuta 1940
Tekniset tiedot
Uppouma:  864 t (normaali) 1 036 t (kuormattu)
Pituus:  85,3 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,9 m
Syväys:  2,4 m
Koneteho:  21 500 ihp
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  148
Aseistus
Aseistus:  3 × 120 mm/45 type 3 -tykkiä 4 × 533 mm torpedoputkea
Sumire (jap. 菫) oli keisarillisen Japanin laivaston Momi-luokan hävittäjä maailmansotien välillä.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1917 hankinnoissa Ishikawajiman telakalta, missä köli laskettiin 24. marraskuuta 1920. Alus laskettiin vesille 14. joulukuuta 1921 ja otettiin palvelukseen 30. maaliskuuta 1923.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 1. helmikuuta 1940.
Shift 2: Unleashed

| Need for Speed: Shift 2 Unleashed |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Slightly Mad Studios
Julkaisija:  Electronic Arts
Jakelija:  Steam, App Store ja PlayStation Store
Säveltäjä:  Ramin Djawadi
Pelisarja:  Need for Speed
Julkaistu:  NA 29. maaliskuuta 2011EU 31. maaliskuuta 2011
Lajityyppi:  ajopeli
Pelimuoto:  Yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: 10 vuotta tai vanhempi  PEGI 3  USK 6 
Alusta:  PlayStation 3, Windows, Xbox 360
Jakelumuoto:  Blu-ray-levy ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Need for Speed: Shift 2 Unleashed (tai vain Shift 2 Unleashed) on Need for Speed -pelisarjan yhdeksästoista osa, jonka on kehittänyt Slightly Mad Studios, ja julkaissut Electronic Arts. Peli julkaistiin Yhdysvalloissa 29.3 ja Euroopassa 31.3. Peli on jatkoa vuonna 2009 ilmestyneelle Need for Speed: Shiftille.
Vastaanotto

| Vastaanotto> Yhteispisteet.Kerääjä | Vastaanotto> Yhteispisteet.Pisteet |
| --- | --- |
GameRankings: (PC) 83.08% (Xbox 360) 81.91% (PS3) 80.40%
Metacritic: (PC) 84/100 (Xbox 360) 82/100 (PS3) 81/100
Arvostelupisteet
Julkaisu: Pisteet
1UP.com: B+
Eurogamer: 8/10
Gamereactor: 8/10
GameSpot: 7.5/10
GamesRadar: 9/10
GameTrailers: 8.9/10
IGN: 8.5/10
Pelaaja: 8/10
Shift 2: Unleashed sai positiivisen vastaanoton. GameRankings ja Metacritic antoivat PC versiolle pisteet 83.08% ja 84/100, Xbox 360 versiolle 81.91% ja 82/100 ja PlayStation 3 versiolle pisteet 80.40% ja 81/100.
GameTrailers antoi pelille pisteet 8.9/10 sanoen pelin hiovan ensimmäistä osaa, mutta uusia ominaisuuksia on liian vähän.
Eurogamer antoi pelille pisteet 8/10 arvioiden sen Need for Speed: Shiftin päivitykseksi.
Aiheesta muualla

SHIFT 2 Unleashed MobyGamesissa (englanniksi)
| --- | --- |
Pelisarja::  The Need for Speed (1994) II III: Hot Pursuit (1998) High Stakes Porsche Unleashed Hot Pursuit 2 Underground Underground 2 Most Wanted (2005) Carbon ProStreet Undercover Shift Nitro World Hot Pursuit (2010) Shift 2: Unleashed The Run Most Wanted (2012) Rivals No Limits Need for Speed (2015) Payback (2017) Heat (2019)
Muut osat::  V-Rally V-Rally 2 V-Rally 3 Motor City Online
Star Trek: Deep Space Nine

| Star Trek: Deep Space Nine |
| --- | --- |

Tyyli:  tieteisdraama
Kestoaika:  45 minuuttia
Pääosissa:  Avery Brooks Nana Visitor René Auberjonois Nicole de Boer Michael Dorn Terry Farrell Colm Meaney Alexander Siddig Cirroc Lofton Armin Shimerman
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   CBS  Nelonen  MTV3 Scifi
Esitetty:  1992 – 1999
Jaksoja:  176 (Luettelo jaksoista)
Tuotanto
Tuottaja(t):  Ira Steven Behr Rick Berman Michael Piller
Tuotantoyhtiö(t):  Paramount Television
Palkinnot
Voitetut:  Emmy-palkinto 4 kertaa
Ehdokkuudet:  Emmy-palkinto 27 kertaa
Aiheesta muualla
IMDb 
Star Trek: Deep Space Nine (ST: DS9, DS9) on yhdysvaltalainen tieteistelevisiosarja, jota esitettiin kotimaassaan 1992–1999. Deep Space Nine on järjestyksessä kolmas Star Trek -universumiin sijoittuva televisiosarja, ja sen tapahtumat ajoittuvat vuosien 2369 ja 2375 välille.
Deep Space Nine -avaruusaseman johdossa on pestiinsä aluksi vastentahtoisesti suhtautuva komentaja Benjamin Sisko (Avery Brooks). Hän ei pidä avaruusasemaa hyvänä paikkana poikansa Jaken (Cirroc Lofton) kasvattamiseen. Aseman muuta henkilökuntaa ovat varapäällikkö, bajorilainen majuri Kira Nerys (Nana Visitor), Federaation henkilökuntaa edustavat tiedeupseeri, luutnantti Dax (Terry Farrell), lääkäri Bashir (Alexander Siddig) ja käyttöpäällikkö O'Brien (Colm Meaney). Aseman turvallisuudesta vastaa muodonmuuttaja Odo (René Auberjonois). Tärkeä rooli on myös asemalla ravintolaa pitävällä ferengi Quarkilla (Armin Shimerman). Sarjan neljännen kauden alkaessa asemalle saapuu myös aiemmasta Star Trek – uusi sukupolvi (Star Trek: The Next Generation, ST: TNG, TNG, 1987–94) -sarjasta tuttu klingoni, luutnantti Worf (Michael Dorn).
Televisiosarjan luonne muuttui aikaisemmista sarjoista, kun mukaan tuli sotaisten cardassien ja madonreiän toisessa päässä vaanivan vihamielisen Dominionin muodostama ulkoinen uhka, jota vastaan Liiton on puolustauduttava.
Suomessa Nelonen esitti DS9:stä neljä ensimmäistä kautta vuosina 1997–2000 ja MTV3 Scifi -kanava koko sarjan maaliskuusta 2008 tammikuuhun 2009.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Avery Brooks  | … |  Kapteeni Benjamin Sisko   |
|  Nana Visitor  | … |  Kira Nerys   |
|  René Auberjonois  | … |  Odo   |
|  Nicole de Boer  | … |  Ezri Dax   |
|  Michael Dorn  | … |  Worf   |
|  Terry Farrell  | … |  Jadzia Dax   |
|  Colm Meaney  | … |  Miles O'Brien   |
|  Alexander Siddig  | … |  Julian Bashir   |
|  Cirroc Lofton  | … |  Jake Sisko   |
|  Armin Shimerman  | … |  Quark   |
Tuotanto

| Kausi | Kausi | Jaksot | Alun perin esitetty | DVD-julkaisu> Alue 1 | DVD-julkaisu> Alue 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 20 | 1993 | 2003-02-2525. helmikuuta 2003 | 2003-03-2424. maaliskuuta 2003 |
|  | 2 | 26 | 1993–1994 | 2003-04-011. huhtikuuta 2003 | 2003-04-2828. huhtikuuta 2003 |
|  | 3 | 26 | 1994–1995 | 2003-06-033. kesäkuuta 2003 | 2003-06-2323. kesäkuuta 2003 |
|  | 4 | 26 | 1995–1996 | 2003-08-055. elokuuta 2003 | 2003-08-2525. elokuuta 2003 |
|  | 5 | 26 | 1996–1997 | 2003-10-077. lokakuuta 2003 | 2003-10-2727. lokakuuta 2003 |
|  | 6 | 26 | 1997–1998 | 2003-11-044. marraskuuta 2003 | 2003-12-088. joulukuuta 2003 |
|  | 7 | 26 | 1998–1999 | 2003-12-022. joulukuuta 2003 | 2003-12-2222. joulukuuta 2003 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Star Trek: Deep Space Nine Wikimedia Commonsissa
Suomen Suunnistusliitto

| Suomen Suunnistusliitto |
| --- | --- |

Perustettu:  18. maaliskuuta 1945
Toimiala:  Suunnistus
Kotipaikka:  Helsinki
Jäsenmäärä:  noin 400 jäsenseuraa
Toimitusjohtaja:  Mika Ilomäki
Puheenjohtaja:  Timo Ritakallio
Liittohallitus  (2021):  Timo Ritakallio Maria Rantala Urpo Väänänen Antti Orkola Nina Simosas Ari Torniainen Arto Vilppola
Jäsenlehti:  Suunnistaja
Aiheesta muualla
suunnistusliitto.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Suunnistusliitto on suunnistuksen kattojärjestö Suomessa. Liitto perustettiin 18. maaliskuuta 1945 nimellä Suomen Suunnistamisliitto. Nimi muutettiin vuonna 1959 Suomen Suunnistusliitoksi. Suomen Suunnistusliiton lajeja ovat suunnistuksen lisäksi hiihtosuunnistus, pyöräsuunnistus ja tarkkuussuunnistus. Liittoon kuuluu noin 400 jäsenseuraa.
Suomen Suunnistusliitto on Vapaaehtoisen pelastuspalvelun valmiusjärjestö.
Suunnistusliitto alkoi vuonna 1946 julkaista Suunnistamisreiteiltä-lehteä. Vuodesta 1950 lehden nimeksi muutettiin Suunnistaja.
Talous

Suomen Suunnistusliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 5 010 860 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 805 000 euroa.
Stay on Top

| ”Stay on Top” Uriah Heep |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Head First
 Julkaistu: 1983
 Formaatti: 7"-single
 Tuottaja(t): Gerry Bron
 Tyylilaji: heavy metal, hard rock
 Kesto: 03.35
 Levy-yhtiö: Bronze
Listasijoitukset
  76. (13. elokuuta 1983)
Uriah Heepin muut singlet
| ”Lonely Nights” 1983 | ””Stay on Top”” 1983 | ”Rockarama” 1985 |
Stay on Top on Uriah Heepin kappale ja single vuodelta 1983. Se julkaistiin albumilla Head First. Kappale ei ole yhtyeen omaa käsialaa. ”Stay on Top” on jälkimmäinen yhtyeen kahdesta brittilistalle nousseesta singlestä.
Suomalais-amerikkalainen kauppakamari FACC

| Suomalais-amerikkalainen kauppakamari FACC |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Standing up for Finnish enterprise
Perustettu:  1948
Puheenjohtaja:  Kati Kaivonen
Kotipaikka:  New York, NY
Toimiala:  Suomen ja Yhdysvaltain välisten liiketoimintasuhteiden kehittäminen
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomalais-amerikkalainen kauppakamari FACC on vuonna 1948 perustettu itsenäinen, poliittisesti riippumaton ja voittoa tavoittelematon yhdistys, joka edistää Suomen ja Yhdysvaltain välisiä kauppasuhteita. FACC auttaa suomalaisia yrityksiä verkostoitumaan Yhdysvalloissa paikallisten toimijoiden kanssa ja konsultoi yrityksiä erilaisissa ulkomaankauppaan liittyvissä kysymyksissä.
FACC:n toiminta

FACC USA -verkostoon kuuluu 11 kauppakamaria: New York, Florida, Washington DC, Upper Michigan, Minnesota, Houston, San Diego, Southeast, Pacific Coast, Midwest ja Northwest. Kauppakamarien jäsenistö koostuu joukosta yrityksiä ja yksityishenkilöitä yhteiskunnan eri sektoreilta. Jäseninä on kaiken kokoisia monikansallisia yrityksiä sekä Suomesta että Yhdysvalloista.
Suurin ja vanhin verkoston kauppakamari on FACC NY New Yorkissa. FACC NY tekee yhteistyötä muun muassa startup-konferenssi Slushin sekä yhteisöllisiä työtiloja tarjoavan WeWork-kasvuyrityksen kanssa.
FACC:tä johtaa hallitus, joka koostuu noin 15 yritysmaailman vaikuttajasta. Kauppakamarin toiminnasta vastaa yhdistyksen toiminnanjohtaja.
Puheenjohtajat

Carl-Eric Flander 1959-1961
William Graff 1961-1962
Heikki Jutila 1962-1963
Louis Alaimo 1963-1964
Raymond G. Auwarter 1964-1965
John Kubach 1965-1966
Richard Van Steenburgh 1966-1967
Carl Nyberg 1967-1968
Aug. L. Putnam 1968-1969
Kari Kairamo 1969-1970
F. Donald Kenney 1970-1971
Jaakko Haikala 1971-1973
Michael Davis 1973-1974
Bo W. Long 1974-1976
Donald Burch 1976-1977
Lars Colliander 1977-1980
Leif Lundstrom 1980-1982
John R. Nelson 1982-1984
Y. Pekka Kurki 1984-1986
Raimo E. Waltasaari 1986-1988
Thomas Silbiger 1988-1990
Jukka Vihersaari 1990-1992
Robert A. Bergqvist 1992-1994
Lars Colliander 1994-1995
George Caraberis 1995-1998
Ilkka Kalliomaa 1998-2000
Bo W. Long 2000-2001
Christopher Franco 2001-2003
Antero Lahtinen 2003-2005
Ann-Christine Westerlund 2005-2007
Michael Student 2007-2009
Neal Beaton 2009-2015
Toni Toikka 2015-2017
Kati Kaivonen 2017-
Aiheesta muualla

FACC New York
FACC Upper Michigan
FACC Minnesota
FACC Greater Houston
FACC San Diego CA (Arkistoitu – Internet Archive)
FACC Florida
FACC Southeast
FACC Pacific Coast (Arkistoitu – Internet Archive)
FACC Washington, DC
FACC Midwest
Seitsikkohikkori

| Seitsikkohikkori |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Pyökkimäiset Fagales
Heimo::  Jalopähkinäkasvit Juglandaceae
Suku::  Hikkorit Carya
Laji::  laciniosa
Kaksiosainen nimi
 Carya laciniosa  (F.Michx.) G.Don  

Katso myös
   Seitsikkohikkori Wikispeciesissä   Seitsikkohikkori Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Seitsikkohikkori (Carya laciniosa) on jalopähkinäkasveihin kuuluva kesävihanta puu, joka kasvaa alkuperäisenä Yhdysvaltojen itäosissa. Tämä keski- tai suurikokoinen puu ei ole levinneisyysalueensa missään osissa kovin yleinen. Sen makeanmakuiset pähkinät ovat suuremmat kuin millään muulla hikkorilajilla. Kovasta puuaineksesta valmistetaan jonkin verran työkalujen kahvoja, tikkaita ja huonekaluja.
Lajin suomenkielinen nimi tulee sen seitsenlehdykkäisistä lehdistä. Tieteellinen nimi laciniosa tarkoittaa ’rispaantunutta’ ja viittaa kaarnan olemukseen.
Ulkonäkö ja koko

Seitsikkohikkori on suurikokoinen ja hidaskasvuinen puu, joka kasvaa keskimäärin 20–30 metriä korkeaksi ja rinnankorkeusläpimitaltaan 60–100 senttimetriä paksuksi. Suotuisilla kasvupaikoilla se voi kuitenkin saavuttaa jopa yli 40 metrin korkeuden ja yli 100 senttimetrin paksuuden. Se on suhteellisen pitkäikäinen ja voi elää noin 300 vuoden ikäiseksi.
Seitsikkohikkorilla on syvälle ulottuva pääjuuri, josta erkanee vaakatasoon sivujuuria. Sillä on suora runko, ja sen lyhyet oksat muodostavat kapean ja pyöreän latvuksen. Runkoa peittää vaaleanharmaa kaarna, joka muuttuu vanhemmiten rispaantuneeksi ja irtoaa puusta pitkittäisinä suikaleina samaan tapaan kuin valkohikkorilla. Kuluvan vuoden versot ovat jäykät, karvaiset ja vaaleanoranssit. Suuret silmut ovat tummanruskeat, karvaiset ja jopa 2–2,5 senttimetriä pitkät.
Hyväntuoksuiset lehdet ovat päätöpariset ja varrella vuorottain. Niiden ruoti on jäykkä ja joskus karvainen. Lapa on 30–50 senttimetriä pitkä ja jakaantunut seitsemään (harvemmin viiteen tai yhdeksään) lähes ruodittomaan lehdykkään, joista päätölehdykkä on suurin. Yksittäinen lehdykkä on 5–20 senttimetriä pitkä, leveänsuikea, pitkäsuippuinen ja sahalaitainen. Lehden yläpinta on kiiltävän tummanvihreä ja alapinta hieman vaaleampi ja nukkainen. Lehdet puhkeavat vasta touko-kesäkuussa ja varisevat lokakuussa.
Seitsikkohikkori on yksikotinen, tuulipölytteinen kasvi, jonka pikkuruiset, vihertävät kukat puhkeavat huhti–kesäkuussa suurin piirtein samoihin aikoihin lehtien kanssa. Hedekukissa on 3–10 hedettä, ja ne muodostavat ohuita, riippuvia ja enimmillään 20 senttimetriä pitkiä norkkoja, jotka kasvavat kolmen norkon ryppäissä edellisen vuoden versoista tai päätesilmujen tyvestä. Lyhyet ja pystyt emikukat kasvavat 2–5 kukan ryhmissä kuluvan vuoden versojen kärjessä.
Syys–marraskuussa kypsyvä hedelmä on paksun hedelmäsuojuksen suojaama suuri pähkinä. Se on 4,5–6 senttimetrin mittainen ja lähes pyöreä, joskus hieman litteä. Vihreä hedelmäsuojus muuttuu hedelmän kypsyessä vaalean- tai tummanruskeaksi. Se jakaantuu neljään liuskaan, jotka avautuvat hedelmän tyveen saakka. Sisältä paljastuu paksukuorinen, nelisärmäinen ja kermanvalkoinen pähkinä, joka kätkee sisälleen syötävän siemenen.
Seitsikkohikkori on pitkäikäinen ja hidaskasvuinen puu. Sen siementuotanto alkaa vasta 40 vuoden iässä ja saavuttaa huippunsa 75–200 vuoden iässä. Hyvät siemenvuodet kertautuvat 1–2 vuoden välein. Yksittäinen puu saattaa tuottaa vuodessa 70–105 litraa pähkinöitä. Siemenet leviävät oravien, lintujen ja muiden eläinten kuljettamina. Siementen lisäksi laji voi lisääntyä kantovesojen avulla.
Seitsikkohikkori muistuttaa paljon lähisukulaistaan valkohikkoria, mutta on tätä pienempi ja kasvaa yleensä kosteammassa maaperässä. Lisäksi sillä on valkohikkoria suuremmat silmut, suurempi hedelmä, enemmän lehdyköitä lehdissä sekä karvaiset ja oranssit versot. Seitsikkohikkori voi risteytyä luonnossa paitsi valkohikkorin myös pekaanipähkinän kanssa.
Levinneisyys

Seitsikkohikkori kasvaa harvinaisena Yhdysvaltojen itäosissa. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa New Yorkin länsiosista Etelä-Michiganin kautta Kaakkois-Iowaan; lännessä Iowasta Itä-Kansasin kautta Pohjois-Oklahomaan; ja etelässä Oklahomasta Tennesseen kautta Pennsylvaniaan. Se on yleisin vyöhykkeellä, joka ulottuu Ohiojoen alajuoksulta Mississippijoen laaksoa pitkin Arkansasin keskiosiin etelässä. Sitä tavataan yleisesti myös laajoilla joenvarsisoilla Missourin keskiosissa ja Wabashjoen laaksossa Indianassa ja Ohiossa.
Elinympäristö

Seitsikkohikkori menestyy parhaiten syvässä ja kosteassa hiesu- tai silttimaassa, joka sisältää runsaasti ravinteita ja on pH-arvoltaan neutraalia tai hieman emäksistä. Se sietää hyvin ajoittaista tulvimista ja vaatii enemmän kosteutta kuin luutahikkori, valkohikkori tai nukkahikkori. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat jokien tulvatasangot ja laaksot noin 300 metrin korkeudelle saakka. Lajia esiintyy myös vähäisissä määrin kuivemmilla, hiekkaisilla paikoilla. Tiiviissä savimaassa se ei kuitenkaan selviä.
Seitsikkohikkori muodostaa joskus pieniä metsiköitä mutta kasvaa yleisemmin yksittäisinä puina muiden lehtipuiden joukossa. Se sietää hyvin varjostusta – pohjoisamerikkalaisista puulajeista vain sokerivaahtera ja amerikanpyökki menestyvät vielä syvemmässä varjossa. Sen yleisimpiä seuralaislajeja ovat valkojalava, punajalava, Ulmus alata, valkosaarni, punasaarni, amerikanlehmus, amerikanvalkopyökki, punavaahtera, mustatupelo, lännenambrapuu ja amerikanmustapoppeli. Samoilla paikoilla kasvaa usein myös tammia ja neljää muuta hikkorilajia – valkohikkoria, nukkahikkoria, karvashikkoria ja Carya aquatica -hikkoria.
Seitsikkohikkorin kasvukausi vaihtelee sijainnin mukaan 150 päivästä 210 päivään. Keskilämpötila on tammikuussa −4–5 astetta ja heinäkuussa 23–27 astetta. Vuotuinen sademäärä voi olla 750–1 500 millimetriä, josta sataa lumena 15–90 senttimetriä.
Käyttö

Seitsikkohikkorin puuaines on lujaa, kestävää ja erittäin kimmoisaa, minkä vuoksi se soveltuu erinomaisesti työkalujen kahvojen ja tikkaiden valmistamiseen. Tämän lisäksi siitä valmistetaan jonkin verran huonekaluja, kaappeja ja puuviilua sekä polttopuuta ja puuhiiltä. Hidaskasvuisuutensa vuoksi sitä käytetään vain vähän koristekasvina.
Seitsikkohikkorin makeat pähkinät ovat suuremmat kuin millään muulla hikkorilajilla. Niiden paksu kuori on kuitenkin hankala rikkoa, minkä vuoksi lajin kaupallinen hyödyntäminen pähkinöiden tuotannossa on jäänyt vähäiseksi. Ihmisen lisäksi pähkinöitä käyttävät ravintonaan sorsat, amerikanviiriäiset, kalkkuna, oravat, maaoravat, hirvieläimet, ketut, pesukarhu ja valkojalkahiiri. Pähkinöitä suojaavista hedelmäsuojuksista valmistettiin aikaisemmin kalamyrkkyä. Cherokeet käyttivät seitsikkohikkoria kipulääkkeenä sekä hoitamaan ruoansulatuskanavan vaivoja ja sairauksia.
Seitsikkohikkori François André Michaux’n teoksessa The North American Sylva vuodelta 1819.
Seitsikkohikkorin norkkoja.
Stance punks

Stance punks on japanilainen punk-yhtye. Yhtye aloitti uransa vuonna 1999.
Tsuru (laulu)
Kinya (kitara)
Tetsushi (basso)
Kenichi (rummut)
Yhtye tuli tunnetuksi Battle Royale 2 -elokuvan lopetuskappaleellaan "Mayonaka Shounen Totsugekidan".
Aiheesta muualla

Kotisivut
Street Hop

| Street Hop Royce da 5′9″ |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2006–2009
 Julkaistu: 20. lokakuuta 2009
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): DJ Premier, Emile, Mr. Porter, Nottz, Carlos Broady, StreetRunner, Frequency, Quincey Tones, Raf Moses
 Tyylilaji: hip hop
 Kesto: 70.10
 Levy-yhtiö: M.I.C. Records  One Records
Listasijoitukset
  Billboard 200: 110.
Royce da 5′9″:n muut julkaisut
| The Revival 2009 | Street Hop 2009 | Hell: The Sequel (EP) 2011 |
Singlet albumilta Street Hop
 ”Shake This” Julkaistu: 17. maaliskuuta 2009  ”Part of Me” Julkaistu: 17. maaliskuuta 2009  ”New Money” Julkaistu: 29. syyskuuta 2009
Street Hop on yhdysvaltalaisen rap-artisti Royce da 5′9″:n neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 20. lokakuuta 2009 One Recordsin kautta Yhdysvalloissa.
Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 110.
Julkaisu

Albumin oli tarkoitus valmistua jo vuonna 2006, mutta vuoden luppupuolella hänen saamansa vankeusrangaistus rattijuopumuksesta esti levyn valmistumisen. Vankilasta pääsemisen jälkeen hän julkaisi The Revival EP:n sekä vieraili Slaughterhousen albumilla ennen kuin viimeisteli Street Hop -albumin.