stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Prinssi Charlesin saari

| --- | --- |
Muut nimet:  Prince Charles Island
Sijainti:  67°45′N, 76°0′W Nunavut Qikiqtaalukin alue Kanada
Saariryhmä:  Kanadan arktiset saaret
Vesialue:  Kanadan arktiset saaret 
Pinta-ala:  9 521 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Landsat satelliitin kuva Prinssi Charlesin saaresta
Prinssi Charlesin saari (engl. Prince Charles Island) sijaitsee Kanadassa, Nunavutin territoriossa, Qikiqtaalukin alueella, Baffininsaaren muodostamassa lahdessa nimeltään Foxen allas. Saari on matala mutta suurehko kooltaan, pinta-ala on 9 521 km². Saari on Kanadan 19:nneksi suurin saari ja maailman 78:nneksi suurin. Saari oli todennäköisesti paikallisten inuittimetsästäjien tiedossa aikaisemminkin, mutta ensimmäinen kirjattu havainto oli vuonna 1948, kun Kanadan ilmavoimien Albert-Ernest Tomkinson lensi alueen yli Avro Lancaster -koneellaan. Saari nimettiin Walesin prinssi Charlesin mukaan, joka syntyi samana vuonna. Saarella ei ole pysyvää asutusta.
Foxen matalikko
Kirjallisuutta

Morrison, R. I. G. 1997. "The Use of Remote Sensing to Evaluate Shorebird Habitats and Populations on Prince Charles Island, Foxe Basin, Canada". Arctic. 50, no. 1: 55.
Pascal Hervé

Pascal Hervé
Pascal Hervé (s. 13. kesäkuuta 1964) on ranskalainen ammattipyöräilijä, jonka nimi tuli esiin yhdessä Richard Virenquen doping-skandaalin kanssa. Ennen ryhtymistään kilpapyöräilijäksi Hervé toimi kirjanpainajana.
Ranskan ympäriajo

Hervé on osallistunut Ranskan ympäriajoon neljä kertaa:
| Vuosi | Talli | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1994 | Festina | 33. |
| 1996 | Festina | 42. |
| 1997 | Festina | 36. |
| 1998 | Festina | keskeytys |
| 2000 | Team Polti | 12 |
Italian ympäriajo

Hervé on osallistunut kahdesti Italian ympäriajoon:
| Vuosi | Talli | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1995 |  Festina-Lotus | 25. |
| 2001 | Alexia Alluminio | keskeytys |
Aiheesta muualla

Dopingtapauksesta (saksaksi)
Tour de Francen tuloksia vuodesta 1903 (englanniksi)
Rachel Roberts

Rachel Roberts voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Rachel Roberts (1927–1980), walesilaissyntyinen näyttelijä
Rachel Roberts (s. 1978), kanadalainen malli ja näyttelijä
Rachel Roberts, Avalon: Web of Magic -nuortenfantasiasarjan kirjoittaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Rachel Roberts”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pascal Janin

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Pascal Janin (vasemmalla) ja Gilbert Gress vuonna 2009.
Henkilötiedot
Koko nimi: Pascal Janin
Syntymäaika: 4. huhtikuuta 1956 (ikä 68)
Syntymäpaikka: Soisy-sous-Montmorency, Val-d'Oise, Ranska
Seura
Seura:  JS Kairouan
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1974–1981 1981–1984 1984 1984–1987 1987–1988 1988–1989 |  SCO Angers  FC Gueugnon  AS Monaco  US Orléans  SC Abbeville  RC Strasbourg |   |
Valmennusura
2007–2008 2009–2010 2012–2014 2014 2015–:  Stade Brestois  RC Strasbourg  Stade Malien  AS Kaloum  JS Kairouan
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Pascal Janin (s. 4. huhtikuuta 1956) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. Syyskuusta 2015 lähtien hän on toiminut JS Kairouanin päävalmentajana.
Ura

Janin'n pelaajaura maalivahtina jäi meriiteiltään varsin vaatimattomaksi. Hän edusti lähinnä alempien sarjatasojen joukkueita aloittaen SCO Angersissa 1974. Seuran kanssa hän juhli Division 2:n voittoa kaudella 1975–1976 ja hopeaa 1977–1978. Pääsarjavisiitti jäi siis Janin'n osalta yhteen kauteen.
Kaikkiaan Janin pelasi urallaan 114 ottelua pääsarjatasolla. Hän edusti 1984 lyhyen aikaa myös AS Monacoa. Uransa Janin lopetti 33-vuotiaana RC Strasbourgissa vuonna 1989.
Pelaajauransa jälkeen Janin on toiminut RC Strasbourgin organisaatiossa Centre de Formation'n johtajana, maalivahtivalmentajana sekä FC Metzissä juniori- ja maalivahtivalmentajana.
Päävalmentajadebyyttinsä Janin teki 51-vuotiaana Stade Brestois'n päävalmentajana joulukuussa 2006. Hän pelasti seuran putoamiselta johdattaen sen lopulta neljänneksitoista Ligue 2:ssa. Ensimmäinen kokonainen kausi päävalmentajana toi upeasti seitsemännen sijan, mutta kauden 2008–2009 kehno alku maksoi Janin'lle työpaikan ja hän sai potkut lokakuussa 2008.
Janin palasi valmennustehtäviin elokuussa 2009, kun hänen entinen seuransa RC Strasbourg palkkasi hänet eronneen Gilbert Gressin seuraajaksi.  Kausi sujui Janin'n johdolla luvattoman surkeasti ja lopulta Strasbourg putosi ensimmäistä kertaa historiassaan Nationaliin, kolmannelle sarjatasolle.  Kauden jälkeen Janin sai jättää tehtävänsä.
Marraskuussa 2012 Janin siirtyi valmentamaan Afrikkaan, kun hänestä tuli malilaisen Stade Malienin päävalmentaja. Hän luotsasi joukkueen tuplamestariksi kaudella 2012/13. Seura eteni hänen johdollaan myös CAF Confederation Cupin välieriin vuonna 2013. Janin jätti seuran elokuussa 2014 ja siirtyi guinealaisen AS Kaloumin peräsimeen. Hän sai kuitenkin potkut jo joulukuussa 2014.
Syyskuussa 2015 Janinista tuli tunisialaisen JS Kairouanin päävalmentaja.
Meriitit > Pelaajana

Division 2: 1976
Meriitit > Valmentajana

Malin mestaruus (2): 2013, 2014
Malin cup: 2013
Olavi Linnus

Hugo Olavi Linnus (vuoteen 1935 Lilius; 7. marraskuuta 1914 Turku – 27. kesäkuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, sanoittaja, suomentaja ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän käytti myös nimimerkkejä Rex Davis, Gil Dennic, Brent Morea ja Olaus.
Ura

Linnus valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1936, työskenteli Suomen Työn liiton toimitussihteerinä 1938–1943, vapaana kirjailijana ja Suomen Filmiteollisuuden mainos- ja ulkomaanosaston päällikkönä 1954–1963. Vuodesta 1935 hän teki radiolle kuunnelmia ja pakinoita sekä jännityskuunnelmia, joiden sankarina on osastopäällikkö Tauno Vahtonen. Hänen 1960-luvun TV-ohjelmistaan tunnetuimpia ovat sarjat Suomalaisen elokuvan varhaisvuosilta ja Suosikkeja kotimaisella valkokankaalla.
Tuotannosta

Romaanikirjailijana Linnus tunnetaan muun muassa salapoliisiromaaneista Synkän talon vieras (1943) ja Eilen katosi Lontoossa (1950). Hän on myös suomentanut Olavi Virran levyttämät kappaleet "Mambo Italiano" ja "Naisten toivemaa". Hänen tunnetuin sanoituksensa on Olavi Karun säveltämään tangoon "Monika, Monika, Monika".
Kirjailijan ja sanoittajantyönsä ohella Linnus toimi myös elokuvakäsikirjoittajana kahdessa Suomen Suomen Filmiteollisuuden tuottamassa elokuvassa. Yhdessä T. J. Särkän kanssa hän kirjoitti käsikirjoituksen Sam Sihvon näytelmään pohjautuvan elokuvan Hevoshuijari (1943). Elokuvan ohjasi Ossi Elstelä. Samana vuonna Linnus käsikirjoitti myös poliittisen lyhytelokuvan Raudan kansaa (1943), jonka hän ohjasi yhdessä Erkki Uotilan kanssa. Seuraavan käsikirjoituksensa Linnus laati lähes 20 vuotta myöhemmin Aarne Tarkaksen elokuvaan Tyttö ja hattu (1961), joka perustui ruotsalaisen Hildegard Erlundin romaaniin. Elokuva oli näyttelijä Esko Salmisen yksi ensimmäisistä elokuvapääosista.
Linnuksen tunnetuin kirjallinen suomennostyö lienee vuonna 1990 ilmestynyt, englannin kielestä tehty käännös Šota Rustavelin kirjoittamasta Georgian kansalliseepoksesta Pantterintaljainen.
Teoksia > Omalla nimellä

"Suomenruotsalaisen" sivistyneistön ruotsalaisuus. Suomalaisuuden liitto, Porvoo 1935.
Aikakranaatti: Jouluna 1937. Toimittaneet Olavi Linnus ja Kai Alijoki  IT. PTRI./RT 1, Helsinki 1937.
Vahtonen ajaa takaa kuolemaa: Salapoliisiromaani. WSOY 1940.
Viimeinen kirje: Salapoliisiromaani. WSOY 1940.
Ilmojen miekka: TK-mies lentäjien ja it:n parissa. Otava 1942.
Synkän talon vieras: Salapoliisiromaani. Lehtiyhtymä, Helsinki 1943.
Murha Pepitan huoneessa: Salapoliisiromaani. Tekijä, Helsinki 1944.
...sinun vuorosi tulee...: Salapoliisiromaani. Lehtiyhtymä, Helsinki 1944.
Yötuuli puhaltaa: Avioliittoromaani. Lehtipaino, Helsinki 1945.
Opintokerhotyötä elokuvan merkeissä: Opintosuunnitelma. Työväen sivistysliitto, Helsinki 1946.
Halosen perhe: Romaani. Tammi 1948.
Seikkailu atomimaailmassa. Tammen nuorten sarja, 3. Tammi 1948.
Eilen katosi Lontoossa: Salapoliisiromaani. Mantere, Helsinki 1950.
Tervetuloa meille: Olauksen mukana filmitähtien vieraana. Manter, Helsinki 1951.
Nordiska film- och tv-unionen 10 år. Helsingfors 1973.
Vana Toomas on paikallaan ja muita tarinoita Eestistä. Kuvittanut A. Kütt. Eesti raamat, Tallinn 1973.
Land of miracle. O. Linnus, Helsinki 1982.
Kaksi sarkaa historiamme pelloilla: Heikura- ja Lilius-suvut. O. Linnus, Helsinki 1984.
Me, sirpale kaikkeudessa: Ajatuksia olevaisesta, elämästä ja tietoisuudesta. Toimittanut Jouko Seppänen. O. Linnus, Helsinki 1992.
Teoksia > Nimimerkillä Rex Davis

Kid Rover ja intiaanit. Kansankirja, Helsinki 1948.
Kid Rover lännen tiellä. Kansankirja, Helsinki 1948.
Teoksia > Nimimerkillä Gil Dennic

Buxom Billin nyrkki: Intiaaniromaani. Mantere, Lahti 1946. Fennia, Helsinki 1960.
Buxom Bill suurella joella: Intiaaniromaani. Mantere, Lahti 1946.
Buxom Bill tappaa villihärän: Intiaaniromaani. Mantere, Lahti 1946.
Buxom Billin poika: Intiaaniromaani. Mantere, Lahti 1946.
Buxom Billin suurin voitto: Intiaaniromaani. Mantere, Lahti 1946.
Buxom Billin viimeinen urotyö: Intiaaniromaani. Mantere, Lahti 1946.
Don Philipin salaisuus: Nuorisoromaani löytöretkien ajoilta. Mantere, Helsinki 1947.
Kuvernöörin kolmas kohtalo: Nuorisoromaani löytöretkien ajoilta. Mantere, Helsinki 1947.
Mustan miehen ystävä: Nuorisoromaani löytöretkien ajoilta. Mantere, Helsinki 1947.
Tuhannen kauhun yö: Nuorisoromaani löytöretkien ajoilta. Mantere, Helsinki 1947.
Teoksia > Nimimerkillä Brent Morea

Viidakkoväylän jäljillä: Kertomus viidestä jenkistä, jotka lähetettiin Casiquiarelle ja jotka tapasivat Naisen sekä epälukuisan määrän roistoja ja muita tavallisia ihmisiä. Paletti, Helsinki 1948.
Teoksia > Nimimerkillä Olaus

Naurupillereitä. Kustantamo Olavi Suominen, Helsinki 1943.
Palkinnot

II palkinto pohjoismaisessa nuorisoromaanikilpailussa 1948
Pohjois-Korean Tasavallan lipun ritarikunnan toisen luokan kunniamerkki 1978
I palkinto kansainvälisessä runokilpailuissa 1980
Počitelj

| Počitelj Почитељ |
| --- | --- |

 Počiteljin kunta Bosnia-Hertsegovinan kartalla
Valtio:  Bosnia ja Hertsegovina
Entiteetti:  Federaatio
Kantoni:  Hertsegovina-Neretva
Kunta:  Čapljina
Korkeus:  99 m
Väkiluku (2013):  799
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  88305
Suuntanumero(t):  (+387) 36
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Počitelj on turkkilaisesta arkkitehtuuristaan tunnettu historiallinen kaupunki Hertsegovinan maakunnassa Bosnia ja Hertsegovinassa. Nykyisin kaupunki on kylä Čapljinan kunnassa. Kylässä oli vuoden 2013 väestönlaskennassa 799 asukasta, joista noin 59 prosenttia oli bosniakkeja, 40 prosenttia kroaatteja ja loput muita.
Kaupunki on rakennettu rinteeseen Neretva-joen itärannalle noin 30 kilometriä Mostarista etelään. Sijainti jyrkkärinteisessä jokilaaksossa teki Počiteljistä strategisesti merkittävän linnoituksen Hertsegovinan sisäosien ja Dalmatian rannikkoalueen välillä. Počiteljin näkyvin maamerkki on Sahat-kulan vartiotorni vuodelta 1664, josta käsin joen ja sen rantaa kulkevan tien liikennettä voitiin tarkkailla.
Vuonna 1993 Bosnian kroaattijoukot tuhosivat kaupungin keskeiset historialliset kohteet, muun muassa vuosina 1562–1563 rakennetun Hadži Alijan moskeijan. Hävitettyjä kohteita 
on jälleenrakennettu 2000-luvulla muun muassa Unescon tuella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Počitelj Wikimedia Commonsissa
BH Tourism - Počitelj (Arkistoitu – Internet Archive)
Pictures of old town Počitelj by Samir Marich
PGA Tour

| PGA Tour |
| --- | --- |
Maa(t):   Yhdysvallat
Perustettu:  2. joulukuuta 1929
Edeltäjä:  TPA Tour
TV:   CBS Sports  NBC Sports  Golf Channel  Sky Sports  Warner Bros. Discovery  JTBC Golf&Sports 
Sivusto:  https://www.pgatour.com/
PGA Tour eli PGA-kiertue on pääosin Yhdysvalloissa pelattava maailman arvostetuin ja korkeatasoisin golfkiertue. Kiertuetta on pelattu virallisesti vuodesta 1916 lähtien, jolloin PGA Tourin järjestäjä PGA perustettiin. Nimi PGA Tour tuli viralliseen käyttöön kuitenkin vasta vuonna 1975.
Golfin neljä arvostetuinta turnausta, major-turnaukset (The Masters Tournament, US Open, The Open Championship ja PGA Championship) kuuluvat kaikki PGA Tourin ohjelmaan.
PGA Tourin pääkonttori sijaitsee Floridassa Ponte Vedra Beachilla.
Pelioikeus

Toisin kuin esimerkiksi ATP-kiertueella PGA Tourille haluava pelaaja tarvitsee pelioikeuden, joka voidaan myöntää aikaisempien saavutusten perusteella. Yleisimmät ponnahduslaudat PGA Tourille ovat Web.com Tour ja European Tour. Vastaavasti kiertueelta voi heikomman menestyksen lisäksi menettää pelioikeutensa ja palata alemmille kiertueille hakemaan lisämenestystä, jolla voi mahdollisesti palata takaisin PGA Tourille.
Nationwade Tourin rahalistanselvennä 25 parasta saavat automaattisesti pelioikeuden PGA Tourille seuraavaksi kaudeksi. PGA Tourilla vastaavasti rahalistan 125 parasta säilyttävät täyden pelioikeutensa seuraavalle kaudelle, sijoille 126–150 rahalistalla ehtineet saavat puolestaan oikeuden vain yksittäisiin turnauksiin. Jos pelaaja voittaa Nationwide Tourilla kauden aikana kolme turnausta, hän saa pelata loppukauden PGA Tourilla riippumatta, kuinka nopeasti hän ehtii saavuttaa turnausvoittonsa.
PGA järjestää syksyisin karsintaturnauksen, jota kutsutaan nimellä Qualifying School. Turnauksessa pelataan kuusi kierrosta. 25 parasta saavat oikeuden pelata PGA Tourilla seuraavalla kaudella. Sijoille 26–100 jäävät pelaajat saavat puolestaan oikeuden Web.com Tourille ensi kaudeksi.
Voittamalla PGA-turnauksen voi myös säilyttää pelioikeutensa pidempään. Yksittäisellä turnausvoitolla peliaika pitenee vähintään kaksi ja enintään viisi vuotta.
PGA Tour on avoin myös naispelaajille. Kiertueelle on osallistunut vuoteen 2021 mennessä kaikkiaan kuusi naista, yleensä kutsuttuna. Heistä Babe Zaharias on ainoana selviytynyt myös viimeisille kierroksille yksittäisessä turnauksessa. Eniten PGA-turnauksia on pelannut Michelle Wie, joka on otettu kutsuttuna pelaajana kahdeksaan turnaukseen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
PGA Tourin kotisivut
Oxley-luokka

| Oxley-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  2 030 t (pinnalla) 2 410 t (sukelluksissa)
Pituus:  90 m
Leveys:  8,1 m
Syväys:  5,5 m
Koneteho:  3 000 hv
Nopeus:  12 solmua (pinnalla) 17 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  7 upseeria ja 62 miehistönjäsentä
Aseistus
Meritorjunta:  8 × 21″ torpedoputkea
Oxley-luokka oli Australian kuninkaallisen laivaston kuuden sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset pohjautuvat Britannian kuninkaallisen laivaston Oberon-luokkaan.
Taustaa

Australian laivastoministeri John Gorton ilmoitti 22. tammikuuta 1963 kabinetin hyväksyneen kahdeksan Oberon-luokan sukellusveneen hankinnan. Alusten tehtävänä oli korvata lakkautettava Britannian kuninkaallisen laivaston Sydneyyn sijoitettu 4. sukellusvenelaivue.
Hankinta

Australia tilasi ensin neljä ja tehden sitten toisen neljän aluksen tilauksen, mutta peruutti jälkimmäisestä tilauksesta kaksi laivaston ilmavoimien hankintatarpeiden vuoksi. Luokan alusten elektroniikkavarustus poikkesi Britannian käytössä olleista. Alusten tulenjohtojärjestelmänä oli digitaalinen Singer/Librascope SFCS Mk 1, johon oli liitetty Krupp Atlas CSU3-41 -kaikuluotain, jossa oli aktiivinen lähetin-vastaanotin aluksen pyrstössä, passiivinen antenniryhmä uudelleen muotoillussa keulaan sijoitetussa kuvussa. Lisäksi niihin asennettiin passiivinen Sperry Micropuffs -kaikuluotain. Tutkajärjestelmänä oli tyypin 1006 tutka.
Brittiläiset Tigerfish-torpedot korvattiin yhdysvaltalaisilla Mk 48 -torpedoilla. Aluksissa oli kuuden putkissa olleen torpedon lisäksi asehuoneessa vielä 16 torpedoa. Hieman palvelukseen oton jälkeen alusten takimmaiset kaksi torpedoputkea sinetöitiin. Veneet päivitettiin 1980-luvun alussa käyttämään Harpoon-merimaaliohjuksia.
Luokan alukset muodostivat Australian 1. sukellusvenelaivueen, jonka neljä veneistä sijoitettiin Sydneyyn HMAS Platypukseen ja loput kaksi Länsi-Australian HMAS Stirlingiin.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMAS Oxley | Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock | 2. heinäkuuta 1964 | 24. syyskuuta 1965 | 27. maaliskuuta 1967 | myyty 1992 |
| HMAS Otway | Scotts | 29. kesäkuuta 1965 | 29. marraskuuta 1966 | 22. huhtikuuta 1968 | - |
| HMAS Ovens | Scotts | 17. kesäkuuta 1966 | 5. joulukuuta 1967 | 18. huhtikuuta 1969 | - |
| HMAS Onslow | Scotts | 22. toukokuuta 1967 | 29. elokuuta 1968 | 22. joulukuuta 1969 | - |
| HMAS Orion | Scotts-Lithgow | 6. lokakuuta 1972 | 16. syyskuuta 1974 | 15. kesäkuuta 1977 | - |
| HMAS Otama | Scotts-Lithgow | 28. toukokuuta 1973 | 2. joulukuuta 1975 | 27. huhtikuuta 1978 | - |
Pohdonsaari

Pohdonsaari
| --- | --- |
Muut nimet:  Sarvunsaari
Sijainti:  Vesilahti Pirkanmaa Suomi
Vesialue:  Pyhäjärvi
Pinta-ala:  0,0046 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Pohdonsaari (myös Sarvunsaari) on Vesilahden kunnassa Pyhäjärven Laukonselällä sijaitseva pieni kallioinen saari, jokan on pinta-alaltaan noin 0,46 hehtaarin suuruinen. Se on saanut nimensä vanhasta kansantarusta, joka on kuvattu muun muassa Zachris Topeliuksen julkaisemassa Maamme kirjassa. Tarinan mukaan pirkkalaispäällikkö Matti Kurki ja novgorodilainen jättiläskokoinen Pohto kävivät saarella kaksintaistelun, jonka yhteydessä Kurki surmasi Pohdon. Palkkiokseen hän sai Ruotsin kuninkaalta Laukon kartanon, joka sijaitsee mantereella vain muutaman sadan metrin päässä Pohjonsaaren luoteispuolella.
Pohdonsaari on myös toiminut uhripaikkana jo ainakin rautakaudella. Lokakuussa 2015 saarelta löydettiin ainutlaatuiseksi kuvailtu uhrimenoissa käytetty kotkariipus, joka on peräisin merovinkiajalta 600–800-luvuilta ja valmistettu Venäjällä Permin alueella.
Poúnta (Lakonia)

| Poúnta Πούντα |
| --- | --- |
 Poúnta
 Koordinaatit: 36°31′16″N, 22°58′47″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Peloponnesos,Länsi-Kreikka jaJooniansaaret
Alue:  Peloponnesos
Alueyksikkö:  Lakonia
Kunta:  Elafónisos
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  4303000005
Väkiluku (2011):  17
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Poúnta (kreik. Πούντα) on Kreikan kylä, joka kuuluu Elafónisoksen kuntaan, Lakonian alueyksikköön ja Peloponnesoksen alueeseen. Kylän väkiluku on 17 (vuonna 2011).
Pääosa Elafónisoksen kunnasta sijaitsee Poúntan edustalla sijaitsevalla Elafónisoksen saarella. Matkaa Poúntasta saarelle on noin 300 metriä. Kylästä kulkee lauttoja saarelle, ja matka-aika on noin kuusi minuuttia. Kylässä on uimaranta.
Aiheesta muualla

Näkymä Poúntan hiekkarannalta Elafónisoksen saarelle (englanniksi)
Pudasjärven maatalousoppilaitos

Pudasjärven maatalousoppilaitos oli Pudasjärvellä vuosina 1950–1993 toiminut maatalousalan oppilaitos, jossa peruslinjan yleisjakson jälkeen oli erikoistumislinjoja. Linjat olivat viljelijä-, viljelijä-koneenkorjaaja- ja karjanhoitajalinja. Tilan pinta-ala oli 739 hehtaaria, josta viljeltyä noin 50 hehtaaria.
Oxfordin sähköinen kello

Oxfordin sähköinen kello joulukuussa 2009
Kellonkieli liikkuu kahden kellon välissä
Oxfordin sähköinen kello (tunnetaan myös nimellä Clarendon Dry Pile) on kokeellinen sähkökello, joka on soinut vuodesta 1840 lähtien. Se oli yksi ensimmäisistä laitteista, jotka pappi ja fyysikko Robert Walker osti laitekokoelmaansa. Kello sijaitsee Oxfordin yliopistossa, Englannissa ja se soi edelleen, vaikkakin äänettömästi, koska se on kahden lasikerroksen takana.
Suunnittelu

Kokeilu koostuu kahdesta messinkikellosta, joista kumpikin on sijoitettu kahden kuivapariston alle. Paristot on kytketty sarjaan, jolloin kelloilla on vastakkaiset sähkövaraukset. Kellonkieli on halkaisijaltaan noin 4 mm oleva metallipallo, joka on ripustettu paristojen väliin ja joka soittaa kelloja vuorotellen sähköstaattisen voiman vaikutuksesta. Kun kellonkieli koskettaa yhtä kelloa, se latautuu sen alla olevasta paristosta. Kosketuksen jälkeen kello alkaa hylkiä samanvarauksista kellonkieltä ja päinvastaisen varauksen omaava kello alkaa vetää sitä puoleensa. Kun kellonkieli koskettaa toista kelloa ja prosessi kääntyy, johtaa se kellonkielen värähtelyliikkeeseen kellojen välillä. Sähköstaattisten voimien käyttö tarkoittaa, että vaikka liikkeen luomiseen tarvitaan korkea jännite, vain pieni määrä varausta siirtyy kellosta toiseen. Tämän seurauksena akut tyhjenevät hyvin hitaasti, minkä vuoksi paristot ovat kestäneet laitteen käyttöönotosta lähtien. Kellon värähtelytaajuus on 2 hertsiä.
Kuivaparistojen tarkkaa koostumusta ei tiedetä, mutta tiedetään, että ne on päällystetty sulalla rikillä eristystä varten ja niiden uskotaan olevan Zamboni-paaluja.
Jossain vaiheessa tämänkaltaisilla laitteilla oli tärkeä rooli kahden erilaisen sähköisen toiminnan teorian erottamisessa: kosketusjännityksen teoria (vanhentunut tieteellinen teoria, joka perustuu tuolloin vallinneisiin sähköstaattisiin periaatteisiin) ja kemiallisen toiminnan teoria.
Oxfordin sähköinen kello ei tule toimimaan ikuisesti. Kello sammuu lopulta, kun kuivaparistot ovat luovuttaneet varauksena, ellei kellonkieli kulu loppuun ensin. Kello on soinut noin 10 miljardia kertaa vuodesta 1840 lähtien ja sillä on Guinnessin maailmanennätys ”maailman kestävimpänä akkuna, joka tuottaa lakkaamatonta kilinää”.
Kellon toiminta

Satunnaisia lyhyitä korkean kosteuden aiheuttamia keskeytyksiä lukuun ottamatta kello on soinut jatkuvasti vuodesta 1840 lähtien. Kello on rakennettu arvioiden mukaan vuonna 1825.
Aiheesta muualla

Oxford Electric Bell youtube.com
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Oxford Electric Bell
Käännös suomeksi
Othello

| Othello: Venetsian mauri> Othello, The Moor of Venice |
| --- | --- |
 Théodore Chassériau, Othello ja Desdemona Venetsiassa, 1849.
Kirjoittaja:  William Shakespeare
Alkuperäiskieli:  englanti
Tyylilaji:  tragedia
Othello: Venetsian mauri (engl. Othello, The Moor of Venice) on William Shakespearen noin vuonna 1603 kirjoittama tragedia. Sen ensimmäinen tunnettu esitys oli 1. marraskuuta 1604 Whitehallin palatsissa Lontoossa. Näytelmän nimihenkilö Othello on jalo mauri, joka on Venetsian palveluksessa sotilaana. Mustasukkaisuudesta ja petoksesta kertova Othello on yksi Shakespearen kuuluisimmista näytelmistä.
Tarina > Hahmoja

Venetsian doge
Brabantio, Venetsian senaattori, Desdemonan isä.
Gratiano, Brabantion veli.
Lodovico, Brabantion sukulainen.
Othello, jalo mauri, joka on Venetsian palveluksessa sotilaana
Cassio, Othellon luutnantti.
Iago (Jago), Othellon vänrikki, paholaismainen hahmo
Rodrigo, venetsialainen ylimys. Rakastaa Desdemonaa.
Montano, Kyproksen maaherra
Narri, Montanon palvelija
Desdemona, Brabantion tytär, Othellon vaimo
Emilia, Iagon vaimo, Desdemonan palvelusneito
Bianca, Cassion kurtisaani
Tarina > Juoni

Tapahtumat sijoittuvat lähes kokonaan Kyprokselle, jonne Venetsian joukot saapuvat torjumaan ottomaanien laivastoa. Venetsian kenraali, ”mauri” Othello, on nainut viattoman Desdemonan. Paholaismainen Iago manipuloi Desdemonaan rakastanutta Rodrigoa sekä uskottelee Othellolle Desdemonan olevan uskoton Cassion kanssa, joka on Iagon sijaan saanut Othellon luutnantin paikan. Othello surmaa mustasukkaisuuttaan Desdemonan, mutta pian sen jälkeen Iagon nenäliinajuoni paljastuu. Othello ymmärtää virheensä ja surmaa itsensä.
Kulttuurissa

Italialainen säveltäjä Giuseppe Verdi kirjoitti näytelmän pohjalta oopperan Otello, jonka ensiesitys oli Milanossa vuonna 1887. Oopperan libreton laati italialainen kirjailija Arrigo Boito.
Othellosta on peräisin sanonta yhdynnässä olevista ihmisistä ”kaksiselkäisenä petona” (engl. beast with two backs).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Othello Wikimedia Commonsissa
Othello Gutenbergissä