stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
El Salvadorin yliopisto

| El Salvadorin yliopisto> Universidad de El Salvador |
| --- | --- |
  

Perustettu:  1841
Tyyppi:  julkinen
Opiskelijoita:  60 500 (2018)
Sijainti:  San Salvador (Final 25 avenida norte, San Salvador),  El Salvador
Sivusto:  www.ues.edu.sv
El Salvadorin yliopisto (esp. Universidad de El Salvador, UES) on El Salvadorin pääkaupungissa San Salvadorissa toimiva julkinen yliopisto. Se perustettiin vuonna 1841. Vuonna 2018 yliopistossa oli noin 60 500 opiskelijaa.
Yliopistolla on kaksitoista tiedekuntaa. Toiminta on jakautunut neljälle eri kampusalueelle.
Verkkonäkyvyyttä korostavassa espanjalaisessa Webometrics-yliopistorankingissa yliopisto sijoittui vuonna 2018 El Salvadorin parhaana yliopistona vasta maailmanlistan sijalle 4 338.
Oikeus- ja yhteiskuntatieteiden tiedekunnan rakennus.
Oikeus- ja yhteiskuntatieteiden tiedekunnan luentosali.
Lääketieteellisen tiedekunnan rakennus.
Matematiikan laitos, osa luonnontieteiden ja matematiikan tiedekuntaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta El Salvadorin yliopisto Wikimedia Commonsissa
Reportaje Universidad de El Salvador Universidad de El Salvador (espanjaksi) (youtube.com)
Portfolio

Portfolio tarkoittaa seuraavia asioita:
Ansiokansio, uraportfolio
Osakesalkku, osakeportfolio
Sijoitussalkku, sijoitusportfolio
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Portfolio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Portfoliosijoittaja

Portfoliosijoittaja on henkilö, jota kiinnostaa sijoituskohteessaan ainoastaan tuoton saaminen pääomamarkkinoilta.
Portfoliosijoittaja ei ole siis kiinnostunut yrityksen toimintaan vaikuttamisesta, esim. johtokuntatyöskentelystä tai yrityksen muokkaamista sisäisesti.
El Serrat

El Serratin sijainti Andorran kartalla.
El Serrat on vuoristokylä pohjoisessa Andorrassa. Se sijaitsee noin 1,5 kilometrin korkeudessa ja on suosittu talviurheilukohde.
Ilmasto

El Serratissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 6 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 150 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 14 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin −1 °C. Sateisin kuukausi on toukokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 120 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 78 millimetriä.
Ponille kyytiä

Sarjan nimiplanssi.
Ponille kyytiä (engl. Smack the Pony) on kolmen brittiläisen naiskoomikon, Fiona Allenin, Doon Mackichanin ja Sally Phillipsin, vetämä televisiosketsisarja. Sitä esitettiin Britanniassa vuosina 1999–2003. Sarjalla oli 2,5 miljoonaa katsojaa.
Sarjalle on tyypillistä satiirinen, jopa karski huumori, joka viittaa usein seksuaalisuuteen mutta myös muihin arkielämän ilmiöihin kuten työpaikkakiusaamiseen. On väitetty, ettei miehillä olisi mitään mahdollisuutta käsitellä arkoja aiheita sarjan esittämällä tavalla.[lähde? ]
Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1. Sarjasta on julkaistu Britanniassa parhaat palat -valikoima-DVD, ja keväästä 2008 alkaen sarjan kolme tuotantokautta on julkaistu DVD:nä Suomessa, Norjassa, Tanskassa ja Ruotsissa.
Palkinnot

Emmy-palkinto: 1999, 2000.
Aiheesta muualla

Ponille kyytiä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pianokonsertto nro 1 (Liszt)

Franz Lisztin ensimmäinen pianokonsertto (S.124) Es-duurissa on vuodelta 1849. Sitä on uusittu vuosina 1853 ja 1856.
Osat

Musiikkinäytteet
Esittäjänä Artur Rubinstein ja Dallasin sinfoniaorkesteri, johtajana Antal Dorati
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Allegro maestoso
Quasi adagio
Allegretto vivace – Allegro animato
Allegro marziale animato
Kokoonpano

piano
piccolo
2 huilua
2 oboea
2 klarinettia
2 fagottia
2 käyrätorvea
2 trumpettia
3 pasuunaa
patarummut
bassorumpu
symbaalit
triangeli
jouset
El Tarter

El Tarter on kylä Andorrassa Canillon pitäjässä. Kylässä oli 848 asukasta vuoden 2018 arvioiden mukaan. Se sijaitsee 1 766 metrin korkeudella merenpinnasta.
El Tarterissa sijaitsee Àligan laskettelurinne.
Ilmasto

El Tarterissa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lauhkea meri-ilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 6 °C ja keskimääräinen sademäärä 1 160 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 14 °C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin −1 °C. Sateisin kuukausi on toukokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 130 millimetriä. Helmikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 79 millimetriä.
Pianokonsertto nro 1 (Prokofjev)

Sergei Prokofjev sävelsi ensimmäisen pianokonserttonsa Des-duurissa (op. 10) vuosina 1911–1912. Ensi kertaa teos esitettiin Moskovassa 7. elokuuta 1912 säveltäjän toimiessa itse pianistina.
Osat

Allegro brioso
Andante assai
Allegro scherzando
Kokoonpano

piano
2 huilua
piccolo
2 oboea
2 klarinettia
2 fagottia
kontrafagotti
4 käyrätorvea
2 trumpettia
3 pasuunaa
tuuba
patarummut
lyömäsoittimet
jouset
Pianokonsertto nro 1 (Brahms)

Johannes Brahmsin pianokonsertto nro 1 d-molli op. 15 on yksi romantiikan musiikin tunnetuimpiakenen mukaan? konserttoja.
Taustaa

Brahms työsti ensimmäistä pianokonserttoaan vuodesta 1855 vuoteen 1859. Alun perin teoksesta piti tulla sonaatti kahdelle pianolle, mutta Brahms päättikin tehdä siitä sinfonian. Kun tämäkin kokeilu epäonnistui, säveltäjä sai idean luoda materiaalista pianokonserton. Lopullinen teos kantaesitettiin tammikuussa 1859 Hannoverissa. Brahms itse soitti kantaesityksessä pianoa ja kapellimestarina toimi Joseph Joachim.
Ensimmäinen pianokonsertto kuuluu Brahmsin varhaistuotantoon mutta se on sävellyksenä hyvin kypsä. Konsertto sai aluksi huonon ja ristiriitaisen vastaanoton, mutta vuosia myöhemmin sitä alettiin pitää mestariteoksena.
Rakenne

Konsertossa on kolme osaa:
Allegro moderato maestoso
Adagio cantabile
Rondo: Allegro ma non troppo
Ensimmäisen osan alku.
Portendick

| Portendick Marsa Jreida |
| --- | --- |
 Portendick vuonna 1718.
 Portendick
 Koordinaatit: 18°19′6″N, 16°2′41″W 
Valtio:  Mauritania
Alue:  Nouakchott
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Portendick (Marsa Jreida) oli eurooppalainen kauppa-asema ja linnoitus Mauritanian rannikolla 30 kilometriä Nouakchottista pohjoiseen.
Portugalilaiset ja hollantilaiset kutsuivat Trarzan emiraattiin kuulunutta satamaa sen kaarimaisen muodon perusteella nimellä Porto d’Arco. Se oli tärkeä arabikumin kauppapaikka, jonka useat eurooppalaiset valtiot yrittivät saada haltuunsa.
Brandenburgin ruhtinaskunta pystytti vuonna 1688 Portendickiin linnoituksen, joka hylättiin vuonna 1691. Hollantilaiset rakensivat vuosina 1721–1724 kaksi linnoitusta, jotka ranskalaiset tuhosivat. Ranska ja Britannia kilpailivat alueella vuoteen 1857, jolloin Portendick vaihdettiin Gambiajoella sijainneeseen Albrédan kauppa-asemaan. Juomaveden puute ja rannikon lisääntynyt kuivuus lopetti arabikumin kaupan 1800-luvun puolivälissä, ja Portendick jäi autioksi.
Prabhas Patan

Somnath-temppeli Prabhas Patanissa.
Prabhas Patan (Somnath, historiallisesti Dev Patan) on temppelikeskittymä Gujaratin osavaltiossa Intiassa. Paikka sijaitsee Saurashtran alueella seitsemän kilometrin päässä Veravalin kaupungista. Rabhas Patanissa on monia hindutemppeleitä. Paikka on myös Indus-kulttuurin ja sen jälkeisten aikojen arkeologinen löytöpaikka.
Aikajako

Prabhasin arkeologisten löytöjen karkea aikajako.
I 2000–1800 eaa. – Esi-Prabhas
II 1800–1500 eaa. – Prabhas-keramiikka
III 1500–1200 eaa. – myöhäinen Prabhas
Välikausi 1200-4. vuosisata eaa. Paikka hylättynä?
IV 4s.- 1. vuosisata eaa. – Varhaishistoriallinen, punamusta keramiikka
V (1. vuosisata eaa. – 4. vuosisata jaa. Myöhäishistoriallinen
El Seibo

| El Seibo |
| --- | --- |
 Vaakuna
 Provinssin sijainti Dominikaanisessa tasavallassa
Valtio:  Dominikaaninen tasavalta
Kuntia:  2
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Santa Cruz de El Seibo
Pinta-ala:  1 788 km²
Väkiluku (2010):  87 680
 – väestötiheys:  49 as./km²
Lyhenteet:  
 – postitunnus:  24000
 – ISO 3166:  DO-08
El Seibo (myös El Seybo) on provinssi Dominikaanisessa tasavallassa. Siellä on 87 680 asukasta (vuonna 2010) ja sen pinta-ala on 1 788 neliökilometriä. Provinssin pääkaupunki on Santa Cruz de El Seibo.
El Seibon provinssi on jaettu kahteen kuntaan.  Vuonna 1984 provinssin länsiosista muodostettiin Hato Mayorin provinssi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta El Seibo Wikimedia Commonsissa
Dominikaanisen tasavallan tilastokeskus (Arkistoitu – Internet Archive) (espanjaksi)
Dominikaanisen tasavallan provinssit
Azua
Baoruco
Barahona
Dajabón
Duarte
Elías Piña
El Seibo
Espaillat
Hato Mayor
Hermanas Mirabal
Independencia
La Altagracia
La Romana
La Vega
María Trinidad Sánchez
Monseñor Nouel
Monte Cristi
Monte Plata
Pedernales
Peravia
Puerto Plata
Samaná
Sánchez Ramírez
San Cristóbal
San José de Ocoa
San Juan
San Pedro de Macorís
Santiago
Santiago Rodríguez
Santo Domingo
Valverde
Distrito Nacional
Pluralismi (ontologia)

Pluralistinen ontologia eli monijakoinen todellisuuskäsitys on filosofis-ontologinen näkökulma, jonka mukaan perusaineksia eli substansseja, joista todellisuus rakentuu, on olemassa useampia kuin yksi (monistinen ontologia) tai kaksi (dualistinen ontologia).
Johannes Jacobus Poortman on tehnyt luokittelun useista ontologisista teorioista tässä kategoriassa.[lähde? ]
Planetary Breathing

| Planetary Breathing MyGrain |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elo–syyskuu 2012
 Studio : Sound Supreme, Hämeenlinna
 Julkaistu: 30. syyskuuta 2013
 Tuottaja(t): Janne Saksa
 Tyylilaji: melodinen death metal progressiivinen metalli
 Kesto: 53.19
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Listasijoitukset
  19.
MyGrainin muut julkaisut
| MyGrain 2011 | Planetary Breathing 2013 | III 2018 |
Planetary Breathing on MyGrainin neljäs studialbumi, joka julkaistiin 30. syyskuuta 2013. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 19.
Kappaleet

Incantation – 1.04
Waking Up the Damned – 4.35
Ambivalentine – 5.40
Black Light Supernova – 6.12
Dreamscape – 6.09
Rats in the Cradle – 5.35
The Ghost in Me – 5.53
Mechanimal Instinct – 5.16
The Final Skyline – 6.19
Planetary Breathing – 6.36
Kokoonpano

Tommy Tuovinen – laulu
Teemu "Mr. Downhill" Ylämäki – kitara
Resistor – kitara
Yonas – basso
Janne "DJ Locomotive" Manninen – rummut
Eve Kojo – koskettimet
Dan Swanö – miksaus, masterointi
Janne Saksa – tuottaja
Arvostelut

Imperiumi.net: 8–/10
Kaaoszine:
Soundi:
Aiheesta muualla

Planetary Breathing Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Planetary Breathing Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
MyGrain
| --- | --- |
Studioalbumit:   Orbit Dance  Signs of Existence  MyGrain  Planetary Breathing  V 
EP-levyt:   III
Pr2

| Pr2 |
| --- | --- |
 Pr2 1800 Haapamäellä
Perustiedot
Tyyppi:  höyryveturi
Valmistaja:  Henschel & Sohn
Lukumäärä:  4
Romutettu:  3
Museoitu:  1
Numerointi:  1800-1803
Lempinimi:  Henskeli
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  100 km/h
Paino:  114 t
Pituus:  16,24 m
Pyörästö:  4-6-4
Vetovoima:  10 530 kp
Pr2 oli Valtionrautateiden käytössä ollut höyryveturi. Veturisarja tilattiin alun perin Viron valtionrautateille, mutta vetureita ei voitu toimittaa Viron joutuessa Neuvostoliiton miehittämäksi. Veturit toimitettiin Suomeen vuonna 1942.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pr2 Wikimedia Commonsissa
Suomalaiset veturit ja junayksiköt
Pink Bubbles Go Ape

| Pink Bubbles Go Ape Helloween |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : PUK-Studios, Gjerlev, Tanska
 Julkaistu: 21. toukokuuta 1991
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Chris Tsangarides
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 44.02
 Levy-yhtiö: EMI
Helloweenin muut julkaisut
| Live in the UK 1989 | Pink Bubbles Go Ape 1991 | Chameleon 1993 |
Singlet albumilta Pink Bubbles Go Ape
 ”Kids of the Century” Julkaistu: 16. helmikuuta 1991  ”Number One” Julkaistu: 26. elokuuta 1992
Pink Bubbles Go Ape on saksalaisen power metal -yhtye Helloweenin neljäs studioalbumi. Ennen albumin nauhoituksia kitaristi Kai Hansen lähti yhtyeestä ja hänen tilalleen otettiin Roland Grapow. Musiikillisesti albumi on eeppisiä Keeper of the Seven Keys- albumeita kevyemmällä ja humoristisemmalla otteella tehty.
Kappaleet

"Pink Bubbles Go Ape" (Kiske)  – 0:36
"Kids of the Century" (Kiske) – 3:51
"Back On The Streets" (Grapow/Kiske)  – 3:23
"Number One" (Weikath)  – 5:13
"Heavy Metal Hamsters" (Weikath/Kiske)  – 3:28
"Goin' Home" (Kiske) – 3:51
"Someone's Crying" (Grapow) – 4:18
"Mankind" (Grapow/Kiske)  – 6:18
"I'm Doin' Fine, Crazy Man" (Grosskopf/Grapow) – 3:39
"The Chance" (Grapow)  – 3:47
"Your Turn" (Kiske)  – 5:38
Kappaleet > Laajennetun version bonuskappaleet

"Blue Suede Shoes" (Carl Perkins) – 2:36
"Shit And Lobster" (Weikath) – 4:08
"Les Hambourgeois Walkways" (Weikath) – 5:47
"You Run With The Pack" (Grosskopf) – 3:54
Kokoonpano

Michael Kiske – laulu
Michael Weikath – kitara
Roland Grapow – kitara
Markus Grosskopf – basso
Ingo Schwichtenberg – rummut
Arvostelut

Allmusic:
Metalliluola: 7/10
Aiheesta muualla

Pink Bubbles Go Ape Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Pink Bubbles Go Ape Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pink Bubbles Go Ape
Käännös suomeksi
Pitkäpääsara

| Pitkäpääsara |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  elongata
Kaksiosainen nimi
 Carex elongata  L. 
Katso myös
   Pitkäpääsara Wikispeciesissä   Pitkäpääsara Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pitkäpääsara (Carex elongata) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon, sarojen (Carex) sukuun kuuluva kasvilaji. Suomenkielisen nimensä perusteella sitä ei tule sekoittaa pitkäsaraan eli vihersojosaraan (Carex divulsa ssp. leersii), jota kasvaa Pohjoismaissa, muttei Suomessa. Pitkäpääsara on kuitenkin kasvutapansa, lehtiensä, teräväsärmäisten varsiensa ja vaaleanruskeiden tähkiensä perusteella ulkonäöltään melko lailla omannäköisensä saralaji.
Pitkäpääsara on kasvutavaltaan tiiviisti mätästävä ja sen varret sojottavat mättäistä ulospäin. Varret ovat terävän kolmisärmäisiä, karkeita ja kasvavat noin puolimetrisiksi. Lehdet ovat sileitä, vaaleanvihreitä sekä useimmiten varsien pituisia. Lehtien tyvitupet ovat harmaankeltaisia.
Pitkäpääsara on yhtäläistähkäinen sara, ja sen kukinnossa on kymmenkunta tähkää melko harvassa. Koko tähkistö on noin 6 cm pitkä ja tähkät ovat noin 1 cm pituisia ja tiheäkukkaisia. Hedekukat ovat tähkien alaosissa ja emikukat tähkien yläosissa. Emikukissa on kaksi luottia. Tähkäsuomut ovat vaaleanruskeita, kalvolaitaisia ja pullakoita lyhyempiä. Pullakot ovat puolestaan kellanruskeita, soikeita, vahvasuonisia sekä kaartuvia.
Pitkäpääsara kasvaa ravinteikkailla ja kosteilla tai usein melko märilläkin paikoilla leppäkorvissa, lähteiköissä ja rannoilla. Pitkäpääsara on kasvupaikoillaan melko yleinen ja Suomessa sitä tavataan Etelä- ja Keski-Suomessa suunnilleen Kajaanin korkeudelle asti, joskin Pohjanmaalla niukemmin.
Ruotsissa pitkäpääsara on löydetty ensimmäisen kerran Uppsalasta vuonna 1745.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pitkäpääsara (Carex elongata)
Kasviatlas 2018: Pitkäpääsaran (Carex elongata) levinneisyys Suomessa
Luopioisten kasvisto: Pitkäpääsara (Carex elongata)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Carex elongata (englanniksi)
Pistoksenos

Pistoksenos (m.kreik. Πιστόξενος, ”Uskollinen muukalainen”; englanninkielisessä tutkimuksessa Pistoxenos) voi viitata seuraaviin:
Pistoksenos (toimi n. 475–460 eaa.), attikalainen savenvalaja
Pistoksenos-maalari (toimi n. 475–460 eaa.), attikalainen punakuviomaalari, joka maalasi Pistoksenoksen vaaseja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pistoksenos”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Emma Dyke

| Mitalit> Maa:   Uusi-Seelanti.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uusi-Seelanti.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Uusi-Seelanti.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Uusi-Seelanti> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Tokio 2020 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Ottensheim 2019 | kahdeksikko |  |
|  Hopeaa | Aiguebelette 2015 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | Sarasota 2017 | kahdeksikko |  |
Emma Dyke (s. 30. kesäkuuta 1995) on uusiseelantilainen soutaja. Hän voitti kahdeksikossa maailmanmestaruuden Ottensheimissa 2019 ja saavutti olympiahopeaa vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa. Tokiossa joukkue hävisi kultaa voittaneelle Kanadan venekunnalle 0,91 sekuntia, ja Ottensheimissa ero hopeajoukkue Australiaan oli 2,72 sekuntia. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Dyke sijoittui kahdeksikossa neljänneksi. Hän saavutti kahdeksikossa MM-hopeaa Aiguebelettessa 2015 ja MM-pronssia Sarasotassa 2017. Vuonna 2014 hän saavutti perämiehettömässä nelosessa alle 23-vuotiaiden MM-hopeaa.
Prelog

| Prelog |
| --- | --- |
Valtio:  Kroatia
Piirikunta:  Međimurje
Väkiluku (2011):  7 815
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Prelog on kaupunki Međimurjen piirikunnassa, pohjoisessa Kroatiassa. Kaupungissa asuu 7 815 asukasta. Kaupunki sijaitsee noin sadan kilometrin päässä maan pääkaupungista, Zagrebista.
Prelude to a Kiss

”Prelude to a Kiss” (suom. Alkusoitto suudelmaan) on Duke Ellingtonin säveltämä ja Irving Gordonin ja Irving Millsin sanoittama jazzstandardi.
Kappaleen nauhoitti ensimmäisenä Duke Ellingtonin orkesteri, soolosaksofonistinaan Johnny Hodges, 9. elokuuta 1938. Saman kuun 24. päivä Hodges nauhoitti kappaleen omalla nimellään laulaja Mary McHugh’n kanssa. Levyllä esiintyvän ”Johnny Hodges and His Orchestran” kokoonpano oli kuitenkin nimestä huolimatta sama kuin Ellingtonin yhtyeen. Hodges soitti Ellingtonin nauhoituksessa sopraano- ja omalla nimellään nauhoitetussa versiossa alttosaksofonia. McHugh’n laulama versio nousi listalla neljännelletoista sijalle lokakuussa 1938. Sen suosio jäi kuitenkin aluksi Ellingtonin saman vuoden listaykköseksi nousseen nauhoituksen ”I Let a Song Go Out of My Heart” varjoon.
Ellington nauhoitti kappaleen urallaan useita kertoja ja sen ovat äänittäneet myös lukuisat muut artistit, muun muassa John Hardee, Pee Wee Russell, Sarah Vaughan, Nancy Wilson ja Ben Webster.
Rakenteeltaan kappale on 32 tahdin mittainen AABA. A-osiot ovat C-duurissa ja B-osion ajaksi sävellaji vaihtuu E-duuriin. Kappaleen epäillään olevan peräisin Ellingtonin saksofonisti Otto Hardwickin säveltämästä melodiasta.
Meripihka

| Meripihka |
| --- | --- |
 Noin 50 miljoonaa vuotta vanhaa Itämeren meripihkaa.
Päämineraalit::  fossilisoituneista hartseista kovettunutta pihkaa tai mahlaa
Rakenne::  kimpaleina
Väri(t)::  läpikuultava kullankeltainen, ruskehtava, punertava, vihertävä, sininen, valkoinen, musta.
Tiheys::  1,05 – 1,15, keskimäärin 1,1
Aiheesta muualla
  Meripihka Commonsissa 
Meripihka on miljoonia vuosia sitten eläneiden puiden tuottamaa fossilisoitunutta, kovettunutta pihkaa tai mahlaa. Meripihka on useimmiten syntynyt havupuiden pihkasta, mutta myös tiettyjen lehtipuiden mahla voi kovettua meripihkaksi. Joidenkin meripihkapalasten sisälle on jäänyt hyönteisiä ja muuta eloperäistä materiaalia.
Meripihkapalasia löydetään eniten Itämeren rannoilta, jonne meri sitä huuhtelee, mutta sitä saadaan myös maasta kaivamalla.
Meripihkaa on helppo muotoilla koruiksi ja muiksi esineiksi. Meripihkaa on käytetty myös lakan valmistukseen ja muunkin teollisuuden raaka-aineena. Meripihkajauhetta on entisaikoina käytetty myös lääkkeenä.
Syntyminen

Vanhimmat meripihkapalaset ovat vähän yli 300 miljoonaa vuotta vanhoja. Meripihkan ikä vaihtelee suuresti löytömaittain. Esimerkiksi Baltian meripihka Itämeren alueella on 30–50 miljoonaa vuotta ja Dominikaanisen tasavallan meripihka noin 20 miljoonaa vuotta vanhaa. Itävallan, Venäjän, Japanin ja Lähi-idän meripihka on usein yli 100 miljoonaa vuotta vanhaa. Meripihkan ikä saadaan määrittelemällä sen maankuoren kerrostuman ikä, josta palanen löydettiin. Palanen on tosin usein löytöpaikkaansa vanhempaa, jos se on kulkeutunut sinne veden mukana.
Meripihkan syntymäaikoina kymmeniä miljoonia vuosia sitten eniten pihkaa tuottaneet Fennoskandian alueet sijaitsivat noin 12 leveysastetta nykyistä etelämpänä ja ilmasto oli subtrooppinen tai trooppinen. Osa meripihkametsistä tosin kasvoi viileässä vuoristossa. Meripihkaa on tuottanut Pinus succinifera -mäntylaji, joka on jo kuollut sukupuuttoon. Tämän puun osia on löytynyt sadoista meripihkan palasista. Nykyisistä puista sen pihka muistuttaa eniten Uudessa-Seelannissa kasvavan kaurin (Agathis australis) sekä Pohjois-Afrikan Atlasvuorten atlassetrin (Cedrus atlantica) pihkaa. Infrapunaspektroskopia-analyysin perusteella on kuitenkin esitetty perinteisesti usein männyille kuuluvana pidetyn Itämeren meripihkan olevan todellisuudessa peräisin varjostinkuusikasvien heimon (Sciadopityaceae) havupuista.
Aluksi muinainen puu eritti pihkaa halkeamiinsa tai sitä vuosi puusta ulos. Litteä meripihka ja maahan notkeana pudonneet meripihkakimpaleet ovat usein peräisin puun sisäiseen halkeamaan syntyneestä pihkasta. Pitkänomaiset pihkapalaset ovat usein puun kuorta pitkin valunutta pihkaa. Pisaramainen kimpale on usein syntynyt pursuamalla kuoren alta. Meripihkassa voi näkyä kerroksia, jotka johtuvat vuodenajan mukaan vaihtelevasta pihkantuotannosta.
Miljoonien vuosien kuluessa pihka polymerisoitui eli sen samanlaiset orgaaniset perusmolekyylit liittyivät yhteen. Haihtuvat ainesosat poistuivat pihkasta, ja se kovettui. Muuttuakseen meripihkaksi pihkan täytyi olla suojassa ilman hapettavalta vaikutukselta, auringonpaisteelta ja muulta valolta. Pihkan oli myös jouduttava melko pian veteen tai märkiin olosuhteisiin, kuten suosammalikkoon.
Meripihka on merivettä kevyempää, joten meripihkapalanen on usein kellunut pois syntymäpaikaltaan. Samalla se on puhdistunut pinnaltaan. Maakerrostumaan lopulta joutunut palanen voi olla peräisin kaukaakin syntymäpaikaltaan.
Ominaisuudet > Koko

Useimmat meripihkapalaset ovat sormenpään kokoisia tai hiukan suurempia. Suurimmat ovat useiden kilogrammojen painoisia.
Ominaisuudet > Väri

Meripihka on yleensä läpikuultavaa, joskus jopa täysin läpinäkyvää. Meripihkaa on sadoissa värivivahteissa, kuten kullankeltaisena, ruskehtavana, punertavana, valkoisena ja mustana. Valo tummentaa keltaisen meripihkan punertavaksi ja ruskehtavaksi. Valkoinen väri johtuu pienistä ilmakuplista. Erityisen harvinaisia ja siksi kallisarvoisia ovat läpikuultavat punertavan keltaiset palaset.
Harvinaista vihertävän sinistä meripihkaa löydetään lähinnä Dominikaanisesta tasavallasta. Dominikaaninen meripihka on myös erityisen fluoresoivaa.
Ominaisuudet > Koostumus

Meripihka koostuu erilaisista hartseista, joiden pääaineita ovat hiili, vety ja happi. Meripihkan tarkka koostumus vaihtelee hiukan sen tuottaneen puulajin mukaan. Meripihkatyypit erotellaan toisistaan niiden sisältämän meripihkahapon mukaan.
Noin puolet nykyisin myytävistä meripihkaesineistä on valmistettu puristemeripihkasta. Sitä saadaan lämmittämällä pieniä meripihkan palasia ja jauhetta parafiiniin tai glyseriiniin sekoitettuna yli 100 °C:ksi ja puristamalla massa levyiksi tai tangoiksi. Puristemeripihka on ominaisuuksiltaan aitoa meripihkaa, mutta sillä on selvästi havaittava erilainen sisäinen rakenne kuin käsittelemättömällä meripihkalla.