stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jane Fonda
Ura

Ennen näyttelijäuraansa Fonda toimi mallina. Hän pääsi muun muassa kahdesti muotilehti Voguen kanteen. Näyttelemisestä hän kiinnostui isänsä kautta vuonna 1954. Neljä vuotta myöhemmin hän liittyi New Yorkin The Actors Studioon. Viisikymmentäluvun lopulla hän esiintyi paljon teatterin puolella ja vuonna 1960 teki debyyttinsä valkokankaalla elokuvassa Tytöt pitävät pitkistä pojista. Hänen vastanäyttelijänään oli silloin Anthony Perkins. Kolmannesta elokuvastaan A Walk on the Wild Side (1962) Fonda sai parhaan tulokkaan Golden Globe -palkinnon. Kuitenkin vasta vuoden 1965 western-elokuvaa Paukkurauta-Kati pidetään Fondan läpimurtoroolina. Elokuva sai viisi Oscar-ehdokkuutta.
Vuonna 1965 Jane Fonda meni naimisiin ranskalaisen elokuvaohjaaja Roger Vadimin kanssa. Aviomiehen ohjaamissa elokuvissa hänestä yritettiin tehdä seksisymbolia, uutta Brigitte Bardotia. Tunnetuin näistä yhteistyöelokuvista on sci-fi-elokuva Barbarella (1967), jossa Fonda luonnollisesti esitti nimiroolia.
Elokuvasta Ammutaanhan hevosiakin (1969) Fonda sai ensimmäisen Oscar-ehdokkuutensa. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti kyseisen palkinnon elokuvastaan Klute – rikosetsivä. Kluten menestyksen jälkeen Fondan ura kuitenkin hiipui hetkellisesti. Vasta vuonna 1977 hän teki comebackin elokuvalla Mitäs me ryöstäjät! Vuotta myöhemmin hän voitti toisen Oscarinsa elokuvasta Katkera paluu.
1980-luvulla Fonda esiintyi muun muassa Lily Tomlinin ja Dolly Partonin kanssa elokuvassa Yhdeksästä viiteen. Elokuvasta tuli Fondan menestyneimpiä elokuvia. Isänsä Henry Fondan ja Katharine Hepburnin kanssa hän esiintyi elokuvassa Kultalampi (1981). Kaikki kolme olivat Oscar-ehdokkaina rooleistaan, Jane parhaan naissivuosan ehdokkaana. Hepburn ja Fonda palkittiin, ja Jane vastaanotti palkinnon sairaan isänsä puolesta. Viisi kuukautta myöhemmin Henry Fonda kuoli.
1980-luvulla Fonda julkaisi joukon erittäin suosituksi tulleita aerobic-kirjoja ja videoita. Myöhemmin Fonda on kertonut videoiden tärkeimpänä motiivina ollen rahankeräys sen aikaisen aviomiehen aktivistipoliitikon Tom Haydenin poliittista toimintaa varten.
Huhtikuussa vuonna 1991 Fonda jätti viihdeteollisuuden. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi silloin Stanley ja Iris (1990). Vuonna 2005 hän kuitenkin teki comebackin viidentoista vuoden mittaisen tauon jälkeen esiintymällä Jennifer Lopezin kanssa elokuvassa Anoppi on pahin. Vuonna 2007 ilmestyi Fondan seuraava elokuva Georgia Rule, jossa hän näyttelee pääroolia Lindsay Lohanin kanssa.
Uransa aikana Fonda on saanut yhteensä seitsemän Oscar-ehdokkuutta. Hän on voittanut kahdesti. Vuonna 2014 hän sai Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinnon.
Ura > Aktivismi

1960-luvun lopussa Fonda alkoi vaikuttaa poliittisissa liikkeissä. Hän vastusti kiivaasti Vietnamin sotaa ja tuki mustien kansalaisoikeustaistelua. Hän tuki intiaaneja ja Mustia panttereita. 1970-luvulla hänestä tuli julkifeministi. Fonda vastusti ja arvosteli Irakin sotaa ja presidentti George W. Bushia.
Yksityiselämä

Fonda on ollut kolmesti naimisissa. Ohjaaja Roger Vadimin kanssa hän oli naimisissa vuosina 1965–1973. Heillä on vuonna 1968 syntynyt tytär. Pian heidän eronsa jälkeen Fonda avioitui kirjailija/poliitikko Tom Haydenin kanssa. He saivat yhteisen lapsen ja heillä oli yksi kasvattitytär. He erosivat vuonna 1990. Vuosina 1990–2001 Fonda oli naimisissa mediamoguli Ted Turnerin kanssa.
Viime vuosina Fonda on puhunut avoimesti muun muassa bulimiastaan, alkoholismistaan, seksielämästään, asenteestaan miehiin ja perheeseensä sekä huonosta itsetunnostaan. Hän julkaisi omaelämäkerran Tähänastinen elämäni vuonna 2005. Kirjassa hän kertoo, kuinka hän ja hänen miehensä Roger Vadim harrastivat ryhmäseksiä naisten kanssa Vadimin toiveesta.
Fondalla diagnosoitiin syksyllä 2022 non-Hodgkin-lymfooma-tyypin imusolmukesyöpä.
Fonda on yksi meikkijätti L’Oréalin pääkasvo.
Suuri hiljaisuus

| Suuri hiljaisuus> Il Grande silenzio |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sergio Corbucci
Käsikirjoittaja:  Mario Amendola   Sergio Corbucci   Bruno Corbucci   Vittoriano Petrilli
Tuottaja:  Giovanni A. Giurgola   Marcello Papaleo
Säveltäjä:  Ennio Morricone
Kuvaaja:  Silvano Ippoliti
Leikkaaja:  Amedeo Salfa
Tuotantosuunnittelija:  Riccardo Domenici
Pukusuunnittelija:  Enrico Job
Pääosat:  Jean-Louis Trintignant   Klaus Kinski   Frank Wolff   Luigi Pistilli   Vonetta McGee   Mario Brega
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska / Italia
Tuotantoyhtiö:  Adelphia Compagnia Cinematografica   Films Corona
Levittäjä:  20th Century Studios Netflix
Ensi-ilta:  1968
Kesto:  105 min
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suuri hiljaisuus (ital. Il Grande silenzio) on vuonna 1968 valmistunut ranskalais-italialainen spagettiwestern, joka sijoittuu poikkeuksellisesti talviseen ympäristöön. Elokuvan on ohjannut Sergio Corbucci ja musiikin säveltänyt Ennio Morricone.
Elokuva on yhteiskuntakriittinen kuvaus rasismista ja väkivallasta. Se herätti aikoinaan suurta huomiota erityisesti tumma- ja vaaleaihoisten henkilöiden välisellä rakastelukohtauksella, sillä ihonväriltään erilaisten ihmisten suhteet olivat elokuvan julkaisuaikana tabu kaikkialla maailmassa. Suomessa elokuva sai esitysluvan vasta vuonna 1989, silloinkin leikattuna versiona.
Elokuvaan on jälkikäteen tehty vaihtoehtoinen onnellinen loppu. Se kuvattiin tuottajien painostuksesta, jotta elokuvaa pystyttiin näyttämään myös Aasiassa ja Pohjois-Afrikassa. Näyttelijä Klaus Kinski ei tähän suostunut, joten onnellisen lopun version uusissa kohtauksissa hänen roolihahmoaan näyttelee kasvojensa näkymistä välttelevä varanäyttelijä.
Kinskin ohella toisessa pääroolissa näyttelee Jean-Louis Trintignant. Trintignantin kerrotaan suostuneen elokuvaan sillä ehdolla, ettei hänen tarvitsisi opetella vuorosanoja. Niinpä hänen roolihenkilönsä on puhekykynsä menettänyt "Hiljainen kostaja".
Juoni

Elokuva kertoo 1800-luvun lopun asukkaista Utahin ja Nevadan seudulla. Runsaslumisen talven rankat olot ajavat ihmiset ryöstämään ruokaa pysyäkseen hengissä. Hallituksen on toimittava pitääkseen rikollisuus aisoissa, ja se päättääkin säätää lain, jonka mukaan kuka tahansa voi etsintäkuuluttaa kenet tahansa. Uuden lain myötä rikollisista tuleekin palkkionmetsästäjiä, ja tilanne lähtee lainvalvojien hallinnasta.
Näyttelijöitä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jean-Louis Trintignant  | … |  Gordon / Silence  |
|  Klaus Kinski  | … |  Tigrero / Loco  |
|  Frank Wolff  | … |  sheriffi Gideon Burnett  |
|  Luigi Pistilli  | … |  Henry Pollicut  |
|  Mario Brega  | … |  Martin  |
|  Carlo D'Angelo  | … |  kuvernööri  |
|  Marisa Merlini  | … |  Regina  |
|  Maria Mizar  | … |  salonkityttö  |
|  Marisa Sally  | … |  salonkityttö  |
|  Raf Baldassarre  | … |  Sanchez  |
|  Spartaco Conversi  | … |  Walter  |
|  Remo De Angelis  | … |  valesheriffi  |
|  Mirella Pamphili  | … |  salonkityttö  |
|  Vonetta McGee  | … |  Pauline Middleton  |
Kohtelu Suomessa

Valtion elokuvatarkastamo langetti elokuvalle 6.6.1969 ikärajan KK (Kokonaan kielletty) perusteena elokuvan raaistavuus. Elokuvaa ei siten saanut Suomessa laillisesti näyttää, levittää eikä esittää. Elokuva oli täysin kielletty aina vuoteen 1989 saakka, jolloin uusintatarkastuksessa (18.2.1989) elokuvan ikärajaa alennettiin tasolle K18. Elokuvan K18 versio oli kuitenkin useita minuutteja lyhennetty alkuperäisestä. Elokuva ei ole koskaan saanut virallista valkokangasensi-iltaansa Suomessa.
Aiheesta muualla

Suuri hiljaisuus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
DVDPlaza: Suuri hiljaisuus -arvostelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Elitisti: Suuri hiljaisuus -arvostelu
Kiharahokot

| Kiharahokot |
| --- | --- |
 Isohokko (Crax alector)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kanalinnut Galliformes
Heimo::  Hokot Cracidae
Suku::  Kiharahokot  Crax  Linnaeus, 1758
Katso myös
   Kiharahokot Wikispeciesissä   Kiharahokot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiharahokot eli hokkokanat (Crax) on hokkojen heimoon kuuluva kanalintusuku. Kiharahokkojen sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan seitsemän lajia.
Kiharahokkoihin kuuluvia lajeja

Aarnihokko (Crax rubra)
Isohokko (Crax alector)
Kaljunaamahokko (Crax fasciolata)
Keltaliuskahokko (Crax daubentoni)
Punahelttahokko (Crax globulosa)
Punanokkahokko (Crax blumenbachii)
Sininokkahokko (Crax alberti)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
UniProt, Taxonomy: Crax (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q869569  Wikispecies: Crax  ADW: Crax  BOLD: 4343  CoL: 3VGB  EPPO: 1CRAXG  GBIF: 2482167  iNaturalist: 2044  IRMNG: 1200016  ITIS: 175756  NCBI: 83282  Open Tree of Life: 979429  Paleobiology Database: 124219  Paleobiology Database: 124219  Plazi: EB29D0DB-9361-77B8-9265-6F9087317A5F  ZooBank: 480CB48A-F132-43AC-8A6B-61FE598B9388
Viestitarkastaja

Viestitarkastaja on Suomen puolustusvoimissa viestiaselajin koulutuksen tasoa valvova ja aselajin uudistumisesta vastaava upseeri.
Tehtävä on sijoitettu Maavoimien esikuntaan Mikkeliin. Muita aselajitarkastajien tehtäviä ovat ilmatorjunnan tarkastaja, huollon tarkastaja, pioneeritarkastaja, jalkaväen tarkastaja ja tykistön tarkastaja.
Viestitarkastajia ja johtamisjärjestelmäosaston osastopäälliköitä Puolustusvoimissa

Nykyinen viestitarkastaja on eversti Antti Tunkkari.
Viestitarkastajana ovat toimineet:
kenraalimajuri (1944) Leo Ekberg PM viestikomentaja 1939-1944, puolustusvoimien viestikomentaja (v:sta 1953 viestipäällikkö) 1945-1954
kenraaliluutnantti (1961) Olavi Huhtala PE viestipäällikkö 1954-1960, viestitarkastaja 1960-1962
kenraalimajuri (1963) Risto Kare 1963-1965
kenraalimajuri (1965) Pehr-Johan Gummerus 1965-1967
eversti (1960) Aijol Brandt 1967-1968
eversti (1966) Pentti Myyryläinen 1968 - 1974
eversti (1973) Erik Kiira 1974-1978
eversti (1974) Kalervo Kärpänoja 1978-1980
eversti (1978) Raimo Penttinen 1981-1986
eversti (1977) Kalevi Markkula 1986-1991
eversti (1986) Antti Aittoniemi 1991-1994
eversti (1993) Jarmo Myyrä 1994-1998
eversti (1994) (Oiva) Seppo Uro 1998-31.12.2000
everstiluutnantti Risto Mäkelä viransijainen 1.1.-31.7.2001
eversti (2001) Simo Alho 1.8.2001-28.2.2003
eversti (1998) Esko Vainio 1.3.2003-30.6.2006
eversti (2000) Heikki Liimatainen 1.7.2006-1.7.2007
eversti (2003) Tapio Forselius Pääesikunnan viestitarkastaja 1.7.2007, tehtävän siirryttyä Maavoimien esikuntaan, Maavoimien viestitarkastaja 1.1.2008-31.12.2010 asti
eversti (2007) Juha Mattila 1.1.2011 - 31.12.2012 yhdisti maavoimien johtamisjärjestelmäpäällikkyyden viestitarkastajan tehtävään.
eversti (2004) Harri Virtanen 1.1.2013 - 31.12.2014
eversti (2014) Yrjö Sairanen 1.1. - 31.12.2015
eversti (2015) Eero Valkola 1.1.2016 - 28.2.2021
eversti Antti Tunkkari 1.3.2021 alkaen
Candice King

| Candice King |
| --- | --- |
 Candice King San Diegon Comic-Conissa 2015.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Candice Rene King
Syntynyt: 13. toukokuuta 1987 (ikä 37)  Houston, Texas, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä, laulaja
Puoliso:  Joe King (2013–2022)
Lapset:  Florence May King ja Josephine June King
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Candice King
Aktiivisena:  2007–
Merkittävät roolit:  Caroline Forbes (Vampyyripäiväkirjat)
Aiheesta muualla
IMDb 
Candice Rene King (o.s. Accola; s. 13. toukokuuta 1987 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka tunnetaan parhaiten roolistaan CW:n kauhu-fantasiasarjassa Vampyyripäiväkirjat.
Varhainen elämä

Accola syntyi Houstonissa ja varttui Edgewoodissa, Floridassa. Hänen isänsä Kevin on kirurgi ja äiti Carolyn on entinen ympäristöinsinööri. Molemmat Accolan vanhemmat ovat aktiivisia poliitikkoja. Hänellä on yksi nuorempi veli. Accolan sukujuuret ovat Englannista, Sveitsistä, Ranskasta ja Norjasta.
Ura

Agentti löysi Accolan tämän ollessa teini-ikäinen. Sen seurauksena Accola muutti Los Angelesiin kesken juniorivuoden Lake Highland Preparatory Schoolissa. Kuusi kuukautta myöhemmin hän sai levytyssopimuksen ja julkaisi albumin nimeltä It’s Always the Innocent Ones. Accola suoritti high schoolin loppuun ja valmistui vuonna 2005. Hän esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan Pirate Camp vuonna 2007. Accola on myös vieraillut suosituissa televisiosarjoissa, kuten Ensisilmäyksellä, Supernatural ja Kampus Greek. Hän on myös näytellyt elokuvissa kuten On The Doll, Juno, Deadgirl ja X's & O's.
Ennen Vampyyripäiväkirjoja Accola toimi Miley Cyrusin taustalaulajana Hannah Montana & Miley Cyrus: Best of Both Worlds Concertissa sekä elokuvassa Hannah Montana: The Movie.
Vampyyripäiväkirjoissa Accola on esiintynyt ensimmäiseltä tuotantokaudelta vuodesta 2009 lähtien. Hän näyttelee Elena Gilbertin ja Bonnie Bennettin parasta ystävää Caroline Forbesia.
Vuonna 2010 Accola vieraili televisiosarjassa Drop Dead Diva Jessica-nimisenä Confetti-popryhmän jäsenenä yhdessä Mackenzie Mauzyn kanssa.
Vuonna 2022 Accola esiintyi vielä viimeisen kerran Vampyyripäiväkirjat-universumissa. Hän esiintyi Legacies-sarjan viimeisessä jaksossa tyttärensä Florence Mayn kanssa.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Pirate Camp | Annalisa/Tom |  |
| 2007 | Juno | Amanda |  |
| 2007 | On The Doll | Melody |  |
| 2007 | X's & O's | Gwenin ystävä |  |
| 2008 | Deadgirl | JoAnn |  |
| 2009 | Love Hurts | Sharon |  |
| 2010 | Kingshighway | Sophia |  |
| 2011 | The Truth About Angels | Caitlin Stone |  |
| 2020 | After We Collided | Kimberly Vance |  |
| 2022 | Suitcase Killer: The Melanie McGuire Story | Melanie McGuire |  |
| Vuosi | Sarja | Rooli | Jaksot |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Ensisilmäyksellä | Amy | ”Something Borrowed” |
| 2009 | Supernatural | Amanda Heckerling | ”After School Special” |
| 2009 | Kampus Greek | Alice | ”Isn't It Bro-mantic?” |
| 2009–2017 | Vampyyripäiväkirjat | Caroline Forbes | 171 jaksoa |
| 2010 | Drop Dead Diva | Jessica Orlando | ”Begin Again” |
| 2018 | Vampyyrien sukua | Caroline Forbes | 5 jaksoa |
| 2022 | Legacies | Caroline Forbes | 1 jakso |
| 2019 | The Orville | Solana Kitan | ”Home” |

| Vuosi | Nimi | Huomioita |
| --- | --- | --- |
| 2008 | Hannah Montana & Miley Cyrus: Best of Both Worlds Concert | taustalaulaja |
Yksityiselämä

Accola seurusteli The Fray -yhtyeen kitaristin Joe Kingin kanssa heidän tavattuaan Super Bowlissa 2011. He kihlautuivat vuonna 2013 ja solmivat avioliiton lokakuussa 2014. Accolasta tuli myös äitipuoli Kingin kahdelle tyttärelle. Elokuussa 2015 Accola ja King ilmoittivat odottavansa ensimmäistä yhteistä lastaan. Accola synnytti tyttären tammikuussa 2016. Joulukuussa 2020 pari saivat toisen yhteisen lapsensa. Toukokuussa 2022 he ilmoittivat erostaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Candice King Wikimedia Commonsissa
Candice Accolan haastattelu - The Global Townhall (englanniksi)
Candice Accola Online (Arkistoitu – Internet Archive)
Candice Accola Web (Arkistoitu – Internet Archive)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat 2 
Muut:  Europeana 
Candice Accola vuonna 2007.
Mirka

| Mirka |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  30. huhtikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  2. joulukuuta
Muunnelmia:  Mirkka, Mirja, Mirva
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Mirjam
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mirka on suomalainen etunimi, yksi Mirjam-nimen monista muunnelmista. Heprealaisperäisen Mirjam-nimen on selitetty tarkoittavan joko näkijätärtä ja herratarta, kaivattua tai erään selityksen mukaan katkeraa. Mirkan nimipäivä on 30. huhtikuuta.  Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Mirka on annettu noin 2550 naiselle ja noin 50 miehelle. Yli puolet Mirka-nimisistä on 1980- ja 1990-luvuilla syntyneitä.
Tunnettuja Mirkoja

Mirka Dettmann, o.s. Jarchovská (s. 1972), tšekkiläis-suomalainen koripalloilija ja valmentaja
Mirka Hintsanen (s. 1976), suomalainen psykologian professori
Mirka Kilpijärvi (s. 1991), suomalainen koripalloilija
Mirka Rahman, Kristiina Bruun (s. 1970), suomalainen kirjailija, markkinointihenkilö ja luennoitsija
Mirka Rantanen (s. 1971), suomalainen rumpali
Mirka Rintamäki (s. 1993), suomalainen pesäpalloilija
Mirka Soinikoski (s. 1975), suomalainen lääkäri ja Vihreiden kansanedustaja
Mirka Tuovinen (s. 1987), suomalainen tietokirjailija sekä terveys- ja ruoka-alan vaikuttaja
Mirka Viitala (s. 1975), suomalainen pianisti
Syvä uni (vuoden 1946 elokuva)

| Syvä uni> The Big Sleep |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Howard Hawks
Käsikirjoittaja:   William Faulkner  Leigh Brackett  Jules Furthman 
Perustuu:  Raymond Chandlerin romaaniin Syvä uni
Tuottaja:  Howard Hawks
Säveltäjä:  Max Steiner
Kuvaaja:  Sidney Hickox
Leikkaaja:  Christian Nyby
Tuotantosuunnittelija:  Carl Jules Weyl
Lavastaja:  Carl Jules Weyl
Pääosat:   Humphrey Bogart  Lauren Bacall 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   23. elokuuta 1946  Suomi: 1. heinäkuuta 1949 
Kesto:  114 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Humphrey Bogart ja Lauren Bacall elokuvassa.
Syvä uni (The Big Sleep) on Howard Hawksin ohjaama film noirin klassikkoelokuva vuodelta 1946, joka perustuu Raymond Chandlerin samannimiseen romaaniin.
Humphrey Bogart esittää kovaksi keitettyä yksityisetsivää Philip Marlowea. Marlowe joutuu vedetyksi tapaukseen, johon liittyvät kadonnut mies, rikkaan kenraalin kaksi aikuista tytärtä, mutkikas kiristyskuvio ja useita murhia. Femme fatale -tyyppistä vanhempaa tytärtä esittää Lauren Bacall.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Humphrey Bogart  | … |  Philip Marlowe   |
|  Lauren Bacall  | … |  Vivian Rutledge (o.s. Sternwood)   |
|  John Ridgely  | … |  Eddie Mars   |
|  Martha Vickers  | … |  Carmen Sternwood   |
|  Regis Toomey  | … |  ylitarkastaja Bernie Ohls   |
|  Charles Waldron  | … |  kenraali Sternwood   |
|  Charles D. Brown  | … |  Norris, Sternwoodien hovimestari   |
|  Bob Steele  | … |  Lash Canino   |
|  Elisha Cook Jr.  | … |  Harry Jones   |
|  Louis Jean Heydt  | … |  Joe Brody   |
|  Sonia Darrin  | … |  Agnes Lowzier, myyjä A. J. Geigerin kirjakaupassa   |
|  Dorothy Malone  | … |  Acme-kirjakaupan myyjä   |
|  Peggy Knudsen  | … |  Mona Mars   |
Tuotanto

Kirjailija William Faulkner laati käsikirjoituksen Leigh Brackettin ja Jules Furthmanin kanssa Raymond Chandlerin romaanin pohjalta. Juoni on niin monimutkainen, ettei Faulkner itsekään ymmärtänyt sitä kokonaan.
Kuuluisan tarinan mukaan sen paremmin käsikirjoittajat kuin ohjaaja Howard Hawks eivät kirjaa lukemalla keksineet, kuka murhasi yhden sivuhahmon, autonkuljettaja Owen Taylorin. Lopulta Chandlerille lähetettiin sähke: ”Kuka tappoi Owen Taylorin?”. Chandler kuulemma luki kirjansa uudelleen ja sähkötti takaisin ”En tiedä”. Asia ei ratkennut vaan jäi arvoitukseksi.
Vastaanotto

Elokuva on valittu talletettavaksi Yhdysvaltojen National Film Registryyn.
Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kokoon luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja Syvä uni pääsi mukaan kahdeksalla äänellä.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Syvän unen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Elokuva oli Suomessa Valtion elokuvatarkastamon kokonaan kieltämä vuodesta 1946 vuoteen 1949. Sensuurista vapautumisen jälkeen elokuva sai ensi-iltansa Suomessa 1.7.1949.
Aiheesta muualla

Syvä uni Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Syvä uni (1946) Kino Regina. Viitattu 2.6.2022.
Hertteli, Sakari: The Big Sleep, Syvä uni. Saunalahti.fi/~herttsa1. Arkistoitu 10.11.2007. Viitattu 2.6.2022.
Aalto-yliopiston neurotieteen ja lääketieteellisen tekniikan laitos

Aalto-yliopiston neurotieteen ja lääketieteellisen tekniikan laitos (engl. Aalto University Department of Neuroscience and Biomedical Engineering) on yksi viidestä Aalto-yliopiston perustieteiden korkeakoulun laitos. Neurotieteen ja lääketieteellisen tekniikan laitos tutkii ja opettaa ihmisaivojen, -mielen ja -elimistön dynaamisia toimintoja. Neurotieteen ja lääketieteellisen tekniikan laitos yhdistää systeemisen ja kognitiivisen neurotieteen sekä lääketieteelliseen tekniikkaan että biofysiikkaan.
Laitoksen siteeratuin tutkija on Riitta Hari, jolla on 62 868 sitaattia (5.1.2025).
Tutkimusryhmät

Neurotieteen ja lääketieteellisen tekniikan laitoksessa toimii yhteensä 15 tutkimusryhmää, jotka ovat seuraavat (tutkimusryhmän nimen jälkeen ilmoitettu johtaja ja johtajan sitaatit):
Neuroimaging methods group, NIMEG (Lauri Parkkonen, 12 491 sitaattia 5.1.2025)
Aivot ja mieli -laboratorio (Iiro Jääskeläinen, 13 549 sitaattia 5.1.2025)
Ala-Laurila Lab (Petri Ala-Laurila, 1 275 sitaattia 5.1.2025)
Ihmisen liikejärjestelmän neurotieteen tutkimusryhmä, MOTOR (Harri Piitulainen, 1 944 sitaattia 5.1.2025)
Kielen kuvantaminen (Riitta Salmelin, 20 628 sitaattia 5.1.2025)
Near-infrared spectroscopy and imaging group, NIRS (Ilkka Nissilä, 1 685 sitaattia 5.1.2025)
Medical Ultrasonics Laboratory, MEDUSA (Heikki Nieminen, 2 146 sitaattia 5.1.2025)
MEG-MRI-aivokuvantamisen ryhmä (Risto Ilmoniemi, 49 127 sitaattia 5.1.2025)
Molecular Nanoengineering (Anton Kuzyk, 7 615 sitaattia 5.1.2025)
Solutason biofysiikka (Ari Koskelainen, 1 010 sitaattia 5.1.2025)
Attention and Memory, aivoAALTO (Riitta Hari, 62 868 sitaattia 5.1.2025)
Engineered Nanosystems (Jukka Tulkki, 5 309 sitaattia 5.1.2025)
Transkraniaalinen magneettistimulaatio, TMS (Risto Ilmoniemi, 49 127 sitaattia 5.1.2025)
Translationaalisen kognitiivisen neurotieteen laboratorio (Juha Salmitaival, 3 249 sitaattia 5.1.2025)
Yksittäisten molekyylien dynamiikka soluissa (Jarno Mäkelä, 569 sitaattia 5.1.2025)
Professorit, lehtorit ja tieteilijät

Matti Hämäläinen (42631 sitaattia 6.1.2025)
Lauri Parkkonen (12497 sitaattia 6.1.2025)
Matti Stenroos (2289 sitaattia 6.1.2025)
Enrico Glerean (8232 sitaattia 6.1.2025)
Mikko Hakala (3465 sitaattia 6.1.2025)
Veikko Jousmäki (11178 sitaattia 6.1.2025)
Toni Auranen (553 sitaattia 6.1.2025)
Tuomas Tolvanen (293 sitaattia 6.1.2025)
Stéphane Deny (3566 sitaattia 6.1.2025)
Iiro Jääskeläinen (13557 sitaattia 6.1.2025)
Anton Kuzyk (7618 sitaattia 6.1.2025)
Koen van Leemput (21110 sitaattia 6.1.2025)
Jarno Mäkelä (569 sitaattia 6.1.2025)
Heikki Nieminen (2147 sitaattia 6.1.2025)
Matias Palma (14156 sitaattia 6.1.2025)
Hanna Renvall (1888 sitaattia 6.1.2025)
Riitta Salmelin (20635 sitaattia 6.1.2025)
Linda Henriksson (1670 sitaattia 6.1.2025)
Matti Stenroos (2289 sitaattia 6.1.2025)
Riitta Hari (62874 sitaattia 6.1.2025)
Risto Ilmonieni (49138 sitaattia 6.1.2025)
Mikko Sams (26199 sitaattia 6.1.2025)
Jukka Tulkki (5309 sitaattia 6.1.2025)
Petri Ala-Laurila (1276 sitaattia 6.1.2025)
Nina Forss (7891 sitaattia 6.1.2025)
Dubravok Kicic (1817 sitaattia 6.1.2025)
Mia Liljeström (1033 sitaattia 6.1.2025)
Pantelis Lioumis (3376 sitaattia 6.1.2025)
Maria Nazarova (1071 sitaattia 6.1.2025)
Ilkka Nissilä (1685 sitaattia 6.1.2025)
Gabriel Allina (137 sitaattia 6.1.2025)
Xuan-Hung Pham (2456 sitaattia 6.1.2025)
Ivan Radevic (163 sitaattia 6.1.2025)
Sanjeev Ranjan (828 sitaattia 6.1.2025)
Juha Salmitaival (3249 sitaattia 6.1.2025)
Victor Souza (619 sitaattia 6.1.2025)
Marijn van Vliet (920 sitaattia 6.1.2025)
Laitoksen professorit, lehtorit ja tietelijät (10 henkeä; 2 naista ja 8 miestä; Matti Hämäläinen, Lauri Parkkonen, Veikko Jousmäki, Iiro Jääskeläinen, Koen van Leemput, Matias Palma, Riitta Salmelin, Riitta Hari, Risto Ilmonieni, Mikko Sams), joilla on yli 10 000 sitaattia, omaavat yhteensä 273 975 sitaattia. Laitoksen kaikilla professoreilla, lehtoreilla ja tietelijöillä (37 henkeä; 29 miestä ja 8 naista) on yhteensä 340 384 sitaattia. Toisin sanoen 27 % omaa 80 % sitaateista. Toisin sanoen samoin kuin kaikkien muidenkin yliopistojen eri laitosten sitaatit myös tämän laitoksen sitaatit noudattavat Pareto-jakaumaa.