stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
VMRO-DPMNE

Vnatrešna makedonska revolucionerna organizacija – Demokratska partija za makedonsko nacionalno edinstvo (mak. Внатрешна македонска револуционерна организација – Демократска партија за македонско национално единство, ВМРО-ДПМНЕ, suom. Sisäinen makedonialainen vallankumouksellinen järjestö – Demokraattinen puolue makedonialaisen kansallisen yhtenäisyyden puolesta) eli VMRO-DPMNE on Pohjois-Makedoniassa toimiva keskustaoikeistolainen, kristillisdemokraattinen puolue.
Historia

Puolueen nimi tulee 1800-luvun Osmanien valtakunnassa toimineelta Sisäiseltä makedonialaiselta vallankumoukselliselta järjestöltä eli VMRO:lta, jonka perintöä puolue katsoo vaalivansa.
VMRO-DPMNE perustettiin 17. kesäkuuta 1990 Skopjessa. Ensimmäisissä monipuoluevaaleissa 1990 se nousi suurimmaksi puolueeksi. Puolue ei kuitenkaan noussut tuolloin hallitukseen, koska sen olisi pitänyt liittoutua etnisten albaanien puolueen kanssa, mitä se ei halunnut tehdä nationalistisen taustansa vuoksi. VMRO-DPMNE nousi hallitukseen vasta vuoden 1998 vaalien jälkeen, jolloin Ljubčo Georgievski valittiin pääministeriksi. VMRO-DPMNE:n ehdokas Boris Trajkovski valittiin myös presidentiksi 1999.
VMRO-DPMNE kärsi vaalitappion vuoden 2002 vaaleissa, mutta nousi jälleen hallitukseen vuoden 2006 vaalien jälkeen, pääministerinä Nikola Gruevski.
Kesän 2011 vaaleissa puolue menetti asemiaan, mutta pysyi suurimpana. Se sai 56 paikkaa 120-paikkaisesta parlamentista.
Aiheesta muualla

http://www.vmro-dpmne.org.mk/
Vidimir

Vidimir (k. 473) oli Pannonian ostrogoottien kuningas. Vidimir oli kuningas Vandalariuksen poika, ja jakoi kuninkuuden veljiensä Valamirin ja Theodemirin kanssa. Vidimir hallitsi ostrogoottien valtakunnan keskisiä osia, jotka sijaitsivat nykyisen Slavonian alueella.
Kun ostrogootit jättivät Pannonian, siirtyi Vidimir Italiaan, jossa hän kärsi useita tappioita taisteluissa. Jordanesin mukaan keisari Glycerius lähetti Vidimirin kuoltua tämän pojan – jonka nimi oli myös Vidimir – heimoineen Galliaan, jossa he asettuivat Limousineen.
Veneheitto

Seututien 800 ja yhdystien 8794 risteys Veneheitossa Kestilään päin katsottuna.
Veneheitto on kylä Vaalan kunnan länsiosassa Pohjois-Pohjanmaalla Oulujärven länsipuolella Oulun läänissä. Kylän asukasluku on noin 450. Kylä sijaitsee seututien 800 varressa. Sen etäisyys on Kestilästä 17 kilometriä ja Vaalasta 25 kilometriä.
Veneheitto on valittu vuoden 1997 kainuulaiseksi kyläksi. Veneheiton epävirallisen vaakunan on piirtänyt Aarne Tervonen.[lähde? ] Kylässä toimii nykyisin 35 karjatilaa, joista kymmenen on luomutilojapäivitettävä.
Veneheitto sai nimensä siitä, että 1500-luvulla ihmiset tulivat veneellä Siikajokea pitkin kohti Oulujärveä kalastamaan ja kirkkoon. He joutuivat jättämään veneensä nykyisen Veneheiton kylän keskustan kohdalle ja jatkamaan kulkuaan jalkaisin vajaat kymmenen kilometriä.
Palvelut

Asiamiesposti (92830 Veneheitto)
Tapahtumat

Veneheiton Vertivestivaali -kulttuuritapahtuma
Valhalla (yhtye)

| Valhalla> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1997–2010
Tyylilaji:  Heavy metal, Power metal
Kotipaikka:  Bilbao, Espanja
Laulukieli:  englanti
Levy-yhtiö:  Agnat  Zero Records  Goimusic  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valhalla oli vuonna 1997 perustettu espanjalainen power metal -yhtye.
Jäsenet

Javier "Patxa" Navarro - laulu (1999-2010)
Mikel Martinez - kitara (1997-2010)
Ignacio "Jevo" Garamendi - kitara (1997-2010) (laulu 1997-1999)
Chefy - basso (2001-2005, 2006-2010)
Iván Corcuera - rummut (1997-2010)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Kepa Jordan - basso (2005-2006)
Iván Valdemoros - basso (1997-2001)
Xabier Coto - kitara (1997)
Julkaisut

Guardians of Metal (Demo) - 1998
Beyond the Underworld (Agnat) - 2000
Once upon a Time (Zero Records) - 2001
Nightbreed (Goimusic) - 2003
The Aftermath (Agnat) - 2005
Aiheesta muualla

Valhalla en Metal Archives
Guardians of Metal (Youtube)
Heroes (Youtube)
Inseminator (Youtube)
Vasile Tomoiagă

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Vasile Tomoiagă |  Vasile Tomoiagă |  Vasile Tomoiagă |  |
Maa:   Romania
Miesten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Los Angeles 1984 | perämiehellinen kaksikko |  |
|  Hopeaa | Soul 1988 | perämiehellinen nelonen |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bled 1989 | perämiehellinen nelonen |  |
|  Hopeaa | Hazewinkel 1985 | perämiehellinen kaksikko |  |
|  Pronssia | Kööpenhamina 1987 | perämiehellinen kaksikko |  |
Vasile Tomoiagă (s. 20. tammikuuta 1964 Vișeu de Sus, Maramureș) on romanialainen soudun olympiamitalisti ja maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 197 cm.
Tomoiagă saavutti olympiahopeaa perämiehellisessä kaksikossa Los Angelesissa 1984 ja perämiehellisessä nelosessa Soulissa 1988. Hän sijoittui Soulissa lisäksi neljänneksi perämiehellisessä kaksikossa.
Tomoiagă voitti perämiehellisen nelosen maailmanmestaruuden 1989. Perämiehellisessä kaksikossa hän saavutti MM-hopeaa 1985 ja MM-pronssia 1987 sekä sijoittui neljänneksi 1986. Lisäksi hän sijoittui neljänneksi kahdeksikossa 1991 ja kuudenneksi perämiehellisessä nelosessa 1990.
Uuden Musiikin Kilpailu 2021

| Uuden Musiikin Kilpailu 2021 |
| --- | --- |

Tyyli:  Laulukilpailu, musiikki, viihde, tositelevisio
Pääosissa:  Juontaja:  Antti Tuisku Kommentaattorit: Mikko Silvennoinen (suomi) Johan Lindroos ja Eva Frantz (ruotsi) Levan Tvaltvadze (venäjä) Jani Kareinen ja Katri Norrlin (englanti) Sanna Pirkkalainen ja Toni Laaksonen (juontaja) (radio)
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle
Jaksoja:  Finaali:   20. helmikuuta 2021
Ikäraja:  
Tuotanto
Tuottaja(t):  Anssi Autio
Tuotantoyhtiö(t):  Yleisradio
Edeltäjä:  Uuden Musiikin Kilpailu 2020
Seuraaja:  Uuden Musiikin Kilpailu 2022
Palkinnot
Ehdokkuudet:  Kultainen Venla 2021 (Vuoden musiikkiviihde)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Uuden Musiikin Kilpailu 2021 (UMK21) järjestettiin 20. helmikuuta 2021 Tampereen Mediapoliksessa. Se oli järjestyksessään kymmenes Uuden Musiikin Kilpailu, ja siinä valittiin Suomen edustaja vuoden 2021 Eurovision laulukilpailuun Rotterdamiin Alankomaihin. Uuden Musiikin Kilpailun voitti Blind Channel kappaleella "Dark Side".
Formaatti

Vuoden 2021 Uuden Musiikin Kilpailun avoin haku järjestettiin 1.–7. syyskuuta 2020 ja hakemuksia tuli 278. Lopulliset seitsemän finalistia valitsi asiantuntijoista koostuva raati. Finalistit julkistettiin yleisölle 13. tammikuuta 2021. Voittaja valittiin yleisöäänestyksen ja kansainvälisten raatien yhteistuloksella. Yleisöäänestyksen painoarvo oli 75 prosenttia ja kansainvälisten raatien 25 prosenttia. Kansainväliset raadit olivat vuonna 2021 Alankomaat, Espanja, Islanti, Iso-Britannia, Puola, Sveitsi ja Yhdysvallat.
Kilpailun kulku

Kilpailun finaali järjestettiin Tampereen Mediapoliksessa lauantaina 20. helmikuuta 2021 ilman yleisöä. Se lähetettiin suorana lähetyksenä Yle TV1 -kanavalla. Finaalia seurasi esityspäivänä keskimäärin 1 148 000 katsojaa. Ääniä annettiin yhteensä 138 195 kappaletta.
Kilpailun kulku > Finaali

| Nro | Artisti | Kappale | Raadin pisteet | Yleisöäänet> Äänet | Yleisöäänet> Prosenttia | Yleisöäänet> Pisteet | Yhteensä | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Teflon Brothers & Pandora | ”I Love You” | 30 | 23 493 | 17,0 | 150 | 180 | 2 |
| 2 | Aksel | ”Hurt” | 56 | 8 154 | 5,9 | 52 | 108 | 5 |
| 3 | Laura | ”Play” | 4 | 1 382 | 1,0 | 9 | 13 | 7 |
| 4 | Danny | ”Sinä päivänä kun kaikki rakastaa mua” | 22 | 5 942 | 4,3 | 38 | 60 | 6 |
| 5 | Oskr | ”Lie” | 62 | 8 292 | 6,0 | 53 | 115 | 4 |
| 6 | Blind Channel | ”Dark Side” | 72 | 75 040 | 54,3 | 479 | 551 | 1 |
| 7 | Ilta | ”Kelle mä soitan” | 48 | 15 892 | 11,5 | 101 | 149 | 3 |
| Kansainvälisten raatien antamat pisteet> Nro | Kansainvälisten raatien antamat pisteet> Kappale | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet> Yhteensä |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ”I Love You” | 6 | 2 | 2 | 0 | 6 | 4 | 10 | 30 |  |  |  |
| 2 | ”Hurt” | 10 | 12 | 8 | 8 | 4 | 8 | 6 | 56 |  |  |  |
| 3 | ”Play” | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 2 | 0 | 4 |  |  |  |
| 4 | ”Sinä päivänä kun kaikki rakastaa mua” | 4 | 4 | 4 | 4 | 2 | 0 | 4 | 22 |  |  |  |
| 5 | ”Lie” | 8 | 10 | 10 | 10 | 12 | 10 | 2 | 62 |  |  |  |
| 6 | ”Dark Side” | 12 | 8 | 12 | 12 | 8 | 12 | 8 | 72 |  |  |  |
| 7 | ”Kelle mä soitan” | 2 | 6 | 6 | 6 | 10 | 6 | 12 | 48 |  |  |  |
Kansainvälisten raatien pisteiden antajat
   – William Lee Adams   – Zibbz   – Carlton Wilborn   – Lanberry   – Klemens Hannigan   – Soraya Arnelas   – Katja Zwart
Vasile Lupu

Vasile Lupu
Vasile Lupu (noin 1593 – 1661) oli Moldavian ruhtinas vuosina 1634–1653. Hän oli mahdollisesti albanialaista syntyperää, joidenkin lähteiden mukaan romaanista aromanian kieltä äidinkielenään puhunut. Romanialaiset pajarit eli suurmaanomistajat valitsivat hänet ruhtinaakseen, koska hän oli vastustanut kreikkalaisten ja Levantin valtapyrkimyksiä alueella.
Vasile Lupun aikaisista luomuksista on mainittava Iașin Kolmen hierarkin Vasilen, Grigoren ja Ioanin (Trei Ierarhi) luostari ja kirkko.[lähde? ] Hänen kehotuksestaan Kiovan Mohyla-akatemian professorit perustivat Iaşiin 1640 slaavilais-latinalaisen kollegion, jonka johtoon tuli Sofroni Potšaskyi.
Vasile Lupun tytär oli prinsessa Roksana Lupu (k. 1686), jonka puoliso oli Tymiš H’melnytskyi.
Uuden Musiikin Kilpailu 2020

| Uuden Musiikin Kilpailu 2020 |
| --- | --- |

Tyyli:  Laulukilpailu, musiikki, viihde, tositelevisio
Pääosissa:  Juontajat:  Krista Siegfrids Mikko Silvennoinen Juuso Kallio (Greenroom) Ville Eerikkilä (Greenroom)
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle
Jaksoja:  Finaali:   7. maaliskuuta 2020
Ikäraja:  
Tuotanto
Tuottaja(t):  Anssi Autio
Tuotantoyhtiö(t):  Yleisradio
Edeltäjä:  Uuden Musiikin Kilpailu 2019
Seuraaja:  Uuden Musiikin Kilpailu 2021 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Uuden Musiikin Kilpailu 2020 (UMK20) järjestettiin 7. maaliskuuta 2020 Tampereen Mediapoliksessa, ja se oli järjestyksessään yhdeksäs Uuden Musiikin Kilpailu. Kilpailussa valittiin Suomen edustaja vuoden 2020 Eurovision laulukilpailuun Rotterdamiin, Alankomaihin. Kilpailun voitti Aksel Kankaanranta kappaleella "Looking Back".
Formaatti

Vuoden 2020 Uuden Musiikin Kilpailun avoin haku järjestettiin 1.–8. marraskuuta 2019 ja hakemuksia tuli yli 400. Lopulliset kuusi finalistia valitsi asiantuntijoista koostuva raati. Finalistit julkistettiin yleisölle 21. tammikuuta 2020. Voittaja valittiin yleisöäänestyksen ja kansainvälisten raatien yhteistuloksella. Kilpailun juonsivat Krista Siegfrids ja Mikko Silvennoinen sekä Juuso Kallio ja Ville Eerikkilä, jotka toimivat haastattelijoina Green Roomissa. Kansainväliset raadit olivat vuonna 2020 Alankomaat, Bulgaria, Espanja, Iso-Britannia, Ruotsi, Saksa, Venäjä ja Viro.
Kilpailun kulku

Kilpailun finaali järjestettiin Tampereen Mediapoliksessa lauantaina 7. maaliskuuta 2020. Se lähetettiin suorana lähetyksenä Yle TV1 -kanavalla. Finaalia seurasi keskimäärin 885 000 televisionkatsojaa.
Kilpailun kulku > Finaali

| Nro | Artisti | Kappale | Raadin pisteet | Yleisön pisteet | Yhteensä | Sija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Catharina Zühlke | ”Eternity” | 42 | 24 | 66 | 5. |
| 2 | Erika Vikman | ”Cicciolina” | 58 | 99 | 157 | 2. |
| 3 | Aksel Kankaanranta | ”Looking Back” | 76 | 94 | 170 | 1. |
| 4 | F3M | ”Bananas” | 64 | 20 | 84 | 4. |
| 5 | Sansa | ”Lover View” | 30 | 6 | 36 | 6. |
| 6 | Tika | ”I Let My Heart Break” | 50 | 77 | 127 | 3. |

| Kansainvälisten raatien antamat pisteet> Nro | Kansainvälisten raatien antamat pisteet> Kappale | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet>  | Kansainvälisten raatien antamat pisteet> Yhteensä |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | "Eternity" | 0 | 6 | 10 | 4 | 6 | 10 | 6 | 0 | 42 |  |  |
| 2 | "Cicciolina" | 4 | 4 | 8 | 10 | 4 | 12 | 4 | 12 | 58 |  |  |
| 3 | "Looking Back" | 12 | 12 | 12 | 6 | 8 | 4 | 12 | 10 | 76 |  |  |
| 4 | "Bananas" | 8 | 8 | 4 | 8 | 12 | 8 | 8 | 8 | 64 |  |  |
| 5 | "Lover View" | 10 | 10 | 0 | 0 | 0 | 6 | 0 | 4 | 30 |  |  |
| 6 | "I Let My Heart Break" | 6 | 0 | 6 | 12 | 10 | 0 | 10 | 6 | 50 |  |  |
Kansainvälisten raatien pisteiden antajat
   – Poli Genova   – Laura Põldvere   – Reinhard Ehret   – Erik Bolks   – Elize Ryd   – Lucía Pérez   – Tutta Larsen   – William Lee Adams
Vasile Tarlev

| Vasile Petru Tarlev |
| --- | --- |

Moldovan 7. pääministeri
 19. huhtikuuta 2001 – 31. maaliskuuta 2008  
Edeltäjä:  Dumitru Braghiș
Seuraaja:  Zinaida Greceanîi
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1963 (ikä 61)  Bașcalia, Basarabeasca, Moldovan SNT, Neuvostoliitto (nykyään Moldova)
Tiedot
Puolue:  Moldovan tasavallan kommunistinen puolue
Uskonto:  itäortodoksi
Vasile Petru Tarlev (moldovaksi Василе Петру Тарлев; ven. Васи́лий Па́влович (Васи́ле) Тарлев, Vasili Pavlovitš (Vasile) Tarlev, s. 6. lokakuuta 1963) on moldovalainen kommunistipoliitikko ja maan entinen pääministeri. Hänestä tuli Moldovan pääministeri 19. huhtikuuta 2001 ja hän jätti aseman maaliskuussa 2008.
Tarlev on syntyperältään bessarabianbulgarialainen.[lähde? ]
Pääministerikautensa jälkeen Tarlev on edustanut kahta pienpuoluetta jotka eivät ylittäneet parlamenttiin vaadittavaa äänikynnystä. Hän yritti 2016 presidenttiehdokkaaksi mutta ei päässyt rekisteröitymään tarvittavien dokumenttien puutteellisuuden vuoksi.
Vespasianai

| Vespasianai |
| --- | --- |
 Vespasianain rauniot.
Sijainti:  Roomalainen agora, Ateena, Attika  Kreikka
Koordinaatit:  37°58′28″N, 23°43′37″E
Rakennustyyppi:  käymälä
Valmistumisvuosi:  1. vuosisata jaa.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vespasianai (lat. Vespasianae eli Latrinae) oli antiikin aikainen käymälärakennus Ateenan Roomalaisella agoralla Kreikassa.
Vespasianain istuinten jäännöksiä.
Vespasianai rakennettiin ensimmäisellä vuosisadalla jaa., ja se toimi roomalaisen agoran julkisena käymälänä. Rakennus sai nimensä keisari Vespasianuksesta, joka rakennutti lukuisia samanlaisia rakennuksia eri puolille valtakuntaa. Käymälän käyttäminen oli maksullista, mistä tuli keisariin liitetty sanonta ”raha ei haise” (pecunia non olet).
Vespasianai sijaitsi agoran koillislaidalla Tuulten tornin pohjoispuolella. Rakennus oli pohjakaavaltaan neliömäinen ja katettu vinolla katolla. Käymälässä oli pyöreillä rei'illä varustettuja istuimia rivissä jokaisella neljällä sivustalla, ja niiden alla kulki viemäröinti. Sisäänkäynti oli yhdellä sivulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vespasianai Wikimedia Commonsissa
Treasure

| Treasure |
| --- | --- |
Toimiala:  videopeliteollisuus
Kotisivu:  www.treasure-inc.co.jp
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Yrityksen ensimmäinen logo
Treasure Co. Ltd (トレジャー) on japanilainen videopelejä kehittävä yritys, jonka perusti joukko Konamin entisiä työntekijöitä 19. kesäkuuta 1992. Treasure on tunnettu kiivaista toimintapeleistään, ja suuresta määrästä pelaamiseen laitetusta luovasta työstä. Pelin suunniteluvaiheessa yleensä otetaan kyseisen genren perusrunko, ja lisätään siihen jotain uutta kontrolleissa tai tasosuunnittelussa. Yritys tunnetaan myös peliensä pomotaisteluista, johon pelit yleensä keskittyvät. Treasure tunnettiin myös politiikastaan olla tuottamatta jatko-osia peleilleen, mutta yrityksen työntekijät ovat useasti sanoneet, ettei kyseistä sääntöä ole edes olemassa.
Treasuren kehittämät pelit

Tähdellä ('*') merkittyjä pelejä ei ole julkaistu Pohjois-Amerikassa/Euroopassa/Australiassa.
Treasuren kehittämät pelit > Pelihalli

Ikaruga (2001, julkaistu itse) *
Radiant Silvergun (1998, julkaistu itse) *
Treasuren kehittämät pelit > Sega Mega Drive

Gunstar Heroes (1993, Sega)
McDonald's Treasure Land Adventure (1994, Sega)
Dynamite Headdy (1994, Sega)
Yu Yu Hakusho Makyo Toitsusen (1994, Sega) *
Alien Soldier (1995, Sega)
Light Crusader (1995, Sega)
Treasuren kehittämät pelit > Sega Saturn

Guardian Heroes (1996, Sega)
Silhouette Mirage (1997, ESP) *
Radiant Silvergun (1998, ESP) *
Treasuren kehittämät pelit > Sega Dreamcast

Bangai-O (1999, ESP)
Ikaruga  (2002, ESP) *
Treasuren kehittämät pelit > Sega Game Gear

Dynamite Headdy ("jatko-osa")
Gunstar Heroes (suora käännös)
Treasuren kehittämät pelit > Nintendo 64

Mischief Makers (1997, Enix)
Bakuretsu Muteki Bangaioh  (1999, ESP) *
Sin and Punishment: Successor to the Earth (2000, Nintendo) * (vain Japanissa)
Treasuren kehittämät pelit > Nintendo GameCube

Ikaruga (2003, Atari)
Wario World (2003, Nintendo)
Treasuren kehittämät pelit > Nintendo Game Boy Advance

Hajime no Ippo: The Fighting
Tiny Toon Adventures: Scary Dreams (myös Tiny Toon Adventures: Buster's Bad Dream)
Astro Boy: Omega Factor (2004, in collaboration with the Sega team, Hitmaker)
Advance Guardian Heroes (2004, Ubisoft)
Gunstar Super Heroes (2005, Sega)
Treasuren kehittämät pelit > Nintendo DS

Bleach: Souten ni Kakeru Unmei (2006, Sega)
Bangai-O Spirits (2008, ESP Software/D3)
Treasuren kehittämät pelit > PlayStation

Rakugaki Showtime*
Silhouette Mirage (1998)
Treasuren kehittämät pelit > PlayStation 2

Silpheed: The Lost Planet
Stretch Panic (myösFreak Out)
Tiny Toon Adventures: Defenders of the Looniverse (peruutettu )
Gradius V (2004, Konami)
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (japaniksi)
SF Kosmo - fanisivusto (englanniksi)
Treasuren historia (englanniksi)
Vilho Vauhkonen

Vilhelm "Vilho" Vauhkonen (6. helmikuuta 1877 Pieksämäki – 1. helmikuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen ampuja ja olympiamitalisti.
Vauhkonen voitti Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920 kaksi pronssia. Lajeina olivat sotilaskivääriammunnan joukkuekilpailu (300 m makuu) ja hirviammunnan parilaukauksien joukkuekilpailu. Hän kilpaili myös Tukholman kesäolympialaisissa 1912.
Vauhkonen voitti vuonna 1912 vapaakiväärin Suomen-mestaruuden. Hän voitti 3 × 20 laukauksen kilpailun tuloksella 462.
Vilho Valjus

Kauppaneuvos Vilho Valjus (1960)
Vilho Olavi Valjus (19. joulukuuta 1920 Haukipudas – 13. marraskuuta 2009 Oulu) oli suomalainen osuustoiminnallisten liikeyritysten johtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Haukiputaan Martinniemellä syntyneen Vilho Valjuksen vanhemmat olivat Juho Valjus ja Lyydia Pahikka-aho ja puoliso vuodesta 1947 Kirsti Männistö. Valjus kävi Hankkijan maataloustavarakurssin 1945 ja Osuuskauppakoulun 1945–1946, opiskeli kauppaopiston aineita 1951–1956, suoritti International Co-op School -kurssin Englannissa 1958 ja hankki liikkeenjohdon jatkokoulutuksen 1970–luvulla. Hän oli apupoika, varastomies, myyjä, myymälänhoitaja, varastonhoitaja ja keskusmyymälänhoitaja Haukiputaan Osuuskaupassa 1936–1940 ja 1944–1945, tarkastaja SOK:n pääkonttorissa 1946, Oulun konttorissa 1946–1947 ja Rovaniemen konttorissa 1948–1951, kouluttaja SOK:n pääkonttorin koulutusosastolla 1952–1955 ja kenttäharjoittelussa SOK:n Tampereen ja Kuopion konttoreissa 1956.
Valjus oli SOK:n Joensuun konttorin johtaja 1957–1960, Jyväskylän konttorin johtaja 1961–1967 ja Oulun konttorin johtaja 1968–1976 ja Helsingin Osuuskaupan toimitusjohtaja 1976–1981. Pellervon kirjeopiston sivutoiminen opettaja Valjus oli 1952–1955. Hänellä oli myös useita osuustoiminnallisia ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Valjus oli reservin kersantti (1942). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1974.
Vaasan kauppahalli

Vaasan kauppahalli vuonna 2017
Vaasan kauppahalli on goottilaistyylisesti rakennettu kauppahalli Vaasan keskustassa. Rakennus on kaavasuojeltu ja se onkin rakennustaiteellisesti ja kulttuurihistoriallisesti merkittävä. Rakennuksen on suunnitellut Vaasan silloinen lääninarkkitehti A. W. Stenfors ja se on rakennettu kahdessa osassa. Ensimmäinen osa, niin sanottu alahalli, valmistui 2. tammikuuta 1902. Jälkimmäinen osa, niin sanottu ylähalli, joka rakennettiin myös Stenforsin piirustusten mukaan, valmistui vasta vuonna 1927. Kulkuyhteys näiden kahden välille avattiin vuonna 1963. Vaasan kauppahallin rakennuttaja ja omistaja on Halli Oy, jonka perustivat hovioikeuden neuvos Oskar Rewell, lääninarkkitehti A. W. Stenfors ja pankinjohtaja K. H. Majantie vuonna 1900.
Aiheesta muualla

Vaasan kauppahallin kotisivut
Halli oy:n kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Vaasan kaupunkiympäristö
| --- | --- |
Puistot:   Aaltopuisto  Alkulan puisto  Alppiruusupuisto  Arboretum  Asemapuisto  Bergmanin puisto  Edvininpolku  Hietalahdenpuisto  Hovioikeudenpuisto  Inkerinpuisto  Isolahden uimaranta  Jukolanpuisto  Jääkärinpuistikko  Kalarannanpuisto  Kasarmintorin puisto  Kaupungintalon puisto  Kirkkopuisto  Kirjastonpuisto  Kirsikkapuisto  Kivikkopuisto · Klemetinpuisto  Koivupuisto · Kotirannanpuisto  Kulmakadun puisto  Kuninkaankartanon puisto  Kustaanlinnanpuisto  Kuunmaisemanpuisto  Kyröntienpuisto  Käämijänpolun puisto  Laamanninpuisto  Lammassaarenpuisto  Lehmuspuisto  Lions-puisto  Läntisen Pitkäkadun korttelipuisto  Maankohoamispuisto  Majavan puisto  Mansikkasaaren puisto  Marianpuisto  Mäkikaivontien toripuisto  Onkilahdenpuisto  Palosaaren toripuisto  Paukkulanpuisto  Pikitehtaanpuisto  Pyhän Marian kirkonpuisto  Radiotien puisto  Rajametsänpuisto  Rantatienpuisto  Rauniopuisto  Räätälinsaari  Salmipuisto  Satamapuisto  Semaforin puisto  Setterberginpuisto  Sorvarinkadun puisto  Suvilahden toripuisto  Tammikaivonpuisto  Tamronpuisto  Teirinpuisto  Terapiasaari  Tiklaspuisto  Vanhan Vaasan asemanpuisto  Vanhan Vaasan kirkkokujanne  Vanhan Vaasan Yxgärde  Vapaudentien puisto  Variskari  Viikingan uimaranta  Viilarinpuisto  Wolffinpuisto 
Rakennukset ja alueet:   Alkulan tila  Espen  Huutoniemen kirkko  Kipinän talo  Kukkaistalo  Kurtenia  Loftet  Maaherrantalo  Meteoriihi  Mustasaaren kirkko  Palosaaren kirkko  Piispasen talo  Pyhän Nikolaoksen kirkko  Rewell Center  Strömsö  Sundomin kirkko  Söderfjärden  Södersundin tuulimylly  Tropiclandia  Vaasan hallintotalo  Vaasan kauppahalli  Vaasan kauppakoulu  Vaasan kauppatori  Vaasan kaupungintalo  Vaasan kirkko  Vesiylioikeus  Vetokannaksen kirkko  Vähänkyrön kirkko  Wasaborgin talo  Wasa Station  Öjbergetin näkötorni 
Patsaat ja veistokset:   100 vuotta rautatien konepajatoimintaa  1939–1944 sotien sankarihaudat  A. A. Levón  Antiikkipatsasjäljennökset  Artturi Leinonen  Auringon lapsi  C. A. Setterberg  Edvinin taidepuisto ja korsukylä  Elämän tie  Gridlock  Heikki Klemetti  Hiljaiset päivät  Härveli-Manick  Inhimilli  J. L. Runeberg  Joachim Kurtén  Jääkäripatsas  Jäätie  Karhu  Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki  Kirkas askel  Lento  Liikenteessä kuolleiden lasten muistomerkki  Lintunainen (Jarl Hemmer)  Lotta-patsas  Luotsi-suihkukaivo  Maasta ja auringosta  Matkakuume  Max  Meander  Merikotka  Merituuli-suihkukaivo  Mussorin pitäjä 600 vuotta  Mustasaaren koulun sankarivainajat  Peikko ja Impi  Pohjanmaan jääkäripataljoonan muistokivi  Ruotsinmaalaisten vapaaehtoisten hauta  Sailing City  Sibylla  Sopimus  Sri Chinmoy  Sundomin kylä 600 vuotta  Suomen Vapaudenpatsas  Syvä jano  Tiedonportaat  Tilateos Cyclus  Toivo Kuula  Totikivi  Triviaalikoulun muistopylväs  Tuulipinta  Työläisten ja torppareiden muistomerkki  Vaasan Jaakkoo  Varjoja metsässä  Veera  Vuoden 1918 muistokivi  Yrittäjäpatsas  Zacharias Topelius