stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Suomen ortodoksisista kirkoista

Luterilaiset kirkot
Ortodoksiset kirkot
Katoliset kirkot
Entiset kirkkorakennukset
Rauniokirkot
Luovutettujen alueiden kirkkorakennukset
Keskiaikaiset kivikirkot
Uusgoottilaiset kirkot
Kansallisromanttiset kirkot
Tämä on luettelo Suomen ortodoksisista kirkkorakennuksista. Sijainti-sarakkeessa on määreenä ensiksi kirkon nykyinen sijaintikunta, sen jälkeen paikkakunta tai entinen kunta. Luettelossa on mainittu Suomessa sijaitsevat ortodoksisten seurakuntien tai luostarien omistamat kirkkorakennukset, ei yksityisiä tsasounia tai rukoushuoneita.
Venäjän ortodoksisen kirkon kirkkorakennukset

Seuraavat kirkot kuuluvat Moskovan patriarkaattin  alaisille seurakunnille, jotka muodostavat Venäjän ortodoksisen kirkon Suomessa.
| Nimi | Kuva | Valmistunut | Sijainti | Kommentteja | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pyhän Nikolauksen kirkko |  | 1938 | Helsinki, Hietaniemi | Pyhän Nikolauksen Seurakunnan‎ kirkko, kirkon nimikkopyhimys Nikolaos Ihmeidentekijä |  |
| Marian ilmestyspäivän kirkko |  | 1953 | Helsinki, Munkkiniemi | Ortodoksisen Pokrovan seurakunnan kirkko, kirkon nimikkopyhimys Neitsyt Maria | ,  |
| Kazanin Jumalanäidin ikonin kirkko |  | 2008 (vihitty) | Pori | Kirkon nimikkopyhimys on Neitsyt Maria |  |
| Pyhittäjä Serafim Sarovilaisen kirkko |  | 2005 | Sastamala | Kirkon nimikkopyhimys on Serafim Sarovilainen |  |
| Neitsyt Marian taivaaseenottamisen kirkko |  | 2002 | Turku | Kirkon nimikkopyhimys on Neitsyt Maria | ,  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Suomen ortodoksiset kirkot Wikimedia Commonsissa
Ortodoksikirkkojen joukossa on rakennushistorian aarteita - Rakennusperinto.fi (Arkistoitu – Internet Archive)
Suomen ortodoksiset katedraalit
Uspenskin katedraali (Helsinki) · Pyhän Nikolaoksen katedraali (Kuopio) · Pyhän Kolminaisuuden katedraali (Oulu)
HMS Äran

| HMS Äran |
| --- | --- |
 HMS Äran

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lindholmens Varv AB, Göteborg
Kölinlasku:  1899
Laskettu vesille:  14. elokuuta 1901
Palveluskäyttöön:  7. syyskuuta 1902
Poistui palveluskäytöstä:  palveluksesta 13. kesäkuuta 1947
Loppuvaihe:  uponnut matkalla romutettavaksi 1968
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 650 t (standardi) 3 735 t (kuormattu)
Pituus:  89,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  15,02 m
Syväys:  5,02 m
Koneteho:  5 500 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  285
Aseistus
Aseistus:  2 × Bofors 210 mm/L44 M/98 -tykkiä 6 × Bofors 152 mm/L44 M/98 -tykkiä 6 × 57 mm/L55 M/89B tykkiä 2 × 37 mm M/89B-tykkiä 2 × 457 mm M/99-torpedoputkea
HMS Äran oli Ruotsin laivaston Äran-luokan rannikkopanssarilaiva.
Valmistus

Alus tilattiin  lokakuussa 1899 Lindholmenin telakalta Göteborgista. Sen koneiston toimitti Motala. Sopimuksen mukaan aluksen tuli valmistua 26 kuukaudessa. Alus laskettiin vesille 14. elokuuta 1901 kumminaan kuningas Oskar II ja se valmistui 7. syyskuuta 1902.
Palvelus

Alus siirrettiin 1920-luvulla pois rannikkolaivastosta paikalliseskaaderiin oltuaan Ahvenanmaalle määrätyn laivasto-osaston (Tukholman eskaaderi) lippulaivana. Se oli 1933–1939 reservissä, mistä alus siirrettiin modernisoitavaksi, jolloin aluksen ilmatorjunta uudistettiin asentamalla neljä 57 millimetrin ja kaksi 40 millimetrin ilmatorjuntatykkiä sekä kaksi kaksipiippuista 8 millimetrin konekivääriä. Alus sijoitettiin 1942 majoitusalukseksi ja tammikuussa 1945 se sijoitettiin Malmöhön ilmatorjunta-alukseksi. Se poistettiin palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 ja myytiin romutettavaksi Marinverkstädernalle Karlskronaan. Alus upposi 1968 Hallandin rannikolla 18 kilometriä Särdalista länteen, kun sitä hinattiin romuttamolle.
Äännös

Äännös on fysikaalinen tapahtuma ihmisen ääntöelimistössä, joka synnyttää ääniaaltoja. Kun ihminen kuulee äännöksen, joka muodostaa ymmärrettävä puhetta, hän aivoissaan analysoi sen ja jakaa sen äänteisiin ja foneemeihin, jotka muodostavat kuultuja sanoja. Äännös sisältää kuultujen äänteiden perusominaisuuksien ohella siirtymäinformaatiota sekä ääntäjän fysiikasta ja ääntämistilanteesta johtuvia yksilöllisiä piirteitä.  Äännöksestä voidaan ottaa spektrogrammi, josta voidaan erottaa äänteitä, sikäli kuin äännös sisältää luonnollisen kielen sanan tai lauseen. Instrumentaalifoneettiset mittaukset muodostavat tieteellisen perustan jokaisen äännetyypin akustisten ominaisuuksien kuvaamiselle.
Ääniväylä

Ääniväylä (engl. vocal tract) eli ilmaväylä eli kajetto (engl. air passage) on puhe-elimistön kaikkien ilmakanavien yhteisnimitys. Ääniväylä käsittää
alakajeton eli kanavan keuhkoista kurkunpäähän (engl. larynx)
yläkajeton eli kurkunpäässä sijaitsevien äänihuulten (engl. vocal cords) yläpuolisen osan.
Äänihuulissa syntyvä ääni kulkee ääntöväylässä nielusta (engl. pharynx) suuontelon kautta huuliin, tai nenäväylän (engl. nasal tract) kautta ilmoille. Ääntöväylä on siis ääniväylän osa, jossa ääntäminen eli artikulaatio (engl. articulation) tapahtuu.
Joskus ääniväylä-termiä käytetään ääntöväylän synonyyminä.
Tim Bozon

| Tim Bozon> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. maaliskuuta 1994 (ikä 30) Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Ranska  Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Timmy, Timothy
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  Lausanne HC
Sarja:  National League A
Pelinumero:  94
Aik. seurat:  Hamilton Bulldogs (AHL) St. John's IceCaps (AHL) Brampton Beast (ECHL) Springfield Thunderbirds (AHL) Manchester Monarchs (ECHL) EHC Kloten (NLA)   Genève-Servette HC (NLA)
NHL-varaus:  64. varaus, 2012 Montreal Canadiens
Timothé Phillipe Bozon (s. 24. maaliskuuta 1994 Saint Louis, Missouri, Yhdysvallat) on ranskalais-yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, jonka pelipaikka on vasen laitahyökkääjä. Bozon pelaa Sveitsin NLA-joukkue Genève-Servettessä. Hän on pelannut urallaan sekä Pohjois-Amerikassa että Sveitsissä. Hän siirtyi juniori-ikäisenä WHL-sarjan Kamloops Blazersiin, ja Montreal Canadiens varasi hänet NHL:ään. Bozon ei kuitenkaan päässyt NHL:ään asti, vaan pelasi siellä juniorisarjojen jälkeen AHL- ja ECHL-liigoissa. Eurooppaan hän palasi vuonna 2017, ja sen jälkeen hän on pelannut Sveitsin pääsarjassa.
Ura > Maajoukkueura

Bozon pelasi alle 18-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011, joista jälkimmäinen turnaus päättyi B-lohkon pronssiin. Hän jakoi siinä Ranskan sisäisen pistepörssin voiton Nicolas Thos’n kanssa tehoilla 3+3=6.
Bozon teki maajoukkuedebyyttinsä vuoden 2013 MM-kilpailujen avausottelussa  Slovakiaa vastaan. Bozon sai siinä syöttöpisteen Damien Raux’n tekemään maaliin. Bozon edusti Ranskaa seuraavan kerran MM-kilpailuissa 2016. Hän on pelannut myös MM-kilpailuissa 2019, 2022 ja 2023.
Bozon on pelannut yhteensä 69 maaottelua ja tehnyt niissä 21 pistettä.
Perhe

Bozon on kolmannen polven maajoukkuekiekkoilija. Hänen isänsä Philippe on ensimmäinen Ranskassa syntynyt ja kiekko-oppinsa saanut pelaaja NHL:ssä. Timin isoisä Alain toimi 1960-luvulla Ranskan maajoukkueen kapteenina. Sekä Philippe että Alain ovat valittu myös Ranskan jääkiekon kunniagalleriaan.
Bozonin äiti on puolestaan alppihiihtäjä Hélène Barbier. Hänen isosiskonsa on Allison Bozon ja pikkuveli Kevin Bozon, joka on myös pelannut Ranskan maajoukkueessa.
Äänilevyn historia

| Äänilevyn historia |
| --- | --- |
Kirjailija:  Pekka Gronow ja Ilpo Saunio
Kieli:  suomi
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1990
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  951-0-16155-1

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Äänilevyn historia on Pekka Gronowin ja Ilpo Saunion julkaisema kirja äänilevyn ja musiikin yhteisestä kulttuurihistoriasta. Teos ilmestyi WSOYn kustantamana vuonna 1990.
Aiheesta muualla

Heikki Hellman: Isännän äänen arkeologi[vanhentunut linkki]. Helsingin sanomat 31.1.1991.
Pekka Gronow: 78 kierrosta minuutissa. Äänilevyn historia 1877-1960. Musiikkiarkiston avoin data.
Äidinkieli ja kirjallisuus

Äidinkieli ja kirjallisuus on oppiaine suomalaisessa koulujärjestelmässä. Siinä perehdytään oppilaan äidinkielen suulliseen ja kirjalliseen käyttöön sekä ihmiskielen olemukseen ja käyttöön yleensä. Tavoitteena on saada oppija huomaamaan, miten olennainen osa kieli on jokapäiväistä elämää ja kaikkea toimintaa.lähde?
Äidinkielen ja kirjallisuuden oppiaine on laaja, sillä se on tieto-, taito- ja taideaine. Kirjallisuuden kautta käsitellään moninaisia aiheita. Myös mediakasvatus on nähty osana äidinkielen opetusta. Opetussuunnitelman lisäksi opettaja määrää paljon sitä, mitä tunneilla opetetaan.
Peruskoulussa

Äidinkieltä ja kirjallisuutta opetetaan peruskoulussa 42 vuosiviikkotuntia (vuosiviikkotunti vastaa 38 oppituntia). Opetus vähenee asteittain siten, että 14 vuosiviikkotuntia jaetaan ensin 1–2 vuosiluokalle, sitten luokille 3–5 ja lopulta luokille 6–9.
Ensimmäisillä luokilla äidinkielen tunteja käytetään lähinnä kirjoittamisen ja lukemisen opetteluun. Peruskoulussa olennaiseksi jää usein sen varmistaminen, että kaikki oppilaat osaavat lukea ja kirjoittaa riittävän hyvin selviytyäkseen tietoyhteiskunnan arkipäivässä.lähde?
Äidinkielen ja kirjallisuuden tunneilla opiskellaan perinteisesti esimerkiksi kielioppia, mutta hyvin keskeisiä ovat myös 1990-luvullalähde? oppiaineen nimeenkin tulleet kirjallisuus ja medialukutaito. Kirjallisuuden opiskelu keskittyy peruskoulussa nuorten- ja kotimaiseen kirjallisuuteen.
Lukiossa

Äidinkieli on ainoa pakollinen oppiaine ylioppilastutkinnossa. Lukion oppimäärään kuuluu kuusi pakollista äidinkielen ja kirjallisuuden kurssia:
ÄI1: Kieli, tekstit ja vuorovaikutus
ÄI2: Tekstien rakenteita ja merkityksiä
ÄI3: Kirjallisuuden keinoja ja tulkintaa
ÄI4: Tekstit ja vaikuttaminen
ÄI5: Teksti, tyyli ja konteksti
ÄI6: Kieli, kirjallisuus ja identiteetti
Lisäksi on kolme valtakunnallista syventävää kurssia:
ÄI7: Puheviestinnän taitojen syventäminen
ÄI8: Tekstitaitojen syventäminen
ÄI9: Kirjoittaminen ja nykykulttuuri
Kirjallisuutta

Grünthal, Satu & Pentikäinen, Johanna (toim.): Kulmakivi: Luokanopettajan äidinkieli ja kirjallisuus.  Helsingissä:  Otava, 2006.  ISBN 978-951-1-21419-9
Äänislinnan Teatteri

Äänislinnan teatterin "Tapahtui kaukana" -esityksen ensi-illan ja ensiesiintymisen kenraaliharjoituksesta.
Äänislinna 24. huhtikuuta 1942
SA-kuva
Äänislinnan teatteri lähdössä viihdyttämään joukko-osastoja juhannuspäivänä.
Äänislinna 24. kesäkuuta 1942
SA-kuva
Äänislinnan Teatteri oli yksi kuudesta Suomen miehittämässä Itä-Karjalassa sekä Karjalankannaksella jatkosodan aikana toimineesta niin sanotusta sotateatterista. Se perustettiin Petroskoin kaupunkiin keväällä 1942. Teatteri otti käyttöönsä venäläisen teatterin toimitilat pyörönäyttämöineen ja ajanmukaisine pukusuojineen.
Äänislinnan Teatterin ensimmäinen näytelmä oli Tapahtui kaukana 25. huhtikuuta 1942. Teatteri teki runsaasti vierailuja, muun muassa Karhumäelle. Sen ohjelmistoon kuului näytelmiä kuten Jääkärin morsian, Syntipukki, Pohjalaisia sekä karjalaisaiheinen Anu ja Mikko. Erikoisimpia tapauksia oli Viisas neitsyt, joka yhden esityskerran jälkeen salaperäisesti katosi ohjelmistosta.
Teatterin ensimmäinen johtaja oli Oke Tuuri. Häntä seurasi taiteellisena johtajana pitkän linjan teatterilainen Aku Käyhkö. Teatterissa vieraili muun muassa Henny Waljus näytelmässä Anu ja Mikko. Äänislinnan teatterin viimeinen ensi-ilta oli Kaarlo Hiltusen ohjaama Aina vain yllätyksiä toukokuussa 1944. Viimeiset suomalaiskauden näytännöt teatterin tiloissa antoi vierailijana Karhumäen Teatteri, joka esitti kahteen otteeseen kesäkuussa 1944 operetin Rose Marie loppuunmyydyille katsomoille. Itse Äänislinnan Teatteri oli tuolloin kiertueella.
Näyttelijöitä

Matti Aro
Ola Johansson
Inari Koponen
Kauko Käyhkö
Oke Tuuri
M3-konepistooli

| U> S. Submachine Gun, Cal. .45, M3 |
| --- | --- |

Tyyppi:  konepistooli
Valmistaja:  General Motors, Ithaca Gun Company, lisäksi useita pienempiä valmistajia
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Valmistusvuodet:  1942–1945, 1955–1956
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  .45 ACP 9×19 mm Parabellum
Aseen pituus:  756,9 mm (tukki avattuna) 579,1 mm (tukki taitettuna)
Piipun pituus:  203,2 mm
Paino (tyhjänä):  3,63 kg
Lipas:  tankolipas
Kapasiteetti:  30 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  280 m/s
Tehokas kantama:  noin 91 m
Tulinopeus (laukausta/min):  450 laukausta minuutissa
M3-konepistooli (U.S. Submachine Gun, Cal. .45, M3/M3A1) on konepistooli, jonka Yhdysvaltain asevoimat hyväksyi vuonna 1944 pääasialliseksi konepistoolimallikseen korvaamaan Thompson M1A1 -konepistoolin. M3 tuli palveluskäyttöön joulukuussa 1942, ja sen paranneltu malli M3A1 joulukuussa 1944. Se oli rajoitetussa käytössä vielä Persianlahden sodassa vuonna 1991 panssariajoneuvojen miehistöaseena.
M3 on rakenteeltaan hyvin yksinkertaisena halpa ja nopea valmistaa. Se sai kutsumanimen Grease Gun (’rasvaprässi’ tai ’rasvapistooli’) ulkonäkönsä takia. Sen valmistusteknisenä esikuvana oli Sten-konepistooli. M3 kesti hyvin likaa ja oli kevyempi kuin Thompson, mutta tulinopeus oli 300 laukausta minuutissa Thompsonia hitaampi.
M3A1:ssa aiempi aseen kyljessä ollut virityskampi korvattiin pelkällä aseen lukossa olevalla reiällä, josta aseen käyttäjä sormellaan vetää lukon vireeseen.
Kuvagalleria

M3 käytössä Ranskassa vuonna 1944.
M9-liekinsammuttimella varustettu M3.
Havainnekuva M3:n rakenteesta.
M3 panssarivaunun kannella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta M3 Wikimedia Commonsissa
Springfield Armory Museum: M3
Springfield Armory Museum: M3A1
Springfield Armory Museum: M3A1 equipped with silencer
Springfield Armory Museum: M3 fitted with experimental curved barrel
U.S. General Motors - Guide Lamp Division (Detroit, MI) M3 Submachine Gun
Äran-luokka

| Äran-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  3 592 t
Pituus:  87,48 m
Leveys:  15 m
Syväys:  5 m
Koneteho:  6 500 hv
Nopeus:  17 solmua
Miehistöä:  285
Aseistus
Meritorjunta:  2 × 210 mm M/98 -tykkiä 6 × 152 mm M/98 -tykkiä 10 × 57 mm M/89B -tykkiä 2 x 37 mm M/98B tykkiä 2 x 457 mm M/99 -torpedoputkea
Äran-luokka oli Ruotsin merivoimien neljän 1900-luvun alussa valmistuneen rannikkopanssarilaivan muodostama alusluokka.
Hankinta

Vuoden 1899 parlamentin istunnossa Ruotsin laivastoministeri komentaja G. Dyrssen esitti lisäksi kolmen muun aluksen hankintaa. Esityksen mukaan kulut voitaisiin jakaa kolmelle vuodelle, jolloin kaksikamarisen parlamentin äänet menivät ristiin toisen hyväksyessä ja toisen vastustaessa. Kamarien äänestäessä yhdessä esitys hyväksyttiin yksinkertaisella ääntenemmistöllä.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Äran | Lindholmen | - | 14. elokuuta 1901 | 7. syyskuuta 1902 | poistettu palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 |
| HMS Wasa | Bergsund/Finnboda | - | 29. toukokuuta 1901 | 6. joulukuuta 1902 | poistettu palveluksesta 15. maaliskuuta 1940 |
| HMS Tapperheten | Kockums | - | 7. marraskuuta 1901 | 1903 | poistettu palveluksesta 13. kesäkuuta 1947 |
| HMS Manligheten | Kockums | - | 1. joulukuuta 1903 | 3. joulukuuta 1904 | poistettu palveluksesta 24. helmikuuta 1950 |
Jakutsk

| Jakutsk (Якутск, Дьокуускай) Djokuuskaj |
| --- | --- |
 Jakutskin keskustaa
 lippu:  vaakuna
 Sahan tasavalta Venäjällä, alla kaupunki tasavallan kartalla
 Jakutsk
 Koordinaatit: 62°02′N, 129°44′E 
Valtio:   Venäjän federaatio
Tasavalta:  Sahan tasavalta
Uluus/kaupunkialue:  Jakutskin kaupunkialue
Perustettu:  25. syyskuuta 1632
Kaupungiksi:  1643
Korkeus:  92 m
Väkiluku (2010):  269 601
Aikavyöhyke:  UTC+9 (MSK+6) 
Suuntanumero(t):  +7 4112
 
 http://www.yakutsk-city.ru 
 Sahan tasavallan pääkaupunki 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jakutsk (ven. Якутск, jak. Дьокуускай, Djokuuskaj) on Sahan tasavallan eli Jakutian pääkaupunki maan eteläosassa Lenajoen varrella Itä-Siperiassa Venäjällä.
Asukasluvun kehitys

| Vuosi | Asukasluku | Lähde |
| --- | --- | --- |
| 1931 | 10 588 |  |
| 1959 | 74 330  (80 006) | kaupunki (gorsovet ) |
| 1970 | 107 617  (126 029) | kaupunki (gorsovet)  |
| 1979 | 152 368  (176 631) | kaupunki (gorsovet)  |
| 1989 | 186 626  (217 668) | kaupunki  (gorsovet ) |
| 2002 | 210 642  (246 279) | kaupunki () |
| 2010 | 269 601 (286 160)  | kaupunki (kaupunkipiirikunta,  sis. 16 559 maaseutuasukasta) |
Talous

Jakutskissa on puuteollisuutta.
Talous > Liikenne

Jakutsk on Sahan maantieverkoston keskus. Lähes kaikkien Sahan pääteiden toinen päätepiste on Jakutsk. Kaupungissa on myös jokisatama ja lentokenttä. Kolyman valtatie alkaa Lenan vastarannalta.
Kulttuuri ja oppilaitokset

Jakutskissa on sekä jakuuttilainen että venäläinen teatteri. Merkittävin museo on Mammuttimuseo.
Jakutskissa sijaitsee Jakutskin valtionyliopisto (perustettu 1956). Lisäksi kaupungissa on Venäjän tiedeakatemian laitoksia.
Historia

Jakutsk on yksi Siperian vanhimmista kaupungeista. Kasakkapäällikkö Peter Beketov perusti Jakutskin kasakkalinnoitukseksi Lenan länsirannalle 25. syyskuuta 1632. Kaupunki Jakutskista tuli 1643. Jakutsk oli pitkään Venäjän tärkein etuvartio Koillis-Aasiassa. Kaupungin paikkaa jouduttiin muuttamaan useaan otteeseen Lenajoen vuoksi. Lenan kevättulvat kastelivat kaupunkia usein ja jäät rikkoivat rakennuksia. Lopulta kaupunki siirrettiin Tujmaadan laaksoon.
Vaikka kaupunki perustettiin jo 1600-luvulla, oli se pitkään varsin pieni ja kehittymätön. Kaupungin kehittyminen alkoi vasta 1800-luvun lopulla, kun sen lähistöltä löytyi kultaa ja muita mineraaleja. Jakutsk oli Venäjän keisarikunnan aikana Jakutskin kuvernementin pääkaupunki. Neuvostoliitossa siitä tuli Jakutian autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan pääkaupunki vuonna 1922.
Kaupungin historiallinen ilme on nykyisin jäänyt modernien liiketalojen ja muiden rakennusten varjoon.
Ilmasto

Jakutskissa kuten muuallakin Sahassa vallitsee ankaran mantereinen ilmasto. Tammikuun keskilämpötila on -43 °C ja heinäkuun +19 °C.
Ystävyyskaupungit

Fairbanks, Yhdysvallat
Darmstadt, Saksa
Murayama, Japani
Changwon, Korean tasavalta
Harbin, Kiina
Olympia, Kreikka
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jakutskin valtionyliopiston kotisivu (venäjäksi)
Valokuvia Jakutskista (venäjäksi)
Pääkaupunki: Jakutsk (Djokuuskaj)


Aldan |
Lensk (Lenskej) |
Mirnyi (Mirnej) |
Nerjungri |
Njurba |
Oljokminsk (Ölüöxüme) |
Pokrovsk (Pokrovskaj) |
Srednekolymsk (Orto Xalyma) |
Tommot |
Udatšnyi (Udatšnaj) |         
Verhojansk (Verxojanskaj) |
Viljuisk (Bülüü)
Sahan piirijako
Kaupunkipiirikunnat: Jakutsk | Žatai
Piirit ja ulusit: Abyi | Aldan | Allaiha |  Amga | Anabarin kansallinen | Bulun | Bytantain evenien kansallinen  | Gornyi | Hangalass | Kobjai | Megino-Kangalass | Lensk | Mirnyi | Moma | Nam | Nerjungri | Nižnekolymsk | Njurba | Oimjakon | Olenjokin kansallinen  | Oljokminsk  | Srednekolymsk  | Suntar | Tatta | Tompo | Tšuraptša | Ust-Aldan | Ust-Jansk | Ust-Maja | Verhnekolymsk  | Verhneviljuisk  | Verhojansk | Viljuisk  | Žiganskin kansallinen

Jakutskin ilmastodiagrammi
Sahan lippu
Timo Stavitski

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 17. heinäkuuta 1999 (ikä 25)
Syntymäpaikka: Kirkkonummi, Suomi
Pelipaikka: oikea laitalinkki
Pituus: 180 cm
Seura
Seura: Mjällby
Pelinumero: 11
Junioriseurat
: EBK
0000–2014: KyIF
2015–2016: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2016 | Klubi 04 | 14 | (2) |
| 2017 | RoPS | 29 | (2) |
| 2018–2022 | Caen | 10 | (0) |
| 2018–2019 | → Osijek (laina) | 0 | (0) |
| 2019 | → RoPS (laina) | 0 | (0) |
| 2020–2021 | → MVV Maastricht (laina) | 13 | (0) |
| 2023–2024 | FC Inter | 42 | (8) |
| 2024– | Mjällby | 1 | (1) |
| Yhteensä | Yhteensä | 109 | (13) |
Maajoukkue
| 2014 | Suomi U15 | 1 | (0) |
| 2015 | Suomi U16 | 17 | (2) |
| 2016 | Suomi U17 | 10 | (1) |
| 2017 | Suomi U18 | 6 | (2) |
| 2017–2018 | Suomi U19 | 11 | (0) |
| 2020 | Suomi U21 | 5 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 27. elokuuta 2024.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. toukokuuta 2022.
Timo Stavitski (s. 17. heinäkuuta 1999 Kirkkonummi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Allsvenskanissa pelaavaa Mjällbyä. Pelipaikaltaan hän on oikea laitalinkki. Stavitskilla on myös Venäjän kansalaisuus.
Ura

Stavitski aloitti jalkapallon Kyrkslätt IF:ssä, josta siirtyi Helsingin Jalkapalloklubin B-junioreihin. Hän pelasi ensimmäiset miesten ottelunsa Kakkosen kaudella 2016 Klubi 04:ssä. Marraskuussa 2016 hän siirtyi Rovaniemen Palloseuraan yksivuotisella sopimuksella, joka sisälsi option toisesta kaudesta. Stavitski oli avauskokoonpanossa ja teki maalin ensimmäisessä Veikkausliigan ottelussaan 12. huhtikuuta 2017, kun RoPS hävisi vieraskentällä Interille 2–6. Hän pelasi RoPS:issa kaudella 2017 kaikkiaan 29 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia.
Tammikuussa 2018 Stavitski siirtyi Ranskan pääsarjassa pelaavaan Caeniin neljän vuoden pituisella sopimuksella. Siirtosumma oli 600 000 euroa. Caenin ohella myös Toulouse ja FC Barcelona tekivät Stavitskista tarjouksen. Hän debytoi Ranskan liigassa 16. tammikuuta ottelussa Bordeaux'ta vastaan. Ensimmäisen maalinsa Ranskassa Stavitski teki Ranskan Cupin ottelussa Metziä vastaan 7. helmikuuta 2018. Elokuussa 2018 Stavitski siirtyi lainalle kroatialaiseen NK Osijekiin mutta ei päässyt siellä syyskaudella pelaamaan kuin yhden cup-ottelun. Helmikuussa 2019 Stavitski siirtyi takaisin RoPS:n riveihin heinäkuuhun asti ulottuvalla lainasopimuksella. Huhtikuussa 2019 Stavitski kuitenkin palasi loukkaantumisen vuoksi takaisin Caeniin. Kesällä 2020 Stavitski siirtyi yhden kauden mittaisella lainasopimuksella Hollannin toisen sarjatason Eerste divisien MVV Maastrichtiin, jossa hän sai tililleen 13 ottelua. Tammikuussa 2022 Caen ilmoitti, että Stavitskin sopimus oli purettu yhteisymmärryksessä pelaajan kanssa.
Joulukuussa 2022 FC Inter tiedotti tehneensä kauden 2023 kattavan sopimuksen Stavitskin kanssa. Elokuussa 2023 Stavitskin sopimusta jatkettiin vuodella, sisältäen option myös kaudesta 2025. Ensimmäisellä kaudellaan Stavitski pelasi 23 ottelua Veikkausliigassa, onnistuen maalinteossa kolmesti. Kaudella 2024 Stavitski pelasi Veikkausliigassa 19 ottelua ja teki viisi maalia.
Elokuussa 2024 Stavitski siirtyi vuoteen 2028 ulottuvalla sopimuksella Allsvenskaniin Mjällbyn joukkueeseen. Hän onnistui maalinteossa heti debyytissään IFK Norrköpingiä vastaan.
Tinker Bell

Tinker Bell (oik. Ruska Schönberg, s. 20. helmikuuta 1977 Helsinki) on suomalainen lavastaja, taiteilija ja burleskiartisti.
Schönberg kuuluu vuonna 2008 perustettuun The Itty-Bitty Tease Cabaret -burleskiryhmään, joka kuuluu Suomen ensimmäisiin esiintyviin burleskiryhmiin. Lisäksi hän esiintyy duona kollegansa Ulrika Bachérin (TurrrboCherry) kanssa nimellä The Ravishing Shangri-La Rubies. Schönberg ja Bachér omistavat Suomen ensimmäisen burleskikoulun Studio Shangri-Lan ja luotsaavat Rubies-Klubit-nimistä burleskiklubia.
Schönberg on yhdessä Petra Innasen (Bettie Blackheart) kanssa rekisteröinyt burleskitanssin tavaramerkiksi.
Lavastajana Schönberg on toiminut monissa isoissa produktioissa. Häntä on työllistänyt muun muassa Kansallisooppera, Helsinki Burlesque Festival ja Circus Maximus.
Schönberg on osa bluesia ja burleskia yhdistävää Knucklebone Oscar & Shangri-la Rubies -kokoonpanoa, joka esiintyy livenä myös nimellä Ruby Knuckles Sextet. Kokoonpano osallistui vuoden 2017 Uuden musiikin kilpailuun kappaleella Caveman.
Aiheesta muualla

Tinker Bell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
The Ravishing Shangri-La Rubies kotisivut
Hugo E. Saurén

Hugo Emil Saurén (3. kesäkuuta 1860 Helsinki – 24. syyskuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Saurénin vanhemmat olivat senaatinkamreeri, valtioneuvos Karl Emil Konstantin Saurén (1817–1892) ja Emelie Sofia Natalia Brummer (1833–1890). Hän suoritti arkkitehtitutkinnon 1881 ja oli sitten arkkitehtinä Yleisten rakennusten ylihallituksessa 1881–1887. Hän oli naimisissa 1885–1910 Elin Sigrid Klärichin (1865-1910) kanssa, jonka isä Frans Andreas Henrik Klärich (1816–1884) johti helsinkiläistä Tollander & Klärichin tupakkatehdasta. Saurén siirtyi tehtaan johtoon 1889 ja tehtaasta muodostettiin osakeyhtiö 1897. Tehtaan toiminta päättyi vuonna 1926.
Saurén on haudattu Hietaniemen vanhalle hautausmaalle Helsingissä.