stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ultimate
Hyökkäyksen tavoite ja kiekon pelaaminen

Aloitusheiton jälkeen hyökkäyksen tavoitteena on toisilleen syöttelemällä tehdä maali toiseen päähän niin, että kiekko ei kertaakaan kosketa maata tai joudu puolustavan joukkueen pelaajan haltuun. Kiekko kädessä ei saa juosta, vaan sitä saa siirrellä kentällä ainoastaan syöttelemällä. Jos kiekon saa kiinni vauhdissa, saa kiinnioton jälkeen ottaa vain pienimmän mahdollisen pysähtymiseen tarvittavan määrän askeleita. Pysähtymisen jälkeen pelaaja saa liikkua vain tukijalkansa (pivot foot) varassa. Tukijalka on oikeakätisillä vasen ja vasenkätisillä oikea. Tukijalka ei saa irrota maasta ennen kuin kiekko on kokonaan irronnut kädestä, muuten on kyseessä askelrike (traveling).
Hyökkääjällä on kiekon saatuaan 10 sekuntia aikaa syöttää kiekko seuraavalle pelaajalle. 10 sekunnin pysäytyslaskennasta vastaa kiekollisen pelaajan puolustaja, markkeri (marker). Pysäytyslaskenta tapahtuu niin, että saavuttuaan 3 metrin säteelle kiekollisesta pelaajasta markkeri ilmoittaa ääneen ”lasken, nolla; yksi, kaksi...” näin laskien tarvittaessa aina kymmeneen asti. Mikäli markkeri ehtii aloittaa sanan ”kymmenen”, on kiekko laskettu vanhaksi ja hyökkäys menettää kiekon; tästä lisää alempana.
Hyökkäämisessä sovelletaan tiettyjä periaatteita ja taktiikoita. Monesti hyökkääminen ultimatessa on tavallaan melko staattista ja suoraviivaista, sillä hyökkäys pyrkii nimenomaan luomaan useita perättäisiä mahdollisimman selkeitä syöttömahdollisuuksia a) minimoiden epäonnistumisriskin b) maksimoiden tuoton eli kentällä edetyt metrit. Tämä näkyy siinä, että kentällä on esimerkiksi jalkapalloon verraten huomattava määrä tyhjää tilaa, kun taas jalkapallossa tavoitteena on usein levittäytyä mahdollisimman laajalle, ultimatessa kiekottomat pelaajat varsinkin yläkentällä ovat melkeinpä yhdessä kasassa. Esimerkiksi jonopelaamisessa ideana on luoda laidoille paljon tyhjää tilaa, jonne kiekottomat pelaajat voivat iskeä. Vastaavasti rivipelaamisessa ideana on luoda tyhjä tila rivimuodostelman ylä- ja alapuolelle, kiekkoa pyörittävän alakentän ja rivin väliin.
Kiekkoa tulee ”arvostaa”, mikä tarkoittaa sitä, että hyökkäyksestä on aina pyrittävä tekemään maali, eli syötöt halutaan saada perille, eikä kovin suurella riskillä useinkaan haluta pelata. Mitä korkeammalle tasolle mennään, sitä lähemmäs sataa hyökkäyksien onnistumisprosentti nousee ja sitä suuremmaksi puolustuksen saamien katkojen merkitys kasvaa.
Puolustaminen ja hyökkäyssuunnan vaihtuminen

Puolustuksen tavoitteena on saada kiekko haltuunsa ja tämän jälkeen onnistua itse maalin teossa. Kiekon haltuunsa saamiseen on neljä eri tapaa:
Pudottaminen – Hyökkäävä pelaaja pudottaa kiekon maahan joko kiinniotossa tai muuten vain
Katko – Puolustava pelaaja aiheuttaa kiekon osumisen maahan tai ottaa kiekon kiinni sen ollessa ilmassa
Kiekko ulkona – Kiekko osuu kentän rajoihin tai niiden ulkopuoliselle alueelle
Kiekon laskeminen vanhaksi – Pysäytyslaskenta ehtii kymmeneen.
Kaikissa tapauksissa kiekko jää puolustavalle joukkueelle. Kiekon joutuessa pelikentän ulkopuolelle puolustava joukkue saa kiekon siihen kohtaan pelikenttää, mistä se viimeksi ylitti rajan. Saatuaan kiekon puolustava joukkue yrittää tehdä maalin siihen päähän, mistä hyökkäävä joukkue draivin alkaessa lähti. Kiekon riistäminen vastapelaajan kädestä on aina rike.
Puolustamiseen on tapoja vähintään yhtä monta kuin hyökkäyksiäkin. Perusidea kaikissa puolustustaktiikoissa on kuitenkin se, että puolustus yrittää ensisijaisesti suoranaisen katkon saamisen sijaan pakottaa hyökkäyksen mahdollisimman moneen mahdollisimman vaikeaan suoritukseen. Jälleen kerran siis matematiikkaa: Mitä isommalla riskillä ja mitä useampia heittoja hyökkäys joutuu heittämään, sitä todennäköisempää on virheiden tapahtuminen - ja kaikki hyökkäyksen tekemät mokat ovat puolustuksen etu.
Tätä toteutetaan käytännössä niin, että kiekollisen pelaajan puolustaja, markkeri, pyrkii usein pakottamaan heittäjän heittämään kiekkoa tiettyyn suuntaan, ja vastaavasti muut puolustajat pyrkivät estämään kiekottomien pelaajien pääsemisen vapaasti sille alueelle, minne heiton ”odotetaan” tulevan (ns. sektori). Tämä pätee etenkin miespuolustuksessa, jolloin jokaista hyökkääjää puolustaa koko draivin ajan sama puolustaja.
On olemassa myös erilaisia paikkapuolustuksia, joista ehkä käytetyin on 3-1-2-1 -puolustus. Tässä puolustusmuodostelmassa 3 pelaajaa asettuu kiekollisen pelaajan ympärille ikään kuin kuppimaiseen muodostelmaan (nk. kuppi tai boksi), yleensä pyrkien estämään täysin kiekon heittämisen toiselle sivulle sekä eteenpäin. Seuraavana muodostelmassa on etutaka; takakentän etumies, jonka vastuulla on ohjata ja täydentää boksia sekä olla paikkaamassa boksin liikkuessa siihen mahdollisesti aukeavia välejä. Etutakan jälkeen molemmilla laidoilla ovat siivet, joiden ensisijainen tavoite on estää kiekon nopea eteneminen laitaa pitkin ylös. Siipiä ja etutakaa ohjaa takataka (l. poliisi), takakentän viimeinen lukko, joka pitää huolen siitä, että yksikään hyökkäyksen heittämä pitkä heitto ei saavu vastaanottajalleen. Muun muassa tässä paikkapuolustusmetodissa on ideana se, että hyökkäyksen alimmat pelaajat pakotetaan siirtelemään kiekkoa keskenään mahdollisimman monta kertaa ja lopulta pudottamaan kiekko tai yrittämään liian suurella riskillä heittoa puolustuksen läpi tai ohitse. Etenkin kovalla tuulella hyökkäyksen virheherkkyys saadaan näin kasvamaan huomattavasti.
Spirit Of the Game (SOTG)

Ultimatessa ei ole tuomareita, vaan tuomaroinnista vastaavat pelaajat. Tämä vaatii pelaajilta suurta henkistä kypsyyttä, pelin hengen eli SoTGin ylläpitämistä. Suora lainaus World Flying Disc Federationin (WFDF) julkaisemista ultimaten virallisista säännöistä (suomennos Suomen Liitokiekkoliitto):
»Ultimate nojautuu perinteisesti urheiluhenkeen, joka antaa vastuun reilusta pelistä pelaajan itsensä kannettavaksi. Kilpailuhenkinen peli on suositeltavaa, muttei pelaajien keskinäisen kunnioituksen, sääntöjen noudattamisen tai pelaamisen ilon kustannuksella. Ultimaten sääntöjen tarkoituksena on kuvata ne periaatteet, joiden mukaan pelataan. Ultimaten säännöt on laadittu olettaen, ettei yksikään pelaaja tahallaan riko sääntöjä. Tämän takia säännöissä ei ole ankaria rangaistuksia tahattomien rikkeiden varalle, vaan säännöissä kuvataan keinot jatkaa peliä ikään kuin rikkomusta ei olisi sattunut.»
Pelin henkeen ja ”hyvällä spiritillä” pelaamiseen kuuluu myös se, että yleisesti ottaen eri joukkueiden pelaajat tulevat erittäin hyvin toimeen keskenään niin kotimaissaan kuin kansainvälisissäkin turnauksissa. Turnaukset ovat näin pelaamisen ohella myös oiva paikka luoda ja hoitaa sosiaalisia suhteita.
Virheet ja rikkeet

Kuten aiemmin todettua, kehokontakti ei ole ultimatessa sallittua. Koska tuomareita ei ole, on peliin vaikuttavan virheen tai rikkeen toteaminen pelaajien itsensä vastuulla. Täten pelaaja, joka havaitsee rikkeen eli yleensä ”uhriksi” joutuja ilmoittaa virheen tai rikkeen sanomalla kuuluvaan ääneen ”virhe” tai suoraan nimeämällä rikkeen, esimerkiksi ”pick”. Monesti lajia arvostellaan siitä, että pelissä ei ole tuomareita, sekä se että joukkueurheilua ei voi pelata ilman tuomarin valvovaa silmää. Tosiasiassa tilanne on päinvastainen, sillä minkäänlaiset rikkeet eivät mene läpi, eikä sääntöjä voi venyttää tuomarin selän takana. Lajissa joutuu pelaamaan kirjaimellisesti sääntöjen mukaan, mikä tekee lajista asteen verran vaikeamman kuin muista joukkuelajeista.[lähde? ]
Seuraavassa pelissä esiintyvät virheet ja rikkeet:
Virhe (foul) – Pelaaja rikkoo vastustajaa aiheuttamalla kehokontaktin tai markkeri syyllistyy toistamiseen liian nopeaan laskuun (fast count) tai liian lähellä laskemiseen (too close).
Riisto (strip) – Pelaaja riistää kiekon hyökkäävän pelaajan kädestä.
Askelrike (traveling) – Pelaajan tukijalka irtoaa maasta tai liikkuu ennen heittoa, tai pelaaja ottaa liian monta askelta kiekon kiinni saamisen jälkeen.
Estäminen (pick) – Pelaaja estää toisen pelaajan liikettä, muodostaa nk. screenin kentällä. Pelaaja ei saa liikkua tai sijoittua niin, että hän estäisi vastapelaajan liikkumista.
Virheissä ja riistossa rikkoneelta pelaajalta tiedustellaan, myöntääkö vai kiistääkö tämä syyllistyneensä kyseiseen sääntörikkeeseen. Mikäli rike kiistetään, palautetaan kiekko heittäjälle ja tilanne ikään kuin pelataan uudestaan; mikäli rike myönnetään, jää kiekko sitä alun perinkin vastaanottaneelle pelaajalle ja peliä jatketaan niin kuin virhettä ei koskaan olisi tapahtunutkaan. Pääperiaate on kaikissa tapauksissa se, että tilannetta jatketaan virhe- tai rikehuudon jälkeen niin kuin virhettä ei olisi tapahtunut, ja mikäli erimielisyyksiä ilmenee, tilanne pelataan uudestaan palauttamalla kiekko heittäjälle.
Kiekko

Pelivälineenä käytetyin on Discraftin valmistama 175-grammainen Ultra-Star-kiekko. Varsinainen frisbee, joka itse asiassa on Wham-O:n omistama tuotemerkki, on sekin hyväksytty peliväline, mutta sitä ei virallisissa otteluissa juuri käytetä. Periaatteessa ottelussa voidaan käyttää mitä tahansa kiekkoa, jonka molemmat joukkueet hyväksyvät pelivälineeksi, mutta käytännössä kiekkona käytetään aina jotain edellä mainituista. Muita ultimateen sopivia liitokiekkoja ovat esimerkiksi Innovan Pulsar ja Daredevilin Gamedisc.
Myös pihapiirissä heitellessä luonnollisesti voi käyttää millaista kiekkoa tahansa, mutta on ehdottomasti suositeltavaa hankkia kunnon kiekko, vaikkei ammattilainen olisikaan, koska huonoa kiekkoa saattaa hyvänkin heittäjän olla mahdotonta saada lentämään kunnolla.
Ultimate Suomessa

Suomessa on hieman toistakymmentä liitokiekkoseuraa eri puolilla Suomea. Lajista kiinnostuneelle – lähtötasosta riippumatta – harrastusmahdollisuuksia löytyy taatusti ainakin suurimmista kaupungeista, pohjoisimpana toimintaa lienee Oulussa. Kustannukset jäävät alimmillaan hyvinkin lähelle nollaa; yleensä kustannuksia muodostuu lähinnä seuran jäsenmaksusta sekä pelikengistä, joiksi mitkä tahansa nurmella pitävät nappulakengät kelpaavat hyvin. Ultimaten harrastamisen voi aloittaa myös syksyllä tai talvella, jolloin sitä pelataan liikuntasaleissa. Tavalliset sisäpelikengät kelpaavat pelikengiksi.
Kaupungeittain alkeistoimintaa järjestävät seurat:
Helsinki – Helsinki Ultimate
Espoo – Espoo Ultimate Club EUC, Ultimateseura Atletico, Espoon Rennot Heittelijät ERHe ja Espoon Kopsu EsKo
Jyväskylä – Jyväskylän liitokiekkoilijat (Jyväskylä Sleepwalkers JSW)
Tampere – Unlimited Frisbee Organization (UFO)
Tampere (Lempäälä) – LeKi
Turku – Turku Terror
Vaasa – Vaasa Saints
Vantaa – Loputon Hiki
Oulu – Disquitos
Vihti – Vihdin Rennot Heittelijät
Pori – Pori Ultimate
Sisäpeli

Vaikka ultimatea virallisesti pelataan ulkona nurmella, on etenkin Pohjoismaissa aktiivinen talvisarja, jolloin pelitilana on mahdollisimman suuri urheiluhalli, vaikka monesti tarpeeksi isojen tilojen löytäminen on hiukan hankalaa. Tällöin kentän rajat ovat luonnollisesti pienemmät, ja kentällä on samanaikaisesti vain viisi pelaajaa kummaltakin joukkueelta. Sisäpelissä pysäytyslaskenta on kahdeksaan asti, minkä jälkeen markkeri saa huutaa kiekon vanhaksi. Hallipelissä kentän koko on noin 40 × 20 m, jolloin maalialueet ovat noin 6–7 metriä syvät. Muissa maissa sisäpeliä ei juuri pelata.
Suomen maajoukkueiden arvokisamenestys

Suomi on 2010-luvulla voittanut maajoukkuetason arvokisoissa kultaa naisten sarjassa ja hopeaa naisten masters -sarjassa (yli 30-vuotiaat) Kööpenhaminan EM-kilpailuissa vuonna 2015 sekä miesten masters -sarjassa (yli 33-vuotiaat) hopeaa Mariborin EM-kisoissa vuonna 2011. Lisäksi Suomi palkittiin vuoden 2016 MM-kisoissa Lontoossa Spirit of the Game -tunnustuksella sekajoukkueiden mixed-sarjassa. Vuonna 2015 Suomen miesten Grand masters -joukkue (yli 40-vuotiaat) voitti pronssia rantaultimaten MM-kilpailussa Dubaissa.
Suomi on voittanut ultimatessa useita Euroopan-mestaruuksia ja yhden maailmanmestaruuden. Suomi on lajin vanhimpia ja menestyneimpiä maita. Vuoden 2004 ultimaten MM-kilpailut järjestettiin Turussa.
Muut arvokilpailut

Ultimatessa järjestetään MM- ja EM-kisojen lisäksi muiden manneralueiden mestaruuskilpailuja. Suomesta osallistuu joukkueita myös seurajoukkueiden EM- ja MM-kisoihin. Ultimate on myös yksi World Games -turnauksen lajeista.
Puoliammattilaissarjat

Ultimatessa on tällä hetkellä kaksi puoliammattilaissarjaa: American Ultimate Disc League (AUDL) ja Major League Ultimate (MLU), jotka molemmat toimivat Pohjois-Amerikassa. AUDL on kahdesta sarjasta vanhempi. Se perustettiin vuonna 2010 ja sen ensimmäinen kausi käynnistyi huhtikuussa 2012. AUDL:ssä pelaa 26 joukkuetta neljässä maantieteellisesti jaetussa konferenssissa. MLU on itä-länsikonferensseihin jaettu kahdeksan joukkueen liiga, joka perustettiin vuonna 2012 ja sen ensimmäinen sarjaottelu pelattiin seuraavana vuonna. American Ultimate Disc Leaguea pidetään yleisesti ottaen kovempana sarjana kahdesta.
Puoliammattilaissarjoissa on käytössä erilaiset säännöt kuin WFDF:n viralliset ultimatesäännöt. Merkittävimpiä muutoksia ovat tuomarien lisääminen ja isompi pelikenttä. Lisäksi pelit päättyvät peliajan loputtua maalinteon sijasta ja kahden puoliajan sijasta peliaika on jaettu neljänneksiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ultimate.fi
Suomen Liitokiekkoliitto SLKL ry.
Liitokiekkoliiton Pelikone, josta näet tuoreimmat sarjatilannetiedot Suomessa
Ultimaten historiaa suomeksi (pdf)
World Flying Disc Federation
European Flying Disc Federation
Tukholman hiippakunta

| Tukholman hiippakunta |
| --- | --- |
 vaakuna

Valtio:   Ruotsi
Uskontokunta:  Ruotsin kirkko
Piispanistuin:  Tukholma
Tuomiokirkko:  Tukholman Suurkirkko
Piispa:  Andreas Holmberg
Perustettu:  1942
 
 Svenska kyrkan - Stockholms stift 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tukholman hiippakunta (ruots. Stockholms stift) on yksi Ruotsin kirkon hiippakunnista.
Tukholman konsistori

Tukholman hiippakunnan edeltäjänä oli kirkollinen hallintoelin, Tukholman konsistori. Se oli Upsalan arkkihiippakunnan alainen konsistori, jonka alaisuuteen kuuluivat Tukholman kaupungin seurakunnat, myös ne kaupungin alueen seurakunnat Slussenin eteläpuolella, jotka kuuluivat Strängänsin hiippakuntaan. Konsistori oli tuomiokapitulien veroinen, ja sen puheenjohtaja, preses oli Upsalan arkkipiispa, ja hänen sijallaan Tukholman Suurkirkon kirkkoherra, pastor primarius sekä varapuheenjohtajana Klaran seurakunnan kirkkoherra . Sen jäseninä olivat Tukholman seurakuntien kirkkoherrat.
Konsistori muodostettiin kuningas Juhana III:n aikana, ja vuodesta 1650 vakiintui nimitys "Tukholman (kaupungin) konsistori". 1600-luvulla tehtiin yrityksiä konsistorin täydelliseen itsenäisyyteen Upsalan arkkihiippakunnasta, mutta yritykset eivät onnistuneet. Ericus Skepperus oli ensimmäinen Suurkirkon kirkkoherra, joka otti käyttöön nimityksen pastor primarius ja kuningatar Kristiina vahvisti, että tämän viranhaltija oli konsistorin preses.
Hiippakunta

Konsistorin toiminta lakkasi, kun vuonna 1942 perustettiin Tukholman hiippakunta, ja se on siten Ruotsin kirkon 13 hiippakunnasta nuorin. Hiippakunnan tuomiokirkkona on Vanhassa kaupungissa sijaitseva Tukholman Suurkirkko. Hiippakunta on jaettu 79 seurakuntaan. Hiippakuntaan kuuluu myös kaksi ei-alueellista seurakuntaa; Tukholman suomalainen ja Tukholman saksalainen seurakunta. Hiippakunnan alueella toimii myös Hovikonsistori ja sen alaisena Hoviseurakunta, jotka eivät hallinnollisesti kuulu Tukholman hiippakuntaan. Hiippakunnan piispana toimii vuodesta 2019 Andreas Holmberg.
Vuoden 2017 lopussa hiippakunnan alueella asui 2 010 164 henkilöä, joista 1 011 601 eli 50,3 prosenttia oli Ruotsin kirkon jäseniä.
Rovastikunnat

Tukholman hiippakunnan rovastikunnat ovat:
Tuomiorovastikunta
Södermalmin rovastikunta
Brännkyrkan rovastikunta
Birkan rovastikunta
Roslagin rovastikunta
Värmdön rovastikunta
Södertörnin rovastikunta
Östermalmin rovastikunta
Enskeden rovastikunta
Spångan rovastikunta
Sollentunan rovastikunta
Solnan rovastikunta
Huddinge-Botkyrkan rovastikunta
Tukholman hiippakunnan piispat

1942–1954: Manfred Björkquist
1954–1971: Helge Ljungberg
1971–1979: Ingmar Ström
1979–1984: Lars Carlzon
1984–1988: Krister Stendahl
1988–1998: Henrik Svenungsson
1998–2009: Caroline Krook
2009-2019: Eva Brunne
2019- Andreas Holmberg
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tukholman Suurkirkko
Tähtikukat

| Tähtikukat |
| --- | --- |
 Korallitähtikukka (Ixora coccinea)
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Asteridit
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Matarakasvit Rubiaceae
Suku::  Tähtikukat Ixora  L. (1753)
Katso myös
   Tähtikukat Wikispeciesissä   Tähtikukat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tähtikukat (Ixora) on matarakasveihin kuuluva laaja kasvisuku. Siihen luokitellaan 576 lajia puuvartisia kasveja, joilla on tyypillisesti tuoksuvat neliliuskaiset kukat. Tähtikukkia esiintyy laajasti tropiikissa ja subtropiikissa: Keski-Amerikassa, Etelä-Amerikassa, Afrikassa, Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa, Australiassa, Oseaniassa. Suvun tyyppilaji on huone- ja koristekasvina tunnettu, Intiassa ja Indokiinassa alkuperäisenä kasvava korallitähtikukka (Ixora coccinea).
Lajeja

Kiinantähtikukka (Ixora chinensis)
Korallitähtikukka (Ixora coccinea)
Tuoksutähtikukka (Ixora hookeri)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tähtikukat (Ixora)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Ixora (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Ixora (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Ixora (englanniksi)
Flora of China: Ixora (englanniksi)
The Story of Moondog

| The Story of Moondog Moondog |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1956–1957, New York
 Julkaistu: 1957
 Tyylilaji: 1900-luvun taidemusiikki, minimalismi
 Levy-yhtiö: Prestige (LP-7099)
Moondogin muut julkaisut
| More Moondog 1956 | The Story of Moondog 1957 | Tell It Again 1957 |
The Story of Moondog on yhdysvaltalaisen Moondogin albumi, joka julkaistiin vuonna 1957 levymerkillä Prestige Records.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Louis Hardin.
Kappaleet > A-puoli

Up Broadway
Perpetual Motion
Gloving it
Improvisation
Ray Malone Softshoe
Two Quotations in Dialogue
5/8 in Two Shades
Kappaleet > B-puoli

Moondog’s Theme
In a Doorway
Duet
Trimbas in Quarters
Wildwood
Trimbas in Eighths
Organ Rounds
Kokoonpano

Moondog
Sam Ulano – rummut, taiko
Suzuko – marakassit
Louis Barron
Bebe Barron
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

The Story of Moondog discogs.com -sivustolla
Tōhokun yliopisto

| Tōhokun yliopisto |
| --- | --- |

Perustettu:  1907
Tyyppi:  julkinen
Rehtori:  Akihisa Inoue
Opiskelijoita:  10 953 (2008)
Jatko-opiskelijoita:  6 894 (2008)
Sijainti:  Sendai,  Japani
Sivusto:  http://www.tohoku.ac.jp/
Tōhokun yliopiston hallinnollinen rakennus
Tōhokun yliopisto (jap. 東北大学, Tōhoku daigaku, lyhennetty usein 東北大, Tōhokudai) sijaitsee Sendain kaupungissa Japanissa. Kyseessä on yksi Japanin suurimmista ja vanhimmista valtiollisista yliopistoista; vuonna 2008 siellä oli opiskelijoita 17 847. Tōhokun yliopisto koostuu 10 tiedekunnasta ja 18 tutkijakoulusta.
Tōhokun yliopisto perustettiin vuonna 1907 kolmantena keisarillisena yliopistona Japanissa, kaksi muuta olivat Tokion ja Kioton keisarilliset yliopistot. Se oli ensimmäinen Japanin valtiollinen yliopisto, joka otti opiskelijoikseen myös naisia vuonna 1913. Yliopiston aiempi nimi Tōhokun keisarillinen yliopisto vaihdettiin vuonna 1947 nykyiseksi nimeksi Tōhokun yliopisto.
Kampukset

Tōhokun yliopistolla on viisi kampus- eli yliopistoaluetta Sendain kaupungissa:
Katahira
Kawauchi
Aobayama
Seiryō
Amamiya
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tōhokun yliopisto Wikimedia Commonsissa
Tōhokun yliopiston museo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Turvatiimi

| Turvatiimi Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Markkina-arvo:  11,7 milj. € (12/2012)
Perustettu:  2005
Lakkautettu:  2016
Toimitusjohtaja:  Juha Murtopuro
Kotipaikka:  Vantaa, Suomi
Toiminta-alue:  turvallisuus ja vartiointi
Liikevaihto:  38,07 milj. € (2012)
Liikevoitto:  −1,61 milj. € (2012)
Henkilöstö:  1 113 (keskim. 2012)
Emoyhtiö:  Sector Alarm 
Tytäryhtiöt:  Palvelutiimi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Turvatiimin aiempi logo
Turvatiimi Oy (vuoteen 2015 Turvatiimi Oyj) oli suomalainen vartiointiliike. Vuonna 2012 yhtiö työllisti 1 100 henkilöä ja sen liikevaihto oli 38 miljoonaa euroa. Kesäkuussa 2016 G4S Suomi ja Turvatiimi yhdistyivät Avarn Securityksi.
Historia

Vuonna 2004 Suomen Turvatiimi Oy ja Vartioässät Oy yhdistivät voimansa Turvatiimi-nimen alle. Turvatiimi oli osa Helsingin pörssissä noteerattavaa Menire-yhtiötä. Menire otti vuonna 2005 käyttöön nimen Turvatiimi. Tämän jälkeen Turvatiimi osti paikallisia vartiointiliikkeitä ympäri Suomea.
Turvatiimi-konserniin kuului myös useita turvallisuustekniikkayrityksiä. Vuonna 2010 Turvatiimi osti suomalaisomisteisen Otso Palvelut Oy:n. Otso Palvelut oli Suomen toiseksi suurin suomalaisomisteinen turvallisuuspalveluita tarjoava yritys. Vuonna 2012 Turvatiimi osti Citywork Security Oy:n ja Entersec Oy:n Oulun liiketoiminnat.
Turvatiimi jätti Helsingin pörssin syyskuussa 2015, kun Atine Group sai lunastusmenettelyssä omistusoikeuden kaikkiin osakkeisiin. Yhtiö oli Helsingin pörssissä vuodesta 2005. Yhtiö teki vuodesta 2007 lähtien vuosittain tappiota aina vuoteen 2013 saakka.
Tammikuussa 2016 Atine Group myi Turvatiimin norjalaiselle Sector Alarmille.
Yrityksen epäselvyydet

Keväällä 2012 paljastui, että yrityksen vartijat olivat videokuvanneet salaa VR:n työntekijää tämän kodissa sairausloman aikana maaliskuussa 2009. Helsingin Sanomien mukaan salakatselun teki vartiointiliike Otso. Salakatselu rikosnimikkeenä ehti kuitenkin vanhentua ennen poliisitutkinnan aloittamista.
Turvavalaistus

Poistumissuunnan osoittava poistumistievalo
Turvavalaistus on yksi kiinteistöjen turvallisuusjärjestelmistä. Turvavalaistus käsittää poistumistievalaistuksen sekä erillisen turvavalaistuksen, jonka tehtävänä on turvata näkyvyys erilaisissa poikkeustilanteissa.
Poistumistievalaistus

Poistumistievalaistuksen tarkoituksena on osoittaa reitti lähimmälle uloskäynnille. Poistumistievalaisimia tulee pitää jatkuvasti päällä.  Poistumistievalaistuksen yhteydessä käytetään usein jälkivalaisevia poistumistiekilpiä. Aikaisemmin poistumistievalaisimet olivat yksinkertaisia vihreitä valaisimia, mutta nykypäivänä valaisimissa on usein kuvake, josta käy ilmi poistumistien suunta.
Turvavalaistus

Turvavalaistuksen tehtävänä on turvata näkyvyys erilaisissa poikkeustilanteissa, kuten sähkökatkoksen tai tulipalon aikana. Turvavalaisimet ovat akkuvarmennettuja valaisimia, jotka kytkeytyvät päälle automaattisesti sähkökatkoksen tai palohälytyksen aikana. Turvavalaistus voidaan kytkeä myös manuaalisesti päälle esimerkiksi painiketta painamalla.