stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hukuttaminen
1700-luku

Vuonna 1730 Hollannissa homoseksuaalit joutuivat väkivaltaisen ja julman valtiollisen vainon kohteeksi. Homoseksuaalisuus julistettiin laittomaksi ja sitä harjoittaneet tuli saattaa virkamiesten tuomittaviksi. Satoja tuomittuja teloitettiin useilla eri tavoilla, kuten roviolla polttamalla, kuristamalla ja hirttämällä, sekä heitä myös hukutettiin tynnyreihin suljettuina. Muilla tavoin teloitettujen ruumiit joko poltettiin tai pudotettiin laivasta laidan yli mereen.
Yksi erikoisimmista hukuttamisista tapahtui Saksissa 1734, kun lapsenmurhaan syyllistynyt nainen ommeltiin koiran, kissan ja käärmeen kanssa säkkiin, joka sitten pudotettiin veteen.
Ranskan vallankumousta seuranneena terrorin aikana Nantesissa suoritettiin Jean-Baptiste Carrierin käskystä lukuisia joukkoteloituksia, joissa vallankumouksen vastustajiksi ja kuninkaanvallan kannattajiksi epäiltyjä hukutettiin Loireen. Hukuttamisissa surmattiin jopa yli 4 000 ihmistä, joista moni oli katolilaisia pappeja ja nunnia sekä viattomia perheitä naisineen ja lapsineen. Carrier itse kutsui tätä joukkomurhaa "Kansakunnan kylpyammeeksi".
1700-luvun loppua kohti useissa Euroopan valtioissa alettiin luopua hukuttamisesta virallisena teloittamiskeinona.
1900-luku

1900-luvulle tultaessa hukuttamisesta teloituskeinona oli luovuttu Euroopassa, mutta sitä saatettiin yhä käyttää muualla maailmassa.
Stalinin on sanottu käyttäneen hukuttamista joukkoteloituksen keinona. Kesällä 1918 Venäjän sisällissodan aikana hän oli vanginnut kymmeniä keisarillisen armeijan upseereja, joita hän säilytti proomussa Volgajoella. Hän aikoi upottaa proomun vankeineen, mutta Moskovassa ollut puoluejohto sai hänen aikeestaan vihiä ja esti hankkeen viime minuuteilla. Vuonna 1978 sanomalehti The Daily Telegraph julkaisi "pullopostista löydetyn kirjeen", jonka esittämän mukaan hukuttamista olisi käytetty Katynin joukkomurhassa puolalaisupseerien teloittamiseen. Kirjeen allekirjoittaneen Puolan armeijan luutnantin mukaan hänet ja noin 2 000 muuta puolalaisvankia olisi hinattu proomussa Arkangelin satamasta avomerelle, jossa miehistö olisi poistunut aluksesta ja jättänyt sen harjoitusmaaliksi Punalaivaston tykkitulelle. Kirjeessä esitetään sen olevan kirjoitettu viimeisillä hetkillä laivan ollessa jo uppoamassa.
Yhdysvalloissa toimineen mafian ja gangstereiden esitetään fiktiossa teloittaneen joskus niskuroivia jäseniään ja vihamiehiään hukuttamalla heidät "sementtikengissä" eli jalat valettuina betoniin. Yksi todellisista tapauksista on Abraham "Bo" Weinberg, rikollispomo Dutch Schultzin organisaation jäsen, joka hukutettiin New Yorkin East Riveriin 1935.
Husky (vaatemerkki)

Husky on metsästykseen ja ulkoiluun tarkoitetuista tikkitakeista tunnettu vaatemerkki, jonka perustivat Stephen ja Edna Guylas vuonna 1965. Vuodesta 2004 Husky on ollut italialaisen Moschillo-yritysryhmän omistama tuotemerkki.
Historiaa

Unkarilaissukuinen Stephen Guylas toimi Yhdysvaltain ilmavoimien everstinä. Viimeisinä palvelusvuosinaan 1960-luvun alussa hän osallistui hankkeeseen, jossa kehitettiin uudenlaisia työasuja taistelulentäjille ja muille ilmavoimien työntekijöille. Guylas harrasti metsästystä ja kiinnostui metsästysvaatteiden kehittämisestä ilmavoimissa saamansa vaatealan kokemuksen pohjalta. Eläkkeelle jäätyään hän muutti vaimonsa Ednan kanssa Yhdysvalloista Englannin Suffolkiin ja perusti sinne Husky Inc. -nimisen yrityksen valmistamaan ja markkinoimaan kehittämäänsä tikattua, vedenpitävää ja lämmittävää liiviä aluksi savikiekkoampujien tarpeisiin. Pian Husky ryhtyi valmistamaan myös samaan ideaan pohjautuvia tikkitakkeja.
Husky-vaatteiden päällismateriaali oli aluksi oliivinvihreää tai tummansinistä nailonia ja täyte polyesteriä. Väljästi leikattu takki suljettiin painonapein. Alun perin takeissa oli kaksi vinoa vakosamettireunaista pussitaskua ja hihansuissa resorit.
Husky-tikkitakeista tuli nopeasti hyvin suosittuja Britannian yläluokan metsästystä ja ulkoilmaelämää harrastavissa piireissä, etenkin kun kuningasperheen jäsenten, jopa itse kuningattaren, nähtiin käyttävän niitä. Myös muut laatuvaatevalmistajat kuten Barbour, Burberry ja Lavenham toivat markkinoille omia tikkitakkimallejaan. 1980- ja 1990-luvuilla Husky-takeista ja -liiveistä tuli suosittuja ensin yläluokan nuorten ”preppy”- tai ”Sloane Ranger” -tyylissä ja sitten myös Milanon katumuodissa. Voimakas vino tikkauskuvio, jäykkä materiaali ja takkien suorakulmainen leikkaus eivät kuitenkaan aina näyttäneet erityisen tyylikkäiltä, joten Husky-tuotteilla oli myös vastustajansa ja ne jäivät nuorisomuotina lyhytikäiseksi.
Hupputinami

| Hupputinami |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset  Eucarya
Kunta::  Eläinkunta  Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset  Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset  Vertebrata
Luokka::  Linnut  Aves
Lahko::  Tinamilinnut  Tinamiformes
Heimo::  Tinamit  Tinamidae
Suku::  Vuoritinamit  Nothocercus
Laji::  nigrocapillus
Kaksiosainen nimi
 Nothocercus nigrocapillus  (G.R. Gray, 1867) 

Alalajit
 N. n. cadwaladeri  N. n. nigrocapillus 
Katso myös
   Hupputinami Wikispeciesissä   Hupputinami Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Hupputinami (Nothocercus nigrocapillus) on tinameihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Kooltaan hupputinami voi kasvaa 32–35 cm pitkäksi. Yleisväritykseltään laji on ruskea. Päälaki on muuta ruumista tummempi ja lähes musta. Vatsa, selkä ja siivet ovat väriltään ruskeat ja osa siipien sulista on valkokärkisiä. Höyhenpuvussa voi olla ohuita mustia raitoja ja alalaji N. n. cadwaladeri  on väriltään nimialalajia N. n. nigrocapillus punaisempi. Hupputinamin kurkku on valkoinen.
Levinneisyys ja elintavat

Hupputinamilla on 2 alalajia. Niistä nimialalajia N. n. nigrocapillus tavataan Perun keskiosista Boliviaan ja alalajia N. n. cadwaladeri Perun pohjoisosista. Linnun elinympäristöä ovat kosteat subtrooppiset ja lauhkeat vuoristometsät tyypillisesti noin 1 300–3 000 metrin korkeudella merenpinnasta. Hupputinamit kerääntyvät alueille, joissa kasvaa runsaasti bambuja. Lintu on todennäköisesti kaikkiruokainen ja sen tiedetään myövän muun muassa maahan pudonneita siemeniä.
Hupputinamikannan kooksi arvioidaan noin 200 000 sukukypsää yksilöä. Lajin kantaa uhkaavat erityisesti sopivien elinympäristöjen väheneminen metsien hakkuiden vuoksi. Hakkuut aiheuttavat myös eroosiota, mikä vähentää elinympäristöjen määrää edelleen.
Roy Cochran

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Roy Cochran |  Roy Cochran |  Roy Cochran |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | 400 m aidat |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | 4×400 m |  |
Roy Cochran (6. tammikuuta 1919 Richton, Mississippi – 26. syyskuuta 1981 Gig Harbor,  Washington) oli yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija ja olympiavoittaja.
Cochran voitti 440 jaardin aitajuoksussa Yhdysvaltain mestaruuden vuonna 1939. Samana vuonna hän kilpaili Euroopassa ja voitti Lontoossa tuoreen Euroopan-ennätysmiehen Friedrich-Wilhelm Höllingin. Vuonna 1940 hän hävisi Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa Carl McBainille. Vuonna 1942 hän juoksi Des Moinesissa, Iowassa 440 jaardin aitajuoksun maailmanennätyksen 52,2 s mutta sitten sotavuodet kuluivat laivastopalveluksen merkeissä.
Vuonna 1946 Cochran juoksi 400 metrin sileän matkan ennätyksensä 46,7 s. Vuodesta 1948 tuli hänen uransa kohokohta. Hän voitti Yhdysvaltain olympiakarsinnoissa aitamatkan siihenastisella ennätyksellään 51,7 s. Lontoon olympialaisten loppukilpailussa hän juoksi kaikkien aikojen toiseksi nopeimman ajan 51,1 s ja jätti hopeamitalisti Duncan Whiten 0,7 sekunnin päähän ja muut vielä kauemmaksi. Toisen kultamitalinsa Cochran voitti 4 × 400 metrin viestijuoksussa, jossa hän juoksi kolmannen osuuden.
Huomenna hän tulee

| Huomenna hän tulee> En attendant Godot |
| --- | --- |
 Esitys vuodelta 1978.
Kirjoittaja:  Samuel Beckett
Kirjoitettu:  1948–1949
Alkuperäiskieli:  ranska
Tyylilaji:  absurdismi
Kantaesitys:  1953
Huomenna hän tulee (ransk. En attendant Godot) on Samuel Beckettin kaksinäytöksinen tragikomedia vuodelta 1949. Beckett kirjoitti näytelmän alkujaan ranskaksi, ja hänen oma englanninnoksensa Waiting for Godot ilmestyi 1952. Näytelmä nosti Beckettin kansainväliseen maineeseen ja merkittäväksi absurdin teatterin nimeksi. Se esitettiin Théâtre de Babylonen avajaisnäytöksenä 5. tammikuuta 1953.
Näytelmää on esitetty suomeksi myös nimillä Godot, Godota odottaessa ja Godot’ta odotellessa. Näytelmä on ilmestynyt painettuna kolmesti: Aili Palménin suomentamana 1964 (Otava), 1990 suomentajina Antti Einari Halonen ja Kristiina Lyytinen (Love-kirjat) sekä 2011 Arto af Hällströmin suomennoksena. Michael Lindsay-Hogg ohjasi näytelmän pohjalta elokuvan Waiting for Godot, joka tuli ensi-iltaan 2001.
Juoni

Näytelmässä Vladimir odottaa ystävänsä Estragonin kanssa tien varressa puun alla salaperäistä Godot-nimistä henkilöä, joka ei koskaan saavu. Näytelmän tapahtumat ajoittuvat kahdelle päivälle. Miehet väittävät Godot’ta tuttavakseen, mutta osoittautuu, että he tuskin tuntevat häntä. Aikansa kuluksi he puuhailevat kaikenlaista, jopa miettivät hirttäytymistä, saadakseen torjutuksi hiljaisuuden. Välillä ohi kulkee herra Pozzo kantajansa Luckyn kanssa. ”Hiljaisuus valuu tähän näytelmään kuin vesi uppoavaan laivaan”, sanoi Beckett näytelmästä.
Kirjallisuutta

Beckett, Samuel: Huomenna hän tulee. Kaksinäytöksinen tragikomedia.  ((En attendant Godot, 1953.) Suomentaneet Antti Halonen ja Kristiina Lyytinen. Suomennos perustuu Beckettin omaan englanninkieliseen käännökseen Waiting for Godot)  Helsinki:  Love kirjat, 1990.  ISBN 951-8978-13-1
Beckett, Samuel: Godota odottaessa.  Helsinki:  Kirja kerrallaan, 2011.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huomenna hän tulee Wikimedia Commonsissa
Näytelmän teksti (Arkistoitu – Internet Archive). (englanniksi)
Huomenna hän tulee 1954. Ylen Elävä arkisto.
Huippukvarkki

| huippukvarkki |
| --- | --- |

Symboli:  t
Rakenne:  Alkeishiukkanen
Perhe:  Fermioni
Ryhmä:  Kvarkit
Sukupolvi:  Kolmas
Vuorovaikutus:  Painovoima Sähkömagneettinen Vahva vuorovaikutus Heikko vuorovaikutus
Antihiukkanen:  huippu-antikvarkki
Löydetty teoreettisesti:  Makoto Kobayashi ja Toshihide Maskawa (1973)
Löydetty:  Fermilab (1995)
Sähkövaraus:  +⅔ e 
Värivaraus:  on
Spin:  ½
Huippukvarkki (engl. top-quark, true-quark) eli t-kvarkki, tosikvarkki on alkeishiukkanen ja yksi kuudesta kvarkkityypistä eli mausta. Sitä vastaava antihiukkanen on huippu-antikvarkki. Huippukvarkki on kvarkeista selvästi raskain eikä se siksi muodosta lainkaan hadroneita. Huippukvarkkeja voidaan havaita vain tuottamalla huippukvarkin ja huippu-antikvarkin muodostamia pareja.
Ominaisuudet

Aivan kuten muillakin kvarkeilla, myös huippukvarkilla spin on 1/2 ja baryoniluku 1/3. Sen isospin I3 on 0 ja sähkövaraus +2/3e. Sillä huippukvarkkiin liittyvä kvanttiluku totuus saa arvon +1. Huippukvarkki kuuluu samaan kvarkkiduplettiin pohjakvarkin kanssa. Huippukvarkin massa on noin 173 000 MeV, mikä tekee siitä raskaimman tunnetun alkeishiukkasen. Massa on suunnilleen yhtä suuri kuin kulta-atomin. Se on noin 35 kertaa seuraavaksi raskainta kvarkkia, pohjakvarkkia, raskaampi ja noin 70 000 kertaa keveintä, ylöskvarkkia raskaampi. Kolmesta kevyemmästä kvarkista muodostuva protoni on massaltaan vain noin 1⁄175 huippukvarkin massasta.

Huippukvarkki eroaa kaikista muista kvarkeista siinä, ettei se muodosta lainkaan hadroneita. Tämä johtuu erittäin suuren massan aiheuttamasta tavattoman lyhyestä elinajasta. Huippu-kvarkin elinajaksi voidaan laskennallisesti osoittaa noin 4 · 10−25 sekuntia, mikä on aivan liian lyhyt aika, jotta sidottuja hadronitiloja ehtisi muodostua. Tämä yhdessä suuren massan kanssa tekee sen kokeellisen havaitsemisen poikkeuksellisen haastavaksi.
Tuottaminen ja hajoaminen

Koska huippukvarkki ei muodosta sidottuja tiloja, se on havaittava tuottamalla huippukvarkin ja huippu-antikvarkin muodostamia pareja. Huippukvarkki voi hajota suoraan sekä kvarkeiksi että välibosoneiksi, mutta käytännössä ainoa merkittävä hajoamisreitti on pohjakvarkiksi sekä W+-bosoniksi, jolloin antikvarkki hajoaa näiden antihiukkasiksi. Hajoaminen jatkuu saman tien pohjakvarkin hajotessa hadroneiksi ja W-bosonin hajotessa joko leptonipariksi tai kvarkki-antikvarkki-pareiksi, jotka muodostavat lisää hadroneita. Tämän seurauksena reaktio tuottaa lopulta runsaasti hadroneita ja leptoneita. Huippu-kvarkki-antikvarkki-parin yhteismassa on noin 360 GeV, joten parin tuottaminen ei onnistu enää elektroni-positroni-pareilla vaan vaatii protonien ja antiprotonien törmäyttämistä. Koska suurin osa törmäytettävän hiukkasen massasta muodostuu tällöin kvarkkien välisistä sidosenergioista, niihin sisältyvillä kvarkeilla itsellään on vain pieni osa koko hiukkasen energiasta ja liikemäärästä. On havaittu, että huippu-kvarkki-antikvarkki-parin muodostaminen vaatii käytännössä 1,8 TeVin energian.
Suuren törmäysenergian vuoksi törmäyksessä muodostuu valtava määrä reaktioita, joissa erilaiset hadronit pääsevät muodostumaan suoraan ja hankaloittavat näin huippukvarkillisten reaktioiden havaitsemista. Huippukvarkin suuren massan vuoksi sen hajoamistuotteet saavat suuren liikemäärän, ja liikemäärän säilymisen vuoksi hajoamisprosessissa edelleen muodostuvat hadronit sinkoutuvat suihkumaisesti suuressa kulmassa alkuperäisen törmäytetyn protoni-antiprotoni-vuon suhteen. Etsintää voidaan tehostaa keskittymällä etsimään huippukvarkin pääasiallisena hajoamistuotteena syntyneen pohjakvarkin sisältäneitä reaktioita käyttämällä b-taggingiksi (pohja-taggingiksi) kutsuttua menetelmää.
Tutkimus

Makoto Kobayashi ja Toshihide Maskawa ennustivat huippu- ja pohjakvarkkien olemassaolon vuonna 1973. He saivat työstään Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 2008. Huippukvarkin olemassaolo saatiin osoitettua kokeellisesti Tevatronilla protoni-antiprotoni -törmäytyksessä vasta vuonna 1995, yli 20 vuotta hiukkasen teoreettisen ennustamisen jälkeen.
Aiheesta muualla

Liss & Tipton (1997) "The Discovery of the Top Quark". Scientific American (englanniksi)
Fiedler (2005) "Top Quark Production and Properties at the Tevatron". arXiv:hep-ex/0506005v1 (englanniksi)
Particle Data Group: Summary of Quarks (englanniksi)
Hiukkaset fysiikassa
Huippu-kvarkki-antikvarkki-pari.
Mercedes Coghen

| Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Espanja.Naisten maahockey. Olympialaiset  | Maa:   Espanja> Naisten maahockey. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 |  |  |
Mercedes Coghen Alberdingk-Thijm (s. 2. elokuuta 1962 Madrid) on espanjalainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja. Hän pelasi Espanjan olympiakultaa voittaneessa maajoukkueessa Barcelonassa 1992.
Mercedes Coghenin veli Juan Luis Coghen on maahockeyn olympiahopeamitalisti vuodelta 1980.
Freya Colbert

| Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Naisten uinti.MM-kilpailut (pitkä rata)  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Naisten uinti.MM-kilpailut (pitkä rata)  | Mitalit> Maa:   Iso-Britannia.Naisten uinti.MM-kilpailut (pitkä rata)  | Maa:   Iso-Britannia> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Doha 2024 | 400 m sku |  |
|  Hopeaa | Doha 2024 | 4×200 m vu |  |
| EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  | EM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Kultaa | Rooma 2022 | sekajoukkueiden 4×200 m vu |  |
|  Hopeaa | Rooma 2022 | 4×200 m vu |  |
|  Pronssia | Rooma 2022 | 400 m sku |  |
| EM-kilpailut (lyhyt rata)  | EM-kilpailut (lyhyt rata)  | EM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Hopeaa | Otopeni 2023 | 400 m sku |  |
|  Pronssia | Otopeni 2023 | 200 m vu |  |
Freya Constance Colbert (s. 8. maaliskuuta 2004) on brittiläinen uimari. Hän voitti maailmanmestaruuden 400 metrin sekauinnissa vuonna 2024.
Colbert saavutti ensimmäiset yleisen sarjan arvokisamitalinsa vuonna 2022. Hän sai Kansainyhteisön kisoissa pronssia 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä. Pari viikkoa myöhemmin Rooman pitkän radan EM-kilpailuissa hän voitti kultaa sekajoukkueiden 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä sekä saavutti hopeaa naisten 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia 400 metrin sekauinnissa. Otopenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2023 hän sai hopeaa 400 metrin sekauinnissa ja pronssia 200 metrin vapaauinnissa. Dohan pitkän radan MM-kilpailuissa 2024 Colbert voitti kultaa 400 metrin sekauinnissa ja saavutti hopeaa naisten 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä.
Human Sacrifice

| 'Human Sacrifice' Vengeance Rising |
| --- | --- | --- |

Albumin alkuperäinen kansikuva ilman sanaa "Rising".
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1988
 Julkaistu: 1988
 Tyylilaji: Death/thrash metal
 Kesto: 36.29
 Levy-yhtiö: Intense Records
Vengeance Risingin muut julkaisut
| Vengeance (demo) 1988 | 'Human Sacrifice' 1988 | Once Dead 1990 |
Human Sacrifice on yhdysvaltalaisen Vengeance Rising -yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1988. Albumi oli ensimmäinen kristillinen thrash metal -julkaisu. Vaikka albumi oli kiistanalainen, Allmusicin Bradley Torreanon mukaan Human Sacrifice ja sitä seurannut Once Dead "olivat suuria menestyksiä kristillisen musiikin maailmassa, ja ne tekivät Vengeance Risingista yhden niistä harvoista [kristillisen metallimusiikin] suuntauksen edustajista, jotka ylittivät raja-aitoja yleisiin musiikkipiireihin."  Vuonna 1990 Cross Rhythms -lehden kriitikko Dave Caughney kirjoitti, että "legendaarinen klassikkoesikoisalbumi Human Sacrifice puhalsi paljon kaivattua raikasta ilmaa jokseenkin  väsähtäneisiin kristillisiin metallimusiikkipiireihin". Musiikkilehti HM Magazinen toimittaja Doug Van Pelt nimitti Human Sacrificea "radikaaleimmaksi koskaan julkaistuksi kristilliseksi albumiksi". Vuonna 2010 sama lehti valitsi Human Sacrificen kaikkien aikojen parhaimmaksi kristilliseksi metallialbumiksi Top 100 -listallaan, koska levy "käänsi koko kristillisen metallimusiikin maailman korvalleen".
Human Sacrificen sanoitukset kertaavat Kristuksen pelastustekojen keskeisiä kohtia: uudelleensyntymän, ristiinnaulitsemisen, ylösnousemuksen ja toisen tulemisen. Yhtye vertaa kerrontatapaa oopperaan, jossa on dramaattinen alku, keskikohta ja loppu.
Kappaleet

Human Sacrifice – 2.36
Burn – 3.59
Mulligan Stew – 3.02
Receive Him – 0.06
I Love Hating Evil – 3.26
Fatal Delay – 3.13
White Throne – 3.06
Salvation – 0.17
From the Dead – 4.34
Ascension – 5.25
He is God – 0.53
Fill this Place with Blood – 2.39
Beheaded – 3.10
Yhtyeen kokoonpano albumilla

Roger Martinez – murina
Larry Farkas – kitara
Doug Thieme – kitara
Roger Martin – basso
Glen Mancaruso – rummut
Aiheesta muualla

Albumin arvio Powermetal.de-sivulla
Albumin Human Sacrifice arvostelu  Encyclopaedia Metallumissa (englanniksi)
Human Sacrifice Discogsissa. (englanniksi)
Emil Collan (haulikkoampuja)

Emil Johannes Collan (21. toukokuuta 1882 Savonlinna – 22. joulukuuta 1948 Pohja) oli suomalainen haulikkoampuja. Ammatiltaan hän oli tehtaan isännöitsijä Pohjan kunnassa.
Emil Collan osallistui vuoden 1912 Tukholman olympialaisiin Suomen ampumajoukkueessa. Hän sijoittui haulikkoammunnan henkilökohtaisessa kilpailussa 32. sijalle. Joukkuekilpailussa Suomi sijoittui viidenneksi 233 pisteellä. Joukkueessa ampuivat Collanin (37 pistettä) lisäksi Carl Bacher (44), Robert Huber (43), Adolf Schnitt (41), Karl Fazer (36) ja Axel Londen (32).
Emil Johannes Collanin isä oli päätoimittaja Emil Collan (1851–1900) ja äiti Matilda Charlotta o.s. Allén (s. 1851). Collanin puoliso oli vuodesta 1913 Ellen Maria o.s. Littow (s. 1892). Pariskunnalle syntyi viisi lasta: Saga (1913), Ellen (1915), Brynhild (1916), Björn (1919) ja Kitty (1921).
Francis Hutcheson

Francis Hutcheson. Allan Ramsayn maalaama muotokuva noin vuodelta 1745.
Francis Hutcheson (8. elokuuta 1694 – 8. elokuuta 1746) oli irlantilainen filosofi, joka oli yksi skotlantilaisen valistuksen perustajista ja David Humen opettaja. Hän kirjoitti sekä metafysiikasta, logiikasta, etiikasta, mielenfilosofiasta että estetiikasta.
Etiikassa Hutcheson tunnetaan erityisesti moraaliaistiteoriastaan. Hänen mukaansa ihmisellä oli normaalien viiden aistin lisäksi kyky aistia sisäisesti moraaliin, kunniaan, sympatiaan ja kauneuteen liittyviä asioita.
Hänen poikansa oli lauluntekijä Francis Hutcheson, joka julkaisi osan hänen jälkeenjääneistä teoksistaan.
Teoksia

Tunnetuimmat esseet:
Inquiry concerning Beauty, Order, Harmony and Design (1725)
Inquiry concerning Moral Good and Evil (1725)
Essay on the Nature and Conduct of the Passions and Affections and Illustrations upon the Moral Sense (1728)
Muita teoksia:
Considerations on Patronage (1735)
Philosophiae moralis institutio compendiaria, ethices et jurisprudentiae naturalis elementa continens, lib. iii. (Glasgow, 1742)
Metaphysicae synopsis ontologiam et pneumatologiam campleciens (Glasgow, 1742)
A System of Moral Philosophy, in Three Books (2 osaa, Lontoo, 1755).
Vicente Mejía Colindres

Vicente Mejía Colindres
Vicente Mejia Colindres (1878–1966) oli hondurasilainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä lyhyesti vuonna 1919 ja uudelleen vuosina 1929–1933. Hän edusti liberaalipuoluetta ja toimi ennen presidenttiyttään sisäministerinä (1909–1911) ja ulkoministerinä (1919–1921).
Mejía Colindres ilmaisi paheksuntansa Yhdysvalloille, kun se puuttui Nicaraguan asioihin. Amerikkalaiset raportoivat tämän jälkeen hänen olevan ”sosialisti, jota tukee lähellä kommunismia oleva nuori ikäluokka”. Mejía Colindresin presidenttikausi osui samaan aikaan maailmanlaajuisen talouslaman kanssa. Vuoden 1932 vaalit voitti hänen vastaehdokkaansa, Kansallispuolueen Tiburcio Carías Andino, jolla oli myös United Fruit Companyn tuki. Vuonna 1935 Mejía Colindres lähti vapaaehtoiseen maanpakoon.
Wayne Collett

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Wayne Collett vuonna 1972. |  Wayne Collett vuonna 1972. |  Wayne Collett vuonna 1972. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | München 1972 | 400 metriä |  |
Wayne Curtis Collett (20. lokakuuta 1949 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat – 17. maaliskuuta 2010 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.
Wayne Collett saavutti 400 metrin juoksussa Münchenin 1972 olympialaisissa hopeaa ajalla 44,80 s. Hän hävisi maanmiehelleen Vincent Matthewsille 0,14 sekunnin erolla. Palkintojenjaossa Matthews ja Collett rupattelivat keskenään kansallislaulun soidessa, ja Kansainvälinen olympiakomitea tuomitsi heidät kilpailukieltoon sopimattoman käytöksen vuoksi. Kun tämän lisäksi Yhdysvaltain juoksijoista John Smith oli loukkaantunut, ei maa saanut joukkuetta 4 × 400 metrin viestijuoksuun.
Roland Collombin

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Roland Collombin vuonna 1973. |  Roland Collombin vuonna 1973. |  Roland Collombin vuonna 1973. |  |
Maa:   Sveitsi
Miesten alppihiihto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Sapporo 1972 | syöksylasku |  |
Roland Collombin (s. 17. helmikuuta 1951 Versegères, Sveitsi) on sveitsiläinen uransa lopettanut alppihiihtäjä, joka menestyi 1970-luvun alussa erityisesti syöksylaskussa.
Collombin saavutti Sapporon 1972 talviolympialaisten syöksylaskussa hopeaa häviten maanmiehelleen Bernhard Russille 0,64 sekuntia. Hän voitti syöksylaskun maailmancupin kausina 1972–1973 ja 1973–1974. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kolmanneksi kaudella 1972–1973.