stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saarijärvi (Kuopio, Rahusenkangas)

| Saarijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Kuopio
Koordinaatit:  62°54′50″N, 27°41′41″E
Järvinumero:  04.272.1.109 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  83,0  m 
Pinta-ala:  5,4  ha tai 4,6  ha 
Tilavuus:  92 700  m3 
 fiSaarijärvi 
Saarijärvi on pieni, 5,4 hehtaarin suuruinen rehevä lampi Kuopiossa, noin 2,5 kilometriä kaupungin keskustan pohjoispuolella.  Järvi sijaitsee miltei kokonaan Rahusenkankaan kaupunginosassa aivan Savon radan länsipuolella. Pieni osa järvestä jäi aikoinaan ratapenkereen koillispuolelle ja se näkyy uudemmassa ilmakuva-aineistossa jo kasvillisuuden peittämänä; vuoden 2014 esittelyssä järveä kuvataan matalan kannaksen kahtia jakamaksi lammeksi. Pieniä osia järven itälaidasta kuuluu Kelloniemeen.
Lammen kalastoon kuuluvat hauki, särki, ahven ja ruutana. Veden laatua on seurattu vuodesta 1984 alkaen. Laatua kuvataan huonoksi, talvella hapettomaksi ja kesällä vähähappiseksi. Järveen saapuu kaksi hulevesiviemäriä sekä ojat Ritosenlammesta ja Pitkälammesta. Valuma-alueen laajuus on 27,4 hehtaaria, kaukovaluma-alue 117,2 hehtaaria. Saarijärvestä johtaa purkuoja koilliseen Kettulanlahteen.
Sata kesää, tuhat yötä (kappale)

| ”Sata kesää, tuhat yötä / Ei tule toista kertaa” Paula Koivuniemi |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Sata kesää, tuhat yötä
 A-puoli: ”Sata kesää, tuhat yötä”
 Julkaistu: 1981
 Tyylilaji: iskelmä, disko
 Kesto: 04.04
 Levy-yhtiö: Polydor Records
muut singlet
|   | ”Sata kesää, tuhat yötä / Ei tule toista kertaa”  |   |
Sata kesää, tuhat yötä on suomalaisen iskelmätaiteilija Paula Koivuniemen musiikkikappale vuodelta 1981. Se julkaistiin seitsentuumaisena vinyylisinglenä ja saman nimisen studioalbumin avausraitana. Kappale on Raul Reimanin sanoittama ja Esa Niemisen sovittama käännösversio Jörg Eversin, Jürgen S. Korduletschin, Keith Forseyn ja Mats Björklundin alkuperäiskappaleesta "(Boogie Woogie) Dancin' Shoes", jonka Claudja Barry levytti 1978. Singlen b-puolena on Niemisen säveltämä ja Juha Vainion sanoittama iskelmä "Ei tule toista kertaa".
"Sata kesää, tuhat yötä" -kappaleen rakenteena on intro - säkeistö - kertosäkeistö - välisoitto - säkeistö - kertosäkeistö. Toisen säkeistön jälkeistä kertosäettä toistetaan muunnellen kappaleen loppuun. Laulun kertoja muistelee mennyttä unelmien kesää, jonka hän haluaa kokea uudestaan.
"Sata kesää, tuhat yötä" on versioitu muutamaan otteeseen, mukaan lukien Toni Wirtasen rock-henkinen tulkinta vuodelta 2014, jonka hän esitti Koivuniemelle eräässä television viihdeohjelmassa. Secondhand Songs -sivuston mukaan Claudja Barryn levyttämästä alkuperäisteoksesta ei ole tehty muunkielisiä käännöksiä.
"Sata kesää, tuhat yötä" nousi Jukebox-listan sijalle kolme. Singlemyynnissä se ylsi sijalle 15. Vuoden 1981 Suomen suurimpien hittien joukossa kappale sijoittuu sijalle 30. Suoratoistopalvelu Spotifyssa kappaleella oli huhtikuun 2023 alkuun tultaessa yli viisi miljoonaa toistokertaa.
Aiheesta muualla

Chordify: Paula Koivuniemi - Sata Kesää, Tuhat Yötä
Red River (Yhdysvallat ja Kanada)

| Red River |
| --- | --- |
 Red Riverin valuma-alue keltaisella, joen pääuoma korostettuna ja sivujoet sinisellä
Alkulähde:  Bois de Sioux ja Otter Tail -jokien yhtymä, Wahpeton
Laskupaikka:  Winnipegjärvi
Maat:  Yhdysvallat, Kanada
Pituus:  885 km
Alkulähteen korkeus:  289 m
Virtaama:  244 m³/s
Valuma-alue:  287 499 km²
Redjoki Fargo-Moorheadissa.
Redjoki Winnipegissä.
Red River (Punainen joki) on 885 km pitkä joki Pohjois-Amerikassa. Se virtaa Yhdysvalloista lähes suoraan pohjoiseen Kanadan puolelle, missä se laskee Winnipegjärveen. Yhdysvaltojen puolella se muodostaa osan Minnesotan ja Pohjois-Dakotan osavaltioiden välisestä rajasta; Kanadassa se kulkee Manitoban provinssissa.
Yhdysvalloissa sitä kutsutaan joskus nimellä Red River of the North erotukseksi Mississippin sivujoesta.
Joki saa alkunsa Bois de Sioux- ja Otter Tail -jokien yhtymäkohdasta. Merkittävin sen sivujoista on Assiniboine. Jokilaakso on ilmastoltaan ympäristöään suotuisampaa, kasvukauden pituus on siellä 120–140 päivää. Siksi siellä on ollut asutusta varhaisista ajoista asti. Red Riverin siirtokunnasta tuli lopulta Manitoban provinssin ydin. Nykyisin joen varrella on useita taajamia, joista suurimmat ovat Fargo ja Grand Forks Yhdysvaltojen puolella sekä Winnipeg Kanadassa.
Historia

Alueen alavuuden vuoksi kevättulvat tuottavat ongelmia lähes joka vuosi. Vuonna 1991 Winnipegin alueella suoritetuissa tutkimuksissa haettiin vastauksia kysymyksiin, milloin tulvavuosi on ollut normaalia suurempi ja historiallisten tulvien määrään. Redjoki on aina tulvinut säännöllisesti, mutta eurooppalaisten siirtolaisten tultua alueelle puhutaan yleisesti vain neljästä suurtulvasta (1826, 1950, 1997 ja 2009), vaikka tutkimusten mukaan alueella on ollut samansuuruisia ja jopa suurempia tulvia.
Historia > Vuoden 1950 tulva

Toukokuun alussa 1950 vesi nousi rajusti neljän päivän aikana ja saavutti huippunsa 8. toukokuuta, jolloin vedenpinta oli korkeimmillaan sitten vuoden 1861. Kahdeksan Winnipegiä suojaavaa tulvamuuria sortui ja vesi peitti alleen suuren osan kaupunkia ja kaikkiaan 1 554 km² oli veden alla. Kaupungin johto kutsui Kanadan armeijan ja Punaisen Ristin apuun. Lähes 70 000 pelastettiin asunnoista ja toimistorakennuksista. Pelastusoperaatio on Kanadan historian suurin. Kaupungin yhdestätoista sillasta neljä tuhoutui tulvan aikana. Arviot tulvan tuhoista vaihtelevat 600 miljoonan ja miljardin dollarin välillä.
Tuhojen takia kaupunki linjasi, ettei samanlainen katastrofi saisi tapahtua uudelleen ja päätti 6. elokuuta 1962 rakentaa tulvakanavan kaupungin itäpuolelle. Kanava aiheutti eripuraa kansalaisten ja poliitikkojen keskuudessa projektin suuruuden vuoksi. Tulvaväylän rakentaminen oli maailman toiseksi suurin maansiirto-operaatio Panaman kanavan jälkeen. Tulvakanava valmistui maaliskuussa 1968 ennakoitua halvemmilla kustannuksilla. Kanavaa on käytetty tulvan torjumiseen ainakin kaksikymmentä kertaa vuoteen 2009 mennessä. Kanava on estänyt arviolta 10 miljardin dollarin arvosta tulvavahinkoja.
Historia > Vuoden 1997 tulva

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vuosisadan tulvaksi kutsuttu 1997 tulva aiheutti suuria vahinkoja Kanadan ja Yhdysvaltojen alueella, etenkin Grand Forksin kaupungissa, jossa pormestari Pat Owens evakuoi noin 50 000 asukasta kaupungin alavimmilta alueilta, jotka myöhemmin joutuivat tulvan valtaan. Manitoban puolella Winnipegin kaupunki säästyi lähes täysin tulvavahingoilta, tosin tulvavesi nousi vain muutaman metrin päähän Winnipegin tulvakanavan yläreunasta. Eteläisessä Manitobassa pienempien kaupunkien tulvamuurit ja kanavat eivät olleet tarpeeksi korkeita ja suuret alueet joutuivat veden valtaan. Kanadan puolella vahingot olivat noin 500 miljoonaa dollaria ja Yhdysvaltain puolella vahinkoarvio oli noin 3 miljardia dollaria.
Historia > Vuoden 2009 tulva

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vuoden 2009 tulvan vedenkorkeus helmi-maaliskuussa nousi vuoden 1997 tasoa korkeammalle osassa Yhdysvaltoja ja Manitobaa. 27. maaliskuuta Redjoen vedenkorkeus Fargossa nousi kaikkien aikojen ennätyskorkeuteen. Manitobassa vuoden 2009 tulvan arvellaan olevan toiseksi suurin sataan vuoteen, ylittäen jopa vuoden 1997 suurtulvan. Arvioiden mukaan ilman Winnipegin tulvakanavaa vesi olisi noin 2 metriä korkeammalla. Winnipegin alueella tulvan suuruuteen vaikutti Redjoen, Assiniboinejoen ja Seinejoen tulvahuippujen saapuminen samaan aikaan 16. huhtikuuta.
San Juanin piirikunta (Colorado)

San Juanin piirikunta (engl. San Juan County) on Yhdysvaltojen Coloradon osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 728 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Silvertonin kunta. Piirikunta on perustettu 31. tammikuuta 1876.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta San Juanin piirikunta (Colorado) Wikimedia Commonsissa
Savota (Järvisaari)

Savota (ven. Жоржино, Žoržino) on entinen inkeriläinen kylä, joka kuului Järvisaaren luterilaiseen seurakuntaan, nykyään Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä.
Savotan kylä sijaitsee Metsäpirtin ja Tusina–Hattula -tien välillä Ihalaistenjoesta länteen. Perimätiedon mukaan kylän perusti joskus 1800-luvun alussa Metsäpirtistä tullut Vainonen, jota kutsuttiin Roniukoksi. Vainonen piti tilallaan lampaita, mistä juontui hänen venäläinen lempinimensä zavodtšik, tehtailija. Tämän lempinimen mukaan sanotaan kylän saaneen nimensä. Toisen tarinan mukaan nimi juontuisi siitä, että kylän paikalla oli aiemmin ollut tiilitehdas (ven. zavod), jonka savilouhoksesta muodostunut lammikko, tiikki, oli myöhemminkin nähtävissä. Kylän venäläinen nimi johtunee siitä, että 1800-luvun alussa Aleksandrovskaja -hovin omistaja Dubjanski nimesi tilansa eri osat lastensa mukaan: Žoržino Georgi-pojan mukaan..
Vuonna 1838 Savotassa asui 17 ihmistä, vuonna 1856 siellä oli neljä taloa ja yhdeksän sielua, vuonna 1862 taloja oli seitsemän ja asukkaita 25 (miehiä 9, naisia 16). Kylä oli köyhä, koska maapalstat olivat pieniä ja maa huonoa. Niittyä ei ollut, joten karjaa täytyi ajaa laiduntamaan naapurikylien niityille. 
1920-luvulla kylään perustettiin suomenkielinen koulu, ja sen opettajana toimi Maria Savolainen. Vuonna 1926 kylässä oli 22 taloa ja 98 asukasta, joista 95 inkeriläisiä.
Isäntien sukunimet 1900-luvulla: Silvander (suku kotoisin Suomesta), Soikkeli (kotoisin Kurkijoesta), Vainonen.
Toisen maailmansodan aikana kylä oli miehitetty saksalaisjoukoilla. Inkeriläisiä oli viety vuosina 1943-1944 Viron kautta Suomeen.  Sodan jälkeen osa niistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikylälle, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää..
Ribes speciosum

| Ribes speciosum |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Herukkakasvit Grossulariaceae
Suku::  Herukat Ribes
Laji::  speciosum
Kaksiosainen nimi
 Ribes speciosum  Pursh 1813 
Katso myös
   Ribes speciosum Wikispeciesissä   Ribes speciosum Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ribes speciosum on laji kasviheimossa Grossulariaceae, johon kuuluvat herukat ja karviaiset. Se on piikikäs kesävihanta pensas, joka kukkii keväällä pitkänomaisin punaisin kukin. Kukat muistuttavat verenpisaran kukkia, vaikka ne eivät olekaan läheistä sukua.
Kuvaus

Ribes speciosum on leviävä pensas, joka voi saavuttaa enimmillään kolmen metrin korkeuden; sen varret ovat karvaiset ja jokaisessa varren solmussa on kolme pitkää piikkiä. Nahkeat lehdet ovat jakautuneet useisiin lohkoihin ja ovat pääosin karvattomat, yläpinnaltaan tummanvihreät ja kiiltävät.
Kukinto on yksittäinen kukka tai enintään neljä kukkaa käsittävä terttu. Kukka koostuu tulipunaisista verholehdistä, joiden sisällä on neljä punaista terälehteä. Punaiset hetet ja luotit ulottuvat kauas kukan suusta, ja kummatkin voivat olla jopa neljä senttimetriä pitkiä.
Hedelmä on noin senttimetrin mittainen punaoranssi marja, joka on tiheästi nystykarvainen.
Levinneisyys

Pensas on kotoisin Kalifornian keski- ja eteläosista sekä Baja Californiasta, missä se kasvaa rantavuoristojen pensaikoissa ja chaparralissa.
Käyttö

Ribes speciosumia kasvatetaan koristekasvina käytettäväksi kuivuutta kestävissä puutarhoissa sekä lajin luontaisella levinneisyysalueella luonnonkasvipuutarhoissa. Se viihtyy hajanaisesta kirkkaaseen valoon kuivissa puutarhoissa ja tammien alla.
Aiheesta muualla

UniProt: Taxonomy - Ribes speciosum (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Ribes speciosum (englanniksi)
Rover Metro

| Austin Metro |
| --- | --- |
 1983 Austin Metro
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Austin Rover Group
Valmistusvuodet:  1980-1998
Korimalli:  5-ovinen hatchback 3-ovinen hatchback 3-ovinen pakettiauto 2-ovinen cabriolet
Edeltäjä:  Mini
Seuraaja:  CityRover
Vetotapa:  etuveto
| EuroNCAP-turvallisuus |
| --- | --- |
Testattu malli: Rover 111i
Testattu vuosimalli: 1997
Aikuisturvallisuus: 
Jalankulkijaturvallisuus: 

Metro oli pikkuauto, jota valmisti Austin Rover Group. Se esiteltiin 1980 nimellä Austin Mini Metro. Sen oli tarkoitus korvata Mini, ja se kehitettiin koodinimellä LC8.
18-vuotisen elämänkaarensa aikana Metrolla oli monta nimeä: Austin Metro, MG Metro ja Rover Metro. Se nimettiin uudelleen Rover 100-sarjaksi vuonna 1994. Myös pakettiautomallia valmistettiin, ensin nimellä Morris Metro ja myöhemmin nimellä Metrovan.
Tullessaan markkinoille Metroa myytiin Austin-merkkisenä. Vuodesta 1982 Metroa oli saatavana myös urheilullisemmin varusteltuna MG Metro-versiona. Vuodesta 1990 vuoteen 1994 Metroa myytiin ainoastaan Rover-merkillä, jonka jälkeen se sai faceliftin ja uuden nimen Rover 100.
Austin Metro oli Austin Roverin tuottoisin malli 1980-luvulla, kun taas isommat Maestro ja Montego menestyivät markkinoilla huonommin. Silti Metrokaan ei saanut järin hyviä arvosteluja mediassa. Vuonna 1988 kuluttajalehti Which? kirjoitti, ettei malli ole kahdeksan myyntivuotensa aikana mitenkään vakuuttanut paremmuuttaan. Lehti kehui sitä ”melko mukavaksi” ja ajo-ominaisuuksiltaan hyväksi, mutta moitti sitä sisämelusta, takaistuintilojen ahtaudesta, vika- ja ruostumisherkkyydestä sekä moottorin heikohkosta suorituskyvystä. Lehti piti Peugeot 205:ttä, Ford Fiestaa ja Vauxhall Novaa parempina vaihtoehtoina kuluttajille.
Vaikka uusi Rover 200-sarja (joka esiteltiin 1995 ja oli pienempi kuin aikaisemmat 200-mallit) oli alun perin suunniteltu Metron korvaajaksi, sitä ei markkinoille tullessaan markkinoitu sellaisena. Rover 100:n tuotanto päättyi 1998, ja ironisesti alkuperäinen Mini, jonka korvaajaksi Metro oli tarkoitettu, säilyi tuotannossa vielä kaksi vuotta 100:n tuotannon loppumisen jälkeen. Varsinainen seuraaja Metrolle tuli vasta vuonna 2003 CityRoverin muodossa.
MG Metro

MG Metro oli englantilainen pikkuauto, josta Austin Rover kaavaili seuraajaa maineikkaalle Minille. Auton halvimmat perusmallit myytiin pääasiassa Englannin kotimarkkinoilla Austinin tuotemerkillä. Pienin moottorivaihtoehto, 998-kuutioinen työntötankomoottori, oli suoraa perintöä Minin keulalta. 
Auton tehokkaammalla 1,3-litraisella moottorilla varustetut mallit myytiin Austinin sijaan MG:n merkillä.
Malliston huipulla oli 69 kW:n tehoinen MG Metro Turbo sekä B-ryhmän ralliautoksi rakennettu keskimoottorinen MG Metro 6R4, jolla oli ulkomuotoa lukuun ottamatta tuskin lainkaan yhtäläisyyksiä varsinaisiin tuotantomalleihin. Metro 6R4:n voimanlähteenä oli taka-akselin etupuolelle pitkittäin sijoitettu 3-litrainen V6, joka ns. luokitteluversiona tuotti varsin vaatimattomasti 220 hevosvoimaa. Toinen luokitteluversio,joka autosta rakennettiin, saatiinkin jo B-ryhmälle sopivammat 410 hevosvoimaa. 
MG Metro 6R4 autoja valmistettiin FIA:n sääntöjen vaatimat 200 kappaletta.
Myynti Suomessa

Austin Metro tuli myyntiin Suomessa keväällä 1983; ensimmäiset vientimaat olivat olleet Länsi-Saksa, Ranska, Italia ja Benelux-maat. Mallia edusti muitakin brittiautoja maahantuonut, Sisu-kuorma- ja linja-autoja valmistanut Oy Sisu-Auto Ab. Tekniikan Maailman testiryhmä antoi kiitosta Metron tavaratilan muuntelumahdollisuuksille, moottorin sitkeydelle matalilla kierroksilla, matkustamon valoisuudelle ja auton kokoon nähden suurille sisätiloille, mutta moitti vaihteensiirtoa ja suurta polttonesteen kulutusta. Suomessa myynnissä olleet mallit olivat perusmalli (L) ja suorituskykyisempi MG Metro ja saatavissa oli vain kolmiovinen kori. 1,3-litaisella moottorilla varustettu perusmalli maksoi 44 900 markkaa ja sen kanssa samassa hintaluokassa olivat mm. Nissan Micra, Fiat Uno, Suzuki Swift, Citroën Visa, Ford Fiesta ja Opel Corsa. MG Metro oli perusmallia 20 000 markkaa kalliimpi. Lupaavista lähtökohdista huolimatta Metron myynti Suomessa jäi noin 250 autoon. Suomen ajoneuvorekisterissä oli vuoden 1999 lopussa 101 Austin Metroa, jotka oli rekisteröity vuosina 1983–1987, ja lisäksi yksi vuonna 1984 rekisteröity MG Metro.
Viisiovinen Metro tuli markkinoille vuonna 1985.
Rover Metro
Rover 111
MG Metro 6R4

MG Metro 6R4 oli B-ryhmän ralliauto, jonka ensimmäinen kilpailu oli RAC-ralli 1985. Auton suunnitteli Williams F1 -talli ja sen ahtamaton V6-moottori tuotti 410 hevosvoimaa. Moottoria käytettiin myöhemmin Jaguar XJ220 -autossa. Auton lyhyt akseliväli teki siitä tunnetusti vaikean ajettavan nopeasti.
MG Metro 6R4 -ralliauto kuvattuna vuonna 2005.
San Leandro

Ilmakuva San Leandron venesatamasta.
San Leandro on kaupunki San Franciscon lahden itärannalla Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Sitä pidetään Oaklandin ja San Franciscon esikaupunkialueena. Tammikuussa 2009 San Leandron asukasluku oli 82 472. Kaupungin pinta-ala on 40,3 km², josta on vettä 6,3 km².
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta San Leandro Wikimedia Commonsissa
Alamedan piirikunta
| --- | --- |
Kaupungit:   Alameda  Albany  Berkeley  Dublin  Emeryville  Fremont  Hayward  Livermore  Newark  Oakland  Piedmont  Pleasanton  San Leandro  Union City 
Aavekaupungit:   Alden  Ann  Drawbridge  Elliot  Goecken  Greenville  Hacienda  Larkin's Landing  Mallard  Melita  Merienda  Monte Vista  Remillard  Robert  Russell City  Stokes Landing 
Viestimet:   Oakland Tribune  Tri-Valley Herald  East Bay Express  Daily Review  Fremont Argus  Alameda Times-Star  The Daily Californian  KPFA  KKIQ  KALX  KFAX  KTVU
Saturday Night Theatre

Saturday Night Theatre oli BBC:n esittämä brittiläinen radiokuunnelmasarja, jota esitettiin 1943–1996. Sarjassa esitettyt kuunnelmat edustivat kaikkia lajityyppejä, ja joukossa oli sekä alkuperäiskäsikirjoituksia että aikaisempien teosten dramatisointeja. Sarjan ensimmäisen kuunnelman lähetti BBC Home Service 3. huhtikuuta 1943, ja tuolloin esitettiin Dorothy L. Sayersin teokseen pohjautuva The Man With No Face. Viimeinen kuunnelma lähetettiin 29. kesäkuuta 1996.
Yksittäisistä kirjailijoista eniten kuunnelmia kuultiin J. B. Priestlyltä, jonka töitä esitettiin kaikkiaan 33 kertaa. Useita kuunnelmia tehtiin myös muun muassa Edgar Wallacen, Agatha Christien, J. M. Barrien, W. Somerset Maughamin, P. G. Wodehousen ja Nevil Shuten teosten pohjalta.
Suurin osa kuunnelmista oli kestoltaan 90 minuuttia, ja kaikkiaan lähetyksiä oli 2 620. Näistä tehtyjä taltiointeja BBC:n arkistosta löytyy virallisesti 235 kappaletta.
Scott Wedman

Scott Wedman
Scott Dean Wedman (s. 29. heinäkuuta 1952) on entinen yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän pelasi Coloradon yliopistossa (Boulder) ja sitten NBA:ssa vuosina 1974–1987. Ensimmäisenä NBA-seuranaan hänellä oli Kansas City-Omaha Kings (nyk. Sacramento Kings), joka vuonna 1975 vaihtoi nimensä Kansas City Kingsiksi.
Kansas City Kingsissä Wedman pysyi vuoteen 1981. Sen jälkeen hän pelasi Cleveland Cavaliersissä (1981–1983) ja Boston Celticsissä (1983–1987).
Saarijärvi (Juva)

| Saarijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Juva, Mikkeli
Koordinaatit:  61°47′30″N, 27°32′00″E
Järvinumero:  04.163.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  94,6 m 
Rantaviiva:  80,57 km 
Pinta-ala:  10,18 km² 
Tilavuus:  0,04 km³ 
Keskisyvyys:  4 m 
Suurin syvyys:  29 m 
 fiSaarijärvi 
Saarijärvi on kirkasvetinen järvi Juvan ja Mikkelin rajalla Etelä-Savon maakunnassa. Sen pinta-ala on 10,2 neliökilometriä. Etäisyys Mikkelin keskustasta on 16 kilometriä koilliseen. Järvi tunnettiin aikoinaan nimellä Remojärvi. Se kuuluu pintavesityypiltään keskikokoisiin humusjärviin, eli sen veden väri on ruskea. Saarijärvi on lievästi rehevä.
Järven rannalla on sijainnut 1500-luvulla yksi Suomen ensimmäisistä kaivoksista. Sen tarkkaa sijaintia ei tiedetä.  Järven rannalla sijaitsee myös keskiaikainen kalmisto, nimeltään Remojärven kappeli.
Maantiede

Saarijärven eteläpuolisko on useiden haarautuvien niemien (Mustaniemi, Paloniemi, Lehtoniemi) ja saarten pirstoma. Eteläpuolisko on myös varsin matala, Mustaniemen ja Paloniemen välissä sijaitsee tosin 25 metrin syvänne. Järven keskiosan selkäveden syvin kohta on 29 metriä. Selkäveden vähintään 10 metriä syvän vyöhykkeen itäpuolella on useiden saarten etelä–pohjoissuuntainen jono. Laajimmat saaret (Lehtosaari, Vuohisaari, Heinäsaari) ovat yli hehtaarin kokoisia. Lännessä selkävesi rajautuu Hanhiniemeen, jonka länsipuolella sijaitsee lounaaseen työntyvä noin puolitoista kilometriä pitkä matalahko Hanhilahti. Noin kymmenesosa Saarijärvestä on vähintään 10 metriä syvä ja noin sadasosa vähintään 20 metriä syvä.
Saarijärven suurimmat saaret ovat usean kymmenen hehtaarin laajuiset Huihatsaari ja Lippalansaari selkäveden pohjoispuolella. Ne erottavat järven koillisen ja pohjoisen osan keskiosan selkävedestä. Pohjoiset osat ovat varsin matalia. Huihatsaari ja Lippalansaari ovat luonnonsuojelualuetta.
Saarijärven rannoilla on sekä metsämaata että peltoaukeita. Pientaloja on varsin tiheään. Järven eteläpuolitse kulkee valtatie 5. Saarijärven länsipuolinen Hanhijärvi (98,0 metriä mpy) laskee Hanhilahteen. Pohjoispuolinen Tihmas (94,7 metriä mpy) laskee Saarijärven pohjoisrannalle. Saarijärvi laskee kaakosta Myllylammen (86,9 metriä mpy) kautta Syysjärveen (86,4 metriä mpy).
Saarijärven vesitilavuus on 40 281 000 kuutiometriä.
Saarijärvi (04.163.1.001) kuuluu Saarijärven-Hanhijärven alueeseen (04.163), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Vuoksen vesistössä (04). Toinen jakovaihe on Syysjärven valuma-alue (04.16) ja ensimmäinen on Suur-Saimaan alue (04.1). Saarijärvi on Saarijärven-Hanhijärven alueen laajin vakavesi. Seuraavaksi laajin on Hanhijärvi. Saarijärven-Hanhijärven alueeseen kuuluu 15 vähintään hehtaarin laajuista vakavettä.
Juvan Saarijärvi on kolmanneksi laajin Suomen yli 200:sta Saarijärvestä. Vesitilavuudeltaan se on kutakuinkin samankokoinen kuin neljänneksi laajin eli Suomussalmen Saarijärvi ja jonkin verran pienempi kuin viidenneksi laajin eli Jyväskylän ja Jämsän rajalla sijaitseva Saarijärvi.
Santtu Huhtala

| Santtu Huhtala |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1992 (ikä 32) Turku, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  178 cm
Paino:  74 kg
Pelinumero:  53
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–2014
Seurat:  TPS (SM-liiga) KooKoo (Mestis)
Santtu Huhtala (s. 15. maaliskuuta 1992 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. Huhtala oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osasi pelata myös laidassa. Hänen vahvuuksiinsa kuuluivat nopeus ja kiekollinen peli. Huhtala pelasi urallaan kolmen kauden aikana yhteensä 36 SM-liigaottelua Turun Palloseurassa.
Ura > Seuraura

Huhtala on TPS:n kasvatti ja edustanut joukkuetta koko junioriuransa ajan. Hän voitti Tepsi-nimellä pelanneessa joukkueessa B-nuorten I-divisioonan mestaruuden ja C-nuorten SM-pronssia vuonna 2008. Kaudella 2009–2010 oli TPS:n A-nuorten paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 13+19=32.
Kaudella 2010–2011 Huhtala oli A-nuorten varakapteeni ja paras pistemies tehoilla 12+33=45. Hän jakoi A-nuorten syöttöpörssin toisen sijan HPK:n Teemu Rautiaisen kanssa. Hän pelasi myös TPS:n edustusjoukkueessa neljä ottelua European Trophy -harjoitusturnauksessa. Maaliskuussa 2011 Huhtala teki TPS:n kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.
Kaudella 2011–2012 Huhtala nostettiin TPS:n SM-liigarinkiin. Hän pelasi edelliskauden tapaan myös European Trophyssa ja A-nuorissa. Huhtala teki SM-liigadebyyttinsä 23. syyskuuta 2011 kotona Saimaan Palloa vastaan ja sai siinä jääaikaa 8.37 minuuttia. Hän pelasi liigakaudella 20 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua.
Huhtala teki SM-liigauransa ensimmäisen maalin kauden 2012–2013 avauskierroksella HPK:ta vastaan.
Ura > Maajoukkueura

Huhtala edusti myös Suomen alle 17-vuotiaiden maajoukkuetta Euroopan nuorten olympiafestivaaleissa vuonna 2009. Yhteensä hän on pelannut viisi nuorten maaottelua ja 17 poikien maaottelua.