stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Loma Kaliforniassa
Rooliluettelo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Elvis Presley   | … |   Mike McCoy   |
|   Shelley Fabares   | … |   Cynthia Foxhugh   |
|   Diane McBain   | … |   Diana St. Clair   |
|   Dodie Marshall   | … |   Susan   |
|   Deborah Walley   | … |   Les   |
|   Jack Mullaney   | … |   Curly   |
|   Will Hutchins   | … |   Luutnantti Tracy Richards   |
Aiheesta muualla

Loma Kaliforniassa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Leslie Bricusse

Leslie Bricusse (29. tammikuuta 1931 Lontoo – 19. lokakuuta 2021) oli brittiläinen säveltäjä ja sanoittaja, jonka tekemiä lauluja sisältyy useisiin tunnettuihin musikaaleihin ja elokuviin. Hän teki yhteistyötä muiden muassa Anthony Newleyn kanssa. Bricusse voitti Grammyn, kaksi Oscaria ja kahdeksan Ivor Novello -palkintoa. Hänet valittiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 1989.
Lontoossa syntynyt Bricusse opiskeli Cambridgen yliopistossa ja sävelsi opiskeluaikanaan musikaalinäytelmät Out of the Blue ja Lady at the Wheel. Molemmat esitettiin West Endissä ja Bricusse huolehti säveltämisen lisäksi myös ohjaamisesta ja pääosan esittämisestä. Vuonna 1954 hän voitti ensimmäisen Ivor Novello -palkintonsa Charley Moon -elokuvaan kirjoitetulla kappaleella ”Out of Town”. 1960-luvulla hän kirjoitti Anthony Newleyn kanssa menestyneet musikaalit Stop the World, I Want to Get Off (1961) ja The Roar of the Greasepaint – The Smell of the Crowd (1964).
Bricussen elokuvamusiikkituotantoon kuuluvat muun muassa Tohtori Dolittle (1967), Hyvästi, Mr. Chips (1969), Saiturin joulu (1970), Jali ja suklaatehdas (1971) ja Victor/Victoria (1982). Hän sanoitti John Barryn säveltämät tunnuskappaleet James Bond -elokuviin 007 ja Kultasormi (1964) ja Elät vain kahdesti (1967). Kaksi Oscar-palkintoaan hän voitti Tohtori Dolittle -elokuvan kappaleesta ”Talk to the Animals” ja Victor/Victoria-elokuvan musiikkiraidasta.
1990-luvulla Bricusse tuotti Yhdysvalloissa muun muassa Broadway-musikaalit Victor/Victoria ja Jekyll & Hyde.
Lehtohorsma

| Lehtohorsma |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Myrtales
Heimo::  Horsmakasvit Onagraceae
Suku::  Horsmat Epilobium
Laji::  montanum
Kaksiosainen nimi
 Epilobium montanum  L. 
Katso myös
   Lehtohorsma Wikispeciesissä   Lehtohorsma Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtohorsma (Epilobium montanum) on horsmien sukuun kuuluva vaaleanpunakukkainen lehtokasvi. Sen kansanomaisia nimiä ovat käärmeenkukka ja suenhammasheinä.
Ulkonäkö ja koko

Lehtohorsman varsi on 30–70 cm pitkä ja sillä on punaiset terälehdet. Varsi ja lehdet ovat hennosti punertavat. Lehtohorsma kukkii heinä-elokuussa.  Pitkäruotinen lehtohorsma voi muistuttaa mäkihorsmaa (Epilobium collinum).
Levinneisyys

Suomessa lehtohorsma on yleinen etelässä Kokkola–Kajaani-linjan eteläpuolella, mutta pohjoisempana harvinainen. Oulun pohjoispuolella lajista on lähinnä vain yksittäisiä havaintoja.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Lehtohorsma (Epilobium montanum)
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Lehtohorsma (Epilobium montanum)
Luontoportti: Lehtohorsma (Epilobium montanum)
Valokki – nettikasvio: Lehtohorsma (Epilobium montanum)
UPM-Kymmene: Metsiemme lehtokasveja (Arkistoitu – Internet Archive)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Epilobium montanum (englanniksi)
JSTOR Global Plants: Epilobium montanum (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Epilobium montanum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Epilobium montanum (englanniksi)
Flora of North America: Epilobium montanum (englanniksi)
Lisbon (Pohjois-Dakota)

Lisbon on kaupunki Pohjois-Dakotassa, Yhdysvalloissa. Se on Ransomin piirikunnan hallinnollinen keskus. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 2 154. Kaupunki perustettiin vuonna 1880.
Lisbonin pinta-ala on 5,8 km², josta kaikki on maata. Väestötiheys on 371 as./km².
Lise Klaveness

Lise Klaveness (s. 19. huhtikuuta 1981) on norjalainen juristi ja urheilujohtaja. Hänet valittiin Norjan jalkapalloliiton puheenjohtajaksi maaliskuussa 2022. Jalkapalloilijana hän pelasi Norjan naisten maajoukkueessa vuosina 2002–2011. Hän pelasi keskikenttäpelaajana ja hyökkääjänä.
Klaveness edusti pelaajaurallaan Norjan pääsarjassa Sandvikenia kausina 1997–1999, Bjørnaria kaudella 2000, Athene Mossia kaudella 2001, Askeria kausina 2002–2005 ja 2008 sekä Stabækia kausina 2009–2011. Kausina 2006–2007 hän edusti Ruotsin pääsarjassa Umeåta ja pelasi UEFA Cupin loppuottelussa vuonna 2007.
Klaveness pelasi useissa Norjan nuorisomaajoukkueissa. Hän pelasi Norjan naisten maajoukkueessa 73 ottelua ja teki niissä yhdeksän maalia. Hän pelasi ensimmäiset naisten maaottelunsa tammikuussa 2002 ja viimeiset maaliskuussa 2011. Hän edusti Norjaa MM-kilpailuissa 2003, EM-kilpailuissa 2005 ja MM-kilpailuissa 2007. Hän saavutti EM-hopeaa vuonna 2005 ja teki kaksi maalia turnauksen alkulohko-ottelussa Italiaa vastaan. MM-kilpailuissa 2007 hän teki maalin alkulohko-ottelussa Ghanaa vastaan.
Klaveness valittiin vuonna 2018 Norjan jalkapalloliiton huippujalkapallojohtajaksi. Maaliskuussa 2022 hänet valittiin liiton puheenjohtajaksi, ja hän oli ensimmäinen tähän tehtävään valittu nainen. Saman kuun lopulla hän sai runsaasti huomiota Kansainvälisen jalkapalloliiton kongressissa Qatarissa pitämällään puheella, jossa hän puhui ihmisoikeuksien ja tasa-arvon puolesta ja kritisoi liiton vuonna 2010 tekemää päätöstä antaa vuoden 2022 MM-kilpailut Qatarin järjestettäväksi.
La montagna di luce

| La montagna di luce |
| --- | --- |
 Elokuvan italialainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Umberto Lenzi
Käsikirjoittaja:  Fulvio Gicca Palli
Perustuu:  Emilio Salgarin romaaniin
Tuottaja:  Solly V. Bianco
Säveltäjä:  Francesco De Masi
Kuvaaja:  Angelo Lotti
Leikkaaja:  Jolanda Benvenuti
Tuotantosuunnittelija:  Arrigo Equini
Lavastaja:  Arrigo Equini
Pääosat:  Richard Harrison, Wilbert Bradley, Luciana Gilli, Daniele Vargas
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Filmes
Ensi-ilta:  16. tammikuuta 1965
Kesto:  103 min. (Italia)
Alkuperäiskieli:  italia
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
La montagna di luce (”Valon vuori”) on vuonna 1965 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Emilio Salgarin romaaniin perustuvan elokuvan on ohjannut Umberto Lenzi. Sen pääosaa näyttelee yhdysvaltalainen Richard Harrison.
Juoni

Punjabin radža lähettää seikkailija Allan Fosterin varastamaan temppelissä säilytettävän Kohinoor-timantin. Allan onnistuu saamaan timantin haltuunsa fakiiri Sitaman avulla. Hän yrittää paeta, mutta rajalla radža ja Sitama saavat hänet kiinni. Allan palauttaa timantin temppeliin, mutta todellisuudessa kyseessä on vain kopio. Oikea Kohinoor päätyy koristamaan kuningatar Viktorian kruunua.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Richard Harrison  | … |  Allan   |
|  Wilbert Bradley  | … |  fakiiri Sitama   |
|  Luciana Gilli  | … |  Lilamani   |
|  Daniele Vargas  | … |  radža Sirdar   |
|  Nerio Bernardi  | … |  temppelin ylipappi   |
|  Andrea Scotti  | … |  radžan palvelija   |
|  Nazzareno Zamperla  | … |  Sitaman apuri   |
|  Dakar  | … |  Sitaman toinen apuri   |
Tuotanto

La montagna di luce on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa sekä Malesian maisemissa. Se on viihdyttävä eksoottinen toimintaseikkailu, mutta tarinan loppuosa vaikuttaa aivan liian kiirehdityltä. Lopussa on erikoinen kommentti brittiläisestä kolonialismista.
Elokuva on saatavilla Mya Communicationin hyvälaatuisena DVD-julkaisuna, joka sisältää italiankielisen ääniraidan ja englanninkielisen tekstityksen. DVD:n nimi Sandok viittaa Emilio Salgarin Sandokan-tarinoihin, vaikka elokuvalla ei ole niiden kanssa mitään tekemistä.
Aiheesta muualla

La montagna di luce Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Lipp

Lipp on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Alina Lipp (s. 1993), saksalainen yhteiskunnallinen aktivisti, bloginpitäjä ja sosiaalisen median vaikuttaja
Heino Lipp (1922–2006), virolainen yleisurheilun moniottelija, kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä
Tracy Lipp, suomalainen sanoittaja
Wilma Lipp (1925–2019), itävaltalainen laulaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Lise-Marie Morerod

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lise-Marie Morerod vuonna 2020. |  Lise-Marie Morerod vuonna 2020. |  Lise-Marie Morerod vuonna 2020. |  |
Maa:   Sveitsi
Naisten alppihiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Garmisch-Partenkirchen 1978 | Suurpujottelu |  |
|  Pronssia | St. Moritz 1974 | Pujottelu |  |
Lise-Marie Morerod (s. 16. huhtikuuta 1956) on sveitsiläinen entinen alppihiihtäjä.
Morerod saavutti uransa ensimmäisen arvokisamitalin St. Moritzin maailmanmestaruuskilpailuissa 1974 sijoittumalla pujottelussa pronssille. 1978 Garmisch-Partenkirchenissä järjestetyissä MM-kilpailuissa hän sijoittui hopealle suurpujottelussa, ainoastaan 0,05 sekunnin erolla kultamitalisti Maria Eppleen. Samoissa kilpailuissa Morerod jäi pujottelussa seitsemänneksi. Urallaan hän osallistui vain kerran olympialaisiin, Innsbruckin talviolympialaisissa 1976 hän sijoittui neljänneksi suurpujottelussa.
Maailmancupin kokonaiskilpailun Morerod voitti kaudella 1976–1977, jonka lisäksi hän sijoittui toiseksi vuonna 1976 ja kolmanneksi vuonna 1978. Suurpujottelun maailmancupin hän voitti kolme kertaa peräkkäin: 1976, 1977 ja 1978, sekä pujottelun maailmancupin kahdesti 1975 ja 1977. Morerod voitti 24 maailmancupin osakilpailua, joista 14 tuli suurpujottelussa ja 10 pujottelussa. Lisäksi hän oli yhteensä 41 kertaa palkintokorokkeella.
Morerod loukkaantui auto-onnettomuudessa vuonna 1978, jonka takia hän ei enää pystynyt kilpailemaan samalla tasolla, kuin ennen loukkaantumista. Viimeisen kilpailunsa hän laski tammikuussa 1980.
Liisanpuisto (albumi)

| Liisanpuisto Liisanpuisto |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2001
 Tuottaja(t): Kyösti Salokorpi, Liisanpuisto, Sampo Hänninen, DJPP
 Tyylilaji: rap
 Levy-yhtiö: Ranka Recordings
Liisanpuiston muut julkaisut
|   | Liisanpuisto 2001 | Pihojen laki 2003 |
Liisanpuisto on rap-yhtye Liisanpuiston esikoisalbumi. Sen julkaisi Ranka Recordings vuonna 2001.
Kappaleet

Intro – 0.15
Pimeä nousee – 3.15 (mukana Tuomas Toivonen)
Kipinää – 3.14
Rimppaskit – 0.47
Liisanpuisto kirjoittaa – 3.10
Pahat jutut – 4.21
Mun kaupunki – 5.29
Hyvin rullaa – 3.37
Historia – 4.12 (mukana Petos)
Tyylit – 4.20
Minihapponenskit – 1.08
Ässät pöytään – 3.58
Tästä kaupungista – 4.16 (mukana Himohanusakke, Jonas & Sepi Paha Penaali)
Tähtikuvio – 3.49
Juhannuspäissään – 3.23
Biitit

Kyösti Salokorpi & Liisanpuisto: 1, 2, 3, 5, 6, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15
Kolea: 4
Kyösti Salokorpi, Liisanpuisto & Sampo Hänninen: 7
DJPP: 8
Aiheesta muualla

Albumin arvostelu Soundi[vanhentunut linkki] -sivustolla
Leslie Benzies

Leslie Benzies vuonna 2016.
Leslie Benzies (s. 17. tammikuuta 1971) on skotlantilainen videopelituottaja ja Rockstar Northin entinen pääjohtaja. Leslie oli aikanaan yksi Grand Theft Auto -pelisarjan kehittämisen avainhenkilöitä. Rockstar Northin tiedotteen mukaan hän irtisanoutui tammikuussa 2016 oltuaan syyskuusta 2014 asti vapaalla.
Aiheesta muualla

Livegamers.fi − Entinen Rockstar-pomo hakee 150 miljoonan korvauksia
Tilt.fi − GTA-firma Rockstarilla tapahtuu hämäryyksiä – Entinen johtohenkilö haastoi firman oikeuteen valtavasta summasta
Liptovský Mikuláš

| Liptovský Mikuláš |
| --- | --- |


 Koordinaatit: 49°05′03″N, 19°36′08″E 
Alue:  Žilinan alue
Piiri:  Liptovský Mikuláš
Hallinto:  
 – Pormestari:  Ján Blcháč
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  70,109 km²
Korkeus:  577 m
Väkiluku:  32 284 (31,12,2005)
 
 http://www.mikulas.sk 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Liptovský Mikuláš (vanhalta nimeltään Liptovský Svätý Mikuláš, saks. Liptau-Sankt-Nikolaus, unk. Liptószentmiklós) on kaupunki Žilinan alueella (Žilinský kraj), Slovakiassa. Sen pinta-ala on 70,1 km² ja väkiluku 32 284 (31.12.2005). Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan asukkaista oli slovakkeja 94,1 %, romaneja 2,3 %, tšekkejä 2,1 % ja unkarilaisia 0,3 %. Uskonnoltaan 34,5 % asukkaista ilmoitti olevansa roomalaiskatolisia ja 26,9 % luterilaisia; 32,3 % ei ilmoittanut mitään uskontoa.
Liptovský Mikulášin ystävyyskaupungit

Kemi, Suomi
Opava, Tšekki
Kiskőrös, Unkari
Kalamaria, Kreikka
Annecy, Ranska
Jefremov, Venäjä
Dinkelland, Alankomaat
Galanta, Slovakia
Slovenske Konjice, Slovenia
Żywiec, Puola
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Liptovský Mikuláš Wikimedia Commonsissa
www.mikulas.sk
Lohikäärmevuoret

Lohikäärmevuoret
Lohikäärmevuoret (afrikaansiksi Drakensberge) on vuoristo Etelä-Afrikan itäosassa ja Lesothossa. Noin 1 100 kilometrin mittainen vuorijono kulkee lounais–koillissuunnassa ulottuen Kapmaasta Transvaaliin. Korkein huippu on 3 482 metrin korkuinen Thabana Ntlenyana Lesothon puolella. Lohikäärmevuorilla on Unescon Maailmanperintöluetteloon kuuluva uKhahlamban luonnonpuisto, jossa on Saharan eteläpuolisen Afrikan merkittävin esiintymä kalliomaalauksia. Royal Natalin luonnonpuiston alueella puolestaan sijaitsevat Tugelan putoukset, viisi peräkkäistä vesiputousta, joiden yhteiskorkeus on 948 metriä.
Leslie Charteris

| Leslie Charteris> Leslie Charles Bowyer Yin.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 12. toukokuuta 1907 Singapore
Kuollut: 15. huhtikuuta 1993 (85 vuotta) Windsor, Englanti
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  Meet the Tiger
Pääteokset:  Enter the Saint
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Leslie Charteris, oikea nimi Leslie Charles Bowyer Yin, (12. toukokuuta 1907 Singapore – 15. huhtikuuta 1993 Windsor, Englanti) oli kiinalais-englantilainen kirjailija. Hän muutti Britanniasta Yhdysvaltoihin vuonna 1932.
Charteris vietti nuorena seikkailevaa elämää Malesiassa. Hän toimi helmenkalastajana, kullanetsijänä ja baarinpitäjänä. Hän julkaisi 21-vuotiaana  esikoisromaaninsa Meet the Tiger (1928). Läpimurtoteos Enter the Saint ilmestyi 1930. Kirjojen sankari oli Pyhimys eli] suosittu herrasmiesseikkailija Simon Templar. Pyhimyksellä oli oma strippisarjakuva 1948–1961. Suomessa sarjakuvaa julkaistiin Seura-lehdessä.[lähde? ] Pyhimys-tarinoiden pohjalta tehtiin myös suosittu televisiosarja vuosina 1962–1969.
Suomennetut teokset

Pyhimys kohtaa tiikerin (1928)
Pyhimys kohtaa kaunottaren (1931)
Pyhimys ei palvo kuvia (1931)
Pyhimys maksaa veronsa (1932)
Pyhimys seuraa jälkiä (1934)
Pyhimys naisen ritarina (1934)
Pyhimys saa kilpailijan (1934)
Pyhimys New Yorkissa (1934)
Pyhimys yli laidan (1936)
Pyhimys leikkii tulella (1938)
Pyhimys kutsuu teelle (1938)
Pyhimys Miamissa (1940)
Pyhimys astuu näyttämölle (1942)
Kerjäläisten kuningas (1948)
Naamioitu enkeli (1948)
Käpyjaakonkukka

| Käpyjaakonkukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Akanttikasvit Acanthaceae
Suku::  Jaakonkukat Justicia
Laji::  brandegeana
Kaksiosainen nimi
 Justicia brandegeana  Wassh. & L.B.Sm. 
Synonyymit
 Justicia brandegeeana 
Katso myös
   Käpyjaakonkukka Wikispeciesissä   Käpyjaakonkukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Käpyjaakonkukka eli onnenkäpy (Justicia brandegeana) on jaakonkukkien sukuun kuuluva laji. Se kuuluu akanttikasvien heimoon.
Kasvia voidaan lisätä versopistokkaista.
Ulkonäkö ja koko

Kukat ovat pienet. Ne ovat valkoisia, mutta niillä on punaruskeat suojuslehdet, jotka ovat koristeellisia.
Levinneisyys

Onnenkäpy on kotoisin Meksikosta.
Elinympäristö

Kasvi viihtyy aurinkoisella paikalla viileähkössä huoneessa.
Käyttö

Onnenkäpyä käytetään huonekasvina.
Aiheesta muualla

Puutarha.net: Onnenkäpy, käpyjaakonkukka (käpykukka) (Justicia brandegeana) (Arkistoitu – Internet Archive)
UniProt, Taxonomy: Justicia brandegeana (englanniksi)
Flora of Pakistan: Justicia brandegeana (englanniksi)
Lom (Norja)

Lom on Norjan kunta Gudbrandsdalenissa Innlandetin läänissä. Sen rajanaapureita ovat luoteessa Skjåk, pohjoisessa Lesja, idässä Vågå, etelässä Vang ja lounaassa Luster. Kunnan nimi pohjautuu Loarin tasamaa-alueeseen Lomin sauvakirkon ympärillä. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 2 212 asukasta.
Kuntakeskuksen nimi on Fossbergom, jossa useimmat ansaitsevat elantonsa matkailusta, kaupasta ja palveluista. Muutoin kunnan pääelinkeino on maa- ja metsätalous. Muita asutuksia ovat Garmo ja Bøverdalen. Kunnan läpi kulkee tie numero 15, ja Fossbergomista alkaa tie numero 55 Sognefjelletin ylitse. Lomissa sijaitsevat Norjan korkeimmat vuorenhuiput Galdhøpiggen ja Glittertind sekä puolet Jotunheimenin kansallispuistosta.
Kuvia

Lomin sauvakirkko
Bøvra-joki
Tunnettuja henkilöitä

Richard Andvord (1839–1913), liikemies
Olav Aukrust (1883–1929), kirjailija
Tor Jonsson (1916–1951), kirjailija ja toimittaja
Johan Storm (1836–1920), filologi
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lom (Norja) Wikimedia Commonsissa
VisitLom (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Innlandetin läänin kunnat
Alvdal
Dovre
Eidskog
Elverum
Engerdal
Etnedal
Folldal
Gausdal
Gjøvik
Gran
Grue
Hamar
Kongsvinger
Lesja
Lillehammer
Lom
Løten
Nord-Aurdal
Nord-Fron
Nord-Odal
Nordre Land
Os
Rendalen
Ringebu
Ringsaker
Sel
Skjåk
Stange
Stor-Elvdal
Søndre Land
Sør-Aurdal
Sør-Fron
Sør-Odal
Tolga
Trysil
Tynset
Vang
Vestre Slidre
Vestre Toten
Vågå
Våler
Østre Toten
Øyer
Øystre Slidre
Åmot
Åsnes
Norjan läänit | Norja
Käännös suomeksi
Lom (Parainen)

Lom
| --- | --- |
Muut nimet:  Lohm
Sijainti:  60.099162°N, 21.664059°E, Parainen Varsinais-Suomi Suomi
Saariryhmä:  Turun saaristo
Merialue:  Saaristomeri
Pinta-ala:  3,4 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  2 (2011)
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lohmin luotsiasema 1900-luvun alussa.
Lom (myös Lohm) on Turun saaristossa Korppoon ja Nauvon erottavan Storströmmenin salmen länsipuolella sijaitseva saari. Se kuului aikaisemmin Korppoon kuntaan, mutta on nykyään kuntaliitoksen myötä osa Paraisten kaupunkia. Vuonna 2011 saarella oli kaksi vakituista asukasta.
Historia

Saari tunnetaan erityisesti Lohmin luotsiasemasta, joka vuoteen 1990 saakka toimi viereisessä Killingholmin saaressa. Useita luotsiperheiden asuinrakennuksia sijaitsi myös Lomin saaressa. 1900-luvun alussa saaressa sijaitsi myös lennätinasema sekä venäläinen varuskunta, jossa ensimmäisen maailmansodan aikana oli 300 sotilasta.
Vuoden 1918 sisällissodan aikana käydyn Nauvon taistelun yhteydessä saksalaiset ja suomalaiset valkoiset yrittivät vallata saaren, mutta Korppoon taistelun jälkeen saarelle vetäytyneet punaiset onnistuivat torjumaan hyökkäyksen. Sodan jälkeen lennätinasema oli vankeinhoitohallituksen hallussa vuosina 1918–1928, jolloin sinne oli sijoitettuna muun muassa punavankeja. Vanhassa kasarmirakennuksessa toimi myöhemmin Turun yliopiston biologinen tutkimusasema vuosina 1958–1964, jonka jälkeen se siirrettiin Seilin saareen.
Lohmin luotsiasema

Lohmin luotsiasema sijaitsi viereisessä Killingholmin saaressa, jonka erottaa Lomista vajaan sadan metrin levyinen salmi. Korkealla kalliolla sijaitseva luotsiaseman rakennus on peräisin vuodelta 1895.
Turun ja Utön välisen vilkkaan laivaväylän varrella sijainnut asema oli aikoinaan Suomen suurimpia luotsiasemia. Saaressa oli luotsipaikka jo 1600-luvulla ja varsinainen luotsiasema perustettiin viimeistään 1730-luvulla, kun Ruotsin valtakunnan luotsilaitos oli edellisellä vuosikymmenellä aloittanut toimintansa myös Suomessa. Lohmin luotsiasema lakkautettiin vuonna 1990, jolloin sen henkilökunta siirrettiin Turun ja Utön luotsiasemille.
Jatkosodan aikana 19. marraskuuta 1942 Lohmin luotsiaseman edustalla upposi miinaan ajanut saksalainen rahtilaiva S/S Hindenburg.
Kirjallisuutta

Michelsson, Kurt V.: Lotsarnas Lohm.  Åbo:  K. V. Michelsson, 1995.
Lehtokarvasputki

| Lehtokarvasputki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Apiales
Heimo::  Sarjakukkaiskasvit Apiaceae
Alaheimo::  Apioideae
Suku::  Karvasputket Laserpitium
Laji::  latifolium
Kaksiosainen nimi
 Laserpitium latifolium  L. 
Katso myös
   Lehtokarvasputki Wikispeciesissä   Lehtokarvasputki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lehtokarvasputki eli karvasputki (Laserpitium latifolium) on sarjakukkaiskasvien heimoon ja karvasputkien sukuun kuuluva kasvilaji. Se on helppo tunnistaa sinivihreistä lehdistään ja silmiinpistävistä hedelmistään.
Lehtokarvasputken lajinimi latifolium tarkoittaa leveälehtistä ja on peräisin latinan sanoista latus, leveä, ja folium, lehti. Tieteellinen sukunimi puolestaan tulee kreikasta, jossa sana laser viittasi aikoinaan mausteena käytettyyn voimakastuoksuiseen hartsiin, hajupihkaan eli pirunpihkaan. Kyseistä ainetta ei lehtokarvasputkessa kuitenkaan ole.
Ulkonäkö ja koko

Lehtokarvasputki on monivuotinen ruohokasvi, jonka kasvukorkeus on 60–150 senttimetriä. Yläosasta haarovan ja lähes kaljun, hienojuovaisen varren tyvellä on lehtien jäänteitä. Kierteisten, ruodillisten lehtien lehtilapa on kolmiomainen ja jakautunut kaksi kertaa kolmeen lehdykkään; lehtikanta on väljä, tuppimainen. Herttatyviset, sinivihreät lehdykät ovat puikeita–soikeita, sahalaitaisia.
Lehtokarvasputken kukinta kestää heinäkuusta elokuuhun; kukinto on 20–40 pikkusarjaan jakautuva kerrannaissarja. Yksittäiset kukat ovat valkoisia, 4–7 millimetriä leveitä ja säteittäisiä. Terälehtiä on viisi; verholehdet ovat surkastuneet. Jokaisessa kukassa on viisi hedettä ja yhdislehtinen, 2-vartaloinen, 2-luottinen emiö. Hedelmä on kaksilohkoinen, vaaleanruskea lohkohedelmä, jonka pituus on noin 5–10 millimetriä; hedelmissä on silmiinpistävän kookkaat, aaltomaisen kurttuiset palteet.
Elinympäristö

Lehtokarvasputki on kalkinsuosija ja kasvaa luonnossa rinne- ja lehtoniityillä, metsänreunoissa ja lehdoissa. Suomessa sitä esiintyy siellä täällä Ahvenanmaalla; itäisimmät löydöt ovat Varsinais-Suomen saariston länsiosista. Lehtokarvasputki vaatii ravinteisen ja lämpimän kasvupaikan, ja sen luonteenomaisimpia esiintymisympäristöjä ovat kalkkiperäiset kuivat lehdot, joiden indikaattorilaji se on yhdessä metsäapilan kanssa. Ruotsin etelä- ja keskiosissa lehtokarvasputkea esiintyy lehtimetsissä ja metsänreunoissa mutaisessa ja mieluiten kalkkipitoisessa maaperässä.
Käyttö

Lehtokarvasputken juurella on sanottu olevan vatsaa vahvistavia ja kuumetta laskevia ominaisuuksia, minkä vuoksi sitä on saatettu siirtää lääkekasviksi myös luontaisen levinneisyysalueensa ulkopuolelle. Kasvin on uskottu lisäävän lehmien maidoneritystä,  ja Elias Lönnrot kertoo siitä seuraavaa: "Vatsanvahvistava juuri avullinen horkissa ja muissa vioissa, varsinkin eläinten taudeissa." Kansanlääkinnässä kasvia on käytetty puhkuisuuteen, kuukautiskoliikkiin ja virtsaneritystä kiihottamaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lehtokarvasputki Wikimedia Commonsissa
Lehtokarvasputken lehti
Lohikäärmekuninkaan ritarikunta

Lohikäärmekuninkaan ritarikunta on Bhutanin korkein mahdollinen kunnianosoitus. Sen voi myöntää Bhutanin kuningas tunnustuksena sellaisille henkilöille, jotka ovat omistaneet elämänsä Bhutanille ja sen kansalaisille. Saajan ei tarvitse olla bhutanilainen.
Kunniamerkkiä jaetaan kahdessa luokassa:
I luokka
II luokka