Kreetan taistelu
Ensimmäinen päivä, 20. toukokuuta

Varhain aamulla sadat hävittäjät hyökkäsivät saaren puolustuslaitteiden kimppuun. Kello 06:00 alken hyökkäykset alkoivat ensin Sudanlahden rantatasangolla. Niitä seurasivat pommikoneet, jotka kylvivät Málemen ja Iraklionin lentokentät täyteen pommeja. Kyseessä oli kaikkien aikojen suurin ilmateitse tehty operaatio.
20. toukokuuta kello 08:00 saksalaiset laskuvarjosotilaat laskeutuivat lähelle Málemea ja Chaniáa, jotka olivat toissijaisia kenttiä ja jotka oli rakennettu tukemaan saaren päälentotukikohtaa Iraklionissa. Ensimmäisessä aallossa saapuivat läntisen ja keskisen taisteluosaston muodostaneet rynnäkkörykmentti, 3. laskuvarjorykmentti ja pioneeriykmentti. Osa saksalaisista laskeutui Málemen lentokentän länsipuolelle ja Prison Valleyn alueelle Chanián lähellä. Nämä osastot sitoivat puolustajia ja vaikeuttivat osaltaan lentokenttien tehokasta puolustamista. Tavronitisin suistoon ja joenuomaan laskeutui kaikkiaan 40 liitokonetta (jokaisessa kymmenen sotilasta). Niissä oli rykmentin esikunta, saksalaisen laskuvarjojääkärien esikunta matkusti aina iskuosaston mukana. Siitä seurasikin merkittäviä menetyksiä Kreetan operaatiossa.
Kun liittoutuneiden komentaja saarella sai ilmoituksen vaarallisesta hyökkäyksestä, hän vain kommentoi: ”He ovat tismalleen ajallaan.” Tämä huolettomuus kostautui brittiläisten osastojen hitaana reaktiona hyökkäykseen vaikka osastojen johtajat näkivätkin tilanteen vaarallisuuden. Tieto hyökkäyksestä saavutti Kreetan pääkaupungin Iraklionin puolustajat vasta klo 14.
Iltapäivällä saapui toinen aalto saksalaisia hyökäten Réthymnoon (2. laskuvarjorykmentti) kello 16.15 ja Iraklioniin (1. laskuvarjorykmentti) kello 17.30. Nämä hyökkäykset epäonnistuivat, koska puolustajat osasivat odottaa niitä, kun kuljetuskoneiden lähtö mantereelta myöhästyi, eivätkä ne saapuneet aiotusti kohteisiinsa välittömästi edeltäneiden pommikoneiden jälkeen.
Saksalaisten taistelunjohto oli ensimmäisenä päivänä pahasti sekaisin, sillä operaation johtaja kenraali Kurt Student oli mantereella, eikä hänellä ollut yhteyttä saarella oleviin joukkoihin. Lisäksi keskisen taisteluosaston komentaja kenraalimajuri Wilhelm Süssmann (7. lentodivisioonan komentaja) oli kuollut jo aamulla liitokoneen maahansyöksyssä ja läntisen taisteluosaston komentaja kenraalimajuri Eugen Meindl (rynnäkkörykmentin komentaja) oli haavoittunut hyökkäyksen alkuvaiheessa.
Lähestyttäessä 20. päivän iltaa Malemessa olevat saksalaiset kuitenkin työnsivät hitaasti uusiseelantilaisia takaisin kukkulalta 107, jolta pystyi hallitsemaan lentokenttää. Liittoutuneiden komentajat Kreetalla päättivät, että seuraavana päivänä kaikki voimat keskitetään Malemen sektorille. Kreikkalaiset sotilaat, poliisijoukot ja kadetit sekä siviilit osallistuivat myös taisteluihin eri tavoin. Saksalaisten tappiot olivat kuitenkin raskaat.
On merkittävää, että saksalaiset olivat yön laskeutuessa valmiita luovuttamaan. Hengissä selvinneet muutamat laskuvarjoyksiköiden komentajat näkivät, että he eivät olleet saavuttaneet mitään tavoitteista, ja koska lentokenttiä ei oltu valloitettu, näytti jatko mahdottomalta. Mieshukka oli valtava, ja monen yksiköt olivat lähes tuhoutuneet. Saksalaiset odottivat, että milloin tahansa alkava voimakas vastahyökkäys tuhoaisi rippeetkin saksalaisten asemista.