Matti Poutvaara
Elämä ja ura

Maanviljelijäperheeseen syntynyt Poutvaara kävi kiertokoulun ja sivutöillään hankkimilla rahoilla hän hankki kameran ja nähtyään Suomen Kuvalehden ilmoituksen valokuvauskirjekurssista kävi kurssin. Hänellä oli monia muitakin ammattisuunnitelmia, mutta hän päätyi valokuvauksen pariin. Alkuaikoina hän muun muassa julkaisi postikortteja ja kuvia lehdissä. Poutvaara teki töitä ilmavoimissa vuodesta 1930 valokuvausaliupseerina Suur-Merijoen lentokentällä ja hän perusti pian myös oman valokuvaamon Viipurin maalaiskunnan Tienhaaraan.
Sodan jälkeen Poutvaara erosi tehtävästään ilmavoimien valokuvausteknikkona ja siirtyi itsenäiseksi valokuvaajaksi. Hän asui muun muassa Tampereen seudulla, kuten Kangasalla, josta käsin hän toimi vapaana valokuvaajana parikymmentä vuotta. Hän kiersi muun muassa aluksi polkupyörällä maaseudulla myymässä maisemapostikortteja, sekä myöhemmin teki kuvausmatkoja autolla. Vuonna 1947 hän julkaisi ensimmäisen valokuvateoksensa Kaunis Häme ja tämän jälkeen hän julkaisi noin parikymmentä kuvateosta aina 1960-luvulle saakka. Poutvaara kuvasi 1950-luvulta lähtien muun muassa viistokuvia lentokoneesta kirjojaan varten. Vielä pitkään Suomessa oli rajattu kuvien julkaisuoikeuksia ja valokuvausoikeuksia. Poutvaaran valokuvakirjoja painettiin yhteensä lähes 500 000 kappaletta, eniten myyty teos oli vuoden 1952 Helsingin olympialaisia varten alun perin julkaistu Suomi-Finland. Monet teoksista on tekstitetty useilla eri kielillä. Hänen entiselle kotipaikalleen Pitkäjärven rannalle on nimetty Poutvaarantie.
Matti Poutvaaran pitkäaikainen keräilyharrastus olivat postimerkit. Hänen tunnetuin teoksensa filatelian parissa oli Postia sortokaudelta. 1960-luvun lopulla Poutvaara alkoi jättää valokuvausta vähemmälle ja siirtyi filatelian pariin. Syynä oli muun muassa ikääntymisen mukana heikentynyt terveys. Hän asui 1970-luvun loppupuolelta lähtien vakituisesti syntymäkunnassaan Parikkalassa. Matti Poutvaara jätti laajan kuvakokoelmansa valtaosin Museovirastolle, sillä kuvat sisälsivät kansantieteellisiä ja historiallisia arvoja. Museovirastolla on pitkäaikaisena tavoitteena pyrkiä digitalisoimaan käytössään olevaa kokoelmaa, jotta se olisi käyttökelpoinen nykyaikana. Filateliakokoelman keskeiset osat ovat puolestaan Postimuseon hallussa.
Poutvaaran harjoittamat kuvausmuodot vaihtelivat lasinegatiivikuvauksesta filmivalokuvaukseen, joista jälkimmäisessä hän suosi ajan kuvaajista poiketen kinofilmikokoa, joka sopi hänen utuisiin jälkipiktorialistisiin maisemiinsa. Ajan valokuvaajille tyypilliseen tapaan hän myös vedosti kuviaan pääosin itse, korkealla laatutasolla ja halliten lukuisia monimutkaisiakin menetelmiä.
Matti Poutvaaran Museovirastolle lahjoittamaan kuvakokoelmaan kuuluu noin 60 000 mustavalkonegatiivia vuosilta 1946–1964. Kokoelman kansatieteellinen ansio on, että se kuvaa jälleenrakennuskauden Suomea, jolloin vielä valtaosa suomalaisista asui maaseudulla, hevoset olivat niin kaupungeissa kuin maaseudullakin yleisempiä kuin moottoriajoneuvot, kaupunkeihin nousivat ensimmäiset uudenaikaiset liike- ja kerrostalot, ja suuret tehtaat ja voimalaitokset olivat kansallisia ylpeydenaiheita. Poutvaaran kuvat kertovat myös aikakautensa arkkitehtuurista, matkailunähtävyyksistä, työnteosta ja työmenetelmistä sekä ihmisten pukeutumisesta. Hänen kuvilleen oli kysyntää etenkin 1950-luvun Suomessa, jossa muisteltiin Karjalaa ja kuljettiin pitkin Lappia.