stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo jääkäreistä J
J > Vilho Kaapro Jalo

(14. heinäkuuta 1895 Lapua – 29. elokuuta 1958) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat entinen vanginvartija ja poliisi Jaakko Jalo ja Liisa Toija. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Anny Goldbechin kanssa, joka kuoli vuonna 1925, ja hän avioitui uudelleen vuonna 1926 Margaretha Tora Martha Anna Geislerin kanssa, josta hän erosi myöhemmin ja avioitui kolmannen kerran vuonna 1943 Vieno Lyydia Forswiikin kanssa. Tämä kansakoulun käynyt helsinkiläinen huonekalukiillottaja liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 23. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin Altonan työosastoon 1. joulukuuta 1916 ja laskettiin siviilitöihin syksyllä 1917. Saksassa hän työskenteli tehdastyöläisenä Wittenbergissä ja pianoteknikkona Hampurissa ja Brysselissä. Suomeen hän palasi maaliskuussa 1930 ja asettui Orimattilaan, missä hän toimi pianoteknikkona vuoteen 1939 saakka. Talvisotaan Jalo osallistui työskentelemällä Tampereen lentokonetehtaalla ja välirauhan tultua hän jatkoi pianoteknikon tointaan, nyt Tampereella. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin 60. Ilmasuojelukomppaniaan, mistä hänet siirrettiin tulkiksi ja esikunta-aliupseeriksi Rovaniemelle Esikunta-Roihin. Vuodesta 1942 hän toimi Esikunta-Roissa esikuntavääpelinä, tulkkina ja yhteysupseerina aina vuoteen 1944 saakka, jolloin hänet kotiutettiin ja hän siirtyi pianomekaanikoksi Järvenpäähän. Hänet haudattiin Järvenpäähän. Ylennykset: Alikersantti 1941, Vääpeli 1942. Kunniamerkit:  Talvisodan muistomitali,  Jääkärimerkki, Saksan Kotkan ritarikunnan ansiomerkki.
Arvo Voldemar Jankko
Arvo Bernhard Jansson myöh. Elomaa
J > August Uno Jansson

(17. huhtikuuta 1892 Hammarland – 17. heinäkuuta 1920) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johan August Rönnholm (Jansson) ja Olga Maria Blomqvist. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1918 Betty Helena Olssonin kanssa. Tämä hammarlandilainen maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 28. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 21. toukokuuta 1916 ja laskettiin lomalle Ruotsiin Hän palasi Suomeen Hammarlandiin 1. helmikuuta 1917. Hän sairastui tuberkuloosiin ja kuoli 17. heinäkuuta 1920. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
J > Otto Verner Jansson

(4. elokuuta 1890 Pietarsaari – 30. elokuuta 1962) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat työmies Karl Jansson ja Johanna Vesterlund. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1921 Elvira Maria Eldströmin kanssa. Jansson kävi kansakoulun ja työskenteli konetyömiehenä Pietarsaaressa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 13. joulukuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. 
Johansson saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) aliupseeriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin koulutusaliupseeriksi 2. Jääkärirykmentin 12. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella, Kauksamossa, Kivennavalla ja Raivolassa sekä Inon saartoon. Sisällissodan jälkeen hän toimi varusmestarina edellä mainitun rykmentin 3. pataljoonan 9. komppaniassa, mistä hänet siirrettiin 12. heinäkuuta 1918 Pioneerikoulutuspataljoonaan, missä hän toimi varusmestarina eri komppanioissa. Armeijasta hän erosi 19. helmikuuta 1919 ja siirtyi työmieheksi Strengbergin tupakkatehtaalle Pietarsaareen. Ylennykset: aliupseeri 11. helmikuuta 1918, kersantti 16. heinäkuuta 1918, varavääpeli 24. joulukuuta 1918, vääpeli 19. helmikuuta 1919. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
J > Esaias Jantunen

(s.28. elokuuta 1893 Kirvu) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Esko Jantunen ja Katri Pulli. Tämä kansakoulun käynyt kirvulainen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 16. helmikuuta 1916, josta hänet laskettiin siviilitöihin 12. huhtikuuta 1916. Hänet liitettiin Altonan työosastoon 5. tammikuuta 1917, mistä hän karkasi 19. toukokuuta ja hänen myöhäisemmät vaiheensa ovat tuntemattomat.
J > Kustaa Jaskari

(8. elokuuta 1891 Nurmo – 9. heinäkuuta 1939) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Juho Jaskari ja Liisa Viitamäki. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Anna Lyyli Uddin kanssa. Tämä kaksi luokkaa kansakoulua käynyt nurmolainen maanviljelijä liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 23. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 30. toukokuuta samana vuonna pataljoonan täydennysjoukkoon ja edelleen Altonan työosastoon 15. marraskuuta. Sieltä hänet laskettiin siviilitöihin 4. elokuuta 1917. Suomeen hän palasi 29. marraskuuta 1918 ja toimi sen jälkeen maanviljelijänä ja työmiehenä eri paikkakunnilla Pohjanmaalla sekä vuodesta 1934 alkaen asutustilallisena Kärsämäellä. Hänet on haudattu Haapajärvelle, haudalla ei ole kiveä tai muuta muistomerkkiä.
J > Toivo Johannes Jatkola

(12. marraskuuta 1896 Raahe – 27. helmikuuta 1932) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen äitinsä oli Maria Liisa Jatkola. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli merimiehenä kunnes joutui maailmansodan puhjettua internoiduksi Kielissä Saksassa, mutta pääsi vapaaksi ehtona liittyminen vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 6. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Hän saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) jefreitteriksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin lähettialiupseeriksi 2. Jääkärirykmentin 4. jääkäripataljoonan esikuntaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella, Rajamäellä, Tarpilassa ja Raivolassa. Sisällissodan jälkeen Jatkola palveli koulutusaliupseerina edelleen 2. Jääkärirykmentissä, mistä muodostettiin myöhemmin Porin jalkaväkirykmentti n:o 2. Myöhemmin 6. lokakuuta 1918 hänet siirrettiin Sortavalan rajavartioryhmään, mistä hän erosi vakinaisesta palveluksesta 18. marraskuuta 1918 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen. Suojeluskunnassa hänet sijoitettiin harjoituspäälliköksi Raahen suojeluskuntaan. Kauan ei hän viihtynyt suojeluskunnassa vaan astui uudelleen armeijan palvelukseen 8. tammikuuta 1919 ja hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen kaartiin, jossa hän toimi koulutusaliupseerina ja käsityöläisten esimiehenä. Toistamiseen hän erosi armeijasta 30. toukokuuta 1919. Tällä kertaa eron syynä oli hänen halunsa taistelutantereille ja hän liittyikin syyskuussa 1919 Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan. Retkikunnassa hän toimi joukkueenjohtajana 1. rykmentin 1. pataljoonan konekiväärikomppaniassa ja otti osaa taisteluihin Säämäjärven rintamalla. Sotaretkeltä palattuaan hän liittyi takaisin Suojeluskuntajärjestöön 15. helmikuuta 1920 ja hänet sijoitettiin konekiväärikouluttajaksi Raahen suojeluskuntaan. Tässä tehtävässä hän toimi 31. heinäkuuta 1920 saakka, jolloin hän siirtyi vartijaksi Riihimäen pakkotyölaitokselle. Riihimäeltä hän siirtyi 23. heinäkuuta 1925 kenttävartion päälliköksi Salmin rajavartiostoon, mistä hänet siirrettiin 1. helmikuuta 1927 Joensuun rajavartiostoon. Joensuussa hän palveli 31. joulukuuta 1927 saakka, jolloin erosi armeijasta ja siirtyi yksityiseksi liikemieheksi. Ylennykset: jefreitteri 11. helmikuuta 1918, aliupseeri 11. huhtikuuta 1918, vääpeli 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
J > Arvid Jauhiainen

(17. marraskuuta 1889 Viitasaari – 29. toukokuuta 1934) oli suomalainen jääkärisotilasvirkailija. Hänen vanhempansa olivat kirvesmies Jafet Jauhiainen ja Amalia Ikäheimonen. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1920 Olga Luise Himpelin kanssa. Jauhiainen kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1928. Hän työskenteli veistäjänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 13. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Aa-joella. Jauhiainen saapui takaisin Suomeen (Vaasaan) varavääpeliksi ylennettynä jääkärien pääjoukon mukana 25. helmikuuta 1918. Suomen sisällissotaan hänet komennettiin komppanianvääpeliksi 3. Jääkärirykmentin 10. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Tampereella ja Viipurin ympäristössä. Sisällissodan jälkeen Jauhiainen palveli komppanianvääpelinä edelleen 3. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Savon jääkärirykmentti n:o 3 ja edelleen Uudenmaan rykmentti. Rykmentistään hänet komennettiin 10. huhtikuuta 1920 aliupseerikoulun vääpeliksi 2. Divisioonaan. Takaisin rykmenttiinsä hän palasi 1. heinäkuuta 1920. Seuraavaksi hänet määrättiin 1. kesäkuuta 1924 Uudenmaan rykmentin täydennysvaraston hoitajaksi, mistä hänet siirrettiin 1. huhtikuuta 1927 alkaen 1. pataljoonan taloudenhoitajaksi ja 1. kesäkuuta 1928 alkaen rykmentin varastonhoitajaksi. Tuusulaan hän sai siirron 31. maaliskuuta 1934, missä hän toimi samanlaisessa tehtävässä Tuusulan sotilaspiirin esikunnassa. Hänet haudattiin Malmin hautausmaalle. Ylennykset: Hilfsgruppenführer 31. toukokuuta 1917, varavääpeli 11. helmikuuta 1918, vääpeli 5. huhtikuuta 1918, sotilasvirkamies 1. kesäkuuta 1924. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera,  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 2. lk. mitali,  Jääkärimerkki.
Johan Benjamin Jauhiainen
Torsten Erik Jernström
J > Aleksanteri Joensuu

(15. helmikuuta 1892 Vimpeli – 23. joulukuuta 1918) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat itsellinen Hemming Joensuu ja Maija Spangar. Tämä vimpeliläinen työmies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 28. tammikuuta 1916, josta hänet laskettiin 26. helmikuuta 1916 sotapalvelukseen kelpaamattomana siviilitöihin. Hänet liitettiin 26. joulukuuta 1916 Altonan työosastoon, josta hänet siirrettiin sairaana ja työkyvyttömänä takaisin pataljoonan täydennysjoukkoon ja vapautettiin sotapalveluksesta 8. helmikuuta 1918. Suomeen hän palasi 6. maaliskuuta 1918 ja asettui asumaan kotiseudulleen Vimpeliin, missä hänet murhattiin 23. joulukuuta 1918. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
J > Arvo Anshelm Johansson myöh. Kajasalmi

(7. tammikuuta 1896 Ruokolahti – 24. helmikuuta 1965) oli suomalainen jääkärivääpeli. Hänen vanhempansa olivat työmies Juho Ivar Johansson ja Loviisa Vilhelmiina Roos. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Rauha Maria Tillaeuksen kanssa. Johansson kävi kansakoulun ja työskenteli maa-, metsä- ja rakennustyömiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 24. elokuuta 1916, josta hänet siirrettiin 5. joulukuuta 1916 pataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin 53 muun miehen kera 2. lokakuuta 1917 perustettuun pataljoonan tiedonanto-osastoon.
Hän saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana varavääpeliksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajaksi 5. Jääkärirykmentin 15. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Karjalankannaksella. Sisällissodan jälkeen hän toimi koulutusaliupseerina ja komppanianvääpelinä edelleen 5. Jääkärirykmentissä, josta muodostettiin myöhemmin Kuopion jalkaväkirykmentti n:o 4 ja edelleen Tampereen rykmentti. Tuukkalan aliupseerikoulun vääpeliksi hän oli komennettuna 28. kesäkuuta – 3. syyskuuta 1919 välisen ajan, jolloin hänet siirrettiin Karjalan kaartin rykmenttiin ja edelleen 30. syyskuuta 1920 Käkisalmen läänin rykmenttiin. Käkisalmen rykmentistä hän oli komennuksella 21. helmikuuta 1921 – 24. huhtikuuta 1921 välisen ajan 2. Divisioonan aliupseerikoulussa kouluttajana. Komennukseltaan palattuaan hänet siirrettiin 24. huhtikuuta 1921 alkaen Polkupyöräpataljoona I:ssä, josta hänet siirrettiin edelleen 30. huhtikuuta 1922 uudelleen Karjalan kaartin rykmenttiin, josta hän lopulta erosi vakinaisesta palveluksesta 8. toukokuuta 1923 ja siirtyi työnjohtajaksi Imatran voimalaitoksen rakennustöihin. Rakennustöiden loppumisen jälkeen hän ryhtyi vuonna 1926 ammattisukeltajaksi ja kuului samalla joukkueenjohtajana Imatran suojeluskuntaan.
Johansson osallistui talvisotaan komppanianvääpelinä Jalkaväkirykmentti 63:ssa osallistuen sen mukana taisteluihin Taipaleella ja Terenttilässä. Välirauhan aikana hän jatkoi sukeltajana muun muassa Kymijoen Hirvivuolteen säännöstelypadolla. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin Jalkaväenkoulutuskeskus 15:n kautta Katajanokan laivastoasemalle järjestämään sukelluskomennuskuntaa. Sodan aikana hän suoritti sukellustehtäviä muun muassa Laatokalla. Sotien jälkeen hän jatkoi sukeltajan tointaan vuodesta 1945 Muhoksella Pyhäkosken voimalaitostyömaalla. Hänet haudattiin Muhokselle Ylennykset: varavääpeli 11. helmikuuta 1918, vääpeli 7. toukokuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenmitali 1. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
J > August Johansson

(8. lokakuuta 1897 Vihti) oli suomalainen jääkäri. Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 30. marraskuuta 1915, josta hänet laskettiin siviilitöihin 26. helmikuuta 1916. Muut hänen elämänvaiheensa ovat tuntemattomia.
J > August Verner Johansson

(22. lokakuuta 1882 Saltvik – 25. maaliskuuta 1926) oli suomalainen jefreitteri. Hänen vanhempansa olivat torppari Johan Mattsson ja Anna Stina Enlund. Tämä saltvikiläinen merimies liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 5. lokakuuta 1915. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Hänet määrättiin S/S Castorin lämmittäjäksi Libaussa 12. helmikuuta 1918 ja jäi tähän toimeen siksi, kunnes laiva toukokuussa 1918 saapui Helsinkiin. Myöhemmin hän toimi merimiehenä. Ylennykset: Jefreitteri 11. helmikuuta 1918. 
Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
Einar Vilhelm Johansson
Emil Johannes Johansson
J > Jaakko Bernhard Johansson myöh. Ilpola

(25. heinäkuuta 1892 Tornio – 14. joulukuuta 1924 Tornio) oli suomalainen jääkäriväpeli. Hänen vanhempansa olivat värjäri Erkki Johansson ja Priita Matilda Pörhölä. Tämä kansakoulun käynyt torniolainen kauppa-apulainen liittyi Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:ään 17. lokakuuta 1915 ja sijoitettiin pataljoonan pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joen asemasodassa ja Riianlahden rannikkoasemissa. Hän joutui rintamalta saamansa sairauden johdosta hoidettavaksi sotilassairaalaan 14. lokakuuta 1916, josta hän palasi pataljoonan täydennysjoukkoon 13. elokuuta 1917, josta hänet laskettiin siviilitöihin 20. elokuuta 1917. Hän palasi Suomeen sisällissodan jo laannuttua 28. toukokuuta 1918 ja astui armeijan palvelukseen aliupseerina 3. kesäkuuta 1918. Hän suoritti Haminan taistelukoulun vuonna 1918 ja hänet sijoitettiin Kaartin jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin 18. marraskuuta 1918 Sortavalan rajavartioryhmän 3. pataljoonan 7. komppaniaan ja edelleen 4. huhtikuuta 1919 Salmin rajavartioston 2. komppaniaan. Kipinälennätinkouluun hän siirtyi 15. syyskuuta 1920 ja erosi armeijan palveluksesta 16. syyskuuta 1921 osallistuakseen 2. joulukuuta 1921 – 16. tammikuuta 1922 Itä-Karjalan vapaussotaan. Itä-Karjalan vapaussodan jälkeen hän liittyi suojeluskuntajärjestöön ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Alajärven suojeluskuntaan. Hän kuoli keuhkotautiin Torniossa 14. joulukuuta 1924. Ylennykset: aliupseeri 3. kesäkuuta 1918, vääpeli 17. marraskuuta 1918. Kunniamerkit:  Vapaudenristi 4. lk;  Vapaussodan muistomitali soljen kera,  Jääkärimerkki.
Karl Albinus Johansson
Konrad Johansson
Otto Mauritz Johansson
J > Viktor Aleksander Johansson myöh. Jussila

(20. syyskuuta 1890 Pyhämaa – 18. marraskuuta 1968) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat merimies Viktor Esaias Johansson ja Selma Karolina Uusitupa. Johansson kävi kansakoulun ja työskenteli merimiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 24. lokakuuta 1915, josta hänet siirrettiin 21. joulukuuta 1915 alkaen pataljoonan 4. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin 19. marraskuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon ja sieltä hänet lähetettiin 13. joulukuuta 1916 Altonan työosastoon, mistä hänet laskettiin elokuussa 1917 siviilitöihin. Johansson palasi takaisin Suomeen sisällissodan loppuvaiheilla 7. toukokuuta 1919 ja asettui viljelemään omistamaansa lohkotilaa Pyhämaalle. Hän vaihtoi vuonna 1935 nimensä Jussilaksi. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
J > Väinö Juho Johansson

(8. heinäkuuta 1890 Hämeenkyrö – 13. helmikuuta 1944) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Juho Ivar Johansson ja Lovisa Vilhelmina Kaarlentytär. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1913 Ingrid Maria Rönkäksen kanssa. Johansson kävi kansakoulun ja toimi työmiehenä Imatralla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n täydennyspataljoonaan 24. elokuuta 1916, josta hänet siirrettiin 13. joulukuuta 1916 Altonan työosastoon ja laskettiin elokuussa 1917 siviilitöihin. Suomeen hän palasi takaisin 29. marraskuuta 1918 ja toimi sen jälkeen kirvesmiehenä eri paikkakunnilla ja siirtyi vuonna 1922 metsätyönjohtajaksi Enso-Gutzeit oy:n palvelukseen ja palveli yritystä vuoteen 1923 saakka, jolloin siirtyi työmieheksi Imatran voimalaitokselle ja edelleen Kaukopään tehdasrakennuksille ja Oy. Wuoksenniskan rautatehtaalle. Hänet haudattiin Ruokolahdelle. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki.
J > Uno Daniel Johnsson

(11. joulukuuta 1893 Eckerö – 23. syyskuuta 1963) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat tullivahtimestari August Theodor Johnsson ja Olga Maria Mattsintytär. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Irene Alice Erikssonin kanssa. Johansson opiskeli teknillisessä instituutissa Wismarissa Saksassa ja suoritti sähköinsinööritutkinnon 1918. Saksassaoloaikanaan hän liittyi suomalaisia joukkoja kouluttaneeseen Pfadfinder-kurssiin 26. helmikuuta 1915 ja kuului sen 2. komppaniaan, mutta erosi joukoista jo 26. maaliskuuta 1915 ja siirtyi jatkamaan kesken jääneitä opintojaan Wismarin teknilliseen instituuttiin. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi vuodesta 1916 vuoden 1918 helmikuuhun apulaisinsinöörinä AEG:n palveluksessa Stettinissä. AEG:ltä hän siirtyi Ruotsiin ja sai töitä käyttöinsinöörinä Ruotsin valtion koskivoimalaitokselta. Mistä hän siirtyi vuonna 1920 Maarianhaminaan ja toimi Maarianhaminan sähkölaitoksen johtajana, josta hän siirtyi edelleen vuonna 1921 Yhdysvaltoihin, missä hän toimi ensin insinöörinä New York & BrookIyn Edison Companyssä, josta hän siirtyi vuonna 1922 Amerikan Ga - & Electric Companyn palvelukseen yrityksen pääkonttoriin New Yorkiin, jota hän palveli vuoteen 1931 saakka, jonka jälkeen matkusti lomamatkalle Suomeen ja muutaman vuoden lomailun jälkeen palasi Yhdysvaltoihin ja siirtyi Continental Electric Companyssä, Inc. palvelukseen Newark, N. J. New Yorkiin, mitä yritystä palveli eläkeikään saakka. Vuonna 1963 hän matkusti lomamatkalle Suomeen ja hän kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen matkallaan Ahvenanmaalle. Lopulta hänet haudattiin Eckerölle.
J > Lauri Henrik Jokiperä

(10. maaliskuuta 1896 Oulu – 16. kesäkuuta 1958) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat nahkuri Heikki Jokiperä ja Johanna Sofia Bryggman. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Aino Maria Veivon kanssa, josta hän erosi vuonna 1930. Jokiperä kävi viisi luokkaa Oulun suomalaista klassillista lyseota ja työskenteli vuonna 1914 harjoittelijana valtionrautateillä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 28. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin 11. helmikuuta 1917 Altonan työosastoon, mistä hänet laskettiin edelleen elokuussa 1917 siviilitöihin. Suomeen hän palasi takaisin 29. marraskuuta 1918 ja siirtyi tullilaitoksen palvelukseen vuonna 1919 ja toimi tullivartijana Oulussa ja Helsingissä vuoteen 1929 saakka, jolloin liittyi Lapin rajavartioston palvelukseen matruusina ja työskenteli vartioalus Turiassa Petsamossa, kunnes vuonna 1930 hän erosi rajavartiostosta ja siirtyi H. A. Elfvingin kalastuslaivueen palvelukseen. Myöhemmin hän toimi työmiehenä ja merimiehenä. Talvisotaan Jokiperä osallistui varastonhoitajana ja linnoitustyömiehenä Päämajan Linnoitusosastossa työskennellen aluksi Karjalankannaksella 5. Divisioonan alueella ja myöhemmin Lappeen suunnalla. Välirauhan aikana hän toimi aluksi samassa tehtävässä, mutta siirrettiin myöhemmin Petsamoon, missä hän astui Lapin Rajavartioston palvelukseen. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin työnjohtajaksi (vorabeiter) Hirvaan muonavarikolle. Muonavarikolla hän työskenteli vuoteen 1942 saakka, jonka jälkeen siirtyi työnjohtajaksi ja tulkiksi Valjas Oy:lle Rovaniemelle ja toimi tehtävässä aina vuoteen 1944 saakka. Sodan loppuvaiheilla hänet komennettiin työnjohtajaksi Linnoitusrakennuspataljoona 612:een Viipurin Kivityömaille, josta hänet kotiutettiin vielä samana vuonna. Sotien jälkeen hän astui uudelleen Valjas Oy:n palvelukseen ja palveli yritystä vuoteen 1950 saakka, jonka jälkeen hän työskenteli rakennustyöläisenä Lapin jälleenrakennuksessa. Vuodesta 1953 alkaen hän työskenteli Petäjäskosken voimalaitostyömaalla Jaatilassa. Hänet haudattiin Ouluun. Kunniamerkit:  Jääkärimerkki,  Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.
Feeliks Jokipii