Turun kauppahalli
Historia > Kauppahallin rakentaminen

1800-luvulla ja sitä ennen, turkulaiset olivat ostaneet lihan Turun kauppatorilta (silloiselta Aleksanterintorilta) ja kalan aurajokirannan kalasatamasta. Torikaupan tilaa kauhisteltiin säännöllisesti ajan lehdissä, jossa toria kuvailtiin mm. "siivottomaksi ja sopimattomaksi." Kauppiaiden kilpailu myyntipaikoista johti joskus fyysisiin tappeluihin, ja keskustan vilkas hevosliikenne aiheutti elintarvikkeiden ylle pöly- ja kärpäspilviä. Kaupunki halusi tuoda elintarvikkeiden myynnin sisätiloihin, ja "katetun elintarvikebasaarin" rakentamista ehdotettiinkin Turun kaupunginvaltuustossa ensimmäisen kerran jo vuonna 1879. Tällöin kaupungin asemakaavan uudistamisen yhteydessä kauppahallia suunniteltiin ensin Puolalankadun ja Aurakadun väliseen kortteliin. Valtuusto hylkäsi esityksen sijaintipaikasta, mutta kannatti itse kauppahallin rakentamista.
Valtuusto asetti komitean pohtimaan hallin rakentamista ja sijaintipaikkaa. Komitea mietti lopulta yli 11 vuotta, ennen kuin esitti sijaintipaikaksi kaupungin omistamaa tyhjää tonttia Eerikinkadulla, Linnankadun, Aurakadun ja Kristiinankadun ympäröimässä korttelissa. Eerikinkatuun rajautunut rakentamaton tontti oli siihen asti toiminut kiertävien sirkusten ja tivolien sijaintipaikkana. Vastaavan Linnankadun puoleisen tontin omisti kauppias J. W. Blomberg, joka oli halukas myymään tonttinsa kaupungille. Blombergin tontilla oli sijainnut nyt jo lakkautettu perinteikäs Frenckellin kirjapaino (Åbo Boktryckeri) sekä Blombergin oma viinatehdas ja viiniliike sekä pari muuta liikettä, joiden toiminta loppui ennen rakennustöiden alkamista.
Vuonna 1893 valtuusto teki periaatepäätöksen toimikunnan esityksen hyväksymisestä, ja päätti kutsua tiilestä valmistettavan, koko korttelin läpikulkevan rakennuksen suunnittelijaksi arkkitehti Gustaf Nyströmin. Nyströmillä oli entuudestaan kokemusta kauppahalleista, sillä hän oli suunnitellut neljä vuotta aiemmin Helsinkiin rakennetun kauppahallin. Hän oli erikoistunut kauppahalleihin kierrettyään Euroopassa niitä tutkimassa. Suunnittelu osoittautui haastavaksi, koska Turussa ei ollut vielä vesijohtoverkkoa, ja rakennuksen lämmitys oli ratkaistava niin, etteivät kauppiaitten omat hiilipannut ja petroolilämmittimet pilaisi hallin ilmaa. Haasteista huolimatta lopullinen päätös hallin rakentamisesta tehtiin joulukuussa 1893.
Frenckellin vanha kirjapaino purettiin 1894 Linnankadun puolelta ja uusi kauppahalli oli vesikatossa syyskuussa 1895. Työsuunnitelman mukaan rakennukseen tarvittiin runsaat 300 000 tiiltä, yli 42 tonnia rautaosia ja 18 500 neliöjalkaa sementtilaattaa lattioihin. Heti vuoden alussa 1896 käynnistettiin koksia polttanut keskuslämmitys. Elintarvikkeiden kauppa määrättiin nyt siirrettäväksi Aleksanterintorilta ja kalasatamasta uuteen kauppahalliin ja 15. lokakuuta 1896 vietettiin avajaisia. Halli oli aluksi avoinna talvikaudella arkisin kello 7—20, pyhäpäivinä 7—9, ja kesällä arkena klo 6—21 ja pyhinä 6—9. Koska ihmisillä ei ollut vielä jääkaappeja, heidän piti päästä ostamaan päivittäin tiettyjä elintarvikkeita, esimerkiksi maitoa. Iltapäivällä halli oli aina kiinni puolentoista tunnin ajan, jolloin halli siivottiin. Kauppahallin ensimmäinen hallivahti Konstantin Wanne oli taitava viulisti, ja siivoustauoilla käytävillä tanssittiin polkkaa ja masurkkaa.