stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aavikkokenguru

| Aavikkokenguru |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Hävinnyt  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Osaluokka::  Pussieläimet Marsupialia
Lahko::  Harvaetuhampaiset Diprotodontia
Alalahko::  Macropodiformes
Heimo::  Rottakengurut Potoroidae
Suku::  Caloprymnus  Thomas, 1888
Laji::  campestris
Kaksiosainen nimi
 Caloprymnus campestris  (Gould, 1843) 
 Aavikkokengurun historiallinen levinneisyysalue
Katso myös
   Aavikkokenguru Wikispeciesissä   Aavikkokenguru Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Aavikkokenguru eli aavikkorottakenguru (Caloprymnus campestris) on sukupuuttoon kuollut pussieläin, joka eli Australian keskiosissa maan kuivimmissa, kuumimmissa ja syrjäisissä osissa. Kenguru oli pienikokoinen, noin jäniksen kokoinen ja se oli äärimmäisen kestävä liikkumaan pitkiä matkoja nopeasti. Päivisin aavikkokenguru lepäsi huterasti tehdyissä pesissä ja tuli sieltä öisin ulos syömään. Kenguru oli niin sopeutunut kuiviin olosuhteisiin, että se arasteli jopa vetisiä mehikasveja. Eurooppalaiset löysivät lajin vuoden 1841 tienoilla jonka jälkeen sitä ei tavattu 90 vuoteen. Viimeinen havainto lajista tehtiin vuonna 1935.
Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että nimitys ”aavikkorottakenguru” vahvistettaisiin tämän lajin ensisijaiseksi suomenkieliseksi nimeksi.
Adam Vella

| Mitalit> Maa:   Australia.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Miesten ammunta. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Miesten ammunta. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ateena 2004 | Trap |  |
Adam Joseph Vella (s. 12. kesäkuuta 1971 Melbourne) on australialainen ampuja, joka kilpailee trapissa.
Vella saavutti trapin olympiapronssia Ateenasta 2004. MM-kilpailuissa hän on saanut trapin joukkuekilpailussa hopeaa 2002 ja 2005 sekä kaksoistrapin joukkuekilpailussa hopeaa 2003. Kansainyhteisön kisoissa hän on saanut kultaa trapin parikilpailussa 2002, 2006 ja 2010 sekä hopeaa trapin henkilökohtaisessa kilpailussa 2002.
Adam Thielen

| Adam Thielen |
| --- | --- |
 Thielen vuonna 2017
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1990 (ikä 34) Detroit Lakes, Minnesota
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
Pituus:  188 cm
Paino:  90 kg
Pelipaikka:  Laitahyökkääjä
Seura
Pelinumero:  19
Seura:  Carolina Panthers
Sarja:  NFL
Pelaajaura
Aik. seurat:  Minnesota Vikings
Pääsarjaura:  2014–
Adam John Thielen (s. 22. elokuuta 1990, Detroit Lakes, Minnesota) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Thielen edustaa Carolina Panthersia.
Thielen edusti yliopistourallaan Minnesotan osavaltionyliopistoa vuodet 2009–2012. Hän pelasi yliopistossa 46 ottelua, joissa vastaanotti 2802 jaardia ja teki 20 touchdownia. Thieleniä ei koskaan varattu NFL:ään, mutta Minnesota Vikings solmi Thielenin kanssa toukokuussa 2013 kolmivuotisen tulokassopimuksen. Hän solmi useita lyhyempiä jatkosopimuksia Vikingsin kanssa, mutta vuonna 2017 hän solmi kolmivuotisen 27 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen sekä vuonna 2019 nelivuotisen 64 miljoonan dollarin sopimuksen Vikingsin kanssa. Thielen on pelannut Vikingsissa (tilanne 16. syyskuuta 2021) yhteensä 106 ottelua, joissa on edennyt syöttöjä vastaanottamalla 5332 jaardia ja tehnyt 41 touchdownia. Lisäksi hän on juossut yhden touchdownin. Hänet on valittu Pro Bowliin vuosina 2017 ja 2018.
Maaliskuussa 2023 Thielen teki kolmen vuoden sopimuksen Carolina Panthersin kanssa.
Vähä-Juures

Vähä-Juures
| --- | --- |
Sijainti:  Sysmä Päijät-Häme Suomi
Saariryhmä:  Töijensalon saariryhmä
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  102,5 m 
Pinta-ala:  44 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Vähä-Juures  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Sysmässä.
Maantietoa

Saari on 1,2 kilometriä pitkä, 620 metriä leveä ja sen pinta-ala on 44 hehtaaria . Se sijaitsee Tehinselän koillisosassa Iso-Juureksen länsipuolella. Saaren muissa suunnissa se on ulapan tuulille alttiina, mutta itäpuoella sijaitseva Iso-Juures suojelee sitä siellä. Töijensalo, joka on saariryhmän suurin saari, sijaitsee sen eteläpuolella kilometrin päässä ja Iso-Juureksen erottaa noin 140–300 metriä leveä Juurestensalmi. Sen ympärillä on 13 pientä saarta, joista etelässä Reposalmen takana oleva Madesaari on suurin. Saaren lounaispuolella sijaitsevat Viinasaaret. Vähä-Juures on muodoltaan selkeä, joskin sen lounaisrannalla on kaksi lahtea ja luoteiskärki on saarimainen Kärpänniemi. Saari on melko alava, mutta sen korkeimmat paikat sijaitsevat kallioisilla luoteisosissa. Korkein kohta sijaitsee keskellä saarta, jossa mäki kohoaa 24 metrin korkeuteen Päijänteestä. Lounaisrantaan Viinasaarten suojaan on rakennettu vapaa-ajan asunto. Saarelle ei tule tietä.
Virkistystoimintaa

Saari on veneilijöille hyvä suojasatama ja soveltuu siksi retkeilykohteeksi.
Historiaa

Hartolan seudun taloudellisessa kartassa vuodelta 1935 on saaren nimi kirjoitettu ”Vähä Juuressaari”. Sen kaakkoisosaan on merkitty peltomaata, mutta ei maatilaa. Pellot kuuluvat ilmeisesti Iso-Juureksen (”Iso Juuressaari”) toiselle maatilalle . Vuoden 1969 peruskartassa edellä viljelty pelto on olemassa hyvin pienenä ja vuoden 1985 kartassa se on metsitetty tai metsittynyt. Saari on vielä 1993 kartassa autio.
Ville Salminen

| Ville Salminen |
| --- | --- |
 Ville Salminen vuonna 1966
Henkilötiedot
Koko nimi:  Veikko Oskari Ville Salminen
Syntynyt: 2. lokakuuta 1908 Maarianhamina, Suomen suuriruhtinaskunta
Kuollut: 28. marraskuuta 1992 (84 vuotta) Quarteira, Portugali
Ammatti:  näyttelijä, lavastaja, ohjaaja
Puoliso:  Aune Häme  (vih. 1934; ero 1948) Mirjam Salminen  (vih. 1951; k. 1992)
Lapset:  Ville-Veikko Salminen Timo Salminen
Näyttelijä
Aktiivisena:  1931–1984
Merkittävät roolit:  näyttelijänä Aktivistit ohjaajana Kaunis Veera Säkkijärven polkka Evakko
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Veikko Oskari Ville Salminen (2. lokakuuta 1908 Maarianhamina, Suomen suuriruhtinaskunta – 28. marraskuuta 1992 Quarteira, Portugali) oli suomalainen elokuvaohjaaja, näyttelijä, lavastaja, elokuvakäsikirjoittaja ja ohjelmapäällikkö. Hän ohjasi 20-vuotisen ohjaajanuransa aikana kolmisenkymmentä elokuvaa, joiden lajityypit vaihtelivat laidasta laitaan. Tunnetuimpia ja arvostetuimpia Salmisen ohjaustöitä ovat musiikkipitoinen yleisömenestys Kaunis Veera (1950) sekä karjalaisaiheiset Säkkijärven polkka (1955) ja Evakko (1956). Salminen tunnetaan myös etenkin roistonosistaan suomalaisissa kultakauden elokuvissa 1930- ja 1940-luvulla. Niistä muistettavin lienee santarmieversti Vasiljevin rooli aatedraamassa Aktivistit (1939).
Salminen toimi pitkän uransa aikana eri tehtävissä suurten elokuvayhtiöiden leivissä: hän oli Suomi-Filmin lavastaja-näyttelijä 1930-luvun loppupuolelta vuoteen 1943 ja Suomen Filmiteollisuuden ohjaaja-näyttelijänä vuodet 1947–1953 ja 1958–1961. Siinä välissä hän toimi Fennada-Filmissä ohjaajana pari vuotta.
Uransa loppupuolella, vuodesta 1963, Salminen toimi kymmenen vuotta eläkkeelle jäämiseensä asti MTV:n teatteripäällikkönä.
Varhaisvaiheet

Ville Salminen syntyi Ahvenanmaalla tullipäällysmies Oskari Salmiselle ja Emma Salmiselle (o.s. Nislin). Hän lähti nuorena Turkuun opiskelemaan piirtämistä taideyhdistyksen pitämässä koulussa. 18-vuotiaana Salminen pääsi Hannes Närhen lavastajaoppilaaksi Turun Teatteriin, jossa hän toimi kolme vuotta.
Ura > Lavastaja-näyttelijä

Turusta Salminen siirtyi vuonna 1932 lavastajaksi Kansan Näyttämölle, josta tie vei lavastaja-näyttelijäksi 1933 Kotkan Näyttämölle, 1935 Porin Teatteriin ja edelleen 1937 Helsingin Työväen Teatteriin. Vuonna 1938 vuorossa oli kiinnitys Suomi-Filmiin, jossa Salminen lavasti seuraavan kuuden vuoden aikana 16 elokuvaa, näytteli 13 roolia sekä ohjasi ja käsikirjoitti yhden elokuvan. Yhden kiitetyimmistä lavastustöistään hän teki Sysmäläisessä (1938). Santarmieversti Vasiljevin rooli klassikkoelokuvassa Aktivistit (1939) teki Salmisesta tunnetun antagonistiosien esittäjän.
Suurin osa Salmisen rooleista oli ”roistomaisia hahmoja”, kuten menestyselokuvassa Kuollut mies vihastuu (1944). Salmisen kapeaviiksisille konnanrooleille oli tyypillistä useat eri kansallisuudet. Hän oli tuottajien silmissä ulkoisilta piirteiltään luonteva valinta niin eteläamerikkalaiseksi kuin venäläiseksikin. Salmisen konnavariaatioihin kuului muun muassa vakoilijoita, huijareita ja tunnottomia viettelijöitä. ”Siihen aikaan filmiosat olivat puhtaasti tyyppejä, eivät niinkään luonnetehtäviä. – – Amerikkalaiset filmintekijät olivat ehtineet hyvin voimakkaasti muokata suomalaisetkin katsojat tähän tyyppiajatteluun niin, että esimerkiksi roisto on tummaviiksinen, kapeakasvoinen, ehkä hivenen ulkomaalaisen näköinen. Minä valitettavasti olin sitten ulkoisilta tarpeiltani tätä tyyppikuvaa vastaava”, Salminen muisteli Katso-lehden haastattelussa 1973.
Salminen itse piti parhaina roolisuorituksinaan kevytluontoisia tyyppejä elokuvissa Poikamiesten holhokki, Punahousut ja Ryhmy ja Romppainen.
Ura > Siirtyminen ohjaajaksi

Salminen vertasi itseään elokuvaohjaajana itämaiseen sadunkertojaan: kaiken ytimessä olivat lumous ja mukaansatempaavuus. Hän ohjasi harvinaisen laajan skaalan eri lajityyppejä: romanttisia komedioita, rillumarei-tuotantoja, rikosjännitysfilmejä ja historiallisia draamoja. Rakkaimpia ohjauksia Salmiselle olivat Karjalaan sijoittuvat elokuvat; aiheeltaan tökeröjä ja loppuun kulutettuja teoksia hän suorastaan inhosi.
Palattuaan rintamalta talvisodasta Salminen toteutti yhdessä Arvi Tuomen kanssa ensimmäisen ohjaustyönsä, joka oli vuoden 1941 salapoliisielokuva Viimeinen vieras. Yhteistyötä vaikeuttivat Salmisen ja Tuomen huonot välit.  Jatkosodan aikana Salminen oli mukana rintaman viihdytysjoukoissa, jotka tekivät kiertueita Suomen syrjäisimpiin kolkkiin asti. Riitaannuttuaan Suomi-Filmin tuotantopäällikön Risto Orkon kanssa Salminen otti lopputilin ja toimi freelancerina 1943–1946. Tuona aikana hän ohjasi, käsikirjoitti ja lavasti Karhu-Filmin komedian Mikä yö! (1945), ja teki myös elokuvan miespääosan kuten Viimeisessä vieraassakin. Sama työrupeama seurasi Valio-Filmin melodraamassa Menneisyyden varjo (1946), jossa Salminen ei tosin näytellyt. Elokuvan naispääosan esittäjän Ritva Arvelon suosituksesta maisteri T. J. Särkkä otti Salmisen vakituiseksi ohjaajaksi Oy Suomen Filmiteollisuuteen.
Vuonna 1947 Salminen siirtyi ensimmäisen kerran SF:n palvelukseen, jossa hän ohjasi ja lavasti 14 elokuvaa sekä näytteli seitsemässä elokuvassa, lähinnä konnan rooleissa. Tämän aikajakson merkittävin ohjaustyö oli ennennäkemättömän suosion saanut Kaunis Veera eli Ballaadi Saimaalta (1950). Suomen Filmiteollisuuden leivissä Salminen ei kuitenkaan saanut itse valita aiheitaan. Hän sai Särkältä ohjattavakseen lähinnä musiikkihupailuja, kuten suurta menestystä saaneen Lentävän kalakukon (1953). Ennen siirtymistään toiseen yhtiöön Salminen ohjasi vastahakoisesti ensimmäisen Pekka Puupää-elokuvan.
Kyllästyttyään SF:n tuotantolinjaan Salminen siirtyi 1953 Fennada-Filmiin, jossa hän ohjasi ja käsikirjoitti yhdeksän elokuvaa. Elokuvat olivat lähinnä vaatimattomia ajanvietefilmejä tai tuotoksia, joita Salminen itse inhosi. Karjalaisaiheiset Säkkijärven polkka (1955) ja Evakko (1956) saivat kuitenkin paljon kiitosta ja ne on arvioitu Salmisen parhaiksi töiksi. Karjalaisesta ympäristöstä tuli Salmiselle rakas alun perin hänen toisen vaimonsa kautta. Salmisen pesti Fennadassa päättyi potkuihin 1957. Sen jälkeen hän perusti Helsingin Herttoniemeen Taskuteatterin, joka taiteellisista ansioistaan huolimatta ajautui konkurssiin  parin vuoden jälkeen, mikä jätti Salmiselle suuret velat.
Ura > Myöhemmät vaiheet

Salminen pääsi pahasti velkaantuneena takaisin Suomen Filmiteollisuuden ohjaajaksi 1959, ja sopimus jatkui vuoteen 1961 saakka. Näinä vuosina Salminen ohjasi kuusi elokuvaa, joista kaksi oli Eemeli-elokuvia. Hänen viimeinen ohjaustyönsä oli iskelmäkimara Toivelauluja, jota hän piti melko onnistuneena tuotantona kehnosta menestyksestä huolimatta. Se oli myös ainoa Salmisen ohjaama värielokuva. Kun Toivelauluja tuli ensi-iltaan, Salminen oli jo siirtynyt Mainostelevision tuotantopäälliköksi. Kahden vuoden päästä hän siirtyi ohjaamaan televisionäytelmiä saman kanavan teatteripäällikkönä ja toimi tehtävässä vuoteen 1973 saakka, jolloin jäi eläkkeelle. Salmisen huomattavimpia tv-ohjauksia ovat Kohtaaminen (1965), Viktorian Ristin ritari (1967) ja Tuntematon potilas (1974). Salmisen näyttelijänura jatkui sattumanvaraisesti aina vuoteen 1984 saakka, jolloin hänet nähtiin pienessä roolissa elokuvassa Klaani – tarina Sammakoitten suvusta.
Yksityiselämä

Ville Salminen oli naimisissa kaksi kertaa, ensin Aune Hämeen kanssa 1934–1948 ja sitten Mirjam Salmisen kanssa vuodesta 1951 kuolemaansa asti. Hänen poikansa ensimmäisestä liitosta oli näyttelijä Ville-Veikko Salminen ja toisesta liitosta syntynyt poika Timo Salminen on tunnettu elokuvaaja. Ville Salminen menehtyi Portugalin kodissaan 84-vuotiaana marraskuussa 1992.
Filmografia > Näyttelijänä

lisäksi ¹ ohjaaja, ² käsikirjoittaja, ³ lavastaja
Filmografia > Ohjaajana

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Viimeinen vieras (1941) ¹ ² ³  Mikä yö (1945) ¹ ² ³  Menneisyyden varjo (1946) ² ³  Haaviston Leeni (1948) ² ³  Toukokuun taika (1948) ² ³  Irmeli, seitsentoistavuotias (1948) ²  Pontevat pommaripojat (1949) ¹ ²  Orpopojan valssi (1949) ²  |  Köyhä laulaja (1950) ²  Kaunis Veera eli Ballaadi Saimaalta (1950) ² ³  Kenraalin morsian (1951)  Rion yö (1951) ²  Tytön huivi (1951) ¹ ²  Mitäs me taiteilijat (1952) ² ³  Kipparikvartetti (1952) ²  Lentävä kalakukko (1953) ¹ ²  |  Pekka Puupää (1953) ²  Lumikki ja 7 jätkää (1953) ² ³  Alaston malli karkuteillä (1953) ² ³  Laivaston monnit maissa (1954) ¹ ² ³  Laivan kannella (1954) ² ³  Säkkijärven polkka (1955) ² ³  Evakko (1956) ² ³  Anu ja Mikko (1956) ² ³  |  Taas tyttö kadoksissa! (1957) ² ³  Yks’ tavallinen Virtanen (1959)  Oho, sanoi Eemeli (1960)  Kaks’ tavallista Lahtista (1960) ²  Molskis, sanoi Eemeli, molskis! (1960) ²  Toivelauluja (1961)  |
lisäksi myös ¹ näyttelijä, ² lavastaja, ³ käsikirjoittaja
Filmografia > Lavastajana

Sysmäläinen (1938)
Vihreä kulta (1939)
Hätävara (1939)
Anu ja Mikko (1940)
Kersantilleko Emma nauroi? (1940)
Poikani pääkonsuli (1940)
Synnin puumerkki (1942)
Yli rajan (1942)
Miehen kunnia (1943)
Särkelä itte (1947)
Olemme kaikki syyllisiä (1954)
Aiheesta muualla

Ville Salmisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Arkistoitu) hs.fi.  29.11.1992.
Varjola, Markku: / Salminen, Ville (1908–1992). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  3.6.2009. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Televisiodokumentti Tähtien tarina: Ville Salminen (2008). Ohjaus Peter von Bagh. Tuotanto Nosferatu Oy.
Aasian talvikisat

Aasian talvikisat, joita kutsutaan myös talviasiadeiksi, on Aasiassa järjestettävä monilajinen urheilukilpailu, talvinen versio Aasian kisoista. Talviasiadit järjestetään joka neljäs vuosi. Kisoja hallinnoi Aasian olympiakomitea (OCA) Kansainvälisen olympiakomitean valvonnassa. Ensimmäiset talvikisat järjestettiin vuonna 1982 Japanin olympiakomitean ehdotuksesta. Japanilaisten ponnistukset palkittiin, kun he lopulta saivat ensimmäisten, vuoden 1986 talvikisojen isännyyden. Kisat myönnettiin pidettäviksi Sapporossa, koska kaupungilla oli niiden järjestämiseen valmiina infrastruktuuri ja asiantuntemus vuoden 1972 talviolympialaisten jäljiltä.
Ensimmäisiin talvikisoihin osallistui vain seitsemän Aasian olympiakomitean jäsenvaltiota. Sen jälkeen on osanottajamaiden määrä jatkuvasti kasvanut. 45 jäsenmaasta 27 lähetti Changchunissa järjestettyihin vuoden 1986 kisoihin useampia kilpailijoita kuin koskaan aiemmin. Samoihin kisoihin lähettivät ensimmäisen kerran talviasiadien historiassa samanaikaisesti edustajansa kaikki 45 jäsenmaata.
Vuonna 2009 Libanonissa järjestettäviksi kaavaillut kisat jouduttiin peruuttamaan.
Kartta Aasian talvikisojen pitopaikoista. Kisat kerran järjestäneet maat on väritetty vihreällä, kahdesti tai useammin järjestäneet sinisellä.
Aiheesta muualla

Aasian olympiakomitean sivusto (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Ahokylä

Ahokylä tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
Ahokylä, kylä Pyhännällä
Ahokylä, kylä Leningradin alueen Jaaman piirissä Venäjällä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ahokylä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vähä Särkijärvi (Kuru)

| Vähä Särkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ylöjärvi
Koordinaatit:  61°54′00″N, 23°44′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Keihäsjoen valuma-alue (35.35)
Laskuoja:  oja Isoon Särkijärveen 
Järvinumero:  35.359.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  106,1 m  
Rantaviiva:  2,228 km  
Pinta-ala:  10,344 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä Särkijärvi 
Vähä Särkijärvi  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Kurun kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 10,3 hehtaaria ja se on 1,0 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 2,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Keihäsjoen valuma-alueella (35.35), jonka Iso Särkijärven valuma-alueeseen (35.359) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 106,1 metriä mpy.
Vähä Särkijärvi (Ikaalinen)

| Vähä Särkijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Ikaalinen
Koordinaatit:  61°55′06″N, 22°54′58″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Kyrösjärven alue (35.52)
Laskujoki:  Tuhkurinoja Kyrösjärveen 
Järvinumero:  35.521.1.026
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  131,6 m 
Rantaviiva:  2,38 km 
Pinta-ala:  0,08628 km² 
 fiVähä Särkijärvi 
Vähä Särkijärvi  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Särkiperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Kyrösjärven alueeseen. Vähä Särkijärvi on osa Kyrösjärven lähialuetta.
Maantietoa

Vähä Särkijärvi on lähes umpeen soistunut järvi, jonka suoalueen pituus on 600 metriä ja leveys 350 metriä. Avoveden pituus on 300 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 8,6 hehtaaria. Suoalueelle laskee ympäröivistä metsistä suo-ojia. Läheisiltä kolmelta maatilalta on osa pelloista muutettu niityiksi ja myös niiltä laskee muutama oja suohon. Järven laskuoja lähtee etelään kaivettua ojaa myöten ja seuraa 9 kilometriä valtaojaa myöten Kyrösjärven Kovelahteen. Ojan nimi on alajuoksulla Tuhkurinoja. Ojan varrella sijaitsee noin 2 kilometriä Vähä Särkijärvestä alaspäin Iso Särkijärvi, jonka nykyinen situus on vain 100 metriä. Vähä särkijärven rannalla ei ole rakennuksia.
Historiaa

Ikaalisten pitäjänkartassa Vähä Särkijärvi on piirretty erimuotoiseksi kuin se on nykyisissä kartoissa. Pitäjänkartassa järvi on iso ja siinä se on muodoltaan kuin taivutettu makkara. Järven muoto muistuttaa nykyjärveä ympäröivää suota, joka on samalla tavalla taipuneen muotoinen. Nykykjärvi on sen sijaa aivan erimuotoinen. Järven vedenpintaa on ilmeisesti laskettu jossakin vaiheessa. Yksi vaihtoehto on, että se laskettiin samalla kertaa Iso Särkijärven kanssa.
Vähä-Ilmetty

| Vähä-Ilmetty |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Tammela
Koordinaatit:  60°46′19″N, 24°01′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Turpoonjoen valuma-alue (35.98)
Laskujoki:  Ilmetynjoen läpivirtaus 
Järvinumero:  35.984.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  116,5 m 
Rantaviiva:  2,014 km 
Pinta-ala:  0,1759 km² 
 fiVähä-Ilmetty 
Vähä-Ilmetty on Kanta-Hämeessä Tammelassa oleva järvi, joka kuuluu  Ilmetynjoen valuma-alueeseen. Joki kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella olevan Turpoonjoen valuma-alueeseen.
Maantiede

Järven pinta-ala on 18 hehtaaria ja sen pituus on 800 metriä ja leveys 300 metriä. Siihen laskee Ilmetynsuon suo-ojat, joista yksi tuo Terhon vedet, sekä tietysti läpi virtaava Ilmetynjoki. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 6,9 kilometriä pitkä Ilmetynjoen osuus, joka laskee Hirvilammiin.
Järven rantaviiva on 2,0 kilometriä pitkä ja sen ranta on osin moreenipohjaista metsämaastoa ja muuten soista metsämaastoa. Etelärannoille on rakennettu loma-asuntoja, joille johtaa tiet Pääjärven kylästä tai yhdystieltä 2824. Lopen ja Tammelan välinen raja sijaitsee 750 metriä idässä.
Historia

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Wähä Ilmettyjärvi".
Aiheesta muualla

Verkkosivut: Pääjärven suojelu ry, huolehtii Pääjärven ja Vähä-Ilmetyn suojelusta
(35.9)
Videopelivuosi 1998

Tämä artikkeli käsittelee vuoden 1998 videopelijulkaisuja ja videopelimaailman merkittäviä tapahtumia.
Tapahtumat

BAFTA järjestää ensimmäisen kerran BAFTA Interactive Entertainment Awards -palkinnot.
Interactive Achievement Awards -palkinto perustetaan.
Finnish Game Awards -palkinto aloitetaan Pelit-lehden Kyöpelit-gaalasta.
Game Critics Awards -palkinto jaetaan ensimmäisen kerran.
Tapahtumat > Lehdet

Virallinen PlayStation-lehti
Tapahtumat > Uusia yhtiöitä

Pandemic Studios perustetaan.
Rockstar Games perustetaan.
Suomalainen Ninai Games perustetaan.
Tapahtumat > Lakkautettuja yhtiöitä

Ocean Software
Laitteistojulkaisuja > Kolikkopelit

Sega NAOMI esitellään
Laitteistojulkaisuja > Pelikonsolit

Sega Dreamcast julkaistaan
Neo-Geo Pocket
Huomattavat julkaisut

Baldur’s Gate
Crash Bandicoot 3: Warped
Falcon 4.0
Grim Fandango
Half-Life
Jeff Wayne’s The War of the Worlds
The Legend of Zelda: Ocarina of Time
Metal Gear Solid
Railroad Tycoon II
Resident Evil 2
Sonic Adventure
Soul Calibur
StarCraft
Suikoden II
Tekken 3
Palkinnot > Game Critics Awards

Metal Gear Solid – Paras konsolipeli
Half-Life – Paras PC-peli
Palkinnot > Interactive Achievement Awards

GoldenEye 007 – Vuoden peli (Game of the Year), Kuvamekaniikka (Visual Engineering), Vuoden konsolipeli (Console Game of the Year), (toiminta) Seikkailu / toimintapeli konsolille (Console Action / Adventure)
Riven: The Sequel to Myst – Taiteenjohto (Art Direction)
Parappa the Rapper – Pelisuunnittelu (Game Design), Äänisuunnittelu (Sound Design)
Ultima Online – Verkkopeli (Online Gameplay)
Final Fantasy VII – (seikkailu) Seikkailu / toimintapeli konsolille (Console Action / Adventure), Konsoliroolipeli (Console Role Playing Game)
StarCraft – Vuoden tietokonepeli (Computer Game of the Year)
Orly's Draw-A-Story – Tietokoneinnovaatio (Computer Innovation)
Ahokainen

Ahokainen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:
Ester Ahokainen (1907–1989), opettaja, toimittaja ja lastenkirjailija
Seppo Ahokainen (1952–2024), jääkiekkoilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Viva Elvis

| Viva Elvis Elvis Presley |
| --- | --- | --- |

Remix-albumin tiedot
 Julkaistu: 11. marraskuuta 2010
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 41.42
 Levy-yhtiö: Sony
Elvis Presleyn muut julkaisut
| The Complete Elvis Presley Masters 2010 | Viva Elvis 2010 |   |
Viva Elvis on remix-albumi, jossa Elvis Presleyn lauluraidat on erotettu alkuperäisistä äänitteistä ja taustat on soitettu uudelleen yhdeksänhenkisen yhtyeen kanssa. Levy julkaistiin 10. marraskuuta 2010.
Kappaleet

Opening
Blue Suede Shoes
That’s Alright
Heartbreak Hotel
Love Me Tender
King Creole
Bossa Nova Baby
Burning Love
Memories
Can’t Help Falling In Love
You’ll Never Walk Alone
Suspicious Minds
Love Me Tender (vierailevana laulajana Anna Puu)