stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paratethys

Paratethys oli muinainen suuri vesialue Kaspianmeren ja Mustanmeren alueella ja kooltaan se vastasi nykyistä Välimerta. Sen muodostuminen alkoi liitukaudella kun Afrikan laatta työntyi Euroopan alle ja työnsi sen maamassaa ylöspäin. Sisämereksi Paratethys muodostui noin 43 miljoonaa vuotta sitten eoseenikaudella ja mannerliikunnon jatkuessa se erottautui järveksi 12 miljoonaa vuotta sitten mioseenikaudella jolloin vesistön alueelle syntyi oma erikoistunut fauna. Lopulta järvi kuivui ilmastonmuutoksen vuoksi.
Paul Thomas

Paul Thomas (2008)
Paul Thomas (s. 5. lokakuuta 1980 Maryland, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen basisti, joka soittaa Good Charlottessa. Hän aloitti soittamaan kitaraa, mutta vaihtoi myöhemmin bassoon.
Parasympaattinen hermosto

Parasympaattinen hermosto eli parasympatikus on autonomisen eli tahdosta riippumattoman hermoston toinen pääosa. Parasympaattinen hermosto säätelee rauhasten, verenkiertoelinten, ruoansulatuselimistön ja kuonanpoistoelinten toimintoja esimerkiksi lisäämällä tai vähentämällä kyseisten elinten verenkiertoa. Parasympaattinen hermosto toimii aktiivisimmin levossa esimerkiksi unessa tai ruokaa sulateltaessa. Parasympaattisen ärsykkeen vaikutuksesta sydämen syke hidastuu, hengitystiheys pienenee ja ruoansulatuselimistön toiminta vilkastuu. Virtsarakon tyhjentymiseen tarvitaan parasympaattisen hermoston aktivaatiota. Parasympaattinen hermosto supistaa silmän mustuaista. Asetyylikoliini on parasympaattisen hermoston tärkein välittäjäaine. Parasympatomimeetit (tai kolinergit) vaikuttavat parasymptaattiseen hermostoon asetyylikoliinin tavoin ja parasympatolyytit (oikeammin antikolinergit) estävät asetyylikoliinin toimintaa.
Autonomisen hermoston toinen osa on sympaattinen hermosto. Parasympaattiset hermosyyt kulkevat aivo- tai ristihermoissa ja niiden hermosolmut ovat kohde-elimien lähiympäristössä. Yleensä sympaattinen ja parasympaattinen hermosto toimivat hyvässä yhteistyössä. Stressitilanteessa tasapainotila saattaa järkkyä, jolloin voi syntyä toiminnallisia oireita niihin elimiin, joihin autonomisella hermostolla on vaikutusta. Huolestuneisuus ja pelko lisäävät stressiä ja siten taas sympaattisen hermoston vilkastumista. Näin rentoutuminen, nukkuminen ja elpyminen hankaloituvat. Stressi vähentää myös ihmisen puolustuskykyä tulehduksia vastaan.
Partanen (elokuva)

| Partanen |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Juha Koiranen
Käsikirjoittaja:  Juha Koiranen
Perustuu:  väljästi Henry Melvillen tarinaan Bartleby
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Kinotaurus Yleisradio
Ensi-ilta:  2003
Kesto:  92 min
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Partanen on Juha Koirasen käsikirjoittama ja ohjaama tragikoominen televisioelokuva vuodelta 2003. Väljästi Herman Melvillen pienoisromaaniin Bartleby pohjautuvassa tarinassa taitava mutta oudosti käyttäytyvä uusi työntekijä sekoittaa konepajayrittäjä Partasen elämän tilanteessa, jossa tämä on juuri ajautunut myös avioeroon.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Risto Tuorila  | … |  Partanen   |
|  Marko Tiusanen  | … |  Moilanen   |
|  Markku Toikka  | … |  Rokka   |
|  Pasi Kuivalainen  | … |  Tikka   |
|  Susanna Haavisto  | … |  Laila Partanen   |
|  Ville Turtiainen  | … |  Paavo Partanen   |
|  Eero Saarinen  | … |  Laaksonen   |
|  Tiina Pirhonen  | … |  Kristiina Laaksonen   |
Vastaanotto

Seura-lehden Henri Waltter Rehnström kirjoitti, ettei suomalaisen miehen ahdistusta ole usein onnistuttu kuvaamaan tavalla, joka yhtä aikaa sekä koskettaa että huvittaa. Hän kehui myös Risto Tuorilan pääroolia yhdeksi tämän parhaista. Keskisuomalaisessa elokuva otsikoitiin vuoden 2008 uusintaesityksen alla yhdeksi parhaista Suomessa tehdyistä.
Paul Oppenheim

Paul Oppenheim (17. kesäkuuta 1885 Frankfurt am Main – 22. kesäkuuta 1977) oli saksalainen kemisti ja filosofi.
Oppenheim opiskeli kemiaa ja muita luonnontieteitä Freiburgissa. Hän toimi kemianteollisuudessa vuoteen 1933 saakka. Sen jälkeen hän muutti ensin Brysseliin ja vuonna 1939 Yhdysvaltoihin, missä hän toimi yksityisopettajana.
Oppenheim avusti myös muita tieteilijöitä, kuten Carl Gustav Hempeliä ja Kurt Grellingiä, pakenemaan Saksasta. Hän julkaisi yhdessä kummankin kanssa teoksia tieteenfilosofian alalta sekä muun muassa hahmopsykologiasta. Oppenheim tunnetaan muun muassa yhdessä Hempelin kanssa kehittämästään Hempelin–Oppenheimin mallista eli deduktiivis-nomologisesta mallista.
Julkaisuja

Hempel, C. G. & Oppenheim, Paul: Der Typusbegriff im Lichte der neuen Logik. Wissenschaftstheoretische Untersuchungen zur Konstitutionsforschung und Psychologie
Grelling, Kurt & Oppenheim, Paul: ”Der Gestaltbegriff im Lichte der neuen Logik”, Erkenntnis 7 (1937/38), 211–225.
Grelling, Kurt & Oppenheim, Paul: ”Supplementary Remarks on the Concept of Gestalt”, Erkenntnis 7 (1937/38), 357–359.
Grelling, Kurt & Oppenheim, Paul: ”Concerning the Structure of Wholes”, Philosophy of Science 6 (1939), 487–488.
Grelling, Kurt & Oppenheim, Paul: Logical Analysis of “Gestalt” as “Functional Whole”, Fifth International Congress for the Unity of Science (Cambridge, Mass., 1939) -kongressiin lähetetty artikkeli
Oppenheim, Paul & Putnam, Hilary: ”The Unity of Science as a Working Hypothesis”, sarjassa Minnesota Studies in the Philosophy of Science, University of Minnesota 1958
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Paul Oppenheim
Käännös suomeksi
Paavo Nõgene

Paavo Nõgene (2014)
Paavo Nõgene (s. 13. maaliskuuta 1980) on virolainen virkamies ja yritysjohtaja, joka on toiminut toukokuusta 2018 lähtien Viron suurimman ja Baltian 9. suurimman yrityksen Tallinkin hallituksen puheenjohtajana. Ennen Tallinkia Nõgene toimi Viron kulttuuriministeriön kansliapäällikkönä ja teatteri Vanemuisen johtajana.
Nõgene oli Reformipuolueen jäsen vuosina 2001–2023.
Koulutus

Paavo Nõgene on käynyt eliittikouluna tunnetun Tallinnan 21. keskikoulun (1987–1992) ja Tarton Karlovan kymnaasin (lukion),  josta valmistui vuonna 1998. Lisäksi lapsuudessaan Nõgene opiskeli musiikkikoulussa viulua ja lyömäsoittimia.
Vuonna 2012 hän valmistui Tarton yliopistosta journalismin ja viestinnän kandidaatiksi opinnäytteellään Vanemuise teatri sisekommunikatsioon etendust ettevalmistavas ja teenindavas osakonnas ("Vanemuisen teatterin sisäinen viestintä esitysten valmistelu- ja asiakaspalveluluosastoilla")  .
Työura

Paavo Nõgene aloitti Vanemuisessa koululaisena työskennellen valaistuksen apumiehenä. Vuonna 1998 hänestä tuli valopäällikkö ja valomies. Vuonna 2004 Nõgene aloitti Vanemuisen päätuottajana ja vuodesta 2006 alkaen vt. teatterinjohtajana. Vuosina 2007–2012 Paavo Nõgene toimi Vanemuisen johtajana. Vuosina 2013–2018 hän toimi kulttuuriministeriön kansliapäällikkönä. Paavo Nõgene siirtyi 1. toukokuuta 2018 alkaen pörssiyhtiö AS Tallink Gruppin johtoon.
Paavo Nõgene on useiden kulttuurijärjestöjen ja -säätiöiden johtokunnan jäsen. Nõgene on tällä hetkellä Viron taidemuseon ja Viron yleisradion hallintoneuvoston jäsen.
Nõgene on aiemmin toiminut usein säätiöiden johtokunnissa, kuten Vanemuisen teatterin, kansallisooppera Estonia-teatterin, Eesti Kontsert, Viron yleisradion, Viron draamateatterin, Viron elokuvainstituutin, Kultuurilehden, Tarton luovan talouden keskuksenu (johtokunnan puheenjohtaja) ja Tarton kulttuurikapitaalin. Tammikuusta 2013 huhtikuuhun 2018 hän oli Viron uhkapeliverojohtokunnan (Hasartmängumaksu Nõukogu) jäsen. Neuvosto vastaa uhkapeliveron tuottojen käytöstä kulttuurin tukemisessa.
Paavo Nõgene ilmoitti 23. maaliskuuta 2018 luopuvansa kulttuuriministeriön kansliapäällikkön virasta ja valtionhallinnosta sekä siirtyvänsä AS Tallink Gruppin hallituksen puheenjohtajaksi.
Yrittäjänä ja liikemiehenä

Vuonna 2000 Nõgene perusti tapahtumamarkkinointiyrityksen PN Management ja myöhemmin PNG OÜ PNG Events. Yhtiö on järjestänyt urheilutapahtumia, kuten Tallinn International Horse Show'n, mutta myös musiikki- ja viihdetapahtumia (mm. Tarton Raimond Valgre -festivaali, konserttimatkat ja useiden oopperoiden ja musikaalien suurproduktiot). Puccinin "Tosca" (2001), Webberin "Evita" (2002) ja Elton Johnin "Aida" Tarton laululavalla (2003), samoin kuin Webberin "Jesus Christ Superstar" (2004) ja Ulvaeuksen ja Anderssonin alkuperäistuotanto "Mamma Mia!" Saku Suurhallissa (2005). Hän oli muun muassa maailman suurimman Andrew Lloyd Webber -gaalan tuottaja Tallinnan laululavalla (heinäkuu 2006) ja on Andrew Lloyd Webberin Really Useful Group Ltd:n virallinen yhteistyökumppani Virossa. Myöhemmin Vanemuisen johtajana hän oli rockoopperan "Ruja"- ja "Lotte" -lastenmusikaalin kehittäjä ja tuottaja sekä Kreisiraadion konserttikiertueiden tuottaja.
PNG OÜ PNG Events oli kahden onnistuneimman tapahtumamarkkinointiyrityksen joukossa kauppalehti Äripäevan TOP 100-listalla vuonna 2004. Nõgene myi osuutensa PNG OÜ PNG Events -yrityksestä vuonna 2006 omistautuakseen teatterityölle.
Kunnianosoitukset

Viron poliisin eteläisen prefektuurin ansiomerkki kulttuuriyhteistyön edistämisestä
Suomen tasavallan presidentin, Puolan tasavallan presidentin ja Norjan kuningaskunnan ansiomerkit kulttuuriyhteistyön edistämisestä.
2010 - Tarton kaupungin kulttuurinedistämispalkinnon voittaja tuottaja-kategoriassa.
2012 - Nuorkauppakamarin "Nuori merkittävä virolainen"-palkinto.
2013 - Kaarel Saha -palkinto
Perhetausta

Paavo Nõgene on kapellimestari Endel Nõgesen ja musiikinopettaja Eve Nõgesen poika. Hänen veljensä Eero Nõgene on yrittäjä, lapsia auttavan hyväntekeväisyysjärtön Aitan lapsi perustaja ja hallintoneuvoston jäsen.
Kirjallisuutta

" Persona grata Paavo Nõgene"  Teater. Muusika. Kino. 3/2011.
Aiheesta muualla

Kaarel Kressa "Paavo Nõgene – lavapoisist saab ka päris elus teatridirektor. Ja siis kantsler" EPL, 7.7.2012
"Paavo Nõgene kaitses diplomitööd" Postimees, 7.6.2012
Karin Kangro "Nõgene: ERR peaks olema ühemõtteliselt reklaamivaba" Postimees, 20.12.2012
"Tallinki juhiks sai Paavo Nõgene, suurosaluse müük peatati" majandus24.postimees.ee, 23.3.2018
"Kantsler Nõgene enne Tallinki: robotite aeg ei ole veel käes" ERR, 27.4.2017
Paul Linder

Karl Magnus Paul Linder (4. joulukuuta 1873 Helsinki – 25. syyskuuta 1940 Helsinki) oli suomalainen keisarillisen Venäjän armeijassa palvellut eversti.
Linderin vanhemmat olivat ministerivaltiosihteeri, ylihovijahtimestari Constantin Linder ja Elisabet Amélie Hélène de Fontenilliat. Hän pääsi ylioppilaaksi 1892 (Nya svenska läroverket i Helsingfors) ja opiskeli jonkin aikaa oikeustiedettä Helsingin yliopistossa.
Linder liittyi 1892 vapaaehtoisena aliupseerina Henkikaartin 3. suomalaiseen tarkka-ampujapataljoonaan. Hän kävi vuosina 1894–1896 Nikolajevskin ratsuväkikoulun ja oli koulusta päästyään kornettina Aleksandra Feodorovnan ulaanirykmentissä. Linder ylennettiin luutnantiksi vuonna 1900 ja esikuntaratsumestariksi 1904. Hän otti osaa Venäjän–Japanin sotaan 1904–1905 Siperian kasakkadivisioonaan sijoitetun kaartinratsuväestä muodostetun konekiväärieskadroonan päällikkönä. Ensimmäisen maailmansodan aikana Linder oli itärintaman eteläosassa Kubanin kasakkarykmentin komentajana Karpaattien rintamalla. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1915 ja vähän myöhemmin everstiksi ja Kubanin kasakkajoukkojen 2. linjarykmentin komentajaksi.
Linder palasi Suomeen 1917 ja oli aluksi maanviljelijänä kunnes hän muutti Helsinkiin. 1930-luvulla hän julkaisi lehdissä metsästys- ja sotamuistojaan artikkeleina. Hän asui myös muun muassa Rio de Janeirossa ja Tallinnassa. Linder julkaisi muistelmansa nimellä Keisarillisen kaartin upseerina (Otava 1938). Ilmari Turjan mukaan Linder toimi 1930-luvulla Suomen Kuvalehden avustajana.
Linder oli naimisissa 1902–1914 Nina Chanchieffin kanssa ja avioeron jälkeen hän meni uudelleen naimisiin 1918 Zeneide Madeleine Theres Ossovskan kanssa.
Seurapiirinainen Kitty Linder oli Paul Linderin sisko ja kamariherra Hjalmar Linder oli heidän velipuolensa.
Teoksia

Keisarillisen kaartin upseerina. Otava 1938
novellit Karhunkaadannassa Venäjällä ja Muistoja eräästä ”parforce”-susimetsästyksestä Keski-Venäjällä ilmestyneet kokoelmassa Raja-Karjalan riistapoluilta. Otava 2002
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Paul Linder on Wikiaineistossa  Luettelo Paul Linder kirjoittamista lehtiartikkeleista
Paul Levi

Paul Levi
Paul Levi (11. maaliskuuta 1883 Hechingen – 9. helmikuuta 1930 Berliini) oli saksalainen lakimies ja vasemmistopoliitikko, joka toimi Saksan kommunistisen puolueen (KPD) johtajana vuosina 1919–1921. Häntä on pidetty Rosa Luxemburgin aatteellisena seuraajana. Ajauduttuaan erimielisyyksiin muun puoluejohdon kanssa Levi syrjäytettiin ja erotettiin KPD:stä keväällä 1921. Hän palasi myöhemmin takaisin sosiaalidemokraatteihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Paul Levi Wikimedia Commonsissa
Paul Levin kirjoituksia (englanniksi) Marxists Internet Archive
Parlophone

| Parlophone Records |
| --- | --- |

Emoyhtiö:  Warner Music Group
Perustettu:  1896
Tyylilajit:  useita
Kotimaa:  Saksa, Yhdistynyt kuningaskunta
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Parlophone-merkillä julkaistu The Beatles -albumi Please Please Me.
Parlophone on Carl Lindström A.G.:n Saksassa vuonna 1896 perustama levymerkki. Sen tavaramerkki ₤ muistuttaa punnanmerkkiä, mutta on itse asiassa saksalainen L (kuten Lindström). Parlophone tuli Columbia Graphophone Companyn alaisuuteen vuonna 1927. Vuonna 1931 Columbia ja Gramophone Company yhdistyivät Electric and Musical Industries Ltd:ksi (EMI).
Englantilainen EMI Records Ltd. nimettiin uudelleen Parlophone Records Ltd. nimiseksi vuonna 2013. Warner Music Group osti Parlophone Music Groupin.
EMI:n alaisuudessa Parlophone säilyi jazz-merkkinä, kuten se oli ollut jo Columbian aikana. Myöhemmin merkillä julkaistiin myös erikoisäänitteitä kuten puhelevyjä ja komediaa. Vuonna 1955 Parlophonen johtajaksi yleni George Martin, joka vuonna 1962 otti merkin artistiksi nousevan liverpoolilaisen popyhtyeen, The Beatlesin. Se yhdessä muiden Brian Epsteinin manageroimien artistien kuten Cilla Black, Billy J. Kramer ja The Fourmost kanssa, Parlophone nousi yhdeksi tunnetuimmista levymerkeistä maailmassa. Martinin siirryttyä itsenäiseksi tuottajaksi vuonna 1965 Parlophone sulautettiin EMI:n Gramophone Company -yksikköön.
Beatlesin ansiosta Parlophone-nimellä julkaistiin sekä myydyin brittiläinen single (She Loves You, vuoteen 1977) että albumi Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band. Vuonna 1964 merkillä julkaistiin seitsemän Ison-Britannian singlelistan ykköstä. Parlophone oli EMI Groupin johtava levymerkki.
EMI, Virgin EMI Records ja sen monet muut levymerkit ovat nykyisin Universal Music Groupin levymerkkejä tai yhtiöitä. EMI Group oli yksi maailman neljästä suuresta levy-yhtiöstä (muut ovat Sony Music Entertainment, Universal ja Warner). Yhtiön pääkonttori oli Lontoossa. Yhtiö oli listattu Lontoon pörssissä ja kuului osana FTSE 100 -osakeindeksiin, kunnes helmikuussa 2011 EMI:n osti Citigroup.
Marraskuussa 2011 Citigroup ilmoitti myyvänsä EMI:n levymerkit Universalille ja musiikkikustannustoiminnan Sonyn johtamalle ryhmälle. Kauppa saatettiin päätökseen syyskuussa 2012. Englantilainen EMI Records Ltd. nimettiin uudelleen Parlophone Records Ltd. nimiseksi vuonna 2013. Warner Music Group osti Parlophone Music Groupin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.emimusic.co.uk/04/parlophone.htm
Länsi-Friisinmaa

Länsi-Friisinmaa on Hollannin pohjoisosassa sijaitseva alue, joka ulottuu Alkmaarin kaupungin seudulta Enkhuizenin kaupungin seudulle. Alue rajautuu Itä-Friisinmaahan. Länsi-Friisinmaa on tunnettu nimellä Frisia Occidentalis.
Oulun yliopiston kasvitieteellinen puutarha

Kasvihuoneet Romeo ja Julia.
Oulun yliopiston kasvitieteellinen puutarha sijaitsee Linnanmaan kaupunginosassa, yliopistoalueen ja Kuivasjärven välisellä alueella, noin seitsemän kilometriä pohjoiseen kaupungin keskustasta. Yliopiston puutarhan painopisteenä on pohjoisuus, joka näkyy myös puutarhan kasvivalikoimassa. Yliopisto toimittaa Pohjois-Suomen alueelta kerättyjä siemeniä ja kasvipistokkaita kansainväliseen siemenvaihtoon.
Historiaa

Yliopiston kasvitieteellinen puutarha on perustettu vuonna 1960. Puutarha aloitti toimintansa Hupisaarilla keskustan läheisyydessä Oulun kaupungin puutarhalta saaduissa tiloissa. Kaupungin puutarha muutti Peltolaan 1963, jolloin Hupisaarten kasvihuoneet ja muut tilat tulivat kokonaan yliopiston puutarhan käyttöön. Nykyiselle alueelleen Linnanmaalle puutarha siirtyi vuonna 1983.
Kasvihuoneet

Puutarha-alueen maamerkkeinä toimii kaksi pyramidinmuotoista kasvihuonetta, Romeo ja Julia.
Julia-pyramidiin on kerätty kokoelma Välimerenilmaston ja lauhkean vyöhykkeen kasveja: muiden muassa sitruspuita ja setrejä. Korkeutta tällä pyramidilla on 14 metriä.
Romeo-pyramidiin on kerätty tropiikin ja subtropiikin kasveja: muiden muassa banaani, kaakao, kahvi, teepensas, erilaisia orkideoja, gardenia ja kamelia. Vesialtaassa on muun muassa riisikasveja ja papyruskaislaa. Romeo on 16 metriä korkea.
Ulkopuutarha

Ulkopuutarha-alue käsittää noin 4 000 istutuskasvin alueen sekä luonnontilaisen alueen tekolampineen. Alueella on muun muassa hyöty-, lääke- ja koristekasveja, kotimaisia kasveja, sekä tunturi- ja vuoristoalueiden kasveja. Arboretumiin on koottu puuvartisia kasveja jaoteltuna kasvimaantieteellisin perustein.
Lisäksi alueella on tutkimuskenttiä ja tutkimustaimisto, jotka eivät ole yleisölle avoimia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oulun yliopiston kasvitieteellinen puutarha Wikimedia Commonsissa
Oulun yliopiston kasvitieteellisen puutarhan sivut
Oulun nähtävyydet
| --- | --- |
Puistot ja nähtävyydet:   Franzénin puisto  Heinätorin puisto  Hollihaan puisto  Hautausmaa  Mannerheimin puisto  Hupisaaret  Kasvitieteellinen puutarha  Kaupunginojan puistovyöhyke  Letonniemi  Markkuun ryhmäpuutarha  Pilpasuo  Tuiranpuisto  Hautausmaa  Äimäraution siirtolapuutarha 
Museot:   Automuseo  Kierikkikeskus  Merimiehenkotimuseo  Sahamuseo  Pohjois-Pohjanmaan museo  Taidemuseo  Turkansaaren ulkomuseo 
Rakennukset ja alueet:   Kauppahalli  Kauppatori  Kaupungintalo  Kaupunginteatteri  Maikkulan kartano  Nallikari  Nuijamiesten lava  Pikisaari  Rotuaari  Tietomaa  Tuiran sillat  Tuomiokirkko  Vesaisenlinna  Villa Hannala  Ylikiimingin kirkko 
Patsaat ja veistokset:   Frans Mikael Franzénin patsas  Futura – Tuntematon  Inhimillisen kosketuksen ja teknologian vuorovaikutus  Kalasääski ja lohi  Kevätmyrskyä  Pallautuneet  Pohjan neito  Polskis  Ruutuvihko  Siivet  Toripolliisi  Tuirasta Ruijan rannoille  Valaistuksen tie
Panu Räty

Panu Räty (s. 1966 Valkeala) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.
Räty aloitti toimittajana City-lehdessä 1980-luvun lopulla. Hän toimi Image-lehdessä toimitussihteerinä 1994–1995 ja toimituspäällikkönä 1995–2000. Räty siirtyi vapaaksi toimittajaksi vuonna 2000 ja hän on kirjoittanut juttuja muun muassa Helsingin Sanomien kuukausiliitteeseen ja Suomen Kuvalehteen. Räty on käsitellyt jutuissaan usein yhteiskunnallisia aiheita kuten rikollisuutta, narkomaaneja ja asunnottomuutta. Räty on toiminut myös kirjoittajakouluttajana.
Teoksia

XYZ : romaani. WSOY 1994
Muuri. WSOY 1998
Koditon - Homeless ; valokuvat Ben Kaila ; teksti Panu Räty. Musta taide, Helsinki 2002
Editointi aikakauslehdessä ; kirj. Maija Töyry, Panu Räty, Kristiina Kuisma. Taideteollisen korkeakoulun julkaisusarja B 89. Taideteollinen korkeakoulu - IADE Suomen taideyliopistojen koulutus-ja kehittämisinstituutti, Helsinki 2008
Toimitustöitä

Ryhmä 99 ; toimittaneet Silja Hiidenheimo, Jukka Koskelainen, Panu Räty. Tammi 1999
Palkinnot

J. H. Erkon kirjoituskilpailu 1992
Aiheesta muualla

Panu Rädyn kotisivut
Paul Terek

Paul Anthony Terek (s. 20. lokakuuta 1979 Dearborn, Michigan) on yhdysvaltalainen kymmenottelija. Terekin ennätys on 8312 pistettä, jonka hän saavutti vuoden 2004 heinäkuussa, Sacramentossa. Terekin vahvin laji on seiväshyppy, kun huonompia lajeja hänelle ovat 100 metrin juoksu sekä 400 metrin juoksu.
Terek on osallistunut japanilaiseen televisio-ohjelmaan Kahjoihin ninjoihin kahdesti. Ensimmäisellä kerralla hän pääsi kolmannelle tasolle asti, ja toisella kerralla hän jäi ensimmäiselle tasolle. Terek oli kilpailun ylivoimaisesti suurikokoisin sekä painoltaan että pituudeltaan.
Aiheesta muualla

Paul Terek Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Over Horizon

| Over Horizon |
| --- | --- |
Kehittäjä:  Hot-B
Julkaisija:  Hot-B
Säveltäjä:  Masaharu Iwata
Julkaistu:  1991
Lajityyppi:  shoot ’em up ja tieteisfiktiopeli (en)
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Nintendo Entertainment System
Jakelumuoto:  Pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Over Horizon (jap. オーバーホライゾン) on Hot-B:n kehittämä ja julkaisema räiskintäpeli. Peli on julkaistu Nintendo Entertainment Systemille vuonna 1991.
Peli on julkaistu Japanin lisäksi Euroopassa.
Pelaaminen

Pelissä ei ole varsinaista tunnettua juonta.
Pelissä on epätavallinen mahdollisuus ampua taaksepäin. Pelissä on myös "editointitila", jossa kolmem asetyypin (laser, maaliinhakeutuva, pommi) ominaisuuksia voi muokata.
Aiheesta muualla

Over Horizon MobyGamesissa (englanniksi)
Länsi-Frankia

| Länsi-Frankia Francia occidentalis> 843–987 |
| --- | --- |
   Länsi-Frankia vuonna 843 
Pääkaupunki:  Pariisi
Historia:  
– Perustettu:  843
– Lakkautettu:  3. heinäkuuta 987
Viralliset kielet:  latina
Kielet:  muinaisranska, muinaisoksitaani, muita
Valuutta:  Solidus Triens Denarius Pfennig
Edeltäjä(t):  Frankkien valtakunta
Seuraaja(t):  Ranskan kuningaskunta
Historiallinen kartta Verdunin sopimuksen jälkeisistä valtioista vuonna 843
Historiallinen kartta Verdunin sopimuksen jälkeisistä valtioista vuonna 888
Länsi-Frankia oli historiallinen valtio, joka muodostui noin vuonna 843 ja sisälsi suurin piirtein sen alueen, joka muodostaa nykyisen Ranskan. Se syntyi, kun Frankkien valtakunta jaettiin vuonna 843; muut jaossa syntyneet valtiot olivat Itä-Frankia, joka vastaa karkeasti nykypäivän Saksaa ja Itävaltaa ja joka kehittyi Pyhäksi saksalais-roomalaiseksi keisarikunnaksi, sekä Keski-Frankia.
Frankkien valtakunta sai alkunsa frankkien germaaniheimon hallitsemasta maa-alueesta, ja siitä tuli selkeämpi valtiomuodostelma merovingien dynastian aikana. Muutama vuosisata merovingien jälkeen Kaarle Suuri laajensi valtakunnan suureksi imperiumiksi. Hänen kolme pojanpoikaansa jakoivat valtakunnan Verdunin sopimuksessa vuonna 843; tästä syntyivät Länsi-, Keski- ja Itä-Frankia. Myöhemmin Keski-Frankia jakautui Burgundiksi, Lotharingiaksi ja Italiaksi. Verdunin sopimus korvattiin vuonna 870 Meerssenin sopimuksella. Länsi-Frankian katsotaan päättyneen 3. heinäkuuta 987, jolloin aiemmin Länsi-Frankiaa hallinneeseen Karolingien dynastiaan kuulunut Ludvig V joutui väistymään valtaistuimelta Hugo Capetin tieltä; tämä tuli myöhemmin Euroopan vanhimman hallitsijasuvun kapetingien kantaisäksi. Muutamien seuraavien vuosisatojen aikana alueesta, jota aiemmin oli kutsuttu Länsi-Frankiaksi, kehittyi Ranskan kuningaskunta.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Västfrankiska riket