stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juan Manuel Fangio
Elämäkerta

Fangio syntyi italialaiseen siirtolaisperheeseen Balcarcessa Argentiinassa. Fangion ura kilpa-autoilijana alkoi vuonna 1934. Hän voitti Argentiinan mestaruuden vuosina 1940 ja 1941. Kotimaassaan Fangio tuli 1940–luvulla tunnetuksi Etelä-Amerikan valtioiden läpi ajetuista ralleista, joita hän ajoi Chevrolet’n ja Fordin autoilla, kunnes hänen kartturinsa Daniel Urrutia kuoli eräässä 10 000 kilometrin kilpailussa. Toisen maailmansodan jälkeen Fangio siirtyi ajamaan kilpaa Euroopassa vuonna 1947.
Fangio voitti viisi mestaruuttansa peräti neljässä eri tallissa Alfa Romeolla, Mercedes-Benzillä, Ferrarilla ja Maseratilla. Fangio onkin ainut kilpailija koko Formula 1 -historiassa, joka on pystynyt voittamaan vähintään kaksi peräkkäistä maailmanmestaruutta eri automerkeillä. Hän ajoi 51 GP-kilpailua, joista voitti 24. Fangio voitti siis lähes puolet ajamistaan kilpailuista voittoprosenttinsa ollessa 47. Kaksi voitoista oli jaettuja voittoja; 1950-luvun sääntöjen mukaan samaa autoa saattoi ajaa useampi kuljettaja kilpailun aikana. Fangion paalupaikkaprosentti on F1-historian suurin 57 prosenttia. Fangio saavutti 45% ajamistaan kilpailusta nopeimman kierroksen, joka on yksi F1-historian suurimpia.
Juan Manuel Fangiota on usein pidetty kaikkien aikojen parhaana F1-kuljettajana. Eri aikakausien pilotteja on kuitenkin suorastaan mahdoton asettaa paremmuusjärjestykseen. Fangion kova kilpakumppani Stirling Moss onkin sanonut Fangiosta että ”kukaan muu ei ole tehnyt kilpa-autossa yhtä vähän virheitä kuin hän”. Fangiosta elää formulapiireissä lukemattomia legendoja. Niistä yksi sijoittuu Nürburgringin vanhalle yli 20 kilometrin mittaiselle radalle, jonka Fangio valloitti kolmesti, viimeisen kerran 1957, jo 46-vuotiaana konkarina.
Fangio jahtasi viimeistä maailmanmestaruuttaan Maseratillaan. Hänen pahimmat kilpailijansa olivat Ferrarin Mike Hawthorn ja Peter Collins. Ferrarit ajoivat kisan läpi ilman yhtään varikkopysähdystä, kun taas Fangio oli varautunut yhteen varikkostoppiin. Hän ajoi sitä varten 30 sekunnin kaulan kilpailijoihinsa. Pyörän mutteri juuttui kuitenkin kiinni, ja pysähdys venähti lähes minuutin mittaiseksi. Fangio aloitti takaa-ajon, jonka aikana hän joka kierroksella paransi jo edelliseltä kaudelta nimissään ollutta kierrosennätystä sekuntikaupalla. Viimeistä edellisellä kierroksella hän saavutti Ferrarit ja ohitti ne, ensin Collinsin, sitten Hawthornin. Fangio ohitti kuitenkin molemmat Ferrarit ajamalla mutkat suoriksi, kirjaimellisesti. Nykyään moinen olisi ollut sääntöjen vastaista, mutta tuohon aikaan sitä pidettiin ”erinomaisena ideana”.
Elämäkerta > Kaappaus

Kuuban presidentti Fulgencio Batista perusti Formula 1:n ulkopuolisen Kuuban Grand Prix -kilpailun Havannassa vuonna 1957. Fangio voitti vuoden 1957 kilpailun  ja oli ajanut nopeimmat ajat vuoden 1958 kilpailun harjoituksissa. 23. helmikuuta 1958 kaksi Fidel Castron   Heinäkuun 26. päivän liikeen sissiä tunkeutuivat Hotel Lincolniin Havannassa ja kidnappasivat Fangion. Batista määräsi kilpailun jatkamaan tavalliseen tapaan, kun poliisipartio etsi sieppaajia. Poliisi asetti tiesulkuja risteyksiin, ja vartijoita määrättiin yksityisille ja kaupallisille lentokentille sekä kaikille kilpaileville kuljettajille.
Fangio vietiin kolmeen erilliseen taloon. Hänen vangitsijansa antoivat hänen kuunnella kilpailua radion kautta, jolloin hän toi television todistamaan raportteja katastrofaalisesta kolarista kilpailun päätyttyä. Kolmannessa talossa Fangio sai oman makuuhuoneensa, mutta hän vakuuttui, että vartija seisoi makuuhuoneen oven ulkopuolella kaikkina aikoina. Vangitsijat puhuivat vallankumouksellisesta ohjelmastaan, josta Fangio ei ollut halunnut puhua, koska hän ei ollut kiinnostunut politiikasta. Myöhemmin hän sanoi: "No, tämä on taas yksi seikkailu. Jos kapinallisten teko oli hyvästä syystä, niin minä argentiinalaisena hyväksyn sen." .Fangio vapautettiin 29 tunnin kuluttua sen jälkeen, kun häntä oli "kohdeltu erittäin hyvin".
Sissien motiivina oli pakottaa kilpailun peruuttaminen ja samalla yrittäessään nolata Batistan hallintoa. Kun Fangio luovutettiin Argentiinan suurlähetystöön pian kilpailun jälkeen, monet kuubalaiset vakuuttuivat, että Batista oli menettämässä otteensa vallasta, koska hän ei onnistunut jäljittämään sieppaajia. Kuuban vallankumous kaatoi hallituksen tammikuussa 1959, ja vuoden 1959 Kuuban Grand Prix peruttiin .
Kuolema

Fangio kuoli Buenos Airesissa vuonna 1995 84-vuotiaana. Hän oli joutunut pari päivää aikaisemmin sairaalaan keuhkokuumeen ja munuaisvaivojen vuoksi. Fangio vieraili muutaman kerran Suomessa muun muassa Eläintarhan ajojen muistotilaisuudessa.
Fangion ruumis nostettiin 7. elokuuta 2015 ylös haudastaan kahden isyystutkimuksen takia. Sekä Oscar Espinoza, 77, että Ruben Vazquez, 73, väittivät, että 84-vuotiaana kuollut Fangio on heidän isänsä.  
Fangion ruumiista otettiin DNA-näytteet hautausmaan ruumishuoneella. Testien odotettiin olevan valmiit syyskuun puolivälissä 2015. Argentiinalaismestari ei ollut elämänsä aikana naimisissa eikä hänellä ollut ainakaan tunnustettuja lapsia. Joulukuussa testin tulos paljasti että Fangio todellakin on Oscar Espinozan biologinen isä.
Saavutukset F1:ssä

Viisinkertainen maailmanmestari (1951, 1954–1957)
52 GP-kilpailua
24 voittoa (pysyi ennätyksenä kauden 1967 Etelä-Afrikan GP:n asti)
29 paalupaikkaa
23 nopeinta kierrosta
245 (277,64) pistettä
Paras aika-ajosijoitusten keskiarvo (1,78)
Saavutukset F1:ssä > Formula 1-tulokset

(Paksunnettu kisateksti tarkoittaa paalupaikkaa; kursivoitu kisateksti tarkoittaa kilpailun nopeinta kierrosta)
| Vuosi | Talli | Valmistaja | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1950 | Alfa Romeo SpA | Alfa Romeo 158 | Alfa Romeo 158 1.5 L8s | GBR Kesk. | MON 1 | 500 | SUI Kesk. | BEL 1 | FRA 1 | ITA Kesk.* |  |  |  |  | 2. | 27 |
| 1951 | Alfa Romeo SpA | Alfa Romeo 159 | Alfa Romeo 158 1.5 L8s | SUI 1 | 500 | BEL 9 | FRA 1* | GBR 2 | GER 2 | ITA Kesk. | ESP 1 |  |  |  | 1. | 31 (37) |
| 1953 | Officine Alfieri Maserati | Maserati A6GCM | Maserati A6 2.0 L6 | ARG Kesk. | 500 | NED Kesk. | BEL Kesk.* | FRA 2 | GBR 2 | GER 2 | SUI 4* | ITA 1 |  |  | 2. | 28 (29,5) |
| 1954 | Officine Alfieri Maserati | Maserati 250F | Maserati 250F1 2.5 L6 | ARG 1 | 500 | BEL 1 |  |  |  |  |  |  |  |  | 1. | 42 (57,143) |
| 1954 | Daimler Benz AG | Mercedes-Benz W196 | Mercedes M196 2.5 L8 |  |  |  | FRA 1 | GBR 4 | GER 1 | SUI 1 | ITA 1 | ESP 3 |  |  | 1. | 42 (57,143) |
| 1955 | Daimler Benz AG | Mercedes-Benz W196 | Mercedes M196 2.5 L8 | ARG 1 | MON Kesk. | 500 | BEL 1 | NED 1 | GBR 2 | ITA 1 |  |  |  |  | 1. | 40 (41) |
| 1956 | Scuderia Ferrari | Lancia-Ferrari D50 | Ferrari DS50 2.5 V8 | ARG 1* | MON 2* | 500 | BEL Kesk. | FRA 4 | GBR 1 | GER 1 | ITA 2* |  |  |  | 1. | 30 (33) |
| 1957 | Officine Alfieri Maserati | Maserati 250F | Maserati 250F1 2.5 L6 | ARG 1 | MON 1 | 500 | FRA 1 | GBR Kesk. | GER 1 | PES 2 | ITA 2 |  |  |  | 1. | 40 (46) |
| 1958 | Scuderia Sud Americana | Maserati 250F | Maserati 250F1 2.5 L6 | ARG 4 | MON | NED |  |  |  |  |  |  |  |  | 14. | 7 |
| 1958 | Novi Auto Air Conditioner | Kurtis Kraft 500F | Novi 3.0 L8s |  |  |  | 500 DNQ |  |  |  |  |  |  |  | 14. | 7 |
| 1958 | Juan Manuel Fangio | Maserati 250F | Maserati 250F1 2.5 L6 |  |  |  |  | BEL | FRA 4 | GBR | GER | POR | ITA | MOR | 14. | 7 |
* Jaettu auto.
Fangion voittamat F1:n MM-sarjan GP:t

1950: Monacon GP, Belgian GP, Ranskan GP
1951: Sveitsin GP, Ranskan GP (jaettu voitto Luigi Fagiolin kanssa), Espanjan GP,
1953: Italian GP
1954: Argentiinan GP, Belgian GP, Ranskan GP, Saksan GP, Sveitsin GP, Italian GP
1955: Argentiinan GP, Belgian GP, Hollannin GP, Italian GP
1956: Argentiinan GP (jaettu voitto Luigi Musson kanssa), Britannian GP, Saksan GP
1957: Argentiinan GP, Monacon GP, Ranskan GP, Saksan GP
Fangion voittamat F1:n MM-sarjan GP:t > Eniten voittoja eri radoilta

4 voittoa: Ranskan GP, Argentiinan GP
3 voittoa: Belgian GP, Italian GP, Saksan GP
2 voittoa: Monacon GP, Sveitsin GP
1 voitto: Britannian GP, Espanjan GP, Hollannin GP
Fangion voittamat F1:n MM-sarjan GP:t > Mestaruudet

1951 Alfa Romeo
1954 Maserati, Mercedes-Benz
1955 Mercedes-Benz
1956 Ferrari
1957 Maserati
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.museofangio.com/
http://www.ddavid.com/formula1/fangio_bio.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.f1-grandprix.com/fangio.html
Talvitie, Jyrki K.: Mestareiden mestari on poissa. Vauhdin maailma 1995.
Formula 1 -luokan kuljettajien maailmanmestarit
Formula 1 -kaudelle 1950 osallistuneet kuljettajat
Juan Manuel Fangio ja Mercedes-Benz näytösajossa 1986.
Femen

| Femen |
| --- | --- |
 Femenin tunnus
Perustettu:  10. huhtikuuta 2008
Perustaja:  Anna Hutsol
Tyyppi:  Naisasialiike
Toimiala:  Naisten oikeudet
Päämaja:   Pariisi, Ranska
Jäsenet:  Noin 300
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Femenin vaalimielenosoitus Ukrainassa
Femen (ukr. Фемен) on ukrainalainen feministinen protestiryhmä, joka perustettiin vuonna 2008. Järjestö on tullut tunnetuksi paljasrintaisista nuorista naisista koostuvista mielenosoituksistaan.
Perustaja Oleksandra Ševšenkon mukaan järjestön on tarkoitus taistella patriarkaattia vastaan sen kolmessa ilmenemismuodossa: naisten riisto, diktatuuri ja uskonto.
Järjestöä vuonna 2010 johtaneen Anna Hutsolin (Gutsol) mukaan päämääränä on parantaa naisten asemaa miehisessä Ukrainassa. Hutsolin mukaan paljasrintaisuus auttaa heitä saamaan äänensä kuuluviin. Järjestössä oli tuolloin noin 300 aktiivia.  Perustajajäseniä olivat Oleksandra Ševšenkon ohella Anna Hutsol, Inna Ševtšenko ja Oksana Šaško. Inna Ševtšenko anoi vuonna 2012 Ranskasta turvapaikkaa ja Oksana Šaško vuonna 2011. Vuonna 2012 järjestöllä oli Ukrainassa noin 40 aktiivia ja ulkomailla noin 100 kannattajaa.
Rahoitus

Ryhmään soluttautuneen katolisen Il Foglio -lehden toimittajan mukaan aktivisteille maksettiin 2 500 euroa kuukaudessa. Pariisissa toimineet aktivistit voivat tienata jopa 1 000 euroa päivässä. Lehden mukaan ryhmää rahoittivat yhdysvaltalaiset ja saksalaiset liikemiehet. Erikseen mainittiin yhdysvaltalais-ukrainalais-israelilainen Jed Sanden, joka omistaa mm. aiemmin Kyiv Post -lehteä julkaisseen KP Media -yhtiön. Dokumentissa "Ukraine is not a brothel" viitataan että liikkeen takana olisi mies.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Femen Wikimedia Commonsissa
femen.info (Arkistoitu – Internet Archive)
FEMEN.tv (Arkistoitu – Internet Archive)
Ackerman, Galia: FEMEN. John Wiley and Sons Inc., 2014. EISBN: 9780745683232
Fromelennes

| Fromelennes |
| --- | --- |

 vaakuna
 Fromelennes
 Koordinaatit: 50°07′27″N, 4°51′36″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Ardennes
Arrondissementti:  Charleville-Mézières
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7,2 km²
Väkiluku (2019):  1 043 
 – Väestötiheys:  145 as./km²
Kunnan numero:  08183
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fromelennes on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 60 kilometriä Charleville-Mézièresin kaupungista pohjoiseen ja rajoittuu Belgian rajaan.
Nichetin luola
Grotte de Nichet eli Nichetin luola on luonnon kalkkikiveen muodostama luola. Luolat ovat mytologiassa nutoneiden asuinpaikka. Nutonit ovat Ardenneilla tontun tapaisia pieniä olentoja. Luola on ollut avoin vuodesta 1895 lähtien, ja se avattiin uudelleen yleisölle vuonna 1987. Luolaan tehdään opastettuja kierroksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fromelennes Wikimedia Commonsissa
Frans Floris

| Frans Floris |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1520 Antwerpen
Kuollut: 1. lokakuuta 1570 Antwerpen
Taiteilija
Taidesuuntaus:  Pohjoinen renessanssi
Frans Floris, oikealta nimeltään Frans de Vriendt (1520 Antwerpen – 1. lokakuuta 1570 Antwerpen) oli flaamilainen taidemaalari.
Elämä ja ura

Alkujaan Floris omistautui kuvanveistolle, mutta siirtyi 20-vuotiaana maalaustaiteeseen ja tuli Lambert Lombardin oppilaaksi Liègessä. Valmistuttuaan mestariksi vuonna 1540 hänestä tuli Antwerpenin killan jäsen. Pian tämän jälkeen hän matkusti Italiaan, jossa Michelangelon teokset tekivät häneen erityisen vaikutuksen. Koska hän meni naimisiin vuonna 1547, hänen on täytynyt palata Antwerpeniin samoihin aikoihin. Hän piti Antwerpenissa suurta koulua, josta sanotaan valmistuneen 120 oppilasta, sai tilauksia kirkollisilta tahoilta ja ruhtinailta ja liikkui parhaissa piireissä, esimerkiksi Oranian ruhtinaan sekä Egmontin ja Hoornin kreivien kanssa. Alkoholismin vuoksi hänelle kertyi velkoja, joita ei ollut vielä maksettu, kun hän kuoli 1. lokakuuta 1570.
Floris on tunnetuin ja taitavin italialaisen suuntauksen edustaja Antwerpenin maalaustaiteessa. Hänen erittäin laajasta tuotannosta ei ole säilynyt kovin paljon, eikä hän saanut aikalaisilta kiitosta omaperäisyydestä. Hänen vaikutuksensa on kuitenkin suuri ennen kaikkea tavassa, jolla taidetta tuotettiin työnjakoon perustuen hänen suuressa työpajassaan. Hän painotti taiteessa erityisesti liikettä, joka oli ennen hänen esiintymistään alankomaalaisessa taiteessa saanut vain vähän tai ei lainkaan huomiota. Aikalaiset pitivät hänen pääteoksenaan Enkelien lankeemusta, jonka hän maalasi vuonna 1554. Hänen muotokuvistaan Haukan kouluttaja vuodelta 1588 on saanut suurimman maineen.
Kapinoivien enkelien lankeemus
Van Berchemin perheen muotokuva
Haukan kouluttaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frans Floris Wikimedia Commonsissa
GRASP

GRASP (GRaphic Animation System for Professionals) oli multimediaesitysten tekoon tarkoitettu ohjelmisto IBM PC:lle ja yhteensopiville tietokoneille 1980-luvulla.
Sen kehittivät Doug Wolfgram ja John Bridges. He olivat kehittäneet myös PCPaintin (myöhemmin Pictor Paint).
PCPaintia levitettiin Mouse Systemsin hiiren mukana miljoonia kopioita 1980-luvun loppupuolella. GRASP 1.0 julkaisiin sharewarena alkuvuodesta 1985. Levittäjänä oli Wolfgramin yhtiö Microtex Industries.  GRASP 2.0:sta tuli kaupallinen ohjelma.
GRASP sisältää yksinkertaisen skriptikielen, jolla voi animoida PCPaintin ja Pictorin luomia .PIC ja .CLP-tiedostoja. Esitykseen voi lisätä tekstiä eri fonteilla ja soittaa yksinkertaisia ääniä PC:n kaiuttimesta. Skripti voi myös odottaa käyttäjän näppäimenpainalluksia. GRASP pakkaa esityksen .GL-päätteiseen tiedostoon, jonka esittämiseen käytetään GRASPRT.EXE-ohjelmaa.
John Bridges julkaisi GRASPin seuraajaksi vuonna 1996 GLPron Windowsille.
Myös GLPro toimi samaan tapaan käyttämällä tekstipohjaista skriptikieltä yhdistämään kuvia, fontteja ja animaatioita. GLPro sisältää AG-kääntäjän, joka kääntää FORTH:in ja Lispin pinomalliin perustuvan skriptikielen soitto-ohjelman ajettavaksi.
Tämä ei enää 1990-luvulla riittänyt käyttäjille, koska täysin graafisia ohjelmia kuten Macromedia Director oli olemassa.
GLProta kehittänyt GMedia lopetti toimintansa 2000-luvun alussa.
Bridges on myöhemmin julkaissut ilmaisohjelmana samaa filosofiaa noudattavan AfterGRASP-ohjelman.
Filmfare Awards South 2013

| Filmfare Awards South 2013 |
| --- | --- |
Aika:  12. heinäkuuta 2014
Paikka:  Chennai, Tamil Nadu, Intia
Kohokohdat
Paras elokuva:  Myna (kannada), Drishyam (malajalam), Thanga Meenkal (tamili), Attarintiki Daredi (telugu)
Eniten palkintoja:  4 palkintoa: Kadal (tamili) Attarintiki Daredi (telugu)
Filmfare Awards South < 2012 • 2014 >
Filmfare Awards South 2013 oli 12. heinäkuuta 2014 Chennaissa pidetty tilaisuus, jossa palkittiin vuoden 2013 parhaat eteläintialaiset elokuvat. Se oli 61. Filmfare Awards South -tilaisuus. Palkinnot jaettiin kieliryhmittäin erikseen kannadan-, malajalamin-, tamilin- ja telugunkielisille elokuville ja niiden tekijöille.
Voittajat

| --- | --- |
 Kannada Paras elokuva: Myna  Paras ohjaaja: Pawan Kumar – Lucia  Paras miesnäyttelijä: Prem – Charminar  Paras naisnäyttelijä: Amulya – Shravani Saubramanya  Paras miessivuosa: Achyuth Kumar – Lucia  Paras naissivuosa: Kalyani – Jayammana Maga  Paras musiikki: Arjun Janya – Bhajarangi  Paras sanoittaja: Siddu Kodipura – Simpallag Ond Love Story (”Banalli Badalago”)  Paras mieslaulaja: Poorna Chandra Tejaswi – Lucia (”Thinbedakammi”)  Paras naislaulaja: Sowmya Raoh – Simpallag Ond Love Story (”Karagida Baanalli”) Malajalam Paras elokuva: Drishyam  Paras ohjaaja: Shyamaprasad – Artist  Paras miesnäyttelijä: Fahad Fazil – North 24 Kadam  Paras naisnäyttelijä: Ann Augustin – Artist  Paras miessivuosa: Murali Gopi – Left Right Left  Paras naissivuosa: Asha Sarath – Drishyam  Paras musiikki: M. Jayachandran – Celluloid  Paras sanoittaja: Madhu Vasudev – Nadan (”Ottakku Padunna”)  Paras mieslaulaja: Vijay Yesudas – Memories (”Thirayum Theeravum”)  Paras naislaulaja: Vaikom Vijayalakshmi – Nadan (”Ottakku Padunna”) :  Tamili Paras elokuva: Thanga Meenkal  Paras ohjaaja: Bala – Paradesi  Paras miesnäyttelijä: Adharva – Paradesi  Paras naisnäyttelijä: Nayanthara – Raja Rani  Paras miessivuosa: Satyaraj – Raja Rani  Paras naissivuosa: Dhanshika – Paradesi  Paras musiikki: A. R. Rahman – Kadal  Paras sanoittaja: Na. Muthukumar – Thanga Meenkal (”Aananda yazhai”)  Paras mieslaulaja: Sriram Parthasarathy – Thanga Meenkal (”Aananda yazhai”)  Paras naislaulaja: Shakthisree Gopalan – Kadal (”Nenjukullea”) Telugu Paras elokuva: Attarintiki Daredi  Paras ohjaaja: Trivikram – Attarintiki Daredi  Paras miesnäyttelijä: Mahesh Babu – Seethamma Vakitlo Sirimalle Chettu  Paras naisnäyttelijä: Nithya Menen – Gunde Jaari Gallanthayyinde  Paras miessivuosa: Sunil – Tadakha  Paras naissivuosa: Manchu Lakshmi – Gundello Godari  Paras musiikki: Devi Sri Prasad – Attarintiki Daredi  Paras sanoittaja: Srimani – Attarintiki Daredi (”Aardugula Bulletu”)  Paras mieslaulaja: Kailash Kher – Mirchi (”Pandagala Digivachavu”)  Paras naislaulaja: Chithra – Seethamma Vakitlo Sirimalle Chettu (”Seethamma Vakitlo”)
Voittajat > Tekniset ja erikoispalkinnot

Paras miestulokas:
Nivin Pauly – Neram (malajalam/tamili)
Gautham Karthik – Kadal (tamili)
Paras naistulokas:
Nazriya Nazim – Neram (malajalam/tamili)
Paras kuvaaja:
Rajeev Menon – Kadal (tamili)
Paras koreografi:
V. J. Sekar – Iddarammayilatho (”Top Lechipoddi”) (telugu)
Parhaan miesnäyttelijän kriitikkopalkinto:
Prithviraj – Celluloid (malajalam)
Dhanush – Mariyaan (tamili)
Elämäntyöpalkinto:
Balu Mahendra
Jayabaratthi
Floyd

Floyd voi tarkoittaa seuraavia:
Henkilöitä > Floyd sukunimenä

Carlisle Floyd (1926–2021), yhdysvaltalainen säveltäjä
Charles Arthur Floyd, ”Pretty Boy” (1904–1934), yhdysvaltalainen rikollinen
Eddie Floyd (s. 1937), yhdysvaltalainen rhythm and blues- ja soul-laulaja ja lauluntekijä
George Floyd (k. 2020), poliisin surmaama yhdysvaltalainen mies
James Floyd (s. 1987), brittiläinen näyttelijä
James C. Floyd (s. 1914), brittiläis-kanadalainen ilmailuinsinööri
James H. Floyd (1920–1974), yhdysvaltalainen poliitikko
James John Floyd (1750–1783), yhdysvaltalainen uudisraivaaja
Keith Floyd (1943–2009), englantilainen kokki ja tietokirjailija
Raymond Floyd (s. 1942), yhdysvaltalainen golfaaja
Robert W. Floyd (1936–2001), yhdysvaltalainen tietojenkäsittelytieteilijä, jonka mukaan on nimetty Floydin kolmio
Tim Floyd (s. 1954), yhdysvaltalainen koripallovalmentaja
Henkilöitä > Floyd etunimenä

Floyd Henry Allport (1890–1978), yhdysvaltalainen sosiaali- ja poliittisen psykologian professori
Floyd Lawrence Begin (1902–1977), yhdysvaltalainen katolinen piispa
Floyd Cardoz (1960–2020), intialais-yhdysvaltalainen keittiömestari
Floyd Collins (1887–1925), yhdysvaltalainen luolatutkija
Floyd Dixon (1929–2006), yhdysvaltalainen rhythm and blues -pianisti, -laulaja ja -lauluntekijä
Floyd Gottfredson (1905–1986), yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä
Floyd Heard (s. 1966), yhdysvaltalainen pikajuoksija
Floyd Landis (s. 1975), yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä
Floyd Mayweather Jr., alk. Floyd Joy Sinclair (s. 1977), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti
Floyd Patterson (1935–2006), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä, olympiavoittaja ja maailmanmestari
Floyd Simmons (1923–2008), yhdysvaltalainen kymmenottelija ja olympiamitalisti
Henkilöitä > Floyd taiteilijanimenä

Floyd, Floyd Superstar, oik. Tero Isohanni (1962–2006) suomalainen rockmuusikko, Nights of Iguana -yhtyeen perustaja
Muita merkityksiä

Floydin piirikunta, useita piirikuntia Yhdysvalloissa
Floydin kolmio, eräs lukukolmio
Hurrikaani Floyd, Yhdysvaltojen itärannikolla syyskuussa 1999 riehunut hirmumyrsky
Pink Floyd, englantilainen rockyhtye
Floyd Rose, sähkökitaran vibrakampi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Floyd”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Formula Renault Eurocup

| Formula Renault Eurocup |
| --- | --- |

Järjestäjä:  Renault
Luokka:  avopyöräiset
Maa:  Eurooppa
Ensimmäinen kausi:  1991
Viimeinen kausi:  2020
Moottoreiden valmistajat:   Renault
Rengasvalmistaja(t):  H Hankook
Kuljettajien mestari:   Victor Martins
Tallien mestari:   ART Grand Prix
Virallinen kotisivu
Formula Renault Eurocup oli Formula Renault’n formulasarja. Kilpailuja ajettiin Euroopan moottoriradoilla. Sarja toimi oheisluokkana Formula Renault 3.5 -sarjan kanssa ja se kuului osaksi World Series by Renault -luokkaa vuosina 2005–2015.
Sarja perustettiin vuonna 1991 nimellä Rencontres Internationales de Formule Renault. Vuonna 1993 sarjan nimeksi vakiintui Eurocup Formula Renault. Kaudesta 2000 lähtien sarja on ollut yksityyppiluokka. Vuosina 2000–2009 ainoa sallittu auto oli Tatuus FR2000 ja kaudella 2010 sen korvasi uusi Barazi-Epsilon EB01. Vuodet 2013–2018 ajettiin Tatuus FR2.0/13 mukaisilla autoilla. Vuodet 2019–2020 ajettiin Tatuus T-318 mukaisilla autoilla. Sarjan rengastoimittajana toimi vuosina 2005–2018 Michelin ja vuosina 2019–2020 Hankook.
Sarjan mestaruuden ovat voittaneet Jason Plato, Pedro de la Rosa, Olivier Couvreur, James Matthews, Cyrille Sauvage, Enrique Bernoldi, Jeffrey van Hooydonk, Bruno Besson, Gianmaria Bruni, Felipe Massa, Augusto Farfus, Eric Salignon, Esteban Guerrieri, Scott Speed, Kamui Kobayashi, Filipe Albuquerque, Brendon Hartley, Valtteri Bottas, Albert Costa, Kevin Korjus, Robin Frijns, Stoffel Vandoorne, Pierre Gasly, Nyck de Vries, Jack Aitken, Lando Norris, Sacha Fenestraz, Max Fewtrell, Oscar Piastri ja Victor Martins.
Eniten tallimestaruuksia on JD Motorsportilla, joka voitti mestaruuden seitsemän kertaa vuosina 1996–2000, 2003 ja 2006. Muita mestaruuteen yltäneitä talleja olivat muun muassa Josef Kaufmann Racing ja R-ace GP kolmesti. Suomalainen Koiranen Motorsport -talli voitti tallimestaruuden kaksi kertaa vuosina 2011 ja 2014.
Vuoden 2020 jälkeen Formula Renault Eurocup loppui ja se yhdistyi osaksi Formula Regional European Championship -sarjaa.