stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Results May Vary

| Results May Vary Limp Bizkit |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : elokuu 2002-tammikuu 2003; touko-kesäkuu 2003  Los Angeles, Kalifornia
 Julkaistu: 23. syyskuuta 2003
 Tuottaja(t): Terry Date, Fred Durst, Rick Rubin
 Tyylilaji: alternative metal, nu metal, alternative rock
 Kesto: 68.33
 Levy-yhtiö: Interscope Records
Listasijoitukset
  7.
Limp Bizkitin muut julkaisut
| Chocolate Starfish and the Hot Dog Flavored Water 2000 | Results May Vary 2003 | Gold Cobra 2011 |
Results May Vary on Limp Bizkitin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 23. syyskuuta 2003. Albumi myi Yhdysvalloissa kultaa lokakuussa 2003 ja platinaa 3. kesäkuuta 2008. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, Eat You Alive sekä koveriversio The Who:n kappaleesta Behind Blue Eyes. Molemmista kappaleista julkaistiin musiikkivideot, joista ensimmäisessä nähtiin näyttelijä Thora Birch ja toisessa näyttelijä Halle Berry.
Musiikki ja sanoitukset

Vaikka Results May Vary sisältää yhtyeen aiemman diskografian tapaan heavy metal- sekä rap-elementtejä, sillä kuullaan myös muun muassa alternative rock-, funk- ja jazz-vaikutteita. Kitaristi Wes Borland ei esiinny albumilla, sillä hän oli eronnut yhtyeestä vuonna 2001. Mike Smith valittiin Borlandin korvikkeeksi, mutta hänet kuullaan lopullisessa julkaisussa vain seitsemällä kappaleella. Yhtyeen laulajan Fred Durstin huhuttu suhde laulaja Britney Spearsin kanssa inspiroi osan albumin sanoituksista. Spears on kieltänyt olleensa suhteessa Durstin kanssa. Albumilla vierailevat rap-artisti Snoop Dogg sekä Korn-yhtyeestä tuttu kitaristi Brian "Head" Welch. Monta albumia varten nauhoitettua kappaletta jätettiin pois lopullisesta julkaisusta.
Kappaleet

Sanoitus: Fred Durst (raidat 1-14, 16), Snoop Dogg (raita 8), Pete Townshed (raita 15)
Sävellys: Fred Durst (raidat 1-7, 9-14, 16), John Otto (raidat 1-7, 9-14), Sam Rivers (1-7, 9-14, 16), Mike Smith (raidat 2-4, 6, 9, 11, 14), DJ Lethal (raidat 8, 12), Brian "Head" Welch (raita 7), Pete Townshed (raita 15)
Re-Entry – 2.37
Eat You Alive – 4.12
Gimme the Mic – 3.05
Underneath the Gun – 5.42
Down Another Day – 4.06
Almost Over – 4.38
Build a Bridge – 3.57 (mukana Brian "Head" Welch)
Red Light-Green Light – 5.36 (mukana Snoop Dogg, sisältää piiloraidan "Take It Home")
The Only One – 4.08
Let Me Down – 4.16
Lonely World – 4.34
Phenomenon – 3.59
Creamer (Radio Is Dead) – 4.30
Head for the Barricade – 3.34
Behind Blue Eyes – 6.05 (koveri The Who:n kappaleesta, sisältää piiloraidan "All That Easy")
Drown – 3.51
Rekottilan kalliomaalaus

| Rekottilan kalliomaalaus> Sijainti |
| --- | --- |
 Rekottilan kalliomaalaus
Koordinaatit:  60°25′59.28″N, 22°44′30.96″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  kalliomaalaus
Huippukausi:  kivikausi
Kaupunki:  Paimio
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rekottilan kalliomaalaus sijaitsee Rekottilan linnavuorella Paimiossa Varsinais-Suomessa. Maalauksesta erottuu vain punaväriläiskiä, joten se voi olla muukin kuin pyyntiväestön kalliomaalaus. Mäki on toiminut keskiajalla pakolinnana ja lähistöllä on pronssikautisia hautaröykkiöitä eli hiidenkiukaita. Maalaus löydettiin vuonna 1989 inventoinnin yhteydessä.
Kallio ja sen sijainti

Kallio pistää esille saarekkeena peltoaukealla, mistä Sauvonjoki saa alkuuna Vainionojana. Paikka sijaitsee 700 metriä Turku-Helsinki moottoritiestä pohjoiseen ja Turku-Helsinki rautatiestä 300 metriä etelään. Paimio on kalliomaalaukselle erikoinen paikkakunta, sillä rannikon tuntumasta ei tunneta kovinkaan monta maalausta.
Maalaus

Punaväriä on kolmessa kohtaa noin 1,5 metriä maan pinnasta mitattuna ja keskimmäisessä on havaittavissa yksi kuvio. Se muistuttaa rengasta ja sijoittuu kallion pinnalle juuri kaarevan halkeaman yläpuolelle.
Aiheesta muualla

Pukkila, J.: Onko Paimiossa kalliomaalaus?, Muinaistutkija 2/1990, s.9-11.
Qatarin jalkapallomaajoukkue

Qatarin jalkapallomaajoukkue edustaa Qataria jalkapallon miesten maajoukkuekilpailuissa. Sitä hallinnoi Qatarin jalkapalloliitto.
Qatarin maajoukkue ei ole selviytynyt kertaakaan karsinnoista MM-kilpailujen lopputurnaukseen mutta osallistui vuoden 2022 MM-turnaukseen isäntämaana. Se hävisi MM-kilpailujen ensimmäisessä ottelussaan Ecuadorille 0–2, toisessa Senegalille 1–3 ja kolmannessa Alankomaille 0–2.  Joukkueen ensimmäisen MM-lopputurnausmaalin teki Mohammed Muntari.
Olympiakisojen jalkapalloturnauksessa Qatar on esiintynyt kaksi kertaa. Los Angelesissa 1984 Qatar pelasi Ranskan kanssa 2–2-tasapelin, mutta hävisi Chilelle 0–1 ja Norjalle 0–2 pudoten jatkosta alkulohkon jälkeen. Barcelonassa 1992 Qatar selviytyi kahdeksan parhaan joukkoon. Se voitti alkulohkossaan Egyptin 1–0, pelasi Kolumbian kanssa 1–1-tasapelin ja hävisi Espanjalle 0–2. Puolivälieräottelussa Qatar kärsi 0–2-tappion Puolalle.
Aasian-mestaruuskilpailujen lopputurnauksessa Qatar pelasi ensimmäisen kerran Kuwaitissa 1980. Joukkue selviytyi puolivälieriin Libanonin kisoissa 2000 ja kotikisoissaan 2011. Arabiemiraateissa pelatuissa vuoden 2019 Aasian-mestaruuskilpailuissa Qatar voitti mestaruuden voitettuaan alkulohkonsa kaikki kolme otteluaan sekä toisella kierroksella Irakin, puolivälierissä Etelä-Korean, välierissä Arabiemiraatit ja loppuottelussa maalein 3–1 Japanin.
Maailmanmestaruuskilpailut

1930–1974 – Ei osallistunut
1978–2018 – Ei selviytynyt kisoihin
2022 – Alkulohko (isännöi)
Aasian-mestaruuskilpailut

1956–1972 – Ei osallistunut
1976 – Ei selviytynyt kisoihin
1980–1992 – 1. kierros
1996 – Ei selviytynyt kisoihin
2000 – Puolivälierät
2004–2007 – 1. kierros
2011 – Puolivälierät
2015 – 1. kierros
2019 – Mestaruus
Muita saavutuksia

Gulf Cup
Voittaja 1992, 2004
Toinen 1984, 1990, 1996, 2002
Ferdinand Alexander Vladimir Carlstedt

Ferdinand Alexander Vladimir Carlstedt (26. toukokuuta 1857 – kadonnut maaliskuussa 1920) oli suomalainen Venäjän keisarillisen armeijan kenraalimajuri.
Carlstedtin vanhemmat olivat eversti Ferdinand Eugen Carlstedt (1815–1872) ja Charlotta Fredrika Bremer (1823–1889). Hän valmistui Pietarin jalkaväen junkkarikoulusta 1877 ja palaveli aluksi Väinänjoen jalkaväkirykmentissä ja 4. rautatiepataljoonassa. Carlstedt osallistui Turkin sotaan 1877–1878 ja sodan jälkeen hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1878 ja luutnantiksi 1880. Hän palveli vuodesta 1881 8. Viipurin tarkk’ampujapataljoonassa ja toimi pataljoonan majoitusmestarina 1882–1885. Carlstedt siirrettiin 1886 Venäjän tarkk’ampujajoukkojen reserviin. Carlstedt palasi aktiivipalvelukseen 94. Jenisein jalkaväkirykmenttiin ja hän oli kouluttajanaa Pietarin 1. kadettikoulussa vuodesta 1888 alkaen. Hänet ylennettiin alikapteeniksi 1889, kapteeniksi 1891 ja everstiluutnantiksi 1894.
Carlstedt oli Helsingin poliisimestarina 1902–1905 sen jälkeen kun kenraalikuvernööri Nikolai Bobrikov oli erottanut aiemmin poliisimestarin virassa olleen eversti Ivar Gordien. Carlstedtin aikana Helsingin poliisilaitokseen palkattiin venäläisten yhteistoimintamiehiä kuten von Grossin veljekset, Juho Kaitokangas ja Vilho Pekonen. Poliisilaitos oli myös tiivissä yhteistyössä venäläisen santarmihallinnon kanssa, käynnisti urkintajärjetelmän ja suoritti laittomia vangitsemisia ja kotitarkastuksia. Carlstedt ylennettiin everstiksi 1902 mutta hän joutui eroamaan poliisimestarin virasta vuoden 1905 suurlakon jälkeen. Carlstedt oli tämän jälkeen pataljoonankomentajana Dorogobužin jalkaväkirykmentissä vuodesta 1906 ja 73. Krimin jalkaväkirykmentin komentajana vuodesta 1908. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja hän toimi sitten 4. Siperian tarkk’ampujadivisioonan 1. prikaatin komentajana vuodesta 1912 alkaen.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Carlstedt oli Puolan rintamalle syksyllä 1914 siirretyssä II Siperian armeijakunnassa 4. Siperian divisioonan toisena prikaatinkomentajana. Hän joutui eroamaan myöhemmin sodan aikana ja asui sitten Kiovassa. Venäjän sisällissodan aikana Carlstedt liittyi keväällä 1919 Ukrainan vallanneisiin valkoisten kenraali Anton Denikinin joukkoihin. Valkoiset menettivät syksyllä 1919 suurimman osan valtaamistaan alueista. Maaliskuussa 1920 Kubanin alueella ja Pohjois-Kaukasiassa olleet valkoisten joukot hajosivat tauteihin ja punaisten hyökkäyksiin ja joukkojen jäänteet evakuoitiin laivoilla Taka-Kaukasian Mustanmeren satamista Krimille. Carlstedt oli tällöin kirjoilla valkoisten Novorossijskin esikunnassa yhdessä kenraali Wibergin kanssa ja heidän vaiheistaan tämän jälkeen ei ole tietoa.
Carlstedt oli naimisissa vuodesta 1880 Pauline Emilia Elisabeth Lindforsin (s. 1856) kanssa. Heillä oli kaksi poikaa ja kaksi tytärtä.
Rautatieläisten Liitto

Rautatieläisten Liitto oli suomalainen vuosina 1930–2011 toiminut rautatiealalla työskentelevien ammattiliitto. Keskusjärjestö SAK:hon kuuluneella liitolla oli noin 14 000 jäsentä vuonna 2010. Vuonna 2011 liitto yhdistyi Julkisten ja hyvinvointialojen liitto JHL:ään, johon muodostettiin Raideammattilaisten yhteisjärjestö.
Liiton jäsenille tyypillisiä ammattinimikkeitä olivat konduktööri, vaihtotyönjohtaja, järjestelymestari, junamies, asetinlaitemies, vaihdemies, rataesimies, ratatyöntekijä, kiskohitsaaja, veturiasentaja, veturisähköasentaja, sähköasentaja ja turvalaiteasentaja. Liitto julkaisi jäsenlehteä Rautatieläinen (1921–2011) sekä lehtiä Juna ja Opaste (1945–1948). Liitto oli Kuljetusalan Ammattiliittojen Federationin (KAF) jäsen.
Rautatieläisten liitto muodostettiin vuonna 1930, mutta rautatieläisillä on ollut itsenäistä toimintaa jo vuodesta 1906 alkaen. Suomen Rautatieläisten Liitto lakkautettiin sisällissodan jälkeen 1918. Sitä seurasivat Suomen Rautatieläisten Ammattiliitto (1920–1926) ja Suomen Rautateiden Työntekijäin Liitto (1926–1930), joka lakkautettiin keskusjärjestö SAJ:n ja monien muiden liittojen tavoin. Uusi Suomen Rautatieläisten Liitto (SRL) perustettiin vuonna 1930, ja se liittyi Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliittoon. SRL liittyi Kansainväliseen kuljetustyöväen liittoon 1931. Ensimmäinen liiton ja Rautatiehallituksen välinen työehtosopimus solmittiin vuonna 1945. 1960-luvulla liiton ohella toimi uuteen SAJ:hin kuulunut Rautatieläisten Ammattiyhdistysten Liitto.
Rautatieläisten Liitto oli mukana neuvotteluissa Teollisuusalojen ammattiliiton perustamiseksi, ja vuonna 2009 liitto päätti aikeelle myönteisen jäsenäänestyksen jälkeen osallistua hankkeeseen. Päätös tehtiin kuitenkin ehdollisena, ja kun uusi liitto ei toteutunut aiotussa laajuudessa, liitto arvioi tilanteen uudelleen. Marraskuussa 2010 liiton valtuusto päätti yhdistymisestä JHL:ään. Fuusiossa JHL:n sisälle muodostettiin Raideammattilaisten yhteisjärjestö, johon Rautatieläisten liiton lisäksi tulivat mukaan JHL:n metro- ja raitioliikenteen ammattiosastot. Rautatieläinen-lehden tilalle muodostettiin JHL:n Motiivin liitteenä kuudesti vuodesti ilmestyvä Venttiili. RAUTL:n valtuusto piti viimeisen kokouksensa joulukuussa 2011, ja toiminta uudessa organisaatiossa alkoi vuoden 2012 alussa. Toukokuussa 2013 Ilmailu- ja Rautatiekuljetusalan Työttömyyskassa ja Julkisten ja hyvinvointialojen työttömyyskassa hyväk­syivät sopimuksen IRKA:n yhdistymisestä JHL:n kassaan vuoden 2014 alusta alkaen.
Puheenjohtajat

Onni Koski 1957–1973
Unto Keijonen 1973–1985
Pentti Kesseli 1985–2001
Mauri Lunden 2001–2008
Vesa Mauriala 2009–2011
Poliittiset sidonnaisuudet

Preasidentinvaaleissa 2012 liitto tuki SDP:n Paavo Lipposen kampanjaa 30 000 eurolla ja Vasemmistoliiton Paavo Arhinmäen kampanjaa 3 500 eurolla.
Aiheesta muualla

Rautatieläisten liitto
Puistosairaala

| Puistosairaala |
| --- | --- |

Sijainti
Osoite:  Stenbäckinkatu 11, 00290 Helsinki, Meilahti
Koordinaatit:  60°11′12.526″N, 024°54′28.577″E
Organisaatio
Sairaanhoitopiiri:  Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri (HUS)
Erikoisala:  Aikuiskirurgia
Yhteistyöyliopisto:  Helsingin Yliopisto
Historia
Perustettu:  1946
Linkki
Kotisivut:  Puistosairaala
Puistosairaala, entinen Lastenklinikka, on Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirille (HUS) kuuluva sairaalarakennus Helsingissä Meilahden sairaalan alueella, osoitteessa Stenbäckinkatu 11. Sen vanhin osa valmistui vuonna 1946. Myöhemmin sitä on laajennettu kahdessa vaiheessa: vuonna 1986 valmistui poliklinikan lisärakennus ja E-siipi. Vuonna 2010 valmistui uudisrakennus, jossa toimivat teho-osasto, anestesia- ja leikkausosasto sekä magneettikuvausyksikkö.
Rakennus toimi lastensairaalana vuoteen 2018 saakka, jolloin sen viereen valmistui Uusi lastensairaala, jonne sen kaikki osastot ja yksiköt siirrettiin.
Uuden Lastensairaalan valmistuttua entisessä Lastenklinikassa aloitettiin peruskorjaus, joka valmistui lokakuussa 2021. Rakennus sai uuden nimen Puistosairaala (ruots. Parksjukhuset, engl. Park Hospital), joka viittaa sen ympärillä olevaan laajaan puistomaiseen pihaan. Rakennuksen kaarevan muodon vuoksi sille ehdotettiin myös nimeä Kaarisairaala. Rakennuksen Paciuksenkadun puoleiseen osaan aiotaan sijoittaa aikuiskirurgian osastoja. Sinne sijoitetaan rintarauhaskirurgia, plastiikkakirurgiaa, verisuonikirurgiaa, suu- ja leukasairauksien hoitoa ja kliinistä fysiologiaa.
Lastenklinikka

Lastenklinikka kuului Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiriin (HUS) ja Helsingin seudun yliopistolliseen keskussairaalaan (HYKS). Se perustettiin vuonna 1893 edistämään yliopistollista lastentautiopin eli pediatrian opetusta. Alku oli vaatimaton 35 potilaan sairaala Tehtaankadulla. Vuonna 1946 sairaala siirtyi Meilahden alueelle rakennettuun uudisrakennukseen.
Uno Ullbergin ja Erkki Linnasalmen suunnittelemassa sairaalassa pyrittiin eristämään potilasosastot erillisiin siipiin, jolloin ne saisivat eniten valoa. Myös ilmanvaihto helpottuisi eivätkä tartuntataudit leviäisi niin helposti.
Lastenklinikalla toimi lastentautien eli pediatrian ja lastenkirurgian yksiköitä sekä päivystyspoliklinikka ja näitä toimintoja tukevia yksiköitä. Lastenklinikalla hoidettiin helsinkiläisten lasten ja alle 16-vuotiaitten nuorten potilaiden kiireellinen terveyskeskuspäivystys iltaisin, viikonloppuisin ja öisin.
Lastenklinikalla tehtiin kaikki lasten elinsiirrot Suomessa. Sairaalassa tehtiin Suomen ensimmäinen suolensiirto vuonna 2009. Suomessa sairastui syöpään vuosittain 130–150 lasta ja nuorta, joista noin kolmasosa hoidettiin Hyksin Lastenklinikalla. Akuutti lymfoblastileukemia (ALL) on lasten yleisin syöpä. Sen hoidon kesto on 2,5 vuotta, ja uusia ALL-potilaita Lastenklinikalle tuli keskimäärin 15 vuodessa.
Lastenklinikka > Uusi lastensairaala

Lastenklinikan ja viereisen Lastenlinnan toiminnot siirrettiin vuonna 2018 viereiseen Uuteen lastensairaalaan. Vanhat, 1930- ja 1940-luvuilla rakennetut sairaalat olivat ahtaita ja jatkuvasti jostain osistaan korjauksessa, mikä vaikeutti merkittävästi sairaaloiden toimintaa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ylen Elävä arkisto: Mirja Pyykön dokumentti Osasto 10 (1982)
Ylen Elävä arkisto: Osasto kympin lapset vuonna 2012
Ferdinand Adams

Ferdinand Adams (3. toukokuuta 1903 Berchem, Belgia – 25. joulukuuta 1985) oli belgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Adams edusti koko ammattilaisuransa RSC Anderlechtia ja debytoi Belgian maajoukkueessa lokakuussa 1924. Hän teki maajoukkueessa yhteensä 9 maalia pelattuaan 21 ottelua sekä kuului joukkueen kokoonpanoon vuoden 1930 maailmanmestaruuskilpailuissa tehden 2 maalia.
Ray Ozzie

Ray Ozzie Web 2.0 -konferenssissa vuonna 2005
Ray Ozzie (s. 20. marraskuuta 1955) on ohjelmoija ja Microsoftin entinen johtava ohjelmistoarkkitehti. Hänet nimitettiin tehtävään 15. kesäkuuta 2006 Bill Gatesin seuraajaksi.
Ozzien aiemmat ansiot sovelluskehityksessä liittyvät pääosin Lotus Notes -ohjelmistoon, jonka ensimmäisen version hän suunnitteli 1980-luvulla. Ozzie on myös perustanut Groove Networks -yhtiön, jonka Microsoft osti vuonna 2005. Ozzie siirtyi Microsoftille yrityskaupan mukana.
Microsoft ilmoitti vuonna 2010, että Ozzie tulisi jättämään tehtävänsä.
Ford Puma Rally1

| Ford Puma Rally1 |
| --- | --- |

Yleiset tiedot
Luokka:  Rally1
Talli:  M-Sport WRT
Valmistaja:  M-Sport
Kuljettajat:    Craig Breen   Adrien Fourmaux   Gus Greensmith   Sébastien Loeb 
Teknisiä tietoja
Renkaat:  P Pirelli
Polttoaine:  P1 Racing Fuels
Jarrut:  300–370 mm levyjarrut
Moottori:  4-sylinterinen turboahdettu Ford EcoBoost -rivimoottori (1 600 cm3), 100 kW sähkömoottori
Voimansiirto:  5-portainen sekventiaalivaihteisto
Massa:  1 260 kg
Akseliväli:  2 600 mm
Vetotapa:  neliveto
Teho:  380 hv, sähkö­moottorin kanssa yli 500 hv
Vääntö:  420 Nm, sähkö­moottorin kanssa yli 500 Nm
Kiihtyvyys:  0–100 km/h: 3,2 s
Kilpailuhistoria
Debyytti:  Monte Carlo -ralli 2022
Kilpailuja:  11
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  3
MM-pisteitä:  224
Ford Puma Rally1 on M-Sportin valmistama Ford Puma -crossoveriin pohjautuva Rally1-auto, jolla M-Sport World Rally Team kilpailee rallin maailmanmestaruussarjassa kaudesta 2022 alkaen. Se oli M-Sportin ensimmäinen Rally1-sääntöjen mukainen hybridiralliauto, joka korvasi edeltäjänsä Ford Fiesta WRC:n World Rally Car -sääntöjen poistuttua käytöstä. M-Sport julkisti auton Goodwood Festival of Speedissä heinäkuussa 2021.
Autossa on hybridijärjestelmä, joka ottaa energiaa talteen jarrutuksissa. Autossa on viisivaihteinen Sadevin kehittämä vaihteisto, edessä ja takana on mekaanisesti toimivat tasauspyörästöt, keskitasauspyörästön paikalla on "spool"-linkitys. Auto käyttää avaruusrakennetta, jossa koripaneelit ovat komposiittimateriaalia. Autossa on Cosworthin moottorinohjausjärjestelmä ja Garrettin turboahdin.
MM-rallivoitot

| Nro | Kausi | Ralli | Kuljettaja | Kartanlukija | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2022 |  Monte Carlo -ralli 2022 |  Sébastien Loeb |  Isabelle Galmiche |  |
Rallin MM-sarjan tulokset

(Tulosselitteet)
Lähde:
| Kausi | Talli | Kuljettaja | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | M-Sport |  | MON | SWE | CRO | POR | ITA | KEN | EST | FIN | BEL | GRE | NZL | ESP | JPN |  |  |
| 2022 | M-Sport |  Craig Breen | 3 | 36 | 4 | 8 | 2 | 6 | 30 | 32 | 63 | 5 | 19 | 9 | 24 | 257 | 3. |
| 2022 | M-Sport |  Adrien Fourmaux | Kesk. | Kesk. | Kesk. | 9 | Kesk. | 13 | 7 | 18 | Kesk. | WD | WD | 8 | WD | 257 | 3. |
| 2022 | M-Sport |  Gus Greensmith | 5 | 5 | 15 | 19 | 7 | 15 | Kesk. | 7 | 19 | 29 | Kesk. | Kesk. | 6 | 257 | 3. |
| 2022 | M-Sport |  Sébastien Loeb | 1 |  |  | Kesk. |  | 8 |  |  |  | Kesk. |  |  |  | 257 | 3. |
| 2022 | M-Sport |  Lorenzo Bertelli |  | DNS |  |  |  |  |  |  |  |  | 7 |  |  | – | – |
| 2022 | M-Sport |  Jari Huttunen |  |  |  |  |  |  |  | 9 |  |  |  |  |  | – | – |
| 2022 | M-Sport |  Pierre-Louis Loubet |  |  | 47 | 7 | 4 |  | Kesk. | Kesk. |  | 4 |  | 10 |  | – | – |
| 2022 | M-Sport |  Jourdan Serderidis |  |  |  |  |  | 7 |  |  |  | Kesk. |  | 28 | WD | – | – |
Ferdinand (kuu)

| Ferdinand (kuu) |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjät:  Matthew J. Holman, John J. Kavelaars, Dan Milisavljevic, Brett J. Gladman
Löytöaika:  13. elokuuta 2001
Kiertoradan ominaisuudet
Planeetta:  Uranus
Keskietäisyys:  20 901 000 km
Eksentrisyys:  0,3682
Kiertoaika:  2887,21 d
Inklinaatio:  170°
Fyysiset ominaisuudet
Päiväntasaajan halkaisija:  20 km
Pinta-ala:  ~1300 km2
Massa:  ~1,3×1015 kg
Keskitiheys:  ~1,5 g/cm3
Painovoima pinnalla:  ~0,0025 m/s2
Pakonopeus pinnalla:  ~0,0055 km/s
Albedo:  0,04
Kaasukehän ominaisuudet
Kaasunpaine:  ei ole
Ferdinand on Uranuksen uloimpana epäsäännöllistä rataa kiertävä kuu, joka löydettiin vuonna 2001, jolloin se sai väliaikaisen nimen S/2001 U 2. Se tunnetaan myös nimellä Uranus XXIV
Fabian Klingendahl
Kirjallisuutta

Yrjö Raevuori: Fabian Klingendahl ja Klingendahl Oy. Tampere 1952
Raisa Lardot

Raisa Lardot (o.s. Larjuškin; s. 17. tammikuuta 1938 Šoksu, Neuvostoliitto) on vepsäläissyntyinen suomalainen kirjailija. Hän on koulutukseltaan lastentarhanopettaja.
Lardot tuli Suomeen kuusivuotiaana pakolaisena jatkosodan aikaan isänsä, äitinsä ja viiden sisaruksensa kanssa. Perheen isä oli kuulunut alun perin puna-armeijaan, mutta loikannut Suomen armeijaan jatkosodan alkuvaiheissa. Perhe asettui syksyllä 1944 asumaan Mellilään Varsinais-Suomeen. Isä kuitenkin myöhemmin vangittiin ja luovutettiin takaisin Neuvostoliittoon, ja äidin vastuulle jäi kuudesta lapsesta yksinhuoltajana huolehtiminen. Muu perhe sai vasta myöhemmin tietää, että isä oli tuomittu kymmeneksi vuodeksi vankeuteen ja kuollut siperialaisella vankileirillä vuonna 1947.
Lardot’n teokset ovat omaelämäkerrallisia ja kuvaavat naisena elämistä. Lardot on kertonut julkisuudessa myös lapsuudessaan ja nuoruudessaan kokemastaan syrjinnästä, jopa avoimesta rasismista syntyperänsä vuoksi.
Lardot avioitui 1960-luvun alussa belgialaisen André Lardot’n kanssa, ja he saivat kaksi lasta. Mies halvaantui onnettomuudessa vuonna 1969, ja Lardot toimi miehensä omaishoitajana. He asuivat välillä erossa mutta palasivat yhteen. He asuivat Kauniaisissa. André Lardot kuoli huhtikuussa 2020 oltuaan hoivakodissa runsaan vuoden.
Teoksia

Hän jäi elämään.  Helsinki:  WSOY, 1973.  ISBN 951-0-05626-X.
Silmänräpäys ja koko elämä.  Helsinki:  WSOY, 1975.  ISBN 951-0-07299-0.
Ripaskalinnut.  Helsinki:  WSOY, 1978.  ISBN 951-0-08481-6.
Ihmisen ääni.  Helsinki:  WSOY, 1979.  ISBN 951-0-09344-0.
Taivas on kiinni tänään.  Helsinki:  WSOY, 1982.  ISBN 951-0-11510-X.
Reumapotilaita.  Helsinki:  Otava, 1983.  ISBN 951-1-07503-9.
Sammakkoprinssi.  Helsinki:  WSOY, 1987.  ISBN 951-0-14581-5.
Siskonpeti.  Helsinki:  WSOY, 1991.  ISBN 951-0-17455-6.
Russa, russa!.  Helsinki:  WSOY, 1994.  ISBN 951-0-19560-X.
Andy ja Vera.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-22092-2.
Syntinen Maria.  Helsinki:  WSOY, 2000.  ISBN 951-0-24912-2.
Himosisustajan muistelmat: Aisti-ilottelua ja silkkilakanoita.  (Piirrokset: Maija Nieminen)  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-26197-1.
Jäätyneet linnut putoavat oksiltaan.  (Valokuvat: Mikko Savolainen)  Jyväskylä:  Atena, 2001.  ISBN 951-796-256-8.  (suomeksi) (vepsäksi) (venäjäksi)
Pikku äiti.  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-28232-4.
Eläimellisiä tarinoita.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-32103-6.
Matkamies maan.  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34420-0.
Jotain häikkää.  Helsinki:  Schildts, 2011.  ISBN 978-951-50-2058-1.
Aiheesta muualla

Raisa Lardot’n kotisivut. (Arkistoitu – Internet Archive)