stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Israel Regardie

Israel Regardie (oik. Francis Israel Regudy, 17. marraskuuta 1907 – 10. maaliskuuta 1985) oli yksi 1900-luvun huomattavimpia okkultisteja ja okkulttisen kirjallisuuden uudistaja.
Israel Regardie syntyi Lontoossa köyhään juutalaisperheeseen. Neljätoistavuotiaana Regardie muutti Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli taidetta Washingtonissa ja Philadelphiassa. Hepreankielisen opettajan avulla hän saavutti lingvististä tietoa, joka osoittautui korvaamattomaksi hänen myöhemmissä Kabbalan opinnoissaan. Koska hän pääsi helposti käsiksi kongressin kirjastoon, hän luki paljon ja kiinnostui teosofiasta, hindufilosofiasta ja joogasta, sekä liittyi ruusuristiläisiin. Luettuaan ensimmäisen osan Aleister Crowleyn kirjasta Magick, Liber ABA, Book 4 hän palasi 21-vuotiaana takaisin Englantiin, jossa hän pääsi Crowleyn sihteeriksi. Heidän kumppanuutensa päättyi neljä vuotta myöhemmin, vuonna 1932.
Kaksi vuotta myöhemmin hän liittyi Stella Matutinaan, Hermetic Order of the Golden Dawnista muotoutuneeseen järjestöön. Kun ryhmä hajosi, Regardie kokosi sen asiakirjat ja koosti niistä kirjan The Golden Dawn, jonka ansiosta hän sai niskoilleen muiden entisten jäsenten vihan ja maineen valanrikkojana. Kirja kuitenkin muutti järjestön työn kokonaan uudeksi länsimaisen okkulttisen tradition lajiksi. Useat okkulttiset järjestöt jotka väittävät polveutuvansa alkuperäisestä Golden Dawnista, ovat jatkumisestaan velkaa Regardien työlle.
Vuonna 1937, 30-vuotiaana Regardie palasi Yhdysvaltoihin, ja ilmoittautui New Yorkin Chiropractic Collegeen. Täydennyksenä hän opiskeli psykoanalyysiä ja psykoterapiaa. Hän avasi kiropraktisen vastaanoton ja opetti freudilaista, reichilaista ja jungilaista psykiatriaa, kunnes siirtyi eläkkeelle vuonna 1981. Tämän jälkeen hän muutti Sedonaan, Arizonaan.
Regardie kuoli sydänkohtaukseen läheisten ystäviensä läsnä ollessa sedonalaisessa ravintolassa 10. maaliskuuta 1985, 77-vuotiaana.
Julkaistut teokset

Israel Regardien teoksia ei ole suomennettu.
A Garden of Pomegranates
The Tree of Life
My Rosicrucian Adventure
The Art of True Healing
The Middle Pillar
The Philosopher's Stone
The Romance of Metaphysics
The Art and Meaning of Magic
Be Yourself, the Art of Relaxation
New Wings for Daedalus
Twelve Steps to Spiritual Enlightenment
The Eye in the Triangle
Roll Away the Stone
The Legend of Aleister Crowley (with P.R. Stephenson)
Record Singers

Hannu Väisänen, Outi Heiskanen, Mirja Airas, Pekka Nevalainen. Record Singers tallensi esityksiään 8mm filmille, joita näytettiin taiteilijoiden kodeissa järjestetyissä tapahtumissa.
Record Singers on 1973–1993 välillä aktiivisesti esiintynyt suomalainen performanssiryhmä. Ryhmän toimintaan voi nykyään tutustua näidenselvennä järjestämän näyttelytoiminnan kautta. Ryhmään kuuluivat Outi Heiskanen, Hannu Väisänen, Mirja Airas ja Pekka Nevalainen. Ryhmä esitti esimerkiksi taidenäyttelyjen avajaisissa kuvaelmia ja lauluesityksiä. Ryhmä julkaisi vuonna 1974 tyhjän äänilevynkuoren, jota on pidetty kansainvälisessäkin mitassa yhtenä kokeellisen musiikin kirkkaimpana helmenä.
Kuvataiteen Keskusarkiston Taidehistoriallisissa asiakirja-arkistoissa on Porkkana ry:n dokumentointiprojektin keräämä kokoelma Record Singersin toiminnasta.
Hanna Johansson on pitänyt 6.2.2008 Kuvataideakatemian Avoimessa akatemiassa keskiviikkoluennon aiheesta "Record Singers -ryhmän tutkimusmatkat".
Kirjallisuutta

Adhesiva arketyper = Tajunnan tarroja, Moderna Museet : Tukholma, 1977
Performance, aktio, happening : jälkiä katoavasta taiteesta. Toim Erkki Anttonen ; Julkaisija Helsingin yliopiston taidehistorian laitos 1995 ISBN 951-45-6933-4
Aiheesta muualla

Video: "Record Singers: ¾ - Johdanto ryhmän esitystaiteelliseen toimintaan". (2012)
Red Special

Brian May ja Red Special.
Red Special on Queen-yhtyeen kitaristi Brian Mayn rakentama ja käyttämä sähkökitara. Nimi tulee kitaran punaruskeasta väristä. May rakensi kitaran itse, koska hänellä ei ollut varaa haluamaansa Fender Stratocasteriin.
Rakentaminen

May rakensi Red Specialin yhdessä isänsä kanssa perhetutulta saamastaan jämäpuusta (mahonkia) - joka oli irrotettu 200 vuotta vanhasta takasta - minkä vuoksi kitaran kaulassa on kaksi madon jättämää reikää. Puun alkuperän mukaan kitarasta käytetään myös nimitystä The Fireplace Guitar (suom. Takkakitara).
Kitaran rakentaminen vei 18 kuukautta (vuosina 1963-1965) ja materiaalit maksoivat yhteensä 18 puntaa (vuoden 1965 rahanarvo).
May on aina käyttänyt tätä kitaraa Queen-urallaan sekä studiossa että keikoilla ja käyttää sitä edelleen. BrianMayGuitarsin Brian May Signature -mallisto on jäljitelmä Red Specialista.
Rakenne

May porasi kitaran rungon sisään akustisia taskuja, jotta kitaran sointi muistuttaisi puoliakustista kitaraa, ja saisi rungon värähtelemään ja näin vaikuttamaan sen sointiin.
Kitarassa on kolme Burnsin valmistamaa yksikelaista mikrofonia, jotka on upotettu Araldit-hartsiin, jotta se estäisi akustista kiertoa.
Akustinen kierto on ominaista halvoille tai huonosti rakennetuille mikrofonoille. Ilmiö johtuu löysästä käämistä, joka alkaa värähdellä korkeilla äänenvoimakkuuksilla soitettaessa, ja löysä kohta alkaa resonoida ja aiheuttaa näin akustista kiertoa. Akustinen kierto voidaan estää upottamalla mikrofoni vahaan.lähde?
Herbert Read

Herbert Read vuonna 1966.
Herbert Read (4. joulukuuta 1893 Muscoates, Englanti – 12. kesäkuuta 1968 Malton, Englanti) oli englantilainen taidefilosofi, kriitikko, filosofinen anarkisti ja taidehistorioitsija. Hän oli myös Edinburghin yliopiston professori, runoilija ja poliittinen ajattelija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on Education Through Art vuodelta 1943. Read tunnetaan myös kirjoittamistaan taidehistorian yleisteoksista. Readin käsittelyssä oli sosiologinen ja psykologinen ote. Hänelle läheisiä teoreetikkoja olivat Henri Bergson, Ernst Cassirer ja Martin Heidegger.lähde?
Read oli kiinnostunut modernista taiteesta ja kirjoitti modernin taiteen historian Vuosisatamme maalaustaiteen historia (suomeksi 1960, alkuteos A Concise History of Modern Painting 1959). Readin kiinnostuksen kohteena oli etenkin Henry Moore, mutta myös Hans Arp, Paul Gauguin ja Paul Klee, joista hän kirjoitti taidekirjoja.lähde?
Read puhui modernismin puolesta muissakin kirjoituksissaan The Meaning of Art (1931), Art Now (1933) ja The Philosophy of Modern Art (1952). Häntä kuitenkin epäilytti abstraktin ekspressionismin jälkeinen taidekehitys, kuten pop-taide.
Teokset > Suomennetut teokset

Vuosisatamme maalaustaiteen historia (A concise history of modern painting). Helsinki: Otava, 1960
Modernin kuvanveistotaiteen historia (A concise history of modern sculpture), suom. Raija Mattila ja Pekka Suhonen, Helsinki: Otava 1965
Paul Klee: Modernista taiteesta (Über die moderne Kunst), esipuhe Herbert Read, suom. Kimmo Pasanen, Helsinki: Suomen taiteilijaseura 1987 ISBN 951-95546-4-5
Teokset > Englanniksi

English Pottery: its Development from Early Times to the End of the Eighteenth Century. New York: Scribner's, 1924
The Meaning of Art. London: Faber & Faber, 1931
Art Now, 1933
The Innocent Eye, 1933
Art and Industry: the Principles of Industrial Design. London: Faber & Faber, 1934
Henry Moore, Sculptor, An Appreciation, 1934
Art and Society. New York: The Macmillan Company, 1937
Education Through Art. London: Faber and Faber, 1943
Henry Moore: Sculpture and Drawings. New York: C. Valentin, 1944-68
The Grass Roots of Art: Four Lectures on Social Aspects of Art in an Industrial Age. New York: Wittenborn, 1946
Klee, 1948
The Psychopathology of Reaction in the Arts, 1948
Gauguin, 1949
Contemporary British Art, 1951
The Art of Sculpture 1951
Contemporary British Art. Harmondsworth, Middlesex: Penguin Books, 1951
The Philosophy of Modern Art: Collected Essays. London: Faber and Faber, 1952
The Art of Sculpture, 1956
A Concise History of Modern Painting, 1959
A Letter to a Young Painter, 1962
To Hell with Culture and Other Essays on Art and Society. London: Routledge & K. Paul, 1963
A Concise History of Modern Sculpture, 1964
Henry Moore, 1965
The Origins of Form in Art, 1965
Henry Moore: a Study of his Life and Work. New York: Praeger, 1966
Art and Alienation, 1967
Arp, 1968
The Cult of Sincerity, 1969
The Correspondence of Sir Herbert Read, 1969
Encyclopedia of the Arts, 1966 (uusittu painos nimellä The Thames and Hudson Dictionary of Art and Artists vuonna 1985)
Eli Reed

Eli Reed (s. 1946 Perth Amboy, New Jersey) on yhdysvaltalainen kuvajournalisti. Reed liittyi Magnum Photos -kuvatoimistoon 1980-luvulla. Hän opettaa nykyisin kuvajournalismia Texasin yliopistossa Austinissa.
Teoksia

Homeless in America, Acropolis Books (NY) 1987. ISBN 9780874918885
Beirut: City of Regrets, New York: W.W. Norton & Company, Inc., 1988. ISBN 978-0393305074
Poetic Justice: Film Making South Central Style by John Singleton. United States: Delta, 1993. ISBN 978-0385309141
Black in America New York: W.W. Norton & Company, Inc., 1997. ISBN 978-0393039955
Local Heroes Changing America by Tom Rankin. New York: W.W. Norton & Company, Inc., 2000. ISBN 978-0393050288
Palkinnot

1992 W. Eugene Smith Grant in Documentary Photography
1992 Kodak World Image Award for Fine Art Photography
1988 World Press Award
1988 Leica Medal of Excellence
1983 Overseas Press Club Award
1982 Nieman Fellowship at Harvard
1981 Mark Twain Associated Press Award
1981 Pulitzer-palkinto, runner-up
Käännös suomeksi
Raudun kirkko

Raudun kuudes ja viimeinen kirkko valmistui 1926 ja tuhoutui 1939.
Raudun kirkko (1926-1939) oli luterilainen kirkkorakennus, joka sijaitsi entisessä Raudun kunnassa Karjalankannaksen itäosassa luovutetussa Karjalassa.
Kirkon rakentaminen

Raudun edellinen kirkko paloi Suomen sisällissodan aikana keväällä 1918. Uusi punatiilisen tornillisen pitkäkirkon rakentaminen aloitettiin 1925 ja se valmistui 1926. Sen suunnitteli viipurilainen arkkitehti Bertel Mohell.
Kirkon ulkoasu

Kirkko oli olemukseltaan vankka. Kirkon länsipäässä oli nelikulmainen matalahko ja hieman muusta kirkkorakennuksesta ulkoneva torni. Kirkon itäpäässä puolestaan oli muuta rakennusta matalampi osa, jossa oli sakasti, rippikoulusali ja eteinen. Jyrkän satulakaton itäpäässä oli pieni lanterniini (torni). Katon molemmilla sivuilla oli pienet sivulaivan kaltaiset päätykolmiot, joiden molemmilla puolilla puolestaan oli kattoikkunat. Pitkillä sivuseinillä oli korkeat ja kapeat goottilaistyyliset ikkunat. Kirkkosali oli kolmilaivainen ja sen molemmilla pitkillä sivuilla oli lehterit, joita paksut nelikulmaiset pylväät kannattelivat. Urkuparvi oli kirkon länsipäässä. Uusi kirkko oli hieman edeltäjäänsä pienempi, mutta käytännöllisempi ja ajanmukaisempi. Istumapaikkoja siinä oli 1000.
Sisustus ja irtaimisto

Kirkossa ei ollut alttaritaulua vaan sen tilalla oli kookas musta risti, jonka taustalla oli maalattu sädekehä. Kirkon urut olivat 25-äänikertaiset.
Kirkon tuhoutuminen

Talvisodan alettua Rautu rajakuntana joutui heti sotatoimialueeksi. Alueella olleet vähäiset suomalaiset joukot perääntyivät melko pian pääpuolustuslinjalle. Kirkkoa ei haluttu jättää venäläisille tukikohdaksi ja niinpä se räjäytettiin ennen perääntymistä. Jatkosodan aikana Rautuun ei rakennettu uutta kirkkoa. Nykyisin kirkosta on jäljellä vain portaat, jotka ovat nykyisin venäläisten kulttuuritalon portaina.
Aiemmat kirkot

Raudun viimeiseksi jäänyt vuonna 1926 valmistunut kirkko oli Raudun kuudes kirkko. Ensimmäinen luterilainen kirkko on ollut olemassa jo Stolbovan rauhan aikoihin 1600-luvun alkupuolella. Tiedot Raudun ensimmäisistä kirkoista ovat hatarat. Raudun ensimmäinen kirkko on tuhoutunut vuoden 1656 sotaretken aikana. Vuodelta 1665 on mainintoja keskeneräisestä kirkosta, joka kuitenkin jo 1689 on käyttökelvoton. Raudun kolmas kirkko valmistui kesällä 1699. Sen rakennustöitä johtivat Grels Paukkunen ja Martti Salakka. Kirkkojen rakentamisvuosista on myös toisenlaisia tietoja. Raudun kolmas kirkko tuhoutui Isonvihan aikana. Tämän jälkeen rakennettiin Kirkkojärven pohjoispuolelle pienikokoinen puukirkko vuonna 1728. Tämä neljäs kirkko todettiin huonokuntoiseksi jo 1757 ja uutta kirkkoa alettiin suunnitella.
Raudun viides kirkko oli Charles Bassin suunnittelema kahtamoinen ja se rakennettiin 1822-1823. Tuohon aikaan julkiset rakennukset tuli rakentaa kivestä ja puurakenteista kirkkoa varten jouduttiin anomaan poikkeslupa. Kirkon erikoisuutena oli ristikeskuksen päälle rakennettu korkea ja kaksinivelinen kellotornia muistuttava lanterniini. Kirkon viereen valmistui erillinen kolminivelinen kellotapuli vuonna 1854. Tämä Raudun viides kirkko tuhoutui Suomen sisällissodassa keväällä 1918. Tämän jälkeen jumalanpalvelukset pidettiin pitäjäntuvalla, kunnes uusi ja viimeiseksi jäänyt kirkko valmistui 1926.
Aiheesta muualla

Luovutetun Karjalan luterilaiset seurakunnat (Arkistoitu – Internet Archive)
Raudun kirkon rauniot kesällä 1942.
Raudun viides kirkko tuhoutui sisällissodassa vuonna 1918.
Rakkaus

Vanhemman ja lapsen välinen kiintymys on yksi rakkauden perustavimmista muodoista.
Rakkaus on syvä kiintymyksen tunne johonkin, useimmiten toiseen henkilöön.
Rakkaus ilmenee monissa eri muodoissa. Romanttinen rakkaus on syvää eroottista kiintymystä toiseen ihmiseen. Muita rakkauden muotoja, joihin ei liity eroottista puolta, ovat esimerkiksi äidinrakkaus, sukurakkaus, ystävien välinen rakkaus ja rakkaus kotimaahan.
Romanttinen rakkaus

Romanttinen rakkaus alkaa rakastumisesta toiseen ihmiseen. Rakastumista seuraa noin kahden vuoden mittainen vaihe, jolloin hormonien ja välittäjäaineiden vaikutuksesta ihminen ajattelee alinomaa rakkautensa kohdetta ja kokee hänen vuokseen voimakkaita tunteita kuten mielihyvää ja mustasukkaisuutta.
Romanttinen rakkaus on maailmanlaajuisesti suosittu musiikin, elokuvien ja kirjojen teema. Romanttista rakkautta ihannoidaan sielläkin, missä avioliitot ovat järjestettyjä, kuten Intiassa.
Biologinen perusta

Rakkaus on yksi ihmisen voimakkaimmista tunnetiloista, joka vaikuttaa merkittävästi aivojen toimintaan. Toiminnallisessa magneettikuvauksessa on havaittu rakkauden aktivoivan erityisesti aivojen palkkiojärjestelmiä.
Romanttinen rakkaus aktivoi aivoissa erityisesti dopaminergisiä palkkio- ja motivaatiojärjestelmiä. Samalla rakkaus vähentää negatiivisia tunteita välittävien aivoalueiden, kuten amygdalan toimintaa.
Rakastumiseen liittyy keskeisesti kahden hormonin, oksitosiinin ja vasopressiinin, eritys hypotalamuksesta. Nämä hormonit liittyvät kiintymyssuhteiden muodostumiseen ja vahvistumiseen. Oksitosiini parantaa kykyä tunnistaa toisten ihmisten tunnetiloja ja lisää empaattisuutta. Rakastumisen aikana serotoniinitaso laskee samalle tasolle kuin pakko-oireisessa häiriössä, mikä selittää rakastumiseen liittyvää pakkomielteistä ajattelua.
Äidinrakkaus aktivoi osittain samoja aivoalueita kuin romanttinen rakkaus, erityisesti kiintymyssuhteisiin liittyviä palkkiojärjestelmiä. Äidinrakkaudelle erityistä on periakveduktaalisen harmaan aineen aktivoituminen, joka liittyy äidilliseen käyttäytymiseen.
Merkityksen historia

Rakkauden käsitys ja merkitys on muuttunut merkittävästi eri aikakausina. Historiallisissa teksteissä rakkaus on ilmennyt monissa eri muodoissa, joista romanttinen rakkaus on vain yksi osa-alue.
Merkityksen historia > Antiikki ja keskiaika

Antiikin aikana perhe oli ensisijaisesti taloudellinen ja sosiaalinen yksikkö. Avioliitot olivat tyypillisesti järjestettyjä sekä ylhäisön että rahvaan keskuudessa. Romanttista rakkautta ei pidetty erityisen tärkeänä, ja harmoninen avioliitto nähtiin lähinnä onnekkaana sattumana.
Antiikin aikana arvostettiin erityisesti muita rakkauden muotoja:
Rakkaus yhteiskunnallisiin velvollisuuksiin
Vanhempien ja lasten välinen rakkaus
Ystävien välinen rakkaus
Keskiajalla rakkauden keskiössä oli perhe ja suku. Tärkeimpänä rakkauden muotona pidettiin rakkautta Jumalaan. Romanttista rakkautta esiintyi lähinnä trubaduurien lauluissa, joissa se kuvattiin usein traagisena ja avioliiton ulkopuolisena ilmiönä.
Merkityksen historia > Uuden ajan murros

1600-luvulla tapahtui merkittävä muutos rakkauskäsityksessä. Kirjapainotaidon ja lukutaidon yleistymisen myötä romanttisen rakkauden ihanne alkoi levitä laajemmalle. Merkittävä muutos oli "onnellisen lopun" käsitteen synty kirjallisuudessa, mikä heijasteli yhteiskunnan muuttuvaa suhtautumista rakkausavioliittoihin.
1700-luvun sivistyneessä keskiluokassa romanttisen rakkauden merkitys kasvoi entisestään. Rakkausavioliitosta tuli vähitellen hyväksytty vaihtoehto järjestetyille avioliitoille. 1800-luvulla rakkausavioliitosta muodostui jo sosiaalinen normi, eikä muita avioliiton solmimisen perusteita pidetty enää yhtä hyväksyttävinä.
Merkityksen historia > Nykyaika

Modernissa yhteiskunnassa romanttisesta rakkaudesta on tullut hallitseva rakkauden muoto, mikä on osittain syrjäyttänyt muita historiallisia rakkauden ilmenemismuotoja. Samalla kun romanttista rakkautta ihannoidaan enemmän kuin koskaan, siihen kohdistuu ennennäkemättömän suuria odotuksia, mikä voi tehdä pysyvien parisuhteiden muodostamisesta haastavampaa.
Filosofiassa

Kreikkalainen filosofi Platon jakoi rakkauden kolmeen tyyppiin: eroottinen rakkaus (eros), veljellinen rakkaus (filia) ja jumalallinen rakkaus (agape).
Uskonnoissa > Kristinusko

Kristinuskon mukaan rakkaus on uskon tärkein perusta. Matteuksen evankeliumin ja Markuksen evankeliumin mukaan Jeesus opetti rakkauden kaksoiskäskyn. Käskyssä kehotetaan rakastamaan Jumalaa kaikesta sydämestä, kaikesta mielestä ja kaikesta hengestä ja lähimmäistään niin kuin itseään. Paavali kertoi rakkaudesta ensimmäisessä korinttilaiskirjeessä. Kirjeen tunnettuja kohtia ovat muun muassa:
Vaikka minä puhuisin ihmisten ja enkelien kielillä mutta minulta puuttuisi rakkaus, olisin vain kumiseva vaski tai helisevä symbaali.
Rakkaus on kärsivällinen, rakkaus on lempeä. Rakkaus ei kadehdi, ei kersku, ei pöyhkeile, ei käyttäydy sopimattomasti, ei etsi omaa etuaan, ei katkeroidu, ei muistele kärsimäänsä pahaa, ei iloitse vääryydestä vaan iloitsee totuuden voittaessa. Kaiken se kestää, kaikessa uskoo, kaikessa toivoo, kaiken se kärsii.
Niin pysyvät nämä kolme: usko, toivo, rakkaus. Mutta suurin niistä on rakkaus.
Jeesus opetti Jumalan rakkaudesta ihmisiä kohtaan:
Sillä niin on Jumala maailmaa rakastanut, että hän antoi ainokaisen Poikansa, ettei yksikään, joka häneen uskoo hukkuisi, vaan hänellä olisi iankaikkinen elämä.
Uskonnoissa > Islam

Islamissa Jumalan rakkaus ei ole niin vahvasti esillä kuin kristinuskossa. Islam ei liioin korosta Jumalan läsnäoloa kristinuskon tavoin vaan hänen transsendenttisuuttaan ja kaikkivaltiuttaan. Jumala tekee mikä tahtoo ja ilmaisee itsensä tahtonsa eikä olemuksensa kautta. Jumalalla on 99 nimeä, jotka jonkin verran vaihtelevat eri uskonoppineilla. Yksi niistä, al-Wadud (الودود) eli "ystävällinen" käännetään joskus sanalla "rakastava". Koraanissa Jumalan kerrotaan rakastavan niitä, jotka tekevät oikein. Esimerkiksi: "Sano: Jos rakastatte Jumalaa, seuratkaa minua, niin Jumala rakastaa teitäkin ja antaa teille teidän syntinne anteeksi. Hän on Anteeksiantava, Armelias."  Jumalan rakkaus ei kuitenkaan kohdistu luomakuntaan kokonaisuudessaan. Rakkauden sijaan islamissa korostetaan, että Jumala on "armelias". Se tarkoittaa, että synnit voi hyvittää sillä, että seuraa Jumalan tahtoa.
Uskonnoissa > Islam > Ishq, jumalaisen rakkauden käsite

Islamilaista mystiikkaa edustavassa suufilaisuudessa rakkaus on kuitenkin saanut suuremman roolin kuin perusislamissa. Se on kaikkia uskossa olevia yhdistävä side. Jumala rakastaa jokaista häneen uskovaa. Jumalan rakkaus ihmiskuntaa kohtaan todentuu yksilölle rukoilun, mietiskelyn ja omistautumista osoittavien tekojen kautta. Rakkautta ei pidetä vain Jumalalle kuuluvana jumalallisena piirteenä, vaan se on Jumalan olemuksen ydin. Ishq, rakkaus, koskee kaikkea olemassa olevaa. Kun sielu sijaitsee ruumissa, sydämessä asuu sielun lisäksi rakkaus. Rakkaus asettuu kaiken maallisen ja järjellisen yläpuolelle. Todellinen rakkaus kahden ihmisen välillä on tie täydelliseen yhteyteen. Rakastuneet toteuttavat jumalan olemassaoloa maan päällä. Sekä rakastavan että rakastetun taustalla on rakkaus. Rakastava onkin ruh, henki, joka on erotettu rakastetustaan ja joka kaipaa takaisin. Rakastettu on puolestaan jamal, täydellisen kauneuden ilmentymä, joka näyttäytyy rakastavalle kutsuen tämän takaisin alkulähteeseensä. Rakkaus valtaa rakastuneen sydämen tuhoten sieltä kaiken ylimääräisen; vain rakastettu on tärkeä. Kun rakastava on luopunut omasta itsestään hän saavuttaa fanan, tilan, jossa suhteellisen olemassaolon tilalle on astunut täydellinen olemassaolo. Tämän tapahtuman mahdollistamana seuraa tawhid, täydellinen yhteys, tai täydellinen rakkaus.
Kirjallisuutta

Alberoni, Francesco: Rakastuminen.  ((Innamoramento e amore, 1979.) Suomentaneet Ulla Ranta ja Liisa Ryömä)  Helsingissä:  Otava, 1984.  ISBN 951-1-07846-1
Hjelm, Titus: Passio: Rakkauden, seksin ja seurustelun filosofiaa nuorille.  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-26-4809-1
Hooks, Bell, Rakkaus muuttaa kaiken (All about Love, 2000). Suom. Elina Halttunen-Riikonen. niin & näin, Tampere 2016.
Kast, Bas: Rakkauden selitys.  ((Die Liebe und wie sich Leidenschaft erklärt, 2004.) Suomentanut Sari-Anne Ahvonen)  Helsingissä:  Ajatus, 2005.  ISBN 951-20-6794-3
Lancelin, Aude & Lemonnier, Marie: Filosofit ja rakkaus.  ((Les philosophes et l'amour: Aimer de Socrate à Simone de Beauvoir, 2008.) Suomentanut Tiina Arppe)  Helsingissä:  Otava, 2011.  ISBN 978-951-1-23481-4
Lusa, Teijo-Kalevi: Rakkauden herätys. Kuva ja Sana, Saarijärvi 2007. ISBN 978-951-585-174-1
Määttä, Karina and  Uusiautti, Satu: Many Faces of Love.  Sense Publishers, 2013.  ISBN 9789462092044  (englanniksi)
Niemi, Kati: Rakkauden (r)evoluutio - Parempi parisuhde vai erinomainen ero? Art House, 2019. ISBN 9789518847123.
Tammisalo, Osmo: Rakkauden evoluutio: Ihmisen parinvalinnan biologiaa.  Helsinki:  Terra cognita, 2005.  ISBN 952-5202-89-5
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sitaatteja aiheesta Rakkaus Wikisitaateissa
Oudot tunteet - Rakastuminen. Yle Oppiminen.
Philosophy of Love. Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Alex Gunz: The Anatomy of Love (Arkistoitu – Internet Archive). In-Mind 5.4.2008. (englanniksi)
Rakkauden (r)evoluutio: Rakkaudenrevoluutio -Blogi, kirja ja valmennus
Pöyliö, Venla: Kuka keksi rakkauden? Turun ylioppilaslehti. 1.2.2012. Arkistoitu 1.7.2013.
Yle Radio 1:n Kirjakerho: Mistä on rakkauskertomukset tehty? 9.8.2016.
Sydän on länsimaisessa kulttuurissa rakkauden symboli.
Ishmael Reed

| Ishmael Reed |
| --- | --- |
 Ishmael Reed 2015 National Book Festivalilla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. helmikuuta 1938 (ikä 87) Chattanooga, Tennessee, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  surrealismi
Aiheesta muualla
www.ishmaelreed.org
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Ishmael Reed (s. 22. helmikuuta 1938 Chattanooga, Tennessee, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen teoksensa ovat kokeellisia, surrealistisia ja parodisia. Parodia kohdistuu valkoiseen länsimaiseen kulttuuriin, varsinkin uskontoon ja luonnontieteisiin, ja afroamerikkalaiseen näennäiselämäkerralliseen romaaniin.
Suomennettuja runoja

Reedin runojen suomennoksia on julkaistu antologiassa Lännen kieli: valikoima uudempaa amerikkalaista runoutta, toim. Markku Into, Helsinki: Tammi 1993 ISBN 951-31-0086-3 Runot on suomentanut Markku Into.
american airlines sutra
jumalan hiljentäminen (the piping down of god)
Ohjeita prinsessalle: timille (Instructions to a princess)
Reidessäni on valas (There's a whale in my thigh)
Synkeät pioneerit: Tanssijalle (The feral pioneers)