stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kadonnut
Vastaanotto

Johanna Ter Steege voitti roolityöstään Euroopan elokuva-akatemian European Film Awards -palkinnon.
Sluizer teki elokuvastaan Yhdysvalloissa uudelleenfilmatisoinnin Pelon hetket vuonna 1993. Kriitikko Roger Ebertin mukaan "George Sluizer on ohjannut kaksi elokuvaa nimellä The Vanishing, ja toinen on mestariteos, kun taas toinen on naurettava, typerä ja karkea."
The Criterion Collection on julkaissut elokuvan DVD- ja BluRay-versioina.
Ikäraja

KAVI on luokitellut elokuvan sallituksi yli 12-vuotiaille.
= Sallittu yli 12-vuotiaille
Arvosteluja

Roger Ebert, Chicago Sun-Times
Kalliokosken lasitehdas

Kalliokosken vanha lasitehdas. Ennen vuotta 1920
Kalliokosken lasitehdas toimi Miehikkälässä Virojoen varrella Kalliokoskella 1861–1931. Tehtaan perusti lahjoitusmaan omistaja, kaartinkapteeni Apollon Alftan. Apollon Alftan nai Johan Alftanin tyttären Julian, joka sai perintönä Miehikkälän donaation, jonne Apollon Alftan rakennutti lasitehtaan.[lähde? ]
Lasitehdas sijaitsi samannimisen, Virolahteen laskevassa Virojoessa olevan kosken äärellä, Miehikkälän pitäjässä. Lähimmälle rautatieasemalle Taavettiin oli 35 km ja Haminaan 38 km. Lasitehdas perustettiin 1861. Vaihdettuaan useita kertoja omistajaa se päätyi kreivi Mengdenille, joka konkurssin jouduttuaan lakkautti liikkeen 1880. Seuraava omistaja Kalliokoski glasbruks aktiebolag osti tehtaan 1891. Tehdas valmisti ikkunalasia. Yhtiö omisti myös vesivoimalla käyvän, hieman alempana olevan Pitkänkosken sahan ja höyläyslaitoksen sekä myllyn. Maaomaisuus: 2500 tynnyrinalaa metsää, 160 tynnyrinalaa peltoa. Tehtaan työntekijöiden lapsille oli oma kansakoulu. Vuonna 1909 tehtaassa oli 80 pääosin ruotsinkielistä työntekijää, jotka asuivat yhtiön asunnoissa.
Tehdas valmisti korkealaatuista väritöntä ikkunalasia, jota vietiin pääasiassa Pietariin Venäjälle. Tehtaan käyttämä hiekka tuotiin Pietarista. Tehtaan lasinpuhaltajat olivat tulleet Saksasta ja Ruotsista.[lähde? ] Tehdas paloi 1920.
Kalliokosken tehdas joutui lopettamaan toimintansa 1931 kun sen tuottama suupuhallettu ikkunalasi ei enää kyennyt kilpailemaan vuodesta 1927 Lahden lasitehtaalla koneellisesti tuotetun ikkunalasin kanssa.
Miehikkälän Pitkäkoskella sijaitsee Kalliokosken lasitehtaan muistomerkki.
Kirjallisuutta

Annala, Vilho: Suomen lasiteollisuus vuodesta 1681 nykyaikaan. II osa. Kehitys vuoden 1809 jälkeen. Ensimmäinen nide, s. 305–316.  Helsinki:  Suomen lasiteollisuusliitto, 1948.
Aiheesta muualla

Kylien kertomaa > Kalliokosken lasitehdas. Miehikkälä.fi
Lemminkäinen

Lemminkäisen äiti, Akseli Gallen-Kallelan maalaus vuodelta 1897
Lemminkäinen, Lemminki ja Lemmin poika, on suomalaisen kansanperinteen heeros, jota Elias Lönnrotin kokoamassa Kalevalassa kutsutaan myös nimillä Ahti Saarelainen ja Kaukomieli. Kalevalassa esiintyvä Lemminkäinen on korea ja kiivasluonteinen nuorimies, joka on heikko vastustamaan naisten ja sodankäynnin kiusauksia. Lönnrot loi Kalevalan Lemminkäis-hahmon yhdistelemällä useita erillisiä kansanrunouden hahmoja.
Lemminkäisen epiteettinä on usein lieto, joka merkitsee pehmeää tai lempeää, toisaalta kevytmielistä tai huikentelevaista.
Lemminkäinen kansanrunoudessa

Kalevalan Lemminkäisen taustalla on pääasiassa kolme kansanrunoa: varsinainen Lemminkäisen virsi, Kaukomielen runo sekä Ahdin ja Kyllikin runo. Muita Lemminkäiseen Kalevalassa liitettyjä runoaiheita ovat Hiiden hirven hiihdäntä (Kalevalan 13. ja 14. runo) ja naisen ryöstöstä kertova Äijön pojan runo (Kalevalan 11. runo).
Lemminkäinen kansanrunoudessa > Lemminkäisen virsi

Lemminkäisen virsi tai Lemminkäisen runo yhdistelee samanistisia ja varhaiskristillisiä uskomuksia. Runossa on kaksi pääteemaa, joista jälkimmäinen tunnetaan myös nimellä Lemminkäisen surma. Lemminkäisen virttä on käytetty perustana Kalevalan 12., 15. ja 26. runolle sekä osittain 14. runolle.
Ensimmäisenä pääteemana on kuvaus samaanin matkasta kilpailijan kotiin. Matkan valmistelut, varoitukset, vaarat ja tapa jolla Lemminkäinen voittaa esteet ovat tyypillisiä samaanirunouden aiheita. Samaanit kilpailevat keskenään loitsukilpailussa ja Lemminkäinen tappaa vastustajansa tai karkottaa hänet tuonpuoleiseen. Runossa esiintyvä käärme-oluen tarjoamisen motiivi on aiheuttanut muiden runoaiheiden, kuten oluenpanosta kertovan Päivölän pitojen ja olutpidoista alkavan Kaukomielen runon, liittymisen pääteemaan.
Toisena pääteemana oleva kuvaus Lemminkäisen kuolemasta ja hänen äitinsä pyrkimyksistä palauttaa hänet eloon on todennäköisesti Savossa barbaari-kristillisenä aikana syntynyt versio aiemmasta runosta. Lemminkäinen tekee hyviä tekoja kaikille paitsi yhdelle läsnäolijoista ja syrjitty mies (usein sokea) kostaa tämän tappamalla Lemminkäisen. Varhaiskeskiajan myytit Kristuksen kuolemasta ja ylösnousemuksesta ovat selvästikin vaikuttaneet runoon, mutta vain melko heikosti. Eräässä Arhippa Perttuselta kerätyssä toisinnossa kauan sitten tapettu härkä nousi mylvimään; näin kotiväki sai tiedon Lemminkäisen kuolemasta. Runon toisissa versioissa Lemminkäisen henkiinherättäminen näyttää epäonnistuvan ja hänen täytyy jäädä tuonpuoleiseen.
Kaarle Krohnin Lemminkäisen Päivölänretki , Martti Haavion Lemminkäinen ja Matti Kuusen Lemminkäisen surma edustavat tutkijoiden käsityksiä runon alkuperäisestä muodosta.
Lemminkäinen kansanrunoudessa > Lemminkäinen verrattuna muihin kansanrunouden hahmoihin

Skandinaavinen jumala Balder kuolee jumalten pidoissa sokean jumalan surmaamana, mikä on antanut tutkijoille aihetta olettaa, että Balderilla ja Lemminkäisellä olisi yhteiset juuret barbaarikristillisyydessä.
Martti Haavion mukaan tarina Lemminkäisen kuolemasta ja henkiin heräämisestä on pohjimmiltaan samaa kantaa kuin muinaisen Egyptin Osiris-myytti. Egyptiläisen myytin mukaan Osiris-jumala paloiteltiin, mutta palat koottiin yhteen ja Osiris herätettiin henkiin. Molemmissa myyteissä olisi alkujaan kyse vuodenkierrosta, vanhan satokauden kuolemasta ja uuden syntymästä.
Lemminkäisen saapuminen kutsumattomana Pohjolan tai Päivölän pitoihin sekä loukkaava käytös siellä muita vieraita kohtaan on temaattisesti lähimpänä Lokin käytöstä Runo-Eddan Lokasenna-runossa. Lokiin (tai jättiläissukuiseen Logiin) viittaa Lemminkäisen attribuuteissa esiintyvä tulisuus - muinaissuomen sanat lemmes ja sen monikkomuoto lemmenet merkitsivät tulta ja tulenliekkejä. Samaa sananjuurta on myöhempinä kristillisinä aikoina demonisoidun Lempo-jumalolennon nimi. Todennäköisesti Mikael Agricolan jumalaluettelossa mainittu 'Lieckiö', joka hallitsee kaikkea helposti syttyvää (ruohot, juuret ja puut), on viite metsäpaloihin yhdistetystä tulenjumalasta.
Lemminkäinen sekä Liekiöinen tunnetaan myös Kalevanpoikien niminä. Suomen myyttinen kuningas Kaleva vertautuu Norjan perustamisesta kertovassa Fundinn Noregr-saagassa mainittuihin Suomen muinaisiin kuninkaihin jotka olivat Fornjótrin sukua. Näistä kuninkaanpojista Logi hallitsi tulta.
Lemminkäinen kansanrunoudessa > Kaukamoisen virsi

Kaukamoisen virsi tai Kaukomielen runo kuuluu viikinkiajan tai varhaiskeskiajan merisankareista kertovaan niin sanottuun saarelaisepiikkaan, johon luetaan myös Saaren kuninkaasta Ahdista kertovat säkeet. Kansanrunojen Saaren sijainti on jäänyt mysteeriksi. Sen sijainniksi on ehdotettu muun muassa Gotlantia, Saarenmaata, Ahvenanmaata, sekä Mietoisten Saarta, mutta Saari saattaa olla myös puhtaasti kuvitteellinen.
Kaukomielen runon yhteiset piirteet venäläisen Vavilon bylinan kanssa viittaavat siihen, että se on syntynyt Karjalassa tai Inkerinmaalla.
Runon pääteema on mutkaton: loukkaus viikinkien olutpidoissa johtaa kaksintaisteluun. Kaukomieli, joka esiintyy runoissa myös nimillä Kauko ja Kaukamoinen, surmaa vastustajanaan olleen soturin ja joutuu pakenemaan kostoa meren yli. Maassa jossa hän etsii turvapaikkaa naisväki rakastuu häneen, hän osoittaa seksuaalisen suorituskykynsä ja joutuu taas pakenemaan miesväen vihaa. Turvapaikan nimenä on tavallisesti "Saari".
Martti Haavio ja eräät muut tutkijat ovat pitäneet mahdollisena, joskaan ei toteen näytettynä, että Egillin saagassa esiintyvän kveenien kuningas Faravidin nimi olisi käännös Kaukomieltä muistuttavasta nimestä.
Kaarle Krohnin Kaukomieli ja Vetrikka, Martti Haavion Kaukomieli ja Matti Kuusen Kaukomieli edustavat tutkijoiden käsityksiä runon alkuperäisestä muodosta.
Kaukomieli esiintyy usein myös Väinämöisen tuomio -runossa mainitun isättömän lapsen nimenä.
Kaukamoisen virttä on käytetty perustana Kalevalan 27., 28. ja 29. runolle.
Lemminkäinen kansanrunoudessa > Ahdin ja Kyllikin runo

Ahdin ja Kyllikin runo, joka tunnetaan myös nimellä Vala, kuuluu samaan saarelaisepiikan maailmaan kuin Kaukomielen runo. Tässä vain katkelmina säilyneessä runossa on kuitenkin huomattavasti enemmän psykologista syvyyttä kuin Kaukomielen runossa.
Ahti ja Kyllikki solmivat avioliiton pitkän ja vaikean seurustelun jälkeen ja vannovat luopuvansa entisistä tavoistaan – sodankäynnistä ja ”kylillä käynnistä”. Kyllikki rikkoo lupauksensa, jolloin Ahti katsoo voivansa vuorostaan purjehtia pois etsimään seikkailuja. Kyllikki ei pidä rikkomustaan riittävänä mitätöimään valaa ja yrittää turhaan suostutella Ahtia jäämään kotiin. Tämä kuvailee kaipuutaan seikkailuihin ja lähtee matkaan vanhan sotatoverinsa Teurin tai Tieran kanssa. Tässä vaiheessa runo katkeaa, ja jäljellä on vain niukkoja viittauksia siitä, että aikainen talvi estää sotaretken. Ahdin ja Kyllikin suhteen jatko jää täysin auki.
Myös läntisestä Inkeristä on kerätty muutamia runotoisintoja, joita kutsutaan nimellä Ahdin meriretki. Päähenkilö on Ahti tai Aukoi, joka Ahdin ja Kyllikin runon Ahdin tavoin lähtee sotaan ja kysyy toverikseen kapriolaisen akan poikaa Anteroista. Tämäkin versio katkeaa kesken tai sekaantuu Ison härän runoon tai Jaakko Puntukseen.
Runon alkuperäistä versiota ovat Kaarle Krohn (Ahdin sotaretkelle lähtö), Martti Haavio (Ahti ja Kyllikki) ja Matti Kuusi (Ahti Saarelainen) yrittäneet rekonstruoida säilyneiden katkelmien perusteella.
Ahti mainitaan satunnaisesti myös muissa runoissa, joissa kerrotaan seuraavaa:

- Armas Haahti (=Ahti), Saaren vanhin, Saaren kuuluisa kuningas, lähti pikkuissa (=pienenä, nuorena) sotahan, pikkuissa perän pitohon, lassa (=lapsena) laivan vanhimmaksi. SKVR VII1 931

- Ahti aina arvelevi, rahojansa raksuttavi, helkyttävi hopeitansa; kaksin päivin, kolmin päivin rahat raksui pöydän päällä, helkkyi Huotolan (=Luotolan, ts. Ahvenanmaan) hopeat. SKVR VII3 loitsut
273

- Hoi on Ahti veijoseni, muistatko kuin sotia käimme, kuin ennen hyvin elimme: sata päätä tappelimme, tuhat päätä turmelimme. SKVR I2 834, SKVR I2845

- Ennen Ahti maita uupu, kuin Sampsa siemeniä. SKVR I4 100, SKVR VII3 loitsut 282
Ahdin ja Kyllikin runoa on käytetty perustana Kalevalan 12. ja 30. runolle sekä osittain 11. runolle.
Galleria

Lemminkäinen, Carl Eneas Sjöstrand, 1872
Kyllikin ryöstö, Johan Kortman, 1890
Kyllikin ryöstö, Joseph Alanen, 1916–1917
Hiiden hirven hiihto, Väinö Hämäläinen, 1902
Hiiden hirven hiihto, Akseli Gallen-Kallela, 1894
Lemminkäisen surma, Robert Wilhelm Ekman, 1860
Lemminkäisen äiti Tuonelan joella, Joseph Alanen, 1908–1911
Lemminkäisen äiti Tuonelassa, Robert Wilhelm Ekman, 1862
Lemminkäinen tulijoella, Akseli Gallen-Kallela, 1920
Lemminkäinen ja tulinen kotka, Robert Wilhelm Ekman, 1867
Lemminkäinen tulisella järvellä, Robert Wilhelm Ekman, n. 1867
Lemminkäinen ja suuri käärme, Joseph Alanen, 1919–1920
Lemminkäisen lähtö saaresta, Pekka Halonen, 1899
Väinämöisen, Ilmarisen ja Lemminkäisen tulo Pohjolaan, Joseph Alanen
Sammon haku Pohjolan kivimäestä, jossa Lemminkäinen kyntää Pohjolan härällä irti Sammon juuret, Veikko Aaltonan mosaiikki vuodelta 1940
Józef Stompel

Józef Stompel (s. 4. heinäkuuta 1933 Świętochłowice) on puolalainen pianisti.
Stompel valmistui kunniamaininnoin Katowicen valtiollisesta musiikkikorkeakoulusta vuonna 1959 opiskeltuaan Wanda Chmielowskan johdolla. Hän jatkoi opintojaan Salzburgissa Bruno Seidlhoferin johdolla. Stompel sai palkintoja musiikkikilpailuissa eri maista. Hän on esiintynyt muun muassa Słupskin puolalaisella pianofestivaalilla, Varsovan syksy -tapahtumassa ja Carnegie Hallissa. Stompel on esittänyt ja levyttänyt aiemmin unohduksiin painunutta puolalaista ohjelmistoa. Hän on pitänyt kantaesityksiä teoksista, joiden säveltäjiin ovat kuuluneet Bolesław Szabelski, Józef Talarczyk, Jerzy Gablenz, Zygmunt Stojowski, Witold Friemann, Romuald Twardowski, Krzysztof Baculewski, Edward Bogusławski, Jan Wincenty Hawel ja Józef Świder.
Stompel oli Katowicen musiikkikorkeakoulun soitinmusiikin laitoksen dekaani vuosina 1979–1984 ja johti sen pianonsoiton laitosta vuosina 1996–2002. Hän on myös pitänyt kansainvälisesti mestarikursseja ja istunut tuomariston jäsenenä 14. sekä 15. kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa.
Jättiläismuurahaiskäpy

| Jättiläismuurahaiskäpy |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Muurahaiskävyt Pholidota
Heimo::  Muurahaiskävyt Manidae
Suku::  Muurahaiskävyt Manis
Laji::  gigantea
Kaksiosainen nimi
 Manis gigantea  Illiger, 1815 
Synonyymit
 Smutsia gigantea (Illiger, 1815) 
 Jättiläismuurahaiskävyn levinneisyys
Katso myös
   Jättiläismuurahaiskäpy Wikispeciesissä   Jättiläismuurahaiskäpy Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Jättiläismuurahaiskäpy (Manis gigantea) on kahdeksasta muurahaiskävystä suurin ja siis myös heimonsa Manidae ja sukunsa Manis suurin laji. Se elää Länsi- ja Keski-Afrikassa Senegalista Ugandaan ja Kongon demokraattiseen tasavaltaan.
Jättiläismuurhaiskävyt elävät noin 20-vuotiaksi.
Ulkonäkö

Jättiläismuurahaiskävyillä on pieni pää, pitkä ja kapea kuono sekä jopa 70 senttiä pitkä kieli. Jättiläismuurahaiskäpy omistaa erittäin vahvat takajalat, jotta se pystyy kävelemään kahdella jalalla. Osittain tässä auttaa myös eturaajojen pitkät kynnet. Jättiläismuurahaiskävyn vartalon suojana on suomuinen panssari, eikä sillä ole muita karvoja kuin silmäripset. Jättiläismuurahaiskävyllä ei ole hampaita.
Elintavat > Ravinto

Jättiläismuurahaiskävyt syövät vain termiittejä ja muurhaisia. Ne murtavat termittikeon vahvoilla eturaajoillaan ja nappaavat termiitit suuhunsa kielellään.
Elintavat > Sosiaalisuus ja lisääntyminen

Jättiläismuurahaiskävyt elävät pääsääntöisesti yksin, mutta naaraat saattavat kulkea poikasensa kanssa. Poikaset syntyvät noin puolikiloisena suomut pehmeinä, mutta ne kovettuvat jo ensimmäisen elinpäivän aikana. Naaras imettää kolmisen kuukautta ja poikanen oppii itse syömään muurahaisia noin kuukauden ikäisenä. Vaaran uhatessa poikanen hyppää matalaksi ja emo käpertyy sen ylle suojaksi.
Ihmistoiminta

Muurahaiskäpyjä metsästetään erityisesti niiden lihan takia, mutta myös siitä valmistettavia seoksia varten, joiden uskotaan karkottavat pahoja henkiä. Lisäksi suomujen polttaminen häätää leijonat karjan luota. Jättiläismuurahaiskäpy on harvinaistumassa metsästyksen ja metsien hävityksen takia.
Aiheesta muualla

BBC:n sivu jättiläismuurahaiskävystä (englanniksi)
Kannabinoli

Kannabinolin kemiallinen rakenne.
Kannabinoli (CBN) on heikosti psykoaktiivinen hampussa (Cannabis sativa) esiintyvä kannabinoidi. Se on tetrahydrokannabinolin (THC) hapettumistuote. Kannabinolin kemiallinen kaava on C21H26O2, moolimassa 310,43 g/mol ja CAS-numero 521-35-7.
Aiheesta muualla

PubChem: Cannabinol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cannabinol (englanniksi)
ChemSpider: Cannabinol (englanniksi)
Kannabisleivonnainen

Kannabisleivonnainen
Kannabisleivonnainen on leivonnainen, jonka valmistamiseen on käytetty jotain kannabistuotetta. Syötynä kannabiksen vaikutusaika on pitkäkestoisempi kuin poltettuna ja se alkaa vaikuttaa hitaammin, koska kannabiksen vaikuttavan yhdisteen tetrahydrokannabinolin (THC) imeytyminen ruuansulastuselimistössä kestää jonkin aikaa. Kannabispäihtymys kestää 6–8 tuntia, jos se on saatu syömällä eli kaksi kertaa kauemmin kuin siinä tapauksessa, että päihtymys johtuu kannabiksen polttamisesta.
Koska syötynä THC:n täytyy kulkeutua ruuansulastuselimistön läpi päästääkseen verenkiertoon, paljon suurempi osa siitä metabolisoituu aktiiviseksi aineenvaihduntatuotteeksi 11-hydroksi-THC:ksi kuin poltettaessa. 11-hydroksi-THC on noin 20 % THC:tä voimakkaampaa ja läpäisee veri-aivoesteen nopeammin.
Kannabisleivonnaisia voi valmistaa itse tai ostaa esimerkiksi kannabistuotteita myyvistä kahviloista maissa, joissa kannabiksen myyminen on sallittua. Kannabista lisätään yleensä voihin, koska sen vaikuttavat aineet, kannabinoidit, ovat rasvaliukoisia. Voita kuumennetaan pannulla tai kattilassa, ja sitä käytetään aineksena leivonnaisten valmistuksen yhteydessä.
Kannabisleivonnaisille on monia nimityksiä, joista yleisin lienee space cake eli avaruuskakku. Muita syötäviä/juotavia kannabistuotteita on mm. bhang ja green dragon.
Aiheesta muualla

Drugs and the body Animaatio näyttää miten kannabis kulkeutuu elimistön läpi eri tavalla syötynä kuin poltettuna. Jellinek Prevention. (englanniksi)
Kaisa Blomstedt

| Kaisa Blomstedt> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Muut nimet:  Ulla Kaisa Mirjami Blomstedt (o.s. Sirkiä)
Syntynyt: 23. syyskuuta 1947 Helsinki
Kuollut: 16. heinäkuuta 2017 (69 vuotta) Helsinki
Ammatti:  sisustussuunnittelija
Aiheesta muualla
Kotisivu
Ulla Kaisa Mirjami Blomstedt (ent. Jalmanen, o.s. Sirkiä, 23. syyskuuta 1947 Helsinki – 16. heinäkuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen sisustussuunnittelija. Hänet tunnettiin 1980-luvulta lähtien monien helsinkiläisravintoloiden sisustuksista.
Ura

Itseoppinut Blomstedt tuli sisustusalalle 1960-luvulla, kun hän pääsi Skannon nuorille aikuisille suunnatun myymälän Talli-Skannon myyjäksi. Hän on kertonut oppineensa rakastamaan värejä ja erilaisia materiaaleja ompelijataräitinsä ansiosta sekä pitäneensä funktionalismista. Vuosina 1970–1981 Blomstedtilla oli oma sisustussuunnittelutoimisto Utopia Oy, myöhemmin nimellä Sisustuspalvelu Kaisa Jalmanen. Vuosina 1981–2001 yrityksen nimenä oli Studio Kaisa Blomstedt ja vuodesta 2004 Studio Kaisa B. Vuosina 1983–1987 Blomstedtilla oli myös galleria Post Deco. Hänellä oli vuosina 2001–2004 yhdessä sisustusarkkitehti Vertti Kiven kanssa toimisto dSign.
Blomstedt teki yksityisiä ja julkisia sisustuksia 1970-luvulta alkaen. Hänen läpimurtotyönsä oli ravintola Bulevardian funkishenkinen sisustus vuodelta 1988. Helsingissä hän teki ravintolasisustuksia myös muun muassa Hotelli Torniin (1995), Adlon-Pörssi-ravintolaan (1996), Vanhan ylioppilastalon ravintoloihin (1998), Café Ursulaan (2000), Kappeliin (2001–2004) ja Kluuvikadun Fazeriin (2006). Lisäksi hän teki sisustustöitä Jyväskylässä, Joensuussa ja Tampereella; ulkomailla Venäjällä, Ruotsissa, Tanskassa sekä Espanjassa.
Vuosina 1983–1989 Blomstedt oli suomalaisten huonekaluviejien näyttelyarkkitehti ja vastasi messuosastoista ulkomailla. Vuosina 1994–1995 hän vieraili luennoitsijana Oslon kuninkaallisessa taideteollisessa korkeakoulussa.
Syyskuussa 2007 Kaisa Blomstedt toteutti Habitare-messuille erikoisnäyttelyn nimeltä Konttikylä. Hän kutsui konttikylän tekijöiksi maailmalla tunnettuja suunnittelijoita ja muotoilijoita.
Yksityiselämä

Kaisa Blomstedt oli nuoruudessaan naimisissa elokuvantekijä Anssi Blomstedtin kanssa.
Kaisa Blomstedt oli äitinsä puolelta karjalainen ja isän puolelta juutalainen. 2000-luvulta alkaen Blomstedt matkusteli ja työskenteli paljon Israelissa ja löysi sieltä velipuolensa ja muita sukulaisiaan.
Kirjallisuutta

Kaisa Blomstedt et al.: Kaisa Blomstedt, sisustuksia.  Helsinki:  Tammi, 1999.  ISBN 951-31-1542-9.
Kaisa Blomstedt: Kaisa B: sisustuksia, ajatuksia, elämää.  Helsinki:  Helsinki-kirjat, 2010.  ISBN 978-952-5874-08-2.
Aiheesta muualla

Kaisa Blomstedtin kotisivut
Kaisa Blomstedtin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Kansanturvamusiikkikomissio

| Kansanturvamusiikkikomissio> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1983–1986
Kotipaikka:  Oulu
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Jarno Mällinen, kitara (1983–1986)  Jyrki Raatikainen, rummut (1983–1986)  Pekka Salonsaari, basso, laulu (1983–1986)  Antti Penttilä, laulu (1983–1986)  Jukka Kangas, kitara (1985–1986) 
Levy-yhtiö:  Barabbas Records, 1984–1985   Dekadenz / Fuck, 1986   Karkia Mistika Records, 2007   Pukey Records, 2007  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansanturvamusiikkikomissio eli KTMK on Oulussa vuosina 1983–1986 toiminut hardcore punk -yhtye. Yhtye julkaisi olemassaolonsa aikana kaksi levyä, LP:n 666 (1985) sekä EP:n Seitsemäs pasuuna (1986). Lisäksi yhtye soittaa vuonna 1984 julkaistulla kokoelmalla Yalta Hi-Life.
Kansanturvamusiikkikomisio soitti viimeisen keikkansa Muhoksella maaliskuussa 1986. Yhtyeen hajoamisen jälkeen Jarno Mällinen, Jyrki Raatikainen ja Jukka Kangas perustivat edelleen toimivan  Radiopuhelimet-yhtyeen. Radiopuhelimet on soittanut joitain kertoja pelkistä KTMK:n biiseistä koostuvia keikkoja, joista yksi on julkaistu DVD:nä. Radiopuhelimet on levyttänyt omat sovituksensa KTMK:n kappaleista "K" (1989) sekä "Joskus olen leivonnainen" (2007), joista aiempaa KTMK ei levyttänyt olemassaolonsa aikana.
Diskografia

666 (albumi, 1985)
Seitsemäs pasuuna (pienoisalbumi, 1986)
Valkenee – Koko tuotanto (kokoelma, 2007)
Yhtyeen kokoonpano

Jarno Mällinen – kitara, urut
Jyrki Raatikainen – rummut
Pekka Salonsaari – basso, laulu
Antti "Penttla" Penttilä – laulu
Jukka Kangas – kitara (kesästä 1985)
Aiheesta muualla

Radiopuhelinten kotisivu - tietoa Kansanturvamusiikkikomissiosta. Sivuilla on ladattavana yhtyeen pitkäsoitto 666.
Józef Szujski

| Józef Szujski |
| --- | --- |
 Józef Szujski
Henkilötiedot
Syntynyt: 1835
Kuollut: 1883 (47–48 vuotta)
Kansalaisuus:  Puola
Ammatti:  kirjailija, historioitsija
Kirjailija
Äidinkieli: puola
Tuotannon kieli: puola
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Józef Szujski (1835–1883) oli puolalainen historioitsija ja kirjailija. Hän oli Galitsian maapäivien ja Itävallan herrainhuoneen jäsen. Hän oli vuodesta 1869 Puolan historian professori Krakovan yliopistossa ja julkaisi useita Puolan keskiajan historian lähteitä, kronikoita ynnä muuta. Kirjoittamassaan Puolan historiassa Dzije Polski (1880) hän edustaa sitä tuolloin uutta käsitystä, että Puolan valtakunnan kukistumista ei ole luettava yksinomaan ulkovaltojen syyksi. Hän julkaisi myös runoelmia, kertomuksia ja historiallisia näytelmiä, kuten Maryna Mniszchówna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Józef Szujski Wikimedia Commonsissa
Kaija (Kuhmoinen, Karklampi)

| Kaija |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°37′15″N, 25°06′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Kangastakuseen 
Järvinumero:  14.224.1.021
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  135,2 m  
Pituus:  1 km  
Leveys:  200 m  
Rantaviiva:  2,297 km  
Pinta-ala:  8,803 ha  
Saaria:  1 
 fiKaija 
Kaija on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Karklammen kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 8,8 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järven pohjoisrannat ovat jyrkät ja pohjoispuolinen maasto nousee 20–40 metriä järven pinnan yläpuolelle. Järvellä on kartan mukaan yksi nimetön saari, joka on 50 metriä pitkä. Järven rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja rannat ovat metsämaata. Järvellä on kolme vapaa-ajan asuntoa, joille tulee tiet yhdystieltä 3284.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Alainen-Karkjärven valuma-alueeseen (14.224) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 135,2 metriä mpy. Sen luoteispäähän laskee Puurolammi. Järven laskuoja lähtee sen itäpäästä ja laskee 400 metrin päässä Kangastakuseen. Laskuojan pudotus on 6,1 metriä.