stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tanskan valtaus
Hyökkäys

Tanskan hallitus oli saanut tiedon Saksan sotavalmisteluista. Se ei kuitenkaan halunnut liikekannallepanolla provosoida Saksaa, eikä maa siten ryhtynyt valmistelemaan puolustusta mahdollisen hyökkäyksen torjumiseksi.
9. huhtikuuta kello neljä aamulla Saksan suurlähettiläs Cecil von Renthe-Fink soitti Tanskan ulkoministerille Peter Rochegune Munchille ja vaati saada tavata hänet välittömästi. He tapasivat 20 minuuttia myöhemmin, jolloin Renthe-Fink kertoi Saksan joukkojen ylittäneen rajan ja olevan Tanskan maaperällä auttaakseen Tanskaa mahdollisesti tulevaa Ranskan tai Ison-Britannian hyökkäystä vastaan. Hän vaati Tanskaa pidättäytymään kaikesta vastarinnasta tai muuten Saksan ilmavoimat ryhtyisivät pommittamaan Kööpenhaminaa.
Hyökkäys > Jyllanti

Saksan XXXI armeijakuntaan kuuluneet 11. moottoroitu prikaati ja 170. divisioona leiriytyivät yöksi 8. huhtikuuta Schleswigin ja Flensburgin välisen tien varteen ja armeijakunnan 198. divisioonan osia siirrettiin 8. huhtikuuta vastaisena yönä Warnemündeen, Travemündeen ja Kieliin laivoihin kuormattavaksi.
Saksan maavoimien sotilaat ylittivät 9. huhtikuuta kello 04.15 Tanskan rajan Sædissa, Rensissä, Padborgissa ja Krusåssa. Rajan ylitys tapahtui nopeasti joukkojen kohdatessa vain hajanaista vastarintaa, jonka panssarivaunut murskasivat. Saksan merivoimat laskivat saman aikaisesti Vähän-Beltin rannalla sotilaita maihin.
Hyökkäys > Jyllanti > Itäinen osasto

Ensimmäinen yhteenotto Tanskan ja Saksan joukkojen välillä tapahtui Lundtoftbjergissä, jossa kahdella 20 millimetrin panssarintorjuntatykillä ja konekiväärillä varustettu Tanskan armeijan joukkue oli sulkenut tien. Lyhyen kahakan jälkeen tanskalaiset vetäytyivät. Saksalaiset menettivät kaksi panssaroitua ajoneuvoa ja kolme moottoripyörää ja tanskalaiset yhden miehen kaatuneena ja toisen haavoittuneena.
Muutamaa kilometriä idempänä toinen saksalaisosasto saavutti Hokkerupin, jossa se kohtasi 34 tanskalaissotilaan valvoman tiesulun. Saksalaiset menettivät kolme panssaroitua ajoneuvoa, mikä pakotti saksalaiset vetäytymään. Saksalaiset vastasivat tuleen 37 millimetrin panssarintorjuntatykillä, joka avasi tulen 300 metrin päästä tiesulusta. Tykki ehti kuitenkin ampua vain yhden laukauksen ennen tuhoutumista. Saksalaiset saivat lopulta piiritettyä ja vangittua tanskalaisosaston, josta kaksi miestä oli saanut surmansa.
Seitsemän kilometriä Lundtoftbjergin pohjoispuolella Bjergskovissa saksalaiset törmäsivät uuteen tiesulkuun, jonka suojana oli kaksi 20 millimetrin tykkiä. Saksalaiset panssarivaunut työnsivät sulun sivuun avaten tulen. Toinen tanskalaisten tykeistä vastasi tuleen, kunnes panssarivaunu ajoi tykin yli. Tykkimies sai surmansa juostessaan pakoon lentokoneen rynnäköidessä tielle. Toinen tanskalaisten tykeistä meni epäkuntoon. Tanskalaisosasto pyrki pakenemaan moottoripyörillä, mutta joutuivat saksalaisten piirittämiksi ja sotavangeiksi.
Hyökkäys > Jyllanti > Keskimmäinen osasto

Kymmenen kilometriä maiden väliseltä rajalta pohjoiseen tärkeällä risteysalueella Bredevadissa kohtasivat Tanskan ja Saksan joukot. Neljä saksalaista panssaroitua ajoneuvoa lähestyi kylää ja tanskalaiset, jotka olivat juuri saapuneet alueelle, suojautuivat puutarhoihin avaten tulen. Puolitoista joukkuetta tanskalaisia varusteinaan 20 millimetrin tykki ja konekivääri ampuivat ensin varoituslaukauksia, jotka eivät aiheuttaneet haluttua tulosta. Tanskalaiset avasivat tulen kohti hyökkääjiä ja tuhosivat etummaisen panssariauton, jonka kuljettaja sai surmansa. Lyhyen kahakan aikana tanskalaiset tuhosivat vielä kolme panssariautoa ja neljä hyökkääjistä, mutta lopulta saksalaiset piirittivät ja vangitsivat osaston.
Tanskalaisen Søgaardin varuskunnan joukkoja valmistautui siirtymään Vejlen pohjoispuolelle, missä pääosa Jutlandin divisioonasta valmistautui taisteluun maahantunkeutujia vastaan. Matkalla kärkiosasto joutui yhteenottoon Aabenraahan edenneen saksalaisen osaston kanssa. Vaurioitettuaan panssarivaunua kärkiosasto perääntyi Hadersleviin, jossa oli Jutlandin divisioonan 225 miehen varuskunta. Tanskalaiset keskittivät puolustuksensa varuskuntaan ja sinne johtaneelle tielle. Viiden tanskalaisen miehittämä 37 millimetrin tykki ampui lähestyviä panssarivaunuja, jotka vastasivat tuleen. Tykki tuhosi kaksi vaunua, mutta kaksi tykillä olleista sai surmansa ja loput haavoittuivat. Saman aikaisesti avasi tulen tiesulkua varmistaneet kaksi 20 millimetrin tykkiä.
Saksalaisten avattua tulen yksi tanskalainen sai surmansa, mutta saksalaisten eteneminen pysähtyi. Kymmenen minuuttia myöhemmin varuskunta sai Kööpenhaminasta määräyksen antautua. Tiesululla olleet tanskalaiset päästivät sen jälkeen saksalaiset Hadersleviin, jonka varuskunta ei ollut saanut tietoa antautumisesta. Tulen avauksessa sai surmansa saksalainen moottoripyörälähetti ja kaksi panssarivaunua vaurioitui. Saksalaisten hyökkäyksessä kuoli kaksi tanskalaista ja kolme siviiliä kuoli jouduttuaan ristituleen. Varuskunta antautui saatuaan tiedon antautumisesta.
Hyökkäys > Jyllanti > Läntinen osasto

Länsi-Jyllannin ensimmäinen kahakka tapahtui Tønderin varuskunnan tuhotessa Abildissa 20 millimetrin tykeillään kaksi Saksan 11. motorisoidun rykmentin panssaroitua ajoneuvoa. Saksalaiset pakottivat puolustajan vetäytymään. Saksalaisten eteneminen pysäytettiin Sølstedissa, jossa tanskalaiset tuhosivat yhden panssaroidun ajoneuvon ja vaurioittivat toista. Tanskalaiset vetäytyivät Bredebrohon kolmen Saksan ilmavoimien Henschel Hs 126:n rynnäköityä tanskalaisten asemia vastaan. Varuskunnan loppuosan saavuttua alueelle tanskalaiset saivat tiedon antautumisesta ja laskivat aseensa.
Hyökkäys > Maahanlaskut

Maailman ensimmäinen sotatoimien osana tehty maahanlasku toteutettiin, kun 96 1. laskuvarjorykmentin 4. komppanian laskuvarjojääkäriä hyppäsi yhdeksästä KGzbV 1:n 4. lentueen Junkers Ju 52 -kuljetuskoneesta varmistamaan Falsterin ja Masnedøn välisen Storstrømin sillan. Saksalaiset kohtasivat Masnedøn rannikkolinnakkeella ainoastaan kaksi siviiliä ja yhden upseerin. Hyökkäys avasi tien 198. jalkaväkidivisioonan 305. jalkaväkirykmentin III pataljoonalle, jonka tehtävänä oli edetä Kööpenhaminaan.
Laskuvarjorykmentti 1:n 4. komppanian joukkue valtasi kaksi Aalborgin lentokenttää kello 07.00. Sen jälkeen 53 Kuljetuslentorykmentin I lennoston Junkers Ju 52/3m -kuljetuskonetta toimitti Jalkaväkirykmentti 159:n III pataljoonan kenttien suojaksi. Tuntia myöhemmin kentiltä toimitettiin taisteluiden tueksi joukkoja ja materiaalia Fornebuhun Norjaan.
Hyökkäys > Maihinnousut

Maihinnousuryhmä 7:n alukset kuormattiin Kielissä, missä Schleswig-Holsteiniin sekä kahteen kauppalaivaan nousivat 198. divisioonan esikunta ja vahvennettu jalkaväkipataljoona, joiden tehtävänä oli nousta maihin Korsöriin. Lisäksi torpedoveneeseen ja kahteen miinanraivaajaan nousi toinen pataljoona kuljetettavaksi Nyborgiin. Matkalla Schleswig-Holstein ajoi karille, ja alus jäi jälkeen. Maihinnousut tapahtuivat ilman vastarintaa ja sillanpäät saatiin nopeasti varmistettua. Korsöriin kuljetettiin päivän kuluessa vahvennettu jalkaväkirykmentti. Joukot marssivat halki Sjællandin kohti Kööpenhaminaa.
Maihinnousuryhmä 8:n apumiinalaiva Hansestadt Danzig saattajanaan jäänmurtaja SS Stettin ja kaksi vartiovenettä kuljetti jalkaväkipataljoonan, jonka tehtävä oli lähinnä poliittinen. Ryhmä nousi maihin kello 04.50 Kööpenhaminan satamassa. Yllätetty Tanskan armeija ei ehtinyt paikalle, ennen kuin saksalaiset olivat jo matkalla Amalienborgin linnaan. Kuninkaanlinnan luona paikalle saapuneet tanskalaiset sotilaat pysäyttivät saksalaisten etenemisen.
Maihinnousuryhmä 9, johon kuului yksi kauppalaiva ja joukko pienempiä aluksia, laski kello 06.30 Fynin länsirannikolle Middelfahrtiin jalkaväkipataljoonan, jonka tehtävänä oli estää Vähän-Beltin yli menevän sillan tuhoaminen. Maihinnousuryhmä 10 poikkesi Esbjergissä kello 11.00. Ryhmä koostui miinanraivaajista ja seuraavana aamuna maihinnousuryhmä 11 nousi maihin Tyborössä.
Taisteluiden päättyminen

Kööpenhaminan yllä kaartelevat saksalaiset pommikoneet saivat Tanskan hallituksen päättämään, että oli järkevintä lopettaa vastarinta ja antautua. Kello 10.00 alkoivat neuvottelut Tanskan asevoimien kotiuttamisesta. Taisteluissa ehti kuolla 16 tanskalaissotilasta ja 203 saksalaista.
Taistelujärjestys

Taistelujärjestys
Taistelujärjestys > Maavoimat

Tanskan asevoimien maavoimiin kuuluivat:
Jyllannin divisioona
2. jalkaväkirykmentti
3. jalkaväkirykmentti
6. jalkaväkirykmentti
7. jalkaväkirykmentti
Jyllannin rakuunarykmentti
3. kenttätykistörykmentti
14. ilmatorjuntapatteristo
2. pioneeripataljoona
Sjællandin divisioona
Henkikaarti
1. jalkaväkirykmentti
4. jalkaväkirykmentti
5. jalkaväkirykmentti
Kaartin husaarirykmentti
1. kenttätykistörykmentti
2. kenttätykistörykmentti
13. ilmatorjuntapatteristo
1. pioneeripataljoona
Maavoimien lentojoukot (tansk. Hærens Flyvertropper ) Vaarlosen lentotukikohta
1. laivue
2. laivue
3. laivue
5. laivue
Taistelujärjestys > Laivasto

Tanskan merivoimien alukset ja niiden tukena olleet laivaston lentojoukot olivat:
2 rannikkopanssarilaivaa
6 torpedovenettä
5 vartiolaivaa
10 sukellusvenettä
1 miinalaiva
7 apumiinalaivaa
9 miinanraivaajaa
Laivaston lentojoukot
1. laivue
2. laivue
Saksan joukot operaatiossa

Saksan operaatioon liitetyt joukot olivat:
XXXI armeijakunta (saks. Höheres Kommando XXXI ) kenraaliluutnantti Leonhard Kaupisch
170. jalkaväkidivisioona kenraalimajuri Walter Wittke
jalkaväkirykmentti 391
jalkaväkirykmentti 399
jalkaväkirykmentti 401
kenttätykistörykmentti 240
panssarintorjuntakomppania 240
pioneeripataljoona 240
240. tulenjohtojaos
198. jalkaväkidivisioona kenraalimajuri Otto Roettig
jalkaväkirykmentti 305
jalkaväkirykmentti 308
jalkaväkirykmentti 326
kenttätykistörykmentti 235
panssarintorjuntakomppania 235
pioneeripataljoona 235
235. tulenjohtojaos
11. motorisoituprikaati eversti Angern
jalkaväkirykmentti 110
jalkaväkirykmentti 111
konekivääripataljoona 13
Reservi
panssaripataljoona 40 (43 kappaletta PZKpfw I/II)
konekivääripataljoona 4
konekivääripataljoona 14
motorisoitu kenttätykistöpatteri 729
ilmavoimien laskuvarjojääkärirykmentti 1:n 4. komppania
ilmavoimien General Göring rykmentin I pataljoona
kaksi pataljoona SS Totenkopf rykmentti 6:sta
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Dansk Militærhistorisk Selskab - Chakoten: The Danish Army on April 9th, 1940, Part 1 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Dansk Militærhistorisk Selskab - Chakoten: The Danish Army on April 9th, 1940, Supplement to Part 1 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Dansk Militærhistorisk Selskab - Chakoten: The Danish Army on April 9th, 1940, Part 2 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Dansk Militærhistorisk Selskab - Chakoten: The Danish Army on April 9th, 1940, Supplement to Part 2 (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
Dansk Militærhistorisk Selskab - Chakoten: The Danish Army on April 9th, 1940, Part 3 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| n k Tanskan historia |
| --- | --- | --- |
| Esihistoria |  Beowulf  Doggerland  Maglemosen kulttuuri  Kongemosen kulttuuri  Ertebøllen kulttuuri  Suppilopikarikulttuuri  Skandinavian pronssikausi  Esiroomalainen rautakausi  Tollundin mies  |  |
| Viikinkiaika |  Viikingit Gorm Vanha  Harald Sinihammas  Sven Haaraparta  Knuut Suuri  Jellingin riimukivet  Skandinaavinen mytologia  Danelagen  Danevirke  |  |
| Keskiaika |  Saksalainen ritarikunta  Bornhövedin taistelu  Lyndanisen taistelu  Kalmarin unioni Margareeta I  Haakon VI Maununpoika  Eerik Pommerilainen  Tanska-Norja  Tukholman verilöyly  Uskonpuhdistus Christiern Pedersen  Hans Tausen  Johanniittain ritarikunta  Kreivisota  |  |
| Suurvalta-aika |  Kolmikymmenvuotinen sota Brömsebron rauha  Pohjan sota Roskilden rauha  Skåneland  Holstein-Gottorp  Kööpenhaminan rauha  Skoonen sota  Suuri Pohjan sota  Siirtomaat Länsi-Intia  Grönlanti  Kööpenhaminan taistelu  Kuudennen liittokunnan sota  Wienin kongressi  Hans Christian Andersen  Søren Kierkegaard  Bertel Thorvaldsen  N. F. S. Grundtvig  Schleswig-Holstein Schleswigin herttuakunta  Holsteinin herttuakunta  Ensimmäinen Saksan–Tanskan sota  Helgolandin meritaistelu  Toinen Saksan–Tanskan sota  Skandinavian rahaliitto  |  |
| 1900- |  Hyvinvointivaltio  Pääsiäiskriisi  Tanskan miehitys Tanskan valtaus  Islannin maihinnousu  Tanskan protektoraatti  Tanskan vastarintaliike  Tanskan valtakunnankomissariaatti  Pohjoismaiden neuvosto  Kansanäänestys Eurosta  |  |
Tanskan ilmavoimien Heinkel He 8
Tanskalaisia sotilaita hetkeä ennen saksalaisten aloittamaa hyökkäystä. Kaksi kuvan sotilasta kaatui samana päivänä Bredevadissa.
Åbenrån puolustajia
Saksalaisten laskuvarjojääkäreiden valtaama Masnedøn rannikkolinnake
Tanskalaisia sotavankeja
4G

0G
PTT
Autotel/PALM
ARP
1G
NMT
AMPS/TACS/ETACS
Hicap
CDPD
Mobitex
DataTac
2G
GSM
iDEN
D-AMPS
IS-95/cdmaOne
PDC
CSD
PHS
GPRS
HSCSD
WiDEN
CDMA2000 1xRTT/IS-2000
EDGE (EGPRS)
3G
W-CDMA
UMTS (3GSM)
FOMA
TD-CDMA/UMTS-TDD
1xEV-DO/IS-856
TD-SCDMA
GAN/UMA
HSPA
HSDPA
HSUPA
HSPA+
4G
UMB
UMTS Revision 8 (LTE)
WiMAX
5G
5G NR
6G
n
k
4G (engl. fourth generation) on laajakaistaisen internet-yhteyden käyttöön suunniteltu niin sanottu neljännen sukupolven langaton tiedonsiirtoteknologia, joka toimii myös 900:n ja 1 800:n megahertsin taajuista mikroaaltosäteilyä suurienergisemmällä 2 600 megahertsin mikroaaltosäteilyllä.
4G-liittymissä internetin sivut ja videot latautuvat 3G:tä nopeammin silloinkin, kun nimellinen tiedonsiirtonopeus on sama. Tiedonsiirtolaitteena käytetään tietokoneeseen kytkettyä 4G-USB-lisälaitetta, ulkoista 4G-modeemia tai älypuhelinta, joka tukee 4G-yhteyttä.
4G-nimitystä käytetään Suomessa LTE-tekniikasta. Alkujaan myös virheellisesti DC-HSPA-teknikkaa nimettiin 4G:ksi. Ajatus neljännen sukupolven verkoista perustuu osittain siihen, että tietoliikenne voi koostua EDGE-, HSDPA- ja WLAN-tekniikoiden yhdistelmästä.lähde?
Tiedonsiirtonopeus

Kansainvälisen televiestintäliiton ITU:n vuonna 2008 julkaiseman määritelmän mukaan 4G:n huippunopeus päätelaitteeseen tulisi olla 1 Gbit/s hitaasti liikuttaessa ja 100 Mbit/s nopeasti liikuttaessa.
Käytännössä 4G:ksi kutsuttujen verkkojen nopeudet ovat merkittävästi alhaisempia, arviolta 10–100 Mbit/s vastaaonottonopeus ja 5–20 Mbit/s lähetysnopeus. NTT DoCoMon testiverkoissa tiedonsiirtonopeus on ollut hetkellisesti 300 Mbit/s ja keskiarvolla 135 Mbit/s.lähde?
4G suomalaisessa mediassa

Mediassa 4G:llä viitataan usein LTE-teknologiaan. Tiukasti määritellen kyseessä on kuitenkin vielä ”3,9G”, sillä vasta LTE-Advanced on varsinaisesti neljännen sukupolven tekniikka. Esimerkiksi lehdissä kerrottiin TeliaSoneran avanneen Suomen ensimmäisen 4G-verkon koekäyttöön Turussa 2. kesäkuuta 2010. Elisa ilmoitti tämän jälkeen avanneensa vastaavanlaisen verkon Helsinkiin seuraavana päivänä. Molempien verkkojen käyttö oli kokeiluluontoista eikä niitä avattu asiakkaiden käyttöön, eikä sitä hyödyntäviä päätelaitteita ollut kuluttajien saatavilla. TeliaSoneralla oli tuolloin oman ilmoituksensa mukaan Tukholmassa kuluttajien käytettävissä oleva 4G-verkko. Marraskuussa 2010 TeliaSonera ilmoitti avaavansa vuoden loppuun mennessä 4G-verkon kaupalliseen käyttöön Turussa ja Helsingissä, tarkoittaen sillä LTE:tä. TeliaSonera ilmoitti yltäneensä 47,5 Mbit/s nopeuteen, todeten että kuluttaja ei tule kokemaan tällaista nopeuttalähde?.
Oli pitkään epäselvää, mitä tekniikkaa voidaan virallisesti kutsua 4G:ksi. Vielä syksyllä 2010 ITU:n näkemys oli, että vain kaksi tekniikkaa, LTE-Advanced ja WirelessMAN-Advanced (IEEE P802.16m), täyttävät 4G:n määritelmän. Teleoperaattoreiden painostuksessa ITU kuitenkin höllensi määritelmää. Joulukuussa 2010 se ilmoitti, että myös LTE, WiMax ja 3G-verkkoon perustuva dual carrier UMTS (= kaksi rinnakkain käytössä olevaa 3G-yhteyttä) luetaan 4G-määritelmän piiriin.
4G-verkot Suomessa

Suomeen rakennettiin vuosien 2010–2016 aikana laaja mikroaaltoja lähettävien 4G-mastojen ja -tukiasemien verkosto.
Kesäkuussa 2010 Turussa koekäytössä ollut Soneran LTE-tekniikkaan perustuva 4G-mikroaaltoverkko avattiin kuluttajille joulukuussa 2010. Koekäytön aikana saavutettiin noin 47 Mbit/s tiedonsiirtonopeuksia, mutta verkon todellinen käyttönopeus jäi ainakin aluksi huomattavasti testiolosuhteissa saavutettua alhaisemmaksi.
Elisa Oyj vuonna 2012 suurimpien taajamien 1 800 MHz:n LTE-verkoissaan suorittamien testien mukaan loppukäyttäjän oli mahdollista saavuttaa jopa 100 Mbit/s:n nopeus tiedonsiirtoviiveiden ollessa 30 ms:n luokkaa. Tämä oli moninkertaisesti DC-verkkoihin nähden, joiden tiedonsiirto oli yltänyt hyvässä radiokentässä korkeintaan tasolle 30 Mbit/s, vaikka teoreettinen nopeus olikin 42 Mbit/s.
Vuonna 2013 myytyjen 4G-palvelupakettien nopeuksissa oli vielä suuria eroja. LTE-tekniikkaan pohjautuva mikroaaltoverkko tarjosi parhaimmillaan 100 Mbit/s:n siirtonopeuden, kun 3G-teknologian päälle toteutettu DC-HSPA+ -päivitys (dual carrier) nosti nopeuden maksimissaankin vain 42 Mbit/s nopeuteen. TeliaSoneran LTE-verkko kattoi vuonna 2016 lähes koko Suomen lukuun ottamatta Lapin erämaa-alueita, harvaan asuttuja seutuja ja vyöhykettä Venäjän vastaisella rajalla. Elisan LTE-verkko kattoi Suomen Oulun korkeudelle saakka harvaan asuttuja seutuja lukuun ottamatta. Lapissa ja Kainuussa Elisan verkko kattaa lähinnä asutuskeskukset ja pääteiden varret. Vuonna 2014 TeliaSonera ja DNA solmivat yhteistyösopimuksen, jonka mukaan niiden yhdessä perustama Suomen Yhteisverkko Oy rakentaa jatkossa näiden käyttämät Pohjois- ja Itä-Suomen 2G-, 3G- ja 4G-verkot. Näin ollen sekä TeliaSoneran että DNA:n peittoalueet tulevat olemaan näillä alueilla yhtenevät.
Kehittyneempi LTE-Advanced ylsi jo yhden gigabitin sekuntinopeuteen.
Melkein kaikki suomalaiset olivat 4G-verkon piirissä vuonna 2017.
Tekniikkaa

Euroopassa 4G-verkkojen käyttöön varatut taajuusalueet ovat 1 800 MHz ja 2 600 MHz. Suunnitelmissa on ottaa käyttöön myös vastikään muusta käytöstä vapautunut 800 MHz:n taajuusalue. DC-UMTS/DC-HSPA -tekniikka käyttää tavanomaisten 3G-päätelaitteiden tavoin 3G-verkkojen taajuuksia. Pohjois-Amerikassa on 4G:n käyttöön varattu 700/800 MHz:n ja mahdollisesti 1 700/1 900 MHz:n taajuusalueet, Aasiassa 1 800 ja 2 600 MHz, sekä Australiassa 1 800 MHz.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 4G Wikimedia Commonsissa
4G-verkon kattavuus CellMapper-palvelussa (englanniksi)
Umaijadien kalifaatti

Umaijadikalifaatti 740-luvulla juuri ennen abbasidien vallankumousta
Umaijadien dynastia (arab. بنو أمية‎, banū Umayya tai الأمويون, al-Umawiyyūn; pers. ‏امویان‎, Omaviyân) oli islamilaisen 800-luvulla kirjatun tarinaperinteen mukaan abbasidien vallankumousta edeltänyt, Damaskoksesta käsin arabien valtakuntaa hallinnut arabidynastia vuosina 661–750. Suurimmillaan se hallitsi Pakistanin ja Espanjan välistä aluetta Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa.
Islamilaisen tarinankerrontaperinteen mukaan umaijadien dynastiaa olisi edeltänyt niin sanottujen oikeaan johdettujen kalifien legendaarinen aika eli Rashidun-kalifaatti. Islamilaisen kerrontaperinteen mukaan umaijadit olivat ensimmäinen dynastia islamilaisia kalifeja, jotka eivät olleet suoranaista sukua profeetta Muhammedille itselleen. He olivat kuitenkin samaa mekkalaista heimoa, quraišeja. Alun perin he olivat olleet Muhammedin vihollisia.
Arkeologinen ja numismaattinen tutkimus on tarjonnut varovaisempaa tietoa umaijadikalifeista. Ensimmäinen kalifi, jonka historiallisuus on varmuudella osoitettu, on Muawija (661–680). Tämän jälkeen seuraa viiden vuoden aukko, jonka jälkeen valtaan nousi kalifi Abd al-Malik ibn Marwan (685–705). Sitäkään ei varmuudella tiedetä, oliko kyse samasta dynastiasta vai merkitsivätkö välivuodet sisällissodan aikaa, jonka jälkeen Iranin Mervistä tullut al-Malik sai vallan haltuunsa.
Kalifaatin synty

Islamilaiseen 800-luvun suulliseen tarinaperinteeseen kuuluu kertomus laajan arabikalifaatin syntymisestä Arabian niemimaalla sijaitsevalta Medinan keitaalta käsin. Tarinan monien ongelmien takia on historiallisten aikalaislähteiden pohjalta syntynyt myös vaihtoehtoinen teoria uuden valtakunnan synnystä. Sen mukaan Bysantin ja sassanidien Iranin välisen sodan tapahtumat loivat Lähi-itään valtatyhjiön, kun Iranin valtio romahti ja roomalaiset vetäytyivät Lähi-idän alueiltaan. Valta joutui alueella jo asuneiden arabiheimojen käsiin. Sitä seuranneen arabiheimojen keskinäisen sodan eli fitnan voitti Muawija, joka vakiinnutti asemansa Syyriassa 640-luvulla ja hallitsi yksinvaltiaana noin 660–680 arvonimellä "uskovien komentaja" (Amīr al-Muʾminīn). Hänen käsiinsä päätyi valtava alue Egyptistä Afganistanin rajoille. Muawijan taustoista tiedetään vähän. Hänen arvellaan olleen Bysanttia palvellut kenraali, ja hänen valtapiirinsä painopisteenä olivat Bysantin hylkäämät alueet. Muawijan virkakoneisto periytyi Bysantilta, joten hallintoa alkoivat hoitaa kristityt kreikkalaiset, kuten Johannes Damaskolainen. Muawija oli Bysantin vasalli, ja maksoi sille veroa.
Umaijadikalifaatin uskonto

Islamilainen perimätieto on tuominnut umaijadikalifien ajan petoksena ja luopumisena Profeetan alkuperäisestä esikuvasta. Selitys tähän saattaa olla se, että umaijadien kaudelta ennen abbasidien vallankumousta vuonna 750 ei ole mitään merkkejä islamista. Muawija oli nähtävästi kristitty hallitsija, joka käytti hallintonsa virkakielenä kreikkaa. Volker Poppin kiistellyn teorian mukaan Muawija esiintyi Damaskoksessa sijainneen Johannes Kastajan haudan suojelijana, koska hänen lyömissään rahoissa  esiintyi Johannes Kastaja kantamassa omaa irti leikattua päätään.
Kalifi Abd al-Malik toi mukanaan Iranin Mervistä muhammad-tunnuksen, joka oli lyöty al-Malikin kolikoihin, ja joka päätyi myös Jerusalemiin rakennetun Kalliomoskeijan friisitekstiin. Eräät tutkijat ovat katsoneet, että muhammad ei vielä tällöin tarkoittanut arabiprofeetta Muhammedia, vaan oli Jeesukselle annettu kunnianimi, kirjaimellisesti "ylistetty". Al-Malikin valtionuskonto olisi ollut Jeesuksen pikaista paluuta odottanut kultti, jonka keskuspaikaksi Kalliomoskeija rakennettiin. Kalliomoskeija ei ollut rakenteeltaan moskeija vaan muistutti zarathustralaista tulitemppeliä, jonka keskuksena oli maailman peruskivi. Temppelin friisiteksti keskittyi puhumaan Jeesuksesta ja julistamaan monoteismia, jossa Jeesus oli vain Jumalan lähettiläs, mutta ei Jumalan poika, kuten Bysantin trinitaarisessa kristinuskossa.
Al-Malikin myötä suhtautuminen kristittyihin muuttui kielteisemmäksi ja heitä alettiin vainota. Jättivaltakunnan uskonnollinen yhtenäisyys ei silti vielä toteutunut. Esimerkiksi Pohjois-Afrikassa lyödyt kolikot eivät sisältäneet muhammad-viestiä. Ne olivat latinankielisiä ja käyttivät perinteisiä siunausformuloita, jotka areiolaiseen tapaan korostivat Jumalan ykseyttä. Kolikoiden tekstejä ei muuallakaan kirjoitettu pelkästään arabiaksi vaan käytettiin paikallisia kieliä.
Dynastian päättyminen

Abbasidien vallankumous vuonna 750 päätti al-Malikin seuraajien ajan kalifeina. Uudet vallanpitäjät tulivat Iranin Khorasanista, jonka suurin kaupunki oli Merv. He toivat mukanaan uskonnollisen suuntauksen, joka eräiden tutkijoiden mukaan oli alku vuoden 800 jälkeen arabikirjallisuuteen ilmestyneelle islamille, jonka profeettana oli Muhammed ja pyhänä kirjana Koraani. Abbasidit katsoivat olevansa tämän profeetan sukulaisia ja perillisiä. Heidän valtakaudellaan kirjoitettiin arabivaltion historia, joka kertoi kukistettuja umaijadeja edeltäneestä kulta-ajasta, jolloin abbasidien esi-isät oikeudenmukaisesti olivat hallinneet arabivaltakuntaa.
Uudet teoriat islamin alkuperästä vasta abbasidien hankkeena ovat aiheuttaneet hämmennystä Koraanin tutkijoiden keskuudessa. Vaikka skeptisyys islamilaista tarinaperinnettä kohtaan onkin kasvanut, perinteeseen luottavat arabistit luottavat siihen edelleen.
Varhaisten kalifien sukupuu

Sukupuu esittää kalifit islamilaisen tarinaperinteen mukaisesti, eikä se ole saanut kaikkein varhaisimpien henkilöiden osalta historiatieteeltä vahvistusta. Luotettavaa tietoa on sukupuun punaisista ja oransseista nimistä ja osin vihreistä. Kaikkien muiden historiallisuutta ei ole voitu historiatieteen keinoin vahvistaa.