stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anders Koch
Ura > Seuraura

Koch on Esbjerg IK:n kasvatti. Hän debytoi miesten peleissä vain 15-vuotiaana Tanskan I-divisioonassa kaudella 2012–2013, jolloin Koch pelasi siellä yhden runkosarjaottelun. Hän debytoi pääsarjatasolla AL-Bank Ligaenissa 17-vuotiaana 2014–2015, jolloin Koch pelasi Esbjerg Energyn joukkueessa 36 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen ja kymmenen pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Hän pelasi myös yhden Tanskan Cupin ottelun. Koch voitti kauden päätteeksi Metal Ligaenin hopeaa. Hän pelasi ison osan kaudestaan vielä myös Esbjerg IK:ssa. Kaudella 2015–2016 Koch pelasi Metal Ligaenissa (ent. AL-Bank Ligaen) 22 runkosarja- ja seitsemän pudotuspeliottelua ilman tehopisteitä. Hän voitti kauden päätteeksi Tanskan-mestaruuden. Suurimman osan kaudestaan Koch pelasi kuitenkin sarjatasoa alempana Esbjerg IK:ssa, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 6+13=19.
Kaudella 2016–2017 Koch pelasi Metal Ligaenin runkosarjassa 37 ottelua tehopistein 1+6=7 ja keräten teholukeman +12. Pudotuspeleissä hän pelasi 17 ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Koch pelasi myös kaksi Mestarien liigan ja kaksi Metal Cupin ottelua ilman tehopisteitä. Hän voitti kauden päätteeksi Tanskan-mestaruuden. Koch palkittiin Metal Ligaenin vuoden tulokkaana.
Seitsemän Esbjerg Energyssa vietetyn pääsarjakauden jälkeen Koch siirtyi kaudeksi 2021–2022 kaksivuotisella sopimuksella Aalborg Piratesiin. Hän teki runkosarjassa 44 ottelussa 24 tehopistettä ja pudotuspeleissä 13 ottelussa viisi tehopistettä. Koch voitti kauden päätteeksi Tanskan-mestaruuden. Hän edusti Piratesia kauden aikana myös Continental Cupissa. Lokakuussa 2022 Koch teki seuran kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen. Hän voitti kauden 2022–2023 päätteeksi Tanskan-mestaruuden. Kaudella 2023–2024 Koch teki Metal Ligaenin yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 8+28=36, joilla hän jakoi Piratesin sisäisen syöttöpörssin voiton Tommy Giroux'n kanssa ja sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Koch jakoi myös liigan puolustajien pistepörssin neljännen sijan Herning Blue Foxin Santeri Suistion kanssa.
Kaudeksi 2024–2025 Koch siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigan nousijajoukkue Kiekko-Espooseen.
Ura > Maajoukkueura

Koch edusti Tanskaa MM-kilpailuissa vuosina 2023 ja 2024. Yhteensä hän on pelannut 24 A-maaottelua tehopistein 2+4=6. Koch teki A-maajoukkuedebyyttinsä 12. marraskuuta 2021 Vojensissa Latviaa vastaan.
Koch pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017. Valmentajat valitsivat hänet Tanskan turnauksen yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta. Koch pelasi myös alle 18-vuotiaiden IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hän voitti kultaa ja oli nostamassa Tanskaa seuraavaksi vuodeksi pääsarjatasolle.
Astakos

Astakos (m.kreik. Ἄστακος, lat. Astacus) voi viitata seuraaviin:
Astakos, useita hahmoja kreikkalaisessa mytologiassa
Astakos, antiikin aikainen kaupunki Akarnaniassa
Astakós, nykyinen kaupunki Xirómeron kunnassa Aitolia-Akarnanian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella
Astakos, antiikin aikainen kaupunki Bithyniassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Astacus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Astale

| Astale> Άστάλη.Sijainti |
| --- | --- |
 Astale
Koordinaatit:  35°24′44″N, 24°46′52″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Balí, Mylopótamos, Réthymno, Kreeta
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kreeta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Astale (m.kreik. Άστάλη, Astalē) oli antiikin aikainen kaupunki Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsi saaren pohjoisrannikolla nykyisen Mylopótamoksen kunnan Balín kylän paikalla.
Astale toimi sisämaassa sijainneen Aksoksen kaupungin satamana. Muutoin sen historiasta ei tiedetä paljoakaan. Antiikin lähteistä kaupungin mainitsee vain Stadiasmus Maris Magni.
Atkinson

Atkinson on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Bill Atkinson (s. 1951), yhdysvaltalainen sovelluskehittäjä ja valokuvaaja
Cam Atkinson (s. 1989), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
Chris Atkinson (s. 1979), australialainen moottoriurheilija
Dalian Atkinson (1968–2016), englantilainen jalkapalloilija
Gemma Atkinson (s. 1984), englantilainen näyttelijä ja malli
Harry Atkinson (1831–1892), Uuden-Seelannin pääministeri
James Atkinson (1846–1914), brittiläinen insinööri, Atkinson-moottorin keksijä
Kate Atkinson (s. 1951), englantilainen kirjailija
Lorne Atkinson (1921–2020), kanadalainen ratapyöräilijä
Martin Atkinson (s. 1971), englantilainen jalkapalloerotuomari
Nathaniel Atkinson (s. 1999), australialainen jalkapalloilija
Richard C. Atkinson (s. 1929), yhdysvaltalainen psykologi
Ron Atkinson (s. 1939), englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja
Rowan Atkinson (s. 1955), englantilainen koomikko, käsikirjoittaja ja näyttelijä
Shane Atkinson, uusiseelantilainen roskapostittaja
Sid Atkinson (1901–1977), eteläafrikkalainen aitajuoksija ja olympiavoittaja.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Astala

Astala on suomalainen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia:
Aarne A. Astala (1891–1959), päätoimittaja ja suomentaja
Erkki Astala (s. 1956), elokuva-alan vaikuttaja
Heli Astala (1937–2018), poliitikko (SKDL, Vasemmistoliitto)
Juho Astala (1860–1936), kansanedustaja (Nuorsuomalainen Puolue, Kansallinen Edistyspuolue)
Kari Astala (s. 1953), matematiikan professori
Keijo Astala (1908–1991), arkistonjohtaja ja historian tutkija
Lauri Astala (s. 1958), kuvataiteilija
Mauno Astala (1930–1987), kuoronjohtaja
Sampsa Astala (s. 1974), muusikko.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Leo Sevets

Leo Sevets (13. joulukuuta 1965 – 5. huhtikuuta 2016) oli karjalainen muusikko, jota pidettiin erityisesti taitavana jouhikon ja kanteleen soittajana. Sevets toimi pitkään kansainvälisesti tunnetun Myllärit-kansanmusiikkiyhtyeen keulahahmona, mutta lähti yhtyeestä vuoden 2005 päätteeksi. Sittemmin hän toimi joensuulais-petroskoilaisessa Linnut-yhtyeessä ja juonsi valtakunnallista Made in Kylä -ohjelmaa.
Astakída

Astakídan saari avaruudesta nähtynä.
| --- | --- |
Sijainti:  35°53′11″N, 26°49′12″E, Kárpathos Kárpathos-Kásos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Korkein kohta:  0  m 
Pinta-ala:  0,984 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Astakída (kreik. Αστακίδα) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja tarkemmin Astakidonísia-saariin. Se sijaitsee Egeanmeressä Kárpathoksen luoteispuolella ja Kásoksen pohjoispuolella. Saaren pinta-ala on 0,984 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Astakída kuuluu Kárpathoksen kuntaan, Kárpathos-Kásoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen. Saari on osa Astakidonísia-saarten ja muiden pienten saarten muodostamaa Natura 2000 -aluetta.
Alstahaug

Alstahaug on Norjan kunta Nordlandin läänissä. Kunnan hallintokeskus on Sandnessjøen, jolla on myös kaupunkistatus. Kunta koostuu Alstenin saaresta ja sitä ympäröivästä noin 920 saaresta. Sen rajanaapureita ovat Dønna, Herøy, Leirfjord, Vefsn, Vevelstad ja Vega. Vuoden 2024 alussa kunnassa oli 7 421 asukasta.
Tunturiketju Seitsemän sisarusta (norj. De syv søstre) sijaitsee Alstahaugissa, ja vuorijono on kuvattu myös kunnan vaakunassa. Toinen nähtävyys on Petter Dassin museo, joka kertoo paikkakunnalla 1600-luvulla kirkkoherrana toimineesta pappi ja runoilija Petter Dassista.
Media

Paikallislehti Helgelands Blad ilmestyy kahdesti viikossa.
Muuta

Marraskuussa 1944 Alstahaugissa tapahtui yli 2 500 henkeä vaatinut sotavankilaiva M/S Rigelin pommitus.
Kuvia

Alstahaugin kirkko
Seitsemän sisarusta -vuorijono
Väkiluku vuosina 1951–2010
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alstahaug Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Nordlandin läänin kunnat
Alstahaug
Andøy
Ballangen
Beiarn
Bindal
Bodø
Brønnøy
Bø
Dønna
Evenes
Fauske
Flakstad
Gildeskål
Grane
Hadsel
Hamarøy
Hattfjelldal
Hemnes
Herøy
Leirfjord
Lurøy
Lødingen
Meløy
Moskenes
Narvik
Nesna
Rana
Rødøy
Røst
Saltdal
Sortland
Steigen
Sømna
Sørfold
Tjeldsund
Træna
Tysfjord
Værøy
Vefsn
Vega
Vestvågøy
Vevelstad
Vågan
Øksnes
Norjan läänit | Norja
Käännös suomeksi
Leo Sievinen

Leo Sievinen tarkoittaa seuraavia kuvitteellisia hahmoja:
Leo Sievinen, kuvitteellinen hahmo Salatut elämät -sarjassa
Leo Sievinen, kuvitteellinen hahmo Salatut elämät -sarjassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Leo Sievinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Arthur Brown (muusikko)

| Arthur Brown |
| --- | --- |
 Arthur Brown elokuussa 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1942 (ikä 82) Whitby, Iso-Britannia
Muusikko
Taiteilijanimi:  The God of Hellfire
Aktiivisena:  1960-luvulta lähtien
Tyylilajit:  psykedeelinen rock, pop rock, soul, R&B
Yhtyeet:  The Crazy World of Arthur Brown, Kingdom Come
Levy-yhtiöt:  Track Record ja Polydor Records 
Aiheesta muualla
www.thegodofhellfire.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Arthur Wilton Brown (s. 24. kesäkuuta 1942 Whitby, Iso-Britannia) on brittiläinen rocklaulaja, joka tunnetaan teatraalisista esiintymisistään sekä asusteistaan, joihin lukeutuu esimerkiksi liekehtivä kypärä. Hän johtaa omaa The Crazy World of Arthur Brown -yhtyettään, jonka kappale ”Fire” nousi vuonna 1968 Britanniassa listaykköseksi ja Yhdysvalloissa kakkoseksi. 1970-luvun alussa hän oli tuolloin muutamia albumeja julkaisseen Kingdom Come -yhtyeen laulusolisti. Hän myös näytteli pappia vuonna 1975 ilmestyneessä Tommy-elokuvassa.
Brownista käytetään nimitystä ”The God of Hellfire”.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Liike

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Liike voi tarkoittaa seuraavia:
liike, fysiikan käsite
liike, vähittäiskaupan myymälä tai palveluyrityksen toimipiste
liike, esimerkiksi aatteen, puolueen tai joukkoliikkeen synonyymi.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Liike”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Llanero

1800-luvun llanero.
Llanero on erityisesti Venezuelan ja Kolumbian karjapaimenista käytetty kutsumanimi, joka tarkoittaa ”tasankojen miestä”. Nimi johdettiin Llanon tasangosta, joka sijaitsee maiden raja-alueilla. Alkuperäiset llanerot olivat espanjalaisten ja intiaanien ja afrikkalaisten jälkeläisiä ja heillä on oma kulttuurinsa, johon liittyi selvästi omaleimainen musiikki.
Venezuelan vapaussodassa llanerot puolustivat alkuun Espanjan kuningas Ferdinandin hallintoa, mutta Boyacán taisteluun 1819 mennessä he olivat siirtyneet vallankumouksellisten Simón Bolívarin ja José Antonio Páezin riveihin. Heillä oli sodan taisteluissa merkittävä rooli, sillä yleensä taistelun voitti se puoli, jolla oli llanerojen tuki.
Karja ja karjanajo kuuluvat erottamattomasti llaneroiden elämäntapaan. Llanon tasangolla käyskentelee 12 miljoonaa lehmää. Vuoden aikana llanerot ajavat karjaa pitkiä matkoja, sillä talvisin kostean kauden aikana he ajavat karjan tulvittuvalta tasangolta ylämaastoon ja kesäisin taas kohti alueita, joilla vedensaanti on turvattu. Llaneroilla on oma rodeota vastaava kilpailunsa coleo, jossa kilpaillaan karjan pakottamisesta maahan.
Ana Gomes

| Ana Gomes |
| --- | --- |
 Ana Gomes 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. helmikuuta 1954 (ikä 70) Lissabon, Portugali
Poliitikko
Puolue:  Sosialistinen puolue
Asema:  Euroopan parlamentin jäsen 2004–2019
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
anagomes.eu
Ana Maria Rosa Martins Gomes (s. 9. helmikuuta 1954 Lissabon, Portugali) on portugalilainen poliitikko ja diplomaatti. Gomes oli Euroopan parlamentin jäsen 2004–2019. Hänen puolueensa on Portugalin Sosialistinen puolue ja europarlamenttiryhmä sosialistien ja demokraattien ryhmä.
Tausta

Gomes syntyi Lissabonissa São Sebastião da Pedreirassa. Hän aloitti opiskelun Lissabonin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa vuonna 1972, kun autoritaarinen Estado Novo -järjestelmä lisäsi valtaansa yliopistossa reaktiona opiskelijoiden mielenosoituksiin. Gomes aktivoitui hallinnon vastaisessa opiskelijapolitiikassa ja liittyi maanalaiseen poliittiseen toimintaan.
Diplomaattinen ura

Gomes aloitti diplomaatinuransa vuonna 1980, jolloin hän tuli Portugalin ulkoasiainhallinnon EEC-jäsenyysneuvotteluja käyvälle osastolle. Hän palveli Portugalin YK-edustustoissa Genevessä ja New Yorkissa, suurlähetystöissä Tokiossa ja Lontoossa sekä Portugalin suurlähettiläänä Indonesiassa, jossa hän solmi uudelleen Portugalin suhteet Indonesiaan ja oli neuvottelemassa Portugalin entisen siirtokunnan Itä-Timorin itsenäisyydestä. Palvelus Indonesiassa ja Itä-Timorissa teki Gomesista tunnetun.
Poliittinen ura

Gomes toimi Euroopan parlamentin jäsenenä kolmen kautta, vuosina 2004–2019. Hänet valittiin parlamenttiin ensimmäisen kerran europarlamenttivaaleissa 2004 ja uudelleen vuosien 2009 ja 2014 europarlamenttivaaleissa. Hän oli ulkoasiainvaliokunnan jäsen vuosina 2004–2014, turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alivaliokunnan jäsen 2004–2019, ihmisoikeuksien alivaliokunnan jäsen 2009–2014 sekä kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan jäsen 2014–2019.
Portugalin presidentinvaalissa 2021 Gomes sai 13 prosenttia eli toiseksi eniten ääniä. Hän on eniten ääniä saanut nainen Portugalin presidentinvaaleissa.
Tunnustukset

Gomesille myönnetyt portugalilaiset kunniamerkit:
Henrik Purjehtijan ritarikunnan suurupseeri (18.3.1986)
Portugalin ansioritarikunnan komentaja (27.4.1993)
Kristuksen veljeskunnan suurristi (9.6.2000)
Ulkomaisia kunniamerkkejä:
Itä-Timorin ritarikunnan merkki (30.8.2009)
Gomes on saanut tunnustukseksi työstään useita ihmisoikeuspalkintoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ana Gomes Wikimedia Commonsissa
Ana Gomesin kotisivut
Ana Gomes Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Diplomaatti Ana Gomes Yhdysvaltain presidentin Ronald Reaganin ja Portugalin presidentin António Ramalho Eanesin takana. Kuva vuodelta 1985.
Lars Ulrik Mortensen

Lars Ulrik Mortensen (s. 1955 Tanska) on tanskalainen cembalisti ja kapellimestari.
Mortensen opiskeli Tanskan kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa Kööpenhaminassa cembalonsoittoa Karen Englundin ja kenraalibassoa Jesper Bøje Christensenin johdolla. Myöhemmin hän sai cembalonsoiton ja orkesterinjohdon opetusta Trevor Pinnockilta Lontoossa. Vuosina 1988–1990 Mortensen toimi cembalistina London Baroque -kokoonpanossa. Vuosina 1990–1993 hän oli jäsenenä yhtyeessä Collegium Musicum 90. Hän soitti myös Trio Veracinissa viulisti John Hollowayn ja sellisti David Watkinin kanssa. Vuonna 1999 Mortensen sai nimityksen periodisoitinyhtye Concerto Copenhagenin taiteelliseksi johtajaksi. Hän on johtanut kapellimestarina sekä oopperan että soittimellisen musiikin esityksiä.
Vuonna 1989 Mortensen levytti Kontrapunkt-levymerkille Johann Sebastian Bachin Goldberg-muunnelmat, mistä hänelle myönnettiin Diapason d'Or -palkinto. 1990-luvulla hän jatkoi menestyneiden levytysten tekemistä. Huomiota hän sai etenkin erinäisillä levytyksillään Bachin ja Dietrich Buxtehuden teoksista. Mortensen on levyttänyt muiden muassa Dacapo Recordsille, EMI:lle, Kontrapunktille, Archiv Produktionille, BIS:lle, Chandos Recordsille, CPO:lle, ECM:lle ja Naxokselle. Mortensenin laajaan ohjelmistoon on kuulunut muiden muassa Joseph Haydnin ja Wolfgang Amadeus Mozartin teosten lisäksi lähinnä barokkimusiikkia Bachin ja Buxtehuden ohella muiden muassa sellaisilta säveltäjiltä kuin Johann Jakob Frobergeriltä, Georg Friedrich Händeliltä, Antonio Vivaldilta, Francesco Geminianilta ja Jean-Marie Leclairilta. Vuonna 2000 Mortensen sai nimityksen Vuoden tanskalaiseksi muusikoksi kolmesta Buxtehuden cembalomusiikin CD-levystä. Samoista kolmesta levystä hänelle myönnettiin vuonna 2001 Cannesin klassinen palkinto. Vuonna 2003 Mortensen saavutti suuren menestyksen Tanskan kuninkaallisessa teatterissa johtamallaan esityksellä Mozartin oopperasta Figaron häät. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Euroopan unionin barokkiorkesterin taiteelliseksi johtajaksi, vaikkakin hän jatkoi työtään myös Concerto Copenhagenin kanssa. Vuonna 2007 Mortensen sai tanskalaisen korkeimman Léonie Sonning -musiikkipalkinnon.
Mortensen on esiintynyt usein laulaja Emma Kirkbyn säestäjänä. Hänen muiden yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet sellisti Jaap ter Linden ja luutisti Jakob Lindberg sekä Aloysia Assenbaum ja Ronald Brautigam.
Mortensen opetti vuosina 1996–1999 professorina cembalonsoittoa ja historiallisia esityskäytäntöjä Münchenin musiikki- ja teatterikorkeakoulussa. Hän on opettanut myös Salzburgin Mozarteumissa, Helsingin Sibelius-Akatemiassa ja New Yorkin Juilliard Schoolissa. Vuonna 2008 Mortensenista tehtiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen.
Anders Kyander

Anders Kyander (Andreas Georgii) (k. 1693) oli Rantasalmen kirkkoherra, rovasti ja valtiopäivämies.
Koulutus ja tulo Rantasalmelle

Andersin isä Georgius Andreae Kyander oli Ristiinan seurakunnan ensimmäinen kirkkoherra. Isä onnistui lähettämään kaksi poikaansa Tarton yliopistoon opiskelemaan, vaikka koulutus oli hyvin kallista. Andersista tuli ylioppilas Tartossa 21. kesäkuuta 1650 ja hänet mainitaan yliopiston respondenttina vuonna 1654.
Hän toimi tämän jälkeen Viipurin läänin läntisen jalkaväkirykmentin (Casp. Koskullin rykm.) rykmentinpastorina vuonna 1655 ja Viipurin ratsuväkirykmentin (Erik Krusen rykm.) rykmentinpastorina vuonna 1656. Vuodet rykmentinpastorina laskettiin yleisesti korvaavan moninkertaisesti palvelun rauhan aikana ja Kyander nimitettiin 1659 Rantasalmen kirkkoherran Anders Matthiaen rinnalle kirkkoherraksi. Nimitys ei ollut pitäjäläisten mieleen ja he kirjelmöivätkin asiasta piispalle painottaen samalla vanhan kirkkoherran sairaalloisuudestaan huolimatta hoitaneen työnsä hyvin.
Työ Rantasalmella

Kyander omisti Rantasalmella talon Kolkonjärven kylässä. Palkkansa kirkkoherra sai pitäjäläisiltä muun muassa viljana ja niinpä katovuosina 1667–1669 talonpojat vitkastelivat kirkkoherran saatavien maksuissa. Tällöin lautamiehet määrättiin auttamaan rovastia saatavien keruussa. Hänellä oli myös myöhemmin vaikeuksia palkkasaatavien keruussa. Vuoden 1688 käräjillä Kyander kuulutti: ”Vaikka aika oli raskas ja Jumala rankaisi maata katovuodella, niin oli hänen elätettävä omaisensa ja ostettava ravinto rahalla.”
Kirkkoherran työhön kuului kirkollisten asioiden lisäksi runsaasti maallisia tehtäviä. Syyskäräjillä 1667 Kyander valitti, etteivät pitäjäläiset tulleet pitäjänkokouksiin kuulutuksista huolimatta, ja sai aikaan kolmen markan uhkasakon laiminlyöjille. Samalla kertaa kuulutettiin seuraava kokous joulukuun 7. päiväksi 1667. Mies jokaisesta talosta kutsuttiin silloin kirkkoon päättämään piispan määräämästä penkkijaosta.
Kokous penkkijärjestyksestä ei ilmeisesti ollut onnistunut, sillä jo kaksi vuotta myöhemmin 1669 Anders Ramin rouva Margareta Gyllenlood ja rouva Klickin rouvan palvelija Lars Pentinpoika joutuivat käsirysyyn paikoista. Kun asioita myöhemmin selvitettiin, kävi ilmi, että Gyllenlood oli aiemmin kysynyt Kyanderilta mihin saisi istua. Kirkkoherra oli luvannut minkä tahansa mieluisan paikan. Kun sitten Gyllenlood otti rouva Klickin paikan, töni syrjäytetyn vallasnaisen palvelija Lars Pentinpoika rouvaa, joka puolestaan sivalsi palvelijaa korville. Toisen pääsiäispäivän kirkkorauha rikkoontui, kirkko tyhjennettiin ja palvelus siirrettiin toimitettavaksi pitäjäntupaan. Savon pitäjistä juuri Rantasalmella oli useimmin riitaa kirkon istumajärjestyksestä.
Palkkasaataviensa ohella kirkkoherra yritti vaurastua myös muuten. Asuinpaikkansa Kolkonjärven pohjoispäästä Kyander osti ratsumestari Sölfwerarmilta myllyn. Koska kuitenkin Kolkontaipale oli ratsutalo, piti sen varustaa sotilas asepalvelukseen. 1680-luvulla talon sotilas kuoli  ja niin oli varustettava uusi mies. Sama ilmenee vuonna 1659, kun Hannes Taskinen velkoi Kyanderilta Puolan sodassa kaatuneen poikansa palkkasaatavia 42½ taaleria. Rovastikin kasvatti hevosia. Kun hän vuonna 1684 sattui ostamaan Klas Hannunpojalta sairaan hevosen, se tartutti kirkkoherran muut eläimet ja aiheutti peräti kahdeksan juhdan kuoleman.
Kyander edusti papistoa Tukholman valtiopäivillä 1672. Rovastin arvon hän sai 1679.
Kirjallinen toiminta

Anders Kyander julkaisi painettuna useita tekstejä:
”Sorge-tankar öfwer the : högtbedröfwelige och oförmodeliga tijdender, om herr Carol Gustafs wår allernådigaste konungz ... dödelige hädanfärd...” (Turku 1660) (kuningas Kaarle X Kustaan muistoksi)
"Hans höggrefl. excell:zies Rijks Drotzens wälbetrodde befalningsman öfwer Brahelinna och des lähn... Her Hans Bomgårdh... (hautajaisruno ilman painopaikkaa, 1660) (drotsi ja linnanvouti Hans Bomgårdin muistoksi)
”Een kårt och eenfaldigh : predikan om alla trogna Gudz barns eviga uthkårelse och nådewahl...” (saarna Viipurin tuomiokirkossa 1662 pidetyssä pappiskokouksessa, painettu Turussa 1663)
”Menniskiones älendighetz betrachtande...” (hautajaisruno Viipurin provianttimestarin Jacob Matsson Östermanin muistoksi, painettu Turussa 1664)
Lisäksi Kyanderin Tarton-vuosilta on säilynyt runsaasti latinankielisiä runoja, joista tunnetuin on hautajaisruno Epicedium vuodelta 1652.
Perhe

Kyander oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen vaimo oli Emerentia Klöfverskjöld, Viipurin linnanpäällikön Aron Johaninpoika Klöfverskjöldin tytär. Heidän lapsensa olivat:
Aron, Rantasalmen kirkkoherran apulainen
Agneta, jonka puoliso Sulkavan kirkkoherra Anders Molander
Anna, jonka puoliso rykmentinpastori Erik Fabrelius
Helena, jonka puoliso 1 Rantasalmen kappalainen Israel Villander  ja puoliso 2 luutnantti Karl Gustaf Svärdfelt
Emerentia, jonka puoliso Viipurin ratsuväkirykmentin saarnaaja Josef Björnburger
Kyanderin toinen vaimo oli Helena Rundeel, Savonlinnan komendantin Anders Rundeelin tytär. Heidän lapsensa:
Kristiina, jonka puoliso Rantasalmen kappalainen Jakob Hallitius
Anders, kappalainen
Maria Elisabet, jonka puoliso Kiteen kirkkoherra Henrik Winter
Karl Göran
Johan, lääninrovasti
Anzoátegui

| Anzoátegui Estado Anzoátegui |
| --- | --- |
 Puerto La Cruz
 Lippu
 Osavaltion sijainti Venezuelassa
Perustettu:  1909
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Barcelona
 – Kuvernööri:  Aristóbulo Istúriz
Pinta-ala:  43 300 km² (6.)
Väkiluku (2007):  1 477 900 (8.)
Symbolit:  
 – Osavaltion puu:  Cereipo tai Guatamare (Myrospermum fructescens)
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  VE-B
 
Osavaltion internetsivut
Anzoátegui on Venezuelan osavaltio.  Vuonna 2011 siellä oli 1,47 miljoonaa asukasta. Osavaltion pääkaupunki on Barcelona. Anzoátegui sijaitsee lähes kokonaan rannikon tasankoalueella. Karjankasvatus on ollut kauan tärkeä elinkeino, ja 1930-luvulla Anzoáteguista löytyi myös öljyä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anzoátegui Wikimedia Commonsissa
Venezuelan osavaltiot
Amazonas
Anzoátegui
Apure
Aragua
Barinas
Bolívar
Carabobo
Cojedes
Delta Amacuro
Falcón
Guárico
Lara
Liittovaltiollinen alue
Mérida
Miranda
Monagas
Nueva Esparta
Portuguesa
Pääkaupunkialue
Sucre
Táchira
Trujillo
Yaracuy
Vargas
Zulia
Ana Johnsson

| Anna Lovisa Johnsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. lokakuuta 1977 (ikä 47)
Ammatti:  Laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Ana Johnsson
Aktiivisena:  2002–2012 (tauolla)
Tyylilajit:  poprock, alternative rock
Levy-yhtiöt:  Bonnier Amigo Music Group   Avex JP   Sony Music (entinen)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ana Johnsson (s. 4. lokakuuta 1977, Göteborg) on ruotsalainen laulaja, jonka tunnetuin kappale on hänen läpimurtohittinsä, elokuvan Spider-Man 2 – Hämähäkkimies 2 tunnuskappale "We Are". Johnsson aloitti uransa Ruotsin Popstars -kilpailun voittaneessa Excellence-tyttöbändissä, mutta lähti yhtyeestä ensimmäisenä. Hän on saanut Ruotsissa Vuoden tulokas 2004 -palkinnon. Johnssonin toinen hittikappale on "Don't Cry for Pain". Vuonna 2006 hän levytti kappaleen "Fate" suomalaisen Bleak-yhtyeen kanssa Jadesoturi-elokuvaan.