stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kemia
Perusteita > Reaktiot

Aineiden muuttumista toisiksi aineiksi sanotaan kemiassa reaktioksi. Olomuodon vaihtumista ei pidetä kemiallisena reaktiona vaan fysikaalisena prosessina, koska siinä ei synny uusia sidoksia. Reaktiota voidaan nopeuttaa lisäämällä reagoivia aineita, nostamalla lämpötilaa, sekoittamalla, hienontamalla lähtöaineita (kasvattamalla reaktiopinta-alaa) tai käyttämällä sopivaa katalyyttiä. Reaktiossa joko sitoutuu tai vapautuu energiaa. Reaktion tapahtuminen voidaan havaita kaasun vapautumisena, lämpötilan muutoksena, liuoksen värin muuttumisena tai sakan muodostumisena.
Perusteita > Nimeäminen

Kemian alkuaikoina yhdisteitä ei nimetty minkään järjestelmän mukaan. Siksi vieläkin puhutaan triviaalinimin ilokaasusta tai muurahaishaposta, kun tarkoitetaan dityppimonoksidia tai metaanihappoa. Systemaattisen nimeämisen tavoitteena on, että jokainen yhdiste voidaan nimetä yksikäsitteisesti ja että jokaisesta nimestä selviää, miten yhdisteen atomit ovat järjestyneet. Systemaattisen nimistön pohjana ovat kemian järjestö IUPAC:n suositukset.
Mutkikkaiden yhdisteiden systemaattiset nimet ovat pitkiä, jota paitsi monet niistä sulkumerkkeineen ja numeroineen soveltuvatkin vain painettuun tekstiin mutta tuskin puhekieleen. Sen vuoksi uusillekin yhdisteille keksitään myös triviaalinimiä. Esimerkiksi ibuprofeeni, englanniksi ibuprofen, on saanut nimensä osiensa mukaan isobutyylistä (ibu), propaanihaposta (pro) ja fenyylistä (fen). Sen systemaattinen nimi on 2-(p-isobutyylifenyyli)propaanihappo.
Kemia tieteenalana

Kemian lähimmät tieteenalat ovat fysiikka ja biologia. Kemian rajoja ja muita kemiaan liittyviä filosofisia kysymyksiä tutkii kemian filosofia. Kemiaan liittyy läheisesti insinööritieteen ala kemiantekniikka. Kemia jaetaan yleensä viiteen alaan, joiden väliset rajat ovat väljät:
Orgaaninen kemia tutkii orgaanisia yhdisteitä eli lähes kaikkia hiilen yhdisteitä. Tällä hetkellä tunnetaan yli 40 miljoonaa yhdistettä, joista suurin osa on orgaanisia.
Epäorgaaninen kemia tutkii epäorgaanisia yhdisteitä, kuten suoloja, metalleja, metallikomplekseja sekä monia happoja ja emäksiä. Orgaaninen ja epäorgaaninen kemia yhdistyvät organometalliyhdisteiden tutkimuksessa.
Fysikaalinen kemia toimii kemian ja fysiikan rajalla. Se tutkii muun muassa kemian teoreettista perustaa, spektroskooppisia menetelmiä sekä reaktioiden nopeuksia ja syntyehtoja.
Analyyttinen kemia tutkii aineiden koostumuksia ja menetelmiä niiden määrittämiseksi.
Biokemia tutkii eliöissä havaittavia kemiallisia yhdisteitä ja reaktioita.
Muita, pienempiä aloja ovat lääkekemia, fytokemia, ympäristökemia, materiaalikemia, polymeerejä tutkiva polymeerikemia, öljyjä tutkiva petrokemia sekä radioaktiivisia aineita tutkiva radiokemia. Kemiallisia menetelmiä hyödyntää myös molekyylilääketiede.
Kemia tieteenalana > Opiskelu Suomessa

Suomessa kemiaa voi opiskella pääaineenaan Helsingin, Itä-Suomen, Jyväskylän, Kuopion, Oulun ja Turun yliopistoissa, Tampereen teknillisessä yliopistossa, Aalto-yliopiston kemian tekniikan korkeakoulussa sekä Åbo Akademissa. Valmistuneiden yleisimpiä ammattinimikkeitä työelämässä ovat tutkija, tohtorikoulutettava, lehtori ja tuntiopettaja. Työpaikat ovat tavallisimmin yrityksissä, kunnissa ja yliopistoissa.
Kemiaa opetetaan myös kemian tekniikan opetusta antavissa teknillisissä yliopistoissa: Aalto-yliopiston teknillinen korkeakoulu, Oulun yliopisto, Åbo Akademi ja Lappeenrannan teknillinen yliopisto. Kemiantekniikkaa voi opiskella myös joissakin ammattikorkeakouluissa ja ammattikouluissa.
Varsinaisen kemian ja kemiantekniikan lisäksi kemia on keskeinen osa muitakin aloja, kuten puunjalostustekniikkaa, painatustekniikkaa, materiaalitekniikkaa ja metallurgiaa, sekä kiinteän aineen fysiikkaa.
Peruskoulun ensimmäisillä luokilla (1–6) kemiaa opetetaan osana ympäristöoppia. Luokilla 7–9 kemiaa opetetaan omana oppiaineenaan. Lukiossa on yksi kaikille pakollinen sekä neljä valtakunnallista syventävää kurssia.
Kirjallisuutta

Ball, Philip: Kemian eturintamassa: Matka molekyylien maailmaan.  ((Designing the molecular world: Chemistry at the Frontier, 1994). Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra Cognita, 1997.  ISBN 952-5202-07-0
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kemia Wikimedia Commonsissa
Wikikirjastossa on aihe: Yleinen kemia
Lisää luettavaa aiheesta Kirjallisuutta kemiasta on Wikiaineistossa
Kemian etäopiskeluympäristö – Opetus.tv
Chemistry – Khan Academy (englanniksi)
Organic chemistry – Khan Academy (englanniksi)
Keith Thurman

| Keith Thurman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. marraskuuta 1988 Clearwater Florida Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Nyrkkeilijä
Lempinimi:  One Time
Pituus:  171  cm
Paino:  66 kg
Painoluokka:  välisarja
Kätisyys:  oikeakätinen, eli nyrkkeilytermein orthodox
Ammattilaistilastot
Ottelut:  33
Voitot:  31
– tyrmäysvoitot:  23
Tappiot:  1
Ei tuomiota/ mitätöity:  1
Keith Thurman (s. 23. marraskuuta 1988 Clearwater, Florida Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen välisarjan nyrkkeilijä ja hallitseva WBA- ja WBC-liittojen maailmanmestari.
Ammattinyrkkeilyura

Thurman siirtyi ammattinyrkkeilijäksi vuonna 2007. Uransa alkuvuodet Thurman otteli tuntemattomampia nyrkkeilijöitä vastaan voittaen vuonna 2012 pienen NABO liiton mestaruuden voittamalla Carlos Quintanan neljännen erän teknisellä tyrmäyksellä. Thurman voitti välisarjan WBA-liiton mestaruuden vuonna 2013 tyrmäämällä Diego Gabriel Chavesin kymmenennessä erässä. Vuonna 2017 Thurmanista tuli myös WBC-liiton mestari hänen voitettuaan vöidenyhdistämisottelussa Danny Garcian.
Aiheesta muualla

ammattinyrkkeilyottelut boxrec.comissa
| --- | --- |
Edeltäjä: Marcos Maidana: Nyrkkeilyn välisarjan WBA liiton mestari 2016 -   
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Danny Garcia | Nyrkkeilyn välisarjan WBC liiton mestari 2017 | Seuraaja: Shawn Porter |
Ruokailuväline

Ruokailuvälineitä
Ruokailuväline (myös aterin) on käsillä käytettävä työkalu, jonka pääasiallinen käyttötarkoitus on ruoan paloittelu tai syöminen. Valmistusmateriaalina on usein ruostumaton teräs, mutta välillä muovi; tosin varsinkin historiallisesti aterimia on tehty myös puusta ja hopeasta. Nykyään länsimaissa eniten käytetyt ruokailuvälineet ovat haarukka, veitsi ja lusikka, mutta ruokailuvälineinä voidaan käyttää esimerkiksi myös syömäpuikkoja. Syömäpuikkoja käytetään eniten Aasiassa.
Käyttötavat

Eri aterimia käytetään erilaisten ruokien syömiseen. Lusikoita käytetään nykyisin yleensä keittojen ja muiden nestemäisten ruokien syömiseen, kun taas haarukoita ja syömäpuikkoja käytetään kiinteämpien ruokalajien syömiseen. Syömäpuikkoja käytetään kahden puikon pihtiotteella. Veitsi on tarkoitettu ruoan paloitteluun, ja sitä käytetään yleensä haarukan kanssa. Ennen kun haarukoita alettiin yleisesti käyttää ruokailuun, veitsen kanssa käytettiin kättä.
Valmistusmateriaalit

Useimmiten ruokailuvälineet valmistetaan ruostumattomasta teräksestä tai muovista. Historiallisesti ruokailuvälineet on valmistettu hopeasta ja puusta. Ennen ruostumattoman teräksen keksimistä hopeaa käytettiin metalliaterimissa sen suhteellisen lievän maun takia, sillä monissa muissa metalleissa, kuten kuparissa, on voimakkaampi maku. Nykyään suurin osa länsimaisista ruokailuvälineistä tehdään ruostumattomasta teräksestä, jossa makua ei ole lainkaan. Kulta on toinen mauton metalli, mutta sen korkean hinnan vuoksi kulta-aterimilla ovat syöneet suurimmaksi osaksi vain kuninkaalliset. Hopeisia aterimia käytetään vieläkin, mutta käyttö keskittyy lähinnä erityistilaisuuksiin.
Kertakäyttöiset ruokailuvälineet, joita käytetään esimerkiksi pikaruokaravintoloissa tai lentokoneissa, voidaan kuitenkin valmistaa myös muovista, jolloin säästetään valmistuskustannuksissa. Muovin aiheuttamat ympäristöongelmat johtivat siihen, että Euroopan unioni vuonna 2018 kielsi monet muoviset välineet, kuten pillit ja aterimet. Kertakäyttöaterimia voidaan valmistaa muovin lisäksi puusta.
Historia

Vanhimmaksi aterimeksi arvellaan veistä. Alkuperä voidaan johtaa kivikaudelle, jolta on löydetty teräväreunaisia työkaluja. Syömäpuikkojen keksimisen oletetaan ajoittuvan aikaan 5 500 vuotta eaa. Kaksiteräisistä veitsistä luovuttiin keskiajalla. Lusikat muuttuivat kolmionmallisista pyöreäpesäisiksi 1700-luvulla. Ruostumattoman teräksen keksiminen 1913 johti siihen, että kiiltävistä ja kestävistä metallisista aterimista tuli halpoja, kun sitä ennen käytetty metalli oli ollut muiden muassa hopea.
Syömäpuikot ovat yleinen ruokailuväline Kiinassa, Taiwanissa, Japanissa, Koreassa ja Vietnamissa.
Kauppaseuran talo (1957–)

| Kauppaseuran talo |
| --- | --- |
 Rakennuksen pääjulkisivu Laukontorilla.
Osoite:  Laukontori 4 Aleksis Kiven katu 15 Kirkkokatu 10
Sijainti:  Nalkala, Tampere
Koordinaatit:  61°29′45″N, 23°45′39″E
Rakennustyyppi:  asuin- ja liikerakennus
Valmistumisvuosi:  1957
Suunnittelija:  Jaakko Tähtinen
Urakoitsija:  Rakennusliike Niilo Ahti Oy 
Omistaja:  Kauppaseuran kiinteistö Oy 
Käyttäjä:  Tampereen Kauppaseura
Tyylisuunta:  modernistinen arkkitehtuuri
Julkisivumateriaali:  rappaus 
Kerrosluku:  7
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kauppaseuran talo on arkkitehti Jaakko Tähtisen suunnittelema rakennus, joka sijaitsee Tampereen keskustassa Laukontorin laidalla. Vuonna 1957 valmistuneessa talossa on asuntoja, ravintola- ja liikehuoneistoja sekä Tampereen Kauppaseuran toimitilat. Rakennus on olennainen osa Ratinan suvannon kaupunkimaisemaa.
Kauppaseuran talo on torin puolelta seitsenkerroksinen, Aleksis Kiven kadun puolelta viisikerroksinen ja Kirkkokadun puolelta kaksikerroksinen. Tyyliltään kokonaisuus edustaa jälleenrakennuskauden niukkaeleistä modernismia. Ulkoasu on melko neutraali ja arkinen. Laukontorin puoleista pääjulkisivua rytmittävät erkkerit ja parvekkeet.
Nykyisen rakennuksen tieltä purettiin August Krookin suunnittelema jugendtyylinen Kauppaseuran talo, joka oli peräisin vuodelta 1905.
Antti Isotalo

| Antti Isotalo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. elokuuta 1831 Alahärmä
Kuollut: 8. elokuuta 1911 (79 vuotta) Alahärmä
Asuinpaikka:  Alahärmä
Muut tiedot
Muut nimet:  Isoo-Antti, Härmän häjy
Organisaatio:  Etelä-Pohjanmaan puukkojunkkarit
Rangaistus:  kuolemanrangaistus (kumottiin) 12 vuotta pakkotyötä
Antti Heikinpoika Isotalo eli Isoo-Antti (24. elokuuta 1831 Alahärmä – 8. elokuuta 1911 Alahärmä) oli härmäläinen maanviljelijä ja puukkojunkkari, joka syntyi Alahärmässä, Hanhimäen kylässä. Yhdessä Antti Rannanjärven kanssa hän johti Isoo-joukko-nimistä puukkojunkkarijoukkoa vuosina 1856–1867. Häntä on usein pidetty koko Härmän seudun puukkojunkkareiden kiistattomana johtajana, joka oli todennäköisesti aikansa tunnetuin eteläpohjalainen.
Kuvassa oikealla Antti Isotalo, vasemmalla Antti Rannanjärvi. Kuva: Julia Widgrén. Kuva on vuodelta 1869.
Isotalo oli jo eläessään legendaarisia rosvopäälliköitä, jotka olivat laajalti tunnettuja Härmän ulkopuolella.
Elämä

Antti Isotalo syntyi ja varttui Alahärmän Hanhimäen kylässä. Hänen isänsä oli Hanhimäen Heikki ja isoisänsä Jungarin Erkki. Asuinpaikkaan viittaavan Isotalo-lisänimen Antti sai 1850-luvun alussa ostettuaan eräältä sukulaiseltaan osan Isotalon maakirjatalosta.
Antti Isotalo oli luonteeltaan levoton. Hänen harrastuksiinsa kuului muun muassa hevosurheilu. Hän oli etevä kauppamies ja oli markkinoilla kuin kotonaan. Hänen ei tarvinnut kerätä joukkoa ympärilleen, vaan ihmisten kerrotaan kokoontuneen hänen ympärilleen omasta tahdostaan. Hän oli myös peloton ja hurja tappelija. Suuren kokonsa vuoksi häntä pyydettiin usein valvomaan järjestystä erilaisiin juhlatilaisuuksiin. Kokonsa ja voimiensa vuoksi hän pärjäsi tappeluissa ilman puukkoakin, ja hänen sanotaan olleen voimakas mies vielä lähes 80-vuotiaana vanhuksenakin.
Isotalo oli syytettynä tappojutussa vuonna 1858, mutta vapautettiin täyden näytön puuttuessa. Uusien todistajien lausuntojen perusteella kihlakunnanoikeus kuitenkin tuomitsi Isontalon yksitoista vuotta myöhemmin 1869 teon johdosta kuolemanrangaistukseen mestaamalla. Hovioikeuden ja senaatin käsittelyn jälkeen rangaistus muuttui 12 vuodeksi pakkotyötä Hämeenlinnan kuritushuoneessa. Isotalon kerrotaan kiistäneen syyllisyytensä lopun ikänsä, mutta hän piti silti tuomiotaan ansaittuna. Vankilassa hän käyttäytyi hyvin. Rikoksistaan ja pelottavasta maineestaan huolimatta hänestä tuli kotipaikkakunnallaan arvostettu henkilö. Hän oli muun muassa perustamassa kansakoulua ja nuorisoseuraa. Vanhemmalla iällä hän paransi tapansa ja joidenkin lähteiden mukaan kääntyi myös uskoon.
Isotalo oli kolmesti naimisissa. Myös hänen poikansa Juho osallistui nuorempana häjyilyyn mutta lopetti sen vartuttuaan. Juho kuoli puukkoon vuonna 1908 ja vanha Isoo-Antti suunnitteli kostoa, mutta tekijä pakeni Amerikkaan. Viimeisinä vuosinaan Isotalo opasti Juhon poikaa Anttia tilan isännyydessä ja osallistui työntekoon loppuun asti. Hän kuoli heinänteon aikaan 8. elokuuta 1911 muutamaa viikkoa vaille 80-vuotiaana.
Elämä > Käräjillä

1855: todettiin syylliseksi puukolla suoritettuun pahoinpitelyyn
1856: tuomittiin sakkoihin laittomasta viinanmyynnistä ja sapatin rikkomisesta
1858: vapautettu vastuusta Matti Tönkän puukotusjutussa, sakkoja aiheettomasta puukonkannosta
1862: sai 38 paria raippoja sekä julkisen kirkkorangaistuksen taskuvarkaudesta
1864: syytettiin luvattomasta viinanpoltosta
1869: tuomittu juopumuksesta käräjäpaikalla, puukon esille ottamisesta, murtovarkaudesta, varkaudesta, väärennysrikoksesta ja tuhopoltosta.
1869: edelleen uusien todisteiden perusteella sai kihlakunnanoikeudessa kuolemantuomion aiemmasta vuoden 1858 puukotustaposta: haki ja sai armahduksen senaatilta 1870, mutta tuomittiin sakkoihin, raipparangaistukseen, kunnianmenetykseen sekä kuritushuoneeseen 12 vuodeksi.
1882: vapautui vankilasta.
1883: pahoinpiteli miehen mutta selvisi sakoilla.
Aiheesta muualla

Antti Isotalo (Arkistoitu – Internet Archive). puukkosivut.net
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Yle  Biografiasampo
Konstantinopolin piiritys (717)

Konstantinopolin piiritys vuonna 717 oli umaijadien yritys valloittaa Bysantin pääkaupunki Konstantinopoli. Bysanttilaiset käyttivät onnistuneesti hyväkseen kreikkalaista tulta. Arabiarmeijat olivat yrittäneet Konstantinopolin valtausta ensimmäisen kerran vuosina 674–678.
DTEK

| DTEK ДТЕК |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  6.7.2005
Toimitusjohtaja:  Maksym Timtšenko
Kotipaikka:  Ukraina
Toimiala:  kaivos- ja energiateollisuus
Henkilöstö:  noin 140 000
Emoyhtiö:  System Capital Management (SCM)
Tytäryhtiöt:  useita
Omistaja:  System Capital Management
Kotisivu:  www.dtek.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
DTEK (ukr. ДТЕК) on ukrainalainen, holdingyhtiömuotoinen hiilikaivos- ja energiakonserni. Forbes listasi sen vuonna 2012 liikevaihdoltaan Ukrainan toiseksi suurimmaksi yritykseksi. Yrityksen pääomistaja on oligarkki Rinat Ah’metov yhtiönsä System Capital Managementin välityksellälähde?.
Aiheesta muualla

Company Overview of DTEK B.V businessweek.com. Viitattu 24.8.2014. (englanniksi)
Megiddon taistelu (1918)

Megiddon taistelu käytiin ensimmäisessä maailmansodassa 19.–21. syyskuuta 1918. Brittikenraali Edmund Allenbyn johtamien liittoutuneiden voitto taistelussa oli merkittävä askel Palestiinan valloituksessa.
Allenbyn joukot tekivät suurhyökkäyksen Jisreelin tasangolle lännestä Carmelin harjanteen kautta. Liittoutuneet voittivat taistelussa turkkilais-saksalaiset joukot lähes täysin. Jo ennen taistelua britit olivat katkaisseet niiden huoltoreitin ja horjuttaneet niiden taistelumoraalia valehyökkäyksillä. Saarrostushyökkäys tuhosi Turkin 7. armeijan ja sai 8. armeijan vetäytymään itään ja 4. armeijan pohjoiseen kohti Damaskosta. Lokakuun alussa Damaskos, Beirut ja Aleppo vallattiin ja britit saivat 20 000 turkkilaista sotavankia. Kun Allenbystä tehtiin myöhemmin varakreivi, hän otti tästä taistelusta oman nimensä. Allenbystä tuli näin Megiddon ensimmäinen varakreivi Allenby.
Käännös suomeksi
Luettelo Suomen vesivoimalaitoksista

Harjavallan vesivoimalaitos alajuoksulta kuvattuna.
Vesivoimalaitokset eli vesivoimalat tuottivat aluksi mekaanista energiaa teollisuuden tarpeisiin. Sähkölaitteiden yleistyessä muun muassa sähkömoottoreiden myötä 1900-luvun alussa vesivoiman tuotanto muuttui mekaanisen energian tuotannosta sähköenergian tuotannoksi.
Suomen ensimmäinen sähköä tuottava vesisähkövoimalaitos otettiin käyttöön 22. syyskuuta 1891 Tampereella. Imatrankosken vesivoimalaitos otettiin käyttöön vuonna 1928. Se oli 178 megawatin tehollaan vuoteen 2011 asti Suomen suurin, mutta Kemijoessa sijaitseva Petäjäskoski ohitti sen vuoden 2011 tehonnostossa 182 MW:n teholla. Imatrankosken 3. koneiston tehonnoston jälkeen vuonna 2014 siitä tuli 185 MW:n tehollaan jälleen Suomen suurin vesivoimalaitos.
Suomessa vesivoimalaitoksia on noin 250 kappaletta. Yli 10 MW:n laitoksia näistä on noin 60.
Luettelo vesivoimalaitoksista Suomessa

Voimalaitosten tehot ovat ensisijaisesti peräisin Energiaviraston ylläpitämästä Suomen virallisesta voimalaitosrekisteristä, toissijaisesti muista lähteistä. Tehoarvo on nimellinen maksimiteho.
Luettelo vesivoimalaitoksista Suomessa > Suuret voimalaitokset (yli 100 MW)

| Voimalaitos | Teho (MW) | Vuosienergia (GWh/a) | Putouskorkeus (m) | Joki/vesistö | Kunta | Rakennusvuosi | Perustaja/omistaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Imatra | 192 | 1 000 | 25,0 | Vuoksi | Imatra | 1929 | Imatran Voima/Fortum |
| Petäjäskoski | 182 | 687 | 23 | Kemijoki | Rovaniemi | 1957 | Kemijoki Oy |
| Pirttikoski | 152 | 581 | 26,0 | Kemijoki | Rovaniemi | 1959 | Kemijoki Oy |
| Pyhäkoski | 146 | 555 | 32,3 | Oulujoki | Muhos | 1951 | Imatran Voima/Fortum |
| Seitakorva | 144 | 511 | 24,0–17,0 | Kemijoki | Kemijärvi | 1963 | Kemijoki Oy |
| Taivalkoski | 133 | 541 | 20,0 | Kemijoki | Keminmaa | 1976 | Kemijoki Oy |
| Ossauskoski | 124 | 501 | 15,5 | Kemijoki | Tervola | 1966 | Kemijoki Oy |
| Isohaara | 106 | 310 | 12,0 | Kemijoki | Keminmaa | 1949 | PVO-Vesivoima Oy (Pohjolan Voima) |
| Harjavalta | 105 | 430 | 26,4 | Kokemäenjoki | Nakkila | 1939 | Länsi-Suomen Voima |
| Valajaskoski | 101 | 365 | 11,5 | Kemijoki | Rovaniemi | 1960 | Kemijoki Oy |
Luettelo vesivoimalaitoksista Suomessa > Suurehkot voimalaitokset (60–100 MW)

| Voimalaitos | Teho (MW) | Vuosienergia (GWh/a) | Putouskorkeus (m) | Joki/vesistö | Kunta | Rakennusvuosi | Perustaja/omistaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vanttauskoski | 95 | 448 | 22,0 | Kemijoki | Rovaniemi | 1970 | Kemijoki Oy |
| Nuojua | 85 | 355 | 22,0 | Oulujoki | Vaala | 1955 | Oulujoki/Fortum |
| Pamilo | 85 | 265 | 49,4 | Koitajoki/Vuoksi | Joensuu | 1955 | Pamilo Oy (Vattenfall) |
| Melo | 70 | 200 | 19,5 | Kokemäenjoki | Nokia | 1971 | PVO-Vesivoima Oy (Pohjolan Voima) |
| Tainionkoski | 66 | 330 | 7,8 | Vuoksi | Imatra | 1949 | Imatran Voima/Fortum |
| Raasakka | 60 | 230 | 21,0 | Iijoki | Ii | 1970 | PVO-Vesivoima |
Luettelo vesivoimalaitoksista Suomessa > Keskikokoiset voimalaitokset (20–60 MW)

| Voimalaitos | Teho (MW) | Vuosienergia (GWh/a) | Putouskorkeus (m) | Joki/vesistö | Kunta | Rakennusvuosi | Perustaja/omistaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Utanen | 58 | 255 | 15,7 | Oulujoki | Utajärvi | 1957 | Oulujoki/Fortum |
| Jylhämä | 55 | 200 | 14,0–11,0 | Oulujoki | Vaala | 1951 | Oulujoki/Fortum |
| Pälli | 51 | 240 | 13,9 | Oulujoki | Muhos | 1954 | Oulujoki/Fortum |
| Montta | 47 | 195 | 12,2 | Oulujoki | Muhos | 1957 | Oulujoki/Fortum |
| Kolsi | 45 | 173 | 12,5 | Kokemäenjoki | Kokemäki | 1945 | Kolsin Vesivoimantuotanto |
| Aittokoski | 45 | 125 | 28,8 | Emäjoki/Oulujoki | Suomussalmi | 1960 | Oulujoki/Fortum |
| Merikoski | 42 | 289 | 11,0 | Oulujoki | Oulu | 1954 | Oulun Energia |
| Pahkakoski | 42 | 180 | 20,5 | Iijoki | Ii | 1961 | PVO-Vesivoima Oy (Pohjolan Voima) |
| Maalismaa | 39 | 180 | 18,3 | Iijoki | Oulu | 1967 | PVO-Vesivoima Oy (Pohjolan Voima) |
| Kierikki | 38 | 160 | 18,2 | Iijoki | Oulu | 1965 | PVO-Vesivoima |
| Seitenoikea | 38 | 125 | 15,6 | Emäjoki/Oulujoki | Ristijärvi | 1961 | Oulujoki/Fortum |
| Porttipahta | 35 | 100 | 30 | Kitinen | Sodankylä | 1981 | Kemijoki Oy |
| Voikkaa | 33 | 178 | 8,6 | Kymijoki | Kouvola | 1929 | /UPM-Kymmene |
| Haapakoski | 33 | 130 | 16,0 | Iijoki | Oulu | 1963 | PVO-Vesivoima |
| Kaltimo | 32 | 135 | 10,0 | Pielisjoki/Vuoksi | Joensuu | 1958 | Kaukas/UPM-Kymmene |
| Kuusankoski | 30 | 180 | 9,2 | Kymijoki | Kouvola | 1945 | /UPM-Kymmene |
| Mankala | 30 | 130 | 8,1 | Kymijoki | Iitti | 1950 | Mankala Oy Ab (Helen) |
| Myllykoski | 29 | 150 | 7 | Kymijoki | Kouvola | 1929 | Voimapato |
| Kurkiaska | 27 | 83 | 12,5 | Kitinen | Sodankylä | 1992 | Kemijoki Oy |
| Jumisko | 26 | 90 | 96,0 | Askanjoki/Kemijoki | Kemijärvi | 1954 | PVO-Vesivoima |
| Kokkosniva | 25 | 79 | 11,5 | Kitinen | Pelkosenniemi | 1990 | Kemijoki Oy |
| Ahvenkoski | 24 | 110 | 11,3 | Kymijoki | Pyhtää | 1933 | E-G/Mankala |
| Leppikoski | 24 | 75 | 11,1–13,3 | Kiehimänjoki/Oulujoki | Paltamo | 1963 | Oulujoki/Fortum |
| Koivukoski III | 24 | 73 | 15-17 | Kajaaninjoki | Kajaani | 1995 | Kainuun Voima Oy |
| Kuurna | 21 | 115 | 6,9 | Pielisjoki/Vuoksi | Kontiolahti | 1971 | Kuurnan Voima Oy/PKS |
| Vajukoski | 21 | 69 | 16 | Kitinen | Sodankylä | 1984 | Kemijoki Oy |
| Anjalankoski | 20 | 130 | 9,7 | Kymijoki | Kouvola | 1983 | Kemijoki Oy |
Luettelo vesivoimalaitoksista Suomessa > Pienehköt voimalaitokset (10–20 MW)

| Voimalaitos | Teho (MW) | Vuosienergia (GWh/a) | Putouskorkeus (m) | Joki/vesistö | Kunta | Rakennusvuosi | Perustaja/omistaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Äetsä | 20 | 60 | 6,0 | Kokemäenjoki | Sastamala | 1921, uusi voimalaitos 1996 | W. Rosenlew & Co Oy /UPM-Kymmene |
| Keltti | 19 |  | 6,1 | Kymijoki | Kouvola | 1940 | /UPM-Kymmene |
| Lieksankoski | 18 | 79 | 11,4 | Lieksanjoki/Vuoksi | Lieksa | 1960 | Kemijoki Oy |
| Inkeroinen | 17 | 80 | 9,7 | Kymijoki | Kouvola | 1922 | Kemijoki Oy |
| Pankakoski | 16 | 68 | 10,2 | Lieksanjoki/Vuoksi | Lieksa | 1964 | Kemijoki Oy |
| Kurittukoski | 15 | 42 | 11 | Kitinen | Sodankylä | 1987 | Kemijoki Oy |
| Tyrvää | 14 | 70 | 6,8 | Kokemäenjoki | Sastamala | 1950/2002 | Tyrvään Voima Oy/UPM-Kymmene |
| Ämmä | 14 | 37 | 10-13 | Emäjoki/Oulujoki | Suomussalmi | 1959 | Fortum |
| Permantokoski | 13 | 51 | 24 | Raudanjoki/Kemijoki | Rovaniemi | 1960 | Kemijoki Oy |
| Kallioinen | 12 | 43 | 9 | Ontojoki/Oulujoki | Sotkamo | 1957 | Kajaani Oy/UPM-Kymmene |
| Katerma | 12 | 43 | 10 | Ontojoki/Oulujoki | Kuhmo | 1950 | Kajaani Oy/UPM-Kymmene |
| Portimokoski | 11 | 34 | 16,5 | Tengeliönjoki/Tornionjoki | Ylitornio | 1987 | Tornionlaakson Voima Oy |
| Matarakoski | 11 | 31 | 7 | Kitinen | Sodankylä | 1995 | Kemijoki Oy |
| Korkeakoski | 10 |  | 13 | Kymijoki | Kotka | 1926 | Kolsin voima Oy |
| Vuolenkoski | 10 |  | 3,5 | Kymijoki | Iitti | 1958 | Pato Oy/Voimapato  |