stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
HMS Göta (1889)

| HMS Göta |
| --- | --- |
 HMS Göta

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Lindholmens Mekaniska Verkstad, Göteborg
Kölinlasku:  1888
Laskettu vesille:  30. syyskuuta 1889
Palveluskäyttöön:  1. heinäkuuta 1891
Poistui palveluskäytöstä:  12. lokakuuta 1923
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 097 t (standardi) 3 393 t (kuormattu)
Pituus:  79 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,8 m
Syväys:  5,1 m
Koneteho:  4 600 ihp
Nopeus:  16 solmua
Miehistöä:  237
Aseistus
Aseistus:  2 × 254 mm/L34 Elswick M/1885 -tykkiä 4 × 152 mm/L33,7 Bofors M/89 -tykkiä 5 × 57 mm/L48 M/89 -tykkiä 6 × 25,4 mm/L35,5 Palmcrantz M/1877 -tykkiä 4 × 25 mm/L35,3 Palmcrantz M/84 -tykkiä 3 × 381 mm M/1889 -torpedoputkea
HMS Göta oli Ruotsin laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu Svea-luokan rannikkopanssarilaiva (ruots. Pansarskepp).
Valmistus

Vuosina 1884 ja 1886 eduskunta hylkäsi hallituksen esityksen toisen Svea-luokan aluksen hankinnasta, mutta vuonna 1887 eduskunta sisällytti hankintaan tarvittavat varat ja alus tilattiin syksyllä 1888 Lindholmin telakalta Göteborgista. Köli laskettiin vuonna 1888 ja alus laskettiin vesille 30. joulukuuta 1889. Alus otettiin palveluksen 1. heinäkuuta 1891.
Palvelus

Alus oli Ruotsin rannikkolaivaston lippulaivana vuosina 1891-1896. Vuonna 1897 alus edusti Ruotsia kuningatar Viktorian hallinnon timanttivuoden juhlallisuuksiin liittyvässä laivastokatselmuksessa Spitheadissä. Vuonna 1900 alukselta poistettiin kaksi torpedoputkea ja sen aseistus korvattiin Boforsin valmistamilla 21 ja 15,2 cm:n tykeillä kuten HMS Svealla. Alukselta poistetut aseet siirrettiin rannikkolinnakkeisiin.
Alus poistettiin palveluksesta 12. lokakuuta 1923.
Gürtel

Währinger Gürtel lähellä Wienin yleistä sairaalaa (Allgemeines Krankenhaus). Vasemmalla Währing, Wienin 18. kaupunginosa.
Gürtel eli Gürtelstraße on Wienin keskustaa länsipuolitse kiertävä 13 kilometrin pituinen kehämäinen bulevardien muodostama liikenneväylä. Se on muutaman kilometrin verran Ringstraßen ulkopuolella kaupunkia aikoinaan ympäröineen ulomman linnoitusketjun (Linienwall) paikalla ja erottaa toisistaan Wienin sisemmät (Innenbezirke) ja ulommat kaupunginosat (Außenbezirke). Nimi Gürtel johtuu saksan kielen vyötä tarkoittavasta sanasta.
Historia

Gürtelin paikalla sijaitsi aikoinaan linnoitusketju Linienwall, jonka keisari Leopold I rakennutti 1700-luvun alussa Rákóczin itsenäisyyssodan aikana Wienin puolustamiseksi kurucien hyökkäyksiä vastaan. Vuonna 1873 linnoitusketju päätettiin purkaa ja paikalle alettiin rakentaa kaupunkia kiertäviä puistokatujen sarjaa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen, "Punaisen Wienin" aikana, kadun varsille alettiin rakentaa julkisin varoin vähävaraisille tarkoitettuja asuintaloja (Gemeindebau). Kuten muuallakin entisen Itävalta-Unkarin alueilla, myös Wienissä oli vasemmanpuoleinen liikenne, kunnes vuonna 1938 Anschlussin jälkeen liikenne siirtyi oikealle puolelle.
Gürteliä suunniteltiin 1960-luvulla muutettavaksi moottoritieksi, mutta suunnitelmia ei koskaan toteutettu. Katu on kuitenkin erittäin vilkasliikenteinen, ja liikenteellä on suuri vaikutus myös sen läheisyydessä olevilla asuntoalueilla.
Kulku

Gürtel on Itävallan tieluokittelussa B-luokan päätie 221, ja siitä käytetään virallisesti nimitystä B 221 Wiener Gürtel Straße.
Ringstraßen tavoin myös Gürtel jakautuu useisiin erinimisiin osiin, jotka ovat etelästä pohjoiseen lueteltuina:
Landstraßer Gürtel
Wiedner Gürtel
Margareten Gürtel ja Gaudenzdorfer Gürtel, jotka kulkevat yhdensuuntaisina rinnakkain
Gumpebdorfer Gürtel ja Sechshauser Gürtel, jotka kulkevat yhdensuuntaisina rinnakkain
Sechshauser Gürtel
Mariahilfer Gürtel
Neubaugürtel
Lerchenfelder Gürtel
Hernalser Gürtel
Währinger Gürtel
Döblinger Gürtel
Gürtelbrücke, rautatien ja Donaukanalin ylittävä silta
Etelässä Gürtel alkaa moottoritien A23 eli Südosttangenten päästä Landstraßen kaupunginosasta ja johtaa länteen
kohti Südbahnhofia. Tällä osuudella Wiedner Gürtel ja Margaretengürtel muodostavat rajan Wiedenin ja Margaretenin kaupunginosien sekä eteläisen Favoritenin esikaupungin välille. Südbahnhofin luona Gürtel lääntyy pohjoiseen ja kulkee Meidlingin esikaupungin itäistä rajaa pitkin. Se ylittää Wien-joen ja Wienzeile-tien, minkä jälkeen se erottaa itäpuolellaan olevat keskikaupunkiin kuuluvat Mariahilfin ja Neubaun länsupuolella olevasta Rudolfsheim-Fünfhausista, jossa Westbahnhof sijaitsee. Tie jatkuu Josefstadtin ja Alsergrundin sekä ulkopuolella olevien Hernalsin ja Währingin kaupunginosien rajoja pitkin, missä sen varrella ovat Wiein yleinen sairaala (Allgemeines Krankenhaus, AKH) ja Wienin Volksoper.
Pohjoispäässään Döblingissä Gürtel päättyy Gürtelbrücke-nimiseen siltaan, joka johtaa rautatien ja Donaukanalin yli. Wienzeilestä Gürtelin pohjoispäähän Gürtelin ajoratojen yläpuolella on historiallinen Otto Wagnerin suunnittelema Wienin S-Bahnin viadukti, jota pitkin nykyisin kulkee Wienin metron linja U6.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Vienna Beltway
Linienwall August Stefan Kronsteinin maalauksessa
Gürtelin sijainti Wienissä
Alser Straßen metroasema Hernalser Gürtelin varrella pohjoista kohti nähtynä
Burggasse-Stadthallen asema metrolinjalla U6 pohjoista kohti nähtynä
Käännös suomeksi
Jack Kirrane

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Squaw Valley 1960 |  |  |
John Joseph "Jack" Kirrane Jr. (20. elokuuta 1928 Brookline, Massachusetts – 25. syyskuuta 2016) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edusti Yhdysvaltain maajoukkuetta kaksissa talviolympialaisissa ja kaksissa maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän voitti olympiakultaa Squaw Valleyssa 1960. Hän teki turnauksessa yhden maalin ja syötti kolme. Ensimmäisen kerran Kirrane pelasi olympialaisissa St. Moritzissa 1948, jolloin Yhdysvaltain joukkue lopulta hylättiin tuloksista paikalla olleiden kahden yhdysvaltalaisjoukkueen edustuskiistan vuoksi.
Haalilaisuus

Hallilaisuus tai haalilaisuus (engl. hallites) oli Yhdysvaltojen lestadiolaisuudessa syntynyt eriseura, jota esiintyi lähinnä Michiganin Calumetissa. Haalilaiset erkaantuivat Amerikan lestadiolaisuudesta vuosina 1885–1886. Nimensä ryhmä sai siitä, että he kokoontuivat seuroihinsa Calumetissa Suomalaisen Kansanvalistusseuran kokoushuoneistossa eli haalissa. Haalilaisuuden perustaja oli Petteri Strolberg (1847–1913), joka oli Saha-Iiskon avioton lapsi.
Juha Kirvesmies

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihtosuunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihtosuunnistus.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten hiihtosuunnistus.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten hiihtosuunnistus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Kuopio 1988 | viesti |  |
Juha Olavi Kirvesmies (s. 30. heinäkuuta 1962 Loppi) on suomalainen hiihtosuunnistaja ja viestisuunnistuksen maailmanmestari. Seuratasolla hän edusti Pielaveden Sampoa.
Kuopion MM-kilpailuissa 1988 Kirvesmies voitti viestikultaa ja sijoittui lyhyellä matkalla 11:nneksi. Hannu Koponen aloitti viestin, Kirvesmies hiihtosuunnisti toisen osuuden, Mikko Kosonen kolmannen osuuden ja Anssi Juutilainen viimeisen osuuden. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Kirvesmies on voittanut viestikultaa 1985 ja hopeaa 1989. Suomen-mestaruuskilpailuista hän on voittanut kaksi hopeaa ja kolme pronssia.
Stig Gustavson

Stig Gunnar Gustavson (s. 17. kesäkuuta 1945 Tukholma, Ruotsi) on suomalainen vuorineuvos, diplomi-insinööri ja talouselämän vaikuttaja. Gustavson tunnetaan keskeisestä asemastaan nosturiyhtiö Konecranesin perustamisessa. Hän toimi KCI Konecranes Internationalin (myöh. Konecranes) ensimmäisenä toimitusjohtajana 1994–2005 ja tämän jälkeen vielä yhtiön hallituksen puheenjohtajana 2005–2016. Gustavson on toiminut urallaan paljon ruotsalaisten pääomasijoittajien kanssa, minkä vuoksi häntä onkin luonnehdittu ”ruotsalaisen rahan luottomieheksi”.
Elämä ja ura

Stig Gustavson syntyi suomalaiseen perheeseen Tukholmassa, mutta muutti jo kuukauden ikäisenä Helsinkiin. Gustavson harrasti aktiivisesti partiotoimintaa ja politiikkaa ja liittyi Ruotsalaisen kansanpuolueen jäseneksi, mutta poliitikon uran sijaan hän seurasi isänsä Gunnar Gustavsonin perässä tekniselle alalle. Hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1971. Opiskeluaikanaan Gustavson osallistui aktiivisesti ylioppilaskunnan hallituksen toimintaan vastaten talousasioista.
Uransa Gustavson aloitti Wärtsilän tehtaanjohtajana Nuutajärven lasitehtaassa ja Järvenpään emalitehtaassa 1970–1976, mistä hän siirtyi Raha-automaattiyhdistykseen ja Sponsor Oy:öön. Toimitusjohtajan ura alkoi ruotsalaisessa Bruun System Ab:ssä 1979. Forrex Oy:n toimitusjohtajasta hän siirtyi 1982 Koneen Roxon-yksikön johtajaksi.
Elämä ja ura > Konecranes

Vuonna 1988 Gustavson nimitettiin samana vuonna perustetun itsenäisen Kone Cranes -liiketoiminta-alueen johtoon. Alkuajat oltiin noususuhdanteen huipulla, mutta Neuvostoliiton-kaupan tyrehdyttyä ja laman iskettyä Gustavson aloitti mittavan rakenneuudistusohjelman, jossa tuotantolaitosten määrä putosi 19:stä neljään. Kone kuitenkin halusi luopua nosturiyksiköstään ja oli jo myymässä sen, kunnes Gustavson esitteli yhtiölle vaihtoehtoisen suunnitelman. Hän oli kerännyt ruotsalaisen pääomasijoittajan Industri Kapitalin avulla tarvittavan pääoman yksikön ostoon, joka toteutui vuonna 1994. Yhteyden Industri Kapitaliin Gustavson oli saanut Mandatumin Björn Wahlroosin kautta.
Kone päätyi myymään nosturiyksikkönsä Industri Kapitalille ja Gustavsonin johtamalle noin 60 hengen sijoittajaryhmälle, jolloin syntyi KCI Konecranes International Oy. Gustavsonista tuli uuden yhtiön ensimmäinen toimitusjohtaja. Muutamaa vuotta myöhemmin KCI Konecranes listautui Helsingin pörssiin. Gustavson menestyi KCI Konecranesin toimitusjohtajana yhtiön kohotessa maailman johtavien nostolaitteiden ja kunnossapitopalveluiden toimittajien joukkoon. Täyttäessään 60 vuotta 2005 Gustavson siirtyi hallituksen puheenjohtajaksi, uudeksi toimitusjohtajaksi nimitettiin Pekka Lundmark.
Konecranesin hallituksen puheenjohtajan paikasta Gustavson luopui keväällä 2016 ikäänsä vedoten. Seuraavan vuoden keväällä hän kertoi myös luopuvansa paikastaan yhtiön hallituksessa sen toimikauden loppuessa.
Elämä ja ura > Luottamustehtäviä, kunnianosoituksia

Gustavson on toiminut myös Arcada-säätiössä (Stiftelsen Arcada) sekä Stiftelsen för det tvåspråkiga Finland -säätiön puheenjohtajana. Muihin Gustavsonin luottamustehtäviin yritysmaailmassa Konecranesin lisäksi ovat lukeutuneet muun muassa Teknologiateollisuuden, Cramon ja Ahlström Capitalin hallitusten puheenjohtajuus. Gustavsonilla on myös säilynyt läheinen suhde Industri Kapitaliin, jonka kaikkien rahastojen hallituksissa hän istuu.
Suomen Liikemies-Yhdistys valitsi Gustavsonin vuoden liikemieheksi 2001. Gustavson on toiminut aktiivisesti tekniikan aloille rahaa jakavien säätiöiden yhteistyön kehittämisessä. Hän on myös Tampereen teknillisen yliopiston ja Aalto-yliopiston kunniatohtori.
Aiheesta muualla

Skippari, Mika: Vuorineuvos Stig Gustavson (1945–). Suomen talouselämän vaikuttajat -verkkojulkaisu (maksullinen). Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Talousvaikuttajat  Uppslagsverket Finland
Toivo Kirppu

Toivo Kirppu
Toivo Kirppu (2. huhtikuuta 1920 Säkkijärvi – 25. joulukuuta 1986 Vihti) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 154. Konekivääriryhmän johtajana Jalkaväkirykmentti 2:ssa (8./JR 2) toiminut Kirppu nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 2. lokakuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä alikersantti. Sotien jälkeen Kirppu toimi maanviljelijänä kotitilallaan Ylämaalla sekä talonmiehenä Uudenmaan maamieskoulussa ja Vihdin kotiteollisuuskoulussa.
”Ylipäällikkö on pvm:llä 2.10.44 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi alikersantti Toivo Kirpun. Alikersantti Kirppu on koko sodan ajan toiminut konekiväärimiehenä osoittautuen häikäilemättömän rohkeaksi ja reipasotteiseksi taistelijaksi. Sodan alkuvaiheissa hän kunnostautui erikoisesti vapaaehtoisena partiomiehenä. Vihollisen kesäkuussa -44 aloittamaa suurhyökkäystä torjuttaessa ansioitui alikersantti Kirppu varsinkin Kinkijevan ja Nurmoilan taisteluissa pysäyttäen ryhmineen ylivoimaisen vihollisen monet hyökkäykset. Myöskin Viteleenjoen viivytystaisteluissa hän osoitti erikoista rohkeutta taistellen yksin konekivääreineen vihollisen jo saartaessa tukikohdan taakse. Joukkojemme murtautuessa ulos piti alikersantti Kirppu edestäpäin hyökkäävän vihollisen loitolla, kunnes toiset pääsivät irti ja murtautui sitten konepistoolin avulla vihollisketjun läpi palaten 1½ vuorokautta metsissä seikkailtuaan omien puolelle. Saatuaan ryhmänsä jälleen koolle hän jälleen kunnostautui Tulemajoen taisteluissa torjuen ryhmineen neljä joenylitysyritystä, jotka vihollinen teki useita veneitä ja polkusiltoja käyttäen.”
Gymnosofistit

Gomateshwara-patsas Shravanabelagolassa, Intiassa.
Gymnosofistit (m.kreik. γυμνοσοφισταί, gymnosofistai, ”alastomat viisaat”) on nimitys, jota antiikin kreikkalaiset käyttivät tietyistä intialaisista filosofeista (sadhut ja joogit), jotka harjoittivat askeesia siinä määrin, että pitivät ruokaa ja vaatetusta haitallisina puhtaalle ajattelulle.
Antiikin lähteet

Termiä käytti ensimmäisenä Plutarkhos ensimmäisellä vuosisadalla kuvatessaan Aleksanteri Suuren ja kymmenen gymnosofistin kohtaamista Punjabissa. Gymnosofistit olivat yllyttäneet paikallisia kapinaan makedonialaisia vastaan. Plutarkhoksen mukaan Aleksanteri esitti heille vaikeita kysymyksiä ja ilmoitti tuomitsevansa ensimmäisenä väärän vastauksen antaneen kuolemaan.
Diogenes Laertios mainitsee gymnosofistit usein käsitellessään filosofian mahdollista alkuperää barbaarien keskuudessa. Hän kertoo useiden kreikkalaisten filosofien, kuten Demokritoksen ja Pyrrhonin, tavanneen gymnosofisteja käydessään Intiassa. Hänen mukaansa Pyrrhon, puhtaan skeptisismin perustaja, sai vaikutteita gymnosofisteilta matkustellessaan Intiassa Aleksanterin kanssa, ja jäljitteli heidän elämäntapaansa palattuaan kotiinsa Eliihin. Aleksanterin hovissa toiminut Onesikritos puolestaan tunnisti gymnosofisteissa kyyniset ihanteet.
Strabon mainitsee gymnosofistit teoksessaan Geografika. Hän jakoi intialaiset filosofit muuten brahmaneihin ja sramanoihin, seuraten tässä Megasthenestä. Sramanat hän jakoi edelleen ryhmiin, joista hän käytti nimityksiä hylobioi (metsäerakot, vrt. Aranyaka) ja fysikoi.
Filon Aleksandrialainen mainitsee gymnosofistit kahdesti luetellessaan vierasmaalaisia askeetikkoja ja filosofeja, jotka olivat hänen arvionsa mukaan viisaita, oikeudenmukaisia ja hyveellisiä, ja näin ollen todella vapaita. Hän kirjoitti, että gymnosofistit tutkivat luonnonfilosofian lisäksi etiikkaa suurin kärsimyksin, ja tekevät koko elämästään hyvee oppitunnin. Hän mainitsee myös intialaissyntyisen gymnosofistin nimeltä Kalanos, jota arvostettiin hyveellisen toimintansa vuoksi. Myös Klemens Aleksandrialainen mainitsee gymnosofistit käsitellessään filosofian pakanallista alkuperää.
Keitä gymnosofistit olivat?

Jainalaiset digambara-munkit ovat nykyäänkin alastomia. Useat tutkijat ovat pitäneet heitä samoina kuin gymnosofistit. Kiinalainen buddhalaismunkki Xuanzang mainitsee kohdanneensa digambara-munkkeja Taksilassa 600-luvulla, samalla alueella Punjabissa, jossa Aleksanteri Suuren armeija kohtasi gymnosofistit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gymnosofistit Wikimedia Commonsissa
Lendering, Jona  Gymnosophists Livius.org (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Gymnosophists
Käännös suomeksi
HMS H13 (1915)

| HMS H13 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fore River Yard, Quincy, Massachusetts
Laskettu vesille:  2. heinäkuuta 1915
Poistui palveluskäytöstä:  1949
Tekniset tiedot
Uppouma:  369 t (pinnalla) 441 t (sukelluksissa)
Pituus:  45,9 m
Leveys:  4,8 m
Koneteho:  1 × dieselmoottori 480 bhp 2 × sähkömoottoria 620 hv
Nopeus:  13 solmua (pinnalla) 10 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  22
Aseistus
Aseistus:  4 × 18" (452 mm) torpedoputkea, joihin 8 × torpedoa
HMS H13 oli Britannian kuninkaallisen laivaston Yhdysvalloissa valmistettu vuonna 1915 vesillelaskettu H-luokan sukellusvene. Yhdysvaltain puolueettomuuden vuoksi alusta ei luovutettu sotaa käyvälle valtiolle, vaan se myytiin 1917 Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä H1.
Valmistus

Alus tilattiin Fore River Yardilta Quincystä Massachusettsista Yhdysvalloista. Alus laskettiin vesille 2. heinäkuuta 1915.
Palvelus

Alus luovutettiin 3. heinäkuuta 1917 Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä H1. Alus nimettiin vuonna 1924 Guacoldaksi. Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1949.
Gon säännöt

Gon perussäännöt ovat yksinkertaisia. Gossa on myös useita lisäsääntöjä, joiden tunteminen ei kuitenkaan ole aloittelijalle välttämätöntä pelin pelaamisen kannalta. Kuvassa go-lauta ja go-kiviä.
Gon säännöt periytyvät pitkästä historiallisesta perinteestä. Nykypäivään ne ovat säilyneet lähes muuttumattomina.
Go on muinaisessa Kiinassa keksitty kaksin pelattava lautapeli. Gon säännöt ovat perusperiaatteeltaan yksinkertaisia, ja ne on helppo oppia.kenen mukaan? Go on pelinä kuitenkin niin monimuotoinen, että sen sääntöjen syvällisempi tuntemus on hyväksi kaikille pelaajille. Säännöt ovat peräisin pitkästä historiallisesta perinteestä, jossa ne eivät esiintyneet tarkoissa formalisoiduissa muodoissa. Nykyään varsinkin turnausten yhteydessä tarvitaan kuitenkin selkeitä sääntöjä.
Säännöistä on olemassa muutamia laajalti käytettyjä muunnelmia, jotka voidaan karkeasti jakaa joko japanilais- tai kiinalaistyylisiin sääntöihin. Kaikki muunnelmat kuitenkin kuvailevat strategisesti ja taktisesti saman pelin. Muunnelmien väliset erot koskevat lähinnä pisteidenlaskun yksityiskohtia ja harvinaisten poikkeustapausten käsittelytapoja. Aloittelijan näkökulmasta kaikki säännöt ovat käytännössä samanlaisia. Tässä artikkelissa sääntöjä kuvataan Suomessakin käytettävän japanilaisen sääntökokoelman pohjalta. Sääntökokoelmien välisiä eroja tarkastellaan tarkemmin artikkelin lopussa.
Perussäännöt > Pelaajat

Sääntö: Gota pelaa kaksi pelaajaa, musta ja valkoinen.
Yleensä kaksi pelaajaa pelaavat toisiaan vastaan. Toinen pelaa mustilla ja toinen valkoisilla kivillä. Gota voi pelata myös useampi pelaaja. Esimerkiksi parigossa kaksi pelaajaa muodostavat keskenään yhden ryhmän ja pelaavat vuorotellen toista kahden pelaajan ryhmää vastaan. Yksi pelaaja voi myös pelata kahta tai jopa useampaa peliä yhtä aikaa eri pelaajien kanssa.
Perussäännöt > Pelivälineet > Lauta

Sääntö: Go on lautapeli. Laudalla on 19 pysty- ja 19 vaakaviivan muodostama neliö.
Periaatteessa gota voi pelata minkä kokoisella laudalla tahansa. Kolme ”peruskokoa” ovat 9 x 9, 13 x 13 ja 19 x 19. Aloittelijoiden on helppo opetella gon perussäännöt pienellä 9 x 9 kokoisella laudalla, koska isommilla laudoilla esiintyvät monimuotoiset strategiat eivät pääse hämmentämään vasta-alkajaa pienellä laudalla pelattaessa. Kokemuksen karttuessa aloittelija voi siirtyä joko suoraan 19 x 19 kokoiselle laudalle tai totuttautua ensin pelaamaan 13 x 13 kokoisella laudalla.
Laudan kohtaa, jossa pysty- ja vaakasuora viiva risteävät toisensa, kutsutaan risteyskohdaksi. Virallisessa peruslaudassa (19 x 19) näitä risteyskohtia on yhteensä 361. Seuraavassa kaaviossa esitetään 5 x 5 kokoinen lauta, johon yksi risteyskohta on merkitty punaisella ympyrällä.
(Tilan säästämiseksi kaikki kaaviot esitetään 5 x 5 kokoisina.)
Perussäännöt > Pelivälineet > Kivet

Sääntö: Kiviä on mustia ja valkoisia.
Gota pelataan mustilla ja valkoisilla kivillä, joita asetellaan yksi kerrallaan laudalle tyhjiin risteyskohtiin. Kiviä tulisi olla teoriassa loputon määrä kullakin pelaajalla, mutta käytännössä noin 180,5 kiveä riittää yhdelle pelaajalle 19 x 19 laudalla. Jos pelaajalta jostain syystä kuitenkin loppuisivat kivet, tulee niitä hankkia hänelle lisää. Kivien mahdollisella loppumisella ei saa olla vaikutusta pelin kulkuun tai sen lopputulokseen.
Perussäännöt > Kivien ominaisuudet

Yleensä kova, sileä ja miellyttävä käsitellä. Muodoltaan leveä, mutta matala nappula. Voi olla, että lukematon määrä riisin jyviä on pyöräytetty akselinsa ympäri.(kts. y-suunnassa epätavallisen paljon pullistunut riisin jyvä pyöräytettynä x- akselinsa ympäri). Go pelissä käytettäviä "kiviä" säilytetään yleensä puusta, tai muusta, tehdyssä kupissa.
Perussäännöt > Kivien ominaisuudet > Huomattavaa gon nappuloista

Go-peli ei varsinaisesti määrittele käytettävien nappuloiden muotoa, kokoa eikä ominaisuuksia lukuun ottamatta väriä. Suurin sallittu lukumäärä go-nappuloiden eri väreille on kaksi.
Perussäännöt > Kivien ominaisuudet > Kytkettyjen kivien ketju

Määritelmä: ”Ketju” koostuu kahdesta tai useammasta saman värisestä kivestä, jotka on ”kytketty” toisiinsa.
Kivien kytkentä tarkoittaa sitä, että kaksi tai sitä useampi kivi on kosketuksissa toisiinsa. Tässä on viiden mustan kiven muodostama ryhmä:
Perussäännöt > Kivien ominaisuudet > Vapaus

Määritelmä: ”Vapaus” on tyhjä risteyskohta, joka on kiven tai ketjun välittömässä yhteydessä.
Yhdellä kivellä voi olla yhteensä neljä vapautta. Tässä on kuvattu yhden valkoisen kiven ja yhden mustan ryhmän vapaudet:
Perussäännöt > Kivien ominaisuudet > Säilyvyys

Sääntö: Kerran pelattu kivi säilyy laudalla samassa risteyskohdassa mihin se on pelattu.
Gossa kiviä ei liikutella pelilaudalla, vaan kivet pysyvät niissä paikoissa mihin ne on pelattu kahta poikkeusta lukuun ottamatta. Kiviä voidaan vangita, jolloin ne poistetaan laudalta ja pisteitä laskettaessa kiviä voidaan siirrellä tai poistaa laudalta sääntömuunnelmasta riippuen. Kivet on järjestettävä uudelleen alkuperäisiin asemiinsa, jos ne ovat tahattomasti liikkuneet laudalla.
Perussäännöt > Pelaaminen > Vuoropohjaisuus

Sääntö: Pelaajat vuorottelevat pelaten yhden kiven vuorollaan. Musta aloittaa.
Yleensä musta aloittaa pelaamisen. Poikkeuksena ovat tasoituspelit, joissa valkea pelaa ensin. Tasoituspeleihin liittyvät säännöt esitetään Lisäsäännöt-osiossa. Pelaajat sopivat keskenään tai arpovat sen, kumpi heistä pelaa mustilla. Virallisissa turnauksissa tai kerhoissa värit on voitu määrätä jo etukäteen.
Perussäännöt > Pelaaminen > Kiven pelaaminen

Sääntö: Kun pelaaja tekee ”siirron”, hän laittaa yhden kiven laudalle tyhjään risteyskohtaan.
Kiven saa pelata mihin tahansa laudalla olevaan tyhjään risteyskohtaan (myös laudan reunoihin), jos säännöt eivät sitä kiellä. Seuraavassa kaaviossa esitetään yksi mustan tekemä siirto:
Perussäännöt > Pelaaminen > Vangitseminen

Sääntö: Kivi tai ryhmä poistetaan laudalta, kun sen viimeinen vapaus täyttyy.
Jos pelaaja pelaa kiven vastustajansa kiven tai ryhmän viimeisen vapauden päälle, niin hän vangitsee kyseisen kiven tai ryhmän ja poistaa sen laudalta. Pelaaja siirtää vangitsemansa kivet erilleen muista kivistä. Poistetut kivet ovat pelin lopussa hyödyksi pelaajalle. Kolmessa seuraavassa kaaviossa esitetään neljän valkoisen kiven vangitseminen. Valkoisten kivien viimeinen vapaus on merkitty punaisella ympyrällä. Pelin lopussa laudalle jää usein kiviä, joiden vangitsemista pelaaja ei voi estää. Kyseisten kivien katsotaan olevan ”kuolleita”, ja ne luetellaan kuuluvaksi toisen pelaajan vankien joukkoon. Kuolleita kiviä ei siis välttämättä tarvitse vangita, vaan viimeistään pisteitä laskettaessa ne poistetaan laudalta. Viimeisessä kaaviossa esitetään kolme kuollutta valkoista kiveä.