Aadolf Halme
Elämä

Halme oli alun perin orpo huutolaispoika, josta kuitenkin sijoitustalon emäntä piti huolta. Nuori Aatu oli kätevin passaripoika aikoihin ja oppi kutomaan sukkaakin, vähät naureskelusta välittäen. Emäntä keksikin toimittaa pojan räätälin oppiin, jossa menestys odotti; aikaa tosin kului vuosia ja kiertomatka mestarilta toiselle oli joskus rankka. Halme kohosi tavallista tietä oppipojasta kisälliksi ja lopulta mestariksi. Lisäksi hän keräsi kaiken mahdollisen tiedon kirjoista ja ilmaisista yleissivistävistä luennoista. Vähään tyytyvänä hän säästi niukat tulonsa tarkkaan – jopa niin tarkkaan, että hänen kuolemansa jälkeen tarpeettomina myytyjen räätälintyökalujen joukossa oli kaksi ompelukonetta.
Räätälimestarina ja säästöineen hän palasi kotikylään mennäkseen naimisiin kylän pitojenlaittajan Emman kanssa, joka rakasti häntä ja kunnioitti miehensä oppineisuutta. Halmeet rakensivat talon Kylä-Pentiltä ostetulle tontille, mutta jäivät lapsettomiksi. Halme ottikin sittemmin Leppäsen Valentin kasvattipojakseen. Räätäliä Valentista ei tullut, mutta hänen luonteeseensa vaikutti voimakkaasti Halmeen ajatusmaailma ja käytös.
Halme on ruumiiltaan heikompi kuin monet muut Pentinkulman asukkaat eikä muutenkaan sovellu tekemään raskasta työtä. Niinpä Otto Kivivuori, joka johtaa Koskelan uuden pärekaton naulaustalkoita, komentaakin Halmeen tekemään pärekimppuja köyteen ”kun on oppinut solmujakin tekemään”.
Pentinkulmalla Halmetta pidetään herrasmiehenä. Moni porvarillista ajattelutapaa edustava henkilö suhtautuu häneen aluksi mielenkiinnolla, mutta perehdyttyään sosialismiin hänestä tulee monen porvarin vihamies.
Halme ajaa sivistyneenä ihmisenä valistusta myös Pentinkulmalle ja osallistuu kansakoulun perustamiseen. Koulun rakennustöissä hän tutustuu sosialisti Hellbergiin, joka saa Halmeenkin lukemaan sosialistisia kirjoituksia. Halmeen sosialismi kehittyy kuitenkin varsin idealistiseksi (eritoten hänen tutustuttuaan teosofiaan), kun taas Hellberg on käytännönläheisempi. Myöhemmin Halme on mukana vapaapalokunnan perustamisessa, ja palokunnantalo perustetaan paronin vuokraamalle maalle. Pentinkulman työväenyhdistys kokoontuu ensin palokunnantalossa, kunnes paronin närkästys pakottaa yhdistyksen rakentamaan työväentalon.
Halme on mukana perustamassa Pentinkulmalle työväenliikettä. Hän teki työväenyhdistykselle lipunkin, johon Otto Kivivuori puolestaan veisti varren.
Vuoden 1907 eduskuntavaalien alla Halme isännöi agitaattori Eetu Salinin puhetilaisuutta Pentinkulmalla.
Romaanisarjan toisen osan alussa kerrotaan Halmeen vanhentuneen silminnähden ja hänen terveytensä alkaneen horjua. Huonontuneen verenkierron vuoksi hänellä on ajoittaisia huimauskohtauksia ja hänen jalkojaan paleltaa usein. Kyläläisten mielestä tämä johtuu siitä, että hän on ryhtynyt noudattamaan outoa ruokavaliota. Hän on lakannut syömästä lihaa ja keittelee kaikenlaisia itse keksimiään katajanmarja- ja havunneulasjuomia, joilla hän sanoo olevan hyviä vaikutuksia ihmisen henkisiin ja fyysisiin toimintoihin. Halmeen selän takana puhutaankin, että "täällä on kohta männytkin ilman neulasia kun se kaikki riipii".
Ensimmäisen maailmansodan sytyttyä Halme joutuu neljäksi kuukaudeksi vankeuteen hänen työväenyhdistyksen juhlassa pitämänsä puheen vuoksi. Sensuuri on kiristynyt, ja nimismies on usein lähettänyt poliisin valvomaan julkisia tilaisuuksia. Puheessaan Halme on hyökännyt sotaa ja militarismia vastaan, minkä katsotaan merkinneen arvostelua esivaltaa kohtaan. Nuorempana Halme oli jopa toivonut itselleen vankeustuomiota majesteettirikoksesta, mutta vanhana ja huonovointisena hän ei olisi sitä enää halunnut. Tästä huolimatta hän ottaa tuomionsa vastaan luonteensa mukaan rauhallisesti ja arvokkaasti.