Pakkosterilisointi
Pakkosterilisointi maittain > Pohjoismaat > Suomi

Suomen allekirjoittamat ihmisoikeussopimukset, kuten Istanbulin sopimus, kieltävät pakkosteriloinnin. Steriloinnin merkitystä ymmärtämättömäksi katsottujen ihmisten pakkosteriloinnista ihmisoikeusrikoksena ei kuitenkaan käydä keskustelua, eivätkä sanomalehdet puhu sen olemassaolosta.
Suomessa "vajaavaltaisen" ihmisen, esimerkiksi kehitysvammaisen ihmisen, saa Suomen steriloimislain mukaan pakkosteriloida, jos hänelle määrätty laillinen edustaja hakee sitä Terveydenhuollon oikeusturvakeskukselta eli nykyiseltä Valviralta. Jos henkilö on pysyvästi kykenemätön ymmärtämään sterilisaation merkityksen, lain mukaan toimenpide voidaan suorittaa painavista syistä lain luetteleman listan kohtien 3, 5 tai 6 perusteella, eli silloin, kun raskaus vaarantaisi pakkosteriloitavan hengen tai terveyden; tai on syytä olettaa, että pakkosteriloitavan lapsella olisi tai hänelle kehittyisi vaikea sairaus tai ruumiinvika; tai kun pakkosteriloinnin kohteen sairaus tai muu siihen verrattava syy vakavasti rajoittaa hänen kykyään hoitaa lapsia. "Erittäin painavista syistä" saa pakkosteriloida alle 18-vuotiaan alaikäisen ilman alaikärajaa.
Valviran mukaan vaikeasti vammaisten steriloimislupia on myönnetty 2000-luvulla muutamia ja 2010-luvulla ei ole myönnetty yhtään.
Ihmisoikeuskeskustelussa pakkosterilointiin rinnastetaan lisääntymiskyvyttömyysvaatimus transsukupuolisille ihmisille, jotka vahvistavat juridisen sukupuolimerkintänsä. Käytännössä sterilointeja ei kuitenkaan tehdä. Translain mukaan juridisen sukupuolimerkintänsä toiseksi vaihtavan täytyy olla steriloitu tai muusta syystä lisääntymiskyvytön. Translakia käsitelleen työryhmän raportin mukaan lain edellyttämäksi steriiliydeksi käy ulkonäköön vaikuttavista hormonihoidoista johtunut lisääntymiskyvyttömyys, joka on palautuva. Sanomalehti Karjalaisen eduskuntaryhmille teettämän kyselyn mukaan kolme neljäsosaa kansanedustajasta kannattaa varmasti tai todennäköisesti lisääntymiskyvyttömyysvaatimuksen poistamista translaista.
Suomi ei nykyisin maksa korvauksia hallituksen pakkosterilointipolitiikan uhreille. Vuonna 2000 Sosiaali- ja terveysministeriön sosiaali- ja terveysalan eettinen neuvottelukunta vastusti korvausten maksamista hallituksen lobotomialeikkausten uhreille sillä perusteella, että se avaisi portin muille ryhmille vaatia korvauksia: esimerkiksi pakkosteriloinnin uhreille. Neuvottelukunta piti korvausten maksamista ei-toivottuna. Vuonna 2010 virisi hanke valtion korvausvelvollisuuden laajentamiseksi. Vahingonkorvauslain uudistamisen kuitenkin pelättiinkenen mukaan? johtavan kestämättömiin kustannuksiin, eikä hanketta viety loppuun.
Vuonna 2018 Sosiaalidemokraattiset nuoret on vaatinut valtiota tunnustamaan toimineensa törkeällä tavalla pakkosteriloimiaan transihmisiä kohtaan, tekemään virallisen anteeksipyynnön ja maksamaan uhreille korvauksia. Suomessa vain harva transihminen on hakenut sterilointia, koska hormonihoidon aiheuttama lisääntymiskyvyttömyys riittää sukupuolen vahvistamiseen. Steriloimislakiin on lisätty vuonna 2002 oikeus sterilointiin transsukupuolisuuden perusteella, mutta THL:n tilastoon ei ole ilmoitettu koko aikana niitä yhtään, joten korvausten saajia ei olisi.