Theodor von Liebieg
Autoilun uranuurtajana

Vieraillessaan vuonna 1893 Mannheimissa Karl Benzin luona Liebieg osti sarjanumerolla 76 varustetun Benz Victoria -auton, jonka teho oli 3–4 hevosvoimaa ja huippunopeus 20 km/h. Se oli Itävalta-Unkarin kolmas auto; esimerkiksi Prahaan ensimmäinen auto tuli vasta 1897. Benzin luona ollessaan Liebieg suoritti hyväksytyn ajokokeen, minkä johdosta hänelle myönnettiin ajokortti ensimmäisenä Itävalta-Unkarin kansalaisena. Kerrotaan että auton oston yhteydessä Liebieg sanoi Karl Benzille tulevansa autollaan käymään seuraavana kesänä. Benz suhtautui epäillen ajatukseen ja ilmoitti ettei tohdi antaa takuuta näin pitkälle matkalle. Auton oston jälkeen uuden Benz Victorian tyytyväinen omistaja palasi autoineen junalla Reichenbergiin.
16. heinäkuuta 1894 Liebieg sekä hänen seuranaan matkustanut lääkäri Franz Stranský lähtivät Reichenbergistä matkaan kohti Gondorfia Saksan länsiosaan Moselin laaksoon, jossa sijaitsi Liebiegin äidin suvun omistama kartano. Heidän matkansa kulki aluksi reittiä Reichenberg – Dresden – Weimar – Eisenach – Fulda – Hanau – Frankfurt – Darmstadt – Mannheim. Mannheimiin he saapuivat 20. heinäkuuta. Heidän saapuessaan Karl Benzin luo, tämä toivotti heidät tervetulleeksi sanoin ”en uskaltanut edes toivoa”. Saavutuksen kunniaksi hän lahjoitti tynnyrillisen olutta tehtaansa noin 50 työläiselle.
Liebiegin auto auto tarkastettiin ja huollettiin Benzin tehtaalla, ja seuraavana päivänä matka jatkui Bingenin ja Koblenzin kautta Gondorfiin, mihin he saapuivat 22. heinäkuuta. Tähän mennessä matkaan oli kulunut seitsemän päivää, joiden aikana Liebieg oli ajanut 939 kilometriä 69 tunnin aikana. Keskinopeus oli ollut 13,6 km/h, polttoainetta oli kulunut yhteensä 140 kilogrammaa ja jäähdytysvettä 1 500 litraa. Auton polttoaineenkulutus oli 21 l /100 km, ja bensiiniä sai tuohon aikaan vain apteekeista. Matkakustannukset olivat 185 markkaa. Parhailla osuuksilla tiet oli kivetty, mutta autossa olleet täyskumirenkaat eivät tällöinkään taanneet mukavaa matkantekoa. Kori oli avonainen, joten miehet olivat täysin sääolojen armoilla. Matkallaan he kohtasivat pillastuneita hevosia ja pelästyneitä jalankulkijoita, eikä vioiltakaan vältytty; ongelmia aiheuttivat tulviva kaasutin, löystyvät mutterit ja katkojan kärjet. Matka oli historiallisesti merkityksellinen, sillä aikaisemmat, Benzin ja hänen vaimonsa itse tekemät pisimmät automatkat olivat olleet noin sadan kilometrin mittaisia. Liebiegin ja Stranskýn matkaa pidetään ensimmäisenä kansainvälisenä automatkana.
Liebieg ja Stranský viipyivät Gondorfissa kuukauden. Sen aikana he tekivät useita lyhyempiä ajomatkoja, muun muassa 300 kilometrin taipaleen Ranskan Reimsin kautta. Takaisin Reichenbergiin he lähtivät 22. elokuuta ja saapuivat perille yhdeksän päivää myöhemmin. Kokonaisajomatkaksi oli tähän mennessä kertynyt 2 500 kilometriä.
Kokemuksistaan innostuneina Liebieg ja Stranský päättivät toistaa matkan seuraavana kesänä. Ajomatka Gondorfiin sujui tällä kertaa neljässä päivässä. He pysähtyivät Mannheimiin kolmeksi päiväksi, jona aikana Liebiegin auto kunnostettiin läpikotaisesti. Gondorfissa Liebieg sai viestin ystävänsä kuolemasta, jolloin hän päätti palata Reichenbergiin mahdollisimman nopeasti. Auto kulki paluumatkan junalla. Toukokuussa 1898 Liebieg osallistui Benzin järjestämään autokilpailuun Berliinistä Leipzigiin. Liebiegin Benz on entisöity ja esillä Tšekin kansallismuseossa Prahassa.
Vuonna 1897 Liebieg auttoi Nesselsdorfer Wagenbaun pääjohtaja Hugo Fischer von Röslerstammia hankkimaan Benz Victoria -näytekappaleen oman autohankkeen pohjaksi. Projektin tuloksena syntyi NW Präsident, jota seurasi sarja edelleen kehitettyjä yksilöitä. Liebieg osallistui tällaisella autolla kilpailuihin Itävalta-Unkarissa ja ulkomailla ja voitti muutamia palkintoja. Kilpailuissa hän huomasi hevosvaunumaisen ajoneuvon rakenteelliset puutteet. Liebiegiltä saamansa palautteen perusteella NW:n nuori suunnittelija Hans Ledwinka valmisti hänelle lyhyessä ajassa kilpa-auto NW Rennzweierin, jonka voimanlähteenä oli 12-hevosvoimainen Benzin moottori. Myös tämä auto on näytteillä Tšekin kansallismuseossa.
Vuonna 1905 Liebieg perusti Reichenbergissä Nordböhmischer Automobil Clubin, joka järjesti jäsenilleen useita moottoripyörä- ja autokilpailuja sekä erilaisia kulttuuri- ja matkailutapahtumia. Teollisuusmiehenä Liebieg päätti perustaa itsekin oman autotehtaan, Reichenberger Automobil Fabrikin vuonna 1906. Yritys valmisti henkilö-, kuorma- ja linja-autoja. Se myytiin Laurin & Klementille vuonna 1913.
Liebieg oli elämänsä loppuun asti intohimoinen autoilun edistäjä. Hänen historiallisen matkansa 110-vuotisjuhlavuonna 2004 saksalaiset ja tšekkiläiset vanhojen autojen harrastajat järjestivät automatkan joka kulki Liebiegin ja Stranskýn kulkemaa reittiä pitkin. Matka tehtiin noin kymmenellä vuonna 1914 tai aikaisemmin valmistetulla autolla, ja mukana oli myös Liebiegin 73-vuotias pojanpoika Paul Ernst von Liebieg.