stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Country Boy

| Country Boy Bobby Vinton |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1966
 Formaatti: LP-levy
 Tuottaja(t): Bob Morgan ja Bolly Sherrill
 Tyylilaji: Pop
 Levy-yhtiö: Epic
Bobby Vinton muut julkaisut
| Bobby Vinton Sings Satin Pillows and Careless 1965 | Country Boy 1966 | Bobby Vinton Sings the Newest Hits 1967 |
Country Boy on Bobby Vintonin neljästoista studioalbumi, joka julkaistiin 1966. Albumi sisältää kantrilauluja. Levyn cover-kappaleita ovat "Detour", "Riders in the Sky", "Crazy" ja "Once a Day".
Kappaleet > Puoli 1

I'm Just a Country Boy - (Fred Brooks, Marshall Barer) - 2:40
Livin' in a House Full of Love - (Billy Sherrill, Glenn Sutton) - 2:09
Gone - (S. Rogers) - 2:09
Remembering - (Bobby Vinton) - 2:02
Detour - (Paul Westmoreland) - 2:09
Kappaleet > Puoli 2

Riders in the Sky - (Stan Jones) - 2:46
Alabam - (Lloyd Copas) - 2:09
Crazy - (Willie Nelson) - 2:23
Once a Day - (Bill Anderson) - 2:32
Y'all Come - (Arlie Duff) - 2:12
Albumin tekijät

Tuottaja: Bob Morgan ja Billy Sherrill
Descent 3

| Descent 3 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Outrage Entertainment
Julkaisija:  Interplay Entertainment
Jakelija:  Steam
Säveltäjä:  Jerry Berlongieri
Pelisarja:  Descent
Pelimoottori:  Fusion Engine
Julkaistu:   16. heinäkuuta 1999
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: Teini-ikäisille  USK 12 
Alusta:  Linux, Microsoft Windows, Mac OS ja macOS
Lisenssi:  Suljettu lisenssi ja MIT-lisenssi
Jakelumuoto:  CD-levy ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Descent 3 (myös Descent³) on Outrage Entertainmentin kehittämä ja Interplay Entertainmentin vuonna 1999 julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Outrage Games kehitti ja Interplay Entertainment julkaisi 1999 pelille Descent³: Mercenary-laajennuksen.
Tarina

Pelin alussa Puolustajan alus Pyro-GX on syöksymässä Aurinkoon. Juuri ennen kuin alus ehtii sulaa, eräs avaruusalus pelastaa Puolustajan juuri kreivin aikaan vetovoimasäteellä. Pyro-GX vedetään ison avaruusaluksen sisään. Puolustaja irrotetaan Pyro-GX:stä, ja hänen aluksensa pudotetaan takaisin avaruuteen. Auringon vetovoima on niin voimakas, että Pyro-GX syöksyy uudestaan Aurinkoon.
Avaruusaluksessa Puolustaja ystävystyy uuden työnantajansa kanssa, joka ilmoittaa hänelle, että PTMC (lyhenne on muuttunut ja tulee nyttemmin sanoista Post Terran Mining Corporation) itse oli kehittänyt tietokoneviruksen, joka aiheutti kaivosrobottien kapinoinnin. Viruksessa oli käytetty äärimmäisen kehittynyttä nanoteknologiaa hyödyksi. Puolustaja haluaa mennä kostamaan Dravisille tästä turhuudesta uuden, nopeamman Pyro-GL:n (Puolustajan uusi alus tuhoutuneen Pyro-GX:n tilalle) avulla.
Tuhottuaan monet robotit Puolustaja menee varsin murskaavalla tavalla Dravisin puheille. Dravis on kuitenkin kutsunut robottinsa tappamaan Puolustajan. Puolustajan pieni opasrobotti tulee kuitenkin pelastamaan häntä, mutta Dravisin robotti tulittaa laserilla opasrobottia. Kun robotin huomio kiinnittyy opasrobottiin, Puolustaja pääsee ampumaan laserpistoolilla Dravisin robottia pelastaakseen opasrobottinsa. Opasrobotti oli kuitenkin surmannut Dravisin laseria muistuttavilla roihuilla. Puolustaja onnistuu pysäyttämään viruksen pienistä ongelmista huolimatta, ja Maa on turvassa.
Aiheesta muualla

Descent³ MobyGamesissa (englanniksi)
-pelisarja
| --- | --- |
Descent:   Descent  Descent II  Descent 3 
FreeSpace:   Descent: FreeSpace – The Great War  FreeSpace 2
Eugène Constant

| Mitalit> Miesten soutu. Olympialaiset .Maa:   Ranska | Mitalit> Miesten soutu. Olympialaiset .Maa:   Ranska | Mitalit> Miesten soutu. Olympialaiset .Maa:   Ranska | Miesten soutu> .Maa:   Ranska |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 1924 | perämiehellinen nelikko |  |
Eugène Louis Constant (8. tammikuuta 1901 Boulogne-sur-Mer – 22. lokakuuta 1970 Boulogne-sur-Mer) oli ranskalainen soutaja. Hän sai vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa hopeaa perämiehellisessä nelikossa ja sijoittui lisäksi perämiehellisessä kaksikossa neljänneksi.
Eugène Cyrille Houndékon

Eugène Cyrille Houndékon (s. 28. tammikuuta 1960 Cotonou Ranskan Dahomey) on beniniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Cotonoun arkkihiippakuntaan 5. heinäkuuta 1986 ja nimitettiin Abomeyn hiippakunnan piispaksi 20. joulukuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. helmikuuta 2008. Pääkonsekraattorina toimi Bernardin Gantin, jota avustivat Marcel Honorat Léon Agboton ja Lucien Monsi-Agboka.
Eugène Coulon

Eugène Coulon voi viitata seuraaviin:
Eugène Coulon (s. 1878), ranskalainen vesipalloilija
Eugène Coulon (1899–1971), ranskalainen yleisurheilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eugène Coulon”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Eugène Dubois

Eugène Dubois
Marie Eugène François Thomas Dubois (28. tammikuuta 1858 – 16. joulukuuta 1940) oli alankomaalainen antropologi ja geologi, joka etsi jäänteitä nykyisen Indonesian alueelta. Hän tuli tunnetuksi homo erectuksen löytäjänä.
Duboisista tehtiin Amsterdamin yliopiston kunniatohtori vuonna 1897, ja kaksi vuotta myöhemmin hänestä tuli professori.
Fröknarna

Fröknarna
| --- | --- |
Muut nimet:  Stora Fröken ja Lilla Fröken
Sijainti:  60°10′09.00″N, 24°50′04.00″E, Espoo Uusimaa Suomi
Merialue:  Suomenlahti, Itämeri
Pinta-ala:  0,004 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Fröknarna on kahden drumliinisaaren muodostama ryhmä Espoon itäsaaristossa. Suurempaa kutsutaan nimellä Stora Fröken, ja se sijaitsee aivan Länsiväylän pohjoispuolella. Pienempää kutsutaan nimellä Lilla Fröken, ja se sijaitsee välittömästi Keilalahden venesataman kaakkoispuolella. Virallisessa kaupunginosajaossa Fröknarna kuuluu Otaniemeen.
Fröknarna-saaret ovat mannerjäätikön pohjalla muodostuneiden virtaviivaisten selänteiden lakia. Niiden luoteisosassa sijaitsevien kalliokohoumien kaakkoispuolelle muodostui aikoinaan moreenia, kun jäätikkö siirtyi kohden kaakkoa.
Pieniä saaripareja on nimetty Fröknarnan tapaan myös muualla Uudellamaalla. Tavallisimpia ovat Bröderna ja Systrarna.
Aiheesta muualla

Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Paikkatietoalusta: Fröknarna
Fröknarna, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset and Daylength
Coriano

| Coriano |
| --- | --- |

 vaakuna
 Coriano
 Koordinaatit: 43°58′N, 12°36′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Emilia-Romagna
Maakunta:  Rimini
Pinta-ala:  
 – Maa:  46,82 km² km²
Korkeus:  12–251 m
Väkiluku (2013):  10 291 
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Coriano on Riminin maakunnassa, Emilia-Romagnan alueella sijaitseva italialainen kunta.
Historia

Coriano on kokenut vuosisatojen aikana useita hallitsijoita. Se on ollut umbrien, etruskien ja roomalaisten siirtokuntana. Myöhemmin Corianon valloittivat sekä Malatestan - että Borgian suvut, venetsialaiset, Espanjan armeija ja Kirkkovaltio. Vuonna 1528 paavi Klemens VII lahjoitti Corianon Sassatellin perheelle Imolasta palkkioksi avusta Malatestan sukua vastaan.
Syyskuussa vuonna 1944 Corianossa käytiin Toiseen maailmansotaan liittynyt taistelu, jossa liittoutuneiden tarkoituksena oli vapauttaa Rimini sekä Pohjois-Italia. Taistelu oli verinen ja siinä kuoli 1940 brittisotilasta liittolaisineen, jotka ovat haudattuina paikalliseen hautausmaahan.
Nähtävyydet

Corianon ympäristö on kaunista maaseutua oliivilehtoineen, vehnäniittyineen ja lukuisine viinitarhoineen. Aluetta kutsutaan seitsemän linnan kunnaksi, ja siellä onkin nähtävyytenä seitsemän keskiaikaista linnaa. Tärkein niistä on kunnostettu Corianon linna. Muita linnoja ovat Cerasolo, Passano, Mulazzano, Besanigo, Monte Tauro ja Vecciano.
Franz Kröwerath

| Mitalit> Maa:   Saksan keisarikunta. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Saksan keisarikunta. Olympialaiset .Miesten soutu | Mitalit> Maa:   Saksan keisarikunta. Olympialaiset .Miesten soutu | Maa:   Saksan keisarikunta> .Miesten soutu |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1900 | perämiehellinen nelikko-B |  |
Franz Kröwerath (30. kesäkuuta 1880 – 25. joulukuuta 1945) oli saksalainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja sai pronssia perämiehellisessä nelikossa osana Ludwigshafener Ruder Verein-1 -joukkuetta.
Franz Lackner

Arkkipiispa Franz Lackner OFM

Franz Lackner (s. 14. heinäkuuta 1956) on fransiskaaneihin kuuluva itävaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. kesäkuuta 1991 ja nimitettiin Graz-Seckaun hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Baleciumin titulaaripiispaksi 23. lokakuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Egon Kapellari, jota avustivat Johann Weber ja Alois Kothgasser.
Francis Dean Alleyne

Francis Dean Alleyne (s. 3. joulukuuta 1951) on Trinidad ja Tobagolta kotoisin oleva Guyanassa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli benediktiini 8. joulukuuta 1975, ja hän sai pappisvihkimyksensä 7. heinäkuuta 1985. Hänet nimitettiin Georgetownin hiippakunnan johtoon 30. lokakuuta 2003, ja piispaksi vihkiminen seurasi 30. tammikuuta 2004. Pääkonsekraattorina toimi Edward Joseph Gilbert, jota avustivat Lawrence Aloysius Burke ja Benedict Singh.
Francis Day

Francis Day
Francis Day (2. maaliskuuta 1829 – 10. heinäkuuta 1889) oli brittiläinen luonnontieteilijä. Hän kuvasi tieteelle lukuisia kalalajeja. Laudakia dayana-liskolaji on nimetty hänen mukaansa.
Käännös suomeksi
Descent into Hell

| Descent into Hell Diaboli |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 2002
 Formaatti: 7" vinyyli
 Tyylilaji: black metal
 Levy-yhtiö: Northern Heritage
Diabolin muut julkaisut
| Anthems of Sorrow 2000 | Descent into Hell 2002 | Unseen Age of War 2003 |
Descent into Hell on suomalaisen black metal -yhtyeen Diabolin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Northern Heritage. Levy sisältää kaksi kappaletta yhtyeen ensimmäiseltä demolta, jotka nauhoitettiin uudelleen vuonna 1999.
Julkaisu on omistettu yhtyeen vokalistin Grimn'rin muistolle, joka kuoli vuonna 2001 tehtyään itsemurhan.
Kappaleet

Descent into Hell – 4.23
Winds of Blasphemy – 4.10
Kokoonpano

Petri Ilvespakka – kaikki instrumentit
Grimn'r – laulu
Aiheesta muualla

Albumi Descent into Hell Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Descent into Hell discogs.com -sivustolla
Francis Daw Tang

Francis Daw Tang (s. 19. joulukuuta 1946) on myanmarilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Myitkyinan hiippakuntaan 15. maaliskuuta 1979 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Maturban titulaaripiispaksi 15. tammikuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adriano Bernardini, jota avustivat Paul Zingtung Grawng ja Charles Maung Bo.
Tang sai 3. joulukuuta 2004 nimityksen Myitkyinan piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 6. helmikuuta 2005.
Corin Nemec

| Corin Nemec |
| --- | --- |
 Corin Nemec vuonna 2006.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Joseph Charles Nemec IV
Syntynyt: 5. marraskuuta 1971 (ikä 52) Little Rock, Arkansas, Yhdysvallat
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Corky Nemec
Merkittävät roolit:  Parker Lewis (Parker Lewis Can't Lose) Jonas Quinn (Tähtiportti)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb
Elonet
Corin Nemec (s. 5. marraskuuta 1971, Arkansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Nemec tunnetaan parhaiten rooleistaan Parker Lewisina vuosina 1990–1993 lähetetyssä nuorten komediasarjassa Parker Lewis Can't Lose sekä Jonas Quinnina scifi-sarjassa Tähtiportti.
Virallisten kotisivujensa mukaan Nemec on skientologi.
Filmografia

Webster (1983)
Tucker: The Man and His Dream (1988)
I Know My First Name is Steven (1989)
Parker Lewis Can't Lose (1990–1993)
The Stand – Tukikohta (1994)
Drop Zone (1994)
Operation Dumbo Drop (1995)
Killer Bud (1999)
Smallville (2002)
Tähtiportti (2002–2004)
Mansquito (2004)
Parzania (2005)
Three Moons Over Milford (2006)
S.S. Doomtrooper (2006)
NCIS Rikostutkijat (2007)
Bundy: A Legacy of Evil (2008) – Ted Bundy
RoboDoc (2008) (esittää Dr. Callaby)
Quality Time (2008)
Cop Dog (2008) – Clint
Ghost Whisperer (2008) (esittää Masked Man/Paul Eastman)
Sea Beast (2009)
Star-ving (2009)
Supernatural (2010) (esittää Christian Campbell)
Aiheesta muualla

Corin Nemec Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
David Quinn

David Quinn (s. 30. heinäkuuta 1966 Rhode Island) on uransa lopettanut yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja.
Pelaajaura

Minnesota North Stars varasi Quinnin vuoden 1984 varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella 13. pelaajana. Varauksen jälkeen Quinn meni Bostonin yliopistoon jonka joukkueessa hän pelasi. Vuonna 1988 Quinnilla diagnosoitiin hemofilia eikä hän pystynyt pelaamaan. Quinn sai hoitoa ja teki vuonna 1992 sopimuksen New York Rangersin kanssa. Hän pelasi kuitenkin vain Rangersin AHL-joukkueessa ja lopetti uransa seuraavana vuonna. Quinn oli pelipaikaltaan puolustaja ja kätisyydeltään left.
Valmentajaura

Quinn  on toiminut valmentajana Northeastern yliopistossa, Nebraska-Omahan yliopistossa ja Bostonin yliopistossa jossa hän oli opiskellut. Kaudet 2009-2012 Quinn toimi Colorado Avalanchen AHL-joukkueen Lake Erie Monstersin päävalmentajana. Kauden 2012-2013 Quinn toimi Avalanchen apuvalmentajana. Tämän jälkeen hän lähti Bostonin yliopistoon päävalmentajaksi. 23. toukokuuta 2018 New York Rangersin organisaatio ilmoitti palkanneensa David Quinnin NHL-joukkueensa päävalmentajaksi.  Ensimmäisen voittonsa NHL-runkosarjassa päävalmentajana Quinn saavutti 11. lokakuuta 2018 ottelussa San Jose Sharksia vastaan. Toukokuussa 2021 Rangers antoi Quinnille potkut sen jälkeen, kun tämä oli valmentanut joukkuetta kolmen kauden ajan.
Käännös suomeksi
Fritz Honka

Honkan asuintalo Hampurissa
Fritz Honka (31. heinäkuuta 1935 – 19. lokakuuta 1998) oli saksalainen sarjamurhaaja, jonka uhreiksi joutui ainakin neljä prostituoitua Hampurin Reeperbahnilta. Honka säilytti uhriensa ruumiit.
Kaikki uhrinsa Honka surmasi oman kotitalonsa ullakolla. Naapureilta tuli valituksia epämiellyttävästä hajusta. Prostituoitujen surmat tulivat ilmi kuitenkin vasta tammikuussa 1975, jolloin paikalle tulleet palomiehet löysivät uhrien jäännökset.
Honka kertoi viranomaisille murhanneensa naiset, koska he olivat pitäneet pilkkanaan miehen mieltymystä suuseksiin ja sen pitämistä vaginaaliyhdyntää parempana. Honka sai teoistaan elinkautisen vankeustuomion ja vapautui vuonna 1993.
Honka vietti viimeiset vuotensa vanhainkodissa ja kuoli Langenhornin sairaalassa Hampurissa 63-vuotiaana vuonna 1998.
Vuonna 2019 sai Berliinin elokuvajuhlilla ensi-iltansa Honkasta tehty elokuva Kultainen hansikas, jossa Honkaa esittää Jonas Dassler.
Country Express (vuoden 1976 albumi)

| Country Express Country Express |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Finnlevy studios
 Julkaistu: 1976
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Ari Oinonen
 Tyylilaji: country, folk
 Kesto: 34.07
 Levy-yhtiö: EMI
Country Expressin muut julkaisut
|   | Country Express 1976 | Relax with Country Express 1977 |
Country Express on suomalaisen Country Express -yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1976. Levy myi yli 25000 kpl ollen ensimmäinen kultalevyyn yltänyt country levy suomessa. Levy on julkaistu CD-levynä vuonna 2008.
Kappaleet > A-puoli

Daddy Frank (Guitar Man) – 2.57 (säv. Merle Haggard)
Ride Me Down Easy – 2.58 (säv. Billy Jo Shaver)
Streets of Baltimore – 2.39 (säv. Harlan Howard)
North to Chicago – 2.33 (säv. Les Pouliot)
Jealous Heart – 3.30 (säv. Jenny Carson)
Is Anybody Goi'n to San Antone – 2.16 (säv. David Kirby, Glenn Martin)
Kappaleet > B-puoli

My Old Love – .00 (säv. Göran Grönqvist, Börje Björkqvist)
Help Me Make It Through the Night – 2.49 (säv. Kris Kristofferson)
Branded Man – 2.56 (säv. Haggard)
If You've Got a Restless Mind – 3.11 (säv. Björkqvist)
Good Time Charlies Got the Blues – 2.52 (säv. Danny O'Keefe)
The Charm of Country Music – 2.18 (säv. Björkqvist)
Kokoonpano

Börje Björkqvist – akustinen kitara
Ingmar Grönqvist – basso
Jan Björklund – rummut
Rolf Löfberg – sähkökitara
Guy Laine – sähkökitara
Stig Tötterman – laulu
Göran Grönqvist – pedal steel-kitara
Ari Oinonen – piano (kappaleet 3, 7 ja 10)
Aiheesta muualla

Albumi Fono.fi:in tietokannassa
Country Express discogs.com -sivustolla
Fritz Huth

Fritz Huth (25. kesäkuuta 1908 – 16. kesäkuuta 1980) oli saksalainen käyrätorvensoittaja ja musiikkipedagogi.
Huth osallistui solistina kymmeneen kilpailuun ja voitti niistä jokaisen. Hän saavutti arvostusta sekä solistina että kamarimuusikkona. Soolokiertueillaan hän esiintyi eri puolilla Eurooppaa, Neuvostoliitossa ja Afrikassa. Huth toimi orkesterimuusikkona Staatskapelle Dresdenin ja Hampurin valtionoopperan ensimmäisenä käyrätorvensoittajana sekä 35 vuoden ajan Bayreuthin musiikkijuhlien orkestereissa.
Huth osallistui Würzburgin Mozart-festivaalin toimintaan ja sai sieltä kultaisen Mozart-mitalin. Hän opetti Detmoldin musiikkiyliopistossa ja sitten 36 vuoden ajan Baijerin valtionkonservatoriossa Würzburgissa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Hermann Baumann ja Peter Hoefs. Huthin julkaisuihin kuuluvat Schule für Horn, Vorschulübungen ja Tonleiter-Studien.
Huth valittiin International Horn Societyn kunniajäseneksi vuonna 1980, vähän ennen kuolemaansa. The Horn Call -lehdessä julkaistiin hänelle omistettu tribuutti lokakuussa 1980.
Chris Simon

| Chris Simon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. tammikuuta 1972 Wawa, Ontario, Kanada
Kuollut: 18. maaliskuuta 2024 (52 vuotta)
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  105 kg
Pelinumero:  12
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1992–2013
Seurat:  Quebec Nordiques Colorado Avalanche Washington Capitals Chicago Blackhawks New York Rangers Calgary Flames New York Islanders Minnesota Wild Vitjaz Tšehov OHK Dinamo Moskova Metallurg Novokuznetsk
NHL-varaus:  25. varaus, 1990 Philadelphia Flyers
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Colorado Avalanche | 1996  |
Chris Simon (30. tammikuuta 1972 Wawa, Ontario – 18. maaliskuuta 2024) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Simon pelasi 15 kautta NHL:ssa. Uransa loppupuolella useat loukkaantumiset hidastivat hänen tahtiaan, eikä hän enää pystynyt pelaamaan täydellä teholla kuten ennen. Pitkän NHL-uransa jälkeen Simon pelasi viisi vuotta Venäjän KHL-liigassa.
Tausta

Simonin isä John oli ojibway-intiaani ja hänen äitinsä Linda oli kanadalainen. Simonia pidettiinkin intiaanijuuriensa takia Amerikan alkuperäisasukkaiden keskuudessa esikuvana. Hän muutti kotoa jo 14-vuotiaana, ja asettui Ottawaan tavoitteenaan jääkiekkoilijan ura. Hän oli pelannut jääkiekkoa jo kotipaikkakuntansa Wawa Flamesissa, ja lähistön Sault Ste. Marie Thunderbirdsissä nuorten NOHA-liigassa. Hänen uransa oli kuitenkin vaarassa, kun hän ajautui alkoholismiin. Simon toipui alkoholismista, ystävien, AA-kerhon avulla ja tuella, jota hän sai silloiselta valmentajaltaan Ted Nolanilta, joka oli myös taustaltaan intiaani. Simon sanoo harrastavansa metsästystä ja kalastusta. Hän oli naimisissa Valerie Simonin kanssa ja heillä oli poika Chrisin ensimmäisestä avioliitosta.
Erikoisuutena Simonista mainittakoon, ettei hän menettänyt yhtään hammasta tai murtanut kertaakaan nenäänsä, vaikka olikin yksi NHL:n kovimmista tappelijoista. Ennen ammattilaisuraansa hän tupakoi.
Stanley Cupin voittajajoukkueen pelaajat saavat yhden päivän palkinnon kanssa. Simon kulutti päivän soudellen ja kalastellen isoisänsä ja silloisen tyttöystävänsä kanssa kotipaikkansa järvellä. Simon kertoi, että eläkkeelle siirtyessään hän aikoo perustaa kalastus- ja metsästysleirin, jonka ammattilaisohjaajana hän toimisi.
Ura

Koko Simonin uraa leimasivat loukkaantumiset ja ottelurangaistukset. Ensimmäisen kerran hänen olkapäänsä loukkaantui kaudella 1990–1991, mikä esti häntä pelaamasta miltei koko kautena. Olkapää vihoitteli tämän jälkeen useaan otteeseen, mikä rajoitti Simonin kontaktipelaamista. Parhaassa kunnossa ollessaan Simon oli samalla taitava maalintekijä ja voimakas taklaaja, joka ei pelännyt tapella, mikä on harvinaista NHL:ssä.
Simon sai kahdeksan kertaa pitkän ottelurangaistuksen, koska hän muun muassa haukkui Mike Grieriä nekruksi ("nigger") ja polki Jarkko Ruutua jalkaan. Simon sai yrityksestä vahingoittaa Ruutua ennätyspitkän 30 ottelun pelikiellon.
Ura > Junioriura

Simon aloitti uransa OHL-liigassa Ottawa 67's -joukkueessa 1988–1989. Hän menestyi hyvin ja teki suurin piirtein pisteen ottelua kohti. Pisteiden ohella Simon keräsi myös paljon jäähyminuutteja. Philadelphia Flyers varasi Simonin NHL:n varaustilaisuudessa toisella kierroksella 1990. Varauksen jälkeen Simon pelasi vielä kaksi kautta OHL:ssä, sillä hänen nousunsa NHL:ään viivästyi vakavan olkapäävamman takia, mikä melkein esti häntä pelaamasta kaudella 1990–1991. Vihoittelevan olkapään vuoksi Simon ei pelannut seuraavaakaan kautta kokonaan. Kauden aikana hän vaihtoi kesken kaiken seuraa Sault Ste. Marie Greyhoundsiin.
Simonin neljännen OHL-kauden jälkeen Philadelphia myi suuressa Lindros-kaupassa muun muassa Simonin Quebec Nordiquesiin. Hän solmi sopimuksen saman tien Quebecin kanssa ja siirtyi joukkueen farmijoukkueeseen Halifax Citadelsiin AHL:ään. Jo samalla kaudella hän nousi Quebecin kokoonpanoon.
Ura > Quebec ja Colorado 1992–1996

Aika Quebecissä oli vaikeaa Simonille. Olkapääleikkauksen takia hän ei pystynyt pelaamaan kaudella 1993–1994 kuin 37 ottelua, joissa hän keräsi vaatimattomat tehopisteet, neljä maalia ja neljä syöttöä. Kausi 1994–1995 pelattiin tynkänä pelaajayhdistyksen lakon takia, ja tuonakin kautena Simon pelasi vielä puolitehoisena tehden kolme maalia ja yhdeksän syöttöä. Noiden kahden kauden aikana hän pelasi yhteensä runkosarjassa vain 66 ottelua, tosin keräten niissä mainetta aggressiivisena hyökkääjänä.[lähde? ]
Nordiquesin siirtyessä Coloradoon Simon matkasi joukkueen mukana. Colorado Avalanchessa hän jatkoi kuitenkin vain yhden kauden, kun Colorado myi hänet Curtis Leschyshynin kanssa Washington Capitalsiin Keith Jonesista ja varaustilaisuuden varausvuoroista. Ainoan Colorado-kautensa päätteeksi Simon voitti Stanley Cupin.