stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Osastonsihteeri

| Osastonsihteeri |
| --- | --- |
Tyyppi:  Ammatti
Toimiala:  Terveydenhuolto
Koulutus:  Toinen aste
Työpaikka:  Sairaala, Terveyskeskus, Yksityinen terveydenhoito
Lähinimikkeitä:  Apuhoitaja, Hammashoitaja, Hoiva-avustaja, Kehitysvammahoitaja, Lastenhoitaja, Lähihoitaja, Lääkintävahtimestari, Perushoitaja
Osastonsihteeri on toimistotyöntekijä, joka työskentelee sosiaali- ja terveydenhuollossa. Työtehtävät vaihtelevat organisaation ja työyhteisön mukaan sisältäen asiakaspalvelua sekä kasvokkain että puhelimitse. Potilaskertomustekstien, lausuntojen ja lähetteiden puhtaaksikirjoittaminen sanelun mukaan ovat usein osastonsihteerin työtä. Lisäksi työhön kuuluu laaja-alaisesti potilashallintoon liittyviä toimistotehtäviä, esim. ajanvaraukset, laskutukseen vaikuttavat kirjaamiset, kokousmuistioiden laatiminen ja oman osaamisalan asiantuntijana toimiminen työryhmissä. Osastonsihteerin työ on vaativaa työtä jossa osastonsihteerillä on iso rooli potilaan hoidossa mm. jatkohoitojen järjestämisessä. Monipuolisessa ja vaihtelevassa työssä hyvät vuorovaikutustaidot, tekstinkäsittelytaidot, organisointikyky ja stressinsieto ovat tärkeitä ominaisuuksia.
Osastonsihteeri työskentelee useimmiten kunnan tai kuntayhtymän palveluksessa, ja vuonna 2012 osastonsihteeri-nimike oli noin 4 700 henkilöllä kunnan työntekijöistä (kuntatyonantajat.fi). Osastonsihteereitä työskentelee myös yksityisillä lääkäriasemilla. Työ on pääsääntöisesti päivätyötä.
Koulutusvaatimuksena erityisosaamista vaativaan osastonsihteerin työhön on tavallisesti toisen asteen tutkinto, esimerkiksi liiketalouden koulutusohjelmasta. Perehdyttäminen tapahtuu työpaikalla. Lähihoitajakoulutuksessa on asiakaspalveluun ja tietohallintoon suuntaava vaihtoehto. Lisäksi yksityiset toimijat järjestävät terveydenhuollon työtehtäviin suuntaavaa koulutusta. Valtakunnallista yhtenäisyyttä osastonsihteerin koulutuksessa ja koulutusvaatimuksissa ei ole.
Terveydenhuollon Sihteerit ry on osastonsihteerien etuja valvova ammatillinen yhdistys, jonka yksi tärkeimmistä tavoitteista on valtakunnallisesti yhtenäisen koulutuksen saavuttaminen. Terveydenhuollon Sihteerit ry toimii yhteistyössä Julkis- ja yksityisalojen toimihenkilöliiton Jytyn kanssa, mutta yhdistyksen jäsenyys ei edellytä tai poissulje minkään ammattiliiton jäsenyyttä.
Sosiaali- ja terveydenhuollon palvelurakenneuudistusta suunnitellaan parhaillaan, mikä saattaa vaikuttaa myös osastonsihteerin työtehtäviin ja asemaan tulevaisuudessa.
Aiheesta muualla

PSHP:n osastonsihteerien työtyytyväisyyden parantaminen MD-Miranda ja MD-Oberon –järjestelmiä kehittämällä/Vehkalahti Susanna, 2012
Osastonsihteerin mahdollisuudet osallistua koulutuksiin työn ohella Keski-Suomen sairaanhoitopiirin konservatiivisella toimialueella/Temonen Mervi, 2009
Osastonsihteerin työnkuva, perehdyttäminen ja sähköinen potilasasiakirja/Kinnunen Tuovi, Kuronen Irmeli, 2007 (Arkistoitu – Internet Archive)
Osastonsihteerien työn tulevaisuus, Case Reumasäätiön sairaala/Hyppänen Iiris, 2006
http://www.terveydenhuollonsihteerit.fi/
https://www.youtube.com/watch?v=gCVcZUl8RJ4
http://nolo.yhdistysavain.fi/%5Bvanhentunut+linkki%5D
Thomas de Hartmann

Thomas ja Olga de Hartmann 1906.
Venäjän ja Neuvostoliiton avantgarde
Kazimir Malevitš  1913 tai 1920–1930.
Artikkelit
Abstrakti taide | Agitaatioposliini | Kulkukoiran kellari | Mir iskusstva | Venäläinen formalismi | Voitto auringosta
Suuntaukset
Akmeismi | Futurismi | Konstruktivismi | Suprematismi | Venäläinen symbolismi | Zaum
Tekijät
Anna Ahmatova | Aleksanteri Ahola-Valo | Natan Altman | Mihail Bahtin | Léon Bakst | Andrei Belyi | Nikolai Berdjajev | Ivan Bilibin | Aleksandr Blok | Joseph Brodsky | Marc Chagall | Sonia Delaunay | Sergei Djagilev | Sergei Eisenstein | Pavel Filonov | Mihail Fokin | Naum Gabo | Nikolai Gumiljov | G. I. Gurdjieff | Daniil Harms | Thomas de Hartmann | Velimir Hlebnikov | Wassily Kandinsky | El Lisitski | Anatoli Lunatšarski | Vladimir Majakovski | Kazimir Malevitš | Osip Mandelštam | Vsevolod Meyerhold | Kuzma Petrov-Vodkin | Vsevolod Pudovkin | Aleksandr Rodtšenko | Nicholas Roerich | Olga Rozanova | Konstantin Somov | Dmitri Šostakovitš | Vladimir Tatlin | Marina Tsvetajeva | Pjotr Demjanovitš Uspenski | Dziga Vertov
Thomas Aleksandrovitš de Hartmann (ven. Фома Александрович Гартман, Томас де Гартман, Foma Aleksandrovitš Gartman, Tomas de Gartman), (21. syyskuuta 1885 – 28. maaliskuuta 1956) oli ukrainalais-venäläinen säveltäjä sekä G. I. Gurdjieffin nimekäs oppilas ja avustaja.[lähde? ]
Thomas de Hartmann syntyi vuonna 1885 Horuževkassa, Venäjän keisarikunnan Pultavan kuvernementtiin kuuluvassa kylässä (nykyisin Ukrainan Pultavan alueen Oržytsjan piirissä sijaitseva kylä). Hänen sukunsa kuului venäläiseen aristokratiaan. Hartmann kävi koulua vanhempiensa ja yksityisopettajien huomassa, ja osoitti musiikillista lahjakkuutta jo neljän vuoden ikäisenä improvisoiden ja ilmaisten itseään pianolla.
Hartmann on itse sanonut: "Olen säveltäjä. Musiikki on aina ollut minulle uustestamentillinen 'lahja' jonka Jumala on minulle antanut ja joka samalla vaatii minua minua kehittämään tätä lahjaa ja työskentelemään sen kanssa herkeämättä." Isosedältään Eduard von Hartmannilta, joka kirjoitti kirjan Tiedostamattoman filosofia (1869), hän todennäköisesti peri kaipuun tuntemattomaan ja korkeamman henkisen tason ymmärtämiseen, ja tämä kaipuu vei hänet myöhemmin G. I. Gurdjieffin oppilaaksi. Hän sai tutkintotodistuksen 18-vuotiaana Pietarin konservatoriosta. Ennen ensimmäistä maailmansotaa hän opiskeli orkesterin johtamista Münchenissä Felix Mottlin johdolla.[lähde? ]
Balettisäveltäjä

Hartmannin nelinäytöksinen baletti La Fleurette Rouge ('Punainen kukkanen'), hänen toinen näyttämöteoksensa, esitettiin vuonna 1907. Vatslav Nižinski, Anna Pavlova ja Mihail Fokin olivat esitysten päärooleissa Moskovan ja Pietarin Keisarillisessa Oopperatalossa. Itse tsaari kunnioitti Pietarin esitystä vierailullaan. Yleisö vastaanotti teoksen suopeasti, ja nuori Hartmann hyväksyttiin nopeasti Venäjän kulttuurieliitin piireihin. La Fleurette Rougen suosion ansiosta Hartmannin ensimmäiset laulut, pianokappaleet ja kamarimusiikkiteokset julkaistiin. Tehtävän otti hoitaakseen Moskovasta alkunsa saanut Jürgenson -niminen musiikin kustannusyhtiö, jolla oli julkaisuluetteloissaan aiemmin Ludwig van Beethovenin, Robert Schumannin, Pjotr Tšaikovskin ja Richard Wagnerin teoksia.[lähde? ]
Der Blaue Reiter

Hartmann matkusti 1908 Saksaan ja tutustui siellä Wassily Kandinskyyn, josta tuli hänen elinikäinen ystävänsä. Hartmann tunsi henkilökohtaisesti myös monia merkittäviä expressionisteja Der Blaue Reiter -ryhmän kautta, ryhmän erityisenä tavoitteena oli ilmaista henkisyyttä taiteen avulla. Bauhausin opettaja, taidemaalari Paul Klee kuului myös Hartmannin ystäväpiiriin.
Hartmann sävelsi musiikin Wassily Kandinskyn teokseen The Yellow Sound (Der Gelbe Klang), joka toisin sai Amerikan ensi-iltansa vasta vuonna 1982 Kandinskyn retrospektiivisessä näyttelyssä. Kandinsky tutustutti hänet venäläiseen tanssija Alexander Sacharoviin (1886–1963). Kolmikko teki yhdessä poikkitaiteellisia kokeiluja, joissa Kandinskyn kertoman mukaan vuonna 1910: "Muusikko (de Hartmann) valitsi akvarellieni joukosta sellaiset työt, jotka olivat hänelle musiikillisessa mielessä selkeimpiä. Ennen kuin tanssija (Sacharov) liittyi mukaan, muusikko soitti tämä akvarellin. Kun tanssija liittyi mukaan, musiikki soitettiin hänelle ja hän muunsi sen tanssiksi. Tämän jälkeen hänen tuli arvata, minkä akvarellin hän oli tanssinut."[lähde? ]
G. I. Gurdjieff

Hartmann oli tunnettu ja arvostettu säveltäjä Venäjällä jo ennen kuin hän tapasi G. I. Gurdjieffin ensi kertaa Pietarissa vuonna 1917. Vuodesta 1917 aina vuoteen 1929 hän oli Gurdjieffin uskottu oppilas. Tuona ajanjaksona Pariisin lähellä sijainneessa Gurdjieffin johtamassa Ihmisen Sopusointuisen Kehittämisen Instituutissa Hartmann sovitti ja kirjoitti yhteistyössä Gurdjieffin kanssa suuren osan musiikista, jonka Gurdjieff kokosi ja jota musiikkia käytettiin hänen rytmisten liikesarjojensa (Movements) harjoituksissa. Hartmann kirjoitti yhdessä vaimonsa Olga de Hartmannin kanssa kirjan nimeltä Our Life with Mr. Gurdjieff. Olga oli Gurdjieffin henkilökohtainen sihteeri vuosien ajan.[lähde? ]
Gurdjieffin seuraajana kulkemiensa vuosien aikana hän työskenteli muun muassa Tbilisin oopperatalon taiteellisena johtajana, ja tuona aikana hän tutustui paremmin tunnettuun taiteilijaan, Alexandre de Salzmanniin ja tämän vaimoon, tanssija Jeanne de Salzmanniin, joista molemmista myös tuli palavahenkisiä Gurdjieffin seuraajia. Hartmannien tiet Gurdjieffistä erosivat vuonna 1929, eivätkä he enää koskaan tavanneet. Yhteistyö kuitenkin jatkui. Hartmann sävelsi Gurdjieffin kuoleman jälkeen vuonna 1950 tämän toivomuksen mukaisesti musiikin uusimpiin liikesarjoihin. Hartmann oli yksi The Gurdjieff Foundation of New York -säätiön perustajajäsenistä.[lähde? ]
Viimeiset vuodet

Hartmann kuoli vuonna 1956 New Yorkissa. Ennen kuolemaansa hän valmisteli Amerikan debyyttikonserttiaan, joka oli sovittu järjestettäväksi 16. huhtikuuta 1956 New Yorkin Town Hall'issa. Hartmann kuitenkin kuoli yllättäen sydänkohtaukseen 28. päivänä maaliskuuta 1956. Hänen oppilaansa jatkoivat valmisteluja eteenpäin ja näin tilaisuudesta muodostuikin kunnianosoitus säveltäjän muistolle. Hänen leskensä Olga de Hartmann keräsi monia Gurdjieffin varhaisia luentoja kirjaan Views from the Real World. Olga kuoli Santa Fe'ssä, Uudessa Meksikossa vuonna 1979.[lähde? ]
Musiikki

Hartmannin tuotanto säveltäjänä sisältää neljä sinfoniaa, useita oopperoita, konserttoja, sonaatteja ja lauluja Proustin, Verlainen, Joycen ja Shelleyn teksteihin sekä 53 elokuvapartituuria. Hänen musiikkiaan ovat tulkinneet monet esiintyjät ja kapellimestarit kuten Stokowski, Leduc, Bigot, Casals, Tortelier ja Rampal.[lähde? ]
Gurdjieffin rytmisiä liikesarjoja ja tansseja varten luotiin oma, erityinen musiikkinsa, ja työn yhteydessä syntyi myös laaja tuotanto konserttimusiikkia, hymnejä sekä muita eri tilanteisiin sopivia kappaleita. Kaikki Gurdjieffin musiikki on tiiviisti sidoksissa sisäisiin kehityspyrkimyksiin ja pääosa tästä musiikillisesta tuotannosta on sävelletty yhteistyössä Hartmannin kanssa. Nerokas ja ainutlaatuinen yhteistyö synnytti yli 200 kappaletta, pääosin pianolle. Mukana on myös orkesterisävellyksiä. Suurin osa pianomusiikista on julkaistu nuottina (Schott Edition, 4 osaa). Gurdjieffin ja Hartmannin musiikista on myös saatavilla useiden eri esittäjien levytyksiä. Pianomusiikin versioita kattavimmin ovat esittäneet kolme Gurdjieff-työhön osallistunutta soittajaa, Linda Daniel-Spitz, Charles Ketcham ja Laurence Rosenthal (Wergo). Orkesterimusiikki on julkaistu vuonna 2006 neljän CD:n kokoelmana Oriental Suite: Complete Orchestra Music (Basta). Laurence Rosenthal sovitti Gurdjieffin ja Hartmannin musiikin vuonna 1979 ensi-iltaan tulleeseen Peter Brookin ohjaamaan elokuvaan Meetings with Remarkable Men.[lähde? ]
Kirjallisuutta

Thomas ja Olga de Hartmann, Our Life with Mr. Gurdjieff (1964)
Levytyksiä

The Music of Gurdjieff / de Hartmann, Thomas de Hartmann, Piano, alkuperäisäänitys, 3 cd:tä. G-H Records ©1989. TCD1001-1003
The Music of Gurdjieff / de Hartmann, Piano, alkuperäisäänitys, 3 cd:tä. G-H Records ©1989. TCD1001-1003
Gurdjieff, Harmonic Development. The Complete Harmonium Recordings 1948-1949, Basta 2004. 30-9115-2
Oriental Suite: The complete orchestral music 1923 - 1924, 2006. 4 cd:tä.
G. I. Gurdjieff: 23 pieces pour piano, vol. I. Editions Janus, Paris, LP, Carol Robinson, Jeanne de Salzmann, 1950.
Volume I: Asian Songs and Rhythms. Linda Daniel-Spitz, Charles Ketcham, Laurence Rosenthal Vergo 1997. WER6284-2
Volume II:Music of the Sayyids and the Dervishes. Linda Daniel-Spitz, Charles Ketcham, Laurence Rosenthal, Vergo 1998. WER 6292-2
Volume III: Hymns, Prayers, and Rituals. Charles Ketcham, Laurence Rosenthal, Vergo 1999. WER 6625 2
Volume IV: Hymns from a Very Great Temple and Other Selected Works. Charles Ketcham, Laurence Rosenthal. Wergo, 2001. WER 6643 2
Resonance I The music of Gurdjieff / de Hartmann arranged for instruments, copyright MMII, Rochester Folk Art Guild, 2001. SCH001
Resonance II The music of Gurdjieff / de Hartmann arranged for instruments, MMV, Schadowrider Records, 2003 & 2004. SCH002
The Gurdjieff /de Hartmann, Easter Music, 2004. Stafford Ordahl, Piano. GFA0002.
The Music of Gurdjieff / de Hartmann. Stafford Ordahl, Piano, 2003. GFA0001.
Music by Gurdjieff - de Hartmann, Laurence Rosenthal, piano. ©2006 Windemere Music Publishers. WM3001.
Gurdjieff / de Hartmann, Music for the Movements, Wim Van Dullemen, Channel Classics 2cd:tä, 2001. CCS15298
Gurdjieff / Tsabropoulos, Chants, Hymns and Dances. Anja Lechner, Vassilis Tsabropoulos, 2004. ECM9819613
Gurdjieff, The Music Of Gurdjieff – De Hartmann, Michele Thomasson, Michele Fedrigotti, Danilo Lorenzini Felmay.CDGO001
Gurdjieff / de Hartmann music, volumes 1-12; Alain Kremsky
Hidden Sources -Gurdjieff, De Hartmann, by Alessandra Celletti (Kha Records 1998)
Thomas de Hartmann Rediscovered. Joshua Bell, INSO-Lviv sinfoniaorkesteri, Dalia Stasevska. Matt Haimovitz, MDR-sinfoniaorkesteri Leipzig, Dennis Russell Davies. (Pentatone 2024).
Aiheesta muualla

Neljäs tie Suomessa viitattu 11.3.2021
Karatas-Seura ry viitattu 11.3.2021
Thomas de Hartmannin paperit, Yalen yliopisto, Irving S. Gilmoren Musiikkikirjasto (engl.)
Thomas de Hartmann: Säveltäjän elämä, kirj. John Mangan (engl.)
Thomas de Hartmann artikkeli Gurdjieff International Review -sivustolla (engl.)
Filmographia IMDB:ssä - salanimi Thomas Kross (engl.)
Rasvakala

| Rasvakala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Simppukalat Scorpaeniformes
Heimo::  Rasvakalat Cyclopteridae
Suku::  Cyclopterus
Laji::  lumpus
Kaksiosainen nimi
 Cyclopterus lumpus  Linnaeus, 1758 
Katso myös
   Rasvakala Wikispeciesissä   Rasvakala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rasvakala (Cyclopterus lumpus) on pohjan lähellä viihtyvä kala.
Ulkonäkö ja koko

Rasvakalan ihon alla on hyytelömäinen rasvakerros. Se on tumma ja vartalonmuodoltaan turvonneen kampelan näköinen. Vatsan etuosassa kalalla on imukuppi jolla kala tarttuu pohjakiviin. Kutuaikana koiras muuttuu hehkuvan punaiseksi. Rasvakalat ovat yleensä 12–15 cm pitkiä.
Rasvakalan selässä on seitsemän riviä ”luukyhmyjä”. Esimerkiksi Keski-Pohjanmaalla Himangalla rasvakalaa kutsutaan ”seitsenselkäkalaksi”.
Levinneisyys

Rasvakalaa esiintyy lähes kaikkialla Suomen merialueilla Perämerta lukuun ottamatta, mutta koska se pysyttelee pohjan lähellä sitä tavataan harvoin. Laajemmin esiintymisaluetta on Itämeri ja Pohjanmeri.
Ravinto ja elintavat

Rasvakala syö pohjaeläimiä kuten pieniä äyriäisiä ja matoja. Pohjanmeren rasvakalat syövät myös pieniä meduusoja. Rasvakala saattaa myös käyttää ravinnokseen toisia rasvakaloja.
Käyttö

Rasvakalan mätiä käytetään ruokana etenkin Tanskassa. Sitä värjätään mustaksi ja myydään ”pohjoisen kaviaarin” tai Limfjordin kaviaarin nimellä monissa maissa.
Aiheesta muualla

Luontoportti: Rasvakala (Cyclopterus lumpus)
Laji.fi: Rasvakala (Cyclopterus lumpus)
ITIS: Cyclopterus lumpus (englanniksi)
Cyclopterus lumpus (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Cyclopterus lumpus (englanniksi)
Kesäolympialaiset 1988

Vuoden 1988 kesäolympialaiset järjestettiin Soulissa, Etelä-Koreassa 17. syyskuuta – 2. lokakuuta 1988.
Pohjois-Korea vaati järjestysoikeuden jakamista sen ja Etelä-Korean kesken, minkä osoittauduttua tuloksettomaksi maa päätyi boikotoimaan kisoja. Sosialistiset Albania, Komorit, Kuuba, Etiopia, Nicaragua ja Seychellit osallistuivat boikottiin solidaarisuudesta, mutta vetosivat rahanpuutteeseen sanktiot välttääkseen. Nicaragua oli jo ehtinyt ilmoittautua kisoihin, mutta vetäytyi ilmoittaen syyksi maassa vallinneet levottomuudet hallituksen joukkojen ja Yhdysvaltain tukemien contra-sissien välillä.
Osallistujamaat.  Osallistui ensimmäistä kertaa.   Osallistui, aiempia osallistumisia.   Ei osallistunut.
Kisoja boikotoineet maat sinisenä.
Olympiakisojen myöntäminen Etelä-Korealle syyskuussa 1981 herätti tuoreeltaan arvostelua, koska maan sisä- ja ulkopoliittinen tilanne tiedettiin epävakaaksi. Olympiaisännyys yhdisti kuitenkin eripuraisen kansan. Levottomuuksien varalta kisarauhaa turvasi liki 100 000 poliisia ja sotilasta. Kisojen järjestelyt saivat – muutamista tuomarikömmähdyksistä huolimatta – osanottajamaiden yksimielisen ja varauksettoman tunnustuksen, ja KOK:n puheenjohtaja Juan Antonio Samaranch totesi Soulin kisojen olleen "kaikkien aikojen parhaat olympialaiset". Kisat olivat myös taloudellinen menestys, sillä ne tuottivat voittoa 349 miljoonaa dollaria, mikä rikkoi kirkkaasti Los Angelesissa neljä vuotta aiemmin syntyneen ennätyksen, 223 miljoonaa dollaria.
Kisojen suurin skandaali oli laajalti ihaillun kanadalaisen pikajuoksijan, 100 metrin juoksun voittajan Ben Johnsonin jääminen kiinni dopingin käytöstä. Johnson tuomittiin menettämään saamansa kultamitali ja voittajaksi julistettiin toiseksi tullut Yhdysvaltain Carl Lewis. Kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF tuomitsi Johnsonin elinikäiseen kilpailukieltoon. Myös kaksi bulgarialaista kultamitalin saavuttanutta painonnostajaa kärysi kiellettyjen aineiden käytöstä, minkä seurauksena koko Bulgarian painonnostojoukkue matkusti kotimaahansa kesken kisojen. Kokonaisuudessaan doping-tapauksia tuli Soulissa ilmi kymmenen, mikä oli yksi vähemmän kuin Los Angelesissa 1984.
Valintaprosessi

Kisojen pitopaikka päätettiin Baden-Badenissa, Saksassa 30. syyskuuta 1981. Samalla päätettiin myös talviolympialaisten 1988 pitopaikka.
| Äänestystulokset |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Maa | Kaupunki | Kierros 1 |  |  |  |  |
|  Etelä-Korea | Soul | 52 |  |  |  |  |
|  Japani | Nagoya | 27 |  |  |  |  |
Lajit

Olympiaohjelmassa oli 237 tapahtumaa 23 eri urheilumuodossa.
Ammunta
Jalkapallo
Jousiammunta
Judo
Koripallo
Käsipallo
Lentopallo
Maahockey
Melonta
Miekkailu
Nykyaikainen viisiottelu
Nyrkkeily
Paini
Painonnosto
Purjehdus
Pyöräily
Pöytätennis
Ratsastus
Soutu
Taitouinti
Tennis
Uimahypyt
Uinti
Vesipallo
Voimistelu
Yleisurheilu
Lajit > Näytöslajit

Baseball
Judo (naiset)
Keilailu
Pyörätuolikelaus
Sulkapallo
Taekwondo
Osallistujat

Vuoden 1988 kesäolympialaisiin osallistui 159 maata.
Afganistan
Alankomaiden Antillit
Alankomaat
Algeria
Amerikan Samoa
Andorra
Angola
Antigua ja Barbuda
Arabiemiraatit
Argentiina
Aruba
Australia
Bahama
Bahrain
Bangladesh
Barbados
Belgia
Belize
Benin
Bermuda
Bhutan
Bolivia
Botswana
Brasilia
Brittiläiset Neitsytsaaret
Bulgaria
Burkina Faso
Burma
Caymansaaret
Chile
Cookinsaaret
Costa Rica
Djibouti
Dominikaaninen tasavalta
Ecuador
Egypti
El Salvador
Espanja
Etelä-Jemen
Etelä-Korea
Fidži
Filippiinit
Gabon
Gambia
Ghana
Grenada
Guam
Guatemala
Guinea
Guyana
Haiti
Honduras
Hongkong
Indonesia
Intia
Irak
Iran
Irlanti
Islanti
Iso-Britannia
Israel
Italia
Itä-Saksa
Itävalta
Jamaika
Japani
Jordania
Jugoslavia
Kambodža
Kamerun
Kanada
Kenia
Keski-Afrikan tasavalta
Kiina
Kiinan Taipei
Kolumbia
Kongon tasavalta
Kreikka
Kuwait
Kypros
Laos
Lesotho
Libanon
Liberia
Libya
Liechtenstein
Luxemburg
Länsi-Saksa
Länsi-Samoa
Malawi
Malediivit
Malesia
Mali
Malta
Marokko
Mauritania
Mauritius
Meksiko
Monaco
Mongolia
Mosambik
Yhdysvaltain Neitsytsaaret
Nepal
Neuvostoliitto
Niger
Nigeria
Norja
Norsunluurannikko
Oman
Pakistan
Panama
Papua-Uusi-Guinea
Paraguay
Peru
Pohjois-Jemen
Portugali
Puerto Rico
Puola
Päiväntasaajan Guinea
Qatar
Ranska
Romania
Ruanda
Ruotsi
Salomonsaaret
Sambia
San Marino
Saudi-Arabia
Senegal
Sierra Leone
Singapore
Somalia
Sri Lanka
Saint Vincent ja Grenadiinit
Sudan
Suomi
Suriname
Sveitsi
Swazimaa
Syyria
Tansania
Tanska
Thaimaa
Togo
Tonga
Trinidad ja Tobago
Tšad
Tšekkoslovakia
Tunisia
Turkki
Uganda
Unkari
Uruguay
Uusi-Seelanti
Vanuatu
Venezuela
Vietnam
Yhdysvallat
Zaire
Zimbabwe
Mitalitaulukko

Kisojen menestyksekkäin maa oli Neuvostoliitto.
| Vuoden 1988 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Sija | Vuoden 1988 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Maa | Vuoden 1988 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Kultaa | Vuoden 1988 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Hopeaa | Vuoden 1988 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Pronssia | Vuoden 1988 kesäolympialaisten mitalitaulukko> Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Neuvostoliitto | 55 | 31 | 46 | 132 |
| 2 |  Itä-Saksa | 37 | 35 | 30 | 102 |
| 3 |  Yhdysvallat | 36 | 31 | 27 | 94 |
| 4 |  Etelä-Korea | 12 | 10 | 11 | 33 |
| 5 |  Länsi-Saksa | 11 | 14 | 15 | 40 |
| 6 |  Unkari | 11 | 6 | 6 | 23 |
| 7 |  Bulgaria | 10 | 12 | 13 | 35 |
| 8 |  Romania | 7 | 11 | 6 | 24 |
| 9 |  Ranska | 6 | 4 | 6 | 16 |
| 10 |  Italia | 6 | 4 | 4 | 14 |
| 11 |  Kiina | 5 | 11 | 12 | 28 |
| 12 |  Iso-Britannia | 5 | 10 | 9 | 24 |
Kuvagalleria

Olympiatuli
Soutua
Naisten käsipalloa
Koripalloa
Purjehdusta
Soulin olympiastadion vasemmalla kuvassa
Päättäjäiset
Cloppenburg

| Cloppenburg |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Cloppenburg
 Koordinaatit: 52°51′N, 08°3′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Ala-Saksi
Piirikunta:  Cloppenburg
Hallinto:  
 – Pormestari:  Wolfgang Wiese
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  70,62 km²
Korkeus:  39 m m
Väkiluku:  31 757 (31,12,2006)
 – Väestötiheys:  450 as./km²
 
 www.cloppenburg.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cloppenburg on Cloppenburgin piirikunnan pääkaupunki Ala-Saksin osavaltiossa, Saksassa. Asukkaita kaupungissa oli vuoden 2006 lopussa 31 757 ja pinta-ala on 70,62 neliökilometriä. Cloppenburgin pormestari on Wolfgang Wiese.
Kaupunki sijaitsee Bremenin ja Alankomaiden rajan välissä, noin 38 kilometriä Oldenburgista lounaaseen
Cloppenburgissa on muun muassa sairaala, 11 päiväkotia, seitsemän katolilaista kirkkoa, yksi evankelis-luterilainen kirkko, yksi baptistikirkko ja yksi Freien Evangeliums-Christengemeinde -kirkko.
Yksi kaupungin turistihoukutuksista on Museumsdorf Cloppenburg, keskiaikainen kylä, jossa on uudelleenrakennettuja rakennuksia vuosien 800 ja 1800 väliseltä ajalta. Muita nähtävyyksiä ovat esimerkiksi 1700-luvulta peräisin oleva St. Andreas -barokkikirkko ja kaupunginpuisto.
Ranskan Normandiassa sijaitseva Bernay on Cloppenburgin yhteistyökaupunki.
Kuuluisia asukkaita

Paul Dierkes (* 4. elokuuta 1907, † 25. maaliskuuta 1968), kuvanveistäjä ja graafikko
Werner Baumbach (* 27. joulukuuta 1916, † 20. lokakuuta 1953), kenraali
Jupp Derwall (* 10. maaliskuuta 1927, † 26. kesäkuuta 2007), jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
Werner Berges (* 7. joulukuuta 1941), taiteilija
Manfred Zapatka (* 2. lokakuuta 1942), näyttelijä
Ludger Lütkehaus (* 17. joulukuuta 1943),Albert-Ludwigs-Universität Freiburg -yliopiston professori
Josef Ostendorf (* 1956), näyttelijä
Markus Meyer (* 11. toukokuuta 1971), näyttelijä
Petra Gessulat (* 1975), huhtikuusta 2005 Saksan Cosmopolitanin päätoimittaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cloppenburg Wikimedia Commonsissa
Viralliset kotisivut (saksaksi)
Näkymä Cloppenburgiin.
Kungshult

| Kungshult |
| --- | --- |
 Kungshult
 Koordinaatit: 55°51′10″N, 13°24′45″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Eslöv
Väkiluku (2021):  394
Kunhsgult on taajama Eslövin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 394 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kungshult Wikimedia Commonsissa