stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen Sosialidemokraattinen Puolue
Poliittiset linjaukset ja tavoitteet > Eurooppapolitiikka

SDP on jäsen Euroopan sosialidemokraattisessa puolueessa (PES), joka kokoaa yhteen sosialidemokraattisia puolueita Euroopasta . SDP:n europarlamentaarikot kuuluvat Euroopan parlamentin sosialidemokraattiseen S&D-ryhmään, joka edistää Euroopan parlamentissa muun muassa sosiaalista oikeudenmukaisuutta, työpaikkoja ja kasvua, kuluttajien oikeuksia, kestävää kehitystä, rahoitusmarkkinauudistustuksia sekä ihmisoikeuksia .
SDP on nostanut europarlamenttivaaleissa 2024 tärkeiksi eurooppapolitiikan tavoitteikseen :
Turvallisuuden ja demokratian edistämisen
Työntekijöiden oikeuksien puolustamisen
Kestävyyden ja kilpailukyvyn varmistamisen
Ilmastonmuutoksen ja luontokadon torjumisen
Osaamiseen, tutkimukseen ja innovaatioihin panostamisen
Poliittiset linjaukset ja tavoitteet > Yhteiskunnalliset kysymykset

SDP vastustaa ehdotuksia vähentää ruotsin kielen pakollisuutta koulutusjärjestelmässä.
Nimi ja tunnukset

SDP:n perinteinen tunnus, jota nykyään käytetään lähinnä juhlatilaisuuksissa
SDP:n entinen logo
SDP:n logo vuosina 2009–2010
SDP:n logo vuodesta 2020
Rakenne ja organisaatio > Puolueen toimielimet

SDP:n ylintä päätösvaltaa puolueessa käyttää joka kolmas vuosi järjestettävä puoluekokous, johon osallistuu 500 jäsenten keskuudesta demokraattisesti valittua edustajaa.
Puoluekokousten välillä ylintä päätösvaltaa käyttää sääntömääräisesti kaksi kertaa vuodessa kokoontuva puoluevaltuusto. Puoluevaltuustoon kuuluu puoluekokouksen valitsemat puheenjohtaja ja 60 jäsentä, ja se käsittelee muun muassa puolueen toimintasuunnitelmat- ja kertomukset sekä SDP:n osallistumisesta maan hallitukseen.
Puolueen käytännön toiminnan johtoelimenä toimii puoluehallitus, joka kokoontuu kahdisti kuussa. Puoluehallituksen tehtävänä on puoluekokouksen ja puoluevaltuuston päätösten toimeenpano. Ennen vuoden 1993 sääntöuudistusta puoluehallituksen nimitys oli puoluetoimikunta ja puoluevaltuuston nimitys oli puolueneuvosto.
SDP:n puoluetoimisto on sijainnut vuodesta 2015 eteenpäin Ympyrätalossa.  Puoluetoimisto on aiemmin historiassa sijainnut Siltasaaressa, Paasivuorenkadulla ja vuodesta 1979 vuoteen 2015 puoluetalossa Saariniemenkatu 6:ssa.
Rakenne ja organisaatio > Eduskuntaryhmä

SDP:tä eduskunnassa edustaa Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä. Eduskuntaryhmä toimii SDP:n kansanedustajien yhteistyöelimenä. Eduskuntaryhmän merkitys eduskuntatyössä on keskeinen: kokouksissa keskustellaan ajankohtaisista poliittisista kysymyksistä ja muodostetaan kantoja eduskunnan käsittelyssä olevaan asiaan.
SDP:n eduskuntaryhmään kuuluu vuoden 2023 eduskuntavaalien jälkeen 43 kansanedustajaa.  Ryhmän puheenjohtajana toimii kansanedustaja Tytti Tuppurainen.
Rakenne ja organisaatio > Naisjärjestö

Sosialidemokraattiset Naiset (Demarinaiset) on vuonna 1900 perustettu SDP:n naisjärjestö.  Sosialidemokraattisten naisten tavoitteena on tasa-arvoinen, suvaitsevainen ja moniääninen yhteiskunta.
Naisjärjestö nostaa tärkeiksi tavoitteikseen oikeudenmukaisen työelämän, sukupuolitietoisen yhteiskunnan, tasa-arvoisen perhepolitiikan, hyvän hoivan, monimuotoisen vanhemmuuden sekä vapaat julkiset tilat ja väkivallattoman elämän.
Puolueen naisjärjestö puheenjohtaja on ollut 2020 lähtien Tytti Tuppurainen .
Nykyisen naisjärjestön toimintaa edelsivät Suomen Sosialidemokraattinen Naisliitto (1900–1920), Sos.-Dem. Naisliitto (1921–1959) ja Sosialidemokraattisten Naisten Keskusliitto (1959–1979). Ensimmäinen naisliitoista ryhtyi vuonna 1920 kannattamaan Suomen Sosialistista Työväenpuoluetta, jolloin sosiaalidemokraatit jättivät sen ja perustivat uuden järjestön. Uusi naisliitto jäi 1950-luvun lopun puolueriidassa Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattisen Liiton kannattajille, mikä johti jälleen uuden liiton perustamiseen. Vuonna 1979 naisliitto ja naisten keskusliitto sopivat riitansa ja yhdistyivät nykyiseksi järjestöksi.
Rakenne ja organisaatio > Nuorisojärjestö

Sosialidemokraattiset Nuoret (Demarinuoret) on vuonna 1959 perustettu valtakunnallinen SDP:n poliittinen nuorisojärjestö. Järjestön toiminta on suunnattu 15-29-vuotiaille nuorille. Sosialidemokraattisten Nuorten tavoitteina on edistää tasa-arvoa, vapautta ja yhdenvertaisuutta. Demarinuoret on feministinen järjestö.
Puolueen nuorisojärjestön puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2023 Emilia Kangaskolkka.
Sosiaalidemokraattien nuorisojärjestö on Sosialististen nuorten kansainväliseen liittoon kuuluva Sosialidemokraattiset Nuoret, joka perustettiin vuonna 1959 nimellä Sosialidemokraattisen Nuorison Keskusliitto. Organisoitua valtakunnallista sosialidemokraattista nuorisotoimintaa on kuitenkin ollut Suomessa jo vuodesta 1906 lähtien. Tuolloin perustettiin Suomen Sosialidemokraattinen Nuorisoliitto, johon liittyi jo aiemmin perustettuja alueellisia nuorisojärjestöjä. Sisällissodan jälkeen kommunistit liittolaisineen saivat nuorisoliitossa enemmistön ja sosiaalidemokraattien kannattajat erosivat järjestöstä, kun se alkuvuonna 1921 liittyi Kommunistiseen nuorisointernationaaliin.
Toukokuussa 1921 puolueen nuoriso perusti Suomen Sosialidemokraattisen Työläisnuorisoliiton. Vuosina 1922–1936 työläisnuorisoliitolla oli sääntömääräinen oikeus edustajaan puolueneuvostossa ja puoluekokouksissa. Puolueen varhaisnuorisojärjestö Nuoret Kotkat perustettiin vuonna 1943 työläisnuorisoliiton aloitteesta. Vuonna 1950 työläisnuorisoliitto vaihtoi nimensä Suomen Sosialidemokraattiseksi Nuorisoliitoksi. 1950-luvun lopussa, puolueriidan kärjistyttyä, uusi nuorisoliitto jäi Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattisen Liiton kannattajien haltuun, jolloin puolueen kannattajat joutuivat jälleen perustamaan uuden järjestön, Sosialidemokraattisen Nuorison Keskusliiton.
Rakenne ja organisaatio > Opiskelijajärjestö

Sosialidemokraattiset Opiskelijat - SONK (Demariopiskelijat) ovat vuonna 1963 perustettu valtakunnallinen SDP:n poliittinen opiskelijajärjestö. Järjestön toiminta on suunnattu opiskelijoille tai opiskelemaan pyrkiville.  Sosialidemokraattisten Opiskelijoiden tavoitteena on edistää opiskelijoiden poliittista osallistumista ja osallistua erityisesti koulutus- ja sivistyspoliittiseen keskusteluun.
Puolueen opiskelijajärjestön puheenjohtajana on toiminut vuodesta 2023 Mari van den Berg.
Sosialidemokraattisen puolueen opiskelijatoiminnasta vastaa Sosialidemokraattiset Opiskelijat SONK ry. 1980-luvun lopulla liitossa aktivoituivat henkilöt, joista tuli sittemmin puolueen avainpelaajia hallitustyössä. Lipposen hallitusten erityisavustajiksi päätyvät mm. Mikael Jungner, Jari Luoto, Tero Hirvilammi, Petri Mäkinen, Ulla-Maija Rajakangas, Pertti Rauhio, Timo Pesonen ja Tarja Kantola.
Rakenne ja organisaatio > Kansainväliset jäsenyydet

Puolue kuuluu Sosialistiseen internationaaliin ja sillä on läheiset suhteet moniin eurooppalaisiin sosiaalidemokraattisiin puolueisiin. Historiallisesti yhteydet ovat olleet läheiset varsinkin tovereihin Ruotsin sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa.
Puolue, silloinen Suomen Työväenpuolue, kuului vuoden 1902 alusta alkaen Kansainväliseen sosialistitoimistoon, joka oli Toisen internationaalin pysyvä elin. Puolueen ensimmäiset edustajat sihteeristössä olivat J. K. Kari ja Edvard Valpas. Yrjö Sirola korvasi Karin vuonna 1905. Toisen internationaalin Stuttgartin kongressissa kesällä 1907 olivat läsnä puolueesta Valpas ja Hilja Pärssinen. Vuonna 1910 Kööpenhaminassa pidettyyn kongressiin lähti 19 suomalaista, joista viisi edusti sosiaalidemokraatteja. Kokous hyväksyi muun muassa ponnen, joka tuomitsi Venäjän hallituksen Suomea kohtaan harjoittaman politiikan ja kehotti internationaalin jäsenpuolueita esittämään vastalauseita asiasta. Marraskuussa 1912 Baselin kongressissa sosiaalidemokraatteja edustivat Kullervo Manner ja Otto Wille Kuusinen, joka nousi myös Valppaan seuraksi sihteeristöön. Väinö Tanner oli puolueen edustaja kansainvälisessä sosialistisessa parlamenttikomissiossa.
Kansainvälisen työväenliikkeen hajaannuttua päätti puolue kesällä 1916 pidetyssä puoluekokouksessa liittyä sotaa vastustaneiden sosialistien perustamaan niin sanottuun Zimmerwaldin internationaaliin. Sotien jälkeen vuoden 1919 puoluekokouksessa puolueen kansainvälisiä kysymyksiä käsitellyt valiokunta päätti puolueen pysyvän toisessa internationaalissa, jota oltiin organisoimassa uudelleen. Kokousedustajista 27 kannatti äänestyksessä liittymistä Kommunistiseen internationaaliin.
Vuonna 1977 Willy Brandt kävi Suomessa SDP:n vieraana, tapaamisessa pohdittiin Sosialistisen Internationaalin mahdollisuuksia edistää aseidenriisuntaa sekä idän ja lännen välistä liennytystä. Sittemmin Kalevi Sorsan johtama SI:n valtuuskunta kävi näistä asioista huipputason keskusteluja sekä Valkoisessa Talossa että Kremlissä. Keskustelukumppaneina olivat mm. presidentti Jimmy Carter ja varapresidentti George Bush sekä NKP:n pääsihteerit Leonid Brežnev ja Mihail Gorbatšov.
Vuonna 1983 SDP:n kansainvälisten asioiden sihteeri Pentti Väänänen valittiin Sosialistisen Internationaalin pääsihteeriksi. Väänänen toimi SI:n pääsihteerinä 1983–1989.
Kannattajakunta > Jäsenet

Puolueen jäsenistä on noin 60 % miehiä. Puolueen kannatus keskittyy suuriin ikäluokkiin ja puolueen jäsenten keski-ikä on yli 60 vuotta. Vuonna 2008 puolueessa oli 61 000 jäsentä. Jäsenet kuuluvat puolueosastoihin, jotka muodostavat kunnallisjärjestöt ja piirijärjestöt vaalipiireittäin. SDP menettää koko ajan kannattajia niin sanotun luonnollisen poistuman kautta.
Kannattajakunta > Demografia

Vuonna 2011 joka kolmas SDP:n äänestäjä oli 55–65-­vuotias. Joka neljäs oli yli 65­-vuotias. Lähes joka toinen SDP:n kannattaja oli 55-vuotias tai vanhempi vuonna 2011. Vuonna 2016 SDP:n jäsenistä kaksi kolmasosaa oli eläkeläisiä ja kolmasosa työssäkäyviä.
Kannattajakunta > Kannatusalueet

Eduskuntavaaleissa puolue on saanut suurimman kannatuksen perinteisesti Pohjois-Karjalan ja Kymen vaalipiireistä, joissa sosiaalidemokraattien kannatus on ollut noin 35–40 prosenttia äänistä. SDP:n kannatus on ollut verraten korkeaa Suomen suurimmissa kaupungeissa; vahvimpia ovat olleet esimerkiksi Pori, Lahti ja Jyväskylä, joissa puolueen ehdokkaat ovat keränneet jopa kolmasosan kaikista äänistä. SDP nauttii suurinta suosiota keskisuurissa teollisuuskaupungeissa ja kaupungistuneissa kasvukunnissa, kuten Imatralla ja Janakkalassa.
Vuoden 2011 vaalien valossa vahvoja SDP-kaupunkeja ovat esimerkiksi Lieksa, Varkaus, Savonlinna, Heinola ja Valkeakoski.
Kannattajakunta > Poliittinen nelikenttä

Kunnallisalan kehittämissäätiön vuonna 2015 julkaisemassa tutkimuksessa SDP:n kannattajista 64 prosenttia sijoitti itsensä vasemmistoon, 24 prosenttia keskelle ja 5 prosenttia oikeistoon. Arvoliberaalisuus−arvokonservatiivisuus-ulottuvuudella arvoliberaaleja oli 36 prosenttia, arvokonservatiiveja 18 prosenttia ja keskelle asettuvia 37 prosenttia. Tutkimuksen mukaan kiteytyksenä puolueen kannattajien kannoista voidaan sanoa, että SDP on vasemmistopuolue.
EVAn vuoden 2022 arvo- ja asennetutkimuksen mukaan SDP:n äänestäjät olivat identiteetiltään keskitien kulkijoita. Puolueen äänestäjälle keskimääräistä tärkeämpiä tekijöitä identiteetin kannalta olivat lähinnä terveydentila, harrastukset ja koulutus.
Vaalihistoria > Eduskuntavaalit

Eduskuntavaaleissa 1929 ja 1948 paikkamäärältään suurin puolue oli Maalaisliitto, mutta SDP oli ääniosuudeltaan maan suurin. SDP kuitenkin menetti suurimman puolueen asemansa Suomen 22. eduskuntavaaleissa vuonna 1958 niukasti SKDL:lle. Seuraavissa eduskuntavaaleissa vuonna 1962 SDP koki noottikriisin johdosta murskatappion ja sai 38 kansanedustajaa. Tuolloin suurin puolue oli jälleen Maalaisliitto. Eduskuntavaaleissa 1966 puolue nousi jälleen maan suurimmaksi. Seuraavan kerran ykkösasema menetettiin vasta vuoden 1991 vaaleissa Keskustalle, mutta neljän vuoden päästä eduskuntavaaleissa 1995 puolue nousi jälleen suurimmaksi saaden parhaimman tuloksen toisen maailmansodan jälkeen: 28,25 % ääniosuuden ja 63 kansanedustajaa. SDP säilytti asemansa kaksi vaalikautta ja vuoden 2003 vaalivoitosta huolimatta, keskusta nousi niukasti suurimmaksi puolueeksi. Tämän jälkeen suurimman puolueen asemaa on hallinnut keskusta ja kokoomus, kunnes vuoden 2019 vaaleissa SDP nousi jälleen suurimmaksi puolueeksi.
| Vuosi | Edustajia | Kannatus | Kannatus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1907 | 80 / 200 | 329 946 | 37,03 % |
| 1908 | 83 / 200 | 310 826 | 38,40 % |
| 1909 | 84 / 200 | 337 685 | 39,89 % |
| 1910 | 86 / 200 | 316 951 | 40,04 % |
| 1911 | 86 / 200 | 321 201 | 40,03 % |
| 1913 | 90 / 200 | 312 214 | 43,11 % |
| 1916 | 103 / 200 | 376 030 | 47,29 % |
| 1917 | 92 / 200 | 444 670 | 44,79 % |
| 1919 | 80 / 200 | 365 046 | 37,98 % |
| 1922 | 53 / 200 | 216 861 | 25,06 % |
| 1924 | 63 / 200 | 255 068 | 29,02 % |
| 1927 | 60 / 200 | 257 572 | 28,30 % |
| 1929 | 59 / 200 | 260 254 | 27,36 % |
| 1930 | 66 / 200 | 386 026 | 34,16 % |
| 1933 | 78 / 200 | 413 551 | 37,33 % |
| 1936 | 83 / 200 | 452 751 | 38,59 % |
| 1939 | 85 / 200 | 515 980 | 39,77 % |
| 1945 | 50 / 200 | 425 948 | 25,08 % |
| Vuosi | Edustajia | Kannatus | Kannatus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1948 | 54 / 200 | 494 719 | 26,32 % |
| 1951 | 53 / 200 | 480 754 | 26,52 % |
| 1954 | 54 / 200 | 527 094 | 26,25 % |
| 1958 | 48 / 200 | 449 536 | 23,12 % |
| 1962 | 38 / 200 | 448 930 | 19,50 % |
| 1966 | 55 / 200 | 645 339 | 27,23 % |
| 1970 | 52 / 200 | 594 185 | 23,43 % |
| 1972 | 55 / 200 | 664 724 | 25,78 % |
| 1975 | 54 / 200 | 683 590 | 24,86 % |
| 1979 | 52 / 200 | 691 512 | 23,89 % |
| 1983 | 57 / 200 | 795 953 | 26,71 % |
| 1987 | 56 / 200 | 695 331 | 24,14 % |
| 1991 | 48 / 200 | 603 080 | 22,12 % |
| 1995 | 63 / 200 | 785 637 | 28,25 % |
| 1999 | 51 / 200 | 612 963 | 22,86 % |
| 2003 | 53 / 200 | 683 223 | 24,47 % |
| 2007 | 45 / 200 | 594 194 | 21,44 % |
| 2011 | 42 / 200 | 561 558 | 19,10 % |
| 2015 | 34 / 200 | 489 705 | 16,51 % |
| 2019 | 40 / 200 | 546 471 | 17,73 % |
| 2023 | 43 / 200 | 617 552 | 19,95 % |
Vaalihistoria > Kuntavaalit

SDP on ollut kuntavaalien suurin puolue kaikissa vaaleissa lukuun ottamatta vuosia 1960 (suurin SKDL), 2000 (suurin keskusta), 2008, 2012, 2017 ja 2021 (suurin kokoomus).
| Vuosi | Valtuutettuja | Kannatus | Kannatus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1921 | 4  441  (Sosialistiset ryhmät vaaliliitto) | 258 794 | 44,0 % |
| 1922 | 4  318  (Sosialistiset ryhmät vaaliliitto) | 212 956 | 40,0 % |
| 1923 | 3   973  (Sosialistiset ryhmät vaaliliitto) | 188 482 | 37,9 % |
| 1924 | 3    807 (Sosialistiset ryhmät vaaliliitto) | 181 811 | 38,7 % |
| 1925 | 3   676   (vasemmistolaiset ryhmät vaaliliitto) | 256 198 | 40,2 % |
| 1928 | 3   986  (Sosialistiset ryhmät vaaliliitto) | 320 335 | 42,6 % |
| 1930 | 3   119 (Sosialistiset ryhmät vaaliliitto) | 278 129 | 36,39% |
| 1933 | 3 183 (Sosialistiset ryhmät vaaliliitto) | 301 176 | 36,09% |
| 1936 | 3 310 (vasemmistolaiset ryhmät vaaliliitto) | 344 899 | 37,01 % |
| 1945 | 2 100 | 265 689 |  |
| 1950 |  | 377 294 | 25,05 % |
| 1953 |  | 449 251 | 25,53 % |
| 1956 |  | 424 977 | 25,42 % |
| 1960 | 2 261 | 414 175 | 21,10 % |
| 1964 | 2 543 | 530 878 | 24,75 % |
| 1968 | 2 351 | 540 450 | 23,86 % |
| 1972 | 2 533 | 676 387 | 27,05 % |
| 1976 | 2 735 | 665 632 | 24,82 % |
| 1980 | 2 820 | 699 280 | 25,50 % |
| 1984 | 2 830 | 666 218 | 24,70 % |
| 1988 | 2 866 | 663 692 | 25,23 % |
| 1992 | 3 130 | 721 310 | 27,08 % |
| 1996 | 2 742 | 583 623 | 24,55 % |
| 2000 | 2 559 | 511 370 | 22,99 % |
| 2004 | 2 585 | 575 822 | 24,11 % |
| 2008 | 2 066 | 541 187 | 21,23 % |
| 2012 | 1 729 | 487 924 | 19,57 % |
| 2017 | 1 697 | 498 252 | 19,4 % |
| 2021 | 1 451 | 433 881 | 17,7 % |
Vaalihistoria > Europarlamenttivaalit

| Vuosi | Edustajia | Kannatus | Kannatus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | 4 / 16 | 482 577 | 21,45 % |
| 1999 | 3 / 16 | 221 836 | 17,86 % |
| 2004 | 3 / 14 | 350 525 | 21,16 % |
| 2009 | 2 / 13 | 292 051 | 17,54 % |
| 2014 | 2 / 13 | 212 781 | 12,31 % |
| 2019 | 2 / 13 | 267 342 | 14,62 % |
| 2024 | 2 / 15 | 271  847 | 14,9 % |
Vaalihistoria > Presidentinvaalit

SDP tuki presidentti Urho Kekkosta vuoden 1968 vaaleista aina 1970-luvun lopulle. Suomen ensimmäinen vasemmistopuolueesta tullut presidentti oli SDP:n Mauno Koivisto, joka voitti presidentinvaalit vuonna 1982. Tätä seurasi 30 vuoden aikakausi, jolloin maassa oli sosiaalidemokraattistaustainen presidentti. Merkittävimmät epäonnistumiset presidentinvaaleissa ovat olleet vuoden 1962 vaaleissa, jolloin Rafael Paasio sai vain 13,1 %-osuuden äänistä ja vuoden 2012 vaaleissa, jolloin Paavo Lipponen keräsi 6,7 prosenttiyksikön ääniosuuden.
| vuosi | ehdokas | vm:t | äänestäjät |  % |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1925 | Tanner, VäinöVäinö Tanner | 79 | 165 091 | 26,6 |
| 1931 | Tanner, VäinöVäinö Tanner | 90 | 252 550 | 30,2 |
| 1937 | Tanner, VäinöVäinö Tanner | 95 | 341 408 | 30,7 |
| 1950 | (ei omaa ehdokasta) | 64 | 343 828 | 21,8 |
| 1956 | Fagerholm, Karl-AugustKarl-August Fagerholm | 72 | 442 408 | 23,3 |
| 1962 | Paasio, RafaelRafael Paasio | 36 | 289 366 | 13,1 |
| 1968 | Kekkonen, UrhoUrho Kekkonen | 55 | 315 068 | 15,5 |
| 1978 | Kekkonen, UrhoUrho Kekkonen | 74 | 569 154 | 23,2 |
| 1982 | Koivisto, MaunoMauno Koivisto | 144 | 1 370 314 | 43,1 |
| 1988 | Koivisto, MaunoMauno Koivisto | 128 | 1 175 209 | 39,4 |
| vuosi | ehdokas | ään> , 1. k |  % | ään> , 2. k |  % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1988 | Koivisto, MaunoMauno Koivisto | 1 513 234 | 48,9 | (valinta > valitsijam:t) |  |
| 1994 | Ahtisaari, MarttiMartti Ahtisaari | 828 038 | 25,9 | 1 723 485 | 53,9 |
| 2000 | Halonen, TarjaTarja Halonen | 1 224 431 | 40,0 | 1 644 532 | 51,6 |
| 2006 | Halonen, TarjaTarja Halonen | 1 397 030 | 46,3 | 1 630 980 | 51,8 |
| 2012 | Lipponen, PaavoPaavo Lipponen | 205 111 | 6,7 | (ei 2. kierroksella) |  |
| 2018 | Haatainen, TuulaTuula Haatainen | 97 294 | 3,2 | (ei 2. kierroksella) |  |
| 2024 | Urpilainen, JuttaJutta Urpilainen | 140 802 | 4,3 | (ei 2. kierroksella) |  |
Vaalihistoria > Aluevaalit

| Vuosi | Valtuutetut | Äänet | Äänet |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 | 277 | 359 462 | 19,3 % |
Merkittäviä poliitikkoja > Puheenjohtajat

| Puheenjohtajat | Toimikausi |
| --- | --- |
N. R. af Ursin: 1899–1900
J. A. Salminen: 1900
K. F. Hellsten: 1900–1903
Taavi Tainio: 1903–1905
Emil Perttilä: 1905–1906
Edvard Valpas-Hänninen: 1906–1909
Matti Paasivuori: 1909–1911
Otto Ville Kuusinen: 1911–1913
Matti Paasivuori: 1913–1917
Jussi Pietikäinen: 1917
Kullervo Manner: 1917–1918
Väinö Tanner: 1918–1926
Matti Paasivuori: 1926–1930
Kaarlo Harvala: 1930–1942
Väinö Salovaara: 1942–1944
Onni Hiltunen: 1944–1946
Emil Skog: 1946–1957
Väinö Tanner: 1957–1963
Rafael Paasio: 1963–1975
Kalevi Sorsa: 1975–1987
Pertti Paasio: 1987–1991
Ulf Sundqvist: 1991–1993
Antero Kekkonen (va.): 1993
Paavo Lipponen: 1993–2005
Eero Heinäluoma: 2005–2008
Jutta Urpilainen: 2008–2014
Antti Rinne: 2014–2020
Sanna Marin: 2020–2023
Antti Lindtman: 2023–
Merkittäviä poliitikkoja > Puoluesihteerit

| Puoluesihteeri | Toimikausi |
| --- | --- |
J. K. Kari: 1899–1905
Yrjö Sirola: 1905–1906
Matti Turkia: 1906–1918
Väinö Hupli: 1918
Taavi Tainio: 1918–1926
K. H. Wiik: 1926–1936
Aleksi Aaltonen: 1936–1944
Unto Varjonen: 1944–1946
Väinö Leskinen: 1946–1957
Kaarlo Pitsinki: 1957–1966
Erkki Raatikainen: 1966–1969
Kalevi Sorsa: 1969–1975
Ulf Sundqvist: 1975–1981
Erkki Liikanen: 1981–1987
Ulpu Iivari: 1987–1991
Markku Hyvärinen: 1991–1996
Kari Laitinen: 1996–2002
Eero Heinäluoma: 2002–2005
Maarit Feldt-Ranta: 2005–2008
Ari Korhonen: 2008–2010
Mikael Jungner: 2010–2012
Reijo Paananen: 2012–2017
Antton Rönnholm: 2017–2023
Mikkel Näkkäläjärvi: 2023–
Merkittäviä poliitikkoja > Pääministerit

Väinö Tanner (1926–1927)
Karl-August Fagerholm (1948–1950, 1956–1957 ja 1958–1959)
Rafael Paasio (1966–1968 ja 1972)
Mauno Koivisto (1968–1970 ja 1979–1982)
Kalevi Sorsa (1972–1975, 1977–1979 ja 1982–1987)
Paavo Lipponen (1995–2003)
Antti Rinne (2019)
Sanna Marin (2019–2023)
Merkittäviä poliitikkoja > Presidentit

Mauno Koivisto (1982–1994)
Martti Ahtisaari (1994–2000)
Tarja Halonen (2000–2012)
Merkittäviä poliitikkoja > Muut hallituksen johtajat

Oskari Tokoi, senaatin puheenjohtaja (1917)
Kullervo Manner, kansanvaltuuskunnan puheenjohtaja (1918)
Merkittäviä poliitikkoja > Eduskunnan puhemiehet

Oskari Tokoi 1913
Kullervo Manner 1917
Wäinö Wuolijoki 1921–1922, 1922–1923, 1925–1926
Väinö Hakkila 1936–1945
K.-A. Fagerholm 1945–1948, 1950–1956, 1957–1958, 1959–1962, 1965–1966
Rafael Paasio 1966, 1970–1972
Veikko Helle 1976–1978
Matti Ahde 1987–1989
Kalevi Sorsa 1989–1991
Paavo Lipponen 1995, 2003–2007
Jukka Mikkola 1999
Eero Heinäluoma 2011–2015
Antti Rinne 2019
Merkittäviä poliitikkoja > Valtioneuvokset

K.-A. Fagerholm 1969
Kirjallisuutta

Iivari, Ulpu: Kansanvallan puolustajat: sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä 100 vuotta (Otava 2007)
Jouhki, Hannu: Demari ajaa Bemarilla (2010)
Lehtinen, Lasse: Aatosta jaloa ja alhaista mieltä – Urho Kekkosen ja SDP:n suhteet 1944–1981 (WSOY 2002)
Majander, Mikko: Demokratiaa dollareilla – SDP ja puoluerahoitus pulataloudessa 1945–1954 (Otava 2007).
Majander, Mikko: Kylmän sodan ja ristiriitojen puolue : SDP:n historia 4 : 1952–1957 (Siltala 2022)
Soikkanen, Hannu: Kohti kansan valtaa osat 1–3 (Suomen sosialidemokraattinen puolue, 1975, 1987 ja 1991).
Outinen, Sami: Sosiaalidemokraattien tie talouden ohjailusta markkinareaktioiden ennakointiin: Työllisyys sosiaalidemokraattien politiikassa Suomessa 1975–1998.  (Väitöskirja)  Helsinki:  Into, 2015.  ISBN 978-952-264-419-0  Tiivistelmä.
Vuolanne, Antti: Sosiaalinen tasaus ja tehokas talous. Sosialidemokraattinen talouspolitiikka markkinataloudessa (Kalevi Sorsa -säätiön julkaisuja 2/2011)
Väänänen, Pentti: Purppuraruusu ja Samettinyrkki (Kellastupa 2013)
Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta

| Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta> Indiana Jones and the Kingdom of the Crystal Skull |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Steven Spielberg
Käsikirjoittaja:   George Lucas  Jeff Nathanson  David Koepp 
Tuottaja:   Frank Marshall  George Lucas 
Säveltäjä:  John Williams
Kuvaaja:  Janusz Kamiński
Leikkaaja:  Michael Kahn
Tuotantosuunnittelija:  Guy Hendrix Dyas
Pukusuunnittelija:  Mary Zophres
Pääosat:   Harrison Ford  Cate Blanchett  Karen Allen  Shia LaBeouf  Ray Winstone  John Hurt  Jim Broadbent 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Lucasfilm Ltd.
Levittäjä:  Paramount Pictures
Ensi-ilta:   21. toukokuuta 2008  22. toukokuuta 2008  23. toukokuuta 2008
Kesto:  123 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  185 miljoonaa dollaria
Tuotto:  786 636 033 $
Edeltäjä:  Indiana Jones ja viimeinen ristiretki
Seuraaja:  Indiana Jones and the Dial of Destiny
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta (engl. Indiana Jones and the Kingdom of the Crystal Skull) on neljäs Indiana Jones -elokuva. Sitä suunniteltiin yli kymmenen vuotta: käsikirjoituksia tehtiin useita, ja lopullinen käsikirjoitus perustuu Jeff Nathansonin käsikirjoitukseen, jota George Lucas ja David Koepp ovat viimeistelleet. Elokuvan ensi-ilta oli vuonna 2008.
30. joulukuuta 2006 Lucas tiedotti, että kaikki elokuvan tekoon liittyvät osapuolet ovat tyytyväisiä käsikirjoitukseen. Elokuvan kuvaukset alkoivat kesäkuussa 2007, ja sen maailmanensi-ilta oli perjantaina 23. toukokuuta 2008. Vaikka edellisestä Indiana Jones -elokuvasta oli kulunut jo 19 vuotta, seikkailija-arkeologin rooliin palasi nyt 65-vuotias Harrison Ford. Myös Kadonneen aarteen metsästäjät -elokuvassa esiintynyt Karen Allenin näyttelemä Marion Ravenwood esiintyy sarjan uudessa elokuvassa.