stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Max Richter

Max Richter Cadogan Hall -konserttisalissa vuonna 2010.
Max Richter (s. 22. maaliskuuta 1966) on Saksassa syntynyt brittiläinen säveltäjä, jota on kuvailtu yhdeksi sukupolvensa merkittävimmistä säveltäjistä. Hän yhdistää musiikissaan klassisia, elektronisia ja rock-vaikutteita.
Richter syntyi Saksassa ja kasvoi Britanniassa. Hän opiskeli pianonsoittoa ja säveltämistä Edinburghin yliopistossa, Lontoon Royal Academy of Music -korkeakoulussa sekä Luciano Berion opissa. Opintojensa jälkeen hän perusti menestyksekkään kuuden pianistin klassisen musiikin yhtyeen Piano Circuksen, joka soitti muun muassa Terry Rileyn, Steve Reichin, Philip Glassin ja Arvo Pärtin musiikkia.
1990-luvun puolenvälin jälkeen Richter aloitti yhteistyön Future Sound of London -yhtyeen kanssa, ja toimi muun muassa pianonsoittajana ja lauluntekijänä yhtyeen albumeilla Dead Cities (1996) ja The Isness (2002).
2000-luvun vaihteessa Richter alkoi keskittyä enemmän omiin sävellyksiinsä ja teki musiikkia mainoksiin, televisioon ja elokuviin. Richterin ensimmäinen oma kokopitkä julkaisu Memoryhouse äänitettiin BBC:n filharmonisen orkesterin kanssa ja julkaistiin vuonna 2002 BBC:n Late Junction Label -levy-yhtiön kautta. The Independent -lehti on kuvaillut albumia nykytaidemusiikin virstanpylvääksi. Levy-yhtiö Fat Cat Label julkaisi Richterin toisen albumin The Blue Notebooks vuonna 2004. Albumilla näyttelijä Tilda Swinton lukee musiikin seassa Czesław Miłoszin ja Franz Kafkan kirjoituksia.
Vuonna 2006 julkaistiin Richterin kolmas albumi Songs from Before, jolla Robert Wyatt lukee Haruki Murakamin tekstejä.
Neljäs albumi, soittoäänistä koostuva 24 Postcards in Full Colour julkaistiin vuonna 2008, ja samana vuonna Richter sävelsi musiikin elokuvaan Waltz with Bashir. Samoin vuonna 2008 Richter sävelsi musiikin balettiin Infra, jonka ensiesitys oli marraskuussa 2008 Royal Opera House -oopperatalossa Lontoossa. Kaksi vuotta myöhemmin Richter muokkasi baletin 25-minuuttisen musiikin ja julkaisi sen viidentenä albuminaan Infra vuonna 2010. Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard Classical Albums -listan sijalle 12.
Richter sävelsi uudelleen Antonio Vivaldin teoksen Neljä vuodenaikaa; hän hylkäsi noin 75 prosenttia alkuperäisestä materiaalista. Recomposed by Max Richter: Vivaldi, The Four Seasons julkaistiin lokakuussa 2012 Deutsche Grammophon -levy-yhtiön kautta.
Richter sävelsi musiikin HBO-kanavan vuoden 2014 sarjaan The Leftovers.
Vuonna 2015 Deutsche Grammophon julkaisi Richterin kahdeksantuntisen albumin Sleep digitaalisena latauksena, ja samalla julkaistiin tunnin pituinen albumi From Sleep. Sleep esitettiin suorana lähetyksenä BBC Radio 3:lla 26. – 27. syyskuuta 2015. Se on pisin yhtäjaksoinen musiikkiteos, jonka BBC on lähettänyt suorana. Sleep nousi Billboardin Classical Albums -listalla sijalle yksi ja From Sleep sijalle kolme.
Aiheesta muualla

Many hands make light work: Piano Circus had a problem: six keyboards but only one piece to play. What could they do without Steve Reich? Independent. 24.11.1993. (englanniksi)
Max Richter - Memoryhouse Pitchforkin arvostelu. 2.4.2014. (englanniksi)
Max Richter - The Blue Notebooks Pitchforkin arvostelu. 1.7.2004. (englanniksi)
Max Richter - Infra Pitchforkin arvostelu. 21.7.2010. (englanniksi)
Arianespace

| Arianespace |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Société anonyme (Osakeyhtiö)
Perustettu:  26. maaliskuuta 1980
Toimitusjohtaja:  Stéphane Israël 
Kotipaikka:  Évry-Courcouronnes  Ranska
Toimiala:  Avaruusteknologia
Tuotteet:  laukaisupalvelut
Liikevaihto:  1,25 mrd. € (2021)
Henkilöstö:  220 (2024)
Emoyhtiö:  ArianeGroup
Kotisivu:  www.arianespace.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kuva Ariane 5-raketin pienoismallista
Arianespace SA on Ranskassa toimiva avaruusalan yritys, joka myy kantorakettien laukaisupalveluja asiakkaillensa kuten Euroopan avaruusjärjestölle (ESA) ja Nasalle. Yritys perustettiin vuonna 1980 ja se oli maailman ensimmäinen kaupallinen avaruuslaukaisupalveluja tarjoava yritys. Se  operoi kahdenlaista kantorakettimallia: keskiraskasta tai raskasta (riippuen konfiguraatiosta) Ariane 6 -kantorakettia sekä kevyttä Vega-kantorakettia. Ennen Venäjän hyökkäyssotaa Ukrainassa, se välitti myös venäläisiä Sojuz-kantoraketteja.
Arianespace laukaisee operoimansa kantoraketit Kourousta, jossa toimii ja ESA:n ja CNES:n Guyanan avaruuskeskus. Yhtiö on laukaissut avaruuteen toimintansa aikana kaikkiaan 1144 satelliittia vuoteen 2024 mennessä.
Historia

Arianespace SA:n perustaminen liittyy läheisesti useiden Euroopan maiden haluun jatkaa yhteistä yhteistyötä avaruustutkimuksen alalla ja Euroopan avaruusjärjestön (ESA) perustamiseen, jonka tehtävänä on valvoa tällaista toimintaa vuoden 1973 aikana.  Ennen ESA:n perustamista Ranska oli lobannut uuden eurooppalaisen kertakäyttöisen kantoraketin kehittämistä Europa-raketin korvaajaksi. Niinpä yksi ensimmäisistä ESA:n käynnistämistä ohjelmista oli Ariane-kantorakettiohjelma. Tämän kantoraketin nimenomaisena tarkoituksena oli helpottaa kaupallisten satelliittien toimittamista geosynkroniselle kiertoradalle.
Ranska oli suurin osakas Ariane kehitysohjelmassa. Ranskalainen ilmailu- ja avaruustekniikan valmistaja Aérospatiale toimi pääurakoitsijana ja vastasi ajoneuvon kaikkien osien integroinnista, kun taas ranskalainen moottorivalmistaja Société Européenne de Propulsion (SEP) toimitti ensimmäisen, toisen ja kolmannen vaiheen moottorit (kolmannen vaiheen moottorit valmistettiin yhteistyössä saksalaisen ilmailu- ja avaruustekniikan valmistajan MBB:n kanssa). Muita merkittäviä yrityksiä olivat ranskalaiset Air Liquide ja Matra, ruotsalainen Volvo ja saksalainen lentokonevalmistaja Dornier Flugzeugwerke. Kolmannen vaiheen kehittäminen oli hankkeen keskeinen painopistealue - ennen Arianea vain Yhdysvallat oli koskaan lentänyt kantoraketilla, jossa käytettiin vetykäyttöisiä ylempiä vaiheita.
Heti Ariane 1:n onnistuneen ensimmäisen koelaukaisun jälkeen 24. joulukuuta 1979 Ranskan avaruusjärjestö Centre national d'études spatiales (CNES) ja ESA perustivat uuden yhtiön, Arianespacen, jonka tehtävänä oli edistää, markkinoida ja hallinnoida Ariane-toimintaa.
Omistus

Arianespacen suurin omistaja 74 % osuudella on sen emoyhtiö ArianeGroup. Yhtiön viisi suurinta omistajaa ja niiden omistusosuudet:
ArianeGroup (62,10 %)
ArianeGroup (11,59 %)
MT Aerospace AG (8,26 %)
Avio SpA (3,38 %)
S.A.B.C.A SA (2,71 %)
Kirjallisuutta

Harvey, Brian: Europe's Space Programme: To Ariane and Beyond.  Springer Science & Business Media, 2003.  ISBN 1-8523-3722-2.
Arianna Errigo
Tulokset arvokisoissa > Olympialaiset

| Vuosi | Kilpailu | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 2012 | Floretin yksilökilpailu | 2 Hopeaa |
| 2012 | Floretin joukkuekilpailu | 1 Kultaa |
| 2016 | Floretin yksilökilpailu | 9. |
| 2020 | Floretin yksilökilpailu | 5. |
| 2020 | Floretin joukkuekilpailu | 3 Pronssia |
| 2024 | Floretin yksilökilpailu | 5. |
| 2024 | Floretin joukkuekilpailu | 2 Hopeaa |
Tulokset arvokisoissa > Maailmanmestaruuskilpailut

| Vuosi | Yksilö | Joukkue |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | 3 Pronssia | 1 Kultaa |  |
| 2010 | 2 Hopeaa | 1 Kultaa |  |
| 2011 | 33. | 2 Hopeaa |  |
| 2012 | 2 Hopeaa | 1 Kultaa |  |
| 2013 | 1 Kultaa | 1 Kultaa |  |
| 2014 | 1 Kultaa | 1 Kultaa |  |
| 2015 | 3 Pronssia | 1 Kultaa |  |
| 2016 | 9. | 2 Hopeaa |  |
| 2017 | 3 Pronssia | 1 Kultaa |  |
| 2018 | 3. | 2 Hopeaa |  |
| 2019 | 3. | 2 Hopeaa |  |
Tulokset arvokisoissa > Euroopan-mestaruuskilpailut

| Vuosi | Yksilö | Joukkue |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | 3 Pronssia | 1 Kultaa |  |
| 2010 | 7. | 1 Kultaa |  |
| 2011 | 14. | 1 Kultaa |  |
| 2012 | 3 Pronssia | 1 Kultaa |  |
| 2013 | 5. | 1 Kultaa |  |
| 2014 | 6. | 1 Kultaa |  |
| 2015 | 3 Pronssia | 1 Kultaa |  |
| 2016 | 1 Kultaa | 2 Hopeaa |  |
| 2017 | 1 Kultaa | 1 Kultaa |  |
| 2018 | 2 Hopeaa | 1 Kultaa |  |
| 2019 | 9. | 3 Pronssia |  |
Meriones

Meriones (m.kreik. Μηριόνης) oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi Troijan sodan sankareista. Hyginus mainitsee hänet yhtenä Helenan kosijoista – päinvastoin kuin Apollodoros ja Hesiodos – mikä olisi velvoittanut hänet osallistumaan sotaan.
Meriones oli Moloksen, Idomeneuksen velipuolen, poika. Hänet mainitaan yhtenä komentajista, jotka johtivat 80 alusta Kreetalta Troijan sotaan. Meriones oli taitava jousiampuja, ja sodassa hän oli yksi urhoollisimmista kreikkalaisten puolella taistelleista. Hän oli myös puolustamassa Patrokloksen ruumista tämän kaaduttua, ennen kuin se saatiin siirrettyä turvaan. Seuranneiden hautajaisten aikana järjestetyissä kilpailussa Meriones osoittautui hitaaksi vaununajajaksi, mutta tarkimmaksi jousiampujaksi.
Meriones mainitaan yhdeksi Troijan puuhevosen sisälle piiloutuneista sankareista.
Bakteeritauti

Bakteeritauti on tauti, jonka on aiheuttanut suoraan bakteeri tai bakteerin erittämät aineet. Bakteeritaudit hoidetaan antibiooteilla. Bakteeritautien hoitaminen on vaikeutunut antibioottiresistenssin yleistyttyä.
Bakteeritauteja

Tuberkuloosi
Kolera
Tulirokko
Pernarutto
Jäykkäkouristus
Karies
Keuhkokuume
Rutto
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bakteeritauti Wikimedia Commonsissa
Autoworld

| Autoworld Centre Mondial de l'Automobile  |
| --- | --- |
 Autoworld, eteläsiipi.
Tyyppi:  Automuseo 
Sijainti:  Bryssel 
Kotisivut:  autoworld.be 
Koordinaatit:  50°50′20″N, 4°23′35″E
 fiAutoworld 
  
Autoworld on Brysselin keskustassa 30 hehtaarin julkisen, vuonna 1880 Belgian itsenäistymisen vuoden 1830 viisikymmenvuotisen merkkipäivän kunniaksi perustetun ja nimetyn, Eurooppa-korttelin itäpäässä sijaitsevan Parc du Cinquantenaire- (ranskaksi) l. Jubelpark- (flaami) puiston eteläisessä hallissa sijaitseva laaja, yli 250 ajoneuvon yksityinen automuseo. Se avattiin vuonna 1986. Cinquantenaire-rakennuskompleksin eteläsiivessä sijaitsevat Autoworld-automuseon ohella myös Musée Royal de l’Armée l. kuninkaallinen armeijamuseo sekä taide- ja historiamuseo Musée Art & Histoire. Se sijaitsee historiallisessa, vuoden 1897 Exposition Internationale de Bruxelles-maailmannäyttelyä varten pystytetyssä rakennuskompleksissa, minkä Belgian valtio on antanut vuokralle museokäyttöön.
Historia

Museo pohjautuu Mahy-perheen laajaan ja hyvin säilytettyyn autokokoelmaan, minkä on eräs maailman laajimmista.
Museohankkeen alullepanija oli Ghislain Mahy (1907-1999), joka jo nuoruudestaan lähtien oli intohimoinen mekaanikko, ja entisöi tusinoittain vanhoja autoja. Yhdessä poikiensa Hans ja Ivan kanssa hän keräsi noin tuhannen automobiilin kokoelman, mihin kuuluu monia merkittäviä Belgian ajoneuvojen valmistajia kuten Minerva, Germain, FN, Imperia, Fondu, Vivinus, Nagant, Belga-Rise ja Miesse. Jotkut tuotemerkeistä saattavat kuulostaa metsästäjille ja sotilaille tutuilta, sillä usea mainittu yritys oli aloittanut toimintansa asetehtaana. Asetehtaiden merkittävin keskittymä oli Liègen seudulla. Nessonvaux:issa sijaitsevan, vuosina 1904-1958 ajoneuvoja valmistaneen Imperia-tehtaan erikoisuus on sen katolla sijainnut, joskin paljon Fiatin Milanon kuuluisaa Lingotto-tehdasta pienempi autojen koeajorata.
Autoworld-museo esittelee toki myös automobiilejä, mitkä oli valmistettu muissakin maissa - vaikkapa Ranskassa, Saksassa ja Yhdysvalloissa. Tällä hetkellä - 4.12.2022 asti - Autoworld juhlistaa Ferrarin 75-vuotisjuhlaa 16 auton 75 anni di Ferrari erikoisnäyttelyllä.
Kun Prinssi Albert II avasi Autoworld-museon 29.9.1986 se käsitti noin 200 ajoneuvoa Mahy-perheen kokoelmista. Museohankkeen merkittäviä taustahahmoja olivat Belgian kuningas Albert II, ministeri Louis Olivier sekä perustajajäsen, hallintoneuvoston kunniapuheenjohtaja Herman de Croo. Parc du Cinquantenaire`n majesteetillinen esplanadi, riemukaari - vuoden 1897 näyttelyssä vielä väliaikainen puinen riemukaari, sillä nykyisen, kivestä rakennetun nykyisen riemukaaren valmistuminen oli viivästynyt - ja pylväskäytävät (Colonnade) osoittautuivat ideaaliksi sijainniksi historiallisten automobiilien esittelylle.
Museo on vuosien varrella kehittynyt, eli näyttely on jaettu useisiin osastoihin. Myös korjauspaja on yleisön nähtävillä. Museo tarjoaa useita kertoja vuodessa vaihtuvia näyttelyjä, ja se järjestää autoiluun liittyviä tapahtumia.
Galleria

Sininen bulevardi.
1911 Minerva Type X.
1918 Minerva Type KK.
1923 Nagant 1000 C.
1925 FN 1300 S Sport.
Ravel Type B.12.26.
1927 Minerva Type AF.
1929 FN 1400 Cabriolet Walsh.
1932 Imperia 1100 SS.
1934 Belga Rise BR6.
1935 FN Type 42 Prinssi Badouin.
1949 Imperia TA-8 Roadster.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Autoworld Wikimedia Commonsissa
(Arkistoitu – Internet Archive) Cinquantenaire-kotisivu (englanniksi)
(Arkistoitu – Internet Archive) James Bond 007-esineistöä ja kulkuneuvoja esillä "Bond in Motion" -erikoisnäyttelyssä 14.5.2023 asti, joskin Motorworldin sijaan Brysselin Expon hallissa 1. (englanniksi)
Cinquantenaire-rakennus 1897.
Bernard de Dryver

| Bernard de Dryver> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Kansalaisuus:   Belgia
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1977–1978
Talli(t):  March,  Ensign
Kilpailuja:  2 (0 lähtöä)
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Belgian Grand Prix 1977
Viimeinen kilpailu:  Belgian Grand Prix 1978
Bernard de Dryver (19. syyskuuta 1952 Bryssel) on entinen belgialainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausilla 1977–1978. Hän karsiutui molemmista, eikä päässyt ajamaan kilpailuissa.
Dryver kilpaili Aurora UK F1 -mestaruussarjassa vuonna 1979. Hän saavutti useita palkintosijoja ollen neljäs MM-sarjassa. Dryver ajaa nykyään GT Racing -kilpailuissa.
Bairnsdale

| Bairnsdale |
| --- | --- |
 Bairnsdalen pääkatu
Valtio:  Australia
Osavaltio:  Victoria
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23,9 km²
Korkeus:  26 m
Väkiluku (2016):  12 950
 – Väestötiheys:  542 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Bairnsdale on kaupunki Australiassa, Victorian osavaltiossa. Kaupungissa oli 12 950 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa, ja se sijaitsee 275 kilometriä Melbournesta itään. Bairnsdale on nimetty Skotlannissa, Skyen saarella sijaitsevan Bernisdale-nimisen kylän mukaan. Nykyään kaupungissa on kevyttä teollisuutta, kuten nahan ja vaatteiden tuotantoa. Englannin ohella kaupungissa puhutaan jonkin verran kiinaa, italiaa ja vietnamia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bairnsdale Wikimedia Commonsissa
Massive Addictive

| Massive Addictive Amaranthe |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2014
 Julkaistu: 17. lokakuuta 2014
 Tuottaja(t): Jacob Hansen, Olof Mörck, Jake E. Lundberg
 Tyylilaji: melodinen death metal, pop metal, power metal
 Kesto: 41.03
 Levy-yhtiö: Spinefarm Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 6.
Amaranthen muut studioalbumit
| The Nexus 2013 | Massive Addictive 2014 | Maximalism 2016 |
Singlet albumilta Massive Addictive
 ”Drop Dead Cynical” Julkaistu: 16. syyskuuta 2014  ”Trinity” Julkaistu: 29. syyskuuta 2014  ”Dynamite” Julkaistu: 13. lokakuuta 2014  ”Digital World” Julkaistu: 11. toukokuuta 2015  ”True” Julkaistu: 30. toukokuuta 2015
Massive Addictive on metalliyhtye Amaranthen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin Spinefarmin kautta 17. lokakuuta 2014. Se on myös Henrik Englundin ensimmäinen albumi murinalaulajana. Edellinen murinalaulaja Andreas "Andy" Solveström lähti yhtyeestä vuonna 2013.
Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 6.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Amaranthe.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Dynamite | 3.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Drop Dead Cynical | 3.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Trinity | 3.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Massive Addictive | 3.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Digital World | 3.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | True | 3.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Unreal | 3.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Over and Done | 3.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Danger Zone | 3.01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Skyline | 3.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | An Ordinary Abnormality | 3.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Exhale | 3.43 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 41.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| Deluxe Edition bonuskappaleet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Trinity (akustinen)  | 3.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | True (akustinen)  | 3.23 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 47.53 |  |  |  |  |  |  |  |
| Spotifyn bonuskappale |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | 1.000.000 Lightyears (live)  | 3.26 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 44.37 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Elize Ryd – laulu
Jake E Berg – laulu
Henrik Englund – murinalaulu
Olof Mörck – kitara, koskettimet
Johan Andreassen – basso
Morten Löwe Sørensen – rummut
Arvostelut

Imperiumi.net:
Kaaoszine.fi: 7–/10
Keskisuomalainen: suopea
Soundi:
Annette Lu

| Annette Lu |
| --- | --- |
 Lu vuonna 2016
Kiinan tasavallan varapresidentti
 20.5.2000 – 20.5.2008  
Presidentti:  Chen Shui-bian
Edeltäjä:  Lien Chan
Seuraaja:  Vincent Siew
Taoyuanin raatimies
 28.3.1997 – 20.5.2000  
Edeltäjä:  Liu Pang-yu
Seuraaja:  Eric Chu
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1944 (ikä 80)  Tōen, Taiwan, Japanin imperiumi
Kansalaisuus:   taiwanilainen
Ammatti:  juristi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  DPP (1992–)
Muut puolueet:  kuomintang
Tutkinnot:  Harvardin yliopisto UIUC Taiwanin kansallinen yliopisto
Aiheesta muualla
www.president.gov.tw/1_vice_president/e_layer2.html
Annette Lu Hsiu-lien (kiin.: 呂秀蓮; pinyin: Lǚ Xiùlián, s. 7. kesäkuuta 1944) on taiwanilainen juristi ja poliitikko, joka toimi vuosina 2000–2008 maansa varapresidenttinä.
Tausta ja yksityiselämä

Lu syntyi nykyisen Taoyuanin kaupungin alueella vuonna 1944, jolloin Taiwan oli vielä Japanin siirtomaa. Perheen taloudellinen tilanne ei ollut vakaa, ja vanhemmat yrittivät kahdesti antaa Lun adoptoitavaksi. Näin ei kuitenkaan käynyt, sillä Lu ja hänen veljensä pärjäsivät kuitenkin hyvin koulussa.
Lukion jälkeen Lu alkoi opiskelemaan lakia Taiwanin kansallisessa yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1967. Tämän jälkeen Lu suuntasi Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli lakia ensin UIUC:ssa valmistuen vuonna 1971. Vuonna 1978 Lun ollessa Harvardissa viimeistelemässä väitöskirjaansa Taiwania itsevaltaisesti hallinnut Kuomintang ilmoitti aikovansa järjestää vaalit. Lu oli hämmentynyt ja kääntyi yhdysvaltalaisen mentorinsa, Jerome Cohenin, puoleen, joka neuvoi Luta palaamaan Taiwaniin ja työskentelemään maansa hyväksi. Kuomintangin lupaamia vaaleja ei koskaan järjestetty, kun Yhdysvallat lakkasi tunnustamasta Taiwania itsenäisenä valtiona.
Palattuaan Taiwaniin Lu osallistui vuonna 1979 mielenosoitukseen, jossa hän piti Kaohsiungin kaupungissa 20 minuutin mittaisen puheen. Kuomintangin johtamat viranomaiset pidättivät Lun, minkä jälkeen hänelle luettiin syytteet laittoman mielenosoituksen järjestämisestä, ja hänet tuomittiin 12 vuodeksi vankilaan. Hän pääsi ehdonalaiseen viisi ja puoli vuotta myöhemmin terveyssyistä. Mielenosoituksista alettiin myöhemmin käyttää nimitystä Kaohsiungin tapaus, ja sillä oli ratkaiseva asema Taiwanin demokratisaatiossa. Vankilassa ollessaan Lu kirjoitti romaanin nimeltä These Three Women.selvennä Romaanista tehtiin myöhemmin televisiosarja.
Poliittinen ura

Ensimmäistä kertaa Taiwanin parlamenttiin Lu valittiin vuonna 1992, jolloin hän edusti demokraattista edistyspuoluetta (DPP). Aikaisemmin hän oli kuulunut myös Kuomintangiin.
Lu toimi maan parlamentissa aina vuoteen 1996 saakka, kunnes Taoyuanin piirikunnanjohtaja murhattiin, ja Lu voitti selkein lukemin täytevaalin, joka käytiin paikan täyttämiseksi. Hänet valittiin uudelleen yhdeksän kuukautta myöhemmin käydyssä varsinaisessa vaalissa, ja hän toimi virassa aina varapresidentiksi nousemiseen saakka.
Poliittinen ura > Varapresidenttinä

Lu valittiin varapresidentiksi vuoden 2000 vaalin jälkeen, kun hän ja presidenttiehdokas Chen Shui-bian saivat suurimman osuuden (39,90 %) annetuista äänistä. Parivaljakko uusi paikkansa neljä vuotta myöhemmin saatuaan 50,11 % annetuista äänistä.
Virkaan astuessaan Lu oli ensimmäinen Kiinan tasavallan naispuolinen varapresidentti. Lu on koko Aasian osalta siinä mielessä poikkeuksellinen naispuolinen poliitikko, että hän nousi valtaan kuulumatta mihinkään poliittiseen dynastiaan. Jo ennen virkaan astumistaan Lu alkoi vaatia, etteivät maan ministerit tupakoisi, joisi tai pelaisi golfia ja mahjongia, jotta kansalaisten olisi helpompi luottaa poliittisiin johtajiinsa.
Myöhempi poliittinen ura

Syyskuussa 2019 Lu ilmoitti pyrkivänsä Taiwanin presidentiksi Formosa-allianssi-nimiseltä listalta seuraavana vuonna käytävässä vaalissa. Hänen varapresidenttiehdokkaansa oli Peng Pai-hsien. Pan-vihreä koalitio panikoi, koska Lulla oli kannatusta koalition kiihkomielisemmässä päässä ja näin ollen vaarana oli, että DPP häviäisi vaalit äänten jakautuessa sen ja Lun välillä. Kaksi kuukautta myöhemmin Lu ilmoitti luopuvansa ehdokkuudesta. Hän syytti mediaa, joka yhteistyössä poliitikoiden kanssa vaikeutti hänen kannattajakorttiensa keruuta. Lain mukaan Lun piti kerätä kannattajakortteja, joiden määrä vastasi 1,5 prosenttia äänioikeutettujen määrästä edellisessä presidentinvaalissa, mutta Lu sai oman ilmoituksensa mukaan kasaan vain vajaat puolet tästä.
Lu kertoi marraskuussa 2022 antamassaan haastattelussa TaiwanPlus-kanavalle, että hänen ensimmäiset kaksi vuottaan varapresidenttinä olivat melko vaikeita, koska perinteisesti presidentin lähistöllä seisova nainen oli tämän vaimo eikä varapresidentti.
Myöhempi poliittinen ura > Salamurhayritys

Lu ja Taiwanin presidentti Chen Shui-bian joutuivat salamurhayrityksen kohteeksi 19. maaliskuuta 2004 vain päivää ennen presidentinvaalipäivää. Salamurhaaja ampui presidenttiä ja varapresidenttiä kohti todennäköisesti pistoolilla papattimattojen paukkuessa. Lu sai osuman oikeaan polveensa ja Chen vatsaansa.
Myöhempi poliittinen ura > Poliittisia näkemyksiä

Lu on kiistanalainen poliitikko, joka on saanut osakseen arvostelua sekä vastustajien että omiensa puolelta. Manner-Kiinan lehdistö ei ole mielissään DPP:tä edustavan Lun mielipiteistä ja on kutsunut tätä muunmuassa ”tuhatvuotiseksi synnintekijäksi” ja ”pohjasakaksi”. DPP:n jäsenet ovat myös pitäneet Lun äänekkäitä kannanottoja Taiwanin itsenäisyydestä reaalipolitiikan kannalta haitallisina.
Vuonna 2017 Lu alkoi kampanjoimaan Taiwanin puolueettomuuden puolesta. Hänen mukaansa maailmassa on kolme suurvaltaa (Yhdysvallat, Venäjä ja Kiina), eikä Taiwanin tarvitsisi hakea turvaa yhdeltäkään näistä. Hän myös alkoi myös kerätä nimiä kansanäänestyksen järjestämiseksi asiasta.
Toukokuussa 2022 Lu ehdotti Kiinan ja Taiwanin valtioliittoa, jossa kumpikaan valtio ei virallisesti liittyisi osaksi toista. Mallia tähän haettaisiin joko EU:sta tai ASEANista. Lu sai ideastaan, jota hän oli ajanut jo parin vuoden ajan, osakseen kovaakin arvostelua: hänen katsottiin kalastelevan Kiina-mielisten ääniä sekä yrittävän pysyä otsikoissa poliittisen uransa lopun häämöttäessä. Lu itse sanoi, että haluaa suunnitelmallaan välttää Taiwanin päätymisen seuraavaksi Ukrainaksi.
Kunnianosoituksia

Sun Yat-senin ritarikunta (Taiwan, 2008)
Mirka Viitala

Mirka Viitala (s. 23. lokakuuta 1975 Kuusamo) on suomalainen pianisti. Viitala on monipuolinen muusikko, jonka laaja ohjelmisto ulottuu barokkimusiikista aikamme säveltäjien tuotantoon. Hän on esiintynyt orkesterin solistina, kamarimuusikkona sekä sooloresitaalein Suomessa, Euroopassa sekä Yhdysvalloissa. Viitala on opiskellut Sibelius-Akatemiassa mm. Matti Raekallion ja Ralf Gothonin oppilaana sekä Amsterdamin Sweelinck-konservatoriossa Jan Wijnin oppilaana. Viitala on tallentanut soolopianomusiikkia Ylelle vuodesta 2000.