Maailmanlaajuista joukkovalvontaa koskevat paljastukset (2013 alkaen)
Aikajana > 2013 > Elokuu

Süddeutsche Zeitung (SZ) ja Norddeutscher Rundfunk -lehtien näkemät Edward Snowdenin vuotamat asiakirjat paljastivat, että useat tietoliikenneyhtiöt ovat olleet merkittävässä asemassa auttaessaan Brittiläistä Government Communications Headquarters (GCHQ) -tiedustelupalvelua pääsemään käsiksi maailmanlaajuisiin valokaapeliverkkoihin. Tietoliikenneyhtiöt ovat:
Verizon Business (koodinimi "Dacron")
British Telecommunications (koodinimi "Remedy")
Vodafone Cable (koodinimi "Gerontic")
Global Crossing (koodinimi "Pinnage")
Level 3 Communications (koodinimi "Little")
Viatel (koodinimi "Vitreous")
Interoute (koodinimi "Streetcar")
Jokaiselle tietoliikenneyhtiölle on määrätty tietty alue kansainvälisestä valokaapeliverkostosta, josta kukin yhtiö on itse vastuussa. Seuraavat verkostot ovat GCHQ:n soluttamia: TAT-14 (Eurooppa–USA), Atlantic Crossing 1 (Eurooppa–USA), Circe South (Ranska–UK), Circe North (Alankomaat–UK), Flag Atlantic-1, Flag Europa-Asia, SEA-ME-WE 3 (Kaakkois-Aasia – Lähi-itä – Länsi-Eurooppa), SEA-ME-WE 4 (Kaakkois-Aasia – Lähi-itä – Länsi-Eurooppa), Solas (Irlanti–UK), UK-France 3, UK-Netherlands 14, ULYSSES (Eurooppa–UK), Yellow (UK–USA) ja Pan European Crossing.
Tietoliikenneyhtiöt oli “pakotettu” osallistumaan “eikä [niillä] ollut vaihtoehtoja”. GCHQ on sittemmin maksanut joillekin yhtiöistä niiden osallisuudesta kaapeleiden soluttamisessa. SZ:n mukaan, GCHQ:lla on pääsy suurimpaan osaan Euroopan läpi kulkevaan internet- ja puhelinliikenteeseen. He voivat kuunnella puheluita, lukea sähköposteja ja tekstiviestejä sekä nähdä millä verkkosivuilla kaikkialla maailmassa olevat internetin käyttäjät vierailevat. He voivat myös säilyttää ja analysoida lähes koko Euroopan internetliikenteen.
GCHQ kerää kaiken datan, joka kulkee Yhdistyneen kuningaskunnan ja Pohjois-Euroopan välillä merenalaisen SEA-ME-WE 3 -nimisen valokaapelin kautta. Singaporen Security and Intelligence Division (SID) tekee yhteistyötä Australian kanssa päästäkseen käsiksi SEA-ME-WE-3 -kaapelin kautta kulkeviin kommunikaatioihin ja jakaessaan niitä. Australian tiedustelupalvelu (ASD) tekee myös yhteistyötä brittiläisten, yhdysvaltalaisten ja singaporelaisten tiedustelupalveluiden kanssa päästäkseen käsiksi merenalaisiin valokaapeleihin, jotka yhdistävät Aasian, Lähi-idän ja Euroopan ja jotka kuljettavat suurta osaa Australian kansainvälisistä puhelin- ja internetliikenteestä.
Yhdysvalloilla on huippusalainen Special Collection Service (SCS) -nimellä tunnettu valvontaohjelma, joka toimii yli 80:stä konsulaatista ja suurlähetystöstä käsin maailmanlaajuisesti. NSA hakkeroi Yhdistyneiden kansakuntien videopuhelujärjestelmän kesällä 2012, rikkoen erästä YK:n sopimusta.
NSA ei vain sieppaa Yhdysvaltain kansalaisten kommunikaatioita jos nämä ovat suorassa yhteydessä ulkomailla kohdistettuihin henkilöihin. NSA sieppaa myös valtavia määriä Yhdysvaltain rajan ylittäviä sähköposteja ja tekstiviestejä jos ne mainitsevat informaatiota valvonnan alla olevista ulkomaalaisista. Se myös vakoili Al-Jazeera -televisioyhtiötä ja pääsi käsiksi sen sisäisiin kommunikaatiojärjestelmiin.
NSA on rakentanut valvontaverkoston, jolla on kyky tavoittaa karkeasti 75 % kaikesta Yhdysvaltain internetliikenteestä. Yhdysvaltain lainvalvontaviranomaiset käyttävät tietokonehakkereiden käyttämiä työkaluja kerätäkseen informaatiota epäilyn alaisista henkilöistä. Toukokuussa 2012 tapahtunut NSA:n sisäinen tarkastus tunnisti huhtikuun 2011 ja maaliskuun 2012 väliseltä ajalta 2 776 tapausta, jossa virasto oli rikkonut yhdysvaltalaisia ja Yhdysvalloissa olevia ulkomaisia kohteita koskevaa valvontaa koskevia sääntöjä tai tuomioistuinmääräyksiä. yhdysvaltalaiset viranomaiset painottivat samaan aikaan, että mitkään vahingot eivät olleet tahallisia.
Yhdysvaltain tiedustelupalveluita valvovalla Foreign Intelligence Surveillance Court (FISC) -tuomioistuimella on rajoitetut mahdollisuudet tehdä tehtäväänsä ja sen on luotettava siihen, että Yhdysvaltain hallitus ilmoittaa tapaukset jolloin virastot vakoilevat yhdysvaltalaisia epäasiallisesti. Laillinen mielipide jonka turvaluokitus poistettiin 21. elokuuta 2013 paljasti, että NSA sieppasi kolmen vuoden aikana jopa 56 000 elektronista kommunikaatiota vuodessa yhdysvaltalaisista, joilla ei epäilty olevan kytköksiä terrorismiin. Tämä tapahtui ennen kuin valvontaa valvova FISC -tuomioistuin löysi vuonna 2011, että operaatio oli Yhdysvaltain perustuslain vastainen. Corporate Partner Access -projektin alla, merkittävät yhdysvaltalaiset tietoliikenneyhtiöt saavat satoja miljoonia dollareita vuodessa NSA:lta. Vapaaehtoinen yhteistyö NSA:n ja maailmanlaajuisten tietoliikenneyhtiöiden välillä alkoi 1970-luvulla BLARNEY -koodinimen alla.
House Intelligence Committee -komitea oli pidätellyt Obaman hallituksen Yhdysvaltain kongressille laatimaa tiedotuskirjettä valtion harjoittamasta yhdysvaltalaisten teletietojen keräyksestä. Kirjettä oli pidätelty lakien säätäjiltä kuukausina ennen ratkaisevaa äänestystä, joka koski ohjelman tulevaisuutta.
NSA maksoi GCHQ:lle yli £100 miljoonaa vuosien 2009 ja 2012 välillä. Vastineeksi, GCHQ:n "tuli vetää omaa taakkaansa ja tehdä se näkyvästi". Vuodettujen asiakirjojen perusteella, NSA pitää Britannian heikompia vakoilua koskevia lakeja "myyntivalttina". GCHQ on myös kehittämässä teknologiaa, jolla se voisi "käyttää hyväksi mitä tahansa kännykkää minä hetkenä hyvänsä". NSA:lla on laillisen valtuutuksen alla salainen takaovi sen omiin tietokantoihin, jotka sisältävät yhdysvaltalaisten sähköposteja ja puhelutietoja. NSA voi näin suorittaa tiedonhakuja näissä tietokannoissa hakematta lupaa tuomioistuimelta.
Privacy and Civil Liberties Oversight Board -lautakunta kehotti Yhdysvaltain tiedustelupalveluiden johtajia laatimaan vahvemmat ohjeistukset Yhdysvaltain harjoittamalle kotimaiselle vakoilulle. Lautakunta totesi, että joitakin ohjeistuksia ei oltu päivitetty kolmeenkymmeneen vuoteen. Yhdysvaltain tiedusteluanalyytikot ovat tietoisesti rikkoneet sääntöjä, jotka on laadittu estämään yhdysvaltalaisiin kohdistuvan vakoilun. He ovat näin tehdessään valinneet olla piittaamatta niin sanotuista "minimisaatio menettelyistä", jotka on tarkoitettu yksityisyyden suojelemiseksi. He ovat myös käyttäneet NSA:n valtavia vakoilukykyjä vakoilemaan rakkauden kohteitaan.
Yhdysvaltain Foreign Secret Intelligence Court -tuomioistuin päätti lokakuussa 2011, että jotkut NSA:n toimet olivat Yhdysvaltain perustuslain vastaisia. NSA maksoi tämän jälkeen miljoonia dollareita merkittäville tietoliikenneyhtiöille, tarkoituksenaan kattaa yhtiöille kertyneet kustannukset PRISM -ohjelmaan osallistumisesta.
Mastering the Internet (MTI) on osa Britannian hallituksen Interception Modernisation Programme (IMP) -ohjelmaa. Vuonna 2009 paljastui, että ohjelmaan sisältyi tuhansien DPI (deep packet inspection) "mustien laatikoiden" asettaminen lukuisten Internet-palveluntarjoajien tiloihin.
Vuonna 2013 paljastui, että NSA oli tehnyt £17,2 miljoonan rahoitusosuuden projektille, jolla on kyky imuroida signaaleja jopa 200 valokaapelista jokaisessa Ison Briatannian rajanylityskohdassa.