stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liito-orava
Elintavat > Pesä

Liito-oravan pesänä on yleisimmin haavassa oleva käpytikan kovertama kolo, jonka suuaukko on sopivan kokoinen liito-oravalle ja riittävän pieni saalistajien torjumiseksi. Pesä voi joskus olla myös luonnon muovaamassa kolossa, kuten irronneen oksan kohdalle lahonneessa onkalossa. Koloonsa liito-orava rakentaa oman pesän useimmiten naavasta, mutta pesässä voi olla myös sammalta, katajan kuorta tai sohvan täytettä. Pesäainesten sisään liito-orava tekee pesäonkalon, johon johtaa sivulta tai päältä suuaukko. Pesäainekset voivat täyttää koko kolon.
Toiseksi yleisin liito-oravan pesäpaikka on tavallisen oravan rakentamassa risupesässä, jossa on talvella jopa yli 20 astetta lämpimämpää kuin ulkona. Liito-orava voi muuttaa myös ihmisen tekemään pönttöön, joka on varpuspöllölle tarkoitettu puupölkkyyn koverrettu luonnonpönttö tai laudasta rakennettu kottaraispönttö. Pöntön suuaukon halkaisijan pitäisi olla 40–43 millimetriä ja koverretun pöntön seinämien 5 senttimetriä paksuja ja syvyyden 30–40 senttimetriä suuaukon alareunasta. Kuorellisella tai höyläämättömällä laudalla paksunnettu etuseinä tuo lisää turvaa ja hidastaa oravaa jyrsimästä kulkuaukkoa suuremmaksi. Liito-orava voi tehdä pesänsä myös rakennusten seinien koloihin tai kattojen alle. Joskus harvoin liito-oravan on havaittu käyttäneen pesänään satunnaisesti maakoloa.
Jokainen liito-orava käyttää vuoden mittaan useaa pesää, urokset keskimäärin kahdeksaa ja naaraat viittä. Urokset vaihtavat pesää noin kolmen viikon välein. Liito-orava vaihtaa pesää esimerkiksi vanhan pesän tuntuessa turvattomalta tai kun se haluaa välttää ulkoloisia.
Talvella ja keväällä liito-oravan läsnäolon voi havaita isojen haapojen ja suurten kuusien tyvillä ja joskus muurahaiskeoissakin olevista ruskeankeltaisista papanakasoista. Liito-oravan papanat ovat 6–8 millimetriä pitkiä ja 2–3 millimetriä paksuja, säännöllisen liereitä ja pyöreäpäisiä. Värinsä ne saavat liito-oravan talviravinnon, lepän ja koivujen norkkojen siitepölystä. Kesällä papanat ovat tummia ja hajoavat nopeasti. Talvipapanoiden sijainnista ei välttämättä näe sitä, missä liito-oravan poikaspesä keväällä ja kesällä on. Papanoiden avulla voi tehdä kartoituksia liito-oravan elinympäristöistä.
Elintavat > Vuorokausiaktiivisuus

Liito-orava on yöeläin, joka on valoisaan aikaan ulkona vain harvoin. Kesäisin liito-orava lähtee ulos pesästään ruoanhakuun pian auringonlaskun jälkeen ja on ulkona koko pimeän ajan. Talvella se tulee yleensä ulos vasta tunteja auringonlaskun jälkeen. Syksyllä ja talvella liito-orava ei ole liikkeellä koko pimeää aikaa vaan muutaman tunnin alkuyöstä ja toisen jakson loppuyöstä, joiden välillä se lepää pesässään. Keväällä paritteluaikaan liito-oravat ovat liikkeellä päivällä ja naaras myös kesällä kun sillä on pesässään isot poikaset.
Elintavat > Liikkuminen

Liito-orava osaa liitää ilmassa pitkiäkin matkoja. Sen ruumiin kummallakin sivulla etu- ja takajalkojen välissä on liitopoimu, joka on ohut ja molemmilta puolilta karvan peittämä nahka. Sen etujaloissa ulkovarpaiden tyvessä on lisäksi noin 3,6 senttimetriä pitkä kannusrusto. Liitäessään liito-orava levittää molemmat jalkansa ja kannusrustonsa, jolloin liitopoimu laajentaa sen kantavaa pintaa. Myös sen litteä häntä auttaa liidossa.
Liito-orava ponnistaa liitoon useimmiten vaakasuoralta oksalta ja asettuu heti ponnistuksen jälkeen liitoasentoon. Liito suuntautuu alaviistoon, usein 64–68 asteen kulmassa lähtöpaikkaan nähden. Liidon lopussa liito-orava koukkaa ylöspäin ja kääntyy jarruttaen pystyasentoon laskeutuessaan puunrungolle.
Liito-orava ylittää liitämällä helposti 50 metrin aukeita kuten sähkölinjoja ja moottoriteitä. Mäen ylärinteestä männynlatvasta ponnistamalla sen on havaittu liitäneen jopa 80 metrin matkoja aukeiden yli. Metsässä sen liitomatkat ovat paljon lyhyempiä. Liito-orava pystyy muuttamaan liidon aikana suuntaansa jopa lähes 90 astetta ja syöksymään kaartaen lähes pystysuoraan alas puun latvustosta sen rungon alaosaan.
Maassa liito-orava ei juokse. Se voi käydä korkeintaan metrin päässä puun rungosta. Jos liito jää lyhyeksi, liito-orava loikkii maassa viimeiset metrit puuhun.
Elintavat > Ääntely

Liito-oravat ovat melko hiljaisia. Ne voivat pitää hiljaista kitinää parittelun aikana tai kun emo ja nuoret poikaset ovat yöllä ulkona pesästä. Liito-orava käyttää myös ihmiskorvalle kuulumattomia ultraääniä, mutta niiden merkitystä ei vielä tiedetä.
Uhanalaisuus

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN pitää liito-oravaa maailmanlaajuisesti elinvoimaisena lajina, vaikka sen kanta pienenee monin paikoin sen levinneisyysalueella. Se on kuitenkin levinnyt laajalle alueelle, eikä kannan vähentyminen ole ollut niin nopeata, että lajia olisi tarvetta luokitella harvinaisemmaksi. Kiinassa laji on luokiteltu vaarantuneeksi lajiksi. Suomessa liito-orava on vuodesta 2019 luokiteltu vaarantuneeksi. Vuosina 2015–2019 laji oli luokiteltu silmälläpidettäväksi, vuosina 2000–2014 vaarantuneeksi ja vuosina 1985–2000 silmälläpidettäväksi, taantuneeksi. Virossa ja Latviassa liito-orava luokitellaan erittäin uhanalaiseksi. Venäjän Karjalan tasavallassa ja Leningradin alueella liito-orava luokitellaan vaarantuneeksi.
Suomessa liito-oravan taantumisen tärkein syy ovat metsänhakkuut, sillä liito-oravan suosimia varttuneita kuusivaltaisia sekametsiä avohakataan. Elinympäristöjen sirpaloituminen on erityisen suuri uhka liito-oravalla, sillä se ei mielellään ylitä maassa avoimia alueita. Monissa hoidetuissa metsissä on lisäksi vähemmän lehtipuita, jotka ovat liito-oravien talviravintoa, ja vähemmän paikkoja pesäkoloille.
Suomessa liito-oravaa ei metsästetä, laji on Suomessa rauhoitettu, eikä se kuulu riistalajistoon. Liito-oravaa metsästetäänselvennä jonkin verran kaupallisiin tarkoituksiin sen turkin vuoksi, mutta se ei aiheuta suurta uhkaa lajin tulevaisuudelle lähde?. Mongoliassa liito-oravaa uhkaavat elinympäristöjen häviämisen lisäksi sekä ihmisen aiheuttamat että luonnolliset metsäpalot.
Suojelu

Liito-orava on Suomessa luonnonsuojelulailla rauhoitettu. Sitä ei saa tappaa, ottaa elätiksi tai häiritä sen pesiessä, eikä kuolleita yksilöitä saa säilyttää ilman viranomaisten lupaa. Laji kuuluu Suomen kansainvälisiin vastuulajeihin, eli Suomella on kansainvälinen vastuu sen säilyttämisestä. Liito-orava kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin tiukasti suojeltujen lajien IV (a) -listalle, jonne luetteloitujen lajien lisääntymis- ja levähdyspaikkojen hävittäminen ja heikentäminen on kielletty. Sen seurauksena liito-oravan asuttamilla paikoilla täytyy suorittaa erityistoimenpiteitä, kun metsää suunnitellaan kaadettavaksi tai maisemaa muuten muutettavaksi. Maa- ja metsätalousministeriön ja ympäristöministeriön asettaman työryhmän vuonna 2004 laatimien ohjeiden mukaan uudistushakkuissa on liito-oravan pesäpuun ympärille jätettävä hakkaamatta vähintään 10–15 metrin alue. Liito-oravalle on myös varmistettava kulkuyhteys puuryhmästä läheisiin metsiin esimerkiksi jättämällä hakkuuaukealle puista riittävän tiheä rivi.
Vanhoista liito-oravan asuttamista metsistä on kiistelty ainakin vuodesta 1980. Luonnonsuojelulaissa kiellettiin uhanalaisen liito-oravan pesäpuiden hävitys vuonna 1996.
Liito-oravatutkija Ilpo K. Hanskin mukaan liito-oravia ei suojella Suomessa riittävästi. Hänen mukaansa metsätaloudessa liito-oravalle nykyisin jätettävä muutaman aarin elinalue pitäisi laajentaa vähintään hehtaariin. Joidenkin suomalaistutkijoiden mukaan Suomen liito-oravakanta on selvästi yliarvioitu, ja todellinen määrä olisi alle puolet vuoden 2006 arviosta.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Liito-orava (Pteromys volans)
iNaturalist: Liito-orava (Pteromys volans)
Liito-oravan suojelu, Ympäristo.fi, Ympäristöhallinto
Suomen luonnonsuojeluliiton liito-oravasivut
Liito-oravan pönttökamera
Tunturisuden eläin- ja lintusivuja: Liito-orava (anonyymi yksityinen sivusto)
ITIS: Pteromys volans (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Pteromys volans (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Pteromys volans:  Wikidata: Q243339  Wikispecies: Pteromys volans  ADW: Pteromys_volans  BOLD: 110992  CoL: 78MK6  EoL: 1178636  EPPO: PTRMVO  Fauna Europaea: 305732  Fauna Europaea (new): 018f7acf-a6f2-4b3d-bc5e-5ebdb75d5949  GBIF: 2437258  iNaturalist: 46146  IRMNG: 11170706  ITIS: 632525  IUCN: 18702  MDD: 1001666  MSW: 12400434  NBN: NHMSYS0000377160  NCBI: 55152  Observation.org: 86974  Open Tree of Life: 384219  Laji.fi: MX.48243 
Sciurus volans:  Wikidata: Q19667153  EUNIS: 14518  Fauna Europaea: 556060  GBIF: 5739430  Paleobiology Database: 104239  ZooBank: 27A73320-8892-4896-BBF1-36529276D728 
Liito-orava palaamassa pesälleen. Laji on yöeläin, mutta kesällä imettävä naaras ruokailee myös päivisin.
Liito-oravan jätöksiä puun tyvellä.
Liito-orava liitää liitopoimujensa avulla.
HMS Lobelia (K05)

| HMS Lobelia |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Alexander Hall and Company, Aberdeen
Kölinlasku:  27. kesäkuuta 1940
Laskettu vesille:  15. helmikuuta 1941
Palveluskäyttöön:  16. heinäkuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  Ranskalle 1942
Loppuvaihe:  palautettu 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  925 t
Pituus:  62,48 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  2 750 hv
Nopeus:  16 solmua (30 km/h)
Miehistöä:  96
Aseistus
Aseistus:  1 × BL 4"/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 × kaksipiippuinen Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääri 1 × kaksipiippuinen .303" Lewis-pikakivääri 2 × Mk II syvyyspomminheitintä, joihin 40 syvyyspommia
HMS Lobelia (viirinumero K05) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Abereenistä Alexander Hall and Companyltä, missä köli laskettiin 27. kesäkuuta 1940 telakkanumerolla 672. Alus laskettiin vesille 15. helmikuuta 1941 ja valmistui 16. heinäkuuta.
Palvelus

Alus lainattiin 1941 Ranskan pakolaishallitukselle, joka liitti sen Vapaan Ranskan laivastoon nimellä FNFL Lobelia. Sodan päätyttyä alus jatkoi palvelustaan Ranskan laivastossa, kunnes se palautettiin 1947 Britannian kuninkaalliselle laivastolle. Alus myytiin toukokuussa 1947 Norjaan muutettavaksi valaanpyyntialukseksi, mutta se myytiin heinäkuussa 1948 Bryde & Dahlille. Alus muutettiin poijualukseksi nimellä Thorgeir, jolloin omistajaksi merkittiin sandefjordilainen A/S Thor Dahl. Alukselle asennettiin vuonna 1955 dieselmoottori.
Aluksen viimeinen valaanpyyntikausi oli 1966–1967, minkä jälkeen se makasi toukokuusta 19467 ankkurissa Sandefjordissa. Alus myytiin kesäkuussa 1969 Grimstadiin Norsk Skipsopphugningille romutettavaksi.
Juoksumatto

Juoksumatto
Juoksumatto on sisätiloihin tarkoitettu kuntoilulaite. On olemassa mekaanisia juoksumattoja, joissa juoksu tapahtuu ylämäkeen ja käyttäjän paino itse pyörittää mattoa. Ne on kuitenkin tarkoitettu lähinnä kävelyyn ja kevyeen hölkkään. Valtaosa juoksumatoista on sähkökäyttöisiä. Juoksumatossa käytetään joko DC- tai AC-moottoria: DC-moottori sopii kotikuntoiluun, kun taas AC-moottori soveltuu myös vaativaan ammattimaiseen käyttöön, kuten kuntosaleille.
Juoksumattojen perustoimintoja ovat nopeuden säätö ja maton kaltevuuden muuttaminen. Tavallisimmat mittarit ovat ajan, matkan, sykkeen ja kalorinkulutuksen mittarit. Usein matoista löytyy myös valmiita juoksuohjelmia tai uusia voi itse ohjelmoida. Näissä ohjelmissa matto muuttelee juoksun kuluessa automaattisesti nopeutta ja kaltevuuskulmaa.lähde?
Juoksumattoa käyttävät monet kilpaurheilijat, ja se on yleistynyt myös tavallisilla kuntosaleilla ja kuntokeskuksissa. Juoksumatto on suhteellisen kallis ja tilaa vievä, joten kotikäytössä sitä ei monella kuntoilijalla ole; tosin nykyään on saatavissa niin kutsuttuja foldaway-malleja, jotka voi nostaa pystyasentoon.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Juoksumatto Wikimedia Commonsissa
HMCS Giffard (K402)

| HMCS Giffard |
| --- | --- |
 HMCS Giffard

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Alexander Hall and Company, Aberdeen
Kölinlasku:  30. marraskuuta 1942
Laskettu vesille:  19. kesäkuuta 1943
Palveluskäyttöön:  10. marraskuuta 1943
Loppuvaihe:  romutettavaksi 1952
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 350 t
Pituus:  63,50 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,34 m
Koneteho:  2 750 hv
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  109
Aseistus
Aseistus:  1 x BL 4"/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 x kaksipiippuinen Vickers .50" konekivääri 1 x kaksipiippuinen .303" Lewis-pikakivääri 2 x Mk II syvyyspomminheitintä, joihin yhteensä 72 syvyyspommia
HMCS Giffard (viirinumero K402) oli Kanadan kuninkaallisen laivaston parannellun Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 26. helmikuuta 1942 nimellä HMS Buddleia Aberdeenista Alexander Hall and Companylta, missä köli laskettiin 30. marraskuuta 1942 telakkanumerolla 688. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1943 ja otettiin Kanadan laivaston palvelukseen 10. marraskuuta Aberdeenissa.
Palvelus

Alus liittyi Tobermoryssa pidetyn koulutuksen päätyttyä Kanadan laivaston 1. saattajaryhmään Londonderryssä. Se lähti 15. helmikuuta 1944 ryhmänsä mukana merelle liittyäkseen ensimmäiseen saattueeseensa ON224. Alus pelasti 7. toukokuuta torpedoidun Velleyfieldin 49 eloonjäänyttä. Seuraavalla viikolla alus jatkoi saattuepalvelustaan 27. marraskuuta saakka, jolloin se lähti Halifaxista huollettavaksi Liverpooliin.
Maaliskuussa 1945 huollon valmistuttua alus oli koulutettavana Bermudalla, josta se saapui St. John'siin 15. huhtikuuta aloittaen saattuepalveluksen. Alus lähti 13. toukokuuta saattueen HX355 mukana Britteinsaarille. Alus lähti Greenockista kesäkuun alussa viimeiselle länteen suuntautuneelle matkalleen. Alus poistettiin palveluksesta 5. heinäkuuta, minkä jälkeen se makasi ankkurissa Sorelissa odottaen romuttamista. Alus romutettiin 1952 Hamiltonissa.
Päälliköt

Aluksenpäällikköinä olivat:
C. Peterson 10. marraskuuta 1943 - 9. toukokuuta 1944
G. H. Matheson 10. toukokuuta 1944 - 5. toukokuuta 1945
Toyota RAV4

| --- | --- |

Toyota RAV4 Mk.I
Valmistaja:: Toyota
Valmistusvuodet:: 1994-2000
Luokka:: Citymaasturi
Korityylit:: 2-ov, 4-ov, Cabriolet
Edeltäjät:: -
Kilpailijat:: Honda CR-V Mk.I, Subaru Forester

Toyota RAV4 Mk.II
Valmistaja:: Toyota
Valmistusvuodet:: 2001-2005
Luokka:: Citymaasturi
Kilpailijat:: Ford Maverick, Honda CR-V Mk.II, Mazda Tribute, Mitsubishi Outlander
Toyota RAV4 Mk.III

Valmistaja:: Toyota
Valmistusvuodet:: 2005–2012
Luokka:: Citymaasturi
Kilpailijat:: Ford Maverick, Honda CR-V Mk.II, Mazda CX-7, Mitsubishi Outlander, Kia Sportage, Nissan X-Trail
Toyota RAV4 on Toyotan valmistama ”citymaasturi” eli SUV. Sitä pidetään yleensä katumaasturitrendin aloittajana. Se esiteltiin ensimmäisen kerran Japanissa vuonna 1994 ja myöhemmin Yhdysvalloissa 1996. RAV4 on Land Cruiseria pienempi ja maasto-ominaisuudet ovat rajoittuneemmat. RAV4:n suuri suosio herätti myös muut autovalmistajat tekemään samanlaisia citymaastureita ja siitä seurasi muun muassa Honda CR-V, Ford Escape ja Subaru Forester. Mallin nimi on lyhenne sanoista Recreational Active Vehicle Four-Wheel Drive.
Ensimmäinen sukupolvi (1994–2000)

Ensimmäisen sukupolven RAV4:stä oli saatavilla sekä kaksi- että neliovinen versio. Kaksiovinen versio oli aluksi nimeltään RAV4 FunCruiser. Moottorina oli 2-litrainen 120 hv tehoa tuottava rivimoottori. Saatavilla oli sekä etu- että nelivetoinen versio, ja 5-vaihteinen manuaali sekä 4-portainen automaattivaihteisto.
Vuonna 1998 RAV4 sai pienen kasvojenkohotuksen jossa perä ja keula hiukan muuttuivat, sekä rättikattoinen versio tuli markkinoille. Vuonna 1999 kaksiovinen RAV4 poistui markkinoilta Amerikassa.
Toinen sukupolvi (2001–2005)

Toisen sukupolven RAV4:ää saatiin Euroopassa sekä kaksi- että neliovisena, mutta Amerikassa (ja Suomessa) ainoa korivaihtoehto oli 4-ovinen. Edelleen oli saatavilla sekä etu-, että nelivetoinen versio. Uusi moottori oli edelleen 2-litrainen, mutta nyt siitä oli saatu puristettua tehoa irti 150 hv. Lisäksi vuonna 2002 tuli kauanodotettu 2.0 D-4D moottori saataville. Tämä nosti RAV4:n kilpailijoita edelle sillä muilla valmistajilla ei vielä tuolloin ollut diesel-mallia myynnissä. Myyntiä hidasti kuitenkin varsin kova hinnoittelu bensiinimalliin verrattuna.
Kaikissa toisen sukupolven RAV4:ssä oli vakiovarusteena 16" vanteet peltivanteilla, lukkiutumattomat jarrut, korkeussäätö kuljettajan penkissä, 4-kaiuttiminen stereojärjestelmä, sähkölasit edessä, sähköpeilit ja penkinlämmittimet. Luxyry-paketissa saatiin lisäksi lokasuojien levikkeet sekä korkeudensäätö myös matkustajan penkkiin. Ilmastointi, ajotietokone ja cd-soitin olivat saatavana lisävarusteina.
Vuonna 2003 loppuvuodesta (2003-07 lähtien valmistetut) RAV4 sai kasvojenkohotuksen. Kojelauta päivitettiin yhteneväksi muiden Toyota-mallien kanssa. Keula sai uudet sumuvalot ja vilkut nousivat nyt ajovalojen yhteyteen. Lisäksi automaattinen ilmastointi tuli saataville Luxyry paketin mukana. Moottorit pysyivät samana muuten paitsi amerikassa 2.4l VVT-i korvasi 2.0l VVT-i:n, myös osa osista muuttui 2003-07 mallissa 2.0 VVT-i-koneessa, esimerkiksi pakoputkisto katalysaattoreineen.
Toisen sukupolven RAV4 oli erityisen yleinen Australiassa.
Moottorivaihtoehdot:
2WD 1.8 VVT-i (1ZZ-FE) 92 kW - 125 hv
4WD 2.0 VVT-i (1AZ-FE) 110 kW - 150 hv
4WD 2.0 D-4D (1CD-FTV) 85 kW - 116 hv
4WD 2.4 VVT-i (2AZ-FE) 120 kW - 161 hv (vain amerikan-malli)
Vaihteistovaihtoehdot:
5-vaihteinen manuaali
4-vaihteinen automaatti
Kolmas sukupolvi (2005–2012)

Täysin uudistunut RAV4 tuli myyntiin vuonna 2006. Siinä on edelleen sama 2,4-litrainen rivimoottori, mutta nyt tehoja on 166 hv. Pohjois-Amerikassa on saatavilla myös 3,5-litraisella V6 -moottorilla varustettu versio, jonka moottori on peräisin Toyota Avalonista, tehoja tässä versiossa on jopa 269 hv. Uusi RAV4 on sisältä tilavampi ja siihen on saatavilla taakse kolmas penkkirivi lapsille (ei kuitenkaan Suomessa myytävässä mallissa). Myös uutta RAV4:ää on saatavana sekä etu- että nelivetoisena, useimmissa maissa tosin myydään vain nelivetoista mallia. RAV4:ssa on mahdollista kytkeä VSC pois päältä, jolloin se ei ole rajoittamassa etenemiskykyä esimerkiksi lumessa tai hiekalla.
Vuoden 2006 Euro NCAP -kolaritestistä RAV4 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.
RAV4:t valmistetaan Toyotan Taharan tehtaalla Japanissa. Pohjois-Amerikassa myytävät RAV4:t tullaan valmistamaan Toyotan Woodstockin tehtaalla, Ontariossa, Kanadassa.
Moottorivaihtoehdot:
2.0 VVT-i (1AZ-FE) - Rivi 4, DOHC, 152 hp
2.2 D-4D 136 (2AD-FTV) - Rivi 4, DOHC, 136 hp
2.2 D-4D 177 (2AD-FHV) - Rivi 4, DOHC, 177 hp
Neljäs sukupolvi (2012–2018)

Neljännen sukupolven RAV4 perustuu samalle pohjalevylle kuin edeltäjänsä, mutta kasvoi hieman kooltaan.
Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä RAV4 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Viides sukupolvi (2018–)

Viidennen sukupolven RAV4 esiteltiin New Yorkin autonäyttelyssä keväällä 2018.
Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä RAV4 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
RAV4 EV (1997–)

RAV4 EV on Toyotan täyssähköversio alkuperäisestä polttomoottoriversiosta. Autot valmistetaan ja myydään Pohjois-Amerikassa. Ensimmäinen sukupolvi lanseerattiin v. 1997 ja toinen v. 2011. Ensimmäisessä sukupolvessa kätytettiin nikkelimetallihydridiakkuja ja toisen sukupolven autoissa moderneja Tesla Motorsin litiumioniakkuja.
HMS Marguerite (K54)

| HMS Marguerite |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hall, Russell and Company, Aberdeen
Kölinlasku:  30. joulukuuta 1939
Laskettu vesille:  8. heinäkuuta 1940
Palveluskäyttöön:  20. marraskuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  sääalus 1947 Weather Observer
Tekniset tiedot
Uppouma:  925 t
Pituus:  62,48 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  2 750 hv
Nopeus:  16 solmua (30 km/h)
Miehistöä:  96
Aseistus
Aseistus:  1 × BL 4"/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 × kaksipiippuinen Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääri 1 × kaksipiippuinen .303" Lewis-pikakivääri 2 × syvyyspomminheitintä Mk II, joihin yhteensä 40 syvyyspommia
HMS Marguerite (viirinumero K54) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 31. elokuuta 1939 Abereenistä Hall, Russell and Companyltä, missä köli laskettiin 30. joulukuuta 1939 telakknumerolla 754. Alus laskettiin vesille 8. heinäkuuta 1940 ja valmistui 20. marraskuuta.
Palvelus

Toisen maailmansodan päätyttyä alus siirrettiin ilmailuministeriölle, joka nimesi sen Weather Observeriksi. Alus muutettiin 1947 kelluvaksi meteoroligiseksi havaintoasemaksi ja se oli yksi neljästä ilmailuministeriön vastaavassa tehtävässä Pohjois-Atlantilla olleesta aluksesta. Kuuden tunnin välein aluksen miehistö lähetti vedyllä täytetyn säähavaintopallon mittaamaan lämpötilaa, kosteutta ja painetta aina 50 000 jalkaan, minkä tehtävänä oli parantaa säätiedotuksia.
Alus romutettiin 8. syyskuuta 1961 Ghentissä Belgiassa.
HMS Loosestrife (K105)

| HMS Loosestrife |
| --- | --- |
 HMS Loosestrife

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hall, Russell and Company, Aberdeen
Kölinlasku:  9. joulukuuta 1940
Laskettu vesille:  25. elokuuta 1941
Palveluskäyttöön:  25. marraskuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  925 t
Pituus:  62,48 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  2 750 hv
Nopeus:  16 solmua (30 km/h)
Miehistöä:  96
Aseistus
Aseistus:  1 x BL 4"/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 x kaksipiippuinen Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääri 1 x kaksipiippuinen .303" Lewis-pikakivääri 2 x Mk II syvyyspomminheitintä, joihin yhteensä 40 syvyyspommia
HMS Loosestrife (viirinumero K105) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1941 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 12. joulukuuta 1939 Aberdeenistä Hall, Russell and Companyltä, missä köli laskettiin 9. joulukuuta 1940 telakkanumerolla 761. Alus laskettiin vesille 25. elokuuta 1941 ja valmistui 25. marraskuuta.
Palvelus

Alus upotti 6. toukokuuta 1943 syvyyspommein Saksan laivaston sukellusveneen U-192 Pohjois-Atlantilla.
Alus myytiin 1947, jolloin uusi omistaja nimesi sen Kallsevniksi. Alus muutettiin 1948 troolariksi ja sen omistaja thorshavnilainen p/f Kimbil A/S nimesi aluksen Hallsevniksi.
Markus Tilli

Markus Tilli on suomalainen näyttelijä. Hän on freelance-näyttelijä ja näytellyt elokuvissa ja televisiosarjoissa pääasiassa pahiksen rooleja, "johtuu ulkonäöstäni", hän sanoo. Ensimmäisen roolin hän teki Dome Karukosken ohjaamassa elokuvassa Leijonasydän.
Filmografia

Leijonasydän, 2013
Miami, 2017
Veljeni vartija, 2018
(Pri)sons, 2023
Aiheesta muualla

Markus Tilli Elonetissä.
Pokémon: Battle Frontier

Pokémon: Battle Frontier on länsimaissa Pokémon-animesarjan yhdesksäs tuotantokausi sekä Japanissa Pocket Monsters Advanced Generation -sarjan neljäs ja viimeinen kausi.
Kausi alkoi Suomessa 14. kesäkuuta 2008 jaksolla Kiista kummituskylästä. MTV3 esitti vain ensimmäiset 18 jaksoa; loput näytettiin marras-joulukuussa pelkästään Sub Juniorilla, joka oli myös uusinut kauden ensimmäiset jaksot. Kausi päättyi lopulta 25. joulukuuta 2008 jaksoon Kotiinpaluu.
Yhdysvalloissa kausi alkoi Cartoon Networkilla 8. syyskuuta 2006 jaksolla Fear Factor Phony. Yhdeksäs tuotantokausi käsitti 47 jaksoa ja päättyi jaksoon Home is Where the Start Is! 3. maaliskuuta 2007. Kausi oli ensimmäinen, jonka englanninkielisestä jälkiäänityksestä vastasi The Pokémon Company International, Inc.