stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Thryothorus

| Thryothorus |
| --- | --- |
 Matkijapeukaloinen (Thryothorus ludovicianus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peukaloiset Troglodytidae
Suku::  Thryothorus  Vieillot, 1816
Katso myös
   Thryothorus Wikispeciesissä   Thryothorus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Thryothorus (aiemmin suomeksi rusopeukaloiset) on peukaloisten heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Sukuun kuuluvia lajeja

Sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 2 lajia.
Harmaapeukaloinen (Thryothorus griseus)
Matkijapeukaloinen (Thryothorus ludovicianus)
Jörg Stübner

Jörg Stübner 1990
Jörg Stübner (23. heinäkuuta 1965 – 24. kesäkuuta 2019) oli entinen saksalainen jalkapalloilija, Hän pelasi pääosan urastaan, 182  Oberliga-ottelua,   Dynamo Dresdenin keskikenttäpelaajana, ja teki 14 maalia.  Itä-Saksan jalkapallomaajoukkueessa hän pelasi 47 ottelua vuosina 1984-1990.
Jörg Schmall

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Schmall (oik.) olympiamitalistiparinsa Jörg Spenglerin kanssa vuonna 2009. |  Schmall (oik.) olympiamitalistiparinsa Jörg Spenglerin kanssa vuonna 2009. |  Schmall (oik.) olympiamitalistiparinsa Jörg Spenglerin kanssa vuonna 2009. |  |
Maa:   Länsi-Saksa
Miesten purjehdus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 | Tornado |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kööpenhamina 1975 | Tornado |  |
Jörg Schmall (s. 27. tammikuuta 1943 Stuttgart) on saksalainen aktiiviuransa lopettanut kilpapurjehtija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.
Länsi-Saksaa edustanut Schmall saavutti Tornado-luokassa parinsa Jörg Spenglerin kanssa olympiapronssia Montréalissa 1976. MM-kilpailuista Schmall voitti kultaa vuonna 1975.
Jörg Wickram

| Jörg Wickram> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: noin 1520 Kolmar
Kuollut: ennen vuotta 1562
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jörg (Georg) Wickram (noin 1520 Kolmar – ennen vuotta 1562) oli saksalainen kirjailija, saksalaisen proosaromaanin alkuunpanija.
Wickram perusti 1546 Kolmariin minnelaulajakoulun. Hän sai 1555 kaupunginkirjurin toimen Burgheimista. Wickram oli tuottelias kirjoittaja, ja hänen käytännön tarpeita varten kirjoittamansa teokset muodostavat saksalaisen proosaromaanin alun. Merkittävin on Rollwagenbüchlin (1555; julk. H. Kurz 1865), joka on kokoelma pieniä kertomuksia, peräisin lähinnä keskiajan burleskeista schwank-kertomuksista. Hän kirjoitti kansankirjojen tyyliin laajemmat kertomukset Gabriotto und Reinhard, joka kertoo uskollisen rakkauden voimasta, Von guoten und bösen nachbaurn (1556) ja Der goldtfaden (1557; julk. Clemens Brentano 1809), joka kertoo paimenpojasta, josta tulee kreivi. Hän kirjoitti myös raamattuaiheisia näytelmiä, iloisia laskiaisnäytelmiä ja opetusrunoja, joista merkittävin on Irr reitend bilger (1555). Wickramin teokset on vuosina 1901–1906 julkaissut J. Bolte ja W. Scheel.
Turtola (Ruotsi)

| Turtola |
| --- | --- |
 Turtola
 Koordinaatit: 66°39′30″N, 23°51′00″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Norrbottenin lääni
Maakunta:  Norrbotten
Kunta:  Ylitornion kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,38 km²
Väkiluku:  125
 – Väestötiheys:  328,9 as./km²
 Tilastotiedot koskevat pientaajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Turtola (ruots. Svanstein) on kylä ja pientaajama Ylitornion kunnassa Ruotsissa. Pientaajamassa oli 125 asukasta vuoden 2010 lopussa.
Kylä oli ennen Haminan rauhaa 1809 samaa kylää Suomen nykyisen Pellon kunnan Turtolan kanssa. Tällöin valtakunnanraja vedettiin kylää halkovaan Tornionjokeen. Sittemmin kylän nimeksi on myös suomen kielessä vakiintunut ruotsinkielinen muoto Svanstein, mm. sekaannusten välttämiseksi.
Svansteinin kylä sijaitsee Kynsivaaran juurella. Kylän takana on Pullinkivaara Tornionlaaksossa 1700-luvulla suoritetun astemittauksen mittaupisteistä (ks. Maupertuis). Pullinkivaaralla toimii suurehko laskettelukeskus Svanstein Ski. Keskuksessa on 16 eritasoista rinnettä ja 5 hissiä. Pisin rinne on miltei 2500 metriä pitkä. Svanstein Skissä käy myös jonkin verran suomalaisia asiakkaita. Kylässä on myös mittava murtomaahiihtolatuverkosto.
Jyväskylän taiteilijaseura

| Jyväskylän taiteilijaseura |
| --- | --- |
Perustettu:  1945
Kotipaikka:  Jyväskylä
Jäsenmäärä:  130
Puheenjohtaja:  Kristiina Lempiäinen-Trzaska
Aiheesta muualla
Jyväskylän taiteilijaseura
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jyväskylän taiteilijaseuran Galleria Becker Seminaarinkadun puolelta.
Jyväskylän Taiteilijaseura on 1945 perustettu kuvataiteilijoiden järjestö, joka toimii Jyväskylässä ja Keski-Suomessa. Taiteilijaseura järjestää näyttelyitä ja pitää yllä Galleria Beckeriä sekä taidelainaamoa, jotka sijaitsevat Beckerin talossa.
Jyväskylän vanha kirkko

| Jyväskylän kappelikirkko |
| --- | --- |
 Jyväskylän kappelikirkko ennen vuotta 1889
Sijainti:  Cygnaeuksenpuisto, Jyväskylä
Seurakunta:  Jyväskylän maaseurakunta
Rakentamisvuosi:  1775
Suunnittelija:  Jaakko Jaakonpoika Leppänen
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jyväskylän vanha kirkko tai Jyväskylän kappelikirkko oli vuonna 1775 rakennettu Jyväskylän kappeliseurakunnan puukirkko, joka sijaitsi nykyisen Jyväskylän Cygnaeuksenpuiston alueella. Kirkko rakennettiin todennäköisesti 1670-luvulla rakennetun rappeutuneen puukirkon korvaajaksi. Sen suunnitteli suomalainen kirkonrakentaja Jaakko Leppänen. Jyväskylän kaupunginkirkon valmistuttua vuonna 1880 ja maaseurakuntalaisten oman Taulumäen kirkon vuonna 1885, vanha kirkko kävi tarpeettomaksi. Se purettiin vuonna 1888.
Vuonna 1938 Cygnaeuksenpuistoon pystytettiin Pauli Blomstedtin ja Gunnar Finnen suunnittelema vanhan kirkon muistomerkki.
Jörg Spengler

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Spengler (vas.) olympiamitalistiparinsa Jörg Schmallin kanssa vuonna 2009. |  Spengler (vas.) olympiamitalistiparinsa Jörg Schmallin kanssa vuonna 2009. |  Spengler (vas.) olympiamitalistiparinsa Jörg Schmallin kanssa vuonna 2009. |  |
Maa:   Länsi-Saksa
Miesten purjehdus
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 | Tornado |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Kööpenhamina 1975 | Tornado |  |
|  Kultaa | Long Beach 1977 | Tornado |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | 1970 | Tornado |  |
Jörg Spengler (23. joulukuuta 1938 Remscheid – 26. marraskuuta 2013 Nürnberg) oli saksalainen kilpapurjehtija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.
Länsi-Saksaa edustanut Spengler saavutti Tornado-luokassa parinsa Jörg Schmallin kanssa olympiapronssia Montréalissa 1976. MM-kilpailuista Spengler voitti kultaa vuosina 1975 ja 1977. Euroopan mestaruuden hän saavutti vuonna 1970.
Spengler kuoli Nürnbergissä 26. marraskuuta 2013, 74-vuotiaana.
Tom Adair

| Tom Adair> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. kesäkuuta 1913
Kuollut: 24. toukokuuta 1988 (74 vuotta)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Thomas Montgomery ”Tom” Adair (15. kesäkuuta 1913 – 24. toukokuuta 1988) oli yhdysvaltalainen sanoittaja.
Adair kävi koulua Los Angelesissa, missä hän kirjoitti runoja The Saturday Evening Post -lehteen. Vuonna 1940 hän tutustui kaupungissa muusikko Matt Dennisiin ja ehdotti tälle sanoitustaan ”Will You Still Be Mine?”. Lopputuloksena syntyneen Dennisin sävellyksen nauhoittivat muun muassa Tommy Dorsey ja Dennis itse. Adair jatkoi yhteistyötä Dennisin kanssa. He kirjoittivat muun muassa Frank Sinatralle kappaleet ”Everything Happens to Me”, ”Let’s Get Away From It All”, ”The Night We Called It a Day” ja ”Violets for Your Furs”.
Adair teki myös yhteistyötä muiden säveltäjien kanssa. Hän sanoitti Alfonso D’Artegalle vuoden 1942 kappaleen ”In the Blue of the Evening”. Vuonna 1944 hän kirjoitti Harold S. Hopperin kanssa laulun ”There’s No You”, jonka levyttivät muun muassa Sarah Vaughan, Frank Sinatra ja Mel Tormé. Vuonna 1959 hän sai parhaan laulun Oscar-ehdokkuuden Leith Stevensin kanssa tehdyllä kappaleella ”Julie” elokuvasta Kuolema kintereillä (engl. Julie). Hän osallistui George Brunsin kanssa Disney-elokuva Prinsessa Ruususen musiikkiraidan tekemiseen.
Tom Andtbacka

Tom Andtbacka (s. 1957) on suomalainen urheiluvalmentaja. Hän on pääasiassa valmentanut yleisurheilussa kestävyysjuoksijoita, mutta on valmentanut myös hiihtäjiä, pyöräilijöitä, suunnistajia ja triathlonisteja. Hänen valmennettaviaan ovat olleet muun muassa Pia Sundstedt, Nathalie Blomqvist, Niclas Sandells, Robert Rotkirch, Jaakko Piesanen ja Martti Siikaluoma.
Jääkäripataljoona 5

Jääkäripataljoona 5 (JP 5) oli kesäkuussa 1941 perustettu ja helmikuussa 1942 lakkautettu jatkosodan Suomen asevoimien pataljoona, joka kuului Ryhmä Oinosen 2. jääkäriprikaatiin (2.JPr).
Perustaminen

Jääkäripataljoona 5:n perustetamisesta vastasi Maaselän sotilasläänin Iisalmen suojeluskuntapiiri. Pataljoonan esikunta ja esikuntakomppania sekä osa 1. komppaniaa perustettiin Vieremällä ja loppuosa pataljoonasta perustettiin Keiteleellä. Pataljoonan komentajana oli 18. kesäkuuta 1941 alkaen kapteeni Eino Pokkinen lakkauttamiseen saakka.
Puolustusvoimien materiaalitilanne oli jatkosodan alkaessa huomattavasti talvisodan aikaista parempi, mutta siitä huolimatta eivät yksiköt tulleet varustettua kaikin osin määrävahvuuksien mukaisiksi. Jääkäripataljoonat pyrittiin kuitenkin varustamaan liikkuvina yksiköinä mahdollisimman hyvin.
Julia Robertsin filmografia

Julia Roberts Cannesin elokuvajuhlilla vuonna 2016.
Tämä on Julia Robertsin filmografia.
Televisio

| Vuosi | Suomenkielinen nimi | Alkuperäinen nimi | Rooli | Jakso(t) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987 | Murharyhmä | Crime Story | Tracy | ”The Survivor” |
| 1988 | Miami Vice | Miami Vice | Polly Wheeler | ”Mirror Image” |
| 1996 | Frendit | Friends | Susie Moss | ”The One After the Superbowl: Part 2” |
| 1998 | Murphy Brown | Murphy Brown | itsenään | ”Never Can Say Goodbye” |
| 1999 | Kova laki | Law & Order | Katrina Ludlow | ”Empire” |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Julia Roberts Wikimedia Commonsissa
Julia Roberts Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Justin Bieber: Never Say Never

| Justin Bieber: Never Say Never |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jon Chu
Tuottaja:  Usher Jane Lipsitz Scooter Braun Antonio "L.A." Reid Dan Cutforth
Säveltäjä:  Deborah Lurie Justin Bieber
Kuvaaja:  Reed Smoot
Leikkaaja:  Jay Cassidy Jillian Twigger Moul Avi Youabian
Pääosat:  Justin Bieber
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  MTV Films Insurge Pictures AEG Live Island Def Jam Music Group
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix
Ensi-ilta:   11. helmikuuta 2011  8. huhtikuuta 2011
Kesto:  109 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  13 miljoonaa dollaria
Tuotto:  98,4 miljoonaa dollaria
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Justin Bieber: Never Say Never on vuonna 2011 ilmestynyt 3D-dokumenttielokuva, jonka pääosassa on laulaja Justin Bieber. Se julkaistiin 11. helmikuuta 2011.
Elokuva seuraa pop-laulaja Justin Bieberia hänen vuoden 2010 My World Tour -kiertueellaan, joka kulminoituu 31. elokuuta loppuunmyytyyn konserttiin New Yorkin Madison Square Gardenissa. Elokuva esittelee muun muassa hänen innostuneita fanejaan.
Elokuvassa haastatellaan useita ihmisiä, mutta Bieberia itseään ei. Elokuva sisältää myös kuvamateriaalia Bieberin kotikaupungista ja lapsuudesta.
Elokuva tuotti ensi-iltaviikonloppunaan 30,3 miljoonaa Yhdysvaltain dollarin lipputulot ja sen ohitti vain täpärästi Just Go With It 31 miljoonalla dollarilla. Kaiken kaikkiaan elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 99 miljoonaa dollaria, ja se on näin Yhdysvaltain historian tuottoisin konserttielokuva ja kolmanneksi tuottoisin dokumenttielokuva.
Henkilöt

Justin Bieber
Usher
Miley Cyrus
Jaden Smith
Sean Kingston
Snoop Dogg
Ludacris
Boyz II Men
Tooelen piirikunta

Tooelen piirikunta (engl. Tooele County) on Yhdysvaltojen Utahin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 72 698 vuonna 2020. Piirikunnan hallintokeskus on Tooelen kaupunki. Piirikunta perustettiin 31. tammikuuta 1850.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tooelen piirikunta Wikimedia Commonsissa
Transvaal

Transvaal (virallisesti Etelä-Afrikan tasavalta, holl. Zuid-Afrikaansche Republiek) oli vuosina 1852–1902 itsenäinen buuritasavalta nykyisen Etelä-Afrikan pohjoisosassa. Nimi Transvaal tarkoittaa Vaal-joen ”takaista” eli pohjoispuolista aluetta.
Historia

Transvaalin asuttivat 1830- ja 1840-luvuilla Kapmaasta brittien vainoa paenneet voortrekkerit. Tätä tapahtumaa kutsutaan nimellä ”Suuri vaellus”. Buurit voittivat helposti paikalliset asukkaat valtataistelussa ja perustivat useita tasavaltoja brittihallinnon ulkopuolelle. 1850-luvulla britit tulivat yhteisymmärrykseen buuritasavaltojen kanssa ja myönsivät itsenäisyyden Transvaalille, josta tehtiin viralliselta nimeltä Etelä-Afrikan tasavalta (ZAK). Toinen pitkäikäisemmäksi muodostunut buuritasavalta oli Transvaalin eteläpuolella sijainnut Oranjen vapaavaltio. Ensimmäisen presidentin Marthinus Wessel Pretoriuksen yritys yhdistää Transvaal ja Oranje johti vuosina 1862–1864 käytyyn Transvaalin sisällissotaan. Britannia valloitti Transvaalin vuonna 1877. Vuonna 1880 Transvaalin buurit nousivat kapinaan koventunutta brittihallintoa vastaan. Buurien johtaja Paul Kruger vaikutti keskeisesti siihen, että ensimmäinen buurisota saatiin päätökseen ja Transvaal sai takaisin itsenäisyytensä vuonna 1881. Sittemmin Kruger valittiin Transvaalin presidentiksi.
Vuoden 1885 alun Witwatersrandin suuri kultalöydös johti ulkomaalaisten (afrikaansiksi uitlander) muuttovirtaan Transvaaliin. Pelko kasvavasta brittimallin käyttöönotosta seudulla johti buurien tekemään ennalta ehkäisevään iskuun vuonna 1899. Toinen buurisota johti lopulta Transvaalin uuteen valloitukseen vuonna 1900 ja sen muodolliseen liittämiseen brittiläiseen imperiumiin vuonna 1902. Sen alueesta muodostettiin Transvaalin siirtomaa. Vuonna 1910 entiset buuritasavallat liittyivät yhteen Kapmaan ja Natalin siirtomaiden kanssa, muodostaen Etelä-Afrikan unionin. Entisestä Transvaalin alueesta tuli tämän jälkeen Etelä-Afrikkaan kuulunut Transvaalin provinssi, joka lakkautettiin vuonna 1994.
Presidentit

Marthinus Wessel Pretorius 1857–1860 (valittiin 1860 Oranjen vapaavaltion presidentiksi)
Johannes Hermanus Grobler vt. 1860
Stephanus Schoeman vt. 1860–1862
Willem Cornelis Janse van Rensburg vt. 1862–1864
Marthinus Wessel Pretorius 1864–1871
Daniel Jacobus Erasmus vt. 1871–1872
Thomas François Burgers 1872–1877
Marthinus Wessel Pretorius, Paul Kruger ja Piet Joubert (niin sanottu ”triumviraatti”) 1880–1883
Paul Kruger 1883–1902 (vuodesta 1900 maanpaossa)
Schalk Burger vt. 1900–1902
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Transvaal Wikimedia Commonsissa
Jyväskylän vanha hautausmaa

Oikealla hautausmaan vanhinta osaa, vasemmalla uudempaa.
Uudempaa osaa.
Jyväskylän sankarihautausmaa.
Vanha hautausmaa jouluaattona 1979.
Jyväskylän vanha hautausmaa on Jyväskylän Puistokadun varrella sijaitseva hautausmaa. Se on perustettu vuonna 1837 alun perin Laukaan maantien varteen. Alueesta muodostui kaupunginosa, kun arkkitehti Yrjö Blomstedtin asemakaava hyväksyttiin 1910. Aluksi siunaamiset tehtiin Kaupunginkirkossa, josta saattoväki siirtyi hautajaiskulkueena hautausmaalle, mutta arkkitehti Pauli Blomstedtin suunnitteleman siunauskappelin valmistuttua vuonna 1930 ei enää nähty kaupungin läpi kulkevia hautajaiskulkueita. Hautausmaata on laajennettu vuosina 1899, 1924 ja 1941. Alue kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.
Alueelle haudattuja ovat muiden muassa tehtailijat Johan Parviainen, Jaakko Länkelä ja Julius Johnson, taiteilija Urho Lehtinen, kirjailijat Isa Asp, Irene Mendelin ja Juhani Siljo, kanteleensoittaja Kreeta Haapasalo, kirjankustantaja Karl Jacob Gummerus ja mäkihyppääjä Matti Nykänen.
Alueen keskimmäisessä osassa on seppä Jaakko Högmanille pystytetty muistomerkki. Paikalla oli ennen hautausmaata sijainnut paja, jonka arveltiin kuuluneen Högmanille. Seppä Högman taas vaikutti suuresti herännäisjohtaja Paavo Ruotsalaisen elämänkulkuun, joten paikalle pystytettiin vuonna 1925 muistokivi Ruotsalaisen ja Högmanin vuonna 1799 tapahtuneen kohtaamisen muistoksi.
Hautausmaalla olevan Wolmar Schildtin hautakiven teksti on kirjoitettu venykekirjoituksella. Hautausmaan eteläpäässä oleva puoliympyrän muotoinen sankarihautausmaa on vuodelta 1918. Ensiksi sinne haudattiin vapaussodan kaatuneet ja sittemmin myös talvisodan ja jatkosodan sankarivainajat. Sankarivainajia on 412.  Muistopatsaaksi heille on pystytetty klassistinen kiviuurna Uhriliekki, joka on taiteilija Gunnar Finnen suunnittelema. Sankarihauta-alue uusittiin 1950-luvulla arkkitehti Aulis Blomstedtin suunnitelman mukaan.
Topias Ahola

Topias Ahola (s. 17. heinäkuuta 1996) on suomalainen suunnistaja. Vuoden 2018 MM-kilpailuissa hänet hylättiin sprintin karsinnassa. Hän saavutti nuorten MM-kilpailuissa 2016 viestissä pronssia sekä sijoittui henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan pitkällä matkalla kahdeksanneksi. Hän edustaa seuratasolla Navia.
Titanic Belfast

| Titanic Belfast |
| --- | --- |

Sijainti:  Belfast
Koordinaatit:  54°36′30.0″N, 05°54′35.1″W
Valmistumisvuosi:  2012
Julkisivumateriaali:  Hopean väriseksi anodisoitu alumiinilevy
Kerrosala:  11 000 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Titanic Belfast on Pohjois-Irlannin pääkaupungissa Belfastissa oleva museo, jossa esitellään vuonna 1912 uponneen höyrylaiva Titanicin tarina. Museo avattiin vuonna 2012, jolloin tuli kuluneeksi sata vuotta laivan uppoamisesta. Museon rakentaminen kesti kolme vuotta ja maksoi 77 miljoonaa puntaa. Titanic Belfast sijaitsee sadan metrin päässä telakasta, jossa laiva rakennettiin.
Muuta

Vuoden 2014 Italian ympäriajon ensimmäisen etapin lähtöpaikkana oli Titanic Belfastin edusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Titanic Belfast Wikimedia Commonsissa
Topias Kekkonen

Topias (Tobias) Kekkonen (22. marraskuuta 1887 Hirvensalmi – 1961) oli amerikansuomalainen toimittaja ja työväenliikkeen aktiivi.
Kekkonen kävi kansakoulun ja räätälin ammattikurssin ja työskenteli räätälinä Helsingissä ja Pietarissa. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1908 ja työskenteli ammatissaan New Yorkissa ja Milwaukeessa. Jo nuorena sosialisteihin liittynyt Kekkonen opiskeli Duluthin Työväen Opistossa vuosina 1912–1915 ja toimi vuosina 1916–1919 opiston liikkeenhoitajana ja sen Ahjo-lehden toimittajana. Vuosina 1919–1920 hän työskenteli Industrialistin ja vuosina 1922–1923 Tie Vapauteen -lehden toimittajana. Minnesotan korkein oikeus langetti Kekkoselle vuonna 1921 tuomion ”rikollisesta syndikalismista”.
Myöhemmin Kekkonen toimi Chicagon räätälien ammattiosaston rahastonhoitajana ja liike-edustajana. Hän osallistui Chicagon Suomalaisen Edistysyhdistyksen toimintaan ja työskenteli paikallisen Suomen avustusjärjestön puheenjohtajana.
John Addington Symonds

| John Addington Symonds |
| --- | --- |
 John Addington Symonds
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. lokakuuta 1840 Bristol
Kuollut: 19. huhtikuuta 1893 (52 vuotta) Rooma, Italia
Kansalaisuus:  Englanti
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Pääteokset:  Renaissance in Italy
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
John Addington Symonds (5. lokakuuta 1840 Bristol – 19. huhtikuuta 1893 Rooma, Italia) oli englantilainen runoilija ja kriitikko.
Symonds sai opiskeluaikanaan Oxfordissa useita palkintoja, ja hänet valittiin 1862 Magdalen Collegeen. Sairastelunsa vuoksi hän joutui lähtemään Englannista, ja vuodesta 1877 alkaen hän asui melkein pysyvästi Sveitsissä Davosissa. Hän kuvasi elämäänsä teoksessa Our life in the Swiss highlands (1891). Symonds oli kiinnostunut monenlaisista asioista ja perehtynyt laajasti eri aloihin. Hänen pääteoksensa on Renaissance in Italy (1875–1886). Hän oli myös runoilija ja kääntäjä.
Teokset

Our life in the Swiss highlands, 1891
Renaissance in Italy, 1875–1886
An introduction to the study of Dante, 1872
Studies of the Greek Poets, 1873–1876
Sketches in Italy and Greece, 1874
Shelley, sarjassa English men of letters, 1878
Sketches and studies in Italy, 1879
Italian byways, 1883
Shakespear’s predecessors, 1884
Sir Philip Sidney, sarjassa English men of letters, 1886
Ben Jonson, sarjassa English worthies, 1886–1888
Many moods, 1878
New and old, 1880
Animi figura, 1882
Vagabunduli libellus, 1884).
The sonnets of Michelangelo Buonarotti and Tommao Campanella, 1878
Autobiography of Benvenuto Cellini, 1887
Walt Whitman, 1893
Wine, woman and song, keskiaikaisia ylioppilaslauluja 1884 ja 1889
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John Addington Symonds Wikimedia Commonsissa
Tohar Butbul

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tohar Butbul vuonna 2017. |  Tohar Butbul vuonna 2017. |  Tohar Butbul vuonna 2017. |  |
Maa:   Israel
Miesten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | sekajoukkue |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lissabon 2021 | 73 kg |  |
Tohar Butbul (hepr. ‏טוהר בוטבול‎, s. 24. tammikuuta 1994) on israelilainen judon olympia- ja EM-mitalisti.
Butbul on kilpaillut koko kansainvälisen uransa 73 kg:n painoluokassa Hän saavutti nuorten EM-kilpailuissa pronssia 2014 ja alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hopeaa 2016. Hän oli viides Varsovan EM-kilpailuissa 2017 ja Minskin Euroopan kisoissa 2019 sekä seitsemäs Tokion MM-kilpailuissa 2019 ja Prahan EM-kilpailuissa 2020.
Butbul saavutti 73 kg:n sarjassa hopeaa Lissabonin EM-kilpailuissa 2021 hävittyään loppuottelussa kosovolaiselle Akil Gjakovalle. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui 73-kiloisissa seitsemänneksi ja saavutti sekajoukkuekilpailussa pronssia.
Butbul on saavuttanut IJF World Tourin kilpailuissa yhden turnausvoiton, kolme kakkossijaa ja seitsemän kolmossijaa. Continental Open -kilpailuissa hän on ollut kerran kolmas. Hän on voittanut aikuisten sarjassa kolme Israelin-mestaruutta.
Kaarlo Rautakorpi

Kaarlo Johan Oskar Rautakorpi, sukunimi vuoteen 1906 Grönblad (26. kesäkuuta 1884 Lapua – 29. huhtikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja ja tulitikkutehtailija.
Rautakorven vanhemmat olivat kappalainen Johan Oskar Grönblad (Rautakorpi, 1855–1918) ja Vivi Gustava Törnudd. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 Tampereen reaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1908 ja filosofian maisteriksi 1919.
Rautakorpi oli Kansallis-Osake-Pankin palveluksessa 1908–1918, Tampereen Osake-Pankin johtajana 1918 sekä Kansallis-Osake-Pankin Kuopion konttorin johtajana 1918–1923. Hän oli sen jälkeen Kuopiossa tulitikkuja ja myöhemmin vaneria valmistaneen Osakeyhtiö Savon toimitusjohtajana 1923–1940 sekä yhtiön johtokunnan puheenjohtajana vuodesta 1941 alkaen. Rautakorpi oli myös Porin Tulitikkutehdas Oy:n toimitusjohtaja 1933–1950.
Rautakorpi oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsenenä 1920–1922 ja Kuopion kauppakamarin puheenjohtajana 1921–1923. Hän oli Ruotsin varakonsulina Kuopiossa 1932–1937.
Kaarlo Rautakorpi oli naimisissa 1914–1940 Eine Maria Granrothin (k. 1941) ja vuodesta 1943 Laura Huttusen kanssa.