stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fox Broadcasting Company
Foxin ohjelmia

24 (Suomessa MTV3 ja Sub)
70’s Show (Suomessa Nelonen ja TV5)
Ally McBeal (Suomessa Fox)
American Dad! (Suomessa Fox)
American Idol (Suomessa Sub)
Bones (Suomessa MTV3 ja Sub)
Dollhouse (Suomessa Sub)
Family Guy (Suomessa Sub, C More ja Fox)
Fringe – rajamailla (Suomessa MTV3)
Glee (Suomessa Sub ja AVA)
House (Suomessa MTV3, AVA ja MTV Sport 1)
Kauhukeittiö (Suomessa MTV3)
Kosketus (Suomessa MTV3 ja AVA)
MADtv (Suomessa Sub)
Melrose Place (Suomessa MTV3)
Miljonääri-Joe (Suomessa MTV3)
O.C. (Suomessa MTV3 ja Sub)
Pako (Suomessa MTV3)
Paljastavat valheet (Suomessa MTV3)
Pulmuset (Suomessa TV5)
Resident (Suomessa Nelonen)
Salaiset kansiot (Suomessa MTV3 ja Sub)
Simpsonit (Suomessa Super Sport, MTV3, Sub ja Fox)
Tanssi jos osaat (Suomessa Nelonen)
Terra Nova (Suomessa MTV3)
Aiheesta muualla

Fox.com
Lynn Carlin

| Lynn Carlin |
| --- | --- |
 Lynn Carlin vuonna 1976.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. tammikuuta 1938 (ikä 86) Los Angeles, Kalifornia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Lynn Carlin (s. 31. tammikuuta 1938 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi roolistaan elokuvassa Kasvoja (1968).
Muita elokuvia, joissa Carlin on esiintynyt, on esimerkiksi Miloš Formanin elokuvassa Taking off – otetaan hatkat (1971). Siinä tehty roolisuoritus toi näyttelijälle Bafta-ehdokkuuden.
Aiheesta muualla

Lynn Carlin Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Falck (yritys)

| Falck A/S |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1906
Toimitusjohtaja:  Jakob Riis
Puheenjohtaja:  Niels Smedegaard
Kotipaikka:  Sydhavnsgade 18 Kööpenhamina, Tanska
Kotisivu:  falck.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
| REDGO Finland |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1984 
Toimitusjohtaja:  Johan Lindström
Kotipaikka:  Tuusula
Liikevaihto:  17,8 M€ (2016)
Liikevoitto:  365 k€ (2016)
Henkilöstö:  75 (2016)
Kotisivu:  falck.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Falckin hinausautoja.
Falck on tanskalainen pelastustoimialan yritys. Se tarjoaa sairaankuljetuksen lisäksi tiepalvelua, terveyspalveluja sekä turva- ja pelastusalan koulutusta.
Falck hoitaa Suomessa ympärivuorokautisia puhelinpalveluita ja autoilijan tiepalveluita.
Lisäksi yritys tuottaa ensihoito- sekä hoitolaitossairaankuljetuspalveluita julkiselle sektorille. Yritys myy myös turvatuotteita kotitalouksille.
Falck Suomessa

Suomeen nykymuotoinen Falck tuli 2005 yrityskaupan myötä, jossa Falck osti Suomen tunnetuimpiin kuuluvan hinaus- ja tiepalvelualan toimijan, Rosqvist-yhtiöt . Falckin toiminta Suomessa muodostuu lukuisten ympärivuorokautisten puhelinpalveluiden tuottamisesta mm. vakuutusyhtiöille ja automaahantuojille, sekä toiminnasta Suomen johtavana hinaus- ja tiepalvelualan yrityksenä.
Suomessa Falckilla työskentelee noin 130 henkilöä. Lisäksi hinaus- ja tiepalvelualan verkostossa on n. 45 yrittäjää työntekijöineen .
Tanskalainen Falck-yhtiö osti vuonna 2015 osti enemmistön suomalaisen 9Lives Group Oy:n osakkeista myyden osuutensa takaisin vuonna 2018.
Historia > Vaikea alkutaival

Sophus Falck  perusti ”Kööpenhaminan ja Frederiksbergin pelastusjoukot” – kuten yrityksen virallinen nimi suomeksi kääntyy – tasan 22 vuotta yhden Tanskan historian tuhoisimman tulipalon jälkeen. Sophus Falck oli ollut vuonna 1884 mukana auttamassa Christiansborgin linnan suurpalon sammutustöissä ja nähnyt paikalla vallinneen täydellisen kaaoksen, kun ihmiset yrittivät pelastaa maalauksia ja muita arvoesineitä. Tuolloin vasta 19-vuotias Falck sai siitä idean perustaa järjestäytynyt ja koulutettu ryhmä, joka olisi erityisesti varustautunut auttamaan hätätilanteissa. Lokakuun 3. päivänä 1906 Sophus Falckin perustama 3-kerroksinen pelastusasema avasi ovensa Kööpenhaminan keskustassa.
Historia > Assistance-toiminnan alku

Alusta alkaen Sophus Falck näki kaksi mahdollista tapaa, joilla Pelastusjoukot voisivat ansaita rahaa. Ensinnäkin ne voivat auttaa palopaikalla ja saada maksun jälkikäteen vakuutusyhtiöltä.  Toinen tapa oli tarjota apua tulipalojen sekä myrsky- ja vesivahinkojen varalta suurille yksityisasiakkaille, kuten tehtaille, linnoille, kartanoille ja julkisille laitoksille. Tätä avustustoimintaa tarjottiin vuosimaksullisena palveluna. Tilausasiakasjärjestelmästä tulikin yksi yrityksen tärkeimmistä toimintamalleista.
Historia > Ensimmäiset ensihoitopalvelut

Sophus Falck teki tarjouksen Kööpenhaminan liikennelaitokselle avustustoiminnasta raitiovaunu- ja junaonnettomuuksissa. Vuosina 1907 ja 1908 Pelastusjoukot avustivat raitiovaunu- ja junaliikennettä yli 250 kertaa. Seuraavaksi Sophus Falck aloitti ambulanssitoiminnan. Pelastusjoukot hankkivat vuonna 1907 Pohjoismaiden ensimmäisen moottorikäyttöisen ambulanssin, ja vuonna 1908 Falck solmi ensimmäisen ambulanssisopimuksen Kööpenhaminan pohjoispuolella sijaitsevan Gentoften kunnan kanssa. Sophus Falckin hankkima ajolupa moottoriajoneuvon kuljettamiseen oli vasta 46. myönnetty ajolupa Tanskassa.
Historia > Vigerslevin suuronnettomuus

Vaikka Pelastusjoukot osoittivat ammattitaitonsa kerta toisensa jälkeen, liiketoiminta kehittyi hitaasti ensimmäisten 15 vuoden aikana.   Tilanne muuttui vuonna 1919 Tanskan historian pahimman junaonnettomuuden myötä, kun kaksi junaa törmäsi kovassa vauhdissa Kööpenhaminan ulkopuolella. Pelastusjoukot saapuivat paikalle nopeasti pelastamaan ihmisiä, jotka olivat loukussa junanraunioissa. Onnettomuudessa kuoli 40 ihmistä, mutta viranomaiset alkoivat sen jälkeen tukea Pelastusjoukkoja taloudellisesti, jotta ne saisivat lisää ja parempia pelastusvälineitä.
Historia > Sophus Falckin perintö

Sophus Falckin kolme poikaa, Rudolph, William ja Harry, olivat olleet tiiviisti mukana isänsä yrityksen toiminnassa jo lapsuudesta lähtien. Isän kuoltua vuonna 1926 pojat ottivat yrityksen johdon käsiinsä. Vanhimmat pojat Rudolph ja William jakoivat kaksi korkeinta virkaa keskenään, kunnes Rudolph kuoli vuonna 1933 ja  Williamista tuli toimitusjohtaja. Tässä tehtävässä hän jatkoi kuolemaansa vuonna 1966 saakka.
Kun Sophus Falck oli keskittynyt suurasiakkaisiin, poika Rudolph näki mahdollisuuksia perheille, maanviljelijöille ja pienyrityksille tarjottavissa avustuspalveluissa sovittua vuosimaksua vastaan. 1930-luvulta 1950-luvulle Falck perusti Tanskaan satakunta palo- ja pelastusasemaa, jotka rahoitettiin sekä julkisten että yksityisten tilausasiakkaiden ja käyttömaksuilla.
Falck jatkoi kasvuaan, mutta ajautui vuoden 1973 öljykriisin myötä taloudellisiin vaikeuksiin. Sophus Falckin tavoitteena ei ollut rikastua, mutta nyt yrityksen hyväntahtoinen toimintatapa oli hiljalleen ajamassa sitä tuhoon. Vuonna 1975 liikevaihto oli kohtalaisella tasolla, mutta tulos oli kaukana tavoitteista.
Historia > Falck myytiin

Vuonna 1988 tanskalainen vakuutusyhtiö Baltica osti yrityksen Falck-suvun neljänneltä sukupolvelta ja alkoi johtaa sitä ammattimaisemmin. Vuonna 1991 Falck yhdistyi norjalaisen hinaus- ja tiepalveluyritys Falkenin kanssa, ja ryhtyi samalla etsimään vastaavaa yritystä Ruotsista. Falck hankki myös pienen tiepalveluyrityksen entisestä Itä-Saksasta, joka toimi nimellä Falck Rettungsdienst.
Historia > G4S-fuusio ja kansainvälistyminen

Vuonna 2000 Falck yhdistyi turvallisuusalan jättiläisen G4S:n kanssa. Uusi yritys, Group 4 Falck, oli maailman toiseksi suurin turvallisuuspalvelujen tarjoaja. Tarkoituksena oli yhdistää pelastus- ja turvallisuuspalvelut, jotta nämä alat voisivat oppia toinen toisiltaan, mutta tehtävä osoittautui mahdottomaksi. Nykyinen Falck erotettiin tuolloin omaksi yhtiökseen, jolla ei ole tekemistä G4S:n kanssa.
Vuonna 2004 Allan Søgaard Larsen valittiin Falckin uudeksi pääjohtajaksi. Yhdessä varatoimitusjohtaja Morten R. Pedersenin kanssa hän alkoi kansainvälistää yritystä pääomasijoittaja Nordic Capitalin kanssa. Slovakiassa aloitettiin ambulanssipalvelujen kilpailuttaminen, ja Falck on nyt maan suurimpia sairaankuljetuspalvelujen tarjoajia. Romaniassa oli tarvetta teollisille palontorjuntapalveluille, ja Puolassa kaivattiin lääkäriasemia. Nykyisin Falck toimii yhteensä 45 maassa. Yhdysvalloissa Falck työllistää yli 4 700 ihmistä offshore-alan turvapalveluissa ja ambulanssialalla. Puolassa Falckilla on 3 200 työntekijää ensihoito- ja terveydenhoitoalalla. Slovakiassa Falck työllistää 2 500 ja Ruotsissa yli 2 000 ihmistä ensihoitopalveluissa, hinaus- ja tiepalvelualalla ja terveydenhoitopalveluissa, ja Norjassa työntekijöitä on yli 400. Saksassa Falckilla on yli 1 700 työntekijää.   Etelä-Amerikan Kolumbiassa, Panamassa, Venezuelassa, Ecuadorissa, Uruguayssa, El Salvadorissa ja Brasiliassa Falck työllistää yli 3 000 henkilöä.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Manhunt (elokuva)

| Manhunt> Cane arrabbiato |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Fabrizio De Angelis
Käsikirjoittaja:  Fabrizio De Angelis
Tuottaja:  Fabrizio De Angelis
Säveltäjä:  Francesco De Masi
Kuvaaja:  Guglielmo Mancori
Leikkaaja:  Vincenzo Tomassi
Pääosat:   Ethan Wayne  Henry Silva  Bo Svenson  Ernest Borgnine 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  Fulvia Film
Ensi-ilta:  1984
Kesto:  87 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Manhunt (Cane arrabbiato) on  Fabrizio De Angelisin ohjaama italialainen lännenelokuva vuodelta 1984. Sen pääosissa näyttelevät Ethan Wayne, Henry Silva, Bo Svenson ja Ernest Borgnine.
Juoni

Ethan Wayne esittää nimetöntä cowboyta nykypäivän Arizonassa. Hän ostaa kaksi hevosta markkinoilta, mutta hänet pidätetään varkaudesta, koska hänellä ei ole hevosista ostotodistusta. Hänet tuomitaan vankeuteen, josta hän pakenee ja alkaa epätoivoisesti etsiä miestä, joka myi hänelle hevoset.
Vastaanotto

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano piti Manhuntia lähes katsomisen arvoisena muutaman veteraaninäyttelijän roolin takia. Hän antoi elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Manhunt (elokuva) Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Manhunt (elokuva) Elonet.
Martina Colombari

Colombari 2010
Martina Colombari (s. 10. heinäkuuta 1975 Riccione) on italialainen malli, juontaja ja näyttelijä. Hän voitti Miss Italia -kilpailun vuonna 1991 ja teki näyttelijändebyyttinsä Bruno Gaburron elokuvassa Abbronzatissimi (1991). Hän on toiminut myös televisionäyttelijänä ja juontanut useita ohjelmia.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (italiaksi)
Martina Colombari Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Martina Colombari Fashion Model Directoryssa (englanniksi)
Manuel Santana

| Manuel Santana |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. toukokuuta 1938  Madrid 
Tennispelaaja
Kätisyys:  oikeakätisyys
Palkintorahat:  -USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  145  (5. maaliskuuta 1975)
Voitot/tappiot:  113–44
Nelinpeli
Paras sijoitus:  Unknown
Voitot/tappiot:  20–22
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Manuel ”Manolo” Martínez Santana (10. toukokuuta 1938 Madrid, Madridin maakunta, Espanja – 11. joulukuuta 2021) oli espanjalainen tennispelaaja, joka voitti uransa aikana neljä kaksinpelin Grand Slam -turnausta. Hänet valittiin International Tennis Hall of Fameen.
Grand Slam -mestaruudet > Kaksinpeli

| Vuosi | Kilpailu | Finaalivastustaja | Finaalin tulos |
| --- | --- | --- | --- |
| 1961 | Ranskan avoimet |  Nicola Pietrangeli | 4–6, 6–1, 3–6, 6–0, 6–2 |
| 1964 | Ranskan avoimet |   Nicola Pietrangeli | 6–3, 6–1, 4–6, 7–5 |
| 1965 | Yhdysvaltain avoimet |  Cliff Drysdale | 6–2, 7–9, 7–5, 6–1 |
| 1966 | Wimbledon |  Dennis Ralston | 6–4, 11–9, 6–4 |
Grand Slam -mestaruudet > Nelinpeli

| Vuosi | Kilpailu | Pari | Finaalivastustajat | Finaalin tulos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1963 | Ranskan avoimet |  Roy Emerson |  Gordon Forbes ja Abe Segal | 6–2, 6–4, 6–4 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Manuel Santana Wikimedia Commonsissa
Martina Gedeck

Martina Gedeck vuonna 2009.
Martina Gedeck (s. 14. syyskuuta 1961) on saksalainen näyttelijä. Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi esitettyään pääosaa romanttisessa komediassa Kaikilla mausteilla (2001).
Gedeck syntyi Münchenissä ja kasvoi Landshutissa, vuodesta 1971 Berliinissä. Hän opiskeli Freie Universität Berlinissä ja vuosina 1982–1986 Universität der Künste Berlinissä.
Gedeck on palkittu Saksan elokuvapalkinnolla vuosina 1997 ja 2002. Hänellä oli vuonna 2006 osa Oscar-palkitussa elokuvassa Muiden elämä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martina Gedeck Wikimedia Commonsissa
Martina Gedeck Elonetissä.
Martina Gedeck Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Malcolm Sargent

Malcolm Sargent vaimonsa Eileen Laura Sargentin (o.s. Harding Horne) kanssa, 1938
Harold Malcolm Watts Sargent (29. huhtikuuta 1895 Stamford, Lincolnshire – 3. lokakuuta 1967 Lontoo) oli brittiläinen kapellimestari.
Elämä ja ura > Opiskelu ja varhainen ura

Sargent syntyi työväenluokkaiseen perheeseen ja liittyi lapsena kuoropojaksi Peterboroughin tuomiokirkkoon. Hän opiskeli urkujensoittoa ja pääsi stipendillä Stamford Schooliin.  Hän sai diplomin Royal College of Organistsista 16-vuotiaana sekä kandidaatin arvon Durhamin yliopistosta ja valmistui parikymppisenä nuorimmaksi englantilaiseksi musiikin tohtoriksi. Debyyttinsä Sargent teki vuonna 1921 johtaessaan Henry Woodin Queen's Hall -orkesteria oman teoksensa esityksessä. Vuonna 1923 hän liittyi Royal College of Musicin henkilökunnan jäseneksi. Hän toimi seuraavana vuonna Robert Mayerin lastenkonserttien pääkapellimestarina.
Sargent perusti vuonna 1922 harrastelijapohjalta Leicesterin sinfoniaorkesterin, jota johti vuoteen 1939 saakka. Hänen johdollaan orkesterista tuli niin maineikas, että se veti puoleensa eturivin solisteja, kuten Benno Moiseiwitschin. Moiseiwitsch myös antoi Sargentille ilmaista pianonsoiton opetusta ja piti tätä riittävän lahjakkaana menestyksekästä konserttipianistin uraa varten. Vuonna 1927 Sergei Djagilev kiinnitti Sargentin johtamaan Ballets russesia, jossa tämä jakoi kapellimestarin tehtävät Igor Stravinskyn ja Thomas Beechamin kanssa. Sargent oli mukana myös vuonna 1928 alkaneella viimeisellä Ballets russes -kaudella.
Sargent käynnisti Courtauld–Sargent-konserttisarjan vuonna 1929. Se oli suunnattu erityisesti henkilöille, jotka eivät olleet aiemmin käyneet taidemusiikin konserteissa. Konserttisarjalla tavoitettiin suuri yleisö, ja siellä esitettiin uusiakin teoksia Arthur Blissiltä, Zoltán Kodálylta, Sergei Prokofjeviltä, William Waltonilta ja muilta.
Elämä ja ura > 1930-luku, toinen maailmansota ja uran viimeiset vuosikymmenet

Vuonna 1932 Sargent avusti Thomas Beechamia Lontoon filharmonikkojen perustamisessa. Hän alkoi kuitenkin saman vuoden lokakuussa kärsiä tuberkuloosin aiheuttamasta työkyvyn menetyksestä, joka kesti lähes kahden vuoden ajan. Vuonna 1936 Sargent johti ensimmäistä kertaa oopperan Covent Gardenissa; kyse oli Gustave Charpentierin teoksesta Louise. Sargent oli ankaran johtajan maineessa ja sai vihollisia muusikoista etenkin kerrottuaan vuonna 1936 haastattelussa, että orkesterimuusikko ei hänen mielestään ansainnut elinikäistä työpaikkaa. Tämä aiheutti suosion vähenemistä muusikoiden keskuudessa siksikin, että Sargentia oli laajalti tuettu hänen vaikean sairautensa aikana.
Sargent teki kolme pitkää Australian- ja Uuden-Seelannin-kiertuetta. Hän oli vähällä hyväksyä pysyvän nimityksen Australian Broadcasting Corporationin tehtäviin, mutta suunnitelma peruuntui toisen maailmansodan puhkeamiseen ja kotimaahan paluuseen. Sargent johti sodan aikana Hallén orkesteria sekä Liverpoolin filharmonikkoja ja tuli suosituksi radioesiintyjäksi. Hän piti laajoja konserttikiertueita ympäri maata taisteluhengen kasvattamiseksi. Eräässä tunnetussa tapauksessa ilmaisku keskeytti Ludwig van Beethovenin seitsemännen sinfonian esityksen; Sargent keskeytti soiton, totesi yleisölle salin sisällä olevan turvallisempaa kuin ulkona ja jatkoi konserttia sitten tavalliseen tapaan.
Sargentin kiinnitys Hallé-orkesteriin kesti vuoteen 1942 ja Liverpoolin filharmonikkoihin vuoteen 1948. Hän toimi BBC:n sinfoniaorkesterin johdossa vuoteen 1957. Vuodesta 1948 kuolemaansa Sargent vastasi Proms-festivaalista. Kesäkuussa 1956 Sargent kävi tapaamassa Jean Sibeliusta Ainolassa.
Elämä ja ura > Työ kuoronjohtajana

Sargent ansioitui myös kuoronjohtajana, jona hän työskenteli Royal Choral Societyssa (1928–1967) ja Huddersfield Choral Societyssa. Erityisen tunnetusti Sargent johti 1920–1930-luvuilla Royal Albert Hallissa Samuel Coleridge-Taylorin The Song of Hiawatha -teoksen esityksiä. Hän edisti halki uransa brittiläistä musiikkia. Hän johti kantaesitykset esimerkiksi teoksista At the Boar's Head (1925, Gustav Holst), Hugh the Drover (1924, Ralph Vaughan Williams), Sir John in Love (1929, Vaughan Williams) ja Belshazzar's Feast (William Walton). Sargent sai ritarinarvonsa vuonna 1947.
Elämä ja ura > Kuolema

Sargentin terveys alkoi heiketä taas 1960-luvun puolessavälissä. Hän oli haimasyöpäleikkauksessa heinäkuussa 1967, mutta esiintyi vielä tuon vuoden syyskuussa Last Night of the Proms -tapahtumassa, jossa luovutti tehtävänsä seuraajalleen Colin Davisille. Sargent kuoli kaksi viikkoa myöhemmin 72-vuotiaana.
Lundin tuomiokirkko

Lundin tuomiokirkko vuonna 2007.
Lundin tuomiokirkko (ruots. Lunds domkyrka) on tuomiokirkko Lundin kaupungissa, Skånen maakunnassa, eteläisessä Ruotsissa.
Kirkkorakennus rakennettiin keskiajalla hiekkakivestä, noudattaen Lombardian ja Reinin-alueen romaanisen arkkitehtuurin tyylisuuntaa. Kirkon rakennustyöt alkoivat 1060-luvulla. Kirkon krypta vihittiin 1123 ja pääalttari 1145. Kirkko on Pohjoismaiden suurin romaaninen kirkko. Kirkon tornit kohoavat 55 metrin korkeuteen, kirkonkelloista vanhin on peräisin vuodelta 1513.
Lundin tuomiokirkon päälaiva ja kuori
Tuomiokirkossa on myös astronominen kello, Horologium mirabile Lundense, joka on peräisin vuoden 1424 tienoilta. Kello sisältää kirkon uruista pienimmät, jotka soittavat päivittäin sävelmän In dulci jubilo. Kirkossa on yhteensä kuudet urut. Suurimmat niistä on rakennettu vuosina 1932–1934, ja niissä on 102 äänikertaa ja 7 074 pilliä. Urkujen rakentajana toimi tanskalainen yritys Marcussen & Søn.
Kirkossa vierailee vuosittain 700 000 kävijää ja jumalanpalveluksissa 90 000.
Paavi Franciscus vieraili tuomiokirkossa lokakuussa 2016 luterilaisten ja katolisten yhteisessä jumalanpalveluksessa. Vierailulla kunnioitettiin uskonpuhdistuksen 500-vuotista historiaa. 1100-luvulta peräisin olevalla tuomiokirkolla on myös katolinen tausta.
Kirjallisuutta

Cinthio, Erik: Lunds domkyrka under romansk tid.  (Diss. Acta archaeologica Lundensia: Series altera, 1)  Lund:  C. W. K. Gleerups förlag, 1957.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lundin tuomiokirkko Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Martina Ertl

| Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten alppihiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Saksa.Naisten alppihiihto. Olympialaiset  | Maa:   Saksa> Naisten alppihiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lillehammer 1994 | suurpujottelu |  |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | alppiyhdistetty |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | alppiyhdistetty |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | St. Anton 2001 | alppiyhdistetty |  |
|  Kultaa | Bormio 2005 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Morioka 1993 | suurpujottelu |  |
|  Pronssia | Sierra Nevada 1996 | suurpujottelu |  |
| Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  | Nuorten MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Geilo / Hemsedal 1991 | suurpujottelu |  |
|  Pronssia | Geilo / Hemsedal 1991 | alppiyhdistetty |  |
Martina Ertl (nykyään Ertl-Renz; s. 12. syyskuuta 1973 Bad Tölz, Länsi-Saksa) on saksalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä. Hän on voittanut useita mitaleja talviolympialaisissa ja maailmanmestaruuskisoissa.
Ertl aloitti laskettelun kaksi ja puolivuotiaana. 18-vuotiaana hän osallistui nuorten maailmanmestaruuskisoihin Hemsedalissa Norjassa voittaen hopeaa suurpujottelussa ja pronssia alppiyhdistetyssä.
Ertl osallistui olympialaisiin vuosina 1992, 1994, 1998, 2002 ja 2006. Hän saavutti hopeaa suurpujottelusta 1994 ja alppiyhdistetystä 1998. Pronssia hän saavutti alppiyhdistetystä 2002.
Maailmanmestaruuskilpailuissa Ertl voitti kultaa alppiyhdistetystä 2001 ja joukkuekilpailusta 2005. Pronssia hän voitti suurpujottelusta 1993 ja 1996.
Vuoteen 2006 menneessä Ertl oli osallistunut 430 maailmancup-kilpailuun voittaen niistä 14. Hän voitti suurpujottelun maailmancupin 1996 ja 1998.
Ertlin veli Andreas Ertl on myös alppihiihtäjä.
Aiheesta muualla

Martina Ertl Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Martina Ertl Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Läntinen terveysasema

Läntinen terveysasema voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:
Läntinen terveysasema, Salossa sijaitseva terveysasema
Läntinen terveysasema, Porvoossa sijaitseva terveysasema
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Läntinen terveysasema”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Marjaana Koskinen

Elise Marjaana Koskinen (o.s. Jussila, s. 26. tammikuuta 1962 Turku) on suomalainen poliitikko ja aiempi SDP:n kansanedustaja Varsinais-Suomen vaalipiiristä. Hän on ollut kansanedustajana vuosina 1995–2011 mutta ei asettunut enää ehdolle vuoden 2011 eduskuntavaaleihin. Koulutukseltaan hän on sosiaalityöntekijä ja valtiotieteiden ylioppilas. Koskinen oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen 1989–1992, Raision kaupunginvaltuuston jäsenenä 1993–2005 ja puheenjohtaja 2001–2002, sekä myöhemmin 2009–2010 puheenjohtajana. Koskista pidetään SDP:n vasemman siiven edustajana. Hänet tunnetaan vahvasta omasta tahdosta ja hän on useampaan otteeseen äänestänyt ryhmäpäätöstä vastaan uhmaten SDP:n eduskuntaryhmän ryhmäkuria. Suurin kohu nousi, kun hän äänesti kauppojen aukiolon pidentämistä vastaan. Eduskuntaryhmän päätöstä vastaan hän on äänestänyt myös työeläkejärjestelmän ja tekijänoikeuslain uudistamisessa. Marjaana Koskinen on pitänyt näkyvästi pienituloisten puolta sekä eduskunnan keskusteluissa että äänestyksissä.
Koskinen herätti huomiota ilmoittautumalla Vasemmistoliiton eurovaaliehdokkaan tukijaksi vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa.
Vuonna 2010 Koskinen muutti Raisiosta Naantalin Rymättylään Ampuminmaan saarelle. Koskisen mies Jari Koskinen on isännöinyt Merilän tilaa Ampuminmaassa lähes kymmenen vuotta.
Aiheesta muualla

.aspx Marjaana Koskinen Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
Kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Markku Uhlbäck

Markku Uhlbäck (s. 4. tammikuuta 1983 Kuhmo[lähde? ]) on suomalainen laulaja. Hän on varsinaiselta ammatiltaan luokanopettaja, lähtöisin Kuhmosta ja asuu nykyisin Kuopiossa. Hän on sijoittunut toiseksi Seinäjoen Tangomarkkinoilla kaksi kertaa, vuosina 2016 ja  2017.
Uhlbäck aloitti esiintymisen karaokesta ja sitä kautta laulukilpailuista.  Ensimmäisiin laulukilpailuihin hän osallistui syksyllä 2013 ja voitti Kainuun Tangolaulun Taitokisan Kuhmossa 3.11.2013.
Kaikkiaan Uhlbäck on voittanut seitsemän laulukilpailua:
Kainuun Tangolaulun Taitokisa 2013
Kultakurkku 2014
Kiuruveden Iskelmäviikko 2015
Dynamics-laulukilpailu 2015
Megatähti 2015
Karaoke Starat 2015
Kärkikaraoke 2016
Näistä Kiuruveden Iskelmäviikon voitto sekä Tangomarkkinoiden menestys ovat olleet Uhlbäckin uralle merkittävimmät käännekohdat ja läpimurrot harrastelijasta ja laulukilpailijasta monipuoliseksi viihdealan ammattilaiseksi.
Uhlbäck tekee tanssikeikkaa tanssiorkesterinsa Calibran kanssa. Kirkoissa hän konsertoi joulun lähestyessä joululauluin sekä ympäri vuoden hengellisellä ohjelmistollaan. Uhlbäck on kiertänyt Suomen konserttisaleja sekä omalla nimellään että osana erilaisia kokoonpanoja. Markku tekee monipuolisesti keikkoja aina häistä hautajaisiin sekä kyläjuhlista ja yritystapahtumiin. Uhlbäck on esiintynty myös musiikkiteatterissa, juontanut erilaisia tapahtumia sekä toiminut artistivalmentajana.