stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luotisade Broadwaylla
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  John Cusack   | … |   David Shayne	   |
|  Dianne Wiest   | … |   Helen Sinclair	   |
|  Jennifer Tilly   | … |   Olive Neal	   |
|  Chazz Palminteri   | … |   Cheech	   |
|  Mary-Louise Parker   | … |   Ellen	   |
|  Jack Warden   | … |   Julian Marx	   |
|  Joe Viterelli   | … |   Nick Valenti	   |
|  Rob Reiner   | … |   Sheldon Flender	   |
|  Tracey Ullman   | … |   Eden Brent	   |
|  Jim Broadbent   | … |   Warner Purcell   |
Palkintoja > Oscarit

Paras naissivuosa: Dianne Wiest
Ehdokkaana:
Paras miessivuosa: Chazz Palminteri
Paras naissivuosa: Jennifer Tilly
Paras ohjaus: Woody Allen
Paras alkuperäinen käsikirjoitus: Woody Allen, Douglas McGrath
Paras lavastus: Santo Loquasto, Susan Bode
Paras puvustus: Jeffrey Kurland
Palkintoja > BAFTAt

Ehdokkaana:
Paras alkuperäinen käsikirjoitus: Woody Allen, Douglas McGrath
Palkintoja > Golden Globet

Paras naissivuosa: Dianne Wiest
Majlis Granlund

| Majlis Granlund> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1925 Vaasa
Kuollut: 6. joulukuuta 1991 (66 vuotta)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Svensk filmdatabas
Majlis (Maj-Lis) Granlund (1. maaliskuuta 1925 Vaasa –  6. joulukuuta 1991) oli suomalainen näyttelijä.
Granlund näytteli pääroolin Wasa Teaterissa Mutter Couragen ruotsinkielisessä kantaesityksessä Suomessa. Hänen puolisonsa oli Wasa Teaterin lavastaja Harry Öhman
Filmografia

1979 Kristoffers hus
1980 Lasten saari
1982 Jäähyväiset
1982 Fanny ja  Alexander
1986 Esarparen
1988 En far
1989 Flickan vid stenbänken
1989 Kaisa Kullanmuru
1990 Från de döda
1992 Sunnuntailapsi
Käännös suomeksi
Lumottu 2

| Lumottu 2> Disenchanted |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Adam Shankman
Käsikirjoittaja:  Jessie Nelson J. David Stem David N. Weiss Adam Shankman
Tuottaja:  Barry Josephson Barry Sonnenfeld Amy Adams
Säveltäjä:  Alan Menken
Kuvaaja:  Simon Duggan
Leikkaaja:  Emma E. Hickox Chris Lebenzon
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures Barry Sonnenfeld/Josephson
Levittäjä:  Disney+
Ensi-ilta:  18. marraskuuta 2022
Kesto:  118 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Lumottu
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lumottu 2 (Disenchanted) on vuonna 2022 Disney+-tilausvideopalvelussa julkaistu elokuva.
Se on jatkoa vuoden 2007 elokuvalle Lumottu. Arvostelijoiden mielestä se ei yltänyt edeltäjänsä tasolle.
Ensimmäisen elokuvan pääpari Giselle ja Robert ovat nyt olleet 15 vuotta naimisissa. Perhe kasvaa ja muuttaa lähiöön.
Rooleissa > Alkuperäiset näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Amy Adams  | … |  Giselle   |
|  Patrick Dempsey  | … |  Robert Phillip   |
|  Gabrielle Baldacchino  | … |  Morgan Phillp   |
|  James Marsden  | … |  Kuningas Edward   |
|  Idina Menzel  | … |  Nancy Tremaine   |
|  Maya Rudolph  | … |  Malvinna Monroe   |
|  Yvette Nicole Brown  | … |  Rosaleen   |
|  Jayma Mavys  | … |  Ruby   |
|  Kolton Stewart  | … |  Tyson Monroe   |
|  Oscar Numez  | … |  Edgar (ääni)    |
|  Griffin Newman  | … |  Pip (ääni)    |
|  James Monroe Iglehart  | … |     |
Rooleissa > Suomenkieliset ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Anni-Maija Koskinen  | … |  Giselle   |
|  Aaro Wichmann  | … |  Robert Phillip    |
|  Bea Oesch  | … |  Morgan Phillip    |
|  Martti Manninen  | … |  Kuningas Edward   |
|  Katja Sirkiä  | … |  Nancy Tremaine   |
|  Annamaria Karhulahti  | … |  Malvinna Monroe   |
|  Katja Aakkula  | … |  Rosaleen   |
|  Ushma Olava  | … |  Ruby   |
|  [[]]  | … |  Tyson Monroe   |
|  [[]]  | … |  Edgar (ääni)   |
|  Antti Pääkkönen  | … |  Pip (ääni)   |
Malpuechin oireyhtymä

Malpuechin oireyhtymä on oireyhtymä, joka aiheuttaa kehitysvammaisuutta, lyhytkasvuisuutta ja munuaisten poikkeavuutta. Vammautuneilla esiintyy huuli- ja kitalakihalkioita. Esimerkiksi tyrät, aniridia, kouristelu ja kuurous ovat myös tyypillisiä oireita.
Malpuechin oireyhtymä periytyy peittyvästi. Alun perin se kuvattiin vuonna 1983, ja siitä on julkaistu muutamia raportteja. Oireyhtymä havaittiin ensi kertaa romanisuvussa.
Aiheesta muualla

Orpha.net: Malpuech syndrome (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Luovat hullut

| Luovat hullut> The Crazy Ones |
| --- | --- |

Tyyli:  komedia
Kestoaika:  20 minuuttia
Luoja(t):  David E. Kelley
Pääosissa:  Robin Williams Sarah Michelle Gellar
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   CBS  Sub
Esitetty:   2013-09-2323. syyskuuta 2013 – 2014-04-1717. huhtikuuta 2014  2015-02-1616. helmikuuta 2015 – jatkuu edelleen
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  22
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  David E. Kelley
Tuotantoyhtiö(t):  David E. Kelley Productions 20th Century Fox Television
Aiheesta muualla
IMDb 
Luovat hullut (The Crazy Ones) on yhdysvaltalainen komediasarja, jonka on luonut David E. Kelley. Luovat hullut alkoi CBS-kanavalla 23. syyskuuta 2013 ja päättyi 17. huhtikuuta 2014. Suomessa Sub aloitti sarjan esittämisen 16. helmikuuta 2015.
Sarja kertoo chicagolaisesta mainosmiehestä Simon Robertsista (Robin Williams), ja hänen tyttärestään Sydney Robertsista (Sarah Michelle Gellar), jotka johtavat mainostoimistoa nimeltä Lewis, Roberts + Roberts.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robin Williams   | … |  Simon Roberts, chicagolaisen mainostoimiston toimitusjohtaja.   |
|  Sarah Michelle Gellar   | … |  Sydney Roberts, Simonin tytär ja liikekumppani.   |
|  James Wolk   | … |  Zack Cropper, tekstinsuunnittelija.   |
|  Hamish Linklater   | … |  Andrew Keanelly, art director.   |
|  Amanda Setton   | … |  Lauren Slotsky, avustaja.   |
Mitella

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Mitella voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
mitella eli kolmioliina, jota käytetään varsinkin käsivartta kannattelevana siteenä
mitrakukat (Mitella), rikkokasvien heimoon kuuluva kasvisuku.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mitella”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
M/S Blue Castor

| M/S Blue Castor |
| --- | --- |

Tyyppi:  Öljyntorjunta-alus
Lippuvaltio:  Tanska
Kotipaikka:  Faaborg
IMO-numero:  6403424
MMSI-numero:  220294000
Tunnuskirjaimet:  OUKR2
Aiemmat nimet:  1963–1968: Stella Karina 1968–2001: Rasmus Effersøe 2001–2004: Rasmus 2004– Blue Castor
Omistaja:  Blue Star Line AS
Aiemmat omistajat:  1963–2004: P/F N. J. Mortensen A/S 2004– Blue Star Line AS
Rakennustelakka:  Søviknes Verft AS, Trondheim, Norja
Rakennusnumero:  57
Kölinlasku:  1. tammikuuta 1963
Luovutettu:  1. lokakuuta 1963
Tekniset tiedot
Pituus:  46,02 m
Leveys:  7,95 m
Syväys:  4,26 m
Bruttovetoisuus (GT):  720
Koneisto:  1 × BW Alpha 8S28L
Nopeus:  22,22–27,78 km/h
Nopeus:  12–15 kn
Miehistö:  7
M/S Blue Castor (IMO 6403424) on tanskalaisen Blue Star Linen omistuksessa oleva öljyntorjunta-alus. Blue Castor on rekisteröity Tanskan lipun alle ja sen kotisatama on Faaborg. Aluksella on seitsemän hengen miehistö. Yhteensä, miehistö mukaan lukien, alukselle mahtuu 20 henkeä. Blue Castor on kokonaan ilmastoitu.
Käyttöhistoria

1. tammikuuta 1963 aluksen köli laskettiin. 1. lokakuuta 1963 alus luovutettiin färsaarelaisen P/F N. J. Mortensen A/S:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Färsaarten lipun alle nimellä Stella Karina. Vuonna 1968 aluksen nimeksi tuli Rasmus Effersøe. Vuonna 1985 alusta kunnostettiin. Vuonna 2001 nimeksi tuli Rasmus
Vuonna 2004 alus siirtyi tanskalaisen Blue Star Linen omistukseen ja Tanskan lipun alle nimellä Blue Castor. Kotisatamaksi tuli Faaborg. Samalla alus myös muutettiin öljyntorjuntaan kelpaavaksi.
Aiheesta muualla

Blue Star Line: Blue Castor[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Luova tuho (albumi)

| Luova tuho Paleface |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2014
 Julkaistu: 7. marraskuuta 2014
 Formaatti: CD, LP
 Tyylilaji: rap
 Levy-yhtiö: Exogenic
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 14.
Palefacen muut julkaisut
| Food for the Gods 2013 | Luova tuho 2014 | Tie vapauteen 2019 |
Luova tuho on rap-artisti Palefacen seitsemäs pitkäsoitto. Albumi julkaistiin 7. marraskuuta 2014.
Kappaleet

Demagogist ryönää (intro) – 0.39
FMGTK – 3.41
Mull’ on lupa – 4.33
Snaijaa – 3.51  (vier. Tuomo)
Askarrellaan maailmaa – 3.43  (vier. Jonna Tervomaa)
Pyörremyrskyn jälkeen – 6.03  (vier. Anette Åkerlund ja MC Pyhä Lehmä)
Jostain paljon kauempaa – 4.08  (vier. Ailu Valle)
Kukkahattudädi – 5.27
Nyumbani / Takas kotiin – 5.26  (vier. Ashimba)
Kaivon luona – 5.11
Vanki vai vartija – 7.05
Arviot

Desibeli.net:
Helsingin Sanomat: positiivinen
Rumba:
Soundi:
M/S Boge

| MS Boge |
| --- | --- |
IMO-numero:  5428142
Tunnuskirjaimet:  9688
Aiemmat nimet:  Marin Marine 1966-1976 Mariner VI Sun Coast
Omistaja:  Boge Transport Inc. Panama 1979-
Aiemmat omistajat:  Rederi Ab Slite/Rederi Ab Jan 1956-1963 Kihlbergs Fartygs agentur Ab, Göteborg 1963-1966 Partrederi Åke G. Pettersson, Skärhamn 1966-1968 Å.S.P. Rederi Ab, Skärhamn 1968-1976 Cia Scanow Star Sa, Panama 1976-1977 Sun Coast Ltd., Road Harbour, Tortola
Rakennustelakka:  Sölvesborgs Varv, Sölvesborg, Ruotsi
Rakennusnumero:  45
Kölinlasku:  17. lokakuuta 1955
Vesillelasku:  28. toukokuuta 1956
Luovutettu:  19. heinäkuuta 1956
Status:  uponnut 19. kesäkuuta 1981 Port Limonin satamaan
Tekniset tiedot
Pituus:  66,35 m
Leveys:  10,04 m
Syväys:  3,76 m
Uppouma:  1065 t
Bruttovetoisuus:  530 brt
Koneisto:  8-sylinterinen Alpha diesel
Koneteho:  933 kW
Nopeus:  12 kn
Matkustajia:  436
Autokapasiteetti:  45
Lähteet:  http://www.faktaomfartyg.se/boge_1956.htm
M/S Boge oli panamalaisen Boge Transport Inc.:n omistama alus, joka oli valmistettu Ruotsissa Sölvesborgin telakalla Sölvesborgissa vuonna 1956.
Valmistus

Alus tilattiin Sölvesborgs Varvilta Sölvesborgista. Sen köli laskettiin 17. lokakuuta 1955 telakkanumerolla 45 ja alus laskettiin vesille 28. toukokuuta 1956 nimellä Boge. Alus luovutettiin 19. heinäkuuta Rederi Ab Slitelle, joka oli sen toinen omistaja. Toisena omistajana oli Rederi Ab Jan.
Käyttöhistoria

Alus aloitti 23. kesäkuuta 1961 liikennöinnin reiteillä Simpnäs (Norrtälje) / Norrtälje – Maarianhamina. Se poistettiin liikenteestä 26. elokuuta 1963 ja aluksen matkustajatilat poistettiin. Alus myytiin syyskuussa göteborgilaiselle Kihlbergs Fartygs agentur Ab:lle, joka nimesi aluksen M/S Mariniksi.
Alus myytiin maaliskuussa 1966 Partrederi Åke G. Petterssonille Skärhamniin, jolloin se nimettiin S/S Marineksi. Alus siirrettiin 1968 ÅSP Rederi Ab:lle Skärhamniin nimen säilyessä ennallaan. Se myytiin marraskuussa 1976 Cia Scanow Star SA:lle Panamaan, joka nimesi sen M/S Mariner IV:ksi. Seuraavan vuoden heinäkuussa alus myytiin Sun Coast Limitedille Road Harbouriin Tortolaan ja se nimettiin M/S Sun Coastiksi. Alus myytiin vielä kerran vuonna 1979 Boge Transport Inc.lle Panamaan ja se sai nimen M/S Boge. Alus upposi Port Limonin satamaan 19. kesäkuuta 1981.
Molodjožnajan metroasema

| Molodjožnaja (Молодёжная) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Arbatsko-Pokrovskaja
Sijainti:  55.7408°N, 37.4168°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  5. heinäkuuta 1965
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Molodjožnaja (ven. Молодёжная) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 5. heinäkuuta 1965.
M/S Bluefort

| M/S Bluefort |
| --- | --- |

Tyyppi:  matkustaja-autolautta
Lippuvaltio:   Marshallinsaaret
Kotipaikka:  Majuro
IMO-numero:  7816874
MMSI-numero:  538005239
Tunnuskirjaimet:  V7CC4
Aiemmat nimet:  M/S Diana II Av Slite (1979) M/S Diana II (1979–1994) M/S Vironia (1994) M/S Mare Balticum (1994–1996) M/S Meloodia (1996–2007) ARV 1 (2007–2013) M/S Bluefort (2013–2021)
Omistaja:  Bluefort Shipping Service
Aiemmat omistajat:  Partrederi C B Myrsten (1979–1989) PK Finans (1989–1994) Stabilo Maritime Ltd (1994–2002) Tallink (2002–2007) Equinox Offshore Accommodation (2007–2013) Highclere (2013–2015)
Rakennustelakka:  Meyer Werft, Papenburg, Saksa
Rakennusnumero:  592
Vesillelasku:  31. maaliskuuta 1979
Luovutettu:  9. kesäkuuta 1979
Status:  romutettu lokakuussa 2021 -
Tekniset tiedot
Pituus:  141,7 m
Leveys:  27,8 m
Syväys:  5,75 m
Bruttovetoisuus (GT):  17 914
Koneisto:  4 × MAN 8L40/45 -dieselmoottoria
Koneteho:  17 650 kW
Nopeus:  38,9 km/h
Nopeus:  21 kn
Hyttejä:  826
Autokapasiteetti:  480 henkilöautoa
Lähteet:  
M/S Bluefort (IMO 7816874) oli Bridgemans Services Group LP:n omistuksessa oleva matkustaja-autolautta. Se valmistui vuonna 1979 saksalaiselta Meyer Werftin telakalta Viking Linen ruotsalaiselle osakasvarustamolle Rederi AB Slitelle alun perin M/S Diana II av Slite -nimisenä.
Alusta väitetään usein onnettomuudessa uponneen M/S Estonian sisaralukseksi. Tämä ei kuitenkaan täysin pidä paikkaansa, vaikka alusten pääkannen alapuolinen runko-osa onkin tehty pitkälti samojen piirustusten mukaan.
Syyskuussa 2021 alus matkasi Intian Alangiin, jossa se romutettiin.
Käyttöhistoria

M/S Diana II av Slite valmistui Saksassa, Meyer Werftin telakalta kesäkuussa 1979. Aluksen valmistumisnumero oli 592. Valmistuttuaan alus asetettiin Turku–Maarianhamina–Tukholma-reitille, josta se siirrettiin edelleen Naantali–Maarianhamina–Kapellskär-välille vuoden 1980 kesäkuun lopussa. Syyskuussa 1979 aluksen nimi lyhennettiin Diana II:ksi.
Diana II myytiin vuonna 1989 ruotsalaiselle PK-Finans rahoitusyhtiölle, joka vuokrasi alusta Rederi AB Slitelle sen alkuperäiseen käyttöön.
Vuoden 1992 lopussa alus aikarahdattiin TR-Linelle, joka käytti sitä Rostock–Trelleborg-reitillä. Aluksen keulavisiiri vaurioitui ja repesi osittain irti myrskyssä eteläisellä Itämerellä tammikuussa 1993. Alus jatkoi liikenteessä vuoteen 1994, jonka jälkeen alusta makuutettiin käyttämättömänä Rostockissa. Myöhemmin alus myytiin kyproslaiselle varustamolle, mutta kuitenkin käytettäväksi edelleen Itämerellä.
Aluksen silloinen varustaja, virolainen Estline nimesi aluksen syyskuussa 1994 M/S Vironiaksi tarkoituksena aloittaa liikennöinti välillä Tallinna–Helsinki. M/S Estonian onnettomuuden johdosta aluksen nimi kuitenkin muutettiin myöhemmin samana vuonna M/S Mare Balticumiksi, minkä jälkeen se asetettiin Tallinna–Tukholma-reitille. Alus kävi myös Naantalin telakalla perusteellisessa kunnostus- ja muutostyössä, jossa esimerkiksi sen keulavisiiri hitsattiin kiinni ennen liikenteen aloittamista.
Estline lopetti aluksen käytön Tallinna–Tukholma-reitillä, ja alus aikarahdattiin Tallinkin käyttöön reitille Helsinki–Tallinna. Ennen tämän liikennöinnin aloittamista aluksen keulaporttirakenteet uusittiin. Kiinteäksi hitsattu, entinen visiiri-tyyppinen keulaportti muutettiin sivuille aukeavaksi keulaportiksi. Samalla vahvistettiin keulan rakenteita, ja alus nimettiin M/S Meloodiaksi. Helmikuussa 2002 alus myytiin Tallink Gruppille.
27. joulukuuta 2006 Tallink ilmoitti vuokranneensa aluksen vähintään kymmeneksi kuukaudeksi espanjalaisen Eurolineas Maritimas -varustamon liikenteeseen Välimerelle. 31. joulukuuta 2006 tapahtui toistaiseksi viimeinen risteily Tallinkin väreissä reitillä Helsinki–Tallinna.
15. marraskuuta 2007 singaporelainen Equinox Offshore Accommodation Ltd ilmoitti ostavansa aluksen. Luovutus uudelle omistajalle tapahtui 7. joulukuuta, jolloin alus sai nimen ARV 1. Samalla lippuvaltio muuttui Bahamaksi, ja kotipaikaksi tuli maan pääkaupunki Nassau. Vuonna 2011 singaporelainen Equinox Offshore, jossa norjalaisilla omistajilla ja johtajilla on merkittävä rooli, vuokrasi aluksen majoitusalukseksi Angolaan öljy-yhtiöiden käyttöön. Aluksen keulaan, komentosillan yläpuolelle asti nousevalle tasolle, rakennettiin helikoptereiden laskeutumiskenttä.  Aluksen kylkien alaosat olivat tuolloin väriltään keltaiset. Vuonna 2013 alus myytiin caymansaarelaiselle yhtiölle ja sai nimen Bluefort. Aluksen kyljet saivat sinisen värin. Vuonna 2015 omistajaksi tuli brittiläinen yhtiö.
Aiheesta muualla

Aluksen Viking Linen aikainen kansikartta
Viking Line
| --- | --- |
Nykyiset alukset:   Gabriella  Cinderella  Viking Glory  Viking Grace  Viking XPRS 
Entiset alukset:   Amorella  Apollo (1970)  Apollo III  Athena  Aurella  Boge  Diana  Diana II  Drotten  Isabella  Kalypso  Kapella  Linden  Marella  Mariella  Olympia  Rosella  Slite  Thor Viking  Turella  Viking  Viking 1  Viking 2  Viking 3  Viking 4  Viking 5  Viking 6  Viking Saga  Viking Sally  Viking Song  M/S Ålandsfärjan  S/S Ålandsfärjan 
Tilatut alukset, joita ei koskaan toimitettu:   Viking ADCC  Europa  Hansa Express 
Entiset osakasvarustamot:   Vikinglinjen  Slite  SF Line  Sally  Ålandsfärjan 
Muuta:  Ville Viking
M/S Meloodia Helsingin länsisatamassa.
Moloda Muza

Moloda Muza (ukr. Молода муза; ’Nuori muusa’) oli Länsi-Ukrainassa 1906 perustettu epävirallinen modernistinen kirjailija- ja taiteilijaryhmä. Sen jäsen Ostap Lutskyi tiivisti ryhmän julistuksen sanoihin ”sisällön ja muodon vapaus” ja siihen, että se korostaa ihmissielun herkkiä ja lempeitä kokemuksia. Ryhmä perusti samannimisen kustantamon, joka ehti toimia vain 1906–1909 ja julkaisi sinä aikana kymmenen jäsentensä teosta ja kunnianhimoista lehteä Svit. Jäseniä olivat kirjailijat Bohdan Lepkyi, Vasyl Patšovskyi, Petro Karmanskyi, Myh’ailo Jatskiv, Stepan Tšarnetskyi, Ostap Lutskyi, Sydir Tverdoh’lib ja Volodymyr Birtšak; taidemaalari Modest Sosenko; kuvanveistäjä Myh’ailo Paraštšuk ja säveltäjä Stanyslav Ljudkevytš. Ryhmää kannattivat myös kirjailija Vasyl Štšurat ja kriitikko Mykola Jevšan.
Ryhmällä oli muutamia sitä luonnehtivia yhteisiä piirteitä: estetiikan asettaminen hyödyllisyyden edelle, sukulaisuus vuosisadanvaihteen länsieurooppalaisen älymystön levottomuuteen ja pessimismiin. Sellaiset merkkihenkilöt kuin Serhi Jefremov ja Ivan Franko suhtautuivat ryhmään vihamielisesti. Franko arvosteli sen tavoitteiden tarkoituksettomuutta aikana, jolloin käytännön maailmassa oli vielä niin paljon tehtävää. Esteettisyyden ylellisyydelle ei ollut tilaa: Franko näki kirjallisuudella tärkeämpiä päämääriä.
Vallalla ollut ilmapiiri sai ryhmän luopumaan yrityksestään vapauttaa kirjallisuus yhteiskunnallisista tavoitteista. Joitakin kiinnostavia teoksia ryhmä ehti julkaista, ja sillä oli vaikutusta 1920-luvun kirjailijoihin, esimerkiksi Dmytro Zahuliin, Volodymyr Kobyljanskyihin ja jopa varhaiseen Pavlo Tytšynaan. Mutta paikallista älymystöä heidän hienostuneet julkaisunsa eivät kiinnostaneet. Moloda Muza jäi pelkäksi kiinnostavaksi välisoitoksi 1900-luvun Ukrainan kirjallisuuden kehityksessä. Sen paremmin sotienvälisen ajan kirjallisuuskritiikin nationalistinen koulukunta kuin sosialistisen realisminkaan kritiikki ei nähnyt mitään arvoa yhteiskunnallisten ja poliittisten kysymysten ulkopuolelle jäävässä kirjallisuudessa.
Montgomery Wilson

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Montgomery Wilson |  Montgomery Wilson |  Montgomery Wilson |  |
Maa:   Kanada
Miesten taitoluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Lake Placid 1932 | yksinluistelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Montréal 1932 | yksinluistelu |  |
William Stewart Montgomery "Bud" Wilson (20. elokuuta 1909 Toronto – 15. marraskuuta 1964) oli kanadalainen taitoluistelija ja olympiamitalisti.
Miesten yksinluistelussa Wilson saavutti urheilu-urallaan olympiapronssia Lake Placidista 1932 ja MM-hopeaa amana vuonna Montréalista, missä hänen edelleen sijoittui vain Itävallan Karl Schäfer. Lisäksi Wilson sijoittui Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1928 13:nneksi ja Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaisissa 1936 neljänneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui vuoden 1932 hopeansa lisäksi vuonna 1928 seitsemänneksi, 1930 neljänneksi ja 1936 viidenneksi. Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailuista Wilson voitti kuudesti mestaruuden ja kerran pronssia, ja Kanadan-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa yhdeksän kertaa vuosina 1929–1935 ja 1938–1939, ja hopeaa kolmesti (vuodet 1924, 1926 ja 1927).
Wilson kilpaili myös pariluistelussa, jossa hänen parinaan luisteli yleensä sisko Constance Wilson-Samuel. Sisarukset luistelivat Lake Placidin olympialaisissa viidensiksi ja MM-kisoissa neljänsiksi vuonna 1930 sekä kuudensiksi vuonna 1932. Pohjois-Amerikan mestaruuskilpailuista pari voitti kolme kultaa, hopean ja pronssin, ja Kanadan-mestaruuskilpailuista he voittivat viisi kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin.
Wilson valittiin taitoluistelun Hall of Fameen vuonna 1976.
Montgomeryn piirikunta

Montgomeryn piirikunta (Montgomery County) on usean piirikunnan nimi Yhdysvalloissa:
Montgomeryn piirikunta, Alabama
Montgomeryn piirikunta, Arkansas
Montgomeryn piirikunta, Georgia
Montgomeryn piirikunta, Illinois
Montgomeryn piirikunta, Indiana
Montgomeryn piirikunta, Iowa
Montgomeryn piirikunta, Kansas
Montgomeryn piirikunta, Kentucky
Montgomeryn piirikunta, Maryland
Montgomeryn piirikunta, Mississippi
Montgomeryn piirikunta, Missouri
Montgomeryn piirikunta, New York
Montgomeryn piirikunta, Ohio
Montgomeryn piirikunta, Pennsylvania
Montgomeryn piirikunta, Pohjois-Carolina
Montgomeryn piirikunta, Tennessee
Montgomeryn piirikunta, Texas
Montgomeryn piirikunta, Virginia.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Montgomeryn piirikunta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lyhtykoisot

| Lyhtykoisot |
| --- | --- |
 Isolyhtykoiso (Physalis alkekengi)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Solanales
Heimo::  Koisokasvit Solanaceae
Suku::  Lyhtykoisot Physalis  L.
Katso myös
   Lyhtykoisot Wikispeciesissä   Lyhtykoisot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lyhtykoisot (Physalis) on kasvisuku koisokasvien heimossa. Lyhtykoisoja on 80 kaikkialla maailmassa kasvavaa lajia. Eräitä lajeja viljellään koristekasvina tai syötävien marjojen vuoksi.
Lyhtykoisolajeja

Physalis alkekengi – isolyhtykoiso eli lyhtykoiso, isolyhtykukka, lyhtykukka, juutalaiskirsikka – alkuperäalue Eurooppa, Lounais-Aasia. Koristekasvi, jonka verhiö on kukinnan jälkeen väriltään kellanpunainen ja suurenee kellonmuotoiseksi, paperimaiseksi marjahedelmän suojukseksi.
Physalis grisea – meksikontomatillo – alkuperäalue trooppinen Amerikka.
Physalis peruviana – karviaiskoiso eli ananaskirsikka, kapinmarja, kapinkarviainen – alkuperäalue Etelä-Amerikka. Hedelmäkasvi.
Physalis philadelphica – tomatillo – alkuperäalue Keski- ja Pohjois-Amerikka. Hedelmäkasvi.
Physalis angulata – kolkkalyhtykoiso
Physalis cinerascens – hopealyhtykoiso
Physalis pruinosa – mansikkakoiso
Lyhtykoisot Suomessa

Suomessa kasvaa villiintyneenä tulokkaana ainakin kaksi viljelyperäistä lyhtykoisolajia. Yksittäislöydöt mukaan lukien lyhtykoisoja on Suomesta löydetty luonnonvaraisena seitsemän lajia. Karviaiskoisoa on 1990-luvulta lähtien tavattu kaatopaikoilta useista paikoista Etelä- ja Keski-Suomessa. Lyhtykoisoa kasvatetaan myös Suomessa koristekasviksi.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Physalis
Suomen Lajitietokeskus: Lyhtykoisot (Physalis)
ITIS: Physalis (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Physalis (englanniksi)
Flora of China: Physalis (englanniksi)