stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Oh’tyrka

| Oh’tyrka (Охтирка) |
| --- | --- |
 Eräs kaupungin kirkoista
 lippu:  vaakuna
 Oh’tyrka
 Koordinaatit: 50.308°N, 34.895°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Sumyn alue
Piiri:  Oh’tyrkan piiri
Perustettu:  1641
Kaupungiksi:  1703
Väkiluku (2013):  49 047
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 www.misto.okhtyrka.net 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oh’tyrka (ukr. Охтирка, ven. Ахтырка, Ahtyrka) on Sumyn alueen kaakkoisosassa, Pohjois-Ukrainassa sijaitseva kaupunki.  Vuoden 2013 alun arvio kaupungin asukasluvuksi oli 49 047. Kaupungissa sijaitsee on Oh’tyrkan piirin hallinto.
Museorakennus.
Oh’tyrkan piirin kulttuuritalo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Oh’tyrka Wikimedia Commonsissa
Kaupungin perustietoja Ukrainan parlamentin sivustolla (ukrainaksi) (rada.gov.ua)
SpVgg Unterhaching

SpVgg Unterhaching on saksalainen jalkapalloseura Unterhachingista. Seura on pelannut parhaimmillaan kaksi kautta Bundesliigassa.
Historia

Seura perustettiin vuonna 1925 ja se nousi seitsemän vuotta myöhemmin A-Klasseen. Vuonna 1933 natsihallinto lakkautti seuran, mutta toisen maailmansodan jälkeen seuran toiminta aloitettiin uudestaan kaupunkisarjoissa. Vuonna 1976 seura nousi takaisin A-Klasseen ja seuraavana kautena jo Bezirksligaan. Seura onnistui voittamaan sarjan vuonna 1979, ja nousi Landesligaan. Samalla seuran valmentajaksi siirtyi entinen maajoukkuepelaaja Peter Grosser. Kaksi vuotta sarjanousun jälkeen Unterhaching nousi jo Fußball-Bayernligaan, joka oli korkein amatöörisarja. Kauden 1982–1983 päätteeksi seura voitti Bayernligan, ja pääsi 2. Bundesliigan karsintoihin. Unterhaching ei onnistunut nousemaan seuraavalle sarjatasolle, mutta pääsi kokeilemaan uudestaan vuonna 1988. Tällöinkin nousu epäonnistui, mutta kauden 1988–1989 päätteeksi seura nousi toiselle sarjatasolle.
Ensimmäinen 2. Bundesliiga-kausi päättyi seuran osalta putoamiseen. Joukkue sijoittui sarjan viimeiseksi voitettuaan seitsemän ottelua 38:sta. Kaudeksi 1992–1993 Unterhaching teki paluun 2. Bundesliigaan, mutta tällöinkin vain yhden kauden ajaksi. Seura oli lopulta sarjan kahdeksastoista ja viimeinen putoaja. Seura vietti kaksi seuraavaa kautta kolmannella sarjatasolla, mutta teki paluun kaudeksi 1995–1996, jolloin se sijoittui sarjan neljänneksi. Kauden 1998–1999 päätteeksi Unterhaching pelasi itsensä sarjan toiseksi ja onnistui nousemaan Bundesliigaan. Ensimmäisellä kaudella joukkue sijoittui kymmeneksi, ja onnistui säilyttämään sarjapaikkansa. Kausi 2000–2001 oli seuran viimeinen Bundesliigassa, sillä se oli viimeinen sarjasta pudonnut seura. Nykyisin seura pelaa neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla, Regionalligassa.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (saksaksi)
Seuran edustusjoukkue vuonna 2006.
Sophia Loren

| Sophia Loren |
| --- | --- |
 Sophia Loren vuonna 1959.
Henkilötiedot
Syntynyt: 20. syyskuuta 1934 (ikä 90) Rooma, Italia
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Carlo Ponti  (1957–62, mitätöity; 1966–2007, Carlon kuolemaan asti)
Lapset:  Carlo Ponti Edoardo Ponti
Näyttelijä
Aktiivisena:  1950–
Palkinnot
 Parhaan naispääosan Oscar  1960 Kaksi naista  
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Sophia Loren (oikealta nimeltään Sofia Villani Scicolone; s. 20. syyskuuta 1934 Rooma, Italia) on yksi kaikkien aikojen kuuluisimmista italialaisista näyttelijöistä ja myös aikansa seksisymboli.
Hänet on palkittu uransa aikana muun muassa parhaan naispääosan Oscarilla, kunnia-Oscarilla, Grammyllä, viidellä Golden Globe -erikoispalkinnolla, Baftalla ja Cecil B. DeMille -palkinnolla.
Ura

Ennen elokuvia Loren esiintyi foto-romanzo -nimisessä kioskikirjallisuuden lajissa, jossa romanttisia tarinoita kuvitettiin valokuvin.
Loren aloitti elokuvauransa 1950-luvun alussa ja siirtyi nopeasti italialaisista elokuvista amerikkalaisiin. Hänen tähtensä alkoi nousta 1950-luvun lopussa, ja 1960-luvulla hän oli maailman suosituimpia filmitähtiä. Hän näytteli sekä italialaisissa että amerikkalaisissa elokuvissa. Italialaisesta Alberto Moravian romaaniin perustuvasta elokuvasta Kaksi naista (1960) Loren palkittiin parhaan naispääosan Oscarilla. Hän teki useita elokuvia yhdessä toisen italialaisen näyttelijän Marcello Mastroiannin kanssa. Vuonna 1991 Sophia Lorenille myönnettiin kunnia-Oscar.
Yksityiselämä

Loren syntyi avioliiton ulkopuolella. Hänen äitinsä oli näyttelijä ja pianonsoiton opettaja Romilda Villani ja isänsä toisaalla naimisissa oleva insinööri Riccardo Scicolone. Hänen lapsuutensa oli köyhää toisen maailmansodan aikaisessa Pozzuolin kaupungissa Napolin lähellä.
Hänen suhteensa naimisissa olevaan tuottajaan Carlo Pontiin herätti Italiassa pahennusta. Loren ja Ponti ottivat Ranskan kansalaisuuden päästäkseen naimisiin, sillä avioero oli siihen aikaan Italiassa laiton. Hänen ja Carlon avioliitosta syntyi kaksi poikaa. Carlo Ponti kuoli vuonna 2007. Loren asuu nykyisin Roomassa.
Hänen siskonsa Anna Maria Scicolone meni naimisiin jazzpianisti Romano Mussolinin kanssa, joka oli Benito Mussolinin kolmas poika. Tätä kautta Sophia Loren on Beniton Mussolinin lapsenlapsen, oikeistopoliitikko Alessandra Mussolinin, täti.
Valikoitu filmografia

Kaksi naista (1960)
Eilen, tänään, huomenna (1963)
Rooman valtakunnan tuho (1964)
Avioliitto italialaisittain (1964)
Hongkongin kreivitär (1967)
Auringonkukkia (1970)
Kassandran silta (1976)
Kohtaaminen Roomassa (1977)
Aiheesta muualla

Sophia Loren NNDB:ssä
Sophia Loren vuonna 2009.
Nzima

| Nzima |
| --- | --- |
Muu nimi:  nzema, appolo
Tiedot
Alue:   Ghana  Norsunluurannikko
Puhujia:  330,000
Kirjaimisto:  latinalainen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  nigeriläis-kongolaiset kielet
Kieliryhmä:  atlantinkongolaiset kielet voltankongolaiset kielet kwa-kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  nzi
ISO 639-3:  nzi
 Ohje 
Nzima on nigeriläis-kongolainen kieli, jota puhutaan Ghanan lounaisosassa ja Norsunluurannikon kaakkoisosassa. Se kuuluu kwa-kielten ryhmään ja on läheistä sukua ahantan ja jwira-pepesan kielille. SIL Internationalin mukaan nzimaa puhui Ghanassa äidinkielenään 262,000 ihmistä vuonna 2000 ja Norsunluurannikolla 66,700 ihmistä vuonna 1993.
Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantaja

| Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantaja |
| --- | --- |

Entiset nimet:  Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantoja
Lehtityyppi:  sanomalehti
Kustantaja:  Suomen kansanvaltuuskunta
Perustettu:  1. helmikuuta 1918
Lakkautettu:  24. huhtikuuta 1918
Kotikunta:  Helsinki, Viipuri
Ilmestymistiheys:  kuudesti viikossa
Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantaja (alk. Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantoja) oli Suomen sisällissodan aikana ilmestynyt sanomalehti, joka oli kansanvaltuuskunnan virallinen tiedotuslehti ja äänenkannattaja. Se ilmestyi aluksi Helsingissä ja myöhemmin Viipurissa 1. helmikuuta – 24. huhtikuuta 1918. Lehden julkaisemisesta vastasi Emil Elon johtama Suomen kansanvaltuuskunnan posti- ja tiedotusasiainosasto. Päätoimittajina olivat Eetu Salin ja Onni Tuomi.
Historia

Lehti perustettiin heti sisällissodan käynnistyessä viralliseksi tiedotuskanavaksi, jonka julkaistavaksi annettiin kaikki kansanvaltuuskunnan tiedotteet sekä erilaiset lait ja määräykset. Alkuperäinen nimi muutettiin 26. helmikuuta, koska julkaisun haluttiin olevan myös kansanvaltuuskunnan äänenkannattajana toimiva sanomalehti. Tiedonantaja ilmestyi 8. huhtikuuta saakka Helsingissä ja 11. huhtikuuta lähtien Viipurissa, jonne kansanvaltuuskunta evakuoitiin ennen Helsingin taistelua. Lehden julkaiseminen lopetettiin Viipurin taistelun alla 24. huhtikuuta, kun suurin osa kansanvaltuuskunnasta pakeni Neuvosto-Venäjälle. Lehteä ilmestyi Helsingissä yhteensä 54 numeroa ja Viipurissa 12.
Päätoimittajaksi valittiin tehtävään vastahakoisesti suostunut Eetu Salin, joka ei juurikaan kirjoittanut lehteen, vaan keskittyi toimituksen hoitamiseen. Salin erosi tehtävästään jo 23. helmikuuta ajauduttuaan kiistoihin kansanvaltuuskunnan kanssa lehden linjasta, jonka jälkeen hänen tilalleen nimitettiin 15. maaliskuuta Onni Tuomi. Muita toimittajia olivat Toivo Alavirta ja Armas Karvosenoja ja lehden taloudenhoitajana työskenteli kirjaltaja Kalle Pasanen. Toimitus sijaitsi kansanvaltuuskunnan päämajakseen ottamassa Senaatintalossa ja se painettiin takavarikoiduissa Hufvudstadsbladetin ja Helsingin Sanomien kirjapainoissa. Viipurissa lehden toimitus oli lakkautetun Karjalan Aamulehden tiloissa Pohjolankadulla.
Tiedonantajan ohella punaisten hallitsemalla alueella ilmestyi yhdeksän sosialistista päivälehteä, joista se lainasi uutismateriaalia. Punaisten hallussa ollut Suomen Tietotoimisto puolestaan välitti Tiedonantajan aineiston Helsingin ulkopuolella ilmestyneille sanomalehdille. Venäjän uutisia saatiin aluekomitealta tai Pietarin lehdistä. Maaliskuun lopussa kaupunkiin lähetettiin kirjeenvaihtajaksi Edvard Torniainen. Euroopan tapahtumia seurattiin myös Venäjän lehtien avulla, ja muista Pohjoismaista sekä rintamalinjan pohjoispuolelta saatiin tietoja Ruotsista saapuneiden kuriirien välityksellä. Tiedot punakaartien sotatoimista tulivat suoraan rintamaesikunnilta tai Työmiehen rintamakirjeenvaihtajalta.
Lehden todellisesta levikistä ei ole tietoa, mutta painosmäärä oli suurimmillaan 110 000 kappaletta. Levikki oli todennäköisesti useita kymmeniä tuhansia, koska lehteä jaettiin muun muassa rintamajoukoille esikuntien tilausten mukaan. Irtonumeroita myytiin Helsingin ympäristössä sekä junissa. Lehdellä ei ollut omaa jakeluverkostoa, minkä vuoksi tilaukset levisivätkin lähinnä rautateiden varsilla sijainneille paikkakunnille. Myös sanomalehtipaperista oli pulaa, kunnes Kymi Oy:n tehtaat käynnistettiin maaliskuun alussa.
Kansanvaltuuskunta julkaisi myös Tiedonantajan ruotsinkielistä versiota Finlands Folkkommissariats Notisblad. Lisäksi paikalliset työväenjärjestöt perustivat omia tiedotuslehtiään, joita ilmestyi Hangossa, Loviisassa, Porissa, Porvoossa, Tammelassa ja Tampereella.
Aiheesta muualla

Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantaja Digitaaliset aineistot. Kansalliskirjasto.
Steve Reich

Steve Reich on todennut: ”Ihminen on siellä missä hänen ajatuksensa ovat.”
Stephen (Steve) Michael Reich [raiš] (s. 3. lokakuuta 1936 New York) on yhdysvaltalainen minimalistisen musiikin säveltämisen pioneereja.  Hän on sittemmin etääntynyt minimalismista.
Reich oli nuoruudessaan innostunut jazzista. Hän suoritti filosofian yliopistotutkinnon 1957 Cornellin yliopistossa ja opiskeli sen jälkeen yksityisesti säveltämistä. Keskeinen sysäys säveltämiseen tuli 1970-luvulla ulkoeurooppalaiseen, varsinkin afrikkalaisen musiikkiin tutustumisesta.
Musiikillisiksi esikuvikseen Reich on maininnut Igor Stravinskin, J. S. Bachin, John Coltranen ja bebopin. Eräänä taustavaikuttajana oli myös Arnold Schönbergin osoittama vastenmielisyys perinteistä harmoniaa, rytmiä ja melodiaa kohtaan: Reich ja muut minimalistit asettuivat puolestaan vastustamaan Schönbergin estetiikkaa. Minimalismi perustuu niukkaan aineistoon, jota toistetaan, muunnellaan ja kasataan päällekkäin. Varhaistuotannossaan Reich korosti, että asteittainen teoksen muuttuminen on tehtävä helposti seurattavaksi. Tämä tavoite oli vastareaktio eurooppalaisen musiikin ylikompleksisuuteen ja amerikkalaisen musiikin rajattomaan avantgardeen. Myöhemmässä tuotannossaan Reich luopui teosten hitaudesta.
The Guardian on todennut Reichin kuuluvan niihin harvoihin, jotka ovat kääntäneet musiikinhistorian suuntaa. Seppo Heikinheimon mukaan Reich on kuitenkin säveltäjänä "pelkkä tuhertaja", jonka musiikin sanomana on "kauhistuttava henkinen tyhjyys".
Tammikuussa 2007 Reich valittiin Polar Music -palkinnon vastaanottajaksi yhdessä Sonny Rollinsin kanssa. Vuonna 2009 hänelle myönnettiin musiikin Pulitzer-palkinto teoksesta Kaksoissekstetto.
Reich on vieraillut Suomessa vuosina 1985 ja 2015.
Teoksia

Music for two or more pianos (1964)
Livelihood (1964)
It’s Gonna Rain ääninauhalle (1965)
Come Out ääninauhalle (1966)
Piano Phase kahdelle pianolle tai marimballe (1967)
Violin Phase viululle ja ääninauhalle tai neljälle viululle (1967)
Pendulum Music 3 tai 4 mikrofonille, vahvistimelle ja kaiuttimelle (1968, uud. 1973)
Four Organs neljille sähköuruille ja marakassille (1970)
Phase Patterns neljille sähköuruille (1970)
Drumming neljälle viritetylle bongorumpuparille, kolmelle marimballe, kolmelle kellopelille, kahdelle naisäänelle, vihellysäänelle ja piccolohuilulle (1970/1971)
Clapping Music kahdelle taputtajalle (1972)
Music for Pieces of Wood viidelle viritetylle palikkaparille (1973)
Six Pianos (1973)
Music for Mallet Instruments, Voices and Organ (1973)
Music for 18 Musicians (1974–76)
Music for a Large Ensemble (1978)
Oktetto (1979)
Variations for Winds, Strings and Keyboards orkesterille (1979)
Tehillim lauluäänille ja yhtyeelle (1981)
Vermont Counterpoint vahvistetulle huilulle ja ääninauhalle (1982)
The Desert Music kuorolle ja orkesterille tai lauluäänille ja yhtyeelle (1983), sanat William Carlos Williams
Sekstetto lyömä- ja kosketinsoittimille (1984)
New York Counterpoint vahvistetulle klarinetille ja ääninauhalle tai 11 klarinetille ja bassoklarinetille (1985)
Three Movements orkesterille (1986)
Electric Counterpoint sähkökitaralle tai vahvistetulle akustiselle kitaralle sekä ääninauhalle (1987)
The Four Sections orkesterille (1987)
Different Trains jousikvartetille ja ääninauhalle (1988)
The Cave ooppera neljälle lauluäänelle, yhtyeelle ja kuvanauhalle (1993)
Duet kahdelle viululle ja jousiyhtyeelle (1993)
Nagoya Marimbas kahdelle marimballe (1994)
City Life vahvistetulle yhtyeelle (1995)
Proverb lauluäänelle ja yhtyeelle (1995), sanat Ludwig Wittgenstein
Three Tales ooppera videoprojektiolle, viidelle lauluäänelle ja yhtyeelle (1998–2002)
Dance Patterns kahdelle ksylofonille, kahdelle vibrafonille ja kahdelle pianolle (2002)
Cello Counterpoint vahvistetulle sellolle ja moniraitaääninauhalle (2003)
You Are (Variations) lauluäänille ja yhtyeelle (2004)
For Strings (with Winds and Brass) orkesterille (1987/2004)
Daniel Variations neljälle lauluäänelle ja yhtyeelle (2006)
Kaksoissekstetto kahdelle viululle, kahdelle sellolle, kahdelle pianolle, kahdelle vibrafonille, kahdelle klarinetille, kahdelle huilulle tai yhtyeelle sekä ääninauhalle (2007)
WTC 9/11 jousikvartetille ja ääninauhalle (2010)
Finishing the Hat kahdelle pianolle (2011)
Radio Rewrite yhtyeelle (2012)
Kvartetto kahdelle vibrafonille ja kahdelle pianolle (2013)
Kirjallisuutta

Reich, Steve: Writings About Music.  Halifax:  Press of the Nova Scotia College of Art and Design, 1974.  ISBN 0-8147-7358-3.
Reich, Steve: Writings on Music, 1965–2000.  Oxford:  Oxford University Press, 2002.  ISBN 0-19-511171-0.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Steve Reichin kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Sirén, Vesa: Minimalismin mestari Steve Reich keskiviikkona Musiikkitalossa. Helsingin Sanomat.  18.8.2015. Arkistoitu 24.9.2015. Viitattu 19.8.2015.
London Sinfonietta esittää teosta Six Marimbas kuudelle marimballe. Teoksen pohjana on Six Pianos.
Nzérékorén alue

| Nzérékorén alue Région de Nzérékoré |
| --- | --- |
 Sijainti
 Koordinaatit: 8°30′N, 9°0′W 
Valtio:  Guinea
Prefektuurit:  6 kpl
Aliprefektuurit:  60 kpl
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Nzérékoré
Pinta-ala:  37 668 km²
Väkiluku (2014):  1 578 030
 – väestötiheys:  41,9 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  GN-N
Nzérékorén alue (ransk. Région de Nzérékoré) on Guinean hallintoalue. Alueen pinta-ala on 37 668 km². Asukasluku oli 1 578 030 vuonna 2014. Hallinnollinen keskus on Nzérékoré. Aluetta rajaavat pohjoisessa Guinean Faranahin ja Kankanin alueet  sekä idässä Norsunluurannikko, etelässä Liberia ja  lännessä Sierra Leone.
Nzérékorén alueeseen kuuluu kuusi prefektuuria, jotka jakautuvat paikallistasolla yhteensä 60 aliprefektuuriin:
Beylan prefektuuri (ISO 3166-2 -koodi: GN-BE), väkiluku 326 082 (2014), hallintokeskus Beyla
Guéckédoun prefektuuri (GN-GU), väkiluku 290 611 (2014), hallintokeskus Guéckédou
Lolan prefektuuri, (GN-LO), väkiluku  171 561 (2014), hallintokeskus Lola
Macentan prefektuuri, (GN-MC), väkiluku 278 456 (2014), hallintokeskus Macenta
Nzérékorén prefektuuri, (GN-NZ), väkiluku 396 949  (2014), hallintokeskus Nzérékoré
Yomoun prefektuuri, (GN-YO), väkiluku  114 371 (2014), hallintokeskus  Yomou
Nzérékorén alue muodostaa pääosan Metsä-Guinean luonnonmaantieteellisestä alueesta (ransk. Guinée Forestière).
Norwegian Air UK

| Norwegian Air UK |
| --- | --- |

 IATA: DI  –  ICAO: NRS 
Kutsukoodi:  REDNOSE
Perustettu:  2015
Lakkautettu:  2021
Solmukohdat:  Gatwickin kansainvälinen lentoasema
Emoyhtiö:  Norwegian Air Shuttle
Kotipaikka:  Lontoo
Kanta-asiakasohjelma:  Norwegian Reward
Avainhenkilö(t):  Asgeir Nyseth
Yhtiön sivut:  www.norwegian.com
Norwegian Air UK (IATA: DI, ICAO: NRS, kutsukoodi: REDNOSE) oli Norwegian Air Shuttlen brittiläinen tytäryhtiö. Se perustettiin, jotta Norwegian Air Shuttle voisi hyödyntää Yhdistyneen kuningaskunnan muiden valtioiden kanssa tekemiä kahdenvälisiä liikennöintisopimuksia. Se sai toimintalupansa marraskuussa 2015 ja aloitti lennot maaliskuussa 2016. Sen solmukohta oli Gatwickin kansainvälinen lentoasema Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se lensi pääasiassa Norwegianin kaukoreittejä.
Koronaviruspandemian alettua Norwegian lopetti kaukolentonsa maaliskuussa 2020. Kaukolentojen suunniteltu uudelleen käynnistäminen pandemian jälkeen jäi lopulta toteuttamatta yhtiön jouduttua talousvaikeuksiin. Norwegian Air UK likvidoitiin tammikuussa 2021 ja lopetti toimintansa 28. tammikuuta.
Laivasto

Toimintansa aikana Norwegian Air UK käytti seuraavia lentokoneita:
1 Boeing 737-800
24 Boeing 787-9
Norwegian Air UK:n Boeing 787-9 Tukholmassa vuonna 2018.
Negatiivinen binomijakauma

| --- | --- |
Todennäköisyysfunktio Pistetodennäköisyysfunktiot, kun  r=10.  p=0.2 (sininen),  p=0.5 (vihreä) ja  p=0.8 (punainen)
Merkintä:  \mathrm {NB} (r,\,p)
Parametrit: r > 0 odotettu onnistumiskerta p ∈ (0,1) onnistumisen todennäköisyys
Määrittelyjoukko: k ∈ { 0, 1, 2, 3, … } (epäonnistumisten lukumäärä)
Pistetodennäköisyysfunktio:  {k+r-1 \choose k}\cdot p^{r}(1-p)^{k}
Kertymäfunktio:  1-I_{1-p}(k+1,\,r)
Odotusarvo:  {\frac {r(1-p)}{p}}
Moodi:  \left\lfloor {\frac {(1-p)(r-1)}{p}}\right\rfloor 
Varianssi:  {\frac {r(1-p)}{p^{2}}}
Vinous:  {\frac {2-p}{\sqrt {r(1-p)}}}
Huipukkuus:  {\frac {6}{r}}+{\frac {p^{2}}{r(1-p)}}
Momentit generoiva funktio:  \left({\frac {pe^{s}}{1-(1-p)e^{s}}}\right)^{r}\!\!\!,s<|\ln(1-p)|
Karakteristinen funktio:  \left({\frac {pe^{\mathrm {i} s}}{1-(1-p)e^{\mathrm {i} s}}}\right)^{r}
Todennäköisyydet generoiva funktio:  {\biggl (}{\frac {1-p}{1-pz}}{\biggr )}^{\!r}{\text{ für alle }}|z|<{\frac {1}{p}}
Negatiivinen binomijakauma on dikotomisen toistokokeen mielivaltaisen monennetta onnistumista edeltävien yritysten jakauma.
Negatiivinen binomijakauma on diskreetti ja sen arvojoukko on luonnollisten lukujen joukko. Jos satunnaismuuttuja  X on negatiivisbinomijakautunut, merkitään
Jakauman parametri  0\leq p\leq 1 on onnistumisen todennäköisyys, ja parametri  r\in \mathbb {N}  on odotettu onnistumiskerta. Pistetodennäköisyysfunktio on
Odotusarvo ja varianssi ovat
Jos  X_{1}\sim \operatorname {Negbin} (r_{1},p) ja  X_{2}\sim \operatorname {Negbin} (r_{2},p) sekä  X_{1} ja  X_{2} ovat riippumattomia, niin  X_{1}+X_{2}\sim \operatorname {Negbin} (r_{1}+r_{2},p).
Negatiivisen binomijakauman yhteys geometriseen jakaumaan on
Jakauman nimi tulee pistetodennäköisyysfunktion samankaltaisuudesta binomijakaumaan, ja siitä että pistetodennäköisyysfunktion voi ilmaista negatiivisen binomikertoimen avulla
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mathworld: Negative Binomial Distribution
Todennäköisyysjakaumat
| --- | --- |
Diskreettejä jakaumia:   Bernoullin jakauma  Binomijakauma  Geometrinen jakauma  Hypergeometrinen jakauma  Negatiivinen binomijakauma  Poissonin jakauma 
Jatkuvia jakaumia:   Beta-jakauma  Cauchy-jakauma  Eksponenttijakauma  F-jakauma  Gamma-jakauma  Khii toiseen -jakauma  Log-normaalijakauma  Normaalijakauma  Pareto-jakauma  Studentin t-jakauma  Tasajakauma  Weibull-jakauma 
Moniulotteisia jakaumia:   Dirichlet-jakauma  Moniulotteinen Studentin t-jakauma  Multinomijakauma  Multinormaalijakauma
Niléas

| Niléas Νηλέας |
| --- | --- |
 Agía Ánnan kylä.
 Kunnallisyksikön sijainti
 Niléas
 Koordinaatit: 38°52′N, 23°24′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Euboia
Kunta:  Mantoúdi-Límni-Agía Ánna
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta
 – Kallikrates-koodi:  290703
Väkiluku (2011):  2 144
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  ChA
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Niléas (kreik. Νηλέας; virallisesti Δημοτική Ενότητα Νηλέως/Νηλέα, Dimotikí Enótita Niléos/Niléa) on yksi Mantoúdi-Límni-Agía Ánnan kunnan kunnallisyksiköistä ja entinen itsenäinen Kreikan kunta. Se sijaitsee Euboian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Kunnallisyksikön väkiluku on 2 144 (vuonna 2011).
Niléaksen kunnallisyksikkö käsittää Mantoúdi-Límni-Agía Ánnan kunnan pohjoisosan Euboian saarella. Kunnallisyksikön suurin asutus on Agía Ánnan kylä. Niléas oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Mantoúdi-Límni-Agía Ánnan kunnaksi yhdessä Elýmnioin ja Kiréaksen kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Niléaksen kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Achládi | Achládi | 266 |
| Achládi | Fragkáki | 83 |
| Agía Ánna | Agía Ánna | 729 |
| Agía Ánna | Agkáli | 217 |
| Agía Ánna | Palaióvrysi | 63 |
| Amélantes | Amélantes | 22 |
| Amélantes | Stráfoi | 0 |
| Kerámeia | Kerámeia | 118 |
| Keraséa | Keraséa | 247 |
| Kotsikiá | Achladopótamo | 0 |
| Kotsikiá | Kotsikiá | 119 |
| Kotsikiá | Paralía Kotsikiás | 60 |
| Pappádes | Pappádes | 220 |
Yhteensä: 2 144
Nilssonia

| Nilssonia |
| --- | --- |
 Nilssonia leithii
 plioseeni–nykyaika (holoseeni) 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Kilpikonnat Testudines
Alalahko::  Pystytaivuttajat Cryptodira
Heimo::  Pehmeäkilpikonnat Trionychidae
Alaheimo::  Trionychinae
Suku::  Nilssonia  Gray, 1872
Synonyymit
 Aspideretes Hay, 1904  Isola Gray, 1873 
Katso myös
   Nilssonia Wikispeciesissä   Nilssonia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nilssonia on pehmeäkilpikonnien heimoon kuuluva kilpikonnasuku, joka sisältää viisi lajia. Ne elävät Etelä- ja Kaakkois-Aasiassa. Kaikki lajit ovat suurikokoisia, ja niiden kilven maksimipituus vaihtelee 60 ja 94 senttimetrin välillä. Poikasvaiheessa niillä on suuret, silmiinpistävät silmäkuviot selkäkilvessä, mutta iän myötä kuviot katoavat.
Aiemmin Nilssonia sisälsi ainoastaan lajin Nilssonia formosa, kun suvun muut lajit luokiteltiin erilliseen sukuun Aspideretes. 2000-luvulla tehdyt tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että suvut ovat morfologisesti ja geneettisesti niin lähellä toisiaan, ettei niitä ole syytä pitää erillisinä. Nykyisessä merkityksessään Nilssonia sisältää viisi lajia, ja se on läheisintä sukua Amyda-suvulle. Vielä 1970-luvulla kaikki Nilssonia-lajit luettiin Trionyx-sukuun.
Lajit

Nilssonia formosa
Gangesinkilpikonna (Nilssonia gangetica)
Nilssonia hurum
Nilssonia leithii
Tummapehmeäkilpikonna (Nilssonia nigricans)
Steve Reich: Triple Quartet

| Steve Reich: Triple Quartet Kronos Quartet |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1998–2001
 Julkaistu: 16. lokakuuta 2001
 Tuottaja(t): Judith Sherman, Steve Reich
 Tyylilaji: taidemusiikki, postmodernismi
 Kesto: 54.09
 Levy-yhtiö: Nonesuch (79546)
Kronos Quartetin muut julkaisut
| Terry Riley: Requiem for Adam 2001 | Steve Reich: Triple Quartet 2001 | Nuevo 2002 |
Steve Reich: Triple Quartet on yhdysvaltalaisen jousikvartetti Kronos Quartetin, Dominic Frasca, Alan Pierson ja Ossia ensemblen albumi, joka julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Nonesuch Records. Levyllä kuullaan yhdysvaltalaisen Steve Reichin sävellyksiä.