stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Janne Mursu
Sisällissodan jälkeinen aika

Mursu palveli sisällissodan jälkeen komppanianvääpelinä 1. Krenatöörirykmentin 3. Oulun pataljoonan 4. komppaniassa ja myöhemmin Tampereen vartiopataljoonan l. komppaniassa. Hänet siirrettiin 8. lokakuuta 1918 Lapin ryhmän II pataljoonaan. Armeijasta Mursu erosi 24. syyskuuta 1919 ja liittyi Viron vapaussotaan joukkueenjohtajaksi Pohjan Poikain rykmentin II pataljoonan 6. komppaniaan. Hän osallistui Viron vapaussodan taisteluihin Valkissa, Marienburgissa ja Petserin rintamalla. Viron vapaussodasta palattuaan hän astui takaisin armeijan palvelukseen 10. huhtikuuta 1922 ja hänet sijoitettiin Salmin rajavartioston 5. komppaniaan, jossa hän toimi koulutusaliupseerina. Armeijasta hän erosi lopullisesti 3. maaliskuuta 1923 ja työskenteli sen jälkeen maanviljelijänä Kuivaniemellä. Hänet haudattiin Yli-Iin Tannilan metsähautausmaalle.
Ylennykset ja kunniamerkit
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Ylennykset |  | Kunniamerkit |
|  Jefreitteri 11. helmikuuta 1918  Aliupseeri 18. maaliskuuta 1918  Vääpeli 7. toukokuuta 1918  Vänrikki 1919 (Viron armeija) |    |  Vapaudenristi 4. lk. miekkojen kera  Vapaussodan muistomitali soljen kera  Jääkärimerkki  Viron Vapaudenristi II/3 lk.  Viron Vapaussodan muistomitali |
Jääkäripataljoona 27:n 1. komppania.
Murske

Murske tai sepeli on yhteisnimitys tuotteille, jotka on valmistettu murskaamalla luonnonkiviainesta tai keinotekoista kiviainesta.
Jaottelu

Murskeet (lyhenne M) jaotellaan raaka-aineen perusteella:
Kalliomurske (KaM) on kiviainesta, joka on valmistettu murskaamalla kalliosta irti räjäytettyä louhetta ja seulomalla siitä haluttu lajite. Kalliomurskeen kaikki pinnat ovat murtopintaisia. Tien jakavassa kerroksessa käytetään murskeita 0/45, 0/56, 0/63 tai 0/90. Tien kantavassa kerroksessa käytetään murskeita 0/31, 0/45, 0/56 tai 0/63. Soratien kulutuskerroksessa käytetään mursketta 0/11 tai 0/16. Asfalttibetonipäällysteissä käytetään murskeita 0/8, 0/11, 0/16, 0/22 tai 0/31.
Kivituhkaksi nimitetään hienoimpia kalliomurskelajitteita; tyypillisiä raekokoja ovat 0/5 ja 0/8.
Soramurske (SrM) on kiviainesta, joka on valmistettu murskaamalla kivikkoa (vallitseva raekoko 20–200 mm) tai soraa (vallitseva raekoko 2–20 mm) ja seulomalla siitä haluttu lajite. Soramurskeessa on rakeita, joissa on kokonaan tai osittain murtopinnat, sekä rakeita, joissa on kokonaan luonnonpinnat.
Moreenimurske (MrM) on valmistettu moreenia murskaamalla.
Kuonamurske (KuM) on valmistettu rauta- ja terästeollisuuden kuonaa murskaamalla.
Betonimurske (BeM) on valmistettu betoniteollisuuden jätebetonia tai purettuja betonirakenteita murskaamalla. Sen raekoko on tyypillisesti 0/45.
Kevytbetonimurske on valmistettu Siporexharkoista ja -elementeistä. Tyypillisiä raekokoja ovat 4/12 ja 14/40.
Nimityksiä

Karkeaksi kiviainekseksi nimitetään päällystemurskeita, joiden raekoon alaraja on vähintään 2 millimetriä. Muilla murskeilla raekoon alaraja on 4 mm.
Hienoksi kiviainekseksi nimitetään päällystemurskeita, joiden raekoon yläraja on korkeintaan 2 millimetriä. Muilla murskeilla raekoon alaraja on 4 mm.
Hienoaineksella tarkoitetaan 0,063 mm seulan läpäisevää ainesta.
Sepeli on murskeen katkaistu lajite eli siinä ei ole lainkaan tiettyä alarajaa pienempiä rakeita. Tienrakennustöissä käytetään sepelin sijasta nykyisin murske-nimityksiä.
Kalliosepeli (KaS), esimerkiksi KaS 8/16.
Sorasepeli (SrS)
Hiekoitussepelin raekoko on tyypillisesti 3/5 tai 3/6.
Raidesepeli on rautateiden tukikerroksessa käytettävää mursketta, jonka rakeiden pintojen tulee olla täysin murskaantuneita (ei luonnonpintoja) ja jonka raekoko on 31,5/63 tai 31,5/50.
Sirote on sirotepintaukseen käytettävää murskattua tai luonnonkiviainesta. Sirotepintauksessa (SIP) päällystetyn tai sorapintaisen tien pintaan liimataan bitumisella sideaineella ohut kerros pölytöntä kiviainesta, jonka raekoko on 6/8, 8/12 tai 12/16.
Täytejauhe on hienoa kiviainesta, joka pääasiassa (80-prosenttisesti) läpäisee seulan 0,063 mm (ennen 0,074 mm) ja 98-prosenttisesti seulan 0,5 mm. Asfalttimassaan lisättävä täytejauhe on usein jauhettua kalkkikiveä.
Kivimurskaamossa syntyy kivituhkaa murskaamisprosessin sivutuotteena.
Lajite

Kun kaikenkokoisia rakeita sisältävä murske seulotaan seulalla, jonka neliömäisten aukkojen sivun mitta on esimerkiksi 16 mm, on lajitteen raekoon yläraja (D) 16. Raekoon ylärajaa voidaan nimittää myös maksimiraekooksi. Kun 16 mm seulan läpi mennyt murske seulotaan esimerkiksi 11 mm seulalla, tulee lajitteen raekoon alarajaksi (d) 11. Lajite sisältää siis vain tietynkokoisia rakeita alkuaan kaikenkokoisia rakeita sisältäneestä murskeesta.
Lajitteen raekoon ala- ja yläraja (millimetreinä) liitetään mursketyypin lyhenteen perään (d/D) ilman mittayksikköä. Esimerkiksi kalliomurske KaM 11/16. Tällaista lajitetta nimitetään katkaistuksi lajitteeksi, koska siinä ei ole mukana pieniä rakeita. Siitä voidaan käyttää myös nimitystä sepeli. Lajitteesta, jonka raekoon alaraja on 0, käytetään nimitystä nollalajite. Katkaistun lajitteen yläraja (D) ja alaraja (d) valitaan siten että D/d ≥ 1,4.
Jos katkaistun lajitteen raekoon alaraja on päällystemurskeilla 2 mm ja muilla murskeilla 4 mm tai suurempi, saa lajitteessa olla seulan 0,063 läpäisevää ainesta korkeintaan 2 prosenttia.
Raekoot

Tienrakennustöissä suositellaan käytettäväksi lajitteiden ala- ja ylärajana jotakin seuraavassa luettelossa olevaa seulakokoa. Lajitteiden nimityksissä seulakoko voidaan esittää katkaistuna kokonaislukuna eli jättää desimaaliosa pois.
(0)   2   4   5,6   8   11,2 (11)   16   22,4 (22)   31,5 (31)   45   56   63   90   125   180   250
Rakeisuuskäyrien piirtämistä varten murske seulotaan käyttäen tarvittavaa osaa seuraavat seulakoot sisältävästä seulasarjasta. Esimerkiksi mursketta 0/8 varten riittää suurimman seulan kooksi 11,2 mm. Nämä seulakoot esitetään desimaaleineen.
0,063   0,5   1   2   4   5,6   8   11,2   16   22,4   31,5   45   56   63   90   125   180   250
Tielaitos siirtyi eurooppalaisen standardin (EN, European Standard) mukaisiin seulakokoihin vuonna 1999. Aiemmin käytettiin lajiterajoina
0   6   8   12   16   20   25   32   64
ja seulasarjana    0,074   0,125   0,25   0,5   1   2   4   6   8   12   16   20   25   32   64
Vanhaa mursketien rakentamista
Mongolia

Mongolian tasavalta eli Mongolia on sisämaavaltio Itä-Aasiassa. Sitä ympäröi pohjoisessa Venäjä, sekä lännestä, etelästä ja idästä Kiinan kansantasavalta. Suureksi osaksi aron ja osittain Gobin aavikon peittämä kolmen miljoonan asukkaan maa on maailman harvimmin asuttu itsenäinen valtio. Mongolia on pinta-alaltaan maailman toiseksi suurin sisämaavaltio Kazakstanin jälkeen.
Historia > Varhainen historia

Arkeologisten löytöjen mukaan Gobin autiomaassa on ollut ihmisiä 100 000–200 000 vuotta sitten.
Vanhimmat tiedot mongoleista saattavat olla Kiinasta noin 200 vuotta ennen ajanlaskun alkua. Mongoli-nimitys ilmestyi lähteisiin mahdollisesti 600-luvulla Tang-dynastian kronikoissa. Sitä ennen kiinalaiset olivat kutsuneet Mongolian aluetta nimellä Xiongnu.
Historia > Suurvalta-aika

Temüžin yhdisti valtansa alle alueen muut heimot, kuten uiguurit, naimaanit ja merkiitit, ja hänestä tuli 1206 Mongolian hallitsija, Tšingis-kaani. Hän ryhtyi rakentamaan imperiumia ja hänen ratsumiehensä etenivät nopeasti Kiinaan, Keski-Aasiaan ja Venäjälle. Voittoisaan strategiaan kuuluivat hyvin organisoitu vakoojaverkosto, yllätyshyökkäykset ja kauhupropaganda mongolien vastarinnan harjoittajiin kohdistamista julmuuksista. Mongolivaltakunta ulottui laajimmillaan Kaakkois-Aasiasta Eurooppaan saakka. Viimeinen suurkaani, Kublai-kaani, hallitsi kenties kaikkien aikojen laajinta valtakuntaa – olkoonkin, että valtakunta oli silloin jo käytännössä hajonnut itsenäisiin kaanikuntiin. Se ulottui Koreasta Unkariin ja Siperiasta Pohjois-Intiaan. Kublai siirsi valtakunnan pääkaupungin Karakorumista Pekingiin ja omaksui kiinalaisen dynastianimen Yuan. 1300-luvun lopussa kiinalainen Ming-dynastian ensimmäinen keisari Zhu Yuanzhang karkotti mongolit takaisin pohjoiseen.
Historia > 1400-luvulta 1900-luvulle

1400-luvun alussa mongolit jakautuivat kahteen ryhmään Oiradin ja Altain alueille. Vuosina 1400–1451 käytiin pitkällinen sisällissota. Vuonna 1466 Oiradin mongolien päällikkö Dayan yhdisti jälleen suurimman osan Mongoliasta. 1500-luvun alussa alue joutui uzbekkien valtaan. Dayanin kuoltua mongolit hajaantuivat jälleen useaksi riitaisaksi heimoksi tai klaaniksi. Altan Khan (1507–1583) kävi sotaa Kiinaa vastaan ja yhdisti jälleen Mongolian. Vanhoilla päivillään hän kääntyi buddhalaiseksi, ja buddhalaisuudesta tuli valtionuskonto 1586.
1600-luvun alkuun mennessä kaanin valta oli heikennyt entisestään. Kun nykyisen Koillis-Kiinan alue siirtyi mantsujen haltuun, nämä alkoivat hyökkäillä Mongolian puolelle. Vuosina 1641–1652 Venäjä levittäytyi itään Baikaljärvelle asti, joten Mongolia jäi kahden suurvallan väliin.
Vuonna 1686 Mongoliasta tehtiin kaksi Kiinan provinssia, Ulko-Mongolia ja Sisä-Mongolia.
Vuonna 1911 Kiinan Qing-dynastia luhistui ja Kiinasta tuli tasavalta. Tällöin Venäjän tuella Ulko-Mongolia itsenäistyi Bogd-kaanin julistuksella. Kiinan tasavalta kuitenkin piti koko Mongoliaa osana Kiinaa. Myös eräät muut Mongolian osat halusivat liittyä itsenäistyneeseen Mongolian valtioon tässä onnistumatta.
Historia > Kommunistivallan aika

Neuvosto-Venäjän synty heikensi venäläisten voimaa Mongoliassa. Kiinalaiset joukot valtasivat hetkeksi Mongolian pääkaupungin vuonna 1919 sotaherra Xu Shuzhengin johdolla. Neuvosto-Venäjää vastustaneet, vuoteen 1920 mennessä bolševikkien Siperiassa lyömät valkoiset joukot vetäytyivät Siperiasta osin myös Mongoliaan. Lokakuussa 1920 Mongoliaan saapui valkoisten joukkoja paroni Roman von Ungern-Sternbergin johtamina. Nämä joukot voittivat kiinalaiset helmikuussa 1921 Ulan Batorissa käydyssä taistelussa. Tämä loi pysyvän uhan Neuvosto-Venäjälle, joka varusti mongolialaisen armeijan. Kommunistit voittivat kiinalaiset joukot maaliskuussa 1921, minkä jälkeen neuvostoliittolaisia joukkoja saapui maahan tukemaan 11. heinäkuuta 1921 luotua itsenäistä Mongoliaa, josta tuli vuonna 1924 Bogd Khanin kuoleman jälkeen Mongolian kansantasavalta.
Neuvostoliitto torjui Japanin hyökkäykset Mongolian miehittämiseksi vuonna 1939. Vuonna 1945 puna-armeija vapautti myös Sisä-Mongolian Japanin miehityksestä, jolloin 20. lokakuuta 1945 pidetty kansanäänestys johti alueen liittämiseen osaksi Mongoliaan. Vuosina 1939–1952 Mongoliaa johti stalinistista politiikkaa Neuvostoliiton suojeluksessa harjoittanut marsalkka Horloogijn Tšoibalsan. Sekä Kiinan tasavalta että Kiinan kansantasavalta tunnustivat Mongolian itsenäisyyden sodan jälkeen, mutta Kiinan ja Neuvostoliiton ajautuessa riitoihin 1958 Mongolia tuki Neuvostoliittoa ja sinne sijoitettiin Neuvostoliiton sotilastukikohtia. Myös Taiwanille ajettu Kiinan tasavalta piti vuoteen 1999 asti Ulko-Mongoliaa osana Kiinaa ja tunnusti vasta 1990-luvulla Ulan Batorin itsenäisen Mongolian pääkaupungiksi. Mongolia liittyi YK:hon vuonna 1961.
Kommunistisen Mongolian johdossa oli vuosikymmeniä Jumžagijn Tsedenbal, joka toimi pääministerinä vuosina 1952–1974  ja valtionpäämiehenä vuosina 1974–1984. Tsedenbal hallitsi autoritaarisesti ja hänen ympärilleen luotiin henkilökultti. Suhteet Neuvostoliittoon olivat äärimmäisen läheiset. Ulkopolitiikassa Mongolia oli täysin Neuvostoliiton linjoilla muun muassa Neuvostoliiton ja Kiinan kiistoissa, ja maan ulkomaankauppa suuntautui lähes kokonaisuudessaan Neuvostoliittoon. Horloogijn Tsoibalsan kuoleman jälkeen vuonna 1952 Tsedenbalista tuli maan ja hallitsevan puolueen ehdoton johtaja. Hän hallitsi itsevaltaisesti yli kolme vuosikymmentä vuoteen 1984 saakka. Tuolloin Tsedenbal tuli syrjäytetyksi ollessaan Moskovassa, jonne hän jäi maanpakolaiseksi.
Historia > Demokratisoituminen

Vuonna 1990 kommunistinen puolue salli muut puolueet. Vuoden 1992 perustuslain myötä Mongolian nimestä poistui kansantasavalta-määrite ja maassa järjestettiin monien puolueiden kesken parlamentti- ja presidentinvaalit. Talousjärjestelmän siirtäminen kapitalistiseen malliin oli vaikeaa 1990-luvun alun yleismaailmallisen lamakauden aikana. Virkaatekevä presidentti Punsalmaagiin Otširbat valittiin presidentiksi 6. kesäkuuta 1993 57,8 prosentin osuudella annetuista äänistä. Hän erosi Kansan vallankumouspuolueesta ja edusti sitten demokraattista oppositiota.
Mongolian kansanvallankumouksellinen puolue (MPRP) hallitsi Mongoliaa 75 vuotta, koko kommunistivallan ajan ja sen jälkeenkin vuoteen 1996. Vuoden 1992 uuden perustuslain mukaisissa ensimmäisissä vaaleissa MPRP sai suurvoiton – 71 paikkaa kaikkiaan 76 paikasta. Vuonna 1996 kuitenkin oppositio sai suuren vaalivoiton. Mongolian kansanvallankumouksellinen puolue muutti vuonna 2010 nimekseen Mongolian kansanpuolue MPP ja puolue vertasi ideologiaansa Ison-Britannian työväenpuolueeseen ja Saksan sosiaalidemokraatteihin. Kansanpuolueen merkittävin vastavoima oli Demokraattinen puolue (DP). Mongolian kansanvallankumouksellisen puolueen (MPRP) vanhaa nimeä alkoi kuitenkin käyttää puolueesta eronnut pieni ryhmittymä.
Aiemmin maata yksin johtanut Mongolian kansanvallankumouksellinen puolue hävisi vaalit ensi kerran 1996, mutta nousi uudelleen hallitusvastuuseen 2000–2004 ja 2006–2012 pienempien puolueiden tuella. Demokraattinen puolue voitti vuoden 2012 parlamenttivaalit ja vuoden 2016 vaalit voitti taas ylivoimaisesti Mongolian kansanpuolue MPP. Vuonna 2009 valittiin ensimmäisen kerran presidentiksi ehdokas, joka ei kuulunut Mongolian kansanvallankumoukselliseen puolueeseen: Demokraattisen puolueen Tsahiagiin Elbegdorj,, joka valittiin toiselle kaudelle vuonna 2013.Heinäkuussa 2017 uudeksi presidentiksi valittiin myös Demokraattista puoluetta edustava Khaltmaa (Haltmaagiin) Battulga.
Poliittinen epävakaus on ollut ongelma Mongoliassa. Demokraattisen perustuslain tultua voimaan vuonna 1992 maassa oli vuoteen 2018 mennessä ollut 15 hallitusta, jotka ovat olleet vallassa keskimäärin puolitoista vuotta. 2020-luvulla mittavat korruptioskandaalit ovat heikentäneet luottamusta maan hallitukseen ja poliittisiin puolueisiin.
Maantiede

Mongolia rajoittuu pohjoisessa Venäjään ja etelässä, idässä sekä lännessä Kiinaan. Maa on pääosin tasaista ylänköä, jota halkovat muutamat suurehkot joet, kuten Selenga ja Kerulen. Lännessä kohoavat Altaivuoret (korkein huippu Hüiten, 4 374 m), Uliastain itäpuolella Hangaivuoret ja pääkaupungin Ulan Batorin koillispuolella Hentiivuoret. Noin 70 prosenttia maan pinta-alasta on aroa; lisäksi 8 prosenttia on metsää lähinnä Venäjän rajan tuntumassa. Eteläisin osa kuuluu varsinaiseen Gobin aavikkoon. Maan länsi- ja pohjoisosat ovat seismisesti aktiivisia alueita; siellä on kuumia lähteitä ja lukuisia maanjäristyksiä.
Mongolian suurimman järven Uvs Nuurin (3 350 km²) allas on ollut Unescon Maailmanperintöluettelossa vuodesta 2003. Alueella ovat edustettuina kaikki itäisen Euraasian merkittävimmät biomit, kuten aro, taiga, hiekka-aavikko ja vuoristokasvillisuus. Siellä elää uhanalaisia lumileopardeja ja argaaleita.
Mongoliassa vallitsee mannerilmasto, jolle on ominaista lämpimät tai kuumat kesät sekä hyvin kylmät ja kuivat talvet. Ulan Bataarissa vuoden kylmimmän kuukauden tammikuun keskimääräinen alin lämpötila on −25 °C, kuumimman kuukauden heinäkuun keskimääräinen ylin 21,8 °C. Suurin osa sateesta saadaan kesällä; sademäärät vaihtelevat vuoristoalueiden 350–500 millimetristä keskiosien 100–200 millimetriin aavikkoalueiden jäädessä toisinaan ilman vettä koko vuonna.
Maantiede > Provinssit

Mongolia koostuu 18 provinssista eli aimakista sekä neljästä kunnasta, jolla on provinssiin rinnastettava asema. Provinssien jaetut osat ovat nimeltään sum, ja edelleen jaettuna bag.
| --- | --- |
 Arkhangai  Bajan-Ölgii  Bajanhongor  Bulgan  Govi-Altai  Govisumber  Darhan-Uul  Dornogovi  Dornod  Dundgovi  Zavhan:  Orhon  Övörhangai  Ömnögovi  Sühbaatar  Selenge  Tuv  Uvs  Hovd  Hövsgöl  Hentii  Ulan Bator
Politiikka

Mongolia on parlamentaarinen tasavalta, jonka päämies on presidentti, joka valitaan suoralla vaalilla nelivuotiskaudelle, korkeintaan kahdelle kaudelle. Presidentti on puolustusvoimien ylipäällikkö ja hän saa ehdottaa pääministeriä, tehdä lakialoitteita ja estää lakeja veto-oikeudella (jonka parlamentin 2/3-enemmistö voi puolestaan kumota). Tämänhetkinen presidentti on Uhnaagiin Hurelsuh. Presidentin täytyy olla syntyperäinen Mongolian kansalainen ja vähintään 45-vuotias.
Yksikamarinen, 76-jäseninen parlamentti valitaan yleisillä vaaleilla neljäksi vuodeksi kerrallaan. Äänioikeus on 18 vuotta täyttäneillä.
Politiikka > Ulkopolitiikka

Mongolian armeija on suhteellisen pieni. Mongolialla on hyvät suhteet naapurivaltioihin, sekä merkittäviin maailmanvaltioihin, kuten Yhdysvaltoihin, Venäjään, Pohjois-, ja Etelä-Koreaan, Japaniin ja Kiinaan. Mongolia tuki liittouman hyökkäystä vuonna 2003 Irakiin ja lähetti pieniä määriä sotilaita taistelemaan Yhdysvaltojen rinnalla. Mongoliasta on lähetetty sotilaita myös Afganistaniin. Vuosina 2005–2006 mongolialaisia oli asepalveluksessa Kosovossa. Marraskuussa 2005 George W. Bush vieraili ensimmäisenä yhdysvaltalaisena presidenttinä Mongoliassa. Venäjän presidentit Vladimir Putin ja Dmitri Medvedev vierailivat Mongoliassa vuonna 2009.
Talous

Monet mongolit saavat elantonsa karjanhoidosta. Maatalous tuottaa 12 % kansantuotteesta ja työllistää 29 % työvoimasta. Noin kolmannes kansasta kiertää edelleen jurttineen ja eläimineen laitumelta toiselle. Paimennettaviin eläimiin kuuluvat vuohet ja lampaat, pienemmässä määrin myös jakit, kamelit, lehmät ja hevoset. Vuonna 2008 46 % karjasta oli vuohia ja 42 % lampaita.
Paheneva pula kunnon laidunmaista saa yhä useamman harkitsemaan elannon hankkimista maanviljelystä tai kasvimaanpidosta. Valtiontiloilla viljellään viljaa ja rehua suuressa mitassa. Elintarvikkeiden sekä kuparin jalostus ovat merkittävät vientituotteet. Vuonna 2009 julkistettiin uuden suuren kuparikaivoksen jalostussuunnitelma. Mongolia on maailman kolmanneksi suurin fluoriitin tuottaja. Maassa on varsin huomattavat öljy- ja maakaasuvarat, mutta niitä ei hyödynnetä pääoman ja perusrakenteen puutteen vuoksi. Maan tärkein kauppakumppani on Kiina, jonka kanssa se käy yli puolet ulkomaankaupastaan.
Mongoliassa on merkittävä harmaan talouden sektori. Sen tärkein kumppani on Kiina. Harmaaseen talouteen osallistuvat myös monet ulkomailla laillisesti tai laittomasti työskentelevät mongolialaiset. Huoli rahanpesusta on kasvanut.
Neuvostoliitto oli taloudellisesti Mongolian tärkeä tukija, ja sen romahdus aiheutti Mongoliassa syvän talouskriisin. Karjanhoito on ollut hätätilaelinkeino, johon ihmisen siirtyvät muun tulonlähteen puuttuessa. Talousvaikeuksien aikana maahan on syntynyt suuri joukko pientilallisia, joilla on alle 200-päinen karjalauma.
Merkittävimpiä luonnonvaroja ovat öljy, kivihiili, kupari, molybdeeni, volframi, fosfaatti, tina ja kulta.
Väestöjakauma

Suurin osa Mongolian väestöstä on mongoleja, jotka jakautuvat useisiin heimoihin. Näistä suurimman muodostavat halhat, joita on noin 82 %. Muita heimoja ovat dörbetit (3 %), bajadit (2 %) ja burjaatit (2 %), joitten lisäksi on vielä useita pienempiä heimoja. Väestöön kuuluvat mongolien lisäksi kazakit (4 %) ja muut turkkilaisheimot. Maassa pysyvästi oleskelevia ulkomaalaisia, lähinnä Kiinan ja Venäjän kansalaisia, on alle 1 % väestöstä.
Vuonna 2010 väestöstä 53 % oli buddhalaisia. Šamanistejä oli 3 %, kristittyjä 2 % ja muslimeita 3 %. Kaikkiaan 39 % ei tunnustanut mitään uskontoa.
Ethnologue-kirjan mukaan Mongoliassa käytetään 13 kieltä. Tiedot kunkin kielen puhujien määrästä ovat pääosin 1990-luvulta. Yli 25 tuhannen puhujan kieliä olivat tuolloin
Halha-mongolin kieli 2 330 000
Oiraatin kieli 206 000
Kazakin kieli 182 000
Burjaatin kieli 64 900
Mandariinikiina 35 000
Tuvan kieli 27 000
Väestöjakauma > Terveydenhuolto

Mongolian terveydenhuollon päätavoitteena on saada ihmiset elämään pidempään, ja vähennettyä lapsikuolleisuutta. Mongoliassa elinajanodote nousi vuosina 2000–2021 liki seitsemällä vuodella 63,2 vuodesta 70,1 vuoteen.
AIDS- ja HIV-tapauksia on löydetty Mongoliassa vasta myöhään. Ensimmäinen AIDS-tapaus raportoitiin vuonna 1999, ja vuoteen 2006 mennessä niitä oli kuusi. Vuosina 2005–2007 raportoitiin kymmenkunta HIV-tartuntaa vuodessa, sitä ennen tunnettiin vain joitakin yksittäisiä tapauksia.
Mongolian hedelmällisyysluku on vaihdellut viimeisinä vuosikymmeninä. Vielä vuonna 1970 Mongoliassa nainen synnytti keskimäärin 7,31 lasta. Useiden muiden entisten Neuvostoliiton valtioiden tapaan Mongolian hedelmällisyysluku tippui vuoden 1990 jälkeen ja oli alimmillaan alle kahden 2000-luvun alussa. Sen jälkeen hedelmällisyys lähti taas nousuun ja on viime vuosina vaihdellut kolmen molemmin puolin. Vuonna 2024 mongolinainen sai keskimäärin 2,63 lasta.
Noin 27 % mongolialaisista on alle 14-vuotiaita. Mongolian väestönkasvu on noin 1,4 prosenttia vuodessa. Mongolian kansankuva on muuttumassa. Noin 70 % väestöstä asuu kaupungeissa, kun vuonna 1956 kaupunkilaisten osuus oli noin 20 %.
Kulttuuri > Mongolian musiikki

Mongolialaisen kansanmusiikin tunnetuimpia soittimia on ns. hevosenpääviulu, jonka kaulan pää on hevosen pään muotoinen. Soittimessa on kaksi hevosen häntäjouhista tehtyä kieltä, ja sitä soitetaan pystyasennossa.
Yksi suosituimmista populaarimusiikkiyhtyeistä on The Hu. Se laulaa rockia mongoliksi, mutta on tehnyt joitakin levyjä myös englanniksi. Yhtye esittää myös herkkiä balladeja, ja sekoittaa musiikkiinsa myös tyypillisesti klassisessa musiikissa käytettyjä instrumentteja.
Kulttuuri > Ruoka

Mongolialaista perusravintoa ovat liha- ja maitotuotteet, joita saadaan noin 25 miljoonan yksilön karjasta. Ruoka on yleensä yksinkertaista eikä kovin tulisesti maustettua. Tyypillisiä ruokia ovat höyrytetyt lihatäytteiset raviolit, nuudeli-lammaskeitto ja paistetut lihapiirakat. Mongolialaiset juovat paljon teetä, useimmiten maidon ja joskus myös voin kanssa.
Kulttuuri > Urheilu

Mongolia on tullut urheilussa tunnetuksi erityisesti maan kulttuuriin liittyvästä hevosurheilusta, kamppailulajeista kuten vapaapainista ja judosta sekä ammunnasta. Mongoliassa erittäin suosittu tapahtuma on vuosittain järjestettävä naadam-festivaali, jossa kilpaillaan mongolialaisessa painissa, ratsastuksessa ja jousiammunnassa.
Mongolia on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1964 lähtien. Se on saanut yhteensä 24 mitalia, kaikki kesäkisoista. Olympialajien lisäksi maa on menestynyt sumopainissa, jossa ensimmäinen mongolialainen suurmestari oli Asashōryū Akinori.
Mongolia ei ole koskaan menestynyt jalkapallossa; maan maajoukkue ei ole selviytynyt arvoturnauksiin ja on ollut parhaimmillaan FIFA-rankingissa 170. sijalla. Seurajoukkueiden korkein sarjataso on Mongolian jalkapalloliiga, jota on pelattu nykyisessä muodossaan vuodesta 1996 lähtien.
Mongoliassa pelataan myös pienissä määrin jääkiekkoa, mutta maa ei ole menestynyt lajissa. Mongolian jääkiekkomaajoukkue osallistui 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuihin vuosina 2007-2012. Mongolia ei koskaan voittanut 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailuissa yhtäkään ottelua. Mongolia on osallistunut CCOA turnaukseen vuodesta 2009 lähtien. CCOA turnauksessa Mongolia on voittanut neljästi pronssia vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2016. Hopeaa vuonna 2017 ja kultaa vuosina 2018 ja 2019.  Mongoliassa on kaksi jäähallia, 19 ulkojäähallia ja 730 jääkiekkoilijaa.