stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomi 1990-luvulla
Hallinnollinen jako > Kunnat

1990-luvulla Suomessa oli jäljellä vain yksi virallinen kuntamuoto: kunta. Vuonna 1995 säädetyn kuntalain jälkeen mikä tahansa kunta sai käyttää itsestään kaupunki-nimitystä, mikäli piti sitä asianmukaisena. Kuntalaista säädettiin edeltäjäänsä vuoden 1976 kunnallislakia joustavampi. Siinä erotettiin poliittinen johtaminen ja hallinnon johtaminen toisistaan, säädettiin oikeussäännökset kunnallishallinnon yleisestä järjestämistavasta ja korostettiin kuntalaisten osallistumisoikeuden toteuttamista. Tosin aina vuoteen 1999 asti muun muassa rakennus- ja kaavoituslainsäädännössä oli säännöksiä, jotka koskivat vain kaupunkeja taikka vain muita kuntia ja vuoden 1976 jälkeen perustettuja kaupunkeja.
Vuosikymmenen aikana muuttuivat kaupungeiksi Kiteen, Nivalan ja Orimattilan kunnat vuoden 1992 alussa, Kaarinan, Kiuruveden, Närpiön, Pyhäjärven ja Someron kunnat vuoden 1993 alussa, Haapaveden ja Viitasaaren kunnat vuoden 1996 alussa sekä Paimion kunta vuoden 1997 alussa. Pyhäjärvi muutti nimensä Pyhäsalmeksi vuoden 1993 alussa, mutta palasi vuonna 1996 käyttämään vanhaa nimeään. Koski Hl muutti nimensä Hämeenkoskeksi vuoden 1995 alussa.
Kuntaliitokset eivät 1990-luvulla olleet kovin yleisiä. Vuosikymmenen aikana kuntien määrä väheni kahdeksalla; lakkautetuista kunnista peräti neljä käytti nimessään maalaiskunta- tai kunta-sanaa.
Demografia > Väestönmuutokset

1990-luvulla Suomen väkiluku kasvoi maltillisesti, hieman alle neljä prosenttia. Vuoden 1989 lopussa Suomen väkiluku oli 4 974 383, ja vuoden 1999 lopussa se oli 5 171 302. Vuonna 1991 rikkoutui viiden miljoonan asukkaan raja. Syntyvyys laski hieman: vuosikymmenen alussa syntyi noin 65 000 lasta vuodessa ja vuosikymmenen lopulla noin 57 000. Kokonaiskuolleisuus muuttui vain vähän: vuosina 1986–1990 se oli 9,8 ja vuonna 1999 9,6 kuolemaa tuhatta asukasta kohden. Toisen maailmansodan jälkeiset suuret ikäluokat olivat vuosikymmenen aikana 40–55-vuotiaita.
Elinajanodote kasvoi hieman. Vuosina 1986–1990 syntyneiden poikien elinajanodote oli 70,7 vuotta ja tyttöjen 78,8 vuotta. Vastaavat luvut vuonna 1999 syntyneille pojille oli 73,3 vuotta ja tytöille 81,0 vuotta. Imeväiskuolleisuus laski vuoden 1990 5,6 promillesta vuoden 1999 3,6 promilleen, ja oli eräs maailman alhaisimmista. Itsemurhien määrä oli Suomessa huipussaan 1990-luvun alussa talouslaman keskellä, jolloin oman kätensä kautta kuoli noin 1 500 suomalaista vuodessa. Tämän jälkeen itsemurhat ovat alati vähentyneet: vuosikymmenen lopulla Suomessa tapahtui noin 1 200 ja 2010-luvulla noin 800 itsemurhaa vuodessa.
Maahanmuuttajien osuus väestöstä kasvoi noin kaksinkertaiseksi vuosina 1990–1999. Erityisesti lisääntyivät venäläiset tai neuvostoliittolaiset sekä aasialaiset ja afrikkalaiset maahanmuuttajat. Ensimmäiset somalipakolaiset saapuivat Suomeen 1990, ja vuosikymmenen lopussa Suomessa oli yli 4 000 Somaliassa syntynyttä. Suomen kansalaisuuden saaneiden ulkomaalaisten määrä nousi huomattavasti vuosikymmenen lopulla.
Demografia > Väestön alueellinen jakautuminen

Väkilukuaan ovat 1990-luvulla kasvattaneet etenkin kasvukeskukset: Helsinki, Turku, Tampere ja Oulu lähiympäristöineen. Väkiluku on laskenut etenkin Itä-Suomessa.
Taulukossa on esitetty Suomen maakuntien väkiluku 1980-luvun ja 1990-luvun viimeisenä päivänä Tilastokeskuksen mukaan. Aluejako on 1990-luvun mukainen; Itä-Uudenmaan maakunta liitettiin Uudenmaan maakuntaan vuonna 2011.
|  | Väkiluku 1989 | Väkiluku 1999 | Väestönmuutos 1989–1999 | Väestöosuus 1989 | Väestöosuus 1999 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Uusimaa | 1 135 407 | 1 290 618 | 13,7 % | 22,8 % | 26,7 % |
| Pirkanmaa | 424 830 | 447 024 | 5,2 % | 8,5 % | 8,7 % |
| Varsinais-Suomi | 423 659 | 445 542 | 5,2 % | 8,5 % | 8,6 % |
| Pohjois-Pohjanmaa | 340 441 | 362 388 | 6,4 % | 6,8 % | 7,1 % |
| Keski-Suomi | 251 206 | 260 513 | 3,7 % | 5,0 % | 5,0 % |
| Pohjois-Savo | 256 381 | 253 792 | −1,0 % | 5,2 % | 4,9 % |
| Satakunta | 246 546 | 239 350 | −2,9 % | 5,0 % | 4,5 % |
| Päijät-Häme | 196 291 | 197 347 | 0,5 % | 3,9 % | 3,8 % |
| Etelä-Pohjanmaa | 201 157 | 196 795 | −2,2 % | 4,0 % | 3,8 % |
| Lappi | 199 973 | 194 352 | −2,8 % | 4,0 % | 3,8 % |
| Kymenlaakso | 194 223 | 188 633 | −2,9 % | 3,9 % | 3,6 % |
| Pohjanmaa | 172 118 | 173 533 | 0,8 % | 3,5 % | 3,4 % |
| Pohjois-Karjala | 176 566 | 172 551 | −2,3 % | 3,5 % | 3,3 % |
| Kanta-Häme | 161 181 | 165 190 | 2,5 % | 3,2 % | 3,2 % |
| Etelä-Savo | 176 151 | 168 770 | −4,2 % | 3,5 % | 3,2 % |
| Etelä-Karjala | 141 243 | 137 377 | −2,7 % | 2,8 % | 2,6 % |
| Kainuu | 96 973 | 91 081 | −6,1 % | 1,9 % | 1,8 % |
| Itä-Uusimaa | 84 457 | 89 094 | 5,5 % | 1,7 % | 1,7 % |
| Keski-Pohjanmaa | 71 349 | 71 646 | 0,4 % | 1,4 % | 1,3 % |
| Ahvenanmaa | 24 231 | 25 706 | 6,1 % | 0,5 % | 0,5 % |
| Suomi | 4 974 383 | 5 171 302 | 4,0 % | 100,0 % | 100,0 % |
Liikenne > Raideliikenne

Vielä 1990-luvun alkupuolella monet merkittävät rautatiet olivat vailla sähköistystä. Tampereen ja Jyväskylän välisen radan sähköistys valmistui 1994, ja Kirkkonummen ja Turun välisen rantaradan sähköistys valmistui vaiheittain vasta 1993–1995. Tampere-Pori-radan sähköistys valmistui vuonna 1998. Yhteensä sähköistetyn rataverkon pituus kasvoi noin 800 kilometriä. Siniset pikajunat olivat koko vuosikymmenen ajan yleisimpiä kaukojunia. Ensimmäiset Pendolinot otettiin käyttöön 1995 ja ensimmäiset kaksikerroksiset InterCity-vaunut 1998.
Martinlaakson radan jatko Vantaankoskelle valmistui vuonna 1991. Turun seudulla Naantalin radalla henkilöliikenne lopetettiin vuonna 1990 ja Uudenkaupungin radalla vuonna 1993.
Vuosikymmenen vakavin raideliikenneonnettomuus oli Jokelan junaturma Tuusulassa 21. huhtikuuta 1996. Onnettomuudessa kuoli neljä ja loukkaantui 47 ihmistä.
Liikenne > Meriliikenne

Helsingin ja Tukholman välisessä laivaliikenteessä 1990-luvun alun uutuus olivat suuret Silja Linen autolautat kävelykatuineen: Silja Serenade ja Silja Symphony. Suomen ja Viron välinen viisumivapaus astui voimaan vuonna 1997, minkä jälkeen matkustajavirrat Suomenlahden yli Viroon kasvoivat nopeasti ja Viro ohitti Ruotsin suomalaisten suosituimpana matkailumaana.
Risteilyalus M/S Sally Albatross ajoi karille Porkkalanselällä 4. maaliskuuta 1994 ja vajosi osittain, mutta onnettomuudesta selvittiin ilman henkilövahinkoja. Alus saatiin irrotetuksi karilta vasta kuusi viikkoa myöhemmin ja se myytiin korjauksen jälkeen ulkomaille. Matkustaja-autolautta M/S Estonia upposi Suomen aluevesillä keskiviikkona 28. syyskuuta 1994 sen ollessa matkalla reitillään Tallinnasta Tukholmaan.
Liikenne > Lentoliikenne

Lama sekä öljyn hintoja nostanut Persianlahden sota näkyivät 1990-luvun alkupuolella lentoliikenteen matkustajamäärien vähenemisessä. Vuonna 1990 Suomen lentoasemien matkustajamäärä oli noin 11,2 miljoonaa, vuonna 1993 puolestaan vain noin 8,6 miljoonaa. Tämän jälkeen matkustajamäärät kääntyivät uuden nousukauden myötä taas nousuun, ja vuonna 1999 Suomen lentoasemien matkustajamäärä oli jopa 13,1 miljoonaa. Vuonna 1999 Helsinki-Vantaan lentoaseman matkustajamääräksi tilastoitiin noin 9,6 miljoonaa.
Finnairin tytäryhtiö Karair sulautui emoyhtiöönsä vuonna 1996. Vuonna 1998 aloitti toimintansa Finncomm Airlines, joka lensi pääasiassa syöttöliikennettä Finnairille aina vuoteen 2011 asti.
Liikenne > Muuta

Vuonna 1994 kotimaanliikenteen henkilökuljetussuoritteesta henkilöautoliikenteen osuus oli 80,5 %, linja-autoliikenteen 13,0 %, junaliikenteen  5,0 %, lentoliikenteen 1,3 % ja laivaliikenteen 0,2 %. Tavarankuljetussuoritteesta kuorma- ja pakettiautoliikenteen osuus oli 65,5 %, junaliikenteen 25,3 %, laivaliikenteen 8,4 %, uiton 0,8 % ja lentoliikenteen vain 0,01 %.
Liikenneturvallisuus jatkoi kohenemistaan 1990-luvulla. Vuosikymmenen alussa tieliikennekuolemia oli vuodessa yli 600 ja vuosikymmenen lopulla alle 450. Raideliikenteessä tapahtui kuitenkin kaksi vakavaa onnettomuutta: Jokelan junaturma 21. huhtikuuta 1996 ja Jyväskylän junaturma 6. maaliskuuta 1998.
Arkkitehtuuri

1990-luvun arkkitehtuurissa jatkui aikaisemmilla vuosikymmenillä vallinnut postmoderni suuntaus, jonka tunnusomaisia piirteitä olivat perinteisten historiallisten tyylien kopiointi, koristelu ja leikkisyys. Merkittäviä 1990-luvulla valmistuneita rakennuksia ovat muiden muassa Tampere-talo (1990), Joensuun kaupunginkirjasto (1992), Suomen kansallisooppera (1993), Oulunsalo-talo (1993), Terassitalo (1994), Hartwall Areena (1997) ja Promenadikeskus (1999).
1990-luvulla valmistuneita kauppakeskuksia ovat ainakin Rewell Center (1990), IsoKarhu (1991), Zeppelin (1992), Lippulaiva (1993, purettu 2017), Myyrmanni (1994), Columbus (1996) ja Jumbo (1999). Itiksen mittava laajennusosa Bulevardi valmistui 1992, jolloin Itiksestä tuli Pohjoismaiden suurin kauppakeskus.
1990-luvulla monia teollisuusalueita alettiin muuttaa kerrostaloalueiksi etenkin Helsingissä, esimerkkejä tällaisista alueista ovat Ruoholahti, Pikku Huopalahti ja Meri-Rastila. 1990-luvun kerrostalo on tavallisesti suurikokoinen ja betonielementeistä kasattu. Julkisivu on yleensä kasattu tiili-, betoni- tai alemmissa kerroksissa kivilaatoista taikka väribetonista. Uutta aiempiin vuosikymmeniin nähden olivat lasitetut parvekkeet. Vuonna 1990 Suomessa rakennettiin yli 26 000 asuinrakennusta, enemmän kuin koskaan muulloin vuosina 1970–1999. Vuodet 1993–1999 olivat asuintalojen rakentamisen kannalta varsin hiljaista aikaa verrattuna 1970- ja 1980-lukuihin sekä 1990-luvun alkuun. Vähiten uusia asuintaloja kyseisenä aikana valmistui vuonna 1996, vain noin 7 500, tosin omakotitalojen rakentaminen kiihtyi laman jälkeen ja niiden kerrosluku ja asuinpinta-ala alkoivat kasvaa. Myös talopakettien suosio kasvoi. Julkisivut olivat yleensä lautoja tai tiiliä, mutta myös kivitalojen osuus alkoi kasvaa. Punatiilisten julkisivujen sijaan vaaleankellertävästä tiilestä muuratut julkisivut tulivat yhä trendikkäämmiksi. Laudoitetuissa taloissa suosittuja maalivärejä olivat niin keltainen, punainen, vihreä kuin sininen. Ikkunalistat ja räystäslaudat maalattiin lähes aina valkoisiksi. Harjakatto oli ylivoimaisesti suosituin kattotyyppi, ja punainen tiilikatto oli yleinen.
1990-luvulla rakennetuissa asuintaloissa oli yleensä jo paksut ja korkealaatuiset lämmöneristeet. Asbestin käyttö kiellettiin kokonaan vuonna 1994. Vesikiertoinen lattialämmitys alkoi yleistyä vuosikymmenen puolivälissä.
Vuosikymmenen loppupuolella siirryttiin nykyarkkitehtuuriin, minkä seurauksena persoonallinen, mielikuvituksellinen ja näyttävä lasi- ja metallipintainen rakentaminen tuli yleiseksi: tällaisia rakennuksia ovat muun muassa Tieto Keilalahti Campus (ent. Nokian pääkonttori, 1997), Kiasma (1998) ja Sanomatalo (1999). Aivan vuosikymmenen loppumetreillä ryhdyttiin rakentamaan aiempaa korkeampia tornitaloja: yli 70 metriä korkea Meritorni Espoon Espoonlahdessa oli aikanaan Suomen korkein asuinrakennus.
Puhelimet

1990-luvulla matkapuhelinteknologiassa siirryttiin ”toiseen sukupolveen” (2G), kun digitaalinen GSM-järjestelmä alkoi vähitellen syrjäyttää analogista NMT-tekniikkaa. Vuonna 1991 Nokia esitteli ensimmäisenä maailmassa tuotantovalmiin digitaalisen GSM-puhelimen. Maailman ensimmäinen GSM-puhelu soitettiin Nokian Radiolinjalle toimittamassa verkossa.
Nokian ensimmäinen sarjavalmisteinen GSM-puhelin oli Nokia 1011 (1992), joka oli vielä huomattavasti kookas. Sitä seurasivat Nokia 2010 ja 2110, joista etenkin jälkimmäinen oli menestys. Jälkimmäinen oli myös ensimmäinen puhelin, jossa oli Nokia tune -soittoääni. Vuonna 1996 markkinoille tuli Nokia 9000 Communicator, joka oli ensimmäinen Euroopassa laajasti myyty älypuhelin. Vuonna 1999 markkinoille tullut Nokia 3210 on kaikkien aikojen toiseksi myydyin matkapuhelin. Tekstiviestit tekivät läpimurtonsa 1990-luvulla.
Lankapuhelimet olivat vielä yleisiä, ja yleisöpuhelin oli vielä yleinen näky kadunkulmassa. Kiinteitä puhelinliittymiä oli Suomessa koko 1990-luvun ajan vajaat kolme miljoonaa. Niiden määrä jopa kasvoi marginaalisesti vuosikymmenen aikana ja kääntyi laskuun vasta 2000-luvulla. Matkapuhelinliittymien määrä nousi vuoden 1990 noin 300 000:sta vuoden 1999 yli kolmeen miljoonaan. Niiden määrä ohitti kiinteiden puhelinliittymien määrän vuonna 1998. 1990-luvulla matkapuhelimet olivat sangen yksinkertaisia, mutta silti hyvin kalliita: esimerkiksi Nokia 2110:n hinta oli jopa 5 250 markkaa.
Sekä lanka- että matkapuhelimiin liittynyt ilmiö 1990-luvulla olivat maksulliset puhelinpalvelut, joista suosituimmiksi ja eniten keskustelua herättäneiksi muodostuivat treffi- ja seksilinjat. Treffipalvelunumeroissa eli ”senssipuhelimessa” saattoi keskustella isommassa ryhmässä tai kaksin tuntemattomien kesken. Puhelinseksiä tarjoavat linjat perustuivat puheluille, joissa palvelun tarjoaja pyrki kiihottamaan soittajaa ääntelyn ja keskustelun avulla ja samalla pitkittämään aikahinnoiteltua puhelua parhaan tuoton saamiseksi. Palveluja markkinoitiin näkyvästi sanomalehtien pikkuilmoituksilla.
Valtion omistama Posti- ja telelaitos eriytettiin omiksi yhtiöiksi, joka johti lopulta Postin ja Soneran (nykyinen Telia) syntymisiin.
Tietokoneet ja internet

Internet teki läpimurtonsa 1990-luvulla. Tietokoneet oli normaalisti liitetty lankapuhelinverkkoon (BBS); laajakaistayhteydet tekivät läpimurtonsa vasta vuosituhannen vaihteessa. Vuonna 1991 suomalaisopiskelija Linus Torvalds alkoi kehittää Linux-käyttöjärjestelmää. Vuosikymmenen puolivälissä Internet ylitti median uutiskynnyksen. Tästä alkoi Internetin nopea kehittyminen. Internetin laajempi leviäminen alkoi 1993, kun EUnet Finland alkoi tarjota nettiyhteyksiä yrityksille ja kotitalouksille. Samana vuonna yhteyksiä alkoivat tarjota myös Tele (nykyinen Telia) ja HPY (nykyinen Elisa). Vuosikymmenen puolivälissä alettiin puhua esimerkiksi ”tiedon valtatiestä”, ”netti-surffailusta” ja ”interaktiivisuudesta”. Vuosikymmenen lopulla tapahtui niin sanottu IT-kupla, kun Internet mobiiliteknologian ohella synnytti sijoittajissa epärealistisia tuotto-odotuksia.
Vuonna 1995 muun muassa Yle, MTV3 ja Iltalehti avasivat nettisivunsa. Seuraavana vuonna Veikkaus avasi pelisivunsa nettiin. TeleSampo ja Infotel -tietoverkkopalvelut olivat suosionsa huipulla vuosikymmenen lopulla. Suomi24:n edeltäjät Sirkus.com ja Evreka.fi perustettiin 1998 ja Muropaketti 1999.
Vuosikymmenen puolivälissä noin joka viidennessä kotitaloudessa oli tietokone. Kotitalouksien tietoliikenteeseen käyttämät kulutusmenot kasvoivat noin 48 prosentilla vuosina 1990–1995 ja jopa 157 prosentilla vuosina 1995–2001. Tietokoneen ja nettiyhteyden omaavien osuus kaikista kotitalouksista nousi puoleen vasta vuosituhannen vaihtumisen jälkeen. Keväällä 2001 tietokone oli noin 51 prosentilla kotitalouksista ja Internet-yhteys 34 prosentilla.
Lehdistö

Sanomalehti Uuden Suomen ilmestyminen loppui 29. marraskuuta 1991. Viimeisten kahden kuukauden ajan lehteä oli julkaistu viikkolehtenä. Tamperelainen SDP:n äänenkannattaja Kansan Lehti puolestaan ilmestyi viimeisen kerran 4. joulukuuta 1991.
Helsingin Sanomien poliittisena pilapiirtäjänä yli 40 vuotta toiminut Kari Suomalainen erosi lehden palveluksesta kesällä 1991, kun HS oli edellisenä keväänä kieltäytynyt julkaisemasta erästä hänen somaliaiheista piirrostaan. Eron taustalla olivat myös Suomalaisen ja Sanoma Oy:n johdon vastakkaiset näkemykset Euroopan yhdentymisestä.
Suomen kieli

1990-luvun uudissanoja tai vuosikymmenen aikana runsaasti tiedostusvälineissä käytettyjä sanoja. Lähteenä 1990-lukuun sijoittuneiden Mitä missä milloin -kirjojen luettelot vuoden sanoista:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  akvaariokoulu (kokeilukoulu, jossa painotetaan mm. valinnaisuutta ja tulosohjausta)  alumni  ammattikorkeakoulu  arvonlisävero  asuntoloukku  biodiesel  biodiversiteetti  biomuovi  direktiivi  e-kirje  ekotalo  ekoterrorismi  ekotuote  elintasopakolainen (elintasoaan kohentaakseen kotimaastaan muuttanut henkilö)  ensihoitaja  ensivaste  etninen puhdistus  etämyynti  hapero (henkisesti kuluneista keski-ikäisistä)  harmaa talous  hiihtoputki  hoitotestamentti  hostelli  huoltosuhde  hymiö  hörhö  ihmiskilpi  ikärasismi  informaatioähky  interaktiivinen  intranet  irkkaus  isyyspakkaus (äitiyspakkausta vastaava isien pakkaus)  joogalento  joukkokanne  joutsenmerkki  jälkiehkäisy  kannustinloukku  kansalaispalkka  kansallismaisema  karpaasi  katumuspilleri  kettutyttö  kiintymysliitto, pariliitto (ehdotus kahden naisen tai kahden miehen liiton nimitykseksi)  koirasusi  kolmas sektori  komissio  kotisairaala  kotisivu  |  kotouttaminen  kriisinhallinta  kultainen kädenpuristus (sopimuspalkkaiselle johtajalle maksettava runsas eroraha)  kulttuuripääkaupunki  kulttuuriterrorismi (kulttuurilaitoksiin, muistomerkkeihin tms. kohdistuva terrorismi)  kännykkä  käräjäoikeus (ent. raastuvanoikeus)  käyttöliittymä  lasikatto (työelämässä naisten etenemistä ylimpään yritysjohtoon ehkäisevä ”näkymätön este”)  limuviina  logo  lume  lähdevero  läheisriippuvuus  lähestymiskielto  lähihoitaja  maailmanperintö  maailmanpoliisi (Yhdysvallat maailmanrauhan valvojana)  makasiiniohjelma  makrovirus  markkinavoimat (markkinatalouden lainalaisuudet ja vaikuttajat)  matkakortti  meppi  miuku/miukumauku (sähköpostin @-merkin nimitys)  monikkoperhe (perhe, jossa on kaksoset, kolmoset jne.)  mopoauto  MP3  multimedia  musta (neutraali nimitys, joka korvasi halventavaksi muuttuneen N-sanan)  netiketti  nollatoleranssi  nuorisovaltuusto  nörtti  osaamiskeskus (huipputieteen ja -tekniikan aluekeskus)  ovensuukysely  pakkoruotsi  palomuuri  palvelin, serveri  paniikkihäiriö  paparazzi  paralympialaiset  pedofiili  pikaraitiotie  PIN-koodi  pudokas (koulunsa kesken jättänyt nuori)  |  pullamössönuoriso (kaiken valmiina saanut passiivinen nuoriso)  puolustustila  pätkätyö  raippavero  romani  romppu  roskalaina  roskapankki  ryhmäkanne  sakkovilppi  sauvakävely  siltarumpupolitiikka  soittoääni  seksilinja  sosiaaliporno  sumea logiikka  sähköposti  säästölaki (valtion lakisääteisiä menoja vähentävä laki)  TE-keskus  tekstiviesti/tekstari  ternimaito  tiekirkko  tradenomi  tulosvaroitus  tunneäly  turvatyyny  työuupumus  täysmaito  ulkoistaminen  uusavuttomuus  vahvero (henkisesti vahvoista keski-ikäisistä)  vanhempainvapaa  varusnainen  vegaani  velkasaneeraus  verkkokauppa  verkkolehti  verkkotunnus  verkostomarkkinointi  veroparatiisi  vesijetti  viharikos  viherpesu  V-tyyli  yhdyskuntapalvelu  yhteisövero  yksönen (ainoana syntyvä lapsi)  yrityshautomo  älykortti  älypuhelin  |
Kulttuuri > Kirjallisuus

1990-luvulla kaunokirjallinen proosa oli runsasta, ja nimekkeitä tuli jatkuvasti lisää. Lukijakunnat kuitenkin erikoistuivat enenevissä määrin tiettyyn kirjallisuudenalaan, esimerkiksi fantasiaan tai dekkareihin.
Näkyviä ilmiöitä 1990-luvun suomalaisessa kirjallisuudessa olivat esimerkiksi minä-kerronta ja proosan yleisillä käytänteillä leikittely. Muistelmasta tuli moninainen kirjallisuuden laji. Minä-kerronta näkyi muun muassa Irja Ranen romaanissa Talvipuutarha (1998) ja Harri Tapperin muistelmaromaanissa Missä kurkien aura on (1998). Monet kirjailijat leikittelivät proosan yleisillä käytänteillä, muun muassa Kari Hotakainen romaaneissaan Buster Keaton (1991) ja Klassikko (1997).
Novellitaiturit Rosa Liksom ja Juha Seppälä ironisoivat todellisuutta ja parodioivat vanhempaa kirjallisuutta. Monille kirjailijoille historia oli yhä tärkeä aihe (muun muassa Leena Lander, Olli Jalonen, Erno Paasilinna ja Antti Tuuri), mutta 1990-luvun kirjallisuudessa painotettiin jo enemmän tulevaisuutta ja menneisyyden vaikutusta ihmisten mietteisiin. Ihmisen tulevaisuutta käsiteltiin muun muassa Leena Krohnin novellikokoelmassa Matemaattisia olioita tai jaettuja unia (1992) ja Kari Hotakaisen romaanissa Bronks (1993).
1990-luvulla aloittaneet runoilijat hylkäsivät modernistisen perinteen, ja runouden maailmankuva muuttui moniarvoiseksi. Yhden ehyen selitysmallin tilalle tuli rinnakkaisia selityksiä, ja yksilöllisyys nousi yhteisöllisyyden edelle. Runokuvia ei tulkittu enää kokemustiedon pohjalta, koska runo saattoi koostua monenlaisista elementeistä, vaikkapa intertekstuaalisista suhteista. Vuosikymmenen merkittävimpiä runoilijoita olivat esimerkiksi Jyrki Kiiskinen, Tomi Kontio ja Helena Sinervo.
Suomenruotsalaisessa kirjallisuudessa vallitsi melkoinen romaanibuumi, ja merkittäviä suomenruotsalaisia kirjailijoita olivat esimerkiksi Helsinkiin sijoittuvia romaaneja kirjoittanut Kjell Westö, naispainotteisia romaaneja kirjoittanut Monika Fagerholm ja kertomakirjailija Bo Carpelan.
Kulttuuri > Kirjallisuus > Finlandia-palkinnot

Finlandia-palkinnon on 1990-luvulla voittaneet seuraavat suomalaiset teokset:
Isäksi ja tyttäreksi (Olli Jalonen, 1990)
Elävien kirjoissa (Arto Melleri, 1991)
Matemaattisia olioita tai jaettuja unia (Leena Krohn, 1992)
Urwind, suom. Alkutuuli (Bo Carpelan, 1993)
Tuomari Müller, hieno mies (Eeva Joenpelto, 1994)
Mestari (Hannu Mäkelä, 1995)
Naurava neitsyt (Irja Rane, 1996)
Lakeuden kutsu (Antti Tuuri, 1997)
Ystävän muotokuva (Pentti Holappa, 1998)
Maan ääreen (Kristina Carlson, 1999)
Kulttuuri > Teatteri

Yhdeksänkymmentäluvun alun lama näkyi myös teatterialalla. Lama-aikana pääsylipputulojen merkitys kasvoi entisestään, joten teatterit joutuivat osin palaamaan vanhaan aikaan ja esittämään reilusti komediaa, farssia ja musikaalia. Freelance-näyttelijöiden tilanne heikkeni lama-aikana.
Improvisaatioteatteri löysi paikkansa Suomessa jo vuosikymmenen alussa. Stella Polaris -teatteri perustettiin vuonna 1990. Improvisaatioteatterin ensimmäisiä kotimaisia edustajia on myös Ryhmäteatterin esittämä, Neil Hardwickin vetämänä televisiossakin esitetty Nyhjää tyhjästä (1991).
Pahimpien lamavuosien jälkeen kotimainen draama nousi eri puolilla Suomea. Sen keskeisimpiä nimiä olivat muun muassa Reko Lundán ja Sirkku Peltola. 1990-luvun teatterin keskeisiä nimiä on tietysti myös Esa Kirkkopelto, joka toimi Ylioppilasteatterin ohjaajana. Vuosikymmenen aikana debytoi useita ulkomaillakin menestyneitä ohjaajia, kuten Kristian Smeds, Mikko Roiha ja Mika Myllyaho. Naisten tekemä teatteri vahvistui ja monipuolistui huomattavasti. Ohjaajista naisten eturivissä olivat Sirkku Peltolan ohella etenkin Eija-Elina Bergholm, Laura Jäntti ja Maarit Ruikka.
Stand up- eli lavakomiikka rantautui Suomeen 1990-luvulla. Sen alkusysäyksenä pidetään usein Stan Saanilan ensimmäistä, ruotsinkielistä stand up -esitystä Vanhalla ylioppilastalolla Helsingissä marraskuussa 1991. Ensimmäiset suomenkieliset stand up -klubit avattiin vuosikymmenen puolivälissä. Pysyvämpi ilmiö stand up -komiikasta tuli vasta 2000-luvulla, jolloin se levisi televisioonkin.
Kulttuuri > Radio

Yleisradio uudisti kanavatoimintansa vuonna 1990. Kesäkuun alussa perinteisten yleis- ja rinnakkaisohjelmien tilalla aloittivat kanavat Ylen Ykkönen, Radio Suomi sekä nuorille suunnattu Radiomafia. Uuden radiojohtajan Olli Alhon sommittelemassa uudistuksessa Ylen Ykköselle keskitettiin klassinen musiikki, puheohjelmat ja kuunnelmat, kun taas Radio Suomi varattiin alueellisille ohjelmille, valtakunnallisille uutis- ja ajankohtaisohjelmille sekä kevyelle musiikille. Radiomafia, jolla pyrittiin saamaan nuoria ja nuorekkaita aikuisia kaupallisilta kanavilta takaisin Yleisradion kuuntelijoiksi, oli profiililtaan lähetysvirtaa, ei varsinaisia erillisiä ohjelmia.
MTV sai monopolin valtakunnalliselle mainosradiolle, joka aloitti lähetyksensä vuonna 1997 nimellä Radio Nova. Samalla sallittiin myös liuta osavaltakunnallisia mainosradioita (mm. Kiss FM ja NRJ), kun aiemmin radioiden ketjuuntumista oli torjuttu. Vuosikymmenen lopulla suomalainen radio alkoi digitalisoitua: ensimmäinen kotimainen digitaalinen radiokanava Radio Peili aloitti toimintansa vuonna 1998, ja seuraavana vuonna aloittivat digitaaliset radiokanavat Ylen Klassinen ja Radio Aino. Aikansa suosittuja radioääniä ollut pääkuuluttaja Pentti Fagerholm jäi eläkkeelle tammikuun lopulla 1998.