stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Filippiinienpitta
Elintavat

Filippiinienpitta on vähän tutkittu laji. Sen näkee yleensä maassa tai sen läheisyydessä. Se hyppelee maassa, mutta voi lentää usean metrin korkeuteen istumaan puun oksalle. Filippiinienpitan ravintoa ovat hyönteiset ja madot, joita se etsii maasta puunrunkojen ja kivien alta sekä kuolleiden lehtien seasta. Filippiinienpitan laulu koostuu lyhyistä, koväänisistä, 4–6 kertaa peräkkäin toistettavista whep-whep-whep-whep-haukahduksista, joita se toistaa muutaman sekunnin välein. Tätä ääntä kuulee usein sateiden jälkeen korkeilta oksilta.
Filippiinienpitan lisääntymisestä tiedetään vain vähän. Sen on kuultu laulavan huhti-kesäkuussa, jolloin on sadekausi ja useimpien muiden Filippiinien varpuslintujen pesintäkausi. Poikasia on löydetty kesäkuussa ja heinäkuussa.
Uhat ja suojelu

Filippiinienpitta luokitellaan vaarantuneeksi lajiksi. Sen kokonaiskanta on pieni, pahoin sirpaloitunut ja todennäköisesti nopeasti taantuva. Suurin uhka lajille on metsien väheneminen. Filippiinienpitan asuinsaaret olivat aikoinaan kokonaan metsien peitossa, mutta nyt niistä on jäljellä vain vähän. Mindanaon metsäalasta oli vuonna 1988 jäljellä vain 29 prosenttia, josta valtaosa yli 1000 metrin korkeudessa. Metsäala on siitäkin vähentynyt. Boholin metsistä uskotaan olevan jäljellä vain 4 prosenttia. Samarilla ja Leytellä oli vuonna 1989 jäljellä vain 433 neliökilometriä vanhaa dipterokarpusmetsää. Jäljellä olevia metsiä uhkaavat rottingin ja polttopuun keruu, kaskiviljely, metsästys, kaivostoiminta ja metsätalous. Lajia tavataan Rajah Sikatunan suojelualueella, jossa ympäristön painetta on pyritty minimoimaan ja puiston rajoilla on tehty metsänistutuksia.
P. s. steerii
Filosofinen huumori

Filosofinen huumori on huumorin muoto, jossa vitsi liittyy esimerkiksi johonkin filosofiseen näkemykseen tai stereotypioihin filosofeista. Yleensä vitsin tajuaminen edellyttää jonkinlaista filosofista osaamista.
Filosofian ja huumorin suhde

Filosofisia argumentteja ja vitsejä yhdistää se, että ne kummatkin pyrkivät usein hämmentämään käsitystä siitä, miten asiat ovat, kääntämään asioita päälaelleen tai tuomaan esille piilossa olevia, usein epämiellyttäviä, totuuksia. Toinen filosofisia ongelmia ja vitsejä yhdistävä tekijä on se, että kummatkin flirttailevat tai törmäävät usein yhteen, omalla tavallaan, järjettömyyksien tai suoranaisen hölynpölyn kanssa.
Jean Paulin mukaan huumori voidaan nähdä keskeisenä esteettisenä tekijänä, subliimin vastakohtana: se nöyryyttää suuruuden ja nostaa vähäisen, ja tekee ne tyhjiksi toisaalta tekemällä niistä saman arvoisia, toisaalta tasa-arvoisuuden kautta, toisaalta asettamalla ne äärettömyyden eteen. Ludvig Wittgenstein on sanonut, että kokonainen filosofinen teos voitaisiin koostaa pelkistä vitseistä.
Esimerkkejä

Huumori oli läsnä jo filosofian alkuvaiheissa. Platonin dialogeissa ja niissä ilmenevässä sokraattisessa ironiassa on paljon humoristista. Filosofit pyrkivät jo antiikin aikana myös satirisoimaan toistensa näkemyksiä. Eräs varhainen esimerkki on Timonin Pilkkarunot (Silloi).
Filosofinen huumori voi pilailla esimerkiksi eri filosofien ajattelu- tai argumentointitapojen kustannuksella. Eräs esimerkki ovat todistukset, että p (missä p on jokin propositio eli väittämä):
»Churchland: Tietyt vastustajani väittävät ajattelevansa, että ei-p; mutta minun väitteeni on juuri se, että he eivät ajattele. Täten, p.»
»Plantinga: On malliteoria, että p -> p. On varmasti mahdollista, että p:n täytyy olla tosi. Täten, p. Mutta on malliteoria, että p -> p. Täten, p.»
Ensimmäisessä "todistuksessa" vitsi on siinä, että Paul Churchland kannattaa eliminatiivista materialismia, jonka mukaan sellaiset arkipsykologiset käsitteet kuten "ajattelu" eivät vastaa todellisuutta. Toisessa pilaillaan Alvin Plantingan mahdollisten maailmojen sovellusten kustannuksella.
Filosofiaa on myös mahdollista opettaa huumorin avulla. Tätä lähestymistapaa on käytetty Thomas Cathcartin ja Daniel Kleinin bestsellerissä Plato and a platypus walk into a bar (2007). Seuraava on vapaasti suomennettu esimerkki teoksesta:
»Mies tulee kotiin työmatkalta, ja löytää vaimonsa sängystä hermostuneen näköisenä. Kun mies avaa vaatekaapin laittaakseen takkinsa sinne, hän löytää parhaan ystävänsä alastomana kaapista. Hän kysyy: "Lauri, mitä teet täällä?" Lauri kohauttaa olkapäitään ja sanoo: "Jokaisen täytyy olla jossakin". Tässä vitsissä Lauri antaa hegeliläisen vastauksen eksistentialistiseen kysymykseen. Kysymys koskee tässä-ja-nyt-olemisen eksistentiaalista tilannetta, mutta vastaus on suuremmasta, universaalista näkökulmasta [...]»
Tietyt filosofiset kannat voivat olla enemmän parodisia kuin tarkoitettu vakavasti otettaviksi. Esimerkiksi ’patafysiikka on surrealistinen näennäisfilosofia, joka parodioi metafysiikkaa tutkimalla sen tuolla puolen olevia asioita. Myös joissakin uskontojen parodioissa on filosofista huumoria: muun muassa ajatus näkymättömästä vaaleanpunaisesta yksisarvisesta parodioi uskonnonfilosofisia ontologisia jumalatodistuksia.
Daniel Dennett toimittaa The Philosophical Lexicon -nimistä sanakirjaa. Se sisältää humoristisia filosofisia uudissanoja, jotka on johdettu nykyaikaisten filosofien nimistä.
Filosofia on esiintynyt keskeisenä tekijänä myös populaarimmassa huumorissa. Eräs tunnettu esimerkki on Monty Pythonin sketsi nimeltä "Filosofien jalkapallo-ottelu" ("The Philosophers' Football Match").
Aiheesta muualla

Chalmers, David (toim.): Philosophical humor - kokoelma filosofista huumoria (englanniksi)
Patton, Michael (toim.) Philosophical Humor - An Oxymoron? (englanniksi)
Kamin-Kašyrskyin piiri

| Kamin-Kašyrskyin piiri Камінь-Каширський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Volynian alueen kartalla
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 51.6253°N, 24.9635°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Volynian alue
Perustettu:  1940, laajennettu 17.7.2020
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kamin-Kašyrskyi (12 519 as., 2021)
Pinta-ala  ():  4 679,7 km²
Väkiluku (2021 (arvio)):  131 123
Kamin-Kašyrskyin piiri (ukr. Камінь-Каширський район, Kamin-Kašyrskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan luoteisosassa Volynian alueella, Valko-Venäjän Brestin alueen etelänapurina. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1940 ja sitä laajennettiin merkittävästi heinäkuussa 2020. Kamin-Kašyrskyin piiri rajoittuu idässä Rivnen alueen Varašin piiriin, etelässä Lutskin piiriin ja lännessä Kovelin piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Kamin-Kašyrskyi (12 519 as., 2021).
Kamin-Kašyrskyin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Volynian alueen piirien lukumäärän neljään. Aiempaa laajemman Kamin-Kašyrskyin piirin pinta-alaksi tuli 4 679,7 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Kamin-Kašyrskyin piirin väkiluvuksi 131 123 (1.1.2021). Piiri on väestöltään maaseutuvaltainen. Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 22,1 prosenttia piirin asukkaista (28 937 as.), eli Kamin-Kašyrskyin kaupungin ja kahden kaupunkityyppisen taajaman väestö.
Kamin-Kašyrskyin piiri oli alueeltaan huomattavasti pienempi ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta.
Kirkko Kamin-Kašyrskyissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kamin-Kašyrskyin piiri Wikimedia Commonsissa
Filebos (dialogi)

Filebos (m.kreik. Φίληβος; lat. Philebus) on Platonin kirjoittama dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on Nautinnosta (Περὶ ἡδονῆς, Peri hēdonēs). Dialogissa Sokrates, Protarkhos ja Filebos keskustelevat siitä, onko hyvä sama asia kuin nautinto tai viisaus.
Historia

Platonin teosten joukossa Filebos kuuluu tämän myöhäisvaiheen dialogeihin. Näin se on kirjoitettu siihen aikaan, jolloin Platon oli palannut Sisiliasta lopullisesti Ateenaan toimiakseen perustamansa Akatemian johdossa kuolemaansa saakka. Tarkemmin dialogi on ajoitettu noin vuoteen 360 eaa.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu III tetralogiaan yhdessä dialogien Parmenides, Pidot ja Faidros kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin eettisten teosten joukkoon.
Sisältö

Dialogi käsittelee pääasiassa sitä, onko nautinto vai viisaus sama kuin hyvä. Sokrates väittää, että kumpikaan ei ole yksin hyvä. Sen sijaan hyvä koostuu sekä nautinnosta että viisaudesta, mutta hyvän elämän erinomaisuus on nimenomaan viisauden, älyn ja muistin, sekä niihin liittyvien oikeiden mielipiteiden ja oikean päättelyn, ansiota, ja ne ovat nautintoja tavoiteltavampia.
Dialogin katsotaan sisältävän vähemmän huumoria kun aiemmat dialogit, ja se painottaa filosofiaa ja filosofisia  spekulaatioita yli draaman ja runouden.
Kirjallisuutta > Suomennos

Platon: Filebos. Teoksessa Teokset V.  (Toinen painos)  Suomentanut Marianna Tyni. Helsinki:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-15896-1
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Plato: Philebus. Teoksessa Burnet, J. (toim.): Opera, Volume II: Parmenides, Philebus, Symposium, Phaedrus, Alcibiades I and II, Hipparchus, Amatores. Oxford Classical Texts.  Oxford:  Oxford University Press.  ISBN 9780198145417  Kreikankielinen alkuteksti.
Plato: Philebus. Teoksessa Plato’s Works.  (Volume VIII: Statesman. Philebus. Ion. Loeb Classical Library)  Cambridge, Massachusetts:  Harvard University Press.  ISBN 0-674-99182-6  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla > Teos

Plato: Philebus. Perseus. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Plato: Philebus. The Internet Classics Archive. (englanniksi)
Plato: Philebus. Project Gutenberg. (englanniksi)
Platonin teokset
| --- | --- |
Varhaisvaihe:  Sokrateen puolustuspuhe · Kharmides · Kriton · Euthyfron · Alkibiades I · Laajempi Hippias · Lyhyempi Hippias · Ion · Lakhes · Lysis
Keskivaihe:  Kratylos · Euthydemos · Gorgias · Meneksenos · Menon · Faidon · Protagoras · Pidot · Faidros · Valtio · Parmenides · Theaitetos
Myöhäisvaihe:  Kleitofon · Timaios · Kritias · Sofisti · Valtiomies · Filebos · Lait
Mahdollisesti epäperäiset ja epäperäiset:  Aksiokhos · Alkibiades II · Demodokos · Hipparkhos · Epigrammit · Epinomis · Eryksias · Hyveestä · Kilpailijat · Kirjeet · Minos · Määritelmiä · Oikeamielisyydestä · Sisyfos · Theages
Kamjanka

| Kamjanka (Кам'янка) |
| --- | --- |
 vaakuna
 Kamjanka
 Koordinaatit: 49.0391°N, 32.1011°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Tšerkasyn alue
Piiri:  Tšerkasyn piiri
Historiallinen maininta:  1649
Kaupungiksi:  1756
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  15 km²
Väkiluku (2022):  10 945
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kamjanka (ukr. Кам'янка) on kaupunki Tšerkasyn alueen Tšerkasyn piirissä Ukrainan keskivaiheilla, Dneprin vesistöön kuuluvan Tjasmynjoen (Тясмин) varrella, 62 kilometriä aluekeskus Tšerkasystä etelään. Kaupungissa on rautatie- ja linja-autoasemat.
Tammikuun keskilämpötila on -5,7 ja heinäkuun +20,3 celsiusastetta. Keskimääräinen vuosisademäärä 488 millimetriä.
Ensimmäinen kirjallinen maininta paikkakunnasta on vuodelta 1649. Kaupungin aseman Kamjanka sai vuonna 1756. Puolan toisessa jaossa (1793) kaupunki siirtyi osaksi Venäjän keisarikuntaa. Vuosina 1820–1825 kaupunki oli eräs muutosta ajaneiden dekabristien keskuksista. Venäjän keisarikunnan aikana kaupungissa asuivat tai vierailivat toistuvasti muun muassa Aleksandr Puškin (1820–1822), ja Pjotr Tšaikovski, joka vieraili kaupungissa miltei vuosittain (vuodesta 1865 vuoteen 1893) siskonsa Oleksandran luona, joka oli L. Davydovin vaimo. Tšaikovski työskenteli useiden keskeisten sävellystöittensä parissa asuessaan Kamjankassa ja Verbivkassa (12 km Kamjankasta). Näiden teoisten joukkoon kuuluivat muun muassa Sinfonia nro 2 c-molli (Vähävenäläinen, Op. 17, 1872), baletti Joutsenlampi (Op. 20, 1876), Vuodenajat pianolle (Op. 37a, 1876), ooppera Jevgeni Onegin (Op. 24, 1878), ooppera Orleansin neitsyt (1878–1879), Pianokonsertto nro 2 G-duuri (Op. 44, 1880), baletti Prinsessa Ruusunen (Op. 66, 1889), ooppera Patarouva (Op. 68, 1890), ooppera Mazepa (1881–1883). Täällä hän myös keräsi ja opiskeli ukrainalaisia lauluja ja teemoja, joita hän käytti useissa sävellyksissään. Kaupungissa on museo, joka on omistettu näiden kahden venäläisen sekä dekabristien muistolle. Vuonna 1876 rautatie valmistui kaupunkiin. Asukasluku kohosi 1800-luvun jälkipuolella: asukkaita oli 4 319 (vuonna 1862) ja 8 808 (vuonna 1897). Ukrainassa paikkakunta sai kaupungin aseman vuonna 1956.
Kaupunki liitettiin kesän 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa osaksi Tšerkasyn piiriä. Tätä ennen Kamjanka oli Kamjankan piirin keskus. Ukrainan tilastokeskus arvioi kaupungin väkiluvuksi 10 945 asukasta (2022). Aiemmin, vuonna 1959 väliluku oli noin 11 600, vuonna 1979 noin 16 000 ja vuonna 1990 noin 17 000. Vuoden 2001 väestönlaskennassa asukkaita oli 15 109; etnisesti asukkaat olivat enimmäkseen ukrainalaisia.
Kaupungissa tuotetaan teollisesti muun muassa vodkaa, sokeria, elintarvikkeita ja siellä rakennetaan koneita.
Kamjankan rautatieasema.
Davydovin kartanon "Vihreä talo".
Davydovin kartanon vesimylly.
Pokrovan kirkko.
Tjasmynin kanjonia Kamjankan lähistöllä.
Dekabristien muistomerkki.
Pjotr Tšaikovskin patsas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kamjanka Wikimedia Commonsissa
Кам’янська територіальна громада (Черкаська область - Черкаський район) (ukrainaksi) (gov.ua)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: uk:Кам'янка (Черкаська область)
Käännös suomeksi
Kanakhos vanhempi

| Kanakhos> Κάναχος.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 500-luku eaa.? Sikyon
Kuollut: 500-luku eaa.?
Taiteilija
Aktiivisena:  n. 540–508 eaa.
Ala:  kuvanveistäjä
Taidesuuntaus:  arkaainen kuvanveisto
Kanakhos (m.kreik. Κάναχος, lat. Canachus; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti arkaaisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Sikyonista ja toimi noin vuosina 540–508 eaa.
Kanakhoksen kuuluisin työ oli Apollon Filesiosta esittänyt pronssipatsas Didyman Apollonin temppelissä. Persialaiset ryöstivät patsaan vuonna 494 eaa. ja veivät sen Ekbatanaan, mutta Seleukos I palautti sen. Kanakhos veisti myös Thebassa olleen setripuusta tehdyn Apollon Ismenioksen patsaan, Sikyonissa olleen kullasta ja norsunluusta tehdyn Afroditen patsaan sekä ratsastavia poikia esittäneen veistoksen. Plinius vanhempi mainitsee, että Kanakhos teki myös patsaita marmorista.
Kanakhoksen veli Aristokles oli myös kuvanveistäjä. Kanakhos teki yhdessä Aristokleen ja Ageladaan kanssa kolme muusia esittänyttä patsasta, jotka symboloivat kreikkalaisen musiikin diatonista, khromaattista ja enharmonista tyyliä.
Kanakhoksella oli ilmeisesti samanniminen pojanpoika, Kanakhos nuorempi, joka oli myös kuvanveistäjä. Tämä on aiheuttanut joskus sekaannusta.
Kamjanets-Podilskyin piiri

| Kamjanets-Podilskyin piiri Кам’янець-Подільський район |
| --- | --- |
 Piirin sijainti Hmelnytskyin alueen kartalla.
 Lippu:  Vaakuna
 Koordinaatit: 48.6733°N, 26.5725°E 
Valtio:   Ukraina
Alue:  Hmelnytskyin alue
Perustettu:  1923, laajennettu 17.7.2020
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kamjanets-Podilskyi (97 908 as., 2021)
Pinta-ala  ():  4 524,5 km²
Väkiluku (2021, arvio):  284 010
Kamjanets-Podilskyin piiri (ukr. Кам’янець-Подільський район, Kamjanets-Podilskyi raion) on hallinnollinen piiri Ukrainan länsiosassa Hmelnytskyin alueella. Piiri on perustettu alkujaan vuonna 1923. Piiriä laajennettiin merkittävästi heinäkuussa 2020. Kamjanets-Podilskyin piiri rajautuu pohjoisessa Hmelnytskyin piiriin, idässä Vinnytsjan alueen Mohyliv-Podilskyin piiriin, etelässä Tšernivtsin alueeseen ja lännessä Ternopilin alueen Tšortkivin piiriin. Piirin hallinnollinen keskus on Kamjanets-Podilskyi (97 908 as., 2021).
Kamjanets-Podilskyin piiri kuuluu Ukrainan aluehallinnon toiseen tasoon. Heinäkuussa 2020 Ukraina supisti Hmelnytskyin alueen piirien lukumäärän kolmeen. Aiempaa laajemman, useasta aiemmasta piiristä yhdistämällä muodostetun uuden Kamjanets-Podilskyin piirin pinta-alaksi tuli 4 524,5 neliökilometriä.
Ukrainan tilastokeskus arvioi Kamjanets-Podilskyin piirin väkiluvuksi 284 010 (1.1.2021). Kaupunkilaisiksi luokiteltiin 45,9 prosenttia piirin asukkaista (130 360 as.).
Kamjanets-Podilskyin piiri ennen heinäkuun 2020 alueuudistusta.
Linnoitus Kamjanets-Podilskyissä.
Kamjanets-Podilskyin rautatieasema.
Dunajivitsin keskustaa.
Kauppakeskus Tšemerivtsissä.
Kirkko Novaja Ušytsjan taajamassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kamjanets-Podilskyin piiri Wikimedia Commonsissa
Filippiinien vallankumous

Filippiinien vallankumous (filipinoksi: Himagsikang Pilipino / Rebolusyong Pilipino; espanjaksi: Revolución Filipina), jota espanjalaiset kutsuivat Tagalog-sodaksi (espanjaksi: Guerra Tagala) oli vallankumous ja sitä seurannut konflikti Filippiinien kapinallisten välillä ja maata hallinneen Espanjan siirtomaavallan välillä. Filippiinien vallankumous alkoi elokuussa 1896. Yhdysvallat päätyi tukemaan kapinallisia Espanjan ja Yhdysvaltain sodan seurauksena ja tämä tuki auttoi vallankumouksen päättymisen kapinallisten voittoon. Kapinalliset julistivat Filippiinit itsenäiseksi, mutta sen paremmin Espanja kuin Yhdysvallatkaan ei tunnustanut itsenäisyyttä. Lopulta Filippiinit ajautui Yhdysvaltain siirtomaaksi ja maa saavutti itsenäisyyden vasta vuonna 1946.
Ennen vallankumousta

Vuonna 1888 perustettiin propagandaliike la solidaridad, joka vaati uudistuksia Espanjan siirtomaahallintoon ja filippiiniläisten kohtelemista tasa-arvoisina kansalaisina espanjalaisten rinnalla. Liike perustettiin Espanjassa ja sen perustajina olivat maassa opiskelleet filippiiniläiset yläluokan edustajat. Eräs liikkeen perustajista oli José Rizal, tuleva kansallissankari. Rizal perusti Filippiineille palattuaan vuonna 1892 Liga Filipinan. Järjestö oli vain reformistinen ja sen aatteena oli korostaa Filippiinien saariston yhtenäisyyttä. Rauhanomaisen painostuskeinon tavoitteena oli saada espanjalaiset suostumaan hallinnon uudistuksiin. Rizal kuitenkin pidätettiin heti järjestön perustamisen jälkeen ja hänet karkotettiin Mindanaon saarelle.
Muutamat Liga Filipinan jäsenet perustivat vuonna 1894 Katipunan -järjestön, jonka tavoitteena oli irrottaa Filippiinit Espanjan hallinnasta tarvittaessa vaikka väkivalloin. Liikkeen johtoon nousi Andrés Bonifacio.
Vallankumous alkaa

Vuonna 1896 Katipunan aloitti aseellisen vallankumouksen Espanjan hallintoa vastaan. Katipunanin vallankumoukselta puuttui keskitetty johto ja kansa lähti taisteluun spontaanisti usealla alueella. Katipunanin ensimmäinen vallankumousyritys epäonnistui surkeasti ja sen seurauksena José Rizal teloitettiin joulukuussa 1896.
Katipunanin johdossa olleen Bonifacion suosio romahti kapinallisten keskuudessa ja hänen tilalleen nousi Emilio Aguinaldo. Tämä perusti Biak-na-Baton tasavallan ja nimitti itsensä sen presidentiksi. Bonifacio syrjäytettiin vallankumoushallinnon johdosta ja häntä syytettiin juonittelusta Aguinaldoa vastaan. Aguinaldo teloitutti Bonifacion toukokuussa 1897 syyttäen tätä salaliitosta, mutta todellinen syy oli Aguinaldon vallanhalu.
Aguinaldon hallinnon myötä Filippiinien itsenäisyys ei tullut Espanjan siirtomaahallinnolle kysymykseenkään. Espanjassa haluttiin Filippiinien levottomuuksille nopeaa ratkaisua, sillä Espanja oli samaan aikaan sodassa Yhdysvaltoja vastaan. Espanja suostui filippiiniläisten vaatimuksiin sillä ehdolla, että Aguinaldo ja hänen kannattajansa poistuisivat maasta. Espanja valtasi nopeasti takaisin Aguinaldon johtamien kapinallisten hallinnassa olleet alueet ja joulukuussa 1897 allekirjoitettiin Biak-na-Baton rauhansopimus. Aguinaldo vetäytyi itse Hongkongiin espanjalaisilta saamat rahansa mukanaan. Toiset katsoivat Aguinaldon myyneen Filippiinien itsenäisyyden muutamasta kolikosta, Aguinaldo taas sanoi myöhemmin suunnitelleensa itsenäisyystaistelun jatkamista maan ulkopuolelta käsin.
Yhdysvaltain ja Espanjan sota

Yhdysvallat kävi Espanjaa vastaan sotaa Kuubassa ja yhdysvaltalaiset lupasivat tukea Filippiinien itsenäisyystaistelulle, mikäli filippiiniläisjoukot auttaisivat Yhdysvaltoja ja George Deweyn johtamia merivoimia sodassa Espanjaa vastaan. Aguinaldo palasi Filippiineille toukokuussa 1898 Yhdysvaltojen houkuttelemana. Hän otti jälleen johdon filippiiniläisten taistelussa Espanjaa vastaan. Aguinaldo julisti Filippiinit itsenäiseksi 12. kesäkuuta 1898. Filippiiniläiset valtasivat pian Luzonin saaren lukuun ottamatta Manilaa. Espanja oli tässä vaiheessa valmis luopumaan Filippiineistä. Espanja luovutti sodan päätteeksi lokakuussa 1898 solmitun Pariisin rauhansopimuksen mukaisesti Filippiinien hallinnan Yhdysvalloille 20 miljoonan dollarin korvausta vastaan.
Yhdysvaltain miehitys

Aguinaldo julistautui vuonna 1899 itsenäisen Filippiinien tasavallan presidentiksi. Yhdysvallat ei Aguinaldon pettymykseksi tunnustanutkaan Filippiinien itsenäisyyttä, vaan Yhdysvaltain presidentti William McKinley julisti Filippiinit kuuluvaksi Yhdysvaltojen alaisuuteen. Yhdysvallat ei poistanut sota-aluksiaan Filippiinien vesiltä sodan päätyttyä, vaan päinvastoin joukkoja Filippiineillä lisättiin. Helmikuussa 1899 maiden välillä alkoivat taistelut. Yhdysvallat oli sotilaallisesti paremmin varustautunut ja Aguinaldon johtamat filippiiniläiset joutuivat siirtymään sissisotaan sotilaallisen ylivoiman vuoksi. Aguinaldo saatiin pidätettyä huhtikuussa 1901, jolloin hän kehotti filippiiniläisiä antautumaan. Taistelut päättyivät pääosin vuonna 1902, mutta joillakin alueilla sissisota jatkui vielä joitakin vuosia. Mindanaolla taas muslimiväestö oli jatkuvassa vastarinnassa islamilaisen valtion puolesta.
Yhdysvallat toimi sissisodassa raa'asti filippiiniläisiä kohtaan ja monia kyliä pakkosiirrettiin tai eristettiin sissien pakottamiseksi nälän avulla esiin piiloistaan. Kokonaisten kylien asukkaita sai surmansa joko taisteluissa tai he menehtyivät nälkään tai tauteihin. Eri arvioiden mukaan filippiiniläisiä menehtyi 100 000-600 000.
Myös Yhdysvalloissa Filippiinien miehitys aiheutti vastustusta. Presidentti McKinleyn republikaaneja syytettiin imperialistisen politiikan harjoittamisesta Yhdysvaltain ulkopuolella ja oppositiossa olleen demokraattisen puolueen ympärille syntyi miehitystä vastustanut anti-imperialistinen liike. Tosin monet liikkeeseen kuuluneet ajoivat omaa etuaan, sillä sokeriruo'on viljelijät eivät halunneet kilpailevaa tuontia Filippiineiltä, kun taas sokeriruokoteollisuus halusi Filippiineiltä halvempia raaka-aineita.
Aiheesta muualla

A. J. Rintala : Filippiinien vallankumous I, Kansan kuvalehti, 27.1.1933, nro 5, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kenraali Aguinaldo. "Filippiinien vallankumouksen" jatko II, Kansan kuvalehti, 3.2.1933, nro 6, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ferdinand I (Bulgaria)

| Ferdinand I |
| --- | --- |
 tsaari
 
 Bulgarian tsaari
Valtakausi:  5. lokakuuta 1908 – 3. lokakuuta 1918
Seuraaja:  Boris III

Syntynyt:  26. helmikuuta 1861 Wien, Itävallan keisarikunta
Kuollut:  10. syyskuuta 1948 (87 vuotta) Coburg, Saksa
Puoliso:  Marie Louise Eleonore Reuss
Lapset:  Boris III   Kyril   Eudoxia   Nadežda
Koko nimi:  Ferdinand Maximilian Karl Leopold Maria
Suku:  Saksi-Coburg-Gotha
Isä:  August
Äiti:  Clémentine
Uskonto:  roomalaiskatolilaisuus
Nimikirjoitus:  
Ferdinand I, syntyään Ferdinand Maximilian Karl Leopold Maria, Saksi-Coburg-Gothan prinssi (26. helmikuuta 1861 – 10. syyskuuta 1948) oli Bulgarian hallitsija vuosina 1887–1918, aluksi ruhtinaan ja vuodesta 1908 Bulgarian tsaarin nimikkeellä. Hän luopui kruunusta poikansa Boris III:n hyväksi maansa hävittyä ensimmäisen maailmansodan.