stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vuode
Vuoteen osat ja lisäkalusteet > Vuodevaatteet

Vuodevaatteiden tarkoitus on suojata patjaa ja peittoa sekä tyynyä. Vuodevaatteet voidaan helposti vaihtaa puhtaisiin ja käytetyt voidaan helposti pestä. Vuodevaatteiden avulla pidetään vuode puhtaana, sillä ne voidaan tuulettaa ja pestä paljon helpommin kuin itse vuode. Vuodevaatteita ovat tavalliset lakanat ja pussilakanat sekä tyynyliinat. Niillä verhoillaan patja, peitto ja tyyny.
Vuoteen osat ja lisäkalusteet > Yöpöytä

Vuodekokonaisuuteen voi liittyä kiinteä tai erillinen yöpöytä. Siinä voi säilyttää yöllä tarvittavia esineitä, ehkäisyvälineitä, elintarvikkeita tai lääkkeitä. Yöpöydällä voi olla kukkia ja valaisin. Yöpöydässä voi olla myös laatikoita, jonne voi laittaa sängyssä tarvittavia tavaroita. Silloin sängystä ei tarvitse erikseen nousta hakemaan tavaroita eikä keho sen takia joudu pois lepotilasta.
Vuoteen osat ja lisäkalusteet > Valaisin

Vuoteeseen liittyy makuuasennosta käytettävissä oleva valaisin, joko tehokas lukuvalaisin, yleisvaloa antava pöytä- tai lattiavalaisin tai molemmat. Lukuvalaisin voi olla asennettu seinään tai vuoteen päätyyn, parisängyssä niin ettei se häiritse vieressä nukkujaa.
Valaistus vähentää ihmisen kehossa melatoniinin tuotantoa.lähde? Melatoniini aiheuttaa ihmisessä uneliaisuutta. Nukkumaan käydessä on hyödyllistä vähentää tarpeetonta valaistusta. Jos yöllä joutuu nousemaan sängystä käydäkseen jossain, on hyödyllistä välttää turhaa valojen sytyttelyä.
Yövalo on himmeä muutaman watin lamppu, joka on yleensä kiinteä osa pistorasiaan työnnettävää pistoketta. Yövalo antaa himmeän valon, joka poistaa täydellisen pimeyden tunnun. Varsinkin lapsille tämä tuo lisää turvallisuuden tuntua.
Kirjallisuutta

Sammallahti, Leena & Lehto, Marja-Liisa: Suomalainen sänky: Kansanomaisten vuodekalusteiden historiaa.  (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1094)  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2006.  ISBN 951-746-819-9
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tornionlaakson maakuntamuseon vuodehistoria
Ville Väisänen (sotilas)

Ville Väisänen
Ville Väisänen (17. helmikuuta 1918 Sonkajärvi – 28. kesäkuuta 1944 Tali) oli Mannerheim-ristin ritari numero 145. Rajajääkäripataljoona 2:ssa panssarintorjuntakiväärimiehenä palvellut korpraali (ylennetty korpraaliksi 18.9.1941) Väisänen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 12. heinäkuuta 1944.
Perhe

Ville Väisänen (MR 2, VM 2) syntyi Sonkajärvellä ja kävi neljä luokkaa kansakoulua. Hänen vanhempansa olivat maatyömies, teurastaja Juho Väisänen ja Anna Maria Martikainen. Isän kuoltua Väisänen kierteli huutolaispoikana Vänninmäen kylän taloissa, viimeksi Kotalehdossa. Vänninmäen kyläkirjassa kerrotaan Väisäsen käyneen kansakoulua hyvällä menestyksellä. Sodassa kuolivat myös hänen isoveljensä sotilassairaalassa ja pikkuveljensä tarkka-ampujan luotiin.
Taistelupaikat

Tyrjä, Elisenvaara, Kurkijoki, Salmenkaita, Muolaa, Kivennapa, Valkeasaari, Lempaala, Tali.
Mannerheim-ristin ritari

Mannerheim-ristin nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa Väisäsen tuhonneen jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana panssarintorjuntakiväärillä panssarivaunun ja edelleen asemasodan aikana useita vihollispesäkkeitä ja panssarintorjuntatykkejä. Lisäksi mainitaan erityisesti Väisäsen Talin–Ihantalan taistelussa tuhoamat kahdeksan vihollispanssarivaunua. Väisänen katosi Talin–Ihantalan taistelussa 28. kesäkuuta 1944, hän mahdollisesti räjähti kuoliaaksi panssarinyrkkikasaan osuneesta osumasta. Hänet on siunattu kentälle jääneenä Kemin sankarihautaan.
Fiktiossa

Åke Lindmanin elokuvassa Tali-Ihantala 1944 näyttelijä Markku Hyvösen esittämä korpraali Väisänen tuhoaa kaksi neuvostoliittolaista T-34-panssaria saksalaisilla panssarinyrkeillä.
Jakovlev

| Jakovlev |
| --- | --- |
Perustettu:  15. tammikuuta 1934
Avainhenkilöt:  Aleksandr Jakovlev (perustaja)
Kotipaikka:   Moskova, Venäjä
Tuotteet:  sotilaslentokoneet
Emoyhtiö:  Irkut (OAK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jakovlev (A.S. Yakovlev) on neuvostoliittolais-venäläinen lentokonevalmistaja, jonka perusti vuonna 1934 Aleksandr Jakovlev. Yhtiön nykyään kansainvälisillä markkinoilla käyttämä nimi on A. S. Yakovlev Design Bureau JSC.
Nimekkäimmät tuotteet olivat toisen maailmansodan aikaiset Jak-hävittäjät. Jakovlevin koneiden nimet ovat tyyppiä Jak-numero (Як).
Yhtiö siirtyi 1990-luvulla valtionyhtiöstä osakeyhtiöksi, jonka pääomistaja on Venäjän valtio. Venäjän valtion on pitkään odotettu fuusioivan Jak-yhtiön, Mikojanin, Iljušinin, Irkutin, Suhoin ja Tupolevin.lähde?
Jakovlev Jak-9
Jakovlev Jak-11
Jak-lentokoneet

Jakovlev AIR-1
Jakovlev AIR-2
Jakovlev AIR-3
Jakovlev AIR-4
Jakovlev AIR-5
Jakovlev AIR-6 (yhteyskone)
Jakovlev AIR-17
Jakovlev UT-1 (AIR-14) (1936 - 1-paikkainen koulukone)
Jakovlev UT-2 (AIR-10, Ja-20) (1935 - 2-paikkainen koulukone)
Jakovlev Jak-1 (1940 - toisen maailmansodan aikainen hävittäjä)
Jakovlev Jak-2 (1940 - toisen maailmansodan aikainen pommikone)
Jakovlev Jak-3 (1943 - toisen maailmansodan aikainen hävittäjä, parannettu versio koneesta Jak-1)
Jakovlev Jak-4 (1940 - toisen maailmansodan aikainen pommikone, parannettu versio koneesta Jak-2)
Jakovlev Jak-5 (1941 - toisen maailmansodan aikainen hävittäjä, prototyyppi, parannettu versio koneesta Jak-1)
Jakovlev Jak-6 (1942 - kuljetuskone)
Jakovlev Jak-7 (1942 - toisen maailmansodan aikainen yksipaikkainen hävittäjälentokone, parannettu versio koneesta Jak-1; koneesta oli myös 2-paikkainen koulukoneversio)
Jakovlev Jak-8 (1944 - kuljetuskone, parannettu versio koneesta Jak-6)
Jakovlev Jak-9 (1944 - toisen maailmansodan aikainen hävittäjä, parannettu versio koneesta Jak-1)
Jakovlev Jak-10 (yhteyskone)
Jakovlev Jak-11 (1948 - koulukone)
Jakovlev Jak-12 (yhteyskone, yleisilmailukone)
Jakovlev Jak-13 (parannettu versio koneesta Jak-10, prototyyppi)
Jakovlev Jak-15 (1946 - Neuvostoliiton ensimmäinen onnistunut suihkuhävittäjä)
Jakovlev Jak-17 (1947 - hävittäjä)
Jakovlev Jak-18 (koulukone)
Jakovlev Jak-19
Jakovlev Jak-20
Jakovlev Jak-23 (hävittäjä)
Jakovlev Jak-24 (kuljetuskone helikopteri)
Jakovlev Jak-25 (1947 hävittäjä, prototyyppi)
Jakovlev Jak-25 (torjuntahävittäjä)
Jakovlev Jak-26 (taktinen pommikone)
Jakovlev Jak-27 (tiedustelukone)
Jakovlev Jak-28 (moni-roolipommikone ja torjuntahävittäjä)
Jakovlev Jak-25 (1948 torjuntahävittäjä, prototyyppi)
Jakovlev Jak-30 (koulukone)
Jakovlev Jak-32 (koulukone, yksipaikkainen muunnos Jak-30:sta)
Jakovlev Jak-36 (VTOL-suihkukone, koekone)
Jakovlev Jak-38 (V/STOL suihkukone)
Jakovlev Jak-40 (matkustajakone)
Jakovlev Jak-41 (aiottu Jak-141:n tuotantoversio, jota ei valmistettu)
Jakovlev Jak-42 (matkustajakone)
Jakovlev Jak-43 (kaavailtu Jak-41:n parannettu versio)
Jakovlev Jak-44 (tukialuksen ennakkovaroituskone)
Jakovlev Jak-46 (epäonnistunut työntöpotkurikone)
Jakovlev Jak-50 (1949 hävittäjä prototyyppi)
Jakovlev Jak-50 (taitolentokone)
Jakovlev Jak-52 (taitolentokone, koulukone)
Jakovlev Jak-54 (urheilukone)
Jakovlev Jak-55 (1982 - taitolentokone)
Jakovlev Jak-56
Jakovlev Jak-11 (yleisilmailukone)
Jakovlev Jak-13 (jatkokoulukone)
Jakovlev Jak-141 (mahdollisesti maailman ensimmäinen yliääninopeuteen pystyvä VTOL-hävittäjä)
Jakovlev Jak-242, keskimatkan matkustajakonehanke MS-21
Ptšela  (tiedustelulennokki, UAV)
Aiheesta muualla

http://www.yak-aviation.com/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.aviation.ru/Yak/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Helios Prototype

| Helios |
| --- | --- |
 Helios lennossa matalalla
Valmistaja:  NASA, AeroVironment
Miehistö:  0
Valmistumisvuosi:  1999
Valmistusmäärä:  1 
Mitat
Kärkiväli:  75 m
Nopeus:  30–43 km/h
Tyhjäpaino:  600 kg
Voimanlähde
Koneisto:  sähkömoottorit, akut, aurinkopaneelit, polttokennot
Aseistus
Aseistus:  ei
Helios Prototype eli alkuperäiseltä ja tunnetummalta nimeltään pelkkä Helios oli NASAn aurinkovoimalla toimiva kauko-ohjattu ilma-alus (UAV), joka saavutti 29 524 metrin korkeuden 13. elokuuta 2001.
Helios Prototype sopi hyvin tieteellisten laitteiden alustaksi. Siitä pyrittiin tekemään lentokone joka pystyy lentämään mahdollisimman hitaasti, jotta se käyttäisi mahdollisimman vähän energiaa ja jotta siihen kiinnitetyt tieteelliset tutkimuslaitteet ja viestintälaitteet olisivat mahdollisimman vakaissa oloissa ja melkein tai täysin paikallaan maahan nähden.
Kaksi lentomoodia- ja varustusta

Helioksella oli lentämisen kannalta kaksi peruskonfiguraatiota (hyötykuorman konfiguraatiot erikseen): korkeuteen optimoitu ja lennon pituuteen optimoitu. Oli suunniteltu, että Helios voisi lentää jopa kuukausia yhteen menoon, kun se päivällä lataa akkuja ja lisäksi muuttaa varastoitua vettä vedyksi, jotta se voisi yöllä lentää akkuvirralla ja virralla, joka tulee ilma-vetypolttokennoista (joista tulee vettä kemiallisen reaktion vuoksi). Lentokorkeus tällöin olisi ollut "vain" 20 km ennätyksen 29 kilometrin sijaan. Lentokorkeus katsottiin sopivaksi, koska siellä ei ole juurikaan suihkuvirtausta eikä turbulenssia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Helios Prototype Wikimedia Commonsissa
Niger (joki)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Nigerin altaan yhteistyöjärjestö (englanniksi), (ranskaksi)
Suoraan videolle julkaisu

Suoraan videolle julkaisu (myös DTV, direct-to-video tai OVA, original video animation, toisinaan myös OAV, original animation video) tarkoittaa sitä, että elokuva tai televisiosarja julkaistaan suoraan vähittäismyyntiin levitettäväksi sen sijaan, että niitä esitettäisiin ensin elokuvateattereissa tai television välityksellä. Tästä voidaan käyttää julkaisutavasta riippuen muun muassa myös käsitteitä suoraan DVD:lle tai suoraan internetiin.
Verkossa julkaisusta käytetään toisinaan myös termiä ONA (Original Net Animation).
Braunschweig-luokan korvetti

| Braunschweig-luokka |
| --- | --- |
 Braunschweig-luokan korvetti Magdeburg

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 840 t
Pituus:  89,1 m
Leveys:  13,3 m
Syväys:  3,4 m
Koneteho:  2 × MTU 1163 20V yht. 14 800 kW
Nopeus:  26 solmua (48 km/h)
Miehistöä:  65
Aseistus
Meritorjunta:  2 × Saab RBS15 Mk3 Merimiinat
Ilmatorjunta:  1 × Otobreda 76 mm 2 × Mauser BK-27 -tykki 2 × RIM-116 Rolling Airframe Missile
Braunschweig-luokka eli tyypin K-130 korvetit on Saksan laivaston viiden korvetin muodostama alusluokka. Alusten astuessa palvelukseen vuodesta 2007 alkaen ne korvaavat vanhat jo käytöstä poistetut ohjusveneet sekä täydentävät rannikkopuolustuksessa Gepard-luokan (tyyppi 143A) veneitä.
Suunnittelu

Aluksissa on käytetty modernia häiveteknologiaa tutka- ja lämpöheijastuksen vähentämiseksi. Perinteisestä poikkeavaa on myös kahden miehittämättömän helikopterin käyttö lentotiedusteluun. Aluksen hangaari on liian pieni täysikokoiselle helikopterille, mutta ne voivat silti laskeutua aluksen helikopterikannelle. Luokan meritorjunta-aseiksi kaavailtiin Polyphem-ohjuksia, mutta kyseinen aseprojekti peruttiin vuonna 2003. Niiden korvaajaksi valittiin ruotsalaisvalmisteiset RBS15-meritorjuntaohjukset. Alusten aseistusta täydentävät konetykit, jotka soveltuvat ilmatorjuntaan sekä pinta- ja maakohteiden tulittamiseen. Omasuojaa varten aluksessa on kaksi RIM-116 RAM-ohjuslavettia.
Alukset

Luokka pohjautuu Blohm+Vossin kehittämään MEKO A-100 konseptiin ja sen alusten kokonaispituus on 89,1 metriä. Alusten leveys on 13,3 ja syväys 3,4 metriä. Taulukossa telakaksi on merkitty se, jossa kölinlasku suoritettiin.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesillelasku | Palveluskäyttöön | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Braunschweig | Blohm + Voss, Hampuri | 3. joulukuuta 2004 | 19. huhtikuuta 2006 | 16. huhtikuuta 2008 |  |
| Magdeburg | Lürssen-Werft, Bremen | 19. toukokuuta 2005 | 6. syyskuuta 2006 | 22. syyskuuta 2008 |  |
| Erfurt | Thyssen Nordseewerke, Emden | 22. syyskuuta 2005 | 29. maaliskuuta 2007 | 28. helmikuuta 2013 |  |
| Oldenburg | Blohm + Voss, Hampuri | 19. tammikuuta 2006 | 28. kesäkuuta 2007 | 21. tammikuuta 2013 |  |
| Ludwigshafen am Rhein | Lürssen-Werft, Bremen | 14. huhtikuuta 2006 | 26. syyskuuta 2007 | 21. maaliskuuta 2013 |  |
| Köln | Lürssen-Werft, Bremen | 25. huhtikuuta 2019 |  |  |  |
|  | Emden |  |  |  |  |
|  | Karlsruhe |  |  |  |  |
|  | Augsburg |  |  |  |  |
|  | Lübeck |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Braunschweig-luokan korvetti Wikimedia Commonsissa
Uriel Kailo

Uhri Fredrik Uriel Kailo, vuoteen 1950 Nokkala (19. helmikuuta 1916 Tampere – 15. huhtikuuta 1972 Helsinki) oli pappi, Mikael Agricolan nimikkoseuran johtaja ja kristillinen kirjailija.
Henkilöhistoria

Kailon vanhemmat olivat opettaja Kalle Nokkala ja Fanny Lydia Wallenius ja puoliso vuodesta 1945 Brita Maria Durchman. Kaarina Kailo on heidän tyttärensä. Uriel Kailo tuli ylioppilaaksi 1936 ja suoritti teologian erotutkinnon 1943. Hän toimi Helsingin pikkukirkkoyhdistyksen nuorisopastorina 1944–1947, Huopalahden seurakunnan virallisena apulaisena 1947–1950, Agricola-seuran sihteerinä 1945–1950 ja seuran toiminnanjohtajana vuodesta 1950 vuoteen 1969, jolloin hän siirtyi taas seurakuntatyöhön. Kristillisen Taideseuran puheenjohtaja Kailo oli 1957–1960, rovastin arvonimen hän sai 1970.
Julkaisuja

Erika etsii taivasta, 1945
Muurinmurtajat, 1947
Tietolipas: kristinoppiin liittyvää tietoutta Suomen kristikansalle, 1950, Uriel Kailo, Kirsti Liimatainen
Kirkkomme tienviitoittajia, 1951
Opinto-ohjeita elämäkertateokseen Kirkkomme tienviitoittajia, 1951
Suomen nuorten kirja, 1955, Matti Joensuu, Uriel Kailo (4. uudistettu painos 1961)
Rippikoululaisen tietolipas, 1956, Uriel Kailo, Esko Haapa
Uskon tie: Raamatuntutkistelua, 1956, Oiva Perkiö, Eino Ojajärvi, Uriel Kailo
Nyt perustamme opintokerhon, 1956
Uskonnollisen kirjallisuuden viikon 18–25.3.1956 juhlaohjelmisto: viikon aihe: ensimmäisen painetun Raamatun ilmestymisestä 500 vuotta, 1956
Suomen evankelis-luterilaisen kirkon katekismus: kristinoppiin liittyvää tietoutta Suomen kristikansalle, 1957 (5. painos)
Sisäinen elämämme Raamatun valossa: Raamattutuntisarja aiheesta "Tunne itsesi", 1958, Pauli Linnansaari, Uriel Kailo
Kristikansa atomiajan näköalojen edessä: traktaatti kinkerien aikuisille, 1959
Nuoren rakkauden salaisuus, 1961, Matti Hakkarainen, Uriel Kailo
Sanan lähettiläs: John Patersonin elämä ja työ, 1962
Sisäinen elämämme Raamatun valossa: raamattutuntisarja, 1962, Pauli Linnansaari, Uriel Kailo
Mitä kohden olemme menossa?: traktaatti aikuisille, 1963
Seurakunnallisen opintotyön opas, 1963
Seurakunta toimii: 1, Seitsemäntoista illan lukuohjelmisto työ- eli ompeluseuroihin, opintokerhoihin ym. seurakunnallisiin toimintapiireihin, 1963, Uriel Kailo, Viiri Hakkarainen, Reino Rajaniemi
Uskon tie: Raamatun tutkiskelua, 1963, Oiva Perkiö, Eino Ojajärvi, Uriel Kailo
Suuntana Jerusalem: Pyhän maan kävijän opas, 1965 Ilmo Launis, Uriel Kailo
Kirkollinen ryhmätyö, 1968, Jalmari Aalto, Uriel Kailo
Uusi katekismus ja tietolipas, 1969, Mikko Himanka, Uriel Kailo
Job, sinä ja minä: kärsimyksen ongelma Jobin kirjan ja nykyhetken valossa, 1971
Kirill Babitzin -säätiö

| Kirill Babitzin -säätiö |
| --- | --- |
Perustettu:  2000 (lakkautettu 2018)
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Tarkoitus:  musiikin ja musiikkitaiteen koulutuksen ja harrastamisen edistäminen, tukeminen ja kehittäminen
Kirill Babitzin -säätiö oli suomalaislaulaja Kirkan (oik. Kirill Babitzin) perustama säätiö, jonka toiminnan tarkoituksena oli edistää, tukea ja kehittää musiikin koulutusta ja harrastusta. Sen tavoitteena oli myös musiikkikoulun perustaminen. Patentti- ja rekisterihallitus huomasi 2010-luvulla säätiön kirjanpidossa säätiölain vastaisia toimenpiteitä, ja Helsingin käräjäoikeus lakkautti säätiön joulukuussa 2018.
Perustaminen ja toiminta

Kirill Babitzin perusti säätiön vuonna 2000 täyttäessään 50 vuotta, ja hänen elinaikanaan se toimitti päiväkoteihin äänentoistolaitteita ja musiikkivälineitä. Säätiö myös tuki taloudellisesti sellaisia henkilöitä ja yhteisöjä, joiden toiminta liittyi musiikin koulutukseen, musiikin harrastamiseen tai musiikkitaiteeseen taikka niiden tukemiseen.
Babitzin kuoli vuonna 2007, minkä jälkeen säätiön puheenjohtajana työskenteli hänen leskensä Paula Nummela. Kirill Babitzin -säätiö toimi helmikuussa 2008 Helsingin Hartwall-areenalla esitetyn Kirka Babitzin Tribute -muistokonsertin virallisena järjestäjänä. Konsertin tuotot ilmoitettiin ohjattavan Kirill Babitzinin nimeä kantavan musiikkikoulun perustamiseen Helsingin Kruununhakaan.
Helsingin Savoy-teatterissa järjestettiin 14. helmikuuta 2010 Kirill Babitzinin säätiön ystävänpäiväkonsertti, jossa esiintyivät muun muassa Jippu, Koop Arponen, Pave Maijanen ja Pepe Willberg. Suunnitelmissa oli myös kirjan julkaiseminen.
Epäselvyydet ja lakkauttaminen

Säätiön toiminta päättyi vuoteen 2010. Patentti- ja rekisterihallitus eli PRH puuttui lokakuussa 2015 säätiön toimintaan liittyviin epäselvyyksiin. Paula Nummela velvoitettiin uhkasakon nojalla toimittamaan puuttuneet selvitykset säätiön taloudesta tilikausilta 2013–2014. Tarkistuksissaan PRH huomasi myönnetyt lähipiirilainat ja kuinka ne poistettiin säätiön tilinpäätöksestä vuonna 2014. PRH päätti, että Nummelalle maksetaan takautuvasti kymmenen vuoden ajalta 800 euroa per vuosi palkkiota säätiön hallinnon pyörittämisestä. Tällä 8 000 euron palkkiolla kuitattiin tilinpäätöksessä Nummelan lainoja. Tilintarkastuslautakunta varoitti tammikuussa 2018 säätiön tilintarkastajia, jotka olivat sallineet menettelyn. Sen mukaan kyse oli kielletystä lähipiiritoimesta ja takautuvat palkkiot oli maksettu perusteetta.
Patentti- ja rekisterihallituksen vaatimuksesta Helsingin käräjäoikeus ilmoitti lakkauttavansa säätiön 5. joulukuuta 2018. Nummelaa vastaan nostettiin Helsingin käräjäoikeudessa kanne, jossa Kirill Babitzin -säätiö vaati häneltä lähes 10 000 euron verran varojen palauttamista. Kanteen mukaan Nummela oli vuosien ajan nostanut säätiöstä laittomia lähipiirilainoja, joita selvitysmiehen mukaan oli edelleen maksamatta. Toissijaisesti säätiö vaati samaa 9 746 euron suuruista summaa vahingonkorvauksena kahdelta säätiön hallitukseen kuuluneelta naiselta.
Rauli Sohlman

Rauli Sohlman (s. 23. maaliskuuta 1959 Tampere) on suomalainen jääkiekkomaalivahti. Sohlman debytoi SM-sarjassa KooVeen riveissä kaudella 1974–1975. Hän lopetti pelaajauransa Jokereissa kauteen 1988–1989. Kaudella 2014–2015 hän toimi maalivahtivalmentajana GrIFK Hockeyssa.
Maaseudun sivistysliitto

| Maaseudun sivistysliitto |
| --- | --- |

Perustettu:  1952
Toiminta-alue:  Suomi
Jäsenet:  Edistysmielisen tutkimuksen yhdistys, Eläkeliitto, Huoltoliitto, Keskustan Lehtimiehet, Keskustan Opiskelijaliitto, Maaseudun Terveys- ja Lomahuolto, Maaseudun Säätiö, Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto, Suomen Keskustanuoret, Suomen Keskusta, Keskustanaiset, Suomen Kylät, Vesaisten Keskusliitto (2020)
Aiheesta muualla
msl.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maaseudun sivistysliitto on aikuiskasvatuksen ja kulttuuritoiminnan piirissä toimiva valtakunnallinen vapaan sivistystyön vuonna 1952 perustettu järjestö. Sen tavoitteena on edistää tasa-arvon, ihmisyyden ja maaseutukulttuurin päämäärien toteutumista. Liiton toiminta perustuu alkiolaiseen ja maahenkiseen sivistyskäsitykseen, ympäristösivistyksen hengessä.
Liiton jäseninä on 14 valtakunnallista järjestöä. Yhdistys on Suomen Keskustan lähiyhteisö.
Historia

Maaseudun sivistysliitto perustettiin 20. toukokuuta 1952. Hankkeen keskeisiä taustahenkilöitä olivat professori Kustaa Vilkuna ja Maalaisliiton järjestösihteeri Pekka Silvola. Perustamissopimuksen allekirjoittivat Urho Kekkonen ja Arvo Korsimo (Maaseudun Säätiö), Olavi Lahtela ja Jouko Vuorinen (Maaseudun Huoltoliitto) sekä Johannes Virolainen (Maaseudun Nuorten Liitto). Järjestön synty liittyi osaltaan Maalaisliiton uuteen sivistyspoliittiseen ohjelmaan, jossa esitettyjen ajatusten toteuttajaa liitosta kaavailtiin. Perustavaan kokoukseen osallistuivat puolueen ohella Maalaisliiton Naiset, Maaseudun Huoltoliitto, Maaseudun Lomaliitto, Maaseudun Nuorten Liitto ja Maaseudun Säätiö.
Liitonn keskeisiä vaikuttajia ovat olleet professori Kustaa Vilkuna, joka toimi sen puheenjohtajana vuosina 1952–1966, Jaakko Numminen (1967–1982) ja Tapio Siikala (1983–1989).
Vuonna 1999 Maaseudun sivistysliitto perusti kulttuurikustantamo ja tuotantoyhtiö Maahenki Oy:n. Kustantamo erikoistui luontoon, taiteeseen ja kulttuuriin.
Organisaatio

Liiton jäseninä on 14 valtakunnallista järjestöä. Liiton keskustoimisto sijaitsee Helsingissä. Liiton toiminnanjohtaja on Paula Yliselä ja kulttuurijohtaja Helka Ketonen. Liiton puheenjohtajana toimii Turun yliopiston Tulevaisuuden tutkimuskeskuksen tutkimusjohtaja Tuomas Kuhmonen.
Organisaatio > Jäsenjärjestöt

Liiton jäseniä vuonna 2020 olivat
| --- | --- |
 Edistysmielisen tutkimuksen yhdistys  Eläkeliitto  Huoltoliitto  Keskustan Lehtimiehet  Keskustan Opiskelijaliitto  Maaseudun Säätiö :  Maaseudun Terveys- ja Lomahuolto  Maa- ja metsätaloustuottajain keskusliitto  Suomen Keskustanuoret  Suomen Keskusta  Keskustanaiset  Suomen Kylät  Vesaisten Keskusliitto
Toiminta

Maaseudun sivistysliiton opintokeskus on yksityinen valtakunnallinen aikuisoppilaitos. Opintokeskus ylläpitää maaseudun, kylien, yhteisöllisen ja yhteiskunnallisen toiminnan kehittämistä. Maaseudun sivistysliitolla on useita EU-osarahoitteisia hankkeita sekä erilaisten kumppaneiden kanssa toteutettuja projekteja, tapahtumia, työpajoja, jne. Liiton kulttuuripalvelut tuottavat näyttelyitä, monitaiteellisia kulttuuritapahtumia, seminaareja ja kirjoituskilpailuja. Taiteen alalla liitto on edistänyt erityisesti suomalaista nykykansantaidetta eli ITE-taidetta sekä ympäristö- ja yhteisötaidetta.lähde?
Liiton strategiset pääteemoja vuonna 2020 olivat:
Yhdistysvaikuttaminen,
Kuntayhteistyö ja osallisuus,
Elinvoimainen maaseutuyrittäjyys,
Hiiliviisaus ja kestävä kehitys,
Paikalliskulttuuri ja -identiteetti,
ITE-taide ja itse tehty elämä.
Toiminta > Elinvoimainen maaseutuyrittäjyys

Yhteistyössä Ajatuspaja e2:n ja MTK:n kanssa liitto on tehnyt myös tutkimuksia suomalaisten näkemyksistä ruusta ja maataloudesta.
Toiminta > Iloinen päätöksenteko

Maaseudun sivistysliiton Iloisen päätöksenteon teemavuosi 2022 kannustaa rakentavaan, ymmärtävään, vastuulliseen ja ihmisyyttä arvostavaan päätöksentekoon. Teemavuoden symbolina on puheenjohtajan nuija, jonka on tehnyt veistotaiteilija Juha Käkelä ja maalannut ITE-taiteilija Paula Huhtanen. Liitto lähetti uniikin nuijan jokaiseen suomalaiseen kuntaan kiitokseksi päätöksentekijöille heidän tärkeästä työstään.
Toiminta > Paikalliskulttuuri ja -identiteetti

Maaseudun sivistysliitto on järjestänyt Ilomantsin kunnan kanssa Karhufestivaaleja vuodesta 2014 lähtien. Vuonna 2017 sen yhteydessä järjestettiin karhuaiheinen pikaveistokisa, jossa maailmanmestaruuden voitti Timo Nevalainen.
Vuonna 2018 UPM ja Maaseudun sivistysliitto tukivat koreografi Hanna Brotheruksen ohjaamaa Oodi metsälle -tanssiteosta, joka kuvasi luonnon ja ihmisen kiertokulkua. Teoksessa oli 207 esiintyjää lapsista ikäihmisiin. Teos esitettiin keskustakirjasto Oodin avajaisissa.