stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mariano Andújar
Ura > Seurajoukkue

Andújar aloitti uransa Huracánista vuonna 2001. Kahden pelaamansa kauden jälkeen joukkue putosi maan pääsarjasta, mutta hän päätti kuitenkin jäädä seuraan.
Vuonna 2005 hän siirtyi kauden kestävällä lainasopimuksella italialaisseura Palermoon. Hänelle kaavailtiin joukkueessa lähinnä kolmosmaalivahdin roolia, Matteo Guardalbenin ja Nicola Santonin toimiessa ykkös-ja kakkosvahteina. Kaksikko kuitenkin myytiin tammikuun siirtoikkunan aikana ja tilalle tulivat Federico Agliardi ja Cristiano Lupatelli. Andújar pelasi lopulta kauden aikana 11 liigaottelua, seitsemän UEFA Cupin ottelua ja kolme Italian cupin ottelua.
Lainan jälkeen hän palasi takaisin kotimaahansa ja siirtyi Estudiantesiin. Syyskauden (Apertura) aikana hän pelasi 16 ottelua, joissa hän päästi taakseen ainoastaan yhdeksän osumaa. Joukkue sijoittui syyskauden sarjassa ensimmäiseksi tasapisteillä yhdessä Boca Juniorsin kanssa, josta seurasi uusintaottelu, jonka lopulta Estudiantes voitti numeroin 2–1 ja vei tittelin ensimmäisen kerran 23 vuoteen. Joukkue päästi 20 pelaamassaan ottelussaan vähiten maaleja (13).
Vuonna 2009 Andújar toimi joukkueensa ykkösmaalivahtina, kun se voitti Copa Libertadoresin. Hän ei päästänyt yhtään maalia taakseen, missään kahdeksassa kotiottelussa, jotka joukkue pelasi turnauksen aikana. Hän piti myös maalinsa puhtaana ennätysmäärä ajan 800 minuuttia ja ohitti näin Hugo Gattin vanhan ennätyksen, joka oli 767 minuuttia. Hänen viimeiseksi ottelukseen jäi finaalin toinen osaottelu brasilialaista Cruzeiroa vastaan.
24. kesäkuuta 2009 Andújar teki nelivuotisen sopimuksen italialaisseura Catanian kanssa. Hän nousi heti tulonsa myötä joukkueen ykkösvahdiksi.
Ura > Maajoukkue

Kesäkuussa 2009 Andújar sai ensimmäisen kutsunsa Argentiinan maajoukkueeseen. Hän teki ensiesiintymisensä maajoukkueessa 6. kesäkuuta 2009 pelatussa vuoden 2010 MM-karsintaottelussa Kolumbiaa vastaan.
Hänet valittiin Argentiinan joukkueeseen vuoden 2010 MM-kilpailuihin.
Aiheesta muualla

Andújarin seurajoukkuetilastot FútbolXXI -sivustolla (espanjaksi)
Andújarin maajoukkuetilastot FIFA:n virallisella sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2010
1 Pozo |
2 Demichelis |
3 C. Rodríguez |
4 Burdisso |
5 Bolatti |
6 Heinze |
7 Di María |
8 Verón |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Tévez |
12 Garcé |
13 Samuel |
14 Mascherano |
15 Otamendi |
16 Agüero |
17 Gutiérrez |
18 Palermo |
19 Milito |
20 M. Rodríguez |
21 Andújar |
22 Romero |
23 Pastore |
Valmentaja Maradona
Argentiinan joukkue – Copa América 2011
1 Carrizo |
2 Garay |
3 Zabaleta |
4 Burdisso |
5 Cambiasso |
6 G. Milito |
7 Di María |
8 Zanetti |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Tévez |
12 Andújar |
13 Pareja |
14 Mascherano |
15 Biglia |
16 Agüero |
17 Rojo |
18 Pastore |
19 Banega |
20 Gago |
21 Lavezzi |
22 D. Milito |
23 Romero |
Valmentaja Batista
Argentiinan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Romero |
2 Garay |
3 Campagnaro |
4 Zabaleta |
5 Gago |
6 Biglia |
7 Di María |
8 Pérez |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Rodríguez |
12 Orión |
13 A. Fernández |
14 Mascherano |
15 Demichelis |
16 Rojo |
17 F. Fernández |
18 Palacio |
19 Álvarez |
20 Agüero |
21 Andújar |
22 Lavezzi |
23 Basanta |
Valmentaja Sabella
Argentiinan joukkue – Copa América 2015
1 Romero |
2 Garay |
3 Roncaglia |
4 Zabaleta |
5 Gago |
6 Biglia |
7 Di María |
8 Pereyra |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Agüero |
12 Guzmán |
13 Casco |
14 Mascherano |
15 Demichelis |
16 Rojo |
17 Otamendi |
18 Tévez |
19 Banega |
20 Lamela |
21 Pastore |
22 Lavezzi |
23 Andújar |
Valmentaja Martino
Argentiinan joukkue – Copa América 2016
1 Romero |
2 Maidana |
3 Roncaglia |
4 Mercado |
5 Kranevitter |
6 Biglia |
7 Di María |
8 Fernández |
9 Higuaín |
10 Messi |
11 Agüero |
12 Guzmán |
13 Funes Mori |
14 Mascherano |
15 Cuesta |
16 Rojo |
17 Otamendi |
18 Lamela |
19 Banega |
20 Gaitán |
21 Pastore |
22 Lavezzi |
23 Andújar |
Valmentaja Martino
↑  Mariano Andújar Eurosport. Viitattu 28.10.2024. (englanniksi)
China

Wikisanakirjassa on tähän liittyviä sananselityksiä:   ja .
China voi viitata seuraaviin:
Paikat

China, kylä Japanissa
China, kunta Meksikossa
China, kaupunki  Mainessa Yhdysvalloissa
China, kaupunki Texasissa Yhdysvalloissa
Chína, saari Dodekanesian saariryhmässä Kreikassa lähellä Ródosta
Henkilöt

China Chow, brittiläinen näyttelijä
China Miéville, englantilainen fantasiakirjailija
China Anne McClain, yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä
Carlos Alberto Gomes Kao Yien, brasilialainen jalkapalloilija
Leonardo Bruno dos Santos Silva, brasilialainen jalkapalloilija
José Ricardo da Silva, brasilialainen jalkapalloilija
Musiikki

China, Vangelisin albumi
”China”, Tori Amosin kappale
”China”, Red Rockersin kappale
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”China”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
TsSKA Moskova

TsSKA Moskova (ven. ЦСКА Москва; Центральный Спортивный Клуб Армии, Tsentralnyi Sportivnyi Klub Armii) on Venäjän armeijan keskusurheiluseura.
Seura tunnetaan huippujoukkueistaan jalkapallossa, jääkiekossa, koripallossa ja lentopallossa. Se harjoittaa kuitenkin yhteensä yli 40 urheilulajia. Sen riveihin on kuulunut muiden muassa huippuluokan pariluistelijoita ja naisvoimistelijoita. Seura on tuottanut 463  olympiavoittajaa,  2 629 Euroopan- tai maailmanmestaruutta ja 11 000 Neuvostoliiton tai Venäjän mestaruutta.
Ammattilaispalloseuroja

Jalkapallo: PFK TsSKA Moskova
Jääkiekko: PHK TsSKA Moskova
Koripallo:  PBK TsSKA Moskova
TDC

TDC on tanskalainen yritysoperaattori. Pohjoismaisen TDC-konsernin liikevaihto oli vuonna 2013 noin 3,3 miljardia euroa ja henkilöstömäärä noin 9 400.
Historia

TDC:n historia Tanskassa alkaa vuodesta 1882, jolloin Kjøbenhavns Telefon-Aktieselskab ryhtyi operoimaan maan ensimmäistä puhelinlinjaa. Alun perin 22 käyttäjän puhelinlinja kasvoi nopeasti ja kattoi vuoteen 1900 mennessä 25000 käyttäjää. Vuonna 1990 Tanskan hallitus perusti Tele Danmarkin paikallisten teleyhtiöiden emoyhtiöksi. Paikalliset teleyhtiöt liitettiin osaksi Tele Danmarkia vuonna 1995. Operaattoritoiminta yksityistettiin Tanskassa vuonna 1996 ja Tele Danmarkista tuli täysin yksityinen yhtiö vuoteen 1997 mennessä. Vuonna 2000 Tele Danmark vaihtoi nimekseen TDC.
TDC Suomessa

Suomessa TDC:llä oli Helsingin päätoimipisteen lisäksi aluetoimistot Oulussa, Tampereella ja Turussa. DNA osti vuonna 2014 TDC:n suomalaiset liiketoiminnot 154 miljoonalla eurolla.
TDC Suomessa > Historia Suomessa

TDC Oy:n kaupallinen toiminta Suomessa juontaa kahden yrityksen - Telian ja Imatran Voiman – ja niiden omistamien ja niitä seuranneiden yritysten yhdistymiseen. Vuonna 1987 Telia aloitti Suomen markkinoilla. Imatran Voima (IVO) rakensi valtakunnallisen runkoverkon 1992 ja IVO:n omistama Telivo aloitti operaattoriliiketoiminnan 1993. Tele1 Europe perustettiin Ruotsissa vuonna 1995. 1996-1997 Telia osti asteittain Telivon IVO:lta. 1997-1998 Tele1 Europen kaupallinen toiminta alkoi Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa. Vuonna 1999 Tele1 Europe perustettiin Suomeen ja samana vuonna yritys osti Clinet Oy:n. Vuonna 2001 Tele1 Europe vaihtoi nimekseen Song Networks. Song Networks osti Telia Finland Oy:n kiinteän verkon Suomen toiminnot ja ne yhdistyivät. Marraskuussa 2004 Song Networksista tuli osa TDC-konsernia. Maaliskuussa 2005 yrityksen nimeksi tuli TDC Song Oy. Vuodesta 2008 alkaen yritys on toiminut Suomessa nimellä TDC Oy.
TDC Suomessa > Palvelut Suomessa

TDC Oy tarjosi IP-pohjaisia data-, internet- ja puheliikenteen palveluja yrityksille, yhteisöille ja julkishallinnon organisaatioille. TDC:n IP-pohjaiset palvelut perustuivat MPLS (Multi Protocol Label Switching) -tekniikkaa hyödyntävään monipalveluverkkoon. MPLS-tekniikassa tietoverkon liikenne reitittyi paketteina lippukytkentään perustuvalla välityksellä. TDC:n MPLS-verkon ohjausprotokolla oli TCP/IP. TDC:n pääosin vuonna 1999 rakennettu pohjoismainen runkoverkko oli maailman ensimmäisiä lippukytkentään perustuvia televerkkoja. Vuonna 2007 koko TDC:n dataverkko Pohjoismaissa perustui Ethernet-tekniikkaan. TDC tarjosi asiakkailleen n. 65000 km runkoverkkoa koko Pohjoismaiden alueella. Perinteisten telepalvelujen lisäksi TDC on tarjonnut ensimmäisenä Pohjoismaisena tietoliikennetoimittajana verkostaan yritysvaihderatkaisuja, toimialaverkkoja, TV-lähetyksiä (IP-TV, VoD) ja pankkiverkkoyhteyksiä.
Aiheesta muualla

TDC:n kotisivut (englanniksi)
TDC:n kotisivut (tanskaksi)
TDC:n kotisivut (norjaksi)
TDC:n kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
Hittimittari

| Hittimittari |
| --- | --- |
 Ohjelman tunnuskuva.
Kestoaika:  musiikkiohjelma
Pääosissa:  Timo T. A. Mikkonen (juontaja) (1984–1985) Mikko Alatalo (juontaja) (1985–1988)
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  Yle TV2, Yle Teema
Esitetty:  15. syyskuuta 1984 – 18. toukokuuta 1988
Jaksoja:  61
Tunnuskappale:  Hipnosis-yhtyeen versio Jean-Michel Jarren kappaleesta Oxygene Part 4
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jarmo Porola
Ohjaaja(t):  Jouko Konttinen Matti Grönberg (1988)
Tuotantoyhtiö(t):  Yle Viihdetoimitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Hittimittari oli suomalainen Yleisradion tuottama vuosina 1984–1988 valmistunut musiikkiohjelma. Ohjelma paikkaisi silloisen Suomen television musiikkitarjonnan aukkoja. Hittimittaria esitettiin Yle TV2:n ohjelmistossa.
Ohjelmaformaatti

Hittimittari-ohjelmassa esiteltiin yleisölle musiikkiesityksiä, joista kolme parasta pääsi jatkoon ja loput tippuivat pois. Alkuperäisen idean mukaan erityisen suosituiksi nousseet kappaleet olisivat näin olleen voineet jatkaa jaksosta toiseen, mutta konseptia kuitenkin korjattiin pian, ja jos voittanut kappale äänestettiin kolme kertaa peräkkäin jatkoon, nostettiin se ”superhitiksi”. Samalla kappale sai tehdä tilaa uusille musiikkiesityksille. Hittimittari oli samantyyppinen musiikin ja musiikkivideoiden arviointiohjelma kuin jo 1960-luvulta saakka televisiossa esitetty Levyraati, mutta videotarjonnan pääpaino oli selvästi nuorisomusiikissa. Joka ohjelmassa kappaleita arvioivat yleisöraadit ravintoloissa ympäri Suomea. Kappaleet laitettiin järjestykseen raatien antamien pisteiden pohjalta, ja kolme eniten pisteitä saanutta kappaletta (4. kaudella vain voittajakappale) selvisivät seuraavan lähetyksen raadin arvioitaviksi. Alkuvuosina laskettiin joka ohjelmassa viiden alueraadin äänet, mutta syksystä 1987 lähtien kussakin ohjelmassa äänesti vain yksi alue.
Ohjelmaa markkinoitiin ”koko perheen viihteenä”, ja ohjaaja Jouko Konttisen mukaan sarjaa tehtiin kaikille populaarimusiikin ystäville. Ohjelman kautta tuli tunnetuksi myös ulkomaalaisia musiikkivideoita, joita ei ollut mahdollista aikaisemmin nähdä niillä television katsojiilla, joilla ei ollut vastaanotinta sateliittikanavia varten.
Ohjelmaformaatti > Esitysajat

Ensimmäisellä tuotantokaudella ohjelmaa esitettiin lauantai-iltaisin kahdesti kuussa, vuorotellen suomeksi tai vierailla kielillä esitetyillä musiikkiesityksillä. Ensimmäisen tuotantokauden ensimmäinen ohjelma esitettiin 15. syyskuuta 1984, ja viimeinen 28. maaliskuuta 1985. Ohjaaja Jouko Konttisen mukaan Hittimittariin olisi tehty vielä ohjelma huhtikuulle 1985, mutta tämä ei toteutunut Yleisradion viihdetoimituksen taloudellisesta tilanteesta johtuen.
Toisella tuotantokaudella syyskuussa 1985 ohjelma siirtyi esitettäväksi torstai-iltaan, jolloin se esitettiin kahdessa osassa. Ohjelman ensimmäisessä osassa esitettiin uudet musiikkiesitykset, jonka jälkeen ohjelman välissä esitettiin Yleisradion Tv-uutiset. Uutisten jälkeen esitettiin ohjelman toinen osio, jossa raatilaiset äänestivät ohjelman ensimmäisessä osiossa esitetyt kappaleet. Ulkomaalaiset ja suomenkieliset esitykset kilpailivat samassa ohjelmassa, mutta omissa sarjoissaan.
Kolmannella tuotantokaudella syksyllä 1986 ohjelma lyhentyi 45 minuutin mittaiseksi ohjelmaksi, ja sitä esitettiin kahdesti kuussa keskiviikkoisin. Tällöin suomalaiset ja ulkomaalaiset musiikkiesitykset sijoitettiin jälleen omiin sarjoihinsa.
Syksyllä 1987 ohjelma-aika lyheni 30 minuuttiin, ja samassa ohjelmassa kilpailivat suomalaiset ja ulkomaalaiset videot. Keväällä 1988 ne erotettiin jälleen omiin sarjoihinsa.
Hittimittarin jaksot alkuperäisessä muodossaan ovat olleet osana suoratoistopalvelu Yle Areenan valikoimaa vuodesta 2015 lähtien. Ohjelman joitakin jaksoja on esitetty uusintana televisiossa Ylen ohjelmistossa 2000-luvun alkupuoliskolla. Kokonaisuudessaan sarja esitettiin uusintana televisiossa vuonna 2021 Yle TV2-kanavalla.
Ohjelmaformaatti > Suomalaiset musiikkiesitykset

Ohjelman ensiesityksen aikaan suomalaisten artistien tekemät musiikkivideot eivät olleet vielä kovasti yleistyneet, joten videot ohjelmaan tehtiin ohjelmaan itse. Nämä esitykset kuvattiin TV2:n studiotilojen lavasteissa. Musiikkivideoiden tekoa varten esimerkiksi jouduttiin vuokraamaan valokalustoa Yleisradion ulkopuolelta.
Erikoisohjelmat

Normaalien jaksojen lisäksi Hittimittarista tehtiin erikoislähetyksiä, kuten esimerkiksi 20. toukokuuta 1987 esitetty ”Hittimittari Special: Rock-talvi 86–87”. Viimeinen Hittimittarin jakso oli nimeltään "Jäähyväiset Hittimittarille, Hittimittari-special", ja se esitettiin 18. toukokuuta 1988. Ohjelma sisälsi parhaita videoita vuosien varrelta.
Juontajat

Ohjelman ensimmäisen tuotantokauden juontajana oli Timo T. A. Mikkonen. Mikkosen juontotyyliä kuvailtiin lehdistössä ”arvokkaaksi”. Mikkosen ollessa itse musiikkialan ammattilainen, hän ei empinyt tuoda juonnoissaan esille mielipiteitään siitä, mitkä olivat hänen suosikkikappaleitaan. Ohjelman ensiesityksen aikaan Mikkonen sai palautetta juontotyylistään. Kritiikissä muun muassa arvosteltiin Mikkosta ”itseriittoisena viisastelijana”. Myönteisissä arvioissa Mikkosen juontotyyliä kehuttiin selkeäksi ja hyvin artikuloiduksi. Lisäksi Mikkosen tietopohja musiikista sai kiitosta.
Ohjelman uudeksi juontajaksi toisesta tuotantokaudesta lähtien vaihtui Mikko Alatalo. Alatalo oli aiemmin jo juontanut Yleisradion musiikkiohjelmia, kuten Iltatähteä. Hänen juontotyyliään kuvailtiin astetta räväkämmäksi kuin ohjelman aikaisemman juontajan Timo T. A. Mikkosen. Alatalo toi ohjelmaan myös huumoria, eikä myöskään vältellyt itseironiaa. Alatalon käyttämä vaatetus oli ajanmukaisen värikästä ja tavaramerkiksi muodostuneet värikkäät silmälasit kuuluivat myös hänen tyyliinsä.
Juontajat > Juontajat ja alueraatien puheenjohtajat

| Kausi | Juontaja | Etelä-Suomi | Länsi-Suomi | Keski-Suomi | Itä-Suomi | Pohjois-Suomi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1984–1985 | Timo T. A. Mikkonen | Pekka "Takku" Kotilainen | Tapio Karhunen (jaksot 1, 3–14) Marja Parikka (jakso 2) | Pentti Teräväinen | Ilkka Pettersson | Liisa Lääveri |
| 1985–1986 | Mikko Alatalo | Pekka "Takku" Kotilainen | Tapio Karhunen | Pentti Teräväinen | Ilkka Pettersson | Timo Nykyri |
| 1986–1987 | Mikko Alatalo | Pekka "Takku" Kotilainen | Tapio Karhunen | Pentti Teräväinen | Ilkka Pettersson | Liisa Lääveri (jaksot 1, 2) Timo Nykyri (jaksot 3–?) |
| 1987–1988 | Mikko Alatalo |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Retropop.fi: Hittimittari säesti kasarinuorten elämää (sivusto sisältää muun muassa listauksen ohjelmassa esitetyistä kappaleista)
Yle Areena: Hittimittari
Timo T. A. Mikkonen juonsi Hittimittaria sen ensimmäisellä tuotantokaudella. Hänen juontotyylinsä sai palautetta katsojilta puolin ja toisin. Kuvakaappaus Hittimittarin ensimmäisestä ohjelmasta, joka ensiesitettiin 15. syyskuuta 1984.
Despotikó (Kykladit)

Despotikón saari (etualalla) sekä Antíparoksen ja Pároksen saaret ilmasta.
| --- | --- |
Sijainti:  36°57′44″N, 25°00′05″E, Antíparos Páros, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Kykladit
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  7,754 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä
Despotikó (kreik. Δεσποτικό) on Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään. Saaren pinta-ala on 7,754 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Despotikó kuuluu Antíparoksen kuntaan, Pároksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Despotikón saarta mereltä nähtynä.
Despotikó sijaitsee Egeanmeressä aivan Antíparoksen lounaispuolella, itään kauempana sijaitsevasta Sífnoksesta. Despotikón lounaispuolella sijaitsee pienempi Strongylín saari.
Antiikin aikana Despotikó tunnettiin nimellä Prepesinthos (m.kreik. Πρεπέσινθος, lat. Prepesinthus). Sen merkittävin antiikin aikainen kohde ovat Apollonin temppelin rauniot.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Despotikó Wikimedia Commonsissa
Kykladit
| --- | --- |
Pääsaaret:   Amorgós  Anáfi  Ándros  Antíparos  Delos  Folégandros  Íos  Kéa  Kímolos  Kýthnos  Mílos  Mýkonos  Náxos  Páros  Santoríni Thíra  Sérifos  Sífnos  Síkinos  Sýros  Tínos 
Muut suuremmat saaret:   Antímilos  Despotikó  Donoúsa  Gyáros  Irakleiá  Káto Koufonísi  Kéros  Koufonísi  Makrónisos  Nikoúria  Pacheiá  Polýaigos  Ríneia  Schoinoúsa  Thirasía 
Pienet saaret:   Agía Kalí  Agía Paraskeví  Ágios Andréas, Kímolos  Ágios Andréas, Koufonísia  Ágios Artémios  Ágios Efstáthios  Ágios Geórgios  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Makáres  Ágios Nikólaos, Thíra  Ágios Spyrídonas  Akráthi  Almyronísi  Anánes  Áno Antikéri  Ánydros  Árgilos  Askaniá  Áspro  Aspronísi, Santoríni  Aspronísi, Schoinoúsa  Avelonísia Megálos Avelás  Mikrí Akradiá  Avoladonísi  Báos  Christianí  Daskalió  Diakoftó  Didými  Dipló  Drakonísi  Dryonísi  Dýsvato  Escháti  Evriókastro  Filídi  Foínisses  Ftená  Foúis  Gaïdouronísi  Galiátsos  Gavrionísia Akamátis  Alidonísi  Gáidaros  Megálo  Platý  Prásso  Tourlítis  Glarómpouta  Glaronísi, Gyáros  Glaronísi, Koufonísia  Glaronísi, Sérifos  Glaronísia  Gramvoússa  Kalógeroi, Kímolos  Kalógeroi, Tínos  Kalógeros  Kampána  Káravos  Kardiótissa  Kasséles  Káto Antikéri  Kávouras, Antíparos  Kávouras, Mýkonos  Kitrianí  Klidoúra  Klimatónisa  Kounelonísi  Krommýdi  Ktapódia  Lazaronísi  Lázaros  Makáres  Makrá  Makronísi  Manolonísi  Mantó  Marmaronísi  Mavronísi  Megáli Pláka  Megálo Viókastro  Megálos Refmatiáris  Mikrí Pláka  Mikronísi  Mikró Viókastro  Mikrós Avelás  Mikrós Refmatiáris  Moschonás  Náta  Néa Kaméni  Ofeidoússa  Palaiá Kaméni  Panagía  Panteronísi  Paximádi  Petalídi  Pipéri  Pláka  Plakí  Planítis  Porí  Práso  Prasonísi, Íos  Prasonísi, Kímolos  Prasoúra  Psathonísi, Íos  Psathonísi, Sýros  Revmatonísi  Revmatonísia  Sáliagkos  Schinonísi  Serifopoúla  Sfontíli  Skylonísi  Strongylí, Antíparos  Strongylí, Makáres  Strongyló, Sýros Ermoúpoli  Strongyló, Sýros Poseidonía  Tetartonísi  Theotókos  Thermonísia  Tigáni  Toúrlos, Antíparos  Toúrlos, Páros  Tragonísi  Tría Adélfia  Tsimintíri  Tsouloúfi  Varvaronísi  Varvaroúsa  Venétiko  Voúlgari  Vous  Vryokastráki
Lefortovo

Lefortovo (ven. Лефортово) on Moskovan kaakkoisen hallintoalueen kaupunginosa ja se sijaitsee keskimmäisen kehätien ”Kehä kolme” varrella. Se on nimetty keisari Pietari Suuren läheisen kumppanin Franz Lefortin mukaan. Lefortovo on Moskovan historiallisista alueista vanhimpia ja se on perustettu vuonna 1699. Asukasluku 1. tammikuuta 2010 oli 90 200. Lerortovon alue on noin 900 hehtaarin suuruinen. Lefortovossa on kuuluisa Lefortovon vankila, Levortovon puisto sekä Lefortovon tunneli. Alueella on myös korkeakouluja.
Edelweiss (pilvenpiirtäjä)

| Edelweiss |
| --- | --- |
 Edelweiss
Tiedot
Sijainti:  Moskova, Venäjä
Rakennettu:  2000–2003
Avajaiset:  2003
Käyttötarkoitus:  asuinrakennus
Tila:  valmis
Tekniset tiedot
Kerroksia:  43
Kerrospinta-ala:  105,000 m²
Hissien määrä:  4
Korkeus
Antenni:  176 m
Kattokorkeus:  157 m
Ylin kerros:  157 m
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Edelweiss (ven. Эдельвейс, Edelveis) on 43-kerroksinen pilvenpiirtäjä Moskovan kaupungissa Venäjällä. Se rakennettiin asuinrakennukseksi vuosina 2000–2003. Pilvenpiirtäjä on 157 metriä korkea ja antennin kanssa rakennus on 176 metriä korkea. Edelweiss pilvenpiirtäjän ulkoasu muistuttaa paljolti Moskovassa sijaitsevaa Triumfipalatsi-pilvenpiirtäjää.
Nicolás Otamendi

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Nicolás Hernán Otamendi
Syntymäaika: 12. helmikuuta 1988 (ikä 36)
Syntymäpaikka: Buenos Aires, Argentiina
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 183 cm
Seura
Seura: SL Benfica
Pelinumero: 30
Junioriseurat
1995–2007: Vélez Sarsfield
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2007–2010 | Vélez Sarsfield | 40 | (1) |
| 2010–2014 | Porto | 77 | (7) |
| 2014–2015 | Valencia | 35 | (6) |
| 2014 | → Atlético Mineiro (laina) | 5 | (0) |
| 2015–2020 | Manchester City | 136 | (8) |
| 2020– | Benfica | 67 | (1) |
Maajoukkue
| 2009– | Argentiina | 100 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. jouukuuta 2022.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 19. joulukuuta 2022.
| Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Argentiina> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Qatar 2022 | Jalkapallo |  |
| Copa América  | Copa América  | Copa América  |  |
|  Kultaa | Brasilia 2021 | jalkapallo |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2024 | jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Chile 2015 | jalkapallo |  |
|  Hopeaa | Yhdysvallat 2016 | jalkapallo |  |
|  Pronssia | Brasilia 2019 | jalkapallo |  |
Nicolás Hernán Otamendi (s. 12. helmikuuta 1988 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Primeira Ligassa pelaavaa Benficaa ja kuuluu myös Argentiinan maajoukkueeseen. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on maailmanmestari 2022.
Maajoukkueura

Vuonna 2009 Argentiinan maajoukkueenpäävalmentaja Diego Maradona valitsi Otamendin kokoonpanoon 20. toukokuuta 2009 pelattavaan ystävyysotteluun Panamaa vastaan. Tullessaan kutsutuksi ensimmäistä kertaa maajoukkueeseen hän oli 21-vuotias ja pelannut ainoastaan 11 ottelua ammattilaisurallaan. Hän aloitti ottelun kentältä Panamaa vastaan, jonka Argentiina voitti lopulta 3–1. Hän sai myöhemmin kutsun vuoden 2010 MM-karsintaotteluihin Kolumbiaa ja Ecuadoria vastaan. Hän pelasi jälkimmäisessä ottelussa yhdessä Martín Demichelisin kanssa puolustuksen keskustassa. Hän pelasi avauskokoonpanossa myös ystävyysottelussa Venäjää ja MM-karsintaottelussa Brasiliaa vastaan. Viidennen maaottelunsa hän pelasi MM-karsintojen viimeisellä ottelukierroksella Uruguayta vastaan, tällä kertaa oikeana laitapuolustajana.
19. toukokuuta 2010 Otamendi kuului Diego Maradonan valitsemaan lopulliseen 23-pelaajan ryhmään vuoden 2010 MM-kilpailuihin. Hän pelasi MM-kilpailuissa Argentiinan kolme viimeistä ottelua Kreikkaa, Meksikoa ja Saksaa vastaan, kaikki avauskokoonpanossa. Seuraavan neljän vuoden aikana hän pelasi vain kuusi maaottelua, eikä kuulunut Argentiinan joukkueeseen MM-kilpailuissa 2014.
Otamendi pelasi viisi ottelua, myös finaalin Chileä vastaan, Argentiinan saavuttaessa hopeaa Copa Américassa 2015. Seuraavan vuoden Copa América Centenario -turnauksessa hän pelasi Argentiinan kaikki kuusi ottelua joukkueen sijoituttua jälleen Chilen jälkeen toiseksi. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi täydet minuutit Argentiinan kaikissa neljässä ottelussa. Hän oelasi kaikki kuusi ottelua Argentiinan saavuttaessa pronssia Copa Américassa 2019. Vuoden 2021 Copa Américassa hän pelasi viisi ottelua, mukaan lukien voittoisa loppuottelu Brasiliaa vastaan. Argentiinan maailmanmestaruuteen päättyneissä MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi täyden ajan kaikissa seitsemässä ottelussa.
Otamendi on pelannut kaikkiaan sata maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.