stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikko Hovi

Mikko Hovi (11. lokakuuta 1879 Koivisto – 10. heinäkuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen taiteilija ja kuvanveistäjä.
Mikko Hovin vanhemmat olivat maanviljelijä Abram Hovi sekä Judit Pönni. Hovi avioitui kahdesti. Yhdessä vaimonsa kanssa tehdyn jälkisäädöksen mukaisesti Mikko Hovin taiteellisen tuotannon sai perintönä taiteilijan kuoleman jälkeen Hämeenlinnan taidemuseo, jonka kokoelmissa on näin ollen runsaasti Hovin teoksia. Hänen teoksiaan on nähtävillä myös Ateneumin kokoelmissa, Amos Andersonin taidemuseossa, Lahden taidemuseossa sekä Kemin taidemuseossa.
Nuorena Hovi työskenteli merimiehenä. Hän opiskeli Taideteollisuuskeskuskoulussa vuosina 1907–1911 sekä 1916. Vuosien 1911–1914 aikana hän työskenteli Gunnar Finnen apulaisena. Hän suoritti ensimmäisen esiintymisensä kuvanveistäjänä vuonna 1915. Hovi osallistui pitkän elämäntyönsä aikana melko harvoin julkisiin näyttelyihin Suomessa ja tällöinkin vain yhteisnäyttelyihin. Hän asetti töitään näytteille Suomen Taiteilijain näyttelyihin 1930-1950-luvulla.
Julkisia teoksia

Ahvolan taistelun muistomerkki 1919
Kalapoika, 1924, Viipuri
Kalapoika, 1950, Lahti
Leikkivät karhut, 1951, Linnanmäen huvipuisto, Helsinki
Kalapoika, 1953, Linnanmäen huvipuisto, Helsinki
Pallopojat (myös Pallosilla), 1955, Herttoniemen peruskoulu, Helsinki
Ylämaan sankaripatsas, 1956
Lisäksi hän on tehnyt lukuisia puuveistoksia Suomen maaseudulla sijaitseviin kirkkoihin.
Julkisia teoksia > Veistoskuvia

Kalapoika, 1950, Lahti.
Leikkivät karhut, 1951, Linnanmäki, Helsinki.
Kalapoika, 1953, Linnanmäki, Helsinki.
Sittande björn, Årsta, Tukholma.
Pallopojat, 1955, Helsinki.
Ylämaan sankarimuistomerkki, 1956, Lappeenranta.
Ylämaan sankarivainajien muistotaulu, 1956, Lappeenranta.
Huomionosoitukset

I palkinto Jalasjärven sankaripatsaskilpailussa 1952
II palkinto valtion kuvanveistokilpailussa 1957
Mikkelin sankaripatsaskilpailussa 1958 hänen teoksensa on lunastettujen teosten joukossa
Frietschin palkinto 1946
Pro Finlandia -mitali 1951
Valtion taiteilijaeläke.
Aiheesta muualla

Wallenius, Miki: Merimiehestä ja koristeveistäjästä tuli vasta 60-vuotiaana tunnettu taiteilija – pienoisveistokset kuvaavat vahvoja naisia Yle - Uutiset.  29.9.2018. Viitattu 30.9.2018.
Valkama, Vanessa: Merimiehestä tuli vanhoilla päivillään ikinuori taiteilija – Tähän asti laajin Mikko Hovin veistosnäyttely esillä Hämeenlinnassa Hämeen Sanomat.  21.9.2018. Viitattu 30.9.2018.
Viipurin taiteilujaseuran esite Viipurin taiteilujaseura ry. Viitattu 30.9.2018.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  RKD Artists 
Henkilöt:  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland
Bulgaria toisessa maailmansodassa

Toisen maailmansodan aikana Bulgaria oli aluksi puolueeton, sitten osa akselivaltoja ja lopuksi osa liittoutuneita. Saksan suostumuksella Bulgarian armeija miehitti Kreikalle ja Jugoslavialle kuuluneita alueita, joita bulgarialaiset irredentistit pitivät maalle kuuluvina San Stefanon rauhansopimukseen vedoten. Muiden akselivaltojen painostuksesta huolimatta Bulgaria ei suostunut osallistumaan 22. kesäkuuta 1941 alkaneeseen neuvostoliiton vastaiseen sotaan, mutta se julisti kuitenkin sodan Yhdysvalloille ja Iso-Britannialle 13. joulukuuta 1941. Neuvostoliiton Puna-Armeija ylitti Bulgarian Rajan 8 syyskuuta 1944 ja maa julisti sodan Saksalle heti seuraavana päivänä.
Bulgaria toisen maailmansodan aikana.
Bulgarian alueet toisen maailmansodan jälkeen
Vuoden 1940 Craiovan sopimuksessa Romanialta saatu Etelä-Dobrudzhan alue
Vuonna 1941 saadut alueet: Makedonia, Eteläinen Moravan laakso, sekä Itäinen Makedonia ja Länsi-Traakia
Bulgarian vuodesta 1943 lähtien miehittämä alue
Bulgarian rajat vuonna 1941
                     Bulgarian rajat nykypäivänä
Puolueettomana maana

Sodan alussa Pääministeri Georgi Kyoseivanovin johtama Bulgarian hallitus julisti maan puolueettomaksi. Bulgarialla oli aikomuksena seurata sotaa sivusta sen loppuun asti, mutta samalla maa toivoi löytävänsä keinon saada takaisin Toisessa Balkanin sodassa ja Ensimmäisessä maailmansodassa menettämiään alueita sotimatta. Oli selvää että Bulgarian geopoliittisesta asemasta johtuen maa tulisi jossain vaiheessa joutumaan sodan kummankin osapuolen painostuksen kohteeksi.
Elokuussa 1939 tapahtuneen Molotov-Rippentrob sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen Bulgaria yritti mielistellä Saksaa ottamalla käyttöön antisemitistisiä lakeja. Jouluaattona 1940 ratifoitiin "Laki kansakunnan suojelemiseksi". Tämä laki kielsi Bulgarian kansallisuuden myöntämisen juutalaisille.  Bulgaria oli taloudellisesti riippuvainen Saksasta, koska 65% sen ulkomaankaupasta käytiin Saksan kanssa. Bulgarian johtajat olivat pääasiassa saksalaismielisiä, mutta tavan kansalaisista enemmistö oli venäläismielisiä.
7 syyskuuta 1940 Bulgaria ja Romania allekirjoittivat Craiovan sopimuksen, jonka seurauksena Bulgaria sai takaisin Bukarestin rauhassa Romanialle menettämänsä Etelä-Dobrudzhan alueen. Bulgarian asema sodan kannalta muuttui tärkeämmäksi kun Iso-Britannia sekaantui Balkanin taisteluihin tukemalla Kreikkaa.
Italian epäonnistuttua hyökkäyksessään Kreikkaan vaati Saksa Bulgariaa kirjoittamaan Kolmen vallan sopimuksen ja sallimaan saksalaisjoukkojen kulun maan läpi Italian tukemiseksi. Bulgarian pääministeri allekirjoitti sopimuksen 1. maaliskuuta 1941 ja Saksan joukot ylittivät tonavan seuraavana päivänä. Tsaari Boris III:n ja hänen hallituksensa oli päätökseen ajanut sekä pelko mahdollisesta Saksan hyökkäyksestä, että Bulgarialle luvatut alueet Jugoslaviassa ja Kreikassa. Tsaari ja pääministeri olivat myös kummatkin Adolf Hitlerin ihailijoita.
Osana liittoutuneita

8 syyskuuta 1944 Isänmaan rintama suoritti vallankaappauksen Sofiassa ja vangitsi hallituksen jäseniä. Isänmaan rintama perusti uuden hallituksen ja sen pääministeriksi nimitettiin Kimon Georgiev. Saksa yritti lähettää joukkojansa Bulgariaan mutta ne saatiin helposti lyötyä takaisin.
Aleksander Tsankov perusti Viennaan saksalaismielisen Bulgarian pakolaishallituksen. Saksalaismielisistä bulgarialaisita koottiin 600 miehen vahvuinen SS-rykmentti.
28 lokakuuta 1944 Bulgaria solmi virallisesti aselevon liittoutuneiden kanssa Moskovassa.
Makedoniassa saksalaisten saartamat bulgarialaisjoukot taistelivat tiensä takaisin maansa vanhalle rajalle. Saksalaiset toivoivat että Makedoniassa toimineen oikeistolaisen VMRO-liikkeen johtaja Ivan Mihailov olisi perustanut alueelle ns. Itsenäisen Makedonian valtion. Mihailov kuitenkin kieltäytyi koska hän ymmärsi Saksan hävinneen sodan ja halusi välttää enempää verenvuodatusta. Bulgarian joukot etenivät miehitetyn Jugoslavian alueelle syyskuussa 1944. Yhdessä Neuvostojoukkojen ja Jugoslavian partisaanien kanssa ne etenivät Nišiin ja Skopjeen pyrkimyksenään estää saksalaisten vetäytyminen Kreikasta. Serbian etelä- ja itäosat saatiin vapautettua kuukaudessa. 130 000 miehen vahvuinen Bulgarian ensimmäinen armeija jatkoi Unkariin päin ja Itävaltaan se saapui huhtikuussa 1945. Bulgarian ensimmäinen armeija tapasi Britannian 8. armeijan Klagenfurtin kaupungissa 8. toukokuuta. Samana päivänä kun Saksa antautui.
Seuraukset

Vuonna 1946 Bulgariasta tuli kommunistinen kansantasavalta, jonka pääministeriksi valittiin Georgi Dimitrov. Neuvostojoukot pysyivät maassa vuoteen 1947 asti.
Bulgaria oli Neuvostoliiton kanssa solmimassaan aselevossa suostunut luopumaan kaikista Jugoslaviassa ja Kreikassa miehittämistään alueista. Vuoden 1947 Pariisin rauhansopimuksessa Romanialta saadun Etelä-Dobrudzhan vahvistettiin kuuluvan Bulgarialle. Bulgariasta tuli näin ainoa akselivaltoihin kuulunut maa, jonka rajat olivat sodan jälkeen suuremmat kun sitä edeltäneenä aikana.
Bulgarian armeijan kevyitä panassarivuanuja Etelä-Dobrudzhassa, 1941.
Bulgarian amreijan joukkoja saapumassa Jugoslavian Makedonian alueelle, 1941.
Bulgarialaisia laskuvarjojoukkoja Kumanovossa, 1944.
Bulgarian amreijan Panzer IV Unkarissa, 1945.
Sata-komitea

Sata-komitea oli Vanhasen II hallituksen sosiaaliturvan kokonaisuudistusta (Sata) valmisteleva komitea. Valtioneuvosto asetti komitean valmistelemaan uudistusta 14. kesäkuuta 2007.
Sosiaaliturvauudistuksen tavoitteena oli työn kannustavuuden parantaminen, köyhyyden vähentäminen ja riittävän perusturvan tason turvaaminen kaikissa elämäntilanteissa. Työmarkkinoiden toimivuuden parantamiseksi sosiaaliturvauudistuksen yhteydessä arvioitiin verotuksen, perusturvan sekä työttömyysturvan uudistaminen.
Tavoitteena oli, että tukien saajan asemaa parannetaan yksinkertaistamalla ja selkeyttämällä järjestelmää. Koska komiteaa asetettaessa päätettiin myös, että uudistukset on tehtävä kustannusneutraalisti, ei komitealla käytännössä ollut mahdollisuutta parantaa sosiaaliturvan jälkeenjäänyttä tasoa. Oppositio arvostelikin Sata-komiteaa keinoksi jättää jälkeenjäänyt sosiaaliturva uudistamatta.
2. maaliskuuta 2009 palkansaajajärjestöt SAK ja Akava ilmoittivat vetäytyvänsä Sata-komiteasta.
Syyksi järjestöjen edustajat ilmoittivat hallitusta kohtaan tuntevansa epäluottamuksen, joka syntyi hallituksen ajamasta eläkeiän nostamisesta.
Sata-komitea luovutti loppumietintönsä 18. joulukuuta 2009 sosiaali- ja terveysministeri Liisa Hyssälälle.
Sata-komitean ehdotusten perusteella otettiin käyttöön ns. takuueläke, joka suurentaa pienimpiä eläkkeitä. Osmo Soininvaara joka oli komitean jäsen kirjoitti myöhemmin komitean toiminnasta kirjan, jossa nimeää syyllisiä komitean epäonnistumisiin.
Jäsenet

Markku Lehto, puheenjohtaja
Martti Hetemäki, varapuheenjohtaja
valtiosihteeri  Ilkka Oksala, sosiaali- ja terveysministeriö
filosofian maisteri Margareta Pietikäinen
valtiosihteeri  Katariina Poskiparta, työ- ja elinkeinoministeriö
valtiosihteeri Terttu Savolainen sosiaali- ja terveysministeriö
osastopäällikkö Anne Neimala Kansaneläkelaitos
ylijohtaja Päivi Laajala ,valtiovarainministeriö
sosiaalineuvos Elli Aaltonen, Sosiaali- ja terveysturvan keskusliitto
tutkimuspäällikkö Margareta Heiskanen, Kunnallisesta työmarkkinalaitos
sosiaali- ja terveystoimenjohtaja Jussi Merikallio, Kuntaliitto
lakiasiainjohtaja Lasse Laatunen, Elinkeinoelämän keskusliitto
lakimies Jarmo Pätäri Akava
johtaja Markku Lemmetty Akava
ohjelmapäällikkö Sinikka Näätsaari, Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestö
johtaja Markku Salomaa,Toimihenkilökeskusjärjestö
toimitusjohtaja  Jussi Järventaus, Suomen Yrittäjät
työmarkkina-asioiden päällikkö Merja Hirvonen Suomen Yrittäjät
johtataja Antti Neimala Suomen Yrittäjät
ylijohtaja Raimo Ikonen sosiaali- ja terveysministeriö
toimitusjohtaja  Teemu Lehtinen, Veronmaksajain Keskusliitto
valtiotieteen lisensiaatti Osmo Soininvaara
apulaisosastopäällikkö Matti Toiviainen sosiaali- ja terveysministeriö
Lex Soininvaara

Eräs merkittävä muutos oli toimeentulotuen pienentäminen koulutuksesta kieltäytyviltä alle 25-vuotiailta. Komitean perusturvajaoston puheenjohtajan Osmo Soininvaaran mukaan Paavo Arhinmäki antoi laille nimen Lex Soininvaaran tämän ajettua leikkausta nuorten toimeentulotukeen.  Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tutkimuksen mukaan toimeentulolain muutos epäonnistui, kuten asiantuntijat arvioivat jo lakia säädettäessä. THL:n mukaan Sosiaalituen leikkaaminen ei auta nuoria, joiden elämä on monella lailla pahasti solmussa.  Helsingin Sanomat tulkitsi THL:n tutkimusta siten, että lopputulos oli odotettua parempi, koska lakia ei juurikaan sovellettu ja sosiaalityöntekijät joutuivat tarkasti pohtimaan, pitäisikö nuorelta leikata toimeentulotukea.
Kirjallisuutta

Soininvaara, Osmo: SATA-komitea - Miksi asioista päättäminen on niin vaikeaa.  Kustannusosakeyhtiö Teos, 2010.  ISBN 978-951-851-333-2  Kirja-arvostelu
Aiheesta muualla

Sosiaali- ja terveysministeriö: Sosiaaliturvan kokonaisuudistus (Sata) (Arkistoitu – Internet Archive)
Sata-komitean jäsenet[vanhentunut linkki]
Murrosikä

Ihmisen ikäkaudet
Alkio | Sikiö
Syntymä | Lapsuus | Vauvaikä | Leikki-ikä | Kouluikä
Nuoruus | Murrosikä
Aikuisuus | Keski-ikä
Vanhuus | Kuolema
Murrosikä eli puberteetti on noin 11–17 ikävuoden väliin sijoittuva ikävaihe, jolloin ihmisestä tulee sukukypsä ja hänelle kehittyvät toissijaiset sukupuolitunnusmerkit. Murrosikä on lapsesta nuoreksi kehittyvälle ihmiselle suuren muutoksen ja kehityksen aikaa. Murrosiässä nuoren keho ja tunne-elämä muuttuvat monin tavoin. Näitä muutoksia ovat esimerkiksi kasvupyrähdys, lihasten kasvu, äänenmurros, rintojen kasvu ja karvoituksen lisääntyminen. Tunteet voivat ailahdella, ja nuori alkaa itsenäistyä vanhemmistaan.
Alkaminen ja kesto

Murrosikä alkaa sukuhormonien vaikuttaessa munasarjoihin ja kiveksiin. Hypotalamuksesta alkaa erittyä aiempaa enemmän gonadotropiinien vapauttajahormonia (GnRH). Kiihtynyt hormonituotanto panee alulle monenlaisia suuria muutoksia kehossa, tunteissa ja mielessä. Muutoksia alkaa ilmaantua joskus 8–14 ikävuoden välillä. Murrosikä alkaa nuorilla yksilöllisesti eri-ikäisenä, tytöillä yleensä aikaisemmin kuin pojilla. Murrosikä kestää keskimäärin kolmesta kuuteen vuotta.
Nuoren murrosikä etenee perintötekijöiden vaikutuksesta usein samansuuntaisesti kuin hänen omien vanhempiensa murrosikä. Murrosikä etenee omalla vauhdillaan, eikä sen kulkua voi itse nopeuttaa tai hidastaa.
Murrosikä alkaa niin tytöillä kuin pojillakin nykyisin huomattavasti aikaisemmin kuin ennen. Ruotsalaisen tutkimuksen mukaan poikien murrosiän aikaistumistahti 1940-luvulta 2000-luvulle on ollut yli kuukausi vuosikymmenessä. Vuoden 1920 aikoihin tyttöjen kuukautiset alkoivat keskimäärin 15–16 vuoden iässä, sata vuotta myöhemmin jo 12–13-vuotiaana. Aivojen kehittyminen ei kuitenkaan ole aikaistunut.
Muutokset kehossa

Murrosikä vaikuttaa kehon reaktioista esimerkiksi hikoiluun, valkovuotoon, kuukautisiin, siemensyöksyihin ja erektioihin. Lihakset kasvavat ja karvoitus lisääntyy. Pojat kasvavat nopeasti murrosiän loppupuolella, tytöt jo aiemmin. Murrosikäisen sukuelimet: penis, häpyhuulet ja klitoris kasvavat. Penis ja häpyhuulet usein myös tummenevat.
Tytöillä murrosiän ensimmäisiä merkkejä on rintojen kasvaminen. Rintojen kehitys kestää 3–5 vuotta. Häpykarvoitus alkaa kasvaa yleensä 10–13 vuoden iässä. Samalla lantion, takapuolen ja reisien alueelle alkaa kerääntyä rasvaa.
Pojan murrosiän alussa 9–13-vuotiaana kivekset alkavat kasvaa. Vuotta myöhemmin penis alkaa kasvaa, ja se saavuttaa lopullisen mittansa puolen vuoden ja kahden vuoden välisenä aikana. Kasvoihin alkaa kasvaa partaa, ja parrankasvun lisääntyminen voi jatkua jopa parikymppiseksi asti. Pojan kurkussa tapahtuvat muutokset aiheuttavat äänenmurroksen keskimäärin 13,9 vuoden iässä. Äänenmurroksessa nuoren ääni madaltuu.
Murrosikäinen nuori kasvaa usein kasvupyrähdysten kautta. Tyttöjen kasvu nopeutuu keskimäärin 12-vuotiaana, jolloin lantioluut samalla levenevät. Poikien kasvupyrähdys tapahtuu vasta murrosiän lopulla. Tällöin pojalle tulee lisää pituutta, ja hänen rintakehänsä ja hartianseutunsa laajenevat.
Murrosiässä nuoren hormonitoiminta lisääntyy. Sen seurauksena hiki- ja talirauhaset alkavat toimia vilkkaasti, mikä voi aiheuttaa paljon finnejä.
Muutokset mielessä

Kehon nopea muuttuminen voi hämmentää murrosikäistä, aiheuttaa epävarman olon sekä vieraannuttaa häntä omasta kehostaan.
Hormonitoiminnan lisääntyminen aiheuttaa murrosikäisen tunteiden muuttumista. Tunteita voi olla aiempaa vaikeampaa hallita, ja ne voivat heitellä nopeasti ääripäiden välillä. Myös nuoren mielenkiinnon kohteet, kuten harrastukset, musiikkimaku tai toiset ihmiset, saattavat muuttua lapsuudesta. Murrosikäinen nuori voi alkaa haluta pitää välimatkaa aikuisiin. Hän alkaa irtaantumaan vanhemmistaan ja itsenäistymään.
Murrosikäinen nuori saattaa ottaa joskus yhteen vanhempiensa kanssa, lintsata koulusta tai alkaa käyttää  päihteitä. Kuohunta on normaalia murrosiässä, mutta vaikeissa tapauksissa ulkopuolinen ammattiapu voi olla tarpeen.
Tytöillä noin 12-vuotiaana ja pojilla 13,5-vuotiaana tapahtuu psyykkisten toimintojen taantumista, jolloin nuoren käytöksessä jonkin aikaa korostuvat lapsenomaiset piirteet.
Tytöillä aivojen pitkien yhteyksien optimointi tapahtuu varhemmin kuin pojilla, mikä saattaa selittää tyttöjen varhaisempaa kypsymistä. Erään tutkimuksen mukaan tyttöjen aivot eivät kehittyisikään varhemmin mutta heillä sekä aivojen kehityksessä että koossa olisi suurempaa vaihtelua kuin tytöillä. Pojat pärjäsivät paremmin spatiaalisissa testeissä ja tytöt luetun ymmärtämisessä.
Aivojen kehitys jatkuu joitain vuosia murrosiän jälkeenkin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Päivi Keskinen & Marja-Terttu Saha: Puberteetti – matkalla kohti aikuisuutta terveydentukena.fi. Pfizer. Viitattu 4.2.2021.
Yle Areena – Murrosikäaiheinen tietopaketti
Valekuva

Valekuva eli virtuaalikuva on sellainen kuva, joka voidaan nähdä, mutta jota ei voida projisoida kuvapinnalle eikä sen kanssa ole mahdollista olla vuorovaikutuksessa. Tässä ilmiössä valonsäteet taittuvat tai heijastuvat niin, että ne tulevat silmään ikään kuin todellisesta esineestä. Aivot tulkitsevat tilanteen silloin siten, että tällaisesta näennäisestä esineestä eli valekuvasta tuleva valo on peräisin todellisesta esineestä.
Esimerkiksi suurennuslasin läpi tulevat valonsäteet muodostavat suuren valekuvan, joka katsojasta näyttää suurelta esineeltä. Valekuva muodostuu jos esine on lähempänä linssiä kuin polttopiste. Toinen tapa havaita valekuva on nähdä sellainen peilin heijastuksesta.
Vainukoirat

| Vainukoirat> Ἰχνευταί |
| --- | --- |
Kirjoittaja:  Sofokles
Alkuperäiskieli:  muinaiskreikka (klassinen)
Tyylilaji:  satyyrinäytelmä
Kantaesityspaikka:  Dionysoksen teatteri, Ateena
Henkilöt
Henkilöt:  Hermes, lapsijumala Apollon, jumala Kyllene, nymfi
Kuoro:  satyyrejä
Vainukoirat (m.kreik. Ἰχνευταί, Ikhneutai, lat. Ichneutae) on Sofokleen kirjoittama antiikin kreikkalainen satyyrinäytelmä, jossa satyyrit etsivät Apollonin karjan varastanutta Hermestä. Se on säilynyt nykyaikaan vain osittain, mutta se on kuitenkin toiseksi parhaiten säilynyt satyyrinäytelmä Euripideen Kykloopin jälkeen.
Näytelmän juoni perustui suoraan Homeeriseen hymniin Hermeelle. Näytelmä alkaa sillä, että Apollon huomaa karjansa tulleen varastetuksi. Syyllinen varkauteen on vastasyntynyt Hermes. Apollon lähettää satyyrien muodostaman kuoron (khoros) hankkimaan eläimet takaisin, luvaten näillä sekä vapauden että kultaa, jos he onnistuvat tehtävässään. Satyyrit seuraavat eläinten jalanjälkiä. Kun he lähestyvät luolaa, jossa Hermes-lapsi piileskelee, he kuulevat hänen soittavan lyyraa, jonka oli juuri keksinyt.
Satyyrit säikähtävät outoä ääntä ja alkavat keskustella siitä, mitä tehdä. Kyseisen vuoren nymfi, Kyllene, selittää satyyreille uuden soittimen luonteen. Satyyrit näkevät luolan ulkopuolella eläinsuojia, ja ovat vakuuttuneita, että ovat löytäneet varkaan. Näytelmän säilynyt osa päättyy siihen, kun Apollon palaa. Näin kiistan ratkaisu jää epäselväksi.
Kirjallisuutta

Sophocles: Ichneutae. Teoksessa Sophoclis fabulae.  (Toim. Hugh Lloyd-Jones & Nigel Wilson. Oxford Classical Texts)  Oxford University Press, 1990.  ISBN 978-0-19-814577-6  Kreikankielinen alkuteksti.
Aiheesta muualla

Sophocles: Ichneutae. Perseus. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Sofokleen näytelmät
| --- | --- |
Säilyneet:  Aias · Antigone · Elektra · Filoktetes · Kuningas Oidipus · Oidipus Kolonoksessa · Trakhiin naiset
Kadonneita ja katkelmallisia:  Vainukoirat
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 2  3  4  5  6 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Puola  Vatikaani
Vaippakotilot

| Vaippakotilot |
| --- | --- |
 Philine orca
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Nilviäiset Mollusca
Luokka::  Kotilot Gastropoda
Alaluokka::  Heterobranchia
Lahko::  Cephalaspidea
Heimo::  Vaippakotilot Philinidae  Gray, 1850
Alaheimot
 Hermaniinae  Philininae 
Katso myös
   Vaippakotilot Wikispeciesissä   Vaippakotilot Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vaippakotilot (Philinidae) on kotiloihin kuuluva nilviäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia

Vaippakotilot jaetaan kahteen alaheimoon ja kuuteen sukuun Heimon lajien kuori on ohut, ruumista pienempi ja osittain manttelin peittämä eli sisäinen. Kuori on usein 0,2–4 cm pitkä. Muodoltaan vaippakotilot ovat pyöreähköjä tai pitkänomaisia. Jalka on kookas. Väriltään heimon lajit ovat usein vaaleita ja ruumiisa voi olla tummempia pilkkuja tai juovia.
Levinneisyys ja elintavat

Vaippakotiloita tavataan maailmanlaajuisesti erityisesti lauhkeilta alueilta, mutta myös lämpimissä vesissä. Ne liikkuvat tyypillisesti pehmeillä muta- tai hiekkapohjilla niin matalissa kuin syvissäkin vesissä. Vaippakotiloiden ravintoa ovat rataseläimet, monisukasmadot sekä pienet nilviäiset, äyriäiset ja piikkinahkaiset.
Vain yksi voittaa

| Vain yksi voittaa> Split Decisions |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Drury
Käsikirjoittaja:  David Fallon
Tuottaja:  Joe Wizan
Säveltäjä:  Basil Poledouris
Kuvaaja:  Tim Suhrstedt
Leikkaaja:  John W. Wheeler Jeff Freeman Thomas Stanford
Pääosat:  Gene Hackman Craig Sheffer Jeff Fahey John McLiam Jennifer Beals Eddie Velez Carmine Caridi James Tolkan
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal
Ensi-ilta:  1996
Kesto:  95 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vain yksi voittaa (Split Decisions) on nyrkkeilyelokuva vuodelta 1988. Rooleissa nähdään muun muassa Gene Hackman, Craig Sheffer ja Jeff Fahey.
Juoni

Eddie (Sheffer) ja Ray (Fahey) ovat veljekset jotka ovat käytännöllisesti katsoen syntyneet nyrkkeilykehään. Heidän isoisänsä (McLiam) oli myös nyrkkeilijä, kuten myös heidän isänsä Dan (Hackman) joka nyt valmentaa Eddiea rautaisin ottein. Dan tekee kaikkensa, jotta Eddie saavuttaisi sen, mitä hän itse ei. Eddie tekee isälleen mieliksi; jää amatöörinyrkkeilijäksi, tähtää olympialaisiin ja aloittaa opiskelun. Ray taas on jo vuosia sitten rikkonut välit isään, ryhtynyt ammattilaiseksi ja hypännyt mafian kelkkaan. Täten hän päätyi maailmaan jossa riittää nopeaa rahaa ja kauniita naisia mutta myös paljon epärehellistä ja likaista peliä. Siellä myös ihmishenki mitataan aina raa´asti rahassa; Ray nimittäin pakotetaan häviämään tuleva mestaruusottelunsa sillä hän on uskottu voittaja. Kun hän kieltäytyy, mestari murhaa hänet mafian avulla. McLiamin murtunut perhe ei voi tehdä kostoksi mitään, kunnes Eddie haastaa mestarin otteluun Danin ja vaarin valmentamana.
Vastaanotto

Video-opas vuodelta 1994 sanoo Hackmanin vastaavan elokuvan ainoasta hyvästä roolityöstä ja antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä. Hackmania kehuu myös Helsingin Sanomien Petri Immonen, mutta moittii elokuvan tarinaa ennalta arvattavaksi.
Aiheesta muualla

Vain yksi voittaa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vain yksi voittaa Elonet.
Vaihdokas (elokuva)

| Vaihdokas |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Teuvo Puro
Käsikirjoittaja:  Carl Fager
Kuvaaja:  Frans Ekebom
Pääosat:  Ilmari Unho   Helmi Lindelöf
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi Oy
Ensi-ilta:  13. marraskuuta 1927
Kesto:  60 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  ei tiedossa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vaihdokas on vuonna 1927 valmistunut suomalainen mykkäelokuva, jonka on ohjannut Teuvo Puro. Elokuva perustuu Selma Anttilan näytelmään Vaihdokas vuodelta 1912 ja sen ensi-ilta oli 13. marraskuuta 1927 Kino-Palatsi-teatterissa Helsingissä.
Elokuvassa tehtailijan rouvan avioton lapsi solmii suhteen miehen kanssa, jota tehtailijan rouva pitää omana poikanaan.
Näyttelijät

Ilmari Unho	- Oras, konttoriapulainen
Hilja Jorma	- Maria, lastenkodin johtajatar
Sven Relander	- Konsuli August Lumiala
Helmi Lindelöf	- Anna Lumiala
Lilja Haltia	- Silja Lumiala
Mimmi Lähteenoja	- Susika eli Suska
Hemmo Kallio	- Vahtimestari Haukka
Birgit Hästesko	- Orvokki
Muut tekijät

Frans Ekebom  - kuvaus
Armas Fredman  - kuvausapulainen
Carl Fager  - lavastus, käsikirjoitus
Martti Tuukka  - studiopäällikkö
Kosti Lehtinen	- valokuvat