stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Simon Affleck
Elämä > Suku ja perhe

Affleckin suku oli alkujaan Skotlannista ja asettunut Ruotsin valtakuntaan 1600-luvulla. Simon Affleckin isä Thomas Affleck toimi 1640–1670-luvuilla Narvan kenraalikuvernöörin kansliassa venäjän kielen kääntäjänä ja tulkkina. Äidin nimeä ei tiedetä. Affleck lienee varttunut vanhempiensa luona Narvassa.
Affleck nai ilmeisesti 1690-luvun lopulla Anna Herkepaean, jonka isä oli Affleckia vihannut Pielisen rovasti Pehr Herkepaeus. Anna oli Herkepaeus-suvun jäsen. Heidän lapsistaan viisi tunnetaan nimiltä. Affleckilla tiedetään olleen myös vähintään kaksi aviotonta lasta, mahdollisesti enemmänkin. Erään asiakirjan mukaan Anna Herkepaea olisi kuollut vuonna 1699, missä tapauksessa Affleckilla olisi ollut myös toinen vaimo, sillä hänelle tiedetään syntyneen lapsia vielä vuonna 1710, mutta kyseessä saattaa olla myös sekaannus.
Elämä > Tulo veronvuokraajaksi

Suuren reduktion jälkeen Ruotsin kruunu ulkoisti 1680-luvulla veronkannon useilla sille palautuneilla alueilla, varsinkin harvaan asutuilla syrjäseuduilla, jolloin yksityiset saattoivat vuokrata tietyn alueen verotusoikeuden. Vuokra vastasi suuruudeltaan alueen normaalia verokertymää. Veronvuokraajat saivat myös tilanhallintaoikeuden alueillaan, mikä merkitsi muun muassa oikeutta karkottaa talonpoikia ja säännöstellä maanviljelyä. He saattoivat myös ryhtyä kantamaan ylimääräisiä veroja. Affleck työskenteli vuodesta 1689 alkaen Pielisjärven veronvuokraajan Salomon Ehnbergin veronperijänä, jolloin hänestä tuli jo alueen asukkaiden vihaama. Ehnbergin jälkeen Affleck ryhtyi itse alueen veronvuokraajaksi vuonna 1695. Affleck käytti oikeuttaan yhdistää talonpoikien tiloja kartanoiksi eli hoveiksi ja perusti itselleen hovit Lieksaan ja Nurmekseen. Hänellä oli hyvät yhteydet rajan yli Venäjän Karjalaan ja hän kävi kauppaa suurilla määrillä hyödykkeitä.
Jo Ehnbergin aikana Pielisjärven talonpojat yrittivät tuloksetta valittaa kohtelustaan esivallalle. Affleckin aikana tilanne paheni entisestään, sillä vuosina 1696–1697 koettiin paha katoaika ja nälänhätä eli niin sanotut suuret kuolonvuodet, mutta Affleck yritti silti periä verot talonpojilta täysimääräisinä helpotuksia antamatta. Hänen saapuessaan syksyllä 1696 pitämään verollepanoa Haapajärvelle (nyk. Valtimo) kiivastuneet talonpojat karkottivat hänen virkamiehensä väkivalloin. Palatessaan vuoden kuluttua samaan kylään hän joutui kahteen aseelliseen väijytykseen, joista kuitenkin selviytyi lievin vammoin. Joulukuussa 1697 talonpojat ryöstivät Nurmeksen hovin ja yrittivät hyökätä myös Lieksan hoviin, jota Affleck kuitenkin puolusti 14 miehen kanssa. Saatuaan avukseen sotaväen osaston hän vangitutti pääkapinoitsijat, joista kymmenen tuomittiin kuolemaan ja vietiin Käkisalmeen teloitettaviksi. Heidän valituksensa veronvuokraajien toiminnasta kuitenkin kuultiin ja asiaa päätettiin tutkia.
Elämä > Suuren Pohjan sodan aika ja myöhemmät vaiheet

Suuren Pohjan sodan alettua vuonna 1700 Affleck määrättiin Pielisjärven pitäjänluutnantiksi ja hän kunnosti Lieksan linnoituksen. Vuonna 1704 hän osti Sotkamon suurimpiin taloihin kuuluneen Turunkorvan kartanon, jonka maat käsittivät 2 000 hehtaaria. Saadakseen olla siellä perheineen rauhassa hän jätti naapuritilojen talonpojat verottamatta. Maaliskuussa 1709 Affleck nimitettiin Kajaanin läänin maamajuriksi. Seuraavana vuonna hän evakuoi varotoimenpiteenä omaisuutensa Turunkorvaan Pohjanmaan läänin alueelle. Varotoimiin oli syynsä: Pielisjärven seudulla vallitsi omin luvin venäläisten kanssa tehty rajarauha, mutta uuden katotalven 1708–1709 aikana Affleckiin tyytymättömät talonpojat tekivät ryöstöretken Venäjän puolelle yllyttääkseen venäläiset vuorostaan ryöstämään Affleckin hovit. Kun näin ei heti tapahtunut, talonpojat aloittivat vuonna 1710 uuden kapinan. Affleck pelastui jälleen täpärästi väijytyksestä ja pakeni Lieksaan. Venäläisten pian saapuessa talonpojat vannoivat rovasti Herkepaeuksen kannustamina uskollisuutta Venäjän keisarille ja ryöstivät uudelleen Nurmeksen hovin. Affleck valtasi sen pian takaisin 30 sotilaan kanssa, mutta ei voinut enää liikkua turvallisesti pitäjänsä alueella, varsinkaan sotilaidensa lähdettyä.
Niin sanotun sarkasodan aikana maaliskuussa 1712 venäläiset ja heihin liittyneet Nurmeksen talonpojat polttivat ryöstöretkensä yhteydessä Turunkorvan kartanon ja veivät Affleckin vaimon ja lapset vangeiksi. Affleck itse sattui olemaan tuolloin muualla. Neljä lapsista onnistui palaamaan vankeudesta Venäjältä isonvihan päätyttyä, mutta Affleckin vaimon kohtaloa ei tunneta. Myöskään Affleckin toiminnasta tai asuinpaikasta isonvihan aikana ei ole tietoja, mutta hänen tiedetään palanneen rauhan tultua ja rakennuttaneen Turunkorvan kartanon uudelleen. Hänen otteensa ei kuitenkaan ollut enää entisellään, sillä veronvuokraajien oikeudet oli rajoitettu enää pelkkään varsinaiseen veronkantoon. Affleck myi Turunkorvan vuonna 1724. Perimätiedon mukaan hän olisi ampunut itsensä seuraavana vuonna Lieksanjoen lossilla. Pääosa hänen omistamistaan tiloista myytiin pian hänen kuolemansa jälkeen, mutta Lieksan hovi pysyi hänen poikansa Carlin omistuksessa vuoteen 1736.
Tapani Löfving toimi Affleckin palveluksessa vuodesta 1708 tammikuuhun 1711. Löfving hoiti Suorlahden kartanoa Kiteellä. Kansallismuseon kokoelmissa on Turunkorvan myöhempien omistajien vuonna 1858 lahjoittama hopeinen kaulakilpi, jonka arvellaan kuuluneen Affleckille.
Jälkimaine

Kansan syvästi vihaamasta Affleckista on säilynyt Itä-Suomessa suuri määrä perimätietoa ja tarinoita, joissa kuvaillaan mielikuvituksekkaasti hänen säälimättömyyttään, häijyyttään ja intoaan julmasti simputtaa ja nöyryyttää kansaa. Näillä Simo Hurtta -kertomuksilla ei liene juuri yhteyttä todelliseen historiaan. Simo Hurtan on väitetty ottaneen talonpoikia orjikseen sekä tappaneen tai silponeen näitä. Monien tarinoiden mukaan hän oli elostelija, jolle piti jatkuvasti toimittaa naisia. Hänen on väitetty käyttäneen ensiyön oikeutta. Hänen kerrotaan myös vaatineen verojen maksamista mahdottomissa muodoissa, kuten vaatimalla toimittamaan tynnyrillisen kiiskenmätiä tai säkillisen itikanraatoja.
Tarinoissa esiintyy monta versiota Simo Hurtan väkivaltaisesta kuolemasta kostonhimoisten talonpoikien käsissä: yhden mukaan hänet kivitettiin kuoliaaksi, toisen mukaan haudattiin elävältä kiviröykkiön alle ja jätettiin sinne. Erään tarinan mukaan hänet ”muurattiin” hiekalla kaulaansa myöten kivilouhikkoon kaivettuun kuoppaan Sotkamon Nuasjärven saareen, joka nykyään tunnetaan nimellä Muuraussaari. Saaresta on arkeologisissa kaivauksissa löydetty ihmisen luita, muita ne eivät ole kuuluneet Affleckille.
Kainuusta kerätyissä kansantarinoissa Affleck tunnetaan Simo Hurttana, Karjalasta kerätyissä tarinoissa myös muilla nimillä, kuten Aplekki. Nimi Simo Hurtta tuli mahdollisesti siitä, että hänen sanottiin pitäneen isoa koiraa. Toisen tulkinnan mukaan se viittasi hänen pelottavaan olemukseensa. Kiteen seudun kansanperinteessä tunnettu hahmo paha pajari saattaa myös olla Affleckin innoittama.
Suomalaiset historiantutkijat kiinnostuivat Affleckista 1800-luvun lopulla, jolloin kansantarinoiden rinnalle alettiin etsiä luotettavampaa tietoa.
Taiteessa ja kulttuurissa

Affleck on esiintynyt useasti kaunokirjallisuuden aiheena. Anni Kepplerus julkaisi vuonna 1897 Affleckin kuvitteellisesta sukulaistytöstä kertoneen historiallisen romaanin Hovin Inkeri. Ilmeisesti tämä romaani synnytti myöhemmin myytin, jonka mukaan Affleckin toinen vaimo olisi ollut Inkeri Sormunen -niminen talonpojan tytär. Eino Leino kirjoitti Simo Hurtta -tarinoiden pohjalta runoelman Simo Hurtta, joka ilmestyi kahdessa osassa vuosina 1904 ja 1919, sekä viisinäytöksisen historiallisen näytelmän Simo Hurtta (1908). Kirjailija Onni Palaste on kirjoittanut hänestä kolmessa romaanissaan: Simo Hurtta (1978), Simo Hurtta ja Anna (1982) sekä Simo Hurtta ja isoviha (1983). Mauri Sariola kirjoitti vuonna 2002 kirjana julkaistun jatkokertomuksen Simo Hurtta ja kultainen pikari.
Eino Leinon näytelmän pohjalta valmistui vuonna 1940 Jäger Filmi Oy:n tuottama ja Roland af Hällströmin ohjaama elokuva Simo Hurtta, jossa nimiroolia esitti Santeri Karilo. Tauno Pylkkänen on säveltänyt vuonna 1948 kantaesitetyn oopperan Simo Hurtta.
Valtimon vaakunassa kuvatun suden ja seitsemän kultakolikon on sanottu viittaavan Simo Hurtan nimeen ja ankaraan veronkantoon. Olof Erikssonin alkuperäinen vaakunaehdotus vuodelta 1951 oli nimeltäänkin ”Hurtta”. Simo Hurtan mukaan on nimetty myös urheiluseura Lieksan Hurtat.
Poiketa ry toteutti Simo Hurtasta kertovan Hurtta-nimisen monitaiteellisen esityksen Joensuun Ilosaaressa helmikuussa 2010. Esitystä varten laguuniin rakennettiin luminen katsomo, ja esitys tapahtui jäällä.
Kalevankankaan jäähalli

| Kalevankankaan jäähalli |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Raviradantie 24, 50100 Mikkeli
Koordinaatit:  61°42′18″N, 27°14′35″E
Avattu:  1982
Remontoitu:  2013
Laajennettu:  2013
Omistaja:  Mikkelin kaupunki, Mikkelin Jäähalli Oy
Kenttä:  jää
Käyttäjät
 Mikkelin Jukurit 
Katsojakapasiteetti
 4 200 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kalevankankaan jäähalli (sponsorinimeltään Let's Go Areena) on Mikkelin keskustasta luoteeseen sijaitseva, vuonna 1982 valmistunut jäähalli. Hallissa on 4200 katsojapaikkaa, joista 2 600 on istuma- ja 1 600 seisomapaikkoja. Halli toimii jääkiekon SM-liigaseura Mikkelin Jukurien kotihallina. Hallin yleisöennätys, 4 357 katsojaa, on vuoden 2002 Jukurit–KooKoo -ottelusta.
Hallin vieressä sijaitsee harjoitusjäähalli, joka valmistui vuonna 2000.
Vuosina 2011-2013 jäähalliin tehtiin perusteellinen remontti sekä laajennus, jolloin uudistettiin muun muassa ilmanvaihto, pukuhuonetilat ja hallin yleisilme. Halliin rakennettiin 9 nykyaikaista aitiota sekä ravintola- ja klubitilat. Samalla myös äänentoisto uusittiin ja halliin asennettiin mediakuutio.
Kesällä 2016 hallia uudistettiin edelleen esimerkiksi lisäämällä ravintolatiloja ja istumapaikkoja. Muutosten myötä hallin kapasiteetti putosi 4200 katsojaan.
Lukkarilan pesäpallostadion

| Lukkarilan pesäpallostadion |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Urheilukatu 1 62100 Lapua
Koordinaatit:  62.964860°N, 23.012922°E
Omistaja:  Lapuan kaupunki
Kenttä:  hiekkatekonurmi
Käyttäjät
 Pesäpallo:   Lapuan Virkiä 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Lukkarilan pesäpallostadion on Lapualla sijaitseva pesäpallokenttä. Se toimii naisten Superpesis-seura Lapuan Virkiän kotikenttänä. Pesäpallokentällä on katettua katsomotilaa noin 700 hengelle ja muuta katsomotilaa noin 1000 henkilölle.
Yleisöennätys

Lapuan pesäpallokentän yleisöennätys on syntynyt 2. syyskuuta 1990 toisessa finaaliottelussa Virkiä-Viinijärven Urheilijat, jolloin paikalla oli katsomassa 3392 henkilöä.
Ilmavoimien teknillinen koulu

| Ilmavoimien teknillinen koulu |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1923 − 2013
Valtio:  Suomi
Puolustushaarat:  Suomen ilmavoimat
Aselajit:  ilmavoimat
Rooli:  mekaanikkokoulutus
Tukikohta:  Halli
Ilmavoimien teknillinen koulu (ILMAVTK, aik. IlmavTK) oli Suomen ilmavoimien koulu, jonka päätehtävänä oli lentoteknillisen koulutuksen antaminen varusmiehille sekä ilmavoimien henkilökunnalle. Koulu sijaitsi Kuorevedellä Hallin taajamassa, Jämsän kaupungissa, sotilaslentokentän välittömässä läheisyydessä. Joukko-osaston palveluksessa oli noin 120 henkilöä. Vuosittain asevelvollisuutensa ILMAVTK:ssa suoritti noin 350 varusmiestä.
Päätös lakkautuksesta

8. helmikuuta 2012 julkistettujen puolustusvoimien säästösuunnitelmien mukaan Hallin varuskunta lakkautettiin vuoden 2013 lopussa ja koulutus siirrettin Ilmasotakouluun Tikkakoskelle. Viimeiset 347 vuorokautta palvelleet varusmiehet pääsivät reserviin 20. kesäkuuta 2013.
Koulun johtajat

eversti Pasi Jokinen 1.1.2013 − 31.12.2013
eversti Pasi Hakala 1.11.2010 − 31.12.2012
eversti Anssi Saarikoski 1.3.2008 − 31.10.2010,
eversti Ari Jussila (s. 1960) 1.1.2007 − 29.2.2008,
eversti Jukka Liinamaa 2002 − 31.12.2006,
everstiluutnantti Ismo Partio (s. 1956) vuosina 1999 − 2001,
eversti Pekka Hiltunen (s. 1955) 1993 − 1998
everstiluutnantti Pekka Puputti 1992−93
everstiluutnantti Heikki Kantola 1990−92
everstiluutnantti Pekka Pellinen 1984−1990
everstiluutnantti Pekka Kanninen 1981−84
everstiluutnantti Viljo Wetterstrand 1980−81
everstiluutnantti Raimo Laine 1967−1980
majuri Alfred Wan 1962−67
Organisaatio

Esikunta
Koulutuspataljoona jakautuen:
- Lentoteknillinen aliupseerikomppania (ent. 2.K)
- Koulutuskomppania
Koulutuskeskus jakautuen:
- Koulutusosasto
- Suunnittelu- ja kehittämisosasto
Lentotekninen aliupseerikurssi

Lentoteknillisen aliupseerikurssi oli ILMAVTK:n erikoiskoulutus, jonka Hallissa aloittavista varusmiehistä yli puolet suoritti. Lentoteknilliselle aliupseerikurssille varusmiehet valittiin ennen varusmiespalveluksen alkamista pääsykokeiden kautta.
Lentoteknillisen aliupseerikurssin koulutus tapahtui 2. Komppaniassa (2.K). AUK:sta oli mahdollisuus edetä Ilmavoimien reserviupseerikurssille Ilmasotakouluun. AUK:n suorittaneista suurin osa lähti komennukselle apumekaanikon tehtäviin eri ilmavoimien ja maavoimien joukko-osastoihin. Lentoteknillisellä aliupseerikurssilla opiskeltiin muun muassa aerodynamiikkaa, lentokone-elektroniikkaa, mäntä- ja suihkumoottorioppia, lentokoneaseoppia sekä ilmavoimien taktiikkaa. Lisäksi Lentotekniseen aliupseerikurssiin kuului jalkaväkiryhmänjohtajakoulutus sekä sissileiri yms. Sodankäynnin taitoja kehitettiin myös joukko-osastoissa, joihin aliupseerit siirtyivät kurssin jälkeen.
Muu asevelvollisten koulutus

Kutsuntojen kautta saapuvat varusmiehet palvelivat Koulutuskomppaniassa (1.K), ja toimivat mm. seuraavissa tehtävissä:
sotilaspoliisi (miehistö, AUK tai RUK)
lentosää (AUK)
sotilaskuljettaja (miehistö)
talous (miehistö tai AUK)
lääkintä (miehistö tai AUK)
ilmavalvonta (miehistö tai AUK)
Koulutuskomppaniassa palvelevista varusmiehistä suurin osa koulutettiin muissa joukko-osastoissa, esimerkiksi lentosääaliupseerit, sotilaskuljettajat ja ilmavalvonta-aliupseerit Ilmasotakoulussa Tikkakoskella sekä sotilaspoliisialiupseerit Lentosotakoulussa Kauhavalla. Em. komppaniat muodostivat yhdessä Koulutuspataljoonan.
Historiaa

Joukko-osaston toiminnan voidaan katsoa alkaneen Ilmailuvoimien Mekaanikkokoulusta vuonna 1923.lähde?
Aiheesta muualla

Ilmavoimien Teknillinen Koulu
Lentotekninen Aliupseerikurssi
(kuolleet linkit)
Keskisuomalainen:Tikkakoskelle siirtyy Kauhavan Ilmasotakoulusta 150 henkilöä (Arkistoitu – Internet Archive)
Lääkintä-au toimissaan
Vesiliikuntakeskus Kaukavesi

Vesiliikuntakeskus Kaukavesi on Kajaanin kaupungin omistama uimakeskus. Vesiliikuntakeskuksessa on vesiliukumäkiä, lasten allas, lämminvesiallas, hyppyaltaat, kilpa-allas ja kuntosali. Kaukavesi sijaitsee aivan Kajaanin keskustan vieressä Kajaanijoen varressa.
Christchurch

| Christchurch (Ōtautahi) |
| --- | --- |

 Christchurch
 Koordinaatit: 43°31′54″S, 172°38′12″E 
Valtio:   Uusi-Seelanti
Saari:  Eteläsaari
Alue:  Canterbury
Perustettu (maorit):  1000-luvulla
Perustettu (britit):  1848
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Phil Mauger
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  452 km²
Väkiluku (2018):  369 006
 – Väestötiheys:  816 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+12
 – Kesäaika:  UTC+13
Suuntanumero(t):  03
Lempinimi::  Puutarhakaupunki
 
 Christchurch City Council 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Christchurch (maoriksi Ōtautahi) on Canterburyn hallintoalueen pääkaupunki Uuden-Seelannin Eteläsaaren itärannikolla, Banksin niemimaasta pohjoiseen. Noin 369 000 asukkaallaan se on Eteläsaaren suurin ja koko Uuden-Seelannin toiseksi suurin kaupunki. Kaupungin asukkaista noin 90 prosenttia on eurooppalaisperäisiä ja noin viisi prosenttia maoreja.
Kaupungin nimi tulee Christchurchin katedraalista, joka rakennettiin 1800-luvun loppupuolella. Katedraalin nimi on puolestaan peräisin Britanniasta, jossa se on sekä Oxfordin tuomiokirkon että yhden Oxfordin yliopiston collegen nimenä. Maorinkielisen nimensä Ōtautahi (kokonaisuudessaan Te Whenua o Te Potiki-Tautahi) Christchurch on saanut heimopäällikkö Tautahin mukaan, jonka johtama Ngāi Tahun heimo asui Avonjoen rannalla.
Maantiede ja ilmasto

Christchurch sijaitsee Canterburyn hallintoalueella, keskellä Eteläsaaren itärannikkoa Banksin niemimaan ja Canterburyn tasangon yhdistävän kannaksen pohjoisrannalla. Kaupunki on rakentunut lähes täysin tasamaalle, ja mistä tahansa korkeammasta rakennuksesta avautuu mahtava näkymä Pegasuksenlahdelle.
Maantiede ja ilmasto > Ilmasto

Christchurch sijaitsee lauhkealla ilmastovyöhykkeellä. Tammikuussa lämpötila on korkeimmillaan 15–25 °C (usein jopa 30 °C) ja heinäkuussa 5–15 °C. Meri lauhduttaa ilmastoa kesäisin; kaikkien aikojen lämpöennätys, 41,6 °C, mitattiin helmikuussa 1973. Christchurchin ilmastolle on tyypillinen luoteinen föhntuuli, joka tunnetaan nimellä nor’wester. Satunnaisesti se saavuttaa myrskytuulen nopeuden ja aiheuttaa vähäistä tuhoa.
Talvisin on tavallista, että lämpötila putoaa öisin alle 0 °C:n. Vuodessa esiintyy keskimäärin 70 kertaa yöpakkasia. Lunta sataa pari kertaa vuodessa.
Maantiede ja ilmasto > Kaupungin keskusta

Christchurchin keskustan muodostaa katedraalinaukio, joka ympäröi anglikaanista Christchurchin tuomiokirkkoa. Aukion ja neljän valtakadun (Bealey Avenuen, Fitzgerald Avenuen, Moorhouse Avenuen ja Rolleston Avenuen) ympäristö muodostavat kaupungin liikekeskustan.
Katedraalinaukio on suosittu kaupunkilaisten keskuudessa. Keskustassa sijaitsee myös jalankulkijoille varattu ostoskatu Cashel Street.
Talous

Christchurchin talous perustui aiemmin maataloustuotantoon Canterburyn tasangon alueella. Seudulla harjoitettiin pääasiassa lampaiden ja lypsykarjan kasvatusta. Canterburyn yliopiston perustaminen ja akateemisten tahojen tiivis yhteistyö paikallisten yritysten kanssa johtivat teknologiateollisuuden kasvuun kaupungissa. Nykyään Christchurhissa toimiikin useita it-alan yrityksiä, kuten Netconcepts ja SLI Systems.
Tärkein taloudellinen tukijalka Christchurcille on kuitenkin turismi. Hiihtokeskukset ja muut Etelä-Alppien matkailukohteet, lukuisat hotellit ja Christchurchin lentoasema houkuttelevat kaupunkiin paljon matkailijoita, erityisesti japanilaisia.
Väestö

Christchurchissa asui vuoden 2018 väestönlaskennan mukaan 369 006 asukasta. Asukkaiden mediaani-ikä oli 37,1 vuotta ja jakaantuminen etnisiin ryhmiin seuraava (suluissa koko Uuden-Seelannin vastaavat luvut):
eurooppalaistaustaiset uusiseelantilaiset: 77,9 % (70,2 %)
maorit 9,9 % (16,5 %)
aasialaiset 14,9 % (15,1 %)
muut Tyynenmeren saaret 3,8 % (8,1 %)
muut ryhmät 2,9 % (2,7 %)
Vuoden 2018 väestönlaskennassa vastaajien oli mahdollista lukea itsensä useampaan etniseen ryhmään, minkä takia prosenttilukujen summa ylittää 100 prosenttia.
Christchurchissa syntyneitä

David de Lautour, yhdysvaltalais–uusiseelantilainen näyttelijä
Harry Ayres, vuorikiipeilijä
Marise Chamberlain, kilpajuoksija, Tokion olympialaisten pronssimitalisti
Annelise Coberger, laskettelija
Tom Hern, televisionäyttelijä
Keri Hulme, kirjailija
Frank Hutchens, säveltäjä
Ngaio Marsh, dekkarikirjailija
Hayley Westenra, laulaja
Phil Keoghan, Amazing Race -televisiosarjan juontaja
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christchurch Wikimedia Commonsissa
Satelliittikuva Christchurchista.
Katedraalinaukio ja katedraali.
Talvipäivä Christchurchin rannikolla.
Kajaanin liikuntapuisto

| Kajaanin liikuntapuisto |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Lönnrotinkatu 1, 87100 Kajaani
Koordinaatit:  64°13′14″N, 27°43′38″E
Avattu:  ?
Remontoitu:  2016
Laajennettu:  2006
Omistaja:  Kajaanin kaupunki
Kenttä:  Lämmitetty jalkapallonurmi
Käyttäjät
 Jalkapallo:   FC Wimma Kajaanin Haka  AC Kajaani   Pesäpallo:   Kajaanin Pallokerho 
Katsojakapasiteetti
 800 katettua istumapaikkaa 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Kajaanin liikuntapuisto on Kajaanin kaupungin liikuntapaikka, jossa on jalkapallo- ja pesäpallokentät. Jalkapallokenttää käyttävät Kajaanin Haka, AC Kajaani, FC Wimma sekä Spartak Kajaani.
Kajaanin liikuntapuiston jalkapallokenttä sai heinäkuussa 2006 valmistuneessa remontissa kolmannen sukupolven lämmitettävän tekonurmikentän sekä katetun katsomon 800 katsojalle. Remontti sai rahallista tukea UEFA:n HatTrick -ohjelman kautta. Tekonurmi uusittiin kesä-heinäkuussa 2016.
Vuonna 2001 valmistunut pesäpallokenttä on hiekkatekonurmea. Kenttää käyttää Kajaanin Pallokerho.
Patruuna-Areena

| Patruuna-Areena |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Lapua
Avattu:  2011
Kenttä:  tekonurmi
Kentän mitat
 6 500 m² 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Patruuna-Areena on Lapualla sijaitseva n. 6 500 neliömetrin kokoinen harjoitushalli, jossa on mahdollista harjoitella jalkapalloa, pesäpalloa ja yleisurheilua.  Patruuna-Areena valmistui vuonna 2011.
Tilat

Patruuna-Areenassa suurin kenttä on tekonurmella päällystetty jalkapallokenttä, jonka pinta-ala on 4500 m². Se on jaettavissa kahdeksi juniorikentäksi. Jalkapallokentän vieressä on 4-ratainen 60 m juoksurata, josta on mahdollisuus suorittaa pituushyppy. Patruuna-Areenassa on 5 pukuhuonetta, joista yhdessä on invavarustus, ja sen lisäksi 2 vessaa, kuntosali, kioski ja aulatila.
Joensuun keskuskenttä

| Joensuun keskuskenttä |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Länsikatu 23, 80110 Joensuu
Koordinaatit:  62°36′04″N, 029°44′42″E
Avattu:  1934
Remontoitu:  2002
Omistaja:  Joensuun kaupunki
Kenttä:  luonnonnurmi
Katsojakapasiteetti
 Yhteensä: 3 000 (tammikuussa 2013) Pääkatsomo: 1 500 (tammikuussa 2013)  Aurinkokatsomo: 1 500 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Joensuun keskuskenttä on urheilukenttä, joka sijaitsee Joensuun keskustan tuntumassa ja on osa Mehtimäen urheilukeskusta. Se on Kakkosessa pelaavan jalkapalloseura Jipon kotikenttä. Siellä on järjestetty yleisurheilun Eliittikisat vuodesta 2008 lähtien.
Kenttä valmistui 1934. Sille vaihtoehtoisia paikkoja oli mm. Hasanniemi ja Ilosaari. Kentän viereinen ravirata oli valmistunut jo aikaisemmin. Keskuskenttä sai ensimmäisen kestopinnoitteen vuoden 1972 Kalevan kisoihin, ja samalla valmistuivat kenttää ympäröivät pengerkatsomot. Keskusurheilukentän viimeinen peruskorjaus valmistui Kalevan kisoihin 2022.
Keskuskenttä on Joensuu-areenan, jäähallin ja uimahalli Vesikon välittömässä tuntumassa; näiden rakennusten huoltotilat ovat keskuskentän urheilijoiden käytössä.
Katsomo

Vanha, 1940-luvulla valmistunut katsomo purettiin elokuussa 2001 ja sen tilalle rakennettiin väliaikainen 500 hengen katettu pääkatsomo. Sen lisäksi aurinkokatsomossa on noin 1 500 paikkaa. Vuoden 2012 huhtikuussa Joensuun kaupunginhallitus päätti hyväksyä uuden pääkatsomon rakennussuunnitelman. Katsomon rakennutti Joensuun Katajan yleisurheilun tukisäätiö Joensuun kaupungin useiden isojen ja kalliiden hankkeiden takia.
Uusi katettu katsomo valmistui 2013. Sen korkeus on 15 metriä ja leveys 56 metriä, istumapaikkoja on 1 532. Suunnittelija on Markku Korjonen.
Yleisöennätys

Jippo:n jalkapallo-otteluiden katsojaennätys tehtiin 12. heinäkuuta 2007 Tampere Unitedia vastaan pelatussa Suomen Cupin 7. kierroksen ottelussa, jota seurasi 1 827 katsojaa.
Mehtimäen kaikkien aikojen suurin tapahtuma oli vuoden 1972 Kalevan kisat, joissa kolmena päivänä oli yhteensä 30 500 maksanutta katsojaa.
Jean-Jacques Annaud

Jean-Jacques Annaud vuonna 2015.
Jean-Jacques Annaud (s. 1. lokakuuta 1943 Juvisy-sur-Orge) on ranskalainen elokuvaohjaaja.
Annaudin ura alkoi televisiomainoksilla 1960- ja 1970-luvun vaihteessa. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa Mustaa ja valkoista väreissä vuodelta 1976 pohjaa hänen omiin sotilaskokemuksiinsa Kamerunissa. Elokuva voitti Parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon.
Kolmas Annaudin elokuva Taistelu tulesta sai kaksi César-palkintoa parhaasta elokuvasta ja ohjauksesta.
Annaud on saanut elinikäisen porttikiellon Kiinaan ohjaamansa elokuvan Seitsemän vuotta Tiibetissä vuoksi.