stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Systeeminen lupus erythematosus
Hoito ja ennalta ehkäisy

SLE-taudille ei ole vielä tiedossa parannuskeinoa. Hoito on yksilöllistä ja riippuu taudin aktiivisuudesta ja siitä, missä elimissä SLE vaikuttaa. Hoidon tarkoituksena on ehkäistä komplikaatioita sekä lievittää taudin oireita. Usein SLE saadaan talttumaan lääkehoidolla ja lievenemään niin, että lääkkeitä tarvitaan enää vain vähän tai ei lainkaan. Vuonna 2016 julkaistun tutkimuksen mukaan omega-3-rasvahappo DHA voi estää eräissä tapauksissa lupuksen synnyn.
Punahukan lieviä oireita hoidetaan tulehduskipulääkkeillä ja hydroksiklorokiinilla. Jos hoito ei riitä, liitetään mukaan suun kautta otettava kortisonilääke (kortikosteroidi). Hyvin hankalissa tapauksissa saatetaan käyttää lisäksi solunsalpaajahoitoa. Monet SLE-potilaat eivät kuitenkaan tarvitse lainkaan lääkitystä. Osalla potilaita, noin 20–25 prosentilla, sairaus menee vuoden kuluessa toteamisesta remissioon eli muuttuu oireettomaksi. Tämä ei merkitse sairauden lopullista paranemista, mutta oireeton aika voi kestää vuosia.
SLE:hen ei tunneta ehkäisyä, mutta uskotaan että auringon UV-säteily, jotkin virustulehdukset, stressi, hormonit ja eräät lääkkeet saattavat laukaista taudin puhkeamisen tai oireiden uusiutumisen. Iho-oireiden takia SLE-potilaan tulisikin välttää erityisesti liiallista auringossa oleilua.
Kuten kaikkia muitakin pitkäaikaissairaita, SLE:tä sairastavia kehotetaan noudattamaan yleisesti terveitä elämäntapoja. Hyvät ravintotottumukset, riittävää lepo ja uni sekä monipuoliset harrastukset voivat auttaa taudin voittamisessa.
Taudin syyt

Vaikka SLE:tä on tutkittu paljon, sen syyt ovat edelleen tuntemattomia. Se kuitenkin tiedetään, että sairastumiseen vaikuttaa useita tekijöitä yhdessä. Näitä ovat muiden muassa geneettiset syyt, hormonaaliset seikat sekä ympäristötekijät. Taudin geneettinen lähtökohta on kromosomissa 6 alkaen kohdasta 32050758 päättyen kohtaan 32083111, ja mutaatio löydettiin vuonna 2011. SLE ei ole perinnöllinen tauti, koska se ei periydy suoraan vanhemmilta lapsille, mutta siihen liittyy selvä perinnöllinen taipumus: 5–10 prosentilla SLE-potilaista suvussa on toinen samaa tautia sairastava. Lapset perivät vanhemmiltaan joitakin toistaiseksi tuntemattomia perintötekijöitä, jotka saattavat altistaa SLE-taudille. He eivät välttämättä sairastu, mutta alttius sairastua on normaalia suurempi. Jos toinen identtisistä kaksosista sairastuu, toisen mahdollisuus sairastua on 25 prosenttia. Erimunaisilla kaksosilla todennäköisyys on 2–3 prosenttia.
SLE:n esiintymistiheys myös vaihtelee etnisyyden mukaan. Se näyttäisi olevan yleisempi afroamerikkalaista, latinalaisamerikkalaista, aasialaista ja alkuperäisamerikkalaista syntyperää olevilla.
Myös hormonaaliset tekijät vaikuttavat selvästi taudin syntyyn, mutta tarkkaa syytä tähän ei tiedetä. SLE:tä sairastavilla naisilla estrogeenin eritys on lisääntynyt ja androgeenin eritys vähentynyt verrattuna terveisiin naisiin. Hormonaaliset tekijät mahdollisesti selittävät myös, miksi SLE:hen sairastuneista 90 prosenttia on naisia. Kuitenkin myös miehiä sairastuu tautiin, ja heidän oireensa ovat yhteneviä naisten oireiden kanssa.
Tautiin vaikuttavina ympäristötekijöinä pidetään muun muassa altistumista auringonvalolle, joitakin virusinfektioita ja tiettyjä lääkkeitä.
Ennuste

Viime vuosina SLE:n ennuste on parantunut selvästi. Vielä tosin ei ole keksitty parantavaa lääkitystä, minkä takia jotkut sairastuneista yhä kuolevat ennenaikaisesti tautiin. Punahukka muodostuu henkeä uhkaavaksi lähinnä sellaisille ihmisille, joilla on vakavia munuais-, keuhko- tai keskushermosto-oireita. Ennenaikaiset kuolemantapaukset ovat kuitenkin harvinaisia ja 80–90 prosenttia SLE:tä sairastavista elää normaalin eliniän. Suurin osa potilaista voi elää normaalia elämää, mikäli he noudattavat heille määrättyä lääkitystä ja kääntyvät heti lääkärin puoleen uusien oireiden ilmetessä. Suurin osa SLE:tä sairastavista ei koskaan joudu sairaalahoitoon. Lieviä tapauksia hoitavatkin usein yksityis- tai terveyskeskuslääkärit.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
SLE-yhdistys
Terveyskirjasto
SLE Mikä se on?
Reumaliitto: SLE (Arkistoitu – Internet Archive)
SLE Lupus foundation
Lupus research institute
Pediatric Rheumatology International Trials Organisation (PRINTO)
SLE:n yleisimpiä oireita
Kevätpörriäinen

Ensimmäinen Kevätpörriäinen ilmestyi vuonna 1949.
Kevätpörriäinen on vuosittain keväällä julkaistava Helsingin ala-asteiden (ennen peruskoulu-uudistusta kansakoulujen) oppilaiden keväisiä tarinoita ja kuvia sisältävä lehti. Lehteä julkaisee Helsingin luokanopettajat ry. Lehden perusti kansakoulunopettaja Valle Ojaniemi vuonna 1949 Helsingin opettajayhdistyksen Onni Laukaman ehdotuksesta. Ojaniemi myös toimi lehden ensimmäisenä päätoimittajana vuosina 1949–1958.
Tarinoiden aihepiirit vaihtuvat vuosittain, mutta käsittelevät yleensä lehden nimikkoampiaisen, Pörrin, seikkailuja erilaisissa ympäristöissä. Aiheina on usein myös ajankohtaisia asioita. Koululaisten lähettämistä tarinoista ja kuvista lehden toimitus valitsee julkaisuun sopivimmat, jotka päätyvät lehteen täysin alkuperäisessä muodossaan. Tarinat ovat usein lyhyitä ja mukana on joka vuosi myös vitsi- ja tehtäväosiot. Koululaiset myyvät lehteä itse kiertämällä lähiseudun taloissa. Myynnistä saadut rahat menevät usein luokan rahastoon leirikoulua tai stipendejä varten.
Uutisvuoto-ohjelmassa on ajoittain käytetty Kevätpörriäinen-lehteä kysymysten lähteenä.
Kevätpörriäinen maksoi vuonna 2000 noin 1,70 euroa, vuonna 2010 lehti maksoi 4 euroa.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Ohjeita ja aiheita Helsingin luokanopettajat ry:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kevätpörriäisen Facebook-faniryhmä
Kestävä kehitys alueittain ja maittain

Luettelo kestävään kehitykseen liittyvistä aiheista alueittain ja maittain.
Usein kestävään kehitykseen luetaan kuuluviksi myös tasapainoinen sosiaalinen kehitys ja ihmisoikeudet, katso ihmisoikeudet alueittain ja maittain.
| Alue | Ympäristöpolitiikka (YP) | Energiapolitiikka (EP) | Uusiutuva energia (UE) | Tuulivoima (TV) | Aurinkovoima &  Biopolttoaineet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Yleisiä artikkeleja |   |   |   | Tuuliturbiini | Aurinkokenno, aurinkokeräin |
| Kansainvälinen | Montreal, Kioto, IPCC |   | UNEP, Maan ystävät, REN21 | Tuulivoima maittain | Liikennepolitiikka |
| Eurooppa |   |   | EREC‎ | EWEA | EPIA |
| EU | EU:n YP | EU:n EP | UE EU:ssa | TV EU:ssa | Aurinkovoima EU:ssa |
| Britannia | Britannian YP | Britannian EP | UE Britanniassa | BWEA |   |
| Espanja | Espanjan YP | Espanjan EP | UE Espanjassa | TV Espanjassa |   |
| Italia | Italian YP | Italian EP | UE Italiassa | TV Italiassa |   |
| Norja | Norjan YP | Norjan EP | UE Norjassa | TV Norjassa |   |
| Ranska | Ranskan YP | Ranskan EP | UE Ranskassa | TV Ranskassa |   |
| Ruotsi | Ruotsin YP | Ruotsin EP | UE Ruotsissa | TV Ruotsissa |   |
| Saksa | Saksan YP | Saksan EP | UE Saksassa | TV Saksassa, BWE |   |
| Suomi | Suomen YP | Suomen EP, Suomen energiastrategia 2008 | UE Suomessa | TV Suomessa, Suomen tuulivoimalat | Biopolttoaineet Suomessa, Liikenne Suomessa |
| Tanska | Tanskan YP | Tanskan EP | UE Tanskassa | TV Tanskassa |   |
| Ukraina | Ukrainan YP | Ukrainan EP |   |   |   |
| Venäjä | Venäjän YP | Venäjän EP |   |   |   |
Aasia:  
| Indonesia | Indonesian YP | Indonesian EP |   |   |   |
| Intia | Intian YP | Intian EP | UE Intiassa | TV Intiassa |   |
| Japani | Japanin YP | Japanin EP | UE Japanissa | TV Japanissa |   |
| Myanmar | Myanmarin YP | Myanmarin EP |   |   |   |
| Kiina | Kiinan YP | Kiinan EP | UE Kiinassa | TV Kiinassa |   |
| Turkmenistan | Turkmenistanin YP | Turkmenistanin EP |   |   |   |
Afrikka:  
| Norsunluurannikko | Norsunluurannikon YP |   |   |   |   |
| Australia | Australian YP | Australian EP | UE Australiassa | TV Australiassa |   |
Amerikka:  
| Brasilia | Brasilian YP | Brasilian EP | UE Brasiliassa | TV Brasiliassa |   |
| Kanada | Kanadan YP | Kanadan EP | UE Kanadassa | TV Kanadassa |   |
| Yhdysvallat | USA:n YP | USA:n EP | UE USA:ssa  | TV USA:ssa, AWEA |   |
Sven Grahn

Sven Grahn
Primon tehdas Ala-Malmilla vuonna 1954.
Sven Primus Gabriel Grahn (9. kesäkuuta 1902 Pohja – 17. marraskuuta 1988 Helsinki) oli suomalaisen ikkuna- ja ovihelatehdas Primon perustaja, toimitusjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja.
Sven Grahn kävi kauppakoulun ja työskenteli vuodesta 1920 helsinkiläisissä liikkeissä myynnin, huolinnan ja kirjanpidon parissa. Vuonna 1925 hän siirtyi tamperelaisen helatehtaan Oy Excelsior Ab:n (Exo) palvelukseen ja eteni sen toimitusjohtajaksi 1928. Vuonna 1936 hän lähti itsenäiseksi yrittäjäksi ja perusti Primo Oy:n, jonka nimeksi vuonna 1944 tuli Primon Tehdas Sven Grahn. Primo rakennutti punatiilisen kaksikerroksisen tehtaan 1930-luvun lopulla silloisen Helsingin maalaiskunnan Malmille, Ormuspellon teollisuusalueelle. Alkuvuosina Primon päätuote oli piikkilanka, ja rakennushelojen rinnalla tuotettiin myös hevosten valjasheloja ja erilaisia nauloja. Vuonna 1942 Grahn perusti Valu Oy -nimisen valimon ja vuonna 1950 osti Oy Keskusvalimo – Centralgjuteriet Ab:n.
Primo-yritysryhmään kuului 1960-luvun alkuvuosina myös Helsingin Autokoritehdas Tikkurilassa, ja Grahn johti sitäkin kunnes se lakkautettiin 1965 ja keskityttiin kasvussa olleeseen rakennushelatuotantoon. 1960-luvulla Malmin tehdastiloja laajennettiin pariinkin otteeseen. Sven Grahn sai valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon vuonna 1976. Vuonna 1979 Primo osti Oy John Stenberg Ab:n teräsvalimon Vantaan Veromiehenkylästä, minkä lisäksi sillä oli valimo myös Porvoossa. 1980-luvulla Primo oli Suomen johtava ikkuna- ja ovihelojen valmistaja noin 70 prosentin markkinaosuudella (v. 1980), minkä lisäksi suuri osa tuotannosta meni vientiin. Primo työllisti noin 400 ihmistä. Yritysryhmään kuului vuodesta 1983 myös Veijo Hahlen perustama kalustehelojen maahantuontiyritys Hahle sekä vuodesta 1985 kilpailija Exo Tampereella.
Grahn toimi Primon toimitusjohtajana vuoteen 1972 ja sitten hallituksen puheenjohtajana vuoteen 1987 saakka. Grahn toimi myös monissa metalliteollisuusjärjestöjen luottamustehtävissä. Hän kuoli vuonna 1988, minkä jälkeen Primo myytiin Wärtsilälle osaksi sen lukkoryhmää. Malmin tehdas lopetettiin ja tuotanto siirrettiin Tampereelle.
Primon entisen tehtaan alue Helsingin Ala-Malmin Ormuspellossa on 2010-luvulla muutettu asuinkortteleiksi. Alueen keskellä on Grahnin mukaan nimetty hiekkakenttä, Sven Grahnin puisto.
Tatsuya Tanaka

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 27. marraskuuta 1982 (ikä 41)
Syntymäpaikka: Yamaguchi, Japani
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seura
Seura: Albirex Niigata
Pelinumero: 9
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2001-2012 2013- | Urawa Reds Albirex Niigata |  |
Maajoukkue
| 2005-2009 | Japani | 16 (3) |
Tatsuya Tanaka (s. 27. marraskuuta 1982 Yamaguchi, Japani) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Hän edusti Japanin maajoukkuetta vuosina 2005-2009.
Tilastot

| Japanin maajoukkueessa> Vuodet | Japanin maajoukkueessa> ottelut | Japanin maajoukkueessa> maalit |
| --- | --- | --- |
| 2005 | 2 | 1 |
| 2006 | 4 | 0 |
| 2007 | 2 | 0 |
| 2008 | 4 | 1 |
| 2009 | 4 | 1 |
| Yhteensä | 16 | 3 |
Aiheesta muualla

National Football Teams
Japan National Football Team Database
Japanin joukkue – Jalkapallo kesäolympialaisissa 2004
1 Sogahata |
2 Tulio |
3 Moniwa |
4 Nasu |
5 Abe |
6 Konno |
7 Morisaki |
8 Ono |
9 Takamatsu |
10 Matsui |
11 Tanaka |
12 Kikuchi |
13 Komano |
14 Ishikawa |
15 Tokunaga |
16 Ōkubo |
17 Hirayama |
18 Kurokawa |
Valmentaja Yamamoto
Kaupunginrakennuspeli

Kaupunginrakennuspeli tai kaupunginrakennussimulaattori on videopelilajityyppi, jossa pelaajan tulee rakentaa kaupunki sekä rakennuksia, taloja ynnä muita vastaavia. Pelaajan tulee asuttaa mahdollisemman paljon ihmisiä kaupunkiin sekä täyttää heidän mahdolliset toiveet. Useissa kaupunginrakennuspeleissä on mahdollista pelata joko 3D-näkymässä tai lintuperspektiivissä.
Peleissä yhdistyy muun muassa taloushallintapelien ominaisuuksia. Lajityyppi on rakennus- ja hallintapelien alalaji.
Historia

Lajityypin edeltäjiin kuuluvia pelejä ovat Doug Dymentin The Sumer Game (1968) PDP-8:lle, sekä David H. Ahlin tekemä BASIC-käännös Hamurabi samasta pelistä. Peleissä ei voinut rakentaa rakennuksia, mutta pystyi ostamaan ja myymään maata, viljellä ja ruokkia ihmiset. Edeltäjistä kehittyneempi oli George Blankin Santa Paravia and Fiumaccio (1978) Apple II:lle, jossa oli mukana suurin osa lajityypin elementeistä kuten verotus, rakennukset, asukasluvun kasvu ja pelaajan toimien hyväksyntätasot. Don Daglowin Utopia (1981) kehitti lajityyppiä tekemällä siitä reaaliaikaisen ja täysin graafisen pelkän tekstin sijaan. Will Wrightin kehittämä SimCity (1989) oli lajityypin ensimmäisiä, joka saavutti myös massojen huomion.
SimCityn julkaisun jälkeen useita muita lajityypin pelejä julkaistiin: Moonbase (1990), Utopia: The Creation Of A Nation (1991) ja Caesar (1992). SimCityn seuraajat veivät lajityypin avaruuteen ja sekä tulevaisuuteen että historialliseen ajanjaksoon. Caesar ja The Settlers (1993) lisäsivät lajityyppiin myös sotajoukot, joista jälkimmäinen lisäsi myös etenemisen haastavampiin karttoihin.
Lajityypin pelejä

A-Train-pelisarja
Anno-pelisarja
Cities: Skylines (2015)
Cities: Skylines II (2023)
Cities XL (2009)
Cities XL 2011 (2010)
Cities XL 2012 (2011)
CivCity: Rome (2006)
Metropolismania (2002)
SimCity -pelisarja
SimCity (1989)
SimCity 2000 (1994)
SimCity 3000 (1999)
SimCity 4 (2003)
SimCity (2013)
Tropico-pelisarja
Tycoon City: New York (2006)
Kiintopallo

Yhdysvaltain laivaston kiintopallo.
Kiintopallo alhaalta
Kiintopallo on maahan, ajoneuvoon, poijuun tai laivaan kiinnitetty ilmaa kevyempi alus. Myös yleisluonteisempaa nimitystä aerostaatti käytetään. Nostovoima johtuu samasta Arkhimedeen laista, jota myös kuumailmapallo, ilmalaiva ja vapaasti lentävä vetypallo käyttää. Nostekaasuna voi olla mm. helium, vety, ammoniakki, neon tai kuuma vesihöyry. Ylesimmin käytetään heliumia.
Tekniikka

Kiinnittäviä kaapeleita voi olla yksi tai vakauden vuoksi useampiakin.
Kaapelissa voi kulkea valokaapeli, koaksiaalikaapeli tai muu viestintäkaapeli, ja sähköjohto energiaa varten.
Kiintopallo voi olla aerodynaamisesti muotoiltu.
Nostohetkellä vetyä tai heliumia pitää olla enemmän kuin kiintopallon ja kaapelin massa tarvitsee. Se parantaa vakautta tuulessa.  Lisäksi vety- ja heliumatomit tihkuvat hitaasti kaikkien mahdollisten kuoriaineiden läpi. Joten jos palloa ei voida täyttää vaikkapa kaapelin sisällä olevaa letkua myöten putoaisi juuri ilmassa pysyvästi täytetty pallo varsin pian.
Kiintopallolennon maailmanennätyskorkeus yli 10 km ja tämä on erittäin vanha tieto.[lähde? ]
Käyttö

Kiintopalloja voidaan käyttää tutkien, viestintälinkkien ja muiden tietoliikennelaitteiden alustoina.  Kiintopalloja on joskus käytetty myös navigaatiomajakkojen tai muiden navigointisignaaleja antavien laitteiden alustoina. Pallojen avulla voidaan pystyttää pitkiä radioantenneja, jotka ovat samalla pallon kiinnityskaapeleita. Myös tähystyspaikka voidaan varustaa kiintopalloon (kuten tehtiin laajalti  ensimmäisessä maailmansodassa), mutta nykyään samassa tehtävässä on valvontakameroita ja tv-yhtiöiden kameroita(esim. jonkun tärkeän urheilutapahtuman yhteydessä), ja mikrofoneja / akustisia sensorimuodostelmia.
Useampi mikrofoni muodostelmassa ympäri kiintopalloa, kiinnityskaapelissa ja maassa voi auttaa arvioimaan (ohjelmiston avulla) esim. ammusten lentoratoja ja ammustyyppejä. Parabolinen suuntamikrofoni alkaa olla isompi ongelma yksityisyyden kannalta.
Palloihin voidaan kiinnittää mainoksia ja kaiuttimia. Niitä käytetään myös matkustajille näkötornin asemasta, laskuvarjohyppyjen, ns. base-hyppyjen lähtöpaikkana ja elektronisessa tiedustelussa.
Yleensä tuuli on kiintopallolle ei-toivottavaa, ja tuulta on sitä enemmän mitä korkeammalla ollaan, mutta on kehitetty tuulessa pyörivä kiintopallo, joka tuottaa sähköä hyödyntäen korkealla olevaa kovempaa tuulta eli kiintopallotuulivoimala.
Kestävyysajo

Kestävyysajo on moottoriurheilun muoto, jossa kilpailijat ajavat autoillaan hyvin pitkän kilpailun – niin pitkän, että usein tarvitaan kaksi tai useampi kuljettajaa vuorottelemaan auton ajamista. On olemassa myös moottoripyörille suunnattuja kestävyysajoja.
Historiallisia kilpailuja, joita ajettiin yleisillä avoimilla teillä, ovat Targa Florio ja Mille Miglia.
Kestävyysajoissa joutuu koetukselle myös itse kilpa-auto. Valmistajalle on tärkeää saada tuotettua autoja, jotka kestävät kilpailun pitkän rasituksen. Kuuluisin kestävyysajo on Le Mansin 24 tunnin ajo, joka järjestetään vuosittain Le Mansissa Ranskassa. Usein kilpailuissa ei ole säädetty matkan pituutta, vaan voittajaksi selviytyy pisimmälle tietyssä ajassa ajanut kilpailija.
Suurin osa kestävyysajoista on tuhannen kilometrin tai kuuden, yhdeksän, kahdentoista tai 24 tunnin kilpailuja kilparadoilla. Ennen kilpailuun oli pakollista osallistua pareittain, mutta nykyään yksilösuoritukset ovat sallittuja (ei 24 tunnin ajoissa), joskin hyvin harvinaisia.
Kestävyysajoja ajetaan useissa kilpasarjoissa, joita ovat FIA World Endurance Championship, European Le Mans Series, Asian Le Mans Series ja IMSA SportsCar Championship.
Muutamia kuuluisia kestävyysajoja:
Albaceten 8 tunnin ajo (moottoripyörät)
Baja 1000 (erämaaralli)
Bathurst 1000
Bol d'Or (moottoripyörät)
Coca Cola 600
Dakar-ralli (erämaaralli)
Daytonan 24 tunnin ajo
Le Mansin 24 tunnin ajo
Mil Milhas
Monzan tuhannen kilometrin ajo
Nürburgringin 24 tunnin ajo
Nürburgringin tuhannen kilometrin ajo
Petit Le Mans
Sebringin 12 tunnin ajo
Span 24 tunnin ajo
Span tuhannen kilometrin ajo
Suzukan 8 tunnin ajo (moottoripyörät)
Suzukan tuhannen kilometrin ajo
Autourheilun kestävyysajot
| --- | --- |
24 tuntia:   Le Mansin 24 tunnin ajo  Daytonan 24 tunnin ajo  Nürburgringin 24 tunnin ajo  Span 24 tunnin ajo  Dubain 24 tunnin ajo  Fujin 24 tunnin ajo  Zolderin 24 tunnin ajo  Silverstonen 24 tunnin ajo  Portimãon 24 tunnin ajo  Barcelonan 24 tunnin ajo  Bathurstin 24 tunnin ajo  Tokachin 24 tunnin ajo 
12 tuntia:   Sebringin 12 tunnin ajo  Bathurstin 12 tunnin ajo  Gulfin 12 tunnin ajo  Brnon 12 tunnin ajo  Reimsin 12 tunnin ajo  Sepangin 12 tunnin ajo  Mugellon 12 tunnin ajo  Estorilin 12 tunnin ajo  Kuwaitin 12 tunnin ajo 
10 tuntia:   Petit Le Mans  Suzukan 10 tunnin ajo 
9 tuntia:   Kyalamin 9 tunnin ajo 
8 tuntia:   Bahrainin 8 tunnin ajo  Indianapolisin 8 tunnin ajo  Kalifornian 8 tunnin ajo 
6 tuntia:   Abu Dhabin 6 tunnin ajo  Bogotán 6 tunnin ajo  Fujin 6 tunnin ajo  Monzan 6 tunnin ajo  Portimãon 6 tunnin ajo  Span 6 tunnin ajo  Watkins Glenin 6 tunnin ajo  Bathurstin 6 tunnin ajo  Montereyn 6 tunnin ajo  Silverstonen 6 tunnin ajo  Doningtonin 6 tunnin ajo  Nürburgringin 6 tunnin ajo  São Paulon 6 tunnin ajo  Circuit of the Americasin 6 tunnin ajo  Bahrainin 6 tunnin ajo  Méxicon 6 tunnin ajo  Shanghain 6 tunnin ajo  Vallelungan 6 tunnin ajo 
1000 mailia:  Mille Miglia
1000 km:   Bathurst 1000  Brands Hatch 1000 km  Buenos Aires 1000 km  Zeltweg 1000 km 
Muita:   Carrera Panamericana  Targa Florio
Teemu Koivistoinen

Teemu Koivistoinen on suomalainen taiteilija. Hän on valmistanut muun muassa lavatehosteita suomalaisille yhtyeille. Koivistoisen rakentamaa materiaalia on ollut mukana esimerkiksi Apulannan ja Lordin lavaesiintymisissä.[lähde? ]
Hän on ollut lavastamassa elokuvia Äideistä parhain (2005), Juoppohullun päiväkirja (2012) ja He ovat paenneet (2014).
Aiheesta muualla

Teemu Koivistoinen Elonetissä.
Katoaminen (elokuva)

| Katoaminen> The Disappearance |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stuart Cooper
Käsikirjoittaja:   Derek Marlowe  Paul Mayersberg 
Tuottaja:  David Hemmings
Säveltäjä:  Robert Farnon
Kuvaaja:  John Alcott
Pukusuunnittelija:  Milena Canonero
Pääosat:   Donald Sutherland  Francine Racette  David Hemmings 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdistynyt kuningaskunta  Kanada 
Tuotantoyhtiö:  National Film Finance Corporation
Ensi-ilta:  1977
Kesto:  100 minuuttia 106 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Katoaminen, videona nimellä Yön muukalaiset (The Disappearance) on Stuart Cooperin ohjaama brittiläis-kanadalainen jännityselokuva vuodelta 1977. Sen ovat käsikirjoittaneet Derek Marlowe ja Paul Mayersberg. Pääosia näyttelevät Donald Sutherland ja Francine Racette, jotka ovat aviopari myös tosielämässä, sekä elokuvan tuottajanakin toiminut David Hemmings. Elokuvan pääkuvaajana on toiminut Stanley Kubrickin 1970-luvun vakiokuvaaja John Alcott.
Juoni

Kanadan Montrealissa asuva palkkamurhaaja (Sutherland) menettää otteen ammattiinsa ja elämäänsä, kun hänen vaimonsa (Raclette) katoaa mystisesti. Vähitellen selviää, että katoaminen liittyy miehen seuraavaan työkeikkaan Britanniassa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Donald Sutherland  | … |  Jay Mallory   |
|  Francine Racette  | … |  Celandine   |
|  Christopher Plummer  | … |  Deverell   |
|  John Hurt  | … |  Atkinson   |
|  David Hemmings  | … |  Edward   |
|  David Warner  | … |  Burbank   |
|  Virginia McKenna  | … |  Catherine   |
Vastaanotto

The New York Timesin Janet Maslin piti vuonna 1981 elokuvan henkilöhahmoja oudon surullisina ja tärkeilevinä ja elokuvaa kovin hitaana ja pinnallisena, mitä upea kuvaus vain korostaa. DVD Talk -sivuston Stuart Galbraith IV taas näki Katoamisen vuoden 2013 parhaisiin dvd-julkaisuihin kuuluvana upean kuvauksensa, näyttelijäntyönsä ja aikuismaisen haastavuutensa vuoksi. Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano piti elokuvaa turhan hidasliikkeisenä ja raskaudessaan teennäisenä ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Taylor Russell

| Taylor Russell |
| --- | --- |
 Taylor Russell Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 2024.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Taylor Russell McKenzie
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1994 (ikä 30) Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2012–
Merkittävät roolit:  Matkalla avaruuteen Waves Bones and All
Palkinnot
 Marcello Mastroianni -palkinto  2022 Bones and All 
Aiheesta muualla
IMDb 
Taylor Russell McKenzie (s. 18. heinäkuuta 1994 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Judy Robinsonia tieteissarjassa Matkalla avaruuteen (2018–2021) sekä Zoey Davisia kauhuelokuvassa Escape Room (2019) ja sen jatko-osassa Escape Room: No Way Out (2021).
Vuonna 2019 Russell näytteli Emily Williamsia indie-draamaelokuvassa Waves, josta hän sai Independent Spirit Award -ehdokkuuden. Roolistaan Maren Yearlyna romanttisessa kauhuelokuvassa Bones and All (2022) Russell palkittiin Venetsian elokuvajuhlilla Marcello Mastroianni -palkinnolla, joka jaetaan vuosittain parhaalle nousevalle näyttelijälle.
Aiheesta muualla

Taylor Russell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kapteeni Pakkanen

| Kapteeni Pakkanen |
| --- | --- |

Luoja(t):  John Broome Carmine Infantino
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  Showcase #8 (kesäkuu 1957)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Leonard Snart
Status:  Palkkasoturi
Pituus:  188 cm
Paino:  89 kg
Edelliset ryhmäsidokset:  Suicide Squad
Voimat:  Ei omaa yli-inhimilliä voimia, vaan käyttää kylmäasetta rikoksien tekemiseen.
Suhteet
Sukulaiset:  Lisa Snart (sisko)
Kapteeni Pakkanen (engl. Captain Cold) oikealta nimeltään Leonard Snart on DC Comicsin universumissa esiintyvä kuvitteellinen rikollinen, joka on sarjakuvasankari Salaman ja erityisesti toisen ja kolmannen Salaman yksi päävihollisista. Kapteeni Pakkanen teki ensiesiintymisensä Showcase lehden kahdeksannessa numerossa vuonna 1957. Hahmon loivat John Broome ja Carmine Infantino. Kapteeni Pakkasella ei ole mitään supervoimia vaan hän käyttää rikoksien tekemiseen kylmäasettaan, kuten Pakkasherra. Kapteeni Pakkasella on Lisa Snart niminen sisar, joka on toiminut Golden Glider nimisenä rikollisena ja joskus tämän apulaisena.