stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johan Hoel

| Johan Hoel> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. joulukuuta 1994 (ikä 29)
Uran tiedot
Seura:  Åsen IL
Laji:  maastohiihto 
Maailmancup
Kaudet:  2015–
Paras sijoitus:  13.
 Tietolaatikko päivitetty 29. lokakuuta 2018 
Johan Hoel (s. 17. joulukuuta 1994) on norjalainen maastohiihtäjä.
Hoel hiihti ensimmäisen maailmancupin osakilpailunsa 14. maaliskuuta 2015 keskeyttäen Oslossa pidetyn 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailun. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 18:s Oslon perinteisen hiihtotavan 50 kilometrin yhteislähtökilpailussa 2016.
Hoel saavutti juniorien MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 2014 maailmanmestaruuden 4 x 5 kilometrin viestissä ja MM-pronssia yhdistelmäkisassa.
Moälven

| Moälven |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Ruotsi
Läänit:  Västernorrland
Kunnat:  Örnsköldsvik
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Moälvenin vesistö
Pinta-ala:  2 307,2 km²  
Järvisyys:  4 % 
Pääuoman pituus:  noin 130 km 
Pääuoman osuudet:  Moälven ←Norra Anundsjöån ←Åbosjönån ←Åselån ←Stugusjöån ←Kvarnån ←Lappmytbäcken ←Karpsjöbäcken
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  joenhaara, Bredbyn, Örnsköldsvik 
 :  63.4532°N, 18.1137°E
Laskupaikka:  Örnsköldsvik, Örnsköldsvikin kunta
 :  63.2629°N, 18.7137°E
Läpivirtausjärvet:  Anundsjösjön (d)
Sivu-uomat:  Norrbölesån (d), Forsån (d), Galasjöån (d), Kallån (d)
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  51 m  mpy.
Laskukorkeus:  0 m
Korkeusero:  51 m  mpu.
Pituus:  35 km  
Kaltevuus:  0,69 m/km
Keskiylivirtaama:  150 m³/s (MHQ) 
Keskivirtaama:  27,4 m³/s (MQ) 
Keskialivirtaama:  6,08 m³/s (MNQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Pääuoman reitti.
Moälven on Ruotsissa Västernorrlandin läänissä virtaava 35 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Moälvenin vesistön noin 130 kilometrisen pääuomaan alajuoksun. Joen valuma-alueen pinta-ala on 2 307 neliökilometriä ja se laskee Pohjanlahden Selkämereen Örnsköldsvikin keskustaajamassa.
Pääuoma

Joki alkaa Anundsjösjönistä ja sen pituus on noin 35 kilometriä. Valuma-alueen pääuoma on yli 130 kilometriä pitkä ja se alkaa Nedre Karpsjönistä. Tälläkin on yläjuoksulla puroja, mutta niitä ei mainita tässä. Pääuoman kulu on seuraava: Karpsjöbäcken, Lappmytbäcken, Kvarnån, Stugusjön, Stugusjöån, Ytter-Åselsjön ja Över Åselsjön, Åselån, Åbosjönån, Åbosjönån, Norra Anundsjöån, Anundsjösjön ja Moälven.
Käännös suomeksi
Mozyrsol

| Mozyrsol |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö OAO
Perustettu:  1982
Kotipaikka:  OAO Mozyrsol, 247760 Mazyr, Homelin alue,  Valko-Venäjä
Toimiala:  elintarviketeollisuus
Tuotteet:  elintarvikesuolat, puhdistus- ja teollisuussuolat
Liikevaihto:  444,6 miljardia BYR eli  39,2 milj. EUR (2012)
Nettotulos:  68,0 miljardia BYR eli  6,0 milj. EUR (2012)
Henkilöstö:  1077 (2012 keskimäärin)
Emoyhtiö:  Valko-Venäjän valtion elintarvikekonserni Belgospištšeprom
Omistaja:  Belgospištšeprom
Kotisivu:  www.mozyrsalt.by
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mozyrsol (ven. ОАО Мозырьсоль, OAO Mozyrsol) on Valko-Venäjän Mazyrissä sijaitseva suolatehdas. Tämä Mazyrissä toimiva yhtiö perustettiin vuonna 1982 muutamaa vuotta aiemmin (1975) Mazyristä löytyneiden suolavarantojen hyödyntämiseksi. Nykyään osakeyhtiö Mozyrsolissa työskentelee runsas 1000 henkeä ja se on osa Valko-Venäjän elintarvikealan valtionkonserni Belgospištšepromiin. Yhtiö kertoo tuottaneensa 30 toimintavuoden aikana yli 8 miljoonaa tonnia elintarvikesuolaa ja olevansa johtavia tyhjiökuivattujen suolojen valmistajia Euroopassa ja IVY-maissa. Muita IVY-maiden suolanvalmistajia ovat esimerkiksi venäläinen Sibsol ja ukrainalainen Artemsol.
Yhtiö on lievästi voitollinen; vuonna 2012 yhtiön nettotulos oli 68,0 miljardia Valko-Venäjän ruplaa eli noin 6,0 miljoonaa euroa. Valtionhallinto oli vuonna 2013 listannut Mozyrsolin niiden 80 valtiollisen yrityksen joukkoon, joiden tuli tulouttaa osa voitostaan suoraan valtiolliseen kehitysrahastoon.
Aiheesta muualla

Mozyrsol invests $5.9m in production upgrade (11/2013) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (export.by)
U ОАО Mozyrsol novyi gendirektor (2/2012) (venäjäksi) (charter97.org)
Belarus ne budet prodavat Mozyrsol - Belgospištšeprom (12/2011) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (interfax.by)
FAS Russia suspects that salt producers are engaged in anticompetitive agreement (9/2010) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (gov.ru)
The Iodine Deficiency Elimination Program in Belarus (pdf) (englanniksi) (ceecis.org)
Najwa Karam

Najwa Karam
Najwa Nicola Karam (arab. نجوى كرم‎; s. 26. helmikuuta 1966) on libanonilainen laulaja. Hän syntyi Zahlessa maroniittiperheensä neljästä lapsesta nuorimpana. Ensimmäinen albumi ilmestyi vuonna 1989, ja aktiivinen levytysura on jatkunut 1990–2000-luvuilla.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Viralliset fanisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Naftan

| Naftan (Navapolatskin öljynjalostamo) |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  OAO
Kotipaikka:  211441 Navapolatsk, Vitsebskin alue,  Valko-Venäjä
Toimiala:  Öljynjalostus
Tuotteet:  öljynjalostustuotteet
Liikevaihto:  35 397 miljardia BYR eli  3,121 mrd. EUR (2012)
Nettotulos:  3 341 miljardia BYR eli  295 milj. EUR (2012)
Henkilöstö:  12 419 (keskimäärin 2012)
Emoyhtiö:  Belneftehim
Omistaja:  Belneftehim, Valko-Venäjän valtio
Kotisivu:  www.naftan.by www.naftan.by/en/default_en.aspx
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Naftan (ven. ОАО Нафтан,  OAO Naftan) on Valko-Venäjän suuriin valtionyhtiöihin kuuluva öljynjalostusyhtiö. Yhtiön päätoimipiste ja tuotantolaitokset sijaitsevat Navapolatskin kaupungissa Vitsebskin alueella. Yritys on noin 12 400 työntekijällään Navapolatskin ja Polatskin seudun suurimpia työllistäjiä.
Öljynjalostustoiminta sai alkunsa Navapolastskissa vuonna 1963. Toimintavuosiensa aikana jalostamossa on käsitelty yli 700 miljoonaa tonnia raakaöljyä. Tuotannon jalostusastetta on kohotettu myös 2000-luvulla. Vuonna 2011 alkaneen viisivuotisen uusimishankkeen kautta jalostamo tähtää 12 miljoonan raakaöljytonnin vuosittaiseen jalostuskapasiteettiin. Yli 60 % laajan jalostamoalueen petrokemian tuotteista menee vientiin. Jalostustoiminta pohjautuu Valko-Venäjällä pääasiassa Venäjältä öljyputkia pitkin tuotavan raakaöljyn varaan, joskin esimerkiksi vuoden 2013 toisella neljänneksellä yli 10 % raakaöljystä kuljetetaan jalostamoille rautateitse.
Naftanin liikevaihto oli vuonna 2012 yhteensä 35 397 miljardia ja nettotulos 3 341 miljardia Valko-Venäjän ruplaa. Valko-Venäjän keskuspankin vuoden 2012 lopun vaihtokurssilla yhtiön vuoden 2012 liikevaihto oli 3,121 miljardia euroa ja nettotulo 295 miljoonaa euroa.  Yhtiö teki vuonna 2012 Belaruskalin jälkeen toiseksi suurimman nettotuloksen Valko-Venäjän sadoista julkisisen sektorin osakeyhtiöistä.
Navapolatskin öljynjalostamon ohella Valko-Venäjällä on toinenkin öljynjalostamo: Mazyrin öljynjalostamo Homelin alueella sijaitsevassa Mazyrissa. Venäjä on yrittänyt ostaa kumpaakin näistä jalostamoista itselleen.
Aiheesta muualla

Kuvia Navapolatskin jalostamosta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (naftan.by)
Belarus to give oil refineries to Russia? (03/2013) (englanniksi) (charter97.org)
Belarus Seeks to Exchange Refineries for Access to Russian Oil and Gas Fields (englanniksi) (naturalgaseurope.com)
Wikileaks shows value of oil refining for Belarusian economy (02/2011) (englanniksi) (naviny.by)
Russia-Belarus Oil Dispute Threatens Europe’s Supply (01/2010) (englanniksi) (nytimes.com)
Russia and Belarus fight over oil prices again (01/2010) (englanniksi) (pravda.ru)
Nemesis (kirja)

| Nemesis |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Isaac Asimov
Kieli:  englanti
Julkaistu:  1989
Suomennos
Suomentaja:  Anu Niroma
Kansitaiteilija:  Heikki Kalliomaa
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1993
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  418
ISBN:  951-0-17940-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Nemesis (engl. Nemesis) on Isaac Asimovin 1989 julkaistu tieteiskirja. Se on yksi hänen viimeisimpiä romaanejaan. Kirja julkaistiin vain kolme vuotta ennen hänen kuolemaansa.
Juoni

Asimovin vähemmän tunnettu kirja Nemesis on paitsi tarina ihmisen matkasta tähtiin myös kertomus yksinäisyydestä. Kirjan teemat ovat hyvin inhimillisiä.
Tarina sijoittuu joidenkin vuosisatojen päähän tulevaisuuteen. Valoa nopeampaa tähtienvälistä matkustusta ei ole vielä keksitty, mutta aurinkokuntaan on perustettu lukuisia siirtokuntia valtavien avaruusasemien muodossa.
Ylikansoitettua Maata kiertävän Rotor siirtokunnan tutkija havaitsee aurinkokuntaa hyvin lähellä olevan tähden. Nemesis-nimen saava tähti on punainen kääpiötähti, eikä sitä ole havaittu sen läheisyydestä huolimatta aiemmin, koska sen valo on jäänyt aurinkokunnan ja sattumalta sen välissä olevan tähtienvälisen tumman kaasusumun himmentämäksi. Rotor on kehittänyt alkeellisen hyperavaruutta hyödyntävän matkustusmenetelmän, joka mahdollistaa matkustaa lähimpiin tähtiin vain vuosissa vuosikymmenten ja vuosisatojen sijasta. Juuri tätä keksintöä hyödyntäen Nemesis myös havaittiin rotorilaisten syvälle avaruuteen lähettämästä testiluotaimesta käsin. Rotorilaiset tiedemiehet myös laskevat, että Nemesis etenee niin lähelle aurinkokuntaa 7000 vuoden päästä, että se voi aiheuttaa hirvittävän katastrofin häiritsemällä aurinkokunnan planeettojen kiertoratoja.
Koska kukaan muu ei ole havainnut Nemesistä, päättää siirtokunta kaikista avaruuden säädöksistä ja sopimuksista huolimatta pitää tähden omana tietonaan ja lähteä sinne perustamaan ihanneyhteiskuntaansa vapaana maan ja muiden siirtokuntien vallasta ja painostuksesta. Maa ja muut siirtokunnat jäävät hämmästelemään kokonaisen siirtokunnan äkkinäistä lähtöä voimatta kuitenkaan tehdä asialle mitään.
Tarinan päähenkilönä on Marlene-niminen, yksinäinen ja sisäänpäin kääntynyt tyttö, jonka isä oli Maapallon asukas (oikeasti Maan lähettämä vakooja) Crile Fisher, joka poistui Rotorista ennen sen lähtöä hyläten tyttärensä ja vaimonsa, Nemesiksen löytäneen tähtitieteilijä Eugenian.
Marlene alkaa tuntemaan outoa vetoa uuden tähden kiertolaiseen Erythroon. Hän haluaa tämän planeetan pinnalle, vaikka siellä käyneitä ja asuneita vaivaa outo sairaus, jota tiedemiehet eivät osaa selittää. Rotorin johtajana toimiva, vallanhimoinen ja itsevaltaisia piirteitä saanut Janus Pitt taas haluaisi hylätä koko Erythron asuttamista koskevan suunnitelman ja pitää rotorilaiset tiukasti avaruusasemansa vankeina hamaan tulevaisuuteen.
Maapallo alkaa samaan aikaan kehittämään valoa nopeampaa matkustustapaa Rotorin katoamisen seurauksena.
Aiheesta muualla

Juhani Hinkkanen: Nemesis. Aikakone 2/1992.
Isaac Asimovin romaanit
Jim Greengrass

Jim Greengrass
James Raymond ”Jim” Greengrass (24. lokakuuta 1927 Addison, New York – 9. syyskuuta 2019 Chatsworth, Georgia) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän oli oikeakätinen takakenttäpelaaja. Hänen MLB-debyyttinsä tapahtui 9. syyskuuta 1952, ja viimeisen MLB-ottelunsa hän pelasi 30. syyskuuta 1956. Hänen seuroinaan olivat Cincinnati Reds ja Philadelphia Phillies.
Jason Arnold

Jason Arnold on yhdysvaltalainen laulaja. Hän on Hypnogaja-yhtyeen laulaja. Hän on äänittänyt sivuprojektina Devil May Cry 4 -videopelin soundtrackin nimeltä ”Shall Never Surrender”.
Iran Air

| Iran Air ایران ایر |
| --- | --- |
 IATA: IR  –  ICAO: IRA 
Kutsukoodi:  IRAN AIR
Perustettu:  1944
Laivaston koko:  44
Kohteiden määrä:  58
Tunnuslause:  Our mission is your safety We Take You There, We Take You Back
Solmukohdat:  Mehrabadin kansainvälinen lentoasema Imaami Khomeinin kansainvälinen lentoasema Mašhadin kansainvälinen lentoasema Širazin kansainvälinen lentoasema Isfahanin kansainvälinen lentoasema Tabrizin kansainvälinen lentoasema
Emoyhtiö:  Ministry of Transportation and Housing (60 %)
Tytäryhtiö(t):  Iran Air Cargo
Kotipaikka:   Mehrabadin kansainvälinen lentoasema, Teheran, Iran
Kanta-asiakasohjelma:  SkyGift
Avainhenkilö(t):  Farhad Parvaresh (puheenjohtaja ja CEO)
Yhtiön sivut:  www.iranair.com
Iran Air (pers. ‏ایران ایر‎) (IATA: IR, ICAO: IRA, kutsukoodi: IRANAIR) on Iranin kansallinen lentoyhtiö, joka on perustettu 24. helmikuuta 1962. Iran Airilla on 60 kohdetta ja ne sijaitsevat Euroopassa ja Aasiassa. Pääkonttori on Teheranissa.
Konekalusto on varsin iäkästä (keski-iältään yli 22 vuotta). Tämä johtuu Iranin kauppasaarrosta, jonka vuoksi maalla oli vaikeuksia hankkia kalustoa lännestä. Yhtiö aikoi hankkia Tupolev Tu-204 -koneita, mutta kauppasaarron loputtua tammikuussa 2016 lentoyhtiö perui tilaukset ja tilasi suuren määrän uusia koneita Airbusilta ja ATR:ltä.
Historia > Alku

Poliitikko ja liikemies Reza Afshar perusti toukokuussa 1944 Iranian Airwaysin yhteistyössä Gholam Hossein Ebtehajin kanssa. Afshar omisti tällöin matkatoimisto Iran Tourin ja Mehrabadin lentokentän. Hetken ajan päästä hän hankki Iranian Airwaysin täysin omaan omistukseensa.
Iranian Airways lensi ensimmäisen lentonsa toisen maailmansodan jälkeen 1945 Teheranista Mašhadiin. Samana vuonna aloitettiin myös lennot Esfahaniin, Šīrāziin, Būšehriin ja Zahedaniin. 1946 alkoivat lennot Kairoon, Bagdadiin ja Tel Aviviin. Pariisin lennot alkoivat 1947. Vuoteen 1962 lentoyhtiöstä oli kehittynyt suuri kotimaanlentojen tekijä, joka lensi muutaman kerran viikossa ulkomaillekin, myös rahtilentoja lennettiin esim. kerran viikossa Eurooppaan. Laivasto koostui Douglas DC-3-, Douglas DC-4- ja Vickers Viscount -matkustajalentokoneista.
1954 Ahmad Shafiq perusti PAS:in, eli Persian Air Services:in. PAS lensi ensin rahtilentoja mutta sen matkustajalennot alkoivat pian Teheranin ja muitten iranilaisten kaupunkien välillä. 1960 PAS lensi moneen eurooppalaiseen kaupunkiin, kuten Geneveen, Pariisiin, Brysseliin ja Lontooseen Douglas DC-7 -koneilla. Kyseiset koneet PAS vuokrasi Sabenalta.
10. helmikuuta 1961 Iranin ministerit ratifioivat valtion tukeman ehdotuksen PAS:in ja Iranian Airwaysin yhdistymisestä. Samana vuonna Iranian Airways kansallistettiin.
24. helmikuuta 1962 PAS ja Iranian Airways yhdistyivät. Uuden yrityksen nimeksi tuli Iran National Airlines Corporation, lyhennetysti Iran Air. Iran Airin logoa koristi sininen Homā-lintu. Yhtiö käytti Avro York-, Douglas DC-3-, Douglas DC-6- ja Vickers Viscount -koneita. Iran Air hyväksyttiin Kansainvälisen ilmailuliiton täysjäseneksi 1964.
Historia > Laajentuminen

Iran Air vastaanotti ensimmäisen suihkukoneensa 1965. 1971 laivastoon saapui Boeing 747-, Boeing 727-100- ja Boeing 737-200 -koneita, 1974 Boeing 727-200-koneita ja 1978–1979 kolme versiota Boeing 747 -koneesta (100-, 200- ja SP).
8. lokakuuta 1972 Iran Air tilasi British Aircraft Corporationilta kaksi Concordea. Yksi Concorde vuokrattiin Teheranin ja Kish-saaren välille. Vain muutama lento ehdittiin lentää, ja kyseinen kone ei koskaan saanut Iran Airin maalauksia. Tilaukset peruutettiin Iranin vallankumouksen takia. Iran Air oli viimein lentoyhtiö joka peruutti Concorde-tilauksensa.
29. toukokuuta 1971 Iran Air aloitti lennot Teheranin ja New Yorkin välillä Boeing 707 -koneilla. Välilasku tapahtui Lontoon Heathrow’n lentoasemalla. Tällä reitillä aloitettiin pian suorat lennot Boeing 747SP-koneilla. Täten Iran Air oli toinen lentoyhtiö Lähi-idästä joka aloitti suorat lennot New Yorkiin (ensimmäinen oli El Al). Tämä reitti oli siihen aikaan maailman pisin matkustuslento. 1978 Iran Air tilasi kuusi Airbus A300 -laajarunkokonetta. Samana vuonna se lensi jo 31:n ulkomaalaiseen kohteeseen ympäri maailmaa, kuten New Yorkiin, Tokioon ja Pekingiin. Iran Air suunnitteli aloittaa lennot Los Angelesin ja Sidneyn välillä, kyseisellä lennolla välilasku olisi tapahtunut Teheranissa. Iran Air olisi suunnitelman avulla voinut yhdistää idän ja lännen. Suunniteltu lentoreitti ei ikinä toteutunut.
1970-luvun lopulla Iran Air oli yksi maailman tuottoisimmista ja nopeimmin kasvavista lentoyhtiöistä. 1978 se listattiin maailman toiseksi turvallisimmaksi lentoyhtiöksi, australialaisen Qantasin taakse. Molemmat olivat yli kymmenen vuotta ilman onnettomuuksia. Iran Air oli viimeksi ollut onnettomuudessa 1952, jolloin 27/29 matkustajasta menehtyi. Onnettomuus sattui Douglas DC-3 -koneella.
Historia > Iranin vallankumouksen jälkeen

Iranin vallankumouksen aikana, helmikuussa 1979, Iran Air alkoi supistaa ulkomaanlentojaan. Teheranin suunniteltiin olevan ainoa virallinen reitti Iraniin. Šīrāz sai olla toinen vaihtoehto, mutta vain kun lentoja Teheraniin ei jostaan syystä voinut toteuttaa. Kaikki muut iranilaiset kaupungit menettivät kansainvälisen asemansa. Viimeinen lento New Yorkista Teheraniin lennettiin 7. marraskuuta 1979. 8. marraskuuta 1979 Teheranista New Yorkiin matkalla ollut kone käännytettiin Montrealiin juuri alkaneen panttivankikriisin takia. Sen jälkeen Boeing 747SP -koneita käytettiin vain Euroopan ja Aasian lennoilla.
Irakin–Iranin sodan alettua syyskuussa 1980 ulkomaanlennot peruutettiin usein. 1981 Iran Airin formaaliksi nimeksi tuli "The Airline of the Islamic Republic of Iran". Samana vuonna Iran Airilla matkusti 1,7 miljoonaa matkustajaa.
1990 laivastoon saapui ensimmäinen Fokker 100 -kone. Viisi samanlaista konetta saapui myöhemmin. 2001 Iran Air osti kuusi käytettyä Airbus A310 -konetta. Yhdysvallat esti Airbus A330 -koneiden oston. 2005 Iran Air osti kaksi Airbus A300-600 -konetta. Kun Iranin ja Yhdysvaltojen hallitusten välit kiristyivät entisestään Iranin ydinohjelman takia, Boeing ei enää saanut myydä lentokoneenosia Iraniin. Myös koneitten huolto Yhdysvalloissa ja Euroopan unionissa oli kiellettyä. 2006 Iran ja Yhdysvallat sopivat, että koneitten huolto tulisi olla sallittua. Iran Air on täysin Iranin valtion omistama ja se työllistää noin 7 500 työntekijää.
Historia > Tankkauskiistat ja EU:n lentokielto

5. heinäkuuta 2010 iranilainen ilmailuvirkailija syytti Britanniaa, Saksaa ja Yhdistyneitä arabiemiirikuntia siitä, että ne kieltäytyvät tankkaamasta iranilaisia matkustajalentokoneita Yhdysvaltojen asettamien pakotteiden takia. Sekä Iran Air että Mahan Air väitti, että heitä on estetty tankkaamasta koneitaan. Abu Dhabi vastasi, että he ovat tehneet sopimuksen iranilaisten kanssa tankkaamisen täyttöönpanosta ja että se pitää. Brittiläiset vastasivat, että öljyn toimittajat päättävät itse, tankkaavatko he vai eivät. Saksalaiset vastasivat, että tankkaaminen ei ole kiellettyä.
6. heinäkuuta 2010 Euroopan komissio julkisti, että se tulee kieltämään Iran Airin toiminnan EU:n alueella Airbus A320-, Boeing 727-, ja Boeing 747 -koneilla turvallisuushuolten takia. Samalla esim. tankkaukset kiellettiin EU:n alueella ja ne jouduttiin tekemään sen ulkopuolella kuten Belgradissa, Serbiassa. EU hyväksyi myöhemmin tankkaukset Budapestissä ja Ljubljanassa.
Kun Iran allekirjoitti Genevessä väliaikaisen ydinohjelman rajoittamissopimuksen marraskuussa 2013, YK poisti talouspakotteita, jotka olivat estäneet iranilaisia lentoyhtiöitä ostamasta varaosia lentokoneisiinsa. Iranin lentoyhtiöiden järjestön sihteeri Hamidreza Ghavabeshin mukaan maassa oli tuolloin noin 100 lentokonetta, joilla ei voinut lentää varaosien puutteen takia.
2016 Iranin ydinsovun jälkeen kaikki EU:n asettamat toimintarajoitteet poistettiin ja Iran Air on tankannut koneitaan esim. Pariisissa ja Roomassa.
Historia > Pakotteiden poistuminen

15. tammikuuta 2016 Barack Obama salli ulkoministeri John Kerryn poistaa Iranin vastaiset ilmailupakotteet ydinsovun takia.
16. tammikuuta 2016 kaikki Iranin vastaiset ilmailuun liittyvät pakotteet poistuivat. Sen jälkeen Iran Air on saanut ostaa koneita keneltä tahansa sekä tankata omistamiaan koneita Länsi-Euroopassa.
Historia > Pakotteiden jälkeiset uudistukset

24. tammikuuta 2016 Teheran isännöi CAPA Iran Aviation Summit organised by CAPA - Centre for Aviation -kokousta, jossa iranilaiset ja ulkomaalaiset kokoontuivat yhteen keskustelemaan Iranin ilmailun tulevaisuudesta. Perustuen Iranin talouteen, CAPA:n laskelmien mukaan Iran tarvitsisi noin 500–600 matkustajalentokonetta. Tutkimusten mukaan Iran saisi noin 5–10 vuodessa 300–400 uutta lentokonetta. Bombardier esitteli kokouksen aikana lyhyille matkoille suunnattuja koneitaan. Iran Airin toimitusjohtaja Farhad Parvaresh on sanonut, että hänen lentoyhtiönsä tulee käyttämään 3–5 miljardia US-dollaria lyhyille reiteille suunnattujen koneitten ostoon Airbusilta, Boeingilta, Embraerilta ja Bombardierilta. Ensimmäinen Airbus saapui laivastoon tammikuussa 2017. Se oli malliltaan A321.
Tytäryhtiöt > Iran Air Cargo

Iran Air Cargo on Iran Airin rahtiyhtiö. Toukokuussa 2008 Iran Air Cargo otti käyttöön kaksi Airbus A300B4F -rahtikonetta, jotka korvasivat yhden onnettomuuteen joutuneen Boeing 747-200F -koneen. Rahtia lennetään myös tavallisilla koneilla.
Myöhemmin Iran Air Cargo on saanut uusia 747-200F-koneita.
Laivasto

|  Iran Airin laivasto> Lentokone.Lentokone |  Iran Airin laivasto> Laivastossa.Laivastossa |  Iran Airin laivasto> Tilaukset.Tilaukset |  Iran Airin laivasto> Optiot.Optiot |  Iran Airin laivasto> Matkustajia.Yhteensä |  Iran Airin laivasto> Muuta.Muuta |  Iran Airin laivasto> . |  Iran Airin laivasto> . |  Iran Airin laivasto> . |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Airbus A300B2-200 | 1 | — | — | 254 | Poistuu laivastosta |  |  |  |
| Airbus A300B4-200 | 3 | — | — | 254 | Poistuu laivastosta |  |  |  |
| Airbus A300-600R | 4 | — | — | 261 |  |  |  |  |
| Airbus A310-300 | 2 | — | — | 212 |  |  |  |  |
| Airbus A320-200 | 6 | 6 | — | 156 |  |  |  |  |
| Airbus A320neo | — | 32 | — |  |  |  |  |  |
| Airbus A321-200 | 1 | 7 | — | 194 | Saapui laivastoon tammikuussa 2017 |  |  |  |
| Airbus A330-200 | 2 | 8 | — | 238 | Saapui laivastoon maaliskuussa 2017 |  |  |  |
| Airbus A330-900neo | — | 28 | — |  |  |  |  |  |
| Airbus A350-1000 | — | 16 | — | — |  |  |  |  |
| ATR 72-600 | 8 | 12 | — | ? |  |  |  |  |
| Fokker 100 | 3 | — | — | 104 |  |  |  |  |
| McDonnell Douglas MD-82 | 4 | — | — | 152 |  |  |  |  |

Iran Air Cargo
| Airbus A300B4-203F | 2 | — | — | Rahti |  |  |  |  |
| Boeing 747-200F | 1 | — | — | Rahti |  |  |  |  |
| Yhteensä | 37 | 109 | — |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Iran Air (Arkistoitu – Internet Archive)
Iran Air Passenger Opinions
Iranian Airwaysin DC-3
Iranian Airwaysin Boeing 707 Frankfurt am Mainin lentoasemalla.
Iran Airin mainos 1970-luvulta.
Iran Airin Boeing 747-200 Lontoon Heathrow-lentoasemalla elokuussa 1979 (vallankumouksen aikana).
Iran Airin toimisto Pariisissa.
Iran Air Cargo.
Iran Airin Airbus A321-200.
Iran Airin Airbus A330-200.
Iran Airin Fokker F100.
Morrinlahti

| Morrinlahti |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°12′00″N, 23°56′15″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskujoki:  Tappurinsalmi 
Järvinumero:  35.411.1.025
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  96,5 m  
Rantaviiva:  4,416 km  
Pinta-ala:  34,434 ha  
Saaria:  1 
 fiMorrinlahti 
Morrinlahti  on Pirkanmaalla Virroilla Hauhuun kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 34 hehtaaria, se on 1,4 kilometriä pitkä ja 750 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari.  Sen rantaviivan pituus on 4,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Tarjanneveden lähialueeseen (35.411) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 96,5 metriä mpy.
Jim Gibbons

Jim Gibbons
James Arthur "Jim" Gibbons (s. 16. joulukuuta 1944) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän on toiminut Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä vuosina 1997–2006 ja Nevadan kuvernöörinä vuodesta 2007 vuoteen 2011.
Gibbons palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa Vietnamin sodassa. Hän palveli myöhemmällä iällään myös Persianlahden sodassa.
Gibbons on mormoni. Hän on joutunut uransa aikana useiden skandaalien pyörteisiin; häntä on syytetty niin lahjusten otosta kuin ahdistelustakin.