stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Paneeliaineisto
Esimerkki

| Henkilö | Vuosi | Tulot (€) | Työpaikka |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2010 | 40 000 | A |
| 1 | 2011 | 45 000 | B |
| 2 | 2010 | 60 000 | B |
| 2 | 2011 | 68 000 | A |
| 3 | 2010 | 22 000 | B |
| 3 | 2011 | 20 000 | B |
Ylläolevassa esimerkissä on kolmen henkilön paneeliaineisto kahdelta vuodelta. Paneeli on tasapainoinen, sillä siinä on yhtä monta havaintoa jokaiselle ajan hetkelle. Paneelia voisi käyttää estimoimaan työpaikan vaikutusta palkkaan. Tällöin tulee olettaa, että työpaikan vaihdos ja vuosi ovat ainoat tekijät, jotka vaikuttavat yksilöiden palkkaan.
Analyysi

Paneeliaineistoja käytetään taloustieteessä tyypillisesti kausaalivaikutusten estimointiin. Eri menetelmissä on tavoitteena päästä eroon puuttuvan muuttujan harhasta valitsemalla yksiköille sopivat verrokkiryhmät. Tyypillisesti käytettäviä menetelmiä on:
Kiinteiden vaikutusten malli
Satunnaisten vaikutusten malli
Erotusten erotus –asetelma
Tapahtumatutkimus
Vaikutusten estimoimiseksi tutkijan on tehtävä oletuksia vaikutusten luonteesta. Tyypillinen malli paneeliregressiota varten on  y_{it}=X'_{it}\beta +\mu _{i}+\varepsilon _{it}, missä  \mu _{i} on ajasta riippumaton vakiotermi yksikölle  i. Tässä yksinkertaisessa mallissa on jo oletettu vakiotermin olemassaolo sekä vaikutusten lineaarisuus ja additiivisuus.
Kirjallisuutta

Angrist, Joshua & Pischke, Jörn-Steffen: Mostly Harmless Econometrics: An Empiricist's Companion. Princeton University Press, 2009.
Cunningham, Scott: Causal Inference: The Mixtape (v. 1.8). Käsikirjoitus, 2020. Teoksen verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive)
Hansen, Bruce E.: Econometrics, Käsikirjoitus, 2020. Teoksen verkkoversio (Arkistoitu – Internet Archive)
Pekka Peitsi

Nimimerkkiä Pekka Peitsi ovat käyttäneet ainakin
Wolf H. Halsti
Urho Kekkonen
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pekka Peitsi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Paula Karasti

Lempi Pauliina (Paula) Kaskeala, kirjailijanimi Paula Karasti (24. tammikuuta 1898 Viipuri – 28. joulukuuta 1972 Turku) oli suomalainen kirjailija.
Köyhän mutta yhteiskunnallisesti aktiivisen maanviljelijäperheen tytär Paula Karasti kävi keskikoulun synnyinkaupungissaan Viipurissa. Hän avioitui hiitolalaisen maanviljelijän kanssa ja toimi paikkakunnalla muun muassa nuoriso-ohjaajana. Sotien jälkeen Karasti päätyi Turkuun, jossa hän sai mahdollisuuden keskittyä kirjoittamiseen.
Karastin esikoisromaani Syylliset sai hyvät arvostelut pääkaupunkiseudun lehdissä mutta jäi markkinoinnin puutteessa ja ilman Turun Sanomien arviota harvojen tuntemaksi. Toisen romaaninsa Rautalehti käsikirjoituksen Karasti lähetti vuonna 1972 Weilin + Göösin satavuotisjuhlan kunniaksi pidettyyn kirjoituskilpailuun, ja se oli 370 kilpailutyöstä yksi kolmesta samanarvoisina palkitusta.
Teokset

Syylliset. Tajo, Turku 1963
Rautalehti : romaani. Weilin + Göös 1972
Aiheesta muualla

Rautalehti-romaanin sisältöseloste Kirjasammossa
Pianosonaatti nro 15 (Beethoven)

Teoksen säveltäjä Ludwig van Beethoven
Ludwig van Beethovenin pianosonaatti nro 15 D-duuri op. 28, lisänimeltään Pastoraalisonaatti, kuuluu Beethovenin rauhallisimpiin sonaatteihin. Tämä sonaatti oli myös Beethovenin oma erityinen suosikki. Se on julkaistu vuonna 1801 ja omistettu kreivi Joseph von Sonnenfelsille. Julkaisijan antama lisänimi "Pastoraali" eli paimen viittaa Beethovenin ihailemaan maaseutuun ja maalaiselämään, tai sitten se on vain vertauskuva sonaatin rauhallisuudesta ja kirkkaudesta. Myös Beethovenin kuudennen sinfonian lisänimi on Pastoraalisinfonia.
Rakenne

Sonaatissa on neljä osaa:
Allegro
Andante
Scherzo. Allegro assai
Rondo. Allegro ma non troppo.
Ensimmäinen osa käynnistyy vasemman toistamalla hiljaisella D-nuotilla ja oikean soinnuilla. Tunnelma kasvaa molliosion kautta huipentumaan ennen ensimmäistä kertausta. Vasen soittaa yhden soinnun tahdin alussa ja oikea tekee nopeita juoksutuksia. Tämän jälkeen osa kertaantuu alusta alkaen. Eteenpäin mennessä alku toistuu, mutta vain G-duurissa. H-duuri-huipentuman jälkeen sonaatti pysähtyy ja alkaa kuin varkain alusta. Osa päättyy kauniisti ja rauhallisissa merkeissä.
Toinen osa on andante d-mollissa. Vasen käsi säestää Albertin bassolla oikean soittaessa sointua. Väliin tulee jännittävä A-duuri-odotus ennen teeman palaamista takaisin. Ennen kertausta sama aihe esiintyy uudelleen, mutta oikea soittaakin oktaaveja. Osa kertautuu alusta, kertauksen jälkeen vuorossa on hilpeä D-duuri-väliosa, jossa oikea käsi soittaa murtosointua staccatona alaspäin. Väliosan jälkeen alkuteema kertautuu jälleen ja sen jälkeen vielä hieman oikealle kädelle monimutkaisemmaksi muunneltuna ennen osan loppua.
Kolmas osa on scherzo, jossa on aitoa maalaishuumoria.kenen mukaan? Sama nuotti toistuu neljä kertaa aina oktaavia alempaa, jonka jälkeen oikea ja vasen käsi esittävät humoristisen kuvion (ks. nuottiesimerkki). Väliosa on hieman vaikeampi, vasen käsi soittaa murrettuja oktaaveja oikean kehitellessä humoristista teemaansa mollissa. Scherzo on lyhyt, väliosan jälkeen alku kertaantuu ja osa päättyy kertauksen jälkeen.
Neljäs osa on hieno esimerkki Beethovenin hiljentyneestä rauhasta. Vasen käsi soittaa yksinkertaista kuviota oikean soinnuttaessa ja soittaessa melodiaa samaan aikaan. Alun jälkeen vuoroon tulee hieman monimutkaisempi kuvio, "molto legato", joka koostuu nopeista murtosoinnuista. Tämän jälkeen palataan alun tunnelmiin, mutta alku huipentuu oikean ja vasemman yhteissoittoon, jossa oikea soittaa samaa melodiaa kuin vasen mutta vain murrettuina oktaaveina. Tämän jälkeen ei tulekaan kertausmerkkejä kuten yleensä, vaan alku kyllä kertaantuu mutta hieman muunneltuna. Pitkän johdattelun tuloksena päästään d-molli-huipentumaan fortissimossa, jonka jälkeen alkaa raivoisa oktaavijuoksutus. sen jälkeen päästäänkin alkuun, joskin taas hieman muunneltuna. Yhtäkkiä alkuteema siirtyykin G-duuriin, josta jännitys kasvaa edelleen. Nopeat soinnut alaspäin päättyvät muutamaan murtosointukuvioon ylöspäin, josta fermaatti pysäyttää osan kokonaan. Sen jälkeen alkaa loppuhuipennus, "Più allegro, quasi presto", joka on sonaatin ainoa virtuoosimainen säväys. Oikea käsi soittaa alkumelodiaa huippuunsa kehitettynä muunnelmana, ja vasen soittaa samalla tavalla kuin alussa, tällä kertaa vaan oktaaveissa. Osa ja koko sonaatti päättyy kahteen napakkaan sointuun.
Aiheesta muualla

Piano Sonata No.15, Op.28 (Beethoven, Ludwig van) IMSLP / Petrucci Music Library
Pianosonaatti nro 17 (Beethoven)

Ludwig van Beethovenin pianosonaatti nro 17 d-molli op. 31 nro 2, joka on sävelletty vuosina 1801 ja 1802, on dramaattisin kolmesta opuksen 31 sonaatista. Teoksella on lisänimi Myrskysonaatti (Der Sturm), jonka on väitetty tulevan siitä, että Beethoven olisi saanut innoitusta William Shakespearen samannimisestä näytelmästä (”Lukekaa Shakespearen Myrsky!”). Teosta ei ole omistettu kenellekään, mikä on Beethovenin sonaateille vähemmän tyypillistä.
Rakenne

Sonaatissa on kolme osaa:
Largo — Allegro
Adagio
Allegretto.
Teos ei ala selkeällä teemalla vaan hitaalla arpeggiolla. Varsinainen teema nousee lentoon vain hetkeksi, minkä jälkeen palataan taas ensin hitaaseen sointuun (Fermaatti) ja sen jälkeen arpeggioon. Teema villiintyy jälleen, tällä kertaa seurauksena on siirtymä varsinaiseen pääteemaan, joka hallitsee koko osaa. Nopeat triolit varjostavat synkkää melodiaa vuoroin bassossa, vuoroin diskantissa. ”Adagio”- ja ”Largo”-taitteet rikkovat sonaatin rakennetta sivuteemankin tultua esiin. Tämä ilmiö on jo lähes ”Myöhäis-Beethovenia”. Osa päättyy pianissimoiden ”auvoiseen rauhaan”.
Toinenkin osa alkaa arpeggiolla mutta eri tunnelmissa. Tällä kertaa kuljetaan lempeässä B-duurissa. Osa on lähinnä vuoropuhelua basson ja diskantin välillä, vain basson patarumpumainen trioliaihe poikkeaa tästä kaavasta. Se lisää jännitystä osaan.
Viimeinen osa on tuskainen Allegretto d-mollissa, joka virtaa luontevasti eteenpäin. 3/8-tahtilaji lisää jännitystä. Teema on tarttuva ja toistuu koko ajan erilaisina variaatioina, vasemman käden soittaessa murrettua kolmisointua. Välillä oikean käden arpeggio-oktaavit saattavat siirtää ajatukset jo tulevaan duuriin, jota ei kuitenkaan koskaan tule. Osa päättyy (muidenkin osien tavoin) yhteen nuottiin, joka jää soimaan.
Aiheesta muualla

Piano Sonata No.17, Op.31/2 (Beethoven, Ludwig van) IMSLP / Petrucci Music Library
Esimerkki siitä, miten Beethoven kahlitsee teemaa hitailla tempomerkinnöillä.
Pavlo Tšubynskyi

| Pavlo Tšubynskyi> Чубинський Павло Платонович |
| --- | --- |
 Pavlo Tšubynskyi
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. tammikuuta 1839 Boryspil, Osterin piiri, Tšernihivin kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Kuollut: 26. tammikuuta 1884 (44 vuotta) Kiova, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  etnografia
Palkinnot:  Venäjän maantieteellisen seuran kultamitali 1875  Uvarovin palkinto 1879
Pavlo Tšubynskyi (27. tammikuuta 1839 Boryspil, Osterin piiri, Tšernihivin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 26. tammikuuta 1884 Kiova, Kiovan kuvernementti, Venäjän keisarikunta) oli ukrainalainen etnografi, runoilija ja kansalaisvaikuttaja.
Tšubynskyi valmistui Pietarin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Hän johti 1869–1870 etnografis-tilastollista tutkimusmatkaa Ukrainaan, Valko-Venäjälle ja Moldovaan. Matkalla hän tutki väestön arkielämää, kansantapoja, murteita ja kansanuskomuksia ja laati tuloksista moniosaisen teoksen. Hän johti 1873–1876 Venäjän maantieteellisen seuran lounaisosastoa. Seura myönsi 1873 hänelle kultamitalin arvokkaasta tutkimustyöstä. Vuonna 1875 hän sai kultamitalin Pariisissa kansainvälisessä etnografisessa kongressissa, ja Venäjän tiedeakatemia myönsi 1879 hänelle Uvarovin palkinnon.
Tšubynskyi kirjoitti myös runoja. Hän julkaisi kokoelman Sopilka (1871, 'Ruokopilli') ja kirjoitti sanat myöhemmin Ukrainan kansantasavallan kansallislauluksi valittuun lauluun ”Štše ne vmerla Ukrajiny” (”Ukraina ei ole vielä kuollut”).
Sanoituksiltaan rohkean runon ”Štše ne vmerla Ukrajiny” kirjoittaessaan Tšubynskyi oli 19-vuotias opiskelija. Vuoden kuluttua Myh'ailo Verbytskyi sävelsi sen, ja pian ukrainalainen älymystö ja talonpoikaisväestö omaksui sen epäviralliseksi kansallislauluksi. Tšubynskyi joutui loppuiäkseen vainon kohteeksi, sillä laulu päätyi seitsemän vuoden kuluttua synnystään Venäjän santarmien päällikön silmien eteen, ja Tšubynskyi karkotettiin Arkangeliin, koska hänellä oli ”kielteinen vaikutus talonpoikiin”. Hän teki karkotuksessa etnografisia tutkimuksia, jotka saivat viranomaisten silmissä arvostusta, ja hän pääsi palaamaan ensin Pietariin, sitten Ukrainaan. Hän joutui kuitenkin jälleen syytetyksi nationalismista, ja hänet passitettiin Pietariin liikenneministeriön vaatimattomaan virkaan. Kohtalon kolhima mies halvaantui 1880 ja kuoli neljän vuoden kuluttua 45-vuotissyntymäpäivänsä aattona.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pavlo Tšubynskyi Wikimedia Commonsissa
Pianosonaatti nro 12 (Beethoven)

Ludwig van Beethovenin pianosonaatti nro 12 As-duuri op. 26 on sävelletty vuosina 1800–1801. Teoksen kuuluisin osa on sen kolmannen osan surumarssi.
Beethovenin luonnoksista käy ilmi, että ensiosan muunnelmateema ja kolmas osa on suunniteltu jo varhain, kuten koko sonaatin rakennekin. Sonaatissa on merkittävää ainakin se, että Beethoven on halunnut keventää tunnelmaa vaihtelemalla tunnelmaa osien välillä: molli–duuri–molli–duuri. Beethoven on työstänyt sonaattia samaan aikaan kuin ensimmäistä sinfoniaansa. Sonaatti on omistettu ruhtinas Karl von Lichnowskylle.
Rakenne

Sonaatissa on neljä osaa:
Andante con Variazioni
Scherzo. Allegro molto
Marcia funebre
Allegro.
Muunnelmasarjalla aloittaminen sonaattimuotoisen osan sijaan on hyvin epätavallista. Tämän sonaatin lisäksi ehkä tunnetuin sonaatti, jossa on tehty samoin, on Wolfgang Amadeus Mozartin sonaatti nro 11 A-duuri (KV 331), jonka finaali on kuuluisa "Turkkilainen marssi". Mozartin ja Beethovenin pyrkimykset eivät kuitenkaan vaikuttaneet samoilta, Beethoven sävelsi vielä perään kaksi sonaattia (Quasi una fantasia ja Kuutamosonaatti), joissa ei kummassakaan ollut sonaattimuotoista ensiosaa. Beethoven pyrki siis tietoisesti rikkomaan tätä käytäntöä, Mozart ei.
Teema on rauhallinen 6/8-tahtilajissa, variaatioita on viisi. Ensimmäinen muunnelma on arpeggion tapainen hitaista murtosoinnuista koostuva. Muuten idea on lähes identtinen. Toinen muunnelma koostuu vasemman käden oktaaveista (jotka kantavat melodiaa), ja oikean käden soinnuista. Tunnelmassa alkaa olla jo selviä muutoksia teemaan verrattuna. Kolmas muunnelma on mollimuunnelma. Vasen käsi soittaa soinnutusta oikean soittaessa lievästi dramaattista melodiaa. Neljäs muunnelma keventää raskasta tunnelmaa mollimuunnelman jälkeen. Kevyet, staccatonomaiset soinnut ja intervalleissa lainehtiva melodia on loistava yhdistelmä. Viides muunnelma on ensimmäisen osan finaali. Se koostuu kahdeksasosatrioleista, jotka sittemmin muuttuvat kuudestoistaosiksi.
Scherzo on nopean pisteliäs. Se tarjoaa mahdollisuuden irrottautua alun rauhallisesta tunnelmasta. Alkuteeman kertauksen jälkeen vuorossa on scherzon trio, joka on merkittävästi rauhallisempi. Lopussa alkuteema kertautuu vielä uudelleen.
"Marcia Funebre" on yksi historian syvällisimpiä surumarsseja.[lähde? ]kenen mukaan? Osa on toiminut myös Frédéric Chopinin toisen pianosonaatin surumarssin esikuvana; yhtäläisyyksiä on vaikea olla löytämättä (myös viimeinen osa on samantyyppinen kuin Chopinin sonaatissa). Keskiosassa jännitystä luovat tremolot, jotka päättyvät voimakkaisiin sointuihin. Paluu alkuteemaan on synkkä, mutta osa päättyy lopulta As-duuriin eikä molliin.
Viimeinen osa Allegro alkaa ja loppuu vaivihkaa. Se palauttaa kuulijan maan pinnalle hautajaistunnelmien syövereistä. Osa on lyhyt, vaikka sisältääkin dramaattisen väliosan c-mollissa. Loppu on samantyypinen kuin alku, huomaamaton.
Aiheesta muualla

http://imslp.org/wiki/Piano_Sonata_No.12,_Op.26_(Beethoven,_Ludwig_van) IMSLP / Petrucci Music Library
Surumarssin viisi ensimmäistä tahtia.
Ovipaarisuus

Amerikanviirupöllö on ovipaarinen eläin kuten muutkin linnut.
Ovipaariset eläimet ovat eläimiä, jotka lisääntyvät munimalla. Useimmat selkärangattomat, kalat ja matelijat, kaikki linnut ja sammakkoeläimet sekä nisäkkäistä nokkaeläimet ovat ovipaarisia eläimiä.
Our Miss Brooks

Gale Gordon ja Eve Arden sarjan mainoskuvassa vuonna 1955.
Our Miss Brooks oli yhdysvaltalainen tilannekomediasarja, jota esitettiin CBS:n radioverkossa 19. heinäkuuta 1948 – 7. heinäkuuta 1957 välisenä aikana. Siitä tehtyä televisiosarjaa CBS esitti 1952–1956. Sen pohjalta tehtiin myös Warner Brothersin tuottama 1956 ensi-iltansa saanut elokuva.
Radiosarjan tapahtumat sijoittuivat Madison High Schooliin, ja sarjan päähenkilönä oli koulun englannin kielen opettaja Connie Brooks, jota esitti Eve Arden. Koulun rehtoria Osgood Conklinia esitti Gale Gordon, ja Connie Brooksin ihastuksen kohdetta biologian opettaja Mr. Boyntonia Jeff Chandler. Sarjan vakioesiintyjiin kuului myös koulun oppilasta Walter Dentonia esittänyt Richard Crenna, ja tämän tyttöystävää ja koulun rehtorin tytärtä esittänyt Gloria McMillan. Sarjan käsikirjoitti ja ohjasi Al Lewis.
Useimmat sarjan radioversion esiintyjistä olivat mukana myös sarjan televisioversiossa. Merkittävin näyttelijävaihdos oli Mr. Boyntonia esittäneen Chandlerin korvaaminen Robert Rockwellillä, Chandlerin halutessa keskittyä elokuvauraansa. Myös tuolloin jo liki 30-vuotias Richard Crenna oli vastahakoinen jatkamaan roolissaan 17-vuotiaana opiskelijapoikana, mutta Arden sai hänet ylipuhuttua. Televisiosarja oli menestys, ja Eve Arden sai roolistaan Emmy-palkinnon.
Vuoden 1956 elokuvan pääosien roolitus oli sama kuin sarjan televisioversiossakin. Elokuvan ohjasi Al Lewis.
Aiheesta muualla

Our Miss Brooks -elokuva Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Our Miss Brooks -televisiosarja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Radiosarjan jaksoja MP3-muodossa archive.orgissa (englanniksi)
Televisiosarjan jakso archive.orgissa (englanniksi)
Pihalla

Pihalla voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Pihalla, vuonna 2009 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva
Pihalla, vuonna 2017 ensi-iltansa saanut suomalainen elokuva
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pihalla”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pavlo Tarnovetskyi

| Mitalit> Miesten yleisurheilu.Maa:   Neuvostoliitto.MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten yleisurheilu.Maa:   Neuvostoliitto.MM-kilpailut  | Mitalit> Miesten yleisurheilu.Maa:   Neuvostoliitto.MM-kilpailut  | Miesten yleisurheilu> Maa:   Neuvostoliitto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Rooma 1987 | kymmenottelu |  |
Pavlo Heorhijovytŝ Tarnovetskyi (ukr. Павло Георгійович Тарновецький, Pavel Georgijevitŝ Tarnovetski (ven. Павел Георгиевич Тарновецкий, s. 22. helmikuuta 1961 Storožynets, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kymmenottelun MM-mitalisti, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa. Hän edusti SA Lipetsk -seuraa, ja on pituudeltaan 188 cm.
Tarnovetskyi saavutti Rooman MM-kilpailuissa 1987 pronssia kymmenottelussa pistein 8375. Hän voitti samana vuonna Talancen kymmenottelun. Soulin olympialaisissa 1988 hän sijoittui kymmenenneksi.
Henkilökohtaiset ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Tulos | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 100 m | 11,01 | Rooma | 3.9.1987 |
| 400 m | 48,19 | Götzis | 18.6.1988 |
| 1 500 m | 4.23,84 | Basel | 5.7.1987 |
| 110 m aj | 14,76 | Soul | 29.9.1988 |
| Korkeus | 207 | Basel | 4.7.1987 |
| Seiväs | 520 | Soul | 29.9.1988 |
| Pituus | 743 | Rooma | 3.9.1987 |
| Kuula | 15,49 | Götzis | 18.6.1988 |
| Kiekko | 48,02 | Soul | 29.9.1988 |
| Keihäs | 59,48 | Soul | 29.9.1988 |
| Kymmenottelu | 8375 | Rooma | 4.9.1987 |
Pihajasmike

| Pihajasmike |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Lahko::  Cornales
Heimo::  Hortensiakasvit Hydrangeaceae
Suku::  Jasmikkeet Philadelphus
Laji::  coronarius
Kaksiosainen nimi
 Philadelphus coronarius  L. 
Katso myös
   Pihajasmike Wikispeciesissä   Pihajasmike Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pihajasmike (Philadelphus coronarius) on jasmikkeisiin kuuluva pensaslaji.
Pihajasmike kasvaa kasvaa kahdesta kolmeen metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat puikeat, suippokärkiset, harvaan hammaslaitaiset ja tummanvihreät. Valkeat, tuoksuvat kukat aukeavat alkukesästä. Sen lajituntomerkkejä on verhiöiden kaljuus (vrt. hovijasmikkeella karvaiset) ja heteiden lukumäärä, enintään 26 (vrt. hovijasmikkeella ja puistojasmikkeella enemmän).
Pihajasmike kasvaa luonnonvaraisena Turkissa ja Kaukasuksella, mutta se on levinnyt ihmisen mukana laajoille alueille Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja paikoin Aasiassa.
Ovo je Balkan

| Ovo je Balkan   Ово je Балкaн> Kappaleen tiedot |
| --- | --- |
Esittäjä(t):  Milan Stanković
Kesto:  3:05
Tyylilaji:  Folk
Julkaistu:  2010
Säveltäjä(t):  Goran Bregović
Sanoittaja(t):  Goran Bregović,   Marina Tucaković,   Ljiljanna Jorgovanović
Euroviisutiedot
Vuosi:  2010
Maa:  Serbia
Kieli:  serbia ja espanja
Sijoitus:  13.
Pisteet:  72
Sijoitus semifinaalissa:  5.
Pisteet semifinaalissa:  79
Sanat:  sanoitus
Ovo je Balkan (serb. Ово je Балкaн, suom. Tämä on Balkan) on serbialaisen Milan Stankovićin Eurovision laulukilpailussa 2010 laulama kappale. Se päätyi 13. sijalle 72 pisteellä. Sen pituus on 3:05 minuuttia.
Kappaleesta on tehty myös kokonaan espanjankielinen versio nimeltä Balkañeros (suom. Mahtavat balkanlaiset)
Pikku-Matalus

| Pikku-Matalus |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Nokia
Koordinaatit:  61°N, 23°E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Mahnalanselän alue (35.51)
Laskujoki:  yhdysoja Matalusjokeen 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  103,7 m 
 fiPikku-Matalus 
Pikku-Matalus on Pirkanmaalla Nokialla sijaitseva suolampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Matalusjoen valuma-alueeseen.
Nimitys

Matalusjoen alajuoksun nimitys on peräisin nimistötutkimuksen havaitsemasta perinteisestä joki-järvi-yhteydestä, jossa Matalusjärvi ja Matalusjoki ovat toisiinsa kytköksessä. Matalusjärveä eli Iso-Matalusta ei enää ole, koska se on kuivatettu pelloksi ja suometsäksi. Pikku-Matalus on siitä johdettu diminutiivinen kaima, jolla se erotetaan vielä paikallisten muisissa olevasta kuivatetusta isommasta järvestä.
Maantietoa

lampi on noin 100 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Matalusjoki on virrannut aiemmin lammen läpi, mutta jokea perattaessa syvemmäksi sen uomaa on johdettu lammen ohi. Lampi sijaitsee peltomaiden keskellä painaumassa, joka on suota. Lampeen laskee pelto- ja metsäoja, joka tuo läntisen Heinijärven ja Heinilammen vesiä sekä toista haaraa myöten läntisen ja itäisen Hangaslammin vesiä. Vesi vaihtuu lammessa myös jokeen ulottuvien yhdysojien kautta. Nokian ja Hämeenkyrön välinen raja kulkee lammen vieritse virtaavaa Matalusjokea myöten.
Historiaa

Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin Wähä Matalusjärvi.
Pegboard Nerds

| Pegboard Nerds |
| --- | --- |

 Michael Parsberg (vas.) ja Alexander Odden (oik.)
Tiedot
Toiminnassa:  2011–
Tyylilaji:  dubstep, glitch hop, acid breaks, hardstyle, complextro, acid dubstep, drumstep, electro house, jump-up, moombahcore, trap, moombahton, big beat, electronica
Kotipaikka:   Kööpenhamina, Tanska  Hamar, Norja
Laulukieli:  englanti, tanska
Jäsenet:  Alexander Odden   Michael Parsberg  
Levy-yhtiö:  Monstercat   Krewella Music LLC.   disco:wax   Disciple Recordings   Little Notes   Prime Dub   PM Recordings   Trackitdown  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pegboard Nerds on skandinavialainen elektronista musiikkia tekevä duo. Duon muodostavat house- ja trance-tuottajat Alexander Odden ja Michael Parsberg.
Diskografia > Extended Play -levyt

| Nimi | Tiedot | Kappaleet | Listasijoitus> Beatport |
| --- | --- | --- | --- |
| We Are One |  Julkaistu: 1. helmikuuta 2013 (Beatport) 18. helmikuuta 2013 (iTunes)  Levy-yhtiö: Monstercat  Alustat: Digitaalinen lataus |  1. "We Are One" (Original Vocal Mix) (feat. Splitbreed)  2. "We Are One" (Original Mix) (feat. Splitbreed)  3. "We Are One" (Radio Edit) (feat. Splitbreed)  4. "We Are One" (Acapella) (feat. Splitbreed) | 1 |
| Guilty Pleasures |  Julkaistu: 24. kesäkuuta 2013  Levy-yhtiö: Monstercat Disciple Recordings (Eurooppa)  Alustat: Digitaalinen lataus |  1. "Razor Sharp" (VIP Mix) (mukana Tristam)  2. "High Roller" (feat. Splitbreed)  3.  "High Roller" (Radio Edit) (feat. Splitbreed)  4. "How U Feelin'"  5. "So What" | 1 |
| The Lost Tracks |  Julkaistu: 30. elokuuta 2013  Levy-yhtiö: Monstercat  Alustat: Digitaalinen lataus |  1. "Frainbreeze"  2. "Close Encounter"  3. "20K"  4. "Lawless"  5. "Revenge of The Nerds" (VIP Mix)  6. "Rocktronic"  | 1 |
| High Roller (Remixes) |  Julkaistu: 10. marraskuuta 2013  Levy-yhtiö: Disciple Recordings  Alustat: Digitaalinen lataus |  1. "High Roller" (feat. Splitbreed) (Dodge & Fuski Remix)  2. "High Roller" (feat. Splitbreed) (Far Too Loud Remix)  3. "High Roller" (feat. Splitbreed) (Astronaut Remix)  4. "High Roller" (feat. Splitbreed) (Krafty Kuts Remix)  |  |
| Bassline Kickin' (The Remixes) |  Julkaistu: 19. helmikuuta 2014  Levy-yhtiö: Monstercat  Alustat: Digitaalinen lataus |  1. "Bassline Kickin'" (Astronaut Remix)  2. "Bassline Kickin'" (Dzeko & Torres Remix)  3. "Bassline Kickin'" (Silverback Remix)  |  |