Kaarle Halme
Elämäkerta

Kaarle Halmeen vanhemmat olivat maanviljelijä, maakauppias David Sundgren ja Eva Eufrosyne Uotila. Halme aikoi ensin virkamieheksi ja toimi 1883–1888 Turun lääninhallituksen ylimääräisenä kanslistina. Hän oli kuitenkin samoihin aikoihin alkanut esiintyä amatöörinäyttelijänä ja sai lopulta kiinnityksen 1888 Kaarlo Bergbomin Suomalaiseen Teatteriin. Halme saavutti mainetta sankariroolien esittäjänä – hän esiintyi muun muassa Kullervon, Daniel Hjortin, Othellon ja Wilhelm Tellin rooleissa. Hän esitti myös tukkilaissankari Turkkaa Teuvo Pakkalan laulunäytelmän Tukkijoella ensi-illassa 1899.
Suomalaisessa teatterissa syntyneiden riitojen vuoksi Halme siirtyi 1903 vuodeksi Ruotsalaiseen Teatteriin. Vuosina 1904–1905 Halme toimi Viipurin Suomalaisen Maaseututeatterin johtajana. Halme teki vuonna 1903 aloitteen Tampereen Teatterin perustamisesta ja 10. toukokuuta 1904 tämä tapahtuikin. Halmeesta tuli teatterin ensimmäinen johtaja mutta hän erosi jo tammikuussa 1905 jouduttuaan riitaan teatterin johtokunnan kanssa. Lähdettyään Tampereelta Halme oli vuosina 1905–1907 kaunoluvun ja puhetaidon opettajana Helsingissä, ja vuonna 1907 hän oli perustamassa Helsinkiin Kansan Näyttämöä. Halme toimi sen ensimmäisenä johtajana vuodet 1907–1911.
Vuonna 1912 Halme palasi Viipurin Suomalaisen Maaseututeatterin johtajaksi mutta tämäkin kausi päättyi kesken 1913. Yhdessä Eino Leinon kanssa Halme perusti 1912 Helsingin Seurasaaressa toimineen Helkanäyttämön. Leino ja Halme halusivat luoda tästä teatterista uudistavan vastavoiman Suomen Kansallisteatterille mutta Helkanäyttämö toimi vain lyhyen aikaa. Vuonna 1915 Halme perusti Näyttämö Kaarle Halmeen ja johti sitä vuoteen 1922 saakka. Halme sai valtion taiteilijaeläkkeen 1923 ja tämän jälkeen hän keskittyi näytelmien, romaanien ja omien muistelmiensa kirjoittamiseen.
Halme ohjasi 1913–1914 neljä varhaista näytelmäelokuvaa, joihin hän teki käsikirjoituksen ja joissa hänen teatteriseurueensa esiintyi. Elokuvat olivat Nuori luotsi (1913), Verettömät (1913), Vieraalla maaperällä (1914) ja Kesä (1915). Elokuvat tuotti Lyyra Filmi, jonka omisti Hjalmar V. Pohjanheimo, ja niitä esitettiin Pohjanheimon Lyyra-teatteriketjun elokuvateattereissa.[lähde? ]
Halme kirjoitti kaikkiaan 43 näytelmää, joista osa oli pienimuotoisia seuranäyttämöitä varten tehtyjä kappaleita, esittäjinä lähinnä harrastajateatterit. Hänen romaaneistaan on tunnetuin vuonna 1925 ilmestynyt Kyläraittien kuningas, josta Jorma Nortimo ohjasi 1945 samannimisen elokuvan.
Halme oli naimisissa vuodesta 1886 lähtien Hulda Olivia Sundellin (1857–1944) kanssa. Halme on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsinkiin samaan hautaan vaimonsa kanssa.
Eino Leino kuvaa Suomalaisen kirjallisuuden historia-teoksessa vuodelta 1910 Kaarle Halmetta seuraavasti:
"Kaarle Halme, näyttelijä, teatterinjohtaja, aluksi realististen, hämäläistä kansan-elämää käsittelevien näytelmien Purimossa ja Mallassaunalla kirjoittaja, joiden huippuna on pidettävä hänen tottuneelle näyttämösilmällään hahmoteltua ja syvempään psykologiseen käsittelyyn tähtäävää murhenäytelmäänsä Murtuneita. Myöhemmissä näytelmissään, kuten Herran ääni ja Maattomat, hän on asettanut taiteensa nykyaikaisten sosialististen aatteiden palvelukseen, joita hän jo aikaisemminkin oli pienessä 1-näytöksisessään Mestari Garp käsitellyt."