stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pukstaavi

| Pukstaavi |
| --- | --- |
 Pukstaavin julkisivua.
Tyyppi:  kirjamuseo
Osoite:  Marttilankatu 12, 38200 Sastamala  
Sijainti:  Sastamala
Perustettu:  2011
Johtaja:  Marja Hänninen-Tolvi (Pukstaavi ja Sastamalan seudun museo)
Kotisivut:  http://www.pukstaavi.fi
Koordinaatit:  61°20′33″N, 022°54′37″E
 fiPukstaavi 
     
Pukstaavi on vuonna 2011 perustettu museo, jota hallinnoi Suomen kirjainstituutin säätiö.  Sastamalassa Pirkanmaalla sijaitseva valtakunnallinen museo keskittyy suomalaisen kirjan ja kirjallisuuden kulttuurihistoriaan.
Pukstaavi toimii vuonna 1920 rakennetussa apteekkari Bäckmanin talossa. Kaupungin keskustassa sijaitseva kulttuurihistoriallisesti arvokas rakennus peruskorjattiin museon käyttöön Sastamalan kaupungin ja Euroopan aluekehitysrahaston tuella.
Kokoelmat ja näyttelyt

Pukstaavin kokoelmissa on kulttuurihistoriallisia esineitä, taidetta, valokuvia, arkistoja, käsikirjasto ja käyttökokoelma sekä aineetonta kulttuuriperintöä erityisesti lukukokemuksista. Kokoelma on saatu pääosin lahjoitusten kautta, osa kokoelmasta kerättiin jo ennen museon perustamista. Pukstaavilla on muun muassa Pekka Vuoren, exlibriskeräilijä Erkki Tuomisen, Rudolf Koivun ystävien ja Erkki Tantun lahjoituskokonaisuuksia.
Sastamalan Kiikassa syntyneen Pekka Vuoren lahjoituksiin kuuluu kirjailijakarikatyyreja, kirjojen ja lehtien kuvitusorginaaleja sekä hänen kuvittamiaan tuotteita. Erkki Tuominen puolestaan lahjoitti vuonna 2011 kokoelmansa, johon vuonna 2019 kuuluu 22 000 exlibristä. Rudolf Koivun ystävien lahjoituskokonaisuus puolestaan käsittää Rudolf Koivun 14 taideteosta, noin 3 000 korttia ja yli 300 kirjaa.
Pukstaavin päänäyttely kertoo suomalaisen kirjan tarinan inkunaabelista sähkökirjaan. Kirjaa lähestytään sekä esineenä että ilmiönä. Keskiössä on kirjojen tuotanto, välitys ja vastaanotto ennen ja nyt. Näyttely havainnollistaa kirjojen keskeistä roolia suomalaisessa yhteiskunnassa ja tavallisten ihmisten arjessa.
Pukstaavin vaihtuvien näyttelyiden aiheina ovat ajankohtaiset kirjakulttuurin ilmiöt ja ihmiset. Sekä päänäyttelyn että vaihtuvien näyttelyiden kerrontaa täydennetään luennoin, kurssein, työpajoin ja julkaisuin.
Historia

Suomalaisen kirjan museo avattiin 1. heinäkuuta 2011. Kirjamuseota oli esitetty Vammalaan jo 1980-luvulla ja hankkeita oli myös muualla Suomessa. Kamarineuvos Kari Rahiala oli vuonna 1995 hahmotellut kirjamuseota Bibliophilos-lehdessä. Kirjan museot ry perustettiin vuonna 1997 edistämään hanketta.
Vammalan kulttuuritoimenjohtaja Ilpo Tiitisen esiselvitys kirjamuseosta valmistui vuonna 1999. Kolme vuotta myöhemmin opetusministeriön selvityksessä Vammala oli museon ensisijainen toimipaikka. Samana vuonna alkoi Suomen kirjainstituutin toiminta. Marja-Liisa Rönkön johtaman projektin ansiosta instituutti merkittiin vuonna 2004 säätiörekisteriin. Sen perustajajäseniä olivat muun muassa Grafia, Kirjakauppaliitto, Suomen kirjailijaliitto, Suomen kustannusyhdistys, Suomen kulttuurirahasto ja Tieteellisten seurain valtuuskunta.
Suomen kirjainstituutti toteutti 2004–2011 hankkeita, joiden tavoitteena oli Suomalaisen kirjan museon perustaminen. Pirkanmaan liitto valitsi vuonna 2007 museon myös yhdeksi maakunnan kärkihankkeista. Vammalan kaupunki osti vuonna 2008 museota varten apteekkari Bäckmanin talon, joka peruskorjattiin vuosina 2009–2011. Museo nimettiin syksyllä 2010 Pukstaaviksi. Sitä ennen se oli kulkenut työnimellä ”Kirjan Keskus – Kirjan Museo”. Suomen kirjainstituutti valitsi nimen yli 500 nimiehdotuksen joukosta. Valintaa perusteltiin sillä, että Mikael Agricolalta peräisin oleva sana viittaa selkeästi museon erikoisalaan sekä kirjan ja kirjakielen historiaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pukstaavi Wikimedia Commonsissa
Pukstaavin kotisivut
Verkkonäyttelyt (Arkistoitu – Internet Archive)
Pároksen lentoasema

Pároksen lentoasema (kreik. Κρατικός Αερολιμένας Πάρου, Kratikós Aeroliménas Párou, IATA: PAS, ICAO: LGPA, YPA: ΚΑΠΑ; myös Pároksen uusi lentoasema) on kansallinen lentoasema Pároksen saarella Kreikassa.
Pároksen vanha lentoasema aloitti toimintansa pienimuotoisena 5. lokakuuta 1982. Lentokenttä päällystettiin vuonna 1985 ja lentoasemasta tuli kansallinen lentoasema vuonna 1989. Pároksen uusi lentoasema, joka korvasi vanhan, rakennettiin noin 1,5 vanhasta lentoasemasta luoteeseen, ja avattiin 25. heinäkuuta 2016.
Sekä uusi että vanha lentoasema sijaitsevat noin 10 kilometriä saaren pääkaupungista Paroikiásta etelälounaaseen. Uuden lentoaseman kiitotien pituus on 1 400 metriä ja se on rakennettu noin 38 metrin korkeudelle merenpinnasta laskettuna. Vanhan lentoaseman kiitotien pituus oli 850 metriä.
Kentälle on lentoja Ateenasta sekä turistikaudella suoria tilauslentoja useista maista.
Raivo Aeg

| Raivo Aeg |
| --- | --- |

Viron oikeusministeri
 29. huhtikuuta 2019 – 26. tammikuuta 2021  
Edeltäjä:  Urmas Reinsalu
Seuraaja:  Maris Lauri
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1962 (ikä 62) Kuressaare, Viro
Ammatti:  poliisi, poliitikko
Tiedot
Puolue:  Isänmaa
Tutkinnot:  Tallinnan teknillinen yliopisto
Kunnianosoitukset:  Kotkaristin ritarikunta
Raivo Aeg (s. 4. heinäkuuta 1962) on virolainen poliitikko, joka toimi maansa oikeusministerinä 2019–2021. Ennen poliittista uraansa Aeg työskenteli poliisijohtajana (2005–2008) ja Viron suojelupoliisin pääjohtajana (2008–2013). Suojelupoliisissa työskennellessään Aeg kommentoi Viron olevan Venäjälle kiinnostava kohde, koska se kuuluu Natoon ja paikallista venäläisvähemmistöä voi käyttää valtiota vastaan.
Riigikogun vaaleissa 2015 Aeg sai 2 001 ääntä ja tuli valituksi riigikoguun.
Aeg puhuu äidinkielensä lisäksi suomea, englantia ja venäjää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raivo Aeg Wikimedia Commonsissa
Viron oikeusministeriön profiili (Arkistoitu – Internet Archive)
Päivikki Elomaa

Päivikki Hilja Elomaa (o.s. Valve, s. 14. heinäkuuta 1931 Lahti) on suomalainen urheilija, joka on menestynyt kansallisesti koripallossa, pesäpallossa ja keilailussa. Elomaa asuu Suolahdessa, Äänekoskella.
Uransa aikana Elomaa on edustanut seuroja Lahden Urheilijat, Lahden Mailaveikot, Lahden Koripalloilijat, Jyväskylän Ryhti, Laukaan Urheilijat, Iin Urheilijat, Iin Naisvoimistelijat, Suolahden Urheilijat ja Suolahden Naisvoimistelijat.
Koripallon Suomen mestari ja maajoukkuepelaaja

Elomaa voitti Lahden Koripalloilijoiden kanssa koripallon Suomen mestaruuden vuonna 1952, hopeaa vuonna 1951 sekä pronssia vuonna 1949. SKL:n mestaruus hänellä on vuosilta 1951 ja 1952. Lahden Koripalloilijoissa toimi tuolloin Suomen ensimmäinen amerikkalaisvalmentaja ja koripalloilun pitkäaikainen vaikuttaja Robert Petersen. Vuonna 1955 Elomaa osallistui Varsovassa kansainväliseen koripalloturnaukseen, jossa käytiin viisi maaottelua Itä-Euroopan maita vastaan. Kalottimaaotteluissa hän oli kahdesti ja palkittiin niissä parhaana pelaajana. Piirinmestaruuksia tuli neljä.
Koripallovalmennuksessa Elomaalla on myös pitkä kokemus, parhaimpana saavutuksena vuoden 1956 Lahden Suurkisojen A-tyttöjen sarjan mestaruus, mikä vastasi senaikaista Suomen mestaruutta. Kisa oli samalla ensimmäinen A-tyttöikäisille järjestetty mestaruuskisa.
Pesäpalloa mestaruussarjassa

Pesäpalloa Elomaa pelasi 1950-luvun alkupuolella kauden mestaruussarjassa. Hän oli joukkueensa Lahden Mailaveikkojen kapteeni ja polttaja ja sai kaksi pm:ta.
Keilailua SM-tasolla

Keilailua Elomaa on harrastanut vuodesta 1968 ja noussut vuonna 1970 ensimmäisenä Äänekosken Keilailuliiton (ÄKL) naiskeilaajana M-luokkaan. ÄKL:n mestaruuksia tai muita ÄKL:n mitaleita hänellä on useita. Vuoden 1971 SM-kilpailuissa hän sijoittui henkilökohtaisesti 16:nneksi ja parikeilailussa viidenneksi. Paras tulos kilpailuissa on yhdellä sarjalla 264 ja kahdeksalla 1592.
Muuta

Päivikki Elomaa on voittanut 1950-luvulla Lahden mestaruuden pöytätenniksen nelinpelissä yhdessä puolisonsa Antti Elomaan kanssa. Viime vuosien aikana hän on harrastanut golfia hyvällä tasolla, josta esimerkkinä pari Ääneseudun mestaruutta.
Päivikki Elomaan puoliso Antti Elomaa on kuuluisa pesäpalloilija. Hänen isänsä Kauko Valve kuuluu Suomen Tunnustuksellisen Luterilaisen Kirkon perustajiin.
Rantalainen

Rantalainen on suomalainen sukunimi:
Rantalainen, taloushallinnon alan yritys
Henkilöitä

Aleksanteri Rantalainen (1871–1949), lyseon lehtori, hovineuvos ja päätoimittaja
Antti Rantalainen (s. 1960), yrittäjä ja kauppaneuvos, Rantalainen-konsernin perustaja
Elsa Rantalainen (1901–1988), näyttelijä
Elmeri Rantalainen (s. 1990), potkunyrkkeilijä
Simo Rantalainen (s. 1961), toimittaja ja tv-persoona (Hyvät, pahat, rumat)
Tuija Rantalainen (s. 1971), pianisti, laulaja ja lauluntekijä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Pölkkylampi (Mäntyharju)

| Pölkkylampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°18′26″N, 26°45′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskuoja:  oja Joutsenlampeen 
Järvinumero:  14.913.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  101,1 m  
Pituus:  320 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,713 km  
Pinta-ala:  1,655 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPölkkylampi 
Pölkkylampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Voikosken lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 320 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Juolasveden–Lahnaveden alueeseen (14.913) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 101,1 metriä mpy.
Rantalainen (yritys)

Rantalainen Yhtiöt on vuonna 1972 perustettu, auktorisoitu tilitoimistopalveluita tuottava konserni. Sillä on yli 800 työntekijää (2020) 40 paikkakunnalla Etelä-Suomessa (2018). Yrityksen liikevaihto oli noin 4,2 miljoonaa euroa vuonna 2017
Yritys aloitti vuonna 1972 nimellä Tilipalvelu Rantalainen. Yrityskonsernin johtajana toimii Antti Rantalainen. Perheyrityksen kolmas sukupolvi astui yrityksen johtoon 2012.
Toukokuussa 2018 Intera Partners ja Rantalainen Group Oy ilmoittivat perustavansa kumppanuusyrityksen. Rantalainen on kasvattanut lähiaikoina toimintaansa voimakkaasti ja yrityksellä on tavoite nousta pörssiin.
Aiheesta muualla

Rantalaisen kotisivut
Pyhän Marian kirkko (Capel-le-Ferne)

| Pyhän Marian kirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Capel-le-Ferne, Kent, Englanti
Koordinaatit:  51°06′54.0″N, 001°13′24.6″E
Seurakunta:  Englannin kirkko
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Marian kirkko (engl. St Mary's Church, Capel-le-Ferne) on käytöstä poistettu 1100-luvulla rakennettu anglikaaninen kirkkorakennus, joka sijaitsee Englannissa Kentin kreivikunnassa Capel-le-Fernen kylästä koilliseen. Se on korjattu vuonna 1890 English Heritage on suojellut sen ja sitä hoitaa Churches Conservation Trust.
Kirkossa on kenraali Charles William Dunbar Staveleyn muistolaatta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Marian kirkko (Capel-le-Ferne) Wikimedia Commonsissa
St Mary's Church, Capel-le-Ferne, Kent Churches Conservation Trust
Ray Lumpp

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten koripallo. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten koripallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 1948 |  |  |
Raymond George ”Ray” Lumpp (11. heinäkuuta 1923 Brooklyn, New York, New York – 16. tammikuuta 2015 Mineola, New York) oli yhdysvaltalainen koripalloilija. Hän kuului maajoukkueeseen, joka voitti miesten koripallon kultaa Lontoon kesäolympialaisissa 1948.
Lumppin ammattilaisjoukkueita olivat 1940–1950-luvuilla New York Knicks, Indianapolis Jets ja Baltimore Bullets.
Rantalakeus

| Rantalakeus |
| --- | --- |
Lehtityyppi:  paikallissanomalehti
Kustantaja:  Kaleva365 Oy
Julkaisija:  Kaleva365 Oy
Levikki:  3 173 (2012)
Perustettu:  1976
Päätoimittaja:  Henna Lammi
Kotikunta:  Liminka
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  kerran viikossa keskiviikkoisin
Kieli:  suomi
Aiheesta muualla
Kotisivu
Rantalakeus on liminkalainen sitoutumaton paikallissanomalehti, ja Sanomalehtien liiton jäsenlehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa keskiviikkoisin. Levikkialueita ovat Hailuoto, Kempele, Liminka, Lumijoki, Oulun Oulunsalo ja Tyrnävä.
Kesäkuussa 2018 Kaleva osti Rantalakeus-lehden oululaiselta Joutsen Medialta.
Lehden päätoimittajat

Henna Lammi (2024–)
Sauli Pahkasalo (2014–2023)
Ilkka Ylitalo (?-2014)
Pallokerho-35

| Mitalit> Veikkausliiga  |
| --- | --- | --- |
|  Pronssia | 1998 |  |
Suomen Cup 
|  Hopeaa | 1998 |  |
Pallokerho-35 eli PK-35 on Viipurissa vuonna 1935 perustettu jalkapalloseura. Alun perin se toimi nimellä Viipurin Pallokerho (ViPK). Nykyinen nimi Pallokerho-35 syntyi sotien jälkeen, jolloin seura muutti Helsinkiin. Seuran toiminta-alueena on vuodesta 1966 lähtien ollut Malmin kaupunginosassa sijaitseva Pihlajamäen asuinalue.
Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2024 Suomen toisiksi korkeimmalla sarjatasolla, Ykkösliigassa. Kaudella 1998 joukkue pelasi pääsarjatasolla Veikkausliigassa ja voitti SM-pronssia sekä Suomen Cupin hopeaa. Naisten edustusjoukkue pelaa korkeimmalla sarjatasolla, Kansallisessa Liigassa.
Kaudeksi 2009 seuran miesten ja naisten edustusjoukkueet muuttivat Vantaalle, jossa sekä miesten että naisten edustusjoukkue pelasivat nimellä PK-35 Vantaa. Emoseura PK-35:llä ja Vantaan Jalkapalloseuralla oli yhteinen miesten reservi- ja akatemiajoukkue, joka pelasi kaudella 2012 Kakkosessa, kunnes toiminta muuttui kaudelle 2015.
PK-35:llä on lisäksi useita poikien ja tyttöjen juniorijoukkueita, Nelosessa pelaava naisten joukkue, Vitosessa ja Kutosessa pelaavat miesten joukkueet sekä miesten KKI-joukkueita ja harrastetasolla pelaavat miesten ja naisten joukkueet.
Historia > Viipurin Pallokerho

PK-35:n historia ulottuu toista maailmansotaa edeltäneeseen Viipuriin, jossa paikallisten nuorten jalkapalloilijoiden aloitteesta perustettiin syyskuussa 1935 seura nimeltään Viipurin Pallokerho (ViPK). Parhaimmillaan vuonna 1939 Suomen toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa pelanneen ViPK:n hyvin alkuun lähtenyt toiminta katkesi saman vuoden marraskuussa alkaneeseen talvisotaan.
Historia > Muutto Helsinkiin

Toisen maailmansodan jälkeen Helsinkiin päätyneet viipurilaiset päättivät jatkaa seuran toimintaa uudessa kotikaupungissa. Uudelleenperustamiskokous järjestettiin tammikuussa 1948, ja seuran nimeksi valittiin Pallokerho-35, koska Neuvostoliiton painostuksesta sodassa menetettyjen paikkakuntien nimien käyttö ei ollut tuolloin suvaittavaa. Seuran toiminta keskittyi 1950-luvun puolessavälissä Kallion kaupunginosaan, kunnes painopiste siirtyi ensin Pakilaan ja sitä kautta muihin Pohjois-Helsingin vastarakennettuihin kaupunginosiin. Seura pelasi tuolloin piiri- ja aluesarjoissa. Vuonna 1966 seura asettui uudelle Pihlajamäen asuinalueelle.
Historia > Kolmosesta liigaan

PK-35:n huippuhetket ajoittuvat 1990-luvun puoleenväliin, jolloin lähiöseuraksi profiloitunut PK-35 nousi Pasi Rautiaisen valmentamana Kolmosesta aina Veikkausliigaan asti. Seura pelasi Kakkosessa 1995–1996, Ykkösessä 1997 ja Veikkausliigassa 1998. Esikoiskausi 1998 liigassa päättyi kolmanteen sijaan ja eurocup-paikkaan. Seura ylsi myös Suomen cupin loppuotteluun, jossa paikallisvastustaja Helsingin Jalkapalloklubi oli vahvempi maalein 3–2. Kaudelta 1998 on myös peräisin PK-35:n yleisöennätys, 3 735 katsojaa, kotiottelussa HJK:ta vastaan. Seuralla oli kuitenkin taloudellisia vaikeuksia, minkä myötä uutta jalkapallostadionia Helsinkiin rakennuttanut jääkiekkoseura Jokerien omistaja Hjallis Harkimo osti edustusjoukkueen ja muutti sen nimeksi FC Jokerit.
PK-35 ei kuollut Jokerien perustamiseen, vaan jatkoi pelaamista alasarjoissa ydinalueinaan Pihlajamäki ja Pukinmäki. Kolmosessa pelanneesta reservijoukkueesta tuli uusi edustusjoukkue. Vuonna 2001 joukkue nousi Kakkoseen ja kauden 2004 päätteeksi Ykköseen. Kaudet 2005–2007 PK-35 vietti ”evakossa” Myllypuron liikuntapuiston ykkösnurmella (kapasiteetti 1 000). Kauden 2008 alla seura ja kaupunki kuitenkin päättivät, että yleisötapahtumia ja olosuhteita on jatkossa helpompi kehittää Pukinmäen liikuntapuistossa, ja kaudeksi 2008 seura palasikin Pukinmäkeen.
Historia > Toiminnan jakautuminen

Kaudeksi 2009 PK-35:n miesten ja naisten edustusjoukkueet erityivät emoseurasta ja muuttivat Vantaalle, jossa ne toimivat nimellä PK-35 Vantaa. Miesten edustusjoukkue pelasi ottelunsa Myyrmäen jalkapallostadionilla, jonka nimi muuttui sponsorisopimuksen myötä ISS Stadioniksi. Edustusjoukkueiden taakse perustettiin erillinen yhdistys PK-35 Vantaa ry, joka keskittyi edustusjoukkueiden toiminnan pyörittämiseen. PK-35 Vantaa ry oli Palloliiton Uudenmaan piirin jäsen, kun taas Pallokerho-35 ry on Palloliiton Helsingin piirin jäsen, joka jatkoi PK-35:n junioritoimintaa entiseen tapaan Helsingissä.
PK-35:n ja Vantaan Jalkapalloseuran yhteinen reservi- ja akatemiajoukkue PK-35/VJS nousi Kakkoseen kaudeksi 2012.
Historia > Toiminnan muuttuminen

Kaudeksi 2015 PK-35:n Kolmosessa pelaava miesten edustusjoukkue irtautui Vantaan Jalkapalloseurasta. Seura on helsinkiläinen ja se edusti kaudella 2015 pelkästään PK-35:ttä. Joukkuetta valmensivat Jukka Silander, Raimo Aaltonen sekä Timo Viljamaa. Joukkue pelasi kauden 2015 kotiottelunsa Pihlajamäessä Aava Areenalla. Kaudella 2017 PK-35 miesten edustusjoukkue pelasi edelleen Kolmosessa ja joukkuetta valmensivat Jarkko Siikava, Tuomo Berg ja Kim Raimi.[lähde? ] Kaudella 2017 PK-35 sijoittui lohkossaan kolmanneksi ja kaudella 2018 toiseksi, kolme pistettä Kakkoseen nousseen EPS:n jälkeen. Kaudella 2019 joukkueessa pelasi muun muassa Esa Terävä.
PK-35 nousi Kakkoseen kaudeksi 2020. Samalla uudeksi puheenjohtajaksi nimettiin seuran tyttö- ja poikaikäluokissa pitkään joukkueenjohtajana toiminut Annukka Saine-Kottonen.
Muut joukkueet > Naiset

PK-35:n naisjalkapallotoiminta alkoi vuonna 1978. Naisten edustusjoukkue pelaa kaudella 2020 Kansallisessa Liigassa, jonne se nousi edelliskauden päätteeksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pallokerho-35 Wikimedia Commonsissa
PK-35:n sivusto
PK-35:n esittely Urheilumuseon Veikkausliigan verkkonäyttelyssä (Arkistoitu – Internet Archive)
KuPS vs. PK-35 Kuopiossa vuonna 2007.
Ray Jones

Raymond Barry Bankote "Ray" Jones (28. elokuuta 1988 – 25. elokuuta 2007) oli brittiläinen jalkapalloilija. Hän syntyi Newhamissa, Lontoossa, ja pelasi ammattilaisurallaan Queens Park Rangersissa vuosina 2006–2007.
Jones myös edusti Englantia alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän kuoli liikenneonnettomuudessa kotiseudullaan Lontoon Newhamissa, tarkemmin East Hamissa, vain 18 vuoden ikäisenä.
Päivi Paappanen

| Päivi Paappanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Muut nimet:  Päivi Tuija Inkeri Paappanen
Syntynyt: 9. toukokuuta 1965 (ikä 59) Haukivuori, Suomi
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kääntäjä, kustantamon julkaisujohtaja
Titteli:  julkaisujohtaja
Muut tiedot
Koulutus: kulttuuriantropologian maisteri (2002)
Päivi Tuija Inkeri Paappanen (9. toukokuuta 1965) on suomentaja, joka on suomentanut pääasiassa englannista mutta myös espanjasta. Hän on ollut myös töissä Like Kustannuksella aluksi kustannustoimittajana sekä myöhemmin erilaisissa johtotehtävissä lähes 20 vuotta.
Opiskelut

Paappanen kiersi maailmaa ylioppilaskirjoitusten jälkeen viiden vuoden ajan ja teki elääkseen erilaisia vaatimattomia töitä. Hän pyrki vuonna 1989 Helsingin yliopistoon lukemaan englannin kieltä. Englantilaisessa filologiassa häntä kiinnosti pääasiassa suomentaminen. Myöhemmin hän tutustui kulttuuriantropologiaan ja hän vaihtoi sen pääaineekseen kahden vuoden englannin opintojen jälkeen. Hän alkoi samoihin aikoihin opskelemaan myös Latinalaisen Amerikan tutkimusta. Myöhemmin hän teki kulttuuriantropologian pro gradun kenttätyön Meksikossa vuonna 1995. Hän luovutti gradunsa vasta oltuaan useita vuosia töissä vuonna 2002.
Ura

Palattuaan Meksikosta hän teki vuosina 1997–2000 suomennoksia, pääasiassa englannista mutta myös espanjasta. Suomennustöissä hän oli tutustunut Like Kustannuksen työntekijöihin ja häntä pyydettiin sinne töihin. Likellä hän on ollut erilaisissa tehtävissä muun muassa kustannustoimittajana 2000–2004, kustannusjohtajana 2004–2005, kustannuspäällikkönä 2006–2011 ja julkaisujohtajana 2011–.
Suomennokset

David Sandison: Ernest Hemingway.  Helsinki:  Gummerus, 1998.  ISBN 951-20-5428-0.
María Amparo Escandon: Santitos - Esperanzan ihmeet.  Helsinki:  Gummerus, 1999.  ISBN 951-20-5438-8.
Paul Gayler: Maailman paras kasvisruoka.  Helsinki:  Gummerus, 1999.  ISBN 951-20-5535-X.
Edith Sizoo (toim): Kaiverruksia riisinjyvässä - naisten elämäntarinoita.  (¾ käännöksestä)  Helsinki:  Like Kustannus, 1999.  ISBN 951-578-683-5.
Judith Michael: Pekingin lumotut illat.  Helsinki:  Gummerus, 2000.  ISBN 951-20-5567-8.
Ruby Langford: Bonalbon musta Ruby.  Helsinki:  Kääntöpiiri, 2000.  ISBN 951-8989-51-6.
Arturo Pérez-Reverte: Rummunkalvo (La piel del tambor).  (½ käännöksestä)  Helsinki:  Like Kustannus, 2000.  ISBN 951-578-779-3.
Simon Beesley & Sheena Joughin: 1900-luvun kirjallisuus.  Helsinki:  Gummerus, 2001.  ISBN 951-20-5838-3.
Linda Howard: Kasvot yössä.  Helsinki:  WSOY, 2001.  ISBN 951-0-25581-5.
Ray Loriga: Tokio ei välitä meistä enää.  Helsinki:  Like Kustannus, 2002.  ISBN 952-471-027-7.
Barbara Taylor Bradford: Tie tähtiin.  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-27250-7.
Celia Brooks Brown: Uusi kasviskeittiö.  Helsinki:  Gummerus, 2002.  ISBN 951-20-6016-7.
Ray Loriga: Kameleontti.  Helsinki:  Like Kustannus, 2003.  ISBN 952-471-168-0.
Adéle Geras: Taiteilijan talossa.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31681-4.
James Patterson: Neljä sokeaa hiirtä.  Helsinki:  WSOY, 2007.  ISBN 978-951-0-32799-9.
Ray Loriga: Mies joka keksi Manhattanin.  Helsinki:  Like Kustannus, 2007.  ISBN 952-471-773-5.
Gary Shteyngart: Absurdistan.  Helsinki:  Like Kustannus, 2007.  ISBN 978-952-471-922-3.
Ross Halfin: Metallica kuvina.  Helsinki:  Like Kustannus, 2009.  ISBN 978-952-01-0315-6.
Lähde:
Aiheesta muualla

Yhteys & Info – Toimitus Like Kustannus Oy. Viitattu 8.9.2019.
R. W. Stewen

| R> W. Stewen |
| --- | --- |
 R.W. Stewen esteratsastuskilpailussa 1954
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. syyskuuta 1927 Vilppula
Kuollut: 10. elokuuta 2012 (84 vuotta) Naantali
Kansalaisuus:  Suomi
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Suomi
Komentajuudet:  Uudenmaan prikaati 1973–1976 Lounais-Suomen sotilaslääni 1976–1987
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Rolf Wilhelm (Wille) Stewen (15. syyskuuta 1927 Vilppula – 10. elokuuta 2012 Naantali) oli suomalainen upseeri, joka tunnettiin myös menestyneenä kenttä- ja esteratsastajana.
Sotilasura

Stewen oli sotilasarvoltaan kenraaliluutnantti. Hän oli Uudenmaan Prikaatin komentaja 1973–1976 ja sen jälkeen Lounais-Suomen Sotilasläänin komentajana. Aiemmin opintojensa jälkeen hän toimi muutaman vuoden Lontoossa sotilasasiamiehenä. Hän toimi muun muassa Suomen marsalkka Mannerheimin perinnesäätiön hallituksen puheenjohtajana.