stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Raja 1918

| Raja 1918 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Lauri Törhönen
Käsikirjoittaja:  Aleksi Bardy
Tuottaja:  Jarkko Hentula Jörn Donner
Säveltäjä:  Sergei Jevtushenko
Kuvaaja:  Esa Vuorinen
Leikkaaja:  Kimmo Kohtamäki
Lavastaja:  Pentti Valkeasuo
Erikoistehosteet:  Konsta Mannerheimo
Pääosat:  Martin Bahne Minna Haapkylä Hannu-Pekka Björkman Tommi Korpela
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Suomi  Venäjä
Tuotantoyhtiö:  Border Productions Oy / Juonifilmi Oy
Levittäjä:  SF Film
Ensi-ilta:   30. marraskuuta 2007   17. joulukuuta 2008
Kesto:  114 min.
Alkuperäiskieli:  suomi, ruotsi, saksa, venäjä
Budjetti:  2,1 milj. €
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Raja 1918 on Suomen sisällissodan jälkeiseen aikaan sijoittuva suomalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa 30. marraskuuta 2007. Sen ohjasi Lauri Törhönen ja käsikirjoituksen teki Aleksi Bardy. Elokuva kertoo kapteeni Carl von Munckista, joka lähetetään keväällä 1918 Rajajoen kylään. Siellä hänen tehtävänsä on valvoa Suomen ja Neuvosto-Venäjän välistä rajaa.
Elokuva perustuu Jörn Donnerin isän Kain kokemuksiin sisällissodan jälkeisessä valkoisessa Suomessa. Kapteeni Carl von Munckin esikuva on Kai Donner.
Elokuva on samalla kuvaus kansakunnan synnystä. Se kuvaa raakaa sodankäyntiä, vaikka varsinaiset vihollisuudet ovat loppuneet.
Raja 1918 julkaistiin DVD:nä 28. maaliskuuta 2008.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Martin Bahne  | … |  Carl von Munck   |
|  Minna Haapkylä  | … |  Maaria Lintu   |
|  Tommi Korpela  | … |  Heikki Kiljunen   |
|  Leonid Mozgovoi  | … |  Majuri Gentsch   |
|  Hannu-Pekka Björkman  | … |  Vääpeli Muranen   |
|  Lauri Nurkse  | … |  Luutnantti Suutari   |
|  Roman Schatz  | … |  Majuri Berner   |
Jussi-palkinnot ja -ehdokkuudet

Elokuva sai Jussi-palkinnon parhaasta äänisuunnittelusta vuonna 2008 (Kyösti Väntänen). Lisäksi elokuva oli ehdolla seuraavissa Jussi-palkintokategorioissa: paras miespääosa (Martin Bahne), paras miessivuosa (Hannu-Pekka Björkman) ja paras musiikki.
Patrick Hausding

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hausding vuonna 2016 |  Hausding vuonna 2016 |  Hausding vuonna 2016 |  |
Maa:  Saksa
Miesten uimahypyt
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Peking 2008 | 3 m ponnahduslauta |  |
|  Pronssia | Rio 2016 | 10 m kerroshypyt, parikilpailu |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 3 m ponnahduslauta, parikilpailu |  |
Patrick Hausding (s. 9. maaliskuuta 1989 Berliini, Saksa) on saksalainen uimahyppääjä. Hän on saavuttanut urallaan kolme olympiamitalia; ensimmäisen Pekingistä 2008, toisen Rio de Janeirosta 2016 ja kolmannen Tokiosta 2021. Vuoden 2008 parikilpailussa hänen parinaan oli maanmies Sascha Klein ja vuonna 2021 Lars Rüdiger. Uinnin MM-kilpailuista hän on saanut on yhden kullan, kaksi hopeaa ja yhden pronssin.
Hausding on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 77 kilogrammaa.
Petri Kulmala

Petri Kulmala (s. 6. heinäkuuta 1989 Ulvila) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Hyvinkään Tahkoa. Kulmalan sopimus kestää vuoden 2014 loppuun asti.
Kulmalan debyytti Superpesiksessä tuli kaudella 2010 hänen kasvattajaseurassaan Ulvilan Pesä-Veikoissa. Kulmala pelasi Superpesiksessä yhden ottelun, jossa hän löi yhden juoksun ja teki kolme kärkilyöntiä. Kaudella 2012 Kulmala voitti Ykköspesiksen lyöjäkuninkuuden 70 lyödyllä juoksullaan. Se oli toinen peräkkäinen kausi, jolloin Kulmala voitti tilaston. Hän siirtyi Hyvinkään Tahkoon kaudelle 2013, jolloin Kulmala pääsi jälleen pelaamaan Superpesistä. Hän pelasi kauden aikana jokaisessa Tahkon ottelussa, löi yhteensä 47 juoksua ja toi kahdeksan. Hän sijoittui runkosarjan lyöjätilaston kahdenneksitoista.
Kulmala pelaa kotiuttajajokerina. Hänet on valittu vuoden sotilaspesäpalloilijaksi. Kulmala on edustanut Tahkon ja UPV:n lisäksi Köyliön Lalleja.
Palkinnot

Ykköspesiksen kuukauden pelaaja: kesäkuu 2012
Pertti Kolari

Pertti Kolari (25. marraskuuta 1955 Helsinki – 21. kesäkuuta 2016) oli Etelä-Karjala-instituutin johtaja vuosina 2011–2016.
Kolari kirjoitti ylioppilaaksi Taavetin lukiosta vuonna 1974. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1978 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1999 Kuopion yliopistosta. Hän työskenteli Työterveyslaitoksen ja HYKSin tutkijana sekä tutkimus- ja yritysjohtotehtävissä teollisuudessa. Sittemmin hän toimi Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa useissa eri tehtävissä. Uransa aikana Pertti Kolari kirjoitti satakunta tieteellistä julkaisua. Hän toimi voimakkaasti presidentti P. E. Svinhufvudin kodin Kotkaniemen museohankkeen hyväksi.
Penaali

Eräs penaalimalli.
Penaali eli kynäkotelo on säiliö, jossa säilytetään pieniä tavaroita, kuten kyniä, pyyhekumia, viivainta ja kynänteroitinta.
Penaali valmistetaan nykyään yleensä kankaasta tai polyesteristä. Aikaisemmin penaalit valmistettiin useimmiten puusta, esimerkiksi käsityötunneilla. Penaaleja on monenlaisia (muun muassa niin sanottu putkipenaali). Penaaleja on laidasta laitaan muovisista peltisiin. Yksinkertaisin muoto on kankaasta koottu pussi, jossa on mahdollisesti yksi tai kaksi taskua: yksi tasku kummallakin kyljellä ja jonkinlainen sulkemislaite, esimerkiksi vetoketju tai nappi. Penaalista on olemassa myös nuoremmille lapsille tarkoitettuja monimutkaisia malleja, joissa on erilaisia viihdykkeitä ja hauskutuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Penaali Wikimedia Commonsissa
Pavel Miljukov

| Pavel Miljukov> Павел Милюков |
| --- | --- |

Venäjän ulkoministeri
 2. maaliskuuta 1917 – 20. toukokuuta 1917  
Edeltäjä:  Nikolai Pokrovski
Seuraaja:  Mihail Tereštšenko
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. tammikuuta 1859 Moskova, Venäjä
Kuollut: 31. maaliskuuta 1943 (84 vuotta) Aix-les-Bains, Ranska
Tiedot
Puolue:  Perustuslaillisdemokraattinen puolue
 Nimikirjoitus
Pavel Nikolajevitš Miljukov (ven. Па́вел Никола́евич Милюко́в, 27. tammikuuta (J: 15. tammikuuta) 1859 Moskova, Venäjä – 31. maaliskuuta 1943 Ranska) oli tunnustettu historioitsija ja venäläinen valtiomies. Hän oli keväällä 1917 Venäjän väliaikaisen hallituksen ulkoministeri.
Elämä

Miljukov aloitti opinnot Moskovan yliopistossa 1877 ja julkaisi kolmiosaisen teoksen Venäjän kulttuurista. Hänet tunnettiin myös liberaaleista mielipiteistään, joiden vuoksi hänet erotettiin opetusvirastaan 1895. Hän lähti ulkomaille ja matkusteli laajasti. Hän kirjoitti maanalaiseen lehteen Osvoboždenijaan. Vuonna 1903 hän osallistui Sveitsissä Venäjän salaisen Vapautusliiton perustamiseen, jota johti Ivan Iljitš Petrunkevitš. Vallankumousvuonna 1905 hän oli perustamassa ammattiliittojen keskusjärjestöä ja Perustuslaillisdemokraattista puoluetta, niin sanottua kadettipuoluetta. Hän toimi puolueen keskuskomitean jäsenenä ja oli toimittajana sen päivälehdessä.
Kun ensimmäinen valtakunnanduuma hajotettiin heinäkuussa 1906, Miljukov oli mukana laatimassa Viipurin manifestia, jossa yllytettiin hallituksen vastaiseen passiiviseen vastarintaan. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Miljukovin kanta oli isänmaallis-puolustuksellinen, ja hän syytti tsaari Nikolai II:n hallitusta tehottomuudesta valjastaa valtion voimavaroja sotaponnistukseen. Miljukovista tuli duuman enemmistöä hallinneen opposition eli niin sanotun edistyksellisen blokin johtava hahmo. Marraskuussa 1916 Miljukov otti entistä jyrkemmän kannan ja syytti hallitusta maanpetturuudesta. Kun Nikolai II syrjäytettiin helmikuun vallankumouksessa maaliskuussa 1917, Miljukov halusi säilyttää monarkian, mutta ei juuri saanut tukea. Miljukov oli muodostamassa ruhtinas Lvovin hallitusta, jossa hänestä itsestään tuli ulkoministeri. Miljukov pakotettiin eroamaan toukokuussa hallituksen epäsuositun sotapolitiikan johdettua mellakoihin Pietarissa. Hän pyrki kokoamaan oppositiota Aleksandr Kerenskin vasemmistolaisempaa hallitusta vastaan, muttei saanut tukea.
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Miljukov pakeni Etelä-Venäjälle, missä hän toimi valkoisten joukkojen poliittisena neuvonantajana Venäjän sisällissodan aikana. Hän siirtyi sieltä Ranskaan. Maanpaossa Miljukov joutui monien attentaattien kohteeksi. Miljukov kuoli Aix-les-Bains'ssa vuonna 1943.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Laajempi biografia (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Rainier Wolfcastle

| Rainier Wolfcastle |
| --- | --- |

Ensiesiintyminen:  ”Kultainen nuoruus” (2. tuotantokausi)
Ääninäyttelijät:  Harry Shearer
Henkilötiedot
Sukupuoli:  Mies
Hiukset:  Vaaleat
Ikä:  42[lähde? ]
Ammatti:  Näyttelijä
Tärkeimmät sukulaiset:  Tytär Greta Wolfcastle
Rainier Luftwaffe Wolfcastle on kuvitteellinen hahmo animaatiosarjassa Simpsonit. Hän on menestynyt elokuvatähti, joka tunnetaan McBain-toimintaelokuvasarjan nimiroolista. Wolfcastle on ilmeinen parodia näyttelijä Arnold Schwarzeneggeristä, tosin McBain-elokuvat parodioivat myös muita aikansa toimintaelokuvia. Wolfcastlen ääninäyttelijä on Harry Shearer. Wolfcastlen ja samalla McBainin ensiesiintyminen oli 2. tuotantokauden jaksossa ”Kultainen nuoruus”.
Yleistä hahmosta

Wolfcastle on ilmeisesti kotoisin Saksasta tai Itävallasta. Hänet nähdään Simpsoneissa välillä McBain-roolihahmossaan, välillä omana itsenään. Hän näyttää kuitenkin juuttuneen roolihahmoonsa, ja kansa tuntee hänet usein vain McBainina. Hänellä on ollut muun muassa oma televisio-ohjelmansa Up Late with McBain, joka ei osoittautunut jymymenestykseksi, kun yleisö buuasi kovaäänisesti hänen tökeröille homovitseilleen. Hän näytteli pääosaa myös keskeneräiseksi jääneessä, Springfieldissä kuvatussa supersankarielokuvassa Radioaktiivinen mies. Toisinaan Wolfcastle vaikuttaa siviilissä roolihahmonsa tavoin uhkaavalta, toisinaan lempeältä ja harmittomalta.
Wolfcastle on hyvin varakas ja asuu Springfieldissä ylellisessä kartanossa. Hän on yksinhuoltajaisä, jonka kouluikäinen tytär Greta esiteltiin 13. kauden jaksossa ”Mitä Bart tahtoo?”. Wolfcastle on poliittiselta kannaltaan republikaani ja kuuluu Springfieldin republikaanien paikallisjohtoon. Toisaalta hänet nähtiin myös pormestari Quimbyn veljenpojan Freddien 18-vuotissyntymäpäivillä, vaikka Quimby onkin demokraatti.
Yleistä hahmosta > Yhtäläisyydet Arnold Schwarzeneggerin kanssa

Wolfcastlen ja Arnold Schwarzeneggerin yhtäläisyydet ovat ilmeiset: Wolfcastle näyttää kehonrakentajalta, on kotoisin saksankielisestä Keski-Euroopasta, puhuu englantia saksalaisella aksentilla, on republikaani ja hänet tunnetaan jäykästä ja ilmeettömästä näyttelemisestään. McBain-elokuvien jälkeen hän on tehnyt myös kehnoja b-komedioita, jotka parodioivat Schwarzeneggerin 1990-luvun komediarooleja. Hänen ex-vaimonsa nimi on Maria, mikä on viittaus Schwarzeneggerin vaimoon Maria Shriveriin. Joissain jaksoissa yhtäläisyyksiä on jatkettu vielä pidemmällekin.
Schwarzeneggerin mainitsemista vältetään Simpsoneissa, koska häntä satirisoidaan vain Wolfcastlen hahmon kautta. Poikkeuksen muodostaa The Simpsons Movie -elokuva, jossa Schwarzenegger nähdään kuvitteellisesti Yhdysvaltain presidenttinä. Elokuvan versio Schwarzeneggeristä perustui ulkonäöltään ja ääneltään Wolfcastleen, mutta hahmon hiukset ovat erilaiset.
McBain

McBain on Wolfcastlen roolihahmo samannimisessä toimintaelokuvien sarjassa. McBain-elokuvista nähtävät pätkät ovat tyyliltään parodioita useista 1980- ja 1990-luvun toimintaelokuvista, erityisesti Die Hard -elokuvista (joissa päähenkilön nimi on McClane) ja Schwarzeneggerin tähdittämistä elokuvista sekä vanhoista James Bond -elokuvista.
McBainin päävastustaja on Mendoza-niminen senaattori ja huumeliigan johtaja, jonka McBain lopulta onnistui surmaamaan. Elokuvista nähdään aina jokin lyhyt katkelma, esimerkiksi sellainen jossa McBain ilmestyy yllättäen konnien keskelle, ampuu kaikki kuoliaiksi ja lausuu samalla ilmeettömänä jonkin nokkelan one-linerin. Eri jaksoissa nähtyjen McBain-katkelmien on sanottu yhdistettynä muodostavan johdonmukaisesti etenevän juonen.
On olemassa vuonna 1991 valmistunut oikea toimintaelokuva nimeltään McBain – Sankareiden aika (McBain), mutta Simpsonien kuvitteellisilla elokuvilla ei ilmeisesti ole mitään tekemistä sen kanssa.
McBain > Filmografia

Jakson ”Mitä Bart tahtoo?” mukaan McBain-elokuvien nimet ovat seuraavat:
McBain (1991)
McBain II (1992)
McBain III (1994)
Apua, poikani on nörtti! (1994)
McBain IV – Kutistettu McBain (1995)
Hei, me murhataan! (1996)
McBain V – Viimeinen taistelu (2000)
Late Shot with McBain (2000–2002, tv-sarja)
Kersantti Kuolema (2001)
McBain VI – Sinulla on oikeus kuolla (2001)
McBain VII – Hupsutellaan (2003, floppi komediaelokuva).
Simpsonien hahmot
| --- | --- |
Simpsonit ja sukulaiset:   Homer Simpson  Marge Simpson  Bart Simpson  Lisa Simpson  Maggie Simpson  Abraham Simpson  Patty ja Selma Bouvier 
Kaupungin väkeä:   Ned Flanders  Maude Flanders  professori Frink  Barney Gumble  tohtori Hibbert  Lionel Hutz  pastori Lovejoy  Hans Moleman  Apu Nahasapeemapetilon  pormestari Quimby  tohtori Nick  Sarjakuvahemmo  Agnes Skinner  Cletus Spuckler  Moe Szyslak  poliisipäällikkö Wiggum 
Springfieldin ydinvoimala:   Montgomery Burns  Carl Carlson  Lenny Leonard  Waylon Smithers 
Perheet:   Simpsonin perhe  Flandersin perhe  Van Houtenin perhe 
Springfieldin ala-asteen henkilökuntaa ja oppilaita:   ylitarkastaja Chalmers  Jimbo Jones  Edna Krabappel  Otto Mann  Nelson Muntz  Martin Prince  Sherri ja Terri  rehtori Skinner  Milhouse Van Houten  Ralph Wiggum  talonmies Willie 
Julkkikset:   Kent Brockman  Hassu-klovni  Troy McClure  Rainier Wolfcastle 
Vakiokonnat:   Läski-Tony  Kang ja Kodos  Sideshow Bob  Snake 
Muut:   Jebediah Springfield  Pukin pikku apuri  Tikku ja Takku
Pena Ranta

| Pena Ranta> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Pena Ranta
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1981 (ikä 43) Suolahti, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Takamies
Pituus:  182 cm
Paino:  80 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1998–2004 2004–2005 2005–2007 2007–2008 2008–2010 2012–2013 2017–2018:  Äänekosken Huima BC Jyväskylä Äänekosken Huima BC Jyväskylä Äänekosken Huima Äänekosken Huima Äänekosken Huima
Valmennusura
2017–2018 2018–:  Äänekosken Huima (apuv.) Äänekosken Huima
Pena Ranta (s. 6. huhtikuuta 1981 Suolahti) on suomalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Pelaajaura

Ranta edusti kasvattajaseuraansa Äänekosken Huimaa miesten pääsarjassa viiden kauden ja valtakunnallisissa divisioonissa kuuden kauden ajan. Lisäksi hän pelasi kaksi I-divisioonakautta BC Jyväskylässä. Kaudella 2002–2003 Ranta oli SM-Koriksen tarkin kolmen pisteen korien heittäjä.
Ranta toimi Huiman pelaaja–valmentajana kunnes lopetti pelaajauransa keväällä 2018. Viimeisellä pelaajakaudellaan hän oli myös M1DB:ssä pelanneen Huiman apuvalmentaja, ja seuraavaksi kaudeksi hän nousi joukkueen päävalmentajaksi.
Rannan isä Markku Ranta valmensi Huimaa.
Pervomaiskajan metroasema

| Pervomaiskaja (Первомайская) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Arbatsko-Pokrovskaja
Sijainti:  55.7948°N, 37.7993°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  21. lokakuuta 1961
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Pervomaiskaja (ven. Первомайская) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 21. lokakuuta 1961.
Pervomaisk (täsmennyssivu)

Pervomaisk (suom. toukokuun ensimmäinen) voi viitata muun muassa seuraaviin:
Pervomaisk (ukr. Первомайськ), noin 70 000 asukkaan kaupunki Ukrainan Mykolajivin alueella.
Pervomaisk (ukr. Первомайськ), noin 40 000 asukkaan kaupunki Ukrainan Luhanskin alueella.
Pervomaisk (ven. Первома́йск), runsaan 14 000 asukkaan kaupunki Venäjän Nižni Novgorodin alueella.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pervomaisk”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Perä-Pohja

Perä-Pohja oli Torniossa 1926-1931 ilmestynyt sanomalehti. Lehden perustivat 1926 kokoomuksen valtuuskunta, Uusi Suomi -lehtiyhtiö, Kansallis-Osake-Pankki, paperitehdas Kemi Oy ja paikalliset kokoomuslaiset.
Kemissä ilmestynyt Perä-Pohjolainen oli lakannut ilmestymästä 1921 eikä oululainen Kaiku riittänyt Kemi-Tornion alueen kokoomuslaisille.
Perä-Pohja ilmestyi vuosina 1927-1930 kuutena päivänä viikossa yrittäen kilpailla Pohjolan Sanomien kanssa. Perä-Pohja oli kuitenkin kannattamaton ja puolue joutui tukemaan sitä. 1931 alussa lehti supistui kolmipäiväiseksi ja se lopetettiin syksyllä 1931.
Perä-Pohjan päätoimittajat olivat Niilo Vapaavuori 1926-1929 ja Ale Rivinoja 1929-1931. Rivinoja toimi myös Perä-Pohjan seuraajan Peräpohjolan päätoimittajana. Peräpohjola-lehti ilmestyi vain seitsemän viikkoa, 17.11 - 31.12.1931.
Per Theodor Stolpe

Per Theodor (P. Th.) Stolpe (1. lokakuuta 1824 Gävle, Ruotsi – 22. kesäkuuta 1878 Helsinki) oli ruotsalaissyntyinen suomalainen kirjakauppias ja yliopistonlehtori. Hän sai kollegiasessorin arvon 1870.
Stolpen puoliso oli Selma Selina Eeles ja heidän poikansa oli arkkitehti John Henry Early Stolpe (1863–1939).
Ennen Suomeen tuloaan Stolpe opiskeli Uppsalassa. Hän piti kirjakauppaa Carlshamnissa vuonna 1847. Hän oli Ruotsin Tanskan-lähettilään yksityissihteeri 1848–1849, valantehnyt englannin ja ranskan kielten kääntäjä Kööpenhaminassa 1849. Hän tuli Öhmanin kirjakaupan palvelukseen Helsinkiin 1849. Stolpe perusti Helsinkiin kirjalainaamon 1855, kirjakaupan 1857, jota hän piti 4:een tammikuuta 1877. Kun hänen liikehuoneistonsa tuhoutui mainittuna päivänä eikä hän löytänyt uutta sopivaa, hän lopetti kaupan. Kauppakoulun hän perusti 1861. Hän oli Finlands Allmänna Tidningin päätoimittaja kuolemaansa saakka. Hän toimi Helsingin yliopiston englannin kielen lehtorina 1854–1878 ja painoasiain ylihallituksen asiamiehenä Helsingissä vuodesta 1870.
Purppuraherttuakala

| Purppuraherttuakala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Keisarikalat Pomacanthidae
Suku::  Centropyge
Laji::  bispinosa
Kaksiosainen nimi
 Centropyge bispinosa  (Günther, 1860) 
Katso myös
   Purppuraherttuakala Wikispeciesissä   Purppuraherttuakala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Purppuraherttuakala (Centropyge bispinosa) on koralliriuttojen värikäs kala, jota pidetään joskus meriakvaarioissa.
Koko ja ulkonäkö

Purppuraherttuakala kasvaa 10 cm pitkäksi. Sen kyljet ovat pystyraitaiset sinisen ja punaisen eri sävyissä. Pyrstö ja evät ovat sinisävyiset, ja niiden uloin reuna on hohtavan vaaleansininen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Purppuraherttuakala on kotoisin indopasifiselta merialueelta. Sen levinneisyysalue ulottuu Itä-Afrikasta Tuamotosaarille, pohjoisessa Izu-saarille ja etelässä Lord Howe-saarelle. Sitä ei tavata Punaisellamerellä, Havaijilla eikä Tyynenmeren eteläosissa.
Purppuraherttuakalat elävät alueilla, joilla kasvaa paljon koralleja, sekä laguuneissa että riutan avomeren puoleisilla rinteillä.
Käyttäytyminen

Purppuraherttuakalat elävät yksin tai ryhminä. Ne muodostavat 3–7 yksilön haaremeita.
Purppuraherttuakalaa pidetään sellaisessa riutta-akvaariossa, jossa se voi etsiskellä ruokaa elävästä kivestä ja pääsee halutessaan suojaan koloihin tai korallien väliin. Jotkut yksilöt saattavat näykkiä jättiläissimpukoita ja joitakin koralleja.
Ravinto

Luonnossa herttuakala syö levää ja pieniä selkärangattomia. Akvaariossa se hyväksyy erilaisen liha- ja leväpitoisen korvaavan ruoan.
Per Teodor Cleve

Per Teodor Cleve 1880-luvulla
Per Teodor Cleve (10. helmikuuta 1840 – 18. kesäkuuta 1905) oli ruotsalainen kemisti ja geologi.
Hän kirjoittautui Uppsalan yliopistoon vuonna 1858 ja valmistui tohtoriksi 1863. Hän sai kemian professuurin yliopistosta 1874. Hänet valittiin jäseneksi Ruotsin kuninkaalliseen tiedeakatemiaan vuonna 1871. Hän löysi alkuaineista holmiumin ja tuliumin 1879. Hänen lapsensa on kasvitieteilijä Astrid Cleve ja lapsenlapsi nobelisti Ulf von Euler. Myös hänen vävynsä Hans von Euler-Chelpin sai Nobelin palkinnon.
Mineraali cleveiitti on nimetty hänen mukaansa.
Käännös suomeksi
Raja (romaani)

| Raja |
| --- | --- |

Kirjailija:  Riikka Pulkkinen
Kansitaiteilija:  Jenni Noponen
Kieli:  suomi
Genre:  psykologinen romaani
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  399
ISBN:  951-20-7280-7
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Raja on Riikka Pulkkisen vuonna 2006 ilmestynyt esikoisromaani. Se sai Gummeruksen Kaarlen palkinnon ja oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana.
Neljän eri-ikäisen päähenkilön näkökulmasta kerrotussa teoksessa käsitellään vaikeita teemoja, kuten eutanasiaa sekä opettajan ja lukiolaistytön välistä suhdetta. Romaanin nimi viittaa rajan vetämiseen oikean ja väärän välille. Siinä toistuvat myös elämän ja kuoleman sekä vastuunkannon teemat.
Raja on käännetty englanniksi, hollanniksi, italiaksi, ruotsiksi, saksaksi, tanskaksi, viroksi ja armeniaksi.
Rajasta esitettiin vuonna 2012 näytelmäsovitus Oulun kaupunginteatterissa. Sen dramatisoi Seppo Parkkinen ja ohjasi Fiikka Forsman. Teoksesta on tehty myös kolmiosainen minisarja, joka esitettiin Yle TV1:n Kotikatsomossa vuonna 2014.
Romaanin taustaa

Pulkkinen ryhtyi kirjoittamaan esikoisteostaan vuonna 2000. Aluksi hänellä oli käsissään vain monta lyhyttä tekstikappaletta ja irrallisia henkilöitä, mutta kuudessa vuodessa näistä katkelmista muodostui kokonainen romaani. Pulkkinen on myöhemmin kertonut kirjailija Joel Haahtelan olleen tärkeä taustavaikuttaja, joka sai Nuoren Voiman Liiton kirjoittajapiirissä hänet vakuuttumaan kirjoittamisen mielekkyydestä ja antoi tärkeää itseluottamusta.
Vaikka teoksen kirjoittaminen kesti kuusi vuotta, sen julkaisemiseen johtanut prosessi sujui nopeasti. Gummerus solmi kustannussopimuksen Pulkkisen kanssa helmikuussa 2006, vain viikko käsikirjoituksen lähettämisen jälkeen. Pulkkinen sai teoksen ilmestyttyä osakseen runsaasti mediahuomiota, ja hänestä tehtiin haastatteluja useisiin sanoma- ja aikakauslehtiin.
Romaanin henkilöt

Romaanin kerronta rakentuu neljän päähenkilön (Anja, Mari, Julian ja Anni) mukaan niin, että jokainen kirjan luku on nimetty yhden päähenkilön mukaan. Kirjassa on kaikkitietävä kertoja, mutta jokainen luku on aina jotakin päähenkilöä lähellä. Pulkkisen mukaan henkilöhahmoja yhdistää traagisuus, ja taustana vaikuttavat antiikin tragediat, erityisesti Antigone.
Anja Aropalo on 53-vuotias kirjallisuuden professori Helsingin yliopistossa. Hänen Alzheimerin tautia sairastava miehensä asuu hoitokodissa. Anja on luvannut miehelleen auttavansa tätä kuolemaan, kun sairaus on edennyt niin pitkälle ettei tämä enää muista juuri mitään. Anjalle läheisiä henkilöitä ovat sisko Marita ja tämän tytär Mari. Omia lapsia hänellä ei ole. Anja tutustuu myös noin 40-vuotiaaseen Johannekseen, jonka äiti on samassa hoitokodissa kuin Anjan mies.
16-vuotias Mari on Anjan sisarentytär, joka opiskelee ensimmäistä vuotta lukiossa. Hänen on vaikea hyväksyä itseään, ja hän purkaa ahdistustaan viiltelemällä. Marin läheisin ystävä on Tinka, jonka varjoon hän tuntee usein jäävänsä.
Marille tärkeitä asioita ovat kirjallisuus ja kirjoittaminen, mikä osaltaan johtaa hänen ja äidinkielenopettaja Julianin välien lähenemiseen. Mari rakastuu opettajaansa, joka yllättäen myös vastaa tunteisiin.
Julian Kanerva on 29-vuotias lukion äidinkielen ja kirjallisuuden opettaja, jota useat lukiolaistytöt ihailevat. Hän esittelee äidinkielen tunneilla antiikin tragedioita ja suunnittelee niistä väitöskirjaa.
Julianin perheeseen kuuluu vaimo Jannika ja kaksi lasta, Anni ja Ada. Suhde Jannikaan on hyvin ailahtelevainen, mikä edesauttaa Julianin ja Marin suhteen syntymistä.
Julianin 6-vuotias tytär Anni on romaanin nuorin näkijä ja kokija. Hän viettää paljon aikaa Sannan, naapurissa asuvan pikkutytön kanssa.
Anni on ikäistään tarkkanäköisempi, ja huomaa monia asioita, vaikkei kaikkea ymmärräkään. Hän kantaa huolta muista perheenjäsenistään ja uskoo voivansa toimillaan vaikuttaa siihen, ettei näille tapahdu mitään pahaa.
Vastaanotto

Helsingin Sanomien Antti Majander kuvasi teosta ”poikkeuksellisen ansiokkaaksi debyytiksi”.