stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Soslan Ramonov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |  |
Maa:  Venäjä
Miesten vapaapaini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Rio 2016 | 65 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Taškent 2014 | 65 kg |  |
|  Pronssia | Las Vegas 2015 | 65 kg |  |
Soslan Ljudvikovitš Ramonov (ven. Сослан Людвикович Рамонов, s. 1. tammikuuta 1991) on venäläinen vapaapainin olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän edustaa Moskovan TsSKA:a, ja häntä valmentavat Anatoli Margiev ja S. F. Ramonov.
Ramonov voitti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 kultaa 65 kg:n painoluokassa voitettuaan loppuottelussa azerbaidžanilaisen Toğrul Əsgərovin. Hän voitti saman sarjan maailmanmestaruuden Taškentissa 2014 kukistettuaan loppuottelussa iranilaisen Ahmad Mohammadin. Hän sai samassa painoluokassa MM-pronssia Las Vegasissa 2015. Hän voitti kadetti-ikäisten Euroopan-mestaruuden 54 kg:n painoluokassa 2007 ja 58-kiloisissa 2008.
Silja Tarvonen

Silja Eva Stiina Tarvonen (s. 4. huhtikuuta 1985 Parainen) on suomalainen hiihtäjä, joka on menestynyt myös suunnistuksessa.
Tarvosella on suunnistuksen nuorten MM-kisoista neljä MM-mitalia; kultaa normaalimatkalta 2004 ja viestistä 2003, hopeaa viestistä 2004 ja pronssia viestistä 2005.
Vuonna 2008 hän voitti Italian Mallesissa järjestetyissä alle 23-vuotiaiden MM-hiihdoissa 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailussa pronssia ja vapaan tyylin 15 kilometrillä hopeaa. Hiihdossa ja suunnistuksessa Tarvosella on useita SM-mitaleita nuorten sarjassa. Maastojuoksussa hän voitti 17-vuotiaissa SM-kultaa vuonna 2001. Hiihdon SM-kisoista aikuisten sarjassa hänellä on parisprintin kultaa ja viestihopeaa vuodelta 2008 sekä viestikultaa vuodelta 2010.
Venlojen viestissä Tarvonen on useasti juossut Kangasniemen Kalskeen avausosuuden ja tullut ensimmäiseen vaihtoon toisena vuosina 2005 ja 2007 sekä kolmantena vuonna 2004.
Tarvonen edustaa Kangasniemen Kalsketta. Hänen valmentajanaan toimii hänen isänsä Keijo Tarvonen.
Aiheesta muualla

Silja Tarvosen kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Silja Tarvonen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Safari-ralli

|  Safari-ralli |
| --- | --- |
Sarja:  Rallin MM-sarja Rallin Afrikan-mestaruussarja
 Vuoden 2021 Safari-rallin virallinen logo
Sijainti:  Naivasha, Kenia
Ensimmäinen tapahtuma:  1953
Viimeisin tapahtuma:  2023
Eniten voittoja
Kuljettajat:    Shekhar Mehta ja  Carl Tundo (5) 
Tallit:   Mitsubishi (19)
Viimeisin kilpailu (2023):
Voittaja:    Sébastien Ogier    Vincent Landais   (Toyota Gazoo Racing WRT)
Voittoaika:  3:25.04,2
Tapio Laukkanen ja Pasi Törmä Safari-rallissa vuonna 2016.
Safari-ralli (virallisesti Safari Rally Kenya) on Keniassa vuosittain järjestettävä rallikilpailu, joka on kuulunut rallin MM-sarjaan vuosina 1973–1994, 1996–2002 ja jälleen vuodesta 2021 alkaen. Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin kuningatar Elisabet II:n kruunajaisten kunniaksi vuonna 1953.
Ralli on tunnettu erittäin vaikeana kilpailuna. Pitkään ralli ajettiin yleisölle avoimilla teillä, ja kilpailumitta huonokuntoisilla teillä ja vaihtelevissa sääolosuhteissa saattoi olla yli 5000 kilometriä. Erikoiskoeformaattiin ralli siirtyi vuonna 1996, mutta silloinkin kilpaa ajettiin avoimilla teillä yhteensä yli 1000 kilometriä. Nykyään rallin kokonaispituus on MM-ralleille tyypillinen reilut 300 km ja erikoiskokeetkin ajetaan muulta liikenteeltä suljetuilla teillä, mutta olosuhteet ovat edelleen hyvin vaativat.
Safari-rallin menestyneimmät kuljettajat ovat kenialaiset Shekhar Mehta ja Carl Tundo, jotka molemmat ovat voittaneet rallin viisi kertaa. Ensimmäinen Safari-rallissa kilpaillut suomalainen oli Rauno Aaltonen vuonna 1962. Yhteensä suomalaiset ovat voittaneet kilpailun kymmenen kertaa: Juha Kankkunen kolmesti (1985, 1991 ja 1993), Hannu Mikkola (1972 ja 1987) ja Tommi Mäkinen (1996 ja 2001) kahdesti sekä Ari Vatanen (1983), Tapio Laukkanen (2017) ja Kalle Rovanperä (2022) kerran. Mikkola oli paitsi ensimmäinen suomalainen, myös ensimmäinen Afrikan ulkopuolelta tullut Safari-rallin voittaja.
Historiaa > Safari-rallin synty

Safari-rallin historia ulottuu 1950-luvun alkuun, jolloin eurooppalaistaustaiset autoharrastajat alkoivat Itä-Afrikan autoseuran (East African Automobile Association, EAAA) kilpailukomitean puheenjohtaja Eric Cecilin johdolla suunnitella uutta rallikilpailua Itä-Afrikkaan. He pohtivat useita erilaisia vaihtoehtoja ja halusivat kilpailusta todellisen kestävyyskokeen sekä kuljettajille että autoille. Cecil ehdotti EAAA:n johtajille kilpailun järjestämistä, mutta nämä eivät kuitenkaan suhtautuneet ehdotukseen vakavasti.
Uusi tilaisuus Cecilille koitti vuonna 1952. Yhdistyneen kuningaskunnan kruununprinsessa Elizabeth oli tuolloin matkalla Britannian siirtomaana olleessa Keniassa, kun matkan aikana tuli tieto kuningas Yrjö VI:n kuolemasta. Valtaan nousseen kuningattaren kruunajaiset järjestettäisiin vasta seuraavana vuonna, ja Eric Cecil vetosikin EAAA:han, että tämä antaisi Kenian autoilevalle väestönosalle mahdollisuuden juhlistaa seuraavan vuoden kruunajaisia erityisellä kestävyysajotapahtumalla. EAAA suostui, ja Cecil onnistui hankkimaan kilpailun järjestämiseksi vaadittavan rahoituksen ja henkilöstön.
Niinpä 27. toukokuuta – 1. kesäkuuta 1953 järjestettiin Britannian siirtomaissa Keniassa, Ugandassa ja Tanganjikassa kilpailutapahtuma nimeltä Kruunajaissafari (engl. Coronation Safari), joka päättyi 2. kesäkuuta järjestettyjen kruunajaisten aattona. Kilpailulla oli mittaa 5160 kilometriä ja se käytiin vaikeissa olosuhteissa keskellä Kenian itsenäisyyttä tavoittelevaa Mau-mau-kapinaa. Kilpailuun sai lähteä joko Nairobista, Kampalasta tai Dar es Salaamista, ja yhteensä lähtijöitä oli 57 autokuntaa, joista maaliin saakka selvisi 27. Yhtä yksittäistä yleiskilpailun voittajaa ei ratkaistu vaan ainoastaan luokkavoitot luokissa, johon autot oli jaettu myyntihinnan mukaan.
Historiaa > Tapahtuma kasvaa 1950-luvulla

Kilpailua alettiin kruunajaisvuoden 1953 jälkeen järjestää vuosittain. Ensimmäisenä vuonna C-luokan voittoon ajanut D.P. Marwaha voitti kahtena seuraavana vuonna rallin yleiskilpailun. Vuonna 1956 puolestaan voittoon ajoi Tony Vickersin kanssa rallin puuhamies Eric Cecil. Alkuvuosina ralliin osallistui lähinnä paikallisia valkoisen uudisasukasväestön edustajia, olihan eri väestöryhmien sosiaaliset kontaktit kiellettyjä ja moottoriajoneuvojen omistaminen rajattu vain valkoiselle vähemmistölle. Mielenkiinto rallia kohtaan kuitenkin kasvoi, sillä Kenia oli suosittu matkakohde Kansainyhteisön maiden asukkaiden keskuudessa.
Vuonna 1957 Kansainvälinen autoliitto FIA sisällytti Kruunajaissafarin vuosittaiseen moottoriurheilukalenteriinsa, ja samana vuonna kilpailun ajakohta siirrettiin toukokuun lopusta pääsiäisviikonloppuun. Safari-rallin historiassa kuolonuhrien määrä on pysynyt vaikeista olosuhteista huolimatta pienenä, mutta ensimmäiset uhrit kilpailu vaati juuri tuona vuonna: Somak Raj ja Charlie Safi eivät osuneet Ruvu-joen ylittävälle sillalle vaan syöksyivät tulvivaan jokeen ja hukkuivat.
Ensimmäiset ulkomaalaiset osallistujat Safarilla nähtiin vuonna 1958. Rallin suosio kasvoi nopesti, ja vuonna 1962 ulkomailta kilpailuun saapui jo 35 autokuntaa.
Historiaa > 1960-luku Itä-Afrikan Safari-rallissa

Vuonna 1960 kilpailu koki joitakin muutoksia, vaikka reitti yhä kiersikin Kenian, Ugandan ja Tanganjikan alueilla. Rallin nimi muutettiin muotoon Itä-Afrikan Safari (East African Safari) ja samalla siirryttiin käyttämään FIA:n sääntöjä, mikä tarkoitti, että kun aiemmin autot oli jaettu luokkiin myyntihinnan mukaan, nyt luokkajako perustui moottorin tilavuuteen. Vuosi 1960 oli myös ensimmäinen, kun kilpailuun osallistui ensimmäinen Afrikan alkuperäisväestöön kuuluva kilpailijapari: Danson Kiunge Mundia ja Karanja wa Njau. Turvavyöt tulivat kilpailussa pakollisiksi vuonna 1962.
Kilpailua markkinoitiin maailman vaikeimpana rallina, ja usein se erittäin vaikeaksi osoittautuikin. Esimerkiksi vuosina 1963 ja 1968 rallissa pääsi maaliin vain seitsemän autoa, vaikka lähtijöitä oli peräti 84 (1963) ja 92 (1968). Noina molempina vuosina voiton vei Keniassa pitkään asunut puolalaislähtöinen Zbigniew ”Nick” Nowicki. Vuosi 1963 oli myös ensimmäinen kerta, kun ralliin osallistui sittemmin paljon menestystä kerääviä japanilaisvalmisteisia autoja.
Vuonna 1965 kilpailun nimi pidennettiin muotoon Itä-Afrikan Safari-ralli (East African Safari Rally). Tuolloin voiton veivät intialaislähtöiset Singhin veljekset Joginder ja Jaswant. Ensimmäinen Kenian ulkopuolelta tullut voittaja nähtiin puolestaan vuonna 1966, kun paras oli tansanialaispari Bert Shankland ja Chris Rothwell, jotka voittivat seuraavanakin vuonna.
Rallin lähtö ja maali olivat vuodesta 1955 lähtien sijainneet Nairobissa, ja 1960-luvun loppupuolella Tansaniassa ja Ugandassa alkoikin esiintyä tyytymättömyyttä Kenian muita näkyvämpään rooliin. Erimielisyydet johtivat lopulta siihen, että vuonna 1969 Tansanian hallitus kielsi rallia tulemasta maaperälleen, joten tuona vuonna ajettiin Kenian lisäksi vain Ugandassa.
Historiaa > 1970-luvulla MM-sarjaan

Itä-Afrikan Safari-ralli otettiin vuonna 1970 mukaan FIA:n vastikään perustamaan, MM-sarjaa edeltäneeseen Valmistajien kansainväliseen mestaruussarjaan. Tuolloin rallin lähtö ja maali vietiin ensimmäistä kertaa Ugandan Kampalaan. Saksalaistaustaisen Edgar Herrmannin voittamassa rallissa nähtiin tuona vuonna myös kuolonuhreja, kun ensimmäiseen ralliinsa osallistunut Ugandan armeijan entinen kapteeni David Ndahura sekä tämän kartanlukija Ismail Sebbi huuhtoutuivat tulvivan Tiva-joen ylittävältä sillalta jokeen ja hukkuivat.
Vuonna 1971 aiemmat erimielisyydet Tansanian kanssa oli saatu sovittua, mutta lähtö ja maali olivat jälleen Nairobissa. Kysesenä vuonna tehtiin rallin edelleen voimassa olevat ennätykset niin osallistujamäärässä kuin kilpailun pituudessakin. 6400-kilometriseen kilpailuun ilmoittautui 118 autoa. Voiton vei toista kertaa peräkkäin Edgar Herrmann.
Tansanian silloisen pääkaupungin Dar es Salaamin vuoro toimia lähtö- ja maalikaupunkina koitti vuonna 1972. Kyseisessä kilpailussa (20:s Safari-ralli) tehtiin historiaa, sillä voittoon ajaneet Hannu Mikkola ja Gunnar Palm olivat ensimmäinen Afrikan ulkopuolelta saapunut voittoon kyennyt autokunta.
Myös vuoden 1973 kilpailu oli historiallinen, olihan kyseessä ensimmäinen rallin MM-kausi. Idi Aminin sotilasvallankaappauksen jäljiltä Uganda oli sekasortoisessa tilassa, minkä vuoksi rallin reitti ei enää sinne ulottunut. Itä-Afrikan Safari-ralli kuului siis MM-sarjaan alusta alkaen, mutta vaikka muissa MM-ralleissa käytettiinkin erikoiskoe-formaattia, Safari kilpailtiin perinteiseen tapaansa. Kilpailumatkaa kaikille avoimilla teillä oli 5300 km, johon sisältyi 56 aikatarkastusasemaa. Voittaja oli se, jonka yhteenlasketut myöhästymiset aikatarkastuksista olivat pienimmät. Voittoon ajoi ensimmäistä kertaa urallaan kenialainen Shekhar Mehta.
Tansanian ja Kenian suhteet olivat alkaneet heikentyä, ja Tansania jättäytyikin vuonna 1974 pois rallin reitiltä. Seuraavana vuonna kokonaan Keniassa ajettu ralli jättikin nimestään pois viittauksen Itä-Afrikkaan ja otti käyttöön nykyisen nimensä Safari-ralli (engl. Safari Rally).
Mikkolan avausvoiton jälkeen 1970-luvun loppupuolella alkoivat myös muut Kenian ulkopuolelta tulleet kilpailijat saavuttaa menestystä ja voittoja. Ruotsalaiset Ove Andersson ja Björn Waldegård voittivat 1970-luvulla kertaalleen, kuten myös Ranskan Jean-Pierre Nicolas. Vuonna 1976 isäntämaan Joginder Singh otti siihen mennessä ennätyksellisen kolmannen Safarin yleiskilpailun voittonsa.
Historiaa > 1980-luku: Mehtan valtakauden jälkeen ulkomaalaiskomentoon

Isäntämaan Shekhar Mehta oli voittanut Safari-rallin ensimmäisen kerran jo 1973, mutta vankkumattomasti rallin historiaan hän jäi 1970- ja 1980-lukujen taitteessa, kun hän voitti rallin kartanlukijansa Mike Doughtyn kanssa neljästi peräkkäin 1979–1982. Hän on viidellä voitollaan edelleen kaikkien aikojen voittotilaston kärjessä.
Mehtan voittovuosiin saakka kenialaiset olivat menestyneet rallissa hyvin. Niiden jälkeen isäntämaan kuljettajat ovat kuitenkin saavuttaneet ainoastaan yhden ainoan voiton MM-tasoisista Safari-ralleista (Ian Duncan vuonna 1994). Mehtan valtakauden jälkeen  rallin voitto meni viidesti peräkkäin Pohjoismaihin. Vuonna 1983 voittoon ajoi Opel Asconalla Ari Vatanen, ja seuraavana vuonna Toyotan kolmen voiton putken käynnisti toisella voitollaan Ruotsin Björn Waldegård. Juha Kankkusen ensimmäinen voitto tuli vuonna 1985 ja Waldegårdin kolmas 1986. Vuonna 1987 voittajaksi palasi viidentoista vuoden tauon jälkeen Hannu Mikkola, jolle kyseinen voitto jäi MM-ralliuran viimeiseksi.
Vuoden 1987 kilpailuun tehtiin Kansainvälisen autourheiluliiton FISA:n vaatimuksesta joitain uudistuksia: ajanotossa siirryttiin sekunnin tarkkuuteen, ja kilpailuun nimettiin erikseen siirtymä-, huolto- ja kilpailullisia osuuksia. Muutokset tehtiin puhtaasti FISA:n vaatimusten täyttämiseksi, ja kilpailun järjestäjät pitivät huolen, ettei niillä ollut käytännön vaikutuksia rallin läpivientiin, vaan edelleen voittajaksi kruunattiin vanhaan tapaan vähiten aikatarkastuksista myöhästynyt kuljettaja. Suurempi, rallin luonteeseen jonkin verran vaikuttanut muutos oli pidentyneet lepo- ja yötauot.
1980-luku päättyi Safari-rallissa Lancia Deltalla ajaneen italialaisen Miki Biasionin kahteen voittoon.
Historiaa > Vuodet MM-sarjan ulkopuolella

Safari-ralli oli kuulunut rallin maailmanmestaruussarjaan MM-sarjan alusta (1973) lähtien yhtä vuotta lukuun ottamatta joka vuosi. Vuoden 2002 jälkeen Safarin taru MM-sarjassa kuitenkin päättyi, ja se korvattiin MM-kalenterissa Turkin rallilla. FIA perusteli päätöstään hyvin lyhyesti ilmoittamalla, että rallin järjestäjät ”eivät ole antaneet tarpeellisia takuita” eivätkä täyttäneet velvollisuuksiaan FIA:a kohtaan. MM-sarjaan Safari pääsi palaamaan vasta vuonna 2021.
Menetettyään MM-arvonsa rallia muokattiin suuresti. Kilpailun keskuspaikka vietiin Nairobista muutamaksi vuodeksi Mombasaan ja rallin kilpailumatka lyhennettiin 300 kilometrin tietämille. Kilpailu otettiin mukaan rallin Afrikan-mestaruussarjaan. Vuosina 2007 ja 2009 Nairobiin palannut kilpailu kuului lisäksi kansainvälisen IRC-rallisarjan kalenteriin.
2000- ja 2010-luvuilla Safari-ralli ajettiin 17 kertaa MM-sarjan ulkopuolisena kilpailuna. Niistä peräti 14 päättyi jollakin Mitsubishi Lancer Evo -mallilla ajaneen kenialaiskuljettajan voittoon. Vain kaksi kertaa voittaja tuli Kenian ulkopuolelta: Vuonna 2007 voitto meni Subarulla ajaneelle Zimbabwen Conrad Rautenbachille ja vuonna 2017 niin ikään Subarulla ajaneelle Suomen Tapio Laukkaselle.
Noina vuosina rallin suurin tähti oli kenialainen Carl Tundo, joka vuonna 2018 saavutti viidennen voittonsa Safarilta ja nousi näin kaikkien aikojen voittotilastossa kärkipaikalle Shekhar Mehtan rinnalle. Baldev Chager voitti kolmesti, ja kahteen voittoon ylsivät Glen Edmunds, Lee Rose ja Jaspreet Singh Chatthe.
Historiaa > Paluu MM-sarjaan

Toiveet Safari-rallin paluusta MM-sarjaan alkoivat voimistua 2010-luvun loppuvuosina. Marraskuussa 2017 Kenian hallitus teki virallisen päätöksen käynnistää projekti kilpailun palauttamisesta MM-kalenteriin. Tavoitteena oli vuosi 2020. Heti vuoden 2018 alussa FIA:n puheenjohtaja Jean Todt ilmoitti haluavansa nähdä Safarin palaavan MM-sarjaan. Kilpailun järjestäjät jättivät virallisen hakemuksen, jonka MM-sarjan promoottoriyhtiö hyväksyi ja sopimus Safarin paluusta kaudelle 2020 allekirjoitettiin Pariisissa kesäkuussa 2018.
Keniassa järjestettiin virallinen kandidaattikilpailu heinäkuussa 2019, ja sen jälkeen kaiken piti olla valmiina seuraavan vuoden paluuseen MM-kalenteriin. Safari-ralli saikin paikan kauden 2020 kalenterissa, mutta kilpailu jouduttiin perumaan koronaviruspandemian vuoksi. Kaudella 2021 Safari-ralli voitiin jälleen järjestää, ja se teki paluun MM-sarjan osakilpailuksi.
Toyota on hallinut Safaria MM-sarjaan paluun jälkeen. Vuonna 2021 talli otti Sébastien Ogierin johdolla kaksoisvoiton ja vuotta myöhemmin Kalle Rovanperän voittaessa peräti neloisvoiton.
Vuonna 2022 kilpailun järjestäjä teki sopimuksen, jonka myötä kilpailu on mukana MM-sarjassa ainakin vuoteen 2026 saakka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Safari-ralli Wikimedia Commonsissa
Rallin kotisivut
Safari Rally: The Greatest Show on Earth (englanniksi)
Joginder ja Jaswant Singhin Volkswagen Kupla Itä-Afrikan Safarilla 1962.
Vuoden 1969 voittajat Robin Hillyar ja Jock Aird
Safari-rallin reitti vuonna 1972.
Ann Taieth ja Silvia King Safari-rallin aikatarkastusasemalla vuonna 1973.
Nissan Violet GT, jolla Shekhar Mehta voitti Safari-rallin vuonna 1982 (kuvattu Japanissa vuonna 2015).
Ford Focus WRC, jolla Colin McRae ja Nicky Grist voittivat vuoden 1999 Safari-rallin.
Simon Attiasin synagoga

Simon Attiasin synagoga
Simon Attiasin synagoga on synagoga Essaouiran kaupungissa läntisessä Marokossa. Synagoga sijaitsee kasbahissa kaupungin muurein ympäröidyssä medinassa eli vanhassakaupungissa. Synagoga on juutalaisen kauppiaan Simon Attiasin vuonna 1882 rakennuttama. Pinta-alaa rakennuksessa on 456 m². Synagoga on suorakaiteenmuotoinen kolmekerroksinen rakennus, joka on 24 metriä pitkä ja seitsemän metriä leveä. Simon Attiasin synagogan rukoiluhuone on seitsemän metriä pitkä ja viisi metriä leveä. Korkeutta huoneella on yhdeksän metriä. Naisia varten rukoiluhuoneen kolmella reunalla on perinteinen mezzanin.
Synagoga on nykyisin huonossa kunnossa ja esimerkiksi kolmas kerros on täysin tuhoutunut lukuun ottamatta joitain osia seinästä. Lisäksi synagoga on kärsinyt ryöstelystä. Rukoiluhuone sen sijaan on suhteellisen hyvin säilynyt.
Aiheesta muualla

Kuvia synagogan sisältä (Arkistoitu versio) (englanniksi)
Sokkelokilli

| Sokkelokilli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Erittäin uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Hammaskarppikalat Cyprinodontiformes
Heimo::  Hammaskillit Cyprinodontidae
Suku::  Cyprinodon
Laji::  elegans
Kaksiosainen nimi
 Cyprinodon elegans  Baird & Girard, 1853 
Katso myös
   Sokkelokilli Wikispeciesissä   Sokkelokilli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sokkelokilli (Cyprinodon elegans) on hammaskillien (Cyprinodontidae) heimoon kuuluva kalalaji. Spencer Fullerton Baird ja Charles Frédéric Girard kuvasivat lajin tieteelle vuonna 1853.
Ulkonäkö ja koko

Sokkelokillillä on pyöreäreunaiset, vaaleanharmaat evät. Lajilla on myös suhteellisen isot silmät. Tummanharmailla kyljillä on laajalti vaaleita pilkkuja. Sokkelokilli on tavallisesti noin 3,8 senttimetrin mittainen ja voi kasvaa jopa 6,2 senttimetrin mittaiseksi.
Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia on toistaiseksi tavattu vain Yhdysvalloista, jossa se elää Teksasin alueella. Sokkelokilliä tavataan makeavetisistä virroista, joiden lämpötila vaihtelee 18–26 celsiusasteen välillä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin erittäin uhanalaiseksi.
Simon Biwott

| Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kenia.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Kenia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Edmonton 2001 | maraton |  |
Simon Biwott (s. 3. maaliskuuta 1970 Eldoret) on aktiiviuransa päättänyt kenialainen kestävyysjuoksija, joka voitti hopeaa maratonilla vuoden 2001 MM-kilpailuissa Edmontonissa.
Biwott aloitti kilpailemisen 27-vuotiaana ja lopetti uransa alkuvuodesta 2005. Hän osallistui uransa aikana 15 maratonille ja voitti niistä viisi: Rotterdamin maratonin (2002), Cancúnin maratonin (1998), Berliinin ja Milanon maratonit (2000) ja Pariisin maratonin (2001).
Käännös suomeksi
Sitagroí

| Sitagroí Σιταγροί |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Sitagroí
 Koordinaatit: 41°6′42″N, 24°1′40″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Makedonia jaTraakia
Alue:  Itä-Makedonia ja Traakia
Alueyksikkö:  Dráma
Kunta:  Prosotsáni
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kylä
 – Kallikrates-koodi:  020502
Väkiluku (2011):  4 001
 – Kylä­yhdys­kunta:  702
 – Kylä:  702
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  RM
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sitagroí (kreik. Σιταγροί; myös Sitagrí) on Kreikan kylä sekä samanniminen Prosotsánin kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Σιταγρών, Dimotikí Enótita Sitagrón) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Dráman alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 4 001 ja varsinaisen Sitagroín kylän väkiluku 702 (vuonna 2011).
Sitagroín kylä sijaitsee linnuntietä noin 11 kilometriä länsilounaaseen Drámasta. Sitagroín kunnallisyksikkö käsittää Prosotsánin kunnan kaakkoisosan. Sitagroí oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Prosotsánin kuntaan, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Sitagroín kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kyläyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä­yhdys­kunta | Kylä tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Argyroúpoli | Argyroúpoli | 661 |
| Fotolívos | Fotolívos | 1 484 |
| Mavroléfki | Mavroléfki | 418 |
| Megalókampos | Megalókampos | 309 |
| Mikrókampos | Mikrókampos | 242 |
| Perichóra | Ágios Minás | 4 |
| Perichóra | Perichóra | 181 |
| Sitagroí | Sitagroí | 702 |
Yhteensä: 4 001
Simon Child

| Simon Child |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. huhtikuuta 1988 Auckland, Uusi-Seelanti
Kansalaisuus:   Uusi-Seelanti
Uran tiedot
Lempinimi:  Sanga Childsy
Pituus:  182 cm
Laji:  maahockey
Seura:   Southern Auckland
Saavutukset
Voitot:  Champions Challenge -hopea 2007
 Tietolaatikko päivitetty 22. helmikuuta 2015 
Simon Child (s. 16. huhtikuuta 1988 Auckland) on uusiseelantilainen maahockeypelaaja, joka edustaa kotimaansa pääsarjassa NHL:ssä pelaavaa Southern Auckland -seuraa. Child on 182 senttimetriä pitkä ja painaa 78 kilogrammaa.
Child debytoi Uuden-Seelannin maajoukkueessa vuonna 2005 Malesiaa vastaan. Vuonna 2007 hän saavutti hopeaa Champions Challenge -turnauksesta. Child on osallistunut kaksiin kesäolympialaisiin, vuonna 2008 Pekingissä ja vuonna 2012 Lontoossa. Seitsemänteen sijaan päättyneessä Pekingin turnauksessa Child teki kuudessa pelissä neljä maalia ja yhdeksänteen sijaan päättyneessä Lontoon turnauksessa hän teki kuudessa pelissä kolme osumaa.
Käännös suomeksi
Siegbert Horn

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Horn vuonna 1972. |  Horn vuonna 1972. |  Horn vuonna 1972. |  |
Maa:  Itä-Saksa
Miesten koskipujottelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | München 1972 | K-1 |  |
Siegbert Horn (11. toukokuuta 1950 Hartmannsdorf  – 9. elokuuta 2016) oli Itä-Saksaa edustanut koskipujottelija, olympiavoittaja ja  maailmanmestari.
K-1-luokassa kilpaillut Horn voitti olympiakultaa Münchenissä 1972. Hän voitti myös useita MM-mitaleja.
Horn kuoli 66-vuotiaana 9. elokuuta 2016.
Se oikea ensisilmäys ja Viimeinen silmäys

| ”Se oikea ensisilmäys / Viimeinen silmäys”> ”Last Forever – Parts 1 & 2” |
| --- | --- |
Sarja:  Ensisilmäyksellä
Jakson nro.:  Kausi 9 Jakso 23. ja 24.
Esitetty:  31. maaliskuuta 2014
Se oikea ensisilmäys / Viimeinen silmäys (engl. Last Forever – Parts 1 & 2) on yhdysvaltalaisen tilannekomediasarjan Ensisilmäyksellä (2005–2014) kaksiosainen päätösjakso. Se esitettiin Yhdysvalloissa 31. maaliskuuta 2014. Suomessa se esitetään kahdessa osassa, joista ensimmäinen esitetään 10. helmikuuta 2016 ja toinen 17. helmikuuta 2016.