stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Phillip Island Grand Prix Circuit

| Phillip Island Grand Prix Circuit |
| --- | --- |

Sijainti:   Ventnor, Bass Coast, Victoria, Australia
Aikavyöhyke:  UTC+10
Valmistumisvuosi:  1956
Radan pituus:  4,445 km
Radan leveys:  13 m
Mutkia:  12
Rataennätys:  1.24,221 ( Simon Wills, Formula Holden, 2000)
Suurimmat tapahtumat:  MotoGP, WSBK, V8 Supercars
Katurata (1928–1935)
Radan pituus:  10,6 km
Mutkia:  4
Rataennätys:  4.49,4 ( Bill Thompson, Bugatti Type 37A, 1932)
Katurata (1936–1940)
Radan pituus:  5,3 km
Mutkia:  4
Kilpailun pituus:  27 kierrosta, 120,1 km (MotoGP)
Phillip Island Grand Prix Circuit on moottorirata Ventnorissa Phillip Islandin saarella Bass Coast Shiressa Australiassa.
Historia

Ensimmäinen katurata avattiin 31. maaliskuuta 1928. Katuradan päällysteenä oli sora. Katurata oli eripituinen eri luokille. Vuonna 1936 avattiin uusi katurata joka oli paljon lyhyempi kuin alkuperäinen rata.
Nykymuotoinen moottorirata avattiin 15. joulukuuta 1956. Radan pinnoite oli alkuaikoina huono, joten rata jouduttiin sulkemaan aika-ajoin, kunnes löydettiin rahoitus pinnoitteen uusimiseen. Rata asfaltoitiin vuonna 1988. Omistajayhtiö Linfoxin rahoituksella rataa uudistettiin vuoden 2006 remontissa useilla miljoonilla dollareilla, rataprofiilin säilyessä ennallaan.
Radalla on vuodesta 1989 alkaen ajettu vuosittain MotoGP-osakilpailu. Ensimmäisen kilpailun voitti Australian oma MotoGP-legenda Wayne Gardner. Seuraavasta vuodesta alkaen radalla on ajettu vuosittain myös Superbiken MM-sarjaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Phillip Island Grand Prix Circuit Wikimedia Commonsissa
Samovaari

Samovaari
Samovaari (ven. самова́р, "itsekeittäjä") on venäläinen messinkinen tai kuparinen teenkeitin. Perinteisesti samovaari on pidetty jatkuvasti lämpimänä kivillä, hiilillä tai spriiliekillä, mutta nykyään on pitemmän aikaa ollut jo käytössä teräksisiä samovaareja, jotka lämpiävät sähköllä. Jotta haudutettu tee säilyisi myös kuumana, keittimen päällä pidetään teekannua.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samovaari Wikimedia Commonsissa
Ovi elämään

| Ovi elämään Kari Tapio |
| --- | --- | --- |

Erik Uddströmin ottamassa kansikuvassa Tapio poseeraa sylissään kolmen kuukauden ikäinen Bessie-koira.
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : loppukesä–alkusyksy 1984 
 Studio : Takomo-studiot
 Julkaistu: 1984
 Formaatti: LP-levy (SLP 704)   C-kasetti (SMK 704)
 Tuottaja(t): Kaj Westerlund (Finnlevy)
 Tyylilaji: iskelmä, pop
 Kesto: 42.22
 Levy-yhtiö: Finnlevy
 Levymerkki: Scandia
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
 Kari Tapion muut julkaisut
| Olen suomalainen 1983 | Ovi elämään 1984 | Osa minusta 1986 |
Singlet albumilta Ovi elämään
 ”Mä tahdon elää” / ”Ja sitten lähden Lappiin” Julkaistu: 1984 (KS 1100)  ”Ovi elämään” / ”Ihosi tuoksu” Julkaistu: 1984 (KS 1108)  ”Sydämesi muukalainen” / ”Tom Dooley” Julkaistu: 1984 (KS 1115)
Ovi elämään on suomalaislaulaja Kari Tapion kahdeksas studioalbumi vuodelta 1984. Albumin tuottajana ja pääasiallisena sovittajana toimii Tapion edellisten levyjen tapaan Kaj Westerlund, joka on säveltänyt myös albumille kaksi kappaletta salanimellä Mika Silfver. Levyn kappaleista kuusi on suomalaisia sävelmiä ja toiset kuusi käännöskappaleita.
Suurimman osan levyn kappaleista sovittaneen Westerlundin sovituksissa toistuu samanlainen, pieni kokoonpano, johon kuuluvat kosketinsoittimet, kitarat, basso sekä rummut.
Scandia julkaisi albumin vinyylilevynä ja C-kasettina vuonna 1984.
Tietoa kappaleista

Albumin avausraitana on levyn nimikappale ”Ovi elämään”, jonka on säveltänyt Kaj Westerlund salanimellä Mika Silfver ja sanoittanut Keijo Laitinen. Westerlund on sovittanut kappaleen tapansa mukaisesti pienelle kokoonpanolle. ”Aikani kiertelin” käsittelee kaipuuta ja kappaleen päähenkilö kokee Suomen olevan paras paikka maailmassa. ”Ihosi tuoksu” on toinen Westerlundin sävelmistä, joita levyllä kuullaan. Kappaleen sanoitti Jorma Toiviainen. ”Tom Dooley” on A-puolen ainoa käännöskappale ja tämä amerikkalainen kansansävelmä muistetaan Suomessa Reino Helismaan sanoittamana. Westerlundin modernimpaa sovitusta vahvistavat 1980-luvun iskelmämusiikin tyypilliset syntetisaattorit. Kappaleessa ”Ja sitten lähden Lappiin” käsitellään kaipuuta Lapin erämaahan. A-puolen päättävä ”Viimeinen työpäivä” kertoo tavallisen ihmisen arjesta, joka on siirtymässä kohti työttömyyskortistoa. Kappaleen on säveltänyt ja sovittanut Jori Sivonen sekä sanoittanut Raul Reiman. Kappale on levyn ainoa kappale, jonka sovituksesta ei vastaa Westerlund.
B-puoli painottuu enemmän käännöskappaleisiin. B-puolen avausraita ”Mä tahdon elää” säveltäjänä on Vladimir Šainski, jonka kynästä on lähtöisin myös ”Minä soitan harmonikkaa”. Westerlund korostaa sovituksessaan sähkökitaroita, syntetisaattoreita sekä taustakuoroa. ”Angelique” muistetaan  Olavi Virran tulkintana, mutta Westerlund on luonut kappaleeseen syntetisaattoripitoisen sovituksen. Kappaleeseen vanhan ajan tuntua tuovat Markku Johanssonin puhallinsoittimet. ”Takaa vuosien” on Florian Haidtin alun perin tulkitsema kappale. Kappaleen käännösversion sovitus on hyvin uskollinen alkuperäisversioille syntetisaattorien ansiosta, joita soittavat Sivonen ja sovittaja Westerlund. B-puolen ainoa suomalainen sävelmä on Kari Kuuvan tekemä ”Sydämesi muukalainen”. ”Erämaan kutsu” muistuttaa suomalaista iskelmämusiikkia, vaikka onkin japanilainen sävellys. Kappaleen hidasta, melodista sovitusta tahdittaa Heikki Laurila kitaroineen. Albumin päätösraitana on John Hallidayn alun perin tulkitsema ”J’ai ouyblie de vivre”, joka suomennettiin nimellä ”Olen onnellinen”. Tapio tulkitsee kappaleen huomattavasti alkuperäisversiota kevyemmin.
Kappaleet > A-puoli

Ovi elämään – 4.21 (säv. Mika Silfver, san. Keijo Laitinen, sov. K. Westerlund)
Aikani kiertelin – 3.34 (säv. Jukka Koivisto, san. Chrisse Johansson, sov. K. Westerlund)
Ihosi tuoksu – 3.36 (säv. M. Silfver, san. Jorma Toiviainen, sov. K. Westerlund)
Tom Dooley – 2.43 (alkup. ”Tom Dooley”, säv. & alkup. san. trad., suom. san. Reino Helismaa, sov. K. Westerlund) (amerikkalainen kansansäv.)
Ja sitten lähden Lappiin – 3.05 (säv. Kari Litmanen, san. Raul Reiman, sov. K. Westerlund)
Viimeinen työpäivä – 3.54 (säv. & sov. Jori Sivonen, san. R. Reiman)
Kappaleet > B-puoli

Mä tahdon elää – 2.56 (alkup. ”Tsigansky hor”, säv. V. Shainsky, alkup. san. I. Reznik, suom. san. R. Reiman, sov. K. Westerlund)
Angelique – 3.11 (alkup. ”Angelique”, säv. & alkup. san. A. V. Rasmussen, suom. san. V. Vallas, sov. K. Westerlund)
Takaa vuosien – 3.21 (alkup. ”Zaubermelodie”, säv. H. Galatis – M. Zai, alkup. san. F. Haidt – T. Werdin, suom. san. Ilkka Vesterinen, sov. K. Westerlund)
Sydämesi muukalainen – 3.21 (säv. & san. Kari Kuuva, sov. K. Westerlund)
Erämaan kutsu – 3.50 (alkup. ”Hi wa mata noboru”, säv. & alkup. san. Shinji Tanimura, suom. san. J. Toiviainen, sov. K. Westerlund)
Olen onnellinen – 4.30 (alkup. ”J’ai oublie de vivre”, säv. & alkup. san. P. Billon – J. Revaux, suom. san. R. Reiman, sov. K. Westerlund)
Lähteet:
Tekijät

Kari Tapio (oik. Kari Jalkanen) – laulu
Tekijät > Muusikot

Kappaleen ”Olen onnellinen” (B6 / 12) trumpetisti, pasunisti ja saksofonisti tunnistamattomia.
Jori Sivonen – kapellimestari (6), kosketinsoittimet (6, 9)
Kaj Westerlund – kapellimestari ja kosketinsoittimet (1–5, 7–12)
Pave Maijanen – taustalaulu (10)
Martti Metsäketo ja Irma Tapio – taustalaulu (1–5, 7, 8)
Irina Milan – taustalaulu (1–5, 7, 8, 10)
Pepe Willberg – taustalaulu (5)
Juha Björninen – kitarat (1–4, 6, 7, 9, 12)
Kalle Lae – kitarat (7)
Heikki Laurila – kitarat (8, 11)
Peter Lerche – kitarat (10)
Janne Louhivuori – kitarat (1–6, 8–12)
Pekka Helin – basso
Vesa Aaltonen – rummut (5)
Tapani ”Nappi” Ikonen – rummut (1–4, 6–12), lyömäsoittimet (1, 8, 11)
Markku Johansson – trumpetti (8)
Lähde:
Tekijät > Tuotanto

Tom Vuori – äänitys (Takomo-studiot, loppukesä–alkusyksy 1984)
Erik Uddström – valokuvat
Birgit Pulkkinen – ulkoasu
Kaj Westerlund – tuottaja (Finnlevy)
Lähteet:
Parhaan miessivuosan Golden Globe -palkinto

Parhaan miessivuosan Golden Globe on yksi palkinnoista, joita Hollywood Foreign Press Association jakaa vuosittain. Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1943. Viisi henkilöä on voittanut palkinnon kahdesti: Richard Attenborough, Edmund Gwenn, Martin Landau, Edmond O’Brien ja Christoph Waltz.
Voittajat ja ehdokkaat > 1940-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1943 | Akim Tamiroff | Kenelle kellot soivat |  |
| 1944 | Barry Fitzgerald | Kulje tietäni |  |
| 1945 | J. Carrol Naish | Toisen miehen vaimo |  |
| 1946 | Clifton Webb | Veitsen terällä |  |
| 1947 | Edmund Gwenn | Susanin kääntymys |  |
| 1948 | Walter Huston | Sierra Madren aarre |  |
| 1949 | James Whitmore | Taistelutanner |  David Brian – Musta kohtalo |
Voittajat ja ehdokkaat > 1990-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Bruce Davison | Ikuinen ystävyys |  Armand Assante – Lain pyöveli  Héctor Elizondo – Pretty Woman  Andy García – Kummisetä osa III  Al Pacino – Dick Tracy  Joe Pesci – Mafiaveljet |
| 1991 | Jack Palance |  Kaupunkicowboyt |  Ned Beatty – Mikä laulaen tulee...  John Goodman – Barton Fink  Harvey Keitel – Bugsy  Ben Kingsley – Bugsy |
| 1992 | Gene Hackman | Armoton |  Jack Nicholson – Kunnian miehiä  Chris O’Donnell – Naisen tuoksu  Al Pacino – Myyntitykit  David Paymer – Vitsivieteri |
| 1993 | Tommy Lee Jones | Takaa-ajettu |  Leonardo DiCaprio – Gilbert Grape  Ralph Fiennes – Schindlerin lista  John Malkovich – Tulilinjalla  Sean Penn – Carlito’s Way |
| 1994 | Martin Landau | Ed Wood |  Kevin Bacon – Villi joki  Samuel L. Jackson – Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta  Gary Sinise – Forrest Gump  John Turturro – Quiz show – tupla tai kuitti |
| 1995 | Brad Pitt | 12 apinaa |  Ed Harris – Apollo 13  John Leguizamo – To Wong Foo, Thanks for Everything! Julie Newmar  Tim Roth – Rob Roy  Kevin Spacey – Epäillyt |
| 1996 | Edward Norton | Alaston pelko |  Cuba Gooding Jr. – Jerry Maguire – elämä on peliä  Samuel L. Jackson – On aika tappaa  Paul Scofield – Noitavaino  James Woods – Menneisyyden aaveet |
| 1997 | Burt Reynolds | Boogie Nights |  Rupert Everett – Kuka sanoo tahdon  Anthony Hopkins – Amistad  Greg Kinnear – Elämä on ihanaa  Jon Voight – Sateentekijä  Robin Williams – Will Hunting |
| 1998 | Ed Harris | Truman Show |  Robert Duvall – Siviilirohkeutta  Bill Murray – Rushmore – akatemian älypää  Geoffrey Rush – Rakastunut Shakespeare  Donald Sutherland – Rajaton tahto  Billy Bob Thornton – Joka leikkiin ryhtyy |
| 1999 | Tom Cruise | Magnolia |  Michael Caine – Oman elämänsä sankari  Michael Clarke Duncan – Vihreä maili  Jude Law – Lahjakas herra Ripley  Haley Joel Osment – Kuudes aisti |
Voittajat ja ehdokkaat > 2000-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Benicio del Toro | Traffic |  Jeff Bridges – Kandidaatti  Willem Dafoe – Shadow of the Vampire  Albert Finney – Erin Brockovich  Joaquin Phoenix – Gladiator |
| 2001 | Jim Broadbent | Iris |  Steve Buscemi – Ghost World  Hayden Christensen – Elämää rakentamassa  Ben Kingsley – Sexy Beast  Jude Law – A.I. – Tekoäly  Jon Voight – Ali |
| 2002 | Chris Cooper | Adaptation. Minun versioni |  Ed Harris – Tunnit  Paul Newman – Matkalla Perditioniin  Dennis Quaid – Kaukana taivaasta  John C. Reilly – Chicago |
| 2003 | Tim Robbins | Iris |  Alec Baldwin – The Cooler  Albert Finney – Big Fish  William H. Macy – Seabiscuit – amerikkalainen legenda  Peter Sarsgaard – Väritetty totuus  Ken Watanabe – Viimeinen samurai |
| 2004 | Clive Owen | Iholla |  David Carradine – Kill Bill: Volume 2  Jamie Foxx – Collateral – väärä aika väärä paikka  Thomas Haden Church – Sideways  Morgan Freeman – Million Dollar Baby |
| 2005 | George Clooney | Syriana |  Matt Dillon – Crash  Will Ferrell – The Producers  Paul Giamatti – Cinderella Man  Bob Hoskins – Mrs. Henderson esittää |
| 2006 | Eddie Murphy | Dreamgirls |  Ben Affleck – Hollywoodland  Jack Nicholson – The Departed  Brad Pitt – Babel  Mark Wahlberg – The Departed |
| 2007 | Javier Bardem | Menetetty maa |  Casey Affleck – Jesse Jamesin salamurha pelkuri Robert Fordin toimesta  Philip Seymour Hoffman – Charlie Wilsonin sota  John Travolta – Hairspray  Tom Wilkinson – Michael Clayton |
| 2008 | Heath Ledger  (postuumisti) | Yön ritari |  Tom Cruise – Tropic Thunder  Robert Downey Jr. – Tropic Thunder  Ralph Fiennes – Herttuatar  Philip Seymour Hoffman – Doubt – Epäilys |
| 2009 | Christoph Waltz | Kunniattomat paskiaiset |  Matt Damon – Invictus – voittamaton  Woody Harrelson – The Messenger  Christopher Plummer – The Last Station  Stanley Tucci – Oma taivas |
Voittajat ja ehdokkaat > 2010-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Christian Bale | Taistelija |  Michael Douglas – Wall Street: Money Never Sleeps  Andrew Garfield – The Social Network  Jeremy Renner – The Town  Geoffrey Rush – Kuninkaan puhe |
| 2011 | Christopher Plummer | Beginners |  Kenneth Branagh – My Week with Marilyn  Albert Brooks – Drive  Jonah Hill – Moneyball  Viggo Mortensen – A Dangerous Method |
| 2012 | Christoph Waltz | Django Unchained |  Alan Arkin – Argo  Leonardo DiCaprio – Django Unchained  Philip Seymour Hoffman – Mestari  Tommy Lee Jones – Lincoln |
| 2013 | Jared Leto | Dallas Buyers Club |  Barkhad Abdi – Captain Phillips  Daniel Brühl – Rush  Bradley Cooper – American Hustle  Michael Fassbender – 12 Years a Slave |
| 2014 | J. K. Simmons | Whiplash |  Robert Duvall – The Judge  Ethan Hawke – Boyhood  Edward Norton – Birdman  Mark Ruffalo – Foxcatcher |
| 2015 | Sylvester Stallone | Creed: The Legacy of Rocky |  Paul Dano – Love & Mercy  Idris Elba – Beasts of No Nation  Mark Rylance – Vakoojien silta  Michael Shannon – 99 Homes |
| 2016 | Aaron Taylor-Johnson | Yön eläimet |  Mahershala Ali – Moonlight  Jeff Bridges – Hell or High Water  Simon Helberg – Florence Foster Jenkins  Dev Patel – Lion |
| 2017 | Sam Rockwell | Three Billboards Outside Ebbing, Missouri |  Willem Dafoe – The Florida Project  Armie Hammer – Call Me by Your Name  Richard Jenkins – The Shape of Water  Christopher Plummer – All the Money in the World |
| 2018 | Mahershala Ali | Green Book |  Timothée Chalamet – Beautiful Boy  Adam Driver – BlacKkKlansman  Richard E. Grant – Can You Ever Forgive Me?  Sam Rockwell – Vice |
| 2019 | Brad Pitt | Once Upon a Time in Hollywood |  Tom Hanks – A Beautiful Day in the Neighbourhood  Anthony Hopkins – Kaksi paavia  Al Pacino – The Irishman  Joe Pesci – The Irishman |
Voittajat ja ehdokkaat > 2020-luku

| Vuosi | Voittaja | Elokuva | Muut ehdokkaat |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | Daniel Kaluuya | Judas and the Black Messiah |  Sacha Baron Cohen – The Trial of the Chicago 7  Jared Leto – The Little Things  Bill Murray – On the Rocks  Leslie Odom Jr. – One Night in Miami |
Pieni Jänisjärvi

| Pieni Jänisjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°34′56″N, 26°36′32″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ylä-Suonteen valuma-alue (14.85)
Laskuoja:  oja Kaitajärveen 
Järvinumero:  14.853.1.008
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,1 m  
Pituus:  330 m  
Leveys:  230 m  
Rantaviiva:  1,081 km  
Pinta-ala:  7,758 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Jänisjärvi 
Pieni Jänisjärvi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Ketunkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 330 metriä pitkä, 230 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,8 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Ylä-Suonteen valuma-alueella (14.85), jonka Salasjoen valuma-alueeseen (14.853) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,1 metriä mpy.
Pieni Kahusjärvi

| Pieni Kahusjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Sysmä
Koordinaatit:  61°22′28″N, 25°38′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Nuoramoisen alue (14.81)
Laskuoja:  oja Kahusjärveen 
Järvinumero:  14.815.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  101,1 m  
Pituus:  230 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,547 km  
Pinta-ala:  1,775 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiPieni Kahusjärvi 
Pieni Kahusjärvi  on Päijät-Hämeessä Sysmässä  Nikkaroisten lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 230 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,8 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Sysmän reitin valuma-alueen (14.8) Nuoramoisen alueella (14.81), jonka Kahuspuron valuma-alueeseen (14.815) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 101,1 metriä mpy.
Samuel Fosso

Samuel Fosso (s. 17. heinäkuuta 1962 Kumba) on kamerunilaissyntyinen valokuvaaja.
Fosso on igbo. Hän vietti lapsuuttaan Nigeriassa, kunnes Biafran sodan jälkimainingeissa muutti vuonna 1972 Banguihin Keski-Afrikan tasavaltaan. Hän työskenteli siellä ensin sukulaisensa kenkätehtaalla, mutta kiinnostui valokuvauksesta ja päätti lähteä valokuvaajan oppilaaksi. Fosso perusti Banguissa jo 13-vuotiaana oman valokuvausstudionsa. Hän tuli laajemmin tunnetuksi ranskalaisen valokuvaajan järjestämän afrikkalaisen valokuvanäyttelyn kautta vuonna 1994. Fosso teki vuonna 1997 TATI-valokuvakokoelman ranskalaiselle myymäläketjulle. Vuoden 2000 kokoelmassa Memoire d'un ami teemana on pelon ja haavoittuvuuden tunne, joka oli seurausta ystävän joutumisesta poliisin murhaamaksi Fosson Banguin-studion ulkopuolella.
Fosso on tarkastellut omakuvien kautta nykyaikaista afrikkalaista identiteettiä ja kulttuuria. Hän sai ensimmäisen palkinnon Dakarin biennaalissa vuonna 2000 ja Prinssi Clausin palkinnon vuonna 2001. Vuonna 2023 hänelle myönnettiin Deutsche Börse Photography Foundation Prize.
Pat Buchanan

| Pat Buchanan |
| --- | --- |

Valkoisen talon viestintäpäälikkö
 6. helmikuuta 1985 – 1. maaliskuuta 1987  
Presidentti:  Ronald Reagan
Edeltäjä:  Michael A. McManus Jr.
Seuraaja:  Jack Koehler
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. marraskuuta 1938 (ikä 85) Washington, D.C., Yhdysvallat
Puoliso:  Shelley Ann Scarney
Tiedot
Puolue:  Republikaanit
Muut puolueet:  Reformipuolue
Aiheesta muualla
buchanan.org
Patrick Joseph "Pat" Buchanan (s. 2. marraskuuta 1938) on yhdysvaltalainen poliitikko, kirjailija, kolumnisti ja televisiokommentaattori. Vuonna 2000 hän pyrki Yhdysvaltain presidentiksi Yhdysvaltain reformipuolueen ehdokkana. Hän on aiemmin vuosina 1992 ja 1996 pyrkinyt republikaanisen puolueen presidenttiehdokkaaksi, mutta ei päässyt kummallakaan kertaa esivaaleja pidemmälle. Hän on kirjoittanut useita kirjoja uskonnollisista ja poliittisista näkemyksistään.
Varhaiset vuodet

Pat Buchanan syntyi yhdeksänlapsiseen katoliseen perheeseen Washington DC:ssä. Hänet kastettiin Patrick Joseph Buchananiksi. Hän opiskeli nuorena katolisissa kouluissa ja valmistui vuonna 1961 Georgetownin yliopistosta pääaineinaan englanti ja filosofia. Vuonna 1962 hän sai maisterintutkinnon journalismista Columbian yliopistosta. Buchanan oli varhainen Richard Nixonin poliittisen paluun tukija ja alkoi vuonna 1966 työskennellä Nixonin kampanjassa, pääasiassa vastustajien tutkijana. Kun Nixonista tuli presidentti vuonna 1969, Buchanan työskenteli Valkoisessa talossa avustajana ja Nixonin ja varapresidentti Spiro Agnewin puheenkirjoittajana.
Nixonin erotessa vuonna 1974 Buchanan jatkoi hetkellisesti samoissa tehtävissä uuden presidentin Gerald Fordin alaisuudessa lopettaen tehtävät kuitenkin myöhemmin samana vuonna. Lähdettyään Valkoisesta talosta Buchanan aloitti työskentelyn kolumnistina ja aloitti säännölliset vierailut television asiaohjelmissa kommentaattorina. Myöhemmin Ronald Reaganin toisella presidenttikaudella Buchanan palasi työskentelemään Valkoiseen taloon vuosien 1985 ja 1987 ajaksi.
Poliittiset näkemykset

Buchanan on tyypillisesti kuvailtu oikeistolaiseksi ja joskus jopa äärioikeistolaiseksi, mutta tämä on melko yksioikoinen näkemys hänen edustamistaan mielipiteistä. Hänen mielipiteissään on vahvasti mukana populismia ja hän kannattaa vankasti protektionismia Yhdysvaltojen työpaikkojen ja talouden suojelemiseksi. Hän on vahvasti vastustanut Persianlahden sotaa vuonna 1991 kuten myös vuonna 2003 alkanutta Irakin sotaa. Buchanan omaksui kylmän sodan päätteeksi vakaan sodanvastaisen asenteen. Hän on konservatiivi lähes jokaisen sosiaalisen asian suhteen.[lähde? ]
Buchanan kuvaa itseään perinteiseksi konservatiiviksi. Hänen katsotaan edustavan paleokonservatismia nykyään Republikaanisessa puolueessa vallalla olevan uuskonservatismin sijaan. Vaikka Buchanan on ollut pitkäaikainen Republikaanisen puolueen kannattaja ja jäsen, niin hän on ollut viime vuosina äärimmäisen kriittinen puolueen nykylinjaa kohtaan. Hän katsoo puolueen hylänneen vanhat periaatteensa uuskonservatismin vuoksi. Useat hänen mielipiteensä ovat samassa linjassa 1900-luvun alkupuolen republikaanien kanssa.[lähde? ]
Buchanan kuvaa monikulttuurisuutta hyökkäykseksi angloamerikkalaista kulttuuriperintöä vastaan ja kannattaa Yhdysvaltoihin suuntautuvan siirtolaisuuden vähentämistä. Hän on sanonut homoseksuaalisuuden johtavan yhteiskunnan mädäntymiseen ja johtavan yhteiskunnan perusyksikön perheen romahtamiseen. Buchanan vastustaa aborttia myös niissä tapauksissa, missä raskaus on saanut alkunsa raiskauksesta tai insestistä. Hän kannattaa rukoilemisen sallimista julkisissa kouluissa. Hän puolustaa myös monien valtion virastojen sulkemista ja tasaveromallin kansallista käyttöönottoa.[lähde? ]
Buchanan kannattaa Yhdysvaltojen vetäytymistä monista sopimuksista mitkä eivät palvele Yhdysvaltojen etuja, kuten yksipuoliset puolustussopimukset, jotka velvoittavat Yhdysvaltojen puolustavan muita maita, mutta ei päinvastoin.
Vastoin monien muiden nykypäin konservatiivien ajatuksia, Buchanan vastustaa vapaakauppaa ja Yhdysvaltojen nykyistä ulkopolitiikkaa. Hän kannattaa eroamista    NAFTA:sta ja tuontitullien nostamista kotimaisen teollisuuden suojelemiseksi. Buchanan on ollut erittäin kriittinen Yhdysvaltojen Israelille antamaa vankkumatonta tukea kohtaan.[lähde? ]
Buchanan on ollut kriittinen Bushin hallintoa kohtaan sanoen sen sekaantuvan maailman asioihin siinä määrin, että se on alkanut käytännössä toteuttaa imperialismia. Hän uskoo terrorismin kohdistuvan Yhdysvaltoja vastaan heidän omien tekojensa vuoksi ja uskoo ihmisten vihaavan Yhdysvaltoja juuri sen tekojen vuoksi, ei sen vuoksi mitä Yhdysvallat edustaa.[lähde? ]
Vaikka Buchanan kannattaa yleisesti ottaen eristäytyvää ulkopolitiikkaa, niin kylmän sodan ja Vietnamin sodan aikana hän kiihkeästi kannatti Yhdysvaltojen ulkopolitiikkaa perustellen kantaansa siten, että kommunismi muodosti vakavan uhan amerikkalaiselle elämäntavalle.[lähde? ]
Vuonna 1999 julkaistussa kirjassaan Buchanan kyseenalaisti Yhdysvaltojen osallistumisen toiseen maailmansotaan, minkä jälkeen hänet rohkaistiin eroamaan Republikaanisesta puolueesta.