stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mars (jumala)

Mars Ultoria esittävä marmoripatsas. Museo Capitolini.
Mars  (Mavors, Mamers, etruskiksi Maris)  oli Juppiterin ohella muinaisten roomalaisten pääjumala, sodan jumala, sekä viljelysten suojelija. Mars oli roomalaisten vastine kreikkalaisten Ares-jumalalle, mutta oli esikuvaansa jalompi ja ystävällisempi. Roomalaiset uskoivat Rooman perustajien, Romuluksen ja Remuksen, olleen Marsin poikia. Rooman armeijan sotilaat uskoivat Marsin suojelevan heitä ja johdattavan heidät taisteluissa voittoon. Augustuksen aikana Marsiin liitettiin uusi lisänimi, Ultor ('kostaja'), kunnioittamaan Caesarin muistoa ja voittoa hänen murhaajistaan.
Mars oli alun perin vanha itaalinen jumala, joka vasta kreikkalaisten vaikutuksesta samaistettiin kreikkalaisten sodanjumala Arekseen. Kreikkalaisvaikutuksen vuoksi roomalaiset kehittivät oman versionsa Areksen ja Afroditen suhteelle, Marsin ja Venuksen rakkaustarinan. Mars yhdistettiin alkujaan paimenjumala Silvanukseen, ja näitä piirteitä säilyi Marsin roolissa maanviljelyn jumalana.
Myyttien mukaan Marsin synnytti Juno ilman puolisoaan Juppiteria. Juno oli suuttunut siitä, että Juppiter oli synnyttänyt Minervan suoraan päästään ilman Junon apua. Juno värväsi avukseen kukkivien kasvien jumalattaren Floran, joka kosketti Junoa taikayrtillä ja auttoi häntä siten saattamaan Marsin alkuun.
Merkitys ja palvonta

Koska Marsia pidettiin Romuluksen ja Remuksen isänä, katsoivat roomalaiset jumalan kantaisäkseen ja kutsuivat itseään Marsin pojiksi. Pontifex maximuksen virkahuoneistossa Forum Romanumilla säilytettiin Marsin pyhää kilpeä, joka oli legendojen mukaan pudonnut taivaasta. Kilpeä pidettiin Rooman valtakunnan pysyvyyden takeena. Marsin symbolina oli keihäs, ja hänen pyhiä eläimiään olivat palokärki, susi ja härkä. Joka viides vuosi valtio järjesti pyhän uhritoimituksen (dei suovetaurilia) Marsin kunniaksi. Marsin pappeja kutsuttiin nimellä Salii "hyppääjät" heidän rituaalissa esittämänsä sotatanssin vuoksi. Tässä tanssissa punaisiin sotaviittoihin pukeutuneet papit heiluttivat pyhiä kahdeksikon muotoisia kilpiä ja keihäitä. Tanssin lomassa he huusivat Mars, vigila! (Mars, herää!). Augustus myös rakennutti Roomaan Mars Ultorille omistetun temppelin, jossa säilytettiin pyhäinjäännöksenä Caesarin miekkaa. Lisäksi Tiberin rannalla, kaupunginmuurin ulkopuolella, sijaitsi Campus Martius eli Marskenttä alttareineen. Armeija piti siellä harjoituksia, ja lokakuun puolivälissä kentällä uhrattiin kolmivaljakkokilpailun voittaneen valjakon uloin hevonen jumalan kunniaksi ja sotakauden loppumisen merkiksi.
Mars hallitsi sodan lisäksi myös maaseutua ja maanviljelystä. Jumalan kunniaksi suoritettiin erilaisia riittejä, joiden tarkoituksen oli torjua hallan, rajuilmojen ja villieläinten aiheuttamia tuhoja. Marsille pyhitetyt juhlat osuivat sekä sodan että maanviljelyksen kannalta tärkeisiin ajankohtiin. Lokakuussa päättyi sadonkorjuu ja sodankäynti, maaliskuussa puolestaan aloitettiin toukotyöt ja vuotuinen sodankäynti. Sotaretkelle lähtevät sotapäälliköt kävivät Mars Ultorin temppelissä vannomassa valansa.
Marsin mukaan on nimetty Mars-planeetta ja maaliskuu, kuukausi, jolloin Italian kansat saattoivat kelirikon jälkeen lähteä sotaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mars (jumala) Wikimedia Commonsissa
Markkinahäiriö

Markkinahäiriö (engl. market failure) on taloustieteessä tilanne, jossa markkinat eivät allokoi tai tuota tehokkaasti hyödykkeitä. Se määritellään ei-Pareto-optimaalisena tasapainona, jossa jonkun toimijan asemaa ei voi parantaa muiden kärsimättä. Yleisemmin markkinahäiriö tarkoittaa tilannetta, jossa yksilöiden oman edun tavoittelu johtaa yhteiskunnan kannalta tehottomaan lopputulokseen. Monet julkisen vallan toimet tähtäävät markkinahäiriöihin puuttumiseen.
Käsitteen markkinahäiriöstä on ensimmäistä kertaa esittänyt viktoriaanisen ajan filosofi Henry Sidgwick.
Yleistä

Taloustieteilijät käyttävät erilaisia malleja tällaisten tilanteiden kuvaamiseen. Kaksi markkinahäiriöiden pääsyytä ovat:
markkinoiden epäoptimaalinen rakenne
kaikkia haittoja tai hyötyjä ei sisäistetä hintoihin, jonka vuoksi päätöksenteko markkinoilla vääristyy.
Näitä ongelmia voidaan yrittää ratkoa muun muassa sääntelyllä tai muuten valtion puuttumisella. Toisinaan on mahdollista perustaa markkinat sinne mistä ne puuttuvat.
Markkinahäiriöiden tutkimus

Taloustieteen valtavirran tutkimuksesta huomattava osa liittyy markkinahäiriöiden tutkimukseen. Kaikki taloustieteilijät eivät kuitenkaan ole hyväksy markkinahäiriötä käsitteenä. Niin sanottua laissez-faire -näkemystä kannattavat, lähinnä itävaltalaisen taloustieteen edustajat sekä libertaarit, eivät halua lisätä valtion roolia tai valtion sääntelevän markkinoiden toimintaa. Marxilaiset puolestaan tyypillisesti uskovat, että yksilöllinen tuotantovälineiden omistus on ongelma itsessään ja että talouden resurssit pitäisi jakaa muutoin kuin markkinamekanismin kautta. Heidän näkemyksensä siis poikkeaa markkinahäiriön käsitteestä, koska he pitävät kaikkea markkinoiden toimintaa huonona.
Markkinoiden epäoptimaalinen rakenne

Epäoptimaalinen markkinarakenne on muun muassa seuraavissa tapauksissa:
Epätäydellinen kilpailu
Monopoli
Monopsoni
Duopoli
Oligopoli
Oligopsoni
Monopolistinen kilpailu
Kartelli
Luonnollisen monopolin tapauksessa yrityksellä on pitkällä aikavälillä laskevat keskimääräiset kustannukset. Tällöin monopoli ei ole välttämättä epäoptimaalinen.
Haittojen ja hyötyjen sisäistämättä jättäminen

Ongelma liittyy haittojen tai hyötyjen sisäistämiseen esimerkiksi seuraavissa tapauksissa:
Ulkoisvaikutus
Julkishyödyke
Yhteisresurssi
Epätäydellinen tai epäsymmetrinen informaatio
Haitallinen valikoituminen
Moraalikato
Päämies–agentti-ongelma
Umberto Marcato

| Umberto Marcato |
| --- | --- |
 Umberto Marcato vuonna 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. tammikuuta 1930 Padova, Italia
Kuollut: 22. elokuuta 2024 (94 vuotta) Padova, Italia
Muusikko
Laulukielet:  italia, englanti, ruotsi, suomi, espanja
Tyylilajit:  iskelmä, tango, foksi
Levy-yhtiöt:  Karusell, Philips, Metronome, Gala
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Umberto Marcato (5. tammikuuta 1930 Padova – 22. elokuuta 2024 Padova) oli italialainen laulaja. Marcato nautti suurta suosiota Suomessa 1950- ja 1960-luvulla, jolloin hänesta tuli merkittävä osa suomalaista tanssilavakulttuuria.
Suomalainen diskografia > 78 rpm levyt

1957 - Guaglione / Maruzella (Karusell 15046, Suomi)
Suomalainen diskografia > 45 rpm singlet

1958 - Come prima / O' cantastorie (Karusell 45-K-15072, Suomi)
1960 - Tintarella di luna / Tani (Karusell 45-K-15102, Suomi)
1960 - Never On Sunday (Uno a te, uno a me) / Il nostro concerto (Karusell 45-K-15105, Suomi)
1963 - Una melodia d'amore (Harhakuva) / Resterá (Liljankukka) (Philips 340 633 PF, Suomi)
1964 - Domani (tornerò...) (Siks' oon mä suruinen) / La verità (Katuviertä pitkin) (Philips 340 657 PF, Suomi)
Suomalainen diskografia > LP albumit

1987 - Romantico Italiano (Bluebird BBL 1050, Suomi)
Suomalainen diskografia > CD albumit

1998 - 20 suosikkia / Restera (Liljankukka) (Fazer 3984-21815-2, Suomi)
2009 - Romantico Italiano (Bluebird 88697593772, Suomi)
Ulkomainen diskografia (osittain)

Canzoni d'amore (Gala Records), (1983)
Canta Natale (Gala Records; con Cristina Paltrinieri), (1984)
Romantico italiano (Gala Records, GLLP 91004), (1985)
20 successi italiani (Gala Records, GLLP 8001), (1986)
Quanti momenti (Dischi Ricordi, SMRL 6373), (1987)
Romantico italiano (Bluebird, BBL 1050, 1987)
Rose (Dischi Ricordi, SMRL 6407), (1989)
I miei successi, (1992)
Cominciamo ad amarci, (1995)
Le più belle canzoni vol. 1, (1999)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Umberto Marcato Wikimedia Commonsissa
Il giorno 22 Agosto è mancato all’affetto dei suoi cari UMBERTO MARCATO
Umberto Marcato, morto il cantante melodico di "Ma quando torno a Padova": aveva 94 anni
YLE: Sadan vuoden syke – Kun italianiskelmä valloitti Suomen [vanhentunut linkki]
Umberto Marcaton esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Elonet
Marraskuun liike

Marraskuun liike  perustettiin Suomessa marraskuussa 1967 vähäosaisten auttamiseksi. Se oli Sadankomitean ohella yksi 1960-luvun yhden asian liikkeistä. Liikkeen tavoitteena oli kohentaa asunnottomien alkoholistien,  mielisairaiden ja vankien elinolosuhteita. Marraskuulaiset vierailivat vankiloissa sekä järjestivät mielenosoituksia ja tapahtumia, joilla kiinnitettiin huomiota mielenterveys- ja vankeinhoidon epäkohtiin. Marraskuulaisten itsensä mukaan liike oli jatkoa työlle, jonka Mathilda Wrede oli aloittanut 1880-luvulla. Liikkeen näkyvimpiä edustajia olivat psykiatri Ilkka Taipale, psykiatri Claes Andersson ja sosiologi Klaus Mäkelä.
Aiheesta muualla

Marraskuun liikkeen itsenäisyyspäiväjuhla 1967. Ylen Elävä arkisto.
Vähemmistöjen oikeudet. Ylen Elävä arkisto.
Ylioppilasliike ja sosiologia 60-luvulla. Tieteessä tapahtuu.
Markkinoinnin, teknologian ja luovuuden liitto

MTL:n toimisto sijaitsi Helsingin Etelärannassa.
Markkinoinnin, teknologian ja luovuuden liitto MTL oli Suomessa toimivien markkinoinnin ja viestinnän asiantuntijayritysten, kuten mainos-, media- ja viestintätoimistojen etujärjestö. Jäseninä oli myös digitaalista markkinointia ja mainontaa tekeviä ns. digitoimistoja sekä tapahtumamarkkinointia tekeviä yrityksiä. Jäsenyritysten yhteenlaskettu myyntikate oli vuonna 2013 noin 220 miljoonaa euroa ja niiden palveluksessa toimi noin 1 600 henkilöä.
MTL yhdistyi vuonna 2020 Marketing Finlandiin.
Historia

MTL perustettiin vuonna 1942 Mainostoimistojen liitoksi. Mediatoimistojen tultua mukaan vuonna 2000 nimi muutettiin Markkinointiviestinnän Toimistojen Liitoksi. Vuonna 2006 Viestintätoimistojen liitto ja MTL yhdistyivät. Suomen Tapahtumamarkkinointiyhdistys STAY liittyi MTL:ään 2010. Vuonna 2015 nimi muutettiin Markkinoinnin, teknologian ja luovuuden liitoksi.
MTL yhdistyi vuonna 2020 Marketing Finlandin kanssa. Uudeksi nimeksi tuli Marketing Finland.
Toiminta

MTL järjesti jäsenyrityksilleen markkinointiviestintäalan kilpailuja, koulutusta ja tapahtumia sekä kerää ja tuottaa toimialaa koskevaa tietoa. MTL:n yksin tai yhdessä muiden alan toimijoiden kanssa järjestämiä kilpailuja ja palkintoja olivat Effie, Finnish Comms Awards, Suomen markkinointihenkisin insinööri, televisiomainontaa luotaava Parhaat Sekunnit sekä Kultasulka-kilpailu markkinointiviestintää tunnetuksi tekeville kirjoituksille ja esityksille. MTL:n tapahtumia olivat erilaiset ajankohtaisseminaarit ja jokasyksyinen Markkinoinnin viikko.
MTL oli jäsenenä kansainvälisissä alan kattojärjestöissä kuten EACA (The European Association of Communications Agencies) ja ICCO (The International Communications Consultancy Organisation).
MTL:n toimitusjohtajia

Matti Larres 1977–1991
Sanna-Maija Lagus 1994–1995
Asko Siukosaari 1996–1997
Sinikka Virkkunen 1997–2006
Markus Leikola 2006–2009
Anne Mehtäläinen 2009–2011
Tarja Virmala 2011–
Kirjallisuutta

von Hertzen, Pirjo; Melgin, Elina ja Åberg, Leif: Vuosisata suhdetoimintaa – Yhteisöviestinnän historia Suomessa, Otava 2012. ISBN 978-951-1-26547-4.
Markan tähden

| Markan tähden |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Risto Orko
Käsikirjoittaja:  Ilmari Unho
Tuottaja:  Matti Schreck
Säveltäjä:  Harry Bergström
Kuvaaja:  Charles Bauer
Leikkaaja:  Risto Orko
Pääosat:  Uuno Laakso Birgit Kronström Irma Seikkula Kullervo Kalske
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi
Ensi-ilta:  2. lokakuuta 1938
Kesto:  79 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 222 817 mk
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Markan tähden on Risto Orkon ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1938. Komedia rakentuu väärinkäsityksille ja romanttisille kilvoitteluille.
Majurin sisarukset seikkailevat Hangossa. Toinen ihastuu johtaja Markkaan ja toinen johtajan sukulaispoikaan, mutta perintörahoistaan huolestunut johtajan kasvattitytär panee ehtimiseen kapuloita rattaisiin.
Markan tähden esitettiin televisiossa ensi kerran 24. elokuuta 1963. Elokuva on mustavalkoinen.
Juoni

Voimistelunopettaja Ritva Majuri matkaa Hankoon hakemaan sisartaan Irmeli Majuria Helsinkiin muotisalongin edustustehtäviin. Ritva ei löydä rantalomaa viettävää Irmeliä, ei myöskään hotellihuonetta. Illalla Irmeli juhlii ravintolassa kirjailija Topi Jousin ja Ville Turkin seurassa. Kaupungissa harhaileva Ritva törmää johtaja Markan kotiapulaiseen Tildaan, joka on lähdössä avustamaan synnytyksessä. Tilda pyytää Ritvaa jäämään Markan huvilaan, kunnes synnytys on ohi, ja kieltää tätä päästämästä sisään muita kuin Markan väkeä. Ritva saa  tunnistamista varten Markan valokuvan, jossa Markalla on viikset. Herrasväki saapuu huvilalle. Markka on ajanut viikset, eikä Ritva päästä heitä sisään. Paikalle saapuu Markan sisarenpoika Reima Mela, jolla on avain huvilaan. Paikalla ovat myös Markan kasvattitytär Rauha de la Tuiscu ja tämän puoliso Tiburtius de la Tuiscu eli Timo. Markka ei ole tavannut uutta apulaista Tildaa ja luulee Ritvaa häneksi. Hän määrää Ritvan nimeksi Miinan, kun apulaiset ovat ennenkin olleet Miinoja.
Irmeli jatkaa iltaa Topin ja Villen kanssa. Kun miehillä ei ole varaa maksaa ravintolalaskua, Ville karkaa ravintolasta ja jättää Topin pulaan. Lopulta Topi pääsee Irmelin kanssa lähtemään, ja he päätyvät Markan huvilalle. Irmeli valehtelee olevansa Markan kasvattitytär. Hän tunkeutuu huvilaan ja saa juoneen mukaan Markan, jota hän pyytää ajamaan Topin ulos. Hän tapaa ”Miinaa” esittävän sisarensa Ritvan. Irmeli haluaa jatkaa näytelmää yli yön, vaikka Ritva ehdottaa lähtöä saman tien. Ritvaan ihastunut Reimakin haluaa heidän jäävän. Aamulla hän huomaa Ritvan olevan lähdössä ja estää aikeet. Hänelle selviää, että Ritva on maisteri. Markka taas on ihastunut Irmeliin. Kasvattitytär Rauha kokee Irmelin uhaksi perinnölleen ja yrittää saada Reiman ihastumaan Irmeliin, jotta Markan ja Irmelin avioliitto estyisi.
Reima ei heti lämpene Rauhan juonille, mutta tajuaa pian niistä olevan etua aikeilleen Ritvan suhteen. Saadakseen Ritvan mustasukkaiseksi hän vokottelee Irmeliä, joka kuitenkin tajuaa Reiman pelleilevän. Irmeli myöntää Reimalle voivansa rakastua Markkaan, ellei tämä olisi rikas. Reima aiheuttaa laskelmoitua hämminkiä suutelemalla Irmeliä Markan ja Ritvan nähden. Hermostunut Markka sanoo Irmelille suorat sanat. Hän haluaa naimisiin villikon kanssa. Irmeli suostuu kosintaan. Huvilalle kukkineen tuleva Topi haluaa ojentaa ne talossa olevalle vapaalle neidille, mutta vapaana on vain synnytyksestä palannut oikea kotiapulainen Tilda. Topi ojentaa kukat Tildalle ja juoksee karkuun.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Uuno Laakso  | … |  Johtaja Markka   |
|  Birgit Kronström  | … |  Irmeli Majuri   |
|  Irma Seikkula  | … |  Ritva Majuri, ”Miina”   |
|  Kullervo Kalske  | … |  Reima Mela   |
|  Sasu Haapanen  | … |  Topi Jousi   |
|  Salli Karuna  | … |  paronitar Rauha de la Tuiscu   |
|  Paavo Jännes  | … |  paroni Tiburtius de la Tuiscu, ”Timo”   |
|  Pentti Viljanen  | … |  Ville Turkki   |
|  Aino Lohikoski  | … |  Tilda Väre, Markan kotiapulainen   |
|  Ruth Snellman  | … |  rouva Majuri   |
|  Britta Wikström  | … |  laulajatar   |
|  Gunnar Wallin  | … |  manageri/mies kylpyrannalla   |
|  Ville Salminen  | … |  Kalle   |
|  Birgit Nuotio  | … |  Lilli   |
|  Turo Kartto  | … |  tarjoilija   |
|  Kaarlo Hiltunen  | … |  mies vesilämpömittarin vieressä   |
|  Nora Mäkinen  | … |  naisia kylpyrannalla   |
|  Eine Laine  | … |  naisia kylpyrannalla   |
|  Ossi Korhonen  | … |  mies Irmelin pöydässä   |
|  Kaarlo Kytö  | … |  miehiä kasinolla   |
|  Vilho Siivola  | … |  miehiä kasinolla   |
|  Hannu Leminen  | … |  mies kasinon eteisessä   |
Tuotanto

Elokuvaa kuvattiin muun muassa Hangossa Kasinon ympäristössä. Johtaja Markan huvila oli Brändön huvilakaupungissa eli Kulosaaressa osoitteessa Lassinkuja 4 (nykyään Kärkikallionkuja 4). Kuvaukset alkoivat kesäkuussa 1938 ja päättyivät 22. elokuuta 1938.
Markan tähden perustuu Hilja Valtosen huvinäytelmään Päivä perijättärenä (1932). Näytelmää ei tiettävästi ole esitetty ammattiteattereissa. Näytelmän kaikki kolme näytöstä tapahtuvat Markan kesähuvilan aulassa. Myös elokuva tapahtuu yhden vuorokauden aikana, mutta tapahtumien ympäristöä on laajennettu ja sivuhenkilöiden määrää lisätty. Näytelmässä Irmelin nimi on Hertta, ja loppu poikkeaa elokuvaversiosta: Hertta Majuri ei saakaan johtaja Markkaa, kun hän tunnustaa olevansa kalju.
Vastaanotto

Elokuvan yleisömenestys oli hieman vuoden keskitasoa parempi. Sen kokonaistuotto vuoden 1949 loppuun mennessä oli 1 561 420 markkaa.
Uuden Suomen Salama Simonen arvioi: ”Markan tähden on tehty kaikesta päättäen enemmän yleisömenestystä kuin taiteellisia näkökohtia silmällä pitäen.” Ilta-Sanomien kriitikko kirjoitti: ”[Orko] kykenee ylipäätään arvioimaan oikein ohjattaviensa kyvyt sekä rajoitukset ja ennen kaikkea uskaltaa paljon – –.” Elokuvaa kritisoitiin ”jokseenkin tarpeettomista kohtauksista”. Laaksoa ja Kronströmiä kiitettiin laajalti. Kronströmin Irmelissä nähtiin ”laajan asteikon ilmeikkyyttä”.
Suomen elokuva-arkiston sivuilla filmiä luonnehditaan ”moderniksi ja mannermaiseksi komediaksi”, kuten pari vuotta aiemmin valmistunutta elokuvaa Mieheke.
Televisioesityksen aikaan elokuva sai kritiikissä luonnehdinnan farssi, eikä sen sisaruspari arvioijan mielestä vaikuta luontevalta.
Howard Hawks

| Howard Hawks |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. toukokuuta 1896 Goshen, Indiana, Yhdysvallat
Kuollut: 26. joulukuuta 1977 (81 vuotta) Palm Springs, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  ohjaaja
Puoliso:  Athole Shearer (1928–1940)  Nancy ”Slim” Gross (1941–1949)  Dee Hartford (1953–1960)
Ohjaaja
Aktiivisena:  1923–1970
Tunnetuimmat ohjaukset:  Hätä ei lue lakia (1938)   Meidän vastaeronneiden kesken (1940)   Kirjava satama (1944)   Syvä uni (1946)   Herrat pitävät vaaleaveriköistä (1953)   Rio Bravo (1959)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Howard Winchester Hawks (30. toukokuuta 1896 Goshen, Indiana, Yhdysvallat – 26. joulukuuta 1977 Palm Springs, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja. Hän teki pitkän uran itsenäisenä tuottajana ja kuvasi elokuvia kaikille suurille amerikkalaisille elokuvayhtiöille. Hawks oli monipuolinen ohjaaja, ja hänen elokuvansa edustavat useita elokuvan lajityyppejä. Hän oli määrittelemässä 1930-luvulla muun muassa gangsterielokuvaa ja screwballkomediaa. Tämän jälkeen hän teki muun muassa film noir -klassikon Syvä uni, Marilyn Monroen ensimmäisen tähtielokuvan Herrat pitävät vaaleaveriköistä ja John Waynen lännenelokuvan Rio Bravo.
Nuoruus ja opiskeluaika

Howard Hawks syntyi vuonna 1896. Hän kuului varakkaaseen sukuun. Sekä hänen isänsä että isoisänsä olivat metsäteollisuuden johtohenkilöitä. Howard oli vanhin perheen kolmesta pojasta, ja hän oli läheinen kaksi vuotta nuoremman Kennethin kanssa. Kenneth toimi myöhemmin myös elokuvaohjaajana ja toinen veli William tuottajana. Heillä oli myös kaksi siskoa, Grace, joka kuoli 1927 tuberkuloosiin, ja Helen, joka kuoli lapsena ruokamyrkytykseen.
Howard ei pärjännyt kovinkaan hyvin koulussa, mutta hän pääsi silti Cornellin yliopistoon, missä hän valitsi pääaineekseen konetekniikan. Yliopistoaikana Hawks tutustui Victor Flemingiin, jonka kanssa hän ystävystyi ja josta tuli hänen harvoja läheisiä ystäviään. Fleming oli ihastunut elokuvamaailmaan, ja Hawks seurasi häntä Hollywoodiin, missä hän sai kesäksi 1916 paikan Famous Players-Laskyn elokuvastudiolle järjestäjäksi.
Elokuvaura > Ensimmäiset elokuvat

Ensimmäisessä maailmansodassa Hawks palveli ilmavoimien kouluttajana, ja sodan jälkeen hän työskenteli hetken kilpa-autojen ja lentokoneiden parissa. Tämän jälkeen hän ohjasi joitakin lyhyitä komedioita ja toimi riippumattomana tuottajana. Hawks aloitti 1923 Paramount Picturesilla käsikirjoitusosastolla ja työskenteli siellä noin 40 elokuvan käsikirjoituksen parissa, yleensä ilman mainintaa tekijäluettelossa. Hän siirtyi 1924 MGM:lle toiveenaan päästä ohjaajaksi. Hawks jätti MGM:n käsikirjoitusosaston seuraavana vuonna ja sai ohjaajasopimuksen William Foxilta. Hän käsikirjoitti neljä elokuvaa ennen kuin sai mahdollisuuden ohjata ensimmäisen elokuvansa.
Hawksin ensimmäiset ohjaustyöt olivat vuonna 1926 ilmestyneet The Road to Glory ja Viikunalehti. Ensimmäisissä elokuvissaan Hawks otti vaikutteita Ernst Lubitschilta, Erich von Stroheimilta ja Josef von Sternbergiltä, mikä näkyi erityisesti elokuvissa Viikunalehti, Paid to Love (1927) ja Prinssi Fazil (1927).
Elokuvaura > Toimintaelokuvista screwballkomedioihin

Fox-kauden jälkeen Hawks ei toiminut enää urallaan minkään yhtiön vakituisena ohjaajana, vaan hän tuotti elokuvia itsenäisesti kaikille Hollywood-studioille. Hawksin ensimmäiset äänielokuvat olivat toimintaelokuvia. Ensimmäisenä Hawksin omaa tyyliä edustavana elokuvana pidetään brittilentueesta kertovaa ilmasotaelokuvaa Öinen eskaaderi (1930). Hänen seuraavat elokuvansa olivat gangsterielokuvat The Criminal Code (1931) ja Arpinaama (1932), jonka pääosassa oli Paul Muni.
Hawks käytti näyttelijä James Cagneyn maanista hahmoa toimintaelokuvissa Huimapäitten kuningas (1932) ja Kuolemanlentäjät (1936). Huimapäitten kuningas oli ensimmäisiä merkittäviä rallielokuvia. Kuolemanlentäjät oli puolestaan siinä mielessä henkilökohtainen elokuva, että Hawks tunsi lentäjien kuolemanvaaran. Monet hänen nuoruudenystävistään olivat kuolleet maailmansodassa ja hänen veljensä Kenneth, joka oli myös ohjannut muutamia elokuvia, kuoli vuonna 1930 lento-onnettomuudessa.
Hawks oli 1930-luvulla perustamassa screwballkomedian lajityyppiä. Genren ensimmäisiä töitä oli Charles MacArthurin ja Ben Hechtin käsikirjoituksen pohjalta tehty satiiri Primadonna (1934). Maineikkaimpia Hawksin screwballkomedioista ovat Hätä ei lue lakia (1938) ja Meidän vastaeronneiden kesken (1940).
Tukkikuninkaassa (1936) pääosassa oli Hawksin löytämä Frances Farmer, jota hän itse piti parhaana näyttelijänä, jonka kanssa oli työskennellyt. Farmerin suoritus oli myös keskeinen niin sanotun ”hawksilaisen naisen” kehityksessä. Itse elokuva oli kuitenkin puolivillainen tuottaja Samuel Goldwynin sekaantumisen takia. Hawks ohjasi Jesse L. Laskylle, jolta oli saanut ensimmäisen työpaikkansa, Kersantti Yorkin (1941), joka oli epätyypillinen Hawks-elokuva. Se kertoo pasifistisesta maanviljelijästä, josta tulee sotasankari. Se oli kuitenkin Hawksin menestynein elokuva.