Volgan tataarit
Uskonto > Tataarien islam

Tataarien uskonnollinen tilanne alkoi muuttua huomattavasti tultaessa 2010-luvulle. Uusi sukupolvi oli tyytymätön heidän henkiseen elämään ja koki vahvempaa tunnetta uskonnollisesta identiteetistä. Neuvostoaikoina tämä oli heikentynyt sen aikaisen uskonnonvastaisen politiikan seurauksesta, joka oli johtanut heidän paljolti suufivaikutteisen perinteen katkeamiseen. Tataarit olivat myös olleet merkittävässä asemassa uudistusliikkeen jadidismin edustajina.
Uusia asenteita oli havaittavissa jo 1990-luvulla. Tataari-imaamit kouluttautuivat tätä ennen yleensä Buharassa tai Taškentissa, mutta Neuvostoliiton hajottua nämä yhteydet katkesivat. Tämän seurauksesta kasvavissa määrin he alkoivat saamaan oppinsa ulkomailla, etenkin Saudi-Arabiassa, Egyptissä, Tunisiassa, Jordaniassa ja Turkissa. ”Näissä maissa he näkevät suuren kontrastin paikallisten perinteiden ja Tatarstanista tuttujen hiipuvien perinteiden välillä, johtaen heidän radikalisoitumiseen”.
”Tatarstanin kaukasisointi” on muodostunut sanonnaksi paikallisessa mediassa. Se viittaa siihen, että alueen radikaaliset versiot islamista tulevat Kaukasiasta. Myös kasvanut maahanmuutto Keski-Aasiasta on vaikuttanut asiaan. Vuonna 2006, Doku Umarov totesi: ”Emme tule koskaan erottamaan Kaukasuksen maita Volgan alueesta. Vapautamme myös muita Rusnjan [Venäjää halventava tšetšeenitermi] miehittämiä maita. Näitä ovat Astrakhan ja Volgan varrella olevat maat, jotka ovat venäläisten kafirien sorkan alla”.
Radikaalimmat versiot islamista olivat aikaisemmin Tatarstanissa hyvin vähäisiä ja satunnaisia. Tunnetuimpiin esimerkkeihin kuului  İttifaq -muodostuma, jonka johtaja Fauzija Bairamova oli salafistimyönteinen 2000-luvulla. Imaami Rustem Safin Kazanissa joutui kahden vuoden lomautukselle yhteydestään panislamilaiseen Hizb al-Tahrir -puolueeseen. Muutamia kymmeniä tataareja oli mukana tšetšeenien separatistisodissa ja vuonna 2010 Tatarstanin sisäministeriö lakkautti lyhytikäiseksi jääneen kokoonpanon Nurlatin piirikunnassa, joka oli yrittänyt matkia dagestanilaista 1990-luvun ääriliikettä.
Sitten, vuonna 2012, salafismia vastustanut tataarilainen mufti Valiulla Jakupov ammuttiin kuoliaaksi Kazanissa. Samana päivänä mufti Ildus Faizov loukkaantui kun hänen autonsa räjäytettiin. Kuukauden kuluttua tästä toinen auto räjähti; tällä kertaa oletettavasti vahingossa lauennut pommi. Auton sisältä löytyi kolme ruumista, aseita ja radikaalia islamilaista kirjallisuutta. Heidän epäiltiin suunnittelevan iskua Vladimir Putiniin, joka oli tulossa Tatarstaniin vierailulle. Samoina aikoina nähtiin Šarian tukijoiden mielenosoitus, joka oli ”hyvin poikkeuksellista Tatarstanissa”.
Jakupov uskoi, että jopa yli puolet tataarinuorista olisivat radikaalin islamin kannattajia. Rustam Minnihanov totesi vuonna 2012, että radikaalin islamin uhka Tatarstanissa olisi kuitenkin liioiteltua. Bulat Ahmetkarimovin mukaan ”suurin osa muslimeista Tatarstanissa ei usko radikaalin islamin uhkaan”. Ison osan tataarinuorisosta on myös todettu olevan maallistuneita ja venäläistyneitä. Entinen Nižni Novgorodin alueen muslimien henkisen hallituksen johtaja Umar Idrisov ilmaisee: ”Toisin kuin ulkomailla asuvat muslimitoverit, venäläiset muslimit ovat eurooppalaisia, jotka ovat kasvaneet perinteisillä täysvenäläisillä arvoilla, myös kristillisillä.”
Vuoden 2021 George Washingtonin yliopiston Venäjän islamiin perehtyvä julkaisu toteaa: ”Enemmistö Venäjän muslimeista tuntee olevansa hyvin integroituneita osaksi Venäjää ja osoittavat samantaisoista isänmaallisuuta kuin ortodoksiset kansalaiset. He suosivat joko perinteistä suufivaikutteista islamia tai enemmän poliittisesti sitoutunutta islamia, joka tukee Putinia. Tämän lisäksi on pienenä, mutta kasvavissa määrin vaikutusvaltaisena vähemmistönä radikaalimmat Venäjävastaiset salafismin kannattajat”. Rais Suleimanov tarkentaa: ”Enemmistö tataareista ei suoranaisesti harjoita mitään tiettyjä suufilaisuuden rituaaleja. Islam ymmärretään isovanhempien tapana, jotka Neuvostoaikoihin pystyivät säilyttämään islamin harjoittamisen yksinkertaisten rukousten ja elämänkaaren rituaalien tasolla”.
Rozalinda Musinan tutkimusten mukaan tataarit näkevät islamin osana heidän kansallista ja kulttuurillista perintöä ja on täten etnisen identiteetin keskeisessä roolissa. Aikoinaan tataarin sijasta he jopa tunnistautuivat nimellä muslimi. (Möselman). Tataarikylissä tehtyjen haastattelujen perusteella he eivät välttämättä aina edes noteeraa kristittyjä tataareja ”aidoiksi tataareiksi”. Tataarien islamia on kutsuttu etnisistä elementeistä irrallaan olevan niin sanotun globaalin islamin vastakohdaksi, ”kansan islamiksi” (engl. folk islam).
Guzel Guzelbajeva haastaa tutkimustensa perusteella väitteen, että tataarinuoriso olisi täysin maallistuneita. Hän antaa esimerkkinä kaksi nuorisojärjestöä, Soznanije ja Altyn Urta, jotka ovat ottaneet aktiivisesti osaa islamilaiseen arkeen Tatarstanissa. Soznanije olisi Guzelbajevan mukaan lähempänä ”globaalia islamia” ja Altyn Urta kannattaisi perinteistä ”tataarilaista islamia”. Nuorille tataarinaisille ollaan järjestetty kokoontumisia, joiden tarkoituksena on auttaa niitä, ”jotka haluavat luoda onnellisen perheen ja ylläpitää kotiaan Kaikkivaltiaan Allahin lakien mukaan”.
Tatarstanin mufti Kamil Samigullin kiteyttää seuraavasti: ”Olemme todistettavasti seuranneet Abū Ḥanīfan Madhabia ja Abu Mansur al-Maturidin Aqidahia yli tuhat vuotta. Tämä, Sunna, on meidän perinne, ja kaikki muu on ulkopuolista vaikutusta, mitä emme hyväksy. Tunnetuin Tariqa Tatarstanissa on ollut suufilainen Naqshbandi, jonka merkittävimpiin seuraajiin kuului 1800-luvulla Šihabetdin Mardžani ja Kajum Nasyri”. Samigullin jatkaa suufismista: ”Meidän on taisteltava sisäistä epäpuhtautta vastaan, ja tätä varten tarvitsemme suufismia. Ei kuitenkaan pidä sekoittaa aitoa suufismia ja pseudosuufismia, jossa sallitaan esimerkiksi jonkinlaisen ekstaasin tavoittelu tanssimisen kautta. Kuten imaami Rabbani kirjoittaa, tasawwuf ei saisi olla pikkuisenkaan ristiriidassa šarian kanssa”. Salafismia on Samigullinin mukaan havaittavissa nuorison keskuudessa.