stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fronde
Prinssien Fronde > Prinssien pidätys ja maakuntien kapinointi

Condé oli Gaston Orléansin ohella parlamentin käymän kapinan voittajia. He pakottivat kuningattaren myöntämään palkkioita Contille ja tämän sisarelle Longuevillelle. Kapinalliset solmivat "liittoaktin", jonka yli 800 aatelismiestä allekirjoitti. Tämä merkitsi Rueilin rauhansopimuksen rikkomista. Kapinalla ei kuitenkaan enää ollut kannatusta alempien kansankerrosten keskuudessa. Kuningatar Anna Itävaltalainen antoi käskyn Condén, Contin ja Longuevillen herttuan pidätyksille, jotka tapahtuivat 18. tammikuuta 1650. Ruhtinaat olivat vangittuina Vincennesin linnassa. Pariisin kaupunki juhli tyytyväisenä pidätyksiä ja sytytti riemutulet.
Maakunnissa sitä vastoin Fronde-kapinointi syttyi uudelleen. Longuevillen herttuatar oli paennut Normandiaan ja hänen seuranaan oli La Rochefoucauldin herttua. Myös Turenne oli pysynyt uskollisena Condélle. Mazarin reagoi tapahtumiin jakamalla hallituspaikat uskollisille kannattajilleen ja mielensä muuttaneille entisille kapinallisille. Kuningatar teki poikansa Ludvig XIV:n kanssa kierroksen maaseudulla kasvattaakseen aatelin uskollisuutta. Longuevillen herttuatar liittyi Turennen joukkoihin Meusen alueella ja he allekirjoittivat sopimuksen Espanjan kuningas Filip IV:n kanssa. Turennen armeijan piti yhdistyä Espanjan Alankomaiden kuvernöörin, arkkiherttua Leopold Vilhelmin joukkoihin. Ruhtinaiden Fronde-kapinan nousun edessä kuningatar vei nuoren kuninkaan Akvitaniaan, jossa kuitenkin kapinalliset olivat päässeet Bordeaux’n herroiksi. Kuningatar antoi sotilasjohdon Ludvig XIII:n veljelle. Turennen joukkojen läheisyyden takia Vincennesin linnan vangit siirrettiin Marcoussis’iin. Bordeaux’n piiritys alkoi 5. syyskuuta 1650.
Kardinaali Mazarin teki vakavan virheen, kun kieltäytyi kardinaalin arvonimen myöntämisestä Condille. Joulukuussa 1650 parlamentti vaati ruhtinaiden vapauttamista sekä Mazarinin erottamista. Kuningatar oli kuitenkin 6. helmikuuta 1651 päättänyt paeta jälleen kerran. Turvapaikkana oli Saint-Germainin linna Pariisin lähistöllä. Gaston Orléans oli saanut tiedon asiasta ja ilmoitti siitä Condille. Porvariskaarti sulki Pariisin portit, ja Condin yllyttämänä he halusivat tarkastaa, että kuningas ei olisi lähdössä mihinkään. Ruhtinaat vapautettiin 10. helmikuuta. Parlamentti aloitti 17. helmikuuta Mazarinia koskevien syytösten käsittelyn.
Helmikuun aikana Pariisissa pidettiin aatelismiesten lukuisia kokouksia. Gaston Orléans oli asioissa puhemiehensä. Aatelisto vaati valtiopäiviä. Sen unelma oli eräänlainen sekamonarkia, jossa aatelisto olisi näytellyt keskeistä roolia. Nämä näkymät eivät kuitenkaan miellyttäneet oikeastaan ketään, ei myöskään kapinaliikkeen johtajia. Nämä olivat ajautuneet liikkeen sisäiseen konfliktiin. Condé kieltäytyi julistamasta itseään sijaishallitsijaksi ja Gondin kuumentama papisto oli parlamenttia vastaan. Mutta lopulta 7. syyskuuta 1651 Ludvig XIV julistettiin täysi-ikäiseksi.
Prinssien Fronde > Grand Condén kapina ja sen rauhoittuminen

Kuudes päivä syyskuuta 1651 Condé vetäytyi Tur-en-Vexin’in, Longuevillen herttuan luokse. Mazarinia kohtaan tuntemansa vihan takia hän aloitti henkilökohtaisen kapinan. Hän allekirjoitti espanjalaisten kanssa sopimuksen, jossa lupautui luovuttamaan Espanjalle ranskalaisen satamakaupungin Bourg-sur-Gironden, jos Espanja maksaisi 500 000 ecua joukkojen varustamiseksi. Mazarin tuli julkisuuteen ja neuvotteli tammikuussa 1652 Turennen ja Bouillonin herttuoiden lojaaliudesta hallitukselle. Mazarinin odottamaton paluu kuumensi tunteita Pariisissa. Parlamentti oli luvannut hänen päästään 150 000 livren palkkion. Gaston Orléansin sopi Condén ruhtinaan kanssa Mazarinin kukistamisesta. Condé yrittikin yllättää kuninkaallisen armeija Loire-joella, mutta Turenne ja Bléneau löivät hänen joukkonsa.
Lothringenin herttua Kaarle IV tunkeutui Ranskan alueelle espanjalaisten toiveesta. Hänen tarkoituksenaan oli vapauttaa ruhtinaiden armeija, jota Turenne piiritti Étampesissa. Pariisin ympäristössä kuninkaalliset joukot ja Condén joukot leikkivät kissaa ja hiirtä. Heinäkuun toisena päivänä, kun taisteltiin Pariisissa ja sen esikaupungissa Saint-Antoinessa, Grand Mademoiselle määräsi kanuunat ampumaan kuninkaallista ratsuväkeä ja tulitus ylsi aina Charonnen kummuille saakka, jossa Mazarin ja nuori kuningas seurasivat tapahtumia. Kaupunki altistui ryöstelylle. Kaupungintalo, jossa kokoontui kuninkaalle myötämielisiä ihmisiä, sytytettiin tuleen ja Condén armeijan työmiehiksi naamioituneet sotilaat teloittivat siellä olleet ihmiset.
Yleinen sotaväsymys vallitsi. Mazarin päätti vetäytyä Pariisista Builloniin ja tilanne rauhoittui. Kävi selväksi, että järjestyksen palauttamista Pariisiin haluttiin yleisesti. Condé lähti Ranskasta Flanderiin ja siirtyi Espanjan palvelukseen. Ludvig XIV palasi 21. lokakuuta 1652 riemuitsevaan Pariisiin. Hän asettui asumaan Louvreen, jota piti Palais-Royalia parempana. Kardinaali Retz, eli Conti, joutui vankeuteen. Condé menetti arvonsa kuninkaallisen suvun jäsenenä (prince du sang) ja tuomittiin kuolemaan. Grande Mademoiselle pakotettiin menemään Saint-Fargeaun linnaan, jossa hän oli vuoteen 1657 saakka.
Seurasi menestyksekäs kuninkaallinen esiintyminen parlamentin istuntoon Louvressa. Istunnossa päätettiin, että tuomarit "eivät saa missään tapauksessa osallistua valtion asioiden käsittelyyn". Kapinan lopputulos oli päinvastainen kuin sen tavoite, sillä kuninkaan itsevaltius tuli nyt mahdolliseksi. Mazarin palasi 3. helmikuuta 1653 Pariisiin ja hänet otettiin riemulla vastaan. Viimeinen kapinallisten hallussa ollut kaupunki Bordeaux antautui heinäkuussa 1653.
Keskeiset kapinan osapuolet > Kuninkaan puolella

Sijaishallitsija, Anna Itävaltalainen (1601-1666),
Kardinaali Jules Mazarin.
Kenraali Henri Turenne
Keskeiset kapinan osapuolet > Frondelaiset

Jean-François Paul de Gondi, tuleva Monseigneur, Retzin kardinaali,
Armand de Bourbon, Contin ruhtinas,
Anne Marie Louise d'Orléans, Montpensierin herttuatar, hän oli «la Grande Mademoiselle»
Henri, Longuevillen herttua ja Anne Geneviève de Bourbon, Longuevillen herttuatar,
Chevreusen herttuatar sekä Montbazonin herttuatar.
Keskeiset kapinan osapuolet > Puolenvaihtajat

Louis II Condé, taisteli aluksi kuninkaan joukoissa, mutta myöhemmin kapinallisten rinnalla.
Aiheesta muualla

Fronden kapinan alkuperä ja historia (ranskaksi)
Louis II Condé, maalannut David Teniers nuorempi.
Jean-François Paul de Gondi eli Kardinaal Rez.
Anne Marie Louise d'Orléans, Montpensierin herttuatar  eli Grande Mademoiselle
Katōmado

Engaku-ji historiallisine katōmado-ikkunoineen.
Katōmado, jonka sivut kaareutuvat.
Katōmado (jap. 火灯窓, ”tulivaloikkuna”, myös 花頭窓 tai 華頭窓, ”kukkahuippuikkuna”) on japanilaisessa arkkitehtuurissa käytetty ylöspäin kapeneva tai kellon muotoinen ikkunatyyppi. Se omaksuttiin Japaniin alun perin Kiinasta yhdessä zenbuddhalaisuuden kanssa osana zen-tyylistä arkkitehtuuria, mutta 1500-luvun lopulta lähtien sitä alettiin käyttää myös muita buddhalaisia lahkoja edustavissa temppeleissä, šintolaisissa pyhäköissä, linnoissa ja samuraiden asuintaloissa. Ikkuna ei alun perin ollut sivuiltaan kaareutuva, mutta sen muoto muuttui ajan kuluessa: pystypuitteita levennettiin ja ne alkoivat kaareutua alaspäin. Myös sanan ”katōmado” kirjoittamiseen käytetyt kanji-merkit ovat muuttuneet vuosisatojen aikana alkuperäisestä ”tulivaloikkunasta” ”kukkahuippuikkunaan”, sillä puu- ja paperirakentein tehdyn ikkunan nimen kirjoittamista tulen merkillä pidettiin huonona enteenä.
Vanhin olemassa oleva katōmado-ikkuna on Engaku-jin temppelin shariden-pyhäinjäännöshallissa (1558–1570) Kamakurassa. Sen uskotaan noudattelevan alkuperäistä Japaniin saapunutta tyyliä, ja sen pystypuitteet ovat suorat. Toinen hyvin tunnettu esimerkki ovat Ishiyama-deran temppelin päähallin Genji-no-ma-huoneen (jap. 源氏の間) ikkunat Shigan prefektuurissa. Tästä syystä katōmadoa voidaan kutsua myös nimellä genjimado (jap. 源氏窓, ”Genji-ikkuna”).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Katōmado Wikimedia Commonsissa
Katekoli

| Katekoli |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,2-dihydroksibentseeni
CAS-numero:  120-80-9
PubChem CID:  289
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H6O2
Moolimassa:  110,11 g/mol
Ulkomuoto:  Värittömiä kiteitä
Sulamispiste:  105 °C (378 K)
Kiehumispiste:  245,5 °C (519 K)
Tiheys:  1,34 g/cm3
Liukoisuus veteen:  veteen 43 g/100 ml
Katekoli on orgaaninen yhdiste (fenoli) muodostuen bentseenirenkaasta ja siihen liittyneestä kahdesta hydroksyyliryhmästä (OH). Katekoli on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan kiinteää, värittömiä kiteitä, joilla on tunnusomainen haju. Kiteet muuttuvat ruskeiksi ilman tai valon vaikutuksesta. Sen kemiallinen kaava on C6H6O2 ja rakennekaava on C6H4(OH)2. Katekolista käytetään myös nimityksiä pyrokatekoli, 1,2-bentseenidioli, ja 1,2-dihydroksibentseeni. Katekoli  on bentseenidiolin isomeerinen muoto resorsinolin (1,3-bentseenidioli) ja hydrokinonin (1,4-bentseenidioli) kanssa.
Katekolin moolimassa on 110,11 g/mol, sulamispiste 105 °C, kiehumispiste  245,5 °C, suhteellinen tiheys 1,344 g/cm3 (vesi = 1,0 g/cm3), leimahduspiste 127 °C (c.c.), itsesyttymislämpötila 510 °C sekä CAS-numero 120-80-9. Katekolia liukenee veteen 43 g/100 ml.
Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus ärsyttää ihoa, hengitys- ja ruoansulatusteitä sekä syövyttää silmiä. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa, johtaen keskushermoston toiminnan heikkenemiseen, kouristuksiin ja hengitysvajeeseen. Altistuminen voi aiheuttaa verenpaineen nousua. Toistuva tai pitkäaikainen ihokosketus voi aiheuttaa ihon herkistymisen.
Valmistus ja käyttö

Varhaisimmat katekolin valmistusmenetelmät perustuivat kivihiilitervan tislaukseen tai 2-kloorifenolin hydrolyysiin, mutta nämä menetelmät ovat nykyään vain vähän käytettyjä. Katekolia voidaan valmistaa fenolin ja vetyperoksidin välisellä reaktiolla, eliminaatioreaktiolla 1,2-syklohekseenidiolista tai kuumentamalla pfenoli-sulfonihappoa emäksen kuten kaliumhydroksidin läsnä ollessa. Katekolia käytetään hapetuksenestoaineena ja valokuvien kehityksessä reagenssina. Tärkeimmät käyttökohteet ovat kuitenkin muiden yhdisteiden, kuten guajakolin, väriaineiden ja maatalouskemikaalien karbofuraanin ja propoksuurin valmistaminen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Katekolin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Catechol (englanniksi)
DrugBank: 1,2-Dihydroxybenzene (englanniksi)
KEGG: Catechol (englanniksi)
ChemBlink: Pyrocatechol (englanniksi)
Katsomus

Katsomus on yleiskielessä vakiintunut asenne, pysyväksi lujittunut käsitys elämästä ja perusasioista. Katsomuksen synonyymi on näkemys (näkökanta, katsantokanta). Näkemys viittaa myös erityisesti periaatteelliseen asennoitumis- tai suhtautumistapaan, mielipiteeseen, käsitykseen.
Erkki Hartikaisen mukaan sana käsitys on vähemmän epäselvä ilmaisu kuin sana katsomus, joka viittaa näköaistiin. Kun ihminen alkaa puhua, hän ei yleensä aloita sanoilla ”Minun katsomukseni on..” vaan ”Minun käsitykseni on...”. Hartikaisen määritelmän mukaan käsitys tai katsomus on asenne, jonka vallitessa asioita tarkastellaan.
Aiheesta muualla

Erkki Hartikainen (toim.): Usko, uskomus, vakaumus (Arkistoitu – Internet Archive). Peruskoulun elämänkatsomustieto 5.
Katkarapukalat

| Katkarapukalat |
| --- | --- |
 Katkarapukala (Aeoliscus strigatus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Putkisuukalat Syngnathiformes
Heimo::  Katkarapukalat  Centriscidae  Rafinesque, 1810
Alaheimot ja suvut
 Centriscinae Aeoliscus  Centriscops  Centriscus  Macrorhamphosinae Macroramphosus  Notopogus 
Katso myös
   Katkarapukalat Wikispeciesissä   Katkarapukalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Katkarapukalat (Centriscidae) on putkisuukaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä.
Lajit ja anatomia

Varhaisimmat katkarapukalojen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Heimoon kuuluu 5 sukua ja noin 15 lajia. Heimo jaetaan kahteen alaheimoon, jotka ovat katkarapukalat (Centriscinae) ja torvikalat (Macrorhamphosinae). Heimon lajit ovat yleensä alle 15 cm pitkiä, mutta isokatkarapukala voi saavuttaa 25 cm:n pituuden. Tyypillinen piirre on litteä ruumis, joka muistuttaa muodoltaan veitsenterää. Ruumista suojaavat ohuet luulevyt. Katkarapukalojen selkäevä sijaitsee ruumiin takaosassa ja pyrstöevä on hieman alaspäintaittunut. Pienehkö suu on putkimaisen kuonon päässä. Heimon kaloilla ei ole kylkiviivaa.
Levinneisyys ja elintavat

Katkarapukaloja tavataan lämpimistä vesistä indopasifiselta merialueelta. Heimon lajeille on tyypillistä liikkua pieninä parvina ja uida pystyasennossa pää alaspäin. Katkarapukalalajien ravintoa on eläinplankton.
Katškanar

Katškanarin vaakuna.
Katškanar (ven. Качкана́р) on kaupunki Sverdlovskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Uralin itäpuolella 294 kilometriä Jekaterinburgista pohjoiseen. Kaupungissa on Tšusovoin ja Kušvan väliseltä rautatieltä haarautuvan sivuradan pääteasema. Asukkaita on 42 800 henkeä (vuonna 2009).
Paikkakunta on perustettu vuonna 1958 titaani- ja magnetiittikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1968 siitä tuli kaupunki. Nykyään Katškanarissa toimii rikastamokombinaatti, teräsbetonirakennetehdas ja konepajateollisuutta.
Aiheesta muualla

Katškanarin kaupungin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Hallinnollinen keskus: Jekaterinburg

Alapajevsk | Aramil | Artjomovski | Asbest | Berjozovski | Bogdanovitš | Degtjarsk | Irbit | Ivdel  | Kamensk-Uralski | Kamyšlov | Karpinsk | Katškanar | Kirovgrad | Krasnoturinsk | Krasnouralsk | Krasnoufimsk | Kušva | Lesnoi | Mihailovsk | Nevjansk | Nižnije Sergi | Nižni Tagil | Nižnjaja Salda | Nižnjaja Tura | Novaja Ljalja | Novouralsk | Pervouralsk | Polevskoi | Revda | Rež | Severouralsk | Serov | Sredneuralsk | Suhoi Log | Sysert | Tavda | Talitsa | Turinsk | Verhni Tagil | Verhnjaja Pyšma | Verhnjaja Salda | Verhnjaja Tura | Verhoturje | Veltšansk | Zaretšnyi
Sverdlovskin alue
Takeshi Katō

Takeshi Katō
Takeshi Katō (25. syyskuuta 1942 – 24. heinäkuuta 1982) oli  japanilainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja. Hän saavutti Méxicon 1968 olympialaisissa joukkuekultamitalin lisäksi pronssia permannolla, jonka voitti hänen veljensä Sawao Katō. Moniottelussa hän sijoittui viidenneksi edellään kolme muuta japanilaista ja yksi neuvostoliittolainen.
Saavutukset > Olympialaiset

México 1968
Kultaa joukkuekilpailussa
Pronssia permannolla (19,275)
Neljäs hypyssä (18,775) ja nojapuilla (19,200)
Viides moniottelussa (114,85) ja renkailla (19,050)
Saavutukset > MM-kilpailut

Dortmund 1966
Kultaa joukkuekilpailussa
Hopeaa hypyssä
Pronssia hevosella
Ljubljana 1970
Kultaa joukkuekilpailussa
Pronssia permannolla ja hypyssä
Katsuragi-luokka

| Katsuragi |
| --- | --- |
 Katsuragi vuonna 1897.

Tekniset tiedot
Uppouma:  1 476 t
Pituus:  62,78 m (vesiraja)
Leveys:  10,7 m
Syväys:  4,6 m
Koneteho:  1 622 ihp
Nopeus:  13 solmua
Miehistöä:  231
Aseistus
Meritorjunta:  2 × 6,7″ tykkiä 5 × 4,7″ tykkiä 1 × 3″ tykki 4 × nelipiippuista Nordenfeld-konekivääriä 2 × 38 cm torpedoputkea
Katsuragi-luokka oli keisarillisen Japanin laivaston kolmen vuoden 1882 hankintoihin kuuluneen aluksen muodostama korvettiluokka.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Katsuragi | Yokosukan laivastoarsenaali | joulukuu 1882 | 31. maaliskuuta 1885 | lokakuu 1887 | myyty romutettavaksi 1913 |
| Musashi | Yokosukan laivastontelakka | lokakuu 1884 | 30. maaliskuuta 1886 | helmikuu 1888 | romutettu 1931 |
| Yamato | Onohama, Koben laivastontelakka | helmikuu 1883 | huhtikuu 1885 | lokakuu 1887 | upposi 18. syyskuuta 1945 |

Alukset modernisoitiin vuonna 1900, jolloin parkkitakila poistettiin ja alukset aseistettiin uudelleen kahdeksalla 2,5 naulan pikatykillä sekä kuudella konekiväärillä. Lisäksi 38 senttimetrin torpedoputket vaihdettiin 45 senttimetrin putkiin. Alusten aseistus uusittiin seuraavan kerran vuonna 1907, minkä jälkeen niillä oli neljä kolmituumaista ja neljä 50 millimetrin tykkiä. Telakalta palattuaan alukset luokiteltiin tutkimusaluksiksi. Seuraavaksi aluksilta poistettiin tykit lukuun ottamatta kahta kolmituumaista.
Peter Gabriel

Peter Gabriel vuonna 2008.
Peter Brian Gabriel (s. 13. helmikuuta 1950 Chobham, Surrey) on englantilainen muusikko, joka tunnetaan sooloartistina ja Genesis-yhtyeen laulajana ja yhtenä sen perustajajäsenistä. Gabriel teki Genesiksen kanssa vuosina 1969–1974 kuusi levyä ja lähti sitten soolouralle. Hänen soolouransa tunnetuimpia hittejä ovat ”Shock the Monkey”, ”Solsbury Hill” ja ”Sledgehammer”, joista viimeksi mainittu tuli tunnetuksi animoidusta musiikkivideostaan.
Vaikka Gabriel aloitti uransa progressiivisen rockin parissa, soolouran hitit ovat varsinkin uran myöhemmässä vaiheessa olleet varsin popahtavia sävellyksiä. Hänen musiikissaan on kuitenkin vaikutteita muun muassa maailmanmusiikista, soulista ja funkista. Gabriel on tehnyt myös menestyneitä soundtrack-levyjä, muun muassa Passion: Music for The Last Temptation of Christ, joka voitti Grammyn vuonna 1989.
Gabriel on myös visuaalinen artisti, sillä jo Genesiksen aikoinaan hänellä oli tapana käyttää mitä erikoisimpia esiintymisasuja, ja varsinkin 1980-luvulla hän oli kiinnostunut kehittämään senaikaista musiikkivideokulttuuria.
Diskografia

Peter Gabriel (Car, 1977)
Peter Gabriel (Scratch, 1978)
Peter Gabriel (Melt, 1980)
Ein Deutsches Album (saksankielinen versio kolmannesta albumista, 1980)
Peter Gabriel (Security, 1982)
Deutsches Album (saksankielinen versio neljännestä albumista, 1982)
Plays Live (1983)
Birdy ("Birdy"-elokuvan soundtrack, 1985)
So (1986)
Passion: Music for The Last Temptation of Christ (1989)
Shaking the Tree (best of 1976-1990) (1990)
Us (1992)
Revisited (1992)
Secret World Live (1994)
Ovo – the Millennium Show (2000)
Long Walk Home: Music from the Rabbit-Proof Fence (2002)
Up (2002)
Hit (2003)
Scratch My Back (2010)
New Blood (2011)
Rated PG (2019)
Flotsam and Jetsam (2019)
i/o (2023)
Peter Gabriel Suomessa

Peter Gabriel esiintyi Suomessa 1. syyskuuta 1987 Helsingin jäähallissa sekä 20. toukokuuta 2014 Hartwall Areenalla Helsingissä.
Kirjallisuutta

Drewett, Michael – Hill, Sarah – Kärki, Kimi (toim.): Peter Gabriel, from Genesis to Growing Up.  Franham:  Ashgate.  ISBN 978-0-7546-6521-2
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peter Gabriel Wikimedia Commonsissa
Peter Gabrielin kotisivut
Peter Gabriel Rockstop!-ohjelman haastattelussa 7.10.1987 Yle Areena
| n k Genesis |
| --- | --- |
 Tony Banks  Phil Collins  Mike Rutherford   Peter Gabriel  Steve Hackett  Anthony Phillips  John Mayhew  John Silver  Chris Stewart  Ray Wilson 
Studioalbumit:  From Genesis to Revelation  Trespass  Nursery Cryme  Foxtrot  Selling England by the Pound  The Lamb Lies Down on Broadway  A Trick of the Tail  Wind & Wuthering  ...And Then There Were Three...  Duke  Abacab  Genesis  Invisible Touch  We Can't Dance  Calling All Stations 
Livealbumit:  Genesis Live  Seconds Out  Three Sides Live  Live/The Way We Walk, Volume One: The Shorts  Live/The Way We Walk, Volume Two: The Longs 
Kokoelmat:  Genesis Archive 1967-75  Turn It On Again: The Hits  Genesis Archive 2: 1976-1992  The Platinum Collection 
EP:t:  Spot the Pigeon  3 x 3 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz  Museum of Modern Art  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Gabriel esiintymässä Genesiksen kanssa vuonna 1974.
Gabriel esiintymässä vuonna 1986.
Kaukola (Seuloskoin piiri)

| Kaukola Ка́вголово, Kavgolovo |
| --- | --- |
 Kaukola
 Koordinaatit: 60°10′55″N, 30°25′38″E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Leningradin alue
Piiri:  Seuloskoin piiri
Kunta:  Toksova
Ensimmäinen maininta:  1500
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Väkiluku (2007):  77
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kaukola (ven. Ка́вголово, Kavgolovo) on kylä Leningradin alueen Seuloskoin piirin Toksovan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kaukolanjärven länsipuolella kahdeksan kilometrin päässä Toksovasta. Vuonna 2007 kylässä oli 77 asukasta.
Kaukolassa sijainneet kylät mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Myöhemmin sen asukkaat olivat äyrämöisiin kuuluvia inkerinsuomalaisia. Vuonna 1848 asukkaita oli 462 henkeä. 1860-luvun alkuun saakka he olivat tilanomistajien maaorjia.
Kylään perustettiin zemstvon ylläpitämä koulu vuonna 1887. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan siellä asui 552 inkerinsuomalaista, 47 venäläistä ja 26 Suomen suomalaista. Samana vuonna perustettiin Kaukolan kansallinen suomalainen kyläneuvosto, jonka väestöstä oli suomalaisia 729 ja venäläisiä 72. Kyläneuvostoalueeseen kuuluivat Kaukolan lisäksi myös Auvolan (ven. Avvolovo) ja Rappulan (Rappolovo) kylät. Kansallinen kyläneuvosto lakkautettiin vuonna 1939 ja suomalaiset karkotettiin muualle Neuvostoliittoon toisen maailmansodan aikana. 1970-luvulla kylä kuului Vartiamäen kyläneuvostoon ja vuoteen 2009 saakka Ohalatvan kuntaan.
Pietarin ja Käkisalmen välisellä radalla oleva Kaukolan rautatieasema sijaitsee Toksovan taajamassa Kaukolanjärven itärannalla.
Kattila (Jaaman piiri)
Aiheesta muualla

Kattilan kunnan sivusto (venäjäksi)
Kattilan kunta Jaaman piirihallinnon sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kattila Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Kaulajoki

| Kaulajoki |
| --- | --- |
Laskupaikka:  Aurajoki
Maat:  Suomi
Valuma-alue:  109 km²
Kaulajoki on Saaristomereen laskevan Aurajoen sivujoki Pöytyällä Varsinais-Suomessa. Joki tunnetaan myös nimellä Jalkalanjoki . Joen valuma-.alueen pinta-ala on 109,33 km² eikä sen valuma-alueella ole järviä.
Joessa on sijainnut useita myllyjä mm. Jalkalankoskessa ja Ellistenkoskessa. Myllyistä on vielä eräitä jäännöksiä havaittavissa .
Joki laskee Aurajokeen Pöytyän Kaulansuussa, ja sen valuma-alue kattaa Pöytyän kunnan vuosien 2005 Karinaisten ja 2009  Yläneen kuntoliitoksia edeltänestä alueesta sen itäisen osan.
Jokeen laskevat vedet Hirvisuon länsiosasta Haapaojan kautta ja Kontolanrahkan eteläosasta Rahkasuonojan kautta.
Joen varrelle jäävät jokisuusta joen latvalle lueteltuna Pöytyän Kaulansuun, Jalkalan, Ellisten, Vistolan, Karhunojan, Kaulanperän, Kumilan ja Helttulan kylät. Joen ylittää Pöytyän karhunojalla yhdystie 2250 ja Pöytyän Kaulanperällä yhdystie 2254.
Katkokääpä

| Katkokääpä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
Suomessa::  Elinvoimainen
 
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Polyporales
Heimo::  Fomitopsidaceae
Suku::  Rivikäävät Antrodia
Laji::  xantha
Kaksiosainen nimi
 Antrodia xantha  (Fr.) Ryvarden (1973) 
Synonyymit
 Polyporus xanthus Fr., 1815  Amyloporia xantha (Fr.) Bondartsev & Singer, 1941 
Katso myös
   Katkokääpä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Katkokääpä (Antrodia xantha) on koko Suomessa varsin yleinen kääpälaji. Sitä tavataan erilaisten kangasmetsien lisäksi rakennuksissa, vaikkapa hirsitalojen alimmissa hirsikerroissa ja kattorakenteiden vesivauriokohdissa. Katkokäävän aiheuttama ruskolaho on haurasta. Isäntäpuita ovat yleensä mänty ja kuusi, harvoin lehtipuut kuten raita.