stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Argentiinan jalkapallomaajoukkue
Stadion

Argentiina pelaa suurimman osan kotiotteluistaan pääkaupunki Buenos Airesissa sijaitsevalla Estadio Monumental -stadionilla. Samalla stadionilla pelattiin MM-kilpailujen 1978 loppuottelu. Joukkue pelaa toisinaan myös muilla kentillä, kuten Santiago del Esterossa sijaitsevalla Estadio Único Madre de Ciudadesilla, buenosairesilaisen Boca Juniorsin kotistadionilla La Bomboneralla ja San Juanin maakunnassa Estadio San Juan del Bicentenariolla.
Alkuaikoinaan Argentiina pelasi kotiotteluitaan Estadio G.E.B.A. -stadionilla Buenos Airesissa.
Peliasu > Värit

Ensimmäinen ottelu sinivalkoraitaisella paidalla syyskuussa 1908.
Sininen paita vuoden 1986 MM-kilpailuissa.
Argentiinan ensimmäinen, vuonna 1902 käyttöön otettu peliasu muodostui valkoisesta paidasta ja valkoisista housuista. Se kuitenkin korvattiin vuonna 1908 Argentiinan lipun inspiroimalla sinivalkoisella raitapaidalla ja mustilla housuilla. Raitapaita oli käytössä ensimmäisen kerran 13. syyskuuta pelatussa ystävyysottelussa Uruguayta vastaan. Sukkien väriksi vakiintui ensin musta ja sitten harmaa, mutta 1970-luvun puolivälistä lähtien ne ovat olleet valkoiset. Argentiinan jalkapalloliiton AFA:n logo on esiintynyt paidan rinnassa 1970-luvulta lähtien.
Argentiinan kakkospaita on väriltään syvänsininen. Sitä käytettiin ensimmäisen kerran 1960-luvulla. Aiemmin samalla vuosikymmenellä oli nähty myös valkoisia kakkospaitoja. Vuoden 2018 MM-kilpailuissa kakkosasu oli poikkeuksellisesti musta ja vuoden 2022 MM-kilpailuissa sinipunainen.
Peliasu > Valmistaja

St. Margaret: 1930 asti
Gath & Chaves: 1930–1934
In-House: 1937–1962
Sportlandia: 1966
In-House: 1968–1970
Adidas: 1974–1978
Le Coq Sportif: 1980–1986
Adidas: 1988
Le Coq Sportif: 1988
Adidas: 1989–1998
Reebok: 1999–2000
Adidas: 2001–
Pelityyli

Argentiinassa kehittyi 1940- ja 50-luvuilla hyökkäysvoittoinen pelitapa la nuestra (suom. meidän peli). Tyyli tuli kuitenkin tiensä päähän Argentiinan tehtyä paluun vuoden 1958 MM-turnaukseen. Etenkin eurooppalaiset joukkueet olivat kehittäneet peliään organisoidumpaan suuntaan, jossa työnteko ja fyysisyys kukistivat vastustajan taitavat yksilöt.
La nuestraa seurasi 1960-luvulla antijalkapalloksi kuvattu pelityyli. Sitä kritisoitiin Euroopassa, ja argentiinalaisia syytettiin epäurheilijamaisuuksista, kuten varpaille astumisesta, hiuksista vetämisestä ja neuloilla pistämisestä. Joukkueen pelaajien käytös vuoden 1966 MM-kilpailuissa Englantia vastaan jätti negatiivisen kuvan. Argentiinalaisella pelitavalla oli maine, jossa pelaajat ovat valmiita tekemään mitä tahansa voittaakseen. Häikäilemättömyys on ollut esillä myöhemminkin.
Pelityyli > Menottismi ja bilardismi

Carlos Bilardo ja César Luis Menotti ovat molemmat valmentaneet Argentiinan maailmanmestariksi. Argentiinalaisen pelitavan kannattajat ovat perinteisesti jakautuneet ”bilardisteihin” ja ”menottilaisiin”.
Päävalmentajaksi vuonna 1974 tulleen César Luis Menottin näkemys jalkapallosta perustui näyttävään hyökkäyspelaamiseen. Menotti halusi viedä Argentiinan peliä takaisin la nuestran suuntaan, ja hänen alaisuudessaan Argentiinan peli perustui vauhtiin ja monipuoliseen liikkumiseen. Mielipiteiltään vasemmistolainen Menotti piti la nuestraa vasemmistolaisena ja vapaana pelityylinä verrattuna puolustusvoittoisuuteen, joka hänen mielestään vangitsi vapaan mielen diktatuurin tavoin. Menotti panosti pelaajien harjoitteluun ja ruokailutottumuksiin, minkä ansiosta Argentiina oli vuoden 1978 MM-kilpailuissa erittäin nopea ja kovakuntoinen joukkue, joka prässäsi aiempaa voimakkaammin.
Menottia seurannut Carlos Bilardo kannatti puolustavampaa pelitapaa. Argentiinan jalkapallo on siitä lähtien jakautunut ”menottilaisiin” ja ”bilardisteihin”. Bilardo oli pelaajaurallaan edustanut 1960-luvulla Estudiantesia, joka saavutti kolme peräkkäistä Etelä-Amerikan maanosan mestaruutta pelaamalla likaista ja väkivaltaista peliä. Bilardismissa voitto on saavutettava keinolla millä hyvänsä, vaikka se vaatisi hieman likaisia otteita. Bilardon valmentamana Argentiina pelasi joukkueena kurinalaisesti ja puolusti tiiviisti. Hän peluutti maajoukkuetta aluksi 4–4–2-ryhmityksessä, joka vaihtui heikon menestyksen jälkeen muotoon 3–5–2, jossa ei ollut tyypillisiä laitapuolustajia. Hyökätessä isossa roolissa oli Diego Maradona, jolle pallo pelattiin mahdollisimman usein ja nopeasti, ja loppu riippui hänen luovuudestaan. Bilardolaista pelityyliä on Argentiinan myöhemmistä valmentajista toteuttanut muun muassa Alejandro Sabella, joka pelasi 1980-luvun alussa Bilardon valmentamassa joukkueessa. Vuoden 2014 MM-turnauksessa hänen pelitavassaan oli kuitenkin vaikutteita myös menottismista.
Pelaajat > Nykyinen joukkue

Seuraavat pelaajat valittiin 20. marraskuuta 2022 alkaviin jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin.

Ottelut ja maalit päivitetty 18. joulukuuta 2022 Ranskaa vastaan pelatun ottelun jälkeen.
| # | Paikka | Pelaaja | Syntymäaika | Maaottelut | Maalit | Seura |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | M | Franco Armani | 16. lokakuuta 1986 (ikä 38) | 18 | 0 |  River Plate |
| 12 | M | Gerónimo Rulli | 20. maaliskuuta 1992 (ikä 32) | 4 | 0 |  Villarreal |
| 23 | M | Emiliano Martínez | 2. syyskuuta 1992 (ikä 32) | 26 | 0 |  Aston Villa |


| 2 | P | Juan Foyth | 12. tammikuuta 1998 (ikä 27) | 17 | 0 |  Villarreal |
| 3 | P | Nicolás Tagliafico | 31. elokuuta 1992 (ikä 32) | 48 | 0 |  Olympique Lyonnais |
| 4 | P | Gonzalo Montiel | 1. tammikuuta 1997 (ikä 28) | 22 | 0 |  Sevilla |
| 6 | P | Germán Pezzella | 27. kesäkuuta 1991 (ikä 33) | 35 | 2 |  Real Betis |
| 13 | P | Cristian Romero | 27. maaliskuuta 1998 (ikä 26) | 19 | 1 |  Atalanta |
| 19 | P | Nicolás Otamendi | 12. helmikuuta 1988 (ikä 37) | 100 | 4 |  Benfica |
| 25 | P | Lisandro Martínez | 18. tammikuuta 1998 (ikä 27) | 15 | 0 |  Manchester United |
| 26 | P | Nahuel Molina | 6. huhtikuuta 1998 (ikä 26) | 27 | 1 |  Atlético Madrid |


| 5 | KK | Leandro Paredes | 29. kesäkuuta 1994 (ikä 30) | 51 | 4 |  Juventus |
| 7 | KK | Rodrigo De Paul | 24. toukokuuta 1994 (ikä 30) | 51 | 2 |  Atlético Madrid |
| 8 | P | Marcos Acuña | 28. lokakuuta 1991 (ikä 33) | 49 | 1 |  Sevilla |
| 14 | KK | Exequiel Palacios | 5. lokakuuta 1998 (ikä 26) | 23 | 0 |  Bayer Leverkusen |
| 16 | KK | Thiago Almada | 4. huhtikuuta 2001 (ikä 23) | 2 | 0 |  Atlanta United |
| 17 | KK | Alejando Gómez | 15. helmikuuta 1988 (ikä 37) | 17 | 3 |  Sevilla |
| 18 | KK | Guido Rodríguez | 12. huhtikuuta 1994 (ikä 30) | 27 | 1 |  Real Betis |
| 20 | KK | Alexis Mac Allister | 24. joulukuuta 1998 (ikä 26) | 14 | 1 |  Brighton & Hove Albion |
| 24 | H | Enzo Fernández | 17. tammikuuta 2001 (ikä 24) | 10 | 1 |  Benfica |


| 9 | H | Julián Álvarez | 31. tammikuuta 2000 (ikä 25) | 19 | 7 |  Manchester City |
| 10 | H | Lionel Messi (Kapteeni) | 24. kesäkuuta 1987 (ikä 37) | 172 | 98 |  Inter Miami |
| 11 | H | Ángel Di María | 14. helmikuuta 1988 (ikä 37) | 129 | 28 |  Juventus |
| 15 | H | Ángel Correa | 9. maaliskuuta 1995 (ikä 30) | 23 | 3 |  Atlético Madrid |
| 21 | H | Paulo Dybala | 15. marraskuuta 1993 (ikä 31) | 36 | 3 |  AS Roma |
| 22 | H | Lautaro Martínez | 22. elokuuta 1997 (ikä 27) | 46 | 21 |  Internazionale |
Valmentajat

Ángel Vázquez (1924–1925)
José Lago Millán (1927–1928)
Francisco Olazar (1928–1929)
Olazar ja Juan José Tramutola (1928–1929)
Felipe Pascucci (1934)
Manuel Seoane (1935–1937)
Ángel Fernández Roca (1938–1939)
Guillermo Stábile (1939–1958 & 1960)
Carlos Calocero (1940)
Spinetto, Della Torre & Barreiro (1959)
José Manuel Moreno (1959)
Victorio Spinetto (1960–1961)
José D’Amico (1961 & 1963)
Juan Carlos Lorenzo (1962 & 1966)
Néstor Rossi (1962)
Jim Lópes (1962 & 1967)
Horacio A. Torres (1963)
José María Minella (1964–1965 & 1968)
Osvaldo Zubeldía (1965)
Carmelo Faraone (1967)
Renato Cesarini (1967–1968)
Humberto Maschio (1969)
Adolfo Pedernera (1969)
Juan José Pizzuti (1970–1972)
Omar Sívori (1972–1973)
Miguel Ignomiriello (1973)
Vladislao Cap (1974)
César Luis Menotti (1974–1982)
Carlos Bilardo (1983–1990)
Alfio Basile (1990–1994)
Daniel Passarella (1994–1998)
Marcelo Bielsa (1999–2004)
José Pekerman (2004–2006)
Alfio Basile (2006–2008)
Diego Maradona (2008–2010)
Sergio Batista (2010–2011)
Alejandro Sabella (2011–2014)
Gerardo Martino (2014–2016)
Edgardo Bauza (2016–2017)
Jorge Sampaoli (2017–2018)
Lionel Scaloni (2018–)
Lähteet:
Saavutukset > Maailmanmestaruuskilpailut

Kultaa (3): 1978, 1986, 2022
Hopeaa (3): 1930, 1990, 2014
Saavutukset > Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut / Copa América

Kultaa (16): 1921, 1925, 1927, 1929, 1937, 1941, 1945, 1946, 1947, 1955, 1957, 1959, 1991, 1993, 2021, 2024
Hopeaa (14): 1916, 1917, 1920, 1923, 1924, 1926, 1935, 1942, 1959, 1967, 2004, 2007, 2015, 2016
Pronssia (5): 1919, 1956, 1963, 1989, 2019
Saavutukset > Pan-Amerikan-mestaruuskilpailut

Kultaa (1): 1960
Hopeaa (1): 1956
Saavutukset > Maanosaliittojen cup

Kultaa (1): 1992
Hopeaa (2): 1995, 2005
Saavutukset > Finalissima

Kultaa (2): 1993, 2022
Saavutukset > Olympialaiset

Kultaa (2): 2004, 2008
Hopeaa (2): 1928, 1996
Tilastot > Maailmanmestaruuskilpailut

Selitykset:
O = Ottelut
V = Voitto
T = Tasapeli
H = Tappio
TM = Tehdyt maalit
PM = Päästetyt maalit
ME = Maaliero
| Vuosi | Isäntämaa | Kierros | Sija | O | V | T | H | TM | PM | ME |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1930 |  Uruguay | Hopeaa | 2. | 5 | 4 | 0 | 1 | 18 | 9 | +9 |
| 1934 |  Italia | 1. kierros | 9. | 1 | 0 | 0 | 1 | 2 | 3 | -1 |
| 1938 |  Ranska | Ei osallistunut | – | – | – | – | – | – | – | – |
| 1950 |  Brasilia | Ei osallistunut | – | – | – | – | – | – | – | – |
| 1954 |  Sveitsi | Ei osallistunut | – | – | – | – | – | – | – | – |
| 1958 |  Ruotsi | 1. kierros | 13. | 3 | 1 | 0 | 2 | 5 | 10 | -5 |
| 1962 |  Chile | 1. kierros | 10. | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 3 | -1 |
| 1966 |  Englanti | Puolivälierä | 5. | 4 | 2 | 1 | 1 | 4 | 2 | +2 |
| 1970 |  Meksiko | Ei selviytynyt karsinnoista | – | – | – | – | – | – | – | – |
| 1974 |  Länsi-Saksa | 2. kierros | 8. | 6 | 1 | 2 | 3 | 9 | 12 | -3 |
| 1978 |  Argentiina | Mestari | 1. | 7 | 5 | 1 | 1 | 15 | 4 | +11 |
| 1982 |  Espanja | 2. kierros | 11. | 5 | 2 | 0 | 3 | 8 | 7 | +1 |
| 1986 |  Meksiko | Mestari | 1. | 5 | 4 | 1 | 0 | 14 | 5 | +9 |
| 1990 |  Italia | Hopeaa | 2. | 7 | 2 | 3 | 2 | 5 | 4 | +1 |
| 1994 |  Yhdysvallat | Neljännesvälierä | 10. | 4 | 2 | 0 | 2 | 8 | 6 | +2 |
| 1998 |  Ranska | Puolivälierä | 6. | 5 | 3 | 1 | 1 | 10 | 4 | +6 |
| 2002 |  Etelä-Korea    Japani | 1. kierros | 18. | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 0 |
| 2006 |  Saksa | Puolivälierät | 6. | 5 | 3 | 2 | 0 | 11 | 3 | +8 |
| 2010 |  Etelä-Afrikka | Puolivälierät | 5. | 5 | 4 | 0 | 1 | 10 | 6 | +4 |
| 2014 |  Brasilia | Hopeaa | 2. | 7 | 5 | 1 | 1 | 8 | 4 | +4 |
| 2018 |  Venäjä | Neljännesvälierä | 16. | 4 | 1 | 1 | 2 | 6 | 9 | -3 |
| 2022 |  Qatar | Mestari | 1. | 7 | 6 | 0 | 1 | 15 | 8 | +7 |
Tilastot > Pelaajatilastot

Päivitetty 15. tammikuuta 2025
| Eniten otteluita> # | Eniten otteluita> Pelaaja | Eniten otteluita> Ottelut | Eniten otteluita> Maajoukkueura | Eniten otteluita>  | Eniten otteluita>  | Eniten otteluita>  | Eniten otteluita>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Lionel Messi | 191 | 2005– |  |  |  |  |
| 2. | Javier Mascherano | 147 | 2003–2018 |  |  |  |  |
| 3. | Ángel Di María | 145 | 2008– |  |  |  |  |
| 4. | Javier Zanetti | 145 | 1994–2011 |  |  |  |  |
| 5. | Nicolás Otamendi | 123 | 2009– |  |  |  |  |
| 6. | Roberto Ayala | 115 | 1994–2007 |  |  |  |  |
| 7. | Diego Simeone | 106 | 1988–2002 |  |  |  |  |
| 8. | Sergio Agüero | 101 | 2006–2021 |  |  |  |  |
| 9. | Oscar Ruggeri | 97 | 1983–1994 |  |  |  |  |
| 10. | Sergio Romero | 96 | 2009–2018 |  |  |  |  |
| Eniten maaleja> # | Eniten maaleja> Pelaaja | Eniten maaleja> Maalit | Eniten maaleja> Maajoukkueura | Eniten maaleja>  | Eniten maaleja>  | Eniten maaleja>  | Eniten maaleja>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Lionel Messi | 112 | 2005– |  |  |  |  |
| 2. | Gabriel Batistuta | 56 | 1991–2002 |  |  |  |  |
| 3. | Sergio Agüero | 42 | 2006–2021 |  |  |  |  |
| 4. | Hernán Crespo | 35 | 1995–2007 |  |  |  |  |
| 5. | Diego Maradona | 34 | 1977–1994 |  |  |  |  |
| 6. | Gonzalo Higuaín | 32 | 2009–2018 |  |  |  |  |
| 7. | Lautaro Martínez | 32 | 2008– |  |  |  |  |
| 8. | Ángel Di María | 31 | 2008– |  |  |  |  |
| 9. | Luis Artime | 24 | 1961–1967 |  |  |  |  |
| 10. | Leopoldo Luque | 22 | 1975–1981 |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Argentiinan jalkapalloliitto
Conmebolin maajoukkueet
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Argentiina |  Bolivia |  Brasilia |  Chile |  Ecuador |  Kolumbia |  Paraguay |  Peru |  Uruguay |  Venezuela |
Jalkapallon maailmanmestarit
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1930  Uruguay | 1934  Italia | 1938  Italia | 1950  Uruguay | 1954  Saksa | 1958  Brasilia | 1962  Brasilia | 1966  Englanti | 1970  Brasilia | 1974  Saksa |
| 1978  Argentiina | 1982  Italia | 1986  Argentiina | 1990  Saksa | 1994  Brasilia | 1998  Ranska | 2002  Brasilia | 2006  Italia | 2010  Espanja | 2014  Saksa |
| 2018  Ranska | 2022  Argentiina |  |  |  |  |  |  |  |  |
Jalkapallon olympiavoittajat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1900  Upton Park FC | 1904  Galt FC | 1908  Iso-Britannia | 1912  Iso-Britannia | 1920  Belgia | 1924  Uruguay |
| 1928  Uruguay | 1936  Italia | 1948  Ruotsi | 1952  Unkari | 1956  Neuvostoliitto | 1960  Jugoslavia |
| 1964  Unkari | 1968  Unkari | 1972  Puola | 1976  Itä-Saksa | 1980  Tšekkoslovakia | 1984  Ranska |
| 1988  Neuvostoliitto | 1992  Espanja | 1996  Nigeria | 2000  Kamerun | 2004  Argentiina | 2008  Argentiina |
| 2012  Meksiko | 2016  Brasilia | 2020  Brasilia |  |  |  |
Maanosaliittojen cupin voittajat
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992  Argentiina | 1995  Tanska | 1997  Brasilia | 1999  Meksiko | 2001  Ranska | 2003  Ranska | 2005  Brasilia | 2009  Brasilia | 2013  Brasilia | 2017  Saksa |
Argentiinan jalkapallo
Lajiliitto: Argentiinan jalkapalloliitto 

Sarjat: Argentiinan 1. divisioona (1. sarjataso) | Primera B Nacional (2. sarjataso) 

Maajoukkueet: Argentiinan maajoukkue | Argentiinan naisten maajoukkue | Alle 21-vuotiaiden maajoukkue
Argentiinan joukkue 20. heinäkuuta 1902 ennen ensimmäistä virallista otteluaan Uruguayta vastaan.
Argentiina–Brasilia vuonna 1946.
Argentiinan joukkue Taça das Nações -turnauksessa Brasiliassa 1964.
Mario Kempes teki vuoden 1978 MM-kilpailujen loppuottelussa kaksi maalia ja voitti turnauksen maalipörssin.
Argentiinan kapteeni Diego Maradona juhlii vuoden 1986 maailmanmestaruutta loppuottelun jälkeen.
Argentiina–Englanti vuoden 2002 MM-kilpailuissa. Englannin David Beckham laukoo rangaistuspotkusta ottelun ainoan maalin.
Argentiinan avauskokoonpano 2009.
Argentiina hävisi Saksalle vuoden 2014 MM-finaalin.
Lionel Messi MM-kisoissa 2022.
Argentiinan ja Brasilian välisellä kilpailuasetelmalla on pitkät perinteet.
Rasvakudos

Mikroskooppikuva rasvakudoksen parafiinileikkeestä.
Rasvakudos on erikoisrakenteista sidekudosta, joka koostuu triglyseridejä sisältävistä rasvasoluista, soluväliaineesta ja hiussuonista.
Ihmisellä on huomattavasti enemmän rasvakudosta kuin esimerkiksi simpansseilla, joiden normaali rasvaprosentti on 3,5 (naaraat) / 0,005 (urokset). Ihmisen rasvakudos esiintyy suurina yhtenäisinä alueina muun muassa ihonalaiskudoksessa ja vatsapaidassa, ja sen määrä kasvaa tyypillisesti ihmisen ikääntyessä.
Normaali määrä ihonalaista rasvaa näyttäisi suojaavan etenkin naisia sydänsairauksilta, mutta liian paksu rasvakudos ja etenkin vatsaontelon sisäiset rasvakertymät lisäävät sekä sydänsairauksien että monien muidenkin sairauksien riskiä molemmilla sukupuolilla.
Vauvoilla on varsin paksu ihonalainen rasvakerros, joka sisältää poikkeuksellisen paljon DHA:ta ja arakidonihappoa mutta hyvin vähän linolihappoa ja alfalinoleenihappoa.
Luonnonkansoihin kuuluvien naisten rasvaprosentti on yleensä 24–28 ja miesten 9–18. Länsimaiden asukkaiden normaalina pidetty rasvaprosentti vaihtelee lihavuustutkijoiden mukaan naisilla välillä 25–33 ja miehillä välillä 13–21. Ikääntyneiden naisten normaali rasvaprosentti saattaa olla kuitenkin jopa 35 ja miesten 25 prosenttia. Tarkkoja arvoja ei voida antaa muun muassa sen vuoksi, että eri mittalaitteet antavat hyvin erilaisia tuloksia, eivätkä asiantuntijat ole saavuttaneet konsensusta asiasta. On olemassa kuitenkin viitteitä siitä, että naisen hedelmällisyydestä vastaava ovulaatiosykli häiriintyy, jos hänen rasvaprosenttinsa laskee alle 26–28:n. Tämä saattaa liittyä siihen, että laihuus voi voi johtaa hormonitoimintaa säätelevän aivolisäkkeen toimintahäiriöön tai siihen, että rasvakudos osallistuu hormoniaineenvaihduntaani.
Muodostuminen

Ravinnon rasva siirtyy suolen epiteelisoluista eteenpäin kylomikroneissa ja varastoituu rasvakudokseen triglyserideinä. Varsinkin rasvakudoksessa olevien hiussuonten endoteelissä on runsaasti rasvaa pilkkovaa lipoproteiinilipaasia, joka pilkkoo kylomikronien ja lipoproteiinien triglyseridejä rasvahapoiksi ja glyseroliksi. Rasvahapot diffundoituvat kudosnesteen kautta rasvasoluihin, joissa glyseroli ja rasvahapot reagoivat keskenään muodostaen uudelleen triglyseridejä.
Myös glukoosia varastoituu rasvakudokseen. Glukoositason ollessa normaali siitä muodostuu vain rasvan glyseroliosa. Jos glukoosia on veressä runsaasti, rasvasolut muodostavat siitä myös rasvahappoja. Maksasolut valmistavat ravinnon mukana tulleesta glukoosista glykogeenia, kunnes sen osuus on noin 5 % maksan kokonaismassasta. Tämän jälkeen glukoosin saannin jatkuessa maksasolut alkavat muuttaa glukoosia triglyserideiksi. Maksasolut muodostavat niiden ympärille valkuaisainekuoren ja kuljettavat syntyneet lipoproteiinit verenkiertoon, josta ne päätyvät kudosnesteen kautta rasvasoluihin. Insuliini tehostaa ravintoaineiden siirtymistä maksan ja rasvakudoksen soluihin. Triglyseridejä voidaan valmistaa elimistöön tulleista rasvoista, glukoosista ja ylimääräisistä aminohapoista.
Koostumus

Rasvakudoksen kemiallinen koostumus heijastelee ravinnon sisältämien rasvahappojen koostumusta siten että ruokavaliomuutokset näkyvät useiden vuosien viiveellä. Ihmisen elimistön keskimääräinen linoleenihappopitoisuus on kasvanut siten, että 20 prosenttia ihmisen rasvakudoksesta on nykyisin linoleenihappoa ja siitä on tullut rasvakudoksen yleisin rasvahappo.
Rakenne

Rasvakudos sisältää suuria rasvapisaroiden täyttämiä soluja, joita kutsutaan adiposyyteiksi eli rasvasoluiksi. Adiposyyttien tuma ja sytoplasma ovat työntyneet aivan solun reunalle rasvapisaran täyttäessä solun. Rasvapisara muodostuu useimmiten triglyserideistä, joissa kolme karboksyylihappomolekyyliä on esteröitynyt yhteen glyserolimolekyyliin. Esterit ovat luonteeltaan poolittomia.
Tehtävät

Ihmiselle tyypillinen paksu ihonalainen rasvakudos sisältää niin paljon energiaa, että ihminen selviää pitkän aikaa hengissä ilman ruokaa.
Rasvakudos tuottaa myös adipokiineiksi kutsuttuja hormoneja, entsyymejä ja proteiineja, joita ei synny muualla kehossa. Adipokiineja tunnetaan tällä hetkellä jo yli 50 eri tyyppiä ja ne säätelevät esimerkiksi ruokahalua, verisuonten uudismuodostusta, verenpainetta, immuunivastetta ja insuliiniherkkyyttä. Rasvakudos tuottaa ja varastoi myös naishormoneja estronia ja estradiolia. Nuorten naisten rasvakudos kykenee lisäksi muuttamaan naishormonia testosteroniksi ja testosteronia naishormoniksi, millä on hormonitoimintaa tasapainottavaa vaikutusta. Ikääntyessä tämä muuntuminen kuitenkin vaikeutuu, mikä saattaa johtaa testosteronin puutteeseen.
Normaalipainoisten ihmisten ihonalainen rasvakudos erittää runsaasti esimerkiksi adiponektiinihormonia, joka herkistää elimistöä insuliinille, hillitsee tulehdusta ja estää plakkien muodostumista verisuonten seinämiin hidastaen valtimoiden kalkkeutumista. Normaali määrä ihonalaista rasvaa suojaa siten etenkin naisia sydänsairauksilta, kun taas liian paksu rasvakudos ja etenkin vatsaontelon sisäiset rasvakertymät aiheuttavat rasvakudoksen jatkuvaa lievää tulehdusta, joka altistaa metaboliselle oireyhtymälle, tyypin 2 diabetekselle ja aivohalvaus- sekä valtimonkovettumataudille.
Rasvakerros lähettää myös viestiproteiineja aivoihin, maksaan ja haimaan ja vastaanottaa niitä kaikkialta kehosta. Ensimmäinen löydetty adipokiini oli leptiini.
Suurin osa elimistön varastoenergiasta on rasvaa, sillä siinä on runsaasti energiaa painoyksikköä kohti. Ihmisen aiemmassa evoluution vaiheessa rasva oli tärkeää vararavintoa, joten rasvan kertyminen takasi ihmisten selviämisen niukempien aikojen yli.
Ihonalaiskerroksen rasva toimii ihon ohella lämmöneristeenä, joka estää elimistön sisäosien lämpötilavaihtelut. Rasva johtaa lämpöä huomattavasti huonommin kuin muut kudostyypit, joten se on keholle erityisen tärkeä lämpötilan vakauttaja.
Rasvakudos suojaa silmää, joka sijaitsee rasvakudoksen ympäröimänä kallon luiden muodostamassa suppilomaisessa silmäkuopassa. Rasvakudos toimii myös sisäelinten suojakerroksena.
Beiget rasvasolut

Niin sanotuilla päärynälihavilla ihmisillä on valkoisten rasvasolujen lomassa sijaitsevia beigenvärisiä rasvasoluja, jotka vastaavat ihonalaisen rasvakerroksen tulehdusta vaimentavista ja aivoterveyttä parantavista ominaisuuksista. Päärynälihavuus tarkoittaa rasvan kertymistä lanteille, reisiin ja pakaroihin.
Ruskea rasvakudos

Runsaasti verisuonia sisältävää ja lämmönmuodostumista tehostavaa ruskeaa rasvakudosta esiintyy etenkin tärkeiden verisuonten ympärillä ja haaraumissa, selkärangan vieressä, kaulan alueella solisluiden kuopissa, jota kautta aivoihin menevä veri kulkee sekä vastasyntyneillä myös lapaluiden välissä ja munuaisten ympärillä. Ruskeaa rasvakudosta esiintyy myös horrostavilla tai talviunta nukkuvilla eläimillä kuten siilillä ja karhulla. Ruskean rasvan yhteismäärä on ihmisellä korkeintaan 200–300 grammaa.
Ruskeat rasvasolut käyttävät elektroninsiirtoketjusta vapautuvasta energiasta pienemmän osan ATP:n muodostamiseen, joten energiaa muuttuu lämmöksi suhteessa enemmän kuin muissa soluissa. Ruskeissa rasvasoluissa on runsaasti mitokondrioita ja niiden aineenvaihdunta voi sympaattisen hermoston vaikutuksesta jopa yli kaksinkertaistua.
Aiheesta muualla

Suomen virtuaaliyliopisto, Solunetti: Rasvakudos
TorrentFreak

| TorrentFreak |
| --- | --- |

Verkkosivusto:  torrentfreak.com
Tyyppi:  blogi, uutiset
Kielet:  englanti
Omistaja:  Lennart Renkema PhD 
Luonut:   Ernesto Van Der Sar  Andy Maxwel  Rickard Falkvinge  Ben Jones (muokattu WordPress) 
Avattu:  12. marraskuuta 2005 
Tulot:  Mainosrahoitteinen
Sisällön lisenssi:  Creative Commons (CC BY) 
Nykyinen tila:  aktiivinen
TorrentFreak (TF) on blogimainen uutissivusto, joka keskittyy uutisoimaan BitTorrent asioista, tiedostonjaoista ja tekijänoikeusrikkomuksista. Sivusto on englanninkielinen ja se avattiin marraskuussa 2005.
Sisällöntuottajna toimii "Ernesto Van Der Sar". Yhteisömanagerinä työskentelee Pirate Party-aktivisti Andrew Norton.
Vuosien 2008–2011 aikana TorrentFreak tuotti "torrentfreak.tv" nimistä uutisvideopalvelua, jonka ohjaajana toimi Suprnova.org-sivuston perustaja Andrej "Slonček" Preston.
Aiheesta muualla

TorrentfFeak.com (englanniksi)