Ussherin–Lightfootin kalenteri
Ussherin metodologia

Ussher ja muut raamattuoppineet saivat laskelmissaan melko samanlaisia tuloksia, sillä he käyttivät samantyyppistä menetelmää laskiessaan Raamatun merkittävimpien tapahtumien ajoituksia. Heidän tehtäväänsä vaikeutti se, että Raamattu on koottu vuosisatojen aikana erilaisista lähteistä. Raamatun sukuluetteloiden ajanlaskuissa on myös pitkiä aukkoja. Näin Raamatusta ei voida suoraan laskea yhteen ikiä ja päiväyksiä.
Ussherin tuli ratkaista kolmenlaisia ongelmia, liittyen kolmeen ajanjaksoon:
Varhaiset ajat (luomisesta Salomoon). Näennäisesti helpoin aika, sillä Raamattu tarjoaa katkeamattoman perimysketjun Aadamista Salomoon sekä kaikkien kyseisten henkilöiden iät ja heidän ikänsä poikalasten syntyessä. Kaikki Raamatun versiot eivät kuitenkaan sisällä samoja ikiä — Septuagintassa henkilöiden iät ovat paljon pidemmät, mikä lisää luomisen ikään noin 1 500 vuotta. Ussher ratkaisi ongelman luottamalla sen sijaan Tanakhin tekstiin.
Varhaiset kuninkaiden ajat (Salomosta Jerusalemin temppelin tuhoon ja Babylonin vankeuteen). Perimysketju katkeaa, ja Raamattu tarjoaa ainoastaan kuninkaiden hallituskausien pituudet. Sen lisäksi historiankuvauksissa on päällekkäisyyksiä ja epäselviä kohtia. Ussherin täytyi verrata Raamatun tapahtumia hallitsijoiden ja muiden henkilöiden tunnettuihin ajoituksiin Raamatun ulkopuolella.
Myöhemmät kuninkaiden ajat (Esrasta ja Nehemiaasta Jeesuksen syntymään). Raamattu ei tarjoa ajasta juurikaan tapahtumien ajoittamista helpottavia tietoja. Sen sijaan Herodotoksen ja muiden antiikin kreikkalaisten historioitsijoiden ansoista monien maiden historia tältä aikakaudelta tunnettiin jo niin hyvin, että tärkeimmät tapahtumat voitiin jokseenkin luotettavasti ajoittaa. Vaikka esimerkiksi babylonialaista nuolenpääkirjoitusta ei tuohon aikaan osattukaan lukea, tiedettiin, että Jerusalemin valloittanut Babylonian kuningas Nebukadnessar II kuoli vuonna 586 eaa. Toisaalta Toinen kuninkaiden kirja 25:27:ssä sanotaan, että se tapahtui Jojakimin maanpaon 37:ntenä vuonna (2 Kun. 25:27).
Tällä menetelmällä Ussher ajoitti luomisen tapahtuneen noin vuonna 4000 eaa. Hän siirsi sitä neljä vuotta taaksepäin vuoteen 4004 eaa. ottaakseen huomioon Dionysius Exiguuksen, Anno Domini -vuosilukujärjestelmän kehittäjän, tekemät virheet. Juutalainen historioitsija Josephus kertoo, että Herodes Suuren kuolema tapahtui vuonna 4 eaa., joten Jeesus ei ollut voinut syntyä sen jälkeen. Näin Jeesus oli syntynyt joskus vuosien 37 eaa., jolloin Herodes tuli valtaan, ja vuoden 4 eaa. välillä. Ussher päätteli Jeesuksen syntyneen vuonna 4 eaa.
Luomisen vuodenaika oli suuren teologisen väittelyn kohteena Ussherin aikoina. Monet oppineet esittivät, että se oli tapahtunut keväällä, jolloin alkoivat myös babylonialaisten, kaldealaisten ja monien muiden kulttuurien ajanlaskut. Muut, kuten Ussher, uskoivat sen todennäköisemmin tapahtuneen syksyllä, syyspäiväntasauksen aikaan, koska juutalainen vuosi alkoi silloin.
Ussher täsmensi luomisen päivämäärää syyspäiväntasausta lähellä olevaan sunnuntaihin käyttämällä apuna juutalaista kalenteria. Viikonpäivä saatiin yksinkertaisesti laskemalla kuusi päivää taaksepäin luomisen jälkeisestä lepopäivästä, sapatista, joka juutalaisessa perinteessä oli lauantai. Näin luominen alkoi sunnuntaina. Ussher käytti todennäköisesti Keplerin tähtitieteellistä taulukkoa Tabulae Rudolphinae vuodelta 1627. Näin sai syyspäiväntasauksen päivämääräksi vuonna 4004 eaa. tiistain 25. lokakuuta, kello 9.00, joka oli yksi päivä ennen syyspäiväntasauksen "luomista" luomisen neljäntenä päivänä, keskiviikkona, yhdessä auringon, kuun ja tähtien kanssa (1 Moos. 1:16). Nykyaikaiset laskelmat ajoittavat vuoden 4004 eaa. syyspäiväntasauksen tapahtuneen sunnuntaina 23. lokakuuta. "Sattumalta" saatu päivämäärä 4004 eaa. 23. lokakuuta kello 9.00 täsmäsi myös Cambridgen yliopistolukukauden aloituksen kanssa samalle päivälle samaan kellonaikaan.