stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Payerne
Talous

Vuonna 2010 Payernen työttömyysaste oli 7,5 %. Vuonna 2008 päätoimialalla työskenteli 113 henkilöä ja tällä sektorilla noin 39 yritystä. Jalostussektorilla työskenteli 728 henkilöä ja alan yrityksiä oli 86. Palvelusektorilla työskenteli 4 270 henkilöä ja alan yrityksiä oli 389.Työllistetyistä naisia ​​oli 42,5 %.
Vuonna 2008 kokoaikatyötä oli yhteensä 4 284 asukkaalla. Alkusektorilla työpaikkoja oli 80, joista 79 oli maataloudessa ja kalastuksessa tai kalastuksessa. Jalostussektorilla työpaikkoja oli 690, joista 326 (47,2 %) oli teollisuudessa, 1 kaivostoiminnassa ja 309 (44,8 %) rakentamisessa. Palvelusektorilla työpaikkoja oli 3 514. Palvelualalla 841 eli 23,9 % oli tukku- tai vähittäiskaupassa tai moottoriajoneuvojen korjauksessa, 135 eli 3,8 % tavaroiden kuljetuksessa ja varastoinnissa, 155 eli 4,4 % hotellissa tai ravintolassa, 12 eli 0,3 % tietoteollisuudessa. 130 eli 3,7 % oli vakuutus- tai rahoitusalaa, 164 eli 4,7 % teknisiä ammattilaisia ​​tai tiedemiehiä, 253 eli 7,2 % koulutuksessa ja 672 eli 19,1 % terveydenhuollossa.
Vuonna 2000 kunnassa kulki 2 512 ulkopuolista työntekijää ja kunnan ulkopuolella 1 573 työntekijää. Kunta on työntekijöiden nettotuoja, sillä kuntaan tulee noin 1,6 työntekijää jokaista lähtevää kohden. Työssäkäyvästä väestöstä 9,3 % käytti julkisia kulkuvälineitä päästäkseen töihin ja 61,6 % käytti henkilöautoa.
Uskonto

Vuoden 2000 väestönlaskennasta 3 379 eli 46,3 % oli roomalaiskatolisia, kun taas 2 666 eli 36,6 % kuului Sveitsin reformoituun kirkkoon. Muusta väestöstä ortodoksisen kirkon jäseniä oli 81 (eli noin 1,11 % väestöstä), kristilliseen katoliseen kirkkoon kuului 6 henkilöä (eli noin 0,08 % väestöstä) ja 97 henkilöä. henkilöt (eli noin 1,33 % väestöstä), jotka kuuluivat toiseen kristilliseen kirkkoon. Juutalaisia oli 4 henkilöä (eli noin 0,05 % väestöstä) ja islamilaisia 356 (eli noin 4,88 % väestöstä). Kunnassa oli 12 henkilöä, jotka olivat buddhalaisia, 10 henkilöä oli hinduja ja 3 henkilöä, jotka kuuluivat johonkin muuhun kirkkoon. 533 (eli noin 7,31 % väestöstä) ei kuulunut mihinkään kirkkoon, ovat agnostikkoja tai ateisteja, ja 147 henkilöä (eli noin 2,02 % väestöstä) ei vastannut kysymykseen.
Koulutus

Payernessa noin 2 517 eli (34,5 %) väestöstä on suorittanut ei-pakollisen toisen asteen koulutuksen ja 578 tai (7,9 %) on suorittanut lisäyliopiston (joko yliopiston tai Fachhochschuleen). Korkea-asteen koulutuksen suorittaneista 578:sta 61,9 prosenttia oli sveitsiläisiä miehiä, 23,0 prosenttia sveitsiläisiä naisia, 7,6 prosenttia ei-sveitsiläisiä miehiä ja 7,4 prosenttia ei-sveitsiläisiä naisia.
Lukuvuonna 2009/2010 Payernen koulupiirissä oli yhteensä 1 102 oppilasta. Vaudin kantonin koulujärjestelmässä poliittiset piirit tarjoavat kaksi vuotta ei-pakollista esikoulua. Poliittinen piiri tarjosi lukuvuoden aikana esiopetusta yhteensä 155 lapselle, joista 83 lasta (53,5 %) sai tuettua esiopetusta. Kantonin peruskouluohjelma edellyttää opiskelijoiden osallistumista neljän vuoden ajan. Kunnallisessa peruskoulussa oli 585 oppilasta. Pakollinen lukio-ohjelma kestää kuusi vuotta ja niissä oli 500 oppilasta. Siellä oli myös 17 opiskelijaa, jotka kävivät kotiopetusta tai kävivät toisessa ei-perinteisessä koulussa.
Payernessa on yksi museo, Musée de l'aviation militaire. Vuonna 2009 siellä vieraili 8 000 kävijää (aikaisempien vuosien keskiarvo oli 11 008).
Vuodesta 2000 lähtien Payernessa oli 332 opiskelijaa, jotka tulivat toisesta kunnasta, kun taas 165 asukasta kävi kouluja kunnan ulkopuolella.
Ilmasto

Vuosina 1961-1990 Payernessa satoi keskimäärin 116,4 päivää vuodessa ja keskimäärin 845 mm vettä. Sateisin kuukausi oli elokuu, jolloin Payerne sai keskimäärin 93 mm vettä tai lunta. Tämän kuukauden aikana satoi keskimäärin 10 päivää. Eniten sadepäiviä oli toukokuussa, jolloin sadetta oli keskimäärin 12,3, mutta vett' tai lunta oli vain 84 mm. Vuoden kuivin kuukausi oli helmikuu, jolloin sademäärä oli keskimäärin 53 mm 9 päivän aikana.
Julkinen liikenne

Kunnassa on rautatieasema, Payerne Palézieux–Lyss- ja Fribourg–Yverdon-linjoilla. Rautatieasemalta on säännöllinen liikenne Lausanneen, Kerzersiin, Fribourgiin ja Yverdon-les-Bainsiin.
Merkittäviksi mainittuja payernelaisia

Frédéric-Louis Allamand (1736 Payernessa – 1809) oli sveitsiläinen kasvitieteilijä, joka muutti Leideniin, Alankomaihin vuonna 1749.
Antoine-Henri Jomini (1779 Payernessa – 1869) sveitsiläinen upseeri, joka palveli kenraalina Ranskan ja myöhemmin Venäjän palveluksessa
Daniel Rapin (1799 Payernessa – 1882) oli sveitsiläinen apteekkari ja kasvitieteilijä
Charles Estoppey (1820 Payernessa – 1888) oli sveitsiläinen poliitikko, vuonna 1875 hänet valittiin Sveitsin liittoneuvostoon
Hélène Monastier (1882 Payernessa - 1976) sveitsiläinen rauhanaktivisti
Léon Savary (1895 - 1968), sveitsiläinen kirjailija ja toimittaja
Jacques Chessex (1934, Payerne – 2009) sveitsiläinen kirjailija ja taidemaalari
Mat Rebeaud (s. 1982 Payernessa) sveitsiläinen freestyle motocross -ratsastaja
Charles-André Doudin (s. 1986 Payernessa) sveitsiläinen jalkapalloilija
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Payerne Wikimedia Commonsissa
Das Historische Lexikon der Schweiz (HLS) (Sveitsin historiallinen tietosanakirja, artikkeli nro D2584, Payerne (Gemeinde)) Bern:  Stiftung HLS. Viitattu 14.5.2011. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Thomas von Rajalin

Thomas von Rajalin (lokakuu 1673 – 4. syyskuuta 1741 Haminan ulkopuolella) oli ruotsalainen  laivastoupseeri, joka yleni amiraaliksi ja aateloitiin.
Suomessa syntyneen von Rajalinin vanhemmista ei ole varmaa tietoa. Suomen kansallisbiografian mukaan hän kuului oletettavasti Huittisista lähtöisin olevaan Rajalenius-nimiseen pappissukuun ja oli mahdollisesti syntynyt siellä. Hän toimi ensin tavallisena merimiehenä ja sitten yhdeksän vuotta Englannin laivastossa, kunnes siirtyi Ruotsin amiraliteettikollegioon opetusperämieheksi 1699. Von Rajalin osallistui 1715 menestyksekkäästi suureen Pohjan sotaan laivallaan Verden.  Sodan päätyttyä hän palasi amiraliteettikollegioon ja osallistui Ruotsin laivaston kehittämiseen. Hän julkaisi tutkimukset Nödig underrättelse om navigation eller styrmanskonsten (1728) ja Nödig underrättelse om skeppsbyggeriet (1730), joista sai hallitukselta huomattavan rahapalkkion. Hän laati myös virallisen meriohjesäännön. Vara-amiraaliksi von Rajalin ylennettiin 1741, jolloin hänet myös aateloitiin ja määrättiin alkaneessa Hattujen sodassa laivaston päälliköksi. Von Rajalin oli  laivastoineen kesän 1741 Haminan tienoilla, missä kuitenkin suurin osa hänen miehistöään kuoli elintarvikkeiden puutteesta johtuvaan tautien leviämiseen, kuten hän itsekin.
Von Rajalinin ensimmäinen puoliso vuodesta 1706 oli Botilla Hallengren (k. 1727) ja toinen vuodesta 1738 Maria Brigitta Fust (k. 1804).
Aiheesta muualla

Kansilehti, johdanto ja sisällysluettelo, Nödig underrättelse om navigation eller styrmanskonsten (Viitattu 22.9.2013)
Kansilehti ja johdanto, Nödig underrättelse om skeppsbyggeriet (Viitattu 22.9.2013)
The Way You Make Me Feel

| ”The Way You Make Me Feel” Michael Jackson |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Bad
 Äänitetty : 1987
 Julkaistu: 9. marraskuuta 1987
 Tuottaja(t): Michael Jackson, Quincy Jones
 Tyylilaji: pop, funk, R&B
 Levy-yhtiö: Epic Records
Michael Jacksonin muut singlet
| ”Bad” 1987 | ”The Way You Make Me Feel” 1987 | ”Man in the Mirror” 1988 |
The Way You Make Me Feel on yhdysvaltalaisen laulajan Michael Jacksonin kolmas vuoden 1987 albumilta Bad julkaistu single.
Kappaleet

Britannian single
7" single
”The Way You Make Me Feel” (7" versio) – 4:26
”The Way You Make Me Feel” (instrumentaali) – 4:26
12" single
”The Way You Make Me Feel” (pidennetty tanssimix) – 7:53
”The Way You Make Me Feel” (dub-versio) – 5:06
”The Way You Make Me Feel” (a cappella) – 4:30
Visionary single
CD-puoli
”The Way You Make Me Feel” (7" versio) – 4:26
”The Way You Make Me Feel” (pidennetty tanssimix) – 7:53
DVD-puoli
”The Way You Make Me Feel” (musiikkivideo) – 6:43
The Jethro Tull Christmas Album

| The Jethro Tull Christmas Album Jethro Tull |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 13. lokakuuta 2003 (UK) 30. syyskuuta 2003 (US)
 Tuottaja(t): Ian Anderson
 Tyylilaji: folk rock
 Kesto: 62.12
 Levy-yhtiö: RandM Records (UK) Fuel 2000 (US)
Jethro Tullin muut julkaisut
| Essential 2003 | The Jethro Tull Christmas Album 2003 | Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970 2004 |
The Jethro Tull Christmas Album on Jethro Tullin albumi, jolla yhtye versioi vanhoja perinteisiä joululauluja sekä omia, uusia sekä vanhoja, teemaan liittyviä kappaleita.
Kappaleet

"Birthday Card at Christmas" – 3:37
"Holly Herald" (Instrumental) – 4:16
"A Christmas Song" – 2:47
"Another Christmas Song" – 3:31
"God Rest Ye Merry, Gentlemen" (Instrumental) – 4:35
"Jack Frost and the Hooded Crow" – 3:37
"Last Man at the Party" – 4:48
"Weathercock" – 4:17
"Pavane" (Instrumental) – 4:19
"First Snow on Brooklyn" – 4:57
"Greensleeves" (Instrumental) – 2:39
"Fire at Midnight" – 2:26
"We Five Kings" (Instrumental) – 3:16
"Ring Out Solstice Bells" – 4:04
"Bourée" (Instrumental) – 4:25
"A Winter Snowscape" (Instrumental) – 4:57
Muusikot

Ian Anderson: laulu, akustinen kitara, huilu, mandoliini, pikkolo, perkussio
Martin Barre: kitarat
Jonathan Noyce: basso (kpl. 2, 5, 9, 11, 13 ja 15)
Andrew Giddings: kosketinsoittimet, harmonikka, basso, urut
Doane Perry: rummut, perkussio (kpl. 1, 4, 6, 8, 10, 12 ja 14)
Dave Pegg: mandoliini (kpl. 3), basso (kpl. 4)
James Duncan: rummut (kpl. 2, 5, 9, 11, 13 ja 15), perkussio (kpl. 3)
The Sturcz jousikvartetti johtajana Laszlo Bencker (kpl. 10)
Jethro Tull
| --- | --- |
Studioalbumit:   This Was  Stand Up  Benefit  Aqualung  Thick as a Brick  A Passion Play  War Child  Minstrel in the Gallery  Too Old to Rock 'N' Roll: Too Young to Die!  Songs from the Wood  Heavy Horses  Stormwatch  A  Broadsword and the Beast  Under Wraps  Crest of a Knave  Rock Island  Catfish Rising  Roots to Branches  J-Tull Dot Com  The Jethro Tull Christmas Album  The Zealot Gene  RökFlöte 
Livealbumit:   Bursting Out  Live at Hammersmith '84  A Little Light Music  Living with the Past  Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970  Aqualung Live  Live at Montreux 2003 
Kokoelmat:   Living in the Past  M.U. - The Best of Jethro Tull  Repeat - The Best of Jethro Tull - Vol II  A Classic Case  Original Masters  20 Years of Jethro Tull  25 Anniversary Box Set  The Best of Jethro Tull - The Anniversary Collection  Nightcap  The Very Best of Jethro Tull  Essential  The Best of Acoustic Jethro Tull  Jethro Tull Essential 
Videojulkaisut:   Slipstream  20 Years of Jethro Tull  25th Anniversary Video  Living with the Past  A New Day Yesterday  Nothing Is Easy: Live at the Isle of Wight 1970  Live at Montreux 2003  Jack in the Green - Live in Germany 1970-93  Their Fully Authorised Story  Live At Madison Square Garden 1978
Tommy Stinson

| Tommy Stinson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1966 (ikä 58)
Muusikko
Tyylilajit:  hard rock, rock
Soittimet:  bassokitara, taustalaulu
Yhtyeet:  Guns N’ Roses, The Replacements
Aiheesta muualla
www.tommystinson.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Thomas Eugene ”Tommy” Stinson (s. 6. lokakuuta 1966 Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen basisti, joka tuli tunnetuksi 1980-luvun vaihtoehtorock-yhtyeen The Replacementsin basistina. Vuosina 1998–2016 hän soitti bassokitaraa Guns N’ Rosesissa.
1990-luvun lopulla Stinson alkoi nauhoittaa uudistuneen Guns N’ Rosesin kanssa uutta albumia. Chinese Democracyksi nimetty albumi ilmestyi lopulta marraskuussa 2008. Stinson oli mukana yhtyeen kiertueilla vuoteen 2014. Seuraavana vuonna hän lähti yhtyeestä alkuperäisbasisti Duff McKaganin palattua takaisin. [lähde? ]
Stinsonin muita yhtyeitä ovat olleet Dogbreath, Bash & Pop ja Perfect. Keväällä 2005 hän soitti muutamalla keikalla Soul Asylum -yhtyeessä.
The Sandman (televisiosarja)

| Sandman> The Sandman |
| --- | --- |
Tyyli:   Fantasia  Draama  Yliluonnollinen kauhu 
Kestoaika:  37-64 minuuttia
Kehittäjä(t):   Neil Gaiman  David S. Goyer  Allan Heinberg 
Perustuu:  Neil Gaimanin sarjakuviin The Sandman
Pääosissa:   Tom Sturridge  Gwendoline Christie  Jenna Coleman  Boyd Holbrook  Mason Alexandra Park  Kirby Howell-Baptiste  David Thewlis  Charles Dance  Razane Jammal  Patton Oswalt  Joely Richardson  Mark Hamill  Niamh Walsh  Dinita Gohil 
Alkuperämaa:   Englanti
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   {lippukuvake  Netflix  Netflix
Esitetty:  5. elokuuta 2022 – jatkuu
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  11
Ikäraja:  
Tuotanto
Tuottaja(t):   Samson Mücke  Iain Smith  Alexander Newman-Wise  Andrew Cholerton 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Allan Heinberg  David S. Goyer  Neil Gaiman  Mike Barker 
Ohjaaja(t):   Mike Barker  Jamie Childs  Mairzee Almas  Andrés Baiz 
Käsikirjoittaja(t):  Neil Gaiman
Säveltäjä(t):  David Buckley
Leikkaaja(t):  =  Daniel Gabbe  Shoshanah Tanze  Jamin Bricker  Kelly Stuyvesant 
Tuotantoyhtiö(t):   PurePop Inc.  The Blank Corporation  Phantom Four  DC Entertainment  Warner Bros. Television 
Aiheesta muualla
IMDb
The Sandman on yhdysvaltalainen fantasiadraama-televisiosarja, joka perustuu Neil Gaimanin kirjoittamaan ja DC Comicsin julkaisemaan vuosien 1989–1996 sarjakuvaan. Televisiosarjan ovat kehittäneet Gaiman, David S. Goyer ja Allan Heinberg Netflix-suoratoistopalvelulle, ja sen ovat tuottaneet DC Entertainment ja Warner Bros. Television. Sarjakuvan tavoin The Sandman kertoo tarinan Dreamista/Morpheuksesta eli Sandmanista. Sarjan pääosissa nähdään Tom Sturridge, sivurooleissa Boyd Holbrook, Vivienne Acheampong ja Patton Oswalt.
Pyrkimykset sovittaa Sandman sarjaksi alkoivat vuonna 1991, mutta työ ei tuottanut tulosta. Vuonna 2013 Goyer tarjosi sarjasta elokuvasovitusta Warner Bros.:lle. Goyerin ja Gaimanin oli määrä tuottaa elokuva yhdessä Joseph Gordon-Levittin kanssa, jonka oli tarkoitus näytellä ja mahdollisesti ohjata. Gordon-Levitt kuitenkin irtautui hankkeesta luovien erimielisyyksien vuoksi vuonna 2016. Elokuvan pitkittyneen kehityksen vuoksi Warner Bros. siirsi huomionsa televisioon. Netflix allekirjoitti sopimuksen sarjan tuottamisesta kesäkuussa 2019, ja kuvaukset kestivät lokakuusta 2020 elokuuhun 2021.
The Sandman sai ensi-iltansa 5. elokuuta 2022, ja lisäjakson ensi-ilta oli 19. elokuuta. Se sai kriitikoilta yleisesti myönteisiä arvosteluja, joissa kehuttiin näyttelijöitä, tuotantosuunnittelua, pukuja, uskollisuutta lähdemateriaalille, visuaalisia tehosteita ja esityksiä. Erityisesti Sturridgen ja David Thewlisin esitykset saivat kiitosta.
Jaksot > Kausi 1 (2022)

| Jakso | Nimi (USA) | Nimi (Suomi) |
| --- | --- | --- |
| 101 | Sleep of the Just | Vanhurskaiden uni |
| 102 | Imperfect Hosts | Epätäydellistä isäntäväkeä |
| 103 | Dream a Little Dream of Me | Näe minusta unta |
| 104 | A Hope in Hell | Ei helvetissä |
| 105 | 24/7 | 24 tuntia |
| 106 | The Sound of Her Wings | Sisareni siipien havina |
| 107 | The Doll's House | Nukkekoti |
| 108 | Playing House | Leikitään kotia |
| 109 | Collectors | Keräilijät |
| 110 | Lost Hearts | Hukatut sydämet |
| 111 | Dream of a Thousand Cats/Calliope | Tuhannen kissan uni / Kalliope |
Tia Kouvo

Tia Kouvo (s. 1987 Lahti) on suomalainen Jussi-palkittu elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
Kouvo kävi koulunsa Lahdessa, minkä jälkeen hän on opiskellut sosiaalipsykologiaa Helsingissä, dokumenttielokuvaa Tukholmassa ja valmistui elokuvaohjaajaksi ja käsikirjoittajaksi  Göteborgin Valand-akatemiasta.
Kouvon esikoispitkä elokuva Mummola (2023) sai alkunsa hänen ohjaamastaan samannimisestä lyhytelokuvasta, joka oli Valand-akatemian lopputyö.
Mummola-lyhytelokuva palkittiin sekä Rakkautta & Anarkiaa -festivaaleilla että Tampereen elokuvajuhlilla ja se kiinnitti Elokuvayhtiö Aamun tuottajien Jussi Rantamäen ja Emilia Haukan huomion, jotka ryhtyivät suunnittelemaan elokuvasta Kouvon kanssa pitkää versiota.
Mummola-elokuva on palkittu useilla kansainvälisillä festivaaleilla. Elokuva muun muassa voitti Soulin elokuvafestivaalin pääpalkinnon, valittiin Nordic Film Days -festivaalilla Lyypekissä parhaaksi elokuvaksi ja se palkittiin parhaan elokuvan pääpalkinnolla Riga International Film Festivalin pääkilpasarjassa.
Kouvo sai Jussi-palkinnon niin Mummolan ohjauksesta kuin käsikirjoituksesta 2024. Elokuva palkittiin myös vuoden parhaan elokuvan Jussi-palkinnolla. Mummola valittiin Suomesta ehdolle parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkintoon.
Tomas Söderlund

Tomas Gabriel Söderlund (s. 14. toukokuuta 1989 Karjaa) on suomalainen kuulantyöntäjä, joka edustaa IF Raseborgia. Häntä valmentaa entinen maajoukkuetyöntäjä Conny Karlsson.
Söderlund voitti aikuisten Suomen mestaruuden 2011 ja 2012 sekä sai hopeaa 2013, 2014, 2015 ja 2017 ja pronssia 2016, 2018 ja 2019. Sisäratojen Suomen mestaruuden hän voitti vuosina 2011, 2012 ja 2013 sekä sai hopeaa 2015 ja pronssia 2016, 2018, 2019 ja 2020. Kyröskosken kuulakarnevaalit Söderlund voitti vuosina 2011 ja 2012.
Söderlund sijoittui 12:nneksi Ostravan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011.
Söderlund työnsi ulkoratojen ennätyksensä 19,05 m kotipaikkakunnallaan, Raaseporin Karjaalla 7. kesäkuuta 2015. Hallissa hän on työntänyt parhaimmillaan 19,12 m Helsingissä 27. tammikuuta 2013. Helsingin-kilpailussaan Söderlund työnsi jokaisen mitatun työntönsä yli entisen ennätyksensä. Hänen tuloksensa oli pisin suomalaistyöntö viiteen vuoteen.
Thelma Barlow

Thelma Barlow (s. 19. kesäkuuta 1929 Yorkshire, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen näyttelijä, joka on esiintynyt enimmäkseen televisiossa.
Barlow’n ura alkoi 1950-luvun lopulla, mutta hän tuli tunnetuksi vasta saatuaan roolin Britannian kuuluisimmasta ja pisimpään jatkuneesta televisiosarjasta Coronation Street. Hän näytteli Mavis Rileyn roolihahmoa yli 26 vuotta. Hän lopetti työnsä Coronation Streetissä vuonna 1997.
Toinen televisiosarja, josta Barlow muistetaan, on manchesteriläiseen tehtaaseen sijoittuva Dinnerladies, jossa hänen vastanäyttelijöinään työskentelivät muun muassa Victoria Wood, Julie Walters sekä myös Coronation Streetistä tuttu Anne Reid. Dinnerladies-sarjassa Barlow työskenteli vuosina 1998–1999.
Muita Barlow’n tunnettuja töitä on Charles Dickensin romaaniin perustuva minisarja David Copperfield, jossa hän näytteli petollisen Uriah Heepin äitiä, ja vuonna 2005 valmistunut Stephen Frearsin elokuva Mrs. Henderson esittää, jossa Barlow näytteli Judi Denchin tärkeilevää ystävätärtä Lady Margotia. Mrs. Henderson esittää on hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa.
Barlow’lla on kaksi poikaa. Hän väitti vuoteen 2005 asti syntyneensä vuonna 1937, vaikka todellinen syntymävuosi on 1929.[lähde? ]
Osittainen filmografia

Coronation Street (1971–1997) Mavis Riley (TV)
David Copperfield (1999) Rouva Heep
Dinnerladies (1998–1999) Dolly Belfield (TV)
Lihavat ystävät (2000) Rouva Ashburn (TV)
Kyläsairaala (2004) Ada (TV)
Sydän paikallaan (2004) Helen Ashworth (TV)
Mrs. Henderson esittää (2005) Lady Margot Conway
Marple: The Moving Finger (2006) Emily Barton
Midsomerin murhat (2006) Mrs Beverley (TV)
Doctor Who (2007) Lady Thaw (TV)
Aiheesta muualla

Thelma Barlow Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Thelma Barlow Elonetissä.
The Berzerker (albumi)

| The Berzerker The Berzerker |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 10. huhtikuuta 2000
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): The Berzerker
 Tyylilaji: industrial death metal grindcore
 Kesto: 40.17
 Levy-yhtiö: Earache Records
The Berzerkerin muut julkaisut
|   | The Berzerker 2000 | Dissimulate 2002 |
The Berzerker on samannimisen yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. huhtikuuta 2000. Albumilla käytetään yhtyeelle tyypillisesti rumpukonetta oikean rumpalin sijaan.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Reality | 1.20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Forever | 2.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Burnt | 2.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Pain | 2.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Cannibal Rights | 2.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Massacre | 3.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Chronologial Order of Putrification | 2.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Deform | 2.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Slit Down | 1.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | February | 4.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Mono Grind | 1.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Ignorance | 2.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Humanity | 1.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | 95 | 3.54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Ode to Nash | 5.44 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 40.17 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Luke Kenny – laulu, rumpukone
Sam Bean – basso, kitara, laulu
Ed Lacey – kitara
Jay – kitara
Toby – muu laulu
Arvostelut

AllMusic:
Aiheesta muualla

The Berzerker (albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi The Berzerker (albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Tomas Venclova

Tomas Venclova
Tomas Venclova (s. 1937 Klaipėda) on liettualainen runoilija, kielenkääntäjä ja kirjallisuudentutkija.
Venclova sai diplomin filologiassa Vilnan yliopistosta vuonna 1960 ja opiskeli vuosina 1966–1971 semiotiikkaa sekä venäjänkielistä kirjallisuutta Tarton yliopistossa. Vuonna 1985 hän sai Yalen yliopistossa filosofian tohtorin arvon slaavilaisissa kielissä ja kirjallisuudessa. Vuosina 1961–1965 Venclova asui Moskovassa ja vuosina 1969–1972 Leningradissa. Näinä aikoina hän ystävystyi muiden muassa Anna Ahmatovan, Aleksandr Ginzburgin ja Joseph Brodskyn kanssa. Liettuaan palattuaan Venclova pääsi kirjallisuuden historian ja semiotiikan luennoitsijaksi Vilnan yliopistoon. Hän aktivoitui myös toisinajattelijoiden piireissä ja osallistui vuonna 1976 ihmisoikeuksien puolesta kampanjoineen Vilnan Helsinki-ryhmän perustamiseen.
Vuonna 1977 Venclova loikkasi Yhdysvaltoihin. Hän sai sieltä poliittisen turvapaikan, ryhtyi Kalifornian yliopiston, Berkeleyn vierailevaksi professoriksi ja menetti Neuvostoliiton kansalaisuutensa. Vuosina 1980–2012 Venclova opetti Yalen yliopistossa slaavilaista kirjallisuutta, vuodesta 1993 professorina. Koska hänen runonsa ja esseensä joutuivat kommunismin ajan Liettuassa sensuurin kohteiksi, suurin osa hänen tuotannostaan on peräisin länteen loikkaamisen jälkeiseltä ajalta. Venclovan runokokoelmia on käännetty esimerkiksi englanniksi, saksaksi, italiaksi, ruotsiksi, venäjäksi, puolaksi, unkariksi ja kiinaksi. Kääntäjien joukossa on ollut Durs Grünbein. Venclova on itse kääntänyt lukuisten runoilijoiden kuten T. S. Eliotin, W. H. Audenin, Charles Baudelairen, Saint-John Persen, Boris Pasternakin, Anna Ahmatovan, Joseph Brodskyn, Czesław Miłoszin ja Wisława Szymborskan töitä liettuan kielelle.
Venclova sai vuonna 2000 Liettuan kansallisen kulttuuri- ja taidepalkinnon. Hänellä on myöhemmällä iällään ollut asuinpaikat sekä Connecticutin New Havenissa että Vilnassa.