stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalypson syvänne

Kalypson syvänteen sijainti.
Kalypson syvänne (kreik. Φρέαρ των Οινουσσών, Fréar ton Oinoussón, ”Oinoússeen kuilu”) on syvänne Välimereen kuuluvassa Joonianmeressä Kreikkaan kuuluvan Peloponnesoksen niemimaan lounaispuolella. Sen syvyys on 5 267 metriä, ja se on koko Välimeren syvin kohta.
Syvänne sijaitsee Egeanmeren laatan ja Afrikan laatan saumakohdassa, jossa Afrikan laatta vajoaa Egeanmeren laatan alle. Syvänteen etäisyys Sapiéntzan saaresta on noin 24,4 meripeninkulmaa (noin 45 kilometriä). Syvänne on saanut nimensä kreikkalaisen mytologian merinymfi Kalypsosta, ja kreikkalaisen nimensä Peloponnesoksen rannikon Oinoússeen saarista, joihin muun muassa Sapiéntza kuuluu.
Kalyks

Myöhäishelladinen kalyks, LH III A2 -kausi (n. 1380–1300 eaa.). Louvre.
Kalyks (m.kreik. κάλυξ, lat. calyx) on antiikin aikainen keraaminen juoma-astia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.
Kalykseja valmistettiin jo pronssikaudella ja myös antiikin aikana. Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista. Kreikan kielessä nimi viittaa myös kukan verhiöön.
Kalyks muistuttaa alaosaltaan eräänlaista jalallisen kyliksin ja lakainan välimuotoa. Siinä on kuitenkin yläosassa korkea ja leveä huuli. Kalyks on joskus jalaton ja joskus jalallinen. Kalyksia muistuttava kalykskrateeri on yksi krateerin muoto.
Eräs kalyksin muoto ulkoa ja sisältä.
Jalallinen kalyks, 400-luku eaa.
Kalttina

Kalttina (ven. Кали́тино, Kalitino) on kylä, taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volossovan kaakkoispuolella Kemppaalasta Hattulaan johtavan maantien varrella. Taajamassa on asukkaita noin 1 800 ja kunnassa 3 100 henkeä (vuonna 2006).
Kunnan hallinnollinen keskus on Kalttinan taajama. Sen ja samannimisen kylän lisäksi kuntaan kuuluu 13 kylää: Edasi (ven. Эдази, Edazi), Holopitsa (ven. Холоповицы, Holopovitsy), Karhuluosa (ven. Каргалозы, Kargalozy), Kurkovitsa (ven. Курковицы, Kurkovitsy), Kylämäki (ven. Пятая Гора), Liissinä (ven. Лисино, Lisino), Luumitsa (ven. Глумицы, Glumitsy), Ozjora (ven. Озёра), Pesala (ven. Село, Selo), Pieni-Saaritsa (ven. Малое Заречье), Tuonitsa (ven. Донцо, Dontso), Uusi-Raaklitsa (ven. Новые Раглицы) ja Vanha-Raaklitsa (ven. Старые Раглицы, Staryje Raglitsy).
1400–1500-luvulla seutu kuului Novgorodin Vatjan viidenneksen Kaprion läänin Saaritsan pogostaan. Toiseen maailmansotaan saakka alueella asui venäläisten lisäksi inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Kupanitsan luterilaiseen seurakuntaan.
Nähtävyyksiä ovat Kalttinan näyttelysali, vanhat aateliskartanot Kalttinassa ja Kurkovitsassa, entisen kartanon puistoalue Kylämäessä, Tihvinän Jumalanäidin kirkko Kurkovitsassa, toisen maailmansodan muistomerkki entisessä Suuren-Saaritsan kylässä sekä Tuonitsan luonnonsuojelualue. Kunnan alueelta saa alkunsa Ortesjoki.
Kunnan päämies on Mihail Kobylinski ja kunnanhallinnon päämies Vladimir Berdyšev.
Aiheesta muualla

Kalttinan kunnan sivusto (venäjäksi)
Kaarlo Kalliala

| Kaarlo Kalliala |
| --- | --- |
 piispa Kaarlo Kalliala
Turun arkkihiippakunnan piispa
 6.1.2011–31.1.2021 
Edeltäjä:  Kari Mäkinen
Seuraaja:  Mari Leppänen
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. marraskuuta 1952 (ikä 72) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Puoliso:  Eija Kalliala
Muut tiedot
Koulutus:  Teologian lisensiaatti
Uskonto:  evankelis-luterilainen
Kaarlo Lauri Juhani Kalliala (s. 3. marraskuuta 1952 Helsinki) on suomalainen pappi ja teologi. Hän toimi Turun arkkihiippakunnan piispana vuosina 2011–2021.
Elämä

Kalliala valmistui ylioppilaaksi Vaasan lyseosta vuonna 1971 ja teologian kandidaatiksi (vastaa nykyistä teologian maisteria) Helsingin yliopistosta 1977. Hänet vihittiin samana vuonna papiksi Vaasassa. Teologian lisensiaatiksi Kalliala valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1982. Hän on tutkinut roomalaiskatolisen teologin Karl Rahnerin ajattelua ja erityisesti Rahnerin käsitystä sakramentaalisesta todellisuudesta.
Vuonna 1977 Kalliala toimi seurakunnan virallisena apulaisena Alahärmässä ja vuonna 1978 vt. kirkkoherrana Kaskisissa. Vuosina 1979–1982 hän toimi Helsingin yliopistossa vs. dogmatiikan assistenttina. Kalliala työskenteli merimiespastorina Rotterdamin suomalaisessa merimieskirkossa 1983–1989. Hän oli Turun ja Kaarinan seurakuntayhtymän diakoniajohtaja 1989–1998. Näihin vuosiin osui myös Suomea kohdannut lama, joka teki diakoniatyöstä erityisen tärkeää ja haastavaa. Vuodesta 1998 Kalliala toimi Turun tuomiokapitulin hiippakuntadekaanina. Kalliala valittiin Turun arkkihiippakunnan piispaksi lokakuussa 2010, ja silloinen arkkipiispa Kari Mäkinen vihki hänet piispanvirkaan loppiaisena 6. tammikuu 2011. Kalliala luovutti virkansa tunnukset ja jäi eläkkeelle 31. tammikuuta 2021.
Kallialalla oli piispana toimiessaan useita luottamustehtäviä. Hän on toiminut muun muassa Suomen evankelis-luterilaisen kirkon diakonian ja sielunhoidon toimikunnan puheenjohtajana 2012–2016, Rikosseuraamusalan hengellisen työn neuvottelukunnan puheenjohtaja 2012–2021 sekä Kirkon diakonian neuvottelukunnan puheenjohtaja vuodesta 2017–2020.
Piispana ollessaan Kalliala toimi useissa eri rooleissa uskontodialogin ja uskonnollisten toimijoiden välisen yhteistyön edistämisessä. Hän on toiminut Kirkko ja islam -työryhmän puheenjohtajana 2014–2016, Kirkon uskontojen kohtaamisen toimikunnan puheenjohtajana vuodet 2017–2019, uskontojenvälistä vuoropuhelua edistävän Euroopan uskontojohtajien neuvoston (ECRL) jäsenenä vuodet 2011–2020 sekä Uskontojen yhteistyöfoorumi Suomessa – USKOT-foorumin hallituksen varapuheenjohtajana 2013–2017 ja puheenjohtajana 2017–2019.
Kalliala on aktiivinen sosiaalisessa mediassa ja on kirjoittanut runsaasti kolumneja muun muassa Turun Sanomiin, Kotimaahan ja Maaseudun Tulevaisuuteen. Hän toimi myös Turun arkkihiippakunnan vuosijulkaisun Tuoreen oliivipuun lehden päätoimittajana vuodet 1999–2010.
Yksityiselämä

Kaarlo Kallialan isoisä oli pankinjohtaja Kaarlo Julius Kalliala.
Kalliala on naimisissa ja hänellä on kaksi aikuista lasta.
Tuotanto

Muukalaisuuden aika.  Helsinki:  Suomen merimieskirkko, 1995.  ISBN 952-90-6871-9
Heinimäki, Jaakko & Kalliala, Kaarlo & Norkola, Tero & Sisättö, Vesa: Napapaju. Sekovartisia selityksiä.  Helsinki:  Otava, 2007.  ISBN 978-951-1-21068-9
Heinimäki, Jaakko & Kalliala, Kaarlo & Sisättö, Vesa: Pihlajanorsu. Selkärangattomia selityksiä.  Helsinki:  Otava, 2008.  ISBN 978-951-1-22297-2
Aiheesta muualla

Kaarlo Kallialan verkkosivut.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Kari Mäkinen | Turun arkkihiippakunnan piispa 2011–2021 | Seuraaja: Mari Leppänen |
Kalsiumpropionaatti

| Kalsiumpropionaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  4075-81-4
PubChem CID:  19999 ja 2734981
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  (C3H5O2)2Ca
Moolimassa:  186,22 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoisia kiteitä
Liukoisuus veteen:  Liukenee
Kalsiumpropionaatti eli kalsiumpropanaatti ((CH3CH2COO)2Ca) on propaanihapon kalsiumsuola eli koostuu kalsium- ja propionaatti-ioneista. Kalsiumpropionaattia käytetään säilöntäaineena elintarvikkeissa.
Valmistus

Kuten monia muitakin suoloja kalsiumpropionaattia voidaan valmistaa neutraloitumisreaktiolla. Yhdistettä muodostuu, kun propaanihappo reagoi kalsiumhydroksidin kanssa.
Käyttö

Kalsiumpropionaattia käytetään säilöntäaineena juustoissa, leivissä ja leivonnaisissa. Se estää bakteerien, kuten Bacillus mesentericus -bakteerin ja homeiden kasvua, mutta ei vaikuta hiivoihin. Kalsiumpropionaattia käytetään erityisesti hiivalla kohotettuihin leipomotuotteisiin, koska se on halvempaa kuin natriumpropionaatti, ja hiivan sisältämä alfa-amylaasi tarvitsee toimiakseen kalsiumioneita. Leivinjauheella ja muilla kemiallisilla nostatusaineilla kohotetuissa tuotteissa käytetään useammin natriumpropionaattia, koska kalsium-ionit voivat reagoida nostatusaineiden kanssa ja heikentää niiden tehoa. Kalsiumpropionaatin E-koodi on E282.
Tutkimuksien mukaan kalsiumpropionaatti saattaa aiheuttaa lapsille ärsyyntyneisyyttä, hermostuneisuutta keskittymisvaikeuksia ja häiriöitä unensaannissa.
Kalsiumpropionaattia voidaan käyttää myös lääketieteessä. Kalsiumpropionaattivalmistetta voidaan käyttää lehmien poikimahalvauksen hoitamiseen erityisesti lievissä tapauksissa.
Faya

| Faya |
| --- | --- |
Laskupaikka:  Nigerjoki  12°50′12″N, 7°33′45″W
Maat:  Mali
Valuma-alue:  2 190 km²
Faya on Nigerin oikeanpuoleinen sivujoki Malissa. Se laskee Nigeriin hieman ennen Koulikoroa. Joen valuma-alue on 2 190 neliökilometriä.
Joen ympärillä sijaitsee lähes 80 000 hehtaarin laajuinen suojeltu Fayan metsäalue. Maan pääkaupungin Bamakon läheisyydestä huolimatta metsä on säilynyt melko hyvin. Sitä uhkaavat polttopuun kerääminen, puuhiilen poltto, karjan laiduntaminen ja metsäpalot. Metsän tilaa yritetään parantaa istutuksilla sekä kehittämällä luontomatkailua ja paikallisen väestön elinkeinoja.
Kalsiumlaktaatti

| Kalsiumlaktaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  814-80-2
PubChem CID:  13144 ja 521805
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  (C3H5O3)2Ca
Moolimassa:  218,22
Ulkomuoto:  Valkoinen kiteinen aine
Sulamispiste:  120 °C (pentahydraatti)
Liukoisuus veteen:  45 g/l (25 °C)
Kalsiumlaktaatti ((C3H5O3)2Ca) on kalsium- ja laktaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa kalsiumlisänä ja elintarvikkeiden lisäaineena.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa kalsiumlaktaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteestä tunnetaan myös kidevedellinen pentahydraatti ((C3H5O3)2Ca·5H2O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa. Kalsiumlaktaatti liukenee kohtalaisesti veteen. Yhdisteellä on niin optisesti aktiiviset enantiomeerit kuin raseeminenkin muoto.
Kalsiumlaktaattia voidaan valmistaa kalsiumhydroksidin tai -karbonaatin ja maitohapon reaktiolla. Kalsiumkarbonaattia voidaan lisätä suoraan käymisseokseen valmistettaessa maitohappoa hiilihydraatteja käyttämällä.
Kalsiumlaktaattia käytetään elintarvikkeissa happamuudensäätöaineena ja parantamaan rakennetta. Sen E-koodi on E327. Kalsiumlaktaattia käytetään myös kalsiumlisänä puutostiloissa.
Kalsiumlaktaatin ATC-koodi on A12AA05.
Aiheesta muualla

Ruokavirasto: E327 - Kalsiumlaktaatti
PubChem: Calcium lactate (englanniksi)
PubChem: Calcium lactate pentahydrate (englanniksi)
DrugBank: Calcium lactate (englanniksi)
Cassandra Fedele

Cassandra Fedele
Cassandra Fedele (1465–1558) oli italialainen oppinut. Hän oli kotoisin Venetsiasta ja osasi sujuvasti latinaa ja kreikkaa.
Fedelen vanhemmat olivat Barbara Leoni ja Angelo Fedele. Isä oli arvostettu asianajaja pyrki edistämään tyttärensä opintoja. Isä käytti oppineen tyttärensä mainetta hyväkseen ammattinsa edistämiseksi kierrättämällä häntä hoveissa esittelemässä taitojaan ja keräsi niistä hyödyn. 12-vuotiaana Fedele osasi jo kreikkaa ja latinaa. Kun nuoruus oli ohi, myös esiintymiset loppuivat kun lapsineron erityisyys oli mennyt ohi.
Cassandra Fedele piti 1487 Padovan yliopistossa serkkunsa maisteriksi vihkimyksen yhteydessä puheen, jossa hän ylisti tieteitä ja taiteita. Puheessa hän sanoi:
»Jos tuntisin pelkoa uskaltautuessani puhumaan Teidän oppineiden kasvojenne edessä - - takertuisivat sanani kurkkuuni ja yrittäisin kumarrella edessänne. Mutta tiedän että minun oltava rohkea ja peitettävä arkuuteni  - - ja vähät välitän sukupuolestani, rohkenen pitää puheen näin oppineille herroille..."»
Puheella on saattanut olla merkitystä siinä, että Padovan yliopisto ensimmäisenä yliopistona hyväksyi myös naisia opiskelemaan. Puhe, Oratio pro Bertucio Lamberto, ilmestyi seuraavina vuosina useissa eurooppalaisissa kaupungeissa, ja sen jälkeen hän oli vuosikymmenen ajan kirjeenvaihdossa monien italialaisten ja espanjalaisten oppineiden kanssa. Hänen kirjeitään ja puheitaan ilmestyi 1636, ja on arveltu hänen kirjoittaneen myös latinankielisiä runoja, mutta niitä ei ole säilynyt. Hän solmi avioliiton 34-vuotiaana vuonna 1499 lääkäri Giammaria Mapellin kanssa eikä sen jälkeen kirjoittanut juuri mitään. On esitetty että hän 80-vuotiaana olisi kirjoittanut teoksen Ordo scientiarum, mutta siitä ei ole säilynyt jälkiä. Hän jäi leskeksi 1520 ja pyysi apua paavi Leo X:ltä, mutta tämä ei vastannut. Hän pyysi uudestaan apua ahdinkoon 1547 paavi Paavali III:lta, joka antoi hänelle paikan priorittarena venetsialaisen San Domenico di Castellon kirkon orpokodissa.
Sergei Fedorovtsev

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 2004 | pariaironelonen |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Plovdiv 2011 | pariaironelonen |  |
|  Kultaa | Poznań 2015 | pariaironelonen |  |
|  Pronssia | Brandenburg 2016 | pariaironelonen |  |
Sergei Fedorovtsev (s. 31. tammikuuta 1980) on venäläinen soutaja. Hän voitti Ateenan olympialaisissa 2004 kultaa pariaironelosessa. Hän sijoittui samassa luokassa Pekingin olympialaisissa 2008 seitsemänneksi ja Lontoon olympialaisissa 2012 kahdeksanneksi. Fedorovtsev sijoittui maailmanmestaruuskilpailuissa pariaironelosessa parhaimmillaan viidenneksi Sevillassa 2002, Milanossa 2003 ja Bledissä 2011. Hän voitti pariaironelosessa Euroopan-mestaruuden Plovdivissa 2011 ja Poznańissa 2015 sekä saavutti EM-pronssia Brandenburgissa 2016.
Fedorovtsev jäi keväällä 2016 kiinni dopingin käytöstä eikä sen vuoksi päässyt kilpailemaan Rio de Janeiron olympialaisissa 2016.
Kalkkisaha-ahven

| Kalkkisaha-ahven |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Luukalat Osteichthyes
Alaluokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Meriahvenet Serranidae
Alaheimo::  Saha-ahvenet Serraninae
Suku::  Serranus
Laji::  tortugarum
Kaksiosainen nimi
 Serranus tortugarum  Longley, 1935 
Katso myös
   Kalkkisaha-ahven Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kalkkisaha-ahven (Serranus tortugarum) on saha-ahventen alaheimoon kuuluva pienikokoinen kalalaji.
Koko ja ulkonäkö

Kalkkisaha-ahven kasvaa jää noin 7 cm pitkäksi. Sen selkä on ruskea-siniraitainen, kylki sininen ja vatsapuoli vaalea.
Alkuperä

Kalkkisaha-ahven elää luonnossa Karibialla.
Käyttäytyminen

Kalkkisaha-ahven viihtyy parhaiten akvaariossa, jossa on pakopaikkoja ja muut kalat ovat rauhallisia, mutta se ei kuitenkaan ole erityisen piileskelevä laji. Se viettää tyypillisesti aikaansa uiskentelemalla melko pienellä alueella joko lähellä pohjaa tai ylempänä avovedessä. Kalkkisaha-ahvenia kannattaa hankkia muutaman yksilön parvi, ja tuoda ne kaikki akvaarioon yhtaikaa. Ne muodostavat nokkimisjärjestyksen koon perusteella.
Ravinto

Kalkkisaha-ahvenet syövät lihapitoista ruokaa, isoimmat yksilöt myös rapuja.
Aiheesta muualla

Serranus tortugarum (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2664473  Wikispecies: Serranus tortugarum  BOLD: 92698  CoL: 4WX8L  FishBase: 3351  GBIF: 2388727  iNaturalist: 131483  IRMNG: 10152004  ITIS: 167861  IUCN: 16759567  NCBI: 237563  OBIS: 273910  Open Tree of Life: 511782  Plazi: 641D2384-A87F-354E-20C5-ABAF9CA10B87  WoRMS: 273910  ZooBank: C9D1B2A2-CAC1-4145-B2F4-D441BED03862
Irina Fedotova

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Naisten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Sydney 2000 | pariaironelonen |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Köln 1998 | yksikkö |  |
|  Hopeaa | Sevilla 2002 | pariairokaksikko |  |
|  Pronssia | Milano 2003 | pariairokaksikko |  |
|  Pronssia | Gifu 2005 | pariaironelonen |  |
Irina Fedotova (s. 15. helmikuuta 1975) on venäläinen soutaja. Hän saavutti Sydneyn olympialaisissa 2000 pronssia pariaironelosessa. Hän sijoittui seitsemänneksi pariaironelosessa Atlantan olympialaisissa 1996 ja yksikössä Ateenan olympialaisissa 2004.
Fedotova voitti yksikköluokan maailmanmestaruuden Kölnissä 1998. Seuraavana vuonna St. Catharinesin MM-kilpailuissa hän sijoittui yksikössä neljänneksi. Pariairokaksikossa hän saavutti MM-hopeaa Sevillassa 2002 ja MM-pronssia Milanossa 2003 sekä pariaironelosessa MM-pronssia Gifussa 2005.
Kalvastympönen

| Kalvastympönen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Hymenogastraceae
Suku::  Tympöset Hebeloma
Laji::  crustuliniforme
Kaksiosainen nimi
 Hebeloma crustuliniforme  (Bull.) Quél. 
Synonyymit
 Agaricus crustuliniformis Bull. 
Katso myös
   Kalvastympönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalvastympönen (Hebeloma crustuliniforme, aikaisemmin "kalpea tympönen") on kupera tai laakealakkinen tympöslaji. Sen lakki on 4–8 senttimetriä leveä, tahmea ja väriltään lähes valkoinen tai vaalean nahanruskea. Heltat ovat vaaleat ja tummuvat myöhemmin harmaanruskeiksi. Itiöpöly on ruskeaa ja malto on valkoista. Jalka on valkea ja 3–10 senttimetriä pitkä. Sienen haju muistuttaa retikkaa ja maku on karvas. Kalvastympönen ei ole ruokasieni. Se kasvaa havu- ja lehtimetsissä, puistoissa, pihoilla ja nurmikoilla yleisenä koko Suomessa.
 Kasvuaika on elokuusta lokakuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kalvastympösryhmä (Hebeloma crustuliniforme coll.)
MushroomExpert: Hebeloma crustuliniforme
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Hebeloma crustuliniforme:  Wikidata: Q180150  APNI: 176508  AusFungi: 60025510  CoL: 3JXMP  EoL: 188111  EPPO: HEBLCR  Fungorum: 241497  GBIF: 2533043  iNaturalist: 194307  IRMNG: 10392947  MycoBank: 241497  NatureServe: 2.881045  NBN: NHMSYS0001483612  NCBI: 34454  NZOR: df82a3c7-4d11-40a8-9adc-9b2ee769dc65  Observation.org: 15475  Open Tree of Life: 433926 
Agaricus crustuliniformis:  Wikidata: Q54371370  AusFungi: 60025511  IRMNG: 11341790  MycoBank: 226282  NZOR: 31322ba9-1f2d-4239-a7b0-6131bfed9279
Kalsiumfosfaatti

| Kalsiumfosfaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  7758-87-4
PubChem CID:  24456
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  Ca3(PO4)2
Moolimassa:  310,18 g/mol
Ulkomuoto:  Valkoinen jauhe
Sulamispiste:  1 670 °C 
Tiheys:  3,14 g/cm3 
Liukoisuus veteen:  Ei liukene
  
Kalsiumfosfaatti eli kalsiumortofosfaatti (Ca3(PO4)2) on kalsium- ja fosfaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Luonnossa sitä esiintyy muun muassa apatiitti-, whitlockiitti- ja fosforiittimineraaleina. Ihmisten ja muiden selkärankaisten luusto koostuu muun muassa kalsiumfosfaatista.  Yhdistettä käytetään muun muassa lannoitteiden valmistuksessa.
Käyttökohteet

Kalsiumfosfaattia käytetään lannoitteissa sekä elintarvikkeiden säilöntäaineena, jauhonparanteena ja sulatesuolana. Kalsiumfosfaatin E-koodi on yhdessä kalsiumvetyfosfaatin ja kalsiumdivetyfosfaatin kanssa E 341.
Kalsiumfosfaattia käytetään myös keramiikan valmistuksessa, karjanrehun lisäaineena, sokerisiirapin selkeyttämiseen, muovien stabilisoijana ja puskuriliuoksissa.
Valmistus

Lannoitekäyttöön tarvittava kalsiumfosfaatti saadaan luonnossa esiintyvistä mineraaleissa. Pienempiä määriä kalsiumfosfaattia voidaan valmistaa natriumfosfaatin ja kalsiumkloridin välisellä reaktiolla ammoniakin läsnä ollessa. Ainetta voidaan valmistaa myös neutraloimalla fosforihappoa kalsiumhydroksidilla.
Kalsiumfofaatista valmistetaan lannoitteissa käytettävää kalsiumdivetyfosfaattia käsittelemällä sitä rikkihapolla. Prosessin sivutuotteena syntyy lisäksi kalsiumsulfaattia.
Aiheesta muualla

Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Tricalcium phosphate (englanniksi)
ChemBlink: Calcium phosphate (englanniksi)
Fegus

| Fegus> Φηγοῦς |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ei tiedossa
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Erekhtheis
Trittys:  mesogeios
Demonyymi:  Fēgūsios (Φηγούσιος)
Bulen jäseniä:  1
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Fegus (m.kreik. Φηγοῦς, Fēgūs tai Fēgous, lat. Phegus) oli antiikin aikainen Erekhtheis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen mesogeios-trittykseen eli Attikan sisämaa-alueen demoksiin.
Demoksen sijaintipaikkaa ei tunneta, koska sitä ei kuvata antiikin säilyneessä kirjallisuudessa, eikä siitä ole tehty arkeologisia löytöjä.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Fēgūsios (Φηγούσιος).
Fargesinpihta

| Fargesinpihta |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Pinophyta
Lahko::  Pinales
Heimo::  Mäntykasvit Pinaceae
Suku::  Pihdat Abies
Sektio::  Pseudopicea
Alasektio::  Delavayianae
Laji::  fargesii
Kaksiosainen nimi
 Abies fargesii  Franch., 1899 
Katso myös
   Fargesinpihta Wikispeciesissä   Fargesinpihta Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Fargesinpihta (Abies fargesii)  on mäntykasvien heimon pihtojen sukuun kuuluva havupuulaji. Se on keskisen Kiinan vuorilla kasvava suurehko ainavihanta puu. Lajin piirteisiin kuuluvat kartiomainen latvus, litteät neulaset ja väritykseltään purppuraiset pystyt kävyt. Fargesinpihta jaetaan yleisesti kolmeen muunnokseen. Lajin puuta käytetään paikallisesti Kiinassa puurakentamisessa ja paperintuotannossa.
Nimet

Fargesinpihta on nimetty ranskalaisen abbén P. G. Farges’n kunniaksi. Farges keräsi puusta näytteitä tieteelle vuonna 1893.
Lajin kotiseudulla siitä käytetään kiinankielistä nimeä 巴山冷杉 (bashan lengshan).
Kuvaus

Fargesinpihta on suurehko ainavihanta puu. Se kasvaa noin 40 metriä korkeaksi ja voi tulla rungon rinnankorkeusläpimitaltaan 1,5–2 metriä paksuksi.
Fargesinpihta eroaa monista lähisukuisista neulasten laidoiltaan voimakkaasti taakierteisistä pihtalajeista ulkoisesti lähes suoralaitaisten alapinnaltaan näkyvästi vaaleakuvioisten neulastensa puolesta. Muista neulasiltaan suoralaitaisista läheisistä pihdoista lajista Abies fabri fargesinpihta eroaa punertavien versorankojensa puolesta, lajista Abies forrestii fargesinpihta eroaa pienempien alle neljä senttimetriä leveiden käpyjensä ja otakärkisen pyöristyneiden peitinsuomujensa puolesta, ja lajista Abies fanjingshanensis fargesinpihta eroaa yleensä hieman pidempien ja harvemmassa kasvavien neulastensa sekä pidemmän peitinsuomun kärjen odan puolesta.
Kuvaus > Varsi

Fargesinpihta on tavallisesti yksirunkoinen ja rungoltaan suora ja liereä. Puun latvus on yleensä kartiomainen. Rungon kuori on nuorilla puilla sileää ja harmaata, sekä vanhemmilla puilla uurteista ja harmaanruskeaa. Rungosta haarautuvat oksat ovat suhteellisen lyhyitä, paksuja ja harsuja. Oksien haarat voivat olla siirottavia, kohenevia tai alimmilla oksilla riippuvia. Pienemmät haarat ovat rangaltaan solakoita, jäykkiä ja väritykseltään yleensä punertavan tai purppuraisen ruskeita. Rangan pintaa peittävät matalat uurteet ja ympyränmuotoiset lehtiarvet. Kasvainranka on ensimmäisenä vuonnaan kokonaan tai uurteistaan karvainen. Lehtiarvet ovat ympyränmuotoisia. Hieman pihkaiset silmut ovat pitkänpyöreän munanmuotoisia ja yleensä viidestä kahdeksaan millimetriä pitkiä sekä neljästä viiteen millimetriä leveitä. Silmua peittävät kellertävän ruskeat kolmiomaisen puikeat silmusuomut, jotka pysyvät silmusta kehittyvän verson tyvellä useita vuosia.