stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Araripentanssija

| Araripentanssija |
| --- | --- |
 Araripentanssijanaaras pesällä.
Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tanssijat Pipridae
Suku::  Kypärätanssijat Antilophia
Laji::  bokermanni
Kaksiosainen nimi
 Antilophia bokermanni  Coelho & Silva, 1998 

Katso myös
   Araripentanssija Wikispeciesissä   Araripentanssija Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Araripentanssijakoiras.
Araripentanssija (Antilophia bokermanni) on äärimmäisen uhanalainen varpuslintu, joka on endeeminen laji Araripen ylängöllä koillisessa Brasiliassa. Lajista on kovin vähän tietoa, mutta kannan arvioidaan olevan alle 250 yksilöä.
Araripentanssija on vajaat 15 cm pitkä. Koiraslinnun päälaki ja niska ovat kirkkaanpunaiset, siivet mustat ja muu höyhenpeite vaaleanharmaa. Naaras on oliivinvihreä, vatsapuolelta vaaleampi.
Heikki Lehtonen (hiihtäjä)

| Heikki Lehtonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Heikki Johannes Lehtonen
Syntynyt: 29. lokakuuta 1931 Jämsänkoski, Suomi
Kuollut: 20. huhtikuuta 1998 (66 vuotta) Kuorevesi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Uran tiedot
Pituus:  174 cm
Seura:  Jämsän Tarmo Jämsänosken Ilves Kuoreveden Kärki
    
Heikki Lehtonen (29. lokakuuta 1931 Jämsänkoski – 20. huhtikuuta 1998 Kuorevesi) oli suomalainen maastohiihtäjä, joka valittiin Suomea vuoden 1956 Cortinan talviolympialaisiin, mutta jäi varamiehen rooliin.
Heikki Lehtonen on alkuperäisiä jämsänkoskelaisia, joka oli poikkeuksellista hiihtouransa huippuvuosina Jämsänkosken Ilveksen riveissä. Aikansa tunnetut nimet, kuten Veikko Hakulinen, Eino ja Väinö Huhtala sekä Tapio Mäkelä olivat paikkakunnalle ja seuraan muuttaneita huippuhiihtäjiä. Lehtonen aloitti hiihtouransa 1950-luvun alkuvuosina seudun TUL:läisen seuran Jämsän Tarmon riveissä ja voitti liittonsa 50 km:n mestaruuden vuonna 1954. Seuraavan vuoden SM-kisoissa Hyvinkäällä hän oli paras TUL:n edustaja sijoittuessaan 15:ksi. Samana vuonna hän kisasi ulkomailla Puolan Zakopanessa sijoittuen toiseksi 15 km:llä ja 3:ksi 30 km:llä.
Kaudeksi 1956 hän siirtyi SVUL:laiseen Jämsänkosken Ilvekseen ja nousi Kuopion onnistuneiden olympiakarsintojen perusteella Cortinan olympiakisajoukkueeseen sijoittuessaan 50 km:llä 3:ksi Hakulisen ja Kontisen jäljessä. Olympiakisamatka jäi varamiehen rooliin, mutta olympialaisten jälkeen hiihdetyissä SM-kisoissa hän oli 8. ja paras olympialaiskisoissa ollut suomalaishiihtäjä. Seuraavina kausina hän oli mukana Jämsänkosken Ilveksen ykkösjoukkueessa, jossa hän saavutti hopeaa 1957 ja pronssia 1958. Vuonna 1957 Lehtonen saavutti 5. sijan niin Holmenkollenin kuin Salpausselänkin 50 km:llä.
Heikki Lehtonen siirtyi 1960-luvulla edustamaan Kuoreveden Kärkeä, jonka riveissä hän voitti henkilökohtaisen SM-pronssin 50 km:llä vuoden 1965 SM-kisoissa.
Ammatiltaan Lehtonen oli maanviljelijä, mutta toimi sen ohessa muurarina.
Jesse Ruotsi

| Jesse Ruotsi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1999 (ikä 25) Luumäki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Ketterä
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  19
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Lukko (SML) Jokipojat (Mestis)
Jesse Ruotsi (s. 21. kesäkuuta 1999 Luumäki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Imatran Ketterässä. Hän toimii joukkueen varakapteenina. Ruotsi on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.
Ura > Seuraura

Ruotsi on Saimaan Pallon kasvatti. Hän siirtyi B-juniori-ikäisenä Rauman Lukkoon kaudeksi 2016–2017. Ruotsi pelasi suurimman osan kaudestaan seuran A-nuorissa, jossa hän voitti kauden päätteeksi SM-pronssia.
Kesällä 2018 Ruotsi nousi Lukon SM-liigajoukkueeseen. Hän teki liigadebyyttinsä kauden 2018–2019 toisella kierroksella 15. syyskuuta 2018 Pelicansia vastaan. Ruotsi merkittiin Lukon nelossentteriksi laidoilleen Eetu Koivistoinen ja Aaro Vidgren. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.04 minuuttia ja Ruotsi keräsi teholukeman –1. Ruotsi pelasi SM-liigassa kauden aikana 19 runkosarjaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin vielä Lukon A-nuorissa, joiden toiseksi paras maalintekijä Ruotsi oli 15 osumallaan Mikko Petmanin jälkeen.
Kaudella 2019–2020 Ruotsi pelasi Lukossa 13 SM-liigaottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi alkukauden suurimmaksi osaksi kuitenkin seuran A-nuorissa. Helmikuussa 2020 Ruotsi teki Lukon kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen. Pari päivää myöhemmin seura lainasi hänet toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella Mestis-joukkue Jokipoikiin. Siirtotakarajalla helmikuussa Ruotsin kerrottiin pelaavan siellä kauden loppuun. Hän sai Jokipojissa tililleen kymmenen runkosarjaottelua tehopistein 3+1=4. Kauden 2020–2021 Ruotsi pelasi kokonaan Lukon U20-joukkueessa. U20 SM-sarjan kolmannessa finaaliottelussa 9. huhtikuuta 2021 Oulun Kärppiä vastaan hän teki Lukon 2–1-voittomaalin, joka ratkaisi joukkueelle Suomen-mestaruuden.
Ruotsi palasi kaudeksi 2021–2022 kotiseudulleen Etelä-Karjalaan ja siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Mestis-joukkue Imatran Ketterään. Hän voitti siellä sekä Mestiksen mestaruuden että Suomen Cupin. Toukokuussa 2022 Ruotsi teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2022–2023 hän voitti Mestis-hopeaa. Toukokuussa 2023 Ruotsi teki Ketterän kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kauden 2023–2024 päätteeksi hän voitti Mestis-hopeaa. Ruotsi teki seuran kanssa taas vuoden mittaisen jatkosopimuksen toukokuussa 2024. Hänet nimettiin kaudeksi 2024–2025 Ketterän varakapteeniksi.
Ura > Maajoukkueura

Ruotsi on pelannut kolme nuorten ja 21 poikien maaottelua.
Muuta

Ruotsin isä Jarno on entinen alempien sarjojen hyökkääjä.
Maailmankiertueella

| Maailmankiertueella Hevisaurus |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 28. helmikuuta 2025
 Tuottaja(t): Nino Laurenne
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 38.23
 Levy-yhtiö: Sony Music
Hevisauruksen muut julkaisut
| Bändikouluun! 2019 | Maailmankiertueella 2025 |   |
Maailmankiertueella on lastenmusiikkiyhtye Hevisauruksen kymmenes studioalbumi, joka julkaistiin 28. helmikuuta 2025 Sony Musicin kautta.
Kappaleet ja tekijät

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sanat | Sävel | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | Maailmankiertueella | Samuel Onninen | Onninen, Olavi Nahkavaara | 2.49 |  |  |  |  |  |
| 2. | Irkkusaurusarmeija | Onninen | Onninen, Nahkavaara | 3.05 |  |  |  |  |  |
| 3. | Pattajahai | Onninen | Onninen, Nahkavaara | 3.11 |  |  |  |  |  |
| 4. | Hevimetallisarvet | Onninen, Markus Talvikoski | Onninen, Talvikoski | 2.58 |  |  |  |  |  |
| 5. | Tervetuloa teutoniluolaan | Onninen | Onninen, Nahkavaara | 3.58 |  |  |  |  |  |
| 6. | Kalloween | Onninen, Talvikoski | Onninen, Talvikoski | 2.58 |  |  |  |  |  |
| 7. | Unkka Dunkka | Maija Teelahti | Onninen, Talvikoski | 3.22 |  |  |  |  |  |
| 8. | Lehmän kello | Onninen | Onninen, Talvikoski | 3.26 |  |  |  |  |  |
| 9. | Jurajyrä | Onninen | Onninen, Talvikoski | 3.23 |  |  |  |  |  |
| 10. | Faarao Fest | Onninen, Nahkavaara | Onninen, Nahkavaara | 3.44 |  |  |  |  |  |
| 11. | Muffin magiaa | Onninen | Onninen, Nahkavaara | 3.15 |  |  |  |  |  |
| 12. | Illan tullen | Onninen | Onninen, Nahkavaara | 2.09 |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  | 38.23 |  |  |  |  |  |
Miksaus ja tuotanto: Nino Laurenne
Masterointi: Svante Forsbäck
Arvostelut

V2.fi:
HeLa-solut

HeLa-soluiksi kutsutaan kohdunkaulan syöpää sairastaneen yhdysvaltalaisen Henrietta Lacksin kohdunkaulan kasvaimesta otettuja soluja. Solut jakautuivat jakautumistaan, eivätkä kuolleet parin päivän päästä kuin muut laboratorioissa siihen asti kasvatetut solut. HeLa-soluja on vieläkin laboratorioissa ympäri maailman, ja niitä onkin kutsuttu kuolemattomiksi ihmissoluiksi. Niiden avulla on tehty monia lääketieteellisiä läpimurtoja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HeLa-solut Wikimedia Commonsissa
Ancylusjärvi

Ancylusjärven kattama alue noin 9 500 vuotta sitten.
Ancylusjärvi oli nykyistä Itämerta edeltänyt järvivaihe Itämeren altaassa noin 8 900–7 200 eaa. Vaihe on nimetty tuon ajan kerrostumista runsaasti löytyneen Ancylus fluviatilis -kotilon mukaan, jonka Fr. Schmidt kuvasi retkiltään Virosta vuonna 1869.
Makean veden ancyluskotilo (Ancylus fluviatilis), josta Ancylusjärvi on saanut nimensä.
Järven vaiheet

Ancylusjärvi syntyi, kun Fennoskandian mannerjäätikön sulaessa maankamara kohotessaan kavensi Yoldiameren Atlanttiin yhdistäneitä vesireittejä, jotka sijaitsivat Keski-Ruotsissa Vänernin länsipuolella. Yoldiameri ja Vänernin allas olivat yhteydessä valtamereen kolmea eri reittiä pitkin: Götajoen kautta (etelässä), Uddevallan salmen kautta (keskellä) ja Otteidin salmen kautta (pohjoisessa). Maankohoamisen myötä nämä vesiyhteydet joko sulkeutuivat tai madaltuivat eivätkä kyenneet enää välittämään kaikkea sulavasta mannerjäätiköstä vapautuvaa vettä. Tällöin sisempien altaiden vedenpinta kohosi, ja Ancylusjärvestä tuli padottu vesiallas, jonka vedenpinta oli valtameren pintaa korkeammalla.
Järven vaiheet > Ancylustulvan aika

Aikaa noin 9,5–9,2 ka BP (tuhatta vuotta sitten) kutsutaan ancylustransgression eli -tulvan ajaksi. Ancylusjärven pinta kohosi voimakkaasti etenkin järven eteläosassa, jossa maankohoaminen oli joko lakannut tai kääntynyt maan painumiseksi, ja jossa vesi valtasi nopeasti uusia maa-alueita. Bornholmin alueella vedenkohoaminen oli jopa 5–10 metriä sadassa vuodessa, ja alue kuroutui saareksi nykyisen Saksan ja Puolan puoleiselta Ancylusjärven rannikolta.
Ancylustulvan loppuvaiheessa maankohoaminen ja merenpinnan eustaattinen nousu kumosivat toisensa ja rannansiirtyminen oli vähäistä. Tästä on jäänyt Etelä- ja Kaakkois-Suomen maastoon verrattain helposti erottuva muinaisranta, Ancylusraja. Muuramenharjulla Ancylusrajan korkeus on noin 123 metriä merenpinnasta, Helsingin Jakomäessä noin 60 metriä merenpinnasta.
Järven vaiheet > Vedenpinta laskee

Kun jääkauden jälkeinen maankohoaminen oli suurempi pohjoisessa kuin etelässä, järvi kallistui vähitellen etelään. Noin 9,2–9,0 ka BP Ancylusjärvelle syntyi laskujoki (Danajoki) valtamereen Darssin kynnyksen kautta nykyisen Juutinrauman ja Ison-Beltin kohdalle. Järven pinta kääntyi tämän jälkeen laskuun, ja kun eteläinen virtausreitti voimistui, pohjoiset purkausreitit Vänernin kautta kävivät turhiksi.
Monet Suomen nykyistä järvistä syntyivät, kun Ancylusjärvestä Ancylusvaiheen loppupuolella kuroutui lahtia irti omiksi järvikseen maan edelleen kohotessa. Entisiä Ancylusjärven lahtia ovat esimerkiksi Saimaa, Oulujärvi, Näsijärvi, Vanajavesi ja Päijänne. Tällöin myös esimerkiksi saimaannorppa jäi erilleen Itämeren altaassa olevasta kantapopulaatiostaan ja alkoi kehittyä itsenäisesti. Vänern kuroutui Ancylusjärvestä noin 9,0 ka BP, kun Närken salmi nousi merestä ja muodosti maasillan nykyisen Etelä- ja Keski-Ruotsin välille.
Kun jäätiköt vähitellen sulivat myös Fennoskandian pohjoisosista sekä Pohjois-Amerikasta, Atlantin pinta nousi ja Ancylusjärven laskujoen paikalle syntyivät nykyiset Tanskan salmet. Tällöin Ancylusjärvi muuttui Litorinamereksi. Tätä siirtymää noin 9 000–8 000 vuotta sitten kutsutaan joskus Mastogloiamereksi.
Järven vesiympäristö

Itämeren alueen nykyiset suuret makeanveden järvet kuten Vänern ovat luontaisesti oligotrofisia (karuja) ja niiden fosforipitoisuus on alhainen, eikä ole syytä olettaa, että Ancylusjärvi olisi eronnut näistä merkittävästi. Ancylusjärven pohjat olivat todennäköisesti hyvin hapettuneita, ja pohjasedimentit olivat homogeenisia ja kerrattomia. Itämeren syanobakteeri- eli sinileväkukinnat alkoivat vasta noin 7 000 vuotta sitten, kun Ancylusjärvivaihe oli jo päättynyt ja suolavettä tunkeutui Itämeren puolelle.
Ilmasto ja kasvillisuus

Ilmasto lämpeni ancylusjärvivaiheen alussa nopeasti kylmästä preboreaalisesta suunnilleen nykyisen lämpöiseen tai hieman nykyistä kylmempään boreaaliseen ilmastoon. Kauden alussa aiemmin vaivaiskoivuiksi jääneet koivikot vankistuivat, mutta ilmankosteuden ja lämpötilan kasvaessa männyt syrjäyttivät koivun valtapuuna. Aivan vaiheen loppupuolella lauhkean ilmanalan jalava ja pähkinäpensas ilmestyivät Etelä-Suomeen.
Ancylusjärvivaiheen ajalta ovat myös löytyneet ensimmäiset merkit ihmisasutuksesta Suomessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ancylusjärvi Wikimedia Commonsissa
Itämeren historia
Eemmeri 
 Baltian jääjärvi  ·  Yoldiameri  ·  (Echineismeri)  ·  Ancylusjärvi  ·  Mastogloiameri  ·  Litorinameri  ·  Itämeri (Post-Litorinameri)
Raduga H-22

Raduga H-22.
Raduga H-22 (ven. Х-22 Буря, Burja – suom. Myrsky; Nato: AS-4 Kitchen) on neuvostoliittolainen yliääninen pitkän matkan risteilyohjus. Sen kehitystyö aloitettiin MKB Radugassa vuonna 1958 ja se tuli palveluskäyttöön vuonna 1964. Kehitystä johti Aleksandr Bereznjak.
Aseen tyyppi on niin sanottu stand-off, eli suomeksi ns. pysy-loitolla -ohjus. Tämä tarkoittaa ohjuksen laukaisua turvallisena pidettävän etäisyyden päästä kohteeseensa. Alkuperäisen version suurin kantama oli noin 500 km.
Kohteena ovat tyypillisesti sotalaivat, tutkat ja linnoitetut strategiset kohteet kuten sotilastukikohdat, sillat ja voimalat.
Ohjuksia on rakennettu vajaa 3 000. Sen käyttö päättyi Venäjällä 2007, mutta se otettiin vuoden 2018 jälkeen uudelleen käyttöön modernisoituna. Modernisoidussa ohjuksessa on voimakkaampi moottori, enemmän polttoainetta ja pienempi taistelukärki. Kantomatka on lisääntynyt lähelle tuhatta kilometriä. Ohjuksessa on uusi häirinnän kestävä inertiasuunnistus ja maastoa seuraava tutka..
Ohjus voidaan laukaista Tupolev Tu-22M3 -tyypin yliäänipommittajista tai Tupolev Tu-95 kaukopommittajasta. Ohjuksen suuren omamassan (noin 6 000 kg) vuoksi sitä ei voi laukaista esimerkiksi hävittäjälentokoneista.
Sen taistelukärkenä voidaan käyttää joko konventionaalista 1 000 kg:n HE-taistelukärkeä (H-22M), tai enintään 350 kilotonnin vahvuista ydinlatausta (H-22N). Maksiminopeus on 4 000 km/h ja suurin toimintakorkeus 24 000 metriä. Ohjaus tapahtuu inertiasuunnistuksella.
Myöhemmät versiot ovat radiosäteilyyn hakeutuvia, eli tutkaan hakeutuvia ohjuksia ( THO; H-22MP).
Oikeudettomassa hyökkäyssodassaan Ukrainassa (2022–) Venäjä on ampunut osumatarkkuudeltaan epätarkkoja H-22-ohjuksia myös siviilikohteisiin. Teoilla hyökkääjä syyllistyy ilmeisiin sotarikoksiin. Esimerkiksi 14. tammikuuta 2023 Venäjän ohjusiskussa Dnipron itäisessä kantakaupungissa tuhoutui suuri osa 9-kerroksista asuintaloa. Ainakin 45 ihmistä kuoli ja 79 loukkaantui.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raduga H-22 Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Raduga_Ch-22
Käännös suomeksi
Jääkiekon U20 SM-sarja

| U20 SM-sarja |
| --- | --- |

Laji:  jääkiekko
Maa(t):   Suomi
Joukkueita:  18
Hallitseva mestari:  Ässät
Eniten mestaruuksia:  Tampereen Ilves (22)
Sarjataso:  1.
Alempi taso:  U20 Mestis
TV:  Leijonat TV
Aiheesta muualla
Jääkiekon U20 SM-sarja
U20 SM-sarja, vuoteen 2020 Nuorten SM-liiga, on 20 joukkueesta koostuva Suomen Jääkiekkoliiton alainen nuorten jääkiekkosarja (A-juniorit eli 20 v. ja nuoremmat). Siellä pelaavat kaikkien 16 miesten SM-liigajoukkueen A-juniorijoukkueet sekä lisäksi kaksi muuta seuraa, joiden miesten edustusjoukkueet pelaavat Mestiksessä. Nuorten SM-liigan mestaruuspokaali on Legacy Bowl, jonka kanadansuomalaisten yhteisö lahjoitti kiertopalkinnoksi keväällä 2013. Nuorten Suomen mestaruudesta on pelattu vuodesta 1945 lähtien ja Tampereen Ilves on kerännyt mestaruuksia eniten – 22 kertaa.
Nuorten SM-liigan logo 2017–2020
Sarjajärjestelmä

U20 SM-liigan runkosarja pelataan 18 joukkueen kesken. Ottelumääräksi muodostuu 44 ottelua joukkuetta kohden. Jokainen joukkue osallistuu myös kahteen turnaukseen, joissa molemmissa on kolme ottelua.
Kymmenen parhaiten runkosarjassa sijoittunutta joukkuetta pelaavat pudotuspeliottelut. Villi kortti -kierroksella pelataan otteluparein 7.–10. ja 8.–9. Puolivälierät pelataan otteluparein 1.-VK2, 2.–VK1., 3.–6. ja 4.–5. Välierissä runkosarjassa parhaiten sijoittunut kohtaa huonoiten sijoittuneen ja toiseksi paras toiseksi huonoiten sijoittuneen. Näiden otteluparien voittajat kohtaavat loppuottelusarjassa ja häviäjät pronssiottelussa. Villi kortti -kierroksella pelataan paras kolmesta -menetelmällä, eli ottelusarjan voittoon tarvitaan kaksi voittoa. Puolivälierä–, välierä– ja finaalisarjat pelataan paras viidestä menetelmällä, eli sarjan voittoon tarvitsee kolme voittoa. Pronssi ratkaistaan yhdessä ottelussa.
Vuonna 2008 voimaan astui uusi käytäntö, jonka mukaan joukkueessa saa pelata neljä yli-ikäistä pelaajaa. Samalla sääntöjä muutettiin siten, että liigaan voi nousta mutta sieltä ei voi pudota. Poikkeuksena ovat joukkueet, joiden edustusjoukkue ei pelaa miesten SM-liigassa (kaudella 2020–2021 Kiekko-Espoo ja TuTo). Myös joukkue, joka on kolmatta perättäistä kertaa runkosarjan viimeinen joutuu karsintaan. Runkosarjan viimeinen joukkue joutuu karsintaan myös, jos kaikki joukkueet, joiden edustusjoukkue ei pelaa SM-liigassa, sijoittuvat 12 parhaan joukkoon. Kausilla 2016-17 ja 2017-18 on lisäksi pelannut sarjan ulkopuolisena EC Red Bull Salzburg. Sen pisteet on laskettu, vaikkei pelaakaan täyttä sarjaa.
U20 SM-liigaa alempana on U20 Mestis.
Joukkueet

| Joukkue | Kaupunki |
| --- | --- |
HIFK: Helsinki
HPK: Hämeenlinna
Ilves: Tampere
Jokerit: Helsinki
JYP: Jyväskylä
KalPa: Kuopio
K-Espoo: Espoo
KooKoo: Kouvola
Kärpät: Oulu
Lukko: Rauma
Jukurit: Mikkeli
Pelicans: Lahti
RoKi: Rovaniemi
SaiPa: Lappeenranta
Sport: Vaasa
Tappara: Tampere
TPS: Turku
Ässät: Pori
Mitalistit

| Vuosi |  Mestari |  Hopeaa |  Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1945 | Ilves | K-Kissat |  |
| 1946 | Ilves | ÅIFK |  |
| 1947 | Ilves | HJK |  |
| 1948 | Tampereen Ilves | Tarmo | HJK |
| 1949 | Ilves | TBK | HJK |
| 1950 | K-Kissat | ÅIFK | Ilves |
| 1951 | TBK | K-Kissat |  |
| 1952 | Ilves | TBK |  |
| 1953 | Ilves | Rauman Lukko | HJK |
| 1954 | TBK | K-Kissat | Ilves |
| 1955 | KuPS | Ilves | TBK |
| 1956 | Tappara | TKT | KTP |
| 1957 | Tappara | Hermes | PPT |
| 1958 | Lukko | Tappara | Tarmo |
| 1959 | Tappara | TK-V | KalPa |
| 1960 | Ilves | TK-V | Tarmo |
| 1961 | Ilves | Tappara | MP |
| 1962 | Tappara | Ilves | LaKi |
| 1963 | Tappara | Ilves | LaKi |
| 1964 | Tarmo | TuTo | SaiPa |
| 1965 | Tappara | SaiPa | HPK ja TPV |
| 1966 | Ilves | SaiPa | Rauman Hokki ja Töölön Vesa |
| 1967 | Ilves | SaPKo | HIFK ja Karhut |
| 1968 | Tappara | TPS | SaiPa |
| 1969 | TPS | Tappara | Reipas |
| 1970 | SaiPa | Ilves | Tappara |
| 1971 | KOO-VEE | Ässät | Tappara |
| 1972 | Tappara | Jokerit | Ilves |
| 1973 | Tappara | Ilves | Ässät |
| 1974 | Ilves | Reipas | SaiPa |
| 1975 | Tappara | KOO-VEE | Ilves |
| 1976 | Ilves | KOO-VEE | Ässät |
| 1977 | Ilves | TPS | Kärpät |
| 1978 | Ilves | Kärpät | TPS |
| 1979 | Kärpät | Tappara | TPS |
| 1980 | Ässät | Jokerit | TPS |
| 1981 | Ilves | Tappara | Kärpät |
| 1982 | Ilves | HIFK | Tappara |
| 1983 | HIFK | Ilves | TPS |
| 1984 | HIFK | Ilves | TPS |
| 1985 | Kärpät | HIFK | TPS |
| 1986 | Tappara | Ilves | HIFK |
| 1987 | HIFK | Tappara | Kärpät |
| 1988 | Jokerit | Tappara | Kärpät |
| 1989 | K-Espoo | Tappara | HIFK |
| 1990 | Kiekko-Espoo | Tappara | HIFK |
| 1991 | Ilves | HIFK | JyP HT |
| 1992 | TPS | Ilves | Ässät |
| 1993 | Ilves | TPS | Ässät |
| 1994 | Ilves | TPS | JyP HT |
| 1995 | JyP HT | Ilves | Kiekko-Espoo |
| 1996 | Jokerit | KalPa | Kiekko-Espoo |
| 1997 | JyP HT | HPK | Ässät |
| 1998 | TPS | Jokerit | Tappara |
| 1999 | Jokerit | Ilves | TPS |
| 2000 | Jokerit | TPS | Lukko |
| 2001 | Tappara | HIFK | JYP |
| 2002 | SaiPa | TPS | HIFK |
| 2003 | HIFK | Jokerit | Blues |
| 2004 | Tappara | JYP | HIFK |
| 2005 | Ilves | TPS | JYP |
| 2006 | JYP | Kärpät | Blues |
| 2007 | Pelicans | Blues | HIFK |
| 2008 | KalPa | Ässät | JYP |
| 2009 | Blues | TPS | Lukko |
| 2010 | Kärpät | HIFK | Ilves |
| 2011 | JYP | Blues | Ilves |
| 2012 | HIFK | Jokerit | HPK |
| 2013 | HPK | Blues | Lukko |
| 2014 | Blues | Kärpät | Ässät |
| 2015 | TPS | HPK | Blues |
| 2016 | Ilves | Blues | KalPa |
| 2017 | HPK | Ässät | Lukko |
| 2018 | KalPa | Kärpät | HIFK |
| 2019 | Kärpät | Blues | Sport |
| 2020 | Ei jaettu. Syy: koronaviruspandemian vuoksi. |  |  |
| 2021 | Lukko | Kärpät | Ei jaettu. Tappara hävisi Lukolle välierissä. TPS luovutti Kärppiä vastaan. |
| 2022 | Lukko | KalPa | TPS |
| 2023 | Tappara | Jokerit | TPS |
| 2024 | Ässät | TPS | Tappara |
Palkinnot

A-nuorten SM-liigan palkinnot on jaettu nykyisillä nimillään kaudesta 2010–2011 lähtien, kun jääkiekkoliitto julkisti 62 uutta pelaajapalkintoa marraskuussa 2010.
Kari Jalonen -palkinto, pistepörssin voittaja
Arto Javanainen -palkinto, eniten maaleja
Ville Peltonen -palkinto, pudotuspelien arvokkain pelaaja
Yrjö Hakala -palkinto, vuoden tulokas
Jere Lehtinen -palkinto, herrasmiespelaaja
Raimo Helminen -palkinto, tehotilaston voittaja
Hannu Aravirta -palkinto, vuoden valmentaja
Jorma Valtonen -palkinto, paras maalivahti
Reijo Ruotsalainen -palkinto, paras puolustaja
Saku Koivu -palkinto, paras hyökkääjä
Teemu Selänne -palkinto, vuoden pelaaja
All Star -kentällinen
II All Star -kentällinen
Nuorten rehdin pelin palkinto, fair-play -joukkue
Aiheesta muualla

Leijonat.fi − Nuorten SM-liiga (Arkistoitu – Internet Archive)
U20 SM-sarjan tulospalvelu
Euroopan jääkiekon alemmat sarjatasot
| --- | --- |
Toinen sarjataso: Alankomaat | Belgia | Bulgaria | Iso-Britannia | Italia | Itävalta | Norja | Puola | Ranska | Ruotsi | Saksa | Skotlanti | Slovakia | Suomi | Tanska | Sveitsi | Tšekki | Turkki | Valko-Venäjä | Venäjä
Kolmas sarjataso: Alankomaat | Iso-Britannia | Itävalta | Norja | Ranska | Ruotsi | Saksa | Slovakia | Suomi | Sveitsi | Tšekki | Venäjä
Juniorisarjoja: Itävalta | Ruotsi | Saksa | Slovakia | Suomi | Sveitsi | Tšekki | Venäjä
Legacy Bowl
Osho

Osho.
Osho, tunnetaan myös nimillä Acharya Rajneesh tai Bhagwan Shree Rajneesh; oikea nimi Chandra Mohan Jain (11. joulukuuta 1931 Kuchwada, Intia – 19. tammikuuta 1990 Pune, Intia) oli intialainen henkinen johtaja. Hän yhdisti opetuksissaan itämaista mystiikkaa, henkilökohtaista hartautta ja seksuaalista vapautta. Hän korosti suoran ja kokemuksellisen tiedon tärkeyttä, eikä halunnut antaa tietoa valmiina.