stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo nykyisistä valtioiden ja hallitusten päämiehistä
Yhdistyneiden kansakuntien jäsenvaltioiden valtionpäämiehet > Australia ja Oseanian valtioiden päämiehet

| valtio | valtiomuoto | valtionpäämies | hallituksen päämies |
| --- | --- | --- | --- |
|  Australia | perustuslaillinen monarkia | kuningas Charles III edustaa kenraalikuvernööri Sam Mostyn | pääministeri Anthony Albanese |
|  Fidži | tasavalta | presidentti Wiliame Katonivere | pääministeri Sitiveni Rabuka |
|  Kiribati | tasavalta | presidentti Taneti Maamau | presidentti Taneti Maamau |
|  Marshallinsaaret | tasavalta | presidentti Hilda Heine | presidentti Hilda Heine |
|  Mikronesia | liittovaltio | presidentti David W. Panuelo | presidentti David W. Panuelo |
|  Nauru | tasavalta | presidentti David Adeang | presidentti David Adeang |
|  Palau | tasavalta | presidentti Surangel Whipps Jr. | presidentti Surangel Whipps Jr. |
|  Papua-Uusi-Guinea | perustuslaillinen monarkia | kuningas Charles III edustaa kenraalikuvernööri Bob Dadae | pääministeri James Marape |
|  Salomoninsaaret | perustuslaillinen monarkia | kuningas Charles III edustaa kenraalikuvernööri Nathaniel Waena | pääministeri Manasseh Sogavare |
|  Samoa | tasavalta | päällikkö Tuimalealiʻifano Vaʻaletoʻa Sualauvi II | pääministeri Naomi Mataʻafa |
|  Tonga | perustuslaillinen monarkia | kuningas Tupou VI | pääministeri Siaosi Sovaleni |
|  Tuvalu | perustuslaillinen monarkia | kuningas Charles III edustaa kenraalikuvernööri Tofiga Vaevalu Falani | pääministeri Kausea Natano |
|  Uusi-Seelanti | perustuslaillinen monarkia | kuningas Charles III edustaa kenraalikuvernööri Cindy Kiro | pääministeri Christopher Luxon |
|  Vanuatu | tasavalta | presidentti Nikenike Vurobaravu | pääministeri Ishmael Kalsakau |
Osittain kansainvälisesti tunnustettujen tai käytännössä itsenäisten valtioiden valtionpäämiehet ja hallituksen päämiehet

| valtio | valtiomuoto | valtionpäämies | hallituksen päämies |
| --- | --- | --- | --- |
|  Abhasia | tasavalta | presidentti Aslan Bžanija | pääministeri Aleksandr Ankvab |
|  Etelä-Ossetia | tasavalta | presidentti Anatoli Bibilov | pääministeri  Gennadi Bekojev (virkaatekevä) |
|  Kosovo | tasavalta | presidentti Vjosa Osmani | pääministeri  Albin Kurti |
|  Länsi-Sahara | tasavalta | presidentti  Mohamed Abdelaziz | pääministeri Abdelkader Taleb Omar |
|  Palestiinalaishallinto | tasavalta | presidentti Mahmoud Abbas | pääministeri Muhammad Mustafa |
|  Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavalta | tasavalta | presidentti Mustafa Akinci | pääministeri Hüseyin Özgürgün |
|  Somalimaa | tasavalta | presidentti Muse Bihi Abdi | presidentti Muse Bihi Abdi |
|  Taiwan | tasavalta | presidentti Tsai Ing-wen | pääministeri Chen Chien-jen |
|  Transnistria | tasavalta | presidentti Vadim Krasnoselski | pääministeri Aleksandr Martynov |
Kotihiiret

| Kotihiiret |
| --- | --- |
 Kotihiiri (Mus musculus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Myomorpha
Yläheimo::  Muroidea
Heimo::  Muridae
Alaheimo::  Varsinaiset rotat ja hiiret Murinae
Suku::  Kotihiiret Mus  Linnaeus, 1758
Katso myös
   Kotihiiret Wikispeciesissä   Kotihiiret Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kotihiiret (Mus) on varsinaisten hiirten ja rottien alaheimoon kuuluva jyrsijäsuku, johon kuuluu noin 40 lajia.lähde?
Ruumiinrakenne

Tunnistettavana piirteenä kotihiirillä on kallon muoto ja selkeä hampaiden rakenne. Sekä ylä- että alaleuassa on kaksi kaarevaa ja talttamaista etuhammasta. Hampaiden etureuna on hyvin kestävää hammaskiillettä ja takareuna pehmeämpää hammasluuta. Hiiren hampaat kasvavat koko sen elinajan, koska jyrsiminen kuluttaa hampaita kärjestä. Koska kasvisravinto sulaa vaikeasti suolistossa, hiirillä on iso umpisuoli, jossa bakteerit hajottavat ruokaa edistäen näin sulamista.lähde?
Elintavat

Kotihiiret käyttävät ravinnokseen erilaisia jyviä, juuria, marjoja, ihmisen elintarvikkeita, toukkia sekä pieniä hyönteisiä. Jyrsijälajeille selkeä, yhteinen piirre on suuri lisääntymiskyky ja kannanvaihtelujen suuri vaihtelu eri vuosina. Kannanvaihteluiden suuri merkitys vaikuttaa myös jyrsijöitä pääravintonaan käyttäviin petolajeihin, kuten pöllöihin, kettuihin ja kissoihin. Vaikutus näkyy myös hiirten aiheuttamien vahinkojen määrässä maataloudessa. Hiiren elinikä on lyhyt, kuten lähes kaikilla muillakin nopeasti lisääntyvillä pikkujyrsijöillä.lähde?
Kotihiiriin (Mus) kuuluvia lajeja

Ghananhiiri (Mus mattheyi)
Srilankanhiiri (Mus mayori)
Pikkuhiiri (Mus minutoides)
Afrikanhiiri (Mus musculoides)
Kotihiiri (Mus musculus)
Sambianhiiri (Mus neavei)
Oranjenhiiri (Mus orangiae)
Oubanguinhiiri (Mus oubanguii)
Thaimaanhiiri (Mus pahari)
Intianhiiri (Mus phillipsi)
Dukhuninhiiri (Mus platythrix)
Kivikkohiiri (Mus saxicola)
Kameruninhiiri (Mus setulosus)
Botswananhiiri (Mus setzeri)
Kambodžanhiiri (Mus shortridgei)
Ugandanhiiri (Mus sorella)
Balkaninhiiri (Mus spicilegus)
Algerianhiiri (Mus spretus)
Sudaninhiiri (Mus tenellus)
Nepalinhiiri (Mus terricolor)
Harmaavatsahiiri (Mus triton)
Jaavanvuoristohiiri (Mus vulcani)
Guineanhiiri (Mus baoulei)
Intianpikkuhiiri (Mus booduga)
Kongonhiiri (Mus bufo)
Angolanhiiri (Mus callewaerti)
Riukiusaartenhiiri (Mus caroli)
Keltahiiri (Mus cervicolor)
Burmanhiiri (Mus cookii)
Sumatranhiiri (Mus crociduroides)
Nilgirinhiiri (Mus famulus)
Ceyloninhiiri (Mus fernandoni)
Goundanhiiri (Mus goundae)
Hausahiiri (Mus haussa)
Pikkuaavikkohiiri (Mus indutus)
Kasainhiiri (Mus kasaicus)
Makedonianhiiri (Mus macedonicus)
Etiopianhiiri (Mus mahomet)
Alfa Romeo Giulietta (2010)

| Alfa Romeo Giulietta |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Italia
Valmistaja:  Alfa Romeo
Konserni:  Fiat Chrysler Automobiles
Valmistusvuodet:  2010–2020
Korimalli:  5-ovinen hatchback
Luokka:  C-segmentti
Edeltäjä:  Alfa Romeo 147
Teknisesti samankaltaisia:  Chrysler 200 II Chrysler Pacifica (RU) Dodge Dart Jeep Cherokee (KL) Jeep Grand Commander
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  Fiat Compact
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  1,4–2,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  6-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen kaksoiskytkin
Alfa Romeo Giulietta (Typ 940) on Alfa Romeon vuosina 2010–2020 valmistama alemman keskiluokan automalli, joka korvasi Alfa Romeo 147:n. Se esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2010.
Alfa Romeo Giulietta (2010–2020)

Alfa Romeo Giulietta perustuu Fiat-konsernin kehittämälle Compact-pohjalevylle, jonka alustarakenteissa käytetään runsaasti alumiinia. Edeltäjästään Alfa Romeo 147:stä poiketen Giulietta oli saatavana ainoastaan viisiovisena korimallina. Ohjaamossa on aiemmin Alfa Romeo MiTossa esitelty DNA-kytkin, jonka avulla kuljettaja voi valita auton ajo-ohjelman kolmesta eri vaihtoehdosta (Dynamic, Normal ja All Weather). Valinta vaikuttaa muun muassa auton moottorin, vaihteiston, ohjausjärjestelmän ja ajonvakautusjärjestelmän toimintaan.
Vuoden 2010 Euro NCAP -kolaritestistä Giulietta sai tulokseksi täydet viisi tähteä.
Kaikki Giuliettan moottorit ovat turboahdettuja. 1,4-litraiset bensiinimoottorivaihtoehdot olivat T-Jet (120 hv) ja MultiAir (170 hv), jossa on muuttuva venttiilien ajoitus. Tehokkain bensiinimoottori oli suorasuihkutteinen 1,75 TBi (235 hv). Dieselmoottoreina olivat 1,6 JTDm (105 hv) ja 2,0 JTDm (170 hv). Kaikkien moottorien yhteydessä on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto, mutta saataville tuli pian myös TCT-kaksoiskytkinvaihteisto.
Malliston huipulla oli Quadrifoglio Verde, joka oli saatavana ainoastaan 1,75-litraisella moottorilla. Maavara on matalampi kuin perusmalleissa ja myös jousitus on säädetty urheilullisemmaksi.
Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2013 esiteltiin pienen kasvojenkohotuksen kokenut Giulietta. Ulkonäkömuutokset olivat vähäisiä, rajoittuen uudistettuun etusäleikköön ja aiempaa leveämpiin etusumuvalojen kromikehyksiin. Uusia värivaihtoehtoja tuli kuitenkin tarjolle kolme kappaletta. Ohjaamossa oli uusi ohjauspyörä ja malliversiosta riippuen 5,0- tai 6,5-tuumainen kosketusnäyttö osana Uconnect-tietoviihdejärjestelmää. Uutena moottorina oli 2,0-litrainen (150 hv) JTDM-dieselmoottori, jossa oli uusi ruiskutusjärjestelmä. Quadrifoglio Verden moottori uudistui kokonaan kevytmetalliseksi, jolloin sen paino putosi 22 kilolla. Kiihtyvyys nollasta sataan (6,0 s) oli nyt lähes sekunnin aiempaa nopeampi, ja lisäksi polttoaineenkulutus putosi lähes 10 prosenttia aiemmasta.
Geneven autonäyttelyssä keväällä 2016 esiteltiin toisen kasvojenkohotuksensa kokenut Giulietta, jonka ulkonäköä muokattiin vastaamaan uutta, vastikään esiteltyä suurempaa Giulia-mallia. Uutena moottorina esiteltiin 1,6-litrainen (120 hv) JTD-dieselmoottori. Quadrifoglio Verden nimi vaihdettiin Veloceksi, mutta malli pysyi muuten ennallaan.
Viimeiset uudistuksensa Giulietta sai vuonna 2019. Ne rajoittuivat lähinnä uuteen vihreään Visconti Green -väriin, uuteen 18-tuumaiseen vannevaihtoehtoon ja uusiin varustepaketteihin. Tech Pack -varustepaketin mukana tulleita täysin uusia varusteita olivat peruutuskamera ja suurempi seitsemäntuumainen kosketusnäyttö, jolla on Apple CarPlay- ja Android Auto -tuki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alfa Romeo Giulietta (2010) Wikimedia Commonsissa
Alfa Romeon (Alfa Romeo Automobiles S.p.A.) automallit
| --- | --- |
Nykyiset mallit: Giulia · Stelvio · Tonale · Junior
Entiset mallit (esittelyvuoden mukaan): 1910–1919: 24 HP · 40–60HP 1920–1945: 20–30HP · 6C · 8C · G1/G2 · RL · RM 1945–1959: 1900 · 2000 · Giulietta · Gran Sport Quattroruote 1960–1969: 1750/2000 · 2600 · Giulia · Spider · Montreal · 105/115-sarja · GTA · 33 Stradale 1970–1979: 2300 · Alfa 6 · Alfasud · Alfetta · Alfetta GTV · Giulietta (1977) · Sprint  1980–1989: 164 · 33 · 75 · 90 · Arna · SZ/RZ 1990–1999: 145/146 · 155 · 156 ·  166 ·  GTV · Spider (1994) 2000–2009: 147 · GT · 159 · MiTo · Brera · Spider (2006) · 8C Competizione  2010–: Giulietta ·  4C
Tulevat mallit: 
Konseptimallit: 33.2 ·  2000 Sportiva ·  BAT 5/7/9 ·  Bella ·  Caimano ·  Canguro ·  Capsula ·  Carabo ·  Centauri ·  Cuneo ·  Dardo ·  Delfino ·  Diva ·  Disco Volante ·  Giulietta Bertone Spider ·  Iguana ·  Kamal ·  Monoposto ·  Navajo ·  Nuvola ·  Progetto Cinque ·  Protéo ·  Scarabeo ·  Scighera ·  Sportut ·  Visconti ·  Vivace ·  Vola ·  Zeta 6
Hyötyajoneuvot: Pakettiautot: Romeo · Romeo 2 · Romeo 3 · A11/F11A12/F12 · AR6 · AR8  Kuorma-autot: 430 · 500 · 800 · 900 · 950 · Mille (1000) · A19n Linja-autot: 140 A. · 900 A. · 950. · Mille (1000) · 110AF · 140AF · 900
Alfa Romeo Giulietta Quadrifoglio Verde
Facelift-mallin (2013) Alfa Romeo Giulietta.
Facelift-mallin (2016) Alfa Romeo Giulietta Veloce.
Pekka Kivekäs

Pekka Kivekäs (s. 21. huhtikuuta 1937 Kemi) on suomalainen lehtori ja virsirunoilija.
Nykyisessä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on viisi hänen kirjoittamaansa virttä. Tämän lisäksi hän oli nykyisen virsikirjan virsikirjakomitean runoilija-avustajana ja osallistui siten monien virsien muokkaamiseen. Kivekäs oli jäsenenä Ruotsin kirkon virsikirjan suomennostyöryhmän runoilijajäsenenä vuosina 1994–2000, ja hän on kääntänyt tai muokannut 183 virttä Ruotsin kirkon suomenkieliseen virsikirjaan.
Kivekäs on ollut myös jäsenenä toimituskunnissa, jotka ovat valmistelleet ja julkaisseet kaksi kokoelmaa uusia virsiä (Uusia virsiä 2008 ja Uusia virsiä 2009). Molemmissa kokoelmissa on hänen kirjoittamiaan tai kääntämiään virsiä.
Opetusuransa Kivekäs teki vantaalaisessa Simonkylän koulussa ja lukiossa, jossa hän toimi vuosituhannen vaihteeseen saakka uskonnon lehtorina ja opinto-ohjaajana.
Pekka Kivekäs sai Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vuoden 2019 Kirkon kulttuuripalkinnon yhdessä kuvataiteilija Annukka Laineen kanssa.
Pekka Kivekkään kirjoittamat virret Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa:
55ː1–2, 4–6 "Jäi taakse vuori kirkastuksen"
175 "Seurakunta koolla on"
417 "Jeesus, askeleesi"
591 "Uudet taivaat, uudet maan"
961 "Laulan, koska herätit minut kuolemasta"
Mieli–ruumis-ongelma

René Descartesin teoksesta peräisin oleva kuva silmien, käden ja aivojen yhteistoiminnasta kuvaa hänen omaksumaansa ruumiin ja mielen dualismia, kartesiolaista dualismia. Descartes katsoi, että aistimukset päätyvät aistinelimistä aivoissa sijaitsevaan käpyrauhaseen ja sieltä aineettomaan sieluun.
Mieli–ruumis-ongelma eli psykofyysinen ongelma tarkoittaa mielenfilosofiassa kysymystä siitä, kuinka aivot (aineellinen objekti) voivat olla tietoiset (mielen ilmiö).
Dualistisia ratkaisuja

Dualismilla tarkoitetaan kaksijakoista käsitystä todellisuudesta. Mielenfilosofiassa se on näkemys, jonka mukaan mieli ja ruumis ovat erillisiä. Sen lähtökohtana on väite, että henkiset ilmiöt ovat ei-fysikaalisia. Länsimaisessa filosofiassa dualismi esiintyy ensimmäisenä Platonin ja Aristoteleen teoksissa. He katsoivat, että ihmisen ”järkeä” (mielen tai sielun kyky) ei voinut identifioida samaksi kuin ruumis eikä selittää sen kautta.
Varhaisimmat dualismin muotoilut ovat kuitenkin peräisin hindulaisen filosofian samkhya- ja jooga-koulukunnista noin vuodelta 650 eaa. Näissä koulukunnissa maailma jaettiin purushaan/atmaniin (tietoisuus/henki) ja prakrtiin (psykofyysinen materiaalinen substanssi eli fyysinen ruumis ja psyyke/kokemuksellinen mieli).  Tulee kuitenkin pitää mielessä, että intialaisissa filosofioissa ihmiskäsitykset ja metafysiikka ovat hieman erilaisia kuin anglo-amerikkalaisissa paljolti antiikista, juutalaiskristillisyydestä ja eurooppalaisista filosofioista rakentuvissa niin tieteen kuin kansan syvien rivienkin ihmis- ja maailmankäsityksissä. Intialaisen filosofian käsitteitä on vaikea kääntää suoraan englanniksi ja suomeksi. Yleisenä huomiona voi kuitenkin todeta, että länsimaisissa filosofioissa vallitseva mieli-ruumis -ongelma ei ole ollut samalla tavalla läsnä intialaisissa filosofioissa. Esimerkiksi samkhyassa ja joogassa mieli-ruumis hahmotetaan prakrtin ilmiöksi, jotka purushan/atmanin heijastus elävöittää ja tekee tietoiseksi. Samkhyan ja joogan mielenfilosofia kytkeytyy monien itämaisten filosofioiden tapaan ytimeltään minää ja minäkäsitystä koskeviin ongelmanasetteluihin. Purushan/atmanin ja prakrtin välisen heijastussuhteen on myöhemmin ajateltu olevan teoreettisesti ongelmallinen.
Parhaiten tunnettu dualismin muotoilu on peräisin René Descartesilta (ns. kartesiolainen dualismi). Hän katsoi, että mieli oli puhtaasti henkinen ja ei-ulottuvainen, ei-fyysinen substanssi. Descartes oli ensimmäinen, joka liitti selvästi tietoisuuden ja itsetajunnan mieleen, ja erotti tämän aivoista, joka oli järjen keskus. Hän oli näin ensimmäinen, joka muotoili mieli–ruumis-ongelman siinä muodossa kuin se tunnetaan nykyisin.
Dualistisia ratkaisuja > Argumentit dualismin puolesta

Pääargumentti dualismin puolesta on se, että se vaikuttaa vetoavan tavallisten filosofisesti kouluttautumattomien ihmisten terveeseen järkeen perustuvaan intuitioon. Jos kysytään, mitä mieli on, ihmiset yleensä samaistavat oman mielensä omaan minäänsä, persoonallisuuteensa, sieluunsa tai muuhun vastaavaan. Ihmiset mitä todennäköisimmin kieltävät, että mieli olisi yksinkertaisesti sama kuin aivot, tai toisin päin. He näkevät tällaisen ratkaisuvaihtoehdon liian mekanistisena tai vain käsittämättömänä. Ihmisen on helppo kuvitella olevansa olemassa myös ruumiittomana, ja jopa vaikka fysikaalista todellisuutta ei olisi lainkaan olemassa. Myös filosofit hyväksyivät aiemmin laajalti, joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta, että mieli on jotain ruumista parempaa ja metafyysisesti ikään kuin ”ohjaajan paikalla” ruumiiseen nähden.
Suuri osa nykyfilosofeista pitää näitä samoin kuin monia muitakin intuitioita kuitenkin mitä todennäköisimmin harhaanjohtavina. Heidän mukaansa meidän tulisi käyttää kriittisiä kykyjämme sekä empiiristen tieteiden tutkimustuloksia näiden oletusten tutkimisessa ja sen selvittämisessä, onko niissä mitään perää.
Toinen merkittävä argumentti dualismin puolesta on se ajatus, että henkisellä ja fyysisellä vaikuttaa olevan hyvin erilaisia, tai kenties yhteensovittamattomia, ominaisuuksia. Henkisillä tapahtumilla on tietynlainen subjektiivinen kvaliteetti, kun taas fysikaalisilla tapahtumilla ei ole. Mielenfilosofit kutsuvat henkisten tapahtumien subjektiivisia puolia nimellä kvalia. Kvalioiden palauttaminen mihinkään fysikaaliseen vaikuttaa vaikealta.
Dualistisia ratkaisuja > Muita dualismin muotoja

Psykofyysinen parallelismi tai lyhyesti parallelismi on näkemys, jonka mukaan mielellä ja ruumiilla on erillinen ontologinen asema, eivätkä ne vaikuta toisiinsa kausaalisesti. Sen sijaat ne toimivat rinnakkaisilla poluilla samaan tahtiin ja ainoastaan näyttävät vaikuttavan toisiinsa. Tätä näkemystä kannatti erityisesti Gottfried Leibniz. Vaikka Leibniz olikin ontologinen monisti joka uskoi, että oli olemassa vain yhdentyyppisiä substansseja (monadeja) ja että kaikki oli palautettavissa niihin, hän kuitenkin katsoi, että ”henkisen” ja ”fysikaalisen” välillä oli merkittävä ero, mitä tuli kausaatioon. Hän katsoi, että Jumala oli järjestänyt asiat ennalta niin, että mielet ja ruumiit olisivat harmoniassa toistensa kanssa. Tätä kutsutaan ennalta-asetetuksi harmoniaksi.
Okkasionalismi on näkemys, jonka mukaan kausaalisilta vaikuttavat suhteet fyysisten tapahtumien välillä, tai fyysisten tapahtumien ja henkisten tapahtumien välillä, eivät todellisuudessa ole kausaalisia. Ruumis ja mieli ovat erillisiä substansseja, ja syyt liittyvät seurauksiinsa Jumalan kullakin tapahtumakerralla tapahtuvan väliintulon seurauksena. Tällaista näkemystä kannatti Nicolas Malebranche.
Epifenomenalismi on Thomas Henry Huxleyn ensimmäisenä muotoilema oppi. Sen mukaan henkiset ilmiöt ovat kausaalisesti tehottomia. Fysikaaliset tapahtumat voivat saada aikaan toisia fysikaalisia tapahtumia sekä henkisiä tapahtumia, mutta henkiset tapahtumat eivät voi saada aikaan mitään, koska ne ovat ainoastaan fysikaalisen maailman kausaalisesti reagoimattomia sivutuotteita (epifenomena). Tätä näkemystä on kannattanut sittemmin erityisesti Frank Jackson.
Ominaisuusdualismin mukaan henkiset ominaisuudet kehittyvät emergentisti, kun aine organisoidaan tietyllä tavalla. Ominaisuusdualismi on itse asiassa eräs emergentin materialismin muoto, ja siksi se käsitellään myöhempänä (katso: emergentti materialismi).
Monistisia ratkaisuja

Päinvastoin kuin dualismi, mielenfilosofinen monismi katsoo, ettei mielen ja ruumiin välillä ole perustavaa eroa. Nykyisin yleisin monismin muoto on fysikalismi. Fysikalistinen monismi katsoo, että ainoa olemassa oleva substanssi on fysikaalinen. Fysikalismi voidaan kuitenkin muotoilla monella eri tavalla, kuten alla on esitetty.
Toinen monismin muoto, idealismi, katsoo, että ainoa olemassa oleva substanssi on laatuaan henkinen. Vaikka puhdas idealismi, kuten esimerkiksi George Berkeleyn subjektiivinen idealismi, on harvinainen nykyaikaisessa länsimaisessa filosofiassa, jotkut filosofit, kuten William Seager, ovat kannattaneet sen hienostuneempaa muotoa, panpsykismiä. Sen mukaan henkiset kokemukset ja ominaisuudet ovat fysikaalisten kokemusten ja ominaisuuksien perustana.
Fenomenalismi on teoria, jonka mukaan ulkoisten olioiden representaatiot (tai aistinsisältö) ovat kaikki mitä on olemassa. Tällaisen näkemyksen omaksuivat ainakin joksikin aikaa Bertrand Russell ja monet loogiset positivistit 1900-luvun alkupuolella.
Eräs mahdollisuus olisi hyväksyä sellaisen perussubstanssin olemassaolo, joka ei olisi sen enempää fysikaalinen kuin henkinenkään. Henkinen ja fysikaalinen olisivat tällöin tämän neutraalin substanssin ominaisuuksia. Tällaisen näkemyksen omaksui Baruch Spinoza, ja sitä popularisoi 1800-luvulla Ernst Mach. Tämä niin kutsuttu neutraali monismi muistuttaa ominaisuusdualismia.
Monistisia ratkaisuja > Reduktiivinen fysikalismi

Reduktiivisessa fysikalismissa tietoisuus pelkistetään pelkiksi aivojen fysikaalisiksi tiloiksi. Reduktionimia edustavat esimerkiksi identiteettiteoria ja funktionalismi.
Monistisia ratkaisuja > Reduktiivinen fysikalismi > Behaviorismi

Behaviorismi hallitsi mielenfilosofiaa suuren osan 1900-lukua, erityisesti sen ensimmäisellä puoliskolla. Psykologiassa behaviorismi kehittyi reaktiona introspektionismin puutteisiin. Jonkun henkilön omaan introspektioon perustuvat raportit omasta sisäisestä henkisestä elämästään eivät mahdollista tarkkaa tutkimusta eikä niitä voi käyttää ennustavien yleistyksien tekemiseen. Behavioristit katsoivat, että psykologia ei voi olla tieteellistä ilman yleistettävyyttä ja mahdollisuutta jonkun kolmannen persoonan suorittamaan tutkimukseen. Näin psykologiasta tuli eliminoida kokonaan ajatus sisäisestä henkisestä elämästä (ja samalla ontologisesti itsenäisestä mielestä) ja siinä tuli keskittyä sen sijaan havaittavan käyttäytymisen kuvaamiseen.
Samaan aikaan kun tämä kehitys oli käynnissä psykologiassa, filosofiassa kehittyi filosofinen behaviorismi, jota on joskus kutsuttu myös loogiseksi behaviorismiksi. Sitä luonnehti voimakas verifikationismi, joka piti verifioinnin ulkopuolella olevia väittämiä sisäisestä henkisestä elämästä mielettöminä. Behavioristille henkiset tilat eivät olleet sisäisiä tiloja, joista voitiin antaa introspektioon perustuvia raportteja. Ne olivat vain kolmannen osapuolen tekemiä kuvauksia joidenkin henkilöiden käyttäytymisestä tai taipumuksista käyttäytyä tietyllä tavalla, tarkoituksena muiden käyttäytymisen selittäminen ja ennustaminen.
Filosofista behaviorismia kannatti muun muassa Ludwig Wittgenstein. Se menetti suosionsa 1900-luvun loppupuolella kognitivismin nousun myötä. Kognitivistit hylkäsivät behaviorismin useiden ilmeisten ongelmien vuoksi. Behaviorismi on esimerkiksi intuition vastaista nimittäessään myös jonkun tuntemaa päänsärkyä käyttäytymiseksi.
Monistisia ratkaisuja > Reduktiivinen fysikalismi > Identiteettiteoria

Tyyppi-identiteettiteoria on John Smartin ja Ullin Placen kehittämä teoria, joka oli suora vastaus behaviorismin epäonnistumiselle. Smart ja Place katsoivat, että jos henkiset tilat ovat jotain aineellista, mutta eivät käyttäytymistä, tällöin henkiset tilat ovat todennäköisesti identtisiä aivojen tilojen kanssa. Yksinkertaistetusti: henkinen tila M ei ole mitään muuta kuin aivojen tila B. Henkinen tila ”haluan kupin kahvia” ei näin olisi muuta kuin ”tiettyjen neuronien käynnistyminen tietyissä aivojen osissa”.
Huolimatta sen lähtökohtaisesta vakuuttavuudesta, identiteettiteoria kohtaa ongelmia monitoteutuvuuden, jonka muotoili ensimmäisenä Hilary Putnam, muodossa. On selvää, että ihmisten lisäksi myös monet muut eläinlajit voivat esimerkiksi tuntea kipua. On kuitenkin epätodennäköistä, että kaikki nämä moninaiset organismit olisivat kipua tuntiessaan samassa aivotilassa. Tällöin vaikuttaa siltä, ettei kipu voi vastata jotain tiettyä aivotilaa. Näin identiteettiteorialla ei ole empiiristä pohjaa.
Tästä huolimatta kaikkia identiteettiteorioita ei välttämättä tarvitse hylätä. Esiintymäidentiteettiteorioiden mukaan sen tosiseikan, että tietty aivotila yhdistyy vain yhteen henkilön henkiseen tilaan, ei tarvitse merkitä sitä, että henkisten tilojen tyyppien ja aivotilojen tyyppien välillä pitäisi olla absoluuttinen vastaavuus. Esiintymäidentiteettiteoriassa ajatus on, että ainoastaan henkisten ilmiöiden partikulaariset tokenit eli esiintymät ovat identtisiä fysikaalisten tapahtumien partikulaaristen esiintymien kanssa. Anomaalinen monismi ja useimmat muut ei-reduktiivisen fysikalismin muodot ovat esiintymäidentiteettiteorioita. Näistä ongelmista huolimatta tyyppi-identiteettiteoria on herättänyt edelleen kiinnostusta, ennen kaikkea Jaegwon Kimin vaikutuksen ansiosta.