stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Switch
Historia > 2014–2024 (Yaskawa Environmental Energy / The Switch)

Tammikuussa 2014 The Switch kertoi laajentavansa meritekniikkaan. Sen valmistamista muuttuvanopeuksisista koneista oli hyötyä niin laivapotkurijärjestelmissä, aaltovoimassa kuin teollisuudessakin. Ensimmäinen meriteknologian asiakas oli saksalainen DeWind. Se osti FusionDriven, silloisten markkinoiden pienimmän ja kevyimmän vaihteen ja generaattorin yhdistelmän, joka mahdollisti rakenteeltaan aiempaa kevyemmän tuuliturbiinin. Prokonin edellisenä vuonna tekemä jättitilaus peruuntui keväällä, kun se meni konkurssiin. Heinäkuussa Vacon, Suomen Teollisuussijoitus ja oululaissijoittaja Veijo Karppisen johtama VNT Management Group myivät The Switchin japanilaiselle Yaskawalle.  Yhtiön nimeksi tuli Yaskawa Environmental Energy / The Switch.
Vuonna 2015 Kiinan ja Euroopan myynnit olivat kumpikin arvoltaan lähes 16 miljoonaa euroa. The Switch sai Yaskawalta noin 30 miljoonan euron pääomat Suomen tuotekehitysinvestointeihin. Yaskawa-konsernin liikevaihto oli noin 3,6 miljardia euroa ja sen voitto oli noin 300 miljoonaa euroa. Konsernin tuotteita olivat teollisuusautomaatioon kuuluvat tuotteet kuten teollisuusrobotit, servomoottorit ja taajuusmuuttajat.
Seuraavana vuonna The Switch osti Wärtsilän taajuusmuuttajaliiketoiminnan eli esimerkiksi merisovelluksiin suunnitellut keski- ja pienjännitteiset voimansiirrot. Kauppaan kuului yhtiön testauskeskus ja osia valmistuslaitoksista Norjan Stordissa. Kaupan myötä The Switchistä tuli Wärtsilän toimistusketjupartneri sähkö- ja automaatioliiketoiminnassa. Ostettu yksikkö työllisti parikymmentä henkilöä. The Switchin tuotteita oli myyty yli kuuteen tuhanteen turbiiniin pääosin Euroopassa ja Aasiassa. Yhtiön liikevaihto kasvoi edelliseen vuoteen verrattuna 80 prosenttia, 40 miljoonasta eurosta yli 72 miljoonaan euroon.
Vuonna 2017 The Switch siirsi laivoissa käytettävien akseligeneraattoreiden testauksen Vaasasta Lappeenrantaan. Yhtiöllä oli nyt noin 200 työntekijää Suomessa ja Norjassa.
Keväällä 2019 The Switch aloitti uuden suurten sähkökoneiden ja tehonmuokkaimien testikeskuksen rakentamisen Lappeenrantaan. Testikeskuksen arvioitiin valmistuvan seuraavan vuoden alussa. Keskusta oli tarkoitus käyttää erityisesti suurten, yli 15 MW laitteiden testaukseen ja tuulivoimaan sekä meriteollisuuteen tarkoitettujen sähkökoneiden sarjatuotantoon. The Switchin tuotteita valmistettiin esimerkiksi maailman suurimman generaattorivalmistajan Dongfangin tehtailla ja niitä myytiin maailman toiseksi suurimmalle turbiininvalmistajalle Goldwindille.
Historia > 2024– (The Switch – A BEMAC Group Company)

Keväällä 2024 tehdyn yrityskaupan myötä The Switch sai uudet omistajat Japanista. BEMAC oli kooltaan noin kolme kertaa suurempi kuin The Switch. Toinen omistaja Mitsui & Co on kauppa- ja sijoitusyhtiö. The Switchin nimi säilyi kaupan jälkeen entisellään, mutta sen tuotteita alettiin myydä Bemac-brändillä. Yhtiöillä ei ollut samanlaisia tuotteita, vaan niitä pidettiin toisiaan tukevina. Meriteollisuuden osuus yhtiön liikevaihdosta ylitti ensi kertaa tuulivoimateollisuuden.
Organisaatio

Yhtiön pääkonttori sijaitsee Helsingissä. Sillä on kolme tuotantolaitosta, jotka sijaitsevat Vaasassa, Lappeenrannassa ja Norjan Stordissa. Vaasassa tehdään muun muassa tuuliturbiinigeneraattoreita ja kestomagneetterigeneraattoreita , Lappeenrannassa meriteollisuudelle suunnattuja tuotteita. Vuonna 2020 Lappeenrantaan avattiin testikeskus, jota käytetään yli 15 megawatin sähkökäyttöjen testauksessa. Vuonna 2024 LUT-yliopisto kertoi rakentavansa uuden tutkimus- ja testauskeskuksen vastatakseen muun muassa The Switchin tarpeisiin. Yhtiöllä on toimintaa myös Kiinassa Pekingissä ja Lu’anissa ja Norjassa Sagvågissa ja Trondheimissa. Vuonna 2024 yhtiö työllisti alihankkijat mukaan luettuna noin kaksisataa henkilöä.
Yhtiöllä on kaksi japanilaista omistajaa, BEMAC ja Mitsui & Co. Pääomistaja Bemac valmistaa sähkökojeistoja meriteollisuudelle ja on alallaan yksi Japanin suurimmista. Sen pääkonttori sijaitsee Imabarissa. Meriteollisuuden ohella Bemac toimii myös muun teollisuuden ja esimerkiksi sähköautojen parissa. Mitsui & Co. -yhtiö toimii yli 60 maassa.
Markkinat

Yhtiön ensimmäiset tuotteet tehtiin tuulivoima-alalle, mutta sittemmin meriteollisuudesta on tullut sen suurin markkina-alue. Syyskuuhun 2024 mennessä se oli toimittanut yli 350 kestomagneettiakseligeneraattoria. Sen suunnittelemia ja valmistamia generaattoreita ja tehonmuokkaimia käytetään tuulivoimatuotannossa, laivoissa ja teollisuudessa.
The Switchin tuotteet myydään loppuasiakkaille järjestelmäintegraattoreiden kautta.
Markkinat > Meriteollisuus

The Switchin tarjonta meriteollisuudelle koostuu kestomagneettigeneraattoreista, moottoreista ja taajuusmuuttajista.  Sovelluksia ovat esimerkiksi akseligeneraattorit, apugeneraattorit ja sähköiset propulsiomoottorit ja laivojen sähköistämisjärjestelmät. Yhtiön valmistamaa tehoelektroniikkaa käytetään esimerkiksi norjalaisissa sähkömoottoreita käyttävissä aluksissa. Yhtiön asiakkaita ovat esimerkiksi WE Tech Solutions, Wärtsilä ja ABB.
Markkinat > Tuulivoima

The Switch on ollut tuulivoimassa pioneeri, joka on toimittanut kestomagneettigeneraattoriteknologiaa tuulivoimaloille. Yhtiön tekniikkaa on kehitetty yli 25 erilaiseen tuuliturbiinimalliin. Perinteisissä tuulivoimaloissa generaattori oli kytketty suoraan verkkoon, jolloin sen piti pyöriä sähköverkon taajuudella. The Switchin ratkaisussa turbiinin nopeutta voidaan vaihtaa tuulen nopeuden mukaan. Yritys valmistaa kolmen tyyppisiä kestomagneettigeneraattoreita: suuren ja keskisuuren pyörimisnopeuden generaattoreita sekä suoravetoisia (vaihteettomia) alhaisen pyörimisnopeuden generaattoreita.
Vuonna 2011 tuuliturbiinimarkkinat olivat vuosittain noin 30 miljardia euroa vuodessa. Jättivalmistajia oli kourallinen, merkittäviä valmistajia 20-30 kappaletta ja pienempiä yrityksiä noin sata. Näistä noin kymmenen kuului The Switchin asiakkaisiin, puolet Euroopassa, puolet Kiinassa. Tuulivoimaloiden valmistajista sen asiakkaita ovat esimerkiksi yhdysvaltalainen General Electric, saksalainen Prokon, tanskalainen Vestas ja suomalainen Winwind.
Markkinat > Teollisuus

The Switchin suurnopeuskoneita käytetään esimerkiksi paperikoneissa, kompressoreissa ja pumpuissa. Se on myös lisensoinut teknologiaansa, esimerkiksi MAN Energy Solutionsille.  The Switchin suurnopeuskoneet ovat oikosulkumoottoreita ilman laminoitua roottorin aktiiviosaa. Siksi roottorit ovat taivutusjäykkiä ja vakaita, mikä mahdollistaa toimimisen laajoilla nopeusalueilla.
Tunnustuksia

Vuonna 2010 Rannikko-Pohjanmaan Yrittäjät valitsivat The Switch vuoden yritykseksi suurten yritysten sarjassa.
Vuonna 2011 The Switch sai Tasavallan presidentin kansainvälistymispalkinnon tunnustuksena nopeasta kasvusta kansainvälisillä markkinoilla. Talouselämän vuosittain keräämässä 500 suurinta yritystä listauksessa se sijoittui sijalle 330, mutta oli kaikista listan yrityksistä 12. kannattavin ja sijoittui myös jaetulle 12. sijalle eniten tuotekehitykseen panostavien yritysten joukossa, tuotekehitykseen käytettiin liikevaihdosta 6 prosenttia.
Aiheesta muualla

The Switch kotisivut (englanniksi)
The Switch meriteollisuuteen valmistama kestomagneettigeneraattori
The Switch suoravetoinen kestomagneettiakseligeneraattori
The Switch suurnopeuskoneita
Winona Oak

| Winona Oak |
| --- | --- |
 Winona Oak Los Angelesissä vuonna 2020.
Henkilötiedot
Syntynyt: 8. lokakuuta 1994 (ikä 30) Sollerön, Mora, Ruotsi
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Winona Oak 
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2018–
Tyylilajit:  elektroninen, dance
Levy-yhtiöt:  Neon Gold Records, Atlantic Records, Disruptor Records, Columbia Records
Aiheesta muualla
www.winonaoak.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Johanna Ewana Ekmark (taiteilijanimeltään Winona Oak, s. 8. lokakuuta 1994 Sollerön, Mora, Ruotsi) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä. Hän nousi suuren yleisön tietoon vuonna 2018 esiinnyttyään australialaisen DJ-tuottajan What So Notin kappaleella "Beautiful", joka voitti AIR Independent Music Awardsin vuonna 2019 kategorioissa "Best Independent Dance/Electronica/Club single". Sen jälkeen hän on saanut julkisuutta esiinnyttyään muun muassa The Chainsmokersin kappaleella "Hope".
"Oak" on kotoisin Morassa, Siljan järvellä sijaitsevasta Sollerönin saaresta. Hän valmistui Moran lukiosta vuonna 2013 ja muutti myöhemmin Tukholmaan. Hän julkaisi ensimmäisen singlensä nimeltään "Don’t Save Me" vuonna 2018 joka on cover-versio yhdysvaltalaisyhtyeen Haimin samannimisestä kappaleesta.
Diskografia > EP-levyt

Closure (10. tammikuuta 2020)
She (23. lokakuuta 2020)
Diskografia > Singlet

Pääartistina
Don’t Save Me (2018)
He Don’t Love Me (2019)
Break My Broken Heart (2019)
Let Me Know (2019)
Lonely Hearts Club (2020)
Oxygen (Robin Schulzin kanssa) (2020)
Thinking About You (R3habin kanssa) (2020)
With Myself (2020)
Piano in the Sky (2020)
She (2020)
Winter Rain (2021)
Nobody Loves Me (mukana Elio) (2021)
Lonely Hearts Club (Leebadan kanssa) (2021)
Old Insecurities (2021)
World We Used to Know (Alan Walkerin kanssa) (2021)
Vierailevana artistina
Beautiful (What So Not, mukana Winona Oak) (2018)
Hope (The Chainsmokers, mukana Winona Oak) (2018)
Käännös suomeksi
Kyllä Jeeves hoitaa

DVD-julkaisun kansi.
Kyllä Jeeves hoitaa (engl. Jeeves and Wooster) on Clive Extonin toteuttama englantilainen televisiosarja, joka perustuu P. G. Wodehousen Jeeves-tarinoihin. Sarjan tuotti ITV:lle Granada Television vuosina 1990–1993. Sarjaa kuvattiin kaiken kaikkiaan neljä tuotantokautta, ja sen pääosissa esiintyvät Hugh Laurie tyhjäntoimittajaherrasmies Bertie Woosterina ja Stephen Fry tämän palvelijan Jeevesin roolissa. Sarjan tuotti Brian Eastman. Sarja on esitetty useasti Suomen Yle TV1 -kanavalla televisiossa, ja se on nykyään saatavissa myös DVD:llä.
Hahmot

Numerot suluissa kuvaavat tuotantokautta, jonka aikana henkilöt esiintyivät sarjassa.
Hahmot > Päähenkilöt

Bertie Wooster – Hugh Laurie (1–4)
Reginald Jeeves – Stephen Fry (1–4)
Hahmot > Muut hahmot

Agatha-täti
Madeline Bassett
Sir Watkyn Bassett – John Woodnut (1–4)
Stephanie "Stiffy" Byng
Lady Florence Craye
Dahlia-täti
Cyril "Barmy" Fotheringay-Phipps
Adam Blackwood (1)
Martin Clunes (2)
Gussie Fink-Nottle
Honoria Glossop – Elizabeth Kettle (1–2, 4)
Sir Roderick Glossop
Tuppy Glossop – Robert Daws (1–4)
Bingo Little
Constable Oates
Stinker Pinker – Simon Treves (2–4)
Roderick Spode – John Turner (2–4)
Aiheesta muualla

Kyllä Jeeves hoitaa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
HatSharpening.com (Arkistoitu – Internet Archive) – jaksoluettelo viittauksilla Wodehousen Jeeves-tarinoihin(englanniksi)
The Russian Wodehouse Society – jaksoluettelo sekä kuvakaappauksia (englanniksi)
British Film Institute Screen Online (englanniksi)
Venäläinen influenssa

Venäläinen influenssa, Suomessa tunnettu yleisesti nimellä ryssänkuume, oli vuosina 1889–1890 pandemiaksi laajentunut influenssaepidemia. Maailmanlaajuisesti pandemiaan kuoli ehkä noin miljoona ihmistä (maailman väkiluvun ollessa tuolloin noin 1,5 miljardia).
Pandemia maailmalla

Influenssaepidemia alkoi Buharassa keväällä 1889. Se levisi nopeasti äskettäin valmistunutta Transkaspian rataa pitkin itään Samarkandiin ja Tomskiin, ja länteen Kaspianmerelle. Sieltä se levisi Volgan vesireittejä pitkin ja saavutti Pietarin marraskuussa 1889. Pietarista influenssa levisi laivaliikenteen mukana ensin Itämeren ympäristöön ja sitten kautta maailman, tavoittaen koko pohjoisen pallonpuoliskon vain neljässä kuukaudessa. Influenssa palasi pienempinä epidemioina useita kertoja vuoteen 1895 asti, minkä jälkeen se hävisi.
Lääkkeinä käytettiin lähinnä kiniiniä ja antipyriiniä, sekä erilaisia perinteisiä hoitoja joilla pyrittiin helpottamaan sairastuneiden oloa ja oireita.
Pandemia Suomessa

Suomessa ensimmäiset influenssatapaukset ilmestyivät marraskuun alussa Viipurissa ja Sortavalassa, jonne se oli levinnyt Pietarista. Tauti saavutti huippunsa joulukuussa, jolloin se oli levinnyt koko maahan. Myös Suomessa se levisi nopeasti rautateitä myöten. Tampereella kaupungin 19 000 asukkaasta noin 30 % sairastui ja 1 % kuoli influenssaan ja sen jälkitauteihin. Sairastuvuus oli 30–50 % luokkaa muuallakin, mutta kuolleisuus oli alhainen. Influenssan torjumiseen ei ollut juuri mahdollisuuksia, ja lääkärit kehottivat ihmisiä noudattamaan hyvää hygieniaa, lepäämään riittävästi, ja välttämään saunomista.
Influenssavirus

Pandemian aiheuttaneen influenssa A -viruksen serotyyppiä ei tunneta. Sen arveltiin pitkään olleen H2-tyyppiä, mutta uudemmat tutkimukset viittaavat kyseessä olleen mahdollisesti H3N8-tyyppinen virus. Toisaalta pandemian aiheuttajaksi on arveltu myös koronavirusta OC43.
Tuomas Ollila (jalkapalloilija)

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 25. huhtikuuta 2000 (ikä 24)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 174 cm
Seura
Seura: Paris FC
Pelinumero: 2
Junioriseurat
2004–2008: HPS
2009–2016: KäPa
2017–2018: HJK
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2018 | Klubi 04 | 19 | (0) |
| 2019–2020 | KTP | 33 | (3) |
| 2021–2022 | Ilves | 42 | (10) |
| 2021 | → Ilves/2 | 1 | (0) |
| 2023 | HJK | 24 | (7) |
| 2024– | Paris FC | 25 | (2) |
Maajoukkue
| 2015 | Suomi U15 | 6 | (0) |
| 2016 | Suomi U16 | 1 | (0) |
| 2016–2017 | Suomi U17 | 8 | (1) |
| 2018 | Suomi U18 | 2 | (0) |
| 2022– | Suomi | 4 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. tammikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. tammikuuta 2025.
Tuomas Ollila (s. 25. huhtikuuta 2000 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa Ranskan Ligue 2:ssa Paris FC:n joukkueessa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.
Ollila aloitti jalkapallon 4-vuotiaana Helsingin Palloseuran jalkapallokoulussa. Hän pelasi juniorina pisimpään Käpylän Pallossa, jonne siirtyi 9-vuotiaana. Vuonna 2017 Ollila siirtyi Helsingin Jalkapalloklubin organisaatioon, ja teki sarjadebyyttinsä toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneessa HJK:n reservijoukkue Klubi 04:ssä kaudella 2018. Seuraavaksi kaudeksi hän teki sopimuksen samalla sarjatasolla pelanneen FC KTP:n kanssa, jossa hän pelasi kaksi vuotta.
Joulukuussa 2020 julkaistiin Ollilan siirtyvän Tampereen Ilvekseen kaksivuotisella sopimuksella. Hän oli ensimmäisen puolikkaan kaudesta 2021 polvivamman takia sivussa, mutta vakiinnutti paikkansa Ilveksen avauskokoonpanossa loppukauden aikana. Seuraavalla kaudella Ollila esiintyi yhtä lukuun ottamatta jokaisessa Ilveksen sarjaottelussa ja viimeisteli niissä kuusi maalia vasemman laitapuolustajan paikalta. Lokakuussa 2022 Helsingin Jalkapalloklubi ilmoitti solmineensa Ollilan kanssa kaksivuotisen pelaajasopimuksen. Ensimmäinen kausi oli Ollilalle menestyksekäs, sillä hän teki Veikkausliigassa seitsemän maalia ja antoi kolme maaliin johtanutta syöttöä HJK:n voittaessa Suomen mestaruuden. Kauden päätteeksi Ollila valittiin vuoden liigapuolustajaksi.
Tammikuussa 2024 Ollila siirtyi siirtosummaa vastaan Ranskan toisella sarjatasolla pelaavan Paris FC:n joukkueeseen.
Ollila pelasi Suomen poikamaajoukkueissa vuosina 2015–2018 yhteensä 17 ottelua ja teki niissä yhden maalin. A-maajoukkueeseen Ollila nimettiin ensimmäistä kertaa marraskuussa 2022, ja hän teki debyyttinsä 17. marraskuuta pelatussa harjoitusottelussa Pohjois-Makedoniaa vastaan. Ollilan kaksoisveli Akseli on myös jalkapalloilija, joka pelasi urallaan Ykkösessä ja ammattilaisena Italiassa.
Miira Raiskila

| Miira Raiskila> Maskun kunnanjohtaja |
| --- | --- |
 2022–  
Edeltäjä:  Arto Oikarinen
Vaalan kunnanjohtaja
 2018–2022  
Edeltäjä:  Tytti Määttä
Seuraaja:  Minna Kärkkäinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 1990 (ikä 34–35)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  valtiotieteiden maisteri
Tiedot
Puolue:  Kokoomus
Miira Raiskila (s. 1990 Oulu) on Maskun kunnanjohtaja. Aiemmin hän oli Vaalan kunnanjohtaja. Hänet valittiin virkaansa Vaalaan vuonna 2018. Hän aloitti alkuvuodesta 2018 edellisen kunnanjohtajan Arto Oikarisen jäätyä eläkkeelle. Maskun kunnanjohtajaksi Raiskila valittiin helmikuussa 2022. Koulutukseltaan Raiskila on valtiotieteiden maisteri. Raiskila on ollut puoluepolitiikassa aktiivinen Kokoomuksessa.
Sollerön

| Sollerön |
| --- | --- |

 Sollerön
 Koordinaatit: 60°54′57″N, 14°37′02″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Taalainmaan lääni
Maakunta:  Taalainmaa
Kunta:  Mora
Väkiluku (31.12.2023):  895
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sollerön on taajama Moran kunnassa Taalainmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Se sijaitsee samannimisellä saarella Siljan-järvessä. Taajamassa oli 895 asukasta vuoden 2023 lopussa.
Tunnettuja henkilöitä

Winona Oak (s. 1994), muusikko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sollerön Wikimedia Commonsissa
Mari Leppänen

| Mari Leppänen> Turun arkkihiippakunnan piispa |
| --- | --- |
 7.2.2021– 
Edeltäjä:  Kaarlo Kalliala
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. syyskuuta 1978 (ikä 46) Helsinki
Kansalaisuus:   Suomi
Puoliso:  Risto Leppänen
Muut tiedot
Koulutus:  filosofian ja teologian maisteri
Uskonto:  evankelis-luterilainen
Mari Inka-Elina Leppänen (o.s. Pentikäinen; s. 26. syyskuuta 1978 Helsinki) on suomalainen filosofian ja teologian maisteri, luterilaisen kirkon pappi, Turun arkkihiippakunnan piispa sekä kolumnisti ja tietokirjailija.
Kirkollinen ura

Leppänen opiskeli Helsingin yliopistossa folkloristiikkaa sekä teologiaa. Hän valmistui filosofian maisteriksi 2005 ja teologian maisteriksi 2012 pääaineenaan Suomen ja Skandinavian kirkkohistoria. Leppäsen pro gradu -tutkielma käsitteli naispappeuspuhetta vanhoillislestadiolaisessa herätysliikkeessä vuosina 1975–2010. Leppänen toimi Liedon seurakunnan tiedottajana vuodesta 2005 alkaen sekä Liedon seurakuntapastorina vuodesta 2012.
Arkkipiispa Kari Mäkinen avustajineen vihki Leppäsen papin virkaan Turun tuomiokirkossa 4. maaliskuuta 2012. Vihkiminen sai osakseen kritiikkiä ja suurta mediahuomiota Leppäsen vanhoillislestadiolaisen taustan vuoksi. Kritiikin lisäksi Leppänen sai laajaa tukea myös liikkeen piiristä. Leppästä on kutsuttu ”ensimmäiseksi vanhoillislestadiolaiseksi naispapiksi", mutta itse hän on korostanut olevansa ”ihan tavallinen seurakuntapappi.” Vihkimisen jälkeen Leppänen sekä hänen puolisonsa Risto Leppänen vapautettiin Rauhanyhdistyksen tehtävissä toimimisesta. Leppäsen jälkeen vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen piiristä papiksi on vihitty myös muun muassa Meri-Anna Paloniemi (ent. Hintsala) ja Ulla Palola.
Leppänen työskenteli Kirkkohallituksessa seurakuntavaalien projektipäällikkönä vuodesta 2013. Hänen vastuullaan oli vuoden 2014 seurakuntavaalien viestintä. Vuodesta 2015 Leppänen toimi piispa Kaarlo Kallialan erityisavustajana Turun arkkihiippakunnan tuomiokapitulissa. Vuosina 2017 ja 2018 Leppänen oli siirtolaispappina Espanjassa.
Leppänen valittiin Turun arkkihiippakunnan hiippakuntadekaanin virkaan vuonna 2019. Hän oli toiminut hiippakuntadekaanin viransijaisena jo vuodesta 2018. Leppänen toimi hiippakuntadekaanina vuoteen 2021, jolloin hänet valittiin Turun arkkihiippakunnan piispaksi.
Piispana

Leppänen valittiin Turun arkkihiippakunnan piispaksi toisella äänestyskierroksella joulukuussa 2020. Hän sai 565 ääntä ja Turun Mikaelinseurakunnan kirkkoherra Jouni Lehikoinen 467 ääntä. Hän seuraa virassa Kaarlo Kallialaa. Hänet vihittiin virkaan 7. helmikuuta 2021.
Piispa Leppäsen vastuualueeseen kuuluvat Satakunnan ja Varsinais-Suomen seurakunnat Turun ja Kaarinan seurakuntia lukuun ottamatta. Leppänen on vieraillut kaikissa vastuualueeseensa kuuluvissa seurakunnissa. Hän on tavannut seurakuntien työntekijöitä, luottamushenkilöitä ja seurakuntalaisia, sekä keskustellut seurakuntien nykytilanteesta, tulevaisuudesta ja haasteista. Leppänen pitää seurakuntien henkilökohtaista tuntemista tärkeänä.
Piispana > Teemoja ja aiheita

Leppänen haluaa nostaa yhteiskunnalliseen keskusteluun ääniä, jotka muuten jäisivät piiloon. Hän haluaa toimia oikeudenmukaisuuden ja paremman maailman puolesta. Hän on puhunut yhdenvertaisuuden puolesta, sekä peräänkuuluttanut eri marginaaliryhmien ja haavoittuvassa asemassa olevien huomioon ottamista yhteiskunnassa. Leppänen on käsitellyt esimerkiksi ihmisoikeuksia, lähisuhdeväkivaltaa, transoikeuksia sekä nuorten pahoinvointia. Leppänen on ilmaissut kokevansa yhteyttä ihmisten kanssa, jotka kokevat ulkopuolisuutta. Lisäksi hän on käsitellyt ympäristöön ja luomakuntaan, hiljaisuuteen sekä pyhiinvaellukseen liittyviä teemoja.
Luottamustehtävät ja tunnustukset

Leppänen valittiin Helsingin yliopiston Vuoden Alumniksi 2023. Valintaa perusteltiin Leppäsen tavalla osallistua yhteiskunnalliseen keskusteluun, uusia näkökulmia avaavalla, vaikeita aiheita pelkäämättömällä tavalla. Vuoden Alumnina Leppänen haluaa korostaa tiedemaailman ja uskonnon yhteyttä.
Piispa Mari Leppänen toimi vuoden 2022 kaunokirjallisuuden Finlandia-palkinnon valitsijana. Palkinnon sai Iida Rauman Hävitys.
ProCom – Viestinnän ammattilaiset ry valitsi Mari Leppäsen Vuoden johtajaksi 2022. Tuomariston mukaan Leppänen on karismaattinen ja tinkimätön suvaitsevamman hengellisen kulttuurin edistäjä Suomessa.
Vuodesta 2022 Leppänen on kuulunut Naantalin Musiikkijuhlasäätiön hallintoneuvostoon, ollut Suomen Ekumeenisen Neuvoston yhdenvertaisuusjaoston jäsen sekä Liedon Vanhalinna-säätiön neuvottelukunnan puheenjohtaja.
Vuodesta 2021 Leppänen on toiminut Sekasin-chatin valtuuskunnan jäsenenä, sekä kirkkohallituksen täysistunnon, kirkolliskokouksen ja kirkolliskokouksen tulevaisuusvaliokunnan jäsenenä, sekä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon diakonian neuvottelukunnan puheenjohtajana ja Pyhän Henrikin säätiön hallituksen puheenjohtajana.
Leppänen toimii Hiljaisuuden Ystävien hallituksen puheenjohtajana. Leppänen kertoo Hiljaisuuden Ystävien antaneen voimia omaan ajatteluun ja toimintaan.
Leppänen on ollut Liedon kunnanvaltuuston jäsen 2005–2012, kunnanhallitukseen varajäsen 2005–2008 sekä perusturvalautakunnan puheenjohtaja 2009–2012. Hän edusti Suomen Keskustaa. Leppänen kuvaa kokemuksen olleen opettavainen kokemus, muttei kokenut politiikkaa kutsumuksekseen.
Yksityiselämä

Leppäsen vanhemmat ovat professori Juha Pentikäinen ja lehtori Elina Pentikäinen (o.s. Lyyra). Hänen veljiään ovat Helsingin Sanomien entinen päätoimittaja Mikael Pentikäinen ja Kirkon Ulkomaanavun toiminnanjohtaja Antti Pentikäinen. Leppänen vietti lapsuutensa Helsingin Käpylässä.  Leppäsen puoliso on Liedon seurakunnan kirkkoherra Risto Leppänen, joka on aikaisemmin työskennellyt arkkipiispa Kari Mäkisen teologisena erityisavustajana. Heillä on kolme lasta.
Julkaisut ja kirjoitukset

2023 Kuulun tähän maisemaan – Sanoja luottamuksesta ja rohkeudesta
2022– Ylen kolumnisti
2021– Turun Sanomien kolumnisti
2021– Helsingin Sanomien kolumnisti
2021 Länsi-Suomen kolumnisti
2016–2021 Lilja-lehden kolumnisti
2016–2020 Turun Sanomien Ristiveto-blogisti
2015–2016 Kerrottu elämä -ohjelman toimittaja Radio Deissä
2012–2014 Oisko tulta? -blogisti
2012 Maijan tarina – lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö yksilön ja yhteisön traumana, toim. Johanna Hurtig ja Mari Leppänen
Mari Leppänen on toimittanut yhdessä yhteiskuntatieteilijä Johanna Hurtigin kanssa kirjan Maijan tarina, joka käsittelee lasten seksuaalista hyväksikäyttöä vanhoillislestadiolaisuudessa. Teos ilmestyi huhtikuussa 2012. Maijan tarina valittiin vuoden kristilliseksi kirjaksi. Valinnan teki ortodoksikirkon arkkipiispa Leo, ja valinta julkistettiin Helsingin kirjamessuilla. Teos voitti myös yleisöäänestyksen. Teosta käsitellään Jani Kaaron artikkelissa Lestadiolaiset modernilla noitaroviolla.
Kirjallisuutta

Venho, Johanna: Kotimatkoja Mari Leppäsen kanssa.  Helsinki:  Tammi, 2024.  ISBN 978-952-04-4228-6