stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Israelin kadonneet heimot
Väitettyjä jälkeläisiä > Anglo-israelismi

Britanniassa alettiin julkaista vuodesta 1794 alkaen tai joidenkin tulkintojen mukaan jo paljon aikaisemminkin niin sanottua anglo-israelistista kirjallisuutta, jossa väitetään Britannian asuttajien olleen alun perin Danin heimosta. Teorian mukaan Englannin kuningashuone polveutuisi Daavidin kuningashuoneesta, jolle se luovuttaisi valtaistuimen kun Jeesus palaa maan päälle. Anglo-israelistien mukaan Israelin kadonneet heimot eivät ole juutalaisia, vaan kristittyjä.
Vuodesta 1875 alkaen Britanniassa alettiin perustaa anglo-israelismia tukevia järjestöjä, ja teoria levisi 1900-luvun alussa myös Yhdysvaltain kristittyjen pariin, missä se on yhä voimissaan. Yhdysvalloissa anglo-israelismiin on joskus liittynyt myös antisemitismiä. 1920-luvulta lähtien brittiläinen israelismi sai jalansijaa Etelä-Afrikassa, ja 1960-luvulla siitä muovautui afrikaanereiden keskuudessa teologinen liike, joka korosti edelleen valkoihoisen väestön ylemmyyttä mutta ei hyväksynyt brittiläistä imperialismia eikä monarkiaa.
Väitettyjä jälkeläisiä > Anglo-israelismi > Pohjoismainen israelismi

Anglo-israelismin pohjalta on syntynyt myös muun muassa pohjoismainen israelismi. Siinä suomalaisten väitetään polveutuvan Isaskarin heimosta muun muassa sanojen Isaskar ja isä samankaltaisuuden vuoksi. Tätä teoriaa tuki 1700-luvulla erityisesti suomalainen teologi-professori Daniel Juslenius. DNA-tutkimus ei kuitenkaan ole löytänyt suomalaisilta eikä muiltakaan Länsi-Euroopan kansoilta paljonkaan yhteistä nykyjuutalaisten kanssa.
Väitettyjä jälkeläisiä > Muut kansat

Kadonneiden heimojen jälkeläisiksi on juutalaisten ja eurooppalaisten kansojen lisäksi ehdotettu muun muassa skyyttejä, kimmerialaisia, intiaaneja, kurdeja ja japanilaisia. Mormonin kirjan mukaan Amerikan muinaiset asukkaat olivat Israelin kadonneita heimoja ja monet intiaanit heidän jälkeläisiään.
Marja Itkonen-Kaila

Marja Leena Itkonen-Kaila (o.s. Itkonen; 27. elokuuta 1935 Helsinki – 9. helmikuuta 2021 Helsinki) oli kirjallisuuden suomentaja.
Itkonen-Kailan vanhemmat olivat kielitieteilijä Toivo Itkonen ja maisteri Iina Itkonen. Itkonen-Kaila valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi pääaineena Rooman kirjallisuus. Hän työskenteli latinanopettajana koulussa ja suomentajakurssin opettajana Helsingin yliopistossa. Hän oli mukana myös raamatunkäännöstyössä. Tutkijana hänen kohteitaan olivat Mikael Agricolan käännöstekniikat. Uransa alkupuolella hän suomensi klassista kirjallisuutta, myöhemmin myös uudempaa.
Itkonen-Kailan puoliso vuodesta 1964 oli opetusneuvos Sakari Kaila.
Teoksia

Mikael Agricolan Uusi testamentti ja sen erikieliset lähtötekstit. Suomi 184. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1997.
Aikalan kirja. Kirjoittaneet Kerttu Itkonen ja Marja Itkonen-Kaila. Helsinki 2013.
Palkintoja ja tunnustuksia

Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinto 1986
Kääntäjien valtionpalkinto (kaksi kertaa)
Aiheesta muualla

Marja Itkonen-Kailan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Vatikaani 
Muut:  IdRef
Ahoeitu

Ahoeitu tai ʻAhoʻeitu ("päivä on valjennut") on polynesialaisessa mytologiassa Tongan legendaarinen kuningas ja kulttuuriheeros. Hän oli taivaan jumala Eitumatupuan ja käärme Ilahevan poika. Kun Ahoeitu kiipesi puuta myöten taivaaseen tapaamaan isäänsä, tämä otti hänet riemuiten vastaan. Mutta Ahoeitun taivaalliset veljet tulivat mustasukkaisiksi, repivät Ahoeitun kappaleiksi, keittivät palat ja söivät ne. Eitumatupua pakotti heidät oksentamaan Ahoeitun ruumiin palaset ulos, ja taikayrttien avulla hän herätti Ahoeitun henkiin.
Henrik Dønnestad

Henrik Dønnestad vuonna 2024.
Henrik Dønnestad (s. 12. lokakuuta 1996) on norjalainen maastohiihtäjä.
Dønnestad sijoittui alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 23:nneksi Lahdessa 2019.
Dønnestad kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Beitostølenissä joulukuussa 2018. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan viidestoista Lillehammerin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2022. Kymmenen parhaan joukossa hän debytoi oltuaan yhdeksäs Davosin 20 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa myöhemmin samassa kuussa.
Dønnestad saavutti ensimmäisen palkintosijansa maailmancupissa oltuaan kolmas Trondheimin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa joulukuussa 2023. Saman kauden Tour de Skillä hän oli Toblachin 25 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailun osuusajoissa toiseksi nopein. Davosin perinteisen hiihtotavan takaa-ajossa hän sijoittui toiseksi ja oli osuusajoissa nopein. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän sijoittui seitsemänneksi.
Cyril Musil

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Cyril Musil vuonna 1934. |  Cyril Musil vuonna 1934. |  Cyril Musil vuonna 1934. |  |
Maa:   Tšekkoslovakia
Miesten hiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Innsbruck 1933 | 4 × 10 km viesti |  |
Cyril Musil (23. marraskuuta 1907 Studnice – 1977 Kanada) oli tšekkoslovakialainen hiihtäjä. Hän saavutti hopeaa 4 × 10 kilometrin viestissä MM-kisoissa 1933.
Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa 1936 Musil oli yhdeksäs 50 kilometrillä ja neljästoista 18 kilometrillä. Tšekkoslovakian joukkueessa hän sijoittui viidenneksi viestissä.
Julija Šamšurina

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Julija Šamšurina vuonna 2022. |  Julija Šamšurina vuonna 2022. |  Julija Šamšurina vuonna 2022. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Naisten maastohiihto
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lahti 1989 | 4×5 km viesti |  |
Julija Šamšurina (s. 16. heinäkuuta 1962) (ven. Ю́лия Шамшу́рина, omaa sukua Stepanova) on Neuvostoliittoa edustanut venäläinen maastohiihtäjä, joka kilpaili maailmancupissa vuosina 1982–1989.
Šamšurina hiihti avausosuuden Neuvostoliiton viestijoukkueessa, joka saavutti hopeaa vuoden 1989 MM-kisoista Lahdesta. Joukkueessa hiihtivät hänen lisäkseen Raisa Smetanina, Tamara Tihonova ja Jelena Välbe; joukkue hävisi reilut 7 sekuntia kilpailun voittaja Suomelle, mutta voitti pronssijoukkue Norjan lähes minuutilla.
Samoissa kisoissa hän hiihti 15 kilometrillä seitsemänneksi ja neljänneksi 10 kilometrillä. Kaikki edellä mainitut suoritukset hän hiihti perinteisellä hiihtotavalla. Seefeldissä 1985 hän oli 20 kilometrillä yhdeksäs ja 10 kilometrillä seitsemäs.
Sarajevon olympialaisissa 1984 hän sijoittui 10 kilometrillä kahdeksanneksi, 5 kilometrillä 12:nneksi, 20 kilometrillä 15:nneksi ja viestissä neljänneksi.
Maailmancupissa Šamšurina voitti 10 kilometrin perinteisen tyylin kilpailun Davosissa 17. joulukuuta 1988. Samalla kaudella hän sijoittui kahdeksanneksi kokonaiskilpailussa.
Bo Ahlfors

Bo Ahlfors.
Bo Ahlfors (6. kesäkuuta 1933 Helsinki – 6. toukokuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja politiikan tutkija, joka oli aktiivisimmillaan 1970- ja 1980-luvuilla. Ahlfors toimi Yleisradion tutkimusosaston tutkijana. Useat Ahlforsin julkaisut käsittelivät Suomen sosialidemokraattisen puolueen aatteellisia kysymyksiä. Häntä pidettiin jopa puolueen pääideologina, sillä hän pystyi tekemään tiivistyksiä ja avaamaan uusia näkökulmia, joiden avulla hän nousi paneelikeskustelujen suosikiksi ja johtavien SDP:n poliitikkojen taustakirjoittajaksi. Tämä tapahtui siitä huolimatta, että hänen puheensa oli cp-vamman vuoksi kankeaa. Ahlfors toimi Setan puheenjohtajana 1979–1980.
Teoksia

Kunnallispoliittinen kirja / toim. Bo Ahlfors. Helsinki : Suomen sosialidemokraattinen puolue, 1972. Joensuu. 63 s. Sarja: SDP:n kirjat
Politiikka menestyksen Suomessa  / Bo Ahlfors, Risto Kolanen. Hki : Tammi, 1988. 255 s. ISBN 951-30-8961-4 (sid.)
Riisuttu porvari / toim. Bo Ahlfors. Helsinki : Suomen sosiaalidemokraattinen puolue, 1975. 122 s. Sarja: SDP-kirja. ISBN 951-9220-06-2 (nid.)
Valta murroksessa / Bo Ahlfors, Risto Kolanen, Risto Reuna. Helsinki : Tammi, 1995. 181 s. ISBN 951-31-0565-2 (nid.). Kohdehenkilö: Martti Ahtisaari.
CP-vammaisten puheopas / Onerva Mäki, Bo Ahlfors; piirrokset: Eija Vaahtera. Jyväskylä : Gummerus, 1974. ISBN 951-20-0806-8 (nid.)
Politiikka ja julkisuus. Keskustan Lehtimiehet ry:n 70-vuotisjuhlakirja, toim. Juhani Wiio. Kirjoittajat: Bo Ahlfors, Maria Kaisa Aula, Lasse Kangas, Erkki Laatikainen, Markku Laukkanen, Seppo Niemelä, Alpo Rusi, Leif Salmén, Bo Stenström, Juhani Wiio, Risto Volanen ja Paavo Väyrynen. ISBN 952-90117-17 Gummerus, Jyväskylä 1989. 137 s.
Aiheesta muualla

Bo Ahlfors Kirjaseuranta-palvelussa
| n k Sosialidemokraattisten opiskelijoiden puheenjohtajat |
| --- | --- |
 Arvo Salo (1963)  Bo Ahlfors (1964–1966)  Jouko Möttönen (1967–1968)  Pentti Väänänen (1968)  Kari Piimies (1969)  Ilpo Manninen (1970)  Jukka Paastela (1971)  Christer Granskog (1972–1973)  Erno Lehtinen (1974)  Pentti Valtonen (1975–1976)  Heikki Kehälinna (1977)  Pentti Puoskari (1978)  Antti Vuorenrinne (1979)  Kalervo Haverinen (1980)  Amos Hasan (1981–1983)  Veli–Mikko Niemi (1984–1986)  Tarja Kantola (1986–1988)  Pauli Kivipensas (1988–1990)  Ulla-Maija Rajakangas (1991–1992)  Mikael Jungner (1992–1993)  Harri Liikkanen (1993–1995)  Sanna Vallinen (1995–1997)  Kaisu Heikkilä (1997–1998)  Petteri Oksa (1998–1999)  Tage Lindberg (2000–2002)  Katri Söder (2003–2004)  Esa Suominen (2005–2006)  Mikko Koskinen (2007–2008)  Katri Nokela (2009–2010)  Sarita Niemi (2011–2012)  Anette Karlsson (2013–2014)  Hanna Huumonen (2015–2016)  Jesse Jääskeläinen (2017–2018)  Topi Kytölehto (2019)  Heidi Miettinen (2020)  Ville Kurtti (2021)  Timo Keisala (2022)  Susan Saarinen (2022)  Mari van den Berg (2023) 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Kaanan häät

Marten de Vos, Kaanaan häät
Kaanan kylässä vietetyt häät oli Johanneksen evankeliumissa mainittu tilanne, jossa Jeesus teki ensimmäisen ihmetekonsa, muutti veden viiniksi, kun sulhasen tilaisuuteen tuoma viini oli päässyt loppumaan.
Raamatun kertomus

Kaanaan häistä kerrotaan Uuden testamentin Johanneksen evankeliumissa.
»Viikon kolmantena päivänä vietettiin Galilean Kaanassa häitä. Jeesuksen äiti oli siellä, ja myös Jeesus ja hänen opetuslapsensa kutsuttiin häihin. Viini loppui kesken, ja äiti sanoi Jeesukselle: "Heillä ei ole viiniä." Mutta Jeesus vastasi: "Anna minun olla, nainen. Minun aikani ei ole vielä tullut." Hänen äitinsä sanoi palvelijoille: "Mitä hän teille sanookin, tehkää se."
Siellä oli kuusi kivistä vesiastiaa juutalaisten tapojen mukaisia pesuja varten; ne olivat parin kolmen mitan vetoisia. Jeesus sanoi palvelijoille: "Täyttäkää astiat vedellä", ja he täyttivät ne reunoja myöten. Sitten hän sanoi: "Ottakaa nyt siitä ja viekää pitojen valvojalle", ja he veivät. Valvoja maistoi vettä: se oli muuttunut viiniksi. Toisin kuin palvelijat, jotka olivat veden astiasta ottaneet, hän ei tiennyt, mistä viini oli peräisin. Hän kutsui sulhasen luokseen ja sanoi: "Kaikki tarjoavat ensiksi hyvän viinin ja sitten, kun vieraat alkavat juopua, huonompaa. Mutta sinä olet säästänyt hyvän viinin tähän asti."
Tämä oli Jeesuksen tunnusteoista ensimmäinen, ja hän teki sen Galilean Kaanassa. Hän ilmaisi sillä kirkkautensa, ja hänen opetuslapsensa uskoivat häneen.»
(Joh. 1:1-11, vuoden 1992 käännöksen mukaan)
Kaanan sijainti

700-luvulta peräisin oleva perinnetieto yhdistää Kaanan kylän nykyiseen Kefr' Kennan kylään 7 kilometriä Nasaretista, Jeesuksen kotipaikasta, pohjoiseen. Uudempi tutkimus ehdottaa myös raunioitunutta Kenet-al-Jalilin kylää edellisestä 9 kilometriä pohjoiseen, tai vielä lähempänä Nasaretia sijaitsevaa Ain Kanaa, paikoiksi, jotka on saatettu Raamatussa mainita. Libanonilainen Qanan kylä on nykytutkimuksen valossa epätodennäköinen ihmeen tekopaikka, mutta monet libanonilaiset kristityt uskovat ihmeen tapahtuneen juuri siellä.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaanaan häät Wikimedia Commonsissa
Italianvinttikoira

| Italianvinttikoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Italia
Määrä:  Suomessa rekisteröity 1 773
Rodun syntyaika:  2 000–4 000 eaa.
Alkuperäinen käyttö:  seura- ja metsästyskoira
Nykyinen käyttö:  seura- ja harrastekoira (ratajuoksu, maastojuoksu, agility)
Elinikä:  14–15 vuotta
Muita nimityksiä:  italiaano, itsku, Italian Sighthound, Italian Greyhound, levrette d'Italie, Italienisches Windspiel, pequeño lebrel italiano, itaalia väikehurt
FCI-luokitus:  ryhmä 10 Vinttikoirat alaryhmä 3 Lyhytkarvaiset #200
Ulkonäkö
Paino:  enintään 5 kg
Säkäkorkeus:  32–38 cm
Väritys:  musta, harmaa, liuskeenharmaa tai isabellanvärinen - valkoinen väri hyväksytty vain rinnassa ja käpälissä
Italianvinttikoira (ital. piccolo levriero italiano) on pienikokoinen italialainen vinttikoira joka kuuluu FCI:n roturyhmään 10. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty Canis italicus.
Ulkonäkö

Italianvinttikoira on pienin vinttikoirista. Se on ulkomuodoltaan pieni, siro, kurvikas ja elegantti vinttikoira, joka liikkuu rodulle tyypillisin kevein askelin. Rodussa esiintyy erilaisia tyyppejä, mutta rotu ei ole kuitenkaan jakautunut erillisiin näyttely- ja juoksulinjoihin. Sekä urosten että narttujen säkäkorkeus on 32 –38 cm ja paino alle 5 kg. Italianvinttikoira on pitkälinjainen koira, jonka runko mahtuu neliöön. Rotumääritelmän mukaan italianvinttikoiran etukulmaukset ovat hyvin vähäiset ja takaraajat taas voimakkaasti kulmautuneet. Italianvinttikoiran turkki on lyhyttä, silkinpehmeää ja aluskarvatonta. Sallitut värit ovat yksivärinen musta, harmaa, liuskeenharmaa tai isabellanvärinen kaikin mahdollisin vivahtein (= kaikki ruskean sävyt vaaleasta kermanväristä tumman ruskeaan). Suomessa ja suurimmassa osassa Eurooppaa noudatettavan FCI:n rotumääritelmän mukaan valkoista väriä sallitaan vain rinnassa ja käpälissä. Suurin osa maailman italianvinttikoirista elää kuitenkin maissa, joiden rotumääritelmä (AKC ja Englannin Kennelkubi) sallii valkoisen värin ja valkoiset merkit italianvinttikoiralla.
Luonne ja käyttäytyminen

Rotumääritelmän mukaan italianvinttikoira on pidättyväinen, lempeä ja mukautuvainen. Monet yksilöt ovat kuitenkin vähemmän pidättyväisiä ja vieraillekin avoimia. Nuorena italianvinttikoira on yleensä hyvin vilkas. Italianvinttikoiraa tulee sosiaalistaa heti pentuna. Muutoin siitä voi tulla hermostunut ja pelokas yksilö.
Italianvinttikoira on liikunnallinen koira. Ulkoasuunsa ja kokoonsa nähden se on nopea, vahva ja kestävä koira, jonka kunto kestää hyvin pitkiä remmi- ja metsälenkkejä. Sille riittää aivan normaali liikunta ja tulee toimeen seurakoirana, vaikka sen kanssa ei harrasteta kilpaurheilua. Italianvinttikoiran kylmänarkuus rajoittaa ulkoilua talvella, pitkiä lenkkejä kovemmilla pakkasilla ei voi välttämättä tehdä.
Alkuperä

Italianvinttikoira polveutuu muinaisen Egyptin faaraoiden hovissa pidetyistä pienikokoisista vinttikoirista. Rodun ensimmäisenä tunnettuna kasvattajana pidetään Egyptin kuningatar Kleopatraa. Kreikan Lakoniasta löydetyissä esineissä on kuvia, joista voidaan päätellä rodun kulkeutuneen Kreikan kautta Italiaan noin 500-luvulla eaa. Koira kehittyi renessanssiajan aatelisten hoveissa ja esiintyy useissa tuon ajan maalauksissa.
David Hancockin mukaan nykyinen italianvinttikoira on kotoisin Britanniasta, ja se on alkuperältään kääpiökokoinen vinttikoira. Lillian Raymond-Mallock mainitsi teoksessaan Toy Dogs vuonna 1907, että alkuperäinen italialainen rotu oli huomattavasti kookkaampi. Koon pieneminen on vaikuttanut myös kestävyyden ja sitkeyden heikkenemiseen. 1900-luvun alussa rotua risteytettiin toisinaan kääpiöterrierin kanssa pienen koon säilyttämiseksi, mistä seurauksena olivat omenanmuotoinen kallo ja ulostyöntyvät silmät.
Rotu on säilynyt lähes muuttumattomana läpi vuosisatojen. Renessanssin ajan maalauksesta irrotettu italianvinttikoira voisi aivan hyvin mennä tämän päivän näyttelykehään ja tulla siellä palkituksi. Italianvinttikoiran päätarkoitus lienee ollut kautta aikojen olla seurakoirana hovien naisille, mutta ilmeisesti se on päässyt naisten mukaan myös metsästysretkille, kun miehet metsästivät isojen koiriensa avulla. Esimerkiksi Fredrik Suuren italianvinttikoirat osallistuivat metsästysretkille.lähde?
FCI:n perustamista seuraavina vuosikymmeninä italianvinttikoira kuului kääpiökoiraryhmään, ja vasta 1960-luvulla se siirrettiin osaksi vinttikoiraryhmää (FCI-ryhmä 10). Rotu kuuluu edelleen kääpiökoiraryhmään Englannissa ja Yhdysvalloissa.lähde?
Ensimmäiset italianvinttikoirat tulivat Suomeen 1910-luvulla, mutta kasvatustyö käynnistyi vasta 1960-luvulla. Rekisteröintimäärät olivat aluksi hyvin pieniä, ja vasta 1990-luvulla ylitettiin 40 rekisteröidyn koiran raja vuodessa. Suomessa on vuodesta 1960 lähtien rekisteröity yhteensä alle 700 italianvinttikoiraa. Rodun vuosittaiset rekisteröintimäärät pysyttelivät Suomessa pitkään alle kymmenessä, ja vasta 1990-luvun loppupuolella ja 2000-luvun alkuvuosina on vuosittain rekisteröity 30–50 koiraa. Nykyään Suomessa arvellaan olevan noin 400 italianvinttikoiraa.
Terveys ja hoito

Italianvinttikoira on pitkäikäinen rotu, 15-vuotias italianvinttikoira ei ole poikkeus. Italianvinttikoira on myös suhteellisen terve rotu. Rodussa esiintyy kuitenkin mm. silmäsairauksia (VD, HC, PRA), patellaluksaatiota (polvilumpion sijoiltaanmenoa), epilepsiaa, sydänvikoja, häntämutkaa, kivesvikaa ja harmailla tai isabellanvärisillä vaalennusgeenin omaavilla koirilla kaljuuntumista (CDA).
Nuorilla italianvinttikoirilla, yleensä alle vuoden ikäisillä, on esiintynyt jonkin verran luunmurtumia raajoissa johtuen vilkkaan italianvinttikoiran liian suurista loikista tai hallitsemattomista alastuloista ja ohuista ja pitkistä luista.
Italianvinttikoira on helppohoitoinen rotu. Turkin hoidoksi riittää pesu tarpeen vaatiessa, ehkä muutaman kerran vuodessa. Italianvinttikoiran karvanlähtö on lähes olematonta, ja turkki on hajuton märkänäkin. Italianvinttikoiran ohut, rasvaton ja pohjavillaton turkki ei suojaa sitä kovin hyvin sateelta, tuulelta tai kylmältä. Sateella ja tuulella italianvinttikoira tarvitsee sade- ja tuulisuojan ja pakkasella kylmän suojaksi lämpimän takin tai haalarin. Kovilla pakkasilla myös tossut ovat tarpeelliset.
Harrastukset

Vinttikoirarotuna italianvinttikoirilla on osallistumisoikeus vinttikoirien juoksukilpailuihin. Muita harrastuksia ovat koiranäyttelyt ja agility.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Italiaanot ja Cirnecot ry
Italianvinttikoiria vanhassa maalaustaiteessa (englanninkielinen)
| n k Italialaiset koirarodut |
| --- | --- |
FCI:  Bergamonpaimenkoira  Bolognese  Cane corso  Etnankoira  Italianajokoira  Italianseisoja  Italianvinttikoira  Lagotto romagnolo  Maremmanajokoira  Maremmano-abruzzese  Napolinmastiffi  Spinone  Volpino italiano 
Muut ENCI:n tai ACL:n hyväksymät:  Apenniinienajokoira  Apuaanienpaimenkoira  Biellanpaimenkoira  Fonninpaimenkoira  Lessinianpaimenkoira  Silanpaimenkoira  Sisilianpaimenkoira  Spino degli iblei 
Harvinaiset:  Abruzzinmastiffi  Apenniinienpaimenkoira  Cane da presa  Cane toccatore  Carnianajokoira  Carnianpaimenkoira  Eteläitalianvinttikoira  Gavoinkoira  Italianalppimastiffi  Italianpaimenkoira  Italiansusikoira (lupo italiano)  Lottatore brindisino  Molisenajokoira  Pardogge  Sardinianajokoira  Sardiniandoggi  Sardinianvinttikoira  Segugio alpino  Segugio cravin  Spinusu 
Sukupuuttoon kuolleet:  Alppimastiffi  Aostanpaimenkoira  Apulianvinttikoira  Bagheriankoira  Branchiero  Bucciriscu  Calabrianajokoira  Calabrianpaimenkoira  Lampedusankoira (cirneco di lampedusa)  Lazionpaimenkoira  Lomellonajokoira  Lucanianpaimenkoira  Padanianvinttikoira  Piemontenmastiffi  Potsdaminvinttikoira  Sisiliandoggi  Toscanankarjakoira  Varbuteddu  Vucciriscu  Yläitalianpaimenkoira 
Italianvinttikoira vuodelta 1915.
Itsepuolustus

Itsepuolustus on itsensä, omaisuutensa tai läheisensä puolustamista. Itsepuolustus voi olla fyysisen voiman käyttöä, aseen tai jonkin välineen käyttöä tai sanallista puolustautumista. Laki sallii itsepuolustuksen tiettyyn rajaan saakka. Itsepuolustustaitoja voi kehittää itsepuolustuskursseilla tai harjoittelemalla jotain itsepuolustuslajia.
Itsepuolustuslajit

Itsepuolustuslajien tarkoitus on ensisijaisesti opettaa taitoja puolustautumiseen fyysiseltä hyökkäykseltä. Itsepuolustuslajeja ovat esimerkiksi aikido, Wing Tsung, krav maga ja hapkido, mutta myös muiden kamppailulajien tekniikoita voi hyödyntää itsepuolustuksessa. Jotkin lajit, kuten aikido, opettavat vain hyökkääjän torjumista, ja toiset, kuten krav maga, eivät kaihda hyökkääjän vahingoittamista vastahyökkäyksellä.
Itsepuolustustaitoja voi myös opetella ilman erityistä lajiharjoittelua erilaisilla itsepuolustuskursseilla tai -ryhmissä, jotka on usein tarkoitettu erityisryhmille, kuten naisille suunnattu feministinen itsepuolustus.
Sanallinen itsepuolustus tarkoittaa hyökkääjän taltuttamista puhumalla. Yksi sanallisen itsepuolustuksen menetelmä on verbal judo.
Itsepuolustusvälineet

Itseään voi puolustaa erilaisin asein tai välinein. Kaupasta saatavia itsepuolustusvälineitä ovat muun muassa kaasusumutin kuten pippurisumutin, tai hälytin, joita erityisesti naiset joskus kantavat mukanaan. Vaarallisen aseen käytön oikeutus itsepuolustuksessa riippuu laista.
Itsepuolustus laissa

Suomen lain mukaan oikeushyvien kuten hengen, koskemattomuuden, omaisuuden tai kotirauhan puolustamisen kannalta on oikeutettua turvautua hätävarjeluun. Ylimitoitettu hätävarjelu on kuitenkin rangaistavaa, ellei sen välttäminen ollut tilanne huomioon ottaen kohtuuttomasti vaadittu, tai puolustaja toimi hyväksyttävästi erehdyksessä.
Aselupaa ei Suomessa myönnetä itsepuolustustarkoitukseen.
Yhdysvalloissa hätävarjelu on vapaampaa kuin Suomessa. Julkinen aseenkanto-oikeus sisältyy perustuslakiin ja aseiden hankkiminen on helppoa. Vapaan aseenkanto-oikeuden puolestapuhujien mukaan aseilla saadaan ehkäistyä väkivaltaa. Esimerkiksi Floridassa asukkaalla on oikeus ampua kotiinsa tunkeutuja, jos hän tuntee itsensä uhatuksi, ja vuonna 2006 hyväksytyn lain nojalla hyökkääjän saa ampua itsepuolustukseksi myös millä tahansa julkisella paikalla.
Euroopan ihmisoikeussopimus sallii hyökkääjän hengen riistämisen ehdottomasti välttämättömän voimankäytön seurauksena kenen hyvänsä puolustamiseksi laittomalta väkivallalta, laillisen pidätyksen suorittamiseksi tai laillisen vapaudenriiston kohteeksi joutuneen henkilön paon estämiseksi, tai mellakan tai kapinan kukistamiseksi laillisin toimin.
Asevoimat valtion itsepuolustuksena

Itsenäisillä valtioilla on armeijat maan puolustamista varten. Toisaalta niitä voidaan käyttää myös hyökkäyksiin. Suomen armeijaa kutsutaan Suomen puolustusvoimiksi, joiden tärkein tehtävä on valtion sotilaallinen puolustaminen. Suomessa on myös vapaaehtoista maanpuolustustoimintaa.
Japanin armeijaa kutsutaan itsepuolustusvoimiksi, sillä toisen maailmansodan jälkeen Japanilla ei ole  saanut olla asevoimia. Japani on kuitenkin ottanut itselleen oikeuden itsepuolustukseen perustamalla nykyaikaiset asevoimat, joita maa aikoo käyttää ainoastaan joutuessaan hyökkäyksen kohteeksi.
Kirjallisuutta

Nurmi, Antti & Litmanen, Petri: Ammattina väkivalta : itsepuolustuksen käsikirja. Helsinki : Readme.fi, 2018. ISBN 978-952-321-325-8.
Unto Ahokivi

Unto Kalervo Hämäläinen, kirjailijanimi Unto Ahokivi (6. elokuuta 1916 Lappeenranta – 
26. maaliskuuta 1986 Farsta, Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen kirjailija.
Hämäläinen oli ammatiltaan mainospiirtäjä. Hän kävi kansakoulun, Kannaksen kotiteollisuuskoulun 1930–1931, Viipurin taiteenystävien piirustuskoulun 1936–1939 ja Myynti- ja mainoskoulun Helsingissä 1940–1941. Jatkosodassa Hämäläinen toimi TK-miehenä ja TK-rintamakirjeenvaihtajana vuosina 1943–1944.
Hämäläisen vanhemmat olivat työnjohtaja Vilho Hämäläinen ja Ida (o.s. Hölttä). Puoliso oli Aili Eliina (o.s. Ketola) vuodesta 1947. Tukholman suomalaiseen seurakuntaan Hämäläinen kuului vuodesta 1979.
Teoksia

Juurettomat : romaani. WSOY 1946
Isänmaan kauppiaat. WSOY 1947
Kannaksen valtateillä : romaani. WSOY 1955