stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alessandro Del Piero
Saavutukset > Joukkue

Juventus
Lega Calcio Serie A (8): 1994–1995, 1996–1997, 1997–1998, 2001–2002, 2002–2003, 2004–2005, 2005–2006, 2011–2012
Lega Calcio Serie B (1): 2006–2007
Supercoppa Italiana (4): 1995, 1997, 2002, 2003
Coppa Italia (1): 1994–1995
Mestarien liiga (1): 1995–1996
Intercontinental Cup (1): 1996
Euroopan supercup (1): 1996
UEFA Intertoto Cup (1): 1999
Trofeo Luigi Berlusconi (8): 1995, 1998, 1999, 2000, 2001, 2003, 2004, 2010
TIM Trophy (1): 2009
Birra Moretti Cup (6): 1997, 2000, 2003, 2004, 2006, 2008
Torneo di Viareggio (1): 1994
Campionato Primavera (1): 1993–1994
Kakkossijat
Serie A (4): 1995–1996, 1999–2000, 2000–2001, 2008–2009
Mestarien liiga (3): 1996–1997, 1997–1998, 2002–2003
UEFA Cup (1): 1995
Supercoppa Italiana (2): 1998, 2005
Coppa Italia (3): 2001–2002, 2003–2004, 2011–2012
Italia
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut: 1994, 1996
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut: 2006
Kakkossijat
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut: 2000
Saavutukset > Henkilökohtaiset

ESM Team of the Year (3): 1995–1996, 1996–1997, 1997–1998
Intercontinental Cupin arvokkain pelaaja: 1996
Euroopan paras alle 23-vuotias jalkapalloilija (Bravo-palkinto): 1996
Mestarien liigan paras maalintekijä: 1998 (10 maalia)
Italian vuoden jalkapalloilija (2): 1998, 2008
Fanien eniten rakastama pelaaja Serie A:ssa (2): 2001, 2008
FIFA 100 (125 kaikkien aikojen parasta elävää jalkapalloilijaa)
100 parasta pelaajaa 1900-luvulla
Italian cupin paras maalintekijä: 2005–2006
National Prize ”Giuseppe Prisco”: 2006
Serie B:n paras maalintekijä: 2007
Golden Foot: 2007
Serie A:n paras maalintekijä: 2008
Scirea -palkinto: 2008
AIC, Paras maalintekijä: 2008
Tg1 -palkinto – Vuoden urheilija: 2008
USSI Hopeinen pallo: 2009
Kaikkien aikojen Juventuksen maalintekijä
Kaikkien aikojen eniten pelejä pelannut pelaaja Juventuksessa
Tilastot > Seuraura

Tilanne 20. toukokuuta 2012
| Kausi | Joukkue | Liiga> Sarja | Liiga> Ottelut | Liiga> Maalit | Kansallinen cup> Ottelut | Kansallinen cup> Maalit | Eurocupit> Ottelut | Eurocupit> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991–1992 | Padova | Serie B | 4 | 0 | – | – | – | – | 4 | 0 |  |
| 1992–1993 | Padova | Serie B | 10 | 1 | – | – | – | – | 10 | 1 |  |
| Padova | Padova | Padova | 14 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 14 | 1 |  |
| 1993–1994 | Juventus | Serie A | 11 | 5 | 1 | 0 | 2 | 0 | 14 | 5 |  |
| 1994–1995 | Juventus | Serie A | 29 | 8 | 10 | 1 | 11 | 1 | 50 | 10 |  |
| 1995–1996 | Juventus | Serie A | 29 | 6 | 3 | 1 | 11 | 6 | 43 | 13 |  |
| 1996–1997 | Juventus | Serie A | 22 | 8 | 4 | 0 | 9 | 7 | 35 | 15 |  |
| 1997–1998 | Juventus | Serie A | 32 | 21 | 5 | 1 | 10 | 10 | 47 | 32 |  |
| 1998–1999 | Juventus | Serie A | 8 | 2 | 2 | 1 | 4 | 0 | 14 | 3 |  |
| 1999–2000 | Juventus | Serie A | 34 | 9 | 2 | 1 | 9 | 2 | 45 | 12 |  |
| 2000–2001 | Juventus | Serie A | 25 | 9 | 2 | 0 | 6 | 0 | 33 | 9 |  |
| 2001–2002 | Juventus | Serie A | 32 | 16 | 4 | 1 | 10 | 4 | 46 | 21 |  |
| 2002–2003 | Juventus | Serie A | 24 | 16 | 1 | 2 | 13 | 5 | 38 | 23 |  |
| 2003–2004 | Juventus | Serie A | 22 | 8 | 5 | 3 | 4 | 3 | 31 | 14 |  |
| 2004–2005 | Juventus | Serie A | 30 | 14 | 1 | 0 | 10 | 3 | 41 | 17 |  |
| 2005–2006 | Juventus | Serie A | 33 | 12 | 5 | 5 | 7 | 3 | 45 | 20 |  |
| 2006–2007 | Juventus | Serie B | 35 | 21 | 2 | 3 | – | – | 37 | 23 |  |
| 2007–2008 | Juventus | Serie A | 37 | 21 | 4 | 3 | – | – | 41 | 24 |  |
| 2008–2009 | Juventus | Serie A | 31 | 13 | 3 | 2 | 9 | 6 | 43 | 21 |  |
| 2009–2010 | Juventus | Serie A | 23 | 9 | 1 | 2 | 5 | 0 | 29 | 11 |  |
| 2010–2011 | Juventus | Serie A | 33 | 8 | 2 | 0 | 10 | 3 | 42 | 11 |  |
| 2011–2012 | Juventus | Serie A | 23 | 3 | 5 | 2 | – | – | 28 | 5 |  |
| Juventus | Juventus | Juventus | 513 | 208 | 60 | 28 | 131 | 53 | 705 | 290 |  |
| Yhteensä | Yhteensä | Yhteensä | 527 | 209 | 61 | 28 | 131 | 53 | 719 | 291 |  |
Idlewild South

| Idlewild South The Allman Brothers Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmi-heinäkuussa 1970 Capricorn Sound Studios (Macon) Criteria Studios, Atlantic South (Miami) Regent Sound Studios (New York City)
 Julkaistu: 23. syyskuuta 1970
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Adrian Barber
 Tyylilaji: southern rock, blues, blues rock
 Kesto: 30.48
 Levy-yhtiö: Capricorn Records, ATCO Records
The Allman Brothers Bandin muut julkaisut
| The Allman Brothers Band 1969 | Idlewild South 1970 | At Fillmore East 1971 |
Singlet albumilta Idlewild South
 ”Revival (Love Is Everywhere)” Julkaistu: marraskuussa 1970
Idlewild South on The Allman Brothers Bandin  toinen studiolevy vuodelta 1970.
Kappaleet > A-puoli

Revival – 4.05 (säv. Dickey Betts)
Don't Keep Me Wonderin' – 3.31 (säv. Gregg Allman)
Midnight Rider – 3.00 (säv. Gregg Allman, Robert Payne)
In Memory Of Elizabeth Reed – 6.56 (säv. Dickey Betts)
Kappaleet > B-puoli

Hoochie Coochie Man – 4.57 (säv. Willie Dixon)
Please Call Home – 4.02 (säv. Gregg Allman)
Leave My Blues At Home – 4.17 (säv. Gregg Allman)
Kokoonpano

Duane Allman – soolokitara, slide guitar, akustinenkitara
Gregg Allman – urut, laulu, piano
Dickey Betts – soolokitara
Berry Oakley – basso, laulu
Jai Johanny Johanson – rummut, congat, timbaalit, lyömäsoittimet
Butch Trucks – rummut, lyömäsoittimet, patarummut
Kokoonpano > Muut

Thom Doucette – huuliharppu, lyömäsoittimet
Arviot

Allmusic:
Risto Jussilainen

| Risto Jussilainen |
| --- | --- |
 Risto Jussilainen vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 10. kesäkuuta 1975 (ikä 49) Jyväskylä, Suomi
Mäkihyppääjä
Lempinimi:  Rise
Seura:  Jyväskylän Hiihtoseura
Suksimerkki:  Rossignol
Maailmancup
Kaudet:  1993–1994, 1998–2007
Voitot:  2
Palkintokorokkeella:  16
 Tietolaatikko päivitetty 27. tammikuuta 2013 
| Mitalit> Maa:   Suomi.Mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Mäkihyppy. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Mäkihyppy. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Mäkihyppy. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 | joukkuemäki |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Lahti 2001 | normaalimäen joukkuemäki |  |
|  Hopeaa | Lahti 2001 | suurmäen joukkuemäki |  |
|  Hopeaa | Oberstdorf 2005 | suurmäen joukkuemäki |  |
Risto Kalevi Jussilainen (s. 10. kesäkuuta 1975 Jyväskylä) on suomalainen uransa lopettanut mäkihyppääjä ja olympiamitalisti. Hän edusti Jyväskylän Hiihtoseuraa.
Jussilainen osallistui Salt Lake Cityn olympialaisiin 2002, joissa hän saavutti hopeaa joukkuemäestä. Hän osallistui myös Torinon olympialaisiin 2006, mutta ei saanut mitalisijaa.
MM-kilpailuista Jussilainen sai kolme hopeaa. Lahdessa 2001 hän sai hopeaa normaalimäen ja suurmäen joukkuekilpailuista. Oberstdorfissa 2005 hän sai hopeaa suurmäen joukkuekilpailusta.
Jussilainen kertoi marraskuussa 2007 lopettavansa uransa. Viimeisenä kilpailunaan hän hyppäsi normaalimäen SM-kisat 29. tammikuuta 2008 kotimäessään Jyväskylässä.lähde?
Risto Jussilaisen isä Harri Jussilainen oli maajoukkuetason mäkihyppääjä ja valmensi Ristoa tämän nuoruusvuosina. Myöhemmin Riston valmentajana toimi setä Taisto Jussilainen.
Saavutuksia

2005 Oberstdorfin MM-kisat: suurmäen joukkuekilpailusta hopeaa, normaalimäen joukkuekilpailussa neljäs
2002 Salt Lake Cityn olympialaiset: joukkuemäen hopeaa
2001 Lahden MM-kisat: suurmäen ja normaalimäen joukkuekilpailuista hopeaa
Maailmancupissa: 1993/1994 84., 1998/1999 43., 1999/2000 8., 2000/2001 3., lentomäen mc 3., 2001/2002 10., 2002/2003 69., 2004/2005 12., osakilpailuvoittoja henkilökohtaisissa kilpailuissa kaksi (yksi suurmäestä ja yksi lentomäestä), yhteensä 16 palkintopallisijaa (tilanne 1/2006)
Nuorten MM-kisoissa joukkuemäen kultaa Harrachovissa 1993 hyppäämällä mäkiennätyksen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Risto Jussilainen Wikimedia Commonsissa
Risto Jussilainen Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Risto Jussilainen Kansainvälinen hiihtoliitto (FIS). (englanniksi)
Colorado Avalanche

| Colorado Avalanche |
| --- | --- |

Historia:  Quebec Nordiques   1972–1995   Colorado Avalanche   1995–
Perustettu:  1972
Kaupunki:   Denver, Colorado
Kotiareena:  Ball Arena
– kapasiteetti:  17 809
Sarja:  NHL
Konferenssi:  Läntinen
Divisioona:  Keskinen
Värit:                     

Toimitusjohtaja:   Chris MacFarland
Päävalmentaja:   Jared Bednar
Kapteeni:   Gabriel Landeskog
Omistaja:   Ann Walton Kroenke
Yhteistyöseurat:   Colorado Eagles (AHL)  Utah Grizzlies (ECHL)
Stanley Cupit:  3 (1996, 2001, 2022)
Konferenssin mestaruudet:  3 (1996, 2001, 2022)
Divisioonan mestaruudet:  12 (1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2014, 2021, 2022, 2023)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Colorado Avalanche on yhdysvaltalainen ammattilaistason jääkiekkoseura, jonka kotikaupunki on Denver Coloradon osavaltiossa. Se kuuluu NHL:n Läntisen konferenssin Keskiseen divisioonaan. Avalanche on voittanut Stanley Cup -mestaruuden kolme kertaa, vuosina 1996, 2001 ja 2022. Avalanche on myös ainoa nykyisistä NHL-joukkueista, joka on voittanut jokaisen pelaamansa loppuottelusarjan.
Organisaatio perustettiin Quebecissa, ja se toimi Quebec Nordiques -nimellä ennen muuttamistaan Coloradoon 1995. Kolmen mestaruuden lisäksi seura on voittanut divisioonan mestaruuden 12 kertaa. Colorado Avalanche on myös ainoa koko liigassa pelaavista seuroista, joka on voittanut Stanley Cupin ensimmäisellä NHL-kaudellaan.
Ensimmäisen NHL-kautensa alusta kauden 1997–98 loppuun Avalanche pelasi kotiottelunsa McNichols Sports Arenassa, joka suljettiin vuonna 1999. Siitä asti seura on pelannut kaikki kotiottelunsa Pepsi Center -areenalla.
Colorado Avalanchen tunnetuin pelaaja on Joe Sakic, joka toimi kapteenina seuran kahdessa ensimmäisessä Stanley Cup-voitossa. Nykyisin Sakic toimii Avalanchen toimitusjohtajana. Muita tunnettuja pelaajia ovat Peter Forsberg, Patrick Roy, Adam Foote, Milan Hejduk, Gabriel Landeskog, Nathan MacKinnon, Mikko Rantanen ja Cale Makar.
Historia > Quebec Nordiques (1972–1995)

Quebec Nordiques oli yksi ensimmäisiä WHA-liigan joukkueista, kun liiga aloitti toimintansa vuonna 1972. Nordiques pelasi WHA:ssa kaudet 1972–1979, jonka jälkeen se siirtyi NHL:ään. Seitsemän WHA-kauden aikana Nordiques voitti WHA-mestaruuspalkinnon, Avco World Trophyn kerran vuonna 1977. Lisäksi joukkue pelasi finaaleissa vuonna 1975.
Ensimmäisen seitsemän NHL-kauden aikana Nordiques menestyi kehnosti, ja siitä tuli liigan huonoiten menestyvimpiä joukkueita. Kausien 1987–1988 ja 1991–1992 aikana joukkue oli divisioonansa huonoin. Nordiques kuitenkin nappasi varaustilaisuuksissa kolme ykkösluokan pelaajaa vuosien 1989–1991 aikana, kun Mats Sundin, Owen Nolan ja Eric Lindros varattiin joukkueeseen. Lindros oli tehnyt kuitenkin jo aiemmin selväksi, ettei haluaisi pelata joukkueessa, eikä pukenut varaustilaisuudessa perinteen mukaan joukkueen paitaa ylleen, sen sijaan hän vain piteli sitä edessään. Lindros ei koskaan pelannut yhtään ottelua Nordiquesissa, ja hänet kaupattiin lopulta Philadelphia Flyersiin vaihdossa Peter Forsbergiin, Ron Hextalliin, Steve Duchesneen, Kerry Huffmaniin, Chris Simoniin, Mike Ricciin, kahteen varausvuoroon ja rahalliseen korvaukseen.
Viimeiset kolme kautta olivat Quebecille menestyksekkäitä, mutta pian seura alkoi kärsiä taloudellisista ongelmista. Quebec oli koko liigan pienin kaupunki, jolla oli oma NHL-joukkue. Lopulta joukkueen omistaja Marcel Aubut päätti anoa lupaa joukkueen siirtoon, ja toukokuussa 1995 organisaatio muutti Denverin kaupunkiin.
Tunnukset > Quebec Nordiques (WHA)

1972–1979
Tunnukset > Quebec Nordiques

1979–1985
1985–1995
Tunnukset > Colorado Avalanche

1995–1999
1999–
Joukkue kaudella 2024–2025

| Colorado Avalanche kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Colorado Avalanche kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Colorado Avalanche kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Colorado Avalanche kaudella 2024–2025> Kokoonpano | Colorado Avalanche kaudella 2024–2025> Valmentajat | Colorado Avalanche kaudella 2024–2025>  | Colorado Avalanche kaudella 2024–2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  39   Mackenzie Blackwood   41   Scott Wedgewood Puolustajat  49   Samuel Girard    6   Erik Johnson   55   Ryan Lindgren    8   Cale Makar (A)   70   Sam Malinski   42   Josh Manson   67   Keaton Middleton    7   Devon Toews |  |  Hyökkääjät  20   Ross Colton   10   Charlie Coyle   27   Jonathan Drouin   18   Jack Drury   17   Parker Kelly   94   Joel Kiviranta   92   Gabriel Landeskog (C)   62   Artturi Lehkonen   29   Nathan MacKinnon (A)   88   Martin Nečas   11   Brock Nelson   13   Valeri Nitšuškin   25   Logan O’Connor   26   Jimmy Vesey   28   Miles Wood |  |  Päävalmentaja Jared Bednar  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 9. maaliskuuta 2025  |  |  |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Jared Bednar
Apuvalmentaja: Ray Bennett
Apuvalmentaja: Nolan Pratt
Maalivahtivalmentaja: Jussi Parkkila
Videovalmentaja:: Brett Heimlich
Fysiikkavalmentaja: Alexi Pianosi
Apufysiikkavalmentaja: Bobby Lucas
Taitovalmentaja:: Toby Petersen
Huoltopäällikkö: Donny White
Puheenjohtaja: Josh Kroenke
Presidentti: Joe Sakic
Toimitusjohtaja: Chris MacFarland
Apulaistoimitusjohtaja: Kevin McDonald
Apulaistoimitusjohtaja: Andrew Wilson
Jääkiekkotoiminnanjohtaja: Suzanne Borchert
Pelaajakehitysjohtaja: Brian Willsie
Pelaaja-arvioinninjohtaja: Craig Billington
Analytiikanjohtaja: Arik Parnass
Kykyjenetsinnänjohtaja: Brad Smith
Amatöörien kykyjenetsinnän johtaja: Nick Pryor
Euroopan kykyjenetsinnän johtaja: Miroslav Zálešák
Toimitusjohtajan erityisavustaja: Andrew Cogliano
Omistaja: Stan Kroenke
Joukkue kaudella 2024–2025 > Kapteenit

Joe Sakic 1995–2009
Adam Foote 2009–2011
Milan Hejduk 2011–2012
Gabriel Landeskog 2012–
Jäädytetyt numerot

19  Joe Sakic
21  Peter Forsberg
23  Milan Hejduk
33  Patrick Roy
52  Adam Foote
77  Raymond Bourque
99  Wayne Gretzky (numero jäädytetty koko liigassa)
Aiheesta muualla

Colorado Avalanchen kotisivut
Suomalaiset Colorado Avalanche pelaajat, nhlfinns.com
Colorado Avalanchen tulokset
Patrick Roy, Menestyksekkäimmän uran NHL:ssä luonut maalivahti pelasi joukkueessa vuosina 1995–2003.
Coloradon Stanley Cup -mestaruusbannerit, jotka roikkuvat Pepsi Centerin katossa.
Mikko Rantanen oli mukana voittamassa vuoden 2022 Stanley Cupia.
Reach for the Sky

| Reach for the Sky The Allman Brothers Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : toukokuussa  1980, Pyramid Eye Recording Studio, Lookout Mountain, Georgia
 Julkaistu: elokuu 1980
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Mike Lawler, Johnny Cobb
 Tyylilaji: southern rock, blues, blues rock
 Kesto: 35.09
 Levy-yhtiö: Arista Records
The Allman Brothers Bandin muut julkaisut
| Enlightened Rogues 1979 | Reach for the Sky 1980 | Brothers of the Road 1981 |
Reach for the Sky on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Allman Brothers Bandin levy vuodelta 1980.
Kappaleet > A-puoli

Hell and High Water – 3.37 (säv. Dickey Betts)
Mystery Woman – 3.35 (säv. Gregg Allman, Dan Toler)
From the Madness of the West – 6.37 (säv. Betts)
I Got a Right to Be Wrong  – 3.44 (säv. Betts)
Kappaleet > B-puoli

Angeline – 3.43 (säv. Betts, Johnny Cobb, Mike Lawler)
Famous Last Words – 2.48 (säv. Betts, Bonnie Bramlett)
Keep On Keepin' On – 4.11 (säv. Betts, Toler)
So Long – 6.54 (säv. Allman, Toler))
Kokoonpano

Gregg Allman – urut, laulu
Dickey Betts – soolokitara, slide guitar, syntetisaattori, laulu
David "Rook" Goldflies – basso
Jaimoe" Johnny Lee Johnson – rummut
"Dangerous" Dan Toler – soolo- ja komppikitara
Butch Trucks – rummut, sähkörummut
Mark Morris – congat, timbaalit, lyömäsoittimet
Mike Lawler – syntetisaattori, piano, sähköpiano
Jim Essery – huuliharppu
Johnny Cobb – piano, taustalaulu
Arviot

Allmusic:
Win, Lose or Draw

| Win, Lose or Draw The Allman Brothers Band |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : helmikuusta heinäkuuhun 1975    Capricorn Sound Studios, Macon, GA ja The Record Plant, Los Angeles, CA
 Julkaistu: elokuussa 1975
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Johnny Sandlin, The Allman Brothers Band
 Tyylilaji: Southern rock, blues, blues rock
 Kesto: 38.38
 Levy-yhtiö: Capricorn Records
The Allman Brothers Bandin muut julkaisut
| Brothers and Sisters 1973 | Win, Lose or Draw 1975 | The Road Goes On Forever 1975 |
Win, Lose or Draw on The Allman Brothers Bandin levy vuodelta 1975.
Kappaleet > A-puoli

Can't Lose What You Never Had – 5.49 (säv. Muddy Waters)
Just Another Love Song – 2.44 (säv. Dickey Betts)
Nevertheless – 3.32 (säv. Gregg Allman)
Win, Lose Or Draw – 4.45 (säv. Gregg Allman)
Louisiana Lou And Three Card Monty John – 3.45 (säv. Dickey Betts)
Kappaleet > B-puoli

High Falls – 14.28 (säv. Dickey Betts)
Sweet Mama – 3.32 (säv. Billy Joe Shaver)
Kokoonpano

Gregg Allman — laulu, urut, klavinetti, akustinen kitara
Richard Betts — soolokitara, slide guitar, laulu  akustinen kitara
Jaimoe — rummu, lyömäsoittimet
Chuck Leavell — piano, sähköpiano, Moog syntetisaattori, klavinetti, taustalaulu
Butch Trucks — rummut, congat, lyömäsoittimet, patarummut
Lamar Williams — basso
Arviot

Allmusic:
Kaj Chydenius

| Kaj Chydenius |
| --- | --- |
 Kaj Chydenius Jyväskylän kirjamessuilla 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. lokakuuta 1939 Kuusankoski
Kuollut: 20. huhtikuuta 2024 (84 vuotta) Helsinki
Ammatti:  säveltäjä
Puoliso:  Kaisa Korhonen (1965–1988)   Jaana Jyrkänne-Chydenius (1991–)
Lapset:  Kalle Chydenius, Jussi Chydenius
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kaj Oskar Chydenius (16. lokakuuta 1939 Kuusankoski – 20. huhtikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen muusikko ja säveltäjä. Hän oli 1960- ja 1970-luvun poliittisen laululiikkeen keskeisiä nimiä.
Diskografia > Studioalbumeita

Lauluja (1966)
Laulu tuhannesta yksiöstä ja kabareelauluja (1966, yhdessä Marja-Leena Mikkolan kanssa)
Kabareelauluja (1967)
Lapualaisooppera (1967, Arvo Salon ja Ylioppilasteatterin kanssa)
Suomalaisia juomalauluja (1967)
Så här har det gått till (1972, Agneta Pleijelin ja Ronny Ambjörnssonin kanssa)
Maamme lauluja (1977, Kaisa Korhosen kanssa)
Rauhan äiti – Avaruuslintu (1977, Aulikki Oksasen ja Agit Propin kanssa)
Työväen laulut (1978)
Tervetuloa ikä (1980)
Unet palaavat Helsinkiin (1996, Ilkka Kylävaaran kanssa)
Musica promotionum universitas Ouluensis (1996, Einojuhani Rautavaaran ja Risto Laitisen kanssa)
Äkkiä elämässä (1999, Monna Kamun kanssa)
Vierelläsi (1999, Monna Kamun kanssa)
Jätkän balladi (2000, Ahti Taposen ja Jukka Auvisen kanssa)
Tyttö ja tanssiva karhu (2001, Taru Nymanin kanssa)
Viatonten valssi (2002, Teatteri Vanhan Jukon kanssa)
Lähtevien laulujen satama (2002, Ahti Paunun kanssa)
Punasukkaballadi (2006)
Vaikka kaikki näkisivät lävitseni (2007, Taru Nymanin kanssa)
Äiti hoi – Lapin laki (2007, Kimmo Kreivin kanssa)
Virta venhettä vie (2009)
Tule aurinko kaunis (2011)
Kaipuulaulut (2011, P. Mustapään kanssa)
Vain hiljaisella on korvat kuulla (2012, Taru Nymanin kanssa)
Kaksipa tähteä taivahalla (2012)
Ole rohkea, sydän (2013, Oona Airolan kanssa)
Myrskylinnut (2014, Minja Kosken kanssa)
Valon & varjon leikkiä (2017, Ritva Koskensuun kanssa)
Diskografia > Singlejä

Kristiina Halkola: Laulu kuolleesta naisesta / Chydenius: Laulu kuolleesta naisesta (1966)
Protestilauluja (1966, Arvo Salon kanssa)
Chydenius: Sinua, sinua rakastan / Vesa-Matti Loiri: Nocturne (1968)
Kaikkein kaunein tyttö (1968)
Otto Donner: Kuka kertoisi minulle? / Chydenius: Sinua, sinua rakastan (1969)
Alfhid (2008, Kai Hyttisen kanssa)
Orajärvi (2008, Taru Nymanin kanssa)
Diskografia > Kokoelmia

Kauneimmat rakkauslaulut (1977)
Kaj Chydenius (1999, 4CD)
Kauneimmat rakkauslaulut & Työväen laulut (2008)
75 vuotta – Katson elämäni puita (2014)
Teokset

Muistin juuri.  Helsinki:  Otava, 2009.  ISBN 978-951-1-21502-8
TV-ohjelmia

Kaj Chydenius ja 40 laulujen vuotta, Chydeniuksen juhlakonsertin 1. osa. YLE TV2 2004
Estradilla: Kokonainen maa ja taivas, Chydeniuksen juhlakonsertin 2. osa. YLE TV2 2007
Kirjallisuutta

Jalkanen, Pekka: ”Chydenius, Kaj (1939–)”, Suomen kansallisbiografia, osa 2, s. 208–212.  Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2003.  ISBN 951-746-443-6  / Teoksen verkkoversio.
Aiheesta muualla

Kaj Chydenius Elonetissä.
Kaj Chydenius Meteli.netissä
Kaj Chydeniuksen haastatteluja ja lauluja. (Arkistoitu – Internet Archive) YLE Elävä arkisto.
Material om Kaj Chydenius.[vanhentunut linkki] YLE Elävä Arkisto/Arkivet.
Chydeniuksen sivusto.
Chydenius, Kaj hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Alankomaat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Lahden oikorata

Juhlajuna oikoradalle ja paikallisjuna ennen lähtöään Lahdessa 1. syyskuuta 2006.
Juhlajuna oikoradalle kuusi minuuttia ennen lähtöään Lahdessa 1. syyskuuta 2006.
Luhdanmäen rautatiesilta
Oikoradan kiskojen asennustöitä Mäntsälässä 27. heinäkuuta 2005.
Lahden oikorata on Keravan ja Lahden välinen, Suomen modernein kokonaan uusi kaukoliikenteen rautatieosuus. Se avattiin liikenteelle 3. syyskuuta 2006. Rata erkanee pääradasta Keravan Kytömaalla ja liittyy Riihimäki–Lahti-rataan Hollolan Hakosillassa.
Helsingin ja Pietarin välinen kansainvälinen rautateiden Allegro-henkilöliikenne kulki Lahden oikoradan kautta, kunnes liikennöinti lakkautettiin Venäjän Ukrainaa vastaan aloittaman sodan vuoksi keväällä 2022.
Hankkeen taustaa

Kerava–Lahti-rautatielinja on valtion Ratahallintokeskuksen 331 miljoonan euron hanke ja samalla myös yksi suurimmista suomalaisista julkisen rakentamisen hankkeista vuosiin. Rautateillä vastaavan kokoinen edellinen hanke oli Jämsänkoski–Jyväskylä-rautatie, joka valmistui vuonna 1977. Radan koko pituus on 74 kilometriä, josta 63 kilometriä on kokonaan uutta osuutta. Uusia rautatieasemia rataosuudella ovat Mäntsälän rautatieasema ja Haarajoen rautatieasema Järvenpäässä. Vuonna 2017 avattiin lisäksi Hennan rautatieasema Orimattilassa. Siltoja rataosuudella on 76.
Rataosuus oikaisee itään johtavaa rataa siten, että Riihimäen sijasta junat kulkevat Keravalta suoraan Mäntsälän kautta Lahteen. Tämä nopeutti matka-aikoja Venäjän suuntaan ja Itä-Suomeen, minkä vuoksi Kerava–Lahti-rataosuutta sanotaan myös Savon radan oikaisuksi. Aiempi Riihimäeltä lähtevä ratalinja on vuodelta 1867. Oikoradan koeajot aloitettiin 3. kesäkuuta 2006.
Kerava–Lahti-rautatie kulkee 80-prosenttisesti Lahdenväylän lähellä, joten sen rakentamiseksi ei tarvinnut ottaa liikenteen käyttöön laajoja kokonaan uusia alueita. Maata lunastettiin kuitenkin 430 hehtaaria ja mailta asuinrakennuksia 27. Maaleikkauksia tehtiin 2 600 000 kuutiometriä ja kallioleikkauksia 1 900 000 kuutiometriä. Ratapenkereitä ja muita maa-alueita rakennettiin 4 000 000 kuutiometriä. Euroopan unionin rahastot kattoivat 331 miljoonan euron kustannuksista 20 miljoonaa euroa.
Suurnopeusrata

Ratayhteydellä käytettävä suurin nopeus on Pendolinolla 220 km/h. Oikoradan geometria sallisi 300 kilometrin tuntinopeudet, mutta hitaiden ja raskaiden tavarajunien takia kiskoja ei voida kallistaa tälle nopeudelle, koska muuten sisäkaarteiden kiskot kuluisivat kohtuuttomasti. Radan taloudellinen kannattavuus taas on laskettu siten, että sille tulee myös hitaita tavarajunia varsinkin Vuosaaren satamasta. Rata nopeuttaa matkustamista Uudeltamaalta Lahteen ja edelleen idän suuntaan Kouvolaan.
Hennan, Mäntsälän ja Haarajoen asemilla on kullakin kaksi pää- ja sivuraidetta, kaksi matkustajasivulaituria sekä liikenteenohjaukseen tarvittava laitetila, jotka mahdollistavat kauko- ja tavarajunien ohiajon pysähtymättä, hitaampien lähijunien niiden kulkua häiritsemättä. Muutoin rata on kaksiraiteinen.