Vaud
Historiaa

Vaud-järvien vieressä on ollut asutusta esihistoriallisista ajoita lähtien. Myöhemmin alueella asui Helvetican kelttiheimo. Caesarin joukot valloittivat Helvetican vuonna 58 eaa. ja sen seurauksena roomalaiset asettuivat alueelle. Roomalaisten perustamiin moniin kaupunkeihin kuuluvat Vevey (latinaksi: Viviscus) ja Lausanne (Lausonium tai Lausonna).
Vuonna 27 eKr. perustettiin Civitas Helvetiorumin osavaltio Avenchesin (Aventicum) ympärille. Kaupungin ympärillä on edelleen monia roomalaisia ​​jäänteitä. 2. ja 4. vuosisatojen välillä alemaanit tunkeutuivat alueelle toistuvasti ja 5. vuosisadalla burgundilaiset miehittivät alueen. Merovingilaiset frankit korvasivat myöhemmin burgundilaiset. Heidän hallintansa ei myöskään kestänyt kauaa ja vuonna 888 Vaudin kantonin alueesta tuli osa Karolingien keisarikuntaa (Merovingien seuraajavaltio). Vuonna 1032 Saksan Zähringenit voittivat burgundilaiset. Zähringenit itse seurasivat vuonna 1218 Savoian kreivit. Vain Savoian kreivien alaisuudessa alue saavutti poliittisen yhtenäisyyden Vaudin paronina. Osa, joka ulottuu Attalensista Sarine-jokeen pohjoisessa, sulautui Fribourgin kantoniin.
Lausannen piispan 1400-luvulla rakentama Château Saint-Maire on ollut kantonin hallituksen kotipaikka vuodesta 1803 lähtien.
Kun Savoian kreivien valta heikkeni 1400-luvun alussa, Bernin joukot miehittivät maan. Vuoteen 1536 mennessä Bern oli vallannut alueen kokonaan. Vaudin protestanttinen uskonpuhdistus alkoi John Calvinin työtovereiden, kuten Pierre Viretin kanssa (kuuluisa keskustelu käytiin Lausannen katedraalissa), mutta se toteutui päättäväisesti vasta, kun Bern asetti täyden voimansa sen taakse.
Bernin miehittäjät eivät olleet suosittuja väestön keskuudessa. Vuonna 1723 majuri Abraham Davel johti kapinaa Berniä vastaan ​​protestina sitä vastaan, mitä hän piti ranskankielisten Vaudois'n poliittisten oikeuksien kieltona saksankielisten berniläisten toimesta; hänet mestattiin myöhemmin.[7] Myöhemmin vuosina 1789–1799 Ranskan vallankumouksen innoittamana Vaudois ajoi Bernin kuvernöörin vuonna 1798 ja julisti Lemaanin tasavallan. Vaud-nationalistit olivat vaatineet Ranskan puuttumista alueen vapauttamiseen ja Ranskan vallankumoukselliset joukot siirtyivät ottamaan haltuunsa koko Sveitsin prosessin aikana ja perustamaan Helvetican tasavallan. Napoleon I:n (keisari 1804-1815) aikana Vaudista tuli (1798-1803) Lémanin kantoni. Levottomuus feodaalisten oikeuksien ja verojen lakkauttamisesta johti lisääntyneeseen tyytymättömyyteen, joka huipentui Bourla-papeyn kapinaan keväällä 1802, jota seurasi Stecklikrieg (elo-lokakuu 1802), joka lopetti koko Helvetican tasavallan vuonna 1803. Vuonna 1803 Vaud liittyi uudelleen perustettuun Sveitsin valaliittoon. Huolimatta Bernin yrityksistä saada Vaud takaisin, se on pysynyt suvereenina kantonina siitä lähtien.
1800-luvulla Vaudin kantoni vastusti Sonderbundin katolista separatistiliikettä, joka johti 99 000 Sveitsin liittovaltion joukkojen väliintuloon kenraali Henri Dufourin johdolla 79 000 separatistia vastaan ​​Sonderbundin sodassa (marraskuu 1847). Eroaminen estettiin vain muutaman hengen kustannuksella.
Nykyinen kantonien perustuslaki on peräisin 14. huhtikuuta 2003, ja se korvasi vuoden 1885 perustuslain.