stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Näitä hetkiä varten
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Näitä hetkiä varten | Ilta Fuchs | 1.22 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Anna tulla vaan | Fuchs, Väinö Wallenius | 3.59 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Voimanainen | Fuchs, Lasse Piirainen, Wallenius | 2.28 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Meitä ei oo enää huomenna | Fuchs, Piirainen, Wallenius | 4.13 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Betonii | Fuchs, Joonas Keronen | 2.48 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Minne mä meen | Fuchs, Wallenius | 2.56 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Rakastaa ei rakasta | Fuchs, Wallenius | 3.08 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Ikävoi sua | Fuchs | 3.14 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Poika | Eetu Kalavainen, Fuchs, Rzy | 1.31 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Älä mua tuijota | Fuchs, Piirainen, Wallenius | 3.29 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Anteeks | Fuchs, Kalle Lindroth, Pekka Eronen, Tido Nguyen | 3.37 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Jään sun luo | Fuchs, Wallenius | 2.41 |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

Näitä hetkiä varten -albumin minidokumenttisarja YouTubessa
Iltan debyyttialbumi yllättää monipuolisuudellaan – ulkona perjantaina!  Warner Music Finland 2.9.2020
Ohjelmistoteollisuus

Ohjelmistoteollisuus käsittää ohjelmistojen tuotannon ja niihin liittyvät palvelut.
Se sisältää ohjelmistojen suunnittelun ja valmistuksen sekä palvelutoiminnan (tukipalvelut, koulutus, Software as a Service) kaupallisena toimintana. Videopeliteollisuus voidaan katsoa osaksi ohjelmistoteollisuutta.
Ohjelmistoteollisuus on Suomen nopeimmin kasvava vientiala. Vuonna 2001 vajaa puolet ohjelmistoteollisuuden liikevaihdosta syntyi viennistä ja ala työllisti noin 10 000 henkilöä. Vuonna 2006 informaatioteknologian teollisuus (IT-teollisuus) työllisti noin 46 000 henkilöä, josta ohjelmistoteollisuuden osuus oli 33 000 henkilöä.
Tekesin vuonna 2012 julkistaman tiedon mukaan ohjelmistoalan yhteenlaskettu liikevaihto Suomessa oli noin 5,4 miljardia euroa. Merkittävin alatoimiala on ohjelmistojen suunnittelu ja valmistus.
Gartnerin mukaan vuonna 2013 alan liikevaihto maailmanlaajuisesti oli noin 407,3 miljardia dollaria kun se vuonna 2012 oli 388,5 miljardia dollaria.
Merkittäviä suomalaisia yrityksiä

Alan merkittäviä yrityksiä:
Tietoevry
Supercell
Qt Group
Merkittäviä ulkomaalaisia yrityksiä

Microsoft
Oracle Corporation
SAP
Olli Ikkala (fyysikko)

Olli Tapio Ikkala (s. 15. elokuuta 1953 Helsinki) on suomalainen fyysikko. Hän on ollut Teknillisen korkeakoulun professori vuodesta 1999 ja toimii nykyään polymeerifysiikan ja molekulaaristen nanorakenteiden professorina. Suomen Akatemian akatemiaprofessori hän on ollut vuodesta 2005 alkaen.
Ikkala valmistui tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1983. Väitöskirjan aiheena olivat vorteksit eli pyörteet helium-3-supranesteessä. Ikkala on julkaissut tieteellisiä töitään useissa arvostetuissa tieteellisissä julkaisuissa, joista tunnetuimpia ovat Science ja Nature Materials. Hän on jäsen monissa tieteellisissä järjestöissä, kuten American Chemical Societyssä. Hän kuuluu myös esimerkiksi American Association for Advancement of Science -yhdistyksen julkaiseman Science-lehden vertaisarviointia suorittavaan toimikuntaan vuodesta 2006 alkaen. Ikkala valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2003.
Ikkala on toiminut muun muassa Suomen fyysikkoseuran puheenjohtajana. Hän vuonna 2002 Emmanuel Merck -palkinnon. Vuonna 2023 Ikkala sai Suomen tiedepalkinnon.
Kunnianosoituksia

Ordre des Palmes académiques (Ranska, 2018)
Opel Regent
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Opel Regent Wikimedia Commonsissa
Näiveet

| Näiveet |
| --- | --- |
 Ajuruohonnäive (Orobanche alba)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Näivekasvit Orobanchaceae
Suku::  Näiveet Orobanche  L.
Katso myös
   Näiveet Wikispeciesissä   Näiveet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Näiveet (Orobanche) on noin 200 lajia käsittävä loiskasvisuku näivekasvien heimossa. Se on myös heimonsa tyyppisuku. Näiveet ovat monivuotisia lehtivihreättömiä ruohovartisten kasvien ja pensaiden juuriloisia. Niiden isäntäkasvivalikoima on laaja, yleensä yksi näivelaji on sopeutunut loisimaan vain yhdellä isäntäkasvilajilla.
Suomessa näiveitä on tavattu vain kasvitieteellisissä puutarhoissa Helsingin Kaisaniemessä ja Turun Ruissalossa.
Näivelajeja

Orobanche alba – ajuruohonnäive
Orobanche amethystea – piikkiputkennäive
Orobanche berthelotii – teneriffannäive
Orobanche calendulae – kehäkukannäive
Orobanche cernua – tomaatinnäive
Orobanche crenata – härkäpavunnäive
Orobanche elatior – kaunokinnäive
Orobanche flava – ruttojuurennäive
Orobanche gratiosa – graciosannäive
Orobanche hederae – muratinnäive
Orobanche lavandulacea – mustenäive
Orobanche lucorum – happomarjannäive
Orobanche minor – apilannäive
Orobanche mutelii – sininäive
Orobanche nana – keijunäive
Orobanche purpurea – kärsämönnäive
Orobanche ramosa – tupakannäive
Orobanche reticulata – ohdakkeennäive
Orobanche trichocalyx – sukasnäive
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Näiveet (Orobanche)
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Näiveet (Orobanche)
ITIS: Orobanche (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Orobanche (englanniksi)
Flora of China: Orobanche (englanniksi)
Oi saavu jo, Immanuel

| Oi saavu jo, Immanuel |
| --- | --- |
säveltäjä:  "Bone Jesu dulcis cunctis" (anon., 1400-l.)
sanoittaja:  latinalaiset Oi-antifonit
suomentaja:  Mikael Agricola 1544, Niilo Rauhala 1995
virsikirjan numero:  756
virsikirjaan:  2000?
| Oi saavu jo, Immanuel |
| --- | --- |
säveltäjä:  "Bone Jesu dulcis cunctis" (anon., 1400-l.)
sanoittaja:  latinalaiset Oi-antifonit
suomentaja:  Mikael Agricola 1544, Niilo Rauhala 1996
virsikirjan numero:  933
virsikirjaan:  2015
"Veni, veni, Emmanuel" (Peter Zagar)
Veni, veni Emmanuel on keskiajalta juontuviin adventin ajan oi-antifoneihin pohjautuva virsi. Latinankieliset antifonit on ajoitettu 700-luvulle, Ranskasta peräisin oleva sävelmä 1400-luvulle. Laulu on julkaistu ensimmäisen kerran 1710. Sävelmä on löydetty 1400-luvun lopulta peräisin olevassa pariisilaisessa käsikirjoituksessa. Joulua edeltävien seitsemän iltajumalanpalveluksen antifonit esiintyvät virressä ajallisessa järjestyksessään sillä poikkeuksella, että viimeinen antifoni on siirretty ensimmäiseksi säkeistöksi.
Englantilainen pappi ja virsirunoilija John M. Neale on 1800-luvulla muokannut latinalaisen hymnin pohjalta englanninkielisen virren "Draw Nigh, Draw Nigh, Emmanuel", jossa toistuvat oi-antifonien puhuttelut (O come Emmanuel, Rod of Jesse, Dayspring, Key of David, Lord of Might). Virsi on englanninkielisen maailman adventtiajan perusvirsiä riippumatta kirkkokunnasta, ja virren nykyiset käännökset pohjautuvat Nealen tekstiin. Sen on laskettu kuuluvan kahdenkymmenen eniten levinneen virren joukkoon.
Hymnin on suomentanut Mikael Agricola. Se on Argricolan Rukouskirjassa otsikolla ”Se Rucous / O sapientia / ennen Saarnaa”, suorasanaisena tekstinä.
Niilo Rauhala on kääntänyt hymnin Nealen tekstin pohjalta – Rauhalalla on itse asiassa kaksi eri käännöstä alkusanoilla "Oi saavu jo, Immanuel", vuosille 1995 ja 1996 päivätyt. Virsi on julkaistu vuoden 1996 käännöksenä Ruotsin kirkon virsikirjassa (numerolla 423) sekä Virsikirjan lisävihkossa (933). Vuoden 1995 suomennos on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa jumalanpalveluslaulujen osastossa (756) eri sävelmällä, keskiaikaisella saksalaisella sävelmällä vuodelta 1539. Perinteisellä sävelmällään se on Siionin lauluissa (1). Anssi Simojoen suomentamana "Oi saavu, saavu, oi Immanuel" virsi on kokoelmassa Luterilaisia virsiä (753). Helsingin katolisen hiippakunnan virsikirjassa Cantemus on oi-antifonit latinankielisinä ja suorasanaisesti suomennettuina numerolla 30, sekä Niilo Rauhalan virtenä, jonka sävelmä on saksalainen vuodelta 1852.
Aiheesta muualla

Virsikirjan lisävihkon virsi äänitiedostoina
Omavaraisuus

Omavaraisuus voi viitata seuraaviin aiheisiin:
autotrofisuus eli omavaraisuus, biologiassa eliön kyky yhteyttää;
omavaraistalous, taloustieteessä talous, jossa kaikki tai ainakin valtaosa tarvittavista tuotteista valmistetaan itse;
omavaraisuusaste, yrityksen rahoitusrakenteen tunnusluku.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Omavaraisuus”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Närpes Spelmansgille

Närpes Spelmansgille on vuonna 1974 perustettu suomalainen pelimanniyhtye Närpiöstä.
Diskografia

Greppet direkt, (1980)
Grannlåtar, (1984)
Aiheesta muualla

Närpes Spelmansgillen esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Opel Sintra

| Opel Sintra |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Opel
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  1996–1999
Muut nimet:  Vauxhall Sintra
Korimalli:  5-ovinen tila-auto
Luokka:  M-segmentti
Seuraaja:  Opel Zafira
Teknisesti samankaltaisia:  Oldsmobile Silhouette Pontiac Montana Chevrolet Venture
Henkilöluku:  5–8
Iskutilavuus:  2,2–3,0 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
| EuroNCAP-turvallisuus |
| --- | --- |
Testattu malli: Opel Sintra 2.2 GLS
Testattu vuosimalli: 1999
Aikuisturvallisuus: 
Jalankulkijaturvallisuus: 

Opel Sintra on Opelin vuosina 1996–1999 valmistama suuri tila-auto. Auto on perustaltaan sama kuin Chevrolet/Pontiac Trans Sport, mutta muun muassa moottorivalikoimassa ja akselivälissä on huomattavia eroja. Sintraan sai vain Opelin valmistamia Ecotec-moottoreita, 2,2-litraisen nelisylinterisen bensiinimoottorin, 3,0-litraisen V6-bensiinimoottorin tai 2,2-litraisen dieselmoottorin. Se valmistettiin sisarmalliensa tapaan Doravillessa, Georgiassa, Yhdysvalloissa. Sintra menestyi heikosti Euro NCAP -kolaritestissä saaden vaatimattomat kaksi ja puoli tähteä.
Sintra on sisarmallejaan huonomman auton maineessa. Varustelutaso ei ollut periamerikkalaisten versioiden tasoa, ja tekniikka ei vastannut amerikanserkkujen kestävyyttä tai ominaisuuksia. Hinta kuitenkin oli lähes sama, jonka vuoksi Sintraa on ympäri maailman myyty huomattavasti vähemmän kuin Chevrolet Trans Sportia sisarmalleineen (Pontiac Montana).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Opel Sintra Wikimedia Commonsissa
Opelin automallit
| --- | --- |
Nykyiset henkilöautomallit:   Astra  Crossland  Corsa  Grandland  Insignia  Mokka 
Nykyiset pakettiautot:   Combo  Movano  Vivaro 
Konseptiautot:   Aero GT  Opel Antara GTC  CD  Diesel Rekordwagen  Eco Speedster  Frogster  Frua Diplomat  G90  GT 2  Insignia  Maxx  OPC X-Treme  Snowtrekker  Trixx 
Entiset mallit:   Adam  Admiral  Agila  Ampera  Ampera-e  Antara  Arena  Ascona  Blitz  Calais  Calibra  Campo  Captain  Cascada  Commodore  Darracq  Diplomat  Frontera  Gemini  GT  GT (2007)  Kadett  Kapitän  Karl  Laubfrosch  Lutzmann  Manta  Meriva  Monterey  Monza  Olympia  Omega  Rekord  Senator  Signum  Sintra  Speedster  Tigra  Vectra  Zafira
Omatemba

| Omatemba |
| --- | --- |
 Omatemba
 Koordinaatit: 17°18′31″S, 15°45′00″E 
Valtio:   Angola
Alue:  Cunenen maakunta
Korkeus:  1110 m
Aikavyöhyke:  UTC+1
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Omatemba oli Reinin Lähetysseuran lähetysasema Oukwanyamassa eteläisessä Angolassa, 25 km etelään Ondjivasta, alle 10 km länteen Namakunden lähetysasemasta.
Omupandan perusti vuonna 1907 saksalainen lähetyssaarnaaja Heinrich Welsch. Asema perustettiin Oukwanyaman kuninkaan Nanden tädin Nekoton kodin tuntumaan. Tämän alueen uskottiin tuolloin kuuluvan Saksan Lounais-Afrikkaan.
Myöhemmin kävi ilmi, että asema sijaitsi kiistanalaisella alueella, joka oli pohjois-etelä –suunnassa 10 km:n levyinen, joka päätyi lopulta portugalilaisille. Vuonna 1916, kun muiden Reinin lähetyksen työntekijöiden oli lähdettävä Angolasta, Welsch sai vielä jäädä sinne, mutta elokuussa tuona vuonna hänenkin oli lähdettävä. Epäselväksi on jäänyt halusivatko englantilaiset vai portugalilaiset hänen lähtevän.
Tämä jälkeen portugalilaiset viranomaiset pitivät jonkin aikaa majaansa Omatembassa, sitten sinne tuli kauppa, ja lopulta se jäi autioksi ja raunioitui.
Osborne Anderson

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lake Placid 1932 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Puola 1931 |  |  |
Osborne ”Ty” Anderson (15. lokakuuta 1908 Fredrikstad, Norja – 31. tammikuuta 1989 Lynn, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti.
Anderson kuului Yhdysvaltain miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen saavuttaessa olympiahopeaa Lake Placidissa 1932 ja MM-hopeaa Puolassa 1931.
Aiheesta muualla

Osborne Anderson Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Noidanlukot

| Noidanlukot |
| --- | --- |
 Saunionoidanlukko (Botrychium matricariifolium)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Sanikkaiset Pteridophyta
Alakaari::  Saniaiset Pteridophytina
Luokka::  Ophioglossopsida
Lahko::  Ophioglossales
Heimo::  Käärmeenkielikasvit Ophioglossaceae
Suku::  Noidanlukot Botrychium  Sw.
Katso myös
   Noidanlukot Wikispeciesissä   Noidanlukot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Noidanlukot eli niittynoidanlukot (Botrychium) on saniaisten suku. Ne ovat pienikokoisia kasveja, joilla on mehevä juurakko ja siitä ilmaan nouseva itiöitä levittävä varsi. Jotkin lajit viettävät ison osan elämästään lähes kokonaan maan alla, ja hankkivat ravintoa symbioosissa sienien kanssa.
Yleiskuvaus

Noidanlukkojen tieteellinen nimi Botrychium (ja Botrys) viittaa suvun lajien itiöpesäkeversoihin, ne muistuttavat rypäleterttua. Noidanlukkoja on 55 lajia, joista seitsemää on tavattu Suomessa. Ne ovat saaneet suomenkielisen nimensä etenkin ketonoidanlukon avainta muistuttavasta muodosta. Niitä on pienen koon ja piilottelevan kasvutapansa vuoksi vaikea löytää. Vuosittain noidanlukkojen esiintyminen vaihtelee, parhaaksi niille on arveltu alkukesästä kosteaa ja lämmintä kesää.
Suomen lajeista viisi on uhanalaisia ja kaksi silmälläpidettäviä. Ne ovat harvinaistuneet, koska tyypilliset kasvupaikat, laitumet ja hakamaat, ovat katoamassa.
Lajeja

Suomessa tavattavat noidanlukkolajit:
Ahonoidanlukko (Botrychium multifidum, syn. Sceptridium multifidum)
Ketonoidanlukko (Botrychium lunaria)
Lehtonoidanlukko (Botrychium virginianum, syn. Botrypus virginianus)
Pikkunoidanlukko (Botrychium simplex)
Pohjannoidanlukko (Botrychium boreale)
Saunionoidanlukko (Botrychium matricariifolium)
Suikeanoidanlukko (Botrychium lanceolatum)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Niittynoidanlukot (Botrychium)
Markku Savela: Noidanlukot (Botrychium) funet.fi.
Kaleva: Noidanlukkoja etsitään koko maassa
Metsähallitus: Noidanlukot
Yle: Noidanlukko saa raavaan miehen kaiken huomion
Den virtuella floran: Botrychium (ruotsiksi)
ITIS: Botrychium (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Botrychium (englanniksi)
Flora of China: Botrychium (englanniksi)
Otsegon piirikunta (New York)

Otsegon piirikunta (engl. Otsego County) on Yhdysvaltojen New Yorkin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 59 493 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Cooperstownin kunta. Piirikunta on perustettu 16. helmikuuta 1791.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Otsegon piirikunta (New York) Wikimedia Commonsissa
Organologia

Organologia (latinan sanasta organum ’soitin’ ja kreikan sanasta λογος (logos) ’oppi’) eli soitintutkimus on soittimia tutkiva tiede, joka sisältää soittimien historian, eri kulttuurien soittimien ja soittimien teknisen rakenteen tutkimuksen. Organologian, etnomusikologian ja musikologian tutkimuskohteet ovat osittain päällekkäisiä.
Oskar August Heikel

Oskar August Heikel (28. marraskuuta 1844 Raahe – 23. joulukuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Heikelin vanhemmat olivat Uudenkaarlepyyn pitäjänapulainen, varapastori August Heikel (1816–1866) ja vapaaherratar Aurora Emilia von Knorring (k. 1904). Hän pääsi ylioppilaaksi 1863 Vaasan kymnaasista ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1869, lääketieteen kandidaatiksi 1871 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1875.
Heikel oli yksityislääkärinä Helsingissä ja toimi ajoittain myös sairaala- ja vankilalääkärinä. Hän sai professorin arvon 1908.
Heikel oli naimisissa vuodesta 1881 vapaaherratar Maria Matilda von Kothenin kanssa. Heikelin veljiä olivat Vaasan kirkkoherra Joel August Heikel (1851–1918), Helsingin yliopiston kreikkalaisen kirjallisuuden professori Ivar August Heikel (1861–1952) ja metsäneuvos, Vaasan läänin maaherra Theodor August Heikel (1863–1936).
Nupit luoteeseen

| Nupit luoteeseen Moottörin jyrinä |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. toukokuuta 2011
 Kesto: 37.00
 Levy-yhtiö: VL-Musiikki
Moottörin Jyrinän muut julkaisut
| Moottorin jyrinä 2010 | Nupit luoteeseen 2011 | Metallimyrsky 2011 |
Nupit luoteeseen on Moottörin Jyrinän toinen studioalbumi, joka julkaistiin 18. toukokuuta 2011.
Kappaleet

Valheet – 5.32
Maanantai – 4.47
Matkalla – 4.31
Nukkumaan (En mee!) – 5.51
Pyöräilykilpailu – 3.36
Taivaan ilmavaivat – 4.45
Schlafenzeit – 4.00
Ketsupinsyöjä – 3.52
Arvostelut

Imperiumi: 9/10
Aiheesta muualla

Nupit luoteeseen Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Nupit luoteeseen Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Pekka Ikäheimo

Pekka Ikäheimo eli Ikä-Pekka (10. maaliskuuta 1899 Pielavesi – 10. elokuuta 1991 Utajärvi) oli suomalainen agrologi, asutusneuvoja ja omakustannekirjailija.
Torppariperheeseen syntynyt Ikäheimo kävi Peltosalmen maamieskoulun ja sen jälkeen Kurkijoen maanviljelysopiston valmistuen agrologiksi 1927.
Ikäheimo toimi Viipurin läänin Pyhäjärvellä maanviljelijänä ja Viipurin läänin maanviljelysseuran neuvojana vuoteen 1939 saakka. Sotavuosina hän oli asutusneuvojana ja maatalousneuvojana Pihtiputaalla ja sitten sotilashallinto-osaston maatalousjohtajana ja työvoimapäällikkönä Viipurin läänissä.
Sodan päätyttyä Ikäheimo muutti 1944 Utajärvelle Oulun läänin Talousseuran osapalkkaiseksi asutusneuvojaksi ja hän osti seuraavana vuonna Utajärveltä rappiotilan jonka hän kunnosti viljellen tilaa eläkepäiviinsä saakka.
Ikäheimo harrasti runojen kirjoittamista sekä runonlausuntaa ja hän kirjoitti myös kronikoita erilaisiin juhlatilaisuuksiin. Jäätyään eläkkeelle hän alkoi julkaista usein uskonnollis-filosofisia omakustannekirjoja joita hän sitten itse kiersi myymässä.
Teoksia

Vakavaa hymyä. Tekijä, Utajärvi 1972
Meitä viijään ; kirj. Ikä-Pekka. Tekijä, Oulu 1973
Palapeli : runoa, proosaa ja ajatelmia uskon ja elämän palapelistä. Omakustanne, Utajärvi 1974
Marimba ja seitsemän perkelettä : romaani. Tekijä, Utajärvi 1975
Pyhät pihlajat pihalla : uskontokriittinen tutkielma. P. Ikäheimo, Utajärvi 1977
Rakastan elämää. P. Ikäheimo, Utajärvi 1979
Uusi ylösnousemus kristikunnalle : uskonto- ja elämänkatsomuskriittinen tutkielma ja puheenvuoro. P. Ikäheimo, Utajärvi 1982
Väkevä sanoma rauhan puolesta. P. Ikäheimo, Utajärvi 1982
Taistelu totuudesta : taistelu elämästä ja kuolemasta. P. Ikäheimo, Utajärvi 1988
Sinun äänesi : runoja ja kronikoita kaikenlaisiin tilaisuuksiin. P. Ikäheimo, Utajärvi 1984, lisäpainos 1989
Ojos de Brujo

| Ojos de Brujo |
| --- | --- |
 Marina Abad, Ojos de Brujo'n laulaja vuonna
Tiedot
Toiminnassa:  1996–2011
Tyylilaji:  flamenco flamenco rumba nuevo flamenco hip gop maailmanmusiikki
Kotipaikka:   Barcelona, Espanja
Laulukieli:  espanja
Jäsenet:  Marina Abad Ramón Giménez Xavi Turull DJ Panko Sergio Ramos Maxwell Wright Paco Lomeňa Javi Martin Carlitos Sarduy
Levy-yhtiö:  Edel Records La Fábrica de Colores
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ojos de Brujo oli Barcelonasta kotoisin oleva musiikkiyhtye, joka kuvaa tyyliään "flamencovaikutteiseksi hip hopiksi". Yhtye voitti BBC Radio 3:n maailmanmusiikkipalkinnon vuonna 2004.
Jäsenet

Marina – laulu
Ramón – kitara
Paco – kitara
Sergio – lyömäsoittimet
Max – lyömäsoittimet
Panko – levysoittimet ja koskettimet
Xavi – lyömäsoittimet
Diskografia

Vengue (1999)
Barí (2002)
Techari (2006)
Aocaná (2009)
Corriente vital 10 años (2010)
Pekka Häyry

Pekka Häyry 2012.
Pekka Juha Häyry (13. joulukuuta 1939 Vihti – 29. huhtikuuta 2020 Lohja) oli suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston elinsiirtokirurgian ja -immunologian henkilökohtainen ylimääräinen professori. Hänen tutkimusalaansa olivat kokeellinen patologia ja elinsiirrot.
Hänelle myönnettiin 1988 Matti Äyräpään palkinto ja vuonna 2006 elinsiirtoalan merkittävä Sir Peter Medawar -palkinto. Häyry toimi yliopiston kliinisteoreettiseen laitokseen kuuluvan transplantaatiolaboratorion esimiehenä. Hänet valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1989.
Häyry toimi myös The Transplantation Societyn johtotehtävissä, kuten seuran presidenttinä 1996–1998. Vuodesta 2002 hän toimi Calgaryn yliopiston kliinisen kirurgian ja patologian professorina.
Häyry jäi eläkkeelle 2008.
Aiheesta muualla

Häyry, Pekka hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Noidan oppipoika (elokuva)

| Noidan oppipoika> The Sorcerer’s Apprentice |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Jon Turteltaub
Käsikirjoittaja:   Matt Lopez  Lawrence Konner  Mark Rosenthal 
Tuottaja:  Jerry Bruckheimer
Säveltäjä:  Trevor Rabin
Kuvaaja:  Bojan Bazelli
Leikkaaja:  William Goldenberg
Tuotantosuunnittelija:  Naomi Shohan
Pukusuunnittelija:  Michael Kaplan
Pääosat:   Nicolas Cage  Jay Baruchel  Alfred Molina 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Walt Disney Pictures
Levittäjä:  Fórum Hungary Netflix Disney+
Ensi-ilta:  14. heinäkuuta 2010
Kesto:  109 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  150 000 000 dollaria
Tuotto:  215 283 742 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Noidan oppipoika (The Sorcerer’s Apprentice) on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut seikkailuelokuva. Sen on ohjannut Jon Turteltaub ja se on tehty yhteistyössä Walt Disney Picturesin ja Jerry Bruckheimer Filmsin kanssa. Pääosia näyttelevät Nicolas Cage, Jay Baruchel ja Alfred Molina.