stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dudley R. Herschbach

| Dudley R>  Herschbach |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1932 (ikä 92) San José, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Harvardin yliopisto Stanfordin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Edgar Bright Wilson
Instituutti:  Kalifornian yliopisto (Berkeley) Harvardin yliopisto Freiburgin yliopisto Texas A&M University
Oppilaat:  Richard N. Zare
Tutkimusalue:  Kemia
Tunnetut työt:  Reaktiodynamiikka
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (1986)
Dudley Robert Herschbach  (18. kesäkuuta 1932 San José) on yhdysvaltalainen reaktiokineetikko, jonka päätutkimusalana oli alkeisreaktioiden reaktiodynamiikka. Hänet palkittiin Nobelin kemianpalkinnolla vuonna 1986 alkeisreaktioiden dynamiikan tutkimisesta molekyylisuihku-menetelmällä. Vuoden 1986 palkinto oli jaettu Herschbachin,Yuan T. Leen ja John Charles Polanyin kesken.
Akateeminen ura

Herschbach oli innokas amerikkalaisen jalkapallon pelaamisesta kouluvuosinaan ja hänelle myönnettiinkin apuraha yliopisto-opiskeluihin sekä urheilullisista että opinnollisista ansioista. Herschbach valitsi jälkimmäisen ja aloitti akateemisen uransa Stanfordin yliopistossa. Herschbachin opinto-ohjaajana oli reaktiokineetikko Harold S. Johnston, joka palkkasi hänet tutkimusapulaiseksi ja opetti Herschbachille  kemiallista kinetiikkaa.
Herschbach suoritti kemian maisterin opinnot v. 1955. Tämän jälkeen Herschbach jatkoi opintojaan Harvardin yliopistossa, jossa väitteli fysikaalisesta kemiasta v. 1958. Herschbach luennoi apulaisprofessorina Kalifornian yliopistossa vuodet 1959 - 63, jolloin hän palasi Havardiin saatuaan kemian professuurin Harvardin yliopistossa.
Herschbach on mm. National Academy of Sciencesin jäsen ja Royal Societyn ulkomaalaisjäsen. Herschbachille myönnettiin v. 1987 Linus Paulin-mitali ja v. 1983 Irving Langmuir-mitali.
Tieteellinen työ

Herschbach rakensi jatko-opiskelijoidensa avustamana Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä molekyylisuihku-mittalaitteiston, jolla pystyi tekemään molekyylien reaktiivisten törmäysten sironta-mittauksia. Ensimmäisenä tutkittavana reaktiona oli kaliumatomin ja jodimetaanin reaktio, joka osoitti muodostuneen kaliumjodidimolekyylin siroamisesta takaisinpäin K-atomisuihkuun verrattuna. Toisaalta vastaava K + Br2-tutkimus tuotti muodostuneen kaliumbromidimolekyylin siroamisesta eteenpäin K-atomisuihkuun verrattuna. Tämänkaltaisten reaktioiden tutkimuksista oli sittemmin mahdollista muodostaa korrelaatio lähtöaineiden ja tuotteiden elektronisen rakenteen ja reaktiodynamiikan kesken.
Herschbach jatkoi alkalimetalliatomien ja alkyylihalidien välisten reaktioiden tutkimuksia molekyylisuihku-mittauksilla palattuaan Havardiin v. 1963. Tohtori Yuan T. Lee liittyi sittemmin Herschbachin tutkimusryhmään ja tutkimuslaitetta uudistettiin, jotta oli mahdollista tutkia reaktioita, kuten Cl + Br2 ja H + halogeeni. Tällä kehitetyllä molekyylisuihku-mittauslaitteella oli mahdollista tutkia seikkaperäisesti tuotemolekyylin translaatio-, rotaatio-, ja vibraatiotilojen miehittymistä (ks. Molekulaarinen jakaumafunktio), joka on oleellista reaktiodynamiikan selvittämisessä. Herschbach oli ensimmäisiä tutkijoita, joka tutki impulssimomenttin merkitystä kemiallisen reaktion dynamiikassa.
Herschbach sovelsi kokeellista ja teoreettista lähestymistapaansa käytännön kemian ja fysiikan ongelmiin laajasti. Esimerkiksi Herschbach osoitti, että metaania muodostuu ferro-oksidin, kalsiumkarbonaatin ja veden keskinäisestä pelkistysreaktiosta vapaaehtoisesti Maan kuoressa korkean paineen ja korkean lämpötilan olosuhteissa. Tämä osoittaa, että elottomasta alkuperästä voi aiheutua hiilivedyn muodostumista. Tällä tavoin muodostuneita hiilivetyjä voi olla Maan kuoresta lähtöisin huomattavia määriä..
San Juan Bautista (Paraguay)

| San Juan Bautista |
| --- | --- |
 lippu
 San Juan Bautista
 Koordinaatit: 26°38′S, 57°10′W 
Valtio:  Paraguay
Departementti:  Misiones
Väkiluku (2022):  20 979
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
San Juan Bautista on Misionesin departementin pääkaupunki Paraguayssa. Sen asukasluku vuonna 2022 oli 20 979.
Maantiede

San Juan Bautista sijaitsee Paraguayn Misionesin departementissa noin 196 kilometrin päässä maan pääkaupunki Asunciónista. Sen läheltä virtaa Tebicuaryjoki. Hieman kaupungin ohi kulkee maantie Asunciónista Encarnacióniin.
Historia

San Juan Bautista on saanut alkunsa jesuiittojen perustamana lähetysasemana. Oma kuntansa siitä tehtiin vuonna 1893. Paraguayssa tunnettu kitaristi ja säveltäjä Agustín Pío Barrios syntyi San Juan Bautistassa ja kaupungissa on hänelle omistettu museo.
Nykyinen kaupunki on ympäröivän maaseudun kaupunkikeskus. Alueella kasvatetaan karjaa ja viljellään puuvillaa. Kaupungissa on kauppa- ja maatalousalan kouluja.
Väestö

San Juan Bautistan asukasluku oli Paraguayn vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 20 979. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 9 822.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta San Juan Bautista (Paraguay) Wikimedia Commonsissa
Paikallinen kirkko.
Santa Rosa de Lima (Paraguay)

| Santa Rosa de Lima |
| --- | --- |
 lippu
 Santa Rosa de Lima
 Koordinaatit: 26°52′00″S, 56°51′00″W 
Valtio:  Paraguay
Departementti:  Misiones
Perustettu:  1697
Väkiluku (2022):  16 403
Santa Rosa de Lima tai vain Santa Rosa on pikkukaupunki Paraguayn Misionesin departementissa. Kaupunki on saanut alkunsa jesuiittojen lähetysasemana vuonna 1697 ja vuonna 2022 sen asukasluku oli 16 403.
Maantiede

Santa Rosa de Lima sijaitsee Paraguayn Misionesin departementissa noin 246 kilometrin päässä maan pääkaupunki Asunciónista.
Historia

Santa Rosa de Lima on saanut alkunsa jesuiittojen lähetysasemana. Sen perusti jesuiitta Jacobo Ranzonier huhtikuussa 1698. Sen ensimmäiset asukkaat olviat perheitä Santa María de Festä. Jesuiittojen karkottamisen jälkeen paiaksta tuli yksi pueblos de indios-kylistä. Kaupungin kirkko tuhoutui tulipalossa vuonna 1883. Sen kellotornin jäänteet jätettiin kuitenkin pystyyn. Ympäröivällä maaseudulla tuotetaan etenkin puuvillaa ja alue oli 1960-luvulla syntyneen Ligas Agrarias Cristianas-liikkeen kotiseutua.
Väestö

Santa Rosa de Liman asukasluku oli Paraguayn vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 16 403.
Tulipalossa vuonna 1883 tuhoutuneen kirkon kellotornin rauniot.
Hannu Kontturi

Hannu Kontturi (s. 1979) on suomalainen käsikirjoittaja ja ohjaaja. Hän on tehnyt niin draamaa, tositelevisiota kuin viihdettäkin. Hannu Kontturin luomia sarjoja ovat muun muassa Ilpo Larhasta kertova rikossarja Piiritys (Ruutu+, 2023), lasten komediasarja Erityiset (Yle Areena, 2021–) ja Iriadamant-elämäntapaintiaaneista kertova dokumenttisarja Gaialand (Yle Areena, 2022).
Draama

Erityiset 3 (käsikirjoittaja, luoja)
Piiritys (pääkäsikirjoittaja, luoja)
Erityiset 2 (pääkäsikirjoittaja, luoja)
Erityiset 1 (käsikirjoittaja, luoja)
Vihreät Valot – Väärät bileet (pääkäsikirjoittaja, luoja)
Teuvon huone (käsikirjoittaja, ohjaaja)
Dokumentti / tositelevisio

Gaialand (käsikirjoittaja, ohjaaja, luoja)
Tankkaustarinat (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä)
Myytinräjäyttäjät (käsikirjoittaja, ohjaaja, luoja)
Olet mitä syöt (käsikirjoittaja)
Suomen huutokauppakeisari (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä)
Paimelan autoparoni (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä)
Martina ja hengenpelastajat (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä)
Poliisit – kotihälytys (käsikirjoittaja, ohjaaja, luoja)
Neljän tähden talkoot (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä)
Poliisikokelaat (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä)
Laiva (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä)
Taksi (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä)
Viihde

Kaikki kotona live (käsikirjoittaja)
Rakkauden FAQ (käsikirjoittaja, ohjaaja, kehittäjä)
Palkinnot

Piiritys rikosdraamasarja voitti vuonna 2023 kaksi Kultaista Venlaa, joista toinen myönnettiin Hannu Kontturille ja Antti Pesoselle parhaasta käsikirjoituksesta.
Gaialand dokumenttisarja palkittiin Festival TV de Luchon festivaaleilla Ranskassa Prix special de la serie format long-palkinnolla vuonna 2023.
Suomen huutokauppakeisari palkittiin vuonna 2015 Kultaisen Venlan yleisön suosikkiohjelmana.
Aiheesta muualla

Hannu Kontturi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Hannu Kontturi Elonetissä.
Vuoden fiktiokäsikirjoittajat: Piiritys-sarjan Hannu Kontturi ja Antti Pesonen
Kirjakävelyllä Podcast_Hannu Kontturi-Erityiset
HS suosittelee: Gaialand.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Suomen ruotsalainen kansanpuolue

| Suomen ruotsalainen kansanpuolue> Svenska folkpartiet i Finland |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  1906
Puheenjohtaja:  Anders Adlercreutz
Puoluesihteeri:  Fredrik Guseff
Varapuheenjohtajat:   Ramieza Mahdi  Silja Borgarsdóttir Sandelin  Sandra Bergqvist 
Ideologia:   liberalismi,  konservatismi,  sosiaaliliberalismi  suomenruotsalaisten asiat  EU-myönteisyys 
Poliittinen kirjo:  keskusta-oikeisto
Toimisto:  Simonkatu 8 A 00101 Helsinki
Äänenkannattaja:  Medborgarbladet
Jäsenmäärä:  26 482 (2013)
Kansanedustajia:  9 / 200 (2023)
Europarlamentaarikkoja:  1 / 14 (2019)
Kunnanvaltuustot:  463 / 8 859 (2021)
Aluevaltuustot:  76 / 1 379 (2022)
Kansainväliset jäsenyydet:  – Liberal International   – Euroopan liberaalidemokraattinen puolue
Naisjärjestö:  Svenska Kvinnoförbundet
Nuorisojärjestö:  Svensk Ungdom
Opiskelijajärjestö:  Liberaalit Opiskelijat LSK
Kotisivu:  rkp.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen ruotsalainen kansanpuolue (lyhenne RKP, ruots. Svenska folkpartiet i Finland, lyh. SFP) on suomalainen liberaali puolue, joka edustaa pääasiassa Suomen ruotsinkielistä väestönosaa eli suomenruotsalaisia. RKP:n nykyinen puheenjohtaja on Anders Adlercreutz ja puoluesihteeri Fredrik Guseff.
RKP on saanut eduskuntavaaleissa sotien jälkeen kymmenkunta paikkaa. Suhteellisesta pienuudestaan huolimatta RKP on päässyt usein hallitukseen. Puolue on ollut mukana enemmistössä Suomen itsenäisyyden ajan hallituksista ja jokaisessa hallituksessa vuosina 1979–2015 ja vuodesta 2019 lähtien. Vuonna 2015 RKP jäi Sipilän hallituksen ulkopuolelle, mikä katkaisi puolueen 36 vuoden yhtäjaksoisen edustuksen hallituksessa.
RKP oli pitkään Suomen ainoa alueellinen puolue. Eduskuntavaaleihin 2007 RKP osallistui vain kaksikielisissä Helsingin, Uudenmaan, Vaasan ja Varsinais-Suomen vaalipiireissä. Eduskuntavaaleissa 2011 puolueella oli ensimmäisen kerran ehdokkaita Lapin vaalipiirissä. Ruotsalaiseen eduskuntaryhmään kuuluu perinteisesti myös Ahvenanmaan vaalipiirin edustaja, vaikka hän ei olisikaan RKP:n kansanedustaja. RKP on osallistunut yhä useammassa vaalipiirissä eduskuntavaaleihin, mutta puolue saa pääosan kannatuksestaan perinteisiltä kannatusalueiltaan. Aluevaaleissa puolueella on ollut ehdokkaita 16 hyvinvointialueella 21 alueesta ja jokaisella ek-vaalipiirin alueella.
RKP:n nuorisojärjestö on Svensk Ungdom, opiskelijajärjestö Liberaalit Opiskelijat LSK ja naisjärjestö Svenska Kvinnoförbundet.
RKP:llä on viisi piirijärjestöä, joista Helsinki, Uusimaa, Turunmaa ja Pohjanmaa toimivat vaalipiiriensä alueilla. Muissa vaalipiireissä hajanaisesti toimivia osastoja yhdistää muun Suomen piiri.
Ideologia ja arvot

RKP:n pääideologia on liberalismi. Periaateohjelmassaan (2016) RKP nostaa arvoikseen ihmisten kunnioittamisen, yksilön vapaudet ja oikeudet, tasa-arvon sekä sosiaalisen ja globaalin vastuun. RKP:n puolueohjelman prioriteetteja ovat pohjoismaisuus ja kaksikielisyys.
RKP syntyi Ruotsalaisen puolueen pohjalle joka puolusti pääosin ruotsinkielisen yläluokan asemaa. RKP:sta syntyi koko ruotsinkielistä väestöä puhutteleva liike. Vuonna 1919 valtiomuotokysymys johti puolueen jakautumiseen. Puolueen tasavaltalainen vähemmistö järjestäytyi ensin puolueen sisällä Ruotsalaiseksi Vasemmistoksi ja sittemmin omaksi puolueeksi (1931). Nimestään huolimatta ryhmittymä oli luonteeltaan ei-sosialistinen.
RKP on porvarillinen puolue, jonka sisältä löytyy niin liberaali, konservatiivinen kuin agraarikin siipi. Muihin eduskuntapuolueisiin verrattuna RKP:n ohjelmassa kielikysymys saa suurta huomiota. Monissa muissa kysymyksissä puolue on hyvin hajanainen, koska sillä on äänestäjiä pohjalaisista maanviljelijöistä eteläsuomalaisiin liberaaleihin.lähde?
Politiikka ja tavoitteet

RKP on perinteisesti kannattanut vahvaa kaksikielisyyttä (Ahvenanmaata lukuun ottamatta), pohjoismaalaistyyppistä sosiaaliturvaa, ympäristöasioiden huomioon ottamista ja ruotsinkielisen vähemmistön oikeuksien takaamista ylipäätään. Europarlamentissa RKP kuuluu Euroopan liberaalidemokraattien liiton ryhmään. Puolue on ollut EU-yhdentymisen kannattaja, ja kesäkuussa 2016 se asettui kannattamaan Suomen Nato-jäsenyyttä.
RKP kannattaa markkinataloutta ja vapaata kilpailua. Veronalennukset lisäisivät sen mielestä ihmisten motivaatiota käydä töissä. Ulkopolitiikassa puolue on kannattanut perinteisesti pohjoismaista yhteistyötä.lähde?
Puolueelle ominaista on ruotsin aseman kielen korostamisen lisäksi arvoliberalismi tiettyjen kysymysten kohdalla. RKP esimerkiksi kannattaa homo- ja lesbopareille yhtä laajaa adoptio-oikeutta kuin heteropareille. Tähän sisältyisi myös mahdollisuus ulkoiseen adoptioon. Homoparien sisäistä adoptio-oikeutta vastaan ei äänestänyt vuonna 2009 yksikään RKP:n kansanedustaja. Kuitenkin viisi RKP:n kansanedustajaa asettui tukemaan Minna Sirnön ehdottamaa seksin yleistä ostokieltoa vuonna 2006. Kolme puolueen edustajaa äänesti myös seksin myynnin kieltämisen puolesta.
Astrid Thors on arvostellut nuuskan myyntikieltoa, ja myös RKP:n eduskuntaryhmä on ajanut nuuskan laillistamista.
Puolueen edellinen puheenjohtaja Stefan Wallin on ilmoittanut RKP:n olevan perussuomalaisten vastavoima.
Kevään 2011 hallitusneuvotteluissa puolue vastusti talousrikosten rangaistusten koventamista. Samoissa neuvotteluissa RKP esitti harmaan talouden torjuntaa pohtineen työryhmän muistiosta poistettavaksi muun muassa kohtia, joissa viranomaisten välistä tiedonsaantia olisi vaadittu parannettavaksi ja hallintorekisteröityjä tilejä hallinnoivia pankkeja olisi velvoitettu selvittämään sijoittajien henkilöllisyys. Helsingin Sanomat piti RKP:n toimia harmaan talouden kitkemisen vesittämisenä, vaikkakin puolue sanookin pitävän talousrikollisuuden torjuntaa tärkeänä. Muistiota kommentoinut harmaan talouden tutkija Markku Hirvosen mielestä RKP:n kannat johtuivat puolueen taustavaikuttajista, kuten suursijoittajista.
Historia > Tausta

1800-luvulla svekomanian poliittiseksi ilmentymäksi perustettiin Ruotsalainen puolue. Ruotsalainen puolue oli lähinnä parlamentaarikkojen ympärille muodostuva parlamentaarinen eliittipuolue, joka puolusti ruotsinkielisen yläluokan asemaa.
Suomen muututtua demokratiaksi puolue vaihtoi nimensä Ruotsalaiseksi kansanpuolueeksi. Kun fennomania oli sivistyksellisesti radikaali, mutta poliittisesti konservatiivinen liike, perustui svekomania pääasiassa liberaalille arvopohjalle. Valtaosa Liberaalisen puolueen jäsenistöstä siirtyi Ruotsalaiseen puolueeseen 1880-luvun aikana.
Historia > Ruotsalaisen kansanpuolueen perustaminen

Ruotsalainen kansanpuolue perustettiin Eduskuntauudistuksen jälkeen Helsingissä 20.–21. toukokuuta 1906, jolloin puolueen nimi muutettiin Svenska Folkpartietiksi. RKP:n ensimmäisen tavoiteohjelman painopiste oli ruotsinkielistä väestöä koskevissa kieli- ja sivistyskysymyksissä minkä lisäksi puolue määritteli itsensä perustuslailliseksi ja kannatti laajennettua kansanedustusta.
Oleellista puolueohjelman kannalta oli nimikysymyksen ratkaiseminen kansanpuolue-ilmaisuun eikä ainoastaan kulttuuriliitoksi, jota oli myös ehdotettu. Sosiaalisen ohjelman osalta puolue päätyi väljään kompromissiin, joka yhdisti koko ruotsinkielistä väestöä mahdollisimman yhteisesti. Puolueen tavoitteena oli kieliryhmän kokoaminen yhteen ja yhtenäisen puolueen rakentaminen yhteiskuntaluokkaan katsomatta ja tärkeimmäksi kysymykseksi nousi kielikysymys. RKP oli alkuvuosinaan konservatiivisin ja oikeistolaisin Suomen puolueista.
RKP sai vuoden 1910 vaaleissa historiansa korkeimman ääniosuuden (13,5 %) ja lähes kaikkien ruotsinkielisten äänet, mutta sen jälkeen puolueen suosio on laskenut ruotsinkielisen väestöpohjan kaventuessa. Sosiaalisista kysymyksistä muodostui puolueen pitkäaikainen kiistan ja erimielisyyden aihe. Puolueen perustajajäsen Axel Lille kannatti voimakkaan vapaamielistä ja reformiystävällistä linjaa, jota mukaillen puolue tarkisti linjaansa vuoden 1914 Loviisan puoluekokouksessa. Uusi ohjelma herätti kuitenkin alusta asti vastustusta ja hajotti puoluetta, joten se poistettiin puolueen linjauksista vuonna 1917. Vuonna 1917 RKP:n ohjelma muodostui kaksitahoiseksi, jossa se liittyi toisaalta suomalais-valtakunnallisiin ja toisaalta ruotsalais-kansallisiin tavoitteisiin.
Historia > Itsenäisessä Suomessa

Vuonna 1919 valtiomuotokysymys johti jakautumiseen RKP:ssa. Tasavaltalainen vähemmistö järjestäytyi ensin puolueen sisällä Ruotsalaisen Vasemmisto-fraktioksi, joka myöhemmin (1931) jakautui omaksi puolueekseen. Nimestään huolimatta ryhmittymä oli olemukseltaan ei-sosialistinen. 1920-luvulla RKP:n puoluejohto joutui arvostelun kohteeksi, niin oikeistokonservatiivien kuin taloudellisten intressipiirien toimesta. Arvostelun esittäjät halusivat antaa suurempaa painoa yhteistyön muodostamiseksi suomenkielisten porvaripiirien kuin ruotsalais-kansallisten turvallisuusvaatimusten läpiviemiselle. Puolueen kiinteyttä koetteli myös Ahvenanmaan kysymyksen jälkinäytös ja puolue pyrki hälventämään ristiriitoja ja vakauttamaan sisäistä tilannetta. Puolueen ohjelmiin tuli mukaan kompromissiratkaisun ajatus, jossa opposition vaatimukset pyrittiin ottamaan huomioon kuitenkin pitäen kiinni yhdistävistä ohjelmakysymyksistä. Ideologisesti katsottuna liberalismin ajatus voimistui puolueessa. 1920-luvun ajanjaksolla RKP siirtyi kohti poliittista keskustaa.
Puolueen enemmistöön kuulunut oikeistosiipi tuki Lapuan liikkeen kommunisminvastaisia toimia, ja liike oli voimissaan RKP:n ydinkannatusalueella ruotsinkielisellä Pohjanmaalla. Talonpoikaismarssille osallistuneesta 12000:sta talonpojasta noin 2000 oli ruotsinkielisiä.
Ennen pitkää enimmäkseen IKL:n voimakkaan aitosuomalaisuuden sekä äärioikeiston nousun vuoksi RKP oli valmis tekemään yhteistyötä myös SDP:n kanssa, mikä tiivistyi maltillisesta porvaristosta ja sosiaalidemokraateista muodostuneessa rauhanoppositiossa. Lähentymiseen vaikutti osaltaan myös Risto Rytin sekä Väinö Tannerin poliittinen yhteistyökyky.
Historia > Toisen maailmansodan jälkeen

RKP hyväksyi kesäkuussa 1964 uuden puolueohjelman, joka poikkesi suuresti edellisestä. Aktiivisimmin uuden ohjelman laatimista ajoivat puolueen nuorisojärjestön, Svensk Ungdomin, piirit. RKP:n uusi puolueohjelma poikkesi varhaisemmasta olemalla laaja, kaikkia poliittisen toiminnan alueita koskeva tavoitteiden ja vaatimusten, yhteiskunnallisten ongelmien ja niihin ehdotettujen ratkaisujen yksityiskohtainen esittely. Ohjelmassa ei myöskään rajoituta vain ruotsinkielistä kansanosaa koskeviin kysymyksiin.
Ideologisesti RKP tuli varsinkin talouspolitiikan osalta lähelle kokoomuksen porvarillista näkemystä. Sosiaali- ja terveyspolitiikan osalta puolueen ohjelma sisälsi eräitä hyvinkin "vasemmistosuuntaisia vaatimuksia". Puolue tosin poisti äänestyksen jälkeen luonteensa määrittelystä sanan porvarillinen, joka sillä ainoana puolueena ohjelmassa oli tähän asti vielä ollut.
Sittemmin hyvin yhteistyöhaluisen linjan omaksunut puolue on pienestä koostaan huolimatta olllut yhtäjaksoisesti mukana kaikissa Suomen hallituksissa vuosien 1975 ja 2015 välillä. Kun virkamieshallitukset ja SDP:n yksinään muodostama Paasion II hallitus jätetään laskematta, oli RKP kaikissa kokoomushallituksissa vuosien 1968 ja 2015 välillä. Kaikkiaan se on ollut mukana 49:ssä Suomen itsenäisyyden ajan 72:sta hallituksesta.
 Ainoa RKP:tä edustanut Suomen pääministeri on ollut puolueen silloinen puheenjohtaja Ralf Törngren, joka johti puolen vuoden ajan Törngrenin hallitusta vuonna 1954.
Nimi ja tunnukset

RKP:n tunnus 1996-2000.
RKP:n tunnus 2000-2006.
RKP:n tunnus 2006-2012.
RKP:n tunnus vuodesta 2012 lähtien.
Rakenne ja organisaatio > Eduskuntaryhmä

Ruotsalaista kansanpuoluetta eduskunnassa edustaa Ruotsalainen eduskuntaryhmä. Eduskuntaryhmä toimii RKP:n kansanedustajien sekä Ahvenanmaan vaalipiirin kansanedustajan yhteistyöelimenä. Eduskuntaryhmän merkitys eduskuntatyössä on keskeinen: kokouksissa keskustellaan ajankohtaisista poliittisista kysymyksistä ja muodostetaan kantoja eduskunnan käsittelyssä olevaan asiaan. Ruotsalaisen eduskuntaryhmän valtiopäiväkaudella 2019–2023 muodostaa 10 kansanedustajaa. Ryhmän puheenjohtajana toimii kansanedustaja Anders Adlercreutz.
Rakenne ja organisaatio > Jäsenjärjestöt

RKP:n jäsenjärjestöjä ovat Svensk Ungdom, Svenska Kvinnoförbundet ja Svenska Seniorer i Finland.
Rakenne ja organisaatio > Erityisyhdistykset

RKP:n erityisyhdistyksiä ovat Intresseföreningen för barnfamiljer, Intresseföreningen för finlandssvenska teckenspråkiga, Kristet Samhällsansvar i Finland, Liberaalinen tulevaisuus, Liberalt initiativ, Multicultural Finland, Nätverk för tvåspråkiga i Finland, SFP i Bryssel, Svenska folkpartiets Moderater, Svenska framtidsförbundet ja Svenska löntagare.
Rakenne ja organisaatio > Lähisäätiöt

RKP on liitetty moniin uutisiin koskien joukkoa säätiöitä, kuten esimerkiksi Kulturfonden, Svenska litteratursällskapet i Finland ja Stiftelsen för det tvåspråkiga Finland.selvennä
Kannattajakunta

Puolueen oman ilmoituksen mukaan vuonna 2002 RKP:lla oli 34 063 jäsentä, joista miehiä oli 17 572 ja naisia 16 491. Kauppalehden mukaan vuonna 2011 RKP:lla oli 28 000 jäsentä. Suomen väestöstä on ruotsinkielisiä 289 951 henkeä (5,4 %). Vuoden 2011 eduskuntavaaleissa RKP:n kannatus puolestaan oli 4,28 prosenttia.
Vaalihistoria > Kuntavaalit

| Vuosi | Valtuutettuja | Kannatus | Kannatus |
| --- | --- | --- | --- |
| 1921 | 7  414  (porvarilliset ryhmät vaaliliitto) | 326 302 | 55,5 % |
| 1922 | 7  791   (porvarilliset ryhmät vaaliliitto) | 318 945 | 59,8 % |
| 1923 | 8  245  (porvarilliset ryhmät vaaliliitto) | 308 398 | 62,0 % |
| 1924 | 8   507  (porvarilliset ryhmät vaaliliitto) | 287 137 | 61,1 % |
| 1925 | 7   079   (porvarilliset ryhmät vaaliliitto) | 375 777 | 59,0 % |
| 1928 | 3   986  (porvarilliset ryhmät vaaliliitto) | 320 335 | 42,6 % |
| 1930 | 7 819    (porvarilliset ryhmät vaaliliitto) | 474 355 | 62,07% |
| 1933 | 7   815  (porvarilliset ryhmät vaaliliitto) | 518 258 | 62,10% |
| 1936 | 7  459 (porvarilliset ryhmät vaaliliitto) | 581 114 | 62,36 % |
| 1950 |  | 109 200 | 7,25 % |
| 1953 |  | 120 544 | 6,85 % |
| 1956 |  | 101 637 | 6,08 % |
| 1960 |  | 124 024 | 6,32 % |
| 1964 |  | 120 860 | 5,64 % |
| 1968 | 754 | 126 902 | 5,60 % |
| 1972 | 647 | 130 136 | 5,20 % |
| 1976 | 673 | 126 189 | 4,70 % |
| 1980 | 676 | 128 308 | 4,68 % |
| 1984 | 701 | 137 837 | 5,11 % |
| 1988 | 712 | 139 209 | 5,29 % |
| 1992 | 664 | 133 633 | 5,02 % |
| 1996 | 671 | 129 518 | 5,45 % |
| 2000 | 644 | 113 170 | 5,09 % |
| 2004 | 636 | 124 011 | 5,19 % |
| 2008 | 511 | 119 896 | 4,70 % |
| 2012 | 480 | 117 865 | 4,70 % |
| 2017 | 471 | 125 518 | 4,9 % |
| 2021 | 463 | 121 494 | 5,0 % |
Vaalihistoria > Europarlamenttivaalit

| Vuosi | Mepit | Äänet | Äänet |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | 1 / 16 | 129 425 | 5,75 % |
| 1999 | 1 / 16 | 84 153 | 6,77 % |
| 2004 | 1 / 14 | 94 421 | 5,70 % |
| 2009 | 1 / 13 | 101 453 | 6,09 % |
| 2014 | 1 / 13 | 116 747 | 6,76 % |
| 2019 | 1 / 13 | 116 033 | 6,34 % |
| 2024 | 1 / 14 | 112 245 | 6,10 % |
Vaalihistoria > Aluevaalit

| Vuosi | Valtuutetut | Äänet | Äänet |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 | 76 | 91 409 | 4,9 % |