stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiinanmuntjakki

| Kiinanmuntjakki |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Sorkkaeläimet Artiodactyla
Heimo::  Hirvieläimet Cervidae
Alaheimo::  Jalohirvet Cervinae
Suku::  Muntjakit Muntiacus
Laji::  reevesi
Kaksiosainen nimi
 Muntiacus reevesi  (Ogilby, 1839) 
Alalajit 
 M. r. reevesi  M. r. jiangkouensis  M. r. micrurus 
Katso myös
   Kiinanmuntjakki Wikispeciesissä   Kiinanmuntjakki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kiinanmuntjakki (Muntiacus reevesi) on Kiinan kaakkoisosassa ja Taiwanissa elävä pienikokoinen hirvieläin. Kiinanmuntjakkeja on istutettu myös Britanniaan ja Ranskaan, mutta laji on hävinnyt Ranskasta.
Kiinanmuntjakilla on kesällä punaruskea turkki, talvella se muuttuu harmaammaksi. Säkäkorkeus on puolisen metriä. Naaraat painavat 9–16 kiloa, urokset hiukan enemmän.
Kiinanmuntjakkia pidettiin aiemmin muntjakin eli intianmuntjakin (Muntiacus muntjak) alalajina.
Aiheesta muualla

Animal Diversity Web (englanniksi)
Ultimate Ungulate (englanniksi)
The Mammal Society (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Muntiacus reevesi:  Wikidata: Q695973  Wikispecies: Muntiacus reevesi  ADW: Muntiacus_reevesi  ARKive: muntiacus-reevesi  BOLD: 30346  CoL: 44KXR  EoL: 308477  EPPO: MUNTRE  EUNIS: 11299  Fauna Europaea: 305269  Fauna Europaea (new): bb0aa434-4d10-468a-a6a6-6a8d5326c1e1  GBIF: 2440946  iNaturalist: 42187  IRMNG: 10723454  ISC: 74281  ITIS: 625061  IUCN: 42191  MDD: 1006335  MSW: 14200419  NBN: NHMSYS0000080204  NCBI: 9886  Observation.org: 7700  Open Tree of Life: 59206  Paleobiology Database: 149402  Paleobiology Database: 149402  TSA: 11000  Xeno-canto: Muntiacus-reevesi 
Cervus reevesi:  Wikidata: Q109647139  EUNIS: 11691  GBIF: 4409372
Kiilasarvinokka

| Kiilasarvinokka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sarvinokkalinnut Bucerotiformes
Heimo::  Sarvinokat Bucerotidae
Suku::  Aceros
Laji::  nipalensis
Kaksiosainen nimi
 Aceros nipalensis  (Hodgson, 1829) 
Katso myös
   Kiilasarvinokka Wikispeciesissä   Kiilasarvinokka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kiilasarvinokka (Aceros nipalensis) on sarvinokkien heimoon kuuluva lintu, jota tavataan Intian niemimaalla ja Kaakkois-Aasiassa. Sitä pidetään nykyään Aceros-suvun ainoana lajina. Se on isokokoinen sarvinokkalaji, ja sitä tavataan subtrooppisissa metsissä. Kiilasarvinokka käyttää ravinnokseen pääosin hedelmiä, vaikka se syö myös eläinravintoa. Kiilasarvinokka munii 1–2 munaa. Sen pesä on suurissa puissa, joten metsäkato aiheuttaa erityistä uhkaa lajin selviytymiselle. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto listaa kiilasarvinokan vaarantuneeksi.
Ulkonäkö ja koko

Kiilasarvinokka on isokokoinen sarvinokkalaji. Naaras on lähes kokonaan musta, mutta koiraan pää, kaula ja vatsapuoli ovat punertavat. Kummallakin sukupuolella on taivaansininen laikku kasvojen ihossa, punainen kurkkupussi ja mustavalkoinen pyrstö. Yläleuassa on isoja uurteita.
Levinneisyysalue ja elinympäristö

Kiilasarvinokkaa tavataan Intian niemimaalla ja Kaakkois-Aasiassa. Sen levinneisyysalue kattaa Bhutanin, Intian koillisosan, Myanmarin, Kiinasta Yunnanin etelä- ja Tiibetin kaakkoisosan, Thaimaan, Laosin ja Vietnamin. Nepalista se on kadonnut, ja Vietnamissakin se on erittäin harvinainen.
Kiilasarvinokan elinympäristöä ovat subtrooppiset ainavihannat aarniometsät sekä kesävihannat metsät. Sitä tavataan pääosin 300 – 2 400 metrin korkeudessa, mutta paikoin sitä on nähty jopa 2 900 metrin korkeudessa ja toisaalla 150 metrin korkeudessa.
Käyttäytyminen

Kiilasarvinokkaa pidetään sedentaarisena ja territoriaalisena lajina. Se saattaa kuitenkin kausittain liikkua hedelmien perässä. Lajia tavataan yleensä pareina tai 4–5 yksilön ryhminä. Joskus lajia on tavattu jopa 15 yksilön ryhmissä.
Kiilasarvinokan ravinto koostuu pääosin hedelmistä, ja esimerkiksi Bhutanissa se käyttää ravinnokseen 35 kasvilajin hedelmiä. Thaimaassa viidennes lajin ruokavaliosta on laskettu olevan eläimiä. Kiilasarvinokat syövät hedelmien lisäksi ainakin taskurapuja, käärmeitä, laulukaskaita, sammakkoeläimiä, kovakuoriaisia, lintuja ja jopa pieniä nisäkkäitä.
Kiilasarvinokan pesimäkausi on 105–152 päivää, ja se alkaa hieman eri aikaan eri osissa levinneisyysaluetta. Thaimassa se alkaa jo tammikuussa, mutta Intiassa ja Bhutanissa huhtikuussa. Pesä on korkeissa ja paksuissa puissa, ja naaras munii 1–2 munaa. Poikaset opettelevat lentämään heinäkuun puolivälin ja elokuun aikana.
Suojelu ja uhat

Kiilasarvinokka luokitellaan vaarantuneeksi, koska sen kanta pienenee uhkaavalla vauhdilla. Suurimmat uhat ovat metsäkato ja metsästys. Laji on erityisen herkkä metsien häviämiselle ja elinympäristöjen heikentymiselle, sillä se on niin riippuvainen suurista puista. Elinympäristöjen pirstoutuminen on myös iso ongelma, sillä elinvoimaiset populaatiot tarvitsevat laajoja metsäalueita. Intian Arunachal Pradesh lajia uhkaa myös metsästys, ja siellä sitä pyydystetään erityisesti ruoaksi. Lajia pyydystetään myös lemmikkieläinkauppaan ja sen sarven takia.
Kiilasarvinokka kuuluu CITES-sopimuksen liitteisiin I ja II. Sitä varten on perustettu suojeluohjelmia Intiassa, ja Bhutanin lainsäädännössä se kuuluu kokonaan suojeltuihin lajeihin. Lajia tavataan koko sen levinneisyysalueella useilla suojelualueilla.
Helsingin kaupungin liikenneliikelaitos

| Helsingin kaupungin liikenneliikelaitos |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  liikelaitos
Perustettu:  1945
Toimitusjohtaja:  Saara Kanto
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toimiala:  metroliikenne
Omistaja:  Helsingin kaupunki
Kotisivu:  www.hel.fi/hkl/hkl-fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
M300-sarjan metrojuna
Helsingin kaupungin liikennelaitos (HKL, ruots. Helsingfors stads trafikaffärsverk HST) on Helsingin kaupungin omistuksessa oleva liikelaitos, joka liikennöi metroliikennettä, omistaa metron infrastrukuurin ja kaluston sekä vastaa niiden ylläpidosta.
Aiemmin HKL liikennöi metron lisäksi myös raitiovaunu- ja lauttaliikennettä sekä kehitti ja ylläpiti joukkoliikenteen (myös muun kuin metron) infrastruktuuria. HKL:n toiminnot oli jaettu eri yksiköihin, joita olivat liikennöinti, kunnossapito, infra ja kalusto, toiminnanohjaus sekä yhteiset palvelut. Vuoden 2010 alusta aloitti toimintansa uusi kuntayhtymä, Helsingin seudun liikenne (HSL). Pääkaupunkiseudulla aikaisemmin toimineista organisaatioista uuteen kuntayhtymään siirtyivät YTV Liikenne sekä HKL:n suunnittelu- ja tilaajatoiminnot sekä matkalippujen tarkastus.
Syyskuussa 2021 Helsingin kaupunginvaltuusto teki päätöksen HKL:n yhtiöittämisestä. Raitiotieliikenteestä vastaava Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenne Oy aloitti toimintansa 1. helmikuuta 2022. HKL on sen jälkeen vastannut vain metron liikennöinnistä ja sen infrastruktuurista.
Liikennetarjonta

Joukkoliikenteen osuus suhteessa muihin liikennemuotoihin on Helsingissä suurempi kuin muissa Suomen kaupungeissa.lähde? Tähän vaikuttavat Helsingin asukastiheys, joka on Suomen oloissa korkea, sekä ahdas kaupunkirakenne ja joukkoliikenteen suuri käyttöastelähde?. Autoilun etujärjestö Autoliitto katsoo, että yhtenä syynä tähän on autoliikennettä haittaava yhdyskuntasuunnittelu.
Helsingin kantakaupungin joukkoliikenne tukeutuu suurelta osin raitiovaunuihin. Helsingin sisäiset linja-autolinjat sekä muualle pääkaupunkiseudulle Helsingin keskustasta säteittäisesti suuntautuvat seutulinjat on reititetty kantakaupungista ulos pääväyliä pitkin, ja ne palvelevat kantakaupunkia pääosin ainoastaan pääväylien varrella, pysäkkivälien ollessa tyypillisesti harvempia kuin raitiovaunuilla.lähde? Lisäksi metrolla on kantakaupungin alueella seitsemän asemaa. Kantakaupungin liikenteeseen voidaan lukea myös Suomenlinnan lauttaliikenne, joka on Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenteen tytäryhtiö. Lauttaliikenteen liikennöintisopimukset tekee HSL Suomenlinnan Liikenne Oy:n kanssa.
Helsingin esikaupunkien liikenne perustuu pääosin tihein vuorovälein kulkevaan raskaaseen raideliikenteeseen sekä seutubusseihin. Itä-Helsingin joukkoliikenneyhteydet perustuvat 4–5 minuutin vuorovälein kulkevaan metroon. Metron suurimmille aluekeskuksiin sijoitetuille asemille on niitä ympäröiviltä asuinalueilta järjestetty linja-autoilla toimiva liityntäliikenne. Liityntäliikenne tarjoaa alueen asukkaille yhteyden myös omiin aluekeskuksiinsa.
Koillisen sekä läntisen Helsingin joukkoliikenneyhteydet perustuvat bussilinjojen lisäksi VR:n lähiliikenteeseen, jota liikennöidään tihein vuorovälein Kehäradalla sekä Keravan ja Leppävaaran kaupunkiradoilla. Suurempien asemien ympäristössä ajetaan liityntäbussilinjoja. Helsingin keskustasta säteittäisesti esikaupunkeihin suuntautuvat bussilinjat avustavat myös vähäisenä liityntäliikenteenä esikaupunkien rautatieasemille.
Säteittäisen liikenteen lisäksi Helsingissä on poikittaisia bussilinjoja, jotka palvelevat kaupungin itä-länsisuuntaista liikennettä. Joukkoliikenteen poikittaismatkoja on ainoastaan 14 % kaikista matkoista,lähde? ja tavoitteena onkin nostaa käyttöastetta poikittaisliikenteessä tuntuvasti. Huomattava parannus poikittaisliikenteessä on ollut runkolinja 550:n (ent. Jokeri-linjan) perustaminen Itäkeskuksen ja Westendinaseman välille. Linja on ollut hyvin suosittu, keräten kyytiinsä yli 20 000 matkustajaa päivittäin, ja sen muuttaminen pikaraitiotieksi on käynnistynyt.
Tilastotietoa liikenteestä

Vuonna 2007 Helsingin sisäisessä liikenteessä tehtiin 219,9 miljoonaa matkaa, jotka jakautuivat eri liikennevälineille seuraavasti:
| Liikenneväline | Miljoonaa matkaa |
| --- | --- |
Linja-autot: 79,2
Raitiovaunut: 52,7
Metro: 56,2
Seutuliikenteen linja-autot: 10,1
Lähijunat: 20,2
Suomenlinnan lautta: 1,5
Yhteensä: 219,9
Matkojen määrä on laskenut vuodesta 2001 lähtien vuoteen 2006 saakka. Vuonna 2007 matkamäärät olivat vain hieman suuremmat kuin vuonna 2006.
Vuonna 2007 linjakilometrejä kertyi seuraavasti:
| Liikenneväline | Miljoonaa km |
| --- | --- |
Linja-autot: 31,17
Raitiovaunut: 5,15
Metro: 13,53
Vuoden 2007 lopussa HKL:n henkilöstö jakautui seuraavasti:
| --- | --- |
Metron ja raitiovaunun kuljettajat: 363
Huolto- ja korjaamohenkilöstö: 286
Matkalippujen tarkastajat: 63
Hallinto ja tukipalvelut: 254
Yhteensä: 966
Logon historia

Liikennelaitoksen lautakunta hyväksyi kokouksessaan 5. marraskuuta 1974 nuolikuvion liikennelaitoksen liikemerkiksi. Logo on viimeksi uusittu 1990-luvun loppupuolella, silloin uudistajana ja merkin piirtäjänä oli Viherjuuren Ilme Oy, joka on myöhemmin tunnettu myös nimellä Evia.
Logona on siis aiempina vuosina ollut pelkkä nuolikuvio, josta nykyinen versio on kehitetty, jolloin haluttiin korostaa, että koko kaupunkiliikenne järjestyy Helsingin kaupungin liikennelaitoksessa eli HKL:ssä (metron oranssi, ratikan vihreä, bussin sininen). Nykyinen logo muodostuu siis tunnuksesta ja kirjaimista HKL HST yhdistelmänä.
Logo on aiemmin ollut esimerkiksi pelkkä valkoinen nuoli sinisellä pohjalla, aikana jolloin sininen oli täysin hallitseva Helsingin kaupungin liikennelaitoksen väri. Metrojunien kyljissä nuolikuvio oli tosin oranssilla ja raitiovaunuissa vihreällä pohjalla. Nuolikuvio toimi myös vuosikymmeniä Helsingin sisäisen liikenteen tunnuksena mustan värisenä keltaisella pohjalla (ns. yhteistariffitunnuksena).
Pelastustoimi

HKL omistaa kevyen raivausyksikön (operatiivinen tunnus RHE125), jonka asemapaikkana on Töölön raitiovaunuvarikko. Vuonna 2013 RHE125 hälytettiin 28 tehtävään. Töölön raitiovaunuvarikolla sijaitsee myös entinen raivausyksikkö, jonka tunnus on H055.
Virstanpylväitä

Hevosomnibusliikenne alkoi 14. helmikuuta – 14. maaliskuuta 1888 välisenä aikana. Maaliskuun 14. päivää 1888 pidetään Helsingin joukkoliikenteen alkamispäivänä.
Hevosraitioliikenne alkoi 21. kesäkuuta 1891.
Sähköraitiotieliikenne alkoi 4. syyskuuta 1900.
Kaupunki osti pääosan Helsingin Raitiotie- ja Omnibus Osakeyhtiön osakkeista 1913.
Linja-autoliikenne alkoi 1936.
Helsingin Raitiotie ja Omnibus Oy muutettiin Helsingin kaupungin liikennelaitokseksi 1. tammikuuta 1945.
Johdinautoliikenne alkoi 1949 ja lopetettiin 1974, myöhemmin johdinautoja käytettiin vielä koeluonteisesti 1979–1985.
Tarkastusmaksun periminen liputtomilta matkustajilta aloitettiin 1. kesäkuuta 1980 ja matkalippujen tarkastajat aloittivat työnsä. Samalla sallittiin lipun etukäteen ostaneiden matkustajien nousta kuljettajarahastusraitiovaunuihin takaovesta.
Metroliikenne alkoi 2. elokuuta 1982.
Uudet matalalattiaiset Variotram-raitiovaunut tulivat käyttöön 1999.
Uudet M200-sarjan metrojunat otettiin käyttöön 2001.
Vuoden 2005 alusta HKL-Bussiliikenteen yhtiön nimeksi muutettiin Helsingin Bussiliikenne Oy.
Vuoden 2010 alusta liikenne- ja aikataulusuunnittelu sekä matkalippujen tarkastus siirtyi HSL:ään. HKL:n rooliksi jäi raitiovaunujen ja metron liikennöinti.
Kirjallisuutta

Kalusto:
Hannikainen, Jukka; Leinomäki, Pertti & Tylli, Reima: Sinisen bussin tarina – Stadin dösät 1936–1967.  Kustantaja Laaksonen, 2007.  ISBN 978-952-99685-3-4
Hannikainen, Jukka & Leinomäki, Pertti: Sinisen bussin tarina II – Stadin dösät 1968–1991.  Kustantaja Laaksonen, 2009.  ISBN 978-952-5805-06-2
Aiheesta muualla

HKL:n virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
HSL:n reittiopas (Arkistoitu – Internet Archive)
Helsingin seudun joukkoliikenne
| --- | --- |
Raskas raideliikenne: Helsingin seudun lähijunaliikenne (linjat) • Helsingin metro (linjat: M1, M2)
Kevyt raideliikenne: Helsingin raitioliikenne (linjat) • Helsingin seudun pikaraitiotiet (linjat: 15)
Lauttaliikenne: Kruunuvuorenrannan lautta • Suomenlinnan lautta
Linja-autoliikenne Runkolinjat: Helsingin seudun linja-autoliikenne  20 • 30 • 40 • 200 • 300 • 400 • 500 • 510 • 520 • 530 • 560 • 570 • 600
Liikenteen tilaaja: HSL
Liikennöitsijät: Pääkaupunkiseudun Kaupunkiliikenne • Helsingin kaupungin liikennelaitos • VR • Nobina • Pohjolan Liikenne • Helsingin Bussiliikenne • Savonlinja • Tammelundin Liikenne • Åbergin Linja • Korsisaari • Reissu Ruoti • Tilausliikenne Nikkanen
Hankkeet: Espoon pikaraitiotiet • Kruunusillat • Tiederatikka • Tuusulanväylän pikaraitiotie • Vantaan pikaraitiotie • Vihdintien pikaraitiotie • Viikin–Malmin pikaraitiotie • Espoon kaupunkirata • Pisararata • Itämetro
| n k Helsingin paloasemat |
| --- | --- |
Pelastuslaitos:  10 – Keskuspelastusasema (Kallio)  20 – Erottaja  21 – Jätkäsaari  30 – Haaga  31 – Konala  40 – Käpylä  50 – Malmi  60 – Mellunkylä  61 – Kontula  70 – Herttoniemi  80 – Suomenlinna 
Sopimuspalokunnat:  23 – Helsingin VPK  24 – Lauttasaaren VPK  33 – Haagan VPK  34 – Pitäjänmäen VPK  43 – Vanhan Käpylän VPK  44 – Pakinkylän VPK  45 – Oulunkylän VPK  53 – Puistolan VPK  54 – Pukinmäen VPK  55 – Malmin VPK  56 – Tapanilan VPK  63 – Marjaniemen VPK  64 – Vuosaaren VPK  73 – Tammisalon VPK  74 – Laajasalon VPK 
Muut:  12 – HKL:n varikko  90 – Pelastuskoulu 
Suunnitteilla:  Kivikko  Kontula  Laajasalo  Lassila  Malmi (uusi asema)  Tapanila  Vuosaari  Östersundom
Kiinan Grand Prix 2015

|  Kiinan Grand Prix 2015  |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2015. 

Päivämäärä:  12. huhtikuuta 2015
Sijainti:  Shanghai International Circuit, Shanghai, Kiina
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,451 km
Kilpailun pituus:  56 kierrosta, 305,066 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Paaluaika:  1.35,782
Palkintokoroke
Voittaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Toinen:   Nico Rosberg   (Mercedes)
Kolmas:   Sebastian Vettel   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Lewis Hamilton   (Mercedes)
Kierrosaika:  1.42,208 (kierroksella 31)
Kiinan Grand Prix 2015 oli Formula 1 -sarjan kauden 2015 kolmas osakilpailu, joka ajettiin Shanghai International Circuit -radalla 12. huhtikuuta.
Aika-ajot

Ensimmäisessä aika-ajo-osiossa molemmat McLaren-autot jäivät jälleen kerran ulos jatkosta. Kolmessa ensimmäisessä kilpailussa McLarenit eivät ole kertaakaan yltäneet 15:n parhaan joukkoon. Heidän taakseen jäivät vain Manor-tallin autot. Toisessa osiossa koko viikonlopun jarruvioista kärsinyt Red Bullin Daniil Kvjat ei onnistunut pääsemään viimeiseen osioon, vaan jäi 12:nneksi.
Sauber sai molemmat autonsa viimeiseen aika-ajo-osioon ensimmäistä kertaa sitten Yhdysvaltain GP:n 2013. Kuljettajat sijoittuivat aika-ajoissa lopulta yhdeksänneksi ja kymmenneksi. Mercedeksen Lewis Hamilton otti kolmannen peräkkäisen paalupaikkansa. Hänen tallikaverinsa Nico Rosberg täydensi eturivin. Ferrarin Sebastian Vettel ajoi kolmanteen ruutuun.
Sijoitukset kilpailun jälkeen

| Sijoitus | Kuljettaja | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Lewis Hamilton | 68 |
| 2 |  Sebastian Vettel | 55 |
| 3 |  Nico Rosberg | 51 |
| 4 |  Felipe Massa | 30 |
| 5 |  Kimi Räikkönen | 24 |
| Sijoitus | Valmistaja | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 |  Mercedes | 119 |
| 2 |  Ferrari | 79 |
| 3 |  Williams | 48 |
| 4 |  Sauber | 19 |
| 5 |  Red Bull Racing | 13 |
Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.
Nicola Peltz

| Nicola Peltz |
| --- | --- |
 Nicola Peltz vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Nicola Anne Peltz
Syntynyt: 9. tammikuuta 1995 (ikä 30) Westchesterin piirikunta, New York, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2006–
Merkittävät roolit:  Katara (The Last Airbender) Tessa Yeager (Transformers – Tuhon aikakausi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Nicola Anne Peltz (s. 9. tammikuuta 1995 Westchester, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Peltz tapasi David Beckhamin pojan Brooklyn Beckhamin vuonna 2017, alkoivat seurustella vuonna 2019, kihlautuivat heinäkuussa 2020 ja avioituivat huhtikuussa 2022.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuva | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2006 | Loistavat naapurit | MacKenzie |
| 2008 | Harold | Becki |
| 2008 | Oikeuden kasvot | Lynn |
| 2010 | The Last Airbender | Katara |
| 2012 | Eye of the Hurricane | Renee Kyte |
|  2014 | Transformers – Tuhon aikakausi | Tessa Yeager |
|  2014 | Affluenza | Kate Miller |
| 2016 | Youth In Oregon | Annie Gleason |
| 2017 | Transformers: Viimeinen ritari | Tessa Yeager (kreditoimaton cameo; äänirooli) |
| Televisio> Vuosi | Televisio> Ohjelman nimi | Televisio> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2013–2015 | Bates Motel | Bradley Martin |
| 2017 | When the Street Lights Go On | Chrissy Monroe |
| 2017 | Inhumans | epäinhimillinen Jane (jakso ”Behold...The Inhumans!”) |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nicola Peltz Wikimedia Commonsissa
Nicola Peltz Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Korea 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  IdRef
Mestarinkatu

| Mestarinkatu |
| --- | --- |
 Mestarinkatu syyskuussa 2017.
Maa:  Suomi
Kaupunki:  Turku
Tienpitäjä:  Turun kaupunki
Pituus:  450 m
Päällyste:  asfaltti, mukulakivi, sora
Näkymä Mestarinkadulta Tonttumäen suuntaan.
Mestarinkatu helmikuussa 2017.
Mestarinkatu (ruots. Mästaregatan) on noin 450 metrin pituinen katu Turun ruutukaava-alueella Martin ja Itärannan kaupunginosissa. Mestarinkatu alkaa Martissa suoraan Itäisen Pitkäkadun päästä Mestarinpuiston ja Katrinpuistikon kohdalla, ja päättyy Itärannan puolella Fleminginpuistoon eli Tonttumäkeen.
Mestarinkatu on varsin poikkeuksellinen katu Turussa. Se perustuu Bertel Jungin vuoden 1922 asemakaavaan, joka rikkoi aiemman 1820-luvulla tehdyn, sen aikaisten ihanteiden mukaisen, säännöllisen ruutukaavan. Katua reunustaa miltei koko matkalta 1920-luvulla suunnitellut, uusklassismia edustavat värikkäät työläisten puutaloyhtiöt. Katu on enimmäkseen mukulakiveä. Vain alkuosa on asfaltoitu ja loppuosa Tonttumäen kyljessä on sorapintaista. Kivetyllä osuudella myös jalkakäytävät ovat edelleen luonnonkivillä päällystettyjä. Muita ainakin osittain mukulakivin päällystettyjä katuja Martin alueella ovat muun muassa Asesepänkatu, Huovinkatu, Temppelikatu, Tiilentekijänkatu ja Vuorityömiehenkatu.
Ainoa julkinen rakennus Mestarinkadulla on Kerttu Tammisen suunnittelema, vuonna 1957 valmistunut koulutalo, jossa toimi aluksi Turun normaalilyseo (1957–1974) ja normaalikoulu (1974–1980). Nykyisin rakennuksessa on Turun konservatorion opetustiloja ja vuoteen 2023 saakka tiloissa toimi myös Turun Steiner-koulu.
Vuonna 2016 Turkulaisen järjestämässä Turun kauneimman kadun äänestyksessä Mestarinkatu ylsi toiselle sijalle.
Nimi

Mestarinkatu kuuluu Vaasa-kuninkaitten ajasta muodostettuun aihepiiriin, joka esiintyy kaupunginosissa IV ja V. Nimeä on vuonna 1916 perusteltu siten, että se ”edustaa vaasalaisen aikakauden elinkeinoelämää, jonka huomattavimpia piirteitä juuri oli ammattikuntalaitos kaikkine patriarkallisine muodostumineen.” Nimi vahvistettiin asemakaavassa vuonna 1923.
Nana Hedin

Nana Ann-Helene Hedin Pranschke eli NaNa (s. 24. huhtikuuta 1968 Eskilstuna) on ruotsalainen laulaja ja studiomuusikko. Nana alkoi harjoitella laulamista jo kolmivuotiaana. Kun hän täytti viisi, hänellä oli ensimmäinen esiintyminen Children Day -festivaaleilla Tukholmassa.
Lukiossa Nana liittyi kuoroon, vaikka ei osannut lukea nuotteja. Hänelle oli kuitenkin kehittynyt hyvä nuottikorva ja hänestä tuli yksi oppilaiden sooloesiintyjistä. 16-vuotiaana Nana pääsi musiikkiopiston kurssille. Koulu olisi kestänyt kaksi vuotta, mutta hän opiskeli siellä vain vuoden ja lähti etsimään uusia mahdollisuuksia.
Ura > Katulaulaja

Näihin aikoihinmilloin? hän tapasi muusikkoja, jotka soittivat musiikkia kaduilla. Nana ryhtyi itsekin katuesiintyjäksi. Nanan sanoin:
»Laulaminen kaduilla oli paras koulu, johon voin ikinä mennä. Kaduilla opin työskentelemään yleisön edessä ilman esiintymislavaa. Kuitenkin se oli todella rankka koulu. Välillä punastelin, koska olin niin ujo ja toisinaan ihmiset olivat enemmänkin ärsyyntyneitä, kuin huvittuneita esityksestämme. Suurin osa yleisöstä kuitenkin nautti siitä ja nuo uudet ihmiset, joita sain tavata ovat jääneet mieleeni kunnes hauta minut huomaansa kerää»
Katusoittajien kautta hän loi suhteita muihin muusikoihin.