stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tatra T4
Tyypit > T4YU

Jugoslavian T4:ien toimitukset alkoivat vuonna 1967. Kaksi T4D:n sähkölaitteistolla varustettua moottorivaunua toimitettiin Belgradiin. Toinen vaunuista palasi Prahaan vähän ajan kuluttua, ja sitä käytettiin retkimatkoilla. Toinen vaunu muutettiin perävaunuksi ja myytiin Halleen. Vuonna 1972 Belgradiin toimitettiin 20 T4:ää neuvostovarustelulla, ja näitä kulkuneuvoja käytettiin Belgradissa vuodesta 1972 vuoteen 1991. Nykyisin ainoastaan Hallen (Dresdeniin lahjoitettu) vaunu on käytössä. Kroatian Zagrebin kaupunki osti 95 raitiovaunua vuosien 1976 ja 1982 välillä. Niistä 60 oli edelleen käytössä tammikuussa 2012. Zagrebin vaunujen sähkölaitteet ovat samanlaiset kuin Saksan muunnelmassa.
Tuotanto

2 635 raitiovaunua valmistettiin vuodesta 1967 vuoteen 1987, ja ne toimitettiin seuraaviin kaupunkeihin:
| Maa | Kaupunki | Tyyppi | Toimitusvuodet | Määrä | Kalustonumero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Neuvostoliitto | Kaliningrad | T4SU | 1971-1979 | 223 | 101-323 |
|  Neuvostoliitto | Liepāja | T4SU | 1976-1979 | 15 | 201-215 |
|  Neuvostoliitto | Lviv | T4SU | 1972-1979 | 73 | 801-873 |
|  Neuvostoliitto | Tallinna | T4SU | 1973-1979 | 60 | 250-309 |
|  Neuvostoliitto | Vinnytsja | T4SU | 1971-1979 | 42 | 106-147 |
|  Neuvostoliitto | Žytomyr | T4SU | 1977-1979 | 18 |  |
|  Jugoslavia | Belgrad | T4YU | 1967-1972 | 22 | 1-20, 111, 112 |
|  Jugoslavia | Zagreb | T4YU | 1976-1983 | 95 | 401-494 |
|  Itä-Saksa | Dresden | T4D | 1967-1984 | 572 |  |
|  Itä-Saksa | Halle | T4D | 1968-1986 | 323 | 901-1223 |
|  Itä-Saksa | Leipzig | T4D | 1968-1986 | 597 | 1601-2197 |
|  Itä-Saksa | Magdeburg | T4D | 1968-1986 | 274 | 1001-1274 |
|  Romania | Arad | T4R | 1974-1981 | 100 | 80-179 |
|  Romania | Brăila | T4R | 1978 | 10 | 19-28 |
|  Romania | Bukarest | T4R | 1973-1975 | 131 | 3301-3431 |
|  Romania | Galaţi | T4R | 1978 | 10 | 61-70 |
|  Romania | Iaşi | T4R | 1978-1981 | 70 | 201-270 |
| Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | 2 635 |  |
Huomaa: Tässä luettelossa on vaunujen ensimmäiset omistajat. Kalustoa on voitu jälleenmyydä luettelon ulkopuolisiin kaupunkeihin.
Kuvia

T4D Dresdenissä
T4D:n ohjaustaulu
T4YU Zagrebissa
T4SU Kaliningradissa
Tatra T4R Iașissa (valmistettu vuonna 1977)
Tatra T4D Iașissa; vaunu liikennöi aiemmin Hallessa.
T4D Leipzigissa
T4SU Lvivissä
T4YU Zagrebissa
Käännös suomeksi
Teosofinen Seura

Perustajat
Helena Blavatsky
Henry Steel Olcott
William Quan Judge
Henkilöitä
Annie Besant
Alfred Percy Sinnett
Pekka Ervast
Organisaatio
Teosofinen Seura
Kansainvälinen Teosofinen Seura
Teoksia
Hunnuton Isis
Salainen oppi
Teosofian avain
Mahatmakirjeet
Muuta
Ruusu-Risti
Esoterismi
malline: näytä • keskustele •
Osa artikkelisarjaa
Teosofinen Seura, entinen Suomen Teosofinen Seura, on Helsingissä päämajaansa pitävä teosofinen yhdistys. Seura kuuluu osastona Kansainväliseen Teosofiseen Seuraan, jonka kotipaikka on Adyar (ent. Madras), (nyk.) Chennaissa, Intiassa, sekä 1903 perustettuun Teosofisen Seuran Euroopan Liittoon (EFTS).
Historiaa

Teosofisen Seuran Suomalaisen Osaston perustamiskirja allekirjoitettiin Tukholmassa 21. lokakuuta 1907 ja sen viralliset vihkiäiset pidettiin 17. marraskuuta 1907. Kaksi vuotta myöhemmin seuran nimi muutettiin Suomen Teosofiseksi Seuraksi.
Etenkin 1900-luvun alkupuolella teosofian vaikutus oli huomattava verrattuna sen jäsenmäärään. Siitä saivat vaikutteita monet taiteilijat ja sivistyneistön jäsenet.lähde tarkemmin?
Seuran ensimmäisenä ylisihteerinä toimi kirjailija Pekka Ervast vuosina 1907–1917 sekä 1918–1919. Hänen kausiensa välillä ylisihteereinä toimivat vuonna 1917 tohtori Wilho Angervo ja vuonna 1918 Väinö H. Valvanne. Ervastin jälkeen ylisihteerinä toimi tohtori John Sonck, ja myöhemmin vuosina 1931–1949 arkkitehti Armas Rankka.
Suomen Teosofiselle Seuralle valmistui syyskuun lopulla 1928 oma toimitalo Kansakoulukatu 8:aan. Talon suunnitteli arkkitehti Armas Rankka, ja se oli osin 4- ja osin 5-kerroksinen. Talossa sijaitsi juhlasali, seuran kirjasto-, kokous- ja toimistohuoneet sekä pieni teosofinen kirjakauppa. Talossa oli lisäksi Koulukujan yhteislyseolle vuokrattuja luokkahuoneita, kasvisravintola, asuinhuoneistoja ja muutama liikehuoneisto.
Vuonna 1933 Suomen Teosofinen Seura joutui vararikkoon ja menetti kaiken omaisuutensa. Samana päivänä kun vararikkoilmoitus lähti, päätettiin kuitenkin perustaa uusi seura, Teosofinen Seura. Tämä seura rekisteröitiin Adyarissa 11. marraskuuta 1933, ja kaikki vanhan seuran looshit ja jäsenet saivat liittyä siihen ilman eri anomusta.
Teosofinen Seura täytti vuonna 2007 sata vuotta, ja tämän johdosta Suomen osaston 100-vuotisjuhla ja 35. Teosofisen Seuran Euroopan kongressi järjestettiin 14.–18.7. Helsingissä. Kongressin järjesti Teosofisen Seuran Euroopan Liitto.
Ylisihteerit

Seuran ylisihteereinä ovat toimineet seuraavat henkilöt:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Pekka Ervast 1907–17  Willie Angervo 1917–18  Väinö Valvanne 1918–19  John Sonck 1919–31  Armas Rankka 1931–49  Hugo Valvanne 1949  Atte Pohjanmaa 1949–50  Signe Rosvall 1950–59  |  Sylvi Horstio 1959–68  Atte Pohjanmaa 1968–71  Sirkka Kivilinna 1971–83  Kyllikki Vuorinen 1983–89  Kirsti Elo 1989–98  Yrjo Kumila 1998–2004  Kalevi Dunder 2004–07  Marja Artamaa 2007–2015  |  Mirva Jaatinen 2015–2018  Janne Vuononvirta 2018–  |
Toiminta

Teosofisella Seuralla on kolme ohjelmakohtaa:
Muodostaa ihmiskunnan yleisen veljeyden ydin huolimatta rodun, uskontunnustuksen, sukupuolen, yhteiskuntaluokan taikka ihonvärin eroavaisuudesta.
Antaa virikkeitä vertailevan uskontotieteen, filosofian ja luonnontieteiden tutkimukseen.
Tutkia luonnon selvittämättömiä lakeja ja ihmisen piileviä voimia.
Seuran tunnuslauseena on Totuus on uskontoja korkeampi, sanskritinkielellä Satyan nasti paro dharmah. Teosofinen Seura omistaa Helsingissä huoneiston, jossa sillä on toimisto, kirjasto, kokoushuoneet ja juhlasali. Seura jakaantuu looseihin, joita on Suomessa 20:llä paikkakunnalla. Teosofisen Seuran jäsenmäärä 7.4.2007 oli 447. Alimmillaan jäsenmäärä oli 1960-luvulla. Jäsenet kuuluvat joko siviilirekisteriin tai evankelis-luterilaiseen kirkkoon. Viidennes kuuluu Vapaaseen Katoliseen Kirkkoon.lähde tarkemmin?
Vuodesta 1920 lähtien seura on julkaissut kuudesti vuodessa ilmestyvää Teosofi lehteä. Teosofien kurssikeskuksena toimii Kreivilän kartano Matkussa.
Teosofiseen seuraan voi kuulua jäsenenä joko suoraan tai loosin kautta. Jäseneksi pyrkiminen tapahtuu jäsenhakemuksella, johon tarvitaan kahden jäsenen suositus.
Osa toiminnasta toteutuu avoimissa loosheissa, mutta osa toiminnasta tapahtuu suljetuissa ”esoteerisissa kouluissa”.
Tunnettuja suomalaisia teosofeja

Pekka Ervast, kirjailija, Suomen Teosofisen Seuran ensimmäinen ylisihteeri, Ruusu-Ristin Johtaja 1920-34
Viktor Heikel, liikuntakasvatuksen edelläkävijä
Helmi Jalovaara, opettaja
Yrjö Kallinen, opetusneuvos, puolustusministeri 1946–1948
Eino Leino, runoilija
Oskar Merikanto, säveltäjä
Unto Nevalainen, tuomari
Matti Kurikka, päätoimittaja
Atte Pohjanmaa, päätoimittaja
Hugo Valvanne, ministeri, suurlähettiläs
Leevi Madetoja, säveltäjä
A. W. Yrjänä, kirjailija, muusikko
Aiheesta muualla

Teosofinen seura
Suomen Teosofian juuret (Arkistoitu – Internet Archive)
Teosofinen Seura ry (Arkistoitu – Internet Archive). Uskonnot Suomessa -hanke.
Tero Jartti

| Tero Jartti |
| --- | --- |
 Tero Jartti toukokuussa 2021.
Henkilötiedot
Syntynyt: 16. maaliskuuta 1962 (ikä 62) Valtimo
Ammatti:  elokuvaohjaaja elokuvakäsikirjoittaja näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Tero Einar Jartti (s. 16. maaliskuuta 1962 Valtimo) on suomalainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, näyttelijä ja taiteilija.
Suuren yleisön tietoisuuteen hän tuli vuonna 1989 Jouko Turkan ohjaamassa televisiosarjassa Seitsemän veljestä, joka perustui  Aleksis Kiven samannimiseen romaaniin. Siinä hän esiintyi Eeron roolissa.
Jartti kävi Teatterikorkeakoulun näyttelijälinjan Jouko Turkan kaudella ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi vuonna 1993.
Jartin ohjauksia ovat muun muassa, Panostaja (1991, myös käsikirjoitus), Kun piru tuli polkupyörällä sepän tölliin ja sepän vaimo sai uuden nenän (1992, myös käsikirjoitus) sekä dramatisointi Runar Schildtin novellista Aapo (1994, myös käsikirjoitus), kaikki yhteistyössä Jari Hietasen kanssa. Jartin tuotantoon kuuluvat myös animaatio Kuinka karhu menetti häntänsä (2005, myös käsikirjoitus, animaatio ja kertoja) sekä useat lyhytelokuvat. Vuonna 2006 Jartilta ilmestyi animaatioon perustuva lastenkirja Kuinka karhu menetti häntänsä.
Vuonna 1993 Jartti perusti yhdessä Timo Harakan ja Jari Hietasen kanssa Gnu Films -elokuvayhtiön. Yhtiön tuotantoa ovat muun muassa Auli Mantilan ohjaama Neitoperho (1997) ja Olli Saarelan Bad Luck Love (2000).
Näyttelijänä Jartti on esiintynyt muun muassa elokuvissa Back to the USSR – takaisin Ryssiin (1992), Kauas pilvet karkaavat (1999) ja Cyclomania (2001). Teatterissa Jartti on esittänyt päärooleja Kristian Smedsin Kansallisteatterille tekemissä näytelmissä Mr Vertigo (2010) ja Tabu (2015).
2020-luvulla Jartti on laajentanut monipuolista taiteellista ilmaisuaan valotaiteen kentälle. Hänen teoksiaan on esitetty useilla valotaiteen tapahtumissa.
Taksvärkki (yhdistys)

| Taksvärkki> Dagsverke |
| --- | --- |
 Järjestön tunnus.
Perustettu:  1989
Toimiala:  Taksvärkkiliike
Kotipaikka:  Helsinki
Päämaja:  Globaalikeskus Siltasaarenkatu 4, 7.krs 00530 Helsinki
Toiminta-alue:  Suomi, Guatemala, Malawi, Mosambik, Nepal, Sambia, Sierra Leone
Puheenjohtaja:  Lotta Kivinen
Toiminnanjohtaja:  Auli Starck
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Taksvärkki ry (ruots. Dagsverke rf) on kansalaisjärjestö, jonka kehitysyhteistyöhankkeilla on tarkoitus edistää lasten ja nuorten oikeuksien toteutumista globaalissa etelässä. Kampanjoillaan järjestö kannustaa suomalaisia nuoria maailmanlaajuiseen yhteisvastuuseen.
Taksvärkki ry on aatteellisesti, poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton järjestöjen järjestö, jonka jäseninä on 10 opiskelija-, palkansaaja-, rauhan- ja kirkon nuorisotyön järjestöä. Taksvärkki on yksi ensimmäisistä nuorten omista kehitysyhteistyöliikkeistä. Se on toteuttanut kehitysyhteistyöhankkeita suomalaisten koululaisten ja opiskelijoiden Taksvärkki-kampanjoiden keräystuotoilla vuodesta 1967 lähtien. Taksvärkki ry perustettiin vuonna 1989 jatkamaan Taksvärkkitoimikuntien työtä.
Taksvärkki on ulkoministeriön kehitysyhteistyön ohjelmatukea saava järjestö. Taksvärkki-keräysten tuoton lisäksi kehitysyhteistyötä rahoitetaan ulkoasiainministeriön kehitysyhteistyötuella. Keräystuotot mahdollistavat monivuotiset kehitysyhteistyöhankkeet, joilla edistetään lasten ja nuorten hyvinvointia, kouluttautumista ja vaikutusmahdollisuuksia globaalissa etelässä. Taksvärkki on nuorten omaa kehitysyhteistyötä suoraan nuorelta nuorelle.
Suomessa järjestö tekee globaalikasvatusta peruskoulun yläluokilla, lukioissa ja ammatillisissa oppilaitoksissa. Tavoitteena on vahvistaa nuorten ja kasvattajien ymmärrystä globaalista oikeudenmukaisuudesta ja sen haasteista. Oppitunneilla ja työpajoissa herätetään pohtimaan ja purkamaan stereotypioita. Taksvärkki ry kouluttaa vuosittain vapaaehtoisia globaalikasvatuksen kouluttajia ohjaamaan kouluvierailuja toiminnallisin menetelmin.
Taksvärkki-kampanjat on suunnattu yläkoululaisille, lukiolaisille ja ammatillisten oppilaitosten opiskelijoille. Taksvärkki-keräykseen voi osallistua yksittäinen luokka tai koko koulu. Oppilas voi hakea Taksvärkki-työpaikkaa paikallisista yrityksistä tai kunnalta tai tehdä töitä kotona. Vaihtoehtoinen tapa on järjestää tapahtuma, myyjäiset tai viettää normaali koulupäivä.
Historia

Taksvärkin historia ulottuu 1960-luvulle, jolloin syntyi ajatus koululaisten avusta kehitysmaille. Suomen Teiniliitto käynnisti yhdessä suomenruotsalaisen sisarjärjestönsä kanssa koululaisten kehitysyhteistyön, taksvärkin, vuonna 1967 Perun inka-intiaanien hyväksi. Teiniliiton poliittinen kamppailu 1970-luvulla päättyi vähemmistökommunistien eli taistolaisten voittoon. 1970-luvun loppua kohden teiniliitto kuihtui. Taksvärkin tausta kuitenkin laajeni, kun ammattiyhdistysväki osallistui vuoden 1974 Chile-taksvärkkiin. Vuosikymmenen lopussa taksvärkin taustalla oli mukana koko kehitysyhteistyön kenttä äärivasemmistosta kirkkoon.
1970- ja 1980-luvuilla Taksvärkkikeräyksiä järjestettiin muutaman vuoden välein. Vuonna 1988 perustettiin yhdistys jatkamaan taksvärkkitoimikuntien työtä. Uusi järjestö rekisteröitiin vuonna 1989. Yhdistys järjesti ensimmäisen keräyksensä lukuvuonna 1989–1990. Keräyksen tuotto käytettiin hankkeisiin Mosambikissa ja Filippiineillä. Filippiineillä järjestön yhteistyökumppani oli naisjärjestöjen kattojärjestö GABRIELA. Vuosina 1993–1994 järjestö keräsi varoja Mosambikin koulujen hyväksi sekä Kolumbiaan, jossa yhdistyksen kumppaneita olivat FIPMA ja alkuperäiskansojen kattojärjestö ONIC.
Lukuvuonna 1996–1997 Taksvärkki-keräyksen kohteena oli Nepal, jossa järjestö toimi lasten oikeuksien puolesta yhdessä CWINin kanssa. Lukuvuosina 1997–1998 keräys ohjattiin Thaimaan lapsiprostituoitujen hyväksi. Lukuvuonna 1998–1999 varoja kerättiin Sambian aids-orpojen hyväksi ja lukuvuonna 1999–2000 varat suunnattiin Sudaniin entisten lapsisotilaiden kuntouttamiseen ja kotiuttamiseen.
Organisaatio

Taksvärkki ry on etujärjestöjen tapaan organisoitunut yhdistynyt, jonka jäseniä ovat 10 palkansaaja-, opiskelija-, rauhan- ja kirkon nuorisotyön järjestöä. Jäsenjärjestöjä ovat mm. Suomen Lukiolaisten Liitto, Suomen Rauhanliitto, STTK ja Sadankomitea.
Talous

Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustus nuorisojärjestöille:
2017: 25 000 €
2016: 25 000 €
2015: 20 000 €
2014: 20 000 €
2013: 20 000 €
2012: 20 000 €
Merkittävät henkilöt

Listaa päivitettävä
Merkittävät henkilöt > Taksvärkkitoimikuntien puheenjohtajat

1985–1988: Tarja Halonen
Merkittävät henkilöt > Puheenjohtajat

1989: Liisa Jaakonsaari
1998–2000: Tarja Filatov
2000–2003: Susanna Huovinen
2004–2005: Jutta Urpilainen
2006–2007: Ville Wallin
2011–2012: Juhani Nokela
2013–2014: Sini Korpinen
2015–2017: Theo Tyrväinen
2018–2023: Tarja Työläjärvi
2024→–: Lotta Kivinen
Merkittävät henkilöt > Toiminnanjohtajat

?–2003 Mimmu Piirto
2001 vt. Rilli Lappalainen
2004–2021: Lauri Peltonen
2021→–: Auli Starck
Aiheesta muualla

Taksvärkki ry
Tomasz Frankowski

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Tomasz Frankowski vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi: Tomasz Frankowski
Syntymäaika: 16. elokuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Białystok, Puola
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 172 cm
Paino: 64 kg
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1991–1993 1993–1996 1996 1996–1997 1997–1998 1998–2005 2005–2006 2006–2007 2006–2007 2008 2009–2013 | Jagiellonia Białystok RC Strasbourg Nagoya Grampus Eight Stade Poitevin FC Martigues Wisła Krakova Elche CF Wolverhampton  → CD Tenerife Chicago Fire Jagiellonia Białystok | 12 (1) 21 (2) 7 (1) 32 (22) 19 (5) 173 (115) 14 (8) 16 (0)  19 (3) 17 (2) 120 (52) |
Maajoukkue
| 1999-2006 | Puola | 22 (10) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 25. marraskuuta 2011.
Tomasz Frankowski (s. 16. elokuuta 1974 Białystok, Puola) on puolalainen jalkapalloilija ja poliitikko. Hän oli Puolan maajoukkueen ja puolalaisen Jagiellonia Białystok kärkipelaaja.
Vuonna 2019 hänet valittiin Euroopan parlamenttiin EPP:n ryhmään.
Urheilusaavutuksia

RC Strasbourg
UEFA Intertoto Cup (1): 1995
Wisła Krakova
Ekstraklasa (5): 1999, 2001, 2003, 2004, 2005
Puolan cup (2): 2002, 2003
Puolan supercup (1): 2001
Jagiellonia Białystok
Puolan cup (1): 2010
Puolan supercup (1): 2010
Aiheesta muualla

Tomasz Frankowski (90minut.pl)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tiina Heikka

Tiina Heikka, o.s. Ahokas (s. 1978) oli Lapinjärven kunnanjohtaja vuosina 2014–2021. Aiemmin hän toimi Myrskylän vs. hallintojohtajana ja Nurmijärvellä hallintopäällikkönä, talousjohtajana ja hallintosihteerinä. Heikka valmistui ylioppilaaksi Porlammin lukiosta vuonna 1997 ja hallintotieteen maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 2010. Heikka osallistui Nelosen Diili-bisnesreality -televisio-ohjelmaan vuonna 2022.
Tomi Kuusisto

Tomi Kuusisto on suomalainen tenorilaulaja. Hän on opiskellut Helsingin konservatoriossa, Sibelius-Akatemiassa sekä Zürichin oopperastudiossa Sveitsissä.
Vuosina 1987–2021 Kuusisto on ollut kiinnitettynä Suomen kansallisoopperassa, Viron Estonia-teatterissa, Zürichin oopperassa, Baselin oopperassa, Bernin oopperassa sekä vieraillut Italiassa, Itävallassa, Kanadassa, Latviassa, Liettuassa, Ranskassa, Saksassa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa.
Tanya Frei

| Mitalit> Maa:   Sveitsi.Naisten curling. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Naisten curling. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Sveitsi.Naisten curling. Olympialaiset  | Maa:   Sveitsi> Naisten curling. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Salt Lake City 2002 |  |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Glasgow 2000 |  |  |
|  Pronssia | Gävle 2004 |  |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Courmayeur 2003 |  |  |
|  Pronssia | Chamonix 1999 |  |  |
|  Pronssia | Vierumäki 2001 |  |  |
Tanya Frei (s. 31. toukokuuta 1972 Bern) on sveitsiläinen kilpauransa päättänyt curlingpelaaja ja olympiamitalisti.
Frei kuului Sveitsin olympiahopeaa saavuttaneeseen joukkueeseen Salt Lake Cityssä 2002. Hän saavutti myös MM- ja EM-mitaleja.
Tiikeripeippoleski

| Tiikeripeippoleski> Uhanalaisuusluokitus |
| --- | --- |
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Lesket Viduidae
Suku::  Lesket Vidua
Laji::  raricola
Kaksiosainen nimi
 Vidua raricola  Payne, 1982 
Katso myös
   Tiikeripeippoleski Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tiikeripeippoleski (Vidua raricola) on leskien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Tiikeripeippoleskeä tavataan Kamerunissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ghanassa, Nigeriassa, Sierra Leonessa, Etelä-Sudanissa ja Sudanissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Terry Rance

| Terry Rance> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. syyskuuta 1953 
Muusikko
Aktiivisena:  1975-
Tyylilajit:  heavy metal
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Iron Maiden
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Terry Rance oli yksi Iron Maidenin alkuperäisistä kitaristeista. Hän jätti yhtyeen vuonna 1976 vuoden ennen yhtyeen perustamista. Hänet korvasi Bob Sawyer.
Vuonna 2006 Iron Maidenin entiset kitaristit Rance ja Dave Sullivan nimettiin Iron Maiden -teemaisen Eddie's Baarin manageriksi.
Tomasz Majewski

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   Majewski olympiavuonna 2008 |   Majewski olympiavuonna 2008 |   Majewski olympiavuonna 2008 |  |
Maa:   Puola
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Peking 2008 | kuulantyöntö |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | kuulantyöntö |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Berliini 2009 | kuulantyöntö |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Valencia 2008 | kuulantyöntö |  |
|  Pronssia | Istanbul 2012 | kuulantyöntö |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Barcelona 2010 | kuulantyöntö |  |
|  Pronssia | Zürich 2014 | kuulantyöntö |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Torino 2009 | kuulantyöntö |  |
Tomasz Majewski (s. 30. elokuuta 1981 Nasielsk) on puolalainen kuulantyöntäjä ja kaksinkertainen olympiavoittaja.
Ura

Majewski sijoittui Budapestin sisäratojen MM-kilpailuissa 2004 neljänneksi tuloksella 20,83. Seuraavana vuonna hän oli Helsingin MM-kisoissa seitsemäs ja voitti Izmirin Universiadeissa kultaa tuloksella 20,60. Vuonna 2006 Majewski oli Moskovan sisäratojen MM-kisoissa ja Göteborgin EM-kisoissa kuudes ja IAAF:n yleisurheilufinaalin seitsemäs. Vuoden 2007 MM-kisoissa Osakassa Majewski työnsi neljänneksi tuloksella 20,87. Maaliskuussa 2008 hän saavutti Valencian sisäratojen MM-kilpailuissa pronssia Christian Cantwellin ja Reese Hoffan jälkeen tuloksella 20,93.
Majewski voitti olympiakultaa Pekingissä 2008. Hän oli yllätysvoittaja, sillä hänen ennätyksensä oli ennen finaalia 21,04, jonka hän työnsi karsinnoissa. Majewski kuitenkin paransi ennätystään vielä kahdesti finaalissa ja voittotulokseksi muodostui 21,51. Edellinen puolalainen kuulantyönnön olympiavoittaja oli Münchenin vuoden 1972 kultamitalisti Władysław Komar. Syksyllä 2008 Majewski voitti vielä IAAF:n yleisurheilufinaalin tuloksella 20,88.
Vuoden 2009 sisäratojen EM-kilpailuissa Majewski voitti kultaa ylivoimaisesti tuloksella 21,02 m. Kesäkuussa hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen kuulakisan Leiriassa. 30. heinäkuuta 2009 Majevski työnsi Tukholmassa 21,95 metriä ja rikkoi päivää vaille 26 vuotta vanhan Edward Sarulin Puolan ennätyksen 21,68 m. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui toiseksi tuloksella 21,91 m. Hän oli toinen myös IAAF:n yleisurheilufinaalissa työnnettyään 21,21.
Majewski sijoittui Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 neljänneksi uudella Puolan halliennätyksellä 21,20. Kesäkuussa hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailut. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän sijoittui alun perin toiseksi tuloksella 21,00 m. Hän hävisi voittajalle Andrei Mih’nevitšille yhden senttimetrin. Hän nousi kuitenkin voittajaksi, kun Mih’nevitšin tulokset vuodesta 2005 lähtien hylättiin dopingin vuoksi. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli kahdeksas.
Istanbulin sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 Majewski oli kolmas ennätyksellään 21,72 m. Hän paransi ennätystään kolmesti kilpailun aikana. Lontoon olympialaisissa 2012 Majewski voitti kultaa tuloksella 21,89. Hän voitti toiseksi sijoittuneen David Storlin kolmella sentillä. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän oli kuudes ja Sopotin MM-hallikilpailuissa 2014 neljäs. Zürichin EM-kisoissa 2014 Majewski oli kolmas. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui kuudenneksi.
Rion olympialaisissa 2016 hän oli kuudes tuloksella 20,72.
Majewski on voittanut Puolan kuulantyöntömestaruuden ulkoradoilla vuosina 2002–2005, 2007–2015 ja sisäradoilla vuosina 2004–2006, 2008–2010, 2012 ja 2014.
Henkilökohtaiset ennätykset

Kuulantyöntö
Ulkoradat – 21,95 m (2009)
Sisäradat – 21,72 m (2012)
Tero Kilpeläinen

Tero Kilpeläinen (s. 7. syyskuuta 1960 Helsinki) on suomalainen matemaatikko ja professori. Hän on toiminut matematiikan professorina Jyväskylän yliopistossa vuodesta 2003.
Akateeminen ura

Tero Kilpeläinen väitteli tohtoriksi 1985 Jyväskylän yliopistossa. Väitöskirjan nimi oli Homogeneous and Conformally Invariant Variational Integrals ja sen ohjaajana toimi professori Olli Martio. Valmistumisen jälkeen Kilpeläinen on työskennellyt erilaisissa tutkimus- ja opetustehtävissä useissa yliopistoissa. Uransa alussa hän toimi tutkimusavustajana Helsingin yliopistossa. Vuodesta 1998 hän on ollut Helsingin yliopiston matematiikan dosentti. Sittemmin Kilpeläinen on toiminut erilaisissa opetus- ja tutkimusviroissa Jyväskylän yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitoksella. Lisäksi hän on työskennellyt Suomen Akatemian tutkijana sekä vierailevana tutkijana Bonnin ja Indianan yliopistoissa sekä Mittag-Leffler -instituutissa.
Jyväskylän yliopistossa toimi 2002–2007 yhteistyössä Helsingin yliopiston kanssa Suomen Akatemian nimeämä Geometrisen analyysin ja matemaattisen fysiikan huippututkimusyksikkö.  Yksikön johtajana toimi Helsingin yliopiston matematiikan professori Pertti Mattila. Tero Kilpeläinen johti yksikössä potentiaaliteorian ja osittaisdifferentiaaliyhtälöiden tutkimusryhmää.
Huhtikuussa 2003 Kilpeläinen nimitettiin Jyväskylän yliopistoon matematiikan professoriksi erikoisalanaan analyysi.