Anna Boleyn
Maine kuoleman jälkeen

Henrik VIII:n käytös heti Anna Boleynin kuoleman jälkeen oli niin riemukasta, että se järkytti jopa Espanjan suurlähettilästä Chapuysia, joka huomautti, että kuningas tuntui kantavan häpeänsä varsin mielellään.
Mielipiteitä Anna Boleynin henkilöstä julkaistiin tosiasioina pian hänen kuolemansa jälkeen ja jälleen hänen tyttärensä kuoleman jälkeen. Katoliset esittivät Anna Boleynin ilkeänä ja manipuloivana noitana, mikä on yhä tunnetuin legenda Anna Boleynin elämästä. Protestanttisen legendan mukaan Anna Boleyn oli pyhimys. Nykyajan historioitsijoiden täytyy tehdä johtopäätöksiä Anna Boleynin todellisesta luonteesta näiden vihan ja ylistyssanojen vääristämien kuvausten perusteella.
Nicholas Sanders oli Englannin katolinen pappi, joka vastusti Englannin kirkkoa ja Elisabetia, ja hän esitti Anna Boleynista lukuisia väitteitä, jotka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1585 nimellä De origine et progressu schismatis Anglicani (”Englantilaisen skisman synty ja elämä”). On syytä huomauttaa, ettei Sanders koskaan tavannut Anna Boleynia tai edes nähnyt tätä tämän elinaikana.
Sanders väitti ensimmäisenä, että Anna Boleyn oli epämuodostunut, ja antoi hänelle noidan piirteitä. Hän väitti muun muassa, että Anna Boleyn oli nymfomaani, jolla oli lukuisia rakastajia, ja että tällä oli ulkoneva hammas ja kuusi sormea toisessa kädessään. Kaikki nuo piirteet yhdistettiin perinteisesti noitiin. Ei ole olemassa mitään aikalaiskuvausta, joka tukisi syytteitä, vaikka niihin viitataan vieläkin monissa oppikirjoissa.
Protestanttinen John Foxe taas julisti Anna Boleynin olleen pyhimys. Hän sanoi useaan otteeseen, että Englannin kirkkoa ei olisi olemassa ilman kuningatar Annaa, joka oli ”luonteeltaan, sivistykseltään ja hurskaudeltaan kaikkein kaunein”.
Vuoden 1613 näytelmällään Henrik VIII William Shakespeare pani alkuun tradition, jonka mukaan Anna Boleyn esitettiin romanttisena hahmona. Näytelmässä kuvataan pääasiassa kuninkaan avioeroa Katariina Aragonialaisesta, ja vaikka Anna Boleynin osa on pieni, hänen suuhunsa on pantu monet näytelmän muistettavimmat repliikit. Häntä ylistetään myös kruunajaiskohtauksessa, jossa yksi katsojista sanoo hänen olevan poikkeuksellisen kaunis ja hurskas nainen. Koska näytelmässä halutaan välttää Henrik VIII:n mustamaalaamista Anna Boleynin kustannuksella, näytelmä päättyy heidän tyttärensä ristiäisiin ja välttyy siten käsittelemästä kiistanlaista Boleynin teloitusta.
Donizettin ooppera Anna Bolena esitettiin ensi kertaa Milanossa vuonna 1830, missä se saavutti suuren suosion. Ooppera esitettiin jälleen 1900-luvulla, jolloin pääosaa esitti oopperalaulajatar Maria Callas. Oopperasta tuli yksi hänen suurimmista menestyksistään.
Anna Boleynin elämä on ollut lukuisien elämäkertojen, romaanien, elokuvien, näytelmien ja oopperoiden aihe.
Myötämielisin elämäkerta on professori Eric W. Ivesin kirjoittama elämäkerta The Life and Death of Anne Boleyn vuodelta 1986 (uusintapainos 2004). Professori R. M. Warnicken kirja The Rise and Fall of Anne Boleyn tarjoaa myös myönteisen tulkinnan Anna Boleynin ”energisyydestä ja eloisuudesta”. Feministinen historioitsija Karen Lindsey uskoo kirjassaan Divorced, Beheaded, Survived Anna Boleynin tarinan olevan yksi kaikkien aikojen suurimmista feminismin vertauskuvista ja sanoo, että perinteinen käsitys Anna Boleynista moraalittomana kodinrikkojana ja kiipijänä ”on hyvää melodraamaa mutta vailla todisteita”. Äskettäin englantilainen kirjailija Joanna Denny on julkaissut kirjan Anne Boleyn: A Life of England’s Tragic Queen, jossa hän tulkitsee myönteisesti Anna Boleynin roolia Englannin uskonpuhdistuksessa.
Tarina Anna Boleynin ennenaikaisesta kuolemasta inspiroi englantilaisen musiikkiklassikon ”With Her Head Tucked Underneath Her Arm”, jonka Bert Lee ja R. P. Weston kirjoittivat vuonna 1934. Koominen laulu kertoo Anne Boleynin haamun yrityksistä pilata kuningas Henrikin huvit. Anna Boleynin ja Henrik VIII:n tarina oli aiheena myös Oscar-palkitussa elokuvassa Anne of the Thousand Days (1969), jonka pääosissa näyttelivät Richard Burton ja Genevieve Bujold.