stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leon Osman
Seurajoukkueura

Osman on Evertonin oma kasvatti. Hän oli vuonna 1998 voittamassa nuorten FA Cupia joukkueessa, johon kuuluivat muun muassa Richard Dunne, Francis Jeffers ja Tony Hibbert. Cupin voiton jälkeen Osman loukkaantui pahasti ja oli pitkään poissa pelikentiltä.
Lokakuussa 2002 Osman lainattiin Carlisle Unitediin. Menestyksekkään laina-ajan jälkeen Osman palasi Evertoniin, jossa teki hattutempun reserviottelussa Manchester Unitedia vastaan. Vuonna 2004 Osman oli lainalla Derby Countyssa, mutta sen jälkeen hän vakiinnutti paikkansa Evertonissa hyökkäävänä keskikenttäpelaajana. Hän pelasi Evertonissa kevääseen 2016 mennessä kaikkiaan 352 valioliigaottelua, joissa teki 44 maalia. UEFA-cupissa hän pelasi kymmenen ottelua, Eurooppa-liigassa 12. Hän pelasi tappiollisessa FA Cupin finaalissa Chelseaa vastaan 2009.
Maajoukkueura

Osman debytoi Englannin maajoukkueessa 14. marraskuuta 2012 Ruotsia vastaan. Jälkimmäisen uransa kahdesta maaottelusta hän pelasi MM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan maaliskuussa 2013.
Luis del Castillo Estrada

Luis del Castillo Estrada (s. 21. kesäkuuta 1931 Montevideo) on uruguaylainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittain papiksi 30. heinäkuuta 1966 ja nimitettiin Montevideon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Tarasa in Numidian titulaaripiispaksi 9. huhtikuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Gottardi Cristelli, jota avustivat Carlos Parteli Keller ja Orlando Romero Cabrera.
Del Castillo Estrada sai 21. joulukuuta 1999 nimityksen Melon piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 13. kesäkuuta 2009.
Linda Vink

| Linda Lastunen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: s. 1996 Espoo
Muusikko
Taiteilijanimi:  Linda Vink
Laulukielet:  suomi
Tyylilajit:  pop
Levy-yhtiöt:  Suomen Musiikki (2013-)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Linda Vink (oikealta nimeltään Linda Lastunen, s. 1996 Espoo) on suomalainen laulaja. Hän on kotoisin Espoosta, mutta hän asuu nykyisin Hämeenlinnassa.
Hän nousi kuuluisuuteen kesäkuussa 2013 julkaistun kappaleen "Vink Vink" myötä, joka aiheutti sanoituksillaan kohua eri medioissa. Artistin toinen single, "Pussauskoppiin" julkaistiin saman vuoden marraskuussa. Molemmat singlejulkaisut kattava esikoisalbumi, Dödöö ja meikkii julkaistiin digitaalisesti ladattavana helmikuussa 2014 sekä CD-levynä saman vuoden maaliskuussa.
Linda Vink on ennen laulu-uraansa harrastanut paritanssia, futista ja kuoroa.  Laulu-uralle artisti päätyi Maki Kolehmaisen ja Jimi Constantinen ansiosta, jotka toimivat Vinkin taustavoimina uusien kappaleiden tekemisessä.
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot | Lista> Albumilista | Myynti |
| --- | --- | --- | --- |
| Dödöö ja meikkii |  Julkaistu: 21. helmikuuta 2014 (Digi) / 14. maaliskuuta 2014 (CD-levy)  Formaatti: CD / Digitaalinen  Levy-yhtiö: Suomen Musiikki | – | – |
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single | Latauslista | Singlelista | Radiolista | Albumi |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | "Vink Vink" | – | – | – | Dödöö ja meikkii |
| 2013 | "Pussauskoppiin" | – | – | – | Dödöö ja meikkii |
| 2014 | "Jumittaa" | – | – | – | Dödöö ja meikkii |
Diskografia > Musiikkivideot

Vink Vink (2013 – ohj. Juha Reini)
Pussauskoppiin (2013)
Lisandro Martínez

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Lisandro Martínez vuonna 2022. |  Lisandro Martínez vuonna 2022. |  Lisandro Martínez vuonna 2022. |  |
Maa:   Argentiina
Miesten jalkapallo
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Qatar 2022 | jalkapallo |  |
| Copa América  | Copa América  | Copa América  |  |
|  Kultaa | Brasilia 2021 | jalkapallo |  |
|  Kultaa | Yhdysvallat 2024 | jalkapallo |  |
Lisandro Martínez (s. 18.  tammikuuta 1998 Gualeguay) on argentiinalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan useimmiten keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia. Hän voitti Argentiinan maajoukkueessa maailmanmestaruuden vuonna 2022.
Martínez edusti kotimaassaan Newell's Old Boysia ja Defensa y Justiciaa. Kesällä 2019 hän siirtyi alankomaalaisseura Ajaxiin. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Eredivisiessä 24 ottelua ja niistä 20 ottelua alusta loppuun. Hän teki maalin Groningenia ja Utrechtia vastaan. Mestarien liigan alkulohkossa hän pelasi kaikki kuusi ottelua avauskokoonpanossa, kuten myös Ajaxin molemmat Eurooppa-liigan ottelut. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Eredivisiessa 26 ottelua, joissa 17 kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki maalin Waalwijkia, Venloa ja Vitesseä vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ja Eurooppa-liigassa kuusi ottelua. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 24 Eredivisien ottelua ja yhtä lukuun ottamatta avauskokoonpanossa. Kauden ainoan liigamaalinsa hän teki joulukuussa Willem II:ta vastaan. Hän pelasi Mestarien liigassa kahdeksan ottelua ja kaikissa niistä täydet minuutit. Hän voitti Alankomaiden-mestaruuden 2021 ja 2022, Alankomaiden cupin 2021 sekä Alankomaiden supercupin 2019.
Martínez siirtyi kesällä 2022 englantilaisseura Manchester Unitediin. Hän pelasi avauskaudellaan 27 valioliigaottelua, joista 24 avauskokoonpanossa, ja teki yhden maalin. Hän oli avauksessa myös voittoisassa liigacupin loppuottelussa. Eurooppa-liigassa hän pelasi kymmenen ottelua. Seuraavalla kaudella hän kärsi lukuisista loukkaantumista ja pelasi vain 11 ottelua Valioliigassa, yhden Mestarien liigassa ja kaksi ottelua, mukaan lukien finaalin, Unitedin voittamassa FA Cupissa.
Martínez on pelannut Argentiinan alle 20- ja alle 23-vuotiaiden maajoukkueissa. Argentiinan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2019 ystävyysottelussa Venezuelaa vastaan. Argentiinan voittamassa Copa Américassa 2021 hän pelasi viimeisen alkulohko-ottelun Boliviaa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi viisi Argentiinan seitsemästä ottelusta ja oli avauskokoonpanossa alkulohkossa Meksikoa ja puolivälieräottelussa Alankomaita vastaan. Loppuottelussa hän ei ollut kentällä. Hän on pelannut 28. toukokuuta 2024 mennessä 16 A-maaottelua ja niissä yhdeksän kertaa avauskokoonpanossa.
Logan Marshall-Green

| Logan Marshall-Green |
| --- | --- |
 Logan Marshall-Green vuonna 2012
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. marraskuuta 1976 (ikä 47) Charleston, Etelä-Carolina, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  2001–
Merkittävät roolit:  Lain varjossa Devil Prometheus Upgrade
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Logan Marshall-Green (s. 1. marraskuuta 1976 Charleston, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimmat näyttelijäntyönsä ovat televisiosarjoissa Lain varjossa, O.C. ja 24 sekä elokuvissa Prometheus ja Upgrade. Hän on myös käsikirjoittanut ja ohjannut elokuvan Adopt a Highway, joka sai ensi-iltansa vuonna 2019.
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2005 | Alchemy | Martin |
| 2005 | The Great Raid | Paul Colvin |
| 2007 | Across the Universe | Paco |
| 2009 | Brooklyn’s Finest | Melvin Panton |
| 2010 | Devil | Anthony ”Tony” Janekowski |
| 2012 | Prometheus | Charlie Holloway |
| 2013 | As I Lay Dying | Jewel |
| 2013 | Cold Comes the Night | Billy |
| 2014 | Madame Bovary | The Marquis |
| 2015 | The Invitation | Will |
| 2016 | Snowden | lennokin ohjaaja |
| 2016 | Black Dog, Red Dog | Stephen |
| 2017 | Spider-Man: Homecoming | Jackson Brice / Shokeeraaja #1 |
| 2018 | Upgrade | Grey Trace |
| 2021 | How It Ends | Nate |
| 2021 | Intrusion | Henry |
| 2022 | Redeeming Love | Paul |
| 2022 | The Listener | Michael |
| 2022 | Lou | Philip |
| 2023 | Reverse the Cure | Ted |

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Nimi | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Jaksot |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Kova laki: Erikoisyksikkö | Mitch Wilkens (Max Van Horn) | ”Soulless” |
| 2004 | Kova laki | Kyle Mellors | ”Evil Breeds” |
| 2005 | 24 | Richard Heller |  6 jaksoa ”Day 4: 4:00 a.m.-5:00 a.m.” ”Day 4: 7:00 a.m.-8:00 a.m.” ”Day 4: 8:00 a.m.-9:00 a.m.” ”Day 4: 9:00 a.m.-10:00 a.m.” ”Day 4: 12:00 p.m.-1:00 p.m.” ”Day 4: 1:00 p.m.-2:00 p.m.”  |
| 2005 | O.C. | Trey Atwood |  9 jaksoa ”The Brothers Grim” ”The Risky Business” ”The Rager” ”The O.C. Confidential” ”The Return of the Nana” ”The Showdown” ”The O.Sea” ”The Dearly Beloved” ”The Aftermath”  |
| 2007 | Traveler | Tyler Fog |  8 jaksoa ”Pilot” ”The Retreat” ”New Haven” ”The Out” ”The Tells” ”The Trader” ”The Reunion” ”The Exchange”  |
| 2009–2010 | Lain varjossa | Dean Bendis | 20 jaksoa |
| 2016 | Quarry | Quarry |  8 jaksoa ”You Don’t Miss Your Water” ”A Mouthful of Splinters” ”Figure Four” ”Horla” ”Seldom Realized” ”His Deeds Were Scattered” ”Nuoc Cha Da Mon” ”Carnival of Souls”  |
| 2017–2018 | Damnation | Creeley Turner |  10 jaksoa ”Sam Riley’s Body”   ”Which Side Are You On?”   ”One Penny”   ”The Emperor of Ice Cream ”  ”Den of Lost Souls”   ”In Wyoming Fashion” ”A Different Species”  ”The Goodness of Men”   ”Dark Was the Night, Cold Was the Ground”   ”God’s Body”  |
| 2019 | When They See Us | Roberts | jakso 4 |
| 2020 | The Defeated | Moritz McLaughlin | 8 jaksoa |
| 2021–2022 | Big Sky | Travis Stone | 18 jaksoa |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Logan Marshall-Green Wikimedia Commonsissa
Logan Marshall-Green Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mikko Virtanen

Mikko Virtanen voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Mikko Virtanen, vuonna 1991 syntynyt suomalainen jääkiekkoilija
Mikko Virtanen, vuonna 1994 syntynyt suomalainen jääkiekkoilija
Mikko Virtanen, suomalainen näyttelijä
Mikko Virtanen, suomalainen hiihtovalmentaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Mikko Virtanen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lauri Vilenius

Lauri ”Laukki” David Vilenius (23. toukokuuta 1900 Helsinki – 10. toukokuuta 1969 Ilmenau, Saksan demokraattinen tasavalta) oli suomalainen satamatyömies, pakinoitsija, Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) aktiivijäsen ja ammattiyhdistysmies.
Varhaisemmat vuodet

Vilenius oli lähtöisin helsinkiläisestä työläisperheestä. Hänen koulunkäyntinsä rajoittui kansakouluun, mutta lukeneena miehenä häntä on luonnehdittu työläisintellektuelliksi. Hän osallistui Suomen sisällissotaan punaisten joukoissa ja oli sodan jälkeen Suomenlinnan vankileirillä. Sotien välisenä aikana hän työskenteli satamatyömiehenä.
Vilenius omaksui varhain sosialistisen katsomuksen ja liittyi maanalaisen SKP:n jäseneksi vuonna 1930. Jäätyään kiinni vuonna 1932 hän oli vuoden ajan vankilassa poliittisen toimintansa vuoksi. Vilenius solmi 1930-luvulla suhteita vasemmistoälymystöön ja alkoi julkaista runojaan, novellejaan ja pakinoitaan vasemmistolaisissa kulttuurilehdissä, monet niistä nimimerkillä Joonas Laukki. Hänen tärkein julkaisufooruminsa näinä vuosina oli Kirjallisuuslehti. Vilenius lähti mukaan myös teatteritoimintaan ja oli Helsingin Työväen Näyttämön kannatusyhdistyksen puheenjohtaja ja harrastelijanäyttelijä. Vilenius osallistui vapaaehtoisena Espanjan sisällissotaan vuosina 1936–1938 ja yleni kansainvälisten prikaatien luutnantiksi.
Sota-aika

Talvisodan aikana Vilenius meni maan alle ja jäi kiinni tammikuussa 1940, mutta hänet päästettiin vapaaksi hänen kerrottuaan, että hänen uskonsa Neuvostoliittoon oli alkanut horjua. Heti talvisodan jälkeen hän perusti yhdessä Urho Oraksen, Lauri Kantolan ja Eero Hautojärven kanssa omin päin uuden väliaikaisen johtoelimen SKP:lle. Vilenius valittiin SKP:n salaisena edustajana Suomen-Neuvostoliiton rauhan ja ystävyyden seuran varapuheenjohtajaksi. Seuran järjestämien mielenosoitusten muututtua levottomiksi Suomen viranomaiset pidättivät sen johdon heinäkuun lopussa 1940, ja Vilenius tuomittiin yhdeksäksi kuukaudeksi vankeuteen. Hän onnistui lokakuussa 1942 pakenemaan Riihimäen vankilan mottityömaalta, mutta jäi jälleen kiinni tammikuussa 1943. Hänet vapautettiin jatkosodan päätyttyä lokakuun 1944 alussa – viikkoa muita poliittisia vankeja myöhemmin, koska vankilasta karkaaminen katsottiin ei-poliittiseksi kriminaalirikokseksi.
Sodanjälkeinen aika

Heti sodan jälkeen Vileniuksesta tuli vapautuneiden vankien korvauskomitean puheenjohtaja ja uuden Suomi–Neuvostoliitto-seuran järjestäjä. Vaikeana pidetyn luonteensa vuoksi hänet syrjäytettiin SKP:n uudesta johdosta. Hän toimi runsaan vuoden SKP:n Saimaan-alueen piirisihteerinä ja sen jälkeen Suomen Kuljetustyöntekijäin Liiton (SKL) järjestäjänä. Hän myös toimitti jonkin aikaa SKL:n lehteä. Vilenius erotettiin kokonaan SKP:stä vuonna 1951. Hän sai kuitenkin kirjoitella pakinoita Työkansan Sanomiin nimimerkillä Leveäharteinen mies. Toimittuaan sekalaisissa töissä Vilenius ryhtyi vuonna 1958 porariyrittäjäksi. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1965. Hän kirjoitteli viimeisinä vuosinaan Rakentaja-lehteen pakinoita nimimerkillä Seitenkasi.
Vuonna 1964 pidetyssä SKDL:n liittoneuvoston kokouksessa Vilenius ja Kansan Uutisten päätoimittaja Jorma Simpura vaativat selvitystä Stalinin vainoissa 1930-luvulla kadonneista 7 000 suomalaiskommunistista. SKP:n valistussihteeri Inkeri Lehtinen vastasi, että vuoden 1960 tienoilla SKP:n johdolle oli luovutettu Neuvostoliitossa Nikita Hruštšovin suojasääpolitiikan kaudella koottu 800-sivuinen muistio, jossa puhdistusten suomalaisten uhrien kohtalot kuvattiin yksityiskohtaisesti. SKP:n vanhoilliset johtajat Ville Pessi, Aimo Aaltonen, Inkeri Lehtinen, Hertta Kuusinen ja Lars Junttila estivät kuitenkin tämän kysymyksen esilleottamisen Suomessa, eikä muistiota julkaistu. 1960-luvun lopulla myös NKP:n keskuskomitean sihteeri Mihail Suslov ja pääsihteeri Leonid Brežnev alkoivat painostaa suomalaisia kommunisteja ja kielsivät heitä käsittelemästä 1930-luvun tapahtumia, koska ne olivat Neuvostoliiton sisäisiä asioita.
Vileniuksen kuoltua Unto Miettinen toimitti hänen muistiinpanojensa ja radiohaastattelujensa pohjalta postuumin muistelmakirjan Erään työmiehen päiväkirjasta, joka ilmestyi vuonna 1971. Teos sisältää myös valikoituja otteita Vileniuksen pakinoista ja vankeusajan kirjeenvaihdosta. Vilenius on haudattu Maunulan uurnalehtoon Helsingissä.
Teoksia

Erään työmiehen päiväkirjasta : Lauri Vileniuksen muistelmia ja pakinoita; toimittanut Unto Miettinen. Otava 1971
Luisa Kiala

Luisa Kiala (s. 25. tammikuuta 1982 Luanda, Angola) on angolalainen käsipalloilija. Hän kuului joukkueisiin, jotka sijoittuivat yhdeksänneksi kesäolympialaisissa 2004, kahdenneksitoista kesäolympialaisissa 2008, kymmenenneksi kesäolympialaisissa 2012 ja kahdeksanneksi kesäolympialaisissa 2016. Hän on toisen olympiaurheilijan, Marcelina Kialan sisko.
Kiala oli mukana voittamassa kultaa Afrikan kisoissa 2011. Hän kilpaili myös käsipallon naisten maailmanmestaruuskilpailuissa 2011.
Aiheesta muualla

Luisa Kiala Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Luisa Kiala
Käännös suomeksi
Lonely Day (EP)

| Lonely Day System of a Down |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Julkaistu: 17. huhtikuuta 2006
 Tyylilaji: Alternative metal (UK) Progressive Rock[lähde? ]
 Kesto: 02.47
 Levy-yhtiö: Columbia Records (UK) American Recordings, Columbia Records (US)
Listasijoitukset
  Suomen virallinen singlelista: 16.
System of a Down:n muut julkaisut
| Hypnotize 2005 | Lonely Day (EP) 2006 |   |
Lonely Day on System of a Downin kolmas EP. Se julkaistiin 17. huhtikuuta 2006. Se sisältää kappaleen "Lonely Day" yhtyeen tuoreimmalta albumilta Hypnotize, sekä lisäksi edellisten julkaisujen b-puolia. Kappaleen "Lonely Day" musiikkivideo sisältyy myös CD:lle.
Albumi nousi Suomen virallisen singlelistan sijalle 16.
Kappaleet

Lonely Day – 2.48 (säv. D. Malakian)
Shame – 2.41 (säv. Ghostface Killah, GZA, U-God, Inspectah Deck, Ol' Dirty Bastard, RZA, Method Man, Raekwon)
Snowblind – 4.40 (säv. Ozzy Osbourne, Tony Iommi, Geezer Butler, Bill Ward)
Metro – 2.59 (säv. John Crawford)
Marmalade – 3.01 (säv. S. Tankian, D. Malakian)
Lonely Day – 2.57 (Video CD Extra)
Kokoonpano

Serj Tankian – laulu, koskettimet
Daron Malakian – laulu, kitara
Shavo Odadjian – basso
John Dolmayan – rummut
Wu-Tang Clan – laulu kappaleessa "Shame"
Luxemburgin vaakuna

Luxemburgin vaakuna.
Luxemburgin vaakuna on yksi Euroopassa sijaitsevan Luxemburgin kansallistunnuksista. Siinä on sini-valko-raitaisella taustalla punainen leijona, jolla on kultainen kruunu, kieli ja kynnet. Vaakunan ajatus muotoutui jo keskiajalla. Samantyyppinen ajatus löytyy Luxemburgin vaakunan lisäksi myös Belgian sekä Alankomaiden vaakunasta, joissa myös esiintyy kaksi leijonaa pitelemässä kilpeä taustanaan viitta ja kruunu. Leijonien pitelemä kilpi on Luxemburgin Henri IV:n tunnus.
Henri IV:n tunnus. Tunnus löytyy myös Luxemburgin vaakunasta leijonien pitelemänä.
Euroopan valtioiden vaakunat
Alankomaat
Albania
Andorra
Armenia¹
Azerbaidžan¹
Belgia
Bosnia ja Hertsegovina
Bulgaria
Espanja
Georgia¹
Islanti
Irlanti
Italia
Itävalta
Kazakstan¹
Kroatia
Kreikka
Kypros¹
Latvia
Liechtenstein
Liettua
Luxemburg
Malta
Moldova
Monaco
Montenegro
Norja
Pohjois-Makedonia
Portugali
Puola
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksa
San Marino
Serbia
Slovakia
Slovenia
Suomi
Sveitsi
Tanska
Tšekki
Turkki¹
Ukraina
Unkari
Yhdistynyt kuningaskunta
Valko-Venäjä
Vatikaanivaltio
Venäjä¹
Viro
¹ Myös Aasiaan kuuluvaksi tulkittava valtio
Mikko Virta (kestävyysjuoksija)

Mikko Virta (s. 9. huhtikuuta 1974 Turku) on suomalainen estejuoksija. Hän edusti vuoteen 2002 Maarian Mahtia, vuosina 2003–2015 Turun Weikkoja ja vuodesta 2016 lähtien Turun Tovereita. Hän on vastannut itse omasta valmennuksestaan vuodesta 1997 lähtien. Kalevan kisoista Virta on saavuttanut kaksi pronssia 3 000 metrin estejuoksussa vuosina 1997 ja 2007. Kaikkiaan hän on osallistunut estejuoksuun Kalevan kisoissa 23 kertaa peräkkäin vuosina 1993–2015. Lisäksi hän on saavuttanut puolimaratonin SM-hopeaa vuonna 2001. SM-maratonilla hän on sijoittunut viidenneksi vuosina 2008, 2009, 2011 ja 2013.
Mikko Volotinen

Mikko Volotinen (4. syyskuuta 1918 Kontiolahti – 23. marraskuuta 2002) oli suomalainen agrologi ja kunnallisneuvos, joka toimi Keskustan kansanedustajana Pohjois-Karjalan vaalipiiristä vuosina 1966–1970.
Volotinen suoritti pienviljelijäkoulun vuonna 1938 ja maamiesopiston 1946. Hän työskenteli maatalousneuvojana Ilomantsissa vuosina 1947–1978. Volotinen oli mukana myös kunnallispolitiikassa. Hän oli Ilomantsissa sekä kunnanvaltuuston että kunnanhallituksen puheenjohtajana. Presidentin valitsijamiehenä hän toimi vuosien 1962 ja 1968 vaaleissa.
Volotisen vanhemmat olivat pienviljelijä Aleksi Volotinen ja Iida Salo. Volotinen oli naimisissa Helli Eelin Parkkisen kansa vuodesta 1949 lähtien. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1973.
Luisa Cervera

| Mitalit> Maa:   Peru.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Peru.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Peru.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Maa:   Peru> Naisten lentopallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Soul 1988 | Lentopallo |  |
Luisa Haydee Cervera Cevedon (s. 4. kesäkuuta 1964 Lima, Peru) on perulainen entinen lentopalloilija ja olympiamitalisti. Hän oli mukana Perun hopeaa voittaneessa joukkueessa Soulin olympialaisissa 1988. Hän oli mukana myös Los Angelesin olympialaisissa 1984, joissa Perun joukkue sijoittui neljänneksi.
Aiheesta muualla

Luisa Cervera Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Lauri Vierimaa

| Lauri Vierimaa |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1989 (ikä 35) Helsinki,  Suomi
Pesäpalloilija
Lempinimi:  Late, Käpy
Ulkopelipaikka:  etukenttä
Seura:  Hyvinkään Tahko
Tehtävä:  etenijä
Pelaajaura
Junioriseurat
-2007:  Hyvinkään Tahko
Ammattilaisjoukkueet
2007- 2007 2008-2009  2020:  Hyvinkään Tahko Riihi-Pesis Jokioisten Koetus   Kankaanpään Maila
Lauri Vierimaa (s. 12. heinäkuuta 1989 Helsinki) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesis-joukkue Hyvinkään Tahkoa. Hän voitti SM-kultaa Tahkossa kaudella 2007.
Ura

Vierimaa aloitti pesäpallon vuonna 2000. Vierimaa aloitti uransa 2005 Tahkon riveissä Suomensarjassa. Jo kahden vuoden kuluttua siitä hän teki debyyttinsä Hyvinkään Tahkon edustusjoukkueen riveissä Superpesiksessä. Vierimaa voitti seurassa Suomen mestaruuden 2007. Silloin hän pelasi pääosan kaudesta Suomensarjassa ja Riihi-Pesiksen riveissä Ykköspesiksessä, mutta Vierimaa pelasi kauden aikana myös ensimmäisen ottelunsa Superpesiksessä. Kaudet 2008 ja 2009 Vierimaa pelasi sekä Tahkon edustusjoukkueessa että Jokioisten Koetuksessa Ykköspesiksessä. Hän pääsi säännöllisesti Tahkon kokoonpanoon 2010. Seuraavana vuonna hän pelasi seurassa numerolla yksi. Kaudella 2012 Vierimaa ylsi runkosarjan etenijätilaston kolmanneksi. Hän pääsi myös ensimmäistä kertaa Itä–Länsi-otteluun. Vierimaa oli kuitenkin runkosarjan lopun sekä pudotuspelien ajan loukkaantuneena. Vierimaa kärsi alaraajavammasta. Sarjatauolla 2012–2013 Vierimaa solmi Tahkon kanssa kauden 2015 loppuun asti kestävän sopimuksen. Kaudella 2013 hän pääsi toistamiseen Itä–Länsi-otteluun. Hän sijoittui kauden päätteeksi etenijätilaston kuudenneksi. Vierimaa pelaa ykkösvahtina ja siepparina sekä sisällä etenijänä.
Muuta

Hän on ammatiltaan sijoitusneuvoja.[lähde? ]
Tilastot > Superpesis-ura

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi | Joukkue | Sarjasijoitus | Ottelut | Lyödyt | Tuodut | Kärkilyönnit |
| 2007 | Tahko | ensimmäinen | 1 | 0 + 0 | 0 | 0 |
| 2008 | Tahko | seitsemäs | 13 | 0 + 0 | 9 | 20 |
| 2009 | Tahko | kahdeksas | 3 | 0 + 1 | 0 | 3 |
| 2010 | Tahko | viides | 29 | 0 + 5 | 17 | 74 |
| 2011 | Tahko | seitsemäs | 30 | 1 + 1 | 38 | 113 |
| 2012 | Tahko | kuudes | 24 | 4 + 0 | 49 | 120 |
| 2013 | Tahko | viides | 31 | 1 + 0 | 54 | 141 |
| 2014 | Tahko | neljäs | 38 | 1 + 1 | 44 | 120 |
| 2015 | Tahko | seitsemäs | 33 | 2 + 2 | 50 | 173 |
| 2016 | Tahko | seitsemäs | 32 | 3 + 3 | 48 | 152 |
| 2017 | Tahko | kahdeksas | 36 | 0 + 1 | 45 | 94 |
| 2018 | Tahko | yhdestoista | 32 | 4 + 4 | 41 | 166 |
| 2019 | Tahko | viides | 33 | 0 + 5 | 27 | 110 |
| 2020 | Tahko | kuudes | 24 | 2 + 2 | 24 | 74 |
| 2021 | KaMa | kolmastoista | 30 | 5 + 1 | 42 | 179 |
| 2022 | Tahko | neljäs | 40 | 0 + 1 | 37 | 80 |
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 2007
3 Itä–Länsi-ottelua: 2012, 2013, 2021
Luis de Morales

Luis de Morales: Maria ja lapsi, noin 1570
Luis de Morales (1509–1586) oli espanjalainen, Badajozin kaupungissa Extremaduran itsehallintoalueella syntynyt taidemaalari. Hänet tunnetaan Kristus- ja madonnakuvistaan. Moralesilla oli tapana kuvata syvää ja palavaa uskonnollista tunnetta.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Luettelo Galician kuninkaista

Tämä on luettelo Galician kuninkaista. Galician kuningaskunta oli olemassa 410–585. Tämän jälkeen Galicia on ollut itsenäisenä muutamaan lyhyeen otteeseen.
Sveebiläiset kuninkaat

Hermerik (409–438)
Rekhila (438–448)
Rekhiarius (448–456)
Aioulf (456–457)
Sisällissota (457–469), useita samanaikaisia kuninkaita
Maldras (457–460)
Framta (457)
Richimund (457–464)
Frumar (460–464)
Remismund (464–464)
Hermeneric
Veremund
Theodemund
Chararic (550–558)
Ariamir (558–561)
Theodemar (561–570)
Miro (570–583)
Eboric (583–584)
Andeca (584–585)
Malaric (585)
Muut kuninkaat

Ordoño II (910–914)
Bermudo II (982–984)
García II (1065–1072)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:List of Galician monarchs
Käännös suomeksi
Mikko Virta

| Mikko Virta> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  kitaristi
Muusikko
Tyylilajit:  poprock suomirock
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  PMMP My First Band  Dingo   Telegram Jere & The Universe   VV
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Mikko Virta (s. 22. maaliskuuta 1982) on suomalainen kitaristi. Hän on PMMP-yhtyeen kitaristi ja soittanut useissa muissakin yhtyeissä, kuten VV"Ville Valo",  My First Band, Dingo, Telegram ja Jere & The Universe.
Lisäksi Mikko on alusta lähtien Paula Vesalan musiikkiurassa mukana ja nykyäänkin vaikuttaa kitaristina Vesalan albumeilla sekä keikoilla.