stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Polkujuoksu
Tapahtumat

Polkujuoksutapahtumia järjestetään maailmanlaajuisesti. Tapahtumia järjestäviä vakiintuneita järjestöjä ei ole kovin monta lajin suhteellisen lyhyen historian takia.
Kilpailujen pituudet vaihtelevat suuresti. Ne voivat olla pituuksiltaan viidestä kilometristä yli 161 kilometriin. Monet korkean tason polkujuoksutapahtumat ovat ultramaratonin pituisia. Samanpituiset kilpailut eroavat usein suuresti toisistaan maaston suhteen. Eri reiteillä tehtyjen suoritusten mielekäs vertaaminen on siten vaikeaa. Tämä on eroavaisuus maantiejuoksun 10 kilometrin ja maratonin kaltaisten standardipituuksien ajanoton suhteen.
Tukipisteitä sijoitetaan useimmiten 5–10 kilometrin välein reitin varrelle. Useimmat polkujuoksutapahtumat koostuvat yhdestä etapista. Tällöin juoksijoiden ajat mitataan koko juoksun ajalta, tukipisteillä pysähtymiset mukaan lukien. Polkujuoksussa on kuitenkin olemassa myös etappikilpailuita. Nämä monipäiväiset kilpailut tavanomaisesti tarjoavat juoksijoille täyden tuen etappien välissä. On kuitenkin olemassa etappikilpailuita, jotka eivät tarjoa muuta tukea kuin vettä ja ensiapua. Nämä kilpailut vaativat, että juoksijoiden on kannettava kaikki tarvitsemansa varusteet (ruoka, makuupussi, vaihtovaatteet, hätäraketti, kompassi, taskulamppu ja niin edelleen) itse. Osuva esimerkki tämänkaltaisesta kilpailusta on Marathon des Sables, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1986.
Osanottajien määrä on rajoituksista johtuen usein pienempi kuin maantiejuoksuissa. Tähän voi olla eri syitä, kuten polkujen kapeus, kansallispuistojen asettamat rajoitukset sekä turvallisuudesta ja ympäristöstä huolehtiminen. On myös useita hyvin suosittuja kilpailuja, kuten Euroopassa järjestettävä Ultra-Trail du Mont-Blanc ja Yhdysvalloissa järjestettävä Western States Endurance Run, jotka ovat joutuneet rajoittamaan osanottajien määrää ylivoimaisen kysynnän takia.
Tapahtumat > Suomessa

Suomessa tapahtumiin osallistuu aktiivisesti 2 000–3 000 urheilijaa vuodessa. Suomessa järjestetään vuosittain parikymmentä polkujuoksutapahtumaa sekä näistä muodostuvia polkujuoksukiertueita, kuten Trail Tour Finland ja Ultra Trail Tour Finland.
| Tapahtuma | Paikkakunta | Matkat | Nousu |
| --- | --- | --- | --- |
| Bodom Trail | Espoo | 6 km, 12 km, 21 km | 150 m, 300 m, 500 m |
| Tampere Trail Cup | Tampere | 5 km–10 km |  |
| Karhunkierros Trail Ultra | Ruka | 53 km, 80 km, 160 km |  ?, 1100 m, 2200 m |
| Trail Relay – Ruka | Ruka | 8 km–35 km |  |
| Ilvesjuoksu | Loppi | 21 km, 42 km, 4 x 9 km–12 km |  |
| Aitoo Trail | Pälkäne | 7,2 km, 21,1 km |  |
| Rokua Geopark Maastomaraton | Rokua | 21 km, 42 km | 454 m, 908 m |
| Salla Midnight Trail Marathon | Salla | 21 km, 42 km | 575 m, 1150 m |
| Tunturimaraton | Pyhä | 10 km, 21 km, 43 km | 400 m, 700 m, 1150 m |
| Let’s Run Extreme | Jyväskylä | 5 km, 10 km | 150 m, 420 m |
| Maastowartti | Hyvinkää | 10,5 km |  |
| Kuopio Trail Cup | Kuopio | 5 km |  |
| KiipFIT | Janakkala | 10 km, 21,1 km |  ?, 397 m |
| Nuuksio Classic Trail Marathon | Espoo | 42 km | 1000 m |
| Katajan polkujuoksu | Joensuu | 3 km, 10 km, 20 km |  |
| 13 Vaaran Maastomaraton | Vuokatti | 21 km | 900 m |
| Vaarojen Maraton | Koli | 15 km, 43 km, 86 km, 130 km |  ?, 1350 m, 2700 m, ? |
| Virpiniemen Maastomaraton | Haukipudas | 10,5 km, 21 km, 42 km |  |
| NouXtreme | Espoo | 10,2 km, 20,4 km |  |
| Vierumäki Trail Marathon | Vierumäki | 15 km, 43 km | ?, 600 m |
| NUTS Pallas | Hetta | 55 km, 125 km | 1850 m, 3800 m |
Tapahtumat > Muualla > Aasiassa

Ultra-Trail Mt. Fuji (UTMF): 161 km (perustettu 2012)
Trans Japan Alps Race (TJAR): 415 km (perustettu 2002)
Tapahtumat > Muualla > Afrikassa

Kalahari Augrabies Extreme Marathon
Peninsula Ultra Fun Run: 80 km
Rhodes Trail Run
Tapahtumat > Muualla > Euroopassa

Trail 2 Heaven: 48 km
Madeira Island Ultra Trail: 116 km
Transvulcania: 83 km
Ultra-Trail du Mont-Blanc: 166 km
Tor des Géants: 330 km
Tapahtumat > Muualla > Oseaniassa

Kepler Challenge: 60 km sisältää myös Luxmore Grunt ‑tapahtuman 28 km (Uusi-Seelanti)
Kokoda Challenge Race: 96 km
Tapahtumat > Muualla > Pohjois-Amerikassa

Badwater Ultramarathon: 217 km
Bear 100 Mile Endurance Run: 160 km
Hardrock Hundred Mile Endurance Run: 160 km
Leadville Trail 100: 160 km
Western States Endurance Run: 160 km
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Polkujuoksu Wikimedia Commonsissa
Peltsin polkujuoksukoulu 1/2: Tekniikka haltuun! Yle Areena
Peltsin polkujuoksukoulu 2/2: Treenaa luonnossa Yle Areena
Trailrunning.fi – Polkujuoksua Suomessa
Tampere Trail Running – Tampereen alueen polkujuoksuyhteisö (Arkistoitu – Internet Archive)
Vuoden 2008 Ultra-Trail du Mont-Blanc -tapahtuman voittaja Kilian Jornet.
Polkujuoksukenkä.
Prahassa järjestetty polkujuoksutapahtuma meneillään.
Marttisen miehet: asekätkijäveljet

Marttisen miehet : asekätkijäveljet on Paavo A. Kairisen kirjoittama muistelmateos eräiden jatkosodan jälkeiseen asekätkentään osallistuneiden miesten vaiheista. Ryhmä kokoontui aluksi Ruotsiin ja tultuaan karkotetuksi sieltä päätyi Yhdysvaltoihin. Suurin osa ryhmän jäsenistä palveli pitkään upseereina Yhdysvaltain armeijassa kehittäen ja kouluttaen etenkin talvitaistelutoimintaa.
Jaakko Marttinen

Jaakko Marttinen jäällä vuonna 1970.
Jaakko Marttinen (s. 16. maaliskuuta 1944 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa vuosina 1964–1979 ja voitti yhden Suomen-mestaruuden. Suomen maajoukkueessa hän pelasi 14 maaottelua.
Marttinen edusti pääsarjaurallaan Helsingfors IFK:ta ja Turun Palloseuraa. Hän pelasi SM-sarjassa ja SM-liigan runkosarjassa yhteensä 215 ottelua, joissa hänen tehopisteensä olivat 51 + 39 = 90 ja jäähymääränsä 176 minuuttia. SM-liigan pudotuspeleissä hän pelasi kuusi ottelua ja sai niissä yhden syöttöpisteen sekä kaksi jäähyminuuttia. Hän voitti Suomen-mestaruuden HIFK:ssa vuonna 1969 sekä saavutti lisäksi yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia.
Marttinen pelasi Suomen maajoukkueessa 14 maaottelua, joissa hänelle ei kertynyt tehopisteitä.
HMS Mars (1896)

| HMS Mars |
| --- | --- |
 HMS Mars

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Laird, Son and Company, Birkenhead
Kölinlasku:  2. kesäkuuta 1894
Laskettu vesille:  30. maaliskuuta 1896
Palveluskäyttöön:  8. kesäkuuta 1897
Poistui palveluskäytöstä:  aseistamaton kuljetusalus 1915 satamavarasto 1916 palveluksesta 7. heinäkuuta 1920
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 9. toukokuuta 1921
Tekniset tiedot
Uppouma:  14 900 t (max)
Pituus:  120 m (kokonaispituus)
Leveys:  23 m
Syväys:  8,2 m
Koneteho:  10 000 ihp
Nopeus:  13 solmua
Miehistöä:  675
Aseistus
Aseistus:  4 × BL 12" Mk VIII -tykkiä kaksoistykkitorneissa 12 × QF 6" Mk III -tykkiä yksiputkisina asennuksina 16 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykkiä yksiputkisina asennuksina 12 × QF 2 naulan tykkiä yksiputkisina asennuksina 5 × 18" torpedoputkea
HMS Mars oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1896 vesillelaskettu Majestic-luokan taistelulaiva.
Valmistus

Spencerin ohjelmaan kuuluvana alus tilattiin Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä osana vuosien 1893-1894 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 2. kesäkuuta 1894. Alus laskettiin vesille 30. maaliskuuta 1896 ja se valmistui kesäkuussa 1897.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi vuonna 1921.
Marx jokamiehelle

| Marx jokamiehelle> Marx für Eilige |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Robert Misik
Kieli:  saksa
Genre:  filosofia, politiikka
Kustantaja:  Aufbau-Verlag
Julkaistu:  2003
Sivumäärä:  179
ISBN:  3-7466-1945-9
Suomennos
Suomentaja:  Jukka Heiskanen
Kansitaiteilija:  Piia Aho
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  188
ISBN:  951-1-19695-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Marx jokamiehelle on Robert Misikin kirja vuodelta 2003. Misikin mielestä 2000-luvun alussa edessä näyttäisi olevan Karl Marxin uusi tuleminen. Hän selittää teoksessaan marxilaisen ajattelun uudistumista muun muassa sillä, että lukuun ottamatta talousoppia Marxin opit jäivät vaille viimeisteltyä muotoa. Tämä koskee ideologiakäsitystä, historiankäsitystä, valtiokäsitystä ja dialektiikkaa. Misikin mukaan Marx ei esittänyt näitä käsityksiä valmiina järjestelminä, vaan kehitteli niitä ajankohtaisessa keskustelussa.
Marian evankeliumi

| Marian evankeliumi |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  muinaiskreikka (koinee), kopti
Genre:  evankeliumi
Julkaistu:  200-luku?
Suomennos
Suomentaja:  Antti Marjanen
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2005
ISBN:  951-0-30859-5
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Marian evankeliumi on yksi apokryfisistä evankeliumeista. Se on gnostilainen kirjoitus, joka löydettiin Akhmimista, Egyptistä vuonna 1896 ja kuuluu Berliinin koodeksiin (BG 8502,1; sivut 7–19).
Historia

Kirjoitus on nimetty Marian evankeliumiksi. Monesti on esitetty, että evankeliumi olisi Magdalan Marian nimiin laitettu evankeliumi, ja siksi se tunnetaan joskus tällä nimellä. Kirjoitus ei kuitenkaan mainitse hänen toista nimeään, ja periaatteessa kyseessä voisi olla kuka tahansa Uuden testamentin kuudesta muusta Mariasta. Kirkkoisiltä on säilynyt viittauksia Marian evankeliumin nimellä kulkeneeseen teokseen 200-luvulta.
Kirjoituksen hankki Dr. Rheinhardt Kairossa vuonna 1896. Kirjoitus julkaistiin kuitenkin vasta vuonna 1955 sen jälkeen kun Nag Hammadin kirjasto oli löydetty. Muista Berliinin koodeksin kirjoituksista löydettiin kopiot myös Nag Hammadista, mutta ei Marian evankeliumista. Näin Akhmimista löydetty versio on kirjoituksen ainoa tunnettu kopio. Kirjoitusten samankaltaisuuden vuoksi Marian evankeliumi julkaistaan kuitenkin usein yhdessä Nag Hammadin tekstien kanssa.
Katkelmallinen kirjoitus on säilynyt kahtena 200-luvulta olevana kreikankielisenä katkelmana ja pidempänä 400-luvulta peräisin olevana koptinkielisenä käännöksenä kreikankielisestä alkutekstistä. Kirjoituksessa on 18 sivua, mutta kopiosta puuttuvat sivut 1–6 ja 11–14. Myöhemmässä, 400-luvun versiossa naisopetuslapsen asemaa on puolusteltu enemmän, mikä osoittaa, että kristinuskon suhtautuminen naisiin muuttui 200-luvulta 400-luvulle tultaessa.
Sisältö

Kirjoituksen alussa opetuslapset esittävät kysymyksiä ylösnousseelle Vapahtajalle ja saavat tältä vastauksia. Nimityksen 'Vapahtaja' perusteella kirjoitus voidaan ajoittaa toiselle vuosisadalle tai sitä myöhäisemmäksi.
Tämän jälkeen Vapahtaja lähtee ja oppilaat murehtivat, sanoen: ”Kuinka voimme mennä saarnaamaan valtakunnan evankeliumia tosi ihmisestä muille ihmisille? Kun he eivät säästäneet Vapahtajaa, kuinka he säästäisivät meitäkään?” (s. 9). Maria lohduttaa heitä ja alkaa miesoppilaiden pyynnöstä kertoa heille Vapahtajan sanoja, jotka hän tietää mutta muut eivät. Maria kertoo saamastaan näystä, mikä osoittaa gnostilaista vaikutusta.
Kirjoitus käsittelee lähinnä:
Kuolevaisuutta ja sen alkuperää demiurgin aikaansaannoksena.
Jeesuksen taivaaseenastumista.
Sielun ylösnousemista gnostilaisuuden mukaan.
Suurin osa näistä käsitellään keskusteluna Marian ja muiden opetuslasten välillä. Maria esittää vastaukset. Vapahtajan lähdön jälkeen Maria toimii siis kirkon ylimpänä auktoriteettina, mikä osoittaa että kirjoituksen on tuottanut lahko, joka on katsonut Marian olleen lahkon perustaja tai joka on arvostanut Mariaa enemmän kuin muita apostoleja. Naispuolisen opetuslapsen suosiminen on saattanut johtua siitä, että hän on naispuolisena voinut edustaa gnostilaisen teologian Sofiaa eli Viisautta, Jeesuksen naispuolista syzygosta eli vastinparia.
Miesopetuslapset eivät kuitenkaan hyväksy opetusta suorilta käsin. Andreas kysyy: ”Mitä mieltä te olette Marian puheista? Minä en ainakaan usko, että Vapahtaja puhui näin. Tämä oli todella outoa opetusta”. Pietari puolestaan kysyy: ”Puhuiko Vapahtaja todella salaa, meidän tietämättämme, naisen kanssa? [..] Pitikö Vapahtaja häntä meitä parempana?” (s. 17)
Samanlainen vastakkainasettelu Marian ja muiden opetuslasten välillä esiintyy myös Tuomaan evankeliumissa, Pistis Sofiassa ja Koptilaisessa egyptiläisten evankeliumissa. Tämä saattaa heijastaa toisen vuosisadan kristityiden parissa olleita jännitteitä. Pietari ja Andreas edustivat ”oikeaoppista” suhtautumista, joka kielsi esoteeriset ilmestykset ja hylkäsi naisten auktoriteetin opettajina.
Kirjoituksen lopussa Maria esitetään Vapahtajan suosikkioppilaana, jota hän rakasti enemmän kuin muita oppilaita. Kirjoitusta on käytetty eräiden muiden gnostilaisten kirjoitusten kanssa tukemaan teoriaa, jonka mukaan Jeesus ja Maria olisivat olleet naimisissa. Tätä ei kuitenkaan voida perustella itse tekstillä.
Kirjallisuutta > Suomennos

Marian evankeliumi. Johdanto, käännös ja selitykset Antti Marjanen. Teoksessa Dunderberg, Ismo & Marjanen, Antti (toim.): Nag Hammadin kätketty viisaus – gnostilaisia ja muita varhaiskristillisiä tekstejä, s. 435–443.  (2. täydennetty painos)  Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30859-5
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

The Gospel of Mary. Teoksessa Robinson, James M. (toim.): The Coptic Gnostic Library.  (Volume 3. A Complete Edition of the Nag Hammadi Codices (5 vols.))  Brill, 2002.  ISBN 978-90-04-11702-0  Koptinkielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
The Gospel of Mary. Teoksessa Robinson, James M. (toim.): The Nag Hammadi Library in English, s. 523–527.  (The Definitive Translation of the Gnostic Scriptures Complete in One Volume. Composition by E. J. Brill, The Netherlands. 3rd revised edition)  HarperSanFrancisco, 1990.  ISBN 0-06-066935-7  Englanninkielinen käännös.
Kirjallisuutta > Muuta kirjallisuutta

Evans, Craig A.: ”Kyseenalaisia tekstejä – Osa II: Pietarin evankeliumi, Egerton-evankeliumi, Marian evankeliumi ja Markuksen salainen evankeliumi”, Jeesus-huijaus paljastuu, s. 93–118.  Suomentanut Anne Leu. Juva:  Perussanoma, 2015.  ISBN 978-951-888-713-6
Koivunen, Hannele: Madonna ja huora.  (Pohjautuu tekijän väitöskirjaan The woman who understood completely. 2. painos 2005)  Helsinki: Otava, 1995.  ISBN 951-1-13525-2
Aiheesta muualla

The Gospel According to Mary Magdalene. The Gnostic Society Library. (englanniksi)
Gospel of Mary. Early Christian Writings. (englanniksi)
Gospel of Mary (englanniksi)
Gospel of Mary, synkreettinen teksti, koptin- ja kreikankieliset versiot
Marsanes

| Marsanes |
| --- | --- |
Kirjailija:  tuntematon
Kieli:  kopti
Genre:  teologia
Julkaistu:  n. 270–330
Sarja: Nag Hammadin kirjasto
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Marsanes on setiläinen gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi X, kirja 1). Siitä puuttuu neljä sivua, ja useita rivejä ja sanoja on tuhoutunut tunnistamattomiksi. Teksti on ajoitettu noin vuosiin 270–330.
Kuten Zostrianos ja Allogenes, kirjoitus kuvaa Marsaneen paljastamana niitä emanaatioita, joita korkein jumala synnytti itsestään gnostilaisessa esoteerisessä kosmogoniassa. Tekstissä on viitteitä siihen, että setiläiset kehittivät monismin ajatusta, joka vertautui Herakleonin ajatukseen universaalista täydellisyydestä ja vakinaisuudesta, joka ilmeni ennen kaikkea siinä olevien asioiden yhteismassan pysymisessä vakiona – eli kaikki materia saattoi vain muuttaa muotoa, mutta ei syntyä tai tuhoutua; sekä stoalaiseen ajatukseen, jonka mukaan mitään muuta ei ole olemassa kuin materia.
Kirjallisuutta

Marsanes. Teoksessa Robinson, James M. (toim.): The Coptic Gnostic Library.  (Volume 5. A Complete Edition of the Nag Hammadi Codices (5 vols.))  Brill, 2002.  ISBN 978-90-04-11702-0  Koptinkielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Marsanes. Teoksessa Robinson, James M. (toim.): The Nag Hammadi Library in English, s. 460–471.  (The Definitive Translation of the Gnostic Scriptures Complete in One Volume. Composition by E. J. Brill, The Netherlands. 3rd revised edition)  HarperSanFrancisco, 1990.  ISBN 0-06-066935-7  Englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla

Marsanes. The Gnostic Society Library. (englanniksi)
Marsanes. Early Christian Writings. (englanniksi)
| n k Nag Hammadin kirjasto |
| --- | --- |
Koodeksi I:  Apostoli Paavalin rukous  Jaakobin salainen kirja  Totuuden evankeliumi  Tutkielma ylösnousemuksesta  Kolmiosainen tutkielma 
Koodeksi II:  Johanneksen salainen kirja  Tuomaan evankeliumi  Filippuksen evankeliumi  Hallitsijoiden olemus  Maailman alkuperästä  Kertomus sielusta  Tuomas Kilvoittelijan kirja 
Koodeksi III:  Johanneksen salainen kirja  Koptilainen egyptiläisten evankeliumi  Eugnostos Siunattu  Jeesuksen Kristuksen viisaus  Keskustelu Vapahtajan kanssa 
Koodeksi IV:  Johanneksen salainen kirja  Koptilainen egyptiläisten evankeliumi 
Koodeksi V:  Eugnostos Siunattu  Koptilainen Paavalin ilmestys  Ensimmäinen Jaakobin ilmestys  Toinen Jaakobin ilmestys  Aadamin ilmestys 
Koodeksi VI:  Pietarin ja kahdentoista apostolin teot  Ukkonen, täydellinen järki  Arvovaltainen opetus  Suuren voimamme tunteminen  Platonin Valtio 588a–589b  Tutkielma kahdeksannesta ja yhdeksännestä  Kiitosrukous  Asklepios 21–29 
Koodeksi VII:  Semin selitys  Suuren Setin toinen opetus  Gnostilainen Pietarin ilmestys  Silvanoksen opetukset  Setin kolme kivitaulua 
Koodeksi VIII:  Zostrianos  Pietarin kirje Filippukselle 
Koodeksi IX:  Melkisedek  Norean ajatus  Tutkielma totuudesta 
Koodeksi X:  Marsanes 
Koodeksi XI:  Tulkinta tiedosta  Valentinoksen teosten katkelmia  Allogenes  Hypsifrone 
Koodeksi XII:  Sekstoksen lauseet  Totuuden evankeliumi  Katkelmia tunnistamattomasta teoksesta 
Koodeksi XIII:  Kolmimuotoinen Protennoia  Maailman alkuperästä
Masat (kansa)

Masojen tanssiryhmä.
Masat ovat tšadilaista kieltä puhuva kansa Kamerunin pohjoisosassa ja lähialueilla Tšadissa. He asuvat Logone- ja Charijokien varrella. Masoja ja heidän sukukansojaan on Kamerunissa 480 000 ja Tšadissa 135 000.
Kansan pääelinkeinot ovat karjanhoito, maanviljely, kalastus ja metsästys. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja. Ruokavalioon kuuluvat hirssipuuro ja voimakkaasti maustetut keitot. Pensasaitojen ympäröimät kylät koostuvat pyöreistä olkikattoisista majoista, joiden vieressä on suuria pullomaisia viljavarastoja ja karjasuojia. Miesten perinteiseen lannevaatteeseen liittyy pieni ”häntä”.
Yhteiskunta perustuu suurperheiden muodostamiin yhteisöihin. Avioliitto on patrilokaalinen ja polygynia on yleistä. Masat ovat sunnimuslimeja, mutta suuri osa pitää kiinni perinteisistä uskomuksista. Kansalla on kehittynyt musiikki- ja tanssiperinne.
Masalitit

Masalitit ovat mabakieltä ja arabiaa puhuva kansa Sudanin Pohjois-Darfurin maakunnan Dar Masalitin piirikunnassa sekä Tšadin puolella rajaa Adrén seudulla. Osa kansasta asuu lännempänä Tšadissa. Uskonnoltaan masalitit ovat muslimeja. Heidän lukumääräkseen arvioidaan yli 350 000 henkeä.
Kansan pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi ja maapähkinät sekä alueen eteläosassa myös durra, okra, seesami, mangot ja korianteri. Nuoriso hakeutuu ansiotöihin Sudanin kaupunkeihin. 1980-luvulta lähtien masalitit ovat joutuneet mukaan Darfurin konfliktiin.
Vladimír Martinec

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Vladimír Martinec |  Vladimír Martinec |  Vladimír Martinec |  |
Maa:   Tšekkoslovakia
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Innsbruck 1976 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Sapporo 1972 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Praha 1972 |  |  |
|  Kultaa | Katowice 1976 |  |  |
|  Kultaa | Wien 1977 |  |  |
|  Hopeaa | Sveitsi 1971 |  |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1974 |  |  |
|  Hopeaa | Saksa 1975 |  |  |
|  Hopeaa | Praha 1978 |  |  |
|  Hopeaa | Moskova 1979 |  |  |
|  Pronssia | Tukholma 1970 |  |  |
|  Pronssia | Moskova 1973 |  |  |
|  Pronssia | Ruotsi 1981 |  |  |
Vladimir Martinec (s. 22. joulukuuta 1949 Lomnice) on tšekkoslovakialainen jääkiekkoilija ja valmentaja. Hän oli yksi maailman parhaimmista jääkiekkoilijoista 1970-luvulla.
Martinec teki 155 maalia 289 maaottelussa Tšekkoslovakian maajoukkueessa. MM-kisoissa hän keräsi yhteensä 110 (52+58) tehopistettä 102 ottelussa, mikä oikeuttaa hänet kaikkien aikojen pistepörssin seitsemännelle sijalle. Hän voitti maailmanmestaruuden vuosina 1972, 1976 ja 1977. Hänet valittiin neljä kertaa (1974–1977) MM-kisojen tähdistökentällisen oikeaksi laitahyökkääjäksi.
Martinec edusti Tesla Pardubicea vuosina 1967-1978 ja Dukla Jihlavaa vuosina 1978-1981. Hänet palkittiin Tšekkoslovakian "Kultaisella mailalla" vuosina 1973, 1975, 1976 ja 1979. Hänen lempinimensä oli "Kettu". Pelaajana hän oli teknisesti taitava oikea laitahyökkääjä. Oikea ajoitus ja nopeus vastahyökkäyksiin lähdössä sekä maalinteko olivat Martinecin vahvuuksia.
Valmentajana Martinec voitti Euroopan Liigan mestaruuden ESV Kaufbeurenissä 1985-1986. Tesla Pardubicea hän valmensi 1986-1989.
Saavutuksia

Olympiahopeaa 1976
Olympiapronssia 1972
Maailmanmestaruus 1972, 1976 ja 1977
Canada Cup -hopea 1976
Tšekkoslovakian mestari 1973
IIHF Hall of Fame vuonna 2001
MM-kisojen paras hyökkääjä 1976
Jesse Mashburn

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | 4×400 metriä |  |
Jesse William Mashburn (s. 14. helmikuuta 1933) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Mashburn voitti Méxicossa käydyissä Pan-Amerikan kisoissa 1955 kultaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa ajalla 3.07,2 sekä pronssia 400 metrin juoksussa ajalla 46,3. Melbournen 1956 olympialaisissa hän voitti kultaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa loppuajalla 3.04,8.
Maskeeraus

Maskeerauksen tekemistä saksalaisella televisiostudiolla vuonna 1953.
Hahmomaskeerauksessa näyttelijä muutetaan roolihahmonsa näköiseksi.
Maskeeraus on esittävän taiteilijan ulkonäkön muuttamista esimerkiksi roolimeikkien ja peruukin avulla.
Maskeerausta käytettiin jo keskiajalla uskonnollisissa näytelmissä, joissa enkeleiden kasvot maalattiin punaisiksi ja Jumalan ja Jeesuksen valkoiseksi tai kultaiseksi. Antiikin Kreikan ja Rooman teattereissa ei vielä tarvittu maskeerausta, sillä näyttelijät käyttivät naamioita. Elisabetin ajan Englannissa maskeerauksessa käytettiin esimerkiksi liitua varkaiden ja kummituksen puuteroimiseksi.
Teatterivalaistuksen kehittymisen jälkeen 1800-luvulla myös maskeerauksesta tuli taidokkaampaa. Ludwig Leichnerin 1860-luvulla kehittämä kasvomaali antoi näyttelijöille mahdollisuuden luoda kekseliäämpiä maskeerauksia. Leichnerin maali oli kuitenkin liian raskasta elokuviin, ja 1910-luvulla Max Factor kehitti puolijuoksevan meikkivoiteen varhaisia elokuvia varten. Hän kehitti lisää maskeerausta 1920-luvulla muiden elokuvatekniikoiden kehittyessä. Ensimmäisenä tunnettuna maskeerajana voidaan pitää näyttelijä Lon Chaney vanhempaa, joka teki maskeja varhaisiin kauhuklassikoihin.
Maskeerausta voidaan käyttää hävittämään elokuvan-, televisiosarjan- tai teatterintekemisessä aiheuttavat näkyvät jäljet tai meikkauksen tavoin vahvistamaan näyttelijän positiivisia piirteitä ja häivyttämään muita piirteitä. Hahmomaskeerauksessa sen sijaan luodaan näyttelijästä se hahmo, jota hän esittää. Tähän kuuluvat esimerkiksi etniset maskit ja ikämuutokset sekä lisäksi myös tieteis- tai kauhuelokuvien hirviömaskit.