stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Otto Preminger

| Otto Preminger |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Otto Ludwig Preminger
Syntynyt: 5. joulukuuta 1905 Wien, Itävalta-Unkari
Kuollut: 23. huhtikuuta 1986 (80 vuotta) New York, Yhdysvallat
Ammatti:  ohjaaja, tuottaja, näyttelijä
Puoliso:  Marion Mill (1932–1946) Mary Gardner (1951–1959) Hope Bryce (1971–1986)
Ohjaaja
Aktiivisena:  1931−1986
Tunnetuimmat ohjaukset:  Laura Erään murhan anatomia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Otto Ludwig Preminger (5. joulukuuta 1905 Wien, Itävalta-Unkari – 23. huhtikuuta 1986 New York) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -näyttelijä.
Preminger oli huomattavaa juutalaista itävalta-unkarilaista sukua. Hänen isänsä oli Itävalta-Unkarin oikeusministeri, ja hän itsekin suoritti oikeustieteellisen loppututkinnon, samoin hänen veljensä Ingo, josta myöhemmin myös tuli elokuvatuottaja. Hänen poikansa on tuottaja, käsikirjoittaja, näyttelijä Erik Lee Preminger.
Otto Preminger esitti toisinaan natsiupseerin tai roiston rooleja. Erikoinen tällainen rooli oli "vierailevan erikoiskonnan" Mr. Freezen rooli televisiosarjan Batman jaksoissa "Green Ice" ja "Deep Freeze" vuonna 1966. Sarjan camp -henkisyydestä huolimatta Premingerin ammattitaitoinen työskentely teki näistä jaksoista omanlaisensa.
Otto Preminger kuoli keuhkosyöpään ja Alzheimerin tautiin.
Elokuvia > Ohjaajana

| Vuosi | Alkuperäinen nimi | Suomenkielinen nimi |
| --- | --- | --- |
| 1931 | Die große Liebe |  |
| 1936 | Under Your Spell |  |
| 1937 | Danger - Love at Work |  |
| 1938 | Kidnapped |  |
| 1943 | Clare Boothe Luce's Margin for Error |  |
| 1944 | In the Meantime, Darling |  |
1944: Laura
| 1945 | A Royal Scandal | Häväistysjuttu hovissa |
| 1945 | Fallen Angel | Langennut enkeli |
| 1946 | Centennial Summer |  |
| 1947 | Forever Amber | Aina vain Amber |
1947: Daisy Kenyon
| 1949 | The Fan | Viuhka |
| 1949 | Whirlpool | Näkymätön vastustaja |
| 1950 | Where the Sidewalk Ends | Missä jalkakäytävä loppuu |
| 1951 | The 13th Letter | 13:s kirje |
| 1952 | Angel Face | Enkelin kasvot |
| 1953 | The Moon Is Blue | Viattomuus kadulta |
1954: Carmen Jones
| 1954 | River of No Return | Joki, jolta ei ole paluuta |
| 1955 | The Court-Martial of Billy Mitchell | Yhden miehen kapina |
| 1956 | The Man with the Golden Arm | Kultainen käsivarsi |
| 1957 | Saint Joan | Pyhä Johanna |
| 1958 | Bonjour Tristesse | Tervetuloa ikävä |
| 1959 | Porgy and Bess | Porgy ja Bess |
| 1959 | Anatomy of a Murder | Erään murhan anatomia |
1960: Exodus
| 1962 | Advise and Consent | Myrskyä Washingtonissa |
| 1963 | The Cardinal | Kardinaali |
| 1965 | In Harm's Way | Ensi voitto |
| 1965 | Bunny Lake Is Missing | Bunny on kadonnut |
| 1967 | Hurry Sundown | Huomenna on uusi päivä |
| 1968 | Skidoo |  |
| 1970 | Tell Me That You Love Me, Junie Moon | Rakastathan vielä, Junie Moon |
| 1971 | Such Good Friends | Suloiset ystävät |
1975: Rosebud
| 1979 | The Human Factor | Inhimillinen tekijä |
Elokuvia > Näyttelijänä

The Hobbit (1977) (TV) (ääni) .... Haltiakuningas
Skidoo (1968) (ääni).... esittelevä ääni
Batman (TV-sarja) .... Mr. Freeze (2 episodia, 1966):
Green Ice (TV-episodi, 1966) .... Mr. Freeze
Deep Freeze (TV-episodi, 1966) .... Mr. Freeze
Suspense .... kapteeni von Weissenborn (TV-episodi, 1954)
Operation: Barracuda (1954) (TV-episodi) .... kapteeni von Weissenborn
Jungfrau auf dem Dach, Die (1953) .... ääni
Vankileiri 17 (1953) ....eversti von Scherbach
The Billy Rose Show (1 episodi, 1951)
Whirligig of Life (1951) (TV-episodi)
Where Do We Go from Here? (1945)) .... kenr. Rahl (Hessian CO)
They Got Me Covered (1943) .... Otto Fauscheim (suom. Me vakoilijat)
Margin for Error (1943) .... Karl Baumer
The Pied Piper (1942) .... majuri Diessen (suom. Yhdennellätoista hetkellä)
Aiheesta muualla

Otto Preminger Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Štš-326

| Štš-326 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Martin telakka, Leningrad
Kölinlasku:  15. joulukuuta 1934
Laskettu vesille:  12. huhtikuuta 1935
Palveluskäyttöön:  4. joulukuuta 1937
Poistui palveluskäytöstä:  kadonnut heinäkuussa 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  577 t (pinnalla) 704 t (sukellus)
Pituus:  57 m
Nopeus:  12,5 solmua (pinnalla)  6,3 solmua (sukellus)
Miehistöä:  38
Aseistus
Aseistus:  6 × torpedoputkea 2 × 45 mm tykkiä
Štš-326 (ven. Щ-326) oli Neuvostoliiton Itämeren laivaston dieselkäyttöinen Štšuka-luokan sukellusvene.
Valmistus

Alus tilattiin Leningradista Martin telakalta, missä köli laskettiin 15. joulukuuta 1934. Alus laskettiin vesille 12. huhtikuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 4. joulukuuta 1937.
Palvelus

Alus siirrettiin kesäkuussa 1939 Neuvostoliiton pohjoiseen laivastoon, jossa se nimettiin uudelleen Štš-422:ksi. Alus ei palannut partiomatkalta Norjan rannikolta heinäkuussa 1943.
Luonnonmukaisesti viljellyt perunat

keitettävyyden mukaan
Kiinteämaltoiset perunat
Jauhoiset kiinteämaltoiset perunat
Yleisperunat
Jauhoiset yleisperunat
Jauhoiset perunat
tuleentumisen mukaan
Varhaisperunat
Kevätperunat
Melko varhaiset perunat
Kesäperunat
Melko myöhäiset perunat
Syysperunat
Myöhäiset perunat
Talviperunat
käyttötarkoituksen mukaan
Ruokaperunat
Varhaisperunat
Muut ruokaperunat
Ruokateollisuusperunat
Tärkkelysperunat
valmistuksen mukaan
Salaattiperunat
Keittoperunat
Paistosperunat
Soseperunat
viljelytavan mukaan
Tavanomaisesti viljellyt perunat
luomuperunat
Osa artikkelisarjaa
Luomuperunat ovat perunoita, jotka on kasvatettu luonnonmukaisiksi hyväksytyillä viljelymenetelmillä. Suomessa luomuviljelyssä suosittuja perunalajikkeita ovat Van Gogh ja Nicola sekä Asterix. Myös Rikeaa käytetään luomuperunaviljelyssä lajikkeena.
Suomessa virallisen luomuluokituksen antaa valtio (aurinkomerkki). Toinen tapa luomuluokitella elintarvike on Luomuliiton leppäkerttumerkki, kolmas biodynaamisen yhdistyksen Demeter-merkki ja neljäs Euroopan unionin luomumerkki.
Aiheesta muualla

Luomuperuna on kinkkinen viljeltävä Yle.fi. 27.8.2013.
Länsi-Papuan maanjäristys

| Länsi-Papuan maanjäristys |
| --- | --- |

Päivämäärä:  1. elokuuta 1989
Magnitudi:  6,0 (Mw)
Maat, joihin vaikutukset ulottuivat:   Indonesia
Henkilövahingot:  120 kuollutta, 125 loukkaantunutta
Länsi-Papuan maanjäristys oli Papuassa Indonesiassa tapahtunut maanjäristys, jonka aiheuttamat maanvyörymät hautasivat alleen kaksi kylää ja patosivat Baliem-joen. Joen yläjuoksulla kolme kylää jäivät veden alle.
Pako-Laine

| Pako-Laine Laineen Kasperi |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 20. kesäkuuta 2012
 Formaatti: CD, 2LP
 Tuottaja(t): Laineen Kasperi, Peeällä
 Tyylilaji: rap
 Levy-yhtiö: Ähky Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 37.
Laineen Kasperin muut julkaisut
| Olet tässä / Du är här / You are here 2010 | Pako-Laine 2012 |   |
Pako-Laine on rap-artisti Laineen Kasperin neljäs sooloalbumi, joka julkaistiin 20. kesäkuuta 2012. Elokuussa 2011 julkaistiin Laineen Kasperin musiikkivideo kappaleesta "Poutaa", mutta kappale ei päätynyt albumille. Pako-Laine nousi Suomen virallisen albumilistan 37. sijalle. Albumin kappaleesta "7 miljardia soluttautujaa" julkaistiin musiikkivideo elokuussa 2012.
Kappaleet

M&C – 3.52
Eläköön! – 3.37
Wildstyle – 3.54
Blaa blaa blaa – 4.47 (feat. Stepa)
Unta on kaikki tää – Eläköön!.04 (säv. 59)
Pako-Laine vs. Paho-Laine – 5.28
7 miljardia soluttautujaa – 3.50
Valtakunta – 5.11
Friikki – 5.05
Toimii – 5.19 (feat. Kaucas) (mukana Kaucas)
Rotta-tango – 4.07
Tunnustus äitille – 4.42
Biitit

Laineen Kasperi: 1, 2, 3, 4, 6, 7, 9, 10, 11, 12
Peeällä: 5, 8
Aiheesta muualla

Albumin arvostelu Keskisuomalaisen[vanhentunut linkki] sivustolla
Albumin arvosteku Redrum-187 -sivustolla
Path of the Weakening

| Path of the Weakening Deeds of Flesh |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Moon Productions Studio
 Julkaistu: 1. huhtikuuta 1999
 Tuottaja(t): Deeds of Flesh
 Tyylilaji: brutaali death metal
 Kesto: 31.40
 Levy-yhtiö: Unique Leader Records
Deeds of Fleshin muut julkaisut
| Inbreeding the Anthropophagi 1998 | Path of the Weakening 1999 | Mark of the Legion 2001 |
Path of the Weakening on yhdysvaltalaisen brutaalin death metalin yhtyeen Deeds of Fleshin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1999.
Albumi oli yhtyeen jäsenten Jacoby Kingstonin ja Erik Lindmarkin omistaman levy-yhtiön Unique Leader Recordsin ensimmäinen julkaisu.
Kappaleet

Indigenous to the Appalling (Mutinous Human) – 3.49
Lustmord – 2.41
Path of the Weakening – 4.51
Summarily Killed – 3.31
Sounds of Loud Reigns – 3.26
Execute the Anthropophagi – 3.59
I Die on My Own Terms – 2.36
Sense of the Diabolic – 3.18
A Violent God – 3.29
Kokoonpano

Jacoby Kingston – bassokitara, laulu
Erik Lindmark – kitara, laulu
Jimmy Tkacz – kitara
Joey Heaslet – rummut
Kokoonpano > Muut tekijät

Jon Zig – kansikuva, grafiikka
Thomas E. Gingell – äänittäjä
Peter Mounier – valokuvat
Nick Bell – design
Aiheesta muualla

Path of the Weakening Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Path of the Weakening Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
PPP (tiedonsiirtoprotokolla)

| TCP/IP-pino |
| --- | --- |
sovelluskerros sovelluskerros: BGP · DHCP · DNS · ESMTP · FTP · HTTP · IMAP · IRC · LDAP · MGCP · NNTP · NTP · POP3 · RPC · RTP · RTSP · SIP · SMTP · SNMP · SOCKS · SSH · Telnet · TLS/SSL · XMPP  ·  (..lisää..)
kuljetuskerros kuljetuskerros: TCP · UDP · QUIC · DCCP · SCTP · RSVP · RIP · ECN
verkkokerros verkkokerros: IP (IPv4 ja IPv6) · ICMP (ICMPv6) · IGMP · IPsec
siirtoyhteyskerros: ARP · IS-IS · NDP · OSPF · L2TP · PPP
fyysinen kerros
PPP (lyhenne sanoista Point-to-Point Protocol) on digitaalisessa tiedonsiirrossa käytetty protokolla jota yleisesti käytetään muodostamaan suora yhteys verkkolaitteiden (node) välillä. PPP ei ole enää laajalti käytössä. Sen ensisijainen käyttökohde on ollut puhelinverkko- ja modeemiyhteydet, mutta sitä käytetään myös laajakaistayhteyksissä (esimerkiksi PPP over Ethernet). Monet verkkoyhteyden tarjoajat ovat käyttäneet PPP-protokollaa modeemiyhteyksissä (esimerkiksi Internet-yhteyksiin, joissa alkuaikoina käytettiin myös SLIP-protokollaa).
PPP toimii yleensä 2. kerroksen (OSI-mallin Data link layer eli siirtoyhteys) protokollana synkronisten ja asynkronisten verkkojen yli. PPP rakennettiin toimimaan usean verkkokerroksen protokollan kanssa, kuten IP, IPX, AppleTalk ja korvaamaan epästandardi 2. kerroksen SLIP-protokolla.
PPP suunniteltiin paljon HDLC-määritelmän jälkeen. Sen johdosta PPP:n suunnittelijat sisällyttivät useita ominaisuuksia, joita ei ollut nähty WAN-datalinkkiprotokollissa siihen mennessä.
Edistynyt virheentunnistus

PPP käyttää FCS-menetelmää tunnistaakseen, onko jossakin kehyksessä virhe. PPP tarkkailee virheiden määrää, ja voi tarvittaessa poistaa verkkolaitteen käytöstä, mikäli virheiden määrä on liian suuri.
Silmukan tunnistaminen

LCP, (Link Control Protocol, PPP:n sisäinen menetelmä, määritelty samassa RFC:ssä) tunnistaa "silmukat" eli yhteydet, jotka kiertävät loputtomiin (virheellisen verkon suunnittelun johdosta tms.) käyttämällä numerointia (magic numbering). Käytettäessä PPP:tä, vastapää lähettää PPP LCP viestin, joka sisältää kyseisen numeron, joka on eri jokaisella päätepisteellä. Silmukassa päätepiste vastaanottaa oman numeronsa, ja pudottaa pois kyseisen paketin.
Automaattinen verkkolaitteen konfigurointi

PPP mahdollistaa myös verkkolaitteen automaattisen konfiguroinnin (vertaa DHCP).
Standardimäärittelyjä

PPP on määritelty IETF RFC 1661:ssä.
Monta dokumenttia PPP:stä on julkaistu heinäkuun 1990 RFC-prosessin jälkeen, kuten todennukseen, salaukseen ja pakkaukseen liittyviä menetelmiä, sekä PPP:n käyttämistä muiden verkkoprotokollien yhteydessä.
RFC 1994 kuvailee CHAP-protokollan (Challenge Handshake Authentication Protocol) jota käytetään yleisesti muodostamaan soittosarjayhteys Internet-yhteydentarjoajaan.
RFC 2516 kuvailee PPPoE-protokollan. Se on menetelmä, jota käytetään PPP:n välittämisessä ethernet-verkossa, ja monesti DSL:n kanssa.
RFC 2364 kuvailee PPPoA-protokollan, menetelmän jolla PPP välitetään ATM-adaption layer 5:n (AAL5) yli. PPPoATM (PPP over ATM)
PPP-kehys

| Nimi | Tavujen määrä | Selitys |
| --- | --- | --- |
| Lippu | 1 | Kehyksen alku tai loppu |
| Osoite | 1 | Broadcast-osoite |
| Ohjaus | 1 | Ohjaustavu |
| Protokolla | 2 | Data-kentän protokollan asetustieto |
| Data | Vaihteleva (0 tai enemmän) | Siirrettävä tieto |
| FCS | 2 (tai 4) | Virheenkorjaussumma |
Lázaros (saari)

| --- | --- |
Sijainti:  36°52′14″N, 25°37′23″E, Náxos ja Pienet Kykladit Náxos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Koufonísia, Pienet Kykladit, Kykladit
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Pinta-ala:  0,016 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Lázaros (kreik. Λάζαρος) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Kykladien saariryhmään ja tarkemmin Pieniin Kykladeihin ja Koufonísian saariin, ja sijaitsee Kéroksen saaren eteläpuolella. Saaren pinta-ala on noin  0,016 neliökilometriä ja se on asumaton (vuonna 2011). Hallinnollisesti Lázaros kuuluu Náxoksen ja Pienten Kykladien kuntaan, Náxoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Osmanien interregnum

Osmanien interregnum (turk. Fetret Devri, interregnum = välikausi, hajaannuskausi) oli Osmanien valtakunnassa vallinnut hajaannuskausi vuosina 1402–1413, jolloin valtakunnassa ei ollut kiistatonta sulttaanin vallan perijää. Sen aikana käytiin useita perimyssotia, joiden osapuolina olivat sulttaani Bayezid I:n viisi poikaa: Mehmed Çelebi, Süleyman Çelebi, Musa Çelebi, İsa Çelebi ja Mustafa Çelebi. Interregnum kesti 11 vuotta ja päättyi Mehmed Çelebin voittoon Çamurlun taistelussa 5. heinäkuuta 1413. Voittaja kruunautti itsensä sulttaaniksi ja palautti järjestyksen valtakuntaan.
Bayezid I kävi sotaa Timuridien dynastiaa vastaan ja jäi Timur Lenkin vangiksi hävittyään tälle Ankaran taistelussa 20. heinäkuuta 1402. Timur kohteli vankiaan vieraanvaraisesti ja nimitti sulttaanin seuraajaksi Mehmedin tämän poikien joukosta. Bayezid kuitenkin kuoli 8. maaliskuuta 1403, ja seuranneiden sotien aikana valtaa tavoitteli neljä hänen pojistaan. Hajaannuskausi sai jatkoa 1415, kun Anatoliassa piileskellyt viides poika Mustafa nousi vaatimaan kruunua Mehmedin pojalta Murad II:lta. Mustafan nostattamia kapinoita ei varsinaisesti lasketa interregnumin aikaan, mutta ne olivat osa Bayezidin poikien välistä valtataistelua.
Ajanjakso tunnettiin osmanien historiankirjoituksessa muun muassa nimillä "murheiden vuodet" ja "ongelmien aika". Interregnumilla oli ikävä vaikutus osmanien myöhempään hallintoon. Isoisänsä ja isänsä ajan perimyssotia pelännyt Mehmed II antoi muualla ja myös osmanien keskuudessa kyseenalaisena pidetyn lakiasetuksen, joka mahdollisti sulttaanin veljien teloittamisen kruununtavoittelijoina valtaannousun yhteydessä. Tämän jälkeen myös muut valtakamppailua pelänneet sulttaanit saattoivat käyttää veljessurmaa valtansa vakiinnuttamisen keinona.
Sisällissodat

Osmanien valtakunta jakautui poikien kesken. Vanhin pojista Süleyman hallitsi pohjoista Kreikkaa, Bulgariaa ja Traakiaa, ja hän piti pääkaupunkinaan Edirneä. Toinen pojista İsa julisti itsensä Bursan itsenäiseksi valtiaaksi ja Mehmed, jonka tilukset olivat suurimmat, perusti sulttaanikunnan Amasyaan. Musa jäi vielä Timur Lenkin vangiksi, kuten myös Mustafa, joka vapautui 1405 ja joka yritti nostaa uuden kapinan 1415.
Sisällissodat > Isa vs. Mehmed

Ensimmäinen sota syttyi Mehmedin ja İsan välille. Keväällä 1403 käytyjen Ermeni Derbendin solan taistelun ja kaksi kuukautta kestäneen Ulubadin taistelun jälkeen İsa pakeni Konstantinopoliin ja Mehmed sai vallattua Bursan. İsa keräsi armeijan ja kävi uuden taistelun Mehmediä vastaan Karasissa, mutta hävisi tämänkin ja joutui pakenemaan Karamaniin. Karamanilaiset kuitenkin karkottivat Isan tehtyään sopimuksen Mehmedin kanssa ja Isa joutui pakenemaan edelleen Eskişehiriin, jossa myöhemmin Mehmedin agentit salamurhasivat Isan tämän ollessa kylvyssä.
Sisällissodat > Süleyman vs. Mehmed ja Musa

Samaan aikaan Timur Lenk vapautti Musa Çelebin, joka oli myös vangittu Ankaran taistelussa. Musa vapautettiin Mehmedin pyynnöstä veljensä vapauttamiseksi ja hän tuli Mehmedin liittolaisen Yakub Germiyanilaisen vastuulle.
Mehmedin lyhyt valtakausi Anatoliassa kuitenkin päättyi, kun pian Isan kuoleman jälkeen Süleyman marssitti suuren armeijansa lännestä Bosporinsalmen yli. Süleymanin eteneminen oli alkuun voittoisaa ja hän tunkeutui syvemmälle Anatoliaan vallaten Bursan maaliskuussa 1404 ja Ankaran myöhemmin samana vuonna. Seurasi viisi vuotta kestänyt pattitilanne, joka päättyi 1410 kun Mehmed lähetti Musan pienen iskujoukon kanssa Mustanmeren yli Süleymanin alueille. Süleyman joutui palaamaan Traakiaan, jossa seurasi sarja lyhyitä ja verisiä yhteenottoja. Aluksi Süleymanilla oli etulyöntiasema ja hän voitti Kosmidionin taistelun 15. kesäkuuta 1410. Seuraavana vuonna hänen armeijansa kuitenkin loikkasi Musan puolelle Edirnessä ja pian Süleyman surmattiin. Musasta tuli nyt Osmanien valtakunnan alueiden hallitsija Traakiassa ja hän julisti itsensä näiden alueiden sulttaaniksi Edirnessä saman vuoden aikana. Musa oli tiukkaa kuria pitävä sotilasjohtaja, mutta huono diplomaatti, joka piti Bysanttia vastustajanaan ja yritti vallata Konstantinopolin useaan otteeseen.
Sisällissodat > Mehmed vs. Musa

Bysantin keisari Manuel II Palaiologos oli tukenut Süleymania ja Musa siirtyi piirittämään Konstantinopolia. Manuel kutsui Mehmedin puolelleen ja Mehmedin osmanit siirtyivätkin puolustamaan kaupunkia. Hänen joukkonsa yritti murtaa tilanteen hyökkäämällä Musan piiritysarmeijaa vastaan useita kertoja, mutta yritykset epäonnistuivat kerta toisensa jälkeen. Lisäksi hän joutui palaamaan Bosporin yli Anatoliaan tukahduttamaan alueillaan puhjenneen kapinan. Musa pyrki käyttämään tilanteen hyödykseen ja tehosti piiritystään. Mehmed palasi Traakiaan ja pyysi Serbian despoottia Stefan Lazarevićia tukemaan häntä.
5. heinäkuuta 1413 veljesten armeijat kohtasivat Sofian lähellä Çamurlun tasangoilla (nykyään Samokov, Bulgaria). Janitsaarien Agha Hassan irtautui rivistöstä ja ratsasti kentän yli yrittämään vakuuttaa vastustajien joukkoja vaihtamaan puolta. Musa puolestaan hyökkäsi Hassania vastaan ja surmasi hänet, mutta Hassanin tukena ollut upseeri haavoitti puolestaan Musaa. Musan armeija taisteli hyvin, mutta Mehmed liittolaisineen vei lopulta voiton. Musa pakeni armeijansa kanssa, kunnes takaa-ajajien laukaus pudotti hänet ratsunsa selästä. Yksi Mehmedin päälliköistä surmasi Musan. Musan sulttaanikausi kesti kolme vuotta ja päättyi hänen kuolemaansa 25-vuotiaana.
Mehmed saattoi viimein julistaa itsensä Osmanien valtakunnan sulttaaniksi. Sisällissota oli yksi useista perimyssodista ja -kiistoista sekä veljessurmista, joita Osmanien valtakunnassa koettiin.
Mustafan kapinat

Vuonna 1405 Timur Lenk kuoli ja Mustafa vapautettiin. Hän piiloutui kymmeneksi vuodeksi Anatolian ruhtinaskuntiin beylikeihin,.
Mustafan kapinat > Mustafa vs. Mehmed

Mustafa tuli esiin Rumeliassa, Turkin Euroopan puoleisessa osassa 1415. Valakian ruhtinaan Mircea I Vanhan ja Aydınin ruhtinaan Cüneyt Beyn tukemana Mustafa vaati veljeään jakamaan valtakunnan hänen kanssaan. Mehmed kieltäytyi ja voitti helposti Mustafan joukot seuranneessa taistelussa. Mustafa joutui pakenemaan Thessalonikiin Bysantin alueelle, jonka keisari Manuel II sopi Mehmedin kanssa ja sai säästettyä Mustafan hengen mikäli tämä siirtyisi maanpakoon Límnosin saarelle.
Mustafan kapinat > Mustafa vs. Murad II, Mehmedin poika

Mehmed I:n kuoltua 1421 Mustafa oli varma, että hän pystyisi voittamaan helposti uuden sulttaanin, Mehmedin pojan ja perillisen Murad II:n. Bysantin avulla hän valtasi Gallipolin ja Edirnen. Todistettuaan Rumelian provinssien kuvernööreille olevansa Beyazid I:n poika hän sai myös näiden tuen puolelleen ja ryhtyi hallitsemaan Rumeliaa. Murad lähetti armeijansa Bosporinsalmen yli Mustafaa vastaan, mutta tämä sai käännettyä joukot omalle puolelleen taistelutta. Voittojensa jälkeen Mustafa luotti kykyihinsä jo liikaa. Hän päätti nousta maihin Dardanelleilla ja vallata koko Anatolian alueen itselleen.
Anatoliassa kuitenkin Muradia tukenut arvovaltainen Mihaloğlu (Osmanien valtakuntaa perustamassa olleen emiiri Köse Mihalin jälkeläinen) suostutteli Mustafan liittolaisia pettämään herransa ja siirtymään Muradin puolelle. Myös osa Mustafaa tukeneista, kuten Cüneyt Bey, päätti hylätä hänet. Mustafa luopui toivostaan ja pakeni Rumeliin Muradin joukkojen takaa-ajamana. Murad II:n armeija sai Mustafan lopulta kiinni ja hänet teloitettiin.
Käännös suomeksi
Luís Eduardo Schmidt

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Luís Eduardo Schmidt
Syntymäaika: 10. tammikuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Jaú, São Paulo, Brasilia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 182 senttimetriä
Seura
Seura: Real Betis
Pelinumero: 10
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1997–2000 2000–2004 2004–2009 2009- | São Paulo Celta Vigo Real Betis Internacional | 11 (0) 117 (25) 146 (59) 3 (2) |
Maajoukkue
| 1999– | Brasilia | 1 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 5. lokakuuta 2009.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 6. maaliskuuta 2008.
Luís Eduardo Schmidt eli Edú (s. 10. tammikuuta 1979 Jaú, São Paulon osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan monipuolinen hyökkääjä. Edú voi pelata kärkipelaajan lisäksi laidalla. Hän pelaa Brasilian Campeonato Brasileiro Série A:n Internacionalissa. Edúlla on Brasilian lisäksi myös Italian kansalaisuus.
Edú aloitti uransa brasilialaisessa São Paulon joukkueessa vuonna 1997. Vuonna 2000 hän siirtyi Celta Vigon joukkueeseen Espanjaan. Celtassa Edú pelasi 117 ottelua ja teki niissä 25 maalia. Vuodesta 2004 vuoteen 2009 Edú pelasi Real Betisin joukkueessa.
Vuonna 2004 Celta putosi Primera Divisiónista ja Edú lainattiin Betisin joukkueeseen. Edún debyyttikausi vihreävalkoisissa oli erinomainen: hän muodosti tehokkaan hyökkäysparin Ricardo Oliveiran kanssa ja joukkue sijoittui sarjassa neljänneksi. Edú teki sarjassa 11 maalia. Vuonna 2006 Edún siirto Betisiin tuli pysyväksi; sevillalaisseura maksoi brasilialaisesta kahden miljoonan euron siirtosumman Celtalle. Vuonna 2009 Edú palasi kotimaahansa, Porto Alegren Internacionalin joukkueeseen.
Brasilian maajoukkueessa Edú on pelannut yhden kerran, vuonna 1999 Australiaa vastaan.
Aiheesta muualla

Inter ganha importantes reforços (Arkistoitu – Internet Archive) (portugaliksi)
Brasilian joukkue – Kesäolympialaiset 2000
1 Helton |
2 Baiano |
3 Bilica |
4 Álvaro |
5 Marcos Paulo |
6 Aurélio |
7 Ronaldinho |
8 Fabiano |
9 Edu |
10 Alex |
11 Geovanni |
12 Roger |
13 André Luís |
14 Lúcio |
15 Mozart |
16 Athirson |
17 Lucas |
18 Costa |
Valmentaja Luxemburgo
Luomisen pilarit

Luomisen pilarit Hubble-avaruusteleskoopin ottamassa valokuvassa
Luomisen pilarit (engl. Pillars of Creation) on viileästä vetykaasusta ja tähtienvälisestä pölystä koostuva muodostelma Kotkasumussa, noin 6 500−7 000 valovuoden päässä Maasta Käärmeen tähdistön suunnalla. Kooltaan pilarit ovat joidenkin valovuosien pituisia. Erityisen tunnettu kohteesta tuli, kun Hubble-avaruusteleskooppi otti siitä kuuluisan valokuvan 1. huhtikuuta 1995. Vuonna 2011 Euroopan avaruusjärjestön Herschel-teleskooppi otti alueesta uuden kuvan pitkillä infrapunan aallonpituuksilla.
Pilarit sijaitsevat tähtien muodostumisen alueella, jossa nuorien tähtien synnyttämä ultraviolettisäteily haihduttaa niitä hiljalleen pois. Niiden sisällä on kuitenkin kaasutiivistymiä, joista voisi myöhemmin kehittyä uusia tähtiä.
Tuhoutuminen

Spitzer-infrapunateleskoopin tekemien havaintojen mukaan pilarien lähellä olevasta kaasupilvestä näkyy, että alueella on räjähtänyt supernova. Tämä on luultavasti tuhonnut muodostelman jo noin 6 000 vuotta sitten. Koska etäisyys pilareihin on 6 500−7 000 valovuotta, varmaa tietoa tapahtumasta ei voida saada vielä satoihin vuosiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Luomisen pilarit Wikimedia Commonsissa