stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elmer Lach
Saavutuksia

NHL:n kakkostähdistössä 1944 ja 1946
Stanley Cup 1944, 1946 ja 1953
Hart Trophy 1945
NHL:n paras pisteidentekijä 1945; samasta saavutuksesta Art Ross Trophy vuonna 1948
NHL:n ykköstähdistössä 1945, 1948 ja 1952
Hockey Hall of Fameen 1966
1998 sijalla 68 The Hockey News -lehden 100 parhaan jääkiekkoilijan NHL-painotteisella listalla
Elmer Lach ja Hart Trophy, jolla Lach palkittiin 1945.
Erikoistehosteteknikko

Erikoistehosteteknikko (engl. special effects technician) on elokuvan erikoistehosteryhmän jäsen. Hän valmistelee ja suorittaa itsenäisesti erikoistehosteita erikoistehostekoordinaattorin ohjeiden mukaisesti. Hänellä saattaa olla käytössään assistentteja, jotka tekevät työtä hänen valvontansa alaisina.
Elmer Kelton

Elmer Kelton Texas Book Festival -tapahtumassa vuonna 2007.
Elmer Stephen Kelton (29. huhtikuuta 1926 – 22. elokuuta 2009) oli yhdysvaltalainen lännenkirjailija, joka julkaisi ensimmäisen romaaninsa Hot Iron vuonna 1956.
Western Writers of American asiantuntijaraati valitsi vuonna 2001 Keltonin 1900-luvun parhaaksi lännenkirjailijaksi.
Keltonin mukaan hänen kirjojensa toistuva teema on aikojen muuttuminen ja tapa, jolla ihmiset ottavat sen vastaan. Kelton on myös todennut, että hänen kirjojensa henkilöt ovat aivan tavallisia ihmisiä. Hän vertasi omia teoksiaan kuuluisan lännenkirjailijan Louis L’Amourin teoksiin sanoen: "Hänen sankarinsa ovat melkein kaksimetrisiä ja voittamattomia, minun sankarini 170-senttisiä ja peloissaan."
Keltonilta on suomennettu kuusi teosta, joista viisi on julkaistu Montana-lännenpokkarisarjassa.
Vuonna 1995 valmistunut, Tommy Lee Jonesin ohjaama ja tähdittämä lännenelokuva The Good Old Boys perustuu Elmer Keltonin samannimiseen romaaniin.
Suomennetut teokset

Armoton ajo (Montana 118, 1977. Suom. M. Kainulainen. Alkuteos Manhunters, 1974)
Laki ja oikeus (Montana 128, 1978. Suom. Pekka Matilainen. Alkuteos Llano River, 1966)
Mies ja maa (Valittujen Palojen Kirjavaliot, 1989. Suom. Kaarle Rauta. Alkuteos The Man Who Rode Midnight, 1987)
Puhvelinmetsästäjät (Montana 11, 1962. Suom. Matti Hossa. Alkuteos Buffalo Wagons, 1956)
Sheriffin velvollisuus (Montana 19, 1962. Suom. V. Laherma. Alkuteos Shadow of a Star, 1959)
Verinen rauha (Montana 76, 1970. Suom. L. Ranta. Alkuteos After the Bugles, 1967)
Donald Segretti

| Donald Segretti> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. syyskuuta 1941 San Marino, Kalifornia
Ammatti:  lakimies
Donald Segretti (s. 17. syyskuuta 1941 San Marino, Kalifornia) on yhdysvaltalainen lakimies, jonka presidentti Richard Nixonin erityisavustaja Dwight L. Chapin värväsi 1970-luvun alussa sabotoimaan demokraattisen puolueen toimintaa. Segrettin toimet tulivat esille Bob Woodwardin ja Carl Bernsteinin Watergate-tutkimusten aikana.
Segretti kertoi myöhemmin senaatin komitealle eräänä päätehtävänään olleen senaattori Edmund Muskien maineen vahingoittaminen, sillä Nixon piti tätä vaarallisimpana mahdollisena vastaehdokkaanaan vuoden 1972 presidentinvaalissa. Osana maineen pilaamista eräs Segrettin avustajista murtautui Muskien kampanjatoimistoon, josta hän varasti Muskien kampanjassaan käyttämää kirjepaperia. Kolmellesadalle Muskien esivaalikilpailijoiden Hubert Humphreyn ja Henry M. Jacksonin tukijalle lähetettiin kirje, jossa väitettiin Jacksonin saaneen aviottoman lapsen vuonna 1929, ja että hän olisi ollut pidätettynä homoseksuaalisten suhteiden takia vuosina 1957 ja 1959. Humphreyn taas väitettiin tulleen vuonna 1967 pidätetyksi rattijuopumuksesta ollessaan prostituoidun seurassa. Kirjeiden tarkoituksena oli antaa kuva, että Muskie olisi lokakampanjan takana, mikä olisi vahingoittanut hänen mainettaan rehellisenä poliitikkona. Floridassa Muskien kannattajina esiintyneet Segrettin apulaiset soittivat äänestäjille keskellä yötä. New Hampshiren esivaalien aikaan paikallinen Manchester Union Leader -sanomalehti julkaisi kirjeen, jossa Muskien väitettiin puhuneen halventavasti kanadanranskalaisista ja Muskien vaimon kerrottiin käyttävän runsaasti alkoholia. Lehden saama kirje osoittautui myöhemmissä FBI:n tutkimuksissa väärennökseksi.
Oikeudessa Segretti myönsi syyllistyneensä laittoman kampanjamateriaalin välittämiseen ja asiakirjojen väärentämiseen. Hän sai kuuden kuukauden vankeustuomion, josta hän vapautui neljä ja puoli kuukautta sitä suoritettuaan.
Segretti palasi myöhemmin lakimiehen tehtäviin. Vuonna 1995 hän pyrki Kaliforniassa Orangen piirikunnan ylioikeuden tuomariksi, mutta joutui vetäytymään paikallisten sanomalehtien muistutettua hänen yhteydestään Watergate-skandaaliin. Segretti toimi Orangen piirikunnassa John McCainin kampanjaryhmän varapuheenjohtajana presidentinvaalien esivaalissa vuonna 2000.
Elokuvassa Presidentin miehet Segrettiä näytteli Robert Walden.
Donald Steven

Donald Anstey Steven (s. 26. toukokuuta 1945 Montreal) on kanadalainen säveltäjä. Hän vietti lukuisia vuosia folk- ja rockmusiikkipiireissä ennen kuin aloitti sävellysopintonsa McGillin yliopistossa Bruce Matherin johdolla. Täydennettyään opintojaan Milton Babbittin johdolla Princetonin yliopistossa hän palasi Kanadaan vuonna 1974 ja aloitti luennoinnin Länsi-Ontarion yliopistossa.
Steven työskenteli McGillin yliopiston henkilökunnassa vuosina 1975–92. Tämän jälkeen hän johti New Yorkin osavaltionyliopiston musiikkikonservatoriota Purchasessa. Hänen taidemusiikin sävellyksiinsä lukeutuvat Lost Tracks in Time (1992) MIDI-kitaralle ja nauhalle, The Breath of Many Flowers (1986) jousiorkesterille ja In the Land of Pure Delight vahvistetulle ja elektroniselle kokoonpanolle. Vuonna 1997 Steven nimitettiin Rooseveltin yliopiston esittävien taiteiden korkeakoulun dekaaniksi.
Dirin ruhtinaskunta

Dirin ruhtinaskunta sijaitsi nykyisen Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan alueella vuoteen 1969 saakka, jolloin jo aikaisemmin Pakistaniin liittynyt ruhtinaskunta liitettiin hallinnollisesti suoraan osaksi Länsi-Pakistania. Dir oli yksi alueen useammasta ruhtinaskunnasta. Dirin hallitsijat tulivat tunnetuksi brittien liittolaisina alueen monien heimokapinoiden aikana. Ruhtinaskunnan pääkaupunki oli sen nimen mukaisesti Dir.
Maantiede

Dirin ruhtinaskunta sijaitsi nykyisen Pakistanin Khyber Pakhtunkhwan alueella. Sen pohjoispuolella sijaitsi Swatin ruhtinaskunta. Muita sen naapureja olivat Amb ja Chitral. Dirin ruhtinaskunnan hallinnollinen keskus oli ruhtinaskunnan nimen mukaisesti Dirin kylä. Seutu on Panjkorajoen valuma-aluetta ja Dirin kylä sijaitsee sen sivuhaaralla.
Vuonna 1951 Dirin asukasluku oli 148 648.
Enrico Battaglin

| Enrico Battaglin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 17. marraskuuta 1989 (ikä 34)
Kansalaisuus:   Italia
Pyöräilijä
Joukkue:  lopettanut
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  yleisajaja
Ura
Amatöörijoukkue(et)
2008–2011 2011:  Zalf Désirée Fior Colnago - CSF Inox (harjoittelija)
Ammattilaisjoukkue(et)
2012 2013–2015 2016–2018 2019 2020 2021−2022:  Colnago - CSF Inox Bardiani-CSF Team LottoNL-Jumbo Katjuša-Alpecin Bahrain-McLaren Bardiani–CSF–Faizanè
Suurimmat voitot
 Italian ympäriajo, 3 etappia 
 Tiedot päivitetty: 5. tammikuuta 2024 
Enrico Battaglin (s. 17. marraskuuta 1989 Marostica, Veneto) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa harjoittelijana Colnago - CSF Inox -joukkueessa 2011 ja edusti tallia, nimeltään sittemmin Bardiani-CSF, vuoteen 2015 saakka. Kausilla 2016−2018 hän  ajoi Team LottoNL-Jumbo -tallissa, vuonna 2019 Katjuša-Alpecinissa, 2020 Bahrain-McLarenissa ja viimeisillä ammattilaiskausillaan 2021–2022 Bardiani–CSF–Faizanèssa.
Battaglin voitti Italian ympäriajossa 2013 massakiriin päättyneen, vuoristossa ajetun neljännen etapin. Seuraavan vuoden Italian ympäriajossa hän voitti Oropaan päättyneen vuorietapin ennen Dario Cataldoa ja Jarlinson Pantanoa. Italian ympäriajossa 2018 hän voitti Santa Ninfaan päättyneen viidennen etapin.
Saavutuksia

Lähteet: Cycling Archives, Cyclingbase, Pro Cycling Stats
Double Brutal

| Double Brutal Austrian Death Machine |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : kesä 2009
 Julkaistu: 29. syyskuuta 2009
 Formaatti: 2CD
 Tuottaja(t): Tim Lambesis
 Tyylilaji: thrash metal
 Kesto: 52.39
 Levy-yhtiö: Metal Blade
Austrian Death Machinen muut julkaisut
| A Very Brutal Christmas (EP) 2008 | Double Brutal 2009 | Jingle All the Way (EP) 2011 |
Double Brutal on thrash metal -yhtye Austrian Death Machinen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 29. syyskuuta 2009 levymerkillä Metal Blade Records.
Kappaleet

| --- | --- |
 CD 1 Double Ahhnold – 1.22  I Need Your Clothes, Your Boots, and Your Motorcycle – 3.53  Let Off Some Steam Bennett – 3.14  Who Writes the Songs? – 1.05  It's Simple, If It Jiggles It's Fat – 1.44  See You at the Party Richter – 3.33  Hey Cookie Monster, Nothing Is as Brutal as Neaahhh – 0.34  Who Told You You Could Eat My Cookies? – 3.12  Come On Cohaagen, Give Deez People Ehyar – 3.18  Who Is Your Daddy, and What Does He? 2 – 0.23  Come On, Do It, Do It, Come On, Come On, Kill Me, Do It Now – 2.58  Allow Me to Break the Ice – 2.09  Conan, What Is Best in Life? – 2.29 :  CD 2 Intro to the Intro – 0.51  T2 Theme – 1.13  Hell Bent for Leather – 2.32 (Judas Priest -cover)  Time Travel: The Metallica Conspiracy – 0.34  Trapped Under Ice – 3.59 (Metallica -cover)  Iron Fist – 2.37 (Motörhead -cover)  Recalling Mars – 0.35  I Turned into a Martian – 1.27 (Misfits -cover)  Killing Is My Business...and Business Is Good – 3.03 (Megadeth -cover)  Tactically Dangerous – Cannibal Commando – 2.34 (Goretorture -cover)  Gotta Go – 3.11 (Agnostic Front -cover)
Kokoonpano

Tim Lambesis – kitara, bassokitara, rummut, laulu, trumpetti, kosketinsoitin, oboe
Josh Robert Thompson – Schwarzenegger-imitaatio
Timothy Benham - Schwarzenegger-imitaatio
Kokoonpano > Tuotanto

Tim Lambesis – tuottaja, miksaaja
Daniel Castleman – äänittäjä, miksaaja
Kelly "Carnage" Cairns – äänittäjä
John Helmig – äänittäjä (kitarat)
Ed Repka – kansikuva
Brian Ames – grafiikka
Arvostelut

Allmusic:
Angry Metal Guy:
Imperiumi.net:
Ultimate Guitar: 7.7/10
Aiheesta muualla

Albumi Double Brutal Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Double Brutal discogs.com -sivustolla
Donald Sankey Farner

Donald Sankey Farner (2. toukokuuta 1915 Waumandee, Wisconsin – 18. toukokuuta 1988) oli yhdysvaltalainen lintutieteilijä.
Farner valmistui Hamlinen yliopistosta 1937, ja väitteli filosofian tohtoriksi Wisconsinin yliopistosta 1941. Toimittuaan kaksi vuotta opettajana Wisconsinin yliopistossa Farner liittyi Yhdysvaltain merivoimien lääkintäjoukkoihin ja palveli toisessa maailmansodassa 1943–1945, yleten reservissä kapteeniksi. Sodan jälkeen hän toimi pari vuotta Kansasin yliopiston eläintieteen apulaisprofessorina, jonka jälkeen hänet vuonna 1947 nimitettiin Washingtonin valtionyliopiston ylimääräiseksi eläintieteen professoriksi. Hänet vihittiin eläinfysiologian professoriksi 1952, ja tässä virassa hän työskenteli Washingtonissa vuoteen 1965 asti, jolloin hänet nimitettiin eläintieteen laitoksen johtajaksi. Hän jäi eläkkeelle 1985.
Farner kirjoitti, tai osallistui 260 tieteellisen artikkelin kirjoittamiseen. Hänen väitöstyönsä käsitteli kananpoikien ruoansulatusjärjestelmää. Sotapalveluksen aikana hän perehtyi tauteja levittäviin niveljalkaisiin, kuten sääskiin ja täihin, ja niiden taksonomiaan, ja kirjoitti aiheesta noin 15 artikkelia. 1952 hän julkaisi tutkielman Crater Laken kansallispuiston linnuista, The Birds of Crater Lake. Samoihin aikoihin hän tutki rengastusaineistojen valossa lintujen sukulaisuussuhteita ja paikkauskollisuutta. Vuonna 1950 hän julkaisi Condorissa artikkelin The annual stimulus for migration, missä hän tutki valon vaikutusta lintujen muuttokäyttäytymiseen. Farner koulutti suuren määrän  biologeja, jotka muodostivat tiiviin tutkijayhteisön.
Farner vieraili useasti ulkomaisissa tutkimuslaitoksissa, muun muassa Uudessa-Seelannissa, Australiassa ja Saksassa. Hän toimi aktiivisesti useissa järjestöissä, muun muassa International Union of Biological Sciences-liiton puheenjohtajana, Berliinin Kansainvälisen lintutieteen kongressin puheenjohtajana 1978, ja American Ornithologists' Unionin puheenjohtajana 1973–1975. Farner oli myös Suomen Lintutieteellisen Yhdistyksen kunniajäsen.
Farnerin puoliso oli Dorothy S. Copps, ja heille syntyi kaksi lasta, tytär Carla (1942) ja poika Donald (1943).
Elrond

Elrond Puolhaltia on kuvitteellinen henkilö J. R. R. Tolkienin romaanissa Taru sormusten herrasta. Tarinassa hän on Eärendilin ja Elwingin poika ja Lúthienin pojantyttärenpoika. Hän syntyi Beleriandissa Ensimmäisellä ajalla, joten hän oli yli 6 000 vuotta vanha Kolmannen ajan lopulla. Elrondilla oli kaksoisveli nimeltään Elros, Tar-Minyatur, Númenorin ensimmäinen kuningas. Hänestä tuli Gil-galadin kuoltua Vilyan, Ilman Sormuksen uusi kantaja. Elrond on yksi Keski-Maan viisaimmista henkilöistä ja usein hieman pessimistinen. Peter Jacksonin elokuvatrilogiassa häntä esittää Hugo Weaving.
Elämä

Elrond meni Lindoniin Gil-galadin (noldorin viimeisen kuninkaan) perheen kanssa, kun Beleriand oli tuhottu Ensimmäisen ajan lopulla valiten (kuten vanhempansa, muttei kuin veljensä) haltian osan kun valinta tuli hänen kohdalleen.
Toisella ajalla Gil-galad lähetti hänet Eregioniin. Sen tuhon jälkeen hän meni Eriadoriin, jonka koilliskolkkaan hän perusti Rivendellin kartanon asunnokseen ja ystäviensä turvapaikaksi.
Toisen ajan lopulla Elrond oli Gil-galadin airut Viimeisen liiton sodassa, jossa Sauron voitettiin ja jossa Isildur riisti Sauronilta Sormuksen.
Vuonna 109 Kolmatta aikaa Elrond meni naimisiin Galadrielin ja Celebornin tyttären Celebríanin kanssa. Vuonna 130 syntyivät kaksospojat Elladan ja Elrohir ja vuonna 241 tytär, Arwen Undómiel. Elrond johti Elrondin neuvostoa 25. lokakuuta 3018, ja siellä päätettiin, että Valtasormus pitää tuhota.
Elrond pysytteli Rivendellissä Sormuksen ja Sauronin tuhoon asti, kunnes hän meni Minas Tirithiin seuraamaan tyttärensä Arwenin ja Aragornin, Arnorin ja Gondorin kuninkaan, häitä. 29. syyskuuta 3021 Kolmatta aikaa Elrond lähti Keski-Maasta meren yli Harmaiden Satamien kautta Valinoriin, eikä koskaan palannut.
Nimestä

Elrondin nimi tarkoittaa haltiakielellä tähtikupolia tai tähtiholvia (el=tähti, rond=kupoli/holvi, vertaa Nargothrond).
Enrico Castelnuovo

| Enrico Castelnuovo |
| --- | --- |
 Enrico Castelnuovo
Henkilötiedot
Syntynyt: 1839
Kuollut: 1915 (75–76 vuotta)
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: italia
Tuotannon kieli: italia
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Enrico Castelnuovo (1839−1915) oli italialainen kirjailija Firenzestä. Hänen ensimmäinen novellikokoelmansa Racconti e bozzetti ja esikoisromaaninsa Il quaderno della zia otettiin suosiollisesti vastaan. Tätä seurasi joukko romaaneja, joista mainittakoon: La casa bianca (1873), Lauretta (1876), Due convinzioni (1885), Il fallo di una donna onesta (1897), I coniugi Varedo (1899). Lisäksi Castelnuovo on julkaissut useita novellikokoelmia. Castelnuovon kertomuksissa on merkittävää psykologinen tarkkanäköisyys ja laatukuvien hieno realismi. Juoni ja toiminta sitä vastoin ovat heikommat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Enrico Castelnuovo Wikimedia Commonsissa
Eckhard Krautzun

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Eckhard Krautzun
Syntymäaika: 13. tammikuuta 1941 (ikä 83)
Syntymäpaikka: Essen, Nordrhein-Westfalen,
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
|  |  Union Solingen  Rheydter SV  1. FC Kaiserslautern  Young Fellows Juventus  Tennis Berliini |  |
Valmennusura
1969–1970 1971–1972 1974–1977 1976–1978 1978 1978–1979 1980–1981 1981–1982 1983 1983 1983–1985 1985–1986 1986–1987 1987–1988 1989 1989–1990 1990 1990–1991 1991–1992 1992–1993 1993–1995 1995–1996 1996 1997 1997 1997–1999 1999–2000 2000–2001 2001 2003–2005:  Young Fellows Juventus  Kenian maajoukkue  Kanadan maajoukkue  Vancouver Whitecaps  Wormatia Worms  TSV 1860 München  Houston Hurricane  Fort Lauderdale  Union Solingen  Mazda Hiroshima  Union Solingen  Tennis Berliini  Darmstadt 98  Al-Ahli  Darmstadt 98  Wormatia Worms  Alemannia Aachen  SC Freiburg  Filippiinien maajoukkue  City Hall  VfL Wolfsburg  Union Berlin  1. FC Kaiserslautern  CS Sfaxien  FC St. Pauli  CS Sfaxien  Darmstadt 98  FSV Mainz 05  Tunisian maajoukkue  Kiina U23-maajoukkue
Eckhard Krautzun (s. 13. tammikuuta 1941) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän on tehnyt pitkän ja värikkään valmennusuran eri puolilla maailmaa.
Ura pelaajana

Krautzunin peliura ei ollut mikään suurmenestys. Hän pelasi Saksassa Union Solingenissa, Rheydter Spielvereinissa, 1. FC Kaiserslauternissa ja Tennis Borussia Berliinissä sekä sveitsiläisseura Young Fellows Juventuksessa.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Saksan Cup: 1996
CAF Cup: 1998
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Bernd Hoss | SC Freiburgin päävalmentaja 1990–1991 | Seuraaja: Volker Finke |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Dieter Winter | VfL Wolfsburgin päävalmentaja 2/1993–4/1995 | Seuraaja: Gerd Roggensack |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Friedel Rausch | 1. FC Kaiserslauternin päävalmentaja 3–6/1996 | Seuraaja: Otto Rehhagel |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: René Vandereycken | FSV Mainzin päävalmentaja 11/2000–2/2001 | Seuraaja: Jürgen Klopp |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Francesco Scoglio | Tunisian maajoukkueen päävalmentaja 3–7/2001 | Seuraaja: Henri Michel |
Don Cheadle

| Don Cheadle |
| --- | --- |
 Don Cheadle vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Donald Frank Cheadle, Jr.
Syntynyt: 29. marraskuuta 1964 (ikä 59) Kansas City, Missouri, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Bridgid Coulter
Näyttelijä
Aktiivisena:  1984–
Merkittävät roolit:  Paul Rusesabagina Hotelli Ruanda Graham Waters Crash Marty Kaan House of Lies James ”Rhodey” Rhodes Marvel Cinematic Universe
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Donald Frank ”Don” Cheadle, Jr. (s. 29. marraskuuta 1964 Kansas City, Missouri) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Aktivismi

Cheadle on kampanjoinut aktiivisesti Darfurin kansanmurhan lopettamisen puolesta. Vuonna 2007 hän kirjoitti aiheesta kirjan Not on Our Watch: The Mission to End Genocide in Darfur and Beyond yhdessä ihmisoikeusaktivisti John Prendergastin kanssa ja toimi dokumenttielokuvan Darfur Now tuottajana. Samana vuonna Black Entertainment Television (BET) palkitsi hänet Humanitarian of the Year -palkinnolla. Cheadle on ottanut kantaa myös ympäristökysymyksiin. Vuonna 2010 hänet nimitettiin Yhdistyneiden kansakuntien ympäristöohjelman (UNEP) hyväntahdon lähettilääksi.
Yksityiselämä

Cheadlella on kaksi lasta puolisonsa Bridgid Coulterin kanssa, vuosina 1994 ja 1996 syntyneet tyttäret.
Filmografia

3 Days (1984) (lyhytelokuva)
Autokoulun apuluokka (Moving Violations, 1985)
Punk (1986) (lyhytelokuva)
Hamburger Hill (1987)
Colors – jengit (Colors, 1988)
The Cherry (1989) (lyhytelokuva)
Tien päällä (Roadside Prophets, 1992)
Golden Palace (The Golden Palace, 1992–1993) (televisiosarja)
Meteorman (The Meteor Man, 1993)
Lush Life (1993) (TV)
Rooman sheriffi (Picket Fences, 1993–1995) (televisiosarja)
Denverin keikka (Things to Do in Denver When You're Dead, 1995)
Sinipukuinen paholainen (Devil in a Blue Dress) (1995)
Harlemin legenda (Rebound: The Legend of Earl 'The Goat' Manigault, 1996) (TV)
Rosewood (1997)
Tulivuori (Volcano, 1997)
Boogie Nights (1997)
Koko kansan Bulworth (Bulworth, 1998)
Mieletön juttu (Out of Sight, 1998)
Rat Pack (The Rat Pack, 1998) (televisioelokuva)
A Lesson Before Dying (1999) (TV)
Operaatio Mars (Mission to Mars, 2000)
Pettämätön järjestelmä (Fail Safe, 2000) (TV)
Family Man – perhe on paras (The Family Man, 2000)
Traffic (2000)
Things Behind the Sun (2001)
Manic (2001)
Salasana: Swordfish (Swordfish, 2001)
Rush Hour 2 (2001)
Ocean’s Eleven – korkeat panokset (Ocean’s Eleven, 2001)
Ticker (2002) (lyhytelokuva)
The United States of Leland (2003)
Richard Nixonin salamurha (The Assassination of Richard Nixon, 2004)
Crash (2004)
Hotelli Ruanda (Hotel Rwanda, 2004)
After the Sunset – keikka Bahamalla (After the Sunset, 2004)
Ocean’s Twelve (2004)
The Dog Problem (2006)
Talk to Me (2007)
Reign Over Me – ystävyyden voima (Reign Over Me, 2007)
Ocean’s Thirteen (2007)
Traitor (2008)
Koirahotelli (Hotel for Dogs, 2009)
Brooklyn’s Finest (2009)
Iron Man 2 (2010)
The Guard (2011)
House of Lies (2012–2016) (televisiosarja)
Lento (Flight, 2012)
Iron Man 3 (2013)
Avengers: Age of Ultron (2015)
Captain America: Civil War (2016)
Avengers: Infinity War (2018)
Captain Marvel (2019) (cameo)
Avengers: Endgame (2019)
The Falcon and the Winter Soldier (2021) (televisiosarja)
Space Jam: Uusi legenda (2021)
What If...? (2021) (äänirooli; televisiosarja)
Secret Invasion (2023) (televisiosarja)
Armor Wars (TBA)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Don Cheadle Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jussi Kumpumäki

Jussi Kumpumäki (s. 21. lokakuuta 1989 Uusikaupunki) on suomalainen ralliautoilija. Hänen isänsä Arto Kumpumäki on rallin suomenmestari.
Kumpumäki oli kärkikuljettajia nuorten luokassa sprintin puolella ja siirtyi rallin pariin tammikuussa 2008. Hänet valittiin vuonna 2007 nuorten rallivalmennusryhmään yhdessä kolmen muun kuljettajan kanssa. Vuonna 2008 Kumpumäki voitti nuorten SM-hopeaa nuorimpana suomalaisena SM-mitalistina  sekä nuorimpana, 18-vuotiaana, SM-rallin yleiskilpailun voittaneena kuljettajana. Suomen MM-ralliin hän on osallistunut vuonna 2010.
Julius Jousi

| Julius Jousi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 7. huhtikuuta 1989 (ikä 35) Suomi
Salibandyn pelaaja
Pelipaikka:  hyökkääjä
Seura:  Loviisan Tor
Pelinumero:  23
Pituus:  188 cm
Paino:  85 kg
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | Ottelut (M+S=P) | Ottelut (M+S=P) |
| 2011-2012 | M-Team | 25(11+7=18) | 25(11+7=18) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Julius Jousi on suomalainen salibandyn pelaaja. Jousi edustaa kaudella 2012–2013 Loviisan Toria. Hän on pelannut yhden kauden Salibandyliigaa myös M-Teamissa.
Elina Born

| Elina Born |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. kesäkuuta 1994 (ikä 30)
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Laulukielet:  englanti, viro
Aktiivisena:  2012–
Tyylilajit:  pop
Levy-yhtiöt:  Universal Music Baltics 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Elina Born (s. 29. kesäkuuta 1994) on virolainen laulaja.
Born sijoittui toiseksi Eesti otsib superstaari -laulukilpailun viidennellä kaudella vuonna 2012. Hän oli Viron euroviisukarsintojen finaalissa vuonna 2013 kappaleella ”Enough”, mutta ei selviytynyt Viron edustajaksi. Born osallistui euroviisukarsintoihin myös vuonna 2015 ja voitti Eesti Laul -kilpailun yhdessä Stig Rästan kanssa esittämällään ”Goodbye to Yesterday” -kappaleella. Voiton myötä he pääsivät edustamaan Viroa vuoden 2015 euroviisuihin, jossa he sijoittuivat seitsemänneksi. Born osallistui kolmannen kerran Viron euroviisukarsintoihin vuonna 2017 ja pääsi finaaliin kappaleella "In or Out", mutta jäi finaalissa viimeiseksi.
Diskografia > Albumit

| Nimi | Julkaisutiedot |
| --- | --- |
Elina Born:  Julkaistu: 18. toukokuuta 2015  Levy-yhtiö: Star Management  Formaatti: CD / Digitaalinen
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single |
| --- | --- |
2012: ”Enough”
2013: ”Miss Calculation”
2014: ”Mystery”
2015: ”Kilimanjaro”
2015: ”Goodbye to Yesterday”
2017: ”In or Out”
Elina Born vuonna 2012.