stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Digitaalikamera
Kuvien tallennus > Tallennusmediat > Muistikorttityypit

Muistikortteja on käytössä monia eri tyyppejä, muun muassa CompactFlash (CF), MicroDrive (MD), Secure Digital (SD), Secure Digitalin kanssa yhteensopiva MultiMediaCard (MMC), Sonyn oma Memory Stick ja siitä paranneltu Memory Stick Pro sekä Olympuksen ja Fujin vuonna 2002 lanseeraama xD-Picture Card.
Useimmat muistikortit perustuvat flash-muistiin. Poikkeuksena on IBM:n kehittämä MicroDrive, joka on CompactFlash-korttia ulkoisesti muistuttava erittäin pienikokoinen kiintolevy, jota aiemmin käytettiin. MicroDriven haittapuolia flash-muistiin perustuviin kortteihin verrattuna olivat tallennuksen suhteellinen hitaus, suurempi virrankulutus sekä mekaanisista osista johtuva huono iskunkestävyys.
Kortteja on muistikapasiteetiltaan eri kokoisia, tyypillisesti koot vaihtelevat välillä 8–256 GB.
Digitaalikameroiden toimintoja > Video ja ääni

Useimmat digitaalikameramallit mahdollistavat videokuvan tallentamisen. Vielä 2000-luvun alkupuolella videotoiminto oli yleensä rajoitettu ajan tai kuvataajuuden perusteella. Nykyään on tyypillistä, että kamerat voivat tallentaa HD-tasoista videota. Järjestelmäkameroissa videokuvaus tuli mukaan vasta vuonna 2008 Nikon D90 -kameran myötä . Tämän lisäksi joillain malleilla pystytään tallentamaan ääntä esimerkiksi kommenteiksi kuville.
Digitaalikameroiden toimintoja > Kuvatiedostojen siirtäminen > Muistikortinlukija

Kuvat voidaan siirtää muistikortilta tietokoneelle käyttämällä kameran USB- tai FireWire-liitäntää. Vanhemmissa kameroissa on suhteellisen hidas USB 1.1 -liitäntä, jolloin suuren kuvamäärän siirtäminen kestää varsin kauan. Tällöin voidaan muistikortti irrottaa kamerasta ja käyttää erillistä muistikortinlukijaa, joka on varustettu nopeammalla USB 2.0 tai FireWire-liitännällä.
Digitaalikameroiden toimintoja > Kuvatiedostojen siirtäminen > WLAN

Uusimmissa ammattilaistason kameroissa voidaan kuvat siirtää automaattisesti heti kuvan ottamisen jälkeen langattoman WLAN-verkon kautta tietokoneelle. Tällöin muistikortti toimii välimuistina ja suhteellisen pientäkin muistikorttia käyttämällä voidaan ottaa lähes rajaton määrä kuvia. Se saattaa kuitenkin aiheuttaa myös tietoturvariskin, koska tietokoneella pitää olla käynnissä palvelinohjelma kuvien vastaanottamiseen eikä WLAN määrittele korkean tason protokollia kuvansiirtoon. WLAN:ia voi käyttää myös kuvien siirtämiseen matkapuhelimeen, jolloin niitä voi lähettää edelleen. Tämä toiminto on useissa nykyaikaisissa kameroissa.
Digitaalikameroiden toimintoja > Kuvatiedostojen siirtäminen > Bluetooth

WLANia hitaampi tapa siirtää tietoa on Bluetooth. Bluetooth määrittelee btOBEX-tiedostonsiirtoprotokollan sekä sisältää laitteiden välisen tietoturvamekanismin, joten sillä voidaan siirtää kuvia laitteiden välillä melko kätevästi ja tietoturvallisesti ilman ylimääräisiä ohjelmia.
Virtalähde

Nykyään digitaalikameroissa käytetään yleisesti Li-ion-akkuja. Aikaisemmin oli myös tavallisia paristoja tai NiMH-akkuja. Joihinkin kameroihin voi liittää myös verkkovirta-adapterin.
Liitännät

Digitaalikamerassa on yleensä USB-liitäntä, jonka kautta kuvat voi siirtää tietokoneelle ja kameran toimintoja mahdollisesti voidaan ohjata tietokoneelta. Kamerassa on lisäksi usein liitännät ulkoiselle virtalähteelle, jolloin kameraa voidaan käyttää ilman akkua sekä komposiittivideo ja HDMI-kaapeleille, joiden avulla kameran näytön esittämä kuva saadaan siirrettyä esimerkiksi televisioon. Toisissa kameroissa on myös liitäntä ulkoiselle mikrofonille ja etenkin järjestelmäkameroissa
Kirjallisuutta

May Alex: Digitaalinen valokuvaus.  Pagina, 2000.
Mölsä, Pekka: Digitaalinen valokuvaus on.  Helsingin yliopisto, 2007.
Punkari, Pekka: Digifotokoulu.  Docendo, 2006.  ISBN 951-846-232-1
Viljanen Jarkko, Karhula Matti, Miettinen Petri: Digikuvan peruskirja.  Docendo, 2006.  ISBN 951-846-182-1
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Digitaalikamera Wikimedia Commonsissa
Aiheesta muualla > Yleistä

Digikuva haltuun – YLEn nettikurssi opettaa digikameran peruskäyttöä. (Arkistoitu – Internet Archive)
Digikameran omistajan FAQ (Arkistoitu – Internet Archive)
Digicamera.net – suosittu suomalainen digikamerasivusto
Lista ja käyttäjäarvosteluita Suomessa myynnissä olevista digitaalikameroista
Mikä on digitaalinen valokuva? (Arkistoitu – Internet Archive)
Aiheesta muualla > Arvosteluja ja tietolähteitä

Digital Photography Review
Steve's Digicams
Digital Camera Resource Page
Imaging Resource
Canon G3 on hieman Ixusta monipuolisempi Canonin digikompakti.
Nikon D3, Nikonin ammattilaisjärjestelmäkamera.
Eri muistikorttityyppejä: SD, CF, MMC, ja xD.
Itävaltalainen keittiö

Wieninleike
Itävaltalainen keittiö on Itävallan historian myötä saanut paljon vaikutteita Euroopan muista ruokakulttuureista, etenkin Itävalta-Unkariin kuuluneista alueista.
Itävaltalainen keittiö on sianlihapainotteinen. Itävaltalaiset syövät vuosittain noin 65 kiloa lihaa per henkilö ja siitä yli 60% on sianlihaa Wieninleike (Wiener Schnitzel) on tunnettu itävaltalainen leivitetty vasikanleike. Myös riistaliha on Itävallassa suosittua, ja kauriita ja hirviä on maan laajoissa metsissä runsaasti. Wienin kaduilla on runsaasti makkarakioskeja, joissa on laajat valikoimat. Knöödeli on itävaltalainen ruokalaji, jossa taikinapyöryköiden sisällä voi olla täytteenä esimerkiksi lihaa tai hedelmiä.
Pääkaupunki Wienin kahvilat herkkuineen ovat maailmankuuluja. Toista maailmansotaa edeltäneestä älymystön kahvilakulttuurista ei tosin enää ole paljon jäljellä, ja kahviloiden merkitys on nykyisin etupäässä turismissa.lähde? Eräs tunnettu wieniläinen kahvi on Melange, maitovaahdon kanssa tarjottava kahvi, jossa on yhtä paljon kahvia kuin kuumaa maitoakin.
Tunnettuja wieniläisiä leivonnaisia ovat omenastruudeli (Apfelstrudel), linzintorttu (Linzer Torte) sekä rasvassa paistetut leivonnaiset, krapfenit. Suklaasta valmistettu sacherkakku on Itävallan tunnetuin kakku.
Itävallan itäosissa viljellään viiniä. Etenkin maan valkoviinit ovat arvostettuja – hienoimpana niistä pidetään Rieslingiä. Yleisin rypälelajike on vihreä Grüner Veltliner. Stroh on itävaltalainen rommin kaltainen väkevä alkoholijuoma, joka kehitettiin siksi, että Itävallalla ei ollut siirtomaita, joissa voisi viljellä rommiin tarvittavaa sokeriruokoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Itävaltalainen keittiö Wikimedia Commonsissa
Dokumenttien luokittelu

Dokumenttien luokittelun tarkoituksena on helpottaa dokumenttien löytymistä tai käsittelyä liittämällä kukin dokumentti yhteen tai useampaan luokkaan. Luokittelua tarvitsevat kirjastot, lehtiarkistot, uutistoimistot, hakupalvelut, suuryritykset ja muut suurten tekstikokoelmien käsittelijät. Dokumentit voivat olla esimerkiksi kirjoja, lehtiartikkeleita, WWW-sivuja, sähköpostiviestejä tai yrityksen sisäisiä dokumentteja.
Luokittelua käytetään tiedonhaun apuna, ja se on yksi dokumenttien sisällönkuvailun tapa. Kirjastoissa dokumenttien luokitus on ollut käytössä kirjastojen historian alusta asti. Uusimpia dokumenttien luokittelun sovellusalueita on roskapostin tunnistaminen.
Käsitteiden suhteita luokittelussa

Dokumentit sijoitetaan luokkiin dokumentissa esiintyvine käsitteiden ja asioiden perusteella. Usein valintaperuste on dokumentin aihe. Luokat ilmaisevat näiden käsiteiden erilaisa suhteita.
Käsitteiden suhteita luokittelussa > Paradigmaattiset tai semanttiset suhteet

Paradigmaattiset suhteet ovat suhteellisen pysyviä, aina olemassa olevia suhteita.
Geneeriset eli laji-alalaji-suhteet (lintu–varpunen)
Partitiiviset suhteet eli kokonaisuus-osa-suhde (Suomi–Pohjanmaa)
Assosiatiiviset suhteet, esimerkiksi vakiintuneet tekemis–väline-suhteet (kalastus–onki/katiska)
Käsitteiden suhteita luokittelussa > Syntagmaattiset suhteet

Syntagmaattiset suhteet ilmenevät tietyissä tilanteissa ja syntyvät asiayhteydessä.
Funktionaaliset suhteet löytyvät esimerkiksi lauseen rakenteista: tekeminen–tekijä, tekeminen–väline, tekeminen–kohde, tapahtuma–syy (potkaista–potkaisija, potkaista–pallo, potkaista–uhri)
Luokittelun alalajit (automaattinen luokittelu)

Alun perin dokumentteja ovat luokitelleet tehtävään koulutetut asiantuntijat. Ihminen ymmärtää lukemansa ja tekee harvoin karkeita virheitä luokittelussa. Käsin luokitteleminen on kuitenkin hidasta. Haittana voi olla myös ihmisen subjektiivisuus. Dokumenttikokoelmien kasvaessa on alettu käyttää apuna tietokoneohjelmia.
Yksi vaihtoehto on asiantuntijajärjestelmä eli asiantuntijoiden tietämyksen mallintaminen sääntökokoelmaksi. Hyvin toimivien sääntöjen löytäminen voi kuitenkin osoittautua työlääksi, ja säännöstö saattaa paisua laajaksi ja vaikeasti ylläpidettäväksi.
Nopeamman ja joustavamman vaihtoehdon tarjoaa koneoppiminen eli luokittelusäännöstön tai -mallin automaattinen muodostaminen. Jos käytössä ei ole valmiiksi luokiteltua aineistoa tai jos dokumenttien väliset yhteydet halutaan selvittää ilman etukäteen määrättyjä luokkia, luokitteluohjelma voi perustua ohjaamattomaan oppimiseen ja vain pyrkiä liittämään yhteen toisiaan muistuttavat dokumentit. Tällöin puhutaan dokumenttien ryvästämisestä eli klusteroinnista.
Ohjatussa oppimisessa luokitteluohjelman käytössä on etukäteen luokiteltu opetusaineisto. Tarkoituksena on luoda aineiston pohjalta malli tai säännöstö, jonka avulla ohjelma voi luokitella uusia dokumentteja.
Luokittelumenetelmiä (automaattinen luokittelu)

Dokumenttien luokittelun ensimmäinen vaihe on yleensä luokittelussa käytettävien piirteiden valinta. Yleensä tarkastellaan tekstin sisältämiä sanoja tai ilmauksia ja niiden frekvenssejä, mutta myös dokumentin metatiedosta voi olla hyötyä. Kieliteknologian menetelmiä voidaan käyttää piirteiden valintaan. Luokiteltavasta tekstistä voidaan esimerkiksi poimia kaikki termit, tai tekstin sanat voidaan palauttaa perusmuotoon morfologisella analyysilla.
Valitut piirteet syötetään varsinaiselle luokittelualgoritmille. Luokitteluun on käytetty mm. seuraavia menetelmiä:
naiivi Bayesin luokitin (katso myös bayesilainen suodatus)
latentti semanttinen indeksointi
tukivektorikoneet
Kohosen itseorganisoiva kartta (ohjaamatonta oppimista)
Luokittelujärjestelmiä (kirjastoluokitukset)

Luokittelujärjestelmiä ja -kaavoja on tehty moniin eri tarkoituksiin. Järjestelmät poikkeavat toisistaan sekä rakenteeltaan, että katteeltaan.
Universaaliluokitukset ovat yleisiä luokituskaavoja, jotka kattavat periaatteessa kaikki tieteen- ja tiedonalat, ja ovat yleensä kansainvälisessä käytössä. Tunnettuja esimerkkejä näistä ovat
Dewey Decimal Classification system (DDC),  käytetyin luokituskaava maailmassa
Yleinen kymmenluokittelu, Universal Desimal Calssification (UDK), Suomessa käytössä etenkin tekniikan ja luonnontieteen oppilaitoksissa
Colon Classification (CC)
The Library of Congress Classification (LCC)
Kansalliset yleisluokitukset on suunniteltu yhden maan käyttöön. Suomalainen esimerkki tällaisesta on Yleisten kirjastojen luokitusjärjestelmä(YKL). Se on DDC:n sovellus, joka on kehitetty suomalaisten yleisten kirjastojen tarpeisiin.
Tietyille tieteenaloille on myös suunntieltu luokituskaavoja. Esimerkiksi lääketiedettä varten on laadittu luokitusjärjestelmä National Library of Medicine Classification (NLM).
Palvelukohtaiset luokitukset ovat yleisiä erityisesti internetissä. Ne perustuvat käyttäjälähtöiseen käsitysmaailmaan ja haastavat perinteistä luokitusajattelua. Palvelun käyttöön muodostetut luokitukset ovat helposti muunneltavissa. Esimerkkejä palvelukohtiasista luokitteluista ovat
Yahoo
Open Directory
Donin kasakoiden alue

| Donin kasakoiden alue Область Войска Донского  Область Війська Донського |
| --- | --- |

 Vaakuna
 Donin kasakoiden alue Venäjän keisarikunnan kartalla 1914.
Valtio:   Venäjä
Perustettu:  1870 (1786)
Lakkautettu:  1920
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Novotšerkassk
Pinta-ala  (144 191,6 neliövirstaa (1897)):  164 099 km²
Väkiluku (1897):  2 564 238
Kielet:  venäjä, ukraina
Donin kasakoiden alue (ven. Область Войска Донского, Oblast Voiska Donskogo, ukr. Область Війська Донського, Oblast Vijska Donskoho) oli Venäjän keisarikunnan kuvernementtia vastaava hallintoalue vuosina 1870(1786)–1920.
Alueen naapureina olivat 1900-luvun alkuvuosina lännessä Asovanmeri, Jekaterinoslavin, Harkovan ja luoteessa Voronežin kuvernementti. Koillispuolella sijaitsi Saratovin, idässä Astrahanin kuvernementti, etelässä Stavropolin kuvernementti ja Kubanin alue.
Hallinnollinen jako, väkiluku ja suurimmat kaupungit

Pinta-alaltaan laaja - liki puolen Suomen kokoinen - Donin kasakoiden alue jakautui tavanomaisemman kihlakuntajaon (ujesti) sijaan piirikuntiin (okrug). Vuonna 1897 piirikuntia oli yhdeksän. Hallintokaupunkina oli aluksi Tšerkassk (Черкасск), vuodesta 1806 Novotšerkassk. Kuvernementissä oli vuonna 1897 yhteensä 2 564 238 asukasta, joista 87,6 prosenttia asui maaseudulla. Donin kasakoiden alueen kaupungeista suurimmat olivat tällöin Rostov-na-Donu (119 476 as.), Novotšerkassk (51 963 as.), Taganrog (51 437 as.), Nahitševan (Нахичевань, 28 427 as.) ja Aleksandrovsk-Gruševski (Александровск-Грушевский, 16 479 as.).
Vuonna 1897 kihlakuntia oli yhdeksän ja kuvernementissä oli oheisen taulukon mukainen kihlakuntajako:
| Piirikunta (okrug) | Pinta-ala (neliövirstaa) (neliövirsta=1,138062 km2) | Asukasluku | Hallintokeskus |
| --- | --- | --- | --- |
| Donetskin piirikunta | &&&&&&&&&&024659.030000024 659,3 | &&&&&&&&&0455819.&&&&00455 819 | stanitsa (kasakkakylä) Kamenskaja (12 190 as.) |
| 1. Donin (kasakoiden) piirikunta | &&&&&&&&&&015415.090000015 415,9 | &&&&&&&&&0271790.&&&&00271 790 | stanitsa Konstantinovskaja (Константи́новск, 9 267 as.) |
| 2. Donin (kasakoiden) piirikunta | &&&&&&&&&&023219.070000023 219,7 | &&&&&&&&&0239055.&&&&00239 055 | stanitsa Nižni Tširska (Нижний Чир, 6 780 as.) |
| Hopjorskin piirikunta | &&&&&&&&&&015861.040000015 861,4 | &&&&&&&&&0251498.&&&&00251 498 | stanitsa Urjupinskaja (Урю́пинск, 11 286 as.) |
| Rostovin Donin piirikunta | &&&&&&&&&&&06012.&&&&006 012,0 | &&&&&&&&&0369732.&&&&00369 732 | Rostov-na-Donu (119 476 as.) |
| Salskin piirikunta | &&&&&&&&&&018961.&&&&0018 961,0 | &&&&&&&&&&076297.&&&&0076 297 | stanitsa Velikoknjažeskaja (Пролета́рск, 5 583 as.) |
| Taganrogin piirikunta | &&&&&&&&&&012229.040000012 229,4 | &&&&&&&&&0412995.&&&&00412 995 | Taganrog (51 437 as.) |
| Tšerkasskin piirikunta | &&&&&&&&&&&09750.03000009 750,3 | &&&&&&&&&0240222.&&&&00240 222 | Novotšerkassk (51 963 as.) |
| Ust-Medvedinskajan piirikunta | &&&&&&&&&&018082.060000018 082,6 | &&&&&&&&&0246830.&&&&00246 830 | stanitsa Ust-Medveditskaja (5 805 as.) |
Väestön kielijakauma

Kielellis-etniseltä taustaltaan suurimmat kieliryhmät olivat venäjänkieliset (66,8 %, 1 712 898 as.) ja ukrainankieliset (28,1 % eli 719 655 as.). Pienempiä kielivähemmistöjä edustivat saksalaiset (1,4 %), kalmukit (1,3 %), armenialaiset (1,1 %), juutalaiset (0,6 %) ja muut kieliryhmät (0,9 %). Tarkasteltaessa Donin kasakoiden aluetta piirikuntatasolla havaitaan, että lännessä sijainnut Taganrogin piirikunta (412 995 as.) oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan kieleltään ukrainalaisvaltainen (254 819 as., 61,7 %), venäjänkielisiä oli (131 029 as., 31,7 %). Piirikunnan hallintokeskus Taganrog oli kuitenkin venäläisvaltainen. Osa tämän piirikunnan länsiosasta muodostaa nykyisin Itä-Ukrainan Donetskin ja Luhanskin alueiden eteläosan; Taganrogin kaupunki ja piirikunnan itäosa kuuluu puolestaan Venäjän Rostovin alueeseen.
Kartta Donin kasakoiden alueesta ja 1. Kaukasuksen käskynhaltijakunnasta (1792).
Kartta Donin kasakoiden alueesta ja Astrahanin kuvernementistä (1800).
Donin kasakoiden alue (1833).
Donin kasakoiden alue (joskus 1890-1907)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Donin kasakoiden alue Wikimedia Commonsissa
| n k Venäjän keisarikunnan hallinnollinen jako |
| --- | --- | --- |
| Kuvernementit |  Arkangel  Astrahan  Aunus  Baku  Bessarabia  Grodno  Harkova  Herson  Holm  Irkutsk  Jaroslavl  Jekaterinoslav  Jelizavetpol  Jeniseisk  Jerevan  Kaluga  Kaunas  Kazan  Kiova  Kostroma  Kursk  Kutaisi  Kuurinmaa  Liivinmaa  Minsk  Mogiljov  Moskova  Nižni Novgorod  Novgorod  Orenburg  Orjol  Penza  Perm  Pietari  Pihkova  Podolia  Pultava  Rjazan  Samara  Saratov  Simbirsk  Smolensk  Stavropol  Tambov  Tauria  Tbilisi  Tobolsk  Tomsk  Tšernigov  Tšernomorskaja  Tula  Tver  Ufa  Vilna  Viro  Vironmaa  Vitsebsk  Vjatka  Vladimir  Vologda  Volynia  Voronež  |  |
| Oblastit (alueet) |  Akmolinsk  Amur  Batum  Dagestan  Don  Fergana  Jakutsk  Kamtšatka  Kars  Kuban  Primorje  Sahalin  Samarkand  Semipalatinsk  Semiretšje  Syrdarja  Taka-Baikal  Taka-Kaspia  Terek  Turgai  Uralsk  |  |
| Kongressi-Puolan kuvernementit |  Kalisz  Kielce  Łomża  Lublin  Piotrków  Płock  Radom  Siedlce  Suwałki  Varsova  |  |
| Suomen suuriruhtinaskunta |  Hämeen lääni  Kuopion lääni  Mikkelin lääni  Oulun lääni  Turun ja Porin lääni  Uudenmaan lääni  Vaasan lääni  Viipurin lääni  |  |
Donin kasakoiden alueen piirikuntajako 1900-luvun alussa.
Kyōko Iwasaki

| Mitalit> Maa:   Japani.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Japani.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Japani> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | 200 metrin rintauinti |  |
| Universiadit  | Universiadit  | Universiadit  |  |
|  Pronssia | Fukuoka 1995 | 200 metrin rintauinti |  |
Kyōko Iwasaki (jap. 岩崎恭子, s. 21. heinäkuuta 1978 Numazu, Shizuoka) japanilainen uimari ja olympiavoittaja.
Iwasaki voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa Barcelonan olympialaisissa 1992 vain 14 vuoden ja kuuden päivän ikäisenä. Lisäksi hän voitti pronssia samasta lajista vuoden 1995 universiadeissa.
Zbigniew Iwański

| Mitalit> Maa:   Puola.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Puola> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Bern 1954 | pituushyppy |  |
Zbigniew Iwański (4. elokuuta 1927 – 3. helmikuuta 2019) oli puolalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli pituushyppy.
Iwański saavutti Bernin EM-kilpailuissa 1954 pituushypyssä hopeaa tuloksella 746 cm. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Unkarin Ödön Földessylle viidellä senttimetrillä.
Douentza

| Douentza |
| --- | --- |
 Katu Douentzassa.
 Douentza
 Koordinaatit: 15°0′N, 2°57′W 
Valtio:  Mali
Alue:  Mopti
Piiri:  Douentza
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunkikunta
Väkiluku (2009):  28 000
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Douentza on kaupunki sekä Moptin alueen Douentzan piirin hallinnollinen keskus Malissa. Se sijaitsee Dogonimaan ja Gourman alueen rajalla 170 kilometriä Moptista koilliseen. Asukkaita on 28 000 henkeä (vuonna 2009).
Douentzan kaupunkikunnan pinta-ala on 153,86 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Débérén, idässä Pétakan, etelässä Dianwélin ja lännessä Dangol-Borén kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.
Kunta käsittää viisi kaupunginosaa ja neljä kylää. Asukkaat ovat etupäässä fulbeja. Heidän lisäkseen on dogoneja, songhaita, arabeja ja tuaregeja. Vallitseva uskonto on islam.
Douentzan kautta kulkee Moptin ja Gaon välinen maantie RN16, josta haarautuu RN39 Timbuktuun. Tärkeimmät elinkeinot ovat maanviljely, osin paimentolaisuuteen perustuva karjanhoito, käsityöammatit ja kaupankäynti. Kaupungissa pidetään alueellisesti tärkeät karjamarkkinat. Karjan vienti suuntautuu Norsunluurannikolle, Togoon, Beniniin ja Burkina Fasoon.
Kunnassa toimii viisi koulua, jotka tavoittavat kaksi kolmasosaa ikäluokasta. Douentzan terveyskeskus palvelee myös lähikuntia. Nähtävyyksiin kuuluvat lähiseudun dogonikylät sekä Gourman alueella elävät norsut. Douentzassa on myös majoituspalveluja.
Ittatsu-ryū hojōjutsu

Ittatsu-ryū hojōjutsu (jap. 捕縄術) tai nawajutsu (jap. 縄術) on vanha japanilainen sotataito, jossa harjoitellaan ihmisen sitomista köydellä. Taitoa harjoitetaan sekä ihmisten pidätystaitona että jo kiinniotettujen hallinnan varmistamisena. Erilaisia solmuja käytettiin ennen heijastamaan sidotun sukupuolta, yhteiskunnallista asemaa ja suorittamaa rikosta tai jopa vuodenaikaa, jolloin henkilö köytettiin. .
Historiaa

Tokugawa-kausi oli hojōjutsun kulta-aikaa. Kirjallisista lähteistä löytyy tuolloin olleen kaikkiaa noin 125 koulukuntaa (ryu-ha) ympäri Japania.
Sidonta

Ittatsu-ryū hojōjutsussa käytetty pidätysnyöri (torinawa) oli pituudeltaan noin 5 metriä ja läpimitaltaa 3,5 mm  . Se oli siis erillisesti sidontataitoon mitoitettu ja tarkoitettu. Yleisesti samurait saattoivat käyttää katanan huotran (saya) lenkkiin sidottavaa (sageo) nyöriä sidontaan. Aina samurain mukana oleva sageo oli noin 165-170 cm pitkä silkkinyöri, jolla samurai sitoi miekkansa huotran kiinni kantaessaan katanaa vyöllään.
Järjestyspartiot käyttivät pidätettyjen sitomiseen pääsääntöisesti hamppunyöriä. Silkkinyöriä käytettiin yleisesti hojōjutsun harjoittelemiseen koska sitä oli helpompi ja nopeampi käsitellä. Sekä sitominen että sidosten avaaminen oli pienemmän kitkan vuoksi helpompaa silkki- kuin hamppunyöriä käyttäen. Tämän vuoksi silkkinyörin solmut saattoivat löystyä lujasti pyristelevän pidätetyn sätkiessä ja hamppunyöristä sai tiukempia sidoksia ja solmuja..
Ittatsu-ryū hojōjutsu on Ikkaku-ryū juttejutsun ohella varhaisimpia  Shindō Musō-ryū jōjutsu-koulukuntaan liitettyjä lajeja  , ja se säilyi aina viime aikoihin asti lainvalvojien käytössä. Nykyisin lajia ei enää harjoiteta kyseisen koulukunnan ulkopuolella.
Lista Ittatsu-ryū hojōjutsun kata-sarjoista

Nykyisessä muodossaan erilaisia sarjoja on 3 (Ge-sarja, Chū-sarja ja Jô-sarja) ja katoja kaikkiaan 25 kappaletta.
Ge-sarja
Ichimonji baya nawa
Hagai tsuke baya nawa
Hitoe hishi nawa
Shin bagai tsuke nawa
Ya hazu nawa
Sumi chigai nawa
Shin tombō nawa
Happō karami nawa
Yagura hishi nawa
Chū-sarja
Hishi baya nawa
Hishi nawa
Jūmonji nawa
Bajō bagai tsuke nawa
Tombō nawa
Shin futae hishi nawa
Shin kikō nawa
Yagura hishi nawa
Jō-sarja
Jūmonji baya nawa
Jūmonji nawa
Futae hishi nawa
Kikō nawa
Age maki nawa
Shin hagai tsuke nawa
Munawari hitoe hîshi nawa
Kiri nawa
Aiheesta muualla

Sveitsiläinen jōdō-/iaidō-sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Fédération Européenne de Jodo (ranskaksi)
Nykyaikana harjoiteltavat koryū- ja bujutsu-lajit
Araki-ryū
Bujinkan budō taijutsu
Daitō-ryū aiki jūjutsu
Hontai Yōshin-ryū jūjutsu
Hyōhō niten ichi-ryū
Ikkaku-ryū juttejutsu
Isshin-ryū kusarigamajutsu
Ittatsu-ryū hojōjutsu
Kashima-Shinryū
Kashima shinden jikishinkage-ryū
Kashima shintō-ryū
Jissen kobudō Jinenkan
Mugai-ryū
Musō Jikiden Eishin-ryū
Musō Shinden-ryū
Negishi-ryū
Nen-ryū
Ittō-ryū
Shindō Musō-ryū
Shintō-ryū kenjutsu
Suiō-ryū iai kenpō
Takenouchi-ryū
Taura Musō-ryū kobudō
Tendō-ryū naginatajutsu
Tenshin shōden Katori shintō-ryū
Toda-ryū
Toyama-ryū
Uchida-ryū tanjōjutsu
Lilia Izquierdo

| Mitalit> Maa:   Kuuba.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kuuba.Naisten lentopallo. Olympialaiset  | Maa:   Kuuba> Naisten lentopallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Barcelona 1992 | lentopallo |  |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | lentopallo |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | lentopallo |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | São Paulo 1994 | lentopallo |  |
|  Kultaa | Tokio 1998 | lentopallo |  |
Lilia Izquierdo Aguirre (s. 10. helmikuuta 1967 Havanna) on kuubalainen lentopalloilija. Hän voitti maajoukkueessa olympiakultaa kolme kertaa peräkkäin: Barcelonassa 1992, Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000. Hän voitti maailmanmestaruuden vuosina 1994 ja 1998.