stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fabienne Wohlwend

Fabienne Wohlwend vuonna 2019.
Fabienne Wohlwend (s. 7. marraskuuta 1997 Vaduz) on liechtensteinilainen autourheilija. Hän on ajanut muun muassa W Series -sarjassa. Nykyään hän kilpailee Ferrari Challenge -sarjassa.
Ura > Formula 4

Wohlwendin ensiesiintyminen formulasarjoissa tapahtui Aragón Racing -tallissa Italian F4 -sarjassa vuonna 2016, mutta hän vaihtoi myöhemmin kauden aikana DR Formula -talliin. Wohlwendin parhaaksi tulokseksi jäi kauden päätöskilpailun yhdestoista sija Monzan radalla. Hän voitti kuitenkin naisten luokan pokaalin, vaikka oli ainoa naisosallistuja.
Ura > Audi Sport TT Cup

Wohlwend siirtyi Audi Sport TT Cup -urheiluautosarjaan vuonna 2017. Hän ajoi kauden parhaimman tuloksensa sijoittumalla kahdeksanneksi tulokaskilpailussaan Hockenheimringillä ja oli kauden lopputuloksissa 11:nnes.
Ura > Ferrari Challenge

Vuonna 2017 Wohlwend ajoi myös Euroopan Ferrari Challenge -sarjassa. Hän osallistui kuuteen osakilpailuun, joissa ajoi kahdesti paalupaikalle, neljä kertaa palkintokorokkeelle sekä voitti ensimmäisenä naisena Imolan osakilpailun. Wohlwend kilpaili myös kauden päättäneessä Finali Mondiali -kilpailussa Mugellossa, missä hän sijoittui kolmanneksi.
Wohlwend jatkoi Ferrari Challenge -sarjassa myös seuraavan kauden ja sijoittui toiseksi. Hän voitti samana vuonna Finali Mondialin Pro-Am -luokassa. Vuoden 2019 Finali Mondiali päättyi neljänteen sijaan.
Vuonna 2020 Wohlwend ajoi kauden avauskilpailussa Imolassa paalupaikalle ja oli viikonlopun molemmissa kilpailuissa palkintokorokkeella. Kauden aikana hänen kilpa-ajamisensa mahdollisuuksiin vaikuttivat koronaviruksen aiheuttama osallistujien sekä kisajärjestäjien väheneminen. Wohlwend voitti kauden aikana yhden osakilpailun Misanon radalla ja oli Finali Mondialissa toinen.
Ura > W Series

Wohlwend osallistui naiskuljettajille tarkoitettuun W Series -sarjaan vuonna 2019. Avausosakilpailu Hockenheimilla alkoi eturivistä, mutta päättyi kilpailun kuudenteen sijaan. Zolderin osakilpailu puolestaan päättyi seitsemänteen sijaan. Kauden parhaimman tuloksensa Wohlwend ajoi Misanon osakilpailussa, missä hän ajoi paalupaikalle ja oli kilpailussa kolmas. Norisringin osakilpailu päättyi neljänteen sijaan, kun hän pystyi pitämään Emma Kimiläisen takanaan, mutta ensimmäinen pisteetön kilpailu oli Assenin osakilpailu, missä hän rikkoi autonsa etusiiven. Brands Hatchin päätösosakilpailussa Wohlwend ajoi kilpailussa viidenneksi.
Ura > Kestävyysajot

Wohlwend on kilpaillut myös Nürburgring Langstrecken Serie (NLS, ennen VLN) sarjassa.
Yksityiselämä

Wohlwend on yhdessä Frederick von Opelin ja Manfred Schurtin kanssa tunnetuimpia liectehsteinilaisia kilpa-ajajia. Lisäksi Wohlwend on ollut kahdesti ehdolla Liechtensteinin Vuoden naisurheilijaksi vuosina 2018 ja 2019.
Uransa alkuaikoina Wohlwend sai rahoitusta kilpa-autoiluun toimimalla Vaduzin VP Bankin keulahahmona.
Tulokset > Kausitilastot

| Kausi | Sarja | Talli | Auto | Kilpailut | Voitot | Paalupaikat | Nopeimmat  kierrokset | Palkintosijat | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Italian Formula 4 | Aragón Racing DR Formula | Tatuus–Abarth F4-T014 | 20 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 2017 | Audi Sport TT Cup | - | Audi TT Cup | 13 | 0 | 0 | 0 | 0 | 97 | 11. |
| 2017 | Ferrari Challenge Europe – Coppa Shell | Octane126 | Ferrari 488 Challenge | 6 | 1 | 2 | 0 | 4 | 67,5 | 6. |
| 2018 | Ferrari Challenge Europe – Trofeo Pirelli (Pro-Am) | Octane126 | Ferrari 488 Challenge | 14 | 3 | 4 | 3 | 10 | 142 | 2. |
| 2019 | Ferrari Challenge Europe – Trofeo Pirelli (Pro) | Octane126 | Ferrari 488 Challenge | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 40 | 7. |
| 2019 | W Series | Hitech Grand Prix | Tatuus–Alfa Romeo F3 T-318 | 6 | 0 | 1 | 0 | 1 | 51 | 6. |
| 2019 | VLN Series (V4-luokka) | Jaco's Paddock Motorsport | BMW 325i E90 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - |
| 2020–21 | Ferrari Challenge Europe – Trofeo Pirelli (Pro) | Octane126 | Ferrari 488 Challenge Evo | 11 | 1 | 3 | 0 | 10 | 132 | 2. |
*Kausi on kesken
Tulokset > Ferrari Challenge Finali Mondiali -tulokset

| Vuosi | Luokka | Talli | Auto | Rata | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Coppa Shell Am |  Octane126 | Ferrari 488 Challenge |  Mugello Circuit | 3. |
| 2018 | Trofeo Pirelli Pro-Am |  Octane126 | Ferrari 488 Challenge |  Autodromo Nazionale Monza | 1. |
| 2019 | Trofeo Pirelli Pro |  Octane126 | Ferrari 488 Challenge |  Mugello Circuit | 4. |
| 2020 | Trofeo Pirelli Pro |  Octane126 | Ferrari 488 Challenge Evo |  Misano World Circuit | 2. |
Tulokset > W Series -tulokset

(Lihavoitu merkitsee paalupaikkaa ja kursivoitu kilpailun nopeinta kierrosta)
| Vuosi | Talli | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Hitech GP | HOC 6 | ZOL 7 | MIS 3 | NRM 4 | ASS 15 | BRH 5 |  |  | 51 | 6. |
| 2021 | Bunker Racing | RBR 3 | RBR 10 | SIL 2 | HUN Kesk. | SPA 7 | ZAN 16 | COA 9 | COA Kesk. | 42 | 6. |
| 2022 | CortDAO W Series Team | MIA Kesk. | MIA 11 | CAT 9 | SIL 4 | LEC 7 | HUN 6 | SIN 8 |  | 32 | 10. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fabienne Wohlwend Wikimedia Commonsissa
Wohlwend (pinkki auto) vuoden 2019 W Seriesin Brands Hatchin osakilpailussa.
Fred Ward

Frederick Joseph "Fred" Ward (30. joulukuuta 1942 San Diego, Kalifornia – 8. toukokuuta 2022) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa Pako Alcatrazista (1979), Raivoisa ajojahti (1981), Väristyksiä (1990), Henry ja June (1990), Viimeiseen pisaraan (2002) ja Exit Speed (2008).
Osittain cherokeetaustainen Ward syntyi San Diegossa, Kaliforniassa. Hän opiskeli näyttelemistä Yhdysvalloissa ja Italiassa.
Ward voitti vuonna 1994 jaetun Golden Globen elokuvasta Short Cuts – oikopolkuja (1993).
Aiheesta muualla

Fred Ward Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Itzhak Shum

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Itzhak Shum
Syntymäaika: 1. syyskuuta 1948 (ikä 76)
Syntymäpaikka: Chișinău, Moldovan SNT, Neuvostoliitto
Seura
Seura: –
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1966–1983 |  Hapoel Kfar Saba | 455 (71) |
Maajoukkue
| 1969–1981 |  Israelin maajoukkue | 78 (10) |
Valmennusura
1993–1999 2001–2002 2002–2003 2003–2004 2004–2005 2005 2006–2007 2007–2008 2009–2010 2010–2011:  Israelin maajoukkue (apuv.)   Hapoel Kfar Saba   Maccabi Haifa FC   Panathinaikos FC   PFK Litex Lovech   FK Alania Vladikavkaz   Hapoel Tel Aviv FC   Beitar Jerusalem  Beitar Jerusalem  Alki Larnaka FC
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Itzhak Shum (hepreaksi: יצחק שום, s. 1. syyskuuta 1948) on moldovalaissyntyinen israelilainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana

Shum pelasi koko uransa ajan Hapoel Kfar Sabassa. Hänelle kertyi seuran paidassa vuosina 1966–1983 kaikkiaan 455 liigaottelua, joissa hän teki 71 maalia. Hän voitti seuran kanssa Israelin mestaruuden 1981–1982 ja State Cupin 1975 ja 1980. Israelin maajoukkueessa Shum esiintyi 78 maaottelussa ja oli mukana Emmanuel Schefferin luotsaamassa joukkueessa MM-kisoissa 1970. Hän edusti Israelia myös olympialaisissa 1968 ja 1976.
Meriitit pelaajana

Israelin mestaruus: 1982
Israelin State Cup (2): 1975, 1980
MM-1.kierros: 1970
Ura valmentajana

Valmennusuransa Shum aloitti 1993 Shlomo Scharfin apulaisvalmentajana Israelin maajoukkueessa. Kaksikko luotsasi Israelia kaikkiaan kuusi vuotta yhdessä hyvin tuloksin, vaikkei arvokisapaikkaa irronnutkaan. Kaksikko jätti tehtävänsä 1999 ja Shum palasi valmennustehtäviin pari vuotta myöhemmin debytoiden Hapoel Kfar Saban päävalmentajana 2001. Hänen johdollaan seura voitti Israelin kakkosdivisioonan, Liga Leumitin, ja nousi pääsarjaan.
Menestyskauden jälkeen Shum siirtyi suurempiin saappaisiin Maccabi Haifan päävalmentajana.  Shum teki itsensä lopullisesti tunnetuksi Israelissa luotsaamalla Maccabi Haifan ensimmäisenä israelilaisseurana Mestarien liigan lohkovaiheeseen, jossa seura taisteli itsensä lohkonsa kolmanneksi ja jatkoi eurotaivaltaan UEFA Cupissa. Kotimaassa Haifa taisteli mestaruudesta tiukasti häviten sen lopulta viimeisellä kierroksella.
Menestyksekkään vuoden jälkeen Shum jatkoi uraansa kreikkalaisen Panathinaikosin päävalmentajana. Hän johdatti seuran kaudella 2003–2004 Kreikan tuplamestariksi. Näin päättyi seuran seitsemänvuotinen kuiva kausi. Myös kausi 2004–2005 alkoi hyvin ja Panathinaikos voitti ensimmäiset ottelunsa liigassa. Shum sai kuitenkin yllättäen potkut lokakuussa 2004.
Marraskuussa 2004 Shum palasi valmennustehtäviin siirtyen bulgarialaisen PFK Litex Lovechin päävalmentajaksi. Odotukset olivat korkealla, mutta seura putosi keväällä 2005 mestaruustaistelusta ja Shum sai toukokuussa potkut tehtävistä. Litex-potkujensa jälkeen Shum siirtyi venäläisseura FK Alania Vladikavkazin valmentajaksi kesäkuussa 2005, muttei onnistunut katkaisemaan tappiokierrettä ja sai potkut jo syyskuussa.
Kaudeksi 2006–2007 Shum palasi kotimaahansa ja siirtyi Hapoel Tel Avivin päävalmentajaksi.  Pesti päättyi kuitenkin ennen aikojaan Shumin saatua potkut helmikuussa 2007.
Kesällä 2007 Shum jatkoi valmennusuraansa Beitar Jerusalemin päävalmentajana. Menestystä tuli ja seura voitti Shumin johdolla seurahistoriansa ensimmäisen Israelin tuplamestaruuden kauden päätteeksi. Shum sai potkut kehnosti alkaneen kauden vuoksi syyskuussa 2008.  Kesällä 2009 Shum palasi jälleen Beitarin päävalmentajaksi.  Menestys kaudella 2009–2010 jäi kuitenkin odotuksia vaisummaksi ja Shum sai lopulta potkut helmikuussa 2010 Beitarin ollessa liigassa vasta seitsemäntenä.
Lokakuussa 2010 Shumista tuli kyproslaisseura Alki Larnakan päävalmentaja.  Hän jätti seuran kauden jälkeen kesäkuussa 2011.
Meriitit valmentajana

Kreikan mestaruus: 2004
Kreikan cup: 2004
Israelin mestaruus: 2008
Hopeaa: 2003
Israelin State Cup: 2008
Israelin 2. divisioona: 2002
Geneettinen materiaali

RNA:n rakennemalli.
Geneettinen materiaali on ainetta, johon eliön geneettinen eli perinnöllinen informaatio on varastoitu. Kaikkien tunnettujen eliöiden geneettinen materiaali on deoksyribonukleiinihappoa eli DNA:ta tai ribonukleiinihappoa eli RNA:ta.
Joidenkin keinotekoisten elämänmuotojen geneettisenä materiaalina voidaan pitää tietokoneen muistia tai muuta digitaalista tiedonvarastointimuotoa.
Italian politiikka

Italian historia
Kuningaskunta 1861-1946
Itsenäisyys
Hallinto
Parlamentti
Senaatti
Edustajainhuone
Johto
Presidentti
Pääministeri
Vaalit
Puolueet
Poliitikot
Energiapolitiikka
Ympäristöpolitiikka
Ihmisoikeudet
Teemasivu:Politiikka
n • k •
Osa artikkelisarjaa
Italian poliittinen järjestelmä on parlamentaarinen edustuksellinen demokraattinen tasavalta, jossa on monipuoluejärjestelmä, ja jossa pääministeri (Presidente del Consiglio) on hallituksen pää. Presidentin tehtävät ovat lähinnä edustuksellisia. Hallitus käyttää toimeenpanovaltaa. Lainsäädäntövalta kuuluu kaksikamariselle eduskunnalle yhdessä hallituksen kanssa. Italiasta tuli tasavalta 1946, kun monarkiasta luovuttiin kansanäänestyksen jälkeen. Perustuslaki on vuodelta 1948.
Parlamentti koostuu senaatista (Senato della Repubblica) ja edustajainhuoneesta (Camera dei Deputati). Senaatissa on 315 vaaleilla valittua ja viisi elinikäistä jäsentä. Edustajainhuone on 635-jäseninen. Senaatin ja edustajainhuoneen jäsenet valitaan samoissa vaaleissa viisivuotiskaudeksi. Uudet lait hyväksytään vain, jos niiden kannalle on saatu enemmistö kummassakin parlamentin kamarissa.
2010-luvun parlamenttivaalit

Vuoden 2013 parlamenttivaalit voitti Viiden tähden liike, mutta yksikään pääpuolueista ei saanut enemmistöä senaatissa. Tämä johti pattitilanteeseen, joka kesti kaksi kuukautta. Tilanteen ratkaisemiseksi muodostettiin suuri hallituskoalitio, jota johti  keskustavasemmistolaisen Demokraattipuolueen (Partito Democratico, PD) Enrico Letta, ja varapääministerinä toimi Silvio Berlusconin luottomieheksi kutsuttu keskustaoikeistolaisen Vapauden kansan (Popolo della Libertà, PdL) Angelino Alfano. Letta kuitenkin erosi pääministerin tehtävästä helmikuussa 2014. Uuden hallituksen johtoon tuli PD-puolueen Matteo Renzi, valtiovarainministeriksi puolueisiin sitoutumaton Pier Carlo Padoan ja ulkoministeriksi PD-puolueen Federica Mogherini.
Maaliskuun 2018 parlamenttivaalien voittaja oli oikeisto. Pääministeriksi tuli Giuseppe Conte ja hallituksen muodostivat Luigi Di Maion johtama Viiden tähden liike ja Matteo Salvinin johtama Lega. Viiden tähden liikkeellä on hallituksessa 8 ministerin paikkaa ja Legalla 5. Lisäksi hallituksessa on 6 riippumatonta ministeriä. Legan puheenjohtaja Salvini uhkasi elokuussa 2019 hallituksen hajottamisella ja uusilla vaaleilla, kun hallituspuolueet olivat riitautuneet uuden ratahankkeen kustannuksista. Pääministeri Conti ilmoitti 20. elokuuta 2019 jättävänsä hallituksen eroanomuksen. Sisäministeri ja Lega-puolueen johtaja Salvini veti puolueensa pois hallituskoalitiosta, jotta voitaisiin pitää uudet vaalit. Suunnitelman taustalla oli, että Legan kannatus oli kannatusmittausten mukaan korkealla. Eronneen hallituksen sitoutumaton pääministeri Giuseppe Conte muodosti kuitenkin syyskuussa 2019 uuden keskustavasemmistolaisen hallituksen, jossa olivat mukana Viiden tähden liike ja Demokraattipuolue. Uudeksi ulkoministeriksi nousi Luigi Di Maio. La Lega - puolue jäi oppositioon.
2010-luvun parlamenttivaalit > Vuoden 2018 hallituskoalition puolueet

Viiden tähden liike
Lega
Korruptio

Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan korruptio on vakava ongelma Italiassa huolimatta pitkäaikaisista yrityksistä taistella sitä vastaan. Korruptio on lisääntynyt, kun virkamiehet ja järjestäytyneet rikollisryhmät solmivat keskenään salaliittoja. Kuitenkin vuodesta 2018 alkaen Italia on vahvistanut korruptionvastaista toimintaansa. Vuonna 2019 voimaan tullut laki langettaa entistä ankarampia rangaistuksia korruptioon syyllistyneille, uudistetut säädökset rajoittamisesta rajoittavat viivyttämistäselvennä ja on lisätty työkaluja mafianvastaista tutkimusta varten korruptiorikkomusten selvittämiseksi. Huolimatta tästä lisääntyneestä korruptionvastaisesta panostuksesta, monet sektorit vaativat uudistuksia viivyttelyn rajoittamikseksi. Tarvittaisiin esimerkiksi julkissten hankintojen parempaa valvontaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Italian politiikka Wikimedia Commonsissa
Giuseppe Batignani

Giuseppe Batignani (16. maaliskuuta 1856 Buonconvento – 4. helmikuuta 1933) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1878 ja nimitettiin Montepulcianon hiippakunnan johtoon 28. marraskuuta 1898. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lucido Maria Parocchi.
Batignani kuoli 76-vuotiaana virassa.
Giuseppe Angrisani

Giuseppe Angrisani (19. joulukuuta 1894 Buttigliera d'Asti – 24. huhtikuuta 1978) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. joulukuuta 1919 ja nimitettiin Casale Monferraton hiippakunnan johtoon 1. heinäkuuta 1940. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Maurilio Fossati, jota avustivat Umberto Rossi ja Giovanni Battista Pinardi.
Angrisani osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 1. maaliskuuta 1971.
Giuseppe Andrich

Giuseppe Andrich (s. 28. maaliskuuta 1940) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Belluno e Feltren hiippakuntaan Gioacchino Muccin 28. kesäkuuta 1965, ja hänet nimitettiin Belluno-Feltren piispaksi 29. toukokuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi kardinaali Angelo Scola, jota avustivat kardinaali Paolo Romeo ja arkkipiispa Pietro Brollo.
In Your Honor

| In Your Honor Foo Fighters |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : tammi-maaliskuu 2005
 Julkaistu: 14. kesäkuuta 2005
 Tuottaja(t): Foo Fighters / Nick Raskulinecz
 Tyylilaji: (CD1): Alternative rock, post-grunge, hard rock (CD2): akustinen rock
 Kesto: 83.17
 Levy-yhtiö:  BMG  RCA
Foo Fightersin muut julkaisut
| One by One 2002 | In Your Honor 2005 | Five Songs and a Cover 2005 |
Singlet albumilta In Your Honor
 ”Best of You” Julkaistu: 2005-05-3030. toukokuuta 2005  ”Razor (live)” Julkaistu: 2005-07-1313. heinäkuuta 2005  ”DOA” Julkaistu: 2005-09-055. syyskuuta 2005  ”Resolve” Julkaistu: 2005-11-2121. marraskuuta 2005  ”No Way Back/Cold Day in the Sun” Julkaistu: 2006-03-1313. maaliskuuta 2006  ”Miracle” Julkaistu: 2006
In Your Honor on rockyhtye Foo Fightersin 13. kesäkuuta 2005 julkaisema viides studioalbumi. Sen ovat tuottaneet Foo Fighters ja Nick Raskulinecz.
Albumin tunnetuimmat kappaleet ovat ”Best of You”, ”DOA”, ”Resolve” ja ”No Way Back”. Jokaisesta näistä kappaleista tehtiin singlet ja myös musiikkivideot. Albumin kappaleen ”Friend of a Friend” Dave Grohl kirjoitti jo ollessaan Nirvana-yhtyeen rumpalina 1990. In Your Honor nousi ilmestyessään Billboard 200 -albumilistan kakkossijalle. Albumin sessioissa nauhoitettiin myös esimerkiksi kappale ”Skin & Bones”, mutta se päätettiin julkaista ”DOA”-singlellä ja myöhemmin Five Songs and a Cover -EP:llä.
Albumi on tuplalevy, jonka ensimmäinen levy on ”äänekäs” ja toinen ”vähemmän äänekäs”, kuten Led Zeppelinin albumilla Physical Graffiti, ja sillä myös on paljon vierailijoita, muun muassa nuori jazzlaulaja Norah Jones, Led Zeppelinin basisti John Paul Jones ja Queens of the Stone Age -yhtyeen keulahahmo Joshua Homme. Albumista on olemassa myös DVD:llä varustettu kolmen levyn erikoisversio. Levyn kappaleessa Cold Day in the Sun Foo Fightersin rumpali Taylor Hawkins laulaa ja solisti Dave Grohl soittaa rumpuja.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Dave Grohl, Taylor Hawkins, Nate Mendel ja Chris Shiflett ellei toisin mainita.
| CD 1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | In Your Honor | 3.50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | No Way Back | 3.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Best of You | 4.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | DOA | 4.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Hell | 1.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | The Last Song | 3.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Free Me | 4.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Resolve | 4.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | The Deepest Blues Are Black | 3.58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | End Over End | 5.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| UK/Vinyyli/iTunes (UK) bonuskappale |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | The Sign | 4.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| CD 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Still |  | 5.15 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | What If I Do? |  | 5.02 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Miracle |  | 3.29 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Another Round |  | 4.25 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Friend of a Friend | Grohl | 3.13 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Over and Out |  | 5.16 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | On the Mend |  | 4.31 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Virginia Moon |  | 3.49 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Cold Day in the Sun | Hawkins | 3.20 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Razor | Grohl | 4.53 |  |  |  |  |  |  |
Arvostelut

All Music Guide lehden arvostelu:
The Music Box lehden arvostelu:
PopMattersin arvostelu:
Rolling Stone lehden arvostelu:
RockReviews lehden arvostelu:
Guardian Unlimitedin arvostelu:
Desibeli.net:
Imperiumi: 8/10
Soundi:
Soittajat

Dave Grohl: kitara/laulu (rummut kappaleessa "Cold Day in the Sun")
Chris Shiflett: kitara, taustalaulu
Nate Mendel: basso
Taylor Hawkins: rummut (laulu kappaleessa "Cold Day in the Sun")
+ Vierailijat (John Paul Jones, Norah Jones, Joshua Homme)
Albumin sijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 2005 | Official Sweden Albums Chart | No. 1 |
| 2005 | Official Finland Albums Chart | No. 1 |
| 2005 | Official Australian Albums Chart | No. 1 |
| 2005 | Official New Zealand Albums Chart | No. 1 |
| 2005 | Billboard Top 200 | No. 2 |
| 2005 | Official UK Albums Chart | No. 2 |
| 2005 | Official Norway Albums Chart | No. 2 |
| 2005 | Official Irish Albums Chart | No. 2 |
| 2005 | Official Canadian Albums Chart | No. 3 |
| 2005 | Official Belgium Albums Chart | No. 3 |
| 2005 | Official German Albums Chart | No. 4 |
| 2005 | Official Austrian Album Charts | No. 5 |
| 2002 | Official Holland Albums Chart | No. 5 |
| 2005 | Official Denmark Albums Chart | No. 5 |
| 2005 | Official Switzerland Albums Chart | No. 7 |
| 2005 | Official Holland Albums Chart | No. 11 |
| 2005 | Official Greece Albums Chart | No. 19 |
| 2005 | Official Italian Albums Chart | No. 20 |
| 2005 | Official Portugal Albums Chart | No. 20 |
| 2005 | Official French Albums Chart | No. 21 |
| 2005 | Official Spanish Albums Chart | No. 31 |
| 2005 | Official Czech Republic Albums Chart | No. 34 |
| 2005 | Official Brazil Albums Chart | No. 37 |
Albumin sijoitukset > Singlet

| Vuosi | Single | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Best Of You | Official UK Singles Chart | No. 4 |
| 2005 | Best Of You | Official Australian Singles Chart | No. 4 |
| 2005 | Best Of You | US Modern Rock Tracks | No. 1 |
| 2005 | Best Of You | US Mainstream Rock Tracks | No. 1 |
| 2005 | Best Of You | Billboard Hot 100 (US) | No. 18 |

| 2005 | Best Of You | Official Irish Singles Chart | No. 20 |
| 2005 | Best Of You | Official Italian Singles Chart | No. 38 |
| 2005 | Best Of You | Official New Zealand Singles Chart | No. 38 |
| 2005 | Best Of You | Official Sweden Singles Chart | No. 41 |
| 2005 | Best Of You | Official Holland Singles Chart | No. 94 |
| 2005 | DOA | Official UK Singles Chart | No. 25 |
| 2005 | DOA | US Modern Rock Tracks | No. 1 |
| 2005 | DOA | US Mainstream Rock Tracks | No. 6 |
| 2005 | DOA | Official Australian Singles Chart | No. 39 |
| 2005 | DOA | Official Irish Singles Chart | No. 40 |
| 2005 | DOA | Official Holland Singles Chart | No. 33 |
| 2005 | DOA | Official New Zealand Singles Chart | No. 34 |
| 2005 | DOA | Billboard Hot 100 (US) | No. 68 |
| 2005 | DOA | Official Holland Singles Chart | No. 86 |
| 2005 | Resolve | BBC Radio 1 Chart | No. 2 |
| 2006 | Resolve | Official UK Singles Chart | No. 32 |
| 2006 | Resolve | Official New Zealand Singles Chart | No. 39 |
| 2006 | Resolve | Official Holland Singles Chart | No. 82 |
| 2006 | No Way Back | US Modern Rock | No. 2 |
| 2006 | No Way Back | US Mainstream Rock Tracks | No. 6 |
| 2006 | No Way Back/Cold Day In The Sun | Official UK singles Chart | No. 64 |
Jaako

Jaako on harvinainen suomalainen miehen nimi, jolla ei ole omaa nimipäivää kalenterissa. Jaako on vanha, lähteissä jo 1400-luvulla tavattu länsisuomalainen muoto raamatullisesta nimestä Jaakob. Yleinen miehen nimi Jaakko on saman nimen runsaammin käytetty muoto.
Jaako on käytössä myös sukunimenä ja talonnimenä. Talonnimenä se esiintyy ainakin Kolarissa, Pelkosemnniemellä, Tarvasjoella, Vihannissa ja Ylitorniolla.  Lounais-Suomessa ja Keski-Pohjanmaalta Peräpohjolaan esiintyy talonnimenä ja sukunimenä myös Jaakola.
Tilastoja

Etunimi Jaako oli Suomessa vuoteen 2017 mennessä annettu yhteensä 237 miehelle 1800-luvun lopulta 2010-luvulle.
Sukunimenä Jaako oli vuonna 2017 yhteensä 380:llä suomalaisella henkilöllä. Kaikkiaan nimenkantajia on ollut yhteensä 610.
Tunnettuja Jaakoja > Etunimenä

Jaako Niskavaara (s. 1977), jääkiekkoilija
Jaakko Länkelä (myös Jaako Länkelä, 1833–1916), seminaarin lehtori, oppikirjojen tekijä ja sanomalehtimies
Tunnettuja Jaakoja > Sukunimenä

Joni Jaako (s. 1986), ruotsalainen juoksija
Giuseppe Battaglia

Giuseppe Battaglia (6. maaliskuuta 1890 Brembate Sopra – 19. marraskuuta 1984) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. heinäkuuta 1914 ja nimitettiin Faenzan koadjuuttoripiispaksi sekä Messenen titulaaripiispaksi 21. elokuuta 1943. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adriano Bernareggi, jota avustivat Ettore Castelli ja Giacinto Tredici.
Battagliasta tuli 17. joulukuuta 1944 Faenzan piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 31. elokuuta 1976. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.