stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Muromachi-kausi
Eurooppalainen vaikutus

Ensimmäiset eurooppalaiset saapuivat Japaniin Muromachi-kauden lopulla, jolloin portugalilaiset löytöretkeilijät laskivat maihin eteläisessä Kyūshūssa vuonna 1543. Kahdessa vuodessa he perustivat vakituisia kauppasatamia ja aloittivat japanilaisten ja eurooppalaisten välisen kaupankäynnin (Nanban-kaupan kausi). Eurooppalaiset toivat mukanaan muun muassa tuliaseita, kelloja ja tupakkaa, joita vaihdettiin japanilaiseen kultaan ja hopeaan. Tuliaseiden käyttöönotto Japanissa merkitsi kuitenkin myös daimioiden välisten paikallisten sotien tuhoisuuden kasvua. Myöhemmin Japaniin saapui myös espanjalaisia (1587) ja hollantilaisia (1609).
Eurooppalaisten saapumisen myötä jesuiitat toivat kristinuskon Japaniin. Monet daimiot ja kauppiaat olivat innokkaita kääntymään kristinuskoon saavuttaakseen paremmat mahdollisuudet kaupankäynnissä eurooppalaisten kanssa, ja vuoteen 1560 mennessä Kiotosta olikin tullut tärkeä lähetystyön keskus Japanissa. Vuoteen 1582 mennessä 150 000 ihmistä (2 % Japanin väestöstä) oli kääntynyt kristinuskoon. Shōgunien vastustus uutta uskontoa kohtaan kuitenkin kasvoi Japanin yhtenäistyessä ja avoimuuden muuhun maailmaan kasvaessa ja Tokugawa-kaudella kristittyjen kohtelu muuttui huonompaan suuntaan. Kristittyjen teloitukset alkoivat vuonna 1597, ja vuoteen 1640 mennessä kristinuskon kitkemisestä oli tullut kansallinen tavoite.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lakeland Central School District: Muromachi-kausi (englanniksi)
The Samurai Archives Japanese History Page: Muromachi-kausi (englanniksi)
Nanban-laivoja saapumassa Japaniin. Maalaus 1500-luvulta.
Reign Forever World

| Reign Forever World Vader |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 2000
 Studio : Red Studio, Gdynia
 Julkaistu: 16. joulukuuta 2000 (JP) 22. tammikuuta 2001
 Tuottaja(t): Piotr Wiwczarek
 Tyylilaji: death metal
 Kesto: 32.20
 Levy-yhtiö: Metal Blade
Vaderin muut julkaisut
| Litany 2000 | Reign Forever World 2001 | Revelations 2002 |
Reign Forever World on Vaderin kolmas EP-levy, joka julkaistiin Japanissa 16. joulukuuta 2000. EP julkaistiin Euroopassa 22. tammikuuta 2001.
Kappaleet

Reign Forever World – 4.01
Frozen Paths – 2.13
Privilege of the Gods – 4.55
Total Desaster – 3.11
Rapid Fire – 3.21 (säv. Judas Priest cover)
Freezing Moon – 5.42 (säv. Mayhem cover)
Creatures of Light and Darkness – 3.11 (Live)
Carnal – 2.33 (Live)
Red Dunes – 1.13
Lord of Desert – 2.00
Kokoonpano

Peter – kitarat, laulu
Mauser – soolokitara
Shambo – bassokitara
Docent – rummut
Aiheesta muualla

Reign Forever World Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Reign Forever World Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Vader
| --- | --- |
Studioalbumit:   The Ultimate Incantation  De Profundis  Future of the Past  Black to the Blind  Litany  Revelations  The Beast  Impressions in Blood  Necropolis  Welcome to the Morbid Reich  Tibi et Igni  The Empire  Solitude in Madness 
Konserttitallenteet:   The Darkest Age: Live '93  Live in Japan 
EP:t:   Sothis  Kingdom  Reign Forever World  Blood  The Art of War  Lead Us!!!  Go to Hell 
Kokoelmat:   Reborn in Chaos  XXV 
Tribuuttialbumit:  Future of the Past
Demot:   Live in Decay  Necrolust  Morbid Reich 
Videot:   Vision and Voice  More Vision and the Voice  Night of the Apocalypse  ...And Blood Was Shed in Warsaw 
Splitit:  Nile / Vader
Singlet:   An Act of Darkness / I.F.Y.  Carnal / Black to the Blind  Xeper / North  Angel of Death  Beware the Beast  v.666  The Upcoming Chaos  We Are the Horde  Come and See My Sacrifice  Decapitated Saints 
Eri esittäjiä:   Slatanic Slaughter II – A Tribute to Slayer  Czarne zastępy – W hołdzie KAT  Originators of Northern Darkness - A Tribute to Mayhem  Tyrants From the Abyss - A Tribute to Morbid Angel  Seven Gates of Horror – A Tribute to Possessed  Ultimate Revenge  Metalmania 2003 
Katso myös:   UnSun  Spinal Cord  Dimmu Borgir  NYIA  Behemoth  Christ Agony  Slashing Death  Sweet Noise  Yattering
Rob Levin

Robert "Rob" Levin (16. joulukuuta 1955 – 16. syyskuuta 2006) joka tunnettiin myös käyttäjätunnuksellaan "lilo", oli IRC-verkko freenoden perustaja sekä PDPC:n ainut työntekijä. Hän ohjelmoi vuodesta 1968 alkaen ja työskenteli sovellusohjelmoijana vuodesta 1978. Vuodesta 1994 hän kehotti vapaiden ja avoimien ohjelmistojen kehittäjiä käyttämään IRCiä työssään.
Levin joutui 12. syyskuuta 2006 liikenneonnettomuuteen auton törmätessä hänen polkupyöräänsä. Hän kuoli saamiinsa vammoihin 16. syyskuuta.
"lilo"-nimi tuli John Varleyn science fiction -kirjasta The Ophiuchi Hotline, jossa esiintyy Lilo-niminen hahmo.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Freenoden ylläpitäjien keskustelua (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Wikinews: PDPC president has died (englanniksi)
RCA Studio II

| RCA Studio II |
| --- | --- |

Valmistaja:  RCA
Sukupolvi:  Toinen sukupolvi
Julkaisu:  tammikuu 1977
Laitteisto:  CPU RCA 1802
Muisti:  512 tavua
Tallennusväline:  pelimoduuli
Lisää videopeliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
RCA Studio II on RCA:n valmistama toisen sukupolven pelikonsoli.
Yhtiö ilmoitti konsolista tammikuussa 1977 vain muutamaa kuukautta Fairchild Channel F-konsolin jälkeen.
Konsoli oli toinen pelikonsoli, joka tuki ohjelmoitavia pelimoduuleja.
Konsolissa oli vain musta-valkoista grafiikkaa ja alhainen 64x32 pikselin resoluutio. Konsolissa ei ollut peliohjaimia, vaan vain laitteessa itsessään oleva numeronäppäimistö ilman mahdollisuutta liittää muita ohjaimia.
Historia

Joseph Weisbecker työskenteli RCA:lle ja suunnitteli omatekoisen tietokoneen nimeltä FRED. FRED johti Cosmac 1801 -sarjaan, joka oli vuonna 1975 julkaistu mikroprosessorijärjestelmä. Vuonna 1976 tämän pohjalta julkaistiin Cosmac 1802. Josephin työ johti Cosmac VIP -rakennussarjaan sekä Studio II -pelikonsoliin.
Josephin tytär Joyce työskenteli itsenäisesti sopimuksella pelien kehittäjänä konsolille. Hän oli aiemmin kiinnostunut FRED-koneen ohjelmoinnista logiikkapulmana ja kesällä 1976 hän oli lomalla ennen ensimmäistä lukuvuotta yliopistossa. Joyce ohjelmoi aluksi demopelejä Cosmac VIP -koneelle, josta ei vielä saanut palkkaa. Tämän jälkeen hän työskenteli Studio II:lle tulevien pelien parissa.
Laittesta oli tarkoitus tulla välivaiheen malli, jolle tulisi kehittyneempiä seuraajia. Teknisten rajoituksien ja rajoittuneen pelivalikoiman vuoksi laite myi heikosti ja RCA lopetti tuotteen helmikuussa 1978.
Pelit

Laitteelle oli 16 peliä, joista viisi oli sisäänrakennettuja: Addition, Bowling, Doodle, Freeway ja Patterns.
Aiheesta muualla

RCA Studio II Video Game Console (englanniksi)
Video Game Console Library (englanniksi)
Toisen sukupolven pelikonsolit
Arcadia 2001
Atari 2600
Atari 5200
Bally Astrocade
ColecoVision
Fairchild Channel F
Interton VC 4000
Intellivision
Philips Videopac G7000
RCA Studio II
Vectrex
VTech CreatiVision
Moraalinen absolutismi

Moraalinen absolutismi on arvoteoreettinen näkemys, jonka mukaan arvot ovat ehdottomia, muuttumattomia, ikuisia ja riippumattomia inhimillisistä olosuhteista. Moraalisesta absolutismista on käytetty myös termiä moraalinen realismi, mikä kuvastaa moraalisten arvojen olemassaoloa viitekehyksestä riippumatta.
Päinvastoin kuin moraalinen relativismi eettinen absolutismi hyväksyy ikuisten eettisten arvojen todellisuuden. Esimerkki eettisestä absolutismista on Platonin ajattelu, jonka mukaan hyvän idea on arvojen pohja. Myös Immanuel Kantin kategoriset imperatiivit edustavat absolutismia.
Moraalin metafysiikan perustus

| Moraalin metafysiikan perustus> Grundlegung zur Metaphysik der Sitten |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Immanuel Kant
Kieli:  saksa
Genre:  etiikka
Julkaistu:  1785
Suomennos
Suomentaja:  Markus Nikkarla
Kustantaja:  Areopagus
Julkaistu:  2014
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  108
ISBN:  978-952-99791-7-2
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Moraalin metafysiikan perustus (saks. Grundlegung zur Metaphysik der Sitten) on Immanuel Kantin vuonna 1785 ilmestynyt moraalifilosofinen teos. Teoksen on suomentanut Markus Nikkarla, ja suomennoksen on julkaissut Areopagus vuonna 2015.
Teos on julkaistu aiemmin J. E. Salomaan suomentamana nimellä Tapojen metafysiikan perustus julkaisussa Immanuel Kantin Siveysopilliset pääteokset (1931). Jyrki Aleniuksen mukaan ”Salomaan suomennos – – jää todistamaan menneestä”. Uudesta suomennoksesta Alenius sanoo, että se on ”sujuvaa ja filosofisestikin perusteltua suomea”. Hän pitää johdantoa hyödyllisenä.
Rob McClanahan

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Rob McClanahan |  Rob McClanahan |  Rob McClanahan |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lake Placid 1980 | jääkiekko |  |
Robert ”Rob” McClanahan (s. 9. tammikuuta 1958 St. Paul, Minnesota) on entinen yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.
McClanahan aloitti uransa Minnesotan yliopiston joukkueessa, jossa hän pelasi kaudet 1977–1979. Buffalo Sabres varasi hänet NHL:ään 1978 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella numerolla 49. Vuonna 1979 McClanahan valittiin Yhdysvaltojen maajoukkueeseen. Joukkue onnistui 1980 talviolympialaisissa yli odotusten ja voitti olympiakultaa. McClanahan loukkaantui alkusarjan ottelussa Ruotsia vastaan, mutta pystyi palaamaan otteluun ja Yhdysvallat nousi lopulta tasoihin. Hän aloitti NHL-uransa olympialaisten jälkeen Buffalossa. Yhteensä McClanahan pelasi kausien 1979–1984 aikana NHL:n runkosarjassa 224 ottelua Buffalo Sabresin, Hartford Whalersin ja New York Rangersin paidassa tehden 38 maalia ja antaen 63 syöttöä eli yhteensä 101 tehopistettä. Pudotuspeleissä hänen tehonsa olivat 34 ottelussa 4 maalia, 12 syöttöä eli 16 tehopistettä.
Aiheesta muualla

Rob McClanahan The Internet Hockey Databasessa (englanniksi)
Yhdysvaltain joukkue – Talviolympialaiset 1980
1 Janaszak |
3 Morrow |
5 Ramsey |
6 Baker |
8 Silk |
9 Broten |
10 Johnson |
11 Christoff |
15 Wells |
16 Pavelich |
17 O’Callahan |
19 Strobel |
20 Suter |
21 Eruzione |
23 Christian |
24 McClanahan |
25 Schneider |
27 Verchota |
28 Harrington |
30 Craig |
Valmentaja Brooks
Muinaispuku

Euran emännän puku.
Muinaispuku on  esihistoriallisen ajan mallin mukainen puku, joka on valmistettu hautalöytöjen perusteella. Suomessa ensimmäiset muinaispuvut tehtiin 1800-luvun lopussa, jolloin myös kansallispukujen käyttö ja valmistus yleistyi.
Pakanalliseen tapaan kuului haudata vainaja juhlapuvussaan. Lisäksi mukana oli muun muassa pronssista valmistettuja koruja ja muita koristeita. Niiden perusteella on pystytty selvittämään pukujen malli sekä kankaiden rakenne ja väri. Kaikki toistaiseksi tehdyt suomalaiset muinaispuvut ovat naisten pukuja. Miesten asuja ei ole pystytty vähäisten hautalöytöjen vuoksi jäljentämään.
Suomen ensimmäinen muinaispuku oli ns. Aino-puku, jonka Helsingin yliopiston Viipurilainen osakunta valmisti vuonna 1893 arkeologi Theodor Schvindtin ohjeiden mukaan näytelmäpuvuksi. Tunnetuin suomalainen muinaispuku lienee Euran emännän puku, jollaista presidentti Tarja Halonen käytti vuonna 2001 itsenäisyyspäivän vastaanotolla. Vuonna 1982 valmistuneen Euran muinaispuvun suunnittelutyö pohjasi ensimmäisenä suomalaisena muinaispukuna kokonaan yhden haudan, Euran Luistarin haudan 56, löytöihin ja se pyrittiin tekemään kaikilta osin alkuperäisiä löytöjä vastaavaksi.
Yhteensä suomalaisia muinaispukuja on valmistettu kymmenen erilaista mallia. Uusin, Kaarinan Ravattulan Ristimäen löytöihin pohjautuva puku julkaistiin vuonna 2021.
Perniön puku.
Suomalaiset muinaispuvut

Aino-puku (1893)
Perniön puku (1925)
Tuukkalan puku (1930-luku)
Muinais-Karjalan puku (1950-luku)
Kaukolan puku (1956)
Euran emännän puku (1982)
Maskun puku (1985)
Kaarinan puku (1991)
Mikkelin puku (1994)
Ravattulan puku (2021)
Mosambikin perustuslaki

Mosambikin perustuslaki on säännöskokoelma, joka määrittelee Mosambikin oikeus- ja yhteiskuntajärjestelmän perusteet.
Laissa on nimetty kolme eri elintä, jotka vastaavat vallasta Vallan kolmijako -opin mukaan. Lainsäädäntä-, tuomio- ja toimeenpanovalta ovat erillään. Toimeenpanovalta on presidentillä, pääministerillä ja hallituksella, jota presidentin nimittämä pääministeri johtaa. Presidentti valitaan vaaleilla, ja presidentin virkakausi kestää viisi vuotta. Lainsäädäntävalta on parlamentilla, jossa on 250 jäsentä. Tuomiovalta on korkeimmalla oikeudella, jonka tuomarit presidentti nimittää.
Nykyinen perustuslaki hyväksyttiin Mosambikin sisällissodan sovittelun yhteydessä marraskuussa 1990. Sen myötä maa siirtyi Frelimon hallitsemasta yksipuoluejärjestelmästä monipuoluejärjestelmään, ja Mosambikin kansantasavallasta tuli Mosambikin tasavalta.
Perustuslakiin on tehty vuoden 1990 jälkeen kolme lisäystä. Vuoden 2004 lisäys vähensi presidentin valtaoikeuksia. Kahden kolmasosan parlamentista tulee tukea perustuslain lisäystä, jotta se tulee voimaan.
Miyako (Iwate)

| Miyako (宮古市) |
| --- | --- |
 Näkymä Miyakoon
 lippu:  symboli
 Miyakon sijainti Iwaten prefektuurissa
 Miyako
 Koordinaatit: 39°38′23″N, 141°56′46″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Tōhoku
Prefektuuri:  Iwaten prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 259,15 km²
Väkiluku (11/2020):  50 676
 – Väestötiheys:  40 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninpunamänty
 – Kukka:  Nipponanthemum nipponicum
 – Lintu:  Japaninlokki
 – Kala:  Koiralohi
 
 https://www.city.miyako.iwate.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Miyako (jap. 宮古市, Miyako-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Iwaten prefektuurissa. Se sijaitsee Tyynenmeren rannikolla prefektuurin keskiosassa. Kaupunki kuuluu Sanrikun rannikkoalueeseen. Sen keskusta on rakentunut Miyakonlahdelle Heijoen suulle. Sisämaassa kaupunkiin kuuluu laajoja alueita Kitakamivuorilta, huomattavimpana Hayachinevuori. Miyakossa on 50 676 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 1 259,15 neliökilometriä.
Miyako on vanha satamakaupunki, jossa kaupattiin etenkin meren antimia. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla siellä sijaitsi Moriokan daimiokunnan paikallinen hallintokeskus. 1930-luvulla kaupungin satama-alueelle alkoi rakentua teollisuutta, ja kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Miyakolle myönnettiin vuonna 1941. Nykyisin kaupungissa on kalastukseen ja vesiviljelyyn liittyvän elintarviketeollisuuden lisäksi puu-, lannoite-, metalli- ja elektroniikkateollisuutta. Sisämaassa viljellään kasviksia ja hedelmiä. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Tarōn maaseutukaupunki ja Niisaton kyläkunta, ja vuonna 2010, kun siihen yhdistyi Kawain kyläkunta. Vuonna 2011 Tōhokun maanjäristys ja tsunami aiheuttivat Miyakossa pahoja vahinkoja, kun 475 ihmistä sai surmansa ja 2 677 asuinrakennusta tuhoutui kokonaan.
Miyakon nähtävyyksiä ovat Sanrikun rannikon kauniit maisemat ja luonnonmuodostelmat, kuten Jōdogahaman hiekkaranta, Todogasakin niemi – koko Honshūn itäisin piste – ja Hidejiman saari. Osa kaupungin rannikkoalueesta kuuluu Sanriku-fukkyōn kansallispuistoon, Hayachinevuoren ympäristö Hayachinen puolikansallispuistoon. Miyakoa palvelevat JR Higashi-Nihonin Yamada-linja ja Sanriku-rautateiden Rias-linja.
Kuvia

Miyakon rannikkoa, Sannō-iwa
Jōdogahaman hiekkarantaa
Miyakon rautatieasema
Miyakon kantakaupunki vuoden 1977 ilmakuvassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miyako Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Rafael Iglesias

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Iglesias tyrmää Nilssonin Lontoon olympialaisissa 1948. |  Iglesias tyrmää Nilssonin Lontoon olympialaisissa 1948. |  Iglesias tyrmää Nilssonin Lontoon olympialaisissa 1948. |  |
Maa:   Argentiina
Miesten nyrkkeily
| Olympialaiset  | Olympialaiset  | Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 1948 | raskassarja |  |
Argentino Rafael Iglesias (25. toukokuuta 1924 Avellaneda, Argentiina – 1. tammikuuta 1999 San Juan, Argentiina) oli argentiinalainen nyrkkeilijä. Hän voitti raskaan sarjan olympiakultaa Lontoossa 1948 ennen Gunnar Nilssonia ja John Arthuria.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rafael Iglesias Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
BoxRec: Rafael Iglesias (englanniksi)
Reino Laaksonen

Reino Laaksonen (10. huhtikuuta 1883 Helsinki – 26. marraskuuta 1946 Lappeenranta) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja ja poliisimestari.
Reino Laaksonen oli koulukäynnit päätettyään viipurilaisen Sonnén asekaupan palveluksessa ensin prokuristina ja sitten liikkeen johtajana. Hänestä tuli kesäkuussa 1917 Viipurin poliisimestarin apulainen ja hän hoiti vuonna 1918 virkansa ohella myös poliisimestarin tointa. Lappeenrannan poliisimestariksi Laaksonen nimitettiin syyskuussa 1918 ja hän astui tähän virkaan marraskuun alussa 1918.
Laaksonen esiintyi nuoruudessaan päätoimensa ohella näyttelijänä Viipurin näyttämöillä. Vuonna 1907 hän oli mukana Ida Aalbergin Unkarin-kiertuella ja siirtyi tämän jälkeen joksikin aikaa täyspäiväisesti teatterin puolelle. Laaksonen oli kahdeksan vuoden Viipurin Työväennäyttämön johtajana ja esiintyi myös säännöllisesti näyttelijänä. Lappeenrannassa asuessaan hän oli mukana Lappeenrannan teatterin toiminnassa. Urheilijana Laaksonen harrasti palloilulajeja. Hän kuului Wiipurin Sudet-urheiluseuran perustajiin ja hänestä tuli seuran kunniajäsen 1922. Laaksonen oli mukana Wiipurin Susien jääpallomestaruusjoukkueessa vuonna 1914 ja hän pelasi useita vuosia Viipurin Reippaan jalkapallojoukkueessa.
Mosambikin kirjallisuus

Mosambikin kirjallisuus on mosambikilaisten kirjailijoiden kotimaassaan ja ulkomailla julkaisemaa kirjallisuutta. Maassa on kymmeniä pieniä kieliä, mutta useimmat mosambikilaiset kirjailijat ja runoilijat kirjoittavat portugaliksi. Maassa julkaistaan vuosittain vain noin 20 kirjaa, ja painokset ovat useimmiten vain muutamia satoja.
Kirjallisuus pohjautuu mosambikilaisten kansojen vahvaan tarinaperinteeseen. Monille kansoille esi-isien kunnioitaminen on tärkeää, ja kansantarinat kertovat sekä realistisesti että myttisesti aikaisempien sukupolvien elämästä. Esimekrkiksi makondeilla on tarina "ensimmäisestä makondesta", joka selittää myös sen, miksi myöhemmät polvet asuvat ylänköalueilla eivätkä jokivarsilla.
Siirtomaa-aikana mosambikilainen kirjallisuus käsittelemään kansallismielisiä aiheita. Monet tulevat kirjailijat opiskelivat ulkomailla, lähinnä Portugalissa ja Ranskassa. Tämän vaiheen merkittävimmät kirjailijat olivat Rui de Noronha ja Noémia de Sousa. José Craveirinha alkoi käsitellä 1940-luvulla runoissaan mosambikilaisten yhteiskunnallista todellisuutta ja yllytti kapinointiin. Häntä pidetään nykyään Mosambikin tärkeimpänä runoilijana. José Craveirinha sai Camões-palkinnon vuonna 1991.
1920-luvulla maassa alkoi ilmestyä viikkolehti O Brado Africano. Se oli portugalilaisten valvonnassa, mutta onnistui silti ilmaisemaan afrikkalaisten näkemyksiä. Monet tunnetuimmista kirjailijoista julkaisivat runojaan ja esseitään siinä, esimerkiksi Noémia de Sousa, joka toimitti lehden naistensivuja, ja Marcelino dos Santos, josta tuli Frelimon perustajajäsen.
Itsenäisyystaistelun aikana julkaistiin paljon Frelimon sissien taistelustaan kirjoittamia runoja. Yksi parhaista tämän vaiheen runoilijoista oli Marcelino dos Santos. Itsenäisyystaistelua seurasi sisällissota, jonka aikana uusina kirjailijoina nousivat esiin Mia Couto, Ungulani Ba Ka Khosa, Heliodoro Babtista ja Eduardo White. Couto on edelleen tärkeä toimija Mosambikin kirjallisuuspiireissä. Couton romaaneja on käännetty useille kielille, myös suomeksi. Nykyisistä kirjailijoista merkittäviä ovat myös Lília Momplé ja Paulina Chizine, jonka Balada de Amor ao Vento oli ensimmäinen julkaistu mosambikilaisen naisen kirjoittama romaani. Muita kirjailijoita ovat João dos Santos Albasini, Heliodoro dos Santos Baptista, Rui Knopfli, ja Luís Bernardo Honwana.
Reign of Elements

| Reign of Elements Celesty |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2002
 Studio : Fantom Studio
 Julkaistu: 2. joulukuuta 2002 (EU) 18. joulukuuta 2002 (Japani)
 Tuottaja(t): Samu Oittinen
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 55.16
 Levy-yhtiö: Arise
Celestyn muut julkaisut
|   | Reign of Elements 2002 | Legacy of Hate 2004 |
Reign of Elements on power metal -yhtye Celestyn esikoisalbumi, joka julkaistiin joulukuussa 2. joulukuuta 2002.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Tapani Kangas ja Jere Luokkamäki
Intro – 0.36
Charge – 5.06
Revenge – 4.51
Sword of Salvation – 5.25
Reign of Elements – 4.38
Lost in Deliverance – 6.03
The Sword and the Shield – 5.46
Battle of Oblivion – 4.46
Kingdom – 5.19
The Journey — 3:41
Power of the Stones — 4:36
Kokoonpano

Kimmo Perämäki – laulu
J-P Alanen – kitara
Tapani Kangas – kitara
Ari Katajamäki – basso
Jere Luokkamäki – rummut
Juha Mäenpää – kosketinsoittimet
Jani Liimatainen – kitarasoolo kappaleessa Revenge
Timo Lewis – puheosuudet kappaleissa Intro ja Reign of Elements
Arvostelut

Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Reign of Elements Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Reign of Elements Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Red McCombs

Billy Joe "Red" McCombs (19. lokakuuta 1927 Spur, Texas – 19. helmikuuta 2023, San Antonio, Texas) oli Red McCombs Automotive Groupin perustaja ja toinen Clear Channel Communicationsin perustajista.
Hän omisti San Antonio Spursin, Denver Nuggetsin ja Minnesota Vikingsin. Hän pääsi vuoden 2005 Forbes 400 -listalle yhtenä varakkaimmista yhdysvaltalaisista. McCombs keskeytti opiskelunsa siirtyessään autokauppiaaksi. Hän omisti 50 autoliikettä, joista ensimmäisen hän avasi 25-vuotiaana.
Käännös suomeksi
My Dear Melancholy,

| My Dear Melancholy, The Weeknd |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 2017–2018
 Julkaistu: 30. maaliskuuta 2018
 Formaatti: LP, digitaalinen, CD
 Tuottaja(t): The Weeknd, Frank Dukes, Cirkut, DaHeala, Gesaffelstein, Guy-Manuel de Homem-Christo, Marz, Mike Will Made It, Skrillex
 Tyylilaji: R&B
 Kesto: 21.50
 Levy-yhtiö: XO, Republic
The Weekndin muut julkaisut
| Starboy 2016 | My Dear Melancholy, 2018 | After Hours 2020 |
My Dear Melancholy, on kanadalaisen rhythm and blues -laulaja The Weekndin ensimmäinen extended play, jonka julkaisi Tesfayen oma levy-yhtiö XO ja Republic Records 30. maaliskuuta 2018. Albumi on tyyliltään synkempi kuin edellinen Starboy-albumi ja albumilla vierailee Gesaffelstein. Hän julkisti albumin julkaisupäivän Instagramissa 28. maaliskuuta ja kansikuvan 29. maaliskuuta.
Albumin kansikuva ottaa mahdollisesti inspiraatiota Michael Jacksonista, joka on inspiroinut muutenkin Tesfayen musiikkia.
Kappaleet

Call Out My Name – 3.48
Try Me – 3.41
Wasted Times – 3.40
I Was Never There – 4.01 (feat. Gesaffelstein)
Hurt You – 3.50 (feat. Gesaffelstein)
Privilige – 2.50
Call Out My Name – A Capella – 3.44 (bonuskappale)
Arvostelut

HipHopDX: 4/5
The Guardian:
Rafael Joseffy

Rafael Joseffy
Rafael Joseffy (3. heinäkuuta 1852 Hunfalu – 25. kesäkuuta 1915 New York) oli unkarilaissyntyinen, Yhdysvaltoihin muuttanut pianisti ja musiikkipedagogi.
Joseffy aloitti pianonsoiton opintonsa Unkarissa ja jatkoi niitä Ernst Ferdinand Wenzelin sekä Ignaz Moschelesin johdolla Leipzigin konservatoriossa vuosina 1866–1867. Vuosina 1868–1870 hän opiskeli Berliinissä Carl Tausigin johdolla. Franz Lisztiltä hän sai opetusta kesien 1870 ja 1871 aikana Weimarissa. Euroopassa 1870-luvulla tekemiensä konserttikiertueiden aikana Joseffy teki New Yorkin -debyyttinsä vuonna 1879. Tämän jälkeen hän asettui Yhdysvaltoihin. Joseffy esitti ensimmäisten joukossa Johannes Brahmsin pianomusiikkia yhdysvaltalaisyleisöille. Vuosina 1888–1906 hän opetti Yhdysvaltain kansallisessa musiikkikonservatoriossa.
Joseffy julkaisi 15-osaisen edition Frédéric Chopinin teoksista ja laati pedagogisen School of Advanced Piano Playing -teoksen. Hän myös sävelsi pianolle omaa salonkimusiikkiaan.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja