stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jouni Nikula
Diskografia (albumit) > Isäntä Meidän

Vereen Piirretty Viiva (2009)
Toinen tuleminen (2011)
Diskografia (albumit) > Jack the Frost

Fool to be Cool (2014)
Diskografia (albumit) > Suuri Juhla

Suuri Juhla EP (2016)
Diskografia (albumit) > Joanton

Sudet (2020)
Vaikka joskus tuulee (2021)
Pieni talo preerialla (2023)
Aiheesta muualla

Jouni Nikula Meteli.netissä
Stanislav Medvedenko

| Stanislav Medvedenko> Станіслав Юрійович Медведенко |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Stanislav Jurijovytš ”Slava” Medvedenko
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1979 (ikä 45) Karapyši, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Ukraina
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä
Pituus:  208 cm
Paino:  113 kg
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1997–1998 1998–1999 1999–2000 2000–2006 2006–2007:  BK Budiveljnyk Kiova Alita Alytus BK Kiova Los Angeles Lakers Atlanta Hawks
Maajoukkueet
:   Ukraina
Aiheesta muualla
FIBA
Stanislav Jurijovytš ”Slava” Medvedenko (ukr. Станіслав Юрійович ”Слава” Медведенко, s. 4. huhtikuuta 1979 Karapyši, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
Medvedenko pelasi ammattilaisuransa ensimmäiset vuodet kotimaassaan ja Liettuassa. Vuonna 2000 hän siirtyi NBA-seura Los Angeles Lakersiin jossa voitti NBA:n mestaruuden vuosina 2001 ja 2002. Viimeisellä NBA-kaudellaan 2006–2007 Medvedenko pelasi Atlanta Hawksissa. Hän edusti urallaan myös Ukrainan miesten maajoukkuetta muun muassa vuoden 2005 EM-kilpailuissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stanislav Medvedenko Wikimedia Commonsissa
Stanislav Melnykov

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Melnykov vuoden 2012 kesäolympialaisissa  |  Melnykov vuoden 2012 kesäolympialaisissa  |  Melnykov vuoden 2012 kesäolympialaisissa  |  |
Maa:  Ukraina
Miesten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Barcelona 2010 | 400 m aidat |  |
|  Pronssia | Helsinki 2012 | 400 m aidat |  |
Stanislav Anatolijovytš Melnykov (ukr. Станіслав Анатолійович Мельников, s. 26. helmikuuta 1987 Odessa, Ukrainan SNT) on ukrainalainen 400 metrin aitajuoksija. 184 senttimetriä pitkä ja 70 kilogrammaa painava Melnykov edustaa Politechnika Odessaa.
Melnykov oli mukana vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa, jossa hän jäi semifinaaleihin. MM-kilpailuissa Melnykov on ollut mukana kahdesti, selviytymättä kummallakaan kertaa finaaliin asti. EM-kilpailuista Melnykovilla on kaksi pronssia vuosilta 2010 ja 2012. Nuorten tasolla Melnykov on saavuttanut alle 20-vuotiaiden MM-pronssia ja alle 23-vuotiaiden EM-hopeaa.
Ennätykset

400 metrin aitajuoksu: 49,09 (Barcelona 2010)
Juuso Perttilä

| Juuso Perttilä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. marraskuuta 1992 (ikä 31) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Tohtori
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Vantaa
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  20
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Bewe TuusKi (S-S) KJT (S-S) Peliitat (Mestis) Nice HCA (Ranska) Anglet Hormadi (Ranska)
Juuso Perttilä (s. 18. marraskuuta 1992 Helsinki) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä, mutta Perttilä osaa pelata myös keskellä.
Muuta

Perttilä on valmistui lääkäriksi Helsingin yliopistosta joulukuussa 2017. Hänen isoveljensä Juho on pelannut jääkiekkoa hyökkääjänä parhaimmillaan Mestis-tasolla.
Stanislav Petuhov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Innsbruck 1964 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Squaw Valley 1960 | jääkiekko |  |
Stanislav Afanasjevitš Petuhov (ven. Станислав Афанасьевич Петухов; s. 19. elokuuta 1937 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea hyökkääjä. Hän pelasi 96 maaottelua tehden 19 maalia Neuvostoliiton maajoukkueessa. Petuhov pelasi jääkiekkoseurassa Moskovan Dynamo 388 liigaottelua tehden 170 maalia Neuvostoliiton mestaruussarjassa.
Parhaat saavutukset

jääkiekon olympiakulta 1964
jääkiekon olympiapronssi 1960
jääkiekon maailmanmestaruus 1963
Spencer Compton

| Spencer Compton |
| --- | --- |

Ison-Britannian pääministeri
 16. helmikuuta 1742 – 2. heinäkuuta 1743  
Monarkki:  Yrjö II
Edeltäjä:  Robert Walpole
Seuraaja:  Henry Pelham
Henkilötiedot
Syntynyt: 1673 Compton Wynyates
Kuollut: 2. heinäkuuta 1743 Lontoo
Tiedot
Puolue:  Whigit
Uskonto:  Englannin kirkko
 Nimikirjoitus
Spencer Compton (1673 – 2. heinäkuuta 1743), Wilmingtonin jaarli, oli Britannian toinen pääministeri. Robert Walpolen hävittyä vaalit kuningas yritti saada opposition muodostamaan uutta hallitusta, ja kun se ei onnistunut, hän nimitti 69-vuotiaan Comptonin pääministeriksi. Häntä pidettiin huonona päätöksentekijänä ja avuttomana johtajana, ja koska hän oli itse ylähuoneessa, valta alahuoneessakin oli rajoitettua. Compton kuoli hallittuaan vain puolitoista vuotta.
Stanley Cramp

Stanley Cramp (24. syyskuuta 1913 Stockport, Manchester – 20. elokuuta 1987) oli englantilainen lintutieteilijä, joka tunnetaan parhaiten yhdeksänosaisen The Birds of the Western Palearcticin (BWP) ensimmäisenä päätoimittajana.
Stanley Crampin vanhemmat olivat Thomas ja Edith Cramp. Stanley oli perheen vanhin poika. Hän valmistui Manchesterin yliopistosta vuonna 1934 ja pääsi samana vuonna virkailijaksi Manchesterin verovirastoon. 1938 hänet siirrettiin töihin Lontooseen. Lukuun ottamatta sotilaspalvelusta Kuninkaallisissa ilmavoimissa 1944–1946, Cramp työskenteli Lontoossa verohallinnon virkamiehenä aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1970, jolloin hän liittyi BWP:n suunnitteluryhmään.
Crampin intohimo lintuihin syttyi jo lapsena ja paloi hänessä loppuun saakka. Hän toimi aktiivisesti useissa brittiläisissä ornitologisissa järjestöissä, kuten British Trust for Ornithologyssa (BTO), Royal Society for the Protection of Birdsissä (RSPB) ja British Ornithologists Unionissa (BOU). Vuonna 1960 Cramp liittyi British Birds -lehden toimituskuntaan, ja vuonna 1963 hänestä tuli vanhempi toimittaja (Senior Editor), jonka aseman hän piti kuolemaansa saakka.
17 viimeistä elinvuottaan Cramp omisti BWP:n toimittamiselle. Hän toimi teossarjan päätoimittajana neljän ensimmäisen osan aikana. Viidettä osaa aloitettaessa hänen terveytensä petti, ja hän kuoli sydänkohtausta seuranneeseen keuhkokuumeeseen.
Crampin ansaitsemat kunnianosoitukset:
1963 – BTO:n Bernard Tucker Medal
1966 – RSPB:n Gold Medal
1975 – Brittiläisen imperiumin ritarikunnan OBE
1978 – Zoological Society of Londonin Stamford Raffles Medal
1983 – BOU:n Union Medal
Stanley Cowell

Stanley Cowell
Stanley Cowell (5. toukokuuta 1941 Toledo, Ohio – 17. joulukuuta 2020 Dover, Delaware) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti.
Cowell syntyi musiikinharrastajien perheeseen. Hän sai maisterinarvon klassisessa pianonsoitossa ja suoritti myös sävellysopintoja. Cowellin ensimmäinen albumi oli Blues for the Viet Cong (1969), joka julkaistiin Polydor-levymerkillä. Cowell soitti 1960-luvun lopussa myös Max Roachin kokoonpanossa ja sävelsi puolet musiikista Roachin albumiin Members, Don't Git Weary (1968). Tässä yhteydessä hän tutustui Charles Tolliveriin, jonka kanssa perusti Strata-East Recordsin vuonna 1971. Strata-East-levymerkillä alettiin julkaista muun muassa Cowellin perustaman seitsemän pianistin The Piano Choir -kokoonpanon levyjä. Cowell myös johti Tolliverin kanssa Music Inc. -yhtyettä ja julkaisi Strata-Eastin kautta ensimmäisen soolopianoalbuminsa (Musa: Ancestral Streams). Cowellin yhteistyökumppaneihin kuuluivat mainittujen muusikoiden lisäksi muiden muassa Art Pepper, Sonny Fortune, Gary Bartz, Stan Getz, Bobby Hutcherson ja Roy Haynes. Hän soitti seitsemällä Heath Brothersin albumilla.
Cowell teki opetustyötä 1970-luvulta lähtien. Hän opetti Amherst Collegessa, Lehman Collegessa, New England Conservatoryssa ja lopulta Rutgersin yliopistossa, josta jäi eläkkeelle vuonna 2013. Cowell jatkoi tämän jälkeen musiikkiuransa ja kiinnostui aiempaa enemmän elektronisesta musiikista. Hän kuoli sairaalassa hypovoleemiseen šokkiin 79-vuotiaana.
Srmy

Suomen Rytmimusiikin Ystävät ry (SRMY) on vuonna 2006 perustettu yhdistys joka järjestää musiikkitapahtumia sekä musiikkikoulutusta.
Stockholm Saxophone Quartet

Stockholm Saxophone Quartet (ruots. Stockholms Saxofonkvartett) on ruotsalainen saksofonikvartetti, joka perustettiin vuonna 1969. Sen kokoonpano on ajan mittaan vaihdellut, mutta pitkäaikaisia jäseniä ovat olleet Sven Westerberg, Jörgen Pettersson, Leif Karlborg ja Per Hedlund.
Stockholm Saxophone Quartet on keskittynyt erityisesti nykytaidemusiikkiin. Se on tehnyt läheistä yhteistyötä monien ruotsalaisten ja ulkomaalaisten säveltäjien kanssa, ja erityisesti sitä varten on suunnattu satoja uusia musiikkiteoksia. Yhteistyökumppaneihin on kuulunut myös tanssijoita, koreografeja, kirjailijoita ja performanssitaiteilijoita. Kvartetti on esiintynyt monissa Euroopan maissa, Japanissa, Egyptissä, Israelissa, Yhdysvalloissa, Etelä-Afrikassa ja Mongoliassa.
Stockholm Saxophone Quartet on tehnyt lukuisia levytyksiä ja saanut useita merkittäviä ruotsalaisia musiikkipalkintoja.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi)
Srđan Mrvaljević

| Mitalit> Maa:   Montenegro.Miesten judo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Montenegro.Miesten judo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Montenegro.Miesten judo.MM-kilpailut  | Maa:   Montenegro> Miesten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 2011 | 81 kg |  |
Srđan Mrvaljević (serb. Срђан Мрваљевић, s. 16. toukokuuta 1984 Belgrad, Serbia) on montenegrolainen judoka. Hän on pituudeltaan 186 cm.
Mrvaljević saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 73 kg:n painoluokassa pronssia Rotterdamissa 2002 ja kultaa Sarajevossa 2003. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sai hopeaa 81 kg:n sarjassa Moskovassa 2006. Pekingin olympialaisissa 2008 hän sijoittui samassa painoluokassa yhdeksänneksi ja Rotterdamin MM-kilpailuissa 2009 viidenneksi. Pariisin MM-kilpailuissa 2011 hän sai 81 kg:n sarjassa hopeaa. Vuonna 2013 hän oli samassa painoluokassa seitsemäs Budapestin EM-kilpailuissa ja voitti kultaa Välimeren kisoissa.
Mrvaljević on saavuttanut maailmancup- ja Continental Open -kilpailuissa kolme turnausvoittoa ja kuusi kolmostilaa. Hän on voittanut Balkanin-mestaruuden 73 kg:n sarjassa 2003 ja 81-kiloisissa 2010.
Kaj Chydenius ja 40 laulujen vuotta

Kaj Cydeniuksen juhlakonsertin esiintyjät
Kaj Chydenius ja 40 laulujen vuotta on säveltäjä Kaj Chydeniuksen 40-vuotistaiteilijajuhlakonsertista taltioidun tv-ohjelman ensimmäinen osa. Se esitettiin Yle TV2:ssä Tapaninpäivänä 26.12.2004  ja uusittiin pääsiäislauantaina 26.3.2005.  Itse konsertti pidettiin Helsingin Kulttuuritalolla 22. ja 23.11.2004.  Konsertissa esitettiin 40 Chydeniuksen sävellystä, yksi laulu kultakin hänen säveltäjäuransa vuodelta. Säestyksestä vastasivat Eero Ojasen kvartetti ja pianisti Ilmo Peitso. Kulttuuritalon konsertin tuotti lahtelainen Teatteri Juko. Tv-ohjelman toinen osa on nimeltään Kokonainen maa ja taivas.
Ohjelmassa on muun muassa Chydeniuksen suuria hittejä kuten: Kalliolle kukkulalle, Sinua, sinua rakastan, Natalia, Tyttö ja tanssiva karhu, Laulu kuolleesta rakastetusta ja Laulu oravasta.
Tv-ohjelman tuotti Sunny Notes Oy ja sen ohjasi Erkki Pohjanheimo. Hän myös haastatteli Chydeniusta. Ohjelma toteutettiin Tuotantotalo Wernen ulkotuotantoautolla ja Transmix Oy:n ääniautolla. Ohjelman kesto on 79’33”.
Esiintyjät

Kaj Chydenius – juonnot ja piano
Monna Kamu, laulu
Ritva Sorvali, laulu
Taru Nyman, laulu
Kai Hyttinen, laulu
Ahti Paunu, laulu
Ismo Kallio, laulu
Pekka Milonoff, laulu
Jussi Chydenius, laulu
Agit Prop, lauluyhtye
Eero Aho, laulu
KOM-teatteri, laulu
Rajaton, lauluyhtye
Ilmo Peitso, piano
Eero Ojasen yhtye.
Tv-ohjelman laulut

Lemminkäisen äidin kehtolaulu (sanat Eino Leino), Ritva Sorvali ja Kai Chydenius, piano
Kaikkein kaunein tyttö (sanat Luis de Góngora/Aale Tynni), Monna Kamu ja Eero Ojasen orkesteri
Suomussalmi (Ilmari Kianto), Taru Nyman, Kai Hyttinen ja kuoro, sekä Eero Ojasen orkesteri
Oma maa (S.K.Berg-Kallio), Kai Hyttinen, Monna Kamu, Taru Nyman sekä Eero Ojasen orkesteri
Balladi uusista vaatteista (P. Mustapää), Pekka Milonoff, Taru Nyman ja kuoro sekä Eero Ojasen orkesteri
Laulu oravasta (Aleksis Kivi), Lauluyhtye Rajaton
Oli huhtikuun ilta (Arvo Turtiainen), Taru Nyman ja Eero Ojasen orkesteri
Natalia (Elvi Sinervo), lauluyhtye Agit-Prop ja Eero Ojasen orkesteri
Lähtevien laivojen satama (Oiva Paloheimo), Ahti Paunu ja Ilmo Peitso, piano
Viipurin tyttö (Ilpo Tiihonen), Ritva Sorvali, Taru Nyman ja Eero Ojasen orkesteri
Juoruaaria (Pierre de Beaumarchais), Monna Kamu ja Ritva Sorvali sekä Ilmo Peitso, piano
Alfhild (Lauri Viita), Kai Hyttinen ja Ilmo Peitso, piano
Lehmukset kukkivat Berliinissä (Agneta Pleijel), Ismo Kallio ja Eero Ojasen orkesteri
Stabat mater (Jacopone da Toti/Aale Tynni), lauluyhtye Rajaton esittää kappaleen
Lemmin minä sinut hankeen (Aku Kimmo Ripatti), Monna Kamu, Ahti Paunu ja kuoro sekä Eero Ojasen orkesteri
Seimen lapset (Ahti Taponen), Eero Aho ja KOM teatterin kuoro
Muistatko Baikalin rannat? (Matti Rossi), Ritva Sorvali, Pekka Milonoff, Jussi Chydenius ja kuoro sekä Eero Ojasen orkesteri
Laulu kuolleesta rakastetusta (Marja-Leena Mikkola), Ritva Sorvali ja Eero Ojasen orkesteri
Tyttö ja tanssiva karhu (Marja-Leena Mikkola), Taru Nyman ja Kaj Chydenius,
Sinua, sinua rakastan (Aulikki Oksanen), Jussi Chydenius ja Eero Ojasen orkesteri
Pate Eettisen testamentti (Jukka Itkonen), Kai Hyttinen ja Ilmo Peitso, piano
Kalliolle kukkulalle (suomalainen kansanruno), kaikki solistit ja kuoro sekä Eero Ojasen orkesteri
Sukkaseitikki

| Sukkaseitikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Cortinariaceae
Suku::  Seitikit Cortinarius
Laji::  torvus
Kaksiosainen nimi
 Cortinarius torvus  (Fr.) Fr. 
Katso myös
   Sukkaseitikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sukkaseitikki (Cortinarius torvus) on ruskeanviolettilakkinen tai ruskealakkinen seitikkilaji. Seitikin lakki on kellomainen ja siinä on usein suojusjätteitä. Sienen jalka on violetinsävyinen ja siinä on suojusjätteen muodostama ”sukka”. Heltat ovat aluksi ruskeanvioletit ja muuttuvat sienen vanhetessa kokonaan violeteiksi. Seitikki kasvaa kosteissa metsissä usein koivun  seurassa melko yleisenä koko Suomessa.
Suomen Varsovan-suurlähetystö

| Suomen Varsovan-suurlähetystö |
| --- | --- |
 Suomen Varsovan-suurlähetystöä.
Osoite:  Fryderyka Chopina 4/8, 00-559 Varsova
Sijainti:  Varsova, Puola
Koordinaatit:  52.22296°N, 21.02264°E
Omistaja:  Suomen valtio
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Suomen Varsovan-suurlähetystö (puol. Ambasada Finlandii, Warszawa) on Suomen ulkomainen edustusto Puolan pääkaupungissa Varsovassa. Edustustoa on syyskuusta 2022 lähtien johtanut suurlähettiläs Päivi Laine.
Maaliskuussa 1919 Suomen ulkoministeri Carl Enckell sai sähkösanoman, jossa Suomen hallituksen toivottiin tunnustavan vastikään itsenäistynyt Puolan valtio ja sen hallitus. Näin toimittiin. Suomen Varsovan-lähetystö perustettiin yhtenä Suomen ensimmäisistä ulkomaanedustustoista. Sen ensimmäinen asiainhoitaja nimitettiin 14. marraskuuta 1919 ja suurlähettilääksi hänet nimettiin vajaa puoli vuotta myöhemmin.
Aiheesta muualla

Suomi ulkomailla: Puola (finlandabroad.fi)
Suomen edustustot ulkomailla (um.fi)
Kaaoksen Ystävät

Kaaoksen Ystävät Pub Katseessa, Jyväskylässä 13.11.2011.
Kaaoksen Ystävät on vuonna 2010 perustettu tamperelainen viisihenkinen yhtye, joka soittaa suomenkielistä grunge rockia. Aiemmin yhtye tunnettiin nimellä Jukka Ruostila & Kaaoksen Ystävät.
Yhtye on saanut paljon radiosoittoa eri radiokanavilla, kuten YleX:llä, Radio 957:ssa, Radio Jyväskylässä ja Radio Cityllä. Yhtyeen kappale ”Eteinen” oli YleX:n Uuden musiikin iltavuoron viikon tehobiisi heinäkuussa 2011 ja single "Pietari Brahe" oli viikon tehona 2014.
Kaaoksen ystävillä on keikkamyyntisopimus NEM Agencyn kanssa.
Kokoonpano

Jukka Ruostila – laulu
Timo Hyvönen – kitara
Heikki Kokko – kitara
Lauri Heikkilä – basso
Antto Tuomainen – rummut
Julkaisut

Punainen Aurinko -ep (2011)
Ei ihan vielä / Hiekkalinnat -single (2012)
Pietari Brahe -single (2014)
Loppu -albumi (2014)
Aiheesta muualla

Yhtyeen kotisivut
Yhtyeen Facebook-sivu
Yhtyeen haastattelu Ylex:in Uuden musiikin iltavuorossa[vanhentunut linkki]
Jukka Ruostilan haastattelu Tamperelainen-lehdessä[vanhentunut linkki]
Jukka Ruostila & Kaaoksen Ystävät Infernon keikka-arvostelussa
Susie O’Neill

| Mitalit> Maa:   Australia.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Naisten uinti. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Australia.Naisten uinti. Olympialaiset  | Maa:   Australia> Naisten uinti. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Atlanta 1996 | 200 metrin perhosuinti |  |
|  Kultaa | Sydney 2000 | 200 metrin vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Atlanta 1996 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | 200 metrin perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
|  Pronssia | Atlanta 1996 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | 200 metrin perhosuinti |  |
| MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  | MM-kilpailut (pitkä rata)  |  |
|  Kultaa | Perth 1998 | 200 metrin perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Perth 1991 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Perth 1998 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
|  Pronssia | Rooma 1994 | 100 metrin perhosuinti |  |
|  Pronssia | Rooma 1994 | 200 metrin perhosuinti |  |
|  Pronssia | Perth 1998 | 4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
|  Pronssia | Perth 1998 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
| MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  | MM-kilpailut (lyhyt rata)  |  |
|  Kultaa | Palma de Mallorca 1993 | 100 metrin perhosuinti |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 1995 | 200 metrin perhosuinti |  |
|  Kultaa | Rio de Janeiro 1995 | 4 × 100 m sekauintiviesti |  |
|  Hopeaa | Palma de Mallorca 1993 | 200 metrin perhosuinti |  |
|  Hopeaa | Palma de Mallorca 1993 | 200 metrin vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 1995 | 200 metrin vapaauinti |  |
|  Hopeaa | Rio de Janeiro 1995 | 4 × 100 m vapaauintiviesti |  |
|  Pronssia | Rio de Janeiro 1995 | 4 × 200 m vapaauintiviesti |  |
Susan ("Susie") O'Neill (2. elokuuta 1973 Mackay, Queensland) on australialainen entinen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti 200 metrin perhosuinnin olympiakultaa Atlantasta 1996 ja 200 metrin vapaauinnin olympiakultaa Sydneystä 2000. Hän voitti urallaan myös neljä olympiahopeaa ja kaksi pronssia.
O'Neill voitti urallaan neljä maailmanmestaruutta ja lukuisia hopeita ja pronsseja. Hän on myös pitänyt hallussaan naisten 200 metrin perhosuinnin maailmanennätyksiä pitkällä ja lyhyellä radalla vuosituhannen vaihteessa.
Sriwijaya FC

Sriwijaya FC on jalkapalloseura Palembangin kaupungista Etelä-Sumatrasta. Sriwijaya pelaa Indonesian korkeimmalla sarjatasolla Superliigassa. Se on voittanut liigan kertaalleen kaudella 2011–2012.
Kaj Franck -muotoilupalkinto

Kaj Franck -muotoilupalkinto kunnioittaa muotoilija Kaj Franckin (1911–1989) työn henkeä ja periaatteita korkeatasoisesta, demokraattisesta ja funktionaalisesta suunnittelusta, jolla ratkaistaan käytännön haasteita ja luodaan uusia mahdollisuuksia muotoiluosaamista käyttäville yrityksille. Erityinen ansio on, jos palkinnon saaja samalla tuo arkeen kauneutta, iloa ja parempaa elämän laatua.
Design Forum Finlandin vuosittain jakaman muotoilualan tunnustuspalkinnon rahoittaa Suomen Messusäätiö, joka haluaa kunnioittaa Kaj Franckin merkittävää elämäntyötä muotoilukulttuurimme pioneerina ja samalla antaa tunnustusta ja tukea nykyisille suunnittelijoillemme.
Palkinto voidaan myöntää suomalaiselle tai Suomessa asuvalle tai työskentelevälle ulkomaiselle muotoilijalle tai työryhmälle ja sen myöntämisestä päättää palkintolautakunta. Valinnan perusteena on muotoilijan/työryhmän koko suunnittelutyö. Palkinto on suuruudeltaan 10 000 euroa.
Palkintoon kuuluu myös Tapio Junnon suunnittelema mitali ja palkintonäyttely. Kaj Franck -muotoilupalkintoa on jaettu vuodesta 1992 lähtien.
Kaj Franck -muotoilupalkinnon saajat

| --- | --- |
 1992 Oiva Toikka  1993 Pirkko Stenros  1994 Fujiwo Ishimoto  1995 Yrjö Kukkapuro  1996 Kerttu Nurminen  1997 Vuokko Eskolin-Nurmesniemi  1998 Heikki Orvola  1999 Jorma Vennola  2000 Ritva Puotila  2001 Eero Miettinen  2002 Anneli Sainio  2003 Risto Väätänen  2004 Ritva-Liisa Pohjalainen  2005 Hannele Bonsdorff  2006 Olavi Lindén  2007 Kati Tuominen-Niittylä  2008 Eero Aarnio :  2009 Hannu Kähönen  2010 Marja Suna  2011 Simo Heikkilä  2012 Jasmiine Julin-Aro  2013 Björn Weckström  2014 Harri Koskinen  2015 Markku Salo  2016 Juhani Salovaara  2017 Anna Ruohonen  2018 Tapio Anttila  2019 muotoilutoimisto Aivan: Jarkko Jämsén, Minka Koukkunen, Aleksi Kuokka, Antti Mäkelä, Aki Suvanto ja Saku Sysiö  2020 Ilkka Suppanen  2021 Johanna Gullichsen
Aiheesta muualla

Kaj Franck -muotoilupalkinto Design Forum Finlandin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kabylia

Kabylia (berb. Tamurt n Iqvayliyen, arab. Al-Qabā’il‎) on vuoristoinen alue Algerian pohjoisosassa Tell-Atlaksen vuoristossa. Alueen asukkaat, eli kabyylit, ovat berberejä ja huomattava osa Kabylian asukkaista puhuu edelleen berberiä.
Maantiede

Kabylia on osa Algerian Tell-Atlaksen vuoristoa. Kabyliassa vuoristoseutu alkaa kohota Mitidjan tasangolta lännessä kohti Tunisian rajaa idässä. Lähellä Välimerta maasto kohoaa ylätasangoksi, josta eroosio on muovannut useita samansuuntaisia muodostelmia, kuten Arbaa n-Ath-Iratenin, Collon ja Edughin massiivit. Useista vuorijonoista korkein on Djurdjura, jonka korkein huippu Lalla Khadidja kohoaa 2 308 metrin korkeudelle merenpinnasta. Lähellä merta on hyvin jyrkkiä rotkoja, kuten Palestro ja Kerrata.
Kabylia voidaan itsessään jakaa pienempiin alueisiin. Niin sanottu Suur-Kabylia (Grande Kabylie) käsittää esimerkiksi Djurdjuran vuorijonon. Sen itäpuolella on Vähä-Kabylia (Petite Kabylie), joka käsittää Baborin vuorijonon.
Alueen pohjoisosaan saapuu kosteita ilmamassoja Atlantin valtamereltä, jotka tuottavat runsaita sateita. Kabylia kuuluukin Algerian sateisimpiin paikkoihin. Sateet, kosteus ja suotuisa maaperä ovat johtaneet runsaiden metsien kasvuun. Metsien yleisiä lajeja ovat esimerkiksi rautatammi, korkkitammi, Quercus afares ja Quercus canariensis. Yli 1 500 metrin korkeuksilla metsät alkavat kasvaa setrejä.