stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Liimanarina
Aiheesta muualla

Liimanarinan sivut Dragcityssä (Arkistoitu – Internet Archive)
Liimanarinan köykäset kotisivut
Liimanarina Bad Vugumin sivuilla
Lentokenttä (täsmennyssivu)

Lentokenttä voi tarkoittaa seuraavia:
lentoasema, lentoliikennekeskus
Lentokenttä, kaupunginosa Vantaalla
Lentokenttä, kaupunginosa Turussa
Lentokenttä, kaupunginosa Lappeenrannassa
Lentokenttä, kunnanosa Pirkkalassa
Lentokenttä, suomalainen televisiosarja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lentokenttä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Louis Spohr

Louis Spohr nuorena, oma kuva
Louis Spohr (5. huhtikuuta 1784 – 22. lokakuuta 1859) oli saksalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari. Hänen ristimänimensä oli Ludwig Spohr, mutta hänet tunnetaan parhaiten hänen nimensä ranskankielisellä versiolla.
Spohr liittyi 15-vuotiaana orkesteriin soittamaan viulua. Kolme vuotta myöhemmin hänet lähetettiin Pietariin opiskelemaan. Spohrin varhaisimmat tunnetut sävellykset, kuten ensimmäinen viulukonsertto, ovat peräisin näiltä ajoilta. Vuosina 1805–1812 Spohr toimi konserttimestarina orkesterissa. Tänä aikana hän meni naimisiin harpisti Dorette Scheidlerin kanssa. Spohr soitti Scheidlerin kanssa duossa esiintyen Italiassa (1816–1817), Englannissa (1820) ja Pariisissa (1821). Myöhemmin Scheidler jätti harpun soiton ja keskittyi hänen ja Spohrin lapsien kasvatukseen. Scheidler kuoli vuonna 1834. Spohrilta katkesi käsi vuonna 1858, jolloin hän joutui lopettamaan viulistin uransa. Spohr kuoli Kasselissa vuonna 1859 pitkällisen sairauden murtamana.
Spohr tutustui Ludwig van Beethoveniin toimiessaan Wienissä vuosina 1813–1815. Vuosina 1817–1819 hän toimi oopperanjohtajana Frankfurtissa. Vuodesta 1822 kuolemaansa lähtien Spohr toimi Kasselissa.
Spohr sävelsi sinfonioita, konserttoja, oopperoita, kamarimusiikkia ja pienimuotoisempia kappaleita.
Spohr oli ensimmäinen orkesterinjohtaja, jonka väitetään käyttäneen nykyisen kaltaista tahtipuikkoa.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Louis Spohr International Music Score Library Project (englanniksi)
Louis L. Mowbray

Louis Leon Arthur Mowbray (19. elokuuta 1877 – 5. kesäkuuta 1952) oli bermudalainen luonnontutkija.
Mowbrayn vanhemmat olivat Mary Ann Brown ja opettaja William Mowbray, jotka olivat muuttaneet Bermudalle Louisianasta vuonna 1870. Mowbrayn koulunkäynti jäi St. Georgen keskikouluun, minkä lisäksi vanhemmat opettivat häntä kotona. Vuonna 1895 hän pääsi valokuvaajan oppipojaksi New Yorkiin, ja palattuaan sieltä hän perusti oman pienen valokuvastudion, missä hän kuvasi enimmäkseen kaloja ja lintuja. Vuonna 1903 hänet kutsuttiin Bermudan biologiselle asemalle, joka oli vasta perustettu. 1905 hän matkusti ensimmäisellä moottoriveneellä Atlantin yli Venäjälle ja viipyi matkallaan seitsemän kuukautta. Hän tutustui Venäjän ja Euroopan akvaarioihin, ja paluumatkalla myös New Yorkin akvaarioon.
Vuonna 1906 Mowbray löysi elävän bermudanviistäjän Castle Islandilta ja myöhemmin vielä useita lisää. Lajin oli oletettu hävinneen jo 1600-luvulla.
Mowbray ja Hilda Higinbotham avioituivat 1907 ja muuttivat pian Agar's Islandille, jonne he perustivat Bermudan ensimmäisen akvaarion ja meritutkimuskeskuksen. Mowbray johti akvaariota vuoteen 1911, jolloin hän muutti Bostoniin rakentamaan kaupungin uutta akvaariota, jota hän sitten johti kolme vuotta. 1914 hänet nimitettiin New Yorkin akvaarion tarkastajaksi. 1919 Mowbray muutti etelään suunnittelemaan ja rakentamaan Miamin uutta akvaariota, mutta palasi New Yorkin akvaarion virkaansa 1923. Vuonna 1926 hän muutti takaisin Bermudalle.
Mowbray rakensi Bermuda Aquariumin, joka avattiin 1. helmikuuta 1928. Hän toimi akvaarion kuraattorina ja akvaario saavutti heti suuren suosion. Vuonna 1933 Mowbray ja hänen taloudellinen tukijansa Vincent Astor kävivät Galápagossaarilla, mistä Mowbray toi akvaarioonsa kilpikonnia ja pingviinejä. Hän oli ensimmäinen, jonka onnistui saada nämä lajit lisääntymään vankeudessa.
Vuonna 1943 Mowbray sai sydänkohtauksen, jonka seurauksena hän halvaantui osittain. Hänen poikansa Louis Mowbray astui hänen tilalleen akvaarion johtoon.
Louis Lavauden

Adrien Joseph Louis Lavauden (1885–1935)
Lavaudenin nimeämä isomustakaija
Adrien Joseph Louis Lavauden (19. kesäkuuta 1881 Grenoble – 1. syyskuuta 1935 Anjou, Isère) oli ranskalainen metsä- ja eläintieteilijä.
Lavauden työskenteli Ranskan kansallisen metsätoimiston (Eaux et Forêts) palveluksessa Dauphinéssa ja myöhemmin kymmenen vuotta Tunisiassa. Vuonna 1925 hän otti osaa ensimmäiseen motorisoituun Saharan ylitykseen Tunisista Tšadjärven kautta Dahomeyhin. Vuosina 1928–1931 Lavauden toimi metsänvartijoiden päällikkönä Madagaskarilla. Hän palasi Ranskaan Keski-Afrikan kautta. Viimeiset vuotensa Lavauden vietti Pariisissa toimien opettajana maatalouskoulussa.
Lavauden oli kiinnostunut eläintieteestä, erityisesti Madagaskarin linnustosta ja nisäkkäistä. Hän julkaisi lukuisia kirjoituksia myös kotiseutunsa Alppien eläimistöstä. Hänen laaja kokoelmansa on pääosin Grenoblen luonnonhistoriallisessa museossa.
Lavauden nimesi linnuista isomustakaijan (Coracopsis vasa) alalajin drouhardi.
Lentokenttäpoliisi

Dublinin lentoaseman lentokenttäpoliisin auto
Lentokenttäpoliisi on poliisiyksikkö, jonka tehtävä on järjestyksestä ja turvallisuudesta vastaaminen lentoasemilla. Sen tehtäviin kuuluu yleensä myös muunlaisissa hätätilanteissa auttamista, liikenteenohjausta ja matkustajien opastamista. Lentokenttäpoliisi voi olla itsenäinen viranomainen tai paikallisen poliisilaitoksen alainen yksikkö.
Suomessa Helsinki-Vantaan lentoaseman poliisista vastaa Itä-Uudenmaan poliisilaitos. 2000-luvulla lentokenttäpoliisit ympäri maailman ovat olleet usein konepistoolein tai rynnäkkökiväärein aseistettuja terrorismin johdosta. Myös Suomessa konepistooleita on ollut Helsinki-Vantaalla partioivien poliisien mukana ainakin vuodesta 2017 lähtien.
Muita lentokentillä usein olevia turvallisuustahoja ovat esimerkiksi tulli- ja rajaviranomaiset.
Käännös suomeksi
Louis Laufray

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten vesipallo. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten vesipallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1900 | joukkuekilpailu |  |
Louis Alexandre Laufray (1. lokakuuta 1881 Charenton – 4. helmikuuta 1970 Champcueil) oli ranskalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen Libellule de Paris -joukkueeseen. Laufray osallistui samoissa kisoissa myös 4 000 metrin vapaauintikilpailuun.
Louis Leplée

Louis Leplée (7. huhtikuuta 1883 Bayonne – 6. huhtikuuta 1936 Pariisi) oli pariisilaisen Le Gerny's –kabareen omistaja. Hän löysi vuonna 1935 Édith Piafin kadulta, ja pyysi häntä esiintymään kabareessaan. Leplée antoi hänelle myös nimen ”La Môme Piaf”.
Leplée murhattiin kotonaan Pariisissa 6. huhtikuuta 1936.
Liilakylmänkukka

| Liilakylmänkukka> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Ranunculales
Heimo::  Leinikkikasvit Ranunculaceae
Suku::  Kylmänkukat Pulsatilla
Laji::  × intermedia  Lasch
Synonyymit
 Pulsatilla patens × vernalis 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Liilakylmänkukka (Pulsatilla × intermedia) on kangasvuokon (Pulsatilla vernalis) ja hämeenkylmänkukan (Pulsatilla patens) välinen risteymä. Sen juurakosta kasvavat aluslehdet ovat kohenevia. Lehtiruodin pituus on yleensä 10–20 senttimetriä. Aluslehden lehtilapa on 5–10 cm mittainen, se on tavallisesti kolmisorminen, päätölehdykkä on ruodillinen. Lehdet ovat pääosin talvehtivia, kuten myös kangasvuokolla; hämeenkylmänkukalla ne lakastuvat syksyllä. Kukka kasvaa yksittäin kukkaperän päässä, jonka pituus kukinta-aikana on yleensä 10–20 cm. Kukan kehälehdet ovat vaaleansinisiä. Pähkylähedelmät eivät suurimmaksi osaksi kehity.
Levinneisyys

Liilakylmänkukkaa esiintyy Suomessa, Saksassa ja Puolassa. Suomen lähialueella risteymän kantalajeja kasvaa yhdessä myös Karjalankannaksella, esimerkiksi Ruotsissa ne esiintyvät vain eri seuduilla.
Levinneisyys > Liilakylmänkukka Suomessa

Suomessa liilakylmänkukka esiintyy harvinaisena Etelä-Hämeessä Hämeenlinnan seudulla, missä sijaitsee kantalajien yhteinen kasvualue. Se kasvaa samanlaisilla kasvupaikoilla, kuten harjukankailla. Risteymä on Suomessa rauhoitettu luonnonsuojeluasetuksella, kuten myös kangasvuokko ja hämeenkylmänkukka ovat.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Liilakylmänkukka – Pulsatilla patens × vernalis
Louis Slotin

Louis Slotinin tunnistuskuva Los Alamosin tutkimusyksikössä.
Louis Alexander Slotin (1. joulukuuta 1910 Winnipeg, Manitoba, Kanada – 30. toukokuuta 1946 Los Alamos, New Mexico, Yhdysvallat) oli kanadanjuutalainen kemisti ja ydinfyysikko. Hän aloitti opintonsa synnyinkaupunkinsa Manitoban yliopistossa vain 16-vuotiaana, valmistuen vuonna 1932. Vuonna 1936 Slotin valmistui Lontoon yliopistosta fysikaalisen kemian tohtoriksi. Winnipegissa syntynyt Slotin osallistui Manhattan-projektiin vuodesta 1942 lukien, työskennellen mm. Chicagossa CP-1 atomimiilun parissa sekä Oak Ridgessa. Eräässä tilaisuudessa hän lausahti ELSO- eli tutkaupseeri luutnantti Jacob Beserille täten: "-Kuoleepa ihminen sitten tästä (atomi)pommista taikka luodista, niin se on sama asia. Hän on silloin kuollut". Slotin oli myös yksi Trinity-ydinkokeen silminnäkijöistä.
Kuvassa Louis A. Slotin The Gadgetin alias Härvelin äärellä Alamogordossa kesällä 1945.
Slotin osallistui myös tulevaan Operaatio Crossroadsiin. Tehdessään tieteellistä tutkimusta, eli suorittaessaan pommin kriittisyyden pisteeseen vaikuttavia asioita Los Alamosin ydinlaboratoriossa, hänelle sattui tapaturma 21. toukokuuta 1946. Plutoniumkappaleen (lempinimi: Rufus) yläpuolella oli berylliumkuori, joka lepäsi toiselta reunaltaan alemman puolipallon päällä ja toiselta reunaltaan se oli Slotinin ruuvitaltan varassa. Kokeessa hänen talttansa lipsahti, minkä seurauksena pallo saavutti kriittisen massan, Pommin ydin muuttui äkillisesti radikaalisti fissiiliksi. Tapahtumapaikalla oli läsnä useita henkilöitä, joita Slotin suojasi omalla kehollaan, mutta samalla sai itse palovammoja käteensä. Tuo tapaturma surmasi hänet vain 9 päivää tästä myöhemmin säteilysairauden eli akuutin säteilysyndrooman muodossa.
Slotinin saama säteilyannos oli ollut huomattavan suuri, arviolta noin 900 remiä eli 9 Sievertiä eli jokseenkin varmuudella kohtalokkaan rajan ylittäen. Kuolettava annos on 500 remiä eli 5 Sv. Sama pommin ydin, myös Demon Coreksi nimetty (suom. Paholaisydin), surmasi tätä edeltävästi Harry K. Daghlianin. Kriittisen massan lähes saavuttavaa, lähentelevää koesarjaa on kutsuttu Lohikäärmeen hännän kutittamisena. Fissiili aines räjäytettiin Bikinin atollilla tehdyssä ydinkokeessa kesällä 1946.
Kuvassa uudelleen mallinnettu, niin kutsuttu Demon Core.
Aiheesta muualla

https://www.newyorker.com/tech/elements/demon-core-the-strange-death-of-louis-slotin
http://www.science.ca/scientists/scientistprofile.php?pID=290
http://web.ncf.ca/lavitt/louisslotin.html
https://www.theatlantic.com/technology/archive/2018/04/tickling-the-dragons-tail-plutonium-time-bomb/557006/
http://www.canadashistory.ca/explore/science-technology/dr-louis-slotin-and-the-invisible-killer
https://www.tekniikkatalous.fi/uutiset/tt/bd0f2355-095c-4f40-8540-c556e6117888
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Louis Slotin
Käännös suomeksi
Lemmikki Kekomäki

Kaino Tuovi Lemmikki Kekomäki (o.s. Yrjö-Koskinen; 17. syyskuuta 1902 Loppi – 8. huhtikuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen juristi, joka valittiin ensimmäisenä naisena korkeimman hallinto-oikeuden jäseneksi vuonna 1956. Vuonna 1918 perustetussa tuomioistuimessa oli aiemmin työskennellyt useita naisia, ja Kekomäki itse oli ollut sen palveluksessa monissa eri tehtävissä vuodesta 1928 lähtien ennen nimitystä hallintoneuvoksen virkaan. Nimityksen myötä Kekomäestä tuli Pohjoismaiden ensimmäinen nainen ylimmän oikeusasteen tuomarina.
Elämä

Lemmikki Kekomäki syntyi poliittisesti aktiiviseen perheeseen. Hänen isänsä oli kansanedustaja Lauri Yrjö-Koskinen ja isoisänsä senaattori Yrjö-Sakari Yrjö-Koskinen. Äiti Ossia Schöneman oli koulutukseltaan kansakoulunopettaja. Kekomäki valmistui Hämeenlinnan suomalaisesta yhteiskoulusta ylioppilaaksi vuonna 1921. Hän pääsi yhtenä ensimmäisistä naisista opiskelemaan Helsingin yliopiston oikeustieteelliseen tiedekuntaan, josta valmistui yleisen oikeustutkinnon suorittaneena vuonna 1927. Kekomäestä tuli Suomen kymmenes naisjuristi.
Varatuomarin arvon Kekomäki sai vuonna 1931. Samana vuonna hän avioitui varatuomari Esko Kekomäen kanssa. Pariskunnalle syntyi neljä lasta, joista esikoinen Eero Kekomäki toimi 1990-luvulla suojelupoliisin päällikkönä. Ennen vakinaista työllistymistään korkeimpaan hallinto-oikeuteen Kekomäki työskenteli Asutushallituksessa, Metsähallituksessa ja sosiaaliministeriössä. Korkeimpaan hallinto-oikeuteen hän tuli aluksi ylimääräiseksi virkamieheksi, josta hän eteni vuonna 1936 notaarin virkaan ja vuonna 1937 nuoremmaksi hallintosihteeriksi. Vakinaiseksi hallintoneuvokseksi hänet nimitettiin vuonna 1956.
Tunnustukset

Vuonna 1960 Kekomäki vastaanotti ensimmäisenä naisena Suomen Valkoisen Ruusun I luokan komentajamerkin. Vuonna 1971 hän sai Suomen Leijonan suurristin, joka on ritarikunnan korkein kunniamerkki. Hän oli ensimmäinen suomalaisen ritarikunnan suurristin saanut nainen.
Live at Third Man Records

| Live at Third Man Records Billie Eilish |
| --- | --- | --- |

Livealbumin tiedot
 Julkaistu: 6. marraskuuta 2019
 Kesto: 33.52
 Levy-yhtiö: Third Man
Billie Eilishin muut julkaisut
| When We All Fall Asleep, Where Do We Go? 2017 | Live at Third Man Records 2019 | Happier Than Ever 2021 |
Live at Third Man Records on yhdysvaltalaisen laulajan Billie Eilishin livealbumi. Albumi on äänitetty 6. marraskuuta 2019 Nashvillessä Eilishin ja hänen veljensä Finneas O’Connellin akustisessa konsertissa. Albumi julkaistiin 6. joulukuuta 2019, ja siitä on tehty vain vinyyliversio.
Kappaleet

All the Good Girls Go to Hell – 2.48
Ocean Eyes – 3.20  (F. O’Connell)
Bad Guy – 3.14
Idontwannabeyouanymore – 3.23
Bury a Friend – 3.13
Come Out and Play – 3.30
Copycat – 3.14
I Love You – 4.51
Bellyache – 2.59
When the Party’s Over – 3.20  (F. O’Connell)
Lemmikkien salainen elämä 2

| Lemmikkien salainen elämä 2> The Secret Life of Pets 2 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Chris Renaud Jonathan del Val
Käsikirjoittaja:  Brian Lynch
Tuottaja:  Chris Meledandri
Säveltäjä:  Alexandre Desplat
Leikkaaja:  Tiffany Hillkurtz
Pääosat:   Patton Oswalt  Kevin Hart  Eric Stonestreet  Jenny Slate  Tiffany Haddish  Lake Bell  Nick Kroll  Dana Carvey  Ellie Kemper  Chris Renaud  Hannibal Buress  Bobby Moynihan  Harrison Ford 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures Illumination
Levittäjä:  Universal Studios UIP-Dunafilm
Ensi-ilta:   2019-06-077. kesäkuuta 2019 (Yhdysvallat)  2019-06-2626. kesäkuuta 2019 (Suomi)  
Kesto:  86 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  80 miljoonaa dollaria
Tuotto:  430 miljoonaa dollaria
Edeltäjä:  Lemmikkien salainen elämä
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lemmikkien salainen elämä 2 on vuonna 2019 julkaistu yhdysvaltalainen 3D-tietokoneanimoitu komediaelokuva, jonka on tuottanut Illumination. Elokuvan on ohjannut Chris Renaud yhteistyössä Jonathan del Valin kanssa ja käsikirjoittanut Brian Lynch. Se on jatkoa elokuvalle Lemmikkien salainen elämä (2016). Elokuvan alkuperäisinä ääninäyttelijöinä toimivat Patton Oswalt (korvasi Louis CK:n), Kevin Hart, Eric Stonestreet, Jenny Slate, Tiffany Haddish, Lake Bell, Nick Kroll, Dana Carvey, Ellie Kemper, Chris Renaud, Tara Strong, Michael Beattie, Hannibal. Buress, Bobby Moynihan ja Harrison Ford.
Universal Pictures julkaisi elokuvan elokuvateattereissa Yhdysvalloissa 7. kesäkuuta 2019. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli 26. kesäkuuta 2019.
Ääninäyttelijät

| Alkuperäinen näyttelijä | Suomalainen näyttelijä | Rooli |
| --- | --- | --- |
| Patton Oswalt | Paavo Kerosuo | Max |
| Kevin Hart | Roope Salminen | Lumipallo |
| Harrison Ford | Vesa Vierikko | Rooster |
| Lake Bell | Rinna Paatso | Chloe |
| Hannibal Buress | Tuukka Leppänen | Jake |
| Tiffany Haddish | Hanna Pakarinen | Daisy |
| Eric Stonestreet | Stan Saanila | Duke |
| Jenny Slate | Hanna Kaila | Gidget |
| Ellie Kemper | Heljä Heikkinen | Kati |
| Bobby Moynihan | Jani Alkio | Mel |
| Pete Holmes | Petrus Kähkönen | Norman |
| Dana Carvey | Juhani Rajalin | Pappa |
| Nick Kroll | Taisto Oksanen | Sergei |
Vastaanotto

Elokuva sai kriitikoilta sekalaisia arvosteluja ja tuotti maailmanlaajuisesti 429,4 miljoonaa dollaria 80 miljoonan dollarin tuotantobudjetilla, mikä on vähemmän kuin puolet edeltäjästään.[lähde? ]
Tv-maailma-lehdessä 2024 Henri Waltter Rehnström harmitteli, ettei moneen suuntaan haparoiva juoni oikein pysy koossa, mutta kehui toteutuksen pysyneen jatko-osassakin alkuperäisellä tasolla ratkiriemukkaine eläinhahmoineen. Hän antoi elokuvalle kolme ja puoli tähteä viidestä.
Linssit

| Linssit |
| --- | --- |
 Linssin (Lens culinaris) kukinto.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Alaheimo::  Faboideae
Suku::  Linssit Lens  Mill.
Katso myös
   Linssit Wikispeciesissä   Linssit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Erilaisia linssejä.
Linssit (Lens) on hernekasveihin kuvattu kasvisuku, joka on tunnettu erityisesti sen lajien syötävistä siemenistä. Sukuun on kuulunut ainakin neljä lajia, nykyisin linssilajit kuitenkin yhdistetään lähisukuisiin virnoihin (Vicia). Linssiä ja villilinssiä viljellään ravintokasveina. Linssi kasvaa noin 40 cm korkeaksi.
Lajeja

linssi eli rokkalinssi eli kylvövirvilä (Lens culinaris eli Vicia lens)
Lens ervoides
Lens himalayensis
Lens kotschyana
Lens lamottei
Lens montbretii
villilinssi (Lens nigricans eli Vicia lentoides)
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Linssit (Lens)
ITIS: Lens (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Lens (englanniksi)
Flora of China: Lens (englanniksi)
Lei Feng

Lei Feng sotilasvartiossa Mao Zedongin kipsisen rintakuvan edessä.
Lei Feng kirjoittamassa.
Lei Fengin patsas Tai’anin Taishanin rautatieaseman edustalla.
Lei Feng (yksink.: 雷锋; perint.: 雷鋒; pinyin: Léi Fēng; 18. joulukuuta 1940 Wangcheng, Hunan – 15. elokuuta 1962 Fushun, Liaoning) oli kiinalainen Kansan vapautusarmeijan sotamies, josta tehtiin kuolemansa jälkeen vuonna 1963 käynnistyneessä valtiollisessa propagandakampanjassa esimerkkikansalainen, epäitsekkyyden ja uhrautuvaisuuden perikuva. Ei tiedetä varmuudella, mitkä Lei Fengin elämästä kerrotut tiedot pitävät paikkansa ja mitkä keksittiin jälkeenpäin propagandistisessa tarkoituksessa. Alun perin Lei Feng -kampanja palveli myös diktaattori Mao Zedongin henkilökultin vahvistamista.
Elämänvaiheet

Virallisen kertomuksen mukaan Lei Feng syntyi köyhään maatyöläisperheeseen Hunanissa. Japanilaiset tappoivat hänen isänsä, ja hänen äitinsä teki itsemurhan jouduttuaan paikallisen maanomistajan raiskaamaksi. Kiinan kommunistinen puolue kuitenkin adoptoi orvon Lein ja kasvatti hänet. Hän liittyi Kansan vapautusarmeijaan ja puolueeseen. Armeijassa hän toimi ryhmänjohtajana. Opiskeltuaan Maon teoksia hän oppi elämään äärimmäisen vaatimattomasti ja halusi omistaa koko elämänsä kansalleen ja vallankumoukselle. Hänen kerrottiin tehneen monenlaisia epäitsekkäitä ja hyviä tekoja varsinkin sotilastovereitaan kohtaan. Syyskuussa 1960 hänet valittiin ”taloudelliseksi mallisotilaaksi”, jolloin armeija alkoi ilmeisesti valmistella hänen käyttöään propagandassa. Lei kuoli elokuussa 1962 tapaturmaisesti Fushunin sotilastukikohdassa vain 21-vuotiaana, kun peruuttava kuorma-auto kaatoi pylvään hänen päälleen. Kuoleman yksityiskohdat olivat pitkään epäselvät ja tapahtumista liikkui monenlaisia versioita. Jopa Lei Fengin olemassaolosta on esitetty joitain epäilyjä.
Henkilökultti

Lei Feng jätti jälkeensä päiväkirjan, joka toimi pohjana hänen ympärilleen luodulle kultille. Länsimaiset tutkijat pitävät Lein julkaistua päiväkirjaa lähes varmasti ainakin osittaisena väärennöksenä eikä hänen omana tekstinään. ”Oppikaa Lei Fengiltä” -kampanjan käynnisti Mao itse 5. maaliskuuta 1963. Lein päiväkirja julkaistiin ja hänestä tehtiin valtava määrä julisteita sekä lukuisia elokuvia ja sarjakuvia. Myös hämmentävä määrä hänestä otettuja (tai sellaisiksi väitettyjä) valokuvia ilmaantui julkisuuteen. Lei Feng on vielä 2000-luvullakin ollut näkyvästi esillä Kiinan tiedotusvälineissä ja häneen vetoamalla on puolustettu monenlaisia poliittisia linjauksia. Hänen kuviaan on alettu käyttää myös kaupallisessa mainonnassa. Joidenkin länsimaisten arvioijien mukaan tavalliset kiinalaiset eivät nykyään enää ota Lei Fengin hahmoa vakavissaan.
Lei Fengille on rakennettu Fushuniin valtava muistomerkkikokonaisuus, johon kuuluu muun muassa suuri muistohalli, veistospuisto ja näyttävä hautamuistomerkki. Ensimmäiset osat valmistuivat jo 1964.
Kuvagalleria

Lei Fengin museo Fushunissa.
Museon sisäpuoli.
Lei Fengin patsas Fushunissa.
Toinen Lei Fengin patsas Fushunissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lei Feng Wikimedia Commonsissa
Fushunin Lei Feng -museon sivut (kiinaksi)
Liikenne eläinvoimalla

Kilpailuun valjastettu strutsi
Liikenne eläinvoimalla on vanhimpia ihmisen käyttöönsä valjastamista liikkumista helpottavista keinoista. Myös vesiliikennettä veneellä voidaan pitää vielä varhaisempana muotona ihmisen keksimistä liikkumishelpotuksista.
Hevonen - ratsastus

Ratsastaminen ei ole vaatinut merkittävää määrää teknisiä apuvälineitä jonkin eläimen vangitsemista ja työjuhdaksi alistamista lukuun ottamatta, yksinkertainen köysikin on voinut jo riittää. Hevosajoneuvon varusteluun on aikanaan lisätty satula ja kavioiden kulumista hidastavat hevosenkengät.
Ratsastamiseen eniten käytetty hevonen on ollut myös sotilaallinen kulkuneuvo aina toisen maailmansodan loppuun asti. Ratsumiehen panssarointi haarniskalla on luonut hevonen-mies-parista merkittävän asejärjestelmän, jonka kiväärin kehitys teki liian haavoittuvaksi.
Hevosten kasvatus on kehittynyt merkittäväksi tuotantotoiminnaksi, joka hiipui ratsuväen ja yläluokan ratsastusharrastuksen hiipuessa syntyäkseen uudestaan teinityttöjen harrastuksena, esteratsastuskilpailuna ja vedonlyöntiliiketoiminnan osana (laukkakilpailut) jne.
Rahdin kuljetus eläimen selässä

Hevosta, kamelia ja aasia on käytetty kuorman kuljetukseen eläimen selässä kuljettavissa koreissa tai säkeissä. Tässä kuormankantokyky on pienempi kuin pyörillä vedettäessä, mutta tällainen kuljetusmuoto ei vaadi minkäänlaista tietä tai edes polkua.
Aura tai vaunu ja sen vetäjä

Vaunujen vetäminen hevosella, vesipuhvelilla tai muulla vankkatekoisella eläimellä vaati myös pyörän keksimisen. Kulkureittien, kuten Silkkitien tai Yhdysvaltain postivaunureittien varrelle rakentui infrastruktuuri, jossa matkustajat saattoivat syödä ja levätä ja josta oli saatavissa vaihtohevoset. Hevosia ja jopa elefantteja on käytetty muun muassa tukkien kuljetukseen kaatamispaikalta vaikkapa jokien rantaan. Hevosia on myös käytetty 1900-luvun alkupuolelle asti vetämään lauttoja, vaikka jossain orjatyövoima (kuten tsaarien ajan Venäjän Volgan lautturit) on ollut halvempaa tällaiseen työhön kuin hevoset.
Maatalouden liikevoimana auraa tms. vetävä eläin on ollut merkittävä perustuotannon lisääjä, kunnes ne korvaantuivat 1900-luvun alusta lähtien traktorilla jne.
Eläimiä on käytetty myös eräänlaisten vesipumppujen käyttövoimana.