stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1955
Joukkueet

Mestaruussarjaan osallistui 10 joukkuetta, joista kahdeksan kaudelta 1954 ja kaksi nousijaa kauden 1954 Suomensarjasta. Suomensarjan Länsilohkon voittaja VPS ja Itälohkon voittaja KoRe nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet Jäntevän ja KPT:n.
| Joukkue | Kaupunki |
| --- | --- |
Helsingin Jalkapalloklubi (HJK): Helsinki
Kotkan Reipas (KoRe): Kotka
Kotkan Työväen Palloilijat (KTP): Kotka
Kronohagens IF (KIF): Helsinki
Kuopion Palloseura (KuPS): Kuopio
Turun Pyrkivä (Pyrkivä): Turku
Turun Toverit (TuTo): Turku
Valkeakosken Haka (Haka): Valkeakoski
Vaasan Palloseura (VPS): Vaasa
Vasa IFK (VIFK): Vaasa
Huom. Valkeakoski oli kauppala.
Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | KIF (M) | 18 | 9 | 7 | 2 | 36 | 19 | +17 | 25  |
| 2 | Haka | 18 | 10 | 3 | 5 | 41 | 27 | +14 | 23  |
| 3 | VIFK | 18 | 7 | 7 | 4 | 38 | 22 | +16 | 21  |
| 4 | KuPS | 18 | 7 | 6 | 5 | 38 | 21 | +17 | 20  |
| 5 | VPS | 18 | 7 | 5 | 6 | 28 | 24 | +4 | 19  |
| 6 | KTP | 18 | 5 | 7 | 6 | 32 | 24 | +8 | 17  |
| 7 | Pyrkivä | 18 | 7 | 3 | 8 | 27 | 37 | −10 | 17  |
| 8 | HJK | 18 | 5 | 5 | 8 | 35 | 35 | 0 | 15  |
| 9 | TuTo (P) | 18 | 6 | 3 | 9 | 26 | 36 | −10 | 15  |
| 10 | KoRe (P) | 18 | 3 | 2 | 13 | 23 | 79 | −56 | 8  |
Lähde: Jalkapallokirja 1956
(M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koti \ Vieras1 | KIF | Haka | VIFK | KuPS | VPS | KTP | Pyrkiv | HJK | TuTo | KoRe |
| KIF  |   | 2–3  | 2–1  | 2–1  | 1–1  | 1–1  | 3–0  | 1–1  | 5–0  | 4–0 |
| Haka  | 1–2  |   | 1–1  | 3–1  | 4–2  | 2–1  | 0–2  | 2–1  | 5–1  | 5–2 |
| VIFK  | 1–1  | 1–1  |   | 2–1  | 3–1  | 3–1  | 0–2  | 5–2  | 1–0  | 8–1 |
| KuPS  | 0–1  | 3–0  | 1–1  |   | 1–1  | 0–0  | 6–0  | 1–1  | 1–1  | 8–0 |
| VPS  | 0–0  | 1–0  | 1–1  | 0–1  |   | 2–1  | 6–0  | 2–4  | 1–3  | 2–1 |
| KTP  | 1–3  | 0–1  | 4–2  | 2–2  | 0–0  |   | 3–0  | 0–2  | 4–0  | 1–1 |
| Pyrkivä  | 2–2  | 1–0  | 1–0  | 1–5  | 0–1  | 2–2  |   | 3–0  | 0–1  | 1–1 |
| HJK  | 2–2  | 3–4  | 1–1  | 2–3  | 1–4  | 2–2  | 4–0  |   | 4–0  | 2–3 |
| TuTo  | 0–1  | 2–2  | 1–1  | 2–3  | 2–1  | 0–1  | 1–2  | 2–1  |   | 5–1 |
| KoRe  | 4–3  | 1–7  | 0–6  | 2–0  | 1–2  | 1–8  | 2–10  | 0–2  | 2–5  |   |
Lähde: Jalkapallokirja 1956
1 Kotijoukkue vasemmanpuoleisessa sarakkeessa.
Värit: Sininen = kotivoitto; Keltainen = tasapeli; Punainen = vierasvoitto.
Uusintaottelu

HJK:n ja TuTo:n päädyttyä tasapisteisiin Mestaruussarjan kahdeksas sija ratkaistiin uusintaottelulla.
HJK säilytti sarjapaikkansa. TuTo putosi Suomensarjaan.
Tilastot > Maalintekijät

|  | Pelaaja | Joukkue | M |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yrjö Asikainen | KIF | 12 |
| 2 |  Veikko Asikainen | Haka | 10 |
| 2 |  Aarne Hiekkaranta | HJK | 10 |
| 4 |  Raimo Åhman | TuTo | 9 |
| 5 |  Olle Byholm | VIFK | 8 |
| 5 |  Martti Järvinen | VPS | 8 |
| 5 |  Kalle Kinnunen | Haka | 8 |
| 5 |  Veikko Kuusisto | VIFK | 8 |
| 5 |  Seppo Pelkonen | KuPS | 8 |
| 5 |  Juhani Peltonen | Haka | 8 |
Lähde: Jalkapallokirja 1956
Tilastot > Yleisömäärät

|  | Joukkue | O | Yht>  | Ka>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | KIF | 9 | 28 742 | 3 194 |
| 2 | HJK | 9 | 25 407 | 2 823 |
| 3 | Pyrkivä | 9 | 23 714 | 2 635 |
| 4 | TuTo | 9 | 23 184 | 2 576 |
| 5 | VIFK | 9 | 17 648 | 1 961 |
| 6 | KTP | 9 | 16 966 | 1 885 |
| 7 | VPS | 9 | 16 744 | 1 860 |
| 8 | KuPS | 9 | 15 534 | 1 726 |
| 9 | Haka | 9 | 11 513 | 1 279 |
| 10 | KoRe | 9 | 10 536 | 1 171 |
|  | Uusintaottelu | 1 | 1 203 |  |
|  | Yhteensä | 91 | 191 191 | 2 101 |
Lähde: Uusi Suomi
Huom. Palloliiton vahvistama lopullinen yleisömäärä oli 191 741 katsojaa. Tilastossa seurojen ilmoittamat alustavat yleisömäärät. Luvut koottu Uuden Suomen otteluraporteista.
Suomen mestarit

| Pelaaja | O | M |
| --- | --- | --- |
|  Aarre Klinga (mv) | 18 | 0 |
|  Yrjö Asikainen | 18 | 12 |
|  Olavi Hirvonen | 18 | 6 |
|  Pauli Kauppinen | 18 | 5 |
|  Helles Kontkanen | 18 | 3 |
|  Bjarne Lindgren | 18 | 0 |
|  Bengt Palmroos | 18 | 1 |
|  Sven-Erik Sundberg | 10 | 1 |
|  Kaj Sveholm | 14 | 4 |
|  Bengt Söderström | 11 | 0 |
|  Niilo Vigren | 15 | 0 |
Lähteet: Jalkapallokirja 1981; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006
Kauden aikana joukkueessa pelasivat myös Vilho Järvenpää (10/0), Bror Silander (8/1) ja Risto Bredin (4/3).
Joonan luterilainen seurakunta

| Joonan luterilainen seurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  tunnustuksellinen luterilaisuus
Kirkkokunta:  Suomen evankelisluterilainen lähetyshiippakunta
Rovastikunta:  Kaakon rovastikunta (LHPK)
Perustettu:  2011
Jäseniä:  25 (2023)
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Joonan luterilainen seurakunta on Suomen evankelisluterilaisen lähetyshiippakunnan seurakunta Lappeenrannassa. Seurakunta perustettiin vuonna 2011, mutta messutoiminta oli alkanut jo edellisenä vuonna.
| Vuosi | Jäseniä | Huomautus |
| --- | --- | --- |
| 2012 | 23 |  |
| 2013 | 23 | Jumalanpalvelusyhteisöstä muodostui Lähetyshiippakunnan seurakunta. |
| 2014 | 25 |  |
| 2015 | 26 |  |
| 2016 | 25 |  |
John Lilley

| John Lilley> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. elokuuta 1972 (ikä 52) Wakefield, Massachusetts
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  175 cm
Paino:  77 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1993–2002
Seurat:  San Diego Gulls (IHL) Anaheim Mighty Ducks (NHL) Los Angeles Ice Ducks (IHL) Baltimore Bandits (AHL) Detroit Vipers (IHL) Rochester Americans (AHL) Providence Bruins (AHL) EG Düsseldorf (DEL) Kassel Huskies (DEL) Schwenninger Wild Wings (DEL) Long Beach Ice Dogs (WCHL)
NHL-varaus:  140. varaus, 1990 Winnipeg Jets
John Lilley (s. 3. elokuuta 1972 Wakefield, Massachusetts on uransa päättänyt yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Hän on Winnipeg Jetsin 7. kierroksen varaus vuodelta 1990. NHL:ssa Lilley pelasi Anaheim Mighty Ducksin joukkueessa kolmella kaudella 23 ottelussa joissa teki pisteet 3+8. Muutoin hän pelasi farmisarjoissa sekä Saksan DEL-liigassa.
Ura

Lilley pelasi yhden kauden Bostonin yliopiston joukkueessa ja siirtyi sitten Kanadan puolelle WHL-liigaan Seattle Thunderbirdsin joukkueeseen. Yhden WHL-kauden jälkeen hän siirtyi NHL:aan Anaheimin joukkueeseen. Tulokaskaudellaan 1993-1994 Lilley pelasi 13 NHL-ottelua ja kolme ottelua AHL:ssa. Seuraavalla kaudella Lilley pelasi pääosin farmijoukkue San Diegossa ja NHL-otteluita kertyi vain yhdeksän kappaletta. Viimeisellä sopimuskaudellaan 1995-1996 Lilley mahtui Mighty Ducksin kokoonpanoon vain yhdessä ottelussa kauden muutoin kuluessa IHL:n Los Angeles Ducksin ja AHL:n Baltimore Banditsin riveissä. Tämän jälkeen häntä ei enää NHL:ssa nähty. Kaudella 1996-1997 Lilley pelasi yhden ottelun IHL:n Detroit Vipersissa ja yhden ottelun AHL:n Rochester Americansissa ennen siirtoaan Boston Bruinsin AHL-farmijoukkue Providence Bruinsiin, jossa pelejä kertyi 63 kappaletta.
Kaudelle 1997-1998 Lilley siirtyi Saksan DEL-liigaan Düsseldorfin joukkueeseen yksivuotisella sopimuksella. 44 ottelussa hån teki yhdeksän maalia ja 23 pistettä. Seuraavan kauden Lilley aloitti Kassel Huskiesin joukkuessa, josta siirtyi 18 pelin jälkeen Schwenningeniin. Lilley pelasi Schwenningenissä myös kauden 1999-2000 ennen palaamistaan Pohjois-Amerikkaan. Siellä pelipaikka löytyi länsirannkikon WCHL-sarjasta Long Beach Ice Dogsin joukkueesta, jossa hän pelasi kahden kauden aikana 113 ottelua. Lilley lopetti uransa kevääseen 2002.
Ura > Maajoukkue

Vuodenvaihteessa 1991-1992 Lilley edusti Yhdysvaltoja alle 20-vuotiainen MM-turnauksessa ollen joukkueensa toiseksi paras pistemies yhdessä kahden muun pelaajan kanssa. 1994 Lilley oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa sekä Olympiaturnauksessa että kevään MM-kisoissa. Viimeiset maaottelunsa Lilley pelasi vuonna 1999 MM-karsintaturnauksessa.
Jorma Ojanaho

Jorma Ojanaho (s. 23. helmikuuta 1970 Lohja) on suomalainen voimamies. Hän voitti Suomen vahvin mies -kilpailun vuonna 1996 ollen samana vuonna kuudes maailman vahvin mies -kilpailussa. Vuosina 1994 ja 1997 Ojanaho oli Suomen vahvin mies -kilpailussa kolmas. Hänellä on 3 lasta.
Käännös suomeksi
Jalkaninjat

| Jalkaninjat |
| --- | --- |
 Jalkaninja.
Luoja(t):  Kevin Eastman Peter Laird
Kustantamo:  Mirage Studios (1984–2009) Image Comics (1996–1999) IDW (2011–)
Ensiesiintyminen:  Teenage Mutant Ninja Turtles nro 1 (1984)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  ei tiedossa
Status:  aktiivinen
Pituus:  useimmiten 183 cm
Paino:  73–82 kg
Ryhmäsidokset:  Jalkaklaani
Jalkaninjat (engl. Foot Ninjas) tai Jalkasotilaat (engl. Foot Soldiers) ovat IDW-kustantamon sarjakuvissa esiintyviä ninjoja. Kevin Eastmanin ja Peter Lairdin luomat hahmot esiintyivät ensimmäisen kerran vuonna 1984 Teenage Mutant Ninja Turtles -sarjakuvalehden ensimmäisessä numerossa. Jalkaninjat ovat alin ryhmä Silppurin johtamassa Jalkaklaanissa.
Sarjakuva

Jalkaninjat ovat Oroku Sakin ja myöhemmin Karain uskollisia alaisia. Ne ovat hyvin koulutettuja ninjoja, joiden taitotaso on hivenen heikompi, kuin Turtleseilla. Jalkaninjat ovat usein aseistettu katana-miekalla, keihäällä, kamalla, nunchakuilla, tikareilla, puukoilla ja joskus myös jousipyssyllä tai konepistoolilla. Jalkaninjat on puettu yleensä joko mustan tai neilikan värisiin tunikoihin, kokokasvon peittävään naamioon ja muutamalla olkapäitä suojaavilla haarniskoilla.
Jalkaninjat olivat pitkään Silppurin alias Oroku Sakin alaisia siihen asti kunnes hänet tapettiin. Ne jakaantuivat omiin pieniin ryhmiin ja taistelivat New Yorkin hallinnasta siihen asti kunnes Japanin jalkaklaanin johtaja Karai nousi Yhdysvaltain klaanin johtoon kukistettuaan neljä jalkaeliitin ninjaa.
Muissa medioissa > Animaatio > Turtles – mutanttikilpikonnat

Vuoden 1987 Turtles – mutanttikilpikonnat sarjassa Jalkaninjat esiintyivät Silppurin luomina robotteina aloittaessaan New Yorkin valtaamisen. Ne olivat kuitenkin tehottomia kamppailuissa ja hajosivat helposti.
Muissa medioissa > Animaatio > Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat

Jalkaninjat esiintyivät useaan otteeseen Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat -sarjassa, jossa ne olivat sarjakuvan tavoin Silppurin alaisena ja olivat osa Jalkaklaania. Ne eivät puhuneet sarjan aikana mitään, mutta olivat erittäin vaarallisia ja hyvin koulutettuja.
Sarjan aikana Jalkaninjoista esiintyi useita eriversioita. Ensimmäinen erityisversio oli Teknoninjat, joille Baxter Stockman oli kehittänyt haarniskan, jonka avulla he kykenivät muuttumaan näkymättömäksi. Taitavimpia klaanin ninjoista ovat neljä Eliittininjaa, jotka toimivat toisinaan kenttäkomentajina tärkeimmissä tehtävissä. Kullakin on eri ase: kolmikärki, keihäs, kirves ja kaksiteräinen miekka. Uusimpina erikoisninjoina ovat Jalka-mechit, Utromien exo-pukujen teknologiaan pohjautuvat robottininjat. Loput olivat lähinnä pukeutuneet sukellusasuun tai olivat normaalia jalkaninjaa isompikokoisia.
Muissa medioissa > Elokuvat > Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat

Ensimmäisessä elokuvassa Silppuri värväsi teini-ikäisiä nuoria kaduilta ja opetti heille ninjutsua. Sittemmin he nostivat New Yorkin rikollisuuden määrää erinäisillä varkauksilla.
Muissa medioissa > Elokuvat > TMNT

Neljännessä elokuvassa Jalkaninjat olivat Silppurin kadottua Karain alaisuudessa. He etsivät hänen johdollaan Max Wintersille kolmeatoista hirviötä, jotka olivat levittäytyneet pitkin New Yorkia. He saivat apua muinaisilta kivikenraaleilta, jotka nappasivat hirviöt talteen. Myöhemmin elokuvan lopulla joukko Jalkaninjoja taisteli Turtleseja ja heidän apureitaan Aprilia ja Casey Jonesia vastaan.
Sen jälkeen kivikenraali Aquila pyytää jalkaninjoja liittymään heihin, mutta Karai kieltäytyy jonka jälkeen Jalkaninjat auttavat löytämään viimeisen hirviön jonka Aprilin ja Casey tulisi hakea Winters Toweriin.
Muissa medioissa > Videopelit

Jalkaninjat esiintyvät useissa 1980-luvun Turtles-peleissä, joissa niiden asujen värit vaihtelevat oranssista vaaleanpunaiseen.
Jalkaninjat esiintyvät perus vastaantulevina vastuksina Teenage Mutant Ninja Turtles: The Manhattan Missions pelissä, jossa ne ovat pukeutuneet sarjakuvan mukaisesti, mutta asujen värit ovat täysin mustat.
Jalkaninjat ovat pelattavina hahmona TMNT: Mutant Meleessä, jossa hahmojen äänenä toimii Jason Anthony Griffith.
Jalkaninja on pelattavana hahmona Teenage Mutant Ninja Turtles: Smash-Upissa, jossa hahmon äänenä toimii toistamiseen Jason Anthony Griffith.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1949

| Mestaruussarjan kausi 1949 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  12
Ajankohta:  1. toukokuuta− 30. lokakuuta
Mestari:  TPS 4. Mestaruussarjan mestaruus 4. Suomen mestaruus
Toinen sija:  VPS
Kolmas sija:  KIF
Pudonneet joukkueet:  HIFK HJK HPS TuTo
Ottelut:  132
Maalit:  506 (3,8 per ottelu)
Paras maalintekijä:  Yrjö Asikainen (20)  Kaimo Lintamo (20)
Suurin kotivoitto:  KIF−TuTo 9−1
Suurin vierasvoitto:  HIFK−VIFK 0−6 TuTo−VPS 0−6
Eniten maaleja ottelussa:  KIF−TuTo 9−1 HPS−HIFK 3−7
Suurin yleisömäärä:  3 754 VIFK−VPS 1−4
Kokonainen yleisömäärä:  225 387
Yleisökeskiarvo:  1 707
Alempi sarjataso:  Suomensarja
  ← 1948 :  1950 → 
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1949 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 18. kausi. Kaudella 1949 Mestaruussarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Joukkuemäärää vähennettiin kaudelle 1949 neljällä, kun Palloliitto oli päättänyt 1948 aloittaa siirtymisen vaiheittain 16 joukkueen sarjasta (1948) kymmenen joukkueen sarjaan (1950).
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti TPS, joka varmisti neljännen mestaruutensa viimeisessä ottelussa 23. lokakuuta, kun se voitti HPS:n Erkki Norelman ja Mauno Lehtisen maaleilla 2–0. Viimeiseksi sijoittuneet HIFK, HJK, HPS ja TuTo putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1949 jakoivat I-Kissojen Yrjö Asikainen ja VPS:n Kaimo Lintamo 20 maalilla. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1949 oli yhteensä 225 387 henkeä eli keskimäärin 1 707 katsojaa ottelua kohti. Kokonaisyleisömäärä oli Mestaruussarjan uusi ennätys. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 21. kesäkuuta Vaasassa Hietalahden urheilukentällä pelatussa paikallisottelussa VIFK−VPS, kun ottelua saapui seuraamaan 3 754 katsojaa.
Joukkueet

Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta, joista kymmenen kaudelta 1948 ja kaksi nousijaa kauden 1948 Suomensarjasta. Suomensarjan Etelälohkon voittaja I-Kissat ja Pohjoislohkon voittaja KuPS nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet RTU:n, Sudet, Kullervon, TuKV:n, Kirin ja Ponnistuksen.
| Joukkue | Kaupunki |
| --- | --- |
Helsingfors IFK (HIFK): Helsinki
Helsingin Jalkapalloklubi (HJK): Helsinki
Helsingin Palloseura (HPS): Helsinki
Ilves-Kissat (I-Kissat): Tampere
Kotkan Työväen Palloilijat (KTP): Kotka
Kronohagens IF (KIF): Helsinki
Kuopion Palloseura (KuPS): Kuopio
Turun Palloseura (TPS): Turku
Turun Toverit (TuTo): Turku
Turun Weikot (TuWe): Turku
Vaasan Palloseura (VPS): Vaasa
Vasa IFK (VIFK): Vaasa
Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | TPS (M) | 22 | 15 | 4 | 3 | 53 | 25 | +28 | 34  |
| 2 | VPS | 22 | 15 | 3 | 4 | 59 | 29 | +30 | 33  |
| 3 | KIF | 22 | 14 | 4 | 4 | 60 | 40 | +20 | 32  |
| 4 | VIFK | 22 | 10 | 7 | 5 | 61 | 31 | +30 | 27  |
| 5 | KTP | 22 | 10 | 6 | 6 | 38 | 34 | +4 | 26  |
| 6 | TuWe | 22 | 9 | 3 | 10 | 39 | 42 | −3 | 21  |
| 7 | I-Kissat | 22 | 7 | 6 | 9 | 48 | 49 | −1 | 20  |
| 8 | KuPS | 22 | 7 | 5 | 10 | 38 | 41 | −3 | 19  |
| 9 | HIFK (P) | 22 | 7 | 2 | 13 | 38 | 52 | −14 | 16  |
| 10 | HJK (P) | 22 | 5 | 4 | 13 | 27 | 55 | −28 | 14  |
| 11 | HPS (P) | 22 | 3 | 7 | 12 | 27 | 54 | −27 | 13  |
| 12 | TuTo (P) | 22 | 1 | 7 | 14 | 18 | 54 | −36 | 9  |
Lähde: Jalkapallokirja 1950
(M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koti \ Vieras1 | TPS | VPS | KIF | VIFK | KTP | TuWe | I-K | KuPS | HIFK | HJK | HPS | TuTo |
| TPS  |   | 3–1  | 5–1  | 2–2  | 1–1  | 2–1  | 1–3  | 2–1  | 1–0  | 5–1  | 4–0  | 1–0 |
| VPS  | 1–3  |   | 3–2  | 2–2  | 2–1  | 4–2  | 5–2  | 1–0  | 2–2  | 2–1  | 3–0  | 3–1 |
| KIF  | 3–2  | 4–3  |   | 2–1  | 3–3  | 2–1  | 3–1  | 1–3  | 3–2  | 3–1  | 1–1  | 9–1 |
| VIFK  | 1–1  | 1–4  | 3–3  |   | 7–0  | 3–1  | 4–1  | 7–0  | 7–1  | 0–1  | 5–1  | 1–0 |
| KTP  | 0–3  | 1–4  | 2–1  | 4–0  |   | 1–1  | 3–2  | 3–0  | 2–0  | 5–0  | 2–0  | 2–1 |
| TuVe  | 2–2  | 1–0  | 1–3  | 1–3  | 2–0  |   | 1–1  | 0–4  | 4–2  | 3–1  | 3–1  | 3–0 |
| I-Kissat  | 3–1  | 0–2  | 1–2  | 3–3  | 1–2  | 2–4  |   | 5–1  | 4–2  | 6–2  | 3–1  | 2–2 |
| KuPS  | 2–3  | 0–3  | 1–2  | 2–2  | 1–1  | 2–1  | 1–1  |   | 1–2  | 0–1  | 2–1  | 7–0 |
| HIFK  | 0–3  | 2–3  | 1–1  | 0–6  | 2–3  | 3–1  | 3–0  | 0–2  |   | 2–1  | 1–2  | 1–2 |
| HJK  | 1–3  | 1–1  | 1–6  | 0–2  | 2–1  | 6–1  | 1–1  | 2–5  | 1–4  |   | 0–3  | 1–0 |
| HPS  | 0–2  | 0–4  | 1–2  | 1–0  | 1–1  | 0–3  | 4–4  | 2–2  | 3–7  | 1–1  |   | 1–1 |
| TuTo  | 1–3  | 0–6  | 2–3  | 1–1  | 0–0  | 0–2  | 1–2  | 1–1  | 0–1  | 1–1  | 3–3  |   |
Lähde: Jalkapallokirja 1949; Jalkapallokirja 1950
1 Kotijoukkue vasemmanpuoleisessa sarakkeessa.
Värit: Sininen = kotivoitto; Keltainen = tasapeli; Punainen = vierasvoitto.
Tilastot > Maalintekijät

|  | Pelaaja | Joukkue | M |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Yrjö Asikainen | I-Kissat | 20 |
| 1 |  Kaimo Lintamo | VPS | 20 |
| 3 |  Stig-Göran Myntti | VIFK | 18 |
| 4 |  Eugen Johansen | TPS | 17 |
| 5 |  Åke Forsberg | KIF | 16 |
| 6 |  Per-Erik Hägg | KIF | 15 |
| 6 |  Kalevi Lehtovirta | TuWe | 15 |
| 8 |  Karl Kallio | VPS | 14 |
| 8 |  Jorma Saarinen | VPS | 14 |
| 10 |  Mauri Vanhanen | KTP | 12 |
Lähde: Jalkapallokirja 1950
Tilastot > Yleisömäärät

|  | Joukkue | O | Yht>  | Ka>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | TPS | 11 | 23 266 | 2 115 |
| 2 | VPS | 11 | 21 744 | 1 977 |
| 3 | I-Kissat | 11 | 21 211 | 1 928 |
| 4 | TuWe | 11 | 20 615 | 1 874 |
| 5 | VIFK | 11 | 20 351 | 1 850 |
| 6 | KIF | 11 | 19 075 | 1 734 |
| 7 | HIFK | 11 | 18 828 | 1 712 |
| 8 | KuPS | 11 | 18 565 | 1 688 |
| 9 | HPS | 11 | 17 392 | 1 581 |
| 10 | TuTo | 11 | 15 070 | 1 370 |
| 11 | HJK | 11 | 14 910 | 1 355 |
| 12 | KTP | 11 | 14 360 | 1 305 |
|  | Yhteensä | 132 | 225 387 | 1 707 |
Lähde: Helsingin Sanomat
Suomen mestarit

| Pelaaja | O | M |
| --- | --- | --- |
|  Carlo Casagrande (mv) | 22 | 0 |
|  Tauno Aitio | 22 | 0 |
|  Jaakko Heinonen | 22 | 0 |
|  Eugen Johansen | 21 | 17 |
|  Keijo Kihlman | 21 | 3 |
|  Mauno Lehtinen | 17 | 7 |
|  Erkki Norelma | 15 | 3 |
|  Helge Saarinen | 19 | 8 |
|  Urho Teräs | 22 | 9 |
|  Paul Vihermaa | 22 | 0 |
|  Arvi Virtanen | 22 | 1 |
Lähteet: Jalkapallokirja 1981; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006
Kauden aikana joukkueessa pelasivat myös Aulis Vahtonen (11/2) ja Helge Johansson (5/2).
Jorma Pajunen

Jorma Pajunen (14. joulukuuta 1949 – 15. huhtikuuta 2023) oli suomalainen pesäpalloilija, joka pelasi sisäpelissä etenijänä ja ulkopelissä ykkösvahtina. Pajunen pelasi pesäpallon mestaruussarjassa vuosina 1968–1977 ja 1979–1981 edustaen koko uransa pääsarjatasolla Kankaanpään Mailaa.
Pajunen pelasi urallaan mestaruussarjassa 282 ottelua. Niissä hän löi 115 juoksua tuoden 468 juoksua. Mestaruussarjan etenijäkuninkuuden Pajunen voitti vuosina 1970–1973, ja hänet tunnettiinkin yhtenä Kankaanpään Mailan huippuvuosien kärkipelaajsta. Loukkaantumisista kärsinyt Pajunen lopetti uransa pääsarjatasolla kaudella 1981.
Urallaan Pajunen valittiin Itä–Länsi-otteluun seitsemän kertaa, ja ja Liitto–Lehdistö-ottelussa hän pelasi puolestaan seitsemän kertaa. Pajunen valittiin Pesäpallon kunniagalleriaan vuonna 2022. Kankaanpään Mailan lisäksi Pajunen edusti kaudella 1978 sarjanousun saavuttanutta Kauhajoen Karhuja. Kankaanpään Mailassa Pajunen saavutti kaksi SM-hopeaa ja kaksi SM-pronssia. Ammattimaisen pesäpallouransa jälkeen Pajunen pelasi lajia kakkosjoukkueessa ja piirisarjatasolla. Jorma Pajusen poika Timo Pajunen pelasi vuosina 1992–2003 Superpesistä Kankaanpään Mailassa ja Ulvilan Pesä-Veikoissa.
Pajunen kuoli huhtikuussa 2023 aivoverenvuoden aiheuttamiin komplikaatioihin.
Isma’il Haniyya

| Isma’il Haniyya |
| --- | --- |
 Haniyya vuonna 2022
Hamasin politbyroon puheenjohtaja
 2017–2024  
Edeltäjä:  Khalid Maš’al
Palestiinalaishallinnon pääministeri
 29.3.2006 – 2.6.2014  
Presidentti:  Mahmoud Abbas Aziz Dweik
Edeltäjä:  Ahmad Qurai’
Seuraaja:  Rami Hamdallah
Henkilötiedot
Syntynyt: 1962 / 1963 Al-Šanti, Gazan kaista
Kuollut: 31. heinäkuuta 2024 (62 vuotta) Teheran, Iran
Tiedot
Puolue:  Hamas
Tutkinnot:  Gazan islamilainen yliopisto
Isma’il Haniyya (arab. إسماعيل هنية‎, ’Ismā‘īl Haniyya, 1962 / 1963  – 31. heinäkuuta 2024) oli Hamasia edustanut palestiinalaisten pääministeri. Hän nousi pääministeriksi Hamasin voitettua palestiinalaisten parlamenttivaalit tammikuussa 2006, joissa Hamas sai suurimman puolueen aseman Fatahilta. Haniyya erosi helmikuussa 2007 uutta kansallisuuden yhtenäisyyden hallitusta varten, jonka Hamas muodosti yhdessä Fatahin kanssa 18. maaliskuuta 2007. Presidentti Mahmud Abbas erotti Haniyyan 14. kesäkuuta 2007 Fatahin ja Hamasin välisten taistelujen jälkeen, joissa Hamas otti hallintaansa koko Gazan kaistan.
Varhainen elämä

Haniyya syntyi Al-Šatin pakolaisleirillä Gazan kaupungin länsipuolella, jossa hän asui vielä ennen kuolemaansa vaimonsa ja 12 lapsensa kanssa. Hänen vanhempansa pakenivat nykyisen Israelin Ashkelonin kaupungin alueelta vuoden 1948 sodan aikana. Haniyya opiskeli arabiankielistä kirjallisuutta Gazan islamilaisessa yliopistossa, josta valmistui 1987. Opiskeluaikoinaan hän edusti 1985–1986 Muslimiveljeskuntaa ylioppilaskunnassa.
Vuonna 1989 Israelin viranomaiset vangitsivat hänet vuonna 1989 kolmeksi vuodeksi, ja hänet karkotettiin 1992 neljänsadan muun aktivistin kanssa Etelä-Libanoniin. Haniyya palasi Gazaan joulukuussa 1993 ja hänestä tuli Gazan yliopiston dekaani. Kun Israel vapautti šeikki Ahmad Yasinin, Hamasin hengellisen johtajan, vankilasta 1997, Haniyya nimitettiin hänen avustajakseen.[lähde? ]
Hamasin edustajana

Israelin tavoitteena oli Hamasin sotilas- ja poliittisten johtajien eliminointi. Syyskuussa 2003 Yasin ja Haniyya olivat juuri poistuneet asunnosta Gazassa kuultuaan lentokoneiden äänen ja loukkaantuivat asuntoon osuneesta pommista. Kuusi kuukautta myöhemmin pyörätuolissa istunut Yasin surmattiin helikopterista ammutuin ohjuksin hänen poistuttuaan moskeijasta iltarukouksesta. Kun hänen seuraajansa Abdulaziz al-Rantisi eliminoitiin huhtikuussa 2004, Hamas on pitänyt johtajansa nimen salassa.[lähde? ]
Haniyya oli Ghazi Hamadin kanssa yksi aikaisimpia, jotka ehdottivat Hamasin asettavan oman ehdokaslistan Palestiinalaishallinnon vaaleihin. Haniyyan kanta hävisi, koska se nähtiin Oslon sopimuksen hyväksymisensä.
Joulukuussa 2005 Haniyya valittiin Hamasin Muutoksen ja uudistuksen listan ensimmäiseksi ehdokkaaksi tammikuun 2006 vaaleihin. Hamas voitti vaalit ja sai 76 paikkaa 132:sta, jonka jälkeen se kutsuttiin muodostamaan hallitus. Neuvottelut koalitiosta Fatahin kanssa epäonnistuivat ja hallitukseen tuli lähinnä Hamasin edustajia. Haniyya nousi pääministeriksi 16. helmikuuta 2006 alkaen.[lähde? ]