stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nevermind
Albumin sijoitukset

| Vuosi | Lista | Sijoitus |
| --- | --- | --- |
| 1992 | The Billboard 200 | 1 |
| 1991 | Heatseekers | 1 |
| 1991 | Official Finland Album Charts | 1 |
| 1992 | Official Portugal Album Charts | 1 |
| 1992 | Official Holland Albums Chart | 2 |
| 1992 | Official Australian Albums Charts | 2 |
| 1992 | Official Switzerland Albums Chart | 2 |
| 1992 | Official Austrian Albums Chart | 2 |
| 1992 | Official Norwegian Albums Chart | 2 |
| 1992 | Official New Zealand Albums Chart | 2 |
| 1992 | Official Spanish Albums Chart | 2 |
| 1992 | Official German Albums Chart | 3 |
| 1991 | Official UK Albums Chart | 7 |
| 1992 | Official Hungarian Albums Chart | 12 |
| 1992 | Official Sweden Albums Chart | 13 |
| 1992 | Official Japanese Albums Chart | 24 |
Muusikot albumilla

Kurt Cobain - laulu, kitara, taustalaulu
Krist Novoselic - basso, laulu kappaleen "Territorial Pissings" introssa
Dave Grohl - rummut, taustalaulu
Chad Channing - rummut ainoastaan kappaleessa "Polly"
Kirk Canning - sello kappaleessa "Something in the Way"
Albumimyynti

Yhdysvallat: 10 miljoonaa (Diamond)
Iso-Britannia: 600 000 (Tuplaplatinaa)
Kanada: 1 miljoona (Diamond)
Japani: 120 270 (1991)
Sveitsi: kulta (1992), platina (1992)
Box-set julkaisu

Vuonna 1999 Nevermind julkaistiin box-setinä Nirvanan albumin In Uteron kanssa.
Box-Set: Nevermind ja In Utero vuodelta 1999
Air Greenland

| Air Greenland |
| --- | --- |

 IATA: GL  –  ICAO: GRL 
Kutsukoodi:  GREENLAND
Perustettu:  1960
Laivaston koko:  9
Kohteiden määrä:  18
Solmukohdat:  Kangerlussuaqin lentoasema
Yhtiön sivut:  airgreenland.com
Air Greenland (IATA: GL, ICAO: GRL) on Grönlannin kansallinen lentoyhtiö. Se lentää lukuisia Grönlannin sisäisiä lentoja sekä lentokoneilla että helikoptereilla ja muutamia kansainvälisiä lentoja. Lentoyhtiön solmukohtana toimii Kangerlussuaqin lentoasema, josta lentoyhtiö lentää päivittäin Kööpenhaminaan ja viikoittain Keflavíkiin. Lisäksi yhtiö operoi tilaus-, ambulanssi- ja pelastuslentoja. Yhtiö on kokonaan Grönlannin hallituksen omistama.
Vuonna 2016 Air Greenland kuljetti kokonaisuudessaan 426 000 matkustajaa.
Historia

Yhtiö perustettiin ja se aloitti toimintansa marraskuussa 1960 Greenlandair-nimellä, jonka perustivat lentoyhtiö SAS ja kaivosyhtiö Kryolitselskabet. Vuonna 1962 omistajiksi tulivat Grönlannin ja Tanskan hallitukset.
Ensimmäiset suihkukonelennot Greenlandair operoi Boeing 757-200:lla vuonna 1998. Yhtiö vaihtoi nimensä Air Greenlandiksi vuonna 2002.
Grönlannin hallitus on omistanut Air Greenlandin kokonaan vuodesta 2019 lähtien, kun se osti aiemmat vähemmistö-omistajat SAS Groupin ja Tanskan hallituksen ulos.
Suorat lennot Kööpenhaminasta Nuukiin alkoivat marraskuussa 2024, aikaisemmin pääkaupunkien väliseen yhteyteen sisältyi vaihto Kangerlussuaqissa.
Laivasto

Laivaston keski-ikä huhtikuussa 2024 on 24,2 vuotta.
| Konetyyppi | Lukumäärä | Tilauksia | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- |
| Airbus A330-800neo | 1 | — |  |
| De Havilland Canada DHC-8 Dash 8 | 8 | — |  |
| Yhteensä | 9 | 0 |  |
Kohteet

Air Greenland lentää säännöllisesti seuraaviin kohteisiin (tilanne syyskuussa 2024):
Islanti
Keflavíkin kansainvälinen lentoasema
Tanska
Kööpenhaminan lentoasema
Grönlanti
Aappilattoq
Aasiaat
Attu
Arsuk
Ikerasak
Illorsuit
Ilulissat
Innaarsuit
Isortoq
Itilleq
Ittoqqortoormiit
Kangerlussuaq
Kangersuatsiaq
Kitsissuarsuit
Kullorsuaq
Kulusuk
Kuummiut
Maniitsoq
Narsasuaq
Niagornat
Nuuk
Nuusuaq
Paamiut
Pituffik
Qaanaaq/Thule
Qeqertarsuaq
Gaarsut
Sarfannguit
Saattut
Saqqaq
Savissivik
Sermiligaaq
Siorapaluk
Sisimiut
Tasiilaq
Tasiusaq
Tiniteqilaaq
Ukkusissat
Upernavik
Uummannaq
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Air Greenlandin kotisivut
Planespotters.net: Air Greenland Fleet Details and History (englanniksi)
Air Greenland Route Map (Arkistoitu – Internet Archive)
CBC News: Air Greenland teams with First Air for Iqaluit flights (englanniksi)
SAS Group
Allianssi: Star Alliance
Lentoyhtiöt: SAS • Air Greenland
Entiset lentoyhtiöt: airBaltic • Spanair • Quantum Air • Estonian Air • Widerøe • Blue1
Air Greenlandin entinen Boeing 757-200 Kangerlussuaqin lentoasemalla vuonna 2005.
Air Greenlandin entinen Airbus A330-200 Kangerlussuaqin lentoasemalla vuonna 2017.
Air Greenlandin De Havilland Canada DHC-8 Dash 8 Kangerlussuaqin lentoasemalla vuonna 2015.
Stanisław Poniatowski

Stanisław Poniatowski voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
Stanisław Poniatowski (1676–1762), kenraali, Stanislaus II Poniatowskin isä
Stanislaus II Poniatowski (1732–1798), Puolan kuningas
Stanisław Poniatowski (1754–1833), puolalainen aatelinen
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Stanisław Poniatowski”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ruzena Herlinger

Ruzena Herlinger vuonna 1927.
Ruzena Herlinger (s. Schwartz; 8. helmikuuta 1890 Tábor – 19. helmikuuta 1978 Montreal) oli syntyjään tšekkoslovakialainen, vuonna 1954 Kanadan kansalaisuuden saanut sopraano. Hän aloitti pianotunneilla käymisen yhdeksänvuotiaana ja lauluopintonsa vuonna 1916 Wienissä. Niitä hän jatkoi sittemmin Berliinissä. Alban Berg teki hänelle tilaustyönä konserttiaarian Der Wein, jonka Herlinger kantaesitti 4. kesäkuuta 1930.
Herlinger asui toisen maailmansodan aikana Englannissa ja palasi sieltä kotimaahansa vuonna 1946. Montrealiin hän saapui elokuussa 1949. Hän toimi Kanadassa musiikkipedagogina. Hänen oppilaitaan olivat Josèphe Colle, Claude Corbeil, Claire Gagnier, Joseph Rouleau, Huguette Tourangeau ja André Turp.
Axel Wilhelm Toivola

Axel Wilhelm Toivola (15. marraskuuta 1894 Helsinki – 5. tammikuuta 1938) oli punaupseeri, joka taisteli Suomen ja Venäjän sisällissodissa. Hän toimi Pietarin kansainvälisen punaupseerikoulun poliittisten aineiden opettajana vuosina 1922–1933. Hän suoritti sotilaspoliittisen akatemian ja toimi sotakorkeakoulun topografian ja strategian opettajana vuosina 1930–1931. Hän toimitti oppikirjan Poliittinen työ puna-armeijassa sodan aikana, joka julkaistiin vuonna 1931. Vuonna 1933 Toivola siirtyi Karjalan erillisen jääkäriprikaatin tykistön komentajaksi. Lisäksi hän toimi prikaatin esikunnan poliittisen osaston päällikkönä ja prikaatin komentajan poliittisena apulaisena eli prikaatinkomissaarina vuosina 1933–1935. Toivola erotettiin puna-armeijasta ja kommunistisesta puolueesta syksyllä 1935, vangittiin Petroskoissa 29. tammikuuta 1937 ja lähetettiin Leningradin tutkintavankilaan. Hänet tuomittiin kuolemaan Leningradin sotilaspiirin sotatribunaalissa 26.–27. syyskuuta 1937 ja ammuttiin 5. tammikuuta 1938. Toivola haudattiin muiden teloitettujen kanssa Levassovaan.
Jakovlev Jak-9

| Jakovlev Jak-9 |
| --- | --- |
 Alkuperäispiirustuksien mukaan valmistettu Jak-9 Allison-moottorilla ranskalaisen vapaaehtoisyksikön ”Normandie-Niemen” väreissä Renossa, Nevadassa.
Tyyppi:  hävittäjä
Alkuperämaa:   Neuvostoliitto
Valmistaja:  Jakovlev
Ensilento:  6. heinäkuuta 1942
Esitelty:  lokakuu 1942
Valmistusmäärä:  16 769 kpl  
Valmistusvuodet:  1942–1948
Jak-9K
Jakovlev Jak-9 (ven. Яковлев Як-9) (koodinimi: Frank) oli vuonna 1942 käyttöönotettu neuvostoliittolainen yksimoottorinen ja yksipaikkainen hävittäjä toisessa maailmansodassa. Konetta valmistettiin lokakuusta 1942 joulukuuhun 1948 useana versiona 16 769 kappaletta. Kooltaan pieni, mutta silti hyvin ketterä konetyyppi oli Neuvostoliiton eniten tuottama hävittäjä sodan aikana.
Kehitys

Aleksandr Jakovlev suunnitteli koneen Jakovlev Jak-7 -hävittäjäkoneen seuraajaksi vuonna 1942. Saman vuoden lokakuussa palveluskäyttöön luovutetut ensimmäiset koneet olivat kevennettyjä muunnoksia Jak-7-koneesta. Yhdysvaltalaisen duralumiinin lisääntyneiden toimitusten myötä koneen varsinainen sarjatuotanto alkoi vuoden 1943 alkupuolella. Tuotantoon saatiin myös koneeseen alun perin suunniteltu kokometallinen siipi, jolloin kone keveni huomattavasti. Koneesta kehitettiin edelleen muun muassa Jak-9D (lisätyllä polttoainekapasiteetilla varustettu versio), Jak-9S (23 mm:n Nudelman-Suranov NS-23 -tykillä ja kahdella 20 mm:n Berezin B-20 -tykillä varustettu versio), Jak-9M (tuotantoteknisistä syistä edellisistä yhdistetty versio), Jak-9U (kokonaan uudelleen suunniteltu, 1 650 hv:n Klimov VK-107 -moottorilla varustettu versio) ja vuonna 1946 palveluskäyttöön tullut Jak-9P (kaksi tai kolme 20 mm:n tykkiä, kaksi 100 kg:n pommia).lähde?
Käyttö

Konetta käyttivät toisen maailmansodan aikana Neuvostoliiton ilmavoimien lisäksi Ranskan (Normandie-Niemen-rykmentti) ja Puolan ilmavoimat. Sodan jälkeen konetta käyttivät Neuvostoliiton lisäksi Albania, Bulgaria, Jugoslavia, Kiina, Pohjois-Korea (Korean sodassa), Puola ja Unkari.
Tekniset tiedot (Jak-9D)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&08.05500008,55 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&&09.07400009,74 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&03.&&&&003,00 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&017.020000017,2 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&02350.&&&&002 350 kg
Lentopaino: &&&&&&&&&&&03117.&&&&003 117 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Klimov M-105PF -V12-moottori; &&&&&&&&&&&&0880.&&&&00880 kW (&&&&&&&&&&&01180.&&&&001 180 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0591.&&&&00591 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&01360.&&&&001 360 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&09100.&&&&009 100 m
Nousukyky: &&&&&&&&&&&&&013.070000013,7 m/s
Siipikuormitus: &&&&&&&&&&&&0181.&&&&00181 kg/m²
Teho-painosuhde: 0.28 kW/kg
Aseistus
1 × 20 mm ŠVAK-tykki
2 × 12,7 mm Berezin UBS -konekivääri
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jakovlev Jak-9 Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en: Yakovlev Yak-9

Käännös suomeksi
Bilbo Reppuli

Taiteilijan näkemys Bilbo Reppulista
Bilbo Reppuli (engl. Bilbo Baggins) on keskeinen hahmo J.R.R. Tolkienin kirjoissa Taru sormusten herrasta ja Hobitti eli sinne ja takaisin. Hän oli Keski-maan hobitti ja Frodo Reppulin setä ja serkku.
Risto Pitkäsen suomennoksessa Bilbon nimi on Kalpa Kassinen.
Elämä

Bilbo syntyi 22. syyskuuta 2890 Kolmatta aikaa Bungo Reppulille ja Belladonna Tukille. Kirjassa Hobitti eli sinne ja takaisin kerrotaan, kuinka vuonna 2941 Bilbo lähti Gandalfin, Thorin Tammikilven ja kahdentoista muun kääpiön kanssa valtaamaan Yksinäistä Vuorta takaisin lohikäärme Smaug Kultaiselta. Seikkailu vei heidät Rivendelliin, läpi Synkmetsän ja lopulta Ereborin Yksinäiselle vuorelle. Kun Thorin ja kumppanit olivat vallanneet vuoren itselleen takaisin, alkoi Viiden Armeijan Taistelu.
Kirjassa Bilbo löysi Valtasormuksen ja pakeni Klonkulta voitettuaan tämän arvoituskilvassa kysymyksellä ”Mitä minulla on taskussani?”. Kilpailun kuluessa Bilbo kertoi olevansa Reppuli ja tulevansa Konnusta. Bilbo kantoi sormusta 60 vuotta tietämättä sen merkitystä. Se pidensi Bilbon elämää yli hobittien tavanomaisen eliniän. Hän käytti sormusta taistellessaan Synkmetsän hämähäkkejä vastaan ja pelastaessaan Thorinin ja muut matkalaiset Synkmetsän haltioilta. Viiden Armeijan Taistelussa Bilbo käytti sormusta pysyäkseen piilossa ja vahingoittumattomana. Tämän takia häntä oli vaikea löytää taistelun jälkeen. Bilbo oli saanut kiven päähänsä ja pyörtynyt ja otti sormuksen pois vasta herättyään.
Seikkailun jälkeen Bilbo adoptoi Frodon ja käytti sormusta piiloutuakseen epämieluisilta serkuiltaan Säkinheimo-Reppuleilta. Taru sormusten herrasta-kirja alkaa, kun Bilbo lähtee Konnusta 111. syntymäpäivänään (22. syyskuuta 3001), jättäen sormuksen ja koko muun omaisuutensa Frodolle. Hän matkusti Rivendelliin kolmen kääpiön kanssa. Siellä hän eli rauhallista elämää syöden, nukkuen, kirjoittaen runoja ja työstäen elämäkertaansa. Hän kirjoitti myös kirjan Käännöksiä haltiakielestä, josta tuli Silmarillionin perusta. Sormusten herran viimeisessä osassa Kuninkaan paluussa Bilbo lähtee Frodon, Gandalfin ja haltioiden kanssa Harmaisiin Satamiin. Sieltä hän lähtee laivalla meren yli Valinoriin 29. syyskuuta 3021. Hän oli vanhentunut huomattavasti sen jälkeen kun oli luopunut Sormuksesta. Hän oli jo juhlinut 131. syntymäpäiväänsä, joten hän oli vanhin hobitti, joka oli koskaan elänyt Keski-maassa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Klonkku | Valtasormuksen haltija 2941–3001 Kolmatta Aikaa | Seuraaja: Frodo Reppuli |
Unkarin kuningaskunta

Unkarin kuningaskunta (unk. Magyar Királyság) perustettiin vuonna 1000, kun vuonna 896 unkarilaisten valloittama alue tunnustettiin omaksi kuningaskunnakseen. Unkarin ensimmäinen hallitsija oli Tapani I Pyhä, joka kruunattiin 31. joulukuuta 1000. Keskiajalla kuningaskunta oli varteenotettava mahti Keski-Euroopassa. Siihen kuuluivat Unkarin ja Transilvanian lisäksi muun muassa Kroatia-Slavonia sekä nykyinen Slovakia.
Unkarin kuningaskunta hajosi Osmanien valtakunnan valloitettua Unkarin keskiosat 1500-luvulla. Maan länsi- ja pohjoisosat joutuivat Habsburgien valtaan, vaikka kuningaskunta säilyikin muodollisesti. Kun osmanit karkotettiin Unkarista 1600-luvulla, Itävallan keisarista tuli koko Unkarin hallitsija. Vuoden 1867 kompromississa syntyi Itävalta-Unkarin kaksoismonarkia, jossa Unkarin kuningaskunta ei ollut vain yksi Itävallan keisarin hallitsemista alueista vaan Itävallan keisarikunnan rinnalla toinen valtakunnan puolisko.
Unkarin valtiomuoto vaihtui tasavallaksi vuonna 1918, mutta vuonna 1920 perustettiin uusi kuningaskunta, jossa kuninkaan sijasta valtionhoitajana toimi amiraali Miklós Horthy. Kuningaskunta lakkautettiin lopullisesti vuonna 1946.
Unkarin kuningaskunnan synty

Unkarilaiset elivät 800-luvulla vielä nykyisen Ukrainan lounaisosissa, mutta he oppivat tuntemaan tulevan kotimaansa sotaretkillä. Kun petšenegit hyökkäsivät unkarilaisten kimppuun, nämä ylittivät Karpaatit päällikköjensä Árpádin ja Kurszánin johdolla, todennäköisesti keväällä 895, ja ottivat valtaansa harvaan asutetun Suuren alangon. Árpádin jälkeläiset hallitsivat Unkaria 1300-luvun alkuun saakka. Unkarilaiset tuhosivat Määrin valtakunnan, voittivat Baijerin rajakreivin vuonna 907 ja valtasivat myös Transdanubian. Vuonna 973 ruhtinas Géza lähetti lähetystön keisari Otto II:n luo, ja seuraavana vuonna hän kääntyi perheineen kristinuskoon. Hänen poikansa Vajk kastettiin Tapaniksi (unk. István).
Tapani I (Pyhä) kruunattiin Unkarin kuninkaaksi vuonna 1000 tai 1001, legendan mukaan paavi Sylvester II:n lähettämällä kruunulla. Näin Unkari liitettiin tasaveroisena kuningaskuntana Länsi-Euroopan yhteyteen ja se säilyi riippumattomana Saksan keisarista. Tapani perusti maahan kymmenen hiippakuntaa ja arkkipiispanistuimet Esztergomiin ja Kalocsaan. Hän rakennutti kirkkoja, velvoitti maksamaan kirkolle kymmenykset ja teki luostareille suuria maalahjoituksia. Vanhimpia luostareita olivat Pannonhalma (perustettu 996) ja Tihany (1055).
Tapanin hävitti lopullisesti vanhan heimo- ja klaanijärjestelmän ja loi pohjan sekä kirkolliselle että maalliselle hallinnolle. Maa jaettiin linnalääneihin (unk. megye), joita hallitsi kuninkaan nimittämä maaherra (ispán). Tapanin hallituskaudella läänejä oli 40–50. Korkein virkamies oli palatiini (nádor), joka oli kuninkaan uskottu ja aatelin edustaja hovissa.
Tapanin pitkä hallituskausi oli suhteellisen rauhallista aikaa, mutta hänen kuolemaansa vuonna 1038 seurasivat monivuotiset levottomuudet. Koska hänen ainoa poikansa Imre kuoli tapaturmaisesti ennen isäänsä, Tapani nimitti seuraajakseen sisarenpoikansa Pietarin, jonka isä oli Venetsian doge. Ylimykset nousivat kuitenkin kapinaan ja Pietari ajettiin maanpakoon. Pietari pääsi takaisin valtaan keisari Henrik III:n tuella mutta sai surmansa pakanallisessa kapinaliikkeessä 1046. Uusi kuningas Andreas I onnistui tukahduttamaan kapinan ja ajamaan keisarin joukot pois Unkarista.
Valtataistelut aiheuttivat Unkarille paljon harmia. Vallantavoittelijat hankkivat usein apua ulkomailta ja joutuivat tekemään poliittisia myönnytyksiä. Sekä Saksalais-roomalainen keisarikunta että Bysantin valtakunta yrittivät saada Unkarin vaikutuspiiriinsä. Vasta Ladislaus (László) I (Pyhä) (hallitsi 1077–1095) ja Kálmán (1095–1116) onnistuivat vakiinnuttamaan olot. Ladislauksen aikana kuningas Tapani, tämän poika Imre ja piispa Géllert julistettiin pyhimyksiksi. Myös Ladislaus kanonisoitiin sata vuotta myöhemmin.
Alueellinen ja yhteiskunnallinen kehitys

Unkarin kuningaskunta laajensi aluettaan Karpaattien rinteille sekä pohjoisessa nykyisessä Slovakiassa että idässä Transilvaniassa. Transilvaniaan muutti maanviljelijöiksi saksalaisia siirtolaisia, joita kutsuttiin sakseiksi. Unkarinsukuiset székelyt asuttivat Transilvanian itäiset solat ja puolustivat niitä aron paimentolaisia vastaan. Kummallakin kansalla oli hallinnollinen erityisasema. Transilvaniaa hallitsemaan asetettiin kuvernööri eli voivodi (vajda). Etelässä Ladislaus valtasi Sava- ja Drava-jokien välisen alueen, ja Kálmánin aikana valloitettiin myös Kroatia ja Dalmatian pohjoisosa. Kroatialla oli autonominen asema ja siellä kuninkaan edustajana oli baani.
Kuningas Béla III (1173–1196) otti vaimokseen Ranskan prinsessan, ja hänen tulonsa olivat samaa luokkaa kuin Ranskan kuninkaalla. Hän omisti puolet kuningaskunnan maasta, ja hänellä oli monopoli rahanlyöntiin, tulleihin ja kaivoksiin. Kuninkaanhovi alkoi jäljitellä länsieurooppalaisia ja bysanttilaisia esikuvia, ja Béla rakennutti Esztergomiin loisteliaan linnan ranskalaisten mestarien avulla. 1100-luvun lopussa kuninkaallinen notaari, joka tunnetaan nykyään nimellä ”Anonymus”, kirjoitti ensimmäisen kronikkamuotoisen Unkarin historian Gesta Hungarorum. Samalta ajalta on peräisin myös ensimmäinen tunnettu unkarinkielinen teksti, Ruumissaarna ja rukous (Halotti beszéd). Vakituisille asuinpaikoille alettiin pystyttää kivisiä rakennuksia, kirkkoja, luostareita ja palatseja ensin romaaniseen, sitten goottilaiseen tyyliin.
Samaan aikaan myös taloudellinen ja yhteiskunnallinen rakenne muuttui. Maahan alkoi kehittyä feodaalinen yläluokka, joka sai viljeltäväkseen maata kuninkaalta ja sitoutui suorittamaan sotilaspalvelusta sitä vastaan. Osa ennen vapaista unkarilaisista joutui yhdessä entisten orjien kanssa maaorjiksi. Jotkut tilukset olivat hyvin suuria, ja niiden omistajat muodostivat oman magnaattien luokkansa. Alempi aatelisto syntyi vapaista talonpojista ja linnojen asemiehistä, jotka antautuivat suoraan kuninkaan palvelukseen välttääkseen joutumasta maanomistajien alaisiksi.
Kuninkaan valta oli periaatteessa absoluuttinen, vaikka hänen apunaan olikin aatelisten neuvosto. 1200-luvun alussa kuninkaan asema alkoi kuitenkin heikentyä. Andreas II eli loisteliasta elämää, tuhlasi varoja ja jakoi kannattajilleen valtavia maalahjoituksia. Kuninkaalliset maatilat vähenivät, ja magnaatit hallitsivat lähes yksinvaltaisesti omia alueitaan. Syntynyt kapinaliike pakotti Andreaksen allekirjoittamaan vuonna 1222 Kultaisen bullan, joka on Unkarin vanhin valtio-oikeudellinen asiakirja. Siinä määriteltiin alemman aatelin oikeudet ja rajoitettiin kuninkaan valtaa eri tavoin. Kuninkaan piti järjestää vuosittain kokous, jossa aatelisto sai keskustella kuningaskunnan asioista. Tästä alkoi Unkarin valtiopäivien kehitys.
Mongolien hyökkäys ja viimeiset Árpád-suvun kuninkaat

Andreas II:n poika Béla IV (1235–1270) yritti palauttaa kuninkaan arvovallan, mutta sen keskeytti mongolien tuhoisa hyökkäys. Mongolit löivät Unkarin joukot hajalle Muhin taistelussa keväällä 1241, ja kuningas joutui pakenemaan Dalmatiaan asti. Kun mongolit vetäytyivät vuoden kuluttua, laajat alueet oli hävitetty ja jopa puolet, varovaistenkin arvioiden mukaan 15–20 prosenttia, väestöstä kuollut.
Béla IV:tä on pidetty Unkarin toisena perustajana. Hän palasi maanpaosta, järjesti armeijan uudelleen, rakennutti ketjun uusia linnoituksia ja kutsui uudisasukkaita autioituneille alueille. Hän kiinnitti erityistä huomioita kaupunkeihin ja perusti Budan kaupungin. Turkkilaissukuisia, pakanallisia kumaaneja asutettiin Suurelle tasangolle ja romanialaiset levittäytyivät Transilvaniaan. Bélan oli kuitenkin pakko jakaa lisää maalahjoituksia, ja jotkin mahtisuvut saavuttivat paikallisesti lähes itsenäisen aseman. Myös alempi aateli vahvistui ja se ryhtyi hoitamaan paikallista itsehallintoa.
Kuningas yritti vahvistaa asemaansa kumaanien avulla, ja hän naitti poikansa Tapanin kumaaniprinsessa Elisabetille. Tapani kuoli vain kaksi vuotta isänsä jälkeen 1272, ja maa jäi Elisabetin johtaman holhoojahallituksen valtaan, kunnes kruununperijä Ladislaus (László) IV julistettiin kuninkaaksi 15-vuotiaana. Unkarilaiset vierastivat kuitenkin kuningasta, joka turvautui liiaksi äitinsä kumaanisukuun, ja hänet surmattiin salajuonen turvin vuonna 1290. Koska Ladislauksella ei ollut rintaperillisiä, vaatimuksia Unkarin kruunuun asetettiin eri puolilta. Lopulta kuninkaaksi tuli nuori Andreas III, joka osoittautui viisaaksi ja pystyväksi hallitsijaksi. Hänen kuollessaan vailla poikaperillistä 1301 Árpádien suvun miespuolinen linja sammui. Kuninkaiden ja suuraatelin välinen taistelu oli johtanut siihen, että laajat osat maata olivat paikallisten mahtisukujen hallussa ja kuninkaalla oli määräysvalta vain maan keskiosassa.
Anjou-suvun kuninkaat

Andreas III:n kuoleman jälkeen kruununtavoittelijat tulivat Árpádien naispuolisesta linjasta: Böömin Venceslaus, Baijerin Otto ja Anjou-suvun Napolin haaran Kaarle Robert. Kaarle Robert oli 13-vuotias, kun hänet valittiin paavi Bonifatius VIII:n tuella kuninkaaksi vuonna 1301. Hänen valtansa oli kuitenkin kiistanalainen, ja hänet kruunattiin lopulta virallisesti pyhällä kruunulla vasta 1310. Hän osoittautui pystyväksi kuninkaaksi, joka kykeni kukistamaan kapinalliset mahtimiehet ja lopettamaan sekasorron.
Aika oli ulkopoliittisesti edullinen Unkarille, kun Saksaa sekoitti valtataistelu paavin ja keisarin välillä, Bysantin valtakunta heikkeni ja mongolien perustama Kultainen orda oli hajoamassa. Kaarle avioitui Puolan kuninkaan Vladislav I:n tyttären Elisabetin kanssa ja solmi liiton Puolan ja Böömin kuninkaiden kanssa. Kaarlen jälkeen kuninkaaksi tuli hänen poikansa Ludvig (1342–1382). Hän alisti sekä Moldovan, Valakian että Serbian vasalleikseen ja valtasi Dalmatian rannikon. Vuonna 1370 Ludvig peri Puolan kruunun enoltaan Kasimirilta. Unkarissa Ludvigin aikaa onkin pidetty sen historian loistavimpana.
Kaarle ja Ludvig saivat paljon tuloja Transilvanian ja Pohjois-Unkarin kultakaivoksista, ja he saattoivat ylläpitää loistavaa hovia Visegrádiin rakennetussa palatsissa. Ludvig oli kiinnostunut kirjallisuudesta, ja antoi vuonna 1360 laatia miniatyyrimaalauksin koristellun kronikan (Képes krónika). Ensimmäiset yliopistot perustettiin 1300-luvulla Pécsiin ja Óbudaan, mutta ne eivät jääneet pitkäikäisiksi. Näistä edistysaskeleista huolimatta Unkari oli yhä muuta Eurooppaa vähemmän kehittynyttä rajamaata.
Anjou-kuninkaiden valta oli lähes itsevaltaista. Feodaalinen järjestelmä ja maaorjuus vakiintui, ja aatelin asema muodostui Unkarissa vahvemmaksi kuin Länsi-Euroopassa. Aatelisten tuli ylläpitää sotaväkeä omalla kustannuksellaan. Linnaläänit olivat kuninkaan tukijoiden joukosta nimitettyjen maaherrojen johdossa.