stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
John Galsworthy

| John Galsworthy |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. elokuuta 1867
Kuollut: 31. tammikuuta 1933 (65 vuotta)
Kirjailija
 Nimikirjoitus
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto (1932) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
John Galsworthy (14. elokuuta 1867 – 31. tammikuuta 1933) oli englantilainen kirjailija, joka syntyi asianajajan poikana Surreyssa, Englannissa. Hän opiskeli Harrowissa ja Oxfordissa, valmistui itsekin asianajajaksi mutta ei harjoittanut ammattiaan. Sen sijaan hän matkusteli ympäri maailmaa ja toimi vuodesta 1898 lähtien vapaana kirjailijana. Galsworthy oli kansainvälisen Pen-klubin ensimmäinen puheenjohtaja. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1932.
Forsytein taru (osat 1–2) nosti kirjailijan kuuluisuuteen ilmestyessään. Se on psykologinen läpileikkaus porvarillisesta Lontoosta. Romaanissa Galsworthy kohdisti kritiikkiä varakkaiden yhteiskuntaluokkien omaa taloudellista etua tavoittelevaa maailmankatsomusta vastaan.
Tuotantoa

Taistelu. Näytelmä. Suom. Eemil Elo. Työväen Sanomalehti, 1912.
Herraskartano. Suom. Eino Kaila. Otava, 1920.
Ylimys. Suom. Huvi Vuorinen. Otava, 1921.
Omenapuu. Suom. V. A. ja Vieno Koskenniemi. WSOY, 1926.
Tumma kukka Suom. Ilma Pahlama. WSOY, 1932.
Tyttö odottaa. Suom. Aune Brotherus. WSOY, 1932.
Yli virran. Suom. Aune Brotherus. WSOY, 1936.
Nykyaikainen komedia 1. Valkoinen apina. Suom. Tyyni Haapanen-Tallgren. WSOY, 1933.
Nykyaikainen komedia 2. Hopealusikka. Suom. Tyyni Haapanen-Tallgren. WSOY, 1933.
Nykyaikainen komedia 3. Joutsenlaulu. Suom. Tyyni Haapanen-Tallgren. WSOY, 1933.
Kukkiva erämaa. Suom. Aune Brotherus. WSOY, 1936.
Forsytein taru 1. Varakas mies. Suom. Tyyni Haapanen-Tallgren. WSOY, 1937.
Forsytein taru 2. Kahleissa. Suom. Tyyni Haapanen-Tallgren. WSOY, 1937.
Forsytein taru 3. Vuokrattavana. Suom. Tyyni Haapanen-Tallgren. WSOY, 1937.
Pyhimys. Suom. Aune Brotherus. WSOY, 1939.
Punainen huvila. Suom. Aune Brotherus. WSOY, 1942.
Veljeys. Suom. Helka Varho. WSOY, 1948.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vapaasti ladattavia John Galsworthyn e-kirjoja Projekti Lönnrotilta ja Project Gutenbergiltä
Galsworthy on kuollut - Forsytet elävät, Kansan kuvalehti, 10.02.1933, nro 7, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Two World Trade Center

| Two World Trade Center   2 World Trade Center   200 Greenwich Street |
| --- | --- |
 2 WTC:n rakennustyömaata
Tiedot
Sijainti:  Lower Manhattan, New York,  Yhdysvallat
Rakennettu:  1. kesäkuuta 2010–
Arvioitu valmistumispäivämäärä:  2024
Käyttötarkoitus:  monikäyttö
Tila:  rakenteilla
Yritykset
Arkkitehti:  Norman Foster (Foster and Partners)
Insinööri:  WSP Group
Urakoitsija:  Turner Construction
Kehittäjä:  Silverstein Properties
Omistaja:  World Trade Center Properties, LLC
Tekniset tiedot
Kerroksia:  88
Kerrospinta-ala:  235 000 m²
Hissien määrä:  30
Kustannukset:  2,9 miljardia dollaria
Korkeus
Antenni:  411,6 m
Kattokorkeus:  387,1 m
 SkyscraperPage.com 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Two World Trade Center (2 World Trade Center, lyhennettynä 2 WTC) on rakenteilla oleva, New Yorkin Lower Manhattanilla sijaitseva pilvenpiirtäjä, joka on osa New Yorkin uutta World Trade Center -kompleksia. Rakennus tulee sijaitsemaan Greenwich Street -kadulla osoitteessa 200 Greenwich Street. Two World Trade Centerin kattokorkeus tulee olemaan 387 metriä ja kolmijalan muotoinen antenni mukaan luettuna rakennuksen korkeus on 411 metriä. Rakennuksen on suunnitellut englantilainen arkkitehti Norman Foster. Valmistuttuaan Two World Trade Centeristä tulee New Yorkin kahdeksanneksi korkein rakennus ja toiseksi korkein rakennus nykyisessä WTC-kompleksissa heti One World Trade Centerin jälkeen.
Two World Trade Centerin lisäksi New Yorkin uusi World Trade Center käsittää myös neljä muuta korkeaa rakennusta Greenwich Streetin ja National September 11 Memorial & Museumin ympäristössä. One World Trade Center, Three World Trade Center ja Four World Trade Center ovat 2 WTC:n tavoin rakenteilla. Uusi Seven World Trade Center valmistui uusista rakennuksista ensimmäisenä vuonna 2006.
Historia > Alkuperäinen Two World Trade Center

New Yorkin alkuperäinen World Trade Center koostui seitsemästä eri rakennuksesta. Niistä korkeimmat olivat arkkitehti Minoru Yamasakin suunnittelemat kaksoistornit One- ja Two World Trade Center, jotka valmistuivat 1970 ja 1971. Sijaintinsa vuoksi One World Trade Centeriä kutsuttiin Pohjoistorniksi ja Two World Trade Centeriä Etelätorniksi. Pohjoistorni oli kattokorkeudeltaan 417 metriä ja katolla ollut radio- ja televisiomasto mukaan luettuna sen korkeus oli 526 metriä. Etelätorni oli 415 metriä korkea, eli Pohjoistornia kaksi metriä lyhyempi. Molempien tornien kerroslukumäärä oli 110 kerrosta. Valmistuttuaan Two World Trade Centeristä tuli New Yorkin toiseksi korkein rakennus One World Trade Centerin jälkeen.
Alkuperäisessä Two World Trade Centerissä työskenteli noin 25 000 ihmistä päivittäin. Rakennuksessa toimineita yrityksiä olivat muun muassa Morgan Stanley, Verizon Communications ja New Yorkin pörssi. Toimistotilojen lisäksi rakennuksen 107. kerroksessa oli yleisölle avoin näköalatasanne Top of the World.
Historia > Syyskuun 11. päivän iskut

11. syyskuuta 2001 19 kaappaajaa ottivat haltuunsa neljä matkustajalentokonetta Yhdysvalloissa. Yksi kaapatuista koneista oli American Airlinesin lento 11, joka törmäsi One World Trade Centeriin kello 8.46 paikallista aikaa. Kello 9.03 iskeytyi United Airlinesin lento 175 Two World Trade Centeriin. Tapahtuma-aikaan torneissa oli paikalla noin 18 000 työntekijää kummassakin. Kello 9.59 sortui Two World Trade Center ensimmäisenä rakennuksena. One World Trade Center sortui puoli tuntia myöhemmin kello 10.28. Tornien sortumisen syynä on pidetty viranomaisten selvityksen mukaan lentokoneiden törmäyksessä aiheutuneiden valtavien tulipalojen aiheuttamaa vaikutusta rakennusten teräspilareihin ja -rakenteisiin. Rakenteiden paloeriste tuhoutui kuumuudessa ja niiden lujuus sekä kantavuus heikkenivät, mikä aiheutti pilarien vääntymisen ja rakennusten sortumisen. One World Trade Centerissä surmansa sai arvion mukaan 1 460–1 530 ihmistä. Two World Trade Centerissä kuolleita oli 630–700, mikä on vähemmän kuin 1 WTC:ssä johtuen pääasiassa siitä, että osa työntekijöistä lähti rakennuksesta ensimmäisen iskun tapahduttua.
Historia > Uusi Two World Trade Center

World Trade Centerin tuhoutumista seurasi julkisuudessa laaja keskustelu World Trade Centerin alueen tulevaisuudesta. Ehdotuksia alueen uudelleenrakentamiseksi alkoi tulla miltei heti iskujen jälkeen. Vuonna 2003 Lower Manhattan Development Corporation järjesti suunnittelukilpailun alueen tulevaisuudesta. Kilpailun voitti arkkitehti Daniel Libeskindin suunnitelma, joka käsitti laajan puistoalueen paikalla, jolla kaksoistornit alun perin sijaitsivat sekä sen ympärillä viisi korkeaa toimistorakennusta.
Vuonna 2006 julkaistiin ensimmäinen arkkitehti Norman Fosterin johtaman arkkitehtitoimisto Foster and Partnersin suunnitelma uudesta Two World Trade Centeristä. Lopullinen suunnitelma saatiin valmiiksi vuoden 2007 aikana. Two World Trade Centerin perustustyöt aloitettiin vuonna 2008. Viralliset rakennustyöt aloitettiin kesäkuussa 2010. Alun perin rakennuksen oli tarkoitus valmistua vuosien 2012–2013 välillä. Vuonna 2011 sen arvioitiin valmistuvan 2015 viimeisenä uuden World Trade Centerin rakennuksista. Kuitenkin syksyllä 2012 ilmoitettiin, että Two World Trade Centerin torniosan rakennustyöt alkavat vasta taloudellisen tilanteen parannuttua. Rakennuksen nykyistä arvioitua valmistumisvuotta ei ole ilmoitettu.
Rakennus

Uusi Two World Trade Center tulee käsittämään 88 kerrosta. Rakennuksen neljään pohjakerrokseen rakennetaan tilat kauppakeskukselle. Kerroksista 60 tulee toimistokäyttöön. Kattokorkeus tulee olemaan 387 metrin korkeudessa. Kolmijalkainen kattoantenni mukaan luettuna rakennuksen korkeus tulee olemaan 411 metriä, mikä on neljä metriä vähemmän kuin alkuperäisen Two World Trade Centerin. Rakennuksen julkisivu tulee koostumaan lasista ja teräksestä valmistetuista paneeleista. Two World Trade Centerin yläosa muodostaa timantin muotoisen huipun. Rakennuksen runko jakautuu neljään osaan. Arkkitehtuuriltaan Two World Trade Center edustaa modernismia.
Turvallisuuden parantamiseksi Two World Trade Centerin ytimenä tulee olemaan betonirunko. Rakennukselle aiotaan hakea LEED-luokitusta, joka mittaa rakentamisen ja ylläpidon kustannuksia ja ympäristökuormitusta.
Aiheesta muualla

World Trade Centerin viralliset sivut (englanniksi)
Havainnekuvia Two World Trade Centeristä (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Two World Trade Center Foster and Partnersin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
World Trade Center New York
| --- | --- |
Alkuperäinen (1970–2001):  One World Trade Center (Pohjoistorni) • Two World Trade Center (Etelätorni) • Marriott World Trade Center • Four World Trade Center • Five World Trade Center • Six World Trade Center • Seven World Trade Center • The Mall at the World Trade Center • Windows on the World • Top of the World Trade Center Observatories
Uusi (2001–):  One World Trade Center (Freedom Tower) • Two World Trade Center • Three World Trade Center • Four World Trade Center • Five World Trade Center • Seven World Trade Center • National September 11 Memorial & Museum
Henkilöitä:  Austin Joseph Tobin • Minoru Yamasaki • Larry Silverstein • Daniel Libeskind • David Childs • Norman Foster • Richard Rogers • Fumihiko Maki
Terrori-iskut:  World Trade Centerin pommi-isku 1993 • Syyskuun 11. päivän iskut
Aiheeseen liittyvää:  World Trade Centerin alue • Lower Manhattan • International Freedom Center • USS New York (LPD-21) • Lower Manhattan Development Corporation • Port Authority of New York and New Jersey • The Sphere
Alkuperäinen Two World Trade Center vuonna 1993 (oikealla) ja One World Trade Center (vasemmalla).
Two World Trade Centerin perustustyöt tammikuussa 2013.
Juhana Frösén

Juhana Frösén on suomalainen tiedemies ja neurokirurgi. Frösen on Tampereen yliopiston neurokirurgian professori. Frösén on tutkinut erityisesti aivovaltimoiden aneurysmien hoitotuloksia.
Johan Axel Tammelander

Johan Axel Tammelander (29. kesäkuuta 1865 Teisko – 13. maaliskuuta 1926 Tampere) oli suomalainen pankinjohtaja ja valtiopäivämies.
Tammelanderin vanhemmat olivat tilanomistaja Johan Fredrik Tammelander ja Aina Eva Elisabet Holmberg ja puolison vuodesta 1896 Florence Armias Campbell von Schoultz. Tammelander suoritti oikeustutkinnon 1891 ja sai varatuomarin arvon 1894. Hän oli Yhdyspankin Tampereen konttorin johtaja 1897–1912 ja Tampereen rahakamaritoimikunnan puheenjohtaja 1902–1916. Tammelander edusti Ruoveden tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1894 ja 1897. Tammelander asui vuodesta 1924 syntymäkunnassaan Teiskossa, hoitaen omistamaansa Teiskolan kartanoa.
Tammelander  oli Tampereen VPK:n puheenjohtajana 1918–1925 ja oli mukana ajamassa Hämeen museon perustamista Tampereelle. Tammelander oli Tampereen Historiallisen seuran jäsen ja tamperelaisten harrastajavalokuvaajien yhdistyksen Fotografiamatörklubben i Tammerfors puheenjohtaja 1909–1913. Hän aloitti valokuvausharrastuksen 1889 ja jatkoi sitä kuolemaansa saakka. Tammelander kuvasi perhettään, Teiskolan kartanoelämää ja Teiskoa yleensä sekä Hatanpään kartanoa. Tammelander otti kuvia myös matkoilaan Suomessa ja ulkomailla. Museokeskus Vapriikin kuva-arkistossa on yli 2 000 Tammelanderin ottamaa lasinegatiivia.
Aiheesta muualla

Kartanon mailla. Axel Tammelanderin valokuvia Teiskolasta-verkkonäyttely
Ukulele Orchestra of Great Britain

| The Ukulele Orchestra of Great Britain |
| --- | --- |
 The Ukulele Orchestra of Great Britain
Tiedot
Toiminnassa:  1985–
Tyylilaji:  ukulelemusiikki
Kotipaikka:  Iso-Britannia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Dave Suich, ukulele   Peter Brooke Turner, ukulele   Hester Goodman, ukulele   George Hinchliffe, ukulele   Richie Williams, ukulele   Kitty Lux, ukulele   Will Grove-White, ukulele   Jonty Bankes, ukulele  
Levy-yhtiö:  UOGB (omakust.), 2005–   Longman Records, 2004–2005   Tachyon Records, 1998   CBS Records/Sony, 1988–1994   Disque Ethnique, 1988  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Ukulele Orchestra of Great Britain (UOGB) on brittiläinen kahdeksanhenkinen ukulele-orkesteri. Orkesteri soittaa ukulelesovituksia erilaisista musiikkilajityypeistä. Se on toiminut vuodesta 1985 esiintyen useissa kansainvälisissä konserttisaleissa sekä televisio- ja radioasemilla. Yhtyeen nykyiset jäsenet ovat: Dave Suich, Peter Brooke Turner, Hester Goodman, George Hinchliffe, Richie Williams, Kitty Lux, Will Grove-White ja Jonty Bankes. Jäsenet soittavat erikokoisia ukuleleja aina bassoukulelesta pieniin ja korkeaäänisiin ukuleleihin saakka, vaihdellen soittimia eri numeroihin sovitusten mukaan. Kaikki jäsenet laulavat, osa myös viheltää ja tuottaa muutoinkin erikoisefektejä.
Historia

UOGB perustettiin aluksi hauskanpidon merkeissä vuonna 1985. Ensimmäinen esiintyminen myytiin loppuun nopeasti ja orkesteri on esiintynyt siitä lähtien säännöllisesti. Ensimmäinen pitkäsoittolevy julkaistiin vuonna 1988 BBC:n kustantamana. Se levytettiin WOMAD-festivaaleilla ja levytys tapahtui BBC:n radioäänityksen pohjalta. Nykyinen kokoonpano on soittanut yhdessä alusta saakka ja sitä pidetään jopa eräänlaisena kansallisena instituutiona. UOGB on antanut tuhansia, usein loppuunmyytyjä, konsertteja ympäri maailman - Britanniassa, Saksassa, Ruotsissa, Suomessa, Puolassa, Ranskassa, Yhdysvalloissa, Kanadassa, Uudessa-Seelannissa ja Japanissa. Yhtye vieraili Suomessa Tampere-talossa 25. huhtikuuta 2010.
Yhtyeen kanssa yhteistyötä tehneitä artisteja ja muita tahoja ovat muun muassa Madness, David Arnold, The British Film Institute, The Ministry of Sound, Yusuf Islam sekä The Kaiser Chiefs.
Vaikutus

UOGB on saanut vuosien myötä lukuisia jäljittelijöitä ja monissa kaupungeissa on nykyisin toimivia ukulele-orkestereita. Orkesterin toiminnan pohjalta on puhuttu jopa eräänlaisesta ukukelen uudelleen elpymisestä maailmanlaajuisenakin ilmiönä. Yhtyeen musiikkia on käytetty elokuvissa, näytelmissä ja mainoksissa.
Diskografia > Studioalbumit

The Ukulele Variations - 1988, Disque Ethnique (LP); CBS/Sony (CD)
Hearts of Oak - 1990, CBS/Sony (CD)
A Fist Full of Ukuleles - 1994, Sony (CD)
Pluck - 1998, Tachyon Records (CD)
The Secret of Life - 2004, Longman Records (CD)
Miss Dy-na-mi-tee - 2005, Longman Records (CD single)
Precious Little - 2007, UOGB (CD)
Christmas with the Ukulele Orchestra of Great Britain - 2008, UOGB (CD)
(Ever Such) Pretty Girls – 2015, UOGB (CD)
The Only Album By The Ukulele Orchestra You Will Ever Need Volume Three – 2019, UOGB (CD)
Diskografia > Livealbumit

Live in London #1 - 2008, UOGB (CD)
Live in London #2 - 2009, UOGB (CD)
Still Live – 2011, UOGB (CD)
Uke-Werk – 2013, UOGB (CD)
The Keeper – 2016, UOGB (CD)
Diskografia > Compilations

Top Notch - 2001, UOGB (CD)
Diskografia > DVDs

Anarchy in the Ukulele - 2005, UOGB (DVD)
Prom Night - Live at the Royal Albert Hall - BBC Proms 2009 - 2009, UOGB (DVD)
Aiheesta muualla

Yhtyeen Suomen vierailun yhteydessä tehty Ilta-sanomien haastatteluvideo 26.4.2010 (Arkistoitu – Internet Archive)
Johan Axelsson Bielke

Johan Axelsson (Bielke) eli Juhana Akselinpoika Bielke (k. 1576)  ritari ja valtaneuvos, Itä-Götanmaan käskynhaltija, Häradssäterin ja Räfvelstan herra. Hänen isänsä oli Axel Eriksson (Bielke) ja tämän ensimmäinen vaimo Anna Eriksdotter Leijonhufvud. Hänen puolisonsa oli Margareta Posse.
Lapset

Gunilla Bielke, Ruotsin kuningatar, Juhana III:n puoliso.
Elsa, Claes Nilsson (Bielke)n puoliso.
Käännös suomeksi
João Carlos dos Santos

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: João Carlos dos Santos
Syntymäaika: 10. syyskuuta 1972 (ikä 52)
Syntymäpaikka: Sete Lagoas, Brasilia
Kansalaisuus:  Brasilia
Pelipaikka: Puolustaja
Pituus: 183 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1996-1998 1999-2000 2001 2002-2003 2004 2005 | Cruzeiro Corinthians Paulista Cruzeiro Cerezo Osaka Botafogo Paysandu |  |
Maajoukkue
| 1999 | Brasilia | 10 (1) |
João Carlos dos Santos (s. 10. syyskuuta 1972 Sete Lagoas) on brasilialainen entinen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

João Carlos debytoi Brasilian maajoukkueessa 1999. Hän on pelannut 10 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.
Jubba

| Jubba |
| --- | --- |
 Jubba lähellä Jamaamea.
Alkulähde:  Dawan ja Ganalen yhtymä
Laskupaikka:  Intian valtameri
Maat:  Etiopia, Somalia
Pituus:  (lähdejoet mukaanlaskettuna) 1 658 km
Valuma-alue:  497 626 km²
Jubbajoki (somaliksi Webi Jubba) on Etelä-Somaliassa oleva joki, joka alkaa Etiopian vastaiselta rajalta. Se virtaa suoraan etelään Intian valtamereen ja laskee mereen Goobweyssa.
Jubban allasseutu on lähinnä savannia, ja se on maan rikkainta osaa hedelmällisen viljelysmaansa vuoksi. Luontaisesti siellä elää muun muassa kirahvi, gepardi, leijona, leopardi, hyeena, kafferipuhveli, virtahepo, krokotiili,  gasellit, kameli, sakaali ja afrikanvilliaasi.
Alue on Somalian sateisinta, ja Jubba on tulvinut muun muassa 1960, jolloin aiheutui suurta tuhoa.
Joki on antanut nimen kahdelle Somalian alueelle eli gobolille: Jubbada Hoose eli Ala-Juba ja Jubbada Dhexe eli Keski-Juba.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jubba Wikimedia Commonsissa
Johann Büttikofer

Johann Büttikofer vuonna 1908.
Johann Büttikofer (9. elokuuta 1850 Ranflüh – 24. kesäkuuta 1927 Bern) oli sveitsiläinen eläintieteilijä.
Büttikofer opiskeli biologiaa Bernissä. 1879 hän liittyi Leidenin kuninkaallisen eläinmuseon (Royal Zoological Museum) henkilökuntaan ollen kuraattori 1884–1897. Hän teki 2 tutkimusmatkaa Liberiaan, vuosina 1879–1882 ja 1886–1887. Vuosina 1893–1894 hän osallistui Anton Willem Nieuwenhuisin tutkimusretkelle Borneoon.
Büttikofer toimi Rotterdamin eläintieteellisen puutarhan johtajana 1897–1924. Vetäydyttyään virasta hän asettui Berniin.
Büttikofer kuvaili linnuista muun muassa viherlurin (Trichoglossus weberi) 1894.
Teoksia

Mededeelingen over Liberia. Resultaten van eene onderzoekingsreis door J. Büttikofer en C.F. Sala in de jaren 1879–1882. (1883)
Reisebilder aus Liberia: Resultate geographischer, naturwissenschaftlicher und ethnographischer Untersuchungen während der Jahre 1879–1882 und 1886–1887. (1890)
Jubal Early

Jubal Early
Jubal Anderson Early (3. marraskuuta 1816 – 2. maaliskuuta 1894) oli lakimies ja etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa.
Early syntyi Franklinin piirikunnassa Virginiassa, ja valmistui Yhdysvaltain sotilasakatemiasta 1837. Hän taisteli seminoleintiaaneja vastaan Floridassa 2. luutnanttina USA:n 3. tykistörykmentissä, kunnes erosi armeijasta ensimmäisen kerran 1838. Hän työskenteli lakimiehenä 1840-luvulla syyttäjänä sekä Franklinin että Floydin alueilla Virginiassa. Hänet tunnettiin jutustaan Mississippissä, missä hän voitti liittovaltion pätevimmät lakimiehet. Earlyn lakimiesuran keskeytti Meksikon-Yhdysvaltain sota 1846–1848. Hän oli tuolloin lähettiläänä Virginiassa. Early vastusti kiivaasti Virginian eroamista unionista, mutta otti kuitenkin Virginian miliisin prikaatikenraalin tehtävät.
Hänet lähetettiin Lynchburgiin Virginiaan kouluttamaan etelävaltioiden rykmenttejä. Hän kokosikin niitä kolme ja sai komentoonsa 24. virginialaisen jalkaväen. Early ylennettiin prikaatikenraaliksi ensimmäisen Bull Runin taistelun jälkeen. Hän otti osaa Seven Daysin, Fredericsburgin, toisen Bull Runin, Antietamin, Chancellorsvillen, Gettysburgin ja lukuisiin Shenandoahin laakson taisteluihin.
Gettysburgin-kampanjan aikana hän valtasi Yorkin Pennsylvaniassa, suurimman Pohjoisvaltioiden kaupungin, joka joutui konfederaation käsiin. Hän haavoittui Williamsburgin taistelussa vuonna 1862. Sodan jälkeen hän ratsasti Teksasiin, ja pakeni Meksikoon vuonna 1865. Sieltä Early purjehti Kuubaan ja Kanadaan ja kirjoitti Torontossa muistelmansa, jotka julkaistiin 1867. Seuraavana vuonna hän palasi Virginiaan. Presidentti Andrew Jackson armahti hänet vuonna 1869. Early kuoli 77-vuotiaana kaaduttuaan portaissa ja on haudattu Lynchburgiin Virginiaan Spring Hillin hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jubal Early Wikimedia Commonsissa
Johnny Temple

Johnny (myös Johnnie) ”Geechie” Temple (18. lokakuuta 1906 Canton, Mississippi – 22. marraskuuta 1968 Jackson, Mississippi) oli yhdysvaltalainen bluesmuusikko, basisti, kitaristi ja laulaja.
Temple syntyi ja kasvoi Mississipissä, jossa lapsena oppi soittamaan kitaraa ja mandoliinia. Teini-ikäisenä hän soitteli juhlissa ja paikallisissa tapahtumissa, kunnes muutti Chicagoon 1930-luvun alussa. Siellä hän esiintyi muun muassa Charlie ja Joe McCoyn kanssa. Temple aloitti levytysuransa vuonna 1935 ja seuraavana vuonna ilmestyi hänen suosituin ja tunnetuin kappaleensa ”Louise Louise Blues” Decca Recordsille.
Temple ei koskaan saavuttanut suurta suosiota, mutta jatkoi levyttämistä 1930- ja 1940-luvuilla. 1950-luvulla hän ei enää levyttänyt, mutta jatkoi keikkailua muun muassa Big Walter Hortonin ja Billy Boy Arnoldin kanssa. Kun sodanjälkeinen sähköinen blues syrjäytti akustisen 1950-luvun puolivälissä, Temple muutti takaisin Mississippiin. Siellä hän soitteli klubeilla ja baareissa muutaman vuoden ennen kuin hävisi musiikkipiireistä. Temple kuoli vuonna 1968.
Diskografiaa

Templen tuotantoa on saatavilla CD-kokoelmilla:
Complete Recorded Works, Vol. 1 (1995, Document)
Complete Recorded Works, Vol. 2 (1995, Document)
The Essential (2003, Classic Blues)
Aiheesta muualla

Johnny Temple  AllMusicissa (englanniksi)
Kuvitettu diskografia
João Café Filho

Virallinen muotokuva (1954).
João Café Filho (3. helmikuuta 1899 – 20. helmikuuta 1970) oli brasilialainen poliitikko. Hän oli Getulio Vargasin varapresidentti ja hän nousi presidentiksi Vargasin tehtyä itsemurhan 1954. Kaksi kuukautta ennen kautensa päättymistä (olisi pitänyt päättyä 31.1.1956) hän erosi viitaten heikkoon terveydentilaansa. Myöhemmin hän yritti palata virkaansa, mutta kongressi ja armeija estivät virkaanpaluun, koska epäilivät, että hän ei päästäisi vastavalittua Juscelino Kubitschekia nousemaan virkaansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta João Café Filho Wikimedia Commonsissa
João César Monteiro

João César Monteiro
João César Monteiro (2. helmikuuta 1939 Figueira da Foz – 3. helmikuuta 2003 Lissabon) oli portugalilainen elokuvaohjaaja.
Monteiro syntyi Figueira da Fozissa ja siirtyi vuonna 1949 Lissaboniin. Hän opiskeli muun muassa Lontoossa.
Filmografia

1971 Quem Espera por Sapatos de Defunto Morre Descalso

1972 Sophia de Mello Breyner Andersen

1972 Fragmentos de um Filme-Esmola: A Sagrada Família

1975 Que Farei com Esta Espada?

1975 Amor de Mãe

1978 Os Dois Soldados

1978 Veredas

1979 O Amor das Três Romãs

1979 O Rico e o Pobre

1982 Silvestre

1986 À Flor do Mar

1989 Recordações da Casa Amarela

1992 O Último Mergulho

1995 Passeio com Johnny Guitar

1995 Lettera amorosa

1995 O Bestiário

1995 A Comédia de Deus

1997 Le Bassin de John Wayne

1999 As Bodas de Deus

2000 Branca de Neve

2003 Vai e Vem
Johan Backman

Johan Backman (1706–1768) oli suomalainen taidemaalari.
Alaveteliläinen kirkkomaalari Backman on maalannut Kruunupyyn kirkon seinämaalauksen 1755–1761 sekä Jalasjärven, Saarijärven (1756), Alavetelin ja Alavuden kirkkojen sekä Saarijärven kirkon entisen alttaritaulun Ehtoollinen (1756). Kokkolan Kaarlelan kirkon alttariseinän hän maalasi vuonna 1749. Keuruun vanhaan kirkkoon Backman maalasi vuonna 1751 tai 1761 valmistuneen teoksen Kristus pesee opetuslastensa jalkoja, joka lahjoitettiin Kansallismuseoon vuonna 1902 ja josta on nykyään Keuruun vanhassa kirkossa Oskari Niemen maalaama kopio vuodelta 1931. Lohtajan kirkon saarnastuolin koristuksen Backman maalasi vuonna 1758.