Messerschmitt KR
Historia

Toisen maailmansodan jälkeen Saksalta kiellettiin lentokoneiden valmistus ja Willy Messerschmitt etsi RSM (Regensburger Stahl- und Maschinenbau) yhtiölleen uusia tuotantokohteita lentokoneiden tilalle. Vuonna 1952 yhtiön aiempi työntekijä Fritz Fend esitteli hänelle suunnitelmansa kaksipaikkaisesta, peräkkäin istuttavasta ajoneuvosta.
Fend oli valmistanut "Flitzer"-merkkistä yksipaikkaista ajoneuvoa invalidimopon nimikkeellä. Siinä oli alkujaan Fichtel & Sachsin 2,5 hevosvoimainen moottori, joka vuonna 1950 korvattiin alun perin Messerschmitt Me 262-suihkuhävittäjän starttimoottoriksi kehitetyllä 4,5 hv Riedel-moottorilla.
Uuden ajoneuvon prototyyppi valmistui vuoden 1952 kesällä ja sai nimekseen Fend Kabinenroller FK-150. Se vastasi kuomua ja 150 kuutioista moottoria lukuun ottamatta ensimmäisiä tuotanto-Messerschmittejä.
Messerschmitt KR-175:n tuotanto alkoi maaliskuussa 1953, mutta käyttäjäpalautteessa moitittiin auton liian jäykkää jousitusta, meluisuutta ja vaikeastikäytettävää käsikytkintä; kesäkuuhun 1953 mennessä autoon oli tehty jo noin 70 muutosta.
Vuoden 1954 tammikuusta autoon alettiin etsiä 175 kuutioisen moottorin korvaajaa. Uuden KR-200-mallin ominaisuuksia alettiin suunnitella kesäkuussa, sen piirustukset olivat valmiit 27. syyskuuta ja uutuus esiteltiin yleisölle maaliskuussa 1955. Kuomun malli muuttui virtaviivaisemmaksi ja uudeksi moottoriksi tuli 200 kuutioinen Fichtel & Sachs 2-tahtimoottori. Siinä oli leveämpi raideväli, kokonaan uudelleen suunniteltu jousitus, moottori oli kiinnitetty kumityynyillä ja takapyörässä oli iskunvaimennin.
"Standard" mallissa ei ollut sisäverhoilua ja sen väriksi voi valita norsunluun, punaisen tai harmaan.
"Export" mallissa oli verhoilu ja kaksivärinen maalaus; harmaa/sininen, punainen/musta ja norsunluu/punainen, joista viimeksi mainittu oli suosituin väriyhdistelmä.
"DeLuxe" mallissa oli koristetikattu sivuverhoilu, puulistat ja norsunluunvärinen lentokonemallinen ohjaustanko tavallisen mallin kromatun tangon sijaan.
Lisäksi valikoimassa oli 13 erilaista invalidiversiota eri tavalla vammautuneille.
Vuonna 1956 lentokoneiden rakentamiskielto peruttiin ja Messerschmitt halusi palata lentokonevalmistajaksi. Fend ja Valentin Knott, joka toimitti autojen jarrut ja vanteet, ostivat autotehtaan 15. tammikuuta 1957.  Uusi yhtiö "Fahrzeug und Maschinenbau GmbH Regensburg" (FMR) jatkoi KR-200 autojen valmistusta edelleen Messerschmitt-nimellä, jonka käyttöoikeus oli kuulunut sopimukseen.
FMR alkoi valmistaa myös KR-200:n seuraajaksi tarkoitettua FMR Tg-500 mallia. Siinä oli neljä pyörää ja 500 kuutioinen Sachs-moottori. Uusi malli ei kuitenkaan kuulunut Messerschmitt-nimen käyttösopimuksen piiriin; Fend olisi halunnut ristiä sen "Tiger"-nimellä, mutta muut yhtiöt omistivat jo nimen käyttöoikeudet, joten auton nimeksi tuli "T-G", joka oli virallisesti lyhenne sanoista "Tourenfahrzeug-Geländesport" (Matkailuajoneuvo - Maastourheilu).
Standardimallisella sivulleaukeavalla kuomulla varustetun mallin lisäksi "KaRo":sta valmistettiin  vuodesta 1959 pieniä määriä rättikattoista KR201 avomallia, jossa oli umpikuomun malliset, joko sivulle taitettavat tai kiinteät sivuikkunat. Roadster -avomalli oli rättikaton lisäksi varustettu pehmeillä irrotettavilla sivuikkunoilla.
Vuodesta 1959 valmistettiin myös pieniä määriä halpaa "Sport" -mallia, jossa ei ollut ollenkaan aukeavaa yläosaa, vaan maavaraa oli laskettu 10 cm ajoneuvoon astumisen helpottamiseksi. Siinä oli matala pleksituulilasi ja rättikaton sijaan pelkkä matkustamon peittävä neppareilla matkustamon reunoihin kiinnitettävä pressu. Myös Tg-500 oli saatavissa tässä muodossa.
Tg-500:n valmistus loppui elokuussa 1961 ja KR-200:n pääasiallinen tuotanto päättyi jo vuonna 1962, mutta viimeinen Messerschmitt KR, avomallinen KR-200 Roadster (sarjanumero 80 287), valmistui 17. elokuuta 1964, kello 16.34.
FMR valmisti ajoneuvoa vuosien 1957 ja 1964 välillä yli 25 000 kappaletta, ja joidenkin lähteiden mukaan niitä olisi 16 valmistusvuotensa aikana valmistunut eri muodoissaan 40 000 kappaletta.
Messerchmitt KR-200:sta valmistettiin myös 12 kappaletta erityistä Service Car -versiota autoliikkeille, jotka antoivat myymilleen autoille huoltotakuun. Siinä on edessä erikoisjousitus, joka mahdollistaa eräänlaisen vetotangon asentamisen. Auton ideana oli se, että huoltomies ajaa Messerschmittillä asiakkaan auton luokse, kiinnittää Messerchmittinsä vetotangolla asiakkaan auton peräpuskuriin hinaukseen ja ajaa auton huollettavaksi. Näitä autoja on jäljellä vain yksi kappale joka on esillä Bruce Weinerin kääpiöautomuseossa.
Italialainen Mi-Val -moottoripyöräyhtiö esitteli marraskuussa 1953 oman versionsa Messerschmitt KR-175:stä nimellä Messerschmitt-Mival. Ne koottiin saksalaisista osista, mutta varustettiin Mi-Valin omalla 171.7 cm3 moottorilla. Vasta vuoden 1954 lopulla alkanut uuden nimen saaneen Mivalinon vähäinen tuotanto päättyi ilmeisesti jo 1955 tai 1956.