stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
English Football League
Voittajat > 1921–1958

Vain yhden kauden jälkeen liiga uudistui ja laajeni jälleen. Kun edelliskaudella oli otettu mukaan joukkueita etelästä, tasapainon vuoksi myös Pohjois-Englannin seuroja otettiin mukaan. Kolmosdivisioona jaettiin etelä- ja pohjoislohkoihin, joista kummastakin noustiin samanveroisesti kakkosdivisioonaan.
| Kausi | 1>  divisioona | 2>  divisioona | 3>  divisioona, pohjoinen | 3>  divisioona, etelä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1921–1922 | Liverpool | Nottingham Forest | Stockport County | Southampton |
| 1922–1923 | Liverpool | Notts County | Nelson | Bristol City |
| 1923–1924 | Huddersfield Town | Leeds United | Wolverhampton Wanderers | Portsmouth |
| 1924–1925 | Huddersfield Town | Leicester City | Darlington | Swansea City |
| 1925–1926 | Huddersfield Town | Sheffield Wednesday | Grimsby Town | Reading |
| 1926–1927 | Newcastle United | Middlesbrough | Stoke City | Bristol City |
| 1927–1928 | Everton | Manchester City | Bradford (Park Avenue) | Millwall |
| 1928–1929 | Sheffield Wednesday | Middlesbrough | Bradford City | Charlton Athletic |
| 1929–1930 | Sheffield Wednesday | Blackpool | Port Vale | Plymouth Argyle |
| 1930–1931 | Arsenal | Everton | Chesterfield | Notts County |
| 1931–1932 | Everton | Wolverhampton Wanderers | Lincoln City | Fulham |
| 1932–1933 | Arsenal | Stoke City | Hull City | Brentford |
| 1933–1934 | Arsenal | Grimsby Town | Barnsley | Norwich City |
| 1934–1935 | Arsenal | Brentford | Doncaster Rovers | Charlton Athletic |
| 1935–1936 | Sunderland | Manchester United | Chesterfield | Coventry City |
| 1936–1937 | Manchester City | Leicester City | Stockport County | Luton Town |
| 1937–1938 | Arsenal | Aston Villa | Tranmere Rovers | Millwall |
| 1938–1939 | Everton | Blackburn Rovers | Barnsley | Newport County |
1939–1940: Kausi keskeytettiin toisen maailmansodan vuoksi.
1940–1946: Ei pelattu toisen maailmansodan vuoksi.
| 1946–1947 | Liverpool | Manchester City | Doncaster Rovers | Cardiff City |
| 1947–1948 | Arsenal | Birmingham City | Lincoln City | Queens Park Rangers |
| 1948–1949 | Portsmouth | Fulham | Hull City | Swansea City |
| 1949–1950 | Portsmouth | Tottenham Hotspur | Doncaster Rovers | Notts County |
| 1950–1951 | Tottenham Hotspur | Preston North End | Rotherham United | Nottingham Forest |
| 1951–1952 | Manchester United | Sheffield Wednesday | Lincoln City | Plymouth Argyle |
| 1952–1953 | Arsenal | Sheffield United | Oldham Athletic | Bristol Rovers |
| 1953–1954 | Wolverhampton Wanderers | Leicester City | Port Vale | Ipswich Town |
| 1954–1955 | Chelsea | Birmingham City | Barnsley | Bristol City |
| 1955–1956 | Manchester United | Sheffield Wednesday | Grimsby Town | Leyton Orient |
| 1956–1957 | Manchester United | Leicester City | Derby County | Ipswich Town |
| 1957–1958 | Wolverhampton Wanderers | West Ham United | Scunthorpe United | Brighton & Hove Albion |
Voittajat > 1958–1992

Kaudeksi 1958–1959 alueelliset 3. divisioonan lohkot korvattiin valtakunnallisilla 3. ja 4. divisioonilla.
| Kausi | 1>  divisioona | 2>  divisioona | 3>  divisioona | 4>  divisioona |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1958–1959 | Wolverhampton Wanderers | Sheffield Wednesday | Plymouth Argyle | Port Vale |
| 1959–1960 | Burnley | Aston Villa | Southampton | Walsall |
| 1960–1961 | Tottenham Hotspur | Ipswich Town | Bury | Peterborough United |
| 1961–1962 | Ipswich Town | Liverpool | Portsmouth | Millwall |
| 1962–1963 | Everton | Stoke City | Northampton Town | Brentford |
| 1963–1964 | Liverpool | Leeds United | Coventry City | Gillingham |
| 1964–1965 | Manchester United | Newcastle United | Carlisle United | Brighton & Hove Albion |
| 1965–1966 | Liverpool | Manchester City | Hull City | Doncaster Rovers |
| 1966–1967 | Manchester United | Coventry City | Queens Park Rangers | Stockport County |
| 1967–1968 | Manchester City | Ipswich Town | Oxford United | Luton Town |
| 1968–1969 | Leeds United | Derby County | Watford | Doncaster Rovers |
| 1969–1970 | Everton | Huddersfield Town | Leyton Orient | Chesterfield |
| 1970–1971 | Arsenal | Leicester City | Preston North End | Notts County |
| 1971–1972 | Derby County | Norwich City | Aston Villa | Grimsby Town |
| 1972–1973 | Liverpool | Burnley | Bolton Wanderers | Southport |
| 1973–1974 | Leeds United | Middlesbrough | Oldham Athletic | Peterborough United |
| 1974–1975 | Derby County | Manchester United | Blackburn Rovers | Mansfield Town |
| 1975–1976 | Liverpool | Sunderland | Hereford United | Lincoln City |
| 1976–1977 | Liverpool | Wolverhampton Wanderers | Mansfield Town | Cambridge United |
| 1977–1978 | Nottingham Forest | Bolton Wanderers | Wrexham | Watford |
| 1978–1979 | Liverpool | Crystal Palace | Shrewsbury Town | Reading |
| 1979–1980 | Liverpool | Leicester City | Grimsby Town | Huddersfield Town |
| 1980–1981 | Aston Villa | West Ham United | Rotherham United | Southend United |
| 1981–1982 | Liverpool | Luton Town | Burnley | Sheffield United |
| 1982–1983 | Liverpool | Queens Park Rangers | Portsmouth | Wimbledon |
| 1983–1984 | Liverpool | Chelsea | Oxford United | York City |
| 1984–1985 | Everton | Oxford United | Bradford City | Chesterfield |
| 1985–1986 | Liverpool | Norwich City | Reading | Swindon Town |
| 1986–1987 | Everton | Derby County | Bournemouth | Northampton Town |
| 1987–1988 | Liverpool | Millwall | Sunderland | Wolverhampton Wanderers |
| 1988–1989 | Arsenal | Chelsea | Wolverhampton Wanderers | Rotherham United |
| 1989–1990 | Liverpool | Leeds United | Bristol Rovers | Exeter City |
| 1990–1991 | Arsenal | Oldham Athletic | Cambridge United | Darlington |
| 1991–1992 | Leeds United | Ipswich Town | Brentford | Burnley |
Voittajat > 1992–2004

Valioliigan perustamisen seurauksena Englannin parhaat joukkueet eivät enää pelanneet liigassa. Entinen 2. divisioona muuttui 1. divisioonaksi, 3. divisioona 2. divisioonaksi ja 4. divisioona 3. divisioonaksi.
| Kausi | 1>  divisioona | 2>  divisioona | 3>  divisioona |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992–1993 | Newcastle United | Stoke City | Cardiff City |
| 1993–1994 | Crystal Palace | Reading | Shrewsbury Town |
| 1994–1995 | Middlesbrough | Birmingham City | Carlisle United |
| 1995–1996 | Sunderland | Swindon Town | Preston North End |
| 1996–1997 | Bolton Wanderers | Bury | Wigan Athletic |
| 1997–1998 | Nottingham Forest | Watford | Notts County |
| 1998–1999 | Sunderland | Fulham | Brentford |
| 1999–2000 | Charlton Athletic | Preston North End | Swansea City |
| 2000–2001 | Fulham | Millwall | Brighton & Hove Albion |
| 2001–2002 | Manchester City | Brighton & Hove Albion | Plymouth Argyle |
| 2002–2003 | Portsmouth | Wigan Athletic | Rushden & Diamonds |
| 2003–2004 | Norwich City | Plymouth Argyle | Doncaster Rovers |
Voittajat > 2004–

Vuonna 2004 divisioonat nimettiin uudelleen. 1. divisioonasta tuli Mestaruussarja (Football League Championship), 2. divisioonasta Ykkösliiga (Football League One) ja 3. divisioonasta Kakkosliiga (Football League Two).
| Kausi | Mestaruussarja | Ykkösliiga | Kakkosliiga |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004–2005 | Sunderland | Luton Town | Yeovil Town |
| 2005–2006 | Reading | Southend United | Carlisle United |
| 2006–2007 | Sunderland | Scunthorpe United | Walsall |
| 2007–2008 | West Bromwich Albion | Swansea City | Milton Keynes Dons |
| 2008–2009 | Wolverhampton Wanderers | Leicester City | Brentford |
| 2009–2010 | Newcastle United | Norwich City | Notts County |
| 2010–2011 | Queens Park Rangers | Brighton & Hove Albion | Chesterfield |
| 2011–2012 | Reading | Charlton Athletic | Swindon Town |
| 2012–2013 | Cardiff City | Doncaster Rovers | Gillingham |
| 2013–2014 | Leicester City | Luton Town | Yeovil Town |
| 2014–2015 | Reading | Southend United | Carlisle United |
| 2015–2016 | Sunderland | Scunthorpe United | Walsall |
| 2016–2017 | West Bromwich Albion | Swansea City | Milton Keynes Dons |
| 2017–2018 | Wolverhampton Wanderers | Leicester City | Brentford |
| 2018–2019 | Norwich City | Wigan Athletic | Notts County |
| 2019–2020 | Leeds United | Brighton & Hove Albion | Chesterfield |
| 2020–2021 | Norwich City | Charlton Athletic | Swindon Town |
| 2021–2022 | Fulham FC | Doncaster Rovers | Gillingham |
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (englanniksi)
RSSSF:n tilastoja vuodesta 1888 lähtien (englanniksi)
George de Relwyskow

George Frederick William De Relwyskow (18. kesäkuuta 1887 Kensington, Lontoo – 9. marraskuuta 1943 Burma) oli brittiläinen painija.
Lontoon Kensingtonissa valkovenäläiseen perheeseen syntynyt George de Relwyskow voitti 21-vuotiaana olympiakultaa 1908 Lontoon olympialaisissa vapaapainin 66,6 kilogramman painoluokassa. Samoissa kisoissa hän lisäksi sijoittui hopealle 73 kilogramman painoluokassa.
Joidenkin lähteiden mukaan De Relwyskow toimi ensimmäisen maailmansodan aikaan Britannian armeijan lähitaistelukouluttajana. Sodan jälkeen hän jatkoi painiuraansa ja julkaisi teoksen My Simple Way to Health, jossa hän kertoo harjoitusmetodeistaan. Toiseen maailmansotaan hän osallistui vapaaehtoisena, ja toimi aseettoman taistelun kouluttajana muun muassa Kanadassa erityiskoulutusyksikössä. Hän kuitenkin kaipasi toimintaa ja tahtoi taistelutilanteisiin. Palattuaan Britanniaan hänet lähetettiin Kaukoitään, jossa hän kuoli sotilastehtävissä.
Georges-Henri Lévesque

Georges-Henri Lévesque
Georges-Henri Lévesque C.C., O.Q., (16. helmikuuta 1903 – 15. tammikuuta 2000) oli kanadalainen dominikaani. Hän sai katolisen pappisvihkimyksensä vuonna 1928.
Lévesque sai useita huomattavia tunnustuksia, kuten vuonna 1983 Pearsonin rauhanmitalin. Hän oli Royal Society of Canadan jäsen vuodesta 1949 ja Order of Canadan Companion vuodesta 1979. Hänestä tuli myös Ordre national du Québecin officer vuonna 1985.
Lévesque työskenteli kotimaassaan muun muassa Lavalin yliopistossa, jossa hän oli sosiaalitieteiden tiedekunnan dekaanina vuoteen 1955. Hän oli Ruandan kansallisen yliopiston ensimmäinen rehtori vuosina 1963–1972.
Red Bull RB10

| Red Bull RB10 |
| --- | --- |

Talli:   Red Bull Racing
Suunnittelija(t):   Adrian Newey
Kuljettajat:  1.  Sebastian Vettel  3.  Daniel Ricciardo Testikuljettajat  António Félix da Costa  Sébastien Buemi
Teknisiä tietoja
Renkaat:  P Pirelli
Polttoaine:  Total
Jarrut:  Brembo
Runko:  hiilikuitumonokokki
Moottori:  turboahdettu Renault Energy F1-2014 1,6 l V6
Kilpailuhistoria
Debyytti:   Australian GP 2014
Kilpailuja:  19
Voittoja:  3
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  3
Palkintosijoja:  12
MM-pisteitä:  405
Red Bull RB10 on itävaltalaisen Formula 1 -tallin Red Bull Racingin käyttämä auto kaudella 2014. Autoa ajoivat nelinkertainen maailmanmestari Sebastian Vettel sekä ensimmäistä kauttaan tallissa ajanut Daniel Ricciardo. Testikuljettajina toimi António Félix da Costa ja Sébastien Buemi. RB10 oli tallin ensimmäinen auto, jossa on turboahdettu 1,6-litrainen V6-moottori.
Koko kauden ajan Mercedes oli ylivoimainen, eikä Red Bull pystynyt vastaamaan F1 W05 Hybrid -auton vauhtiin. RB10 oli Red Bullin ensimmäinen auto neljään vuoteen, jolla Red Bull ei pystynyt voittamaan mestaruuksia. Autolla ajettiin kauden aikana yhteensä kolme voittoa, 12 palkintosijaa ja kolme nopeinta kierrosta sijoittuen 405:llä pisteellä sarjassa toiseksi.
Yhteenveto > Ennakkotunnelmat

RB10 julkistettiin Jerezissä 28. tammikuuta juuri ennen kauden ensimmäisiä virallisia testejä. Testeissä uusi auto ja moottori osoittautuivat hyvin epäluotettaviksi: neljän testipäivän aikana tallin kuljettajat saivat ajettua yhteensä vain 21 kierrosta. Tallipäällikkö Christian Hornerin mukaan autossa ei ollut vakavia ongelmia sekä Renault korjaavan moottoriin liittyvät ongelmat.
Toisissa testeissä Bahrainissa ongelmat kuitenkin jatkuivat. Luotettavuus koheni, mutta kierrosajat olivat edelleen hitaita. Sebastian Vettel kertoi testien yhteydessä, että autossa on sekä suuria että pieniä ongelmia eikä autosta voitu ottaa kaikkea irti.
Kolmannessa testirupeassa niin ikään Bahrainissa auton luotettavuus kokonaisuudessaan parani edelleen. Toisena testipäivänä Ricciardo ajoi yhteensä 66 kierrosta ja pääsi lähelle kärkiaikoja. Seuraavana päivänä tekniset murheet palasivat, kun Vettelin auto pysähtyi kahdesti radalle eikä hän saanut ajettua yhtäkään täyttä kierrosta. Viimeisenä testipäivänä yritettyä kilpailusimulaatiota ei onnistuttu viemään läpi jarruongelman vuoksi. Vettel myönsi, että auto on jäljessä kilpailijoitaan.
Yhteenveto > Alkukausi

Kauden ensimmäisenä kilpailuviikonloppuna Australiassa vapaissa harjoituksissa auto osoittautui melko nopeaksi ja se kärsi huomattavan vähän teknisistä ongelmista, kun vain ensimmäisissä vapaissa harjoituksissa Vettelin autossa oli ylikuumenemisongelmia. Aika-ajoissa Ricciardo ajoi toiseksi, Vettel putosi pois jo toisessa aika-ajo-osiossa. Kilpailussa Vettelin autoon iski moottorivika ja hän joutui keskeyttämään. Ricciardo ajoi maaliin toisena, mutta kilpailun jälkeen hänet hylättiin, sillä auto ylitti toistuvasti polttoaineen keskikulutusrajan. Red Bull valitti päätöksestä, koska tallin mukaan FIA:n virtausta mittaavat sensorit antavat virheellistä tietoa. Valitus hylättiin ja Red Bull hyväksyi päätöksen.
Malesiassa aika-ajoissa Vettelin autossa oli akkuongelmia, mutta ne saatiin ratkaistua nopeasti aika-ajojen aikana. Edellisen kilpailun tapaan RB10 päätyi eturiviin, kun Vettel ajoi toiseksi. Ricciardo sijoittui viidenneksi. Kilpailussa Vettel ajoi tallille kauden ensimmäiset pisteet sijoituttuaan kolmanneksi. Ricciardo keskeytti etusiiven hajoamisen vuoksi. Hän sai 10 lähtöruudun rangaistuksen seuraavaan kilpailuun epäonnistuneen varikkopysähdyksen johdosta. Bahrainin GP:n aika-ajoissa Ricciardo ajoi kolmanneksi, mutta hän joutui lähtemään kilpailuun vasta 13. ruudusta edellisessä kilpailussa saamansa rangaistuksen johdosta. Vettel putosi toisesta aika-ajo-osiosta täpärästi.. Kilpailussa Vettelin autossa oli moottoriongelmia ja hän sijoittui kuudenneksi. Ricciardo sijoittui neljänneksi. Kiinan GP:ssä Ricciardo sijoittui neljänneksi jättäen Vettelin taakseen viidenneksi.
Vettelin autoon vaihdettiin talvitesteissä käytetty alusta ennen Espanjan GP:tä. Vaihtamiseen päädyttiin osin Vettelin alkukauden alavireisyyden takia. Perjantain harjoitukset jäivät Vetteliltä kuitenkin lyhyiksi ylikuumenemisongelmien vuoksi. Aika-ajojen viimeisessä osiossa hänen autonsa jäi radan varteen vaihdelaatikkovian vuoksi ja jäi kymmenenneksi. Auton vaihdelaatikko kuitenkin vaihdettiin, joten Vettelin lopulliseksi lähtöruuduksi muodostui 15:s. Ricciardo ajoi kolmanteen ruutuun. Kilpailussa Ricciardo piti kolmannen paikkansa ja Vettel nousi yllättäen neljänneksi sekä otti kilpailun nopeimman kierroksen. Monacon GP:ssä Vettelin auto oli läpi viikonlopun vikojen riivaama. Aika-ajoissa hänellä oli ongelmia ERS-järjestelmässä ja kilpailussa hän keskeytti turbo-ongelmien vuoksi. Ricciardo ajoi aika-ajoissa kolmanteen ruutuun ja kilpailussa kolmanneksi, jääden alle puoli sekuntia Mercedeksen Lewis Hamiltonista.
Yhteenveto > Osakilpailuvoittojen kesä

Kanadan GP:n aika-ajoissa Vettel ajoi kolmanteen ruutuun ja Ricciardo kuudenteen. Kilpailussa Ricciardo onnistui nousemaan kilpailun voittoon, ottaen uransa ja tallin kauden ensimmäisen osakilpailuvoiton. Myös Vettel nousi palkintokorokkelle sijoituttuaan kolmanneksi.  Tallin kotikilpailussa Itävallassa Vettel ei päässyt aika-ajoissa edes viimeiseen osioon, vaan jäi 13:ksi. Ricciardo ajoi viidenteen ruutuun. Kilpailussa Vettelin auton moottorista katosi jo alussa tehot ja hän putosi viimeiseksi. Myöhemmin hän rikkoi etusiipeään törmätessään toiseen autoon ja lopulta keskeytti kilpailun. Ricciardo sijoittui kahdeksanneksi. Britannian GP:n aika-ajoissa Vettel ajoi kuivuvalla radalla toiseksi. Ricciardo ajoi kahdeksanneksi jääden tallikaveristaan yli kolme sekuntia. Kilpailussa yhden pysähdyksen taktiikalla ollut Ricciardo ajoi jälleen palkintokorokkeelle sijoittuen kolmanneksi. Vettel jäi viidenneksi suoritettuaan kaksi varikkopysähdystä. Saksan kilpailuun Renault toi moottoripäivityksen, mutta Vettelin mukaan se ei tuonut niin paljon lisää tehoa kuin odotettiin. Aika-ajoissa molemmat kuljettajat ajoivat kolmanteen riviin, Ricciardo viidenneksi ja Vettel kuudenneksi. Kilpailussa Vettel nousi neljänneksi, Ricciardo putosi kuudenneksi.
Unkarin GP:n aika-ajoissa Vettel ajoi eturiviin toiseen ruutuun, Ricciardo viidenteen. Ricciardo lopulta nousi sateen värittämän kilpailun voittoon ohitustensa ja hyvän varikkotaktiikkansa ansiosta. Vettel jäi seitsemänneksi. Belgian GP:n toisissa harjoituksissa Vettel ei pystynyt ajamaan moottoriongelmien vuoksi. Hänen autoonsa asennettu viallinen moottori oli jo kauden viides, joten seuraavasta moottorin vaihdosta seuraisi rangaistus.  Aika-ajoissa Vettel sijoittui kuitenkin kolmanneksi, Ricciardo viidenneksi. Kilpailussa Ricciardo otti toisen peräkkäisen voiton Mercedes-kuljettajien törmäiltyä keskenään sekä ohitettuaan Vettelin radalla. Vettel sijoittui viidenneksi.
Tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Red Bull | Renault Energy F1-2014 | P |  | AUS | MAL | BHR | CHN | ESP | MON | CAN | AUT | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | SIN | JPN | KOR | USA | BRA | ABU | 405 | 2. |
| 2014 | Red Bull | Renault Energy F1-2014 | P |  Sebastian Vettel | Kesk. | 3 | 6 | 5 | 4 | Kesk. | 3 | Kesk. | 5 | 4 | 7 | 5 | 6 | 2 | 3 | 8 | 7 | 5 | 8 | 405 | 2. |
| 2014 | Red Bull | Renault Energy F1-2014 | P |  Daniel Ricciardo | DSQ | Kesk. | 4 | 4 | 3 | 3 | 1 | 8 | 3 | 6 | 1 | 1 | 5 | 3 | 4 | 7 | 3 | Kesk. | 4 | 405 | 2. |
Aiheesta muualla

Auton esittely tallin virallisilla sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Autot, jotka kilpailivat Formula 1 -kaudella 2014
Red Bull RB10
Mercedes F1 W05 Hybrid
Ferrari F14 T
Lotus E22
McLaren MP4-29
Force India VJM07
Sauber C33
Scuderia Toro Rosso STR9
Williams FW36
Marussia MR03
Caterham CT05
Georges-Henri Guibert

Georges-Henri Guibert (5. syyskuuta 1915 Pariisi – 30. syyskuuta 1997) oli ranskalaissyntyinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin spiritaanien papiksi 10. elokuuta 1941 ja nimitettiin Dakarin vihkipiispaksi sekä Diceksen titulaaripiispaksi 15. joulukuuta 1949. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. helmikuuta 1950. Pääkonsekraattorina toimi Marcel-François Lefebvre, jota avustivat Paul-Marie Molin ja Jean-Baptiste Victor Fauret.
Guibert sai 7. marraskuuta 1960 nimityksen Saint-Denis-de-La Réunionin piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi 19. helmikuuta 1975. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
Georges-Arthur Melançon

Georges-Arthur Melançon (7. huhtikuuta 1886 – 21. lokakuuta 1982) oli kanadalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. syyskuuta 1909 ja nimitettiin Chicoutimin hiippakunnan johtoon 24. toukokuuta 1940. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Albini LeBlanc, jota avustivat Norbert Robichaud ja Camille-André Le Blanc.
Melançon jäi eläkkeelle 11. helmikuuta 1961 ja sai samana päivänä nimityksen Esbuksen titulaaripiispaksi. Hän erosi titulaaripiispan arvosta 22. marraskuuta 1970.
Red Bull Racing RB19

| Red Bull Racing RB19 |
| --- | --- |

Talli:   Red Bull
Suunnittelija(t):   Adrian Newey
Kuljettajat:  1.  Max Verstappen 11.  Sergio Pérez
Testikuljettajat:  3.  Daniel Ricciardo  Sébastien Buemi  Liam Lawson  Dennis Hauger  Zane Maloney
Teknisiä tietoja
Renkaat:  P Pirelli
Runko:  RB19
Moottori:  Red Bull RBPTH001
Kilpailuhistoria
Debyytti:   Bahrainin GP 2023
Kilpailuja:  22
Voittoja:  21
Paalupaikkoja:  14
Nopeimpia kierroksia:  11
Palkintosijoja:  30
MM-pisteitä:  860
Valmistajien maailmanmestaruuksia:  1
Kuljettajien maailmanmestaruuksia:  1
Viimeinen kilpailu:  Abu Dhabin GP 2023
Red Bull Racing RB19 oli Formula 1 -talli Red Bullin käyttämä auto kaudella 2023. Auton julkistustilaisuus oli 3. helmikuuta 2023. Autolla kilpailivat Max Verstappen ja Sergio Pérez.
Formula 1 -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Moottori | Renkaat | Kuljettajat | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | Red Bull | Honda | P |  | BHR | SAU | AUS | AZE | MIA | MON | ESP | CAN | AUT | GBR | HUN | BEL | NED | ITA | SIN | JPN | QAT | USA | MXC | SÃP | LVG | ABU | 860 | 1. |
| 2023 | Red Bull | Honda | P |  Max Verstappen | 1 | 2 | 1 | 23 | 1 | 1 | 1 | 1 | 11 | 1 | 1 | 11 | 1 | 1 | 5 | 1 | 12 | 11 | 1 | 11 | 1 | 1 | 860 | 1. |
| 2023 | Red Bull | Honda | P |  Sergio Pérez | 2 | 1 | 5 | 11 | 2 | 16 | 4 | 6 | 32 | 6 | 3 | 2 | 4 | 2 | 8 | Kesk. | 10 | 45 | Kesk. | 43 | 3 | 4 | 860 | 1. |
| 2023 | Red Bull | Honda | P |  Jake Dennis |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | TD | 860 | 1. |
| 2023 | Red Bull | Honda | P |  Isack Hadjar |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | TD | 860 | 1. |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Red Bull Racing RB19 Wikimedia Commonsissa
Robert Finke

| Robert Finke |
| --- | --- |
 Robert Finke (oik.) vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. marraskuuta 1999 (ikä 24)
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Uimari
Lajit:  vapaauinti
Voitot:  3 olympiavoittoa, 1 maailmanmestaruus
| Mitalit>  Olympialaiset  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 800 m vapaauinti |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 1500 m vapaauinti |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | 1500 m vapaauinti |
|  Hopeaa | Pariisi 2024 | 800 m vapaauinti |
MM-kilpailut (pitkä rata) 
|  Kultaa | Budapest 2022 | 800 m vapaauinti |
|  Hopeaa | Budapest 2022 | 1 500 m vapaauinti |
|  Hopeaa | Fukuoka 2023 | 1 500 m vapaauinti |
|  Pronssia | Fukuoka 2023 | 800 m vapaauinti |
Robert Finke (s. 6. marraskuuta 1999) on yhdysvaltalainen uimari. Hän on voittanut ratauinnissa kolme olympiakultaa ja yhden maailmanmestaruuden pitkillä vapaauintimatkoilla.
Finke saavutti vuonna 2018 Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa pronssia 1 500 metrin vapaauinnissa. Kesälle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa 800 metrin vapaauinnissa ennätysajallaan 7.41,87. Hän oli vielä viimeisessä käännöksessä eli 50 metriä ennen maalia neljäntenä 1,52 sekuntia kärkeä jäljessä mutta voitti hopealle sijoittuneen Gregorio Paltrinierin lopulta 0,24 sekunnilla. Kolme päivää myöhemmin Finke voitti 1 500 metrin vapaauinnin ennätyksellään 14.39,65. Viimeisessä käännöksessä hän oli 0,72 sekuntia kärkeä jäljessä mutta maalissa 1,01 sekuntia hopealle sijoittunutta Myhailo Romantšukia edellä.
Finke saavutti Budapestin pitkän radan MM-kilpailuissa 2022 kultaa 800 metrin vapaauinnissa ajalla 7.39,36 ja hopeaa 1 500 metrin vapaauinnissa ajalla 14.36,70. Fukuokan MM-kilpailuissa 2023 hän oli 1 500 metrillä toinen ajalla 14.31,59 ja 800 metrillä kolmas ajalla 7.38,67. Molemmat ajat olivat maanosaennätyksiä. Pariisin olympialaisissa 2024 Finke voitti kultaa 1 500 metrillä maailmanennätysajalla 14.30,67 ja saavutti hopeaa 800 metrillä ajalla 7.38,75.
Finke edustaa yliopistokilpailuissa Floridan yliopistoa. Hän voitti NCAA:n mestaruuden 400 metrin sekauinnissa ja 1 650 metrin vapaauinnissa vuonna 2021.