Robert Ballard
Ura > RMS Titanic

Ballard pyysi vuonna 1982 Yhdysvaltain laivastolta rahoitusta Titanicin etsimistä varten. Laivasto suostui rahoittamaan retken sillä ehdolla, että Ballard etsisi ensin Yhdysvaltain 1960-luvulla uponneet ydinkäyttöiset hyökkäyssukellusveneet, USS Scorpionin ja USS Thresherin, ja selvittäisi, missä kunnossa niiden ydinreaktorit olivat pitkän upotusajan jälkeen ja vaikuttiko radioaktiivisuus ympäristöön. Ballard oli kehittänyt Titanicin hylyn etsintöjä varten Argon, vedenalaisen videokelkan, ja laivasto uskoi, että sen avulla sukellusveneet löytyisivät todennäköisimmin. Ballard asetettiin laivaston väliaikaiseen palvelukseen ja hän oli vastuussa sukellusveneiden etsinnöistä ja tutkimisesta. Thresher löytyi vuonna 1984 ja Scorpion hieman sen jälkeen.
Kesällä 1985 Ballard oli ranskalaisella tutkimusaluksella Le Suroît'lla, joka käytti SAR-tutkaa käyttävää viistokaikuluotainta apuna Titanicin hylkyä etsiessään. Kun aluksen käskettiin palata Ranskaan, Ballard vaihtoi Woods Hole Oceanographic Institutionin omistamaan R/V Knorr -alukseen. Knorr saapui Titanicin uppoamisalueelle 22. elokuuta 1985 ja etsinnät, joille heillä oli hupenevien määrärahojen takia vain 12 päivää aikaa, saatettiin viimein aloittaa.
Myös Titanicin etsintöihin käytettiin Argoa. Ballard ja hänen tiiminsä olivat sukellusveneitä etsiessään huomanneet, että veneet olivat räjähtäneet kovan paineen takia, minkä vuoksi merenpohja oli peittynyt jätteellä. Jätevanaa seuraamalla he pääsivät helposti sukellusveneiden jäljille. Ballard tiesi jo, että Titanic oli myös räjähtänyt paineen vuoksi, joten senkin luokse täytyisi johtaa vastaavanlainen jätevana. Sitä tietoa apuna käyttämällä Ballard ja tiimi etsivät Argon avulla jätevanaa. He vuorottelivat Argon kolme kilometriä syvemmällä kuvaaman materiaalin seuraamisessa.
Aikaisin aamulla 1. syyskuuta 1985 tiimiläiset huomasivat jotain poikkeavaa muuten sileässä merenpohjassa. Aluksi jäljet muistuttivat pieniä kraattereita, jonka jälkeen kuvissa näkyi jo roskia. Loput ryhmästä herätettiin ja lopulta ryhmäläiset löysivät myös laivan boilerin ja sen jälkeen hylyn. Titanic oli löytynyt.
Ballardin ryhmä tutki Titanicin ulko-osat ja pani merkille, missä kunnossa se oli. He huomasivat, että hylky oli haljennut kahtia ja peräsin oli paljon huonommassa kunnossa kuin keula. Aikaa tutkimuksille ei ollut paljoa, koska Knorr piti luovuttaa muihin tieteellisiin tarkoituksiin, mutta Ballardin maine oli nyt varmistettu. Hän kaavaili alun perin pitävänsä hylyn tarkan sijainnin salaisuutena, jotta kukaan ei voisi viedä hylystä esineistöä. Ballard vertasi aluetta hautausmaahan eikä tahtonut sitä häpäistävän hylkyä hyödyntämällä.
Ballard ja hänen ryhmänsä palasivat paikalle 12. heinäkuuta 1986 tekemään hylystä yksityiskohtaista tutkimusta. Tällä kertaa hän toi mukanaan toisenlaisia kuvaamislaitteita - Alvinin ja pienen ROV-laitteen, Jason Juniorin, joka mahtui kulkemaan pienistäkin aukoista ja pääsi sillä tavoin kuvaamaan myös laivan sisäosia. Ensimmäisellä kuvauskerralla ryhmäläiset kohtasivat teknisiä ongelmia, mutta seuraavat kuvaussessiot onnistuivat paljon paremmin ja niiden tuloksena saatiin yksityiskohtaisia valokuvia hylyn kunnosta.