stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vilho Osonen

Vilho Kalervo Osonen (26. toukokuuta 1884 Tampere – 22. syyskuuta 1952 Tampere) oli suomalainen opettaja ja Aamulehden päätoimittaja.
Ososen vanhemmat olivat kauppias Gustavi Wilhelm  Osonen ja Zuleima Gustava Savander. Ylioppilaaksi hän tuli Tampereen lyseosta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910. Kansallistunteen innoittamana Osonen teki opiskeluaikana perinnetiedon ja runojen keruumatkat Aunukseen 1908 ja Värmlannin metsäsuomalaisten pariin 1909. Myöhemmin hän toimi Tampereella Turun Suomalaisen Yliopistoseuran paikallisena asiamiehenä ja keräsi huomattavan summan perustettavalle yliopistolle. Ososen isä oli Aamulehteä julkaisevan Tampereen Kirjapaino Oy:n johtokunnan jäsen ja historian opettajana toiminut poika jatkoi isänsä jälkeen johtokunnassa vuodesta 1924. Jo aiemmin hän oli ollut hetken lehden isännöitsijänä ja toimittajana. Seuraavana vuonna Ososen oli sairastuneen  päätoimittaja Eetu A. Alhan sijainen ja vuodesta 1926 lehden vakinainen päätoimittaja. Maltillinen Osonen ajautui 1930-luvun alkuun mennessä ristiriitaan lehden johtokunnassa vähemmistönä olleiden Isänmaallisen Kansanliikkeen jäsenten kanssa, erosi tehtävästään vuoden 1931 alussa ja palasi opettajaksi. Aamulehden johtokunnan jäsen hän oli silti kuolemaansa saakka.
Ososen ensimmäinen puoliso 1909–1922 oli Elina Vartiainen. Avioliiton päätyttyä eroon Osonen avioitui 1923 Else Martinin kanssa.
Toimitustöitä

Tampereen lyseo 1884-1934. Muistojulkaisu ; toimituskunta K. A. Niinikoski, Kaapo Murros, Vilho Osonen, Kaarlo Nieminen, H. J. Linna, Yrjö Kulovesi, Aarne Rekola, Väinö Vartio, Lauri Kivekäs, Erkki Salminen. Helsinki 1934
Othoros

| Othoros> Ὄθορος |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ?, Chalkidikí, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Traakia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Othoros (m.kreik. Ὄθορος, lat. Othorus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, ei edes sitä, sijaitsiko se antiikin aikana Khalkidikeksi kutsutulla alueella vai muulla alueella Khalkidikesta nimensä saaneella nykyisellä Chalkidikín niemimaalla.
Myöskään Othoroksen historiasta ei tiedetä juuri mitään. Se on luetteloitu nykytutkimuksessa polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, koska se kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja esiintyy liiton verotusluetteloissa useita kertoja vuosina 448/447–434/433 eaa. sekä vielä vuonna 422/421 eaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Othorios (Ὀθόριος).
Nina Otkalenko

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Nina Otkalenko (oikealla) ja Vladimir Kuts vuonna 1956. |  Nina Otkalenko (oikealla) ja Vladimir Kuts vuonna 1956. |  Nina Otkalenko (oikealla) ja Vladimir Kuts vuonna 1956. |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Naisten yleisurheilu
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Bern 1954 | 800 metriä |  |
Nina Otkalenko (o.s. Pletnjeva, 23. toukokuuta 1928 Kursk – 13. toukokuuta 2015) oli neuvostoliittolainen keskimatkojen juoksija. Hän oli 1950-luvun alkupuoliskolla maailman paras juoksija naisten 800 metrillä, joka ei tuolloin vielä kuulunut olympialaisten ohjelmaan.
Otkalenko aloitti juoksu-uransa vuonna 1950 ja sivusi jo seuraavana vuonna 800 metrin maailmanennätystä 2.12,0. Seuraavina neljänä vuotena hän paransi ennätystä: 2.08,5 vuonna 1952, 2.07,3 vuonna 1953, 2.06,6 vuonna 1954 ja lopuksi 2.05,0 syyskuussa 1955. Hänen viimeinen maailmanennätyksensä pysyi voimassa lähes viisi vuotta.
Naisten 800 metrin juoksu ei kuulunut olympialaisten ohjelmaan vielä 1950-luvulla. EM-kilpailujenkin ohjelmaan se tuli mukaan vasta Bernin kisoissa 1954. Otkalenko voitti siellä kultaa ajalla 2.08,8.
Otkalenko alitti 800 metrillä kahden minuutin ja kymmenen sekunnin rajan kymmenenä peräkkäisenä vuonna. Hänen ennätyksensä 400 metrillä oli 55,0 s. Heinäkuussa 1954 hän juoksi 400 metrillä epävirallisen maailmanennätyksen 55,5 s.
Simonkatu

| Simonkatu> Simonsgatan |
| --- | --- |

Kaupunki:  Helsinki
Tieluokka:  alueellinen kokoojakatu
Alkupiste:  Mannerheimintien ja Kaivokadun risteys
Päätepiste:  Annankatu
Katso myös:  Simonkatu Commonsissa
Katu kuvattuna Simonkatu 8:sta.
Simonkatu kuvattuna Sokoksen katolta. Vasemmalla Forum ja  oikealla Lasipalatsi.
Simonkatu (ruots. Simonsgatan) on lyhyt poikkikatu Mannerheimintien ja Annankadun välissä Helsingin ydinkeskustassa. Se kulkee ilmansuunnassa koillisesta lounaaseen. Mannerheimintien toisella puolella katulinjaus jatkuu päärautatieaseman suuntaan Kaivokadun nimisenä. Katu on saanut nimensä kaupungininsinööri Simon Grönlundin mukaan.
Simonkadun ainoa poikkikatu – Yrjönkatu – lähtee kadun puolivälin jälkeen kaakkoon päin. Kampin vuonna 2009 valmistunut raitiotie kulkee Mannerheimintieltä Simonkatua pitkin Urho Kekkosen kadulle ja Fredrikinkadulle.
Rakennuksia Annankadun suuntaan

Forumin kauppakeskus (Simonkatu 2–4; valmistunut vuonna 1986, arkkitehdit Kari Hyvärinen, Kaarlo Leppänen, Jaakko Suihkonen) sijaitsee Mannerheimintien kulmassa mäkeä ylös mentäessä vasemmalla puolella, oikealla puolella on Lasipalatsi ja Helsingin vanha linja-autoasema. Vanhan linja-autoaseman ja Simonkadun välissä on ramppi Forumin maanalaiseen parkkiluolastoon.
Forumin vieressä Simonkatu 6:ssa on Jussi ja Toivo Paatelan suunnittelema, vuonna 1921 valmistunut Maalaistentalo, Pellervo-seuran ja Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliiton omistama rakennus. Siinä on toiminut 90 vuoden ajan muun muassa MTK:n päätoimisto, Maaseudun Tulevaisuuden toimitus sekä aikanaan myös muiden pellervolaiseen osuusliikkeeseen kytkeytyneiden yritysten ja organisaatioiden tiloja. Yleisradion ensimmäinen studio sijaitsi Maalaistentalossa 1920-luvulla. Simonkatu 6:ssa aloitti toimintansa vuonna 1889 myös Paischeffin huonekaluliike, joka oli aikansa kuuluisin ja menestynein huonekalujen jälleenmyyjä Suomessa.
Koiton talo (Simonkatu 8; Usko Nyströmin ja Vilho Penttilän käsialaa vuodelta 1907) sijaitsee Yrjönkadun kulmassa ennen risteystä.
Simonlinna (Simonkatu 12) Annankadun kulmassa on Väinö Vähäkallion suunnittelema, vuonna 1925 valmistunut liike- ja toimistotalo.
Scandic Hotel Simonkenttä (Simonkatu 9) sijaitsee Simonkadun pohjoisreunassa Annankadun risteyksessä. Sen paikalla oli vuosina 1876–1929 käytettyjen vaatteiden kauppakojualue Narinkka ja myöhemmin 1960-luvulta lähtien linja-autojen päätepysäkkialue Simonkenttä, josta lähtivät muun muassa Haagaan ja Konalaan johtaneet linjat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simonkatu Wikimedia Commonsissa
Óssa

Óssa-vuori lännestä päin nähtynä.
| --- | --- |
Sijainti:  Lárisa, Thessalia, Kreikka
Korkeus merenpinnasta:  1 978 m
Prominenssi:  1 854 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Óssa (kreik. Όσσα) eli Kíssavos (Κίσσαβος, myös Kísavos, Κίσαβος), antiikin Ossa (m.kreik. Ὄσσα), on vuori Koillis-Thessaliassa Kreikassa. Sen korkeus on 1 978 metriä ja prominenssi 1 854 metriä.
Óssa Lárisasta Pineiós-joen sillalta nähtynä.
Óssa sijaitsee Lárisan alueyksikön alueella Ólymposvuoren eteläpuolella lähellä pohjoisen Egeanmeren rannikkoa, linnuntietä noin 30 kilometriä koilliseen Lárisan kaupungista. Vuoren korkeimman huipun nimi on Profítis Ilías (Προφήτης Ηλίας). Óssan ja Ólympoksen erottaa toisistaan Témpin eli Tempen sola.
Kreikkalaisessa mytologiassa vuori syntyi, kun kaksi jättiläistä, Otos ja Efialtes, halusivat kiivetä Ólympokselle. Siksi nämä kasasivat kokoon Óssan ja läheisen Pílio- eli Pelionvuoren. Apollon kuitenkin surmasi jättiläiset. Antiikin aikana vuoren länsirinteiltä saatiin roomalaisten suosimaa harvinaisempaa vihreää porfyyriä sekä vihreää marmoria. Vuorella palvottiin erityisesti Demeteriä.
Nykyisin Óssa on Natura-aluetta. Vuorelle kulkee kaksi yleisempää vaellusreittiä, toinen lounais- ja toinen luoteispuolelta. Huipulta avautuu näköala Ólympokselle, Pineiós-joen suistolle sekä kirkkaalla säällä aina Áthokselle asti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Óssa Wikimedia Commonsissa
Osmiumtetroksidi

| Osmiumtetroksidi |
| --- | --- |


Tunnisteet
CAS-numero:  20816-12-0
PubChem CID:  30318
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  OsO4
Moolimassa:  254,23 g/mol
Ulkomuoto:  kellertäviä kiteitä
Sulamispiste:  40,25 °C
Kiehumispiste:  129,7 °C
Tiheys:  4,91 g/cm3
Liukoisuus veteen:  6,5 g/100 ml
Osmiumtetroksidia lasiampullissa.
Osmiumtetroksidi on kemiallinen yhdiste, jonka kaava on OsO4. Sitä syntyy varsinkin hienojakoisen osmiumjauheen hapettuessa ilman hapen vaikutuksesta. Sitä käytetään väriaineena elektronimikroskooppikuvauksessa kontrastin parantamiseksi ja alkeenien hapettamiseen dioleiksi yhdessä N-metyylimorfoliini-N-oksidin tai eräiden muiden ko-hapettimien kanssa. Se on erittäin myrkyllistä. Pieninäkin annoksina se on paikallisesti sekä iholla että hengitysteissä ärsyttävää. Sen tiedetään aiheuttavan pysyviäkin sarveiskalvon vaurioita ja keuhkotulehduksia. Eläinkokeissa se on aiheuttanut keuhkoödeemaa ja kuolemia.
Lääkkeenä

Osmiumtetroksidia eli niin sanottua osmiumhappoa on käytetty yhdessä kortikosteroidien kanssa nivelreuman hoitoon valikoiduissa tapauksissa kemiallisen synovektomian menetelmänä, eli sillä on pyritty tuhoamaan paikallisesti kipeytyneitä, sairauden runtelemia polvinivelen pehmytosia, erityisesti nivelvoidekalvoja. Kunnollinen näyttö tämän hoidon tehokkuudesta puuttuu.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Osmiumtetroksidin kansainvälinen kemikaalikortti
Simpukkaravut

| Simpukkaravut |
| --- | --- |
 Simpukanvartija (Pinnotheres pisum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Lahko::  Kymmenjalkaiset Decapoda
Heimo::  Simpukkaravut Pinnotheridae  De Haan, 1833
Alaheimot
 Pinnixinae  Pinnixulalinae  Pinnotherinae 
Katso myös
   Simpukkaravut Wikispeciesissä   Simpukkaravut Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Simpukkaravut (Pinnotheridae) on kymmenjalkaisiin kuuluva äyriäisheimo. Heimon lajeja tavataan merivesistä.
Taksonomia ja anatomia

Simpukkaravut jaetaan 3 alaheimoon ja 63 sukuun ja suvuista kaksi on alaheimoihin luokittelemattomia. Lajeja on noin 250. Simpukkaravut ovat tyypillisesti pieniä äyriäisiä ja naaraat ovat koiraita kookkaampia. Ruumiinmuodoltaan heimon lajit ovat soikeita tai pyöreitä. Varsinkin naaraiden kuori on ohut ja voi olla läpikuultava. Simpukkarapujen eturaajojen sakset ovat ruumiiseen nähden suuret. Silmät ovat pienet.
Levinneisyys ja elintavat

Simpukkarapuja tavataan kaikista valtameristä lauhkeilta ja lämpimiltä alueilta. Ne elävät kommensalistisina lajeina simpukoiden, piikkinahkaisten kuten merimakkaroiden tai putkimatojen sisällä. Joitakin lajeja voidaan pitää myös loisina.
Ottave rime

Ottave rime (mon. ital. sanoista ottava rima, ”kahdeksas säe”) eli stanza on kahdeksasta jambisäkeestä koostuva runomuoto, jossa jokainen säe jakaantuu viiteen runojalkaan. Säkeiden 2-tavuiset loppusoinnut vastaavat kaavaa a b a b a b c c. Toisin sanoen runon ensimmäisen, kolmannen ja viidennen säkeen loppusoinnut vastaavat toisiaan, samoin kuin toisen, neljännen ja kuudennen loppusoinnut. Seitsemäs ja kahdeksas säe muodostavat oman loppusointuparinsa.
Esimerkki:
Et tiedä, laiva, mitä kallehinta

nyt kannat, eikä tiedä tähti-yö,

yön tuuli ei, ei meren aava pinta,

ei aallot, jotka laivan laitaan lyö,

sen tietää yksin tämä ihmisrinta,

iäinen jota itku lemmen syö,

ja jok’ on kärsinyt niin paljon, että

ei armastaan voi nähdä kyynelettä.

 
(Eino Leino: Juhana Herttuan ja Catharina Jagellonican lauluja, laulusta Confessio cordis)
Ottave rime, joka tunnetaan myös nimityksellä stanza, syntyi renessanssin ajan Italiassa, missä Ludovico Ariosto ja Torquato Tasso käyttivät sitä eeppisissä runoelmissaan. Myöhemmin runomuotoa sovelsivat teoksissaan muun muassa Byron ja Goethe. Suomessa taitavia ottave rime -säkeitä ovat Eino Leinon ohella kirjoittaneet Otto Manninen ja Kaarlo Sarkia.
Rauli Ottila

Rauli Ottila (s. 17. joulukuuta 1947 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-sarjassa vuosina 1966–1975.
Ottila edusti koko SM-sarjauransa ajan Turun Palloseuraa. Hän pelasi SM-sarjassa 65 ottelua ja vaihtopenkillä istutut mukaan laskien 207 ottelua. Hän sai urallaan yhden SM-hopeamitalin.
Otryne

| Otryne> Ὀτρύνη |
| --- | --- |
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  ei tiedossa
Historia
Tyyppi:  demos
Perustettu:  508 eaa.
Kulttuuri:  antiikin Kreikka
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Fyle:  Aigeis
Trittys:  paralia
Demonyymi:  Otryneus (Ὀτρυνεύς)
Bulen jäseniä:  1
 :  ei tiedossa (vsta 201 eaa.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Otryne (m.kreik. Ὀτρύνη, Otrynē), joskus myös Otryneis (Ὀτρυνεῖς), oli antiikin aikainen Aigeis-fyleen kuulunut Attikan eli Ateenan kaupunkivaltion muodostaneen alueen demos. Se kuului fylen paralia-trittykseen eli Attikan rannikkoalueiden demoksiin.
Otrynen sijaintipaikkaa ei tunneta, koska sitä ei kuvata antiikin säilyneessä kirjallisuudessa, eikä siitä ole tehty arkeologisia löytöjä.
Demos perustettiin Kleistheneen uudistuksessa arkaaisen kauden lopulla vuonna 508 eaa. Sillä oli yksi edustaja Ateenan bulessa eli neuvostossa. Demoksen kansalaisesta käytettiin demonyymiä Otryneus (Ὀτρυνεύς).
Ota vaatteet pois (kappale)

| ”Ota vaatteet pois” Kikka |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Ota vaatteet pois
 A-puoli: ”Ota vaatteet pois”
 B-puoli: ”Sut paratiisiin haluan”
 Äänitetty : 1994
 Julkaistu: kesäkuu 1994
 Formaatti: vinyylisingle, CD-single
 Tekijä(t): Veikko Samuli
 Tuottaja(t): Veikko Samuli
 Tyylilaji: pop
 Kesto: 03.50
 Levy-yhtiö: AXR (Audiovox Records)
Kikka muut singlet
| ”Häipyy etäisyys” 1994 | ”Ota vaatteet pois” 1994 | ”Veitikka oot” 1994 |
Ota vaatteet pois on suomalaisen laulajan Kikan nimikkosingle Ota vaatteet pois -albumilta vuodelta 1994. Sen on säveltänyt ja sanoittanut Veikko Samuli. Vinyylisinglen B-puolella ja CD:n toisena kappaleena on samalle albumille sisällytetty "Sut paratiisiin haluan", jonka on säveltänyt Veikko Samuli ja sanoittanut Veikko Samuli, Ilkka Vainio ja Klaus Weyner. Listasijoituksin mitattuna "Ota vaatteet pois" on yksi Kikan menestyneimmistä.
"Ota vaatteet pois" on Kikan ainoa single, joka on julkaistu sekä analogisena vinyylisinglenä että CD-singlenä. Sen jälkeen ilmestyneet kahdeksan singleä julkaistiin vain CD-formaatissa.
Listasijoitukset

| Lista | Listasijoitus |
| --- | --- |
Radio-lista: 2
50 hittiä-lista: 6
Ostrogožsk

| Ostrogožsk Острогожск |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Voronežin alueen sijainti, alla kaupungin sijainti alueen sisällä.
 Ostrogožsk
 Koordinaatit: 50.8633°N, 39.0784°E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Voronežin alue
Piiri:  Ostrogožskin piiri
Perustettu:  1652 
Kaupungiksi:  1765 
Väkiluku:  33 842
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ostrogožsk (ven. Острогожск) on kaupunki ja piirikeskus Voronežin alueen länsiosassa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee 142 kilometriä aluekeskus Voronežista etelään. Ostrogožskissa asui 33 842 ihmistä vuonna 2010.
Paloaseman rakennus.
Kirkko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ostrogožsk Wikimedia Commonsissa
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Tšekki
Ota kiinni

| Ota kiinni Matti ja Teppo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1975
 Julkaistu: 1975
 Tyylilaji: iskelmä
 Kesto: 36.11
 Levy-yhtiö: Oy M & T-Tuotanto Ab
Listasijoitukset
  Suomi: Ei listasijoitusta.
Matin ja Tepon muut julkaisut
| Matti & Teppo 1972 | Ota kiinni 1975 | Cara Mia 1976 |
Ota kiinni on Matin ja Tepon toinen studioalbumi. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.
Kappaleet

Kun Matin ja Tepon  esikoisalbumilla oli mukana muutama käännösiskelmä, tällä kakkosalbumilla kaikki kappaleet on säveltänyt Matti Ruohonen ja sanoittanut Teppo Ruohonen. Sovituksia ovat tehneet Ilpo Murtojärvi, Tapio Pakkala, Matti ja Pirjo Bergström, Raimo Henriksson ja Seppo Paakkunainen.
Ahaa ahaa - 3.13
Ei se ollut mitään - 2.05
Hei hei - 3.08
Jätän tämän maan - 2.37
Kaikki on hyvin - 3.25
Kauan eläköön maa - 2.54
Kaukana niin olet - 3.44
Kuuntelethan mua - 2.13
Nyt tunnen mitä rakkaus on - 4.08
Ota kiinni mistä saat - 3.00
Valvoin koko yön - 2.42
Vuodet mennä saa - 3.02
Šinan kieli

Šinan puhuma-alue.
Šinan kieli on Kashmirin pohjoisosassa asuvien šinojen puhuma dardilainen kieli. Vuonna 1981 sen puhujia arvioitiin olevan noin 500 000 henkeä.
Šina kuuluu dardilaisten kielten itäiseen ryhmään. Se jakautuu useisiin murteisiin, jotka ovat keskenään pääosin ymmärrettäviä. Fonologiassa ja morfologiassa on havaittavissa ei-indoeurooppalaista vaikutusta. Indoeurooppalaisista kielistä šinaan on vaikuttanut varsinkin kašmiri.
Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Osa šinoista osaa myös kašmiria tai tiibetiläisiä murteita. Viime aikoina šinaa varten on luotu urduun perustuva kirjoitusjärjestelmä.
Otawa (lehti)

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Otawa oli Viipurissa vuosina 1860–1863 ilmestynyt sanomalehti.
Lehden perusti Viipurin Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Tärkein perustamissyy oli suomenkielisen sanomalehden puuttuminen Viipurista. Otawa oli suomenmielinen ja vaati suomen kielelle virallista asemaa. Lehti arvosteli tammikuun valiokuntaa, koska se ei käsitellyt suomen kielen asemaa. Vuoden 1863 valtiopäivävaaleissa Otawa vaati puhtaita fennomaanilistoja.
Kerran viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 600 kappaletta vuonna 1862. Painoksesta noin puolet meni Viipurin kaupunkiin ja loput pääasiassa ympäröivälle maaseudulle. Vastaavina toimittajina työskentelivät F. M. Saukko (1860), A. Falk (1861) ja Aksel Gabriel Corander (1862–1863).
Viipurin seuraava suomenkielinen lehti oli vuosina 1866–1872 ilmestynyt Ilmarinen.
Aiheesta muualla

Otawa digitoituna kansalliskirjastossa
Sinappihapero

| Sinappihapero |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Lahko::  Russulales
Heimo::  Haperot ja rouskut Russulaceae
Suku::  Haperot Russula
Laji::  ochroleuca
Kaksiosainen nimi
 Russula ochroleuca  Pers., Fr. 
 Euroopan maat, joissa lajia tavataan
Katso myös
   Sinappihapero Wikispeciesissä   Sinappihapero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sinappihapero, aiemmin kirpeä keltahapero, (Russula ochroleuca) on kupera tai laakealakkinen okranvärinen tai kellertävä haperolaji. Lakin leveys on 5–12 senttimetriä. Sen jalka on 3–7 senttimetriä pitkä, valkoinen ja vanhemmiten hiukan harmahtava. Heltat ovat kermanväriset. Myös itiöpöly on kermanväristä. Sienen malto on valkoista ja maku on mieto tai hieman kirpeä. Sieni kasvaa Etelä-Suomessa lehdoissa ja kuusikoissa pyökin ja kuusen seuralaisena. Se kelpaa syötäväksi, mutta kirpeän makunsa vuoksi se on syytä ryöpätä ennen käyttöä. Suomessa laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Otavan iso Fokus

| Otavan iso Fokus |
| --- | --- |
Kieli:  suomi
Genre:  tietosanakirja
Kustantaja:  Otava
Julkaistu:  1971–1975
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  5423
ISBN:  951-1-00050-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Otavan iso Fokus on vuosina 1971–1975 julkaistu kahdeksanosainen suomalainen tietosanakirja. Esitystapa on tiivis. Aakkostettuja hakusanoja on noin 50 000. Lisäksi on noin 200 laajaa, eri tiedonalojen asiakokonaisuuksia käsittelevää erityisartikkelia. Seitsemännen osan alussa on yli 100-sivuinen Suomi-erityisartikkeli. Kahdeksas osa on taulukko-, kirjallisuusluettelo- ja avainsanasto-osa. Sivunumerointi jatkuu katkotta ensimmäisestä osasta viimeiseen.
Otavan iso Fokus julkaistiin osana Fokus-tietosanakirjastoa, jonka erillisteoksia olivat lääkärikirja Fokus-ihminen, Fokus-tekniikka 1–2, Fokus-urheilu sekä Fokus taide 1–2.
Sarjan osat

Otavan iso Fokus. Kertovasti kuvitettu 8-osainen tietosanakirja 1: A–El.  Helsinki:  Otava, 1971 (8. painos 1975).  ISBN 951-1-00273-2
Otavan iso Fokus. Kertovasti kuvitettu 8-osainen tietosanakirja 2: Em–Io.  Helsinki:  Otava, 1972 (7. painos 1975).  ISBN 951-1-00272-4
Otavan iso Fokus. Kertovasti kuvitettu 8-osainen tietosanakirja 3: Ip–Kp.  Helsinki:  Otava, 1972 (6. painos 1976).  ISBN 951-1-00051-9
Otavan iso Fokus. Kertovasti kuvitettu 8-osainen tietosanakirja 4: Kr–Mn.  Helsingissä:  Otava, 1973 (4. painos 1979).  ISBN 951-1-00388-7
Otavan iso Fokus. Kertovasti kuvitettu 8-osainen tietosanakirja 5: Mo–Qv.  Helsingissä:  Otava, 1973 (3. painos 1975).  ISBN 951-1-01070-0
Otavan iso Fokus. Kertovasti kuvitettu 8-osainen tietosanakirja 6: Ra–Su.  Helsingissä:  Otava, 1974 (2. painos 1975).  ISBN 951-1-01236-3
Otavan iso Fokus. Kertovasti kuvitettu 8-osainen tietosanakirja 7: Sv–Öö.  Helsingissä:  Otava, 1974 (3. painos 1977).  ISBN 951-1-01521-4
Otavan iso Fokus. Kertovasti kuvitettu 8-osainen tietosanakirja 8: Taulukot. Kirjallisuutta. Avainsanasto.  Helsingissä:  Otava, 1975 (2. painos 1976).  ISBN 951-1-02041-2
Ostrovin lentotukikohta

Pihkovan lentoasema Pihkovan alueen kartalla. Lentoasema sijaitsee 7 kilometriä Ostrovin keskustasta kaakkoon.
Ostrovin lentotukikohta  (ven. Военный аэродром Остров, Vojennyi aerodrom Ostrov, Ostrovin sotilaslentoasema) on Pihkovan alueen Ostrovin piirissä, 7 kilometriä Ostrovin kaupungin keskustasta kaakkoon sijaitseva lentotukikohta. Tukikohdalla on 3,5 kilometrin kiitotie. Venäjäksi lentotukikohtaan saatetaan viitata myös autoilijan karttakirjasta löytyvällä kylännimellä Veretje (ven. Веретье). Tukikohta rakennuksineen sijaitsee vain 1-3 kilometriä eurooppatie E 95:n itäpuolella. Tukikohdan asutuksesta voidaan käyttää  esimerkiksi nimeä Ostrov-2.
Lentotukikohdassa on toiminut ainakin 15. armeijan lentoprikaati, jolla on kaksi Kamov Ka-52- ja Mil Mi-28N-taisteluhelikoptereista koostuvaa helikopterilentuetta, kaksi Mil Mi-8MTV-5-1 kuljetushelikopterein varustettua lentuetta, sekä joukko raskaita Mil Mi-26-kuljetushelikoptereita.
Aiheesta muualla

Vojennyi aerodrom Ostrov (Veretje) (englanniksi) (wikimapia.org)
Venäjän lentotukikohdat Euroopassa
Kartta esittää Venäjän ilmavoimien lentopaikkojen ohella merivoimien ja maavoimien keskeisimmät lentotukikohdat ja -asemat. (Huom! Sisältö täydentyy, kesken.)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: ru:Веретье (аэродром)
Käännös suomeksi
Osmoseeni

| Osmoseeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Bis(η5-syklopentadienyyli)osmium(II)
CAS-numero:  1273-81-0
PubChem CID:  102601604 ja 6432038 79163, 102601604 ja 6432038
SMILES:  [CH-]1C=CC=C1.[CH-]1C=CC=C1.[Os+2]
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H10Os
Moolimassa:  320,41 g/mol
Sulamispiste:  229 °C
Osmoseeni eli bis(syklopentadieeni)osmium (C10H10Os) on metalloseeneihin kuuluva osmiumin organometalliyhdiste.
Ominaisuudet ja valmistus

Osmoseeni on huoneenlämpötilassa valkoista tai väritöntä kiteistä ainetta, joka on suhteellisen stabiili ilman vaikutuksille. Se liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin, mutta vain happamiin vesiliuoksiin. Happamissa olosuhteissa osmiumioni voi ottaa vastaan protonin ja hapettuu samalla hapetusluvulle +IV. Rakenteeltaan ja reaktiivisuudeltaan yhdiste muistuttaa ferroseenia, mutta poikkeaa siitä muutamin osin. Osmoseeni on niin kutsuttu sandwich-yhdiste ja osmiumioni on kahden syklopentadienyyliligandin välissä. Toisin kuin ferroseenilla, syklopentadieenin konformaatiot ovat kohdakkaiset. Toinen selvä poikkeavuus on käyttäytyminen hapettuessa. Osmoseeni ei muodosta monokationia kuten ferroseeni, vaan rutenoseenin tavoin muodostuu dimeerinen dikationi. Ferroseenin tavoin osmoseeni voi reagoida elektrofiilisella aromaattisella substituutiolla. Sen reaktiivisuus on kuitenkin heikompi.Osmium on fotoaktiivinen yhdiste ja tätä ominaisuutta on tutkittu runsaasti. Fotolyysi hajottaa yhdisteen osmiumiksi, bentseeniksi ja syklobutadieeniksi ja osmoseenin on todettu myös katalysoivan veden hajoamista fotolyyttisesti vedyksi ja hapeksi.