stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kovan viikon ilta
Jaksot > Neljäs tuotantokausi

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Panelistit | Vieras |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Pokka pitää, Petteri Orpo! | 21. syyskuuta 2024 | Lotta Backlund Robert Sundman Niina Lahtinen | Mikko Kuustonen |
| 2 | Homot mainittu | 28. syyskuuta 2024 | Vappu Kaarenoja Iikka Kivi Niina Lahtinen | Maija Vilkkumaa |
| 3 | Vanha vihreä janottaa | 5. lokakuuta 2024 | Jari Hanska Aatu Raitala Niina Lahtinen | Anna Brotkin |
| 4 | Mielikuvitus-Marin | 12. lokakuuta 2024 | Lotta Backlund Robert Sundman Niina Lahtinen | Miika Nousiainen |
| 5 | Kansanedustajat hiekkalaatikolla | 26. lokakuuta 2024 | Adile Sevimli Eeva Vekki Niina Lahtinen | Miitta Sorvali |
| 6 | Mokasiko Kamala? | 2. marraskuuta 2024 | Lotta Backlund Vappu Kaarenoja Niina Lahtinen | Anna Airola |
| 7 | Trump II | 9. marraskuuta 2024 | Jari Hanska Aatu Raitala Niina Lahtinen | Lauri Maijala |
| 8 | Hampurilaispalaute hallitukselle | 16. marraskuuta 2024 | Lotta Backlund Robert Sundman Niina Lahtinen | Heli Sutela |
| 9 | Kriisistä kriisiin | 23. marraskuuta 2024 | Iikka Kivi Adile Sevimli Niina Lahtinen | Niko Saarinen |
| 10 | Kuokka ja Kurvinen | 30. marraskuuta 2024 | Jari Hanska Eeva Vekki Niina Lahtinen | André Wickström |
Jaksot > Viides tuotantokausi

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Panelistit | Vieras |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kovaa peliä Washingtonissa | 8. maaliskuuta 2025 | Lotta Backlund Jari Hanska Joonas Nordman | Samuli Putro |
| 2 |  | 15. maaliskuuta 2025 | Robert Sundman Eeva Vekki Joonas Nordman | Iida Tikka |
Aiheesta muualla

Ohjelman jaksoja Yle Areenassa
Eduard Vilde

| Eduard Vilde |
| --- | --- |
 Eduard Vilde 1911.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. maaliskuuta 1865 Simuna, Virumaa, Viro
Kuollut: 26. joulukuuta 1933 (68 vuotta) Tallinna, Viro
Kansalaisuus:  virolainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: viro
Tuotannon kieli: viro
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Eduard Vilde, myös Wilde, (5. maaliskuuta 1865 Simuna, Virumaa, Viro – 26. joulukuuta 1933 Tallinna, Viro) oli virolainen kirjailija ja toimittaja. Hän oli A. H. Tammsaaren ohella Viron kirjallisuuden merkittävimpiä realisteja. Hän työskenteli toimittajana vuodesta 1883 mutta joutui vuoden 1905 vallankumouksen jälkeen mielipiteidensä vuoksi lähtemään maasta ja asui vuosina 1905–1917 pakolaisena Suomessa, Saksassa, Sveitsissä ja Kööpenhaminassa. Hän palasi kotimaahan vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen. Viron itsenäisyystaistelun aikaan hän oli diplomaattina Kööpenhaminassa ja Viron ensimmäisenä lähettiläänä Berliinissä 1919–1920. Hänelle myönnettiin Tarton yliopiston kunniatohtorin arvo 1929.
Wilde julkaisi ensimmäiset kertomuksensa ja humoreskinsa 18-vuotiaana. Berliinissä ollessaan 1890–1892 hän tutustui saksalaiseen realismiin ja sosialistisiin aatteisiin. Hänen romaaninsa Külmale maale (1896) merkitsi Viron kirjallisuudessa kriittisen realismin läpimurtoa. Se kuvaa Siperiaan lähetettyä nuorukaista. Romaanissaan Raudsed käed hän käsittelee työläisaiheita. Viron 1800-luvun talonpoikaislevottomuuksia hän käsittelee romaanitrilogiassa Mahtra sõda (suom. Kapina moisiossa), Kui Anija mehed Tallinnas käisid (1903) ja maanpaossa valmistuneessa Prohvet Maltsvet (1906). Näitä pidetään Viron realismin klassikkoina. Trilogia käsittelee Viron 1800-luvun talonpoikaislevottomuuksia.
Maanpaossa Vilde julkaisi novellikokoelman Jutustused ja romaanin Mäeküla piimamees (suom. Mäenkylän maitomies sekä näytelmiä, joista erityisesti Pisuhänd (suom. Vihtahousu) on klassinen komedia ja sellaisena Viron kirjallisuudessa merkittävimpiä. Kotimaahan palattuaan hän julkaisi vielä näytelmän Side (1922), mutta sittemmin enää toimitti kootut teoksensa (33 osaa 1923–1935). Romaani Rahva sulasedää ei ehtinyt valmistua, vaan hän julkaisi siitä joitakin lukuja Looming-lehdessä.
Vilden mukaan on nimetty Eduard Vilden kirjallisuuspalkinto.
Suomennetut teokset

Päivän koittaessa: novelli, suom. Ape Laitio. Karisto, 1907.
Mahtran sota. Edellinen osa (Mahtra sõda), suom. Lilli Rainio. Gummerus, 1908.
Mahtran sota. Jälkimäinen osa (Mahtra sõda), suom. Lilli Rainio. Gummerus, 1908.
Kapina Moisiossa, suom. Lilli Rainio. Gummerus, 1917. (K. J. Gummerus oy:n romaanisarja n:o 3.).
Mäenkylän maitomies: romaani, suom. Selma Patajoki. Ahjo, 1920. (Kuuluisia romaaneja 17).
Vihtahousu: kolminäytöksinen huvinäytelmä, suom. Hilma Rantanen-Pylkkänen. Kirja, 1915. (Näytelmäkirjasto n:o 139.). – 2. p. 1922. . – 3. p. WSOY, 1936. (Werner Söderström oy:n näytelmäsarja 147.).
Antologiassa: Eestiläinen novelli, toim. Heino Puhvel, Tallinna: Perioodika 1979
Lain ja oikeuden mies
Casanova hyvästelee
Antologiassa: Sukukansojen novelleja, toim. Juha Rikama ja Marja-Leena Tuurna, WSOY 1985  ISBN 951-0-12781-7
Lain ja oikeuden mies
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eduard Vilde Wikimedia Commonsissa
Vapaasti ladattavia Eduard Vilden e-kirjoja Projekti Lönnrotilta ja Project Gutenbergiltä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki 2  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Muut:  Europeana  IdRef
Jouni Rinne -palkinto

Jouni Rinne -palkinto  on Suomen Jääkiekkoliiton vuosittain jakama palkinto, joka annetaan sille Mestiksen pelaajalle, joka voitti runkosarjan pistepörssin. Mahdollisessa tasatilanteessa katsotaan järjestyksessä, kummalla on enemmän maaleja, kummalla vähemmän otteluita ja kummalla vähemmän rangaistusminuutteja. Palkinto on myönnetty kaudesta 1992–1993 alkaen ja ensimmäinen palkinnon saaja oli JoKP:n Lubomir Kolnik. Syksyllä 2010 palkinto nimettiin Jouni Rinteen mukaan.
Mestiksen piste-ennätys on 71 pistettä, jonka on saavuttanut kolme pelaajaa: TuTon Tero Forsell kaudella 2006–2007 (24+47, 45 ottelua), Jukurien Oula Palve kaudella 2015–2016 (32+39, 43 ottelua) sekä KeuPa HT:n Mikko Perttu kaudella 2022–2023 (24+47, 50 ottelua). Mestiksen edeltäjän I-divisioonan piste-ennätys oli Porin Ässien Arto Heiskasen 110 pistettä (58+52) kaudella 1989–1990.
Palkinnon saajat

| Kausi | Pelaaja | Pisteet | Joukkue |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992–1993 |  Ľubomír Kolník | 84 | JoKP |
| 1993–1994 |  Pekka Virta | 91 | TuTo |
| 1994–1995 |  Ari Santanen | 73 | SaiPa |
| 1995–1996 |  Jarkko Aaltonen | 63 | FPS |
| 1996–1997 |  Pasi Nissinen | 71 | K-Karhut |
| 1997–1998 |  Antti Virtanen | 74 | Hermes |
| 1998–1999 |  Martin Bergeron | 77 | Kärpät |
| 1999–2000 |  Martin Bergeron | 86 | Kärpät |
| 2000–2001 |  Markku Takala | 58 | Kiekko-Vantaa |
| 2001–2002 |  Tero Forsell | 62 | TuTo |
| 2002–2003 |  Miikka Jäske | 61 | Ahmat |
| 2003–2004 |  Teemu Kuusisto | 55 | Sport |
| 2004–2005 |  Tomi Mustonen | 61 | KalPa |
| 2005–2006 |  Tero Forsell | 61 | TuTo |
| 2006–2007 |  Tero Forsell | 71 | TuTo |
| 2007–2008 |  Tero Forsell | 65 | TuTo |
| 2008–2009 |  Jarmo Jokila | 57 | TuTo |
| 2009–2010 |  Lou Dickenson | 61 | Sport |
| 2010–2011 |  Jan-Mikael Järvinen | 54 | SaPKo |
| 2011–2012 |  Jussi Tapio | 47 | Sport |
| 2012–2013 |  Tomi Pekkala | 52 | Sport |
| 2013–2014 |  Teemu Virtala | 67 | Hokki |
| 2014–2015 |  Juuso Rajala | 57 | KooKoo |
| 2015–2016 |  Oula Palve | 71 | Jukurit |
| 2016–2017 |  Jonatan Tanus | 68 | SaPKo |
| 2017–2018 |  Joona Jääskeläinen | 61 | Ketterä |
| 2018–2019 |  Miro-Pekka Saarelainen | 66 | Kiekko-Vantaa |
| 2019–2020 |  Jaakko Lantta | 57 | Ketterä |
| 2020–2021 |  Joonas Larinmaa | 39 | KeuPa HT |
| 2021–2022 |  Henry Karjalainen | 59 | Ketterä |
| 2022–2023 |  Mikko Perttu | 71 | KeuPa HT |
| 2023–2024 |  Leo Ring | 65 | KeuPa HT / IPK |
| 2024–2025 |  Miku Ronkainen | 51 | TUTO Hockey |
FIFA 100

FIFA 100 on jalkapalloilija Pelén laatima luettelo omasta mielestään 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta. Pelaajista 123 on miehiä ja kaksi naisia. Lista julkaistiin vuonna 2004 Fifan 100-vuotisjuhlien kunniaksi.
Luettelon pohjalta on tehty pelaajaesittelyille rakentuva kirja.
Kritiikkiä

Pelén luettelo herätti myös kritiikkiä. On esitetty väitteitä, että Fifan puheenjohtaja Sepp Blatterillakin olisi ollut sormensa pelissä valinnoissa ja pelaajia siksi valittu lähinnä maantieteellisin perustein. Näin on arveltu tapahtuneen esimerkiksi senegalilaisen El-Hadji Dioufin ja eteläkorealaisen Hong Myung-bon tapauksissa.
Myös luettelon rajaaminen vain eläviin pelaajiin herätti kummastusta. Näin esimerkiksi Garrincha, Lev Jašin ja Arthur Friedenreich jäivät valitsematta.
Pelaajat maittain

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alankomaat Marco van Basten  Dennis Bergkamp  Johan Cruijff  Edgar Davids  Ruud Gullit  Willy van de Kerkhof  René van de Kerkhof  Patrick Kluivert  Johan Neeskens  Ruud van Nistelrooy  Rob Rensenbrink  Frank Rijkaard  Clarence Seedorf Argentiina Gabriel Batistuta  Hernán Crespo  Mario Kempes  Diego Maradona  Daniel Passarella  Javier Saviola  Omar Sivori  Alfredo Di Stéfano  Juan Sebastián Verón  Javier Zanetti Belgia Jan Ceulemans  Jean-Marie Pfaff  Franky Van Der Elst Brasilia Carlos Alberto  Cafu  Falcão  Júnior  Pelé  Rivaldo  Rivelino  Roberto Carlos  Romário  Ronaldinho  Ronaldo  Djalma Santos  Nílton Santos  Sócrates  Zico Bulgaria Hristo Stoitškov Chile Elías Figueroa  Iván Zamorano Englanti Gordon Banks  David Beckham  Bobby Charlton  Kevin Keegan  Gary Lineker  Michael Owen  Alan Shearer  |  Espanja Emilio Butragueño  Luis Enrique  Raúl Etelä-Korea Hong Myung-bo Ghana Abédi Pelé Irlanti Roy Keane Italia Roberto Baggio  Franco Baresi  Giuseppe Bergomi  Giampiero Boniperti  Gianluigi Buffon  Giacinto Facchetti  Paolo Maldini  Alessandro Nesta  Alessandro Del Piero  Gianni Rivera  Paolo Rossi  Francesco Totti  Christian Vieri  Dino Zoff Japani Hidetoshi Nakata Kamerun Roger Milla Kolumbia Carlos Valderrama Kroatia Davor Šuker Liberia George Weah Marokko Larbi Ben Barek Meksiko Hugo Sánchez Nigeria Jay-Jay Okocha Paraguay Romerito Peru Teófilo Cubillas Pohjois-Irlanti George Best Portugali Rui Costa  Eusébio  Luís Figo  |  Puola Zbigniew Boniek Ranska Éric Cantona  Marcel Desailly  Didier Deschamps  Just Fontaine  Thierry Henry  Raymond Kopa  Jean-Pierre Papin  Robert Pirès  Michel Platini  Lilian Thuram  Marius Trésor  David Trezeguet  Patrick Vieira  Zinédine Zidane Romania Gheorghe Hagi Saksa Michael Ballack  Franz Beckenbauer  Paul Breitner  Oliver Kahn  Jürgen Klinsmann  Sepp Maier  Lothar Matthäus  Gerd Müller  Karl-Heinz Rummenigge  Uwe Seeler Senegal El-Hadji Diouf Skotlanti Kenny Dalglish Tanska Brian Laudrup  Michael Laudrup  Peter Schmeichel Tšekki Josef Masopust  Pavel Nedvěd Turkki Emre Belözoğlu  Rüştü Reçber Ukraina Andri Ševtšenko Unkari Ferenc Puskás Uruguay Enzo Francescoli Venäjä Rinat Dasajev Yhdysvallat Michelle Akers  Mia Hamm  |
Pioneer P-30 (Y)

| Pioneer P-30 |
| --- | --- |

Organisaatio:  Nasa
Tehtävätyyppi:  kiertolaisluotain
Kohde:  Kuun kiertorata
Laukaisu:  25. syyskuuta 1960 klo 15.13 UTC Florida, Cape Canaveral Air Force Station Launch Complex 12
Laukaisualus:  Atlas D
Tehtävän kesto:  17 min
Massa:  175,5 kg
Aiheesta muualla
Pioneer P-30 (myös Pioneer Y ja Atlas Able 5A eli Able 5A) oli Nasan laukaisussa räjähtänyt vuonna 1960 laukaisema Pioneer-ohjelman miehittämätön kiertolaisluotain.
Tausta

Ennen vuoden 1958 Yhdysvaltain ilmavoimien ensimmäisten kuuluotainten laukaisua ilmavoimat yhdessä kuuluotainten valmistajan Space Technology Laboratoryn (STL, nyk. TWR) kanssa alkoivat suunnittella kuuluotaimille jatkoa. Suunnitelmana oli lähettää luotaimilla Kuuhun sekä Venukseen, josta silloin tiedettiin melko vähän. Silloin uskottiin, että Venuksessa olisi Marsin tavoin elämää, joka teki siitä kiinnostavan tutkimuskohteen.
Tausta > Kohteen muutos

Lokakuussa 1958 lähes kaikki Yhdysvaltain asevoimien tieteelliset avaruushankkeet siirreettiin Nasan hallintoon. Tähän lisältyi muun muassa ilmavoimien suunnitteilla olleet kuuluotainten jatkohankkeet. Marraskuussa 1958 Nasa käytännössä hyväksyi kuuluotainten jatkohankkeen osaksi Nasan uutta Pioneer-ohjelmaa ja aloitti valmistelemisen kahden luotaimen laukaisemiseksi Venukseen. Suunnitelmana oli laukaista luotaimet kesäkuun 1959 laukaisuikkunan aikana. Venus-luotainten jälkeen Nasa suunnitteli kiertolaisluotaimen laukaisua Kuuhun.
Kuitenkin keväällä 1959 suunnitelmat muuttuivat, kun Neuvostoliiton Luna 1 -kuuluotain oli laukaistu onnistuneesti tammikuussa 1959 ja Yhdysvaltain neljä ensimmäistä kuuluotainta (Pioneer 0, 1, 2 ja 3) olivat epäonnistuneet Kuuhun pääsemisessä Pioneer-ohjelman tavoitteet uudistettiin. Suunnitelmana oli laukaista sarja STL:n valmistamia kuuluotaimia. Jokaisen luotaimen tehtävät perustuisi aiempien luotainten tuloksiin. Ensimmäinen lento oli nimeltään Able-3 ja Nasa nimesi sen satelliitin S-2:ksi. Se oli tarkoitus laukaista elokuussa 1959 Thor-Able kantoraketilla ja suunnitelmana oli saada satelliitti 12 tuntia kestävälle Maan kiertoradalle. Lennon tehtävänä oli testata luotaimen perusrakennetta ja mittalaitteita. Seuraavan lennon nimi oli Able 4 Atlas ja hyötykuorman P-1:ksi. Suunnitelmana oli saada luotain Kuun kiertoradalle syyskuussa 1959 Atlas-Able kantoraketilla. Kolmas lento oli nimeltään Able 4 Thor ja hyötykuorma P-2. Se laukaistiin marraskuussa 1959 kohti Venuksen kiertorataa Thor-Able -kantoraketilla.
Laukaisu

Pioneer P-30 laukaistiin 25. syyskuuta 1960 kello 15.13 UTC Yhdysvaltain ilmavoimien Atlas D -mannertenvälisellä ballistisella ohjuksella Floridan Cape Canaveral Air Force Stationista. 370 kilometrin korkeudessa Atlas D:n toisen vaiheen rakettimoottori ei syttynyt suunnitelmien mukaisella tavalla johtuen rakettimoottorin hapetinjärjestelmän toimintahäiriöstä ja se sammui ennenaikaisesti. Atlas D ei päässyt Maan kiertoradalle ja sen uskotaan iskeytyneen Intian valtamereen. Luotain lähetti signaaleja komentokeskukseen 17 minuuttia laukaisun jälkeen. Kuitenkin komentokeskus onnistui irrottamaan Atlas D:n kolmannen vaiheen toisesta vaiheesta ja sytyttämään sen rakettimoottorin avaruudessa, tehden siitä ensimmäisen avaruudessa sytytetyn rakettimoottorin.
Luotaimen huippukorkeus Maasta oli 1 290 kilometriä.
15. marraskuuta 1960 Nasa ilmoitti kahden Pioneer P-30:n osan löytyneen entisen Etelä-Afrikan unionin Transvaalin alueelta.
Laukaisu > Suunniteltu Kuun kiertorata

Pioneer P-30:n oli tarkoitus päästä Kuun kiertoradalle 62,5 tuntia laukaisun jälkeen. Luotaimen kiertorata Kuun ympäri oli suunnitetu kestävän 10 tuntia.
Laukaisu > Laukaisualus

Yhdysvaltain ilmavoimien suunnittelemat luotainlennot vaatisivat suuremman kantoraketin kuin Yhdysvaltain ilmavoimien aikaisemmat kuulennot. Ilmavoimien ratkaisu oli käyttää edellisten kuulentojen ylävaiheita ja asentaa ne uuteen, voimakkaampaan ensimmäiseen vaiheeseen. Ensimmäiseksi vaiheeksi valittiin Atlas -ICBM. Kantorakettia kutsutiin nimellä Atlas-Able.
Luotaimen tehtävät

Pioneer P-30:llä oli samat tavoitteet kuin luotaimen edeltäjällä, Pioneer P-3:lla:
Nasan tavoite oli saada kattavalla laitteistolla varustettu luotain Kuun kiertoradalle. Luotaimen tehtävät olivat:
tutkia Kuun ja Maan välistä avaruutta.
kehittää rakettien kauko-ohjausteknologiaa.
tutkia Kuun massaa.
tutkia matalataajuisia sähkömagneettisia aaltoja avaruudessa.
tutkia Kuun napojen topografiaa.
tutkia mikrometeorideja.
tutkia säteilyä.
tutkia magneettikenttiä.
kehittää avaruusluotainten rakettimoottoriteknologiaa.
Rakenne

Pioneer P-30 oli lähes indenttinen edeltäjäänsä Pioneer P-3:een. Luotain muistutti palloa ja oli korkeudeltaan 1,4 metriä ja leveydeltään metrin. Luotaimen päälle oli kääritty alumiiniseoskuori. Luotaimen sivuilla oli neljä 60x60 cm aurinkopaneelia, jotka latasivat luotaimen akkuja. Jokaisessa aurinkopaneelissa oli yhteensä 2 200 aurinkokennoa. Luotaimen sisällä oli suuri pallomainen hydratsiinisäiliö, joka tuotti polttoainetta luotaimen pohjassa olleelle 90 N:n Vernier-rakettimoottorille, jota käytettiin Kuun kiertoratamanöövereihin. Hydratsiinisäiliön päällä oli kaksi pienempää typpisäiliötä, jotka tuottivat polttoainetta raketin yläosassa sijainnelle pienemmälle 90 N:n rakettimoottorille, joka oli suunniteltu käytettävän Kuun kiertoradalle pääsyyn ja luotaimen vauhdin hidastukseen. Luotaimen yläosassa rakettimoottorin vieressä oli kaksi UHF-antennia. Luotaimen pohjassa oli pitkä VLF-antenni ja kaksi UHF-antennia. Luotaimen lähettimet toimivat 378 MHz taajuudella. Luotaimen ulkopuolelle oli asennettu jäähdyttimiä, jotka auttoivat viilentämään luotaimen sisätilaa.
Aiheesta muualla

Artikkeleita
LePage, Andrew J.: The Pioneer lunar orbiters: a forgotten failure (englanniksi)
Dokumentteja
History of Atlas Able-5A Florida Operations (PDF) (englanniksi)
Glaser, P. F. & Spangler, E. R.: The Able-5 Lunar Satellite (PDF) (englanniksi)
Pioneer-ohjelma
Pioneer 0
Pioneer 1
Pioneer 2
Pioneer 3
Pioneer 4
Pioneer P-1 (W)
Pioneer P-3 (X)
Pioneer P-30 (Y)
Pioneer P-31 (Z)
Pioneer 5 (P-2)
Pioneer 6, 7, 8 ja 9
Pioneer E
Pioneer 10
Pioneer 11
Pioneer H
Pioneer Venus -ohjelma
| n k Kuun valloituksen aikajana |
| --- | --- |
  Neuvostoliitto   Yhdysvallat   Japani   Kiina   Eurooppa   Intia

  Neuvostoliitto   Yhdysvallat   Japani   Kiina   Eurooppa   Intia
Pioneer P-30:n laukaisu Atlas D:llä.
Naurun maantiede

Naurun maantiede rajoittuu yhteen Tyynenmeren fosfaattisaareen Marshallinsaarten eteläpuolella.
Sijainti ja pinnanmuodot

Nauru on Tyynellämerellä länsiosassa sijaitseva atolli, josta on noin 2 000 kilometriä Papua-Uuteen-Guineaan ja 300 kilometriä lähemmälle saarella Banaballe. Karkeasti ovaalinmuotoinen saari on noin 42 kilometriä päiväntasaajasta etelään, ja se on yksi Tyynenmeren kolmesta suuresta fosforiittisaaresta. Kaksi muuta ovat Kiribatin Banaba ja Ranskan Polynesian Makatea.
Naurun pinta-ala on 21,1 km², ja sen rantaviivan pituus on 30 km. Saaren halkaisija koillisesta lounaaseen on kuusi ja luoteesta kaakkoon neljä kilometriä. Saarta ympäröi koralliriutta, joka paljastuu laskuveden aikana. Riutasta pistää merenpinnan yläpuolella joitakin huippuja.
Naurulla on kapea hiekkarannikko, ja sen sisäpuolella on noin 150–300 metriä leveä viljelykelpoinen vyöhyke. Se päättyy korallikalliohin, jotka kohoavat sisämaan tasangoksi, jonka korkein kohta on 65 metriä merenpinnan yläpuolella. Keskimäärin sisämaan tasanko on 40–60 metrin korkeudessa. Tasanko on pääosin fosforiittia, johon vuosien kaivaminen on luonut varsin mittavan jäljen. Siellä täällä on kalkkikivisiä kalliopaljastumia, jotka ovat kapeita ja teräväkärkisiä piikkejä maastossa.
Saarella ei ole jokia eikä merkittäviä järviä, joten sen makeavesivarannot ovat rajallisia. Saaren eteläosassa sijaitsee kuitenkin noin 1,2 neliökilometrin laajuinen Buadan laguuni. Tarvittava vesi saadaan keräämällä sadevettä.
Ilmasto

Naurun ilmasto on trooppinen ja kostea. Sateita saadaan ympäri vuoden, tyypillisesti rankkoina mutta lyhytkestoisina kuuroina. Sadanta on noin 2 000 millimetriä vuodessa, mutta sateen määrä vaihtelee huomattavasti ENSO-ilmiön mukaan. Kuivin vuosi oli 1950, jolloin sadetta saatiin 278 mm, kun taas sateisin vuosi 1930 toi 4 588 mm sadetta. Ilman lämpötila on ympäri vuoden 26–32 °C, meriveden lämpötila 28–29 °C. Varsinaiset sadekaudet ajoittuvat helmi-toukokuuhun ja syys-marraskuuhun.
Nauru sijaitsee lähellä päiväntasaajaa Tyynenmeren hirmumyrskyvyöhykkeiden välissä, joten trooppisista sykloneista ei aiheudu henkilö- tai materiavahinkoja toisin kuin sen eteläisissä tai pohjoisissa naapureissa Fidžillä tai Tongalla. Hirmumyrskyt aiheuttavat kuitenkin Naurullakin säännöllisesti myrskyvuoksia.
Luonto

Nauru on pieni ja sijaitsee kaukana Aasian mantereesta ja muista saarista, eikä sen elinympäristöt ole erityisen monimuotoisia. Siksi saaren kasvillisuus on varsin yksipuolista, eikä siellä kasva yhtään kokonaan kotoperäistä lajia. Saarelta on tunnistettu kaikkiaan noin 60 alkuperäistä putkilokasvilajia. Saaren luonto on kuitenkin kärsinyt huomattavasti kookospalmuviljelmien ja laajamittaisen kaivostoiminnan takia. Saarella on myös tuotu muitakin koriste- ja viljelykasveja.
Naurun kasvillisuutta hallitsee matala pensaikko ja köynnöskasvillisuus. Rannan lähettyvillä kookospalmut ja kairapalmut (Pandanus) ovat yleisiä. Värikkäitä hibiskuksien (Hibiscus) ja temppelipuiden (Plumeria) kukkia kasvaa saarella, joskaan ei yhtä runsain mitoin kuin muualla Tyynellä valtamerellä.
Naurulla ei elä lainkaan kotoperäisiä nisäkkäitä eikä muitakaan maalla eläviä selkärankaisia. Ihminen on kyllä tuonut mukanaan tahtomatta tai tahtoen rottia, hiiriä, sikoja ja muita kotieläimiä. Polynesianrotta saapui saarelle todennäköisesti jo ensimmäisten tulijoiden mukana. Lintuja saarella elää melko vähän, vaikkakin monet muuttolinnut pysähtyvät matkansa varrella Naurulla. Tiirat ja fregattilinnut ovat tavallisimpia lintulajeja. Uhanalaista mariaanienrastaskerttusta tavataan ainoastaan Naurulla ja kahdella Pohjois-Mariaanien saarella. Sen kannaksi on arvioitu noin 5 000 yksilöä. Naurua ympäröivässä meressä elää runsaasti tonnikalaa, muun muassa valkotonnikalaa ja boniittia. Vesissä on myös tiikerihaita. Naurulla elää myös maailman suurin maalla elävä niveljalkainen, kookosrapu.
Nauru satelliittikuvassa (2002).
Al-Šura

Al-Šura arabialaisin merkein
Al-Šura (arab. سورة الشورى‎, suom. Neuvonpidon suura) on Koraanin 42. suura. Se sisältää 53 jaetta.
Sisältö

Suuran alku kuuluu Ahsen-Bören suomennoksen mukaan seuraavasti:
(Haa, Miim) Ylistetty, kunnian Jumala,
Kaikkitietävä ja kaikkivaltias Jumala.
Näin antaa sinulle Jumala, mahtava, viisas, ilmoituksensa kuten antoi niillekin, jotka elivät ennen sinua.
Hänen ovat taivaat ja maat; Hän on korkea, suuri.
Sisältö > Johdanto

Suuri joukko Koraanin suuria alkaa mystisillä kirjaimilla, kuten tämäkin. Muhammad al-Tabari asettui sille kannalle, että jokainen kirjain kantaa omaa merkitystään, joka koostuu useista merkityksistä, Niihin  kuuluvat Jumalan, nimi, hänen ominaisuutensa ja niin edelleen. Jaakko Hämeen-Anttila arvelee, että kirjaimet ovat luomassa tunnelmaa. Christoph Luxenberg on etsinyt ratkaisua syyrialais-antiokialaisen kirkon perinteestä. Liturgiseen rukouskirjaan merkittiin lyhenteillä hetkijumalanpalveluksessa (Officium) käytetyt psalmit. Kun käytössä ovat yksittäiset kirjaimet, ne voisivat olla viittauksia tiettyyn psalmiin, kun taas kirjainyhdistelmät olisivat psalmin nimen lyhenteitä. Hämeen-Anttilan suomennoksessa esiintyvät suuran 42 alussa konsonantit HM ja SQ.
Richard Bell on todennut, että Koraanin teksti ei varsinaisesti koostu suurista, vaan tekstin perusyksikkö on lyhyt, temaattinen kertomus. Se alkaa usein puhuttelulla, kuten ”uskovaiset!”, jatkuu aiheen esittelyllä ja päättyy ratkaisuun. Kokonaisuuden päättää johtopäätös, joka usein koskee Jumalaa: ”Jumala on Tietävä, Viisas” Pidemmät suurat on koottu tällaisista palasista ilman, että ne liittyisivät toisiinsa. Esimerkiksi tästä käy myös suuran 42 alku.
Sisältö > Arabiankielinen Koraani

Jae 42:7 toteaa: "Me olemme antaneet sinulle ilmoituksena arabiankielisen Koraanin, jotta varoittaisit suurinta kaupunkia ja sen ympäristössä asuvia kokoamisen päivästä, jota ei voi epäillä; osa päätyy Paratiisiin, osa Helvetin tuleen." Koraanissa korostetaan yhä uudestaan, että se on kirjoitettu selkeästi ja nimenomaan arabiaksi (12:2, 13:37, 16:103, 26:193–194, 39:28, 41:2, 42:7, 43:2,46:12). Christoph Luxenbergin ja Alphonse Minganan mukaan Koraanin kieli ei kuitenkaan ole arabiaa vaan syyroaramean ja arabian sekakieltä. Jakeessa esiintyvä "suurin kaupunki" viittaa Hämeen-Anttilaan mukaan luultavasti Mekkaan.  Paikannimet kuitenkin tyypillisesti puuttuvat Koraanista eikä esimerkiksi Mekkaa mainita varmuudella missään.
Sisältö > Jumalan mahti ja ihmisten hajaannus

Jakeeseen 17 asti suura käsittelee Jumalan suuruutta ja ihmisten asemaa. Jae 13 toteaa, että Jumala on määrännyt "teille" saman uskonnon, jonka hän antoi Nooalle, Abrahamille, Moosekselle ja Jeesukselle. Islamiin vakiintuneen käsityksen mukaan nämä kaikki profeetat saarnasivat samaa uskontoa kuin Muhammed, mutta heidän oppinsa vääristyi ajan mittaan. Koraani ei silti missään käytä julistamastaan uskonnosta sanaa "islam" eikä profeetta Muhammediakaan varmuudella mainita kuin kerran.