stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Keith Olbermann

Keith Olbermann
Keith Theodore Olbermann on yhdysvaltalainen poliittinen kommentaattori ja kirjoittaja. Hän piti Countdown with Keith Olbermann -ohjelmaa Al Goren Current TV -kanavalla, kunnes ohjelma lopetettiin 30. maaliskuuta 2012. Aiemmin hän oli MSNBC-kanavalla.
Kazakstanin 1. divisioona

| Kazakstanin 1>  divisioona |
| --- | --- |
 Meneillään oleva kausi Kazakstanin 1. divisioonan kausi 2019 
Laji:  jalkapallo
Perustettu:  1994
Joukkueita:  14 (2019)
Hallitseva mestari:  FK Oqjetpes (2018)
Sarjataso:  2.
Ylempi taso:  Kazakstanin Valioliiga
Alempi taso:  Kazakstanin 2. divisioona
Kazakstanin 1. divisioona (kaz. Футболдан Қазақстан бірінші лигасы) on Kazakstanin jalkapalloilun toiseksi korkein sarjataso. Vuonna 2019 sarjassa pelasi 14 joukkuetta. Nämä pelaavat kaksinkertaisen sarjan. Kauden päätteeksi kaksi parasta joukkuetta nousevat suoraan pääsarjaan Kazakstanin Valioliigaan ja kolmas pelaa karsintasarjan pääsarjassa kolmanneksi viimeiseksi sijoittuneen joukkueen kanssa. Sarjassa viimeiseksi sijoittunut joukkue putoaa kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Kazakstanin 2. divisioonaan.
Áptera

| Áptera Άπτερα |
| --- | --- |
 Ápteran kylää.
 Áptera
 Koordinaatit: 35°27′49″N, 24°07′58″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Kreeta
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Kunta:  Chaniá
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7401070201
Väkiluku (2011):  403
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Áptera (kreik. Άπτερα), myös Aptéra (Απτέρα), aiemmin Megála Choráfia (Μεγάλα Χωράφια), on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Chanián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Soúdan kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Chanián kunnan Soúdan kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 403 (vuonna 2011).
Ápteran kukkula ja Soúdanlahti. Etualalla USS Kearsarge (LHD-3) matkalla Soúdan satamaan.
Ápteran kylä sijaitsee lähellä Kreetan pohjoisrannikkoa ja Soúdanlahden rantaa noin 12 kilometriä Chanián kaupungista ja noin 6 kilometriä Soúdan kaupungista itäkaakkoon. Kylä on ottanut nykyisen nimensä antiikin ajan Apteran kaupungista, jonka arkeologinen alue sijaitsee kukkulalla aivan kylän itäpuolella. Vuoteen 2008 saakka kylän nimi oli Megála Choráfia (”Suuret pellot”). Antiikin Apteran raunioiden lisäksi kylän lähistön nähtävyyksiin kuuluvat myös arkeologisen alueen yhteydessä sijaitseva Johannes Teologin luostari sekä Ápteran linna ja Izzeddinin linnoitus.
Áptera muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Απτέρων, Topikí Koinótita Aptéron), johon kuuluu varsinaisen Ápteran kylän lisäksi Kalámin kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 479.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Áptera Wikimedia Commonsissa
Zvonimir Soldo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Zvonimir Soldo
Syntymäaika: 2. marraskuuta 1967 (ikä 56)
Syntymäpaikka: Zagreb, Kroatia, Jugoslavia
Seura
Seura: –
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1987–1990 1990–1991 1991–1994 1994–1996 1996–2006 |  NK Dinamo Zagreb  NK Zadar  NK Inter Zaprešić  NK Dinamo Zagreb  VfB Stuttgart | 36 (0) 26 (2) 55 (2) 51 (3) 301 (15) |
Maajoukkue
| 1994–2002 |  Kroatia | 61 (3) |
Valmennusura
2008 2009–2010:  NK Dinamo Zagreb  1. FC Köln
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kroatia.Miesten jalkapallo.MM-kilpailut  | Maa:   Kroatia> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ranska 1998 |  |  |
Zvonimir Soldo (s. 2. marraskuuta 1967) on kroatialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana

Soldo opiskeli nuoruusvuosinaan oikeustiedettä Zagrebin yliopistossa, mutta alkoi kuuden lukukauden jälkeen vanhempiensa tuella panostaa todella jalkapallouraansa. Hän aloitti ammattilaisena NK Dinamo Zagrebissa, josta siirtyi 1990 yhdeksi kaudeksi NK Zadariin. Soldo pelasi seuraavat vuodet NK Inter Zaprešićissa, kunnes palasi 1994 Dinamoon. Toinen visiitti seurassa oli menestyksellinen ja Soldo juhli seurassa tuplamestaruutta kauden 1995–1996 päätteeksi.
Mestaruuskauden jälkeen Soldo jätti kotimaansa kentät ja siirtyi Saksaan VfB Stuttgartiin. Hän debytoi seuran paidassa elokuussa 1996 FC Schalkea vastaan ja kuului sen jälkeen 10 vuoden ajan seuran pelaavaan kokoonpanoon. Hän kantoi Stuttgartin kapteenin nauhaa lähes 200 ottelussa. Soldo oli mukana voittamassa Saksan cupia 1997 ja oli mukana Stuttgartin joukkueessa Cup-voittajien cupin finaalissa 1998. Soldo oli yksi seuran suosituimpia ja rakastetuimpia pelaajia. Hän lopetti mittavan uransa seurassa kauteen 2005–2006.
Kroatian maajoukkueessa Soldo pelasi vuosina 1994–2002 kaikkiaan 61 A-maaottelua. Hän oli mukana Kroatian kultaisina vuosina EM-kisoissa 1996 sekä MM-kisoissa 1998 ja 2002. Parhaimpana saavtuksena pronssi vuodelta 1998.
Ura pelaajana > Meriitit pelaajana

MM-pronssia: 1998
Cup-voittajien cupin hopeaa: 1998
Kroatian mestaruus: 1996
Kroatian cup: 1996
Saksan mestaruushopeaa: 2003
Saksan cup: 1997
Saksan liigacupin hopeaa: 1997, 1998, 2005
Ura valmentajana

Soldo aloitti valmennusuransa NK Dinamo Zagrebin juniorivalmentajana peliuransa jälkeen. Edustusjoukkueen päävalmentajan hän debytoi seurassa tammikuussa 2008, kun hänet palkattiin yllättäen eronneen Branko Ivankovićin seuraajaksi.  Soldo johdatti seuran kauden päätteeksi Kroatian tuplamestariksi. Hän kuitenkin erosi kuitenkin cupin finaalin jälkeen antaen tilaa tehtäviin palanneelle Ivankovićille.
Kesäkuussa 2009 Soldo allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Saksan Bundesliigassa pelaavan 1. FC Kölnin kanssa.  Christoph Daumin isoihin saappaisiin astunut Soldo luotsasi takaisin pääsarjaan palanneet Kilipukit sijalle 13. Kausi 2010/11 alkoi kroatialaisvalmentajan alaisuudessa surkeasti ja lopulta Soldo sai 24. lokakuuta potkut Hannoverille kärsityn 1–2 kotitappion jälkeen.
Ura valmentajana > Meriitit valmentajana

Kroatian mestaruus: 2008
Kroatian cup: 2008
Åsgårdstrand

| Åsgårdstrand |
| --- | --- |

 Åsgårdstrand
 Koordinaatit: 59°20′56″N, 10°28′03″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Vestfold
Kunta:  Horten ja Tønsberg
Pinta-ala:  
 – Maa:  1,5 km²
Väkiluku (2023):  2 959
 – Väestötiheys:  1 972,7 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Åsgårdstrand on taajama ja vuodesta 2010 kaupunki Hortenin ja Tønsbergin kunnissa Vestfoldin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 1,5 neliökilometriä ja asukasluku 2 959 vuonna 2023. Asukkaista 98,1 prosenttia asuu Hortenin puolella.
Åsgårdstrandissa on asunut useita taiteilijoita, muun muassa Edvard Munch ja Hans Heyerdahl.
Kuvia

Edvard Munchin talo
Pikene på broen (Edvard Munch, 1901)
Keith Nyborg

| Keith Nyborg> Yhdysvaltain 21. Suomen-suurlähettiläs |
| --- | --- |
 18. syyskuuta 1981 – 17. helmikuuta 1987  
Presidentti:  Ronald Reagan
Edeltäjä:  James Goodby
Seuraaja:  Rockwell A. Schnabel
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1930 Ashton, Idaho, Yhdysvallat
Kuollut: 15. syyskuuta 2019 (89 vuotta) Ashton, Idaho, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Uskonto:  mormonismi
Keith Foote Nyborg (4. maaliskuuta 1930 Ashton, Idaho – 15. syyskuuta 2019 Ashton, Idaho) oli yhdysvaltalainen liikemies ja karjankasvattaja, joka toimi Yhdysvaltain Suomen-suurlähettiläänä vuosina 1981–1986.
Tanskalaissukuinen ja sujuvaa suomea puhunut Nyborg toimi Suomessa mormonisaarnaajana 1950–1952 ja alkoi tuolloin opiskella asemamaansa kieltä. Pian palattuaan Yhdysvaltoihin hän avioitui tamperelaisen Raija-Leena Itkosen (1934–2010) kanssa. He saivat kaksi poikaa ja tyttären, joka opiskeli Suomessa.
Finlandia Ranch -nimisellä karjatilallaan Idahossa Nyborg tutustutti Suomeen lähteviä mormonisaarnaajia suomalaiseen kulttuuriin, muun muassa saunaan.
Käännös suomeksi
Åsgårda träsk

| Åsgårda träsk |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Saltvik
Koordinaatit:  60°18′20″N, 20°04′18″E
Järvinumero:  82.A45.1.003
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  17,8 m 
Rantaviiva:  5,2 km 
Pinta-ala:  0,33 km² 
 fiÅsgårda Träsk 
Åsgårda träsk on järvi Saltvikissa Ahvenanmaan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 32,6 hehtaaria. Etäisyys Maarianhaminasta on 24 kilometriä pohjoiskoilliseen.
Maantiede

Åsgårda träskin ulottuvuus etelästä pohjoiseen on 1,4 kilometriä. Pääaltaasta kaakkoon työntyy järven kokoon suhteutettuna laaja vesialue, jonka länsirannan tuntumassa sijaitsee vähäinen luoto. Järveä ympäröi suurimmaksi osaksi metsämaa, pohjoisessa levittäytyvät Åsgårdan vainiot. Åsgårda träskiin virtaa laskuoja pohjoisesta ja myös etelästä Basttjärnan-lammesta. Åsgårda träskistä virtaa laskuoja etelään Lavsböle träskiin.
Åsgårda träsk (82.A45.1.003) kuuluu vesistöalueeseen 82.045A, joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Saaristomeren rannikkoalueen ja Ahvenanmaan päävesistössä (82). Alueen 82.045A järvet ovat Södra Långsjön, Långsjö, Åsgårda träsk, Lavsböle träsk ja Kvarnbo träsk.
Kem kan eg ringe

| ”Kem kan eg ringe” Kygo ft>  Store P & Lars Vaular |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : 2019
 Julkaistu: 14. kesäkuuta 2019
 Formaatti: digitaalinen lataus
 Tuottaja(t): Kygo
 Tyylilaji: hip hop, EDM
 Kesto: 03.18
 Levy-yhtiö: Sony Music
Kygon muut singlet
| ”Not OK” 2019 | ”Kem kan eg ringe” 2019 | ”Higher Love” 2019 |
Kem kan eg ringe on norjalaisen DJ-tuottaja Kygon musiikkikappale, jolla vierailevat myös norjalaisräppärit Stone P ja Lars Vaular. Sen julkaisi Sony Music digitaalisesti ladattavana singlenä 14. kesäkuuta 2019. Kappaleen ovat sanoittaneet Kygo, Vaular, Store P, Mikkel Storleer Eriksen ja Tor Erik Hermansen, joista ensimmäinen myös tuotti sen.
"Kem kan eg ringe" on Kygon uran ensimmäinen kappale, joka on esitetty hänen äidinkielellään. Kappale oli kaupallinen menestys artistien kotimaassa Norjassa, jossa se pääsi singlelistan sijalle 3.
Käännös suomeksi
Áilu Valle

Áilu Valle (s. 1985 Kaamasmukka, Utsjoki) on saamelainen rap-artisti. Hän on kotoisin Kaamasmukan kylästä Utsjoelta. Aluksi hän räppäsi englanniksi ja suomeksi, mutta sitten hän alkoi käyttää äidinkieltään pohjoissaamea. Koulutukseltaan hän on opettaja ja kokee räppäämällä toimivansa myös pohjoissaamen kielen elvyttämiseksi.
Musiikillisiksi esikuvikseen Valle on maininnut saamelaistaiteilija  Nils-Aslak Valkeapään ja rap-puolelta Asan. Ennen oman albumin tekoa hän on ollut mukana oululaisten rap-ryhmien, Pummiharmonian ja Roolipolunveljeksien levyillä. Hänen esikoisalbuminsa Dušši dušše duššat (Turha vain tuhoutua) ilmestyi vuoden 2012 joulukuussa. Hänen toinen albuminsa 7 julkaistiin vuonna 2015 ja kolmas albuminsa Viidon sieiddit vuonna 2019. Vallen musiikki kumpuaa luonnosta ja alkuperäiskansojen elämänviisaudesta.
Vuonna 2019 Valle voitti lastenkulttuurin valtionpalkinnon. Vuonna 2024 Valle julkaisee Amocin kanssa yhteisalbumin. Se on maailman ensimmäinen kahdella saamelaiskielellä, pohjoissaamen ja inarinsaamen kielellä julkaistava albumi.
Diskografia

Kids album: Hoŋkoŋ­dohkká, 1994
Ailu Valle: ­Dušši dušše duššat (2012, Tuupa Records)
Pummiharmonia: ­Parasta ennen (2012, author’s edition)
Pummiharmonia: ­Bardo (2014, MediaCroco Records)
Ailu Valle: ­7 (2015, Tuupa Records)
Ailu Valle: Viidon sieiddit (2019, Petrichord Records)
Diskografia > Vierailut

Räppärit rasismia vastaan, 2015
Ylva ft. Ailu Valle: ­Roryda, 2015
Amoc ft. Ailu Valle: ­ Kiälláseh, 2016
Mokoma ft. Ailu Valle: Rautaa rinnoissa / Ruovddi rattiin’’, 2016
Ameeba (artisti) ft. Paleface, Ailu Valle: Occupy HKI, 2017
Yungmiqu ft: Ailu Valle: Maid Jos It, 2020
Yle Urheilu

Yle Urheilu on Yleisradion urheilutoimitus, joka tuottaa urheilu-uutisia ja urheilulähetyksiä Yleisradion televisiokanaville, radioasemille ja verkkosivuille. Yle Urheilun tuottamia ohjelmia ovat muun muassa Urheiluruutu, Yle Uutisten yhteydessä lähetettävät urheiluosuudet ja radiossa esimerkiksi Yle Radio Suomessa ja Yle Puheella lähetettävä Urheiluradio. Lisäksi Yle Urheilu tuottaa lähes kaikki Yleisradion välittämät urheilutapahtumat.
Yle Urheilun päällikkönä on elokuusta 2013 toiminut Panu Pokkinen. Ylen urheilutoimittajia ovat muiden muassa Laura Arffman, Mikko Hannula, Inka Henelius, Maija Kautto, Kristiina Kekäläinen, Tuulia Kössö, Sami Laine, Simo Leinonen, Petra Manner, Manu Myllyaho, Kimmo Porttila, Johannes Oikarinen, Jussi Saarinen, Riku Salminen, Christer Sarlin, Antti-Jussi Sipilä, ja Nina Vanhatalo.
Vuoden 1998 loppuun asti TV1:llä ja TV2:lla oli omat urheilutoimituksensa, mutta vuoden 1999 alussa ne yhdistettiin YLE TV-urheilu -nimiseksi kokonaisuudeksi. Jo vuodesta 1996 Markku Vainikka oli toiminut Ylen televisiotoimialan yhteisenä urheilupäällikkönä vastuualueenaan suurimmat urheilutapahtumat (yleisurheilun ja jalkapallon MM- ja EM-kisat, kesä- ja talviolympialaiset sekä hiihdon ja jääkiekon MM-kisat).
Ylen välittämiä urheilutapahtumia (poimintoja)

Alamäkiluistelun MM-sarja (2010-)
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut
Hiihdon Suomen Cup
Jalkapallon EM (naiset ja miehet, usein myös Suomen karsinnat)
Jalkapallon MM (naiset ja miehet, usein myös Suomen karsinnat)
Kalevan kisat
Salibandyn MM (naiset ja miehet)
Lajit, jotka eivät Suomessa kiinnosta kaupallista lähetystuotantoa
Ylen välittämiä urheilutapahtumia (poimintoja) > Jaettuja ja väistyviä lähetysoikeuksia (poimintoja)

Ampumahiihdon maailmancup
Ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut
Alppihiihdon maailmancup (-1998, 2013-2021)
Freestylehiihdon maailmancup (-2003, 2018-2021)
Hiihdon maailmancup (ulkomailla -2011, 2018-2021)
Hiihdon MM
Kesäolympialaiset (yksinoikeudella radio & tv 1936-2016)
Lumilautailun maailmanmestaruuskilpailut
Lumilautailun maailmancup (-2003, 2018-2021)
Mäkihypyn maailmancup (ulkomailla -2003, 2018-2021)
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut
Yleisurheilun EM
Talviolympialaiset (yksinoikeudella radio & tv 1936-2014)
Yhdistetyn maailmancup (ulkomailla -2011, 2018-2021)
Maastohiihdon maratonhiihtosarja Ski Classics (ulkomailla -2011, 2018-2021)
Ylen välittämiä urheilutapahtumia (poimintoja) > Ylen aikaisemmin näyttämiä urheilutapahtumia (poimintoja)

Jääkiekon MM (vuodet 1961–1991 ja 1995–2011)
Jääkiekon Euro Hockey Tour (-2008, 2015-2020)
Jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailut (-2008, 2015-2020)
Pikaluistelun maailmancup (-2019)
Salibandyliiga (kotimaisen palloilun aiempi kokonaisuus)
Aiheesta muualla

Yle Urheilu
Yle
| --- | --- |
Radiokanavat:   Yle Radio 1  YleX  Yle Radio Suomi  Yle Sámi Radio  Yle Puhe (lakkautettu)  Yle Klassinen  Yle Vega  Yle X3M  Yle Mondo  Yle Sat 1  Yle Sat 2 
Televisiokanavat:   Yle TV1 (HD)  Yle TV2 (HD)  Yle Teema & Fem (Yle Fem, Yle Teema, HD)  TV Finland 
Uutispalvelut:   Yle Uutiset (selkokielinen, viittomakielinen)  Yle Urheilu  TV-nytt  Yle Ođđasat  Novosti Yle  Yle Uutisvahti  Sää  Yle Tiede 
Muut palvelut:   Yle Areena  Yle Elävä arkisto  Abitreenit  Digitreenit  Yle Oppiminen  Yle Uutisluokka  Yle Kioski 
Organisaatio:   Yleisradion hallintoneuvosto  Yleisradion hallitus  Yleisradion johtoryhmä  Ylen yksiköt  Svenska Yle  Yle Sápmi 
Muuta:   Pasilan linkkitorni  Merja Ylä-Anttila  Matti Apunen
Keisari

Japanin keisari Naruhito ja keisarinna Masako
Keisari tai keisarinna on hallitsijan arvonimi keisarikunnassa. Keisarinna voi olla joko keisarikunnan naispuolinen hallitsija tai keisarin aviovaimo. Keisarin on katsottu olevan kuninkaita arvokkaampi ja korkein maallinen hallitsijanarvo, ja siihen liittyy vaatimus ainakin symbolisesta universaaliudesta ja asemasta muiden hallitsijoiden yläpuolella. Joissakin maissa keisaria on pidetty jopa jumalana. Arvonimen eurooppalaiset kantajat (muun muassa Saksan, Venäjän ja Ranskan keisarit) ovat pitäneet itseään joko todellisena tai symbolisena Rooman valtakunnan keisariuden perijänä, ja keisariuteen liittyi keskiajalla vaade koko läntisen kristikunnan hallitsemisesta. Monilla Euroopan ulkopuolisilla keisariksi käännetyillä hallitsijanimillä, kuten Japanin ja Kiinan keisarilla, ei sen sijaan ole mitään tekemistä Rooman kanssa.
Japanin keisari Naruhito on nykyisin ainoa keisari.
Rooman keisarit

Suomen kielen sana keisari, samoin kuin esimerkiksi saksan Kaiser tai ruotsin kejsare, tulee roomalaisesta nimestä Caesar ja sen kuuluisimmasta kantajasta Gaius Julius Caesarista (100–44 eaa.), viimeisestä Rooman tasavallan diktaattorista. Hän käytti arvonimeä imperaattori (imperator), joka tarkoitti eräänlaista sotilaskomentajaa. Tästä sanasta on muodostunut keisaria tarkoittava sana moniin kieliin, esimerkiksi englannin emperor ja espanjan emperador.
Caesarin ottopoika ja seuraaja Gaius Julius Caesar Octavianus eli hallitsijanimeltään Augustus peri imperaattorin arvon, mutta alkoi käyttää myös nimeä caesar arvonimenään. Häntä pidetään historian ensimmäisenä Rooman keisarina. Aluksi Rooman keisarit olivat muodollisesti vain valtion ensimmäisiä virkamiehiä, mutta heillä oli käytännössä diktaattorin valtuudet. Vasta keisari Diocletianuksen hallituskaudella (284–305) keisarius muuttui myös muodollisesti absoluuttiseksi yksinvallaksi. Keisarius ei myöskään ollut perinnöllistä, vaikka valtaistuimelle tavallisesti asetettiinkin edellisen keisarin perillinen.
Länsieurooppalainen keisarius 800–1806 > Frankkivaltakunta

Länsi-Rooman valtakunnan murentumisen ja Romulus Augustuluksen viraltapanon (476) myötä läntinen keisaritraditio katkesi. Itä-Rooman keisarit katsoivat nyt olevansa koko Rooman valtakunnan laillisia hallitsijoita. Tätä Justinianus I (527–566) pyrki myös saattamaan käytäntöön valloittamalla laajoja alueita Italiassa, Espanjassa ja Pohjois-Afrikassa. 600- ja 700-luvuilla nämä vaatimukset jäivät kuitenkin teoreettisiksi frankki- ja langobardivaltakuntien noustessa sekä arabien valloittaessa Pohjois-Afrikan ja suuria osia Espanjassa. Ensimmäiseksi länsieurooppalaiseksi keisariksi nousi Kaarle Suuri, joka yhdisti jatkuvilla, uutterilla sodilla suuren osan Länsi-Eurooppaa valtansa alle ja kehitti monipuolisesti oloja ja infrastruktuuria.
Kaarle Suuren kanslia käytti hallitsijasta seuraavaa pitkää ilmaisua :
Langobardivaltakunta (Lombardia) muodostui pohjoisitalialaisen keisariuden valtapoliittiseksi avaimeksi. 800-luvulla se siirtyi eri sukulinjoja pitkin karolinkisuvussa, viimeiset itäfrankkilaiset karolinkikuninkaat Kaarle III (887–888) ja Arnulf Kärnteniläinen (896–899) nousivat keisareiksi. Karolinkien vallan pienentyessä 900-luvun alussa keisarius siirtyi burgundilaisten ja pohjoisitalialaisten hallitsijoiden käsiin. Vuoden 924 jälkeen keisarius jäi kolmeksi vuosikymmeneksi pois käytöstä.
Länsieurooppalainen keisarius 800–1806 > Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarit

Otto I Suuri valloitti Pohjois-Italian 951/952 ja elvytti Rooman keisariuden tradition tullessaan kruunatuksi Roomassa 962. Hänestä alkaen itäfrankkilaiset ja Saksan kuninkaat pitivät itseään aina vuoteen 1806 ainoina oikeutettuina Rooman keisareiden seuraajina sekä kristikunnan maallisina hallitsijoina. Keskiajalla keisariksi kruunaaminen edellytti kuitenkin sekä taloudellisesti että sotilaallisesti vaativaa matkaa Roomaan. Tämän vuoksi monet kuninkaat eivät koskaan tulleet kruunatuksi keisariksi. Varsinkin 1250–1313 ja 1378–1433 oli vuosikymmenien mittaisia keisarittomia kausia. Viimeiset Rooman keisariksi Roomassa kruunatut Saksan kuninkaat olivat Sigismund Luxemburgilainen (1433) ja Fredrik III (1462).
Fredrik III:n poika Maximilian I ei enää matkustanut Roomaan, mutta 1508 paavi myönsi hänelle arvonimen ”Rooman keisariksi valittu”. Tätä arvonimeä hänen seuraajansa käyttivät aina vuoteen 1806 saakka. Kaarle V puolestaan oli viimeinen saksalainen kuningas, jonka paavi kruunasi. Tällä kertaa kruunaus tapahtui – paavia tarkoituksellisesti nöyryyttäen – Bolognassa. Kaarlen veli ja seuraaja Ferdinand I luopui noustessaan valtaan 1556 paavin kruunauksesta ja käytti keisarin arvonimeä vaaliruhtinaiden tuella. Paavin protestit jäivät huomiotta, ja kaikki Ferdinandin seuraajat toimivat samoin aina vuoteen 1806 saakka.
Varsinkin kolmikymmenvuotisen sodan jälkeen keisarius menetti käytännössä merkityksensä, sillä keisarikunnan alueella sijainneet ruhtinaskunnat olivat käytännöllisesti katsoen itsenäisiä valtioita. Saksan keisarit olivat kuitenkin yleensä samalla Itävallan hallitsijoita, mutta Itävallan ulkopuolella heillä ei ollut todellista valtaa.
Vuodesta 1438 alkaen keisarius oli Habsburgien suvun perintöä. Suku päättyi miesjohdossa 1740 Kaarle VI:n kuollessa. Hänen tyttärensä Maria Teresia sai haltuunsa suvun perintömaat, mutta ei keisariutta. Keisarin arvo siirtyi seuraavaksi Wittelsbach-sukuiselle Baijerin kuninkaalle Karl Albrechtille. Vasta tämän kuoltua Maria Theresia onnistui valituttamaan miehensä Franz Stephan von Lothringenin keisariksi. Maria Theresia nosti puolisonsa myös perintömaiden kanssahallitsijaksi. Jatkossa Maria Theresia käytti keisarinnan (imperatrix) arvonimeä keisarin puolisona, mutta ei juurikaan puuttunut keisarikunnan valtapolitiikkaan. Näin keisarius ja kuninkuus olivat väliaikaisesti eronneet toisistaan. Tätä vahvisti vielä Habsburgien monarkian erkaantuminen valtakunnasta.
Viimeisten keisareiden, Leopold II:n ja Frans II:n aikaa leimasi jo Ranskan vallankumous ja Napoleonin valloitukset. Viimeinen saksalais-roomalainen keisari Frans II luopui kruunusta vuonna 1806 ja julisti Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan lakkautetuksi.
Muut Länsi-Euroopan keisarit

Napoleon kruunasi itsensä Ranskan keisariksi 1804. Pitääkseen keisarin tittelin, Habsburgien Pyhä Rooman keisari Frans II muodosti hallitsemistaan Itävallan maista virallisestikin keisarikunnan ja nimitti itsensä Itävallan keisariksi 1804. Itävalta oli keisarikunta ensimmäisen maailmansodan loppuun saakka.
Napoleonin veljenpoika Charles Louis Napoleon Bonaparte (Ludvig Napoleon) valittiin Ranskan toisen tasavallan presidentiksi 1848 ja hän julistautui keisariksi 1852. Ranska kärsi nöyryyttävän tappion Preussille 1870 ja Napoleon III otettiin vangiksi 100 000 miehensä kanssa Sedanissa 2. syyskuuta ja kaksi päivää myöhemmin vallankumous Pariisissa päätti Ranskan toisen keisarikunnan.
Preussin kuningas Vilhelm I kruunattiin vuorostaan Saksan keisariksi Versailles’n peilisalissa 18. tammikuuta 1871. Sen jälkeen Saksa oli keisarikunta ensimmäisen maailmansodan loppuvaiheeseen asti.
Latinaisen Amerikan keisarikunnat

Sen jälkeen, kun Latinalaisen Amerikan maat 1800-luvun alkupuolella itsenäistyivät, Brasilia oli vuoteen 1889 saakka keisarikunta. Lyhytaikaisesti sellaisia olivat myös Meksiko ja Haiti.
Itäisen Euroopan keisarit

Ristiretkeläisten vallattua neljännen ristiretken yhteydessä Konstantinopolin ja muut Bysantin ydinosat 1204, kreivi Balduin IX otti roomalaisten keisarin arvonimen (Imperator Romaniae). Bysantin hallitsijasuvun jäljelle jääneet haarat eivät tätä hyväksyneet, vaan jatkoivat Rooman keisareina Nikeassa Konstantinopolin takaisinvaltaukseen 1261 asti.
Itä-Rooman kaaduttua 1453, Osmanien valtakunta osmanien sulttaani Mehmed II otti Rooman keisarin arvonimen (Kayser-i-Rüm), nimellisesti Bysantin perinteen jatkajana.