stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nostakaa Titanic!
Vastaanotto

The Baltimore Sun -lehden Robert Aptapton kirjoitti teoksesta kielteisen arvion lokakuussa 1976. Aptaptonin mukaan teos on kehnosti kirjoitettu ja sen henkilöhahmot puhuvat kuin sarjakuvassa, eikä sitä voi edes pitää kirjallisuutena. Hän myös ihmettelee teoksen Publisher’s Weekly -lehdessä saamaa hyvin myönteistä arviota. Myös muissa arvosteluissa teoksen dialogia pidettiin epäuskottavana.
The Christian Science Monitor ja Library Journal arvioivat teoksen myönteisesti.
Laptevo

| Laptevo Лаптево |
| --- | --- |
 Laptevo
 Koordinaatit: 58°37′30″N, 35°16′36″E 
Valtio:  Venäjä
Subjekti:  Novgorodin alue
Piiri:  Pestovo
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  251,64 km²
Väkiluku (2009):  600
 
 laptevo.adm-pestovo.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Laptevo (ven. Лаптево) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Pestovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee piirin länsiosassa 35 kilometrin päässä Pestovosta. Kylässä on 240 ja kunnassa reilut 600 asukasta (vuonna 2009).
Laptevon kunnan pinta-ala on 251,64 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Pestovon piirin Bogoslovon, idässä Ohonan ja etelässä Ustjutskojen kuntiin sekä lännessä Mošenskojen piiriin. Pinta-alasta 72,8 % on metsää ja 25,4 % erityisaluetta. Seudulla on useita pieniä järviä. Kunnan lounaisosa kuuluu Redrovon rauhoitusalueeseen.
Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 18 kylää: Alehnovo, Anisimovo, Bezzubtsevo, Bolšaja Gorka, Bryzgovo, Fjodorovštšina, Gluhatši, Klešnevo, Korovino, Muravjovo, Myšenets, Nivy, Obornevo, Ohipovo, Sahino, Tšepurino, Tšornoje ja Žarki. Laptevon jälkeen toinen suurempi kylä on reilun sadan asukkaan Bezzubtsevo.
Kylistä on linja-autoyhteydet Pestovoon. Työvoimasta 63 % työskentelee kunnan ulkopuolella. Paikallisista elinkeinoista tärkeimmät ovat maa- ja metsätalous (41,1 %), opetusala (28,6 %) sekä kunnallis- ja sosiaalipalvelut (15,2 %). Kunnassa toimii kaksi maitotilaa, yksityinen maatila, korjausverstas, viljavarasto ja sahalaitos.
Palveluihin kuuluvat Laptevon keskikoulu ja Bezzubtsevon peruskoulu lastentarhoineen sekä molempien kylien kulttuuritalot, kirjastot, postit ja lääkintäasemat. Nähtävyyksiä ovat muinaiset hautapaikat, 1800-luvulla rakennettu Tšornojen kirkko sekä Vasiljevan talo Anisimovon kylässä.
Aiheesta muualla

Laptevon kunnan sivusto (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kunnarla

| Kunnarla> Gunnars |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Kunnarla korostettuna.  Espoon kaupunginosat
Kaupunki:  Espoo
Suuralue:  Vanha-Espoo
Kaupunginosa nro:  73
Pinta-ala:  5,7 km² 
Väkiluku:  261 (31.12.2023)
Postinumero(t):  02740
Lähialueet:  Röylä, Bodom, Högnäs, Karhusuo, Nupuri, Nuuksio.
Kunnarla (ruots. Gunnars) on Vanha-Espoon suuralueeseen kuuluva kaupunginosa ja kylä Espoon pohjoisosassa, Bodominjärven länsirannalla.  Kunnarlaa ympäröivät kaupunginosat (pohjoisesta myötäpäivään) ovat Röylä, Bodom, Högnäs, Karhusuo, Nupuri ja Nuuksio.
Kunnarlassa on pientaloasutusta etupäässä Bodominjärven rantaa myötäilevän Kunnarlantien varteen. Suuri osa Kunnarlaa on metsää ja kuuluu Helsingin kaupungin omistamaan Pirttimäen ulkoilualueeseen, ulottuu myös naapurikaupunginosan, Nuuksion puolelle.
Nimi

Kunnarlan ruotsinkielinen nimi Gunnars perustuu samannimiseen taloon, jonka ympärille syntyi kylä. Varhaisia merkintöjä ovat Gunnarsby (1492), Gunnars (1556) ja Gunnarskila (1579). Nimen taustalla on henkilönnimi Gunnar. Suomenkielinen vastine Kunnarla on muotoiltu 1900-luvun puolivälissä. Kaupunginosan nimeksi se tuli vuonna 1982.
Väestö > Väkiluvun kehitys

| Kunnarlan väestönkehitys 1975–2020 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1975 | 1975 |    | 146 | 146 |
| 1980 | 1980 |    | 142 | 142 |
| 1985 | 1985 |    | 156 | 156 |
| 1990 | 1990 |    | 155 | 155 |
| 1995 | 1995 |    | 164 | 164 |
| 2000 | 2000 |    | 173 | 173 |
| 2005 | 2005 |    | 207 | 207 |
| 2010 | 2010 |    | 230 | 230 |
| 2015 | 2015 |    | 263 | 263 |
| 2020 | 2020 |    | 265 | 265 |
Lähde: Helsingin seudun avoimet tilastotietokannat.
Kunnas

Kunnas tarkoittaa seuraavia asioita:
pieni maankohouma (J. G. Granön maisemamaantieteessä korkeudeltaan alle 10 metriä) Sanaa käytetään eniten lounaisessa ja eteläisessä Suomessa.
Kunnas, kaupunginosa Lahdessa
Sukunimi

Anton Kunnas (s. 1999), seiväshyppääjä ja pikajuoksija
Emma Kunnas (s. 1989), televisionäyttelijä
Hanna Kunnas (1869–1948), näyttelijä
Hanna-Helena Kunnas (1880–1934), kirjailija ja suomentaja
Hanno J. Kunnas (1894–1958), varatuomari, Valtiollisen poliisin johtaja 1947
Ilmari Kunnas (1902–1957), eversti
Jarmo Kunnas (1937–1976), kuulantyöntäjä ja viestijuoksija
Jenna Kunnas (s. 1983), kuvittaja ja graafinen suunnittelija, Tarja ja Mauri Kunnaksen tytär
John Hj. Kunnas (1879–1943), toimitusjohtaja ja päätoimittaja
Jonne Kunnas (s. 1992), jalkapallovalmentaja
Joona Kunnas (s. 1993), jääkiekkoilija
Jouko Kunnas (1907–1970), urkuri ja pianisti sekä musiikkipedagogi ja -kriitikko
Justus Kunnas (s. 1999), futsalpelaaja
Kaj Kunnas (s. 1963), urheilutoimittaja ja tietokirjailija
Kati Kunnas-Holmström (s. 1962), keramiikkataiteilija ja museoammattilainen
Kirsi Kunnas (myöh. Kunnas-Syrjä, 1924−2021), akateemikko, runoilija, lastenkirjailija ja suomentaja, Väinö ja Sylvi Kunnaksen tytär
Kristian Kunnas (s. 1981), jalkapalloilija
Leo Kunnas (s. 1967), virolainen everstiluutnantti, kirjailija ja riigikogun jäsen
Maria Liisa Kunnas (oik. Saukkonen, myöh. Nevala, s. 1943), kirjallisuudentutkija, teatterinjohtaja, professori
Marietta Kunnas (aik. Tevajärvi), teatteriohjaaja ja teatteri-ilmaisun opettaja
Matti Kunnas (s. 1953), asianajaja
Mauri Kunnas (s. 1950), graafikko, kuvataiteilija ja sarjakuvapiirtäjä
Mikko Kunnas (s. 1962), animaatiotaiteilija, kuvittaja ja kirjailija
Noora Kunnas (s. 1987), lastenkirjailija, Tarja ja Mauri Kunnaksen tytär
Satu Kunnas (s. 1977), jalkapallomaalivahti
Sylvi Kunnas (o.s. Karlsson, 1903–1971), taidemaalari ja kuvittaja
Tapio Kunnas (1921–2012), diplomi-insinööri ja yritys- ja järjestöjohtaja, professorin arvonimi
Tarja Kunnas (s. 1957), luokanopettaja ja kirjailija, Mauri Kunnaksen puoliso
Tarmo Kunnas (s. 1942), kirjallisuudentutkija ja tietokirjailija, professori, Jarmo Kunnaksen veli
Teppo Hirvi-Kunnas (1919–1942), Mannerheim-ristin ritari
Unto Kunnas (1908–2006), toimitusjohtaja, päätoimittaja, helluntailiikkeen vaikuttaja ja kirjáilija
Väinö Kunnas (vuoteen 1906 Keränen, 1896–1929), taidemaalari, Sylvi Kunnaksen puoliso
Sukunimen Kunnas vokaalivartaloisissa taivutusmuodoissa on yleensä -kse (Kunnaksen), mutta myös pitkävokaalinen vartalo on mahdollinen (Kunnaan; vrt. yleisnimeen kunnas : kunnaan), joskin jälkimmäinen tapa on selvästi harvinaisempi ja väistyvä.
Kuvitteellisia henkilöitä

Topi Kunnas, tv-sarjassa Uusi Päivä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kunnas”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lanka

Lankakeriä ja -rullia.
Lanka on tekstiilituotteiden raaka-aine, joka valmistetaan kehräämällä yhteen luonnonkuituja, synteettisiä kuituja tai näitä molempia. Lankaa käytetään tekstiilien valmistuksessa esimerkiksi ompeluun, neulontaan, kudontaan, virkkaamiseen ja kirjontaan. Lankoja voidaan värjätä keinotekoisin tai luontaisin väriainein.
Erilaisissa langoissa on eri määrä kuitusäikeitä, mikä yhdessä kuitutyypin ja kehruumenetelmän kanssa vaikuttaa langan paksuuteen ja painoon. Kuidunkäsittelyllä ja kehruumenetelmällä voidaan vaikuttaa myös langan tiiviyteen, kierteisyyteen, sileyteen, kuohkeuteen ja pörröisyyteen. Nämä ominaisuudet vaikuttavat langan tuntuun ja käyttötarkoitukseen.
Lapua-Seura

Lapua-Seura on Lapualla toimiva kotiseutuyhdistys. Se perustettiin vuonna 1937 tarkoituksenaan työskennellä kaikin tavoin Lapuan ja lapualaisten puolesta. Pyrkimyksenä on toimia paikalliskulttuurin ja ympäristön puolesta sekä kotiseutuhengen kohottamiseksi. Mukaan toimintaan pääsee kuka tahansa kiinnostunut.
Lapua-Seura omistaa Ränkimäen talomuseon, jota se pyrkii ylläpitämään ja kehittämään. Yhdistys toimii järjestäjänä tai ainakin osanottajana erilaisissa kotiseutuhenkeä kohottavissa tilaisuuksissa ja pyrkii äänitorveksi Lapuaa ja lapualaisuutta koskettavissa asioissa. Lisäksi Lapua-Seura toimii paikallislehti Lapuan Sanomia julkaisevan, seuran perustaman Lapua-Säätiön valtuuskuntana.
Vuosittain seura toteuttaa Lapuan päivät. Lapuan taistelun 1808 jokakesäisen muistojuhlan järjestävät Lapuan kaupunki, Lapua-Seura ry ja vuosittain vaihtuva kolmas taho.
Lapua-Seura harjoittaa myös omaa pienimuotoista julkaisutoimintaa.
Lapua-Seura on ollut mukana vuosina 2002–2006 toteutetussa Merenkurkun historiamatkailuhankkeessa, ja yksi Sodan ja rauhan tien matkailureitin opaskylteistä sijaitsee Ränkimäen talomuseon alueella.
Lisäksi Seura on mukana Härmänmaan kulttuuriperintöhankkeessa.
Aiheesta muualla

Lapua-Seuran kotisivut
Ränkimäen talomuseon kotisivut
Kortelahti (Orivesi)

| Kortelahti |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°40′35″N, 24°26′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Venehjoen valuma-alue (35.74)
Laskujoki:  oja Myllyhautaan 
Järvinumero:  35.741.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  85,9 m  
Rantaviiva:  0,773 km  
Pinta-ala:  3,849 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiKortelahti 
Kortelahti  on Pirkanmaalla Orivedellä Lyytikkälän ja Toritun kylien välissä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,8 hehtaaria ja se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Se sijaitsee peltoaukealla haja-asutusalueella Oriselän itäpuolella. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on pyöreän muotoinen. Sen rantaviivan pituus on 750 metriä ja sen lähiympäristössä on kiinteää asutusta kolmen talouden verran. Ainakin kaksi niistä on maatiloja. Rannalle on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet yhdystieltä 14223.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Venehjoen valuma-alueella (35.74), jonka Oriselän alueeseen (35.741) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 85,9 metriä mpy. Järveen on johdettu kolme pelto-ojaa. Sen itärannassa on lähde. Laskuoja lähtee sen lounaisrannasta ja se laskee 300 metrin päässä Myllyhautaan, joka vuorostaan laskee Oriselkään.
Kustaa Vuolle-Apiala

Kustaa Vuolle-Apiala (sukunimi vuoteen 1906 Lindeman; 14. tammikuuta 1873 Jämsä – 20. heinäkuuta 1959 Jämsä) oli suomalainen teollisuusneuvos ja yhä toimivan Koskenpään Huopatehdas Oy:n perustaja.
Vuolle-Apialan vanhemmat olivat nahkuri Kustaa Lindeman ja Karoliina Manula. Iitistä kotoisin ollut Kustaa Lindeman omisti Jämsässä nahkatehtaan, jonka johtoon tuli häneen jälkeensä hänen toinen poikansa, kansakoulunopettaja Joonas Vuolle-Apiala. Kustaa Vuolle-Apiala muutti Koskenpäähän jossa hän toimi maanviljelijänä ja perusti sinne terva- ja huopatehtaat sekä oman sähkölaitoksen. Hän oli myös mukana perustamassa 1905 toimintansa aloittanutta Jämsän suomalaista yhteiskoulua.
Vuonna 1909 Kustaa Vuolle-Apiala perusti Koskenpään Tervatehdas Oy:n Valkeamäen tilalle Salosveden rantaan. Tehdas tuotti tervaa, tärpättiä ja puuhiiliä. Se paloi 1915, mutta rakennettiin heti uudelleen. Tervatehdas toimi aina 1950-luvulle saakka. Hankittuaan 1910 Sahloisten kylästä Koskelan tilan Vuolle-Apiala perusti lähinnä omatarvekäyttöön sahan ja höyläämön tilakaupassa saamansa myllyn yhteyteen. Vuonna 1918 hän rakensi pienen sähkölaitoksen Survosenkoskeen. Vuonna 1949 valmistui Kalliokosken voimalaitos, joka tuotti energiaa huopatehtaalle.
Vuolle-Apiala perusti 1922 Koskenpään huopatehtaan vanhaan meijeriin Koskenpään Kiusanlahden rannalle. Tehtaan koneet tulivat Saksasta ja työväki värvättiin Kirvusta jossa oli ennestään kokemusta huopasten valmistuksesta. Tehtaan voimanlähteenä oli vanha laivahöyrykone, joka käytti polttoaineena koivuhalkoja. Vuonna 1928 sattuneen tulipalon jälkeen uusi tehdas rakennettiin Kalmalahden rantaan Verkkalan lähelle. Uuden tehtaan läheisyyteen rakennettiin myös konttori ja työntekijöiden asuntoja. Tehdas oli 1930-luvulla Suomen suurin huopatehdas. Siellä valmistettiin vaimennus- ja tiivistyshuopaa, voilokiksi kutsuttua paksua pehmeää huopaa, syylinkejä, hiihtojalkineita, kumisaappaiden lämpövuoria sekä pianoiden näppäinpehmustimia. Nykyisin tehdas valmistaa pääasiassa rakennusaumatiivisteitä sekä konetiivistehuopia, karstavillaa ja värjättyjä huopia.
Vuolle-Apiala sai talousneuvoksen arvon 1948 ja teollisuusneuvoksen arvon 1953. Hän osallistui 1930–1940-luvulla veteraanijärjestö Vapaussodan Kenttäharmaiden toimintaan.
Kärsämäen pirunpesä

Suuri siirtolohkare joka on haljennut pystysuoraan keskeltä
Kärsämäen pirunpesä on Lentokentän kaupunginosassa Maaria-Paattisten suuralueella Turussa sijaitseva pirunpesä ja joukko suuria siirtolohkareita. Alue sijaitsee louhikkoisella mäenrinteellä, metsässä. Alueen länsipuolella sijaitsee Pomponrahkan luonnonsuojelualue, pohjoisessa Turun lentoasema, idässä valtatie 9 (Tampereen valtatie) ja etelässä kantatie 40 (Turun kehätie).
Pirunpesän ympäristössä on näkyvillä litorinavaiheen muinaisrantoja sekä jääkauden jälkeisen ajan ilmaston rapautumismuotoja. Alueelta löytyy myös edustava louhikkotörmä, useita rantavalleja ja näkyvimpänä pystysuoraan kahtia haljennut suuri siirtolohkare, jonka ympäristössä on myös useita muita suuria lohkareita. Lohkareista suurin on noin 15 metriä korkea ja sitä kutsutaan pirunkiveksi. Geologian tutkimuskeskuksen lohkareista vastaavan geologin mukaan Lentokentän siirtolohkare on Suomen toiseksi suurin.
Alueen maat omistaa Turun kaupunki sekä valtio. Pirunpesän ympäristö oli tarkoitus rauhoittaa luonnonsuojelulain nojalla vuonna 1994 tehdyssä selvityksessä. Varsinais-Suomen ensimmäisessä vaiheseutukaavassa vuodelta 1985 alue on ”suojelualue, joka on tarkoitettu suojeltavaksi pääasiassa rakennuslain 135 §:n nojalla annettavilla määräyksillä sekä suojelukohde, joka on varattu pääasiassa luonnonsuojelulainsäädännön perusteella suojeltavaksi”. Alue toimii myös koulujen opetuskohteena, ja sen ympäri kulkee luontopolku.
Tarun mukaan kiven sisässä asusteli piruja, joita jumala päätti rangaista ja antoi ukkosen halkaista kiven. Ukkosen voimasta pirut lensivät tiehensä kivestä. Myöhemmin kivellä asui haltia, joka tarjosi aina erilaisista astioista ohikulkeville rakuunoille juotavaa. Kerran haltia antoi rakuunalle kultaisen maljan josta juoda. Malja jäi rakuunalle ja päätyi kalkiksi Ruskon kirkkoon.
Muita merkittäviä siirtolohkareita Turussa ovat Kukkarokivi Ruissalossa ja Pallivahankivi Kärsämäen kaupunginosassa vain vähän matkan päässä Pirunpesästä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kärsämäen pirunpesä Wikimedia Commonsissa
Kärsämäen Pirunpesä (Arkistoitu – Internet Archive)
Nitzer Ebb

| Nitzer Ebb |
| --- | --- |
 Nitzer Ebb esiintymässä Los Angelesissa lokakuussa 2019. Vasemmalta oikealle: David Gooday, Simon Granger, Bon Harris ja Douglas McCarthy.
Tiedot
Toiminnassa:  1982–1995, 2006–
Tyylilaji:  EBM, post-industrial, elektroninen musiikki, industrial rock
Kotipaikka:  Essex, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Bon Harris  Douglas McCarthy  Jason Payne
Entiset jäsenet:  David Gooday  Duc Nhan Nguyen  Julian Beeston
Levy-yhtiö:  Mute, Geffen
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nitzer Ebb on brittiläinen EBM-yhtye, jonka essexiläiset koulukaverit Vaughan ”Bon” Harris (syntetisaattori, rummut, laulu), Douglas McCarthy (laulu) ja David Gooday (rummut) perustivat vuonna 1982.
Jäsenet > Nykyiset jäsenet

Bon Harris – ohjelmointi, syntetisaattori, rummut, laulu, bassokitara (1982–)
Douglas McCarthy – laulu, kitara (1982–)
Jason Payne – rummut, lyömäsoittimet (1992–1995, 2007–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

David Gooday – laulu, rummut, lyömäsoittimet (1982–1987)
Duc Nhan Nguyen – rummut, lyömäsoittimet (1987–1988)
Julian Beeston – rummut, lyömäsoittimet (1989–1992)
Jäsenet > Kiertueella olevat jäsenet

David Lovering – rummut (1994–1995)
John Napier – kitara, lyömäsoittimet (1995)
Kourtney Klein – rummut (2006–2007)
Diskografia > Studioalbumit ja EP:t

Basic Pain Procedure (1983)
That Total Age (1987)
So Bright So Strong (1988)
Belief (1989)
The Machineries of Joy (1989)
Showtime (1990)
As Is (1991)
Ebbhead (1991)
Big Hit (1995)
Body of Work (2006)
Body Rework (2006)
Industrial Complex (2010)
In Order (2010)
Join in the Rhythm of Machines (2011)
Diskografia > Musiikkivideot

Murderous (1987)
Let Your Body Learn (1987)
Control I’m Here (1988)
Hearts and Minds (1989)
Shame (1989)
The Machineries of Joy (1989)
Lightning Man (1990)
Fun to Be Had (1990)
Family Man (1991)
I Give to You (1991)
Godhead (1992)
Ascend (1992)
Kick It (1995)
I Thought (1995)
Populaarikulttuurissa

Nitzer Ebbin kappaleita on esiintynyt populaarikulttuurissa useasti:
”Payroll (John O Mix)” elokuvassa Saw IV (2007)
”Let Your Body Learn” videopelissä Grand Theft Auto IV (2008)
”Promises” televisiosarjassa NCIS Rikostutkijat (2009)
”Never Known” elokuvassa Saw VI (2009)
”Promises” elokuvassa Saw VII 3D (2010)
”Kiss Kiss Bang Bang” televisiosarjassa Castle (2010)
”Murderous” televisiosarjassa Pahan jäljillä (2013)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nitzer Ebb Wikimedia Commonsissa
LOS (kuulento)

LOS on Yhdysvaltojen sekä miehitetyillä että miehittämättömillä kuulennoilla käytetty tekninen lyhenne. Se on muodostettu englanninkielen sanoista Loss of signal l. signaalin tai yhteyden katkeaminen tai menetys. Ilmaisulla tarkoitettiin erityisesti hetkeä, jolloin Kuuta kiertävä alus siirtyi Maasta katsottuna Kuun taakse, jolloin radioyhteydet katkesivat kunnes alus tuli uudelleen esiin Kuun takaa.
Kustaa Vilhelm Siiriäinen

| Kustaa Vilhelm Siiriäinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1876 Ristiina
Kuollut: 30. tammikuuta 1946 (69 vuotta)
Muut tiedot
Uskonto:  Baptismi
Kustaa Vilhelm Siiriäinen (6. huhtikuuta 1876 Ristiina – 30. tammikuuta 1946) oli suomalainen koneasiamies ja baptistisaarnaaja. Siiriäinen tuli uskoon Vapaiden Evankelisten Kristittyjen piirissä nuoruusvuosinaan ja tutustui pian suomalaiseen baptistiliikkeeseen. Siiriäinen liittyi baptisteihin 1900-luvun vaihteessa.
Siiriäinen toimi 1900-luvun vaihteessa kiertävänä koneasiamiehenä pääasiassa Raja-Karjalassa. Työnsä ohessa Siiriäinen alkoi julistaa evankeliumia kahdenkeskisissä keskusteluissa ja yleisissä kokouksissa. Hän jätti myöhemmin koneasiamiehen tehtävät ja omistautui kokonaan saarnaajaksi. Siiriäinen teki usein saarnamatkoja Inkeriin.
Vuonna 1913 Siiriäinen valittiin suomalaisen baptistiyhdyskunnan hallitukseen ja palveli tässä tehtävässä vuosikymmenien ajan. Siiriäistä on kuvattu uskolliseksi, tyyneksi ja asialliseksi saarnaajaksi, joka oli luonteeltaan vakava ja harkitseva.
Kyllikki ja hatut

| Kyllikki ja hatut |
| --- | --- |
Ohjaaja:  Jaakko Pakkasvirta
Pääosat:   Titta Karakorpi  Hannu Kahakorpi  Paavo Pentikäinen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Yleisradio
Ensi-ilta:  ei esitetty
Alkuperäiskieli:  suomi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kyllikki ja hatut on Jaakko Pakkasvirran ohjaama televisioelokuva, jonka tuotti Yleisradion Televisioteatteri vuonna 1971. Yleisradion ohjelmaneuvoston päätöksellä sitä ei koskaan esitetty. Ohjelmaneuvoston kannan mukaan liian monet TV-teatterin tuotannoista keskittyivät noihin aikoihin vieraantumisilmiön kuvaamiseen marxilaisista lähtökohdista.
Juoni

Pakkasvirran, Jarkko Tammisen ja Väinö Pennasen käsikirjoittamassa tarinassa lahkolaisuskovaiseksi kasvanut nuori Kyllikki työskentelee saneerauksen alle joutuvassa helsinkiläisessä tekstiilitehtaassa, joka suljetaan huolimatta ammattiyhdistysliikkeen pyrkimyksistä. Hän etsii apua kaduilla kiertävästä ääriuskonnollisesta ”Hatut”-ryhmästä, mutta ei saa rauhaa mielelleen. Kyllikki palaa kotiseudulleen ja tajuaa vähitellen, että uskonnon sijasta todellinen apu hänen tilanteeseensa löytyy yhteiskunnallisesta tiedostamisesta ja ay-liikkeestä. Luennoiva kertojaääni pyrkii varmistamaan, että katsoja ymmärtää tarinan sanoman tekijöiden tarkoittamalla tavalla.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Titta Karakorpi  | … |  Kyllikki   |
|  Hannu Kahakorpi  | … |  julistaja   |
|  Paavo Pentikäinen  | … |  Juha   |
|  Erkki Pajala  | … |  Reino   |
|  Tarja-Tuulikki Tarsala  | … |  Asta   |
|  Eero Karhuneva  | … |  Anselmi   |
|  Tuomas Harpf  | … |  Vili   |
|  Matti Varjo  | … |  lihakauppias Virta   |
|  Liisamaija Laaksonen  | … |  rouva Virta   |
|  Henny Waljus  | … |  Määttäskä   |
|  Irma Martinkauppi  | … |  ompelija   |
|  Irma Seikkula  | … |  ompelija   |
|  Maria Wolska  | … |  ompelija   |
|  Vesa Mäkelä  | … |  huoltaja   |
Aiheesta muualla

Otteita näytelmästä Ylen Elävässä arkistossa
Laintarkastuskunta

Laintarkastuskunta oli vuonna 1959 perustettu elin, jonka tehtävänä oli laki- ja muiden säädösehdotusten asiallinen, lakitekninen ja kielellinen tarkastus. Se aloitti toimintansa syyskuun alusta 1960. Sen avulla oli tarkoitus tehostaa säädösehdotusten tarkastusta ja siten kohottaa lainvalmistelun tasoa. Toisaalta sen tehtäväksi katsottiin korkeimpien oikeuksien työmäärän keventäminen siten, että niiltä siirrettäisiin lakiehdotusten valmisteluun liittyviä lausuntotehtäviä tarkastuskunnalle, jotta ne voisivat keskittyä enemmän lainkäyttötehtävään. Tämä puoli ei kuitenkaan täysin toteutunut. Vuonna 1989 tarkastuskuntaa koskevaa lakia muutettiin siten, että sen piti antaa valtioneuvostolle tai valtioneuvoston kanslialle tai ministeriölle pyydetyt lausunnot säädösehdotuksista. Esitys laintarkastuslautakunnan lakkauttamisesta tehtiin 1992.
Laintarkastuskuntaan kuului kolme varsinaista jäsentä, joiden toimikausi oli kaksi vuotta. Lisäksi siihen voitiin määrätä enintään kaksi lisäjäsentä ja tarvittaessa sihteeri valmistelemaan lausuntoja. Vuosina 1960–1991 se antoi 117 lausuntoa, keskimäärin 3,7 lausuntoa vuodessa. Ajan oloon ne vähenivät. Sille asetetut tavoitteet eivät täyttäneet odotuksia, eikä lainsäädännön taso sen kautta noussut toivotusti.
Laintarkastuskunta lakkautettiin kuitenkin vasta vuonna 1996, eli se toimi 36 vuotta ja ehti toimintansa aikana antaa 120 lausuntoa.
Käyttövoimavero

Käyttövoimavero on ajoneuvoverolain perusteella perittävän ajoneuvoveron osa, joka peritään niiltä, jotka eivät käytä ajoneuvonsa polttoaineena bensiiniä. Käyttövoimaverosta käytetään puhekielessä usein nimitystä dieselvero, koska käyttövoimamaksua suorittavat useimmiten ne, joilla on dieselkäyttöinen henkilöauto, pakettiauto tai kuorma-auto.
Linja-autoista, diplomaattiautoista, museorekisteröidyistä ajoneuvoista, pelastus- ja sairasautoista sekä puolustusvoimien ja valtion kokonaan omistamista ajoneuvoista ei tarvitse maksaa ajoneuvoveroa eikä siksi myöskään käyttövoimaveroa.
Käyttövoimaveroa kerätään kuitenkin myös muuta käyttövoimaa kuin dieselmoottoria liikenteessä käyttävistä ajoneuvoista. Tällaisia ovat muun muassa kaasu- ja vetykäyttöiset autot, sähköautot ja kaikki ne, joiden osalle ei tule bensiinin kaltaista valmisteverotusta liikennemenojen lisärasitukseksi.
Veron määrään vaikuttavat ajoneuvon tyyppi ja kokonaismassa. Esimerkiksi vuonna 2013 käyttövoimavero henkilöautolle, jonka kokonaismassa on 1800 kg on runsaat 361 euroa. Saman painoiselle pakettiautolle vero on noin 59 euroa.
Kaasukäyttöisten henkilöautojen käyttövoimavero on lähtökohtaisesti 3,1 senttiä päivässä jokaiselta kokonaismassan alkavalta 100 kilogrammalta. Keskikokoisella kaasuautolla käyttövoimavero on noin 200 euroa vuodessa. Vastaavalla diesel-ajoneuvolla vero on noin 360 euroa vuodessa.
| --- | --- |
Käyttövoima: snt/pv/alkava 100 kg
Maa- ja biokaasu: 3,1
Sähkö: 1,5
Sähkö ja bensiini: 0,5
Sähkö ja diesel: 4,9
Diesel: 5,5
*Käyttövoimavero kaasukäyttöisille pakettiautoille 0,9 snt/pv/alkava 100 kg