stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Richard Stigell

Richard (Riku) Wilhelm Stigell (1. huhtikuuta 1880 Lohja – 2. joulukuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen kemisti, Kauppakorkeakoulun professori ja filosofian tohtori.
Stigellin vanhemmat olivat tilanomistaja Henrik Viktor Stigell ja Ida Gustava Enroos. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1901 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1906, maisteriksi 1907, lisensiaatiksi 1918 ja tohtoriksi 1919. Stigell teki opintomatkat Berliiniin 1907, Kööpenhaminaan, Berliiniin, Lontooseen, Pariisiin, Wieniin ja muualle 1909 sekä Berliiniin 1926.
Stigell toimi Suomen liikemiesten kauppaopiston kemian ja tavaraopin opettajana 1910–1940 ja opiston vararehtorina 1928–1940 sekä Kauppakorkeakoulun opettajana 1912–1937. Stigell oli sen jälkeen kauppakorkeakoulun kauppakemian ja tavaraopin apulaisprofessorina 1937–1941 ja professorina 1941–1950. Hän oli Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan bakteriologian assistenttina 1918–1938 ja toimi tullihallituksen vt. kemistinä vuonna 1918 ja vy. oikeuskemistinä vuonna 1929. Hän oli myös huoltoupseerikoulun luennoitsijana 1926–1946.
Stigell oli Ammattienedistämislaitoksen hallintoneuvoston jäsenenä 1926–1932, Suomen kemistien seuran puheenjohtajana 1906–1907, Helsingin väestönsuojelutoimikunnan jäsenenä 1936–1939 sekä Suomen kaasupuolustusjärjestön johtokeskuksen jäsenenä vuodesta 1928. Hän julkaisi kymmenkunta tietokirjaa sekä tutkimuksia ja kirjoituksia koti- ja ulkomaisissa kemian ammattilehdissä.
Richard Stigell oli naimisissa 1909–1936 hammaslääkäri Saima Castrénin (k. 1936) kanssa jonka isä oli kouluneuvos Kaarlo Alarik Castrén.
Teoksia

Nimellä Rich. V. Stigell:
Miten lankoja ja kankaita tutkitaan : lyhykäinen opas kuituanalyysiin. Otava 1914
Fysikalisia määritelmiä, kaavoja ja konstantteja : silmälläpitäen kemian ja tavaraopin opetusta. Tekijä, Helsinki  1915
Kolorimetrische Untersuchungen zur quantitativen Bestimmung der Proteistoffe vermittelst des Ferrirhodanids, Helsingin yliopiston väitöskirja. Annales Academiae scientiarum Fennicae. Series A 12,4. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1918
Laskelmia viljelyskasvien työtuotannosta. Suomen raakasokeritehdas osakeyhtiön julkaisu n:o 3. Otava 1919
Tupakan viljelys, kuivatus ja hiostus. Otava 1919
Laskelmia apulantojen ja väkirehujen tarpeesta Suomessa vuonna 1920. Maataloustuottajain keskusliiton julkaisuja n:o 5. Helsinki 1920
Nauvon kalkkikerrostuman löydöstä ja sen käyttömahdollisuuksista. Tekijä, Helsinki 1920
Kemiallinen kokeilukirja ; kirj. Rich. V. Stigell ja Olli A. Wuorinen. Otava 1920
Kemiallisteknillinen käsikirja ; kirj. Viktor Falck, R. V. Stigell. WSOY 1923
Ueber eine neue Modifikation bei Bestimmung der Rohfaser nach dem Weenderschen Verfahren. Annales Academiae scientiarum Fennicae. Series A 19,7. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1923
Viljat ja väkirehut teoksessa Tärkeimmät kauppatavarat 1. Liike-elämä, Kaupan ja teollisuuden tietokirja 10. Otava 1925
Tahrojen poistaminen kankaista. Ammattien edistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 3. Otava 1928
Kotikemistin reseptikirja ; kirj. V. T. Aaltonen, R. V. Stigell. Kotilieden kirjasto 34. WSOY 1931
Toimitustöitä

Tavarasanakirja ; toimituskunta R. V. Stigell ym. WSOY 1947
Suomennoksia

Arthur Rindell : Maanviljelyskemian ja maanviljelysfysiikan oppikirja ; suomentanut R. V. Stigell. Sivistys ja tiede 21. WSOY 1920
Seneghe

| Seneghe (Sèneghe) |
| --- | --- |

 Sijainti Oristanon maakunnassa
 Seneghe
 Koordinaatit: 40.080°0′0″N, 8.613°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Oristano
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  57,85 km²
Korkeus:  305 m
Väkiluku:  1 772
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  09070
Suuntanumero(t):    0783
Rekisterikilpi:  OR
 
 http://www.comune.seneghe.or.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Seneghe (sardiksi Sèneghe) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Oristanon maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 772 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 57,85 neliökilometriä. Se sijaitsee 305 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Seneghe Wikimedia Commonsissa
Oristanon maakunta
Abbasanta | Aidomaggiore | Albagiara | Ales | Allai | Arborea | Ardauli | Assolo | Asuni | Baradili | Baratili San Pietro | Baressa | Bauladu | Bidonì | Bonarcado | Boroneddu | Bosa | Busachi | Cabras | Cuglieri | Curcuris | Flussio | Fordongianus | Ghilarza | Gonnoscodina | Gonnosnò | Gonnostramatza | Laconi | Magomadas | Marrubiu | Masullas | Milis | Modolo | Mogorella | Mogoro | Montresta | Morgongiori | Narbolia | Neoneli | Norbello | Nughedu Santa Vittoria | Nurachi | Nureci | Ollastra | Oristano | Palmas Arborea | Pau | Paulilatino | Pompu | Riola Sardo | Ruinas | Sagama | Samugheo | San Nicolò d’Arcidano | San Vero Milis | Santa Giusta | Santu Lussurgiu | Scano di Montiferro | Sedilo | Seneghe | Senis | Sennariolo | Siamaggiore | Siamanna | Siapiccia | Simala | Simaxis | Sini | Siris | Soddì | Solarussa | Sorradile | Suni | Tadasuni | Terralba | Tinnura | Tramatza | Tresnuraghes | Ula Tirso | Uras | Usellus | Villa Sant'Antonio | Villa Verde | Villanova Truschedu | Villaurbana | Zeddiani | Zerfaliu
Sandvikfjellet (Fosdalen)

Sandvikfjellet
| --- | --- |
Sijainti:  Sognin ja Fjordanen lääni,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 472 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sandvikfjellet on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu pitkän Oppstrynsvatnet-järven varrella, Strynin kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 472 metriä. Sen luoteispuolella sijaitsee Breifonnan jäätikkö ja idän ja kaakon puolella Fosdalenin laakso.
Sara Parise

Sara Parise (s. 19. tammikuuta 1982 Bolzano) on italialainen uimari. Hän sai kaksi hopeamitalia uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2000 Helsingissä 4 × 100 metrin ja 4 × 200 metrin vapaauintiviesteistä. Hän myös edusti Italiaa kaksissa peräkkäisissä kesäolympialaisissa vuosina 2000 Sydneyssä ja 2004 Ateenassa.
Sandvikfjellet

Sandvikfjellet
Sandvikfjellet nähtynä etelästä Fylkesvei 724 -tieltä elokuussa 2008.
| --- | --- |
Sijainti:  Sognin ja Fjordanen lääni,  Norja
Vuoristo:  Skandit
Korkeus merenpinnasta:  1 628 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sandvikfjellet on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Oldedalenin laakson varrella, Strynin kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1 628 metriä. Sen itäpuolella sijaitsee pitkä Oldevatnet-järvi, pohjoispuolella Krokebreenin jäätikkö ja länsipuolella Instebreenin jäätikkö, joka on yhteydessä suurempaan Myklebustbreenin jäätikköön.
Sara Pellegrini

Sara Pellegrini, 2019
Sara Pellegrini (s. 5. toukokuuta 1986) on italialainen maastohiihtäjä.
Lahden MM-kilpailuissa 2017 Pellegrini oli 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 28:s. Hän kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Davosissa joulukuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän sai oltuaan 30:s Oberstdorfin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa Tour de Skillä 2018–2019. Parhammillaan hän on ollut 26:s saman kiertueen päätösetapin osuusajoissa. Tourin kokonaiskilpailussa hän oli 27:s.
Segenmark

Suomen PA Segenmark Oy on erikoistunut sekä muovikorttien (pankkikortit, jäsenkortit, henkilökortit, lahjakortit jne.) valmistukseen, että niiden tuotannossa tarvittavan teknologian toimittamiseen. Segenmark toimittaa myös sirukortteja.
Segenmark on osallistunut Suomessa 2006 käyttöön otetun biometrisen passin valmistukseen, passin kilpailutuksen voitti hollantilainen SDU Identification ja Segenmark. Passit valmistetaan polykarbonaatista laserkaivertamalla.
Suomen PA Segenmark Oy on ruotsalaisen ACSC AB:n (All Cards Service Center AB) omistama tytäryhtiö. ACSC on noteerattu Tukholman pörssissä.
Aiheesta muualla

Yrityksen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Sanok

| Sanok |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Sanok
 Koordinaatit: 49°33′0″N, 22°13′00″E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Ala-Karpatia
Piirikunta:  Sanok
Perustettu:  1100-luvulla
Kaupungiksi:  1339
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Tadeusz Pióro
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  38,1 km²
Väkiluku (2019)  (arvio):  37 359
 – Väestötiheys:  980,6 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  38-500
Suuntanumero(t):  +48 13
Motto::  Libera Regia Civitas
 
 www.sanok.pl 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sanok on kaupunki Ala-Karpatian voivodikunnassa Kaakkois-Puolassa. Kaupungissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 37 359 asukasta, ja se on Sanokin piirikunnan pääkaupunki. Vanhakaupunki sijaitsee kukkulalla Sanjoen varrella. Kaupunki sijaitsee valtatie 28 varrella, 327 kilometriä pääkaupungista Varsovasta.[lähde? ]
Historia

Alue mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 981, kun Vladimir Suuri valloitti alueen Kiovan Rusille. Vuonna 1018 alue palautui Puolan hallintaan, kunnes vuonna 1031 Kiovan Rus valloitti sen jälleen. Vuonna 1340 Kasimir III Suuri liitti sen jälleen Puolaan. Se sai Magdeburgin kaupunginoikeudet vuonna 1339.[lähde? ]
Vuoden 1339 jälkeen Kasimir III Suuri pysäytti Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnan etenemisen ja muodosti Sanokin kunta-alueen 25. huhtikuuta 1366. Kaupunki alkoi kehittyä voimakkaasti ja pian siinä toimi useita eri oikeusasteita.[lähde? ]
1600-luvulla alueen kautta kulki tärkeä kauppareitti, joka mahdollisti kaupankäynnin Puolan ja Unkarin välillä. Venäläiset ottivat kaupungin haltuunsa ensimmäisessä maailmansodassa toukokuussa 1915 ja poistuivat pahoin tuhotusta kaupungista heinäkuussa. Puolan tasavallan aikana 1918–1939 kaupungista tuli ukrainalaisten nationalistien keskus Galitsian alueella. Vuonna 1943 muodostettiin Galitsian SS-divisioona, johon liittyi paljon ukrainalaistaustaisia kaupungin asukkaita, koska he pelkäsivät rajan molemmin puolin vaikuttavia vainoajia[lähde? ].
Talous

Kaupungissa on useita metalliteollisuuden yrityksiä. Kaupungin merkittävimpiä yrityksiä on Autosan, joka valmistaa linja-autoja.
Urheilu

Kaupungin merkittävin urheiluseura on KH Sanok, joka voitti jääkiekkossa Puolan mestaruuden 2012. Kaupungissa on III liga Poland -tasolla pelaava jalkapallojoukkue Stal Sanok.
Ystävyyskaupungit

Cestas, Ranska
Drohobytš, Ukraina
Gyöngyös, Unkari
Humenné, Slovakia
Kamianets-Podilskyi, Ukraina
Reinheim, Saksa
Östersund, Ruotsi
Lähde:
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sanok Wikimedia Commonsissa
KH Sanokin viralliset verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive) (puolaksi)
Stal Sanokin viralliset verkkosivut (puolaksi)
Sanokin historiallinen museo (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Sanokin tori
Kävelykatu Sanokissa
KH Sanokin pelaajia 2012
Käännös suomeksi
Radbjergin lurit

Lurit Radbjergista kuvattuna edestä päin.
Lurit Radbjergista takaa päin.
Radbjergin lurit (lue venyttämällä: lur) ovat Skandinavian pronssikulttuurissa käytössä olleet lurit, jotka olivat pronssisia puhallinsoittimia. Ne löytyivät Falsterista Tanskasta vuonna 1894. Lurit olivat tutkijoiden mukaan uskonnollissäytteiden rituaalisten tilaisuuksien seremoniasoittimia. Nämä lurit ajoitetaan Monteliuksen periodille V eli 900–700 eaa.
Historiaa

Lurit löytyivät heinäkuussa 1894, kun keväällä hyvin kosteana ollutta niittyä kynnettiin toista kertaa. Kynnöksessä näkyi putkesta osa, jonka kohdalta aura oli sen katkaissut. Viljelijä kaivoi maasta kahden lurin osia ylös ja kertoi niiden olleen maassa vierekkäin.
Vuonna 1894 suoritettiin Tanskan kansallismuseon edeltäjän toimesta kaivaukset, joita johtivat G. Sarauw. Kaivauksissa löytyi kantoketjun katkelmia, jotka olivat irronneet todennäköisesti niittyä auratessa. Lurien löytösyvyydestä löytyi myös eläinten luita, joita arveltiin heitetyn samaan lampeen lurien kanssa. Suon toiselta puolelta tavoitettiin kulttuurikerrostuma, joka sisälsi paljon keramiikankappaleita, eläinten luita ja puuhiiltä. Löydettyä keramiikkaa käytettiin rautakaudella, joten kulttuurikerros ajoitettiin tuolle ajalle. Löydetyille luille tehtiin osteologiset tunnistukset. Niiden mukaan lampeen on heitetty luina tai eläiminä (vähimmäismäärät suluissa): heinäsorsa (4), merikotka (1), koira (1), hevonen (5), sika (3), lammas (3), nauta (10) ja ihminen (1).
Lurit ovat löytyneet lähes aina suoturpeesta. Suohon ne ovat yleensä joutuneet, kun jumalille on toimitettu votiivilahjoina uhrattavia esineitä upottamalla ne lampiin tai meren lahtiin.
Kuvaus

Toisessa lurissa oli kantamiseen tarkoitetun ketjun osia paikallaan. Lurin suukappaleen varressa roikkui kuusi lenkeistä riippuvaa koristehelaa. Toisesta lurista neljä helaa oli katkennut pois. Osista on myöhemmin saatu koottua lähes ehjät lurit. Molemmista lureista oli tallella suukappaleet, joilla sitä soitettiin. Torven suuaukon koristekiekko oli leveä ja se oli koristeltu kahdeksalla pallomaisella pullistumalla. Putken varteen oli kiinnitetty lenkki ja koristekiekon taakse toinen lenkki, josta kantamiseen tarkoitettu ketju on ollut kiinnitettynä. Ketjut olivat irronneet ja ne oli valmistettu lenkeistä, jotka kiinnitettiin toisiinsa lyhyillä putkilla. Lurit säilytetään Tanskan kansallismuseossa, ja ne on luetteloitu tunnuksilla B5790 ja B5791.
Sandvoll

| Sandvoll |
| --- | --- |
 Sandvoll
 Koordinaatit: 59°45′46″N, 10°54′54″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Akershus
Kunta:  Nordre Follo
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,3 km²
Väkiluku (2023):  277
 – Väestötiheys:  923,3 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sandvoll on taajama Nordre Follon kunnassa Akershusin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,3 neliökilometriä ja asukasluku 277 vuonna 2023.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sandvoll Wikimedia Commonsissa
Rolando Palacios

Rolando Cruz Palacios Castillo (s. 3. toukokuuta 1987 Sambo Creek) on hondurasilainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.
Palacios osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa Helsingissä 2005. Hän kilpaili tuolloin 100 metrillä, jossa hän putosi ensimmäisellä kierroksella. Palacios juoksi Pekingin olympialaisissa 2008 sekä 100 että 200 metrin matkat. Hän tippui 100 metrillä ensimmäisellä kierroksella, mutta pääsi pitemmällä matkalla puolivälieriin. Palacios oli vuoden 2009 MM-kisoissa 100 metrillä puolivälierissä ja 200 metrillä välierissä saakka. Hän voitti samana vuonna kultaa 100 metriltä universiadeista ajallaan 10,30 sekuntia. MM-kisoissa Daegussa 2011, Moskovassa 2013 ja Pekingissä 2015 sekä Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 200 metrin alkuerissä. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui 100 metrin karsintakierroksella.
Palacios on karsiutunut sisäratojen MM-kilpailuissa 60 metrin alkuerissä 2006. 2008. 2014 ja  2016. Ibero-Amerikan mestaruuskilpailuissa hän on saavuttanut 200 metrillä hopeaa 2010 ja pronssia 2014.
Ennätykset

Lähde: IAAF
100 m: 10,22 s (2008)
200 m: 20,40 (2008)
60 m (sisäradat): 6,62 (2009)
Saurer

| Saurer |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Aktiengesellschaft (osakeyhtiö)
Perustettu:  1863
Perustaja:  Franz Saurer
Kotipaikka:  Wattwil, St. Gallenin kantoni, Sveitsi
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  tekstiiliteollisuus
Tuotteet:  tekstiilikoneet ja -ohjelmistot
Liikevaihto:  1,2 mrd euroa
Emoyhtiö:  Jinsheng Group
Omistaja:  pörssiyhtiö (Shanghain pörssi)
Kotisivu:  saurer.com/en
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saurer oli Sveitsin Arbonista kotoisin ollut konevalmistaja, joka teki muun muassa kuorma-autoja, linja-autoja, panssarivaunuja ja kutomakoneita. Yritys toimi itsenäisenä yhtiönä vuoteen 2006, jolloin OC Oerlikon osti Saurerin jäljellä olevat toiminnot, erilaisiin tekstiilikoneisiin kuten kutomakoneisiin liittyvän liiketoiminnan.
Vuonna 2012 Saurer siirtyi kiinalaisen Jinsheng Groupin omistukseen. Saurerin liikevaihto on 1,2 mrd. euroa. Yhtiö on kiinalainen pörssiyhtiö.
Historiaa

Saurerin historian katsotaan alkaneen vuonna 1853, jolloin Franz Saurer perusti metallivalimon nykyisen Sankt Gallenin St. Georgeniin. Vuonna 1862 yritys siirtyi Arboniin ja laajensi toimintaansa konepajaksi. Franz Saurerin pojat laajensivat toimintaa kutomakoneiden rakentamiseen. Saurer rakensi ensimmäisen petrolimoottorinsa vuonna 1888. Moottori soveltui kiinteisiin asennuksiin teollisuudessa ja muun muassa laivoissa.
Historiaa > Kuorma- ja linja-autot

Vuonna 1903 valmistui Saurerin ensimmäinen, bensiinimoottorilla toimiva kuorma-auto. Seuraavana vuonna valmistettiin ensimmäinen Saurer-henkilöauto. Seuraavina vuosikymmeninä yritys kehitti erityisesti kuorma-autotekniikkaa, muun muassa suoraruiskutustekniikalla toimivan dieselmoottorin. Kuorma-autoja rakennettiin 1930-luvulta alkaen lisenssillä muun muassa Italiassa ja Englannissa.
Saurerista tuli 1950-luvulla Sveitsin johtava kuorma- ja linja-autojen sekä sotilasajoneuvojen valmistaja. Menestys perustui ajoneuvojen teknisiin parannuksiin kuten itsekantavat rakenteet, turbomoottori ja ilmajousitus. Vientiyritykset eivät onnistuneet, mutta vuosina 1970-luvun lopulla Saurer uudisti vielä kerran kuorma- ja linja-automallistonsa. Sveitsin armeijalle myytyjen sotilasajoneuvojen mallisto uusittiin viimeisen kerran 1980-luvun alussa.
Saurerin pienet tuotantosarjat tulivat suhteellisen kalliiksi, ja vuonna 1982 Saurerin hyötyajoneuvotoiminnot siirrettiin osaksi Mercedes-Benzin perustamaa Nutzfahrzeuggesellschaft Arbon und Wetzikon (NAW) -yhtiötä.
Historiaa > Kutomakoneet

Erilaiset tekstiilien käsittelykoneet ovat olleet Saurerin tuotantovalikoimassa alusta alkaen. Vuonna 1869 Franz Saurer rakensi käsikäyttöisen brodeerauskoneen. Vuonna 1912 Hippolyt Saurer kehitti vastaavan automaattikoneen. Yrityksen merkittävimpiä keksintöjä oli 1930-luvulla kehitetty modulaarinen kutomakone. Vuosikymmenten mittaan Saurer osti useita alan yhtiöitä: Allma (v. 1960), Hamel ja Volkmann (v. 1990), ja siitä tuli maailman suurin tekstiilikoneiden tekijä.
Kuvia

Automaattinen kutomakone vuodelta 1958.
Postiauto Alpeilla noin vuonna 1930.
Postiauto Meiringenissa vuonna 2013.
Tartaruga-panssarivaunu museossa Thunissa vuonna 2010.
Kuorma-auto 1910-luvulla Ofenpass-solassa.
Sveitsin armeijan maastoauto vuonna 2015.
Paloauto vuodelta 1963.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saurer Wikimedia Commonsissa
Jacquemart, Charlotte: Saurer (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  20.8.2013. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Meyer, Bruno: Franz Saurer (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan artikkeli) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  11.1.2012. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Segeberg (piirikunta)

Segeberg on piirikunta Schleswig-Holsteinin osavaltiossa Pohjois-Saksassa. Se rajautuu pohjoisessa Rendsburg-Eckernförden ja Plönin piirikuntiin sekä Neumünsterin piirikunnattomaan kaupunkiin, koillisessa ja idässä Ostholsteinin piirikuntaan, kaakossa Stormarnin piirikuntaan, etelässä Hampuriin, lounaassa Pinnebergin piirikuntaan ja lännessä Steinburgin piirikuntaan. Segeberg on pinta-alaltaan noin 1 344 neliökilometriä ja sen asukasluku oli 258 140 vuonna 2010. Piirikunnan pääkaupunki on Bad Segeberg.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Segeberg (piirikunta) Wikimedia Commonsissa
Piirikunnan viralliset kotisivut (saksaksi)
Schleswig-Holsteinin piirikunnat ja kaupunkipiirit
Dithmarschen
Flensburg
Herzogtum Lauenburg
Kiel
Lübeck
Neumünster
Nordfriesland
Ostholstein
Pinneberg
Plön
Rendsburg-Eckernförde
Schleswig-Flensburg
Segeberg
Steinburg
Stormarn
Raamattuteologia

Raamattuteologia on kristillisen teologian osa-alue, joka tutkii Raamattua ja pyrkii muodostamaan siitä uskonnollisen tulkinnan. Raamattua tulkittiin 1700-luvulle saakka dogmaattisesti vahvistamaan uskonnollisen yhteisön, kuten kirkon tai synagoogan dogmaattisia opillisia käsityksiä. Suomessa Kirkon koulutuskeskus järjestää kirkon hengellisen työn tekijöille, ensisijaisesti papeille suunnattua raamattuteologista koulutusta.
Aiheesta muualla

Kivimäki, Hanna: Taivaallista puhetta — Mooseksen ja Jumalan välisen vuorovaikutussuhteen tarkastelua (Puheviestinnän pro gradu -tutkielma)  kevät 2000. Jyväskylän yliopisto:  Viestintätieteiden laitos. Viitattu 19.9.2010.
Raamatullinen vuosi

| Raamatullinen vuosi> The Year of Living Biblically |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  A. J. Jacobs
Kuvittaja:  valokuvat: Michael Cogliantry, A. J. Jacobs
Kieli:  englanti
Julkaistu:  2007
Suomennos
Suomentaja:  Kira Poutanen
Kuvittaja:  valokuvat: Michael Cogliantry, A. J. Jacobs
Kustantaja:  Kustannusosakeyhtiö Nemo
Julkaistu:  2008
Sivumäärä:  448
ISBN:  978-952-5613-76-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Raamatullinen vuosi (The Year of Living Biblically) on yhdysvaltalaisen A. J. Jacobsin päiväkirjamuotoinen teos hänen yrityksestään noudattaa vuoden ajan jokaista Raamatun käskyä. Kirjan alaotsikkona on Yhden miehen nöyrä yritys noudattaa Raamattua mahdollisimman kirjaimellisesti. Jacobs aloittaa projektinsa lukemalla Raamatun läpi ja kirjaamalla ylös kaikki käskyt ja ohjeet. Tästä kertyy yli seitsemänsataa sääntöä sisältävä lista.
Jacobs on juutalainen, mutta hänen perheensä ei ollut erityisen uskonnollinen. Päästäkseen selvyyteen käskyjen tarkoituksesta ja toteuttamistavoista Jacobs lukee Raamatun tulkintaa käsitteleviä kirjoja sekä keskustelee aiheesta useiden asiantuntijoiden ja erilaisiin uskonnollisiin suuntauksiin kuuluvien ihmisten kanssa. Hän tapaa muiden muassa juutalaisia rabbeja, kristittyjä, kreationisteja sekä Jehovan todistajan. Monien käskyjen kohdalla on pohdittava, onko niitä tarkoitus noudattaa kirjaimellisesti vai ovatko ne vertauskuvallisia.
Useat Raamatun käskyt ja niiden toteuttaminen aiheuttavat hämmennystä sekä Jacobsissa että hänen lähipiirissään. Jacobs muun muassa antaa partansa kasvaa vapaasti koko vuoden ajan, koska partaa ei saa turmella leikkaamalla sen reunaa. Lisäksi hän tarkistuttaa vaatekaappinsa sisällön, ettei käyttäisi sekakuiduista tehtyjä vaatteita sekä hankkii kymmenenkielisen harpun ja puhaltaa torveen jokaisen kuukauden alussa. Ulkoisten seikkojen lisäksi Jacobsin on kiinnitettävä paljon huomiota omiin ajatuksiinsa ja sanoihinsa. Pienet valkoiset valheet lipsahtava suusta yllättävän helposti.
Joitain uskontojen ja ajatussuuntien edustajia, joita Jacobs tapasi kirjaa varten:
Amissit
Kreationisti
Juutalainen Rabbi
Jehovan todistaja
Hasidi-juutalainen
Ateisti
Negevissä asuva beduiini
Samarialainen
Fundamentalisti
Kristitty homoseksuaali
Käärmeitä käsitteleviä kristittyjä
Elokuva

Kirjasta tehtävä elokuva on jäänyt "valmisteilla"-asteelle. Sen tuottaa Paramount Pictures Brad Pittin Plan B Entertainment-tuotantoyhtiö ja ohjaa Julian Farino.
Seppo Jussila

Seppo Christer Jussila (s. 19. heinäkuuta 1945 Helsinki) on suomalainen entinen pikajuoksija.
Jussila voitti Kalevan kisoissa 100 metrin juoksussa hopeaa vuonna 1964 ja pronssia vuonna 1965. Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa hän voitti 4 × 100 metrillä hopeaa vuonna 1966.
Jussila juoksi 100 metrin ennätyksensä 10,5 12. kesäkuuta 1964 Riihimäellä ja se sivusi Pentti Rekolan vuonna 1959 juoksemaa Suomen ennätystä. Samana vuonna hän juoksi 200 metrin ennätyksensä 22,2. Jussila oli myös mukana juoksemassa 4 × 100 metrin viestijuoksun Suomen ennätystä 40,6 Helsingissä 28. heinäkuuta 1965.
Jussilan valmentajana toimi Yrjö Lindström ja seuratasolla hän edusti Hyvinkään Tahkoa. Jussilalla oli myös maaotteluedustuksia.
Rinneautoilu

Rinneautoilu (mäkiautoilu) on toimintaa, jossa tähän tarkoitukseen suunnitellulla rinneautolla lasketaan alas rinteeseen tehtyä mutkaista rataa pitkin. Koska autossa ei ole moottoria, se pitää hinata mäen päälle. Yleisimmin tätä toimintaa tarjoavat laskettelukeskukset, sillä niissä on sekä hinaamiseen sopivia hiihtohissejä että laskemiseen sopivia rinteitä jo olemassa. Rata on yleisimmin asfalttipintainen, mutta myös soraratoja on käytössä. Rinneauto on teräsputkirunkoinen ja tyypillisesti siinä on levyjarrut, neljän pisteen turvavyöt sekä pehmustettu istuin.