stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Joensuun rannat
Huomattavia rantoja Joensuun välittömässä läheisyydessä

Vierevänniemi Kontiolahdessa. Höytiäisen kanavan puhjettua esiin tullut hietikko, jonka hiekka on erityisen hienoa. Paikalla on käymälät, luvallinen grillaus-ja nuotiopaikka, lentopalloverkko ja opastettu polku, joka tutustuttaa muun muassa alueen geologiaan. Ranta nimensä mukaisesti vierii eli kuluu hitaasti veteen. Rannan muoto muistuttaa porrasta, koska se on entinen vedenalaisen syvänteen ja matalikon reuna. Ylempänä rannalla on toinen "porras", joka on ylemmän vedenpinnan aikainen rantatöyräs, "muinaisranta". Sen juurella on iso pirunpelto. Kolmas "porras" on nykyisen vedenpinnan mukaisen syvänteen reuna, joka on huomattavan kaukana rannasta.
Kuorinka Liperissä on erityisen kirkasvetinen järvi, jolla on hyvät hiekkarannat. Sinne pääsee Joensuusta kevyen liikenteen väylääkin pitkin.
Joensuun pyykkilaiturit

Kaupungin ylläpitämiä pyykkilaitureita on seuraavilla rannoilla:
Pötkä
Kalastajakadun pää
Linnunlahti
Pohjolankatu, Karsikko
Marjalan kanava
Kalastajankadun sekä Lasitehtaantien päässä on maapesupaikka ja mattomankeli.
Koululaisten kalastuspäivä Ilosaaren laguunissa 2008.
Kivikautinen asuinpaikka on muun muassa näiden männynjuurten alla
Koivuniemen asukastalon rannasta lähtee suosittuja latureittejä.
Pyhäsaari on tärkein kaikille avoin virkistyspaikka Pyhäselällä.
Kalmanniemen kalliota
Manipuli

Manipuli
Manipuli (lat. manipulus) oli Rooman tasavallan aikaan roomalaisen legioonan taktinen perusyksikkö, jonka roomalaiset ottivat käyttöön samnilaissotien (343–290 eaa) jälkeen.
Tasavallan aikainen legioona koostui 4 200 jalkaväki- ja 300 ratsumiehestä. Näistä 1 200 oli kevyen jalkaväen sotilaita eli velites-joukkoja. Legioonan päävoima oli kuitenkin tiiviissä muodostelmassa taistelevissa jalkaväen rivistöissä, jotka oli järjestetty kolmeen riviin. Ensimmäinen rivistö eli hastatis koostui nuorimmista ja kokemattomimmista miehistä, jotka kohtasivat vihollisen ensimmäisenä. Toinen rivistö oli principes, joka koostui 20–40-vuotiaista miehistä. Viimeinen rivistö oli triarii, johon kuului legioonan kokeneimpia sotilaita.
Kaksi ensimmäistä rivistöä eli hastatis ja principes koostuivat kumpikin 1 200 miehestä mutta triarii vain 600 miehestä. Kukin rivistö oli jaettu kymmeneen manipuliin, joten legioonassa oli yhteensä 30 manipulia.
Manipuli koostui 120–160 miehestä, jotka oli jaettu kahteen 60–80 miehen kenturiaan. Kutakin kenturiaa komensi kenturio, jonka lisäksi kussakin kenturiassa oli aliupseeri (optio), sotamerkinkantaja (signifer) ja vartiopäällikkö (tesserarius).
Manipuleihin jaettu legioona oli paljon joustavampi verrattuna helleeniseen falangiin, joka tarvitsi taistelukentäkseen tasaisen kentän. Manipulilegioona taas pystyi järjestäytymään nopeasti  epätasaisessakin maastossa.
Mariuksen uudistusten jälkeen manipulin korvasi suurempi taisteluyksikkö kohortti, joka oli taktisesti ja strategisesti vielä joustavampi kuin manipulit.
Eino Rytinki

Eino Jaakko Rytinki (27. tammikuuta 1903 Pudasjärvi – 30. lokakuuta 1972 Pudasjärvi) oli suomalainen pienviljelijä ja kunnallisneuvos. Hän toimi Suomen pienviljelijäin puolueen, Suomen pienviljelijäin ja maalaiskansan puolueen ja Maalaisliiton kansanedustajana 1930-luvulta 1950-luvun lopulle.
Rytingin vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Aleksanteri Rytinki ja Saara Margareeta Törrö. Hän kävi kansakoulun ja toimi sitten pienviljelijänä Pudasjärvellä. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1966.
Rytinki valittiin eduskuntaan Suomen pienviljelijäin puolueen listalta vaaleissa 1933 ja 1936. SPP:n sulauduttua uuteen Pienviljelijäin ja maalaiskansan puolueeseen tuli Rytinki valituksi sen listalta 1939. 20. kesäkuuta 1941 Rytinki siirtyi Maalaisliiton eduskuntaryhmään, jossa hän jatkoi seuraaviin vaaleihin asti. Hän palasi eduskuntaan 8. syyskuuta 1949 Antti Koukkarin paikalle ja oli sitten kansanedustajana aina vuoteen 1958 saakka. Rytinki edusti 1933–1939 Oulun läänin pohjoista vaalipiiriä ja 1939–1945 sekä 1949–1958 Oulun läänin vaalipiiriä.
Rytinki toimi presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940, 1943 ja 1956 vaaleissa. Hän oli Pudasjärven kunnanhallituksen varapuheenjohtajana ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Rytinki kuului muun muassa Valmet Oy:n sekä Yleisradion hallintoneuvostoon ja Pohjois-Pohjanmaan maakuntaliiton maakuntaneuvostoon. Hän oli Maalaisliiton Koillis-Pohjanmaan piirisihteerinä 1945–1948.
Keltalimaseitikki

| Keltalimaseitikki |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Agaricales
Heimo::  Cortinariaceae
Suku::  Seitikit Cortinarius
Laji::  delibutus
Kaksiosainen nimi
 Cortinarius delibutus  Fr. 
Katso myös
   Keltalimaseitikki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keltalimaseitikki (Cortinarius delibutus) on kellertävä, suippolakkinen ja tahmea seitikkilaji. Se kasvaa kaikenlaisissa metsissä kohtalaisen yleisenä koko Suomessa. Jalka on pitkä ja valkoinen, ja siinä on keltaisia limalaikkuja. Sieni maistuu miedolta, mutta ruokasieni se ei kuitenkaan ole.
Aiheesta muualla

Cortinarius delibutus, keltalimaseitikki @ Natural Fungi in Finland
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2511465  BioLib: 125734  CoL: YKNJ  EoL: 188027  EPPO: CORADE  GBIF: 2529412  iNaturalist: 500015  IndexFungorum: 219133  IRMNG: 10388842  MycoBank: 219133  NatureServe: 2.1063561  NBN: NBNSYS0000038914  NCBI: 47322  Observation.org: 15414  Open Tree of Life: 314627  SpeciesFungorum: 219133  Laji.fi: MX.72189
Jan Davidsz. de Heem

| Jan Davidsz>  de Heem |
| --- | --- |
 Pöytä-asetelma: Runsas kattaus ja papukaija, n. 1650
Henkilötiedot
Syntynyt: huhtikuu 1606 Utrecht, Alankomaat
Kuollut: 9. helmikuuta 1684 Antwerpen, Alankomaat
Kansalaisuus:  Alankomaat
Taiteilija
Ala:  taidemaalari
Jan Davidsz. de Heem tai kokonaisuudessaan Jan Davidszoon de Heem (huhtikuu 1606 Utrecht – 9. helmikuuta 1684 Antwerpen) oli Alankomaiden kultakauden aikana vaikuttanut taidemaalari. De Heem maalasi erilaisia aiheita, mutta hänet tunnetaan erityisesti ylitsevuotavan runsaista ja värikkäistä kukka- ja hedelmäasetelmistaan.
Elämä ja ura

Jan de Heem syntyi nimellä Jan Davidszoon van Antwerpen. Hänen isänsä oli muusikko David van Antwerpen. De Heemin varhaisista opinnoista tiedetään vähän. Hän siirtyi Leideniin, jossa hän maalasi symbolisia vanitas-asetelmia, joiden väripaletti oli lähes monokromaattisen rajoitettu. Näissä töissä näkyvät Rembrandtin ja Jan Lievensin vaikutteet.
Vuonna 1635 katolinen de Heem muutti Antewerpiin nykyisen Belgian alueelle, joka oli alueen katolisuuden ydinaluetta. Siellä hänestä tuli Pyhän Luukkaan taidemaalarien killan jäsen. Antwerpissa De Heemin tyyli kehittyi runsaaksi väri-iloitteluksi, josta hänet on myöhemmin tunnettu. De Heem jatkoi liikkumista etelän Antwerpin ja pohjoisen Utrechtin välillä ja työskenteli molemmissa kaupungeissa. Vuosien 1667 ja 1672 välillä de Heem opetti ja työskenteli omassa ateljeessaan Utrechtissa.
De Heem oli omana aikanaan varsin arvostettu. Häntä pidettiin yleisesti yhtenä aikakauden parhaista maalareista. Hän menestyi myös kaupallisesti. De Heemin prinssi William III:n muotokuvasta saama 2 000 guldenia oli korkeimpia yksittäisestä maalauksesta maksettuja palkkioita koko Alankomaiden kultakauden aikana.
De Heemin vaikutus Alankomaiden alueen asetelmamaalauksen perinteeseen oli hyvin merkittävä. Lähes kaikki de Heemin jälkeen maalanneet asetelmamaalarit ovat saaneet vaikutteita hänen töistään, myös Willem Kalfin ja Abraham van Beyerenin kaltaiset tunnustetut mestarit. De Heem työskenteli ja vaikutti useassa kaupungissa Alankomaiden alueella, ja hänen työtään seurattiin ja imitoitiin Leidenissä, Antwerpissa ja Utrechtissa. Myös De Heemin pojista Cornelius de Heemistä (1631–1695) ja Jan Jansz. de Heemistä (1650–1695) tuli maalareita. He jatkoivat isänsä aiheiden käsittelyä.
Tyyli ja teokset

De Heem tunnetaan nykyisin erityisesti hyvin runsaista ja värikkäistä kukka- ja hedelmäasetelmistaan. Hän aloitti kuitenkin uransa lähes päinvastaisilla teoksilla, maalaamalla monokromaattisia ja sommittelultaan selkeitä ja yksinkertaisia vanitas-asetelmia. Muutos de Heemin taiteessa tapahtui hänen muutettuaan vuonna 1635 etelään Antwerpin alueelle. Kukka- ja hedelmäaiheiden lisäksi de Heem maalasi pronkstilleven-nimellä kutsuttuja koristeellisia ja runsaita pöytäasetelmia. De Heemin asetelmien kukilla ja esineillä oli symbolinen, usein uskonnollinen merkitys.
Maalauksia

Vanitas-asetelma, n.1630, 23.2 × 34.6 cm, Nationalmuseum, Tukholma.
Aamiaisasetelma. Samppanjalasi ja piippu, 1642, 47 × 59 cm, Residenzgalerie, Salzburg.
Hedelmien ja kukkaseppeleiden kehystämä ehtoollismalja, 1648, 138 × 125.5 cm, Kunsthistorisches Museum, Wien.
Kukkavaasi, n. 1660, 69.6 × 56.5 cm, National Gallery of Art, Washington.
Kukka-asetelma lasimaljakossa, hedelmiä, n. 1665, 53 × 41 cm, Thyssen-Bornemisza, Madrid.
Kukka-asetelma, hedelmäkulho ja ostereita, n. 1665/1666, 72.8 × 67.8 cm, Nationalmuseum, Tukholma.
Hedelmien ja kukkien seppele, 1650–1660?, 60.2 × 74.7 cm, Mauritshuis, Haag.
Kymmenvuotiaan Englannin prinssin William III of England muotokuva, n. 1670, 132 × 108 cm, Museum of Fine Arts of Lyon, Lyon.
Asetelma kovakivipöydällä kivimuurin edessä, n. 1675, 55.5 × 66.5 cm, yksityiskokoelma.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jan Davidsz. de Heem Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  KulturNav  Victoria  Prado  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Alankomaat  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Kymmenvuotiaan Englannin prinssin William III:n muotokuva, n. 1670, 132x108 cm, Museum of Fine Arts of Lyon, Lyon.
Hurrikaani Gustav

| Gustav |
| --- | --- |
 Gustav satelliittikuvassa 25.8.2008 kun se tuli ensimmäisen kerran maa-alueille
Nimettiin::  25.8.2008
Rantautui::  26.8.2008
Laantui::  4.9.2008
Alin paine::  941 hPa
Kuolleita::  112 + 41
 .  Reittikartan pallot on väritetty Saffirin–Simpsonin asteikon mukaan. 012345
Aiheesta muualla
  Hurrikaani Gustav Commonsissa 
Hurrikaani Gustav oli seitsemäs nimetty trooppinen sykloni ja kolmas hurrikaani vuoden 2008 Atlantin hurrikaanikaudella. Arvioiden mukaan se aiheutti 112 kuolonuhria, joista 77 Haitissa, 15 Jamaikalla, kahdeksan Dominikaanisessa tasavallassa, seitsemän Louisianassa, neljä Floridassa ja yksi merellä. Lisäksi Louisianassa kuoli 41 ihmistä hurrikaanin epäsuoriin vaikutuksiin.
Gustav muodostui 25. elokuuta ja voimistui hurrikaaniksi varhain seuraavana päivänä. Myöhemmin samana päivänä se iski Haitille Jacmelin kaupunkiin. Karibialla menehtyi ainakin sata ihmistä. Dominikaanisen tasavallan uhrit kuolivat mutavyöryssä. 30. elokuuta Gustav liikkui Kuuban poikki. Satojatuhansia ihmisiä evakuoitiin, rakennuksia ja tupakkaviljelmiä vahingoittui.
Gustav jatkoi matkaansa kohti Yhdysvaltoja, missä evakuoitiin rannikkoseutujen asukkaita. 30. elokuuta se voimistui Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla 4. luokkaan, ja sen ennustettiin voimistuvan voimakkaimpien hurrikaanien 5. luokkaan sunnuntain (31. elokuuta) kuluessa. Gustavin lähestyessä Meksikonlahden öljykenttiä raakaöljyn maailmanmarkkinahinta nousi rajusti.
Syyskuun alkupäivinä Gustavin tuulet ja sateet aiheuttivat aineellisia tuhoja Yhdysvalloissa Louisianan, Mississippin, Alabaman, Florida, Georgian ja Arkansasin osavaltioissa. Louisianassa viisi henkilöä kuoli kaatuneiden puiden alle ja kaksi tornadon seurauksena. Floridassa hukkui neljä ihmistä.
Maa-alueille jouduttuaan myrsky ei saanut enää energiaa lämpimästä vedestä vaan heikkeni.
Terry Eagleton

Terry Eagleton vuonna 2008.
Terence Francis ”Terry” Eagleton (s. 22. helmikuuta 1943 Salford, Lancashire, Britannia) on brittiläinen kirjallisuudentutkija.
Eagleton hoiti englantilaisen kirjallisuuden Thomas Wharton -professuuria Oxfordin yliopistossa vuosina 1992–2001. Sen jälkeen hän on ollut saman tieteenalan John Edward Taylor -professorina Manchesterin yliopistossa. Hän on kirjoittanut yli 40 teosta, kuten kirjat Literary Theory: An Introduction (1983), The Ideology of the Aesthetic (1990) ja The Illusions of Postmodernism (1996).
Teoksessaan Why Marx Was Right (2011) Eagleton esittää, että Karl Marx olisi ollut oikeassa. Hänen mukaansa nykyisin ”työväenluokka” on suurempi ihmisjoukko kuin Marxin aikana. Marxismin epäonnistuminen Neuvostoliitossa johtui hänen mukaansa siitä, että järjestelmän onnistuminen olisi edellyttänyt kehittynyttä kansainvälistä taloutta. Köyhässä feodaalisessa Neuvostoliitossa se oli itsensä parodia.
Aiheesta muualla

Kylmänen, Marjo & Mäkelä, Tapio: Kirjallisuusteoria politiikkana: Terry Eagletonin haastattelu 8.4.1994. Niin & näin, 1994, nro 2.  Artikkelin verkkoversio.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Titof

Titof vuonna 2012.
Titof (lyhenne nimestä Christophe, s. 5. lokakuuta 1973 Lunéville Meurthe-et-Moselle, Ranska), on ranskalaisen biseksuaalin pornonäyttelijän pseudonyymi. Hän on osallistunut yli 800 filmin valmistamiseen sitten uransa alkamisen, joka pornoelokuvissa tapahtui vuonna 1999.
Titofin biseksuaalisuus johdatti hänet näyttelemään niin heteropornon- kuin homopornonkin filmeissä.
Tavanomaisten pornogenreen kuuluvien elokuvien lisäksi Titof on toteuttan kaksi eräänlaista henkilökuvaa Titouch et Titouch 2, joissa hän näyttelee niin aktiivista (top) kuin pasiivistakin (bottom) roolia. Hän on tullut erityisen tunnetuksi osallistumisestaan Hervé Didilisin neljään elokuvaan: Christophe, Titof, pompier en service, Permission à Paris sekä Titof and the College Boys.
Pornoelokuvien ulkopuolella Titof on esiintynyt pienehköissä rooleissa elokuvissa Pane mua ja Le Pornographe (Bertrand Bonellon elova).
Palkinnot

Hot d'Or -palkinto 2000: Paras eurooppalainen näyttelijä (tulokas).
Aiheesta muualla

Luettelo Titofin elokuvasta[vanhentunut linkki]
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF
Arvo-osuus

Arvo-osuus tarkoittaa arvo-osuusjärjestelmään kuuluvaa arvopaperia. Tyypillinen arvo-osuus on pörssiosake, mutta se voi olla muunkinlainen arvopaperi. Arvo-osuudet säilytetään arvo-osuustileillä.
Suomessa valtaosa arvo-osuuksista on pörssiyritysten liikkeeseen laskemia.
Arvo-osuuksien lajeja

Suomen laissa arvo-osuus tarkoittaa osaketta, osuutta, muuta oikeutta, muuta rahoitusvälinettä tai muuta arvopaperia. Arvo-osuusjärjestelmässä pidetään luetteloita seuraavista arvo-osuuksista:
Osake tai muu osuus yhtiön omaan pääomaan (mm. osuuskunnan osuus)
Edellisiin liittyvä merkintäoikeus, osinko-, korko- tai muu tuotto-oikeus
Rahasto-osuus tai siihen rinnastettava yhteissijoitusyrityksen osuus
Osuus joukkovelkakirjalainaan, siihen rinnastuva velallisen sitoumus
Edellisiin liittyvä korko- tai muu tuotto-oikeus
Osto- tai myyntioikeus
Arvo-osuus voi näiden lisäksi olla myös yhdistelmä tai muu sopimukseen tai sitoumukseen perustuva oikeus.
Optio-oikeus tai merkintäoikeus muuttuu itsenäiseksi arvo-osuudeksi, kun se irtoaa osakkeesta tai muusta arvo-osuudesta ja muuttuu erilliseksi siirtokelpoiseksi oikeudeksi.
Arvo-osuusjärjestelmässä pidetään lisäksi kirjaa myös arvo-osuuksiin liittyvistä oikeuksista kuten panttioikeuksista ja velvollisuuksista.
Osakkeet arvo-osuuksina

Arvo-osuusjärjestelmään kuuluvat osakkeet ovat tyypillisesti listayhtiöiden osakkeita. Julkinen noteeraus ei kuitenkaan ole välttämätön. Suomen arvo-osuusjärjestelmässä on jonkin verran myös listaamattomien yhtiöiden osakkeita.
Johan Giesecke

Johan Giesecke (s. 9. syyskuuta 1949)lähde? on ruotsalainen lääkäri ja Karoliinisen instituutin emeritusprofessori. Giesecke on toiminut infektiolääkärinä muun muassa AIDS-potilaiden parissa. Giesecke on opiskellut Englannissa epidemiologiaa. Hän toimi vuosina 1995–2005 Ruotsin valtionepidemiologina. Giesecke on toiminut myös Maailman terveysjärjestössä WHO:ssa ja Euroopan tartuntatautien ehkäisykeskuksessa ECDC:ssä.
Vuonna 2020 Giesecke toimi WHO:n ja Ruotsin kansanterveysviraston neuvonantajana. Hän vaikutti Ruotsin laumasuojaan pohjautuneen koronavirusstrategian valintaan.
Rooman–Syyrian sota

Rooman–Syyrian sota, joskus myös Syyrian sota tai Antiokhoksen sota, käytiin seleukidikuningas Antiokhos III:n valtakunnan ja Rooman tasavallan johtaman liittouman välillä vuosina 192-188 eaa. Sota alkoi kun toisen makedonialaissodan rauhanehtoihin tyytymätön Aitolian liitto kutsui Seleukidien valtakunnan Antiokhos Suuren armeijan ajamaan roomalaiset valloittajat pois Kreikasta. Kuitenkin vain muutamat kannattivat seleukideja ja suurin osa kreikkalaisista liittoutui roomalaisten kanssa sodassa Antiokhos Suurta vastaan. Seleukidien armeija lyötiin Thermopylain taistelussa vuonna 191 eaa. Sodankäynti siirtyi tämän jälkeen Vähään-Aasiaan ja muutamien pienempien tappioiden jälkeen, koko Antiokhoksen armeija lyötiin Magnesian taistelussa vuonna 190 eaa. Roomalaiset määräsivät Antiokhokselle ankarat rauhanehdot, joiden mukaan seleukidien laivasto supistettiin miltei olemattomiin ja kaikenlaiset liittoumat ja sodankäynti kiellettiin.
Sotaan osallistui myös kuuluisa karthagolainen sotapäällikkö Hannibal, joka oli paennut roomalaisia Antiokhoksen hoviin.
Biosynteesi

Biosynteesi on elävissä eliöissä tapahtuva biokemiallinen tapahtuma, jossa uusia yhdisteitä syntyy yksinkertaisemmista lähtöaineista. Biosynteesireaktiot ovat usein entsyymien nopeuttamia ja tarvitsevat yleensä energiaa. Käytännössä kaikki elävien eliöiden sisältämä eloperäinen aines on biosynteesin tulosta.
Biosynteesin lähtöaineita kutsutaan esiasteiksi eli prekursoreiksi ja reaktioiden sarjaa biosynteesiketjuksi. Biosynteesin lähtöaineina olevia rasva-aineita ovat steroidit, glykolipidit, sfingolipidit ja terpeenit. Lähtöaineina toimivia aineita ovat myös hiilihydraatit, joista monet ovat sokereita, jotka toimivat energian varastoinnissa ja esimerkiksi verisoluissa. Lähtöaineita ovat myös proteiinit, joihin kuuluu polypeptidejä ja aminohappoja. Joissakin biosynteesiketjuissa ovat osallisina peptidit, joiden toiminta perustuu fysikaalisiin ilmiöihin. Näitä ovat esimerkiksi aivolisäkkeessä muodostuvat endorfiinit. Biosynteesiin vaikuttavat ja sen kanssa toimivat yhdessä monet kemiallisfysikaaliset ilmiöt, diffuusio, osmoosi ja nestejännitys. Näitä tapahtuu esimerkiksi veden imeytyessä soluun tai veden poistuessa solusta, jolloin voi seurauksena olla solukkojännitys, plasmolyysi, deplasmolyysi tai muuta vastaavaa.
Yhteyttäminen on yksi esimerkki biosynteesistä. Fotosynteesissä esiasteina toimivat hiilidioksidi ja vesi ja tarvittava energia saadaan auringonvalosta. Biosynteesin tuloksena syntyy rypälesokeria ja happea. Myös proteiinisynteesi, jossa syntyy uusia DNA-ketjuja, on biosynteesi. Proteeinisynteesissä tuman sisällä olevat RNA-molekyylit toimivat entsyymeinä.
Biosynteesissä tapahtuvissa reaktioissa entsyymit toimivat katalyytteinä, eli ne nopeuttavat reaktioita. Muut entsyymit kuin RNA-molekyylit ovat proteiineja. Entsyymien katalysoimiin reaktioihin perustuu esimerkiksi sydämen toiminta, hengitys ja aineenvaihdunta. Ihmisen kehossa toimivia entsyymejä on 5000. Entsyymit vaikuttavat solujen toimintaan. Entsyymien katalysoimia kemiallisia reaktioita ovat esimerkiksi tärkkelyksen hajoaminen glukoosiksi sekä glukoosin sitoutuminen tärkkelykseksi. Niiden toiminta perustuu kemiallisen reaktion energian tarpeen vähentämiseen. Entsyymi muodostaa substraatin kanssa sidoksen, joka muodostuu yleensä otolliseen kohtaan. Tämä sidos ei ole kovalenttinen. Substraatit puolestaan ovat väliaineita tai aineita, joissa biosynteesiin kuuluvat reaktiot tapahtuvat. Joskus tapahtuu inhibitaatio, jolloin jokin aine on inhibiittori ja entsyymin toiminta estyy. Tällöin inhibiittori tekee entsyymin toimintakyvyttömäksi. Tämä tapahtuu siten, että inhibiittori muuttaa entsyymin toiminnallisen osan rakennetta. Joskus entsyymit palautuvat ennalleen inhibiittorin vaikutuksesta, mutta eivät läheskään aina
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tieteen termipankki: Biosynteesi
Tšari

| Tšari |
| --- | --- |
Muu nimi:  Aka-Cari, Cari, Chariar
Tiedot
Alue:  Andamaanit, Intia
Puhujia:  kuollut
Kirjaimisto:  ei kirjakieltä
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  Andamaanilaiset kielet
Kieliryhmä:  Isojen-Andamaanien kielet Pohjoiset Isojen-Andamaanien kielet
Kielikoodit
ISO 639-3:  aci
 Ohje 
Tšarin tai Aka-Carin kieli oli pohjoisiin Isojen-Andamaanien kieliin kuulunut kieli, jota puhuttiin Pohjois-Andamanin saarella ja pienemmillä lähisaarilla Andamaaneilla Intiassa.
Kielellä ei ollut tunnettua kirjallista standardia.
Marcus Banks

Marcus Banks
Arthur LeMarcus Banks III (s. 19. marraskuuta 1981) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelaa NBA:ssa Toronto Raptorsin joukkueessa. Hänen yliopistoinaan olivat Dixie State College of Utah sekä Nevadan yliopisto Las Vegasissa. Ammattilaisura NBA:issa alkoi vuonna 2003. Varauksen teki Memphis Grizzlies, mutta seuroina ovat varsinaisesti olleet Boston Celtics, Minnesota Timberwolves, Phoenix Suns ja Miami Heat.
Mashonaland East

| Mashonaland East |
| --- | --- |

 Mashonaland Eastin sijainti Zimbabwen kartalla.
Valtio:  Zimbabwe
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  provinssi
 – hallinnollinen keskus:  Marondera
Pinta-ala:  32 230 km²
Väkiluku (2012):  1 344 955
 – väestötiheys:  42 as./km²
Mashonaland East  eli Itä-Mashonamaa on yksi Zimbabwen kahdeksasta provinssista. Se sijaitsee maan koillisosassa. Vuonna 2002 provinssissa oli noin 1,1 miljoonaa asukasta. Sen pääkaupunki on Marondera.
Mashonaland West

| Mashonaland West |
| --- | --- |

 Mashonaland Westin sijainti Zimbabwen kartalla.
Valtio:  Zimbabwe
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  provinssi
 – hallinnollinen keskus:  Chinhoyi
Pinta-ala:  57 441 km²
Väkiluku (2012):  1 501 656
 – väestötiheys:  26 as./km²
Mashonaland West  eli Länsi-Mashonamaa on yksi Zimbabwen kahdeksasta provinssista. Se sijaitsee maan pohjoisrajalla. Vuonna 2002 provinssissa oli noin 1,2 miljoonaa asukasta. Sen pääkaupunki on Chinhoyi.
Kaukolanharju

Näkymä Kaukolanharjulta luoteeseen Kaukolanharjun näkötornista. Sama näkymä on kuvattuna Albert Edelfeltin maalauksessa Kaukolanharju auringonlaskun aikaan (1889–1890).
Kaukolanharju on Tammelassa Kanta-Hämeessä sijaitseva harjumuodostuma ja näköalapaikka. Se on osa harjujaksoa, joka ulottuu osin katkonaisena Perämeren rannikolta Kolmannelle Salpausselälle Lopelle. Harju jää Tammelan Pyhäjärven ja Kuivajärven väliin ja muodostaa kauniin maiseman.
Kaukolanharju kuuluu Natura 2000 -ohjelmaan ja valtakunnalliseen harjujensuojeluohjelmaan. Se on myös osa Mustialan–Portaan–Kaukolanharjun valtakunnallisesti arvokasta maisema-aluetta ja osa Saaren kartanon ja kansanpuiston valtakunnallisesti merkittävää rakennettua ympäristöä. Jo aiemmin osa Kaukolanharjua oli rauhoitettu luonnonsuojelualueena, joka rajoittuu Tammelan Saaren kartanon maille yleiseksi virkistys- ja vapaa-ajanviettopaikaksi vuonna 1932 perustettuun Saaren kansanpuistoon.
Harjulla on vuonna 1926 valmistunut Kaukolanharjun näkötorni ja sen vieressä vuonna 1953 pystytetty muistokivi paikalla, jossa läheisessä Saaren kartanossa kesiään viettänyt taiteilija Albert Edelfelt maalasi tunnetun maalauksensa Kaukolanharju auringonlaskun aikaan (1889–1890). Jo tätä ennen harjun maisemia olivat käyttäneet maalaustensa aiheina 1840-luvulla Magnus von Wright ja 1870-luvun alussa Robert Wilhelm Ekman.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaukolanharju Wikimedia Commonsissa
Kaukolanharju Hämeen ympäristökeskuksen sivuilla
Mustialan–Portaan–Kaukolanharjun valtakunnallisesti arvokas maisema-alue Hämeen liiton sivuilla[vanhentunut linkki]
Saari–Kaukola-kulttuurimaisema Museoviraston sivuilla
Kaukolanharjun esittelyä Tammelan kunnan sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)