stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Robert Huth

Huth kesäkuussa 2006
Robert Huth (s. 18. elokuuta 1984 Itä-Berliini, Itä-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi ammattilaisena vuosina 2002–2018. Hän voitti Englannin Valioliigan mestaruuden kaksi kertaa Chelseassa ja kerran Leicester Cityssä. Hän on 191 senttimetriä pitkä ja pelipaikaltaan puolustaja.. Huth tunnettiin erittäin lujista potkuistaan.
Huth siirtyi 1. FC Union Berlinin alle 17-vuotiaiden joukkueesta vapaalla siirrolla Chelsean alle 18-vuotiaisiin tammikuussa 2001. Vuotta myöhemmin hän liittyi Chelsean edustusjoukkueeseen, jossa pelasi ensimmäisen ottelunsa toukokuussa 2002. Hän pelasi Chelsean mestaruuskausilla yksitoista ottelua 2004–2005 ja kolmetoista ottelua 2005–2006. Kaikkiaan hän pelasi Chelseassa 43 valioliigaottelua.
Huth siirtyi runsaan kuuden miljoonan punnan siirtosummalla Middlesbroughiin elokuussa 2006. Hän pelasi seuraavan kolmen kauden aikana 49 valioliigaottelua. Middlesbroughin pudottua mestaruussarjaan hän siirtyi elokuussa 2009 vajaalla viidellä miljoonalla punnalla valioliigan Stoke Cityyn.
Huth pelasi Stokessa yhteensä 149 valioliigaottelua. Hän pelasi myös FA Cupin loppuottelussa 2011 Stoken hävitessä Manchester Citylle. Hän siirtyi helmikuussa 2015 lainalle Leicester Cityyn, johon siirtyi vakituisesti vajaan kolmen miljoonan punnan siirtosummalla seuraavana kesänä. Hän pelasi Leicesterin mestaruuteen päättyneellä kaudella 2015–2016 kaikkiaan 35 valioliigaottelua, joissa teki kolme maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 33 liigaottelua, joissa teki kaksi maalia, sekä kahdeksan ottelua Mestarien liigassa. Syyskauden 2017 hän kårsi nilkkavammasta, eikä pelannut koko kaudella ykkösjoukkueessa. Hän lopetti uransa kesällä 2018.
Huth teki ensimmäisen maaotteluesiintymisensä Saksan jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2004. Hän pelasi Saksan kaikki viisi ottelua Maanosaliittojen cupissa 2005. Hän pääsi maajoukkueen mukana Saksan MM-kotikisoihin 2006, joissa pelasi Saksan voittoisan ottelun Ecuadoria vastaan. Tämän jälkeen hän pelasi maajoukkueessa vain kaksi ystävyysottelua 2009. Yhteensä hän pelasi 19 maaottelua.
Ríza

Ríza (kreik. Ρίζα) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Ríza, kylä Ierápetran kunnassa Lasíthin alueyksikössä Kreetan saarella
Ríza, kylä Siteían kunnassa Lasíthin alueyksikössä Kreetan saarella
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ríza”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Río de la Plata

| Río de la Plata |
| --- | --- |
 Satelliittikuva Río de la Platasta
Alkulähde:  Uruguayjoen ja Paranájoen yhdyskohta
Laskupaikka:  Atlantin valtameri
Maat:  Argentiina ja Uruguay
Pituus:  290 km
Río de la Plata (suom. Hopeajoki) on Uruguayjoen ja Paranájoen yhteinen estuaari Etelä-Amerikan rannikolla. Se on noin 290 kilometrin mittainen ennen kuin jokien vesi laskee Atlanttiin. Alkupäästään joensuu on 48 km leveä ja levenee 220 kilometriin. Se muodostaa rajan Argentiinan ja Uruguayn välillä.
Merkittävimmät kaupungit Río de la Platan varrella ovat maiden pääkaupungit Buenos Aires ja Montevideo. Kaakosta puhaltava tuuli saattaa aiheuttaa 'sudestada'-nimellä tunnetun ilmiön ja nostaa tulvan alueella.
Ensimmäisenä eurooppalaisena Río de la Platan näki vuonna 1516 espanjalainen Juan Díaz de Solís etsiessään reittiä Atlantilta Tyynellemerelle. Intiaanit tappoivat koko retkikunnan nykyisen Uruguayan Colonian rannikolla, lukuun ottamatta laivapoika Francisco del Puertoa, jonka pelasti seuraavana vuonna Sebastián Gaboton laiva.
Toisen maailmansodan alussa 13. joulukuuta 1939 käytiin Río de la Platan suulla meritaistelu Saksan Kriegsmarinen taskutaistelulaivan Admiral Graf Speen ja brittiläisen osaston välillä. Admiral Graf Spee upotettiin muutamia päiviä sen jälkeen estuaariin.
SVT (täsmennyssivu)

Lyhenne SVT voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Supraventrikulaarinen takykardia, sydämen nopealyöntisyysrytmihäiriö
Sveriges Television, Ruotsin yleisradioyhtiö, jolla on vain televisiotoimintaa
Suomen virallinen tilasto
SVT, Seventeen, korealainen yhtye
Suomen Vallankumousliikkeen Tutkijakunta, Neuvostoliitossa toiminut suomalaisten kommunistien historiahanke
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”SVT”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
SVR

SVR voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta, vuonna 1919 perustettu ritarikunta
SVR, Venäjän ulkomaantiedustelupalvelu.
SVR, nykyisen VR-Yhtymän alkuperäinen nimilyhenne (Suomen Valtion Rautatiet) vuoteen 1922 asti
Sinivalkoinen Rintama, suomalainen puolue
System V Release, Unix-käyttöjärjestelmän julkaisu
General SVR,  Venäjän johdosta "sisäpiiritietoa" julkaiseva englanninkielinen Telegram-kanava.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”SVR”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Ruhnun kunta

| Ruhnun kunta (Ruhnu vald) |
| --- | --- |
 Ruhnun kirkot
 lippu:  vaakuna
 Ruhnu sijaitsee Viron länsirannikolla.
 Koordinaatit: 57°48′N, 23°15′E 
Valtio:   Viro
Maakunta:  Saarenmaa
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kunta (vir. vald)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,90 km²
Väkiluku (1.1.2018):  160
 – Väestötiheys:  13 as./km²
 
 www.ruhnu.ee 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ruhnun kunta sijaitsee Länsi-Virossa, valtaosin Ruhnun saarella. Kuntaan kuuluu Ruhnun saaren lisäksi muutamia pikkusaaria pääsaaren länsipuolella. Ruhnun kunnassa oli vuoden 2018 alussa virallisesti 160 asukasta. Kunnan keskus on Ruhnun kylä.
Sijainti

Ruhnu sijaitsee Riianlahden keskiosassa. Saarelta on matkaa Saarenmaalle runsaat 50 kilometriä ja Latvian Kuurinmaalle Kolkaan vajaat 40 kilometriä.
Hallinto ja väestö

Ruhnu muodostaa yhdessä Muhun ja Saarenmaan kuntien kanssa Saarenmaan maakunnan. 
Ruhnun kunnassa on yksi kylä, Ruhnu.
Vuonna 2011 Ruhnun kunnassa oli 55 asukasta, joista 51 (92,7 %) oli virolaisia, 0 (0,0 %) venäläisiä ja 2 (3,6 %) muita kansallisuuksia.
Kunnan symbolit

Ruhnu oli pitkään ilman virallista vaakunaa tai lippua. Ruhnu sai oman lipun ja vaakunan vuonna 2015.
Liikenne

Ruhnulle on kesäaikaan laivayhteys Pärnusta ja Kuressaaresta sekä risteilyliikennettä. Ruhnulle on säännöllinen lentoyhteys talvisin: talvella 2018–2019, lokakuun alusta huhtikuun loppuun, FLN Frisia-Luftverkehr -yhtiö lentää torstaisin reitin Pärnu–Ruhnu–Kuressaare–Ruhnu–Pärnu..
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ruhnun kunta Wikimedia Commonsissa
SVT1 HD

| SVT1 HD |
| --- | --- |
 SVT1 HD
Lähetykset alkoivat:  20. lokakuuta 2006
Omistaja:  Sveriges Television
Kuvaformaatti:  16:9
Maa:   Ruotsi
Näkyvyysalue:  Koko maa
Pääkonttori:  Tukholma
Aiemmin:  SVT HD (2006-2010)
Kotisivu:  www.svt.se/HD
Saatavuus
Antenniverkko
Ruotsalainen verkko:  Kanava 90
Satelliitti
Canal Digital:  
Viasat:  
Kaapeliverkko
Com Hem:  Kanava 66
Tele2 TV:  
Anvia:  
Infobox OKNimi-testi OK: 
SVT1 HD on Ruotsin yleisradioyhtiön SVT:n perustama televisio-ohjelmia teräväpiirtolähetyksinä esittävä televisiokanava. SVT1 HD esittää SVT1:n ohjelmia teräväpiirtotasoisina.
SVT2 HD

SVT2 HD -logo
SVT2 HD on Ruotsin yleisradioyhtiö SVT:n toisen päätelevisokanavan SVT2:n teräväpiirtomuoto. Alkujaan SVT2 HD oli SVT2:n ohjelmiston HD-laatuinen lähetys.
Vuonna 2006 SVT teki päätöksen teräväpiirtotelevisioille (HDTV) kohdistettujen lähetysten aloittamisesta. Vuonna 2010 teräväpiirtolähetykset alkoivat molemmilla pääkanavilla (SVT1 HD ja SVT2 HD). Teräväpiirtolähetyksistä kuten SVT2 HD:stä on sittemmin tullut STV:n maanpäällisten televisiolähetysten perusmuoto.
SVT2:n ohjelmisto koostuu uutisista, ajankohtaisista asioista, asiaohjelmista ja taiteesta.
Rosvallin ja Voutilaisen tapaus

Viljo Rosvall (1898 Suomi – 1929 Port Arthur, Kanada) ja Janne Voutilainen (? – 1929 Port Arthur, Kanada) olivat kanadansuomalaisia ammattiyhdistysaktiiveja, jotka katosivat Kanadan Ontariossa 18. marraskuuta 1929. Heidän ruumiinsa löydettiin seuraavan vuoden huhtikuussa.
Viljo Rosvall oli taistellut sisällissodan aikana punaisten puolella ja pakeni sodan jälkeen Kanadaan. Hän asettui nykyään Thunder Bayn kaupunkiin kuuluvaan Port Arthuriin, jossa vaikutti suuri kanadansuomalainen yhteisö. Rosvall työskenteli Canadian Pacific Railway -rautatieyhtiöllä ja kuului metsätyöläisten Lumber Workers Industrial Union of Canada (LWIUC) -ammattiliittoon. Se oli 1920-luvun lopulla Ontarion vaikutusvaltaisin liitto, jonka jäsenistö koostui pääosin Kanadan kommunistiseen puolueeseen kuuluneista suomalaisista. Janne Voutilainen oli ansametsästäjä, joka kuului Rosvallin tavoin LWIUC-liittoon ja oli myös jäsenenä syndikalistisessa Industrial Workers of the World -ammattiliitossa.
Miesten katoaminen

Lokakuussa 1929 LWIUC aloitti lakon Port Arthurin länsipuolella sijaitsevilla Shabaquan ja Shebandowanin alueilla. Marraskuussa lakkoa päätettiin laajentaa parikymmentä kilometriä kaupungista pohjoiseen sijaitsevan Onion Laken työmaille. Työnjohtajana Onion Laken alueella toimi oikeistolaisena tunnettu Leonard A. Mäki, jonka suhtautuminen ammattiliittoihin oli vihamielinen. Marraskuun 18. päivänä Rosvall lähti jalkaisin kohti Onion Lake -järven pohjoispäässä sijaitsevaa metsätyömiesten leiriä tarkoituksenaan värvätä lisää lakkolaisia. Oppaana hänellä oli Janne Voutilainen. Muutamaa kilometriä ennen määränpäätään he törmäsivät Mäkeen ja muutamaan hänen mieheensä metsätyöläisten talvivarastolla. Mäki väitti myöhemmin kutsuneensa Rosvallin ja Voutilaisen sisään lämmittelemään ja varoittaneensa heitä heikoista jäistä. Tämän jälkeen Mäki kertoi Rosvallin ja Voutilaisen jatkaneen matkaansa järven suuntaan. Se oli viimeinen kerta kun heidät nähtiin elossa.
Tapauksen jälkiselvittely

Voutilaisen ruumis löydettiin 19. huhtikuuta 1930 matalasta vedestä Onion Laken pohjoispäästä ja Rosvallin ruumis puolestaan 23. huhtikuuta matalasta järveen laskevasta purosta, vajaan kilometrin päästä Voutilaisen löytöpaikasta. Suomalainen yhteisö oli heidän katoamisestaan asti ollut varma, että syyllisiä olivat Mäki ja hänen miehensä. Joidenkin väitteiden mukaan murhaajat olisivat paenneet Suomeen. Ruumiinavauksen mukaan molempien kuolinsyynä oli hukkuminen. Tämä herätti välittömästi epäilyjä, koska pidettiin lähes mahdottomana, että kaksi luonnossa kulkemaan tottunutta miestä olisi voinut vajota jäihin ja hukkua matalaan veteen. Molempien löytöpaikalla vettä oli vain metrin verran. Lisäksi joidenkin kertomusten mukaan kummassakin ruumiissa oli merkkejä väkivallasta ja molempia olisi myös ammuttu. Mäen tiedettiin myös uhanneen ampumisella, mikäli ammattiliiton agitaattoreita tulee hänen työmaalleen. Voutilaisen kello oli löydettäessä pysähtynyt aikaan 2.40. Noin kello neljältä heidän katoamispäivänään Paavo Väänänen -niminen metsätyömies kertoi törmänneensä asetta kantaneeseen Mäkeen, joka oli sanonut tavanneensa Rosvallin ja Voutilaisen ja ajaneensa heidät matkoihinsa. Väänäsen mukaan Mäki oli niin kiihtyneessä mielentilassa, että hän kääntyi itse välittömästi takaisin.
Hautajaiset ja muisto

Rosvall ja Voutilainen haudattiin Thunder Bayssa 28. huhtikuuta. Kaupungin kaikkien aikojen suurimpiin hautajaisiin osallistui arviolta 4 000 ihmistä. Saattueen kulkiessa kohti Riversiden hautausmaata tapahtui kyseiselle päivälle osunut täydellinen auringonpimennys, joka lisäsi hautajaisten vaikuttavuutta. Rosvallin ja Voutilaisen kunniaksi on paljastettu muistomerkki, joka sijaitsee Thunder Bayn Centennial Park -puistossa paikallisen metsämuseon edustalla. Srilankalais-kanadalainen kirjailija Michael Ondaatje on käsitellyt tapausta osana vuonna 1987 ilmestynyttä romaaniaan Leijonan puvussa (In the Skin of a Lion).
Rusomuurarimehiläinen

| Rusomuurarimehiläinen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Pistiäiset Hymenoptera
Alalahko::  Hoikkatyviset Apocrita
Yläheimo::  Mesipistiäiset Apoidea
Heimo::  Vatsaharjamehiläiset Megachilidae
Alaheimo::  Megachilinae
Suku::  Muurarimehiläiset Osmia
Laji::  bicornis
Kaksiosainen nimi
 Osmia bicornis  (Linnaeus, 1758) 
Synonyymit
 Osmia rufa  Apis bicornis  Apis rufa 
Katso myös
   Rusomuurarimehiläinen Wikispeciesissä   Rusomuurarimehiläinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rusomuurarimehiläinen (Osmia bicornis) on mehiläislaji, joka kuuluu muurarimehiläisten (Osmia) sukuun.
Laji on vähitellen levinnyt Etelä-Suomeen, jossa se havaittiin ensimmäisen kerran vuonna 2006 Imatralla. Se parveilee huhti-toukokuussa, mutta naaraat elävät erakkona muut ajat. Se muuraa pesän erilaisiin koloihin, mistä tulee sen nimi.
Sen varsinaista levinneisyysaluetta ovat Afrikka, Eurooppa, Pohjois-Aasia (lukuun ottamatta Kiinaa). Siitä ei ole ihmiselle haittaa, vaan Luonnontieteellinen keskusmuseo pitää sitä tervetulleena lisänä.
Aiheesta muualla

Rusomuurarimehiläinen leviää Etelä-Suomessa
Muurarimehiläinen - Imatralta maalle uusi muurarimehiläinen (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Osmia rufa (englanniksi)
Rikaste

Luonnonuraani täytyy rikastaa ennen käyttöä
Rikaste on malmin puhdistetun osan käsittävä, tavallisesti jauhemainen aine, jota syntyy rikastuksen tuloksena.
Rautamalmirikaste

Useimmiten rikasteella tarkoitetaan rautamalmirikastetta; sitä valmistetaan kaivoksissa, koska rauta louhitaan kalliosta ja malmin mukana tulee runsaasti sivukiveä, joka on siirtokuljetuksessa turhaa painoa ja joka on yhtä kaikki poistettava ennen jalostusta.
Malmilohkareet, joita kaivostyöllä on irrotettu, kuljetetaan kaivosvaunuilla murskainkuilulle; se on parikymmentä metriä syvä kuilu, johon on sijoitettu allekkain kymmenkunta leukamurskainta, jotka pilkkovat isot lohkareet lopulta noin kymmenen sentin läpimittaisiksi. Nämä kappaleet putoavat hihnakuljettimelle, joka vie ne edelleen varsinaiseen murskaukseen; seuraavaksi malmi menee useammankin erikokoisen myllyn läpi veteen sekoitettuna, kunnes seos on jauhautunut karkeasyiseksi liejuksi, pulpiksi. Tämä aine pumpataan rikastamoon; siellä seos juoksutetaan sähkömagneettisten pyörivien lieriöiden yli, jolloin puhdas rautamalmi jää magneettikenttään ja sivukivi virtaa veden mukana pois. Sivukiviliuos menee nyt toiseen rikastamoon, jossa siitä erotetaan mahdolliset muut mineraalit vaahdotuksella ja muin keinoin. Loppu menee erityiskaatopaikalle.
Tätä rikastusjätettä käytettiin joskus kasuunien täyteaineena.
Määräajoin prosessi pysäytetään, sähkömagneetit suljetaan jolloin rautarikaste voidaan huuhtoa irti niistä; seos menee kuivaamoon ja sitten se onkin jo valmista lastattavaksi kuljetukseen; joskus harvoin rikaste jalostetaan paikan päällä; aine on sintrattava eli muutettava kappalemuotoon, ennen kuin se voidaan syöttää masuuniin. Tällaisia kappaleita sanotaan rautamalmipelleteiksi; muun muassa venäläiset suosivat tätä käytäntöä eli esimerkiksi Vartiuksesta Raaheen rautateitse tuotava rikaste on juuri pellettimuodossa.
Koverhariin tuotiin rikaste sen sijaan jauhemuodossa ja se sintrattiin tehtaan omassa sintrauslaitoksessa.
Muita rikasteita

Pulpiksi jauhaminen veden seassa on oikeastaan tärkein yhteinen menetelmä eri rikastuksissa: kupari, sinkki ja eräät muut metallit rikastettiin kauan niin sanotulla vaahdotuksella ja kulta ja hopea taas elohopean ja syanidin avulla.
Robyn Hitchcock

Robyn Hitchcock esiintymässä Yhdysvalloissa vuonna 2005.
Robyn Hitchcock (s. 3. maaliskuuta 1953 Lontoo) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä ja psych folk -taiteilija.
Ura

Hitchcock aloitti levytysuransa vuonna 1976 Cambridgen alueella toimineen The Soft Boys -yhtyeen kanssa. Yhtye hajosi vuonna 1981 ja Hitchcock ryhtyi sooloartistiksi levyttäen sekä omalla nimellään että Robyn Hitchcock & The Egyptians -yhtyeessä, johon kuuluivat myös Soft Boysin Andy Metcalfe ja Morris Windsor. Hitchcock ja osa muista Soft Boysin jäsenistä kokoontuivat vuonna 2002 yhteen ja julkaisivat albumin Nextdoorland. Samana vuonna Hitchcock teki yhteisen Yhdysvaltain-kiertueen muusikko Grant-Lee Phillipsin kanssa. Hitchcock on esiintynyt myös R.E.M.-yhtyeen kanssa, jonka jäsenet ovat Hitchcockin ystäviä. Vuonna 2006 Hitchcock teki levyn The Venus 3 -yhtyeen kanssa.
Hitchcockin musiikki ja sanoitukset ovat saaneet voimakkaita vaikutteita hänen esikuviltaan Bob Dylanilta ja Syd Barrettilta. Joskus kriitikot ovat tulkinneet hänen omaperäisen soundinsa ”pilailevaksi”, joskin se on enemmänkin naivistinen, tyyliltään Barrettin musiikin kaltaista erikoisine aihevalintoineen.
Hitchcock on tehnyt myös yhteistyötä elokuvaohjaaja Jonathan Demmen kanssa: vuonna 1998 julkaistiin Demmen ohjaama konserttitaltiointi Storefront Hitchcock ja vuonna 2004 Hitchcock esitti agentti Laurent Tokaria elokuvassa Mantsurian kandidaatti.
Hitchcock on myös kiinnostunut abstraktista taiteesta ja kirjallisuudesta, kirjoittaa novelleja, maalaa ja piirtää sarjakuvamaisella tyylillä.
Hitchcock on esiintynyt Suomessa Tavastia-klubilla 22. toukokuuta 1994.
Diskografia

Black Snake Dîamond Röle (1981)
Groovy Decay (1982)
I Often Dream of Trains (1984)
Fegmania! (1985)
Gotta Let This Hen Out! (1985)
Groovy Decoy (1985)
Element of Light (1986)
Invisible Hitchcock (1986)
Globe of Frogs (1988)
Queen Elvis (1989)
Eye (1990)
Perspex Island (1991)
Respect (1993)
The Kershaw Sessions (1994)
You & Oblivion (1995)
Gravy Deco (1995)
Moss Elixir (1996)
Mossy Liquor (1996)
Greatest Hits (1996)
Uncorrected Personality Traits (1997)
Live at the Cambridge Folk Festival (1998)
Storefront Hitchcock (1998)
Jewels for Sophia (1999)
A Star for Bram (2000)
Robyn Sings (2002)
Luxor (2003)
Spooked (2004)
Obliteration Pie (2005)
This Is The BBC (2006)
Olé! Tarantula (2006)
Sex, Food, Death... and Tarantulas (2007)
I Wanna Go Backwards (2007)
Shadow Cat (2008)
Goodnight Oslo (2009)
Aiheesta muualla

Robyn Hitchcockin virallinen kotisivu
VegetableFriends (Arkistoitu – Internet Archive), the original Robyn Hitchcock - Syd Barrett Discussion Group.
Roy Lee

Roy Lee San Diegon Comic-Conissa 2017.
Roy Lee (s. 23. maaliskuuta 1969 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on korealais-yhdysvaltalainen elokuvatuottaja, joka tekee uusia versioita kuuluisia aasialaiselokuvia, esimerkkeinä elokuvat Ring ja Kauna.[lähde? ]
Valikoitu filmografia

Ring (2002) (Ringu-uudelleenfilmatisointi) – Vastaava tuottaja
Kauna (2004) (Ju-On: The Grudge -uudelleenfilmatisointi) – Vastaava tuottaja
Ring 2 (2005) – Vastaava tuottaja
Tumma vesi (2005) (Dark Water -uudelleenfilmatisointi) – Tuottaja
Seikkailu Etelänavalla (2006) – Vastaava tuottaja
Talo järven rannalla (2006) (Siworae-uudelleenfilmatisointi) – Tuottaja
The Departed (2006) (Infernal Affairs -uudelleenfilmatisointi) – Vastaava tuottaja
Kauna 2 (2006) – Vastaava tuottaja
The Eye (2007) (The Eye -uudelleenfilmatisointi) – Vastaava tuottaja
My Sassy Girl (2007) – Vastaava tuottaja
The Invasion (2007) – Vastaava tuottaja
The Strangers (2007) – Tuottaja
The Echo (2008) – Tuottaja
Shutter (2008) (Shutter-uudelleenfilmatisointi) – Tuottaja
Se: Toinen luku (2019) – Tuottaja
Salem's Lot – painajainen (2024) – Tuottaja
Aiheesta muualla

Roy Lee Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Roy Lee Elonetissä.
Artikkeli Roy Leestä (englanniksi)
Artikkeli Roy Leestä (englanniksi)
Roy Nelson

| Roy Nelson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. kesäkuuta 1976 (ikä 48) Las Vegas, Nevada
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Lempinimi:  Big Country
Aktiivisena:  2004–
Pituus:  183 cm
Paino:  117 kg
Painoluokka:  raskassarja
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  Shaolin Kungfu, nyrkkeily, brasilialainen jujutsu
Seura:  Country Club Kings MMA
Tilastot
Ottelut:  35
Voitot:  22
– tyrmäyksellä:  15
– luovutuksella:  4
– päätöksellä:  3
Tappiot:  13
– tyrmäyksellä:  2
– päätöksellä:  11
Aiheesta muualla
roynelson.com
Roy Nelson  (s. 20. kesäkuuta 1976 Las Vegas, Nevada) on yhdysvaltalainen vapaaottelija, joka ottelee UFC:ssä. Hän on voittanut urallaan International Fight Leaguen raskaansarjan mestaruuden ja The Ultimate Fighter turnauksen 2009.
Vapaaottelu

Nelson otteli ensi kerran vapaaottelussa huhtikuussa 2004, jolloin hän osallistui Rage on the Riverin raskaansarjan turnaukseen. Nelson otteli turnauksessa kaksi ottelua ja voitti loppuottelussa Jerry Vrbanovicin hajaäänin. Hän otteli sittemmin vaihtelevasti eri järjestöissä, kuten FightForcessa ja PXC:ssä. Hän voitti seitsemästä ensimmäisestä kamppailustaan kuusi.
Vapaaottelu > IFL

Nelson siirtyi ottelemaan International Fight League -järjestöön tammikuussa 2007, jolloin hän kohtasi Vince Luceron. Nelson voitti kamppailun teknisellä tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä.
SKS (ase)

| SKS |
| --- | --- |

Tyyppi:  Itselataava kivääri
Valmistusvuodet:  1945-
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  7,62×39 mm
Piipun pituus:  520 mm
Paino (tyhjänä):  3,85 kg
Kapasiteetti:  10 patruunaa
Tehokas kantama:  400 m
Tulinopeus (laukausta/min):  35-40
AK-47 ja SKS
SKS (ven. СКС - 7,62 мм самозарядный карабин Симонова образца 1945 года, 7,62 mm Samozarjadnyi Karabin sistemi Simonova, 1945, itselataava karbiini, Simonov 1945) on neuvostoliittolaisen Sergei Simonovin vuonna 1945 suunnittelema itselataava kivääri.
Toisesta maailmansodasta saatujen kokemusten perusteella Neuvostoliitossa oltiin vakuuttuneita täysitehoisen kiväärinpatruunan vanhentumisesta. Mallia otettiin saksalaisen Gecon kokeilupatruunasta M35 7,75×39,5mm. Kyseistä patruunaa saksalaiset kehittivät toisen maailmansodan loppuun asti. Patruunan läpimitta pudotettiin 7,62 millimetriin. Tämän pohjalta luotiin aluksi M43 7,62×41 -patruuna. Hylsyn pituutta päätettiin lyhentää ja näin luotiin M43 7,62×39mm -patruuna. PTRS-panssarikiväärin sekä itselataavan Simonov M/36 -kiväärin suunnittelija Sergei Gavrilovitš Simonov suunnitteli alkuperäistä 7,62×41-patruunaa varten SKS:n.
Ensimmäinen prototyyppi valmistui vuonna 1945, ja asetta käytettiin jonkin verran saksalaisia vastaan itärintamalla. Palaute oli hyvä, joten asetta jatkokehitettiin, kunnes vuonna 1949 valmistui lopullinen versio 7,62×39-kaliiperissa. Samalla ase otettiin täysipainoisesti käyttöön neuvostoarmeijassa.
AK-sukuiset aseet kuitenkin syrjäyttivät sen varsin nopeasti, joten 1980-luvulle tultaessa SKS oli enää vain ei-taistelevien joukkojen käytössä. Siitä huolimatta asetta toimitettiin paljon Neuvostoliiton liittolaisille Aasiaan ja Afrikkaan ja se saikin näillä alueilla paljon suosiota, koska se oli helppokäyttöinen ja toimintavarma, ja vaati vähän koulutusta. Tämän vuoksi se sopi hyvin puolisotilaallisille sissiliikkeille Afrikassa, missä SKS on edelleenkin hyvin suuressa suosiossa AK-sukuisten aseitten ohella.
Aseesta on monia eri versioita, ja sitä on valmistettu useissa Neuvostoliiton liittolaismaissa. Kiinassa malli tunnetaan tyyppi 56:na, joka on helppo tunnistaa piikkimallisesta pistimestään. Kiinassa on myös valmistettu pitkälti SKS:n näköistä, mutta lukkomekanismiltaan AK-47:ään perustuvaa, irtolippaalla varustettua Type 68 -rynnäkkökivääriä. Jugoslaviassa SKS kehiteltiin pisimmälle: tyypin 59/66:ssa on kaasuputkensulkija kiväärikranaattien ampumista varten sekä tritium-yötähtäimet.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Modern Firearms
Carbines for Collectors
Simonov.net
Surplusrifle.com
The Last Great SKS: Yugo 59/66 v.2
SKS rifle[vanhentunut linkki]
Yooper John's SKS - Battle rifle of many nations