stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Elvira Notari

Elvira ja Nicola Notari.
Elvira Notari (syntyjään Elvira Coda, 10. helmikuuta 1875 Salerno – 17. joulukuuta 1946 Cava de’ Tirreni) oli italialainen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, tuottaja ja näyttelijä.
Vaatimattomista oloista lähtöisin ollut Elvira työskenteli koulun jälkeen modistina ja meni vuonna 1902 naimisiin valokuvaaja Nicola Notarin kanssa. Vuonna 1906 he perustivat perheyhtiö Films Doran (myöhemmin Dora Film), joka tuotti vuoteen 1930 mennessä satoja dokumenttielokuvia ja noin 60 näytelmäelokuvaa. Elvira Notarin ohjaamat ja hänen miehensä kuvaamat elokuvat olivat sävyltään realistisia ja käsittelivät yleensä Napolin kansanelämää sekä naisten ja miesten välisiä suhteita. Kriitikot pitivät elokuvia vähäarvoisina ja ne joutuivat usein sensuurin hampaisiin. 1920-luvulla Notari teki useita napolilaistyylisiä musiikkidraamoja (film sceneggiata), jotka menestyivät varsinkin Yhdysvaltojen ja Etelä-Amerikan italialaissiirtolaisten keskuudessa. Ohjaajan elokuvista on restauroitu ‘A Santanotte vuodelta 1922.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Elvira Notari Wikimedia Commonsissa
Internet Movie Database: Elvira Notari (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Elonet 
Muut:  IdRef
Norjanangervo

| Norjanangervo |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Suku::  Pensasangervot Spiraea
Lajike::  'Grefsheim'
Katso myös
   Norjanangervo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Norjanangervo (Spiraea 'Grefsheim' tai Spiraea × cinerea 'Grefsheim') on pensasangervoihin kuuluva lajike. Norjanangervo löydettiin Grefsheimin taimistolta Nesistä Hedmarkista Norjasta vuonna 1949.
Kuvaus

Norjanangervo on 1–1,5 metriä korkeaksi kasvava tiheä- ja ohutversoinen pensas. Harmaanvihreät lehdet ovat kapean soikeita ja pehmeäkarvaisia. Lehtien laidat ovat ehyitä tai kärkiosista terävähampaisia. Kukinto on edellisvuoden verson päällä oleva sarja, jossa on runsaasti pieniä valkoisia kukkia.
Käyttö

Norjanangervo on hyvin suosittu pensasangervolajike. Sitä käytetään koristepensaana yksittäispensaana tai laajoina pensasryhminä. Lajike menestyy Suomessa vyöhykkeillä I–V tai VI ja se on syrjäyttänyt talvenkestävämpänä morsiusangervoa (Spiraea 'Arguta').
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Norjanangervo – Spiraea 'Grefsheim'
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q5399471  Laji.fi: MX.4972752
Noskapiini

| --- | --- |

Noskapiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
3S)- 6,7-Dimetoksi-3-[(5R)-5,6,7,8-tetrahydro- 4-metoksi- 6-metyyli- 1,3-dioksoolo-(4,5-g)isokinolin-5-yyli]- 1(3H)-isobentsofuranoni
Tunnisteet
CAS-numero: 128-62-1
ATC-koodi: R05DA07
PubChem CID: 4544
Kemialliset tiedot
Kaava: C22H23NO7 
Moolimassa: 413.421
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Tiheys: 1,4 g/cm³
Sulamispiste: 175–176 °C
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia:  ?
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa:  ?
Noskapiini (tunnetaan myös nimellä narkotiini) on oopiumin alkaloideihin kuuluva isokinoliinin johdos, jolla ei ole analgeettista eli kipuja poistavaa eikä euforisoivaa eli hyvänolontunnetta aiheuttavaa vaikutusta. Noskapiinia on käytetty yskänlääkkeenä hillitsemään yskänärsytystä. Kuitenkin näyttö noskapiinin tehosta on ollut puutteellinen. Noskapiini relaksoi eli rentouttaa papaveriinin tavoin sileää lihasta, ja osa sen antitussiivisesta eli yskänärsytystä hillitsevästä vaikutuksesta saattaa perustua keuhkoputkien laajenemiseen. Noskapiini ei lamaa hengitystä, mutta suuret annokset stimuloivat keskushermostoa. Noskapiinin CAS-numero on 128-62-1. Noskapiinia saadaan oopiumiunikosta (Papaver somniferum).
Haittavaikutuksia

Noskapiini vapauttaa histamiinia, joten sen anto voi pahentaa astmaa. Pahoinvointi ja väsymys ovat noskapiinin tavallisimmat haittavaikutukset. Koska noskapiini on mutageeninen eli mutaatioita aiheuttava ainakin in vitro kokeissa eli eliön ruumiin ulkopuolella suoritetuissa solu- ja kudoskokeissa ja eläinkokeissa, on sen käytöstä pyritty eroon.
Svante Nordin

Svante Nordin vuonna 2018.
Svante Nordin (s. 1946) on aate- ja oppihistorian professori Lundin yliopistossa vuodesta 1999. Hän on kirjoittanut ennen kaikkea filosofian historiasta. Nordin väitteli teoreettisen filosofian tohtoriksi vuonna 1978.
Teoksia

Den Boströmska skolan och den svenska idealismens fall (1981)
Historia och vetenskap (1981)
Romantikens filosofi (1987)
Från tradition till apokalyps (1989)
Fredrik Böök (1994)
Tegnértraditionen och andra traditioner (1995)
Filosofian historia: länsimaisen järjen seikkailut Thaleesta postmodernismiin (Filosofins historia, 1995 ja 2003)
Det pessimistiska förnuftet (1996)
Filosofernas krig (1998)
Det politiska tänkandets historia (1999)
Frans G. Bengtsson, förläggarna och författarlivet (1999)
Förlåt jag blott citerar (2001)
Ingemar Hedenius (2004)
Nittonhundratalet. En biografi (2005)
Humaniora i Sverige (2008)
Fyra som förde krig (2009)
Palkintoja

Tegnér-palkinto 1994
John Landquists -palkinto 1999
Kirjallisuutta suomeksi

Nordin, Svante: Filosofian historia: Länsimaisen järjen seikkailut Thaleesta postmodernismiin.  ((Filosofins historia. Det västerländska förnuftets äventyr från Thales till postmodernismen, 1995.) Suomentanut Jukka Heiskanen. Prometheus)  Oulu:  Pohjoinen, 1999.  ISBN 951-749-292-8
Aiheesta muualla

Svante Nordin (Arkistoitu – Internet Archive) (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Svante Nordin
Käännös suomeksi
Notkea moderni

Diskurssianalyysi · Positivismi
Konfliktiteoria · Kriittinen teoria
Rakenteellinen funktionalismi
Sosiaalinen konstruktionismi
Émile Durkheim
Karl Marx · Max Weber
Julkinen sosiologia

Laki · Kasvatus
Poikkeavuus · Rikollisuus
Sosiaalinen verkosto
Stratifikaatio · Talous · Tiede
Tieto · Uskonto
Väestö · Yhteiskuntaluokka
Ympäristö · Armeija
Kaupunki
Habitus · Identiteetti · Normi
Jälkimoderni · Myöhäismoderni
Notkea moderni
Sosiaalinen pääoma · Valta
Notkea moderni (engl. Liquid modernity) on sosiologi Zygmunt Baumanin vuonna 2000 ilmestynyt kirja myöhäismodernin käsitteestä.
Aiheesta muualla

Keijo Rahkonen: Modernin sietämätön notkeus. Helsingin Sanomat 13.7.2002.
Norssalmen silta

| Norssalmen silta |
| --- | --- |
 Norssalmen sillat heinäkuussa 2006. Etummaisena on ratasilta.
Ajokaistoja:  2
Ylittää:  Norssalmi
Sijainti:  Kotkansaari – Hirssaari, Kotka
Ylläpitäjä:  Väylävirasto
Siltatyyppi:  jännitetty betoninen kotelopalkkisilta
Pisin jänneväli:  45 m
Pituus:  225 m
Leveys:  13 m
Avattu liikenteelle:  1985
Koordinaatit:  60°27′26″N, 026°55′00″E
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Norssalmen silta on vuonna 1985 valmistunut 225 metriä pitkä maantiesilta Kotkassa Kotkansaaren ja Hirssaaren välillä. Siltaa pitkin kulkee Mussalon satamaan johtava seututie 355. Sen vieressä kulkee vuonna 1988 valmistunut rautatiesilta, jota pitkin on yhteys Kotkan radalta Mussalon satamaan. Sillan alla veden syvyys on 15 metriä.
Norssalmen sillat on rakennettu Mussalon sataman maantie- ja rautatieyhteyttä varten. Siltojen rakentamiseksi rautatiehallitus ja Kotkan kaupunki järjestivät suunnittelukilpailun kutsukilpailuna vuonna 1981. Kilpailun voitti Insinööritoimisto Pontekin ehdotus, joka otettiin myös jatkosuunnittelun pohjaksi. Siltasuunnitelma käsitti kaksi osittain jännitettyä kotelopalkkisiltaa, joiden jännemitat määräytyivät raskaammin kuormitetun ratasillan mukaan. Molemmissa silloissa on viisi aukkoa, joiden kaikkien jännevälit ovat 45 metriä.
Ennen Norssalmen siltaa Mussaloon kuljettiin paikallistietä pohjoiskautta. Uusi silta lyhensi matkaa Kotkan keskustasta Mussaloon noin kymmenen kilometriä.
Maantiesillan rakentaminen

Ajoneuvoliikenteen silta rakennettiin ensin kiireellisempänä, syynä oli se, että Mussalon höyryvoimalaitoksesta oli tarkoitus johtaa kaukolämpöä Kotkaan marraskuusta 1983 alkaen ja edullisin reittivaihtoehto kaukolämpöputkille oli rakennettavan sillan kautta. Aikataulusyistä sillan rakentaminen oli jaettu useaan urakkaan. Ensimmäinen urakkasopimus solmittiin marraskuussa 1982. Työ käsitti sillan kolme välitukea, jotka valettiin teräsbetonipaaluilla tuettujen peruslaattojen varaan syvään veteen. Välitukien perusmuurin alin osa on valettu vedenalaisena valuna. Vesirajassa on suojana ruostumattomasta teräksestä tehty levy. Urakoitsijana oli Vesi-Pekka Oy.
Sillan päällysrakenne on toteutettu niin kutsutulla vaihesiirtomenetelmällä. Valuosat tehtiin Kotkansaaren puolella. Silta muodostuu yhdestätoista osasta, joista sillan päihin tulleet osat ovat pituudeltaan 11,8 metriä ja muut yhdeksän osaa 22,5 metriä pitkiä. Osien leveys on 13 metriä ja korkeus 2,9 metriä. Siltaosat työnnettiin paikoilleen noin 25 senttimetrin pituisin siirroin. Siirtovaihe alkoi 2. toukokuuta 1983 ja kesti tasan kolme kuukautta. Sillan kotelorakenteeseen asennettiin siirtotyön yhteydessä kaksi halkaisijaltaan 60-senttistä kaukolämpöputkea. Kaukolämpöputkien osalta työ oli valmis elokuun 1983 lopulla. Sen jälkeen vaihdettiin siirtovaiheessa käytetyt laakerit lopullisiin, valettiin sillan reunapalkit, kiinnitettiin kaiteet ja tehtiin muut viimeistelytyöt. Silta voitiin avata kevyelle liikenteelle joulukuussa 1983 ja ajoneuvoliikenteelle vuonna 1985. Sillan päällysrakenteen urakoi Pohjansepot Oy, siirtotyön ja jännittämisen aliurakoitsija oli Prestressing Oy.
Rautatiesilta

Maantiesillan viereen rakennettu ratasilta on jänneväleiltään ja rakennekorkeuksiltaan yhteneväinen maantiesillan kanssa. Se on tyypiltään jännitetty kotelopalkkisilta ja rakennettu paikallavaluna. Siltaurakoitsija oli Yleinen Insinööritoimisto Oy. Ratasilta rakennettiin vuonna 1988.
Norssalmen sillat nähtynä Haukkavuoren näkötornista Kotkansaarelta. Maantiesilta on etummaisena.
Norra Posten

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Norra Posten oli Uudessakaarlepyyssä ja Kokkolassa vuosina 1883–1898 ilmestynyt ruotsinkielinen sanomalehti.
Ruotsinmielinen Norra Posten perustettiin fennomaanisen Mellersta Österbottenin korvaajaksi. Vuoden 1884 alussa se siirtyi Uudestakaarlepyystä Kokkolaan. 1880-luvulla Norra Posten oli yksi kiivaimmista svekomaanilehdistä, mutta myöhemmin sen linja laimeni ja muuttui enemmän paikalliseksi. Kokkolan ulkopuolella lehti kärsi Svenska Österbottenin kilpailusta. Vuonna 1898 sen seuraajaksi perustettiin Österbottningen.
Aluksi kerran ja vuodesta 1887 lähtien kahdesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 550 kappaletta vuonna 1885.
Päätoimittajina

K. E. Wichman (1883),
Max Strömberg (1883–1884),
Johan Isak Kloström (1884–1889),
Johan Björkman (1890–1892),
A.F. Hellström (1892–1893),
Eliel Rajander (1894–1895),
Sigurd Roos (1896–1897)
Karl Alexander Björklund (1897–1898).
Aiheesta muualla

Norra Posten digitoituna kansalliskirjastossa
Northampton-luokka

| Northampton-luokka |
| --- | --- |


Tekniset tiedot
Uppouma:  9 200 t
Pituus:  182,96 m
Leveys:  20,14 m
Syväys:  4,98 m
Koneteho:  107 000 shp
Nopeus:  32,5 solmua
Miehistöä:  1 100
Aseistus
Meritorjunta:  9 x 8"/55 -tykkiä kolmoistorneissa 8 x 5"/25 tykkiä  6 x 21" torpedoputkea
Ilmatorjunta:  24 x Bofors 40 mm ilmatorjuntatykkiä 28 x Oerlikon 20 mm ilmatorjuntatykkiä
Northampton-luokka oli Yhdysvaltain laivaston kuuden 1928–1931 valmistuneen aluksen muodostama raskas risteilijäluokka. Luokan alukset osallistuivat useisiin toisen maailmansodan taisteluihin, joissa kolme niistä tuhoutui. Kolme sodasta selvinnyttä poistettiin palveluksesta pian sodan jälkeen ja ne romutettiin 1959-1961.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| USS Northampton | Bethlehem Steel Corporation, Fore River Shipyard, Quincy, Massachusetts | 12. huhtikuuta 1928 | 5. syyskuuta 1929 | 17. toukokuuta 1930 | upotettu Tassafarongan taistelussa 30. marraskuuta 1942 |
| USS Chester | New York Shipbuilding Corporation, Camden, New Jersey | 6. maaliskuuta 1928 | 3. heinäkuuta 1929 | 24. kesäkuuta 1930 | poistettu palveluksesta 10. kesäkuuta 1946 |
| USS Louisville | Puget Soundin laivastontelakka | 4. heinäkuuta 1929 | 1. syyskuuta 1930 | 15. tammikuuta 1931 | poistettu palveluksesta 17. kesäkuuta 1946 |
| USS Chicago | Mare Islandin laivastontelakka | 10. syyskuuta 1928 | 10. huhtikuuta 1930 | 9. maaliskuuta 1931 | upotettu Rennellinsaaren taistelussa 30. tammikuuta 1943 |
| USS Houston | Newport News Shipbuilding and Dry Dock Company, Newport News, Virginia | 1. toukokuuta 1928 | 7. syyskuuta 1929 | 17. kesäkuuta 1930 | upotettu Sundasalmen taistelussa 30. tammikuuta 1942 |
| USS Augusta | Newport News Shipbuilding and Dry Dock Company | 2. heinäkuuta 1928 | 1. helmikuuta 1930 | 30. tammikuuta 1931 | poistettu palveluksesta 16. heinäkuuta 1946 |
Northumbria

Northumbrian lippu.
Northumbrian alue vuonna 802.
Northumbrian laajeneminen vuosina 600–700.
Northumbria oli pohjoisin anglien varhaiskeskiaikaisista kuningaskunnista Ison-Britannian saarella. Se käsitti nykyisen Englannin koillisosan ja Skotlannin kaakkoisosan ja ulottui Humberin estuaarista Forthin vuonoon. Alue liitettiin myöhemmin osaksi viikinkien Danelagenia. Nykyaikana Northumbrialla tarkoitetaan usein Koillis-Englantia (esimerkiksi Northumbrian yliopisto Newcastlessa).
Northumbria muodostettiin yhdistämällä Bernician ja Deiran kuningaskunnat. Bernicia käsitti alueen Teesjoen pohjoispuolella ja Deira vastasi suunnilleen nykyajan Yorkshireä. Ensimmäinen yhdistyminen tapahtui Bernician kuninkaan Aethelfrithin valloittaessa Deiran noin vuonna 604. Aethelfrithia seurasi Edwin, jonka kuoltua 632 Northumbria jakautui jälleen kahtia Osricin hallitessa Deiraa ja Eanfrithin Berniciaa. Sekä Osric että Eanfrith kaatuivat taisteluissa seuraavana vuonna Cadwallonin hyökättyä heidän alueilleen.
Oscricia ja Eanfrithia seurasi kuningas Oswald, joka löi Cadwallonin Heavenfieldin taistelussa noin vuonna 634. Northumbrian kuningas Oswald sai surmansa Maserfieldin taistelussa Pendan johtamia mercialaisia vastaan vuonna 642. Oswaldia seurasi Oswiu, joka joutui jakamaan kuningaskunnan Deiran kuninkaiden kanssa, kunnes kukisti Pendan Winwaedin taistelussa vuonna 655. Oswiusta tuli myös Mercian hallitsija. Mercia kuitenkin menetettiin 650-luvulla Pendan pojan Wulfheren johtamassa kansannousussa.
Vuodesta 867 suurta osaa Northumbriaa hallitsivat tanskalaiset. Jorvikin kuningaskuntaan kuului suunnilleen vanha Deiran kuningaskunnan alue, Bernician jaarlit näyttävät säilyttäneen jonkinlaisen itsenäisyyden.
Bernician ja samalla entisen Northumbrian kuningaskunnan pohjoisin osa, Lothian, jossa myös Edinburgh sijaitsee, liitettiin Skotlantiin vuonna 1018.
Northumbrian kuninkaat

604–616 	Aethelfrith
616–633 	Edwin
634–642 	Oswald
642–670 	Oswiu
670–685 	Ecgfrith
685–704 	Aldfrith
704–705 	Eadwulf I
705–716 	Osred
716–718 	Cenred
718–729 	Osric
729–737 	Ceolwulf
737–758 	Eadberht
758–759 	Oswulf
759–765 	Aethelwald
765–774 	Alhred
774–779 	Aethelred I
779–788 	Ælfwald I
788–790 	Osred II
790–796 	Aethelred I
796 		Osbald
796–806 	Eardwulf
806–808 	Ælfwald II
808–809 	Eardwulf
809–840 	Eanred
840–844 	Aethelred II
844 		Rædwulf
844–848 	Aethelred II
848–862 	Osbert
862–867 	Ælla
867–873 	Ecgberht I
873–876 	Ricsige
876–878 	Ecgberht II
878–913 	Eadwulf
913–927 	Aldred
Notoptera

| Notoptera |
| --- | --- |
 Mantophasma zephyra
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Alaluokka::  Siipikantaiset Pterygota
Ylälahko::  Uussiipiset Neoptera
Lahko::  Notoptera  Crampton, 1915
Heimot
 Mantophasmatidae  Sirkkatorakat (Grylloblattidae) 
Katso myös
   Notoptera Wikispeciesissä   Notoptera Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Notoptera on pieni hyönteislahko, johon kuuluu vain noin 30 nykyään elävää lajia kahdessa eri heimossa. Lahko on kuitenkin laajemmin edustettuna erityisesti permikautisissa fossiileissa.
Lahkon siivellisiä edeltäjiä tunnetaan permi-, jura- ja liitukautisista fossiiliesiintymistä. Meripihkaan säilyneitä yksilöitä tunnetaan etenkin eoseenikautisista balttisista meripihkoista.
Nimeä Notoptera ehdotettiin käyttöön jo vuonna 1915, mutta lahko nykyisessä merkityksessään kuvattiin vasta vuonna 2006. Lahkoon kuuluvat lajit ovat siivettömiä ja muistuttavat ulkonäöltään suorasiipisiä, kummitus- tai rukoilijasirkkoja. Lajeja tavataan Pohjois-Amerikassa, Itä-Aasiassa ja itäisessä Afrikassa.
Suuosat ovat purevat ja muodonvaihdos vaillinainen.
Aiheesta muualla

Notoptera (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1185781  Wikispecies: Notoptera  BOLD: 762434  BugGuide: 244862  EPPO: 1NOTPO  iNaturalist: 53795  IRMNG: 10440  Paleobiology Database: 196957
North American P-64

| North American P-64 (NA-50A, NA-68) |
| --- | --- |

Tyyppi:  hävittäjä
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  North American Aviation
Ensilento:  1. syyskuuta 1940 (P-64)
Poistettu käytöstä:  1950 (NA-50A Peru)
Tila:  ei käytössä
Pääkäyttäjät:  USAAF, Perun ilmavoimat
Valmistusmäärä:  13 
Valmistusvuodet:  1939–1940
Kehitetty mallista:  North American NA-16
North American P-64 oli North American Aviationin valmistama yksipaikkainen ja -moottorinen, alatasoinen hävittäjälentokone. Konetyyppi kehitettiin North American NA-16 pohjalta vientimarkkinoita varten.
Toukokuussa 1939 Perun ilmavoimille toimitettiin seitsemän konetta valmistajan tunnuksella NA-50A. Koneissa oli aseistuksena kaksi 7,62 millimetrin konekivääriä ja kaksi 20 millimetrin tykkiä sekä mahdollisuus asentaa rungon alapuoliset pommiripustimet 181 kilogramman pommikuormaa varten. Koneiden ollessa Perun ilmavoimien käytössä, niihin asennettiin pommiripustimet. Koneet osallistuivat sotatoimiin Ecuadorin ja Perun välisessä sodassa heinäkuussa 1941.
Myöhemmin Thaimaan kuninkaallisille ilmavoimille valmistettiin kuusi konetta tunnuksella NA-68. Koneet olivat vuonna 1941 laivakuljetuksena matkalla Thaimaahan, kun Yhdysvaltain viranomaiset käännyttivät ne takaisin Yhdysvaltoihin. Koneet otettiin Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien (USAAF) käyttöön, riisuttiin aseista, ja niitä käytettiin jatkokoulutuskoneina tunnuksella North American P-64. Yksi koneista on museoitu EAA AirVenture Museumiin Yhdysvalloissa.
Tekniset tiedot (NA-68, P-64)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 1
Pituus: &&&&&&&&&&&&&&08.02300008,23 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&011.035000011,35 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&02.07400002,74 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&&021.018000021,18 m²
Tyhjäpaino: &&&&&&&&&&&02113.&&&&002 113 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: &&&&&&&&&&&02717.&&&&002 717 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&01.&&&&001 × Wright R-1820-77 Cyclone -yhdeksänsylinterinen tähtimoottori; &&&&&&&&&&&&0649.&&&&00649 kW (&&&&&&&&&&&&0870.&&&&00870 hv)
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0435.&&&&00435 km/h
Lentomatka: &&&&&&&&&&&01380.&&&&001 380 km
Lakikorkeus: &&&&&&&&&&&04260.&&&&004 260 m
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta North American P-64 Wikimedia Commonsissa
Nougat

Wieniläistä nougat'ta.
Nougat [nugaa] tai nugaa on paahdetusta pähkinästä ja sokerista valmistettua, ilmalla kyllästettyä makeismassaa.
Nougat’n tavanomaisia valmistusaineita ovat siirappi, paahdettu pähkinä kuten manteli, hasselpähkinä tai pistaasipähkinä, hunaja ja munanvalkuainen. Niiden lisäksi valmistusaineina käytetään toisinaan myös suklaata, kaakaojauhetta ja hedelmänpaloja.
Nougat’ta valmistettaessa kuumaan sakkaroosisiirappiin vatkataan munanvalkuaista, maitoproteiinia ja gelatiinia. Sen jälkeen tuote pursotetaan, jäähdytetään ja pilkotaan haluttuun muotoon, usein patukaksi tai lieriöksi. Nougat'n rakenne vaihtelee puolipehmeästä napakan rapeaan. Huoneenlämmössä nougat säilyy yhdestä kahteen viikkoa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nougat Wikimedia Commonsissa
Norsukalat

| Norsukalat |
| --- | --- |
 Mustanorsukala (Gnathonomus petersii)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Arapaimakalat Osteoglossiformes
Heimo::  Norsukalat  Mormyridae  Bonaparte, 1831
Katso myös
   Norsukalat Wikispeciesissä   Norsukalat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Norsukalat (Mormyridae) on arapaimakaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä trooppisesta Afrikasta. Eräitä norsukalalajeja pidetään myös akvaarioissa.
Lajit ja anatomia

Norsukalojen heimoon kuuluu 18 sukua ja noin 201 lajia. Yleensä ne kasvavat korkeintaan 9–50 cm pitkiksi, mutta suurimmat lajit voivat saavuttaa 1,5 metrin pituuden. Heimon lajien tyypillisiä piirteitä ovat pitkähkö selkäevä ja selvästi haarautunut pyrstöevä. Norsukalalajien kuonon muoto ja pituus vaihtelevat huomattavasti eri sukujen kesken. Eräillä lajeilla, kuten Campylomormyrus-, Gnathonomus- ja Mormyrus-suvun lajeilla kuono on hyvin pitkä ja alaspäinkaartunut ja muistuttaa norsun tai tapiirin kärsää. Eräiden sukujen, esimerkiksi Marcusenius- ja Petrocephalus-sukujen lajeilla kuono on lyhyt ja pyöreä. Monien muiden arapaimakalojen tavoin myös norsukaloilla on kielessään hampaita. Norsukalat pystyvät tuottamaan heikon sähkökentän pyrstönvarren lihaksillaan. Kalojen päässä on elimiä, jotka aistivat hyvin heikkojakin sähkökentän muutoksia ja näin kalat voivat havaita esimerkiksi saaliin tai saalistajan. Heimon kalojen aivot ovat kookkaat ja aivojen painon suhde koko ruumiin painoon on samaa luokkaa kuin ihmisellä.
Levinneisyys ja elintavat

Norsukalalajeja tavataan trooppisen Afrikan makeista vesistä. Ne elävät usein pyörteilevissä, sameissa vesissä ja suunnistavat ja paikantavat ravintoa sähkökentän muutoksia aistivilla elimillään. Ne liikkuvat usein melko hitaasti pieninä parvina. Heimon lajien ravintoa ovat hyönteiset ja muut vedessä elävät selkärangattomat eläimet. Norsukalat voivat käyttää pitkää kärsämäistä kuonoaan ruuan etsimiseen pohjaa tonkimalla. Myös norsukalojen kuuloaisti on hyvin kehittynyt ja ne viestivät toisilleen päästämällä naksahtelevia tai röhkiviä ääniä. Norsukalojen lisääntymiskäyttäytyminen on huonosti tunnettua.
Eräitä heimon lajeja voidaan pitää myös akvaariokaloina. Useimmiten akvaarioissa tavattavia lajeja ovat mustanorsukala (Gnathonomus petersii), huulinorsukala (Gnathonemus  rhynchophorus) ja guineantapiirikala (Mormyrus tapirus).
Luettelo pikkuplaneetoista: 295001–296000

Tämä on luettelo Aurinkokunnan numeroiduista pikkuplaneetoista numerojärjestyksessä alkaen
295001:stä ja päättyen 296000:een.
Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.