stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leevi Kuuranne
Palkinnot

Esko-patsaat
Kustaa III, Kustaa III, kirj. August Strindberg (Turun taiteilijaseuran teatterikerho 1949)
Ilmari, Kettutarha, kirj. Hirvonen (Turun taiteilijaseuran teatterikerho 1951)
La Sourette, Colombe, kirj. Jean Anouilh (Turun taiteilijaseuran teatterikerho 1954)
Shylock, Venetsian kauppias, kirj. William Shakespeare (Turun taiteilijaseuran teatterikerho 1955)
Kunniakirjat (vuoden parhaana palkittu)
Willy Loman, Kauppamatkustajan kuolema, kirj. Arthur Miller (Tampereen teatterikerho 1957)
Vanja-eno, Vanja-eno, kirj. Anton Tšehov (Tampereen teatterikerho 1958)
Andrei, Sota ja rauha, kirj. Leo Tolstoi (Tampereen teatterikerho 1959)
Filmografia

Lähde:Suomen kansallisfilmografia
Oi, muistatkos, Kalle Kurvila (1954)
Ratkaisun päivät, tuomari Wikberg, "Nokkavaris" (1956)
Sven Tuuva, kuningas Kustaa IV Adolf (1958)
Komisario Palmun erehdys, hovimestari "Butler" Veijonen (1960)
Miljoonavaillinki, huilisti Resku Aapola (1961)
Pikku Pietarin piha, Jormalainen, Pietarin isä (1961)
Varjostettua valoa, professori (1962)
Tie pimeään, Klaus Grahnin isä  (1963)
Villin Pohjolan salattu laakso, Juuso, tietäjä (1963)
Kirjallisuus

Rebekka Suninen: Unennäkijän painajaiset, tutkielma Jaakko Kaapan näytelmästä Unennäkijä, pääosassa Leevi Kuuranne / Tampereen Teatteri, 1958. Kankaanpää: Rebekka Suninen 2008. ISBN 978-952-92-4003-6.
Aiheesta muualla

Leevi Kuuranne Elonetissä.
Leevi Kuuranne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
HL Kurun uppoaminen

| HL Kurun uppoaminen |
| --- | --- |
Päivämäärä:  7. syyskuuta 1929
Kellonaika:  noin kello 15
Tapahtumapaikka:  Näsijärvi
Syy:  laivan keulakannen reelingin muuttaminen umpinaiseksi, jolloin veden poistuminen voimakkaassa rajuilmassa estyi
Kuolleita:  136
Kadonneita:  4
Loukkaantuneita:  22
Höyrylaiva Kuru upposi Tampereen edustalla Näsijärvellä 7. syyskuuta 1929. HL Kurun uppoaminen on Suomen pahin sisävesillä tapahtunut vesiliikenneonnettomuus.
Uppoamattomaksi mainitun Kurun onnettomuudessa kuolleiden lukumääräksi on yleisimmin esitetty 138 henkeä, mutta Kurun kunnan historian kirjoittanut Erkki Laitinen on hukkuneiden ja kadonneiden luetteloiden läpikäynnin jälkeen päätynyt siihen, että uhrien lukumäärä olisi 136.
Uppoaminen

Kuru lähti Mustanlahden satamasta huolimatta siitä, että järveltä puhalsi voimakas tuuli, jonka voimakkuudeksi arvioitiin 8 boforia (17–20 m/s), puuskissa jopa hirmumyrskyn voimakkuuksia. Lähtöpäätöksen teki aluksen päällikkö Onni Saarinen. Kurun edellä satamasta lähti HL Ylöjärvi, ja satamaan oli juuri saapunut HL Ruovesi. Ylöjärvi ja Ruovesi olivat Kurua pienempiä aluksia. Viisi minuuttia Kurun jälkeen satamasta lähti S/S Tarjanne.
Laivalla oli uppoamishetkellä 150 matkustajaa ja 12 hengen miehistö.
Alus lähti aikataulunsa mukaan klo 15.15 kohti Kurua puskien vastatuuleen Näsijärven selällä. Suurin osa matkustajista oli laivan sisäosissa, välikannella ja alasalongeissa. Alkumatka aallonmurtajalle, noin sata metriä satamasta, sujui hyvin.
Matkustajia saattaneet ihmiset katselivat laivan matkan edistymistä satamalaiturilta ja Näsikalliolta. Alus alkoi keikkua pituussuuntaisesti voimakkaassa vasta-aallokossa, ja kun aallot alkoivat lyödä vettä kannelle, vauhtia hiljennettiin. Kuru oli tuntemattomasta syystä kallistunut hiukan vasemmalle. Aluksen ehdittyä Siilinkarin luokse se joutui ristiaallokkoon, ja laivalta huomattiin kolme suurta hyökyaaltoa. Silminnäkijät kuvasivat niitä suurimmiksi koskaan näkemistään.
Päällikkö Saarinen käski pysäyttää koneen ensimmäisen aallon iskiessä Kurun keulaan. Aalto täytti keulakannen vedellä ja painoi keulan syvemmälle. Kun toinen aalto iski, se rikkoi matkustajatilan ovet ja vesi tulvi sisään laivaan. Laiva kallistui vasemmalle, ja kun vesimassat vyöryivät vasemmalle laidalle kolmannen hyökyaallon iskiessä, Kuru kääntyi sivutuuleen ja kaatui kyljelleen. Laivan hätäsignaalit kutsuivat apua, ja matkustajia kehotettiin kiipeämään nopeasti yläkannelle. Ne, jotka ehtivät, ottivat itselleen pelastusvöitä, ja hytteihin loukkuun jääneet potkivat ikkunoita rikki päästäkseen pois. Alakannella ja suljetuissa tiloissa olleet hukkuivat heti, kun taas yläkannella olleet noin 40–60 matkustajaa odottivat laivan kyljelle kavunneina pelastajia. Alus upposi nopeasti, vain muutamassa minuutissa.
Yksi laivan kolmesta pelastusveneestä jäi kaatuvan laivan alle, ja toinen irtosi itsestään. Kolmannen veneistä irrotti päällikkö Saarinen yhdessä erään matkustajan kanssa. Pelastusveneet kuitenkin kaatuivat myrskyssä, ja vain kolme matkustajaa pelastui veneillä.
Hukkuneiden nostaminen ja naaraus

Kurun mukana hukkuneiden ihmisten nostamiseen ryhdyttiin vasta maanantaina 9. syyskuuta 1929. Laiva oli uponnut 15 metrin syvyyteen. lähde?
Hylyn läheisyydestä nostettiin 44 ruumista ylös. Ruumiita kuljetettiin aluksi moottoriveneellä satamaan, mutta myöhemmin tuotiin paikalle lotja, johon ruumiit kerättiin. Kaupungin ruumishuoneelle ei mahtunut kuin 14 ruumista, ja loput vietiin Frenckellin tehtaan varastohuoneeseen.
Tiistaina oli yli 20 poliisia ja muutamia sukeltajia laivan läheisyydessä naaraamassa. Tuolloin nostettiin viisi ruumista. Keskiviikkona nostettiin 29 ruumista, joista suurin osa oli Kurun välikannella. Torstaina löydettiin vielä 20 hukkunutta, perjantaina 13, lauantaina kuusi ja sunnuntaina viisi. Seuraavana maanantaina nostettiin kolme ruumista, keskiviikkona yksi ja torstaina vielä kaksi. Kaiken kaikkiaan löydettiin 118 ruumista. Onnettomuuden uhrien etsinnät lopetettiin 29. syyskuuta, jolloin kateissa oli yhä kuusi henkeä. Pelastuneita oli yhteensä vain 22.
Nosto, kunnostus ja paluu liikenteeseen

Kurun hylky nostettiin pohjasta sunnuntaina 22. syyskuuta 1929 ja hinattiin lotjien avulla Lapinniemen rantaan, jossa se nostettiin pintaan. Kuru tuotiin vanhalle paikalleen Mustalahden satamaan 3. lokakuuta 1929.
Näsijärven pohjasta nostettu alus teki ensimmäisen matkansa torstaina 14. lokakuuta 1929.
Onnettomuuden syyt

Onnettomuuden aikana Kurun painopiste oli aiempaa ylempänä, kun sen kansirakennelmia oli korotettu kysymättä suunnittelijoiden tai asiantuntijoiden neuvoa. Se ei kuitenkaan ollut keskeinen syy uppoamiseen. Laivan keulakannen reelinki oli vuotta aiemmin muutettu umpinaiseksi, eikä siinä ollut valuma-aukkoja, joista vesi olisi päässyt poistumaan. Tapausta käsiteltiin sekä raastuvanoikeudessa että hovioikeudessa. Pääsyyksi todettiin ennalta arvaamattoman kovat luonnonvoimat. Kapteeni vapautettiin syytteistä.lähde?
Muistomerkit

Kalevankankaan hautausmaalle Tampereella pystytettiin vuonna 1930 Kirsti Liimataisen suunnittelema Kurun haaksirikon muistomerkki. Onnettomuuden 11-vuotispäivänä vuonna 1940 Mustanlahden sataman tuntumassa Näsikalliolla paljastettiin toinen, Yrjö Liipolan suunnittelema muistomerkki. Onnettomuuden uhreista 38 on haudattu yhteishautaan Kurun Tammikankaan hautausmaalle, jossa on E. A. Liuhan suunnittelema muistomerkki. Tampereella on yhteishaudassa 13 Kurun onnettomuuden uhria ja Länsi-Teiskon hautausmaalla 24 uhria. Kurun uppoamisessa menehtyneiden muistolle on muistomerkki myös Ruoveden kirkon hautausmaalle.
Kurun höyrykone asetettiin vuonna 2013 kunnostettuna nähtäville Mustalahden satamaan, josta laiva lähti uppoamiseen johtaneelle matkalleen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HL Kurun uppoaminen Wikimedia Commonsissa
Anna Sirén, 90 vuotta höyrylaiva Kurun tragediasta – Yle Uutiset Pirkanmaan erikoislähetys näyttää miten Näsijärven suuronnettomuus tapahtui, Yle.fi, uutiset 6.9.2019
Ylen dokumentti vuodelta 1979
Tampereen historia -sivuston artikkeli, sisältää lähteitä.[vanhentunut linkki]
Koskesta Voimaa: artikkelikokoelma, sisältää lähteitä.
"Kurun" onnettomuudesta on tänään kulunut 10 vuotta, Aamulehti, 07.09.1939, nro 240, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Maakuntaa kohdannut järkyttävä onnettomuus, Aamulehti 8.9.1929 nro 245, s. 1, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
126 nimettyä henkilöä kaivataan, Aamulehti 9.9.1929 nro 246, s. 1, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
Eilen tiedossa 143 uhria, Aamulehti 10.9.1929 nro 247, s. 1, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
"Kurun"merikelpoisuus tulee tutkittavaksi Aamulehti 11.9.1929 nro 248, s. 1, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
Hylystä tuotu pinnalle 21 vainajaa, Aamulehti 12.9.1929 nro 249, s. 1, Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
Kurun onnettomuudessa menehtyneitä, Aamulehti, 22.9.1929, nro 259, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tarjanteen päällikkö Niilo Karimaa.
Levoton ihmisjoukko Mustanlahden satamalaiturilla Tampereella 7. syyskuuta 1929.
Hinaaja Näsijärvi Kurun pelastustöissä 7. syyskuuta 1929.
Sukellus Kurun hylkyyn.
Höyrylaiva Kurun runko Visuvedellä syyskuussa 2010.
Länsi-Teiskon Kurun uhrien yhteishautaus.
Onnettomuuden muistomerkki Näsikalliolla.
Kurskin alue

| Kurskin alue Ку́рская о́бласть |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Alueen sijainti Venäjällä
 Koordinaatit: 51°44′N, 36°11′E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiopiiri:  Keskinen
Piiritasoisia kaupunkeja:  10
Piirejä:  28
Perustettu:  13. kesäkuuta 1934
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kursk
 – kuvernööri:  Aleksandr Mihailov
Pinta-ala:  29 800 km²
Väkiluku (2010):  1 127 081
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  RU-KRS
 
Kurskin alueen internetsivut
 Aikavyöhyke UTC+3 (MSK) 
Kurskin alue (ven. Ку́рская о́бласть, Kurskaja oblast) on hallintoalue Venäjän Keskisessä federaatiopiirissä Ukrainan koillispuolella Itä-Euroopassa.
Maantiede

Se rajoittuu pohjoisessa Orjolin alueeseen, koillisessa Lipetskin alueeseen, idässä Voronežin alueeseen, etelässä Belgorodin alueeseen, lounaassa Ukrainan Sumyn alueeseen ja luoteessa Brjanskin alueeseen.
Kurskin alue sijaitsee Keski-Venäjän ylängöllä. Alueen merkittävin joki on Dneprin sivujoki Desnan sivuhaara Seim.
Historia

Toisen maailmansodan aikana Kurskin alue oli Saksan miehittämä 1941–1943. Vuonna 1943 alueella käytiin suuri Kurskin taistelu.
Ukrainan armeija ylitti Venäjän rajan Kurskin alueella 6. elokuuta 2024 osana Venäjän hyökkäystä Ukrainaan.
Väestö

Kurskin alueen kartta, jolle on merkitty osa alueen piirikeskuksista.
Kurskin alueen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 1 127 081. Suurin kaupunki on Kursk, jossa asui 415 159 asukasta. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat Železnogorsk (95 049 as.), Kurtšatov (42 706 as.), Lgov (21 453 as.) ja Štšigry (17 040 as.). Lisäksi alueella on useita pienempiä kaupunkeja ja lukuisia kaupunkityyppisiä taajamia.
Hallinto

Kurskin alue on yksi Venäjän federaation alueista (subjekti) ja sen hallintokeskus on Kursk. Alue on jaettu hallinnollisesti viiteen aluehallinnon alaiseen kaupunkipiiriin ja 28 piiriin. Alueella on yhteensä 10 kaupunkia.
Hallinto > Kaupunkipiirit

| Numero kartalla | Kaupunkipiiri | Väkiluku (VL2010) | Pinta-ala (km²)lähde? | Asukastiheys (as> /km²) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Kursk | &&&&&&&&&0415159.&&&&00415 159 | 189 |  |
| 3. | Kurtšatov | &&&&&&&&&&042706.&&&&0042 706 | 55 |  |
| 4. | Lgov | &&&&&&&&&&021453.&&&&0021 453 | 38 |  |
| 2. | Železnogorsk | &&&&&&&&&&095049.&&&&0095 049 | 112 |  |
| 5. | Štšigry | &&&&&&&&&&017040.&&&&0017 040 | 21 |  |
Hallinto > Piirit

| Numero kartalla (tarkistettava!) | Piiri | Väkiluku (VL2010) | Pinta-ala (km²)lähde? | Asukas- tiheys (as> /km²) | Hallintokeskus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 | Belajan piiri | &&&&&&&&&&017933.&&&&0017 933 | 950 |  | Belaja |
| 7 | Bolšoje Soldatskojen piiri | &&&&&&&&&&012678.&&&&0012 678 | 780 |  | Bolšoje Soldatskoje |
| 10 | Dmitrijevin piiri | &&&&&&&&&&018088.&&&&0018 088 | 1270 |  | Dmitrijev-Lgovski |
| 30 | Fatežin piiri | &&&&&&&&&&018885.&&&&0018 885 | 1300 |  | Fatež |
| 8 | Gluškovon piiri | &&&&&&&&&&022661.&&&&0022 661 | 860 |  | Gluškovo |
| 9 | Goršetšnojen piiri | &&&&&&&&&&018591.&&&&0018 591 | 1400 |  | Goršetšnoje |
| 31 | Homutovkan piiri | &&&&&&&&&&011429.&&&&0011 429 | 1150 |  | Homutovka |
| 13 | Kastornojen piiri | &&&&&&&&&&018195.&&&&0018 195 | 1230 |  | Kastornoje |
| 14 | Konyšjovkan piiri | &&&&&&&&&&010594.&&&&0010 594 | 1070 |  | Konyšjovka |
| 15 | Korenevon piiri | &&&&&&&&&&018294.&&&&0018 294 | 850 |  | Korenevo |
| 16 | Kurskin piiri | &&&&&&&&&&054778.&&&&0054 778 | 1620 |  | Kursk** |
| 17 | Kurtšatovin piiri | &&&&&&&&&&018021.&&&&0018 021 | 700 |  | Kurtšatov |
| 18 | Lgovin piiri | &&&&&&&&&&014451.&&&&0014 451 | 1080 |  | Lgov** |
| 19 | Manturovon piiri | &&&&&&&&&&014349.&&&&0014 349 | 1010 |  | Manturovo |
| 20 | Medvenkan piiri | &&&&&&&&&&016558.&&&&0016 558 | 1090 |  | Medvenka |
| 21 | Obojanin piiri | &&&&&&&&&&031042.&&&&0031 042 | 1090 |  | Obojan |
| 22 | Oktjabrskin piiri | &&&&&&&&&&022569.&&&&0022 569 | 620 |  | Prjamizyno |
| 23 | Ponyrin piiri | &&&&&&&&&&011778.&&&&0011 778 | 690 |  | Ponyri |
| 24 | Pristenin piiri | &&&&&&&&&&016893.&&&&0016 893 | 1010 |  | Pristen |
| 25 | Rylskin piiri | &&&&&&&&&&033158.&&&&0033 158 | 1550 |  | Rylsk |
| 27 | Solntsevon piiri | &&&&&&&&&&015382.&&&&0015 382 | 1090 |  | Solntsevo |
| 26 | Sovetskin piiri | &&&&&&&&&&019080.&&&&0019 080 | 1150 |  | Kšenski |
| 33 | Štšigryn piiri | &&&&&&&&&&011994.&&&&0011 994 | 1220 |  | Štšigry** |
| 28 | Sudžan piiri | &&&&&&&&&&026964.&&&&0026 964 | 1010 |  | Sudža** |
| 29 | Timin piiri | &&&&&&&&&&011759.&&&&0011 759 | 850 |  | Tim |
| 32 | Tšeremisinovon piiri | &&&&&&&&&&010347.&&&&0010 347 | 840 |  | Tšeremisinovo |
| 31 | Železnogorskin piiri | &&&&&&&&&&016289.&&&&0016 289 | 991 |  | Železnogorsk** |
| 12 | Zolotuhinon piiri | &&&&&&&&&&022914.&&&&0022 914 | 1150 |  | Zolotuhino |
** hallintokeskus ei ole osa piiriä, vaan muodostaa oman kaupunkipiirinsä
Talous

Alueen merkittävimmät teollisuudenalat ovat rauta-, koneenrakennus-, sähkötekniikka-, kemian-, elintarvike-, rakennusaine- ja kevytteollisuutta. Lisäksi alueella louhitaan rautamalmia. Maatalous tuottaa viljaa ja sokerijuurikasta. Lisäksi on karjataloutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kurskin alue Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: de:Verwaltungsgliederung der Oblast Kursk – Aluehallinnollinen jako osin käännöksestä
| n k Keskinen federaatiopiiri |
| --- | --- | --- |
Hallinnollinen keskus: Moskova
|  Belgorod  Brjansk  Ivanovo  Kaluga  Kostroma  Kursk  Lipetsk  Moskova Alue  Orjol  Rjazan  Smolensk  Tambov  Tver  Tula  Jaroslavl  Vladimir  Voronež  |  Belgorod  Brjansk  Ivanovo  Kaluga  Kostroma  Kursk  Lipetsk  Moskova Alue  Orjol  Rjazan  Smolensk  Tambov  Tver  Tula  Jaroslavl  Vladimir  Voronež  |  |
| n k Venäjän aluejako |
| --- | --- | --- |
Federaatiosubjektit
| Tasavallat |  Adygeia  Altai  Baškortostan  Burjatia  Dagestan  Hakassia  Ingušia  Kabardi-Balkaria  Kalmukia  Karatšai-Tšerkessia  Karjala  Komi  Krim1  Mari  Mordva  Pohjois-Ossetia-Alania  Saha  Tatarstan  Tšetšenia  Tšuvassia  Tuva  Udmurtia  |  |
| Aluepiirit |  Altai  Habarovsk  Kamtšatka  Krasnodar  Krasnojarsk  Perm  Primorje  Stavropol  Taka-Baikalia  |  |
| Alueet |  Amur  Arkangeli  Astrahan  Belgorod  Brjansk  Irkutsk  Ivanovo  Jaroslavl  Kaliningrad  Kaluga  Kemerovo  Kirov  Kostroma  Kurgan  Kursk  Leningrad  Lipetsk  Magadan  Moskova  Murmansk  Nižni Novgorod  Novgorod  Novosibirsk  Omsk  Orenburg  Orjol  Penza  Pihkova  Rjazan  Rostov  Sahalin  Samara  Saratov  Smolensk  Sverdlovsk  Tambov  Tjumen  Tomsk  Tšeljabinsk  Tula  Tver  Uljanovsk  Vladimir  Volgograd  Vologda  Voronež  |  |
| Liittovaltiokaupungit |  Moskova  Pietari  Sevastopol2  |  |
| Autonominen alue | Juutalainen |  |
| Autonomiset piirikunnat |  Hanti-Mansia  Jamalin Nenetsia  Nenetsia  Tšukotka  |  |
| Lisää aiheesta |  Federaatiopiirit  Talousalueet  |  |
1de jure: Ukrainaan kuuluva autonominen tasavalta 2de jure: Ukrainaan kuuluva tasavallan alainen kaupunkipiiri
Kurskin alueen kaupunkipiirit ja piirit
Käännös suomeksi
Kymin rautatieasema

Kymin rautatieasema (lyh. Ky, ruots. Kymmene järnvägsstation, ratakm 233+450) on Kotkassa Korkeakosken kaupunginosassa sijaitseva rautatieasema. Asema oli entisen Kymin kunnan päärautatieasema, tosin vuodesta 1951 alkaen ennen vuoden 1977 kuntaliitosta se sijaitsi Kymistä erotetussa Karhulan kauppalassa. Kymin nimi oli 1. toukokuuta 1897 saakka Karhula.
Asema sijaitsee Kotka–Kouvola-rautatien varrella, ja lisäksi se on Suomen ainoan yksityisen rautatien, Karhulan–Sunilan Rautatien pääteasema. Asemalla pysähtyvät kaikki Kotka–Kouvola-välin lähijunat, ja lisäksi se toimii tavarajunien järjestelyratapihana.
Maantie-etäisyys Kymin asemalta Kotkan keskustaan on noin 11 kilometriä ja Karhulaan noin 4 kilometriä. Etäisyys Kotkaan on 10 kilometriä, Kouvolaan 41 kilometriä ja Sunilaan 6 kilometriä. Kymi on Haminan toiseksi lähin rautatieasema Tavastilan jälkeen. Etäisyys Haminan keskustasta Kymin asemalle on 20 kilometriä. Matka Haminasta Tavastilaan on viisi kilometriä lyhyempi.
Karhulasta Korkeakosken kautta Kymin rautatieasemalle liikennöi paikallisbussin linja 7, jonka reitti jatkuu Kymistä Koivulan, Kyminlinnan ja Kotkan rautatieaseman kautta Kotkan keskustaan. Linja 34 B liikennöi Laajakosken ja Karhulan välillä Kymin kautta. Karhulasta ja Kyminlinnasta on vaihtoyhteys seutulinjoille ja kaukoliikenteen vakiovuoroille Haminaan.
Lipunmyynti Kymin asemalla on lopetettu ja odotushuone poistettu käytöstä 1. maaliskuuta 2005 alkaen.
Tulevaisuus

Kymin rautatieasemalle toteutetaan vuoden 2024 loppuun mennessä merkittävä parannustyö, jossa matala ja lyhyt matkustajalaituri parannetaan 55 cm korkuiseksi ja 120 m pitkäksi asfaltoiduksi laituriksi. Asemalle toteutetaan myös erilliset auto- ja pyöräpysäköintialueet.
Kymin asemarakennus on purettu ja väliaikainen laituri sijaitsee entisen Asema-nimisen tasoristeyksen kohdalla.
Kymin ratapihaa kuvattuna Karhulantien sillalta Tavastilan suuntaan
Kyhmysorsa

| Kyhmysorsa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Sorsalinnut Anseriformes
Heimo::  Sorsat Anatidae
Suku::  Sarkidiornis
Laji::  melanotos
Kaksiosainen nimi
 Sarkidiornis melanotos  (Pennant, 1769) 
Katso myös
   Kyhmysorsa Wikispeciesissä   Kyhmysorsa Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kyhmysorsa (Sarkidiornis melanotos) on laajalle levinnyt sorsa. Lajin nimesi Thomas Pennant 1769.
Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 56–76 cm, koiraan ollessa huomattavasti kookkaampi. Linnun pää, kaula ja alapuoli ovat valkoiset ja päässä on lisäksi tummia pilkkuja. Selkä on kiiltävän sinimusta. Koiraalla on lisäksi nokan päällä tumma perunamainen kyhmy. Nuoret linnut ovat ruskeansävyisiä.
Kyhmysorsa on sukunsa ainoa edustaja. Etelä-Amerikassa esiintyy alalaji sylvicola.
Esiintyminen

Lajin laaja levinneisyysalue kattaa pääosan Etelä-Amerikkaa, Saharan eteläpuolisen Afrikan, Madagaskar mukaan luettuna, sekä Intian ja Kaakkois-Aasian. Lajin esiintymialueen laajuus on noin 10 miljoonaa neliökilometriä ja sen arvioitu maailman populaation koko on 190 000–730 000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa.
Elinympäristö

Aukeiden maiden vesistöt: järvet yli 8 hehtaaria, joet, vetiset suot ja tulva-alueet. Ruokailevat myös pelloilla ja niityillä.
Lisääntyminen

Koiraalla on usein 2 naarasta ja koiraat naaraineen lyöttäytyvät usein pesimäaikana yhteen muodostaen yhdyskuntia. Pesä on puunkolossa tai mahdollisesti rakennuksessa, usein myös maassa korkean kasvillisuuden kätkössä. Munamäärä on 5–15, joskus jopa 50, jolloin useat naaraat ovat munineet samaan pesään. Haudonta kestää noin kuukauden ja poikaset ovat lentokykyisiä noin 10 viikon iässä.
Ravinto

Syö pääasiassa kasvikunnan tuotteita laiduntamalla tai matalassa vedessä polskuttamalla. Voi syödä myös vedessä eläviä pieniä selkärangattomia ja pikkukaloja.
Búri

Búri ja Audhumla
Búri oli skandinaavisessa mytologiassa ensimmäinen jumala ja kaikkien muiden jumalten esi-isä, jonka alkulehmä Audhumla ’loi’ nuollessaan kivien suolaista huurretta. Audhumlan kieli koversi kivet miehen muotoon, ja näin syntyi Búri, Borin isä ja Odinin isoisä. Hänen nimensä merkitsee ”syntynyt”. Búri syntyi kolmen päivän aikana Audhumlan nuollessa jäistä kiveä. Ensin esiin tulivat hiukset, toisena päivänä pää ja kolmantena koko mies.
Buddhalaisuuden kritiikki

Buddhalaisuuden kritiikki tarkoittaa buddhalaisuuden arvostelua uskontokriittisistä syistä, buddhalaisten omaa tai muiden uskontojen jäsenien esittämää arvostelua.
Arvostelun kohteita

Ateistiset tai humanistiset uskontokriitikot ovat arvostelleet buddhalaisuutta siitä, että myös tähän uskontoon voi kuulua sokea usko ja sekulaarin etiikan hylkääminen. Arvostelijat ovat huomauttaneet, että Japanin keisarikunnan buddhalaiset tukivat maan sotaisaa ulkopolitiikkaa ja että jotkut buddhalaiset tavoittelevat buddhalaista valtiota On myös esitetty, että buddhalainen Tiibet on aina ollut feodaaliyhteiskunta maaorjineen
Eräs näkökohta on, että buddhalaisten nunnien elämässä on enemmän rajoituksia kuin miespuolisten munkkien elämässä.
Aiheesta muualla

Buddhalaisuuden ongelmat.
Kuru

| Kuru> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Ylöjärvi |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  61°52′45″N, 023°43′45″E
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Pirkanmaan maakunta
Seutukunta:  Ylä-Pirkanmaan seutukunta
Kuntanumero:  303
Hallinnollinen keskus:  Kurun kirkonkylä
Perustettu:  1867
Liitetty:  2009
– liitoskunnat:  Ylöjärvi Kuru
– syntynyt kunta:  Ylöjärvi
Pinta-ala:  821,08 km²  (1.1.2008)
– maa:  717,59 km²
– sisävesi:  103,49 km²
Väkiluku:  2 759   (31.12.2008)
– väestötiheys:  3,84 as./km² (31.12.2008)
Ikäjakauma:  2007 
– 0–14-v.:  15,6 %
– 15–64-v.:  61,5 %
– yli 64-v.:  22,9 %
Kuru oli vuonna 1867 perustettu entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Pirkanmaan maakunnassa, noin 50 kilometriä Tampereelta pohjoiseen. Kunnan pinta-ala oli ennen lakkautusta 821,08 km², josta 103,49 km² oli vesistöjä. Kuru liitettiin Ylöjärveen 1.1.2009. Se ehti toimia kuntana 142 vuotta. Kunnassa asui ennen sen lakkauttamista 2 759 asukasta. Väestötiheys oli 3,84 asukasta/km². Kurun asukasluku kasvaa huomattavasti kesäaikaan ja sitä voidaankin pitää mökkikuntana.
Kuru on tunnettu harmaasta ja mustasta graniitistaan, jota viedään kaikkialle maailmaan. Muun muassa Helsingin Kallion kirkon julkisivun kivet ovat peräisin Kurusta. Myös kurulainen metsätalousosaaminen on kuulua – pääosin vuonna 1937 toimintansa aloittaneen Kurun metsäoppilaitoksen (nykyisin osa Tredua) ansiosta. Kaksi kolmasosaa Seitsemisen kansallispuistosta sijaitsee entisen kunnan alueella.
Kurun vaakunan suunnitteli Kimmo Kara, ja se vahvistettiin vuonna 1956.
Maantiede

Kurun naapurikunnat olivat Ikaalinen, Kihniö, Parkano, Ruovesi, Tampere, Virrat ja Ylöjärvi.  Kuru on vesistöltään rikasta aluetta. Jos pienimmätkin vesistöt lasketaan, alueella on noin 140-150 järveä ja lampea. Merkittäviin vesistöihin kuuluvat Aurejärvi ja Näsijärvi.
Tampereen ja Virtain välinen kantatie 65 kulkee Kurun taajaman läpi, mikä yhdistää Kurun laajempaan tieverkostoon. Siitä erkanevat kirkonkylässä seututiet Parkanoon ja Ruovedelle. Kurun kirkonkylästä on matkaa Ylöjärvelle 40 kilometriä, Parkanoon ja Virroille kumpaankin 45 kilometriä ja Tampereelle 50 kilometriä. Lähimmät rautatieasemat ovat Tampereella ja Parkanossa.
Linja-autoliikennettä harjoittaa Länsilinjat Oy, joka osti kurulaisen liikenneneuvos Artturi Tiuran 25 auton yrityksen vuonna 1979.
Kylät

Hainari, Itä-Aure, Kahanpää, Kahila, Kaitalahti, Karjula, Keihäsjärvi, Keihäslahti, Koivisto, Leppälahti, Luode, Länsi-Aure, Olkitaipale, Parkkuu, Pengonpohja, Petäjälammi, Pohjankapee, Poikelus, Riihikoski, Ristaniemi, Riuttanen, Riuttaskorpi, Sontu, Länsi-Teisko, Vaakaniemi, Niemikylä ja Hankala.
Kurun kirkonkylän taajamassa asui vuonna 2016 loppuun mennessä 1 034 asukasta.