stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Georgian sota
Sodan jälkihoito > Georgian sotilaallisen infrastruktuurin tuhoaminen

Venäjä ei vetäytynyt kovinkaan nopeasti haltuunsa saamilta alueelta, vaan ryhtyi ottamaan haltuunsa ja tuhoamaan sille käyttökelvottomia Georgian sotavarusteita. Venäjä tuhosi 21 Georgian rikkoontunutta T-72- tai T-55-panssarivaunua Gorin alueella ja otti loput 44 haltuunsa sotasaaliina. Potissa Georgian ilmoitusten mukaan Venäjä tuhosi Georgian merivoimien tutkan ja muuta infrastruktuuria. Lisäksi Georgia ilmoitti Venäjän räjäyttäneen tärkeän rautatiesillan Tbilisistä Mustanmeren suuntaan johtavalta rautatieltä. Venäjä on vaikeuttanut Georgian toimia mm. räjäyttämällä itä–länsi-suuntaisen rautatien rautatiesillan kohdalta.
Sodan jälkihoito > Turvallisuusvyöhykkeen luominen

Kenraalieversti Anatoli Nogovitsyn ilmoitti, että Venäjä luo 20 km – 25 km laajan turvallisuusvyöhykkeen Etelä-Ossetiaan, jolla on 272 rauhanturvaajaa linjalle, jonka uloin kehä on Perevi–Ali–Hvenakotsa–Zariani–Karaleti–Shavshvebi–Monasteri–Ikoti–Gorodan kukkulat.
Sodan jälkihoito > Etyj

Etyjillä on läsnä omalla lähetystöllä Georgiassa Etyjin Georgian hankkeiden vuoksi. 15. lokakuuta 2007 alkaen lähetystön päällikkönä on ollut suurlähettiläs Terhi Hakala. Anatoli Nogovitsyn epäili, että Etyjin sotilastarkkailijat olisivat tieneet Georgian hyökkäyksestä, mutta eivät olisi varoittaneet siitä.. Terhi Hakala kiisti arvion todeten, että kolme sotilastarkkailijaakin jäi jumiin hyökkäyksen vuoksi. Tskhinvaliin jääneet olivat suomalainen sotilastarkkailija majuri Heikki Lehtonen sekä puolalainen ja valkovenäläinen sotilastarkkailija. Kaiken kaikkiaan Etyjillä oli alueella sotilastarkkailijoiden päällikkö ja neljä kahden sotilastarkkailijan tarkkailuaparia.
Venäjän tiedottaja Anatoli Nogovitsyn esitti, että Etyj olisi epäsuorasti tukenut Georgian hyökkäystä olemalla ilmoittamatta venäläisille ja ossetialaisilla rauhanturvaajille uhasta. Muualla Venäjän tiedotuksessa ilmoitettiin epäilys siitä, että jotkut Etyjin sotilastarkkailijat aikaisemmin olisivat olleet yhteistoiminnassa Georgian asevoimien tiedustelu-upseerille vanhemmalle luutnantille R. Romalashvilille 2007 keväällä tarkkoja tietoja eteläosseettien 24 puolustusasemasta Tskhinvalin ympärillä.. Lähteessä ei mainita vakoiluun epäillyn sotilastarkkailijan nimeä eikä kansallisuutta, mutta sotilasarvoksi mainitaan luutnantti. Ainaiston valokuvissa näkyy englantilainen sotilastarkkailija ja unkarilainen sotilastarkkalija georgilaisten upseerien seurassa.
Ulkoasiainministeri Alexander Stubbin verkkopäiväkirjan mukaan Suomen Etyj-edustuston päällikkö Antti Turunen neuvottelee Etyjin sotilastarkkailijoiden määrän lisäämisestä Georgiassa 20:stä 100:aan. Samasta aiheesta on puhunut venäläisten kanssa myös EU-puheenjohtamaa Ranskan presidentti Nicolas Sarkozy.
30. elokuuta 2008 Der Spiegel julkaisi tiedon, minkä mukaan Etyj maanantaina 1. syyskuuta 2008 julkaisee Etyjin sotilastarkkailijoiden raportin, jossa mainitaan Georgian hyökkäysaiheet. Samana päivänä Euroopan unioni piti Georgian tilannetta koskevan huippukokouksen.
Sodan jälkihoito > Ukraina

Taistelujen aikana Ukrainan presidentti Viktor Juštšenko ilmoitti, ettei Sevastopolista Georgiaa merisaartamaan lähteneillä aluksilla ole palaamista Sevastopolin laivastoasemalle. Myöhemmin tarkennettiin, että Venäjän Mustanmeren laivaston alusten tulee ilmoittautua Ukrainalle 72 tuntia ennen paluutaan laivastoasemalle. Venäjä piti määräystä sopimuksen vastaisena. Ukraina puolestaan oli Venäjästä riippumatta allekirjoittanut Georgian kanssa sopimuksen, jonka mukaan kummankaan aluetta ei anneta kolmannen osapuolen käytettäväksi toista vastaan.
Ukrainan presidentti Viktor Juštšenkon päätöksen sopimuksenvastaisuutta julkisesti epäillyt Ukrainan pääministeri Julija Tymošenko joutui lausunnon annettuaan epäillyksi maanpetoksesta ja hänen toimiaan tutkitaan.
Venäjän tiedotus on suhtautunut kriittisesti Ukrainaan Georgian armeijan varustajana, vaikka se on ollut vain yksi Georgiaa varustellut valtio. Venäjän federaation tiedottaja, pääesikunnan varapäällikkö kenraalieversti Anatoli Nogovitsyn epäili Venäjän neljän lentokoneen tappion aiheutuneen Ukrainan Georgialle toimittamista BUK M1 -ilmatorjuntaohjuksista.
Tiedotus

Tiedotuksesta Venäjän federaation asevoimien puolesta vastasi ja vastaa apulaisesikuntapäällikkö, kenraalieversti Anatoli Nogovitsyn. Georgian puolesta Georgian presidentti Mikheil Saakašvili antoi runsaasti lausuntoja mm. suorissa haastatteluissa BBC World ja CNN-uutiskanavilla, mutta Georgian armeijan puolesta ei Venäjän federaation asevoimien tai Naton tapaista jatkuvaa tiedotusta järjestetty. Georgian valtion ja uutistoimistojen verkkosivustot joutuivat palvelunestohyökkäysten alaiseksi. Ongelman poisti ensimmäisenä Georgian ulkoasiainministeriö, joka perusti Georgian puolustusministeriön ja Georgian ulkoasiainministeriön verkkosivujen poistuttua käytöstä Googlen omistamalle Bloggerille oman sivuston, joka toimi koko ajan. Toisessa vaiheessa Puolan presidentti tarjosi kolmannen kanavan linkkinä Puolan presidentin virallisilta verkkosivuilta puolalaiselle palvelimelle. Georgian ulkoasiainministeriö julkaisee edelleen myös Bloggerilla Georgian puolustusministeriön tiedotteita ja omansa.
Etelä-Ossetialla ei ole omaa jatkuvaa tiedotusta, mutta 31. joulukuuta 2004 perustettu Liza Valievan päätoimittama venäjänkielinen ossetia.ru-sivusto julkaisee pääasiassa venäläisistä tiedotusvälineistä peräisin olevia uutisia, jotka koskevat Etelä-Ossetiaa ja Pohjois-Ossetia-Alaniaa.
Rajansiirrot sodan jälkeen

Etelä-Ossetiasta tulleet mielenosoittajat ovat monia kertoja siirtäneet Etelä-Ossetian ja Georgian välistä rajaa Georgian puolelle lähellä Goria. Näin Etelä-Ossetian ja sitä hallinnoivat Venäjän haltuun on siirtynyt pieni osa tärkeää Baku-Supsa-öljyputkea. Georgia esitti asiasta valituksen Venäjälle. Venäjän mielestä valitukset olisi suunnattava Etelä-Ossetialle. Etelä-Ossetian edustaja kiisti heinäkuussa 2015 tapahtuneen rajansiirron.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Haastattelu: Suomalaisia palasi Georgiasta 12.08.2008
Venäjän-Georgian sota Ylen Elävässä arkistossa
Georgian sota
| --- | --- |
Yleistilanne ja sotatoimet:  merisodankäynti  Abhasian taistelut 
Toimijoita:  rauhanturvaajat  Etelä-Ossetian asevoimat  Abhasian armeija  Venäjän 58. armeijan pataljoonatason taktinen osasto 
Keskeisiä paikkoja:  Tskhinvali  Gori  Kodorin sola  Valtatie M27  Rokin tunneli  Potin satama  Potin laivastoasema  turvallisuusvyöhyke 
Sotaharjoitukset:  Immediate Response 2008  Kaukasuksen raja 2008 
Aluksia:  ohjusristeilijä Moskva  ohjusvene Miraž  ohjusvene Tbilisi  USS McFaul 
Humanitaarinen apu: Georgian humanitaarinen apu 2008
Aselepotarkkailu:  Etelä-Ossetian sota 1991-1992  Venäjän ja Georgian rauhanturvaoperaatio Etelä-Ossetiassa 1992-2008  Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö Georgiassa  Euroopan unionin tarkkailuoperaatio Georgiassa 2008 
| n k Neuvostoliiton hajoamisen jälkeiset konfliktit |
| --- | --- |
 Tapahtumia 
Kaukasuksella:  Vuoristo-Karabahin sota  Armenian ja Azerbaidžanin rajakonflikti 2016  Vuoden 2020 Armenian–Azerbaidžanin sota  Georgian sisällissota  Etelä-Ossetian sota (1991–1992)  Abhasian sota (1992–1993)  Abhasian sota (1998)  Kodorin kriisi 2001  Prigorodnyn konflikti  Ensimmäinen Tšetšenian sota  Toinen Tšetšenian sota  Pohjois-Kaukasian levottomuudet  Dagestanin sota  Ingušian sota  Georgian sota 
Keski-Aasiassa:  Tadžikistanin sisällissota  Kirgisian tulppaanivallankumous  Kirgisian vallankaappaus 2010  Kirgisian vallankumous 2020  Kazakstanin mielenosoitukset 2022 
Itä-Euroopassa:  Transnistrian sota  Venäjän perustuslaillinen kriisi 1993  Ukrainan vallankumous 2014  Itä-Ukrainan mielenosoitukset 2014  Venäjän–Ukrainan sota  (Krimin miehitys  Itä-Ukrainan sota  Kertšinsalmen välikohtaus  Venäjän hyökkäys) 
| n k Kylmän sodan jälkeiset konfliktit Euroopassa |
| --- | --- |
 Tapahtumia 
Itä-Eurooppa:  Transnistrian sota  Prigorodnyn konflikti  Venäjän perustuslaillinen kriisi 1993  Ukrainan vallankumous 2014  Itä-Ukrainan mielenosoitukset 2014  Venäjän–Ukrainan sota  Itä-Ukrainan sota  Venäjän hyökkäys Ukrainaan 2022–  Wagner-ryhmän kapina 
Etelä-Eurooppa:  Slovenian sota  Kroatian sota  Bosnian sota  Bosniakkien ja kroaattien sota  Albanian sisällissota  Kosovon sota  Preševon konflikti  Makedonian konflikti 
Kaukasus:  Georgian sisällissota  Etelä-Ossetian sota (1991–1992)  Abhasian sota (1998)  Georgian sota 
Georgialainen tarkka-ampuja tähtää osseetteja Etelä-Ossetiassa
BM-21 Ural-375D -alustalla.
Georgian hyökkäys sinisellä, Venäjän taktisen osaston punaisella.
Puolustusministeri Irakli Okruašvili Vazianissa
Kodorin sola, jossa abhaasit aloittivat hyökkäyksensä
Habeas corpus

Brasilian korkein oikeus käsitteli Distrito Federalin entisen kuvernöörin José Roberto Arrudan habeas corpus -anomusta vuonna 2010.
Habeas corpus on menettely, jossa tuomioistuin ottaa tutkittavakseen, onko henkilön pidättäminen tai vangitseminen tapahtunut laillisesti. Habeas corpuksen tarkoitus on estää mielivaltaiset vangitsemiset ja varmistaa henkilön pidätyksen laillisuus. Habeas corpus pakottaa syyttäjän joko syyttämään pidätettyä henkilöä rikoksesta tai päästämään tämän vapaaksi.
Habeas corpus -määräys on erioikeusmääräys, jolla tuomari määrää esimerkiksi vankilan johtajan toimittamaan vangin oikeuskäsittelyyn. Nimitys habeas corpus tulee määräyksen keskiaikaisesta sanamuodosta: lat. habeas corpus ad subjiciendum, ’olkoon sinulla (pidätetyn tai vangitun) ruumis (toimitettuna oikeuden eteen) alistumaan (oikeuden tahtoon)’. Aiemmin oli muitakin habeas corpuksia, esimerkiksi habeas corpus ad repondendum, jolla ylempi oikeusaste määräsi syytetyn eteensä alemmasta oikeusasteesta vastaamaan uuteen syytteeseen. Nykyisin habeas corpuksella viitataan juuri habeas corpus ad subjiciendumiin, ja muut muodot ovat pitkälti vanhentuneita.
Historiaa

William Blackstonen mukaan habeas corpus -menettelyä vastaavaa käytäntöä on sovellettu ensimmäisen kerran jo vuonna 1305. Alun perin habeas corpus oli yksinkertaisesti tuomioistuimen käsky vangille tulla todistamaan oikeudenkäynnissä. Myöhemmin siitä tuli tärkeä yksilönsuojan muoto, joka esti valtiovaltaa pidättämästä ihmisiä mielivaltaisesti. Englannissa säädettiin vuonna 1679 habeas corpus -laki, joka takasi jokaiselle oikeuden habeas corpukseen.
Habeas corpusta käytettiin Englannissa aikoinaan, etenkin Stuartien hallintokausilla, paljon poliittisista syistä johtuvien kiinniottojen laillisuuden kyseenalaistamiseen. Nykyisin habeas corpuksen käyttö on Yhdistyneessä kuningaskunnassa harvinaista, koska vuoden 1984 poliisilaki määrittää selkeästi, miten pian pidätyksen jälkeen pidätetylle on viimeistään luettava syyte.
Habeas corpus luo pohjan Euroopan ihmisoikeussopimuksen sekä YK:n kansalais- ja poliittisia oikeuksia koskevien sopimusten artikloille, jotka edellyttävät pääsyä riippumattoman tuomioistuimeen vapaudenriiston laillisuuden selvittämiseksi.
Habeas corpus Yhdysvalloissa

Yhdysvaltain perustuslaki takaa jokaiselle pidätetylle oikeuden habeas corpukseen, ja sen oikeuden voi evätä vain yleisen turvallisuuden vaatiessa kapinan aikana tai vihollisen tunkeutuessa. Näin tehtiin muun muassa Unionissa ja Konfederaatiossa Yhdysvaltain sisällissodan aikana.
Laki kuitenkin rajoittaa vangitun oikeutta habeas corpukseen. Tavallinen tapa, jolla rikoksesta tuomittu ja vangittu henkilö valittaa laittomasta vangitsemisesta (esimerkiksi epäreilusta oikeudenkäynnistä) on valittaminen ylempään oikeusasteeseen. Osavaltion tuomioistuimessa tuomittu vanki valittaa ensin osavaltion korkeimpaan oikeuteen asti, mutta jos kyseinen tuomioistuin ei kumoa tuomiota, vanki voi pyytää habeas corpus -määräystä liittovaltiolliselta tuomioistuimelta – jos vanki uskoo, että hänen perustuslaillisia oikeuksiaan on loukattu, hän voi pyytää habeas corpus -määräystä suoraan Yhdysvaltain korkeimmalta oikeudelta. Liittovaltiollisen tuomioistuimen tuomari antaa habeas corpus -määräyksen vain, jos on vakuuttunut siitä, ettei vanki ole saanut reilua käsittelyä tavanomaisen valitusprosessin kautta.
Yhdysvalloissa on tullut tavaksi hakea habeas corpus -määräystä kuolemaan tuomituille vangeille. 1960-, 1970- ja 1980-luvuilla kuolemaan tuomittujen asianajajat käyttivät viivytystaktiikkana sitä, että he hakivat habeas corpus -määräystä toistuvasti juuri ennen kuolemantuomion täytäntöönpanoa vedoten perustuslailliseen syyhyn tai uusien todistuskappaleiden löytymiseen; sitten tuomioistuin määräsi tuomion täytäntöönpanon lykättäväksi habeas corpus -hakemuksen käsittelemisen ajaksi.
Anna Hagelstam

Anna Hagelstam vuonna 1943.
Anna Emilia Hagelstam (o.s. Silfverberg; 20. marraskuuta 1883 Turku – 2. toukokuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen laulaja (mezzosopraano) ja laulupedagogi. Ensikonserttinsa hän piti Helsingissä 1911.  Hän esitti erityisesti ranskalaista laulutaidetta sekä Sibeliusta. jonka lauluja hän kantaesitti.
Hänen puolisonsa oli kirjailija Wentzel Hagelstam.
Hadithan verilöyly

Yhdysvaltain merijalkaväen sotilas tarkastelee tienpientareelle surmattuja irakilaissiviilejä Hadithan lähistöllä 19. marraskuuta 2005.
Hadithan verilöylyssä ryhmä Yhdysvaltain merijalkaväen sotilaita 19. marraskuuta 2005 surmasi 24 irakilaista siviiliä; miehiä, naisia ja lapsia. Haditha (حديثة) on irakilainen piirikunta ja kaupunki Anbarin maakunnassa, Bagdadista noin 240 kilometriä luoteeseen. Piirikunnassa asuu noin 90 000 henkeä. Alkuperäisen tiedon mukaan surmansa saaneet olisivat kuolleet pommiin tai taistelussa, mutta toukokuussa 2006 on tullut ilmi tietoja, joiden mukaan sotilaat olisivat teloittaneet siviilit. Tekoa verrattiin Yhdysvalloissa ja muuallakin maailmassa Vietnamin sodan aikana vuonna 1968 tapahtuneeseen My Lain verilöylyyn.
Juridiset seuraukset

Tarkoituksellinen siviilinen tappaminen on kielletty YK:n peruskirjan sotalaissa, Haagin sopimuksessa (1899 ja 1907) ja Geneven sopimuksissa. Mitkään näistä eivät koske Yhdysvaltain armeijaa. Merijalkaväen sotilaisiin voidaan soveltaa vain Yhdysvaltain sotilaslakia (Uniform Code of Military Justice).
21.6. 2006 Yhdysvaltain armeija nosti syytteet kahdeksaa sotilasta vastaan. Frank Wutericha, Sanick de la Cruzia, Justin Sharrattia ja Stephen Tatumia syytettiin tapoista (unpremeditated murder). Pataljoonan komentajaa Jeffrey Chessania syytettiin sääntörikkeistä ja välinpitämättömyydestä. Ensimmäisen luokan luutnantti Andrew Graysonia syytettiin oikeuden häirinnästä, velvollisuuksien laiminlyönnistä ja väärästä valasta. Kapteeni Randy Stonea ja kapteeni Lucas McConnellia syytettiin velvollisuuksien laiminlyönnistä.
Kahdeksasta syytetystä kuuden syytteet hylättiin, ja yksi vapautettiin syytteistä.
Merijalkaväen yksikön johtaja ylikersantti Frank Wuterich sai lopulta tammikuussa 2012 90 vuorokautta vankeutta, jota ei kuitenkaan pantu täytäntöön pidätysajan vuoksi. Lisäksi hän sai arvonalennuksen sotamieheksi. Tulonmenetykseen häntä ei kuitenkaan tuomittu.
Friedrich von Hagedorn

| Friedrich von Hagedorn |
| --- | --- |
 Friedrich von Hagedorn
Henkilötiedot
Syntynyt: 1708
Kuollut: 1754
Ammatti:  runoilija
Kirjailija
Esikoisteos:  Versuch einiger Gedichte 1729
Pääteokset:  Versuch in poetischen Fabeln und Erzählungen 1738
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Friedrich von Hagedorn (1708–1754) oli saksalainen runoilija. Hän julkaisi 1729 esikoisrunokokoelmansa Versuch einiger Gedichte, jonka runot muistuttavat Hofmannswaldauta. Vuonna 1738 ilmestyi Hagedornin pääteos Versuch in poetischen Fabeln und Erzählungen, jonka sirosti kirjoitettujen satujen esikuvana oli ranskalainen La Fontaine. Hagedornin teosten laitoksen on toimittanut Johann Joachim Eschenburg 1800.
Hagedorn edustaa anakreonttista runoutta ja merkittävimpiä rokokooajan saksalaisia runoilijoita.
Hagedornin runon "Satakielen liverrys kaikaa, se kuuluttaa kevään aikaa" suomennos on julkaistu antologiassa Lounatuulia (Kirjapaja 1990 ISBN 951-621-977-2).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Friedrich von Hagedorn Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Kroatia  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef
Rauni Hagman

Rauni Marjatta Hagman (o.s. Hanhila, s. 20. helmikuuta 1953 Helsinki) on suomalainen varatuomari, joka työskenteli Patentti- ja Rekisterihallituksen pääjohtajana 2010–2017.
Hän aloitti virassaan 1. syyskuuta 2010, ja viran toimikausi on seitsemän vuotta. Hän on aiemmin toiminut muun muassa Kilpailuviraston johtajana (1990–2001), Viestintäviraston ylijohtajana (2001–2004) sekä Viestintäviraston pääjohtajana (2004–2010).
Rauni Hagman jäi eläkkeelle 1.3.2017 alkaen. Hänen seuraajakseen nimitettiin OTK Antti Riivari
Haaste

Haaste on oikeudenkäyntiin liittyvä termi. Haasteella tarkoitetaan vastaajalle annettua kehotusta vastata kirjallisesti kanteeseen tai syytteeseen tai saapua oikeuden istuntoon. Tuomioistuin antaa pääsääntöisesti haasteen vastaajalle sekä siviiliasioissa että rikosasioissa; rikosasioissa myös syyttäjä voi joissain tapauksissa antaa haasteen vastaajalle.
Haasteen sisältö

Kaikissa oikeuden antamissa haasteissa on aina seuraavat perusasiat:
kehotus vastata kanteeseen kirjallisesti tai kehotus saapua oikeuteen vastaamaan kanteeseen tai syytteeseen suullisesti oikeuden istunnossa
määräaika, johon mennessä kirjallisen vastauksen on saavuttava asianomaisen oikeuden kansliaan, tai aika, jolloin oikeuden istunto pidetään
vastaamatta jättämisen tai oikeudesta poissa olemisen seuraamukset.
Haasteen sisältö > Haaste siviiliasioissa

Kaikille haasteille yhteisten perustietojen lisäksi siviiliasioissa annetussa haasteessa vastaajaa kehotetaan vastauksessaan:
ilmoittamaan, myöntääkö hän kanteen vai vastustaako hän sitä;
vastustaessaan kannetta esittämään sellaiset perusteet vastustamiselle, joilla on merkitystä asian ratkaisemisen kannalta;
ilmoittamaan mahdollisuuksien mukaan ne todisteet, jotka hän aikoo vastauksensa tueksi esittää, ja mitä hän kullakin todisteella aikoo näyttää toteen;
esittämään vaatimuksensa oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta, jos hän pitää sitä aiheellisena;
liittämään vastaukseen asiakirja, johon kanteen vastustaminen perustuu, alkuperäisenä tai jäljennöksenä ja ne kirjalliset todisteet, joihin vastauksessa vedotaan; sekä
tekemään väitteensä siitä, ettei tuomioistuin voi ottaa asiaa tutkittavaksi.
Käräjäoikeus voi lisäksi kehottaa vastaajaa lausumaan vastauksessaan jostakin erityisestä kysymyksestä.
Haasteen sisältö > Haaste rikosasioissa

Kaikille haasteille yhteisten perustietojen lisäksi rikosasioissa annetussa haasteessa yleisesti kehotetaan vastaajaa:
ilmoittamaan kantansa häntä vastaan esitettyihin vaatimuksiin;
ilmoittamaan kantansa perustelut, jos hän kiistää syytteen tai muut vaatimukset;
ilmoittamaan todisteet, jotka hän aikoo esittää, ja mitä hän kullakin todisteella aikoo näyttää toteen, jollei vastaajan tunnustuksen tai muiden seikkojen perusteella voida olettaa, ettei todistelua tarvita; ja
toimittamaan tuomioistuimelle ne kirjalliset todisteet, joihin hän vetoaa.
Michael Hahn

Michael Hahn (1600-luvun alkupuoli Jena – 1689 tai myöhemmin Tallinna?) oli virolainen kanttori ja säveltäjä. Heinrich Schützin oppilaana mahdollisesti ollut Hahn toimi vuosina 1667–1673/1674 kanttorina Narvan saksalaisessa kirkossa. 1670-luvun alussa hän haki Kuressaaren saksalaisen kirkon ja koulun kanttorintointa.
Hahnin sävellystuotannosta on säilynyt kolme kantaattia tai motettia, jotka kaikki hän kirjoitti nähtävästi Narvan-vuosinaan: Herr ich habe gesündiget (käsikirjoitus: S-Uu, Vok. mus. i hs. 027:002b), Meine sünde sind schwer ubejgross (Meine Sünden sind schwer übergroß) sopraanolle, bassolle, viululle, viola da gamballe ja basso continuolle (käsikirjoitus: S-Uu, Vok. mus. i hs. 27:2a) ja O welch eine tieffe (O welch eine Tiefe) kahdelle tenorille, kahdelle soitinäänelle (viululle) ja basso continuolle (käsikirjoitus: S-Uu, Vok. mus. i hs. 84:97). Näistä viimeisessä on huomattavan vaativa soolosoitinosuus, joka alkujaan on mahdollisesti tarkoitettu Narvassa toimineen viuluvirtuoosi Georg Zuberigin soitettavaksi.
Haidingerin lyhde

Haidingerin lyhteen ulkoasu (voimakkaasti korostettuna)
Haidingerin lyhde on ihmisen silmässä tapahtuva valoilmiö polarisoitunutta valoa katsottaessa. Ilmiön kuvaili ensimmäisenä itävaltalainen mineralogi Wilhelm Karl Ritter von Haidinger vuonna 1844. Haidingerin lyhteen synnyttää verkkokalvon keltaisen täplän kahtaistaittavuus.
Haidingerin lyhde näkyy näkökentän keskellä, ja siinä on keltainen töyhtö tai viuhka, jonka molemmin puolin on sininen pilveke. Keltainen osa näkyy aina kohtisuorassa valon värähtelysuuntaa vastaan. Kyseessä on vain pieni kontrastiero, joten sen havaitseminen voi olla vaikeaa. Mitä voimakkaammin valo on polarisoitunut, sitä selvempi kuvio on. Sen visuaalinen koko on noin 3 astetta, mikä vastaa n. paria sormenleveyttä ojennetun käden päässä. Kaikki eivät näe kuviota samanlaisena. Jotkut eivät näe kuvion sinistä osaa, ja jotkut näkevät sinisen osan yhtenäisenä, toiset keltaisen.
Lyhteen tyypillinen ulkoasu nestekidenäytöllä (hieman korostettuna).
Haidingerin lyhteen voi havaita esimerkiksi nestekidenäytöissä, joiden valo on voimakkaasti polarisoitunutta, usein diagonaalisesti. Se näkyy helpoiten tasaisella vaalealla pinnalla. Kuvio katoaa näkyvistä muutamassa sekunnissa. Se ilmestyy uudelleen näkyviin, kun katsetta liikuttaa. Jotkut näkevät kuvion parhaiten kallistelemalla päätään puolelta toiselle.
Sinisellä taivaalla lyhteen näkeminen on vaikeampaa, ja onnistuu parhaiten 90 asteen päässä Auringosta, jossa taivaan polarisaatio on voimakkainta. Taivaalla horisontin lähellä kuvio näyttää noin kaksi kertaa niin suurelta kuin korkealla taivaalla, samaan tapaan kuin Kuu, Aurinko ja tähdistöt.
Haidingerin lyhteen voi nähdä paljon selvemmin, jos silmien edessä pitää vihreää tai sinistä lasia, tai polarisoivaa suodinta sopivassa asennossa. Punaisen tai keltaisen lasin läpi katsottuna kuvio katoaa.
Haarajoen rautatieasema

Haarajoen rautatieasema (lyh. Haa) on Lahden oikoradalla Järvenpään Haarajoella sijaitseva Suomen rataverkon rautatieliikennepaikka. Liikennepaikka sijaitsee noin 40 kilometriä pohjoiseen Helsingin päärautatieasemalta. Henkilöliikenne alkoi 3. syyskuuta 2006.
Aseman laituriraiteet, joilla Z-juna pysähtyy, ovat vasemmalla ja oikealla sivulla, ja keskimmäisiltä kahdelta raiteelta kulkevat ohittavat junat. Raiteelta 1 liikennöidään Helsinkiin ja raiteelta 4 Lahteen.
Asemalla pysähtyvät junat

Z (Helsinki–Lahti)
Haartman

| Von Haartman |
| --- | --- |
 Lääketieteen professori ja turun akatemian rehtori Gabriel Erik Haartman.
Aateloitu:  24. joulukuuta 1810
Motto:  Utrumque experientia (molempiin tottunut).
Kantaisä:  Gabriel Erik Haartman
 Suomen ritarihuone
Introdusoitu:  23. tammikuuta 1818
Numero:  168
| Von Haartman |
| --- | --- |
 Senaatin talousosaston varapuheenjohtaja, Turun ja Porin läänin kuvernööri Lars Gabriel von Haartman.
Korotettu:  4. huhtikuuta 1849
Motto:  Metam non palmam (tavoite käy kunnian edellä).
Kantaisä:  Lars Gabriel von Haartman
 Suomen ritarihuone
Introdusoitu:  26. huhtikuuta 1851
Numero:  35
Haartman on suomalainen suku, jonka jäseniä on toiminut lääkäreinä ja valtiomiehinä. Sukuun kuulunut Gabriel Erik Haartman aateloitiin vuonna 1810, ja siitä lähtien hänen ja hänen jälkeläistensä sukunimi on ollut von Haartman.  Hänen poikansa Lars Gabriel von Haartman sai myöhemmin vapaaherran arvon, minkä vuoksi suvusta on olemassa myös vapaaherrallinen haara.