stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saavutettujen etuuksien säilyttämislauseke

Saavutettujen etuuksien säilyttämislauseke tai saavutettujen etujen säilyttämislauseke on säännös, jossa vanhaa sääntöä edelleen sovelletaan joitakin olemassa olevia tilanteita varten, kun taas uusi sääntö koskee kaikkia tulevia tapauksia. Niiden jotka on vapautettu uudesta säännöstä, on sanottu omistavan saavutetun etuuden tai saavutetun tai vakiintuneen oikeuden. Usein säilyttämislausekkeen aika on rajoitettu; sitä voidaan jatkaa tietyn aikaa, tai se voi kadota tietyissä tilanteissa. Esimerkiksi "saavutettujen etuuksien voimalaitos" voi olla vapautettu uusista, rajoittavammista saastumista koskevista laeista, mutta poikkeus voidaan kumota ja uusia sääntöjä sovellettaisiin, jos voimalaa laajennettaisiin. Usein tällainen säännös on tehty kompromissina tai käytännöllisyyden takia, jotta uudet säännöt voivat tulla voimaan ilman järkyttävää vakiintuneen logistiikan tai poliittisen tilanteen muuttumista. Tähän ulottuu myös sääntö, että sääntöjä ei pitäisi soveltaa taannehtivasti.
Esimerkiksi uusissa laeissa mietitään kuinka kauan vanhoja lakeja sovelletaan. Näitä kutsutaan siirtymäsäännöksiksi ja niissä käsitellään muun muassa, minkälaisiin tapauksiin sovelletaan vanhoja lakeja ja missä uusia. Saavutettujen etujen säilyttämislausekkeet ovat poikkeuslausekkeiden yksi ilmenemismuoto.
Saint-Thibéry

Saint-Thibéry
Saint-Thibéry on kunta Hérault’n departementissa Languedoc-Roussillonin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 2 271 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Thibéryn pinta-ala on 123 neliökilometriä.
Robert Walpole

| Robert Walpole |
| --- | --- |
 Robert Walpolen muotokuva Houghton Hallissa, Norfolkissa.
Ison-Britannian pääministeri
 4. huhtikuuta 1721 – 11. helmikuuta 1742  
Monarkki:  Yrjö I Yrjö II
Seuraaja:  Spencer Compton
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. elokuuta 1676 Houghton, Norfolk, Englanti
Kuollut: 18. maaliskuuta 1745 (68 vuotta) Lontoo, Iso-Britannia
Vanhemmat:  Robert Walpole ja Mary Burwell
Puoliso:  Catherine Shorter
Tiedot
Puolue:  Whigit
Uskonto:  Englannin kirkko
 Nimikirjoitus
Robert Walpole, Orfordin ensimmäinen jaarli (26. elokuuta 1676 – 18. maaliskuuta 1745) oli brittiläinen suurtilanomistaja ja valtiomies, josta ensimmäisenä käytettiin pääministerin nimikettä. Hänen virallinen arvonimensä oli "First Lord of the Treasury", jonka hän sai 1721.
Nuoruus

Robert Walpole kävi koulua Norfolkin Great Dunhamissa ja opiskeli sekä Etonissa (1690–96) että Cambridgessa (1696–98). Opiskelu katkesi vanhemman veljen kuolemaan, ja Robert Walpole palasi Norfolkiin auttaakseen isäänsä tilusten hoidossa. Heinäkuun 30. päivänä vuonna 1700 Robert Walpole meni naimisiin Kentin Bybrookista kotoisin olleen Catherine Shorterin kanssa. Samana vuonna Walpole isä, eversti Robert Walpole kuoli, minkä jälkeen Robert peri isänsä maaomaisuuden ja Castle Risingin kylän paikan Englannin parlamentissa. Vuonna 1702 Walpole siirtyi King´s Lynnin kaupunkiin.
Poliittisen uran alkuvuodet

Parlamentin alahuoneessa Robert Walpole edusti whig-puoluetta. Vuonna 1705 hänet valittiin neuvostoon, joka vastasi laivaston asioista Espanjan perimyssodan aikana. Hänet korotettiin sota-asioiden sihteerin asemaan vuonna 1708 ja laivaston taloudenhoitajaksi vuonna 1710. Tammikuussa vuonna 1712 Walpole tuomittiin korruptiosta. Hän menetti parlamenttipaikkansa ja joutui  vankilaan kuudeksi kuukaudeksi, mikä teki hänestä whigien marttyyrin. Vuoden 1713 vaaleissa Walpole valittiin uudelleen parlamenttiin King´s Lynnin edustajana. Kuningas Yrjö I:n nousu valtaistuimelle vuonna 1714 oli merkittävää whigien kannalta, koska uusi kuningas ei luottanut tory-puolueeseen. Hallitukseen nousseen Robert Walpolen ja kuninkaan välit kuitenkin katkesivat vuonna 1717, ja Walpole lähti hallituksesta, minkä jälkeen Walpole vastusti kolmen vuoden ajan kaikkia hallituksen esityksiä parlamentissa.
Pääministeri

Walpole nousi hallituksen johtoon Etelämeren kuplan seurauksena, koska hän oli julkisesti varoittanut kuplasta ennen sen puhkeamista. Hänet haluttiin selvittämään koettua vararikkoa. Walpole huolehti ensisijaisesti valtakunnan raha-asioista ja halusi suojella kansakunnan kaupankäyntiä, teollisuuden harjoittamista ja merenkulkua. Sen vuoksi hän halusi myös säilyttää rauhan Euroopassa eikä auttanut Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisaria Kaarle VI:ta Puolan perimyssodassa, vaikka maat olivat vuonna 1731 solmitun sopimuksen mukaan liittolaisia. Taloudenhoitajana Walpole oli taitava ja tehokas. Suhteessa kuninkaaseen hän asettui tukemaan Yrjö I:tä ja halusi turvata uuden hallitsijasuvun aseman. Yrjö II:n aikana Walpole sai tukea kuningatar Karoliinalta.
Walpole loi kabinettijärjestelmän, joka siirsi valtaa ylähuoneelta alahuoneelle. Walpole toimi pääministerinä vuosina 1721–1742. Toisten historioitsijoiden mukaan hänen valtakautensa alkoi todella vasta 1730, jolloin hän pääsi eroon kilpakumppanistaan lordi Townshendista. Walpole joutui eroamaan suosionsa laskun vuoksi. Syy Walpolen suosion laskemiseen olivat yritykset tehdä loppu salakuljetuksesta ja vastustus Espanjaa vastaan käytyä sotaa Jenkinsin korvasta. Vuonna 1742 alahuone äänesti Chippenhamin vaalituloksen laillisuudesta, Walpole hävisi, mikä käsitettiin epäluottamuksen osoitukseksi ja hän erosi, jonka jälkeen kuningas kuitenkin myönsi hänelle Orfordin jaarlin arvon.
Yrjö II tarjosi Walpolelle lahjaksi asuntoa osoitteessa Downing Street 10, jonka hän suostui ottamaan vain virka-asunnokseen ja siitä tuli myöhempien pääministerien virka-asunto, vaikkakaan hänen välittömät seuraajansa eivät asuneet siellä. Walpolen seuraajiksi päätyneillä ylimyksillä tavallisesti oli jo Lontoossa suuremmat ja mukavammat asunnot.
Walpolen valta-asema perustui siihen, että hän oli sekä kuninkaan että kansan suosiossa. Huhut lahjonnasta ja mahdollisesta korruptiosta eivät johtaneet tutkintaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robert Walpole Wikimedia Commonsissa
Ruukkumerivuokot

| Ruukkumerivuokot |
| --- | --- |
 Cerianthus membranaceus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Polttiaiseläimet Cnidaria
Luokka::  Korallieläimet Anthozoa
Alaluokka::  Ruukkumerivuokot Ceriantharia  Perrier, 1893
Katso myös
   Ruukkumerivuokot Wikispeciesissä   Ruukkumerivuokot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruukkumerivuokot eli varsinaiset ruukkumerivuokot (Ceriantharia) on korallieläinten alaluokka, johon kuuluu noin 150 lajia. Ne elävät meri- ja murtovedessä, ja niitä tavataan ainakin 2500 metrin syvyyteen asti. Ruukkumerivuokkojen levinneisyysalue ulottuu arktiselta alueelta aina Eteläiselle jäämerelle. Kaikki ruukkumerivuokot elävät erillisinä, yksittäisinä polyyppeina.
Perinteisesti Ceriantharia on ollut lahko laajemmassa ruukkumerivuokkojen alaluokassa (Ceriantipatharia), joka sisälsi myös mustakorallien lahkon (Antipatharia). Nykyään mustakorallit luokitellaan kuitenkin kukkakorallien alaluokkaan (Hexacorallia), jolloin Ceriantipatharia-alaluokka jää käyttämättömäksi nimeksi, ja Ceriantharia-lahko saa alaluokan aseman. Vaihtoehtoisesti myös varsinaiset ruukkumerivuokot voidaan lukea kukkakoralleihin.
Lahkot ja heimot

Penicillaria
Arachnactidae
Spirularia
Botrucnidiferidae
Cerianthidae
Robert Boris

Robert Boris (s. 12. lokakuuta 1945) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, elokuvatuottaja ja elokuvaohjaaja.
Filmografia > Ohjaajana

Oxford Blues (1984)
Pörssihai posessa (Buy & Cell, 1987)
Steele Justice (1987)
Frank ja Jesse (Frank and Jesse, 1995)
Backyard Dogs (2000)
Filmografia > Käsikirjoittajana

Ilmojen paholaiset (Birds of Prey, 1973) (TV)
Moottoripyöräcowboy (Electra Glide in Blue, 1973)
Sankareita onko heitä (Some Kind of Hero, 1982)
Vaarallinen yhteenotto (Deadly Encounter, 1982) (TV)
Blood Feud (1983) (TV)
Tohtori Detroit (Doctor Detroit, 1983)
Oxford Blues (1984)
Izzy ja Moe (Izzy and Moe, 1985) (TV)
Steele Justice (1987)
Marilyn and Me (1991) (TV)
S.I.S. Kuoleman partio (Extreme Justice, 1993)
Frank ja Jesse (Frank and Jesse, 1995)
Viholliseni vihollinen (Diplomatic Siege, 1999)
Backyard Dogs (2000)
Deep Freeze (2003)
Little Hercules in 3-D (2009)
Aiheesta muualla

Robert Boris Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
S/y Toveri

| S/y Toveri |
| --- | --- |
Kotipaikka:  Joutseno
Omistaja:  Joutsenon Nuotioveljet ry
Aiemmat omistajat:  Hackman & Co
Rakennustelakka:  Käärmekallion Telakka, Viipuri
Vesillelasku:  1934
Tekniset tiedot
Pituus:  24,95 m
Leveys:  4,9 m
Korkeus:  16,5 m
Syväys:  1,3 m
Lähteet:   https://nuotioveljet.com/meripartio/  https://fi.scoutwiki.org/Joutsenon_Nuotioveljet/Toveri 
S/y Toveri on vuonna 1946 perustetun joutsenolaisen meripartiolippukunnan Joutsenon Nuotioveljet ry:n omistama kahvelikuunari, jota käytetään lippukunnan koulutusaluksena.
Historia

Toveri on rakennettu 1934 Viipurissa Käärmekallion telakalla teräskaariseksi puulaivaksi. Talvella 1949-50 alus uusittiin Mustolan telakalla ja runko tehtiin teräksestä.
Alus toimi Saimaalla Hackman & Co:n puutavaran niputusyksikössä höyryalus Niputtajan parina. Tuolloin aluksen oikea nimi olikin "Niputtajan Toveri". Koska Toverissa ei ollut omaa konetta, se liikkui Niputtajan hinauksessa. Aluksen kannella oli niputuslaitteita ja kannen alla työporukan majoitustilat. Tukkinippujen teko päättyi Toverin osalta vuonna 1961, mistä alkaen alus makasi laiturissa.
Joutsenon Nuotioveljet osti Toverin keväällä 1976. Aluksi ei ollut selvää kuvaa siitä, millaisena lippukunta rupeaa alusta käyttämään. Syksyllä viriteltiin kannelle kolmen pienemmän purjeveneen mastot ja purjeet ja lähdettiin koepurjehdukselle. Kokeilun perusteella päätettiin tehdä Toverista purjelaiva.
Aluksen suunnittelu ja rakentaminen ovat edenneet rinnakkain, omin voimin ja lippukunnan muun toiminnan ohella. Entistä Toverissa on vain rautainen runko, sekin pienin muutoksin. Omin purjein laiva liikkui ensimmäisen kerran elokuussa 1978. Moottori alukseen asennettiin kesällä 1980. Sisätilat saatiin rakennettua 1982. Tämän jälkeen rakentelu on ollut pienempien yksityiskohtien kehittelyä ja huoltotöitä, suuriakin.
Kesällä 2008 Toveri osallistui Sauvossa järjestetylle meripartioleirille Satahanka XI:lle.
2010-luvulla alusta on peruskorjattu. Aluksen runko hiekkapuhallettiin ja maalattiin, sekä sähköjärjestelmä peruskorjattiin keväällä 2015. Vuonna 2016 aluksen mastot uusittiin sekä moottori peruskorjattiin.
Kesällä 2018 Toveri kävi viimeksi merellä jossa se osallistui Loviisan Rönnäsissä järjestetylle kansainväliselle meripartioleirille Satahanka XIII:lle.
Aiheesta muualla

https://fi.scoutwiki.org/Joutsenon_Nuotioveljet/Toveri
https://nuotioveljet.com/meripartio/ (Arkistoitu – Internet Archive)
Rooman klubi

Rooman klubin logo.
Rooman klubi on aiemmin Saksan Hampurissa ja nykyisin Sveitsin Winterthurissa, Zürichin kantonissa päämajaansa pitävä kansainvälinen tulevaisuudentutkimuksellinen keskustelufoorumi, joka pohtii monenlaisia kansainvälisiä kysymyksiä, kuten ympäristöongelmia, luonnonvarojen riittävyyttä ja energiakysymyksiä. Klubin perustivat vuonna 1968 Aurelio Peccei ja Alexander King.
Rooman klubi herätti kansainvälistä huomiota julkaisemallaan Kasvun rajat -teoksella 1972, ja varsinkin vuoden 1973 öljykriisi sai maailman katseet kääntymään Rooman klubiin. Kotisivujen mukaan Rooman klubiin kuuluu ”luonnontieteilijöitä, taloustieteilijöitä, liikemiehiä, korkeita virkamiehiä sekä nykyisiä ja entisiä valtionpäämiehiä kaikilta viideltä mantereelta, jotka ovat sitä mieltä, että ihmiskunnan tulevaisuus ei ole ennalta määrätty, vaan jokainen meistä voi osallistua yhteiskuntiemme parantamiseen”. Rooman klubi esitti myös ajatuksen maailman väestöräjähdyksestäselvennä.
Rooman klubi on yksi perustajajäsenistä Trans-Mediterranean Renewable Energy Cooperationissa, jonka tavoitteena on Euroopan, Pohjois-Afrikan ja Lähi-idän kasvavan energiatarpeen tyydyttäminen aavikoille rakennettavilla aurinkolämpövoimaloilla.
Rooman klubin jäseniä

Klubi määrittelee itse itsensä ”ei-organisaatioksi” (engl. non-organisation). Tavoitteena on pitää hallinto mahdollisimman kevyenä ja pienenä.
Rooman klubin kunniajäseniä ovat muun muassa Alankomaiden kuningatar Beatrix, Espanjan kuningas Juan Carlos I ja Mihail Gorbatšov.
Rooman klubin Suomen yhdistys on toiminut epävirallisesti jo vuodesta 1972. Aktiivisia jäseniä olivat muun muassa Pekka Herlin, Olavi Niitamo, Pekka Kuusi, Sakari Lehto, Pertti Seiskari, Päiviö Hetemäki ja Ville Repo. Suomen komitea perustettiin 1984 ja Rooman Klubin Suomen yhdistys ry. vuonna 2000. Vuonna 1984 Rooman klubin maailmankonferenssi järjestettiin Helsingissä.
Kansainvälisen Rooman klubin ensimmäinen suomalaisjäsen oli professori Pentti Malaska (jäsen vuodesta 1972 alkaen, kunniajäsen vuodesta 2004)[lähde? ]. Tunnettuja suomalaisia jäseniä ovat presidentti Mauno Koivisto (kunniajäsen vuodesta 1984), presidentti Tarja Halonen (jäsen vuodesta 2012 alkaen), Suurlähettiläs Benjamin Bassin, joka valittiin klubiin toisena suomalaisjäsenenä (jäsen vuodesta 1994 kuolemaansa asti vuoteen 2018 ),  professori Esko Kalimo (vuodesta 1999 alkaen, Rooman klubin Euroopan osaston johtokunnan puheenjohtaja)[lähde? ], professori Markku Wilenius (jäsen vuodesta 2002 alkaen) sekä Tapio Kanninen (jäsen vuodesta 2004 alkaen)[lähde? ]. Dosentti Sirkka Heinonen valittiin Rooman klubin ensimmäiseksi suomalaiseksi naisjäseneksi vuonna 2005.
Rooman klubin jäseniä > Klubin puheenjohtajat

Vuodesta 2007 alkaen klubilla on ollut kaksi puheenjohtajaa
Aurelio Peccei 1968 – 1984
Alexander King 1984 – 1990
Ricardo Díez-Hochleitner 1990 – 2000
Jordanian prinssi Hasan ibn Talal 2001 – 2007
Ashok Khosla ja Eberhard von Koerber 2007 – 2012
Ernst Ulrich von Weizsäcker ja Anders Wijkman 2012 – 2018
Sandrine Dixson-Declève ja Mamphela Ramphele 2018 – 2023
Sandrine Dixson-Declève ja Paul Shrivastava 2023 alkaen
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rooman klubin Suomen yhdistys
Rooman klubin kotisivu (englanniksi)
Ranskan ympäriajo 2018

Geraint Thomas johtajan keltainen paita päällä ajamassa Alpe d'Huezin nousua 12. etapilla.
Tom Dumoulin voitti toiseksi viimeisen aika-ajoetapin. Hän oli tuolloin hallitseva aika-ajon maailmanmestari, jonka voi havaita hänen maailmanmestarin valkoisesta ajo-asusta, jossa on  sateenkaariraidat.
Ranskan ympäriajo 2018 oli järjestyksessään 105. maantiepyöräilyn Ranskan ympäriajo. Noin 3 300 kilometrin pituinen kilpailu alkoi Noirmoutier-en-l’Îlestä Vendéen departementissa 7. heinäkuuta ja päättyi Avenue des Champs-Élysées'lle Pariisiin 29. heinäkuuta. Ympäriajoon osallistui 176 ajajaa 22 joukkueesta. Vuorietappeja poljettiin Alpeilla, Ranskan keskiylängöllä ja Pyreneillä.
Geraint Thomas voitti kilpailun minuutin ja 51 sekunnin erolla Tom Dumouliniin, Chris Froome sijoittui kolmanneksi. Peter Sagan voitti pistekilpailun, Julian Alaphilippe mäkikirikilpailun, Pierre Latour nuorten kilpailun ja Movistar Team joukkuekilpailun.
Etapit

| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1  | 7. heinäkuu | Noirmoutier-en-l'Île – Fontenay-le-Comte | Tasamaaetappi | 201 |  Fernando Gaviria |  Fernando Gaviria |
| 2  | 8. heinäkuu | Mouilleron-Saint-Germain – La Roche-sur-Yon | Tasamaaetappi | 182,5 |  Peter Sagan |  Peter Sagan |
| 3  | 9. heinäkuu | Cholet – Cholet | Joukkueaika-ajo | 35,5 |  BMC Racing Team |  Greg Van Avermaet |
| 4  | 10. heinäkuu | La Baule-Escoublac – Sarzeau | Tasamaaetappi | 195 |  Fernando Gaviria |  Greg Van Avermaet |
| 5  | 11. heinäkuu | Lorient – Quimper | Mäkietappi | 204,5 |  Peter Sagan |  Greg Van Avermaet |
| 6  | 12. heinäkuu | Brest – Mûr-de-Bretagne | Mäkietappi | 181 |  Daniel Martin |  Greg Van Avermaet |
| 7  | 13. heinäkuu | Fougères – Chartres | Tasamaaetappi | 231 |  Dylan Groenewegen |  Greg Van Avermaet |
| 8  | 14. heinäkuu | Dreux – Amiens | Tasamaaetappi | 181 |  Dylan Groenewegen |  Greg Van Avermaet |
| 9  | 15. heinäkuu | Arras citadel – Roubaix | Mäkietappi | 156,5 |  John Degenkolb |  Greg Van Avermaet |
| 10  | 17. heinäkuu | Annecy – Le Grand-Bornand | Vuorietappi | 158,5 |  Julian Alaphilippe |  Greg Van Avermaet |
| 11  | 18. heinäkuu | Albertville – La Rosière | Vuorietappi | 108,5 |  Geraint Thomas |  Geraint Thomas |
| 12  | 19. heinäkuu | Bourg-Saint-Maurice – Alpe d'Huez | Vuorietappi | 175,5 |  Geraint Thomas |  Geraint Thomas |
| 13  | 20. heinäkuu | Le Bourg-d'Oisans – Valence | Tasamaaetappi | 169,5 |  Peter Sagan |  Geraint Thomas |
| 14  | 21. heinäkuu | Saint-Paul-Trois-Châteaux – Mende | Mäkietappi | 188 |  Omar Fraile |  Geraint Thomas |
| 15  | 22. heinäkuu | Millau – Carcassonne | Mäkietappi | 181,5 |  Magnus Cort |  Geraint Thomas |
| 16  | 24. heinäkuu | Carcassonne – Bagnères-de-Luchon | Vuorietappi | 218 |  Julian Alaphilippe |  Geraint Thomas |
| 17  | 25. heinäkuu | Bagnères-de-Luchon – Col de Portet | Vuorietappi | 65 |  Nairo Quintana |  Geraint Thomas |
| 18  | 26. heinäkuu | Trie-sur-Baïse – Pau | Tasamaaetappi | 171 |  Arnaud Démare |  Geraint Thomas |
| 19  | 27. heinäkuu | Lourdes – Laruns | Vuorietappi | 200,5 |  Primož Roglič |  Geraint Thomas |
| 20  | 28. heinäkuu | Saint-Pée-sur-Nivelle – Espelette | Henkilökohtainen aika-ajo | 31 |  Tom Dumoulin |  Geraint Thomas |
| 21  | 29. heinäkuu | Houilles – Pariisi | Tasamaaetappi | 116 |  Alexander Kristoff |  Geraint Thomas |
Kokonaiskilpailun tulokset

Lähde: Pro Cycling stats
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ranskan ympäriajo 2018 Wikimedia Commonsissa
Ranskan ympäriajo
UCI World Tour
| --- | --- |
Kaudet:   (UCI World Ranking 2009  UCI World Ranking 2010)  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023  2024 
Kilpailut:   Tour Down Under  Pariisi–Nizza  Tirreno–Adriatico  Milano – San Remo  Katalonian ympäriajo  E3 Prijs Vlaanderen  Gent–Wevelgem  Flanderin ympäriajo  Baskimaan ympäriajo  Pariisi–Roubaix  Amstel Gold Race  La Flèche Wallonne  Liège–Bastogne–Liège  Tour de Romandie  Italian ympäriajo  Critérium du Dauphiné  Sveitsin ympäriajo  Ranskan ympäriajo  Puolan ympäriajo  Eneco Tour  Clásica de San Sebastián  Espanjan ympäriajo  Vattenfall Cyclassics  GP Ouest-France  Grand Prix Cycliste de Québec  Grand Prix Cycliste de Montréal  Lombardian ympäriajo
Rotholmen

Rotholmen
| --- | --- |
Sijainti:  Tukholma Tukholman läänissä, Uppland Ruotsi
Vesialue:  Klubbfjärden, Mälaren 
Korkein kohta:  5 m mpy. 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Saarelle voi kylminä talvina patikoida.
Saaren puusto on lepikkoa.
Rotholmen on Mälarenin pieni saari Tukholman kaupunkialueella.
Maantietoa

Rotholmen sijaitsee Mälarenin itäosassa Klubbfjärdenin etelärannan tuntumassa Lindholmenin saaren vieressä. Saaren pituus on 160 metriä ja leveys on 70 metriä. Siitä on alle 200 metriä mantereelle, joka on Gröndalissa Mörtviikenin ja Vintervikenin välisen niemen kärki. Saarella ei ole nykyään rakennuksia.
Historiaa

Saari oli 1700-luvulta asti Tukholman asukkaiden suosiossa viikonloppujen päiväretkien kohteena. Saari sai nykyisen nimensä kelloseppä Johan Gustaf Linderothilta, kun hän osti molemmat saaret 1880-luvulla. Hän rakennutti Lindeholmille useita kesähuviloita, mutta Rotholmenille ei. Saarella asui veneenrakentaja Helmer Gustavsson vaimoineen ja lapsenlapsineen 1930-luvulta 1950-luvulle. Kuuluisa purjevene Silvervingen on hänen käsialaansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rotholmen Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Rotholmen
Käännös suomeksi
Risto Aspinen

Risto Kauko Kullervo Aspinen (14. maaliskuuta 1926 Lappee – 22. marraskuuta 1992 Jyväskylä) oli suomalainen kirjailija.
Aspisen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja August Aspinen ja Ida Sofia (o.s. Anttonen). Aspinen kävi keskikoulun ja Lahden teknillisen koulun. Opetustehtävistä Aspinen eteni rakennusliikkeen (Aspinen & Kumppanit) toimitusjohtajaksi (vuodesta 1962). Aspisen puoliso oli Aila Annikki (o.s. Jokela) (1928–2007).
Teoksia

Niin vähän on tarpeen... eli Lammenahon erakon yksinäisyys. Sarjamiehet, Jyväskylä 1977
Ennustaja ei ole enkeli. Sarjamiehet, Jyväskylä 1978
Itämainen verikosto. Sarjamiehet, Jyväskylä 1981
Niin vähän on aikaa!. Sarjamiehet, Jyväskylä 1991
Ranskan ympäriajo 2023

Pääjoukko kulkee Vitoria-Gasteizin kaupungin halki Baskimaassa, Espanjassa kilpailun toisella etapilla.
Ranskan ympäriajo 2023 oli järjestyksessään 110. Ranskan ympäriajo. Se alkoi 1. heinäkuuta Bilbaosta Espanjasta ja päättyi 23. heinäkuuta Pariisiin. Kilpailun kolme ensimmäistä etappia ajettiin Baskimaassa, Espanjassa.
Kilpailun voitti jo toista vuotta peräkkäin tanskalainen Jonas Vingegaard. Hänen tallinaan oli Team Jumbo-Visma. Toiseksi kilpailussa tuli slovenialainen Tadej Pogačar, joka jäi Vingegaardista 7 minuuttia ja 13 sekuntia. Pogačarin talli oli UAE Team Emirates. Kolmanneksi tuli isobritannialainen Adam Yates, joka jäi kärjestä 10 minuuttia ja 56 sekuntia. Yates oli myös UAE Team Emirates -tallista. Tadej Pogačar voitti nuorten eli alle 25-vuotiaiden kilpailukategorian. Mäkikilpailun voitti italialainen Giulio Ciccone (Lidl-Trek). Pistekilpailun voitti belgialainen Jasper Philipsen (Alpecin-Deceuninck). Joukkuekilpailun voitti Team Jumbo-Visma.
Etapit

| Etappi | Päivä | Reitti | type | Pituus (km) | Nousumetrit | Voittaja | Kokonaiskilpailun johtaja |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1  | 1. heinäkuu |  Bilbao –  Bilbao | Mäkietappi | 182 | 3238 m |  Adam Yates |  Adam Yates |
| 2  | 2. heinäkuu |  Vitoria-Gasteiz –  San Sebastián | Mäkietappi | 208,9 | 2943 m |  Victor Lafay |  Adam Yates |
| 3  | 3. heinäkuu |  Amorebieta-Etxano – Bayonne | Tasamaaetappi | 193,5 | 2600 m |  Jasper Philipsen |  Adam Yates |
| 4  | 4. heinäkuu | Dax – Nogaro | Tasamaaetappi | 181,8 | 1434 m |  Jasper Philipsen |  Adam Yates |
| 5  | 5. heinäkuu | Pau – Laruns | Vuorietappi | 162,7 | 3659 m |  Jai Hindley |  Jai Hindley |
| 6  | 6. heinäkuu | Tarbes – Cauterets | Vuorietappi | 144,9 | 3922 m |  Tadej Pogačar |  Jonas Vingegaard |
| 7  | 7. heinäkuu | Mont-de-Marsan – Bordeaux | Tasamaaetappi | 169,9 | 785 m |  Jasper Philipsen |  Jonas Vingegaard |
| 8  | 8. heinäkuu | Libourne – Limoges | Mäkietappi | 200,7 | 1812 m |  Mads Pedersen |  Jonas Vingegaard |
| 9  | 9. heinäkuu | Saint-Léonard-de-Noblat – Puy de Dôme | Vuorietappi | 182,4 | 3494 m |  Michael Woods |  Jonas Vingegaard |
|  | 10. heinäkuu | lepopäivä | Hviledag |  |  |  |  |
| 10  | 11. heinäkuu | Vulcania – Issoire | Mäkietappi | 167,2 | 3127 m |  Pello Bilbao |  Jonas Vingegaard |
| 11  | 12. heinäkuu | Clermont-Ferrand – Moulins | Tasamaaetappi | 179,8 | 1854 m |  Jasper Philipsen |  Jonas Vingegaard |
| 12  | 13. heinäkuu | Roanne – Belleville-en-Beaujolais | Mäkietappi | 168,8 | 3088 m |  Jon Izagirre |  Jonas Vingegaard |
| 13  | 14. heinäkuu | Châtillon-sur-Chalaronne – Grand Colombier | Vuorietappi | 137,8 | 2410 m |  Michał Kwiatkowski |  Jonas Vingegaard |
| 14  | 15. heinäkuu | Annemasse – Morzine | Vuorietappi | 151,8 | 4281 m |  Carlos Rodríguez Cano |  Jonas Vingegaard |
| 15  | 16. heinäkuu | Les Gets – Saint-Gervais-les-Bains | Vuorietappi | 179 | 4527 m |  Wout Poels |  Jonas Vingegaard |
|  | 17. heinäkuu | lepopäivä | Hviledag |  |  |  |  |
| 16  | 18. heinäkuu | Passy – Combloux | Henkilökohtainen aika-ajo | 22,4 | 638 m |  Jonas Vingegaard |  Jonas Vingegaard |
| 17  | 19. heinäkuu | Saint-Gervais-les-Bains – Courchevel | Vuorietappi | 165,7 | 5405 m |  Felix Gall |  Jonas Vingegaard |
| 18  | 20. heinäkuu | Moûtiers – Bourg-en-Bresse | Tasamaaetappi | 184,9 | 1211 m |  Kasper Asgreen |  Jonas Vingegaard |
| 19  | 21. heinäkuu | Moirans-en-Montagne – Poligny | Mäkietappi | 172,8 | 1950 m |  Matej Mohorič |  Jonas Vingegaard |
| 20  | 22. heinäkuu | Belfort – Le Markstein | Vuorietappi | 133,5 | 3484 m |  Tadej Pogačar |  Jonas Vingegaard |
| 21  | 23. heinäkuu | Saint-Quentin-en-Yvelines – Pariisi | Tasamaaetappi | 115,1 | 598 m |  Jordi Meeus |  Jonas Vingegaard |