stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dejan Stankovic (beachfutispelaaja)

| Mitalit> Maa:  Sveitsi.Miesten beachfutis.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Sveitsi.Miesten beachfutis.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Sveitsi.Miesten beachfutis.MM-kilpailut  | Maa:  Sveitsi> Miesten beachfutis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Dubai 2009 |  |  |
Dejan Stankovic (s. 25. elokuuta 1985 Belgrad, Serbian sosialistinen tasavalta, Jugoslavia) on serbialaissyntyinen sveitsiläinen beachfutispelaaja. Hän kuuluu myös Sveitsin beachfutismaajoukkueeseen. Hän on 186 senttimetriä pitkä.
Ennen Barcelonaan siirtymistään, vuonna 2013, Stankovic on pelannut muun muassa italialaisissa Magazzini Generali Cataniassa sekä AC Milanissa. Hänet valittiin beachfutiksen MM-kilpailuiden parhaaksi pelaajaksi vuonna 2009. Stankovic voitti samoissa kisoissa myös maalikuninkuuden 20 osumallaan sekä MM-hopeaa Sveitsin hävittyä finaalissa Brasilialle.
Stankovic on valittu myös Euro Beach Soccer Leaguen parhaaksi pelaajaksi kerran ja hän on ollut paras maalintekijä kaksi kertaa. Vuonna 2012 Stankovic voitti Sveitsin kanssa Euro Beach Soccer Leaguen ja vuonna 2005 Euro Beach Soccer Cupin.
Käännös suomeksi
Dejan Lazić

| Dejan Lazić |
| --- | --- |
 Dejan Lazić
Henkilötiedot
Syntynyt: 1977 (ikä 46–47)
Kansalaisuus:  Itävalta
Ammatti:  pianisti ja säveltäjä
Muusikko
Tyylilajit:  klassismin musiikki
Soittimet:  piano, klarinetti
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Dejan Lazić (s. 1977 Zagreb) on kroatialaissyntyinen, Itävallan kansalaisuuden saanut pianisti ja säveltäjä. Hän on myöhemmin asettunut Amsterdamiin, Alankomaihin.
Lazić syntyi musikaaliseen perheeseen ja varttui Salzburgissa, jossa opiskeli pianon- ja klarinetinsoittoa sekä sävellystä Mozarteumissa. Hän sai oppia muiden muassa Zoltán Kocsisilta ja Imre Rohmannilta, joiden lisäksi Péter Eötvös toimi hänen keskeisenä innoittajanaan. Lazić on kiertänyt orkesterien solistina, kamarimuusikkona ja resitalistina Euroopassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Aasiassa sekä Australiassa. Lazić on tehnyt läheistä yhteistyötä sellaisten kapellimestarien kuin Giovanni Antoninin, Iván Fischerin, Andris Nelsonsin, Robert Spanon, John Storgårdsin ja Krzysztof Urbańskin kanssa. Hän on esiintynyt lukuisten aasialaisorkesterien kanssa ja saavuttanut huomattavan seurannan Kaukoidässä.
Lazić on tehnyt levytyksiä Channel Classics Recordsille, Sony Classicalille ja Onyx Classicsille. Sergei Rahmaninovin toisesta pianokonsertosta Kirill Petrenkon johtaman Lontoon filharmonisen orkesterin kanssa tekemästään levytyksestä hän sai Echo Klassik -palkinnon.
Lazićin omiin sävellyksiin kuuluvat vuonna 2014 kantaesitetty In Istrian Style -pianokonsertto ja huhtikuussa 2017 kantaesitetty sävelruno Mozart and Salieri. Lazić on myös sovittanut Johannes Brahmsin viulukonserton pianokonsertoksi; tämä hänen laatimansa versio sai kantaesityksensä vuonna 2009 ja on sittemmin tullut useasti uudelleen esitetyksi.
Dark Lady (albumi)

| Dark Lady Cher |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1973-74
 Julkaistu: toukokuu 1974
 Tuottaja(t): Snuff Garret
 Tyylilaji: pop, rock
 Kesto: 28.59
 Levy-yhtiö: MCA
Cherin muut julkaisut
| Half-Breed 1973 | Dark Lady 1974 | Greatest Hits 1974 |
Singlet albumilta Dark Lady
 ”Dark Lady” Julkaistu: helmikuu 1974  ”Train Of Thought” Julkaistu: kesäkuu 1974  ”I Saw a Man and He Danced with His Wife” Julkaistu: 1974  ”Rescue Me” Julkaistu: kesäkuu 1974
Dark Lady on Cherin studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 1974.
Kappaleet

| --- | --- |
 A-puoli Train of Thought – 2.34  I Saw a Man and He Danced with His Wife – 3.13  Make the Man Love Me – 3.17  Just What I've Been Lookin' For – 2.36  Dark Lady – 3.26 :  B-puoli Miss Subway of 1952 – 2.16   Dixie Girl – 3.26  Rescue Me – 2.22  What'll I Do – 2.28  Apples Don't Fall Far from the Tree – 3.21
Dmitri Bykov

| Dmitri Bykov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. toukokuuta 1977 (ikä 47) Iževsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  185 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  HK TsSKA Sofia
Sarja:  Bulgarian jääkiekkoliiga
Pelinumero:  84
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1995–
Aik. seurat:  TsSK VVS Samara (MHL/RSL) Lada Toljatti (RSL) Torpedo Jaroslavl (RSL) Ak Bars Kazan (RSL) Detroit Red Wings (NHL) Dinamo Moskova (RSL) Himik Mytištši/Atlant (RSL/KHL) Metallurg Magnitogorsk (KHL) Torpedo Nižni Novgorod (KHL) Amur Habarovsk (KHL)
NHL-varaus:  258. varaus, 2001 Detroit Red Wings
Dmitri Vjatšeslavovitš Bykov (ven. Дмитрий Вячеславович Быков; s. 5. toukokuuta 1977 Iževsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Bulgarian liigan HK TsSKA Sofiassa. Hän on pelannut koko aiemman uransa kotimaassaan, lukuun ottamatta kautta 2002–2003 NHL-joukkue Detroit Red Wingsissa.
Ura > Seuraura

Bykov on Ižstal Iževskin kasvatti. Hän debytoi miesten peleissä kuitenkin TsSK VVS Samaran paidassa Kansainvälisessä liigassa kaudella 1995–1996, jolloin tulokaskausi Venäjän pääsarjatasolla toi 50 runkosarjaottelussa tehot 1+2=3. Kesken kauden 1997–1998 Bykov siirtyi Samarasta Lada Toljattiin, jota hän edusti myös EHL:ssä. Vielä samalla kaudella Bykov jatkoi sieltä Torpedo Jaroslavlin paitaan. Kauden 1998–1999 hän aloitti taas Samarassa, mutta palasi sieltä kahden ottelun jälkeen Toljattiin. Kolme seuraavaa kautta Bykov pelasi Ak Bars Kazanissa. Kaudella 1999–2000 hän eteni joukkueen kanssa Superliigan finaaleihin saakka, mutta Venäjän-mestaruuden vei kuitenkin Dinamo Moskova otteluvoitoin 4-1.
Detroit Red Wings varasi Bykovin yli-ikäisenä (24 vuotta) kahdeksannella kierroksella 258. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2001. Kauden 2001–2002 hän pelasi vielä Kazanissa, jonka kanssa Bykov eteni Superliigan finaaliin häviten sen kuitenkin Lokomotiv Jaroslavlille otteluvoitoin 3-0. Heinäkuussa 2002 hän teki vuoden mittaisen sopimuksen Red Wingsin kanssa. Bykov murtautui heti seuran NHL-kokoonpanoon ja teki 71 runkosarja- ja neljässä playoff-ottelussa tehot 2+10=12. Onnistuneesta tulokaskaudestaan huolimatta hänen NHL-uransa jäi vain yhden kauden mittaiseksi, kun Bykov palasi kaksivuotisella sopimuksella Ak Bars Kazaniin kaudeksi 2003–2004.
Kaudeksi 2005–2006 Bykov siirtyi hallitsevaan Venäjän-mestarijoukkue Dinamo Moskovaan, jota hän edusti näin ollen kauden aikana myös Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa, jonka joukkue myös voitti. Kaudella 2006–2007 Bykov jatkoi uraanasa Himik Mytištšissä, jonka tehokkain puolustaja hän oli tehoilla 11+6=17. Bykov edusti joukkuetta kauden aikana myös Spengler Cupissa. Kaudella 2008–2009 Himikin nimi vaihtui Atlantiksi ja se jatkoi Superliigan tilalle perustetussa KHL:ssä. Bykov oli seitsemällä osumallaan joukkueen eniten maaleja tehnyt puolustaja Magnus Johanssonin kanssa ja 21 tehopisteellään Atlantin toiseksi tehokkain puolustaja hänen jälkeensä. Kaudella 2009–2010 hän nousi joukkueen varakapteeniksi ja oli Atlantin tehokkain puolustaja tehoilla 4+15=19. Bykov valittiin KHL:n joulukuun 2009 kuukauden puolustajaksi. Hän oli Atlantin tehokkain puolustaja myös kaudella 2009–2010 tehoilla 3+12=15. Bykov eteni joukkueen kanssa aina Gagarin Cup -finaaleihin saakka, mutta mestaruuden vei kuitenkin Salavat Julajev Ufa otteluvoitoin 4-1.
Bykov pelasi kauden 2011–2012 Metallurg Magnitogorskissa ja kaudeksi 2012–2013 hän siirtyi Torpedo Nižni Novgorodin riveihin. Kaudeksi 2013–2014 Bykov siirtyi vuoden mittiasella sopimuksella Amur Habarovskiin, joka oli jo hänen uransa yhdeksäs seura Venäjän pääsarjatasolla. Lokakuussa 2014 Bykov siirtyi Bulgarian pääsarjajoukkue HK TsSKA Sofiaan lähinnä vahvistaakseen seuraa Continental Cupin toisella kierroksella. Varsin eksoottisen jääkiekkomaan joukkue sai samalla kerralla muita tunnettuja venäläisvahvistuksia; Oleg Kvašan, Vladimir Antipovin, Mihail Ljubušinin, Dmitri Vlasenkovin ja Aleksei Privalovin.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Ruotsi 2002 | jääkiekko |  |
Bykov edusti Venäjää MM-kilpailuissa vuosina 1999, 2002, 2004 ja 2006. Vuoden 2002 turnaus päättyi hopeaan. Bykov oli siinä Venäjän tehokkain puolustaja tehoilla 3+1=4 ja jakoi sisäisen tehotilaston voiton Dmitri Rjubukinin kanssa lukemalla +3, vaikka hänen turnauksensa päättyi jo viiden ottelun jälkeen loukkaantumiseen.
Constantin Linder

| Constantin Linder |
| --- | --- |

Senaatin talousosaston varapuheenjohtaja
 19. lokakuuta 1900 – 18. tammikuuta 1905  
Edeltäjä:  Sten Carl Tudeer
Seuraaja:  Emil Streng
Ministerivaltiosihteeri
 18. tammikuuta – 28. marraskuuta 1905  
Edeltäjä:  Edvard Oerstroem
Seuraaja:  August Langhoff
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1836 Pohja
Kuollut: 19. syyskuuta 1908 (72 vuotta) Helsinki
Constantin Linder (19. syyskuuta 1836 Pohja – 19. syyskuuta 1908 Nurmijärvi) oli suomalainen aatelismies ja tilanomistaja, joka toimi ensimmäisen sortokauden aikana vuosina 1900–1905 senaatin talousosaston varapuheenjohtajana ja vuonna 1905 lyhytaikaisesti Suomen ministerivaltiosihteerinä Pietarissa. Hän edusti myöntyväisyyslinjaa ja joutui perustuslaillisten voimakkaan arvostelun kohteeksi. Linder omisti Kytäjän kartanon vuosina 1861–1907.
Linder oli naimisissa kaksi kertaa. Ensimmäinen vaimo oli venäläinen kreivitär Marie Musin-Puškin, joka kuoli vuonna 1870. Kolme vuotta myöhemmin Linder nai Elisabet Amélie Hélène de Fontennilliat’n, joka oli Suomen kenraalikuvernöörin Nikolai Adlerbergin tyttärentytär. Constantin Linderin lapsista tunnetuin oli kamariherra Hjalmar Linder.
Elämä > Suku

Constantin Linder kuului ruotsalaista alkuperää olleeseen Linder-sukuun. Hänen isoisänsä oli Mustion ruukinpatruuna Magnus Linder ja isänsä everstiluutnantti Carl Anton Linder, joka omisti Åminnen kartanon Pohjassa ja aateloitiin vuonna 1830. Linderin äiti oli Helena von Brevern, veli poliitikko ja lehtimies Ernst Linder ja veljenpoika kenraali Ernst Linder. Mustion ruukin perinyt vuorineuvos Magnus Linder oli Constantin Linderin setä.
Elämä > Nuoruus ja ensimmäinen avioliitto

Linder palveli vuodesta 1852 upseerina Suomen kaartissa ja yleni 1854 vänrikiksi ja 1856 luutnantiksi. Hän kuului nuorten liberaalien piiriin yhdessä veljensä Ernstin kanssa. Constantin Linder joutui eroamaan armeijasta kapteenin arvoisena vuonna 1861 osallistuttuaan tammikuun valiokunnan vastaista adressia suunnitelleeseen kokoukseen. Lisäpontta erottamiselle antoivat esimiesten korviin kantautuneet liberaalit puheenvuorot. Historioitsija Werner Nordströmin mukaan ilmiannon teki Linderin oma serkku.
Vuodenvaihteessa 1859–1860 kenraalikuvernööri Fredrik Vilhelm von Berg järjesti tanssiaiset, joissa 19-vuotias kreivitär Marie Musin-Puškin teki debyyttinsä Helsingin seurapiireissä. Kreivitär Musin-Puškin oli syrjäisessä Helsingissä poikkeuksellisen hohdokas. Hänen isänsä oli venäläiseen Musin-Puškinin sukuun kuulunut kreivi Vladimir Aleksejevitš Musin-Puškin (1798–1854) ja äitinsä suomalainen Emilie o.s. Stjernvall (1810–1846), Aurora Karamzinin sisko. Tanssiaiset olivat myös avioliittomarkkinat ja kuusikymmenvuotias kenraalikuvernööri Berg kosiskeli Musin-Puškinia turhaan. Kreivittären huomio oli täysin kiinnittynyt tuolloin 23-vuotiaaseen Constantin Linderiin ja loppiaiseen mennessä heidän romanssinsa oli julkinen salaisuus.
1800-luvun ylhäisöpiireissä avioliitto ei ollut vain kahden rakastavaisen välinen asia, vaan sitä seurasivat sukujen väliset monimutkaiset omaisuus- ja myötäjäisjärjestelyt. Lisähankaluutta toi se, että tulevat aviopuolisot kuuluivat eri kirkkokuntiin. Avioliitto oli rakkausavioliitto, mutta Constantin Linder sai sen kautta tuntuvaa sosiaalista nousua. Puolisonsa myötä Linder tutustui venäläiseen vanhaan aristokratiaan jonka rinnalla Suomen aatelispiirit tuntuivat kovin maalaismaisilta. Marie Musin-Puškin kuului tätinsä Aurora Karamzinin kautta venäläiseen, erittäin varakkaaseen ja kauppahuoneen omistaneeseen Demidovin sukuun. Marie Linder opetteli puhumaan ruotsia vasta avioliiton myötä ja avioparin arkikieli oli ranska.
Elämä > Kartanonomistajana

Avioliiton solmittuaan Linder osti Nääsin eli Kytäjän kartanon Hyvinkäältä ja muutti sinne perheineen asumaan heinäkuussa 1861. Kartano maksoi 60 000 hopearuplaa. Varat tähän saatiin Marie Linderin isältään saaman 100 00 hopearuplan perinnön turvin. Perintöä tilitettiin vuosittain Demidovien kauppahuoneen välityksellä. Kartanoon kuului maata 18 000 hehtaaria ja sillä oli 40 torppaa. Kartano oli nuoren parin yhteinen hanke, sillä Marie Linder osasi hoitaa kirjanpidon ja oli perehtynyt myös meijeritoimintaan. Vuonna 1864 Linderit perustivat Kytäjän kansakoulun, sairastuvan ja apteekin. Toisen kansakoulun he perustivat vuonna 1874 Rytkönniemeen.
Suurmaanviljelijänä Linder keskittyi erityisesti karjatalouteen ja sai luvan myös viinatehtaan perustamiseen kartanon maille. Vuosina 1875–1882 hän rakennutti kartanolle uuden päärakennuksen. Linderin taloudellinen tilanne heikkeni vuoden 1868 nälkävuoden aikana merkittävästi. Viljasato oli jäänyt pieneksi eikä kartano saanut viljan myymisestä juurikaan tuloja. Kytäjään saapui useita nälkää näkeviä pyytämään ruokaa ja Linderit pitivät velvollisuutenaan auttaa. Tämä maksoi ja hänen oli pyydettävä avustuksia sukulaisiltaan. Lopulta hänen piti lisätulojen hankkimiseksi ottaa vastaan virka Suomen Yhdyspankista 583 markan kuukausipalkalla. Nälkävuosina liikkuivat kulkutaudit ja Linderin veli, Ernst Linder kuoli lavantautiin. Tieto veljen kuolemasta masensi Constantin Linderin pitkäksi aikaa.
Kytäjän ohella Linder omisti myös Pohjan pitäjässä sijainneen Joensuun kartanon vuosina 1868–1908 ja Mustion sääntöperintötilan 1896–1908. Lisäksi hän muodosti Kytäjän kartanon alaisesta, Janakkalan puolella sijainneesta Hiivolasta 1870-luvulla erillisen ulkotilan, joka nykyään tunnetaan myös Hiivolan kartanona.
Elämä > Toinen avioliitto

Constantin ja Marie Linderin rakkausavioliittona alkanut suhde alkoi hiljalleen ajautua vaikeuksiin. Osittain syynä oli puolisoiden erilaiset luonteenpiirteet ja osittain erilaiset poliittiset näkemykset. Constantin oli luonteeltaan ulkoilmaihminen, hän piti metsässä liikkumisesta, ratsastuksesta ja uimisesta. Hän oli myös aktiivinen metsästäjä sekä yksi ensimmäisistä suomalaisista polkupyöräilijöistä. Häntä kiinnosti maanviljelyn kehittäminen ja hän ymmärsi, että Suomen kylmässä ilmastossa pitää panostaa karjanhoitoon. Hän raivautti paljon uutta peltoa kartanonsa maille.  Marie alkoi puolestaan viihtyä Kytäjän kartanossa entistä huonommin ja hän vietti paljon aikaa perheen Helsingin asunnolla. Hän harrasti teatteria, kirjoitti omia näytelmiä, emännöi salonkia ja valvoi usein myöhään, mitä Constantin ei voinut sietää. Marie sympatisoi liberaaleja, kiinnostui sosiaalikysymyksistä ja alkoi suhtautua entistä kriittisemmin siihen ylelliseen elämänpiiriin, johon oli syntynyt. Constantin puolestaan houkuttui rahan ja vallan ilmapiiristä ja alkoi hakeutua kohti keisarillista hovia. Hän alkoi suhtautua sekä aatteisiin ja ihmisiin vailla illuusioita.
Ensimmäisen kerran puolisot olivat erossa toisistaan vuonna 1864, kun Marie Linder matkusti yhdessä tätinsä Aurora Karamzinin kanssa Eurooppaan hoitamaan terveyttään. Constantin, joka oli tarkka raha-asioissa, alkoi olla entistä tyytymättömämpi puolisonsa tapaan käyttää rahaa. Monet raskaudet ja synnytykset olivat heikentäneet Marien terveyttä ja lääkärien mielestä ainoa parannuskeino oli muuttaminen erilleen. Vuonna 1865 Marie muutti Kytäjältä, jota hänen sukulaisensa pitivät ”kirottuna ja sopimattomana”, Helsinkiin Hakasalmen huvilaan. Constantinia tämä luonnollisesti loukkasi. Pariskunnan suhdetta puitiin runsaasti seurapiireissä eikä Marien serkun lausunto, että ”Marie ei ole enää puoliso miehelleen” parantanut asiaa. Mariella on myös väitetty olleen salainen suhde vuonna 1865 kuolleeseen pankinjohtaja Henrik Borgströmiin. Tavatessaan puolisot riitelivät paljon ja heidän kirjeenvaihtonsa on täynnä avioerokaavailuja. Vaimonsa edustaman liberalismin Constantin hylkäsi täydellisesti. Vuonna 1870 Constantin sai työpaikan Pietarista Wächter & Steinbockin yrityksestä ja koko perhe muutti sinne yrittämään uutta alkua. He päättivät vielä käydä Helsingissä, mutta matkalla Marie sairastui ja hän otti kipuihinsa kloroformia, jonka vaikutus todennäköisesti aiheutti hänen kuolemansa.
Uuden puolison Constantin Linder löysi kenraalikuvernööri Adlerbergiä ympäröineistä aatelispiireistä. Näissä piireissä vallitsi kokonaan toinen ajatusmaailma kuin hänen edesmenneen vaimonsa liberaaleissa piireissä. Uusi puoliso oli vain 17-vuotias Elisabeth Amelie Hélène de Fontenillat. Uusi avioliitto vahvisti Linderin suhteita venäläiseen ylhäisöön ja toi hänelle uusia sukulaissuhteita Ranskasta ja Saksasta. Häitä vietettiin 25. tammikuuta 1873, ja uudesta avioliitosta tuli huomattavasti sopuisampi kuin edellisestä.
Elämä > Ministerivaltiosihteerinä ja viimeiset vuodet

Linder nimitettiin Suomen ministerivaltiosihteeriksi Pietariin 18. tammikuuta 1905. Ministerivaltiosihteerinä hän kannatti yleensä kenraalikuvernööri Obolenskin ehdotuksia. Jo saman vuoden syksyllä suurlakon jälkeen Suomessa alettiin vaatia Linderin eroa. Suomen olojen rauhoittamiseksi tsaari Nikolai II myönsi hänelle eron 28. marraskuuta ja nimitti hänet samalla Venäjän valtakunnanneuvoston jäseneksi. Tässä tehtävässä Linder toimi kuolemaansa asti. On epäselvää, mikä hänen asemansa Venäjän valtakunnanneuvostossa oli ja pystyikö hän vaikuttamaan siellä mihinkään mikä koski Suomea. Vuonna 1907 hänelle myönnettiin vielä ylihovijahtimestarin arvo. Jäsenyys valtakunnan neuvostossa ja uusi arvonimi olivat seurasta siitä, että Venäjän hallitus luotti kovin harvoihin suomalaisiin ja vielä harvempi suostui työskentelemään Venäjän hallituksessa. Samana vuonna hän myi Kytäjän kartanon pojalleen, kamariherra Hjalmar Linderille viiden miljoonan markan hinnalla.
Elämänsä viimeisinä vuosina Linder piti itseään edelleen suomalaisena isänmaanystävänä. Talousasioissa hän piti itseään jopa liberaalina. Vaikka monissa piireissä häntä pidettiin täysin mahdottomana ja ei-toivottuna henkilönä, hän ei elänyt suinkaan eristäytyneenä. Hän seurusteli edelleen vanhasuomalaisten piirien kanssa ja huhuttiin, että hän aikoisi suhteillaan estää Leo Mechelinin valmistelemaa eduskuntauudistusta. Huhut kumottiin eikä niille ole myöhemminkään löytynyt mitään näyttöä. Sanottiin, että Linder eli ”totilehdossa”. Siihen kuului ylhäisiä piirejä, kuten kenraalikuvernööri Obolenski puolisoineen, muistelmiaan Kytäjälle kirjoittamaan vetäytynyt Anders Gustaf Ramsay, ranskalaisia diplomaatteja ja Casimir Ehrnrooth.
Constantin Linder kuoli kartanossaan vuonna 1908 lyhyen sairastelun jälkeen. Kuolinsyy oli aivoverenvuoto. Kuolinuutinen levisi nopeasti ja sanomalehtien muistokirjoitukset eivät olleet tavanomaisen kohteliaita. Hufvudstadsbladet oli neutraali, mutta perustuslaillinen Suomalainen Kansa totesi, että Linderin poliittista uraa ei voi nekrologissa kiitollisesti käsitellä. Nya Pressen kirjoitti pitkän muistokirjoituksen, jossa kritiikkiä ei säästelty ja sosialistien Työläinen meni jopa henkilökohtaisuuksiin. Venäläinen lehdistö piti Linderiä maiden välisten suhteiden normalisoijana ja leski sai Nikolai II:n henkilökohtaisen surunvalittelusähkeen. Kytäjän kartanon torppareiden ja maatyöläisten mielestä Linder oli ollut oikeudenmukainen isäntä joka oli osannut keskustella myös rahvaan kanssa. Epäsuosittuna ja joidenkin piirien jopa vihaamana kuolleen Linderin hautajaisia turvaamaan asetettiin poliisiosasto. Minkäänlaisia mielenosoituksia ei kuitenkaan tapahtunut.
Ritarikunnat

Pyhän Stanislauksen ritarikunta toisen luokan ritarimerkki (1876)
Pyhän Annan ritarikunta toisen luokan ritarimerkki (1879)
Pyhän Stanislauksen ritarikunta ensimmäisen luokan ritarimerkki (1895)
Pyhän Annan ritarikunta ensimmäisen luokan ritarimerkki (1901)
Pyhän Vladimirin ritarikunta toisen luokan ritarimerkki (1903)
Kunnialegioona komentaja (1903)
Lapset

Linderille syntyi yhdeksän lasta. Ensimmäisestä avioliitosta syntyivät Emilie de Pont (1861–1942), kuvernööri Kasten de Pontin puoliso, kamariherra Hjalmar Linder (1862–1921), Marie Törngren (1863–1900), diplomaatti Adolf Törngrenin puoliso, sekä imeväisenä kuollut Voldemar (s. 1865). Toisesta avioliitosta syntyivät eversti Paul Linder (1873–1940), lapsena kuollut Alexis (1875–1883), keisarillinen hovineiti Amélie von Massenbach (1883–1967), seurapiirinainen Catharina ”Kitty” Linder (1887–1969) ja tilanomistaja Constantin Linder nuorempi (1888–1950).
Linder noin vuonna 1860.
Constantin Linderin toinen vaimo Elisabeth Amélie Hélène de Fontenilliat.
Cathedralin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 10 |  |
| ↙Livealbumit | 1 |  |
| ↙Kokoelmat | 2 |  |
| ↙EP:t | 8 |  |
| ↙Singlet | 5 |  |
| ↙Videot | 1 |  |
| ↙Musiikkivideot | 9 |  |
Cathedral on doom metal -yhtye Englannista. Sen perusti Napalm Death -yhtyeen entinen laulaja Lee Dorrian. Yhtyeen tyyli on vuosien saatossa muuttunut alkuaikojen hitaasta doom metallista enemmän stoner rock -tyyliin.
Demot

In Memorium (1990)
Demo # 2 (1991)
Albumit

Forest of Equilibrium (1991)
The Ethereal Mirror (1993)
The Carnival Bizarre (1995)
Supernatural Birth Machine (1996)
Caravan Beyond Redemption (1998)
Endtyme (2001)
The VIIth Coming (2003)
The Garden of Unearthly Delights (2005)
The Guessing Game (2010)
The Last Spire (2013)
Singlet

Grim Luxuria (1993)
Ride (1993)
Twylight Songs (1993)
Gargoylian (2001)
Vengeance of the Blind Dead (Flexi Version) (2013)
EP:t

Soul Sacrifice (1992)
Twylight Songs (1993)
Statik Majik (1994)
In Memorium (1994)
Cosmic Requiem (1994)
Hopkins (The Witchfinder General) (1996)
Live in London (2010)
A New Ice Age (2011)
Livealbumit

Anniversary (2011)
Kokoelmat

In Memoriam (1999)
The Serpent's Gold (2004)
Split-albumit

Rock Hard Presents: Gods of Grind (1991, Entombed, Carcass, Confessor)
Cutting Through Columbia Hard Music (1992, Fight, Alice in Chains)
Gods of Grind (1992, Entombed, Carcass, Confessor)
New Metal Messiahs! (1995, My Dying Bride, Paradise Lost, Pitchshifter)
Videoalbumit

Our God Has Landed (2000)
Musiikkivideot

| Vuosi | Kappale | Ohjaaja(t) |
| --- | --- | --- |
| 1991 | "Ebony Tears" | James McBride |
| 1992 | "Autumn Twilight" | Jefferson Spady |
| 1993 | "Midnight Mountain" | James McBride |
| 1993 | "Ride" | Angus Cameron |
| 1994 | "Cosmic Funeral" |  |
| 1995 | "Hopkins (The Witchfinder General)" | Nigel Wingrove |
| 1996 | "Stained Glass Horizon" |  |
| 1999 | "Black Sunday" |  |
| 2013 | "Tower of Silence" | Paraffin City Productions |
Desoksipipradroli

| --- | --- |

Desoksipipradroli
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(RS)-2-bentshydryylipiperidiini
Tunnisteet
CAS-numero: ; 5807-81-8 (HCl) 519-74-4 ; 5807-81-8 (HCl)
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 160506
Kemialliset tiedot
Kaava: C18H21N 
Moolimassa: 251,366
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Synonyymit: 2-difenyylimetyylipiperidiini (2-DPMP)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: > 90 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 16–20 tuntia
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen, nasaalinen, sublinguaalinen
Desoksipipradroli eli  2-difenyylimetyylipiperidiini (2-DPMP) on aine, joka toimii noradrenaliinin ja dopamiinin takaisinoton estäjänä (NDRI) ehkäisemällä NET:n (norepinephrine transporter) ja DAT:n (dopamine active transporter) toiminnan.
Rakenne

Desoksipipradroli muistuttaa rakenteeltaan läheisesti metyylifenidaattia ja pipradrolia, myös farmakologiset vaikutukset ovat näillä kolmella piperidiinillä samankaltaisia. Näistä kolmesta desoksipipradrolilla on pisin puoliintumisaika, sillä se on hyvin rasvaliukoinen molekyyli, jolta puuttuvat pooliset funktionaaliset ryhmät, joihin aineenvaihdunnan entsyymit yleensä tähtäävät.