stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ekspansiivinen oppiminen
Oppimisen prosessi ja oppimisteot

Oppiminen ymmärretään sykliseksi eli toistuvaksi prosessiksi, josta voidaan erottaa erityyppisiä askeleita. Prosessin etenemisjärjestys ei ole kiinteä vaan tavallista on, että prosessi "peruuttaa" aikaisempiin vaiheisiin törmätessään esteisiin.
Prosessin karkeat askeleet ovat:
vallitsevan käytännön kyseenalaistaminen
vallitsevan käytännön analyysi
uuden ratkaisun mallittaminen
uuden mallin tutkiminen
uuden mallin käyttöönotto
prosessin arviointi
uuden käytännön vakiinnuttaminen ja laajeneminen
Prosessin askeleita nimitetään oppimisteoiksi. Ne ovat prosessiin osallistuvien välistä yhteistä tekemistä ja vuoropuhelua, dialogia. Dialogin aikana osallistujien esiin nostamat näkökulmat törmäävät ja vaativat kehittämään työstettävää toiminnan mallia edelleen.
Aiheesta muualla

Toiminnan teorian ja kehittävän työntutkimuksen yksikkö (Helsingin yliopisto)
Alkibiades I

Alkibiades I eli Ensimmäinen Alkibiades (m.kreik. Ἀλκιβιάδης α; lat. Alcibiades I) on Platonin nimiin pantu dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on Ihmisen luonnosta (Περὶ ἀνθρώπου φύσεως, Peri anthrōpou fyseōs). Dialogissa keskustelevat Sokrates ja Alkibiades. Monet tutkijat pitävät dialogia epäperäisenä.
Historia

Dialogin aitous on kyseenalaistettu, samoin kuin Toisen Alkibiadeen. Dialogi on kuitenkin todennäköisesti kirjoitettu sadan tai kahdensadan vuoden sisällä Platonin muiden teosten jälkeen. Antiikin aikana ensimmäistä Alkibiadesta pidettiin parhaana johdantona platonilaiseen filosofiaan. Todennäköisesti tämän vuoksi se on jo antiikin ajoista lähtien luettu mukaan Platonin teosten korpukseen.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu IV tetralogiaan yhdessä dialogien Alkibiades II, Hipparkhos ja Kilpailijat kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin kätilöivien (maieutikos) teosten joukkoon.
Sisältö

Dialogissa Alkibiades keskustelee Sokrateen kanssa samoin kuin dialogissa Alkibiades II. Sokrates yrittää taivutella Alkibiadeen pois politiikasta kohti filosofista elämää. Dialogin lyhyessä johdannossa Sokrates julistaa suunnatonta rakkauttaan Alkibiadesta kohtaan. Keskustelussa käsitellään muun muassa politiikkaa ja poliitikkoja, sotaa ja rauhaa, itsensä tuntemista (gnothi seauton), sielua ja aitoa rakkautta. Dialogin loppuosassa Sokrates käsittelee monia elintärkeitä syitä, joiden vuoksi Alkibiades tarvitsee häntä. Vaikka Sokrateen yritykset taivutella Alkibiades politiikasta filosofian puoleen epäonnistuvat lopulta, dialogin loppua kohti Alkibiades on melko lailla vietelty Sokrateen tyyliin päätellä ja keskustella.
Kirjallisuutta > Suomennos

Platon: Alkibiades I. Teoksessa Teokset VII.  (Toinen painos)  Suomentanut A. M. Anttila. Helsinki:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-15898-8
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Plato: Alcibiades I. Teoksessa Burnet, J. (toim.): Opera, Volume II: Parmenides, Philebus, Symposium, Phaedrus, Alcibiades I and II, Hipparchus, Amatores. Oxford Classical Texts.  Oxford:  Oxford University Press.  ISBN 9780198145417  Kreikankielinen alkuteksti.
Plato: Alcibiades 1. Teoksessa Plato's Works.  (Volume XII: Charmides. Alcibiades 1 & 2. Hipparchus. The Lovers. Theages. Minos. Epinomis. Loeb Classical Library)  Cambridge, Massachusetts:  Harvard University Press.  ISBN 0-674-99221-0  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla > Teos

Plato: Alcibiades I. Perseus. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Plato: Alcibiades I. Project Gutenberg. (englanniksi)
Platonin teokset
| --- | --- |
Varhaisvaihe:  Sokrateen puolustuspuhe · Kharmides · Kriton · Euthyfron · Alkibiades I · Laajempi Hippias · Lyhyempi Hippias · Ion · Lakhes · Lysis
Keskivaihe:  Kratylos · Euthydemos · Gorgias · Meneksenos · Menon · Faidon · Protagoras · Pidot · Faidros · Valtio · Parmenides · Theaitetos
Myöhäisvaihe:  Kleitofon · Timaios · Kritias · Sofisti · Valtiomies · Filebos · Lait
Mahdollisesti epäperäiset ja epäperäiset:  Aksiokhos · Alkibiades II · Demodokos · Hipparkhos · Epigrammit · Epinomis · Eryksias · Hyveestä · Kilpailijat · Kirjeet · Minos · Määritelmiä · Oikeamielisyydestä · Sisyfos · Theages
Alkibiades II

Alkibiades II eli Toinen Alkibiades (m.kreik. Ἀλκιβιάδης β tai Ἀλκιβιάδης δεύτερος; lat. Alcibiades II) on Platonin nimiin pantu dialogi. Sen toinen nimi Thrasylloksen jaottelussa on Rukouksesta (Περὶ εὐχῆς, Peri eukhēs). Dialogissa keskustelevat Sokrates ja Alkibiades. Dialogia pidetään yleisesti epäperäisenä.
Historia

Dialogin aitous on kyseenalaistettu samoin kuin Ensimmäisen Alkibiadeen. Toisen Alkibiadeen epäaitoudesta tutkijat ovat kuitenkin vielä yksimielisempiä. Tämäkin dialogi on kuitenkin todennäköisesti kirjoitettu sadan tai kahdensadan vuoden sisällä Platonin muiden teosten jälkeen.
Diogenes Laertioksen esittämässä, Thrasylloksen tekemässä Platonin teosten jaottelussa dialogi kuuluu IV tetralogiaan yhdessä dialogien Alkibiades I, Hipparkhos ja Kilpailijat kanssa. Aiheensa puolesta Thrasyllos luki dialogin Platonin kätilöivien (maieutikos) teosten joukkoon.
Sisältö

Dialogissa Alkibiades keskustelee Sokrateen kanssa samoin kuin dialogissa Alkibiades I. Keskustelussa Sokrates yrittää vakuuttaa Alkibiadeelle, että tämän on vaarallista rukoilla jumalia, ellei tiedä onko se mitä hän pyytää tosiasiassa hyvä vai huono asia hänelle itselleen.
Kirjallisuutta > Suomennos

Platon: Alkibiades II. Teoksessa Teokset VII.  (Toinen painos)  Suomentanut A. M. Anttila. Helsinki:  Otava, 1999.  ISBN 951-1-15898-8
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

Plato: Alcibiades II. Teoksessa Burnet, J. (toim.): Opera, Volume II: Parmenides, Philebus, Symposium, Phaedrus, Alcibiades I and II, Hipparchus, Amatores. Oxford Classical Texts.  Oxford:  Oxford University Press.  ISBN 9780198145417  Kreikankielinen alkuteksti.
Plato: Alcibiades 2. Teoksessa Plato’s Works.  (Volume XII: Charmides. Alcibiades 1 & 2. Hipparchus. The Lovers. Theages. Minos. Epinomis. Loeb Classical Library)  Cambridge, Massachusetts:  Harvard University Press.  ISBN 0-674-99221-0  Kreikankielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
Aiheesta muualla > Teos

Plato: Alcibiades II. Perseus. (muinaiskreikaksi) (englanniksi)
Plato: Alcibiades II. Project Gutenberg. (englanniksi)
Platonin teokset
| --- | --- |
Varhaisvaihe:  Sokrateen puolustuspuhe · Kharmides · Kriton · Euthyfron · Alkibiades I · Laajempi Hippias · Lyhyempi Hippias · Ion · Lakhes · Lysis
Keskivaihe:  Kratylos · Euthydemos · Gorgias · Meneksenos · Menon · Faidon · Protagoras · Pidot · Faidros · Valtio · Parmenides · Theaitetos
Myöhäisvaihe:  Kleitofon · Timaios · Kritias · Sofisti · Valtiomies · Filebos · Lait
Mahdollisesti epäperäiset ja epäperäiset:  Aksiokhos · Alkibiades II · Demodokos · Hipparkhos · Epigrammit · Epinomis · Eryksias · Hyveestä · Kilpailijat · Kirjeet · Minos · Määritelmiä · Oikeamielisyydestä · Sisyfos · Theages
Eksekias

| Eksekias> Ἐξηκίας |
| --- | --- |
 Eksekiaan signeeraus amforassa: ΕΧΣΕΚΙΑΣ ΕΠΟΙΕΣΕ (”Eksekias teki [minut]”). Teos noin vuodelta 550–540 eaa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 500-luku eaa.
Kuollut: 500-luku eaa.?
Ammatti:  savenvalaja ja vaasimaalari
Taiteilija
Aktiivisena:  n. 550–525 eaa.
Taidesuuntaus:  mustakuviokeramiikka
Kuuluisimpia töitä:  Dionysos-malja
Eksekias (m.kreik. Ἐξηκίας, Eksēkias, myös Ἐχσεκιας, Ekhsekias) oli antiikin kreikkalainen savenvalaja ja vaasimaalari, joka teki ja maalasi mustakuviokeramiikkaa. Hän toimi Ateenassa arkaaisella kaudella noin vuosina 550–525 eaa.
Eksekias oli mustakuviotekniikan suurimpia mestareita ja alun perin osa niin kutsuttua Ryhmää E. Hän kehitteli mustakuviotyylin huippuunsa. Hänen maalauksensa ovat täynnä yksityiskohtia, ja hyödyntävät taidokkaasti mustakuviotekniikkaan kuuluvaa piirtimen käyttöä. Myyttiaiheista esitetään usein tavanomaisen toiminnan sijaan hetki ennen tai jälkeen toimintaa, mikä tuo mukaan psykologisen ulottuvuuden. Eksekias kehitti myös uuden maalaustekniikan, joka tuotti korallinpunaista pohjaväriä. Eksekias työskenteli myös savenvalajana kehittäen uusia amfora- ja krateerimuotoja, kuten kalykskrateerin.
Eksekias signeerasi 13 vaasia, joista 11 savenvalajana ja kaksi sekä savenvalajana että vaasimaalarina. Hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluu Dionysos-maljana tunnettu kyliks, jonka tondon kuvitus esittää Dionysokseen liittyvää myyttiaihetta.
Eksekiaan tuotannosta on vaasien ohella säilynyt terrakottaisia friisilaattoja, joita on löytynyt ateenalaisesta haudasta. Niitä säilytetään nykyään Berliinin Charlottenburgissa kokoelmassa Antikensammlung Berlin.
Teoksia

Herakleen apotheoosi. Amfora, n. 550–540 eaa.
Amfora, n. 540 eaa.
Friisilaatta, n. 540 eaa.
Akhilleus ja Aias. Amfora, n. 540–530 eaa.
Dionysos ym. Amfora, n. 540–530 eaa.
Herakles, Kerberos ym. Amfora, n. 540–530 eaa.
Dionysos-malja, n. 530 eaa.
Amfora, n. 530 eaa.
Aiaan itsemurha. Amfora, n. 530 eaa.
Kalykskrateeri, n. 530 eaa.
Kirjallisuutta

Moignard, Elizabeth: Master of Attic Black Figure Painting: The Art and Legacy of Exekias.  (Library of Classical Studies)  Bloomsbury Academic, 2015.  ISBN 1780761414
El Tebin toinen taistelu

El Tebin toinen taistelu oli brittien ja mahdien Sudanin välillä käyty taistelu 29. helmikuuta 1884 niin sanotun Mahdistisodan aikana. Taistelu käytiin Gerald Grahamin johtamalla brittien sotaretkellä Sudaniin ja se päättyi brittien voittoon.
Tausta

29. helmikuuta Charles George Gordon johti joukkonsa ulos Trinkatatista, mihin ne olivat linnoittautuneet. Gordonilla oli käytössään jalkaväkeä, joka oli ryhmittäytynyt neliömuodostelmaan. Muodostelman takaosan muodostivat skotit Black Watch -rykmentistä. Jalkaväen lisäksi Gordonilla oli käytössään husaareja, yksi Gardner- ja kaksi Gatling-konekivääriä. Kuultuaan brittijoukon saapumisesta mahdilaisten johtaja Osman Digna lähetti pojanpoikansa Madani ibn Alin tukemaan Abdallah ibn Hassidin joukkoja, ja yhdessä nämä linnoittivat vanhan sokerinjalostamon El Tebissä. Mahdilaisilla oli noin 6 000 miestä, neljä Kruppin tykkiä, kaksi pronssista tykkä sekä yksi Gatling-konekivääri. Joillakin joukoilla oli käytössään briteiltä kaapattuja Remingtonin kiväärejä.
Taistelu

Britit ylittivät El Tebiin johtaneen aavikon neliömuodostelmassa ja kohtasivat lopulta mahdistit El Tebissä. Britit alkoivat edetä ja joutuivat koko ajan kestämään mahdistien tykkitulta. Lopulta neliö pysäytettiin, ja britit avasivat tykkitulen. Konekiväärejä käytettiin ajamaan Kruppin tykkien miehistöt pois asemistaan. Tämän jälkeen neliö jatkoi kohti mahdistien vasenta sivustaa, jolloin neliö joutui mahdistiryhmien rynnäkköjen kohteeksi. Jalkaväen tulitus ei riittänyt pysäyttämään rynnäkköjä, vaan osa mahdisteista pääsi brittien asemiin saakka. Brittien muodostelmaan tuli reikä, jonne osa vihollisista pääsi juoksemaan. Heidät kuitenkin torjuttiin lisäjoukkojen avulla.
Mahdistien toinen rynnäkkö epäonnistui, ja he perääntyivät El Tebin linnoitettuihin asemiin. Britit erehtyivät luulemaan tätä paoksi ja lähettivät ratsuväkensä ajamaan mahdisteja takaa. Epätasaisessa maastossa tehokas ratsuväen rynnäkkö ei onnistunut, ja mahdistit eivät hajonneet rynnäkön edessä. Sen sijaan he väistivät brittien hevoset ja koettivat kaataa näitä heittoaseilla. Lopulta noin 30 mahdistien ratsumiestä hyökkäsi ratsuväkeä vastaan ja aiheuttivat näille tappioita, mutta tuhoutuivat lopulta itse. Samaan aikaan jalkaväki oli edennyt mahdistien sivustaan, miehitti heidän hylkäämänsä tykit ja käänsi ne mahdisteja vastaan. Noin kahdelta iltapäivällä mahdistit vetäytyivät yllättäen ja jättivät taistelukentälle noin 1 500 kuollutta ja saman verran haavoittuneita. Grahamin joukot menettivät kuolleina 5 upseeria ja 34 miestä. Haavoittuneita oli 16 upseeria ja 36 miestä. Kapteeni Arthur Knyvet Wilson sai toiminnastaan taistelun aikana Viktorian ristin.
Elastic Band

Elastic Band oli walesilainen 1960-luvun lopulla toiminut yhtye, joka yhdisteli musiikissaan psykedeelistä ja progressiivista rockia sekä soulia. Se aloitti uransa nimellä SilverStone, mutta muutti sittemmin nimensä ja sai vuonna 1968 levytyssopimuksen Decca Recordsilta.
Yksi yhtyeen jäsenistä oli kitaristi Andy Scott, joka myöhemmin vaikutti Sweet-yhtyeessä. Hänen lisäkseen yhtyeeseen kuuluivat vuosina 1968–1969 hänen veljensä Dave Scott (basso, saksofoni), Sean Jenkins (rummut) ja Ted Yeadon (laulu, kosketinsoittimet, puhallinsoittimet, lyömäsoittimet). Yhtye levytti kaksi heikosti menestynyttä singleä ja albumin Expansions on Life (1969). Lisäksi yhtye keikkaili Britanniassa ja esiintyi televisio-ohjelmissa. Elastic Band hajosi, kun solisti Ted Yeadon siirtyi Love Affair -yhtyeeseen Steve Ellisin tilalle.
Alkuperäiset Elastic Band -levyt ovat arvokkaita, mutta Repertoire Records julkaisi vuonna 1992 Expansions on Life -albumista CD-painoksen, jossa on lisäksi bonuskappaleina yhtyeen julkaisemat singlet. Uusi painos albumista ilmestyi 2009.
Diskografia > Albumit

Expansions on Life (1969)
Diskografia > Singlet

”Think of You”
”Do Unto Others”
Ekvivokaatio

Ekvivokaatio (samalausunta) tarkoittaa argumentointivirhettä, joka syntyy kun saman sanan eri merkitykset sekoitetaan toisiinsa, esimerkiksi kun homonyymejä pidetään synonyymeinä (”Söin lakkaa.” ”Mutta sehän on myrkyllistä?” [marja vs. pintakäsittelyaine]). Tyypillisesti ekvivokaatio perustuu polysemioille, joissa samalla sanalla on useita toisiinsa läheisesti liittyviä ja vaikeasti erotettavia merkityksiä, ei yllä olevan esimerkin kaltaisille homonymioille, joissa merkitykset ovat toisistaan selvästi erillään.
Esimerkkejä > Ekvivokaatio toisistaan selvästi eroavien sanan merkitysten suhteen

Tien toisella puolen kasvoi neljä koivua ja toisella puolen kuusi.
Lause voidaan tulkita sekä siten, että puita on yhteensä viisi (neljä Betula pendulaa ja yksi Picea abies), että siten, että puita olisi kymmenen (toisella puolen neljä Betula pendulaa ja toisella puolen kuusi Betula pendulaa). Jos lauseen esittäjä viittasi kaksiselitteisellä sanalla "kuusi" yhteen Picea abies -lajin puuhun, mutta hänen tulkitaan viittaavan kuuteen koivuun, ja tämän jälkeen esitetään, että henkilö on selvästi väärässä, koska tien toisella puolella ei kasva kuutta koivua, kyseessä on ekvivokaatio.
Englannin kielen tunnetuin ekvivokaatio liittyy sanaan ”man”, joka voi tarkoittaa sekä ihmistä (Homo sapiens) että miestä (urospuolinen Homo sapiens):
Suomen kielessä on vähän varsinaisia homonyymejä, ja siksi tämän tyyppiset ekvivokaatiot liittyyvät suomen kielessä useimmiten yhdyssanoihin ja sanaliittoihin:
Historiallisesti tunnetuin tämän tyylilajin ekvivokaatio lienee ollut kuningatar Marie-Antoinetten sanomaksi väitetty lausahdus Kansalla ei ole leipää – mikseivät he syö leivonnaisia?. Ranskan kielessä Marie-Antoinetten käyttämä sana, joka voidaan käyttää ”leivonnaiseksi”, voi merkitä myös ”pettua”lähde?; niinpä kuningattaren hyvää tarkoittanut kysymys vääristettiin, ehkä tietoisesti, merkitsemään ylimielistä asennoitumista kansakunnan nälänhätään. Tosin on väitetty, että koko lausahduskin olisi keksitty propagandaksi.
Esimerkkejä > Ekvivokaatio hienovaraisempien merkityserojen suhteen

Käytännössä suuri enemmistö ekvivokaatioista perustuu  merkityseroille, jotka on vaikeampaa tunnistaa ja jotka ovat hienovaraisempia kuin yllä esitetyt ekvivokaatiot, jollaisia on yleensä helppo välttää. Kielifilosofiassa klassinen analyysi kielen polysemisyydestä on Ludwig Wittgensteinin teoria perheyhtäläisyyksistä. Esimerkiksi sanalle 'peli' (tämä on Wittgeinsteinin oma esimerkki) ei ole löydettävissä sellaista määritelmää, joka kattaisi kaikki peleiksi kutsutut asiat ja silti erottaisi pelit mielekkäällä tavalla ei-peleistä. Niin Wittgenstein esitti, että sanojen erilaiset käyttötavat muodostavat perheen, jonka kaikkia yksittäisiä jäseniä ei tarvitse yhdistää mikään yksittäinen piirre, mutta joista jokainen jakaa joitain piirteitä muiden joukon jäsenten kanssa, kuten perheen jäsenet keskenään. Tällaiset sanojen käyttötapoihin liittyvät merkityserot ovat monesti vaikeasti tunnistettavia mistä syntyy usein päättelyvirheitä.
Esimerkiksi voidaan ottaa sana 'sana'. Toisaalta 'sana' tarkoittaa merkitsijää. Tässä merkityksessä 'kuusi' (tarkoittaen puuta) ja 'kuusi' (tarkoittaen lukua) ovat sama sana. Toisaalta sanalla voidaan tarkoittaa merkitsijän ja merkityn kokonaisuutta, jolloin voidaan sanoa että 'kuusi' (puu) ja 'kuusi' (luku) ovat eri sana. Jos joku päättelisi, että tämä rikkoo ristiriidan lakia, koska 'kuusi' ja 'kuusi' sekä ovat että eivät ole sama sana, kyseessä olisi ekvivokaatio.
Toisen esimerkin tarjoaa sana 'sosialismi'. Esimerkiksi Yhdysvalloissa Pohjoismaista yhteiskuntamallia kutsutaan monesti 'sosialismiksi' tai 'demokraattiseksi sosialismiksi'. Toisaalta sanalla viitataan Neuvostoliiton ja muiden reaalisosialistimaiden valtiomalliin. Näin joku voi päätellä, että koska neuvostososialismi oli toimimaton talousjärjestelmä, näin myös pohjoismaisen 'sosialismin' (joka on markkinatalouden eräs muoto) täytyy olla toimimaton talousjärjestelmä. Päättelyvirhe perustuu ekvivokaatiolle sanan 'sosialismi' suhteen.
Muuta

Virkkeen monitulkintaisuus, joka johtuu muusta syystä kuin samankuuloisista sanoista, on amfibolia eikä ekvivokaatio.
Elektrodipotentiaali

Elektrodipotentiaali on IUPACin määritelmän mukaisesti sähköisen kennon elektrodien välille syntyvä sähkömotorinen voima, kun vasempana elektrodina on standardivetyelektrodi, ja oikealla elektrodi, jonka elektrodipotentiaalia mitataan. Elektrodipotentiaalin tunnus on E ja yksikkönä käytetään volttia.
Elektrodipotentiaalin mittaus

Yksittäisten elektrodien potentiaalia ei voi suoraan mitata, vaan arvo on aina verrattu standardivetyelektrodiin, jonka elektrodipotentiaaliksi on sovittu 0 V. Elektrodipotentiaalia mitattaessa tutkittavaan liuokseen asetetaan kolme elektrodia: työelektrodi, apu- eli vastaelektrodi ja vertailuelektrodi. Työelektrodilla tapahtuu se kemiallinen reaktio, jonka elektrodipotentiaalia halutaan mitata ja työelektrodin ja vertailuelektrodin välistä jännite-eroa mitataan. Virta ei saa kulkea vertailuelektrodin lävitse ja tämän vuoksi tarvitaan vastaelektrodi.
Kennossa vertailuelektrodina olevalla standardivetyelektrodilla voi tapahtua vety-ionien pelkistymistä vetykaasuksi tai vedyn hapettumista vety-ioneiksi. Tällöin työelektrodilla tapahtuu vastaavasti hapettuminen tai pelkistyminen. Jos työelektrodilla tapahtuu hapettuminen, on elektrodipotentiaali positiivinen ja vastaa elektrodin ja vertailuelektrodin välistä sähkömotorista voimaa. Tätä kutsutaan elektrodin hapetuspotentiaaliksi. Vastaavasti elektrodin pelkistyspotentiaali on negatiivinen ja vastaa vertailuelektrodin ja työelektrodin välistä sähkömotorista voimaa.
Elektrodipotentiaalin mittaamiseen käytettävä laitteisto. 1=työelektrodi, 2=vastaelektrodi ja 3=vertailuelektrodi
RN Elba (1893)

| RN Elba |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Regio Cantiere di Castellammare di Stabia, Castellammare di Stabia
Kölinlasku:  22. syyskuuta 1890
Laskettu vesille:  12. elokuuta 1893
Palveluskäyttöön:  27. helmikuuta 1896
Poistui palveluskäytöstä:  5. tammikuuta 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 245-2 689 t (standardi) 2 411-3 110 t (kuormattu)
Pituus:  80,00 m
Leveys:  12,03 m
Syväys:  4,87 m
Koneteho:  6 842-7 677 ihp
Nopeus:  17,8-19,8 solmua
Miehistöä:  213-278
Aseistus
Aseistus:  4 × 6"/40 tykkiä 6 × 4,7"/40 tykkiä 8 × Cannone da 57/40 Mod. 1886 -tykkiä 2 × Hotchkiss 37 mm/20 tykkiä 2 × konekivääriä 2 × 17,7" torpedoputkea
RN Elba (ital. Regia Nave Elba) oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1893 vesillelaskettu Regioni-luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Alus tilattiin Castellammare di Stabiasta Regio Cantiere di Castellammare di Stabialta ja sen köli laskettiin 22. syyskuuta 1890. Alus laskettiin vesille 12. elokuuta 1893 ja se otettiin palvelukseen 27. helmikuuta 1896.
Palvelus

Alukselle sijoitettiin 1907 Draken pallo Calabrian rannikolla pidetyssä harjoituksessa. Alus muutettiin valvontapallojen kuljetus- ja käyttötehtäviin, jolloin sen takakannelle rakennettiin suoja palloille.
Aluksen muuttamisesta vesilentokoneiden emälaivaksi tehtiin ja Alessandro Guidoni teki tarvittavat suunnitelmat. Muutostyöt toteutettiin Venetsian laivastontelakalla, jolloin aluksen 30-metrinen kansi rakennettiin takaosaan yläkannen tasalle. Lisäksi alukselle tehtiin avoin hangaari lähelle taaempaa savuhormia. Muutoksen jälkeen alukselle voitiin sijoittaa kolmesta neljään italialaisvalmisteista Curtiss vesilentokonetta. Alus luokiteltiin kesäkuussa 1914 2. luokan apualukseksi/vesilentokoneiden tukilaivaksi.
Lokakuusta 1914 alkaen alus oli Tarantossa ja Italian liityttyä ensimmäiseen maailmansotaan 24. toukokuuta 1915 aluksen lentokoneet aloittivat tiedustelulennot. Aluksen vähät koneet eivät kuitenkaan mahdollistaneet kattavaa tiedustelua, mitä haittasi vielä lisää pajojen ja muiden huoltotilojen puute.
Alus poistettiin palveluksesta 5. tammikuuta 1920.
SMS Elbing

| SMS Elbing |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  F. Schichau, Danzig
Kölinlasku:  1913
Laskettu vesille:  21. marraskuuta 1914
Palveluskäyttöön:  4. syyskuuta 1915
Poistui palveluskäytöstä:  miehistönsä upottama 1. kesäkuuta 1916
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 390 t (suunniteltu)
Pituus:  135,3 m
Leveys:  13,6 m
Syväys:  5,96 m
Koneteho:  30 000 shp
Nopeus:  27,5 solmua (50,9 km/h)
Miehistöä:  21 upseeria ja 421 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  8 × 15 cm SK L/45 -tykkiä 2 × 8,8 cm SK L/45 -tykkiä 2 × 50 cm torpedoputkea 120 miinaa
SMS Elbing oli Saksan keisarikunnan laivaston Pillau-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa. Saksan laivasto otti sen sisaraluksineen haltuun ennen niiden valmistumista tilaajalleen Venäjän keisarikunnan laivastolle.
Taustaa

F. Schichaun telakka Danzigista voitti 1912 kansainvälisen tarjouskilpailun kahdesta uudesta Venäjän keisarikunnan laivaston kevyestä risteilijästä. Alukset oli nimettiin 1913 venäläisen tavan mukaan jo kölinlaskun yhteydessä Muraview Amurskiksi ja Admiral Nevelskiksi.
Sen köli laskettiin 1913 ja alus laskettiin vesille 21. marraskuuta 1914. Saksan keisarikunta pakko-otti sen liittäen laivastoonsa. Alus valmistui 4. syyskuuta 1915.
Palvelus

Alus osallistui Yarmouthin ja Lowestoftin rannikkokaupunkien tulitukseen huhtikuussa 1916, jolloin se joutui kahakkaan Britannian kuninkaallisen laivaston Harwich Forcen kanssa. Kuukautta myöhemmin alus oli mukana Skagerrakin taistelussa, jossa se oli ensimmäinen alus johon osui. Taistelulaiva SMS Posen törmäsi alukseen hieman puolen yön jälkeen 1. kesäkuuta, jolloin aluksen kylkeen tuli repeämä. Vuoto pysäytti aluksen koneet sekä sähköntuotannon estäen sen liikkumisen. Kello 02.00 saksalainen torpedovene vastaanotti pääosan aluksen miehistöstä ja tuntia myöhemmin alukselle jäänyt miehistö upotti aluksensa. Miehistön loppuosa poistui aluksen kutterilla, mistä he siirtyivät alankomaalaiseen höyrylaivaan.