stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Georgian kieli
Äänteet > Vokaalit

Georgiassa on viisi vokaalia: ი (i), უ (u), ე (ɛ), ო (ɔ) ja ა (a). Pitkiä ja lyhyitä vokaaleja ei erotella. Georgiassa ei periaatteessa ole lainkaan diftongeja, joten jokainen itsenäinen vokaali muodostaa oman tavunsa. Vokaaleja voi kylläkin olla useita peräkkäin, jolloin ne myös lausutaan erikseen (გააახლა, gaaakhla – hän uusi sen).
Kielioppi ja sanasto

Sanaluokat vastaavat pääsääntöisesti indoeurooppalaisia kieliä. Substantiivi taipuu seitsemässä sijamuodossa. Adjektiivi sijoittuu yleensä substantiivin edelle, mutta taipuu vain sijassa eikä luvussa. Verbien taivutus on monimutkaista ja verbit ovat yleensä pitkiä johtuen agglutinaatiosta. Sanajärjestys on lähtökohtaisesti subjekti–objekti–verbi, mutta myös muut järjestykset ovat mahdollisia tarpeen vaatiessa.
Lukusanat 1–10 georgiaksi:
| 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ერთი | ორი | სამი | ოთხი | ხუთი | ექვსი | შვიდი | რვა | ცხრა | ათი |
| erti | ori | sami | otkhi | khuti | ekvsi | švidi | rva | tskhra | ati |
Kielinäyte

»ყველა ადამიანი იბადება თავისუფალი და თანასწორი თავისი ღირსებითა დაუფლებებით. მათ მინიჭებული აქვთ გონება და სინდისი და ერთმანეთის მიმართუნდა იქცეოდნენ ძმობის სულისკვეთებით.
Q’vela adamiani ibadeba tavisupali da tanasts’ori tavisi ghirsebita dauplebebit. Mat minitš’ebuli akvt goneba da sindisi da ertmanetis mimartunda iktseodnen dzmobis sulisk’vetebit.»
Suomeksi:
»Kaikki ihmiset syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä.»
(YK:n ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 1. artikla)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Georgiankielinen Wikipedia
Armazi.com – kattava georgian kielioppi (Arkistoitu – Internet Archive)
Eteläkaukasialaiset kielet
georgia
lazi
mingreli
svani
Joukahaisen kosto

| Joukahaisen kosto |
| --- | --- |

Nimi:  Joukahaisen kosto
Tekijä:  Akseli Gallen-Kallela
Valmistumisvuosi:  1897
Taiteenlaji:  Mytologiamaalaus
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Tempera ja kangas (maalauspohja)
Kokoelma:  Turun taidemuseo
Sijainti:  Turun taidemuseo
Joukahaisen kosto on taidemaalari Axel Gallénin (myöh. Akseli Gallen-Kallela) Kalevala-aiheinen maalaus vuodelta 1897. Maalaus kuvaa nuorta Joukahaista, joka aikoo murhata Väinämöisen kostaakseen häviämänsä laulukilpailun ja sisarensa Ainon kuoleman. Joukahainen lupasi Ainon Väinämöiselle vaimoksi, mutta Aino ei tätä halunnut, joten hän hukuttautui. Joukahaisen takana seisoo hänen äitinsä, joka yrittää estää poikaansa tekemästä surmatyötä.
Joukahaisen kosto on maalattu temperavärein ja on kooltaan 125 × 130 cm. Tyylisuunnaltaan se edustaa realismia. Teoksen maisema on tyylitelty näkymä Ruovedellä, Näsijärven Isoselän rannalla sijaitsevan Kalela-ateljeen niemestä. Gallén maalasi Joukahaisen vaaleaan muinaissuomalaiseen sarkapukuun ja nahkaisiin paulapieksuihin. Joukahaisen äidin hän maalasi muunneltuun versioon vienankarjalaisesta hartiushameesta. Joukahaisen kosto on yksi Gallénin äiti-poika-teeman maalauksista. Joukahaisen mallina toimi Gallénien naapuritorpan isäntä. Joukahaisen äidin mallina toimi eräs ruoveteläinen torpparin vaimo, joka oli ollut myös Louhen mallina maalauksessa Sammon puolustus ja äidin mallina maalauksessa Velisurmaaja.
Teoksen oli tilannut helsinkiläinen koristemaalari ja liikemies Salomo Wuorio. Wuorio oli tilannut jo kerran aiemmin vaimonsa Gerdan kanssa Gallénilta Kalevala-aiheisen teoksen. Tällöin Gallén oli maalannut heille Sammon puolustuksen. Wuoriot eivät kuitenkaan kelpuuttaneet teosta ruokasalinsa seinälle sen aiheen ja kuvakielen vuoksi. Uutena tilaustyönä Gallén maalasi Joukahaisen koston, joka ei myöskään kelvannut Wuorioille. Maalaus jäi Gallénin omistukseen aina vuoteen 1904 saakka, jolloin Turun taideyhdistys osti teoksen kokoelmiinsa. Teos on esillä Turun taidemuseossa.
Padankoski

Padankoski on Pälkäneen (vuoteen 2006 asti Luopioisten) kylä, joka sijaitsee Kukkiajärven rannalla, Kyynärön ja Kuohijoen kylien välissä. Harvaan asutulla Padankoskella on noin 80 vakituista asukasta, mutta kesällä väkeä on puolet enemmän. Palveluina Padankoskella toimii kesäisin Kotakahvio. Muut palvelut ovat tarjolla Rautajärvellä, jonne on matkaa noin 10 kilometriä.
Padankoskella oli Luopioisten kunnan toiseksi vanhin kansakoulu, joka lakkautettiin vuonna 1966. Koulurakennus toimi kyläläisten kokoontumispaikkana, kunnes kunta myi sen 1990-luvun lopulla. Padankosken kyläyhdistys ry rakensi EU-hankerahoituksen turvin kodan kylän uudeksi kokoontumispaikaksi 2000-luvun alussa.
Padankoski-niminen postitoimipaikka (postipysäkki) perustettiin 1. heinäkuuta 1912 ja lakkautettiin 1. tammikuuta 1981. Ennen vuoden 1991 uudistusta postitoimipaikkojen lakkaamiset merkitsivät myös postinumeron (Padankosken tapauksessa 36950) lakkaamista. Nykyisin Padankosken postiosoite on 36930 Kyynärö.
Masqat

| Masqat (مسقط) |
| --- | --- |

 lippu
 Masqat
 Koordinaatit: 23°36′31″N, 58°35′31″E 
Valtio:  Oman
Kuvernementti:  Masqat
Wilaya (piirikunta):  Masqat
Väkiluku (5/2015)  (kuvernementin väkiluku):  1 288 330
 
 www.mm.gov.om/Default.aspx 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Al Alam, Omanin sulttaanin hallintopalatsi, Masqat.
Masqat (aikaisemmin myös muodoissa Muskat tai Muscat, arab. مسقط‎, Masqaţ) on Omanin pääkaupunki. Masqat voi tarkoittaa myös Masqatin kuvernementtia, joka on yksi Omanin aluehallinnon yhdestätoista ylemmän tason alueesta. Kolmanneksi Masqat voi viitata Masqatin piirikuntaan (wilaya), joka on aluehallinnon toisen tason yksikkö. Varsinainen Masqatin kaupunki on Masqatin kuvernementin pienempiä kaupunkeja sekä pinta-alaltaan, että asukasluvultaan.
Tiedot Masqatin asukasluvusta riippuvat siitä minkä Masqatin väkilukua tarkastellaan. Omanin poliisin tietojen mukaan koko Masqatin kuvernementin asukasluku oli 1 288 330 (5/2015). Tästä väestöstä 486 306 oli omanilaisia ja 802 024 ulkomaalaisia. Pinta-alaltaan 273,9 neliökilometrin laajuisessa Masqatin piirikunnassa, jossa varsinainen Masqatin kaupunki sijaitsee ja joka on kuvernementin ja koko maan virallinen hallintokeskus, asui vuonna 2013 noin kymmenesosa koko kuvernementin väestöstä (130 263 as.). Varsinaisessa Masqatin kaupungissa, jonka pinta-ala on noin 8,1 neliökilometriä, oli vieläkin vähemmän asukkaita, vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan vain 20 272 henkeä(mutta 2013 ennusteen mukaan yllättäen jo 97 000 asukasta).
Maantiede ja ilmasto

Kaupunki sijaitsee Omaninlahden etelärannalla. Kaupungin eteläpuolista maisemaa hallitsee Hajarvuoristo.
Mascotin ilmasto on kuuma ja vähäsateinen, vuoden keskilämpötila on 28,6 astetta ja sadetta saadaan sata millimetriä vuodessa. Kuumin kuukausi on kesäkuu, keskimääräinen ylin lämpötila yli 40 astetta. Viileintä on tammikuussa, jolloin keskimääräinen vuorokauden alin lämpötila on noin 17 astetta. Sateet ajoittuvat joulukuusta huhtikuuhun kestävälle jaksolle.
Väestö

Masqatin kuvernementin väkiluku oli vuonna 2013 yhteensä 1 155 861, joista Omanin kansalaisia oli 39,1 %. Kaupungissa asuu useita eri etnisiä vähemmistöjä, kuten balucheja, persialaisia, hindulaisia ja sansibarilaisia. Talouden ja hallinnon keskittyminen Masqatiin on johtanut väestönliikkeeseen maaseudulta pääkaupunkiin, mikä on osaltaan asettanut paineita työmarkkinoille ja palveluille.
Kuvagalleriaa Masqatin kaupungista

Masqatin kaupunkia, taustalla sulttaanin hallintopalatsi, Masqat.
Kansallismuseo (Masqat, rakenteilla, 2013)
Katso myös: Masqatin kuvernementin muut kaupungit

Matrah
Bawshar
Seeb
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Masqat Wikimedia Commonsissa
| n k Arabimaiden pääkaupungit |
| --- | --- |
Afrikka:  Alger, Algeria  Kairo, Egypti  Djibouti, Djibouti  Khartum, Sudan  Mogadishu, Somalia  Moroni, Komorit  Nouakchott, Mauritania  Rabat, Marokko  Tripoli, Libya  Tunis, Tunisia 
Aasia:  Abu Dhabi, Yhdistyneet arabiemiraatit  Amman, Jordania  Bagdad, Irak  Beirut, Libanon  Damaskos, Syyria  Doha, Qatar  Ramallah (de facto), Palestiina  Kuwait, Kuwait  Manama, Bahrain  Masqat, Oman  Riad, Saudi Arabia  Sanaa, Jemen 
Piirros Masqatista vuodelta 1876.
Masqatin kuvernementin sijainti Omanissa. (Kuvan aluejaon pohjakarttaa voisi päivittää, sillä lokakuusta 2011 lähtien Omanissa on ollut 11 kuvernementtia.)
Panoraamakuva Masqatin kuvernementista (2013).  Kuva on Masqatin suurkaupunkialueelta. Kuvan vasemmassa laidassa näkyy Bawsharin kaupungissa sijaitseva Sulttaani Qaboosin suuri moskeija. Oikeassa laidassa ehkä osin Matrahin kaupunkia?).
Venni Tolppola

| Venni Tolppola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. huhtikuuta 2004 (ikä 20) Nurmijärvi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  184 cm
Paino:  74 kg
Seura
Seura:  Kiekko-Espoo
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  82
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2023–
Aik. seurat:  Lukko (SML)
Venni Tolppola (s. 22. huhtikuuta 2004 Nurmijärvi) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa SM-liigajoukkue Kiekko-Espoossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta Tolppola osaa pelata myös laidassa. Hän laukoo oikealta.
Ura > Seuraura

Tolppola on Espoon Kiekkoseuran kasvatti. Hän siirtyi C-juniori-ikäisenä Espoo Bluesiin, jonka C-nuorten akatemiajoukkueen varakapteenina Tolppola toimi kaudella 2018–2019. Hän oli C-nuorten SM-karsinnoissa yhdeksällä osumallaan joukkueen paras maalintekijä. Kaudella 2019–2020 Tolppola toimi Bluesin C-nuorten varakapteenina. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin seuran B-nuorissa, jonka sisäisen piste- ja maalipörssin Tolppola voitti tehoilla 15+20=35. Kauden 2021–2022 hän pelasi suurimmaksi osaksi Kiekko-Espoon U20-joukkueessa, mutta Tolppola pelasi osan kaudestaan myös seuran U18-joukkueessa. Hän jakoi tehoilla 4+8=12 koko U18 SM-sarjan pudotuspelien syöttöpörssin voiton Jokereiden Nestor Noivan kanssa ja sijoittui pistepörssissä toiseksi hänen jälkeensä. Tolppola voitti kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden.
Kaudeksi 2022–2023 Tolppola siirtyi Rauman Lukon U20-joukkueeseen. Hän oli tehoilla 9+27=36 joukkueen kolmanneksi paras pistemies. Keväällä 2023 Tolppola nostettiin Lukon SM-liigarinkiin. Hän aloitti kauden 2023–2024 seuran U20-joukkueessa. Tolppola oli tehoilla 9+27=36 joukkueen paras syöttäjä Luka Tiihosen kanssa ja hän sijoittui sisäisessä pistepörssissä kolmanneksi. Tolppola teki liigadebyyttinsä 1. marraskuuta 2023 vieraissa Tapparaa vastaan. Hänet merkittiin Lukon nelosketjun vasempaan laitaan Henri Ikosen ja Oliver Sunin viereen. Tolppola sai ottelussa jääaaikaa 7.51 minuuttia ja hänelle merkittiin Lukon 6–3-tappioon päättyneessä ottelussa teholukema –2. Tolppola pelasi SM-liigassa neljä runkosarjaottelua ilman tehopisteitä. 6. helmikuuta 2024 Lukko lainasi hänet 15. helmikuuta asti kestävällä sopimuksella Tolppolan juniorivuosilta tutun Kiekko-Espoon Mestis-joukkueeseen. Maaliskuussa Lukko vuokrasi hänet sinne loppukaudeksi. Tolppola pelasi joukkueessa viisi runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3 ja yhdeksän playoff-ottelua tehopistein 1+1=2. Hän voitti kauden päätteeksi Mestis-pronssia.
Kaudeksi 2024–2025 Tolppola teki vuoden mittaisen sopimuksen SM-liigaan nostetun Kiekko-Espoon kanssa.
Ura > Maajoukkueura

Tolppola on pelannut 18 nuorten ja yhden poikien maaottelun.
Muuta

Tolppola on pelannut juniorina myös jääpalloa Botnia-69:ssä.
Kvalda

Kvalda on suomalainen jazzyhtye. Yhtyeeseen kuuluvat laulaja Aili Ikonen, pianisti Antti Kujanpää, basisti Jori Huhtala ja  rumpali Hanne Pulli. 
Kvaldan musiikkia on kuvailtu "pohjoismaiseksi", ja se onkin saanut vaikutteita kansanmusiikista.
Kvalda perustettiin Jyväskylässä syksyllä 2002 Kujanpään aloitteesta. Kaikki yhtyeen jäsenet opiskelivat tuolloin Jyväskylän ammattiopiston konservatoriossa. Yhtyeen jäseniä yhdisti myös jyväskyläläinen Jazz Bar, jonka junnujameissa he olivat Kujanpäätä lukuun ottamatta soittaneet. Jazz Bar on myöhemmin nimennyt yhtyeen jäsenistä Kujanpään, Pullin ja Ikosen vuoden muusikoiksi sekä Huhtalan vuoden tulokkaaksi.
Yhtyeen debyyttialbumi Kvalda julkaistiin Jyväskylä Summer Jazz -festivaaleilla 12. kesäkuuta 2004. Albumi äänitettiin Jyväskylän ammattiopiston konservatorion studiossa toukokuun 2003 ja maaliskuun 2004 aikana. Albumin kappaleet olivat Ikosen, Kujanpään ja Huhtalan sävellyksiä.
Toukokuussa 2004 Kvalda voitti Umo Jazz Housessa järjestetyn Young Nordic Jazz Comets -yhtyekilpailun Suomen karsinnan. Voitto toi yhtyeelle Renault Jazz Award -palkinnon ja paikan Tukholmassa saman vuoden heinäkuussa järjestetyssä finaalissa. Yhtye voitti myös finaalin ja pääsi voiton myötä kiertueelle Pohjoismaihin.
Kvaldan jäsenet ovat myöhemmin muuttaneet Helsinkiin jatkamaan opintojaan: Kujanpää ja Huhtala opiskelevat Sibelius-Akatemian jazzmusiikin osastolla, Ikonen kansanmusiikin osastolla, ja Pulli Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian pop/jazz-linjalla. Texicalli Records julkaisi Kvaldan toisen albumin Leia lokakuussa 2007. Levyllä kuullaan kaikkien yhtyeen jäsenten sävellyksiä.
Yhtyeen kolmas albumi Blindfold julkaistiin joulukuussa 2011.
Kvalda on esiintynyt Suomessa muun muassa useilla jazzfestivaaleilla sekä Suomen Jazzliiton kiertueella keväällä 2005. Lisäksi yhtye on esiintynyt muun muassa Pohjoismaissa, Hollannissa, Tšekissä ja Kreikassa. Kvaldan jäsenet soittavat myös useissa muissa kokoonpanoissa.
Albumit

Kvalda (omakustanne, 12. kesäkuuta 2004)
Leia (Texicalli Records, lokakuu 2007)
Blindfold (Texicalli Records, joulukuu 2011)
Aiheesta muualla

Kvaldan verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Kvalda Myspacessa (englanniksi)
Vuoden 1800 konklaavi

Usean kuukauden pattitilanteen jälkeen konklaavi päätyi lopulta Barnaba Chiaramontiin, joka otti paavilliseksi nimekseen Pius VII:n.
Vuosien 1799–1800 konklaavi eli paavin valitseva kardinaalien kokous alkoi paavi Pius VI:n 29. elokuuta 1799 tapahtuneen kuoleman jälkeen ja päättyi Pius VII:n valitsemiseen 14. maaliskuuta 1800. Konklaavi oli monin tavoin poikkeuksellinen, ja se on tälläkin hetkellä viimeisin, jota ei ole pidetty Roomassa. Vuoden 1800 konklaavi pidettiin poliittisista syistä Venetsiassa.
Kirkkovaltio ja Eurooppa konklaavin alkaessa

Konklaavin alkaessa Napoleonin sodat eivät olleet vielä alkaneet Euroopassa, mutta Napoléon Bonaparte oli jo vaikutusvaltainen johtohenkilö Ranskassa. Samalla Napoléon oli liittänyt Kirkkovaltion osaksi Ranskan vasallivaltiota Cisalppista tasavaltaa, eikä konklaavin valitsema paavi siis tulisi edeltäjiensä tavoin johtamaan maallista valtiota.
Konklaavin alkaessa ja loppuessa vallitsi paavinistuimen ja Ranskan välillä riita, jonka edellinen paavi Pius VI oli jättänyt seuraajalleen. Riidan juuret piilivät Ranskan suuressa vallankumouksessa, jossa valtaan oli noussut kansalliskokous. Vallankumouksen jälkeinen Ranska oli ollut pahoissa talousvaikeuksissa, jotka oli ratkaistu kansallistamalla kirkon omaisuus. Myöhemmin kansalliskokous oli myös lakkauttanut maan luostarit ja tehnyt kirkon piispoista ja papeista virallisesti ranskalaisia virkamiehiä. Kun kansalliskokous oli vaatinut pappeja ja piispoja vannomaan uskollisuutta Ranskan uudelle perustuslaille ja kirkkojärjestykselle, noin puolet papeista oli kieltäytynyt.
Silloinen paavi Pius VI oli tuominnut kaikki uskollisuutta perustuslaille vannoneet papit ja samalla kansalliskokouksen julistuksen ihmisoikeuksista, mikä oli johtanut siihen, että Ranskan vallankumoushallitus oli katkaissut diplomaattisuhteensa Kirkkovaltioon ja myös miehittänyt Avignonin sotilaallisesti. Ranskan ryhtyessä sotaan muita Euroopan maita vastaan, paavi oli asettunut tukemaan Ranskan vastaista liittoumaa. Ranskan joukot olivat kuitenkin edenneet Italiassa Napoléonin johdolla, ja 15. helmikuuta 1798 Kirkkovaltiolle kuuluva Rooma oli julistettu tasavallaksi. Paavi Pius VI oli vangittu ja kuljetettu pois Roomasta, ja hän oli kuollut vangittuna marttyyrina 1799.
Konklaavin kulku ja uusi paavi

Kardinaalit aloittivat kokouksensa 1. joulukuuta 1799. Paikkana oli San Giorgion saarella sijaitseva benediktiiniläisluostari Venetsiassa. Alue kuului silloiselle Itävalta-Unkarille. Taustalla konklaavin pitopaikalle oli se, että ennen kuolemaansa Pius VI oli ohjeistanut kardinaaleja järjestämään konklaavinsa turvallisessa paikassa. Roomaa ei pidetty vuonna 1799 tarpeeksi turvallisena paikkana, sillä alue kuului Napoléonin valta-alueeseen.
Konklaavi kesti yli kolme kuukautta kardinaalien yrittäessä löytää sopivaa ehdokasta. Valinta oli erityisen tärkeä, sillä edellisen paavin kuollessa paavinistuimen uskottiin jo olevan mennyttä ja koko instituution olevan vaarassa hävitä.
Konklaavilla oli kolme pääehdokasta, ja Chiaramonti tuli valituksi usean kuukauden pattitilanteen jälkeen kompromissina. Hän oli paaviksi noustessaan suhteellisen nuori eli vain 58-vuotias, mutta kuulunut jo vuosikymmeniä benediktiineihin, opettanut teologiaa professorina ja hänet tunnettiin lempeänä, kärsivällisenä ja sitkeänä mutta myös päättämättömänä ja epäröivänä.
Apenniinien niemimaa ennen Napoleonin sotia. Kuvassa Kirkkovaltio on merkitty keltaisella.
Tuonelan virralla

Tuonelan virralla.
Tuonelan virralla on taidemaalari Axel Gallénin Juseliuksen mausoleumiin maalaama fresko.
Maalauksen kuvaidea ja sommitelma ovat mukaelma maalauksesta Väinämöisen lähtö. Gallén maalasi omakuvansa maalauksen oikeaan laitaan. Yllään hänellä on freskomaalarin esiliina ja muurauslasta.
Keskellä kuvaa on eräs merkittävistä hahmoista: vanha sokea nainen, jonka taiteilija tapasi eräässä vanhainkodissa. Naisen sanottiin itkeneen silmänsä sokeiksi kun hänen ainoa tyttärensä eksyi metsään koskaan palaamatta. Naisen takaa kurkkivat Pekka Halosen kasvot.
Ennen varsinaista freskoa Gallén maalasi samanlaisen harjoitelman vuonna 1903, jonka nimi on Tuonelan virran rannalla. Temperamaalaus on kooltaan 77 × 145 cm ja on esillä Ateneumissa.
Juseliuksen mausoleumi tuhoutui vuonna 1931 tulipalossa. Axel Gallénin poika Jorma Gallen-Kallela maalasi freskot uudelleen isänsä muistiinpanojen, luonnosten ja työsuunnitelmien avulla. Valmiit freskot lisättiin kappeliin vuonna 1939.
Aiheesta muualla

Harjoitelma Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Tuonelan joella.  (Arkistoitu – Internet Archive)
Oona Parviainen

Oona Parviainen (s. 5. syyskuuta 1977 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on edustanut naisten SM-sarjassa Kalevan Palloa, Espoo Bluesia ja pitkän pääsarjatauon jälkeen kaudella 2020–2021 Rovaniemen Kiekkoa. Pelipaikaltaan hän on keskushyökkääjä.
Parviainen on edustanut Suomen naisten jääkiekkomaajoukkuetta Salt Lake Cityn 2002 ja Torinon 2006 talviolympialaisissa. Lisäksi hän on pelannut MM-kilpailuissa 2005. Arvokisamitaleja hänellä ei ole. Hän on pelannut 64 maaottelua.
Espoo Bluesin riveissä Parviainen on voittanut yhdeksän Suomen mestaruutta vuosina 2000–2005 ja 2007–2009. Lopetettuaan Bluesissa kauden 2009–2010 päätteeksi hän on toiminut Rovaniemen Kiekon pelaajavalmentajana ja oli nostamassa joukkueen liigaan kaudeksi 2020–2021.
Parviainen toimii kiinteistönvälittäjänä ja yrittäjänä Rovaniemellä Lapin Asuntopalvelut LKV OY:ssä.
Valkotaulu

Tyhjä valkotaulu.
Valkotaulu tai tussitaulu on kiiltäväpintainen, valkoinen kirjoitustaulu. 1970-luvun puolivälissä valkotaulut alkoivat korvata liitutauluja kouluissa, toimistoissa ja muissa työympäristöissä. Valkotaulut toimivat samaan tapaan kuin liitutaulut. Tauluun tehtäviin merkintöihin käytetään erityisiä valkotaulutusseja, joiden jättämä jälki voidaan kuivapyyhkiä.
Valkotauluja valmistetaan muun muassa melamiinihartsista, polyesterillä päällystetystä sekä emaloidusta teräksestä. Teräksisien taulujen materiaali mahdollistaa myös tauluihin tarttuvien magneettien ja magneettisten pyyhkimien käytön. Emaliteräksiset taulut ovat valkotauluista kestävimpiä. Maalatut melamiini- ja terästaulut tummuvat ajan myötä tussien sisältämän väriaineen hiljattaisen imeytymisen takia. Termiä käytetään joskus myös fyysisiä valkotauluja simuloivista tietokoneohjelmista.
Nykyään valkotauluja voidaan toteuttaa myös tussitaulumaalilla tai valkotaulutapetilla. Maali muodostaa pinnalle kirkkaan ja taulumaisen kerroksen, johon voi kirjoittaa aivan kuten tavalliseen valkotauluunkin.
Teuvo Pakkalan koulu

| Teuvo Pakkalan koulu> Teuvo Pakkalan kansakoulu |
| --- | --- |

Sijainti:  Raksila, Oulu
Koordinaatit:  65°00′26″N, 025°29′29″E
Tyyppi:  peruskoulu
Perustettu:  1950
Rehtori:  Jari Kestilä
Luokat:  1.–6.
Oppilaita:  290
Verkkosivut
Teuvo Pakkalan koulu  on yksi Oulun kaupungin ylläpitämistä 1.–6. luokkien peruskouluista. Se on nimetty oululaisen kirjailijan, Teuvo Pakkalan mukaan. Koulu sijaitsee Raksilan kaupunginosassa lähellä urheilukeskusta, jossa sijaitsevat Oulun jäähalli, Raksilan pesäpallostadion, Ouluhalli sekä Oulun uimahalli.
Koulun rakentaminen aloitettiin jo vuonna 1947, mutta rakennustarvikkeiden puutteen vuoksi työt jouduttiin keskeyttämään useita kertoja. Teuvo Pakkalan kansakouluksi nimetty kansakoulurakennus valmistui syksyllä 1950. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Martti Heikura. Peruskoulu-uudistuksessa 1970-luvulla koulun nimi muutettiin Teuvo Pakkalan kouluksi.
Koulussa toimivat musiikkiluokat 3.–6. luokilla, joille otetaan oppilaita koko kaupungin alueelta. Syyslukukauden 2016 alussa koulussa oli 290 oppilasta ja 11 perusopetusryhmää. Rehtorina toimii Jari Kestilä. Koulun vanhempaintoimikunta on nimetty Stiiknafuulia-seuraksi Teuvo Pakkalan novellin mukaan.
Koulun kellarikerroksessa toimi Oulun kaupunginkirjaston sivukirjasto, Karjasillan sivukirjasto, vuosina 1951–1960. Sivukirjasto oli Oulun ensimmäinen.
Teuvo Pakkalan koulun kooltaan noin 235 × 510 senttimetriä oleva vuonna 1959 tehty seinämaalaus Leirielämää on taidemaalari ja taidegraafikko Olli Seppäsen (1921–1968) käsialaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Teuvo Pakkalan koulu Wikimedia Commonsissa
Teuvo Pakkalan koulun kotisivu
Papabile

Kardinaali Ratzinger oli yksi vuoden 2005 konklaavin ennakkosuosikeista. Hänet valittiinkin Johannes Paavali II:n seuraajaksi, minkä jälkeen hänestä tuli paavi Benedictus XVI.
Papabile on epävirallinen italialainen termi, jolla tarkoitetaan mahdollista ennakkosuosikkia paavinvaalissa eli konklaavissa. Yleensä sitä käytetään henkilöstä, jolla epäillään olevan hyvät mahdollisuudet nousta seuraavaksi paaviksi.
Ennakkosuosikin valintaa paaviksi ei kuitenkaan voida pitää selvänä. Konklaavin kulun ennustaminen on usein vaikeaa, eikä konklaavi välttämättä päädy ilmiselviltä vaikuttaviin ratkaisuihin. Usein vaali tuottaa jonkinlaisia yllätyksiä valinnoissaan, mitä kuvaa Roomassa käytetty sanonta: "joka menee konklaaviin paavina, tulee ulos kardinaalina". Valinnan ennustamattomuutta lisää paikoin se, että uuden paavin on saatava kardinaalien kahden kolmanneksen enemmistö puolelleen, ja koska kardinaalikollegio on yleensä paavikysymyksessä jakaantunut, on ennakkosuosikkien vaikea saada tarvittavaa kannatusta kasaan. Erimieliset kardinaalit joutuvatkin usein etsimään eri osapuolia tyydyttäviä kompromissiehdokkaita.
Joissain tapauksissa ennakkosuosikki valitaan paaviksi. 1900- ja 2000-luvulla hallinneista paaveista esimerkiksi Eugenio Pacelli (Pius XII), Giovanni Battista Montini (Paavali VI) ja Joseph Ratzinger (Benedictus XVI) olivat ennakkosuosikkeja ennen konklaavia. Toisaalta konklaavit ovat usein päätyneet myös hyvinkin yllättäviin ehdokkaisiin. Esimerkkejä ovat muun muassa vuoden 1958 konklaavissa paaviksi kohonnut Angelo Roncalli (Johannes XXIII), vuoden 1978 ensimmäisen konklaavin valinta Albino Luciani (Johannes Paavali I) ja vuoden 1978 toisen konklaavin voittanut Karol Wojtyła (Johannes Paavali II).
Esimerkkejä ennakkosuosikeista, jotka valittiin paaviksi

Francesco Saverio Castiglioni (Pius VIII, 1829)
Gioachino Pecci (Leo XIII, 1878)
Giacomo della Chiesa (Benedictus XV, 1914)
Eugenio Pacelli (Pius XII, 1939)
Giovanni Battista Montini (Paavali VI, 1963)
Joseph Ratzinger (Benedictus XVI, 2005)