stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jules Rimet -pokaali

Jäljennös pokaalista.
Jules Rimet -pokaali (ransk. Coupe Jules Rimet) toimi jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen voittajajoukkueelle myönnettynä pokaalina kisahistorian alusta aina vuoden 1970 kisoihin saakka.
Pokaalin suunnitteli ranskalainen kuvanveistäjä Abel Lafleur. Se on 35 senttimetriä korkea ja painaa 3,8 kilogrammaa. Se on tehty kullatusta hopeasta ja sen jalustassa on kultaiset laatat, joihin on kaiverrettu voittajamaiden nimet. Pokaalissa on kuvattu antiikin kreikkalainen voiton jumalatar Nike kannattelemassa kahdeksankulmaista maljaa.
Pokaali varastettiin vuonna 1983, eikä sitä ole löydetty.
Historia

Pokaalin alkuperäinen nimi oli ”Victory”, mutta se tunnettiin yleisesti nimellä ”World Cup” tai ranskaksi ”Coupe du Monde”. Nykyisen nimensä se sai vuonna 1946 Jules Rimet’n, FIFAn puheenjohtajan kunniaksi – MM-kisat alkoivat vuonna 1929 Rimet’n toiminnan seurauksena.
Toisen maailmansodan aikana italialainen FIFAn varapuheenjohtaja Ottorino Barassi piilotteli pokaalia kenkälaatikossa sänkynsä alla piilossa saksalaisilta. Vuoden 1966 kisojen kynnyksellä se varastettiin, mutta Pickles-niminen koira löysi sen puistosta Lontoosta. Englannin jalkapalloliitto kuitenkin valmistutti salaa pokaalista kopion, jota oli määrä käyttää juhlissa. Vuonna 1997 kopio myytiin huutokaupassa, jossa FIFA osti pokaalin 245 000 punnalla ja pani sen näytteille Englannin jalkapallomuseoon Prestoniin.
Vuoden 1970 MM-kisoissa Meksikossa Brasilian jalkapallomaajoukkue voitti kolmannen maailmanmestaruutensa ja sai pokaalin tämän johdosta itselleen. Vuonna 1983 pokaali varastettiin Rio de Janeirosta ja se on yhä kateissa. Monet uskovat, että pokaali sulatettiin myytäväksi kultana. Brasilian jalkapalloliitto on valmistuttanut pokaalista itselleen kopion.
Voittajat

1930  Uruguay
1934  Italia
1938  Italia
1950  Uruguay
1954  Saksa
1958  Brasilia
1962  Brasilia
1966  Englanti
1970  Brasilia
Kuningatar Elisabet II jakamassa palkintoa Englannin joukkueen kapteeni Bobby Moorelle vuonna 1966.
Jules Michelet

| Jules Michelet |
| --- | --- |
 Jules Micheletin muotokuva
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. elokuuta 1798  rue Saint-Denis (käännä suomeksi) 
Muut tiedot
 Nimikirjoitus
Jules Michelet (21. elokuuta 1798 – 9. helmikuuta 1874) oli ranskalainen historioitsija, joka on parhaiten tunnettu teoksestaan Histoire de France (Ranskan historia). Michelet oli ensimmäinen ihminen, joka käytti termiä renessanssi.
Elämä

Michelet oli kirjanpainajan poika. Hän sai koulutusta ja pärjäsi hyvin koulussa. 29 vuoden ikäisenä vuonna 1827 hän alkoi opettaa historiaa ja filosofiaa Ecole normale superieuressa. Hän oli jo tässä vaiheessa julkaissut käännöksen Giambattista Vicon teoksesta Scienza nuova (Uusi tiede). Tämän jälkeen Michelet omistautui keskiajan tutkimiseen, ja hänen ensimmäiset kirjoituksensa Ranskan historiasta koskivatkin juuri keskiaikaa. Michelet liittyi vuonna 1838 Collège de Francen henkilöstöön. Hänen kirjoituksistaan tuli liberaalimpia, ja hän käsitteli enemmän oman aikansa ongelmia. Hänen ja kollega Edgar Quinetin kirjoittama jesuiittoja vastaan suunnattu kirja herätti kirkon huomion. Lisäksi Michelet huomasi teollisuusyhteiskunnassa orjuutta, jota vuonna 1846 ilmestynyt kirja Le Peuple koski. Täten Michelet ja muut aikakauden kirjoittajat liittyivät Ranskan vallankumoukseen rohkaistuneina kasvavasta vallankumoushengestä. Michelet'n seitsemänosainen kirjasarja Histoire de la Révolution française havainnollistaa hänen kuuluisan konseptinsa historiasta spontaanien kokonaisuuksien ylösnousemuksena. Vallankumouksen (1848) epäonnistuminen, Louis-Napoleonin kapina (1851) ja toisen keisarikunnan julistus (1852) syvällisesti häiriinnyttivät Micheletiä.selvennä Vaikka Michelet ei joutunut maanpakoon, hän vietti seuraavan vuoden Italiassa. Ankaran työn uuvuttamana ja masentuneena historiallisista tapahtumista Michelet löysi uuden valon rakkaudesta, kun hän rakastui 20-vuotiaaseen Atanaïs Mialarettiin. Inspiroituneena Mialarettin rakkaudesta luontoon Michelet kirjoitti neljä luontoaiheista runollista tutkielmaa: Lintu (1856), Hyönteinen (1857), Meri (1861) ja Vuori (1867). Näiden jälkeen julkaistiin vielä kaksi teosta, joista La Sorcière kertoo keskiaikaisesta noidasta ja La Bible de l'humanité käsittelee maailman uskontoja ja sisältää hyökkäyksen kirkkoa kohtaan. Michelet sai merkittävimmän teoksensa Histoire de France valmiiksi vuonna 1867. Vuonna 1870 Ranskan–Saksan sota syttyi ja Micheletin ihanteellisuus ja harhakuvat Saksasta särkyivät.
Michelet kuoli Ranskan Hyeresissä 75-vuotiaana sydänkohtaukseen.
Micheletin kuoleman jälkeen hänen leskensä väärensi hänen päiväkirjansa. Niiden julkaiseminen kokonaisuudessaan aloitettiin vuonna 1959.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jules Michelet Wikimedia Commonsissa
Kaarlo Brusin

Kaarlo Edvin Brusin (8. huhtikuuta 1895 Noormarkku – 3. marraskuuta 1971 Pariisi, Ranska) oli suomalainen pääkonsuli.
Brusinin vanhemmat olivat tehtaanhoitaja Julius Brusin ja Maria Matilda Holmberg. Hän kävi Suomen liikemiesten kauppaopiston 1915. Hän siirtyi Pariisiin vuonna 1919 toiminimi Mauno Nordbergin prokuristiksi ja tuli osakkaaksi pariisilaiseen puutavaran välitysliikkeeseen. Vuodesta 1933 hän johti Suomen metsäteollisuuden Pariisiin perustamaa välitysliikettä, joka vuodesta 1948 oli nimeltään Les Agences Finlandaises.
Brusin oli Suomen varakonsulina Pariisissa 1921–1926 ja konsulina 1926–1939. Hän toimi Suomen lähetystön kaupallisena avustajana 1939–1940 ja oli pääkonsuli vuodesta 1940 alkaen. Brusin sai pääkonsulin arvonimen vuonna 1941.
Brusin oli Suomen edustajana Kansainvälisessä kauppakamarissa, Suomen Urheiluliiton edustajana Pariisissa sekä Suomen olympiakomitean luottamusmiehenä ja valtuutettuna Pariisin olympiakisoissa 1924. Hänen aloitteestaan aloitettiin Suomen ja Ranskan väliset yleisurheilumaaottelut vuonna 1922.
Aiheesta muualla

Konsulin kyydillä, Suomen Kuvalehti no 46 19.11.1955 (Siirtolaisinstituutin lehtileike) (Arkistoitu – Internet Archive)
Lovers (Live a Little Longer)

| ”Lovers (Live a Little Longer)” ABBA |
| --- | --- | --- |

Kappaleen tiedot
 Albumilta: Voulez-Vous
 Äänitetty : 1978
 Julkaistu: 1979
 Tuottaja(t): Benny Andersson Björn Ulvaeus
 Tyylilaji: disko
 Kesto: 03.28
 Levy-yhtiö: Polar Music
Voulez-Vous'n muut kappaleet
|   | ”Lovers (Live a Little Longer)”  |   |
Lovers (Live a Little Longer) on ruotsalaisen Abba-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1979. Sen sävelsivät ja sanoittivat Benny Andersson ja Björn Ulvaeus. Päävokalistina on Anni-Frid Lyngstad. Kappale julkaistiin yhtyeen kuudennella studioalbumilla Voulez-Vous. Sen aiheena on tutkimus, jonka mukaan rakkaus lisää elinikää, aikakauslehdessä tutkimus oli otsikoitu "Lovers Live Longer".
"Loversin" levyttäminen aloitettiin kesäkuussa 1978 työnimenään "Horn Per". Kirjassa Abba - Uncensored on the Record laulua kuvaillaan hieman ylivirittyneeksi, mutta seksikkääksi, ja siinä on myös teatraalisia elementtejä.
"Loversin" intro kestää 23 sekuntia. Intro on samantyyppinen kuin kappaleessa "As Good as New", mutta jazzahtavampi.
"Loversista" on tehty muutama cover, kuten hollanninkielinen "Weet wel wat je doet".
Käännös suomeksi
Liisa Rope

Liisa Valborg Rope (oik. Rope-Jokio; 1. toukokuuta 1916 – marraskuu 1963) oli suomalainen oopperalaulaja (mezzosopraano). Hän työskenteli Suomen kansallisoopperassa vuosina 1948–1962.
Hän teki 13 oopperaroolia, muun muassa Georges Bizet’n Carmenin pääroolin. Ropen repertuaariin kuului myös karjalaisia kansanlauluja, ja hän esiintyi usein maaseudulla laulaen suomalaisia kansanlauluja. Liisa Rope kuoli auto-onnettomuudessa marraskuussa 1963.
Vuonna 1952 hän esiintyi muiden oopperan silloisten solistien kanssa elokuvassa Kipparikvartetti.
Liisa Rope oli Artturi Ropen veljentytär.
Juha Sonck

Juha Kristian Sonck (s. 15. huhtikuuta 1981 Turku) on suomalainen pika-aitajuoksija ja pikamatkojen juoksija. Seuratasolla Sonck edustaa Turun Urheiluliittoa. Häntä valmentaa Hannu Rautala.
Sonck on voittanut 110 metrin aitojen Suomen mestaruuden Porissa 2005 (aika 13,86) ja Espoossa 2009 (13,79). Hän on voittanut SM-hopeaa 2002, 2004, 2006 ja 2007 sekä pronssia 2003 ja 2011. Hallissa Sonck on voittanut 60 metrin aitojen mestaruuden 2005, 2009, 2010 ja 2012. Sonck edusti Suomea Göteborgin EM-kilpailuissa 2006, mutta ei selviytynyt jatkoon ajallaan 13,91. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän karsiutui alkuerissä ajalla 13,88. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän on karsiutunut 60 metrin aitajuoksun alkuerissä Madridissa 2005 ja Torinossa 2009.
Sonck juoksi 110 metrin aitojen ennätyksensä 13,65 Lapinlahden eliittikisoissa 25. heinäkuuta 2009. Hän on sillä ajalla Suomen kaikkien aikojen tilastossa jaetulla seitsemännellä sijalla.
Saavutuksia

Kalevan kisat
Suomen mestari 2005, 2009
SM-hopeaa 2002, 2004, 2006 ja 2007
SM-pronssia 2003, 2011
Halli-SM
SM-kultaa 2005, 2009, 2010 ja 2012
SM-hopeaa 2002, 2003, 2004, 2011
Lisäksi SM-kultaa 4 × 100 metrin viestistä 2006 sekä pronssia 2004, 2005 ja 2007.
Aiheesta muualla

Juha Sonck Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Jesse Krohn

| Jesse Krohn> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. syyskuuta 1990 (ikä 34) Nurmijärvi
Kansalaisuus:   Suomi
Moottoriurheilija
IMSA SportsCar Championship - GTP
Esikoiskausi:  2016
Nykyinen talli:  BMW Team RLL
Mestaruudet
2010, 2011 2017–2018:  Formula Ford Jr. SM Asian Le Mans Series - GT
Jesse Krohn (oik. Jesse Kurki-Suonio, s. 3. syyskuuta 1990 Nurmijärvi) on suomalainen moottoriurheilija. Hän on vuodesta 2018 ollut saksalaisen BMW:n tehdaskuljettaja.
Ura

Krohn aloitti uransa karting-sarjoissa kuusivuotiaana voittaen kaksi mestaruutta Suomen Cadet-luokassa vuosina 1997 ja 1999 sekä yhden Mini-class luokassa vuonna 2000. Vuonna 2006 hän kilpaili lukuisissa Formula Ford -luokissa sijoittuen toiseksi Britannian Formula Ford talvisarjassa. Vuonna 2007 Krohn ajoi sekä Britannian Formula Ford sarjassa että Suomen Formula 3 sarjassa, jossa sijoittui toiseksi. Vuonna 2008 Krohn voitti sekä Viron Formula Renault, Suomen Formula Renault ja Formula Renault Northen European Zone sarjojen mestaruudet. Vuonna 2009 Krohn kilpaili Formula Renault UK sarjassa saavuttaen yhden voiton ja 277 pistettä sijoittuen sarjan kuudenneksi.
Vuonna 2010 Krohn kilpaili Italian F3 sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjapisteissä seitsemänneksi. Krohn jatkoi samassa sarjassa vuonna 2011 ajaen neljä kilpailua saavuttaen kahdeksan pistettä. Samana vuonna Krohn voitti Suomen V8 Thunder -sarjan mestaruuden. Vuonna 2012 Krohn kilpaili ADAC GT Masters sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa sijoittuen sarjan 12:sta.
Vuonna 2013 Krohn kilpaili Suomen Porsche GT3 Cup Challengessa, jossa hän sijoittui kolmanneksi ajaessa vanhimman, 1-luokan Porsche 996:lla.
Krohn voitti Daytonan 24 tunnin ajon vuonna 2020 GTLM-luokassa. Hänen lisäkseen BMW:n M8 GTE -autoa ajoivat kilpailussa John Edwards, Augusto Farfus ja Chaz Mostert.
Vuonna 2022 Krohn ajoi IMSA SportsCar Championship -sarjassa GTD Pro -luokassa.
Vuonna 2023 Krohn voitti Nürburgring Langstrecken Serie (NLS) -sarjan toisen osakilpailun Walkenhorst Motorsport -tallille Kuba Giermaziakin kanssa. NLS-sarjan kolmannessa osakilpailussa autoon tuli vaurioita ensimmäisessä mutkassa, jonka vuoksi auton piti palata varikolle ja kaksikko Kuba Giermaziak ja Jesse Krohn tulivat lopulta maaliin sijalla 78.
Sukulaiset

Myös Jesse Krohnin veli Oskari Kurki-Suonio ja sisar Jenni Krohn sekä heidän isänsä Pertti Kurki-Suonio ovat kilpailleet rata-autoilussa.
Tulokset > IMSA SportsCar Championship

| Kausi | Talli | Luokka | Merkki | Moottori | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Turner Motorsport | GTD | BMW M6 GT3 | BMW 4.4 L V8 | DAY 5 | SEB 7 | LBH | LGA  | DET  | WGL  | MOS  | LIM  | ELK  | VIR  | AUS  | ATL  | 30. | 52 |
| 2017 | Turner Motorsport | GTD | BMW M6 GT3 | BMW 4.4 L V8 | DAY 8 | SEB 20 | LBH  | AUS  | DET  | WGL  | MOS  | LIM 14 | ELK 1 | VIR 2 | LGA 5 | ATL 15 | 21. | 160 |
| 2018 | BMW Team RLL | GTLM | BMW M8 GTE | BMW S63 4.0 L Twin-turbo V8 | DAY 7 | SEB 7 | LBH 5 | MDO 7 | WGL 8 | MOS 8 | LIM 8 | ELK 8 | VIR 3 | LGA 4 | ATL 3 |  | 8. | 278 |
| 2019 | BMW Team RLL | GTLM | BMW M8 GTE | BMW S63 4.0 L Twin-turbo V8 | DAY 9 | SEB 4 | LBH 8 | MDO 6 | WGL 5 | MOS 2 | LIM 8 | ELK 8 | VIR 8 | LGA 2 | ATL 9 |  | 7. | 279 |
| 2020 | BMW Team RLL | GTLM | BMW M8 GTE | BMW S63 4.0 L Twin-turbo V8 | DAY 1 | DAY 6 | SEB 5 | ELK 3 | VIR 6 | ATL 3 | MDO 4 | CLT 2 | PET 3 | LGA 4 | SEB 3 |  | 2. | 319 |
| 2021 | BMW Team RLL | GTLM | BMW M8 GTE | BMW S63 4.0 L Turbo V8 | DAY 3 | SEB 3 | DET | WGL 2 | WGL | LIM | ELK | LGA | LBH | VIR | PET 3 |  | 6. | 1336 |
| 2022 | BMW M Team RLL | GTD Pro | BMW M4 GT3 | BMW S58B30T0 3.0 L Twin Turbo I6 | DAY 7 | SEB  | LBH  | LGA  | WGL  | MOS  | LIM  | ELK  | VIR  | PET 2 |  |  | 15. | 609 |
| 2024 | BMW M Team RLL | GTP | BMW M Hybrid V8 | BMW P66/3 4.0 L Twin-turbo V8 | DAY 8 | SEB | LBH | LGA | DET | WGL | ELK | IMS | PET |  |  |  | 8.* | 253* |
* Kausi vielä käynnissä.
Tulokset > FIA World Endurance Championship -tulokset

Lihavointi tarkoittaa paalupaikkaa, kursivointi kilpailun nopeinta kierrosta. Muut selitteet löytyvät täältä.
| Kausi | Talli | Luokka | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Pisteet | Sijoitus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018–2019 | BMW Team MTEK | LMGTE Pro | SPA   | LMS   | SIL   | FUJ   | SHA   | SEB   | SPA   | LMS 6 | 12 | 23. |
Tulokset > European Le Mans Series -tulokset

| Kausi | Talli | Runko | Moottori | Luokka | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | BMW Sports Trophy Marc VDS | BMW Z4 GTE | BMW P65B44 4.4l V8 vh | GTE | SIL 4 | IMO 4 | RBR 4 | LEC 2 | EST 1 | 2. | 79 |
Tulokset > Asian Le Mans Series -tulokset

| Kausi | Talli | Runko | Moottori | Luokka | 1 | 2 | 3 | 4 | Sijoitus | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017–18 | FIST-Team AAI | BMW M6 GT3 | Nissan VK50VE 5.0l V8 vh | GT | ZHU 1 | FUJ 2 | THA 1 | SEP 1 | 1. | 95 |
Aiheesta muualla

Jesse Krohn Driver Databasessa
Jovan Kirovski

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 18. maaliskuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka: Escondido, Kalifornia, Yhdysvallat
Pelipaikka: vasen laitalinkki
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: Los Angeles Galaxy
Tehtävä: tekninen johtaja
Junioriseurat
: San Diego Nomads
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1993–1996 | Manchester United | 0 | (0) |
| 1996–2000 | Borussia Dortmund | 20 | (1) |
| 1998–1999 | → Fortuna Köln (laina) | 23 | (2) |
| 1999–2000 | → Borussia Dortmund II | – | (–) |
| 2000–2001 | Sporting CP | 5 | (0) |
| 2001–2002 | Crystal Palace | 36 | (5) |
| 2002–2004 | Birmingham City | 23 | (2) |
| 2004–2005 | Los Angeles Galaxy | 48 | (12) |
| 2005–2007 | Colorado Rapids | 61 | (12) |
| 2008 | San Jose Earthquakes | 9 | (0) |
| 2009–2011 | Los Angeles Galaxy | 56 | (6) |
| Yhteensä | Yhteensä | 281 | (40) |
Maajoukkue
| 1994–2004 | Yhdysvallat | 62 | (9) |
Valmennusura
2012–2013: Los Angeles Galaxy (apuvalm.)
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jalkapallo.CONCACAF Gold Cup  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jalkapallo.CONCACAF Gold Cup  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jalkapallo.CONCACAF Gold Cup  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Yhdysvallat 1996 |  |  |
| Maanosaliittojen cup  | Maanosaliittojen cup  | Maanosaliittojen cup  |  |
|  Pronssia | Meksiko 1999 |  |  |
Jovan Kirovski (mak. Јован Кировски, s. 18. maaliskuuta 1976 Escondido, Kalifornia) on yhdysvaltalainen peliuransa lopettanut jalkapalloilija. Peliuransa jälkeen hän on työskennellyt valmentajana ja vuodesta 2013 lähtien Major League Soccer -seura Los Angeles Galaxyn teknisenä johtajana.
Hän on makedonialaisten maahanmuuttajien lapsi.
Seurajoukkueura

Kirovski aloitti ammattilaisuransa englantilaisessa Manchester Unitedissa, jossa hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan sarjaotteluita. Kesällä 1996 hän siirtyi Saksaan Borussia Dortmundiin, jossa hän kahden seuraavan kauden aikana pelasi 20 Bundesliigan ottelua. Hän voitti Mestarien liigan kaudella 1996–1997. Kirovski oli ensimmäinen ja tällä hetkellä myös ainoa yhdysvaltalainen Mestarien liigan voittanut pelaaja. Kauden 1998–1999 Kirovski pelasi lainassa 2. Bundesliigan Fortuna Kölnissä ja kauden 1999–2000 Borussia Dortmundin kakkosjoukkueessa. Kauden 2000–2001 hän edusti portugalilaista Sporting CP:tä, jossa hän pelasi viisi Primeira Ligan ottelua.
Kesällä 2001 Kirovski siirtyi Englannin mestaruussarjassa pelaavaan Crystal Palaceen, jossa hän pelasi 36 sarjaottelua. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi sarjatasoa ylemmäs Englannin Valioliigaan ja Birmingham Cityyn, jossa hän puolentoista kauden aikana pelasi 23 liigaottelua. Tämän jälkeen Kirovski palasi kotimaahansa Yhdysvaltoihin, jossa hän vuosina 2004–2011 pelasi yhteensä 174 Major League Soccer -ottelua edustaen Los Angeles Galaxyä (2004–2005), Colorado Rapidsia (2005–2007), San Jose Earthquakesia (2008) ja uudestaan Los Angeles Galaxyä (2009–2011), jossa lopetti ammattilaisuransa. Kirovski voitti MLS-mestaruuden Los Angeles Galaxyssä kausina 2005 ja 2011 sekä MLS Cupin kaudella 2005.
Maajoukkueura

Yhdysvaltain maajoukkueessa Kirovski pelasi 62 A-maaottelua ja teki yhdeksän maalia vuosina 1994–2004. Hän edusti Yhdysvaltoja CONCACAF Gold Cupissa 1996 ja 2000 sekä Maanosaliittojen cupissa 1999 ja 2003. Kirovski saavutti pronssia CONCACAF Gold Cupissa 1996 ja Maanosaliittojen cupissa 1999. Lisäksi hän edusti Yhdysvaltoja joukkueen vieraillessa Copa Américassa 1995 ja kuului olympiajoukkueeseen kotikisoissa Atlantassa 1996.
Peliuran jälkeinen ura

Kirovski aloitti pian peliuran päättymisen jälkeen työt Los Angeles Galaxyssä, joka oli hänen viimeinen seuransa pelaajana. Hän työskenteli apuvalmentajana helmikuusta 2012 tammikuuhun 2013, jolloin siirtyi seuran tekniseksi johtajaksi.
Saavutukset

Borussia Dortmund
Mestarien liiga: 1996–1997
Los Angeles Galaxy
Major League Soccer (2): 2005, 2011
MLS Cup: 2005
Yhdysvaltain maajoukkue
CONCACAF Gold Cup: pronssia 1996
Maanosaliittojen cup: pronssia 1999
Jussi-palkinnot 2014

Jussi-gaala 2014 järjestettiin 2. helmikuuta 2014 Helsingin Kaapelitehtaalla. Tilaisuuden lähetti suorana televisiossa MTV3. Gaalan juonsi Mikko Leppilampi.
Eniten ehdokkuuksia saivat elokuvat 8-pallo ja Betoniyö, jotka saivat molemmat 10 ehdokkuutta. Betoniyö oli palkituin elokuva kuudella Jussilla.
Voittajat ja ehdokkaat

Lähde
| Voittaja> Paras elokuva | Elokuva> Paras elokuva | Muut ehdokkaat> Paras elokuva |
| --- | --- | --- |
| Betoniyö | Betoniyö |  8-pallo  Kerron sinulle kaiken  Leijonasydän  Tumman veden päällä |
Paras ohjaus
| Pirjo Honkasalo | Betoniyö |  Leijonasydän – Dome Karukoski  8-pallo – Aku Louhimies |
Paras miespääosa
| Eero Aho | 8-pallo |  Kerron sinulle kaiken – Peter Franzén  Isänmaallinen mies – Martti Suosalo |
Paras naispääosa
| Leea Klemola | Kerron sinulle kaiken |  8-pallo – Jessica Grabowsky  21 tapaa pilata avioliitto – Armi Toivanen |
Paras miessivuosa
| Jasper Pääkkönen | Leijonasydän |  8-pallo – Pirkka-Pekka Petelius  Betoniyö – Jari Virman |
Paras naissivuosa
| Matleena Kuusniemi | Tumman veden päällä |  Betoniyö – Anneli Karppinen  Oppipoika – Amanda Ooms |
Paras käsikirjoitus
| Simo Halinen | Kerron sinulle kaiken |  Betoniyö – Pirkko Saisio, Pirjo Honkasalo  Kaikella rakkaudella – Heikki Vuento, Auli Mantila, Matti Ijäs, J-P Passi |
Paras kuvaus
| Peter Flinckenberg | Betoniyö |  Oppipoika – Robert Nordström  Kekkonen tulee! – Konsta Sohlberg |
Paras musiikki
| Månskensorkestern, Olli Tuomainen | Laulu koti-ikävästä |  Silmäterä – Lau Nau  Rölli ja kultainen avain – Allu Tuppurainen, Pessi Levanto |
Paras äänisuunnittelu
| Jan Alvermark | Betoniyö |  Silmäterä – Micke Nyström  8-pallo – Kirka Sainio |
Paras leikkaus
| Niels Pagh Andersen | Betoniyö |  8-pallo – Samu Heikkilä  Leijonasydän – Harri Ylönen |
Paras lavastus
| Pentti Valkeasuo | Betoniyö |  8-pallo – Petri Neuvonen  Kaappari – Pirjo Rossi |
Paras pukusuunnittelu
| Riitta Peteri | Oppipoika |  Betoniyö – Saija Siekkinen  8-pallo – Anne-Maria Ylitapio |
Paras maskeeraussuunnittelu
| Mari Vaalasranta | 8-pallo |  Kaappari – Riikka Virtanen  Isänmaallinen mies – Riikka Virtanen |
Paras dokumenttielokuva
| Mika Ronkainen | Laulu koti-ikävästä |  Alaska highway – Aleksi Salmenperä  Soundbreaker – Kimmo Koskela |
Betoni-Jussi elämäntyöstä
Jörn Donner
Yleisön suosikkielokuvana palkittiin 21 tapaa pilata avioliitto. Gaalassa jaettiin myös Nordisk Filmin ja Filmiauran Vuoden teko -palkinto, jonka sai Peter Franzén. Lisäksi Suomen elokuvakontakti myönsi Kettu Elokuvapalkinnon Joonas Rutasen elokuvalle Huulilla vuoden parhaasta alle 20-minuuttisesta lyhytelokuvasta.
Julie Bishop

| Julie Bishop |
| --- | --- |

Australian ulkoministeri
 18.9.2013 lähtien  
Edeltäjä:  Bob Carr
Australian opetus- ja tiedeministeri
 27.1.2006−3.12.2007  
Edeltäjä:  Brendan Nelson
Seuraaja:  Julia Gillard
Australian vanhusasiainministeri
 7.10.2003−27.1.2006  
Edeltäjä:  Kevin Andrews
Seuraaja:  Santo Santoro
Australian edustajainhuoneen jäsen Curtinin vaalipiiristä
 3.10.1998 lähtien  
Edeltäjä:  Allan Rocher
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1956 (ikä 68) Lobethal, Etelä-Australia
Tiedot
Puolue:  Australian liberaalipuolue
Koulutus:  Bachelor of Laws (Adelaiden yliopisto 1978)
Aiheesta muualla
www.juliebishop.com.au
Julie Isabel Bishop (s. 17. heinäkuuta 1956 Lobethal, Etelä-Australia) on australialainen poliitikko, joka toimi maansa ulkoministerinä 2013–2018.
Elämä ja ura

Julie Bishopin vanhemmat pitivät hedelmätarhaa Basket Rangessa Etelä-Australiassa. Hän suoritti Adelaiden yliopistossa oikeustieteen tutkinnon (Bachelor of Laws) vuonna 1978. Bishop työskenteli juristina Adelaidessa ja Perthissä, kunnes hänet valittiin Australian edustajainhuoneeseen Liberaalipuolueen ehdokkaana länsiaustralialaisesta Curtinin vaalipiiristä vuonna 1998. Hän toimi pääministeri John Howardin hallituksessa ensin vanhusasiainministerinä vuosina 2003-2006 ja sitten opetus- ja tiedeministerinä sekä naisasiainministerinä vuosina 2006-2007.http://www.aph.gov.au/Senators_and_Members/Parliamentarian?MPID=83P Hon Julie Bishop MP] aph.gov.au. Australian parlamentti. Viitattu 8.7.2017.</ref>
Bishop valittiin Liberaalipuolueen varajohtajaksi vuonna 2007. Puolueen ollessa oppositiossa vuosina 2007-2013 hän toimi varjohallituksen työministerinä, valtiovarainministerinä, ulkoministerinä ja kauppaministerinä. Liberaalipuolueen palattua hallitukseen vuonna 2013 Bishop nimitettiin Australian ensimmäiseksi naispuoliseksi ulkoministeriksi. Hän on hoitanut tätä virkaa ensin Tony Abbottin ja sitten Malcolm Turnbullin hallituksessa. Bishopilla oli merkittävä rooli useita australialaisia kuolonuhreja vaatineiden MH370-lennon katoamisen ja MH17-lennon alasampumisen diplomaattisessa selvittelyssä vuonna 2014.
Aiheesta muualla

Julie Bishopin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
The Guardian uutisia Julie Bishopista