stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Tintti-sarjakuvien sivuhahmoista
Topolino

Alfredo Topolino on Tuhatkaunon tapauksessa esiintyvä sveitsiläinen professori ja ultraäänien asiantuntija. Kun professori Tuhatkauno oli keksinyt laitteen, joka kykeni ultraäänen avulla rikkomaan lasia ja posliinia, hän lähetti kirjeen Topolinolle, koska hän oli suunnittelemassa laitteesta suurempaa versiota, joka kykenisi murskaamaan teräksen ja betonin kaltaisia materiaaleja. Kirjeessä Tuhatkauno halusi keskustella laitteesta, joten Topolino kutsui Tuhakaunon vierailulle kotiinsa. Topolinon bordurialaissyntyinen palvelija, Boris, kuitenkin kertoi keksinnöstä Bordurian tiedustelupalvelu Zturpolle, joka päätti kaapata Tuhatkaunon ja käyttää tiedemiestä muuttaakseen laitteen joukkotuhoaseeksi. Zturpo kidnappasi Tuhatkaunon ja Topolino itse joutui ”Tuhatkaunona” esiintyneen borduuriagentin tyrmäämäksi.
Kun Tintti, Milou ja kapteeni Haddock jäjlittivät Tuhatkaunon Topolinon tämän Nyonin kotiin, he löysivät sidotun Topolinon talon kellarikerroksesta. Topolino kertoi Tintille ja Haddockille Tuhatkaunon keksinnöstä, minkä jälkeen Tintti totesi Topolinon tainnuttaneen ”Tuhatkaunon” olleen huijari. Hetkeä myöhemmin Zturpon agenttien asentama ja ajastama aikapommi räjähti rakennuksen kellarissa ja tuhosi suurimman osan Topolinon kodista, mutta Topolino sekä Tintti kumppaneineen selviytyivät hengissä räjähdyksestä.
Filemon Tornado

Filemon Tornado on Faaraon sikarit albumissa esiintyvä professori joka tulee hulluksi huumekartellin käyttämästä myrkystä.
Mate Trojanović

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Petar Šegvić ja Mate Trojanović vuoden 1952 olympialaisissa. |  Petar Šegvić ja Mate Trojanović vuoden 1952 olympialaisissa. |  Petar Šegvić ja Mate Trojanović vuoden 1952 olympialaisissa. |  |
Maa:   Jugoslavia
Miesten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Helsinki 1952 | perämiehetön nelonen |  |
Mate Trojanović (serb. Мате Тројановић, 20. toukokuuta 1930 Metković, Jugoslavian kuningaskunta – 27. maaliskuuta 2015 Maribor, Slovenia) oli Jugoslaviaa edustanut soutaja ja olympiavoittaja.
Trojanović kuului Jugoslavian olympiakultaa voittaneeseen perämiehettömän nelosen miehistöön Helsingin kesäolympialaisissa 1952.
Trojanović kuoli 84-vuotiaana Slovenian Mariborissa 27. maaliskuuta 2015.
Magnus Stenbock

| Magnus Stenbock |
| --- | --- |
 Georg Engelhard Schröderin maalaama muotokuva.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1663 tai 1665 Tukholma, Ruotsi
Kuollut: 23. helmikuuta 1717 Kööpenhamina, Tanska
Ammatti:  upseeri
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Ruotsi
Taistelut ja sodat:  Suuri Pohjan sota
Sotilasarvo:  sotamarsalkka
Magnus Stenbock (1663 tai 1665 Tukholma – 23. helmikuuta 1717 Kööpenhamina) oli ruotsalainen kreivi ja sotamarsalkka.
Stenbock aloitti sotilasuransa Alankomaiden ja saksalais-roomalaisen keisarin palveluksessa. Vuonna 1699 hän palasi Ruotsiin. Seuraavana vuonna puhkesi suuri Pohjan sota, ja ansioistaan voitokkaassa Narvan taistelussa Stenbock ylennettiin kenraalimajuriksi. Vuonna 1704 hänestä tuli kenraaliluutnantti. Stenbock sai vastuulleen Ruotsin armeijan majoituksen Saksissa vuosina 1705–1706, ja tässä tehtävässä hän onnistui kartuttamaan myös yksityisomaisuuttaan. Vuonna 1705 hänet ylennettiin kenraaliksi, ja hänen tehtäväkseen tuli järjestää Skånen puolustus. Hänet muistetaan erityisesti Helsingborgin taistelun voittamisesta vuonna 1710.
Vuonna 1712 kuningas Kaarle XII lähetti Stenbockin armeijoineen Pommeriin tarkoituksena hyökätä Puolaan. Tanskan laivasto onnistui kuitenkin tuhoamaan armeijan tarvikkeita kuljettaneet alukset, ja hyökkäys Puolaan epäonnistui. Stenbock päätti hyökätä Mecklenburgiin, ja menestyksekäs Gadebuschin taistelu joulukuussa 1712 sai kuninkaan nimittämään hänet sotamarsalkaksi. Seuraavana keväänä Stenbock joutui kuitenkin antautumaan tanskalaisille, ja kuoli sotavankeudessa Kastellet-linnoituksessa helmikuussa 1717.
Stenbockin patsas Helsingborgissa.
Stenbockin sotavankeudessa maalaama omakuva.
Stenbockin suvun vaakuna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Magnus Stenbock Wikimedia Commonsissa
Markus Suntila

| Markus Suntila |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Markus Tapio Suntila
Syntynyt: 24. lokakuuta 1978 (ikä 45)
Salibandyn pelaaja
Lempinimi:  Sunttu
Pelipaikka:  maalivahti
Pituus:  185 cm
Paino:  76 kg
| Urheilijan ura> Junioriseurat |
| --- | --- | --- | --- |
1991–?:  MaMa
Seurat
| Vuodet | Seura | Ottelut (M+S=P) | Ottelut (M+S=P) |
| 1995–1996 1998–2000 2000–2004 2004–2005 2005–2007 2007–2008 2008–2010 |  Lahden NMKY  RuRu  Josba  Storvreta IBK  Josba  FT Trackers  TPS | 25 (0+0=0) 45 (0+3=3) 115 (0+4=4)  58 (0+0=0) 26 (0+2=2) 52 (0+3=3) | 25 (0+0=0) 45 (0+3=3) 115 (0+4=4)  58 (0+0=0) 26 (0+2=2) 52 (0+3=3) |
Maajoukkue
|  |  Suomi | 20 (0+0=0) | 20 (0+0=0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Markus Suntila (s. 24. lokakuuta 1978) on suomalainen salibandymaalivahti. Hän on pelannut urallaan yli 240 liigaottelua.
Ura

Suntila aloitteli salibandyn pelaamisen 1990-luvun alussa perustettuaan kavereiden kanssa MaMa-nimisen (Madagasgarin maajuusot) joukkueen. Sittemmin pelaaminen muuttui vakavemmaksi ja hän siirtyi myöhemmin Lahden NMKY:hyn ennen siirtymistään Salibandyliigassa pelanneeseen RuRuun kaudella 1998–1999, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 19 ottelua. Seuraavalla kaudella Suntila sai enemmän vastuuta ja pelasi 26 ottelua. Kahden kauden päätteeksi hän siirtyi Josbaan, jossa Suntila voitti pronssia ensimmäisellä kaudellaan uudessa joukkueessa. Menestystä riitti aina kauteen 2003–2004 asti, jonka jälkeen hän siirtyi vuodeksi Ruotsiin Storvretaan. Joukkue sijoittui Ruotsin Svenska Superligan runkosarjassa kuudenneksi ja pääsi pudotuspeleihin, jossa se pääsi aina välieriin asti. Joukkue kuitenkin hävisi vastaan tulleelle AIK:lle voitoin 3-1.
Kauden päätteeksi Suntila palasi takaisin Suomeen ja Josbaan, jossa hän voitti toisen kerran pronssia Suomen Salibandyliigassa. Suntila pelasi Josban paidassa aina kauteen 2006–2007 asti, jonka jälkeen hän siirtyi hämeenlinnalaisseuraan FT Trackersiin yhdeksi kaudeksi. Vuonna 2008 Suntila siirtyi TPS:ään vuoden sopimuksella.
Saavutukset

SM-hopea: 2002, 2003, 2004
SM-pronssi: 2001, 2006
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Suntilan haastattelu
Maljakorallit

| Maljakorallit |
| --- | --- |
 Plerogyra sp.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Polttiaiseläimet Cnidaria
Luokka::  Korallieläimet Anthozoa
Lahko::  Kivikorallit Scleractinia
Heimo::  Maljakorallit Caryophylliidae  Dana, 1846
Katso myös
   Maljakorallit Wikispeciesissä   Maljakorallit Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Maljakorallit (Caryophylliidae) on kivikorallien heimo, johon kuuluu 296 lajia, jotka jaetaan 88 sukuun. Näistä 51 suvun lajeja on edelleen elossa, muut tunnetaan fossiileista.  Joukossa on sekä sellaisia lajeja, joilla on symbioottisia zooxanthellae-leviä, että sellaisia, joilla näitä leviä ei ole.
Maljakoralleja tavataan kaikilla valtamerillä Etelämantereen rannikolta pohjoiselle napapiirille asti.  Monet niistä suvuista, joilla on symbioottisia leviä, osallistuvat koralliriuttojen rakentamiseen. Toisia tavataan syvältäkin merestä. 
Heimon lajien tieteellistä luokittelua  uudella tavalla harkitaan, sillä se lienee polyfyleettinen.
Esimerkkejä suvuista

Euphyllia, jossa on monia akvaarioissa pidettyjä lajeja
Lophelia, jota elää Norjan ja Britannian rannikoilla
Catalaphyllia
Mai Guban isku

Mai Guban isku oli suomalaisten jatkosodan aikana 18. tammikuuta 1942 tekemä sissi-isku. Sen tavoitteena oli katkaista Murmannin rata ja tuhota Mai Guban asemakylä varikkoineen ja varastoineen.
Sissi-iskun suunnittelivat Erkki Raappana, Mannerheim ja Aksel Airo, ja päätös sen toteuttamisesta tehtiin tammikuun alussa 1942. Retkeä johti puolalaiseen sotilassukuun kuulunut Arnold Majewski.
Tehtävän suorittamiseen valikoitui Eino Laiston johtama 14. divisioonan jalkaväkirykmentti 10:n ensimmäinen pataljoona (I/JR10) ja majuri Matti Murolen johtama rajajääkäripataljoona 6 (RjP 6). Lisäksi iskuun osallistui ilmatorjuntajoukkue, pioneeri- ja viestiryhmä, armeijakunnan yhteysosasto, lääkintäryhmä sekä esikunta- ja huoltokomppaniat. Sissiretkelle lähti 14. tammikuuta kaikkiaan 1 924 miestä ja 268 hevosta  tarvikkeineen.
Iskuosasto poltti retkellään 92 taloa, 12 täyttä varastorakennusta tavaroineen sekä sahan. Murmannin rataa sekä lennätin- ja puhelinlinjoja hävitettiin 10 kilometrin matkalta. Samalla tuhottiin 11 rautatievaunua, 8 rautatievaihdetta, sadan hevosen talli sekä rautatiesilta.
Suomalaisten tappiot olivat neljä kaatunutta, 10 haavoittunutta ja 79 paleltunutta. Puna-armeijan tappiot olivat neljä sotilasta. Lisäksi kuoli kaksi siviiliä.
Mai Koivula

Mai Elisabeth Koivula (s. 8. heinäkuuta 1951 Tukholma) on suomalainen toimittaja, joka työskenteli useiden eri lehtien ja radion palveluksessa sekä tiedottajana.
Koivula syntyi diplomi-insinööri Heikki Koivulan ja Maire Immosen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1976 vuoteen 2001 oli Osmo Untamo Palonen. Koivula tuli ylioppilaaksi 1970. Hän toimi Warkauden Lehdessä harjoittelijana 1970–1971, kunnallistoimittajana 1985–1994 sekä päätoimittajana ja toimitusjohtajana  1994–2007 ja vielä vuodesta 2008. Koivula oli Ylen aluetoimittaja Varkaudessa  1971–1972, Uuden Suomen toimittaja Kuopiossa  1972–1973, Kokoomuksen Nuorten Liiton piirisihteeri  1973–1975 ja Helsingin Sanomien aluetoimittaja 1975–1980. Pyhäjokiseutu-lehden toimittajana hän työskenteli  1980–1984. Vuonna 2008 Koivulasta tuli Iisalmen Sanomien päätoimittaja ja toimitusjohtaja. Kuopio tanssii ja soi -festivaalin tiedottaja hän oli  1974–1975 ja Varkauden asuntomessujen tiedottaja 1989–1991. Hänellä on ollut useita luottamustehtäviä eri yhdistyksissä, yrityksissä ja organisaatioissa.
Koivula jäi eläkkeelle Iisalmen Sanomat -lehden päätoimittajan tehtävästä vuoden 2012 lopussa.
Markus Staaf

| Markus Staaf> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. tammikuuta 1978 (ikä 46) Vaasa
Kansalaisuus:   Suomi
Markus Johan Staaf (s. 17. tammikuuta 1978 Vaasa) on suomalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja.
Staaf aloitti ohjauksen teini-ikäisenä, jolloin hän teki muotinäytöskuvauksia Vaasan Anttilalle. Elokuviin hän siirtyi vuonna 1998, jolloin hän aloitti täyspitkän Evil's Resurrection -elokuvan kuvaukset, jotka rahoituksen puutteessa keskeytettiin viikon jälkeen. Seuraavina vuosina tuli Sipolan teurastaja (1999), täyspitkä Epäkuolleet (2000) sekä Frankenström (2001), jonka myynti- ja vuokralevityksen hoitaa Future Film. Vuonna 2003 julkaistiin osittain Future Filmin rahoittama Bugi Fiction.
Filmografia > Pitkät elokuvat

Epäkuolleet (2000)
Frankenström (2001)
Bugi Fiction (2003)
Filmografia > Lyhytelokuvat

Sipolan Teurastaja (1999)
El' Pok Erimas Sacre (2002)
Maanantai (2004)
Devil's Reflection (2007)
Filmografia > Musiikkivideot

Moonage Daydream: Queen Bitch promo  (2008)
Gokillyourdarlings: I am the One (2009)
Part Time Killer: Rise Against (2009)
Wednesday: Valtiatar (2009)
Eero ja Eksyneet: Liskojen yö (2014)
Jere X Ode: Anthem2015 (2015)
Keskiviikko: Tyttö vaaleatukkainen  (2015)
Jonboi & Pikkis: Härkää sarvist kii  (2015)
SuperStefu: Äkkilähtö (2015)
Unia: Unia (2015)
Tyrävyö: Kivinen tie (2016)
Unia: Tarantino (2016)
SuperStefu: Irti (2016)
Filmografia > Muut tuotannot

Hohto (tv-sarja) (2004) (musiikit)
Rockperry 2005 Live (2005) (kuvaus)
Forgotten (2006) (lyhytelokuva) (leikkaus)
Thailand Panorama DVD Travel Guide (2006) (musiikit, grafiikat)
Malaysia Panorama DVD Travel Guide (2007) (musiikit, grafiikat)
Greece Panorama DVD Travel Guide (2007) (leikkaus, musiikit, grafiikat)
Sijoittamattomat: Once (musiikkivideo) (2007) (leikkaus)
Gokillyourdarlings: Video Diary (videopäiväkirja) (2009) (ohjaus, kuvaus, leikkaus)
Rakkauden rasvaprosentti (2012) (lavasterakentaja)
Kadotettu (2013) (musiikit)
Leijonasydän (2013) (lavasterakentaja)
Street Fishing: Vaasa (dokumentti) (2013) (leikkaus)
Marko Hautala: Kuiskaava tyttö (videomainos) (2016) (ohjaus, kuvaus, leikkaus, musiikki)
Praedor: Esittelyvideo (videomainos) (2017) (ohjaus, kuvaus, leikkaus, musiikki)
Luettelo piin laskukaavoista

Laskukaavoja piin määrittämiseksi algebrallisesti.
Pinta-alan laskeminen

Vietan kaava on vuodelta 1593 ja se perustuu ympyrän pinta-alan laskemiseen sen sisä- ja ulkopuolelle piirrettyjen säännöllisten monikulmioiden avulla:
Sarjoja

Leibnizin sarja vuodelta 1674:
Eulerin sarja vuodelta 1748:
Samankaltainen sarja:
 {\frac {\pi ^{2}}{8}}=\sum _{k=0}^{\infty }{\frac {1}{(2k+1)^{2}}}
Piillä on myös monia ketjumurtolukuesityksiä, kuten tämä:
{\frac {4}{\pi }}=1+{\frac {1}{3+{\frac {4}{5+{\frac {9}{7+{\frac {16}{9+{\frac {25}{11+{\frac {36}{13+...}}}}}}}}}}}}
Eräs mielenkiintoinen sarja on Wallisin tulo:
joka voidaan kirjoittaa myös näin:
Tangentin käänteisfunktio

Edelliset sarjat kehittyvät piitä kohti varsin hitaasti. Nopeammin kehittyviä tangentin käänteisfunktion, eli arkustangentin, ominaisuuteen perustuvia laskukaavoja:
Machinin kaava vuodelta 1706:
Lehmerin kaava vuodelta 1938:
Kahdessa edellisessä käytetään sarjakehitelmää
Modulaarifunktio

Modulaarifunktioiden ominaisuuksiin perustuvia piin laskukaavoja alettiin suosia 1900-luvulla:
Ramanujanin hypergeometrisiin funktioihin perustuva modulaarinen kaava vuodelta 1914:
Chudnovskien vuonna 1989 valmistama entistäkin nopeammin suppeneva modulaarikaava:
Iteraatioprosessi

Piin arvoa on selvitelty myös iteraatioprosessin kautta, eli laskemalla funktiolle arvo, ja käyttämällä saatua arvoa uudestaan samassa funktiossa.
Borweinin vuodelta 1989 tekemä iteraatio:

 y_{0}={\sqrt {2}}-1

 y_{n}={\frac {1-{\sqrt[{4}]{1-y_{n-1}^{4}}}}{1+{\sqrt[{4}]{1-y_{n-1}^{4}}}}}

 a_{0}=6-4{\sqrt {2}}

 a_{n}=(1+y_{n})^{4}a_{n-1}-2^{2(n-1)+3}y_{n}\left(1+y_{n}+y_{n}^{2}\right)

 \lim _{n\to \infty }a_{n}={\frac {1}{\pi }}
Bailey onnistui parantamaan jo huikeaa suppenemistahtia omalla iteraatiokaavallaan:

 y_{0}=5\left({\sqrt {5}}-2\right)

 y_{n}=25/\left(\left(1+{\frac {2^{\frac {1}{5}}\beta }{\left(\beta \left(7+\alpha +{\sqrt {(7+\alpha )^{2}-4\beta ^{3}}}\right)\right)^{\frac {1}{5}}}}+{\frac {\left(\beta \left(7+\alpha +{\sqrt {(7+\alpha )^{2}-4\beta ^{3}}}\right)\right)^{\frac {1}{5}}}{2^{\frac {1}{5}}}}\right)^{2y_{n-1}}\right), jossa  \alpha =\left(2-{\frac {5}{y_{n-1}}}\right)^{2} ja  \beta =-1+{\frac {5}{y_{n-1}}}

 a_{0}={\frac {1}{2}}

 a_{n}=y_{n-1}^{2}a_{n-1}-5^{n-1}\left({\frac {1}{2}}\left(y_{n-1}^{2}-5\right)+{\sqrt {y_{n-1}(y_{n-1}^{2}-2y_{n-1}+5)}}\right)

 \lim _{n\to \infty }a_{n}={\frac {1}{\pi }}
Bailey, Borwein ja Plouffe (Arkistoitu – Internet Archive) esittivät vuonna 1996 luvun  \pi  laskemiseen kaavan:

 \pi =\sum _{i=0}^{\infty }{\frac {1}{16^{i}}}\left({\frac {4}{8i+1}}-{\frac {2}{8i+4}}-{\frac {1}{8i+5}}-{\frac {1}{8i+6}}\right).
Kaava sopii hyvin binäärijärjestelmää käyttävällä tietokoneella laskettavaksi. Sen avulla voidaan laskea suoraan haluttu numero piin esityksestä. Se on helppo toteuttaa (ei tarvita moninkertaisen tarkkuuden aritmetiikkaa). Suurta keskusmuistia ei myöskään tarvita. Suoritusaika riippuu lähes lineaarisesti haluttujen numeroiden lukumäärästä.
Monte Carlo -menetelmä (tulitikkukoe)

Matemaattisesti vaikeiden ja yleensä ehdottomasti tietokonepohjaisten kaavojen sijasta kukin voi itse havainnollistaa piin arvoa yksinkertaisella tulitikkukokeella. Siihen tarvitaan iso paperi, johon piirretään samansuuntaisia suoria sellaiselle etäisyydelle toisistaan, että tulitikku mahtuu juuri ja juuri olemaan poikittain suorien välissä koskematta kumpaakaan niistä. Tämä ei ole kuitenkaan välttämätöntä, kuten alla olevan kaavan tarkastelu osoittaa. Jos nimittäin suorien etäisyys on sama kuin tulitikun pituus supistuvat termit a ja c pois, muuten ne on otettava huomioon laskussa. Sitten pudotellaan mahdollisimman paljon tulitikkuja (huom. kaikkien tikkujen tulisi olla samanmittaisia) tarpeeksi korkealta paperille ja merkitään muistiin kaikki ne tikut, jotka leikkaavat jonkin paperille piirretyistä suorista. Muutaman tuhannen tikun jälkeen pii alkaa jo hahmottua ja se saadaan lasketuksi seuraavasta kaavasta:
\pi \approx {\frac {2cN}{aM}}, jossa
c = tulitikun pituus
a = suorien etäisyys toisistaan
N = pudotettujen tulitikkujen määrä
M = suoran leikkaavien tulitikkujen määrä.
Tapa on todennäköisyyslaskentaan ja geometriaan perustuvan Monte Carlo -menetelmän sovellus. Samaan tulokseen päästään piirtämällä neliön muotoiselle paperille harpilla ympyrä, ja pudottamalla sen päälle hiekanjyviä. Laskemalla kuinka suuri osuus hiekanjyvistä osuu ympyrän sisäpuolelle saadaan sen pinta-ala, josta voidaan laskea piin arvo.
MM-rallikausi 2011

MM-rallikausi 2011 oli rallin maailmanmestaruussarjan 39. kausi. Kausi alkoi 10. helmikuuta Ruotsissa ja päättyi 13. marraskuuta Walesissa. Maailmanmestaruuden voitti Sébastien Loeb, joka varmisti mestaruuden kauden päättävässä Walesin rallissa kun hänen pahin kilpailijansa Mikko Hirvonen keskeytti avauspäivänä tekniseen vikaan jolloin Loeb siirtyi tavoittamattomaan kahdeksan pisteen johtoon. Mestaruus oli myös Loebin kahdeksas peräkkäinen.
Kaudelle 2011 tulivat uudet WRC-autot, joissa oli 1,6-litraiset moottorit ja perustuivat Super 2000 -luokan autoihin. Kaudella tuli uutuutena Power Stage -erikoiskokeet, joista nopeimmat saivat lisäpisteitä.
Kilpailukalenteri

Kaudella 2011 ajettiin 13 rallia. Edellisvuonna ajettujen Bulgarian, Japanin, Turkin ja Uuden-Seelannin rallien tilalle palasivat Italian, Argentiinan, Akropolis- ja Australian rallit.
| Nro | Ajankohta | Rallin nimi | Huoltopaikka | Tienpinta | Raportti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 10.–13. helmikuuta |  Ruotsin ralli | Karlstad | Lunta ja jäätä | Raportti |
| 2. | 3.–6. maaliskuuta |  Meksikon ralli | León | Sora | Raportti |
| 3. | 24.–27. maaliskuuta |  Portugalin ralli | Faro | Sora | Raportti |
| 4. | 14.–16. huhtikuuta |  Jordanian ralli | Amman | Sora | Raportti |
| 5. | 6.–8. toukokuuta |  Sardinian ralli | Olbia | Sora | Raportti |
| 6. | 26.–29. toukokuuta |  Argentiinan ralli | Villa Carlos Paz | Sora | Raportti |
| 7. | 17.–19 kesäkuuta |  Akropolis-ralli | Loutraki | Sora | Raportti |
| 8. | 28.–30. heinäkuuta |  Suomen ralli | Jyväskylä | Sora | Raportti |
| 9. | 19.–21. elokuuta |  Saksan ralli | Trier | Asfaltti | Raportti |
| 10. | 8.–11. syyskuuta |  Australian ralli | Coffs Harbour | Sora | Raportti |
| 11. | 30. syyskuuta–2. lokakuuta |  Ranskan ralli | Strasbourg | Asfaltti | Raportti |
| 12. | 21.–23. lokakuuta |  Katalonian ralli | Salou | Sora ja asfaltti | Raportti |
| 13. | 10.–13. marraskuuta |  Walesin ralli | Cardiff | Sora | Raportti |
Lähde:
Tallit ja kuljettajat

| Talli | Auto | Renkaat | Nro | Kuljettaja | Kartanlukija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Citroën Total World Rally Team | Citroën DS3 WRC | M | 1 |  Sébastien Loeb |  Daniel Elena |
|  Citroën Total World Rally Team | Citroën DS3 WRC | M | 2 |  Sébastien Ogier |  Julien Ingrassia |
|  BP Ford Abu Dhabi World Rally Team | Ford Fiesta RS WRC | M | 3 |  Mikko Hirvonen |  Jarmo Lehtinen |
|  BP Ford Abu Dhabi World Rally Team | Ford Fiesta RS WRC | M | 4 |  Jari-Matti Latvala |  Miikka Anttila |
|  Stobart M-Sport Ford Rally Team | Ford Fiesta RS WRC | M | 5 |  Henning Solberg |  Ilka Minor |
|  Stobart M-Sport Ford Rally Team | Ford Fiesta RS WRC | M | 6 |  Mads Østberg |  Jonas Andersson |
|  Stobart M-Sport Ford Rally Team | Ford Fiesta RS WRC | M | 15 |  Matthew Wilson |  Scott Martin |
|  Stobart M-Sport Ford Rally Team | Ford Fiesta RS WRC | M | 51 |  Jevgeni Novikov |  Stéphane Prevot |
|  Munchi's Ford World Rally Team | Ford Fiesta RS WRC | M | 7 |  Federico Villagra |  Jorge Pérez Companc |
|  ICE 1 Racing | Citroën DS3 WRC | M | 8 |  Kimi Räikkönen |  Kaj Lindström |
|  FERM Power Tools World Rally Team | Ford Fiesta RS WRC | M | 9 |  Dennis Kuipers |  Frédéric Miclotte |
|  FERM Power Tools World Rally Team | Ford Fiesta S2000 | M | 51 |  René Kuipers |  Annemieke Hulzebos |
|  Monster World Rally Team | Ford Fiesta RS WRC | M | 43 |  Ken Block |  Alessandro Gelsomino |
|  Team Abu Dhabi | Ford Fiesta RS WRC | M | 10 |  Khalid Al Qassimi |  Michael Orr |
|  Petter Solberg World Rally Team | Citroën DS3 WRC | M | 11 |  Petter Solberg |  Chris Patterson |
|  Per-Gunnar Andersson | Ford Fiesta RS WRC | M | 16 |  Per-Gunnar Andersson |  Emil Axelsson |
|  Van Merksteijn Motorsport | Citroën DS3 WRC | M | 20 |  Peter Van Merksteijn sr. |  Erwin Mombaerts |
|  Van Merksteijn Motorsport | Citroën DS3 WRC | M | 14 |  Peter Van Merksteijn jr. |  Eddy Chevaillier |
|  Mini WRC Team | Mini John Cooper Works WRC | M | 52 |  Kris Meeke |  Paul Nagle |
|  Mini WRC Team | Mini John Cooper Works WRC | M | 37 |  Dani Sordo |  Carlos del Barrio |
|  Brasil World Rally Team | Mini John Cooper Works WRC | M | 12 |  Daniel Oliveira |  Carlos Magalhaes |
|  Team Quinta do Lorde | Ford Fiesta RS WRC | M | 16 |  Bernardo Sousa |  António Costa |
|  Motorsport Italia/BAMP | Mini John Cooper Works S2000 | M | 17 |  Armindo Araújo |  Miguel Ramalho |
Tulokset > Pistejärjestelmä

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sija | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| Pisteet | 25 | 18 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 |
| Power stage | 3 | 2 | 1 |  |  |  |  |  |  |  |
Pistejärjestelmä muuttui kaudelle 2011 siten, että viimeisenä päivänä televisioitavan Power Stage -erikoiskokeen kolme parasta saavat lisäpisteitä.
Marthinus Wessel Pretorius
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marthinus Wessel Pretorius Wikimedia Commonsissa
MM-rallikausi 2014

MM-rallikausi 2014 oli rallin maailmanmestaruussarjan 42. kausi. Kausi alkoi Monte Carlo -rallilla 16. tammikuuta, ja päättyi Walesin ralliin 16. marraskuuta 2014. Kauden aikana ajettiin yhteensä 13 rallia neljässä eri maanosassa.
Maailmanmestariksi ajoi toista kertaa peräkkäin Volkswagenin Sébastien Ogier.
Kilpailukalenteri

| Nro | Päivä | Kilpailu | Raportti |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 16.–18. tammikuuta |  Monte Carlo -ralli | Raportti |
| 2 | 5.–8. helmikuuta |  Ruotsin ralli | Raportti |
| 3 | 6.–9. maaliskuuta |  Meksikon ralli | Raportti |
| 4 | 3.–6. huhtikuuta |  Portugalin ralli | Raportti |
| 5 | 8.–11. toukokuuta |  Argentiinan ralli | Raportti |
| 6 | 5.–8. kesäkuuta |  Sardinian ralli | Raportti |
| 7 | 26.–29. heinäkuuta |  Puolan ralli | Raportti |
| 8 | 31. heinäkuuta –3. elokuuta |  Suomen ralli | Raportti |
| 9 | 22.–24. elokuuta |  Saksan ralli | Raportti |
| 10 | 12.–14. syyskuuta |  Australian ralli | Raportti |
| 11 | 3.–5. lokakuuta |  Ranskan ralli | Raportti |
| 12 | 23.–26. lokakuuta |  Katalonian ralli | Raportti |
| 13 | 14.–16. marraskuuta |  Walesin ralli | Raportti |
Lähde: