stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nukkahikkori

| Nukkahikkori |
| --- | --- |
 Nukkahikkorin lehtiä
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fagales
Heimo::  Jalopähkinäkasvit Juglandaceae
Suku::  Hikkorit Carya
Laji::  tomentosa
Kaksiosainen nimi
 Carya tomentosa  (Lam.) Nutt.  

Katso myös
   Nukkahikkori Wikispeciesissä   Nukkahikkori Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Nukkahikkori (Carya tomentosa) on jalopähkinäkasveihin kuuluva kesävihanta puu, joka kasvaa alkuperäisenä Pohjois-Amerikan keski- ja itäosissa. Nukkahikkori on yleisin hikkorilaji, ja voi elää jopa 500-vuotiaaksi.
Ulkonäkö ja koko

Nukkahikkori on saanut nimensä lehtien alapinnan tiheästä karvoituksesta. Puun englanninkielinen nimi mockernut hickory, "pilkkapähkinä",  viittaa sen pähkinöihin, joissa on paksu kuori ja pieni syötävä ydin.
Nukkahikkori on keski- tai suurikokoinen puu, joka yleensä kasvaa 15-24 metriä korkeaksi ja 45-60 cm läpimittaiseksi. Suotuisalla kasvupaikalla puu voi saavuttaa yli 30 metrin korkeuden. Sillä on syvälle ulottuva pääjuuri ja tiheä sivujuuristo. Metsässä sille kasvaa korkea, oksaton runko ja avoin, päältä pyöreä latvus; avoimella paikalla latvus tihenee ja leviää. Lehdet ovat kerrannaiset, yleensä 7-lehdykkäiset, 4-19 cm pitkät, ja alta karvaiset. Puun kaarna on tummanharmaata, vanhemmiten usein halkeilevaa. Nukkahikkori on yksikotinen puu; hedekukat ovat pitkissä norkoissa ja emikukat pienissä rykelmissä.
Käyttö

Nukkahikkorin puuaines on kovaa, lujaa ja erityisen iskunkestävää. Sitä käytetään ennen kaikkea työkalujen kahvojen ja varsien valmistukseen (jopa 80% puutavarasta), mutta myös muihin tarkoituksiin missä tarvitaan lujaa puuta, sekä rakennuspuuna.. Nukkahikkoria käytetään myös lihan, etenkin kinkkujen savustuksessa. Sillä on korkea lämpöarvo ja siitä saadaan hyvää polttopuuta.
Nukkahikkorin pähkinät ovat paksukuorisia ja pieniä. Ne ovat tärkeää ravintoa monille eläimille, kuten oraville ja mustakarhuille, mutta ihmiset eivät niitä juuri syö.
Nukkahikkorin pähkinöitä.
Sant’Ambrogio di Torino

| Sant’Ambrogio di Torino |
| --- | --- |

 Sant’Ambrogio di Torino
 Koordinaatit: 45°6′N, 7°22′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Piemonte
Metropolikaupunki:  Torino
Korkeus:  356 m
Väkiluku:  4 685
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 http://www.comune.santambrogioditorino.to.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sant’Ambrogio di Torino (piemonteksi Sant'Ambreus ) on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 4 685 asukasta.
Novgorodin ensimmäinen kronikka

Novgorodin ensimmäinen kronikka eli Novgorodin kronikka 1016–1471 on vanhin nykyaikaan asti säilynyt novgorodilainen kronikka. Siitä on nähtävissä erilainen perinne kuin Nestorin kronikasta. Ensimmäisen kronikan myöhemmät versiot sisältävät tietoa 1100-luvun kadonneesta Kiovan säännöskokoelmasta, jossa oli huomattava määrä Nestorin kronikasta puuttuvaa tietoa.
Ensimmäisen kronikan vanhin tähän päivään säilynyt versio on niin kutsuttu synodikäärö 1300-luvulta. Kääröstä painettiin kirjaversio ensimmäisen kerran vuonna 1841, ja sitä säilytetään Moskovan valtion museossa. Synodikäärö on kaikkein vanhin säilynyt itäslaavilainen kronikka, sata vuotta vanhempi kuin Nestorin kronikka. Käärön tekemistä jatkoivat Jurievin luostarin munkit Novgorodissa.
Kronikassa kerrotaan muun muassa jäämien hyökkäyksestä vuonna 1228 Laatokanlinnaan eli Vanhaan Laatokkaan.
Vanhin versio

Novgorodin kronikan vanhin versio säilyi synodikäärönä, kaikkein vanhimpana venäläisenä kronikkana. Pergamenttiin käsin kirjoitettu versio on säilynyt Venäjän synodin arkistoissa (Venäjän historiallisessa museossa, Moskovassa). Siinä on 169 sivua ja arvioiden mukaan 136 sivua on hävinnyt.
Synodikäärö jaetaan kahteen osaan: ensimmäinen osa (arkit 1–118, sivut 15–73) kertoo tapahtumista vuoteen 1234 asti. Sen on kirjoittanut ilmeisesti yksi henkilö (T. V. Gimonin ja A. A. Gippiusin mukaan) ilmeisesti heti vuoden 1234 jälkeen tai 1260-luvulla (B. M. Klossin mukaan). Toinen osa (arkit 119–166, sivut 73–99) kertoo vuosien 1234–1330 tapahtumista, jotka on kirjoitettu muistiin noin vuonna 1330. Niiden jälkeen on erilaisia merkintöjä vuosilta: 1331–1333, 1337, 1345 ja 1352 (arkit 167–169 – sivut 99–100).
Kronikan kirjoitukset:
Tapahtumat vuosilta 1016–1110: arkit 1–7 (s. 15–19)
Tapahtumat vuosilta 1111–1203: arkit 7–64 (s. 20–46)
Tapahtumat vuosilta 1204–1234: arkit 64–118 (s. 46–73)
Tapahtumat vuosilta 1234–1304: arkit 119–154 (s. 73–92), kahdekan arkkia kadonnut
Tapahtumat vuosilta 1305–1330: arkit 154–166 (s. 92–99)
Tekstit ennen vuotta 1016 ovat hävinneet. Niitä oli ilmeisesti 16 vihkoa eli yhteensä 128 sivua. Teksti vuosilta 1272–1299 on myös hävinnyt. Se oli ilmeisesti 1 vihko eli noin 8 arkkia.
1000-luvun tapahtumia ei kerrottu kovin paljon ja Nestorin kronikassa niitä on vielä vähemmän. Nestorin kronikasta puuttuu seuraavat tapahtumat (akateemikko Dmitri Lihatsovin huomioita):
Pyhän Sofian katedraalin palo Novgorodissa vuonna 1045
Svjatopolk II syntymä vuonna 1050
Polatskin ruhtinas Vseslavin hyökkäys Novgorodiin vuonna  1069
Novgorodin piispan Fjodorin kuolema vuonna 1077 (tekstissä mainitaan hänet arkkipiispaksi)
Novgorodin piispan Nikitan kuolema vuonna 6616 (1109) (tekstissä mainitaan hänet arkkipiispaksi)
Vuoden 1204 kohdalla on lisätty ”Kronikka italialaisten hyökkäyksestä Tsargradiin”. Siellä on kerrottu myös tarkasti Lipitsan taistelusta (arkit 83–86, s. 55–57) sekä Kalken taistelusta (arkit 95–99, s. 61–63) sekä tataarien hyökkäyksistä vuosina 1237–1238 (arkit 121–125, s. 74–77) sekä myös Rakovoren taistelusta (arkit 143–146, s. 85–87). Useat tärkeät tapahtumat puuttuvat vanhimmasta versiosta. Ne on lisätty uudempaan versioon. 
Vuoden 1240 kohdalla on mainittu Nevan taistelu (arkit 126–127, s.77), mutta hyökkäys Kiovaan on kokonaan poissa näistä teksteistä.
Käännöksiä

The Chronicle of Novgorod 1016-1471. Intr. C. Raymond Beazley, A. A. Shakhmatov (London, 1914).
Den Forste Novgorod-Kronike: Aldste Affattelse / Oversat af K. Rahbek-Schmidt. Kobenhavn, 1964.
Die Erste Novgoroder Chronik nach ihrer altesten Redaction (Synodalhandschrift) 1016–1330 /1352: Edition der altrussischen Textes und Faximile der Handschrift im Nachdruck. München, 1971.
Aiheesta muualla

Kronikan englanninkielinen versio vuodelta 1914
Kronikan vuoden 2000 versio (venäjäksi)
Skannauksia kronikasta modernissa kirjoitusasussa
Noailles

Noailles voi viitata seuraaviin henkilöihin:
Anna de Noailles (1876–1933), romanialais-kreikkalais-ranskalainen runoilija
Paul de Noailles  (1802–1885), Ranskan akatemian jäsen
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Oichalía (Tríkala)

| Oichalía Οιχαλία |
| --- | --- |
 Kunnallisyksikön sijainti
 Oichalía
 Koordinaatit: 39°36′25″N, 21°58′49″E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Thessalia
Alueyksikkö:  Tríkala
Kunta:  Farkadóna
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunnallisyksikkö, entinen kunta, kaupunki
 – Kallikrates-koodi:  260402
Väkiluku (2011):  4 781
 – Kaupunki­yhdys­kunta:  2 357
 – Kaupunki:  2 357
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  TK
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oichalía (kreik. Οιχαλία; myös I(c)halía) on Kreikan kaupunki sekä samanniminen Farkadónan kunnan kunnallisyksikkö (Δημοτική Ενότητα Οιχαλίας, Dimotikí Enótita Oichalías) ja entinen itsenäinen kunta. Se sijaitsee Tríkalan alueyksikössä Thessalian alueella. Koko kunnallisyksikön väkiluku on 4 781 ja varsinaisen Oichalían kaupungin väkiluku 2 357 (vuonna 2011).
Oichalían pieni kaupunki sijaitsee linnuntietä noin 20 kilometriä itäkoilliseen Tríkalan kaupungista. Se on ottanut nimensä alueella sijainneelta antiikin aikaiselta Oikhalian kaupungilta. Vuoteen 1981 saakka nykyisen kaupungin nimi oli Neochóri (Neochórion, Νεοχώριο(ν)). Oichalían kunnallisyksikkö käsittää Farkadónan kunnan keskiosan.
Oichalía oli itsenäinen kunta vuoden 2010 loppuun saakka. Vuoden 2011 alussa se yhdistettiin Kallikrates-suunnitelmana tunnetun aluehallintouudistuksen myötä Farkadónan kuntaan yhdessä Pelinnaíoin kanssa, jolloin se muuttui uuden kunnan kunnallisyksiköksi.
Kunnallisyksikön osat

Oichalían kunnallisyksikkö muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:
| Kylä- tai kaupunki­yhdys­kunta | Kylä, kaupunki tai muu asutus | Väkiluku (2011) |
| --- | --- | --- |
| Georganádes | Georganádes | 336 |
| Klokotós | Klokotós | 572 |
| Kríni | Kríni | 733 |
| Oichalía | Oichalía | 2 357 |
| Petrotó | Petrotó | 783 |
Yhteensä: 4 781
Rūdolfs Balcers

| Rūdolfs Balcers |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1997 (ikä 27) Liepāja, Latvia
Kansalaisuus:   Latvia
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  ZSC Lions
Sarja:  NLA
Pelinumero:  38
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  Viking Hockey (Norja I) Stavanger Oilers (Norja) Kamloops Blazers (WHL) San Jose Barracuda (AHL)   Belleville Senators (AHL)   Ottawa Senators (NHL)   San Jose Sharks (NHL)   Florida Panthers (NHL)   Tampa Bay Lightning (NHL)
NHL-varaus:  142. varaus, 2015 San Jose Sharks
Rūdolfs Balcers (s. 8. huhtikuuta 1997 Liepāja, Latvia) on latvialainen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA-joukkue ZSC Lionsin joukkueessa.  Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura

Balcers pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015, jolloin hänet valittiin Sveitsiä vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Latvian ottelun parhaaksi pelaajaksi. Balcers pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2014.
Balcers pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017. Hänet valittiin Venäjää vastaan pelatun alkulohkon ottelun päätteeksi Latvian ottelun parhaaksi pelaajaksi. Balcers pelasi myös IA-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016, joista ensimmäinen turnaus päättyi pronssiin ja jälkimmäinen kultaan sekä sarjanousuun A-sarjaan.
Balcers edusti ensimmäisen kerran Latviaa miesten MM-kilpailuissa 2018. Sen jälkeen hän on ollut mukana myös MM-kisoissa 2019, 2022 ja 2023.
SFML

| Simple and Fast Multimedia Library |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Laurent Gomila
Kehityshistoria
Ensijulkaisu:  heinäkuu 2007
Vakaa versio:  2.6.1 (4. marraskuuta 2023)
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  Ohjelmointirajapinta
Alusta:  Linux, macOS, Windows
Ohjelmointikielet:  C++
Lisenssi:  zlib/png
Aiheesta muualla
sfml-dev.org
Versiohallinta
SFML (Simple and Fast Multimedia Library, suom. Yksinkertainen ja nopea multimediakirjasto) on helppokäyttöinen ja monialustainen ohjelmointirajapinta multimediaohjelmointiin. SFML on kirjoitettu C++:lla, mutta sitä voi käyttää muidenkin ohjelmointikielten kanssa, kuten C,  C#, D, Euphoria, Go, Haskell, Java(kehitys keskeytetty), OCaml, Pascal, Python, Ruby, Rust, ja Visual Basic. SFML voidaan sanoa oliopohjaiseksi vaihtoehdoksi  SDL-kirjastolle.
SFML tarjoaa laitteistokiihdytetyn tuen 2D-grafiikalle käyttäen OpenGL:ää sekä useita moduuleita helpottamaan erityisesti pelien ja multimedian ohjelmointia. SFML-piirtokontekstit ovat aina OpenGL-konteksteja, joten niihin voidaan piirtää SFML:n omien funktioiden lisäksi myös suoraan myös OpenGL-komennoilla.
Kirjasto on saatavilla Linuxille, macOS:lle ja Windowsille 32- ja 64-bittisille versioille.
SFML on lisensoitu avoimen lähdekoodin zlib/png-lisenssillä.
Moduulit

Tällä hetkellämilloin? saatavilla olevat moduulit ovat:
Järjestelmämoduuli (System) Vastaa ohjelman ajan ja koodin rungon toiminnasta.
Ikkunamoduuli (Window) Vastaa ikkunoista ja käyttäjän vuorovaikutuksesta.
Grafiikkamoduuli (Graphics) Helpottaa yksinkertaisten muotojen ja kuvien esittämistä.
Audiomoduuli (Audio) Tarjoaa käyttöliittymän äänien ja musiikkien hallintaan.
Verkkomoduuli (Network) Käsittelee verkko-operaatiot
Kaikkia moduuleita voidaan käyttää itsenäisenä, paitsi grafiikkamoduulia joka tarvitsee ikkunamoduulin toimiakseen, sekä kaikki moduulit jotka tarvitsevat toimiakseen järjestelmämoduulia.
Esimerkkiohjelma

Luodaan uusi ikkuna johon piirretään vihreä ympyrä.
#include <SFML/Graphics.hpp>

int main()
{
    sf::RenderWindow window(sf::VideoMode(800, 800), "Ensimmäinen SFML-ohjelmani");
    sf::CircleShape shape(100.f);
    shape.setFillColor(sf::Color::Green);

    while (window.isOpen())
    {
        sf::Event event;
        while (window.pollEvent(event))
        {
            if (event.type == sf::Event::Closed)
                window.close();
        }

        window.clear();
        window.draw(shape);
        window.display();
    }

    return 0;
}
Kirjallisuutta

Jan Haller, Henrik Vogelius Hansson, Artur Moreira: SFML Game Development.  Packt Publishing.  ISBN 1-849696-84-5.  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Viralliset websivut
Sant’Agata Bolognese

| Comune di Sant'Agata Bolognese |
| --- | --- |
 vaakuna
 Comune di Sant'Agata Bolognese
 Koordinaatit: 44°39′36″N, 11°07′58″E 
Valtio:  Italia
Alue:  Emilia-Romagna
Metropolikaupunki:  Bologna
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sant’Agata Bolognese on kunta Bolognan metropolikaupungissa Emilia-Romagnan alueella Italiassa. Se on kuuluisa Lamborghinin autotehtaastaan.
Vuoden 2015 lopulla kunnassa oli 7 291 vakituista asukasta.
Lamborghini-museo

Audi AG osti vuonna 1998 Automobili Lamborghini SpA:n ja vuonna 2001 vattiin Lamborghini museo jossa on esillä muun muassa tehtaan tuotantoa ja prototyyppejä jotka eivät koskaan päässeet tuotantoon.
Museo ulkopuolelta.
Museon alakerta.
Museon yläkerran sisätiloja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sant’Agata Bolognese Wikimedia Commonsissa
Bolognan metropolikaupunki
Alto Reno Terme | Anzola dell’Emilia | Argelato | Baricella | Bentivoglio | Bologna | Borgo Tossignano | Budrio | Calderara di Reno | Camugnano | Casalecchio di Reno | Casalfiumanese | Castel Guelfo di Bologna | Castel Maggiore | Castel San Pietro Terme | Castel d’Aiano | Castel del Rio | Castel di Casio | Castello d’Argile | Castenaso | Castiglione dei Pepoli | Crevalcore | Dozza | Fontanelice | Gaggio Montano | Galliera | Granarolo dell’Emilia | Grizzana Morandi | Imola | Lizzano in Belvedere | Loiano | Malalbergo | Marzabotto | Medicina | Minerbio | Molinella | Monghidoro | Monte San Pietro | Monterenzio | Monzuno | Mordano | Ozzano dell’Emilia | Pianoro | Pieve di Cento | Sala Bolognese | San Benedetto Val di Sambro | San Giorgio di Piano | San Giovanni in Persiceto | San Lazzaro di Savena | San Pietro in Casale | Sant’Agata Bolognese | Sasso Marconi | Valsamoggia | Vergato | Zola Predosa
Sami Heikkilä

Sami Heikkilä (s. 1984 Kuusamo) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Heikkilä vaikuttaa yhtyeessä Suomen Tulli. Yhtye on ollut aktiivinen vuodesta 2009.
Diskografia > Albumit

Sami Heikkilä & Kolme viljaa (Kitka Records 2021)
Kolme viljaa: Anssi Alajuuma, Antti Karjalainen, Ville Aunola
Diskografia > Singlet

Voin luvata sateisen kesän / Jos sinut saan (Luova Records 2019)
Ikuisuus nyt (Tulli-levyt 2022)
Tavallinen tarina (Tulli-levyt 2022)
Diskografia > Ep:t

Kaunein muisto (Luova Records 2020)
Öistä 2018 (Luova Records)
Aiheesta muualla

[https://www.luovarecords.com/samiheikkila Sami Heikkilä - Luova Records
Noakin arkki

Noakin arkki on Suomen vanhin asuinkerrostalo
Noakin arkki eli Suomenlinna C54 on Helsingin Suomenlinnassa sijaitseva rakennus, joka valmistui vuonna 1771. Rakennus on Suomen ensimmäinen asuinkerrostalo, ja siinä on 4 kerrosta. Rakennus on säilynyt sisätiloiltaan 1800- ja osittain myös 1700-luvun asussaan. Rakennus on toiminut koko historiansa ajan asuinkäytössä, ja sitä on kunnostettu 2000-luvulla.
Aiheesta muualla

Noakin arkki C54 Suomenlinna 2007, 2008 Ark-jn.fi. Viitattu 4.7.2019. Kuvia.
Laulumaa, Vesa & Lagerstedt, John: Inventointiraportti, Helsinki, Suomenlinna.  Museovirasto, 10.3.2014.  Teoksen verkkoversio (viitattu 4.7.2019).
Sauru

Sauru on alue Salon kaupungin Perniössä. Alue sijaitsee Perniön asemanseudun länsipuolella Perniönjoen vastarannalla ja käsittää Mäkisaurun ja Sydänsaurun kylät.
Sauru sijoittuu Perniönjoen laaksoon, joka on maanviljelyaluetta. Saurun pohjoispuolella on Päärinen ja eteläpuolella Anjala ja Pettälä. Idässä Sauru rajoittuu Perniönjokeen. Mäkisaurun ja Sydänsaurun kylien kyläalueet ulottuvat jokilaaksosta länteen aina Kurvassuolle ja Papinmäelle saakka. Alue laaksosta länteen on soista Teijon ylänköä, jossa sijaitsee pieni Vähäjärvi.
Sauru on yksi Perniön vanhimmista kylistä. Kylä on jakautunut keskiajalla Sydänsauruksi ja Mäkisauruksi. Kylän keskus on ollut Hallomäen kupeessa, josta kylän asutus on levinnyt eri jakojen seurauksena ympäri kyläaluetta. Suuri rantatie kulkee Perniönjoen vartta pitkin Saurun läpi. Mäkisaurussa on ollut kestikievari, pappila ja nimismiehen virkatalo, joka toimi myös pitäjän käräjätalona 1700-luvulla. Saurun koulu perustettiin vuonna 1908.
Novorossija

Novorossija (ven. Новоро́ссия, ukr. Новоросія, ”Uusi Venäjä”) voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Novorossija, historiallinen nimitys alueelle, jonka Venäjän keisarikunta valloitti 1700-luvun lopulla Osmanien valtakunnalta
Uuden Venäjän kuvernementti, alueelle perustettu kuvernementti
Kansantasavaltojen liitto, Ukrainan kapinallisten hallussaanpitämille alueille annettu nimi
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Novorossija”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Santísima Trinidad (1692)

| Santísima Trinidad |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Colindres, Cantabria
Kölinlasku:  1688
Laskettu vesille:  1692
Loppuvaihe:  romutettu 1706
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 665 t (arqueo)
Pituus:  38,4 m (köli)
Leveys:  13,11 m
Miehistöä:  998-1 052
Aseistus
Aseistus:  alempi tykkikansi: 30 × 18 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 30 × 18 naulan tykkiä puolikansi: 16 × 12 naulan tykkiä etukansi: 4 × 6 naulan tykkiä
Santísima Trinidad oli Espanjan laivaston vuonna 1692 vesille laskettu kaksikantinen 80-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin Cantabriasta Colindresilta, missä köli laskettiin 1688. Alus laskettiin vesille vuonna 1692.
Palvelus

Alus lähti 9. syyskuuta 1699 Santoñasta Cádiziin linjalaivojen Nuestra Señora de Tezanoksen ja San Franciscon kanssa päällikkönään Antonio Rodriguez. Se oli Cádizissa, kunnes se riisuttiin aseista toukokuussa 1700. Aluksen miehistö ja tykit siirrettiin Navarreten laivastolle, joka oli lähdössä Darieniin. Vuonna 1701 alus oli Cádizissa päällikkönään Antonio Gaztañeta.
Alus muutettiin 13. huhtikuuta 1703 kuljettamaan elohopeaa Veracruziin. Se oli 31. toukokuuta valmis merelle lähtöön, mutta sitä ei kuitenkaan käytetty suunniteltuun tehtävään. Alku vuodesta 1705 alus oli Viscayassa, mistä se palasi Cádiziin joulukuussa. Sitä suunniteltiin jälleen elohopean kuljetukseen, mutta tälläkin kertaa Nuestra Señora de Begoña korvasi sen. Alus romutettiin 1706 Cádizissa.
Sambia kesäolympialaisissa 2016

Sambia osallistui Rio de Janeiron olympialaisiin vuonna 2016 joukkueella, johon kuului seitsemän urheilijaa neljästä eri lajista. Kyseessä oli maan 13. esiintyminen olympialaisissa, tosin vuonna 1964 Pohjois-Rhodesian nimellä. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi judoka Mathews Punza. Mitaleita maa ei saavuttanut.
Joukkue > Judo

Sambia sai kutsun lähettää yhden judokan Rio de Janeiroon miesten alle 66-kiloisten sarjaan, koska maan Mathews Punza sai paikan kisoihin maanosapaikan avulla Sambian korkeimmin rankattuna judokana. Hän voitti ensimmäisen ottelunsa mutta hävisi toisen eikä päässyt pidemmälle.
Mathews Punza - Miesten alle 66 kg
Joukkue > Nyrkkeily

Sambia sai kutsun lähettää yhden urheilijan miesten alle 75-kiloisten sarjaan. Maata edusti Benny Muziyo, joka kuitenkin hävisi jo ensimmäisen ottelunsa eikä päässyt jatkoon.
Benny Muziyo - Miesten alle 75 kg
Joukkue > Uinti

Sambia sai FINA:lta kutsun lähettää kaksi urheilijaa (yhden miehen ja yhden naisen) edustamaan maataan olympialaisiin. Kumpikaan heistä ei päässyt jatkoon alkueristä.
Ralph Goveia - Miesten 100 metrin perhosuinti
Jade Ashleigh Howard - Naisten 100 metrin vapaauinti
Joukkue > Yleisurheilu

Seuraavat kolme sambialaista urheilijaa saavuttivat vaaditut tulosrajat kisoihin. Heistä Kabange Mupopo pääsi jatkoon ensimmäiseltä kierroksella, mutta siihen matka katkesikin.
Gerald Phirl - Miesten 100 metrin juoksu
Jordan Chipangama - Miesten maraton
Kabange Mupopo - Naisten 400 metrin juoksu
Rūjiena

| Rūjiena |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Rūjiena
Valtio:   Latvia
Kunta:  Rūjienan kunta
Kaupungin oikeudet:  1920
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  7,8 km²
Väkiluku (2016)  ():  3 088
 – Väestötiheys:  395,9 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
 
 Rūjiena 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rūjiena (vir. Ruhja, saks. Rujen) on kaupunki Pohjois-Latvian Vidzemen historiallisella alueella. Kaupungissa on noin 3700 asukasta ja se sijaitsee 150 km:n päässä Riiasta ja 46 km:n päässä Valmierasta lähellä Viron rajaa. Kaupungin alueella virtaa kaupungin nimen antanut Rūjajoki.
Historia

Nykyinen Rūjienan alue kuului mahdollisesti Sakalan virolaiseen muinaismaakuntaan. Rūjajoen nimi on tullut mahdollisesti viron kielen sanasta ruhi eli ruuhi. Joki oli aikoinaan merkittävä liikenneväylä. Kalparitaristo rakensi nykyisen kaupungin alueelle linnan 1300-luvulla. Kaupunki linnan luona on mainittu ensimmäisen kerran vuonna 1461. Kaupungin linna tuhoutui Liivinmaan sodan aikana 1500-luvun loppupuoliskolla, mutta sen rauniot ovat edelleen näkyvissä. Vuonna 1896 kaupunkiin rakennettiin kapearaiteinen rautatie Valkasta. Vuonna 1920 Rūjiena sai kaupungin oikeudet.
Kaupungin tunnukset

Rūjienan kaupungilla on käytössään lippu, vaakuna ja kaupunginhymni. Vaakuna otettiin käyttöön vuonna 1925. Vaakunassa on kuvattu seitsemän viljaortta, jotka kuvaavat kaupungin mainetta Vidzemen vilja-aittana. Kolme sinistä pellavankukkaa kuvaavat taas kaupungin mainetta pellavan valmistuksessa. Kaupungin lippu otettiin käyttöön vuonna 2000 kaupungin 80-vuotis juhlien yhteydessä. Lipun yläosa on harmaa ja se kuvastaa aamu-usvaa. Sininen alaosa kuvastaa Rūjajokea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rūjiena Wikimedia Commonsissa
Nykyaikainen viisiottelu kesäolympialaisissa 2012 – miesten yksilökilpailu

Nykyaikaisen viisiottelun miesten yksilökilpailu Lontoon olympialaisissa 2012 käytiin 11. elokuuta. Kilpailut käytiin kolmella eri areenalla: miekkailu käytiin Copper Boxissa, uinti Aquatics Centressä ja ratsastus sekä ampumajuoksu Greenwich Parkissa. Kilpailun voitti tšekkiläinen David Svoboda ennen kiinalaista Cao Zhongrongia ja unkarilaista Ádám Marosia.
Svobodan voittotulos 5928 pistettä oli uusi olympiaennätys. Hän teki olympiaennätyksen myös miekkailussa 26 voitolla. Svobodan lisäksi olympiaennätyksiä rikkoivat Italian Nicola Benedetti ampumajuoksussa (10:16.92) ja Egyptin Amro El-Geziry uinnissa (1:55.70).
Sami Heikkiniemi

| Sami Heikkiniemi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sami Heikkiniemi
Syntynyt: 30. joulukuuta 1974 (ikä 49)
Kansalaisuus:   Suomi
Lentopalloilija
Lempinimi:  Noke, Norsu
Pituus:  206 cm
Pelaajaura
Ammattilaisjoukkueet
1993-1998 1998-2003 2003-2005 2005-2007 2007-2008 :   Raision Loimu    Piivolley   Raision Loimu    Vaasan Kiisto   Piivolley 
Maajoukkueet
1993-1998:  
Sami Heikkiniemi (s. 30. joulukuuta 1974) on suomalainen entinen lentopalloilija, joka pelasi urallaan 506 pääsarjaottelua ja 22 maaottelua. Nykyisin Heikkiniemi toimii Suomen Lentopalloliitossa urheilutoiminnan johtajana.