stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ludvig XV:n rakastajattaret
Mailly-Neslen sisarukset

Pauline Félicité de Mailly-Nesle, Jean-Marc NattierLouise-Julie de Mailly-Nesle, Maillyn kreivitär (1710–1751), avioitui vuonna 1726 serkkunsa Maillyn kreivi Louis-Alexandren kanssa. Hänestä tuli kuninkaan rakastajatar vuonna 1733 ja suosikki kolme vuotta myöhemmin. Hänet sivuutti vuonna 1739 hänen sisarensa Pauline, mutta hän palasi suosioon uudelleen vuonna 1741. Vuonna 1752 kuningas lähetti hänet uudelleen pois hovista, tällä kertaa nuorimman sisarensa Marie-Annen vaatimuksesta.
Pauline Félicité de Mailly-Nesle , Vintimillen kreivitär (1712–1741), meni naimisiin vuonna 1739 Vintimillen kreivin Jean-Baptisten (1720–1777) kanssa ollessaan vielä kuninkaan rakastajatar. Hän sai kuninkaan kanssa lapsen, jonka synnytykseen hän kuoli:
Charles de Vintimille (1741–1814), jota kutsuttiin "puoli-Ludvigiksi" (Demi-Louis), sillä hän muistutti suuresti isäänsä Ludvig XV:tä.
Diane Adélaïde de Mailly-Nesle, Jean-Marc NattierDiane Adélaïde de Mailly-Nesle, Lauraguais'n herttuatar (1713–1760).
Marie-Anne de Mailly-Nesle, Jean-Marc NattierMarie-Anne de Mailly-Nesle, la Tournellen markiisitar ja Châteauroux'n herttuatar (1717–1744).
Muita

Pompadourin markiisitar (Jeanne Antoinette Poisson, 1721–1764) maineensa tahranneen ja maanpakoon vuonna 1725 joutuneen liikemiehen tytär. Hän meni naimisiin Charles-Guillaume Le Normant d’Étiollesin kanssa vuonna 1741.
Kuningas järjesti poikansa naimisiinmenon kunniaksi juhlat, jossa Jeanne Antoinette esitti paimentyttöä. Hän saikin kiinnitettyä kuninkaan huomion, jota oli tavoitellut jo monta vuotta. Ludvig XV hämmästyi hänen kauneudestaan ja otti hänet Versaillesiin asumaan. Näyttelijän eloisuudella ja viehätysvoimallaan Jeanne Antoinette saavutti kuninkaan virallisen rakastajattaren (maîtresse-en-titre) aseman.
Jeanne Antoinette Poisson ei ollut aatelinen, minkä vuoksi koko muu hovi halveksi häntä eikä hyväksynyt häntä kuninkaan rakastajattareksi. Etenkin Versaillesin naisväki inhosi häntä ja yritti tehdä hänet naurunalaiseksi. Kuningas kuitenkin halusi tehdä hänestä virallisen rakastajattarensa. Jeanne Antoinette omaksui nopeasti hovietiketin ja Ludvig XV teki hänestä markiisittaren ja hankki hänelle kamarineidon viran.
Pompadourilla oli suuri vaikutusvalta kuninkaaseen, ja kuningas pyrki täyttämään kaikki hänen toiveensa. Lopulta Pompadour halusi myös poliittista valtaa, ja hänestä tuli kuninkaan neuvonantaja. Ludvig XV ei ollut innostunut työvelvollisuuksistaan, joten Pompadour hoiti hänen työasioitaan. Vaikka Pompadour ei ollutkaan enää vuoden 1750 jälkeen kuninkaan fyysinen rakastajatar, hänellä oli silti suuri vaikutusvalta kuninkaaseen. Lopulta hän sai aina tahtonsa läpi. Hän aloitti Seitsenvuotisen sodan, jolla oli kohtalokkaat seuraukset Ranskalle. Suuttuneena tappioista hän erotti monia sotilasjohtajia ja korvasi heidät vielä huonommilla. Sodan ja huonojen olojen suututtamana kansa syytti Pompadouria, jolla ainoana kuninkaan rakastajattarista oli riittävästi poliittista vaikutusvaltaa.
Barryn kreivitär (Jeanne Bécu, 1743–1793, teloitettiin giljotiinilla) oli ompelijatar Anne Bécun ja Jean-Baptiste Gomard de Vaubernier'n tunnustettu avioton lapsi. Hän eli aluksi vaatimatonta elämää Pariissa, mutta nousi Pariisin hienostopiireihin kurtisaanina, joka tunnettiin nimellä mademoiselle Lange. Vuonna 1768 hänestä tuli kuninkaan julkinen rakastajatar. Kuninkaalle hänet esitteli Barryn herttua Jean, jonka rakastajatar Jeanne oli sitä ennen. Kuningas naitti Jeannen herttuan veljelle Guillaumelle vuonna 1769. Hääseremonioiden yhteydessä Jeanne sai uuden syntymätodistuksen, jonka mukaan hän oli du Barryn kreivitär.
Jeanne vetäytyi hovista vuonna 1774 ja muutti Englantiin vuonna 1792 kätkeäkseen sinne timanttinsa. Paluumatkalla hänet pidätettiin ja tuomittiin kuolemaan valtion omaisuuden hävittämisestä, vehkeilystä tasavaltaa vastaan ja Ludvig XVI:n surunauhan kantamisesta. Ennen giljotiinin putoamista Pariisissa hänen kerrotaan todenneen: "Hetki vielä, herra pyöveli!" "Hetki vielä, herrat pyövelit!"
Anders Munck af Sommernäs

Suvun Munck af Sommernäs vaakuna, jonka kilvessä munkki ja kolme ruusua.
Anders Munck af Sommernäs (myös Anders Munck af Sommarnäs, s. Suomi, k. 1678 tai 10. kesäkuuta 1681) oli Someron Palikaisten herra ja suomalainen eversti. Hän syntyi kapteeni Anders Jönsinpoika Munckin ja Someron kirkkoherran tytär Christina Bertilintyttären esikoisena.
Hän liittyi 1634 suomalaiseen ratsuväkeen luutnantiksi ja hän oli 1649 Pohjanmaan jalkaväkirykmentissä. Hänet aateloitiin 20. elokuuta 1649 ja hänet esiteltiin seuraavana vuonna ritarihuoneella. Maaliskuussa 1655 hänet ylennettiin Pohjanmaan jalkaväkirykmentin everstiluutnantiksi ja hän sai käskyn marssittaa rykmentin Pohjanmaalta Narvaan. Hänet määrättiin everstiksi ylennettynä Pohjanmaan rykmentin komentajaksi 12. maaliskuuta 1657, mistä tehtävästä hän siirtyi Norrlannin rykmentin everstiluutnantiksi vuotta myöhemmin ja edelleen Viipurin itäisen rykmentin komentajaksi everstinä 17. kesäkuuta 1661.
Hän erosi sotapalveluksesta 23. lokakuuta 1678 ja hän kuoli joko 1678 tai 10. kesäkuuta 1681. Hän avioitui ensimmäisen kerran Pohjanmaan rykmentissä palvelleen kersantti Wittingin sisaren kanssa ja toisen kerran vuonna 1650 Maria Eleonora von Preen eroten 1658. Hänen kolmas puolisonsa oli vuodesta 1659 Elin Ramsay. Ensimmäisestä avioliitosta syntyi poika Lorentz (1640–1660).
Anders Munck af Sommernäsista alkanut aatelinen suku Munck af Sommernäs ei jatkunut perustajansa kuoleman jälkeen. Nimeä Munck af Fulkila nykyään käyttävä aatelinen suku sen sijaan polveutuu Anders Munck af Sommernäsin veljen jälkeläisistä ja kantaa nimeä Munck af Fulkila 1700-luvulla Ritarihuoneessa tapahtuneen erehdyksen johdosta, kun Someron Palikaisten Munck-suvun jäsenet vahingossa kirjattiin Uskelan Fulkilan Munck-sukuun, jonka kanssa  tällä suvulla ei todellisuudessa ole mitään yhteyttä. Nimi Munck af Sommernäs jäi kuitenkin elämään Somerniemen (ruots. Sommarnäs) kappeliseurakunnan ja myöhemmin kunnan nimessä, joka on otettu Anders Munck af Sommarnäsin aatelisnimen mukaan.
Munikhia

| Munikhia> Μουνιχία |
| --- | --- |
 Antiikin Pireuksen kartta, Munikhian kukkula merkitty kirjaimella D ja satama kirjaimella E.
Sijainti
 Munikhia
Koordinaatit:  37°56′20″N, 23°39′29″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Pireus, Attika
Historia
Tyyppi:  linnoitus ja satama
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Attika
Kaupunki:  Ateena
Infobox OKNimi-testi OK: 
Munikhia (m.kreik. Μουνιχία, Mūnikhia tai Mounikhia, lat. Munichia) tai Munykhia (m.kreik. Μουνυχία, Mūnykhia tai Mounykhia, lat. Munychia) oli antiikin aikainen linnoitettu kukkula ja luonnonsatama Pireuksessa Kreikassa. Sen satama oli yksi antiikin Pireuksen satamista ja antiikin Ateenan sotasatamia. Sama satamalahti on myös nykyisin venesatamana, joka tunnetaan nimellä Mikrolímano. Se sijaitsee Fálironlahden rannalla Pireuksen niemen itäosassa. Munikhian kukkula puolestaan tunnetaan nykyisin nimellä Kastélla sekä Profítis Ilías siellä olevan kirkon mukaan.
Munikhian kukkula eli nykyinen Kastéllan kukkula.
Munikhian satamalahti eli nykyinen Mikrolímano.
Munikhia sijaitsi Pireuksen koilliskulmassa. Munikhian kukkulan korkeus oli noin 87 metriä. Se oli Pireuksen varhaisin asuttu alue, ja siellä oli asutus ja linnoitus jo helladisella kaudella. Antiikin aikana Munikhiaa linnoitettiin tyranni Hippiaan aikana vuosina 527–510 eaa. Myöhemmin se kuului Pireuksen muurien ympäröimään alueeseen.
Munikhian satama oli yksi antiikin Pireuksen ja Ateenan satamista Kantharoksen ja Zean satamien ohella. Se toimi Zean tavoin sotasatamana, mutta oli tätä pienempi. Satamassa kerrotaan olleen 82 laivasuojaa sotalaivoja varten. Munikhiassa sijaitsi Artemis Munikhian temppeli, joka oli yksi Pireuksen merkittävimmistä, ja siihen liittyi Munikhia-juhla. Munikhian kukkulan laella oli Bendiksen temppeli, johon liittyi puolestaan Bendideia-juhla, ja kukkulan länsirinteessä Pireuksen suurempi ja vanhempi teatteri, joka edelsi Zean sataman lähellä sijainnutta Zean teatteria. Zean sataman paikka sijaitsee noin kilometrin länteen Munikhian sataman paikasta ja nykyisestä Mikrolímanosta.
Luettelo kaasusumuista

Luettelo kaasusumuista NGC tai IC -numeroilla, joissain myös Messierin luettelon numero.
| Nimi | Muut nimet | Tähdistö | Etäisyys valovuotta | Tyyppi | Kuva | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
NGC 281: 
| NGC 59 |  |  |  |  |   |  |
| NGC 896 | IC 1805, Sydänsumu  |  |  |  |   |  |
| IC 1848 | W5, Sh 2-199, LBN 667  |  |  |  |   |  |
| NGC 1432 |  |  |  |  |   |  |
| NGC 1435 |  |  |  |  |   |  |
| NGC 1499 | Kalifornia-sumu  |  |  |  |   |  |
| NGC 1909 | Noidanpääsumu, IC 2118  |  |  |  |   |  |
| IC 405 | SH 2-229, Caldwell 31  |  |  |  |   |  |
| IC 410 |  |  |  |  |   |  |
| NGC 1952 | Messierin luettelon M1, Rapusumu |  |  |  |   |  |
| NGC 1976 | M42, Orionin sumu |  |  |  |   |  |
| NGC 1977 |  |  |  |  |   |  |
| NGC 1980 |  |  |  |  |   |  |
| NGC 1982 | M43 |  |  |  |   |  |
| NGC 1990 |  |  |  |  |   |  |
| NGC 2070 |  |  |  |  |   |  |
| NGC 2024 |  |  |  |  |   |  |
| NGC 2068 | M78 |  |  |  |   |  |
| NGC 2174 |  |  |  |  |   |  |
| NGC 2175 |  |  |  |  |   |  |
| NGC 2244 | Rosette-sumu (Näistä kohteista on joskus käytetty koko sumun nimeä: NGC 2237, NGC 2238, NGC 2239 ja NGC 2246) |  |  |  |   |  |
| NGC 2264 |  |  |  |  |   |  |
| IC 2177 |  |  |  |  |   |  |
| NGC 3372 | Kölin sumu, NGC 3372 ja Eeta Carinae -sumu |  |  |  |   |  |
| IC 2944 |  |  |  |  |   |  |
| IC 4592 |  |  |  |  |   |  |
IC 4591: 
| IC 4603 |  |  |  |  |   |  |
| IC 4604 |  |  |  |  |   |  |
| IC 4605 |  |  |  |  |   |  |
| NGC 6193 |  |  |  |  |   |  |
| NGC 6514 | Trifidisumu, M20, NGC 6514 |  |  |  |   |  |
| NGC 6523 | Laguunisumu, M8, NGC 6523 |  |  |  |   |  |
| NGC 6611 | Kotkasumu  |  |  |  |   |  |
| NGC 6618 | Omegasumu, Hevosenkenkäsumu, Messier 17 M17 |  |  |  |   |  |
IC 1287: 
| NGC 6888 |  |  |  |  |   |  |
| IC 1318a | DWB 83  |  |  |  |   |  |
| IC 1318b |  |  |  |  |   |  |
| NGC 6960 | Harsosumu  |  |  |  |   |  |
| IC 5067 |  |  |  |  |   |  |
| IC 5068 |  |  |  |  |   |  |
| IC 5070 |  |  |  |  |   |  |
NGC 6992: 
| NGC 7000 | Pohjois-Amerikka-sumu |  |  |  |   |  |
| NGC 7023 |  |  |  |  |   |  |
| IC 1396 |  |  |  |  |   |  |
Luettelo Heinäveden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Heinäveden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää  Heinäveden kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
HMS Munin (1942)

| HMS Munin |
| --- | --- |
 HMS Munin

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Oresundsvarvet
Kölinlasku:  syyskuu 1941
Laskettu vesille:  27. toukokuuta 1942
Palveluskäyttöön:  3. tammikuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  poistettu palveluksesta 12. kesäkuuta 1968
Tekniset tiedot
Uppouma:  762 t (kuiva) 975 t (kuormattu)
Pituus:  78 m (kokonaispituus)
Leveys:  8,1 m
Syväys:  2,7 m
Koneteho:  2 akselinen de Laval turbiinimoottori 16000 shp
Nopeus:  30 solmua
Miehistöä:  100
Aseistus
Aseistus:  3*105mm/50cal. Bofors m/42 2*40mm/56cal. Bofors M/36 2*20mm/66cal. Bofors m/40 3*533mm torpedoputkea m/30 42 miinaa 2 syvyyspomminpudotinta 2 syvyyspomminheitintä
HMS Munin (runkonumerot 31) oli Ruotsin laivaston Mode-luokan hävittäjä.
Sen köli laskettiin syyskuussa 1941 Oresundsvarvet ja alus laskettiin vesille 27. toukokuuta 1942. Alus otettiin 3. tammikuuta 1943 palvelukseen ja se poistettiin palveluksesta 12. kesäkuuta 1968.
Munivat nisäkkäät

| Munivat nisäkkäät |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Munivat nisäkkäät Prototheria  Gill, 1872
Elossa olevat lahkot 
 Nokkaeläimet (Monotremata) 
Katso myös
   Munivat nisäkkäät Wikispeciesissä   Munivat nisäkkäät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Munivat nisäkkäät (Prototheria) on nisäkkäiden alaluokka, johon kuuluvat lajit lisääntyvät elävien poikasten synnyttämisen sijaan munimalla. Alaluokan ainoa lahko, jossa on nykyään elossa olevia lajeja, on nokkaeläimet (Monotremata).
Munivat nisäkkäät erosivat muista nisäkkäistä joskus mesotsooisella maailmankaudella. Vanhimmat tunnetut fossiilit ovat jopa 210 miljoonan vuoden takaa myöhäistriaskaudelta.
Luettelo Karstulan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Karstulan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Karstulan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ensimmäisen kirkon muistokivi | Karstulan kirkon luoteispuolella seinän vieressä, Tapulilahdentie 1 | Karstulan kirkonkylä | 62.8768°N, 24.7997°E |  | 1975 |  |  |
| Kansalaissodan muistomerkki | Karstulan sankarihautausmaa (pohjoislaita), hieman Karstulan kirkosta eteläkaakkoon, Tapulilahdentie 1 | Karstulan kirkonkylä | 62.8765°N, 24.8002°E | Wirkkala, IlmariIlmari Wirkkala | 1922 |  |  |
| Otto von Fieandtin kivet (Suomen sodan Enojoen taistelun 1808 muistomerkki) | Kokkolantien varrella, Enojoen rannassa |  | 62.8874°N, 24.7921°E |  |  |  |  |
| Pro Patria -paasi | Karstulan sankarihautausmaa, Tapulilahdentie 1 | Karstulan kirkonkylä | 62.8764°N, 24.8°E |  | 1957 |  |  |
| Raivaajamuistomerkki | Karstulan kirkon kirkkomaa, Tapulilahdentie 1 | Karstulan kirkonkylä | 62.8769°N, 24.8004°E |  | 1977 |  |  |
| Sotiin lähdön muistokivi | Suojan piha, Pylkönmäentie 1 |  | 62.8741°N, 24.802°E |  |  |  |  |
| Sotaveteraanien muistomerkki | Karstulan Suoja-talon (aiemman Suojeluskuntatalon) piha, Pylkönmäentie 1 | Karstulan kirkonkylä | 62.8737°N, 24.8018°E |  | 2001 |  |  |
| Sankarimuistomerkki Suru | Karstulan sankarihautausmaa (lounaisosa), Tapulilahdentie 1 | Karstulan kirkonkylä | 62.8763°N, 24.7996°E | Aaltonen, MattiMatti Aaltonen | 1957 |  |  |
| Vertasen suvun muistokivi | Purolantie 898 (sijainti epävarma, karttalinkki likimääräinen) | Kiminki | 62.9762°N, 24.6966°E |  | 2013 |  |  |
Mujejärvi

| Mujejärvi, Muujärvi Муезерский, Mujezerski |
| --- | --- |
 Mujejärven kunta Mujejärven piirin kartalla.
 lippu:  vaakuna
 Mujejärvi, Muujärvi
 Koordinaatit: 63°57′30″N, 31°59′30″E 
Valtio:  Venäjän federaatio
Tasavalta:  Karjalan tasavalta
Piiri:  Mujejärven piiri
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kaupunkimainen taajama
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 316 km²
Väkiluku (2012):  3 300
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Suuntanumero(t):  +781455
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Mujejärvi eli Muujärvi (ven. Муезе́рский, Mujezerski; karjalaksi Mujejärvi) on kaupunkimainen taajama, kaupunkikunta ja Mujejärven piirin hallinnollinen keskus Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Muujoen pohjoisrannalla 375 kilometriä Petroskoista luoteeseen. Taajamassa on 3 300 asukasta (vuonna 2012).
Maantiede ja ilmasto

Mujejärven kunnan pinta-ala on 1 316 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Mujejärven piirin Lietmajärven, idässä Rukajärven, etelässä Voloman ja lännessä Repolan kuntiin sekä kaakossa Karhumäen piiriin. Pinta-alasta suurin osa on metsää ja suota. Seudulla virtaa Muujoki (ven. Mujezerka), joka saa alkunsa Hietajärvestä (Hedo) ja virtaa Muujärven (Mui) kautta laskien Tširkkakemiin. Kunnan alueelle suunnitellaan 900 hehtaarin laajuista koskemattomien metsien luonnonmuistomerkkiä. Hyötykaivannaisiin kuuluvat gabro-diabaasi, kvartsi, rauta, magnetiitti, hiekka ja turve.
Seudulla vallitsee lauhkea mannerilmasto, jossa on meri-ilmaston piirteitä. Tammi-helmikuun keskilämpötila on –12 … –13 °C ja heinäkuun +13 … +14 °C. Vuotuinen sademäärä on 500 millimetriä. Lumi peittää maan 170–190 päivää vuodessa. Sen paksuus on avoimilla paikoilla keskimäärin 35–55 ja metsässä 50–70 senttimetriä.
Asutus

Mujejärven taajama on kunnan ainoa asutuskeskus. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan sen asukkaista 71 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 12 % valkovenäläisiä, 8 % karjalaisia, 3 % ukrainalaisia ja 1 % suomalaisia.
Historia

Venäjän keisarikunnassa seutu kuului Aunuksen kuvernementin Repolan kuntaan. Samannimisen järven rannalla sijainnut Muujärvi oli 1800-luvulla Lieksan ja Rukajärven välisen reitin kievarikylä. Vuonna 1850 paikkakunnalla oli 53 asukasta, vuonna 1904 asukkaita oli 95.
Venäjän vallankumouksen ja Suomen itsenäistymisen jälkeen vuosina 1918–1920 Repola liittyi lyhyeksi aikaa Suomeen ennen Tarton rauhan solmimista. Jatkosodassa vuosina 1941–1944 alue oli Suomen miehittämä. Muujärven kylä tuhoutui sodan aikana.
Nykyinen taajama on perustettu vuonna 1963. Vuonna 1965 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen ja seuraavana vuonna siitä tuli hallintopiirin keskus.
Liikenne, talous ja palvelut

Mujejärveltä on yhteys Repolan ja valtatie M18:n väliselle A134-maantielle. Taajamasta on linja-autoreitit Repolaan, Kiimavaaraan ja Lentieraan sekä Tiiksiin, Rukajärvelle ja Ontajärvelle. Mujejärven lounaislaidalla on huoltoasema.
Taajaman kautta kulkee Suojärven ja Jyskyjärven välinen rautatie (Muujoen asema, ven. Mujezerka), josta haarautuu rata Kostamuksen kautta Suomeen. Lähin lentokenttä on Petroskoissa.
Talous perustuu Mujejärven metsäteollisuuspiirin harjoittamaan puunhankintaan. Lähes 70 % puutavarasta menee vientiin. Lisäksi tuotetaan rakennuskiveä ja sepeliä. Pienimuotoinen maatalous tuottaa lihaa ja maitoa. Kunnan alueella on myös kolme lohenkasvattamoa.
Mujejärvellä toimii kaksi lastentarhaa, keskikoulu, lasten harrastuskeskus, musiikki- ja urheilukoulut. Sosiaali- ja terveyspalveluihin kuuluu poliklinikka, piirisairaala, palvelukeskus ja lastenkoti. Kulttuurilaitoksia ovat kulttuuritalo, kirjasto ja vapaa-ajankeskus. Paikallislehtenä ilmestyy kerran viikossa Mujezerskles.
Kaupunkikuva ja nähtävyydet

Taajama koostuu etupäässä yksi–kolmekerroksisista usean perheen asuintaloista sekä omakotitaloista. Kunnan alueella sijaitsevia kulttuuriperintökohteita ovat vuonna 1941 kaatuneiden neuvostoliittolaisten rajavartijoiden ja sosialistisen työn sankarin Viktor Polynskin haudat.
Aiheesta muualla

Mujejärven piirin virallinen sivusto (venäjäksi)
Mujejärven taajamalle omistettu sivusto (venäjäksi)
| n k Mujejärven piirin kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Lentiera  Lietmajärvi  Mujejärvi  Pieninkä  Repola  Rukajärvi  Sukkajärvi  Voloma 
| n k Karjalan tasavallan kaupungit ja taajamat |
| --- | --- | --- |
| Kaupungit |  Aunus  Belomorsk  Karhumäki  Kemi  Kontupohja  Kostamus  Lahdenpohja  Petroskoi  Pitkäranta  Puudosi  Segeža  Sortavala  Suojärvi  |  |
| Taajamat |  Helylä  Louhi  Mujejärvi  Pinduinen  Poventsa  Prääsä  Pääjärvi  Tšuuppa  Uhtua  Vojatšu  Värtsilä  |  |
Luettelo Joutsan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Joutsan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Joutsan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Joutsaan on liitetty Leivonmäen kunta.
Luettelo Keminmaan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

Luettelo Keminmaan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä sisältää Keminmaan kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.
Tämä luettelo on osa valtakunnallista Suomen julkisten taideteosten ja muistomerkkien luettelointia. Luettelossa on pysyvästi julkisilla paikoilla olevia taideteoksia, muistomerkkejä ja muistolaattoja sekä hautausmailla olevia yleisiä muistomerkkejä ja patsaita. Luettelossa ei mainita rakennusten sisällä ja suljetuilla sisäpihoilla olevia julkisia teoksia eikä yksittäisten hautojen veistoksia. Teokset ovat luettelossa nimensä mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Sijaintipaikka on puiston, aukion, rakennuksen tai muun vastaavan nimi ja/tai katuosoite. Alue tarkoittaa kaupunginosaa/kunnanosaa, taajamaa, kylää, osa-aluetta tai asuinaluetta. Karttalinkki osoittaa teoksen sijaintipaikan kymmenien metrien tarkkuudella. Paljastusvuosi on teoksen julkistuksen tai paljastuksen vuosi sijaintipaikalla (suluissa on mainittu valmistumisvuosi, jos se poikkeaa huomattavasti paljastusvuodesta).
| Julkinen teos | Paikka | Alue | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Jääkärimuistomerkki | Suntiontie 12 |  | 65.8003°N, 24.5471°E | Seppänen, EnsioEnsio Seppänen | 1998 |  |  |
| Keminmaan kirjastotalon seinäreliefi | Väylätie 6 |  | 65.8013°N, 24.5405°E | Seppänen, EnsioEnsio Seppänen | 1981 |  |  |
| Kivalon jääkärikämpän muistolaatta | Jääkärikämpän ulkoseinällä |  | 65.8809°N, 25.043°E | Seppänen, EnsioEnsio Seppänen | 1970 |  |  |
| Kromimalmilohkareen löytöpaikan muistomerkki | Vähä Ruonaojan varressa, Elijärventie 509 kohdalta polkua noin 800 m pohjoiseen |  | 65.7768°N, 24.66°E |  |  |  |  |
| Lippomies-patsas | Taivalkosken itärannalla, voimalaitoksen rannalla, sillan lähellä | Itäkoski | 65.9336°N, 24.7164°E | Laurinolli, TeppoTeppo Laurinolli | 1988 |  |  |
| Sankarihautojen muistomerkki | Keminmaan kirkon sankarihautausmaa, Kirkkotie 1 |  | 65.8127°N, 24.5457°E |  | 1954 |  |  |
| Suomen sodan soturien hautausmaan muistomerkki | Kirkkotie 56 |  | 65.8165°N, 24.5399°E |  | 1951 |  |  |
| Vapaussodan muistomerkki | Keminmaan kirkon sankarihautausmaa, Kirkkotie 1 |  | 65.8126°N, 24.5457°E |  | 1920 |  |   |
Ludvig XVII

Louis-Charles Alexander Kucharkyn maalauksessa vuodelta 1792.
Henrik IV
Ludvig XIII
Gaston Orléans
Henriette-Marie
Ludvig XIII
Ludvig XIV
Filip I, Orléansin herttua
Ludvig XIV
Ludvig, Grand Dauphin
Ludvig, Burgundin herttua
Filip V, Espanjan kuningas
Kaarle, Berryn herttua
Ludvig XV
Ludvig XV
Ludvig, Dauphin
Ludvig XVI
Ludvig XVIII
Kaarle X
Ludvig XVI
Ludvig XVII
Ludvig XVII
Ludvig XVIII
Kaarle X
Louis (Ludvig) XVII (27. maaliskuuta 1785 Versailles – 8. kesäkuuta 1795) oli Ranskan kruununprinssi, kuningas Ludvig XVI:n ja kuningatar Maria Antoinetten poika. Hän ei koskaan hallinnut Ranskaa kuninkaana, sillä maa julistettiin vuonna 1792 tasavallaksi, mutta Ranskan rojalistit katsoivat hänen olleen laillinen kuningas sen jälkeen, kun hänen isänsä oli vuonna 1793 teloitettu. Tämän vuoksi hänestä on myöhemmin käytetty hallitsijanimeä Ludvig XVII.
Syntymästään vuoteen 1789 Ludvig tunnettiin nimellä Louis-Charles, Normandian herttua, sitten vuodet 1789–1791 Louis-Charles, Viennen dauphin ja vuosina 1791–1793 Louis-Charles, Ranskan kruununprinssi.