stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Australian avoin tennisturnaus 2014
Sijoitetut pelaajat

| --- | --- |
 Pääartikkeli: Miesten kaksinpeli Australian avoimessa tennisturnauksessa 2014 Miesten kaksinpeli  Rafael Nadal (loppuottelu)   Novak Đoković (puolivälierät)   David Ferrer (puolivälierät)   Andy Murray (puolivälierät)   Juan Martín del Potro (2. kierros)   Roger Federer (välierät)   Tomáš Berdych (välierät)   Stanislas Wawrinka (mestari)   Richard Gasquet (3. kierros)   Jo-Wilfried Tsonga (4. kierros)   Milos Raonic (3. kierros)   Tommy Haas (1. kierros)   John Isner (1. kierros)   Mihail Južnyi (2. kierros)   Fabio Fognini (4. kierros)   Kei Nishikori (4. kierros)   Tommy Robredo (4. kierros)   Gilles Simon (3. kierros)   Kevin Anderson (4. kierros)   Jerzy Janowicz (3. kierros)   Philipp Kohlschreiber (vetäytyi turnauksesta loukkaantumisen vuoksi)   Grigor Dimitrov (puolivälierät)   Ernests Gulbis (2. kierros)   Andreas Seppi (2. kierros)   Gaël Monfils (3. kierros)   Feliciano López (3. kierros)   Benoît Paire (3. kierros)   Vasek Pospisil (3. kierros)   Jérémy Chardy (3. kierros)   Dmitri Tursunov (2. kierros)   Fernando Verdasco (2. kierros)   Ivan Dodig (2. kierros) :  Pääartikkeli: Naisten kaksinpeli Australian avoimessa tennisturnauksessa 2014 Naisten kaksinpeli  Serena Williams (4. kierros)   Viktoryja Azarenka (puolivälierät)   Marija Šarapova (4. kierros)   Li Na (mestari)   Agnieszka Radwańska (välierät)   Petra Kvitová (1. kierros)   Sara Errani (1. kierros)   Jelena Janković (4. kierros)   Angelique Kerber (4. kierros)   Caroline Wozniacki (3. kierros)   Simona Halep (puolivälierät)   Roberta Vinci (1. kierros)   Sloane Stephens (4. kierros)   Ana Ivanović (puolivälierät)   Sabine Lisicki (2. kierros)   Carla Suárez Navarro (3. kierros)   Samantha Stosur (3. kierros)   Kirsten Flipkens (2. kierros)   Svetlana Kuznetsova (1. kierros)   Dominika Cibulková (loppuottelu)   Sorana Cîrstea (1. kierros)   Jekaterina Makarova (4. kierros)   Jelena Vesnina (1. kierros)   Kaia Kanepi (1. kierros)   Alizé Cornet (3. kierros)   Lucie Šafářová (3. kierros)   Flavia Pennetta (puolivälierät)   Anastasija Pavljutšenkova (3. kierros)   Eugenie Bouchard (välierät)   Daniela Hantuchová (3. kierros)   Magdaléna Rybáriková (2. kierros)   Bojana Jovanovski (2. kierros)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Janne Jokila

| Janne Jokila> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. huhtikuuta 1982 (ikä 42) Turku
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  175 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2000–
Aik. seurat:  TPS (SM-liiga) SaiPa (SM-liiga) Lukko (SM-liiga) Jukurit (Mestis) River City Lancers (USHL) Dayton Bombers (ECHL) Syracuse Crunch (AHL) FPS (Mestis/Suomi-sarja) SaPKo (Mestis) TuTo (Mestis) Kristianstads IK (Ruotsi I) Hokki (Mestis)
NHL-varaus:  200. varaus, 2000 Columbus Blue Jackets
| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tšekki 2002 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sveitsi 2000 | jääkiekko |  |
Janne Jokila (s. 22. huhtikuuta 1982 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkohyökkääjä, joka on TPS:n kasvatti. TPS:n lisäksi hän pelasi liigassa Saimaan Pallossa ja Rauman Lukossa. Columbus Blue Jackets varasi Jokilan NHL:ään vuoden 2000 varaustilaisuuden numerolla 200.
Jokilan veli Jarmo on myös jääkiekkoilija.
Ura

Jokila ei ensiyrittämällä onnistunut SM-liigassa ja lähti Pohjois-Amerikkaan pariksi vuodeksi. Hän palasi sieltä Suomeen Mestiksessä pelanneeseen Forssan Palloseuraan, jossa pelasi erinomaisen kauden. SaiPa liitti laiturin vuoden sopimuksella riveihinsä keväällä 2006. Liigapaikkaa ei kuitenkaan vieläkään auennut, joten Jokila pelasi loppukauden 2006–2007 TuTossa. Kaudet 2008–2011 hän pelasi Mestiksessä Kajaanin Hokissa ja Turun Tovereissa. Tämän jälkeen hän palasi FPS:n Suomi-sarjaan pudonneeseen joukkueeseen ja sieltä kahdeksi kaudeksi (2012-14) EPIHL:n Milton Keynes Lightningiin lopettamaan uransa.
Jewel

Jewel voi tarkoittaa seuraavia:
Jewel (laulaja), (s. Jewel Kilcher), yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä
Jewel De’Nyle, yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
Jewel Staite, kanadalainen näyttelijä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jewel”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jean-Baptiste Sanfourche

Jean-Baptiste Sanfourche (1831 Cénac (Gironde) – 1860)  oli ranskalainen arkkitehti.
Hän opiskeli École des Beaux-Artsissa opettajanaan Simon-Claude Constant-Dufeux. Constant-Dufeux'n opetus kuvaa historian määräävää roolia 1800-luvun arkkitehtien kannalta. Joukko muistiinpanoja tästä työpajasta on äskettäin ilmestynyt ja dokumentoi hänen opetuksensa.
Vitoria-Gasteizin asema.
Vuonna 1860 Jean-Baptiste Sanfourchesta tuli virkamies, joka sai tehtäväkseen Angersin (Maine-et-Loire) uskonnollisten rakennusten luetteloimisen.
Hän muutti Vitoria-Gasteiziin Espanjaan, missä hän rakensi Vitoria-Gasteizin aseman. Rautatie saapui Vitoria-Gasteizin pikkukaupunkiin vuonna 1862, kun Madridin Ranskan rajaan yhdistävä Miranda de Ebro-Alsasua -rautatieosuus avattiin. .
Käännös suomeksi
Japanin ralli 2004

|  Japanin ralli 2004 |
| --- | --- |
 11. osakilpailu 16 osakilpailusta kaudella 2004. 


Palkintokoroke
Voittaja:   Petter Solberg  Phil Mills  (Subaru)
Toinen:   Sébastien Loeb  Daniel Elena  (Citroën)
Kolmas:   Markko Märtin  Michael Park  (Ford)
Japanin ralli 2004 (virallisesti Rally Japan 2004) oli Rallin MM-sarjan kauden 2004 11. osakilpailu, joka ajettiin 3−5. syyskuuta.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  Petter Solberg |  Phil Mills | Subaru Impreza WRC 2004 | 3:43.50,6 |  | 10 |
| 2. |  Sébastien Loeb |  Daniel Elena | Citroën Xsara WRC | 3:45.03,9 | +1.13,3 | 8 |
| 3. |  Markko Märtin |  Michael Park | Ford Focus RS WRC 04 | 3:45.33,9 | +1.43,3 | 6 |
| 4. |  Marcus Grönholm |  Timo Rautiainen | Peugeot 307 WRC | 3:46.08,5 | +2.17,9 | 5 |
| 5. |  Carlos Sainz |  Marc Martí | Citroën Xsara WRC | 3:46.21,6 | +2.31,0 | 4 |
| 6. |  Harri Rovanperä |  Risto Pietiläinen | Peugeot 307 WRC | 3:51.16,8 | +7.26,2 | 3 |
| 7. |  Mikko Hirvonen |  Jarmo Lehtinen | Subaru Impreza WRC 2004 | 3:52.57,1 | +9.06,5 | 2 |
| 8. |  Antony Warmbold |  Gemma Price | Ford Focus RS WRC 02 | 4:02.05,3 | +18.14,7 | 1 |
Lähde:
Jalavakarhunvatukka

| Jalavakarhunvatukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophyta
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Kladi::  Rosidit
Lahko::  Rosales
Heimo::  Ruusukasvit Rosaceae
Alaheimo::  Rosoideae
Tribus::  Rubeae
Suku::  Vatukat Rubus
Laji::  ulmifolius
Kaksiosainen nimi
 Rubus ulmifolius  Schott 
Synonyymit
 Rubus discolor Weihe & Nees 
Katso myös
   Jalavakarhunvatukka Wikispeciesissä   Jalavakarhunvatukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jalavakarhunvatukka (Rubus ulmifolius) on vadelman sukuinen kasvi, joka kasvaa noin kolme metriä korkeaksi.
Sen voi erottaa muista karhunvatukoista siitä, että lehden alapinta on valkoinen ja kukat vaaleanpunaiset.
Marjat ovat syötäviä ja aromaattisia, mutta kuivahkoja. Niitä voi käyttää myös värjäämiseen.
Aiheesta muualla

United States Department of Agriculture (USDA): Rubus ulmifolius (englanniksi)
Jalavakasvit

| Jalavakasvit |
| --- | --- |
 Vuorijalava (Ulmus glabra)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Jalavakasvit Ulmaceae  Mirb.
Katso myös
   Jalavakasvit Wikispeciesissä   Jalavakasvit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jalavakasvit (Ulmaceae) on kasviheimo, johon kuuluu kesävihantia puita ja pensaita. Kasvit ovat yksikotisia ja tuulipölytteisiä. Kukat ovat kaksineuvoisia ja kasvavat pienissä sarjatyyppisissä kukinnoissa. Hedelmät  ovat siipipalteisia pähkylöitä. Jalavakasveja tavataan tropiikissa ja lauhkeilla alueilla.
Suomessa tavataan vain kahta jalavakasvien heimoon kuuluvaa lajia. Nämä kumpikin kuuluvat jalavien (Ulmus) sukuun ja ovat vuorijalava (Ulmus glabra) ja kynäjalava (Ulmus laevis).
Suvut

Jalavakasveihin kuuluvat suvut:
Ampelocera
Chaetachme
Hemiptelea
Holoptelea
Phyllostylon
Planera
Ulmus – jalavat
Zelkova – selkovat
Jelena Zurbriggen

Jelena Zurbriggen (s. 26. heinäkuuta 2000) on sveitsiläinen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on edustanut naisten F-liigassa Porvoon Salibandyseuraa kaudella 2021–2022. Hän pelasi runkosarjassa 19 ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia ja antoi kolme maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän on ennen loppuotteluita pelannut kahdeksan ottelua ilman tehopisteitä.
Ennen tuloaan Suomeen Zurbriggen edusti Sveitsin NLA:ssa Unihockey Berner Oberlandia.
Iso-Korppinen (Karstula)

| Iso-Korppinen |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Karstula
Koordinaatit:  62°54′13″N, 24°52′28″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pääjärven alue (14.63)
Laskujoki:  Välijoki Pieni-Korppiseen 
Taajamat:  Humppi
Järvinumero:  14.633.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  157 m  
Pituus:  2,2 km  
Leveys:  1,2 km  
Rantaviiva:  6,57508 km  
Pinta-ala:  1,11719 km²   
Tilavuus:  0,00081407347 km³ 
Keskisyvyys:  0,73 m  
Suurin syvyys:  4,23 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Korppinen 
Iso-Korppinen  on Keski-Suomessa Karstulassa Humpin lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 2,2 kilometriä pitkä, 1,2 kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 112 hehtaaria eli 1,1 neliökilometriä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 814 100 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 0,7 metriä ja suurin syvyys on 4,2 metriä. Sen rantaviivan pituus on 6,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Saarijärven reitin valuma-alueen (14.6) Pääjärven alueella (14.63), jonka Päällinjärven valuma-alueeseen (14.633) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 157 metriä mpy.
Iso-Korppinen (Äänekoski)

| Iso-Korppinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Äänekoski, Viitasaari
Koordinaatit:  62°54′27″N, 25°47′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Keiteleen keskiosan alue (14.42)
Laskupuro:  Koppispuro Hakojärveen 
Järvinumero:  14.423.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  129,1 m  
Pituus:  1,7 km  
Leveys:  690 m  
Rantaviiva:  5,198 km  
Pinta-ala:  58,904 ha  
Tilavuus:  0,00258809 km³ 
Keskisyvyys:  4,39 m  
Suurin syvyys:  13,5 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Korppinen 
Iso-Korppinen  on Keski-Suomessa Äänekoskella ja Viitasaarella Korppiskylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 1,7 kilometriä pitkä, 690 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 59 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 2,59 miljoonaa kuutiometriä eli 0,00259 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 4,4 metriä ja suurin syvyys on 13,5 metriä. Sen rantaviivan pituus on 5,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Keiteleen keskiosan alueella (14.42), jonka Hakojoen valuma-alueeseen (14.423) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 129,1 metriä mpy.
Janiina Lammi

Janiina Lammi Mont Blancin huipulla 2016.
Janiina Lammi Monte Rosalla 2023.
Janiina Lammi (ent. Kauppinen, ent. Ojanen) on suomalainen bloginpitäjä ja vuorikiipeilijä. Hän on julkaissut vuorikiipeilystä ja siihen liittyvästä harjoittelustaan kertovaa Vuorenvalloitus-blogia vuodesta 2014. Hän on kiivennyt muun muassa seuraavilla vuorilla: Peak Lenin, Ojos del Salado, Matterhorn, Monte Rosa, Mount Meru, Mont Blanc, Fuji ja Gran Paradiso.
Ura

Mediassa esiintyessään Lammi on korostanut vastuullisuuden merkitystä vuorikiipeilyssä. Ammatiltaan hän on markkinointijohtaja ja viestintästrategi. Lammi on myös entinen startup-yrittäjä, joka nykyään työskentelee kansainvälisessä pääomasijoitusyhtiössä sijoitusjohtajana. Janiina Lammin omaelämänkerrallinen esikoisteos Suuri huiputus ilmestyy 19. kesäkuuta 2024 Gummeruksen kustantamana.
Aiheesta muualla

Vuorenvalloitus Janiina Lammin blogi
Rämö, Marjo: ”Kiipeän joka päivä Mont Blancille”. Tamperelainen.  10.1.2015. Arkistoitu 7.5.2019.
Monto, Vivikka: Perheenäidin hurja unelma Iltalehti.  31.12.2014.
Uhkarohkea tamperelainen lähtee kohti Mont Blancia. Aamulehti.  6.7.2015. Arkistoitu 30.7.2015.
Tampereen päivä (Yle Radio Suomi) Yle Areena.  5.9.2016.
Aurinkokunnan syntyteorioiden historia

Pierre Laplace
Protoplanetaarinen levy
Aurinkokunnan syntyteorioiden historia ulottuu varhaisiin aikoihin, jolloin uskottiin jumalan tai jumalien luoneet planeetat nykyisille paikoilleen.
Sumuteoria

Uuden ajan murros loi esille vallankumouksen tieteessä, jonka myötä ilmiöiden synnylle alettiin etsiä syytä. 1700-luvulla esitettiin ensi kertaa ajatus, että Aurinko ja planeetat ovat syntyneet tähtienvälisestä kaasusta tiivistymällä. Tätä oletusta kutsutaan nebulaarihypoteesiksi eli sumuteoriaksi. Sen esitti ensimmäisenä ruotsalainen tutkija ja mystikko Emanuel Swedenborg. Saksalainen filosofi Immanuel Kant kehitti teoriaa edelleen, mutta tieteellisempi siitä tuli vasta ranskalaisen matemaatikon Pierre-Simon de Laplacen muokattua sitä. Laplacen teoriassa nopeasti pyörivästä auringosta olisi irtautunut sumunriekaleita, jotka olisivat tiivistyneet planeetoiksi oman painovoimansa ansiosta kutistumalla. Laplacen muotoilema teoria oli ristiriitainen eikä selittänyt tyydyttävästi Aurinkokunnan syntyä. Teoria oli ristiriidassa muun muassa Auringon ja planeettojen havaitun liikemäärämomentin kanssa.
Protoplaneetat

1900-luvun alussa T. C. Chamberlin ja F. R. Moulton väittivät, että planeetat olisivat syntyneet ohi kulkeneen tähden kiskaisemasta kaasukielekkeestä, joka pian tiivistyi kiinteiksi planetesimaaleiksi ja myöhemmin planeetoiksi. Teoriaa muuntelivat hieman muun muassa James Jeans ja Harold Jeffreys 1918. Tämäkään teoria ei selittänyt tyydyttävästi muun muassa Auringon pienen ja planeettojen suuren kulmamomentin syntyä. Niinpä monet tutkijat palasivat nebulaarihypoteesin pariin.
Gerard Kuiper esitti ajatuksen protoplaneetoista. Harold Urey väitti planeettojen syntyneen alle 2200 C:ssä päätellen kemiallisesta koostumuksesta.
Pyörre- ja kasautumisteoria

Saksalainen Weizsäcker loi pyörreteoriansa, jonka mukaan Aurinkoa olisi alussa ympäröinyt kaasu- ja pölykiekko, jossa tapahtui pyörteilyä. Pyörteiden solmukohtaan olisi syntynyt planeettoja. Tämä teoria olisi selittänyt muun muassa sen, miksi planeettojen etäisyydet noudattavat niin sanottua Titiuksen-Boden lakia.
Venäjällä tutkija Otto Schmidt muotoili omia syntyteorioitaan Maan ja Aurinkokunnan synnystä luoden kasautumisteorian, jossa planeetat syntyivät kaasusta ja pölystä niin, että pöly tiivistyi planeetoiksi.
Teoriaa kehitti edelleen Viktor Safronov. Vuonna 1960 Fred Hoyle väitti magneettisten voimien työntäneen kaasurenkaan Auringosta, ja tästä renkaasta tiivistyneen planeettoja. Jo samana vuonna muut tutkijat esittivät vastaväitteitä teoriaa vastaan.
Muissa maissa Schmidtin teoriaa tutkivat muun muassa Chushiro Hayashi, G. W. Wetherill ja muut.
Kiekkoinstabiilisuusteoria

Kasautumisteorialle kilpailevan kiekkoinstabiilisuusteorian esittivät amerikkalaiset Alan P. Cameron ja A. G. W. Boss. Sen mukaan Aurinkoa alussa ympäröineeseen kaasukiekkoon syntyi häiriöitä, jotka kutistuivat kaasuplaneetoiksi oman painovoimansa ansioista. Sisäplaneettojen kaasuvaippa olisi haihtunut pois. 1980-luvulta alkaen kasautumisteoriaa ovat puoltaneet muun muassa amerikkalainen Jack Lissauer. Teoria on kehittynyt voimakkaasti eksoplaneettalöytöjen takia. On melko järkevää ajatella, että Aurinkokunta ja muut planeettakunnat ovat syntyneet samalla tavoin ainakin suureksi osaksi. Monet löydöt, muun muassa eksoplaneettalöydöt ja Kuiperin vyöhykkeen paljastuminen, tukevat kasautumisteoriaa, johon on lisätty ajatus planeettojen vaeltelusta niiden syntymisen jälkeen eli migraatioteoria.
Kiistely kiekkoepävakaisuusteorian ja kasautumisteorian välillä jatkuu, ja edelleen näyttää siltä, että kiekkoepävakaisuusteoria saattaisi selittää paremmin ainakin hyvin massiivisten eksoplaneettojen synnyn.
Jelenia Góran voivodikunta

Jelenia Góran voivodikunnan sijainti Puolan kartalla.
Jelenia Góran voivodikunta (puol. województwo jeleniogórskie) oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Jelenia Góra. Jelenia Góran voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Ala-Sleesian voivodikuntaa.
Bandiagaran kallio

| Bandiagaran kallio |
| --- | --- |
 Bandiagaran kallio
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Moptin alue, Mali  14°19′59.988″N, 3°25′0.012″W
Tyyppi:  kulttuurikohde, luontokohde
Kriteerit:  v, vii
Tunnusnumero:  516
Valintahistoria
Valintavuosi:  1989
 Mopti
Bandiagaran kallio on luonnonmuodostelma dogon-heimon mailla Moptin alueella Malissa. Noin 150 kilometrin pituisen hiekkakiviseinämän korkeus vaihtelee eteläosien sadasta metristä pohjoisosan noin viiteensataan metriin. Kallioiden yläpuolinen tasanko, itse jyrkänne ja sen edessä levittäytyvä Sinen tasanko ovat dogon-kansan omaleimaisen kulttuurin aluetta. Alue lisättiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1989.
Luonnonmuodostelma

Koko Bandiagaran kalliojyrkänne kulkee etelästä koilliseen yli 200 kilometrin matkan Grandamian massiiviille, joka päättyy Homborivuoriin ja Malin korkeimpaan huippuun Hombori Tondoon (1 155 metriä). Alueella on kolme erilaista erottuvaa luonnontyyppiä: jyrkänteen yläpuolinen Bandiagaran tasankoylänne, itse jyrkänne ja sen edessä levittäytyvä Senon tasanko.
Bandiagaran ylänne on kambri- ja ordovikikausilta peräisin olevaa hiekkakiveä, joka on kerrostunut vaakasuuntaisiksi muodostelmiksi. Jyrkänteen yläosan ja tasanteen kalliolaatoissa on halkeamia ja luolia, jotka johtavat kallioiden juurelle. 150 kilometrin matkalla koillisen Douentzasta etelän Ouoon jyrkänteen korkeus vaihtelee etelän 100 metristä ja pohjoisen yli 500 metriin. Jyrkänteellä on ympäristöä kosteampi varjoisa mikroilmasto ja vesi pysyy kallion halkeamissa. Jyrkänteellä on siksi paikoin tiheää kasvillisuutta.
Alueen historia

Alueella on ollut ihmisasutusta jo paleoliittisella kaudella. Jyrkänteen yläosan luolien ensimmäiset tunnetut asukkaat olivat 300- ja 200-luvuilla eaa. lähtien toloy-kansa. Toloyt syrjäytti 1000-luvulla tellem-kansa, jonka arkkitehtuurin jäänteitä ovat suoraan kallioon kiinni kaiverretut ja rakennetut kylät. Tellemit väistyivät alueen valloittaneiden dogonien tieltä 1400-luvulla.
Alueen historia > Dogon-kulttuuri

Myös dogonit asuivat aluksi jyrkänteen luolissa ja ylängön reunalla, joita oli helppo puolustaa. Dogonien asutus levisi kuitenkin vähiten myös jyrkänteen juurelle. Kun alueesta tuli turvallisempi varsinkin Ranskan siirtomaavallan aikana asutus levisi edelleen jyrkänteen edessä levittäytyvälle Senon tasangolle, jossa on nykyisin satoja dogon-kyliä. Toloy- ja tellem-kansojen vanhoista rakennuksista tuli dogonien hautapaikkoja.  Perimätiedon mukaan dogonit pystyivät puolustautumaan siirtomaa-armeijaa vastaan jyrkänteen lukuisista tunneleista, luolista ja käytävistä käsin ja lopulta ranskalaiset jättivät alueen rauhaan. Dogon-alue pysyi siirtomaahallinnosta huolimatta eristäytyneenä ja säilytti siten omaleimaisuutensa.
Useimmat dogonien kylistä on rakennettu jyrkänteen juurelle, jossa niiden kivi- ja mutarakennukset sulautuvat kallion muotoihin. Kylät hyödyntävät sijaintinsa luonnollisia muotoja ja jyrkänteen reunan varjoa ja ilmavirtauksia. Kylissä on useita yhteisiä elementtejä: toguna eli talo, jota käytetään miesten kokouksissa, aukio, jota käytetään erilaisissa juhlissa ja maja, jonne naiset vetäytyvät kuukautisten aikana. Jokaisessa kylässä asuu yksi tai useampi suku, joka polveutuu samasta esi-isästä isälinjan kautta. Sukuja johtaa vanhin mies, klaanin patriarkka, joka asuu rakennuksessa jota kutsutaan nimellä ginna. Kylän alueella on myös hautausmaa, hautakammioita, alttareita, pyhäkköjä ja temppeleitä, jotka on omistettu esi-isille, luojalle ja kylää suojeleville hengille. Rakennusten seinät, koristavat puiset ovet, ikkunaluukut ja tukipylväät on koristeltu geometrisin kuvioin.
Alueen historia > Alue nykyisin

Kun tieto omaleimaisesta kulttuurista levisi dogon-kyliin alkoi saapua yhä enemmän matkailijoita ja alueelle syntyi turismia palvelevaa infrastruktuuria. Paikalliset oppaat opastavat turisteja kyliin, jyrkänteellä kulkee useita retkeilyreittejä ja kylissä on hosteleita ja ravintoloita. Kontrolloimaton turismi vaaransi alueen kulttuurin ja luonnonmuodostelmat, vaikka toikin alueelle myös vaurautta.
Alue lisättiin UNESCOn maailmanperintöluetteloon vuonna 1989. Perustelujen mukaan 400 000 hehtaarin laajuisen alueen hiekkakiviylängöillä, jyrkänteellä ja tasangoilla sijaitsee 289 kylää, joiden arkkitehtuuri ja kulttuuri on ainutlaatuinen esimerkki ihmisen, luonnonuskonnon ja ympäröivien luonnonolosuhteiden yhteydestä.
Vuodesta 2012 lähtien alueella liikkumisesta on tullut Malin sisällissodan seurauksena erittäin vaarallista. Alueella toimii useita islamistiryhmiä, ja siellä on tapahtunut lukuisia yhteenottoja eri etnisten ryhmien välillä. Maaliskuussa 2018 aseistettu ryhmä hyökkäsi hotelliin Bandiagaran kaupungissa. Hyökkäyksessä kuoli ja loukkaantui useita ihmisiä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bandiagaran kallio UNESCOn sivuilla (englanniksi).
Bandiagaran kallio World Monuments Fund -sivustolla (englanniksi).
Tellem-kansan arkkitehtuurin jäänteitä jyrkänteen seinämällä. Kuvan etualalla vasemmalla on dogon-kylille tyypillinen mutakattoinen tornirakennus.
Dogon-kylän rakennuksia.
Kylänvanhimpien kokouksissa käytetty toguna-rakennus.
Jalmari Törmä

Jalmari Vilho Törmä (sukunimi aiemmin Grönsten; 21. joulukuuta 1882 Rauma – 23. toukokuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen sokeainkoulun opettaja ja runoilija.
Törmän vanhemmat olivat kauppalaivuri Johan Vilhelm Grönsten ja Ida Kristina Hastell. Hän pääsi Helsingin sokeainkoulusta 1905 ja valmistui opettajaksi Rauman opettajaseminaarista 1911. Törmä suoritti sokeainkoulun opettajan tutkinnon 1917. Hän asui Kuopiossa vuosina 1928–1952.
Törmä kirjoitti noin 500 pistekirjoituksella julkaistua runoa. Hänen vaimonsa Laina Kaarina Törmä o.s. Sammal (1900–1978) julkaisi myös runoja nimellä Laina Sammal ja nimimerkillä K. A. Heinämaa.
Vuonna 1912 Helsingin Sokeainkoulun opettajana ja Sokeain Airut -lehden toimitussihteerinä toiminut Törmä jäljensi käytössään olleella Pichtin pistekirjoituskoneella Kalevalan.
Teoksia

Sanaton laulu, runoja.  Tekijä, Kerava 1946