stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bernard Cornfeld

Bernard Cornfeld (1927 Turkki – 1995 Lontoo) oli yhdysvaltalainen liikemies, sijoitusrahastojen perustaja ja sijoitushuijari. Cornfeld perusti jo 1960-luvun alussa rahastoihin sijoittavan rahaston (fund of funds, rahastojen rahasto) ja yhteensä lähes 20 sijoitusrahastoa, monet niistä veroparatiiseihin.
Bernard Cornfeld syntyi Turkissa, mutta varttui New Yorkin Brooklynissa. Hänen isänsä oli näyttelijä. Toisen maailmansodan aikana Cornfeld toimi kauppalaivaston miehistö- ja upseerikouluttajana. Sodan jälkeen hän suoritti tutkinnot psykologiasta ja sosiaalialalta ja työskenteli jonkin aikaa sosiaalityöntekijänä. Jo poikavuosinaan taitavaksi myyjäksi osoittautunut Cornfeld siirtyi sosiaalialalta sijoitusbisnekseen, muutti Ranskaan ja ryhtyi sijoitusrahasto-osuuksien myyjäksi.
Cornfeld kaupitteli osuuksia Jack Dreyfusin perustamasta Dreyfus Fund -rahastosta vuodesta 1955 lähtien. Perustamansa Overseas Investors Servicesin kautta Cornfeld aluksi markkinoi Dreyfus Fundia.
Myöhemmin International Overseas Services (IOS) oli suuryritys ja Cornfeldin rahastorakennelman ydin, jolle veronkierto ja lakien luova tulkinta eivät olleet vieraita. IOS rahasti asiakkaitaan tehokkaasti erilaisilla palkkioilla, jotka saattoivat nousta 20:een prosenttiin sijoituksen arvosta. Asiakkaiden varoja sijoitettiin ulkopuolisten kohteiden ohella myös IOS:n omiin tuotteisiin, mikä lisäsi sen tuottavuutta omistajille entisestään. Rahasto keräsi 1960-luvun lopulle mentäessä (silloisessa rahassa) 2,5 miljardin dollarin pääoman ja Cornfeld itse yli 100:n miljoonan dollarin (v. 2009 noin 600 miljoonaa dollaria) omaisuuden.
IOS ajautui vaikeuksiin 1960-luvun lopulla ja perustaja Bernard Cornfeld sai potkut yhtiöstä vuonna 1970. Kirjassa Miljoonahuijarit – suurpetkuttajien värikäs historia Kari Nars kertoo, ettei Cornfeldia saatu huijauksista oikeuden eteen lukuun ottamatta hänen entisen yhtiönsä henkilökunnan ajamaa kannetta, jonka seurauksena hän sai 11 kuukauden vankilatuomion. Elämänsä lopulla hän asui Los Angelesin Beverly Hillsissä.
Blanco y Negro Music

| Blanco y Negro Music |
| --- | --- |
Perustettu:  1978
Tyylilajit:  dance
Kotimaa:  Espanja
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Blanco y Negro Music on espanjalainen levy-yhtiö, joka perustettiin vuonna 1978.
Aiheesta muualla

Levy-yhtiön kotisivut
Benjamin Roy Mottelson

| Benjamin Roy Mottelson |
| --- | --- |
 Kopenhagen 1963
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1926 Chicago, Yhdysvallat
Kuollut: 13. toukokuuta 2022 (95 vuotta) Kööpenhamina, Tanska
Kansalaisuus:  Tanskalais-yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Purduen yliopisto Harvardin yliopisto
Väitöstyön ohjaaja:  Julian Schwinger
Tutkimusalue:  Fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1975)
Benjamin Roy Mottelson (9. heinäkuuta 1926 – 13. toukokuuta 2022) oli tanskalais-yhdysvaltalainen fyysikko.
Mottelson syntyi Chicagossa ja väitteli tohtoriksi Harvardin yliopistossa vuonna 1950. Hän muutti Tanskaan ja alkoi työskennellä ydinfysiikan parissa Niels Bohr -instituutissa Kööpenhaminassa.  Hän tutki yhdessä Aage Niels Bohrin kanssa Leo James Rainwaterin teorioiden pohjalta atomia pienempien hiukkasten liikettä, ja määritti atomin ytimen epäsymmetrisiä muotoja. Työ oli tärkeää ydinfuusion ymmärtämisen kannalta, ja nämä kolme tutkijaa palkittiin Nobelilla vuonna 1975.
Mottelson toimi professorina Kööpenhaminassa Pohjoismaisessa teoreettisen atomifysiikan tutkimuslaitoksessa Norditassa sen perustamisesta vuodesta 1957 alkaen. Sitä ennen hän työskenteli joitakin vuosia CERNin teoreettisessa tutkimusyksikössä Kööpenhaminassa. Mottelson sai Tanskan kansalaisuuden vuonna 1971.
Bernard Cyril O’Grady

Bernard Cyril O'Grady (s. 24. elokuuta 1931 Adelaide) on australialaissyntyinen, Salomonsaarilla toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin dominikaanien papiksi 1. joulukuuta 1956 ja nimitettiin Gizon hiippakunnan johtoon 3. helmikuuta 1995. Piispaksi konsekroinnin suoritti 19. toukokuuta Eusebius John Crawford, jota avustivat Adrian Thomas Smith ja Ramiro Moliner Inglés.
O'Grady jäi eläkkeelle 5. kesäkuuta 2007.
Bleikvasslin kappeli

| Bleikvasslin kappeli Bleikvassli kapell |
| --- | --- |

Sijainti:  Hemnes, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Sør-Hålogalandin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1955
Suunnittelija:  T. Alvsaker
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  190
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bleikvasslin kappeli (norj. Bleikvassli kapell) on Hemnesin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1955.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bleikvasslin kappeli Wikimedia Commonsissa
Blehrin I hallitus

Hallituksen ministerit
Blehrin I hallitus oli Norjan hallitus 21. huhtikuuta 1902 – 22. lokakuuta 1903. Se koostui pelkästään Venstrestä.
Ministerit

Pääministeri
Otto Blehr
Kauppaministeri
Otto Blehr
Pääministeri Tukholmassa
Ole Anton Qvam
Maatalousministeri
Wollert Konow 21.4.1903–9.6.1903
Gunnar Knudsen 9.6.1903–22.10.1903
Valtiovarainministeri
Elias Sunde 21.4.1903–9.6.1903
Gunnar Knudsen 9.6.1903–22.10.1903
Tilintarkastusministeri
Wollert Konow 21.4.1903–9.6.1903
Otto Blehr 9.6.1903–22.10.1903
Kirkko- ja opetusministeri
Vilhelm Andreas Wexelsen
Puolustusministeri
Georg Stang 21.4.1903–9.6.1903
Thomas Heftye 9.6.1903–22.10.1903
Oikeusministeri
Søren Tobias Årstad
Työministeri
Jørgen Løvland
Antti Jalava (ruotsinsuomalainen kirjailija)

Antti Ilmari Jalava (24. kesäkuuta 1949 Lappeenranta – 17. elokuuta 2021 Tukholma) oli ruotsinsuomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.
Jalava käsitteli kirjoissaan identiteettiongelmista kärsivien siirtolaisnuorten sopeutumisvaikeuksia ruotsalaiseen yhteiskuntaan. Hän tuli julkisuuteen sekä Ruotsissa että Suomessa 1980 romaanillaan Asfaltblomman (Asfalttikukka) josta tehtiin myös TV-elokuva.
Teoksia

Matti, pienoisromaani. Bo Cavefors 1974.
Jag har inte bett att få komma, nuorisoromaani.  Bonniers 1976.
Kukaan ei kysynyt minulta. Suomennos Leena Sopenlehto. WSOY 1978.
Asfaltblomman, romaani. Askild & Kärnekull 1980
Asfalttikukka. Suomennos Pentti Saarikoski. WSOY 1981.
Sprickan, romaani. Nordstedts 1993
Halkeama. Suomennos Kaarina Ripatti. WSOY 1993.
Känslan, romaani. Nordstedts 1996.
Palkinnot

Kalevi Jäntin palkinto 1982
Blek le Rat

| Blek le Rat |
| --- | --- |
 Xavier Prou (Blek le Rat) signeeraamassa kirjaansa vuonna 2011.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1952 Pariisi
Kansalaisuus:  ranskalainen
Taiteilija
Ala:  graffiti, katutaide
Taidesuuntaus:  sapluunagraffiti
Aiheesta muualla
blekleratoriginal.com
Blek le Ratin sapluunatekniikalla toteuttamia rottia
Blek le Ratin Sheep-teos esillä Subliminal Projects Galleriassa Los Angelesissa.
Blek le Rat (virallinen nimi Xavier Prou, syntynyt 1952) oli yksi Pariisin ensimmäisiä graffititaiteilijoita ja merkittävä vaikuttaja etenkin 1980- ja 1990-lukujen eurooppalaisessa katutaiteessa. Hän oli myös sapluunatekniikalla toteutettujen graffitin pioneeri. Toinen tästä tekniikasta kuuluisaksi tullut graffitaiteilija on englantilainen Banksy, joka on saanut vaikutteita Blek le Ratilta.
Nimi Blek le Rat tulee italialaisesta sarjakuvakirjasta Blek le Roc. Sana "rat" (rotta) on anagrammi sanasta "art" (taide). Xavier Prou aloitti vuonna 1981 maalaamalla rottia Pariisin kaduille. Rottaa hän kuvaili tuolloin kaupungin ainoaksi vapaaksi eläimeksi, joka levittää ruttoa eteenpäin, aivan kuten katutaidekin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Blek le Rat Wikimedia Commonsissa
Aléxandros Panagoúlis

| Aléxandros Panagoúlis> Αλέξανδρος Παναγούλης |
| --- | --- |
 Aléxandros Panagoúlis vuonna 1973.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. heinäkuuta 1938 Glyfáda, Kreikka
Kuollut: 1. toukokuuta 1976 (37 vuotta) Vouliagménis-valtakatu, Ágios Dimítrios, Kreikka
Poliitikko
Puolue:  Keskustaunioni
Asema:  Kreikan parlamentin jäsen (1974–1976) E.DI.N:in puheenjohtaja (1974–1976)
 Nimikirjoitus
Aléxandros Panagoúlis (kreik. Αλέξανδρος Παναγούλης. 2. heinäkuuta 1939 – 1. toukokuuta 1976) oli kreikkalainen poliitikko ja runoilija. Hänellä oli aktiivinen rooli taistelussa Kreikan sotilasjunttaa vastaan vuosina 1967–1974. Hänestä tuli kuuluisa hänen yritettyään murhata 13. elokuuta 1968 diktaattori Geórgios Papadópouloksen, kuten myös hänen vankeusaikanaan kärsimästään kidutuksesta. Demokratian palautuksen jälkeen hänet valittiin Keskustaunionin (E.K.) johtoon
Henkilöhistoria

Aléxandros Panagoúlis syntyi Glyfádassa, Ateenassa. Hän oli Athiná ja Vasíleios Panagoúliksen toinen poika. Hänen isänsä oli Kreikan armeijan upseeri. Hän oli Geórgios Panagoúliksen, diktatuurin uhrin, sekä Efstáthioksen, poliitikon, veli. Hän opiskeli Ateenan kansallisessa teknillisessä korkeakoulussa mekaniikan ja sähkötekniikan tiedekunnassa.
Politiikka

Teinivuosistaan lähtien demokraattiset arvot olivat innoittaneet Panagoúlista. Hän liittyi Geórgios Papandréoun johdossa olleeseen Keskustaunionin (E.K) nuorisojärjestöön (O.N.E.K). Järjestöstä tuli myöhemmin Helleeninen Demokraattinen Nuoriso (E.DI.N). Parlamentaarisen järjestyksen palauttamisen jälkeen hänestä tuli tämän saman järjestön (E.DI.N) pääsihteeri 3 syyskuuta 1974.
Diktatuurin vastustus

Panagoúlis osallistui aktiivisesti taisteluun sotilasjunttaa vastaan demokratian palauttamiseksi. Hän karkasi asevelvollisuusarmeijasta demokraattisen vakaumuksensa johdosta ja perusti Kansallinen vastarinta -järjestön. Hän pakeni Kyprokselle laatiakseen toimintasuunnitelman. Hän palasi Kreikkaan, jossa kumppaneidensa tuella järjesti diktaattori Papadópouloksen salamurhayrityksen 13. elokuuta 1968 lähellä Várkizaa. Hän epäonnistui ja hänet vangittiin.
Kuten Oriana Fallaci toteaa, hänen yrityksensä oli äärimmäinen poliittinen teko diktatuuria vastaan. Hänen vapautumisensa jälkeisessä haastattelussa Fallaci kertoo hänen todenneen ”En halunnut tappaa ihmistä. Halusin tappaa tyrannin”.
Panagoúlis tuomittiin sotilastuomioistuimessa 3. marraskuuta 1968 kuolemaan muiden Kansallisen Vastarinnan jäsenten kanssa. 17 marraskuuta 1968 hänet kuljetettiin Aíginan saarelle teloitusta varten. Kansainvälisen yhteisön taholta tulevan poliittisen painostuksen johdosta juntta ei pannut teloitusta täytäntöön ja sen sijaan eristi hänet Bogiátin (S.F.B) sotilasvankilaan 25. marraskuuta 1968.
Panagoúlis kieltäytyi yhteistyöstä juntan kanssa ja häntä kidutettiin psyykkisesti ja ruumiillisesti. Hän pakeni Bogiátista 5. kesäkuuta 1969. Hänet pidätettiin jälleen pian ja pidettiin Goudín sotilasleirissä. Hänet palautettiin eristykseen Bogiátiin, mistä hän yritti paeta uudelleen useita kertoja.
Hän todistetusti kieltäytyi juntan armahdusehdotuksesta. Elokuussa 1973 neljän ja puolen vuoden vankeuden jälkeen, hänet vapautettiin osana yleistä armahdusta, jossa Kreikan kaikki poliittiset vangit armahdettiin Papadópouloksen epäonnistuneessa yrityksessä liberalisoida hallitustaan. Panagoúlis meni vapaaehtoiseen maanpakoon Firenzeen Italiaan osallistuakseen vastarintaan. Hän oli siellä Fallacin vieraana, josta tuli hänen kumppaninsa ja elämäkerran kirjoittaja.
Demokratian palautus

Demokratian palautuksen jälkeen Panagoúlis valittiin Kreikan parlamenttiin Keskusta Unioni - Uudet Voimat (E.K-N.D) -listalta vuonna 1974. Hän esitti useita syytteitä valtavirtapoliitikoita vastaan, jotka avoimesti tai salaa olivat tukeneet junttaa. Hän ajautui lopulta erimielisyyteen puolueensa johtamisesta, josta hän erosi. Hän pysyi Kreikan parlamentissa sitoutumattomana edustajana. Hän pysyi syytöstensä takana, joissa hän syytti avoimesti Kansallisen Puolustuksen ministeri Evángelos Avérofia ja muita. Häntä todistetusti painostettiin luopumaan syytteistään.
Panagoúlis kuoli 1. toukokuuta 1976 38-vuotiaana auto-onnettomuudessa Vouliagménis-kadulla Ateenan esikaupunkialueella vain muutamia päiviä ennen hänen hallussaan olleiden juntan sotilaspoliisin arkistojen (E.S.A) suunniteltua julkaisemista. Kyseessä olleet arkistot, joita ei koskaan julkaistu, olisivat kiistatta todistaneet joidenkin valtavirtapoliitikkojen yhteistyöstä juntan kanssa. Kreikan lehdistössä on kirjoitettu paljon, että auto-onnettomuus oli järjestetty hiljentämään Panagoúlis ja estämään arkistojen julkaisu.
Runoilijan ura

Juntta kidutti Panagoúlista päivittäin julmasti vankeuden aikana. Monet uskovat, että hän säilytti toimintakykynsä tahdonvoimansa, päättäväisytensä vakaumuksensa puolustamisessa sekä huumorintajunsa avulla. Vankeutensa aikana Bogiátissa Panagoúliksen sanotaan kirjoittaneen runoja sellin seinille ja pienille paperin paloille usein käyttäen omaa vertaan musteena, kuten hänen runossaan ”Maali” kerrotaan. Monet hänen runoistaan eivät ole säilyneet. Joka tapauksessa hänen onnistui salakuljettaa joitain niistä ystävilleen vankeudesta tai kirjoittaa niitä myöhemmin uudelleen. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa julkaistiin hänen vankeusaikanaan Palermossa Italiassa 1972. Sen italiankielinen nimi on ”Altri seguiranno: poesie e documenti dal carcere di Boyati”, vapaasti suomennettuna ”Toiset tulevat seuraamaan: Runoutta ja dokumentteja Boyatin vankilasta”. Italialainen poliitikko Ferruccio Parri ja elokuvaohjaaja ja ajattelija Pier Paolo Pasolini kirjoittavat alkusanat. Tästä kokoelmasta Panagoúlis palkittiin Viareggion kansainvälisellä runopalkinnolla (Premio Viareggio Internazionnale) seuraavana vuonna. Vapautumisensa jälkeen hän julkaisi toisen kokoelmansa Milanossa, ”Vi scrivo da un carcere in Grecia”, vapaasti suomennettuna ”Minä kirjoitan sinulle kreikkalaisesta vankilasta”, jossa on Pasolinin kirjoittamat alkusanat. Hän oli aiemmin julkaissut useita kokoelmia kreikaksi, mukaan lukien ”I Bogia”, vapaasti suomennettuna ”Maali”.
Perintö

Panagoúliksen elämä ja työ ovat innoittaneet taiteilijoita. Kuuluista säveltäjä Míkis Theodorákis, jota juntta myös vainosi, on tehnyt sävellyksiä joihinkin hänen teksteihinsä. Sen lisäksi Panagoúliksen elämä ja runous on ollut useiden tutkjoiden tutkimuksen kohteena. Näihin lukeutuu Un Uomo (Ihminen), jonka hänen kumppaninsa italialainen journalisti Oriana Fallaci on kirjoittanut.
Monille kreikkalaisille Panagoúliksen tyrannisoinnin yritys on taannut hänen asemansa vapauden, demokratian, ihmisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien symbolina. Hän on esimerkki harvinaisesta tapauksesta, jossa salamurhan yrittäjä nostetaan demokratian sankariksi poliittisen eetoksensa vuoksi.
Kreikan valtion on Panagoúliksen ystävien ja ihailijoiden painostuksesta painanut hänen kunniakseen postimerkin (1996), puhelinkortin (1996) ja antanut hänen nimensä aukioille ja asemille, kuten lähellä Panagoúliksen kuolinpaikkaa sijaitseva Ateenan metron asema Ágios Dimítrios - Aléxandros Panagoúlis (2004).
Kirjallisuutta

Fallaci, Oriana: Intervista con la storia (Interview with History). John Shepley, Boston, Houghton Mifflin Company, 1976.
Fallaci, Oriana: Un Uomo: Romanzo (A Man), Milan, Rizolli, 1979. (italiaksi)
Langlois, Denis: Panagoulis, le sang de la Grèce, Pariisi, Maspéro, 1969. (ranskaksi)
Mardas, Constantinos: Alexandros Panagoulis – Kuoleman harjoitus, Ateena, 1997. (kreikaksi)
Panagoulis, Alexandros: Vi scrivo da un carcere in Grecia (Kirjoitan sinulle vankilasta Kreikassa), Milan, Rizzoli, 1974. (italiaksi)
Panagoulis, Alexandros: Altri seguiranno (Muut tulevat seuraamaan), Palermo, Flaccovio, 1990. (kreikaksi)
Panagoulis, Alexandros, Runoja, Ateena, Papazisi. (kreikaksi)
Panagoulis, Alexandros, 'Collected Poems', Ateena, Papazissis Publishers, 2002. (englanniksi)
Bolaño

Bolaño viittaa muun muassa seuraaviin:
Henkilöitä

Amancio Bolaño e Isla (1896–1971), meksikolainen filologi
Jorge Bolaño (s. 1977), kolumbialainen jalkapalloilija
Roberto Bolaño (1953–2003), chileläis-espanjalainen kirjailija
Roberto Vidal Bolaño (1950–2002), espanjalainen kirjailija ja näyttelijä
Androidi

Androidi on ihmistä muistuttava robotti. Sanaa androidi (ransk. androïde) käytti ensimmäisen kerran ranskalainen kirjailija Mathias Villiers de l’Isle-Adam (1838–1889) kirjassaan Huomisen Eeva. Termi on johdettu kreikan kielestä ja merkitsee suunnilleen ”miehen kaltainen”. Naispuolisesta androidista käytetään joskus termiä gynoidi, mutta yleensä androidilla tarkoitetaan molempia sukupuolia.
Ihmisen rakennetta jäljittelevä Honda ASIMO.
Androidin tarkoituksena on matkia ihmisen ruumiinrakennetta, jotta se voi liikkua ja toimia ihmisten rakentamassa maailmassa. Japanissa on kehitetty androideja, jotka ovat tavallista ihmistä lyhyempiä, mutta pystyvät kävelemään ja joilla on kädet sekä näköaisti. Androiditekniikan kehittäminen saattaisi ratkaista työvoimapulan vaarallisissa ammateissa. Androidit saattaisivat myös pystyä työskentelemään tehokkaammin kuin ihminen.
Androidit populaarikulttuurissa

Useissa sci-fi-teoksissa on androideja. Tunnetuimpia ovat:
Maria (saksalaisessa Metropolis-mykkäelokuvassa vuodelta 1927)
Data (Star Trek – uusi sukupolvi -TV-sarjassa vuosilta 1993–1999)
Ash (Alien – kahdeksas matkustaja -tieteiselokuvassa vuodelta 1979) ja Bishop (Aliens – paluu -elokuvassa vuodelta 1986)
C-3PO (Tähtien sota -tieteiselokuvasarjassa)
replikantit (Palkkionmetsästäjä-tieteisromaanissa vuodelta 1968 ja siihen pohjautuvassa Blade Runner -elokuvassa vuodelta 1982)
R. Daneel Olivaw (Teräsluolat Robotti-tieteiskirjasarjan ensimmäisessä osassa vuodelta 1954)
Marvin (Linnunradan käsikirja liftareille -kuunnelmasarjassa vuodelta 1978 ja Linnunrata-romaanisarjassa vuosilta 1979–2009)
Marvel-kustantamon luoma supersankari Vision
monet androidit japanilaisessa animesarjassa Dragonball Z vuosilta 1989–1996
Brainiac eli Aivomies (Teräsmies-sarjakuvissa)
Mega Man, Mega Man X, Zero ja monet muut Mega Man -pelisarjan hahmot
useat Detroit: Become Human -pelin hahmot. Tärkeimmät Connor, Kara ja Markus.
Erek King (Animorphs scifi-kirjasarjassa vuosilta 1996–2001)
David (Prometheus-elokuvassa vuodelta 2012)
Gir (Invader Zim piirretyssä scifi-TV-sarjassa vuosilta 2001–2006 ja sarjakuvissa vuodesta 2015 lähtien)
useat hahmot ruotsalaisessa TV-tieteissarjassa Hubotit – melkein ihmisiä (2012)
Nier: Automata -pelin hahmot 2B, 9S ja A2
Atorox, Outsiderin Atorox-kirjasarjassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Androidi Wikimedia Commonsissa
APG III -luokittelu

Tieteellinen luokittelu
Taksonomia
Systematiikka
Kladistiikka
Luokittelun tasot
yläkunta / domeeni
kunta
alakunta
osakunta
yläjakso, yläkaari
pääjakso / kaari
alajakso / alakaari
osajakso / osakaari
yläluokka
luokka
lahko
heimo
tribus
suku
sektio
sarja
laji
alalaji
muunnos / serotyyppi
muoto
erityismuoto
lajike / rotu
Termejä
taksoni
fenetiikka
kladistiikka
tyyppilaji
binominen nimistö
holotyyppi
Luettelo systematiikassa yleisistä latinan- ja kreikankielisistä sanoista
rengaslajit
Integrated Taxonomic Information System
Kasvien luokittelu
Angiosperm Phylogeny Group
APG II -luokittelu
APG III -luokittelu
Cronquistin luokittelu
Kasvien luokitus Linnén teennäisjärjestelmän mukaan
APG III -luokittelu eli Angiosperm Phylogeny Group III system on Angiosperm Phylogeny Groupin vuonna 2009 julkaisema koppisiemenisten kasvien luokittelusysteemi. APG III -luokittelu on vuonna 2009 julkaistun APG II -luokittelun seuraaja. Vuonna 2016 julkaistiin APG III -luokittelua seurannut APG IV -luokittelu.
Koppisiemeniset > Varhaiset koppisiemeniset

Amborellales Melikyan, A.V.Bobrov & Zaytzeva
Amborellaceae Pichon
Nymphaeales Salisb. ex Bercht. & J.Presl
Cabombaceae Rich. ex A.Rich. – viuhkalehtikasvit
Hydatellaceae U.Hamann
Nymphaeaceae Salisb. – lummekasvit
Austrobaileyales Takht. ex Reveal
Austrobaileyaceae Croizat
Schisandraceae Blume (sisältää heimon tähtianiskasvit Illiciaceae A.C.Sm.) – palsamiköynnöskasvit
Trimeniaceae L.S.Gibbs
Chloranthales R.Br.
Chloranthaceae R.Br. ex Sims
Koppisiemeniset > Varhaiset koppisiemeniset > Magnoliids-ryhmä

Canellales Cronquist
Canellaceae Mart. – kanellapuukasvit
Winteraceae R.Br. ex Lindl. – kapteeninpuukasvit
Piperales Bercht. & J.Presl
Aristolochiaceae Juss. – piippukukkakasvit eli piippuruohokasvit
Hydnoraceae C.Agardh
Lactoridaceae Engl.
Piperaceae Giseke – pippurikasvit
Saururaceae F.Voigt – liskiökasvit
Laurales Juss. ex Bercht. & J.Presl
Atherospermataceae R.Br.
Calycanthaceae Lindl. – kalukkipensaskasvit
Gomortegaceae Reiche
Hernandiaceae Blume – rakkomarjakasvit
Lauraceae Juss. – laakerikasvit
Monimiaceae Juss.
Siparunaceae Schodde
Magnoliales Juss. ex Bercht. & J.Presl
Annonaceae Juss. – annoonakasvit
Degeneriaceae I.W.Bailey & A.C.Sm.
Eupomatiaceae Orb. – kauluskukkakasvit
Himantandraceae Diels
Magnoliaceae Juss. – magnoliakasvit
Myristicaceae R.Br. – muskottikasvit
Koppisiemeniset > Yksisirkkaiset

Acorales Link
Acoraceae Martinov – kalmojuurikasvit
Alismatales R.Br. ex Bercht. & J.Presl
Alismataceae Vent. (sisältää heimon Limnocharitaceae Takht. ex Cronquist) – sarpiokasvit
Aponogetonaceae Planch. – verkkolehtikasvit
Araceae Juss. – vehkakasvit
Butomaceae Mirb. – sarjarimpikasvit
Cymodoceaceae Vines
Hydrocharitaceae Juss. – kilpukkakasvit
Juncaginaceae Rich. – suolakekasvit
Posidoniaceae Vines
Potamogetonaceae Bercht. & J.Presl – vitakasvit
Ruppiaceae Horan. – hapsikkakasvit
Scheuchzeriaceae F.Rudolphi – leväkkökasvit
Tofieldiaceae Takht. – karhunruohokasvit
Zosteraceae Dumort. – ajokaskasvit
Petrosaviales Takht.
Petrosaviaceae Hutch.
Dioscoreales R.Br.
Burmanniaceae Blume
Dioscoreaceae R.Br. – jamssikasvit
Nartheciaceae Fr. ex Bjurzon
Pandanales R.Br. ex Bercht. & J.Presl
Cyclanthaceae Poit. ex A.Rich. – panamapalmukasvit
Pandanaceae R.Br. – palmiokasvit eli kairapalmukasvit
Stemonaceae Caruel
Triuridaceae Gardner
Velloziaceae J.Agardh – lumokkikasvit
Liliales Perleb
Alstroemeriaceae Dumort. (sisältää heimon Luzuriagaceae Lotsy) – inkaliljakasvit
Campynemataceae Dumort.
Colchicaceae DC. – myrkkyliljakasvit
Corsiaceae Becc.
Liliaceae Juss. – liljakasvit
Melanthiaceae Batsch ex Borkh. – sudenmarjakasvit (karhunruohokasvit)
Petermanniaceae Hutch.
Philesiaceae Dumort. – punahuppukasvit
Ripogonaceae Conran & Clifford
Smilacaceae Vent. – sarsaparillakasvit
Asparagales Link
Amaryllidaceae J.St.-Hil. (sisältää heimot Agapanthaceae F.Voigt ja laukkakasvit Alliaceae Borkh.) – narsissikasvit
Asparagaceae Juss. (sisältää heimot agaavekasvit Agavaceae Dumort., Aphyllanthaceae Burnett, Hesperocallidaceae Traub, hyasinttikasvit Hyacinthaceae Batsch ex Borkh., Laxmanniaceae Bubani, ruskuskasvit Ruscaceae M.Roem., Themidaceae Salisb.) – parsakasvit
Asteliaceae Dumort.
Blandfordiaceae R.Dahlgren & Clifford
Boryaceae M.W.Chase, Rudall & Conran
Doryanthaceae R.Dahlgren & Clifford – keihäskukkakasvit
Hypoxidaceae R.Br. – iirikkikasvit
Iridaceae Juss. – kurjenmiekkakasvit
Ixioliriaceae Nakai – liiriakasvit
Lanariaceae R.Dahlgren & A.E.van Wyk
Orchidaceae Juss. – kämmekkäkasvit
Tecophilaeaceae Leyb. – chilentähtikasvit
Xanthorrhoeaceae Dumort. (sisältää heimot soihtukasvit Asphodelaceae Juss. ja päivänliljakasvit Hemerocallidaceae R.Br.) – heinäpuukasvit
Xeronemataceae M.W.Chase, Rudall & M.F.Fay
Koppisiemeniset > Yksisirkkaiset > Commelinids-ryhmä

Dasypogonaceae Dumort.
Arecales Bromhead
Arecaceae Bercht. & J.Presl – palmukasvit
Commelinales Mirb. ex Bercht. & J.Presl
Commelinaceae Mirb. – soljokasvit
Haemodoraceae R.Br. – kenguruntassukasvit
Hanguanaceae Airy Shaw
Philydraceae Link – sammakonkitakasvit
Pontederiaceae Kunth – vesihyasinttikasvit
Poales Small
Anarthriaceae D.F.Cutler & Airy Shaw
Bromeliaceae Juss. – ananaskasvit
Centrolepidaceae Endl.
Cyperaceae Juss. – sarakasvit
Ecdeiocoleaceae D.F.Cutler & Airy Shaw
Eriocaulaceae Martinov
Flagellariaceae Dumort.
Joinvilleaceae Toml. & A.C.Sm.
Juncaceae Juss. – vihviläkasvit
Mayacaceae Kunth
Poaceae Barnhart – heinäkasvit
Rapateaceae Dumort.
Restionaceae R.Br. – restiokasvit
Thurniaceae Engl.
Typhaceae Juss. (sisältää heimon palpakkokasvit Sparganiaceae Hanin) – osmankäämikasvit
Xyridaceae C.Agardh
Zingiberales Griseb.
Cannaceae Juss. – kannakasvit
Costaceae Nakai – kostuskasvit
Heliconiaceae Vines – helikoniakasvit
Lowiaceae Ridl. – orkidiokasvit
Marantaceae R.Br. – marantakasvit
Musaceae Juss. – banaanikasvit
Strelitziaceae Hutch. – kolibrikukkakasvit
Zingiberaceae Martinov – inkiväärikasvit