stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ágios Ioánnis (Zákynthos)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ágios Ioánnis Wikimedia Commonsissa
Jooniansaaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Ithaka  Kefaloniá  Korfu  Kythera  Lefkas  Paxós  Zákynthos 
Alisaariryhmät:   Paxoí Ágios Nikólaos  Antípaxos  Daskália (Pláka)  Kaltsonísi  Mongonísi  Panagía  Paxós  Diapontiset saaret Diákopo  Diáplo  Ereikoússa  Karávi  Mathráki  Othonoí  Plateiá  Tracheiá  Ekhinadit Ápasa  Drakonéra  Fílippos  Giróvaris  Kalógiros  Karlonísi  Kounéli  Lamprinós  Mákri  Módi  Oxeía  Petalás  Pístros  Pontikós  Práso  Prováti  Sofía  Sorós  Tsakalonísi  Vromónas  Oinoússes Avgó  Bómpa  Dýo Adélfia  Sapiéntza  Schíza  Venétiko  Strofadit Árpyia  Stamfáni  Tilevoḯdes Alafonísi  Arkoúdi  Átokos  Chelóni  Formíkoula  Kálamos  Kastós  Kýthros  Madourí  Meganísi  Petaloú  Prasonísi  Prováti  Skorpídi  Skorpiós  Spárti  Thiliá  Tsokári 
Muut pienemmät saaret:   Agía Marína  Ágios Andréas  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Áktio-Vónitsa  Ágios Nikólaos, Sývota  Ágios Nikólaos, Zákynthos  Ágios Sóstis  Antidragonéra  Antikythera  Avgó  Chelonísi  Dionísi  Dragonéra  Fortí  Kalonísi  Korakonísi  Koutsounés  Lagoúdia  Lazaréto, Ithaka  Lazaréto, Korfu  Lygía  Marathonísi  Megálo Mourteméno  Merópi  Mikró Nisí  Moúrtos  Myzíthres  Panagía  Peristerés  Pontikonísi  Poréti  Porí  Próti  Pýlos  Sésoula  Sfaktiría  Skartsoumponísi  Vagiá  Vardiánoi  Vído
Ahantat

Ahantat ovat akaninkielinen kansa Ghanassa. He asuvat Guineanlahden rannalla Ankobrajoen ja Sekondi-Takoradin välisellä alueella. Ahantoja on 40 000 henkeä.
Ahantat kuuluvat anjeihin. Heille läheisimmät ryhmät ovat nzemat ja evaluet. Fantet ovat vaikuttaneet heihin voimakkaasti. Ennen siirtomaa-aikaa ahantat muodostivat päällikkökunnan, joka vuosina 1745–1826 kuului Ašantin liittokuntaan.
Kansan pääelinkeinot ovat maanviljely ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat banaanit, jamssi, taaro, maapähkinä, maissi, riisi ja öljypalmu. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja tuotetaan merivedestä suolaa. Ruokavalio koostuu kalasta ja kasviksista. Asumuksena toimii puusta ja savesta rakennettu harjakattoinen talo. Perinteistä kenteasua käytetään vain juhlissa.
Perinteinen yhteiskunta perustuu suurperheiden muodostamiin kyläyhteisöihin, matrilineaarisiin sukuihin, patrilineaarisiin ryhmiin ja soturilaitokseen. Avioliitto on virilokaalinen. Polygynia, leviraatti, sororaatti ja ostoavioliitto ovat yleisiä. Suurin osa ahantoista on katolisia tai protestantteja. Osa harjoittaa perinteistä uskontoa, johon kuuluu esi-isien palvontaa, noituutta ja taikuutta.
Lope de Aguirre

Lope de Aguirre (n. 1510–1561) oli espanjalainen konkistadori ja tutkimusmatkailija. Hän oli vasta toinen eurooppalainen, joka johti retkikunnan Etelä-Amerikan poikki.
Aguirre saapui vuonna 1544 Peruun, missä hän työskenteli hevostenkouluttajana ja osallistui vallasta taistelevien konkistadorien välisiin taisteluihin. Hän sai maineen väkivaltaisena miehenä.
Vuonna 1560 Aguirre liittyi Pedro de Ursúan johtamaan retkikuntaan, joka lähti Amazonille etsimään myyttistä rikasta valtakuntaa Eldoradoa. Kolmensadan miehen retkikunta kulki Amazonia pitkin, kunnes Aguirre kapinoi joulukuussa 1560 ja surmasi Ursúan ja tämän kakkosmiehen. Aguirren johtamat kapinalliset jatkoivat eteenpäin ja siirtyivät Orinocojoelle. Matkallaan he hävittivät intiaanikyliä. Orinocon suulta miehet jatkoivat Etelä-Amerikan pohjoisrannikkoa pitkin ja valloittivat Isla de Margaritan. Aguirre suunnitteli hyökkäävänsä Panaman espanjalaisjoukkoja vastaan, mutta hänet joukkonsa pysäytettiin Barquisimetossa Venezuelassa. Ennen antautumistaan Aguirre surmasi oman tyttärensä. Aguirre mestattiin, ja hänen paloitellusta ruumiistaan tehtiin julkinen varoitus kaikille kapinaa suunnitteleville.
Ágios Sóstis (Zákynthos)

Ágios Sóstisin saari.
| --- | --- |
Muut nimet:  Riganáto (Ριγανάτο), Loúntzi (Λούντζι), Kaméo (Καμέο)
Sijainti:  37°42′49″N, 20°51′55″E, Zákynthos Zákynthos, Jooniansaaret Kreikka
Saariryhmä:  Jooniansaaret
Vesialue:  Laganáksenlahti
Pinta-ala:  0,005 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Ágios Sóstis (kreik. Άγιος Σώστης) eli Riganáto (Ριγανάτο) eli Loúntzi (Λούντζι) eli Kaméo (Καμέο) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Jooniansaarten saariryhmään ja sijaitsee Laganáksenlahdessa Zákynthoksen saaren kaakkoisrannikolla. Saaren pinta-ala on noin 0,005 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Ágios Sóstis kuuluu Zákynthoksen kuntaan, Zákynthoksen alueyksikköön ja Jooniansaarten alueeseen.
Ágios Sóstisin saari ja sinne johtava silta.
Ágios Sóstis erkaantui Zákynthoksen pääsaaresta maanjäristyksessä vuonna 1633. Saaren nimi viittaa Pyhään Sozoniin eli Sostikseen (Ágios Sóstis). Nykyisin saari on yhdistetty pääsaareen kävelysillalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ágios Sóstis Wikimedia Commonsissa
Jooniansaaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Ithaka  Kefaloniá  Korfu  Kythera  Lefkas  Paxós  Zákynthos 
Alisaariryhmät:   Paxoí Ágios Nikólaos  Antípaxos  Daskália (Pláka)  Kaltsonísi  Mongonísi  Panagía  Paxós  Diapontiset saaret Diákopo  Diáplo  Ereikoússa  Karávi  Mathráki  Othonoí  Plateiá  Tracheiá  Ekhinadit Ápasa  Drakonéra  Fílippos  Giróvaris  Kalógiros  Karlonísi  Kounéli  Lamprinós  Mákri  Módi  Oxeía  Petalás  Pístros  Pontikós  Práso  Prováti  Sofía  Sorós  Tsakalonísi  Vromónas  Oinoússes Avgó  Bómpa  Dýo Adélfia  Sapiéntza  Schíza  Venétiko  Strofadit Árpyia  Stamfáni  Tilevoḯdes Alafonísi  Arkoúdi  Átokos  Chelóni  Formíkoula  Kálamos  Kastós  Kýthros  Madourí  Meganísi  Petaloú  Prasonísi  Prováti  Skorpídi  Skorpiós  Spárti  Thiliá  Tsokári 
Muut pienemmät saaret:   Agía Marína  Ágios Andréas  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos, Áktio-Vónitsa  Ágios Nikólaos, Sývota  Ágios Nikólaos, Zákynthos  Ágios Sóstis  Antidragonéra  Antikythera  Avgó  Chelonísi  Dionísi  Dragonéra  Fortí  Kalonísi  Korakonísi  Koutsounés  Lagoúdia  Lazaréto, Ithaka  Lazaréto, Korfu  Lygía  Marathonísi  Megálo Mourteméno  Merópi  Mikró Nisí  Moúrtos  Myzíthres  Panagía  Peristerés  Pontikonísi  Poréti  Porí  Próti  Pýlos  Sésoula  Sfaktiría  Skartsoumponísi  Vagiá  Vardiánoi  Vído
Neil Diamond

Neil Diamond vuonna 2012.
Neil Leslie Diamond (s. 24. tammikuuta 1941 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä, jolla oli useita hittejä 1960-luvulta 1980-luvulle. Senkin jälkeen hän oli pitkään yksi Yhdysvaltain suosituimpia konserttiesiintyjiä.
Elämä ja ura

Diamond syntyi vuonna 1941 Brooklynissä juutalaisille vanhemmille, jotka olivat muuttaneet Yhdysvaltoihin Venäjältä ja Puolasta. Diamondin isä oli kauppias, jonka menestys nosti lopulta perheen keskiluokkaiseksi.
Diamond opiskeli New Yorkin yliopistossa lääketiedettä, mutta jätti opintonsa kesken vuonna 1960. Hän kirjautui sen jälkeen vielä opiskelijaksi kauppatieteiden tiedekuntaan vuoteen 1965 asti.
Vuonna 1960 Diamond julkaisi Jack Packerin kanssa duona singlen ”You Are My Love”/”What Will I Do”. Koska se ja duon seuraavakaan single ei myynyt, Diamond jatkoi uraansa yksin. Sunbeam Music ja Roosevelt Music julkaisivat vuonna 1962 joitain hänen kirjoittamiaan lauluja. Ensimmäinen listoille noussut laulu, jossa Diamond oli mukana kirjoittajana, oli Pat Boonen esittämä ”Ten Lonely Guys”. Columbia Records julkaisi Diamondin ensimmäisen soolosinglen ”Clown Town”/”At Night” vuonna 1963. Koska se ei menestynyt, Columbia hylkäsi Diamondin.
Vuonna 1965 Diamond sai ensimmäinen hittinsä Trio Musicilta, kun Jay & the Americansin esittämä ”Sunday and Me” nousi Yhdysvaltain listasijalle 18. Kesällä 1966 Diamond pääsi singlelistan sijalle 55 omalla esityksellään ”Solitary Man”. Sitä seurasi ”Cherry, Cherry” singlelistan sijalle 6. Diamondin menestynein laulu noilta ajoilta on The Monkeesin esittämä ”I’m a Believer”, joka oli singlelistan kärjessä seitsemän viikkoa vuonna 1967.
Diamondin esikoisalbumi The Feel of Neil Diamond (1966) ei vielä menestynyt listoilla. Seuraavina vuosina Diamond levytti useita hittejä ja menestysalbumeja. Hänen tunnetuimpia kappaleitaan on ”Sweet Caroline” (1969), joka nousi Yhdysvaltain listaneloseksi. Diamond oli suosionsa huipulla 1970-luvulla, ja esimerkiksi vuonna 1978 hänen duettonsa Barbra Streisandin kanssa, ”You Don’t Bring Me Flowers”, myi platinaa. Vuonna 1981 Columbian kanssa solmittu 30 miljoonan dollarin ja 10 albumin levytyssopimus oli siihen mennessä historian rahakkain levytyssopimus.
Diamond säilytti suosionsa konserttiesiintyjänä 1970-luvun jälkeenkin, ja vielä vuonna 2005 hän oli Yhdysvaltain kolmanneksi menestynein esiintyjä yli 70 miljoonan dollarin lipputuloilla.
Diamond nimettiin Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2011. Seuraavana vuonna hän sai tähden Hollywood Walk of Fame -kävelykadulle.
Vuonna 2018 Diamond ilmoitti sairastavansa Parkinsonin tautia ja jättävänsä siksi esiintymiset. Hän on kuitenkin jatkanut levyttämistä.
Diamondin laulut ovat melodista ja prameasti sovitettua poppia, jotka kertovat rakkaudesta. Hänen laulujaan ovat esittäneet monenlaiset artistit, kuten Elvis Presley, Johnny Cash ja Deep Purple.
Diskografia > Albumit

| Vuosi | Levynnimi | Levymerkki |
| --- | --- | --- |
| 1966 | The Feel of Neil Diamond | Bang Records |
| 1967 | Just For You | Bang Records |
| 1968 | Neil Diamond's Greatest Hits | Bang Records |
| 1968 | Velvet Gloves and Spit | Uni Records (MCA Records) |
| 1969 | Brother Love's Traveling Salvation Show | Uni Records (MCA Records) |
| 1969 | Touching You, Touching Me | Uni Records (MCA Records) |
| 1970 | Gold | Uni Records (MCA Records) |
| 1970 | Shilo | Bang Records |
| 1970 | Tap Root Manuscript | Uni Records (MCA Records) |
| 1970 | Do It! | Bang Records |
| 1971 | Stones | Uni Records (MCA Records) |
| 1972 | Moods | Uni Records (MCA Records) |
| 1972 | Hot August Night | MCA Records |
| 1973 | Double Gold | Bang Records |
| 1973 | Rainbow | MCA Records |
| 1973 | Jonathan Livingston Seagull | Columbia Records |
| 1974 | His 12 Greatest Hits | MCA Records |
| 1974 | Serenade | Columbia Records |
| 1976 | Beautiful Noise | Columbia Records |
| 1976 | And the Singer Sings His Song | MCA Records |
| 1977 | Love at the Greek | Columbia Records |
| 1977 | I'm Glad You're Here With Me Tonight | Columbia Records |
| 1978 | You Don't Bring Me Flowers | Columbia Records |
| 1979 | September Morn | Columbia Records |
| 1980 | The Jazz Singer | Capitol Records |
| 1981 | On the Way to the Sky | Columbia Records |
| 1981 | Love Songs | MCA Records |
| 1982 | 12 Greatest Hits, Volume II | Columbia Records |
| 1982 | Heartlight | Columbia Records |
| 1983 | Classics: The Early Years | Columbia Records |
| 1984 | Primitive | Columbia Records |
| 1986 | Headed For the Future | Columbia Records |
| 1987 | Hot August Night II | Columbia Records |
| 1988 | The Best Years of Our Lives | Columbia Records |
| 1991 | Lovescape | Columbia Records |
| 1992 | The Greatest Hits: 1966-1992 | Columbia Records |
| 1992 | Glory Road: 1968-1972 | MCA Records |
| 1992 | The Christmas Album | Columbia Records |
| 1993 | Up on the Roof: Songs From the Brill Building | Columbia Records |
| 1994 | Live in America | Columbia Records |
| 1994 | The Christmas Album - Volume II | Columbia Records |
| 1996 | Tennessee Moon | Columbia Records |
| 1996 | In My Lifetime | Columbia Records |
| 1998 | The Movie Album: As Time Goes By | Columbia Records |
| 1999 | The Best of The Movie Album | Columbia Records |
| 1999 | The Neil Diamond Collection | MCA Records |
| 1999 | 20th Century Masters: The Millennium Collection | MCA Records |
| 2001 | Three Chord Opera | Columbia Records |
| 2001 | The Essential Neil Diamond | Columbia Records |
| 2002 | Love Songs (different version) | MCA Records |
| 2002 | Play Me: The Complete Uni Studio Recordings Plus! | MCA Records |
| 2003 | Stages | Columbia Records |
| 2005 | Neil Diamond Gold | MCA Records |
| 2005 | 12 Songs | Columbia Records |
| 2010 | Dreams | Columbia Records |
| 2013 | Classic Christmas Album | Sony Legacy |
| 2014 | Melody Road | Capitol |
| 2016 | Acoustic Christmas | Capitol |
Agriélaia

| --- | --- |
Muut nimet:  Agrielaía (Αγριελαία), Agrieliá (Αγριελιά), Agreliá (Αγρελιά), Agréli (Αγρέλι)
Sijainti:  36°09′03″N, 29°36′13″E, Megísti Ródos, Etelä-Egean saaret Kreikka
Saariryhmä:  Dodekanesia
Merialue:  Välimeri
Pinta-ala:  0,016 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  0
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Agriélaia (kreik. Αγριέλαια, myös Agrielaía, Αγριελαία, Agrieliá, Αγριελιά, Agreliá, Αγρελιά, Agréli, Αγρέλι) on pieni Kreikan saari, joka kuuluu Dodekanesian saariryhmään ja sijaitsee Kastellórizon eli Megístin saaren itärannikolla Kastellórizon kylän edustalla. Saaren pinta-ala on noin 0,016 neliökilometriä ja se on asumaton. Hallinnollisesti Agriélaia kuuluu Megístin kuntaan, Ródoksen alueyksikköön ja Etelä-Egean saarten alueeseen.
Agulin kieli

| Aguli |
| --- | --- |
Oma nimi:  агъул чӀал (aǧul ç̇al)
Tiedot
Alue:  Dagestan
Virallinen kieli:  -
Puhujia:  29 400
Sija:  ei sadan suurimman joukossa
Kirjaimisto:  kyrillinen
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  dagestanilaiset kielet
Kieliryhmä:  lezgiläiskielet
ISO 639-3:  agx
 Ohje 
Agulin kieli (aguliksi агъул чӀал, agul č’al) on agulien puhuma dagestanilainen kieli. Sitä puhutaan Venäjällä Dagestanin tasavallan Agulin ja Kurahin piirien kylissä. Osa aguleista on muuttanut vuoristosta tasangolle Derbentin ja Kajakentin piireihin, Dagestanin kaupunkeihin, Bakuun ja Stavropolin aluepiiriin. Agul on yksi Dagestanin virallisista kirjakielistä.
Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Neuvostoliitossa oli 19 900 agulia, joista 13 800 Dagestanissa. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan Venäjällä oli 29 400 agulin puhujaa, joista 25 400 Dagestanissa. Dagestanin aguleista 98,5 % osaa agulia ja 89,5 % venäjää. Osa aguleista puhuu myös lezgiä, azeria ja tabasarania.
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 29 300 agulin puhujaa.
Agul kuuluu dagestanilaisten kielten lezgiläiseen ryhmään, jossa se muodostaa lezgin ja tabasaranin kanssa itälezgiläisen alaryhmän. Kieli jakaantuu varsinaisagulin, Kušanin ja Kerenin päämurteisiin, joiden välillä on foneettisia, sanastollisia ja osittain myös kieliopillisia eroja. Sanastossa on muinaisia iranilaisia lainoja, jotka kertovat agulien eläneen aikaisemmin huomattavasti etelämpänä.
Agulit käyttävät sivistyskielenään venäjää. 1930–1950-luvuilla kouluopetus tapahtui lezgiksi. 1990-luvun alussa luotiin kyrilliseen kirjaimistoon perustuva kirjakieli, jota käytetään opetuskielenä koulujen alaluokilla. Dagestanin muiden kielten tapaan venäjästä poikkeavia äänteitä merkitään erilaisilla kirjainyhdistelmillä sekä merkin Ӏ avulla. Agulin piirin Tpigin kylässä ilmestyy vuonna 1993 perustettu agulin- ja venäjänkielinen sanomalehti Vesti Agula.
HMS Agincourt (1865)

| HMS Agincourt |
| --- | --- |
 HMS Agincourt

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Laird, Son and Company, Birkenhead
Kölinlasku:  30. lokakuuta 1861
Laskettu vesille:  27. maaliskuuta 1865
Palveluskäyttöön:  1. kesäkuuta 1867
Loppuvaihe:  romutettu 1960
Tekniset tiedot
Uppouma:  10 800 t
Syväys:  8,2 m
Koneteho:  6 700 ihp
Nopeus:  14,8 solmua
Miehistöä:  800
Aseistus
Aseistus:  4 × 9" RML -tykkiä 24 × 7" RML -tykkiä
HMS Agincourt oli Britannian kuninkaallisen laivaston 1860-luvulla valmistettu Minotaur-luokan panssarifregatti. Täystakiloitu ja valurautapanssaroitu alus valmistui 1867 ja se romutettiin 1960.
Valmistus

Alus tilattiin Laird, Son and Companyltä Birkenheadistä nimellä HMS Captain. Alus kuitenkin nimettiin jo ennen vesillelaskua HMS Agincourtiksi. Köli laskettiin 30. lokakuuta 1861 ja alus laskettiin vesille 27. maaliskuuta 1865. Alus valmistui 1. kesäkuuta 1867 ja se otettiin palvelukseen kesäkuussa 1868.
Palvelus

Palvelukseenoton jälkeen alus hinasi 23. kesäkuuta 1869 Noresta HMS Northumberlandin kanssa kelluvan telakan Madeiralle, josta HMS Warrior ja HMS Black Prince hinaisivat telakan edelleen Bermudalle. Aluksen tykkikannelle lastattiin 500 tonnia säkitettyä hiiltä normaalien hiilivarastojen lisäksi. Hinaus Madeiralle vei yksitoista päivää ja tehtävän suoritettuaan alus sijoitettiin Kanaalin laivaston varakomentajan lippulaivaksi, kunnes se siirrettiin telakalle vuonna 1873.
Alus ajoi karille 1871 Pearl Rockissa lähellä Gibraltaria johtaessaan länteen purjehtineen osaston rannan puoleista jonoa. Se ajoi karille navigointiupseerin jätettyä laskuveden huomiotta. Seuraavana jonossa ollut Warrior lähes törmäsi alukseen, mutta sen onnistui viime hetkellä väistää. Karilla ollutta alusta kevennettiin poistamalla aluksen tykit ja heittämällä mereen suuri osa hiilestä. Neljä päivää myöhemmin HMS Hercules hinasi aluksen irti karilta. Seuraavana yönä noussut myrsky olisi upottanut karilla olleen aluksen. Aluksen päällikkö ja ensimmäinen upseeri menettivät virkansa ja alus siirrettiin Devonportin telakalle korjattavaksi.
Laivaston lippulaivan HMS Minotaurin siirtyessä telakalle vuonna 1873 Agincourtista tuli Kanaalin laivaston lippulaiva amiraali Hornbyn siirrettyä lippunsa alukselle. Minotaurin palatessa telakalta vuonna 1875 lippulaivaksi, jolloin Agincourt palasi varakomentajan lippulaivaksi.
Afganistanin islamilainen valtio

Afganistanin islamilainen valtio oli Afganistanin nimi vuosina 1992–2001. Vaikka valtio ja sen hallitus tunnustettiinkin viralliseksi, jäi sen valta Afganistanissa lähinnä nimelliseksi, kun valtion perustaneet mujahideenit alkoivat taistella keskenään. Valtion johdossa oli islamilaisen lain professori ja sissipäällikkö, presidentti Burhanuddin Rabbani, jonka valta käsitti lopulta enää vain pääkaupunki Kabulin ympäristön.
Taliban-liike lopulta valtasi Kabulin ja Rabbani pakeni tukijoineen Pohjois-Afganistaniin, jossa talibanin vastustajat muodostivat Pohjoisen liiton. Taliban perusti 1997 Afganistanin islamilaisen emiraatin, joka hallitsi parhaimmillaan 90 prosenttia maasta, kun taas Afganistanin islamilainen valtio supistui Pohjoisen liiton hallitsemaksi 10 prosentin maa-alueeksi. Tästä huolimatta Pakistania, Saudi-Arabiaa ja Arabiemiirikuntien liittoa lukuun ottamatta, kansainvälinen yhteisö tunnusti Afganistanin islamilaisen valtion Afganistanin ainoaksi lailliseksi hallinnoksi.
Historia > Tausta

Neuvostoliitto miehitti Afganistania vuosina 1979–1989. Paikalliset vastarintajoukot löysivät yhteisen ideologian islamista. Ne saivat merkittävää tukea Pakistanista, Saudi-Arabiasta ja Yhdysvalloista sekä ulkomaisilta vapaaehtoisilta, jotka myöhemmin perustivat äärijärjestö al-Qaidan. Neuvostoliiton vetäytyminen ei lopettanut sotaa, vaan poliittinen ja etninen väkivalta kiihtyivät entisestään. Afganistanin demokraattinen tasavalta luhistui ja maa ajautui kaaokseen.
Historia > Talibanin Afganistan

Taliban mielsi oman ideologiansa puhdasoppiseksi islamilaisuudeksi, mutta todellisuudessa se oli kaukana perinteisestä islamin tulkinnasta. Taliban oli äärikonservatiivinen liike ja otteiltaan raaka. Se pani hallitsemillaan alueilla toimeen ankaran omaan islamin tulkintaansa perustuvan yhteiskuntajärjestyksen. Tytöiltä kiellettiin koulunkäynti, naisten oli pukeuduttava burkhaan, ja miesten piti käyttää turbaania ja kasvattaa pitkä parta. Kaikki toiminta, jota pidettiin epäislamilaisena, kiellettiin, kuten television katselu ja musiikin kuuntelu. Monet uskonoppineet arvostelivat Talibanin islamintulkintaa, mutta Mullah Omarin järjestö oli omassa tulkinnassaan ehdoton. Taliban ei myöskään kunnioittanut perinteisiä paštujen heimorakenteen muodostamaa yhteiskuntajärjestystä. Tämä selittyy sillä, että suurin osa järjestön rivisotilaista oli värvätty Pakistanin pakolaisleireiltä, missä he olivat eläneet koko ikänsä. Monet heistä olivat myös orpoja. Niissä oloissa heille ei ollut kehittynyt käsitystä perinteisestä paštuyhteiskunnasta, vaan he olivat helposti värvättävissä Talibanin riveihin.
Talibanin varsinainen hallinto oli hyvin pieni. Se valvoi erilaisten kieltojen ja määräysten noudattamista, mutta varsinaiset valtion tehtävät jäivät hoitamatta, eikä niiden hoitoon ollut kykyjäkään. Taliban ei kyennyt organisoimaan minkäänlaista koulutusta eikä terveydenhuoltoa, eikä infrastruktuuria korjattu sotien jäljiltä. Huonosta hallinnosta huolimatta Taliban oli kahteen vuosikymmeneen ensimmäinen voima, joka hallitsi suurinta osaa Afganistanista.
Talibanin valtaa vastaan noustiin ensin alueilla, joissa paštut olivat vähemmistönä. Persialaisenemmistöisellä alueella Heratissa väestö oli tottunut liberaaliin uskontulkintaan. Naisten koulunkäynti ja työssäkäynti oli tavallista, ja nyt heidän käskettiin verhoutua burkhaan, eivätkä he saaneet edes poistua kotoaan ilman miespuolista lähisukulaista. Kun tiedot Talibanin määräyksistä levisivät ulkomaailmaan, haihtuivat järjestön positiiviset saavutukset ja järjestöön alettiin suhtautua kielteisesti.
Taliban yritti edelleen valloittaa vielä valloittamattomat Afganistanin alueet, mutta siihen kohdistui yhä suurempaa vastarintaa. Dostum liittoutui jälleen Massoudin kanssa Talibania vastaan, jolloin syntyi talibanvaltaa vastustanut Pohjoinen liitto. Liittoon liittyivät myös hazarat ja šiiamuslimit. Myös Iran, Venäjä ja Keski-Aasian valtiot alkoivat tukea Pohjoista liittoa, sillä ne eivät halunneet äärisunnalaisuuden leviävän omille alueilleen. Taliban onnistui Pohjoisen liiton sisäisen kapinan vuoksi vielä valloittamaan Mazar-i-Sharifin, jota Dostum hallitsi. Pohjois-Afganistanissa uskontulkinta oli myös hyvin avointa ja alkoholia oli vapaasti saatavilla. Väestön oli mahdotonta alkaa noudattaa Talibanin mielivaltaisia uskontulkintoja.
Aglona

Aglonan basilika.
Aglona on kylä Aglonan kunnassa Latgallian maakunnassa Latviassa. Kylä sijaitsee kymmenen kilometriä kaakkoon Rēzeknen ja Daugavpilsin väliseltä valtatieltä, P62-tien varressa kahden järven välisellä kannaksella. Aglona on tunnettu leipämuseosta ja roomalaiskatolisesta basilikasta. Niiden ansiosta kylä on melko vilkas, vaikka kunnan asukasluku on vain noin tuhat henkeä.
Kylä alkoi kehittyä katolisuuden keskukseksi 1700-luvun alussa, kun paikallinen kartanonomistaja ja dominikaanijärjestö perustivat paikalle nunnaluostarin ja koulun. Nykyinen Aglonan kirkko sai basilikan statuksen vuonna 1980. Paavi Johannes Paavali II vieraili Aglonassa vuonna 1993. Basilika kokoaa vuosittain elokuun puolivälissä noin satatuhatta pyhiinvaeltajaa. Tällöin alttariseinältä paljastetaan 1700-luvulta peräisin oleva Aglonan ihmeidentekijä Neitsyt Marian maalaus. Pyhiinvaeltajat käyvät myös luostarin sisäpihalla olevalla pyhällä lähteellä, jonka veden uskotaan parantavan sairauksia.
Pyhän veden vastapainoksi Aglonan kunnan alueella, noin 9 kilometrin päässä kirkolta on Paholaisenjärvi (latv. Čertoks, Velnezers). Se on 1,8 hehtaarin kokoinen, niukkaravinteinen ja kirkkaan sinivihreän veden järvi. Sen syvänteiden on uskottu kätkevän yliluonnollisia voimia.
Kirkon lähellä toimii Aglonan leipämuseo. Sinne on koottu viljanviljelyyn ja leivänvalmistukseen liittyviä esineitä. Museossa on myös leipomo ja leipäkauppa. Leipomista voi itsekin kokeilla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aglona Wikimedia Commonsissa
Agía Rouméli

| Agía Rouméli Αγία Ρουμέλη |
| --- | --- |
 Näkymä Agía Rouméliin Libyanmereltä.
 Agía Rouméli
 Koordinaatit: 35°13′48″N, 23°57′38″E 
Valtio:  Kreikka
Alue:  Kreeta
Alueyksikkö:  Chaniá
Kunta:  Sfakiá
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
 – Kallikrates-koodi:  7407000201
Väkiluku (2011):  57
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Agía Rouméli (kreik. Αγία Ρουμέλη) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella ja kuuluu Sfakián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 57 (vuonna 2011).
Agía Rouméli sijaitsee Välimereen kuuluvan Libyanmeren rannalla Euroopan syvimmän ja pisimmän rotkon, Samarián rotkon eteläpäässä. Kylässä on muun muassa uimaranta, huoneiden vuokraajia, hotelleja, baareja ja tavernoja. Agía Roumélista kulkee laivoja Loutróon ja Chóra Sfakíoniin sekä Palaióchoraan. Kylään päättyy Samarián rotkon vaellus, jonka jälkeen jatketaan useimmiten laivalla Chóra Sfakíoniin ja sieltä edelleen linja-autolla.
Agía Rouméli muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Αγίας Ρουμέλης, Topikí Koinótita Agías Roumélis), johon kuuluu varsinaisen Agía Roumélin kylän lisäksi nykyisin asumaton Palaiá Agía Rouméli.