stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Archie Scott Brown

William Archibald Scott Brown eli Archie Scott Brown (13. toukokuuta 1927 Paisley, Renfrewshire, Skotlanti – 19. toukokuuta 1958 Heusy, Verviers, Belgia) oli brittiläinen rata-auto- ja Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui yhteen Formula 1 -osakilpailuun kaudella 1956, Britannian GP:hen. Hän keskeytti kilpailussa eikä saavuttanut pisteitä. Hän yritti myös saman kauden viimeiseen kilpailuun, Italian GP:hen, muttei päässyt, koska hänen ajolupansa loppui.
Archie Scott Brown sai kuolettavat vammat Spa-Francorchampsin rata-autokilpailussa vuonna 1958. Hän kuoli sairaalassa seuraavana päivänä, alle viikko 31-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen.
Angela White

| Angela White |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1985 (ikä 39)
Pornonäyttelijä
Aktiivisena:  2003–
Pituus:  163 cm
Aiheesta muualla
angelawhite.com
IMDb
Angela White (s. 4. maaliskuuta 1985 Sydney, Australia) on australialainen pornonäyttelijä, -ohjaaja ja -tuottaja, joka aloitti uransa vuonna 2003. Hänen kiinnostukseensa erotiikkaa kohtaan vaikuttivat yhteiskunnan negatiiviset näkemykset seksuaalisuudesta ja pornografiasta, mistä hän sai innoitteen tutkia australialaisen erotiikan naisnäyttelijöitä ja julkaisi tuloksensa sukupuolitutkimusopintojen Bachelor of Arts -opinnäytetyössään Melbournen yliopistossa. White esiintyi myös australialaisessa televisiosarjassa Pizza, jossa hän näytteli pornonäyttelijää. White yritti myös poliittista uraa osallistumalla Sex Party-puolueen ehdokkaana Victorian osavaltion vaaleihin, mutta ei tullut valituksi.
Palkinnot ja kunniamaininnat

AVN Awards 2016: Näyttelijänä "Best All-Girl Group Sex Scene" ja "Best All-Girl Group Sex Scene" ja tuotantoyhtiönä "Best All-Girl Movie" (elokuva Angela Loves Women).
AVN Awards 2017: Tuotantoyhtiönä "Best Continuing Series" (elokuva Angela Loves…), "Best Gonzo Movie" (elokuva Angela Loves Gonzo) ja "Most Amazing Sex Toy" (seksilelu Angela Fleshlight).
AVN Awards 2018: Ehdokkuus näyttelijänä ja tuotantoyhtiönä 18 eri kategoriassa (14 palkintoa) sekä AVN Hall of Fame -kunniajäsenyys.
XRCO Awards 2018: Vuoden naisesiintyjä sekä palkinnot luokissa ”Best Gonzo Movie” ja ”Best Gonzo Series”.
XCritic Awards 2019: Palkinnot luokissa ”Best Female Performer”, ”Best Actress”, ”Best G/G Action Scene”, ”Scene of the Year”, ”Social Media Queen” ja ”Best Non-Feature Release”.
AVN Awards 2020: Palkinnot luokissa ”Best Performer of the Year” ja ”Best Leading Actress”.
XRCO Awards 2020: Vuoden naisesiintyjä.
AVN Awards 2021: Palkinnot luokissa ”Favorite Female Porn Star”, ”Most Spectacular Boobs”, ”Social Media Star”, ”Best Actress (Featurette)”, ”Best Group Sex Scene ja ”Best Non-Sex Performance”.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Angela White Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Anne-Maija Aalto

| Anne-Maija Aalto> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1988 (ikä 35–36)
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Kirjallinen suuntaus: nuortenkirjallisuus
Esikoisteos:  Syvään veteen, 2016
Palkinnot
 Lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia (2021) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anne-Maija Aalto (s. 1988 Lappeenranta) on suomalainen nuortenkirjailija. Hän sai vuonna 2021 lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandian teoksestaan Mistä valo pääsee sisään.
Aalto on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti. Hän varttui Etelä-Karjalassa, mutta muutti vuonna 2012 Turkuun, missä hän opiskeli kirjallisuutta ja luovaa kirjoittamista ja kirjallisuutta Turun yliopistossa. Aalto on kertonut alkaneensa kirjoittaa tavoitteellisesti opiskeluaikanaan. Vuonna 2015 hän osallistui Otavan nuortenromaanikilpailuun. Hän sai kunniamaininnan ja kustannussopimuksen.
Aallon esikoisromaani Syvään veteen ilmestyi vuonna 2016. Toinen romaani Korento (2020) oli Topelius-palkintoehdokkaana. Aallon kolmas ja neljäs romaani julkaistiin molemmat syksyllä 2021. Mistä valo pääsee sisään on itsenäinen jatko-osa Korennolle, ja Lumen hiljaisuus on puolestaan julkaistu Kaarna Kustannuksen kautta. Mistä valo pääsee sisään palkittiin joulukuussa 2021 lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandialla. Valinnan teki tietokirjailija Perttu Pölönen, ja kirja oli myös lukijoiden suosikki.
Tuotanto

Syvään veteen.  Helsinki:  Otava, 2016.  ISBN 978-951-1-29469-6.
Valkeuden jano.  Omakustanne (Books on Demand), 2017.  ISBN 978-952-339-617-3.
Korento.  Helsinki:  Otava, 2020.  ISBN 978-951-1-35686-8.
Mistä valo pääsee sisään.  Helsinki:  Otava, 2021.  ISBN 978-951-1-38137-2.
Lumen hiljaisuus.  Turku:  Kaarna Kustannus, 2021.  ISBN 978-952-69464-3-6.
Aiheesta muualla

Anne-Maija Aallon verkkosivut
Anne-Maija Aalto Otava.
André Hoffmann

Andre Hoffmann, 1983
André Hoffmann (s. 11. elokuuta 1961 Itä-Berliini) on entinen itäsaksalainen pikaluistelija.
Uransa alkupuolella Hoffmann oli yleisluistelija, parhaana arvokisasijoituksenaan EM-kisojen viides sija vuodelta 1985. 13. tammikuuta hän luisteli 3 000 metrillä ja pienessä yleiskilpailussa uudet maailmanennätykset (4.03,31 ja 161.158). Vuonna 1986 hän ryhtyi keskittymään sprintti- ja keskimatkoille koska tulokset yleiskilpailuissa eivät muuttuneet paremmiksi.
Kaudella 1987–1988 Hoffmann voitti kaksi maailmancupin osakilpailua 1 500 metrillä. Häntä ei kuitenkaan laskettu kyseisellä matkalla ennakkosuosikkien joukkoon saman vuoden kevättalvella käydyissä Calgaryn talviolympialaisissa. Kisoissa hän kuitenkin teki uuden maailmanennätyksen 1.52,06 ja voitti kultamitalin vain kuuden sadasosasekunnin erolla Yhdysvaltain Eric Flaimiin. Hän jatkoi luistelu-uraansa vielä kahden kauden ajan ilman mainittavampaa menestystä.
Aoste (Isère)

| Aoste |
| --- | --- |
 Saint-Clairin kirkko ja kaupungintalo
 Aoste
 Koordinaatit: 45°35′21″N, 5°36′34″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Auvergne-Rhône-Alpes
Departementti:  Isère
Arrondissementti:  La Tour-du-Pin
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  9,8 km²
Korkeus:  232 (207-256) m
Väkiluku (2021):  2 869 
 – Väestötiheys:  292 as./km²
Kunnan numero:  38012
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aoste on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee Rhônen ja sen sivujoen Guiersin varrella, noin 13 kilometriä La Tour-du-Pinin kaupungista itään.
Gallo-roomalainen museo
Kaupunki on roomalaisten perustama. Kaupungin nimi oli tuolloin Vicus Augustus, ja se oli nimetty kaupungin perustajan keisari Augustuksen mukaan. Ensimmäiset arkeologiset kaivaukset kaupungissa tehtiin vuonna 1856, ja vuosina 1856-1859 kaupungin asukkaat kokosivat yhteen ensimmäisen gallo-roomalaisen museon kokoelman. Gallo-roomalainen museo (Musée gallo-romain d'Aoste) sai uudet tilat vuonna 1988, ja sitä laajennettiin vuonna 1999.
Kaupungin keskustassa oleva Saint-Clairin kirkko rakennettiin vuonna 1893 vanhan kyläkirkon päälle. Tyyliltään se on uusromaaninen. Kirkon julkisivun rakentamisessa käytettiin vanhan kirkkorakennuksen materiaaleja, jonka takia uudessa julkisivussa on nähtävissä muinaisia kirjoituksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aoste (Isère) Wikimedia Commonsissa
Ari Hursti

Ari Hursti on suomalainen radiotoimittaja ja -juontaja. Hursti oli Nelonen Median Helmiradio-kanavalla juontajana joulukuuhun 2020 saakka. Tämän jälkeen hän aloitti työskentelyn Yle Radio Suomen Lapin iltapäiväjuontajana. Hursti on aiemmin työskennellyt toimittajana ja radiojuontajana YleX:llä, Radio Novalla, Radio Aallossa ja Hitmixillä.
Antonio Di Martino

| Antonio Di Martino> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. joulukuuta 1982 (ikä 41) Palermo, Sisilia, Italia
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä
Muusikko
Taiteilijanimi:  Dimartino 
Laulukielet:  italia
Aktiivisena:  1998–
Tyylilajit:  indie pop, poprock
Soittimet:  laulu
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Antonio Di Martino (s. 1. joulukuuta 1982 Palermo) on italialainen laulaja-lauluntekijä.
Ura

Antonio Di Martino aloitti taiteellisen uransa 1998, jolloin hän perusti yhtyeen Famelika muusikoiden Enrico Orlando (kitara), Giusto Correnti (rummut) ja Pippo Guagliardo (kitara) kanssa Misilmerin kaupungissa Palermon lähellä. Debyyttialbumi Storie poco normali julkaistiin 2002. Vuosina 2003 ja 2004 Famelika esiintyi kiertueilla lämmittely-yhtyeenä. Debyyttialbumi Cara maestra abbiamo perso julkaistiin 2010. Tuolloin Di Martino valitsi yhtyeensä nimeksi Dimartino, ja mukaan liittyi Angelo Trabace (piano).
Vuonna 2012 julkaistu albumi Sarebbe bello non lasciarsi mai ma abbandonarsi ogni tanto è utile sai tunnustusta kriitikoilta. Vuonna 2015 julkaistu Un paese ci vuole pohtii italian kielen moniulotteista käsitettä "paese", ja ammentaa Cesare Pavesen romaanista La luna e i falò. Vuonna 2019 julkaistu Afrodite on omistettu Di Martinon esikoistyttärelle. Seuraavana vuonna Di Martino julkaisi levyn I mortali Colapescen kanssa.
Di Martino osallistui Colapescen kanssa San Remon festivaaleille keväällä 2021. Heidän sävellyksensä "Musica leggerissima" sijoittui neljänneksi 26:sta kilpailukappaleesta.
Diskografia > Studioalbumit

Cara maestra abbiamo perso (2010)
Sarebbe bello non lasciarsi mai, ma abbandonarsi ogni tanto è utile (2012)
Un paese ci vuole (2015)
Un mondo raro (Fabrizio Cammaratan kanssa) (2017)
Afrodite (2019)
I mortali (Colapescen kanssa) (2020)
Diskografia > EP

Non vengo più mamma (2013)
Aiheesta muualla

YouTube: Colapesce, Dimartino - Musica leggerissima (Official Video - Sanremo 2021)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: it:Dimartino
Käännös suomeksi
Andrew Jackson

| Andrew Jackson |
| --- | --- |

Yhdysvaltain 7. presidentti
 4. maaliskuuta 1829 – 4. maaliskuuta 1837  
Varapresidentti:  John C. Calhoun (1829–1832), Martin Van Buren (1833 – 1837)
Edeltäjä:  John Quincy Adams
Seuraaja:  Martin Van Buren
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. maaliskuuta 1767 Waxhaws, Etelä-/Pohjois-Carolina, Brittiläinen Amerikka
Kuollut: 8. kesäkuuta 1845 (78 vuotta) Nashville, Tennessee, Yhdysvallat
Ammatti:  lakimies
Puoliso:  Rachel Donelson RobardsJackson
Tiedot
Puolue:  demokraattis-republikaanipuolue  Demokraatit
Uskonto:  presbyteeri
 Nimikirjoitus
Andrew Jackson (15. maaliskuuta 1767 Waxhaws, Etelä- tai Pohjois-Carolina – 8. kesäkuuta 1845 Nashville, Tennessee) oli Yhdysvaltain seitsemäs presidentti vuosina 1829–1837. Puoluekannaltaan hän oli demokraatti.
Andrew Jackson johti joukkoja vuoden 1812 sodassa, creek-sodassa sekä ensimmäisessä seminolisodassa ja hänet tunnettiin laajalti sotasankarina. Hän hyödynsi mainettaan presidentinvaalikampanjoissaan. Presidenttinä Jackson käytti yksinvaltiasmaista hallitsija-asemaa, josta hän saikin liikanimen Kuningas Andrew I. Jacksonin merkittävimpiä ratkaisuja presidenttinä oli Etelä-Carolinassa syntyneen konfliktin ratkaiseminen sekä Yhdysvaltain kansallisen pankin elvyttämisen estäminen.
Varhainen elämä

Andrew Jackson syntyi 15. maaliskuuta 1767 Waxhawsissa, Etelä- ja Pohjois-Carolinan rajalla. Ei ole tarkkaa tietoa, kumman osavaltion puolella Jackson syntyi. Kumpikin Carolina sanoo hänen syntyneen heidän puolellaan, mutta Jacksonin itsensä mukaan hän syntyi Etelä-Carolinassa. Hänen vanhempansa olivat sukujuuriltaan irlantilaisia. Vuosina 1780–1781 britit valtasivat Etelä-Carolinan. Jacksonin äiti ja kaksi hänen veljeään kuoli valtauksessa, mikä jätti Jacksonille elinikäisen vihan Britanniaa kohtaan.
Nuorena Jackson opiskeli lakia ja lähti vuonna 1787 Tennesseehen, josta tuli myöhemmin yksi Yhdysvaltain osavaltioista. Jackson meni Nashville-nimiseen uudisasukaskaupunkiin, jossa hän toimi lakimiehenä. 1790-luvulla Jackson meni naimisiin Rachel Robardsin kanssa. Robards oli eronnut edellisestä miehestään, rikkaasta Lewis Robardsista, mikä oli tuohon aikaan paheksuttavaa. Pari ei koskaan saanut omia lapsia, mutta he kasvattivat adoptiolapsen nimeltä Andrew Jackson Junior. Naimisiinmenon jälkeen Andrew Jackson alkoi säästää rahaa, jotta hän saisi ostettua itselleen kartanon. Lopulta Jackson saikin ostettua itselleen oman Hermitage-nimisen kartanon läheltä Nashvilleä. Useiden muiden tuon ajan kartanonomistajien tapaan myös Jackson käytti hyväkseen orjatyövoimaa.
Tennessee liitettiin Yhdysvaltoihin 1. heinäkuuta 1796, ja Jackson alkoi suunnitella uuden osavaltion perustuslakia. Myöhemmin samana vuonna hänestä tuli myös Tennesseen ensimmäinen Yhdysvaltain edustajainhuoneen edustaja. Jackson kieltäytyi asettumasta ehdolle seuraavissa vaaleissa 1797 ja palasi kotitilalleen maaliskuussa. Hänet kuitenkin valittiin lähes heti Yhdysvaltain senaattiin. Jackson erosi senaatista vuotta myöhemmin, ja hänet valittiin Tennesseen ylioikeuden tuomariksi. Myöhemmin hänet valittiin Tennesseen asevoimien ylipäälliköksi.
Varhainen elämä > Kaksintaistelija

Andrew Jackson osallistui useisiin kaksintaisteluihin, moniin niistä ainakin nimellisesti puolustaakseen vaimonsa Rachel Jacksonin kunniaa. Kaksintaistelussa 30. toukokuuta 1806 Charles Dickinson ampui ensin Jacksonia kylkeen, minkä jälkeen Jackson ampui kuolettavan laukauksen. Dickinson oli ainoa mies, jonka Jackson surmasi kaksintaisteluissa.
Sotilasura

Kun vuoden 1812 sota syttyi, kenraaliksi ylennetty Jackson aloitti viiden kuukauden mittaisen sotaretken brittien liittolaisia Creek-intiaaneja vastaan. Sotaretki päättyi Jacksonin voittamaan Horseshoe Bendin taisteluun maaliskuussa 1814. Tammikuussa 1815 Jacksonin joukot löivät britit New Orleansin taistelussa. Vaikka sodan lopettanut Gentin rauhansopimus oli solmittu jo joulukuussa, pidettiin Jacksonia Yhdysvalloissa suurena sotasankarina.
Vuonna 1817 Jackson määräsi hyökkäyksen Espanjalle kuuluneeseen Floridaan. Espanjan hallitus kuitenkin kritisoi valloituksia voimakkaasti, ja osa Yhdysvaltain hallituksestakin ryhtyi vastustamaan sotaretkeä. Osa hallituksesta, tuolloinen ulkoministeri John Quincy Adams mukaan lukien, kuitenkin kannatti edelleen Floridan valtaamista. Vaikka sotaretki keskeytettiinkin, se nopeutti Espanjan halua myydä Florida Yhdysvalloille. Adams ja James Monroe ostivat alueen lopulta Yhdysvalloille vuonna 1821.
Ura poliitikkona

Jacksonin sotamenestyksen siivittämänä hänet valittiin Yhdysvaltain senaattiin vuonna 1824. Myöhemmin samana vuonna hän asettui ehdolle myös presidentinvaaleissa. Vaalit olivat tasaiset ja kukaan ehdokkaista ei saanut riittävää määrää valitsijamiehiä taakseen. Ehdokkaista Jackson keräsi eniten ääniä kansanäänestyksessä.
Perustuslain mukaisesti presidentin valinta siirtyi seuraavaksi edustajainhuoneen äänestettäväksi ja ehdokkaisi pääsivät kolme eniten ääniä kerännyttä ehdokasta: Jackson, John Quincy Adams ja edustajainhuoneen puhemies Henry Clay. Jokaisella osavaltiolla oli käytössään yksi ääni ja osavaltion edustajat äänestivät siitä, kuka ehdokkaista sai äänen. Clay asettui tukemaan John Quincy Adamsia. Adams voittikin äänestyksen selvästi, minkävuoksi Jacksonin kannattajat syyttivät häntä lahjonnasta. Adams nimittikin presidenttinä Clayn ulkoministerikseen. Jackson itse erosi senaatista vastalauseena vaalin tuloksille. Vuoden 1824 vaalit olivat erikoiset myös sikäli, että Federalistinen puolue oli kuihtunut pois, joten kaikki viisi ehdokasta olivat republikaaneja (nykyisen demokraattipuolueen edeltäjä).
Seuraavan neljän vuoden ajan Jacksonin tukijoukot pitivät huolen siitä, etteivät äänestäjät päässeet unohtamaan Adamsin ”konnankoukkuja”. Jackson esiintyi kainostelematta kansanvallan ja tavallisen kansan puolesta taistelijana, olihan hän saanut äänten enemmistön puolelleen. Vuoden 1828 vaaleissa Jacksonin kannattajat eivät jättäneet mitään sattuman varaan. Vaalikampanja oli vaalikiertueineen, mainoslauseineen ja -julisteineen ensimmäinen nykyaikaisena pidetty presidentinvaalikampanja. Jacksonin vastustajat väänsivät hänen nimestään pilanimen Jackass (”Aasi”), mutta Jackson käänsi senkin edukseen ja omaksui aasin osaksi kampanjansa kuvastoa. Myöhemmin aasista tuli koko demokraattipuolueen tunnus.
Ura poliitikkona > Ensimmäinen kausi

Vuoden 1828 vaaleissa kumpaakin osapuolta mustamaalattiin normaalia enemmän. Jacksonin kannattajat syyttivät Adamsia edelleen edellisten vaalien manipuloinnista, ja Adamsin kannattajat puolestaan syyttivät Jacksonia laittomasta avioliitosta. Jacksonin vaimo Rachel ei ollut eronnut laillisesti miehestään, kun hän oli mennyt naimisiin Jacksonin kanssa. Intohimoinen kampanjointi pani kansan liikkeille. Ensimmäistä kertaa sitten kenraali Washingtonin ehdolla oli todellinen kansansankari. Äänensä kävi antamassa peräti nelinkertainen määrä äänestäjiä edellisiin vaaleihin verrattuna, ensimmäistä kertaa yli miljoona amerikkalaista. Kenraali Jackson sai 56 % äänistä. Rachel Jackson kuoli pian vaalien jälkeen, ja Jackson valitsi hänen sijaisekseen ensimmäiseksi naiseksi veljentyttärensä Emily Donelsonin.
Jackson oli Yhdysvaltojen ensimmäinen presidentti, joka tuli maan silloiselta länsirajalta (Tennessee). Tämä oli käännekohta Yhdysvaltain politiikassa: Jacksonin virkakaudella politiikan keskipiste siirtyi lännemmäs. Samalla myös poliittiset puolueet muuttuivat. Entisen demokraattis-republikaanisen puolueen tilalle syntynyt demokraattinen puolue tuki Jacksonia, ja federalistisesta puolueesta Whig-puolueeksi muuttunut puolue vastusti häntä. Jackson teki selväksi, että hän oli maan ylin johtaja eikä alistunut kongressin päätöksiin. Whig-puolue vastusti Jacksonin kantaa yksinvaltiudesta rankasti ja käyttikin tästä pilkkaavasti nimeä Kuningas Andrew I.
Ura poliitikkona > Toinen kausi

Asettuessaan uudelleen ehdolle vuonna 1832 Jacksonin vastaehdokkaaksi nimettiin demokraattis-republikaanien Henry Clay. Vaalien tärkeimmäksi kysymykseksi nousi pahasti velkaantunut ja Yhdysvaltain hallituksen tukema kansallinen pankki. Clay kannatti pankin elvyttämistä, kun Jackson puolestaan sanoi sen olevan ”rahvaiden vihollinen”. Vaikka silloinen edustajainhuoneen edustaja Clay sai kongressin hyväksynnän pankin elvyttämiselle, Jackson käytti veto-oikeuttaan ja esti elvytyksen. Siitä huolimatta Jackson voitti vaalit selvästi.
Jacksonin toisen kauden ensimmäinen suuri ongelma oli Etelä-Carolinan halu olla maksamatta korkeita veroja liittovaltiolle. Vuonna 1832 Yhdysvaltain kongressi oli jo valmis alentamaan verotusta konfliktin välttämiseksi, mutta Jackson päätti uhata Etelä-Carolinaa liittovaltion armeijalla, mikäli tämä ei maksaisi veroja. Väkivallan uhka sai osavaltion perääntymään verovaatimuksistaan ja Jacksonia kehuttiin kriisin välttämisestä.
Samoihin aikoihin Etelä-Carolinan uhkaavan konfliktin kanssa Georgian osavaltio valloitti cherokee-intiaaneilta valtavia maa-alueita, jotka liittovaltio oli näille taannut. Intiaaneja vastaan aiemmin taistellut Jackson ei kuitenkaan välittänyt tilanteesta, ja intiaanit valittivat Georgian toiminnasta Yhdysvaltain korkeimpaan oikeuteen, jonka mukaan Georgialla ei ollut oikeutta intiaanien alueisiin. Vuonna 1835 cherokeet sopivat vaihtavansa asuinalueensa uuteen alueeseen Arkansas'n territoriosta. Uudelleensijoitus kuitenkin vaati tuhansien intiaanien hengen.
Jacksonin presidenttikaudet muistetaan vahvasti presidenttivetoisesta politiikasta ja myös intiaanien kaltoinkohtelusta. Maakeinottelu yleistyi, vaikka Jackson koetti sitä hillitä. Jacksonin onnistui maksaa valtion velka kokonaan pois korkeilla tulleilla ja myymällä valtion maita. Hänen kaudellaan valtion budjetit olivat vahvasti ylijäämäisiä. Päätettyään toisen kautensa presidenttinä Jackson vetäytyi kotitilalleen Hermitageen, jossa hän kuoli 8. kesäkuuta 1845.
Jackson omisti presidenttinä toimiessaan harmaapapukaijan nimeltä Poll. Papukaijan uskotaan olleen alun perin lahja Jacksonin vaimolle, mutta tämän kuoltua Jackson otti sen omakseen. Monien kertomusten mukaan papukaija oppi kiroilemaan, mihin on uskottu vaikuttaneen Jacksonin oma temperamenttinen luonne. Yhden tarinan mukaan Poll kiroili Jacksonin hautajaisissa niin paljon, että se järkytti hautajaisiin saapuneita surijoita.
Kunnianosoitukset

Jacksonin kunniaksi on painettu useita postimerkkejä, joista ensimmäinen ilmestyi kuitenkin vasta 18 vuotta hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1863. Ensimmäiset Jacksonia esittäneet postimerkit olivat mustavalkoisia kahden sentin merkkejä, jotka saivat lempinimen Black Jack (suom. Musta Jack). Lisäksi Jackson on ikuistettu 20 dollarin seteliin, yhden dollarin kolikkoon ja lukuisiin patsaisiin. Jacksonin mukaan on nimetty muun muassa Jackson Square New Orleansissa sekä Yhdysvaltain armeijan koulutuskeskus Fort Jackson Etelä-Carolinassa.
Donald Trump pitää Jacksonia suurena inspiraation lähteenä, ja hänen presidenttikaudellaan Jacksonin muotokuva oli Oval Officen seinällä.
Kunnianosoitukset > Jackson postimerkeissä

1862
1870
1903
1938
Edward Percy Moranin näkemys New Orleansin taistelusta. Jackson seisoo joukkojensa edessä sokkelin päällä.
Varhainen valokuva Jacksonista tämän kuolinvuodelta 1845.
Jackson 20 dollarin setelissä.
Arktos Media

| Arktos Media |
| --- | --- |

Perustettu:  2010
Toimitusjohtaja:  Daniel Friberg
Kotipaikka:  Budapest
Toimiala:  kirjojen kustantaminen
Kotisivu:  arktos.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Arktos Media on Budapestissä toimiva alt-right -kustantamo.
Arktos Mediaa pidetään yleisesti, niin liikkeen jäsenten kuin sitä tutkivien asiantuntijoidenkin keskuudessa, alt-rightin johtavana kustantamona. Se toimii Budapestin identitaarisen, nationalistisen ja äärioikeiston liikehdinnän keskiössä. Kustantamo on julkaissut useita englanninkielisiä käännöksiä alt-rightin keskeisistä teoksia, muun muassa Aleksandr Duginin tekstejä. Arktosin teokset edustavat yleisesti vaihtoehtoa modernille yhteiskunnalle ja suhtautuvat kriittisesti liberalismiin, ihmisoikeuksiin ja nykyaikaiseen demokratiaan. Kustantamo on julkaissut yli 130 nimikettä kymmenellä eri kielellä.
John Morgan perusti muutaman ystävänsä kanssa Integral Tradition Publishing -kustantamon vuonna 2006. Sen oli tarkoitus keskittyä traditionalistiseen, radikaaliin ja antimoderniin kirjallisuuteen. Kustantamo julkaisi vain yksi tai kaksi nimikettä vuodessa. Yhtiö avasi vuonna 2009 toimiston Intiassa. Loppuvuodesta 2009 Integral Tradition Publishingin henkilöstö sai tietää ruotsalaisesta ryhmästä, joka suunnitteli hyvin samanlaista hanketta. He päättivät yhdistää voimansa. Vuonna 2010 Morgan ja Daniel Friberg lanseerasivat Arktos Median toiminnan Intiassa. Friberg ja Morgan muuttivat Intiasta Budapestiin alkuvuodesta 2014. Morgan on sittemmin poistunut yhtiöstä ja Friberg on nykyään sen toimitusjohtaja.
Arktosille on keskeistä Fribergin visio metapolitiikan muuttamisesta: Fribergin mukaanmonikulttuurisuus ja liberaalit ihmisoikeudet, joita hän nimittää  "kulttuurimarxismiksi", ovat olleet hallitsevia kansallissosialismin kaatumisen jälkeen. Hänen mukaansa kulttuuri-ilmapiirin muuttaminen on välttämätöntä, jotta poliittinen ja sosiaalinen muutos olisi mahdollinen.
Arktosilla on useita yhteyksiä Jobbikiin: kumpikin vastustaa monikulttuurisuutta ja kannattaa tiukkoja maahanmuuttolakeja, jotka perustuvat etnisyyteen ja rodun säilyttämiseen. Puolueen puheenjohtaja Gábor Vona on kirjoittanut johdannon Arktosin käännökseen Julius Evolan esseekokoelmasta. Friberg on esiintynyt useasti julkisuudessa Vonan ja Jobbik-poliitikko Márton Gyöngyösin kanssa. Gyöngyösi on kuitenkin kiistänyt, että Arktosilla olisi vaikutusvaltaa puolueen toimintaan.
Tammikuussa 2017 Arktos ja Richard B. Spencer perustivat yhdessä AltRight.comin.
Aiheesta muualla

Kotisivut Arktos Media.