stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
T. E. Hulme

| T>  E. Hulme |
| --- | --- |
 T. E. Hulme 1912.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Thomas Ernest Hulme
Syntynyt: 1883 Endon, Staffordshire, Britannia
Kuollut: 1917 (33–34 vuotta) Oostduinkerke, Belgia
Kansalaisuus:  Britannia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
T. E. (Thomas Ernest) Hulme (1883 Endon, Staffordshire, Britannia – 1917 Oostduinkerke, Belgia) oli brittiläinen filosofi ja kriitikko. Hän oli imagistisen liikkeen perustajia.
Hulme esitteli Englannissa Henri Bergsonin filosofiaa ja tuki Ezra Poundia kirjoittamalla ennen ensimmäistä maailmansotaa artikkeleita imagismista. Artikkelit ilmestyivät 1924 koottuina nimellä Speculations. Hänen mukaansa humanismi läheni loppuaan, ja hän kannatti "kovaa" ja "kuivaa" runoutta ja yleensä taidetta. Ezra Pound julkaisi Hulmen viisi imagistista runoa nimellä The Complete Poetical Works of T. E. Hulme kirjassaan Ripostes.
Hulme kuoli ensimmäisen maailmansodan taistelussa Oostduinkerkessa.
Suomennetut runot

Pertti Nieminen, Maailma pitäisi aloittaa alusta , S. 97–114: T. E. Hulmen runojen suomennoksia. Helsinki: Otava 2009 ISBN 978-951-1-23846-1
Auringonlasku
Auringonlasku (II)
Hiljaisessa maassa
Kaupungin auringonlasku
Kuvia: Aamuhämärä viipyy alhaalla
Kuvia: Hameen
Kuvia: Hänen hameensa
Kuvia: Kolme lintua lensi
Kuvia: Leivo kiemuroi
Kuvia: Makaan yksin pienessä laaksossa
Kuvia: Mystisen alakuloinen
Kuvia: Raleigh, vankina pimeässä tornissa
Kuvia: Taipunut puu suhisi
Kuvia: Tämän minä kaikille
Kuvia: Vanhoilla taloilla
Kuvia: Viiniköynnöksen
Kuvia: Äänet
Mies märssykorissa (Tähystäjä)
Musie
Muuttuminen
Pitkä nainen
Rantakatu (Elähtäneen herrasmiehen fantasia kylmänä katkerantuntuisena yönä)
Syksy
Satama-altaan yläpuolella
Syksy (II)
Yöllä!
Älä puhu nyt enää: imagistien runoutta , suom. Pertti Nieminen, Tuulia Toivanen, Basam 2011 ISBN 978-952-260-013-4
Kaupungin auringonlasku
Mana aboda (Mana aboda)
Muuttuminen
Rantakatu (Elähtäneen herrasmiehen fantasia kylmänä, karvaana yönä)
Satama-altaan yläpuolella
Syksy
Pertti Nieminen, Kuu kultainen terälehti , Helsinki: Otava 2008 ISBN 978-951-1-23007-6
Syksy
Satama-altaan yläpuolella
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta T. E. Hulme Wikimedia Commonsissa
Flemming Olsen, Between Positivism and T. S. Eliot: Imagism and T. E. Hulme, library.oapen.org (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Commonwealth War Graves Commission  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Huhtikuu tulee

| Huhtikuu tulee |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Valentin Vaala
Käsikirjoittaja:  Usko Kemppi Valentin Vaala
Perustuu:  Mika Waltarin näytelmään Huhtikuu tulee vuodelta 1949
Tuottaja:  Risto Orko
Säveltäjä:  Usko Kemppi
Kuvaaja:  Eino Heino
Leikkaaja:  Valentin Vaala
Pääosat:  Rauha Rentola Kurt Ingvall Joel Rinne Hilkka Kinnunen
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomi-Filmi
Ensi-ilta:  1. toukokuuta 1953
Kesto:  80 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  14 524 116 vmk
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Huhtikuu tulee on Valentin Vaalan ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1953. Se perustuu Mika Waltarin samannimiseen näytelmään vuodelta 1949. Elokuva on mustavalkoinen.
Turhautunut kotirouva Elisabet Avovirta kokee keväisen lemmenseikkailun itseään nuoremman toimittajan Jaakko Huhtikuun kanssa. Lemmenmaljat kilahtelevat kevätauringon säteissä ja kuohuvat lopulta yli reunojensa.
Juoni

Elisabet Avovirralla on syntymäpäivä, mutta perhe ei muista sitä. Elisabet tuntee olevansa unohdettu, varsinkin kun muu perhe lähtee menoihinsa. Illalla hyväntekeväisyysmyyjäisissä Elisabet tapaa toimittaja Jaakko Huhtikuun, ja päähänpistosta hän kutsuu Jaakon ravintolaan viettämään syntymäpäivää. Seuraavana päivänä Elisabet ja Jaakko tapaavat puistossa. Puistosta palaava Jaakko törmää Heikki Avovirtaan ja tämän sihteeriin Annikki Teräkseen, jolla oli aikoinaan suhde Jaakon kanssa. Heikillä ja Annikilla on kiire kokousmatkalle, ja Annikki ehtii harmikseen vaihtaa Jaakon kanssa vain pari sanaa.
Elisabet kutsuu Jaakon oopperaan. Ilta jatkuu Avovirtojen kodissa, vaikka Jaakko ei oikein innostu. Elisabet on ihastunut Jaakkoon, joka tuntee olonsa kiusaantuneeksi. Avovirran kotona hereillä olevat lapset Kaija ja Pertti huolestuvat äitinsä käytöksestä. Heikki palaa kotiin luultua aiemmin, ja syntyy kohtaus. Aamulla Elisabet kertoo perheelleen rakastavansa Jaakkoa ja lähtee kotoa. Tyrmistynyt Heikki soittaa Jaakolle ja käskee tämän keskusteluun. Jaakko sanoo, ettei ole kiinnostunut Elisabetista. Pertti ja Kaija kehittävät suunnitelman: Kaija alkaa vietellä Jaakkoa saadakseen Elisabetin hylkäämään unelmat Jaakosta. Heikin suunnitelmana on tehdä Elisabet mustasukkaiseksi vikittelemällä sihteeriään Annikkia, mutta Annikin mielessä pyörii vain Jaakko.
Kaija ja Jaakko viettävät iltaa ravintolassa. Heikki taas tilittää aviokriisiään Annikille, ja Elisabet kiertää kaupunkia etsimässä Jaakkoa. Kaijan yritys vietellä Jaakko epäonnistuu, ja hän paljastaa Jaakolle suunnitelmansa: oli tarkoitus järjestää tilanne, jossa Elisabet osuisi paikalle Kaijan ja Jaakon suudellessa. Käykin niin, että Elisabet tulee kotiin, kun Heikki syleilee Annikkia. Heikki pettyy, kun Elisabet ei ole moksiskaan nähdessään aviomiehensä suutelevan sihteeriään. Pertti valehtelee keittiössä Annikille isänsä olevan häikäilemätön naistenmetsästäjä. Kun Elisabet, Heikki ja Annikki selvittävät välejään, Kaijan makuuhuoneesta kuuluu kiljaisu. Jaakko ja Kaija ovat toteuttaneet Kaijan suunnitelman. Lopulta kuitenkin Annikki ja Jaakko päätyvät syleilemään. Avovirran perheessä kaikki palaa ennalleen. Mutta yllättäen Heikistä onkin tullut perheen mielestä syypää koko sotkuun. Elisabet on kuitenkin valmis antamaan hänelle anteeksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Rauha Rentola  | … |  Elisabet Avovirta   |
|  Joel Rinne  | … |  varatuomari Heikki Avovirta   |
|  Kurt Ingvall  | … |  toimittaja Jaakko Huhtikuu   |
|  Hilkka Kinnunen  | … |  sihteeri Annikki Teräs   |
|  Anja Räsänen  | … |  Kaija Avovirta   |
|  Rauno Kuosmanen  | … |  Pertti Avovirta   |
|  Harry Lewing  | … |  Jopi, 2. toimittaja   |
|  Tuija Halonen  | … |  naistoimittaja   |
|  Tarmo Manni  | … |  taiteilija Kiuru   |
|  Emma Väänänen  | … |  kenraalitar   |
|  Ossi Elstelä  | … |  toimitussihteeri   |
|  The Melody Sisters  | … |  orkesteri   |
|  Erkki Kalakari  | … |  I. toimittaja   |
|  Harri Sinijärvi  | … |  vuorineuvos   |
|  Urho Lahti  | … |  hovimestari   |
|  Gundel Henrikson  | … |  professorska   |
|  Kerttu Krohn  | … |  tohtorinna   |
|  Kaija Suonio  | … |  talousneuvoksetar   |
|  Maija-Liisa Pohjola  | … |  1. rouva   |
|  Paavo Hukkinen  | … |  1. rouvan mies   |
|  Salli Karuna  | … |  tirehtöörskä   |
|  Usko Kemppi  | … |  nuori tuomari   |
|  Börje Idman  | … |  hovimestari   |
|  Seppo Pohjola  | … |  valokuvaaja   |
|  Satu Unho  | … |  konekirjoittajatar   |
|  Mika Waltari  | … |  mies ravintolassa   |
|  Pirkko Wallgren  | … |  nainen ravintolassa   |
|  Koskinen  | … |  tarjoilija   |
|  Kerstin Nylander  | … |  vuorineuvoksetar   |
Huomioita

Elokuvan sivuosissa näyttelevät muun muassa Harry Lewing Jaakon työkaverina, Tuija Halonen naistoimittajana, Tarmo Manni taiteilija Kiuruna ja Emma Väänänen kenraalittarena.
Munkkisaaren studiorakennus vaurioitui tulipalossa syyskuussa 1952. Huhtikuu tulee oli ensimmäinen elokuva, joka kuvattiin kyseisellä studiolla onnettomuuden jälkeen. Elokuvan kuvausaika oli helmi-huhtikuu 1953. Ulkokuvia otettiin Helsingissä Mannerheimintiellä, Bulevardilla ja Tähtitorninmäellä.
Arvostelut

Aikalaiskriitikko kirjoitti Vaalan komediasta Helsingin Sanomissa: ”Huhtikuu tulee --- on oikea kevätkomedia, tyypillistä Vaalan kevyttä, eleganttia kerrontaa ja kaikin tavoin fiksua työtä.” Uudessa Suomessa Jaakko Hurme arvioi: ”Itse näytelmähän ei ollut niin erikoinen, mutta taitavien käsikirjoittajien Usko Kempin ja Valentin Vaalan avulla se on elokuvassa kuin uudestisyntynyt”. Kriitikot kiittivät kerronnan kepeyttä sekä vauhdikkuutta. Kuvausta pidettiin hajanaisena, ”Vaala suosi kokokuvia väärissä yhteyksissä”, oli erään kriitikon näkemys. Juha Nevalainen luonnehti Ilta-Sanomissa elokuvaa ”helppohintaiseksi ja vähäveriseksi filmiteatteriksi”.
Eräässä myöhemmässä arviossa kirjoitetaan, että tapakomedia on sujuva mutta ei juuri jätä jälkiä.
Elisabet (Rentola) ja Jaakko (Ingvall) yllätetään kesken kiihkeää kohtausta.
Valentin Vaala ohjaa Anja Räsästä ja Rauha Rentolaa.
Minskin kansallinen lentoasema

| Minskin kansallinen lentoasema> valkoven. Нацыянальны аэрапорт Мінск ven. Национальный аэропорт Минск |
| --- | --- |

 Vuonna 1982 valmistunut Minskin kansallinen lentoasema eli Minsk-2 kentällä rullaavasta koneesta nähtynä (suunnittelijat mainittu alla).
Osoite:  Minsk, Valko-Venäjä
Koordinaatit:  53°53′22″N, 028°02′03″E
Valmistumisvuosi:  1982
Suunnittelija:  arkkitehdit B. Votinov, A. Izoitko, V. Sirota, rakennusteknikot G. Prokofjev, V. Smirnov/ Lenaeroprojekt ja arkkitehdit Ju. Grigorjev, B. Lartšenko, G. Sysojev, N. Temnova, rakennusinsinööri L. Voltšetski / Minskprojekt
Verkkosivut
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Minskin kansallinen lentoasema (valkoven. Нацыянальны аэрапорт Мінск, ven. Национальный аэропорт Минск) (IATA: MSQ, ICAO: UMMS) on Valko-Venäjän suurin ja tasavallan kansainvälisen liikenteen päälentoasema. Lentoasema sijaitsee maanteitse noin 43 kilometrin päässä Minskin keskustan itäpuolella.
Lentoaseman perustietoja

Lentoasema on avattu vuonna 1982. Kokonaisuuden suunnitteluun osallistuivat Lenaeroprojektin arkkitehdit B. Votinov, A. Izoitko, V. Sirota, rakennusteknikot G. Prokofjev, V. Smirnov sekä Minskprojektin arkkitehdit Ju. Grigorjev, B. Lartšenko, G. Sysojev, N. Temnova ja rakennusinsinööri L. Voltšetski. Kentästä käytetään myös nimitystä Minsk-2, koska tälle Minskin toiselle lentokentälle siirtyi valmistumisensa jälkeen pääosa vanhan, Minskin kaupungin eteläosissa sijaitsevan kentän Minsk-1 liikenteestä.
Neuvostoliiton aikana lentokentän läpi kulki 1990 jopa 2,2 miljoonaa henkilöä vuosittain, mutta matkustajamäärät kokivat voimakkaan iskun Neuvostoliiton romahdettua ja Valko-Venäjän itsenäistyttyä 1991. Vuonna 1997 kentän läpi kulki noin 516 000 matkustajaa, 1998 480 000, ja vuonna 2000 enää vain 400 000 henkilöä. Lentokentän käyttö alkoi 2000-luvulla jälleen lähteä nousuun, ja miljoonan matkustajan vuosittainen raja ylitettiin jälleen 2008.
Lentoasemalla on yksi 3 640 metriä pitkä kiitotie. Kenttä on varusteltu siviili-ilmailujärjestö ICAO:n lentokenttäkategorian CAT-II:n mukaisilla valoilla, radio- ja säämittauslaitteilla.
Viime vuosina lentoaseman matkustajamäärät ovat olleet kasvussa. Vuonna 2006 sen kautta kulki noin 500 000 matkustajaa, vuonna 2007 835 000 ja vuonna 2009 1 028 886 matkustajaa. Kentän vuosikapasiteetti on 3,6 miljoonaa matkustajaa. Vuonna 2012 Minsk-2:n matkustajamäärä oli 1 821 543, jossa oli 27,4 prosentin kasvu edellisvuoteen. Kansallinen lentokenttä raportoi myös, että Minskin molempien siviililentokenttien (Minsk-2 ja kaupunkikenttä Minsk-1) yhteinen matkustamäärä 2012 oli 1 837 911. Kaupunkikentän kautta olisi edellisten lukujen perusteella kulkenut vuonna 2012 vain runsas 16 tuhatta matkustajaa. Vuoden 2013 matkustajamäärän ilmoitettiin lähestyneen jo 2,182 miljoonaa. Rahtia tai postia lentokentän kautta kulki 10 476 tonnia.
Kenttä on tukikohta Valko-Venäjän kansalliselle lentoyhtiölle Belavialle.
Viisumi hankittava ennen matkaa

Raja-asemalle mennessään matkustajalla tulee olla viisumi tai hänen pitää olla sellaisen maan kansalainen, jolla on viisumivapaus.
Minskin lentoaseman toisesta kerroksesta voi ostaa Valko-Venäjällä hyväksytyn sairausvakuutuksen (Belgosstrakh). Mahdollisuus viisumin hakemiseen maahan saapumisen yhteydessä (Valko-Venäjän Ulkoministeriön konsulaatti lentoaseman 2. kerroksessa) on poistumassa suomalaisilta matkustajilta, koska Helsinkiin on vuoden 2012 alkupuolella perustettu Valko-Venäjän suurähetystö. Perusohjeen mukaan mikäli hakijan kotimaassa on Valko-Venäjän edustajisto, viisumi maahan tulee anoa sieltä.
Viisumikäytäntöön saattaa tulla helpotuksia. Valko-Venäjän yhdessä Venäjän ja Kazakstanin kanssa 2010 allekirjoitettua ja kesällä 2011 voimaan astunutta tulliunionia on suunniteltu syvennettävän niin, että maat harkitsevat yhteisviisumin käyttöönottoa mahdollisesti vuosina 2012–2014. Tämän toteutuessa esimerkiksi  monikertaviisumia Venäjälle voisi käyttää samalla viisumina samaan tullialueeseen kuuluvalla Valko-Venäjällä. Vuoden 2017 alkupuolelta alkaen Valko-Venäjä on sallinut 80 eri maan kansalaisten maahantulon ilman viisumia. Muun muassa Yhdysvaltojen kansalaiset ja EU-maiden kansalaiset voivat matkustaa Valko-Venäjälle viisumitta viideksi päiväksi. Maan presidentti allekirjoitti päätöksen maanantaina. Viiden päivän viisumivapaus koskee turisteja, jotka matkustavat Valko-Venäjälle lentokoneella .
Lentoaikataulut ja lentoasemalle operoivat lentoyhtiöt

Kyseiseltä kentältä lennettiin seuraaviin kohteisiin kesällä 2017.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Abu-Dhabi  Amsterdam  Astana  Almaty  Ašgabat  Baku  Basra  Bagdad  Barcelona  Batumi  |  Beirut  Budapest  Berliini  Bryssel  Varsova  Wien  Vilna  Hannover  Jerevan  Geneve  |  Zaporižžja  Kaliningrad  Kiova  Lviv  Larnaka  Lontoo  Manchester  Milano  Moskova  Nizza  |  Odessa  Palanga  Pariisi  Praha  Peking  Riika  Rooma  Pietari  Sotši  Istanbul  |  Tukholma  Taškent  Teheran  Tbilisi  Tel-Aviv  Frankfurt  Helsinki  |
Yhteydet kentältä kaupunkiin

Minskin kehätieltä (M9) johtaa hyväkuntoinen M2-valtatie tälle kantakaupungin itäpuolella sijaitsevalle lentokentälle (kehältä 34 km).
Minskin paikallisliikenteen bussien pysäkki löytyy lentoaseman portin 2:n (Gate 2) edestä. Bussilinja 300У liikennöi lentokentältä Minskin metron asemien Uruchcha (Uruchye) ja Ukshod (Vostok) kautta Minskin koillisosiin Moskovan linja-autoasemalle (ven. МИНСК АВ-Московский, noin 37 km). Toinen linja 300/300С kulkee alun samaa reittiä, mutta jatkaa vielä 10 kilometriä kantakaupungin kaakkoisosiin Itäiselle linja-autoasemalle (ven. МИНСК АВ-Восточный, noin 47 km). Yhteensä kentältä kulkee busseja Moskovan linja-autoasemalle  1–3 kertaa tunnissa noin kello 05 ja 24 välillä. Bussilipun hinta on noin 6 000 BYR (alle 2 EUR).
Myös linjatakseja (maršrutka) lähtee Minsk-2:lta ja niillä pääsee kaupungin itäosiin hieman paikallisbussia nopeammin (bussireittejä seuraten, ajoaika noin 60-90 minuuttia). Käytännössä suuri osa 300-linjan bussivuoroistakin ajetaan näillä pakettiauton tyylisellä linjataksilla.
Kolmas bussireitti (linja 173) liikennöi päivällä harvakseltaan Minskin Sokolin mikroalueelle (noin 10 kilometriä lentokentästä länteen).
Marraskuussa 2015 avattiin myös Minskin päärautatieasemalta junayhteys lentoasemalle. Varsinaista asemaa ei vielä ole lentoasema-alueella, vaan junalla matkustavien täytyy vaihtaa lentoaseman juna-asemalta liityntäbussiin, joka vie lentoasemalle. Matka-aika vaihtoineen on 70 minuuttia, joista juna-matka vie 55 minuuttia. Junalipun hinta on 14 600 BYR.
Kentän taksiasema sijaitsee porttien 5-6 edessä ja matka taksilla kaupunkiin vie 30-60 minuuttia. Lentoasemalla on mahdollisuus myös auton vuokraamiseen. Autonvuokrauksessa ennakkovaraus on tarpeellinen. Lisäksi jotkut matkatoimistot, hotellit, autoliikkeet ja yksityisyrittäjät tarjoavat autonvuokraus-, limusiini- ja kuljetuspalveluja.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Minsk: 30 let na vzlete (venäjäksi) (sb.by)
Natsionalnyi aeroport Minsk: istoria giganta s bolee tšem millionnym potokom passažirov (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi) (ctv.by)
METAR lentosäähavainto ja TAF lentosääennuste Minsk-2 lentoasemalle (UMMS) (englanniksi) (allmetsat.com)
Valkovenäläinen sääennuste Minskiin (venäjäksi) (pogoda.by)
Kentän läheisyydessä tapahtuneet lento-onnettomuudet (englanniksi) (http://aviation-safety.net)
One S-Air jet black box found, the other still missing (10/2009) (englanniksi) (belta.by)
Minsk National Airport named CIS best in 2013 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (belta.by)
József Mindszenty

József Mindszenty vuonna 1974.
József Mindszenty (vuoteen 1942 Pehm; 29. maaliskuuta 1892 – 6. toukokuuta 1975) oli unkarilainen kardinaali ja Esztergomin arkkipiispa. Mindszenty toimi Unkarin katolisen kirkon johtajana 2. lokakuuta 1945 – 18. joulukuuta 1973. Hän oli tunnettu kommunismin vastustaja ja uskonnonvapauden puolustaja Unkarissa.
Varhaiset vaiheet ja kirkollisen uran alku

Mindszenty syntyi vuonna 1892 Csehimindszentin kylässä Itävalta-Unkarissa (nyk. Unkarin länsirajoilla Vasin läänissä). Hänen vanhempansa József Pehm (vanhempi) ja Borbála Kovács olivat maan- ja viininviljelijöitä, isä toimi myös paikallishallinnon luottamustehtävässä kylän voutina (községbíró). Saksalaisperäisestä nimestään huolimatta József Pehmin suku oli asunut paikkakunnalla jo pitkään ja täysin unkarilaistunut. Hänellä oli viisi sisarusta, joista kolme kuoli lapsina. Käytyään alakoulun viisi luokkaa kotikylässään hän jatkoi 1903 opintojaan Szombathelyn premonstratenssien oppikoulussa ja sen jälkeen Szombathelyn hiippakunnan pappisseminaarissa.
Nuori József Pehm vihittiin papiksi 12. kesäkuuta 1915. Tammikuusta 1917 lähtien hän toimi Zalaegerszegissä oppikoulun uskonnon- ja latinanopettajana. Helmikuussa 1919 hänet nimitettiin valtiopäivävaaleja valmistelevan komitean jäseneksi mutta pian sen jälkeen pidätettiin Szombathelyssä, Unkarin neuvostotasavallan direktorio karkotti hänet toukokuussa Zalaegerszegistä ja internoi kotikyläänsä. Neuvostotasavallan kaaduttua elokuussa 1919 hän palasi Zalaegerszegiin, missä hän lokakuusta 1919 alkaen toimi kirkkoherrana ja toimitti myös Zalamegyei Újság -sanomalehteä. Kirkkoherra Pehmistä tuli paikallisen kirkollisen ja julkisen elämän näkyvä ja aktiivinen hahmo, joka 27 Zalaegerszegin vuotensa aikana perusti mm. 19 kirkkoa, 7 pappilaa, 12 koulua ja 35-paikkaisen hoivakodin.
Vuonna 1916 julkaistiin hänen ensimmäinen kirjansa, jonka aiheena oli äitiys (Az édesanya, a vallás, társadalmi kérdés és költészet tükrében ’Äiti uskonnon, yhteiskuntakysymyksen ja runouden kuvastimessa’).
Sodan aikana ja sen jälkeen

Helmikuussa 1942 kirkkoherra Pehm vaihtoi saksalaisperäisen sukunimensä nimeen Mindszenty kotikylänsä mukaan (joka puolestaan on saanut nimensä siitä, että sen kirkko ja seurakunta on omistettu ’kaikille pyhille’, mind(en) szent(ek)). 4. maaliskuuta 1944 paavi Pius XII nimitti hänet Veszprémin piispaksi, ja hänet vihittiin piispaksi Esztergomissa 25. maaliskuuta. Veszprémin piispana toimiessaan hän perusti mm. 11 uutta kyläkoulua.
Kesäkuussa 1944 Mindszenty oli organisoimassa piispojen joukkokirjettä, jolla vastustettiin juutalaisten kyydityksiä ”työleirille” (Auschwitziin). Lokakuun lopulla 1944, kun sotatoimet ulottuivat jo Tonavan länsipuoliseen Unkariin, hän muutamien muiden kirkonmiesten kanssa kirjoittamassaan muistiossa vaati taistelujen lopettamista, koska ne eivät enää palvelleet Unkarin kansan etua. Kostoksi tästä kannanotosta Veszprémin nuoliristiläishallinto halusi ottaa puolustusvoimien käyttöön Veszprémin piispanpalatsin, joka oli täynnä pakolaisia. Kun Mindszenty ei suostunut tähän, hänet useiden pappien ja pappisseminaarilaisten kanssa vangittiin 27. marraskuuta. Joulunseudun hän oli Sopronkőhidan vankilassa, sieltä hänet vietiin Sopronissa toimivaan luostariin, ja Veszprémiin hän pääsi palaamaan 20. kesäkuuta 1945.
16. elokuuta 1945 paavi nimitti hänet Esztergomin arkkipiispaksi, Unkarin katolisen kirkon korkeimpaan virkaan. Nimityskirjan hän sai Kalocsan arkkipiispan välityksellä vasta 8. syyskuuta ja useita päiviä mietiskeltyään suostui ottamaan viran vastaan. 21. helmikuuta 1946 paavi nimitti hänet kardinaaliksi.
Loppuvaiheet

Oleskeltuaan Vatikaanissa noin kuukauden Mindszenty muutti Wieniin. Sieltä käsin hän piti yhteyttä ulkomaiden unkarilaisiin katolilaisiin ja teki myös matkoja näiden pariin, Amerikkaan, Etelä-Afrikkaan, Australiaan ja Uuteen Seelantiin. Unkarin hallituksen painostuksesta paavi Paavali VI pyysi häntä luopumaan Esztergomin arkkipiispan virasta ja lopulta 18. joulukuuta 1973 julisti piispanistuimen tyhjentyneeksi. Mindszenty ei tämän jälkeen enää käyttänyt arkkipiispan titteliä mutta jatkoi kirkollista toimintaansa. 18. kesäkuuta 1974 hänet Amerikan-matkansa yhteydessä nimitettiin Dallasin yliopiston kunniatohtoriksi. Samana vuonna hänen muistelmansa esiteltiin Frankfurtin kirjamessuilla.
Keväällä 1975 hän vielä suunnitteli matkoja Pariisiin ja Skandinaviaan, kun sairastui ja pari viikkoa myöhemmin, 6. toukokuuta, kuoli Wienissä, Laupeudenveljien (Barmherzige Brüder) sairaalassa. Viimeisen toivomuksensa mukaisesti hänet haudattiin väliaikaisesti, Unkarin vapautumista odotettaessa, Mariazellin basilikaan.