stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veitsiluodon kirkko

| Veitsiluodon kirkko |
| --- | --- |
 Veitsiluodon kirkko ja srk-keskus
Sijainti:  Satamalehdontie 1, Hepola, Kemi
Koordinaatit:  65°40′57.3″N, 024°39′45.0″E
Seurakunta:  Kemin seurakunta
Rakentamisvuosi:  1957
Suunnittelija:  Veikko Larkas
Materiaali:  betoni, tiili
Istumapaikkoja:  370
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Veitsiluodon kirkko on Kemin seurakunnan kirkko ja seurakuntakeskus Hepolan kaupunginosassa Kemissä.
Seurakuntataloa alettiin suunnitella Veitsiluotoon jo 1938, mutta sodan takia rakennushanke viivästyi. Lisäksi Karihaaran seurakuntatalon rakentaminen meni Veitsiluodon hankkeen edelle, koska Karihaarassa seurakunnan kokoustilana käytetty vanha koulu tuhoutui Lapin sodassa.
Kirkon suunnittelusta järjestettiin kutsukilpailu, joka päättyi 15. maaliskuuta 1950. Osallistujina olivat arkkitehdit Arvo Murama, Olli Pöyry, Heikki Siren ja Veikko Larkas. Ensimmäiselle sijalle nousi Larkaksen ehdotus Orga pro nobis, jonka mukaan kirkko toteutettiin. Rahoitusongelmien vuoksi betonirunkoisen, tiilirakenteisen pitkäkirkon rakennustyöt päästiin aloittamaan vasta kesällä 1955. Kirkko valmistui syksyllä 1957 ja sen vihki Oulun hiippakunnan piispa Olavi Heliövaara 29. syyskuuta 1957.
Kirkkosalin pinta-ala on 500 m² ja siellä on 370 istumapaikkaa. Kirkon 18-äänikertaiset urut on rakennettu Kangasalan urkutehtaassa 1958. Samana vuonna Veitsiluoto Osakeyhtiö lahjoitti kirkolle arvokkaan hopeisen ehtoolliskaluston. Kirkosalissa on kuvanveistäjä Taisto Martiskaisen puureliefi Pyhiinvaeltajat vuodelta 1967. Veitsiluodon kirkon risti on niin sanottu Pietarinristi, jossa poikkipuu on alhaalla.
Veitsiluodon kirkon urut.
Turun yliopiston eläinmuseo

| Turun yliopiston eläinmuseo |
| --- | --- |
 Eläinmuseon aula
Tyyppi:  Luonnontieteellinen museo, museo 
Sijainti:  Turun yliopisto, Turku
Kotisivut:  https://collections.utu.fi/elainmuseo/
Koordinaatit:  
 fiTurun yliopiston eläinmuseo 
  
Turun yliopiston eläinmuseo on Turussa sijaitseva luonnontieteellinen museo. Se on osa Turun yliopiston matemaattis-luonnontieteelliseen tiedekuntaan kuuluvaa biodiversiteettiyksikköä. Museon kokoelmat koostuvat sekä tutkimukseen tarkoitetuista tieteellisistä kokoelmista että opinto- ja yleisökokoelmista.
Perustana museon kokoelmien keräämisessä olivat Turun Suomalaisen Yliopistoseuran vuosina 1920–1921 hankkimat hyönteis- ja lintukokoelmat. Näihin kokoelmiin kuuluivat muun muassa Sahlbergin suvulta hankitut laajat, noin 200 000 yksilöä ja 25–30 tuhatta lajia käsittäneet hyönteiskokoelmat, joita olivat keränneet luonnontieteilijät Carl Reinhold, Reinhold Ferdinand ja Johan Reinhold Sahlberg.
Tieteelliset kokoelmat ja tutkimustoiminta

Museon luonnontieteellisiin kokoelmiin on tallennettu lähes 4 miljoonaa näytettä. Näistä suuri osa on selkärangattomia. Lisäksi museolla säilytetään runsaasti sellaisia näytteitä joita ei toistaiseksi ole liitetty kokoelmiin.
Selkärangattomien kokoelma sisältää muun muassa yli 200 vuotta vanhat Sahlbergin suvun kuoriaiskokoelmat, maailmanlaajuisia hämähäkki- ja maaperäeläinkokoelmia, ja runsaat trooppisten loispistiäisten kokoelmat. Suuri osa on peräisin alueilta joiden tuntemus on vielä hyvin vähäistä: kokoelmat sisältävät tuhansia tieteellisiä eläinnäytteitä esimerkiksi Alaskasta, Amazoniasta, Afrikan itäpuolella sijaitsevilta Seychellien saarilta, Kanadan arktisilta alueilta, Siperiasta, Tyynen valtameren saarilta, Vietnamista ja Välimereltä. Näytteiden pohjalta on kuvattu runsaasti tieteelle uusia eläinlajeja.
Sahlbergin kokoelmat ovat harvoja Turun palosta (1827) selvinneitä näytteitä. Palossa tuhoutui suurin osa 1700-luvulla ja 1800-luvun lopulla kerätystä Suomen kansalliskokoelmasta. Ylioppilaat onnistuivat pelastamaan muutaman Salhbergin hyönteiskaapin, joita säilytetään nykyään museolla.
Selkärankaiskokoelmat painottuvat pääasiassa kotimaisiin lajeihin, varsinkin linnustoon. Niitä on muun muassa käytetty tutkimaan rusakoiden leviämistä Varsinais-Suomeen 1920-luvulla. Kokoelmiin kuuluu myös joitain trooppisia selkärankaisia.
Museon tutkimus painottuu eläinten taksonomiaan, systematiikkaan ja eliömaantieteeseen. Kirjoitushetkellä (2016) museolla tutkitaan muun muassa puutiaisten levinneisyyttä Suomessa, Amazonian ja Afrikan sademetsien pistiäislajistoa, ja Venäjän Kaukoidän hämähäkkilajistoa. Tutkimusta tehdään sekä maastossa uusia näytteitä keräten, että mikroskoopin alla tai molekyylilaboratoriossa kokoelmiin jo kuuluvilla näytteillä.
Opetus- ja yleisökokoelmat

Museon opetus- ja yleisökokoelmat sisältävät pääosan kotimaisista nisäkkäistä, linnuista, matelijoista ja sammakkoeläimistä sekä kaloista. Opetus- ja yleisökokoelmiin kuuluu myös kattava kokoelma kotimaisia hyönteisiä ja jonkin verran trooppisia eläimiä.
Aiheesta muualla

Turun yliopiston eläinmuseo
Urška Žolnir

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Urška Žolnir |  Urška Žolnir |  Urška Žolnir |  |
Maa:   Slovenia
Naisten judo
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | 63 kg |  |
|  Pronssia | Ateena 2004 | 63 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Kairo 2005 | 63 kg |  |
|  Pronssia | Pariisi 2011 | 63 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Tbilisi 2009 | 63 kg |  |
|  Hopeaa | Belgrad 2007 | 63 kg |  |
|  Pronssia | Lissabon 2008 | 63 kg |  |
|  Pronssia | Istanbul 2011 | 63 kg |  |
Urška Žolnir (s. 9. lokakuuta 1981 Žalec) on slovenialainen judoka.
Žolnir voitti 63 kilon sarjassa olympiakultaa Lontoossa 2012 ja pronssia Ateenassa 2004. Hän on voittanut samassa painoluokassa myös MM-pronssia Kairossa vuonna 2005 ja Pariisissa 2011. Euroopan-mestaruuskisoissa Žolnir on saavuttanut kultaa vuonna 2009, hopeaa 2007 sekä pronssia 2008 ja 2011. Junioreiden EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 61 kg:n sarjassa 1997 ja 63 kg:n sarjassa 1999. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on yhdeksän turnausvoittoa, kahdeksan kakkossijaa ja yhdeksän kolmossijaa. Masters-/GP-/Grand Slam -kilpailuissa hänellä on neljä voittoa, kaksi kakkossijaa ja kaksi kolmossijaa. Žolnir valittiin vuonna 2012 Slovenian Vuoden urheilijaksi, jonka hän jakoi jääkiekkoilija Anže Kopitarin kanssa.
Aiheesta muualla

Databaseolympics.com
Vernon Township (New Jersey)

| Vernon Township |
| --- | --- |

Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   New Jersey
Piirikunta:  Sussex
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  180 km²
 – Josta vettä:  6,12 km² 
Väkiluku (2020):  22 358
 – Väestötiheys:  120 as./km²
 
 http://www.vernontwp.com 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vernon Township on kunta (township) New Jerseyn osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli 22 358 vuonna 2020, ja se oli Sussexin piirikunnan suurin kunta.
Väestö

Vuonna 2020 Vernon Townshipin 22 358 asukkaasta valkoisia oli 92,8 %, mustia 3,6 % ja aasialaisia 0,2 %. Vuonna 2019 8,2 % asukkaista puhui kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia ja 6,6 % asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vernon Township (New Jersey) Wikimedia Commonsissa
New Jerseyn osavaltio
| --- | --- |
Alueet:   Central Jersey  Delaware Valley  Jersey Shore  Meadowlands  North Jersey  Pine Barrens  Shore Region  Skylands Region  South Jersey  New Yorkin metropolialue  Tri‑State Region 
Huomattavat kaupungit ja kunnat:   Atlantic City  Bayonne  Camden  Clifton  Edison  Elizabeth  Hackensack  Hoboken  Jersey City  Lakewood  Newark  New Brunswick  Ocean City  Paterson  Perth Amboy  Trenton (pääkaupunki)  Vineland  Woodbridge 
Piirikunnat:   Atlantic  Bergen  Burlington  Camden  Cape May  Cumberland  Essex  Gloucester  Hudson  Hunterdon  Mercer  Middlesex  Monmouth  Morris  Ocean  Passaic  Salem  Somerset  Sussex  Union  Warren
Vaulx-en-Velin

| Vaulx-en-Velin |
| --- | --- |
 Vaulx-en-Velinissä sijaitsee ENSAL-arkkitehtuurikoulu.
 vaakuna
 Vaulx-en-Velin
 Koordinaatit: 45°46′36″N, 4°55′7″E 
Valtio:   Ranska
Alue:  Rhône-Alpes
Departementti:  Lyon Metropolis
Hallinto:  
 – Pormestari:  Hélène Geoffroy
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  20,94 km²
Väkiluku (2012):  43 394
 – Väestötiheys:  2 072 as./km²
Postinumero:  69120
 
 mairie-vaulx-en-velin.fr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vaulx-en-Velin [vo ɑ̃ vəlɛ̃] on Ranskan kunta ja 43 394 asukkaan kaupunki Lyonin itäisellä esikaupunkialueella. Se kuuluu Rhônen departementtiin Rhône-Alpesin hallintoalueella Itä-Ranskassa.
Vaulx-en-Velin sijaitsee Rhône-joen rannalla ja on kanavien ympäröimä. Sen ja naapurikunnan Villeurbannen alueella sijaitsee suuri Cusset’n vesivoimala. Vaulx-en-Velinin muut naapurikunnat ovat Rillieux-la-Pape, Neyron, Décines-Charpieu, Chassieu ja Bron.
Vaulx-en-Veliniin kulkevat Lyonista metrolinja A, raitiotielinja T3 ja pikaraitiotie Rhônexpress.
Kaupungissa sijaitsee kaksi merkittävää oppilaitosta, julkiseen infrastruktuurirakentamiseen erikoistunut ENTPE (École nationale des travaux publics de l'État) ja arkkitehtuurikoulu ENSAL (École nationale supérieure d'architecture de Lyon).
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: fr:Vaulx-en-Velin & en:Vaulx-en-Velin
Viitavaahtera

| Viitavaahtera |
| --- | --- |
 Viitavaahtera Viikin arboretumissa Helsingissä
Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Sapindales
Heimo::  Saippuamarjakasvit Sapindaceae
Suku::  Vaahterat Acer
Laji::  barbinerve
Kaksiosainen nimi
 Acer barbinerve  Maxim. 1867 
Katso myös
   Viitavaahtera Wikispeciesissä   Viitavaahtera Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viitavaahtera (Acer barbinerve) on saippuamarjakasvien (Sapindaceae) heimoon ja vaahteroiden (Acer) sukuun kuuluva puu- tai pensaslaji. Se kasvaa 3–4 metrin korkuiseksi ja on kotoisin Mantšuriasta, Korean niemimaalta ja Vladivostokin ympäristöstä. Se muistuttaa kasvutavaltaan euroopanpähkinäpensasta (Corylus avellana) ja sen lehdet ovat kolmi- tai viisihalkoiset ja herttatyviset. Viitavaahteran syysväritys on keltainen tai oranssi.
Vesiurut (suihkulähde)

The Dubai Fountain
Vesiurut (musikaalinen suihkulähde, tanssiva suihkulähde) on soiva suihkulähde, joka muodostaa vesisuihkuja, jotka voivat elää musiikin tahdissa. Eriväriset valot usein tehostavat taiteellista vaikutelmaa.
Lahden vesiurut, Lahden Kariniemessä, Pikku-Vesijärven puistossa sijaitseva soiva suihkulähde, on lajissaan Pohjoismaiden suurin. Suihkulähteessä on yhteensä 600 suutinta ja enimmillään vesisuihku voi nousta 30 metrin korkeuteen. Valoja laitteistossa on yhteensä 250.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vesiurut ihastuttavat, Kokkola.fi[vanhentunut linkki]
Toril Brekke

| Toril Brekke> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1949 (ikä 75) Oslo, Norja
Kansalaisuus:  norjalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: norja
Esikoisteos:  Jenny har fått sparken (1976)
Palkinnot
 Amalie Skram -palkinto (2004) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Toril Brekke (s. 24. kesäkuuta 1949 Oslo) on norjalainen kirjailija. Hänen sosiaalirealistinen esikoisromaaninsa Jenny har fått sparken ilmestyi vuonna 1976. Brekken isä oli Paal Brekke, josta hän on kirjoittanut vuonna 2002 ilmestyneen elämäkerran. Hänen äitinsä on taidemaalari Bjørg Brekke (s. Rasmussen). Vuonna 2004 Toril Brekke sai Amalie Skram -palkinnon.
Teokset > Romaanit

Jenny har fått sparken (1976)
Den gylne tonen (1981)
Sølvfalken (1986)
Gjennom øyne av glass (1991)
Granitt (1994)
Ibsens røde lykt (1996)
Rydet av veien (1997)
Aske (1999)
Enkenes paradis (2000)
Sara (2001)
Brostein (2003)
Bergskatt (2004)
Drømmen om Amerika (2006)
Gullrush (2008)
Det lovede landet (2010)
En blå kjole fra Herr Hiltler (2012)
Alle elsket moren din (2017)
Kobrahjerte (2019)
Teokset > Lasten- ja nuortenkirjat

Gutten i regnet (1978)
Mikke og brødrene hans (1980)
Mannen som hatet fotball (1987)
Den hemmelige tvillingen (1991)
Fuglegtten og gullfjellet (1993)
Fiolette trekroner (1998)
Roser fra tribunen (2000)
Tanta til Linda er en dronning (2002)
Teokset > Novellikokelmat

Jacarandablomsten (1985)
Blindramme (1997)
Teokset > Asiaproosa

Paal Brekke. En kunstner. Et liv (2002)
Vesiurheilukeskus

Vesiurheilukeskus on paikka, jossa voi harrastaa useita erilaisia vesiurheilulajeja. Tyypillisimpiä lajeja ovat mm. SUP-lautailu, wakeboarding ja cable wakeboarding, vesihiihto, kiteboarding, melonta, surffaus, uinti, avantouinti, sekä ja vesileikkipuisto. Yleensä vesiurheilukeskukset tarjoavat myös oheispalveluita, kuten saunomista, ravintolatoimintaa ja erilaisua tapahtumia. Tyypillisesti vesiurheilukeskukset sijaitsevat luonnonvesien äärellä, mutta ne voivat olla myös tekoaltaissa.
Vesiurheilukeskusten päämääränä on toimia matalan kynnyksen ajanviettopaikkoina keille tahansa lajeista kiinnostuneille joko harrastajina tai yleisönä.
Vesiurheilukeskukset Suomessa

Vesiurheilukeskus Laguuni, Espoo & Helsinki
Ridenjoy Wakepark, Helsinki
Wake Valley, Ylöjärvi
Vesiurheilukeskus, Vuokatti
Wake In Vuoksi, Imatra
Wake 4 Break, Joensuu
Ukkohalla Cable Park, Hyrynsalmi
Oulu Wakepark, Oulu
Gr8wake, Jyväskylä
South Beach Wake, Hämeenlinna
EPOP-Wake, Seinäjoki
Tohloppi Wake, Tampere
Watersportspark, Harjavalta
Midnight Sun Wake, Rovaniemi
Vegas vie voiton

| Vegas vie voiton> National Lampoon’s Vegas Vacation |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stephen Kessler
Käsikirjoittaja:  Elisa Bell
Tuottaja:  Jerry Weintraub
Säveltäjä:  Joel McNeely
Kuvaaja:  William A. Fraker
Pääosat:   Chevy Chase  Beverly D’Angelo  Ethan Embry  Marisol Nichols 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  1997
Kesto:  93 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Edeltäjä:  Joulupuu on kärvennetty
Seuraaja:  Loma
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vegas vie voiton (National Lampoon’s Vegas Vacation) on vuonna 1997 valmistunut komediaelokuva, ja neljäs osa National Lampoonin Vacation -sarjassa. Elokuvan on ohjannut Stephen Kessler ja käsikirjoittanut Elisa Bell. Pääosia näyttelevät edellisten osien tapaan Chevy Chase ja Beverly D’Angelo.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Chevy Chase   | … |   Clark Griswold   |
|   Beverly D’Angelo   | … |   Ellen Griswold   |
|   Marisol Nichols   | … |   Audrey Griswold   |
|   Ethan Embry   | … |   Russell Griswold   |
|   Randy Quaid   | … |   Eddie Johnson   |
|   Miriam Flynn   | … |   Catherine Johnson   |
Aiheesta muualla

Vegas vie voiton Metacritic-sivustolla
Vegas vie voiton Rotten Tomatoes -sivustolla
Viheraratti

| Viheraratti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Aratit Psittacara
Laji::  holochlorus
Kaksiosainen nimi
 Psittacara holochlorus  (P. Sclater), 1859 
Synonyymit
 Aratinga holochlora 
Katso myös
   Viheraratti Wikispeciesissä   Viheraratti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viheraratti (Psittacara holochlorus) on Meksikossa kotoperäisenä esiintyvä papukaijalaji, joka kuuluu arattien sukuun. Nykyisin isoviheraratti luokitellaan yleensä viheraratin alalajiksi. Philip Lutley Sclater kuvaili lajin holotyypin Xalapasta Veracruzista vuonna 1859.
Vegas sommarpratare

Vegas sommarpratare, kutsutaan myös Sommarprat, on kesäisin toistuva Yle Vegan radio-ohjelma jossa merkittävät ja tavalliset ihmiset puhuvat ja soittavat itse valitsemaansa musiikkia. Ohjelman ensimmäinen lähetys oli 2005.
Esiintyjät

Kronologinen lista henkilöistä jotka ovat olleet sommarpratare ohjelmassa.
Esiintyjät > Kesä 2020

22. kesäkuuta – Tim Sparv, jalkapalloilija, maajoukkuekapteeni
23. kesäkuuta – Rebecka Sretenovic, musikaaliartisti ja entinen Jehovan todistaja
24. kesäkuuta – Thomas Blomqvist, Pohjoismaisen yhteistyön ja tasa-arvon ministeri
25. kesäkuuta – Zandra Lundberg, yogaopettaja ja kirjailija
26. kesäkuuta – Tobias Zilliacus, näyttelijä
29. kesäkuuta – Erik-André Hvidsten, laulaja ja näyttelijä
30. kesäkuuta – Karin Storbacka, entinen huippu-urheilija
1. heinäkuuta – Kaj Arnö, IT-yrittäjä ja arkifilosofi
2. heinäkuuta – Maimouna Jagne-Soreau, pohjoismaisen kirjallisuuden tohtori
3. heinäkuuta – Kasper Ramström, artisti, FORK-basisisti
6. heinäkuuta – Filip Saxén, urheilujohtaja, toimittaja
7. heinäkuuta – Elisabeth Tarras-Wahlberg, hovimarsalkka
8. heinäkuuta – Christer Schoultz, yrittäjä, raitis alkoholisti
9. heinäkuuta – Ann-Cathrine Jungar, dosentti, populismin tutkija
10. heinäkuuta – Christoffer Strandberg, näyttelijä
13. heinäkuuta – Lena Frölander-Ulf, kuvittaja ja kirjailija
14. heinäkuuta – Ralf Friberg, suurlähettiläs
15. heinäkuuta – Michelle Jerkku, kuuntelijoiden kesäpuhuja
16. heinäkuuta – Malin Gustavsson, tasaarvokonsultti, toimitusjohtaja
17. heinäkuuta – Alaric Mård, opettaja ja kirjailija
20. heinäkuuta – Sofie Stara, pääkirjoittaja
21. heinäkuuta – Peik Stenberg, näyttelijä, muusikko
22. heinäkuuta – Eva Kela, toimittaja
23. heinäkuuta – Laura Kolbe, professori
24. heinäkuuta – Kaj Mickos, innovaattori
27. heinäkuuta – Tarja Stenberg, uni- ja aivotutkija
28. heinäkuuta – Philip Järvenpää, laulaja
29. heinäkuuta – Nina Brännkärr-Friberg, Project Livin perustaja
30. heinäkuuta – Adrian Perera, kirjailija
31. heinäkuuta – Lilli Paasikivi, mezzosopraano, oopperajohtaja
3. elokuuta – Aja Lund, keräilijä, valokuvaaja
4. elokuuta – Ben Furman, psykiatri
5. elokuuta – Mikaela Kosk, maajohtaja ja pienlasten äiti
6. elokuuta – Hans Mäenpää, hiihtäjä, maailmanennätystekijä
7. elokuuta – Tua Forsström, runoilija, akateemikko
Uinnin Tyynenmeren-mestaruuskilpailut 2010

Uinnin Tyynenmeren-mestaruuskilpailut 2010 käytiin Yhdysvaltain Kalifornian Irvinessa 18.–22. elokuuta 2010. Kilpailuihin osallistui 22 maata.
Aiheesta muualla

Pan Pacific Swimming Associationin kotisivut (englanniksi)
Valtioliitto

Valtioliitto eli konfederaatio (lat. confoederatio) on kahden tai useamman valtion muodostama pysyvä liitto. Jäsenet hoitavat yhdessä valtiollisia asioita, mutta pidättävät laajan itsemääräämisoikeuden ja usein muodollisen itsenäisyyden. Yleensä valtioliittojen perustana on turvallisuuden lujittaminen, jolloin kyseessä on pidemmälle menevä yhteistyö kuin sotilasliitto, mutta ei niin pitkälle menevä yhteistyö kuin mitä liittovaltion perustaminen edellyttäisi.
Luettelo historiallisista valtioliitoista

| Valtioliitto | Vuodet |
| --- | --- |
 Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta: 800–1804
 Aragonian kruunu: 1137–1716
 Hansaliitto: 1200–1400-luku
 Sveitsin vanha valaliitto: 1291–1848
 Kara Koyunlu: 1375–1468
 Ak Koyunlu: 1379–1501
 Kalmarin unioni: 1397–1523
Vanha-Liivinmaa: 1435–1561
 Puola-Liettua: 1447–1492 1501–1569
 Tanska-Norja: 1536–1814
 Yhdistyneet provinssit: 1581–1795
 Kilkennyn konfederaatio: 1641–1649
Lundan kuningaskunta: 1665–1887
Marathivaltakunta: 1674–1818
 Reinin liitto: 1806–1813
 Saksan liitto: 1815–1866
 Ruotsi-Norja: 1814–1905
  Perun–Bolivian liittovaltio: 1836–1839
 Keski-Amerikan liittotasavalta: 1842–1844
 Amerikan konfederaatio: 1861–1865
 Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavalta : 1917–1922
 Rifin tasavalta : 1921–1926
 Rhodesian ja Njassamaan liittovaltio: 1953–1963
 Yhdistynyt arabitasavalta: 1958–1961
 Arabitasavaltojen liitto : 1972
Senegambian konfederaatio: 1982–1989
 Serbia ja Montenegro: 2003–2006
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Valtioliitto Wikimedia Commonsissa
Veitsiluodon Kisaveikot

Veitsiluodon Kisaveikot on kemiläinen urheilun yleisseura. Seura perustettiin maaliskuussa 1937 jatkamaan Veitsiluodon Tempauksen työtä paikallisen urheilun parissa. Veitsiluodon Kisaveikot aloitti toimintansa työläisseurana, sillä alun alkaen kaikki seuran jäsenet työskentelivät Veitsiluoto Oy:ssä.
Veitsiluodon Kisaveikot on ollut koko historiansa ajan yleisseura. Perustavaasa kokouksessa lajivalikoimaksi määriteltiin hiihto, paini, nyrkkeily, yleisurheilu ja voimistelu, minkä lisäksi mukana oli nuorisojaosto. Tämän lisäksi seuran väreissä on vuosien saatossa kilpailtu myös jääpallossa, jääkiekossa, kaukalopallossa, jalkapallossa, koripallossa ja lentopallossa. Nykyisin seurassa toimivat jaostot jalkapallossa ja yleisurheilussa.
Veitsiluodon Kisaveikkojen urheilijoista menestystä on saavuttanut ainakin yleisurheilija Antti Kokkonen.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Vaimennin

Vaimennin
Analogitelevisiovastaanottimia varten 60-70 -luvuilla myyty vaimennin: laitteen tarkoitus oli vähentää kaksoiskuvia televisio-ohjelmissa.
Vaimennin (engl. attenuator) on elektroninen laite, joka pienentää signaalin amplitudia tai tehoa vääristämättä merkittävästi aaltomuotoa. Vaimennin on yleensä passiivinen, vastuksista koottu laite. Vaimennus ilmaistaan tavallisesti desibeleinä.  Vaimennuksen määrä voi olla kiinteä tai sitä voidaan säätää joko portaattomasti tai askeleittain.
Kuulon luonteesta johtuen potentiometri ei saa olla lineaarinen vaan sen pitää olla logaritminen. Samoin askelvaimentimen kohdalla, vastusarvot lasketaan edellisen periaatteen tyylisesti.
Vihtijärven kappeli

| Vihtijärven kappeli |
| --- | --- |

Sijainti:  Vihtijärvi
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Espoon hiippakunta
Seurakunta:  Vihdin seurakunta
Rakentamisvuosi:  1961
Suunnittelija:  Esko Toiviainen, Tarja Toiviainen
Materiaali:  Graniitti, tiili
Istumapaikkoja:  100
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vihtijärven kappeli (ruots. Vihtijärvi kapell) on Vihdin seurakunnan kappeli Vihdin Vihtijärvellä. Vihtijärven tiilestä ja graniitista rakennettu kappeli valmistui vuonna 1961 ja sen on suunnitellut Esko Toiviainen ja Tarja Toiviainen. Maa-alueen Vihtijärven kappelille on lahjoittanut Hiiskulan kartanon isäntä Hans Brummer vuonna 1946 kartanon autonkuljettajan kahden Vihtijärveen hukkuneen lapsen muistoksi. Kappeliin mahtuu noin sata henkeä istumaan.
Esineistö

Kappelin alttaritaulun ´Paimenten kumarrus´ on maalannut Severin Falkman vuonna 1871. Urut ovat urkurakentamo Veikko Virtasen käsialaa vuodelta 1975. Uruissa on viisi äänikertaa.
Vihtijärven kappelin etuosan ristin muotoisessa ikkunassa on yksitoista punaista ruutua, jotka symbolisoivat Kristuksen sovintoverta.
Lue myös

Vihdin seurakunta
Vihtijärvi
Vendeuvre

Château de Vendeuvren puutarhaa
Vendeuvre on kunta Calvadosin departementissa Basse-Normandien hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 734 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Vendeuvren pinta-ala on 26 neliökilometriä.
Vendetta

Vendetta viittaa muun muassa seuraaviin:
Verikosto, italiaksi vendetta
Vendetta, power metal -yhtye Celestyn albumi
Vendetta, Bushidon single
Verikosto (Vendetta), Nicholas Meyerin ohjaama elokuva vuodelta 1999, pääosassa Christopher Walken
Vendetta (Vendetta), Stephen Reynoldsin ohjaama elokuva vuodelta 2013
V niin kuin verikosto (V for Vendetta), Alan Mooren ja David Lloydin 1980-luvulla ilmestynyt sarjakuva
V niin kuin verikosto (V for Vendetta), Mooren ja Lloydin sarjakuvaan perustuva James McTeiguen ohjaama elokuva vuodelta 2005
HMAS Vendetta (D69), V-luokan laivueenjohtaja
HMAS Vendetta (D08), Daring-luokan hävittäjä
HMS Vendetta, V-luokan laivueenjohtaja
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vendetta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.