stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hussein al-Taee
Varhaisvaiheet ja taustaa

Al-Taee on upseerin seitsenlapsisen perheen vanhin poika. Hänen isänsä Asaad Al-Taee kuului diktaattori Saddam Husseinia vastustaneeseen maanalaiseen vastarintaliikkeeseen ja oli kahdeksan vuotta vankiloissa, kunnes hänet armahdettiin Saddam Husseinin syntymäpäivän kunniaksi. Vuosikymmenen puolivälissä perhe pakeni Irakin ja Iranin sotaa šiiamuslimeille pyhään Najafin kaupunkiin ja perusti sinne maatilansa viljelyksille pikkelssitehtaan.
Vuonna 1991 perhe pakeni Persianlahden sotaa Saudi-Arabiaan. Al-Taeen mukaan perhe pääsi YK:n tuella rajan yli Rafhan pakolaisleirille, jossa perhe asui kolme vuotta. Al-Taeen perhe tuli Suomeen kiintiöpakolaisina Valkeakoskelle marraskuussa 1993, josta perhe muutti Vantaalle.
Varhaisvaiheet ja taustaa > Koulutus

Al-Taee on suorittanut tradenomitutkinnon Metropolia Ammattikorkeakoulussa ja BA-tutkinnon Lincolnin yliopistossa Isossa-Britanniassa. Hän on myös suorittanut korkeakoulututkinnon kansainvälisen liiketalouden ohjelmassa Varsovan yliopistossa.
Työ ja näkemykset

Al-Taee on avustanut Irakin-suurlähettilästä. Hän esiintyi vuonna 2008 Najafin maakunnan edustajana Suomessa.
Toimiessaan CMI:n neuvonantajana Al-Taee vieraili useissa kouluissa Ahtisaari-päivien yhteydessä puhumassa rauhantyöstä.
Al-Taee on korostanut puheissaan terrorismin taustalla olevien juurisyiden kitkemistä. Hänen mukaansa terrorismista ei voida päästä eroon vain sotatoimilla, vaan on ratkottava syitä, jotka saavat ihmiset kannattamaan ääriajattelua. Rahoituskanavien estämisen lisäksi on vähennettävä turvattomuutta, osattomuutta ja näköalattomuutta.
Al-Taeen mukaan on olennaista, että kaikki irakilaiset voisivat tuntea olevansa samanarvoisia kansalaisia. Hän on puhunut myös vähemmistöjen, kuten jesidien ja kristittyjen, oikeudenmukaisen kohtelun puolesta synnyinmaassaan ja sanonut, että valtaväestön ja maahanmuuttajien vastakkainasettelu Suomessa pelaa ääriainesten pussiin.
Al-Taee on painottanut naisten merkitystä rauhanrakentamiselle. Hänen mukaansa rauhanprosessi on kestävämpi, jos naiset ovat alusta asti mukana neuvottelemassa. Ongelma on hänen mielestään se, että naisia pidetään usein asiantuntijoina vain naisia ja lapsia koskevissa asioissa.
Poliittinen toiminta

| Eduskuntavaalit> Vuosi | Eduskuntavaalit> Vaalipiiri | Eduskuntavaalit> Äänet | Eduskuntavaalit> Tulos | Eduskuntavaalit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Uudenmaan vaalipiiri | 4 246 | valittiin |  |
Al-Taee on osallistunut isänsä edustaman puolueen SCIRI-puolueen tilaisuuksiin Suomessa. Syyskuussa 2007 Sciri järjesti ensimmäisen Pohjoismaiden kokouksensa Tukholmassa, johon myös Hussein al-Taee osallistui.
Al-Taee valittiin kansanedustajaksi SDP:n ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2019 Uudenmaan vaalipiiristä. Hän on eduskunnan talousvaliokunnan ja ympäristövaliokunnan jäsen. Lisäksi al-Taee on jäsenenä Fortumin sidosryhmien neuvottelukunnassa.
Al-Taee sanoo olevansa maallinen muslimi ja ennen kaikkea ihailevansa suomalaista oikeusvaltiota.
Poliittinen toiminta > Vuoden 2019 somekirjoituskohu

Vuoden 2019 eduskuntavaalien jälkeen kurditaustainen kansalaisaktivisti Anter Yaşa julkaisi blogissaan kuvakaappauksia al-Taeen vanhoista kirjoituksista Facebookissa. Yaşa piti al-Taeen kirjoituksia Iran-mielisinä ja juutalaisvastaisina. Al-Taee kirjoitti Facebookissa muun muassa toivovansa Hosni Mubarakin ”palamista”. Homoseksuaaleista ja juutalaisista hän käytti Ylen mukaan ”äärimmäisen halveksuvaa ja alatyylistä kieltä”. Hän myös solvasi somaleita ja heidän uskonnonharjoittamistaan yhdistäen heidät Isis-terroristeihin. Lisäksi hän vihjasi Yhdysvaltojen ja Israelin kouluttaneen Isis-terroristeja ja arvosteli terrori-iskun kohteeksi joutunutta Charlie Hebdo -lehteä siitä, että se oli antanut potkut työntekijälleen, joka pilkkasi Ranskan presidentin pojan kääntyvän juutalaisuuteen rahasta. Saudi-Arabiaa hän kutsui termillä ”child fuckers” (suom. lapsennussijat).
STT yritti selvittää kuvakaappausten aitoutta ennen uutisointia. Al-Taee kiisti aluksi kirjoitusten aitouden ja kutsui niitä mustamaalausyritykseksi. Hän sanoi tunnistavansa osan kirjoituksista omikseen, mutta ei muista kaikkia vanhempia päivityksiä omikseen. CMI väitti viestejä väärennetyiksi. Myöhemmin al-Taee tunnusti kuvakaappausten olleen aitoja, pyysi anteeksi ja kertoi häpeävänsä ennakkoluuloja, ajatuksia ja kieltä, jota on käyttänyt homoseksuaaleista, juutalaisista, sunneista, somaleista tai muista ihmisryhmistä.
Kohun alussa CMI ilmoitti luottavansa al-Taeehen, mutta myöhemmin CMI:n toiminnanjohtaja Tuija Talvitie ja hallituksen puheenjohtaja Alexander Stubb tuomitsivat al-Taeen kirjoitukset CMI:n arvojen vastaisina. CMI ilmoitti myös, että se ei jatkossa pitänyt al-Taeen työsuhdetta mahdollisena.
Simon Wiesenthal -keskuksen johtaja Efraim Zuroff piti The Jerusalem Post -lehdessä al-Taeeta antisemitistinä ja ihmetteli, miten hän voi toimia missään sosiaalidemokraattisessa puolueessa. SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajan mukaan asia oli loppuun käsitelty 23.4.2019. SDP:n eduskuntaryhmä keskusteli al-Taeen tilanteesta uudelleen 16. elokuuta ja ilmoitti antaneensa hänelle ohjeita kansanedustajana toimimiseen.
Elokuussa 2019 Helsingin poliisi aloitti esitutkinnan al-Taeen kirjoituksista. Tammikuussa 2021 valtionsyyttäjä Anu Mantila teki al-Taeen asiasta syyttämättäjättämispäätöksen. Mantilan mukaan yksi tutkituista kirjoituksista täytti todennäköisesti määritelmän kiihottamisesta kansanryhmää vastaan, mutta rankaiseminen tästä olisi ollut kohtuutonta suhteessa al-Taeen omaan toimintaan.
Poliittinen toiminta > Vuoden 2023 somekirjoituskohu

Vuoden 2023 eduskuntavaaleissa al-Taee julkaisi sosiaalisessa mediassa valeuutisia suomalaisen lastensuojelun huostaanottopäätöksistä.
Yksityiselämä

Al-Taeella on ensimmäisestä avioliitostaan poika. Al-Taeen nykyinen puoliso on CMI:ssa työskentelevä Saana Keskitalo, jonka kanssa hänellä on poika ja tytär.
Hussein al-Taee irakilaisen islamistipuolueen Scirin kokouksessa Tukholmassa 2007. Al-Taeesta vasemmalla puolueen johtajiin kuulunut Rida Jawad Taqi.
Luettelo kommunistisista valtioista

Kartalla näkyvät nykyiset kommunistiset valtiot punaisella.
Tämä on luettelo kommunistisista valtioista. Luettelossa ovat vain vallassa olevat yksipuoluevaltiot, joissa on vallassa ainoana puolueena kommunistinen puolue. Oppositiolla ei ole asemaa näissä maissa ollenkaan poliittisissa päätöksen teossa. Jotkut valtiot eivät enää ole virallisen ideologian mukaan marxilais-leninistisiä.
Nykyiset kommunistiset yksipuoluevaltiot

Tämä on luettelo kommunistisista valtioista, joissa on yksipuoluejärjestelmä.
| Valtio | Omakielinen nimi | Vuodesta | Valtapuolue |
| --- | --- | --- | --- |
|  Vietnamin sosialistinen tasavalta  | vietnamiksi: Cộng hòa xã hội chủ nghĩa Việt Nam | 1945 | Vietnamin kommunistinen puolue |
|  Kiinan kansantasavalta  | kiinaksi: Zhōnghuá Rénmín Gònghéguó | 1949 | Kiinan kommunistinen puolue |
|  Kuuban tasavalta  | espanjaksi: República de Cuba | 1961 | Kuuban kommunistinen puolue |
|  Laosin demokraattinen kansantasavalta  | laoksi: Sathalanalat Paxathipatai Paxaxon Lao | 1975 | Laosin kansan vallankumouspuolue |
Ei marxilais-leninistiset valtiot

Tämä on luettelo valtioista, jotka ovat virallisesti luopuneet marxilais-leninismistä.lähde?
| Valtio | Omakielinen nimi | Vuodesta | Valtapuolue | Huomautuksia |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Korean demokraattinen kansantasavalta | koreaksi: Chosŏn minjujuŭi inmin konghwaguk | 1948 | Korean työväenpuolue | Pohjois-Korean virallinen ideologia on ollut vuodesta 1972 Juche-aate joka korvasi marxilais-leninismin. |
Ei marxilais-leninistiset valtiot > Entiset

Neuvostoliitto (1922–1991)
Venäjän sosialistinen federatiivinen neuvostotasavalta (1917–1922)
Kaukoidän tasavalta (1920–1922)
Tuvan kansantasavalta (1921–1944)
Odessan neuvostotasavalta (1918)
Donetskin ja Krivoi Rogin neuvostotasavalta (1918)
Krimin sosialistinen neuvostotasavalta (1919)
Bessarabian sosialistinen neuvostotasavalta (1919–1924)
Mughanin neuvostotasavalta (1919)
Azerbaidžanin kansan hallitus (1941–1946)
Viron työväenkommuuni (1918–1919)
Latvian sosialistinen neuvostotasavalta  (1918–1920)
Liettualais-valkovenäläinen sosialistinen neuvostotasavalta
Mongolian kansantasavalta (1924–1992)
Jugoslavian liittokansantasavalta (1945–1963)
Jugoslavian sosialistinen liittotasavalta (1963–1992)
Bulgarian kansantasavalta (1946–1990)
Albanian kansantasavalta  (1946–1976)
Albanian sosialistinen kansantasavalta (1976–1992)
Galitsian sosialistinen neuvostotasavalta (1920)
Puolan kansantasavalta (1947–1989)
Romanian kansantasavalta (1947–1965)
Romanian sosialistinen tasavalta  (1965–1989)
Slovakian neuvostotasavalta  (1919)
Tšekkoslovakian neljäs tasavalta   (1948–1960)
Tšekkoslovakian sosialistinen tasavalta   (1960–1990)
Unkarin neuvostotasavalta (1919)
Unkarin toinen tasavalta (1946–1949)
Unkarin kansantasavalta (1949–1989)
Saksin neuvostotasavalta (1918–1919)
Münchenin neuvostotasavalta (1919)
Saksan demokraattinen tasavalta (1949–1990)
Suomen sosialistinen työväentasavalta (1918)
Suomen kansantasavalta (1939–1940)
Alsace-Lorrainen neuvostotasavalta (1918)
Asturian sosialistinen tasavalta (1934)
Limerickin neuvosto (1919)
Hunanin neuvosto (1927–1927)
Guangzhoun kommuuni (1927–1927)
Kiinan neuvostotasavalta (1931–1937)
Jiangxin–Fujianin neuvosto (1931–1934)
Fujianin kansanhallius (1933–1934)
Itä-Turkestanin toinen tasavalta (1944–1949)
Sisä-Mongolian autonominen kansantasavalta (1945)
Korean kansantasavalta (1945–1946)
Vietnamin demokraattinen tasavalta (1954–1975)
Demokraattinen Kamputsea (1975–1979)
Kamputsean kansantasavalta (1979–1989)
Afganistanin demokraattinen tasavalta (1978–1992)
Persian sosialistinen neuvostotasavalta (1920–1921)
Kurdistanin tasavalta (1946–1947)
Etiopian väliaikainen sosialistinen valtio (1974–1987)
Etiopian demokraattinen kansantasavalta  (1987–1991)
Jemenin demokraattinen kansantasavalta (1967–1990)
Somalian demokraattinen tasavalta (1969–1991)
Kongon kansantasavalta (1969–1992)
Mosambikin kansantasavalta (1975–1990)
Angolan kansantasavalta (1975–1992)
Madagaskarin demokraattinen tasavalta (1975–1992)
Beninin kansantasavalta (1975–1990)
Sansibarin kansantasavalta (1963–1964)
Grenadan kansallinen vallankumoushallitus (1979–1983)
Gustaf Aminoff (yritysjohtaja)

Gustaf Aminoff (2. huhtikuuta 1884 Astrahan, Venäjä – 11. huhtikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra ja yritysjohtaja.
Perhe

Aminoff oli vapaaherra, merikapteeni Ivan Alexander Aminoffin ja Augusta Lovisa Josefina Janssonin poika. Hän avioitui Auli Anna Augusta Cannelinin kanssa New Yorkissa vuonna 1907. Cannelin oli metsänhoitaja Tomas Alexander Cannelinin ja Alfhild Ingeborg Muhrin tytär. Pariskunta sai kolme lasta: Eugen Aminoffin, Gregori Aminoffin ja Cecil Aminoffin. Eugen ja Gregori syntyivät Yhdysvaltain Baltimoren kaupungissa. Vuori-insinööri Erik Aminoff oli hänen veljensä.
Ura

Aminoff valmistui insinööriksi vuonna 1905 Helsingin teknillisestä korkeakoulusta, jota kutsuttiin tuolloin polyteknilliseksi opistoksi. Hän muutti Yhdysvaltoihin ja toimi Baltimore Copper  Smelting & Rolling Companyn palveluksessa laboratorion johtajana ja teknillisenä apulaisjohtajana vuoteen 1913.
Hän muutti takaisin Suomeen ja siirtyi Elektrometallurgiska Aktiebolagetin isännöitsijäksi 1915–1918. Aminoff toimi saman yrityksen toimitusjohtajana vuosina 1918–1927. Hän oli Elektrometallurgiska Aktiebolagetin omistaja yhdessä teollisuusjohtaja Berndt Grönblomin kanssa.
Hän toimi Vuoksenniskan teknillisenä johtajana Turun ja Nokian tehtailla sekä yrityksen toimitusjohtajana 1926–1927. Tämän jälkeen Aminoff toimi Arabian varatoimitusjohtajana vuosina 1928–1930.
Aminoff ehti toimimaan kauppa- ja teollisuusministeriön komission puheenjohtajana, Outokummun kaivoksen johtokunnan jäsenenä, K.H. Renlundin säätiön Suomen käytännön geologisen tutkimuksen puheenjohtajana ja Kemianteollisuus-yhdistyksen puheenjohtajana.
Hän oli armeijan insinöörien esikunnan päällikkö vuonna 1918. Aminoff oli reservin majuri.
Kristian von Alfthan

| Kristian von Alfthan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1864 Oulu
Kuollut: 13. maaliskuuta 1919 (55 vuotta) Helsinki
Ammatti:  ylilääkäri
Arvonimi: vapaaherra
Vanhemmat:  George von Alfthan  Ebba Mathilda Geschwend
Puoliso:  Elise Alfthan
Kristian Axel von Alfthan (1. maaliskuuta 1864 Oulu – 13. maaliskuuta 1919 Helsinki) oli suomenruotsalainen ylilääkäri ja vapaaherra. Hän oli valtiopäivämiehenä 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa ja hän toimi myös RKP:n kansanedustajana ensimmäisissä eduskunnissa.
Von Alfthanin vanhemmat olivat kuvernööri, vapaaherra George von Alfthan ja Ebba Mathilda Geschwend. Hän pääsi ylioppilaaksi 1882 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1885. Hänestä tuli lääketieteen kandidaatti 1887, lääketieteen lisensiaatti 1892 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtori 1904. Von Alfthan toimi Helsingin yliopiston anatomisen laitoksen vt. assistenttina 1892–1900 ja Naantalin kylpylaitoksen ylilääkärinä 1893–1919. Hänet ylennettiin lääkintämajuriksi 1918.
Von Alfthan oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891, 1894, 1897, 1899, 1904–1905 ja 1905–1906.  Hän oli kansanedustajana 1907–1909 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja kuului Ruotsalaisen kansanpuolueen keskushallitukseen. Von Alfthan oli ruotsalaisen kansanpuolueen puoluesihteerinä 1906–1913.
Kristian von Alfthan oli naimisissa vuodesta 1887 Elise Alfthanin kanssa. Hän menehtyi sairastuttuaan Viron vapaussodassa I Suomalaisen Vapaajoukon lääkärinä keuhkokuumeeseen.
Pentti Antila

Pentti Malakias Antila (28. syyskuuta 1926 Lavia – 20. elokuuta 1997 Lavia) oli suomalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana vuosina 1970–1975. Hän edusti aluksi Suomen Maaseudun Puoluetta ja vuodesta 1972 lähtien Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puoluetta.
Antilan vanhemmat olivat maanviljelijä ja pankinjohtaja Bruuno Eeti Malakias Antila ja Tyyne Maria Suuriniemi. Antilan puoliso vuodesta 1954 oli Ritva Ester Äijälä. Antila kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1946 ja valmistui agronomiksi vuonna 1952. Poliittisen uransa lisäksi hän työskenteli opettajana, taloudenhoitajana ja maanviljelijänä. Eduskunnassa hän edusti Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Antila toimi myös Lavian kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana. Hänelle myönnettiin pitäjänneuvoksen arvonimi.
Dani Mikkonen

| Dani Mikkonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 26. tammikuuta 2005 (ikä 19) Lempäälä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  174 cm
Paino:  78 kg
Seura
Seura:  Tappara
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  48
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
    
Dani Mikkonen (s. 26. tammikuuta 2005 Lempäälä) on suomalainen jääkiekkoilija, joka edustaa SM-liigajoukkue Tapparaa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Mikkonen pelaa pääasiassa seuran U20-joukkueessa.
Ura > Seuraura

Mikkonen on Lempäälän Kisan kasvatti. Hän siirtyi 14-vuotiaana Tapparan C-nuoriin kaudeksi 2019–2020. Kaudella 2020–2021 Mikkonen toimi joukkueen kapteenina. Kaudella 2021–2022 hän voitti U18 SM-pronssia. Kaudella 2022–2023 Mikkonen toimi Tapparan U18-joukkueen varakapteenina. Kaudella 2023–2024 hän jakoi 17 osumallaan seuran U20-joukkueen sisäisen maalipörssin kolmannen sijan Jeremi Tammelan ja Miro Ahvenlammen kanssa. Mikkonen voitti kauden päätteeksi U20 SM-pronssia.
Kaudella 2024–2025 Mikkonen teki teki SM-liigadebyyttinsä 25. marraskuuta 2024 Vaasan Sportia vastaan. Hänet merkittiin Tapparan nelosketjun vasempaan laitaan Verneri Ahosen ja Juuso Nykäsen viereen. Mikkonen sai ottelussa jääaikaa 8.08 minuuttia. Hän teki myös liigauransa avausmaalin, jolla Tappara siirtyi toisessa erässä 3–2-johtoon. Mikkosen osuma jäi lopulta joukkueen 6–2-voittoon päättyneen ottelun voittomaaliksi. Miikka Mäkelä ja Kari Kiviaho valitsivat hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi.
Ura > Maajoukkueura

Mikkonen on pelannut neljä nuorten ja kolme poikien maaottelua.
Persoonallisuus

Persoonallisuus on ajatusten, tunteiden ja käyttäytymisen muodostama kokonaisuus, joka on kullekin ihmiselle luonteenomainen ja melko pysyvä eri tilanteissa ja eri aikoina. Persoonallisuudella on osittain geneettinen perusta, mutta se myös muuttuu ja kehittyy koko elämän ajan yksilön ja hänen ympäristönsä vuorovaikutuksesta, etenkin lapsuusiässä.
Määrittely

Persoonallisuudesta ei psykologian alalla ole yhtä vakiintunutta määritelmää, ja käsitettä käytetään eri tavoin. Useimmille persoonallisuuden määritelmille on yhteistä se, että persoonallisuudella viitataan sekä ihmisen ulkoiseen, muille ihmisille näkyvään toimintaan että ihmisen sisäiseen, yksityiseen kokemusmaailmaan. Gordon Allportin (1937) tunnetun määritelmän mukaan persoonallisuus on ihmisen sisäinen psykofyysisten rakenteiden dynaaminen kokonaisuus, joka vaikuttaa siihen, miten ihminen sopeutuu ympäristöönsä.
Perimän ja ympäristötekijöiden merkitys

Persoonallisuus perustuu sekä ihmisen geeniperimään että ympäristön vaikutukseen. Persoonallisuuden ominaisuuksista esimerkiksi temperamentilla on nykykäsityksen mukaan geneettinen perusta. Persoonallisuus rakentuu menneiden kokemusten varaan, mutta siihen liittyvät myös ihmisen nykyiset kokemukset ja tulevaisuuden ennakointi.
Perimällä on tutkimusten mukaan kohtalaisen suuri vaikutus lähes kaikkiin persoonallisuuden piirteisiin. Lukuisat kaksostutkimukset ovat osoittaneet, että noin 40–60 prosenttia persoonallisuudessa esiintyvästä vaihtelusta selittyy geneettisillä tekijöillä. Adoptiotutkimuksissa tulokset ovat olleet samansuuntaisia. Samat geneettiset tekijät vaikuttavat useisiin eri persoonallisuuden piirteisiin. Esimerkiksi aggressiivisuuden takana olevien perintötekijöiden on todettu olevan myös hyperaktiivisuuden taustalla. Yhteisiä geneettisiä tekijöitä on löydetty myös ekstraversion, tunnollisuuden, neuroottisuuden, sovinnollisuuden ja avoimuuden taustalta.
Ympäristötekijät selittävät persoonallisuudesta noin puolet. Ympäristötekijät ovat yksilöllisiä, ja ne muovaavat ihmisistä keskenään erilaisia. Niiden vaikutus voimistuu iän myötä. Kaksosten jakamalla yhteisellä ympäristöllä ei yleensä ole ollut merkittävää osuutta persoonallisuuden vaihtelussa. Kasvatus ja perheympäristö eivät siis yhdenmukaista sisaruksia keskenään, vaan sisarukset kokevat kasvatuksen eri tavoin.
Pysyvyys ja kehittyminen

Persoonallisuus on yhtäältä pysyvä ja säännönmukainen mutta toisaalta myös muuttuva ja kehittyvä. Persoonallisuuden pysyvyys on ihmissuhteiden perusta, sillä se tekee ihmisen käyttäytymisestä jossain määrin ennustettavaa eri aikoina ja erilaisissa tilanteissa. Lisäksi ihmisen psykologinen hyvinvointi rakentuu minä-kokemukselle, jota pääosin luonnehtivat johdonmukaisuus ja ennakoitavuus. Persoonallisuuden pysyvyys perustuu perimän vaikutukseen sekä elinympäristöön (perhe, koulu, ihmissuhteet ja sosiaaliset roolit), joka tavallisesti pysyy samana tai muuttuu vain hitaasti. Persoonallisuuden ominaisuudet ja ihmisen kokemukset lisäksi muodostavat toisiaan vahvistavia kehämäisiä prosesseja.
Persoonallisuus kehittyy ja muuttuu selkeimmin lapsilla, mihin vaikuttavat ympäristövaikutukset, kuten vanhempien ja muiden ihmisten odotukset, vaatimukset tai kielteinen ja myönteinen palaute. Myös aikuisen persoonallisuus voi muuttua siten, että se parantaa ihmisen mahdollisuuksia toimia ihmissuhteissa ja yhteiskunnassa. Ihmiset muuttuvat aikuisuudessa keskimäärin sosiaalisesti varmemmiksi, sovinnollisemmiksi, tunnollisemmiksi ja tunne-elämältään tasapainoisemmiksi. Aikuisen persoonallisuuden muutoksen taustalla ovat aikuisuuteen kuuluvat ikäsidonnaiset elämäntapahtumat, jotka tuovat ihmiselle uusia kokemuksia ja edellyttävät uusien roolien omaksumista. Myös odottamattomat tapahtumat, kuten sairastuminen tai läheisen kuolema, voivat vaikuttaa ja toimia elämän käännekohtana. Kielteinen muutos persoonallisuudessa voi tapahtua esimerkiksi parisuhteessa koetun tyytymättömyyden ja turvattomuuden seurauksena.
McAdamsin persoonallisuusmalli

Yhdysvaltalainen psykologi Dan P. McAdams on jäsentänyt moniulotteista persoonallisuuskäsitteistöä kolmitasoisella mallilla.
Mallin ensimmäiseen tasoon sijoittuvat yksilön taipumukselliset piirteet. Niitä ovat tilanteesta, ajasta ja roolista riippumattomat, perustavanlaatuiset yksilön ominaisuudet, kuten temperamentti ja persoonallisuuden piirteet. Ne kertovat, millainen yksilö on, miten hän tekee asioita, millaisia ajattelutapoja hänellä tyypillisesti on eri asioista ja tilanteista, ja millaisia tunteita ne hänessä tavallisesti herättävät.
Mallin toiseen tasoon sijoittuvat tyypilliset sopeutumistavat, jotka ovat sidoksissa aikaan, paikkaan ja sosiaalisiin rooleihin. Ne edustavat persoonallisuudessa monia motivationaalisia, strategisia, kognitiivis-sosiaalisia ja kehityksellisiä osatekijöitä. Niitä ovat esimerkiksi ihmisen henkilökohtaiset tavoitteet, elämäntehtävät, arvot ja selviytymiskeinot.
Mallin kolmanteen tasoon sijoittuu tarinanmuotoinen identiteetti. Se alkaa rakentua aikuisuuden kynnyksellä, ja se luonnehtii erityisesti aikuisen ihmisen persoonallisuutta. Siinä kun lapset kuvaavat itseään temperamentin tai piirteiden kautta, aikuinen tuo kuvaukseen syvyyttä yhdistämällä siihen kokoavan elämäntarinansa. Tarinaa jäsentäessään aikuinen pohtii esimerkiksi sitä, kuka hän on, miten hänestä tuli tällainen, ja mihin hän on menossa. Tarinamuotoinen identiteettitaso tekee yksilön elämästä ymmärrettävän ja yhtenäisen sekä antaa jatkuvuuden ja tarkoituksellisuuden tunnetta elämään.
Kirjallisuutta

LeDoux, Joseph: Synaptinen itse: Miten aivot tekevät minusta minut.  ((Synaptic Self: How Our Brains Become Who We Are, 2002). Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra Cognita, 2003.  ISBN 952-5202-57-7
Nettle, Daniel: Personality: What Makes You the Way You Are.  Oxford:  Oxford University Press, 2007.  ISBN 978-0-19-921142-5  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
University of York: Animals Have Personalities Too. Science Daily 27.4.2011. (englanniksi)
Kauko Andersson

Kauko Kalervo Andersson (1. tammikuuta 1913 Valkeala – 21. huhtikuuta 1979 Kuusankoski) oli suomalainen poliitikko. Andersson toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1939–1948 sekä 1951 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä, Kymen läänin läntistä vaalipiiriä ja Kymen läänin vaalipiiriä. Andersson nousi eduskuntaan vuonna 1951 Veli Järvisen tilalle, joka siirtyi Karhulan kauppalanjohtajaksi.
Andersson kävi kansakoulun ja valmistui Työväen akatemiasta vuonna 1932. Andersson toimi saha-, lautatarha- ja rakennustyömiehenä sekä Kotkan kaupungin sähkölaitoksen sähkötyömiehenä, Suomen rautatieläisten liiton toimitsijana 1934–1935, sosiaaliministeriön ylimääräisenä virkamiehenä tuotantokomitea-asioita varten 1949–1953 sekä toimistosihteerinä 1953–1972.
Anderssonin vanhemmat olivat koneasioitsija Johan Alfred Andersson ja Erika Gardemeister. Anderssonin puoliso vuodesta 1943 oli Eila Helena Hurme.
Gunnar Andersson (kansanedustaja)

Sven Gunnar Andersson (18. helmikuuta 1896 Porvoo – 1. tammikuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja ja asiamies.
Gunnar Anderssonin vanhemmat olivat renki Anders Johan Andersson ja Fanny Augusta Johansson. Hänen puolisonsa vuodesta 1918 oli Nanny Hildegard Korsberg. Hän työskenteli kauppa-apulaisena ja laivapoikana vuoteen 1913, merimiehenä 1913–1914, sorvaajana Porvoossa 1914–1928, Valtionrautateiden konepajalla Helsingissä 1928–1929, Suomen ruotsalaisen työväenliiton sihteerinä 1929–1940, Arbetarbladetin taloudenhoitajana 1933–1940 ja Suomen metallityöväen liiton asiamiehenä 1941–1956.
Andersson valittiin eduskuntaan Suomen sosialidemokraattisen puolueen edustajaksi Uudenmaan läänin vaalipiiristä vuosiksi 1933–1951. Hän toimi myös Helsingin kaupunginvaltuutettuna, presidentin valitsijamiehenä 1937, 1940, 1943 ja 1950, Suomen ruotsalaisen työväenliiton puheenjohtajana sekä useissa muissa luottamustehtävissä.