stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Éric Poujade

| Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> Miesten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Sydney 2000 | hevonen |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Brisbane 1994 | hevonen |  |
|  Hopeaa | Lausanne 1997 | hevonen |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pietari 1998 | hevonen |  |
|  Kultaa | Pietari 1998 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Praha 1994 | hevonen |  |
|  Hopeaa | Bremen 2000 | hevonen |  |
Éric Claude Jacques Poujade (8. elokuuta 1972 Aix-en-Provence – 30. kesäkuuta 2024) oli ranskalainen telinevoimistelija, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. Hän oli erikoistunut hevoseen.
Poujade voitti Sydneyn vuoden 2000 kesäolympialaisissa hevosella hopeaa Marius Urzicăn jälkeen. Hän oli mukana Ranskan joukkueessa, joka sijoittui joukkuekilpailussa yhdeksänneksi. Atlantassa 1996 Poujade oli hevosella seitsemäs ja joukkuekilpailussa 11:s. Lisäksi Poujade voitti hevosella kaksi MM-hopeaa, ja EM-kilpailuissa hän voitti Pietarissa 1998 kultaa hevosella ja osana Ranskan joukkuetta. Hän saavutti EM-tasolla mestaruutensa lisäksi hevosella myös kaksi hopeamitalia.
Maija Vilkkumaa

| Maija Vilkkumaa |
| --- | --- |
 Vilkkumaa esiintymässä Helsingin tuomiokirkon portailla Ukrainan puolesta järjestetyssä mielenilmauksessa huhtikuussa 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1973 (ikä 51) Helsinki
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Laulukielet:  suomi
Aktiivisena:  1990–
Tyylilajit:  pop-rock suomirock
Soittimet:  laulu, kitara, piano
Yhtyeet:  Tarharyhmä Hunajamelonit Lauluyhtye Viisi Kerkko Koskinen Kollektiivi
Levy-yhtiöt:  Warner Music Finland (1998–2018) Kaiku Entertainment (2018–)
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Maija Johanna Vilkkumaa (s. 9. marraskuuta 1973 Helsinki) on suomalainen laulaja-lauluntekijä. Hän on yksi Suomen eniten levyjä myyneistä muusikoista. Vilkkumaa on julkaissut kahdeksan studioalbumia, EP:n, pari kokoelmalevyä ja livelevyn. Lähes kaikki hänen studioalbuminsa ovat myyneet kultaa, ja yhteensä hänen albumeitaan on myyty Suomessa yli 300 000 kappaletta.
Helsingin yliopistossa suomen kieltä opiskellut Vilkkumaa aloitti uransa vuonna 1990 perustetussa Tarharyhmä-yhtyeessä. Varsinaisen uransa hän on kuitenkin luonut sooloartistina Tarharyhmän hajottua vuonna 1995.
Kesällä 2011 Vilkkumaa jäi tauolle musiikinteosta ja julkaisi syksyllä 2013 esikoisromaaninsa Nainen katolla. Keväällä 2015 Vilkkumaa palasi tauolta ja julkaisi saman vuoden syyskuussa uuden levyn viiden vuoden tauon jälkeen. Vilkkumaa valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta helmikuussa 2023, 31 vuotta opiskeluidensa alkamisesta.
Ura > 1990-luku: uran alku ja esikoisalbumi

Vuonna 1989 Vilkkumaa aloitti opinnot Kallion lukiossa. Samalla luokalla hänen kanssaan opiskelivat muiden muassa Isa-Eerika Lehto, Lorenz Backman, Janne Saarikivi, Kalle Ahola, Vilma Melasniemi, Anni Sinnemäki ja Anna Tulusto, rinnakkaisluokilla Kerkko Koskinen, Olli Virtaperko ja Juhana Rossi. Sinnemäki, Tulusto, Koskinen ja Virtaperko sekä vuotta alemmalla asteella ollut Terhi Kokkonen olivat sittemmin mukana Ultra Bra -yhtyeessä. Ahola perusti ensimmäisenä lukiovuotenaan George Nirvana Klubi -yhtyeen, joka myöhemmin muuttui Don Huonoiksi.
Vuonna 1990 Vilkkumaa perusti ystäviensä kanssa Tarharyhmä-yhtyeen, jonka kappaleet pääsivät valtakunnalliseen radiosoittoon. Vilkkumaa sävelsi ja sanoitti suurimman osan Tarharyhmän kappaleista. Vuonna 1992 Vilkkumaa kirjoitti ylioppilaaksi Kallion lukiosta ja opiskeli suomen kieltä Helsingin yliopistossa vuodesta 1993 lähtien. Tarharyhmä hajosi vuonna 1995, jolloin Vilkkumaa alkoi käydä laulutunneilla. Hän on soittanut ja laulanut myös Hunajamelonit-yhtyeessä.
Vuonna 1997 Vilkkumaa kokosi soittamaan demoa varten kitaristi Janne Lehdon, rumpali Jan Pethmanin, kosketinsoittaja Visa-Pekka Mertasen ja basisti Tommi Saarikiven. Hitiksi nousseen ”Satumaa-tangon” demo äänitettiin Harjun nuorisotalolla. Vilkkumaa sai levytyssopimuksen vuonna 1998, ja elokuussa 1999 julkaistiin hänen esikoisalbuminsa Pitkä ihana leikki.
Ura > 2000-luku: neljä studioalbumia

Vilkkumaan vuonna 2001 julkaistu levy Meikit, ketjut ja vyöt myi platinaa ja vuoden 2003 Ei tuplaplatinaa ollen eräs myydyimpiä suomalaisia albumeja (levyä on myyty yli 120 000 kappaletta). Vilkkumaan vuonna 2005 julkaistu neljäs albumi Se ei olekaan niin myi myös platinaa. Singlet ”Kesä” ja ”Liian kauan” nousivat radiohiteiksi. Syyskuussa 2006 ilmestynyt single ”Hei tie” nousi Suomen virallisen singlelistan kärkeen.
Marraskuussa 2006 ilmestyi kokoelma-albumi Totuutta ja tehtävää, joka sisälsi suurimpien hittien lisäksi neljä uutta kappaletta, kaksi harvinaisuutta ja bonus-DVD:n, jolla on musiikkivideoita, keikkamateriaalia ja haastatteluja. Vuoden 2007 alussa Vilkkumaa lähti Totuutta ja tehtävää -konserttisalikiertueelle. Kiertueen konsertit olivat ikärajattomia, ja niitä oli yhteensä 28 aikavälillä 31. tammikuuta – 24. maaliskuuta 2007. Kiertueesta julkaistiin livealbumi Ilta Savoyssa.
Vilkkumaan viides studioalbumi Superpallo julkaistiin 1. lokakuuta 2008. Albumin tuotti Riku Mattila. Albumilta julkaistiin singlet ”Suojatiellä”, ”Luokkakokous” ja ”Mä haluun naimisiin”.
Vuonna 2009 tuli kuluneeksi kymmenen vuotta Vilkkumaan esikoisalbumin Pitkä ihana leikki ilmestymisestä. Sen kunniaksi Vilkkumaa teki 10+10-juhlakiertueen, jolla esiintyivät myös hänen entiset yhtyeensä Tarharyhmä ja Hunajamelonit.
Vilkkumaan yhtyeeseen ovat alkuperäisen kokoonpanon lisäksi kuuluneet kosketinsoittaja Tero Pennanen, basisti Niko Kokko ja kitaristi Mikko Kosonen. Rumpuja ja lyömäsoittimia soittanut Jan Pethman jätti yhtyeen keväällä 2007, ja hänen tilalleen tuli Marko Timonen.
2000-luvulla Vilkkumaa vieraili Rock, Rauha & Rakkaus -orkesterin kappaleella ”Rauhaa ja rakkautta”, joka on osa Vapauden kaiho: Lauluja Amnestylle -albumia.
Ura > 2010-luku: kaksi studioalbumia, EP, tauko musiikista ja muut projektit

Vilkkumaan kuudes studioalbumi Kunnes joet muuttaa suuntaa julkaistiin 21. huhtikuuta 2010. Levyltä julkaistiin singlet ”Lottovoitto”, ”Dingo ja Yö” sekä ”Kuuraiset puut”. Samana vuonna Vilkkumaalle myönnettiin Juha Vainio -palkinto ansioistaan sukupolvensa lauluntekijöiden suunnannäyttäjänä.
Vuonna 2011 Vilkkumaa jäi musiikinteosta pitkälle tauolle. Vuonna 2012 hän teki klubikiertueen Lauluyhtye Viiden kanssa.
Syyskuussa 2013 julkaistiin Vilkkumaan esikoisromaani Nainen katolla. Vilkkumaa teki samana syksynä kirjakiertueen toimittajaystävänsä Anna Tuluston kanssa.
Vilkkumaa toimi Paula Vesalan sijaisena Kerkko Koskinen Kollektiivi -yhtyeessä vuonna 2014. Syksyllä 2014 Vilkkumaa liittyi vakiopanelistiksi Hyvät ja huonot uutiset -televisio-ohjelman kuudennelle tuotantokaudelle.
Toukokuussa 2015 Vilkkumaa teki paluun soolouralleen ja julkaisi ”Lissu ja mä” -nimisen singlen saman vuoden syksynä ilmestyvältä albumilta. Hänen seitsemäs studioalbuminsa Aja! ilmestyi 18. syyskuuta 2015. Vilkkumaa oli mukana myös syksyllä 2015 esitetyn Vain elämää -televisio-ohjelman neljännellä tuotantokaudella.
Vuodesta 2015 lähtien Vilkkumaa on ollut vakiopanelistina Yle Radio Suomen Pyöreä pöytä -ohjelmassa.
Kesällä 2017 Vilkkumaan säveltämä ja käsikirjoittama Mä halusin olla suffragetti -radiomusikaali esitettiin Ylen Radio Suomessa. Hän myös sanoitti laulut Helsingin kaupunginteatterin vuoden 2017 Myrskyluodon Maija -näytelmään. Vilkkumaan Joku muu, mikä -EP julkaistiin 13. lokakuuta 2017, ja se sisälsi maaliskuussa 2016 julkaistun ”Kaivopuiston jää” -singlen sekä pitkin vuotta 2017 julkaistut singlet ”Mä en oo sun ainoo”, ”Hyvä ihminen”, ”Mul ei oo rahaa” ja ”Pyörii”.
Soolouransa 20-vuotisjuhlavuoden kunniaksi Vilkkumaa julkaisi 33 kappaletta sisältävän Maija! Hitit 1999–2019 -kokoelmalevyn 8. maaliskuuta 2019. Hittibiisien lisäksi levyllä julkaistiin uusi kappale ”Kultakala”. Syksyllä 2019 Vilkkumaa teki niin ikään 20-vuotisjuhlavuoden nimissä kolmen keikan mittaisen 20 tarinaa -kiertueen, jonka keikoilla lauletut kappaleet olivat valikoituneet mukaan Vilkkumaan kuulijoiltaan keräämien kappaleisiin liittyvien kertomusten perusteella. Vilkkumaa oli mukana myös Vain elämää -televisiosarjan 10. tuotantokaudella, joka esitettiin Nelonen-kanavalla syksyllä 2019.
Vilkkumaan ”Hei sisko” -single, joka on vuoden 2020 ensi-iltansa saaneen Teräsleidit-elokuvan tunnuskappale, julkaistiin 20. joulukuuta 2019.
Ura > 2020-luku: 1973

Vilkkumaa julkaisi ”Sä tarviit paremman kuin mä” -singlen 3. huhtikuuta 2020. Se on ensimmäinen Vilkkumaan itse tuottama kappale. Vilkkumaa oli mukana tekemässä 10. huhtikuuta 2020 julkaistua ”Uuden edessä” -hyväntekeväisyyskappaletta. Kesällä 2020 Vilkkumaa järjesti kolmen suoratoistokeikan mittaisen Kesä2020-kiertueen. Joka keikalla soitettiin yksi julkaisematon kappale. Näistä ”Flying V” julkaistiin 2. lokakuuta 2020, ja kaksi muuta julkaistaan osana Vilkkumaan tulevaa albumia. Vilkkumaa lähti syksyllä myös akustiselle kiertueelle, mutta kiertueen loppuosan keikat piti siirtää kesälle 2021 koronavirusrajoitusten takia.
Vilkkumaa on toiminut The Voice of Finland -ohjelman tähtivalmentajana vuodesta 2021 alkaen. Helmikuussa 2021 julkaistiin Minun musiikkini -sarjan jakso, jossa käsiteltiin Vilkkumaan musiikkiuraa ja sen taustoja. Maaliskuussa 2021 julkaistiin single ”Viimeinen elämä”. Vuonna 2022 Vilkkumaa julkaisi kahdeksannen studioalbuminsa 1973, joka nousi virallisen albumilistan toiselle sijalle. Samana vuonna kerrotiin Vilkkumaan areenakeikasta Helsingin jäähallissa loppuvuodesta 2023.
Vilkkumaasta ilmestyi lokakuussa 2023 Gummeruksen kustantama, hänen itsensä ja Miina Supisen kirjoittama kirja Vilkkumaa.
Yksityiselämä

Vilkkumaa on ollut naimisissa yhtyeensä kitaristina toimineen Mikko Kososen kanssa vuodesta 2007. Heillä on kaksi lasta (s. 2007 ja 2011). Vilkkumaa oli aiemmin parisuhteessa tuottaja-ohjaaja Sami Aaltosen kanssa.
Maija Vilkkumaan nuorempi sisar Eeva Vilkkumaa on musikaalinäyttelijä, joka on näytellyt muun muassa Grease-musikaalissa Helsingissä.
Diskografia

Pitkä ihana leikki (1999)
Meikit, ketjut ja vyöt (2001)
Ei (2003)
Se ei olekaan niin (2005)
Totuutta ja tehtävää (2006,  kokoelma)
Ilta Savoyssa (2007,  live)
Superpallo (2008)
Kunnes joet muuttaa suuntaa (2010)
Aja! (2015)
Joku muu, mikä (2017,  EP)
Maija! Hitit 1999–2019 (2019,  kokoelma)
1973 (2022)
Lauluja musikaalista Bosslady (2024)
Palkinnot

Emma-palkinto
1999: vuoden naissolistitulokas
2003: vuoden naissolisti
2003: vuoden pop/rock-albumi
2003: vuoden albumi
2005: vuoden naissolisti
Teosto-palkinto
2003: albumi Ei
Juha Vainio -palkinto
2010
Suomi-palkinto
2023
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maija Vilkkumaa Facebookissa
Maija Vilkkumaa Twitterissä
Maija Vilkkumaa Last.fm:ssä (englanniksi)
Maija Vilkkumaa Discogsissa. (englanniksi)
Maija Vilkkumaa Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Maija Vilkkumaan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Maija Vilkkumaan sävellystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Maija Vilkkumaan sanoitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Maija Vilkkumaan sovitustuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
Maija Vilkkumaa Ylen Elävässä arkistossa
Maija Vilkkumaa Prosak-proosaklubilla. Kirjastokaista-video. 14.1.2014.
Maija Vilkkumaa
| --- | --- |
Studioalbumit:  Pitkä ihana leikki  Meikit, ketjut ja vyöt  Ei  Se ei olekaan niin  Superpallo  Kunnes joet muuttaa suuntaa  Aja!  1973  Lauluja musikaalista Bosslady 
Konserttitallenteet:  Ilta Savoyssa 
Kokoelmat:  Totuutta ja tehtävää  Maija! Hitit 1999–2019 
EP:t:  Joku muu, mikä 
Singlet:  ”Satumaa-tango”  ”Salaa”  ”Auringonpimennys”  ”Hiuksissa hiekkaa”  ”Tähti”  ”Noinko vaikeeta se on?”  ”Ingalsin Laura”  ”Totuutta ja tehtävää”  ”Prinsessa Jää”  ”Ei”  ”Mun elämä”  ”Ei saa surettaa”  ”Se ei olekaan niin”  ”Kesä”  ”Liian kauan”  ”Hei tie”  ”Suojatiellä”  ”Luokkakokous”  ”Mä haluun naimisiin”  ”Lottovoitto”  ”Dingo ja Yö”  ”Kuuraiset puut”  ”Lissu ja mä”  ”Kissavideoita”  ”Kaivopuiston jää”  ”Mä en oo sun ainoo”  ”Hyvä ihminen”  ”Mul ei oo rahaa”  ”Pyörii”  ”Siks ku mä halusin”  ”Teini”  ”Kultakala”  ”Pikku Heidi”  ”Jouluriita”  ”Hei sisko”  ”Sä tarviit paremman kuin mä”  ”Flying V”  ”Viimeinen elämä”  ”Tämä on suru”  ”1973”  ”Jos oisin mies”  ”Äidinmaa”  ”Maria”  ”Synttärilaulu”  ”Mulle ei sovi tänään”  ”Me ollaan siskot”  ”Kerro kerro kuvastin” 
Sivuosassa singleillä:  ”Kunnon syy” 
Konserttikiertueet:  Totuutta ja tehtävää  10+10  Aja! 
Muuta:  Diskografia  Luettelo kappaleista 
| n k Kerkko Koskinen Kollektiivi |
| --- | --- |
 Kerkko Koskinen  Manna  Vuokko Hovatta  Maija Vilkkumaa   Paula Vesala 
Studioalbumit:  Kerkko Koskinen Kollektiivi  2 
Singlet:  ”Nukun hiljaa kirkkomaassa”  ”Laura Palmer”  ”Hoosianna”  ”Tallinnan-lautta”  ”Lokki”  ”Vapaudesta” 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva 2  Elonet  Yle 
Muut:  Europeana 
Vilkkumaa esiintymässä Ruisrockissa vuonna 2010.
Vilkkumaa esiintymässä Tammerfestissä vuonna 2022.
Azerbaidžan

Azerbaidžan, virallisesti Azerbaidžanin tasavalta (azer. Azərbaycan Respublikası), on sisämaavaltio Kaukasiassa Kaspianmeren rannalla. Maan naapurimaita ovat Georgia luoteessa, Armenia lännessä, Venäjä pohjoisessa ja Iran etelässä. Azerbaidžanille kuuluva Nahitševanin autonominen tasavalta sijaitsee erillään muusta maasta sen lounaispuolella Iranin, Turkin ja Armenian ympäröimänä. Azerbaidžanin keskellä sijaitsee itsenäiseksi julistautunut kiistanalainen Vuoristo-Karabahin alue. Azerbaidžanin tasavalta on ollut Euroopan neuvoston jäsen vuodesta 2001. Maan yli 10 miljoonasta asukkaasta suurin osa on šiiamuslimeita ja etnisesti azereita. Valtio on virallisesti demokraattinen, mutta esimerkiksi Human Rights Watch ja Freedom House pitävät sitä autoritäärisenä.  Kaikkien maassa järjestettyjen vaalien vapautta on arvosteltu.
Nimi

Azerbaidžanin nimen alkuperästä on kaksi teoriaa. Yhden teorian mukaan nimi tulee Aleksanteri Suuren aikana eläneen persialaisen ruhtinas Atropatesin nimestä. Toisen mukaan nimi on johdettu persian kielen tulta tarkoittavasta sanasta azer, jolla oli ehkäpä viitattu alueen zarathustralaisiin tulitemppeleihin. Historiallisesti nimeä Azerbaidžan on käytetty useammin nykyisen Iranin azeriväestön asuttamista pohjoisosista, kuin varsinaisesta nykyisen Azerbaidžanin alueesta. Ennen 1900-lukua ulkopuoliset viittasivat azereihin usein nimillä "Kaukasian tataarit", "turkkilaiset" tai yksinkertaisesti "muslimit".
Maantiede

Azerbaidžanin pinta-ala on 86 600 neliökilometriä, joka vastaa neljännestä Suomen pinta-alasta. Alueesta lähes puolet on vuoristoa. Maan kaakkoisosan rannikon kukkuloilla on subtrooppinen ilmasto, ja siellä kasvatetaan teetä, sitruunoita ja appelsiineja. Laajimmat tasangot sijaitsevat maan keskiosassa. Sinne virtaa Kaukasukselta kahdeksan suurta jokea. Kura-Arasin alanko on saanut nimensä Kurajoen ja sen suurimman sivujoen Arasin mukaan. Kura on padottu, ja näin syntynyt Mingəçevirin tekojärvi (Mingetšaurin tekoallas) on maan suurin sisävesialue, ja siitä saadaan vesivoimaa ja kasteluvettä.
Azerbaidžanin pienestä pinta-alasta huolimatta siellä on monenlaisia ilmasto- ja kasvillisuusvyöhykkeitä subtrooppisesta vuoristokasvillisuuteen, ja tämä on johtanut etenkin lintulajiston monimuotoisuuteen. Siellä on havaittu noin 365 lintulajia flamingoista ja kotkista mehiläissyöjiin. Harvinaisiin nisäkkäisiin kuuluvat kuhertajagaselli (Gazella subgutturosa) ja kaukasianvuorikauris. Kaikkiaan maassa elää 97 nisäkäslajia, 67 matelija- ja sammakkoeläinlajia, 97 kalalajia ja yli 15 000 lajia selkärangattomia.
Hirkanin kansallispuisto (azer. Hirkan Milli Parkı) on perustettu suojelemaan subtrooppista luontoa Lankaran alangolla ja Talyšvuorilta. Siellä elää harvinaisia kasvi- ja eläinlajeja. Şirvanin kansallispuisto (Şirvan Milli Parkı) Širvanin alangolla on kuhertajagasellin ja vesilintujen lisääntymisaluetta. Ağgölin kansallispuisto (Ağgöl Milli Parkı) suojelee muuttolintujen talvehtimis- ja levähdyspaikkoja. Kaikkiaan Azerbaidžanissa on kahdeksan kansallispuistoa, 11 luonnonpuistoa sekä monia muita luonnonsuojelualueita.
Azerbaidžanin tasavalta.
Historia > Varhainen historia

Azerbaidžanissa yhdistyvät muinaisten seldžukkiturkkilaisten ja muinaisen Persian sivilisaation perinteet. Se oli muinaisina aikoina myös zarathustralaisuuden keskus.
Maasta ei tiedetä juurikaan mitään ennen arabien valloitusta vuonna 642, jonka jälkeen se oli osana islamilaisten kalifaattia. 1200–1400-luvuilla maahan hyökkäsivät mongolit. Myöhemmin sitä hallitsivat paikalliset shirvanilaiset šaahit ja Persian Safavidien dynastia.
Historia > Venäjän ja Neuvostoliiton valta

Euroopan ja Keski-Aasian välisillä reiteillä ja Kaspianmeren rannalla sijaitsevasta alueesta taistelivat osmanit, Venäjä ja Persia vuosisatoja. Viimein Persia ja Venäjä jakoivat Azerbaidžanin keskenään vuonna 1828 Turkmenchayn sopimuksella. Nykyisen Azerbaidžanin alue jäi Venäjälle, loput siitä on Iranin Itä- ja Länsi-Azerbaidžanin maakuntia. Samalla päättyi paikallisten kaanien valtakausi.
Azerbaidžanista tuli yksi maailman ensimmäisistä öljyntuotantopaikoista, kun siellä porattiin öljyä vuosina 1848–1849. Nobelin veljekset perustivat 1879 sinne öljyntuotantolaitokset. Samalla Bakusta kasvoi merkittävä teollisuuskeskus.
Venäjän keisarikunnan romahdettua ensimmäisen maailmansodan jälkimainingeissa maan kansallinen puolue julisti itsenäisyyden 1918 epäonnistuneen Transkaukasian federaation hajottua. Valtio käytti nimeä Azerbaidžanin demokraattinen tasavalta. Osa valtioista ehti tunnustaa sen itsenäiseksi 1920, mutta jo huhtikuussa 1920 puna-armeijan joukkojen saapumisen myötä itsenäisyys päättyi. Vuonna 1922 Azerbaidžan liitettiin Transkaukasian sosialistiseen neuvostotasavaltaan ja tämän hajotessa 1936 Azerbaidžanista tuli neuvostotasavalta.
Perestroika nosti pintaan myös Neuvostoliiton kansojen väliset erimielisyydet. Vuonna 1988 armenialaiset alkoivat osoittaa mieltään azerivaltaa vastaan Vuoristo-Karabahissa ja Armeniassa. Vuoristo-Karabahin korkein neuvosto äänesti Azerbaidžanista eroamisen puolesta. Kostoksi armenialaisten separatismista ja azerien karkotuksista Vuoristo-Karabahista azerinationalistit hyökkäsivät Sumgaitissa armenialaisten koteihin, murhasivat armenialaissiviilejä ja ajoivat näitä väkivalloin pois kaupungista. Sumgaitin raaoissa väkivaltaisuuksissa kuoli ainakin 26 armenialaista ja kuusi azeria.
Vuoristo-Karabahin levottomuudet jatkuivat vuonna 1990. Azerinationalistit kohdistivat Bakussa armenialaisiin pogromin tammikuussa 1990. Neuvostoarmeija kukisti azerien mellakoinnin kovaotteisesti, ampuen 190 nationalistimielenosoittajaa Bakussa. Neuvostojohto julisti myös Vuoristo-Karabahiin hätätilan ja lähetti sinne armeijan. Huhtikuussa vapaaehtoiset azerijoukot ja neuvostojoukot taistelivat armenialaisia vastaan Vuoristo-Karabahissa. Moskova lähetti joukkoja myös Jerevaniin.
Politiikka

Azerbaidžan on presidentillinen tasavalta, jossa on myös pääministerin virka. Azerbaidžanin presidentti valitaan viiden vuoden välein kansanäänestyksellä. Azerbaidžanin nykyinen presidentti on edellisen presidentin Heydər Əliyevin poika İlham Əliyev. Hänet valittiin virkaansa vuonna 2003 ja on hallinnut maata siitä lähtien. Viimeisimmät presidentinvaalit vuonna 2018 hän voitti 86 prosentin kannatuksella. Etyjin mukaan vaalit eivät täyttäneet kansainvälisiä standardeja.
Maaliskuussa 2009 maassa järjestettiin kansanäänestys, jossa poistettiin presidentinkausien rajoitukset. Vuonna 2016 presidentin kautta pidennettiin seitsemään vuoteen.
125-paikkainen kansalliskokous valitaan vaaleilla viiden vuoden välein. Presidentti İlham Əliyevin puolue Uusi Azerbaidžan sai vuoden 2015 parlamenttivaaleissa 69 paikkaa 125 paikasta. Lisäksi lähes loput paikoista meni pienemmille Əliyeviä lähellä oleville puolueille tai sitoutumattomille ehdokkaille. Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö ei lähettänyt tarkkailijoita, mutta se pitää kaikkia Azerbaidžanin itsenäisyyden ajan vaaleja epärehellisinä. Kaikki merkittävimmät oppositiopuolueet boikotoivat vaaleja.
Vuoden 2020 vaaleissa Əliyevin puolueen paikkamäärä pysyi saman.
Azerbaidžan on Yhdistyneiden kansakuntien, Euroopan neuvoston, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön, Itsenäisten valtioiden yhteisön, Islamilaisen yhteistyöjärjestön, Mustanmeren talousjärjestön ja Turkkilaisten maiden neuvoston jäsen.
Politiikka > Alueet

Azerbaidžan jaetaan 66 alueeseen (rayonlar) ja 12 kaupunkiin (şəhərlər), joista seitsemän aluetta ja yksi kaupunki sijaitsevat Nahitševanin autonomisessa tasavallassa. Nahitševanin autonominen tasavalta sijaitsee eksklaavina muusta Azerbaidžanista erillään Armenian, Turkin ja Iranin ympäröimänä. Alle 400 000 hengen väestöstä 99 prosenttia on azereita ja loput pääosin venäläisiä ja kurdeja. Maisemaltaan se on vuoristoista puoliaavikkoa.
Abşeron
Ağcabədi
Ağdam
Ağdaş
Ağstafa
Ağsu
Əli Bayramlın kaupunki
Astara
Bakun kaupunki (Bakı)
Balakən
Bərdə
Beyləqan
Biləsuvar
Cəbrayıl
Cəlilabad
Daşkəsən
Dəvəçi
Füzuli
Gədəbəy
Gəncən kaupunki
Goranboy
Göyçay
Hacıqabul
İmişli
İsmayıllı
Kəlbəcər
Kürdəmir
Laçın
Lənkəran
Lənkəranin kaupunki
Lerik
Masallı
Mingəçevirin kaupunki
Naftalanin kaupunki
Neftçala
Oğuz
Qəbələ
Qax
Qazax
Qobustan
Quba
Qubadlı
Qusar
Saatlı
Sabirabad
Şəki
Şəkin kaupunki
Salyan
Şamaxı
Şəmkir
Samux
Siyəzən
Sumqayıtin kaupunki
Şuşa
Şuşan kaupunki
Tərtər
Tovuz
Ucar
Xaçmaz
Stepanakert
Xanlar
Xızı
Xocalı
Xocavənd
Yardımlı
Yevlakh
Yevlaxin kaupunki
Zəngilan
Zaqatala
Zərdab
Nahitševanin autonominen tasavalta
Babək
Culfa
Kəngərli
Nahitševanin kaupunki
Ordubad
Sədərək
Şahbuz
Şərur
Talous

Azerbaidžan tuottaa muun muassa vehnää, teetä, hedelmiä ja tupakkaa. Tärkeintä viennin kannalta on öljy sekä vähäisemmässä määrin maakaasu. Myös joitakin metalleja kuten rautaa, kuparia ja kobolttia tuotetaan. Kauppa entisten Neuvostoliiton maiden kanssa on vähenemässä, mutta samaan aikaan kauppa Turkin ja länsimaiden kanssa kasvaa. Öljy ja kaasu muodostavat 90 prosenttia viennistä.
Talous > Liikenne

Maassa on 37 lentokenttää. Kaspianmeren rannalla sijaitseva Baku on ainoa satamakaupunki. Rautatieverkkoa on lähes kolmetuhatta kilometriä.
Suuri osa rautateistä on sähköistetty. Pääradat kulkevat Kaspianmeen rantaa Bakusta pohjoiseen, ja Kuran laakson poikki Georgian puolelle Tbilisiin ja Bakumiin. Kaspinamerta pitkin on lauttayhteys Bakusta Turkmenistaniin.
Suomen ulkoministeriön matkustustiedotteessa maan liikennekulttuuria kuvataan kaoottiseksi. Maassa tapahtuu paljon liikenneonnettomuuksia.
Väestö

Azerbaidžanin väkiluku oli vuonna 2023 noin 10,4 miljoonaa. Väestöstä on 91,6 prosenttia azereita, kaksi prosenttia lezgejä, 1,3 prosenttia venäläisiä, 1,3 prosenttia armenialaisia (lähes kaikki Vuoristo-Karabahissa) ja 2,4 prosenttia muita (1999 arvio). Azereita asuu Iranissa lähteestä riippuen kaksin- tai kolminkertainen määrä verrattuna Azerbaidžanin azereiden lukumäärään. Esimerkiksi Ethnologue-kirjan mukaan Iranin azeria puhuu noin 17 miljoonaa, pohjoista ”Azerbaidžanin azeria” noin seitsemän miljoonaa. Kielet poikkeavat toisistaan ääntämisen ja sanaston, varsinkin lainasanojen osalta.
Azerbaidžanin valtauskonto on islam. 97,3 prosenttia väestöstä on islaminuskoisia, 2,6 prosenttia kristittyjä. Uskonnon tunnustaminen on usein nimellistä, harvat harjoittavat uskontoaan aktiivisesti.
Maan muslimeista noin 85 prosenttia on šiialaisia ja loput 15 prosenttia sunnalaisia. Sunnalaiset ovat historiallisesti olleet maan enemmistö etenkin sen pohjoisosissa. He olivat enemmistö vielä Venäjän vallan alussa 1830-luvulla, mutta 1860-lukuun mennessä tilanne muuttui, kun suuri osa sunnalaisista pakeni maasta. Vuonna 2007 tehdyn, nuorisolle suunnatun kyselyn mukaan 85 prosenttia vastanneista uskoi jumalaan ja neljäsosa hyväksyisi šarialain käyttöönoton. Kuitenkin samaan aikaan vain 13 prosenttia ilmoitti harjoittavansa uskoaan säännöllisesti.