stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pieksämäki
Nähtävyydet > Muistomerkkejä

Kulttuurikeskus Poleenin suihkulähde, kuvanveistäjä Harry Kivijärvi, 1990
Veikko Tyrväisen muistomerkki, kuvanveistäjä Kauko Räsänen, 1988, Jäppilä
Pieksät rakentavat, kuvanveistäjä Veikko Haukkavaara, 1984, Asema-aukio, Asemakatu, Pieksämäki
Kasvun kaari, kuvanveistäjä Mauno Kivioja, 1980, Pieksämäen kaupungintalo, Pertinkuja 1, Pieksämäki
Kirjailija Sylvi Kekkosen muistokivi, 1980, Iso-Pappilan piha, Sylvinkuja 5, Pieksämäki
Omille Siiville, taiteilija M. Poikolainen, 1978, Kuusitie 41, Pieksämäki
Vakaumuksensa puolesta kaatuneiden muistomerkki, 1972 pystytetty muistomerkki, Vesitorninmäki, Tornipolku, Pieksämäki
Valtiopäivämies Abel Häyrisen muistomerkki, kuvanveistäjä Veikko Leppänen, 1957, Kulttuurikeskus Poleenin puisto, Pieksämäki
Sankaripatsas, kuvanveistäjä Veikko Leppänen, 1956, Vanhan kirkon kirkkopuisto, Pieksämäki
Karjalaan jääneiden muistomerkki, kuvanveistäjä Veikko Leppänen, 1954, Sibeliuspuisto, Häyrisentie, Pieksämäki
Muistolaatat:
Kirjailija Aila Meriluodon kotitalo, kuvanveistäjä Riitta Huttunen, Huvilakatu, Pieksämäki
Sotaan lähteneiden muistokivi, kuvanveistäjä Riitta Huttunen Pieksämäen lukion edustapuisto, Keskuskatu, Pieksämäki
Pieksämäen ensimmäinen kansakoulu, kuvanveistäjä Riitta Huttunen, Rantatie, Pieksämäki
Seurakunnat

Vuoden 2018 aluejaon mukaan Pieksämäellä on seuraavat Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnat:
Pieksämäen seurakunta
Jäppilän kirkkopiiri
Naarajärven kirkkopiiri
Virtasalmen kirkkopiiri
Seurakunnat > Entiset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu historiallisella ajalla lakkautetut seurakunnat Pieksämäen kaupungin nykyisellä alueella.
Jäppilän seurakunta (liitetty Pieksämäen maaseurakuntaan 2004)
Pieksämäen kaupunkiseurakunta (yhdistetty Pieksämäen maaseurakunnan kanssa Pieksämäen seurakunnaksi 2007)
Pieksämäen maaseurakunta (yhdistetty Pieksämäen kaupunkiseurakunnan kanssa Pieksämäen seurakunnaksi 2007)
Virtasalmen seurakunta (liitetty Pieksämäen maaseurakuntaan 2004)
Seurakunnat > Herätysliikkeet ja muut kirkkokunnat

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sisäisistä herätysliikkeistä Pieksämäellä toimii herännäisyys sekä viidesläisyys, johon kuuluvalla Kansanlähetyksellä on paikkakunnalla toimintaa. Pieksämäellä toimii myös luterilaisen kirkon sisällä toimiva kristillinen opiskelijajärjestö Pieksämäen OPKO.
Muita kirkkokuntia edustavat helluntaiherätykseen kuuluva Pieksämäen helluntaiseurakunta, Suomen Vapaakirkkoon kuuluva Pieksämäen vapaaseurakunta sekä Suomen Adventtikirkkoon kuuluva Pieksämäen adventtiseurakunta. Suomen ortodoksisen kirkon seurakunnista Pieksämäen alueella toimii Saimaan ortodoksinen seurakunta.
Liikenne

Kaupunki sijaitsee rautateiden risteyskohdassa. Pieksämäen rautatieasema otettiin käyttöön vuonna 1889 Savon radan valmistuttua. Nykyisin suoria junayhteyksiä on Kajaanin suuntaan, Ouluun ja Rovaniemelle, etelässä Helsinkiin, idässä Joensuuhun, sekä lännessä Tampereelle ja Turkuun. Matkustajaliikenteen yöjunia ei Pieksämäellä nykyisin liikennöi. Helsingistä Pieksämäelle kulkee maanantaista perjantaihin linja-auton yöpikavuoro, jolta on Pieksämäellä varhainen jatkoyhteys junalla Kuopioon, Kajaaniin, Ouluun ja Rovaniemelle.
Pieksämäeltä on ratayhteys Joroisten Huutokosken kautta Savonlinnaan. Nykyisin matkustajaliikennettä ei kulje Huutokoski-Savonlinna -osuudella ja ratayhteys on poikki Savonlinnassa Laitaatsalmen kohdalla, josta purettiin rautatiesilta 2018. Pieksämäen ja Savonlinnan välillä liikennöidään linja-autoilla, jotka toimivat muun ohella jatkoyhteyksinä junamatkustajille.
Kaupungin kautta kulkevat valtatie 23 (Pori–Joensuu) ja kantatie 72 (Mikkeli–Suonenjoki). Kaupungista luoteeseen kulkee kunnan aluetta viistäen valtatie 9 (Turku-Tohmajärvi), jonne on keskustaajamasta yhteys sekä valtatien 23 että kantatien 72 kautta.
Naarajärvellä sijaitsevalla lentokentällä (EFPK) on kesäisin varsin vilkasta purjelentotoimintaa. Lähin lentoasema on noin 40 kilometrin päässä Joroisissa sijaitseva Varkauden lentoasema. Kuopion ja Jyväskylän lentoasemat ovat noin 105 kilometrin päässä.
Elinkeinot

Pieksämäen päätoimialoja ovat terveys- ja sosiaaliala ja teknologiateollisuus. Muita suurimpia toimialoja ovat kauppa, palvelut, rakentaminen, elintarvikeala ja koulutus. Terveys- ja sosiaalipalvelut kattaa jo 28 prosenttia paikkakunnan vajaasta 7 000 työpaikasta, työllistäjänään esimerkiksi Pieksämäen sosiaali- ja terveyspalvelukeskus. Pohjaa toimialan vahvalle kasvulle on luonut paikkakunnan sosiaali- ja terveysalan koulutus. Teknologia-alan suurin työllistäjä on VR:n konepaja, jonka ympärille on syntynyt n. 50 metallialan yrityksen keskittymä. Paikkakunnalla on myös yritystoimintaa lämpöteknologia-alalla, erikoisteräsrakenteiden, kassapöytien ja sairaalakalusteiden valmistuksessa.
Kauppa ja palvelut, rakentaminen sekä koulutus työllistävät kukin n. 500–600 henkilöä. Elintarvikealalla Pieksämäellä sijaiseen yksi Suomen suurimmista gluteenittomien tuotteitten ja pakastettujen leipomotuotteiden valmistaja.
Yrityksiä Pieksämäellä toimii n. 1 100 kappaletta ja uusia yrityksiä perustetaan vuosittain 70–80.
Ystävyyskaupungit

Falkenberg, Ruotsi
Gyöngyös, Unkari
Porsgrunn, Norja
Šuja, Venäjä
Faaborgin kunta Tanskassa oli aiemmin Pieksämäen ystävyyskunta. Kuntaliitosten jälkeen syntynyt Faaborg-Midtfyn ei voinut kuitenkaan jatkaa entisenlaista ystävyyskuntatoimintaa.
Luettelo Pieksämäen seudun kouluista

| --- | --- |
 Perusopetus Harjun koulu  Hiekanpään koulu (Meriluodon koulun ja Siilin koulun yhtymä)  Jäppilän koulu  Kontiopuiston koulu  Maaselän koulu  Virtasalmen koulu :  Toisen asteen koulutus ja amk-opinnot Pieksämäen lukio  Ammattiopisto Spesia, Pieksämäen toimipiste  Etelä-Savon ammattiopisto, Pieksämäen yksikkö  STEP-koulutus, Pieksämäen toimipiste  Diakonia-ammattikorkeakoulu, Pieksämäen-kampus
Pieksämäen urheiluseuroja

| --- | --- |
 PiekSA Pieksämäen Seudun Ampujat ry  Pisaba Pieksämäen salibandy ry  PiVe Pieksämäen Veikot ry  Pieksämäen Pallo-Sepot (mm. jääkiekko, ringette)  Pieksämäen seudun Futaajat ry  Pieksämäen Tsemppi ry  Keski-Savon Pateri  Savon Pallo (jalkapallo)  Pieksämäen Taekwondo ry  Judoseura Pikadon ry  Pieksämäki Fight Club ry  Pieksän Kuutit ry  Pieksämäen tanssiurheiluseura ry :  Pieksän Latu ry  Majavamelojat r.y.  Pieksämäki Curling ry  Pieksämäen Seudun Liikunta ry  Pieksämäen urheilusukeltajat ry  Pieksämäen urheiluautoilijat ry  Pieksämäen urheilukalastajat ry  Pieksämäen Voimistelijat ry  Ratsastusseura Golden Riders ry  Ratsastusseura Pikadorit  USA Car Club Pieksämäki ry
Tunnettuja pieksämäkeläisiä

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ville Airola, teatterinjohtaja ja kapellimestari  Mauri Auvinen, päätoimittaja  FM2000, alternative metal -musiikkia soittava yhtye  Petra Frey, näyttelijä  Aarne Haapakoski, kirjailija  Lauri Hakala, lentopallovalmentaja  Anu Kaipainen, kirjailija  Seppo Kannas, urheiluselostaja  Sylvi Kekkonen, kirjailija ja presidentti Urho Kekkosen vaimo  Mikko Kekäläinen, toimittaja, juontaja  Jari Ketomaa, ralliautoilija  Kylli Koski, taiteilija, taidekasvattaja ja kuvaamataidonopettaja  Henrik Kosonen, lentopalloilija ja lentopallovalmentaja  |  Reino Kosonen, lentopallovalmentaja  Tommi Kovanen, jääkiekkoilija  Esapekka Lappi, ralliautoilija  Otto Leskinen, jääkiekkoilija  Ville Leskinen, jääkiekkoilija  Ari-Pekka Liukkonen, uimari  Pekka Loukiala, rocklaulaja  Aila Meriluoto, kirjailija  Sakari Ojala, yhteiskunnallinen vaikuttaja  Kirsti Ortola, näyttelijä  Kaisa Parviainen, keihäänheittäjä  Reijo Paukku, teatteriohjaaja  Rauni Pekkala, iskelmälaulaja  Jope Pitkänen, sarjakuvataiteilija  |  Esa Puolakka, pikaluistelija  Veikko Rissanen, eräkirjailija, opettaja ja toimittaja  Pentti Ruohonen, pakinoitsija, toimittaja ja tietokirjailija  Lauri Saari (1893–1988), teollisuusneuvos  Olavi Salsola, keskimatkojen juoksija  Minna Suuronen, näyttelijä  Kari Tapio, iskelmälaulaja  Mauno Tarkiainen, kestävyysjuoksija  Veikko Tyrväinen, oopperalaulaja  Yrjö Uimonen, pikaluistelija  Marianna Uutinen, taidemaalari  Edvard Wainio, jäkälätutkija  Panu Vauhkonen, näyttelijä  Erkki Viljos, näyttelijä  |
Lähde:
Kulttuuri

Herättäjäjuhlat on järjestettiin Pieksämäellä vuonna 1974.
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Pieksämäen pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla madekeitto, otrapuuro ja mustikkasoppa sekä kahvipöydän antimet munakaakku, pullaässät, serinakakut ja Hanna-tädin kakut.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pieksämäki Wikimedia Commonsissa
Pieksämäen kotisivu
Tilastokeskus – Pieksämäen avainluvut
Kulttuurikeskus Poleeni
Pieksämäen Matkailu
Hyyrinen, Hannu: Tienristiltä torille : Pieksämäen kirkonkylän kyläkirja. Naarajärvi : Pieksämäki-Seura, 2015. ISBN 978-951-96612-2-3.
Pieksämäen kaupunginosat ja kylät
Anola
Halkokumpu
Heinäselkä
Hällinmäki
Karjalankylä-Pirttimäki
Kirkonkylä
Kotamäki
Kukkaromäki
Kylmämäki
Käpry
Liperomäki
Mataramäki
Längelmäki
Nenonpelto
Niskamäki
Oittila
Paltanen
Partaharju-Kontiomäki
Porsaskoski
Pyhitty-Lamminmäki
Rummukka
Ruuhilampi
Siikamäki-Peiposjärvi
Syvänsi
Tihusniemi
Valkeamäki
Vanaja
Vehmaskylä
Venetmäki
Väisälä
| n k Etelä-Savon maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Enonkoski  Hirvensalmi  Juva  Kangasniemi  Mikkeli  Mäntyharju  Pieksämäki  Puumala  Rantasalmi  Savonlinna  Sulkava 
Entiset kunnat:  Anttola  Haukivuori  Jäppilä  Kerimäki  Mikkelin maalaiskunta  Pertunmaa  Pieksänmaa  Pieksämäen maalaiskunta  Punkaharju  Ristiina  Savonranta  Sääminki  Virtasalmi 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO) 2  3  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Pieksämäen katukuvaa vuodelta 1985, takana näkyy asemansilta.
Vesitorni
Pohtola

Näkymä Pohtolankadulle Pohtolassa.
Pohtola on yksi Tampereen läntisistä kaupunginosista. Naapurikaupunginosat ovat Ryydynpohja, Lintulampi, Niemi ja Lentävänniemi. Lähin koulu on Lielahden koulu Lintulammessa.
Kaupunginosan pääväylä on Pohtolankatu, joka johtaa Lielahdesta Ylöjärven Siivikkalaan. Katu ylittää kaupunkien rajalla Pohtosalmen Pohtosiltaa pitkin.
Pohtolan kaupunginosan nimi perustuu samannimiseen taloon ja kylään. Pohtolan kylässä oli 1550-luvulla vain yksi tila, jonka omistajana mainittiin asiakirjoissa Niisius Pohtola. Tila siirtyi Teivaalan talon omistajille 1700-luvulla ja oli 1800-luvulla muun muassa von Knorring -suvun omistuksessa. Myöhemmin Pohtolan tilan osti konsuli Salmelin ja hänen perikuntansa myi talon maat kerrostalotonteiksi. Pohtola siirrettiin koko Lielahden alueen mukana Ylöjärven kunnasta Tampereen kaupunkiin vuoden 1950 alussa. Ensimmäinen osa-asemakaava valmistui alueen pohjoisimpaan kärkeen vuonna 1955 ja koko kaupunginosa saatiin kaavoitetuksi vuonna 1964.
Poikkipääty

Poikkipääty ruotsalaisessa talossa.
Poikkipääty eli keskipääty on rakennuksen pääsisäänkäynnin puoleisella pitkällä sivulla olevan oven tai ikkunan yläpuolella sijaitseva harja- tai taitekattoinen päädyn kaltainen rakenne. Poikkipäädyn katon harja on usein alempana kuin muun katon harja, niin että se alkaa pääkaton lappeesta. Poikkipäädyn etuseinä on toisinaan samassa linjassa rakennuksen julkisivun kanssa, toisinaan se taas on selvästi julkisivusta ulkoneva.
Pohjan prikaati

| Pohjan Prikaati |
| --- | --- |
 Pohjan prikaatin lippu
Toiminnassa:  1957–1998
Valtio:  Suomi
Puolustushaarat:  Suomen maavoimat
Aselajit:  jalkaväki, pioneeri, huolto ja viesti
Osa joukkoa:  Pohjoinen maanpuolustusalue
Tukikohta:  Oulu
Marssi:  Sankarilaulu
Pohjan prikaatin muistomerkki Hiukkavaarassa.
Entisiä kasarmirakennuksia.
Pohjan prikaati (PohPr) oli vuosina 1957–1998 Oulussa toiminut Suomen puolustusvoimien joukko-osasto. Joukko-osasto syntyi, kun 1. prikaati sai 1. tammikuuta 1957 maakunnallisen nimen. Vuonna 1959 prikaatiin kuulunut patteristo eriytettiin Pohjanmaan tykistörykmentin II patteristoksi. Joukkoyksikkö oli sijoitettuna Oulun kasarmialueelle, kunnes se muutti vaiheittain Oulun Hiukkavaaraan 1960-luvun alussa.
Prikaatin miehistö rekrytoitiin perinteisesti Oulun ja Lapin lääneistä. Lapin jääkäripataljoonan ja Rovaniemen ilmatorjuntapatteriston perustamisen jälkeen rekrytointialue siirtyi etelämmäksi Raahen sotilaspiirin ja Pohjanmaan sekä Sisä-Suomen sotilasläänien alueelle.
Pohjan prikaati lakkautettiin Puolustusvoimien rakenneuudistuksen yhteydessä 31. joulukuuta 1998. Joukkoyksikön perinteitä vaalii 1. lokakuuta 1998 Jääkäriprikaatin joukkoyksikkönä aloittanut Pohjan jääkäripataljoona. Samalla myös Pohjan prikaatin perinnelippu siirtyi Pohjan jääkäripataljoonan käyttöön.
Pohjan prikaatin kunniamarssina oli Robert Kajanuksen säveltämä marssi Sankarilaulu.
Organisaatiomuutoksia

Vuonna 1958 lakkautettiin prikaatin konekiväärikomppaniat, kun konekiväärimiesten erityistarve lakkasi kevyen konekiväärin käyttöönoton myötä. Vuonna 1962 lakkautettiin Maxim m/09 -kalustolla varustettu konekiväärijoukkue.
Ilmatorjuntakomppanian koulutus lopetettiin prikaatissa 2. kesäkuuta 1960 osana ilmatorjuntajoukkojen uudelleen organisointia. Käytössä ollut kalusto siirrettiin Pohjanmaan Ilmatorjuntapatteristolle.
Prikaatin uusi organisaatio vahvistettiin 20. toukokuuta 1960, jonka mukaan siihen kuuluivat aliupseerikoulu, esikuntakomppania, pioneerikomppania, viestikomppania ja kaksi kivääripataljoonaa. I kivääripataljoonassa oli lisäksi panssarintorjuntakomppania ja II kivääripataljoonassa kranaatinheitinkomppania. Aiempi tukikomppania lakkautettiin.
Vuonna 1967 prikaatin pioneerikomppania siirrettiin perustettavan Pohjan pioneeripataljoonan rungoksi ja prikaati menetti oman pioneerikomppaniansa.
Vuosien 1973–1975 aikana viestikomppania alistettiin I pataljoonalle ja lopulta lakkautettiin. Viestikoulutus siirrettiin panssarintorjuntakomppaniaan. Esikuntakomppania alistettiin II pataljoonalle ja prikaati sai oman panssarivaunujoukkueen.
Yksi pataljoonista toimi 1980-luvulla Oulun pataljoona -nimellä (OulP). Lakkauttamisajankohtana prikaatiin kuului Pohjan Jääkäripataljoona, Pohjan Pioneeripataljoona, Pohjan Sotilassoittokunta ja Pohjois-Suomen Viestipataljoona.
Lakkautus

Valtioneuvosto teki vuonna 1997 turvallisuus- ja puolustuspoliittiseen selontekoon liittyvän päätöksen joukko-osaston lakkauttamisesta.
Pohjan Pioneeripataljoona ja Pohjois-Suomen Viestipataljoona siirrettiin 1.7.1998 alkaen Kainuun Prikaatin komentajan alaisiksi Oulussa. Lisäksi Oulun Korjaamo liitettiin Kajaanin Korjaamoon samana päivänä. Oulun Sotilasläänin esikunnan (OulSlE) alaisuuteen siirtyivät 1.7.1998 lukien vartiosto ja Pohjan sotilassoittokunta sekä varuskunnalliset tehtävät. Pohjan Jääkäripataljoonan nimi luovutettiin Sodankylään Jääkäriprikaatiin.
Komentajat

eversti Matti Sakari Hannila 5.6.1958 – 5.7.1961
eversti Veikko Ilmari Suorsa 6.7.1961 – 30.7.1965
eversti Björn Harald Wilhelm Kontiopää 1.8.1965 – 5.1.1968
eversti Leo Anton Saressalo 3.5.1968 – 8.1.1971
eversti Eero Johannes Eräsaari 9.1.1971 – 29.4.1975
eversti Olli Yrjö Julius Tikka 1.7.1975 – 21.4.1976
eversti Raimo Aulis Kalervo Katona 21.4.1976 – 27.11.1979
eversti Jorma Antero Pullinen 1.2.1979 – 10.12.1981
eversti Pekka Einari Mustonen 10.12.1981 – 4.11.1986
eversti Yrjö Antero Maunula 5.11.1986 – 31.7.1989
eversti Tauno Juhani Ylänne 1.8.1989 – 4.1.1993
eversti Reijo Iisakki Sallinen 5.1.1993 – 31.12.1996
eversti Kaarle Ylermi (Kalle) Ruutu 1.1.1997 – 30.6.1998
everstiluutnantti Jukka Sakari Sorvari 1.7.1998 – 31.12.1998
Kirjallisuutta

Roudasmaa, Stig: Pohjan prikaatin historia 1626–1984.  (Toimittanut Martti Kähkönen)  Oulu:  Pohjan prikaati, Pohjan prikaatin kilta, 1984.  ISBN 951-9306-08-0
Saksalaisvalmisteinen Sturmgeschütz III G-rynnäkkötykki marraskuussa 2007. Se ja kasarmialueella ollut Comet-panssarivaunu siirrettiin 2008 keväällä maneesin edustalle ampumaratojen lähelle.
Pohjankorokoi

| Pohjankorokoi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Koimaiset Tineoidea
Heimo::  Aitokoit Tineidae
Alaheimo::  Tineinae
Suku::  Korokoit Elatobia
Laji::  montelliella
Kaksiosainen nimi
 Elatobia montelliella  (Schantz, 1951) 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pohjankorokoi eli aihkikoi (Elatobia montelliella) on aitokoihin kuuluva perhoslaji. Suomen lajiston kansallisissa uhanalaisarvioinneissa 2000 ja 2010 se on luokiteltu puutteellisesti tunnetuksi (DD).
Koko ja ulkonäkö

Pohjankorokoi on harmaa pikkuperhonen. Etusiivet ovat harmaat rusehtavalla sävyllä ja niissä on harvakseltaan vaaleita suomuja. Sitä ei ole mahdollista erottaa ulkonäön perusteella korokoista (Elatobia fuliginosella), mutta koiraan genitaalit ovat tunnusomaiset. Naarasta ei tunneta. Perhosen siipiväli on 13 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Pohjankorokoin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Max von Schantz vuonna 1951 koirasyksilöstä, joka löytyi Muoniosta 30. kesäkuuta 1948. Laji tunnetaan toistaiseksi ainoastaan tästä yhdestä preparoidusta yksilöstä (holotyyppi).
Elinympäristö ja elintavat

Lajin elintavoista ei tiedetä mitään. Se elänee samaan tapaan männyllä kuin korokoi.
Perhonen on nimetty suomalaisen hyönteistieteilijä Justus Elias Montellin mukaan.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Pohjankorokoi (aihkikoi) – Elatobia montelliella
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q11888416  Wikispecies: Elatobia montelliella  BioLib: 45089  BOLD: 402872  CoL: 395FW  EoL: 246628  EUNIS: 298861  Fauna Europaea: 433040  Fauna Europaea (new): 299fc42f-b819-4834-8a8d-ea321553ab29  GBIF: 1856060  iNaturalist: 1127336  IRMNG: 10000775  LepIndex: 130619  MONA: 0425.1  NatureServe: 2.945638  NCBI: 1448925  Observation.org: 180752  Open Tree of Life: 3035875  Laji.fi: MX.58776
Poimusammal

| Poimusammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Hypnales
Heimo::  Rhytidiaceae
Suku::  Poimusammalet Rhytidium
Laji::  rugosum
Kaksiosainen nimi
 Rhytidium rugosum  (Hedw.) Kindb. 
Katso myös
   Poimusammal Wikispeciesissä   Poimusammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Poimusammal (Rhytidium rugosum) on lehtisammallaji poimusammalten heimossa, johon ei kuulu muita lajeja. Sitä esiintyy Maan pohjoispuoliskolla ja Keski-Amerikassa. Pohjoismaissa se on erityisesti tunturialueiden laji.
Poimusammal on melko kookas kahdesta 12:een senttimetriä korkeaksi kasvava ja tiheäkasvuinen. Sen versot ovat niukkahaaraisia, kellanvihreitä ja lehdet varrenmyötäisiä, käyristyneitä.
Sylvia Plath

| Sylvia Plath |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. lokakuuta 1932 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat
Kuollut: 11. helmikuuta 1963 (30 vuotta) Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija, runoilija
Kirjailija
Salanimi: Victoria Lucas 
Tyylilajit:  tunnustuksellinen runous
Esikoisteos:  The Colossus (1960)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sylvia Plath (27. lokakuuta 1932 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat – 11. helmikuuta 1963 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) oli yhdysvaltalainen prosaisti ja runoilija. Parhaiten hänet tunnetaan amerikkalaista runoutta uudistaneista runoistaan.
Elämä

Plath syntyi Bostonissa, Massachusettsissa. Hänen isänsä Otto Plath oli saksalaista ja äiti Aurelia Plath itävaltalaista syntyperää. Plath osoitti jo nuorena poikkeuksellista lahjakkuutta: hän sai ensimmäisen runonsa julkaistuksi 8-vuotiaana.lähde? Plathin lapsuutta varjosti hänen isänsä kuolema (hoitamattomasta diabeteksesta aiheutuneeseen kuolioon) 5. lokakuuta 1940, mistä Sylvia ei tiettävästi koskaan täysin toipunut.
Vuonna 1950 Plath sai stipendin Smith Collegeen. Hän kärsi jo tuolloin masennuksesta ja yritti ensimmäisenä opiskeluvuotenaan elokuussa 1953 ensi kerran itsemurhaa. Kesällä 1953 Plath sai myös hermoromahduksen, jonka seurauksena hän joutui mielisairaalaan (McLean Hospital). Tätä ajanjaksoa hän käsittelee lähes täysin omaelämäkerrallisessa romaanissaan Lasikellon alla (1963), joka on kertomus nuoren naisen taistelusta vakavaa masennusta vastaan. Plath vaikutti toipuneen ja valmistui Smith Collegesta vuonna 1955.
Plath sai stipendin Cambridgen yliopistoon Englantiin, missä hän jatkoi runojen kirjoittamista ja tapasi tulevan aviomiehensä, runoilija Ted Hughesin. Plath ja Hughes vihittiin 16. kesäkuuta 1956. Vuodet 1957–1959 he asuivat Yhdysvalloissa, mutta muuttivat takaisin Britanniaan Plathin tultua raskaaksi.
Plath julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa The Colossus Englannissa vuonna 1960  ja romaanin Lasikellon alla vuonna 1963. Molemmat saivat hyvät arvostelut. Tytär Frieda Hughes syntyi 1. huhtikuuta 1960. Plathin ja Hughesin avioliitto kohtasi vaikeuksia kahden vuoden sisällä esikoisen syntymästä, ja Hughesin uskottomuus Assia Wevillin kanssa johti pariskunnan lopulliseen eroon. Plath muutti Lontooseen lastensa Friedan ja Nicholasin kanssa. Eron jälkeisenä talvena Plath kirjoitti runot joista koostui hänen kuuluisin teoksensa Ariel.
Lopulta masennus sai Plathista yliotteen, ja 11. helmikuuta 1963 hän päätti elämänsä päästämällä kaasua keittiöön. Samassa huoneistossa nukkuneet lapset säilyivät vahingoittumattomina, sillä Plath oli eristänyt heidän huoneensa märillä kankailla ja jättänyt huoneen ikkunat auki.
Plath on haudattu Heptonstalliin, West Yorkshireen. Kuolemansa jälkeen hän sai nopeasti osakseen arvostusta ja nousi suoranaiseen ikonin asemaan.
Plathin päiväkirjat julkaistiin kokonaisuudessaan Ted Hughesin kuoleman jälkeen 1998.
Tuotanto > Runous

The Colossus (1960).
Ariel (1965, suom. Ariel: Runoja.  (Suomentanut Kirsti Simonsuuri)  Helsinki:  Kirjayhtymä, 1983.  ISBN 951-26-2430-3 )
Crossing the Water (1971).
Winter Trees (1972).
Collected Poems (1981, suom. Sanantuojat.  (Suomentanut Marja-Leena Mikkola)  Otava, 1987 (uudistettu laitos 1997).  ISBN 951-1-09573-0 )
Tuotanto > Proosa

Lasikellon alla (The Bell Jar, salanimellä 'Victoria Lucas', 1963; suomentanut Mirja Rutanen).
Plath, Sylvia: Lasikellon alla.  (uusi painos)  Suomentanut Rutanen, Mirja. Helsinki:  Otava, 1997.  ISBN 951-1-14762-5
Letters Home (1975).
Paniikki-Johnny ja Uniraamattu (Johnny Panic and the Bible of Dreams, 1977; suomentanut Jussi Korhonen, 2014 ISBN 978-952-260-214-5).
Sylvia Plathin päiväkirjat (The Journals of Sylvia Plath, 1982; suomentanut Kristiina Drews, 1997 ISBN 951-1-14313-1).
The Magic Mirror (1989).
The Unabridged Journals of Sylvia Plath (2000).
Tuotanto > Lastenkirjallisuus

Sänkyjen kirja (The Bed Book, 1976; suomentanut Hannu Kankaanpää, 1994).
Salaperäinen puku (The It-Doesn't-Matter-Suit, 1996; suomentanut Hannu Kankaanpää, 1996).
Collected Children's Stories (2001).
Mrs. Cherry's Kitchen (2001).
Kirjallisuutta

Badia, Janet: Sylvia Plath and the Mythology of Women Readers.  Amherst–Boston:  University of Massachusetts Press, 2011.  ISBN 978-1-55849-895-2
Rollyson, Carl: American Isis: The Life and Art of Sylvia Plath.  New York:  St. Martin’s Press, 2013.  ISBN 978-0-312-64024-8
Aiheesta muualla

SylviaPlath.info (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI 2  3  VIAF 2  3  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  RKD Artists 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC 2  IdRef 
Plathin hauta Heptonstallissa, West Yorkshiressa.