stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kiiltokorennot

| Kiiltokorennot |
| --- | --- |
 Macromia illinoiensis
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Sudenkorennot Odonata
Alalahko::  Aitosudenkorennot Anisoptera
Heimo::  Kiiltokorennot Corduliidae  Kirby, 1890
Katso myös
   Kiiltokorennot Wikispeciesissä   Kiiltokorennot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kiiltokorennot (Corduliidae) ovat aitosudenkorentoja.
Kiiltokorennot ovat useimmiten metallinvihreitä tai tummanvihreitä partioivia saalistajia, joiden ruumiissa on usein keltaisia täpliä. Monien lajien levinneisyysalue on painottunut pohjoiseen ja useat lajeista elävät suoalueilla. Liitokorento on suomalaisittain erittäin poikkeava laji.
Somatochlora-suvun kiiltokorennot ovat levittäytyneet koko holarktiselle alueelle ja monet niistä ovat taigan ja tundran soiden lajeja. Eurooppalaisisista kiiltokorennoista hoikkakiiltokorennolla ja aapakiiltokorennolla on hyvin tyypillinen boreo-alpiininen levinneisyys; lajit elävät sekä pohjoisen taigavyöhykkeellä että etelämpänä vuoristoalueilla.
Suomessa tavattavat lajit

vaskikorento (Cordulia aenea)
välkekorento (Somatochlora metallica)
täpläkiiltokorento (Somatochlora flavomaculata)
hoikkakiiltokorento (Somatochlora arctica)
aapakiiltokorento (Somatochlora alpestris)
tundrakiiltokorento (Somatochlora sahlbergi)
liitokorento (Epitheca bimaculata)
Kim Jin-ok

Kim Jin-ok (kor. 김진옥; s. 15. syyskuuta 1990) on pohjoiskorealainen uimahyppääjä. Hän jäi naisten 10 metrin kerroshypyissä vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä 17. ja sitten vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa 14. sijalle. Lisäksi hän on muun muassa sijoittunut 10 metrin kerroshypyissä neljänneksi Aasian kisoissa 2010. Hän osallistui uinnin maailmanmestaruuskilpailuihin 2009 ja 2011.
Kim Jong-chul

Kim Jong-chul (kor. 김정철; s. 25. syyskuuta 1981) on yksi Pohjois-Korean entisen johtajan Kim Jong-ilin kolmesta pojasta. Hän on opiskellut Sveitsissä. Isänsä mielestä hän oli tyttömäinen. Hänen tiedetään olevan muusikko Eric Claptonin ihailija.
Kiiltokottaraiset

| Kiiltokottaraiset |
| --- | --- |
 Kiiltokottarainen (Aplonis panayensis)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kottaraiset Sturnidae
Suku::  Kiiltokottaraiset Aplonis  Gould, 1836
Katso myös
   Kiiltokottaraiset Wikispeciesissä   Kiiltokottaraiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Biakinkottarainen, vanhalta nimeltään biaksaarenkottarainen (A. magna).
Kiiltokottaraiset (Aplonis) on kottaraisten heimoon kuuluva varpuslintusuku, johon kuuluu BirdLifen mukaan 24 lajia. Toisissa lähteissä sukuun on esitetty erilaisia lajimääriä. Kiiltokottaraiset ovat tyypillisesti Indonesian, Oseanian ja Australaasian saarten endeemisiä lajeja, mutta parin lajin levinneisyys ulottuu Malakan niemimaalle, eteläiseen Vietnamiin ja Koillis-Queenslandiin. Monen lajin suhteellisen pieni esiintymisalue altistaa ne helposti elinympäristön tuhoutumisesta ja vieraslajeista johtuvalle uhanalaistumiselle, ja kolme lajia onkin jo kuollut sukupuuttoon. Useimmat tämän suvun lajit ovat aikuisena tumman mustia, ruskeita tai vihreitä ja metallisen kiiltäviä, mistä ne ovat saaneet suomenkielisen nimensäkin. Silmänympärys on usein eri värinen kuin muu höyhenys. Nuorena yksilöt ovat vaaleita ja tummajuovaisia.
Kiiltokottaraisiin kuuluvat lajit

Biakinkottarainen Aplonis magna
Bougainvillenkottarainen Aplonis brunneicapillus
Celebesinkiiltokottarainen Aplonis minor
Espiritusantonkottarainen Aplonis santovestris
Kiiltokottarainen Aplonis panayensis
Kosraenkottarainen Aplonis corvina   †
Makirankottarainen Aplonis dichroa
Maukenkottarainen Aplonis mavornata   †
Melanesiankottarainen Aplonis feadensis
Mikronesiankottarainen Aplonis opaca
Molukkienkottarainen Aplonis mysolensis
Norfolkinsaarenkottarainen Aplonis fusca   †
Papuankottarainen Aplonis mystacea
Pikikottarainen Aplonis cantoroides
Pohnpeinkottarainen eli ponapénkottarainen Aplonis pelzelni
Polynesiankottarainen Aplonis tabuensis
Rarotongankottarainen Aplonis cinerascens
Rennellinkottarainen Aplonis insularis
Salomoninkottarainen Aplonis grandis
Samoankottarainen Aplonis atrifusca
Tanimbarinkottarainen Aplonis crassa
Uudenkaledoniankottarainen Aplonis striata
Vanuatunkottarainen Aplonis zelandica
Viherkottarainen Aplonis metallica
Kevin Kilbane

Kevin Kilbane
Kevin Kilbane (s. 1. helmikuuta 1977 Preston) on irlantilainen jalkapalloilija. Hän pelasi Irlannin maajoukkueessa 110 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia vuosina 1997–2011. Hän pelasi neljä ottelua vuoden 2002 MM-kilpailuissa. Seuratasolla hän edusti useita englantilaisseuroja, muun muassa West Bromwichia vuosina 1997–1999, Sunderlandia 1999–2003, Evertonia 2003–2006 ja Wigania 2006–2009. Hänen pelipaikkansa oli puolustuksessa ja keskikentällä.
Katia Guerreiro

Katia Guerreiro (2018)
Katia Guerreiro (s. 1976 Etelä-Afrikka) on portugalilainen fadista eli fado-laulaja. Guerreiro vietti nuoruutensa Azoreilla ja muutti 18-vuotiaana Lissaboniin opiskelemaan lääketiedettä. Hän on laulajanuransa edistämisen ohessa ollut töissä Evoran sairaalan ensiapupoliklinikalla.
Levyt

Fado maior (2002)
Nas mãos do fado (2004)
Tudo ou nada (2006)
Aiheesta muualla

katiaguerreiro.com
Kent Härstedt

Kent Härstedt (2011).
Kent Härstedt (s. 29. tammikuuta 1965) on ruotsalainen sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen poliitikko. Hän on koulutukseltaan apuhoitaja (underskötare). Hän on ollut poliittisesti aktiivinen 16-vuotiaasta ja pääsi 20-vuotiaana Helsingborgin kunnanvaltuustoon, jonka jäsenenä hän istui kuusi vuotta.
Härstedt on ollut Ruotsin valtiopäivien jäsen vuodesta 1998. Hän on toiminut muun muassa Ruotsin Unicefin puheenjohtajana vuosina 1999–2005. Lisäksi hän on toiminut hallituksen alkoholipoliittisena selvitysmiehenä.
Härstedt pelastui Estonialta vuonna 1994. Hän ja Sara Hedrenius antoivat Ruotsissa aikoinaan katastrofille kasvot. Hän toimi Etyjin lyhytaikaisten vaalitarkkailijoiden esimiehenä Ukrainan parlamenttivaaleissa 26. lokakuuta 2014.
Kiipu

| Kiipu |
| --- | --- |
 Kiipu
 Koordinaatit: 60°50.591′N, 23°24.743′E 
Valtio:  Suomi
Maakunta:  Kanta-Häme
Kunta:  Jokioinen
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kylä
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kiipu on noin 600 asukkaan kylä valtatien 2 tuntumassa Jänhijoen varrella Jokioisten kunnassa Kanta-Hämeessä. Kylä sijaitsee noin yhdeksän kilometriä pohjoiseen Jokioisten keskustaajamasta, ja noin 15 kilometriä Forssasta luoteeseen. Vuonna 2003 Kiipu valittiin Kanta-Hämeen vuoden kyläksi.
Kiipun kylän kirjoitettu historia alkaa 1300-luvulta. Alueen ensimmäinen kartta piirrettiin 1710. Kylä levittäytyy laajalle alueelle Jänhijoen varsille, eikä varsinaista kyläkeskusta ole. Varsinainen Kiipun kylä sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä Minkiön asemalta. Kiipun kyläyhdistyksen kylätalo, vuonna 1953 ruotsalaisten lahjoitusvaroilla rakennettu entinen kunnan terveystalo, sijaitsee Jokioisten Museorautatien Minkiön aseman naapurissa. Kyläyhdistys ja museorautatie tekevät yhteistyötä eri tapahtumissa.
Kiipun kylän pohjoisosassa Humppilan rajalla on Kiipunjärvi, jonka rannalla sijaitsevat Jokioisten seurakunnan leirikeskus ja Jokioisten kunnan uimaranta.
Aiheesta muualla

LaunosNet: Kiipun kylä on satsannut tulevaisuuteen (Arkistoitu – Internet Archive)
Kiipu ennen ja nyt – maiseman historiaa kuvin ja sanoin (Arkistoitu – Internet Archive)
Kiira-rajuilma

Kiiran salamointia Kauppakeskus Kampin sisäänkäynniltä kuvattuna.
Kiira-rajuilma (myös nimellä Klaara) oli voimakas konvektiivinen järjestelmä, joka iski Suomeen 12. elokuuta 2017. Suurin osa rajuilman vaikutuksista rajoittui Varsinais-Suomen, Uudenmaan ja Kymenlaakson maakuntiin, joissa voimakkaat syöksyvirtaukset kaatoivat puita, katkoivat sähköjä ja aiheuttivat vahinkoja rakennuksille. Lisäksi yksi ihminen loukkaantui lievästi, kun Sanomatalon ikkunalaseja rikkoontui Helsingissä.
Rajuilmaa kutsuttiin mediassa ensin myrskyksi ja myös nimellä "Klaara-myrsky", mutta Ilmatieteen laitoksen mukaan kyseessä ei ollut myrsky vaan pikemminkin rajuilma, ja Ilmatieteen laitos käyttää säätapahtumasta nimeä "Kiira" verkkosivuillaan.
Seuraukset

Kiira-rajuilma aiheutti Espoossa kauppakeskus Ison Omenan K-Citymarketiin vesivahingon rikkoutuneen putken takia. Myös Helsingin Pasilassa rakennustyömaan aidat lensivät. Hämeenlinnanväylällä myös puita ja valotolppia kaatui moottoritielle. Myrsky kaatoi myös lukuisia puita, ja lentokoneet jouduttiin ohjaamaan Tampere-Pirkkalan lentoasemalle. Helsingin Suvilahdessa järjestetyssä Flow-festivaalissa kaksi festivaalialueen telttaa kärsi vaurioita. Lapin Kulta Red Arena, Zalando Black Tent ja Bright Balloon 360 -teltat olivat suljettuina tunteja, kunnes ne aukesivat uudelleen. Viikissä myrsky irrotti palan kerrostalon katosta.
Kauhajärvi (Lapua)

| Kauhajärvi |
| --- | --- |
 Kauhajärven kylän kauppa.
 Kauhajärvi
 Koordinaatit: 63°01.157′N, 23°25.563′E 
Valtio:  Suomi
Lääni:  Länsi-Suomen lääni
Maakunta:  Etelä-Pohjanmaa
Kunta:  Lapua
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kylä
Korkeus:  162 m
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Postinumero:  62295 Kauhajärvi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kauhajärvi on Lapualla sijaitseva kylä samannimisen järven rannalla. Lapuan ydinkeskustaan kylästä on matkaa noin 30 kilometriä. Kylässä sijaitsee Kauhajärven kirkko.
Kylä kuului 1500-luvulla Pietarsaaren seurakuntaan ja vuodesta 1637 Lappajärven seurakuntaan. 1700-luvun puolessa välissä se siirrettiin Alajärven seurakuntaan ja vuonna 1780 takaisin Lappajärven seurakuntaan. Lappajärven kunnan perustamisesta 1865 asti se kuului osaksi Lappajärven kuntaa, ja vuodesta 1938 kylä on kuulunut Lapuaan.
Kent Forsberg

Kent Forsberg (s. 1947) on ruotsalainen jääkiekkovalmentaja, joka on valmentanut muun muassa Ruotsin jääkiekon pääsarjassa Elitserienissä pelaavaa MODO:ta sekä Ruotsin jääkiekkomaajoukkuetta. Maajoukkueessa Forsberg on voittanut MM-kultaa (1998) ja MM-hopeaa (1997).
Kent Forsberg on jääkiekkoilija Peter Forsbergin isä, ja heillä on yhteinen yritys Forspro, joka muun muassa valmistaa kenkiä.
Keittobanaani

Keittobanaaneja norjalaisessa ruokakaupassa
Keittobanaani tai jauhobanaani (tunnetaan myös nimellä ruokabanaani) viittaa banaanin (Musa × paradisiaca) tiivismaltoisiin lajikkeisiin, joiden hedelmät kypsennetään ennen käyttöä. Erotuksena Suomessa tyypillisimpään hedelmäbanaaniin, keittobanaanin pohjushedelmä on muodoltaan kulmikas ja suurempi, tyypillisesti noin 30 senttimetrin mittainen. Se on myös väriltään vihreänkeltainen tai punaruskea.
Ulkonäkö ja koko

Keittobanaanikasvi on noin 3–10 metriä korkea. Sen ”runko” muodostuu lehtien kannoista, jotka kasvavat ylöspäin spiraalimaisessa muodostelmassa. Lehdet voivat kasvaa 1,5–3 metriä pitkiksi ja puolen metrin levyisiksi.
Levinneisyys

Keittobanaanin alkuperä lienee Kaakkois-Aasiassa. Kahdella tunnetulla alaryhmällä, horn plantainilla ja French plantainilla, uskotaan olevan yhteinen alkujuuri. Molemmat niistä kasvavat Intiassa, Afrikassa ja trooppisessa Amerikassa. French plantain -keittobanaani kasvaa myös Indonesiassa ja Tyynenmeren saarilla.
Taksonomiaa

Vuonna 1753 Carl von Linné kuvasi keittobanaanin nimellä Musa paradisiaca. Ongelmana on kuitenkin se, että keittobanaani ei todellisuudessa ole oma lajinsa vaan lajikeryhmä erään risteymälajin sisällä. Keittobanaanilajikkeet – ja osa hedelmäbanaanilajikkeista – ovat peräisin kääpiöbanaanin (Musa acuminata) ja punttibanaanin (Musa balbisiana) risteymistä. Tämä risteymälaji, banaani (Musa × paradisiaca), on sittemmin perinyt tieteellisen nimensä keittobanaanilta, eikä keittobanaanilla ole enää omaa tieteellistä nimeään.
Banaanista on eri risteytystyyppejä, jotka erotellaan 2–4 kirjaimen kirjainyhdistelmillä. A-kirjain edustaa acuminata-lajia ja B-kirjain balbisiana-lajia. Linnén kuvaama keittobanaani, French plantain, samoin kuin horn plantain, ovat perimältään triploideja AAB, mutta on myös keittobanaaneja, joiden perimä on triploidi ABB. Filippiiniläinen ’Saba’ on keittobanaanilajike, jonka perimäksi on lähteestä riippuen ilmoitettu ABB tai BBB. Jos lajikkeen perimä tosiaan on BBB, se on hyvin lähellä puhdasta punttibanaania.
Käyttö ruokana

Keittobanaania ei syödä raakana, ja se on rakenteeltaan hedelmäbanaania kiinteämpi. Keittobanaani on maultaan hedelmäbanaania miedompi. Sitä voidaan käyttää keitettynä kuten perunaa tai paistaa uunissa tai pannulla. Se valmistetaan yleensä vihreänä, mausteena käytetään usein kookosmaitoa ja sokeria. Keittobanaania voidaan myös kuivata myöhemmin keitettäväksi, tai siitä voidaan tehdä jauhoja. Eräissä osissa Itä-Afrikkaa, eritoten Keski- ja Itä-Ugandassa sekä Tansanian chaggaheimon keskuudessa, keittobanaania käytetään oluen valmistamiseen.
Keittobanaaneja vasemmalla, oikealla hedelmäbanaaneja, välissä omenabanaaneja ja punaisia banaaneja.
Intialainen lounas tarjoiltuna keittobanaanin lehdellä.
Karvanen

Karvanen on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:
Juha Karvanen (s. 1975), tilastotieteen professori
Juha Karvanen (s. 1983), käsikirjoittaja ja ohjaaja.
Muuta

Karvanen, lampi Kymenlaaksossa Kouvolassa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Karvanen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Kent Huskins

| Kent Huskins |
| --- | --- |
 Huskins San Jose Sharksin paidassa
Henkilötiedot
Syntynyt: 4. toukokuuta 1979 (ikä 45) Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  95 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–2015
Kent Huskins (s. 4. toukokuuta 1979 Almonte, Ontario, Kanada) on kanadalainen, uransa jo lopettanut jääkiekkoilija. Chicago Blackhawks varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa 1998 numerolla 156. Hän ei kuitenkaan koskaan pelannut Chicagossa. NHL-kaudella 2006–2007 Huskins saavutti Stanley Cupin pelatessaan Anaheim Ducksissa. Huskinsin viimeinen seura pääsarjatasolla oli AHL:n Utica Comets kaudella 2014–2015. Hän pelasi NHL:ssä urallaan yhteensä 318 ottelua, ja teki niissä tehot 13+55=68.
Flufenatsiini

| --- | --- |

Flufenatsiini
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-[4-[3-[2-(trifluorimetyyli)- 10H-fenotiatsin-10-yyli]propyyli]- piperatsin-1-yyli]etanoli
Tunnisteet
CAS-numero: 69-23-8
ATC-koodi: N05AB02
PubChem CID: 3372
DrugBank: APRD00633
Kemialliset tiedot
Kaava: C22H26N3F3OS 
Moolimassa: 437,523 g/mol
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 40–50 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 15–30 h
Ekskreetio: biliaarinen/fekaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:  reseptilääke
Antotapa: oraalinen, intramuskulaarinen
Flufenatsiini on tyypillinen antipsykoottinen lääke eli neurolepti, joka tuli markkinoille vuonna 1959. Flufenatsiinia käytetään muun muassa skitsofrenian, vaikeiden psykoosien ja akuuttien maanisten vaiheiden hoidossa bipolaarista mielialahäiriötä sairastavilla. Flufenatsiinia käytetään ennen kaikkea pitkäaikaishoitona.
Flufenatsiini kuuluu fentiatsiiniryhmän piperatsiiniluokkaan ja on vaikutukseltaan erittäin voimakas. Flufenatsiini on haloperidolia voimakkaampi ja jopa 50–70 kertaa voimakkaampi kuin klooripromatsiini.
Flufenatsiinia käytetään ensisijaisesti vaikean skitsofrenian hoidossa potilailla, jotka eivät reagoi muihin, yleisemmin käytettyihin skitsofrenialääkkeisiin. Flufenatsiini annostellaan tavallisesti pitkävaikutteisina intramuskulaarisina (lihaksensisäisinä) pistoksina 2–3 viikon välein, ja hoito aloitetaan aina lähes poikkeuksetta sairaalassa, jotta optimaalinen annostus ja mahdolliset haittavaikutukset saadaan tarkasti selville.
Yhden flufenatsiini-injektion vaikutusaika on tavallisesti 3–4 viikkoa.
Farmakokinetiikka

Flufenatsiinilla on oraalisesti tablettimuodossa annosteltuna huono biosaatavuus: 40–50 %, johtuen aineen erilaisesta imeytymisestä elimistöön ja aineen voimakkaasta metabolismista maksassa. Flufenatsiinin eliminaation puoliintumisaika on 15–30 tuntia.
Tuotenimet

Flufenatsiini jakautuu siihen sitoutuneiden rasvahappojen ja hydrokloridin mukaan kolmeen alaryhmään, joiden tuotenimet ovat:
Flufenatsiini dekanoaatti: Modecate, Prolixin Decanoate, Dapotum D, Anatensol, Fludecate, Siqualone Decanoate. Flufenatsiinidekanoaatti-injektioliuoksessa flufenatsiini on liuenneena seesamiöljyyn.
Flufenatsiini enantaatti: Dapotum Injektion, Flunanthate, Moditen Enanthate Injection, Siqualone Enanthate.
Flufenatsiini hydrokloridi: Prolixin, Permitil, Dapotum, Lyogen, Moditen, Omca, Sediten, Selecten, Sevinol, Siqualone, Trancin.
Annostus

Flufenatsiini annostellaan tavallisesti intramuskulaarisesti. Aloitusannos on 0,5 mg (yli 60-vuotiaille potilaille aina puolet tästä) jonka jälkeen 5–10 päivän päästä 1 mg, mikäli lääkkeen todetaan auttavan potilasta, ja siitä on tälle enemmän hyötyä kuin haittaa.
Jos lääke on sopiva, annostelua jatketaan kliinisen vasteen mukaan. Tarvittava annostus vaihtelee kuitenkin 0,5–4 mg välillä 2–5 viikon välein, ja on hyvin yksilöllinen. Joissakin tapauksissa, joissa annostus on huomattavan korkea, yli 50 mg, annostusta lisätään varovasti 12,5 mg kerrallaan, pyrkien kuitenkin mahdollisimman pieneen annostukseen. Kerta-annos on kuitenkin maksimissaan 100 mg.
Kuitenkin potilailla jotka ovat olleet herkkiä feniatsiineille tai potilailla joiden voidaan olettaa olevan erityisen alttiita flufenatsiinille ja ekstrapyramidaalisille reaktioille, hoito aloitetaan tavallisesti oraalisesti tablettimuodossa.
Oraaliannosta nostetaan hiljalleen 2,5 mg:sta 15 mg:n vuorokaudessa, ottaen kuitenkin kullekin potilaalle yksilöllisen optimaalisen annoksen joka on tavallisesti 10–15 mg vuorokaudessa. Potilaan totuttua flufenatsiiniin, voidaan varovasti siirtyä oraaliannostuksesta intramuskulaariseen pistokseen.
Annostus > Annostus verrattuna muihin antipsykootteihin

12,5 mg flufenatsiinidekanoaattia on ekvivalentti annos 100 mg tsuklopentiksolidekanoaatin tai 20 mg flupentiksolidekanoaatin kanssa.
Sivuvaikutukset

Flufenatsiinin haittavaikutukset ovat hyvin samanlaisia kuin haloperidolilla: niitä ovat mm. lääkkeen dopamiinin vaikutusta salpaavasta vaikutuksesta johtuvat parkinsonismi, vapina ja akatisia. Flufenatsiinin pitkäaikainen käyttö aiheuttaa usein tardiivin dyskinesian, eli kasvojen ja suun, joskus myös vartalon tahdonalaisten lihasten pakkoliikkeisiin. Pitkäaikainen käyttö ja virheellinen annostus voivat johtaa myös hengenvaaralliseen neuroleptioireyhtymään.
Flufenatsiini vaikuttaa myös voimakkaasti ekstrapyramidaalijärjestelmään. Ekstrapyramidaaliset sivuvaikutukset ovat suoraan verrannollisia hoidon kestoon ja annostuksen suuruuteen.
Flufenatsiini aiheuttaa klooripromatsiiniin verrattuna harvemmin sedatiivista vaikutusta tai allergisia hylkimisreaktioita. Flufenatsiinin härmistymistä silmän sarveis- ja verkkokalvoihin on tutkittu, muttei ole tähän mennessä vielä tavattu.
Aiheesta muualla

Terveysportti: Flufenatsiini
DrugBank: Fluphenazine (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Antipsykootit
| --- | --- |
Butyrofenonijohdokset:  benperidoli |  bromiperidoli |  droperidoli |  fluanisoni |  haloperidoli |  melperoni |  moperoni | pipamperoni | trifluperidoli
Fentiatsiinijohdokset:  butaperatsiini |  diksyratsiini |  flufenatsiini |  klooripromatsiini |  levomepromatsiini | mesoridatsiini |  peratsiini |  perfenatsiini |  perisiatsiini | pipotiatsiini | proklooriperatsiini |  promatsiini |  sulforidatsiini |  tioridatsiini |  tiopropatsaatti |  tioproperatsiini |  trifluoperatsiini |  triflupromatsiini
Muut tyypilliset antipsykootit:  klooriprotikseeni |  flupentiksoli |  klopentiksoli |  loksapiini |  molindoni |  pimotsidi |  tiotikseeni |  tsuklopentiksoli
Epätyypilliset antipsykootit:  amisulpridi |  aripipratsoli |  asenapiini | brekspipratsoli | iloperidoni | karipratsiini |  ketiapiini |  klotsapiini |  lumateperoni  | lurasidoni | mosapramiini | olantsapiini |  paliperidoni |  perospironi |  risperidoni | sertindoli |  sulpiridi |  tsiprasidoni |  tsotepiini
Käännös suomeksi
Karvamesiheinä

| Karvamesiheinä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Heinäkasvit Poaceae
Suku::  Mesiheinät Holcus
Laji::  lanatus
Kaksiosainen nimi
 Holcus lanatus  L. 
Katso myös
   Karvamesiheinä Wikispeciesissä   Karvamesiheinä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karvamesiheinä (Holcus lanatus) on mesiheinien sukuun kuuluva heinälaji.
Se on monivuotinen, pehmeäkarvainen ja kasvaa mätästävänä. Lehtilavat ovat kolmesta kymmeneen millimetriä leveät ja niiden tupet tiheän valkokarvaisia. Tiheänmallinen röyhy on sinertävänpunaisenkirjava. Kaksikukkaisten tähkylöiden hedekukan ulkohelpeessä on vihne, joka on hyvin lyhyt ja koukkukärkinen verrattuna toiseen suvun lajiin pehmytmesiheinään (Holcus mollis).
Karvamesiheinän alkuperäinen levinneisyysalue on Eurooppa. Laji on Suomessa myöhään saapunut tulokas, jota on löydetty Etelä- ja Keski-Suomesta sekä Lapista.
Aiheesta muualla

Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Karvamesiheinä (Holcus lanatus)
ITIS: Holcus lanatus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Holcus lanatus (englanniksi)
Flora of China: Holcus lanatus (englanniksi)
Kirkkotien kivi

Uudenkaupungin rauhan rajakivet Virolahdella.
Kirkkotien kivi.
Kirkkotien kivi on Virolahden kirkonkylään pohjoisesta tulevan tien länsipuolella Härmänkankaalla sijaitseva vuoden 1721 Uudenkaupungin rauhan rajakivi.
Kilvellä merkityssä suuressa maakivessä on Uudenkaupungin rauhan rajankäyntiin liittyviä hakkausmerkintöjä.
Uudenkaupungin rauhan rajankäynnistä on Virolahdella säilynyt Kirkkotien kiven lisäksi yhdeksän muuta rajakiveä : Hurppu, Heijarinkivi, Everstienkivi, Itäkivi, Alapihlajan kivi, Sahantauksen kivi, Lepkankaan kivi, Kallionpellon kivi ja Käyhkäntien kivi.
Kirkkososiologia

Kirkkososiologia on käytännöllisen teologian osa-alue, jossa tutkitaan kirkon toimintaa, hallintoa ja ihmisten uskonnollista asennoitumista sekä kirkon ja yhteiskunnan välisiä suhteita. Kirkkososiologiassa tutkitaan uskonnollisia ilmiöitä yhteiskuntatieteisiin kuuluvan sosiologian menetelmin. Tutkimusaiheita ovat esimerkiksi maallistuminen, kaupungistumisen vaikutus ihmisten uskonnollisuuteen sekä uskonnon ja politiikan suhde. Kirkkososiologia vakiintui Suomessa yliopistolliseksi oppiaineeksi 1970-luvulla Helsingin yliopistossa.
Keltainen nauha (elokuva)

| Keltainen nauha> She Wore a Yellow Ribbon |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Ford
Käsikirjoittaja:   Frank Nugent  Laurence Stallings 
Tuottaja:   Merian C. Cooper  John Ford 
Säveltäjä:  Richard Hageman
Kuvaaja:  Winton Hoch
Leikkaaja:  Jack Murray
Tuotantosuunnittelija:  James Basevi
Lavastaja:  James Basevi
Pääosat:   John Wayne  Joanne Dru  John Agar  Ben Johnson  Harry Carey Jr. 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   RKO Radio Pictures Incorporation  Argosy Pictures 
Levittäjä:  RKO Pictures Netflix
Ensi-ilta:  1949
Kesto:  100 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1 851 290 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Keltainen nauha (engl. She Wore a Yellow Ribbon) on John Fordin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1949. Pääosaa näyttelee John Wayne. Elokuva on John Fordin kuuluisan ratsuväkitrilogian toinen osa. Ensimmäinen osa on Apassilinnake (1948), ja trilogian päättää Rio Grande (1950).
Keltainen nauha on kuvattu pääosin Monument Valleyn maisemissa. Se oli valmistuessaan yksi kalleimmista lännenelokuvista. Elokuva oli myös yleisömenestys, ja sille myönnettiin Oscar-palkinto värielokuvasarjan parhaasta kuvauksesta. Elokuvan lopussa on sittemmin paljon käytetty kuva, jossa Waynen siluetti näkyy ratsastamassa punaista taivaanrantaa kohti. Elokuvan nimi viittaa nauhaan, jonka ratsuväen sankari antaa rakastetulleen, ja jonka tämä sitten sitoo hiuksiinsa.