stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hayashimo
Palvelus

Hayashimo liitettiin 20. helmikuuta 1944 1. laivaston 11. hävittäjälaivueeseen komentajanaan Arai Yasuo. Alus liittyi neljä päivää myöhemmin viirikön mukana yhdistettyyn laivastoon. Sen päälliköksi vaihtui 2. huhtikuuta Hirayama Toshio. Alus liitettiin 30. huhtikuuta 2. laivaston 2. hävittäjälaivueeseen. Se oli saattamassa 11.–16. toukokuuta lentotukialuksia Junyō, Hiyō ja Ryoho Saekista Tawitawille. Alus kuului 19.–20. kesäkuuta Filippiinienmeren taistelussa amiraali Joshiman suojana olleeseen Force B:hen.
Alus suojasi 1.–12. heinäkuuta Myōkōn ja Haguron joukkojenkuljetusmatkan Kuresta Manilan ja Zamboangan kautta Singaporeen. Alus liitettiin 15. elokuuta 2. laivaston 2. hävittäjälaivueen 2. hävittäjäviirikköön. Alus suojasi 18.–20. lokakuuta laivastoa matkalla Linggasta Bruneihin.
Hayashimo suojasi Leytenlahden taistelussa amiraali Takeo Kuritan 1. kiertohyökkäysosastoa. Alus vaurioitui 25. lokakuuta Samarin taistelussa ilmahyökkäyksessä. Sen kärsimien vaurioiden vakavuus on jäänyt tuntemattomaksi, mutta vaurion takia jälkeen jäänyt Hayashimo sai Akishimon saattajakseen Coroniin, jossa Akishimo sai 26. lokakuuta käskyn liittyä laivueeseen. Pian uudet ilmahyökkäykset alkoivat, ja Hayashimo menetti keulansa torpedon osumasta, jolloin alus ajettiin rantaan, missä se upposi matalaan veteen 75 kilometriä Mindorosta kaakkoon. Miehistön yritykset korjata laiva ja satunnaiset ilmaiskut jatkuivat aina 12. marraskuuta asti, jolloin viimeinen miehistön jäsen jätti laivan.
Aiheesta muualla

CombinedFleet.com: Yūgumo-luokan hävittäjät (englanniksi)
Yūgumo-luokan hävittäjä
Helsingin Kiri -60

Helsingin Kiri -60 on helsinkiläinen lentopalloseura. Se aloitti toimintansa vuonna 1960 ohjelmassaan koripallo ja yleisurheilu. Lentopallo tuli mukaan muutamaa vuotta myöhemmin ja vuodesta 1993 lähtien lentopallo on ollut seuran ainoa laji.
Nykyisin Kirin toiminta muodostuu:
4-5 naisjoukkueen, 1 miesjoukkueen ja 1-2 sekajoukkueen valmennus- ja kilpailutoiminnasta
2-3 ryhmän kuntolentopallotoiminnasta
beach volleyn harjoittelu- ja kilpailutoiminnasta.
Seura käyttää Nimenhuuto-palvelua ja uudet harrastajat voivat ilmoittautua kuntolentopallo ryhmään halutessaan sitä kautta.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Heikki Kauppi

Heikki Kauppi on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee professorina ja taloustieteen laitoksen johtajana Turun yliopistossa. Kauppi on erikoistunut ekonometriaan ja on Helsingin yliopiston tilastotieteen dosentti. Aiemmin hän on toiminut muun muassa kansantaloustieteen tutkijana ja lehtorina Helsingin yliopistossa sekä projektitutkijana Suomen Pankin tutkimusosastolla.
Kauppi on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1999 otsikolla "Essays on Econometrics of Cointegration".
Aiheesta muualla

Kaupin tutkimukset IDEASissa
Heyuan

| Heyuan (河源市, Héyuán Shì) |
| --- | --- |
 Heyuanin sijainti Guangdongissa, alla sijainti Kiinassa.
 Heyuan
 Koordinaatit: 23°44′47″N, 114°41′41″E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Guangdong
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Prefektuuritason kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  15 654 km²
Väkiluku (2010):  2 950 195
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  517000
Suuntanumero(t):  0762
Rekisterikilpi:  粤P
 
 www.heyuan.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Heyuan (kiin.: 河源; pinyin: Héyuàn; Jyutping: Ho4jyun4, pha̍k-fa-sṳ: Hò-ngièn) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Guangdongin maakunnan koillisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 162 kilometriä maakunnan pääkaupunki Kantonista koilliseen. Kaupungin väkiluku on 2,95 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 15 654 neliökilometriä. Prefektuurin asukkaista pääosin on hakka-kiinaa puhuvia hakka-kiinalaisia. Suomeksi héyuán tarkoittaa joen alkulähdettä.
Prefektuurin alueelta on löytynyt yli kymmennen tuhannen dinosauruksen munan fossiileja. Vuonna 2015 Heyuan on nimitetty "Kiinan dinosaurusten kotikaupungiksi".
Prefektuuri rajoittuu pohjoisessa Ganzhoun, itässä Meizhoun, kaakossa Shanwein, etelässä Huizhoun, sekä lännessä Shaoguanin prefektuuritason kaupunkeihin.
Piirikuntatason aluejako.
Piirikuntatasolla prefektuuri jakautuu kuuteen osaan. Osat ovat (numerointi kuten oheisessa kuvassa)
Heyuanin rautatieasema.
Pohjoinen portti Kulttuuritorille Heyuanissa.
Dongjoki.
Xinfengjoen ja Dongjoen yhtymäkohta Heyuanissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Heyuan Wikimedia Commonsissa
Heyuan Overview (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (chinatravel.com)
Here for You

| Here for You |
| --- | --- |
 Laulaja Marjetka Vovk ja taustatanssija esittämässä kappaletta Eurovision laulukilpailun harjoituksissa.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Maraaya
Levy-yhtiö:  Dance and Love Srl.
Kesto:  3:24
Tyylilaji:  pop
Julkaistu:  17. maaliskuuta 2015
Säveltäjä(t):  Aleš Vovk, Marjetka Vovk
Sanoittaja(t):  Aleš Vovk, Charlie Mason
Euroviisutiedot
Vuosi:  2015
Maa:  Slovenia
Kieli:  englanti
Sijoitus:  14.
Pisteet:  39
Sijoitus semifinaalissa:  5.
Pisteet semifinaalissa:  92
Sanat:  sanoitus
Video:  videolinkki
”Here for You” on slovenialaisduo Maraayan kappale, jolla se edusti Sloveniaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa. Kappale julkaistiin 17. maaliskuuta 2015 ja sen kesto on kolme minuuttia ja 24 sekuntia.
Here for Youn ovat säveltäneet duon jäsenet Aleš ja Marjetka Vovk ja sanoittaneet Aleš Vovk ja Charlie Mason. Maraaya esitti kappaleen Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa, sijoittui viidenneksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa duo sijoittui 27 osallistujasta 14:nneksi.
Here We Go

| Here We Go |
| --- | --- |
 PeR esittämässä kappalettaan Eurovision laulukilpailussa.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  PeR
Säveltäjä(t):  Ralfs Eilands, Arturas Burke
Sanoittaja(t):  Ralfs Eilands
Euroviisutiedot
Vuosi:  2013
Maa:  Latvia
Kieli:  englanti
Sijoitus semifinaalissa:  17.
Pisteet semifinaalissa:  13
Sanat:  sanoitus
Here We Go (suom. Tässä me menemme) on PeRin esittämä kappale, jolla he edustivat Latviaa vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa Ruotsin Malmössä.
Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui viimeiseksi eli seitsemänneksitoista ja täten karsiutui finaalista.
Heikki Kaukoranta

Heikki Kaukoranta Helsingin sarjakuvafestivaaleilla 2011.
Ilmo Kauppi Äyrämö Heikki Samuli Kunnari Kaukoranta (s. 20. elokuuta 1942 Seinäjoki) on sarjakuvien suomentaja ja sarjakuvalehtien päätoimittaja, joka on työskennellyt vuosikymmeniä sarjakuvan parissa. Hän on muun muassa suomentanut Tintti-sarjakuvia, Corto Malteseja ja Lucky Lukeja yhdessä puolisonsa Soile Kaukorannan (1942–2004) kanssa.
Kaukoranta opiskeli estetiikkaa, folkloristiikkaa ja taidehistoriaa Helsingin yliopistossa 1962–1970. Hän työskenteli vuosina 1964–2006, eläkkeelle jäämiseensä saakka, päätoimisesti kirjastonhoitajana Kansalliskirjastossa, jossa hän muun ohessa huolehti kirjaston sarjakuvakokoelmasta ja teki sarjakuvasta joukon ensimmäisiä suomenkielisiä tutkielmia.
Kaukoranta sai Otavan kirjasäätiön tunnustuspalkinnon 1979 ja Lempi Grand Prix’n Kemin sarjakuvapäivillä 2009 toiminnastaan sarjakuvan hyväksi. Hän sai Suomen sarjakuvaseuran myöntämän sarjakuvaneuvoksen arvonimen vuonna 1981.
Kirjallisuutta

Laitinen, Maarit: Heikki Kaukoranta – rakkaudesta sarjakuvaan. Kääntäjä-Översättaren, 2015, nro 1, s. 6–9.  ISSN 0356-4649.
Hayashio

| Hayashio / 早潮 |
| --- | --- |
 Hayashio

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Uraga Dock Company
Kölinlasku:  1938
Laskettu vesille:  19. huhtikuuta 1939
Palveluskäyttöön:  31. elokuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 24. marraskuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  2 065 t (standardi) 2 529 t (kuormattu)
Pituus:  118,5 m (kokonaispituus) 116,2 m (vesiraja)
Leveys:  10,8 m
Syväys:  3,76 m
Koneteho:  52 000 hv
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  240
Aseistus
Aseistus:  6 × 127 mm/50 type 3 -tykkiä kaksiputkisissa tyypin C torneissa 28 × 25 mm ilmatorjuntatykkiä 4 × 13 mm ilmatorjuntakonekivääriä 8 × 610 mm torpedoputkea 36 × syvyyspommia
Hayashio (jap. 早潮, hayashio) oli keisarillisen Japanin laivaston Kagerō-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Uraga Dock Companyltä, missä köli laskettiin 1938. Alus laskettiin vesille 19. huhtikuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 31. elokuuta 1940.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa  alus liitettiin 2. laivaston 2. hävittäjälaivueen 15. hävittäjäviirikköön päällikkönään Kaneda Kiyoshi. Alus lähti 26. marraskuuta 1941 laivueen mukana Terashimansalmesta Palaulle, jonne se saapui 1. joulukuuta. Palaulla alus määrättiin suojaamaan lentotukialus Ryūjōa hyökättäessä 6.–8. joulukuuta Davaoon.
Vuoden 1941 lopun ja 1942 alun alus suojasi eri osastoja, jotka laskivat miinoja ja miehittivät tukikohtia japanilaisten edetessä. Alus suojasi 3.–6. kesäkuuta Midwayn taistelussa Midwaylle matkaavia joukkojenkuljetusaluksia.
Hayashio suojasi 16.–30. heinäkuuta Kumanoa ja Suzuyaa Kuresta Singaporen kautta Burmaan Merguihin risteilijöiden siirtyessä Intian valtamerelle. Matka kuitenkin keskeytettiin Guadalcanalin taisteluiden vuoksi. Osasto purjehti 8.–21. elokuuta Merguista Balikpapanin kautta Salomonsaarten pohjoispuolelle liittyäkseen laivaston pääosaan. Alus osallistui 24. elokuuta Salomonin saarten taisteluun suojaten amiraali Kondon osastoa.
Alus suojasi Trukin edustalla olevaa laivastoa, jossa se samalla oli 2. hävittäjälaivueen komentajan kontra-amiraali Raizo Tanakan lippulaivana. Alus suojasi 29. syyskuuta – 1. lokakuuta Nisshinin matkan Kaviengista Shortlandsiin. Tehtävän päätyttyä alus osallistui useaan Guadalcanalin täydennysmatkaan eli niin kutsuttuun Tokion pikajunaan.
Hayashio suojasi 10.–14. lokakuuta taistelulaivoja Kongōa ja Harunaa näiden tulittaessa Henderson Fieldiä. Alus osallistui 26. lokakuuta Santa Cruzin taisteluun suojaamalla Junyōa. Se suojasi 3.–5. marraskuuta Suzuyan ja Mayan matkan Trukilta Shortlandsiin.
Alus johti 13.–15. marraskuuta amiraali Tanakan lippulaivana Guadalcanalille matkaavaa joukkojenkuljetussaattuetta (Guadalcanalin taistelu), minkä jälkeen alus suojasi Suzuyan, Mayan ja Tenryūn matkan Shortlandsistä Kaviengiin.
Hayashio kuljetti täydennyksiä Rabaulista Laeen, kun se joutui 24. marraskuuta 1942 Yhdysvaltain ilmavoimien pommittajien maaliksi. Aluksen osuneen pommin vuoksi syttyi tulipalo, jota pyrittiin sammuttamaan aluksen ollessa ankkurissa. Tulipalon saavuttaessa ampumatarvikkeet, annettiin käsky jättämään laiva. Aluksella sai surmansa 50 miehistönjäsentä ja lisäksi kuusi haavoittui. Shiratsu evakuoi eloonjääneet laivasta, minkä jälkeen se upotettiin torpedolla Guna-lahteen.
Aiheesta muualla

CombinedFleet.com: Kagerō-luokan hävittäjät (englanniksi)
Kagerō-luokan hävittäjä
Henrik IV (näytelmä)

| Henrik IV> Henry IV |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  William Shakespeare
Kieli:  englanti
Suomennos
Suomentaja:  Matti Rossi
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2004
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Henrik IV (engl. Henry IV) on William Shakespearen näytelmä. Suomennos on ilmestynyt kahtena niteenä, kuten alkuteoskin.
Näytelmän aiheena on Englannin kuningas Henrik IV. Se on kolmas osa tetralogiassa, jonka muut osat ovat Rikhard II ja Henrik V.
Näytelmän teema on vallan moraali. Sen juoni jatkuu ensimmäisestä osasta. Nokkela Falstaff taistelee kuninkaan puolella, mutta huolehtii omasta edustaan. Vanha kuningas on uupunut, nuorella prinssi Henrikillä on kiire osoittaa olevansa kruununsa arvoinen.
Näytelmä on ilmestynyt suomeksi 2004 Matti Rossin suomentamana. Paavo Cajanderin suomennos Kuningas Henrik IV ilmestyi 1897 ja 1898.
Näytelmä on luultavasti kirjoitettu jo 1597, mutta sen varhaisista esityksistä ei ole tarkkoja tietoja. Paksun, nokkelan ritari Falstaffin hahmosta tuli heti erittäin suosittu.
Aiheesta muualla

Sanna Nyqvist: Sanan säilän sankareita. Kiiltomato.net 19.7.2004.
Hermann Kolster

Hermann Johannes Kolster (22. lokakuuta 1871 Helsinki – 26. kesäkuuta 1944 Kauniainen) oli suomalainen diplomi-insinööri ja professori.
Kolsterin vanhemmat olivat insinööri, professori Rudolf Kolster vanhempi ja Emma Angelika Ohrt ja puoliso vuodesta 1903 Amalie Sophie Nicoline Ohrt (1873–1919) ja vuodesta 1922 Marianne Müller (1881–1965). Kolster tuli ylioppilaaksi Helsingissä vuonna 1898, valmistui insinööriksi 1894 ja opiskeli Hannoverissa 1895–1896. Työskenneltyään useiden eri yhtiöiden palveluksessa Suomessa ja ulkomailla hän oli Teknillisen korkeakoulun sähkötekniikan professori 1910–1938. Hän toimi lisäksi  sähkötekniikan opettajana Tekniska Läroverket -opistossa Helsingissä.
Patenttineuvos Arne Kolster oli Hermann Kolsterin poika. Lääkäri, professori Rudolf Kolster nuorempi oli Hermann Kolsterin veli.
Heather North

| Heather North> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Heather May North
Syntynyt: 13. joulukuuta 1945  Pasadena, Kalifornia
Kuollut: 30. marraskuuta 2017 (71 vuotta)  Studio City, Kalifornia
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Heather North Kenney Heather North Kenny
Aktiivisena:  1965–2003
Merkittävät roolit:  Daphne Blake (Scooby-Doo, Where Are You!)
Aiheesta muualla
IMDb 
Heather May North Kenney (13. joulukuuta 1945 Pasadena, Kalifornia – 30. marraskuuta 2017 Studio City, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Scooby-Doo-sarjojen Daphne Blaken ääniroolista. Roolissa hän oli vakituisesti aina 1970-luvulta 1990-luvun animaatiosarjoihin ja elokuviin. Hän jatkoi roolissa myös 2000-luvulla muutamissa suoraan DVD:lle julkaistuissa elokuvissa.
Ura

Heather Northin näyttelijän ura televisiossa alkoi 1960-luvulla, jolloin hän esiintyi aina vuoteen 1971 asti televisiosarjassa Päivien viemää. Hän esiintyi myös Seesamtiessä vuosien 1968–1990 aikana. Hänet valittiin vuonna 1970 Stefanianna Christophersonin tilalle Scooby-Doo, Where Are You! -animaatiosarjan toiselle tuotantokaudelle. Ääninäyttelemisen ohella hän jatkoi televisiossa esiintymistä vierailevissa rooleissa.
Ura > Perhe-elämä

Hän oli naimisissa Wes Kenneyn, joka tunnetaan Päivien viemää -televisiosarjan tuottajana, kanssa vuodesta 1971 tämän kuolemaan 2015 saakka.
North kuoli 71-vuotiaana ilmatiehyttulehduksen aiheuttamaan sydänkohtaukseen kotonaan Kaliforniassa 30. marraskuuta 2017,
Aiheesta muualla

Voice Chasers (Arkistoitu – Internet Archive)
TV.com (Arkistoitu – Internet Archive)
Heber J. Grant

Heber J. Grant
Heber Jeddy Grant (22. marraskuuta 1856 – 14. toukokuuta 1945) oli Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon seitsemäs presidentti, profeetta ja ilmestyksensaaja. Heber J. Grant valittiin virkaansa 23. marraskuuta 1918. Hän hoiti virkaa kuolemaansa asti ja oli 1900-luvun pisimpään hallinnut MAP-kirkon presidentti. Häntä edelsi virassa Joseph F. Smith ja seurasi George Albert Smith.
Elämäkerta > Moniavioisuus

Grant oli viimeinen kirkon presidenteistä, joka harjoitti moniavioisuutta. Hän meni ensimmäisen kerran naimisiin vuonna 1877 ja kahdesti vuonna 1884. Grant tuomittiin 1894 syylliseksi ”laittomaan yhdyselämään” Emily Wellsin kanssa. Hän sai sadan dollarin sakon.
Elämäkerta > Moniavioisuus > Vihityt puolisot

Lucy Stringham ja Grant menivät naimisiin 1. marraskuuta 1877. Lucy synnytti kuusi Grantin lasta ennen kuolemaansa vuonna 1893.
Hulda Augusta Winters ja Grant vihittiin 26. toukokuuta 1884. Augusta synnytti yhden tyttären. Hän seurasi miestään tämän lähetystyöhön Japaniin 1901. Hän oli naimisissa Grantin kanssa tämän kuolemaan 1945. Hulda Winters kuoli 1952.
Emily Harris Wells ja Grant vihittiin seuraavana päivänä, 27. toukokuuta 1884. Emily synnytti viisi lasta ennen kuolemaansa 1908. Hän seurasi Grantia tämän lähetystyömatkalle Eurooppaan 1903.
Aiheesta muualla

The Life and Ministry of Heber J. Grant The Church of Jesus Christ of Latter-day Saints (englanniksi)
Heber J. Grant The Church of Jesus Christ of Latter-day Saints (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Joseph F. Smith | Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon presidentti 1918–1945 | Seuraaja: George Albert Smith |
Helsingin Jäätelötehdas

Helsingin jäätelötehtaan koju Kaivopuistossa.
Helsingin Jäätelötehdas on vanhin toiminnassa oleva jäätelön valmistaja Suomessa. Helsingissä kotipaikkaa pitävä perheyritys omistaa muutamia jäätelökioskeja Helsingissä ja toimittaa jäätelöään ravintoloihin. Jäätelöä on saatavilla pääkaupunkiseudulla myös hyvin varustetuista vähittäiskaupoista 500ml pakkauskoossa.
Helsingin jäätelötehtaan perustivat Helsingin Keskuskadulle italialaisen Magi-suvun kuusi veljestä vuonna 1922. Helsingin Jäätelötehtaan jäätelö valittiin Suomen parhaaksi jäätelöksi MTV:n Suomen Paras -ohjelmassa vuonna 1994. Lisäksi se on menestynyt erinomaisesti myös lukuisissa muissa jäätelövertailuissa; myös kansainvälisissä.
Historia

Helsingin Jäätelötehdas sai alkunsa, kun italialaisen Magi-suvun kuusi veljestä lähtivät kotoaan Toscanasta Italiasta. Veljekset suuntasivat ensin Venäjälle Pietariin, jossa alkoivat valmistaa kipsipatsaita. Vallankumouksen takia he joutuivat kuitenkin lähtemään Venäjältä, ja he siirtyivät Helsinkiin. Vuonna 1922 veljekset perustivat Keskuskadulle Helsingin ensimmäisen jäätelötehtaan.
Yrityksen toiminta lopetettiin väliaikaisesti sotavuosien ajaksi vuonna 1939. Toiminta käynnistettiin uudelleen Eerikinkadulla vuonna 1946. Sittemmin tehdas on toiminut Liisankadulla vuosina 1960–1998 ja 1998–2014 Mäkelänkadulla. Helsingin Jäätelötehdas on edelleen Magien perheyritys, nykyisin neljännessä sukupolvessa. Sen jälkeen tehdas siirtyi Espooseen.
Toiminta

Helsingin Jäätelötehtaan tuotantotilat sijaitsevat Espoon Koskelossa. Myyntipisteitä sillä on kesäaikaan neljä. Touko–syyskuussa jäätelöä voi ostaa kioskeista, jotka sijaitsevat Kaivopuiston Merisatamanrannassa, Uunisaaren laiturin kohdalla puiston puolella, Mattolaiturilla  sekä Etelä-Hesperiankadulla Taivallahden tenniskenttien vieressä. Lisäksi yritys on vuodesta 2001 lähtien toimittanut jäätelöään myös ravintoloihin[lähde? ].
Helsingin Jäätelötehtaan jälleenmyyntipisteissä myydään 17 eri jäätelömakua. Yritys valmistaa yhä Wanhanajan Vaniljapuikkoja, jotka ovat kuuluneet valikoimaan alkuajoista lähtien ja edustavat siten lajinsa klassikoita. Helsingin jäätelötehdas on menestynyt suurten teollisten jättien, Ingmanin ja Valiojäätelön rinnalla, osaksi varmaankin pitkien perinteidensä sekä hyvän maineensa vuoksi. Helsingin Jäätelötehdas korostaa markkinoinnissaan yhtiön pitkiä perinteitä sekä jäätelöiden suuria annoskokoja ja ylivertaista tuoreutta. Tehtaan myytävät jäätelöt valmistetaan edellisenä päivänä..
Indochine (yhtye)

Indochine on ranskalainen new wave/rock-yhtye, jonka Nicola Sirkis ja Dominique Nicolas perustivat vuonna 1981. Hyvin pian yhtyeeseen liittyi myös Dimitri Bodianski. Indochine on julkaissut tähän mennessä 10 studioalbumia, joista ensimmäinen, L'Aventurier, julkaistiin vuonna 1982 ja viimeisin, Black City Parade, vuonna 2013.
Indochinen albumit ovat myyneet yhteensä pitkälti toista miljoonaa kappaletta. Erityisen suosittu yhtye on Ranskan lisäksi Kanadassa, Sveitsissä ja Belgiassa. Myös Perussa yhtye on suosittu: sen kerrotaan myyneen enemmän levyjä kuin Madonnan.
Indochine Aurillacissa maaliskuussa 2013
Historia > 1980-luku

Indochine perustettiin toukokuussa 1981 Pariisissa. Sen perusti kaksi ranskalaismiestä, Nicola Sirkis ja Dominique Nicolas. Pian mukaan liittyi myös Dimitri Bodianski, joka oli Nicolan ystävän serkku.
Ensimmäinen konsertti pidettiin kahvila Le Rose Bonbon:ssa Pariisissa 29. syyskuuta 1981. Tämän lyhyen lavaesiintymisen perusteella he saivat ensimmäisen levytyssopimuksensa. Ensimmäinen single julkaistiin marraskuussa 1981. Se sisälsi kaksi laulua, Dizzindence Politik ja Françoise, mutta ei saavuttanut suurta julkisuutta.
Nicolan kaksosveli Stéphane Sirkis, joka oli jo aiemmin esiintynyt lavalla yhtyeen kanssa, liittyi yhtyeeseen virallisesti. Huhtikuussa 1982 yhtye levytti ensimmäisen albuminsa, L'Aventurier:in, jota myytiin yli 250 000 kappaletta.
Vuonna 1983 ilmestyi toinen albumi, Le Péril Jaune, jota myytiin 225 000 kappaletta. 1984 heillä oli Ranskan kattava kiertue, ja he menestyivät myös Skandinavian maissa, joista eniten Ruotsissa.
Vuonna 1985 he olivat saaneet suuren kannattajajoukon. Kolmas albumi, 3, myi 750 000 kappaletta Euroopassa. Serge Gainsbourg ohjasi musiikkivideon Tes Yeux Noirsiin, joka on yksi bändin menestyksekkäimmistä lauluista.
1986 yhtye juhlisti viisivuotista uraansa julkaisemalla live-tallenteen Pariisin Zénithissä pidetystä konsertista.
Indochinen neljäs albumi, 7000 Danses, julkaistiin vuonna 1987. Se myi noin 320 000 kappaletta, eli huomattavasti vähemmän kuin edeltäjänsä 3. Tämä johtui osittain siitä, että yhtye pyrki tuottamaan valtavirrasta poikkeavan levyn. Rock-kriitikot väittivät arvosteluissaan Indochinea The Curen kopioksi. Kritiikistä huolimatta yleisö jatkoi yhtyeen kannattamista.
Maaliskuussa 1988 yhtye aloitti maailmankiertueen.
Historia > 1990-luku

Väsyneenä monen kuukauden kiertämisestä yhtye piti tauon. Heidän viides studioalbuminsa, Le Baiser, julkaistiin vuoden 1990 alussa. Fanit järkyttyivät huomatessaan, että Dimitri Bodianski ei enää kuulunut yhtyeeseen, päätettyään jättää bändin tammikuussa 1989. Hänen lähdölleen oli monia syitä. Indochinen musiikki oli kehittynyt vuosien aikana ja Dimitrin mielestä yhtye ei enää kaivannut saksofonistia. Hänestä oli myös tullut isä. Dimitri säilyy Indochinen alkuperäisen kokoonpanon rakastettuna jäsenenä, ja hän on lähtönsä jälkeen esiintynyt fanien iloksi satunnaisesti lavalla.
Indochinen kymmenvuotisjuhla oli vuonna 1991. Asian juhlistamiseksi julkaistiin Le Birthday Album. Se oli kokoelma-albumi, joka sisälsi myös yhden uuden laulun, La Guerre Est Finie:n ("Sota on ohi"), joka julkaistiin myös singlenä. Levy myi yli 600 000 kappaletta Euroopassa. Samoihin aikoihin alkoi kuitenkin Persianlahden sota, joten monet radioasemat päättivät olla soittamatta kappaletta.
Heidän kuudes studioalbumi, Un Jour Dans Notre Vie, julkaistiin vuonna 1993. Se ei myynyt hyvin, eikä myöskään saanut hyviä arvosteluja.
Vuonna 1999 Stéphane Sirkis, kitaristi, kosketinsoittaja ja Nicolan kaksosveli, kuoli 39-vuotiaana hepatiittiin. Hän toivoi, että yhtye jatkaisi toimintaansa vielä hänen kuolemansa jälkeenkin.
Historia > 2000-luku

Vuonna 2002 yhtye saavutti suosiota Paradize-albumillaan, joka sisälsi listahitin J'ai Demandé à La Lune, ja joka myi miljoona kappaletta.
Vuoden 2005 joulukuussa yhtyeeltä ilmestyi Alice Et June -albumi. Se sisältää yhteistyössä Placebon Brian Molkon kanssa tehdyn Pink Water 3:n.
2009 ilmestyi 11. studioalbumi "La République des Meteors", jonka kiertue päättyi loppuunmyydyllä Stade de Francella (80 000 katsojaa) Pariisissa vuonna 2010. Liikkui myös huhuja josko tämä olisi ollut Indochinen viimeinen konsertti koskaan.
2012 Indochine juhlisti 30-vuotista uraansa (uudelleen)julkaisemalla Paradize+10:n ja esiintymällä 1. ja 2. helmikuuta 2012 Pariisin Zenithissä. Innokas fanikunta osti liput (yhteensä 12 000 kpl) loppuun alle vartissa lippujen myyntiintulon jälkeen. Konsertissa kuultiin uutta materiaalia tulevalta albumilta.
Vuoden 2013 helmikuussa ilmestyi Black City Parade, jonka julkaisemisen myötä Indochine on aloittava laajan kolmiosaisen kiertueen, joista ensimmäinen osa keskittyy aiemmilla kiertueilla "unohdettujen" pikkukaupunkien pienempiin saleihin.
Yhtyeen jäsenet > Nykyiset jäsenet

Nicola Sirkis (laulu, kitara, syntetisaattori ja huuliharppu (1981–)
Marc Eliard (basso 1992–)
Boris Jardel (kitara 1998–)
Mr Shoes (François Soulier) (rummut 2002–)
François Matuszenski (Matu) (kosketinsoittimet lavalla 2006–)
Oli de Sat (Olivier Gérard) (kitaristi ja kosketinsoittimet lavalla 2002–)
Yhtyeen jäsenet > Entiset jäsenet

Stéphane Sirkis (kitara ja kosketinsoittimet 1982–1999 → kuolema)
Dominique Nicolas (kitara 1981–1994)
Dimitri Bodianski (saksofoni 1981–1988)
Arnaud Devos (rummut 1985-1986)
Diego Burgar (basso lavalla 1988)
Jean-My Truong (rummut 1988–1994)
Philippe Eidel (harmonikka 1992)
Jean Pierre Pilot (kosketinsoittimet 1994–2001)
Alexandre Azaria (kitara 1995–1997)
Monsieur Yann (rummut 1996–1998)
Matthieu Rabaté (rummut 1999–2002)
Monsieur Frédéric (Frédéric Helbert) (kosketinsoittimet 2002–2004)