stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Saunakulttuuri

Vihta tai vasta
Saunakulttuuri tarkoittaa saunaan liittyvää kulttuuria, esimerkiksi saunomistapoja, kansanperinnettä ja saunomisen historiaa.
Saunakulttuurin perustana ovat saunan käyttötapa ja käyttötiheys, käytöstavat saunassa, terveys ja perinteet sekä siitä lähtevä perinteellinen kulttuuritunne. Siihen kuuluu tilan erilainen hyötykäyttö, terveys, parantaminen ja taikauskoperusteinen saunominen, erilaiset rituaalit, joista kansanperinteitä on syntynyt. Saunoissa alkukäsiteltiin ruokia, pellon tuotteita, pestiin pyykkiä ja hoidettiin pesemisen lisäksi terveyttä eri keinoin (esim. kupattiin ja vihdottiin). Siitä saunakulttuuri on nykyaikaistumisen myötä muuttunut vain löyly- ja kuivahuoneeksi. Perinteinen sauna on eroaa monin tavoin nykyaikaisesta. Entisajan maa- ja savusaunoja on enää erittäin harvoin käytössä.
Tärkeimmät terveydelliset saunakulttuuriperinteet, kuin vihtominen ja vaihtokylvyt ovat säilyneet nykyaikaan. Käytöstavoista saunassa myös hiljentyminen, sosiaalinen huomioonottava kanssakäyminen ja mielen vapautuminen ovat säilytettyjä, tärkeitä saunakulttuuriosia nykypäivänä.
Sauna
| --- | --- |
Saunakylpy eri kulttuureissa:   Suomalainen sauna  Banja  Turkkilainen sauna  Hikimaja  Temascal  Laconicum  Sentō 
Kiuas:   Savusaunan kiuas  Aitokiuas  IKI-kiuas  Läpivirtauskiuas 
Saunominen:   Löyly  Vasta  Lauteet  Istuinalunen  Avantouinti 
Saunarakennus:   Historialliset saunatyypit  Savusauna  Rantasauna  Talosauna  Huoneistosauna  Kylpyhuonesauna  Metsäsauna  Autosauna 
Saunakulttuuri:   Yleinen sauna  Homosauna  Täisauna  Kelluva sauna  Saunomisen maailmanmestaruuskilpailut  Uunissa saunominen 
Suomalainen sauna
Sauna kansanperinteessä:   Juhannussauna  Joulusauna  Morsiussauna  Saunatonttu 
Sauna kulttuurissa ja taiteessa:   Suomen Saunaseura  Tamminiemen saunaseura  Sauna – puhtaasti suomalainen  Saunassa  Miesten vuoro
Salainen sydän

| Salainen sydän> The Secret Heart |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Robert Z. Leonard
Käsikirjoittaja:   Anne Morrison Chapin  Whitfield Cook 
Tuottaja:  Edwin H. Knopf
Säveltäjä:  Bronisław Kaper
Kuvaaja:  George J. Folsey
Leikkaaja:  Adrienne Fazan
Pukusuunnittelija:  Irene Lentz
Pääosat:   Claudette Colbert  Walter Pidgeon  June Allyson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Ensi-ilta:  25. joulukuuta 1946
Kesto:  97 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Salainen sydän (The Secret Heart) on Robert Z. Leonardin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1946.
Juoni

Salainen sydän on psykologinen draama, jossa June Allysonin näyttelemä Penny Addams alkaa käyttäytyä erikoisesti isänsä itsemurhan jälkeen. Lääkärin (Lionel Barrymore) suosituksesta Addams palaa perheen maaseutukotiin, jossa itsemurha tapahtui, sillä se saattaisi auttaa häntä kohtaamaan tapahtuneen. Addams kuitenkin vaipuu syvempään masennukseen ja yrittää itsemurhaa samalla tavalla kuin isänsäkin. Yritys kuitenkin epäonnistuu, ja toipumisprosessi alkaa.
Roolit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Claudette Colbert  | … |  Leola 'Lee' Addams   |
|  Walter Pidgeon  | … |  Chris Matthews   |
|  June Allyson  | … |  Penny Addams   |
|  Lionel Barrymore  | … |  tohtori Rossiger   |
|  Robert Sterling  | … |  Chase N. Addams   |
Aiheesta muualla

Salainen sydän Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Salainen sydän Wikimedia Commonsissa
Sarjarimmet

| Sarjarimmet |
| --- | --- |
 Sarjarimpi Butomus umbellatus.
Tieteellinen luokittelu
Kladi::  Putkilokasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Yksisirkkaiset
Lahko::  Alismatales
Heimo::  Sarjarimpikasvit  Mirb.
Suku::  Sarjarimmet Butomus  L. (1753)
Katso myös
   Sarjarimmet Wikispeciesissä   Sarjarimmet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sarjarimmet (Butomus) on sarjarimpikasvien heimon ainoa suku. Siihen kuuluu yksi tai kaksi lajia. Sarjarimmet ovat vesikasveja, jotka ovat fylogeneettisesti kilpukkakasvien lähisukulaisia. Ne ovat monivuotisia juurakollisia ruohoja, joille on ominaista kolmisärmäiset pitkät lehdet ja sarjamainen kukinto. Suvun tyyppilaji on Euraasiassa esiintyvä sarjarimpi eli isosarjarimpi (Butomus umbellatus) ja toinen mahdollisesti erotettava laji siperialainen pikkusarjarimpi (Butomus junceus).
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Butomus
Suomen Lajitietokeskus: Sarjarimmet – Butomus
ITIS: Butomus (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Butomus (englanniksi)
Saldanhanlahti

Satelliittikuva Saldanhanlahdesta
Saldanhanlahti on merenlahti Länsi-Kapin provinssissa Etelä-Afrikan länsiosassa.
Saldanhanlahdella on käyty kaksi meritaistelua. Lahti on saanut nimensä tutkimusmatkailija António de Saldanhan mukaan, joka oli Albuquerquen laivaston yhden laivan kapteeni.
Aiheesta muualla

A brief military history of the Saldanha Bay area, Lt Col Ian van der Waag. (englanniksi)
Rue McClanahan

Rue McClanahan vuonna 2007.
Eddi-Rue McClanahan (21. helmikuuta 1934 Healdton, Oklahoma – 3. kesäkuuta 2010 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan erityisesti roolistaan Tyttökullat-televisiosarjassa.
Elämä > Nuoruus

McClanahan syntyi Oklahoman Healdtonissa. Hänen äitinsä Dreda Rheua-Nell oli töissä kauneussalongissa ja hänen isänsä William Edwin McClanahan oli rakennusurakoitsija. McClanahanilla oli irlantilaisia ja Choctaw-intiaani sukujuuria. Hän varttui Ardomoressa Oklahomassa ja valmistui Ardomoren High Schoolista 1953. Tulsan yliopistossa hänen pääaineensa olivat saksa ja teatteritaiteet. McClanahan kuului myös Kappa Alpha Theta -sisarkuntaan.
Ura

McClanahan aloitti näyttelemisen New Yorkin pikkuteattereissa 1957, mutta teki ensiesiintymisensä Broadwayllä vasta 1969 näyttelemällä Sally Weberiä John Sebastianin ohjaamassa musikaalissa Dustin Hoffmanin ja Jimmy Shinen kanssa. McClanahanin läpimurto tapahtui vuonna 1970 televisiosarjassa Another World, jossa hän näytteli mielipuolista lastenhoitajaa Caroline Johnsonia. Sarjassa hän rakastui hoitamiensa lasten isään ja myrkytti perheen äidin. McClanahanin roolin oli tarkoitus olla korkeintaan muutaman jakson mittainen, mutta se paisuikin vuoden pituiseksi työsuoritukseksi, joka päättyi siihen kun Caroline kidnappasi lapset ja joutui oikeuden eteen. Another Worldin jälkeen McClanahan näytteli sarjassa Where the Heart Is ilkeää Margaret Jardinia.
McClanahan esiintyi 1980-luvulla suositussa komediasarjassa Tyttökullat, jossa hän näytteli huikentelevaista Blanche Deveraux'ta. McClanahan palkittiin sarjasta Emmy-palkinnolla.
McClanahan kuoli aivoinfarktiin kesäkuussa 2010.
Televisio

Another World
Where the Heart Is
Maude
Mama's Family
Tyttökullat
The Dreamer of Oz: The L. Frank Baum Story
The Golden Palace
A Saintly Switch
Elokuvat

Ollaanpa jättiläisiä (They Might Be Giants, 1971)
Vanhat herrat merellä (Out to Sea, 1997)
Starship Troopers – universumin sotilaat (Starship Troopers, 1997)
Taivaallinen viettelys (The Fighting Temptations, 2003)
Aiheesta muualla

Rue McClanahanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
SAP Open

| SAP Open |
| --- | --- |
 HP Pavilion at San Jose, jossa turnaus pelataan.
Tiedot
Kiertue:  ATP-turnaus
Sijainti:  San José  Yhdysvallat
Kilpailupaikka:  HP Pavilion at San Jose
Kilpailuluokka:  Grand Prix (1970–1989) ATP World Series (1990–1997) ATP International Series (1998–2008) ATP World Tour 250 (2009–)
Kenttätyyppi:  Kova / sisäkentät
Palkintorahaa:  600 000
Virallinen sivusto
SAP Open on helmikuussa San Joséssa, Yhdysvalloissa järjestettävä miesten tennisturnaus. Turnaus on miesten toiseksi vanhin ammattilaistennisturnaus Yhdysvalloissa. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1889. Turnaus pelataan HP Pavilion at San Josessa, ja se kuuluu nykyisin ATP World Tour 250 -sarjaan.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Doha Pune Brisbane Sydney Auckland Montpellier Sofia Quito New York Buenos Aires Marseille Delray Beach São Paulo Marrakech Houston Budapest Estoril München Istanbul Geneve  Lyon Stuttgart 's-Hertogenbosch Antalya Eastbourne Båstad Umag Newport Atlanta Gstaad Los Cabos Kitzbühel Winston-Salem Pietari Metz Chengdu Shenzhen Moskova Tukholma Antwerpen
Siistaus

Siistaus on joukko menetelmiä, joilla keräyspaperista poistetaan painoväriä ja mahdollisia muita epäpuhtauksia paperimassan uudelleenkäyttöä varten. Siistauksen tuloksena on siistausmassa eli DIP-massa (deinked pulp), jota voidaan käyttää paperiteollisuudessa.
Käytössä on kolmenlaisia siistausmenetelmiä:
Vaahdotussiistaus, jossa vedellä ohennettuun paperimassaan sekoitetaan ilmaa, jolloin vettä hylkivät painovärihiukkaset tarttuvat vaahtokupliin. Ne nousevat pintaan, ja vaahto poistetaan massan pinnalta.
Pesusiistaus, jossa värihiukkaset erotetaan massasta kokonsa perusteella.
Entsymaattinen siistaus, jossa värihiukkaset erotetaan massasta entsyymien avulla.
Siistauksen kannalta ongelmallisimpia ovat toimistopaperit, jotka on tulostettu digitaalisin menetelmin. Yleiset siistausmenetelmät onnistuvat hyvin vain, jos painovärin hiukkaset ovat tasakokoisia, mutta digitaalisten tulostinten väri irtoaa usein hiutaleina. Toimistopapereita varten on kehitteillä magneettiseen erotteluun perustuvia menetelmiä, ja menetelmiä joissa painovärin hiukkaset hajotetaan ultraäänen avulla.
Ruotsin europarlamenttivaalit 2024

Ruotsin europarlamenttivaalit 2024 järjestettiin 9. kesäkuuta 2024, ja ne olivat osa vuoden 2024 europarlamenttivaaleja koko unionin alueella. Vaaleissa valittiin 21 europarlamentaarikkoa kaudeksi 2024–2029.
Äänioikeus ja ehdokasasettelu

Äänioikeus vaaleissa oli sellaisilla henkilöillä, jotka täyttivät seuraavat ehdot:
vähintään 18-vuotias
Ruotsin kansalainen, joka on kirjoilla maan väestörekisterissä.
Ruotsissa asuvat ulkomaalaiset EU-kansalaiset olivat äänioikeutettuja, mikäli nämä olivat kirjoilla Ruotsin väestötietojärjestelmässä ja olivat rekisteröityneet äänestäjiksi viimeistään 30 päivää ennen vaaleja.
Vaaleissa saivat asettua ehdolle sellaiset henkilöt, jotka olivat äänioikeutettuja Ruotsissa ja olivat etukäteen antaneet kirjallisen suostumuksensa ehdokkuudelleen.
Alustavat tulokset

| Puolue | Paikat |
| --- | --- |
S: 5
M: 4
MP: 3
SD: 3
V: 2
C: 2
KD: 1
L: 1
Lähde:
Sanna Majanlahti

Sanna-Annikki Majanlahti (s. 16. maaliskuuta 1962 Lappeenranta) on suomalainen näyttelijä.
Majanlahden näyttelijäura alkoi merkittävällä roolilla Mikko Niskasen elokuvassa Ajolähtö (1982). Tuolloin hän opiskeli vielä Teatterikorkeakoulussa, josta valmistui vuonna 1984. Tämän jälkeen hän on näytellyt pääsääntöisesti teatterissa. Majanlahti on ollut kiinnitettynä muun muassa Turun kaupunginteatterissa (1987–1989), Jyväskylän kaupunginteatterissa (1991–1995) sekä Tampereen Työväen Teatterissa. Nykyisin Majanlahti on freelancer ja asuu Tampereella. Hän on tamperelaisen Kulttuuriosuuskunta Kajeen  perustajajäsen ja on esiintynyt lukuisissa Kajeen tuottamissa esityksissä vuodesta 2006 lähtien. Useimpiin Majanlahden Kajeen kautta toteuttamiin esityksiin musiikin on säveltänyt hänen puolisonsa Tomi Pelli.
Pellillä ja Majanlahdella on kolme lasta.
Sanna Majanlahti on myös draamakouluttaja ja on toiminut näyttelijäntyön opettajana mm. Suomen Teatteriopistossa ja Tampereen ammattikorkeakoulun Musiikkiteatterin linjalla (2016 - )
Sanna Majanlahden vanhemmat olivat näyttelijät Maija-Liisa Majanlahti (1939–2017) ja Mikko Majanlahti (1933–2023). Hänen veljensä oli näyttelijä Antti Majanlahti (1966–2017).
Sanna Mander

| Sanna Mander> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 20. helmikuuta 1980 (ikä 44)
Ammatti:  kirjailija, kuvittaja, graafinen suunnittelija
Kirjailija
Tyylilajit:  lasten- ja nuortenkirjallisuus
Palkinnot
 Rudolf Koivu -palkinto (2017)   Lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia (2017) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sanna Mander (s. 20. helmikuuta 1980) on suomalainen lastenkirjailija, kuvittaja ja graafinen suunnittelija. Hän voitti teoksesta Avain hukassa lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandian.
Sanna Mander kasvoi Tukholman lähiössä ja asui nuorena kirjaston yläkerrassa. Hän luki paljon lastenkirjoja ja ihaili Tove Janssonia ja Camilla Mickwitziä. Lukion jälkeen Mander muutti Helsinkiin opiskelemaan graafista suunnittelua Taideteolliseen korkeakouluun. Hän on tehnyt kuvituksia muun muassa kodin tekstiileihin, pakkauksiin, julisteisiin, levyinkansiin ja eri julkaisuihin.
Manderin kuvittamiin teoksiin kuuluvat muun muassa Punis ja Prinsessavärityskirja. Vuonna 2017 julkaistu Avain hukassa on sekä Manderin kirjoittama että kuvittama. Mander kirjoitti itse tekstit sekä suomeksi että ruotsiksi. Mander sai kirjan kuvituksesta Rudolf Koivu -palkinnon, ruotsinkielinen laitos palkittiin Vuoden kaunein kirja -kilpailussa, ja hänelle myönnettiin kirjasta lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia. Jenni Erkintalo ja Reka Király ovat syyttäneet Manderia plagioinnista. Heidän mukaansa Avain hukassa muistuttaa liikaa heidän kirjaansa Talo kulman takana.
Salainen raportti

| Salainen raportti> Mr. Arkadin / Confidential Report |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Orson Welles
Käsikirjoittaja:  Orson Welles
Tuottaja:   Orson Welles  Louis Dolivet 
Säveltäjä:  Paul Misraki
Kuvaaja:  Jean Bourgoin
Leikkaaja:  Renzo Lucidi
Tuotantosuunnittelija:  Orson Welles
Pääosat:   Orson Welles  Robert Arden  Paola Mori  Akim Tamiroff  Michael Redgrave 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska Espanja Yhdistynyt kuningaskunta Sveitsi
Ensi-ilta:   1955 (Espanja)  16. marraskuuta 1956 (Suomi) 
Kesto:  95 min.
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Salainen raportti (Mr. Arkadin tai Confidential Report) on Orson Wellesin ohjaama rikoselokuva vuodelta 1955. Se perustuu yhteen jaksoon radiosarjasta The Adventures of Harry Lime, joka puolestaan perustuu elokuvaan Kolmas mies. Orson Welles näytteli Harry Limen roolin sekä elokuvassa että radiosarjassa.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Orson Welles  | … |  Gregory Arkadin   |
|  Robert Arden  | … |  Guy Van Stratten   |
|  Patricia Medina  | … |  Mily   |
|  Paola Mori  | … |  Raina Arkadin   |
|  Akim Tamiroff  | … |  Jakob Zouk   |
|  Gregoire Aslan  | … |  Bracco   |
|  Jack Watling  | … |  Robert Rutleigh   |
|  Mischa Auer  | … |  The Professor   |
|  Peter Van Eyck  | … |  Thaddeus   |
|  Michael Redgrave  | … |  Burgomil Trebitsch   |
|  Suzanne Flon  | … |  Baroness Nagel   |
|  Frederick O'Brady  | … |  Oskar   |
Arvioita

”Köyhän miehen Citizen Kaneksi” luonnehtimansa trillerimukaelma kuuluu Ilta-Sanomien Timo Malmin mielestä Orson Wellesin merkillisimpiin, mutta samalla kiehtovimpiin elokuviin.
Aiheesta muualla

Salainen raportti Yle Teema Vintti.  3.9.2010. Viitattu 10.6.2022.
Hoberman, J.: Welles Amazed: The Lives of Mr. Arkadin (Essee) The Criterion Collection.  17.4.2006. Viitattu 10.6.2022. (englanniksi)
Saare järv

| Saare järv |
| --- | --- |

Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Jõgevamaa
Kunnat:  Mustveen kunta
Koordinaatit:  58°39′19″N, 26°45′49″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Kääpa jõen valuma-alue
Järveen tulevat joet:  Saare kraav 
Lasku-uoma:  Pürtuküla kraavi Uhmardu jõgeen 
Järvinumero:  VEE2057300
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  44,8 m  mpy. 
Rantaviiva:  2,773 km  
Pinta-ala:  27,4 ha  
Tilavuus:  0,0011 km³  
Keskisyvyys:  4,2 m  
Suurin syvyys:  5,6 m  
Valuma-alue:  8,5 km²  
Saaria:  ei saaria 
 fiSaare järv 
Saare järv (myös Saarjärv, Saarejärv, Saaremõisa järv) on Virossa Jõgevamaalla Mustveen kunnassa Saarejärven kylässä sijaitseva järvi. Virolaisessa nimistössä mõisa tarkoittaa kartanoa (moisio).
Maantietoa

Järvi on kolmion muotoinen ja sen etelärannoilta työntyy etelään kolme lahdelmaa. Järven pinta-ala on 27 hehtaaria ja se on 800 metriä pitkä ja 700 metriä leveä. Se pn matalarantainen metsäjärvi, jonka pohjoispään lahteen ulottuu kahden maatilan pohjoisessa sijaitsevat pellot. Järven luoteisrannat ovat jyrkkärinteiset ja kaakkoisrannat ovat suomaata. Järvi on luodattu. Sen syvyys on 5,6 metriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 4,2 metriä. Lukujen mukaan järvi on melko tasapohjainen. Järven tilavuudeksi on arvioitu 0,00113 kuutiokilometriä eli 1,13 miljoonaa kuutiometriä. Se on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä . Järven rantaviivan pituus on 2,8 kilometriä ja se on pohjoisrantojen peltoja ja lounaisrantojen suoreunaa lukuun ottamatta metsämaata. Saare järven peltoaukeat sijaitsevat pohjoisessa olevalla ylängöllä.
Historiaa

Järvi on piirretty vanhoissa 1900-luvun alun kartoissa varsin erilaisena kuin se on nyyään. Järvellä on niissä pitkä ja käyrä lahti, joka muistuttaa nykyistä järven kaakkoispäästä alkavaa suota. Kaakkoispään lahteen on nykykarttoihin kirjoitettu Mädäjärv, joka voi viitata järvenlaskussa pinnalle nousseen pohjan mudanhajuun. Saman kartan mukaan järven luonnollinen laskupuro olisi lähtenyt kadonnen lahden pohjukasta. Järven pohjoispuolellakin näyttäisi vanhoissa kartoissa olevan pieni kadonnut lampi, jonka paikalla on nykyään myös suota.
Toisessa lähteessä mainitaan edellä kuvatun lahden väliin jäävästä niemestä, että se on aikoinaan ollut saari ja mistä johtuisi Lustsaaren nimikin. Siitä on päätelty, että järven nimi Saare järv johtuisi siinä olleesta suuresta saaresta. Se tosin edellyttää kahta järvenlaskua, sillä välivaiheesta on ehditty piirtää kartta, jossa Lustsaar on niemenä. Koillisrannassa on tuolloin sijainnut asunto, joka on kuulunut metsänvartijalle.
Järven luokittelu ja luontoarvoja

Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (vir. Veepoliitika Raamdirektiivi, (VRD)) luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (vir. keskmise karedusega kihistunud veega järv). Järvi luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (vir. kalgiveeline eutroofne tai kalgiveeline rohketoiteline, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja se on rehevöitynyt.
Järven rannat ovat hiekkamaata pohjoisessa ja lännessä. Metsänvartijan asunnolla on hyvä uimaranta. Järvestä virtaa laskuojaan vettä enimmäkseen keväisin korkeanveden aikana. Järven vesi vaihtuu noin kaksi kertaa vuodessa eli sen viipymä on 6 kuukautta. Vedenväri on keltaista tai vihertävän keltaista ja näkösyvyys on 1,1–1,3 metriä. Järveen syntyy säännöllisesti kesäisin ja talvisin lämpötilakerrostumat. Vuonna 1951 kartoitettiin vesikasvillisuus ja silloin löytyi 25 vesikasvilajia. Järveä pidetään erityisen kauniina. Järvessä esiintyy runsaasti lahnaa, särkeä ja sorvaa. Lisäksi siinä elää hauki, pasuri, suutari, ruutana ja kiiski. Harvinaisempia lajeja ovat rantanuoliainen ja mutakala.
Vesistösuhteita

Järvi kuuluu Kullavere jõen valuma-alueeseen, sillä se sijaitsee sen sivuhaaran Kääpa jõen oman sivuhaaran Uhmardu jõen valuma-alueella. Järveen tulee neljä metsä-, suo- ja pelto-ojaa, joista Saare kraavi on huomattavin. Järven valuma-alueen laajuus on 8,5 neliökilometriä. Sen laskuoja on Pürtuküla kraavi (Saarejärve kraav), joka alkaa luontaisena suo-ojana järven lounaisrannasta ja muuttuu alempana suoraan kaivetuksi ojaksi. Se yhtyy ensin Uhmardu jõgeen, joka laskee lopuksi Papijärveen ja Jõemõisa järveen. Sieltä Kääpa jõgi jatkaa eteenpäin ja yhtyy Kullavere jõgeen 14 kilometrin päässä koillisessa ja kuusi kilometriä ennen sen joensuuta vedet hulahtavat Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.
Huomautuksia

1 2  Järven tilavuus on laskettu kertomalla järven pinta-ala sen keskisyvyydellä. Tämä ei ole viranomaisten määrittämä arvo!
1 2  Kohteen ympäristön kasvillisuutta, asutusta ja nimistöä on tarkistettu Internetin Google-, Bing- tai Yandex-karttapalvelusta käyttäen järven koordinaatteja.
Aiheesta muualla

Saare järve õpperada, loodusegakoos.ee, Saare järven luonto- eli opetuspolku
Waterbodies of Jõgevamaa[vanhentunut linkki] (valokuvia), vee.kogud.emu.ee
Sanna Malaska

Sanna Malaska (s. 6. huhtikuuta 1983) on suomalainen entinen jalkapalloilija.
Malaska edusti urallaan ruotsalaista Sunnanå SK:ta, espanjalaista Transportes Alcainea, norjalaista Amazon Grimstadia ja Helsingin Jalkapalloklubia, jossa hän on voittanut kolme Suomen mestaruutta sekä Suomen cupin kahdesti.
Malaska pelasi Suomen naisten jalkapallomaajoukkueessa 37 maaottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Malaska oli myös mukana Suomen joukkueessa 2005 EM-kisoissa ja pelasi kolmessa ottelussa.
Siitaman junaturma

Siitaman junaturma tapahtui lauantaina 28. heinäkuuta 1945 Siitaman ja Oriveden välisellä rataosuudella kun Tampereelta tulossa ollut paikallisjuna ja Orivedeltä lähtenyt tavarajuna törmäsivät yhteen parin kilometrin päässä Siitaman rautatieasemalta Orivedelle päin. Onnettomuudessa kuoli kolme henkilöä ja loukkaantui 15 henkilöä.
Paikallisjuna numero 461 lähti Tampereelta kello 14.30 kohti Orivettä. Juna pysähtyi Siitaman asemalla noin kello 15.30. Siitaman junanlähettäjä antoi matkustajajunalle luvan lähteä kohti Oriveden asemaa vaikka samaan aikaan Orivedeltä oli lähtenyt tavarajuna kohti Tamperetta. Junat kohtasivat toisensa noin kello 15.50 parin kilometrin päässä Siitaman asemalta. Kohtauspaikalla radassa oli melko jyrkkä kaarre ja mutkan sisäpuolella olleet korkeat kalliot estivät näkyvyyden, joten junat törmäsivät toisiinsa lähes täydellä vauhdilla. Yhteentörmäyksessä kumpikin veturi vaurioitui pahoin ja veturien tenderit kohosivat ylös takanaolleiden vaunujen työntyessä niiden alle. Henkilöjunan ensimmäinen vaunu vaurioitui pahoin.
Onnettomuudessa kuolivat matkustajajunan veturinkuljettaja Kaino Lax, lämmittäjä A. Laasonen ja matkustajajunan konduktööri Yrjö Lukkala. Tavarajunan miehistö ehti hypätä pois junasta ennen törmäystä veturinkuljettajan paiskautuessa ulos veturin ikkunasta. Tavarajunassa olleet loukkaantuivat vain lievästi. Rikkoutuneiden vaunujen kappaleita sinkoutui ympäri törmäyspaikkaa ja tavarajunan rimavaunun lasti levisi radan varteen. Matkustajajunassa oli mukana tamperelaisia painonnostajia jotka olivat menossa harjoitusleirille Eräjärvelle. He auttoivat pelastustöissä ja heidän varusteitaan käytettiin ensisiteinä loukkaantuneille. Onnettomuuspaikalle saapui apuvoimia myös Tampereelta ja Vilppulasta. Loukkaantuneet toimitettiin Tampereelle hoitoon.
Onnettomuuspaikalle ensimmäisenä Tampereen suunnasta tullut pohjoiseen matkalla ollut pikajuna 61 myöhästyi onnettomuuden vuoksi neljä tuntia ja junan matkustajat joutuivat jalkaisin ohittamaan onnettomuuspaikan ja nousemaan sitten Orivedeltä vastaantulleeseen toiseen junaan. Pikajunan matkustajien joukossa olivat myös Tampereelta pohjoiseen kotiseudulleen Taivalkoskelle lomamatkalla ollut tuleva kirjailija Kalle Päätalo vaimoineen. Päätalo kuvasi myöhemmin tapausta Iijoki-sarjan romaanissaan Nuorikkoa näyttämässä (Gummerus 1984).
Lehtitiedon mukaan onnettomuus johtui siitä että Siitaman junanlähettäjä oli ollut päihdyksissä työaikana eikä ollut muistanut junien kulkuvuoroja.
Selvagem Pequena

Selvagem Pequena
Selvagem Pequenan sijainti Selvagenssaarissa
| --- | --- |
Sijainti:  Funchal Madeira Portugali
Saariryhmä:  Selvagenssaaret
Merialue:  Atlantti
Korkein kohta:  49 m
Pinta-ala:  0,3 km²
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Selvagem Pequena kuuluu Selvagenssaariin. Selvagenssaaret ovat osa Portugalille kuuluvaa Madeiraa ja sijaitsevat noin 280 kilometriä Madeiran pääkaupungista Funchalista kaakkoon. Selvagem Pequena muodostaa Ilhéu de Foran sekä useiden pikkusaarten kanssa Selvagenssaarten eteläisen osan. Selvagem Pequena on Selvagem Granden jälkeen saariryhmän toiseksi suurin saari, vaikkakin huomattavasti pienempi, noin 0,3 neliökilometriä. Saaren korkein kohta Pico do Veado kohoaa 49 metrin korkeuteen merenpinnasta saaren ollessa muuten suhteellisen matala.