Olavi Virta
Ura > 1960-luku

Virta nousi kuitenkin pian uudestaan huipulle solmittuaan levytyssopimuksen Scandia-yhtiön kanssa toukokuussa 1960 ja levyttäen mestarillisia tulkintoja muun muassa  aiemmista levytyksistään. Scandian levytyspäällikön Jaakko Salon mielestä Virralla oli vielä paljon annettavaa suomalaiselle iskelmämusiikille, vaikka tämä olikin ajettu sivuraiteelle. Salo sai myös Scandian toimitusjohtajan Harry Orvomaan vakuuttuneeksi asiasta, ja Salon johdolla alettiin etsiä Virralle sopivaa levytysmateriaalia. Virran uran uutta nousua auttoi Scandian moderni studiotekniikka, jonka tarjoamat mahdollisuudet äänittäjä Aarre Elo hallitsi täysin. Yksi suurimmista klassikoista, ”Hopeinen kuu”, levytettiin ensimmäisten kappaleiden joukossa vuonna 1960. Kappaleella ”Angelique”, joka oli ollut Tanskan kilpailusävelmä vuoden 1961 Eurovision laulukilpailussa, Virta sai pitkästä aikaa nimensä levymyyntitilaston kärkeen. Muita Virran Scandian-vuosina syntyneitä levytyksiä ovat esimerkiksi ”Sydänsuruja”, ”Vihreät niityt”, ”Kuinka saatoitkaan”, ”Leirinuotiolla”, ”Kultainen nuoruus”, ”Aamu Airistolla” ja ”Punaiset lehdet” sekä ”lopulliset” tulkinnat kappaleista ”Tähti ja meripoika”, ”Punatukkaiselle tytölleni” ja ”Yö kerran unhoa annoit”.  Virtaa imarteli myös se, että monet nuoret laulajat, kuten Eino Grön, Kai Lind ja Reijo Taipale, pitivät häntä isähahmonaan ja esikuvanaan.
Yksityiselämässään Virta oli 1960-luvulla kuitenkin yksinäinen ja masentunut mies. Perhe oli hajonnut, kaikki hänen omalla työllään saavuttamansa konkreettinen omaisuus oli huvennut, ja velkojat ja ulosottoviranomaiset seurasivat hänen kintereillään. Jouduttuaan myymään loisteliaan asuntonsa Kruununhaassa hänen asuinpaikkansa olivat vaihtuneet tuon tuostakin. Ajoittain hänestä tuntui, että elämällä ei ollut enää paljoakaan merkitystä. Vuonna 1962 Virta sai ensimmäisen sairauskohtauksensa, ja hänellä todettiin aikuisiän diabetes ja maksakirroosi. Molempien aiheuttajana oli pitkään jatkunut liiallinen alkoholinkäyttö. Samoihin aikoihin hän sai kahden kuukauden vankeusrangaistuksen rattijuopumuksesta. Rangaistukseen johtanut ajo sattui Espoon Bembölessä elokuussa 1961 ja asia oli esillä Espoon kihlakunnanoikeudessa saman vuoden lokakuussa, mutta Virta valitti saamastaan tuomiosta hovioikeuteen. Virta kylläkin tiesi, ettei tuomio siellä muuksi muuttuisi, mutta hän sai sen täytäntöönpanoa tällä tavoin lykätyksi vuodella. Tuomiota suorittaessaan tammikuussa 1963 Virta poikkesi levyttämässä tangot ”Kun ilta ehtii” ja ”Annabella”.
Virta keikkaili ja teki levytyksiä edelleen ahkerasti 1960-luvun alkuvuosina, mutta sopimuskumppanina hän alkoi olla epäluotettava. Alkoholin nauttimisesta ennen esiintymistä oli tullut tapa, josta hän ei enää halunnut tai voinut luopua. Kesällä 1962 Virta kutsuttiin mukaan Eemelin (Esko Toivonen) ja Reino Helismaan ideoimalle Eemelin saunailta -kiertueelle, mutta hänen tilalleen jouduttiin pian vaihtamaan Matti Heinivaho. Myös kutsut levytysstudioon harvenivat: vuonna 1963 Virta levytti 12 kappaletta, mutta vuonna 1964 enää kaksi. Scandian toimitusjohtaja Harry Orvomaa sanoi irti Virran kanssa solmitun levytyssopimuksen vuonna 1965, minkä jälkeen Toivo Kärki houkutteli Virran tekemään vielä muutaman levytyksen Fazerille. Viimeinen levytys tehtiin 6. kesäkuuta 1966. Kappaleet olivat ”Nyt soita balalaikka” ja ”Sateinen ilta”. Nämä viimeiset levytykset sovitti Arthur Fuhrmann.