stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Juha Sipilän ja Yleisradion toimintaa koskeva kohu 2016
Tapahtumat > Valtio tukee Terrafamea ja Terrafame tilaa kuljettimia Sipilän sukulaisilta

Toukokuussa 2016 hallituksen talouspoliittinen ministerivaliokunta päätti myöntää Terrafamelle (entiselle Talvivaaralle) 144 miljoonan euron lisärahoituksen, ja marraskuun alkupuolella samana vuonna hallituksen talouspoliittinen ministerivaliokunta myönsi sille vielä uuden 100 miljoonan euron rahoituksen. Kaikkiaan valtion kerrottiin sijoittaneen kaivokseen 500 miljoonaa euroa.
Pääministeri Sipilä vieraili 14. marraskuuta 2016 Terrafamen kaivoksella Kainuussa. Pääministeri kehui, että “Sotkamossa on tehty ihme” eikä kaivoksen alasajo enää ole vaihtoehto. Vierailu uutisoitiin lehdistössä ja televisiossa laajalti, ja Sipilä esiintyi kuvissa Terrafame-pipo päässään. Kuvat levisivät sosiaalisessa mediassa laajalle. Politiikan tutkija Erkka Railo vitsaili, että kyseessä oli maailmanhistorian kallein pipo. “Hinta hallitukselle 500 miljoonaa ja avoin sekki siihen päälle”. Oulun yliopiston informaatiotutkimuksen ja viestinnän professorin Erkki Karvosen mukaan “Terrafamen kannalta pipo oli hyvää pr-viestintää. Se välitti viestiä, että pääministeri on heidän puolellansa.”
Kymmenisen päivää myöhemmin, torstaina 24. marraskuuta 2016, Kansan Uutiset kertoi, että pääministeri Juha Sipilän sukulaisten omistama konepajayhtiö Katera Steel on saanut merkittävän kuljetintilauksen valtion omistamalta Terrafamen kaivokselta. Uutinen herätti kysymyksen Sipilän esteellisyydestä edellä mainittuun päätökseen 100 miljoonan euron lisärahoituksen myöntämisestä Terrafamelle, joka omistaa Talvivaaran kaivoksen.
Katera Steel on pääministeri Sipilän isoisän Esa Jauhiaisen (1915–2003) vuonna 1961 perustama yritys, jonka nimi alun perin oli Hitsaus ja levytakomo Ky. Sen pääomistajien joukossa ovat nykyään Sipilän enot Markku ja Kari Jauhiainen sekä hänen serkkunsa Ismo ja Ilkka Jauhiainen. Kateralla on ollut Talvivaaraan liikesuhde vuosina 2012 ja 2013. Sipilä oli vuosina 2011−2014 sijoitusyhtiönsä Fortel Investin kautta Kateran vähemmistöosakas 5 prosentin osuudella, ja vuodesta 2014 lähtien nuo osakkeet olivat olleet Sipilän aikuisten lasten omistuksessa. Vuonna 2011 Ismo Jauhiainen totesi Talouselämä-lehdelle, että “Juha Sipilä ei tule hallitukseen, mutta hän antaa meille hallitustyöskentelyyn neuvoja”.
Sipilä kommentoi avustajansa välityksellä Kansan Uutisille, että “[s]en [s. o. vuoden 2014] jälkeen minulla ei tietenkään ole mitään tietoa Katera Steel Oy:n liiketoiminnasta, omistajarakenteesta tai asiakkaista”.
Kansan Uutisten jälkeen asiasta uutisoi seuraavana päivänä Yle. Yksi Katera Steelin omistajista, pääministerin eno Markku Jauhiainen, kommentoi Ylelle ajatusta siitä, että Kateran omistajat olisivat keskustelleet Terrafame-tilauksesta pääministerin kanssa: “Emme. Tuo on naurettava väite. Ei kukaan pöljä tuollaista, ei kenelläkään tule mieleen, että rupeaisi tuollaista puhumaan. Ohimennen torilla näin hänet. Varmaan hänellä on muutakin tehtävää (kuin pitää yhteyttä).”
Tapauksen yleisempi merkitys

Teatteriohjaaja Susanna Kuparisen mukaan tapauksessa näkyy yleisempi ongelma median toiminnassa, minkä hän kiteytti seuraavasti 16.12.2016 lähetetyssä Ylen Perjantai-ohjelmassa:
»…kun pääministeri Juha Sipilä piti tiedotustilaisuuden, jossa hän moitiskeli Yleisradion Terrafame-uutisointia, ja korosti sitä, että se uutinen oli virheellinen, hän halusi oikaista sen virheellisen tiedon, joka sitten oli se, että hänen isoisänsä perusti aivan muun nimisen firman kuin Kateran ja blä-blä-blää, ja mehän kaikki tiedetään, että nää tiedot oli otettu suoraan tän firman omilta nettisivuilta, eli siis mitään virhettä ei ollut, se juttu oli täysin moitteeton. Niin tiedotusvälineitten edustajat ei siinä tilaisuudessa eikä missään muussakaan yhteydessä oikaisseet pääministeriä, että hetkinen, ei ollut mitään virhettä, ja tää on mun mielestä hälyttävää, se kertoo ehkä siitä, mikä on median ongelma laajemminkin, eli me annetaan meidän yhteiskunnallisesti merkittävien henkilöiden käydä sellaista jumalattoman pitkää monologia, jota me ei keskeytetä, vaikka me tiedettäis, että siellä olis virheellisiä väitteitä, niin sitä puhetulvaa ei keskeytetä.»
Tapauksen vuoksi Suomi menetti pitkäaikaisen kärkipaikkansa Toimittajat ilman rajoja -järjestön lehdistönvapausvertailussa.
Sipilä-kirjoitteluun liittyvät aiemmat kohut > Sipilän haastattelu julkisesta sektorista 2014

Lokakuussa 2014 Suomen Yrittäjät -järjestö irtisanoi koeajalla verkko- ja printtijulkaisuissaan työskennelleen toimittaja Teppo Kuittisen kaksi päivää sen jälkeen, kun hän oli 25.10. julkaissut uutisen otsikolla ”Sipilä: ’Suomi vaipunut apatiaan, virkamiesten määrä alas kymmenillä tuhansilla’”. Kuittinen oli haastatellut juhlapuhujana Yrittäjäpäivillä ollutta Sipilää, joka sanoi, että kuntien ja valtion työntekijöiden määrää tulee laskea kymmenillä tuhansilla ja mainitsi, että julkisen sektorin koko on 58 prosenttia bkt:stä. Luvuista nousi kohu. Sosiaalisessa ja perinteisessä mediassa Sipilälle irvailtiin, eikö hän tiedä julkisen sektorin kokoa. Seuraavana päivänä Yrittäjämedioiden päätoimittaja Kimmo Koivikko soitti kolmesti Kuittiselle. Hän kertoi, että Sipilän esikunnassa oli noussut jutusta melkoinen haloo ja että juttua pitäisi korjata ainakin lisäämällä sana "suhteellinen" bruttokansantuotetta käsittelevään kohtaan, koska oli syntynyt porua siitä, onko julkisen sektorin koko todellakin 58 prosenttia bkt:stä. "Suhteellinen"-sanan lisääminen päästäisi Sipilän pälkähästä. Suomen Yrittäjien varatoimitusjohtaja kiisti, että Kuittisen potkut olisivat johtuneet Sipilä-jutusta, vaan että hänen työsuorituksensa ja soveltuvuutensa tehtävään eivät vain vastanneet työnantajan odotuksia. Kuittinen vei tapauksen oikeuteen toukokuussa 2015.
Sipilä-kirjoitteluun liittyvät aiemmat kohut > Sipilän tv-puheen retoriikan analyysi 2015

22. syyskuuta 2015 Jyväskylän yliopiston tutkijatohtori Jouni Tilli julkaisi Politiikka.fi-sivustolla artikkelin otsikolla Pääministeri Sipilän pelastuskertomus. Kirjoituksessa hän analysoi Sipilän epätavanomaista tv-puhetta, jossa Sipilä perusteli hallituksen kaavailemia leikkauksia ja vetosi työmarkkinaosapuoliin, jotta ne etsisivät korvaavia keinoja estää leikkaukset. Tillin mukaan muun muassa: ”Sipilän televisiopuhe on kuin stereotyyppinen luterilaisen papin saarna: esitystapa on asiallinen, suorastaan puisevahko, ja syntiosa on melkoisen pitkä armo-osaan verrattuna.” Juttu linkitettiin Jyväskylän yliopiston Facebook-sivulle. Reilun tunnin kuluttua linkki kirjoitukseen kuitenkin yllättäen poistettiin. Yliopisto ilmoitti Twitterissä poistaneensa linkin, koska "linjamme mukaan kanavissamme ei oteta poliittisesti kantaa. Oma arviointivirhe." Yliopiston johto kiisti, että ulkopuoliset tahot olisivat olleet yhteydessä yliopistoon. Tilli itse piti mahdollisena, että pääministerin kanslia olisi närkästynyt kirjoituksesta ja painostanut yliopistoa poistamaan linkin, koska hän oli lähettänyt kirjoituksensa myös pääministerin erityisavustaja Riina Nevamäelle sekä pääministeri Sipilälle juuri ennen yliopiston ”sensuuripäätöstä”.
Erikoiskaupan Liitto

Erikoiskaupan Liitto ry oli valtakunnallinen keskusjärjestö, jonka tarkoituksena oli edistää erikois­kaupan toimintaedellytyksiä. Erikoiskaupan Liitto (EKL) perustettiin 5. syyskuuta 1995 Vähittäiskaupan Keskusliiton (1950-1995) seuraajaksi. EKL edisti erikoiskaupan yleisiä toimintaedellytyksiä lainsäädäntövaikuttamisella, viestinnällä, koulutuksella ja neuvonnalla. Liitolla oli lukuisia edustuksia eri viranomaisissa ja muissa yhteisöissä. Erikoiskaupan tutkimusta kehitettiin yhteistyössä liiton hallinnoiman Vähittäiskaupan Tutkimussäätiön kanssa. EKL:n aloitteesta perustettiin vuonna 1997 keskustojen kehittämisen valtakunnallinen yhteistyöjärjestö Elävät Kaupunkikeskustat ry.
EKL:n toimitusjohtajana toimi oik.kand. Tiina Oksala (1997–2014) ja puheenjohtajina Olli-Pekka Pehkonen (Otto Pehkonen Oy), Seppo Halme (Muotitalo Jokinen Oy) sekä Harri Broman (Broman Group Oy). Liiton jäsenenä oli eri vuosina keskimäärin 15 erikoiskaupan valtakunnallista toimialajärjestöä. Liitto päätti purkautua 2015 ja sen toiminta päättyi vuonna 2016. Kaupan liiton yhteyteen perustettuun erikoiskaupan ryhmään siirtyi kahdeksan EKL:n toimialajärjestöä eli Autonvaraosakauppiaiden Keskusliitto, Kirjakauppaliitto, K-kauppiasliitto, Muotikaupan Liitto, Sisusta Kotia ry, Suomen Apteekkariliitto, Suomen Optinen Toimiala ry ja Suomen Terveystuotekauppiaiden Liitto. Osa em. järjestöistä sekä EKL:n muista toimialajärjestöistä järjestäytyi Suomen Yrittäjiin. EKL:n arkisto sijoitettiin Suomen Elinkeinoelämän Keskusarkistoon ELKA:an Mikkelissä.
Nykyään erikoiskaupan etua ajaa Erikoiskaupan liitto Etu ry, joka aiemmin on toiminut yli 100 vuoden ajan nimellä Suomen Tukkukauppiaiden Liitto ry.
Aiheesta muualla

http://vkts.fi/
http://www.kaupunkikeskustat.fi/
https://www.yrittajat.fi/helsingin-yrittajat/a/uutiset/520288-tiina-oksala-helsingin-yrittajien-toimitusjohtajaksi (Arkistoitu – Internet Archive)
https://www.kaupunkikeskustat.fi/yhttpwww-kaupunkikeskustat-fiyhdistysjasenetjasenluettelohdistysjasenet/historiikki/
https://www.kauppalehti.fi/uutiset/erikoiskauppa-aukiolosta-voit-unohtaa-oman-elaman/6Fr9J9Di%5Bvanhentunut+linkki%5D
https://www.yrittajat.fi/site-search?keywords=erikoiskaupan+liitto&from_date%5Bdate%5D=&to_date%5Bdate%5D=%5Bvanhentunut+linkki%5D
tiina_oksala_vastaamaan_kaupan_liiton_kuluttaja_asioista (Arkistoitu – Internet Archive). Kauppa.fi.
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut

| Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut |
| --- | --- |

Laji:  Jääkiekko
Perustettu:  1990
Joukkueita:  10
Hallitseva mestari:   Kanada
Eniten mestaruuksia:   Kanada (13)
Alempi taso:  1. divisioona   2. divisioona   3. divisioona
Yhdysvallat–Kanada-ottelu vuoden 2007 maailmanmestaruuskisoissa.
Naisten jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut on järjestetty vuodesta 1990 lähtien. Kilpailujen historiassa vain kaksi eri maajoukkuetta voittanut mestaruuden: Kanadalla on 13 mestaruutta ja Yhdysvalloilla kymmenen. Kilpailuissa otellaan myös alemmilla sarjatasoilla: 1., 2. ja 3. divisioonassa.
Alkuaikoina kilpailuja pidettiin joka toinen vuosi, mutta kilpailu muuttui yhdeksän vuoden jälkeen jokavuotiseksi. Vuosina 2002, 2006, 2010 ja 2014 erillisiä mestaruuskisoja ei pidetty, vaan ne pelattiin olympialaisten yhteydessä, myöskään vuonna 2018 ei pelattu maailmanmestaruuskisoja. Vuoden 2003 maailmanmestaruuskisat peruttiin SARS-epidemian vuoksi, ja vuoden 2020 maailmanmestaruuskisat peruttiin koronavirusepidemian vuoksi. Vuoden 2021 kisat olivat myös lähellä tulla perutuiksi, mutta lopulta niitä siirrettiin poikkeukselliseen ajankohtaan, loppukesään 2021.
Kanada ja Yhdysvallat olivat joka vuosi kaksi parasta joukkuetta aina vuoteen 2019 saakka, kunnes Suomi saavutti hopeaa Kanadan jäädessä pronssille. Suomi onkin kolmanneksi menestynein maa. Se on parhaimmillaan sijoittunut hopealle omissa kotikisoissaan vuonna 2019 ja sen lisäksi pronssille kaikkiaan 14 kertaa.
Venäjän ja Valko-Venäjän joukkueet eivät saaneet osallistua vuosien 2022–2024 maailmanmestaruuskilpailuihin.
Turnausjärjestelmä

Turnauksessa puolivälierävaiheeseen etenevät kaikki A-lohkon viisi maata sekä B-lohkon kolme parasta joukkuetta.
Joukkueet vuoden 2024 maailmanmestaruuskilpailuissa

| --- | --- |
 Lohko A  Yhdysvallat   Kanada   Suomi   Tšekki   Sveitsi :  Lohko B  Japani   Saksa   Ruotsi   Kiina   Tanska
Turnaukset > Mitalit

| Maa | Kultaa | Hopeaa | Pronssia | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Kanada | 13 | 9 | 1 | 23 |
|  Yhdysvallat | 10 | 13 | 0 | 23 |
|  Suomi | 0 | 1 | 14 | 15 |
|  Venäjä | 0 | 0 | 3 | 3 |
|  Ruotsi | 0 | 0 | 2 | 2 |
|  Tšekki | 0 | 0 | 2 | 2 |
|  Sveitsi | 0 | 0 | 1 | 1 |
Taulukko on päivitetty vuoden 2024 turnauksen jälkeen, eikä siihen ole laskettu mukaan olympiaturnauksia.
Arvokkaimmat pelaajat

Naisten maailmanmestaruuskisojen arvokkaimman pelaajan arvonimi on jaettu vuodesta 2001.
2001 −  Jennifer Botterill[lähde? ]
2004 −  Jennifer Botterill[lähde? ]
2005 −  Krissy Wendell[lähde? ]
2007 −  Hayley Wickenheiser[lähde? ]
2008 −  Noora Räty[lähde? ]
2009 −  Carla MacLeod[lähde? ]
2011 −  Zuzana Tomčíková[lähde? ]
2012 − ei valittu[lähde? ]
2013 −  Marie-Philip Poulin[lähde? ]
2015 −  Hilary Knight[lähde? ]
2016 −  Hilary Knight[lähde? ]
2017 −  Brianna Decker[lähde? ]
2019 −  Jenni Hiirikoski
Hayley Wickenheiser vuoden 2007 maailmanmestaruuskisoissa.
Eystein Meyla

Ren taistelu. Erik Werenskioldin Heimskringlan kuvitusta.
Eystein Meyla (Øystein Øysteinsson Møyla, noin 1157–1177) oli Norjan birkebeinien puolueen varhaisaikojen johtaja ja vallantavoittelija. Hän oli kuningas Östen Haraldssonin poika.
Eystein Meyla oli birkebeinien ensimmäisen, kuningas Maunu Erlinginpoikaa ja jaarli Erling Skakkea vastustaneen kapinan johtaja vuonna 1174. Meyla julistettiin kuninkaaksi kaksi vuotta myöhemmin Øyratingetissa, mutta hän sai surmansa kuningas Maunua vastaan käydyssä Ren taistelussa vuonna 1177.
Heimskringlan mukaan Eystein pyysi vuonna 1174 apua Ruotsin jaarli Birger Brosalta kuningas Maunua vastaan. Brosa oli naimisissa Brigit Haraldsdotterin, Norjan kuninkaan Harald Gillen tyttären, kanssa, ja saattoi sen vuoksi olla suopea Eysteinin pyynnölle. Birger katsoi myös, että kapina Maunua vastaan vahvistaisi hänen omaa asemaansa Ruotsissa ja Norjassa. Birger antoikin sekä rahaa että joukkoja Eysteinille. Pian tämän jälkeen kansanjoukko valitsi Eysteinin kuninkaaksi Norjan Markerissa.
Eystein pysytteli joukkoineen Norjan ja Ruotsin raja-alueilla seuraavat kaksi vuotta, pyrkien vähitellen etenemään kohti Vikeniä. Kapinallisten varat alkoivat pian huveta, ja he joutuivat  sitomaan tuohta jalkojensa suojaksi. Tästä he saivat nimityksensä birkebeiner eli birkebeinit (”Koivujalat”). Kesällä 1176 birkebeinit saivat viimein hankittua aluksen ja purjehtivat pohjoiseen Bergenin ohi, jossa Maunu ja Erling Skakke tuolloin oleskelivat. Birkebeinit hyökkäsivät Nidarosiin (Trondheim) ja valloittivat kaupungin. Øretingetin käräjillä Eystein valittiin kuninkaaksi.
Ympäröiviltä alueilta saapui väkeä ja liittyi birkebeinien joukkoihin. Birkebeinit vetäytyivät kuitenkin kaupungista peläten kuningas Maunun etelästä mahdollisesti saapuvia joukkoja. Maunun ja Eysteinin armeijat kohtasivat viimein tammikuussa 1177 Trondheimin luoteispuolella, jossa käytiin Ren taistelu. Birkebeineillä oli miesylivoima, mutta runsasluminen talvi aiheutti heille vaikeuksia. Eystein pääsi pakenemaan, mutta eräs maanviljelijä tappoi hänet, kun Eystein pyysi tältä verkkoa.
Etelästoa (Ateena)

| Etelästoa |
| --- | --- |
 Etelästoan raunioita Agoran arkeologisella alueella.
Sijainti:  Agora, Ateena,  Kreikka
Koordinaatit:  37°58′28″N, 23°43′23″E
Rakennustyyppi:  stoa
Valmistumisvuosi:  430–420 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Etelästoa (kreik. Νότια Στοά, Nótia Stoá) oli antiikin aikainen stoa eli pylväshalli, joka sijaitsi Ateenan antiikin aikaisen Agoran etelälaidalla. Rakennuksia oli kaksi, varhaisempi niin kutsuttu Etelästoa I ja sen paikalle myöhemmin rakennettu Etelästoa II. Rakennuksista käytetty nimi on nykyaikainen ja viittaa niiden sijaintiin.
Etelästoa I

Ensimmäinen etelästoa rakennettiin noin vuosina 430-420 eaa. Stoan pituus oli noin 80,5 metriä ja leveys noin 14,9 metriä ja se oli rakennettu savitiilestä. Se oli kaksilaivainen ja siinä oli 16 huonetta. Stoa edusti doorilaista tyyliä. Se oli rakennettu itä-länsisuunnassa ja sen julkisivu avautui pohjoiseen. Rakennuksessa on saattanut olla kaksi kerrosta.
Stoa on ollut kaupallisessa käytössä. Sen huoneet ovat olleet ilmeisesti ruokasaleina. On mahdollista, että rakennuksessa aterioivat viranomaiset julkisella kustannuksella. Vaikuttaa siltä, että ainakin yhtä huonetta ovat käyttäneet metronomoi eli mitoista ja painoista vastanneet toriviranomaiset. Rakennus purettiin noin vuonna 150 eaa. uuden rakennuksen tieltä. Etelästoa I:stä on jäljellä jonkin verran sen perustuksia.
Etelästoa II

Toinen etelästoa rakennettiin suurin piirtein ensimmäisen paikalle noin vuonna 150 eaa. Stoan pituus oli 93,6 metriä ja leveys 8,5 metriä ja se oli rakennettu kalkkikivestä. Stoa rakennettiin itä-länsisuunnassa vähän ennen sitä pystytetyn Keskistoan eteläpuolelle. Rakennus oli yksilaivainen. Se edusti doorilaista tyyliä ja siinä oli 30 pylvästä julkisivun eli pohjoisen puolella. Rakennus yhdistyi sen itäpäädyssä olleen niin kutsutun Itäisen rakennuksen välityksellä Keskistoaan. Etelästoa II:sta on jäljellä sen perustuksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Etelästoa Wikimedia Commonsissa
Etelästoan raunioita Agoran arkeologisella alueella.
Far Cry 6

| Far Cry 6 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Ubisoft Toronto
Julkaisija:  Ubisoft
Jakelija:  PlayStation Store, Microsoft Store, Ubisoft Connect, Amazon Luna, Google Stadia, Epic Games Store, Ubisoft Store ja Steam
Säveltäjä:  Pedro Bromfman
Pelisarja:  Far Cry
Julkaistu:  7. lokakuuta 2021
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  CERO: Z (alkaen 18 vuotta)  ESRB: Alkaen 17 vuotta  GSRR: 18+  PEGI 18  USK 18, USK 18, USK 18 ja USK 18 
Alusta:  Microsoft Windows, PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox One ja Xbox Series X ja Series S
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Blu-ray-levy, digitaalinen lataus ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK : 
Far Cry 6 on Ubisoft Toronton kehittämä ja Ubisoftin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli kuuluu  Far Cry -pelisarjaan. Peli julkaistiin 7. lokakuuta 2021.
Pelin alkuperäinen julkaisupäivämäärä oli 18. helmikuuta 2021, mutta sitä siirrettiin eteenpäin.
Pelaaminen

Peli sijoittuu kuvitteelliselle Karibian saarelle Yaralle, jota Anton Castillo hallitsee diktaattorina. Pelissä pelataan sissisotilas Dani Rojasina, joka yrittää palauttaa kansakuntansa entiseen loistoonsa. Pelaaja voi valita Danin sukupuolen pelin alussa.
Vastaanotto

Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 8/10. Arvostelussa kehuttiin pelin tarinaa ja hahmoja.
Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7/10. Arvostelun mukaan vastustajat eivät ole riittävän älykkäitä tai haastavia jotta tarvitsisi käyttää aikaa suunnitteluun tai huolellisuuteen. Pelin kaaosta kehuttiin hauskaksi ja omintakeiset hahmot sekä liioitellut pomot pitävät tarinan kiinnostavana.
Ääninäyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Giancarlo Esposito  | … |  Antón Castillo   |
|  Anthony Gonzalez  | … |  Diego Castillo   |
|  Nisa Gunduz  | … |  Dani Rojas (naispuolinen)   |
|  Sean Rey  | … |  Dani Rojas (miespuolinen)   |
|  Alex Fernandez  | … |  Juan Cortez   |
|  Jess Salgueiro  | … |  Clara Garcia   |
Aiheesta muualla

Far Cry 6 MobyGamesissa (englanniksi)
Far Cry 6 Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Viralliset verkkosivut
Eysteinn Ásgrímsson

Eysteinn Ásgrímsson (n. 1310 – 14. maaliskuuta 1361 Helgisetrin luostari, Norja) oli islantilainen munkki ja runoilija. Hän kirjoitti uskonnollisen runoteoksen Lilja.
Eysteinn vangittiin vuonna 1343 todennäköisesti apotin lyömisestä ja mahdollisesti lisäksi siveysvalan rikkomisesta. Vuonna 1349 hänet nimitettiin Skálholtin piispanistuimen virkamieheksi, ja hän oli mukana piispan matkalla Norjaan (1355–1357). Tämän jälkeen hän palveli piispanistuinta, kunnes joutui ekskommunikoiduksi vuonna 1360. Eysteinn palasi Norjaan, jossa kuoli pian tämän jälkeen. Tiedossa olevat yksityiskohdat hänen elämästään ovat kuitenkin vähäisiä, ja on myös liitetty jonkin verran epävarmuutta siihen, oliko korkea kirkon virkamies edes sama henkilö kuin kuriton munkki.
Eysteinnin teos Lilja kuvaa kristinuskoon pohjautuvan historiankäsityksen valossa ajan kulkua luomisesta viimeiseen tuomioon. Tämän perään on liitetty katumuksen kuvaus sekä Neitsyt Marialle osoitettu rukous. Lilja oli kunnianhimoisin ja suosituin Islannin uskonnollisista runoista ennen Hallgrímur Péturssonin luterilaisia kirjoituksia 1600-luvulta.
Femke Dekker

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Femke Dekker Pekingin olympialaisissa 2008. |  Femke Dekker Pekingin olympialaisissa 2008. |  Femke Dekker Pekingin olympialaisissa 2008. |  |
Maa:   Alankomaat
Naisten soutu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Peking 2008 | kahdeksikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Poznań 2009 | nelonen i.p. |  |
|  Kultaa | Karapiro 2010 | nelonen i.p. |  |
|  Pronssia | Luzern 2001 | nelonen i.p. |  |
|  Pronssia | Gifu 2005 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | Poznań 2009 | kahdeksikko |  |
|  Pronssia | Bled 2011 | nelonen i.p. |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Montemor-o-Velho 2010 | kahdeksikko |  |
Femke Dekker (s. 11. heinäkuuta 1979) on alankomaalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiahopeaa Pekingissä 2008. Hän kilpaili Sydneyn olympialaisissa 2000 perämiehettömässä nelosessa ja Ateenan olympialaisissa 2004 yksikössä mutta jäi molemmissa B-finaaliin. Hän voitti maailmanmestaruuden perämiehettömässä nelosessa Poznańissa 2009 ja Karapirossa 2010. Hän saavutti samassa luokassa MM-pronssia vuosina 2001 ja 2011. Kahdeksikossa hän saavutti kaksi MM-pronssia ja yhden EM-hopean.
Fingon

Fingon Fingolfinin poika on J.R.R. Tolkienin luoman fantasiataruston noldor-haltioihin kuuluva henkilö.
Fingon oli Fingolfinin vanhin poika. Kun suuri osa noldoria lähti Amanista Beleriandiin Ensimmäisen ajan alussa, Fingon oli mukana. Hän paransi noldorin huoneiden välillä olleen kaunan pelastamalla Maedhrosin Thangorodrimin vankeudesta. Fingon hallitsi elämänsä aikana alueita Hithlumissa. Hän tuli noldorin korkeaksi kuninkaaksi Fingolfinin kuoltua kaksintaistelussa Morgothia vastaan ja johti suurta haltiain ja ihmisten sotajoukkoa Nirnaeth Arnoediadissa. Noldor ja heidän liittolaisensa kuitenkin joutuivat häviölle, jolloin Fingonin armeija tuhottiin miltei kokonaan. Fingon jäi taistelemaan yksin Gothmogia, balrogien johtajaa vastaan. Hän selviytyi kamppailussa kunnes hänen takaansa tuli toinen balrog syösten hänen päälleen tulipyörteen. Lopulta Gothmog nuiji hänet maahan, jolloin Turgonista, hänen veljestään, tuli noldorin korkea kuningas.
Finger

finger (<< engl. merkityksessä "selata kortistoa") on Unix-järjestelmissä aiemmin käytetty käyttäjistä tietoja näyttävä verkkoprotokolla ja asiakasohjelma sen käyttöön.
Ensimmäisen finger-ohjelman kirjoitti vuonna 1971 Les Earnest.
Tämä oli yksi ensimmäisistä keinoista tarkistaa onko vastaanottaja on kytkeytynyt pikaviestiverkkoon eli käyttää aktiivisesti tietokonetta.
Ohjelman verkkoprotokolla julkaistiin dokumentissa RFC 742 joulukuussa 1977.
Finger näyttää käyttäjästä Unixin passwd-tiedoston GECOS-kenttään tallennettuja tietoja, kuten nimen, toimiston tai puhelinnumeron.
Lisäksi finger lukee käyttäjän kotihakemistosta kaksi erityistä tiedostoa. Tiedostosta .project näytetään ensimmäinen rivi. 
Tiedosto .plan näytetään kokonaisuudessaan.
.plan-tiedostoja käytettiin varhaisena bloggaamisen muotona. Esim. John Carmack päivitti .plan-tiedostoaan noin vuoteen 2010 asti.
Finger-palvelimelle on varattu TCP-portti 79. Finger-palvelinta on usein ajettu inetd-palvelimen avulla, jota 
käytetään toteuttamaan yksinkertaisia ja vähän käytettyjä palveluja. Tämä palvelin  käynnistää varsinaisen palvelinohjelma kun kyseiseen porttiin otetaan yhteys.
Kiristyvät tietoturvavaatimukset ja palomuurit ovat karsineet finger-palvelun käytön olemattomiin.
Useat vanhemmista palveluista ovat jääneet käytöstä tai niistä on luovuttu tietoturvariskien vuoksi.