stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Markus Huhtala
Ammattilaisottelut

1.10.2001 Töölön Kisahalli, Helsinki Ruslan Akhmedzonov W UD 4
1.12.2001 Kamari Areena, Kankaanpää Dmitri Protkunas W KO 4
22.11.2002 Hotelli Viihdekartano, Kuopio Antons Fedjunins L TKO 4
15.2.2003 Töölön Kisahalli, Helsinki Terje Arildsen D PTS 4
17.5.2003 Jatuli, Haukipudas Jevgenijs Andrejevs W TKO 3
15.11.2003 Nallisport, Oulu Marian Varchol W TKO 2
18.9.2004 Radisson SAS, Oulu Gabriel Botos W TKO 1
28.5.2005 Teatterikuoppa, Haukipudas Dmitrich Libich W RTD 3
21.3.2009 Vanha Urheilutalo, Juuka Andrei Tylilyuk W RTD 2
27.11.2009 Pyynikin Palloiluhalli, Tampere Janos Olah W KO 1
4.12.2009 Heiton talo, Haukipudas, Sergei Beloshapkin L PTS 6
19.11.2010 Urheilutalo, Pori, Juan Carlos Muntane W KO 1
Amerikanpiikiköt

| Puupiikkisiat |
| --- | --- |
 Kanadanpuupiikkisika (Erethizon dorsatum)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Piikkisikamaiset jyrsijät Hystricomorpha
Osalahko::  Piikkisikamaiset Hystricognathi
Heimo::  Puupiikkisiat Erethizontidae  Bonaparte, 1845
Katso myös
   Amerikanpiikiköt Wikispeciesissä   Amerikanpiikiköt Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amerikanpiikiköt, vanha nimi: puupiikkisiat, (Erethizontidae) on piikkisikamaisten osalahkon heimo. Heimoon kuuluu 16 uudessa maailmassa elävää lajia.
Amerikanpiikiköt elävät metsissä ja ruohoaroilla. Piikkisioilla ja amerikanpiikiköillä on samanlaiset piikit, hampaat ja leukalihakset. Amerikanpiikikköjen takajalat ovat sopeutuneet puissa kiipeämiseen. Tutkijat eivät vielä ole selvittäneet, polveutuvatko amerikanpiikiköt ja piikkisiat samoista esi-isistä vai onko konvergentti evoluutio johtanut kahdessa heimossa samaan rakenteeseen.[lähde? ]
Heimon entinen suomenkielinen nimi on puupiikkisiat.
Markus Hätinen

| Markus Hätinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. kesäkuuta 1974 Jyväskylä, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi  Saksa
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  Maalivahti
Hanska:  vasen
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1991–2008
Seurat:  JYP (SM-liiga), FPS (Jääkiekon I divisioona), HC Reims (Ligue Magnus)
Markus Hätinen (s.6. tammikuuta 1974 Jyväskylä) on suomalais-saksalainen entinen jääkiekkomaalivahti.
Hätinen pelasi SM-liigassa ainoastaan JYPin paidassa kuusi kautta vuosina 1991–2000. Hätinen oli aktiivivuosinaan 178 cm pitkä ja painoi 77 kg. Hätinen edusti Suomea sekä vuoden 1992 alle 18-vuotiaiden EM-turnauksessa että 1992–1993 vuodenvaihteessa Nuorten MM-turnauksessa. Aikuisten maajoukkueesa Hätinen ei päässyt koskaan pelaamaan.
Kaudella 1991-92 Hätinen pääsi haistelemaan liigatunnelmia JYP:n joukkueen varamaalivahtina, mutta vielä tuolloin hän ei varsinaisesti päässyt pelaamaan otteluissa. Seuraavalla kaudella pelattuja otteluita kertyi yksi ja kaudella 1993-94 tarjolla oli vain luukkuvahdin rooli Ari-Pekka Siekkisen ja Marko Leinosen jakaessa torjuntavastuun.
Kaudella 1994-95 Hätinen pääsi pelaamaan kuudessa ottelussa.
Kauden 1995-96 Hätinen pelasi I divisioonaa Forssan Palloseurassa. Vastuuta divarissa kertyi 37 ottelua ja päästettyjen maalien keskiarvo oli 2.73.
Seuraavaksi kaudeksi Hätinen palasi takaisin Jyväskylään ja pääsi pelaamaan Marko Leinosen  varamiehenä 15 ottelussa.
Kauden jälkeen Hätinen suuntasi kahdeksi vuodeksi Saksan kakkostasolle Ingostadtin joukkueeseen. Hätinen palasi vielä kerran takaisin Jyväskylään kaudelle 1999–00 mutta ei nytkään kyennyt valtaamaan joukkueen ykkösmaalivahdin tonttia. Tommi Satosaaren varamiehenä otteluita kertyi 18. Kauden jälkeen tie vei jälleen ulkomaille, tällä kertaa Ranskaan. Kahden Ranskan liigan Reimsissä pelatun kauden jälkeen Hätinen palasi pelaamaan Saksaan toiselle ja kolmannelle sarjatasolle. Ranskasta oli tuomisina jälkimmäisellä kaudella voitettu Ranskan mestaruus.
Kauden 2007–2008 päätteeksi Hätinen päätti lopettaa uransa.
Aiheesta muualla

Markus Hätinen Elite Prospects. Everysport Media Group AB. (englanniksi)
Aku Ankan satasivuiset

Aku Ankan satasivuiset on vuosina 2005-2009 julkaistu Aku Ankka -sarjakuvakirjojen sarja. Sarjan kirjoissa on nimensä mukaisesti 100 sivua.
Osat > 1. Pääkallolipun alla

ilmestymisvuosi 2005
teemana merirosvot
tarinat
Merirosvon paluu; käsikirjoitus Silvio Mezzavilla, piirrokset Lara Molinari
Merirosvojen kauhu; käsikirjoitus Rudy Salvagnini, piirrokset Lino Gorlero
Aarre meren pohjassa; käsikirjoitus Giorgio Pezzin, piirrokset Giorgio Cavazzano
Osat > 2. Usvaa putkeen

ilmestymisvuosi 2005
teemana ralli
tarinat
Roistoja, romua ja ryminää; käsikirjoitus Giorgio Pezzin, piirrokset Giorgio Cavazzano
Kilparata rullalle; käsikirjoitus Rudy Salvagnini, piirrokset Giuseppe Dalla Santa
Vanha kunnon 313; käsikirjoitus Fabio Michelini, piirrokset Massimo De Vita
Osat > 3. Homma hanskassa

ilmestymisvuosi 2005
teemana työ
Osat > 4. Kauhujen kartano

ilmestymisvuosi 2006
teemana kauhu
Osat > 5. Ankka joka tiesi liikaa

ilmestymisvuosi 2006
teemana dekkarit
Osat > 6. Avaruusasema Ankka

ilmestymisvuosi 2006
teemana avaruus
tarinat
Kosminen pilvi; käsikirjoitus Rudy Salvagnini, piirrokset Alberto Lavoradori
Avaruusansa; käsikirjoitus Rudy Salvagnini, piirrokset Claudio Panarese
Rautapula; käsikirjoitus Silvano Mezzavilla, piirrokset Giorgio Cavazzano
Osat > 7. Nappisuoritus

ilmestymisvuosi 2007
teemana kuntoilu
Osat > 8. Leirielämää

ilmestymisvuosi 2007
teemana sudenpennut
tarinat
Käsikirjojen taisto; käsikirjoitus Rodolfo Cimino, piirrokset Romano Scarpa
Seuratkaa johtajaa!; käsikirjoitus Francois Corteggiani, piirrokset Giorgio Cavazzano
Aina valmiina; käsikirjoitus Rudy Salvagnini, piirrokset Marco Mazzarello
Ystävänpäivän taikaa; käsikirjoitus Nino Russo, piirrokset Alessandro Barbucci
Osat > 9. Sehän on Hessu

ilmestymisvuosi 2007
teemana Hessun 75-vuotissyntymäpäivät.
Osat > 10. Kunniakierros

ilmestymisvuosi 2007
teemana Aku Ankan auto 313.
tarinat
Tosi-TV-tähti; käsikirjoitus ja piirrokset Massimo De Vita
Vaativa työ; käsikirjoitus Carlo Panaro, piirrokset Massimo Asaro
Suurkaupungin sykkeessä; käsikirjoitus ja piirrokset Emanuela Negrin ja Lucio Leoni
Puuttuva osa; käsikirjoitus Alberto Savini, piirrokset Giorgio De Vita
Klassikkoauto; käsikirjoitus Michele Gazzarri, piirrokset Giorgio Bordini
Lisävarustelua; käsikirjoitus Alberto Savini, piirrokset Giorgio De Vita
Osat > 11. Patakuningatar

ilmestymisvuosi 2008
teemana Milla Magia
tarinat
Milla Magia ja taikakengät; käsikirjoitus Abramo ja Gian Paolo Barossa, piirrokset Romano Scarpa
Tyrmäävä tarjous; käsikirjoitus Bruno Sarda, piirrokset Massimo Asaro
Ensilanttia etsimässä; käsikirjoitus Bruno Mandelli, piirrokset Giorgio Cavazzano
Maailman rikkain noita; käsikirjoitus Nino Russo, piirrokset Enrico Faccini
Osat > 12. Indiana Hopo ja vihoviimeinen turistiretki

ilmestymsivuosi 2008
teemana Indiana Hopo
Osat > 13. Selvästikin serkkuja

ilmestymisvuosi 2008
teemana serkukset Aku, Hannu ja Touho
Osat > 14. Joulu paketissa

ilmestymisvuosi 2008
teemana joulu
Osat > 15. Unelmien poikamies

ilmestymisvuosi 2009
teemana rakkaus
Osat > 16. Erittäin salainen

ilmestymisvuosi 2009
teemana agenttiseikkailut
Kansikuvia

1. Pääkallolipun alla
2. Usvaa putkeen
15. Unelmien poikamies
16. Erittäin salainen
Matti Wiitala

Matti Wiitala
Matti Emil (Matt) Wiitala (14. joulukuuta 1900 Nurmo – 13. joulukuuta 1944 Milwaukee) oli amerikansuomalainen toimittaja ja työväenliikkeen aktivisti.
Suomessa syntynyt Wiitala työskenteli terästyöläisenä ja toimi amerikansuomalaisen työväenliikkeen luennoitsijana ja puhujana. Hän oli kommunistisen Eteenpäin-lehden päätoimittaja sekä Työmiehen päätoimittaja vuosina 1937–1944. Vuonna 1932 Wiitala valittiin Yhdysvaltain Suomalaisen Työväenjärjestön toimeenpanevaan komiteaan. Hän kuoli sydänkohtaukseen ollessaan työmatkalla New Yorkiin.
Manolo Gabbiadini

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 Manolo Gabbiadini vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntymäaika: 26. marraskuuta 1991 (ikä 32)
Syntymäpaikka: Calcinate, Italia
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 186 cm
Seura
Seura:  Sampdoria
Pelinumero: 23
Junioriseurat
–2009:  Atalanta BC
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2009–2012 |  Atalanta BC | 25 | (1) |
| 2010–2011 | →  AS Cittadella (laina) | 27 | (5) |
| 2012–2013 |  Juventus | 0 | (0) |
| 2012–2013 | →  Bologna FC (laina) | 30 | (6) |
| 2013–2015 |  Sampdoria | 47 | (15) |
| 2015–2017 |  SSC Napoli | 11 | (3) |
| 2017–2019 |  Southampton FC | 3 | (5) |
| 2019– |  UC Sampdoria |  |  |
Maajoukkue
| 2010 |  Italia U20 | 3 | (2) |
| 2010–2013 |  Italia U21 | 24 | (12) |
| 2012– |  Italia | 11 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. huhtikuuta 2015.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 30. elokuuta 2019.
Manolo Gabbiadini (s. 26. marraskuuta 1991 Calcinate) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Sampdoriaa. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut kaksi vuotta Englannissa. Vasenjalkaisen Gabbiadinin pelipaikka on hyökkääjä. Hän kuuluu myös Italian jalkapallomaajoukkueeseen.
Seurajoukkueura

Gabbiadini on Atalanta BC:n kasvatti. Hän edusti bergamolaisseuraa vuodet 2009–2012 käyden välillä lainalla Serie B:n AS Cittadellassa. Elokuussa 2012 Juventus osti Gabbiadinin siten, että puolet hänen pelaajaoikeuksistaan kuului yhä Atalantalla. Kauden 2012–2013 Gabbiadini vietti lainalla Bologna FC:ssä pelaamatta Juventuksessa yhtään ottelua. Kesällä 2013 Gabbiadini siirtyi Sampdoriaan. Nyt Atalantan puolisko Gabbiadinin oikeuksista siirtyi Sampdorialle, mutta toinen puolisko pysyi yhä Juventuksella. Avauskaudellaan Sampdoriassa Gabbiadini teki viisi maalia. Tammikuussa 2015 Gabbiadini siirtyi niin ikään Serie A:ssa pelaavaan SSC Napoliin. Tammikuusta 2017 tammikuuhun 2019 hän edusti Englannin Valioliigassa pelaavaa Southamptonia.
Maajoukkueura

Nuorten maajoukkueissa esiintynyt Gabbiadini teki debyyttinsä Italian jalkapallomaajoukkueessa elokuussa 2012 Englantia vastaan ystävyysottelussa. Kahden vuoden päästä, eli vuonna 2014 hänet kutsuttiin uudelleen maajoukkueen mukaan pelaamaan ystävyysottelua Albaniaa vastaan.
Muuta

Myös Gabbiadinin sisko Melania Gabbiadini on jalkapalloilija. Hän on pelannut yli kymmenen vuotta Italian maajoukkueessa.
Käännös suomeksi
Luettelo esperantonkielisistä yhtyeistä

Tämä on luettelo yhtyeistä, joiden laulukieli on esperanto.
A

Akordo
Akvo
Amplifiki
Asorti
B

Blera Brothers
Bretona Esperanto-Koruso
D

DJ Kunar
DJ Njokki
DJ Nucki
Dolchamar
E

Esperanto Desperado
Ekvinokso
F

Fantom'
Freundeskreis
J

JoMo
JoMo kaj Liberecanoj
Ĵ

Ĵomart kaj Nataŝa
K

Kajto
Kaj tiel plu
La Kompanoj
Kore
Kredo
Krio de Morto
La Kuracistoj
L

Lunatiko
M

Marĉela
Martin kaj la Talpoj
Merlin
La Mevo
La Mondanoj
N

Nikolin'
P

Persone
Piĉismo
La Porkoj
Q

Qexteto Esperanto
R

Radikulo
S

Solotronik
Suzana
Supernova
T

Team'
Trattbandet
Tutmonda muziko
Matthias Hallenius

Matthias Hallenius (1699–1748) oli suomalainen kielitieteilijä. Hän oli vuodesta 1737 Turun akatemian heprean ja kreikan kielten dosentti ja jumaluusopin apulainen vuodesta 1738. Hänen väitöskirjansa vuodelta 1737 oli De Borea-Fennica, ja siinä hän esitti gootin kielestä sanoja, joilla on muoto- ja merkitysvastineet suomen kielessä. Halleniuksen rinnastuksista useimmat pitävät paikkansa. Hänellä oli kuitenkin aikakauden yleisiä näkemyksiä muun muassa siitä, että gootit olisivat germaanistunut suomalainen kansa ja että heprea on suomen kantakieli sekä että muun muassa saamen kieli, viro ja slaavilaiset kielet polveutuvat suomen kielestä.
Halleniuksen veli oli paikallishistorioitsija Gregorius Hallenius.
Manilla (raha)

Okpoho-tyyppinen manilla Kaakkois-Nigeriasta
Manillanippu kuparia ja kupariseoksia, eri aikakausilta, Länsi-Afrikka
Manillat ovat eräänlainen rahan laji. Manilloita on käytetty Länsi-Afrikassa. Ne valmistettiin yleensä pronssista tai kuparista. Manilloita valmistettiin suuria määriä, monenlaisina, eri kokoisina ja eri painoisina.
Manillat ovat peräisin ajalta ennen siirtomaakautta, mahdollisesti Portugalin imperiumin kanssa käydyn kaupan seurauksena. Manillan käyttö rahana ja koriste-esineinä jatkui 1940-luvun loppuun saakka, ja joskus sitä käytetään vieläkin koristeena. Populaarikulttuurissa ne liittyvät erityisesti Atlantin orjakauppaan.
Etymologia, muoto ja käyttö

Nimen manilla sanotaan olevan peräisin espanjasta, jossa rannerengas on manella, portugalin kielessä "käsirengas" on manilha. Latinassa käsi on manus tai monilia, ja sen monikko on monite, kaulakoru.
Manillat ovat yleensä hevosenkengän muotoisia, joissa on vastakkain olevat, karkeasti katsoen pastillin muotoiset päät.
Manilloita käytettiin ensin Länsi-Afrikassa. Vaihdon välineenä ne olivat peräisin Calabarista, joka oli muinaisen Kaakkois-Nigerian rannikkovaltakunnan pääkaupunki. Vuonna 1505 siellä voitiin ostaa orja 8–10 manillalla ja norsun hammas yhdellä manillalla.
Tyypit

Brittiläisen Fernando Pon konsulin vuonna 1856 antamassa raportissa luetellaan viisi eri mallista Nigeriassa käytettävää manillaa. Antony Manilla käy kaikilla sisämarkkinoilla; Kongon Simgolo, pullonkaulainen on hyvä vain Opungon markkinoilla; Onadoo on paras Vanhassa Calabarissa tai Igbo -maassa; Bonny New Kalabarin ja Okrikan valtakunnan välillä; Finniman Fawfinna hyväksytään Jujun kaupungin ja Quan markkinoilla; mutta sen arvo on vain puolet Antonyn arvosta; ja Cutta Antonya arvostavat ihmiset Umballassa.
Historia > Alkuperä

Joidenkin lähteiden mukaan manillan käytön aloittivat muinaiset foinikialaiset, jotka kävivät kauppaa Afrikan länsirannikolla. Manillan alkuperä on osoitettu jopa varhaisiin karthagiinien tutkimusretkiin ja kauppiaisiin. Myös egyptiläisiä manillan alkuperäisinä käyttäjinä on esitetty, koska he käyttivät rahaa, joka muistutti korua (penannular money). On myös esitetty, että nigerialaiset kalastajat nostivat niitä verkkoihinsa eurooppalaisten laivojen hylyistä tai he tekivät niitä kuparitangoista, joita oli Benininlahdella haaksirikkoutuneissa purjelaivoissa. Yhden teorian mukaan niitä valmistivat alkuperäiskansat, jotka kopioivat naisten rannekoruja, joita he pitivät raffia-kankaiden kanssa. Toisen teorian mukaan manillan muotoon vaikutti joruboiden hyvin tuntema mondua-palmu, jossa on sipulinmuotoiset päät.
Kuparirannekkeet ja jalkanauhat olivat pääasiassa "rahaa", ja naiset käyttivät niitä yleensä osoittamaan miehensä varallisuutta. Jo varhaiset portugalilaiset kauppiaat havaitsivat, että nämä rannekorut olivat erittäin haluttuja. Siihen viittaa Duarte Pacheco Pereira, joka matkusti 1490-luvulla ostamaan norsunluunluuta, orjia ja pippuria. Hän maksoi orjasta 12-15 messinkimanillaa, ja vähemmän kuparimanillalla.
Varhaisin selvitys manillojen käytöstä Afrikassa viittaa sen käyttöön Calabarissa, Nigerian kaakkoisrannikon valtion pääkaupungissa. On dokumentoitu, että vuonna 1505 Calabarissa (Nigeria) manilloja käytettiin vaihdon välineenä. Yksi manilla oli suuren elefantin torahampaan arvoinen, ja orja maksoi kahdeksasta kymmeneen manillaa. Niitä käytettiin myös erään Beninin joen varrella vuonna 1589 ja jälleen Calabarissa vuonna 1688, missä hollantilaiset kauppiaat ostivat orjia karkeita, harmaita kuparisia käsivarsinauhoja vastaan. Ne oli tehtävä erittäin hyvin tai ne hylättiin helposti.
Historia > Rooli orjakaupassa

Kulta oli tärkein ja pysyvin portugalilaisten etsimä asia, mutta he osallistuivat 1500-luvun alkupuolella myös orjakauppaan hankkiessaan kantajia kuljettamaan manilloja Afrikan mantereen sisäosiin. Vähitellen manilloista tuli tämän kaupan alan pääasiallinen raha. Portugalilaisten kaupankäyntiin liittyivät pian britit, sekä ranskalaiset ja hollantilaiset, joilla oli työvoimavaltaisia viljelmiä Länsi-Intiassa. Myöhemmin kauppaan tulivat mukaan myös yhdysvaltalaiset, joiden etelävaltiot harjoittivat puuvillataloutta. Meriteitse vietiin tavallisesti Euroopasta manilloita ja käyttökelpoisia messinkiesineitä, kuten pannuja ja pesuvateja Länsi-Afrikkaan. Orjia vietiin Amerikkaan ja puuvillaa eurooppalaisten tehtaisiin. Orjan hinta manilloissa vaihteli huomattavasti ajan, paikan ja tarjotun manillatyypin mukaan.
Historia > Tuotanto ja mallit

Kupari oli Afrikan "punainen kulta". Sitä oli sekä louhittu siellä, että myyty italialaisten ja arabialaisten kauppiaiden toimesta Saharan yli.
Vuosina 1504–1507 portugalilaiset kauppiaat toivat 287 813 manillaa Portugalista Guineaan São Jorge da Minan kauppa-aseman kautta.
1800-luvun alussa merkittävimmiksi eurooppalaisiksi messingin valmistuksen kaupungeiksi tulivat Bristol, jossa oli yrityksiä, kuten R. & W. King (yritys yhdistyi myöhemmin United African Companyyn) ja sitten Birmingham. Todennäköisesti siellä valmistettiin suurin osa messinkisistä manilloista, mukaan lukien "keskivaiheen" Nkobnkob-Onoudu, jonka paino keveni ajan myötä, sekä vielä kevyemmät "myöhäisen ajanjakson" mallit, kuten Okpoho (efikin kielen sanasta messinki).
Historia > Loppu

Native Currency Proclamation -julistus Nigeriassa vuonna 1902 kielsi manillojen tuonnin, paitsi ylikomissaarin luvalla. Kiellolla yritettiin kannustaa käyttämään kolikoita manillojen sijaan. Manilloita käytettiin kuitenkin edelleen säännöllisesti, ja niistä tuli hallinnollinen ongelma 1940-luvun lopulla. Ibo-heimo käytti niitä edelleen ja wukaiden alueella syvän maissikulhon arvon katsottiin vastaavan yhtä suurta manillaa. Suolalla täytetty kuppi oli yhden pienen manillan arvoinen. Britit sitoutuivat toteuttamaan vuonna 1948 ”operaatio manillan”, jossa manillat korvattiin Britannian Länsi-Afrikan valuutalla. Kampanja onnistui pääosin, ja yli 32 miljoonaa manillaa ostettiin ja myytiin romuksi. Myös jatkuvana muistutuksena orjakaupasta nähty manilla lakkasi toimimasta laillisena maksuvälineenä Brittiläisen Länsi-Afrikan alueella 1. huhtikuuta 1949.
Historia > Elpyminen

Manilloita valmistetaan vielä turistikaupaa varten kuriositeettina. Niitä valmistetaan edelleen nykyaikaisemmista metalleista, kuten alumiinista, mutta mallit ovat edelleen pääosin perinteisiä.
Orjakaupa loppui ja tuli kannattamattomaksi 1800-luvulla. Silloin loppui myös manillojen tuotanto. 1890-luvulle tultaessa manillojen käyttö Länsi-Afrikan viennissä liittyi palmuöljykauppaan. Afrikkalaiset käsityöläiset sulattivat manilloja taideteosten tekemiseen. Manilloita ripustettiin usein haudan päälle osoittamaan kuolleiden vaurautta. Beninin Degeman alueella jotkut naiset käyttävät yhä suuria manilloja kaulan ympärillä hautajaisissa. Ne asetetaan myöhemmin perheen alttariin. Sanotaan, että kultamanilloja on tehty erittäin tärkeille ja voimakkaille henkilöille, kuten Opobon kuninkaalle Jajalle vuonna 1891.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kohteen elämäkerta: Manilla Pitt Rivers -museossa
Manilla-valuutta, Länsi-Afrikka Hamill-galleriassa
Valuuttamuseo Nigerian keskuspankissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Manilla (money)
Kaksi eri muotoista Okpoho-manillaa.
Beninin pronssireliefi kuvaa portugalilaista sotilasta, ja manillat ovat taustalla.
Iso manilla esillä Berliinin etnologisessa museossa.
Kaksi erilaista manillamuotoa.
Eräs manillamuoto, joka on koristeltu geometrisella kuviolla, Sforzan linnan kokoelmassa Milanossa, Italiassa
Käännös suomeksi
Andrei Markov

Andrei Markov
Andrei Andrejevitš Markov (ven. Андрей Андреевич Марков; 14. kesäkuuta (J: 2. kesäkuuta) 1856 Rjazan – 20. heinäkuuta 1922 Pietari) oli venäläinen matemaatikko, jonka stokastisia prosesseja koskevat tutkimukset olivat merkittäviä. Hänen tutkimuksistaan tunnetaan erityisesti Markovin ketjut ja Markovin prosessi. Hänen mukaansa on nimetty myös Markovin epäyhtälö todennäköisyyslaskennassa.
Markovilla oli samanniminen poika (s. 1903) josta tuli myös merkittävä matemaatikko.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andrei Markov Wikimedia Commonsissa
Anja Silja

| Anja Silja |
| --- | --- |
 Anja Silja vuonna 1968.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. huhtikuuta 1940 (ikä 84) Berliini
Ammatti:  sopraanolaulaja
Muusikko
Tyylilajit:  ooppera 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Anja Silja (s. 17. huhtikuuta 1940 Berliini) on saksalainen sopraanolaulaja. Hänen repertoaariinsa on kuulunut mm. Richard Wagnerin, Ludwig van Beethovenin, Sergei Prokofjevin, Richard Straussin, Alban Bergin, Hans Werner Henzen sekä Leoš Janáčekin tuotantoa.[lähde? ]
Silja aloitti oopperan laulamisen hyvin nuorena ja esitti jo vuonna 1956 Rosinan roolin Gioacchino Rossinin teoksessa Sevillan parturi. Hän esitti muutaman vuoden kuluttua Yön kuningattaren osan Wolfgang Amadeus Mozartin Taikahuilussa Wienin valtionoopperassa ja Aix-en-Provencen juhlilla.[lähde? ]
Silja esiintyi vuonna 1960 Bayreuthin juhlilla. Hän rakastui pian oopperaohjaaja Wieland Wagneriin (Richard Wagnerin jälkeläinen), jonka kanssa hän solmi avioliiton. Wagner menehtyi keuhkosyöpään vuonna 1966. Silja aloitti uuden suhteen kapellimestari André Cluytensin kanssa, mutta myös hän kuoli 1967. Myöhemmin hän oli naimisissa kapellimestari Christoph von Dohnányin kanssa ja sai kolme lasta. Suhde päättyi avioeroon.[lähde? ]
Anja Stridsman

| Anja Stridsman> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1987 (ikä 37) Luulaja, Ruotsi
Kansalaisuus:   Australia
Nyrkkeilijä
Aktiivisena:  2010–
Pituus:  171 cm
Painoluokka:  60 kg (kevytsarja)
| Mitalit> Maa:  Australia.Naisten nyrkkeily.Kansainyhteisön kisat  | Mitalit> Maa:  Australia.Naisten nyrkkeily.Kansainyhteisön kisat  | Mitalit> Maa:  Australia.Naisten nyrkkeily.Kansainyhteisön kisat  | Maa:  Australia> Naisten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Gold Coast 2018 | 60 kg |  |
Anja Stridsman (s. 6. huhtikuuta 1987 Örnäset, Luulaja) on ruotsalais-australialainen nyrkkeilijä.
Stridsman muutti Australiaan vuonna 2006 ja sai maan kansalaisuuden vuonna 2015. Hän on Ruotsin ja Australian kaksoiskansalainen. Stridsman edustaa nyrkkeilijänä Australiaa ja voitti huhtikuussa 2018 kultaa 60-kiloisissa Kansainyhteisön kisoissa Gold Coastilla. Hän voitti puolivälierissä intialaisen Sarita Devin, välierissä uusiseelantilaisen Troy Gartonin ja loppuottelussa englantilaisen Paige Murneyn. Stridsman oli edustanut Australiaa aiemmin vuoden 2016 maailmanmestaruuskilpailuissa.
Stridsman ansaitsi paikan vuoden 2018 Kansainyhteisön kisoissa voitettuaan marraskuussa 2017 Australian-mestaruuden. Hän voitti mestaruuden leikkausta vaatineesta eturistisiteen vammasta, jonka oli saanut kaksi kuukautta aikaisemmin, huolimatta.
Stridsman on ammatiltaan graafinen suunnittelija.