Elisabet Aleksejevna
Suku, koulutus ja nuoruusvuodet

Saksalaissyntyinen Louise oli Badenin rajakreivikunnan perintöprinssi Karl Ludwigin (1755–1801) ja rajakreivitär, prinsessa Amalie von Hessen-Darmstadtin (1754–1832) tytär. Hänen nuorempi sisarensa oli Fredrika Dorotea, Ruotsin kuningas Kustaa IV Aadolfin puoliso. Hän oli kolmanneksi vanhin kahdeksasta lapsesta. Syntyessään Louise oli niin pieni ja heikko, että lääkärit pelkäsivät, ettei hän jäisi eloon.
Louise kasvoi läheisessä ja lämpimässä perheympäristössä. Hän pysyi erityisen kiintyneenä äitiinsä, jonka kanssa hän piti intiimiä kirjeenvaihtoa omaan kuolemaansa asti, äiti eli tytärtään pitempään. Hän sai huolellisen koulutuksen Badenin hovissa. Hän puhui ja kirjoitti sekä ranskaa että saksaa; opiskeli historiaa, maantiedettä, filosofiaa sekä ranskalaista ja saksalaista kirjallisuutta. Badenin ja Ranskan läheisyyden ansiosta hän tunsi hyvin ranskalaisen kulttuurin ja kaikki sen hienoudet, kuten aikakauden tapana oli. Koska hänen isoisänsä Badenin rajakreivi Karl Fredrik ei ollut rikas, perhe eli kuninkaallisiksi varsin vaatimattomasti.
Keisarinna Katariina II Suuri etsi morsianta vanhimmalle pojanpojalleen, suuriruhtinas Aleksandr Pavlovitšille, tulevalle Aleksanteri I:lle, ja kiinnitti katseensa Badenin 11- ja 9-vuotiaisiin prinsessoihin, jotka olivat Preussin kuningattaren, Fredrik Vilhelm II:n puolison Frederika Louisa von Hesse-Darmstadtin ja Venäjän suuriruhtinas Paavalin ensimmäisen puolison, edesmenneen suuriruhtinatar Natalia Aleksejevnan (Wilhelmina Louisa Hessen-Darmstadt) veljentyttäriä. Näin ollen liitto Preussin ja useiden saksalaisten kuningassukujen kanssa, joille he olisivat sukulaisia, olisi hyödyllinen. Diplomaatti, kreivi Nikolai Petrovitš Rumjantsevilta Karlsruhen linnasta kahden vuoden aikana saatujen myönteisten raporttien jälkeen Katariina kutsui prinsessa Louisen ja tämän nuoremman sisaren Frederikan Venäjälle saatettuina, äiti Amalie ei halunnut tulla "näytteille". Syksyllä 1792 sisarukset saapuivat Pietariin. Louise oli vasta 13-vuotias, kun Katariina II esitteli hänet ja hänen nuoremman sisarensa Fredrikan suuriruhtinas Aleksandr Pavlovitšille.
Keisarinna oli ihastuksissaan Louisesta, koska hän piti tätä kauneuden, viehätysvoiman ja rehellisyyden malliesimerkkinä. Aleksandr mieltyi vanhempaan sisareen ja Louise itse oli kiinnostunut Aleksandrista, joka oli pitkä ja komea. Aluksi Aleksandr oli ujo tulevan, nuoren ja kokemattoman morsiamensa kanssa, hän ei tiennyt kuinka kohdella tätä ja hän luuli tämän varautunutta käytöstä vastenmielisyydeksi.
Louise kirjoitti omaan päiväkirjaansa:
”Eräänä iltana, kun maalasimme yhdessä muun ryhmän kanssa pyöreän pöydän ääressä timanttihuoneessa, suuriruhtinas Aleksandr työnsi minulle juuri kirjoittamansa kirjeen, jossa oli rakkaudentunnustus. Hän sanoi siinä, että saatuaan vanhempiensa luvan kertoa rakastavansa minua, hän kysyy minulta, olenko valmis hyväksymään hänen tunteensa ja vastaamaan niihin, ja voiko hän toivoa, että tulen onnelliseksi menemällä hänen kanssaan naimisiin. Vastasin myöntävästi, myös paperille kirjoittamalla ja lisäsin alistuvani toiveelle, jonka vanhempani ilmaisivat lähettäessään minut tänne. Siitä lähtien he alkoivat pitää meitä morsiamena ja sulhasena. Minulle annettiin venäjän kielen ja Jumalan lain (ortodoksisen uskonnon) opettaja.
Nuori pari rakastui pian toisiinsa.
"Sinä kerrot minulle, että pidän käsissäni tietyn henkilön onnea", hän kirjoitti Aleksanterille. "Jos se on totta, hänen onnensa on ikuisesti taattu ... tämä henkilö rakastaa minua hellästi, ja minä rakastan häntä vastineeksi, ja se on minun onneni ... voit olla varma, että rakastan sinua enemmän kuin koskaan voin sanoa", hän lisäsi.
He menivät kihloihin toukokuussa 1793. Prinsessa oppi venäjää, kääntyi ortodoksiseen uskoon, sai Venäjän suuriruhtinattren tittelin ja vaihtoi nimensä Louise Maria Augusten nimeksi Elisabet Aleksejevna (ven. Елизавета Алексеевна). Häät pidettiin Talvipalatsissa 28. syyskuuta 1793. "Se oli avioliitto Psykhen ja Cupidon välillä", Katariina II kirjoitti belgialaiselle diplomaattiselle avustajalleen prinssi de Lignelle. Elisabet oli vain neljäntoista, hänen aviomiehensä suuriruhtinas Aleksandr Pavlovitš oli 15-vuotias.