stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Filosofian määritelmät
Määritelmien peruslähestymistavat > Deflationismi ja essentialismi

Keskeinen erottelu on deflationismin (määritelmien ontologisen laimentamisen) ja essentialismin (olemusopin) välillä. Deflationistien mukaan filosofia on vain käytännöllinen yläkäsite vailla yhteistä ydintä. Essentialistit puolestaan katsovat, että filosofialla on tietyt yhteiset ydinpiirteet. He ovat kuitenkin erimielisiä siitä, mitkä nämä piirteet tarkemmin ovat.
Määritelmien peruslähestymistavat > Perheyhtäläisyys kompromissina

Näiden ääripäiden väliin asettuu perheyhtäläisyyden käsite: filosofian eri osa-alueet muistuttavat toisiaan, vaikka niillä ei olisi täsmälleen samoja piirteitä. Tämä lähestymistapa selittää sekä filosofian yhtenäisyyden että sen monimuotoisuuden, mutta jättää filosofian määritelmän osittain avoimeksi.
Metodologiset ja sisällölliset määritelmät

Filosofian menetelmäksi on usein esitetty a priori päättelyä ilman empiiristä todistusaineistoa – niin sanottua nojatuolifilosofiaa. Pelkkänä menetelmänä tämä ei kuitenkaan riitä erottamaan filosofiaa muista aloista, kuten matematiikasta. Tarkemmat kuvaukset filosofisesta menetelmästä taas jättävät ulkopuolelle monia filosofian osa-alueita.
Sisällöllisissä määritelmissä on korostettu filosofian laajaa aihepiiriä verrattuna yksittäisiin tieteisiin. Wilfrid Sellarsin mukaan filosofia pyrkii ymmärtämään "miten asiat laajimmassa mahdollisessa merkityksessä liittyvät toisiinsa laajimmassa mahdollisessa merkityksessä". Toisaalta tällaiset määritelmät saattavat olla liian laajoja sisällyttäen myös osia luonnontieteistä, kaunokirjallisuudesta ja taiteista.
Metodologisten ja sisällöllisten määritelmien yhdistelmät ovat lupaavimpia, mutta kohtaavat silti vaikeuksia.
Suhde tieteeseen > Filosofia tieteenä

Fenomenologinen suuntaus näkee filosofian "ankarana tieteenä", joka tutkii tietoisuuden olemuksia riippumatta niiden ilmenemisestä ulkoisessa maailmassa. Tätä näkemystä on kuitenkin kritisoitu, sillä fenomenologinen metodi ei ole kyennyt ratkaisemaan kaikkia perustavanlaatuisia erimielisyyksiä.
Willard Van Orman Quine on esittänyt, että filosofia ja matematiikka ovat empiirisiä tieteitä, joskin hyvin abstrakteja ja yleisiä.
Suhde tieteeseen > Filosofia tieteiden esiasteena

Toisen näkemyksen mukaan filosofia on epäkypsä tiede, joka kehittyy erillisiksi tieteiksi saavuttaessaan täsmällisen tiedon tason. Tämä selittää sekä filosofian edistyksen puutteen että sen, miksi monet tieteet ovat aiemmin kuuluneet filosofiaan. Näkemys on kuitenkin ongelmallinen, koska se vähättelee filosofian saavutuksia ja vihjaa, etteivät filosofit kykene harjoittamaan tutkimusta asianmukaisesti.
Merkitys ja ymmärtäminen

Monet määritelmät näkevät filosofian keskittyvän merkitykseen ja ymmärrykseen tieteen sijasta. Ludwig Wittgensteinin mukaan filosofia ei ole teoria vaan käytäntö, joka ottaa kieliterapian muodon. Sen tehtävänä on paljastaa kielellisistä sekaannuksista johtuvia harhakuvia.
Myös Heideggerin ja Husserlin fenomenologiassa filosofian tehtävänä on selventää ”esiteoreettista ymmärrystämme” maailmasta.
Maailmankatsomus ja elämäntapa

Erityisesti antiikin filosofiassa korostui näkemys filosofiasta viisauden rakastamisena ja henkisenä harjoituksena. Tähän liittyy läheisesti ajatus filosofiasta maailmankatsomusten kehittäjänä ja artikuloijana.
Maailmankatsomus ja elämäntapa > Filosofian refleksiivisyys

Filosofian määritelmissä on usein korostettu sen refleksiivistä ja metakognitiivista luonnetta. Filosofia on "ajattelua ajattelusta". Se ei ota mitään annettuna, vaan kyseenalaistaa omat lähtökohtansa ja menetelmänsä. Sokrates samasti filosofian tietämättömyyden tiedostamiseen. Immanuel Kantin mukaan filosofia on "järjen tiedettä käsitteistä" (saksaksi ”Vernunfterkenntnis aus Begriffen”). Georg Wilhelm Friedrich Hegel puolestaan luonnehti filosofiaa "ajattelun ajatteluksi" ja itsensä ajattelemisen ajatteluksi.
Ipex-oireyhtymä

Ipex on lyhenne sanoista immunodysregulation polyendocrinopathy enteropathy X-linked syndrome. Se on harvinainen sairaus, johon liittyy transkriptiotekijä FoxP3-geenin toimintahäiriö.
Tauti aiheuttaa T-solujen toimintahäiriön ja autoimmuniteetin.
Tätä autoimmuniteettia kutsutaan nimellä IPEX, ja siinä elimistön immuunijärjestelmä hyökkää omia kudoksia ja elimiä vastaan. Hyvin varhaisessa vaiheessa ja vain poikavauvoilla ilmenevä tauti aiheuttaa vakavaa toissijaisen imukudoselinten laajenemista, diabetesta, ihottumaa, ruoka-aineallergioita ja infektioita. Oireyhtymän hoitaminen luuydinsiirrolla on onnistunut vain osassa tapauksia. Tauti välittyy vain äidin kautta.
Aiheesta muualla

Solunetti.fi: Regulatoriset T-solut
Lastenreuma

Lastenreuma eli Stillin tauti (Arthritis rheumatoides juvenilis) on tulehduksellinen niveltauti, johon sairastutaan yleensä alle 12-vuotiaana. Lastenreuma ei ole yksi ja yhtenäinen tauti, minkä vuoksi se luokitellaan tavallisesti seitsemään alatyyppiin. Kaikista näistä käytetään nimeä lastenreuma, juveniili idiopaattinen artriitti (JIA).
Tautiin sairastuu vuosittain Suomessa 150–200 lasta. Sen hoitona ovat yleensä metotreksaatti, nivelten paikallishoidot kortisoni-injektioilla ja fysioterapia, mutta kaikkein vaikeimpiin tapauksiin on viime vuosina tullut käyttöön tuumorinekroositekijää estävät aineet. Lasten ja aikuisten Stillin taudin pitkäaikaiseen hoitoon voidaan käyttää nykyisin anakinraa, joka kuuluu biologisten lääkkeiden ryhmään.
Tunnettu sairastunut on ruotsalainen NHL-maalivahti Anders Lindbäck, joka sairastui 19-vuotiaana mutta on pelikunnossa päivittäisen kortisoni-injektion ansiosta.
Aiheesta muualla

Reumaliitto: Lastenreuma
Reumaliitto: Anakinra
Behçetin tauti

Behçetin tauti on autoimmuunisairaus. Se on yleinen Välimeren maissa sekä Lähi- ja Kaukoidässä. Sitä hoidetaan muun muassa kolkisiinillä. Sairauden kehittymisessä keskeinen tekijä on vaskuliitti, verisuonitulehdus. Sairauden aiheuttamat oireet ovat vaihtelevat. Tavallisimpia oireita ovat suun limakalvohaavaumat kaikilla sekä sukupuolielinten haavaumat ja uveiitti useimmilla. Osalla potilaista sairaus vaikuttaa myös keskushermostoon. Silmässä tapahtuvat muutokset saattavat pahimmillaan johtaa sokeuteen.
Usein sairaus puhkeaa nuorella aikuisiällä. Esiintyvyys Suomessa on äärimmäisen alhainen.
Sairaus sai nimensä turkkilaiselta Hulusi Behçetiltä. Sairaus on Turkissa melko yleinen; prevalenssiksi on arvioitu jopa 80–370/100 000, kun Englannissa se on vain 0,64/100 000.
Behçetin tautiin liittyy hengenvaarallinen valtimoaneurysman repeytymisriski.
Aiheesta muualla

Behcet-yhteisö Suomessa
American Behcet's Disease Association (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Inkeroisten Terho

Inkeroisten Terho ry on urheiluseura Inkeroisissa, nykyisin Kouvolan kaupungissa.
Seura on perustettu 15. helmikuuta 1914 ja seuran ohjelmaan kuuluvat suunnistus, hiihto ja yleisurheilu. Seurassa on harrastettu myös pesäpalloa. Vuonna 1921 käytiin Inkeroisten urheilukentällä ratkaiseva kokeiluottelu, jonka tuloksena pitkäpallosta siirryttiin lopullisesti pesäpalloon.
Reumasairaus

Reumasairaus on yleisnimi joukolle autoimmuunisairauksia. Niissä elimistössä on krooninen tulehdus. Sairauksien syytä ei tiedetä. Oireita lievitetään tulehduskipulääkkeillä, kortisonilla ja varsinaisilla reumalääkkeillä. 
Vielä 1960-luvulla reumaa lääkittiin muurahaisista keitettävällä nestemäisellä yrttiuutteella. Suomessa muurahaislääkettä valmistettiin Vihdin Ojakkalassa ammattimaisesti vuoteen 1968 asti.
Luettelo reumataudeista

Borrelioosi
Fibromyalgia
Kihti
Lastenreuma
MCTD
Nivelpsoriaasi
Nivelreuma (Arthritis rheumatoides)
Nivelrikko
Osteoporoosi
Polymyalgia (Lihasreuma)
Polymyosiitti
Reaktiivinen niveltulehdus ja Reiterin oireyhtymä
Selkärankareuma
Sidekudoksien perinnölliset taudit
Sjögrenin oireyhtymä
Systeeminen lupus erytematosus (SLE)
Spondylartropatia
Systeeminen skleroosi
Vaskuliitit
Völkische Bewegung

Natsi-Saksan lippu
Völkische Bewegung, suomeksi Kansallinen liike tai Völkistinen liike oli saksalainen etnonationalistinen liike joka oli aktiivinen Natsi-Saksan aikoina ja sitä ennen. Aate nousi valtavirtaan 1870-luvulla, ja sen ideologiaa voi luonnehtia rasistiseksi ja juutalaisvastaiseksi. Viha juutalaisia kohtaan alkoi 1900-luvun alussa, ja völkistit näkivät juutalaiset ulkomaalaisina ja katsoivat, että he eivät kuuluneet pohjoiseen rotuun eivätkä arjalaiseen rotuun.
Völkistit myös kunnioittivat agrarismia ja populismia ja vastustivat 1900-luvun kasvavaa modernismia yhteiskunnassa. Völkistinen liike myös uskoi kansalliseen herätykseen ja siihen, että tämä herätys tapahtuisi ainoastaan kristinuskon saksalaistamisen kautta tai kristillisyyden hylkäämisen myötä.
Inspehtori

Inspehtori (lat. inspector < inspicere, tarkastaa) on osakunnan valvoja. Helsingin yliopiston osakuntien inspehtorien on oltava yliopiston virkaan nimitettyjä professoreja. Aalto-yliopiston Teknologföreningenillä ei ole inspehtoria. Inspehtorin tehtävänä on tukea ja valvoa osakunnan toimintaa sekä olla yhdyssiteenä yliopiston ja osakunnan välillä. Alun perin inspehtorin tehtävänä oli valvoa ja hillitä riehakkaasti juhlivia ylioppilaita.lähde? Osakuntalaitos perustettiin, jotta huonotapaiset ylioppilaat saataisiin kuriin.lähde? Osakuntien inspehtorit muodostavat inspehtorikollegion, jolle voi valittaa osakunnan tekemästä päätöksestä. Puheenjohtajana toimii pisimpään inspehtorina toiminut.
Inspehtorin vanha merkitys on tarkastaja, tarkastusmies, hoitaja; esimerkiksi maatilan tai teollisuuslaitoksen inspehtori. Sanaa on aiemmin käytetty yleisesti myös virkamiehen nimityksenä, kuten esimerkiksi tullikamarin pakkahuoneeninspehtori.
Ammattikorkeakoulu Suomessa

Ammattikorkeakoulut (lyh. AMK) ovat työelämäsuuntautuneita korkeakouluja. Suomen ammattikorkeakouluista käytetään englannin kielessä käsitettä university of applied sciences (lyh. UAS) ja ruotsin kielessä yrkeshögskola.
Vuoden 2020 alussa Suomessa oli 24 ammattikorkeakoulua. Niistä 23 sijaitsi Manner-Suomessa, lisäksi Ahvenanmaalla toimii Ahvenanmaan ammattikorkeakoulu. Ahvenanmaan ammattikorkeakoulu ja Poliisiammattikorkeakoulu eivät kuulu opetusministeriön hallinnonalaan, vaan ensin mainittu toimii Ahvenanmaan maakuntahallinnon ja jälkimmäinen sisäministeriön alaisuudessa. Oikeudelliselta muodoltaan ammattikorkeakoulut ovat ammattikorkeakouluosakeyhtiöitä.
Ammattikorkeakoulut ovat erityisesti suomalainen keino vastata ammatillisessa työelämässä tapahtuviin nopeisiin muutoksiin. Niiden toiminnassa korostuvat aktiiviset ja toimivat yhteydet elinkeinoelämään, yritystoimintaan, yrittäjyyteen ja alueelliseen kehittämiseen.
Ammattikorkeakoululaki määrittelee ammattikorkeakoulujen tehtäväksi työelämän ja sen kehittämiseen liittyvän koulutuksen, soveltavan tutkimuksen ja aluekehittämisen.
Yleistä

Ammattikorkeakoulut ja yliopistot muodostavat Suomen koulutusjärjestelmässä niin sanotun duaalimallin, jossa kummallakin on oma roolinsa. Toisin sanoen ammattikorkeakouluilla on yliopistoja vahvempi ammatillinen ja käytännön osaamiseen liittyvä painotus, mutta ei tieteellistä perus- ja jatkotutkimusta. Sen sijaan ammattikorkeakoulut pyrkivät aktiivisesti soveltamaan jo olemassa olevaa tietoa ja tekemään niin sanottua soveltavaa tutkimusta tai tilaustutkimusta pääasiassa elinkeinoelämän ja yritysten suoriin tarpeisiin.
Vuonna 2015 Suomen ammattikorkeakouluissa opiskeli tutkintoon johtavassa koulutuksessa 139 727 opiskelijaa, joista noin 10 000 opiskeli ylempää ammattikorkeakoulututkintoa. Tutkintoja suoritettiin kaikkiaan 26 175, joista ylempia ammattikorkeakoulututkintoja oli noin 2400. Naisten osuus kaikista tutkinnon suorittajista oli 61 %. Eniten tutkintoja tehtiin sosiaali-, terveys- ja liikunta-alalla (34 % tutkinnoista), tekniikan ja liikenteen alalla (24 %) ja yhteiskuntatieteiden, liiketalouden ja hallinnon alalla (21 %).
Koulutuksen rinnalla ammattikorkeakoulujen toinen päätehtävä on ammattikorkeakouluopetusta palveleva, työelämää ja aluekehitystä edistävä sekä alueen elinkeinorakennetta uudistava soveltava tutkimus-, kehittämis- ja innovaatiotoiminta (TKI). TKI-toiminnassa pyritään palveluiden ja tuotteiden sekä usein myös uuden osaamisen kehittämiseen työpaikoilla. Ammattikorkeakoulut toteuttavat TKI-toimintaa yhdessä yritysten ja työelämän, muiden korkeakoulujen ja tutkimuslaitosten, julkisten kehitysorganisaatioiden sekä kolmannen sektorin toimijoiden kanssa.
Luettelo ammattikorkeakouluista

Ahvenanmaan ammattikorkeakoulu
Yrkeshögskolan Arcada
Centria-ammattikorkeakoulu
Diakonia-ammattikorkeakoulu
Haaga-Helia ammattikorkeakoulu
Hämeen ammattikorkeakoulu
Humanistinen ammattikorkeakoulu
Jyväskylän ammattikorkeakoulu
Kajaanin ammattikorkeakoulu
Karelia-ammattikorkeakoulu
LAB-ammattikorkeakoulu
Lapin ammattikorkeakoulu
Laurea-ammattikorkeakoulu
Metropolia-ammattikorkeakoulu
Yrkeshögskolan Novia
Oulun ammattikorkeakoulu
Poliisiammattikorkeakoulu
Satakunnan ammattikorkeakoulu
Savonia-ammattikorkeakoulu
Seinäjoen ammattikorkeakoulu
Tampereen ammattikorkeakoulu
Turun ammattikorkeakoulu
Vaasan ammattikorkeakoulu
Kaakkois-Suomen ammattikorkeakoulu
Tutkinnot ja muu opetus

Ammattikorkeakoulututkinnon suorittaminen johtaa ammattikoulutuksen saamiseen ja ammattikorkeakoulututkintoon. Ammattikorkeakouluopintojen laajuus on 210–270 opintopistettä (vastaa noin 140–180 opintoviikkoa) ja opiskeluaika yleensä 3,5–4,5 vuotta. Jo korkeakoulututkinnon suorittaneilla on mahdollista pyrkiä suorittamaan ammattikorkeakouluun myös ylempää ammattikorkeakoulututkintoa.
Ammattikorkeakoulututkinto antaa pätevyyden sellaisiin valtion virkoihin ja julkisiin tehtäviin, joihin on säädetty pätevyysvaatimukseksi korkeakoulututkinto, alempi korkeakoulututkinto tai ammattikorkeakoulututkinto. Vuonna 2005 käyttöön otettu ylempi ammattikorkeakoulututkinto on ylempi korkeakoulututkinto ja antaa vastaavasti saman kelpoisuuden julkisiin virkoihin ja toimiin..
Tutkinnot ja muu opetus > Ammattikorkeakoulututkinto

Ammattikorkeakoulututkinto on käytännönläheinen ja ammattiin suuntaava korkeakoulututkinto, joka valmistaa erilaisiin asiantuntija-, suunnittelu-, kehittämis- ja esimiestehtäviin. Ammattikorkeakoulututkinnot on kirjattu lainsäädäntöön korkeakoulututkintoina ja ne antavat pätevyyden hakea sellaisia kuntien ja valtion virkoja sekä julkisia tehtäviä, joihin on säädetty pätevyysvaatimukseksi korkeakoulututkinto, alempi korkeakoulututkinto tai ammattikorkeakoulututkinto. Tältä osin ammattikorkeakoulututkinto on rinnasteinen alempaan korkeakoulututkintoon, vaikka sitä ei muutoin lueta yliopistotutkinnoksi. Yliopistojen maisteriohjelmiin haettaessa ammattikorkeakoulututkintoa ei usein kelpuuteta sellaisenaan korvaamaan suoritettua alempaa korkeakoulututkintoa, vaan hakijalta vaaditaan myös siltaopintoja.
Tutkinnot ja muu opetus > Ylempi ammattikorkeakoulututkinto

Vuonna 2002 alkoi ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon kokeilu, joka päättyi vuonna 2005, jolloin annetun lain mukaan AMK-jatkotutkinto vakinaistettiin ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon nimellä. Ylempi ammattikorkeakoulututkinto antaa vastaavasti saman kelpoisuuden julkisiin virkoihin ja toimiin kuin ylempi korkeakoulututkinto. Tämä tutkinto ei ole kuitenkaan kaikin osin suoraan rinnasteinen yliopistossa suoritettavaan ylempään korkeakoulututkintoon, esimerkiksi maisterintutkintoon. Periaatteessa ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon suorittanut voi hakeutua suorittamaan jatko-opintoja, mutta käytännössä häneltä vaaditaan täydentäviä opintoja. Keväällä 2012 saatiin Turun hallinto-oikeuden päätös, jonka mukaan ylempi ammattikorkeakoulututkinto ei voi olla peruste evätä opiskeluoikeutta tieteelliseen jatkotutkintoon, ts. lisensiaatiksi tai tohtoriksi.
Ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon tarvetta on perusteltu muun muassa muuttuvilla työelämän tarpeilla ja joidenkin ammattikorkeakoulututkinnon suorittaneiden jatko-opinto- ja virkakelpoisuuden mahdollistamisella. lähde? Voidakseen suorittaa kyseisen tutkinnon koulutuksen hakijalla pitää olla alalta vähintään kahden vuoden työkokemus soveltuvan alemman korkeakoulututkinnon suorittamisen jälkeen.
Ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon koulutus on työelämälähtöinen , ja se onkin mahdollista suorittaa työn ohessa. Tarkoituksena on kehittää jo työelämässä olevia tai olleita henkilöitä niin, että heidän osaamisensa ja tiedot pysyisivät ajan tasalla. Koulutukseen kuuluukin olennaisena osana ammatillinen opinnäytetyö, jolla pyritään ratkaisemaan jokin työelämään tai yritykseen liittyvä ongelma, tai vastaavasti kehittämään jokin uusi idea, malli tai ratkaisu. lähde?
Ylemmän AMK-jatkotutkinnon kehittäminen alkoi vuonna 2002 kolmella koulutusalalla:
Yhteiskuntatieteiden, liiketalouden ja hallinnon alalla
Sosiaali, terveys ja liikunta-alalla
Tekniikan ja liikenteen alalla
Vuonna 2006 koulutusta laajennettiin muillekin aloille. Ylempien ammattikorkeakoulututkintojen laajuus on 60–90 opintopistettä.
Ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon suorittaneet henkilöt saavat esimerkiksi nimikkeen sairaanhoitaja (ylempi AMK) tai tradenomi (ylempi AMK). Ylempi ammattikorkeakoulututkinto tuottaa saman muodollisen kelpoisuuden julkiseen virkaan kuin yliopiston ylempi korkeakoulututkinto. Sekä ammattikorkeakoulututkinnon että ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon suorittamisen jälkeen on myös mahdollista jatkaa opintoja ammatillisessa opettajakorkeakoulussa. lähde?
Tutkinnot ja muu opetus > Muu ammattikorkeakoulujen järjestämä koulutus

Ammattikorkeakoulut järjestävät erikoistumiskoulutuksia, jotka ovat laajuudeltaan vähintään 30 opintopistettä. Erikoistumiskoulutukset korvaavat aikaisemmat ammatilliset erikoistumisopinnot. Ensimmäiset erikoistumiskoulutukset alkavat vuonna 2016. Koulutukset on tarkoitettu työelämässä jo oleville, jotka haluavat syventää osaamistaan ja kehittää itseään.
Avoin ammattikorkeakoulutus on kaikille avointa, maksullista koulutusta. Avoimessa ammattikorkeakoulussa voi suorittaa yksittäisiä opintoja tai opintokokonaisuuksia.
Ammattikorkeakoulut järjestävät myös täydennyskoulutusta. Täydennyskoulutus voi olla esimerkiksi organisaatioiden henkilöstölle suunnattua, työvoimakoulutusta tai yksittäisille henkilöille suunnattua.
Historia > Taustaa

Ensimmäiset ajatukset ammattikorkeakoulujen perustamisesta Suomeen syntyivät jo 1960-luvulla. Konkreettisin esimerkki varhaisilta vuosilta on Valtioneuvoston vuonna 1968 asettaman teknillisen opetuksen komitean, ns. Ahosen komitean mietintö vuodelta 1971. Komitean tehtävänä oli porrastaa ja sopeuttaa tekninen koulutus toteutettuun peruskoulu-uudistukseen ja muuttuneisiin elinkeinoelämän tarpeisiin.
Mietintö, joka hahmotteli teknillisten opistojen korvaamista insinöörikorkeakoulujärjestelmällä saksalaisen mallin mukaan, sai erinomaisen vastaanoton insinöörikunnan keskuudessa. Silloinen opetusministeri Jaakko Itälä tyrmäsi kuitenkin sen jyrkästi. Itälän mukaan peruskoulun jälkeistä ammatillista koulutusta ei voitu menestyksellisesti suunnitella erillisalojen pohjalta. Suunnitelmien tuli koskea koko nuorisoikäluokkaa. Vuonna 1974 käynnistettiin Itälän ajattelun mukainen keskiasteen uudistus. Tämän uudistuksen ohella myös ajan korkeakoulukäsitys ei mahdollistanut uutta korkeakoulutyyppiä ja uusia tutkintotasoja. Korkeakoulu haluttiin mieltää myös tiukasti tieteelliseen tutkimukseen nojaavaksi.
Ahosen komitean mietinnön pääkohdat
Teknillisen peruskoulutuksen tuli olla läheisessä vuorovaikutuksessa elinkeinoelämään
Tekuja korvaamaan piti muodostaa insinöörikorkeakouluja, joissa voidaan suorittaa ylempi tai alempi insinööritutkinto
Pääväylä ylempään insinööritutkintoon perustui lukion päättötodistukseen ja vähintään kolmen kuukauden työharjoitteluun
Tutkinnon saaminen edellytti vähintään 12 kuukauden työkokemusta
Suorituspistejärjestelmän käyttöönotto. Normi 40 pistettä / lukuvuosi.
Ylemmän insinööritutkinnon laajuudeksi 120 pistettä, jollaisena komitea katsoi sen vastaavan yliopistollista kandidaatin tutkintoa
Pääaineiden opettajien tuli olla professoritasoisia. Voimakkaan työelämäsuuntauksen takia opettajanvirkojen täytössä tuli kiinnittää huomiota myös hyvään opettajantaitoon ja luovaan toimintaan käytännöllisessä insinöörintyössä.
Opiskelijoille tarjottava mahdollisuus laajoihin ainevalintoihin
Koulutus toteutettava valtakunnallisesti valvottuna ja koordinoituna, jotta vastattaisiin koko valtakunnan koulutustarpeeseen
Historia > Ammattikorkeakoulukokeilu alkaa

Opetusministeriö aloitti ammattikorkeakoulukokeilun elokuussa 1991, jolloin opistoasteen oppilaitosten yhteistyönä käynnistettiin ensimmäiset väliaikainen ammattikorkeakoulu -nimiset ammattikorkeakoulut. Ensimmäiset vakinaisella valtioneuvoston toimiluvalla toimineet ammattikorkeakoulut aloittivat toimintansa elokuussa 1996 arviointiprosessin jälkeen. Syksyllä 2003 koulut saivat yliopistoja vastaavan sisäisen itsehallinnon siihenastisen opetusministeriön suorassa alaisuudessa toimimisen sijaan.
Historia > Ammattikorkeakoulujen määrä vähenee yhdistymisten kautta

Ammattikorkeakoulut ovat olleet yleisesti ottaen halukkaampia muuttumaan kuin yliopistot, mikä näkyy muun muassa suurena yhdistymisten määränä.lähde?
Siellä missä yhteistyötä ei voida tehdä rakenteissa, on verkostoyhteistyön paikka. lähde? Koulutuksen työnjakoa, päällekkäisyyksien poistoa ja korkeakoulujen profiloitumista tapahtuu kaikkialla.lähde?
Ammattikorkeakoulujen aloituspaikkoja on supistettu noin 5 %:lla siellä missä väestökehitys on epäsuotuisinta. lähde? Paikkoja on kuitenkin samassa jaossa tullut lisää mm. Etelä-Suomeen ja Ouluun. lähde? Eri alojen sisäisiä selvityksiä (esim. Neilimon selvitysryhmä, joka tarkasteli liiketoimintaosaamisen koulutusta ja tutkimusta yliopistoissa ja korkeakouluissa) on tehty viime vuosina ja niistä on noussut monia kehitysehdotuksia. lähde? Esimerkiksi media-alan ammattikorkeakoulun aloituspaikkojen kohdalla jopa puolittaminen on nähty tarpeelliseksi, mutta käytännön toimenpiteet eivät ole ainakaan vielä samalla tasolla. lähde?
Haaga-Helia (Haaga Instituutin ammattikorkeakoulu + Helsingin liiketalouden ammattikorkeakoulu, aloitti 1.1.2007)
Metropolia (Helsingin ammattikorkeakoulu Stadia + EVTEK, aloitti 1.8.2008)
Novia (Svenska yrkeshögskolan + Yrkeshögskolan Sydväst, aloitti 1.8.2008)
TAMK (TAMK + PIRAMK, aloitti 1.1.2010)
Lapin AMK (RAMK + KTAMK, aloitti 1.1.2014)
Kaakkois-Suomen AMK (KYAMK + MAMK, aloitti 2017)
LAB-ammattikorkeakoulu (Lahden ammattikorkeakoulu + Saimaan ammattikorkeakoulu, aloitti 1.1.2020)
Historia > Opiskelijakunnat ammattikorkeakoululakiin

Vuosien 2005 ja 2006 aikana jokaisessa ammattikorkeakoulussa aloitti toimintansa ammattikorkeakoululakiin perustuva opiskelijakunta, jonka tehtävänä on huolehtia opiskelijoiden edunvalvonnasta sekä opiskelijaedustajien valinnasta ammattikorkeakoulun hallitukseen ja muihin hallinnon toimielimiin. Opiskelijakunnat korvasivat aiemmin toimineet ammattikorkeakoulukohtaiset opiskelijayhdistykset.
Historia > Ammattikorkeakoulu-uudistus 2011-2014

Ammattikorkeakoulu-uudistuksen tavoitteena oli parantaa ammattikorkeakoulujen mahdollisuuksia vastata uusiin työelämän, yhteiskunnan ja alueiden kehittämistarpeisiin, Uudistuksessa muun muassa:
Rahoitus siirrettiin valtiolle ja rahoitusmalli kehitettiin tuloksiin perustuvaksi
Ammattikorkeakoulujen toimiluvat uudistettiin
Ammattikorkeakouluista tehtiin osakeyhtiöitä
Hallinto ja rahoitus > Rahoitus

Ammattikorkeakoulujen rahoituksesta vastaa valtio. Rahoitus koostuu perurahoituksesta ja arvonlisäverokompensaatiosta.