stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anturanahkajäkälä
Aiheesta muualla

Laji.fi: Anturanahkajäkälä (Peltigera malacea)
Luopioisten kasvisto: Anturanahkajäkälä (Peltigera malacea)
UniProt: Taxonomy - Peltigera malacea (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Peltigera malacea (englanniksi)
Consortium of Lichen Herbaria: Peltigera malacea (englanniksi)
Fungi of Great Britain and Ireland: Peltigera malacea (englanniksi)
Italic 7.0, The Information System on Italian Lichens: Peltigera malacea (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Peltigera malacea (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q7161753  Wikispecies: Peltigera malacea  BioLib: 166113  CoL: 76F88  GBIF: 2601168  iNaturalist: 227391  IndexFungorum: 399323  IRMNG: 10396010  ITIS: 191238  MycoBank: 399323  NatureServe: 2.124025  NBN: NBNSYS0000019331  NCBI: 52884  NZOR: d1193217-baf7-4b3b-a2a4-44d315d845ef  Open Tree of Life: 1003030  PLANTS: PEMA60  SpeciesFungorum: 399323  Laji.fi: MX.66313
Ahonahkajäkälä

| Ahonahkajäkälä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina
Luokka::  Lecanoromycetes
Alaluokka::  Lecanoromycetidae
Lahko::  Nahkajäkälät Peltigerales
Heimo::  Nahkajäkälät Peltigeraceae
Suku::  Nahkajäkälät Peltigera
Laji::  leucophlebia
Kaksiosainen nimi
 Peltigera leucophlebia  (Nyl.) Gyeln. 
Katso myös
   Ahonahkajäkälä Wikispeciesissä   Ahonahkajäkälä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ahonahkajäkälä (Peltigera leucophlebia) on nahkajäkälien sukuun kuuluva jäkälä. Sen yläpinta on harmaanvihreä, kosteana kirkkaanvihreä. Reunoilta se on huopakarvainen. Alapinta on selvästi verkkosuoninen ja keskustaa kohti tummuva. Liuskat ovat noin 2–4 senttimetriä leveitä. Kasvustot ovat enintään 20 senttimetriä halkaisijaltaan. Jäkälä kasvaa varsinkin runsasravinteisten ja kalkkipitoisten kallioiden raoissa ja sammalikoissa, mutta myös kedoilla ja lehtipuiden tyvien sammalilla. Laji on yleinen koko Suomessa.
Ahonahkajäkälän jäkäläaineena eli sekundaarisena aineenvaihduntatuotteena esiintyy tenuioriinia (C26H24O10), metyyligyroforaattia (C25H22O10), gyroforahappoa (C24H20O10) ja triterpenoideja.
Ahonahkajäkälä muistuttaa pilkkunahkajäkälää ja viitanahkajäkälää. Sen erottaa pilkkunahkajäkälästä alapinnan suonisuuden avulla ja viitanahkajäkälästä alapinnan tumman verkkomaisen suonituksen avulla.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Ahonahkajäkälä (Peltigera leucophlebia)
Luopiosten kasvisto: Ahonahkajäkälä (Peltigera leucophlebia)
ITIS: Peltigera leucophlebia (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Peltigera leucophlebia (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Peltigera leucophlebia (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Peltigera leucophlebia (englanniksi)
Consortium of Lichen Herbaria: Peltigera leucophlebia (englanniksi)
Italic 7.0, The Information System on Italian Lichens: Peltigera leucophlebia (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Peltigera leucophlebia (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q7161752  Wikispecies: Peltigera leucophlebia  BioLib: 166112  CoL: 76F7W  EoL: 1007477  GBIF: 2601141  iNaturalist: 119676  IndexFungorum: 399318  IRMNG: 10648834  ITIS: 191237  MycoBank: 399318  NatureServe: 2.124568  NBN: NBNSYS0000019330  NCBI: 52883  Observation.org: 209601  Open Tree of Life: 1003023  PLANTS: PELE61  SpeciesFungorum: 399318  Tropicos: 100386871  Laji.fi: MX.66312
Eindhovenin lentoasema

Eindhovenin lentoasema (IATA: EIN, ICAO: EHEH) on kansainvälinen lentoasema Alankomaissa, lähellä Eindhovenia. Sen kautta kulki vuonna 2023 6,8 miljoonaa matkustajaa, mikä tekee lentoasemasta matkustajamäärällä mitattuna Alankomaiden toiseksi suurimman (Amsterdamin Schiphol on suurin). Lisäksi lentoasema toimii sotilaskenttänä.
Lentoasema sijaitsee 7,6 kilometriä Eindhovenin kaupungista länteen. Lentoasemalla on nykyään yksi 3 000 metriä pitkä kiitotie.
Historia

Welschap-niminen lentokenttä ja sen ruohokiitorata perustettiin vuonna 1932 ja kentää alettiin kehittämään muun muassa urheilulentotoimintaa varten.
Juuri ennen toisen maailmansodan alkamista, huhtikuussa 1939 kenttä otettiin liikekannallepanon vuoksi sotilaskäyttöön. Saksalaiset miehittivät lentokentän kahdessa päivässä osana Alankomaiden valtausta toukokuussa 1940. Kenttä otettiin Luftwaffen käyttöön ja se sai nimekseen Fliegerhorst Eindhoven. Saksalaiset aloittivat heti laajennustyöt, joiden tuloksena oli hyvä lentotukikohta kolmella päällystetyllä kiitotiellä ja kymmenillä lentokonehalleilla. Yhdysvaltalaiset laskuvarjojoukot valtasivat Eindhovenin takaisin saksalaisilta 18. syyskuuta 1944 osana Operaatio Market Gardenia. Brittiläiset saapuivat korjaamaan kenttää sodan vaurioilta.
Toisen maailmansodan jälkeen lentokentällä oli tilapäisesti yhdysvaltalaisia ja brittiläisiä yksiköitä. Alankomaiden kuninkaalliset ilmavoimat saivat kentän käyttöönsä vuonna 1952 ja kylmän sodan aikana siellä oli sijoitettuna ainakin F-84G Thunderjet, F-84F Thunderstreak ja F-5 Freedom Fighter -hävittäjiä. Kylmän sodan lopussa ja sen jälkeen Eindhoven on toiminut lähinnä kuljetuskoneiden tukikohtana. Heinäkuussa 1996 tapahtui onnettomuus, jossa belgialainen C-130-kuljetuskone putosi kentälle tappaen 34 sotilasta.
1980-luvulla rakennettiin paranneltu kiitotie ja matkustajaterminaali. Lentoasemasta tuli tärkeä myös siviili-ilmailussa. Uusi terminaali avattiin vuonna 2005 ja sen laajennus 2013.
Kaupallinen lentoliikenne

Lentoasema on erityisesti halpalentoyhtiöiden suosima. Kaupallisia lentoja lentävät muun muassa Ryanair, Transavia ja Wizz Air.
Lentoasemaa lähin moottoritie on A2. Lentoasemalta on bussiyhteyksiä Eindhovenin rautatieasemalle arkipäivisin. Lisäksi jotkut bussiyhtiöt, kuten Flixbus, ajavat reittejään lentoaseman kautta.
Sotilaskäyttö

Eindhovenin lentoasema toimii Alankomaiden kuninkaallisten ilmavoimien lentotukikohtana (Vliegbasis Eindhoven). Sinne on sijoitettu pääasiassa ilmatankkaus- ja kuljetuskoneita, kuten C-130, A330 MRTT ja Gulfstream IV. Alankomaiden toiminnan lisäksi tukikohta on merkittävä kansainvälisesti. Siellä sijaitsee Natoon ja Euroopan unioniin läheisesti liittyviä yksiköitä.
Eindhovenin tukikohta on Movement Coordination Center Europe (MCCE) -keskuksen sijainti. MCCE on muutaman kymmenen, pääasiassa Naton ja Euroopan Unionin jäsenvaltion muodostama organisaatio, jonka tehtävä on yhteisten maa-, meri- ja ilmakuljetus- sekä ilmatankkauskykyjen koordinointi.
Eindhoven toimii myös European Air Transport Commandin (EATC) tukikohtana. EATC on seitsemän Euroopan Unionin jäsenvaltion yhteinen komentorakenne, joka vastaa jäsenmaidensa yhteisistä jaetuista ilmatankkaus- ja kuljetustehtävistä. EATC johtaa Multinational MRTT Unitia (MMU), jonka yhteiskäytössä on Airbus A330 MRTT -ilmatankkaus-/kuljetuskoneita. Eindhoven on koneiden päätukikohta.
Aiheesta muualla

Lentoaseman omat sivut (englanniksi)
Alankomaiden puolustusministeriön sivuilla (hollanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Alankomaiden ilmavoimien A330 MRTT ja KDC-10, Strategic Airlift Capabilityn Heavy Airlift Wingin C-17 sekä Transavian Boeing 737 -koneita parkissa Eindhovenin lentoasemalla.
Ristihämähäkki

| Ristihämähäkki |
| --- | --- |
 Ristihämähäkki verkossa.
Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hämähäkkieläimet Arachnida
Lahko::  Hämähäkit Araneae
Alalahko::  Araneomorpha
Yläheimo::  Araneoidea
Heimo::  Ristihämähäkit Araneidae
Suku::  Araneus
Laji::  diadematus
Kaksiosainen nimi
 Araneus diadematus  Clerck, 1758 
Katso myös
   Ristihämähäkki Wikispeciesissä   Ristihämähäkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ristihämähäkki eli aitoristihämähäkki eli aitoristikki (Araneus diadematus) on ristihämähäkkien (Araneidae) heimon tunnetuin laji. Se on saanut nimensä selässään olevasta valkoisesta ristikuviosta. Lajin väritys vaihtelee yksilöittäin oljenvärisestä oranssiin ja tummanruskeaan. Ristihämähäkin kansanomainen nimitys ristilukki on harhaanjohtava, sillä laji ei kuulu lukkeihin eikä ole niille läheistä sukua. Ristihämähäkin koko on 7–18 mm. Naaras on koirasta huomattavasti suurempi.
Ristihämähäkki on yleinen Länsi-Euroopassa, ja Suomessakin sitä tavataan lähes koko maassa. Sitä esiintyy myös osissa Pohjois-Amerikkaa. Ristihämähäkki saalistaa pyyntiverkolla, jonka keskellä tai välittömässä läheisyydessä se odottaa saalista, joskus vuorokaudenkin kerrallaan. Kun saalis tarttuu verkkoon, hämähäkki tunnistaa pyristelyn tuntolankaa pitkin ja rientää heti sen kimppuun. Joskus ristihämähäkki paketoi saaliin seittiin ja raahaa sen takajaloillaan sivuun kiinnittäen sen yhteen tukilangoista odottamaan suurempaa nälkää.
Ristihämähäkit parittelevat loppukesästä. Naaras munii 200–300 munaa kotelossa esimerkiksi kaarnanrakoseen. Kuoriutuneet poikaset ovat keltaisia ja niillä on takaruumiissa musta täplä.
Aiheesta muualla

Hörweg, Christoph (kääntäjä: Koponen, Seppo): Ristihämähäkki – Araneus diadematus Clerck, 1758: Eurooppalainen vuoden hämähäkki 2010. European Society of Arachnology. Arkistoitu 4.7.2013.
UniProt: Taxonomy - Araneus diadematus (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Araneus diadematus (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Araneus diadematus (englanniksi)
PheroBase: Semiochemicals of Araneus diadematus, the European garden spider (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q337509  Wikispecies: Araneus diadematus  ADW: Araneus_diadematus  Araneae: 206  BioLib: 1479  BOLD: 178351  BugGuide: 3376  CoL: G59D  EoL: 1194185  EPPO: ARAUDI  Fauna Europaea: 348406  Fauna Europaea (new): e0f3363d-634c-405b-8603-faaf0e0b85b2  GBIF: 2160133  iNaturalist: 52628  IRMNG: 11263835  ITIS: 851395  NatureServe: 2.849526  NBN: NBNSYS0000008937  NCBI: 45920  Observation.org: 1489  Open Tree of Life: 725241  Plazi: 5D49D73A-DC25-18DD-DB0A-5920ABFC4A65  WSC: urn:lsid:nmbe.ch:spidersp:014834  ZooBank: A7D78962-AFED-41CE-B4C8-B7C1E8D96E14  Laji.fi: MX.201493
Urheilupeli

Alustat
kolikkopeli
pelikonsoli
käsikonsoli
mobiilipeli
tietokonepeli
verkkopeli
Lajityypit
kasuaalipeli
roolipeli
seikkailu
toiminta
toimintaseikkailu
simulaatio
strategia
urheilu
Historia
kolikkopelien kulta-aika
vuoden 1983 videopelilama
Atarin videopelihautajaiset
Aiheet
videopelien vaikutustutkimus
videopelikulttuuri
videopelikeräily
videopelien säilöminen
videopelilokalisointi
videopelimusiikki
videopeliteollisuus
elektroninen urheilu
Lisää aiheita
Videopelien teemasivuilla
Urheilupelit ovat videopelejä jotka kuvaavat ja tietyllä tavalla simuloivat jotain urheilulajia. Urheilupelien alaluokkiin lukeutuvat muun muassa jalkapallo- ja jääkiekkopelit (joukkueurheilupelit), auto- ja moottoriurheilupelit, tennispelit, yleisurheilupelit, sekä olympialaispelit. Myös vapaapaini- eli wrestling-pelit luetaan urheilupeleiksi.
Varhaisina urheilupeleinä voidaan pitää oskilloskoopilla pelattava Tennis for Two ja Pong.
Ensimmäinen urheilupeli, jossa pelaajat esitetään ihmishahmoina, on Taiton vuonna 1974 julkaisema kolikkopeli Basketball.
Pelien ja pelisarjojen välillä paljon eroja yleensä realistisuuden osalta. Vanhemmat esimerkiksi 8- ja 16-bittisten konsolien aikakauden urheilupelit kuten Track & Field ja Blades of Steel ovat nykyisiä vastaavia pelejä yksinkertaisempia. Silti suuria eroja löytyy myös nykypäivän peleistä ja vanhemmillekin järjestelmille on julkaistu ”suhteellisen” realistisia pelejä (teknologian sallimien rajojen sisällä).
Urheilulajit usein keskittyvät tiettyihin ”brändeihin” ja niitä julkaistaan usein kausiluonteisesti: esimerkiksi Electronic Artsin NHL ja FIFA -sarjoihin julkaistaan vuosittain uusi peli.
On olemassa kuitenkin lukuisia fiktiivisiin lajeihin pohjautuvia urheilupelejä kuten sci-fi-henkiset ajopelit kuten F-Zero ja WipeOut, tai Harry Potter -kirjojen ja elokuvien innoittama huispaussimulaatio. Tietyt oikeita urheilulajeja kuvaavat pelit voivat myös sisältää fiktiivisiä hahmoja ja epärealistista fysiikkaa, kuten Mario-aiheiset urheilupelit.
Myös tietyistä nuorison suosimista urheilumuodoista kuten skeittailusta, lumilautailusta ja BMX-pyöräilystä tehdyt pelit lasketaan urheilupeliksi. Tietyistä urheilumuodoista, kuten koripallosta, jalkapallosta ja jääkiekosta on myös julkaistu erilaisia ”katuversioita”.
Managerointipelejä voidaan pitää eräänlaisina urheilupelien sivuhaarana tai alalajina, joissa on strategiapelien ominaisuuksia.
Sensible Softwaren vuonna 1994 julkaistu Sensible World of Soccer on listattu Stanfordin yliopiston kymmenen kaikkien aikojen tärkeimmän videopelien listalle vuonna 2007.
Yoda Soccer jalkapallopeli.
Oheislaitteet ja lisälaitteet

Urheilupelien pelaamiseen on kehitetty myös lisälaitteita kuten Nintendon Power Pad ja Wii Balance Board.
Lisäksi liikkeentunnistustekniikat tavallisissa peliohjaimissa voivat olla urheilupeleissä käytössä.
Amatsonit (linnut)

| Amatsonit |
| --- | --- |
 Kuubanamatsoni (Amazona leucocephala)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Amatsonit Amazona  Lesson, 1830
Katso myös
   Amatsonit (linnut) Wikispeciesissä   Amatsonit (linnut) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Amatsonit (Amazona) ovat keskikokoisia papukaijoja (nokasta pyrstön kärkeen keskimäärin 30 cm:n molemmin puolin), joilla on lyhyt pyrstö ja suuri pää. Suurin osa lajeista on yleisväriltään vihreitä.
Amatsoneja on Birdlife Suomen mukaan 31 lajia. Lähteestä riippuen lajeja voi olla 27–32. Suurimmalla osalla lajeista on useita alalajejakin. Useimmat amatsonit on nimetty tunnusomaisen värityksen kautta, kuten keltapääamatsoni (Amazona oratrix) ja valko-otsa-amatsoni (Amazona albifrons).
Amatsonit ovat kooltaan papukaijojen keskiluokkaa. Niillä on lyhyt, pyöreäkärkinen pyrstö ja leveät siivet. Lajeilla on hyvin vähän tai ei lainkaan eroja sukupuolten kesken, nuoret ovat usein hieman aikuisia värittömämpiä. Luonnossa amatsonit liikkuvat pareittain tai eri kokoisissa parvissa, ja kokoontuvat öisin nukkumaan suurempina parvina.
Nimensä mukaisesti amatsonit ovat kotoisin Etelä- ja Väli-Amerikasta. Joitain lajeja on levinnyt vieraslajina muuallekin, esimerkiksi meksikonamatsonia tavataan myös Yhdysvalloissa esimerkiksi Teksasissa, Kaliforniassa, Floridassa, Havaijilla ja Puerto Ricossa, ja lemmikkikarkulaisista alkunsa saanut suurimmaksi osaksi keltapääamatsoneista koostuva parvi asuu myös Saksan Stuttgartissa.
Lemmikkinä

Amatsonit ovat isoista papukaijoista yksiä yleisimmistä suvuista. Amatsoneja pidetään melko lahjakkaina puhujina, mutta kaikki lajit eivät opi puhumaan kovin hyvin tai selkeästi. Osaa lajeista pidetään myös luonteeltaan aggressiivisuuteen taipuvaisina, jonka vuoksi niiden käsittely ja koulutus vaativat perehtymistä. Lemmikkinä Suomen yleisin amatsoni on siniotsa-amatsoni, ja toinen hyvin samannäköinen ja yleinen laji lemmikkinä on kultaposkiamatsoni.
Lajit

amazonianamatsoni (Amazona ochrocephala)
andienamatsoni (Amazona mercenarius)
araukaria-amatsoni (Amazona pretrei)
brasilianamatsoni (Amazona kawalli)
dominicanamatsoni (Amazona arausiaca)
hispaniolanamatsoni (Amazona ventralis)
jamaikanamatsoni (Amazona collaria)
jauhoamatsoni (Amazona farinosa)
jokiamatsoni (Amazona festiva)
jukataninamatsoni (Amazona xantholora)
keisariamatsoni (Amazona imperialis)
keltaniska-amatsoni (Amazona auropalliata)
keltapääamatsoni (Amazona ochrocephala)
kultanaama-amatsoni (Amazona barbadensis)
kultaposkiamatsoni (Amazona amazonica)
kuubanamatsoni (Amazona leucocephala)
liekkipyrstöamatsoni (Amazona brasiliensis)
lila-amatsoni (Amazona finschi)
meksikonamatsoni (Amazona viridigenalis)
mustanokka-amatsoni (Amazona agilis)
puertoriconamatsoni (Amazona vittata)
punaotsa-amatsoni (Amazona autumnalis)
rubiiniamatsoni (Amazona tucumana)
saintlucianamatsoni (Amazona versicolor)
saintvincentinamatsoni (Amazona guildingii)
siniotsa-amatsoni (Amazona aestiva)
siniposkiamatsoni (Amazona dufresniana)
tuliotsa-amatsoni (Amazona rhodocorytha)
valko-otsa-amatsoni (Amazona albifrons)
viiniamatsoni (Amazona vinacea)
Jim Harbaugh

Jim Harbaugh Michiganin päävalmentajana
James Joseph ”Jim” Harbaugh (s. 23. joulukuuta 1963 Toledo, Ohio) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja ja entinen pelaaja. Tällä hetkellä hän toimii NFL-joukkue Los Angeles Chargersin päävalmentajana.
Ura

Harbaugh pelasi NFL:ssä pelinrakentajana 14 kautta edustaen muun muassa Chicago Bearsia ja Indianapolis Coltsia. Valmentamisen hän aloitti yliopistotasolta. Vuosina 2004–2006 hän toimi San Diegon yliopiston päävalmentajana ja vuosina 2007–2010 Stanfordin yliopiston päävalmentajana.
San Francisco 49ers palkkasi Harbaughin päävalmentajakseen vuonna 2011, korvaamaan ennen edelliskauden viimeistä peliä erotettu Mike Singletary. Harbaugh'n perässä oli myös toinen NFL-joukkue Miami Dolphins.
Harbaughin ura 49ersin peräsimessä oli menestyksekäs, vaikka mestaruutta ei tullut. Heti ensimmäisellä kaudellan hän johdatti 49ersin konferenssifinaaliin ja hänet valittiin NFL:n vuoden valmentajaksi. Kaudella 2012 49ers hävisi Super Bowlissa Baltimore Ravensille ja vuotta myöhemmin meno tyssäsi konferenssifinaaleissa mestari Seattle Seahawksia vastaan.
Kausi 2014 oli 49ersille pettymys joukkueen voittaessa vain puolet otteluistaan. Kauden jälkeen Harbaugh siirtyi takaisin yliopistotasolle Michiganin yliopiston päävalmentajaksi. Harbaugh opiskeli itse Michiganissa ja pelasi pelinrakentajana. Hänen isänsä Jack valmensi myös yliopistossa 1970-luvulla.  Harbaugh toimi Michiganin päävalmentajana 9 kautta. Viimeisen kolmen kauden aikana (2021-2023) joukkue hävisi vain 3 ottelua. Kaudella 2023 joukkue eteni yliopistosarjan loppuotteluun, jossa se kaatoin Washingtonin yliopiston numeroin 34-13.
Tammikuussa 2024 NFL-joukkue Los Angeles Chargers nimesi Harbaugh'n päävalmentajakseen.
Muuta

Harbaugh'n veli John on NFL:n Baltimore Ravensin päävalmentaja ja hänen isänsä Jack oli pitkän linjan yliopistovalmentaja.
Harbaugh on ollut IndyCar-talli Panther Racingin osaomistaja vuodesta 1997 lähtien. Tallin auton kilpailunumero on neljä, Harbaugh'n vanhan pelinumeron mukaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jim Harbaugh Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jason DesJarlais | San Diego Torerosin päävalmentaja 2004–2006 | Seuraaja: Ron Caragher |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Walt Harris | Stanford Cardinalin päävalmentaja 2007–2010 | Seuraaja: David Shaw |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jim Tomsula | San Francisco 49ersin päävalmentaja 2011–2014 | Seuraaja: Jim Tomsula |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Brady Hoke | Michigan Wolverinesin päävalmentaja 2015–2023 | Seuraaja: Sherrone Moore |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Giff Smith | Los Angeles Chargersin päävalmentaja 2024– | Seuraaja: - |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
Kalkkinahkajäkälä

| Kalkkinahkajäkälä |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kotelosienet Ascomycota
Alakaari::  Pezizomycotina
Luokka::  Lecanoromycetes
Alaluokka::  Lecanoromycetidae
Lahko::  Nahkajäkälät Peltigerales
Heimo::  Nahkajäkälät Peltigeraceae
Suku::  Nahkajäkälät Peltigera
Laji::  lepidophora
Kaksiosainen nimi
 Peltigera lepidophora  (Nyl. ex Vain.) Bitter 
Katso myös
   Kalkkinahkajäkälä Wikispeciesissä   Kalkkinahkajäkälä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalkkinahkajäkälä (Peltigera lepidophora) on nahkajäkälien sukuun kuuluva pienikokoinen jäkälä. Sen yläpinta on harmaa tai ruskea, huopakarvainen ja pinnalla on nappimaisia tai suomumaisia isidioita. Alapinta on ruskeasuoninen. Liuskat ovat noin 5–10 millimetriä leveitä. Jäkälä kasvaa kalkkipitoisella tai runsasravinteisella maaperällä ja kallionraoissa. Esiintyy koko Suomessa sopivilla paikoilla.
Kalkkinahkajäkälässä ei esiinny jäkäläaineita eli sekundaarisiä aineenvaihduntatuotteita.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kalkkinahkajäkälä (Peltigera lepidophora)
UniProt: Taxonomy - Peltigera lepidophora (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Peltigera lepidophora (englanniksi)
Consortium of Lichen Herbaria: Peltigera lepidophora (englanniksi)
Italic 7.0, The Information System on Italian Lichens: Peltigera lepidophora (englanniksi)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Peltigera lepidophora:  Wikidata: Q21313807  Wikispecies: Peltigera lepidophora  AusLichen: 30018875  BioLib: 166111  CoL: 76F7V  EoL: 197460  GBIF: 3423777  iNaturalist: 227390  IndexFungorum: 399316  IRMNG: 10699424  ITIS: 191236  MycoBank: 399316  NatureServe: 2.124916  NBN: NBNSYS0000019329  NCBI: 161996  NZOR: f9f5afbe-13ee-4289-b898-cc795a871f0c  Open Tree of Life: 523519  PLANTS: PELE60  SpeciesFungorum: 399316  Laji.fi: MX.66311 
Peltigera canina var. lepidophora:  Wikidata: Q59564135  GBIF: 3423778  IndexFungorum: 448336  MycoBank: 448336  NZOR: 9ff4efad-a00b-4e55-9a04-a4d24a8ff5f9  SpeciesFungorum: 448336
Kotiranta

| Kotiranta> Hemstrand |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Kotiranta korostettuna.  Vaasan alueellinen jako
Kaupunki:  Vaasa
Suuralue:  Kotirannan suuralue
Kaupunginosa nro:  22
Väkiluku:  925 (31.12.2015)
Postinumero(t):  65300
Lähialueet:  Kustaala, Metsäkallio, Vöyrinkaupunki, Asevelikylä
Kotiranta (ruots. Hemstrand) on Vaasan 22. kaupunginosa ja osa-alue. Se sijaitsee noin kahden kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Se on pääasiassa pientalovaltainen asuinalue. Kustaalantie on kaupunginosan pääkatu.
Kotiranta ja sen naapurikaupunginosa Kustaala on liitetty Mustasaaresta Vaasaan vuonna 1935. Alueen ensimmäinen asemakaava on hyväksytty vuonna 1943.
Kotirannan rakennukset ovat pääosin harja- ja mansardikattoisia puutaloja, jotka on rakennettu ennen 1940-lukua. Alueen tätä uudempia taloja on rakennettu myös tiilisinä. Kotirannassa on muutama kaupungin omistuksessa oleva pienkerrostalo, jotka on rakennettu 1990- ja 2000-lukujen vaihteessa.
Vaasan kaupunginhallinnon tilastoalueista Kotiranta muodostaa Kotirannan suuralueen yhdessä Kustaalan, Metsäkallion ja Bölen kanssa.
Palvelut

Kotirannan pohjoisosassa Kotirannantien ja Kukkaiskadun lähellä sijaitsevat lastenkoti, hoivakoti ja päiväkoti. Ainonkadun varrella on viljelypalsta.
Väestö

Vuonna 2013 Kotirannassa oli 866 asukasta.
Kotirannan asukkaista äidinkielenään suomea puhui 76,3 %, ruotsia 21,1 % ja muita kieliä 2,6 % vuonna 2015. Alueen työvoimasta opiskelijoita oli 14,6 % ja työttömiä 6,1 % vuonna 2013.