stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Myh’ailo Hruševskyi
Elämä ja ura > Elämä maanpaossa ja Neuvosto-Ukrainassa

Hruševskyi asui vuosina 1919–1924 maanpaossa Länsi-Euroopassa ja jatkoi aktiivista julkaisutoimintaansa ja kamppailuaan Ukrainan itsenäisyyden puolesta. Hän julkaisi vuosina 1922–1927 viisiosaisen teoksen ukrainalaisen kirjallisuuden historiasta 1600-luvun alkuun saakka. NEP-politiikan vuosina Neuvostoliitto tuki ukrainalaista kulttuurinationalismia, joten Hruševskyi valittiin vuonna 1923 poissaolevana Yleisukrainalaisen tiedeakatemian jäseneksi. Seuraavana vuonna hän palasi Neuvosto-Ukrainaan ja vastaanotti Ukrainan historian professuurin Kiovan yliopistossa, mikä oli propagandavoitto neuvostohallinnolle ja pettymys kommunisminvastaisille emigranttinationalisteille. Hruševskyi toimitti vuosina 1924–1930 Ukrainan tiedeakatemian lehteä, käynnisti useita Ukrainan historian tutkimushankkeita ja pysyi vuosikymmenen loppuun asti Ukrainan tiede-elämän johtavana hahmona. Marxilaiset historiantutkijat kuitenkin hylkäsivät hänen työnsä porvarillisena nationalismina, ja vuodesta 1929 neuvostohallinto asettui heidän puolelleen. Hruševskyi tukijoineen syrjäytettiin, ja hän joutui asumaan vuodesta 1931 arestissa Moskovassa, mutta hän sai julkaistua vielä muutamia artikkeleita Ukrainan historiasta.
Hruševskyi kuoli 68-vuotiaana vuonna 1934 terveyslomamatkalla Kislovodskissa Kaukasuksella, ja hänet haudattiin Kiovaan. Hänen kuolemaansa on väitetty myös itsemurhaksi tai viranomaisten järjestämäksi murhaksi.
Jälkimaine

Hruševskyin kuoltua hänen ”vastavallankumoukselliset” tutkimuksensa olivat Neuvostoliitossa pannassa aina 1980-luvun lopulle saakka, mutta hänet nostettiin uudelleen kunniaan itsenäistyneessä Ukrainassa 1990-luvulla. Hänen teoksistaan on sen jälkeen otettu uusintapainoksia, ja hänen koottuja teoksiaan, kirjeenvaihtoaan ja päiväkirjojaan on julkaistu. Hruševskyin kuva on ollut 50 Ukrainan hryvnian setelissä vuodesta 1996. Hänelle on pystytetty patsaat ja perustettu museot Kiovaan ja Lviviin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Myh’ailo Hruševskyi Wikimedia Commonsissa
Hruševskyi vuonna 1917.
Hruševskyin kuva 50 hryvnian setelissä.
Parhaan ohjauksen Hopeinen karhu

Parhaan ohjauksen Hopeinen karhu on Berliinin elokuvajuhlilla jaettava parhaan elokuvaohjauksen palkinto. Aki Kaurismäki palkittiin Hopeisella karhulla elokuvan Toivon tuolla puolen ohjauksesta vuonna 2017.
Palkitut

| Vuosi | Ohjaaja | Elokuva |
| --- | --- | --- |
| 1956 | Robert Aldrich | Syyslehtiä |
| 1957 | Mario Monicelli | Padri e figli |
| 1958 | Tadashi Imai | Jun’ai Monogatari |
| 1959 | Akira Kurosawa | Kätketty linnake |
| 1960 | Jean-Luc Godard | Viimeiseen hengenvetoon |
| 1961 | Bernhard Wicki | Lentävä yökerho |
| 1962 | Francesco Rosi | Rosvopäällikkö Salvatore Giuliano |
| 1963 | Nikos Koundouros | Mikres Afrodites |
| 1964 | Satyajit Ray | Suurkaupunki |
| 1965 | Satyajit Ray | Yksinäinen nainen |
| 1966 | Carlos Saura | La caza |
| 1967 | Živojin Pavlovic | Rotat heräävät |
| 1968 | Carlos Saura | Uhattu romanssi |
| 1972 | Jean-Pierre Blanc | Vanhapiika |
| 1975 | Sergei Solovjov | Sata lapsuuden jälkeistä päivää |
| 1976 | Mario Monicelli | Caro Michele |
| 1977 | Manuel Gutiérrez Aragón | Camada negra |
| 1978 | Georgi Djulgerov | Miehen kahdet kasvot |
| 1979 | Astrid Henning-Jensen | Talvilapset |
| 1980 | István Szabó | Luottamus |
| 1982 | Mario Monicelli | Il Marchese del Grillo |
| 1983 | Éric Rohmer | Pauline rantatyttö |
| 1984 | Costas Ferris | Rembetiko |
| 1984 | Ettore Scola | Tanssit |
| 1985 | Robert Benton | Tilaa sydämessä |
| 1986 | Giorgi Shengelaia | Nuoren säveltäjän matka |
| 1987 | Oliver Stone | Platoon – nuoret sotilaat |
| 1988 | Norman Jewison | Kuuhullut |
| 1989 | Dušan Hanák | Ja milujem, ty miluješ |
| 1990 | Michael Verhoeven | Das schreckliche Mädchen |
| 1991 | Jonathan Demme | Uhrilampaat |
| 1991 | Ricky Tognazzi | Ultrà |
| 1992 | Jan Troell | Il Capitano |
| 1993 | Andrew Birkin | The Cement Garden |
| 1994 | Krzysztof Kieslowski | Kolme väriä: Valkoinen |
| 1995 | Richard Linklater | Rakkautta ennen aamua |
| 1996 | Yim Ho | Tai yang you er |
| 1996 | Richard Loncraine | Richard III |
| 1997 | Éric Heumann | Port Djema |
| 1998 | Neil Jordan | Pikku teurastaja |
| 1999 | Stephen Frears | Minne tuuli kuljettaa |
| 2000 | Miloš Forman | Man on the Moon |
| 2001 | Lin Cheng-sheng | Pähkinäprinsessa |
| 2002 | Otar Iosseliani | Lundi matin |
| 2003 | Patrice Chéreau | Son frère |
| 2004 | Kim Ki-duk | Samaria |
| 2005 | Marc Rothemund | Sophie Scholl – viimeiset päivät |
| 2006 | Michael Winterbottom   Mat Whitecross | Tie Guantanamoon |
| 2007 | Joseph Cedar | Beaufort |
| 2008 | Paul Thomas Anderson | There Will Be Blood |
| 2009 | Asghar Farhadi | Darbarehye Elly |
| 2010 | Roman Polanski | The Ghost Writer |
| 2011 | Ulrich Köhler | Schlafkrankheit |
| 2012 | Christian Petzold | Barbara |
| 2013 | David Gordon Green | Prince Avalanche |
| 2014 | Richard Linklater | Boyhood |
| 2015 | Radu Jude | Aferim! |
| 2015 | Malgorzata Szumowska | Cialo |
| 2016 | Mia Hansen-Løve | Tämän jälkeen |
| 2017 | Aki Kaurismäki | Toivon tuolla puolen |
| 2018 | Wes Anderson | Isle of Dogs |
| 2019 | Angela Schanelec | I Was at Home, But. |
| 2020 | Hong Sang-soo | Domangchin yeoja |
| 2021 | Dénes Nagy | Természetes fény |
| 2022 | Claire Denis | Avec amour et acharnement |
| 2023 | Philippe Garrel | Le Grand Chariot |
| 2024 | Nelson Carlos De Los Santos Arias | Pepe |
Käännös suomeksi
Niko Valkeapää

Niko Valkeapää Márkomeannussa
Niko-Mihkal Valkeapää (s. 30. joulukuuta 1968 Enontekiö) on saamelainen lauluntekijä ja laulaja. Vuodesta 1990 lähtien hän on asunut Norjassa, jossa pitkään Koutokeinossa, jossa hän toimii opettajana. Hänen vanhempansa ovat Helena o.s. Laiti ja Nils-Henrik Valkeapää.
Valkeapää on voittanut Sámi Grand Prix -kilpailun vuosina 1994 ja 1995, Spellemannprisen 2003 avoimessa luokassa esikoislevyllään ja Liet-Lavlutin. Hän on laulanut festivaaleilla sekä Norjassa että Pohjoismaissa, esimerkiksi Bergenin Nattjazz-festivaalilla, Festspillene i Nord-Norgessa, Riddu Riđđussa ja Bodøssä olevassa Nordland Musikkfestukessa.
Diskografia

Niko Valkeapää, Duippidit, 2003
Sierra, Duippidit, 2004
Birrat Birra, Duippidit, 2008
Gusto, Duippidit, 2012
Ä Ä, Duippidit, 2012
Ráfi, Duippidit, 2012
Aiheesta muualla

Haastattelu suomalais-norjalaisen kulttuuri-instituutin sivulla (Arkistoitu – Internet Archive)
nikovalkeapaa.no (Arkistoitu – Internet Archive)
Night of the Stormrider

| Night of the Stormrider Iced Earth |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Fullersound Studiolla 1991
 Julkaistu: 1991 (Euroopassa), 1992 (USA:ssa)
 Tuottaja(t): Tom Morris
 Tyylilaji: Power Metal ja Thrash Metal
 Kesto: 46.00
 Levy-yhtiö: Century Media Records
Iced Earthin muut julkaisut
| Iced Earth 1990 | Night of the Stormrider 1991 | Burnt Offerings 1995 |
Night of the Stormrider on Iced Earthin toinen albumi.
Kuten albumeilla Iced Earth ja Burnt Offerings, myös tämän remasteroidulla versiolla on uusi kansi.
Kappaleet

"Angels Holocaust" (Schaffer) – 4:52
"Stormrider" (Schaffer/Shawver) – 4:47
"The Path I Choose" (Schaffer/Shawver) – 5:52
"Before the Vision" (Abell/Schaffer/Shawver) – 1:35
"Mystical End" (Schaffer) – 4:44
"Desert Rain" (Abell/Schaffer) – 6:56
"Pure Evil" (Schaffer/Shawver) – 6:33
"Reaching the End" (Schaffer) – 1:11
"Travel in Stygian" (Schaffer) – 9:31
Mukana

Jon Schaffer – rytmikitara, taustalaulu
Randall Shawver – johtava kitara
Dave Abell – basso
John Greely – laulu
Rick Secchiari – rummut
Roger "The Hammer" Huff – kosketinsoittimet
Tom Morris – tuottaja
Kent Smith – esittely
Dirk Rudolph – suunnittelu
Rick Borstelman – albumin takakansi
Axel Hermann – albumin etukansi
Frank Albrecht – valokuvaus
Aiheesta muualla

Night of the Stormrider Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Night of the Stormrider Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Iced Earth
| --- | --- |
Studioalbumit:   Iced Earth  Night of the Stormrider  Burnt Offerings  The Dark Saga  Days of Purgatory  Something Wicked This Way Comes  Horror Show  Dark Genesis  Tribute to the Gods  The Glorious Burden  The Blessed and the Damned  Framing Armageddon  The Crucible of Man  Dystopia  Plagues of Babylon  Incorruptible  A Narrative Soundscape 
EP:t:   Enter the Realm  The Melancholy E.P.  The Reckoning  Overture of the Wicked  I Walk Among You 
Livealbumit:   Alive in Athens  Live in Ancient Kourion
Musta Adam

| Musta Adam |
| --- | --- |

Luoja(t):  Otto Binder & C. C. Beck
Kustantamo:  DC Comics
Ensiesiintyminen:  The Marvel Family nro 1 (joulukuu 1945)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Teth-Adam (alkuperäinen), Theo Adam (reinkarnaatio)
Status:  Aktiivinen
Pituus:  196 cm
Paino:  105 kg
Ryhmäsidokset:  Musta Marvel perhe, Superrikollisten salainen yhteisö, Yhteisö, Vääryyden Yhteisö, Amerikan Oikeuden Yhteisö
Henkilöllisyydet:  Mahtava Adam, Khem-Adam
Voimat:  Useiden jumalien ja tarusotureiden voimia:yli-inhimillinen kestävyys (Shu), yli-inhimillinen nopeus (Heru), yli-inhimillinen voima (Amon), viisaus (Zehuti), lentokyky, taikaiskut, kyky muuttua omasta muodosta Mustan Adamin muotoon (Aton), rohkeus (Mehen)
Musta Adam oikealta nimeltään Teth-Adam on kuvitteellinen superroisto DC-universumissa. Mustan Adamin loivat Otto Binder ja C. C. Beck ja hänen ensiesiintymisensä tapahtui The Marvel Familyn numerossa 1 joulukuussa 1945. Musta Adam on Kapteeni Marvelin arkkivihollinen.
Hahmon alkuperäinen historia

Musta Adam on muinainen egyptiläinen nimeltä Teth-Adam (eli "Mahtava ihminen"), jonka velho Shazam oli valinnut seuraajakseen hänen oletetun moraalisen puhtautensa vuoksi. Kun Teth-Adam sanoo taikasanan "Shazam", hän muuttuu Mahtavaksi Adamiksi, voimakkaaksi olennoksi, jolla on samat voimat, jotka Kapteeni Marvel sai myöhemmin; Kuitenkin Mahtava Adam korruptoitui pian hänen voimiensa laajuuden takia, minkä takia Shazam karkotti hänet universumin kauimmaiselle tähdelle ja uudelleennimesi hänet Mustaksi Adamiksi. Alun perin velho Shazam antoi Adamille muinaisilta kreikkalais-roomalaisilta jumalilta peräisin olevia voimia; myöhemmin sarjassa tämä muutettiin muinaisiin egyptiläisiin jumaliin.
Hahmon alkuperäinen historia > Voimat

Shu (kestävyys)
Horus (nopeus)
Amon (yli-inhimilliset voimat)
Zehuti (viisaus)
Aton (lentokyky ja taikaiskut)
Mehen (rohkeus)
Musta Adam kuvattiin alun perin superpahiksena ja Kapteeni Marvelin edeltäjänä muinaisena maagisena mestarina, joka taisteli tiensä nykyaikaan haastaakseen sankarin ja hänen Marvel-perheensä.
Uusi historia

2000-luvulla Jerry Ordway, Geoff Johns ja David S. Goyer muuttivat hahmon alkuperää ja JSA-sarjakuvissa Musta Adam on kotoisin kuvitteellisesta Lähi-idän maasta nimeltä Kahndaq, joka sijaitsee Siinain niemimaan eteläkärjessä. Musta Adam vapautti Kahndaqin kansan orjuudesta ja hänestä tuli myöhemmin kyseisen maan hallitsija ja suojelija. Kahndaqin hallitsijana Mustan Adamin on kuvattu työskentelevän ylimielisesti ja kiivaasti kansansa ja valtionsa suojelemiseksi. Musta Adam on myöhemmin ottanut antisankarin roolin ja toiminut Oikeuden Puolustajien satunnaisena liittolaisena tarvittaessa ja myös vihollisena Kahndaqin ollessa uhattuna. Musta Adam on ollut myös Suicide Squadin ja Superrikollisten Salaisen Yhteisön jäsen. Mustalla Adamilla on Isis (Adrianna Tomaz) niminen vaimo ja Osiris (Amon Tomaz) niminen poika, joilla on samat kyvyt kuin hänellä.
DC Comicsin tarinassa World War III Musta Adam oli vastuussa 2 miljoonan kuvitteellisen Bialyan asukkaan kuolemasta.
Vuonna 2009 hahmo oli listattu sijalle 16 IGN-sivuston laatimassa listassa sadasta kaikkien aikojen suurimmista sarjakuvarikollisista.
DC Comicsin vuoden 2021 Infinite Frontier uudelleenkäynnistyksessä Mustasta Adamista tuli Oikeuden Puolustajien jäsen hänen käännettyä uuden lehden ja hän alkoi toimia enemmän suojelijana kuin kostajana.
Muissa medioissa > Animaatiossa

Musta Adam esiintyy The Kid Super Power Hour with Shazam! sarjassa, jossa häntä ääninäyttelee Lou Scheimer.
Musta Adam esiintyy Batman – pelottomat sarjan jaksossa "The Power of Shazam!", jossa häntä ääninäyttelee John DiMaggio.
Musta Adam esiintyy Young Justice sarjan jaksossa "Revelation", jossa hänellä ei ole puheroolia.
Musta Adam esiintyy Justice League Action -sarjassa, jossa häntä ääninäyttelee Gary Cole.
Musta Adam esiintyy Harley Quinn animaatiosarjan jaksossa "L.O.D.R.S.V.P." Tuomion Legioonan jäsenenä.
Muissa medioissa > Elokuvissa

Musta Adam esiintyy animaatioelokuvassa Superman/Shazam! – Return of Black Adam, jossa häntä ääninäyttelee Arnold Vosloo.
Musta Adam esiintyy animaatioelokuvassa Lego DC: Shazam!: Magic and Monsters, jossa häntä ääninäyttelee Imari Williams.
Musta Adam esiintyi animaatioelokuvan DC League of Super-Pets loppukohtauksessa, jossa häntä ääninäytteli Dwayne Johnson.
Musta Adam esiintyy omassa nimikkoelokuvassaan Black Adam, jossa häntä esittää Dwayne Johnson.
Muissa medioissa > Videopelit

Musta Adam esiintyy vuonna 2010 DC Universe Online -pelissä, jossa se ei ole pelattavana hahmona. Häntä ääninäyttelee pelissä Alexander Brandon.
Musta Adam esiintyy pelattavana hahmona Injustice: Gods Among Us -pelissä, jossa häntä ääninäyttelee Joey Naber. Musta Adam esiintyy myös pelin jatko-osassa Injustice 2, jossa häntä ääninäyttelee Joey Naber.
Musta Adam esiintyy pelattavana hahmona DC Unchained -pelissä.
Musta Adam esiintyy pelattavana hahmona ja pomovastuksena Lego Batman 2: DC Super Heroes, jossa häntä ääninäyttelee Fred Tatasciore.
Musta Adam esiintyy pelattavana hahmona Lego Batman 3: Beyond Gotham -pelissä, jossa häntä ääninäyttelee Fred Tatasciore.
Musta Adam esiintyy Lego DC Super-Villains -pelissä, jossa häntä ääninäyttelee Fred Tatasciore.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981–1982 | Lou Scheimer | The Kid Super Power Hour with Shazam! |  |  |
| 2010 | John DiMaggio | Batman – pelottomat |  |  |
| 2010 | Arnold Vosloo |  | Superman/Shazam! – Return of Black Adam |  |
| 2022 | Dwayne Johnson |  | Black Adam |  |
Käännös suomeksi
Oikeutta ja rakkautta Fagervikissa

| Oikeutta ja rakkautta Fagervikissa> Livet i Fagervik |
| --- | --- |
Tyyli:  Draama
Kestoaika:  45 min
Pääosissa:  Maria Sid Henrik Johansson Leif Andrée Ing-Marie Carlsson Nadine Kirschon
Alkuperämaa:   Ruotsi
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Verkko:   SVT1  FST5
Esitetty:  22. syyskuuta 2008 – 2009
Jaksoja:  24
Tuotanto
Vastaava(t) tuottaja(t):  Calle Marthin
Tuotantoyhtiö(t):  SVT Drama
Aiheesta muualla
IMDb
Oikeutta ja rakkautta Fagervikissa (Livet i Fagervik) on ruotsalainen draamasarja. Sarjaa esitettiin 24 jakson verran vuosina 2008-2009. Sarjan pääosia näyttelevät Maria Sid ja Henrik Johansson. Sarjassa lakimies Johan ja hänen vastaanottoapulaisensa Annika pyörittävät pientä asianajotoimistoa pienellä paikkakunnalla. Suomessa sarjaa esittää YLE FST5.
Sarjan hahmot

Annika (Maria Sid)
Johan (Henrik Johansson)
Bernard (Lars Lind)
Lena (Ing-Marie Carlsson)
Ingvar (Johannes Wanselow)
Hanna (Nadine Kirschon)
Aiheesta muualla

Oikeutta ja rakkautta Fagervikissa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Paulo Londra

Paulo Londra
Paulo Ezequiel Londra Farías eli Paulo Londra (12. huhtikuuta 1998 Córdoba, Argentiina) on argentiinalainen rap-artisti, laulaja-lauluntekijä ja muusikko.
Elämäkerta

Paulo Londran musiikkiura alkoi tammikuussa 2017 hänen julkaistessaan ensimmäisen singlensä "Relax", joka muutaman kuukauden kuluttua nousi vuoden argentiinalaiseksi hittiksi.
Vuonna 2019 muusikko Ed Sheeran teki yhteistyössä Paulo Londran kanssa kappaleen ​​"Nothing on you", joka julkaistiin huhtikuussa Sheeranin uudella albumilla No.6 Collaborations Project.
Netta Laurenne

| Netta Laurenne |
| --- | --- |
 Netta Laurenne Magic Circle Festivalilla kesällä 2014.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1980 (ikä 43–44)
Ammatti:  laulaja-lauluntekijä, radiojuontaja, näyttelijä
Puoliso:  Nino Laurenne
Muusikko
Yhtyeet:  Run for Cover, Smackbound, Laurenne & Louhimo
Levy-yhtiöt:  Motley, Frontiers
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Netta Laurenne (ent. Dahlberg, o.s Eklund, s. 1980 Pirkkala) on suomalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä. Hän on esiintynyt suomalaisilla albumeilla joko vierailijana tai tausta­laulajana ja julkaissut myös soolo­materiaalia. Hän on lisäksi säveltänyt ja sanoittanut kappaleita muille artisteille, kuten Suvi Teräsniskalle ja The Voice of Finland -finalisti Kim Koskiselle. Vuonna 2021 hän ääninäytteli supersuosion saaneessa Encanto-elokuvassa fiktiivistä hahmoa Pepa Madrigalia.
Ura

Pirkkalassa varttunut Laurenne on koulutukseltaan muotoilun artenomi, ammattikorkeakoulusta valmistunut jalkine­suunnittelija. Hän on opiskellut myös viini­asiantuntijaksi eli sommelieriksi ja viinin­tuottajaksi, jota osaamistaan hän hyödyntää omassa pien­tuottaja­viinien maahan­tuonti­yrityksessä. Laurenne on opiskellut klassista laulua Tampereen konservatoriossa ja pop/jazz­laulua Pirkanmaan musiikkiopistossa. Hän on hankkinut lisä­oppia Taideyliopiston Sibelius-Akatemian täydennys­koulutuksessa opiskelemalla jazz­laulua, perinne­musiikkia ja yrittäjyyttä. Laurenne kasvoi nuorena yrittäjyyteen työskennellessään vanhempiensa omistamassa graafisen alan perhe­yrityksessä. Hänet palkattiin studio­laulajaksi ensimmäisen kerran 18-vuotiaana.
Metalli­musiikin laulaminen on Laurenteesta puhdistava kokemus, sillä siinä saa laulaa sekä rumasti että kauniisti ja rääkyä miten huvittaa. Hän on julkaissut nimellä Netta soolo­albumit Lost & Found (2010) ja Albumi A:lla (2012), joista jälkimmäinen on tribuutti Juice Leskiselle.tarvitaan parempi lähde Hän on cover­yhtye Run for Coverin laulu­solisti. Yhtyeen muita jäseniä ovat Rolf Pilve (Stratovarius), Teemu Mäntysaari (Wintersun), Tuomas Yli-Jaskari (Tracedawn) ja Vili Itä­pelto (Trace­dawn). Sama kokoonpano muodostaa myös yhtyeen Smack­bound, joka julkaisi ensimmäisen singlensä heinä­kuussa 2019. Laurenne on toiminut radio­juontajana ja ollut äänitys­studio Sonic Pump Studiosin toimitus­johtaja.
Laurenne on esiintynyt näyttelijänä televisio­sarjoissa Jarin ja Karin kesäloma, Modernit miehet ja Sorjonen.tarvitaan parempi lähde Hän on tehnyt myös musiikkiteatteria ja esiintynyt muun muassa turkulaisen Linnateatterin Tell Me on a Sunday -musikaalin pää­osassa.tarvitaan parempi lähde Tampereella hän näytteli Juicen vaimoa Musiikki­teatteri Palatsin musikaalissa Juice – Taiteilija­elämää.
Laurenne aloitti huhti­kuussa 2017 Veikkauksen lotto­lähetysten juontajana.
Yksityiselämä

Laurenteen puoliso on musiikki­tuottaja Nino Laurenne.
Diskografia

Lost & Found (Motley,  2010)
Albumi A:lla (Motley,  2012)
Smackbound: 20/20 (Frontiers,  2020)
Laurenne/Louhimo: The Reckoning (Frontiers,  2021)
Smackbound: Hostage (Frontiers,  2023)
Aiheesta muualla

Kotisivut
Netta Laurenne Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Pentti Tuominen (tietokirjailija)

Tietokirjailija Pentti Tuominen
Pentti Juhani Tuominen (s. 27. lokakuuta 1942 Pertteli) on suomalainen tietokirjailija, luennoitsija ja gnostikko. Hän on koulutukseltaan yhteiskuntatieteilijä ja suorittanut filosofian maisterin tutkinnon Turun yliopistossa 1967.
Työelämässä Pentti Tuominen on toiminut tietotekniikan kehitystehtävissä eri yrityksissä sekä perustanut mm. Tohtori.fi -nimisen terveystiedon verkkopalvelun (nykyisin Terve.fi). Hän on toiminut suomalaisissa vapaamuurarijärjestöissä aktiivisesti 1980-luvulta alkaen ja kirjoittanut mm. useita vapaamuurariuden aatteellista sisältöä valottavia kirjoja. Gnostilaisuuteen hän alkoi perehtyä 1990-luvun puolivälissä ja perusti 2009 yhdessä saman henkisten ystäviensä kanssa Suomeen Gnostilaisen Seuran, jonka puheenjohtajana hän on toiminut alusta alkaen. Tietokirjailijana hänen kiinnostuksen kohteita ovat antiikin filosofia, uskontojen historia,  gnostilaisuus, hermetismi ja esoteerinen mystiikka, kuten vapaamuurarius ja ruusuristiläisyys.
Pentti Tuominen on ahkera luennoitsija, lehtiartikkelien kirjoittaja sekä tietokirjailija. Hän on kirjoittanut seuraavat kirjat:
Selviävätkö ne milloinkaan – Kysymyksiä ja vastauksia vapaamuurariudesta, 2007
Väsytkö vai siirrytkö – Rituaalien taustoista ja kätketyistä merkityksistä, 2014
Kadonnut Sana – Salattujen totuuksien pohdiskelua, 2017
Oletko mestarimuurari – Vapaamuurarien etiikka ja perinnäistavat, 2019
Gnosis – Löytöretkiä sisimpään itseen, 2019
Pentti Tuominen on ollut mukana seuraavien kirjojen suomentamisessa:
Gnostilaisuuden kolmas vuosituhat (Johann Erle: Das dritte Jahrtausend des Gnostizismus), 2009
Corpus Hermeticum, Smaragditaulu ja muita hermeettisiä tekstejä (Hermes Trismegistos), 2020
Kybalion, Tutkimus muinaisen Egyptin ja Kreikan hermeettisestä filosofiasta (Kolme Vihittyä), 2023
Pentti Kämäräinen

Pentti Veli Kämäräinen (16. heinäkuuta 1921 Sääksmäki – 2. kesäkuuta 2006 Virolahti) oli suomalainen pesäpalloilija. Hän edusti Toijalan Pallo-Veikkoja.
Pentti Kimura Kämäräinen saavutti Suomen mestaruuden 1945 ja 1946, SM-hopeaa 1947 ja pronssia 1943. Itä–Länsi-otteluun Kämäräinen valittiin neljä kertaa ynnä kerran vaihtopelaajaksi..
Saavutukset > Pelaajana

2 SM-kultaa: 1945, 1946
1 SM-hopea: 1947
1 SM-pronssi: 1943
5 Itä-Länsi-ottelua: 1946-1950