stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Black & Blue (Black Sabbath ja Blue Öyster Cult)
Muusikot > Blue Öyster Cult:

Eric Bloom - laulu, kitara, kosketinsoittimet
Donald Roeser - kitara, laulu
Allen Lanier - kosketinsoittimet, kitara
Joe Bouchard - basso, laulu
Albert Bouchard - rummut, laulu
Julkaisuhistoria

1980: PolyGram, 791549 2, VHS, EU
1980: Warner Bros, VHS, US
1984: PolyGram, Laserdisc, EU
1993: Warner Bros, Laserdisc, JAPAN
Gremi

Gremin linna ja arkkienkeleiden kirkko.
Gremin linna.
Gremi (georg. გრემი) on 1500-luvun kuninkaallinen linnoitus ja arkkienkeleiden kirkko Kakhetissa, Georgiassa. Kompleksi on jäljelle jäänyt osa aikoinaan kukoistaneesta Gremin kaupungista. Se sijaitsee nykyisen, samannimisen kylän itäpuolella Qvarelin maakunnassa 175 kilometriä itään maan pääkaupungista Tbilisistä.
Historia ja arkkitehtuuri

Gremi oli Kakhetin kuningaskunnan pääkaupunki 1500- ja 1600-luvuilla. Sen perusti kuningas Levan, ja se toimi vilkkaana kauppakaupunkina ja kuninkaan asuinkaupunkina, kunnes Persian Abbas I:n armeijat tuhosivat sen maan tasalle vuonna 1615. Kaupunki ei ikinä saanut takaisin aiempaa vaurauttaan, ja Kakhetin kuninkaat siirsivät pääkaupunkina Telaviin 1600-luvun puolivälissä.
Alueella tehtiin järjestelmällisiä arkeologisia tutkimuksia A. Mamulašvilin ohjauksessa vuosina 1939–1949 ja P. Zakaraian johtamana vuosina 1963-1967. Kaupunki vaikuttaa käsittäneen noin 40 hehtaarin suuruisen alueen ja koostuneen kolmesta pääosasta: arkkienkelien kirkon kompleksista, kuninkaiden residenssistä ja kauppakaupunginosasta.
Arkkienkelien kirkon rakennukset sijaitsevat kukkulalla ja koostuvat itse kirkosta, kolmikerroksisesta linnasta, kellotornista ja viinikellarista (marani). Kompleksia ympäröi muuri, jota turvaavat ampuma-aukot ja tornit. Intsobi-joelle johtavan salatunnelin jäänteet ovat myös jääneet jäljelle.
Arkkienkeleiden kirkko rakennettiin kuningas Levanin (hallitsi 1520–1574) käskystä vuonna 1565, ja se koristeltiin freskoilla vuoteen 1577 mennessä. Se on ristinmuotoinen kupolikirkko, joka on rakennettu pääosin kivestä. Sen suunnittelu noudattaa georgialaisia muurariperinteitä, mutta mukana on paikallisiin oloihin mukautettuja vaikutteita ajan iranilaisesta arkkitehtuurista. Rakennuksella on kolme sisäänkäyntiä, yksi länteen, yksi etelään ja yksi pohjoiseen. Sisäosa on kruunattu kupolilla, jota kannattelevat pyhäkön kulmat ja kaksi yksinkertaista pilaria. Fasadi on jaettu kolmeen kaariosaan.
Kellotornissa on museo, jossa säilytetään arkeologista esineistöä ja 1500-luvun kanuunaa. Muurit on koristeltu georgialaisen taidemaalarin Levan Tšogošvilin laatimilla Kakhetin kuninkaiden muotokuvilla.
Billy Mitchell

| William Mitchell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 29. joulukuuta 1879 Nizza, Ranska
Kuollut: 11. helmikuuta 1936 (56 vuotta)
Ammatti:  sotilas
Sotilashenkilö
Palvelusvuodet:  1898–1925
Taistelut ja sodat:  Filippiinien–Yhdysvaltain sota ensimmäinen maailmansota
Sotilasarvo:   kenraalimajuri (postuumi)
Kunniamerkit:  Distinguished Service Cross  Kunnialegioonan jäsenyys
Joukko-osasto:   Yhdysvaltain maavoimien ilmaosasto
William ”Billy” Mitchell (29. joulukuuta 1879 – 11. helmikuuta 1936) oli yhdysvaltalainen upseeri ja lentäjä. Hän aloitti sotilasuransa maavoimissa, mutta sai lentäjänluvan vuonna 1917, ja Yhdysvaltain liityttyä ensimmäiseen maailmansotaan hän komensi St. Mihielin taistelussa suurta ilma-armeijaa. Sodan jälkeen hän oli mukana upottamassa ilmapommituksella joukkoa Saksan keisarikunnan laivastolta saatuja aluksia, joista merkittävin oli taistelulaiva SMS Ostfriesland. Hän myös kritisoi ankarasti sitä, että asevoimat eivät antaneet ilmailuun siihen vaadittavia resursseja, ja että lentäjille aiheutui ylempien vastuuttomuuden jatkuvasti onnettomuuksia. Hänet vietiin lopulta vuonna 1925 ylempiensä ja asevoimien halventamisesta sotaoikeuteen, missä hänet todettiin syylliseksi. Lopun elämäänsä hän vietti puhujana ja aktivistina erottuaan asevoimien palveluksesta.
Elämäkerta

Mitchellin isä oli Wisconsinin osavaltiota myöhemmin edustajainhuoneessa ja senaatissa edustanut John L. Mitchell. Hän syntyi Nizzassa Ranskassa 29. joulukuuta 1879. Hänen äitinsä oli Harriet Danforth Becker Mitchell (k. 1922). Perheeseen kuului Williamin lisäksi kuusi muuta lasta.
Mitchellit olivat taloudellisesti hyvin toimeen tulevia ja viettivät paljon aikaa Euroopassa, missä John L. Mitchell opiskeli useissa arvostetuissa yliopistoissa. Perhe palasi Euroopasta ja asettui asumaan lähelle Milwaukeetä Wisconsinissa Williamin ollessa kolmevuotias. Hän piti varttuessaan metsästyksestä ja ratsastuksesta.
Mitchell opiskeli ensin episkopaalisessa koulussa Racinessa. Hän kuitenkin valitteli vanhemmilleen koulun opetuksen heikkoa tasoa ja toivoi pääsevänsä Washingtoniin Columbian Preparatory -kouluun. Hänen isänsä oli valittu senaattiin, joten oli luontevaa, että poika opiskelisi lähellä vanhempiensa asuinpaikkaa, joten asia järjestyi. Syksyllä 1895 hän aloitti opintonsa Columbian University -yliopistossa (nykyinen George Washingtonin yliopisto), mutta ei sopinut aktiivisen elämäntyylin halussaan pitkäaikaiseen yliopisto-opiskeluun.
Elämäkerta > Sotilasuran alku

Mitchell lopetti yliopisto-opintonsa, kun Yhdysvallat julisti sodan Espanjalle huhtikuussa 1898, ja liittyi sen sijaan 1. Wisconsinin vapaaehtoisrykmenttiin. Sukunsa yhteyksien johdosta hän sai pian viestikomppaniassa vänrikin arvon. Sota Espanjaa vastaan päättyi ennen kuin Mitchellin yksikkö lähti taisteluun, mutta hänen isänsä vaikutuksesta yksikkö kuitenkin lähetettiin sodan jälkeen joulukuussa 1899 Kuubaan miehitysjoukkojen mukana. Mitchell osallistui Kuubassa aktiivisesti viestijoukkojen lennätinlinjojen suunnitteluun ja rakentamiseen.
Kuubassa palvellessaan Mitchell harkitsi siirtyvänsä viestijoukoista ratsuväkeen, mutta ei tehnyt niin, koska hänet oli ylennetty luutnantiksi, eikä hänelle ei ollut ratsuväessä tarjolla kuin vänrikin arvo. Hän alkoi joka tapauksessa harkita sotilasuralla jatkamista, ja toivoi, että pääsisi palvelemaan Filippiineille, vaikka hänen vanhempansa vastustivatkin ajatusta – hänen isänsä yritti tuloksetta saada hänet opiskelemaan Grenoblen yliopistoon Ranskassa. Hän saapui Filippiineille lähes samaan aikaan Filippiinien–Yhdysvaltain sodan alkamisen kanssa. Sodan aikana hän toimi aktiivisesti tiedustelijana Emilio Aguinaldon sissejä vastaan ja arvioi, että soveltuisi erinomaisesti sotilasuralle.
Palattuaan Filippiineiltä Yhdysvaltoihin Mitchell palveli jonkin aikaa Fort Myerissä Virginiassa, kunnes sai kesällä 1901 kenraali Adolphus Greelyltä tehtäväkseen valvoa lennätinlinjojen rakentamista Alaskassa. Hän käytti työssä leijoja, joilla saattoi nousta ilmaan tarkastelemaan rakennettavaa maastoa ylhäältä käsin, ja pysyi työn parissa heinäkuuhun 1903 asti. Hänestä tuli Alaskasta palattuaan maavoimien nuorin kapteeni 24-vuotiaana.
Elämäkerta > Sotateoreetikkona ennen maailmansotaa

Mitchell sai ennen pitkää haluamansa palveluspaikan Fort Leavenworthissa Kansasissa, missä hän toimi viestijoukkojen koulutusosaston avustavana johtajana. Osasto myös suoritti testejä uusille viestijoukkojen välineille. Vuonna 1906 Mitchell arvioi eräässä artikkelissaan, että ilmalaivoilla voitaisiin tulevaisuudessa suorittaa viestien välittämistä, sukellusveneiden havainnointia ilmasta käsin ja mahdollisesti jopa ilmapommituksia nitroselluloosaa käyttämällä. Samana vuonna hän oli lyhyesti mukana San Franciscon maanjäristyksen jälkeisissä armeijan avustustoimissa Kaliforniassa ja Kuuban miehityksessä siellä esiintyneiden levottomuuksien jälkeen.
Fort Leavenworthissa Mitchell sai myös ensimmäisen ja ainoan kerran varsinaista upseerikoulutusta. Vuonna 1907 hän aloitti opintonsa School of the Line -koulussa ensimmäisenä viestijoukkojen upseerina koskaan. Hän pääsi vuonna 1908 myös Staff College -sotakorkeakouluun. Tämän jälkeen hän anoi siirtoa viestijoukoista ratsuväkeen, mutta maavoimien esikuntapäällikkö J. Franklin Bell kieltäytyi hyväksymästä hänen siirtämistään, vaikka Mitchell löysikin ratsuväestä upseerin, joka oli halukas vuorostaan siirtymään viestijoukkoihin.
Pettymyksestään huolimatta Mitchell otti vastaan kahden vuoden sijoituksen Filippiineillä. Toimeksiantonsa aikana hän tarkkaili salassa japanilaisten tiedustelutoimintaan Taiwanin ja Filippiinien välillä, minkä lisäksi hän vieraili Venäjän–Japanin sodan taistelupaikoilla ja kirjasi muistiin tietoja kiinalaisten, japanilaisten ja venäläisten armeijoista. Hän tuli tutkimustyössään siihen tulokseen, että Yhdysvaltain ja Japanin välinen sota olisi väistämätön, joten Yhdysvalloilla tulisi olla riittävä sotilaallinen iskuvoima puolustaa omia diplomaattisia intressejään.
Elämäkerta > Pääesikunnassa

Palveltuaan jonkin aikaa viestikomppanian päällikkönä Fort McKinleyssä Mitchell sai 5. maaliskuuta 1912 tietää, että häntä oltiin ottamassa työhön maavoimien pääesikuntaan Washingtoniin. Hän aloitti työnsä esikunnassa helmikuussa 1913.
Pääesikunnassa Mitchell oli ainoa, jolla oli viestiupseerin tausta. Aika ajoin hän ajautui tekemisiin Yhdysvaltain alkutaipaleellaan olevien ilmajoukkojen kanssa. Ilmailu ei suuremmin kiinnostanut häntä, vaan hän näki sen lähinnä tiedustelun ja viestinvälityksen jatkeena. Hänen suosituksestaan lentäjiksi otettiin vuodesta 1914 lähtien ainoastaan alle 30-vuotiaita luutnantteja, jotka eivät olleet naimisissa. Viestijoukkojen osaksi perustettiin lisäksi vuonna 1914 erillinen ilmailuosasto, jonka johtajaksi nimitettiin everstiluutnantti Samuel Reber.
Mitchell oli vuonna 1914 ilmaissut kiinnostuksensa tehtävästä Wisconsinin kansalliskaartissa, sillä sitä kautta hän olisi saanut ylennyksen everstiksi. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa elokuussa 1914 hän kuitenkin jatkoi työssään pääesikunnassa ja hyödynsi siellä keräämäänsä tietämystä kirjoittamalla Chicago Tribune -lehteen anonyymisti artikkelin, missä arveli Ranskan nopeasti ja ratkaisevasti häviävän sodan Saksaa vastaan. Hän pyysi ylemmiltään, että hänet lähetettäisiin Eurooppaan tarkkailijaksi jonkin maan armeijaan ennen kuin sota olisi ohi. Hän toivoi itse mieluiten tarkkailijan paikkaa Venäjältä, sillä katsoi Venäjällä ja Yhdysvalloilla olevan ratkaistavana saman kaltaisia ongelmia. Marnen taistelu kuitenkin teki selväksi, että Ranska jatkaisi mukana sodassa, ja Mitchell tyytyi jatkamaan normaaleja tehtäviään pääesikunnassa.
Elämäkerta > Ilmailuosastossa

Samuel Reber siirrettiin 5. toukokuuta 1916 pois ilmailuosaston johdosta, ja tilalle nimitettiin everstiluutnantti George O. Squier, jonka alaisuudessa Mitchell oli palvellut Fort Leavenworthissa. Koska Squier oli nimityksensä aikaan sotilasattaseana Lontoossa, Mitchell toimi väliaikaisesti ilmailuosaston päällikkönä ja myöhemmin Squierin alaisuudessa sen varapäällikkönä. Lisäksi hänet ylennettiin majuriksi heinäkuussa 1916.
Ilmailuosastoon siirryttyään Mitchell päätti syksyllä 1916 hankkia itselleen lentäjänluvan, vaikka olikin aiemmin pitänyt itseään liian vanhana lentäjäksi. Hän matkusti Newport Newsiin Virginiassa ja aloitti siellä Curtiss Aviation School -lentokoulussa lentämisen opiskelun. Lennonopettajien arvio hänestä oli, että hän oli oppilaana innokas, mutta epätasainen – joinakin päivinä hän lensi erinomaisesti, joinakin taas ei. Mitchell yritti saada valtion maksamaan hänen lennonopetuksensa, mutta hän joutui lopulta maksamaan 1 470 dollarin summan itse. Kaiken kaikkiaan hän lensi koulussa 36 lentoa.
Maailmansodan jatkuessa alkoi näyttää todennäköiseltä, että Saksa ja Yhdysvallat joutuisivat ennen pitkää konfliktiin, jos edellinen päättäisi uudelleen aloittaa rajoittamattoman sukellusvenesodan. Konfliktissa Yhdysvalloilla olisi syvä tarve nopeasti laajentaa ilmapuolustushaaraansa, ja George O. Squierin mukaan Yhdysvaltain pitäisi lähettää ilmasodankäyntiä varten tarkkailija Eurooppaan. Tähän tehtävään hän valitsi Mitchellin, joka lähti Ranskaan maaliskuussa 1917.
Kirjallisuutta

Lane, Spencer: First World Flight: The Odyssey of Billy Mitchell.  U. S. Press, 2002.  (englanniksi)
Wells, Samuel F. Jr.: William Mitchell and the Ostfriesland: A Study in Military Reform. The Historian, 1964, 26. vsk, nro 4.  Artikkelin verkkoversio. (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Billy Mitchell Wikimedia Commonsissa
Brazil

Brazil voi tarkoittaa:
”Brazil”, sambakappale vuodelta 1939
Brazil, yhdysvaltalainen vuoden 1944 elokuva
Brazil – tämän hetken tuolla puolen, Terry Gilliamin tieteiskomedia vuodelta 1985
”Brazil”, Jugoslavian euroviisu 1991
Brazil, Pauligin kahvimerkki
Angela Brazil, brittiläinen kirjailija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Brazil”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Georg Borgström

Georg Borgström.
Georg Arne Borgström (5. huhtikuuta 1912 Habo – 7. helmikuuta 1990 Göteborg) oli ruotsalaissyntyinen ravitsemuskysymysten tutkija. Hänellä oli Michiganin valtionyliopistossa (Michigan State University) professuuri ensin elintarviketekniikassa, sitten talousmaantieteessä. Borgströmistä tuli maailmankuulu kirjoituksilla, jotka käsittelivät köyhien ja rikkaiden maiden osuuksia maailman resursseista, luonnon riistoa ja elintarvikepulaa. Expressen nimesi hänet 1967 maailman tärkeimmäksi ruotsalaiseksi.
Elämä ja ura

Georg Borgströmin vanhemmat olivat kirkkoherra Algot Borgström ja Anna Borgström, omaa sukua Littorin. Georg Borgström opiskeli Lundin yliopistossa pääaineenaan kasvitiede. Hänestä tuli filosofian maisteri 1933 ja lisensiaatti 1936. Hän väitteli 1939 kasvifysiologiaa koskevalla väitöskirjalla The Transverse Reaction of Plants. Väitöskirja sai kohtalaisen arvosanan, mutta sitä moitittiin liian vähästä empiriasta ja runsaasta painottumisesta kirjallisiin lähteisiin. Borgströmistä tuli kasvifysiologian dosentti Lundin yliopistossa 1940 ja elintarviketekniikan dosentti Chalmersin teknillisessä korkeakoulussa 1951.
Borgström otettiin vuonna 1941 Johnson-konsernin palvelukseen. Hänen tehtävänsä oli suunnitella kasvinviljelyä ja kylmäsäilöntää tutkiva laitos ja toimia sen johtajana. Vuonna 1948 hänet kutsuttiin Ruotsin säilöntätutkimusinstituutin johtajaksi Göteborgiin. Instituuttia ylläpiti säätiö, jonka jäseninä olivat Ruotsin valtio ja viitisenkymmentä yritystä. Vuoden 1948 joulukuussa Borgström piti radiossa esitelmän, jossa pohti maailman ravintotilannetta. Esitelmätoimintaansa hän jatkoi seuraavina vuosina ja kokosi huolestuneet näkemyksensä 1953 kirjaan Jorden – vårt öde. Esipuheessa todettiin, että ruoantuotanto vaati poikkeuksellisia toimenpiteitä, jos katastrofi haluttiin välttää.
Suuret säilöntäyritykset ilmaisivat jo 1950-luvun alussa tyytymättömyytensä Borgströmin toimintaan. Hänen katsottiin käyttävän liikaa aikaa yleisiin asioihin ja julkisiin esiintymisiin. Vuoden 1955 lopussa  instituutin hallitus kehotti Borgströmiä hakeutumaan toisiin tehtäviin. Borgström erosi johtajan tehtävästä elokuussa 1956 ja siirtyi Yhdysvaltoihin Michiganin valtionyliopistoon, jossa hän opetti 25 vuotta. Vuonna 1962 hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen. Vuosina 1974–79 hän toimi vierailevana professorina Göteborgin yliopistossa.  Vuonna 1967 Borgströmistä tuli American Society for the Advancement of Sciencen ja World Academy of Art and Sciencen jäsen, ja vuonna 1980 hänet kutsuttiin Ruotsin Kuninkaallisen tiedeakatemian (Kungliga Vetenskapsakademien) ulkojäseneksi 1980.
Näkemykset

Borgström arvosteli tutkijoita liiallisesta erikoistumisesta ja yleisnäkemyksen puutteesta. Itse hän oli syntetisoija, joka ei tehnyt empiiristä tutkimusta. Borgström toi maataloustieteelliseen keskusteluun pari havainnollistavaa käsitettä. Toinen oli väestöekvivalentti (population equivalent). Sillä Borgström tarkoitti sitä, miten suurta ihmismäärää tietyn alueen karja vastasi. Käsitteellä haamualue (ghost acreage) Borgström kuvasi, paljonko maata jokin valtio tarvitsisi, jotta maidosta saataisiin sama määrä proteiinia kuin väestölle hankitusta kalasta. Tällä Borgström ennakoi käsitettä ekologinen jalanjälki.
Borgström oli huolestunut ruoan riittävyydestä maapallolla, jonka väestö kasvoi jatkuvasti. Hän arvosteli voimakkaasti sitä, että rikkaat valtiot käyttivät suhteettoman suuren osan luonnonvaroista. Borgström totesi, että kalat olivat korvaamaton proteiinin lähde köyhille maille. Kuitenkin esimerkiksi proteiinivajauksesta kärsivän Perun merialueelta pyydetyt kalat vietiin pääosin Yhdysvaltoihin ja  Eurooppaan eläinten ruoaksi.
Borgström vaati reilumpaa maailmanjärjestystä, elintarvikkeiden varastoinnin parantamista, tiukkaa syntyvyyden sääntelyä, voimavarojen siirtoa varustelusta tärkeämpiin tehtäviin, suurempaa panostusta ongelmien ratkaisemiseksi tarvittavaan tutkimustyöhön ja ekologisten asioiden sisällyttämistä eri asteiden opetukseen.
Borgströmin toiminnan arviointia

Borgströmiä luonnehdittiin tuhon profeetaksi ja pessimisteistä pessimistisimmäksi. Itse hän piti itseään realistina. Ruotsalainen fyysikko Tor Ragnar Gerholm ihmetteli, miten joku saattoi ottaa Borgströmin näkemyksiä todesta. Borgströmistä väitöskirjan kirjoittanut Björn-Ola Linnér toteaa Borgströmin osuneen eräissä ennusteissaan varsin oikeaan. Linnérin mielestä Borgström jätti joka tapauksessa keskusteluun arvokkaita aineksia, esimerkiksi vaatimuksen ruoan tasaisemmasta jaosta.
Julkaisuja

Jorden - vårt öde (1953)
Mat för miljarder (1962)
Gränser för vår tillvaro (1964)
The Hungry Planet: The Modern World at the Edge of Famine (1965)
Revolution i världsfisket (1966)
Too Many: A Biological Overview of the Earth's Limitations (1969)
Flykt från verkligheten (1969)
Brännpunkter (1971)
Focal Points (1973)
Harvesting the Earth (1973)
The Food and People Dilemma (1973)
Banketten (1975)
Suomennetut teokset

Ruokaa vai raketteja (1962)
Riittääkö maapallo (1970)
Polttopisteitä (1973)
Brazen

Brazen tarkoittaa seuraavia asioita:
Brazen Abbot, yhtye
Brazen-luokka, torpedovenehävittäjäluokka
HMS Brazen (1781), 12-tykkinen kutteri
HMS Brazen (1798), 18-tykkinen sluuppi
HMS Brazen (1808), 18-tykkinen Bittern-luokan sluuppi
HMS Brazen (1856), Albacore-luokan tykkivene
HMS Brazen (1896), Brazen-luokan torpedovenehävittäjä
HMS Brazen (H80), B-luokan hävittäjä
HMS Brazen (F91), Tyypin 22 -fregatti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Brazen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gilded Age

The Bosses of the Senate, Joseph Kepplerin pilapiirros vuodelta 1889.
Gilded Age (’kullattu aika’) tarkoittaa Yhdysvaltojen historiassa 1870-luvulta 1900-luvun alkuun vallinnutta häikäilemättömän materialismin ja räikeän poliittisen korruption aikakautta. Se oli kiivaan teollistumisen, voimakkaan talouskasvun ja vaurauden aikaa varakkaille. Samalla se merkitsi hyväksikäytön ja äärimmäisen köyhyyden aikaa työväenluokalle.
Gilded Age -aikakaudelle oli ominaista nopea teollistuminen ja suuryritysten räjähdysmäinen kasvu. Suuryritysten värikkäät johtajat tultiin tuntemaan ”rosvoparoneina”, jotka olivat rikastuneet luomiensa teräs-, öljy- ja kuljetusteollisuuden monopolien avulla. Tunnetuimpia heistä olivat John D. Rockefeller, Andrew Carnegie, Cornelius Vanderbilt, Leland Stanford ja J.P. Morgan.
Aikakausi sai nimensä Mark Twainin yhdessä Charles Dudley Warnerin kanssa kirjoittamasta The Gilded Age: A Tale of Today -romaanista, joka julkaistiin vuonna 1873. Romaani kuvaa tarkkanäköisesti pääkaupunki Washingtonin elämää sekä ahneita teollisuusjohtajia ja korruptoituneita poliitikkoja. Tätä romaania seurasi historioitsija Henry Adamsin vuonna 1880 nimettömänä julkaisema romaani Democracy, jonka mukaan korruption lähde oli villin ja lainsuojattoman lännen periaatteeton asenne.
Gilded Age -aikakautta kuvanneet poliittiset romaanit edustavat amerikkalaisen kirjallisuuden uuden suuntauksen alkua, jossa romaanit toimivat yhteiskunnallisen protestin välineenä. Tämä virtaus voimistui 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alkupuolella ja huipentui työväenluokasta nousseiden kirjailijoiden astuessa esiin.
Bilal Hassani

| Bilal Hassani |
| --- | --- |
 Hassani vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: Pariisi, Ranska
Ammatti:  laulaja, lauluntekijä, tubettaja
Muusikko
Laulukielet:  ranska, englanti
Aktiivisena:  2015–
Tyylilajit:  Pop
Soittimet:  piano 
Levy-yhtiöt:  Low Wood
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Bilal Hassani (s. 9. syyskuuta 1999 Pariisi, Ranska) on ranskalainen laulaja, lauluntekijä ja tubettaja. Hän nousi ensimmäistä kertaa julkisuuteen julkaistessaan videoita ja cover-kappaleita Youtube-palveluun. Hassani edusti Ranskaa kappaleella "Roi" vuoden 2019 Eurovision laulukilpailussa Tel Avivissa. Hänet valittiin edustamaan Ranskaa voitettuaan vuoden 2019 Destination Eurovision -karsintakilpailun 200 pisteellä.
Hassani voitti NRJ Music Awards ”Vuoden ranskalainen tulokas” -palkinnon.
Biografia > Lapsuus

Bilal Hassani syntyi 9. syyskuuta 1999 Pariisissa, Ranskassa, mutta on taustaltaan marokkolainen. Hassanilla on vanhempi veli nimeltä Taha, joka on syntynyt vuonna 1995.
Hassani on suorittanut kirjallisen kandidaatintutkinnon vuonna 2017.
Biografia > Uran alku

Hassani alkoi laulaa 5-vuotiaana aluksi perheellensä, mutta myöhemmin hän alkoi ottaa laulutunteja. Vuonna 2015 hän osallistui The Voice Kids -kilpailun toiselle tuotantokaudelle ystävänsä Nemo Schiffmanin painostamana. Schiffman oli osallistunut kilpailun ensimmäiselle tuotantokaudelle ja päässyt finaaliin asti. Hassani lauloi kilpailun Ääni ratkaisee -vaiheessa idolinsa Conchita Wurstin kappaleen nimeltä "Rise Like a Phoenix". Kaikki tuomarit kääntyivät kappaleen loputtua ja Hassani valitsi heistä Patrick Fiorin. Hassani kuitenkin tippui kilpailusta Kaksintaistelut-vaiheessa kilpaillessaan Lenni-Kimiä vastaan.
Têtu-lehti mainitsee Hassanin vuonna 2018 yhdeksi "30:stä HLBT-henkilöstä, jotka muuttivat Ranskaa". Lehti sanoo Hassanin olevan ikoni Ranskan HLBT-nuorille.
Biografia > Destination Eurovision 2019 -kilpailu

6. joulukuuta 2018 Hassanin ilmoitettiin olevan yksi 18 ehdokkaasta Destination Eurovision 2019 -kilpailun osallistujiksi. Destination Eurovision 2019 oli Ranskan euroviisukarsinta vuoden 2019 Eurovision laulukilpailuun, joka järjestettiin Tel Avivissa, Israelissa 14.–18. toukokuuta 2019.
20. joulukuuta 2018 julkistettiin videoleike hänen kilpailukappaleestaan: kappaleen "Roi"  on kirjoittanut Madame Monsieur. Kappale kertoo itsensä hyväksymisestä omana itsenään. 4. tammikuuta 2019 "Roi" oli saatavilla kaikilla musiikkisovelluksilla ja sen lyrics-video sai 1,3 miljoonaa katselukertaa vain muutamassa päivässä. 14. tammikuuta mennessä videolla oli jo 3 miljoonaa näyttökertaa. Le Monde -lehti kirjoittaa, että Bilal Hassani ei jätä ketään välinpitämättömäksi.
12. tammikuuta 2019 ennakkosuosikki Bilal Hassani esiintyi ensimmäisessä semifinaalissa ja sai 58 pistettä 60 pisteestä kansainvälisiltä raadeilta. Hän oli myös yleisön suosikki ja sai heiltä 57 pistettä. 115 pisteellä Hassani saavutti ensimmäisen sijan semifinaalissa ja pääsi finaaliin yhdessä Chimène Badin (66 pistettä), Silvàn Aregin (59 pistettä) sekä Aysatin (40 pistettä) kanssa. 26. tammikuuta 2019 pidetyssä finaalissa Hassani voitti kilpailun 200 pisteellä, joista 150 oli yleisöltä ja 50 raadeilta. Hän oli siten ensimmäisellä sijalla yleisöäänien perusteella ja viides kansainvälisten raatien pisteissä.
Yksityiselämä

23. kesäkuuta 2017 Hassani ilmoitti avoimesti olevansa homoseksuaali. Häntä on myös kuvattu queeriksi. Hassani vastustaa aktiivisesti rasismia sekä homofobiaa.
Hassani seurusteli vuoden ajan ranskalaisen somevaikuttajan Nawfelin kanssa, mutta pari erosi tuntemattomasta syystä muutama viikko ensimmäisen vuosipäivän jälkeen.