stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bloudkova Velikanka
Bloudkova Velikanka

Mäen suunnitteli Stanko Bloudek ja myöhemmin mäki nimettiin hänen mukaansa. Rakennustyö projekti aloitettiin vuonna 1931, tarkoituksena tehdä maailman isoin hyppyrimäki. Bloudkova Velikanka avattiin 23.3.1934, se oli entinen lentomäki, josta hypättiin maailmanennätyksiä vuoteen 1948 asti. Josef Bradl hyppäsi vuonna 1936 kautta aikain ensimmäisen 100 metrin ylitäneen hypyn, hyppy oli 101,5 metriä pitkä. Viimeisimmän maailmanennätyksen mäestä hyppäsi Fritz Tschannen vuonna 1948, hyppy oli 120,0 metriä pitkä. Kun Oberstdorfiin rakennetiin 1950-luvun alussa uusi lentomäki, oli selvä että mäkeä ei voitu enää remontoida maailmanennätys mäeksi, silloin heräsivät ajatuksesta rakentaa täysin uusi lentomäki. Ajatukset kävivät toteen kun Letalnica rakennettiin vuonna 1968.
Bloudkova Velikanka > Mäkiennätyksen kehittyminen

Mäkiennätyksen 147,5 metriä on hypännyt Noriaki Kasai.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4.2.1934 |  Franc Palme | 55,0 m | Opening Competition |  |
| 4.2.1934 |  Franc Palme | 60,0 m | Opening Competition |  |
| 25.3.1934 |  Per G. Jonson  Birger Ruud | 78,0 m | International Competition |  |
| 25.3.1934 |  Sigmund Ruud | 81,0 m | International Competition |  |
| 25.3.1934 |  Sigmund Ruud | 82,0 m | International Competition |  |
| 25.3.1934 |  Gregor Höll | 83,0 m | International Competition |  |
| 25.3.1934 |  Sigmund Ruud | 85,0 m | International Competition |  |
| 25.3.1934 |  Birger Ruud | 87,0 m | International Competition |  |
| 25.3.1934 |  Per G. Jonson | 89,0 m | International Competition | Epävirallinen ME |
| 25.3.1934 |  Birger Ruud | 92,0 m | International Competition |  |
| 25.3.1934 |  Sigmund Ruud | 94,0 m | International Competition | Kaatunut ME |
| 14.–17.3.1935 |  Reidar Andersen | 93,0 m | International Competition |  |
| 14.–17.3.1935 |  Stanisław Marusarz | 95,0 m | International Competition |  |
| 14.–17.3.1935 |  Reidar Andersen | 98,0 m | International Competition |  |
| 14.–17.3.1935 |  Reidar Andersen | 99,0 m | International Competition |  |
| 15.3.1936 |  Josef Bradl | 101,5 m | International Competition |  |
| 14.–15.3.1938 |  Josef Bradl | 107,0 m | International Competition |  |
| 26.2.–1.3.1941 |  Rudi Gehring | 108,0 m | Ski Flying Week |  |
| 26.2.–1.3.1941 |  Franz Mair | 109,0 m | Ski Flying Week |  |
| 26.2.–1.3.1941 |  Hans Lahr | 111,0 m | Ski Flying Week |  |
| 26.2.–1.3.1941 |  Paul Krauss | 112,0 m | Ski Flying Week |  |
| 26.2.–1.3.1941 |  Rudi Gehring | 118,0 m | Ski Flying Week |  |
| 13.–17.3.1948 |  Janez Polda | 120,0 m | Ski Flying Week | Kaatunut ME |
| 13.–17.3.1948 |  Charles Blum | 121,0 m | Ski Flying Week | Kaatunut ME |
| 13.–17.3.1948 |  Fritz Tschannen | 120,0 m | Ski Flying Week |  |
| 8.–10.3.1957 |  Helmut Recknagel | 120,0 m | Planica Ski Flying Week |   |
| 8.–10.3.1957 |  Helmut Recknagel | 124,0 m | Planica Ski Flying Week |  |
| 25.–27.3.1960 |  Helmut Recknagel | 124,5 m | Planica Ski Flying Week |  |
| 25.–27.3.1960 |  Helmut Recknagel | 127,0 m | Planica Ski Flying Week |  |
| 25.–27.3.1966 |  Jiří Raška | 129,0 m | Planica Ski Flying Week |  |
| 25.–27.3.1966 |  Jiří Raška | 130,0 m | Planica Ski Flying Week |  |
| 20.3.1976 |  Lennart Elimä | 132,0 m | Kongsberg Cup |  |
| 22.3.1981 |  Armin Kogler | 134,0 m | Maailmancup |  |
| 27.3.1993 |  Noriaki Kasai | 145,5 m | Maailmancup |  |
| 22.3.1998 |  Noriaki Kasai | 147,5 m | Maailmancup |  |
Skakalnica Stano Pelan > Mäkiennätyksen kehittyminen

Mäkiennätyksen 110,0 metriä on hypännyt Bine Zupan. Naisten mäkiennätyksen 105,5 metriä on hypännyt Anette Sagen.
| Päivämäärä | Hyppääjä | Pituus | Kilpailu | Kommentti |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27.3.1949 |  Janez Polda | 86,0 m | International Competition |  |
| 7.3.1965 |  Marjan Pečar | 87,0 m | 1st Janez Polda Memorial |  |
| 26.3.1967 |  Horst Queck | 91,0 m | 2nd Janez Polda Memorial |  |
| 28.3.1971 |  Hans-Georg Aschenbach | 93,0 m | 5th Janez Polda Memorial |  |
| 21.3.1980 |  Tom Levorstad | 94,0 m | Maailmancup |  |
| 27.3.1982 |  Ole Bremseth | 94,0 m | Maailmancup |  |
| 26.3.1983 |  Olav Hansson | 95,5 m | Maailmancup |  |
| 24.3.1984 |  Jens Weißflog | 97,0 m | Maailmancup |  |
| 11.12.1993 |  Espen Bredesen | 101,0 m | Maailmancup |  |
| 11.12.1994 |  Andreas Goldberger | 102,5 m | Maailmancup |  |
| 29.1.2003 |  Anette Sagen | 105,5 m | Euroopan nuorten olympiafestivaalit 2003 | Naisten mäkiennätys |
| 13.3.2004 |  Bine Zupan | 110,0 m |  |  |
Andrea Conti

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 2. maaliskuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Lecco, Italia
Pelipaikka: oikea laitapuolustaja
Pituus: 184 senttimetriä
Paino: 76 kilogrammaa
Seura
Seura: Sampdoria
Pelinumero: 13
Junioriseurat
2003–2013: Atalanta
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2017 | Atalanta | 47 | (10) |
| 2013–2014 | → Perugia | 17 | (0) |
| 2014–2015 | → Virtus Lanciano | 24 | (0) |
| 2017–2022 | Milan | 41 | (0) |
| 2021 | → Parma | 11 | (0) |
| 2022– | Sampdoria | 1 | (0) |
Maajoukkue
| 2010–2011 | Italia U17 | 9 | (0) |
| 2011 | Italia U18 | 3 | (0) |
| 2013 | Italia U19 | 0 | (0) |
| 2014 | Italia U20 | 4 | (0) |
| 2015–2017 | Italia U21 | 17 | (1) |
| 2017– | Italia | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. tammikuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 5. syyskuuta 2017.
Andrea Conti (s. 2. maaliskuuta 1994 Lecco) on italialainen jalkapalloilija, joka edustaa Serie A:ssa pelaavaa Sampdoriaa oikeana laitapuolustajana.
Conti on pelannut useissa Italian nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului Italian joukkueeseen alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017. Italian A-maajoukkueessa hän on pelannut toistaiseksi ainoan kerran syyskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Israelia vastaan.
Élisabeth Jacquet de La Guerre

Élisabeth Jacquet de La Guerre (1665-1729, ranskalainen säveltäjä), François de Troyn maalaus.
Élisabeth Jacquet de La Guerre (kastettu 17. maaliskuuta 1665 Pariisi – 27. kesäkuuta 1729) oli ranskalainen säveltäjä, cembalisti ja urkuri.
Jacquet de La Guerre pääsi hovimuusikoksi 15-vuotiaana. Hän lähti aktiivisesta palveluksesta hovissa vuonna 1684 ja meni samana vuonna naimisiin cembalisti, urkuri, musiikkipedagogi, säveltäjä Marin de la Guerren kanssa. Pariskunta sai lapsen, joka osoitti musiikillista lahjakkuutta, mutta menehtyi kymmenenvuotiaana. Jacquet de La Guerre omisti suurimman osan julkaistuista teoksistaan kuninkaalle, joten hän säilytti yhteytensä kuninkaallisiin piireihinsä koko uransa ajan.
Hänen ensimmäinen sävellyskokoelmansa, Pièces de clavessin, julkaistiin vuonna 1687. Tämä on huomionarvoista, sillä cembalomusiikin julkaiseminen oli Ranskassa vielä harvinaista tuohon aikaan. Jacquet de La Guerre oli edelläkävijä vokaalimusiikin saralla. Hänen Lully-tyylinen oopperansa Céphale et Procris kantaesitettiin 1800-luvulta peräisin olevan lähteen mukaan 15. maaliskuuta 1694 Pariisissa. Ooppera ei saavuttanut suurta suosiota, mutta Jacquet de La Guerre sai sen ansiosta kunnian olla Ranskan ensimmäinen naispuolinen oopperasäveltäjä. Hän sävelsi myös muun muassa kantaatteja.
Canon PowerShot A630

Canon PowerShot A630 on Canonin Powershot-tuoteperheen vuonna 2007 julkaistu malli, joka on PowerShot A610:nen ja A260:nen seuraaja. Se on varustettu muun muassa kahdeksan megapikselin CCD-kennolla, 4-kertaisella optisella zoomilla ja makrokuvausmahdollisuudella jopa 1 cm läheisyydestä. Laite toimii neljällä AA-kokoisella sormiparistolla tai AA-kokoisilla akuilla. Kamera painaa ilman akkuja ja muistikorttia noin 245 grammaa.
Tärkeimmät ominaisuudet

8,0 megapikseliä
21 kuvausohjelmaa
9 pisteen AiAF-automaattitarkennus ja FlexiZone AF/AE -ohjaus
DIGIC II ja iSAPS
Kääntyvä 2,5 tuuman TFT-näyttö
Nopea ISO 800
Varmuuszoom ja digitaalinen telelisäke
VGA-tasoinen, 30 kuvaa/sekunti videotallennus
1 cm:n makrotila
Suomenkieliset käyttövalikot
Antti Satuli

Antti Satuli.
Antti Johannes Satuli (8. lokakuuta 1946 Helsinki – 17. huhtikuuta 2003 Inari) oli oikeustieteen kandidaatti, joka loi uransa Suomen ulkoasiainministeriön palveluksessa. Hän oli Suomen ensimmäinen suurlähettiläs ja pysyvä edustaja Euroopan unionissa siihen liittymisen jälkeen. Vuonna 2002 hänet nimitettiin ulkoministeriön valtiosihteeriksi.
Antti Satulin vanhemmat olivat hallitusneuvos Mauno Satuli ja Irma Kajander. Satuli valmistui ylioppilaaksi Helsingin ranskalais-suomalaisesta koulusta vuonna 1965. Oikeustieteen kandidaatiksi hän valmistui vuonna 1970 Helsingin yliopistosta. Hänen sotilasarvonsa oli kapteeniluutnantti.
Satuli avioitui vuonna 1971 Marjatta Anna-Liisa Mattilan kanssa ja heillä oli kaksi lasta (s. 1974 ja 1975).
Antti Satuli oli ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1971 kuolemaansa saakka. Hän kuoli sairauskohtaukseen ollessaan hiihtomatkalla Lapissa keväällä 2003.
Ura ministeriössä

1971– Ulkoministeriön palvelukseen
1973–1977 – Avustaja, Suomen suurlähetystö, Bryssel
1975–1977 – Lähtystösihteeri, Suomen suurlähetystö, Alger
1977–1980 – Jaostosihteeri (1.9.1988), ulkoasiansihteeri (1.3.1978), ulkoasiainministeriö, kauppapoliittinen osasto
1980–1983 – Lähetystösihteeri, Suomen suurlähetystö, Washington
1983–1986 – Lähetystöneuvos, Suomen pysyvä edustusto, Geneve
1986–1988 – Toimistopäällikkö, ulkoasiainministeriö, kauppapoliittinen osasto
1988–1990 – Apulaispäällikkö, ulkoasiainneuvos, ulkoministeriö, kauppapoliittinen osasto
1990–1994 – Ulkoministerion kauppapoliittisen osaston päällikkö, ulkoasiainministeriö
1994–Ulkoasiainministeriön kauppapoliittinen alivaltiosihteeri
1.1.1995–31.12.2001 – Suurlähettiläs ja Suomen pysyvä edustaja Euroopan unionissa Brysselissä
1.1.2002– Ulkoasiainministeriön valtiosihteeri.
Cardedu

| Cardedu (Cardèdu) |
| --- | --- |
 Sijainti Nuoron maakunnassa
 Cardedu
 Koordinaatit: 39.796°0′0″N, 9.626°0′0″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Nuoro
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  33,39 km²
Korkeus:  19 m
Väkiluku:  1 909
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  08040
Suuntanumero(t):    0782
Rekisterikilpi:  NU
 
 http://www.comunedicardedu.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cardedu (sardiksi Cardèdu) on kaupunki ja kunta Italiassa Sardinian hallintoalueella Nuoron maakunnassa. Kunnassa on arviolta 1 909 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 33,39 neliökilometriä. Se sijaitsee 19 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Cardedu Wikimedia Commonsissa
Nuoron maakunta
Aritzo | Arzana | Atzara | Austis | Bari Sardo | Baunei | Belvì | Birori | Bitti | Bolotana | Borore | Bortigali | Cardedu | Desulo | Dorgali | Dualchi | Elini | Fonni | Gadoni | Gairo | Galtellì | Gavoi | Girasole | Ilbono | Irgoli | Jerzu | Lanusei | Lei | Loceri | Loculi | Lodine | Lodè | Lotzorai | Lula | Macomer | Mamoiada | Meana Sardo | Noragugume | Nuoro | Oliena | Ollolai | Olzai | Onanì | Onifai | Oniferi | Orani | Orgosolo | Orosei | Orotelli | Ortueri | Orune | Osidda | Osini | Ottana | Ovodda | Perdasdefogu | Posada | Sarule | Silanus | Sindia | Siniscola | Sorgono | Talana | Tertenia | Teti | Tiana | Tonara | Torpè | Tortolì | Triei | Ulassai | Urzulei | Ussassai | Villagrande Strisaili
Canon PowerShot SX120 IS

| Canon PowerShot SX120 IS |
| --- | --- |

Tyyppi:  digitaalinen kompaktikamera
Kenno:  CCD, 10 megapikseliä
Korkein resoluutio:  3 648 × 2 736
Objektiivi:  10 × optinen, 4 × digitaalinen zoom kinovastaavuus 36–360 mm, f/ 2.8–4.3
Suljinajat:  15–1/2500 s
Tarkennustavat:  TTL
Etsin:  digitaalinen
ISO-arvot:  ISO 80–ISO 1600
Salama:  sisäänrakennettu
LCD-näyttö:  3 tuuman nestekidenäyttö
Tallennusmedia:  SD, SDHC, MMC MMCplus
Akku:  AA-alkaliparistot (tai akut)
Paino:  245 g
Canon Powershot SX120 IS on Canonin Powershot-tuoteperheen vuoden 2009 elokuussa julkaistu SX-sarjan toiseksi uusin malli. SX120-malli on varustettu muun muassa kymmenen megapikselin CCD-kennolla, 10x optisella zoomilla, kolmen tuuman TFT-näytöllä ja 20 kuvausohjelmalla mukaan lukien täydet manuaalisäädöt antaen valmiudet vaativampaankin käyttöön. Kamera tukee SD-, SDHC-, MMC-, MMCplus- sekä HC MMCplus -muistikortteja. Kamera toimii AA-alkaliparistoilla tai ladattavilla AA-kokoisilla akuilla. Kamera painaa ilman paristoja (tai akkuja) ja muistikorttia noin 245 grammaa.
Tärkeimmät ominaisuudet

10,0 megapikselin CCD-kenno
10 × optinen, 4 × digitaalinen zoom
Kolmen tuuman TFT-näyttö
Optinen kuvanvakain
Kasvojentunnistustekniikka
Liikkeentunnistustekniikka
i-Contrast
20 kuvausohjelmaa
DIGIC 4-prosessori
VGA-äänivideot (30 kuvaa sekunnissa)
Suomenkieliset käyttövalikot
Arabian jääkiekkoliitto

Arabian jääkiekkoliitto on perustettu vuonna 2008 edistämään jääkiekkoilua Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa. Liiton päämaja sijaitsee Abu Dhabissa Arabiemiirikunnissa, ja sillä on kuusi jäsenmaata.
Liitto järjestää myös Arab Cupin Arabimaiden jääkiekkomaajoukkueille.
Arabian jääkiekkoliiton jäsenet

Algeria
Bahrain
Marokko
Tunisia
Arabiemiraatit
Kuwait
Béla Fleck and the Flecktones

Victor Wooten (vas.) ja Béla Fleck.
Béla Fleck and the Flecktones on yhdysvaltalainen yhtye, jonka sointimaailma on omalaatuinen yhdistelmä bluegrassia, fuusiota sekä jazzia. Keulakuva Béla Fleck haluaa todistaa, että banjolla voi soittaa muutakin kuin country-musiikkia. Flecktones onkin esittänyt kappaleita melkein joka kategoriastaselvennä, sekä Fleck on tehnyt sooloprojektina albumin klassista musiikkia banjosovituksina.[lähde? ]
Ryhmä toimi alun perin kvartettina, jossa soitti kosketinsoittaja ja huuliharpisti Howard Levy. Hän kuitenkin lähti ryhmästä, ja Flecktones levytti triona albumin Three Flew Over The Cuckoo's Nest. Levy on sittemmin vieraillut Flecktonesien albumeilla. Saksofonisti Jeff Coffin liittyi yhtyeeseen Left of Cool -albumilla. Yhtyeen muut jäsenet ovat basisti Victor Wooten ja hänen veljensä Roy "Future Man" Wooten, joka soittaa eräänlaista omatekemää kitaranmallista triggeroitua rumpusettiä. Soolotuotannollaan Future Man käyttää myös uudempaa keksintöään, joka on pianoa muistuttava rytmisoitin. Hän sanoo yhä useammin mieltävänsä pianon rumpusettinä ja rumpusetin pianona.[lähde? ]
Vuoden 2005 keikkatauon julkaistiin uusi albumi Hidden Land. Se voitti Grammy-palkinnon parhaasta jazz-albumista. Yhtye on lisäksi voittanut useita Grammy-palkintoja aiemmista albumeista, lisäksi Béla Fleck on ollut ehdolla useammassa kategoriassa kuin kukaan muu.[lähde? ]
Yhtye

Béla Fleck – akustinen- ja sähköbanjo
Victor Wooten – sähköbasso
Roy "Future Man" Wooten – Synth-Axe Drumitar
Jeff Coffin – saksofoni
Diskografia > Albumit

Béla Fleck and the Flecktones (1990)
Flight of the Cosmic Hippo (1991)
UFO Tofu (1992)
Three Flew Over the Cuckoo's Nest (1993)
Live Art (1996)
Left Of Cool (1998)
Greatest Hits of the 20th Century (1999)
Outbound (2000)
Live at the Quick (2002)
Live at the Quick (DVD, 2002)
Little Worlds (2003)
Ten From Little Worlds (2003)
The Hidden Land (2006)
Aiheesta muualla

Yhtyeen viralliset kotisivut (englanniksi)
Béla Fleckin kotisivut (englanniksi)
Victor Wootenin kotisivut (englanniksi)
Future Manin kotisivut (englanniksi)
Howard Levyn kotisivu (englanniksi)
Jeff Coffinin kotisivu (englanniksi)
Bring Your Daughter... to the Slaughter

| ”Bring Your Daughter> .. to the Slaughter” Iron Maiden |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: No Prayer for the Dying
 Julkaistu: 24. joulukuuta 1990
 Tekijä(t): Bruce Dickinson
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 03.50
 Levy-yhtiö: EMI
Muut kannet

Iron Maidenin muut singlet
| ”Holy Smoke” 1990 | ”Bring Your Daughter... to the Slaughter” 1990 | ”Be Quick or Be Dead” 1992 |
Bring Your Daughter... to the Slaughter on Iron Maidenin toinen single albumilta No Prayer for the Dying. Laulun levytti ja julkaisi Iron Maidenin laulaja Bruce Dickinson Painajainen Elm Streetillä 5 – Painajaisten lapsi -elokuvan soundtrackille. Kappaleen alkuperäinen versio löytyy Bruce Dickinsonin kokoelmalevyltä The Best of Bruce Dickinson.
Kun Dickinson levytti kappaleen Iron Maidenin kanssa syksyllä 1990, kappaleesta tuli yhtyeen toistaiseksi ainoa Britannian ykkössijalla ollut single.
Singlen b-puolella on Free- ja Led Zeppelin -coverit.
Kappaleet 7" & 12"

Bring Your Daughter...to the Slaughter – 4.42 (säv. Dickinson)
I'm a Mover – 3.26 (säv. Fraser/Rodgers) (Free-cover)
Communication Breakdown – 2.41 (säv. Page/Jones/Bonham) (Led Zeppelin -cover) (vain 12)
Soittajat

Bruce Dickinson – laulu
Dave Murray – kitara
Janick Gers – kitara
Steve Harris – basso, taustalaulu
Nicko McBrain – rummut
Bolt Action

| Bolt Action |
| --- | --- |

Suunnittelija:  Alessio Cavatore ja Rick Priestley
Julkaisija:  Warlord Games
Julkaisuvuosi:  2012
Pelaajia:  2+
 BoardGameGeek 
Bolt Action on Warlord Gamesin ja Osprey Gamesin tuottama toiseen maailmansotaan sijoittuva miniatyyripeli. Siinä hyödynnetään 28 millimetrin kokoisia miniatyyrejä. Ohjekirjasta on julkaistu kolme versiota, ensimmäinen vuonna 2012, toinen vuonna 2016 ja kolmas vuonna 2024. Peliin on tehty lisäosia, esimerkiksi Korean sota sekä Konflikt ’47, joka sijoittuu dieselpunkiin ja yliluonnolliseen vaihtoehtoiseen toisen maailmansodan tapahtumiin.
Pelissä on useita pelattavia armeijoita, esimerkiksi Neuvostoliitto, Brittiläinen imperiumi, Yhdysvallat, natsi-Saksa sekä Japanin keisarikunta. Peli sisältää myös muutaman muun maan armeijan, kuten Ranska, Australia, Belgia, Suomi, Puola, Bulgaria, Romania, Kiina sekä Italia. Peliin on myös saatavilla eri sääntökirjoja eri taisteluihin, kuten Stalingradin taistelu, Pegasus-silta, Berliinin taistelu sekä Normandian maihinnousu.
Antti Saloniemi

Antti Saloniemi (s. 1959) on suomalainen sosiologi, joka toimii sosiologian professorina Tampereen yliopiston Porin yksikössä. Hän väitteli tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 1999. Hän on erikoistunut työelämän tutkimukseen.
Julkaisut

Päivi Korvajärvi, Ritva Nätkin ja Antti Saloniemi (toim.): Tieteen huolet, arjen ihmeet. Vastapaino, 1993.
Antti Saloniemi: Työn tekemisen turvallisuus, rakenteet ja rakentaminen: sosiologisia näkökulmia rakennustyöhön ja työsuojeluun (väitöskirja). Tampereen yliopisto, 1999.
Aiheesta muualla

ORCID
ResearchGate
Bolt Garden

| Bolt Garden |
| --- | --- |

 Bolt Gardenin vanha logo, jossa salibandyhallin entinen nimi
Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Niitunniskantie 18 B3, 20320 Turku
Avattu:  2007
Omistaja:  Turun Salibandyhalli Oy
Hoitaja:  FBC Turku ry.
Kenttä:  39 m × 19 m Polyfloor-matto
Aiemmat nimet:  Oy Jäspi & Mäkinen Ab
Käyttäjät
 Salibandy:  FBC Turku 
Katsojakapasiteetti
 300 katsojaa 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Bolt Garden on Turussa Länsikeskuksessa sijaitseva salibandyhalli. Salibandyseura FBC Turku käyttää Sport Gardenia kotihallinaan ja vastaa toiminnan pyörittämisestä.
Kentän koko hallissa on 39 × 19 metriä ja se on päällystetty Polyflor-matolla. Hallista löytyy lisäksi myös kahvio, punttisali, neuvottelutilat sekä neljä pukuhuonetta.
Andrea Carè

Andrea Carè (s. 12. elokuuta 1981 Torino) on italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.
Carè opiskeli Torinon Giuseppe Verdi -konservatoriossa Luciano Pavarottin ja Raina Kabaivanskan johdolla. Hän oli yksi Pavarottin viimeisistä oppilaista. Vuonna 2005 hän voitti Spoleton kansainvälisen oopperakilpailun.
Carè on laulanut muun muassa Deutsche Oper Berlinissä, Bolšoi-teatterissa, Hampurin valtionoopperassa, La Fenicessä ja Savonlinnan oopperajuhlilla. Hän teki Covent Garden -debyyttinsä vuonna 2013 Ismaelen roolissa Giuseppe Verdin oopperassa Nabucco. Pinkerton (Giacomo Puccini: Madama Butterfly) oli rooli, jolla hän teki ensiesiintymisensä Metropolitan-oopperassa vuonna 2019. Carèn muiden roolien joukossa ovat olleet Don Carlosin nimirooli, Un ballo in mascheran Gustavo, Stiffelion nimirooli, Toscan Cavaradossi, Carmenin Don José, Macbethin Macduff ja Norman Polione.
Carèn kanssa työskennelleitä kapellimestareita ovat olleet muiden muassa Paolo Arrivabeni, Bruno Bartoletti, Riccardo Chailly, Gianandrea Noseda, Evelino Pidò, Roberto Polastri, Marco Zambelli, Massimo Zanetti, Daniele Callegari, Domingo Hindoyan, Piergiorgio Morandi, Daniel Oren ja Pinchas Steinberg.
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (englanniksi), (italiaksi)
Always (Ayselin ja Arashin kappale)

| Always |
| --- | --- |
 Aysel ja Arash esittämässä kappaletta vuoden 2009 Eurovision laulukilpailun semifinaalissa.
Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Aysel & Arash
Levy-yhtiö:  Warner Music Sweden
Kesto:  3:00
Tyylilaji:  pop
Säveltäjä(t):  Arash Labaf, Robert Uhlmann, Johan Bejerholm, Marcus Englof, Alex Papaconstantinou
Sanoittaja(t):  Arash Labaf, Robert Uhlmann, Elin Wrethov, Anderz Wrethov
Euroviisutiedot
Vuosi:  2009
Maa:  Azerbaidžan
Kieli:  englanti
Sijoitus:  3.
Pisteet:  207
Sijoitus semifinaalissa:  2.
Pisteet semifinaalissa:  180
Always oli Azerbaidžanin edustuskappale vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa. Kappaleen esittivät Aysel & Arash, ja se sijoittui viisufinaalissa kolmanneksi 207 pisteellä. Semifinaalissa kappale sai toiseksi eniten pisteitä (180).
"Always" valittiin Azerbaidžanin edustuskappaleeksi 5. helmikuuta 2009. Euroviisufinaalissa kappaleelle antoi täydet 12 pistettä vain Turkki.
Carla Laemmle

| Carla Laemmle |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Rebecca Isabelle ”Carla” Laemmle
Syntynyt: 20. lokakuuta 1909 Chicago, Illinois
Kuollut: 12. kesäkuuta 2014 (104 vuotta) Los Angeles, Kalifornia
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Rebecca Isabelle ”Carla” Laemmle (20. lokakuuta 1909 Chicago, Illinois – 12. kesäkuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja Universal Picturesin perustajan Carl Laemmlen sisaruksentytär. Hän esiintyi elokuvissa 1920- ja 1930-luvuilla.
Laemmle aloitti uransa vuonna 1925 esiintymällä balettitanssijana Suuren oopperan kummituksen alkuperäisessä mykkäversiossa. Hänellä oli hyvin pieni rooli myös varhaisessa äänielokuvassa Dracula – vanha vampyyri (1931). Marraskuussa 2010 hän oli viimeinen yhä elänyt esiintyjä molemmissa elokuvaklassikoissa. Laemmle jatkoi toimimista pienissä rooleissa 1930-luvun lopulle ja vetäytyi sitten. Vuonna 2001 hänet kuitenkin nähtiin vampyyrinä The Vampire Hunters Clubissa.
Laemmle jakoi muistonsa esiintymisestään Draculassa juontamalla dokumentin The Road to Dracula (1999), joka julkaistiin lisänä vuoden 2004 DVD-julkaisussa Dracula: The Legacy Collection. Laemmle oli esiintynyt elokuvassa silmälasipäisenä henkilönä, joka teki Renfieldin kanssa matkaa, kun tämä suuntasi kohti Draculan linnaa. Dokumentissa näyttelijä totesi ylpeänä, että hän sai puhua ensimmäiset dialogin sanat ensimmäisessä äänielokuvana toteutetussa yliluonnollisessa trillerissä.
Vuonna 2009 Carla Laemmle ja Daniel Kinske julkaisivat kirjan Growing Up With Monsters: My Times at Universal Studios in Rhymes. Siinä kerrotaan Laemmlen työstä Universal Studiosissa vuosina 1921–1937. Laemmle vietti satavuotispäiviään lokakuussa 2009, ja 3. lokakuuta 2010 hän esiintyi BBC Fourin tuottamassa ja Mark Gatissin luomassa dokumentissa A History of Horror, jossa hän kertoi muistojaan varhaisesta työstään elokuvissa varsinkin Lon Chaneyn ja Bela Lugosin kanssa.
Aiheesta muualla

Carla Laemmle Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Carla Laemmle
Käännös suomeksi