stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Samothráki

Samothrákin saari.
| --- | --- |
Sijainti:  40°27′11″N, 25°35′10″E, Samothráki Évros, Itä-Makedonia ja Traakia Kreikka
Saariryhmä:  Pohjoisen Egean saaret
Merialue:  Egeanmeri, Välimeri
Korkein kohta:  Sáos (Fengári), 1 611 m
Pinta-ala:  178 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  2 859
Kieli:  kreikka
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Samothráki (kreik. Σαμoθράκη), antiikin Samothrake (m.kreik. Σαμοθρᾴκη, Samothrākē; lat. Samothrace), on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saarten saariryhmään. Saaren pinta-ala on 178 neliökilometriä ja asukasluku 2 859 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Samothráki kuuluu Samothrákin kuntaan, Évroksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Saaren pääkylä on Samothrákin kylä.
Maantiede

Samothráki sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren pohjoisosassa Länsi-Traakian edustalla. Se on yksi pohjoisimpia Kreikan suurista saarista Thásoksen ohella. Samothrákin lähimmät suuremmat saaret ovat Turkille kuuluva Imbros (Gökçeada) eteläkaakossa sekä Kreikan Límnos lounaassa. Thásos sijaitsee hieman kauempana lännessä. Etäisyys mantereelle on noin 21 meripeninkulmaa (noin 39 kilometriä).
Samothrákin pituus on noin 21 kilometriä ja leveys noin 13 kilometriä. Saari on vuoristoinen ja sen korkein kohta on Sáos eli Fengári (1 611 metriä).
Maantiede > Hallinto, kaupungit ja kylät

Samothráki kuuluu hallinnollisesti Samothrákin kuntaan, johon ei kuulu muita saaria. Saaren suurimmat asutukset ovat Kamariótissa (1 069 asukasta), Samothrákin kylä eli Chóra (653), Lákkoma (317), Alónia (291), Profítis Ilías (189) ja Thérma (106). (Katso myös: Luettelo Samothrákin kunnan kylistä.)
Historia > Antiikki

Kreikkalaisessa mytologiassa Samothrákin korkea Sáos-vuori eli Saoke-vuori oli paikka, jonka huipulta Poseidon seurasi Troijan sotaa.
Antiikin aikana Samothraken saarta asuttivat ensin muinaiset traakialaiset, kunnes aiolialaiset tai joonialaiset asuttivat sen joskus 700–500-luvuilla eaa. Perinteisen näkemyksen mukaan saaren kaupunki Samothrake olisi ollut samoslaisten siirtokunta, ja tästä saari sai nimensä ”Traakialainen Samos”. Kaupunki sijaitsi saaren pohjoisosassa nykyisen Palaiópolin kylän paikalla.
Saari oli vauraimmillaan 500-luvulla eaa. ja siitä kehittyi seuraavalla vuosisadalla merkittävä uskonnollinen kulttikeskus. Sen Suurten jumalten pyhäkköalueella toimi Samothraken mysteerikultti, joka oli omistettu niin kutsutuille Suurille jumalille (mm. Suuri äitijumalatar, Kybele ja kabiirit) ja joka oli antiikin Kreikan merkittävin mysteerikultti Eleusiin mysteerien jälkeen. Kulttialue tuhoutui 500-luvulla jaa.
Pyhäkköalueelta löydettiin 15. huhtikuuta 1863 tunnettu voitonjumalatar Niken patsas, joka nimettiin Samothraken Nikeksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samothráki Wikimedia Commonsissa
Pohjoisen Egean saaret
| --- | --- |
Pääsaaret:   Chíos  Foúrnoi Foúrnoin saaret  Ikaría  Lesbos  Límnos  Sámos  Samothráki  Thásos 
Muut suuremmat saaret:   Ágios Efstrátios  Ágios Minás  Antípsara  Oinoússes  Pasás  Psará  Thýmaina 
Pienet saaret:   Ágio Nikoláki  Ágioi Apóstoloi  Ágios Geórgios, Lesbos pohj.  Ágios Geórgios, Lesbos etelä  Ágios Ioánnis  Ágios Nikólaos  Ágios Panteleímonas  Ágios Stéfanos, Chíos itä  Ágios Stéfanos, Chíos länsi  Alatonísi  Alogonísi  Anthropofás  Archontóniso  Asprónisos  Barmpaliás  Daskaleió  Delfíni  Diapóri  Diapórti  Gaïdourónisos  Garmpiás  Gramvoúsa  Kalógeroi  Karkálas  Kasonísi  Kastriá  Káto Nisí  Kavaloúros  Kisiriá  Koínyra  Kokkinonísi  Kómpi  Koukonísi  Koúnoupas  Kýdonas  Makronísi  Makróniso  Margaríti  Mastrogiórgi  Mediakó  Megalonísi  Mikró Nisí  Mikrós Ágios Minás  Mikrós Anthropofás  Nisáki  Pámfyllo  Panagiá, Lesbos  Panagía, Thásos  Pateróniso  Pelagónisos  Pélagos  Pláka  Póchis  Pontikonísi  Prasológos  Prasonisáki  Prasonísi 1 ja 2, Oinoússes  Prasonísi, Psará  Prasonísi, Sámos  Roúmpos  Samiopoúla  Sergítsi  Skordonísi  Strongyló  Strovíli  Telóni  Thymaináki  Tigáni  Tsoukalás  Vareloúdi  Vátos  Venétiko  Zouráfa 
Turkille kuuluvat saaret:   Imbros (Gökçeada)  Tenedos (Bozcaada) 
Samothrákin kylä.
Samothraken Suurten jumalten pyhäkköalueen raunioita.
O-Kloorinitrobentseeni

| o-Kloorinitrobentseeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-kloori-2-nitrobentseeni
CAS-numero:  88-73-3
PubChem CID:  6945
SMILES:  C1=CC=C(C(=C1)[N+](=O)[O-])Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H4ClNO2
Moolimassa:  157,552 g/mol
Sulamispiste:  33,5–35 °C
Kiehumispiste:  246 °C
Tiheys:  1,295 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,441 g/l (20 °C)
o-Kloorinitrobentseeni eli o-nitroklooribentseeni (C6H4ClNO2) on kloori- ja nitroryhmän sisältävä bentseenijohdannainen. Yhdistettä käytetään teollisuudessa väriaineiden ja muiden orgaanisten yhdisteiden valmistuksessa. o-Kloorinitrobentseeni on m- ja p-kloorinitrobentseenien isomeeri.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa o-kloorinitrobentseeni on keltaista monokliinisesti kiteistä ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja bentseeniin. Yhdisteen rakenteessa klooriatomi sijaitsee nitroryhmään nähden ortoasemassa ja tämä lisää o-kloorinitrobentseenin reaktiivisuutta nukleofiileihin nähden. Näin yhdisteen klooriatomi korvautuu helposti nukleofiilisella aromaattisella substituutiolla esimerkiksi hydroksyyli-, alkoksi- tai aminoryhmällä.
o-Kloorinitrobentseeni on hyvin vahva hapetin ja reagoi voimakkaasti pelkistimien kanssa. Yhdiste on myös myrkyllistä ja mahdollisesti karsinogeenista. Aineelle altistuminen aiheuttaa huonovointisuutta, hengitysvaikeuksia ja päänsärkyä. Methemoglobiinin muodostumisen vuoksi iho ja kynnet muuttuvat sinertäviksi.
Valmistus ja käyttö

o-Kloorinitrobentseeniä valmistetaan nitraamalla klooribentseeniä. Klooribentseenin ja väkevän typpihapon ja rikkihapon seoksen reaktiossa muodostuu isomeerien seos, jossa on noin 34 % o-kloorinitrobentseeniä, 65 % p-kloorinitrobentseeniä ja noin 1 % m-kloorinitrobentseeniä. Reaktioseoksesta isomeerit erotetaan toisistaan kiteyttämällä ja tislaamalla. Laboratoriomittakaavassa yhdistettä voidaan valmistaa myös niin kutsutulla Sandmeyer-reaktiolla.
o-Kloorinitrobentseeniä käytetään väriaineteollisuuden käyttämien kemikaalien valmistamiseen. Se voidaan pelkistää o-kloorianiliiniksi raudan tai yleisimmin vedytyksen avulla. Vedytyskatalyyttinä käytetään platinaa ja klooriatomin korvautumisen estämiseksi magnesiumoksidia tai morfoliinia. Natriumhydroksidin kanssa o-kloorinitrobentseeni muodostaa o-nitrofenolia. Ammoniakin kanssa se reagoi o-nitroaniliiniksi. Yhdiste voidaan myös nitrata, jolloin muodostuu 2,4-dinitroklooribentseeniä ja 2,6-dinitroklooribentseeniä.
Sameaolkiyökkönen

| Sameaolkiyökkönen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Yökköset Noctuidae
Alaheimo::  Tarhayökköset Hadeninae
Suku::  Olkiyökköset Mythimna
Laji::  impura
Kaksiosainen nimi
 Mythimna impura  (Hübner, 1808) 
Synonyymit
 Aletia impura 
Katso myös
   Sameaolkiyökkönen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sameaolkiyökkönen (Mythimna impura) on erittäin yleinen ja runsaslukuinen keski- ja loppukesän yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Sameaolkiyökkösen kanssa varsin samannäköisiä ovat muutamat Mythimna-suvun lajit, etenkin vaaleaolkiyökkönen (Mythimna pallens) sekä ruoko-olkiyökkönen (Mythimna straminea), joskin sameaolkiyökkönen on näitä pienempi. Etusiivet ovat pituuteensa nähden leveähköt ja ulkoreunastaan tasaiset, joskin pyöreäkärkiset. Etusiipien pohjaväri on harmaankellertävä ja valkoiset siipisuonet antavat siivelle voimakkaasti juovikkaan ulkoasun. Ulompi poikkiviiru erottuu siivellä muutamana mustana pisteenä. Etusiiven alapinta on keskiosastaan laajalti mustahko. Takasiivet ovat jokseenkin tasaisen mustanharmaat, joskus ulkoreunasta vaaleammat, ja niitä reunustavat siipiripset ovat valkeat. Siipiväli 30–35 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Lajin levinneisyys ulottuu Pyreneiltä pohjoisen Keski-Euroopan ja Pohjois-Euroopan kautta Lähi-itään ja Keski-Aasian vuoristoihin ja Japaniin asti. Suomessa levinneisyysalue ulottuu etelästä likimain Kemi–Kajaani-linjalle. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun loppupuolelta elokuun lopulle huipun ollessa heinäkuun lopulla. Mahdollisesti joinakin vuosina toinen sukupolvi lentää elo-syyskuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Sameaolkiyökköstä tavataan etenkin avoimilla, kosteapohjaisilla paikoilla, kuten rantaniityillä, mutta myös kulttuuriympäristöissä ja se on yksilömäärältään usein runsaslukuinen. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat valolle, satunnaisemmin syötille. Keskenkasvuinen toukka talvehtii.
Ravintokasvi

Toukka elää erilaisilla heinillä ja saroilla.
Aiheesta muualla

Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Vlindernet (hollanniksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2012435  Wikispecies: Mythimna impura  BioLib: 54333  BOLD: 197702  EoL: 2867884  EUNIS: 310545  Fauna Europaea: 448384  Fauna Europaea (new): a98b311b-1b65-4079-bf26-cd461118a9f9  GBIF: 5772210  iNaturalist: 324831  LoB: 4191  MaBENA: MythiImpur  NBN: NHMSYS0021144862  NCBI: 987985  Observation.org: 9249  Open Tree of Life: 462582  Laji.fi: MX.62945
O-Klooribentsotrifluoridi

| o-Klooribentsotrifluoridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-kloori-2-(trifluorimetyyli)bentseeni
CAS-numero:  88-16-4
PubChem CID:  6921
SMILES:  C1=CC=C(C(=C1)C(F)(F)F)Cl
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C7H4ClF3
Moolimassa:  180,552 g/mol
Sulamispiste:  −6 °C
Kiehumispiste:  152,5 °C
Tiheys:  1,367 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Ei liukene veteen
o-Klooribentsotrifluoridi eli 2-klooribentsotrifluoridi (C7H4ClF3) on halogenoitu aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lähtöaineena valmistettaessa muun muassa värejä ja lääkeaineita sekä liuottimena ja dielektrisenä nesteenä. o-Klooribentsotrifluoridi on m- ja p-klooribentsotrifluoridien isomeeri.
Ominaisuudet, valmistus ja käyttö

Huoneenlämpötilassa o-klooribentsotrifluoridi on väritöntä nestettä. Yhdiste ei liukene veteen, mutta liukenee kloroformiin. Yhdiste ärsyttää ihoa, silmiä ja hengitysteitä.
o-Klooribentsotrifluoridia valmistetaan o-klooribentsotrikloridin ja vetyfluoridin välisellä reaktiolla. Yhdisteestä valmistetaan muun muassa nitrattuja johdannaisia, joita käytetään värien, lääkeaineiden ja maatalouskemikaalien valmistuksessa. Muita käyttökohteita ovat käyttö liuottimena ja dielektrisenä nesteenä.
Judy Oakes

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Naisten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Wien 1979 | kuulantyöntö |  |
Judith "Judy" Miriam Oakes (s. 14. helmikuuta 1958) on brittiläinen kuulantyöntäjä, joka on voittanut muun muassa kaksi kultamitalia Kansainyhteisön kisoissa Brisbanessa 1982 ja Victoriassa 1994.
Olympialaisissa Oakes on jäänyt niukasti mitalien ulkopuolella; hän on yltänyt parhaimmillaan neljännelle sijalle Los Angelesissa 1984. Kansainyhteisön kisoissa hän on kultiensa ohella voittanut hopeaa (1986, 1990, 1998) ja pronssia (1978).
Sisäratojen EM-kilpailuissa Wienissä 1979 Oakes saavutti pronssia. Kilpailussa oli vain kolme osanottajaa ja Oakes hävisi hopeamitalistille lähes 4,5 metriä. Pireuksen EM-hallikilpailuissa 1985 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 17,83 m ja Liévinin EM-hallikilpailuissa 1987 myös kuudenneksi tuloksella 18,14 m.
Oakesin henkilökohtainen ennätys on 19,36 metriä.
Aiheesta muualla

Judy Oakes Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  World Athletics
San Juan Nepomuceno

| San Juan Nepomuceno |
| --- | --- |
 San Juan Nepomuceno

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Astillero Real, Guarnizo, Santander
Kölinlasku:  19. kesäkuuta 1765
Laskettu vesille:  18. lokakuuta 1766
Palveluskäyttöön:  1767
Poistui palveluskäytöstä:  22. lokakuuta 1805
Loppuvaihe:  romutettu 1814
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 740 t
Pituus:  54,61 m (kokonaispituus)
Leveys:  14,30 m
Syväys:  7,12 m
Miehistöä:  678
Aseistus
Aseistus:  alempi tykkikansi: 28 × 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 30 × 18 naulan tykkiä puolikansi: 14 × 8 naulan tykkiä etukansi: 4 × 8 naulan tykkiä
San Juan Nepomuceno oli Espanjan laivaston vuonna 1766 vesille laskettu San Juan Nepomuceno -luokan kaksikantinen 74-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Francisco Gautier'n suunnittelema alus tilattiin 20. syyskuuta 1763 kuninkaalliselta telakalta Guarnizosta, missä köli laskettiin 19. kesäkuuta 1765. Alus laskettiin vesille 18. lokakuuta 1766 ja valmistui vuonna 1767.
Tietoa muualta

San Juan Nepomucenon pienoismalli
San Juan Nepomuceno -luokan linjalaivat
Samarián rotko

Samarián rotko
Samarián rotko Xylóskalosta nähtynä.
| --- | --- |
Sijainti:  Sfakiá, Chaniá, Kreeta, Kreikka
Pinta-ala:  4 850 ha
| --- | --- |
Nimi alkuperäiskielellä:  Φαράγγι Σαμαριάς
Tyyppi:  Kanjoni 
Perustettu:  1962
Luokitus:  Kansallispuisto (d) (1962), biosfäärialue (1981), Maailmanperinnön aieluettelon kohde (d) (16. tammikuuta 2014) 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Samarián rotko (kreik. Φαράγγι Σαμαριάς, Farángi Samariás eli Φάραγγας, Fárangas) on rotko Lefká Óri -vuoristossa Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee  Sfakián kunnan alueella saaren lounaisosassa. Samarián rotko on yksi Euroopan syvimpia ja pisimpiä. Rotkon alue muodostaa kansallispuiston nimellä Samarián kansallismetsä (Εθνικός Δρυμός Σαμαριάς, Ethnikós Drymós Samariás).
Maantiede

Samarián rotko sijaitsee Sfakián kunnassa Chanián alueyksikössä Lefká Óri -vuoriston eli ”Valkoisten vuorten” lounaisosassa. Rotko halkaisee vuoriston jotakuinkin pohjois-eteläsuunnassa. Varsinaisen Samarián rotkon pituus on noin 13 kilometriä, ja se on yksi Euroopan pisimmistä rotkoista; ei kuitenkaan pisin, niin kuin usein sanotaan, sillä ainakin Verdonin rotko Ranskassa on pidempi. Rotkon läpi kulkevan vaellusreitin kokonaispituus on noin 16 kilometriä. Rotkon leveys vaihtelee 3,5 kilometrin ja 3 metrin välillä. Kapein kohta on Pórtes eli Sideróportes. Rotkon seinämien korkeus vaihtelee 200 metristä 1 000 metriin. Tämä tekee siitä yhden Euroopan syvimmistä rotkoista, mutta syvimmäksi mainitaan (laskutavasta riippuen) myös Víkoksen rotko.
Rotkon pohjalla kulkee Tarraíos-niminen virta, joka on saanut nimensä antiikin ajan Tarrhan kaupungista. Rotkon ympärillä sijaitsevat Lefká Óri -vuoriston huiput Páchnes (Πάχνες, 2 454 m), Melintaoú (Μελινταού, 2 134 m), Gkígkilos (Γκίγκιλος, 2 005 m) ja Psarí (Ψαρή, 1 884 m). Rotkoa ympäröivän Samarián kansallispuiston tai oikeammin kansallismetsän alue on 4 850 hehtaaria. Kansallispuisto on Kreetan ainoa. Siihen on viitattu myös nimellä Lefká Órin kansallismetsä (Εθνικός Δρυμός Λευκών Ορέων, Ethnikós Drymós Lefkón Oréon).
Samarián rotkossa elää harvinaisia kasvi- ja eläinlajeja, mukaan lukien endeemisiä eli kotoperäisiä lajeja. Rotkossa elää 32 nisäkäslajia, noin 200 lintulajia ja 174 endeemistä kasvilajia. Harvinaisiin eläinlajeihin kuuluvat kri-kri -vuohet eli kreetalaiset villivuohet (Capra aegagrus creticus); eräs kissa (Felis silvestris cretensis, mahdollisesti metsäkissan, afrikanvillikissan ja/tai kesykissan risteymä), joka on saaren suurin lihaasyövä eläinlaji; kreetansupiaiset (Crocidura zimmermanni), eräs saaren endeemisistä nisäkäslajeista; sekä partakorppikotkat (Gypaetus barbatus). Kansallispuiston eteläosan rannikolla elää munkkihylkeitä (Monachus monachus).
Historia

Ihmiset ovat kulkeneet Samarián rotkossa jo esihistoriallisella ajalla. Siellä on merkkejä kulttitoiminnasta minolaisella ajalla eli Kreetan pronssikaudella. Rotko on ollut aina merkittävä kulkureitti alueella ja se on ollut vakituisesti asuttu viimeistään antiikin aikana, jolloin rannikolla rotkon eteläpäässä sijaitsi Tarrhan kaupunki ja pohjoisempana Ágios Nikólaoksen lähellä Kainon kaupunki. Alueelta vietiin muun muassa sypressipuuta. Vanhimmat säilyneet rakennukset ovat bysanttilaiselta ajalta eli Kreikan keskiajalta, jolta ajalta rotkossa on muutamia kirkkoja. Suunnilleen rotkon puolivälissä sijaitseva Samarián kylä perustettiin hieman myöhemmin. Samariá on saanut nimensä kylässä olevasta pienestä Maria Egyptiläiselle (Osía María) omistetusta kirkosta. Nimi on muuntunut muotoon Sia María ja edelleen muotoon Samariá.
Sekä Kreetan vapaustaistelun että toisen maailmansodan aikana rotkon alue toimi kapinallisten piilopaikkana. Samarián kansallispuisto perustettiin vuonna 1962 alueen luonnon ja maisemien suojelemiseksi, ja päätös vahvistettiin vuonna 1964. Tämän jälkeen alueen asukkaiden täytyi muuttaa muualle, ja myös Samarián kylä autioitui. Alueen talot ovat enimmäkseen raunioituneet, mutta kirkot on pidetty kunnossa. Nykyisin rotko on Kreetan suosituimpia nähtävyyksiä ja sen vaellusreitti koko Kreikan suosituimpia Ólymposvuoren reittien ohella. Vuodesta 2014 kansallispuisto on ehdolla lisättäväksi Unescon maailmanperintöluetteloon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Samarián rotko Wikimedia Commonsissa
Εθνικός Δρυμός Σαμαριάς - Samaria National Park. Kansallispuiston verkkosivut. (kreikaksi) (englanniksi)
Kreikan kansallispuistot
| --- | --- |
Kansallismetsät:   Aínoksen kansallismetsä  Oítin kansallismetsä  Ólympoksen kansallismetsä  Parnassóksen kansallismetsä  Párnithan kansallismetsä  Píndoksen kansallismetsä  Préspajärvien kansallismetsä  Samarián kansallismetsä  Soúnion kansallismetsä  Víkoksen–Aóoksen kansallismetsä 
Merikansallispuistot:   Alónnisoksen ja Pohjoisten Sporadien merikansallispuisto  Zákynthoksen merikansallispuisto 
Muut kansallispuistot:   Amvrakikóslahden kosteikkojen kansallispuisto  Axióksen suiston kansallispuisto  Chelmóksen–Vouraïkóksen kansallispuisto  Dadián, Lefkímin ja Souflín metsien kansallispuisto  Évroksen suiston kansallispuisto  Itä-Makedonian ja Traakian kansallispuisto  Kerkíni-järven kansallispuisto  Koróneia- ja Vólvi-järvien ja Makedonian Témpin kansallispuisto  Kotýchin ja Strofylián kosteikkojen kansallispuisto  Mesolóngin–Aitolikón laguunien kansallispuisto  Pohjoisen Píndoksen kansallispuisto  Préspajärvien kansallispuisto  Rodópi-vuorten kansallispuisto  Schiniáksen kansallispuisto  Tzoumérkan, Peristérin ja Árachthoksen rotkon kansallispuisto 
Samarián kansallispuiston alue kartalla.
Samarián kylän raunioita.
Samarián rotkoa.
Ágios Nikólaos, Pyhän Nikolaoksen kirkko.
Samarián rotkon kapein kohta, ”Pórtes” tai ”Rautaportti”.
Samarián rotkon eteläpää ja Agía Roumélin kylä.
Mamadou Bakary Sangaré

Mamadou Bakary Sangaré (kutsumanimeltään Blaise Sangaré, s. 16. marraskuuta 1954 Bamako) on malilainen poliitikko.
Sangaré opiskeli Malin virkamieskorkeakoulussa ja työskenteli muun muassa Maailmanpankissa, talous- ja sosiaalineuvostossa sekä Malin eläkerahaston johtajana vuosina 1992–1996. Presidentti Moussa Traorén aikana hän oli Malin nuorisoliiton jäsen. Sangaré osallistui Parti pour la démocratie et le progrès (PDP) -puolueen perustamiseen vuonna 1991. Hän toimi PDP:n varapuheenjohtajana vuoteen 1996, jolloin hän perusti johtamansa Convention démocrate socialen (CDS) -puolueen.
Sangaré oli CDS:n presidenttiehdokkaana vuonna 2002 saaden 2,21 prosenttia äänistä. Vuoden 2007 presidentinvaaleissa hän sai 1,58 ja vuonna 2013 1,1 prosenttia äänistä. Presidentti Ibrahim Boubacar Keïta nimitti hänet erityisneuvonantajakseen ja puhemiehekseen lokakuussa 2014.
Sangzor

Sangzorjoki.
Sangzor (ven. Санза́р, Sanzar) on joki Uzbekistanin Jizzaxin alueella. Sen pituus on 198 kilometriä ja varsinaisen valuma-alueen laajuus 3 220 nelikilometriä.
Joki saa alkunsa 3 400 metrin korkeudelta Turkestanvuorten Guralashin solasta. Se virtaa Turkestan- ja Molguzarvuorten välisessä laaksossa kohti luodetta ja laskee Tuzkonjärveen Kyzylkumin aavikon kaakkoislaidalla. Jizzaxin keidasalueella koko vesimäärä käytetään usein maatalouden keinokasteluun.
Sangzorin keskimääräinen virtaus on 4 kuutiometriä sekunnissa. Suurin osa vesimäärästä saadaan maalis-kesäkuussa, ja joki tulvii usein toukokuussa. Keinokastelua varten jokeen saadaan kanavia pitkin lisävettä Zarafshonista ja Syrdarjasta.
Saksalaisten vankileirit Suomessa 1941–1945

Saksalaisten vankileirit Suomessa 1941–1945 on luettelo natsi-Saksan jatkosodan ja Lapin sodan aikana Suomen alueella ylläpitämistä vanki- ja työleireistä. Leirit olivat esimerkiksi sotavankileirejä, poliittisten vankien leirejä, omien sotilaitten rangaistusvankileirejä tai Organisation Todtin pakkotyöleirejä. Mukana luettelossa ovat myös Pohjois-Suomen rintamalla vallatulle Neuvostoliiton alueelle perustetut leirit.
Leirit on listattu alueellisesti paikkakuntien mukaan. Saksalaisjoukot merkitsivät tieosoitteet laskien kilometrejä eri paikkakunnilta, joten leirien paikat on ilmoitettu samaan tapaan.
Lapin lääni > Rovaniemen kauppala ja Rovaniemen maalaiskunta

Korkalovaaran leiri
Ounasvaaran leiri
Sahalaitoksen leiri sijaitsi Ounasjoen rannalla nykyisen Artikumin vieressä. Alue on nykyään osittain veden alla.
Leiri Rovaniemen lentokentän yhteydessä Saarenkylän liepeillä
Leiri Pallarin mailla Oikaraiseen johtavan tien varrella 5 kilometrin kohdalla
Leiri Jäämerentien varrella Rovaniemeltä laskien 61,5 kilometrin kohdalla
Haukivaaran metsätyöleiri
Mukkulan leiri Jäämerentien varrella Rovaniemeltä 69 km kohdalla 2 kilometriä itään. Leiri oli niin sanottuja kansansaksalaisia varten, joilla tarkoitetaan volgansaksalaisia.
Leiri Hirvaalla Rovaniemeltä lounaaseen noin 20 kilometriä
Leiri Muurolan Kuusivaaralla Rovaniemeltä lounaaseen noin 25 kilometriä
Rovajärven leiri Rovaniemen Kemijärventien varrella, 59 kilometrin kohdalla 4,5 kilometriä pohjoiseen
Sotavankien työmaa Olkkajärven Kuluksessa rautatien varressa, vesilentotukikohta
Misin sotavankileiri rautatien varrella noin 42+7 kilometriä
Lapin lääni > Sodankylä

Seipäjärven Saarijärven leiri Jäämerentiellä 79 kilometrin kohdalla Seipäjärvelle johtavan sivutien varrella 4 kilometrin kohdalla. Stalag 309 alaleiri
Seipäjärven leiri Seipäjärven sivutien varrella 9 kilometrin kohdalla. Stalag 309 alaleiri
Seipäjärven Myllyvaaran leiri Seipäjärven sivutien varrella 13,4 kilometrin kohdalla. Stalag 309 alaleiri
Leiri Jäämerentien varrella 86,5 kilometrin kohdalla
Leiri Jäämerentien varrella 93 kilometrin kohdalla
Leiri Jäämerentien varrella 96 kilometrin kohdalla
Leiri Jokelaisenaavalla
Leiri Sattasessa
Leiri Siltaharjussa
Tankavaaran Purnukan leiri
Tankavaaran Ylisenvaaran leiri
Tankavaaran Pikkutankavaaran leiri