stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ovidius
Teokset

Ovidiuksen tunnetuimpia teoksia ovat rakkauteen ja sen eri vivahteisiin viittaavat teokset: Rakastamisen taito (Ars amandi tai Ars amatoria), Rakkauden parannuskeinot (Remedia amoris) ja Amores. Hänen tärkeimpänä teoksenaan pidetään kuitenkin ennen vuotta 8 jaa. valmistunutta teosta Muodonmuutoksia (Metamorphoses).
Muodonmuutoksia sisältää 15 kirjaa ja noin 12 000 säettä. Se on kokoelma myyttejä ja muita tarinoita maailman synnystä runoilijan aikoihin asti. Teoksen tarinoita on liitetty yhteen ja ne on kirjoitettu selkeään aikajärjestykseen. Tarinoita sanotaan olevan yli 200, mutta tarkkaa määrää on vaikea sanoa, sillä tarinoita on sisäkkäin ja osa tarinoista on hyvin lyhyitä. Kirja kertoo muodonmuutoksista konkreettisesti (esimerkiksi ihminen muuttuu puuksi), mutta myös muutoksista yhteiskunnallisissa asemissa. Teoksesta käy ilmi Ovidiuksen heikkous monisanaisuuteen sekä se, että Ovidius ei ehtinyt viimeistellä teostaan karkotuksen takia. Muodonmuutoksia on kirjoitettu daktyylistä heksametriä käyttäen. Näiden kuusimittasäkeiden sanotaan Ovidiukselta luistavan liukkaina ja luontevina.
Ovidiuksen aiheeltaan poikkeavat runot olivat antiikissa poikkeuksellisia, ja ne olivat muuttamassa kirjoittamisen tyylejä. Myöhemmin hänen teoksillaan on ollut suuri vaikutus. Niiden vaikutuksesta on tehty paljon maalaustaidetta ja kirjallisuutta. Ovidiuksella on ollut myös suuri vaikutus kuuluisiin kirjailijoihin. William Shakespearekin piti häntä oppi-isänään.
Teokset > Luettelo teoksista

Muodonmuutoksia (Metamorphoses) – Daktyylisellä heksametrillä kirjoitettu laaja eeppinen runoelma, jossa kerrotaan yli 250 myyttiä muodonmuutoksista, alkaen maailman luomisesta ja päättyen Julius Caesarin apoteoosiin. Teos yhdistää eeppistä ja lyyristä tyyliä, ja se on ollut erittäin vaikutusvaltainen länsimaisessa kirjallisuudessa.
Rakastamisen taito (Ars Amatoria) – Kolmiosainen didaktinen runoelma, jossa Ovidius antaa ohjeita rakkauden löytämisestä, valloittamisesta ja säilyttämisestä. Ensimmäiset kaksi kirjaa on suunnattu miehille ja kolmas naisille. Teos oli suosittu, mutta herätti myös kritiikkiä epäsiveellisyydestään.
Rakkauden parannuskeinot (Remedia amoris) – Didaktinen runoelma. joka on jatkoa Rakastamisen taidolle, ja jossa Ovidius neuvoo, miten päästä yli epäonnistuneesta rakkaudesta. Sävy on humoristinen ja kevyt.
Amores (Rakkausrunot) – Kolmiosainen kokoelma elegisiä rakkausrunoja, joissa runoilija kuvaa intohimoaan kuvitteellista rakastettuaan Corinnaa kohtaan. Runoissa käsitellään rakkauden iloa, tuskaa ja oikullisuutta kevyellä ja ironisella otteella.
Heroides (Sankarittarien kirjeet) – Kokoelma elegisiä kirjerunoja, jossa on 21 kuvitteellista kirjettä, joissa antiikin mytologian naispuoliset sankarittaret kirjoittavat rakastajilleen. Teos antaa äänen usein unohdetuille naisille, kuten Penelopelle, Didolle ja Medeialle. Myöhemmin samaa tyyliä käytti esim Tycho Brahe teoksessaan Urania Titani.
Fasti (Kalenteri) – Eleginen runoelma roomalaisen kalenterin ja sen juhlien selityksiä, jossa yhdistyvät mytologia ja historialliset tapahtumat. Vain kuusi kuukautta on säilynyt, ja teos jäi kesken Ovidiuksen karkotuksen vuoksi.
Tristia (Sururunot) – Elegisiä runoja. Ovidiuksen karkotuksensa aikana kirjoittama teos, jossa hän kuvaa suruaan, ikäväänsä Roomaa kohtaan ja pyytää keisari Augustukselta armahdusta. Sävy on henkilökohtainen ja melankolinen.
Epistulae ex Ponto (Kirjeitä Pontokselta) – Elegisiä kirjerunoja, jotka ovat jatkoa Tristia-teokselle. Kirjeet on osoitettu Ovidiuksen ystäville ja perheelle, ja niissä korostuu hänen kärsimyksensä ja kaipuunsa palata Roomaan.
Ibis – Eleginen runo, jonka vihamielinen satiiri on osoitettu tuntemattomalle viholliselle. Ovidius käyttää tässä antiikin kirjallisuuden esikuvia, kuten Kallimakhoksen Ibis-teosta.
Medicamina Faciei Femineae (Naisten kauneudenhoito) – Lyhyt didaktinen runo, joka sisältää ohjeita naisten kauneudenhoitoon ja kosmetiikkaan. Teos on säilynyt vain osittain.
Muut kadonneet teokset – Ovidiuksen tuotannosta tiedetään myös kadonneita teoksia, kuten tragedia Medeia, jota hänen aikansa kriitikot pitivät mestariteoksena.
Kirjallisuutta > Suomennetut teokset

Muodon-muutoksia.  (Alkuteos: Metamorphoses. Suomentanut V. Arti)  Helsinki:  WSOY, 1935.
Rakastamisen taito. Rakkauden parannuskeinot.  (Ars amandi. Remedia amoris.) Kuvittanut R. Westrén-Doll. Suomentanut ja selityksin varustanut Seppo Heikinheimo. 4. painos (1. painos 1965)  Helsinki:  Gummerus, 2006.  ISBN 951-20-7098-7
Muodonmuutoksia.  ((Metamorphoses.) Suomennos, esipuhe ja hakemisto: Alpo Rönty)  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-22149-X
Valikoima metamorfooseja.  (Metamorphoses selectae. Suomentaneet Päivö ja Teivas Oksala. Toimittanut selityksineen Teivas Oksala)  Espoo:  Artipictura, 2000.  ISBN 952-5347-01-X
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ovid: Metamorphoses. Teos Muodonmuutoksia. Internet Sacred Text Archive (englanniksi) (latinaksi)
P. Ovidius Naso. Teoksia. The Latin Library (latinaksi)
Poetry in Translation. Ovidiuksen ja muiden runoilijoiden käännöksiä (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef 
Ovidiuksen Muodonmuutoksien kansilehti vuodelta 1643.
Oskari Onninen

| Oskari Onninen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 8. helmikuuta 1991 (ikä 34) Heinola
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimittaja, kriitikko
Oskari Onninen (s. 8. helmikuuta 1991 Heinola) on suomalainen toimittaja ja kriitikko. Hän on työskennellyt Uusi Juttu -verkkojulkaisun toimittajana joulukuusta 2024 lähtien. Hän on aiemmin kirjoittanut muun muassa Helsingin Sanomiin, Imageen, Rumbaan ja Ylioppilaslehteen.
Onninen sai vuonna 2017 Taiteen edistämiskeskukselta kolmivuotisen taidejournalismin taiteilija-apurahan. Hän sai vuonna 2019 Otavan kirjasäätiön Nuori journalisti -palkinnon.
Onninen on koulutukseltaan ylioppilas.
Aiheesta muualla

Onninen, Oskari: Toiveammatti: kriitikko Nuorivoima.fi. 13.8.2018.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Henkilöt:  Ritva 
Muut:  IdRef
X-Men: Viimeinen kohtaaminen

| X-Men: Viimeinen kohtaaminen> X-Men: The Last Stand |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Brett Ratner
Käsikirjoittaja:  Simon Kinberg Zak Penn
Perustuu:  Jack Kirbyn ja Stan Leen sarjakuvaan Ryhmä-X
Tuottaja:  Lauren Shuler Donner Ralph Winter Avi Arad
Säveltäjä:  John Powell
Kuvaaja:  Dante Spinotti
Leikkaaja:  Mark Helfrich Mark Goldblatt Julia Wong
Pukusuunnittelija:  Judianna Makovsky
Pääosat:  Hugh Jackman Halle Berry Ian McKellen Famke Janssen Anna Paquin Kelsey Grammer James Marsden Rebecca Romijn Shawn Ashmore Aaron Stanford  Vinnie Jones Patrick Stewart
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Marvel Entertainment Donners' Company Ingenious Film Partners
Levittäjä:  20th Century Fox
Ensi-ilta:   24. toukokuuta 2006  26. toukokuuta 2006
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  210 miljoonaa $
Tuotto:  459 359 555 $
Edeltäjä:  X-Men 2
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
X-Men: Viimeinen kohtaaminen (engl. X-Men: The Last Stand) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut supersankarielokuva, joka perustuu Marvel Comicsin luomaan suosittuun supersankariryhmään Ryhmä-X. Se on vuoden 2003 elokuvan X-Men 2 jatko-osa sekä X-Men -elokuvasarjan kolmas osa. Elokuvan ohjasi Brett Ratner ja käsikirjoittivat Simon Kinberg ja Zak Penn. Pääosissa näyttelevät Hugh Jackman, Halle Berry, Ian McKellen, Famke Janssen, Anna Paquin, Kelsey Grammer, James Marsden, Rebecca Romijn, Shawn Ashmore, Aaron Stanford, Vinnie Jones ja Patrick Stewart. Elokuva perustuu löyhästi Chris Claremontin ja John Byrnen sarjakuvatarinaan Pimeän Feeniksin taru sekä Joss Whedonin ja John Cassaday kuusiosaiseen Gifted-sarjakuvasarjaan. Sen juoni käsittelee lähinnä geenimutaatiolle kehitettyä lääkettä, jolla on vakavia seurauksia sekä mutanteille että ihmisille, ja edellisessä elokuvassa kuolleen Jean Greyn henkiinheräämistä.
Bryan Singer, joka ohjasi edelliset elokuvat X-Men (2000) ja X-Men 2 (2003), jättäytyi projektista ohjatakseen elokuvan Superman Returns. Alun perin ohjaajaksi palkattiin Matthew Vaughn, mutta hän jättäytyi ulos henkilökohtaisista ja ammatillisista syistä, jolloin Ratner korvasi hänet. Kuvaukset alkoivat elokuussa 2005, 210 miljoonan dollarin buljetilla, ja elokuva oli ensi-iltansa saadessaan maailman kallein elokuva. Sen visuaalisista efekteistä vastasi ainakin 11 eri yhtiötä.
X-Men: Viimeinen kohtaaminen sai ensi-iltansa Suomessa 24. toukokuuta 2006 ja Yhdysvalloissa 26. toukokuuta 2006 ja oli kaupallinen menestys. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti noin 459 miljoonaa dollaria ja oli vuoden 2006 seitsemänneksi eniten tuottanut elokuva sekä elokuvasarjan neljänneksi eniten tuottanut elokuva.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Hugh Jackman  | … |  Logan / Wolverine   |
|  Halle Berry  | … |  Storm|Ororo Munroe / Storm   |
|  Ian McKellen  | … |  Erik Lehnsherr / Magneto   |
|  Famke Janssen  | … |  Jean Grey / Feeniks   |
|  Anna Paquin  | … |  Marie / Rogue   |
|  Kelsey Grammer  | … |  Dr. Henry "Hank" McCoy / Peto   |
|  James Marsden  | … |  Scott Summers / Kyklooppi   |
|  Rebecca Romijn  | … |  Raven Darkholme / Mystikko   |
|  Shawn Ashmore  | … |  Bobby Drake / Jäämies   |
|  Aaron Stanford  | … |  John Allerdyce / Pyro   |
|  Vinnie Jones  | … |  Cain Marko / Juggernaut   |
|  Patrick Stewart  | … |  Charles Xavier / Professori X   |
|  Ellen Page  | … |  Kitty Pryde / Varjokissa   |
|  Ben Foster  | … |  Warren Worthington III / Enkeli   |
|  Dania Ramirez  | … |  Callisto   |
|  Daniel Cudmore  | … |  Peter Rasputin / Kolossi   |
|  Michael Murphy  | … |  Warren Worthington II   |
|  Shohreh Aghdashloo  | … |  Tohtori Kavita Rao   |
|  Josef Summer  | … |  Yhdysvaltain presidentti   |
|  Eric Dane  | … |  James Madrox / Monikko   |
|  Bill Duke  | … |  Trask   |
|  Mei Melançon  | … |  Tajunta   |
|  Omahyra Mota  | … |  Teräskeho   |
|  Ken Leung  | … |  Kid Omega   |
|  Cameron Bright  | … |  Jimmy / Iili   |
Tuotanto

Kahden ensimmäisen X-Men -elokuvan ohjaaja, Bryan Singer, vetäytyi projektista sen esituotannon aikaan ohjatakseen elokuvan Superman Returns. Hänen mukaansa lähtivät myös edellisen elokuvan käsikirjoittajat Dan Harris ja Michael Dougherty sekä säveltäjä John Ottman. Vaikka Singer, Harris ja Dougherty eivät olleet kirjoittaneet elokuvan käsikirjoitusta valmiiksi, Singer kertoi poistuessaan heidän luoneen elokuvan tarinan osittain. Heidän visioissaan elokuvan oli tarkoitus keskittyä täysin Jean Greyn palaamiseen ja uutena vihollisena olisi nähty Sigourney Weaverin esittämä Emma Frost. Frost olisi manipuloinut Jeanin tunteita samoin, kuin Magneto yrittää hallita häntä valmistuneessa elokuvassa. Kykenemättä hallita voimiaan, Jean olisi pyytänyt Kyklooppia tappamaan hänet ja hänen henkensä olisi selvinnyt ja muuttunut jumalmaiseksi olennoksi.
Singerin poistuttua tuotantotiimistä, käsikirjoittajaksi palkattiin Simon Kinberg ja Joss Whedon arvailtiin ohjaavan elokuvan. Whedon kuitenkin kieltäytyi tarjouksesta, koska työsti parhaillaan elokuvaa Ihmenaisesta. Myös Rob Bowmania ja Alex Proyasia arvailtiin ohjaajaksi, vaikka Proyas kieltäytyi paikasta. Lopulta Matthew Vaughn palkattiin uudeksi ohjaajaksi projektille. Hän palkkasi Kelsey Grammerin Pedoksi ja Vinnie Jonesin Juggernautiksi, mutta joutui luopumaan paikasta perheongelmien takia ennen kuin kuvaukset alkoivat. Vaughnin korvasi Singerin ystävä, Brett Ratner.
Elokuvan kuvaukset alkoivat elokuussa 2005 ja päättyivät tammikuussa 2006. Suuri osa elokuvasta kuvattiin Vancouverissa, Kanadassa ja tuottaja Dave Gordonin mukaan elokuva oli suurin elokuvaprojekti koskaan Kanadassa, ohittaen ennätystä hallinneen X-Men 2:n.
Elokuvan stunteissa käytettiin paljon vaijereita, joten useat näyttelijät näyttelivät myös osan stunteistaan. Tämä sujui pääasiassa ongelmitta, vaikka esimerkiksi Halle Berryn tekemä pyörremyrskystuntti sai näyttelijän voimaan pahoin ja hän oksensi, joten kuvausryhmä alkoi tuoda ämpäreitä Berryn kohtauksia kuvatessa. Myös Enkeliä näytellyt Ben Foster suoritti stuntin, jossa hänen hahmonsa pakenee hyppäämällä korkeasta rakennuksesta, vaikka näyttelijä sanoo pelkäävänsä korkeita paikkoja. Hänellä oli kuitenkin pieniä ongelmia siipiensä kanssa, sillä nämä oli liian painavat ja hänelle jouduttiin tekemään uudet siivet vaahtomuovista.
Vastaanotto

X-Men: Viimeinen kohtaaminen tuotti 45,1 miljoonaa dollaria avauspäivänään Yhdysvalloissa ja on täten kuudenneksi eniten avauspäivänään tuottanut elokuva Yön ritarin, Transformers: Kaatuneiden koston, SPider-Man 3:n, Pirates of the Caribbean: Kuolleen miehen kirstun ja Star Wars: Episodi III – Sithin koston jälkeen. Elokuva tuotto jatkoi ensimmäisen viikon korkeana, mutta putosi yllättäen 66,9% seuraavana viikkona. Siitä huolimatta elokuva on tuottanut yhteensä 234 miljoonaa Pohjois-Amerikassa ja 459 miljoonaa kansainvälisesti. Myyntilukujen ansiosta se on viidenneksi tuottanein sarjakuvaelokuva ja Ryhmä-X -trilogian eniten tuottanut elokuva. Se on myös yksi harvoista elokuvista, jotka ovat onnistuneet tuottamaan edeltäjiänsä enemmän Spider-Man 3:n ja Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluun lisäksi.
Elokuvan arvostelut ovat olleet pääasiassa vaihtelevia, mistä kertoo 57 prosentin hyväksyntätaso Rotten Tomatoes-sivustolla. Tätä kertoo myös arvostelusivusto Metacriticin tilastot, joissa elokuva on saanut 58 pistettä sadasta. Jotkin elokuvan kriitikot ovatkin todenneet kolmannen elokuvan olleen kahta edellistä huonolaatuisempi. Esimerkiksi Varietyn Justin Chang totesi elokuvasta puuttuneen tunnelma ja herkkyys, jotka tekivät ensimmäisistä elokuvista menestyineitä. Positiivista palautetta elokuvasta on saanut erityisesti Jean Greyta näytellyt Famke Janssen, joka voitti vuoden 2007 Saturn-palkintogaalassa parhaan naissivuosan palkinnon. Myös Total Film oli vakuuttunut Janssenin esiintymisestä ja ylisti tätä arvostelussaan. Lisäksi Halle Berry voitti People's Choice Awardsin suosikki naistoimintanäyttelijän palkinnon roolistaan Stormina. Noutaessaan palkintoa, hän kehotti jatko-osaa toivovia faneja lähettämään kirjeitä tuottaja Tom Rothmanille.
Oheistuotteet > Romaani

Elokuvasta on kirjoitettu romaani, joka on Chris Claremontin käsialaa. Se julkaistiin 16. toukokuuta 2006.
Romaani eroaa osittain elokuvasta. Kirjassa nuori Jean Grey löytää voimansa parhaan ystävänsä kuoltua onnettomuudessa, mikä on lainattu suoraan sarjakuvista. Enkeli liittyy virallisesti Ryhmä-X:ään ja liittyy taisteluun Alcatrazilla yhdessä muiden kanssa eikä mene sinne yksin kuten elokuvassa. Lisäksi Storm säästää Calliston elämän, Rogue päättää pitää voimansa lopussa, Peto jää opettajaksi Xavierin kouluun ja Jäämies vie tajuttoman Pyron Alcatrazilta. Toisin kuin elokuvassa, romaanissa ei ole viittausta Xavierin jälleensyntymiseen vaan kirjan lopussa Wolverine kouluttaa Xavierin instituutilla uusia oppilaita, joihin kuuluu Gambiitti, Kanuunankuula, Danielle Moonstar sekä Sage.
Romaanissa myös viitataan elokuvan käsikirjoittajaan Zak Penniin, jonka nimi on annettu kirjan keskivaiheilla esiintyvälle kersantille, ja Ryhmä-X:n kirjoittajaan Stan Leehin, jonka sukunimi esiintyy Jeanin naapurilla. Kirjassa Yhdysvaltain presidentin nimi on David Cockrum, mikä on puolestaan viittaus sarjakuvataiteilija Dave Cockrumiin. McCoy kysyy presidentiltä tämän vaimosta, Patysta, joka on todellisuudessa Cocrumin vaimo ja työskenteli myös Marvelille. Lisäksi romaanin lopusta löytyy kaksi viittausta. Ensimmäisessä Hollywood suunnittelee elokuvaa Alcatrazin taistelusta (mahdollinen viittaus varsinaiseen elokuvaan), jossa Magnetoa näyttelisi brittiläinen ritaroitu näyttelijä (viittaus Sir Ian McKelleniin, joka näyttelee Magnetoa kaikissa kolmessa elokuvassa). Toisessa kohdassa erästä poliisia kutsutaan Piispaksi Pyron hyökättyä lääkelaitokseen ja lisäksi Rogue mainitsee Tomun.
Kirja myös viittaa lievästi Kitty Pryden poliittisiin aikeisiin, kun hän ripustaa seinälle kotitekoisen ”Pryde presidentiksi” -julisteen. Muutamissa sarjakuvien mahdollisissa tulevaisuuskuvissa Pryde on nimittäin päätynyt presidentiksi ja hänen aikeensa yrittää presidentiksi oli sivujuoni X-Treme X-Men -sarjassa.
Oheistuotteet > Videopeli

Hieman ennen elokuvan ensi-iltaa Activision julkaisi aiheeseen liittyvän videopelin X-Men: The Official Game. Se julkaistiin 16. toukokuuta 2006 kaikille merkittäville konsoleille. Peli ei varsinaisesti keskity elokuvaan, vaan kertoo tapahtumista edellisen X-Men 2:n ja Viimeisen kohtaamisen välillä selittäen muun muassa Painajaisen poissaolon jälkimmäisestä elokuvasta. Pelissä nähdään useita hahmoja molemmista elokuvista ja Hugh Jackman, Patrick Stewart, Alan Cumming, Eric Dane, Shawn Ashmore sekä Tyler Mane lainaavat ääntään hahmoilleen pelissä.
Oheistuotteet > Soundtrack

| X-Men: The Last Stand Original Motion Picture Soundtrack  |
| --- | --- | --- |

Soundtrack-albumin tiedot
 Julkaistu: 23. toukokuuta 2006
 Tuottaja(t): John Powell
 Tyylilaji: Soundtrack   Elokuvamusiikki
 Kesto: 60.26
 Levy-yhtiö: Varèse Sarabande
Marvelin elokuvien muut julkaisut
| Fantastic 4: The Album 2005 | X-Men: The Last Stand Original Motion Picture Soundtrack 2006 | Spider-Man 3: The Official Soundtrack 2007 |
X-Men: The Last Stand Original Motion Picture Soundtrack on saanut arvosanaksi 7.9/10 IGN:n arvostelussa.
Kappaleet:
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | "20 Years Ago" | 1.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | "Bathroom Titles" | 1.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | "The Church of Magneto, Raven is My Slave Name" | 2.40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | "Meet Leech, Then off to the Lake" | 2.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | "Whirlpool of Love" | 2.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | "Examining Jean" | 1.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | "Dark Phoenix" | 1.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | "Angel's Cure" | 2.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | "Jean and Logan" | 1.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | "Dark Phoenix Awakes" | 1.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | "Rejection is Never Easy" | 1.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | "Magneto Plots" | 2.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | "Entering the House" | 1.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | "Dark Phoenix's Tragedy" | 3.18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | "Farewell to X" | 0.30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | "The Funeral" | 2.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | "Skating on the Pond" | 1.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | "Cure Wars" | 2.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | "Fight in the Woods" | 3.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 20. | "St. Lupus Day" | 3.03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 21. | "Building Bridges" | 1.16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 22. | "Shock and No Oars" | 1.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 23. | "Attack on Alcatraz" | 4.36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 24. | "Massacre" | 0.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 25. | "The Battle of the Cure" | 4.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 26. | "Phoenix Rises" | 4.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 27. | "The Last Stand" | 5.29 |  |  |  |  |  |  |  |
Aiheesta muualla

X-Men: Viimeinen kohtaaminen Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Elokuvan traileri
Ydinvoiman käyttökohteet

Ydinvoimaa käytetään hyvin vaihtelevissa käyttötarkoituksissa voimalaitoksista sukellusveneisiin, satelliiteista majakoihin. Ydinpolttoaineen suuri energiasisältö mahdollistaa toisaalta suurten energiamäärien tuottamisen pienillä materiaalivirroilla tai toisaalta sallii pitkäkestoisen energiantuotannon ilman tarvetta lisätä polttoainetta.
Merenkulku

Ylivoimaisesti suurin osa kaikista ydinkäyttöisistä aluksista on sukellusveneitä. Muista sotalaivoista suurin osa on lentotukialuksia (11 Yhdysvaltain alusta ja Ranskan FS Charles de Gaulle). Myös Venäjän laivaston Orlan-luokan ohjusristeilijät ovat ydinkäyttöisiä. Näiden lisäksi Yhdysvallat on käyttänyt ydinvoimaa myös risteilijä- ja hävittäjäluokan aluksissa. Muutama alus rakennettiin 1970-luvulla. Niistä luovuttiin vuosituhannen vaihteen tienoilla, eikä uusia ole suunnitteilla. Sukellusveneen ydinpolttoainetta ei yleensä tarvitse vaihtaa koko aluksen käyttöiän aikana kertaakaan. Sukellusveneet pyrkivät pysymään huomaamattomina, ja ydinkäyttöisenä aluksen ei tarvitse nousta pinnalle akkuja lataamaan. Tukialukset ovat käytössä jopa yli 50 vuotta, ja ydinpolttoaineen vaihtaminen käyttöiän aikana on yleensä tarpeellista.
Kauppamerenkulussa ydinvoimalta odotettiin paljon vielä 1950–60-luvuilla. Ydinkäyttöisiä rahtialuksia on kuitenkin rakennettu vain neljä, NS Savannah (Yhdysvallat), NS Otto Hahn (Saksa), NS Mutsu (Japani) sekä NS Sevmorput (Venäjä). Savannah poistettiin liikenteestä 1972, vain kahdeksan vuoden käytön jälkeen. Otto Hahnin reaktori poistettiin 1979, ja alus jatkoi 2000-luvulle asti liikennettä tavanomaisella koneistolla usealla eri nimellä. Japanilainen Mutsu ei koskaan kuljettanut kaupallista rahtia. Alus on muutettu tavaomaisella koneistolla liikkuvaksi merentutkimusalukseksi. Venäläinen Sevmorput kuljetti rahtia arktisilla vesillä vuoteen 2007, jonka jälkeen alus vedettiin telkalle. Semorputosta on tarkoitus muokata maailman ensimmäistä ydinkäyttöistä öljynporausalusta.  Alus on jäävahvistettu, ja se voi murtaa metrin paksuista kiintojäätä.
Pohjoisella jäämerellä operoi myös joukko venäläisiä Arktika-luokan jäänmurtajia sekä pohjoisissa joissa kaksi Taimyr-jokimurtajaa.
Pohjoisilla alueilla löytyy myös ydinparistoilla varustettuja majakoita.
Yhteensä maailman merillä on ydinkäyttöisille aluksille tähän mennessä kertynyt 12000 reaktorinkäyttövuotta (WNA:  (Arkistoitu – Internet Archive)).
Avaruuslennot

Kauas suuntautuvilla avaruuslennoilla käytetään yleisesti ydinvoimaa, sillä muut voimanlähteet ovat vähemmän kestäviä, suurikokoisempia, vaikeammin ennustettavia tai kuluttavat enemmän polttoainetta. Tavallisin ydinenergianlähde avaruudessa on niin sanottu isotooppiparisto eli RTG (radiothermoelectric generator). Niitä on useimmissa syvälle aurinkokuntaan matkustavissa avaruusluotaimissa ja monilla planeettalennoilla. RTG perustuu radioaktiivisen aineen, usein plutoniumin, hajoamisessa syntyvän lämmön hyödyntämiseen termosähköisen jännitteen luomisessa. Isotooppiparistoja on käytetty mm. Apollo-kuulennoilla ja Cassini-luotaimessa.
Myös ydinreaktoreita käytetään avaruudessa ja sellainen soveltuu myös raketin voimanlähteeksi. Neuvostoliitto lähetti kiertoradalle useita RORSAT-satelliitteja, joiden tutka saa energiansa ydinreaktorista. Yhdysvallat on kehittänyt ydinkäyttöisiä raketteja ja sellaista on myös kokeiltu avaruudessa Snapshot-lennolla 1965. NASAn projekti Prometheuksen tarkoituksena on kehittää ydinraketti tuleviin planeettojen välisiin lentoihin. Historiallisesti Orion-projekti pyrki samaan tavoitteeseen jokseenkin erilaisella tekniikalla. (Simpson, 1995)
Marraskuussa 2009 Venäjä ilmoitti suunnittelevansa ydinrakettia, jolla voitaisiin lentää muun muassa Marsiin. NASA on suunnitellut ydinreaktoreiden käyttämistä Kuu- ja Mars-tukikohtien voimanlähteenä. Aurinkoenergian tuottamat alhaiset tehomäärät eivät välttämättä riitä pitkäaikaiseen oleskeluun vieraalla taivaankappaleella. Lisäksi Kuun kokonaisen kuukauden kestävän yön ajan täytyy saada energiaa jostain muusta lähteestä. Ydinreaktori on kompaktina ja erittäin pitkäkestoisena voimanlähteenä houkutteleva ratkaisu tukikohdan energianlähteeksi.