stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Muddy Manninen

| Jyrki Manninen |
| --- | --- |
 Muta Manninen tammikuussa 2009
Henkilötiedot
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Taiteilijanimi:  Muta Manninen, Muddy Manninen
Aktiivisena:  1979–
Tyylilajit:  rock  hard rock   pop
Soittimet:  kitara
Yhtyeet:  Red House Blues Band   Mistakes Havana Black Gringos Locos Mestarit (taustayhtye) Wishbone Ash
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jyrki ”Muddy” Manninen (myös Muta Manninen) on suomalainen kitaristi.
Manninen oli englantilaisen Wishbone Ashin kitaristina vuosina 2004–2017. Manninen liittyi yhtyeeseen vuonna 2004 äänitetyn Clan Destiny -albumin yhteydessä ja korvasi yhtyeessä aikaisemmin soittaneen toisen suomalaiskitaristin Ben Granfeltin.
Suomessa hän on tehnyt pitkän uran muusikkona soittaen muun muassa yhtyeissä Gringos Locos ja Mistakes. Manninen on esiintynyt lisäksi useiden eri artistien, kuten Hectorin, Riki Sorsan ja Pave Maijasen taustayhtyeissä. Ensilevytyksensä hän teki vuonna 1979 Red House Blues Band -nimisen yhtyeen kanssa. Manninen kuului myös Havana Black -yhtyeen ensimmäiseen kokoonpanoon vuonna 1985.
Aiheesta muualla

Muta Manninen Wishbone Ashin kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Wishbone Ash |
| --- | --- |
 Andy Powell  Bob Skeat  Mark Abrahams  Mike Truscott   Steve Upton  Martin Turner  David "Ted" Turner  Laurie Wisefield  Claire Hamill  John Wetton  Trevor Bolder  Mervyn "Spam" Spence  Jamie Crompton  Andy Pyle  Robbie France  Ray Weston  Roger Filgate  Tony Kishman  Mike Sturgis  Mark Birch  Ben Granfelt  Muddy Manninen  Joe Crabtree 
Albumit:  Wishbone Ash  Pilgrimage  Argus  Wishbone Four  There's the Rub  Locked In  New England  Front Page News  No Smoke Without Fire  Just Testing  Number the Brave  Twin Barrels Burning  Raw to the Bone  Nouveau Calls  Here to Hear  Strange Affair  Illuminations  Trance Visionary  Psychic Terrorism  Bare Bones  Bona Fide  Clan Destiny  Power of Eternity  First Light  Elegant Stealth  Blue Horizon  Coat of Arms 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Andy Pyle

Andy Pyle on brittiläinen muusikko ja basisti. Hän soitti The Kinksissä vuosina 1976–1978, mitä ennen hän oli ollut mukana Blodwyn Pigissä (1968–1972) ja Savoy Brownissa (1972–1974). Myöhemmin hän oli Wishbone Ash -yhtyeen jäsen vuodet 1986–1987 ja 1991–1993. 2000-luvulla Pyle on kuulunut Ken Hensleyn taustayhtyeeseen ja soittanut tämän albumilla Running Blind (2002).
Aiheesta muualla

Andy Pyle Discogs-sivustolla
The Kinks
| --- | --- |
Studioalbumit:: Kinks | Kinda Kinks | Kinks-Size | The Kink Kontroversy | Kinks Kinkdom | Face to Face | Something Else by The Kinks | The Kinks Are the Village Green Preservation Society | Arthur (Or the Decline and Fall of the British Empire) | Lola versus Powerman and the Moneygoround, Part One | Percy | Muswell Hillbillies | Everybody's in Show-Biz – Everybody's a Star | Preservation Act 1 | Preservation Act 2 | Soap Opera | Schoolboys in Disgrace | Sleepwalker | Misfits | Low Budget | Give the People What They Want  | State of Confusion | Word of Mouth | Think Visual | UK Jive | Phobia
Livealbumit:: Live at Kelvin Hall | One for the Road | Live: The Road | To the Bone
Kokoelmia:: Greatest Hits! | Well Respected Kinks | Sunny Afternoon | Lola | Golden Hour of The Kinks | The Kink Kronikles | Kinks Greatest Hits | The Great Lost Kinks Album | The Kinks' Greatest – Celluloid Heroes | 20 Golden Greats | Come Dancing with The Kinks | Lost & Found (1986–89) | The Singles Collection | The Ultimate Collection | Greatest Hits 1970–1986
EP:t:: Kinksize Session | Kinksize Hits | Kwyet Kinks | Dedicated Kinks | Kinks | God’s Children | The Kinks Live EP | State of Confusion
| n k Wishbone Ash |
| --- | --- |
 Andy Powell  Bob Skeat  Mark Abrahams  Mike Truscott   Steve Upton  Martin Turner  David "Ted" Turner  Laurie Wisefield  Claire Hamill  John Wetton  Trevor Bolder  Mervyn "Spam" Spence  Jamie Crompton  Andy Pyle  Robbie France  Ray Weston  Roger Filgate  Tony Kishman  Mike Sturgis  Mark Birch  Ben Granfelt  Muddy Manninen  Joe Crabtree 
Albumit:  Wishbone Ash  Pilgrimage  Argus  Wishbone Four  There's the Rub  Locked In  New England  Front Page News  No Smoke Without Fire  Just Testing  Number the Brave  Twin Barrels Burning  Raw to the Bone  Nouveau Calls  Here to Hear  Strange Affair  Illuminations  Trance Visionary  Psychic Terrorism  Bare Bones  Bona Fide  Clan Destiny  Power of Eternity  First Light  Elegant Stealth  Blue Horizon  Coat of Arms 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Luettelo Wyomingin kuvernööreistä

| Wyomingin kuvernööri |
| --- | --- |
 
 
 Nykyinen Mark Gordon 7. tammikuuta 2019 lähtien
Virka-asunto:  Kuvernöörin kartano, Cheyenne
Kauden pituus:  4 vuotta, uusittavissa
Perustettu:  11. lokakuuta 1890
Ensimmäinen:  Francis E. Warren
Palkka:  105 000 $ vuodessa
Kotisivut:  governor.wyo.gov
Tämä on luettelo Wyomingin kuvernööreistä. Kuvernööri on Wyomingin osavaltionhallinnon päämies.
Nykyisenä kuvernöörinä toimii Mark Gordon, joka aloitti virassaan 7. tammikuuta 2019.
Valtaoikeudet

Kuvernöörillä on velvollisuus valvoa osavaltion lakeja ja valta vahvistaa uudet lait. Lisäksi kuvernöörillä on veto-oikeus osavaltion uusiin lakiesityksiin. Lisäksi kuvernööri toimii osavaltion kansalliskaartin ylipäällikkönä, ellei Yhdysvaltain presidentti ole erikseen ottanut sitä komentoonsa.
Valinta ja pätevyysvaatimukset

Osavaltion perustuslain mukaan kuvernööriksi valittavan henkilön tulee täyttää seuraavat ehdot:
Yhdysvaltain kansalainen
väh. 30-vuotias
vaalikelpoinen Wyomingin osavaltion vaaleissa
on asunut osavaltiossa väh. 5 vuotta välittömästi ennen vaaleja
Virkakauden pituus on neljä vuotta. Virkakausien määrä on rajattu kahteen peräkkäiseen, minkä jälkeen henkilön tulee odottaa neljä vuotta ennen kuin hänet voidaan taas valita kuvernööriksi.
Palkka ja etuudet

Vuonna 2022 kuvernöörin vuosipalkka oli 105 000 dollaria.
Kuvernöörin virka-asunto sijaitsee Cheyennessa.
Luettelo kuvernööreistä

| №>  | Kuva | Nimi | Puolue | Virassa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. |  | Francis E. Warren | Republikaani | 11. lokakuuta 1890 – 24. marraskuuta 1890 |
| 2. |  | Amos W. Barber | Republikaani | 24. marraskuuta 1890 – 2. tammikuuta 1893 |
| 3. |  | John Eugene Osborne | Demokraatti | 2. tammikuuta 1893 – 7. tammikuuta 1895 |
| 4. |  | William A. Richards | Republikaani | 7. tammikuuta 1895 – 2. tammikuuta 1899 |
| 5. |  | DeForest Richards | Republikaani | 2. tammikuuta 1899 – 28. huhtikuuta 1903 |
| 6. |  | Fenimore Chatterton | Republikaani | 28. tammikuuta 1903 – 2. tammikuuta 1905 |
| 7. |  | Bryant Butler Brooks | Republikaani | 2. tammikuuta 1905 – 2. tammikuuta 1911 |
| 8. |  | Joseph M. Carey | Demokraatti | 2. tammikuuta 1911 – 4. tammikuuta 1915 |
| 9. |  | John B. Kendrick | Demokraatti | 4. tammikuuta 1915 – 26. helmikuuta 1917 |
| 10. |  | Frank L. Houx | Demokraatti | 26. helmikuuta 1917 – 6. tammikuuta 1919 |
| 11. |  | Robert D. Carey | Republikaani | 6. tammikuuta 1919 – 1. tammikuuta 1923 |
| 12. |  | William B. Ross | Demokraatti | 1. tammikuuta 1923 – 2. lokakuuta 1924 |
| 13. |  | Frank E. Lucas | Republikaani | 2. lokakuuta 1924 – 5. lokakuuta 1925 |
| 14. |  | Nellie Tayloe Ross | Demokraatti | 5. tammikuuta 1925 – 3. tammikuuta 1927 |
| 15. |  | Frank Emerson | Republikaani | 3. tammikuuta 1927 – 18. helmikuuta 1931 |
| 16. |  | Alonzo M. Clark | Republikaani | 18. tammikuuta 1931 – 2. tammikuuta 1933 |
| 17. |  | Leslie A. Miller | Demokraatti | 2. tammikuuta 1933 – 2. tammikuuta 1939 |
| 18. |  | Nels H. Smith | Republikaani | 2. tammikuuta 1939 – 4. tammikuuta 1943 |
| 19. |  | Lester C. Hunt | Demokraatti | 4. tammikuuta 1943 – 3. tammikuuta 1949 |
| 20. |  | Arthur G. Crane | Republikaani | 3. tammikuuta 1949 – 1. tammikuuta 1951 |
| 21. |  | Frank A. Barrett | Republikaani | 1. tammikuuta 1951 – 3. tammikuuta 1953 |
| 22. |  | Clifford Joy Rogers | Republikaani | 3. tammikuuta 1953 – 3. tammikuuta 1955 |
| 23. |  | Milward L. Simpson | Republikaani | 3. tammikuuta 1955 – 5. tammikuuta 1959 |
| 24. |  | John J. Hickey | Demokraatti | 5. tammikuuta 1959 – 2. tammikuuta 1961 |
| 25. |  | Jack R. Gage | Demokraatti | 2. tammikuuta 1961 – 7. tammikuuta 1963 |
| 26. |  | Clifford Hansen | Republikaani | 7. tammikuuta 1963 – 2. tammikuuta 1967 |
| 27. |  | Stanley K. Hathaway | Republikaani | 2. tammikuuta 1967 – 6. tammikuuta 1975 |
| 28. |  | Ed Herschler | Demokraatti | 5. tammikuuta 1975 – 2. tammikuuta 1987 |
| 29. |  | Mike Sullivan | Demokraatti | 2. tammikuuta 1987 – 6. tammikuuta 1995 |
| 30. |  | Jim Geringer | Republikaani | 2. tammikuuta 1995 – 6. tammikuuta 2003 |
| 31. |  | Dave Freudenthal | Demokraatti | 6. tammikuuta 2003 – 3. tammikuuta 2011 |
| 32. |  | Matt Mead | Republikaani | 3. tammikuuta 2011 – 7. tammikuuta 2019 |
| 33. |  | Mark Gordon | Republikaani | 7. tammikuuta 2019– |
Wyomingin kuvernöörin kartano Cheyennessä.
Syyrian jalkapallomaajoukkue

Syyrian jalkapallomaajoukkue edustaa Syyriaa jalkapallon maajoukkuekilpailuissa.
Syyriassa ei ole omaa ammattilaisliigaa, ja maajoukkue koostuu täysin amatööripelaajista. Joukkue tunnetaan hyökkäävästä pelitavastaan ja sinnikkyydestään sekä fanaattisesta kotiyleisöstään. Syyria on ollut parhaimmillaan FIFA-rankingissa sijalla 78 elokuussa 1993. Vuosina 1958-61 Syyria oli osa Yhdistynyttä arabitasavaltaa, jolla oli myös yksi yhteinen jalkapallomaajoukkue.
Arvokilpailut

Syyria ei ole koskaan selviytynyt maailmanmestaruuskilpailujen lopputurnaukseen. Lähimmillään se oli MM-kisapaikkaa 1986 MM-kisoihin edettyään jatkokarsinnan viimeiselle kierrokselle, missä se kuitenkin kärsi tappion Irakille. 1966 MM-kisojen karsinnoissa Syyria osallistui Euroopan maanosaliiton karsintoihin, mutta vetäytyi liityttyään Afrikan maitten boikottiin karsintasysteemiä kohtaan.
Aasian mestaruuskisoihin Syyria on selviytynyt neljä kertaa (1980, 1984, 1988 ja 1996), mutta joka kerralla taival päättyi alkuotteluihin.
Tilastoja

Vuosina 1949–2005 Syyria voitti pelaamistaan 280:stä maaottelusta 101, pelasi tasan 64 ja hävisi 115. Se teki otteluissa 409 maalia ja päästi omiin 385.
Tunnettuja pelaajia

Mohammad Nasser Afash
Sanharib Malki
Louay Chanko
Zyad Chaabo
Firas al-Khatib
Maher al-Sayed
Aiheesta muualla

http://www.syrian-soccer.com/ (arabiaksi)
Syyria FIFA:n sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Syyria AFC:n sivuilla (englanniksi)
| n k Aasian miesten jalkapallomaajoukkueet (AFC) |
| --- | --- |
Nykyiset:  Afganistan  Arabiemiirikunnat  Australia  Bahrain  Bangladesh  Bhutan  Brunei  Etelä-Korea  Filippiinit  Guam  Hongkong  Indonesia  Intia  Irak  Iran  Itä-Timor  Japani  Jemen  Jordania  Kambodža  Kiina  Kirgisia  Kuwait  Laos  Libanon  Macao  Malediivit  Malesia  Mongolia  Myanmar  Nepal  Oman  Pakistan  Palestiina  Pohjois-Korea  Qatar  Saudi-Arabia  Singapore  Sri Lanka  Syyria  Tadžikistan  Taiwan  Thaimaa  Turkmenistan  Uzbekistan  Vietnam 
Entiset:  Etelä-Jemen  Etelä-Vietnam  Malaija  Pohjois-Vietnam
Kyllä isä osaa -elokuva

| Kyllä isä osaa -elokuva |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Panu Raipia
Käsikirjoittaja:   Outi Keskevaari  Pekka Lepikkö 
Kuvaaja:  Teppo "Eve" Högman
Leikkaaja:  Matti Pekkanen
Lavastaja:  Oskari Löytönen
Pääosat:   Tom Lindholm  Tuija Ernamo  Maiju Jokinen  Jarno Jokinen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:   Tuotantoyhtiö Hihhihhii  Tampereen Komediateatteri 
Levittäjä:   Nelonen Media  Finnkinon teatterilevitys 
Ensi-ilta:  28. maaliskuuta 2024
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Katsojat:  223 051
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kyllä isä osaa -elokuva on suomalainen Panu Raipian ohjaama komediaelokuva, joka tuli ensi-iltaan maaliskuussa 2024. Raipia on ohjannut samannimisestä sarjasta aikaisemmin myös näytelmän.
Elokuva perustuu vuosina 1994–1995 Yle TV2:lla esitettyyn Kyllä isä osaa -tv-sarjaan. Elokuvan pääosissa näyttelevät jo tv-sarjasta tutut Tom Lindholm, Tuija Ernamo, Maiju Jokinen ja Jarno Jokinen. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Outi Keskevaari ja Pekka Lepikkö. Lepikkö käsikirjoitti ja ohjasi alkuperäisen televisiosarjan. Tuotantoyhtiönä toimii Janne Katajan Hihhihhii Oy ja osatuottajana Tampereen Komediateatteri Oy. Levityksestä vastaa Nelonen Media.
Elokuvassa perheen lapset ovat kasvaneet keski-ikään ja vanhemmat ovat eläkeiässä, mutta heidän omintakeisessa dynamiikassaan, persoonissaan ja pinttyneissä tavoissaan juuri mikään ei ole muuttunut. Elokuvasta tehdään toinen osa, joka tapahtuu talvella Lapissa. Siinä esiintyvät pääosissa samat näyttelijät kuin ykkösessäkin ja sen ohjaa Lauri Nurkse. Elokuva saa ensi-iltansa vuonna 2025.
Synopsis

Eläkeiässä olevat vanhemmat ovat aikeissa muuttaa Espanjaan – heti kun isä vain saa kerrotuksi työnantajalleen, että lopettaa taksikuskin hommat. Isän suunnitelmat mullistuvat kuitenkin kertaheitolla, kun isäntä hankkii taksifirmaansa uuden kulkupelin, luksusluokan Mersun kaikilla herkuilla.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tom Lindholm  | … |  isä   |
|  Tuija Ernamo  | … |  äiti   |
|  Maiju Jokinen  | … |  Jonna   |
|  Jarno Jokinen  | … |  Jussi   |
|  Vilppu Eleinen  | … |  Junnu   |
|  Elea Levola  | … |  Jemina   |
|  Vesa Vierikko  | … |  Taksi-isäntä   |
|  Tuija Vuolle  | … |  Varakas nainen taksissa   |
Lähde:
Vastaanotto

Kyllä isä osaa -elokuva oli kuukauden ajan Suomen katsotuin elokuva. Elokuva ylitti 200 000 katsojaa toukokuussa 2024.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Episodi Jouni Vikman: 
Helsingin Sanomat Pekka Torvinen: 
Iltalehti Juho Rissanen: 
Ilta-Sanomat Taneli Topelius: 
Pirkkalainen Matti Pulkkinen:
Aiheesta muualla

Kyllä isä osaa -elokuvan teaser Youtubessa.
Luettelo vuonna 2016 kuolleista henkilöistä

Tämä on luettelo vuonna 2016 kuolleista tunnetuista henkilöistä. Henkilöt on lueteltu kuolinpäivän mukaisesti, samana päivänä kuolleet sukunimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Jos henkilöstä ei ole kirjoitettu artikkelia, luettelossa mainitaan lähde.
Tuntematon päivämäärä

Pentti Jokiniemi, suomalainen kansanlaulaja ja -taiteilija (s. 1925)
Pentti Kivistö, suomalainen kirjailija (s. 1922)
Arimo Mäkinen, suomalainen jääkiekkoilija (s. 1938)
Marjatta Sarasalo, suomalainen taidemaalari (s. 1930)
Yasuo Takamori, japanilainen jalkapalloilija (s. 1934)
Matt Gaetz

| Matt Gaetz |
| --- | --- |

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Floridan 1. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 2017 –  
Edeltäjä:  Jeff Miller
Floridan edustajainhuoneen jäsen 4. vaalipiiristä
 13. huhtikuuta 2010 – 8. marraskuuta 2016  
Edeltäjä:  Ray Sansom
Seuraaja:  Mel Ponder
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. toukokuuta 1982 (ikä 42) Hollywood, Florida, Yhdysvallat
Tiedot
Puolue:  republikaanit
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
mattgaetz.com
Matt Gaetz (s. 7. toukokuuta 1982 Hollywood, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko. Hän on edustanut Floridan osavaltion 1. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa tammikuusta 2017 asti. Gaetz oli Floridan osavaltion edustajainhuoneen jäsen vuosina 2010–2016.
Ura

Matt Gaetz seurasi isäänsä politiikkaan ja nousi vuonna 2010 Floridan osavaltion edustajainhuoneeseen. Siellä ollessaan hän tuki perinteisiä republikaanien lakialoitteita, kuten kuolemaantuomittujen vankien teloitusten nopeuttamista. Vuonna 2016 hän päätti pyrkiä Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen ja voitti vaalit.
Gaetz on luonut itsestään brändin kovan linjan oikeistolaisena ja uskollisena Donald Trumpin tukijana. Gaetz uskoo Yhdysvaltain presidentivaaleissa 2020 tapahtuneen petoksia.
Matt Gaetz oli johtavassa asemassa Kevin McCarthyn edustajainhuoneen puhemieheksi valinnan estämisessä tammikuussa 2023. Lopulta 15. äänestyskierroksella McCarthy suostui myönnytykseen, että jokainen jäsen voi tehdä esityksen puhemiehen erottamisesta. Gaetz ja osa republikaaneista uhkasivat käyttää tätä mahdollisuutta, jos McCarthy käyttäisi demokraattien ääniä lakiesityksien läpi ajamiseen. Syyskuussa 2023 Gaetz pani alulle epäluottamusäänestyksen McCarthystä, kun hän oli saanut liittovaltion hallinnon sulun estäneen lakipaketin läpi demokraattien tuella. McCarthy äänestettiin ensimmäisenä edustajainhuoneen puhemiehenä pois virasta äänin 216–210.
Gaetzia on syytetty seksuaalirikoksista, mutta oikeusministeriö ei nostanut syytteitä häntä vastaan.
Presidentiksi uudelleen valittu Donald Trump ilmoitti marraskuussa 2024 nimittävänsä Gaetzin oikeusministeriksi. Valintaa pidettiin jopa republikaanien keskuudessa huonona, ja jo etukäteen arveltiin, ettei senaatti välttämättä suostu vahvistamaan Gaetzin nimitystä. Oltuaan enimmäisen kerran senaatin kuultavana Gaetz ilmoitti vetäytyvänsä.
Perhe

Gaetz on ollut naimissa Ginger Luckeyn kanssa elokuusta 2021 asti.
Aiheesta muualla

Gaetzin edustajainhuonesivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Henkilöt:  US Congress 
Muut:  SNAC
Uusi Iloinen Teatteri

Uusi Iloinen Teatteri (lyh. UIT) oli suomalainen vuonna 1978 perustettu viihteellinen teatteri. Teatterilla oli esiintymistoimintaa kesäisin, ja tuotanto painottui revyihin. Alkuperäinen Uusi Iloinen Teatteri kaatui konkurssiin vuonna 2010, mutta sen toimintaa jatkoi uusi yritys Hakaniemen Musiikkiteatteri Oy. Se haettiin konkurssiin elokuussa 2022.
UIT:n revyyt

| nro | vuosi | nimi | ohjaaja |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1979 | Samassa veneessä | Auvinen, ViliVili Auvinen ja Lars Svedberg |
| 2 | 1980 | Komento takaisin | Kotkaniemi, PenttiPentti Kotkaniemi |
| 3 | 1981 | Taikalaatikko | Kajava, JukkaJukka Kajava |
| 4 | 1982 | Saippuakauppias | Melasniemi, PerttiPertti Melasniemi |
| 5 | 1983 | Näin se on nähtävä | Lindeman, LasseLasse Lindeman |
| 6 | 1984 | Pallo hallussa | Jukka Kajava |
| 7 | 1985 | Yespoks | Parviainen, JussiJussi Parviainen |
| 8 | 1986 | Paasalusta | Järvinen, PenttiPentti Järvinen |
| 9 | 1987 | Maitoa maitoa | Valkama, RitvaRitva Valkama |
| 10 | 1988 | Kanavanvaihtaja | Ritva Valkama |
| 11 | 1989 | Hyvin menee, naapurit nauraa | Virtanen, JukkaJukka Virtanen |
| 12 | 1990 | Helibori humpsis - ja pokasaha soi | Jukka Virtanen |
| 13 | 1991 | Meitin Finland | Jukka Virtanen |
| 14 | 1992 | Bonjour kirvesvartta | Jukka Virtanen |
| 15 | 1993 | Ne halii meitin | Jukka Virtanen |
| 16 | 1994 | Tunti torvisoittoa | Jukka Virtanen |
| 17 | 1995 | Pure lenkki | Jukka Virtanen |
| 18 | 1996 | Haloolla päähän | Jukka Virtanen |
| 19 | 1997 | Otsa kurtussa | Jukka Virtanen |
| 20 | 1998 | Papparaizet tulevat | Jukka Virtanen |
| 21 | 1999 | Tanssitaanko ensin | Jukka Virtanen |
| 22 | 2000 | Oho sano iimeili | Virtanen, VilleVille Virtanen |
| 23 | 2001 | Kun Eurojentalolla tanssittiin | Saarinen, EeroEero Saarinen |
| 24 | 2002 | Magiaa mahantäydeltä | Puumalainen, TiinaTiina Puumalainen |
| 25 | 2003 | Me olemme taas | Tiina Puumalainen |
| 26 | 2004 | Hei me tervataan! | Tiina Puumalainen |
| 27 | 2005 | Aikuisten oikeesti | Tiina Puumalainen |
| 28 | 2006 | Lisää letkua | Holmström, DickDick Holmström |
| 29 | 2007 | Da Lintsi -koodi | Sveholm, PerttiPertti Sveholm |
| 30 | 2008 | Kymmenen sketsiä, jotka muuttivat maailman | Ville Virtanen |
| 31 | 2009 | Kivat piipussa | Mäkelä, TaneliTaneli Mäkelä |
| 32 | 2010 | JuuTupen rapinat | Taneli Mäkelä |
| 33 | 2011 | Ilon kautta! | Taneli Mäkelä |
| 34 | 2012 | Ilon palasia | Taneli Mäkelä |
| 35 | 2013 | Ilometritehdas | Reija Wäre |
| 36 | 2014 | Ilosofian oppitunti | Reija Wäre |
| 37 | 2015 | Kivaa ja korkealta | Reija Wäre |
| 38 | 2016 | Soitellen soteen | Reija Wäre |
| 39 | 2017 | Sata lasissa | Reija Wäre |
| 40 | 2018 | Tuhansien ämpärien maa | Jaakko Saariluoma |
| 41 | 2019 | Herkkua kuin heinänteko | Sari Siikander |
| 42 | 2021 | Kupla vai Uitti | Sari Siikander |
| 43 | 2022 | Kiurusta kesään | Tiina Brännare |
Aiheesta muualla

UIT:n kotisivut
| n k Perustiedot Wikidatassa: Uusi Iloinen Teatteri (Q11899821)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: teatteriryhmä
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Helsinki
Constellation-ohjelma

Project Constellationin tunnus
Avaruussukkulasta ja Saturnus-raketista kehitettyjä Ares V- ja Ares I -raketteja ajateltiin käytettävän Constellation-avaruusohjelmassa.
Maasta irtautumisraketti EDS, Altair-kuulaskeutuja ja paluualus Orion matkalla kohti Kuuta.
Project Constellation (suom. Tähdistö-ohjelma) oli Yhdysvaltain avaruushallinto NASAn ohjelma avaruussukkulaohjelman korvaamiseksi ja kuualuksen rakentamiseksi. Se alkoi George W. Bushin ensimmäisellä presidenttikaudella vuonna 2003 ja lopetettiin vuoden 2010 aikana.
Siihen kuuluivat Ares I- ja Ares V -kantoraketit, Orion-alus ja Altair-kuulaskeutuja sekä Maan vetovoimakentästä irrottautumiseen tarvittava rakettivaihe Earth Departure Stage eli EDS. 
Ohjelman lakkauttamisen jälkeen Orion-aluksen kehitystä on jatkettu Orion Multi-Purpose Crew Vehicle -nimikkeen alla. Ares V -rakettia vastaavan raketin kehittämistä jatkettiin nimellä Space Launch System.
Lakkauttamisen yhteydessä Nasan painopiste siirtyi myös kaupallisten toimijoiden hyödyntämiseen muun muassa Commercial Orbital Transportation Services-, Commercial Resupply Services- ja Commercial Crew Development -ohjelmien parissa etenkin matalalle kiertoradalle kohdistuvassa toiminnassa.lähde?
Tekniikka

Project Constellationin aluksessa on piirteitä Apollo-kuuohjelman aluksista, kun taas raketeissa on piirteitä avaruussukkulan kantoraketista. Kuualus ja Orion-alus laukaistaan avaruuteen turvallisuussyistä erikseen.lähde?
Kuulennolla laukaistaan ensin paluu-huoltoalus Orion pienemmällä Ares I -raketilla Maan kiertoradalle. Sitten Maan kiertoradalle laukaistaan suuremmalla Ares V -raketilla Altair-kuualus sekä rakettivaihe EDS. Alukset telakoituvat toisiinsa, ja lento Kuuhun alkaa. Orion–Altair-yhdistelmä siirtyy Kuuta kiertävälle radalle, mistä Altair-alus laskeutuu Kuuhun. Altair-aluksen yläosa nousee Kuusta sen kiertoradalle ja telakoituu Orioniin. Orion lähtee kohti Maata, ja pelkkä sen kartiomainen paluukapseli syöksyy Maan ilmakehään. Ilmakehässä se laskeutuu laskuvarjoilla maahan.lähde?
Rahoitus ja loppu vuonna 2010

Ohjelman aloitti presidentti George W. Bush vuoden 2003 Columbia-sukkulan onnettomuuden jälkeen. Presidentti Obaman helmikuussa 2010 esittelemä budjetti ei sisältänyt rahoitusta ohjelmalle, mikä tarkoitti käytännössä sen peruuntumista. Tähän mennessä NASA oli käyttänyt ohjelmaan 9 miljardia dollaria ja tarvitsi vielä 2,5 miljardia sen alasajamiseen.
Vuoden 2009 ajan entinen Martin Marietta -yhtiön toimitusjohtaja Norman Augustine teki selvityksen kaikkien NASA:n miehitettyjen lentojen tilasta. Lopputulos oli, että astronauttien kaavailtu Kuuhun meno vuonna 2020 oli siirtynyt vuoteen 2028, eikä aikatauluviiveille ja kustannusylityksille ollut näkyvissä loppua. Vuoden 2010 NASA:n budjetti sisälsi 2,5 miljardia dollaria Constellation-ohjelman päättämiseen. Edustajainhuoneessa etenkin republikaaniedustajat osavaltioista, joissa on NASA:n keskus tai paljon avaruusteollisuutta, alkoivat välittömästi kampanjoida Constellation-ohjelman peruutusta vastaan. Kalifornian osavaltion republikaaninen kongressiedustaja Dana Rohrabacher antoi maaliskuussa 2010 presidentti Obaman aloitetta tukevan ja entistä Bushin hallintoa arvostelevan lausunnon: "9 miljardin dollarin panostus Constellation-ohjelmaan ei ole luonut yhtäkään uutta teknologista saavutusta".
Vuoden 2011 NASA-budjetissa hanke ei saanut enää rahoitusta.  Osat hankkeesta ovat jatkaneet olemassaoloaan eri muodossa tai nimellä edelleen ilman suurempia uusia teknologioita. Merkittävimmät näistä ovat Space Launch System ja Orion Multi-Purpose Crew Vehicle.lähde?