stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Takalammi (Hattula)
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Hyvikkälänjoen valuma-alueeseen, johon Renkajoen keskiosan alue kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,8 metriä mpy. Lyhyt laskuoja laskee Keskilammiin, jonka vedenpinta on 10 senttimetriä alempana. Takalammiin laskee kaksi suo-ojaa, jotka tuovat Kaivettusuon kuivatusvesiä ja Kakarilammin vesiä.
Tasapaino

Tasapaino tarkoittaa yleisesti tilaa, jossa eri suuntiin vaikuttavat muutosta aiheuttavat tekijät kumoavat toisensa.
Tasapainon käsite esiintyy monilla matematiikan ja luonnontieteen aloilla, esimerkiksi:
mekaaninen tasapaino statiikassa
tasapaino, ihmisen kyky pysyä vakaassa asennossa
termodynaaminen tasapaino lämpöopissa
kemiallinen tasapaino
hydrostaattinen tasapaino
hintatasapaino taloustieteessä
Nashin tasapaino peliteoriassa
Henkilöt:
Tasapaino eli Tasis, Kapasiteettiyksikkö yhtyeestä tunnettu rap-artisti
Tapio Pöyhönen

Tapio Pöyhönen (19. marraskuuta 1927 Helsinki – 27. elokuuta 2011 Helsinki) oli Työväen Urheiluliiton (TUL) osastopäällikkö ja merkittävä toimija työväenurheilun piirissä.
”Tappari” Pöyhönen pelasi koripalloa maaottelutasolla ja oli Suomen koripallojoukkueen kapteeni Helsingin olympialaisissa 1952. Pesäpalloa hän pelasi Työväen Mailapojissa. Moottoriurheilijana hän osallistui kolmesti Päijänne-ajoihin ja sijoittui parhaimmillaan yleisessä sarjassa kahdeksanneksi. Pöyhönen lopetti aktiiviurheilun 1960-luvun alussa. Veljensä Seppo Pöyhösen kanssa hän 1960-luvulla elvytti TUL:in hiipuneen koripallotoiminnan.
Pöyhönen aloitti työuransa Elannon makkaratehtaalla. Vuonna 1956 hän siirtyi työhön TUL:iin jaostosihteeriksi, ja 1966 hänestä tuli osastopäällikkö. Hän oli Suomen olympiakomitean valmennustoimikunnan jäsen ja vuodet 1972–1976 sen puheenjohtaja.
Pöyhönen kannatti TUL:n kriisiaikoina 1975 puheenjohtajaksi Niilo Hämäläistä, mutta valituksi tuli Osmo Kaipainen, joka sitten järjesti 1976 Pöyhösen eläkkeelle. Jukka Kemppinen on luonnehtinut Pöyhöstä sanoin: ”Tappari on epätavallisen viisas mies”.
Söderlångvikin kartano

Söderlångvikin kartano
Söderlångvikin kartano on kartano Kemiönsaaren kunnassa Varsinais-Suomen maakunnassa. Kartano on suurimmaksi osaksi saanut nykyisen ulkonäkönsä aikana, jolloin suomalainen liikemies ja mesenaatti Amos Anderson oli kartanon omistaja. Andersonin haltuun kartano päätyi vuonna 1927. Nykyisin se toimii Söderlångvikin museona, jossa on osa Andersonin yksityisestä taidekokoelmasta ja hänen huonekaluistaan.
Andersonin ostettua kartanon sen päärakennus oli vielä yksikerroksinen hirsirakennus, joka oli päällystetty punaiseksi maalatulla laudoituksella. Arkkitehti W. G. Palmqvistin piirustusten pohjalta rakennus rakennettiin täysin uusiksi vuosina 1934–1935. Sen kerroslukumäärää lisättiin kahteen, se sai pintaansa valkoisen rappauksen ja huoneiden määrä nousi kuudesta yhteentoista. Lisäksi rakennus sai vuosina 1937–1938 molemmille puolilleen yksikerroksiset tiilestä rakennetut siipirakennukset. Rakennuksen kokonaispinta-ala on 560 m² ja sen pituus 47 m.
Vuosien saatossa rakennuksen kunto on heikentynyt, ja toisen siiven katto luhistui 1990-luvulla. Rakennus peruskorjataan kokonaan vuosina 2019–2020.
Söderlångvikin museo

Söderlångvikin kartanon päärakennuksessa toimii Amos Andersonin henkilöhistoriallinen museo sekä taidemuseo, jossa on esillä hänen aikanaan keräämää taidetta sekä muuta esineistöä. Lisäksi museossa on esillä kesäisin vuosittain vaihtuva taidenäyttely.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Söderlångvikin kartano Wikimedia Commonsissa
Söderlångvikin museon viralliset sivut.
Söderlångvik hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
Tasapaino (asento)

Nuorallakävely on tasapainon säilyttämistä vaikeissa olosuhteissa.
Tasapaino on ihmisen tai eläimen vakaa asento, jossa se pysyy hallitusti horjumatta ja kaatumatta. Keho on tasapainossa, kun sen massakeskipiste on suoraan jonkin tukipisteen yläpuolella.
Tasapainoa ylläpidetään monimutkaisen havaintomotorisen prosessin kautta, johon osallistuu usea aisti. Ihminen vastaanottaa aivoihinsa tietoa asennostaan näkönsä, lihastensa ja niveltensä sekä tasapainoelimensä kautta. Pikkuaivot ja aivokuori käsittelevät informaation ja lähettävät sitten vartalon ja silmien lihaksille oikeat liikekäskyt tasapainon ylläpitämiseksi. Nämä tasapainon korjausliikkeet ovat usein vauvaiässä opittuja, mutta niitä voi harjoittaa aikuisenakin, kuten esimerkiksi tanssijat tekevät.
Tasapainoa voivat heikentää muun muassa vammat, sairaudet, tietyt lääkeaineet sekä ikääntyminen. Tasapainon häiriintymisestä voi seurata esimerkiksi huimausta, pahoinvointia ja näköhäiriöitä.
Syväjärvi (Kuhmoinen, Kärpänkylä)

| Syväjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°38′16″N, 25°24′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Järvinumero:  14.221.1.083
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  161,6 m  
Pituus:  220 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  0,559 km  
Pinta-ala:  1,889 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSyväjärvi 
Syväjärvi on Pirkanmaalla Kuhmoisissa Kärpänkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,9 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Sen rantaviivan pituus on 550 metriä ja rannat ovat metsämaata. Järven itäpuolelta kulkee metsäautotie.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 161,6 metriä mpy. Laskuoja lähtee järven pohjoispäästä. Laskuoja virtaa 2,4 kilometriä koilliseen, mutta katoaa maastoon ennen laskemistaan mihinkään vesistöön.
Historiaa

Vuoden 1855–1856 Kalmbergin kartastossa järvi oli merkitty, mutta se oli nimetön. Vuoden 1966 peruskartassa järven itäpuolelta ei kulkenut tietä, mutta vuoteen 1986 mennessä sellainen oli rakennettu. Vuoden 1966 tai 1986 peruskartassa järven luoteispuolista suota ei ollut vielä ojitettu.
Taugabe järv

| Taugabe järv |
| --- | --- |
Valtiot:  Viro
Maakunnat:  Saarenmaa
Kunnat:  Saarenmaan kunta
Koordinaatit:  58°28′39″N, 21°58′45″E
Järvinumero:  VEE2067200
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  7 m
Rantaviiva:  4,278 km
Pinta-ala:  16,4 ha
Keskisyvyys:  0,3 m
Suurin syvyys:  0,3 m
Valuma-alue:  4,9 km²
 fiTaugabe järv 
Taugabe järv (myös Taugepää järv, Taugepää soo, Tohku järv) on Virossa Saarenmaalla sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 16 hehtaaria ja se on 900 metriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvi sijaitsee Tagamõisan niemimaalla ja sen vedenpinnan korkeus on keskimäärin 7,0 m mpy. Järven valuma-alueen laajuus on 4,9 neliökilometriä, mutta sillä ei ole merkittynä karttaan tulo- eikä laskuojia.
Järven keskisyvyys on keskimäärin vain 0,3 metriä syvä. Järven laskennalliseksi tilavuudeksi voidaan määrittää 4,9 kuutiokilometriä eli 0,049 miljoonaa kuutiometriä . Järven rantaviivan pituus on 4,3 kilometriä ja rannat ovat pääasiassa ruokamaata ja hieman metsämaata. Se on autio eikä sinne johda tietä. Lähin asutus sijaitsee Tohkun kylässä, jossa on viisi taloutta.
Sven Ture Jansson

Sven Ture Jansson (15. heinäkuuta 1894 Turku – 10. marraskuuta 1942 Helsinki) oli ranskalaisen Émile Couén kehittämän itsesuggestiomenetelmän suomalainen levittäjä.
Jansson kirjoitti ylioppilaaksi Turun ruotsalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1915. 1920-luvulla hänellä oli Helsingissä oma vastaanotto, joka toimi muun muassa nimillä Psykoterapeuttinen Instituutti ja Klinikka sekä Helsingin Coué-instituutti. Vuonna 1926 entinen ylioppilas Jansson ja entinen lyseolainen Harry Vehmas saivat sakkotuomion laittoman lääkärintoimen harjoittamisesta. Jansson sai vielä uuden tuomion vuonna 1930.
Teokset

Bota dig sjäv : några ord om Coué-metoden och dess praktiska tillämpning . Helsingfors: tekijä, 1926.
Tule terveeksi : lyhyt esitys Couén menetelmästä ja sen soveltamisesta käytäntöön.  Helsinki:  tekijä, 1926.
En kungsväg till hälsan : några ord om Coué-metoden . Helsingfors: tekijä, 1926.
Valtatie terveyteen : muutamia sanoja Couén menetelmästä.  Helsinki:  tekijä, 1926.
Jansson, Sven Ture ; Vehmas, Harry: Autosuggestion som hälsokälla : tanke och vilja . Helsingfors: tekijät, 1928.
Jansson, Sven Ture ; Vehmas, Harry: Itsesuggestio terveyden lähteenä : ajatus ja tahto.  Helsinki:  tekijät, 1928.  – 2. p. 1933
Aiheesta muualla

Målet mot de två helbrägdagörarna har slutbehandlats Hufvudstadsbladet 24.3.1926 s. 5 (ruotsiksi) (oikeudenkäyntiselostus)
The Road

The Road voi tarkoittaa:
The Road (Tie), kiinalainen, vuonna 2006 Kairon elokuvajuhlien kultaisella pyramidilla palkittu elokuva
Tie (The Road), Cormac McCarthyn romaani vuodelta 2006
Tie (The Road), Cormac McCarthyn romaaniin perustuva elokuva vuodelta 2009
The Road, suomalainen yhtye
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”The Road”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tavajärvi

Tavajärvi oli kylä Kuusamossa toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliitolle luovutettuun Sallan–Kuusamon alueeseen kuuluneessa Kuusamon itäosassa. Yhdessä siitä pohjoiseen sijainneen Paanajärven kanssa se oli toinen Kuusamon luovutetun alueen suurimmista kylistä.
Kylä sijaitsi sille nimensä antaneen, sokkeloisen  Tavajärven ranoilla. Järven ympäristö kylässä oli Kuusamon ylängölle luonteenomaista vaaramaata.
1800-luvun puolivälistä 1920-luvulle kylässä toimi ortodoksinen, vanhauskoinen Tavajärven luostari.
Aiheesta muualla

Tavajärven pienoismalli Kirjastovirma. Arkistoitu 31.10.2019. Viitattu 31.10.2019.
Temppeli A

Temppeli A voi viitata seuraaviin:
Temppeli A, perinteisesti ”Herakleen temppeli”, Akragas
Temppeli A, mahdollisesti Leton temppeli, Selinus
Apollonin temppeli, tutkimuksessa myös Temppeli A, Metapontion
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Temppeli A”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tatamailau

| Tatamailau> Ramelau |
| --- | --- |
 Näkymä Tatamailaulle
Korkeus:  2 963 m
Prominenssi:  2 963 m
Sijaintitiedot
 Tatamailau
 Koordinaatit: 8°54′24″S, 125°29′36″E 
Sijainti:  Ainaron alue, Itä-Timor
Tatamailau (Tetum: Foho Tatamailau), myös Tata Mailau, on Itä-Timorin korkein vuori. Sen korkeus on 2 963 metriä. Vuori sijaitsee noin 70 km etelään Dilin kaupungista Ainaron alueella.
Tatamailau tarkoittaa pyhimystä indoneesiaksi.[lähde? ] Vuori tunnetaan myös nimellä Ramelau.
The Edge of Love

| The Edge of Love |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Maybury
Käsikirjoittaja:  Sharman Macdonald
Säveltäjä:  Angelo Badalamenti
Kuvaaja:  Jonathan Freeman
Leikkaaja:  Emma E. Hickox
Pääosat:   Keira Knightley  Sienna Miller  Cillian Murphy  Matthew Rhys 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  UK
Tuotantoyhtiö:   BBC Films  Capitol Films 
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  2008
Kesto:  110 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Edge of Love on vuonna 2008 julkaistu John Mayburyn ohjaama elokuva. Se kertoo kuuluisasta walesilaisesta runoilijasta Dylan Thomasista (Rhys), tämän vaimosta Caitlin MacNamarasta (Miller) sekä heidän ystäväpariskunnastaan Killickeistä (Knightley ja Murphy).
Tarina

Elokuva perustuu löyhästi tositapahtumiin. Toisen maailmansodan aikaisessa Yhdistyneessä kuningaskunnassa Vera Phillips tapaa uudelleen ensirakkaansa, walesilaisen runoilijan Dylan Thomasin. Molempien tunteet heräävät, vaikka Thomas on jo naimisissa. Kilvasta huolimatta Thomasin vaimosta Caitlin MacNamarasta ja Phillipsistä tulee ystävykset.
Ystävyyteen tulee säröjä, kun Philips nai sotilas William Killickin. Thomas käy mustasukkaiseksi tulokkaalle, minkä MacNamara huomaa. Killick määrätään kuitenkin pian ulkomaille ja trio muuttaa Walesiin maaseudulle. Siellä Phillipsin tunteet Thomasin kohtaan voimistuvat. Lopulta sodan raunioittama Killick palaa sodasta.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Keira Knightley   | … |   Vera Phillips   |
|   Sienna Miller   | … |   Caitlin MacNamara   |
|   Matthew Rhys   | … |   Dylan Thomas   |
|   Cillian Murphy   | … |   William Killick   |
|   Lisa Stansfield   | … |   Ruth Williams   |
|   Graham McPherson   | … |   Al Bowlly   |
|   Camilla Rutherford   | … |   Nicolette   |
|   Alastair Mackenzie   | … |   Anthony Devas   |
|   Richard Dillane   | … |   Lt Col David Talbot Rice   |
|   Huw Ceredig   | … |   John Patrick   |
|   Simon Armstrong   | … |   Wilfred Hosgood   |
|   Rachel Essex   | … |   Mel   |
|   Nick Stringer   | … |   PC Williams   |
|   Anthony O'Donnell   | … |   Jack Lloyd   |
|   Rachel Bell   | … |   Midwife   |
|   Anne Lambton   | … |   Anita Shenkin   |
|   Karl Johnson   | … |   Dai Fred   |
|   Richard Clifford   | … |   Alistair Graham   |
Tara Babulfath

| Tara Babulfath> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 3. tammikuuta 2006 (ikä 18) Tukholma, Ruotsi
Uran tiedot
Laji:  judo
| Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten judo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:  Ruotsi.Naisten judo. Olympialaiset  | Maa:  Ruotsi> Naisten judo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 2024 | 48 kg |  |
Tara Babulfath (s. 3. tammikuuta 2006 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen judoka, joka voitti pronssia kesäolympialaisissa 2024.
Tara Babulfath tulee painiperheestä, sillä hänen isänsä Mohammad edusti Ruotsia kreikkalais-roomalaisessa painissa olympialaisissa 2004 ja hänen äitinsä Ida Hellström voitti useita maailmanmestaruusmitaleita.
Babulfath liittyi kahdeksanvuotiaana IK Södran judoseuraan ja rakastui heti lajiin. Hän alkoi 15-vuotiaana kiertää kansainvälisiä nuorten kilpailuja ja sijoittui elokuussa 2021 kadettien (U18) EM-kilpailuissa hopealle. Seuraavana vuonna tuli EM-kultaa ja MM-hopeaa.
Babulfath osallistui toukokuussa 2023 judon maailmanmestaruuskilpailuihin, mutta niissä hän ei sijoittunut. Kadettien maailmanmestaruuskilpailuissa hän oli samana vuonna kolmas ja aikuisten EM-kilpailuissa seitsemäs.
Babulfathin ensimmäinen Grand Slam -turnaus oli Tokiossa joulukuussa 2023. Hän oli viides. Babulfathin todellinen läpimurto oli vuosi 2024, kun hän voitti helmikuussa Bakun Grand Slamin historian nuorimpana urheilijana. MM-kilpailuissa Abu Dhabissa hän voitti pronssia. Babulfath sijoittui olympialaisissa 2024 pronssille. Hän voitti ykkössijoitetun Assunta Scutton, mutta välieräottelussa Natsumi Tsunodaa vastaan Babulfathille tuomittiin kyseenalainen kolmas shido, joka takasi voiton Tsunodalle. Babulfathista tuli kuitenkin pronssimitalisti, kun hän voitti pronssiottelussa Kazakstanin Abiba Abužakjnovan.
Tapio Kunnas

Tapio Kunnas (21. lokakuuta 1921 Ruokolahti – 25. elokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja sähkölaitosalan vaikuttaja, joka toimi sekä yritys- että järjestöjohtajana ja sai professorin arvonimen.
Henkilöhistoria

Tapio Kunnaksen vanhemmat olivat lääkäri Volmari Kunnas ja Aino Räsänen ja puoliso vuodesta 1947 opettaja Kirsti Helena Liukkonen. Kunnas tuli ylioppilaaksi Imatran yhteiskoulusta 1939. Hän osallistui sekä talvisotaan että jatkosotaan ja oli sotilasarvoltaan reservin kapteeni (1969). Kunnas valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1949. Hän työskenteli ensin lyhyen aikaa Airamin palveluksessa, jonne hän teki diplomityönsä loistelampun kuristimista, mutta suuntautui sitten sähkölaitosalalle. Suomen Sähkölaitosyhdistyksessä Kunnas oli toimistoinsinööri vuodesta 1952, kunnes hän siirtyi 1953 Savon Voimaan, jossa hän toimi käyttöinsinöörinä ja teknillisenä johtajana. Oulun kaupungin sähkölaitoksen johtajaksi Kunnas tuli 1958. Oulussa hän osallistui myös kunnalliselämään ja toimi Oulun yliopiston erikoisopettajana 1963–1968 ja vt. professorina 1966. Suomen Sähkölaitosyhdistykseen Kunnas palasi 1967, toimien yhdistyksen johtajana aina vuoteen 1986 asti. Hän osallistui myös sähkölaitosyhdistysten pohjoismaiseen ja eurooppalaiseen yhteistyöhön. Professorin arvonimi Kunnakselle myönnettiin vuonna 1980.
Julkaisuja

Merikosken voimalaitos, 1959, Oulun Teknillinen Seura
Harvaan asuttujen seutujen sähkönjakelun erikoismenetelmät: raportti teknillis-taloudellisesta tutkimuksesta, 1982, Suomen Sähkölaitosyhdistys
Temppeli (veistos)

Kim Simonsson, Temppeli, 2011.
Temppeli on Kim Simonssonin veistos Turun Kupittaanpuistossa. Se on moniosainen reliefi pienen muuntamorakennuksen ulkoseinissä. Muuntamo sijaitsee Uudenmaankadun ja Kupittaankadun kulmassa. Teos paljastettiin Turun kulttuuripääkaupunkivuonna 2011.
Turku Energian muuntamorakennus on muuttunut valkoisten keramiikkatiilien myötä ”temppeliksi”, jonka sisäänkäyntiä vartioivat vakavat pikkulapset. Uudenmaankadun puoleisella seinällä enkelityttö suojelee tienkäyttäjiä. Teoksen muita aiheita ovat koirat ja peurat. Taideteos on yksi Savi kaupungissa -hankkeen kolmesta julkisesta taideteoksesta Turussa. Muut teokset ovat Pekka Paikkarin Iglu Puutorilla ja Karin Widnäsin Kimono Aurajokirannan vedenpuhdistamossa.
Muuntamorakennuksen seiniin tehtiin vuonna 1996 graffititaidetta osana kaupungin taidemuseon ympäristötaideprojektia, mutta 15 vuoden jälkeen maalaukset olivat kärsineet siinä määrin vaurioita, että muuntamon pintaan tilattiin kulttuuripääkaupunkivuodeksi uusi teos.
Tapio Piirainen

| Tapio Piirainen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1954 (ikä 69–70)
Ammatti:  elokuvaohjaaja elokuvakäsikirjoittaja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Tapio Piirainen (s. 1954) on suomalainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän on valmistunut elokuvaohjaajaksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1996 ja työskennellyt ohjaajana ja käsikirjoittajana Yleisradion TV1:ssä vuodesta 1989.
Piirainen tunnetaan Yleisradion elokuvista ja sarjoista Kuhmon huumaa (1989), Viimeiset siemenperunat (1993), Kissa ja Varjo (1993), Siivoton juttu (1997), Poliisin poika (1998), Nyrölä 3 (2004), Bodomin legenda (2006), Suuri performanssi (2008), Glenn (2008), Punainen nauha (2012), Lumihiutalemuodostelma (2012) ja Linnan juhlat (2017). Harri Nykäsen rikoskirjoihin pohjautuva 12-osainen televisiosarja Raid (2000) toi Piiraiselle parhaan ohjauksen ja käsikirjoituksen Venlan.
Palkintoja

parhaan ohjauksen ja käsikirjoituksen Venla-palkinto tv-sarjasta Raid.
Anjalankosken elokuvapalkinto 2001 (18 000 mk) tv-sarjasta Raid.
Elokuvataiteen 1-vuotinen taiteilija-apuraha 1.1.2002 alkaen.
Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys

| Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys |
| --- | --- |

Perustettu:  1967
Tyyppi:  herätysliike
Toimiala:  evankelikalismi (Viides herätysliike)
Kotipaikka:  Hausjärvi
Päämaja:  Kansanlähetysopisto Opistotie 1 12310 Ryttylä
Toiminta-alue:  Suomi
Lähetysjohtaja:  Daniel Nummela
Puheenjohtaja:  Esko Särkkälä
Jäsenlehti:  Uusi Tie
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kansanlähetyksen alueellinen levinneisyys Suomessa vuonna 2007.

Toimintaa vähintään:

  Kuukausittain  Vuosittain
Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys (lyhenne SEKL) on vuonna 1967 perustettu kristillinen yhdistys, joka tekee lähetystyötä Suomessa ja ulkomailla. Kansanlähetys järjestää Raamattuopetusta sekä erilaisia tapahtumia toimintakeskuksessaan Ryttylässä.
Liikkeenä SEKL toimii Suomen evankelis-luterilaisen kirkon sisällä, mutta toisinaan myös kritisoi kirkon toimintaa silloin kun kirkon käytäntöjen katsotaan poikkeavan Raamatusta. SEKL on uuspietistisistä liikkeistä laajimmalle levinnyt.
Kansanlähetyksen vuotuinen pääjuhla Kansanlähetyspäivät järjestetään aina heinäkuun ensimmäisenä kokonaisena viikonloppuna, ja se kerää noin 7 000–12 000 osallistujaa. Kansanlähetyspäivät järjestetään yleensä Hausjärven Ryttylässä. Vuoteen 2016 asti tapahtuma kiersi eri puolilla maata.
Liikkeen visio on "Raamattu rakkaaksi - evankeliumi kaikille". Aikaisemmin mottona ollut "Evankelioikaa kansa evankelioimaan kansoja" kuvaa edelleen hyvin liikkeen toimintaa . Kansanlähetys on Suomen Evankelisen Allianssin ja Suomen lähetysneuvoston yhteisöjäsen.
Suomen Evankelisluterilainen Kansanlähetys tuottaa Pieni ihminen suuressa mukana- sekä Raamattuavain-ohjelmaa, joita lähetetään Radio Deissä.
Oppi

Kansanlähetys pitää Raamattua kaiken elämän ja opin ylimpänä perusteena. Liike on voimakkaasti kritisoinut radikaaleiksi katsomiaan opillisia linjauksia. Virallisesti SEKL ei hyväksy naispappeutta, mutta suurin osa sen työntekijöistä tekee yhteistyötä naispappien kanssa.
Historia > 1960-luku

Monet Kansanlähetyksen perustajajäsenistä olivat olleet mukana Suomen Raamattuopiston, Helsingin Raamattukoulun ja Ylioppilaslähetyksen (nykyisen OPKOn) toiminnassa. Järjestöt päättivät vuonna 1964 perustaa Uusi tie -sanomalehden evankelioimistyönsä välineeksi. Kansanlähetys perustettiin 29. toukokuuta 1967 Ylioppilaslähetyksen tiloissa Helsingissä katto-organisaatioksi pienemmille uuspietistisille järjestöille. Kesällä järjestettiin ensimmäiset Kansanlähetyspäivät. Samana vuonna perustettiin slaavilaistyön osasto, jonka tehtävänä oli avustaa rautaesiripun takaista vainottua seurakuntaa ja liikkeen ylläpitämä lähetyskoulu aloitti toimintansa Jämsän vanhan kunnansairaalan tiloissa. Vuoden 1968 kansanlähetyspäivillä Lahdessa siunattiin ensimmäiset lähetystyöntekijät työhönsä. Lokakuussa 1968 Kansanlähetys osti Hausjärven kunnalta tyhjäksi jääneen koulukodin tilat Ryttylästä. Lähetyskoulu siirtyi Ryttylään. Yhteistyössä Norjan luterilaisen lähetysliiton kanssa Kansanlähetys aloitti lähetystyön Japanissa ja Etiopiassa. SEKL oli painanut vuoteen 1968 mennessä 40 000 venäjänkielistä Uutta testamenttia, jotka oli tarkoitus salakuljettaa Neuvostoliittoon.
Historia > 1970-luku

Alkuvuosinaan liike kasvoi varsin nopeasti, ja 1970-luvun alkuvuosina sillä oli toimintaa 171 paikkakunnalla. Ennen Matti Väisäsen valintaa liikkeen ensimmäiseksi pääsihteeriksi[lähde? ] Kansanlähetyksellä ei ollut kaikkien tunnustamaa johtajaa, minkä vuoksi radiolähetysjärjestö Sanansaattajat irtautui omaksi järjestökseen vuonna 1973 ja Lähetysyhdistys Kylväjä vuotta myöhemmin. Suuri osa Kansanlähetyksen palveluksessa silloin olleista läheteistä siirtyi näiden järjestöjen palvelukseen. Ryttylään ja Sääminkiin perustettiin omat koulutuskeskukset, minkä lisäksi Ryttylään suunniteltiin oman radio- ja televisioaseman perustamista vastapainona Yleisradion ohjelmistolle. Kirkkohistorioitsija Eino Murtorinteen mukaan Uuden tien Kristilliselle liitolle antama tuki auttoi puoluetta saamaan yhden edustajan läpi vuoden 1970 eduskuntavaaleissa.
Vuonna 1971 Kansanlähetys hyväksyttiin kirkon viralliseksi lähetysjärjestöksi tietyin rajoituksin, jotka koskivat työtä Neuvostoliitossa ja Euroopassa. Vuonna 1972 muutamat uskovat lähtivät Itä-Eurooppaan salakuljettamaan Raamattuja maanalaisille seurakunnille autojen bensatankeissa. Raamattujen salakuljetustoiminta laajeni Neuvostoliittoon ja myöhemmin välitettiin myös kirjapainokoneita. Työ Italiassa, Saksassa ja Englannissa aloitettiin. Lähetyskoulun teologinen kurssi muutettiin Lähetyskorkeakouluksi, joka toimi vuosina 1972–1982. 1979 aloitettiin työ Sudanissa, josta poistuttiin 1980-luvulla sisällissodan vuoksi.