stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fejér

| Fejérin lääni Fejér megye |
| --- | --- |

 Lippu:  Vaakuna
 Sijainti
Valtio:  Unkari
Alue:  Közép-Dunántúl
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Székesfehérvár
Pinta-ala:  4 358 km²
Väkiluku (2015):  417 651
 – väestötiheys:  95,8 as./km²
 
Fejér megye
Fejér on lääni Keski-Unkarissa, Tonavan länsipuolella. Se rajautuu Pestin, Bács-Kiskunin, Tolnan, Somogy’in, Veszprémin ja Komárom-Esztergomin lääneihin. Läänin pääkaupunki on Székesfehérvár, jossa kruunattiin ennen Unkarin kuninkaat. Toinen tärkeä kaupunki on Dunaújváros. Läänin pinta-ala on 4 358 km² ja sen väkiluku arviolta 417 651 (vuonna 2015).
Lääni kuuluu Unkarin Suureen alankoon (Alföld) ja on maastoltaan alavaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fejér Wikimedia Commonsissa
Unkarin läänit
Bács-Kiskun
Baranya
Békés
Borsod-Abaúj-Zemplén
Budapest
Csongrád
Fejér
Győr-Moson-Sopron
Hajdú-Bihar
Heves
Jász-Nagykun-Szolnok
Komárom-Esztergom
Nógrád
Pest
Somogy
Szabolcs-Szatmár-Bereg
Tolna
Vas
Veszprém
Zala
Filip Hlúpik

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 30. huhtikuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Uherské Hradiště, Tšekkoslovakia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 180 cm
Paino: 75 kg
Seura
Seura: IFK Mariehamn
Pelinumero: 88
Junioriseurat
: 1. FC Slovácko
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2016 | 1. FC Slovácko | 96 | (9) |
| 2017 | Tšerno More | 4 | (0) |
| 2017– | IFK Mariehamn | 5 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 105 | (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. syyskuuta 2017.
Filip Hlúpik (s. 30. huhtikuuta 1991 Uherské Hradiště, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IFK Mariehamnia.
Hlúpik pelasi vuosina 2010–2016 1. FC Slováckossa 96 Tšekin pääsarjan ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Vuonna 2017 hän pelasi neljä ottelua Bulgarian pääsarjan Tšerno Moressa.
Erik Rönnholm

Erik Rönnholm harjottelemassa Pajulahden urheiluopistossa
Raoul Erik ”Erkki” Rönnholm (18. syyskuuta 1923 Helsinki – 15. syyskuuta 2010 Hyvinkää) oli suomalainen keskimatkojen juoksija.
Rönnholm juoksi vuoden 1951 Kalevan kisoissa hopeaa Ilmari Taipaleen takana sekä vuonna 1945 pronssia ja 1951 hopeaa 4 × 400 metrillä Helsingin Kullervon väreissä. TUL:n mestaruuksia hänelle kertyi viesteissä yhdeksän ja yksilömatkoilla viisi. Ilman yhtään maaotteluedustusta Rönnholm valittiin Helsingin vuoden 1952 olympialaisiin 800 metrille, jossa hän putosi alkuerissä. Omat ennätykset olivat 400 metrillä 50,4 ja 800 metrillä 1.54,0.
Seuratasolla Rönnholm edusti Helsingin Kullervoa. Ammatiltaan Rönnholm oli työkalujyrsijä.
Hänen serkkunsa oli 1960- ja 1970-lukujen maajoukkuekoripalloilija Kari Rönnholm.
Aiheesta muualla

Hannus, Matti: In Memoriam - Erik Rönnholm. Yleisurheilun Kuvalehti, 16.12.2010, nro 8, s. 49.  Tampere:  Suomen Urheiluliiton julkaisut Oy.
Filip Häyrynen

Filip Häyrynen on espoolainen kuoronjohtaja ja rehtori.  Filip Häyrynen on varttunut kuoromusiikin parissa Cantores Minores -poikakuorossa. Opettaja- ja kuoronjohdonopintojen myötä hän työskenteli kymmenen vuoden ajan Cantores Minores -musiikkiopistossa muun muassa opettajana sekä poikakuoron varajohtajana. Hän toimi myös perustamiensa CM Ensemblen ja CM-vokaaliyhtyeen taiteellisena johtajana vuoteen 2006 saakka.
Häyrynen on esiintynyt eri kokoonpanojen kanssa kotimaassa ja ulkomailla, muun muassa Japanissa ja Yhdysvalloissa. Hän on tehnyt yhteistyötä merkittävien suomalaisten muusikoiden, säveltäjien ja sovittajien kanssa.
Filip Häyrynen on toiminut kuoronjohtajana Keski-Uudenmaan alueella ja on johtanut muun muassa Tuusulan mieslaulajia ja Tuuslaulajat-sekakuoroa. Tällä hetkellä hän toimii Järvenpään mieslaulajien taiteellisena johtajana.
Filip Häyryselle on myönnetty Sulasolin Nuorten kuoroliiton kultainen ansiomerkki vuonna 2002, Cantores Minores -poikakuoron Heinz Hofmann -mitali vuonna 2007 sekä mieskuoroliiton ansiomerkki vuonna 2011.
Feiringin kirkko

| Feiringin kirkko Feiring kirke |
| --- | --- |

Sijainti:  Eidsvoll, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Borgin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1875
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Feiringin kirkko (norj. Feiring kirke) on Eidsvollin kunnassa Akershusin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1875.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Feiringin kirkko Wikimedia Commonsissa
Eva Wagner-Pasquier

Katharina Wagner ja Eva Wagner-Pasquier.
Eva Wagner-Pasquier (s. 14. huhtikuuta 1945 Bayreuth, Saksa) on saksalainen teatteriohjaaja. Hänen isänsä Wolfgang Wagner oli oopperaohjaaja, Bayreuthin musiikkijuhlien johtaja.
Taustaa

Eva Wagner syntyi Bayreuthissa 1945 samana päivänä kun  kenraali George S. Pattonin  3. armeijan 11. panssaroitu divisioona saavutti kaupungin. Eva on Wolfgang Wagnerin vanhin lapsi tämän ensimmäisestä avioliitosta Ellen Drexelin kanssa. Nykyisin Eva on naimisissa elokuvatuottaja  Yves Pasquier'n kanssa, ja pariskunnalla on yhteinen lapsi, Antoine Amadeus Pasquier (s. 1982).
Wieland Wagnerin kuoltua v. 1966 Eva Wagner tuli avustajaksi Bayreuthin musiikkijuhlille. Hän oli mukana mm. Patrice Chéreaun satavuotisjuhla-Sormus-sarjan miehityksen ja ohjauksen suunnittelussa v. 1976. Samana vuonna kuitenkin isän ja tyttären välit kiristyivät Wolfgangin erottua vaimostaan. Eva Wagner lähti juhlilta ja aloitti oman uransa ooppera-, teatteri- ja elokuvamaailmassa.
Vuonna 2001 Richard Wagnerin säätiö valitsi Eva Wagner-Pasquier'n Bayreuthin musiikkijuhlien johtajaksi äänin 22-2. Wolfgang Wagnerin ja Evan välille ei silloin syntynyt luottamusta ja Eva luopui johtajuudesta.
Richard Wagnerin säätiö valitsi äänin 22–0 kokouksessaan 1. syyskuuta 2008 Katharina Wagnerin ja hänen sisarpuolensa Eva Wagner-Pasquier'n Bayreuthin musiikkijuhlien johtajaksi.
Tunnustukset

2010 Der Berliner Bär -kulttuuripalkinto (Bulevardilehti B.Z:n vuosittainen kulttuuripalkinto)
Ura

1966–1976 avustajana Bayreuthin musiikkijuhlilla.
ura jatkui Wienin valtionoopperassa August Everdingin ja Otto Schenkin avustajana
Unitel Filmin johtajana hän valvoi yli 30 oopperan ja konsertin produktioita vuoteen 1984 asti.
vuodesta 1984 Eva Wagner-Pasquier oli johtajana Royal Opera Housessa eli Covent Gardenissa Lontoossa.
1987 hänet nimitettiin Pariisin Opéra Bastillen johtoon ohjelmistosta vastaamaan
tämän jälkeen 1987 ja tällä hetkellä hän on taiteellisena neuvonantajana Aix-en-Provencen musiikkijuhlilla sekä Euroopan Musiikkiakatemiassa
lisäksi neuvonantajana myös Madridin Teatro Realissa, Metropolitan Opera Housessa New Yorkissa, Houston Grand Operassa sekä Théâtre du Châtelet'ssa Pariisissa.
Aiheesta muualla

Bayreuthin musiikkijuhlat
Wagnerien sukupuu
Feisteinin majakka

| --- | --- |
Sijainti:  Klepp Norja
Sijaintipaikka:  Q49637905 
Vesistö:  Pohjanmeri 
| --- | --- |
Korkeus:  26  m 
Luokitus:  kulttuuriperintökohde Norjassa (d)  (1998) 
| --- | --- |
Valmistunut:  1859 
Automatisoitu:  1988 
| --- | --- |
Valon korkeus:  34,0  m 
Valonkanto:  31,5  km (valkoinen), 18,5  km (punainen) 
Valon ominaisuudet:  Fl(2) W 20s, Iso RG 6s 
Tutka:  T 
| --- | --- |
ARLHS:  NOR013 
Admiralty:  B3228 
NGA:  115-2068 
Norsk fyrliste:  100000 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Feisteinin majakka (norj. Feistein fyr) on Kleppin kunnassa Rogalandin läänissä Norjassa sijaitseva majakka. Se perustettiin vuonna 1859, automatisoitiin 1988 ja jätettiin miehittämättömäksi 1990.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Feisteinin majakka Wikimedia Commonsissa
FS Richelieu (1939)

| Richelieu |
| --- | --- |
 Richelieu

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Arsenal de Brest
Kölinlasku:  22. lokakuuta 1935
Laskettu vesille:  17. tammikuuta 1939
Palveluskäyttöön:  1940
Poistui palveluskäytöstä:  1967
Loppuvaihe:  romutettu
Tekniset tiedot
Uppouma:  35 000 t (standardi) 47 548 t (kuormattu)
Pituus:  247,9 m
Leveys:  35 m
Syväys:  9,7 m
Koneteho:  150 000 hv (112 MW)
Nopeus:  30 solmua (56 km/h)
Miehistöä:  70 upseeria ja 1 550 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  8 × 380 mm/L45 Mle 1935 -tykkiä neliputkisissa torneissa 9 × 152 mm tykkiä kolmiputkisissa torneissa 12 × 100 mm ilmatorjuntatykkiä kaksiputkisissa torneissa 37 mm ilmatorjuntatykkejä 13,2 mm Hotchkiss ilmatorjuntakonekiväärejä
Richelieu oli Ranskan laivaston Richelieu-luokan taistelulaiva. Alus osallistui toiseen maailmansotaan, jonka alussa se oli Vichyn Ranskan laivastossa.
Valmistus

Alus tilattiin Arsenal de Brestin Le Saloun No 4 telakalla, missä köli laskettiin 22. lokakuuta 1935 eli alle kolme viikkoa siitä kuin sen edeltäjän Dunkerquen keskeneräinen runko oli laskettu vesille. Alus piti valmistaa kolmessa osassa, joten ainoastaan sen 197-metrinen keskiosa valmistettiin telakalla. Keulan 43-metrinen ja perän 8-metrinen osa valmistettiin muualla. Tarvittavat laipiot varmennettiin alusta vesille laskettaessa, jottei vesi pääsisi alukseen. Keskiosa hinattiin Laninonin No 4 telakalle, jossa keula ja peräosat kiinnitettiin 17. tammikuuta 1939.
Toisen maailmansodan syttyessä 3. syyskuuta aluksen runko oli valmis ja aluksen ensimmäinen päällikkö Marzin vastaanotti tehtävänsä. Alus varustettiin Quai d'Armementissa. Ranskan tarkastaessa laivanrakennusohjelmiaan annettiin määräys saattaa Richelieu ja Jean Bart mahdollisimman nopeasti palvelukseen. Aluksen viimeinen tykkitorni asennettiin 21. tammikuuta 1940 ja jo 14. tammikuuta olivat hinaajat siirtäneet merelle Rade-Abriin ensimmäisiin moottoritesteihin, mistä se palasi Laninoniin telakalle No 8.
Aluksen koeajot jatkuivat 31. maaliskuuta - 7. huhtikuuta, jolloin koneisto tuotti jo 100 000 hevosvoimaa. Alukselle asennettiin 11. huhtikuuta ensimmäiset kolme 100 millimetrin ilmatorjuntatykkiä ja katapultti asennettiin 13. huhtikuuta. Aluksen vastaanottotestit aloitettiin 14. huhtikuuta, jolloin tehtiin kolme 18,5 solmun ja kolme 22,5 solmun Brestin eteläpuolella olevan Douarnenezinlahden kierrosta. Sukellusveneiden aiheuttaman vaaran vuoksi alusta saattoivat hävittäjät Albatros ja Vautour. Testien lopulla kokeiltiin ilmatorjunta-aseistusta sekä nostettiin nopeus 30 solmuun, jolloin koneisto tuotti 123 000 hevosvoimaa.
Palvelus

Saksalaisten edettyä Ranskaan alus lähti 18. kesäkuuta 1940 Dakariin hävittäjien Fougueux’n ja Frondeurin saattamina . Alukset saapuivat määränpäähänsä 23. kesäkuuta. Alus puolusti Dakaria 24. syyskuuta liittoutuneiden valtausyritykseltä (operaatio Menace). Se vaurioitui lievästi, ja tilapäiskorjausten jälkeen se oli jälleen merikelpoinen.
Vichyn Ranskan Pohjois-Afrikassa olleiden joukkojen liityttyä 1942 liittoutuneisiin (operaatio Soihtu) alus purjehti New Yorkiin telakalle, mistä se palasi palvelukseen 10. lokakuuta 1943.
Se oli Britannian Kotilaivaston mukana maaliskuuhun 1944, jolloin se siirrettiin Itäiseen laivastoon. Alus osallistui Sabangin ja Surabayan taisteluihin ennen paluutaan Eurooppaan vuoden 1944 lopulla. Alus palasi Tyynelle valtamerelle vuoden 1945 alussa, missä se vietti sodan lopun.
Palvelus > Maailmansodan jälkeen

Japanin antauduttua Richelieu osallistui Ranskan joukkojen siirtoihin Indokiinaan erityisesti Nha Trangiin. Alus lähti paluumatkalle Ranskaan 29. joulukuuta ja se saapui Touloniin 11. helmikuuta 1946. Aluksen rauhan ajan palvelukseen kuuluivat sotaharjoitukset ja laivastovierailut.
Alus siirrettiin koululaivaksi Touloniin 1952. Se siirrettiin Brestiin vuonna 1956, jossa siitä tehtiin majoitusalus 25. toukokuuta. Se siirrettiin reserviin 1958. Alus poistettiin alusluettelosta 16. tammikuuta 1968 ja nimettiin Q432:ksi. Alus romutettiin syyskuussa Genovassa.
Erik S. Nyholm

Erik S. Nyholm (s. 1929) on suomalainen suurpetotutkija ja eräkirjailija.
Nyholm väitteli tohtoriksi 1965. Hän työskenteli ennen eläkkeelle jäämistään Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen petotutkijana.
Teoksia

Zur Ökologie von Myotis mystacinus (Leisl.) und M. daubentoni (Leisl.) (Chiroptera), Helsingin yliopiston väitöskirja. 1965
Pyyntimetsissä. Gummerus 1971, uud. painos Myllylahti, Espoo 2013
Ensimmäinen biologiankirjani 3 ; kirj. Helena Nyholm, Erik S. Nyholm ; työryhmä Matti Iipponen ym. Kunnallispaino, Vantaa 1978
Toinen biologiankirjani 4 ; kirj. Helena Nyholm, Erik S. Nyholm ; työryhmä Matti Iipponen ym. Kunnallispaino, Vantaa 1979
Neljäs biologiankirjani 6 ; kirj. Helena Nyholm, Erik S. Nyholm ; työryhmä Helena Nyholm ym. Kunnallispaino, Vantaa 1982, 1986
Kolmas biologiankirjani 5 ; kirj. Helena Nyholm, Erik S. Nyholm ; työryhmä Matti Iipponen ym. Kunnallispaino, Vantaa 1985
Ruskeakarhu : (Ursus arctos arctos L.) ; teksti Erik S. Nyholm ; valokuvat Eero Kemilä ; kuvatekstit Eero Kemilä ja Erik S. Nyholm. WSOY 1990
Kairassa sattuu aina : Eränkävijän vuosirenkaita ; kirj. Erik S. Nyholm ym. ; toimittanut Mauri Soikkanen. Otava 2001
Hylkijäiltä petojen jäljille ; kirj. Erik S. Nyholm, Kai-Eerik Nyholm. Otava 2012
EyeToy

EyeToy on PlayStation 2 -pelikonsolin lisälaite, jossa on kamera ja mikrofoni. EyeToyta käytetään sille suunniteltujen pelien ohjaamiseen.
EyeToy-lisälaitetta käyttäviä pelejä ei ohjata pelikonsolin ohjaimella, vaan pelaajan omalla vartalolla. Kamera kuvaa pelaajaa ja välittää hänen kuvansa konsolille. Kamera tunnistaa pelaajan liikkeet, joiden avulla pelejä ohjataan. Monet EyeToy-pelit ovat kokoelma pikkupelejä, joissa muun muassa soitetaan ilmakitaraa, pestään ikkunoita tai pelataan jalkapalloa.
EyeToyta voi käyttää myös henkilökohtaisen tietokoneen web-kamerana erillisten epävirallisten ajurien asentamisen jälkeen.
EyeToy-pelejä

2003
EyeToy: Play
EyeToy: Groove
2004
EyeToy: Antigrav
Sega SuperStars
U Move Super Sports
EyeToy: Chat
EyeToy: Play 2
Disney Move
Nicktoons Movin'
2005
EyeToy: Monkey Mania
EyeToy: Kinetic
EyeToy: EduKids
EyeToy: Play 3
SpyToy
Clumsy Shumsy
2006
Rhythmic Star
TBA
EyeToy: Fight
Eyedentify (PlayStation 3)
EyeToy: Tales
EyeToy: Kinetic combat
EyeToy-pelejä > Pelit joissa EyeToy-toimintoja

Näissä peleissä on EyeToy-kameraa hyödyntäviä toimintoja. Näiden pelien kansissa on "EyeToy Enhanced" -merkki.
SingStar
SingStar Party
SingStar Pop
SingStar '80s
SingStar '90s
SingStar Rocks
SingStar Rock Ballads
SingStar Legendat
SingStar SuomiRock
SingStar SuomiPop
SingStar Summer Party
Stuart Little 3: Ja Kadonneet Kuvat
Harry Potter ja Azkabanin vanki
Dance Dance Revolution Extreme
Dance Dance Revolution Extreme 2
Dance Dance Revolution SuperNOVA
The Urbz: Sims in the City
Jackie Chan Adventures
LMA Manager 2005
Get On Da Mic
The Polar Express
AFL Premiership 2005
The Sims 2
The Sims 2: Lemmikkielämää (Pets)
YetiSports Arctic Adventures
Buzz! The Music Quiz
Buzz! The Big Quiz
Lemmings
Formula One 05
Who Wants To Be A Millionaire? Party Edition
Tony Hawk's Underground 2
Dance Factory
Kameran tekniset tiedot

Tarkkuus: 640x480
Käyttöjännite: 5V DC (USB-väylästä)
Virrankulutus: 50 mA
Korkeus: 4 cm
Leveys: 5,3 cm
Kaapelin pituus: 2 m
Aiheesta muualla

Laitteen ja pelien kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Ohjeet kameran liittämiseksi tietokoneeseen (Arkistoitu – Internet Archive), ajurit (Arkistoitu – Internet Archive).
Ernst Kirchsteiger

Kirchsteiger vuonna 2015.
Ernst Kristian Johann Kirchsteiger (s. 1957) on ruotsalainen sisustussuunnittelija, kokki, televisioesiintyjä ja tietokirjailija. Hän on juontanut asumis- ja elämäntapa-aiheisia tv-sarjoja ensin vuodesta 2000 SVT:lle ja sitten vuodesta 2007 Ruotsin neloskanavalle. Niitä ovat olleet Sommartorpet, Nya rum, Ernst i Toscana ja Sommar med Ernst. Kirchsteigerista on tullut Ruotsissa paitsi erittäin suosittu tv-esiintyjä, myös eräänlainen nykyaikaisen miehen malli, komea heteromies joka sisustaa, nikkaroi, ompelee, laittaa ruokaa ja hoitaa puutarhaa. Ohjelmissaan hän esiintyy usein paljain jaloin. Vuonna 2004 Tara-lehti valitsi hänet Ruotsin seksikkäimmäksi mieheksi. Kirchsteigerin jokavuotisesta joulunalusohjelmasta Jul med Ernst on tullut ruotsalaisille suosittu tapa valmistautua joulunviettoon.
Kirchsteiger syntyi itävaltalaisen isän ja puolalaisen äidin pojaksi Värmlannin Degerforsissa, jonne vanhemmat olivat tulleet siirtolaisina työskentelemään rautatehtaassa. Ennen tv-uraansa hän työskenteli Ikean sisustussuunnittelijana Örebrossa, jossa hän yhä asuu vaimonsa Ullan kanssa. Heillä on kaksi aikuista poikaa. Televisio-ohjelmiin Kirchsteiger kertoo ajautuneensa sattumalta erään Ikean ja SVT:n yhteisen tv-projektin myötä. Hän on työskennellyt nuoruudessaan myös mielisairaalassa ja 16 vuotta kokkina.
Kirchsteigerin neuvoista ja ideoista on koostettu kirjoja, ja vuosina 2012–2015 julkaistiin hänen nimeään kantavaa aikakauslehteä Hemma med Ernst. Hänellä on myös oma sisustustuotemerkki Ernst.
Kirjoja

Jul med Ernst : mat, blommor & fix. Yhdessä Mia Gahnen ja Roland Perssonin kanssa. ICA 2009.
I det enkla bor det goda. Valokuvat Ulrika Ekblom. Bonnier Fakta 2018.
Ärliga material : mina tankar om järn, sten, trä, ull och glas. Yhdessä Åsa Ottossonin kanssa. Valokuvat Helén Pe. Bonnier Fakta 2019.
Aiheesta muualla

Kirchsteigerin verkkosivusto (ruotsiksi)
Erik Salvén

Karl Hugo Erik Salvén (25. tammikuuta 1914 Tampere – 18. elokuuta 2001 Tampere) oli suomalainen juristi ja tunnettu asianajaja, joka sai laamannin arvonimen.
Erik Salvénin vanhemmat olivat vakuutusjohtaja Knut Verner Salvén ja Olga von Kraemer ja puoliso vuodesta 1939 varanotaari Kirsti Sylvia Salomaa. Salvén tuli ylioppilaaksi Ruotsalaisesta normaalilyseosta 1932 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1938, varatuomarin arvon hän sai 1941. Salvén oli Asianajotoimisto Urho Jaakolan apulainen 1939–1945, Ruoveden tuomiokunnan notaari 1941 ja Asianajotoimisto Mäkinen & Salvénin, viimeksi Asianajotoimisto Erik Salvén & Co Ky, osakas vuodesta 1945. Procopé & Hornborg Asianajotoimiston neuvotteleva lakimies hän oli 1981–1996. Suomen Asianajajaliiton toimintaan aktiivisesti osallistunut Salvén oli liiton hallituksen jäsen 1968–1972, puheenjohtaja 1972–1980 ja kunniajäsen. Laamannin arvonimen hän sai 1977.
Aiheesta muualla

Erik Salvén Biografiasampo.
Emily Cheney Neville

| Emily Cheney Neville |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. joulukuuta 1919 Manchester, Connecticut
Kuollut: 14. joulukuuta 1997 (77 vuotta) Keene Valley, New York
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  toimittaja ja kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  lasten- ja Nuortenkirjallisuus
Esikoisteos:  It’s Like This, Cat, 1964 (suomeksi Kotini on Manhattan)
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Emily Cheney Neville (28. joulukuuta 1919 Manchester, Connecticut – 14. joulukuuta 1997 Keene Valley, New York) oli yhdysvaltalainen lasten- ja nuortenkirjailija.
Elämäkerta

Neville syntyi Manchesterissä Connecticutissa ja valmistui Bryn Mawr Collegesta 1940. Hän meni aluksi toimistotöihin New York Daily Mirroriin mutta alkoi myöhemmin kirjoittaa kolumneja. Hän meni avioitui Glenn Nevillen kanssa vuonna 1948, ja he saivat viisi lasta. Neville keskeytti työnsä lasten vuoksi ja jatkoi niitä vasta kun nuorin oli mennyt kouluun.
Neville voitti Newbery-mitalin jo ensimmäisellä nuortenromaanillaan It’s Like This, Cat vuonna 1964. Se on julkaistu suomeksi WSOY:n Nuorten toivekirjasto -sarjassa vuonna 1966 nimellä Kotini on Manhattan, suomentajana Aila Meriluoto. Suomennoksesta otettiin neljäs painos vuonna 1976.
Teokset > Suomeksi

Neville, Emily: Kotini on Manhattan.  Suomentanut Meriluoto, Aila. Helsinki:  WSOY, 1976.  ISBN 951-0-04394-X.
Teokset > Englanniksi

The China Year, 1991
The Bridge, 1988
Garden of Broken Glass, (1975)
Fogarty, (1969)
Traveler from a Small Kingdom, (1968)
The Seventeenth-Street Gang, (1966)
Berries Goodman, (1965)
It’s Like This, Cat, (1963)
Lähde:
Finland (parkki)

Finland oli suomalainen kolmimastoinen rautaparkki (alun perin fregatti), joka oli rakennettu 1887. Parkki oli raumalaisten laivanvarustajien omistuksessa 1899-1918. Laiva ajoi karille ja upposi St. Nazairen edustalla 24. tammikuuta 1918 miehistön pelastuessa.
Parkki Finlandin rakensi W.B. Thompson & Co. Dundeessa Skotlannissa vuonna 1887 glasgowlaiselle J. A. Walker & Co.-varustamolle alun perin nimellä King Arthur. Laivan vetoisuus oli 1 674 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 450 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 76,65 metriä, leveys 11,65 metriä ja syväys 6,97 metriä. Laiva oli sitten Australian liikenteessä.
Suomeen laiva ostettiin J. A. Walker & Co.-varustamolta Glasgowsta 1899 ja se toimi koululaivana. Vuonna 1900 laivan uudeksi nimeksi tuli Finland. Finland teki ensimmäisen kaukopurjehduksensa puutavaralastissa Göteborgista Melbourneen tammi-toukokuussa 1901. Finland muutettiin fregatista parkiksi 1911 matkalla Quebecistä Buenos Airesiin. Viimeiselle matkalleen New Orleansista Ranskan Bordeauxiin Finland lähti 24. marraskuuta 1917. Parkki ajoi karille ja upposi St. Nazairen edustalla 24. tammikuuta 1918. Laivan miehistö pelastui.
Echoes, Silence, Patience & Grace

| Echoes, Silence, Patience & Grace Foo Fighters |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : maaliskuu – kesäkuu 2007 Studio 606 Westissä Hollywoodissa, Los Angelesissa, Kaliforniassa
 Julkaistu: 25. syyskuuta 2007
 Tuottaja(t): Gil Norton
 Tyylilaji: alternative rock, post-grunge, hard rock
 Kesto: 51.12
 Levy-yhtiö: RCA Records
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 7.
Foo Fightersin muut julkaisut
| Skin and Bones 2006 | Echoes, Silence, Patience & Grace 2007 | Greatest Hits 2009 |
Singlet albumilta Echoes, Silence, Patience & Grace
 ”The Pretender” Julkaistu: 2007-09-1717. syyskuuta 2007  ”Long Road to Ruin” Julkaistu: 2007-12-033. joulukuuta 2007  ”Cheer Up, Boys (Your Make Up Is Running)” Julkaistu: 2008-04-077. huhtikuuta 2008 (Ainoastaan Isossa-Britanniassa)  ”Let It Die” Julkaistu: 2008-06-2424. kesäkuuta 2008
Echoes, Silence, Patience & Grace on Foo Fightersin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 25. syyskuuta 2007. Albumin on tuottanut Gil Norton, joka oli viimeksi mukana yhtyeen toisella albumilla, The Colour and the Shapella.
Albumi ylsi Britannian albumilistan ykköseksi myytyään ensimmäisellä viikollaan 135 685 kopiota. Albumi myi platinaa ensimmäisellä viikollaan Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Yhdysvalloissa se ylsi Billboard 200 -albumilistalla sijalle 3 myytyään 168 668 kopiota ensimmäisellä viikollaan. Se on sittemmin myynyt kultaa Yhdysvalloissa, ja myynyt 1 416 000 kopiota maailmanlaajuisesti. Suomessa albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Dave Grohl, Taylor Hawkins, Nate Mendel ja Chris Shiflett.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Pretender | 4.29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Let It Die | 4.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Erase/Replace | 4.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Long Road to Ruin | 3.44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Come Alive | 5.10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Stranger Things Have Happened | 5.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Cheer Up, Boys (Your Make Up Is Running) | 3.41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Summer's End | 4.37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Ballad of the Beaconsfield Miners | 2.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Statues | 3.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | But, Honestly | 4.35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Home | 4.52 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 51.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| Special edition |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Alkuperäinen single | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Once & for All (Demo)  |  | 3.47 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Seda | Long Road to Ruin (CD2) | 3.44 |  |  |  |  |  |  |
Listasijoitukset > Albumi

| Lista (2007) | Sijoitus |
| --- | --- |
Australian ARIA albumilista Chart: 1
UK album chart: 1
Uuden-Seelannin RIANZ albumilista: 1
Irlannin virallinen albumilista: 2
US Billboard 200: 3
Saksan virallinen albumilista: 3
Italian albumilista: 15