stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matti Vanhanen
Poliittinen ura > Pääministerinä 2003–2007

Eduskunta valitsi Vanhasen pääministeriksi kesäkuussa 2003, kun edellinen pääministeri Anneli Jäätteenmäki oli joutunut eroamaan niin sanotun Irak-skandaalin vuoksi. Puolustusministeriksi hallitukseen nousi Vanhasen tilalle Seppo Kääriäinen, muut ministerit säilyttivät paikkansa. Vanhasen I hallitus oli Suomen tasavallan 69. hallitus. Lokakuussa 2003 Vanhanen valittiin myös keskustan puheenjohtajaksi.
7. kesäkuuta 2005 Matti Vanhanen, liikenne- ja viestintäministeri Leena Luhtanen sekä ulkomaankauppaministeri Paula Lehtomäki tekivät Suomen ja Venäjän välisiä taloussuhteita koskevan työvierailun Moskovaan Venäjän pääministeri Mihail Fradkovin luo. Vierailun yhteydessä todettiin ilmatilanloukkauskeskustelu loppuun käsitellyksi.
Pääministerinä Matti Vanhanen oli presidentti Tarja Halosen ohella puheenjohtajan virassa Suomen EU-puheenjohtajakaudella syksyllä 2006.
Poliittinen ura > Presidenttiehdokkaana 2006

Pääministeri Vanhanen ilmoitti haluavansa keskustan presidenttiehdokkaaksi 16. huhtikuuta 2005. Vanhasen presidentinvaalikampanjaan liittyen ilmestyi kaksi kirjaa. Timo Laaninen kokosi 23. lokakuuta 2005 julkaistun, kuvitetun kirjan Se on ihan Matti. Vanhasen poliittinen sanoma koottiin 11. joulukuuta 2005 ilmestyneeseen kirjaan Suomen tie maailmassa. Siinä Vanhanen korosti Yhdistyneiden kansakuntien asemaa ulkopolitiikassa.
Vanhanen kannatti kampanjassaan presidentille suppeampia valtaoikeuksia kuin istuva presidentti Tarja Halonen. Hänen mielestään tasavallan presidentti voisi jäädä pois joistain Euroopan unionin huippukokouksista, mutta hoitaa suhteita Kiinaan, Venäjään ja Yhdysvaltoihin. Kokoomuksen puheenjohtaja Jyrki Kataisen, SDP:n puheenjohtaja Paavo Lipposen ja hänen itsensä tekemän puolueiden puheenjohtajien sopimuksen mukaisesti Vanhanen ei kuitenkaan ajanut presidentin valtaoikeuksien muuttamista ennen vuoden 2012 presidentinvaaleja.
Yrittäjyys ja sen tukeminen korostuivat Vanhasen puheissa selvästi. Hän puolusti voimakkaasti myös presidentin asemaa puolustusvoimien ylipäällikkönä, koska presidentti on puoluepolitiikan yläpuolella. Vanhanen perusteli kantaansa myös sillä, että armeijan pitkäjännitteisen kehittämisen kannalta on hyvä, että ylipäällikkönä on mahdollisimman arvovaltainen henkilö. Pääministerin tai puolustusministerin rooliin ylipäällikkyys ei hänen mielestään istu. Euroopan unionia tuli Vanhasen mukaan kehittää yhtenäisenä ja avoimena ilman, että jäsenvaltioita jaetaan eriarvoisiin ryhmiin.
Virallisesti Vanhanen nimitettiin keskustan presidenttiehdokkaaksi 29. lokakuuta 2005 Helsingin jäähallissa pidetyssä ylimääräisessä puoluekokouksessa. Vanhanen korosti linjapuheessaan Suomen asemaa globalisoituvassa yhteiskunnassa. Vanhasen vaalityön tueksi perustettua presidenttiverkostoa johtivat keskustan europarlamentaarikko Anneli Jäätteenmäki ja presidentti Martti Ahtisaaren Crisis Management Initiative -toimiston toiminnanjohtaja Pauliina Arola.
15. tammikuuta 2006 järjestetyssä presidentinvaalissa pääministerikyselyissä ylivoimaisia suosiolukuja jatkuvasti saanut Vanhanen menestyi odotettua heikommin. Hän sai vaalissa vain 18,6 prosenttia äänistä eikä päässyt toiselle kierrokselle. Tulos oli huonompi kuin keskustan valtakunnallinen kannatus. Ennen vaaleja puolueen varapuheenjohtaja Paula Lehtomäki oli todennut, että alle 20 %:n kannatus on katastrofi. Vanhanen kertoi olevansa pettynyt tulokseen ja samalla ilmoitti kannattavansa sopimuksen mukaisesti kokoomuksen Sauli Niinistöä, joka haastoi istuvan presidentti Tarja Halosen vaalin toisella kierroksella, mutta ei tullut valituksi.
Poliittinen ura > Pääministerinä 2007–2010

Vuoden 2007 eduskuntavaalien jälkeen Vanhasen johtama keskusta säilytti niukasti suurimman puolueen aseman eduskunnassa. Näin Vanhanen valittiin eduskunnassa tulevankin hallituksen pääministeriksi. Hallitusneuvottelut käytiin Vanhasen johdolla keskustan, kokoomuksen, RKP:n ja vihreiden kesken, ja niiden pohjalta syntynyt Vanhasen II hallitus nimitettiin 19. huhtikuuta 2007.
Vanhasen ensimmäisen hallituksen toimintavuosina tulopoliittinen kokonaisratkaisu syntyi yleensä melko vaivattomasti. Vuonna 2007 tulopoliittiset neuvottelut ajautuivat liittokohtaisiksi. Jonkin verran hämmennystä heräsi hallituksen nimitettyä pääministerin isoveljen, Suomen Yrittäjissä toimineen Rauno Vanhasen kesäkuun lopussa työn, yrittämisen ja työelämän politiikkaohjelman ohjelmajohtajaksi. Asemassaan Rauno Vanhanen oletettavasti ajaa yrittäjävetoista tulopolitiikkaa.
Vuonna 2008 Vanhanen kannusti kuntia siirtymään niin kutsuttuun pormestarimalliin. Vanhasen mukaan varsinkin kriisikunnille pormestarimalli oli suositeltava.
Poliittinen ura > Pääministerinä 2007–2010 > Vetäytyminen puheenjohtajuudesta

Vanhanen ilmoitti joulukuussa 2009, ettei aio hakea jatkokautta keskustan puheenjohtajana, vaikka hän oli aiemmin useaan otteeseen kertonut pyrkivänsä kolmannelle puheenjohtajakaudelle kesän 2010 puoluekokouksessa. Hän kertoi yhdeksi syyksi leikkauksen, joka tehtäisiin vuoden 2010 lopulla. Joulukuussa 2009 Matti Vanhanen kertoi sairastavansa nivelrikkoa, joka korjataan leikkauksella.
Politiikan tarkkailijat arvelivat, ettei Vanhanen päättänyt vetäytyä pelkästään terveydellisistä syistä. Esimerkiksi valtio-opin emeritusprofessori Tuomo Martikainen arvioi, että päätökseen oli vaikuttanut huoli siitä, miten keskusta menestyisi vuoden 2011 eduskuntavaaleissa, ja kannattajakunnan turhautuminen tappioihin. Tampereen yliopiston valtio-opin professori Heikki Paloheimo arvioi Vanhaseen kohdistuneen aiempaa enemmän poliittisia paineita, sillä puolueen puheenjohtajana hän on hävinnyt kaikki vaalit. Ilkan entinen päätoimittaja, professori Kari Hokkanen on huomauttanut, että syy voi olla väsymys, sillä toimiminen kuuden vuoden ajan pääministerinä on hyvin raskasta. Matti Vanhanen kertoi aikovansa olevansa mukana työelämässä vielä ainakin vuoden 2019 loppuun asti ja kertovansa eronsa todelliset syyt vasta vuosien päästä.
Helmikuussa 2009 Vanhanen oli ilmoittanut olevansa pääministerinä kymmenen vuoden kuluttuakin. Vuonna 2010 hän kirjoitti blogissaan: ”Päätin kesäkuussa pitkän pääministerikauteni ja olen syksyn politiikasta osin sivussa hoitaessani terveyttäni, mutta vuoden loppuun mennessä palaan työhön eduskunnassa täysillä.” Syyskuussa 2010 Vanhanen aloitti Perheyritysten liiton toimitusjohtajana ja luopui eduskunnan jäsenyydestä.
Poliittinen ura > Kansanedustajana 2015–2023

Marraskuussa 2014 Vanhanen ilmoitti jättävänsä tehtävänsä Perheyritysten liitossa ja asettuvansa ehdolle vuoden 2015 eduskuntavaaleissa. Vanhanen valittiin eduskuntaan Uudenmaan vaalipiiristä 11 304 äänellä. Hänet valittiin keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtajaksi. Vanhanen ei asettunut ehdolle enää vuoden 2023 eduskuntavaaleissa.
Poliittinen ura > Presidenttiehdokkaana 2018

Maaliskuussa 2016 Vanhanen ilmoitti pyrkivänsä keskustan presidenttiehdokkaaksi vuoden 2018 presidentinvaalissa. Samalla hän ilmoitti luopuvansa eduskuntaryhmän puheenjohtajuudesta tutustuakseen ulkopolitiikkaan. Keskustan valitsemana presidenttiehdokkaana Vanhanen sai vähemmän ääniä kuin Paavo Väyrynen.
Helsingin Sanomien vaalikoneessa Vanhanen vaati Suomelta aktiivisempaa otetta rauhanvälityksessä. Linjapuheessaan keskustalaisille Vanhanen kritisoi Suomen ulkopolitiikkaa liian kapea-alaiseksi ja halusi tuoda keskiöön muun muassa demokratiakehityksen ja ihmisoikeuksien edistämisen maailmassa, terrorismin ennaltaehkäisyn ja ilmastonmuutoksen torjumisen.
Vanhasen mukaan Suomen liittyminen sotilasliitto Natoon horjuttaisi ”nykyistä vakautta”, johon Vanhasen mukaan kuuluu Suomen ja Ruotsin sotilaallinen liittoutumattomuus.
Yksityiselämä

Matti Vanhasella on entisen vaimonsa (1985–2006) Merja Vanhasen kanssa kaksi lasta, Annastiina (s. 1991) ja Juhana (s. 1994).
Matti Vanhanen seurusteli vuonna 2006 runsaat puoli vuotta Susan Kurosen (nykyisin Susan Ruusunen) kanssa. Asia uutisoitiin laajasti tiedotusvälineissä, ja suhteesta tuli vakioaihe keltaisessa lehdistössä. Juuri ennen vuoden 2007 eduskuntavaalien vaalihuoneistojen sulkeutumista ilmoitettiin, että Matti Vanhanen tekee esitutkintapyynnön seuraavana päivänä Kurosen kirjoittaman kirjan Pääministerin morsian kustantajasta, Etukeno Oy:stä. Helsingin käräjäoikeuden ja hovioikeuden käsittelyiden ja tuomioiden jälkeen korkein oikeus tuomitsi kesäkuussa 2010 Ruususen ja Etukeno Oy:n johtajan Kari Ojalan sakkorangaistuksiin Vanhasen yksityiselämää loukkaavan tiedon levittämisestä.
Vanhasen nimi liitettiin vuonna 2007 silloiseen vihreiden kansanedustaja Merikukka Forsiukseen, mutta Vanhanen ja Forsius kiistivät, että heillä olisi ollut suhdetta.
Maaliskuusta 2009 heinäkuuhun 2010 Vanhanen oli kihloissa Sirkka Mertalan kanssa, joka osallistui Vanhasen rinnalla muun muassa Emma-gaalaan ja itsenäisyyspäivän vastaanottoon. Vuodesta 2016 lähtien Vanhanen on seurustellut Heidi Huhtamaan kanssa.
Vuoden 2018 presidentinvaalikampanjan aikaan selvitettiin Vanhasen osakesijoitukset, joiden arvo oli (joulukuussa 2017) 104 000 euroa.
Vuonna 2019 Vanhasella diagnosoitiin munuaissyöpä ja häneltä poistettiin toinen munuainen. Syyskuussa 2019 hän joutui avosydänleikkaukseen, jossa hänen sydämeensä laitettiin uusi läppä.
Sotilasarvoltaan Vanhanen on reservin vääpeli.
Merkittäviä luottamustoimia

Nuoren Keskustan Liiton puheenjohtaja 1980–1983
keskustan puoluehallituksen jäsen 1980–1983, 2000–2010, 2015–2016
Espoon kaupunginvaltuuston jäsen 1981–1984
Nurmijärven kunnanvaltuuston jäsen 1989-
kansanedustaja 1991–2010, 2015–2023
Nuorisosäätiön hallituksen varapuheenjohtaja 1981–1997, puheenjohtaja 1998–2003
keskustan varapuheenjohtaja 2000–2003, puheenjohtaja 2003–2010
puolustusministeri 17. huhtikuuta 2003 – 24. kesäkuuta 2003
Suomen pääministeri 24. kesäkuuta 2003 – 22. kesäkuuta 2010
Eduskunnan puhemies 7. kesäkuuta 2019 – 9. kesäkuuta 2020, 1. helmikuuta 2022 – 4. huhtikuuta 2023
valtiovarainministeri 9. kesäkuuta 2020 – 27. toukokuuta 2021
Lisäksi Vanhanen on toiminut muun muassa Neste/Fortum Oyj:n ja HOK:n hallintoneuvostoissa, Uudenmaan liiton hallituksessa, Varusmiesliiton puheenjohtajana, Maaseudun Sivistysliiton puheenjohtajana, Pro Medi-Helin varapuheenjohtajana, Asuntoneuvoston varapuheenjohtajana,  ja Maaseudun raittiusliiton puheenjohtajana.
Julkaisut

Elinympäristö -80 : Maaseudun Sivistysliiton opintokeskuksen ja Nuoren Keskustan Liiton opintokurssi luonnontalouden kysymyksistä.  Helsinki:  Maaseuden sivistysliitto, 1979.  ISBN 978-951-9-43617-3
Seurantaraportti valtioneuvoston nuorisopoliittisen selonteon toteutumisesta.  Helsinki:  Kansalaiskasvatuksen keskus, 1986.  ISBN 978-951-9-09383-3
Raportti nuorisopoliittisen selonteon toteutumisesta.  OPM, 1986.
Vihertyvä Uusimaa : Keskustan Uudenmaan piirin historia III–IV (toimitettu teos) (1987, 1997, toim.)
Ensimmäinen kausi.  Nurmijärvi:  Matti Vanhanen, 1995.  ISBN 978-952-9-06212-6
Karpela, Tanja & Vanhanen, Matti: Uudistajat.  Nurmijärvi:  Uudenmaan suunta, 1999.  ISBN 978-952-9-10690-5
Vaikeita valintoja.  Helsinki:  Maahenki, 2002.  ISBN 978-952-5-32816-5
Suomen tie maailmassa.  Helsinki:  Maahenki, 2005.  ISBN 978-952-5-32869-1
Ulkopolitiikkaa.  Nurmijärvi:  Nurmiprint, 2016.  ISBN 978-952-93-6689-7
Eläkkeellä

Matti Vanhanen liittyi 5. toukokuuta 2023 TikTok–videopalveluun, jonne hän päivittää eläkearjen askareita. Vanhanen on esittänyt myös poliittisia mielipiteitä videoillaan, mm. presidentinvaaleista ja Orpon hallituksen hallitusohjelmasta.
Kunnianosoituksia

Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta suurristi (2004)
Viron Marianmaan ristin ritarikunnan 1. luokan kunniamerkki eli suurristi (2007)
Kreikan tasavallan Feeniksin ritarikunnan suurristi
Italian tasavallan ansioritarikunnan suurristi
Helsinki-mitali (2008)
Suomen Leijonan ritarikunnan I luokan ritarimerkki
Sotilasansiomitali
Suomen Kuntaliiton kultainen kunniamerkki
Suomen Partiolaisten kultainen ansioristi (2016)
Reserviläisliiton ansioristi (2007)
Sotainvalidien ansioristi
Rintamaveteraaniliiton kunniaristi
Kirjallisuutta

Laaninen, Timo: Se on ihan Matti.  Helsinki:  Maahenki, 2005.  ISBN 978-952-5-32859-2
Talvitie, Eveliina: Matti Vanhanen. Mies joka halusi olla asia.  Helsinki:  WSOY, 2011.  ISBN 978-951-0-38024-6
Kvasikonformikuvaus

Kvasikonformikuvaukset ovat matematiikassa kompleksitason tai yleisemmin  n-ulotteisen moniston kuvauksia, joita voi pitää  konformikuvausten yleistyksinä. Suomalaisten matemaatikkojen panos kvasikonformikuvausten tutkimisessa on ollut merkittävä.
Kompleksitason kvasikonformikuvaukset

Tason konformikuvaus  f kuvaa infinitesimaalisen ympyrän infinitesimaaliselle ympyrälle. Kvasikonformikuvauksen voi (hiukan epätarkasti) karaksterisoida kuvauksena, joka kuvaa infinitesimaalisen ympyrän infinitesimaaliselle ellipsille, jonka iso- ja pikkuakselien pituuksien suhde on rajoitettu. Suhteen pienin yläraja on kuvauksen maksimidilataatio.
Jos kuvaus  f on pisteessä  z_{0} differentioituva, on olemassa differentiaalikehitelmä  f(z)=f(z_{0})+a(z-z_{0})+b({\bar {z}}-{\bar {z}}_{0})+o(z-z_{0}). Suureet  a ja  b ovat  f:n kompleksiderivaatat pisteessä  z_{0}; merkitään  a=f_{z}(z_{0}) ja  b=f_{\bar {z}}(z_{0}).  Osamäärä  \mu _{f}(z_{0})={f_{\bar {z}} \over f_{z}} on  f:n kompleksidilataatio. Analyyttisen funktion kompleksidilataatio on 0. Jos alueessa  G pätee  |\mu _{f}(z)|\leq k<1 melkein kaikilla  z,  f on kvasikonforminen alueessa  G. Riemannin kuvauslauseen kvasikonforminen vastine on tulos, joka kertoo, että jokainen ykkösen alapuolelle rajattu funktio on (tietyin edellytyksin) jonkin kvasikonformikuvauksen kompleksidilataatio.
Kvasikonformikuvauksilla on runsaasti geometrisia ominaisuuksia, jotka ovat yleistyksiä konformikuvausten ominaisuuksista, ja joita käytetään kvasikonformisuuden karakterisointiin.
Teichmüllerin avaruus

Riemannin pinnan kvasikonformikuvaus voidaan määritellä käyttämällä hyväksi pinnan pienten osien ja tasoalueiden konformiekvivalenssia. Kahden topologisesti ekvivalentin Riemannin pinnan välille ei yleensä voi muodostaa konformikuvausta, mutta kylläkin kvasikonformikuvauksen. Tällaisen kuvauksen dilataation suuruus antaa mitan pintojen etäisyydelle, ja on pohjana ns. Teichmüllerin avaruuksille, joiden pisteet samastuvat ovat konformiekvivalentteihin Riemannin pintoihin.
n-ulotteisen avaruuden kvasikonformikuvaukset

n-ulotteisen moniston kvasikonformikuvaus määritellään yleensä tarkastelemalla, miten ns. polkuparvien moduulit muuntuvat kuvauksessa.
Historiaa

Tason kvasikonformikuvauksia tarkasteli ensimmäisenä saksalainen H. Grötsch vuonna 1928. Oswald Teichmüller esitti useita niihin liittyviä syvällisiä tuloksia 1930- ja 1940-lukujen taitteessa. Teichmüllerin esitys oli vaikeaselkoista. Lars Ahlfors tulkitsi ja selvensi vuonna 1954 Teichmüllerin tuloksia. Useampiulotteisten avaruuksien kvasikonformikuvauksia käsiteltiin ensiksi Neuvostoliitossa 1930-luvun lopulla. Olli Lehto ja  K.I. Virtanen aloittivat kvasikonformikuvausten tutkimisen Helsingin yliopistossa 1958.  Heidän oppilaittensa ja oppilaittensa oppilaiden, mm. Jussi Väisälän, Seppo Rickmanin, Olli Martion, Pekka Tukian, Kari Astalan ja  Matti Vuorisen panos kvasikonformikuvausten teorian kehitykselle on ollut suuri.
Sandhurst

| Sandhurst |
| --- | --- |
 Pyhän Mikaelin ja kaikkien enkelien kirkko Sandhurstissa.
 fiSandhurst 
 51°20′56″N, 0°48′00″W 
Valtio:  Yhdistynyt kuningaskunta
Osa:  Englanti
Alue:  Kaakkois-Englanti
Kreivikunta:  Berkshire
Yhtenäishallintopiiri:  Bracknell Forest
Hallinnon tyyppi:  Kunta
Maantiede
Kokonaispinta-ala:  14 km²
Väestö
Väkiluku (2021):  20 000
Väestötiheys:  1 420 as./km²
 www.sandhurst.gov.uk 
Sandhurst on noin 20 000 asukkaan kaupunki ja kunta (civil parish) Berkshiren kreivikunnassa Kaakkois-Englannissa. Se kuuluu Bracknell Forestin yhtenäishallintopiiriin ja sijaitsee noin 55 kilometriä Lontoon keskustasta lounaaseen ja 15 kilometriä Aldershotin kaupungista ja armeijan tukikohdasta pohjoiseen. Kaupunki on saanut nimensä alueen hiekkapohjaisesta maastosta ja metsäisistä tasangoista (engl. hurst).
Sandhurst tunnetaan parhaiten Sandhurstin kuninkaallisesta sotakorkeakoulusta, jota ovat käyneet monet Ison-Britannian nimekkäimmistä sotilaista.
Helmi Mäkeläinen

Helmi Mäkeläinen
Helmi Mäkeläinen o.s. Koch (9. huhtikuuta 1879 Helsinki – 13. elokuuta 1957 Helsinki) oli sieviläinen virsi- ja laulurunoilija. Virsi 343 Voisinpa Jeesuksestani on hänen kirjoittamansa.
Elämänvaiheet

Helmi Koch syntyi Helsingissä vuonna 1879. 
Hänen isänsä Edvard Koch oli syntynyt Helsingissä 1844 ja toimi lennätinaseman päällikkönä Kokkolan asemalla. Myös äiti Julia Lundahl oli kotoisin Helsingistä. Kochien nuorimman lapsen Helmin synnyttyä perhe muutti  Pietariin, missä isän ura jatkui kanslistina Suomen asemalla.
Kodissa puhuttiin saksaa ja ruotsia, sillä Edvardin isä oli kotoisin Saksasta.
Koulunkäyntinsä Helmi aloitti Helsingissä tätinsä taidemaalari
 Fanny Lundahlin luona ja jatkoi sitä
Turun ruotsalaisessa yhteiskoulussa tätinsä muutettua Turkuun. Matkat loma-aikoina vanhempien luo Pietariin oli helppo suorittaa junalla.
Helmi Koch solmi avioliiton 1902 Albin (Alpo) Mäkeläisen kanssa. Mäkeläinen työskenteli Pietarin Suomen asemalla, mutta pian perhe muutti Suonenjoelle ja edelleen Sieviin, mistä Mäkeläinen sai asemapäällikön viran.
Sievissä perheeseen syntyi neljä lasta, joista kaksi kuoli pieninä.
Perheellä oli asunto asemapäällikön virkatalossa ja Albin Mäkeläinen rakennutti Sievin asemakylään vuonna 1921 valmistuneen Nummela-nimisen huvilan, joka on entisöity.
Albin Mäkeläinen kuoli vuonna 1927. Sen jälkeen Helmi Mäkeläinen muutti Kokkolan yhteislyseota käyvien lastensa luokse Kokkolaan.
Vuonna 1929 hän avioitui veturinkuljettaja Karl Berndt Lindstedtin kanssa.
Elämänsä viimeiset vuodet hän asui lastensa lähellä Helsingissä. Helmi Mäkeläinen on haudattu Sievin Järvenpuolihautausmaalle.
Toiminta ja tuotanto

Mäkeläinen oli monipuolisesti lahjakas. Hän soitti pianoa ja harmonia, antoi soittotunteja, viritti pianoja ja johti nuorten kuoroa. Venäjän, saksan ja ruotsin kielten taitoisena hän teki käännöstöitä, toimi tulkkina ja antoi kielitunteja. Hän askarteli vaneritöitä ja teki leikkikaluja.
Koettuaan 1920-luvun puolivälissä hengellisen herätyksen Helmi Mäkeläinen vaikutti lestadiolaisen herätysliikkeen seuratoiminnassa ja alkoi kirjoittaa hengellisiä lauluja suomeksi. Vuosina 1925–1926 hän kirjoitti kolme laulua, joista tunnetuin on Jos voisin Jeesuksestani .
Se ilmestyi vuonna 1935 laulukirjassa Siionin valitut laulut ja virret sekä Pentti Koskelon uudistamana ja laajentamana vanhoillislestadiolaisten laulukirjassa Siionin laulut nro 298 vuonna 1976. Virsikirjassa se on virsi nro 343 Voisinpa Jeesuksestani Niilo Rauhalan muokkaamana. Tämä versio on otettu vuonna 1999 myös SLEY:n laulukirjaan Siionin kannel, jossa se on laulu nro 335.
Sävelmää on pidetty toisintona Pohjanmaalta, mutta myöhempien tietojen mukaan Helmi Mäkeläinen on kertonut sen olevan peräisin venäläisestä kansanlaulusta. (Kirkkomusiikki 7/1996) Suositusta laulusta on monia eri esityksiä sekä tallenteilla että internetissä.
Helmi Mäkeläinen painatti myös lauluvihon, joka sisälsi kymmenen laulua. Osa niistä on hänen suomentamiaan, mutta arvellaan, että osan sanat hän olisi kirjoittanut itse.
Helmi Mäkeläisen poika Osmo Mäkeläinen suomensi äitinsä saksaksi ja ruotsiksi kirjoittaman kouluaikaisen päiväkirjan Helmin sydänystävät – Helmi Kochin päiväkirja 1893 ja toimitti sen yhdessä poikansa Juha Mäkeläisen kanssa.
Hypnerotomachia Poliphili

Poliphilo polvistuu kuningatar Eleuterylidan eteen
Hypnerotomachia Poliphili on yksi maailman harvinaisimmista kirjoista. Se julkaistiin ensimmäisen kerran Venetsiassa vuonna 1499. Siitä arvellaan olevan olemassa vähemmän kopioita kuin Gutenbergin Raamatusta. Se on yksi maailman halutuimmista inkunaabeleista. Kirjan tekijästä ei ole varmuutta, mutta tekijäksi on arveltu munkki Fransesco Colonnaa tai samannimistä roomalaista paronia.
Hypnerotomachia Poliphili on kuuluisa antiikva-kirjasimistaan. Se on myös ulkoasultaan ainutlaatuinen: typografiset ratkaisut ovat omalaatuisia, puuleikkauskuvat korkeatasoisia ja taidokkaita, ja teksti ja kuvat on yhdistetty erityisellä tavalla yhtenäiseksi kokonaisuudeksi. Kirja kertoo tarinan unesta, jossa Poliphilo-niminen mies seikkailee ja lopulta menee naimisiin rakastettunsa kanssa. Kirja sisältää myös yhden renessanssiajan korkeatasoisimmista tutkielmista arkkitehtuuriin liittyen.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
State Library of Victoria: The Hypnerotomachia Poliphili (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Hypnerotomachia Gutenberg-projektissa (englanniksi)
S/S Express

S/S Express (nimi oli Express II 1877–1879) oli vuonna 1877 rakennettu ensimmäinen suomalainen jäävahvistettu höyrylaiva, joka liikennöi talvisin Hanko-Tukholma-reitillä.
Aluksen suunnitteli runoilija Johan Ludvig Runebergin poika, insinööri Robert Runeberg. Sen rakensi Oskarshamnin telakka Ruotsissa. Alus saavutti 400 ihv:n höyrykoneensa avulla 10,75 solmun nopeuden (20 km/h). Aluksen pituus oli 42,4 m, leveys 6,85 m ja syväys 3,5 m. Vetoisuus oli 445 bruttorekisteritonnia. Matkustajapaikkoja oli alun perin 14 I luokassa ja 10 II luokassa. Vuonna 1882 laivaa pidennettiin 7,7 metriä. Vuonna 1888 se sai uuden 650 hevosvoiman höyrykoneen, jolloin suurin nopeus kasvoi 12 solmuun.
Laivan tilannut hankolainen Finska Transito Ångbåts Ab teki konkurssin marraskuussa 1878, jolloin laivan vuokrasi Carl Johan Korsman, joka sitten osti aluksen 1879. Express liikennöi talvikaudella 15. marraskuuta – 15. toukokuuta reitillään kerran viikossa kuljettaen postia ja matkustajia. Laivan kapteenina toimi vuoteen 1892 August Alexander Granroth.
Korsmanin omistuksessa alus liikennöi aina vuoteen 1894, jolloin se myytiin Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiölle. Se jatkoi talvisin vanhalla reitillään vuoteen 1898, jolloin sen tilalle tuli S/S Oihonna. Kesällä 1896 se ajoi suoraan Helsingistä Tukholmaan ja kesällä 1897 Turusta Tukholmaan.
Alus muutettiin 1899 lastilaivaksi Suomi-Riika -linjalle. Vuonna 1901 se myytiin Arkangeliin, ja ennen siirtoa laivaan rakennettiin hyttipaikat 21 matkustajalle. Vuonna 1904 laiva siirtyi arkangelilaiselle, Venäjän hallituksen omistamalle White Sea Pilots & Lighthouses Depth-varustamolle, joka nimesi sen  Solombolaksi.  Laiva romutettiin 1930.
Aiheesta muualla

"Suomenlahden salaisuus" 50 vuotta sitten, Suomen Kuvalehti, 11.02.1933, nro 7, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Rovaniemen seurakunta

| Rovaniemen seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Rovaniemen kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Oulun hiippakunta
Rovastikunta:  Rovaniemi-Koillismaan rovastikunta
Pääkirkko:  Rovaniemen kirkko
Perustettu:  1785
Jäsenmäärä:  44 660 (toukokuu 2024)
– Osuus asukkaista:  68,6 %
Kirkollisvero:  1,40 %
Kirkkoherra:  Ilari Kinnunen
Verkkosivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Seurakunnan vanha tunnus.
Rovaniemen seurakunta on Rovaniemen kaupungissa Suomen Lapissa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Rovaniemi-Koillismaan rovastikuntaan.
Vuoden 2024 toukokuussa seurakunnan jäsenmäärä oli 44 660, mikä vastasi 68,6 prosenttia Rovaniemen asukkaista. Seurakunnan jäsenmäärä on ollut laskussa 2010-luvun alusta saakka.
Papisto

Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Rovaniemen seurakunnan kirkkoherroina:
Papisto > Kirkkoherrat

1785–1819: Esaias Fellman
1822–1825: Kristian Castrén
1828–1834: Johan Krank
1838–1840: Abraham Montin
1842–1862: Per Samuel Heikel
1863–1866: Gustaf Fredrik Högman
1870–1893: Karl Filip Tillman
1895–1909: Elis Tillman
1911–1923: Aatu Laitinen
1925-1938: Jaakko Seppänen
1939–1952: Veli Eeli Laitinen
1953–1962: Pentti Seppänen
1963–1978: Torsti Saraste
1978–1995: Ilmo Pulkamo
2001–2011: Vesa-Pekka Koivuranta
2011–2016: Jouni Riipinen
2016–2022: Kari Yliräisänen
2022→ Ilari Kinnunen