stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Omar Craddock
Henkilökohtaiset ennätykset

Ulkoradoilla
kolmiloikka: 17,68 (Long Beach 2019)
Sisäradoilla
kolmiloikka: 17,18 (Fayetteville 2018)
Otmar Mäder

Otmar Mäder (15. marraskuuta 1921 – 25. huhtikuuta 2003) oli sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Sankt Gallenin hiippakuntaan 22. maaliskuuta 1947 ja nimitettiin sen piispaksi 23. maaliskuuta 1976. Piispaksi konsekroinnin suoritti 2. toukokuuta Joseph Hasler, jota avustivat François-Nestor Adam ja Anton Hänggi.
Mäder jäi eläkkeelle 24. syyskuuta 1994.
Otmar von Verschuer

Otmar Freiherr von Verschuer (16. heinäkuuta 1896 – 8. elokuuta 1969) oli saksalainen biologi, joka tuli tunnetuksi eugeniikan ja rotuhygienian tutkijana. Verschuer uskoi, että kansallissosialistien haaveileman ”herrarodun” kehittämisessä tarvittaisiin kaksostutkimusta.
Otmar von Verschuer työskenteli Frankfurtin perinnöllisysbiologian ja rotuhygienian laitoksessa. Hänen tunnetuin oppilaansa oli Josef Mengele, josta tuli myöhemmin Auschwitzin keskitysleirin johtava lääkäri, jota kutsuttiin ”kuolemanenkeliksi”. Vuonna 1942 von Verschuerinsta tuli Berliinin Antropologian ja perinnöllisyystieteen laitoksen johtaja. Mengele lähti mukaan työskentelemään entisen opettajansa kanssa rotuhygienian parissa.
Orvo Kärkönen

Orvo Kärkönen (4. tammikuuta 1900 – 1. huhtikuuta 1977) oli suomalainen toimittaja, elokuvakäsikirjoittaja, suomentaja ja runoilija.
Kärkönen toimi 1930-luvulla tamperelaisen Aamulahden teatteri- ja elokuva-arvostelijana käyttäen nimimerkkejä Erve ja -rk-. Hän teki Topiaksen eli Toivo Kauppisen näytelmän pohjalta käsikirjoituksen Toivo Särkän 1939 ohjaamaan elokuvaan Serenaadi sotatorvella eli sotamies Paavosen tuurihousut.
Kärkönen sanoitti muun muassa Vilho Korpelan säveltämän "Meripojan valssin" ja Kauko Urhosen säveltämän "Tumpelikellot". Hän suomensi myös useita operettaja, teki kirjan höyrylaiva Kurun uppoamisesta 1929 ja kirjoitti yhteisöhistoriikkeja sekä riimitti lasten kuvakirjoja.
Teoksia

Nimellä Orvo Kärkönen:
Näsijärven murhenäytelmä : 7.IX.1929. Otto Andersinin kustannusliike, Pori 1929
Tampereen vähittäiskauppiasyhdistys 1916-1946. Tampereen vähittäiskauppiasyhdistys, Tampere 1946
Kolmen vuosikymmenen pöytäkirjoista : historiikkia Tampereen lihakauppiasyhdistyksen vaiheista vuosina 1917-1947. Tampereen lihakauppiasyhdistys, Tampere 1947
Neljännesvuosisadan vaiheita Tampereen autoilijat r.y:n pöytäkirjoista poimittuina : Tampereen autoilijat r.y. 1924-1949. Tampereen autoilijat, Tampere 1949
Tampereen vähittäiskauppiasyhdistys 1916-1966 ; kirj. Orvo Kärkönen ja Eeva Kauttu. Tampereen vähittäiskauppiasyhdistys, Tampere 1966
Viiden vuosikymmenen pöytäkirjoista : Historiikkia Tampereen lihakauppiasyhdistyksen vaiheista vuosina 1917-1967 : Tampereen lihakauppiasyhdistys r.y. 1917-1967. Tampere 1967
Nimimerkillä Orvo-setä:
Heippa-rallaa : kuvakirja ; sepittänyt Orvo-Setä. Kirja- ja paperiaitta, Tampere 1935
Iloa ja riemua : kuvakirja ; sepittänyt Orvo-Setä. Kirja- ja paperiaitta, Tampere 1935
Siskon nuket : kuvakirja ; sepittänyt Orvo-Setä. Kirja- ja paperiaitta, Tampere 1935
Matti ja Musti metsässä ; sepitellyt Orvo-setä. Hämeen kirjapaino, Tampere 1937
Hiukan runokronikkaa "Tampereen keilaajain 1938" 10-vuotisjuhlaan Vehoniemessä 17.4.1948 ; sepittänyt Orvo-setä. Tampere 1948
Vaihtelevia riimityksiä : Tampereen keilailuliiton 10-vuotisjuhlaan 30.10.1948 ; sepitellyt Orvo-setä. Tampereen keilailuliitto, Tampere 1948
Suomennoksia

Quo vadis...? : dramaattisia kohtauksia sooloille, kuoroille, uruille ja orkesterille : kuoro-osat ; Henryk Sienkiewicz'n samannimisen romaanin mukaan säveltänyt Felix Nowowiejski ; suomentanut Orvo Kärkönen. 1931
Björnstjerne Björnson : Olav Trygvason : kolme kohtausta Björnsonin keskeneräisestä draamasta ; säveltänyt Edvard Grieg ; suomentanut Orvo Kärkönen. Tampereen kaupunginorkesteri, Tampere 1934
Bela Jenbach ja Heinz Reichert : Perintöruhtinas 3-näytöksinen operetti ; suom. Orvo Kärkönen ; säv. Franz Lehár. Tampereen teatteri, Tampere 1936
Emmerich Földes, Alfred Grünwald ja Fritz Löhner-Beda : Viktorian husaari : 3-näytöksinen operetti ; suomentanut Orvo Kärkönen ; säveltänyt Paul Abraham. Tampereen teatteri, Tampere 1940
Victor Léon ja Leon Stein : Iloinen leski : operetti ; säv. Frans Lehár, suomennos Orvo Kärkönen ja Sauvo Puhtila.
Oukitel

| Oukitel |
| --- | --- |

Perustettu:  2007 
Kotipaikka:   Shenzhen
Toimiala:  viihde-elektroniikka
Tuotteet:  älypuhelimet
Henkilöstö:  1 000 (2016) 
Kotisivu:  www.oukitel.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oukitel on kiinalainen vuonna 2007 perustettu elektroniikkayhtiö. Se aloitti älypuhelinten massatuotannon 2009. Vuonna 2016 sen tehtaissa työskenteli noin tuhat henkilöä.
Oukitelin puhelinmalleihin kuuluu muun muassa K6000 Pro.
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut (englanniksi)
Suomalaisen maahantuojan verkkosivut
Oto

Oto voi tarkoittaa seuraavia:
oto-intiaanit
Oto Haščák, slovakialainen jääkiekkoilija
oman toimensa ohella, oto
Otnes

| Otnes |
| --- | --- |

 Otnes
 Koordinaatit: 61°45′25″N, 11°10′35″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Innlandet
Kunta:  Rendalen
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,5 km²
Väkiluku (2023):  241
 – Väestötiheys:  482 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Otnes on taajama Rendalenin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,5 neliökilometriä ja asukasluku 241 vuonna 2023. Otnes oli entisen Ytre Rendalin kunnan hallintokeskus.
Ytre Rendalin kirkko
Oski Talvio

Oskar Evald (Oski) Talvio (sukunimi aik. Tolvanen; 26. kesäkuuta 1892 Viipuri – 27. tammikuuta 1949 Helsinki) oli suomalainen kauppias, harrastelijanäyttelijä, elokuvaohjaaja ja näytelmäkirjailija.
Talvio toimii kauppiaana Viipurissa, ja hän esiintyi myös iltanäyttelijänä Viipurin Näyttämöllä. Talvio teki aloitteen Viipurin Ulkoilmateatterin perustamisesta eräässä Viipurin Raittiusseuran kokouksessa. Teatterin ensimmäinen näytäntö oli 3. elokuuta 1913 Papulan vuorella, jolloin esitettiin Minna Canthin näytelmä Roinilan talossa.
Talvio ohjasi ja käsikirjoitti vuonna 1920 Viipurissa valmistuneen mykkäelokuvan Kihlaus, joka perustui Aleksis Kiven samannimiseen näytelmään. Hän esitti pieniä sivuosia myös kolmessa 1940-luvun lopulla valmistuneessa kotimaisessa elokuvassa.
Teoksia

Syysmyrsky : 1-näytöksinen näytelmä kalastajaelämästä. Esitysvapaita näytelmiä n:o 2. Viipuri 1934
Otmar Suitner

| Otmar Suitner |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. toukokuuta 1922 Innsbruck, Itävalta
Kuollut: 8. tammikuuta 2010 (87 vuotta) Berliini, Saksa
Ammatti:  kapellimestari
Muusikko
Tyylilajit:  länsimainen taidemusiikki 
Soittimet:  piano 
Levy-yhtiöt:  Eterna, Denon, Edel AG, Deutsche Grammophon ja Philips Records 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Otmar Suitner (16. toukokuuta 1922 Innsbruck, Itävalta – 8. tammikuuta 2010 Berliini, Saksa) oli itävaltalainen kapellimestari, joka työskenteli ensin Saksan länsipuolella, sitten vuodesta 1960 Itä-Saksassa, jossa hän toimi Itä-Berliinissä Valtionoopperan ylikapellimestarina. Hän johti myös Bayreuthin musiikkijuhlilla 1960-luvulla.
Suitner opiskeli Salzburgin Mozarteumissa orkesterinjohtoa Clemens Kraussin johdolla ja lied-säestystä. Hän sairasti Parkinsonin tautia ja vetäytyi musiikkielämästä vuonna 1994.
Outi Sarjakoski

Outi Sarjakoski (s. 1950) on suomalainen arkkitehti.
Outi Sarjakoski: Network, 1995, Turku.
Työskennellessään Turun kaupungin kaavoitusosastolla 1990-luvulla Sarjakoski suunnitteli Turkuun ympäristötaideteoksia, joista tunnetuin lienee Itäisen Rantakadun ja Volter Kilven kadun risteyksessä olevan ympäristötaideteos Network. Toinen ympäristötaideteos on Turun tuomiokirkon eteen ensimmäisenä adventtina tehtävä ulkoroihutähti.
Sarjakoski on palkittu vuoden 2001 Yhdyskuntasuunnittelun Seuran ruusulla esimerkillisestä työstä yhdyskuntasuunnittelun hyväksi.
Niccolò Paganini

| Niccolò Paganini |
| --- | --- |
 Niccolò Paganinin muotokuva, Jean Auguste Dominique Ingresin piirros vuodelta 1819.
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. lokakuuta 1782 Genova, Italia
Kuollut: 27. toukokuuta 1840 (57 vuotta) Nizza, Sardinian kuningaskunta
Muusikko
Tyylilajit:  taidemusiikki 
Soittimet:  viulu, alttoviulu ja kitara 
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Niccolò (Nicolò) Paganini (27. lokakuuta 1782 Genova, Italia – 27. toukokuuta 1840 Nizza, Sardinian kuningaskunta) oli italialainen säveltäjä ja viuluvirtuoosi.
Elämä ja ura

Paganini syntyi Genovassa 1782 ja alkoi soittaa mandoliinia ja viulua jo hyvin nuorena. Hän esiintyi julkisesti ensimmäistä kertaa 11-vuotiaana. Teini-ikäisenä hän opiskeli muun muassa Alessandro Rollan ja Giacomo Costan johdolla. Sen jälkeen hän alkoi kiinnostua myös kitaransoitosta ja sävelsi jonkin verran musiikkia myös kitaralle sekä kitara–viulu-duolle. Nykyään Paganinin arvostetuimmat teokset lienevät hänen vuoden 1817 tienoilla viululle säveltämänsä 24 kapriisia op. 1. Lukuisat säveltäjät ovat kirjoittaneet muunnelmia viimeisestä, a-molli-kapriisista. Lisäksi Paganini sävelsi muun muassa kuusi viulukonserttoa sekä kamarimusiikkia.
Paganini rikkoi siihenastiset taiturillisuuden määritelmät ja loi uudet[lähde? ]. Etenkin hänen jousenkäyttönsä oli mullistavaa. Hänen keksintöihinsä luetaan muun muassa eräät jousitustavat, sävelalueen laajennukset, loisteliaat kaksoisotteet, tietyt kitaratehotselvennä, vasemman käden pizzicato, kromaattinen oktaavisoitto ja joustavat siirtymät arco- ja pizzicatokulkujen välillä.
Paganini oli kiertuetaiteilija, jonka konsertit olivat valtavia menestyksiä[lähde? ]. Hän korosti taitojaan tempuilla, joilla hän sai yleisönsä villiintymään: hän soitti vaikeita kappaleita kolmella, kahdella tai jopa yhdellä kielellä (hän katkoi kieliä tahallaan yksi kerrallaan esityksen aikana). Hän saattoi soittaa hyvinkin monimutkaisen sävellyksen prima vista pitäen nuotteja ylösalaisin edessään.[lähde? ]
Paganinin soitin oli Guarneri del Gesù Cannone. Vaikka hän omisti laajan viulukokoelman, johon kuului yksitoista Stradivariusta, hän ei koskaan julkisesti soittanut maineikkaimpia instrumenttejaan. Yksi ”stradi” kantaa hänen nimeäänkin.
Paganini kuoli Nizzassa vuonna 1840. Kuolinsyyn uskotaan olevan kuppa.
Elämä ja ura > ”Paholaisen viuluniekka”

Paganini oli virtuoosimainen soittaja. Hänen tekninen taituruutensa oli niin häkellyttävää, että kuulijat arvelivat hänen solmineen liiton paholaisen kanssa; tästä johtuu nimitys ”paholaisen viuluniekka”. Hänen laiha olemuksensakin, jota hän käytti hyväkseen ja korosti, oli ”noitamainen” tai ”paholaismainen”. Hänen sormensa olivat erityisen pitkät ja joskus on kerrottu Paganinin pystyneen taivuttamaan niitä epäinhimillisen näköisesti vastapäiseen suuntaan. Paholaismaisuus puri tehokkaasti porvarillistuvassa Euroopassa, jossa musiikin ja kirkon suhteet olivat aikaisempina vuosisatoina olleet kiinteät.[lähde? ]
Populaarikulttuurissa

Paganinia ovat elokuvissa ja televisiosarjoissa esittäneet lukuisat eri näyttelijät. Heihin lukeutuvat muun muassa Roxy Roth vuoden 1945 elokuvassa Suuri unelma, Stewart Granger vuoden 1946 elokuvassa Paholaisen jousi, Vladimir Msryan vuoden 1982 minisarjassa Niccolo Paganini, Klaus Kinski vuoden 1989 elokuvassa Paganini ja viulisti David Garrett vuoden 2013 elokuvassa The Devil’s Violinist.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Matti Raekallio: Virtuoosisuudesta
Paganini.com (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
RZ-Berlin / Paganini (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Karadar.com / Paganini (italiaksi)
Niccolò Paganini International Music Score Library Project (englanniksi)
Vapaasti käytettävissä olevia Paganinin partituureja Mutopia Project
Otmar Szafnauer

| Otmar Szafnauer |
| --- | --- |
 Otmar Szafnauer vuoden 2013 Malesian GP:ssä.
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. elokuuta 1964 (ikä 60)
Kansalaisuus:   Romania
Otmar Szafnauer (s. 13. elokuuta 1964 Romania) on romanialainen Formula 1 -tallipäälikkö.
Szafnauer on työskennellyt Fordilla vuosina 1986–1998 ja operatiivisena johtajana BAR:lla 1998–2001. Vuosina 2002–2008 hän toimi Hondan kilpa-autoilupuolen varatoimitusjohtajana. Lokakuusta 2009 kesään 2018 hän toimi Force India -F1-tallin operatiivisena johtajana, ennen siirtymistään uudelleen syntyneen tallin toimitusjohtajaksi ja tallipäälliköksi. Szafnauer jatkoi myös tallin muuttuessa miljardööri Lawrence Strollin rahoittamaksi Aston Martiniksi, kunnes hän erosi tehtävistään kauden 2021 jälkeen ja siirtyi Alpinelle tallipäälliköksi helmikuussa 2022.
Käännös suomeksi
Patricia Ann Priest

Pat Priest
Patricia Ann ("Pat") Priest (s. 15. elokuuta 1936) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa oli Marilyn Munsterin osa televisiosarjassa Me hirviöt vuosina 1964–1966.
Priestillä oli vuonna 1967 rooli myös elokuvassa Kalifornian paratiisi. Sen ohjaus oli John Richin työtä, ja elokuvan tähti oli Elvis Presley.
Priest syntyi Utah'ssa. Hän on ollut kahdesti naimisissa ja saanut kaksi lasta.
Paris 36

| Paris 36> Faubourg 36 |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Christophe Barratier
Käsikirjoittaja:   Christophe Barratier  Julien Rappeneau 
Tuottaja:   Romain Le Grand  Nicolas Mauvernay  Jacques Perrin 
Säveltäjä:  Reinhardt Wagner
Kuvaaja:  Tom Stern
Leikkaaja:  Yves Deschamps
Tuotantosuunnittelija:  Jean Rabasse
Pääosat:   Gérard Jugnot (Pigoil)  Clovis Cornillac (Milou)  Kad Merad (Jacky)  Nora Arnezeder (Douce) 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Pathé Distribution
Levittäjä:  Pathé Fórum Hungary Netflix
Ensi-ilta:  6. syyskuuta 2008
Kesto:  120 min
Alkuperäiskieli:  Ranska
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paris 36 on Christophe Barratierin ohjaama, vuonna 2008 ilmestynyt ranskalais-saksalais-tšekkiläinen musikaalielokuva toiseen maailmansotaan valmistautuvasta Ranskasta.
Juoni

Vuonna 1936 Pariisin pohjoisosassa sijaitseva työläiskortteli Le Faubourg ei ole sivussa Euroopan-laajuisesta poliittisesta kuohunnasta. Chansonia-musiikkiteatterin suljettua ovensa kolme ystävystä – Pigoil (Jugnot), Milou (Cornillac) ja Jacky (Merad) – ovat jääneet työttömiksi. He päättävät kuitenkin esittää paikallisten ihmisten tuella menestysmusikaalin, jonka avulla teatteri saataisiin elvytettyä.
One Step Closer

| ”One Step Closer” Linkin Park |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Hybrid Theory
 Julkaistu: 15. tammikuuta 2001
 Formaatti: CD, vinyyli
 Tuottaja(t): Don Gilmore
 Tyylilaji: Nu metal
 Kesto: 02.35
 Levy-yhtiö: Warner Brothers Records
Linkin Parkin muut singlet
|   | ”One Step Closer” 2001 | ”Crawling” 2001 |
One Step Closer on kappale Linkin Parkilta. Se on yhtyeen ensimmäinen single. Single julkaistiin vuonna 2000 ilmestyneeltä studioalbumilta, Hybrid Theorylta. Single julkaistiin 15. tammikuuta 2001.
Vuoteen 2007 asti Linkin Park oli päättänyt kaikki konserttinsa "One Step Closer" -kappaleeseen, mukaan lukien Live 8 ja heidän esiintymisensä Summer Sonicissa. Tämän jälkeen Linkin Park esitti kappaleen konserttien alussa. Nykyään yhtye soittaa taas kappaletta keikkojensa lopussa.
Alkuperäinen musiikkivideo kappaleesta on tehty yhtyeen live-esiintymisistä. Videon on ohjannut Gregory Dark ja se on kuvattu Los Angelesissa. Tässä videossa bassoa soittaa Scott Koziol, joka oli väliaikaisesti liittynyt yhtyeeseen ennen Dave Farrellin paluuta.
Kappale löytyy myös musiikkipeleistä: Rock Band 2, joka on tehty Xbox 360:lle, PlayStation 3:lle, PlayStation 2:lle ja Wiille. Lisäksi kappaletta voi soittaa Guitar Hero On Tour: Decades-pelissä, joka on Nintendo DS:lle.
Listasijoitukset

Kappale sijoittui Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 75, Billboard Mainstream Rock Tracks -listalla neljänneksi ja Billboard Modern Rock Tracks -listalla viidenneksi. Australiassa kappale oli singlelistan neljäs, Britanniassa 24:s ja Saksassa 32:s.
Olánin talo

| Olánin talo |
| --- | --- |
Sijainti:  Tampere, Suomi
Koordinaatit:  61°29′43″N 23°44′19″E﻿ / ﻿61.49536°N 23.73856°E﻿ / 61.49536; 23.73856
Rakennustyyppi:  asuinrakennus
Suunnittelija:  Wivi Lönn
Rakennuttaja:  Fina ja Wäinö Olán
 fiOlánin talo 
  
Olánin talo on arkkitehti Wivi Lönnin suunnittelema, vuonna 1917 valmistunut asuintalo Tampereella. Hän piirsi kahteen asuntoon jaetun talon toimitusjohtaja Fina Olánille ja tämän pojalle Wäinölle. Pyynikin rinteessä oleva talo edustaa Lönnin 1910-luvun arkkitehtuuria, ja sen rinnetonttia on hyödynnetty luomalla useita eri tasolla olevia näköaloja luontoon. Yksityisomistuksessa olevaa taloa on muokattu jonkin verran sen valmistumisen jälkeen.
Historia

Olán Osakehtiön perustajan J. F. Olánin perhe asui perustamansa kirjapainon talossa. Yhtiö alkoi kuitenkin tarvita lisää tilaa, minkä takia puolisonsa kuoleman jälkeen toimitusjohtajaksi noussut Fina Olán alkoi suunnitella poikansa Wäinön kanssa uuden asuintalon rakentamista. Perhe osti tontin Pyynikin pohjoisrinteestä Palomäentie 25:stä. Talon suunnittelutyö meni perhetuttava Wivi Lönnille. Piirustukset valmistuivat vuonna 1916, ja osan niistä Lönn oli signeerannut Tampereella ja osan Jyväskylässä. Talo valmistui vuonna 1917. Yksityisasuntona olevaan taloon on tehty joitakin muutoksia, eikä rakennus ole enää täysin Lönnin suunnittelemassa ulkoasussa.
Arkkitehtuuri ja pohjakaava

Olánin talolla on paljon yhtäläisyyksiä 1910-luvun alussa Lönnin suunnittelemaan Lapinniemen isännöitsijän taloon, jotka molemmat edustavat tutkija Paula Kivisen mukaan Lönnin 1910-luvun arkkitehtuuria parhaimmillaan. Kummatkin ovat yksinkertaisia tilakokonaisuuksiltaan, ja kummankin laakean aumakaton alla kiertää vaakasuora ikkunanauha.
Olánin talo on rakennettu rinnetontille, ja se on osittain kolmikerroksinen. Se on rakennettu tiilestä ja punahongasta. Lönn hyödynsi rinnetonttia suunnittelemalla rakennukseen sisäänkäyntejä eri tasoille ja avaamalla tiloja eri puolille ympäröivää luontoa. Kummassakin talon asunnoista on laaja parveke ja useita eri suuntiin avautuvia erkkeri-ikkunoita. Pyynikin suuntaan avautuvaa näköalaa ovat sittemmin peittäneet uudemmat rakennukset. Talon kaksi asuntoa ovat sijoiteltu siten, että pääsisäänkäynnit ovat asuintilojen alapuolella idässä ja pohjoisessa. Alimpaan kerrokseen suunniteltiin kaksi tilavaa huonetta, keittiö ja pieni palvelijanhuone. Ylimmässä kerroksesa on makuu- ja vierashuoneet.
Oxenstierna

Oxenstierna
Oxenstierna-suvun sinetti
Oxenstierna-suku on eräs Ruotsin pitkäikäisimmistä ja vaikutusvaltaisimmista aatelissuvuista. Ensimmäiset maininnat suvun edustajista ovat 1300-luvulta ja suvun jäseniä on esiintynyt Ruotsin kulttuurin ja politiikan vaikuttajissa näihin päiviin asti.
Tunnettuja Oxenstiernoja

| Nimi | Elänyt | Kuvaus |
| --- | --- | --- |
| Pentti Jönsinpoika Oxenstierna | 1390-luku – 1450 | valtionhoitaja vuonna 1448 |
| Niilo Jönsinpoika Oxenstierna | 1390-luku – 1450/1451 | valtionhoitaja vuonna 1448 |
| Jöns Pentinpoika Oxenstierna | n. 1417–1467 | valtionhoitaja vuosina 1457 ja 1465–1466 |
| Kristiern Pentinpoika Oxenstierna | n. 1425–1475 | ritari ja valtaneuvoston jäsen |
| Axel Oxenstierna | 1582–1654 | valtakunnankansleri ja suurvallan arkkitehti |
| Gabriel Pentinpoika Oxenstierna | 1586–1656 | valtaneuvos, Suomen kenraalikuvernööri |
| Gabriel Gustafinpoika Oxenstierna | 1587–1640 | Ruotsin valtadrotsi |
| Pentti Gabrielinpoika Oxenstierna | 1623–1702 | Turun akatemian kansleri |
| Erik Oxenstierna | 1624–1656 | valtakunnankansleri |
| Johan Gabriel Oxenstierna | 1750–1818 | runoilija, valtakunnanmarsalkka |
| Johan Gabriel Oxenstierna | 1899–1995 | nykyaikainen viisiottelija |
Orvo Bogdanoff

Orvo Bogdanoff (s. 24. marraskuuta 1937 Viipuri) on tietokirjailija ja postikortti- ja valokuvahistorian tutkija, ammatiltaan kirvesmies. Hänen puolisonsa on Stina Nygård.
Teokset

Rauhan ja solidaarisuuden postikortteja, Suomen rauhanliitto 1985
Postikortti historian kuvastajana postikortinhistoriantutkija Orvo Bogdanoffin kokoelmat näyttely Lenin-museossa 27.5.-6.9.1987, Lenin-museo 1987
"Minulla on niin ikävä..." amerikansuomalaisten postikorttien näyttelyjulkaisu amerikafinländarnas postkortsutställningskatalog Finnish-American postcards exhibition catalog, Siirtolaisuusinstituutti 1988
Työväenliike postikorteissa 1891–1917, SDP ja Työväen arkisto 90-vuotisjuhlajulkaisu Helsinki, Finland 1989 SDP, Arbetararkivet jubileumspublikation 3 Helsingfors, Finland 1989, Sosialidemokraattinen puolue, Työväen arkisto 1989
Yli kukkivan isänmaan... Eestin laulujuhlien 120-vuotisen musiikkitaipaleen varhaisvaiheiden valokuva- ja postikortillista historiaa vuosilta 1869–1938, Rakennustyöläisten liitto 1990
"Sydän paikallaan", Maamme-laulu 150 Vårt land : näyttelyluettelo valokuvista ja postikorteista, 1998
Päivät soisin soitettavan, Kalevala-postikorttikirja, Ajatus 2002
Auttavien kädet eivät köyhdy, Punaisen Ristin postikorttien, adressien ja kirjeensulkijoiden historia, omakustanne 2003
Joulun ja joulukorttien historiaa, omakustanne 2003
Olkoon joulu iloksenne, uusi vuosi onneksenne : joulukorttien, uudenvuodentervehdysten ja maksimikorttien historiaa, 2004
Joudu joulu jo Pohjolaan joulukorttien ja joululehtien historiaa, Multikustannus 2005
Palkinnot ja tunnustukset

Työväenperinne ry:n tunnustuspalkinto 2005
Aiheesta muualla

Työväenperinne
Sean Williams

Sean Williams -nimisiä henkilöitä ovat:
Sean Williams, australialainen kirjailija
Sean Williams, yhdysvaltalainen koripalloilija
Sean Williams, kanadalainen jääkiekkoilija
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Sean Williams”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Nils Andersson

| Nils Andersson> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 15. lokakuuta 1991 (ikä 32) Uumaja, Ruotsi
Kansalaisuus:   Ruotsi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Nisse
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  83 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2011–2019
Seurat:  IF Björklöven (Allsv.) Växjö Lakers HC (Allsv./SEL) Djurgårdens IF (Allsv.) Malmö Redhawks (SHL) HV71 (SHL)
Nils Andersson (s. 15. lokakuuta 1991 Uumaja, Ruotsi) on ruotsalainen entinen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi urallaan Elitserieniä/SHL:ää Växjö Lakers HC:ssä, Malmö Redhawksissa ja HV71:ssä yhteensä 257 runkosarjaottelua tehopistein 31+89=120 ja 32 playoff-ottelua tehopistein 3+8=11. Andersson kuului kahtena kautensa Redhawksin kapteenistoon. Hän pelasi valtaosan urastaan myös sarjatasoa alempana HockeyAllsvenskanissa, josta Andersson oli nostamassa pääsarjatasolle sekä Växjö Lakersia keväällä 2011, Djurgårdens IF:ää keväällä 2014 että Malmö Redhawksia keväällä 2015. Hän pelasi myös kolme A-maaottelua. Anderssonin pelaajaura päättyi vain 28-vuotiaana aivotärähdykseen joulukuussa 2019. Hän vahvisti pelaajauransa lopettamisen syyskuussa 2020.
Ura > Maajoukkueura

Andersson pelasi Ruotsin A-maajoukkueessa kolme ottelua tehden yhden syöttöpisteen. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 3. marraskuuta 2016 Karjala-turnauksen Plzeňissä pelatussa avausottelussa Tšekkiä vastaan. Andersson merkittiin Ruotsin kakkospuolustajapariin Staffan Kronwallin viereen. Hän keräsi ottelussa myös syöttöpisteen Joel Lundqvistin tekemään maaliin. Andersson pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2009, jolloin hän oli kolmella syöttöpisteellään Ruotsin paras syöttäjä ja jakoi joukkueen sisäisen pistepörssin voiton Joakim Nordströmin kanssa. Yhteensä hän pelasi seitsemän nuorten ja neljä poikien maaottelua.
Pelityyli

Elite Prospects -sivuston mukaan Andersson oli älykäs ja taitava puolustaja, joka luki peliä hyvin. Hänellä oli myös hyvä syöttötaito. Anderssonilla oli kuitenkin puutteita liikkeessä. Hän laukoi oikealta.
Muuta

Anderssonin isoveli Erik pelasi omalla urallaan puolustajana pudotuspelit mukaan lukien yli 500 Elitserien/SHL-ottelua ja hän oli voittamassa kaksi Ruotsin-mestaruutta Skellefteå AIK:ssa vuosina 2013 ja 2014. Veljekset pelasivat kolme vuotta joukkuetovereina Malmö Redhawksissa vuosina 2015–2016. Heidän isänsä Torbjörn Andersson pelasi omalla urallaan puolustajana pudotuspelit mukaan lukien yli 400 Elitserien-ottelua IF Björklövenissä. Hän toimi vuodet 1981–1983 joukkueen kapteenina ja kuului myös Björklövenin vuoden 1987 Ruotsin-mestarijoukkueeseen.