stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lammi
Evo

Lammin Evolla toimivat Hämeen ammattikorkeakoulun alainen, alkujaan vuonna 1862 perustettu Evon metsäopisto, johon liittyy 2000-luvun alussa toimintansa aloittanut Metsähallituksen hallinnoima luontokeskus Evokeskus. Alueella ovat myös vuonna 1892 perustettu kalanviljelylaitos ja kalastuskoeasema sekä vuonna 1945 perustettu Riistantutkimuslaitoksen tutkimusasema. Muutama kilometri metsäopistolta luoteeseen sijaitsee noin 52 hehtaarin suuruinen Kotisen aarnialue, joka on säilytetty täysin koskemattomana ikimetsänä.
Suomen Partiolaiset on järjestänyt alueella useita suurleirejä ja tapahtumia (mm. Finnjamboree 2010, 2016 ja 2022).
Kulttuuri > Murre

Lammin alueella puhutun kielen perustana on kaakkoishämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Lammin murre kuuluu kaakkoishämäläisen murteen Hollolan ryhmään.
Kulttuuri > Tapahtumia

Lammilla järjestetään kesäisin Pellavamarkkinat. Lammin kirkko on 1510-luvulla rakennettu harmaakivikirkko, jota on korjattu viimeksi vuonna 2002. Lammi on myös kuuluisa sahdistaan, ja sitä kutsutaankin sahtipitäjäksi. Sahti nimettiin 1980-luvulla Lammin pitäjäruoaksi ohuen pitoleivän ja perunalimpun ohella.
Lammilla Evon nuorisoleirikeskuksessa oli 28.7.–5.8.2010 Suomen Partiolaisten suurleiri Kilke. Kilkkeellä oli kymmenentuhatta partiolaista, joista 600 ulkomailta. Kilkkeen edeltäjä Tarus pidettiin Padasjoella vuonna 2004.
Liikenne

Linja-autoasema sijaitsee keskustaajamassa, josta linja-autojen kaukoliikenteen vuoroja ajetaan Lahteen, Tampereelle, Hämeenlinnaan, Turkuun, Helsinkiin ja Padasjoelle. Lähimmät rautatieasemat sijaitsevat Lammin keskustaajamasta noin 32 kilometrin etäisyydellä Janakkalan Turengissa ja Kärkölän Järvelässä. Lähimmät lentoasemat sijaitsevat noin 100 kilometrin päässä Pirkkalassa ja Vantaalla. Lammin halki kulkevat Tampereen ja Lahden välinen valtatie 12 ja Tuuloksen ja Padasjoen välinen kantatie 53, jotka risteävät Tuuloksen puolella. Lammin kirkonkylästä lähtevät seututiet Janakkalan Turenkiin, Hausjärven Oittiin, Asikkalaan ja Padasjoelle.
Liikenne > Etäisyyksiä Lammilta

Helsinki 135 km
Hyvinkää 65 km
Hämeenlinna 30 km
Jyväskylä 150 km
Lahti 40 km
Riihimäki 55 km
Tampere 85 km
Kuntaliitos

Lammin valtuusto päätti 9. elokuuta 2007 aloittaa kuntaliitosneuvottelut, joiden päämääränä oli liittää Hämeenlinna yhdessä lukuisten kuntien kera yhdeksi kaupungiksi. Asiasta Lammilla äänestettiin jo aiemminkin, mutta itsenäisen Lammin kannalla olleet olivat tällöin voittaneet. 26. marraskuuta 2007 Lammin kunnanvaltuusto hyväksyi kuntaliitoksen viiden kunnan kanssa äänin 16–11. Yhdistymissopimuksen Hämeenlinnan lisäksi hyväksyivät samana päivänä myös Hauho, Kalvola, Renko ja Tuulos. Kuntaliitos toteutui vuoden 2009 alussa..
Kylät

Alvo
Arrankorpi
Evo
Hauhiala
Hietoinen (Mommila)
Iso-Evo
Jahkola
Kataloinen
Koivukehä
Kostila
Kuurikka
Kättärlä
Lampelto
Lieso
Montola
Mulkoila
Neroskulma
Niipala
Oinen
Onnenvuori
Paakkola
Pakkasela
Palonen
Parikkala
Perinkää
Pienistö
Porraskoski
Rantonen
Riikonen
Ronni
Sankola
Syrjäntausta
Takaperä
Tanttila
Tommala
Vilkkilä
Vähä-Evo
Ylänne
Ylännäinen
Kirjallisuutta

Virmala A. ja Ruotsalainen, B. Lammin pitäjän historia 1, Ruotsin vallan loppuun. Lammin kunta, 1972, lisäpainos 1989. ISBN 951-95061-0-1.
Pänkäläinen, Martti. Lammin pitäjän historia 2, vuodet 1808–1917. Lammin kunta, 2001. ISBN 951-95061-6-0.
Koskue, Kaisu: Lammin pitäjän historia 3, vuodet 1917–1995. Lammin kunta, 2000. ISBN 951-95061-7-9.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lammi Wikimedia Commonsissa
Hämeen ammattikorkeakoulun metsätalouden koulutusohjelma (Arkistoitu – Internet Archive)
Lammin biologinen asema
| n k Kanta-Hämeen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Forssa  Hattula  Hausjärvi  Humppila  Hämeenlinna  Janakkala  Jokioinen  Loppi  Riihimäki  Tammela  Ypäjä 
Entiset kunnat:  Hauho  Hämeenlinnan maalaiskunta  Kalvola  Koijärvi  Lammi  Renko  Tuulos  Tyrväntö (osa)  Vanaja 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Lammin kirkko
Kuohijärvi
Lamminjärvensuo
Daniel Clowes

Daniel Clowes
Daniel Clowes (s. 14. huhtikuuta 1961, Chicago) on yhdysvaltalainen underground-sarjakuvataiteilija. Hän on ollut ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi käsikirjoituksestaan tarinaansa perustuvaan elokuvaan Ghost World.
Clowesin ensimmäinen pidempi tarina oli Fantagraphicsin julkaisema Lloyd Llewellyn-sarja vuosina 1985-1989. Vuonna 1989 Fantagraphics julkaisi Clowesin päätyön - Eightball-lehden - ensimmäisen numeron. Eightballissa ilmestyneistä tarinoista kaksi, Ghost World ja Art School Confidential on filmatisoitu. Lehti ilmestyy satunnaisesti edelleen.
Suomennetut albumit

Ghost world.  ((Ghost world, 1997.) Suom. Kari Heikonen)  Helsinki:  BV2 Productions, 2002.  ISBN 952-99019-0-9
Wilson.  ((Wilson, 2010.) Suom. Petri Stenman)  Helsinki:  Like, 2011.  ISBN 978-952-01-0579-2
Gynekologiaa. (Gynegology, 1996.) Suom. Kari Heikkinen. Viro, Huuda huuda, 2012. ISBN 978-952-5724-44-8.
Aiheesta muualla

Jussi Karjalainen: Aaveita ja haaveita (Arkistoitu – Internet Archive). Helsingin Sanomat 6.1.2003.
Jokke Saharinen: Daniel Clowes - Wilson (Arkistoitu – Internet Archive). Savon Sanomat 30.5.2011.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  DDB  Elonet 
Muut:  Europeana  IdRef
The Complete Journals of L. M. Montgomery

The Complete Journals of L. M. Montgomery on kanadalaisen kirjailijan Lucy Maud Montgomeryn (1874–1942) päiväkirjojen lyhentämätön laitos. Aiemmin 1980-luvulla ilmestynyttä valikoitua versiota The Selected Journals of L. M. Montgomery tehdessään toimittajat saivat ohjeeksi karsia kaiken, mikä ei ollut hauskaa ja vienyt tarinaa eteenpäin. Tuloksena oli varsin erilainen kuva Montgomerysta kuin minkä päiväkirjojen lyhentämätön versio antaa.
Lyhentämättömässä päiväkirjajulkaisussa on mukana valokuvia, joita Montgomery oli liimannut päiväkirjaansa, samoin lehtileikkeitä, muotokuvia ja postikortteja. Teokseen on liitetty uusi johdanto ja uudet huomautukset. Kirjoittamassaan uudessa johdannossa Michael Bliss esittää yllättäviä seikkoja.
Päiväkirjoista on ilmestynyt kaksi osaa, joista ensimmäinen osa kattaa vuodet 1889–1900, toinen nuoren aikuisuuden vuodet 1889–1911.
Teokset

The Complete Journals of L. M. Montgomery: The PEI Years, 1889–1900, Oxford University Press 2012 ISBN 978-0-19-900210-8
The Complete Journals of L. M. Montgomery: The PEI Years, 1901–1911, Oxford University Press 2013 ISBN 978-0-19-900211-5
Clauden lasi

Clauden peili tummassa hainnahkarasiassa.
Rasia suljettuna.
Thomas Gainsborough, Mies pitämässä kädessään Clauden lasia.
Claude Lorrain: Paimenia (1655–1660). Clauden lasin avulla voitiin jäljitellä maalauksen tapaista sävyasteikon pehmeää siirtymää.
Clauden lasi eli Clauden peili (engl. Claude mirror, Claude glass tai  Black mirror) on ranskalaisen 1600-luvun maisemamaalarin Claude Lorrainin mukaan nimetty maiseman tarkasteluväline, optinen laite näkymän tarkasteluun. Sitä käyttivät niin maisemaa havainnoivat piirtäjät ja taidemaalarit kuin maisemia ihailevat matkailijatkin 1700- ja 1800-luvuilla.
Clauden lasit ovat tavallisesti hieman kämmenen kokoa suurempia, pyöreitä, soikeita, neliön- tai suorakaiteen muotoisia hieman kuperia, tummennettuja peilejä. Ne tehtiin matkailua varten, joten tavallisesti peili on rasiassa, joka on varustettu saranoidulla kannella. Joidenkin peilien kehykset on pehmustettu kankaalla.
Havaittuaan erityisen pittoreskin maiseman matkailija otti esille Clauden lasin, kääntyi selin maisemaan ja tarkasteli sitä laitteen avulla. Laite rajasi näkymän ja antoi sen reunoille hieman utuisen sävyn. Tummennettu peili antoi valaistuksen mukaan maisemasta hieman hämyisän vaikutelman, yksinkertaistaen ja pelkistäen maiseman ja näkymän sellaiseksi, että värisävyjen siirtymä oli pehmeä. Laitteen avulla saatiin siis esille niitä esteettisiä ominaisuuksia maisemasta, jota kutsuttiin pittoreskeiksi tai maalauksellisiksi.
Laitteita käytettiin varsinkin Britanniassa, Euroopan mantereella ja Pohjois-Amerikassa matkoilla, joilla etsittiin pittoreskejä maisemia. Englannissa varsinkin Walesin Wye-joen laakso ja luoteisenglannin Lake District tulivat suosituiksi maisemamatkailun kohteiksi. Matkailijat saattoivat pysähtyä erityisillä maisemien katseluun rakennetuilla ”asemapaikoilla” (karttoja ja laseja sai ostaa optikoilta, asemapaikoilta tai matkailijoiden pysähdyspaikoilta), kääntää selkänsä näkymälle ja tarkastella lasin kehystämää ja muuntamaa maisemaa.
Clauden lasi liittyy läheisesti 1700-luvulla kehitettyihin ja yleistyneisiin subliimin ja pittoreskin esteettisiin kategorioihin. Subliimin kokeminen liitettiin maisemiin, ja varsinkin englantilaisessa estetiikassa pittoreskin käsite yleistyi ja laajeni maisemamaalauksesta myös puutarhan- ja maisemansuunnitteluun. Ajan esteettisen arvostuksen mukaan ”paljaalla silmällä” katsottua maisemaa pidettiin karkeana, ja näkymän tarkastelijoiden suotiin kuvitella, että vulgaarin luonnon asemesta he katsoivatkin kaunista maalausta.
Clauden peilejä on käytetty myös krystallomantiassa.
Clauden lasia pidetään nykyisin laitteena, joka on virtuaalitodellisuuden esihistoriaa. Tutkija-taiteilijapariskunta Suzanne Matheson ja Alex McKay ovat tutkineet Clauden lasin historiaa ja tehneet siitä uusia sovelluksia. Tinternin luostariin Walesissa, Englannissa on kohdistettu suuri 40 tuumaa leveä Clauden lasi, josta heijastuvaa kuvaa välittää web-kamera.
Kirjallisuutta

Maillet, Arnaud: The Claude Glass: Use and Meaning of the Black Mirror in Western Art. The MIT Press, 2004. ISBN 978-1-890951-48-1
Bullough, Tom: The Claude Class. (Romaani.) 2007. ISBN 0-9548995-1-2
Aiheesta muualla

Wye-jokilaakson Tinternin luostarista Clauden lasista heijastuva web-kameran kuva, BBC, Home (englanniksi)
Kuva Englannissa 1700-luvulla valmistetusta Clauden lasista, Victoria & Albert -museo. (englanniksi)
Demonstraatio Clauden lasin käytöstä, Still Life. (englanniksi)
Clauden lasin sovelluksia nykyaikana ja taustatietoja. The Transient Glance, The Glaude mirror and the Picturesque. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Estetiikka ja taidefilosofia
| --- | --- |
Aiheet:  Taidekäsitys  Estetismi  Esteettinen arvostelma  Esteettinen kontemplaatio  Esteettinen relativismi  Maku  Tyyli 
Estetiikan teoriat:  Imitaatio  Institutionaalinen taideteoria  Mimesis  Reseptioestetiikka  Symptomaattinen taideteoria 
Esteettiset kategoriat:  Kauneus  Ylevä  Pittoreski 
Sovellettu estetiikka:  Clauden lasi  Musiikkifilosofia  Myyttikritiikki  Ympäristöestetiikka  Taidepsykologia 
Taidefilosofit:  Alexander Gottlieb Baumgarten  Arthur Danto  George Dickie  Nelson Goodman  Hegel  Yrjö Hirn  Immanuel Kant  Aarne Kinnunen  Wilhelm Worringer 
Artikkeleita aiheesta:  Abjektio  Aihe  Alkuperäisyys  Appropriaatio  Arvostelu  Autenttisuus  Arvostelija  Esittävä taide  Formalismi  Kertomus  Kitsch  Korkeasta tyylistä  Motiivi  Pastissi  Pastoraali  Representaatio  Reproduktio  Samastuminen  Taidemaailma  Taidetta taiteen vuoksi
André Comte-Sponville

| André Comte-Sponville |
| --- | --- |
 André Comte-Sponville (2014).
Henkilötiedot
Syntynyt: 1952 Pariisi
Koulutus ja ura
Koulukunta:  Ateismi, humanismi ja materialismi
Väitöstyön ohjaaja:  Marcel Conche
Aiheesta muualla
andrecomte-sponville.monsite-orange.fr
André Comte-Sponville (s. 1952 Pariisi) on ranskalainen filosofi. Hän on opiskellut École Normale Supérieuressa. Comte-Sponville on toimittanut akateemisia julkaisuja ja julkaissut useita tutkimuksia. Laajemman yleisön tietoisuuteen hän tuli vuonna 1995 ilmestyneellä teoksella Pieni kirja suurista hyveistä, joka sai Ranskan Akatemian La Bruyère -palkinnon ja on käännetty lukuisille kielille.
Comte-Sponville on isännöinyt filosofian konferensseja Pariisin Panthéon-Sorbonnen yliopistossa. Hän on belgialaisen Mons-Hainautin yliopiston kunniatohtori.
Teokset

Traité du désespoir et de la béatitude (kaksi osaa, 1984–1988)
Une éducation philosophique (1989)
L’amour la solitude (1992)
Valeur et Vérité (Etudes cyniques) (1995)
Petit Traité des Grandes Vertus (1995, suom. Pieni kirja suurista hyveistä.  (Suomentanut Virpi Hämeen-Anttila)  Helsinki:  Basam Books, 2001.  ISBN 952-9842-40-6 )
Impromptus (1996)
La sagesse des Modernes (1998, yhdessä Luc Ferryn kanssa)
L’être temps (1999)
Présentation de la philosophie (2000)
Le capitalisme est-il moral? (2004)
L’esprit de l’athéisme (2006, engl. The Book of Atheist Spirituality. Translated by Nancy Houston. New York & London: Bantam, 2009. ISBN 978-0-553-81990-8.)
Le miel et l’absinthe. Poésie et philosophie chez Lucrèce (2008)
Le tragique de la décision médicale. La mort d'un enfant ou la naissance de l’absurde with Denis Devictor (2008)
Laukkumittari

| Laukkumittari |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Mittarimaiset Geometroidea
Heimo::  Mittarit Geometridae
Alaheimo::  Kenttämittarit Larentiinae
Suku::  Nauhamittarit Perizoma
Laji::  albulata
Kaksiosainen nimi
 Perizoma albulata  (Denis & Schiffermüller, 1775) 
Synonyymit
 Perizoma albulatum 
Katso myös
   Laukkumittari Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Laukkumittari (Perizoma albulata) on pienikokoinen, yleinen yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Pieni ja usein hyvin vaalea mittarilaji. Siivet ovat vaalean kellertävänruskeat, mutta usein valkeaa väriä näkyy siivissä jopa ruskeaa enemmän. Sekä ulompi että sisempi poikkiviiru erottuvat leveinä, etusiiven poikki kulkevina valkoisina vöinä. Siiven kärkiosan aaltoviiru on melko leveä, valkoinen ja erottuu hyvin koko siiven poikki. Siipien ulkoreunan ripset ovat heikosti täplikkäät. Takasiivet ovat vaaleat, reunoja kohti ruskeammat. Perhosten kuviointi erottuu sitä heikommin, mitä pohjoisemmaksi mennään. Siipiväli 17–21 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Laukkumittaria tavataan lähes koko Euroopassa Portugalista ja Britteinsaarilta aina Altaivuoristoon saakka. Suomessa sitä tavataan pohjoisinta Lappia myöten. Laji lentää suuressa osassa Suomea kahtena osin päällekkäisenä sukupolvena kesäkuun puolivälistä elokuun lopulle, mutta lentoajan huippu näyttää vaihtelevan paikallisten populaatioiden välillä. Pohjoisessa sukupolvia on vain yksi.
Elintavat ja elinympäristö

Laji joka viihtyy sekä kosteissa että kuivissa ympäristöissä kunhan paikka on riittävän avoin. Sopivalla paikalla perhonen voi olla varsin runsaslukuinen. Aikuiset perhoset lentelevät enimmäkseen iltahämärässä ja niitä voi tulla jonkin verran valolle. Talvehtii kotelona.
Ravintokasvi

Toukka syö laukkujen, etenkin pikkulaukun (Rhinanthus minor) kukintoja ja siemeniä.
Aiheesta muualla

toukka (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1310762  Wikispecies: Perizoma albulatum  BioLib: 52794  BOLD: 158309  CoL: 4F5VY  EoL: 286014  Fauna Europaea: 445130  Fauna Europaea (new): 20c2bea2-49af-42e5-b203-3543dc64a3ec  GBIF: 1972185  iNaturalist: 201411  IRMNG: 11145911  LepIndex: 225766  LoB: 4422  MaBENA: PerizAlbul  NBN: NHMSYS0000522437  Observation.org: 1802  Open Tree of Life: 3083361  Laji.fi: MX.61999
Con te partirò

| ”Con te partirò” Andrea Bocelli |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Bocelli
 B-puoli: ”Vivere”
 Julkaistu: 1995
 Tekijä(t): säv. Francesco Sartori san. Lucio Quarantotto
 Tyylilaji: oopperapop
 Kesto: 04.09
 Levy-yhtiö: Polydor Records
Andrea Bocellin muut singlet
| ”Il mare calmo della sera” 1995 | ”Con te partirò” 1995 | ”Macchine da guerra” 1995 |
Con te partirò (/kon ˈte partiˈrɔ/; suom. Lähden kanssasi) on italialaisen tenorin Andrea Bocellin esittämä vuonna 1995 ilmestynyt kappale. Kappaleen sävelsi Francisco Sartori ja sanoitti Lucio Quarantotto. Bocelli osallistui kappaleella vuoden 1995 Sanremon musiikkifestivaaleille, ja sijoittui neljänneksi. ”Con te partirò” saavutti listan kärkisijan muun muassa Belgiassa ja Ranskassa. Laulua pidetään Bocellin nimikkokappaleena.
Kappaleen tunnetumpi versio on kuitenkin Bocellin ja Sarah Brightmanin vuonna 1996 esittämä duetto ”Time to Say Goodbye”, joka lauletaan osittain englanniksi. ”Time to Say Goodbye” saavutti useita kärkisijoja hittilistoilla Euroopassa. Saksassa siitä tuli maan historian eniten myynyt single. Bocelli teki kappaleesta myös täysin espanjankielisen version nimeltä ”Por Ti Volaré”.
Suomeksi kappaleen on esittänyt esimerkiksi Anneli Saaristo nimellä Tämä yö ja duettona Cynthia Makris ja Raimo Sirkiä nimellä Tää yö. Riku Niemisen esittämä sketsihahmo Munamies lauloi oman versionsa kappaleesta Putouksen toisella tuotantokaudella ja levytti myös kappaleen levyllään Munamiehen maailma.
Huomiota vuonna 2020 herätti Masked Singer Suomi -ohjelman ensimmäisen tuotantokauden kilpailijahahmo nimeltä Leijona. Leijona lauloi Sartori–Quarantotto-kaksikon kappaleen alkuperäiskielellä eli italiaksi ja teki esityksellään vaikutuksen. Leijona-hahmon takaa paljastui koomikona tunnettu Sami Hedberg. Hedberg kertoi että yllätti laulutaidoillaan paitsi itsensä myös vaimonsa, laulajana tunnetun Saija Tuupasen. Hedberg siis hämmästyi itsekin siitä mihin hänen äänialansa venyy. Hän selitti asian näin: "Jotenkin maski teki sen, että pystyy olemaan anonyymisti, mutta täysillä oma itsensä." Hedberg selvisi esityksillään kolmen parhaan hahmon/laulajan joukkoon ja voitti koko kilpailun.
Donna Summerin versio

Vuonna 1999 yhdysvaltalainen laulaja Donna Summer teki kappaleesta dance-version nimellä ”I Will Go with You (Con te partirò)” – version nimi on siis suorempi käännös italiasta kuin Bocelli/Brightman-duon kappaleessa. Sanoitus on englanniksi lukuun ottamatta kohtia, joissa Donna toistaa laulun italiankielisen nimen. Yhdysvalloissa kappale sijoittui Billboardin Dance Club Songs -listan ykköseksi. Espanjan singlelistalla Summerin versio sijoittui toiseksi ja radiosoittolistalla kolmanneksi.
Billboardin Chuck Taylor kirjoitti, että Summerin versio on "herkullisen upea tulkinta Bocellin ja Brightmanin menestysballadista ”Time to Say Goodbye”, johon on lisätty uutta romanttista sanoitusta. Summerin ääni on huippukunnossa, ja hänen laulutekniikkansa vaihtelee korkeista äänistä lämpimän sielukkaaseen tulkintaan". Taylorin mukaan "vokalisaation viimeistelee Hex Hectorin tuotanto, jossa melodramaattiset jousiosuudet yhdistyvät tarkkaan dance-biittiin".
”I Will Go with You (Con te partirò)” on julkaistu muun muassa singlenä 1999 ja Donna Summerin kokoelmalevyllä The Ultimate Collection vuodelta 2016 (kolmen CD-levyn Deluxe-versio).
| Time to Say Goodbye Andrea Bocelli & Sarah Brightman |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Romanza, Vivere, Fly ja Timeless
 Julkaistu: 1996
 Formaatti: CDS
 Tekijä(t): Francesco Sartori Lucio Quarantotto Frank Peterson
 Tuottaja(t): Frank Peterson
 Tyylilaji: oopperapop
 Levy-yhtiö: Polydor
Andrea Bocellin muut singlet
| Vivo por ella 1996 | Time to Say Goodbye 1996 | Ich lebe für sie 1997 |
Sarah Brightmanin muut singlet
| Heaven is Here 1995 | Time to Say Goodbye 1996 | Just Show Me How to Love You 1997 |
Fredrik Colting

Fredrik Colting eli John David California eli J. D. California on ruotsalainen kirjailija, joka on kirjoittanut "jatko-osan" 60 Years Later: Coming Through the Rye J. D. Salingerin teokselle Sieppari ruispellossa. Hän asuu Boråsissa.
Colting on asunut osan lapsuuttaan Kanadassa kanadalaisen isänsä luona ja puhuu englantia sujuvasti.
Jo alun perin englanniksi kirjoitettu Coltingin teos on ilmestynyt Britanniassa, ja se oli tarkoitus julkaistu Yhdysvalloissa syksyllä 2009. Salingerin nostettua kanteen teoksen julkaisu on kielletty Yhdysvalloissa tuomioistuimen päätöksellä, koska se plagioi J. D. Salingerin teosta. Syytettyinä olivat Coltingin lisäksi hänen omistamansa ruotsalainen kustantaja Nicotext ja sen brittiläinen tytäryhtiö Windupbird Publishing. Teos on julkaistu muun muassa Britanniassa. Colting ei itse pidä teostaan jatko-osana Salingerin teokselle vaan sen kommentaarina.
60 Years Later on Coltingin ensimmäinen kaunokirjallinen teos. Hän ilmoittautui kirjan tekijäksi syytteen noston jälkeen, koska hänen nimensä olisi joka tapauksessa tullut esiin. Salanimeä hän käytti siksi, että kirjakauppiaat eivät hänen uskoakseen olisi pitäneet hyvänä, että kustantaja itse on samalla kirjailija.
Colting omistaa Nicotextin Carl-Johan Gaddin kanssa. Yritys julkaisee lahjakirjoja, joilla se on päässyt Yhdysvaltojen, Britannian ja Ruotsin markkinoille. Keväällä 2008 Colting ja Gadd päättivät ryhtyä julkaisemaan myös kaunokirjallisuutta ja perustivat siksi uuden yrityksen Windupbirdin.
Coltingin veli Jonas Colting on huipputason triathlonisti.
Teokset

Fredrik Colting ja Carl-Johan Gadd: Ultramoderni historia, Alkuteos: Megamodern historia, suom. Ulla Lampinen Ajatus Kirjat 2007, ISBN 978-951-20-7590-4
60 Years Later: Coming Through the Rye, Windupbird Publishing, 2009
Aiheesta muualla

Christine Kearney: US judge rules for J.D. Salinger in copyright case Reuters. Viitattu 2.7.2009. (englanniksi)
Anton Collin

Anton Collin
Anton Johannes Collin (12. lokakuuta 1891 Pihlajavesi – 30. toukokuuta 1973 Ähtäri) oli suomalainen hiihtäjä, ”Holmenkollenin kukistaja”.
Anton Collin ei saavuttanut huomattavaa menestystä olympia- tai maailmanmestaruuskisoissa, mutta hän on yksi niistä harvoista suomalaisista, jotka ovat edustaneet Suomea sekä talvi- että kesäolympialaisissa – vieläpä samana vuonna. Vuoden 1924 Chamonix'n talviolympialaisissa Collin keskeytti 50 kilometrillä ja 18 kilometrin hiihdossa hän sijoittui sijalle 16. Saman vuoden kesänä Pariisin olympialaisissa hän osallistui pyöräilyn 188 kilometrin maantieajoon, mutta joutui keskeyttämään puolimatkassa reisilihaksen revähdykseen.
Anton Collinin hiihtouran suurin voitto tuli jo pari vuotta ennen kuin talviolympialaisia tai hiihdon maailmanmestaruuskilpailuja oli alettu järjestää. Hänet muistetaan ”Holmen-Collinina”, ”Holmenkollenin kukistajana”, sillä hän oli vuonna 1922 ensimmäinen Norjan Holmenkollenin hiihtokilpailun (kisat järjestetty vuodesta 1892 alkaen) voittanut ei-norjalainen hiihtäjä. Matkana oli silloin 50 kilometrin murtomaahiihto, jossa Tapani Niku varmisti Suomelle kaksoisvoiton. Kerrotaan, että Norjassa ympäri maan vedettiin liput puolitankoon tämän kauhistuttavan hiihtotappion vuoksi.
Holmenkollenin kaksoisvoitolla oli myönteinen vaikutus Suomen hiihtourheilun kehittymiseen, sillä Lauri ”Tahko” Pihkalan ideoimana intouduttiin Suomeen kehittämään Holmenkollenia vastaavat jokavuotiset talviurheilukisat Lahden Salpausselälle. Lahden Hiihtoseura perustettiin ja Anton Collin houkuteltiin liittymään siihen tarjoamalla hänelle Lahdesta töitä. Ensimmäiset Salpausselän Kisat järjestettiin jo seuraavana talvena (1923). Näissä ensimmäisissä Salpausselän kisoissa Collin voitti 10 kilometrin hiihtomatkan ”satumaisena” pidetyllä ajalla 35.29, millä hän voitti toiseksi tulleen Matti Raivion yli kahdeksalla minuutilla. Järjestyksessään toiset olympialaisista erilliset hiihdon maailmanmestaruuskilpailut saatiin Salpausselälle jo vuonna 1926.
Anton Collin syntyi Pihlajavedellä, mutta perhe muutti jo 1893 Keuruun Liesjärvelle Hirvikylään Aittolampi-nimiselle metsänvartijatilalle, mikä myöhemmin rajamuutoksen seurauksena siirtyi Ähtärin kunnan puolelle. Metsänvartijaisänsä Kaarle Collinin apuna Anton tottui jo nuorena pitkiin ja raskaisiin hiihtomatkoihin. Anton Collin edusti hiihtourallaan ähtäriläisiä Myllymäen Voimistelu- ja Urheiluseuraa, Myllymäen Työntöä, Keuruun Kisailijoita 1916–1920, Ähtärin Urheilijoita 1921–1922 ja vuosina 1923–1931 Lahden Hiihtoseuraa.
Suomen-mestaruudet

1917: 30 km
1919: 10 km, 60 km
1921: 60 km
1922: 10 km
1924: joukkuekilpailu (LHS)