stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luontomatkailu

Luontomatkailu on monipuolista matkailutoimintaa, jossa kohteena on jokin luontoalue. Siihen liittyviä asioita ovat luonnonympäristö, turismi, ihmisen kokemus luonnosta sekä eettisyyteen liittyvät kysymykset. Luontomatkailu on turismia, jonka viehätys ja aktiviteetit perustuvat luonnonympäristöön ja siellä toteutettavaan toimintaan Voidaan ajatella, että luontomatkailu perustuu ihmisen mielessä syntyneeseen tai synnytettyyn ympäristökiinnostukseen ja sen kaupallistumiseen. Luontomarkailua ei ole määritelty täsmällisesti siten, että se olisi virallinen toimiala, vaan se jakaantuu useisiin osa-alueisiin: maaseutumatkailu, ohjelmapalvelut, käyntikohteet, ekomatkailu, lintumatkailu (bongaus), välinevuokraus jne. Luontomatkailulla voidaan nähdä muuta matkailua vahvempi yhteys ja vaikutus paikalliseen talouteen ja kulttuuriin, siitä on tullut yhä selkeämmin aluekehityksen väline. Luontomatkailun talous- ja työllisyysvaikutuksia sekä kehittämisedellytyksiä on arvioitu laajasti vuonna 2002 ilmestyneessä ns. VILMAT-työryhmän raportissa: Ohjelma luonnon virkistyskäytön ja luontomatkailun kehittämiseksi (Ympäristöministeriö 2002). Luontomatkailun arvostukseen vaikuttavat mm. sosioekonominen asema, suhde ympäristö- ja luonnonsuojelu aatteisiin, tulojen ja vapaa-ajan suhde, ulkoilutottumukset, etninen tausta, teknologiauhkat ja –muutokset jne.
Voidaan ajatellakenen mukaan? luontomatkailun perustuvan ajatukseen siitä, että maisemanvaihdos voi merkitä matkailijalle paluuta luontoon, eristäytymistä, hakeutumista luonnonrauhaan ja myös mahdollisuuksia vaihtaa turvallisuuden tunne jonkinasteisiin riskeihin, esimerkiksi koskenlaskun, eräsafareiden, vaellusten ja kiipeilyn muodossa. Muita aktiviteetteja voivat olla koskenlasku, moottorikelkkailu, lumiluolavaellukset, luonnossa kävely, luontovalokuvausta, marjojen poiminen, sienestys, soutaminen, veneily, kalastus...
Suomen erämaa-alueet ja kansallispuistot sivuavat maanteiden varsille perustettuja matkailukeskuksia ja keskukset toimivat retkeilijöiden ja vaeltajien tukikohtina tarjoten (~kaupallisia, osin kaupallisia tai ilmaisia) matkailupalveluja. Keskusten lähiympäristössä on yleensä suhteellisen selvä päivämatkailun vyöhyke merkittyine reitteineen ja taukotupineen. Tällaisen lähialueen virkistyskäyttö on yksiselitteisesti matkailua. Keskusten lähialueelta ulommaksi siirtyessä ei enää ole merkittyjä reittejä, ja taukotuvat vaihtuvat harvaan sijaitseviin autio- ja varaustuviksi. Tällöin ollaan varsinaisella eräretkeilyalueella, jolla vaeltajat viipyvät päivä- ja viikkokausia.
Erämatkailijat ovat matkailijoiden keskuudessa äärityyppi, vaikka raja varsinaisen matkailijan ja vaeltajan välillä on selvä. Yksilön siirtyminen eräretkeilijäksi tapahtuu yleensä joko osallistumalla ensin ohjatulle vaellukselle tai jonkun kokeneen vaeltajakumppanin johdattamana. Vaeltamaan voidaan lähteä kaikkina vuodenaikoina, mutta talviolosuhteet voivat olla vaativia.
Metsämatkailu

Metsämatkailu on kaupallista retkeilytoimintaa, jossa ei ole kyse pelkästään luontoaktiviteeteista ja hyötyliikunnasta, erämaakokemuksista tai virkistyskäyttäytymisestä. Mukana on voimakkaasti tiedostava puoli, jossa matkailijaa tulisi informoida metsien ekologiasta, taloushistoriallisesta merkityksestä ja yleensä asemasta suomalaisessa yhteiskunnassa sen eri vaiheissa. Metsämatkailu edellyttää metsien matkailullista tuotteistamista, joka voi tapahtua rakentamalla kiinteitä kohteita ja tuottamalla tapahtumia. Virkistys- ja matkailualueiden käytön olemassaoloon ja kehitykseen vaikuttavat metsien ikä, metsätyyppi, soistuneisuus ja maisemallinen arvo, alueiden pinnanmuodostus ja vesistöisyys, asutuskeskusten läheisyys, muiden maankäyttäjien kilpailu, maaomistusolot ja kaavoitus.
Erämaat

Kaikki luontoon perustuvan matkailun muodot eivät edellytä sitä, että matkailu suuntautuisi aina kaikkein suosituimmille alueille, missä kilpailu matkailijoista on yleensä kovin. Myös laajat korpimaat vesistöineen ja kukkuloineen kelpaavat aktiiviseen luontomatkailuun ja niillä on merkittäviä virkistysmahdollisuuksia, joten ne soveltuvat retkeilyyn ja siihen liittyviin harrastuksiin kuten suunnistukseen, hiihtämiseen, kalastukseen ja veneilyyn.
Erämaat jakautuvat matkailu- ja retkeilykäytön näkökulmasta ryhmiin niiden laajuuden, palvelujen olosuhteiden vaativuuden ja käyttövilkkauden perusteella. Erämaa-alueiden kaltaisia ovat myös matkailun ja retkeilyn kannalta tärkeät suuret luonnonpuistot ja kansallispuistot.
Valtion mailla sijaitsevat luonnonpuistot on rauhoitettu periaatteessa kokonaan. Käytännössä niillä on kuitenkin merkitystä sekä tutkimuskohteina että rajoitetusti myös retkeilykohteina. Matkailija pääsee tutustumaan vetovoimaisempien luonnonpuistojen nähtävyyksin merkityillä retkeilyreiteiltä käsin, minkä lisäksi talvinen hiihtovaellus on mahdollista kaikkialla luonnonpuistojen alueella.
Kansallispuistot

Kansallispuistot ovat valtion omistamia alueita ja vaatimuksena on alueiden merkitys yleisenä luonnonnähtävyytenä tai muutoin luonnontuntemuksen lisääminen tai yleisen luonnon harrastuksen kannalta lisäämisen tai yleisen luonnonharrastuksen kannalta. Marjojen ja hyötysienien poimiminen, onkiminen, pilkkiminen ja poron hoito alueella on sallittu. Suuret kansallispuistot ulottuvat päivämatkailupituisten reittien alueelta kauas syvään metsään ja tuntureille missä kulkijoilta edellytetään perinteisiä retkeilytaitoja.
Kansallispuistoissa ihmisten liikkumista pyritään ohjaamaan varta vasten perustetuille reiteille ja itse kansallispuistoissa on tarjolla vain vaatimattomia palveluja, kuten tulentekopaikkoja, leiriytymiskatoksia, autio- ja varaustupia, pitkospuita, kahluupaikkoja ja siltoja. Kävijöiden tulisi muistaa kunnioittaa luonnonrauhaa, liikkua jälkiä jättämättä ja eläimiä häiritsemättä. Varsinaiset matkailupalvelut on normaalisti sijoitettu kansallispuistojen ulkopuolella. Palvelukeskusten laajuus ja monipuolisuus vaihtelevat suuresti alueen matkailuluonteen mukaan. Slovakiassa sijaitsevan Slovenský rajin kansallispuiston alueella vaellusreittien varrella on lähes pystysuoraan kallioon kiinnitettyjä tikkaita, tukiketjuja sekä siltoja. Unkarissa on Aggtelekin kansallispuisto, missä sijaitsevasta kalkkikiviluolastosta pääsee Bradla-Domican luolastoon. Domica niminen luolaston osa on Slovakian puolella ja sijaitsee Slovenský krasin kansallispuiston alueella. Tämän kansallispuiston alueella luolan ulkopuolella on rengasmainen retkeilyreitti, joka johtaa läpi rotkon ja jonka varrella on opastauluja, joissa on tietoa alueen luonnosta, geologiasta ja historiasta.
Ekomatkailu

Ekomatkailu on kestävän kehityksen mukaisesti tapahtuvaa matkailua luonnossa, jossa matkailijalle annetaan samalla ympäristökasvatusta.
Vesistöjen merkitys

Vesien, rannikoiden ja saaristojen runsaus antaa loma-asukkaille ja luonnosta kiinnostuneille matkailijoille runsaasti virkistys- ja harrastusmahdollisuuksia. Suuret järvet ja niitä yhdistävät joet luovat hyvät mahdollisuudet niin paikalliselle vesiliikennöinnille kuin myös kaupungista toiseen tapahtuvalle matkaamiselle ja tätä hyödynnetäänkin reittiliikenteellä ja sightseeing-risteilyillä.  Heikkoutena sisävesiliikennematkailulla ovat kesän epävakaisuus ja lyhyt sesonki. Vahvuuksina taas ovat ainutlaatuinen järvimaisema ja luonto. Talvella jääpeitteellä voi luistella, jääkelkkailla, hiihtää, moottorikelkkailla ja pilkkiä. Kesällä taas voi uida, veneillä, vesihiihtää, urheilukalastaa. Jos järven läheisyydessä on vuoristoa, voidaan järven ja sen ympäristön matkailu yhdistää vuosristomatkailuun. Samoin myös luontomatkailu voidaan yhdistää kaupunkimatkailuun, kuten Italiassa sijaitsevan Gardajärven ympäristössä.
Erikoiskohteet kuten saaret, kosket ja putoukset voivat houkutella yksittäisinä nähtävyyksinä tai harrastekohteina.  Vesiympäristöön liittyy myös vetovoimaisia tekomuotoja kuten kanavat ja vanhat myllyt. Esimerkiksi Suomen saaristorannikko on kansainvälisestikin katsoen ainutlaatuinen. Sisämaassa on lisäksi paikoin kauniita järvi-, metsä- ja harjualueita, jotka soveltuvat sekä talvi että kesämatkailuun. Kansainvälisellä tasolla verraten Suomen loma-asuntojen määrä on suuri.
Luontomatkailu Suomessa

Suomi on kansainvälisen turismin tärkeimpiin lähtöalueisiin verrattuna harvaan asuttua syrjäseutua, missä luonnon vetovoimaan perustuvia nähtävyyksiä on monipuolisesti tarjolla eri vuoden aikoina. Samalla Suomi tunnetaan kehittyneenä ja modernina maana, jossa yhteiskuntarakenne on kunnossa ja jonka matkailija kokee turvallisena. Suurin osa saapuvista matkailijoista on kotoisin ruuhkautuneista suurkaupungeista. Suomen rooli on toimia hektisen Euroopan virkistysalueena, tilan, luonnonrauhan, metsien ja soiden sekä vesistöjen yhdistelmänä.  Kaupungistuminen on kotimaassakin merkinnyt voimakasta päivä- ja viikonloppumatkailun painetta, joka kohdistuu varsinkin suurempien kaupunkien reunavyöhykkeisiin. Tämä on johtanut erityisten ulkoilu- ja virkistysalueiden kehittymiseen.
Suomessa on loistavat puitteet tämäntyyppistä normaalielämästä ja arkirutiineista poikkeavien, jopa vastakkaisten ympäristöjen ja olosuhteiden etsimiseen. Matkailijan aktiivisuuden aste voi vaihdella eri ikäryhmien ja matkailijasegmenttien mukaan, mutta Suomesta löytyy luontoaktiviteetteja niin rauhaa kuin jännitystä etsiville.
Suomessa kotimaan matkailussa kesän valttikorttina lämpö, jonka suomalainen kokee suhteutettuna talven kylmyyteen, mutta kansainvälisessä vertailussa Suomen kesä on sekä viileähkö että epävakainen mutta sallii kyllä aktiivisen lomanvieton. Syksyllä loistokas ruska-aika houkuttelee matkailijoita. Talveen sisältyy suuri osa Suomen kotimaisessa ja varsinkin kansainvälisestä matkailupotentiaalista, jonka ytimenä on jää ja lumi. Ne mahdollistavat monenlaiset luontopohjaiset aktiviteetit, joihin sisältyy elämyksiä.
Vuodenaikojen kesto ja säännöllisyys ovat luoneet hyvät keskimääräiset edellytykset sekä kesä- että talvimatkailulle, eivätkä ääriolosuhteet kuten myrskyt tai hirmupakkaset aiheuta merkittäviä ongelmia. Sääolot ovat kuitenkin vaihtelevia ja ilmasto ei salli takuuvarmojen turistisesonkien syntyä. Esimerkiksi Lapissa on pitkä hiihtokausi, mutta Etelä- ja Länsi-Suomessa rannikkoseutujen epävakaat sääolot haittaavat kunnollisen talvimatkailun kehittymistä.
Suomen matkailusta ja luonnosta puhuttaessa ei sovi unohtaa vesistöjä. Lisäksi suurin osa Suomen maa-alasta on 68 % metsää. Tämä ”vihreä kulta” mahdollistaisi laajamittaisen metsämatkailun.  Pohjois-Suomessa on omalla lailla määritetty ja suojeltu niin sanotut erämaat, syrjäiset ja mahdollisimman luonnontilaiset seudut. Vuonna 1991 Lappiin perustettiin 12 erämaa-aluetta, joilla haluttiin varmistaa asumattomien luonnonalueiden (sekä niihin liittyvien saamelaisperinteiden) säilyminen muuttumattomana tämän ajan ja tulevaisuuden tarpeisiin. Erämaiden suojelu katsottiin tarpeelliseksi myös tutkimuksen sekä retkeily- ja virkistysmahdollisuuksien turvaamiseksi. Alueiden matkailuun kuuluva topografia vaihtelee metsäerämaista avoimiin tunturiylänköihin. Samalla niiden vaativuusaste virkistyskäytössä vaihtelee suuresti varsinkin talviolosuhteissa.
Marketvisio

| Market-Visio - A Gartner Company |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Uncompromised Business and Technology Insight
Yritysmuoto:  Julkinen osakeyhtiö
Perustettu:  1987
Kotipaikka:  Espoo
Toimiala:  konsultointi, tutkimus
Henkilöstö:  n. 70 henkeä vuonna 2014
Omistaja:  Gartner Inc
Kotisivu:  www.marketvisio.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Marketvisio perustettiin vuonna 1987. Yritys oli vuoteen 2014 asti Antti Keinon ja Tuomas Partasen omistama suomalainen ICT-alaan keskittyvä konsultointi- ja tutkimuspalveluyritys.
Marketvisio toimi Gartnerin edustajana Suomessa vuodesta 1989 alkaen, sekä myöhemmin myös Baltiassa, Venäjällä ja Ukrainassa. Gartner osti yrityksen vuonna 2014, jolloin viralliseksi nimeksi tuli Gartner Finland Oy .
Aiheesta muualla

Marketvisio (Arkistoitu – Internet Archive)
Gartner
Marmoripalatsi

Marmoripalatsi voi tarkoittaa ainakin seuraavia rakennuksia:
Marmoripalatsi, palatsi Pietarissa
Marmoripalatsi, palatsi Potsdamissa
Marmoripalatsi, palatsi Teheranissa
Marmoripalatsi, palatsi Kalkutassa
Marmoripalatsi, kaupunkipalatsi Helsingin Kaivopuistossa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Marmoripalatsi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Marmorimurrit

| Marmorimurrit |
| --- | --- |
 Marmorimurri (Brachyramphus marmoratus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Rantalinnut Charadriiformes
Heimo::  Ruokit Alcidae
Suku::  Marmorimurrit Brachyramphus  Brandt, 1837
Katso myös
   Marmorimurrit Wikispeciesissä   Marmorimurrit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marmorimurrit (Brachyramphus) on ruokkien heimoon kuuluva rantalintusuku, jossa on kolme lajia:
Aasianmarmorimurri (Brachyramphus perdix)
Lyhytnokkamurri (Brachyramphus brevirostris)
Marmorimurri (Brachyramphus marmoratus)
Marble House

Marble House Rhode Islandin Newportissa.
Marble House on kartanomainen rakennus Newportissa, Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Sen suunnittelusta on vastannut yhdysvaltalainen arkkitehti Richard Morris Hunt. Rakennuksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1888, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1892. Rakennus tuli maksamaan noin 11 miljoonaa sen aikaista Yhdysvaltain dollaria.
Marble Housen rakennutti William Kissam Vanderbilt, tunnetun liikemiehen Cornelius Vanderbiltin pojanpoika. Rakennuksen valmistuttua Vanderbilt antoi sen puolisolleen Alva Belmontille syntymäpäivälahjaksi. Nykyisin Marble House toimii julkisena museona, ja sille on myönnetty National Historic Landmark -arvonimi.
Marionin piirikunta (Etelä-Carolina)

Marionin piirikunta (engl. Marion County) on Yhdysvaltojen Etelä-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 30 657 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Marionin kaupunki. Piirikunta perustettiin vuonna 1800.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marionin piirikunta (Etelä-Carolina) Wikimedia Commonsissa
Marionin piirikunta (Florida)

Marionin piirikunta (engl. Marion County) on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 365 579 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Ocalan kaupunki. Piirikunta perustettiin 14. maaliskuuta 1844.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marionin piirikunta (Florida) Wikimedia Commonsissa
M/S Hälsingland

| Farah K |
| --- | --- |
Tyyppi:  kuivarahtialus
Lippuvaltio:   Togo  Malta  Saksan liittotasavalta 1990-2000
Kotipaikka:  Lome Valletta
IMO-numero:  8912510
MMSI-numero:  671448000
Tunnuskirjaimet:  DPHR ZQVN3 5VCO6
Aiemmat nimet:  Helma (2008-2013) M/S Hälsingland (1990-2008)
Omistaja:  Pregel Chartering, Norderstedt, Saksa
Rakennustelakka:  J. J. Sietas KG, Hampuri, Saksa
Rakennusnumero:  995
Tekniset tiedot
Pituus:  104,95 m
Leveys:  16,00 m
Syväys:  5,86 m
Uppouma:  2 043 t
Bruttovetoisuus (GT):  3 845
Koneisto:  1 x MaK 8M453C -dieselmoottori
Koneteho:  2 940 kW
Nopeus:  15,40 kn
Lastikapasiteetti:  6 520 m³
Sisaralukset:  Afalina, Arina, Ernst Hagedorn, Metallica, Najland, Trenland ja Ångermanland
Lähteet:  http://www.hhlweb.org/00-halsingland.htm http://maritime-connector.com/ship/H%C3%84LSINGLAND-8912510/
M/S Hälsingland (nyk. Farah K) on saksalainen vuonna 1990 rakennettu kuivarahtialus. Alus nousi otsikoihin Kalajoen edustalla Perämerellä 14. elokuuta 1997 tapahtuneen karilleajon jälkeen, jonka seurauksena laajahko alue Perämeren rannikkoa Lohtajan edustalla tahriintui öljyyn.
Karilleajo 14.8.1997

Karilleajoa edelsi lastin purkaminen Raahen satamassa 13. elokuuta 1997, minkä jälkeen alus lähti tyhjänä rannikkoa seurailleen kohti Rahjan satamaa 14. heinäkuuta kello 01.45. Luotsi saapui alukselle hieman ennen lähtöaikaa ja sopi päällikön kanssa aluksen reitin Rahjan satamaan. Tällöin luotsi ehdotti ajan säästämiseksi rannikon lähellä kulkevaa väylää, jolloin aluksen ei tarvitsisi kiertää Maakallan ja Merikallan saaria.
Matkalla sekä luotsi että päällikkö käyttivät kahta eri tutkanäyttöä sijainnin määrittelemiseen. Luotsin käyttämässä tutkanäytössä oli mahdollisuus säätää näyttöaluetta siten, että näytettävän alueen säde oli 2, 6 tai 12 meripeninkulmaa. Hieman ennen karilleajoa luotsin tutkanäyttö oli ollut säädettynä 6 meripeninkulman näyttöalueelle, kun taas luotsi luuli sen olleen 12 meripeninkulman näyttöalueella. Tämän vuoksi luotsi teki tutkan avulla virheellisiä etäisyysmittauksia.
Luotsi huomasi virheensä juuri ennen karilleajoa ja yritti kääntää alusta vasemmalle. Tällöin alus ajoi karille paikassa 64°16.5' N 23°36.3' E, kello oli tuolloin 04.00. Alus juuttui karille kiinni lähes rungon keskikohdalta, ja merenkäynti käänsi aluksen lähes tulosuuntaansa.
Luotsi hälytti paikalle apua tekemällä kymmenen minuuttia myöhemmin ilmoituksen tapahtuneesta Raahen luotsiasemalle. Samaan aikaan laivan miehistö totesi, että aluksesta vuotaa mereen öljyä, joka muodosti noin 0,7 km² suuruisen lautan. Osa lautasta ajautui rantaan Lohtajalla.
Alus saatiin irti karilta 16. elokuuta iltapäivällä, ja se hinattiin kahdella hinaajalla Rahjan satamaan, jossa se ympäröitiin puomeilla öljyvahinkojen rajaamiseksi. Öljyntorjunta-alukset Letto ja Vanadis saattoivat aluksia, ja Oili keräsi öljyä karilleajopaikalta. Hälsingland lähti 21. elokuuta hinattuna Rahjasta Hampuriin telakalle korjattavaksi.
Aiheesta muualla

Pregel Chartering (Arkistoitu – Internet Archive)
Markus Vuosjoki

Markus Vuosjoki (s. 17. toukokuuta 1969) on suomalainen pesäpalloilija. Vuosjoki edusti pääsarjaurallaan Kankaanpään Mailaa, Vaasan Mailaa ja Loimaan Palloilijoita. Vuosjoki saavutti urallaan yhden SM-pronssin kaudella 1988. Vuosjoki pelasi urallaan yhden Itä-Länsi-ottelun vuonna 1989. Vuosjoki pelasi urallaan Pesäpallon SM-sarjassa ja Superpesiksessä yhteensä 260 runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 13 kunnaria ja 188 tavallista juoksua, toi 103 juoksua ja keräsi 947 kärkilyöntiä. Vuosjoki pelasi urallaan 18 ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kaksi tavallista juoksua, toi neljä juoksua ja keräsi 43 kärkilyöntiä. Vuosjoki pelasi urallaan kolme alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän löi yhden tavallisen juoksun, toi yhden juoksun ja keräsi 20 kärkilyöntiä.
Maitotalouskoelaitos

Valtion maitotalouskoelaitos oli aiemmin Suomessa viranomainen, jonka tehtävänä oli tehdä tutkimuksia maitotuotteiden valmistuksesta sekä valvoa meijerikoneita ja meijeritarvikkeita.
Laitos sijaitsi valtion omistamalla Jokioisten tilalla, ja se oli hallinnollisesti maataloushallituksen alainen.
Maitotalouskoelaitoksen tehtävät

Maitotalouskoelaitoksen tehtävänä oli toimittaa maitotaloustuotteita ja niiden valmistusta, raaka-aineen tuotantoa ja käsittelyä, meijerien liiketaloutta sekä muita maitotaloutta koskevia kokeita ja tutkimuksia sekä suorittaa meijerikoneiden koetuksia ja meijeritarvikkeiden tarkastuksia. Tarpeen mukaan ja varojen riittäessä laitos saattoi järjestää myös paikallisia kokeita.
Koelaitoksen henkilöstö ja johtokunta

Maitotalouskoelaitoksessa oli johtaja sekä assistentteja voinvalmistusta, juustonvalmistusta, biokemiaa ja meijeriliikeoppia varten. Lisäksi laitoksessa oli juustomestari ja voimestari sekä muita toimihenkilöitä.
Koelaitoksen johtokuntaan kuuluivat koelaitoksen johtaja, maataloushallituksen valitsema Jokioisten kartanoiden edustaja, Helsingin yliopiston maatalousmetsätieteellisen tiedekunnan valitsema edustaja sekä yksi meijeriliittojen yhteisesti valitsema edustaja ja yksi maitotaloustuotteiden vientiä harjoittavien osuustoiminnallisten liikkeiden yhteisesti valitsema edustaja.
Marianas Variety

Marianas Variety on Mariaaneilla ilmestyvä sanomalehti. Sen julkaisu aloitettiin vuonna 1972. Lehti painetaan Saipanilla ja ilmestyy päivittäin.
Aiheesta muualla

Marianas Variety (englanniksi)
Maria Letonmäki

| Maria Letonmäki |
| --- | --- |
 Kansanedustajat Maria Letonmäki (vas.) ja Aino Takala vuonna 1917.
Kansanedustaja
 4.4.1917–31.10.1917  
Ryhmä/puolue:  SDP
Vaalipiiri:  Vaasan läänin itäinen
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. marraskuuta 1882 Keuruu
Kuollut: 15. marraskuuta 1937 (55 vuotta) Petroskoi
Ammatti:  puoluetoimitsija
Puoliso:  Lauri Letonmäki (1910–1935)
Maria Alina Letonmäki (o.s. Kurkela, 2. marraskuuta 1882 Keuruu – 15. marraskuuta 1937 Petroskoi) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuonna 1917. Sisällissodan jälkeen hän pakeni puolisonsa Lauri Letonmäen kanssa Neuvosto-Venäjälle ja joutui myöhemmin teloitetuksi Stalinin vainojen aikana.
Elämä

Keuruun Haapamäellä syntyneen Maria Letonmäen vanhemmat olivat torppari Manu Kurkela (s. 1853) ja Maria Matilda Mähönen (s. 1853). Hän oli Haapamäen työväenyhdistyksen jäsen 1900-luvun alkuvuosista lähtien ja toimi muun muassa sen naisosaston puheenjohtajana. Letonmäki työskenteli myös sosialidemokraattisen puolueen Vaasan läänin itäisen vaalipiirin kiertävänä puhujana Keski-Suomessa. Vuonna 1910 hän avioitui Kansan Lehden toimittajana Tampereella työskennelleen Lauri Letonmäen kanssa.
Letonmäki valittiin eduskuntaan vuoden 1916 vaaleissa Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä. Eduskunta kokoontui vasta huhtikuussa 1917, ja sen hajottamisen jälkeen lokakuussa 1917 pidetyissä vaaleissa Letonmäki jäi varasijalle.
Sisällissodan aikana Letonmäki toimi punaisten siviilihallinnossa. Sodan loppuvaiheessa hän pakeni miehensä kanssa Neuvosto-Venäjälle, jossa hän toimi Pietarissa SKP:n keskuskomitean huoltoryhmässä vuoteen 1923 saakka. Muutettuaan vuonna 1924 Petroskoihin Letonmäki työskenteli muun muassa lastentarhanopettajana. Hän sai myös Neuvostoliiton kansalaisuuden ja oli NKP:n jäsen.
Puolisonsa vuonna 1935 tekemän itsemurhan jälkeen Letonmäki jäi eläkkeelle. Elokuussa 1937 hänet vangittiin syytettynä vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta ja tuomittiin kuolemaan. Letonmäki ammuttiin Petroskoin lähellä 15. marraskuuta 1937. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1956.
Perhe

Maria ja Lauri Letonmäellä oli vuosina 1911 ja 1915 syntyneet tyttäret.
Maitopuut

| Maitopuut |
| --- | --- |
 Pähkinämaitopuu (Brosimum alicastrum)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Mulperikasvit Moraceae
Suku::  Maitopuut Brosimum  Sw.
Katso myös
   Maitopuut Wikispeciesissä   Maitopuut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Maitopuut (Brosimum) on mulperikasvien heimoon (Moraceae) kuuluva suku, jonka lajeja käytetään huonekasveina.
Sukuun kuuluvia lajeja

pähkinämaitopuu (Brosimum alicastrum) – ravintokasvi ja huonekasvi
hurmemaitopuu (Brosimum rubescens) – puutavaran lähde
lehmänmaitopuu (Brosimum utile) – ravintokasvi
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Maitopuut (Brosimum)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Brosimum (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Brosimum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Brosimum (englanniksi)