stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Muinainen Egypti
Kirjallisuutta

Holthoer, Rostislav: Muinaisen Egyptin kulttuuri.  Helsingissä:  Otava, 1994 (4. painos 2005).  ISBN 951-1-11069-1
Koenig, Viviane & Koenig, Yvan: Egypti, faraoiden maa.  ((L’Égypte au temps des pharaons.) Suomentaja: Heikki Eskelinen. Vastaava toimittaja: Aino Kervinen. Suomennettu englanninkielisestä laitoksesta. Suurten aikakausien perintö)  Helsinki:  Valitut palat, 2004.  ISBN 951-584-640-4
Muinaisegyptiläinen kuolleiden kirja.  (Suomentanut Jaana Toivari-Viitala)  Helsinki:  Basam Books, 2001.  ISBN 952-9842-49-X
Silver, Minna: Tutankhamonin salaisuudet: Arkeologinen matka muinaiseen Egyptiin.  Helsinki:  Gaudeamus, 2022.  ISBN 978-952-345-196-4
Silverman, David: Ancient Egypt.  (Reference Classics)  Duncan Baird Publishers Ltd, 1997.  ISBN 1-904292-43-7  (englanniksi)
Toivari-Viitala, Jaana (toim.): Kirjeitä faraoiden Egyptistä.  (Suomentanut ja toimittanut Jaana Toivari-Viitala)  Helsinki:  Basam Books, 2004.  ISBN 952-9842-81-3
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Guardians Egypt
Discovering Egypt
British Museumin esitelmä aiheesta
The Ancient Egypt Site
Ylen Elävä arkisto – Kulttuurimatkalla muinaiseen Egyptiin
Kaksi muinaisen Egyptin tunnetuimmista rakennelmista, Gizan sfinksi takanaan Khefrenin pyramidi.
Esidynastisen ajan esineitä Egyptistä.
Gizan pyramidit, jotka rakennettiin neljännen dynastian aikana.
Faarao Mentuhotep II (viitataan joskus myös järjestysnumerolla I), Keskivaltakunnan perustaja.
Faarao Tutankhamonin kuolinnaamio noin vuodelta 1323 eaa. Tutankhamon kuoli nuorena, mutta hänen hautansa on kaikista faaraoiden haudoista parhaiten säilynyt.
Vaikutusvaltainen ylipappi Herihor hallitsi Ylä-Egyptiä samanaikaisesti Ala-Egyptiä hallinneen faaraon kanssa kolmannella välikaudella.
Kuuluisa kuningatar Kleopatra VII, muinaisen Egyptin viimeinen hallitsija.
Ramses II sotavaunussaan Kadeshin-sotaretkellään. Reliefi Abu Simbelissä.
Faijumin muumiomuotokuvat antavat realistisen kuvan siitä, millaisilta roomalaisajan egyptiläiset näyttivät.
Faarao Akhenatenin rintakuva. Faaraot oli aikaisemmin kuvattu taiteessa jäykästi ja ihannoivasti, mutta Akhenatenin aikana Egyptin taide vapautui hetkeksi, ja faarao kuvautti itsensä yhtäältä aidon rumana ja toisaalta lempeänä perheenisänä.
Kuningatar Hatšepsutin kuolintemppeli Deir el-Bahrissa lähellä Kuninkaiden laaksoa.
Gizan sfinksi unisteela etutassujensa välissä. Steelaan on kuvattu uni, jonka tuleva faarao Thutmosis IV näki nukkuessaan sfinksin varjossa. Unessa sfinksi pyysi prinssiä puhdistamaan hiekan ympäriltään, minkä prinssi tekikin, ja sfinksin lupauksen mukaisesti hänestä tuli aikanaan faarao.
Hieroglyfikirjoitusta Seti I:n haudasta.
Osiris-jumala kuningatar Nefertarin (n. 1295–1255 eaa.) haudan seinämaalauksessa.
Kuningatar Nefertitin rintakuva, yksi Egyptin tunnetuimmista taideteoksista.
Egyptiläistä lääketiedettä papyrukselle tallennettuna. Potilaan migreeniä hoidetaan hänen päähänsä sidotulla savikrokotiililla, jonka kidassa on yrttejä.
Egyptiläinen kauneudenhoitorasia 1400-luvulta eaa.
Egyptiläisiä kynimässä lintuja 1500-luvulla eaa.
Egyptiläisiä pronssipeilejä.
Kuningatar Nefertari pelaamassa senetiä.
Pyhäiibisveistos muinaisesta Egyptistä. Laji oli Thot-jumalan symboli, mutta nykyisin sitä ei enää esiinny Egyptissä.
Maanviljelijöitä työssään. Hautamaalaus 18. dynastian ajalta.
Djehutihotepin patsasta kuljetetaan puureellä louhokselta kohti Niiliä.
Rosettan kivi antoi avaimet hieroglyfien tulkitsemiseen. Kivessä on samansisältöinen teksti kolmella kirjoitusjärjestelmällä. Kiveä säilytetään British Museumissa.
Ramvik

| Ramvik |
| --- | --- |

 Ramvik
 Koordinaatit: 62°49′05″N, 17°51′28″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Västernorrlandin lääni
Maakunta:  Ångermanland
Kunta:  Härnösand
Väkiluku (2021):  415
Ramvik on taajama Härnösandin kunnassa Västernorrlandin läänissä Ångermanlandin  historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 415 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ramvik Wikimedia Commonsissa
Porgy and Bess (Miles Davisin albumi)

| Porgy and Bess Miles Davis |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinä-elokuussa 1958
 Julkaistu: 1958
 Formaatti: LP-levy, CD-levy
 Tyylilaji: jazz
 Kesto: 43.51
 Levy-yhtiö: Columbia Records
Miles Davisin muut studioalbumit
| Milestones 1958 | Porgy and Bess 1958 | Kind of Blue 1959 |
Porgy and Bess on yhdysvaltalaisen jazz-trumpetisti Miles Davisin studioalbumi vuodelta 1958. Se sisältää George Gershwinin blues- ja jazz-vaikutteisen oopperan soitinmusiikkina. Teoksen on sovittanut ja orkesteria johtaa Gil Evans.
Levy-yhtiö on Columbia Records ja albumin luettelotunnus on PC 8085.
Kansitekstin Gershwin and the Sounds of Jazz on laatinut Charles Edward Smith. Hän on muun muassa osallistunut kirjojen Jazzmen (Harcourt, Brace) ja The Jazz Makers (Rinehart) tekoon. Artikkelissaan Smith lainaa Bill Russoa teoksessa The New Yearbook of Jazz Horizon ja Nat Hentoffin tekemää Miles Davisin haastattelua The Jazz Review'n joulukuun numerossa vuonna 1958 sekä Gershwinin artikkelia Relation of Jazz to American Music, joka on Henry Cowellin toimittamassa kirjassa American Composers on American Music (Palo Alto, 1933).
Valokuvan albumin kanteen on ottanut Roy de Carava.
Kappaleet

| Sivu 1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | The Buzzard Song | 4.09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Bess, You Is My Woman Now | 5.13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Gone | 3.38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Gone, Gone, Gone | 2.06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Summertime | 3.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Bess, Oh Where's My Bess | 4.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| Sivu 2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Prayer (Oh Doctor Jesus) | 4.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Fishermen, Strawberry and Devil Crab | 4.11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | My Man's Gone Now | 6.17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | It Ain't Necessarily So | 4.25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Here Come de Honey Man | 1.21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | I Loves You, Porgy | 3.43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | There's a Boat That's Leaving Soon for New York | 3.26 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano ja äänitys

Miles Davis – trumpetti ja flyygelitorvi.
Äänitetty 22. heinäkuuta 1958: "My Man's Gone Now", "Gone", Gone, Gone, Gone”.
Trumpetti: Louie Mucci, Ernie Royal, John Coles, Bernie Glow
Käyrätorvi: Willie Ruff, Julius B. Watkins, Gunther Schuller
Vetopasuuna: Jimmy Cleveland, Joseph Bennett, Dick Hixon, Frank Rebak
Tuuba: John ("Bill") Barber
Saksofoni: Julian Adderly, Danny Banks
Huilu: Phil Bodner, Romeo Penque
Basso: Paul Chambers
Rummut: Philly Joe Jones
Äänitetty 29. heinäkuuta 1958: "Here Come de Honey Man",
"Bess, You Is My Woman Now", "It Ain't Necessarily So",
"Fishermen, Strawberry and Devil Crab". Rummuissa on Jimmy Cobb Philly Joe Jonesin tilalla.
Aänitetty 4. elokuuta 1958: "Prayer (Oh Doctor Jesus)", "Where's My Bess", "The Buzzard Song". Huilua soittaa Jerome Richardson Phil Bodnerin tilalla.
Äänitetty 18. elokuuta 1958: "Summertime", "There's a Boat That's Leaving Soon For New York", "I Loves You, Porgy".
Uudelleenjulkaisut

Vuonna 2007 Sony BMG Music Entertainment on julkaissut albumin sarjassa Original Album Classics 5xCD (Columbia 88697160382CD4). Albumin nimenä on Porgy & Bess. Albumille on lisätty kappaleet "I Loves You, Porgy" (kesto 4:17) ja "Gone (otto 4)" (3:40). Muutamille kappaleille on annettu vaihtoehtoiset nimet: "Oh Bess, Oh Where's My Bess?", "Prayer" sekä "I Wants to Stay Here (aka I Loves You Porgy)".
Arviot

Ilkka Laine on arvioinut albumia MUSA-lehdessä olleen artikkelisarjansa yhteydessä. Hänen mukaansa levy ei ole yhtä onnistunut kuin Miles Davisin ja Gil Evansin yhteistyönä noihin aikoihin syntyneet kaksi muuta albumia Miles Ahead ja Sketches of Spain. Onnistuneimpana kappaleena hän pitää "Summertimea".
Young Filmmakers

Tv- ja elokuvakoulu Young Filmmakers on nuorille suunnattu avoin mediakoulu, joka toimii Helsingissä, Lahdessa, Porvoossa ja Loviisassa.
Young Filmmakers (YF) on aloittanut toimintansa vuonna 2009. Koulun perusajatuksena on antaa nuorille realistinen kuva media-ammateista ja tukea oppilaiden audiovisuaalista harrastuneisuutta.
Media-alalla toimivien koulun omien ohjaajien lisäksi Young Filmmakersissa opettavat myös vierailevat televisio- ja elokuva-alan ammattilaiset, joiden avulla oppilaita tutustutetaan alan eri työtehtäviin. Koulu toteuttaa opintoretkiä ja projekteja, joissa tv- ja elokuvatyöhön tutustutaan käytännön tasolla. Young Filmmakers ylläpitää myös internet-tv:tä, jossa esitetään koulussa valmistuvia oppilastöitä.
Young Filmmakers tutkii ja kehittää jatkuvasti uusia tapoja lasten ja nuorten opettamiseen ja mediakasvatuksen toteuttamiseen. Koulu toimii yhteistyössä paikallisten media-alan toimijoiden ja nuorisokeskusten kanssa.
Aiheesta muualla

Tv- ja elokuvakoulu Young Filmmakersin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Frans Ahlroos

Frans Fredrik Wilhelm Ahlroos (22. huhtikuuta 1867 Helsinki – 11. toukokuuta 1948 Loviisa) oli suomalainen kirjaltaja ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja.
Ahlroosin vanhemmat olivat postiljooni Wilhelm Ahlroos ja Maria Skarp. Hän valmistui kirjaltajaksi 1887.
Ahlroos oli kirjapainonomistajana ja johtajana Tammisaaressa, Kotkassa, Vaasassa ja Helsingissä vuosina 1887–1897. Hän oli sen jälkeen kirjapainon vuokraajana Kristiinankaupungissa 1897–1906, Pohjola-lehden vastaavana toimittajana vuonna 1900 ja Avisor-lehden päätoimittajana vuonna 1902. Ahlroos toimi Hufvudstadsbladet-lehden latojana 1906–1911, oli Helsingin kaupungin terveyslautakunnan desinfektiolaitoksen katsastusmiehenä 1911–1918 sekä viimeksi Helsingin Sanomien latojana 1918–1936.
Ahlroos oli ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana 1907–1909 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän kuului Ruotsalaisen kansanpuolueen keskushallitukseen ja Suomen ruotsalaisen raittiusliiton hallitukseen.
Sofia Aleksejevna

Sofia Aleksejevna, aikalaismuotokuva.
Sofia Aleksejevna (ven. Софья Алексеевна, Sofja Aleksejevna; 27. syyskuuta (J: 17. syyskuuta) 1657 Moskova, Moskovan Venäjä – 14. heinäkuuta (J: 3. heinäkuuta) 1704 Moskova, Moskovan Venäjä) oli venäläinen suuriruhtinatar ja Moskovan Venäjän sijaishallitsija veljensä Iivana V:n ja velipuolensa Pietari I:n alaikäisyyden aikana vuosina 1682–1689.
Suku ja koulutus

Sofia Aleksejevna oli tsaari Aleksei Mihailovitšin ja tämän ensimmäisen puolison, puolalaissyntyisen pajarintyttären Maria Iljinitšna Miloslavskajan (1624–1669) vanhin aikuiseksi elänyt tytär. Hänellä oli 12 sisarusta, joista viisi kuoli jo lapsina. Kukaan tyttäristä ei avioitunut ja kaksi heistä ryhtyi nunniksi. Sofian kolmella veljellä Alekseilla, Fjodorilla (Fjodor III) ja Ivanilla (Iivana V) oli synnynnäinen keripukki, ja he kuolivat nuorina.
Yleensä yläluokan tyttärien koulutus loppui 10-vuotiaana, mutta Sofian pyyntöjen ansiosta hänen opettajanaan oli valkovenäläinen runoilija ja ortodoksimunkki Simon Polotskilainen (1629–1680), joka oli aikansa oppineimpia. Simon Polotskilainen opetti poikkeuksellisesti myös perheen muita tyttäriä, mutta Sofia oli perheen ainoa tytär, joka sai opetusta veljiensä Aleksein ja Fjodorin kanssa. Sofia osasi latinaa, puhui sujuvasti puolaa ja sepitti itse runoutta. Hänellä oli laaja uskonnollista ja teologista kirjallisuutta sisältävä kirjasto.
Vaikka Sofia nousi sijaishallitsijaksi taka-alalta vuoden 1682 valtataisteluiden aikana, hänen aikaisempi vaikutuksensa voi auttaa selittämään tätä. Vuoden 1676 hallitsijanvaihdoksessa Sofia saattoi toimia veljensä Fjodor III:n edun mukaisesti. Sofian kerrotaan anelleen kuolevalta isältään tsaari Aleksei Mihailovitšilta, ettei tämä julistaisi Pietaria kruununperillisekseen. Fjodorin kyky johtaa Moskovan Venäjää kyseenalaistettiin hänen heikon luonteensa ja huonon terveytensä vuoksi. Hänen henkiset kykynsä kehittyivät ajan myötä, kun häntäkin opetti Simon Polotskilainen. Monien historioitsijoiden mukaan Fjodor III itse asiassa ”hallitsi sisarensa Sofian protektoraatin alaisuudessa”. Sofia saapui myös Fjodorin kuolinvuoteelle ja hautajaisiin ajamaan etujaan ja luomaan kontakteja, minkä kaltainen julkinen esiintyminen oli sen ajan yläluokan naiselle ennenkuulumatonta.
Sijaishallitsijana

Kun Fjodor III kuoli 7. toukokuuta (J: 27. huhtikuuta) 1682, uudeksi tsaariksi julistettiin aluksi alaikäinen Pietari I, joka oli tsaari Aleksein nuorin poika tämän toisesta avioliitosta Natalja Naryškinan kanssa. Miloslavskajan lapset eivät hyväksyneet vallan päätymistä Naryškinin suvulle, joten Sofia Aleksejevna yllytti tsaarin henkivartiojoukot eli streltsit nousemaan kapinaan. Kun streltsit olivat surmanneet useita Naryškinien johtajia, Sofia rauhoitti kapinan järjestämällä nuoremman veljensä Iivanan julistamisen Pietari I:n kanssahallitsijaksi. Koska myös Iivana V oli vielä alaikäinen, Sofia julistettiin sijaishallitsijaksi 8. kesäkuuta (J: 29. toukokuuta) 1682. Varmistaakseen, että streltsit eivät myöhemmin syrjäyttäisi häntä samalla tavalla, Sofia kavensi streltsien etuoikeuksia, siirsi Moskovan 19:stä rykmentistä 12 pois pääkaupungista vartioimaan valtakunnanrajaa sekä erotti ja teloitutti streltsien komentajan ruhtinas Ivan Hovanskin ja nimitti tämän tilalle Fjodor Šaklovitin.
Sofia Aleksejevnan tärkein neuvonantaja oli hänen väitetty rakastajansa, ruhtinas Vasili Golitsyn (1643–1714), joka suunnitteli monenlaisia uudistuksia Venäjällä. Sofian valtakaudella tavaratuotantoa pyrittiin kehittämään kannustamalla ulkomaisia käsityöläisiä asettumaan Venäjälle. Ongelmia aiheuttivat talonpoikien tyytymättömyys ja kiistat vanhauskoisten kanssa. Golitsynin suosituksesta Venäjä solmi vuonna 1686 Puola-Liettuan kanssa ”ikuisen rauhansopimuksen”, jolla vahvistettiin vuoden 1667 Andrusovon aseleposopimuksen sisältö, sekä Kiinan kanssa edullisen Nertšinskin rauhan vuonna 1689. Turkin sodassa Golitsyn johti vuosina 1687 ja 1689 kahta epäonnista sotaretkeä Krimin tataareja vastaan.
Sofia hallitsi lujalla kädellä, mutta oli historioitsijoiden Nikolai Karamzinin ja Nikolai Polevoin mukaan vallanhimonsa sokaisema. Tämän ”bogatyr-tsarevnan”, kuten historioitsija Sergei Solovjov häntä kutsui, toiminta ja elämä oli poikkeavaa naiselle: yläluokan moskovalaiset naiset olivat suljettuina teremiin eli naistentupaan, he liikkuivat ulkona hunnutettuina ja vartioituina, ja heidät pidettiin poissa julkisista tilaisuuksista ja politiikasta.
Ranskalainen diplomaatti Foy de la Neuville kuvasi Sofia Aleksejevnaa vuonna 1689 näin: ”Hän on hirveän lihava, hänellä on ruukun kokoinen valtava pää, kasvoissa karvoja, jaloissaan punahukka-tauti [lupus] ja hän on vähintään 40-vuotias.” De la Neuville kirjoitti myös: ”Hänen mielensä ja arvokkuutensa eivät sisällä lainkaan hänen ruumiinsa rumuuden jälkiä, sillä sikäli kuin hänen vyötärönsä on lyhyt, leveä ja karkea, hänen mielensä on yhtä ohut, oivaltava ja taitava.”
Syrjäyttäminen ja viimeiset vuodet

Sotilaalliset vastoinkäymiset lisäsivät tyytymättömyyttä Sofia Aleksejevnan hallintoon. Eliminoidakseen kilpailijansa Sofia yritti elokuussa 1689 nostattaa streltsit uudelleen Naryškinejä ja Pietari I:tä vastaan, mutta streltsien komentajat asettuivatkin Pietarin puolelle ja syrjäyttivät Sofian. Pietari pakotti vallasta syrjäytetyn Sofian asettumaan syyskuussa 1689 Moskovassa sijaitsevaan Novodevitšin nunnaluostariin, jossa tämä asui kymmenen vuotta varsin mukavasti palvelijoittensa kanssa ja sai vastaanottaa vieraita sekä hovin keittiöstä lähetettyjä herkkuja.
Vuonna 1698 Moskovassa puhkesi jälleen streltsien kapina, joka kuitenkin kukistettiin. Sofia ei ollut kapinan takana, mutta kapinallisten tavoitteena oli mahdollisesti ollut palauttaa hänet valtaan. Pietari I:n kuulusteli sisarpuoltaan henkilökohtaisesti ja hänen asettamansa erikoistuomioistuin tuomitsi Sofian lokakuussa 1698 elämään loppuikänsä eristettynä ulkomaailmasta. Lisäksi 195 Sofiaa kannattanutta streltsiä hirtettiin hänen keljansa ikkunan ulkopuolelle ja jätettiin roikkumaan sinne viideksi kuukaudeksi. Sofia teki luostarilupauksen vuonna 1698 nimellä nunna Susanna ja eli kuusi vuotta aineellisesti hyvissä oloissa, mutta erillään muista sisariston nunnista, joita hän sai tavata vain kerran vuodessa pääsiäissunnuntaisin luostarikirkossa.
Sofia Aleksejevna kuoli Novodevitšin luostarissa 46-vuotiaana 14. heinäkuuta 1704 ja hänet haudattiin luostariin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sofia Aleksejevna Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  RKD Artists 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef 
Suuriruhtinatar Sofia Novodevitšin luostarissa 1698, Ilja Repinin historiamaalaus vuodelta 1879. Ikkunan ulkopuolella näkyy roikkumassa hirtetty kapinallinen streltsi.
Käännös suomeksi
Luettelo kveenien paikannimistä
Aiheesta muualla

Norgeskart.no Statens Kartverk. (norjaksi)
Kvensk stedsnavndatabase Kvensk stedsnavntjeneste. (norjaksi)
Kielitoimiston nimiopas.  Kotimaisten kielten tutkimuskeskus, 2008.  ISBN 978-952-5446-29-6
Rautio Helander, Kaisa: Yykeä ja Alattio: Pohjois-Norjan Kveenien paikannimet. Kielikello, 2001, nro 2, s. 22-25.
Luettelo valtioiden maarajojen pituuksista

Tämä on luettelo valtioiden maarajojen pituuksista. Lisäksi luettelossa on rajanaapureiden määrät. Joillakin valtioilla on eksklaaveja ja ne on huomioitu luettelossa. Luettelossa on huomioitu myös kiistanalaisia alueita sekä merentakaisia alueita.
Tiedot on koottu CIA:n julkaisemasta World Factbookista, joka käyttää saatavilla olevien kansallisten tilastoviranomaisten lukuja, mutta koska mittausmenetelmät vaihtelevat valtioittain, eivät ne ole täysin tarkkoja tai vertailukelpoisia keskenään. "Maaraja" voi olla kuivan maan sijasta joessa tai järvessä (esimerkiksi Suomen ja Ruotsin välillä). Suomen rajojen pituustiedot CIA:n Factbookissa poikkeavat suomalaisten rajankäyntiviranomaisten tiedoista (ks. Suomen ja Ruotsin raja ja Suomen ja Norjan raja).
Ennätyksiä

Pisin maaraja:  Kiina: 22 147 km
Pisimmät yksittäiset maarajojen segmentit:
Kanada –  Yhdysvallat: 8 891 km
Kazakstan –  Venäjä: 6 846 km
Argentiina –  Chile: 5 308 km
Kiina -  Mongolia: 4 677 km
Bangladesh -  Intia: 4 053 km
Kiina -  Venäjä: 3 645 km
Mongolia -  Venäjä: 3 485 km
Bolivia -  Brasilia: 3 400 km
Kiina -  Intia : 3 380 km
Meksiko -  Yhdysvallat: 3 141 km
Lyhyimmät yksittäiset maarajojen segmentit:
Botswana –  Sambia: 155 m  (Kazungula)
Yhdistynyt kuningaskunta (Gibraltar) –  Espanja: 1, 22 km
Tanska (Grönlanti) –  Kanada: 1, 28 km Hanssaarella
Italia –  Vatikaanivaltio: 3,2 km
Ranska –  Monaco: 4,4 km
Turkki –  Azerbaidžan: 9 km
Lyhin yksittäinen maarajan segmentti:
Marokko –  Espanja: 75 m  Peñón de Vélez de la Gomeralla
Romania –  Ukraina: 80 m   Nova Zemlyansaarella
Botswana –  Sambia: 155 m  Kazungulassa
Belgia –  Alankomaat: 210 m  Baarle-Nassau / Baarle-Hertog
Belgia –  Alankomaat: 215 m Baarle-Nassau / Baarle-Hertog
Belgia –  Alankomaat: 250 m  Baarle-Nassau / Baarle-Hertog
Belgia –  Alankomaat: 260 m  Baarle-Nassau / Baarle-Hertog
Suomi (Ahvenanmaa) –  Ruotsi: 320 m Inakarilla
Erillisten maarajasegmenttien määrä kahden maan tai alueiden välillä:
Belgia –  Alankomaat: 31
Armenia –  Azerbaidžan: 6
Belgia –  Saksa: 6
Kirgisia –  Uzbekistan: 6
Kypros –  Akrotiri ja Dhekelia : 6
Oman –  Yhdistyneet arabiemiraatit: 4
Suurin raja-alue:
Kiina: 14 (16 mikäli  Hongkong ja   Macao lasketaan mukaan)
Venäjä: 14 (16 mikäli  Abhasia ja  Etelä-Ossetia lasketaan mukaan)
Brasilialla on rajaa kaikkien Etelä-Amerikan maiden kanssa paitsi  Ecuadorin ja  Chilen kanssa
Denali (drag queen)

| Denali Foxx |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1992 (ikä 32) Fairbanks, Alaska, Yhdysvallat
Muut tiedot
Koulutus: Utahin yliopisto (BA)
Denali Foxx (tai lyhyemmin Denali) on Cordero Zuckermanin (. 1. huhtikuuta 1992), amerikkalaisen drag-esiintyjän, taitoluistelijan ja koreografin näyttämönimi, joka tunnetaan parhaiten televisio-ohjelma RuPaul's Drag Racen 13. kaudelta.
Tausta

Zuckerman syntyi 1. huhtikuuta 1992 Fairbanksissa, Alaskassa, ja hänet kasvatti meksikolaistaustaiset vanhemmat. Vuonna 2003 Zuckerman valmistui Utahin yliopistosta, missä hän opiskeli pääaineena espanjaa ja sivuaineina vertailevaa kirjallisuutta ja korean kieltä.
Ura

Zuckerman on kaksinkertainen kultamitalisti Yhdysvaltain taitoluisteluyhdisyksen, U.S. Figure Skatingin moves ja freestyle-luokassa sekä PSA-sertifioitu valmentaja. Hän on luistellut Cirque du Soleilin, SeaWorldin ja Royal Caribbean Productionsin kanssa ja luonut koreografioita Ashley Cain-Gribblelle ja Timothy LeDucille.
Denali kilpaili RuPaul's Drag Racen 13. kaudella. Hän oli ensimmäinen kilpailija Alaskasta ja ensimmäinen kilpailija joka esiintyi kilpailussa luistimien kanssa.  Kilpailun aikana hän pudotti Kahmora Hallin kilpailusta voittamalla esiintymisen Crystal Watersin "100% Pure Love" kappaleen tahtiin, esitti venäläistä robottia spektaakkelissa "Social Media: The Unverified Rusical" ja imitoi Jonathan Van Nessiä Snatch Gamessa.
Yksityiselämä

Zuckerman asuu Chicagossa. Hänellä on kolmannen asteen musta vyö itsepuolustuslajeissa.
Vuonna 2017 Zuckerman pidätettiin julkisesta päihtymisestä ja valvottavan aineen hallussapidosta esiintyessään Cirque du Soleilin kanssa.
Diskografia

"Phenomenon" (2021)
Filmografia > Televisio

| Vuosi | Otsikko | Rooli | Huomautuksia | Viite |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | RuPaul's Drag Race | Kilpailija (8. sija) | Kausi 13 |  |
| 2021 | RuPaul's Drag Race: Untucked | Kilpailija (8. sija) | Kausi 13 |  |
| 2021 | RuPaul's Drag Race: Corona Can't Keep a Good Queen Down | Oma itsensä | Kilpailusta erillinen eritysjakso |  |
Käännös suomeksi
Juho Aitamurto (poliitikko)

Juho Aitamurto
Johan August ”Juho” Aitamurto (v:een 1906 Fagerström, 22. marraskuuta 1860 Kisko – 27. helmikuuta 1920 Muurla) oli suomalainen poliitikko.
Aitamurto toimi Suomalaisen puolueen kansanedustajana kahteen otteeseen, elokuusta 1908 helmikuuhun 1910 ja huhtikuusta lokakuuhun 1917. Hänet valittiin eduskuntaan kolmissa vaaleissa, 1908, 1909 ja 1916, Turun läänin eteläisestä vaalipiiristä. Eduskunnan valiokunnista hän vaikutti maatalousvaliokunnassa, pankkivaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa.
Aitamurto työskenteli 37 vuoden ajan, vuodesta 1882 vuoteen 1919, Muurlan seurakunnan palveluksessa. Hän oli seurakunnan kanttori-urkuri ja sai arvonimen director cantus. Hän työskenteli myös maanviljelijänä, kansakoulujen talouden- ja rahastonhoitajana ja pienten lasten opettajana sekä toimi Muurlan kunnallislautakunnan esimiehenä.
Aitamurron puoliso oli Elin Maria Vuorinen. He avioituivat vuonna 1888. Aitamurron äiti oli piikana toiminut Erika Lovisa Fagerström. Juho Aitamurto kuoli helmikuussa 1920, 59 vuoden iässä.
Sampsa Aaltio

Sampsa Eino Urmas Aaltio (21. huhtikuuta 1927 Lempäälä – 8. huhtikuuta 2013 Lempäälä) oli suomalainen poliitikko. Hän oli kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1979–1987 Hämeen pohjoisesta vaalipiiristä. Presidentin valitsijamiehenä Aaltio oli 1978, 1982 ja 1988. Myös hänen isänsä Eino Aaltio oli kansanedustaja.