stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Georgian mielenosoitukset 2024
Tapahtumia

Parlamenttijoihtoiset valitsijamiehet kokoontuivat 14. joulukuuta valitsemaan Georgialle uuden presidentin välillisissä presidentinvaaleissa. Äärioikeistolainen poliitikko ja entinen jalkapalloilija Mikheil Kavelašvili, joka oli ainoa ehdokas, valittiin Zurabišvilin seuraajaksi. Zurabišvili on kuitenkin jo etukäteen ilmoittanut, ettei hyväksy Kavelašvilin valintaa eikä aio astua syrjään, koska "parlamentti on laiton eikä siten voi valita laillista presidenttiä".
Zurabišvili ilmoitti 22. joulukuuta olevansa valmis neuvottelemaan Georgialainen unelma -puolueen perustaja Bidzina Ivanišvilin kanssa. Jouluaattona Zurabišvili kutsui opposition ja kansalaisjärjestöjen edustajia keskustelemaan uusien vaalien järjestämisestä. Hän oli päivää aikaisemmin kertonut muodostavansa kansallisneuvoston aiheen tiimoilta. Jouluaattona Human Rights Watch kertoi julkilausumassaan, että Georgian poliisin käyttämät voimakeinot ovat "yleistä ja ilmeisesti rankaisevaa". Mielenosoittajien järjestö kuitenkin katsoi olleen suurimmaksi osaksi rauhallisia.
Kavelašvili astui virkaan 29. joulukuuta, mutta koska Zurabišvili ei ole tunnustanut hänen valintaansa, presidentin viran haltija on ollut kiistanalainen. Kavelašvili vannoi virkavalansa suljettujen ovien takana parlamenttitalossa, mikäli oli ensimmäinen kerta, kun näin toimittiin maan historian aikana.
Yhdysvaltain edustajainhuoneen edustaja, ja ns. Yhdysvaltain Helsingin komission puheenjohtaja, Joe Wilson uhkasi 28. joulukuuta panna viikon päästä alulle lakialoitteen, jonka nojalla Yhdysvallat tunnustaisi Zurabišvilin Georgian lailliseksi presidentiksi kunnes maassa järjestettäisiin "vapaat ja reilut vaalit". Georgian pääministeri Irakli Kobakhidze kutsui Wilsonin uhkausta turhaksi.
Kaarlo Tiililä

Kaarlo Tiililä (27. joulukuuta 1864 Pälkäne – 12. elokuuta 1936 Pälkäne) oli suomalainen kouluneuvos ja oppikoulun rehtori. Hän julkaisi myös runoja nimimerkillä Keiniä.
Teoksia

Vähäisen tilastoa ynnä muita tietoja Tampereen suomalaisen yhteiskoulun ensimmäiseltä 25-vuotiskaudelta. Tekijä, Tampere 1921
Paul Tiililä (toim.): Rehtorin päiväkirjat, Tampereen yhteiskoulun rehtori Kaarlo Tiililän päiväkirjoista 1893-1936 koottua.  Tampereen yhteiskoulun säätiö, 2005.  ISBN 952-91-9149-9
Kaarlo Tiililä: Sieluni sammon sirpaleita, runoja, koonnut Paul Tiililä.  Tampereen yhteiskoulun seniorit, 2009.  ISBN 978-952-92-5170-4
Aiheesta muualla

Kaarlo Tiililän päiväkirjamerkintöjä Tilkasta vuodelta 1910[vanhentunut linkki]
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Ylioppilasmatrikkeli 1853–1899
Mikheil Kavelašvili

| Mikheil Kavelašvili> მიხეილ ყაველაშვილი |
| --- | --- |

Georgian presidentti
 29. joulukuuta 2024 alkaen  
Edeltäjä:  Salome Zurabišvili
Kansanedustaja
 2016–2024  
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. heinäkuuta 1971 (ikä 53) Bolnis, Georgia
Ammatti:  jalkapalloilija
Tiedot
Puolue:  Georgialainen unelma
Muut puolueet:  Kansan valta (2022–2024)
Mikheil Kavelašvili (georg. მიხეილ ყაველაშვილი; s. 22. heinäkuuta 1971) on georgialainen jalkapalloilija ja poliitikko. Hän edustaa Georgialainen unelma -koalitiopuoluetta.
Kavelašvili oli ainoa ehdokas Georgian presidentinvaaleissa 2024, joissa Georgian parlamenttivaaleissa 2024 valittu parlamentti äänesti maan presidentistä. Kavelašvili nimitettiin presidentiksi 29. joulukuuta 2024, mutta edellinen presidentti Salome Zurabišvili kieltäytyi jättämästä virkaansa, opposition edustajat boikotoivat parlamenttia ja Georgian mielenosoitukset 2024 jatkuivat pääkaupungissa.
Kavelašvili on äärioikeistolainen ja länsivastainen poliitikko, jota vastustajat pitävät miljardööri Bidzina Ivanišvilin sätkynukkena.
Kavelašvili pelasi jalkapalloa 1980-luvulta alkaen georgialaisissa ja venäläisissä seuroissa ja vuosina 1995–1997 Englannin valioliigan Manchester Cityssa sekä hyökkääjänä maansa maajoukkueessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mikheil Kavelašvili Wikimedia Commonsissa
Motorola Solutions

| Motorola Solutions |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Osake:  NYSE: MSI
ISIN:  US6200763075
Perustettu:  2011
Kotipaikka:  Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Toimiala:  tietoliikenne
Tuotteet:  kommunikaatiojärjestelmät
Kotisivu:  www.motorolasolutions.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Motorola Solutions on yhdysvaltalainen tietoliikennelaitteiden toimittaja.
Historia

Motorola Solutions perustettiin tammikuussa 2011 Motorolan jakautuessa kahtia, joista toinen yhtiö oli Motorola Mobility.
Vuonna 2010 Nokia Siemens Networks osti Motorola Solutionsin langattomat verkkoliiketoiminnot. Hintaa kaupalle kertyi 1,2 miljardia dollaria.
Motorola Solutions osti Psionin vuonna 2012.
Vuonna 2015 Zebra Technologies osti Motorola Solutionsilta osuuden toiminnoista.
Tuotteet

Yhtiö valmistaa tehtäväkriittisiä kommunikaatiojärjestelmiä viranomaiskäyttöön.
Motorola Solutions kehittää muun muassa kaksisuuntaista radiojärjestelmää ASTRO 25.
Aiheesta muualla

Viralliset verkkosivut
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Motorola Solutions
Käännös suomeksi
Telgen sääntö

Telgen sääntö on kuningas Maunu Eerikinpojan vuonna 1345 Telgessä ratsupalveluksen suorittamisesta antama sääntö, jonka määräyksiä melkein muuttamatta sitten liitettiin hänen maanlakiinsa.
Rälssijärjestelmä sai täydellisen muotonsa vasta kuningas Maunu Eerikinpojan hallitessa. Hän määräsi Telgen säännössä, että kuka tahansa talonpoika, joka otti palvellakseen kuningasta rautapukuisena, täysin varustettuna ratsumiehenä, saisi talonsa ja alustalaisensa veroista  vapaiksi. Tämä  säädös  tuli  sittemmin  yleiseen  maanlakiin.
Wulff-Yhtiöt

| Wulff-Yhtiöt Oyj |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: WUF1V
Markkina-arvo:   11,5 milj. € (31.12.2018)
Perustettu:  1890
Toimitusjohtaja:  Elina Pienimäki
Puheenjohtaja:  Kari Juutilainen
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Tuotteet:  toimistotarvikkeet
Liikevaihto:   55,9 milj. € (2018)
Liikevoitto:   1,5 milj. € (2018)
Tilikauden tulos:   1,1 milj. € (2018)
Henkilöstö:   191 (keskim. 2018)
Kotisivu:  www.wulff.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Wulff-Yhtiöt Oyj on suomalainen pörssiyritys, joka myy ja markkinoi työpaikka- ja toimistotarvikkeita, tietotekniikan tarvikkeita, kahviotarvikkeita, kiinteistö- ja siivoushuollon tuotteita, ensiapu- ja ergonomiatuotteita, LED-valaistusratkaisuja sekä tuotteita työmaille. Konserni tuottaa myös kansainvälisiä messupalveluja. Wulffilla on myymälät Helsingissä, Turussa ja Lahdessa sekä verkossa Wulffinkulma.fi. Wulffin pääkonttori sijaitsee Espoon Kilossa ja sillä on 16 tytäryritystä ja noin 200 työntekijää. Suomen lisäksi Wulff toimii Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa.
Wulff-Yhtiöt Oyj on alansa ainoa pörssilistattu yritys Pohjoismaissa ja sen osake noteerataan NASDAQ OMX Helsinki Oy:ssä Small Cap -markkina-arvoryhmässä. Wulff-Yhtiöt Oyj kuuluu Teollisuustuotteet ja -palvelut toimialaluokkaan.
Historia

Wulffin pitkä historia sai alkunsa, kun Thomas Wulff perusti puolisonsa Augustan kanssa paperikauppa Wulff Oy Ab:n vuonna 1890 Helsingissä osoitteeseen Fredrikinkatu 47. Yhdeksän kuukauden jälkeen liike muutti suurempiin tiloihin Eerikinkadulle. Seitsemän vuotta myöhemmin Wulffin päämyymälä siirtyi osoitteeseen Pohjoisesplanadi 41. Pohjoisesplanadin ja silloisen Itäisen Henrikinkadun (nyk. Mannerheimintien) kulmassa sijainnut Argoksen talo, jossa liike sijaitsi, tulikin yleisesti tunnetuksi nimellä "Wulffin kulma".
Yrityksen johto ja omistus pysyivät Wulffin suvun miesten halussa aina Thomas Wulffin lapsenlapselle Harry Fr. Wulffille, joka hoiti toimitusjohtajan tehtäviä vuoteen 1975 saakka. Vuonna 1987 Wulff Oy Ab:n omistus vaihtui, kun Sponsor Oy osti yrityksen ja 1992 omistajaksi tuli Mercantile Group Oy Ab -konserni. Vuonna 2002 Wulff Oy Ab:n osti Beltton-Yhtiöt Oyj, joka muutti nimensä Wulff-Yhtiöt Oyj:ksi vuonna 2008.
Wulff-konsernin organisaatio

Wulff-Yhtiöt Oyj:n konsernijohtajana toimi pitkään yrityksen suurin omistaja Heikki Vienola, ja syksyllä 2019 konsernin toimitusjohtajana aloitti Elina Pienimäki. Hallituksen puheenjohtaja on Kari Juutilainen. Konsernin tytäryrityksiä Suomessa ovat Wulff Oy Ab, Wulff Entre, Wulff Naxor ja Wulff Torkkelin Paperi. Konsernin yrityksissä työskentelee noin 200 henkilöä myynnin, hallinnon ja logistiikan parissa.
Wulff Entre

Wulff Entren tarina sai alkunsa Turussa vuonna 1919, jolloin perustettiin Suomen vientiyhdistys. 1930-luvulla yhdistys aloitti näyttelytoiminnan ja suomalaiset yritykset alkoivat käyttää näyttelyihin osallistumista markkinointikeinona. Vuonna 1938 yhdistyksen nimi muuttui Ulkomaankauppaliitoksi.
Ulkomaankauppaliitto kehittyi 1970- ja 80-luvuilla monipuoliseksi vienninedistäjäksi. Kampanjatoiminta järjestettiin toimialakohtaisesti, ja vientiyhteistyöryhmistä tuli merkittävä UL:n ja yritysten välinen yhteistyömuoto.1999 yhdistyksen nimi muuttui Finproksi. Vuonna 2002 Finpro yhtiöitti näyttelytoiminnan ja muut markkinointiviestintä-palvelut Finpro Marketing Oy:ksi.
Vuonna 2005 tytäryhtiön nimeksi otettiin Entre Marketing ja Finpro myi 30% omistuksesta Entren avainhenkilöille. Keväällä 2007 Entre siirtyi Beltton-konsernin omistukseen. Kun Beltton muutti nimekseen Wulff-Yhtiöt Oyj, konsernin tytäryhtiöiden nimet yhdenmukaistettiin, jolloin Entre Marketingista tuli Wulff Entre (2012).
Tänään Wulff Entre palvelee suomalaisia ja kansainvälisiä yrityksiä noin kahdenkymmenen ammattilaisen voimin. Liiketoiminnan painopiste on edelleen messu- ja näyttelyprojekteissa, joita Wulff Entre järjestää yksittäisille yrityksille ja yritysten yhteenliittymille ympäri maailman.
Yrityskohtaisten markkinointitapahtumien suunnittelu ja toteutus on messujen ohella vahvasti mukana osana Wulff Entren palveluntarjontaa.
Wulff Oy Ab

Wulff Oy Ab on Wulff-Yhtiöt Oyj:n tytäryhtiö ja se myy ja markkinoi asiakkailleen työpaikkatuotteita, toimistotuotteita, it-tarvikkeita sekä ensiapua ja ergonomiaa. Sen perusti perheyrityksenä Thomas Fredrik Wulff 1890. Yhtiö toimi vuodesta 1897 Helsingissä Pohjoisesplanadin ja silloisen Itäisen Henrikinkadun (nyk. Mannerheimintien) kulmassa sijainneessa Argoksen talossa, jota yleisesti kutsuttiinkin myös Wulffin kulmaksi, mutta joka myöhemmin on muutettu osaksi Stockmannin tavarataloa.  Vuonna 1965 yritys siirtyi Mannerheimintien toiselle puolelle uuteen toimitaloon. Sillä oli lisäksi useita sivumyymälöitä.
Perhe omisti yrityksen vuoteen 1987, jolloin se siirtyi sijoitusyhtiö Sponsorin omistukseen. Myymälät lopetettiin ja yritys keskittyi suoramyyntiin yrityksille. Vuonna 1992 Wulff siirtyi Mercantilen omistukseen. Wulff on ollut Wulff-Yhtiöt Oyj:n tytäryhtiö vuodesta 2002 lähtien.
Vuonna 2009 avattu avoin työpaikka- ja toimistotarvikkeiden ja värikasettien verkkokauppa sai Wulffin historiaa kunnioittaen nimekseen Wulffinkulma.fi.
Aiheesta muualla

Wulff-Yhtiöiden kotisivu
Wulffinkulma.fi
Wulff Entre
Wulff Entren blogi
Wulff-yhtiöiden historiaa Pörssitiedossa
Wulffin uuden toimitalon avajaiset Helsingissä marras­kuussa 1965. Nauhaa leikkaamassa toimitus­johtaja Harry Fr. Wulff ja yli­pormestari Lauri Aho.
Sastamalan vapaaseurakunta

| Sastamalan vapaaseurakunta> Vammalan vapaaseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  vapaakirkollisuus
Kirkkokunta:  Suomen Vapaakirkko
Perustettu:  20. tammikuuta 1963
Pääkirkko:  Pikkusuonkatu 5 B Sastamala
Aiheesta muualla
Sivusto
Sastamalan vapaaseurakunta (aik. Vammalan vapaaseurakunta) on Sastamalan Vammalasssa toimiva vapaaseurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1963. Seurakunta kokoontuu Vammalan keskustan tuntumassa Pikkusuonkadulla sijaitsevissa tiloissa. Seurakunta kuuluu Suomen Vapaakirkko -kirkkokuntaan.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten ohella rukousillat ja pyhäkoulutyö. Lisäksi seurakunta ylläpitää kirpputori Valonpilkkua, jonka tuotoilla tuetaan seurakunnan tekemää sosiaali- ja diakoniatyötä.
Seurakunta perustettiin tammikuussa 1963 Tampereen vapaakirkkoseurakunann alaisena seurakuntapiirinä. Seurakunta toimi aluksi Liekolankadun varrella sijainneessa omakotitalokiinteistössä, joka muutettiin rukoushuonekäyttöön. Täällä seurakunta toimi noin kymmenen vuoden ajan, jonka jälkeen tontille rakennettiin asuinkerrostalo ja sen kylkeen uudet toimitilat seurakunnalle. Seurakunta toimi näissä tiloissa vuoteen 2006 asti, jolloin seurakunta muutti nykyisiin vanhan laukkutehtaan tiloihin. Kuntaliitosten myötä seurakunta muutti nimensä Sastamalan vapaaseurakunnaksi vuonna 2009.
Jaakkola (Myrskylä)

Jaakkola (ruots. Labbom) on kylä Myrskylän kunnan eteläosassa, Myrskylästä Liljendaliin ja edelleen Loviisaan johtavan tien varrella, Se on maanmittauslaitoksen kiinteistörekisterissä Myrskylän kunnan seitsemäs maarekisterikylä 504 (Myrskylän kunta) - 403 (Jaakkola) kaikkiaan seitsemästä kylästä.
Jaakkolan asutus on hajanaista, pääosin maatiloja, ja varsinaista kyläkeskusta ei ole. Jaakkolassa on ollut Uudensillan ruotsinkielinen kansakoulu (ruots. Nybro folkskola).  eri vaiheiden jälkeen. Se oli suomenkielinen.
Jaakkolassa on ollut meijeri: Nybro mejeri.  Kreivilässä on yksi Myrskylän yhdeksästä maidontuotantotilasta, mikä on Kreiniläin ainut. Jaakkolassa on yksi maidontuotantomaatila, Braskas, mikä kuuluu Arla-Ingmanin Sipoon meijerin piiriin.
Petri Mielonen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 28. huhtikuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Pori, Suomi
Pelipaikka: vasen laitapuolustaja
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
1990–1998: MuSa
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1997–2000 | MuSa | 46 | (3) |
| 1999 | → EuPa (laina) | 4 | (1) |
| 2001 | Jazz | 9 | (0) |
| 2002–2003 | MuSa | 37 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 96 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Petri Mielonen (s. 28. huhtikuuta 1979 Pori) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitapuolustaja.
Mielonen pelasi Veikkausliigassa yhdeksän ottelua kaudella 2001 edustaen Jazzia. Ensimmäisen liigaottelunsa hän pelasi 22. huhtikuuta, kun Jazz hävisi kotonaan Atlantikselle 1–3.
Ykkösessä Mielonen pelasi yhdeksän ottelua kaudella 1999 ja 20 ottelua kaudella 2001 edustaen MuSaa. Kakkosessa hän edusti MuSaa kausina 1997–1998 ja 2002–2003, sekä EuPaa kaudella 1999. Kakkosessa Mielonen teki kolme maalia kaudella 1998 ja yhden kaudella 1999.
Jani Mahanen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 12. tammikuuta 1990 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Helsinki, Suomi
Pelipaikka: oikea laitalinkki
Pituus: 174 cm
Junioriseurat
2001–2005: HJK
2006: Allianssi
2007: PK-35
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2010 | KäPa | 29 | (2) |
| 2011–2012 | Gnistan | 23 | (4) |
| 2012 | ToU | 8 | (1) |
| 2013–2016 | SC KuFu-98 | 54 | (4) |
| 2014 | → KuPS (laina) | 6 | (0) |
| 2016 | → KuPS (laina) | 2 | (0) |
| 2017 | ToU | 16 | (11) |
| 2018 | Gnistan | 15 | (1) |
| 2019 | PK-35 | 13 | (0) |
| 2020– | EPS/I | 62 | (18) |
| Yhteensä | Yhteensä | 228 | (41) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6. tammikuuta 2025.
Jani Mahanen (s. 12. tammikuuta 1990 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitalinkki.
Mahanen pelasi vuosina 2011–2012 Kakkosta IF Gnistanissa yhteensä 23 ottelun verran. Vuonna 2014 hän pelasi Kuopion Palloseurassa kuusi Veikkausliiga-ottelua ja KuFu-98:ssa 17 Kakkosen ottelua. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla Mahanen teki 12. huhtikuuta 2014, kun KuPS hävisi vieraissa Helsingin Jalkapalloklubille 1–3.
Alain Prost

| Alain Prost |
| --- | --- |
 Alain Prost vuonna 2009
Henkilötiedot
Koko nimi:  Alain Marie Pascal Prost
Syntynyt: 24. helmikuuta 1955 (ikä 69) Lorette, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1980–1991, 1993
Talli(t):  McLaren (1980, 1984–1989), Renault (1981–1983), Ferrari (1990–1991), Williams (1993)
Kilpailuja:  202 (199 starttia)
Maailman­mestaruuksia:  4 (1985, 1986, 1989, 1993)
Voittoja:  51
Palkintosijoja:  106
Paalupaikkoja:  33
Nopeimpia kierroksia:  41
MM-pisteitä:  768,5 (798,5)
Ensimmäinen kilpailu:  Argentiinan Grand Prix 1980
Ensimmäinen voitto:  Ranskan Grand Prix 1981
Viimeinen voitto:  Saksan Grand Prix 1993
Viimeinen kilpailu:  Australian Grand Prix 1993
 Nimikirjoitus
Alain Marie Pascal Prost (s. 24. helmikuuta 1955 Lorette, Ranska) on entinen ranskalainen autourheilija, joka on yksi kaikkien aikojen menestyneimpiä Formula 1 -kuljettajia. Vuodesta 1980 vuoteen 1993 kestäneen Formula 1 -uransa aikana hän voitti 51 osakilpailua ja 4 maailmanmestaruutta – vain Juan Manuel Fangio, Lewis Hamilton sekä Michael Schumacher ovat voittaneet enemmän mestaruuksia. Prost piti hallussaan myös F1-osakilpailujen voittoennätystä vuodesta 1987 vuoteen 2001. Michael Schumacher rikkoi tämän ennätyksen kauden 2001 Belgian osakilpailussa. Prostilla on eniten pisteitä niistä kuljettajista, jotka eivät ole ajaneet 2000-luvulla. Prost ajoi jokaisella kaudellaan MM-pisteissä viiden parhaan joukkoon lukuun ottamatta ensimmäistä kauttaan. Prostin ensimmäisen ja viimeisen voiton välillä on yli 12 vuotta. Prost onnistui voittamaan neljän eri tallin autolla: Renaultilla, McLarenilla, Ferrarilla ja Williamsilla.
Häntä kutsuttiin professoriksi, koska hän halusi analysoida niin itsensä kuin muidenkin kuljettajien ajoa.
Uran alku

Prost aloitti uransa mikroautoilla ollessaan 17-vuotias vuonna 1972. Hän onnistui voittamaan mestaruuden kaudella 1973 eli jo toisella kaudellaan. Seuraavalla kaudella 1974 Prostista tuli oman luokkansa Euroopan ja Ranskan mestari. Menestys seurasi myös Formula Renault 2.0 -luokkaan, jossa hän voitti Ranskan mestaruuden vuonna 1976 ja Euroopan vuonna 1977. Formula 3 -sarjassa hänen Martini -autonsa dominoi sekä Ranskan että Euroopan sarjoja kausina 1978 ja 1979.
Formula 1 > McLaren > 1980

Alain Prostin Formula 1-ura alkoi McLaren-tallissa, jossa hänen tallikaverinaan toimi John Watson. Prost sijoittui jo ensimmäisessä kilpailussaan sijalle 6 ja sai yhden MM-pisteen. Prost keräsi kauden aikana viisi pistettä ja oli kuljettajien MM-taulukossa sijalla 16.
Kausi ei kuitenkaan ollut helppo, sillä Prost kolaroi muutamaan otteeseen pahasti ja loukkasi ranteensa ja sai aivotärähdyksen kauden aikana.
Formula 1 > Renault > 1981

Ajettuaan ensimmäisen kautensa McLarenilla Prost siirtyi ranskalaisen autovalmistaja Renault’n kilpatalliin, jossa hänen tallikaverikseen tuli maanmies René Arnoux. Kahden kuljettajan välille alkoi kehkeytyä jonkin verran hankaluuksia, mutta Prost oli jo aikaisessa vaiheessa kokeneempaa Arnoux'ta nopeampi, vaikka keskeyttikin kaikki kauden ensimmäiset kilpailut kolaroituaan niissä. Prost sai uransa ensimmäisen paalupaikan Saksan GP:ssä. Prost onnistui nappaamaan ensimmäisen palkintopallisijoituksensa Argentiinan GP:ssä, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Prost oli ensimmäisellä Renault-kaudellaan lopulta viidennellä sijalla MM-pisteissä kerättyään kauden aikana 43 pistettä.
Formula 1 > Renault > 1982

Prostin ja Arnoux’n hankala kilpailusuhde jatkui vielä seuraavalla kaudella, ja jopa Ranskan lehdistökin tuntui kääntyneen Prostia vastaan. Tuosta huolimatta Prost edelleen pärjäsi maanmiestään paremmin ja otti kauden aikana kaksi voittoa kauden kahdessa ensimmäisessä kilpailussa. Prostin kausi kuitenkin typistyi auton epäluotettavuuteen sillä vaikka Renault oli ensimmäisiä autonvalmistajia, joka käytti turbomoottoria autoissaan, oli moottori epäluotettava vaikkakin tehokas. Prostin toinen kausi Renault'lla päättyi MM-taulukon neljänteen tilaan ja 34 pisteeseen.
Formula 1 > Renault > 1983

Arnoux'n poistuttua Renault’lta Prostin uudeksi tallitoveriksi tuli amerikkalainen Eddie Cheever, jonka kanssa Prostilla oli paremmat välit kuin tämän edeltäjän kanssa. Prost pystyi vuoden 1983 aikana kamppailemaan jopa maailmanmestaruudesta, mutta lopulta joutui nöyrtymään Nelson Piquetille ja jäi toiseksi MM-pisteissä (Renault´n työntekijät sytyttivät hänen siviiliautonsa tuleen ja Prost muutti perheensä kanssa Sveitsiin). Prost arvosteli jatkuvasti Renaultin johtoa auton suunnittelusta ja tämä johti siihen, että ranskalaislehdistö leimasi Prostin syypääksi MM-tittelin tappioon ja senkin lisäksi lehdistö alkoi pitää Prostia syyllisenä heidän suosikkinsa, Rene Arnoux’n lähtöön Renault-tallista. Renault irtisanoi Prostin sopimuksen viikko MM-sarjan päättymisen jälkeen.
Formula 1 > McLaren

Prost ajoi uransa suurimmat menestysvuodet pitkällä McLaren-ajallaan.lähde?
Formula 1 > McLaren > 1984

Saatuaan potkut Renault’lta, Prost teki muutaman päivän sisällä sopimuksen entisen työnantajansa McLarenin kanssa ja liittyi Niki Laudan tallikaveriksi kaudelle 1984. Kausi oli huippujännittävä sillä Prostin ja Laudan väliseksi kehittynyt MM-taisto ratkesi lopulta puolen pisteen erolla Laudan hyväksi. Vaikka Prost voitti kauden aikana seitsemän kilpailua Laudan viittä vastaan, hän menetti ratkaisevasti pisteitä voittamastaan Monacon GP:ssa, joka sateen vuoksi keskeytettiin. Tällöin sääntöjen mukaan pisteet puolitettiin ja Prost hävisi MM-taistelun tallikaverilleen historian pienimmällä piste-erolla, puolella pisteellä.
Formula 1 > McLaren > 1985

Kausi 1985 oli kuitenkin Prostin. Hän voitti viisi kilpailua kauden aikana ja nousi ensimmäiseksi ranskalaiseksi Formula 1-maailmanmestariksi 73:lla pisteellään. Maailmanmestaruus tuli ylivoimaisella 26:n pisteen erolla toiseksi tulleeseen Italian Michele Alboretoon ja se varmistui kauden kolmanneksi viimeisessä kilpailussa, Euroopan GP:ssä.
Formula 1 > McLaren > 1986

Niki Lauda lopetti uransa vuonna 1986 ja Prostin uudeksi tallikaveriksi tuli suomalainen Keke Rosberg, joka oli voittanut F1-maailmanmestaruuden vuonna 1982. Rosberg ei pärjännyt Prostille, joka onnistuneesti puolusti mestaruuttaan. Vaikka Porschen moottorin epäluotettavuus näytti vieneen Prostin mestaruusmahdollisuudet, ratkaisu tapahtui kauden viimeisessä kilpailussa jonka voitto olisi riittänyt Nigel Mansellille mestaruuteen. Prost oli kolmantena MM-pisteissä, edellään Nelson Piquet ja Mansell. Mansellin auton takapyörä räjähti näyttävästi 64. kierroksella, vain 16 kierrosta ennen maalia. Prostille riitti voitto maailmanmestaruuteen, jonka hän lopulta saikin. Tämä oli vasta toinen kerta, kun MM-sarjan kolmannella sijalla ollut kuljettaja voitti mestaruuden viimeisessä kisassa. Siihen ovat pystyneet Prostin lisäksi vain Giuseppe Farina, Kimi Räikkönen ja Sebastian Vettel.
Formula 1 > McLaren > 1987

Rosberg lopetti kauden 1986 jälkeen uransa ja Prost sai jälleen uuden tallikaverin. Kyseessä oli Stefan Johansson joka sai paikkansa hyvien sponsorisuhteidensa ansiosta. Vaikka McLaren ei enää ollutkaan kauden 1987 kilpailukykyisimpiä autoja, Prost onnistui rikkomaan Jackie Stewartin ennätyksen voittojen määrässä ottamalla uransa 28:n voiton Belgian GP:ssä. Prost oli lopulta neljäs vuoden 1987 MM-taulukossa.
Formula 1 > McLaren > 1988

Kaudella 1988 brasilialainen Ayrton Senna valittiin Prostin tallipariksi. Kauden aikana McLarenin auto oli ylivoimainen ja tallin autolla voitettiin 15 kilpailua kauden 16:sta. Silloin käytössä ollut MM-pistelaskujärjestelmä koitui kuitenkin Prostin kohtaloksi, kun vain kauden 11 parasta osakilpailusijoitusta noteerattiin. Prost olisi voittanut mestaruuden 11 pisteen erolla Sennaan, mutta sen sijaan hävisikin sen kolmen pisteen erolla debyyttikautensa McLarenilla ajaneelle Sennalle.