stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Marsimalompolo
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Miekojärven alueella (67.93), jonka Miekojärven lähialueeseen (67.931) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 76 metriä mpy.
Melodia (kappale)

| ”Melodia” Lylloo ft>  Egas |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 6. toukokuuta 2013
 Tyylilaji: Dance, elektroninen
 Kesto: 03.28
 Levy-yhtiö: Lyprod Records
Lylloon muut singlet
| ”Tú y Yo” 2012 | ”Melodia” 2013 | ”Echo” 2013 |
Melodia on ranskalaisartisti Lylloon kappale, joka sisältää myös Egasin esittämiä vokaaleja. Sen julkaisi Lyprod Records digitaalisesti ladattavana singlenä ja EP:nä 6. toukokuuta 2013. Kappaletta varten tehty virallinen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 2. kesäkuuta 2013. Kappale ei päässyt lainkaan listoille.
Kappalelista

Digitaalinen lataus
1. Melodia (feat. Egas) - 3:28
Digitaalinen EP
1. Melodia (Radio Edit Version Internationale) [feat. Egas] - 3:28
2. Melodia (Radio Edit Fr) [feat. Egas] - 3:28
3. Melodia (Extended Version Internationale) [feat. Egas] - 4:49
4. Melodia (Extended Fr) [feat. Egas] - 4:49
Melodia

Musiikin tyylilajit
Taidemusiikki
Populaarimusiikki:
Pop | Rock | Iskelmä
Afroamerikkalainen musiikki
Kansanmusiikki
Maailmanmusiikki
Musiikinteoria
Nuottikirjoitus
Melodia
Harmonia
Tonaalisuus
Sävelasteikko
Sävellaji
Tahtilaji
Musiikkifilosofia
Musiikin vaikutukset
Musiikin historia
Musiikin tekeminen
Muusikko
Säveltäminen
Improvisointi
Soitin
Laulu
Konsertti
Äänen tallennus
Tekijänoikeus
Osa artikkelisarjaa
Melodia eli sävelmä on useista sävelistä muodostuva sävelkulku ja niiden muodostama jatkumo, toisin kuin yksittäinen kerran soitettava sävel.  Melodialla on tyypillisesti rakenne, jonka liikesuunnat useimmiten perustuvat jonkin sävellajin eli tonaalisen keskuksen käyttöön. Sävellaji saattaa myös vaihtua sävellyksen kuluessa.
Populaarimusiikin kappaleissa on usein kaksi-kolme melodiaa, säkeessä ja kertosäkeessä. Vaihtelua tuovat fraseeraus ja sanoitus, joka yleensä kirjoitetaan kulkemaan melodian mukaisesti siten, että yksi tavu vastaa yhtä nuottia.
Taidemusiikissa säveltäjä usein esittää läpi koko teoksen kantavan melodiateeman, jota sitten varioidaan eli muunnellaan, kuten myös jazzissa ja progressiivisessa musiikissa.
Melodiaa on myös usein tukemassa samalla tai kokonaan eri soittimella soitettu säestys.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Melodia Wikimedia Commonsissa
Max Liebermann

Max Liebermann keskeneräisen Paul von Hindenburgin muotokuvan vierellä vuonna 1927.
Max Liebermann (20. heinäkuuta 1847 Berliini – 8. helmikuuta 1935 Berliini) oli saksalainen taidemaalari ja graafikko. Hän oli 1900-luvun alussa yksi Saksan arvostetuimmista taidemaalareista.
Liebermann oli varakkaan tehtailijan poika ja opiskeli maalaustekniikkaa muun muassa Carl Steffeckin oppilaana. Porvarillisesta taustastaan huolimatta hän tuli uransa alkupuolella tunnetuksi köyhän kansan kuvaajana: maalausten aiheina olivat muun muassa talonpojat, käsityöläiset ja tehdastyöläiset. Tyylillisesti hänen lähtökohtanaan oli 1800-luvun puolivälin ranskalainen realismi (esimerkiksi Jean-François Millet), mutta myös 1600-luvun hollantilainen taide vaikutti hänen tyyliinsä (varsinkin Frans Hals). Liebermannin realismi oli hyvin tinkimätöntä, ja niinpä jotkut alkoivat pilkallisesti nimittää häntä ”rumien ihmisten muotokuvamaalariksi”.
1890-luvulla Liebermannin tyyli kehittyi impressionistisempaan suuntaan. Värit muuttuivat valoisemmiksi, ja aiheet vaihtuivat porvarillisemmiksi. Hänen yhteiskunnallinen arvostuksensa nousi, ja vuonna 1897 hänet nimitettiin Preussin kuninkaallisen akatemian professoriksi. Tämä ei kuitenkaan estänyt häntä perustamasta vuonna 1899 ”Berliner Secession” -taiteilijaryhmittymää, jonka tarkoituksena oli toimia vastavoimana akatemian edustamalle konservatiiviselle taidenäkemykselle.
1900-luvun alussa Liebermannia pidettiin yleisesti yhtenä saksalaisen impressionismin tärkeimmistä edustajista. Hän sai myös mainetta muotokuvamaalarina ja maalasi muun muassa Saksan presidentti Paul von Hindenburgin muotokuvan. Eräs usein toistuva teema Liebermannin myöhäistuotannossa oli hänen kesähuvilaansa ympäröivä vehreä puutarha. Tässä suhteessa hän muistuttaa toista suurta impressionistia, Claude Monet’ta.
Liebermann oli juutalainen, joten Adolf Hitlerin valtaantulo vuonna 1933 johti hänen täydelliseen syrjäytymiseensä Saksan kulttuurielämästä. Kun hän näki voitonvarmojen kansallissosialistien marssivan kotikaupungissaan Berliinissä, totesi hän katkerana: ”En voi syödä niin paljon, että voisin oksentaa niin paljon kuin haluaisin.” Tämä kommentti kuvaa hyvin sitä tunnelmaa, jonka vallassa vanha Liebermann sekä monet muut merkittävät saksalaiset taiteilijat olivat vuonna 1933.
Säilyketehdas, 1879
Papukaijamies, 1902
Papageienallee, 1912
Omakuva, 1912.
Kaalipelto, 1917
Richard Strauss, 1918
Palkinnot ja tunnustukset

Adlerschild des Deutschen Reiches, 1927
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Max Liebermann Wikimedia Commonsissa
Max Liebermann -yhdistyksen kotisivut (saksaksi)
Metsu

Metsu on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Gabriël Metsu (1629–1667), alankomaalainen maalari
Bruno Metsu (1954–2013), ranskalainen jalkapalloilija
Koen Metsu (s. 1981), belgialainen poliitikko
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Miasino

| Miasino |
| --- | --- |
 Miasinon kirkko.
 Miasino
 Koordinaatit: 45°48′11″N, 8°25′51″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Piemonte
Maakunta:  Novara
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Giorgio Cadei
Pinta-ala:  
 – Maa:  5,52 km²
Korkeus:  479 (min. 290 - maks. 779) m
Väkiluku (2015):  820
 – Väestötiheys:  149 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  28010
Suuntanumero(t):  0322
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Miasino on kunta Pohjois-Italiassa Novaran maakunnassa Piemonten alueella. Miasinon naapurikunnat ovat Ameno, Armeno, Orta San Giulio ja Pettenasco.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Miasino Wikimedia Commonsissa
Novaran maakunta
Agrate Conturbia | Ameno | Armeno | Arona | Barengo | Bellinzago Novarese | Biandrate | Boca | Bogogno | Bolzano Novarese | Borgo Ticino | Borgolavezzaro | Borgomanero | Briga Novarese | Briona | Caltignaga | Cameri | Carpignano Sesia | Casalbeltrame | Casaleggio Novara | Casalino | Casalvolone | Castellazzo Novarese | Castelletto sopra Ticino | Cavaglietto | Cavaglio d’Agogna | Cavallirio | Cerano | Colazza | Comignago | Cressa | Cureggio | Divignano | Dormelletto | Fara Novarese | Fontaneto d’Agogna | Galliate | Garbagna Novarese | Gargallo | Gattico | Ghemme | Gozzano | Granozzo con Monticello | Grignasco | Invorio | Landiona | Lesa | Maggiora | Mandello Vitta | Marano Ticino | Massino Visconti | Meina | Mezzomerico | Miasino | Momo | Nebbiuno | Nibbiola | Novara | Oleggio | Oleggio Castello | Orta San Giulio | Paruzzaro | Pella | Pettenasco | Pisano | Pogno | Pombia | Prato Sesia | Recetto | Romagnano Sesia | Romentino | San Maurizio d’Opaglio | San Nazzaro Sesia | San Pietro Mosezzo | Sillavengo | Sizzano | Soriso | Sozzago | Suno | Terdobbiate | Tornaco | Trecate | Vaprio d’Agogna | Varallo Pombia | Veruno | Vespolate | Vicolungo | Vinzaglio
Martha Quinn

| Martha Quinn> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Martha Conrad Quinn
Syntynyt: 11. toukokuuta 1959 Albany, New York
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Jordan Tarlow
Lapset:  Annabelle Tarlow
Aiheesta muualla
IMDb 
Martha Conrad Quinn (s. 11. toukokuuta 1959 Albany, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja televisiopersoona. Hänet tunnetaan parhaiten MTV-televisiokanavan visualistina. Quinn työskentelee MTV:lle yhdessä Nina Blackwoodin, Mark Goodmanin, Alan Hunterin ja J.J. Jacksonin kanssa.
Näyttelijä

Quinn on esiintynyt Joe Hillin The Firemanissa. Parhaiten hänet tunnetaan kuitenkin Comedy Centralin The Showbiz Show with David Spade -televisiosarjasta.
Henkilökohtaista

Quinn on kasvissyöjä. Hän meni vuonna 1992 naimisiin muusikko Jordan Tarlowin kanssa.
Käännös suomeksi
Matra BAe Dynamics

| Matra BAe Dynamics |
| --- | --- |
Perustettu:  1996
Lakkautettu:  2001
Toimiala:  aseteollisuus
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Matra BAe Dynamics oli EU:n suurin ohjusten valmistaja.
Yritys syntyi vuonna 1996, kun puolet ranskalaisesta Matra Defensestä ja puolet englantilaisesta British Aerospace Dynamicsin (osa British Aerospace-konsernia) yhdistyivät.
British Aerospace oli jo vuonna 1989 pyrkinyt yhdistämään ohjusalan voimansa Thomson-CSF:n kanssa. Sen arveltiin johtavan miltei monopoliin EU:ssa, mikä oli fuusion pääesteitä.
Matra BAe Dynamics osti vuonna 1997 30% LFK:n osakkeista. LFK on nykyisin EADSin tytäryritys. Vuonna 2001 Matra BAe Dynamics yhtyi Aerospatiale Matra Missiles -yhtiöön ja Alenia Marconi Systems -yhtiöön. Tämä loi EADSiin kuuluvan MBDA-ohjusyhtiön.
Margot Kidder

| Margot Kidder |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Margot Ruth Kidder
Syntynyt: 17. lokakuuta 1948  Yellowknife, Luoteisterritoriot
Kuollut: 13. toukokuuta 2018 (69 vuotta) Livingston, Montana, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1968–2017
Merkittävät roolit:  Lois Lane (Teräsmies, Teräsmies II, Teräsmies III, Teräsmies ja uhka auringosta)
Aiheesta muualla
www.margotkidder.com
IMDb 
Elonet
Margot Ruth Kidder (17. lokakuuta 1948 Yellowknife, Luoteisterritoriot, Kanada – 13. toukokuuta 2018 Livingston, Montana, Yhdysvallat) oli kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten Lois Lanen roolista neljässä Teräsmies-elokuvassa (1978, 1980, 1983 ja 1987). Hänen muita elokuviaan ovat muun muassa Bronxin serkku (1970), Kuolemanhiljaista Belfastissa (1974), Luojan tähden, paetkaa! (1979), Heartaches (1981) ja Death 4 Told (2004). Kidder on näytellyt myös vierailevissa rooleissa useissa televisiosarjoissa, muun muassa sarjoissa Kova laki, L-koodi ja Smallville.
Palkinnot

Horror Genre Award (2004)
Genie (1982)
Saturn Award (1979)
Etrog (1975)
Ehdokkuudet

Saturn Award (1980, 1982)
Yksityiselämä

Margot Kidder oli kolme kertaa naimisissa, mutta liitot päättyivät eroon. Hänellä yksi tytär (s. 1976) ensimmäisestä avioliitostaan Thomas McGuanen kanssa. Kidder oli vuonna 1990 vakavassa auto-onnettomuudessa, jonka jälkeen hän ei pystynyt työskentelemään kahteen vuoteen.
Kidderistä tuli vuonna 2005 Yhdysvaltain kansalainen liittyen hänen aktivismiin joka liittyi Irakin sodan vastaiseen toimintaan Yhdysvalloissa.
Kidder teki itsemurhan asunnollaan Livingstonissa, Montanassa 13. toukokuuta 2018 . Kuolinsyy oli huumeiden ja alkoholin yliannostus.
Aiheesta muualla

Margot Kidder Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Melodie MC

Melodie MC (oikealta nimeltään Kent Lövgren) (s. 1970) on ruotsalainen vuosien 1992 ja 1998 välillä aktiivisesti esiintynyt ja eurodance-genren musiikkia tuottanut rap-artisti. Artistin tunnetuimpina kappaleina pidetään vuonna 1995 julkaistun albumin The Return hittejä ”Anyone Out There” sekä ”Give It Up (For The Melodie)”.
Diskografia > Albumit

Northland Wonderland (1993)
The Return (1995)
The Ultimate Experience (1997)
Diskografia > Singlet

Feel Your Body Moving (1992)
Take Me Away (1992)
I Wanna Dance (1993)
Dum Da Dum (1993)
Free (1994)
We're Down With The Dragons (1994)
Give It Up (For The Melodie) (1994)
Anyone Out There (1995)
Climb Any Mountain (1995)
Bomba Deng (1995)
Living In The Jungle (1996)
Real Man (1997)
Embrace The Power (1997)
Fake / Give Me Back Your Love (1997)
Move On (1998)
Men in Black II – miehet mustissa II

| Men in Black II – miehet mustissa II> Men in Black II |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Barry Sonnenfeld
Käsikirjoittaja:  Sarjakuva: Lowell Cunningham Tarina: Robert Gordon Käsikirjoitus: Barry Fanaro Robert Gordon
Tuottaja:  Steven Spielberg
Säveltäjä:  Danny Elfman
Kuvaaja:  Greg Gardiner
Leikkaaja:  Richard Pearson Steven Weisberg
Tuotantosuunnittelija:  Cheryl Carasik
Pukusuunnittelija:  Mary E. Vogt
Pääosat:  Tommy Lee Jones Will Smith Rip Torn Lara Flynn Boyle Johnny Knoxville Rosario Dawson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures
Levittäjä:  Columbia Pictures Netflix
Ensi-ilta:  3. heinäkuuta 2002
Kesto:  88 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  140 miljoonaa $
Tuotto:  441,8 miljoonaa $
Edeltäjä:  Men in Black – miehet mustissa (1997)
Seuraaja:  MIB³ – miehet mustissa 3 (2012)
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Men in Black II – miehet mustissa II (tunnetaan myös nimellä MIIB) on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut tieteistoimintakomedia elokuva. Se on jatkoa vuonna 1997 ilmestyneelle menestyselokuvalle Men in Black – miehet mustissa ja sen pääosissa nähdään aiemmasta osasta tutut Tommy Lee Jones ja Will Smith. Elokuva oli edeltäjänsä tavoin kaupallinen menestys ja se tuotti maailmanlaajuisesti noin 442 miljoonaa dollaria.
Elokuvan jatko-osa Men in Black III, sai ensi-iltansa toukokuussa 2012.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Tommy Lee Jones  | … |  Agentti K/Kevin Brown   |
|  Will Smith  | … |  Agentti J   |
|  Rip Torn  | … |  Chief Zed   |
|  Lara Flynn Boyle  | … |  Serleena   |
|  Johnny Knoxville  | … |  Scrad & Charlie   |
|  Rosario Dawson  | … |  Laura Vasquez   |
|  Tony Shalhoub  | … |  Jack Jeebs   |
|  Patrick Warburton  | … |  Agentti T   |
|  Jack Kehler  | … |  Ben   |
|  David Cross  | … |  Newton   |
|  Michael Jackson  | … |  Agentti M   |
|  Tim Blaney  | … |  Frank the Pug (ääni)   |
Megalomania (albumi)

| Megalomania Aqua |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2010–2011
 Julkaistu: 3. lokakuuta 2011
 Tuottaja(t): Claus Norréen, Søren Rasted, Kasper Bjørke, Lucas Secon, Frederik Thaae, Thomas Troelsen
 Tyylilaji: eurodance, bubblegum dance, dancepop
 Kesto: 39.11
 Levy-yhtiö: Universal Music Denmark
Aquan muut julkaisut
| Greatest Hits 2009 | Megalomania 2011 |   |
Megalomania on tanskalais-norjalaisen Aquan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 3. lokakuuta 2011. Yhtyeen edellinen virallinen studioalbumi Aquarius julkaistiin yli 11 vuotta sitten.
Kappaleet

Kappalelista julkaistiin virallisesti 29. elokuuta 2011.
Playmate to Jesus – 4.47 (säv. Claus Norréen, Søren Rasted, René Dif, Lene Nystrøm)
Dirty Little Pop Song – 3.51 (säv. Rasted, Norréen, Kasper Bjørke, Sue Brask)
Kill Myself – 3.30 (säv. Rasted, Norréen, Nystrøm)
Like a Robot – 3.39 (säv. Norréen, Rasted, Dif,  Lucas Secon)
Viva Las Vegas – 3.24 (säv. Norréen, Rasted, Brask)
No Party Patrol – 3.21 (säv. Norréen, Rasted, Brask, Niels Rahr)
Come n' Get It – 3.25 (säv. Norréen, Rasted)
Sucker for a Superstar – 3.20 (säv. Norréen, Rasted, Brask)
Be My Saviour Tonight – 3.17 (säv. Norréen, Rasted, Dif, Nicolaj Rasted)
How R U Doin? – 3.21 (säv. Norréen, Rasted, Thomas Troelsen)
If the World Didn't Suck (We Would All Fall Off) – 3.22 (säv. Norréen, Rasted, Brask)
Arvostelut

AllMusic:
Ekstra Bladet:
Jyllands Posten:
Melodifestivalen 1961

| Eurovision laulukilpailu 1961  Ruotsin euroviisukarsinta> Melodifestivalen 1961 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  6. helmikuuta 1961
Tapahtumapaikat:  Cirkus, Tukholma
Juontaja(t):  Jeanette von Heidenstam
Kapellimestari:  Göte Wilhelmsson (pieni orkesteri) William Lind (suuri orkesteri)
Valintamenetelmä:  alueraadit
Voittaja:  Siw Malmkvist/Gunnar Wiklund ”April, april”
Ruotsi Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1960  1962 ► 
Siw Malmkvist Melodifestivalenissa 1961.
Melodifestivalen 1961 (tuolloin tunnettu nimellä Eurovisionsschlagern - Svensk final) oli Ruotsissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 1961 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin noin 550 kappaletta. Niistä viisi valittiin finaaliin, joka pidettiin 6. helmikuuta Cirkuksessa Tukholmassa. Finaalissa jokainen kappale esitettiin kahdesti eri artistien esittämänä, ensin suuren ja sitten pienen orkesterin säestämänä. Voittajan valitsivat neljä ympäri Ruotsia kokoontunutta alueraatia, joista kussakin oli kolme jäsentä. Kukin raatien jäsen antoi jokaiselle kappaleelle arvosanan välillä 1-10. Kilpailun voitti kappale April, april, jonka karsinnassa esittivät Siw Malmkvist ja Gunnar Wiklund. Kansainväliseen Eurovision laulukilpailuun kappaleen esittäjäksi kuitenkin valittiin Lill-Babs.
Tulos

| Numero | Artisti (suuri orkesteri) | Artisti (pieni orkesteri) | Kappale | Lauluntekijä(t) | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Lars Lönndahl | Lily Berglund | "Spela på regnbågen" | Britt Lindeborg | 2 | 71 |
| 2 | Lily Berglund | Lill-Babs | "Stockholm" | Bobbie Ericson, Eric Sandström | 5 | 57 |
| 3 | Lill-Babs | Lars Lönndahl | "Vårvinter" | Bobbie Ericson | 2 | 71 |
| 4 | Siw Malmkvist | Gunnar Wiklund | "April, april" | Bobbie Ericson, Bo Eneby | 1 | 78 |
| 5 | Gunnar Wiklund | Siw Malmkvist | "Vår i hjärtat" | Lennart Gröhn | 4 | 58 |
Tulos > Pistetaulukko

| Kappale | Tukholma | Göteborg | Malmö | Luulaja | Yht>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Spela på regnbågen | 18 | 15 | 22 | 16 | 71 |
| Stockholm | 24 | 7 | 15 | 11 | 57 |
| Vårvinter | 19 | 14 | 23 | 15 | 71 |
| April april | 23 | 9 | 24 | 22 | 78 |
| Vår i hjärtat | 15 | 5 | 18 | 20 | 58 |
Porin Pesäkarhut

| Porin Pesäkarhut |
| --- | --- |

Koko nimi:  Porin Pesäkarhut
Perustettu:  28. marraskuuta 1985
Entiset nimet:  Pesäkarhut Pori 1985–
Kaupunki:  Pori
Kenttä:  Porin pesäpallostadion
– kapasiteetti:  1 000
Naisten sarjataso:  Superpesis
Värit:            punainen, musta

Toiminnanjohtaja:  Susanna Halmela
Puheenjohtaja:  Vesa Saine
Naisten pelinjohtaja:  Jussi Haapakoski
Omistaja:  Pesäkarhut ry
Naisten SM-mitalit
Kultaa:  3 (2002, 2021, 2023)
Hopeaa:  6 (2005, 2008, 2010, 2013, 2017, 2019)
Pronssia:  10 (2001, 2004, 2006, 2009, 2011, 2012, 2014, 2016, 2018, 2020)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Porin Pesäkarhut on vuonna 1985 perustettu porilainen pesäpallon erikoisseura. Pesäkarhujen naisjoukkue pelaa Suomen pääsarjassa, Superpesiksessä, jossa se on pelannut yhtäjaksoisesti kaudesta 1996 lähtien. Pesäkarhut pelaavat kotiottelunsa Porin pesäpallostadionilla. Seura on voittanut naisten Suomen mestaruuden kolmesti, kausilla 2002, 2021 ja 2023.
Historia > Seuran perustaminen

Porin Pesäkarhut ry perustettiin 28. marraskuuta 1985 Ravintola Karhun Kruunussa. Seuran perustajat olivat Heikki Kuuri-Riutta ja Alpo Ahtola. Porin Pesäkarhujen ensimmäinen puheenjohtaja oli Alpo Ahtola. Seuran naisjoukkue aloitti taipaleensa Suomensarjasta kaudella 1986, minkä päätteeksi joukkue nousikin Ykköspesikseen seuraavalle kaudelle. Ykköspesistaipaletta kesti kuuden kauden ajan kauteen 1992 asti, jonka päätteeksi seuran historian ensimmäinen sarjapaikka saavutettiin. Ensimmäinen vierailu pääsarjassa kesti kuitenkin vain yhden kauden ajan, kun sijoitus sarjassa oli viimeinen eli 12. Seuraavat kaksi kautta (1994–1995) joukkue pelasi jälleen Ykköspesistä nousten kuitenkin jälkimmäisen päätteeksi takaisin Superpesikseen.
Kaudesta 1996 lähtien Porin Pesäkarhut on pelannut yhtäjaksoisesti Naisten Superpesiksessä. Seura saavutti ensimmäisen SM-mitalinsa kauden 2001 päätteeksi, jolloin värinä oli pronssinen. Seuraavalle kaudelle mitalin väri vielä kirkastettiin kultaiseksi ja samalla saavutettiin seuran historian ensimmäinen Suomen mestaruus. Tämän jälkeen seura on pysynyt sarjan kärjessä sijoittuen sarjassa kaudesta 2004 yhtäjaksoisesti vähintään neljän parhaan joukkueen joukkoon.
Junioritoiminta

| Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Joukkue | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Mitalit | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Vuodet | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit> Yhteensä | Pesäpallon junioreiden SM-mitalit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
A-pojat: 
| A-pojat |  Pronssia | 1984 | 1 |  |
B-tytöt: 
| B-tytöt |  Kultaa | 2004, 2005, 2006, 2018, 2022, 2024 | 6 |  |
| B-tytöt |  Hopeaa | 1991, 1996, 2009, 2011 | 4 |  |
| B-tytöt |  Pronssia | 1993, 2007, 2008, 2023 | 4 |  |
C-tytöt: 
| C-tytöt |  Hopeaa | 2008, 2022 | 2 |  |
| C-tytöt |  Pronssia | 1992, 2009, 2013, 2017 | 5 |  |
D-tytöt: 
| D-tytöt |  Kultaa | 2007, 2018 | 2 |  |
| D-tytöt |  Hopeaa | 2008, 2015, 2016, 2020 | 4 |  |
| D-tytöt |  Pronssia | 2010, 2017 | 2 |  |
E-tytöt: 
| E-tytöt |  Kultaa | 2014 | 1 |  |
| E-tytöt |  Hopeaa | 2006, 2013, 2016, 2017 | 4 |  |
| E-tytöt |  Pronssia | 2015, 2017, 2018, 2019, 2021, 2023 | 6 |  |
| Yhteensä: | Yhteensä: | Yhteensä: | 41 |  |
Palkinnot ja huomionosoitukset > Palkitut

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Etenijäkuningatar: Carita Toiviainen (2007)  Kaisa Kärkkäinen (2010)  Milla Lindström (2013, 2017)  Emilia Itävalo (2021)  |  Lyöjäkuningatar: Heidi Kuusisto (2010)  Hanna Itävalo (2013)  Susanna Puisto (2020, 2021, 2022)  |  Kärkilyöntikuningatar: Hanna Itävalo (2009, 2010)  Kaisa Kärkkäinen (2011)  Carita Toiviainen (2013, 2015)  |  Pudotuspelien arvokkain pelaaja: Tiia Peltonen (2021)  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vuoden jokeri: Johanna Nieminen (2002)  Tanja Vehniäinen (2005)  Heidi Kuusisto (2007, 2008, 2010)  |  Vuoden lukkari: Kaisa Salmela (2012)  |  Vuoden pesäpalloilija: Jonna Äijälä (2002)  Kaisa Kärkkäinen (2010)  Carita Toiviainen (2013)  Susanne Ojaniemi (2017)  Emilia Itävalo (2019)  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kultainen maila: Hanna Itävalo (2009)  Susanne Ojaniemi (2017)  |  Kultainen räpylä: Susanne Ojaniemi (2017)  Emilia Itävalo (2019)  |  Vuoden pelinjohtaja: Jussi Viljanen (2002)  Sami-Petteri Kivimäki (2010)  Sami Österlund (2014)  |
Palkinnot ja huomionosoitukset > Naisten Itä-Länsi-valinnat

| --- | --- |
 Anne Nurmela (1998)  Tytti Lamppu (1998)  Heli Ruoho (1999, 2003)  Johanna Nieminen (2000, 2001)  Leena-Maaria Lamminen (2001, 2002)  Hannamari Kaario (2001, 2002, 2004)  Krista Laurila (2001)  Jonna Äijälä (2002, 2003, 2005)  Sari Lemponen (2003, 2004, 2005)  Hanna Tuomaala (2003, 2004)  Johanna Pentilä (2005, 2007)  Noora Boelius (2006)  Kaisa Kärkkäinen (2006, 2007, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013)  Carita Toiviainen (2006, 2007, 2008, 2010, 2012, 2013, 2014, 2015)  Sanna Lappalainen (2007, 2009)  Hanna Itävalo (2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013)  Niina Yli-Hirvelä (2008) :  Sanni Vainio-Hynnilä (2008)  Suvi Seppälä (2009)  Heidi Kuusisto (2010, 2011)  Veera Svansjö (2010)  Emmi Viitala (2010, 2011)  Milla Lindström (2012, 2013, 2018, 2019)  Kaisa Salmela (2012, 2013)  Susanne Ojaniemi (2015, 2017, 2018, 2019)  Susanna Puisto (2015, 2016, 2017, 2019, 2021)  Emilia Itävalo (2016, 2018, 2019, 2021)  Henna Juka (2017, 2018, 2021, 2022)  Aino-Kaisa Mantere (2017)  Emilia Linna (2018, 2021, 2022)  Minttu Vettenranta (2018, 2021)  Milla Oksa (2019)  Kaisa-Maija Rosvall (2021)  Tiia Peltonen (2022)
Tilastot ja luettelot > Saavutukset

Seura on historiansa aikana saavuttanut naisten Superpesiksessä 19 mitalia. Näistä kolme on kultaisia (2002, 2021 ja 2023), kuusi hopeista (2005, 2008, 2010, 2013, 2017 ja 2019) ja kymmenen pronssista (2001, 2004, 2006, 2009, 2011, 2012, 2014, 2016, 2018 ja 2020). Hallimestaruuden joukkue on voittanut 2002, 2007, 2009, 2011, 2017 ja 2018. Lisäksi seuran juniorijoukkueet A-pojissa ja B–E-tytöissä ovat saavuttaneet yhteensä 17 SM-mitalia.
Tilastot ja luettelot > Pelinjohtajat Naisten Superpesiksessä

Porin Pesäkarhujen pelinjohtajat Naisten Superpesiksessä vuodesta 2001:
Jussi Viljanen 2001–2003
Petri Kaijansinkko 2004–2006
Jarmo Ania 2007–2008
Petri Kaijansinkko 2008
Sami-Petteri Kivimäki 2009–2010
Petri Kaijansinkko 2011
Jarmo Lehtinen 2012
Marko Hovi 2013
Risto Ojanperä 2014
Sami Österlund 2014–2020
Jarkko Pokela 2021–2023
Jussi Haapakoski 2024–
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Pesäkarhujen tilastoja (UrheiluPori)