stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eeva-Kaarina Aronen

Eeva-Kaarina Aronen haastateltavana Helsingin Taiteiden yössä 2014
Eeva-Kaarina ”Epi” Aronen (30. joulukuuta 1948 Helsinki – 16. joulukuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja toimittaja.
Aronen kirjoitti ylioppilaaksi Tyttönormaalilyseosta Helsingissä 1968 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1975 pääaineinaan romaaninen filologia ja venäjän kieli ja kirjallisuus. Toimittajaksi hän valmistui Sanoman toimittajakoulusta 1976. Aronen työskenteli toimittajana Helsingin Sanomien Kuukausiliitteessä vuosina 1991–2008.
Arosen esikoisromaani Maria Renforsin totuus ilmestyi vuonna 2005 ja toinen romaani Hän joka näkee vuonna 2007. Esikoisromaani ilmestyi vuonna 2007 saksaksi nimellä Die Lachsfischerin. Saksannoksen on kustantanut Lübbe ja kääntänyt Angela Plöger. Aronen oli Runeberg-kirjallisuuspalkintoehdokkaana vuonna 2007. Hän joka näkee ilmestyi elokuussa 2008 saksaksi Lübbeltä Angela Plögerin käännöksenä nimellä Der Sommer vor meinem Fenster. Arosen kolmas romaani Kallorumpu ilmestyi vuonna 2011 ja oli Finlandia-palkintoehdokas.
Teokset

Maria Renforsin totuus (Teos, 2005)
Hän joka näkee (Teos, 2007)
Kallorumpu (Teos, 2011)
Edda (Teos 2014)
Aiheesta muualla

Eeva-Kaarina Aronen Teoksen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Eeva-Kaarina Aronen Kirjasampo.fi:ssä
Toimittaja vaihtoi vapaalle, fiktioon – Eeva-Kaarina Aronen törmäsi niin hyvään aiheeseen, että siitä piti tehdä romaani (HS 21.9.2005)[vanhentunut linkki]
Eeva-Kaarina Arosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
Last Rites (yhtye)

Last Rites on 2000-luvun alussa Rubicon-yhtyeen pohjalta muodostettu brittiläinen goottirock-yhtye, joka on julkaissut kaksi albumia ja yhden EP:n.
Levytykset

| Vuosi | Albumi | EP |
| --- | --- | --- |
| 2001 | Guided by Light |  |
| 2004 |  | My World Alight |
| 2005 | The Many Forms |  |
Yhtyeen jäsenet

Nod Wright – laulu, rummut
James Quinn – kitara
Paul Wright – kitara
Bob Ahern – bassokitara
Last in Line (albumi)

| Last in Line Nylon Beat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2001–2002
 Julkaistu: 3. kesäkuuta 2002 (Suomi) 25. maaliskuuta 2002 (Korea)
 Tuottaja(t): Risto Asikainen
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 79.30
 Levy-yhtiö: Mediamusiikki, Edel
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 21.
Nylon Beatin muut julkaisut
| Extreme 2001 | Last in Line 2002 | 12 apinaa 2003 |
Last in Line on Nylon Beatin toinen englanninkielinen albumi ja kaikista albumeista seitsemäs. Albumista julkaistiin Koreassa kahden levyn versio, jossa oli myös edellisen englannin kielisen albumin, Nylon Moonin, kappaleita. Albumilta julkaistiin singlet Guilty ja Last in Line. Guilty' ja Sex While a Taxi Ride' -kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo.
Albumin kappaleet ovat käännösversioita albumien Valehtelija, Demo ja Extreme kappaleista, tosin edellisellä englanninkielisellä albumilla olleet "Like A Fool" ja "Eternal Love" on kelpuutettu tällekin albumille, vaikkakin uudistettuina.
Kappaleet

Last in Line – 3:23
Sex While A Taxi Ride – 3:34
Guilty – 4:01
Boy in The Back Row – 3:51
Like A Fool – 3:44
Poison – 3:17
Love And Hate – 3:10
Enough of You – 3:51
Black Rain – 4:19
Sinner – 3:52
Eternal Love – 3:50
The One I Remember Most – 3:50
Bonusraita:
Guilty (Radio Mix) – 3:34
Aiheesta muualla

Last in Line Discogsissa (englanniksi)
Eino Lehtinen (sotaveteraani)

Eino Arvid Lehtinen (10. huhtikuuta 1900 Ylistaro – 29. tammikuuta 2007 Raisio) syntyi Ylistarossa 9-lapsisen perheen kuopukseksi ja oli yksi Suomen vanhimmista asukkaista sekä viimeisiä sisällissodan veteraaneja.
Eino Lehtinen osallistui valkoisten puolella sisällissotaan suojeluskunnan sotamiehenä. Hänen isoveljensä Iisakki kaatui Vilppulan rintamalla.
Eino Lehtinen aloitti koulunsa yksityisopetuksessa Kainaston kansakoulun opettaja Maija Aaltosen oppilaana vuonna 1917. Koulusta hän valmistui aikanaan huippuoppilaana.
Eino Lehtinen avioitui vuonna 1926 sairaanhoitaja Aili Sanelma Saarimaan kanssa. He saivat seitsemän lasta, joista kaksi oli poikia ja viisi tyttöjä. Avioliitto kesti Aila-vaimon kuolemaan vuonna 1986 asti.
Vuonna 1924 Lehtinen valmistui opettajaksi Rauman seminaarista ja toimi tässä ammatissa, kunnes jäi eläkkeelle 1961.
Johtajaopettajana eri puolilla Suomea lähes neljäkymmentä vuotta työskennellyt Eino Lehtinen oli myös ahkera runojen kirjoittaja sekä taitava kädentöiden harrastaja. Suurin osa hänen kirjallisista teoksistaan on jäänyt pöytälaatikkoon jälkipolvien myöhemmin ihailtavaksi, mutta esim. hänen runoteoksensa "Haaksi kantaa yli kuohujen" julkaistiin v.1974. Lisäksi hän on kirjoittanut laajan sukuhistoriikin kantaisä Jaakko Ilkasta nykypäivään. Historiikki julkaistiin v. 1995 Eino Lehtisen täyttäessä 95 vuotta. Kädentöistä Lehtisen taidonosoituksia olivat mm. yli kymmenen käsin solmittua suurta villaryijyä, sekä lukuisat ristipisto- ja kirjontatyöt, kuten suuri määrä erilaisia koristetyynyjä.
Lehtinen oli seurakunnan tehtävissä aktiivisesti mukana. Hän kävi vielä 103-vuotiaana kirkossa omin avuin. Hän myös nuoresta pitäen harrasti paljon musiikkia ja kirjallisuutta. Lehtinen olikin kiinnostunut jo rippikouluajoilta laulamaan kirkkokuoroissa. Harrastus jatkui sittemmin n. 80 vuoden ajan useissa kuoroissa laulajana, kuoronjohtajana ja kahden kuoron perustajana. Lehtinen oli mukana myös oman kotikuntansa Raision Koraalikuorossa. Tämän lisäksi hän toimi mm. säestäjänä ja kanttorien sijaisena eri seurakunnissa aina kun tarvetta oli.
Iän karttuessa Lehtinen oli myös Ylistaron sotaveteraanien kunniajäsen.
Eino Lehtinen kuoli Raisiossa 106 vuoden ikäisenä. Lehtisen ja Lennart Rönnbackin kuoltua Suomessa oli enää kaksi sisällissodassa taistellutta veteraania elossa: toinen heistä Aarne Arvonen (1897–2009, kuollessaan Suomen vanhin asukas).
Lampinen (Mäntyharju, Outinen)

| Lampinen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°20′24″N, 26°51′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskuoja:  oja Pitkäjärveen 
Järvinumero:  14.919.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84,4 m  
Pituus:  240 m  
Leveys:  70 m  
Rantaviiva:  0,563 km  
Pinta-ala:  0,989 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiLampinen 
Lampinen  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Outisten lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 240 metriä pitkä, 70 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 550 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Pitkäjärven valuma-alueeseen (14.919) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,4 metriä mpy.
Eino Laukkanen

Eino Olavi Laukkanen (28. maaliskuuta 1914 Sortavala – 5. tammikuuta 1982 Lahti) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Laukkasen vanhemmat olivat kirvesmies Juho Laukkanen ja Anna Maria Tikka ja puoliso vuodesta 1938 Ella Emilia Järvinen. Laukkanen kävi kansakoulun ja Sortavalan liikeapulaiskoulun ja suoritti radiomekaanikon tutkinnon. Hän oli Suomen Maanviljelyskauppa Oy:n, vuodesta 1937 Maanviljelyskauppa Oy, harjoittelija ja myyjä Sortavalassa 1928–1939, myyjä Joensuussa 1940–1942, Jyväskylän konttorin hoitaja 1942–1953 ja kaupallinen johtaja Helsingissä 1953–1959. Konetalo Eino Laukkanen Ky:n, vuodesta 1973 Konetalo Oy, perustajaosakas Laukkanen oli vuodesta 1959, toimitusjohtaja 1959–1973 ja johtokunnan päätoiminen puheenjohtaja vuodesta 1973. Laukkanen oli myös Rakkolan Kalan pääosakas. Hän oli Expert-kodinkoneliikeketjun perustajia ja hänellä oli useita radio- ja kodinkoneliikealan ja muita luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Laukkanen oli reservin vääpeli (1944). Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1977. Nuoruudessaan yleisurheilussa ja hiihdossa kilpaillut Laukkanen voitti 1970-luvulla Suomen mestaruuksia ikämiessarjojen trap- ja olympiatrap-ammunnassa.
Last Saturday In Gaza / Wendy

| ”Last Saturday In Gaza / Wendy” Jann Wilde |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Don't Play With The Flame On Your Hand
 Julkaistu: 05. huhtikuuta 2010
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Jann Wilde
 Tyylilaji: rock/pop
 Kesto: 06.29
 Levy-yhtiö: Yläkulo Tuotanto, The Velvet Beat
Jann Wilden muut singlet
| ”Deimos & Phobos” 2008 | ”Last Saturday In Gaza / Wendy” 2010 |   |
Last Saturday In Gaza / Wendy on Jann Wilden kaksoissingle. Se julkaistiin 5. huhtikuuta 2010 ja oli ensimmäinen albumilta Don't Play With The Flame On Your Hand julkaistu single.
Kappalelista

Last Saturday in Gaza
Wendy
Muusikot

Jann Wilde – laulu, kitara, basso, koskettimet, rummut
Robin Savage – kitara
Dean Martini – kitara, laulu
Kaide Luukkonen – koskettimet/laulu
Johannes Laitila – rummut
Donji grad (Zagreb)

| Donji grad> Gradska četvrt Donji grad |
| --- | --- |
 Donji gradin sijainti Zagrebin kartalla
Kaupunki:   Zagreb, Kroatia
Suuralue:  Zagrebin kaupunki
Pinta-ala:  3,1 km² 
Väkiluku:  37 024 (2011)
Väestötiheys:  12 300 as./km²
Donji grad (suomeksi Alempi kaupunki) on yksi Kroatian pääkaupungin Zagrebin 17 kaupunginosasta. Se sijaitsee kaupungin keskustassa ja siellä on 37 024 asukasta. Alueen virallista nimeä käytetään harvoin, ja suurin osa Zagrebin asukkaista nimittääkin sitä centariksi eli keskustaksi. Centar kuitenkin kattaa myös Gornji Grad-Medveščakin alueen eteläosat.
Galleria

Donji grad yöllä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Donji grad (Zagreb) Wikimedia Commonsissa
Luettelo kaduista Donji gradissa (kroatiaksi)
Lasse Wächter

| Lasse Wächter> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 10. elokuuta 1937 Pori
Kuollut: 22. helmikuuta 1998 (60 vuotta) Oulu
Kansalaisuus:  Suomi
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):  Suomi
Komentajuudet:  Panssariprikaati 1987–1990 Savo-Karjalan sotilaslääni 1990–1992 Pohjoinen maanpuolustusalue 1993–1996
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Ylennykset:  vänrikki 1958 luutnantti 1961 yliluutnantti 1964 kapteeni 1967 majuri 1972 everstiluutnantti 1976 eversti 1980  kenraalimajuri 1990 kenraaliluutnantti 1993
Lasse Erik Wächter (10. elokuuta 1937 Pori  – 22. helmikuuta 1998 Oulu) oli suomalainen kenraaliluutnantti.
Wächterin vanhemmat olivat Henry Waldemar Wächter ja Irja Kyllikki Lehtonen ja puoliso vuodesta 1960 Pirjo Kaija Örmä. Miss Suomi, lentoemäntä Ritva Wächter on Lasse Wächterin sisar.
Wächter tuli ylioppilaaksi 1957 ja suoritti Kadettikoulun 1960 ja Sotakorkeakoulun 1971. Hän toimi Panssarivaunupataljoonan opetusupseerina Parolannummella 1960–1963, komppanianpäällikkönä 1964–1967 ja koulutus- ja järjestelytoimiston päällikkönä 1967–1969, Panssarikoulun linjanjohtajana 1963–1964, Panssariprikaatin esikunnan järjestelytoimiston päällikkönä 1971–1972 ja prikaatin komentajana 1987–1990, tasavallan presidenttien Urho Kekkosen ja Mauno Koiviston adjutanttina 1972–1984, sotilasasiamiehenä Washingtonissa ja Ottawassa 1984–1987, Etelä-Suomen sotilasläänin esikunnan erityistehtävissä 1987, Savo-Karjalan sotilasläänin komentajana 1990–1992 ja Pohjoisen maanpuolustusalueen komentajana vuodesta 1993. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 1996.
Wächter ylennettiin vänrikiksi 1958, luutnantiksi 1961, yliluutnantiksi 1964, kapteeniksi 1967, majuriksi 1972, everstiluutnantiksi 1976, everstiksi 1980, kenraalimajuriksi 1990 ja kenraaliluutnantiksi 1993.
Wächter kuoli vuonna 1998 syöpään.
Lampinen

Lampinen on suomalainen sukunimi. Osaksi se on vanhaa itäsuomalaista alkuperää, osaksi kuuluu nuoriin, otettuihin länsisuomalaisiin sukunimiin, joissa on liitetty johonkin luontoaiheiseen sanaan pääte nen vanhojen itäsuomalaisten sukunimien mallin mukaisesti. Tunnettuja nimenkantajia:
Lampinen sukunimenä

Aino Lampinen (1909–1997), kotitalousopettaja, rehtori, toimittaja ja keittokirjailija
Armas Lampinen (1910–1986), kirjailija
Arto Lampinen (1933–2017), juristi, yritysjohtaja ja Kokoomuksen kansanedustaja
Emil Lampinen (1883–1961), suksitehtailija
Harald Lampinen (1912–1990), moukarinheittäjä
Hombre Lampinen (oik. Ari Olavi Lampinen, 1961–2016), studiomuusikko ja kitaristi
Inka Lampinen (s. 1990), salibandyn pelaaja
Juho Emil Lampinen (o.s. Härmälä, 1882–1954), maanviljelijä, Maalaisliiton kansanedustaja, kunnallis- ja maanviljelysneuvos
Kalle Lampinen (1894–1950), Suomen sosialistisen työväenpuolueen poliitikko ja toimittaja
Kyösti Lampinen (s. 1957), urheiluvalmentaja ja -kirjailija
Mari Lampinen (s. 1971), ampumahiihtäjä
Max Lampinen (s. 2004), moukarinheittäjä, kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä
Mico Lampinen (s. 2006), kiekonheittäjä
Mikko Lampinen (1859–1910), maanviljelijä, kauppias ja valtiopäivämies
Mikko Lampinen (s. 1985), tanssija, tuottaja ja visuaalinen suunnittelija
Osmo Ilmari Lampinen (1927–1999), toimittaja ja tieteiskirjailija
Osmo Ilmari Lampinen (s. 1948), yhteiskuntatieteilijä, virkamies, rehtori, tietokirjailija
Pekka Lampinen (s. 1965), basisti
Petra Lampinen (s. 1975), säveltäjä ja muusikko
Petteri Lampinen (s. 1975), jääpalloilija
Raine Lampinen (1912–1984), moottoripyöräurheilija, suksitehtailija, Emil Lampisen poika
Simo Lampinen (s. 1943), ralliajaja, Raine Lampisen poika
Sirkka-Liisa Lampinen (s. 1951), korkeushyppääjä
Teemu Lampinen (s. 1981), jalkapalloilija
Viima Lampinen (s. 1983), kansalaisaktivisti
Ville Lampinen (s. 1994), pika- ja keskimatkojen juoksija
Lampinen nimimerkkinä

Mari Lampinen, nuortenkirjailija Kristina Carlsonin nimimerkki
Kuvitteellisia Lampisia

Ankka Lampinen, Aku Ankan suomenkielinen nimi 1930-luvulla
Nimen muita merkityksiä

Lampinen, järvi Hattulassa
Lampinen, lampi Kangasalla
Lampinen, lampi Mäntyharjussa
Salmi, kylä Sastamalassa, entisen Mouhijärven kunnan alueella
Dr. Teeth and The Electric Mayhem

Dr. Teeth and The Electric Mayhem on The Muppet Show -ohjelman rockyhtye. Se esiintyy myös Muppet-elokuvissa, ja sen nimissä on julkaistu kappaleita eri levyillä. Yhtyeen kuuluisin kappale on "Can You Picture That?" vuoden 1979 The Muppet Movie -elokuvasta.
Yhtyeen jäsenet ovat Dr. Teeth (yhtyejohtaja, piano), Janice (kitara), Sgt. Floyd Pepper (bassokitara), Zoot (saksofoni) ja Animal (rummut). Dr. Teeth -hahmo on Jim Hensonin suunnittelema, ja muut jäsenet ovat Michael K. Frithin luomuksia. Muppet Show’n viidennellä tuotantokaudella Lips tulee yhtyeen trumpetistiksi. Animal, Floyd, Zoot ja Janice kuuluvat myös Muppet Show’n monttuorkesteriin, joka soittaa ohjelman aloitus- ja lopetuskappaleet sekä muuta musiikkia.
Lapp Automaatio

Logo
fi
Lapp Automaatio Oy on suomalainen koneenrakennuksen automaatio- ja sähkökomponenttien maahantuoja, joka edustaa useita kansainvälisiä tuotevalmistajia Suomessa. Lapp Automaatio myös markkinoi ja myy kansainvälisesti omaa lämpötila-anturi-tuotevalikoimaansa. Yritys on toiminut Suomen markkinoilla 1920-luvulta alkaen, ja vuonna 2018 Lapp Automaatiossa työskenteli noin 50 henkilöä ja toimipisteitä oli viidellä eri paikkakunnalla Suomessa. Päätoimipaikka on Vantaan Varistossa ja suurvarasto sijaitsee Hyvinkäällä.
Historiaa

Lapp Automaatio ent. SKS Automaatio kuului osaksi SKS-konsernia. SKS Group ent. S.K.S Suomalainen Osakeyhtiö, on vuonna 1924 perustettu teknisten komponenttien ja laitteiden maahantuoja. SKS Automaatio yhtiöitettiin omaksi yhtiökseen vuonna 1998 silloisesta SKS Tekniikka Oy:stä. Vuonna 2009 SKS Automaatio osti Oy Elteosähkö Ab:n osake-enemmistön.
Historiaa > Osaksi isompaa kokonaisuutta

Joulukuussa 2017 SKS Automaatio siirtyi yhdessä SKS Connecton kanssa saksalaisen LAPP Groupin omistukseen. Entinen omistaja, SKS-konserni allekirjoitti 18.12.2017 sopimuksen yrityskaupoista kahden uuden omistajan kanssa Lapp Group on saksalainen perheomisteinen konserni, joka toimittaa kaapeleita, kaapelitarvikkeita ja -järjestelmiä. Tuotevalikoimassa on yli 40 000 tuotetta, jotka valmistetaan pääasiassa yhtiön omissa tuotantolaitoksissa. Konsernissa on 17 tuotantolaitosta ja 40 myyntiorganisaatiota eri puolilla maailmaa. Lapp Groupissa työskentelee noin 3 770 henkilöä.
Aiheesta muualla

Lapp Automaatio
Kurnulivertäjä

| Kurnulivertäjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Käpinkäiset Campephagidae
Suku::  Livertäjät Lalage
Laji::  nigra
Kaksiosainen nimi
 Lalage nigra  (Forster, 1781) 
Katso myös
   Kurnulivertäjä Wikispeciesissä   Kurnulivertäjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kurnulivertäjä (Lalage nigra) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Kurnulivertäjää tavataan Kaakkois-Aasiassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Kärppälä

Kärppälä on kylä Rautaveden itärannalla Sastamalan kaupungissa Pirkanmaalla. Kylä kuului aikoinaan Karkun pitäjään ja se on Karkun itäosan eli Salokunnan keskus. Kylässä on muun muassa Salokunnan kirkko. Kärppälä lähikylineen muodostavat Kärppälän kyläalueeksi kutsutun kokonaisuuden.
Sastamalan kylät -yhdistyksen mukaan Kärppälän alueeseen kuuluvat myös kylät Karkunkylä, Hieta, Maso,
Kojola, Lielahti, Piimäsjärvenmaa, Vataja ja Varppee. Alueella on yhteensä noin 300–400 asukasta. Kärppälän läpi virtaa Rautaveden Kärppälänlahteen laskeva Kärppälänjoki. Kylä on maastoltaan hyvin mäkistä, ja siellä sijaitsee muun muassa Pentin linnavuori. Kärppälän kylä ulottuu myös Rautaveden yli Salonsaarelle.
Kärppälässä on ollut kiinteää asutusta jo 4000 eaa. Vanhin säilynyt maininta Kärppälän kylästä on 1500-luvulta. Pentin linnavuori lienee ollut varustettuna 1220-luvulta 1200-luvun loppuun. Salokunnan alueen asukkaat olivat tahtoneet omaa kirkkoa jo 1900-luvun alusta saakka. Kirkon rakentamisesta päätettiin vuonna 1940, mutta se rakennettiin Kärppälään vasta vuonna 1960.
Kurmitsansara

| Kurmitsansara> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Kladi::  Commelinids
Lahko::  Poales
Heimo::  Sarakasvit Cyperaceae
Suku::  Sarat Carex
Laji::  stenolepis
Kaksiosainen nimi
 Carex stenolepis  Less. 
Synonyymit
 Carex grahamii  Carex × grahamii Boott  Carex vesicaria var. alpigena 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kurmitsansara (Carex stenolepis, syn. Carex grahamii, Carex vesicaria var. alpigena) on monivuotinen, sarakasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Se muistuttaa jonkin verran kiiltosaraa (Carex saxatilis) sekä luhtasaraa (Carex vesicaria), ja on toisinaan tulkittu myös niiden risteymäksi. Kurmitsansaran tähkät ovat kuitenkin niin hyvin järjestäytyneet, toisin kuin useilla muilla sararisteymillä, että kurmitsansara luetaan usein omaksi lajikseen.
Kurmitsansaran varret ovat karheita ja voivat kasvaa puolimetrisiksi asti. Kurmitsansaran lehtien tyvitupet ovat purppuranpunaiset ja lehdet ovat litteitä sekä noin viisi millimetriä leveitä, tasaleveitä ja tyypillisesti vartta pidempiä. Kurmitsansaran kukinnossa on tavallisesti kaksi hedetähkää ja kaksi tai kolme emitähkää. Hedetähkistä ylempi on yleensä selvästi suurempi kuin alempi ja alempi tähkä voi olla osittain emikukallinen. Emitähkät ovat yleensä 2–3 cm pitkiä ja tähkien alin tukilehti on iso. Emikukat ovat kolmeluottisia. Tähkäsuomut ovat teräväkulmaisia, reunoilta mustanruskeita, keskeltä vaaleampia ja kärjistään usein valkoisia. Pullakot ovat noin viisi millimetriä pitkiä, kullanruskeatäpläisiä tai kokonaan mustanruskeita ja niissä on selvästi kaksikärkinen, kapea suuota. Kurmitsansaran pullakot ovat suuremmat kuin kiiltosaralla, ja kiiltosaran lehdet ovat kouruiset, kun kurmitsansaralla ne ovat litteät. Luhtasaran emitähkät ovat puolestaan suurempia kuin kurmitsansaralla ja pullakot väriltään vihreitä tai kullanruskeita, kun kurmitsansaralla ne ovat suurelta osin mustanruskeita.
Kurmitsansara on harvinainen ja se kasvaa tunturialueilla kalkkipitoisilla kosteilla turvemailla. Suomessa kurmitsansaraa tavataan lähes pelkästään Käsivarren Lapin kärjessä. Muualta Lapista on myös muutamia vanhoja sekä tuoreempia havaintoja.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2022: Kurmitsansaran (Carex ×grahamii) levinneisyys Suomessa.
Suomen Lajitietokeskus: Kurmitsansara – Carex ×grahamii
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kurmitsansara (Carex stenolepis) (vanhentunut linkki)
Kreenholmin tehdas

Krenholmin tehdas vuonna 2009
Kreenholmin tehdas (vir. Kreenholmi Manufaktuur) sijaitsee Narvanjoen saarella. Se perustettiin vuonna 1857. Tehtaan perustajana toimi saksalainen puuvillakauppias Ludwig Knoop. Tehdas sai energiansa joen koskessa toimivasta vesiturbiinista. Tehdasmiljöö muodosti arkkitehtoonisesti kokonaisuuden, johon kuuluivat tehdas, sairaala, työläisten kasarmit, johtajien talot ja Kreenholmin puisto. Rakennukset on rakennettu punaisista tiilistä, vaikuttaen olennaisesti alueen ilmeeseen. Kreenholmin tehdas on ollut historiansa aikana osa niin Venäjän keisarivallan kuin Neuvostoliiton teollisuutta. Suurin henkilöstömäärä 10 459 saavutettiin vuonna 1913. Neuvostostovallan sortumisen ja Viron uuden itsenäistymisen seurauksena yritys yksityistettiin vuonna 1994, mutta vuonna 2010 yritys ajautui konkurssiin. Tämä jälkeen tekstiiliteollisuus Kreenholmissa on ollut pienimuotoisempaa.
Tehtaan historia > Venäjän keisarivallan aika

Tehtaan toiminta laajeni nopeasti niin, että vuonna 1872 tehtaalla työskenteli 4 500 työläistä eli tehdas oli Venäjän keisarikunnan suurin. Ennen ensimmäistä maailmansotaa vuonna 1913 työläisten ja toimihenkilöiden määrä kohosi 10 459 henkeen.
Kreenholmi oli 1800-luvun lopulla maailman suurimpia tekstiiliteollisuusyrityksiä. Teollista kasvua edesauttoi vuonna 1870 rakennettu Baltian rautatie eli Pietari-Narva-Tallinna. Tehdas oli ajalle tyypillisesti kokonaisvaltainen eli yrityksellä oli tehdaskiinteistöjen lisäksi oma leipomo, saha, tiilitehdas. Vuonna 1889 Kreenholmin teollisuusalueelle rakennettiin myös oma sisäinen puhelinverkko.
Tehdas valmisti puolivalmisteita eli kankaita, jotka käsiteltiin edelleen Venäjälle ennen lopputuotteiksi tekoa.
Tehtaan historia > Viron itsenäisyyden aika 1918–1940

Viron itsenäistyminen katkaisi yhteydet Venäjän markkinoihin ja niin tehtaan työntekijämäärä putosi vuonna 1921 4000 työläiseen. Tehtaan tuotantokoneisto oli ajankohtaan ja markkinamahdollisuuksiin nähden sopimaton, joten Kreenholmi koki suuria muutoksia toiminnassaan 1920-luvulla. Yritys joutui avaamaan vientikonttoreita uusien markkinoiden saamiseksi Länsi-Euroopan suurkaupunkeihin, kuten Osloon, Berliiniin ja Lontooseen.
Tehtaan päätuotteita olivat tällöin erilaiset langat ja kankaat, joilla Kreenholmi sai toimintansa kannattavaksi. Vuonna 1939 palveluksessa oli 2 736 henkeä.