stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ferdinand I (Toscana)

Ferdinand I, Scipione Pulzonen maalaama muotokuva noin vuodelta 1590.
Ferdinand I (ital. Ferdinando de’ Medici; 30. heinäkuuta 1549 – 3. helmikuuta 1609) oli Toscanan suurherttua vuosina 1587–1609. Hän pelasi taitavasti aikansa suurvaltoja vastakkain, ja hänen valtakautenaan Toscanan vaikutusvalta ja vauraus lisääntyivät.
Ferdinand oli Toscanan ensimmäisen suurherttuan Cosimo de’ Medicin eli Cosimo I:n nuorempi poika, joka nimitettiin vain 14-vuotiaana kardinaaliksi. Hänestä tuli Toscanan hallitsija vanhemman veljensä Frans I:n kuoltua pojattomana vuonna 1587. Ferdinand luopui kardinaalin virasta mennessään vuonna 1589 naimisiin Lothringenin herttua Kaarle III:n tyttären Kristiinan kanssa. Avioliiton avulla Ferdinand I tiivisti Toscanan suhdetta Ranskan kanssa, mikä toimi vastapainona Espanjan saavuttamalle vaikutusvallalle Italiassa. Ferdinand tuki Henrik Navarralaista Ranskan hugenottisodissa lainaamalla hänelle salaa rahaa sekä lähettämällä vuonna 1591 Toscanan joukot miehittämään Ifin linnaa, mikä esti Espanjaa hyökkäämästä Marseilleen. Henrikin tultua Ranskan kuninkaaksi Ferdinand veti lopulta joukkonsa pois Ifistä vuonna 1598. Kuningas Henrik meni vuonna 1600 naimisiin Ferdinandin veljentyttären Maria de’ Medicin kanssa, mikä vahvisti maiden välistä liittoa.
Ferdinand I tuki toisaalta Itävaltaa sodassa Osmanien valtakuntaa vastaan. Toscanan laivasto saavutti useita merivoittoja turkkilaisista vuosina 1605–1609. Poikansa Cosimon Ferdinand naitti vuonna 1608 keisari Rudolf II:n serkulle, arkkiherttuatar Maria Magdalenalle. Cosimo seurasi isäänsä valtaistuimelle tämän kuoltua vuonna 1609.
Ferdinand tunnettiin kulttuurin ja taiteiden suosijana. Kardinaaliaikanaan hän rakennutti Roomaan nykyisen Villa Medicin huvilan. Hän toimi myöhemmin muun muassa Giulio Caccinin, Jacopo Corsin ja muiden Camerata-piirin säveltäjien mesenaattina. Ferdinand edisti myös Toscanan alueen taloudellista kehitystä jatkamalla edeltäjiensä aloittamaa soiden kuivattamista, kanavien rakentamista sekä kehittämällä Livornon satamakaupunkia ja tekemällä siitä turvapaikan muista maista karkotetuille juutalaisille ja protestanttisille kauppiaille.
Ferdinandin huhuttiin pitkään myrkyttäneen veljensä Fransin ja tämän toisen vaimon Bianca Cappellon, koska he kuolivat erikoisesti samana päivänä. Vuonna 2010 tehdyn tutkimuksen mukaan Fransin todennäköinen kuolinsyy oli kuitenkin malaria, joten Ferdinandin maine on tältä osin puhdistettu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ferdinand I (Toscana) Wikimedia Commonsissa
FK Etăr

Etăr on vuonna 1924 perustettu jalkapalloseura Veliko Tărnovon kaupungista Bulgariasta.
Historia

Seura perustettiin vuonna 1924, kun neljä paikallista seuraa fuusioituivat. Bulgarian korkeimmalle sarjatasolle seuran edustusjoukkue nousi ensi kertaa vuonna 1969, ja pelasi siellä yhtäjaksoisesti lukuun ottamatta aikakausia 1975–1979 ja 1980–1981. Kaudella 1973–1974 joukkue sijoittui sarjassa neljänneksi ja pääsi karsimaan paikasta UEFA-cupiin, missä se kuitenkin putosi Inter Milanolle. Etăr nousi takaisin pääsarjaan vuonna 1979, mutta visiitti jäi vain yhden kauden mittaiseksi.
Vuonna 1985 joukkueen valmentajaksi tuli Georgi Vasilev. Hänen aikanaan seura ylsi historiansa parhaimpiin saavutuksiin, joista kirkkaimpana Bulgarian mestaruus kaudella 1990–1991. Joukkue saavutti lisäksi pronssia vuosina 1989 ja 1990 ja selviytyi vuosina 1990 ja 1991 Bulgarian cupin välieriin. Vuonna 1991 se voitti lisäksi uuden BFS-cupin. Joukkueessa pelasivat tuolloin muun muassa Krasimir Balăkov, Bontšo Gentšev, Tsanko Tsvetanov, Trifon Ivanov, Ilijan Kirjakov, Nikolai Donev ja Emil Dimitrov. 1991–1992 joukkue kohtasi Euroopan cupissa saksalaisen Kaiserslauternin, joka voitti otteluparin yhteismaalein 1–3.
Vasilevin jälkeen päävalmentajaksi tuli hänen kakkosenaan toiminut Stojan Petrov. Joukkue voitti vielä 1995 uuden liigacupin ja oli kahdesti loppuottelussa. Vuonna 1998 joukkue kuitenkin putosi B-liigaan ja vuonna 2000 jäi sarjassa viimeiseksi ja putosi pois ammattilaistasolta.
Vuonna 2002 perustettiin Tărnovoon perustettiin suhindolilaisen Loviko-seuran pohjalta uusi erillinen seura nimeltään PFK Etăr 1924, jolle myönnettiin ammattilaisstatus ja on siitä lähtien pelannut B-liigassa.
Historia > Pelaajia

Krasimir Balăkov
Bontšo Gentšev
Trifon Ivanov
Tsanko Tsvetanov
Ilijan Kirjakov
Angel Tšervenkov
Valentin Ignatov
Kiril Ivkov
Jordan Nikolov
Feng Zhe

| Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kiina.Miesten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Kiina> Miesten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | nojapuut |  |
|  Kultaa | Lontoo 2012 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rotterdam 2010 | nojapuut |  |
|  Kultaa | Rotterdam 2010 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Tokio 2011 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Lontoo 2009 | nojapuut |  |
| Aasian kisat  | Aasian kisat  | Aasian kisat  |  |
|  Kultaa | Kanton 2010 | nojapuut |  |
|  Kultaa | Kanton 2010 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Kanton 2010 | hyppy |  |
Feng Zhe (s. 19. marraskuuta 1987 Sichuan) on kiinalainen telinevoimistelija, olympiavoittaja, maailmanmestari ja Aasian kisojen kultamitalisti. Hän on erikoistunut nojapuille.
Feng voitti Lontoon olympialaisissa 2012 kultaa nojapuilla ja joukkuekilpailussa. Hän on voittanut neljä MM-mitalia, joista kolme kultaista. Kantonin Aasian kisoista 2010 hän saavutti kaksi kulta- ja yhden hopeamitalin.
Fenian sykli

Fenian sykli tai Fenian-tarusto (myös Fionn sykli tai Ossianin sykli) on Irlannin kirjallisuudessa tarukokoelma, joka kertoo Finn MacCumhaillin ja hänen johtamansa sotajoukon, Fianna Éireannin, teoista. Fianna oli vapaaehtoisten soturien ja metsästäjien muodostama valiojoukko, jotka taisivat myös runouden. Fiannan loistoaika oli 200-luvulla, kun Cormac mac Airt oli kuninkaana. Fenian-tarusto oli suosituimmillaan noin vuonna 1200, kun syklin huomattavin tarina The Interrogation of the Old Men kirjoitettiin muistiin. Muut varhaiset tarut kirjattiin The Book of the Dun Cownin (noin 1100) ja Leinsterin kirjan (noin 1160) käsikirjoituksiin. Fenian sykli on Irlannin kansanperinteen olennainen osa ja sisältää useita irlantilaisten rakastamia kansantaruja.
Varhainen taru nimeltään The Boyish Exploits of Finn (Macgnímartha Finn) kertoo, kuinka Fiannan johtaja Cumhaill eli Cool tapettiin ja kuinka hänen kuolemansa jälkeen syntynyt poikansa kasvatettiin salaa metsässä. Poika saa urotöidensä ansiosta nimen Finn (”oikeudenmukainen”). Kasvettuaan Finn lyö isänsä surmaajan Goll MacMornan ja kohoaa Fiannan johtajaksi. Myöhemmin joukkoon liittyvät Finnin poika, runoilija Oisín eli Ossian, hänen pojanpoikansa Oscar ja komea Diarmaid sekä Finnin entinen vihollinen Goll MacMorna.
Legendojen mukaan Finn oli druidien jälkeläinen. Hän oli viisas ja ymmärsi luontoa, ja 600-luvulla hänestä tuli hyvin suosittu sankarihahmo. Muut tarut kertovat Fiannan noususta ja tuhosta. Joukko alkaa hajota, kun Diarmaid karkaa kuninkaan tyttären Gráinnen kanssa. Finn on jo iäkäs, mutta hänen on ollut määrä mennä naimisiin Gráinnen kanssa. Kun Diarmaid myöhemmin haavoittuu, antaa Finn hänen kuolla janoon. Kuningas ja kansa kääntyvät lopulta määräilevää Finniä vastaan. Kiista huipentuu Gabhran taisteluun, jossa Fianna tuhoutuu. Oscar saa surmansa taistelussa. Oisin jää henkiin, mutta haltijaprinsessa houkuttelee hänet Tír na nÓgiin.
Fabrice Olinga

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Fabrice Olinga Essono
Syntymäaika: 12. toukokuuta 1996 (ikä 28)
Syntymäpaikka: Douala, Kamerun
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 172 senttimetriä
Paino: 66 kilogrammaa
Seura
Seura: Zulte Waregem
Pelinumero: 7
Junioriseurat
2009–2011: Mallorca
2011–2013: Málaga
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2012–2013 | Málaga B | 21 | (1) |
| 2012– | Málaga | 10 | (1) |
| 2014– | → Zulte Waregem (laina) | 0 | (0) |
Maajoukkue
| 2012– | Kamerun | 5 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. huhtikuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 22. marraskuuta 2013.
Fabrice Olinga Essono (s. 12. toukokuuta 1996 Douala, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija. Hän edustaa belgialaista Zulte Waregemiä ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Seurajoukkueura

Olinga siirtyi Espanjaan Mallorcan junioriakatemiaan vuonna 2009 kamerunilaisjalkapallotähti Samuel Eto'on perustamasta jalkapallosäätiöstä Kamerunista. Oltuaan kaksi vuotta Mallorcalla Olinga siirtyi Málagan junioreihin.
Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa 18. elokuuta 2012 vierasottelussa Celta Vigoa vastaan. Ottelu päättyi Olingan tekemällä maalilla Málagan 0–1-vierasvoittoon ja näin hänestä tuli Espanjan pääsarjahistorian nuorin maalintekijä 16 vuoden ja 98 päivän iässä. Aiemmin ennätys oli hallussa Iker Muniainilla, jonka Olinga rikkoi 191 päivällä.
Maajoukkueura

2. lokakuuta 2012 Olinga valittiin ensimmäistä kertaa edustamaan maataan 12. lokakuuta 2012 pelattavaan vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskilpailujen karsintaotteluun, jossa Kamerun kohtasi Kap Verden. Hän teki samaisessa ottelussa ensiesiintymisensä maajoukkueessa ja myös ensimmäisen maalinsa.
Aiheesta muualla

Fabrice Olingan esittely Málagan kotisivustolla (espanjaksi)
Kamerunin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2014
1 Feudjou |
2 Assou-Ekotto |
3 N’Koulou |
4 Djeugoué |
5 Nounkeu |
6 Song |
7 N’Guémo |
8 Moukandjo |
9 Eto’o |
10 Aboubakar |
11 Makoun |
12 Bedimo |
13 Choupo-Moting |
14 Chedjou |
15 Webó |
16 Itandje |
17 Mbia |
18 Enoh |
19 Olinga |
20 Salli |
21 Matip |
22 Nyom  |
23 N’Djock |
Valmentaja Finke
Feel (Mahmut Orhanin kappale)

| ”Feel” Mahmut Orhan ft>  Sena Şener |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Julkaistu: 18. syyskuuta 2016
 Tuottaja(t): Mahmut Orhan
 Tyylilaji: house
 Kesto: 02.52 (radioversio) 06.44 (alkuperäinen versio) 06.44 (instrumentaalinen versio)
 Levy-yhtiö: Ultra Music
Mahmut Orhanin muut singlet
|   | ”Feel” 2016 | ”Game of Thrones” 2017 |
Sena Şenerin muut julkaisut
|   | ”Feel” 2016 | ”Sevmemeliyiz” 2017 |
Feel on turkkilaisen DJ-tuottajan Mahmut Orhanin musiikkikappale, jolla vierailee myös turkkilaislaulaja Sena Şener. Sen julkaisi Ultra Music digitaalisesti ladattavana singlenä 18. syyskuuta 2016. Kappaleen ovat sanoittaneet Orhan ja Şener, joista ensimmäinen myös tuotti sen. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 12. huhtikuuta 2016 ja se kuvattiin Istanbulissa.
”Feel” oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan viiden parhaan joukkoon Kreikassa ja Luxemburgissa sekä kymmenen parhaan joukkoon Puolassa. Lisäksi se pääsi neljänkymmenen parhaan joukkoon Turkissa.
Faith

Faith voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Faith, naisen etunimi
Faith, The Cure -yhtyeen albumi vuodelta 1981
Faith, George Michaelin albumi vuodelta 1987
Faith, eteläkorealainen TV-sarja vuodelta 2012
Faith, Isac Elliotin albumi vuodelta 2017
Faith, Pop Smoken albumi vuodelta 2021.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Faith”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Faith Idehen

| Mitalit> Maa:   Nigeria.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Nigeria.Naisten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Nigeria> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | 4 × 100 m |  |
Faith Idehen (s. 5. helmikuuta 1973) on nigerialainen entinen yleisurheilija ja olympiamitalisti, joka kilpaili pikajuoksussa. Hän voitti pronssia Barcelonan olympialaisissa 1992 4 kertaa 100 metrin viestissä.
Fikret Orman

Fikret Orman
Fikret Orman (s. 1967 Istanbul, Turkki) on turkkilainen liikemies ja urheiluvaikuttaja. Hän toimii istanbulilaisen urheiluseuran Beşiktaş JK:n puheenjohtajana.
Fikrət Əmirov

Fikrət Əmirov 1950-luvulla.
Fikrət Əmirov (22. marraskuuta 1922 – 20. helmikuuta 1984) oli azerbaidžanilainen klassisen musiikin säveltäjä, joka eli Neuvostoliiton aikakaudella. Oman maansa kansanmusiikki tuli hänelle tutuksi jo lapsena. Vuonna 1939 hän siirtyi opiskelemaan erääseen konservatorioon ja aloitti säveltämisenkin jo melko nuorena.
Əmirovin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu muun muassa sinfonisia mugameja, oopperoita sekä baletteja.
Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan valtiopäivät

Valtiopäivien istunto Regensburgissa vuonna 1675, Peter Troschelin piirros. Keisari ja vaali­ruhtinaat ovat salin päässä, valtakunnan­ruhtinaat sivuilla (vasemmalla maalliset, oikealla kirkolliset) ja valtakunnan­kreivit seisomassa sekä valtakunnan­kaupunkien edustajat istumassa selin etualalla.
Valtiopäivät (saks. Reichstag, lat. Dieta) olivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan valtakunnansäätyjen kokous, joka teki keisarin rinnalla päätöksiä tärkeistä asioista. Ne olivat olemassa keskiajalta vuoteen 1806. Samana ajanjaksona keisarin valta vähitellen heikkeni. Kuuluisimmat lienevät olleet vuonna 1521 pidetyt Wormsin valtiopäivät.
Syntyhistoria

Karolingien keisarikunnan aikana aatelin ja ylemmän papiston kokouksia saatettiin järjestää keisarillisten vierailujen yhteydessä eri paikkakunnilla. Alkuaan kokouksiin osallistuivat vain ruhtinaat ja vastaavan arvoiset piispat, mutta myöhemmin mukaan laskettiin myös kreivit ja paronit. 1100-luvulta alkaen muodostui tavaksi, että keisari kutsui säädyt koolle johonkin valtakunnankaupunkiin tai piispankaupunkiin. 1200-luvun puolivälistä alkaen näiden kaupunkien edustajat saivat osallistua mainittuihin kokouksiin, ja vaaliruhtinaiden kokoukset erotettiin erilliseksi tapahtumaksi. Erottelu vahvistettiin keisari Kaarle IV:n antamassa vuoden 1356 kultaisessa bullassa.
Näistä hovipäivistä (saks. Hoftag) kehittyivät 1400-luvun lopulla säännönmukaiset valtiopäivät. Uutta nimeä käytettiin ensi kerran vuoden 1495 Wormsin kokouksesta, jota on pidetty rajapyykkinä instituution vakiintumisessa. Keisarin valta heikkeni keskiajan lopulla, joten ulkoisten uhkien torjumiseksi valtakunnansäädyt oli saatava mukaan päätöksentekoon. Hovipäivien ohella toinen valtiopäiviä edeltänyt instituutio olivat niin sanotut ”kuninkaattomat päivät” (Königsloser Tag) eli säätykokoukset, joita oli joskus pidetty valtaistuimen ollessa tyhjänä tai hallitsijan vallan vastustamiseksi.
Toimintamuodot

Vuodesta 1489 valtiopäivät jaettiin kolmeen erikseen kokoontuvaan kollegioon (lat. curiae): seitsemän vaaliruhtinasta, joita johti Mainzin vaaliruhtinas-arkkipiispa; 33 kirkollista ja 61 maallista valtakunnanruhtinasta, joita johti Salzburgin arkkipiispa tai Itävallan arkkiherttua; sekä 51:n valtakunnankaupungin edustajat, joita johti sen kaupungin edustaja, jossa valtiopäivät kokoontuivat. Vaaliruhtinailla ja muilla ruhtinailla oli äänestyksissä käytössään henkilökohtainen ääni (saks. virilstimme, lat. votum virile), kun taas kreivit, muut feodaaliherrat, prelaatit ja valtakunnankaupunkien edustajat äänestivät yhteisäänillä (kurialstimme, votum curiatum). Valtiopäivillä eivät olleet edustettuina valtakunnanritarit, valtakunnankylät eivätkä Italian alueen ruhtinaat.
Keisari avasi valtiopäivät ja luetteli avajaispuheessa käsiteltävät asiat. Jokainen kollegio teki niistä erilliset päätökset, jotka sovitettiin neuvotteluissa yhteen. Mainzin vaaliruhtinas muotoili niiden pohjalta kustakin kysymyksestä yhteislausuman, joka lähetettiin keisarille ”valtakunnanlausuntona” (consulum imperii, Reichsgutachten). Keisarin vahvistamana siitä tuli valtakunnanpäätös (Reichsschluss). Kaikista tiettyjen valtiopäivien päätöksistä käytettiin yhteisnimitystä Reichsabschied. Keisari saattoi vahvistaa sen kokonaan tai osittain tai palauttaa sen valtiopäivien käsittelyyn, mutta hän ei voinut muuttaa sen sanamuotoja. Säätyjen edustajat saattoivat kyseenalaistaa valtiopäivien päätöksen laillisuuden protestoimalla sitä ja kieltäytyä noudattamasta sitä tai estää yhteispäätöksen synnyn pidättäytymällä päätöksentekoon osallistumisesta.
Valtiopäivät tekivät päätöksiä muun muassa sodasta ja rauhasta, sotaan liittyneiden rasitusten jakamisesta sekä muustakin talous- ja sosiaalipolitiikasta. Ne toimivat myös eräänlaisena ”perustuslakituomioistuimena” käsittelemällä valituksia ja valtakunnanlainsäädännön tulkintakiistoja.
Valtiopäivät kokoontuivat keisarin kutsusta (vuodesta 1519 alkaen tämän neuvoteltua lisäksi vaaliruhtinaiden kanssa), eikä niiden välisen ajan pituutta ollut säädetty. Vuosina 1495–1663 ne kokoontuivat noin 40 kertaa ja kestivät yleensä joitain viikkoja tai kuukausia. Kokoontumispaikkakunta vaihteli, mutta suosittuja olivat valtakunnankaupungit Augsburg, Nürnberg ja Speyer. Vuosien 1613 ja 1640 välillä – eli suuren osan kolmikymmenvuotisen sodan ajasta – valtiopäivät eivät kokoontuneet kertaakaan.
Myöhempi kehitys

Vuoden 1648 Westfalenin rauhaan saakka valtiopäivät käyttivät merkittävää lainsäädäntövaltaa, mutta sen jälkeen ne olivat lähinnä suvereenien ruhtinaiden ja heidän lähettämiensä edustajien hajanainen kokous. Westfalenin rauhassa säädettiin, että uskonnollisissa kysymyksissä katoliset ja protestanttiset edustajat kokoontuisivat erikseen kollegioiden tavoin ja sopisivat sitten yhteispäätöksestä, jolloin enemmistönä olleet katoliset ruhtinaskunnat eivät voisi sanella päätöksiä. Vuosien 1653–1654 valtiopäivät olivat viimeiset, joilla saatiin aikaan Reichsabschied-päätös. Vuonna 1663 Regensburgissa kokoontuneet valtiopäivät pitkittyivät, kunnes ne muuttuivat lopulta pysyviksi (Immerwährender Reichstag, ”ikuiset valtiopäivät”), ja sen jälkeen valtiopäivät olivat pysyvästi koolla Regensburgissa ja varsinaisten edustajien tilalla olivat näiden lähettämät asiamiehet.
Valtiopäivät menettivät todellisen lainsäädäntövaltansa, ja seitsenvuotisen sodan jälkeen vahvistunut Preussin ja Itävallan vastakkainasettelu heikensi niitä entisestään. Napoleonin sotien aikana solmittu vuoden 1801 Lunévillen rauha ja vuoden 1803 päätös keisarikunnan uudelleenjärjestelystä (Reichsdeputationshauptschluss) merkitsivät valtiopäiville lopun alkua. Ne lakkautettiin muun keisarikunnan mukana vuonna 1806. Valtiopäivien eräänlaiseksi henkiseksi seuraajaksi perustettiin vuonna 1815 Saksan liiton liittopäivät (Bundestag). Nimi reichstag palasi käyttöön vuonna 1867, jolloin perustettiin Pohjois-Saksan liiton valtiopäivät. Niistä tuli vuonna 1871 uuden Saksan valtakunnan parlamentti eli Saksan valtiopäivät.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan valtiopäivät Wikimedia Commonsissa
Fikret Güler

Fikret Güler (5. kesäkuuta [lähde? ] 1953 – 17. marraskuuta 2023) oli turkkilainen taekwondo-seniorimestari, vyöarvoltaan 8-dan vuodesta 2003 lähtien. Güler oli maailman arvostetuimpia taekwondo-opettajia.[lähde? ]
Hänen yläpuolellaan vyöarvoihin perustuvassa hierarkiassa ei pitkään ole ollut kuin muutama 9. asteen mustan vyön haltija eli suurmestari. Suurmestarin arvo (engl. Grand Master, lyhenne GM) oli perinteisesti vain yhdellä henkilöllä, eli lajin kehitykseen kenties eniten vaikuttaneella Choi Hong Hilla. Choin edesmentyä vuonna 2002 taekwondo-kenttä hajaantui kolmeksi suuremmaksi ja muutamaksi pienemmäksi liitoksi, ja vyönhallintastatus muuttui perinteisestä yhdestä 9 danin haltijasta useammaksi. 2010-luvun loppupuolella ITF on kuitenkin myöntänyt suurmestarin arvon muutamalle kymmenelle erittäin kokeneelle ja arvostetulle taekwon-don opettajalle.
Gülerin merkitys on ollut erityisen suuri suomalaisille taekwondon harrastajille. Güler vaikutti vahvasti ITF-maailmanliiton hallinnoiman ja opettaman, traditionaalisena pidetyn taekwondon tuloon Suomeen ja Skandinaviaan 1970- ja 1980-lukujen taiteessa. Güler toimi Pohjolassa aktiivisesti 1980–1990-lukujen ajan. Hän toimi myös Suomen taekwondo-maajoukkueen päävalmentajana, maajoukkueen johtajana ja kansallisen liiton korkeimmissa toimielimissä. Hän vaikutti tasolla kansainvälisellä liittotasolla. Hän asui pitkään Tukholmassa, mutta muutti myöhemmin takaisin kotimaahansa Turkkiin. Güler oli Turkin taekwondo-liiton International Taekwon-Do Federation Türkiyen johtaja.
Güler menehtyi rauhallisesti perheensä läsnä ollessa pitkäaikaiseen sairauteen.
Formula 2 Italian Grand Prix 2018

|  Formula 2 Italian Grand Prix 2018 |
| --- | --- |
 10. osakilpailu 12 osakilpailusta kaudella 2018. 

Päivämäärä:  1. syyskuuta 2018
Sijainti:  Monza, Italia
Rata:  Moottorirata   5,793 km
Lauantain kilpailu
Pituus:  30 kierrosta, 173,790 km
Sää:   Pilvinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   George Russell  (ART Grand Prix)
Aika:  1.31,959
Nopein kierros
Kuljettaja:   Artjom Markelov  (Russian Time)
Aika:  1.35,573 (kierroksella 29)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   Tadasuke Makino  (Russian Time)
Toinen:   Artjom Markelov  (Russian Time)
Kolmas:   Alexander Albon  (DAMS)
Sunnuntain kilpailu
Pituus:  21 kierrosta, 121,653 km
Sää:   Pilvinen
Nopein kierros
Kuljettaja:   Sérgio Sette Câmara  (Carlin)
Aika:  1.34,896 (kierroksella 4)
Palkintokoroke
Ensimmäinen:   George Russell  (ART Grand Prix)
Toinen:   Artjom Markelov  (Russian Time)
Kolmas:   Sérgio Sette Câmara  (Carlin)
Formula 2 Italian Grand Prix 2018 oli Formula 2 -kauden 2018 kymmenes osakilpailu, joka ajettiin 1.–2. syyskuuta Monzan moottoriradalla Italiassa.
Muuta

Tadasuke Makinon ensimmäinen voitto ja palkintosija.
Sérgio Sette Câmaran ensimmäinen nopein kierros.
Dorian Boccolaccin ensimmäiset pisteet.
Fenham

Pyhän ristin kirkko Fenhamissa.
Fenham on Newcastle upon Tynen kaupunginosa ja äänestysalue. Fenhamissa oli vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan 10 865 asukasta. Osa Fenhamista kuitenkin kuuluu Wingroven äänestysalueeseen.
Fenham oli pitkään maaseutua Newcastlen ulkopuolella, ja sinne alkoi vasta 1900-luvun alkupuolella kehittyä kaupunkimaista asutusta. Vuonna 1904 se liitettiin Newcastleen, ja seuraavana vuonna sinne valmistui ensimmäinen julkinen rakennus, St Monican kirkko. Kun Fenhamiin saatiin raitiovaunulinja 1907, alueelle alettiin rakentaa asuntoja suuremmassa mittakaavassa. Kun liikenneyhteydet Fenhamiin alkoi parantua, niin sinne rakennettiin lisää taloja, ja monet alueen suuremmista rakennuksista ovat ylemmän keskiluokan taloja 1900-luvun alusta. Maailmansotien aikana Fenhamiin rakennettiin asuntoja sotasankareille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fenham Wikimedia Commonsissa
Ferdinando Bernardi

Ferdinando Bernardi (10. heinäkuuta 1874 – 18. marraskuuta 1961) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1900 ja nimitettiin Andrian hiippakunnan piispaksi 11. huhtikuuta 1931. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Angelo Bartolomasi. Virkaan asettaminen seurasi 28. syyskuuta.
21. tammikuuta 1935 Bernardi sai nimityksen Taranton arkkipiispaksi, jona hän toimi kuolemaansa saakka.
Fengfeng

| Fengfengin kaivospiiri (kiin>  峰峰矿区, Fēngfēng Kuàng Qū) |
| --- | --- |
 Fengfengin kaivospiirin sijainti Handanissa (numero 4).
 Fengfengin kaivospiiri
 Koordinaatit: 36°25′28″N, 114°12′37″E 
Valtio:  Kiina
Maakunta:  Hebei
Prefektuuritason kaupunki:  Handan
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkipiiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  320 km²
Väkiluku (2010):  503 911
Aikavyöhyke:  UTC+8
Postinumero:  056200
Suuntanumero(t):  0310
 
 ff.hd.gov.cn 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Fengfengin kaivospiiri (kiin. 峰峰矿区, pinyin: Fēngfēng Kuàng Qū) on kaupunkipiiri prefektuuritason kaupunki Handanissa Hebein maakunnan eteläosassa Kiinassa. Kaupunkipiirin pinta-ala on 320 neliökilometriä ja väkiluku noin puoli miljoonaa (vuonna 2010).
Kuntatasolla Fengfengin kaivospiiri jakauttuu yhdeksään suurkuntaan. Piirikunnan hallintokeskus sijaitsee Linshuin suurkunnassa.
Alueella sijaitsee merkittävä hiilikaivoskeskus. Fengfengistä saadaan maan terästeollisuudelle ja myös vientiin hyvänlaatuista koksia.
Changle-temppeli rauniot.
Changle-temppeli rauniot.
Reliefi Xiangtangshan-luolista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fengfeng Wikimedia Commonsissa