Kiilto (konserni)
Historia > 1963–1993

Vuonna 1963 72-vuotiaan Ville Soljan 40-vuotias poika Antti Solja siirtyi Kiillon johtoon. Ville Solja toimi hallituksen puheenjohtajana vielä vuoteen 1975 asti.
Kiilto päätti keskittyä erityisesti liimojen kehittelyyn ja tuotantoon ja karsia muuta tuotevalikoimaa. Vuosina 1960-1965 Kiillon liimavalikoima tuplaantui viidestä kymmeneen, vuonna 1966 liimojen määrä nousi kahteenkymmeneen. Vuonna 1965 tuotantoon tulivat ensimmäiset puuteollisuuden liimat, vuonna 1966 ensimmäinen yleisliima, Kestokol 66 ja vuonna 1967 Tarraliima, joka oli tarkoitettu muovimatoille.
1960-luvun loppuun mennessä yhtiössä oli kaksi tuotekokonaisuutta: rakennusteollisuuden ja puuteollisuuden liimat. Kiillon liimavalikoimat olivat Suomen laajimmat ja yhtiön liikevaihto nousi vuoden 1964 reilusta miljoonasta markasta viiteen miljoonaan vuoteen 1970 mennessä. Myös henkilöstön määrä kasvoi 30:stä 60 työntekijään. Moneen kertaan laajennettu tehdas alkoi tulla pieneksi ja uusien kerrosten rakentamisen sijaan päätettiin rakentaa uusi tehdas.
Tehtaalle löytyi sopiva paikka Lempäälästä, jossa Kiillolla oli ollut jo vuodesta 1951 asti pieni varastoalue, jonka vierestä ostettiin seitsemän hehtaarin tontti Lempäälän kunnalta. Tehdasta alettiin rakentaa toukokuussa 1971. Kukonahteen tehdasaluetta laajennettiin ja Kiillolla oli vuosina 1972–1977 palveluksessaan jopa oma rakentajaryhmä. Rakennusurakka saatiin valmiiksi vuonna 1977, jolloin Kiillolla oli käytössään lähes 10 000 neliömetriä eli yli kaksinkertaiset tilat verrattuna Hatanpään tehtaaseen.  Kiillosta tuli liikevaihdoltaan Lempäälän suurin yritys ja yksi suurimmista työllistäjistä ja veronmaksajista.
1970-luvulla yhtiön myynti kasvoi voimakkaasti, 50 prosenttia vuonna 1972, lähes 30 prosenttia vuonna 1973 ja yli 70 prosenttia vuonna 1974. Vuonna 1975 yhtiöllä oli noin sata työntekijää. Marraskuussa 1972 päätettiin markkinoida tuotteita itserakentajille ja muille vähittäisostajille. Viiden vuoden kampanjan päätyttyä Kiillon tuotteista oli tullut lähes vakiotavaraa vähittäiskaupan myymälöissä. Vuonna 1974 Kemian keskusliiton teki selvityksen, jonka mukaan Kiillon markkinaosuus rakennusteollisuuden liimoista oli 52 prosenttia ja 38,5 prosenttia koko liimamarkkinoista. Yhtiö päätti panostaa liimojen lisäksi myös muovintuotantoonsa, joka oli jäänyt liimatuotannon kasvun varjoon. Vuonna 1976 Kiilto alkoi rakennuttaa uutta tehdasta muovintuotantoa varten Virroille. Kun liimojen kokonaiskysyntä Suomessa väheni 1970-luvun lopulla, muovintuotanto paikkasi yhtiön tulosta. Vuonna 1978 muoviryhmän osuus yhtiön myynnistä oli 32 prosenttia. Muovintuotannon ansiosta liikevaihto kasvoi 1970-luvun loppuun asti.
Vuonna 1982 Soljan suku halusi 1982 myydä Kiillon Partekille. Antti Solja vastusti kauppaa, ja otti huiman lainan maksaen Kiilto Oy:stä 50 miljoonaa markkaa. Tampereen Aluesäästöpankki arvioi, että kyseinen laina oli suurin henkilökohtainen laina, mikä Suomessa oli koskaan myönnetty. Seuraavana vuonna Partek osti Kiillon pahimmat kilpailijat ja kilpailu liimamarkkinoista kiihtyi. Myöhemmin Partek myi ostamansa liiketoiminnan ruotsalaiselle Casco Ab:lle, joka sittemmin lopetti liimanvalmistuksen Suomessa.
Vuonna 1983 Kiilto osti Hatanpäältä Aaltosen Tehtaat Oy:öön kuuluneen Sarvis Oy:n teknokemian osaston sekä valimohartsi- ja Sarena-siivousainelinjat. Kiilto alkoi tuottaa siivousaineita. Vanhan liimaryhmän nimi muutettiin kemian ryhmäksi, ja muoviryhmästä tuli tytäryhtiö Kiiltoplast Oy.
Vuonna 1984 Solja siirtyi toimitusjohtajan tehtävistä hallituksen puheenjohtajaksi. Yhtiön uudeksi toimitusjohtajana aloitti Heimo Honkanen. Yhtiön liikevaihto oli neljäänkymmentä miljoonaa markkaa ja työntekijöitä oli 166.
Vuonna 1987 yritys alkoi kansainvälistyä ja Erkki Solja muutti perheiheineen Tampereelta pariksi vuodeksi Tukholmaan.