stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kantatie 45
Tiehankkeita > Veturitie

Tuusulanväylän siirtämistä Veturitielle suunnitellaan Helsingin vuoden 2016 yleiskaavassa, jossa tarkastellaan vuodelle 2050 ajateltua tilannetta. Tuusulanväylä käännetään Käpylän aseman eteläpuolella Veturitien jatkeeksi, jolloin kantatie 45:n pääsuunta ei enää jatkuisi Mäkelänkadulle vaan Veturitielle. Hakamäentien ja Veturitien välisen eritasoliittymän ansiosta autoilu Tuusulanväylältä Hakamäentielle tulisi sujuvammaksi. Mäkelänkadun liikennemäärä puolestaan pienenisi.
Tiehankkeita > Hyrylän läntinen ohikulkutie

Hyrylän länsipuolelle on suunniteltu rakennettavaksi nelikaistainen ohikulkutie, jolle myös kantatien 45 linjaus tullaan siirtämään tien valmistuttua. Uusi tieosuus alkaa Ruotsinkylän kohdalta, johon rakennetaan eritasoliittymä ja päättyy Rusutjärven liittymään. Tien alkuosa tulee olemaan moottoritietä ja loppuosa nelikaistaista eritasoliittymin varustettua sekaliikennetietä. Tie kulkee kaupunkirakenteessa, joten nopeusrajoitus tulee olemaan moottoritiellä 100 km/h ja sekaliikennetiellä 80 km/h. Nykyinen kantatien 45 linjaus muutetaan alkuosalta seututieksi 145 ja loppuosalta yhdystieksi 1370. Hankkeella ei ole vielä tiesuunnitelmaa, ja hanke tullaan näillä näkymin toteuttamaan vasta vuoden 2025 jälkeen.lähde?
Tiehankkeita > Muita hankkeita

Tuusulanväylälle on suunniteltu tulevaisuudessa rakennettavan kolmannet kaistat Ruskeasannan ja Kulomäentien eritasoliittymien välille. Lisäksi on laadittu tekninen selvitys rakentaa Vihdistä Nurmijärven kautta Järvenpäähän uusi tieyhteys. Tämän liittymään Nukarin kohdalla selvitys esittää eritasoliittymän rakentamista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kantatie 45 Wikimedia Commonsissa
Matti Grönroosin sivu kantatiestä 45
Autolla kauppaan, kävellen ostoksille[vanhentunut linkki] Valimotien kaupunkikuvaselvitys 18.6.08
Ylen Elävä arkisto: Tuusulantietä ryskyttäviä sora-autoja haukuttiin Hyrylän hävittäjiksi
Liittymät Helsingistä Hyvinkäälle
Välimatkataulukko
| (km) | Helsinki (Erottaja) |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Moottoritien alku | 6 | Moottoritien alku |  |  |  |  |
| Kehä I | 10 | 4 | Kehä I |  |  |  |
| Kehä III | 16 | 10 | 6 | Kehä III |  |  |
| Hyrylä | 28 | 22 | 18 | 12 | Hyrylä |  |
| Hyvinkää (vt 3) | 51 | 45 | 41 | 35 | 23 | Hyvinkää (vt 3) |
Kantatiet 40–98
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   
   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
Pääkaupunkiseudun isot liikenneväylät
| --- | --- |
Kehätiet:   Kehä I  Kehä II  Kehä III  Kehä IV (suunnitteilla) 
Ulosmenotiet:   Länsiväylä  Turunväylä  Vihdintie  Hämeenlinnanväylä  Tuusulanväylä  Lahdenväylä  Porvoonväylä  Itäväylä 
Muut tiet:   Hakamäentie  Seututie 110 (Turuntie)  Seututie 130  Seututie 140 
Tuusulanväylää Vantaalla Ilmakehän sillan kohdalla
Tuusulanväylää Vantaan Ruskeasannassa
Margrete Auken

| Margrete Auken |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 20.7.2004–  
Kansanedustaja
 1979–1990, 1994–2004  
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. tammikuuta 1945 (ikä 79) Århus
Tiedot
Puolue:  Sosialistinen kansanpuolue
Aiheesta muualla
www.auken.dk
Margrete Auken (s. 6. tammikuuta 1945 Århus) on tanskalainen Sosialistisen kansanpuolueen poliitikko. Auken oli kansankäräjien jäsen vuosina 1979–1990 ja 1994–2004. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuoden 2004 vaaleissa ja uudelleen vuonna 2009. Parlamentissa Auken kuuluu Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmään ja toimii Palestiina-valtuuskunnan varapuheenjohtajana sekä vetoomusvaliokunnan jäsenenä.
Auken opiskeli Kööpenhaminan yliopistossa ja on varsinaiselta ammatiltaan pappi. Hänen veljensä Svend Auken oli sosiaalidemokraatti. Aukenin tytär Ida Auken on myös poliitikko.
Aiheesta muualla

Margrete Aukenin verkkosivut (tanskaksi)
Margrete Auken Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Tanskan europarlamentaarikot
| n k   Tanskan Euroopan parlamentin jäsenet (2004–2009) |
| --- | --- |
EPP:  Rovsing (2007-2009)  Seeberg (2004–2007) 
ALDE:  Busk  Jensen  Lebech (2007–2009)  Samuelsen (2004–2007)  Riis-Jørgensen 
G-EFA:  Auken 
PES:  Christensen  Jørgensen  Kristensen (2004–2006)  Nyrup Rasmussen  Schaldemose (2006–)  Thomsen 
IND/DEM:  Bonde (2004–2008)  Dahl (2008–) 
UEN:  Camre 
GUE/NGL:  Krarup (2004–2006)  Søndergaard (2006–) 
| n k   Tanskan Euroopan parlamentin jäsenet (2009–2014) |
| --- | --- |
EPP:  Bendtsen 
ALDE:  Jensen  Løkkegaard (2016–)  Rohde 
G-EFA:  Auken  Turunen 
PASD:  Christensen  Jørgensen (2009–2013)  Larsen-Jensen (2013–2014)  Schaldemose  Thomsen 
EFDD:  Messerschmidt  Rosbach Andersen 
GUE/NGL:  Kari (2014)  Søndergaard (2009-2014) 
| n k   Tanskan Euroopan parlamentin jäsenet (2014–2019) |
| --- | --- |
EPP:  Bendtsen 
ALDE:  Løkkegaard (2016–)  Rohde  Tørnæs (2014–2016) 
G-EFA:  Auken 
S&D:  Christensen  Kofod  Schaldemose 
ECR:  Dohrman  Messerschmidt  Vistisen 
GUE/NGL:  Kari 
N/I:  Karlsson 
| n k   Tanskan Euroopan parlamentin jäsenet (2019–2024) |
| --- | --- |
EPP:  Weiss 
Renew:  Christensen  Gade (2019–2022)  Løkkegaard  Løkke Rasmussen (2022–)  Melchior  Petersen  Poulsen (2022–)  Søgaard-Lidell (2020–2022) 
G-EFA:  Auken  Peter-Hansen 
S&D:  Fuglsang  Schaldemose  Vind 
ID:  Kofod (2019–2022)  Vistisen (2022–) 
GUE/NGL:  Villumsen 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Yhdysvallat 
Henkilöt:  MEP-hakemisto
Anatoli Karpov

| Anatoli Karpov |
| --- | --- |
 Anatoli Karpov vuonna 2018
Henkilötiedot
Koko nimi:  Anatoli Jevgenjevitš Karpov
Syntynyt: 23. toukokuuta 1951 (ikä 73) Zlatoust, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   venäläinen
Shakinpelaaja
Titteli:  suurmestari
Maailmanmestari:  1975–1985 1993–1999 (FIDE)
Elo-luku:  2 619 (tammikuussa 2014) FIDE:n listan sijoitus 173.
Korkein Elo:  2 780 (heinäkuussa 1994)
Aiheesta muualla
aekarpov.com
Anatoli Jevgenjevitš Karpov (ven. Анато́лий Евге́ньевич Ка́рпов; s. 23. toukokuuta 1951 Zlatoust, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen shakin maailmanmestari sekä nykyisin poliitikko. Karpov oli shakin kahdestoista maailmanmestari vuosina 1975–1985 ja Maailman shakkiliitto FIDE:n maailmanmestari 1993–1999.
Elämä ja ura

Karpov syntyi pienessä Zlatoustin kaupungissa Venäjällä. Hän oppi shakkisiirrot nelivuotiaana ja kehittyi lupaavaksi pelaajaksi 13 ikävuoteen mennessä lukematta lainkaan shakkikirjoja.
12-vuotiaana Karpov hyväksyttiin entisen maailmanmestarin Mihail Botvinnikin shakkikouluun. Karpov kehittyi nopeasti, saavutti kansainvälisen mestarin arvon 18-vuotiaana ja suurmestarin arvon 19-vuotiaana.
Karpovista tuli maailmanmestari Bobby Fischerin haastaja hänen jaettuaan voiton Leningradin ehdokasturnauksessa 1973 ja voitettuaan sen jälkeen ehdokasottelusarjassa Lev Polugajevskin, Boris Spasskin ja Viktor Kortšnoin. Kun Fischerin vaatimuksia MM-ottelun ehdoiksi ei hyväksytty, vuodeksi 1975 suunniteltu MM-ottelu Karpovin ja Fischerin välillä peruuntui, ja Karpov julistettiin uudeksi maailmanmestariksi.
Maailmanmestarina Karpov hallitsi shakkiareenoita seuraavan kymmenen vuoden ajan. Karpov puolusti maailmanmestaruuttaan menestyksellisesti Viktor Kortšnoita vastaan ensin vuonna 1978 voitoin 6–5 ja sitten vuonna 1981 voitoin 6–2.
Vuonna 1984 Karpov sai MM-otteluun haastajakseen nuoren maanmiehensä Garri Kasparovin. Karpov johti kuudesta voitosta ratkeavaa ottelua 27 pelin jälkeen jo 5–0, kun Kasparovin onnistui ensin aloittaa sarja tasapelejä ja sen jälkeen voittaa kolme peliä. Kun ottelu oli Karpovin eduksi enää 5–3, Kansainvälinen shakkiliitto keskeytti ottelun ja määräsi uuden ottelun vuodelle 1985. Se oli aiemmista otteluista poiketen kiinteästi 24 pelin mittainen, ja Kasparov voitti sen pistein 13–11. Näin Karpov menetti maailmanmestaruutensa.
Karpov hävisi MM-uusintaottelun Kasparovia vastaan vuonna 1986. Hän pääsi haastamaan Kasparovin seuraavaksi vuonna 1987, mutta hävisi ottelun luvuin 12–12, koska hallitseva mestari voitti ottelun tasatuloksella. Karpovista tuli Kasparovin haastaja vielä kerran, vuonna 1990, ja hän hävisi ottelun pistein 12½–11½. Kaikkiaan Karpov pelasi Kasparovia vastaan 144 maailmanmestaruuspeliä, joista Karpov voitti 19 ja hävisi 21, 104 pelin päätyttyä tasan.
Vuonna 1993 hallitseva mestari Kasparov ajautui välirikkoon Kansainvälisen shakkiliiton kanssa. Shakkiliitto järjesti MM-ottelun Karpovin ja Jan Timmanin välillä, ja voitettuaan sen Karpovista tuli Kansainvälisen shakkiliiton virallinen maailmanmestari. Karpov puolusti mestaruuttaan menestyksellisesti vuonna 1996 Gata Kamskia ja vuonna 1998 Viswanathan Anandia vastaan. Kansainvälisen shakkiliiton muutettua MM-ottelujen ehtoja Karpov luopui mestaruudestaan vuonna 1999.
Karpov keskittyi 2000-luvulla enemmän nopeaan shakkiin ja pikashakkiin kuin pitkien miettimisaikojen shakkiin. Hän muun muassa löi Kasparovin vuonna 2002 nopean shakin näytösottelussa. Vuonna 2012 Karpov voitti vahvan turnauksen Cap d’Agdessa.
Karpov voitti urallaan yli 160 turnausta. Ylimmillään Karpovin Elo-luku oli 2 780 pistettä.
Karpov pyrki Kansainvälisen shakkiliiton puheenjohtajaksi vuonna 2010. Hän on myös ollut mukana kotimaansa Venäjän poliittisessa elämässä. Karpov on Venäjän parlamentin alahuoneen, duuman, jäsen.
Pelityyli

Karpov hallitsi maailmanmestarina monenlaiset pelityylit, mutta vahvimmillaan hän oli vastustajansa rajoittamiseen ja asemalliseen painostamiseen perustuvassa pelissä. Hänellä oli myös erinomainen loppupelitekniikka.
Karpovin mukaan on saanut nimensä Karpov-lähetti, jolla tarkoitetaan linnoittumisen ja tornin siirron jälkeen takaisin lähtöruutuunsa siirrettyä lähettiä.
Yksityiselämä

Karpov harrastaa filateliaa, ja hänen Belgian Kongo -kokoelmansa myytiin David Feldmanin huutokaupassa ennätyshintaan vuonna 2011.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Anatoli Karpov ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
FIDE-kortti: Anatoli Karpov (englanniksi)
Valokuvia Karpovista 2006 (venäjäksi)
Shakin maailmanmestarit
| --- | --- |
Kiistattomat (1886–1993)::   Steinitz  Lasker  Capablanca  Euwe  Alehin  Smyslov  Tal  Botvinnik  Petrosjan  Spasski  Fischer  Karpov  Kasparov 
FIDE:n maailmanmestarit 1993–2006::   Halifman  Ponomarov  Kasymdžanov  Topalov 
PCA:n maailmanmestarit 1993–2006::   Kasparov  Kramnik 
Yhdistymisen jälkeen 2006 alkaen::   Kramnik  Anand  Carlsen  Ding 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Maailmanmestari Karpov vuonna 1977.
Koiviston Auto Jyväskylä

| Jyväskylän Liikenne |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  1939
Toimitusjohtaja:  Harri Saarenpää 
Kotipaikka:  Jyväskylä
Toimiala:  linja-autoliikenne
Liikevaihto:  22,8 milj. euroa (2018) 
Emoyhtiö:  Koiviston Auto
Kotisivu:  http://www.jyvaskylanliikenne.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Koiviston Auto Jyväskylä Oy (lokakuuhun 2023 Jyväskylän Liikenne Oy) on Jyväskylässä toimiva linja-autoyhtiö. Yhtiö on Koiviston Auton tytäryhtiö. Vuonna 2018 yhtiö kuljetti noin 7,8 miljoonaa matkustajaa. Yhtiössä työskentelee noin 250 kuljettajaa.
Jyväskylän seudun joukkoliikenne kilpailutettiin syksyllä 2013. Viiteen osaan jaettu tarjouskilpailu päättyi neljässä tapauksessa Onnibus Oy:n voittoon. Alkuvuodesta 2014 Onnibus ilmoitti myyvänsä voittamansa toiminnan Koiviston Autolle, joten Jyväskylän paikallisliikenne jatkui Jyväskylän Liikenteen nimissä 1.7.2014.
Jyväskylän Liikenne liikennöi paikallisliikennettä Jyväskylässä ja Jämsässä. Jyväskylän Liikenne ajaa myös vakiovuoroliikennettä ja tilausajoja. Jyväskylän Liikenteellä on noin 155 linja-autoa. Linja-autojen määrä vaihtelee konsernin sisällä. Jos toisella tytäryhtiöllä on pulaa linja-autoista niin toisesta voidaan tarvittaessa siirtää.
Kalusto

Kabus rakensi vuosina 1987-1988 Jyväskylän Liikenteelle 12 TG-6L/7000 -tyyppistä linja-autoa. Autot poikkeavat aiemmin Kuopion Liikenteelle rakennetusta TD-4/7250 -mallista voimansiirron, moottorin ja ovijärjestyksen puolesta. Näistä on poistettu kymmenen vuosina 2007-2009. Jyväskylän Liikenne on saanut Kuopion Liikenteeltä 13 kappaletta vuonna 1983 valmistunutta Kabusin TD-4/7250 -sarjaa.
Yhtiöllä oli myös 35 2007-2010 valmistunutta, matalalattiaista
Kabusin TC4A4/6450 ja TC6A4/6450 -mallia. Uusilla autoilla on ollut vain vähän lastentauteja ja niistä on tullut Jyväskylän paikallisliikenteen runko. Ne kuluttavat 20 prosenttia vähemmän polttoainetta kuin vastaavan kokoiset muut autot.
| Alusta | Kori | Lukumäärä |
| --- | --- | --- |

| Iveco SFR 150 | Irisbus Crossway | 6 |
| Kabus TC4A4 | Kabus TC4A4 | 6 |
| Mercedes-Benz   | Mercedes-Benz Sprinter | 1 |
| Scania CK280 UB 6x2 | Scania Citywide | 18 |
| Scania K230UB | Scania Citywide | 4 |
| Scania K124 EB | Lahti Eagle 560 | 1 |
| Scania K114 IB | Carrus Star 503 | 1 |
| Scania K124 IB | Lahti Falcon 540 | 1 |
| Scania K380 EB | Lahti Eagle | 1 |
| Scania L94 IB 6x2 | Carrus Vega | 1 |
| Scania K230UB | Lahti Scala | 8 |
| Scania L94UB | Lahti 402 | 1 |
| VDL LLE 120.255 | VDL Citea | 46 |
| Volvo B10M | Carrus Star 502 | 2 |
| Volvo B10M 6x2 | Carrus Vega | 1 |
| Volvo B12M | Volvo 9700H NG | 1 |
| Volvo B12B | Volvo 9700H NG | 1 |
| Volvo B13R | Volvo 9700H NG | 1 |
| Volvo B12M 6x2 | Volvo 9700HD NG | 1 |
| Volvo B12M 6x2 | Volvo 9700HD | 1 |
| Volvo B12M | Volvo 9700HD | 1 |
| Volvo B12B 6x2 | Volvo 9700H | 8 |
| Volvo B7R LE | Volvo 8700LE | 16 |
Kirjallisuutta

Viitaniemi, Matti: Jyväskylän Liikenne oy 1939-1989.  Lahti:  Koiviston Auto, 1989.  ISBN 952-90-0431-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kuvia Jyväskylän Liikenteen linja-autoista (Arkistoitu – Internet Archive)
Jyväskylän Liikenteen kalustoluettelo[vanhentunut linkki]
Kabus TC6A4/6450
Scania Omnilink
Johan Viktor Johnsson

| Johan Viktor Johnsson |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. kesäkuuta 1832 Lapinlahti, Suomi
Kuollut: 18. syyskuuta 1884 (52 vuotta) Juva, Suomi
Ammatti:  piispa, valtiopäivämies
Arvonimi: rovasti
Vanhemmat:  Johan Johnsson (1797–1831) ja Lovisa Luthman (1798–1866)
Siviilisääty:  naimisissa
Puoliso:  Anna Johnsson (o.s. Stenius, 1831–1900)
Lapset:  Mm. Julius Viktor Johnsson, Mikael Soininen ja Eliel Soisalon-Soininen
Muut tiedot
Lempinimet:  Janne
Johan Viktor (Janne) Johnsson (14. kesäkuuta 1832 Lapinlahti – 18. syyskuuta 1884 Juva) oli suomalainen piispaksi valittu valtiopäivämies. Johnsson toimi elämänsä aikana muun muassa kirkkoherrana, rehtorina ja useaan otteeseen pappissäädyn edustajana valtiopäivillä. Hänet nimitettiin Porvoon hiippakunnan piispaksi vuonna 1884, mutta hän kuoli ennen virkaanastumistaan.
Elämäkerta

Johan Viktor Johnsson oli Johan Johnssonin (1797–1831) ja Lovisa Luthmanin (1798–1866) viides lapsi. Hänen kappalaisena toimineen isänsä ennenaikainen kuolema merkitsi köyhiä lapsuudenoloja. Johnsson opiskeli Kuopion kimnaasissa ja valmistui ylioppilaaksi laudatur-arvosanalla vuonna 1851. Hän jatkoi opintojaan Helsingissä ja suoritti pappistutkinnon vuonna 1854. Myöhemmin Johnsson täydensi opintojaan pastoraalitutkinnolla ja suorittamalla käytännölliset ja teoreettiset kokeet teologian lehtorin virkaa varten. Varapastorin arvonimi myönnettiin hänelle vuonna 1862 ja rovastin arvonimi vuonna 1873.
Johnsson työskenteli muun muassa Kuhmonniemen ja Juvan kirkkoherrana, Kuopion lyseon teologian lehtorina ja rehtorina sekä ajoittain Kuopion hiippakunnan tuomiorovastina. Hän toimi myös Kuopion kaupunginvaltuuston ensimmäisenä puheenjohtajana vuonna 1875 ja Porvoon tuomiokapitulin jäsenenä vuosina 1878–1882. Johnsson edusti papistoa vuosien 1867, 1872, 1877 ja 1882 säätyvaltiopäivillä. Valtiopäivätoiminnassaan hän muun muassa kannatti kuolemanrangaistuksen säilyttämistä, vastusti asevelvollisuuden toteuttamista ja allekirjoitti anomuksen prostituution lakkauttamisesta.
Johnsson sai vuonna 1884 pidetyissä Porvoon hiippakunnan (nyk. Tampereen hiippakunta) piispanvaaleissa lähes kaikki äänet. Hänet nimitettiin piispaksi, mutta hän ei ehtinyt aloittaa uudessa tehtävässään kuoltuaan äkillisesti sydänhalvaukseen.
Johnssonilla oli useita lapsia puolisonsa Anna Johnssonin (o.s. Stenius, 1831–1900) kanssa, muun muassa aatelissäätyyn korotettu prokuraattori Eliel Soisalon-Soininen, professori ja poliitikko Mikael Soininen sekä lääkintöneuvoksen arvon saanut lääkäri Julius Viktor Johnsson.
Ivar Heikel

Ivar Heikel 1890-luvun alkupuolella, valokuva Daniel Nyblin.
Ivar August Heikel (16. tammikuuta 1861 Uusikaarlepyy – 8. lokakuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen antiikintutkija (filologi) ja Helsingin yliopiston klassisen kreikan kielen ja kirjallisuuden professori, joka toimi myös Helsingin yliopiston rehtorina.
Henkilöhistoria

Heikelin vanhemmat olivat pitäjänapulainen, varapastori August Heikel ja Aurora Emilia von Knorring ja puoliso vuodesta 1894 Hildur Ingeborg Landén. Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1878 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1883 ja lisensiaatiksi 1885. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1886. Heikel toimi yliopiston kreikkalaisen kirjallisuuden professorina 1888–1926 sekä yliopiston rehtorina kahteen otteeseen 1907–1911 ja 1920–1922. Hän toimi myös opettajana useissa eri kouluissa 1880-luvulta 1930-luvulle.
Heikel oli pappissäädyn jäsen säätyvaltiopäivillä 1904 ja 1905 ja kirkollikokouksen edustaja 1913 ja 1918.
Julkaisuja

Heikel julkaisi useita tieto- ja sanakirjoja sekä suomeksi, ruotsiksi että saksaksi:
Filologins studium vid Åbo Universitetet, 1894
Eusebius Werke I, 1902
Sosialismi, 1907
Eusebius Werke VI, 1913
Platon, 1919
Retorik, 1923
J. L. Runeberg, 1926
De kristna och den antiska hegendomen, 1927
Lyhyt ruotsin kielioppi, 1928, 1930
Ruotsinkielen oppijakso I-II, 1929
Stilistik, 1929 (suomennettu)
Kortfattad latinsk-svensk ordbok, 1932
Grekisk-svensk ordbok til Nya Testamentet, 1934 (Anton Fridrichsenin kanssa)
Latinalais-suomalainen sanakirja, 1935
Helsingin yliopisto 1640–1940, 1940
Minnen från min levnad I–III, 1945–1947
Heikel myös käänsi useita teoksia sekä suomeksi että ruotsiksi, kuten Eusebioksen kirkkohistorian.
Saariston lapsille tapahtuu

| Saariston lapsille tapahtuu> Tjorven och Mysak |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Olle Hellbom
Käsikirjoittaja:  Astrid Lindgren
Tuottaja:  Olle Nordemar
Säveltäjä:  Ulf Björlin
Kuvaaja:  Kalle Bergholm
Pääosat:   Maria Johansson  Kajsa Dandenell  Stephen Lindholm  Kristina Jämtmark  Torsten Lilliecrona  Louise Edlind  Torsten Wahlund  Bengt Eklund 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ruotsi
Tuotantoyhtiö:  AB Svensk Filmindustri
Ensi-ilta:  Ruotsi 10. joulukuuta 1966
Kesto:  94 min
Alkuperäiskieli:  ruotsi
Edeltäjä:  Saariston lapset
Seuraaja:  Saariston lasten suuri seikkailu
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Infobox OKNimi-testi OK: 
Saariston lapsille tapahtuu on vuonna 1966 ensi-iltansa saanut lastenelokuva.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Maria Johansson  | … |  Pampula   |
|  Kajsa Dandenell  | … |  Ninni   |
|  Stephen Lindholm  | … |  Pelle   |
|  Kristina Jämtmark  | … |  Stina   |
|  Torsten Lilliecrona  | … |  Melker   |
|  Louise Edlind  | … |  Malin   |
|  Torsten Wahlund  | … |  Peter   |
|  Bengt Eklund  | … |  Nisse   |
Otto Donner (kielitieteilijä)

Walter Runeberg, Otto Donnerin rintakuva
Otto Donner
Otto Donner (15. joulukuuta 1835 Kokkola – 17. syyskuuta 1909 Helsinki) oli Helsingin yliopiston sanskritin ja vertailevan kielitieteen professori, kansallisten tieteiden organisaattori sekä kirkollisasiain toimituskunnan päällikkö (nyk. opetusministeriä vastaava tehtävä), valtiopäivämies ja senaattori Mechelinin senaatissa.
Henkilöhistoria

Donner väitteli tohtoriksi vuonna 1863 intialaisia ja suomalaisia maailmanluomisselityksiä käsitelleellä teoksella. Hän opiskeli myös Berliinissä ja toimitti useita suomalais-ugrilaisia kieliä ja indoeurooppalaisia kieliä käsitelleitä teoksia, muun muassa ensimmäisen vertailevan suomalais-ugrilaisen sanakirjan. Hän oli perustamassa Suomalais-Ugrilaista Seuraa ja organisoimassa muinaismuistojen keruuta. Lisäksi hän toimi sihteerinä ja varapuheenjohtajana Suomen muinaismuistoyhdistyksessä, jonka kokoelmista tuli myöhemmin Suomen kansallismuseon kokoelmien perusta. Hän opetti joukkoa tärkeimpiä suomalaisia kielitieteilijöitä, muun muassa E. N. Setälää, G. J. Ramstedtia ja Artturi Kannistoa.
Donner otti osaa pappissäädyn edustajana valtiopäiville vuosina 1877, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904 ja 1905.
Otto Donnerin vanhemmat olivat kauppaneuvos Anders Donner ja Olivia Mathilda Dahlström. Otto Donnerin ensimmäinen puoliso oli Louise Malm ja toinen Minette Munck. Hänen lapsiaan ensimmäisestä avioliitosta olivat teollisuusyrittäjä ja diplomaatti Ossian Donner, Agda Matilda Wasastjérna (o.s. Donner), taiteenharrastaja ja mesenaatti Otto Donner sekä insinööri, teollisuusjohtaja ja antroposofi Uno Donner. Hänen lapsiaan toisesta avioliitosta olivat fennougristi ja poliittinen aktivisti Kai Donner, tilanomistaja, sukututkija ja päätoimittaja Harry Donner sekä Lotta Svärd -aktiivi Eva Louise Tigerstedt (o.s. Donner).
Teoksia

Kalevipoeg jumalaistarulliselta ja historialliselta kannalta. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1866.
Vertaileva sanakirja suomalais-ugrilaisten kielten alalla = Vergleichendes Wörterbuch der finnish-ugrischen Sprachen. 1. Frenckell ja pojan kirjakauppa, 1874.
Vertaileva sanakirja suomalais-ugrilaisten kielten alalla = Vergleichendes Wörterbuch der finnish-ugrischen Sprachen. 2. Frenckell ja pojan kirjakauppa, 1876
Vertaileva sanakirja suomalais-ugrilaisten kielten alalla = Vergleichendes Wörterbuch der finnish-ugrischen Sprachen. 3. G. W. Edlund, 1888.
Suomen ja Venäjän välisistä kauppa- ja tullisuhteista. WSOY, 1893.
Eduskunnan laatimat ehdotukset uusiksi kunnallisasetuksiksi. Suomalainen Kansa, 1909.
Jaakko Juteini

Jaakko Juteini
Jaakko Juteini (alk. Jaakko Heikinpoika Juutila, virallinen nimi Jacob Judén, 14. heinäkuuta 1781 Hattula – 20. kesäkuuta 1855 Viipuri) oli suomalainen kansallismielinen kirjailija ja valistusmies. Hän oli suomenkielisen kansallisromanttisen kaunokirjallisuuden uranuurtaja, joka korosti teoksissaan Suomen kansaa ja suomen kieltä. Hattulan kunnankirjasto on nimetty hänen kunniakseen Juteini-taloksi, ja sen eteen siirrettiin ennen Parolan terveyskeskuksen edessä seissyt näköispatsas, jonka jalustassa ovat Juteinin kuuluisimmat sanat: ”Arvon mekin ansaitsemme.”
Elämä > Varhaisvuodet

Jaakko Juteini syntyi Hattulassa 14. heinäkuuta 1781. Hän oli perheensä viides lapsi. Jo seuraavana päivänä syntymästä Jaakko vietiin kasteelle ja hän sai kirkonkirjoihin nimen Jacob. Juteinin äiti oli Elisabet Juhontytär ja isä Henrik Mikonpoika. Juteinin äiti oli jo ennen liittoa Henrikin kanssa ollut avioliitossa Yrjö Heikinpojan kanssa, joka kuitenkin kuoli halvaukseen. 12-vuotiaana Jaakko Juteini lähetettiin Hämeenlinnan triviaalikouluun, jossa hänen nimensä muutettiin muotoon Jacob Judén. Jaakko ei pitänyt uudesta nimestään erityisemmin, sillä hän muotoili sen oppikirjojensa kanteen muodossa Juteini. Vuonna 1800 Juteini pääsi opiskelemaan Turun akatemiaan. Hän luki aluksi teologiaa, luopui siitä sitten, mutta jatkoi humanistisia opintoja. Opiskeluaikoinaan Juteini toimi kotiopettajana eri säätyläisperheissä useilla paikkakunnilla. Sitä kautta hän sai kosketuksen myös suomenkieliseen kansaan.