stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kommodori
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kommodori Wikimedia Commonsissa
Suomen merivoimien kommodorin olkalaatta
Roihuvuoren ja Tammisalon Meriulkoilijat  ry:n kommodorin leveäviiri.
Kymen Navigaattorit ry:n varakommodorin leveäviiri.
José de Orejón y Aparicio

José de Orejón y Aparicio (12. kesäkuuta 1703 Huacho – toukokuu 1765 Lima) oli perulainen säveltäjä, urkuri ja pappi.
Orejón y Aparicio aloitti musiikillisen uransa lapsena laulajana. Hän opiskeli urkujensoittoa Juan de Peraltan ja todennäköisesti kontrapunktia Tomás de Torrejón y Velascon johdolla. Hän oli myös Roque Cerutin oppilas. Orejón y Aparicion uskotaan aloittaneen opiskelun pappisseminaarissa noin vuonna 1724. Myöhemmin hän opiskeli Universidad Nacional Mayor de San Marcosista, josta valmistuneeksi hänet on merkitty noin vuonna 1754 ilman tietoa tiedekunnasta. Orejón y Aparicio sai paikan Liman tuomiokirkon ensimmäisenä urkurina vuonna 1742. Vuonna 1760 hänet valittiin Roque Cerutin kuoltua tämän tilapäiseksi korvaajaksi maestro de capillan tehtäviin; hän sai pysyvän nimityksen tähän asemaan huhtikuussa 1764. Saman vuoden syyskuussa hän saneli testamenttinsa vammauduttuaan onnettomuudessa. Hänen tarkkaa kuolinajankohtaansa ei tiedetä, mutta urkurinpaikka julistettiin vapaaksi 21. toukokuuta 1765.
Vuonna 2001 Juan Carlos Estenssoro kuvasi Orejón y Apariciota merkittävimmäksi Perussa syntyneeksi kolonialistisen ajan säveltäjäksi. Orejón y Aparicion tuotannon joukossa on messuja, motetteja, hymnejä ja litanioita.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Justus (arkkipiispa)

Justuksen hautakivi Pyhän Augustinuksen luostarin mailla
Justus (k. 627–631) oli yksi italialaisista munkeista, jotka paavi Gregorius I lähetti käännyttämään anglosakseja. Hänestä tuli vuonna 604 ensimmäinen Rochesterin piispa ja sittemmin neljäs Canterburyn arkkipiispa vuonna 624. Kuolemansa jälkeen häntä pidettiin pyhimyksenä ja hänellä oli oma alttari Pyhän Augustinuksen luostarissa.
,
Juliette Gréco

| Juliette Gréco |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 7. helmikuuta 1927 Montpellier, Ranska
Kuollut: 23. syyskuuta 2020 (93 vuotta)
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Muusikko
Laulukielet:  ranska
Aktiivisena:  1946–2016
Tyylilajit:  chanson
Levy-yhtiöt:  Universal Music Group, Gérard Meys, Philips Records ja Barclay Records 
Aiheesta muualla
www.juliettegreco.fr
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Juliette Gréco (7. helmikuuta 1927 Montpellier, Ranska – 23. syyskuuta 2020) oli ranskalainen chanson-laulaja ja näyttelijä. Hän oli toisen maailmansodan jälkeisessä Ranskassa vaikuttaneiden boheemien taiteilijajoukkojen tähti.
Elämä

Juliette Gréco syntyi Montpellier’ssa korsikalaiselle isälle ja äidille, joka oli aktiivisena Ranskan vastarintaliikkeessä Hérault’n departementissa Etelä-Ranskassa. Grécon isovanhemmat hänen äitinsä puolelta kasvattivat hänet. Gréco itse liittyi vastarintaliikkeeseen ja joutui 16-vuotiaana siskonsa kanssa Gestapon kiinniottamaksi. Gréco oli vangittuna Fresnesin vankilassa useiden kuukausien ajan. Päästyään vapaaksi hän käveli 12 kilometriä takaisin Pariisiin.
Gréco muutti sodan jälkeen Pariisin Saint-Germain-des-Prés’n kaupunginosaan, missä hän esiintyi kahviloissa sekä luki runoutta. Valokuvaajat Robert Doisneau ja Henri Cartier-Bresson ikuistivat hänet valokuvissaan. Monet Saint-Germain-des-Prés’n älyköt, kuten Jean-Paul Sartre ja Boris Vian, pitivät häntä muusanaan. Greco rakastui Miles Davisiin tämän käydessä Pariisissa vuonna 1949 ja he melkein menivät naimisiin.
Gréco nousi tunnetuksi kabaree-esiintyjäksi, kun hän piti vuonna 1954 Olympia-teatterissa sarjan esiintymisiä. Hänen elokuvauransa oli alkanut jo kuusi vuotta aiemmin. Gréco näytteli urallansa muun muassa Jean Cocteaun elokuvassa Orfeus (1950), elokuvassa Ja aurinko nousee (1957), Jacques Brelin elokuvassa Le Far West, Peilikuvadraamassa ja John Hustonin elokuvassa Taivaan juuret. Grécosta ei tullut ikinä suurta elokuvatähteä, mutta hänet tunnettiin ympäri Eurooppaa erityisesti ranskalaisesta televisiosarjasta Louvren kummitus (1965), joka menestyi ympäri maanosaa.
Grécon ura kesti yli 50 vuotta, ja hän joutui lopettamaan uransa vuonna 2016 halvauskohtauksen jälkeen.
Gréco konsertoi Suomessa useita kertoja, muun muassa 77-vuotiaana keväällä 2004.
Kuuluisia lauluja

”Je suis comme je suis” (Mä oon mikä oon)
”Les Dames de la poste”
”Déshabillez-moi”
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Juliette Grécon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Jason Belmonte

Jason Belmonte (s. 29. heinäkuuta 1983) on australialainen ammattikeilaaja. Hän on tullut kuuluisaksi etenkin kahden käden heittotyylistään ja on Osku Palermaan kanssa ensimmäisiä ammattilaisia tällä pelitavalla. Hänet on valittu neljästi PBA:n vuoden pelaajaksi, joista kolme perättäisinä vuosina. Vuoteen 2018 mennessä hän on tienannut 1,1 miljoonaa dollaria ja 21 300 -sarjaa, joista yksi televisioitiin PBA:n 20. TV-300 -sarjana. Tuolla suorituksella hän lunasti itselleen 10 000 Yhdysvaltain dollarin bonuksen.
Belmonte syntyi Orangen kaupungissa, New South Walesissa, Australiassa. Keilauksen hän aloitti jo kaksivuotiaana vanhempiensa keilahallissa, joka on edelleenkin hänen kotihallinsa.
PBA-ura

Ammattilaisuran hän aloitti 2008 siirtyessään Pohjois-Amerikassa pelattavalle PBA-kiertueelle. Tuolloin poikkeavan pelitapansa lisäksi hän keräsi huomiota pallonsa teholla, sillä pyörinnän ja vauhdin määrä oli huomattavan suuri muihin nähden. Hänet valittiinkin vuoden tulokkaaksi 2008–2009. Belmonte on saavuttanut 17 PBA-turnausvoittoa, joista 9 major-tasoisia. Hänet on valittu vuoden pelaajaksi vuosina  2013–2015 ja 2017. Hän on ensimmäinen pelaaja, joka on voittanut vuoden aikana kolme Major-tason PBA-turnauksia. Hän on 47. PBA-kiertueella miljoonatulot tienannut pelaaja ja teki tämän vielä ennätyksellisillä 131 pelatulla turnauksella, edeltävä ennätys oli Wes Malottin 180 turnausta. Belmonte on pelannut myös useamman vuoden PBA-seura L.A.X.:n riveissä.
Belmo-brändi

Jason on STORM-pallovalmistajan tallipelaaja. Hän on ollut kehittämässä kahta BELMO-brändiä kantavaa palloa Timeless ja Drive. Keilakenkävalmistaja Dexter on valmistanut hänelle useammat signatuurikengät. 2017 Wanna play studios Ltd. julkaisi androidille mobiilipelin Bowling by Jason Belmonte. Hänellä on myös oma franchise-myynti.
Kaarlo Kalliala (ylituomari)

Kaarlo Kasimir Kalliala, vuoteen 1906 Bergroth (25. toukokuuta 1900 Pori – 27. syyskuuta 1972 Helsinki) oli vakuutusoikeuden ensimmäinen ja samalla pitkäaikainen puheenjohtaja, sittemmin virkanimikkeeltään ylituomari, sekä vakuutusalan lehtien toimittaja.
Kallialan vanhemmat olivat ylikonduktööri Kasimir Frans Kalliala ja Johanna Lovisa Wind ja puolisot vuodesta 1926 Eva Myrberg (k. 1930) ja vuodesta 1931 talousopettaja Kirsti Lemmikki Poijärvi. Kalliala tuli ylioppilaaksi 1919, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1927 ja sai varatuomarin arvon 1931. Lakitieteen kandidaatti hänestä tuli 1946 ja lisensiaatti 1948. Kalliala oli vuodesta 1926 Maanviljelijäin Keskinäisen Vakuutusyhtiö Auran lakimies, vuodesta 1929 valtion tapaturmalautakunnan puheenjohtaja, vuodesta 1938 Kansaneläkelaitoksen eläkeasiain päällikkö, vuodesta 1941 sosiaaliministeriön vakuutusasiain esittelijäneuvos ja vuodesta 1943 vasta perustetun vakuutusoikeuden puheenjohtaja, virkanimikkeeltään vuodesta 1956 vakuutusylituomari. Hän hoiti tehtävää aina vuoteen 1970 asti, jolloin hän jäi eläkkeelle 70-vuotiaana, mutta oli siitä virkavapaalla 1948–1951 korkeimman oikeuden apujäsenenä. Kalliala toimi lisäksi lukuisissa eri luottamustehtävissä, valtion komiteoissa ja valiokunnassa ja oli Työväenvakuutus-lehden toimittaja 1928–1938 ja Vakuutussanomat-lehden päätoimittaja kahteen otteeseen, 1941–1942 ja 1948–1953.
Justus Adolf Ericsson

Justus Adolf Ericsson (1880-luvun alku)
Justus Adolf Ericsson (14.  lokakuuta 1820 Ruotsi – 23. maaliskuuta 1895 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarillisen laivaston vara-amiraali ja luotsi- ja majakkalaitoksen ylihallituksen ylitirehtööri.
Ericssonin vanhemmat olivat lääketieteen tohtori Adolf Ericsson ja Ulrika Lindegren ja puoliso vuodesta 1845 Gustafva Fredrika Christén. Ericsson tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1836, mutta erosi sieltä keväällä 1839 ja astui palvelukseen 3. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan. Vuonna 1841 hänet siirrettiin 1. Suomen meriekipaasin 7. komppaniaan 2. luokan majoitusmestarin vakanssille ja 1843 junkkariksi 1. komppaniaan. Vuonna 1844 hän tuli vastaavaan tehtävään 6. komppaniaan, samalla kun hän yleni midshipsmaniksi. Vuosina 1841–1843 hän purjehti useilla eri aluksilla Itämerellä, vuonna 1844 hänet oli komennettu linjalaiva Leipzigin Pohjanmeren risteilylle.
Luutnantiksi Ericsson ylennettiin 1845 ja siirrettiin Ohotan meriekipaasiin Itä-Siperiaan. Vuosina 1846–1847 hän purjehti kuljetusalus Irtytshillä Ohotanmerellä, mutta sai 1848 siirron Itämeren laivaston 18. meriekipaasiin. Hän osallistui 1848–1851 fregatti Tsesarevitšin risteilyyn Schleswigiin ja palveli kouluttajana vahtialuksilla ja hiililaiva Utshenikalla Viaporin redillä. Maaliskuussa 1851 hänet siirrettiin 1. Suomen meriekipaasin 3. komppaniaan, toukokuussa 1853 hänestä tuli 1. komppanian päällikkö ja vuoden päästä 4. komppanian päällikkö. Ericsson osallistui  myös hydrografisiin mittauksiin ja Finlandia-aluksen purjehduksiin Itämerellä ja toimi kouluttajana siipirataslaiva Olafilla.
Kapteeniluutnantiksi Ericsson ylennettiin keväällä 1855. Krimin sotaan hän osallistui 1854–1855 tykkiveneosastossa, puolustaen Viaporia. Huhtikuussa 1856 hänet siirrettiin 6. meriekipaasiin ja vuoden 1857 alussa 25. meriekipaasiin Arkangeliin. Hän toimi siellä 1857–1858 vahtialus Novaja Zemljan päällikkönä ja sitten 1858–1862 kuljetusalusten Gospital, Dvina ja Artelštšik päällikkönä Suomenlahdella. Vuonna 1862 hänet ylennettiin 2. luokan kapteeniksi 25. meriekipaasissa. Artelštšikin päällikkönä Suomenlahden hydrografisissa mittauksissa Ericsson toimi 1863–1864.
Syksyllä 1864 Ericsson nimitettiin Kronstadtin sataman luotsikomentajaksi, 1. luokan kapteeniksi hän yleni huhtikuussa 1866. Vuonna 1868 hänet siirrettiin palvelukseen Kaukasiaan, missä hän oli vuoden 1874 alkuun saakka. Huhtikuussa 1874 Ericsson nimitettiin Suomen majakka- ja luotsilaitoksen päälliköksi Helsinkiin. Hänet ylennettiin kontra-amiraaliksi 1878. Sotapalveluksesta ja hoitamastaan tehtävästä hän sai eron vara-amiraalina helmikuussa 1882.
Kaarlo Kari

Kaarlo Kari voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Kaarlo Kari (1890–1918), jääkärikapteeni
Kaarlo Kari (1872–1941), kuvataiteilija ja pilapiirtäjä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kaarlo Kari”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Jätkä (animaatiohahmo)

| Jätkä |
| --- | --- |
Näyttelijä(t):  Greg Cipes
Ensi- esiintyminen:  "Wild Cards" (joulukuu 2003)
Kustantaja:  DC Comics
Henkilötiedot
Luonteenpiirteet:  Kyky venyä kumimaisesti
Suhteet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Jätkä (Jack) on fiktiivinen konna DC-animaatiouniversumissa, hän esiintyy ainoastaan Justice League -animaatiosarjassa. Hahmon äänenä toimi Greg Cipes.
Fiktiivinen historia

Jätkä joutui hallituksen "vankilaan", koska hänellä oli Muovimiehen tapaiset erikoisvoimat, joita hallitus halusi testata. He saivat suostuteltua Jätkän tulemaan ehdoilla, josta hän ei voinut kieltäytyä. Myöhemmin Jokeri ilmestyi autiolla paikalla olleeseen vankilaan ja vapautti Jätkän sekä muut mutantit. Jokeri päätti perustaa Royal Flush Gang -nimisen ryhmän, jossa Jätkä ja muut mutantit ovat pukeutuneet pelikorteiksi.
Jussi Ikonen

Jussi Ikonen (14. huhtikuuta 1934 – 10. helmikuuta 2006) oli suomalainen yleislääkäri ja psykiatri. Ikonen oli Suomen ensimmäisiä judokoita ja graduoi 1.danin judossa 13. kesäkuuta 1962 kolmantena suomalaisena. 5 dan hänelle myönnettiin 14. heinäkuuta 1997. Jussi Ikonen puhui lähes kymmentä kieltä, mm. japania sujuvasti.
Jussi Jaatinen (muusikko)

Jussi Jaatinen
Jussi Jaatinen (s. 1967) on suomalainen muusikko ja tutkija (filosofian tohtori).
Hän on toiminut 1989-1992 Tapiola Sinfoniettassa oboen varaäänenjohtajana ja vuodesta 1992 Helsingin kaupunginorkesterissa oboen soittajana sekä oboen vuorottelevana äänenjohtajana.  Vuodesta 1989 hän on ollut Avanti! -kamariorkesterin oboen äänenjohtaja.
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta 1986. Musiikin maisteriksi hän valmistui Sibelius-Akatemiasta vuonna 2008. Pääasiallisina oboeopettajina ovat olleet Aale Lindgrén ja Jorma Valjakka. Liiketalouden perustutkinnon hän suoritti vuonna 2010. Marraskuussa 2023 hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin Yliopiston humanistisessa tiedekunnassa. Väitöskirja on nimeltään "Stretched tuning: Psychoacoustic, musical, and neurophysiological analyses of the octave enlargement phenomenon."
Jaatinen on esiintynyt orkesteri- ja kamarimuusikkona yli kolmessakymmenessä maassa.
1980-luvulla hän teki Ylelle radio-ohjelmaa "Jussi Klassinen ystävineen" usean vuoden ajan yhdessä nuotinkirjoittaja-fagotisti Kari Vehmasen ja fagotisti Erkki Suomalaisen kanssa. Ohjelma oli ensimmäisiä nuorten tekemiä nuorille tarkoitettuja klassisen musiikin puheohjelmia ja studiovieraina oli mm. Kari Suomalainen ja Jorma Panula.
Jaatinen on myös toiminut freelance musiikkituottajana, äänittäjänä ja editoijana vuodesta 1991.
Jämsän maauimala

| Jämsän maauimala |
| --- | --- |
 Maauimala syksyllä 2022
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°51′52″N, 25°12′03″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Jämsänjoen alue (14.51)
Laskuoja:  oja Jämsänjokeen
Järvinumero:  14.511.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  yli 80 m  
Pituus:  125 m  
Leveys:  115 m  
Rantaviiva:  0,394 km  
Pinta-ala:  1,072 ha   
Saaria:  ei saaria
 fiJämsän maauimala 
Maauimalaa reunustaa puisto
Jämsän maauimala on nimitys runsaan hehtaarin laajuiselle tekojärvelle Jämsän keskustaajaman Seppolan kaupunginosassa. Se ei toisin sanoen ole määritelmällisesti maauimala, joka tarkoittaa uimalaa, jossa on kattamaton eli ulkotiloihin rakennettu uima-allas. Se sijaitsee Hiidenmäen alla välittömästi keskustan itäpuolella. Maauimala otettiin käyttöön vuonna 1981. Maauimala ja sitä ympäröivä liikuntapuisto peruskorjattiin 2010-luvulla.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Jämsänjoen alueella (14.51), jonka Jämsänjoen suualueeseen (14.511) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on yli 80 metriä mpy. Jämsänjoen suualueeseen kuuluu Jämsänjoen ohella kolme järveä: Tuuralammi, Leilahti ja Jämsän maauimala.
Aiheesta muualla

Aamulehti: Suomessa on yli 30 maauimalaa: listaukseen mahtuu uusien keskusten lisäksi myös köyhän miehen ratkaisuja – Tampereen vastavalmistuva keskus on yksi suurimmista (26.7.2018) (Arkistoitu – Internet Archive)
(14.5)
Jussi Ihamäki

Jussi Ihamäki (s. 12. tammikuuta 1977 Kokkola) on suomalainen yleisurheiluvalmentaja. Hän tuli tunnetuksi erityisesti aitajuoksija Nooralotta Nezirin henkilökohtaisena valmentajana. Valmennussuhde päättyi vuonna 2017. Hän on toiminut myös fyysisenä valmentajana porilaisessa FC Jazz -jalkapalloseurassa. Ihamäki on koulutukseltaan liikuntatieteiden maisteri ja hän on suorittanut lisäksi valmentajan erikoisammattitutkinnon. Siviiliammatiltaan hän on opettaja ja toimii vararehtorina Porin lukiossa.
Omalla urheilu-urallaan hänen paras saavutuksensa on 4×400 metrin SM-hopea vuodelta 1998 Porin Tarmon riveissä. Urheilijana Ihamäki on edustanut viimeksi Turun Urheiluliittoa. Aiemmin hän on edustanut myös Porin Yleisurheilua.
Ihamäki toimii Porissa kaupunginvaltuutettuna Kokoomuksen valtuustoryhmässä. Hänet valittiin valtuutetuksi vuoden 2021 kuntavaaleissa.
Juopulinjärvi

| Juopulinjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Oulu
Koordinaatit:  65°02′13″N, 26°16′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Juopulinoja
Järvinumero:  60.025.1.002 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  75,7 m 
Rantaviiva:  16 km 
Pinta-ala:  1,353 km² 
 fiJuopulinjärvi 
Juopulinjärvi on järvi Juopulin kylässä Ylikiimingin kaupunginosassa Oulussa. Se kuuluu osana Kiiminkijoen vesistöalueeseen. Järven pituus on noin 3,4 kilometriä ja suurin leveys noin kilometri. Järven pinnan korkeus on 75,7 metriä merenpinnan yläpuolella. Juopulinjärven rantaviivan pituus on suurin Oulun järvistä.
Järvi on muodostunut jääkauden muovaamaan luode–kaakkosuuntaiseen laaksoon. Järvessä on kaksi varsinaista vesiallasta, näistä pohjoinen allas on suurempi. Eteläisen vesialtaan tunnusomainen piirre on lähes kilometrin mittainen kapea niemi, joka jakaa eteläisen altaan kahteen rinnakkaiseen osaan.
Järven happitilanne on talvisin huono, eritoten helmi–maaliskuussa järven vesi on lähes hapetonta.
Saaret

Järvessä on yhteensä 14 saarta tai saareketta, joista suurimmat ovat Kotisaari ja Kalmosaari.
Jeff Petry

| Jeff Petry |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1987 (ikä 36) Ann Arbor, MI, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  191 cm
Paino:  94 kg
Seura
Seura:  Detroit Red Wings
Sarja:  NHL
Pelinumero:  46
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Edmonton Oilers (NHL),   Springfield Falcons (AHL),   Oklahoma City Barons (AHL)   Montreal Canadiens (NHL)   Pittsburgh Penguins (NHL)
NHL-varaus:  45. varaus, 2006 Edmonton Oilers
| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Ruotsi & Suomi 2013 | jääkiekko |  |
Jeff Petry (s. 9. joulukuuta 1987 Ann Arbor, Michigan) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja, joka pelaa Detroit Red Wingsissä. Ennen ammattilaisuraansa Petry pelasi yliopistokiekkoa Michiganin osavaltionyliopiston joukkueessa. Petry on edustanut NHL:ssä myös Edmonton Oilersia, Montreal Canadiensia ja Pittsburgh Penguinsia. Petry teki syyskuussa 2020 nelivuotisen jatkosopimuksen, joka astuu voimaan kun hänen edellinen sopimuksensa päättyy kauden 2020-2021 jälkeen. Heinäkuussa 2022 Canadiens kauppasi Petryn ja Ryan Poehlingin Penguinsiin vaihdossa Mike Mathesoniin ja neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2023 varaustilaisuudessa. Elokuussa 2023 Petry palasi Canadiensiin Penguinsin kaupattua hänet sinne Casey DeSmithin ja Nathan Légarén lisäksi vaihdossa Mike Hoffmaniin ja Rem Pitlickiin. Elokuussa 2023 Canadiens kauppasi Petryn Detroit Red Wingsiin vaihdossa Gustav Lindströmiin ja ehdolliseen neljännen kierroksen varausvuoroon vuoden 2025 varaustilaisuudessa.
Petryn isä, Dan Petry pelasi 13 kauden ajan ammattilaisena baseballin pääsarjassa MLB:ssä. Hänen pelipaikkansa oli syöttäjä.
Jean-Claude Makaya Loembe

Jean-Claude Makaya Loembe (s. 13. toukokuuta 1954 Pointe-Noire) on brazzavillenkongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 3. heinäkuuta 1983 ja nimitettiin Pointe-Noiren hiippakunnan piispaksi 19. joulukuuta 1994. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. huhtikuuta 1995. Pääkonsekraattorina toimi Albert Rouet, jota avustivat Diego Causero ja Barthélémy Batantu.
Makaya Loembe poistettiin virastaan 31. maaliskuuta 2011.
Aiheesta muualla

African bishop removed from office; mismanagement cited Catholicculture.org. 1.4.2011.
Joël Muller

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Joël Muller
Syntymäaika: 2. tammikuuta 1952 (ikä 72)
Syntymäpaikka: Donchery, Ardennes, Ranska
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1971–1978 1978–1979 1979–1981 1981–1984 |  FC Metz  OGC Nice  Olympique Lyonnais  USM Dunkerque |  |
Valmennusura
1984–1989 1989–2000 2001–2005 2005–2006 2010:  FC Metz Juniorit  FC Metz  RC Lens  FC Metz  FC Metz
Joël Muller (s. 2. tammikuuta 1952) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura > Pelaajana

Muller ei pelaajana koskaan noussut suurten ranskalaislegendojen joukkoon. Hän aloitti puolustajana FC Metzin takalinjoilla 1971. Hän edusti seuraa seitsemän kautta kunnes siirtyi OGC Niceen 1978. Muller pelasi myös kaksi kautta Olympique Lyonnais'ssa ja uransa viimeiset kolme kautta USL Dunkerquessä. Hän lopetti pelaajana 32-vuotiaana 1984.
Ura > Valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Muller jatkoi FC Metzin organisaatiossa juniorivalmentajana. Joulukuussa 1989 Muller sai mahdollisuuden näyttää taitonsa päävalmentajana, kun hänestä tuli Division 1:ssä vaikeuksiin ajautuneen Metzin päävalmentaja. Muller pelasti seuran putoamiselta ja tästä alkoi pitkä päävalmentajapesti, joka päättyi vasta 11 vuotta myöhemmin, joulukuussa 2000. Mullerin johdolla Metz säilyi pääsarjassa läpi 1990-luvun ja oli parhaimmillaan hopealla kaudella 1997/98. Coupe de la Liguessä Muller johdatti Metzin voittajaksi 1996 ja finaaliin 1999. Mullerin johdolla Metz esiintyi myös eurokentillä. Suomalaiset muistanevat Metzin parhaiten 1998/99 Mestarien liigan karsinnoista, joissa HJK pudotti Mullerin suojatit yhteismaalein 2–1.
Metz-potkujensa jälkeen Muller oli puolisenvuotta sivussa valmennustehtävistä, kunnes siirtyi kesällä 2001 RC Lensin peräsimeen. Debyyttikaudellaan Muller luotsasi seuran heti upeasti liigassa hopealle ja moni uskoi ruusuiseen tulevaisuuteen. Seuraavina kausina kirkkaimmat kruunut jäivät kuitenkin saavuttamatta, vaikka Lens olikin säännöllisesti Liguen ylemmässä keskikastissa. Tulokset eivät kuitenkaan tyydyttäneet seurajohtoa ja Muller sai potkut tammikuussa 2005.
Kesällä 2005 Muller palasi Metzin päävalmentajaksi. Uusi yritys seurassa sujui kuitenkin kaikkea muuta kuin hyvin Metzin jäädessä liigajumboksi ja pudoten kauden jälkeen Ligue 2:een. Muller jätti kauden jälkeen tehtävänsä siirtyen seuran tekniseksi johtajaksi.  Valmentajaksi Muller palasi jälleen huhtikuussa 2010, kun hän korvasi Yvon Pouliquen'n Ligue 2:ssa neljäntenä majailevan FC Metzin peräsimessä.  Hän jätti tehtävnsä kauden jälkeen, kun Metz ei onnistunut nousemaan pääsarjaan.
Toukokuussa 2012 Muller jätti tehtävänsä Metzin puheenjohtajan Bernard Serinin neuvonantajana keskittyäkseen UNECATEF:n johtamiseen.  Lokakuussa 2016 hänen seuraajakseen valittiin Raymond Domenech.
Meriitit

Ranskan mestaruus
Hopeaa: 1998, 2002
Coupe de la Ligue: 1996
Hopeaa: 1999
UNFP:n vuoden valmentaja Ligue 1:ssä: 2002
Jean-Claude Gaudin

Jean-Claude Gaudin
Jean-Claude Gaudin (8. lokakuuta 1939 – 20. toukokuuta 2024) oli ranskalainen Les Républicains -puolueen poliitikko. Hän voitti paikan Ranskan kansalliskokouksessa ensimmäistä kertaa vuonna 1978 ja tuli valituksi senaattiin 1989.
Gaudin oli senaatissa neljä kautta ja yhteensä 28 vuotta. Hän oli senaatin varapuheenjohtajana 2014–2017. Marseillen pormestariksi hänet valittiin neljästi ja johti kaupunkia 1995–2020. Gaudin oli Alain Juppén hallituksessa 1995–1997 maahanmuutto- sekä kaupunki- ja aluesuunnitteluministerinä.
Gaudin sai 14. heinäkuuta 1997 Kunnialegioonan ritarin arvon.
Gaudin toimi Les Républicains -puolueessa vuodesta 2015 kuolemaansa asti ja sitä ennen Union pour un Mouvement Populairessa.
Gaudin kuoli 20. toukokuuta 2024 asunnossaan Saint-Zachariessa 84-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jean-Claude Gaudin Wikimedia Commonsissa
Jussi Autio

Jussi Antero Autio (s. 5. huhtikuuta 1975 Vantaa) on suomalainen entinen seiväshyppääjä. Hän edusti seuratasolla Hyvinkään Tahkoa, Hyvinkään Seudun Urheilijoita ja HIFK-Friidrottia.
Autio edusti Suomea yleisurheilun MM-kisoissa 1999, jossa hän ei selviytynyt seiväshypyn finaaliin. Hän voitti Suomen-mestaruuden 1999, sijoittui hopealle 2000 ja pronssille 1998. Ennätyksekseen Autio hyppäsi 560 senttiä Somerolla 1999.