stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Matt Lucas

| Matt Lucas |
| --- | --- |
 Matt Lucas San Diegon Comic-Conissa 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. maaliskuuta 1974 (ikä 50) Stanmore, Englanti
Ammatti:  näyttelijä ja koomikko
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Matthew Richard ”Matt” Lucas (s. 5. maaliskuuta 1974 Stanmore, Englanti) on englantilainen näyttelijä ja koomikko, joka on tullut suurelle yleisölle tutuksi televisio-ohjelmista Pikku-Britannia, Rock Profile ja Shooting Stars.
Lucas kasvoi juutalaisessa perheessä, johon kuului hänen lisäkseen isä John, äiti Diana ja veli Howard. Hän kävi Haberdashers Asken -poikakoulua ja siirtyi sen jälkeen Bristolin yliopistoon opiskelemaan näyttelemistä pariksi vuodeksi.
Lucas sairastaa alopeciaa, jonka seurauksena hän kaljuuntui jo lapsena. Ensimmäisen kerran hän menetti hiuksensa kuusivuotiaana, vaikka ne kasvoivatkin vielä lyhyeksi aikaa takaisin.
Lucas on avoimesti homoseksuaali. Toukokuussa 2007 The Independent -lehti listasi hänet Britannian kahdeksanneksi vaikutusvaltaisimmaksi homoseksuaaliksi.
Ura

Ennen Pikku-Britanniaa Lucas esiintyi muun muassa Bob Mortimerin ja Vic Reevesin Shooting Stars -ohjelmassa George Dawesina. Lucas on myös kirjoittanut tekstejä koomikko Sacha Baron Cohenille. Vuonna 2010 Lucas teki David Walliamsin kanssa komediasarjan Lennetään!.
Lucas on esiintynyt monilla musiikkivideoilla, muun muassa Pet Shop Boysin ”I’m with Stupid” -kappaleen videolla David Walliamsin kanssa sekä Blurin ”Country Housessa”, Ben Foldsin ”Jesuslandissa” ja Fat Lesin ”Vindaloossa”.
Aiheesta muualla

Matt Lucas Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Matti Vapaavuori

Matti Juhani Vapaavuori (22. toukokuuta 1928 Tampere – 23. tammikuuta 2019 Turku) oli suomalainen lääkäri ja professori.
Vapaavuoren vanhemmat olivat insinööri Bror Isidor Vapaavuori ja Lyyli Amanda Hellgren. Hän avioitui 1954 sairaanhoitaja Lilja Annikki Liimataisen kanssa. He saivat kolme lasta; arkkitehti Pekka Vapaavuori on lapsista nuorin.
Vapaavuori tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1947 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1954. Hän sai anestesiologian erikoislääkärin pätevyyden 1958 ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1962. Turun yliopiston anestesiologian dosentiksi Vapaavuori tuli 1963. Vapaavuori oli Turun yliopiston anestesiologian professori 1970–1991. Hän oli ensimmäinen Suomessa koko koulutuksensa saanut anestesiologian  erikoislääkäri ja myös Suomen ensimmäinen anestesiologian professori.
Matti Vartia

Seppo Matti Ilmari Vartia (s. 5. elokuuta 1937 Hämeenlinna) on suomalainen diplomi-insinööri ja eläköitynyt yritysjohtaja, joka on saanut teollisuusneuvoksen arvonimen.
Vartia syntyi varatuomari Heikki Iimari Vartian ja Elna Kivilahden perheeseen. Hän avioitui 1961 lastenhoitaja Terhi Marjatta Karelahden kanssa. Vartia tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1955 ja valmistui koneenrakennuksen diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1961.
Vartia oli Printal Oy:n suunnittelupäällikkö Hangossa 1961–1962, Oy Sako Ab:n patruunaosaston johtaja Riihimäellä 1962, patruuna- ja aseosaston johtaja 1963–1970 ja konepajakoulun johtaja 1966–1969. Vartia toimi myös Riihimäen teknillisen oppilaitoksen tuntiopettajana 1963–1964 ja 1968–1970. Oy Bensow Ab:n Solifer-tehtaiden tekninen johtaja Helsingissä hän oli 1970–1972 ja Printal Oy:n tuotannonjohtaja 1972–1977.
Oy G. W. Sohlberg Ab:n kalusteteollisuuden tekninen johtaja Jyväskylässä Vartia oli 1978–1986, vt. toimialajohtaja 1984, kehitysjohtaja Helsingissä 1986–1987, myymäläkalusteet-toimialan johtaja 1988–1990 ja johtokunnan jäsen 1988–1996. GWS Perlos Oy:n, vuodesta  1997 Perlos Oy, toimitusjohtaja Nurmijärvellä hän oli 1990–1997 ja hallituksen jäsen 1990–2000.
Vartialla oli työuransa aikana myös useita liike-elämän ja muita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Käsipalloa harrastanut Vartia voitti Suomen mestaruuden Unionin joukkueessa 1953, 1955 ja 1957–1960 ja oli Suomen käsipallomaajoukkueen jäsen 1959–1961. 
Suomen Käsipalloliiton puheenjohtaja hän oli 1991–1993. Teollisuusneuvoksen arvonimen Vartia sai 1998.
Michelle Steel

| Michelle Steel |
| --- | --- |

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Kalifornian 48. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 2021 –  
Edeltäjä:  Harley Rouda
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. kesäkuuta 1955 (ikä 69) Soul, Etelä-Korea
Puoliso:  Shawn Steel
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Tutkinnot:  Pepperdinen yliopisto Etelä-Kalifornian yliopisto
Uskonto:  kristinusko
Michelle Eunjoo Steel (o.s. Park, s. 21. kesäkuuta 1955 Soul, Etelä-Korea) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka on edustanut Kalifornian 48. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa tammikuusta 2021 lähtien. Hän voitti marraskuun 2020 vaalit demokraattien Harley Roudaa vastaan. Hän on edustajainhuoneen ensimmäinen amerikankorealainen naisjäsen yhdessä Young Kimin ja Marilyn Stricklandin kanssa. Hän istuu Orangen piirikunnan hallintoneuvostossa ja on aiemmin toiminut Kalifornian osavaltion tasoituslautakunnan jäsenenä.
Steel vastustaa aborttia, samaa sukupuolta olevien avioliittoa ja kansalaisuuden myöntämistä laittomille siirtolaisille. Hän on naimisissa republikaanipoliitikko Shawn Steelin kanssa. Heillä on kaksi lasta. Pariskunta asuu Surfsidessa, Seal Beachin kaupungissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Michelle Steel Wikimedia Commonsissa
Steelin viralliset kotisivut
Michelle Phan

| Michelle Phan |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 11. huhtikuuta 1987 (ikä 37) Boston, Yhdysvallat
Aiheesta muualla
Kotisivu
Michelle Phan (s. 11. huhtikuuta 1987 Boston, Yhdysvallat) on amerikanvietnamilainen videobloggaaja ja kosmetiikkayritys Lancômen ”videomeikkitaiteilija”. Hänellä oli myös oma ihonhoitosarja IQQU, jonka hän myöhemmin myi henkilölle, jonka nimeä hän ei paljasta. Nyt hänellä on kosmetiikkasarja "em". Heinäkuussa 2010 Phan oli ”YouTuben ykköskauneustaiteilija”. Tällä hetkellä hänellä on yli seitsemän miljoonaa tilaajaa YouTubessa.
Michelle Phan syntyi Massachusettsissa. Hänen äitinsä ja isänsä syntyivät Vietnamissa. Phan aloitti taiteellisen koulutuksen 12 vuoden iässä opettamalla miten maalata vesiväreillä ja öljyväreillä. Phanin oli alun perin tarkoitus tulla ihotautilääkäriksi, hänen äitinsä pyynnöstä. Hän kuitenkin myöhemmin vakuutti äitinsä antamaan hänelle pääaineekseen kuvataiteen. Ennen kuin Phanista tuli YouTube-guru[lähde? ], hän oli opiskelija ja työskenteli osa-aikaisena tarjoilijana sushiravintolassa. Heinäkuussa 2014 levy-yhtiö Ultra Records haastoi Phanin oikeuteen tämän käytettyä levy-yhtiön alaista musiikkia luvatta omissa videoissaan ja nettisivuillaan. Käytettyjä musiikkikappaleita kertyi yhteensä lähes viisikymmentä kappaletta.
Aiheesta muualla

Michelle Phan Youtubessa
Michelle Phanin kotisivusto
Marita Toikka

Marita Toikka
Marita Toikka (s. 13. kesäkuuta 1973 Lappeenranta) on Kouvolan nykyinen kaupunginjohtaja. Kouvolan kaupunginjohtajana hän aloitti vuonna 2017. Sitä ennen hän toimi Imatran kaupungin hallintojohtajana ja kaupunginjohtajan varamiehenä vuosina 2008–2017.
Koulutus

Marita Toikka suoritti Helsingin Yliopistossa 4.6.1999 oikeustieteen maisterin tutkinnon. Lisäksi hän opiskeli vuonna 2001 Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa kauppatieteiden osastolla pääaineenaan johtaminen ja organisaatiot. Saksassa Mannheimin yliopistossa oikeustieteellisessä tiedekunnassa hän opiskeli vuonna 1996.
Toikka on suorittanut Kaakkois-Suomen TE-keskuksen yritysosastolla talousjohtamisen kurssin vuonna 2006 ja Puolustusvoimien XCIII Alueellisen maanpuolustuskurssin Maasotakoulussa Lappeenrannassa vuonna 2012. Maanpuolustuksen LXXXVIII jatkokurssin Toikka suoritti Maasotakoulussa Haminassa keväällä 2023.
Muita suoritettuja kursseja ovat Keskuskauppakamarin Naisjohtajaohjelma (vuosina 2020–2021), Uudistuja-johtamiskoulutus, Sitra 10.6-15.12.2021, Keskuskauppakamarin Hyväksytty hallituksen jäsen HHJ (tutkinto 30.3.2023), Kuntajohtajan Yrittäjät-akatemia 2022, Suomen Yrittäjät, 24.5.2023 ja HHJ® Puheenjohtaja – Hallituksen puheenjohtajuus käytännössä, 21.11-22.11.2023.
Marita Toikka sai vuonna 2000 varatuomarin arvonimen Kouvolan hovioikeudelta.
Työhistoria

Kouvolan kaupungin kaupunginjohtajana Marita Toikka on työskennellyt 3.5.2017 alkaen. Sitä ennen hän oli Imatran kaupungin hallintojohtaja ja kaupunginjohtajan 1. varahenkilö vuosina 2008–2017, Joutsenon kaupungin hallinto- ja taloustoimen johtaja vuosina 2006–2008 ja Lappeenrannan kaupungin kaupunginkanslian lakimies vuosina 2000–2006. Toikka pyöritti myös omaa lakitoimistoa vuosina 2015–2018.
Luottamustehtävät

Kuntien takauskeskus, hallituksen jäsen 2018–
Itärata Oy, hallituksen jäsen 2022–
Kuntien takauskeskus, varapuheenjohtaja 2018–2021
Saimaan Yrittäjä- ja vaikuttajanaiset ry – SYNET, 2. varapuheenjohtaja 2017–2019
MLL:n Kymen piiri, hallituksen jäsen 2015–2018
Lappeenrannan kaupunginvaltuusto, 2. varajäsen, KOK  2013–2017
Lappeenrannan Kokoomus ry / Joutsenon Kokoomus ry, hallituksen jäsen 2000–2016, muutama välivuosi ajanjakson sisällä
Joutsenon Energia Oy, hallituksen jäsen, 2006–2008
Imatran Energia Oy, hallituksen varapuheenjohtaja 2009–2010 ja hallituksen puheenjohtaja 2010–2012
Imatran Seudun Yritystilat Oy, hallituksen jäsen 2009–2015
Ansiomerkit

Marita Toikalle on myönnetty Kansallisen Kokoomuksen Vihreä Leijona vuonna 2012 ja	
Kansallisen Kokoomuksen Valkoinen Leijona vuonna 2017 sekä Torkkelin risti Nro 1727 ansiokkaasta Karjalan prikaatin tukemisesta 14.2.2020. Vuonna 2022 Toikalle myönnettiin Suomen palopäällystön ansioristi ja vuonna 2023 Suomen Sotaveteraaniliiton ansiomitali ansiokkaasti tehdystä veteraanityön tukemisesta.
Perhe ja harrastukset

Marita Toikalla on kolme lasta ja aviomies Kari Tiainen, Mikkelin raviradan toimitusjohtaja.
Harrastuksiin kuuluvat vinttikoirat, kuntourheilu, jooga ja metsätyöt.
Mauri Jaakkola

Mauri Jaakkola Kuusankosken teatterin 30-vuotisjuhlissa 1986.
Mauri Olavi Jaakkola (18. lokakuuta 1926 Kuusankoski – 7. huhtikuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen elokuvanäyttelijä ja elokuvajärjestäjä. 1940–50 -lukujen taitteessa hän oli Suomen Filmiteollisuuden kuukausipalkkalaisena, jonka jälkeen siirtyi Fennada-Filmin palvelukseen. Suurin osa Jaakkolan rooleista oli pieniä sivurooleja.
Aiheesta muualla

Mauri Jaakkola Elonetissä.
Michelle Nolden

Michelle Nolden on kanadalainen näyttelijä. Hän on syntynyt Brantfordissa, Ontariossa, Kanadassa. Hän on näytellyt mm. elokuvissa ja televisiosarjoissa ZOS: Zone of Separation, Num3rot, Street Time, Earth: Final Conflict, The Time Traveler's Wife, Men with Brooms sekä ohjannut ja käsikirjoittanut Loonieksi kutsutun elokuvan.
Michelle on voittanut ACTRA Awardin sekä Gemini-palkinnon.
Aiheesta muualla

Michelle Nolden Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Mika Niemelä

Mika Niemelä (s. 20. heinäkuuta 1975 Lieksa) työskentelee budjettipäällikkönä valtiovarainministeriössä. Hän aloitti tehtävässään vuonna 2022. Ennen budjettipäällikön tointa hän on työskennellyt muun muassa työ- ja elinkeinoministeriössä ohjausyksikön johtajana ja talousjohtajana.
Niemelä on valmistunut valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2001 Turun yliopistosta.
Mechanic: Resurrection

| Mechanic: Resurrection |
| --- | --- |
 Elokuvan virallinen juliste.
Ohjaaja:  Dennis Gansel
Käsikirjoittaja:   Philip Shelby  Tony Mosher 
Tuottaja:   John Thompson  Robert Earl  David Winkler  William Chartoff 
Säveltäjä:  Mark Isham
Kuvaaja:  Daniel Gottschalk
Leikkaaja:   Michael Duthie  Todd E. Miller  Ueli Christen 
Pääosat:   Jason Statham  Jessica Alba  Tommy Lee Jones  Michelle Yeoh 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Ranska
Tuotantoyhtiö:  Davis Films Chartoff-Winkler Productions Millennium Films
Levittäjä:  Summit Entertainment
Ensi-ilta:   26. elokuuta 2016
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  40 000 000 $
Tuotto:  125 729 635 $
Edeltäjä:  The Mechanic
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mechanic: Resurrection on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen toimintaelokuva. Se on jatkoa vuonna 2011 ilmestyneelle The Mechanic -elokuvalle. Jason Statham uusii jatko-osassa roolinsa palkkamurhaaja Arthur Bishopina, joka luuli jättäneensä tappavan menneisyytensä taakseen, mutta kiristetään tekemään vielä uusia salamurhia ja lavastamaan kuolemat onnettomuuksiksi.
Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 22. elokuuta 2016. Suomessa elokuva julkaistiin suoraan dvd:nä ja blu-ray:na 26. joulukuuta 2016.
Juoni

Palkkamurhaaja Arthur Bishop (Jason Statham) on lavastanut oman kuolemansa ja elää ylellistä elämää Rio de Janeirossa. Varhaiseläke kuitenkin loppuu lyhyeen, kun hänen rakastajattarensa Gina Thorne (Jessica Alba) otetaan panttivangiksi. Vastahakoinen Bishop joutuu palaamaan töihin ja ottamaan hengiltä kolme vaarallista miestä eri puolilla maailmaa, ja surmat on saatava näyttämään onnettomuuksilta. Jos Bishop saa selville, mikä kolmea miestä yhdistää ja miksi heidät halutaan hengiltä, hän saa ehkä yliotteen kiristäjästään.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jason Statham  | … |  Arthur Bishop   |
|  Jessica Alba  | … |  Gina Thorne   |
|  Tommy Lee Jones  | … |  Max Adams   |
|  Michelle Yeoh  | … |  Mei   |
|  Sam Hazeldine  | … |  Riah Crain   |
|  John Cenatiempo  | … |  Jeremy   |
|  Toby Eddington  | … |  Adrian Cook   |
|  Femi Elufowoju Jr  | … |  Krill   |
|  Anteo Quintavalle  | … |  Frank   |
|  Rhatha Phongam  | … |  Renee Tran   |
Aiheesta muualla

Mechanic: Resurrection Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Martin Solveig

| Martin Solveig |
| --- | --- |
 Martin Solveig vuonna 2012.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. syyskuuta 1976 (ikä 48) Pariisi, Ranska
Ammatti:  musiikkituottaja, DJ
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1994–
Tyylilajit:  house, eurodance
Levy-yhtiöt:  Mixture Stereophonic Ministry of Sound
Aiheesta muualla
www.martinsolveig.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Martin Solveig (oikealta nimeltään Martin Laurent Picandet, s. 22. syyskuuta 1976 Pariisi, Ranska) on ranskalainen house-tuottaja ja DJ.
Hänen läpimurtokappaleensa on vuonna 2010 julkaistu "Hello", joka nousi singlelistan ykköseksi Belgiassa, Alankomaissa ja Itävallassa. Kappaleella vierailee kanadalainen synthpop-yhtye Dragonette. Solveig oli myös mukana tuottamassa Madonnan MDNA-albumia.
Diskografia > Studioalbumit

2002 – Sur la Terre
2003 – Suite
2005 – Hedonist
2008 – C'est la Vie
2011 – Smash
Diskografia > Kokoelma-albumit

2006 – So Far
Diskografia > Singlet

| --- | --- |
 2002 – "Linda"  2003 – "Rocking Music"  2003 – "Madan (Remix)" (mukana Salif Keita)  2004 – "I'm a Good Man"  2005 – "Everybody"  2005 – "Jealousy"  2006 – "Something Better"  2007 – "Rejection"  2007 – "Cabo Parano"  2008 – "C'est la Vie"  2008 – "So Far Away"  2008 – "I Want You"  2009 – "One, 2, 3, Four"  2009 – "Boys & Girls" (mukana Dragonette) :  2010 – "Hello" (mukana Dragonette)  2011 – "Ready 2 Go" (mukana Kele)  2011 – "Big in Japan" (mukana Dragonette)  2012 – "The Night Out" (mukana Thomas Mars)  2013 – "Hey Now" (mukana The Cataracs, Kyle)  2014 – "Blow" (mukana Laidback Luke)  2015 – "Intoxicated"  2015 – "+ 1" (mukana Sam White)  2016 – "Do It Right" (mukana Tkay Maidza)  2016 – "Places" (mukana Ina Wroldsen)  2017 – "All Stars" (mukana Alma)  2018 – "My Love"  2020 – "Tequila" (mukana Jax Jones ja Raye)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martin Solveig Wikimedia Commonsissa
Viralliset sivut
Santiago Calatrava

| Santiago Calatrava> Santiago Calatrava Valls |
| --- | --- |
 Santiago Calatrava vuonna 2010.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Santiago Calatrava Valls
Syntynyt: 28. heinäkuuta 1951 (ikä 73) Benimàmet, Valencia, Espanja
Kansalaisuus:  Espanja
Koulutus ja ura
Instituutti:  Institution of Structural Engineers, NewYork, Sveitsi, Qatar
Tutkimusalue:  Rakennusarkkitehtuuri, rakennetekniikka, kuvanveisto, taidemaalaus
Tunnetut työt:  Athens Olympic Sports Complex, Auditorio de Tenerife, Puente del Alamillo Bridge, Chords Bridge, Ciutat de les Arts i les Ciències, Liège-Guillemins railway station, Museum of Tomorrow, Turning Torso
Palkinnot:  European Prize for Architecture, AIA Gold Medal, IStructE Gold Medal, Eugene McDermott Award, Prince of Asturias Award, Auguste Perret Prize
Aiheesta muualla
calatrava.com
Santiago Calatrava Valls (s. 28. heinäkuuta 1951 Benimàmet, Valencia) on espanjalainen arkkitehti, insinööri, kuvanveistäjä ja taidemaalari. Calatravaa inspiroivat ranskalaisen arkkitehdin Le Corbusier’n työt. Hänen yksilölliset, luovat ja vaikutusvaltaiset työnsä perustuvat usein luonnon muotoihin ja rakenteisiin, jotka yhdistyvät rakennusteknisiin lainalaisuuksiin ja usein ensi näkemältä arvoituksellisiin ratkaisuihin. Hän on suunnitellut muun muassa pilvenpiirtäjiä, rautatieasemia ja siltoja. Hänen parhaiten tunnettuihin töihinsä lukeutuvat Milwaukeen taidemuseo, Margaret Hunt Hill -silta Dallasissa Texasissa sekä Museum of Tomorrow Rio de Janeirossa Brasiliassa. Hänen arkkitehtitoimistonsa ovat New Yorkissa, Qatarin Dohassa ja Zürichissä. Calatravan tunnetuista luomuksista Suomea lähinnä on 190 metriä korkea kierrettyä vartaloa muistuttava pilvenpiirtäjä Turning Torso Malmössä.
Varhainen elämä ja koulutus

Calatrava on syntynyt 28. heinäkuuta 1951 Benimàmetissa Espanjan Valenciassa. Hänen äitinsä perhe Valls oli juutalaista alkuperää. Isänsä puolen sukunimi Calatrava on vanha aristokraattinen, keskiajalta periytyvä. Hänen alkuopintonsa tapahtuivat Valenciassa. Vuoden 1957 alussa hän opiskeli piirtämistä ja maalausta School of Applied Artissa. Vuonna 1964, kun kenraali Francisco Francon hallintokausi päättyi ja Espanja tuli avoimemmaksi muuhun Eurooppaan, hän meni vaihto-oppilaaksi Ranskaan. Vuonna 1968, lukion päättymisen jälkeen, hän opiskeli  Ecole des Beaux Artsissa Pariisissa, mutta Pariisin ylioppilasmellakoiden takia palasi kotiin. Valenciassa löysi hän Le Corbusier’n arkkitehtuuria käsittelevän kirjan, joka vakuutti, että hän voisi toimia sekä arkkitehtinä että taiteilijana. Hän ilmoittautui jatkokoulutukseen Polytechnic University of Valenciaan arkkitehtuuria opiskelemaan. Hän sai arkkitehdin päättötodistuksen. Tämän jälkeen hän suoritti korkempia opintoja kaupungistumisesta. Yliopistoaikana hänellä oli projekteja opiskelutoverien kanssa. Hän julkaisi kansankieliset arkkitehtuuria koskevat julkaisut Valenciasta ja Ibizasta.
Vuonna 1975 hän kirjoittautui Swiss Federal Institute of Technologyyn Zürichissä, Sveitsissä toisen asteen koulutukseen valmistuen rakennusinsinööriksi.  Vuonna 1981 hän suoritti tohtorin tutkinnon arkkitehtuurin osastolla. Hänen tutkimusaiheenaan oli kolmiulotteisten rakenteiden taipuisuus "The Pliability of three-dimensional structures." Calatrava kertoi elämäkertansa kirjoittajalle Philip Jodidiolle tästä vaiheesta: "Aloittaminen nollapisteestä oli hyvin vahvana minussa. Olin päättänyt laittaa syrjään kaiken, mitä olin oppinut arkkitehtikoulutuksessa sekä oppia piirtämään ja ajattelemaan insinöörimäisesti. Minua viehätti gravitaatiokysymys ja vakuutuin, että oli välttämätöntä aloittaa työ yksinkertaisilla muodoilla". Calatrava selitti, että sveitsiläinen insinööri Robert Maillart (1872-1940) vaikutti hänen töihinsä varsinkin 20:n vuosisadan alussa. Maillart opetti, että riittävä yhdistelmä voimaa ja massaa voi synnyttää tunteita.
Ensimmäisiä projekteja ja kansainvälisyyttä

Wohlenin lukio, Wohlen. Sveitsi (1983-88)
Zürich Stadelhofenin rautatieasema, Zürich. Sveitsi (1983–90).
Zürich Stadelhofenin rautatieaseman sisätilat, Zürich. Sveitsi (1983–90)
Saatuaan tohtorinarvon 1981 Calatrava avasi oman toimiston Zürichissä. Hän suunnitteli näyttelyhallin, tehtaan, kirjaston ja kaksi siltaa, mutta niitä ei rakennettu. Vihdoin 1983 hän alkoi saada kasvavassa määrin toimeksiantoja teollisuus- ja liikennerakennuksien suunnitteluun ja toteuttamiseen. Hän suunnitteli ja rakensi Jakemin pakkahuoneen (Entrepôt Jakem), Münchwilenin tavaratalon Sveitsin Turgauhun, toisen tavaratalon Coesfeld-Letteen Saksassa, edelleen pääpostitoimiston Luzerniin Sveitsissä, bussikatoksen Saint Galliin Sveitsissä (1983–85) ja koulun katon Wohleniin Sveitsissä (1983–88). Sen jälkeen tuli merkittäviä projekteja: Luzernin rautatieaseman uusi halli (1983–89) ja sitten koko Zürich Stadelhofenin juna-asema Sveitsissä (1983–1990). Rautatieasemaan tuli useita hänen töittensä piirteitä; suorat linjat ja suorat kulmat ovat harvinaisia. Rautatielaiturit kaartoivat, kantavat pilarit olivat vinossa, modernit luolan muotoon valetut betonirakenteet raiteiden päällä. Rakenteisiin kuuluu pisaranmuotoisia kattoikkunoita, kaltevat ikkunapanelit antavat valoa vapaasti laitureille.
Bac de Roda -silta, Barcelona. Espanja (1984–87).
Bac de Roda -silta, Barcelona. Espanja (1984–87)
Puente del Alamillo Seville Expo '92. Alamillo Sevillan silta, Sevilla. Espanja (1992).
Vuosivälillä 1984–87 hän rakensi ensimmäisen siltansa, Bac de Roda Bridge, Barcelonaan Espanjassa. Tästä tuli ensimmäinen kansainvälinen läpimurto Calatravalle. Pyöräily- ja jalankulkusilta ylittää risteävän rautatielinjan. Silta on 128 metriä pitkä, sisältää kaksoiskaaret, joissa kaari ja tukivaijerit ovat kolmenkymmenen asteen kulmassa. Rakenteet ovat kevyet ja ilmavat, mistä tuli Calatravan tyylillinen signeeraus. Sillan ylempi osa, joka koostuu teräskaarista ja kaapeleista, on kevyt ja ilmava, kuten nauhojen verkko ankkuroituneena alhaalla massiivisiin teräsbetonitukiin ja graniittipilareihin. Hänen seuraava siltansa, Puente del Alamillo (1987–1992) Espanjan Sevillassa, oli jopa edellistä vaikuttavampi ja sementoi Calatravan maineen. Silta rakennettiin osana vuoden 1992 Expo 92 –näyttelyä. Meandro San Jeronimo River –joen ylittävänä se on 200 metriä pitkä. Sen päätunnusmerkkinä on 142 metriä korkea, 58 asteen kulmaan kallistettu pyloni. Kulma on sama kuin Egyptin Gizan suurenmoisen pyramidin seinän. Pylonin betonin paino on riittävä kannattelemaan sillan painon kolmellatoista kaapeliparilla. Tällöin pylonin toisella puolella kaapelit ovat tarpeettomat.
1990-luvun projekteja

Montjuïc Communications Tower at the Olympic Ring. Tietoliikennetorni, Barcelona. Espanja, (1989–92).
Allen Lambert Galleria in Brookfield Place. Galleria, Toronto, Ontario, Kanada (1992).
TGV asema, Lyon. Ranska (1989-1994)
1990-luvun alussa Calatrava rakensi useita merkittäviä rautatieasemia ja siltoja, mutta laajensi myös toimialuettaan kauemmaksi. Mainittakoon liikekeskus Kanadaan, uusi matkustajaterminaali Bilbaon lentokentälle, ensimmäinen rakennus Yhdysvaltoihin: Milwaukeen taidemuseo. Vuonna 1992 täydentyi valikoima maalauksellisella ja veistoksellisella Montjuïc Communications Tower –tornilla Barcelonassa (1989–92). 136-metriä korkea suurenmoinen betonitorni suunniteltiin vuoden 1992 olympiakisoja varten. Betonipyloni kallistuu takakenoon ja näyttää kiinnitetyn vaakasuoriin lähetysantenneihin. Rakenteen muodossa voi nähdä urheilijan heittävän keihästä. Tornin alaosan ympyränmuotoisen rakennuksen sisällä on lähetysvälineistö, joka on eristetty valkeilla tiilillä ja on varustettu metallilla, joka tuo mieleen avautuvan ja sulkeutuvan silmän. Rakennuksella on osittain katalonialaista leimaa ja se lainaa Antonio Gaudin Park Güellin piirteitä värikkäässä keramiikkalaatoituskoristuksessaan puistossa. Läheisellä aukiolla on jättimäinen aurinkokello, jonne lankeaa tornin varjo. 1992 valmistuu myös ensimmäinen Pohjois-Amerikan projekti, Allen Lambert Galleria Torontossa Kanadan Ontariossa. Liikekeskuksen sisäpuolta peittää lasinen ulkokatto, jota kannattelee jättiläismäiset puunkaltaiset pilarit, jotka ovat moderni versio Pariisin Belle Epoque Les Halles marketin vastaavista.