Kamppailu merta vastaan
Juoni

1850-luvulla kirjailija Herman Melville vierailee majataloa pitävän Thomas "Tom" Nickersonin luona. Nickerson on viimeinen elossa oleva uponneelta valaanpyyntialus Essexiltä. Melville tarjoaa Nickersonille rahaa, jotta tämä kertoisi Essexin tarinan. Nickerson kieltäytyy ensin, mutta suostuu lopulta vaimonsa taivuttelun jälkeen.
Tarina sijoittuu 1820-luvulle, jolloin Nantucketissa toimiva yritys kunnostaa Essexin osallistuakseen tuottoisaan valaanpyyntitoimintaan ja palkkaa myös 14-vuotiaan Nickersonin miehistöönsä. Omistajat palkkaavat kokeneen valaanpyytäjän Owen Chasen yliperämieheksi, vaikka olivat aiemmin luvanneet tälle kapteenin viran. Kapteeniksi valitaan kokematon merimies George Pollard, joka on lähtöisin kuuluisasta valaanpyyntiperheestä. Kaksikon riidellessä Pollard johdattaa Essexin myrskyyn Chasen vastustuksesta huolimatta. Kaksikko ei halua pilata mainettaan palaamalla tyhjin käsin, joten he laittavat erimielisyytensä sivuun ja saavatkin pian tapettua ensimmäisen kaskelotin.
Essex purjehtii kolme kuukautta ilman saalista ja Pollard tajuaa, ettei Atlantin valtameressä ole valaita. He purjehtivat Tyynellemerelle paremman onnen toivossa. Atacamesissa, Ecuadorilla he tapaavat espanjalaisen kapteenin, joka kertoo heidän löytäneen valtavan määrän valaita noin 2000 mailia länteen päin, mutta hän kertoo, että suuri kostonhimoinen valkoinen valas tuhosi hänen aluksensa sekä tappoi kuusi hänen miehistään. Pollard ja Chase eivät usko varoituksia, vaan päättävät lähteä länteen. He löytävätkin suuren valasparven ja käynnistävät pyynnin. Suuri valkoinen valas kuitenkin ilmestyy ja käy heidän kimppuunsa.
Chase yrittää keihästää valasta Essexin kannelta, mutta se törmää laivaan niin, että se alkaa upota ja kaksi miestä kuolee. Loput joutuvat hylkäämään uppoavan Essexin ja jatkamaan matkaa kolmessa pienemmässä veneessä. He purjehtivat satoja maileja ennen kuin näkevät maata. Valas oli seurannut veneitä ja hyökkää uudelleen heidän paetessaan pienelle saarelle. Ruokaa kerätessään Chase huomaa saarella aiempien haaksirikkoutuneiden luurangot ja he tietävät, että saarelle jäädessään he tulisivat kaikki kuolemaan ennen kuin heidät löydettäisiin. Neljä miestä päättää jäädä saarelle, mutta loput lähtevät matkaan toivoen löytävänsä maata. Pian yksi miehistä kuolee ja loppu ryhmä joutuu ruuan ollessa vähissä syömään hänet.
Nickerson on jo tässä vaiheessa lopettamassa tarinan kertomisen, mutta hänen vaimonsa saa lohdutettua ja kannustettua tämän jatkamaan.
Kolmesta veneestä vain kaksi on enää jäljellä ja niissä miehet joutuvat arpomaan, kuka vuorollaan uhrautuu ja tappaa itsensä muiden vuoksi. Lyhin tikku osuu kapteeni Pollardin kohdalle ja tämä hyväksyy asian. Hänen serkkunsa Henry kuitenkin uhrautuu ja ampuu Pollardin sijasta itseään.
Valas palaa jälleen pian ja Chase asettuu hyökkäysasentoon. Valaan lipuessa ohi Chase huomaa, että hänen heittämästään keihäästä on yhä osa valaan silmän yläpuolella. Chase tuijottaa valasta suoraan silmään ja päättää lopulta epäröiden olla iskemättä sitä. Tämän jälkeen valas ui rauhallisesti pois eikä enää näyttäydy.
Kaksi venettä ajautuvat erilleen ja ohi kulkeva alus löytää Pollardin veneen. Chasen vene jatkaa ajelehtimistaan ja loppujen miesten ollessa jo aivan kuoleman partaalla, he lipuvat satamaan Chilessä. Eloonjääneet palaavat Nantucketiin, jossa heidän perheensä odottavat. Varustamo pyytää Pollardia ja Chasea valehtelemaan, että nämä olisivat ajaneet karille, mutta he eivät suostu tähän vaan kertovat totuuden. Chase lähetti veneen saarelle, johon osa miehistä oli jäänyt. Kolme heistä oli yhä hengissä.
Nickerson kertoo, että Chase jatkoi purjehtimista ja hänestä tuli kauppalaivan kapteeni. Pollard lähti etsimään uudelleen valasta ja hänen laivansa ajoi karille, jonka jälkeen hän lopetti purjehtimisen kokonaan. Melville kirjoitti tarinasta romaanin, nimeltä Moby Dick.