stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stockmannin Helsingin keskustan tavaratalo
Arkkitehtuuri > Julkisivu

Osa arkkitehdeista arvosteli rakennuksen julkisivuja, jotka eivät vastanneet uusia funktionalis-askeettisia rakennusihanteita. Frosterus vastasi arvostelijoille, että hänen mielestään oli rehellistä ja selvintä antaa alkuperäisten, vuodelta 1916 olevien ideoiden tulla esiin lopullisessa projektissa. Vaikka tavaratalorakennus sai osittain vanhentuneen muodon, siitä tuli silti uuden ajan monumentti. Huonejaolla, ajanmukaisella tekniikallaan ja avoimesti yleisöön päin suuntautuneella toiminnallaan rakennus oli pitkään Helsingin modernin suurkaupunkilaisrakentamisen symbolina.
Tavaratalon julkisivussa on käytetty tummaksi poltettua tiiltä, joka liittyi hengeltään Hampurin ja Berliinin tiiliarkkitehtuuriin. Julkisivua korostavat pystysuorat rakenteet ja suuret lasipinnat. Rakennuksen yläreunaa kiertävää ikkunaerkkerien nauhaa voi etäisesti pitää hammastetun muurinpäätymuodon analogiana.
1980-luvulla valmistuneessa Gullichsenin suunnittelemassa lisärakennuksessa on art deco -vaikutteita. Lisärakennuksen julkisivu osittain jatkaa vanhaa taloa, osittain irtoaa siitä. Brittiläisen Colin St. John Wilsonin mukaan ainutlaatuinen rakennus seuraa näkyvästi arkkitehtuurin modernismin traditiota ja sisältää taitavia viittauksia useisiin modernismin klassikoihin, kuten Alvar Aaltoon ja Le Corbusieriin.
Arkkitehtuuri > Sisätilat

Tavaratalon sisätiloissa kaupallisuuden vaatimukset korostuivat. Uudessa tavaratalossa pyrittiin mahdollisimman suureen asiakasmäärään. Arkkitehti pyrki rakennuksen sisäosissa selkeyteen ja halusi ensisijaisesti sisustuksen lähtökohtana olevan tavaran esillepano.
Valopiha on talon keskeisin osa. Sillä arkkitehti tavoitteli ilmavaa torivaikutelmaa, joka toisi selkeyttä tavaratalossa suunnistamiseen. Se on suuri ja avoin lasikattoinen tila, jota kiertävät parvet. Jättiläismäiseltä tuntuvalla tilalla haluttiin antaa kiteytetty kuva koko tavaratalosta. Stockmannin entinen organisaatiojohtaja Gustaf Strengell piti valopihaa tavaratalolle tarpeettomana monumentaalisena rakenteena, joka palveli pikemminkin arkkitehtuuria kuin kaupallisuutta. Stockmannin kattovalaistu valopiha näyttää suurelta, mutta on lopultakin melko pieni osa kerrospinta-alasta. Myös Gullichsen-Kairamo-Vormalan suunnittelemassa laajennuksessa on valopiha.
Tavaratalon sisustystyöt noudattavat maltillisen art decon henkeä. Vuosina 1928–1930 oli modernismi eli funktionalismi jo tulossa Suomeen, ja sen vaikutus näkyy kaarevissa portaissa ja eräissä muissa rakennuksen yksityiskohdissa. Avonaiset sisäportaat olivat tummanvihreät puistomaisen Heikinkadun puolella ja oranssit Keskuskadun suuntaan viitaten vastapäisen talon tiiliarkkitehtuuriin.
Frosteruksella oli myös halu standardisoida tavaratalo mahdollisimman hyvin. Hänen suunnittelemansa henkilöhissit ja varaportaat ovat kaikki samanlaisia, samoin askelmien mitat ja ikkunat, lukuun ottamatta näyteikkunoiden lasikaappeja, ovat mitoiltaan samankokoisia.
Rakennus > Liukuportaat ja hissitytöt

Stockmannin tavarataloon asennettiin aikoinaan Helsingin ensimmäiset liukuportaat. Puiset liukuportaat toimitti berliiniläinen yritys Flohr ja asensi Kone Oy. Sanomalehdistö vakuutti lukijoille liukuportailla liikkumisen olevan sekä hauskaa että täysin vaaratonta, joten ensimmäisinä viikkoina vasta-avatun tavaratalon täyttivät sadat innokkaat liukuportaissa matkustajat. Mikäli asiakas ei halunnut ajelua liukuportailla, hän saattoi valita perinteiset kumipeitteiset kierreportaat. Vastoin yleistä luuloa Stockmannin liukuportaat eivät kuitenkaan olleet Suomen ensimmäiset, sillä Turkuun asennettiin liukuportaat jo vuonna 1926. Stockmannin Helsingin keskustan tavaratalossa on enemmän liukuportaita kuin missään muussa rakennuksessa Suomessa. Viimeisen remontin jälkeen liukuportaita on koko tavaratalossa yhteensä 56 kappaletta.
Liukuportaiden lisäksi talossa oli viisi kiillotetusta koivusta ja saksanpähkinästä tehtyä hissiä. Hissitasanne oli tavaratalon keskellä, ja siitä tuli pian avaamisen jälkeen tunnettu tapaamispaikka. Yksi hisseistä oli varattu pelkästään ravintolaan kulkua varten. Asiakashissien lisäksi tavarataloon oli rakennettu henkilökuntaa varten paternosterhissi, jolla oli pääsy ylimpiin kerroksiin.
Hissit valmisti kotimainen Kone Oy, ja ne olivat samalla myös valmistajan ensimmäinen merkittävä hissitilaus. Ulkomaisten esikuvien mukaan niiden ohjaamisesta vastasivat univormupukuiset hissineidot. Välillä ihailijat toivat tytöille kukkia ja makeisia, ja silloin tällöin heitä myös leikkimielisesti kosittiin, mistä levisi yleinen käsitys, jonka mukaan hissitytöt menestyivät hyvin avioliittomarkkinoilla.
Yhtiö luopui hissitytöistä vuonna 1982, kun hissit automatisoitiin. Lisäksi ajatus nuorista naisista yhtiön maskotteina ja asiakkaiden silmäruokana alkoi tuntua sovinistiselta ja vanhanaikaiselta . Lokakuussa 2002 hissitytöt palasivat tavarataloon yhden päivän ajaksi. Tempauksessa hissivalmistaja Kone juhlisti 100-vuotismerkkipäiväänsä yhdessä pitkäaikaisimman asiakkaansa kanssa. Hissitytöt eivät kuitenkaan kuljettaneet hissejä vaan toivottivat asiakkaat tervetulleiksi hissin kyytiin ja tarjoilivat makeisia hissiin astuville asiakkaille.
2000-luvun puolivälissä tavarataloon asennettiin remontin yhteydessä uudet tehokkaammat hissit. Remontin jälkeen koko tavaratalossa on yhteensä 38 hissiä.
Rakennus > Stockan kello

Tavaratalon pääsisäänkäynnin yllä sijaitseva kello on hyvin tunnettu ja suosittu kohtaamispaikka. Kello on sähkömekaaninen, ja siinä on neonvalaistu tausta ja pyörintämoottori. Pääsisäänkäynnin kelloa ei ole asennettu samaan aikaan itse tavaratalon rakentamisen yhteydessä, vaan se asennettiin vasta vuonna 1965. Vuonna 2011 kelloon vaihdettiin koneisto ja viisarit ja vuonna 2012 uudet kuoret.
Rakennus > Näyteikkunat

Näyteikkunoista muodostuivat tavaratalon kasvot. Helsingin keskustan tavaratalossa on yhteensä 23 suurta näyteikkunaa. Valmistuessaan ne olivat koko kaupungin suurimmat. Somistus nousi uudessa tavaratalossa arvoonsa. Ikkunaostokset liittyivät tavaratalon ideaan; niiden tehtävänä oli vietellä asiakas sisään ostamaan ja kuluttamaan. Kauniissa ja viettelevissä kehyksissä esiteltiin ajankohtaisia tavaroita, joita voi ostaa talon seinien sisäpuolelta. Näin jokainen kaupunkilainen sai käsitykset, miten tuli olla pukeutunut tai sisustaa kotinsa, jos oli rahaa. Jo G. F. Stockmann oli kiinnostunut näyteikkunoista, ja liikkeen muutettua Kiseleffin taloon hän suurennutti ikkuna-aukot lattianrajaan asti ja korvasi vanhat nelijakoiset ja epätasaiset ikkunaruudut suurilla ja kirkkailla laseilla.
Alussa tavaroita esiteltiin hienostuneesti ja koristeellisesti, mutta 1930-luvulla kaikki tarpeeton ja häiritsevä rekvisiitta karsittiin ja esillepanossa keskityttiin itse tavaraan. Näyteikkunamainonnalle piti antaa selvä ja puhdastyylinen muoto, niin että myös kiireiset ohikulkijat saattoivat tajuta mainoksen sanoman. Samoihin aikoihin tavarataloon perustettiin somistusosasto, joka tuli tunnetuksi ammattitaitoisesta henkilökunnastaan.
Jouluikkuna on ollut usean lapsisukupolven suosiossa. Se on näyteikkuna-asetteluista kaikkein työläin, ja sen rekvisiittaa aletaan valmistella jo loka-marraskuussa. Jouluikkuna on perinteisesti rakennettu Aleksanterinkadun ja Keskuskadun kulmauksessa olevaan näyteikkunaan.
Rakennus > Maanalaiset tunnelit ja huoltotilat

Tontin muoto ja sijainti sekä myymälän sijoittaminen korttelin kaikille sivuille oli suureksi eduksi myynnin kannalta. Tavaratalon logistiikalle se on kuitenkin tuottanut ongelmia useasti, sillä tavarakuljetuksia varten tavaratalosta puuttui niin sanottu takapiha. Tavaratalon lastauspihaksi valittiin tonttipinnan korkein kohta Mannerheimintieltä, johon rakennettiin lastauspiha kuormaliikennettä varten.
1960-luvulla Kirjatalon rakentamisen yhteydessä Keskuskadulle rakennettiin ramppi ja Stockmannin lastauspiha siirrettiin maan alle. Myöhemmin Keskuskadun ramppi alkoi ruuhkautua, ja tilalle alettiin pohtia uusia vaihtoehtoja. 2000-luvulla Keskuskadusta alettiin rakentaa kävelykatua ja Stockmannin huoltoliikenne ja lastauspihalle vievä ajoluiska haluttiin sieltä pois. Helsingin kaupunki alkoi suunnitella keskustan huoltotunnelia, joka mahdollistaisi Keskuskadun rakentamisen kävelykaduksi ja tekisi mahdolliseksi rakentaa tarvetta vastaavat tilat tavaraliikenteelle, jätehuollolle ja asiakaspysäköinnille. Tavaratalon uusi huoltopiha louhittiin 35 metrin syvyyteen maanpinnasta, ja se otettiin käyttöön vuonna 2009.
Stockmannin tavaratalosta on maanalainen kävely-yhteys Keskuskadun alitse Kirjataloon, Akateemisen kirjakaupan paperiosastolle. Tämän lisäksi Stockmann rakensi aikoinaan tavaratalon maanalaisesta kerroksesta -1 kulkuyhteyden Forumin pysäköintihalliin.
Rakennus > Tavaratalo suojelukohteena

Museovirasto on määrännyt alkuperäisen tavaratalon maanpäällisen osan suojeltavaksi rakennustaiteellisesti ja kulttuurihistoriallisesti arvokkaana rakennuksena. Sisätiloissa säilytettäviksi on määrätty vanha lasikatteinen keskihalli ja siihen liittyvä päähissiaula näkyvine yksityiskohtineen, pääporrashuoneet, henkilökunnan paternosterhissi sekä johtokunnan kokous- ja toimistotilat. Lisäksi Argoksen talon vanha julkisivu ja sen päälle rakennettu vesikatto on määrätty suojeltaviksi.
Kuvagalleria

Tavaratalon valopiha vuonna 1930.
Helsingin ensimmäiset liukuportaat rakenteilla vuonna 1930.
Tavarataloon vaihdetaan uudet näyteikkunat muutama vuosi sodan päättymisen jälkeen vuonna 1950.
Tavaratalon liukuportaat vuonna 1955.
Stockmannin Boutique muotinäytös 1959.
Tavaratalon neljännessä kerroksessa sijaitseva kala-allas 1963.
Akateeminen kirjakauppa.
Tavaratalon Feels like Finland -myyntipiste.
Stockmannin entinen logo tavaratalon seinällä.
Tavaratalon ylimmässä kerroksessa sijaitseva ravintolamaailma.
Tavaratalon Keskuskadun ja Aleksanterinkadun puoleinen pääty.
Tavaratalon katolla oleva savupiippu on peitetty valaistulla mainospylväällä.
Tavaratalon pääsisäänkäynti talvella 2021.
Wulffin kulma syksyllä 2023.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Stockmann.com – Helsingin keskustan Stockmann-tavaratalo
Stockmannin tavaratalo vesikatossa. Juhlalliset harjannostajaiset eilen, Helsingin Sanomat, 30.11.1929, nro 325, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Helsingilläkin on nyt tavaratalo, Suomen Kuvalehti, 20.12.1930, nro 51-52, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Stockmannin tavaratalot
| --- | --- |
Nykyiset:   Espoon Tapiola  Helsinki  Helsingin Itäkeskus  Riika  Tallinna  Tampere  Turku  Vantaan Jumbo 
Lisensoidut:   Jekaterinburg  Moskova  Pietari 
Lakkautetut:   Kouvola  Oulu  Pietarsaari 
Kenraali Mannerheim ratsastaa kulkueessa Senaatintorilla maaliskuussa 1918. Taustalla Stockmannin silloinen myymälä Kiseleffin talossa.
Ennen Stockmannin tavaratalon rakentamista Itäisen Henrikinkadun (nyk. Mannerheimintien) ja Aleksanterinkadun kulmassa sijaitsi kaksikerroksinen liiketila sekä kolmikerroksinen asuinkerrostalo. Kuva otettu vuonna 1908
Keskuskadun alkuperäinen suunnitelma 1910-luvulta. Myöhemmin katu rakennettiin suorana jatkeena silloiselta Hakasalmenkadulta (punainen katkoviiva). Keskuskatu puolitti silloisen Gaselli-korttelin nro 95.
Tavaratalon tontille rakennettiin väliaikainen kaksikerroksinen myymälärakennus Esplanadin ja Keskuskadun kulmaan.
Tavaratalon ensimmäinen vaihe oli nelikerroksinen hissitön rakennus Keskuskadun ja Aleksanterinkadun kulmassa.
Tavaratalon toinen vaihe rakenteilla.
Tavaratalon työmaa.
Stockmannin tavaratalo vuonna 1938.
Tavaratalon valopiha 1930-luvulla.
Stockmannin Herkku-osasto 1950-luvulla.
Sodan alussa tavaratalon suuriin näyteikkunoihin liimattiin paperisuikaleet vahvistamaan niitä särkymiseltä.
Myöhemmin näyteikkunat suojattiin puisilla sirpalesuojilla.
Tavaratalo pommitusten jälkeisenä aamuna 26. helmikuuta 1944. Pommit lävistivät tavaratalon katon ja rikkoivat ikkunat.
Tavaratalon valopiha pommituksen jäljiltä helmikuussa 1944.
Pommien tuhoja kuvattuna tavaratalon katolta.
Wulffin kulma kuvattuna kesällä 2013.
Vuonna 1989 Esplanadin ja Keskuskadun kulmaan valmistunut lisärakennus.
Tavaratalon Mannerheimintien puoleinen rakennustyömaa kesällä 2006.
Tavaratalon Keskuskadun puoleinen työmaa kesällä 2006.
Rakennuksen yläreunaa kiertävää ikkunaerkkerien nauhaa voi etäisesti pitää hammastetun muurinpäätymuodon analogiana.
Valopiha on tavaratalon keskeisin osa.
Stockmannin tavaratalon hissitytöt vuonna 1930.
Tavaratalon pääsisäänkäynnin yllä sijaitsevan kellon alla on suosittu kohtaamispaikka.
Stockmann toi television Suomeen. Tavaratalon näyteikkunassa järjestettiin koenäytös syksyllä 1950.
Alikulkutunneli Tavaratalosta Akateemiseen kirjakauppaan.
Lesothon valtionkirjasto ja -arkisto

| Lesothon valtionkirjasto ja -arkisto> State Library and Archives (of Lesotho) |
| --- | --- |
Osoite:  P.O. Box 985, Maseru 100, Lesotho
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lesothon valtionkirjasto ja -arkisto (engl. State Library and Archives) on Lesothon pääkaupungissa Maserussa toimiva, vuonna 2006 perustettu valtionlaitos. Se hoitaa Lesoton kuningaskunnan kansalliskirjaston ja -arkiston tehtäviä. Hallinnollisestilaitos toimii maansa Turismi-, ympäristö- ja kulttuuriministeriön alaisuudessa. Lesothon valtionkirjaston ja -arkiston johtajana toimii Motlalepula Lethibelane.
Lesoton kansallinen kirjastopalvelu (engl. Lesotho National Library Services) perustettiin vuonna 1976 Britannian kehitysavun tuella. Kirjastolle perustettiin sivutoimipisteitä useille alueille ja sen käytössä oli liikkuva kirjastoyksikkö. 1990-luvun lopulla kirjaston tilanne heikkeni merkittävästi kehitysapurahoituksen lakattua ja maan hallituksen organisoitua kirjastopalvelun maan kulttuurihallinnon alaisuteen. Kansalliskirjaston päärakennuksen kunto heikkeni niin, että rakennus päätettiin purkaa. Vuosina 2002-2006 kansalliskirjaston toiminta lakkasi; samaan aikaan kiinalaisten rahoittamana rakennettiin uutta kansalliskirjastorakennusta. Huhtikuussa 2006 uusi päärakennus vihittiin käyttöön. Samalla kansalliskirjaston asema kohotettiin itsenäisemmäksi maan kulttuurihallinnosta. Kansalliskirjastolle nimitettiin uusi johtaja ja laitokseen, saman katon alle yhdistettiin vuonna 1958 alkujaan nimellä Basutoland Authorities alkunsa saanut kuningaskunnan kansallisarkisto. Laitoksen kansalliskirjasto raportoi olevansa sivutoimipisteen välityksellä läsnä kahdeksassa maan kymmenestä alueesta.
Aikuisten, yli 15-vuotiaiden lesotholaisten lukutaito oli YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan 79,4 prosenttia vuonna 2015.
Aiheesta muualla

State Library and Archives (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (tourism.gov.ls)
Patrik Kerkola

| Patrik Kerkola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. maaliskuuta 2007 (ikä 17) Siilinjärvi, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  vasen
Pituus:  186 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  KalPa
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  31
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
Aik. seurat:  IPK (Mestis)
Patrik Kerkola (s. 29. maaliskuuta 2007 Siilinjärvi) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue KalPaa.
Ura > Seuraura

Kerkola on KalPan kasvatti. Hän pelasi kauden 2022–2023 suurimmaksi osaksi seuran U18-joukkueessa. Kerkola palkittiin U18 SM-sarjan vuoden tulokkaana Heino Pulli -palkinnolla. Hän pelasi osan kaudestaan myös KalPan U16-joukkueessa, jossa Kerkola voitti SM-pronssia.
Kauden 2023–2024 Kerkola pelasi suurimmaksi osaksi KalPan U20-joukkueessa, mutta hän pelasi osan kaudestaan myös U18-joukkueessa. Kerkola nousi kevätkaudella seuran SM-liigajoukkueeseen, kun sekä Juha Jatkola että Stefanos Lekkas olivat vuorollaan sivussa. Hän puki kauden aikana 14 runkosarjaotteluun. Kerkola pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen liigaottelunsa runkosarjan kolmanneksi viimeisellä kierroksella 8. maaliskuuta 2024 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Kerkolasta tuli vain 16 vuoden, 11 kuukauden ja kahdeksan päivän ikäisenä SM-liigan kaikkien aikojen nuorin aloittava maalivahti. Häntä nuorempana liigassa ovat pelanneet vain omissa debyyteissään kesken ottelun maalinsuulle vaihdetut Kari Takko ja Petri Engman. Myös vastustajajoukkue HPK:n maalinsuulla pelasi vasta toista SM-liigaotteluaan pelannut 17-vuotias Kim Saarinen, joten ensimmäistä kertaa liigahistoriassa molempien joukkueiden aloittavat maalivahdit olivat alaikäisiä. Kerkola torjui KalPan 2–3-jatkoaikavoittoon päättyneessä ottelussa 14 kertaa. Jukka Laamanen ja Jyrki Louhi valitsivat hänet ottelun Alumnien tähtien kolmostähdeksi. Kerkola pelasi myös lainalla Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuissa kaksi välieräottelua, kun Oskari Parviainen oli sivussa. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden.
OHL-joukkue Barrie Colts varasi Kerkolan 75. pelaajana CHL:n varaustilaisuudessa 2024. Elokuussa hän teki KalPan kanssa kaksivuotisen SM-liigasopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

Kerkola edusti Suomea alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2024, jolloin hän toimi kuitenkin pääasiassa joukkueensa kolmosmaalivahtina ja puki vain yhteen otteluun. Kerkola pelasi myös Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2024 sekä World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2023. Yhteensä hän on pelannut 22 poikien maaottelua.
Michel Aflaq

Michel Aflaq
Michel Aflaq (arab. ميشيل عفلق‎, Mīšayl ‘Aflaq; 1910 – 23. kesäkuuta 1989 Pariisi) oli syyrialainen filosofi, sosiologi ja nationalisti. Hän perusti Baath-puolueen yhdessä ystävänsä Salah al-Din al-Bitarin kanssa. Baath-puolueen iskulause on Yhtenäisyys, vapaus, sosialismi. Lisäksi se kannattaa maallistumista.
Aflaq oli sitä mieltä että arabien olisi lopetettava valtiollinen hajaannus ja yhdistyttävä, sillä ainoastaan yhtenäinen arabivaltio takaisi yhteiskunnallisen kehityksen. Hän kritisoi sekä kapitalismia että kommunismia ja arvosteli Karl Marxin dialektiikkaa yhteiskunnallisen kehityksen ainoana totuutena. Marxin ajatuksia aineellisesti hyvän elämän merkityksestä hän piti kuitenkin oikeina. Vaikka hän kannatti maallistumista, hän ei kannattanut ateismia.
Elämäkerta > Varhaisvuodet

Aflaq syntyi ortodoksikristittyyn keskiluokkaiseen kauppiasperheeseen. Hän sai perusopintonsa Syyriassa maallistuneissa kouluissa ja pääsi jatkamaan opintojaan Sorbonnen yliopistoon Ranskaan.
Sorbonnessa Aflaq luki filosofi Henri Bergsonin teoksia ja tutustui elinikäiseen ystäväänsä Salah al-Din al-Bitariin. Hän perusti arabiopiskelijoiden yhdistyksen ja tutustui Karl Marxin tuotantoon ja ajatteluun. Hän palasi Syyriaan vuonna 1932 vakaumuksellisena kommunistina, mutta pettyi kommunisteihin pian.
Pettymyksen aiheutti Ranskan kommunistien tuki Léon Blumin hallitukselle. Blumin hallitus jatkoi Ranskan vanhaa politiikkaan siirtomaissa ja Kansainliiton mandaateissa. Osmanien valtakunnan romahdettua vuonna 1918 Syyriasta oli tullut Kansainliiton mandaatti, jonka hallinto oli annettu Ranskalle. Myöskään Syyrian-Libanonin kommunistinen puolue ei lämmennyt itsenäistymiselle, vaan tuki Ranskan kommunistien linjaa. Aflaq alkoi pitää kommunisteja lähinnä Neuvostoliiton työkaluna. Tämän jälkeen hän kiinnostui Antun Saadehin Syyrian kansallisen sosialistipuolueen ideologiasta ja sen hyvin toimivasta puolueorganisaatiosta.
Palattuaan kotimaahansa Aflaq työskenteli historianopettajana. Hänen ystävänsä al-Bitar työskenteli samassa koulussa matematiikan- ja fysiikanopettajana. Koulu oli Tajhiz al-Ulanan koulu, jota pidettiin Syyrian parhaana. He perustivat myös opintokerhoja oppilailleen. Vuonna 1940 Aflaq ja al-Bitar perustivat puolueen, joka sai nimekseen Arabi Ihya. Seuraavana vuotena Aflaq käytti lähes kaiken vapaa-aikansa perustamansa puolueen hyväksi. Myös hänen maineensa hyvänä puhujana, joka hallitsi myös dramaattiset tehokeinot, alkoi kasvaa.
Elämäkerta > Poliittiselle uralle

Puolueen nimi muutettiin pian Baath-puolueeksi (suom. uudelleensyntyminen). Tällä Aflaq ja al-Bitar halusivat osoittaa, että Lähi-idässä oli alkanut uusi, muutosten aika. Sen osoituksena he pitivät muun muassa Irakin pääministerin Rashid Ali al-Gaylanin asettumista vastustamaan avoimesti Ison-Britannian valta-asemaa maassaan. Samoihin aikoihin oli jo kuitenkin olemassa Arabien Baath-liike, jonka johtaja Zaki al-Arsuzi syytti Aflaqia nimivarkaudesta. Kumpikin ryhmittymä oli nationalistinen ja ne kävivät katkeran kamppailun kannattajista.
Vuonna 1942 Aflaq erosi opettajan virastaan ja ryhtyi päätoimiseksi poliitikoksi. Syyria oli edelleen Ranskan mandaattina ja Aflaq pyysi vuonna 1945 ranskalaisilta mandaattiviranomaisilta puolueensa virallistamista. Puolue sai virallisen puolueen aseman vasta vuonna 1947.
Elämäkerta > Ammattipoliitikkona

Baath-puolue valitsi Aflaqin ensimmäiseksi puheenjohtajakseen vuonna 1947. Seuraavana vuonna alkoi ilmestyä puolueen nimeä kantava sanomalehti. Israelin itsenäisyyssota käytiin vuonna 1948. Siinä Syyria ja muut arabimaat kärsivät tappion. Aflaq järjesti sodan loputtua mielenosoituksia, joissa hän syytti Syyrian hallitusta ja presidentti Shukri al-Quwatlia tappiosta. Aflaqin mukaan hallitus koostui pelkistä korruptoituneista suurmaanomistajista, jotka toiminnallaan olivat aiheuttaneet tappion. Kirjoitustensa vuoksi Aflaq vangittiin.
Pian Aflaq vapautettiin, mutta hänet vangittiin uudelleen, kun kovaa linjaa kannattanut Husni al-Zaim kaappasi Syyriassa vallan. Al-Zaim kielsi kaikki puolueet ja väitti, että demokratia ei sovi Syyriaan vielä vuosikymmeniin. Hän menetti pian valtansa ja uusi, vaaleilla valittu hallitus astui virkaansa elokuussa 1949. Uusi presidentti Hashim al-Atassi nimitti Aflaqin opetusministeriksi. Aflaq toimi opetusministerinä vuoden 1949 elokuusta joulukuuhun.
Syyriassa tapahtui uusi sotilasvallankaappaus vuonna 1951 ja valtaan nousi nationalistinen Adib Shiskali. Aflaq erehtyi kun kuvitteli voivansa tehdä uuden johdon kanssa yhteistyötä molempien nationalistisen ajatusmaailman pohjalta. Shiskalin hallinto kielsi kaikki puolueet ja Aflaq päätti siirtyä Libanoniin, missä monimutkaisten tapahtumien jälkeen muokattiin puolueen ohjelmaa sosialistisemmaksi.
Shiskalin valta päättyi vuoden 1954 vallankaappaukseen. Syyriassa pidettiin nyt vapaat vaalit ja Baath-puolue sai 22 paikkaa parlamentista. Puolue ryhtyi Aflaqin vastustuksesta huolimatta yhteistyöhön kommunistien kanssa. Vuonna 1958 Syyria ja Egypti muodostivat Yhdistyneen arabitasavallan. Baath-puolue ja Aflaq ajautuivat entistä enemmän marginaaliin Gamal Abdel Nasserin painostuksen vuoksi. Nasserin propaganda solvasi Aflaqia "Rooman keisariksi" ja "Kyproslaiseksi kristityksi". Hafez Al-Assad perusti tuolloin puolueeseen sotilaallisen siiven pelastaakseen puolueen häviöltä.
Yhdistynyt arabitasavalta hajosi vuonna 1961, mikä oli Aflaqille helpotus. Syyriassa pidettiin jälleen vaalit ja Baath-puolue sai nyt 20 kansanedustajaa. Vuonna 1962 pidetyssä puoluekokouksessa nousi esiin ajatus vallankaappauksesta. Aflaq asettui ajatuksen kannattajaksi.