stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ympärileikkaus islamissa
Poikien ympärileikkaus

Umar Barakat (k. 1890) toteaa, että ympärileikkaus tarkoittaa pojilla esinahan poistamista. Ympärileikkausta ei mainita Koraanissa. Sen sijaan profeetan sunnasta kertovissa pääosin 800-luvulla kootuissa haditheissa on joitakin ympärileikkausta koskevia määräyksiä, joiden perusteella rituaali vakiintui šarialakiin. Al-Bukhari kertoo muslimien kunnioittaman Abrahamin aloittaneen tavan. Erään tarinan mukaan profeetta Muhammed olisi syntynyt ympärileikattuna. Ahmad ibn Hanbalin kokoelma Musnad Ahmad (5:75) toteaa, että ympärileikkaus on miehille välttämätöntä mutta naisille kunniallista (sunna). Miesten ja naisten ympärileikkausta koskevia haditheja on tärkeissä kuuteen kirjaan kuuluvissa kokoelmissa, kuten Sunan Abi Dawud (41:5251), Sahih Muslim (3:684), Muwatta (2:19:71) ja Jami' at-Tirmidhi (1:1:109).
Al-Nawawin mukaan ympärileikkaus on suositeltavaa suorittaa ennen puberteetin alkamista ja pakollista ennen aikuisikää.  Al-Nawawi kertoo myös mielipiteestä, että leikkaus tulee tehdä seitsemäntenä päivänä syntymän jälkeen, mutta on kaksi mielipidettä siitä, tuleeko syntymäpäivä laskea mukaan. Tämä muistuttaa Mooseksen lakia, missä leikkaus tulee tehdä kahdeksantena päivänä. Todetaan myös, että ympärileikkauksen ajankohta voi vaihdella seitsemästä päivästä neljääntoista vuoteen. Murrosiässä leikkaaminen oli aiemmin yleistä, mutta nykyään ympärileikkaus tehdään yhä useammin jo vauvalle. Eräät arabiheimot ovat perinteisesti tehneet leikkauksen juuri ennen avioliittoa.
Arabiassa ja myös Indonesian saarilla sekä miesten että naisten ympärileikkaus olivat käytössä jo ennen islamin syntyä. 600-luvulta lähtien rituaali levisi islamin myötä uusille alueille Lähi-idässä, Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Poikien ympärileikkaus on normaali käytäntö muslimivaltioissa. Miltei kaikki muslimimiehet on ympärileikattu. WHO:n mukaan arviolta 30 % maailman miehistä on ympärileikattu, ja heistä noin kaksi kolmasosaa on muslimeja.
Pelkästään Koraaniin nojautuva ”koranistinen” suuntaus (Quran alone) vastustaa ympärileikkausta, koska sitä ei mainita Koraanissa. Koranismin suosio oli suurimmillaan 1900-luvun alussa, mutta nykyään liike on lähes kadonnut.
Tyttöjen ympärileikkaus

Usein väitetään, että tyttöjen ympärileikkaus ei kuulu islamiin, koska sitä ei mainita Koraanissa. Islamilaisia shariamääräyksiä ei kuitenkaan suoraan lueta Koraanista. Usein katsotaan myös, että tyttöjen ympärileikkaukseen kehottavat hadithit ovat kertojaketjuiltaan (isnad) heikkoja. Islamilaiset shariamääräyksiä ei niitäkään suoraan lueta haditheista. Arabisti Joseph Schacht on todennut, että islamilainen laki löytyy myöhäiskeskiajalla kirjoitetuista lakikirjoista, joihin kaikkein kunnioitetuimmat imaamit ovat kirjanneet lain sisällön. Niitäkään ei ole tarkoitettu suoraan luettavaksi, sillä muslimit korostavat elävää perinnettä, jossa imaami henkilökohtaisessa suhteessa tulkitsee lakitekstejä oppilailleen. Eräs laaja shariamääräyksiä sisältävä kirja on Ahmad ibn an-Naqib al-Misrin Reliance of the Traveller. Se on julkaistu samannimisessä kokoomateoksessa, mihin on koottu muitakin edelleen päteviksi vahvistettuja sharian määräyksiä.
Umar Barakat (k. 1890) toteaa, että ympärileikkaus tarkoittaa tytöillä klitoriksen poistamista. Arabisti Anne-Sofie Roald katsoo, että shariamääräyksessä käytetty sana tarkoittaa koko klitorista (arab. bazr), ei vain sen huppua (arab. bizr). Al-Nawawin (k. 1277) mukaan tytöiltä pitää leikata "pieni osa nahkaa genitaalien yläosasta". Islamilaiset lähteet eivät sen sijaan tunne laajaa leikkausta eli infibulaatiota. Sen sijaan imaami Mishkat al-Masabih on välittänyt hadithin, jonka mukaan profeetta sanoi Medinassa tyttöjen ympärileikkausta harjoittavalle naiselle: "Älä leikkaa paljon, sillä se on parempi naiselle ja haluttavampaa miehelle". Abu Dawudin mukaan hadith  on kertojaketjun perusteella heikko.
Tyttöjen ympärileikkaus > Šaria-koulukunnat

Šarialain suuret koulukunnat eroavat toisistaan tyttöjen ympärileikkausta koskevissa määräyksissä. Šaria jakaa teot kiellettyihin, vältettäviin, neutraaleihin, suositeltaviin ja pakollisiin. Islamilaisen lain tulkinnassa on nykyään viisi suurta lakikoulukuntaa, joista neljä on sunnalaisia: Shafi'i, Hanbali, Hanafi, Maliki ja shiialainen Ja'fari.
Shafi'i -koulukuntaa edustavan Ahmad ibn an-Naqib al-Misrin (k. 1368) mukaan tyttöjen ympärileikkaus on pakollista (fard) ja sen laiminlyönti on synti.  Al-Wakil Durubi toteaa, että hanbalit pitävät tyttöjen ympärileikkausta vain suositeltavana (sunna), ja hanafeille se on tyttöjen osalta enää uskonnollisesti neutraali asia ja vain suosionosoitus aviomiehelle. Al-Nawawin  ja Wahbah al-Zuhaylin (k. 2015) mukaan  Maliki-koulukunta pitää paitsi tyttöjen myös poikien ympärileikkausta ainoastaan suositeltavana (sunna). Näin toteaa myös Abu Salieh. Myös šiialaiset (ja'farit) pitävät tyttöjen ympärileikkausta vain suositeltuna, ei pakollisena.
Yksikään suurista islamin lakikoulukunnista ei pidä tyttöjen ympärileikkausta islamin vastaisena. Vaikka vain yksi pitää sitä pakollisena, muut pitävät sitä suositeltavana ja yksi neutraalina. Islamilaisen lain sisältö on vakiintunut, mutta periaatteessa lain tulkinta voi muuttua, jos riittävän moni tiettyä koulukuntaa edustava mufti esittää uskonnollisen mielipiteen, joka pitää tyttöjen ympärileikkausta islamin vastaisena. Joitakin tällaisia fatwoja on myös ilmaantunut, mutta normaalisti muftit  toteavat tavan islamin mukaiseksi, kuten maailman suurimmalla fatwa -sivustolla Islamweb.net.
Tyttöjen ympärileikkaus > Yleisyys

Anne-Sofie Roaldin mukaan tyttöjen ympärileikkauksen yleisyydessä on suuria eroja myös saman koulukunnan hallitsemilla alueilla. Niinpä Maliki-koulukunta suosittelee naisten ympärileikkausta, mutta se on silti harvinainen Marokossa, Algeriassa ja Tunisiassa. Sen sijaan saman koulukunnan hallitsemassa Sudanissa tapa on syvään juurtunut. Shafi'i -koulukunnan alueista Egyptissä ja Jemenissä tapa on vallitseva, mutta ei Palestiinassa, Libanonissa tai Syyriassa. Erot viittaavat siihen, että paikalliset tavat ovat olleet tärkeämpiä kuin uskonto säätelemään naisten ympärileikkausta.
Tyttöjen ympärileikkaus > Yleisyys > Afrikka ja Lähi-itä

Tyttöjen ympärileikkausta esiintyy Afrikan maista muun muassa Somaliassa (98 %), Guineassa (96 %), Egyptissä (91 %), Sudanissa (88 %), Eritreassa (89 %), Malissa (89 %) ja Etiopiassa (74%). Tyttöjen ympärileikkausta esiintyy myös Afrikan ulkopuolella useimmissa muslimimaissa, kuten Oman 90 %, Jemen 23 % ja Irakin Kurdistan, missä luvut ovat vaihdelleet välillä 8 % ja lähes 60 %. Sitä esiintyy myös Saudi Arabiassa, Bahrainissa, Qatarissa, Syyriassa, Kuwaitissa ja Palestiinassa. Joissakin maissa, kuten Egyptissä vuonna 1996, uskonnollinen tyttöjen ympärileikkaus on siviililain nojalla kielletty.
Tyttöjen ympärileikkaus > Yleisyys > Aasia

Aasiassa tyttöjen ympärileikkausta esiintyy lähinnä niissä maissa, joissa on muslimienemmistö.
Tapa on laajasti käytössä Afganistanissa ja Pakistanissa.
Indonesiassa sitä on esiintynyt 1600-luvulta asti, ja sen yleisyys on joillakin alueilla yli 90 %. Indonesiassa tehdyn kyselyn mukaan naiset pitivät sitä islamilaisena käytäntönä ja uskonnollisena velvollisuutena, ja sen kieltävät naiset eivät olleet  monien mielestä muslimeita. Laajan kyselyn mukaan noin 55 % musliminaisista Indonesiassa piti tapaa uskonnon velvoitteena.
Malesiassa yleisyys oli 2010–2012  noin 90 %, ja 82 % musliminaisista piti leikkausta uskonnollisena velvollisuutena.
Intiassa ympärileikkausta harjoittaa maahan 1500-luvulla Jemenistä tullut šiialainen Dwoodi Bohra -suuntaus. Sen kahden miljoonan väestössä noin 75–80% tytöistä on leikattu.
Tomas Johansson (painija)

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tomas Johansson vuonna 2014 Ruotsin urheilugaalassa. |  Tomas Johansson vuonna 2014 Ruotsin urheilugaalassa. |  Tomas Johansson vuonna 2014 Ruotsin urheilugaalassa. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten kreikkalais-roomalainen paini
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 |  130 kg |  |
|  Pronssia | Soul 1988 |  130 kg |  |
|       Hylätty | Los Angeles 1984 |  130 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Budapest 1986 | 130 kg |  |
|  Hopeaa | Clermont-Ferrand  1987 | 130 kg |  |
|  Hopeaa | Ostia 1990 | 130 kg |  |
|  Pronssia | Martigny 1989 | 130 kg |  |
|  Pronssia | Tukholma 1993 | 130 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tampere 1987 | 130 kg |  |
|  Hopeaa | Aschaffenburg 1991 | 130 kg |  |
|  Pronssia | Ateena 1986 | 130 kg |  |
|  Pronssia | Kolbotn 1988 | 130 kg |  |
|  Pronssia | Oulu 1989 | 130 kg |  |
Tomas Johansson (s. 20. heinäkuuta 1962 Haaparanta) on entinen ruotsalainen raskaansarjan painija.
Tomas Johansson on Ruotsin rajakaupungin Haaparannan kaksikielinen kasvatti. Hän aloitti painiharrastuksensa vuonna 1971 paikallisessa Haparanda SKT -seurassa. HSKT:ta hän edusti painiurallaan aina vuoteen 1997. Nuoruudessaan hän paini niin kreikkalais-roomalaista kuin vapaata painimuotoa. Juniorivuosinaan alle 20-vuotiaana hän saavutti useamman kerran mitalisijoituksia muun muassa 1980, 1981 ja 1982 pronssisijat EM-paineissa.
Aikuisten sarjan mestaruuskisoihin Tomas Johansson osallistui ensimmäisen kerran vuonna 1983 Kiovan MM-kisoissa sijoituksen ollessa 130 kg:n sarjan seitsemäs. Seuraava vuosi oli sitten läpimurtovuosi, mutta myös katastrofaalinen. Itäblokin boikotoidessa Los Angelesin vuoden 1984 kesäolympialaisia mahdollisuudet menestykseen olivat erinomaiset. Tomas Johansson sijoittuikin toiseksi, mutta hän jäi kiinni anabolisten steroidien käytöstä ja hylättiin. Seurasi 18 kuukauden kilpailukielto.
Kärsittyään kilpailukiellon Tomas Johansson palasi huippupainiin takaisin ja saavutti maailmanmestaruuden keväällä 1986 Budapestissä pistevoitolla Neuvostoliiton Vladimir Grigorjevista. Hän oli sillä hetkellä ensimmäinen ei-itäeurooppalainen 33 vuoteen, joka voitti raskaimman sarjan mestaruuden. Sen jälkeen ei mestaruutta tullut, sillä sarjaa hallitsi venäläispainija Aleksandr Karelin. Soulin olympiakisoissa 1988 tuli pronssia ja Barcelonan kesäolympialaisissa 1992 hopeaa. Kansainvälistä painiuraa jatkui vielä vuoden 1996 Atlantan kesäolympialaisiin asti. Siellä Johansson sijoittui vielä seitsemänneksi. Sen jälkeen hän paini vielä Saksassa sarjamuotoista painiliigaa vuosina 1996–1998.
Urallaan Johansson edusti Haparanda SKT:ta vuosina 1972–1997, Gävlen BK Lokea vuosina 1998–1999 ja painiessaan Saksassa sikäläistä Hallbergmoos-seuraa vuosina 1996–1998.
Saavutukset

Svenska Dagbladetin kultamitali vuonna 1986
Victoria-stipendi vuonna 1986
Jerring-palkinto vuonna 1986
Ruotsin vuoden painija vuonna 1986
Vuoden norrbottenilaisurheilija – norrbottenilaissanomalehden NSD:n mitali vuosina 1982, 1986, 1988 ja 1992
Aiheesta muualla

Tomas Johansson – Sports Reference LLC. (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Johansson FILA:n tietokannassa (englanniksi)
Flutamidi

| --- | --- |


Flutamidi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
2-metyyli-N-[4-nitro-3-(trifluorimetyyli)fenyyli]propanamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 13311-84-7
ATC-koodi: L02BB01
PubChem CID: 3397
DrugBank: DB00499
Kemialliset tiedot
Kaava: C11H11N2F3O3 
Moolimassa: 276,218
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 111,5–112.5 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 94-96 %
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika:  ?
Ekskreetio: Virtsan mukana
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Flutamidi (C11H11N2O3F3) on aromaattisiin amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä muun muassa pitkälle edenneen eturauhassyövän hoitoon.
Ominaisuudet ja käyttökohteet

Flutamidi on niin kutsuttu antiandrogeeni. Yhdiste on aihiolääke, joka metaboloituu vaikutuksiltaan voimakkaammaksi 2-hydroksiflutamidiksi. Se sitoutuu androgeenireseptoreihin ja estää täten androgeenien kuten testosteronin sitoutumista niihin.  Näin testosteroni ei pääse stimuloimaan syöpäsolujen kasvua. Flutamidi sitoutuu androgeenireseptoreihin hieman heikommin kuin spironolaktoni tai syproteroniasetaatti. Flutamidia käytetään erityisesti etäpesäkkeitä muodostavien eturauhassyöpien hoidossa. Yhdistettä voidaan käyttää myös naisilla hirsutismin hoitoon.
Haittavaikutukset

Flutamidi on yleensä kohtalaisen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimpiä haittavaikutuksia ovat vatsavaivat ja ripuli. Yhdiste voi aiheuttaa myös ihon herkistymistä valolle ja harvinaisissa tapauksissa se on myrkyllinen maksalle.
Valmistus

Flutamidia valmistetaan 4-nitro-3-trifluorimetyylianiliinin ja isobutyroyylikloridin välisellä reaktiolla. 4-nitro-3-trifluorimetyylianiliinia valmistetaan lähtien m-nitrotolueenista tai trifluorimetyylibentseenistä.
Kauluskehrääjä

| Kauluskehrääjä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kehrääjälinnut Caprimulgiformes
Heimo::  Kehrääjät Caprimulgidae
Suku::  Kauluskehrääjät Nyctidromus
Laji::  albicollis
Kaksiosainen nimi
 Nyctidromus albicollis  (J. F. Gmelin, 1789) 
Alalajit
 N. a. albicollis  N. a. derbyanus  N. a. gilvus  N. a. insularis  N. a. merrilli  N. a. yucatanensis 
Katso myös
   Kauluskehrääjä Wikispeciesissä   Kauluskehrääjä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kauluskehrääjä (Nyctidromus albicollis) on kehrääjiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Pohjois- ja Etelä-Amerikasta.
Koko ja ulkonäkö

Kauluskehrääjä on kehrääjäksi suurikokoinen ja voi kasvaa 22–28 cm pitkäksi ja koko vaihtelee alalajeittain. Naaras on hieman koirasta pienempi. Sukupuolet eroavat hieman toisiaan ulkonäöltään. Kauluskehrääjä on ruumiinrakenteeltaan suuripäinen sekä pitkäpyrstöinen. Siivet ovat pyöreäkärkiset. Linnun yleisväritys on harmahtavan ruskeankirjava. Värin tummuus vaihtelee alalajeittain. Kauluskehrääjällä on valkoinen juova kurkussaan. Lisäksi koiraalla on valkoisia juovia ja täpliä siivissään ja alapyrstössä on leveä valkoinen juova. Naaraan siipitäplät ovat pienemmät ja väriltään ruskehtavat.
Levinneisyys ja elinympäristö

Kauluskehrääjän levinneisyysalue on hyvin laaja. Se ulottuu Yhdysvalloista Teksasin eteläosista Väli-Amerikkaan ja Etelä-Amerikan pohjoisosista Amazonin altaan läpi Argentiinan pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat metsät, tiheiköt ja pensaikot. Kauluskehrääjä on yöaktiivinen ja saalistaa ravinnokseen lentäviä hyönteisiä. Päivisin se lepää maassa lehtikerrokseen kätkeytyneenä. Lajin pesimäkausi alkaa keväällä ja jatkuu heinäkuulle. Kauluskehrääjä ei rakenna varsinaista pesää, vaan naaras munii kaksi munaa maahan lehtikasaan. Sekä naaras että koiras hautovat munia.
Ъ

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Ъ ъ
Kyrillinen kirjaimisto
Nykyaikaiset kirjaimet
| А | Ӓ | Ӑ | Ӕ | Б | В | Г |
| Ѓ | Ґ | Ғ | Ҕ | Д | Ђ | Е |
| Ё | Ӗ | Є | Ә | Ӛ | Ж | Ӝ |
| Җ | З | Ҙ | Ӟ | Ӡ | Ԅ | Ѕ |
| Ԇ | И | Ӥ | Ӣ | І | Ї | Ӏ |
| Й | Ҋ | Ј | К | Қ | Ҝ | Ҟ |
| Ҡ | Ӄ | Л | Љ | Ԉ | М | Ӎ |
| Н | Њ | Ҥ | Ң | Ԋ | О | Ӧ |
| Ө | П | Р | С | Ԍ | Т | Ԏ |
| Ћ | Ќ | У | Ў | Ӱ | Ӳ | Ӯ |
| Ү | Ұ | Ф | Х | Һ | Ц | Ч |
| Џ | Ш | Щ | Ъ | Ы | Ӹ | Ь |
| Э | Ю | Я |  |  |  |  |
Muinaiset kirjaimet
| Ҁ | Ѹ | Ѡ | Ѿ | Ѻ | Ѣ | Ꙗ |
| Ѥ | Ꙓ | Ѧ | Ѫ | Ѩ | Ѭ | Ѯ |
| Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |  |  |  |
Ъ (ъ) on kyrillinen kirjain. Se kuuluu muun muassa bulgarian, marin ja venäjän aakkosiin. Sitä käytetään myös jakuutissa, mutta vain venäjän kielestä lainatuissa sanoissa. Bulgarian kielessä se on äänteen /ɤ̞/, /ə/ merkki, esimerkiksi sanassa България (Bulgaria). Venäjän kielessä sitä kutsutaan kovaksi merkiksi (ven. твёрдый знак, tvjordyi znak, [ˈtʰvʲordɨi̯ ˈznak]), mutta siitä käytetään myös nimeä jer.
Alun perin Ъ merkitsi hyvin lyhyttä ja heikkoa, redusoitunutta pyöreää keskivokaalia. Se on toinen kahdesta heikosta vokaalista, joista slaavilaisessa filologiassa käytetään yhteisnimitystä jer.
Käyttö venäjän kielessä > Nykyvenäjän kova merkki

Nykyvenäjässä ъ-kirjaimesta käytetään nimitystä kova merkki (ven. твёрдый знак, tvjordyi znak). Sillä ei itsessään ole äännearvoa, vaan se on pelkästään ortografinen merkki. Sitä käytetään erottamaan eräät konsonanttiin päättyvät prefiksit varsinaisesta sanavartalosta, joka alkaa iotoituneella vokaalilla. Sen vuoksi se esiintyy usein vokaalien "я", "е", "ё" ja "ю" edellä, jotka äännetään kuten ja, je, jo ja ju suomessa. Kova merkki osoittaa, että [j]-äänne kuuluu ääntämykseen. Esimerkkejä ovat sanat
съёмка ([ˈsjɵmkə] s'jomka): 'filmaus'
Сёмка [ˈsʲɵmkə] Sjomka): diminutiivimuoto miehennimestä Семён (Semjon), "Simon"
Vallankumouksen jälkeen vuonna 1918 toteutetun oikein­kirjoitus­uudistuksen jälkeen ъ jäi harvinaiseksi ja esiintyy vain edellä mainituissa tapauksissa. Sen edellä oleva konsonantti lausutaan seuraavan iotaation vaikutuksesta usein liudentuneena. Tämän vuoksi 1900-luvulla on toisinaan ehdotettu kovan merkin poistamista kokonaan ja sen korvaamista pehmeällä merkillä ь, joka aina tarkoittaa konsonantin liudennusta. Koska liudennusta ъ:n edellä ei puheessa kuitenkaan aina tapahdu, tällaisia ehdotuksia ei ole toteutettu.
Kova merkki ъ kirjoitetaan sekä omakielisten että lainattujen prefiksien jälkeen. Sitä käytetään toisinaan myös и:n (i), iotatoimattomien vokaalien ja jopa konsonanttien edellä trans­litte­roita­essa muun­kielisiä nimiä venäjän kieleen, ja tällöin sen yhtenä tehtävänä on osoittaa nimen ääntämykseen kuuluva, venäjän äänne­rakenteesta poikkeava tavuraja (esimerkiksi nimessä Чанъань, Tšang'an). Sillä korvataan myös arabian ‘ayn (esimerkiksi nimessä Даръа, Daraa, ˈdarʕa), ja sillä merkitään khoisan­kielisissä nimissä esiintyvät naksaus­äänteet] (esimerkiksi Чъхоан, ǂHoan).  Vastaavissa tapauksissa esimerkiksi englannin kielessä käytetään usein heittomerkkiä. Tämä käytäntö ei kuitenkaan ole täysin vakiintunut, eikä sitä ole virallisesti vahvistettu.
Käyttö venäjän kielessä > Loppu-jer ennen vuotta 1918

Ennen vuotta 1918 kova merkki kirjoitettiin yleensä sellaisten sanojen loppuun, jotka päättyvät liudentamattomaan konsonanttiin, mutta sillä ei ollut mitään vaikutusta ääntämykseen.  Esimerkiksi kissaa tarkoittava sana kirjoitettiin silloin котъ, mutta nykyisin кот. Tämä ъ:n vanha käyttötapa poistettiin bolševikkien vuonna 1918 toteuttamassa oikein­kirjoitus­uudistuksessa. Koska uudistuksesta päättivät bolševikit pian valtaan­tulonsa jälkeen, se sai vahvasti poliittisen latauksen, mikä johti siihen, että monet kirjapainot Pietarissa kieltäytyivät noudattamasta uusia sääntöjä. Pakottaakseen kirjapainot mukautumaan Venäjän Itämeren laivaston "punaiset merisotilaat" taka­varikoivat paino­laatat, joissa esiintyi "lois­kirjaimia", ja niiden painamiseen tarkoitetut kirjasimet. Niissä tapauksissa, joissa kova merkki kuului uuteenkin oikein­kirjoitukseen, kirjan­painajien oli turvauduttava sen sijasta heittomerkkiin, esimerkiksi:
ennen uudistusta: съѣздъ
välivaiheessa: с’езд
uudistuksen jälkeen: съезд
1920-luvun alusta lähtien kova merkki vähitellen palautui käyttöön erotin­merkkinä. Heittomerkkiä käytettiin sen sijasta edelleen joissakin kirjoituskoneissa, joissa venäjän harvinaisimmaksi kirjaimeksi jäänyttä kovaa merkkiä ei ollut. Valko­venäjän ja ukrainan kieliin kovaa merkkiä ei koskaan palautettu, vaan sen sijasta käytetään edelleen heittomerkkiä.
Lev Uspensky asettui populaari­tieteellisessä teoksessaan Слово о словах ("Sana sanoista") voimakkaasti kannattamaan uudistusta. Hänen karkean laskelmansa mukaan sanojen lopussa olleet kovat merkit muodostivat ennen uudistusta jopa 3,5 prosenttia painetuissa teksteissä esiintyvistä kirjaimista, mikä merkitsi suurta paperin tuhlausta, ja näin ollen uudistuksesta puolsivat taloudellisetkin syyt.
Venäläisemigranttien muihin maihin perustamat kirjapainot pitäytyivät jonkin aikaa vanhassa oikein­kirjoituksessa, mutta vähitellen nekin siirtyivät uuteen kirjoitus­tapaan. Toisaalta Neuvosto­liitossakin Dahlin sanakirjan (Толко́вый слова́рь живо́го великору́сского языка́) painoksissa vuosilta 1935 ja 1955 noudatettiin yhä vanhaa oikeinkirjoitusta.
Nykyisin kova merkki esiintyy yhä sanan lopussa joissakin venäläisissä tavara­merkeissä ja kaupallisissa nimissä. Esimerkiksi Kommersant ((Коммерсантъ) -lehden nimessä sitä käytetään korostamaan, että lehti jatkaa saman­nimisen, ennen vallan­kumousta ilmestyneen lehden perinteitä. Tällainen käyttö on usein epä­johdon­mukaista, ja tekstisuunnittelijat saattavat yksin­kertaisesti lisätä kovan merkin konsonanttiin päättyvän sanan loppuun, mutta jättää huomiotta muut ennen uudistusta voimassa olleet oikein­kirjoitus­säännöt, eivätkä esimerkiksi käytä venäjästä samassa yhteydessä kokonaan poistettua ѣ-kirjainta ja pisteellistä i:tä. Sitä käytetään joskus myös leikillisesti antamaan tekstille vanhahtava vaikutelma.
Bulgaria

Bulgariassa er goljam ( "ер голям" ) merkitsee pyöristymätöntä keski-takavokaalia ((IPA /ɤ̞/). Se muistuttaa englannin kielessä esimerkiksi sanassa but ([bʌ̘t]) esiintyvää vokaalia tai romanian kielessä kirjaimella ă merkittyä vokaalia.
Ennen vuotta 1945 tälle vokaalille oli kaksi kirjainta, "ъ" ja ѫ" ("iso jus"), joka alkujaan oli merkinnyt kielestä sittemmin hävinnyttä nasaalivokaalia. Lisäksi ääntymätön "ъ" esiintyi sanan loppu­konsonantin jäljessä samaan tapaan kuin venäjässä. Vuoden 1945 uudistuksessa tämä sanan­loppuinen "ъ" poistettiin, ja samalla kirjain "ѫ" jäi kokonaan pois käytöstä ja korvattiin useimmissa tapauksissa "ъ":llä. Sanan lopussa "ѫ" korvattiin sekaannuksen välttämiseksi kuitenkin a:lla, joka painottomissa tavuissa ääntyi samoin kuin "ъ".
Makedonia

Vaikka makedonian kieli on läheistä sukua bulgarialle, sen kirjoitusjärjestelmässä ъ ei esiinny. Kun makedonian nykyinen oikein­kirjoitus­järjestelmä vuosina 1944–1945 luotiin, ъ muodostui keskeiseksi kiistan aiheeksi. Ongelmana oli, että sitä vastaava vokaali esiintyi monissa makedonian murteissa mutta ei niissä maan keski- ja länsiosissa puhutuissa murteissa, joiden pohjalta makedonian kirjakieli kehitettiin.
Yksi makedonian aakkoston ja oikein­kirjoituksen laatineen työryhmän jäsenistä, Venko Markovski kannatti ъ:n käyttöä samaan tapaan kuin bulgariassa, mutta  Blaže Koneski vastusti sitä. Varhaiseen, 28. joulukuuta 1944 julkaistuun ehdotukseen sisältyi myös ъ, mutta lopullisesta, toukokuussa 1945 hyväksytystä versiosta se jätettiin kokonaan pois.
Koska makedoniassa ei käytetä ъ-kirjainta, painetuissa teksteissä käytetään sen sijasta runsaasti heittomerkkiä, kun sitä vastaava vokaali esiintyy käytetyssä kielimuodossa, esimerkiksi bulgarialaisen Konstantin Miladinovin runossa Taga za Jug (Тъга за юг).
Valkovenäjä ja ukraina

Kova merkki ei kuulu valkovenäjän eikä ukrainan aakkostoon. Sen sijasta käytetään heittomerkkiä. Valkovenäjää on aikoinaan kirjoitettu myös latinalaisilla aakkosilla (Łacinka), jolloin kovan merkin vastineena käytettiin j:tä.
Kaukasialaiset kielet ja krimintataari

Monissa Kaukasuksen alueen kielissä sekä krimintataarissa kovaa merkkiä ъ käytetään runsaasti kahden ja kolmen kirjaimen yhdistelmissä, joilla merkitään äänteitä, joita slaavilaisissa kielissä ei esiinny. Sellaisia ovat esimerkiksi /q/ ja ejektiivit. Esimerkiksi osseetin kielessä ъ esiintyy digrafeissa  гъ /ʁ/, къ /kʼ/, пъ /pʼ/, тъ /tʼ/, хъ /q/, цъ /tsʼ/, чъ /tʃʼ/ sekä trigrafeissa къу /kʷʼ/ ja хъу /qʷ/.
Jakuutin kieli

ъ on käytössä myös jakuutin kielessä, mutta vain venäjästä lainatuissa sanoissa.
Koodit

Alla olevassa taulukossa on lueteltu ison ja pienen kirjaimen koodiarvot heksalukuina eri merkistöissä.
|  | Ъ | ъ |
| --- | --- | --- |
| Unicode | 042A | 044A |
| ISO 8859-5 | CA | EA |
| KOI8 | FF | DF |
| Windows-1251 | DA | FA |
| MS-DOS-koodisivu 866 | 9A | EA |
| HTML | &#x042A; | &#x044A; |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ъ Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hard sign
Käännös suomeksi