stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alexander-tekniikka
Aiheesta muualla

The Society of the Alexander Technique (UK)  https://alexandertechnique.co.uk/ (englanniksi)
The Alexander Technique Affiliated Societies  https://www.alexandertechniqueworldwide.org/ (englanniksi)
Pimppini on valloillaan

| Pimppini on valloillaan |
| --- | --- |

Kirjailija:  Katja Kettu; Krista Petäjäjärvi (toim.)
Kansitaiteilija:  Hanneriina Moisseinen
Genre:  naistutkimus, seksuaalisuus
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2012
Sivumäärä:  250
ISBN:  978-951-03812-1-2

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pimppini on valloillaan : naisiin kohdistuva seksuaalinen vallankäyttö on vuonna 2012 ilmestynyt kirja, joka käsittelee naisten kokemaa seksuaalista häirintää ja väkivaltaa. Se sisältää asiantuntija-artikkeleita sekä kaunokirjallisia tekstejä, joita on kaikkiaan 33:lta eri kirjoittajalta. Teoksen ovat toimittaneet Katja Kettu ja Krista Petäjäjärvi. Kirjan toimittanutta työryhmää olivat Ketun lisäksi ideoimassa muun muassa kirjailijat Leena Parkkinen, Tuuve Aro ja Anu Silfverberg. Myös ihmisoikeusjärjestö Amnesty International oli mukana projektissa alusta saakka.
Teos sisältää kuusi lukua, joissa asiantuntijoiden kirjoittamaa artikkelia seuraa tunnettujen kirjailijoiden novelleja. Raiskausten, hyväksikäytön ja ihmiskaupan kaltaisten seksuaalisen väkivallan muotojen lisäksi kirjassa nostetaan esille myös arkipäiväisempää sukupuolittunutta vallankäyttöä, kuten nuoriin tyttöihin kohdistuvaa sukupuolista häirintää. Henkilökohtaisen kokemuksen ohella aihetta  käsitellään myös tapakulttuurin, rikosoikeuden, kirjallisuuden, sosiologian ja psykologisen kohtaamisen kautta. Lisäksi kirjassa pohditaan miten häirintään voi puuttua. Teoksen toimittaneen Katja Ketun mukaan se pyrkii osoittamaan, kuinka seksuaalista vallankäyttöä vähätellään muun muassa häpeän ja leimautumisen pelon vuoksi.
Kirjan provosoivana pidetty nimi tulee vienankarjalaisen runonlaulajan Santra Remsujevan tunnetuksi tekemästä vanhasta kansanlaulusta. Kannessa olevan kirjontatyön on tehnyt sarjakuvataiteilija Hanneriina Moisseinen.
Kansainvälisenä naistenpäivänä 2018 kirja jaettiin kaikille kansanedustajille Me Too -kampanjaan liittyen. Kirjoittajat toivoivat sen saavan kansanedustajia kiinnittämään huomiota oikeudenmukaisempaan raiskauslainsäädäntöön.
Kohut

Kirjan ilmestyessä Kettu oli julkisuudessa kertonut häneen Helsingin keskustassa kohdistuneesta päällekarkauksesta. Iltalehti väitti Ketun keksineen jutun markkinoidakseen kirjaansa, koska siitä ei löytynyt poliisille tehtyä ilmoitusta. Teokseen kirjoittaneet kirjailijat pitivät lehden juttua naisten kokeman seksuaalisen väkivallan vähättelynä. He paheksuivat Iltalehteä myös siitä, että julkaisutilaisuuteen oli lähetetty toimittaja esittämään Ketulle syytöksiä, sen sijaan että tämä olisi keskustellut kirjasta ja sen aiheesta.
Naistenpäivänä 2018 perussuomalaisten kansanedustaja Laura Huhtasaari kertoi löytäneensä kirjan eduskunnassa työpöydältään ja julkaisi sosiaalisessa mediassa siihen liittyvän päivityksen. Huhtasaari paheksui teoksen nimeä ja kertoi olevansa kyllästynyt ”pelleilynä” pitämäänsä nykyfeminismiin, josta hän irtisanoutui.
Sisältö

Sari Näre (sosiologian dosentti, VTT) & Susanna Ruuhilahti (seksuaaliterveyden edistäjä, Nordic Association for Clinical Sexology NACS): Vallattomat pillut valtaistumassa
Terttu Utriainen (rikosoikeuden professori): Rikoslaki seksuaalisen itsemääräämisoikeuden turvaajana?
Pia Puu Oksanen (sukupuolisyrjinnän asiantuntija, Amnesty International): Kohti pelotonta maailmaa
Sanna Karkulehto (kirjallisuuden professori): ”Sinun asenteesi edustaa äärimmäistä väkivaltaa”
Sanna Aaltonen (erikoistutkija, VTT): Miksi sukupuolistuneesta vallankäytöstä on niin vaikea puhua?
Maaret Kallio (seksuaaliterapeutti, Nordic Association for Clinical Sexology NACS): Eheytyminen seksuaalisesta väkivallasta on mahdollista
El Pescaílla

| El Pescaílla> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Antonio González Batista
Syntynyt: 3. maaliskuuta 1925 Barcelona
Kuollut: 12. marraskuuta 1999 (74 vuotta) Alcobendas
Ammatti:  kitaristi, laulaja-lauluntekijä
Puoliso:  Dolores Amaya Lola Flores
Lapset:  Antonia (Toñi) González Juan Antonio Santos Lolita Flores Antonio Flores Rosario Flores
Muusikko
Taiteilijanimi:  El Pescaílla 
Tyylilajit:  katalonialainen rumba, flamencorumba
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Antonio González Batista, ”El Pescaílla” tai ”El Pescadilla” (3. maaliskuuta 1925 Barcelona – 12. marraskuuta 1999 Alcobendas) oli espanjalainen kitaristi, laulaja ja lauluntekijä.
Antonio González, ”Chacho” (Josep Maria Valentí) ja Peret (Pedro Pubill Calaf) olivat katalonialaisen rumban (rumba catalana) uranuurtajia 1950–1960-luvuilla. Katalonialainen rumba kehittyi romaniyhteisöissä Barcelonassa.
Antonio Gonzálezin isä oli ammatiltaan kalastaja, joka lauloi ja soitti kitaraa Barcelonan flamencoravintoloissa (tablao). Joidenkin mielestä Gonzálezin isää voidaan pitää katalonialaisen rumban kehittäjänä. González oli isänsä mukana ja oppi esiintymisen nopeasti. Jo 1940-luvulla Antonio González oli ”flamencorumban kuningas”.
Gonzálezin omien levytysten määrä ei ole suuri mutta laadullisesti pätevä.
González oli naimisissa Dolores Amayan kanssa, jonka kanssa hän sai yhden lapsen. Toinen lapsi syntyi suhteesta Carmelita Santosin kanssa. Gonzálezin toinen puoliso Lola Flores oli tunnettu flamenco-taiteilija, jonka kanssa hän teki yhteistyötä. Lola Floresin kanssa hän sai kolme lasta.
Apologetiikka

Apologetiikka tarkoittaa jonkin opin, erityisesti kristinuskon oppien järjestelmällistä ja periaattellista puolustamista.  Sana tulee kreikan kielen sanasta απολογια (apologia), joka tarkoittaa hyökkäyksen kohteena olevan näkökannan puolustamista. Apologetiikan harjoittajaa kutsutaan apologeetaksi, apologeetiksi tai apologistiksi.
Ennen kristinuskon leviämistä kirjoitettuihin apologeettisiin teoksiin kuuluvat Platonin Apologia eli Sokrateen puolustuspuhe, jonka aiheena on Sokrateen puolustus hänen oikeudenkäynnissään, sekä muut Sokrateen puolustuspuheet. Apologia-nimisen teoksen julkaisi myös kirjailija Apuleius puolustaakseen itseään noituussyytöksiä vastaan.
Nykyään apologetiikalla tarkoitetaan yleensä kristinuskon teologista puolustamista. Toisella vuosisadalla jälkeen ajanlaskun alun apologetiikkaa harjoitettiin puolustettaessa kristinuskoa roomalaisille ja juutalaisille. Nämä kirjoitukset oli usein laadittu oikeudessa esitettävän puolustuspuheen muotoon. Varhaiseen kristilliseen apologetiikkaan kuuluvat useiden varhaiskristillisten kirjailijoiden työt, kuten Justinus Marttyyrin Marcus Aureliukselle suunnatut apologit, sekä useiden kirkkoisien, kuten Origeneen ja Tertullianuksen teokset.
Keskiajalla kristityt teologit perustelivat uskon totuuksien luotettavuutta. Anselm Canterburylainen ja Tuomas Akvinolainen esittivät kuuluisat todistuksensa Jumalan olemassaolosta. Tuomas Akvinolainen kirjoitti myös islamilaisten filosofien esittämien ajatusten torjumiseksi. Hänen pääasiallinen apologeettinen teoksensa on Summa contra gentiles.
Reformaation jälkeen Blaise Pascal kirjoitti vuodesta 1656 alkaen teostaan, jonka katkelmat tunnetaan nimellä Mietteitä.
Vahvistusvinouma apologetiikassa

Vahvistusvinouma vaikuttaa merkittävästi apologetiikkaan, sillä se viittaa taipumukseen painottaa tietoa, joka tukee aiempia uskomuksia, ja samalla sivuuttaa tai vähättelee ristiriitaisia todisteita. Kristillisessä apologetiikassa tämä kognitiivinen vinouma voi ilmetä, kun apologeetat tulkitsevat uskonnollisia tekstejä tai todisteita tavalla, joka vahvistaa heidän uskoaan. Tämä vinouma voi heikentää apologeettisten argumenttien tehokkuutta, erityisesti silloin, kun puolustetaan uskoa epäilijöitä tai uskonnottomia vastaan käydyissä keskusteluissa.
Nykyiset apologeettiset menetelmät, kuten klassinen, kokemuksellinen ja presuppositionaalinen apologetiikka, heijastavat vahvistusvinouman eri asteita. Klassiset apologeetat tyypillisesti katsovat, että historian oikea ymmärtäminen, erityisesti menneisyyden tapahtumien merkityksen osalta, edellyttää teistisen maailmankuvan omaksumista. Kokemuksellisessa apologetiikassa painotetaan usein niitä henkilökohtaisia kokemuksia, jotka vahvistavat ja tukevat jo olemassa olevaa uskonnollista käsitystä todellisuudesta. Presuppositionalistit puolestaan lähtevät oletuksesta, että kristillinen maailmankuva on totta, ja rakentavat argumenttinsa tämän lähtökohdan ympärille, hyläten vastakkaiset todisteet merkityksettöminä tai virheellisinä.
Merkittäviä kristillisiä apologeettoja

| --- | --- |
 Antiikin aikana: Aristeides Ateenalainen (Apologia)  Athenagoras Ateenalainen (Vetoomus kristittyjen puolesta)  Augustinus (Jumalan valtio)  Cyprianus (Demetrianukselle)  Justinus Marttyyri (Ensimmäinen ja Toinen apologia)  Kodratos (Quadratus) Ateenalainen  Lactantius  Minucius Felix (Octavius)  Origenes (Kelsosta vastaan)  Orosius  Tatianos (Puheita kreikkalaisille)  Theofilos Antiokialainen  Tertullianus (Apologeticum):  Nykyaikana: Robert Barron  David Berlinski  G. K. Chesterton  William Lane Craig  Gary Habermas  Hank Hanegraaff  Peter Kreeft  John Lennox  C. S. Lewis  Walter Ralston Martin  Alister E. McGrath  Alvin Plantinga  Tapio Puolimatka  Richard Swinburne  Lee Strobel  Nicholas Wolterstorff  Ravi Zacharias
Kristillisiä apologeettisia järjestöjä

Christian Research Institute
Kirjallisuutta

Ollilainen, Vesa: Järjen jälkeen. Kristillinen apologetiikka 2000-luvun alussa.  Helsinki:  Suomen teologinen instituutti, 2023.  ISBN 978-952-9857-40-1
Kirjallisuutta > Antiikin apologioita suomeksi

Aristides Ateenalainen, Athenagoras Ateenalainen: Keisarin edessä. Kaksi ateenalaista apologiaa.  (Kommentaari, käännös ja toimitus: Serafim Seppälä)  Helsinki:  Gaudeamus, 2017.  ISBN 978-952-495-446-4
Justinos Marttyyri: Apologiat & Dialogi Tryfonin kanssa.  (Suomentanut Matti Myllykoski ja Outi Lehtipuu, toimittanut Matti Myllykoski)  Helsinki:  Gaudeamus, 2008.  ISBN 978-952-495-035-0
Minucius Felix, Marcus: Octavius. Kristinuskon puolustus.  (Latinasta suomentanut Heikki Koskenniemi)  Helsinki:  Arkki, 2007.  ISBN 978-951-618-846-4
Tertullianus: Apologeticum.  ((Apologeticum/Apologeticus pro Christianis.) Suomentanut Juha Pihkala)  Helsinki:  Kirjapaja, 2010.  ISBN 978-952-247-073-7
Kirjallisuutta > Uuden ajan apologioita suomeksi

Chesterton, G. K.: Oikea oppi.  (Orthodoxy, 1908.)  Suomentanut Antti Nylén. Turku:  Savukeidas, 2012.  ISBN 978-952-268-039-6
Copan, Paul: Onko Jumala moraalihirviö? Vai voiko Vanhaa testamenttia lukea myös toisin?  Päivä, 2016.  ISBN 9789524758031
Craig, William Lane: Valveilla. Uskon perusteltu puolustaminen.  (On Guard. Defending Your Faith with Reason and Precision, 2010.)  Helsinki:  Uusi tie, 2011.  ISBN 978-951-619-550-9
Eskola, Timo: Ateismin sietämätön keveys.  Helsinki:  Uusi Tie, 2009.  ISBN 978-951-619-522-6
Gustavsson, Stefan: Mihin uskomme perustuu.  ((Kristen på goda grunder, 1997.) Suomennos: Teemu Haataja ja Pekka Nieminen)  Helsinki:  Uusi tie, 2007.  ISBN 978-951-619-466-3
Bentley Hart, David: Ateismin harhat.  (Atheist Dlusions. The Christian Revolution and its Fashionable Enemies, 2009.)  Helsinki:  Perussanoma, 2010.  ISBN 978-951-888-527-9
Jolkkonen, Jari: Ymmärrystä etsivä usko. Kulttuurin tieteen ja uskon vuoropuheluja.  Väyläkirjat, 2022.  ISBN 9789523960541
Keller, Timothy: Mihin Jumalaa tarvitaan? Uskon ja skeptisyyden vuoropuhelua.  (The Reason for God. Belief in an Age of Scepticism, 2008.)  Suomentanut Marja Sevón. Päivä, 2011.  ISBN 9789524755078
Latvus, Päiviö: Ymmärryksen siivet. Miksi tiede on länsimaista?.  Espoo:  Omega-Kirjat, 2000.  ISBN 951-98646-1-X
Lewis, C. S.: Tätä on kristinusko.  (Mere Christianity)  Suomentanut Marja Liljeqvist. Kirjaneliö, 1978.
Lewis, C. S: Kärsimyksen ongelma.  (The Problem of Pain, 1940.)  Suomentanut Maritta Pesola. Pieksämäki:  Kirjaneliö, 1979.  ISBN 951-600-462-8
McGrath, Alister: Dawkinsin jumala. Geenit, meemit ja elämän tarkoitus.  (Dawkins’ God. Genes, Memes, and the Meaning of Life, 2005.)  Suomentanut Kirsi Nisula. Helsinki:  Kirjapaja, 2006.  ISBN 951-607-279-8
McGrath, Alister & McGrath, Joanna Collicutt: Dawkins-harha? Ateistinen fundamentalismi ja jumalallisen olemassaolon kieltäminen.  (The Dawkins Delusion? Atheist Fundamentalism and the Denial of the Divine, 2007.)  Suomentanut Jani Kurki. Hyvinkää:  Cranite, 2008.  ISBN 978-952-92-4259-7
Puolimatka, Tapio: Usko, tieto ja myytit.  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-26-5347-8
Puolimatka, Tapio: Usko, tiede ja Raamattu.  Helsinki:  Uusi tie, 2007.  ISBN 978-951-619-467-0
Puolimatka, Tapio: Usko, tiede ja evoluutio.  Helsinki:  Uusi tie, 2008.  ISBN 978-951-619-498-4
Richardson, Alan: Usko ja ajattelu. Kristillinen apologetiikka.  (julkaistu 1966 nimellä Uskon pääpuolustuslinjalla. Kristillinen apologetiikka)  Suomentanut Mario Talaskivi. Pieksämäki:  Suomen Lähetysseura: Kirjaneliö, 1980.  ISBN 951-600-510-1
Robertson, David: Kirjeitä tohtori Dawkinsille.  (The Dawkins Letters. Challenging Atheist Myths, 2007.)  Suomentanut Risto Mikkonen. Hämeenlinna:  Päivä, 2008.  ISBN 978-952-475-311-1
Swinburne, Richard: Tuntematon tekijä. Jumalan olemassaolo ja tieteellinen maailmankuva.  (Is There a God?, 1996.)  Suomentanut Tytti Träff. Asiatarkastus ja esipuhe: Reijo Työrinoja. Helsinki:  Kirjapaja, 1997.  ISBN 951-625-436-5
Visala, Aku: Mitä tiede ei voi kertoa sinulle.  Helsinki:  Perussanoma, 2010.  ISBN 978-951-888-536-1
Kirjallisuutta > Englanniksi

Berlinski, David: The Devil’s Delusion. Atheism and its Scientific Pretensions.  New York:  Crown Forum, 2008.  ISBN 0-307-39626-6
Collins, Francis S.: The Language of God. A Scientist Presents Evidence for Belief.  New York:  Free Press, 2006.  ISBN 0-7432-8639-1
Craig, William Lane: Reasonable Faith. Christian Truth and Apologetics.  (3rd edition)  Wheaton, Illinois:  Intervarsity Press, 2009.  ISBN 978-1433501159
Geisler, Norman L. & Turek, Frank: I Don’t Have Enough Faith to be an Atheist.  Wheaton, Illinois:  Crossway Books, 2004.  ISBN 978-1581345612
Goetz, Stewart & Taliaferro, Charles: Naturalism.  Grand Rapids, Michigan:  Eerdmans, 2008.  ISBN 9780802807687
Moreland, J. P.: Scaling the Secular city. A Defense of Christianity.  Revell, 1987.  ISBN 978-0801062223
Aiheesta muualla

ApologetiikkaWiki.
Kristillisen latinankielisen apologetiikan klassikoita[vanhentunut linkki] (PDF)
Jurvan Baptistiseurakunnan apologetiikka-osio.
Apologetics Catholic Encyclopedia. (englanniksi)
Apologetics.org – C. S. Lewis Society. (englanniksi)
Christian Apologetics and Research Ministry. (englanniksi)
Alpha & Omega Ministries. (englanniksi)
Christian Research Institute. (englanniksi)
ExamineTheTruth.com. Islamic Apologetics. (englanniksi)
Christian ThinkTank. (englanniksi)
Tekton Apologetics Ministries. (englanniksi)
ApologetiX[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Leicester City FC

Leicester City Football Club on jalkapalloseura Leicesterin kaupungista Englannista. Joukkue pelaa Englannin korkeimmalla sarjatasolla Valioliigassa, jonne se nousi takaisin vietettyään kauden 2023–2024 alemmalla sarjatasolla mestaruussarjassa . Kaudella 2015–2016 se voitti sensaatiomaisesti liigamestaruuden ensi kertaa seuran 132-vuotisessa historiassa.
Saavutuksia

Englannin korkein sarjataso (nykyään Englannin valioliiga): voittaja 2015–2016, toinen sija 1928–1929
Englannin toiseksi korkein sarjataso (nykyään Englannin mestaruussarja): voittaja 1924–1925, 1936–1937, 1953–1954, 1956–1957, 1970–1971, 1979–1980, 2013–2014, 2023–2024
Englannin kolmanneksi korkein sarjataso (nykyään Englannin ykkösliiga: voittaja 2008–2009
FA Cup: voittaja 2021
FA Cup: toinen sija 1949, 1961, 1963, 1969
Liigacup: voittaja 1964, 1997, 2000
Liigacup: toinen sija 1965, 1999
FA Charity Shield: voittaja 1971
Community Shield: 2021
Tunnettuja entisiä pelaajia

Leicesteriä on edustanut vuosikymmenien aikana useita kuuluisia pelaajia, kuten Gary Lineker, Gordon Banks ja Peter Shilton. Heistä jokainen on valittu arvostettuun English Hall of Fameen, jonne pääsemiseen vaaditaan suurien saavutusten ja pokaalien voittamista. Gordon Banks oli mukana voittamassa Englannin paidassa jalkapallon maailmanmestaruutta vuonna 1966. Leicesteriä hän edusti vuosina 1959–1967, pelaten tänä aikana joukkueessa lähes 300 ottelua.
Arthur Chandler on Leicesterin paras maalintekijä koskaan. Vuosina 1923–1935 Chandler pelasi seuran riveissä 393 ottelua tehden niissä 259 maalia. Chandlerin nimissä on myös monia muita Leicesterin seuraennätyksiä: hän on onnistunut tekemään joukkueelle maalin kahdeksassa ottelussa peräkkäin ja tehnyt Leicesterille uransa aikana kaikkiaan 17 hattutemppua. Chandler teki parhaimmalla kaudellaan 38 maalia ja heikoimmallakin neljä, vaikka pelasi vain 13 ottelua.
Päävalmentajat

Leicester Cityn edustusjoukkueen päävalmentajana ovat toimineet:
1919–1926  Peter Hodge
1926–1934  William Orr
1932–1934  Peter Hodge
1934–1936  Arthur Lochhead
1936–1939  Frank Womack
1939–1945  Tom Bromilow
1945–1946  Tom Mather
1946–1949  Johnny Duncan
1949–1955  Norman Bullock
1955–1958  David Halliday
1958–1968  Matt Gillies
1968–1971  Frank O'Farrell
1971–1977  Jimmy Bloomfield
1977–1978  Frank McLintock
1978–1982  Jock Wallace
1982–1986  Gordon Milne
1986–1987  Gordon Milne ja  Bryan Hamilton
1987  Bryan Hamilton
1987–1991  David Pleat
1991–1994  Brian Little
1994–1995  Mark McGhee
1995–2000  Martin O'Neill
2000–2001  Peter Taylor
2001–2002  Dave Bassett
2002–2004  Micky Adams
2004–2006  Craig Levein
2006–2007  Rob Kelly
2007  Martin Allen
2007  Gary Megson
2007–2008  Ian Holloway
2008–2010  Nigel Pearson
2010  Paulo Sousa
2010–2011  Sven-Göran Eriksson
2011–2015  Nigel Pearson
2015–2017  Claudio Ranieri
2017  Craig Shakespeare
2017–2019  Claude Puel
2019–2023  Brendan Rodgers
2023  Dean Smith
2023–2024  Enzo Maresca
2024  Steve Cooper
2024–  Ruud van Nistelrooy
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (englanniksi)
Hermanninranta

| Hermanninranta> Hermanstadsstranden |
| --- | --- |
 Hermanninranta on suurimmaksi osaksi rakentamatonta teollisuusaluetta. Taustalla maamerkkinä toimiva betonitehdas.
Suurpiiri:  Keskinen suurpiiri
Koordinaatit:  60°11′44″N, 24°58′51″E
Kaupunginosa nro:  osa-alue 212
Pinta-ala:  0,28 km² 
Väkiluku:  0 (2019)
Väestötiheys:  0 as./km²
Työpaikkoja:  110 kpl   (31.12.2013)
Lähialueet:  Verkkosaari (Kalasatama), Hermanninmäki ja Kyläsaari
Hermanninranta (ruots. Hermanstadsstranden) on Helsingin piirijaossa Vallilan peruspiirin osa-alue ja kuuluu Hermannin kaupunginosaan. Vuoden 2023 asemakaavan hyväksymiseen asti valtaosa Hermanninrannan alueesta kuului Sörnäisten kaupunginosaan ja vain kapea kaistale alueen pohjoisosasta Hermanniin. Hermanninrannan osa-alue muodostettiin vuoden 2013 alussa. Osa-alueen  pohjoispuolella on Hermanniin kuuluva Kyläsaari ja eteläpuolella Kalasatamaan kuuluva Verkkosaari. Länsireunassa aluetta rajaa Hermannin rantatie.
Alueella on pienimuotoista teollisuutta ja veneiden talvisäilytyspaikkoja. Rannan läheisyydessä on muutamia vanhoja teollisuusrakennuksia, ja osa-alueen korkein maamerkki on betonitehdas. Alueella on aiemmin sijainnut myös kalanjalostushalleja, elintarvikevarastoja ja autojen maahantuojien autovarastoja. Hermanninrannassa on 110 työpaikkaa (31.12.2013), mutta ei asukkaita. Alueen pinta-ala on 28 hehtaaria.
Hermanninranta on kokonaan täyttömaata: se sijoittuu entisten saarten, Kyläsaaren ja Verkkosaaren väliin, ja ne liitettiin mantereeseen 1930–1940-luvulla. Alkuperäinen rantaviiva kulki likipitäen Hermannin rantatien kohdalla.
Weekend Festival järjestettiin alueella vuosina 2013–2017, jonka jälkeen se siirtyi Hietaniemen uimarannalle. Vuodesta 2011 alkaen Nihdissä sijainnut kaikille avoin Sompasauna siirrettiin Hermanninrantaan 28. kesäkuuta 2021.
Rakennussuunnitelma

Hermanninrannan kaavoitus aloitettiin vuonna 2021, ja kaupungin­valtuusto hyväksyi sen maaliskuussa 2023. Esi- ja katurakentamisen on tarkoitus alkaa vuonna 2024, ja asuntorakentaminen alkanee vuonna 2026. Alueelle on tarkoitus rakentaa asumista ja palveluita noin 5 500 asukkaalle yhteensä yhdeksään asuinkortteliin; lisäksi selvitetään puurakentamisen ja kelluvien rakennusten edellytyksiä. Alueelle suunnitellaan myös koulua, kahta päiväkotia, urheilukenttää ja leikkipuistoa. Kortteleiden kerrosluku on Hermannin rantatien puolella 8 ja itäpuolella 6. Asuintaloista kolme on tornitaloja.
Rakennussuunnitelmissa on painotettu vihreää infrastruktuuria, puurakentamista ja autottomuutta. Heikon savi- ja liejupohjan vuoksi korttelit ja katualueet joudutaan kuitenkin perustamaan betonipaalulaatan varaan.
Suunnittelussa suositaan kävelyä, pyöräilyä ja joukkoliikennettä. Alueen joukkoliikenne perustuu pääaosin Kalasatama–Pasila-raitiotiehen. Hermanninrannan halki pohjois–eteläsuunnassa kulkevasta Kyläsaarenkadusta tehdään pyöräilybaana. Alueella sijaitsevaa Hermannin rantapuistoa ei ole tarkoitus rakentaa, vaan asutus keskittyy lähelle Hermannin rantatietä. Alueen kadunnimistö kunnioittaa suomalaisia iskelmälaulajia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hermanninranta Wikimedia Commonsissa
| n k Helsingin kaupunginosat  ja niiden osa-alueet suurpiireittäin |
| --- | --- | --- |
| Eteläinensuurpiiri |  1. Kruununhaka  2. Kluuvi  3. Kaartinkaupunki  4. Kamppi  5. Punavuori  6. Eira  7. Ullanlinna  8. Katajanokka  9. Kaivopuisto  13. Etu-Töölö  14. Taka-Töölö  20. Länsisatama Hernesaari  Jätkäsaari  Lapinlahti  Ruoholahti  31. Lauttasaari Koivusaari  Kotkavuori  Myllykallio  Vattuniemi  52. Suomenlinna  |  |
| Läntinensuurpiiri |  15. Meilahti  16. Ruskeasuo Pikku Huopalahti  Vanha Ruskeasuo  18. Laakso  29. Haaga Etelä-Haaga  Kivihaka  Lassila  Pohjois-Haaga  30. Munkkiniemi Kuusisaari  Lehtisaari  Munkkivuori  Niemenmäki  Talinranta  Vanha Munkkiniemi  32. Konala  33. Kaarela Hakuninmaa  Honkasuo  Kannelmäki  Kuninkaantammi  Malminkartano  Maununneva  46. Pitäjänmäki Marttila  Pajamäki  Pitäjänmäen yritysalue  Reimarla  Tali  |  |
| Keskinensuurpiiri |  10. Sörnäinen Hanasaari  Kalasatama  Sompasaari  Vilhonvuori  11. Kallio Linjat  Siltasaari  Torkkelinmäki  12. Alppiharju Alppila  Harju  17. Pasila Itä-Pasila  Keski-Pasila  Länsi-Pasila  Pohjois-Pasila  21. Hermanni Hermanninmäki  Hermanninranta  Kyläsaari  22. Vallila  23. Toukola Arabianranta  Toukola  24. Kumpula  25. Käpylä  26. Koskela  27. Vanhakaupunki  |  |
| Pohjoinensuurpiiri |  28. Oulunkylä Maunula  Maunulanpuisto  Metsälä  Patola  Pirkkola  Veräjälaakso  Veräjämäki  34. Pakila Itä-Pakila  Länsi-Pakila  35. Tuomarinkylä Haltiala  Paloheinä  Torpparinmäki  Tuomarinkartano  |  |
| Koillinensuurpiiri |  36. Viikki Latokartano  Viikinmäki  Viikinranta  Viikin tiedepuisto  37. Pukinmäki  38. Malmi Ala-Malmi  Malmin lentokenttä  Pihlajamäki  Pihlajisto  Tattariharju  Ylä-Malmi  39. Tapaninkylä Tapanila  Tapaninvainio  40. Suutarila Siltamäki  Tapulikaupunki  Töyrynummi  41. Suurmetsä Alppikylä  Heikinlaakso  Jakomäki  Puistola  Tattarisuo  |  |
| Kaakkoinensuurpiiri |  19. Mustikkamaa-Korkeasaari  42. Kulosaari  43. Herttoniemi Herttoniemenranta  Herttoniemen yritysalue  Länsi-Herttoniemi  Roihuvuori  44. Tammisalo  48. Vartiosaari  49. Laajasalo Hevossalmi  Jollas  Kruunuvuorenranta  Tullisaari  Yliskylä  50. Villinki  51. Santahamina  53. Ulkosaaret Itäsaaret  Länsisaaret  Aluemeri  |  |
| Itäinensuurpiiri |  45. Vartiokylä Itäkeskus  Marjaniemi  Myllypuro  Puotila  Puotinharju  Roihupelto  Vartioharju  47. Mellunkylä Kontula  Kivikko  Kurkimäki  Mellunmäki  Vesala  54. Vuosaari Aurinkolahti  Kallahti  Keski-Vuosaari  Meri-Rastila  Mustavuori  Niinisaari  Nordsjön kartano  Rastila  Uutela  |  |
| Östersundominsuurpiiri |  55. Östersundom  56. Salmenkallio  57. Talosaari  58. Karhusaari  59. Ultuna Landbo  Puroniitty  |  |
Helsingin alueellinen jako