stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rhode Island (saari)

Rhode Islandin sijainti
Rhode Island (tunnetaan myös nimellä Aquidneck Island) on 24 kilometriä pitkä ja 8 kilometriä leveä saari Narragansettinlahdessa, Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Saaren pinta-ala on 97,9 neliökilometriä, ja vuoden 2000 väestölaskennassa sen asukasluku oli 60 870. Saarella sijaitsevat Newportin, Middletownin ja Portsmouthin kaupungit.
Richard Gasquet

| Richard Gasquet |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1986 (ikä 38)
Kansalaisuus:   Ranska
Tennispelaaja
Pituus:  185 cm
Paino:  75 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  2002–
Palkintorahat:  20 836 604 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  7. (9.7.2007)
Turnausvoittoja:  14
Voitot/tappiot:  603–394
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  4. kierros (2007, 2008, 2012, 2013)
Ranskan avoimet:  puolivälierät (2016)
Wimbledon:  välierät (2007, 2015)
Yhdysvaltain avoimet:  välierät (2013)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  45. (7.4.2008)
Turnausvoittoja:  2
Voitot/tappiot:  72–62
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2006)
Ranskan avoimet:  1. kierros (2002, 2003, 2005)
Yhdysvaltain avoimet:  1. kierros (2008)
Aiheesta muualla
www.richardgasquet.net
ITF
ATP
| Mitalit> Maa:   Ranska.tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.tennis. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Ranska.tennis. Olympialaiset  | Maa:   Ranska> tennis. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Lontoo 2012 | nelinpeli |  |
Richard Gasquet (s. 18. kesäkuuta 1986 Béziers, Ranska) on ranskalainen tennispelaaja. Hän on oikeakätinen pelaaja, joka aloitti uransa vuonna 2002. Hän asuu Neuchâtelissa Sveitsissä. Häntä valmentaa Sergi Bruguera ja Sebastian Grosjean.
Gasquet on voittanut urallaan 14 kaksinpeliturnausta ja kaksi nelinpeliturnausta. Hänen paras lyöntinsä on yhden käden rystylyönti, jota kehutaan parhaaksi rystyksi koko ATP-kiertueella. Maailmanlistalla hän on parhaimmillaan sijoittunut seitsemänneksi (9. heinäkuuta 2007).
Grand Slam -turnauksissa Gasquet on toistaiseksi menestynyt parhaiten Wimbledonissa 2007, jolloin hän puolivälierässään Andy Roddickia vastaan nousi tappioasemasta voittoon eräluvuin 4–6, 4–6, 7–6(2), 7–6(3), 8–6. Välierässä hän hävisi maailman ykköspelaajalle Roger Federerille lukemin 5–7, 3–6, 4–6. Hän pääsi välieriin myös Wimbledonissa 2015. Vuoden 2006 turnauksessa hän hävisi Federerille jo ensimmäisellä kierroksella ja vuosina 2005 ja 2008 hän eteni neljännelle kierrokselle. Australian avoimissa hän on pelannut neljännellä kierroksella vuosina 2007, 2008 ja 2012, Yhdysvaltain avoimissa vuosina 2005, 2006, 2010 ja 2012 sekä Ranskan avoimissa vuosina 2011 ja 2012.
Gasquet voitti Ranskan avointen sekanelinpelin vuonna 2004 parinaan Tatiana Golovin.
Gasquet antoi maaliskuussa 2009 kokaiinia sisältäneen dopingnäytteen ja sai kahden vuoden kilpailukiellon. Joulukuussa 2009 urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin CAS vapautti hänet dopingsyytteestä ja kilpailukiellosta. Gasquet'n mukaan kokaiini oli peräisin yökerhossa häntä suudelleelta naiselta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Richard Gasquet Wikimedia Commonsissa
Richard Gasquet'n kotisivut
Richard Bong

Yhdysvaltain ilmavoimien (USAAF) majuri Richard I. Bong.
Richard Ira ”Dick” Bong (24. syyskuuta 1920 – 6. elokuuta 1945) oli yhdysvaltalainen hävittäjälentäjä, sekä Yhdysvaltain johtava hävittäjä-ässä. Hän saavutti 40 viholliskoneen pudotusta. Majuri Richard I. Bong lensi Lockheed P-38 Lightning -konetyypillä, joka on kaksimoottorinen. Majuri Bong taisteli japanilaisia vastaan Tyynenmeren rintamalla toisessa maailmansodassa.
Richard Bong oli ruotsalaista syntyperää etnisesti, vaikka syntyikin Wisconsinissa.
Hän kuoli koelennolla sattuneessa turmassa, jossa testasi uutta yhdysvaltalaista suihkuhävittäjää, Lockheed P-80:a.
Aiheesta muualla

http://warbirdsresourcegroup.org/URG/bong.html
Redwood City

| Redwood City |
| --- | --- |
 Redwood Cityn keskustaa.
 vaakuna

 Koordinaatit: 37°28′58″N, 122°14′10″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:   Kalifornia
Piirikunta:  San Mateo
Hallinto:  
 – Pormestari:  John Seybert
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  89,80 km²
 – Josta vettä:  39,82 km² (43,91 %)
Korkeus:  6 m
Väkiluku (2010):  76 815
 – Väestötiheys:  1 699,79 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC−8 (kesäaika UTC−7)
Motto::  Climate Best by Government Test
 
 www.redwoodcity.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Redwood City on kaupunki San Franciscon niemimaalla, Kalifornian osavaltion pohjoisosissa, Yhdysvalloissa. Se kuuluu San Mateon piirikuntaan ja se on piirikunnan hallintokeskus. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 76 815. Redwood City sijaitsee 43 kilometriä San Franciscosta etelään ja 39 kilometriä San Josésta luoteeseen. Useat teknologianyhtiöt, kuten Box, Informatica, Oracle Corporation, Evernote, Wealthfront ja Electronic Arts pitävät pääkonttoreitaan kaupungissa.
Kuvia kaupungista

Redwood Cityn kaupungintalo.
San Mateon piirikunnan historian museo.
Oracle Corporationin pääkonttori.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Redwood City Wikimedia Commonsissa
Riku Sottinen

Riku Sottinen on suomalainen näyttelijä. Hän on ammatiltaan stand-up-koomikko ja on ollut alalla vuodesta 2005 saakka.
Sottinen on vuodesta 2018 toiminut Love Island Suomi -tosi-tv-sarjan selostajana. Sottinen ei kirjoita selostustaan yksin, vaan häneen apunaan ovat ohjaaja ja käsikirjoittajat. Hän oli alun perin kieltäytynyt tehtävästä, mutta kiinnostui siitä myöhemmin tutustuttuaan ohjelmaformaattiin tarkemmin.
Filmografia

Get Up, Stand Up! (2005)
Rakastuin mä luuseriin (2005)
Anselmi – nuori ihmissusi (2014)
Tuubi (2014–2015)
Stand Up! (2017–2018)
Love Island Suomi (2018–2019)
Melkein totta (2019)
Risto Räppääjä ja pullistelija

| Risto Räppääjä ja pullistelija |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Markus Lehmusruusu
Käsikirjoittaja:   Sinikka Nopola  Tiina Nopola 
Perustuu:  Sinikka ja Tiina Nopolan kirjaan Risto Räppääjä ja pullistelija
Tuottaja:   Rimbo Salomaa  Jukka Helle  Markus Selin 
Säveltäjä:  Iiro Rantala
Kuvaaja:  Robert Nordström
Leikkaaja:  Joona Louhivuori
Tuotantosuunnittelija:  Otso Linnalaakso
Lavastaja:  Otso Linnalaakso
Pääosat:   Silmu Ståhlberg  Lumi Kallio  Eelis Kesäläinen  Ylermi Rajamaa  Pamela Tola  Jenni Kokander  Timo Lavikainen 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:   Solar Films  Ricky Rapper 
Levittäjä:  Nordisk Film
Ensi-ilta:   2019-02-1515. helmikuuta 2019  
Kesto:  84 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Budjetti:  1 717 600 euroa
Katsojat:  288 305 (Suomessa)
Edeltäjä:  Risto Räppääjä ja yöhaukka
Seuraaja:  Risto Räppääjä ja väärä Vincent
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Risto Räppääjä ja pullistelija on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut lastenelokuva, jonka on ohjannut Markus Lehmusruusu. Sen ovat käsikirjoittaneet Sinikka ja Tiina Nopola, perustuen heidän kirjaansa Risto Räppääjä ja pullistelija (2016). Elokuvan musiikin on säveltänyt Iiro Rantala. Sen pääosissa esiintyvät Silmu Ståhlberg, Lumi Kallio, Eelis Kesäläinen, Ylermi Rajamaa, Pamela Tola, Jenni Kokander ja Timo Lavikainen.
Elokuvassa Risto (Ståhlberg), hänen ystävänsä Nelli (Kallio), tätinsä Rauha (Tola) ja naapurin herra Lindberg (Rajamaa) lähtevät lomalle mökkikylään, jossa he tapaavat voimailukisoihin valmistautuvan isä-poika parin Bill (Lavikainen) ja Sylvester Pöntisen (Kesäläinen). Yllättäen Rauha ja Nelli intoutuvat liikunnasta, ja Risto ja herra Lindberg tulevat mustasukkaisiksi. He päättävät näyttää etteivät ole vellihousuja ja kutsuvat Riston Elvi-tädin valmentamaan heidät kädenvääntökisaan.
Risto Räppääjä ja pullistelija sai ensi-iltansa 15. helmikuuta 2019. Se oli Suomen viidenneksi katsotuin elokuva ja samalla katsotuin kotimainen elokuva vuonna 2019 keräten elokuvateattereissa 288 305 katsojaa.
Aiheesta muualla

Risto Räppääjä ja pullistelija Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Risto Räppääjä ja pullistelija Elonet.
Richard Blackwell

Richard Blackwell vuonna 2008.
Richard Blackwell, tunnettu nimellä Mr. Blackwell (oik. Richard Sylvan Selzer, 29. elokuuta 1922 – 19. lokakuuta 2008) oli yhdysvaltalainen muotiasiantuntija, joka tuli tunnetuksi alettuaan laatia luetteloa huonoimmin pukeutuneista julkisuuden henkilöistä.
Blackwell esiintyi televisiossa ja laati katsauksen Oscar-juhlien pukeutumisesta. Aiemmin hän oli myös muotisuunnittelija ja suunnitteli muotihuoneensa ”House of Blackwell” nimissä juhlapukuja Yvonne DeCarlolle, Jayne Mansfieldille, Dorothy Lamourille, Jane Russellille ja Nancy Reaganille. Hän aloitti näyttelijänuran jo lapsena ja esiintyi ajoittain nimellä Dick Ellis.
Blackwell kirjoitti kaksi kirjaa Mr. Blackwell: 30 Years of Fashion Fiascos ja omaelämäkerran From Rags to Bitches.
Hänen pitkäaikainen seuralaisensa oli Robert Spencer.
Aiheesta muualla

Richard Blackwellin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Mr. Blackwellin haastattelu
Red Alert in the Blue Forest

| Red Alert in the Blue Forest Von Hertzen Brothers |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. maaliskuuta 2022
 Tyylilaji: rock
 Levy-yhtiö: DoingBeingMusic
Listasijoitukset
  2. (albumilista)    2. (fyysinen albumilista)
Von Hertzen Brothersin muut julkaisut
| War Is Over 2017 | Red Alert in the Blue Forest 2022 | Live at Tavastia 2024 |
Singlet albumilta Red Alert in the Blue Forest
 ”All of a Sudden, You’re Gone” Julkaistu: 28. tammikuuta 2022
Red Alert in the Blue Forest on Von Hertzen Brothersin albumi, joka julkaistiin 18. maaliskuuta 2022.
Kappaleet

Day Of Reckoning – 4.38
Blue Forest – 9.06
The Promise – 5.19
All of a Sudden, You’re Gone – 7.12
Peace Patrol – 10.00
Pirates of the Raseborgian – 4.56
Anil – 6.45
Elbowed – 5.16
Northern Lights – 7.39
Söderskär – 3.45
Disappear There – 4.51
Kokoonpano

Mikko von Hertzen - laulu, kitara
Kie von Hertzen - kitara, laulu
Jonne von Hertzen - basso, laulu
Robert Engstrand - kosketinsoitin
Sami Kuoppamäki - rummut
Arvostelut

Soundi:
Richard Goode

Richard Goode (s. 1. kesäkuuta 1943 Bronx, New York) on yhdysvaltalainen pianisti.
Goode opiskeli Elvira Szigetin ja Claude Frankin johdolla. Mannes College of Musicissa hänen opettajansa oli Nadia Reisenberg ja Curtis Institute of Musicissa Rudolf Serkin. Lisäksi Gooden opettajiin kuului Karl Ulrich Schnabel. Goode nousi maineeseen etenkin kamarimusiikin parissa, mutta alkoi keskittyä enemmän esiintymiseen sooloresitalistina ja konserttosolistina myöhemmällä iällään. Hän on osallistunut usein Spoleton festivaaliin ja oli Chamber Music Society of Lincoln Centerin perustajajäsen. Hän on ollut myös säännöllinen esiintyjä esimerkiksi Lontoon Wigmore Hallissa ja on esiintynyt useimpien suurten yhdysvaltalaisorkesterien sekä monien eurooppalaisten sinfoniaorkestereiden solistina.
Goode on levyttänyt muun muassa kaikki Ludwig van Beethovenin viisi pianokonserttoa ja tehnyt ensimmäisenä yhdysvaltalaissyntyisenä pianistina kymmenen CD-levyn julkaisun kaikista Beethovenin pianosonaateista. Hän sai sonaattilevytyksistään Grammy-ehdokkuuden. Hänet palkittiin Grammylla Johannes Brahmsin sonaattien levytyksestään klarinetisti Richard Stoltzmanin kanssa. Lisäksi Goode on saanut muun muassa kansainvälisen Clara Haskil -pianokilpailun ensipalkinnon ja Avery Fisher -palkinnon. Beethovenin ja Brahmsin lisäksi säveltäjiä, joiden teoksia Goode on levyttänyt, ovat olleet muiden muassa Johann Sebastian Bach, Frédéric Chopin, Wolfgang Amadeus Mozart ja Franz Schubert. Monet levyistä on tuottanut Max Wilcox, ja niitä on julkaissut eksklusiivisella levytyssopimuksella Nonesuch Records. Aikansa musiikista Goode on tulkinnut erityisesti George Perlen tuotantoa.
Goode on toiminut henkilökunnan jäsenenä Lontoon Guildhall School of Music and Dramassa, Royal Academy of Musicissa ja New Yorkin Mannes College of Musicissa. Vuosina 1999–2013 hän toimi vermontilaisen Marlboro Music School and Festivalin taiteellisena johtajana yhdessä Mitsuko Uchidan kanssa.
Goode on naimisissa viulisti Marcia Weinfeldin kanssa.
Rautapitoisuus (limnologia)

Rautapitoisuus on vesistöjen tutkimuksessa yksi luonnonveden ja talousveden ominaisuutta ilmaiseva suure, jolla määritetään vesistössä olevan eri rautaionien yhteispitoisuus. Suomalaisissa vesistöissä rautapitoisuus on yhteydessä vedenväriin ja humuksen esiintymiseen. Juomavesissä rautapitoisuus liittyy kallioiden ja moreenimaan pohjavesien käyttökelpoisuuteen. Rautaioinit muodostavat hapen kanssa rautaoksidia ja ruosteenvärisiä yhdisteitä, jotka samentavat ja värittävät juomavettä sekä värjäävät kodinkoneita ja kosteita tiloja. Rautapitoisuus vedessä ilmaistaan joko mikrogrammoina litrassa vettä (µg/l) tai milligrammoina litrassa (mg/l). Englanninkielisissä maissa yksikkönä käytetään miljoonasosia (ppm) tai miljardisosia (ppb). Kun vesitutkimuksessa esitellään monia erilaisia pitoisuuksia, erotetaan raudan pitoisuudet yksiköillä µgFe/l tai mgFe/l (lyhenne Fe tarkoittaa rautaa).
Mittaaminen

Rautapitoisuuden mittaamiseen on useita menetelmiä. Varsin helppo tapa on käyttää fotometrista mittaustapaa, jolla saadaan 5–1 500 µg/l pitoisuudet melko luotettavasti mitattua. Rautapitoinen vesi saatetaan reagoitavaan muotoon hapettamalla se peroksodisulfaatilla happamassa tilassa. Fe3+-ionit pelkistetään hydroksyyliammoniumkloridilla Fe2+-ioneiksi, joka muodostaa happamassa olosuhteissa 2,4,6-tripyridiini-s-triatsiinin (TPTZ, triatsiinit) kanssa violetin kompleksiyhdisteen Fe(TPTZ)22+. Määrätyllä aallonpituudella tämä kompleksiyhdiste absorboi valoa. Mittaamalla kuinka suuri absorptio on, voidaan raudan pitoisuus määrittää.
Rauta luonnossa > Raudan lähteitä

Raudan alkuperä on kallioperän mineraaleissa. Kallioiden pohjavesi uuttaa sitä kallion raoista, joista se liukenee veteen Fe2+-ioneina. Myös hiekassa, sorassa ja moreenissa on samaa rautaa, joka liukenee nyt tavalliseen pohjaveteen. Sieltä se kulkeutuu ihmisravinnoksi haja-asutuksien kaivoista tai kunnallisen vesijohtoverkon kautta. Keskitetty vedenotto huomioi rautapitoisuuden ja riski saada liian paljon rautaa tätä kautta on pieni. Yksityisen kaivon rautapitoisuutta voi omistaja itse tutkituttaa, mutta sen voi havaita itsekin suoraan juomalasin veden ruskeasta väristä tai raudan saostumisesta ruosteväriksi kodinkoneen pintoihin.
Virtaavissa vesistöissä esiintyy myös rautaa. Sitä huuhtoutuu sinne maaperästä pintavalumina, pohjavesivalumina tai virtaavan veden eroosion tuomana. Erityisesti jokien eroosio irrottaa savea ja lietteitä mukaansa ja sameassa vedessä rauta pääsee liukenemaan runsaana veteen. Myös humusta sisältävä vesi on tavallista rautapitoisempaa, koska rauta tarttuu herkästi orgaanisiin happoihin. Veteen liuennut happi pelkistää Fe2+-ionit niukkaliukoiseksi Fe3+-ioneiksi. Tämä raudan muoto saostuu rautahydoksidi-ioniksi (Fe(OH)2+) vesistön sedimentteihin. Rauta pysyy liukoisena varsinkin pohjaveden hapettomissa olosuhteissa. Samoin, jos vesistöstä katoaa happi, hapettuu rauta Fe2+-ioneiksi ja se liukenee takaisin veteen. Koska rautaa liukenee veteen jatkuvasti ja sitä saostuu pohjalle koko ajan, kertyy rauta järvien ja soiden pohjalle järvimalmiksi tai suomalmiksi. Näitä raudan lähteitä on hyödynnetty Euroopan keski- ja pohjoisosissa jo 3 000 vuotta sitten.
Veteen joutunut rauta reagoi veden ja hapen kanssa muodostaen reaktioketjun
Viimeiset kaksi reaktiotuotetta ovat rauta(III)hydroksidi ja hydratoitu rauta(II)oksidi.
Rauta luonnossa > Raudan pitoisuuksia luonnossa

Meriveden keskimääräinen rautapitoisuus on 1–3 ppm = 1–3 mg/l = 1 000–3 000 μg/l. Pitoisuudet vaihtelevat merialueittain ja ne ovat erisuuruiset esimerkiksi Tyynellämerellä ja Atlantissa. Jokivedessä pitoisuudet vaihtelevat kallio- ja maaperän mukaan. Tavallisesti ne ovat 0,5–1,0 ppm = 500–1 000 mg/l ja keskiarvona ilmoitetaan myös 0,7 mg/l = 700 μg/l. Pohjavesi sisältää noin 0,5–10 mg/l = 500–10 000 μg/l. Joskus pohjaveden rautapitoisuus voi kohota 50 mg/l = 50 000 μg/l.
Rauta luonnossa > Tyypillisiä arvoja Suomessa

Rautapitoisuus on kullekin vesistölle tyypillinen arvo. Toiset järvet ovat rautapitoisia ja toisissa sitä on vähemmän. Pienimmät pitoisuudet esiintyvät kirkkaissa ja karuissa vesissä, joissa pintaveden rautapitoisuus on yleensä 50–200 µg/l. Humusvesissä taso on selvästi korkeampi, koska rauta on sitoutunut humusyhdisteisiin. Normaalina tasona voidaan pitää 400–600 µg/l. Erittäin ruskeissa humusvesissä, kuten esimerkiksi suovesissä, rautapitoisuus kohoaa jopa 1 000 µg/l = 1,0 mg/l.
Eroosio lisää rautapitoisuuksia, sillä huuhtoutuvassa maa-aineksessa oleva rauta liukenee hienoaineksen suuresta pinta-alasta veteen tehokkaasti. Erittäin sameissa jokivesissä, joita syntyy sateilla tai kevättulvissa, rautapitoisuudet vaihtelevat 3–6 mg/l = 3 000–6 000 µg/l tai ylittävät nämä rajat. Järven pohjassa olevat sedimentit sisältävät paljon sinne vajonutta saostunutta rautaa. Järven pohjalla olevan veden happitilanteesta riippu paljon, miten rauta liukenee takaisin veteen. Hapettomissa oloissa niukkaliukoinen rauta (Fe3+) pelkistyy runsasliukoiseksi raudaksi (Fe2+). On hyvin tavallista, että lämpötilakerrostuneen järven hapettomassa alusvedessä on rautapitoisuus kohonnut pitoisuuksiin 1–10 mg/l = 1 000–10 000 µg/l raudan pelkistysasteesta riippuen. Alusveteen vapautunut rauta hapettuu täyskiertojen yhteydessä ja sitoo samalla osan liuenneesta fosforista takaisin sedimentteihin. Terveessä järvessä tämä systeemi huolehtii siitä, ettei veden fosforipitoisuus nouse haitallisen korkealle.
Suomessa pohjaveden rautapitoisuuden keskiarvoja korkeampia pitoisuuksia löytyy Pohjanmaan ja Lounais-Suomen savikoilta. Myös moreenimaiden pohjavesi on usein rautapitoista.
Rauta luonnossa > Talousvesi

Juomaveden käyttöarvo yleensä putoaa rautapitoisuuden kasvaessa. Vaikka rauta on ihmiselle tärkeä hivenaine, voi se korkeina pitoisuuksina olla haitallinen aine. Hyvälaatuisessa talousvedessä rautaa on alle 0,1 mg/l = 100 μg/l ja sen suositeltu enimmäispitoisuus on kunnallisessa talousvedessä 200 μg/l ja yksityisellä hieman korkeampi 400 μg/l. Raudan alkaa maistaa juomavedessä noin 500–1 000 μg/l, mutta tämä pitoisuus ei aiheuta vielä terveyshaittoja. Oman kaivon tai lähteen käyttäjän tulee kuitenkin seurata rautavedessä elävien rautabakteerien lisääntymistä.
Ihmisessä olevan raudan kokonaismäärä on noin 4 grammaa. Ihminen tarvitee vuorokaudessa useita milligrammoja rautaa korvatakseen kehosta poistuvan raudan. Miehillä tarve on 7 mg ja naisilla 11 mg vuorokaudessa. Raudan pitkäaikainen puute aiheuttaa anemiaa, sillä punaisten verisolujen hemoglobiini rakentuu raudan ympärille. Hemoglobiinin rauta tarttuu verenkierrossa happeen ja kuljettaa sen soluihin ja palatessaan keuhkoihin se kuljettaa soluista pois hiilidioksidia. Lihasten punaisuus johtuu myoglobiinista, joka sisältää myös rautaa. Rauta osallistuu useisiin ihmiskehon prosesseihin ja sitä tarvitaan jatkuvasti riittävä määrä kehossa. Jos rautaa on riittävästi, raudan ylimäärää varastoituu maksaan, haimaan, pernaan, sydämeen ja luuytimeen. Jos rautaa kertyy liikaa, alkaa se vaurioittaa näitä varastoelimiä. Ihminen hyödyntää ravinnostaan juuri hapettunutta rautaa (Fe2+) sen eri yhdisteissään, jota se saa ravinnosta ja juomavedestä. Jatkuva yli 200 mg/l pitoisen juomaveden nauttiminen aiheutta lopulta tällaisen vaarallisen tilan. Tappava pitoisuus on kuitenkin 10–50 g kehossa.
Raudan kohonneet arvot aiheuttavat myös muunlaista haittaa. Rauta värjää veden ruosteen väriseksi. Tällöin pitoisuudet ovat jo maistamisen pitoisuuksia moninkertaisia ja kyseessä onkin vaikeasta rautaongelmasta. Kaikki väriongelmat eivät johdu lähdeveden tilasta, vaan syy saattaa olla esimerkiksi putkiston korroosiosta. Siihen voi veden rautapitoisuus olla alkuperäinen syyllinen, sillä rauta aiheuttaa korroosiota. Kun vesiputket ruostuvat, värjäävät myös ne vesijohtovettä. Värjäytynyt vesi tarttuu kaikenlaisille pinnoille. Lavuaarit, pesutilojen kaakelit, astian- ja pyykinpesukoneiden sisäosat, astiat, vaatteet ja yleensä kaikki, jotka ovat veden kanssa toistuvasti tekemisissä, värjäytyvät ruosteen väriseksi. Värjäävä pitoisuus on yleensä 0,3 mg/l = 300 μg/l.
Raudan poistaminen talousvedestä on useitakin menetelmiä. Pelkistynyttä rautaa (Fe2+) voidaan poistaa ioninvaihdolla, mutta silloin vedessä ei saa olla happea. Ilmastus eli ilmakuplien johtaminen veteen, veden sumuttaminen ilmaan tai muu happea lisäävä toimenpide hapettaa raudan (Fe3+), joka muuntuu lopuksi rautahydroksidina saostuvaan muotoon. Biologinen hapetus tehdään rautabakteerien avulla, jotka käyttävät pelkistynyttä rautaa happipitoisessa vedessä ravintonaan ja tuottavat rautakarbonaattia ja rautahydroksidia, jotka saostuvat vedestä pois. Kotitalouksille myydään pieniä suodattimia, joissa raudanhapetuksen aiheuttaa katalysoiva massa.
Galleria

Rautapitoinen lähde Breznikissä Bulgariassa
Lähikuva kirkasvetisestä rautaioneita sisältävästä lähteestä.
Lähteessä Ayrshiressä Skotlannissa elää vahvana ruosteenvärinen rautabakteeri.
Rautapitoinen puro Pohjois-Mississippissä Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

Water Research: Iron
Robert B. Hill Co: Iron removal
Rogelio Sánchez González

Rogelio Sánchez González (23. huhtikuuta 1921 – 22. joulukuuta 2011) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. maaliskuuta 1944 ja nimitettiin Coliman hiippakunnan piispaksi 23. heinäkuuta 1972. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Salazar López, jota avustivat Ignacio de Alba y Hernández ja Adolfo Hernández Hurtado.
Sánchez González erosi tehtävistään piispana 8. helmikuuta 1980 ja kuoli 90-vuotiaana joulukuussa 2011.
Rogatica

| Rogatica (Рогатица) |
| --- | --- |
 Rogatican kunnan sijainti Bosnia ja Hertsegovinassa
 Koordinaatit: 43°48′N, 19°00′E 
Valtio:  Bosnia ja Hertsegovina
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Kunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  664 km²
Väkiluku (1991):  21 812
 – Väestötiheys:  32.8 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Rogatica (serb. Рогатица) on kunta ja sen samanniminen keskuspaikka Bosnia ja Hertsegovinan Serbitasavallassa. Kunnan pinta-ala on 664 neliökilometriä, ja siellä oli 21 812 asukasta vuonna 1991. Rogatica sijaitsee Sarajevosta 60 kilometriä koilliseen.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Rogatica
Rogelio Esquivel Medina

Rogelio Esquivel Medina (18. kesäkuuta 1940 – 20. kesäkuuta 2023) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Méxicon arkkihiippakuntaan 13. syyskuuta 1970 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Garrianan titulaaripiispaksi 27. kesäkuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Norberto Rivera Carrera, jota avustivat Giuseppe Bertello ja Onésimo Cepeda Silva.