stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alfred Gough
Aiheesta muualla

Alfred Gough Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
André Hahn

Andre Hahn
André Hahn (s. 13. elokuuta 1990 Otterndorf) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa FC Augsburgia. Hänen aiempia seurojaan ovat muun muassa Kickers Offenbach, Borussia Mönchengladbach ja Hamburger SV. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Hahn on pelannut Bundesliigassa kauden 2019–2020 loppuun mennessä 182 ottelua, joista 91 Augsburgissa, 68 Mönchengladbachissa ja 23 Hamburgissa. Maaleja hän on liigassa tehnyt 34, joista kaudella 2013–2014 Augsburgin pelaajana 12 ja kaudella 2015–2016 Mönchengladbachin pelaajana kahdeksan vaikka hän loukkaantumisten vuoksi pelasi vain 15 ottelua. Hahn on pelannut Mönchengladbachin joukkueessa Mestarien liigassa yhdeksän ottelua, joissa hän on tehnyt yhden maalin, ja Eurooppa-liigassa kahdeksan ottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia.
Hahn on pelannut Saksan maajoukkueessa yhden maaottelun Puolaa vastaan toukokuussa 2014.
Alfred García

| Alfred García Castillo |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1997 (ikä 27) El Prat de Llobregat, Espanja
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Alfred
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  Laulu
Aiheesta muualla
www.alfredgarcia.es
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Alfred García Castillo (s. 14. maaliskuuta 1997 El Prat de Llobregat, Espanja), tunnetaan myös pelkällä nimellä Alfred García, on espanjalainen laulaja. Hän edusti Espanjaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa Lissabonissa yhdessä Amaia Romeron kanssa kappaleella "Tu canción".
Biografia

Seitsemänvuotiaana Alfred aloitti laulamisen ja vetopasuunan opiskelun. Hän osaa myös soittaa kitaraa, rumpuja ja koskettimia. Hän opiskeli musiikkia Unió Filharmònica del Prat -nimisessä koulussa.
Viistoistavuotiaana Alfred julkaisi itse tuottamansa albumin nimeltä Beginning ja singlen nimeltä "She Looks So Beautiful". Vuoteen 2018 mennessä hän on julkaissut yhteensä kolme albumia ja on säveltänyt elokuvamusiikia.
Vuonna 2016 Alfred kilpaili La Voz -kilpailun (Espanjan versio The Voice-kilpailusta) neljännellä tuotantokaudella. Hän esitti John Mayerin "Waiting on the World to Change" Ääni Ratkaisee -jaksossa, mutta yksikään tuomareista ei kääntynyt.
Vuonna 2017 Alfred koe-esiintyi Operación Triunfo -kilpailun yhdeksännellä tuotantokaudella. 23 lokakuuta hänet valittiin kilpailun "Akademiaan". 29. tammikuuta 2018 kilpailun finaalin "Gala Eurovisión" aikana hän voitti kisan saaden eniten ääniä yleisöltä ja edusti näin ollen Espanjaa vuoden 2018 Euroviisuissa yhdessä Amaian kanssa kappaleella "Tu canción".
André Guelfi

| André Guelfi |
| --- | --- |
 André Guelfi vuonna 1953.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1919  El Jadida 
Kansalaisuus:   Ranska   Marokko
Formula 1 -ura
Aktiivivuodet:  1958
Talli(t):  Cooper
Kilpailuja:  1
Maailman­mestaruuksia:  0
Voittoja:  0
Palkintosijoja:  0
Paalupaikkoja:  0
Nopeimpia kierroksia:  0
MM-pisteitä:  0
Ensimmäinen kilpailu:  Marokon Grand Prix 1958
Viimeinen kilpailu:  Marokon Grand Prix 1958
André Guelfi (6. toukokuuta 1919 Mazagan, Marokko – 28. kesäkuuta 2016) oli ranskalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui yhteen F1-osakilpailuun kaudella 1958, Marokon GP:hen. Hän oli kilpailussa viidestoista, eikä saavuttanut pisteitä. Hän osallistui myös lukuisiin MM-sarjaan kuulumattomiin kilpailuihin.
André Hansen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 17. joulukuuta 1989 (ikä 34)
Syntymäpaikka: Oslo, Norja
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 189 cm
Paino: 87 kg
Seura
Seura: Rosenborg
Pelinumero: 1
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2008 | Skeid | 20¹ | (0¹) |
| 2007 | → Kjelsås (laina) | – | (–) |
| 2009–2010 | Lillestrøm | 3 | (0) |
| 2009 | → KR Reykjavík (laina) | 8 | (0) |
| 2011–2014 | Odd | 111 | (0) |
| 2015– | Rosenborg | 54 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 149 | (0) |
Maajoukkue
| 2013– | Norja | 3 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 10. toukokuuta 2017.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 5. huhtikuuta 2016.
André Hansen (s. 17. joulukuuta 1989 Oslo) on norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa kaudella 2015 Norjan pääsarjassa pelaavaa Rosenborgia.
Hansen teki ensiesiintymisensä Norjan pääsarjassa 30. huhtikuuta 2009, kun hänen edustamansa Lillestrøm hävisi Brannille vieraissa 1–3. Hän pelasi seurassa kolme liigaottelua kausina 2009–2010. Lisäksi Hansen pelasi kaudella 2009 kahdeksan ottelua Islannin pääsarjan KR Reykjavíkissa. Kaudet 2011–2014 Hansen pelasi Norjan pääsarjaa Oddissa. Kaudeksi 2015 hän siirtyi Rosenborgiin.
Norjan A-maajoukkueessa Hansen teki ensiesiintymisensä vuonna 2013.
Anniina Kangasluoma

| Anniina Kangasluoma> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 5. marraskuuta 2003 (ikä 20)
Kansalaisuus:   Suomi
Pesäpalloilija
Aktiivisena:  2023-
Ulkopelipaikka:  kolmoskoppari
Seura:  Lapuan Virkiä
Sarja:  Superpesis
Pelaajaura
Junioriseurat
2016-2022:  Lapuan Virkiä
Ammattilaisjoukkueet
2023-:  Lapuan Virkiä
Anniina Kangasluoma (s. 5. marraskuuta 2003) on suomalainen pesäpalloilija.
Kangasluoma edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Lapuan Virkiää. Kangasluoma on saavuttanut kaksi SM-pronssia kaudella 2022 ja kaudella 2023. Hän pelaa ulkokentällä kolmoskopparina. Kangasluoma on pelannut 20 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt kolme tavallista juoksua ja kerännyt yhdeksän kärkilyöntipistettä. Kangasluoma on pelannut kymmenen Superpesiksen ylempien pudotuspelien ottelua. Näissä otteluissa hän on lyönyt yhden tavallisen juoksun ja kerännyt kaksi kärkilyöntipistettä. Tilastot päivitetty kauden 2023 jälkeen.
Andy McDonald

| Andy McDonald |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. elokuuta 1977 (ikä 47) Strathroy, Ontario, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  keskus/laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  84 kg
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–2013
Aik. seurat:  Anaheim Ducks st. Louis blues
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | Anaheim Ducks | 2007  |
Andy McDonald (s. 25. elokuuta 1977 Strathroy, Ontario, Kanada) on uransa päättänyt kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä, joka on nähty sekä laidoilla että keskushyökkääjänä.
McDonald pelasi lapsuutensa juniorisarjoissa ja alemmissa ammattilaissarjoissa, kunnes hän siirtyi varaamattomana Mighty Ducks of Anaheimiin. Ensimmäisen maalinsa hän teki Los Angeles Kingsiä vastaan 3. joulukuuta 2000.
Aivotärähdys vaikeutti McDonaldin ensimmäisiä kausia Anaheimissa. Hän katsoi sivusta, kun Anaheim pelasi mestaruudesta kaudella 2002–2003, häviten kuitenkin seitsemännessä ottelussa.
19. tammikuuta 2007 McDonald pelasi ensimmäisen NHL:n tähdistöottelunsa korvaten loukkaantuneen Detroit Red Wingsin Henrik Zetterbergin. Ottelun taitoharjoituksissa McDonald oli nopein luistelija.
Kaudella 2006–2007 Anaheimin pelatessa toista kertaa Stanley Cupin finaalissa McDonald ei seurannut peliä sivusta, vaan oli yksi joukkueensa tärkeimmistä pelaajista Ducksin voittaessa mestaruuden. Hyökkäysketju Kunitz–McDonald–Selänne teki tasaisesti tehoja. McDonald teki muun muassa finaalisarjassa viisi maalia.
Anaheim myi McDonaldin St. Louis Bluesiin joulukuussa 2007 Doug Weightia, Michal Birneriä ja 7. kierroksen varausvuoroa vuoden 2008 varaustilaisuudessa vastaan. McDonald ilmoitti lopetavansa uransa 6. kesäkuuta 2013 aivotärähdysten takia.
Aleksandr Veltman

Aleksandr Veltman 1830-luvulla.
Aleksandr Fomitš Veltman (ven. Алекса́ндр Фоми́ч Ве́льтман); (8. heinäkuuta [J: 20. heinäkuuta] 1800 Pietari, Venäjän keisarikunta – 11. tammikuuta [J: 23. tammikuuta] 1870 Moskova Venäjän keisarikunta) oli venäläinen kirjailija, historiantutkija, muinaistutkija ja museonjohtaja.
Suku ja koulutus, virkaura > Yksityiselämä

Aleksandr Veltmanin ensimmäinen avioliitto solmittiin, morsiamen perheen vastustuksesta huolimatta, vuonna 1832 pikkuserkku Anna Pavlovna Veidelin (1812-1847) kanssa, josta syntyi tytär Nadežda (s. 1837). Ensimmäisen vaimonsa kuoleman jälkeen Veltman meni naimisiin vuonna 1850 kirjailija Jelena Ivanovna Kuben (1816-1868) kanssa, heille syntyi poika ja tytär.
Kirjallinen ura

Romantiikan ajan runoilijana aloittaneen Veltmanin esikoisromaani, Bessarabiaan sijoittuva matkaromaani Strannik (”Vaeltaja”) ilmestyi vuosina 1831–1832. Kirjailijan muun tuotannon tavoin sille on ominaista eri tyylilajien, realistisen kuvauksen ja fantasian vuorottelu sekä omaperäinen ja leikkisä kielenkäyttö. Romaani Koštšei Bessmertnyi (”Kuolematon Koštšei”, 1833) hyödyntää muinais-Venäjän historiaa ja kansanperinnettä. Utopiaromaani MMMCDXLVIII god (”Vuosi 3448”, 1833) vie lukijan tulevaisuuteen, jota vaivaavat nykyajan yhteiskunnalliset ongelmat. Teos kuuluu venäläisen utopia- ja tieteiskirjallisuuden klassikoihin.
Romaani Aleksandr Filippovitš Makedonski (1836) vie aikamatkalle menneisyyteen, Aleksanteri Suuren valtakuntaan 300-luvulle eaa. Novellia Erotida (1835) voi lukea 1830-luvun seurapiiritarinoiden parodiana. Nimihenkilö on ratsumestari-isän koulima vahva ja rohkea neito, jonka innoittajana saattoi olla Nadežda Durova.
Velltmanin laajat tiedot ja kokemukset auttoivat häntä eteenpäin fantasia- ja tieteiskirjailijana. Hänen kerrontansa on saksalaisen romantiikan tyyliin kaksitasoista. Vastakkaiset elementit vuorottelevat: arkielämä - mielikuvitus, mennyt - nykyinen, proosa - runo, kansanperinne - kirjallisuus, suora - ironinen ilmaisu
Veltman oli kertomakirjallisuuden kokeilija ja uudistaja, joka jäi syrjään aikansa valtavirrasta ja joutui unohduksiin jo 1860-luvulla. Hän laati myös historiaa, kansatiedettä ja kulttuuria käsitteleviä tutkielmia, jotka oppineisuudestaan huolimatta sisältävät usein täysin mielikuvituksellisia päätelmiä. Veltmanin koti oli pitkään yksi Moskovan kirjallisuuselämän keskuksista.
Hän teki yhteistyötä Aleksandr Puškinin kanssa Sovremennik-lehdessä sen alusta pitäen, toimitti vuosina 1836-1837 omaa kirjallista vuosikirjaansa Kartini sveta (ven. Картины света, "Valon kuvia"), joka oli taloudellinen epäonnistuminen ja oli vuonna 1849 Moskvitianin (ven. Москвитянин) -lehden päätoimittaja.
Hän piti 1850-luvulla kotonaan torstaisin kirjallisia iltoja, joihin osallistuivat mm. Mihail Zagoskin, Vladimir Dal, filologi Ismail Ivanovits Sreznevski, Lev Mei, Aleksandr Ostrovski, runoilija Nikolai Berg, runoilija Nikolai Štšerbina ja historioitsija Vadim Passek.
Aiheesta muualla

Aleksandr Veltmanin teoksia Lib.ru-sivustolla
Jelena Ivanovna Kube noin 1840-luvulla
Aleksandr Veltman ja Jelena Kube lapsineen
Hovineuvos Aleksandr Veltman 1860-luvulla.
Ameno

| Ameno |
| --- | --- |
 Ameno.
 Ameno
 Koordinaatit: 45°47′22″N, 8°26′31″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Piemonte
Maakunta:  Novara
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Roberto Neri
Pinta-ala:  
 – Maa:  10,00 km²
Korkeus:  517 (min. 380 - maks. 788) m
Väkiluku (2015):  860
 – Väestötiheys:  86,00 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  28010
Suuntanumero(t):  0322
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ameno on kunta Pohjois-Italiassa Novaran maakunnassa Piemonten alueella. Amenon naapurikunnat ovat Armeno, Bolzano Novarese, Colazza, Invorio, Miasino ja Orta San Giulio.
Alex Biega

| Alex Biega |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. huhtikuuta 1988 (ikä 36) Montreal, Quebec, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  oikea
Pituus:  179 cm
Paino:  90 kg
Seura
Seura:  Nashville Predators
Sarja:  NHL
Pelinumero:  3
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2010–
Aik. seurat:  Portland Pirates (AHL) Rochester Americans (AHL) Utica Comets (AHL) Vancouver Canucks (NHL)   Detroit Red Wings (NHL)  Toronto Maple Leafs (NHL)
NHL-varaus:  147. varaus, 2006 Buffalo Sabres
Alex Biega (s. 4. huhtikuuta 1988 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Nashville Predatorsin organisaatiossa. Buffalo Sabres varasi hänet viidennellä kierroksella vuoden 2006 varaustilaisuudessa.
Ura > Junioriura

QMJHL-joukkue Rimouski Océanic varasi Biegan vuoden 2004 CHL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella. Biega päätti kuitenkin pelata Salisburyn yliopiston jääkiekkojoukkueessa. Vuonna 2005 Saint John Sea Dogs varasi hänet QMJHL:n laajennusvarauksessa, mutta hän ei pelannut Saint Johnissa. Yhden kauden Salisburyssa pelattuaan Biega siirtyi Harvardin yliopistoon, jossa pelasi neljän kauden ajan. Hänet valittiin ensimmäisellä kaudellaan NCAA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Biega valittiin myös joukkueensa arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kausina 2007–2008 ja 2008–2009 Biega valittiin kolmanteen tähdistökentälliseen. Viimeisenä vuotenaan Harvardissa hän oli joukkueen kapteeni. Neljän Harvardin kauden aikana Biega teki 15 maalia ja 70 tehopistettä pelaamissaan 131 ottelussa. Lisäksi hän keräsi 144 rangaistusminuuttia.
Buffalo Sabres varasi Biegan viidennellä kierroksella 147. pelaajana NHL:n vuoden 2006 varaustilaisuudessa, mutta Biega ei tehnyt Sabresin kanssa sopimusta, koska olisi tuolloin menettänyt oikeutensa pelata NCAA:ssa. 27. toukokuuta 2010, valmistumisensa jälkeen Biega teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Sabresin kanssa.
Ura > Ammattilaisura

Biega teki ammattilaisdebyyttinsä 9. lokakuuta 2010 AHL:n Portland Piratesissa. Hän teki iski ensimmäisen maalinsa 20. marraskuuta Piratesin voittaessa 2–1 Worcester Sharksin. Hän pelasi tulokaskautensa aikana AHL:ssä 61 ottelua, joissa teki kolme maalia ja 18 tehopistettä. Pudotuspeleissä hän pelasi 12 ottelua ja teki niissä yhden maalin sekä yhden syöttöpisteen.
Kauden 2011–2012 Biega aloitti Sabresin uudessa AHL-farmijoukkueessa Rochester Americansissa. Häntä ei nostettu NHL-kokoonpanoon kauden aikana. Rochesterissa hän teki 65 ottelussa viisi maalia ja 23 tehopistettä. Kahdessa pudotuspeliottelussa hän sai kaksi syöttöpistettä. Biega pelasi myös kauden 2012–2013 kokonaan AHL:ssä, jossa pelasi Rochesterissa 72 ottelua ja teki niissä viisi maalia sekä 25 tehopistettä. Pudotuspeleissä kolmessa ottelussa hän syötti kaksi maalia.
Biega solmi vapaana agenttina 5. heinäkuuta 2013 Vancouver Canucksin kanssa yhden vuoden mittaisen pelaajasopimuksen. Hän pelasi kauden 2013–2014 Vancouverin farmijoukkue Utica Cometsissa, jossa teki 22 tehopistettä. Heinäkuussa 2014 Biega teki yhden vuoden jatkosopimuksen Canucksin kanssa.
Kaudella 2014–2015 Biega teki Uticassa 10 pistettä 25 ottelussa, jonka jälkeen hänet nostettiin Canucksin NHL-kokoonpanoon. Biega debytoi NHL:ssä 16. helmikuuta 2015. Hän teki ensimmäisessä ottelussa maalin iskiessään 3–2 -voittomaalin Minnesota Wildia vastaan. Hän pelasi kauden 2014–2015 aikana seitsemän NHL-ottelua. AHL:ssä Biega pelasi Uticassa 62 ottelua, joissa teki 19 tehopistettä. Lisäksi hän pelasi 23 pudotuspeliottelua Utican edettyä AHL:n finaaliin, jossa se kuitenkin hävisi Calder Cupin Manchester Monarchsille.
Biega teki kaksivuotisen yhden suunnan jatkosopimuksen Canucksin kanssa 2. helmikuuta 2016.
Muuta

Biegan veli on Danny Biega, joka pelaa Carolina Hurricanesin organisaatiossa.
Andorran parlamentti

| Andorran parlamentti |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  yksikamarinen
Kokoonpano
Edustajia:  28
 
Puolueet:  Hallitus: (17)      DA (11)       LA (4)       Ciutadans Compromesos (2) Oppositio: (11)       PS (7)       Unió Laurediana (4)
Vaalit
Viimeisimmät vaalit:  7. huhtikuuta 2019
Seuraavat vaalit:  2023
Kokouspaikka
 Parlamentin valtuustosali.
 Casa de la Vall ja Andorran uusi parlamenttitalo, Andorra la Vella
Andorran parlamentti eli yleiskokous (kat. Consell General d'Andorra) on Andorran yksikamarinen parlamentti. Andorran yleiskokouksella on lainsäädännöllinen valta, ja se myös nimittää pääministerin, hyväksyy valtion budjetin sekä tukee ja valvoo hallituksen poliittisia toimia.
Vaalit

Andorran parlamenttivaalit määritellään pääosin vuoden 1993 perustuslaissa ja vaalilaissa. Lisäksi asiaa käsitellään myös laissa puolueista ja kampanjarahoituksessa sekä laissa julkisesta radiosta ja televisiosta.
Edustajien vaalikausi kestää neljä vuotta. Vaaleissa käytetään kahta erilaista valintajärjestelmää. Puolet edustajista valitaan koko maan kattavasta vaalipiiristä suhteellista vaalitapaa noudattaen. Koko maan vaalipiirissä järjestetään suljettu listavaali. Lisäksi parlamenttiin valitaan kaksi edustajaa jokaisesta seitsemästä kunnasta, joissa toteutetaan enemmistövaalia. Vaaleissa äänioikeutettuja ovat kaikki yli 18-vuotiaat Andorran kansalaiset, joilla on täydet kansalaisoikeudet.
Vuoden 2019 parlamenttivaaleissa äänestysprosentti oli 65 prosenttia. Eniten paikkoja sai Andorran demokraatit, joille meni 11 paikkaa. Muut edustajia saaneet puolueet olivat Sosiaalidemokraattinen puolue (7 paikkaa), Andorran liberaalipuolue (4 paikkaa), Unió Laurediana (2 paikkaa) ja Sosiaalidemokratia ja edistys (2 paikkaa). Lisäksi kaksi paikkaa meni sitoutumattomille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Andorran parlamentti Wikimedia Commonsissa
Parlamentin kotisivut (katalaaniksi)
Andorran parlamenttivaalit 2019

Andorran parlamenttivaalit 2019 toimitettiin 7. huhtikuuta 2019. Vaaleissa valittiin Andorran parlamentin kaikki 28 edustajaa. Suurimpana puolueena pysyi Demòcrates per Andorra, joka kuitenkin menetti absoluuttisen enemmistönsä, ja toiseksi suurimmaksi puolueeksi nousi sosiaalidemokraattinen puolue. Vaalien jälkeen hallituskoalition muodostivat Demòcrates, Andorran liberaalit ja Ciutadans Compromesos.
Vaalitapa

Andorran parlamentin edustajat valitaan rinnakkaisäänestyksellä. 14 edustajaa valitaan maanlaajuisella suhteellisella listavaalilla käyttäen korkeimpien jäämien menetelmää, kun taas toiset 14 edustajaa valitaan enemmistövaalilla kustakin Andorran seitsemästä kunnasta siten, että kussakin kunnassa eniten ääniä saaneen kaksi ehdokasta käsittävän listan ehdokkaat katsotaan valituiksi.
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| Puolue | Puolue | Enemmistövaali | Enemmistövaali | Enemmistövaali | Listavaali | Listavaali | Listavaali | Paikat yhteensä | Muutos |
| Puolue | Puolue | Äänet | % | Paikat | Äänet | % | Paikat | Paikat yhteensä | Muutos |
|  | Demòcrates per Andorra | 5 931 | 34,86 | 6 | 6 248 | 35,13 | 5 | 11 |  4 |
|  | Sosiaalidemokraattinenn puolue | 6 473 | 38,05 | 2 | 5 445 | 30,62 | 5 | 7 |  4 |
|  | Andorran liberaalit | 6 473 | 38,05 | 2 | 2 219 | 12,48 | 2 | 4 |  1 |
|  | Tercera Via + Unió Laurediana | 2 122 | 12,47 | 2 | 1 853 | 10,42 | 2 | 4 |  1 |
|  | Ciutadans Compromesos | 1 136 | 6,68 | 2 |  |  |  | 2 | uusi |
|  | Progressistes SDP | 1 280 | 7,52 | 0 | 1 044 | 5,87 | 0 | 0 |  2 |
|  | Andorra Sobirana | 71 | 0,42 | 0 | 825 | 4,64 | 0 | 0 | uusi |
|  | Units pel Progrés d'Andorra |  |  |  | 149 | 0,84 | 0 | 0 | uusi |
| Tyhjät ja hylätyt äänet | Tyhjät ja hylätyt äänet | 1.611 | – | – | 855 | – | – | – | – |
| Yhteensä | Yhteensä | 18 624 | 100 | 14 | 18 638 | 100 | 14 | 28 | 0 |
| Äänioikeutetut/äänestysprosentti | Äänioikeutetut/äänestysprosentti | 27 278 | 68,27 | – | 27 278 | 68,33 | – | – | – |
Lähde:
Adolf Wiklund (säveltäjä)

Adolf Wiklund
Adolf Wiklund (5. kesäkuuta 1879 Långserud – 2. huhtikuuta 1950 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, pianisti ja kapellimestari.
Elämä > Varhaiset vuodet Ruotsissa

Wiklund syntyi opettaja, urkuri Petter Johan Wiklundin ja tämän vaimon Kristina Lindbergin pojaksi. Vuosi pojan syntymän jälkeen perhe muutti Karlsborgiin, jossa Wiklund varttui. Hänen isoveljestään Victorista tuli pianisti, opettaja ja kuoromestari. Adolf Wiklund suoritti aluksi insinööriopintoja Eskilstunassa, mutta oli samanaikaisesti myös musiikillisesti aktiivinen. Opiskellessaan Eskilstunassa hän esimerkiksi sävelsi viululle ja orkesterille romanssin, joka esitettiinkin siellä. Syksyllä 1897 Wiklund siirtyi urkuriopintoihin Tukholman kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun. Hän sai oppiarvon urkujensoitossa vuonna 1899 sekä kanttorin- ja musiikinopettajan pätevyydet seuraavana vuonna.
Näiden opintojen jälkeen Wiklund opiskeli pianonsoittoa Richard Anderssonin sekä kontrapunktia ja sävellystä Johan Lindegrenin johdolla. Varhaisiin mentoreihin kuului myös Wilhelm Stenhammar, josta tuli yksi Wiklundin läheisimmistä ystävistä. Vuonna 1902 Wiklund sai kaksivuotisen stipendin sävellysopintoja varten.
Elämä > Ulkomailla

Syksyllä 1903 Wiklund matkusti ensimmäistä kertaa ulkomaille suuntanaan Pariisi. Hän työskenteli siellä urkurina ruotsalaisten seurakunnassa ja opetti pianonsoittoa. Samoihin aikoihin hän sävelsi a-molliviulusonaatin ja konserttialkusoiton, joista jälkimmäisen hän näytti kehitysideoiden varalta säveltäjä Alfred Bruneaulle, joka ei kuitenkaan nähnyt parannettavaa orkestroinnissa. Kaksivuotinen Jenny Lind -stipendi mahdollisti Wiklundin pysymisen ulkomailla, joten hän asui vuosina 1905–1907 Berliinissä, jossa opiskeli pianonsoittoa James Kwastin johdolla. Hän ei ottanut sävellystunteja, mutta tutki itse orkesteripartituureja. Berliinistä Wiklund matkusti vielä Italiaan ja vietti kuukauden Roomassa.
Kaudella 1907–1908 Wiklund työskenteli vapaaehtoisena oopperatalossa Karlsruhessa. Palattuaan Berliiniin hän työskenteli korrepetiittorina oopperassa sekä pedagogina Etelka Gersterin oopperakoulussa.
Elämä > Vuodesta 1910

Wiklund palasi vuonna 1910 kotimaahansa. Hän työllistyi Tukholmassa pianonsoiton ja nuorten laulajien opettajana. Vuonna 1911 Wiklund aloitti työskentelyn kapellimestarina Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa. Hän meni naimisiin vuonna 1912. Vakiinnutettuaan mainettaan Wiklund tuli vuonna 1915 valituksi Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. Vuonna 1921 hän matkusti Itävaltaan, jossa johti kaksi Wienin filharmonikkojen konserttia. Uuden johtaja John Forsellin kanssa riitaannuttuaan Wiklund erosi työstään kuninkaallisessa oopperassa vuonna 1924 ja pääsi Georg Schnéevoigtin seuraajaksi Konsertföreningenin kapellimestarina. Hän pysyi sen toisena kapellimestarina, kunnes kaudella 1936–1937 pääsi pääkapellimestariksi. Vuonna 1938 Wiklund jäi virallisesti eläkkeelle, vaikka jatkoikin työskentelyä kapellimestarina Konsertföreningenissä, muualla Ruotsissa ja ulkomailla. Hän johti monia Konsertföreningenin koulukonsertteja vuodesta 1927 1940-luvun loppuun saakka.
Wiklund ei ollut tuottelias säveltäjä 1920-luvun puolenvälin jälkeen ja oli lopettanut pianistina konsertoinnin vuosia aiemmin. Osin tämä johtui hänen kiireisestä työstään kapellimestarina, jona hänen suosikkisäveltäjiään olivat Wolfgang Amadeus Mozart ja Johannes Brahms.
Tuotanto

Wiklund sävelsi vuonna 1902 konserttikappaleen pianolle ja orkesterille. Myöhemmin kahdesta konsertosta pianolle muodostuivat hänelle eniten mainetta säveltäjänä tuoneet teokset. Ensimmäinen pianokonsertto (op. 10, e-molli, 1907) uudistettiin orkestraation osalta vuonna 1935. Mahdollisia vaikutteita teoksen taustalla ovat olleet Brahmsin 2. pianokonsertto ja Stenhammarin 2. pianokonsertto, minkä lisäksi teoksessa on täysin erilaista, impressionistista tyyliä, joka saattoi periytyä säveltäjän kuulemasta Pelléas et Mélisande -oopperasta (Claude Debussy).
Toinen pianokonsertto (op. 17, h-molli) on sävelletty vuosina 1916–1917. Säveltäjä itse piti sitä kypsempänä teoksena kuin ensimmäistä pianokonserttoaan. Se kuuluikin säännölliseen konserttiohjelmistoon 1930–1940-luvuilla, ja teoksen esittäneisiin pianisteihin kuului Wilhelm Backhaus.
Wiklund sävelsi myös lukuisia muita orkesteriteoksia, piano- ja kamarimusiikkia, lauluja sekä joitain kuoroteoksia. Orkesteriteoksista viimeinen oli Symfonisk prolog (1935). Ainoa sinfonia kantaesitettiin kuninkaallisen oopperan juhlistaessa 150-vuotista taivaltaan vuonna 1923.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja