stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Piikkiherneet

| Piikkiherneet |
| --- | --- |
 Euroopanpiikkiherne (Ulex europaeus)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Piikkiherneet Ulex  L.
Katso myös
   Piikkiherneet Wikispeciesissä   Piikkiherneet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piikkiherneet (Ulex) on hernekasvien heimon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu noin 20 piikkistä pensaslajia. Ne elävät luonnonvaraisina Länsi-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa.
Lajeja

euroopanpiikkiherne eli piikkiherne (Ulex europaeus)
katalonianpiikkiherne (Ulex parviflorus)
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Piikkiherneet – Ulex
Eväste

Evästeiden valinta
Eväste (joskus myös keksi, engl. cookie) on dataa, jonka web-palvelin tallentaa käyttäjän laitteelle. Selain lähettää tiedon takaisin kyseiselle palvelimelle joka pyynnön yhteydessä.[lähde? ]
Evästeellä tarkoitetaan sellaista tietoa, jonka palvelun tarjoajan palvelin lähettää käyttäjän selainohjelmalle pyytäen selainta tallentamaan tiedon käyttäjän päätelaitteelle ja jota kyseinen palvelun tarjoajan palvelin voi myöhemmin pyytää takaisin. Kyse on käytännössä pienestä tietomäärästä, tyypillisesti lyhyestä tekstistä.lähde tarkemmin?
Evästeitä on kahta lajia, istuntokohtaisia (engl. session cookie) ja pysyviä (engl. persistent cookie). Istuntokohtaiset evästeet vanhenevat, kun käyttäjä lopettaa istunnon web-palvelussa, ja pysyvät evästeet säilytetään määrättyyn aikarajaan asti tai kunnes käyttäjä ne tuhoaa. Selaimet lähettävät evästeen vain sille palvelimelle, joka on sen alun perin käyttäjälle lähettänyt.
Käyttötavat > Istunnonhallinta

Evästeet ovat ratkaisu HTTP-protokollan tilattomuuteen. Kaikki HTTP-kutsut ovat täysin riippumattomia toisistaan. Tämä vaikeuttaa istunnon seuraamista ja käyttäjän yksilöimistä: käyttäjätunnus pitää piilottaa piilotettuihin CGI-kutsujen kenttiin. Evästeen avulla palvelin voi tallentaa dataa käyttäjälle joko tilapäisesti kyseisen istunnon ajaksi tai pitemmäksi aikaa, mikä helpottaa istuntoseurannan toteutusta. Tämä mahdollistaa esimerkiksi myös sen, että käyttäjä voi kirjautua WWW-palveluun ilman, että hänen tunnisteitaan tallennetaan minnekään käyttäjän tietokoneelle. Käyttäjän puolella tallennetaan ainoastaan istunnon tunnus (session identifier), joka voi olla tilapäinen tai pitemmäksi ajaksi tallennettu.[lähde? ]
Evästeitä käytettäessä käyttäjän istunto tunnistetaan HTTP-pyynnön otsikkotiedoissa välitetyn evästeen avulla, jolloin palvelimella voidaan tunnistaa käyttäjän pyyntöjen liittyvän tiettyyn istuntoon. Tällaisessa käytössä evästeen tarkoitus on tunnistaa käyttäjän istunto.[lähde? ]
Käyttötavat > Personointi

Evästeiden avulla voidaan tallentaa ja välittää käyttäjän tekemiä personointivalintoja. Jos käyttäjä esimerkiksi valitsee web-sivulla kielekseen suomen, voidaan tämä tieto tallentaa käyttäjän selaimeen evästeen muodossa. Tämän jälkeen kaikissa käyttäjän tekemissä HTTP-pyynnöissä kyseiselle palvelimelle välitetään tieto siitä, että käyttäjä haluaa käyttää sivua suomeksi.
Käyttötavat > Seuranta

Evästeiden avulla voidaan myös seurata käyttäjää. Kun palvelin asettaa heti yhteyden alussa käyttäjän selaimeen evästeen, lähettää selain tämän evästeen aina osana HTTP-pyyntöjä. Näin ollen palvelimen päässä voidaan seurata mitä sivuja käyttäjä avaa ja missä järjestyksessä. Tätä tietoa voidaan hyödyntää esimerkiksi palvelun kehityksessä tai käyttäjien toimintamallien tutkimisessa.
Käyttötavat > Kolmannen osapuolen evästeet

Evästeitä on toisaalta myös pidetty riskinä käyttäjälle, mikä johtuu siitä, että niitä voidaan tietyissä tapauksissa käyttää sivustojen ulkopuolella ja ne mahdollistavat käyttäjän seurannan ulkopuolisien palvelimien kautta. Monet banner-mainokset, sosiaalisten verkostojen "Tykkää"-painikkeet sekä webanalytiikka-komponentit ladataan toiselta palvelimelta kuin miltä varsinainen sivu, ja samalla voidaan välittää eväste, joka koskee ulkopuolista palvelinta eikä sitä palvelinta, miltä käyttäjä varsinaisesti lukee sivua. Kun sama palvelin tarjoaa mainoksia toisillekin sivuille, käyttäjän liikkeitä voidaan seurata sitä kautta. Sivuston ulkopuolelta tulevista evästeistä käytetään nimitystä kolmannen osapuolen evästeet. Monissa WWW-selaimissa on toiminto, jonka avulla kolmannen osapuolen evästeet voidaan estää ja sallia vain sellaiset evästeet, jotka tulevat suoraan käytettävästä verkkopalvelusta.
Tekninen toteutus

Evästeiden asettaminen, käyttö ja toteutus tapahtuu tyypillisimmin seuraavasti:
Pyydät web-selaimella web-sivua palvelimelta (esimerkiksi example.org)
Sivuston palvelin huomaa, että HTTP-pyyntösi otsikossa ei ole evästettä
Sivuston palvelin lähettää selaimellesi sivun ja sen mukana sivun evästeen, joka jää selaimesi muistiin
Selain lähettää evästeen kaikkien niiden pyyntöjen mukana, jotka kohdistuvat domainiin example.org, kunnes eväste vanhenee tai poistetaan
Palvelin saa evästeen, tunnistaa sen avulla istuntosi ja muut evästeelle ja sen perusteella palvelimelle tallennetut tiedot
Lainsäädäntö

Suomen lainsäädännössä evästeet mainitaan sähköisen viestinnän palveluista annetussa laissa (917/2014). Säännös vastaa sisällöllisesti sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin evästeiden käyttöä koskevaa sääntelyä (5 artiklan 3 kohta). Sähköisen viestinnän palveluista annettua lakia valvoo Liikenne- ja viestintävirasto Traficom. Yleisen tietosuoja-asetuksen suostumusta koskevia säännöksiä valvoo Suomessa tietosuojavaltuutettu.
Lainsäädäntö > Käytön edellytykset

Sähköisen viestinnän palveluista annetun lain 205 §:ssä säädetään evästeiden käytön edellytyksistä:
Evästeiden tai muiden palvelun käyttöä kuvaavien tietojen tallentaminen käyttäjän päätelaitteelle ja näiden tietojen käyttö on sallittua palvelun tarjoajalle, jos käyttäjä on antanut siihen suostumuksensa ja palvelun tarjoaja antaa käyttäjälle ymmärrettävät ja kattavat tiedot tallentamisen tai käytön tarkoituksesta.
Käytännössä tällainen ohjeistus tai mahdollisuus kieltäytyä antamasta suostumusta ei ole käyttäjille useinkaan tarjolla.
Evästeiden käytön pääsääntö perustuukin sähköisen viestinnän palveluista annetun lain 205 §:n 2 momenttiin, jonka mukaan edellä mainitut evästeiden tallentamisen tai käytön edellytykset eivät koske tilannetta, jossa niiden ainoana tarkoituksena on toteuttaa viestin välittämistä viestintäverkoissa tai joka on välttämätöntä palvelun tarjoajalle sellaisen palvelun tarjoamiseksi, jota käyttäjä on nimenomaisesti pyytänyt. Näin on esimerkiksi tilanteessa, joissa käyttäjä tekee ostoksia, kirjautuu sivustolle tai ylipäätään käyttää sivua, jolla tarvitaan istuntoja.
Miten määritellään tilanteet, joissa eväste toteuttaa, helpottaa tai on välttämätön tiedon välityksessä? Terminologisesti välttämättömyysvaatimus vaikuttaa ankarammalta kuin mitä esimerkiksi tarpeellisuusvaatimus. Välttämättömyydelle ei kuitenkaan anneta mitään selkeitä kriteerejä ja ottaen huomioon säännöksen perustana olevan direktiivin vastaava epäselvyys ja tulkinnanvaraus säännöstä ei tule tulkita kovin tiukasti. Käytännössä vaatimus täyttyisi siten varsin helposti.
Esimerkiksi sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin perusteluosan kappaleessa 25 todetaan, että "esimerkiksi evästeiden, käyttö saattaa kuitenkin olla oikeutettua ja hyödyllistä esimerkiksi tutkittaessa Internet-sivuston suunnittelun ja mainonnan tehoa ja tarkistettaessa verkossa tehtäviin liiketoimiin osallistuvien käyttäjien henkilöllisyyttä"
Lainsäädäntö > Evästeiden käytön rajoja

Käytön rajoja määritellään sähköisen viestinnän palveluista annetun lain 205 §:n 3 momentissa:
Edellä tässä pykälässä tarkoitettu tallentaminen ja käyttö on sallittua ainoastaan palvelun vaatimassa laajuudessa ja sillä ei saa rajoittaa yksityisyyden suojaa enempää kuin on välttämätöntä.
Evästeiden käyttöä rajoitetaan lainsäädännöllisesti vastaavasti kuin esimerkiksi viestinnän tunnistetietoja. Momentti rajoittaa oikeutta käyttää käyttäjien evästeitä. Evästeitä ei saa käyttää tarpeettomasti enempää kuin on välttämätöntä, vaikka käyttäjälle olisikin kerrottu käsittelyn yksityiskohdista ja käyttäjälle olisi annettu evästeiden kieltomahdollisuus. Määritelmä ei ole tarkka, mutta rajaa kuitenkin evästeiden käyttöä niin, että niiden käyttö ei ole missään olosuhteissa sallittua laajemmassa mielessä kuin on aivan välttämätöntä alkuperäisen tarkoituksen toteuttamiseksi. Mahdollinen sähköisen viestinnän palveluista annetun lain 205 §:ssä säädettyjen velvollisuuksien laiminlyönti saattaa johtaa sähköisen viestinnän tietosuojarikkomukseen, josta voidaan tuomita sakkoihin.
Vaikutukset yksityisyydelle

On huomattava, että eväste ei sinänsä vielä yksilöi käyttäjää luonnolliseksi henkilöksi, mutta yhdistelemällä käyttäjän kirjautumisen ja sivuston käytön aikana antamaa dataa, on mahdollista yhdistää eväste yhteen luonnolliseen henkilöön.
Evästeitä voidaan käyttää myös käyttäjän seurantaan. Mikäli esimerkiksi useat eri web-palvelut käyttävät samaa mainospalvelutarjoajaa tai esimerkiksi kävijämittaus-toimintoa, voivat nämä tahot seurata käyttäjän toimintaa usealla eri sivustolla. Tällöin käyttäjästä tallentunutta tietoa voidaan käyttää esimerkiksi kohdennettuun mainontaan. Merkkejä tallaisesta käytöstä on ollut, ja esimerkiksi TNS Gallupin Ismo Tenkanen on todennut Tietokone-lehden haastattelussa, että "Suomessakin on kuumia myyntikontakteja myyviä yrityksiä, jotka yhdistelevät online-mittaustietoja kontaktitietoihin. Nämä harmaan alueen yritykset ovat niitä oikeita yksityisyysongelmia". Periaatteessa kattavalla evästeiden tallentamisella ja keräämisellä yksittäisen käyttäjän toimia voidaan seurata pitkän aikaa ja varsin kattavasti, sillä tyypillinen peruskäyttäjä ei tunne evästeitä, eikä osaa niitä myöskään poistaa. Lisäksi mainos/seurantakäyttöön asetettavat evästeet eivät yleensä myöskään vanhene.
Käyttäjä voi kieltää evästeiden käytön kaikissa nykyisissä web-selaimissa. Tällä toiminnolla on kuitenkin haittapuolensa, ja monet sivustot eivät toimi kunnolla ilman evästeitä, mikäli niiden käyttö estetään. Selaimen asetuksista saattaa olla mahdollista myös estää vain kolmannen osapuolten (eli muiden sivujen kuin alkuperäisen kohdesivun) evästeiden tallentamisen. Lisäksi monet seurantapalvelut ja mainostoimijat tarjoavat (lain pakottamina) mahdollisuutta tallentaa selaimen seurantaevästeen tilalle toinen eväste, jolla estetään seuranta. Vastaavasti jotkin toimijat tarjoavat sivuillaan vain ohjeen evästeiden kieltämiseksi
Vaihtoehtoja evästeelle

Evästeiden lisäksi käyttäjän istunnon erottamiseen on käytettävissä myös muita keinoja:[lähde? ]
IP-osoite, jolla käyttäjä tunnistetaan
Evästeen lailla toimiva Adobe Flash Local Shared Objects
URL-osoitteen osana kulkeva istuntokohtainen tunniste
HTTP Basic-tunnistautuminen
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Eväste Wikimedia Commonsissa
Piikkihai

| Piikkihai |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Piikkihaikalat Squaliformes
Heimo::  Piikkihait Squalidae
Suku::  Squalus
Laji::  acanthias
Kaksiosainen nimi
 Squalus acanthias  Linnaeus, 1758 
 Piikkihain levinneisyys
Katso myös
   Piikkihai Wikispeciesissä   Piikkihai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Piikkihai (Squalus acanthias) on piikkihaiden heimoon kuuluva rustokalalaji, joka voi kasvaa metrin mittaiseksi. Se on saanut nimensä selkäevissä olevista piikeistä. Väriltään se on harmahtavan ruskea, vatsapuolelta vaalea. Piikkihai syö kalaa ja selkärangattomia, ja saalistaa suurissa parvissa. Se onkin yksi harvoista hailajeista, joka elää parvissa, jonka vuoksi sitä on helppo pyydystää suuria määriä. Kalanviljelylaitokseen osuessaan piikkihaiparvi voi tehdä pahaa jälkeäselvennä[lähde? ]. Piikkihaita pyydystetään ihmisruoaksi ja syödään niin Euroopassa kuin Kiinassakin, jossa siitä tehdään haineväkeittoa. Haihyytelö on Länsi-Euroopassa arvostettu herkku, samoin erilaiset mädistä valmistetut hyytelöt. Trooppisilla alueilla piikkihain lihaa kuivataan tai savustetaan, jolloin sitä on helppo säilyttää ja myydä. Sen pientä päätä (15–30 cm) myydään matkamuistoksi. Piikkihai ei ole ihmiselle vaarallinen.
Levinneisyys

Piikkihai on yleinen Skandinavian rannikolla. Lisäksi sitä tavataan Välimeressä sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikan, Japanin ja Australian rannikolla. Ne viihtyvät mutapohjaisissa vesissä. Sillihain ohella piikkihai on toinen hailaji, jota on tavattu myös Suomen merialueelta.
Itämereen se tulee nimenomaan suolapulssien mukana.
Aiheesta muualla

Squalus acanthias (peilipalvelin) FishBase. Froese, R. & Pauly, D. (toim.). (englanniksi)
Philae-laskeutuja

Philae
Philae-laskeutuja on Rosetta-komeettaluotaimen mukana matkannut laskeutuja. Philae laskeutui 67P/Tšurjumov–Gerasimenko -komeetalle 12. marraskuuta 2014. Kyseessä oli ensimmäinen laskeutuminen komeetalle.
Se rakennettiin Saksan avaruustutkimuslaitoksen DLR:n johdolla.
Tekniikka

Philaen kuusikulmainen laatikkorunko on tehty kevyestä hiilikuidusta. Sivut on päällystetty aurinkokennoilla, jotka toimivat tehonlähteenä. Radiolinkki Maahan tapahtuu Rosetta-luotaimen välityksellä, koska laskeutujan radion teho ei riitä suoraan yhteyteen. Koko laskeutujalle kertyy massaa 100 kg.
Laskeutuja lähestyi komeettaa ballistisesti, ja laskeuduttuaan kolmen jalkansa varaan se ampui kiinnitysharppuunan.
Philae-laskeutuja onnistui laskeutumaan komeetalle 12.11.2014. Laskeutuminen epäonnistui osittain, minkä johdosta aurinkopaneelit eivät saaneet tarpeeksi valoa: akut tyhjentyivät muutama päivä laskeutumisen jälkeen, ja alus vaipui horrostilaan. Aurinkopaneelit saivat kuitenkin osittain valoa, ja uudelleenkäynnistys oli mahdollista vuoden 2015 elokuussa.
Mittalaitteet

APXS (Alpha-Proton-X-ray Spectrometer), tutkii laskeutumisalueen alkuainekoostumusta.
COSAC (The COmetary SAmpling and Composition), tutkii komeetan alkuaine- ja molekyylikoostumusta.
Ptolemy, tutkii komeetan isotooppijakaumaa.
ÇIVA, panoraama- ja mikroskooppikuvausjärjestelmä.
ROLIS (Rosetta Lander Imaging System), ottaa kuvia lähestymisen aikana laskeutumisalueesta.
CONSERT (COmet Nucleus Sounding Experiment by Radio-wave Transmission), tutkii komeetan sisäistä rakennetta tutkalla.
MUPUS (MUlti-PUrpose Sensors for Surface and Sub-Surface Science), mittaa pinnan ja sen alapuolisten kerrosten koostumusta ankkuriharppuunan antureilla.
ROMAP (Rosetta Lander Magnetometer and Plasma Monitor), magnetometri tutkii komeetan magneettikentän ja aurinkotuulen vuorovaikutusta.
SESAME (Surface Electrical, Seismic and Acoustic Monitoring Experiments), seismometri mittaa pintaa kahden metrin syvyydestä.
SD2 (The sampling, drilling and distribution subsystem), poraus- ja näytteenottojärjestelmä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://sci.esa.int/science-e/www/object/index.cfm?fobjectid=31445
Tähdet ja Avaruus 6/2014 -lehti s. 14 - 19 artikkeli Rosetta on perillä!
Tähdet ja Avaruus 7/2014 -lehti s. 22 - 25 artikkeli Philae laskeutuu marraskuussa
Tähdet ja Avaruus 8/2014 -lehti s. 14 - 20 artikkeli Philae on laskeutunut
Piikkihäntäagamat

| Piikkihäntäagamat |
| --- | --- |
 Uromastyx aegyptia
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Osalahko::  Leguaanimaiset Iguania
Heimo::  Agamat Agamidae
Alaheimo::  Uromastycinae
Suku::  Piikkihäntäagamat Uromastyx  Merrem, 1820
Katso myös
   Piikkihäntäagamat Wikispeciesissä   Piikkihäntäagamat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piikkihäntäagamat eli piikkihäntäliskot (Uromastyx) on agamien heimoon kuuluva liskosuku, joka on kotoisin Afrikasta ja Lähi-idän alueelta. Suvun liskojen levinneisyysalue ulottuu Marokosta Egyptiin, Keski-Afrikkaan ja Lähi-itään.
Yleistä

Piikkihäntäliskot ovat suuria tai keskikokoisia aavikkoeläimiä. Ne ovat kaikkiruokaisia (omnivoreja), jotka syövät poikasena paljon hyönteisiä. Aikuisena niiden ravinto vaihtuu siemeniin, kukkakasveihin, hedelmiin ja lehtiin. Ne syövät myös kasvien kuivuneet osat. Piikkihäntäagamien kuono on lyhyt ja pää leveä. Ne ovat päiväeläimiä, ja pysyvät öinä ja epäsuotuisina vuodenaikoina kaivamissaan koloissa tai kallionhalkeamissa. Suvun liskoilla on nimensäkin mukainen piikkisuomuinen häntä, jolla ne tukkivat kolonsa suuaukon levätessään. Piikkihäntäagama on tumma lähtiessään liikkeelle aamupäivällä, mutta sen väri vaalenee auringossa. Se ottaa aurinkoa kallion huipulla, jolloin sen on helppo havaita vihollinen. Liskot kasvavat noin 30-senttisiksi.
Luokittelu

Piikkihäntäagamat kuuluvat nykyään agamien heimon Uromastycinae-alaheimoon. Ne luettiin aiemmin alaheimoon Leiolepidinae yhdessä Leiolepidus-suvun perhosliskojen kanssa. Myöhempien tutkimusten perusteella molemmat alaheimot saattavat muodostaa omat heimonsa.
Piikkihäntäagamien kolme entistä lajia luetaan nykyään omaan Saara-sukuunsa. Piikkihäntäagamiin katsotaan, lähteestä riippuen, kuuluvan 13–20 lajia. Tässä jakoa Reptile Databasen mukaan:
Piikkihäntä (Uromastyx acanthinura)
Uromastyx aegyptia
Uromastyx alfredschmidti
Uromastyx benti
Uromastyx dispar
Uromastyx geyri
Uromastyx macfadyeni
Uromastyx nigriventris
Uromastyx occidentalis
Uromastyx ocellata
Uromastyx ornata
Uromastyx princeps
Uromastyx shobraki
Uromastyx thomasi
Uromastyx yemenensis
Pasilan kaatopaikka

Pasilan kaatopaikka oli Helsingin Pasilassa, nykyisen Ilmalan varikon paikalla vuosina 1949–1963 toiminut Helsingin kaupungin pääkaatopaikka. Ennen vuotta 1949 se toimi Valtion rautateiden kaatopaikkana. Se oli yksi ”kolmesta suuresta”. Kaksi muuta olivat Ison-Huopalahden kaatopaikka ja Vuosaaren kaatopaikka. Alueelle vietiin talousjätettä ja teollisuusjätettä, eikä siellä ollut valvontaa.
Historia > Armeijan käytössä

1930-luvulla Pasilan suoalueella oli armeijan ampumarata ja alueen eteläosassa Turun radan kupeessa sijaitsi armeijan sikalarakennus.
Historia > VR:n kaatopaikkana

VR käytti Pasilan kaatopaikkaansa hävittämällä siellä käytettyjä ratapölkkyjä. Ne hävitettiin upottamalla suohon.
Historia > Helsingin kaupungin kaatopaikkana

Helsinki otti kaatopaikan käyttöön vuonna 1949. Aluksi aluetta täytettiin idästä, sitten edettiin kohti länttä. Kaatopaikkapaloja sattui useita, ja joskus jopa uusien jätteiden alla olleet ratapölkyt syttyivät tuleen. Jätettä arvioidaan tuodun alueelle noin yhdeksän miljoonaa kuutiometriä. Alueen laajuus oli 40 hehtaaria.
Historia > VR:n varikkona

Pasilan kaatopaikan käyttö loppui vuonna 1963, kun rautatieviranomaiset ilmoittivat kaupungille loppuvuodesta 1963, että Pasilan kaatopaikka-aluetta koskeva sopimus irtisanotaan päättyväksi seuraavan vuoden vaihteessa. Tässä vaiheessa kaupungin jätteitä käsittelivät lisäksi ainoastaan Talin kompostoimislaitos ja Kyläsaaren jätteenpolttolaitos, jotka kykenivät hävittämään 45 % kaupungin jätteistä. Näihin aikoihin Pasilan kaatopaikan korvaajaksi tuli Ison-Huopalahden kaatopaikka.
Pasilassa taas kaatopaikan alueelle levitettiin maamassoja ja se tasoitettiin hiekkakentäksi. Kenttä sai tasaantua useita vuosia ennen kuin sen rakennustyöt aloitettiin. Ensimmäiseksi alueelle rakennettiin työmaaraide lokakuussa 1968, joka erkani rantaradasta vähän ennen Ilmalan rautatieasemaa. Vuonna 1970 otettiin käyttöön sähkömoottorijunahalli A1. Sittemmin henkilöjunien varikko tuli kokonaisuudessaan sijaitsemaan Ilmalassa.
Ilmalan varikon ongelmaksi on useasti muodostunut soinen maaperä sekä entinen kaatopaikka-alue, jolle se on rakennettu. Rakentamisen yhteydessä alueelle tuotiin Hakkilan sorakuopalta suuria määriä soraa. Alueelle rakennetut rakennukset on paalutettu normaalia syvemmälle ja paaluja on koko varikon alla yhteensä noin 250 kilometriä. Myöhemmin varikkoalue vajosi täyttömaan alla olevien orgaanisten jätteiden hajotessa ja maan tiivistyessä. Pahimmillaan vajoaminen on ollut jopa 2 metriä 30 vuodessa. Maan vajoaminen jatkuu yhä, mutta huomattavasti hitaammin kuin aikaisemmin.
Myöhemmin alueen länsilaidalle nousi myös Postin ja Pohjolan Liikenteen toimitiloja. Sortumat ovat kuitenkin aiheuttaneet alueella ongelmia, ja 2000-luvulla on tehty suurkorjauksia alueelle syntyneiden kuoppien sekä painuneiden raiteiden vuoksi. Helsingin kaupunki arvioi, ettei alue aiheuta sille merkittäviä kunnostuskustannuksia.
Alue nykyään

Alueelle rakennetaan Postipuiston kaupunginosaa. Alue on nykyään teollisuusalueen kaltaisessa käytössä, eikä kaatopaikkaa enää voi havaita maastossa. Jätteet ovat täysin maatuneet.
Vaikka kaupunki on arvioinut, ettei alue aiheuta sille merkittäviä kunnostuskustannuksia, on toisaalta todettu, että
»Pasila on [vanhoista 28] kaatopaikasta kaikkein ongelmallisin ja sieltä on mitattu suurimmat pitoisuudet haitta-aineita. Pasilan kaatopaikka-alueen sisäisen veden seurannassa useiden haitta-aineiden pitoisuudet ovat ylittäneet talousveden laatuvaatimukset.»
Nykyiset vaikutukset lähiseutuihin

Entisen kaatopaikan alueella on aiemmin sijainnut Huopalahden järvi. Sen vedet laskivat Kumpulanpuroon ja edelleen Vanhankaupunginselälle. Aiemmin Pohjois-Pasilan alueen sadevedet johdettiin jäteveden puhdistuslaitokseen, mutta toukokuusta 2011 lähtien ne on saanut laskea Kumpulanpuroon. Ongelmia aiheutuu siitä, että puro tulvii ajoittain ja silloin vesiä päätyy Vallilan siirtolapuutarhaan. Kumpulan Isonniityn alueelle on ryhdytty rakentamaan hulevesipuistoa, ja siksi alueen ”oleskelu-, leikki- ja peliviheriö on nyt muisto vain”. Lupaa tähän hakivat Liikennevirasto ja VR. Luvan myönsi Etelä-Suomen aluehallintovirasto.
Kunnostus

Etelä-Suomen aluehallintovirasto on vuoden 2012 lopussa antanut luvan alueen kunnostamiseen. Kunnostaminen toteutetaan pilaantuneen maaperän massanvaihdolla, jätetäytön osittaisella poistamisella ja eristämällä. Kunnostettavan alueen omistavat Helsingin kaupunki ja Posti Group Oyj. Kunnostus tullaan toteuttamaan vaiheittain rakentamisen yhteydessä noin vuosina 2012–2022.
Punahuivikutoja

| Punahuivikutoja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kutojat Ploceidae
Suku::  Punakutojat Malimbus
Laji::  scutatus
Kaksiosainen nimi
 Malimbus scutatus  (Cassin, 1849) 
Katso myös
   Punahuivikutoja Wikispeciesissä   Punahuivikutoja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Punahuivikutoja (Malimbus scutatus) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Punahuivikutojaa tavataan Länsi-Afrikan eteläosissa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Pistorinia hispanica

| Pistorinia hispanica |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kladi::  Siemenkasvit
Kladi::  Koppisiemeniset
Kladi::  Aitokaksisirkkaiset
Lahko::  Saxifragales
Heimo::  Maksaruohokasvit Crassulaceae
Suku::  Pistorinia
Laji::  hispanica
Kaksiosainen nimi
 Pistorinia hispanica  L.) DC. (1828) 
Katso myös
   Pistorinia hispanica Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pistorinia hispanica on Lounais-Euroopassa Pyreneiden eli Iberian niemimaalla esiintyvä maksaruohokasvi. Lajin on alun perin kuvannut Carl von Linné mehilehtien (Cotyledon) sukuun. Lajista on joskus käytetty samaa tieteellistä nimeä kuin espanjanmaksaruohosta, joka ei kuitenkaan esiinny Lounais-Euroopassa.
Kasvi on noin 5–20 senttimetriä korkeaksi kasvava yksivuotinen mehilehtinen ruoho, joka muistuttaa maksaruohoa. Sen kukat ovat pitkätorviset ja kukkien teriöt ovat viisiliuskaiset ja punaiset. Pistorinia hispanica -lajia esiintyy Espanjassa yleisesti ja Portugalissa paikoin maan koillisosassa. Laji kasvaa kuivilla ja hiekkaisilla kasvupaikoilla.