stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Verdaguerin metroasema

Verdaguer on Barcelonan metron linjojen 4 ja 5 käyttämä asema. Se sijaitsee runoilija Jacint Verdaguerin mukaan nimetyn aukion alla Eixamplen alueella. Asemalle on sisäänkäynnit Carrer de Provençan, Avinguda Diagonalin, Carrer de Gironan ja Passeig de Sant Joanin kaduilta.
Verdaguerin asema avattiin vuonna 1970, kun linjan 5 asema valmistui. Linjan 4 asema puolestaan otettiin käyttöön 1973, kun linjaa laajennettiin Urquinaonan asemalta kohti Joanicia. Vuoteen 1982 asti asema tunnettiin nimellä General Mola.
Aiheesta muualla

Verdaguerin asema Trens de Catalunya -sivustolla (katalaaniksi)
Vanguard-luokka (sukellusvene)

| Vanguard |
| --- | --- |
 HMS Vanguard vuonna 1994

Tekniset tiedot
Uppouma:  15 980 t (sukelluksissa)
Pituus:  149,9 m
Leveys:  12,8 m
Syväys:  12 m
Koneteho:  1 × PWR2-painevesireaktori 20,5 MW
Nopeus:  25 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  14 upseeria ja 121 miehistönjäsentä
Aseistus
Meritorjunta:  16 × Trident D5 4 × 21" torpedoputkea
Vanguard-luokka on Britannian kuninkaallisen laivaston neljän palveluksessa olevan ballistisin ydinasein varustetun ydinsukellusveneen muodostama alusluokka. Kukin aluksista on aseistettu jopa kuudellatoista sukellusveneestä laukaistavalla mannertenvälisellä Trident II -ohjuksella.
Taustaa

Britannian pääministeri Margaret Thatcher esitti 10. heinäkuuta 1980 Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carterille pyynnön, että Trident I (C4) hankinta mahdollistettaisiin samoin perustein kuin aiempi vuoden 1962 Polaris-ohjusten osto. Britannian hallitus teki 15. heinäkuuta 1980 päätöksen ostaa Yhdysvalloista Trident I (C4) -asejärjestelmän.
Presidentti Ronald Reaganilta anottiin 1982 Yhdysvaltain laivaston tuella hankintalupaa Trident II (D5) -ohjuksille ja Britannian hallitus ilmoitti 11. maaliskuuta 1982 mahdollisuudesta hankkia uusi asejärjestelmä D5-ohjuksineen neljään sukellusveneeseen. Uuden sukellusveneluokan suunnittelu aloitettiin niin kutsuttuna Trident-ohjelmana ja pääministeri Thatcher laski luokan ensimmäisen sukellusveneen HMS Vanguardin kölin 3. syyskuuta 1986.
Suunnittelu

Luokan alusten ohjusosasto on kopioitu Yhdysvaltain laivaston Ohio-luokan sukellusveneistä, mutta siiloja on ainoastaan kuusitoista eikä 24 kuten Ohiossa. Kullekin ohjusten 192 taistelukärjestä voidaan määrittää oma maali. Ohjusten lisäksi aseistuksena on neljä 21 tuuman torpedoputkea Spearfish-torpedoille, mikä mahdollistaa hyökkäyksen joko sukellusveneitä tai pinta-aluksia vastaan jopa 65 kilometrin etäisyydeltä. Alusten omasuojana on kaksi SSE Mk.10 -heitintä, jotka mahdollistavat tyypin 2066 tai tyypin 2071 harhamaalien laukaisun. Lisäksi aluksiin on asennettu UAP Mk.3 ESM -järjestelmä.
Alusten päävoimanlähteenä on painevesireaktori PWR2, joka on suunniteltu nimenomaan luokan aluksille. Sen käyttöikä on kaksinkertainen edeltäneeseen versioon verrattuna ja on arvioitu, että luokan alukset voivat kiertää maapallon 40 kertaa ilman tankkausta. Reaktori pyörittää kahta GEC-turbiinia, jotka on kytketty yhteen akseliin. Järjestelmä mahdollistaa sukelluksissa 25 solmun nopeuden. Apuvoimalähteenä on kaksi W. H. Allenin kuuden megawatin höyryturbiinigeneraattoria sekä varavoimana kaksi kahden megawatin Paxman-dieselmoottoria.
Aluksille suunniteltiin uusi komentojärjestelmä SMCS (engl. Submarine Command System), joka on sittemmin otettu käyttöön Trafalgar-luokan sukellusveneissä.
Aluksille on asennettu Thaleksen tyypin 2054 kaikuluotain, jossa on yhdistetty tyyppien 2046, 2043 ja 2082 kaikuluotaimet yhdeksi kokonaisuudeksi. Tyypin 2043 kaikuluotain on runkoon asennettu aktiivi/passiivi etsintäkaikuluotain, tyyppi 2082 on passiivinen maalinosoitus ja etäisyydenmittauskaikuluotain ja tyyppi 2046 on hinattava hyvin matalalla taajuudella toimiva kaikuluotain. Merenkulun apuna on I-alueen tyypin 2007 merenkulkututka. Aluksella on kaksi periskooppia, joista CK51 on maalin etsintää varten ja CH91 hyökkäystä varten. Kummassakin on televisio ja lämpökamera perinteisen optisen järjestelmän lisäksi.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HMS Vanguard | Vickers | 3. syyskuuta 1986 | 4. maaliskuuta 1992 | 14. elokuuta 1993 | palveluksessa |
| HMS Victorious | Vickers | 3. joulukuuta 1987 | 29. syyskuuta 1993 | 7. tammikuuta 1995 | palveluksessa |
| HMS Vigilant | Vickers | 16. helmikuuta 1991 | 14. lokakuuta 1995 | 2. marraskuuta 1996 | palveluksessa |
| HMS Vengeance | Vickers | 1. helmikuuta 1993 | 19. syyskuuta 1998 | 27. marraskuuta 1999 | palveluksessa |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Vanguard-luokan viralliset sivut
Vanguard-luokan sukellusveneet
Vernon Harrison

Vernon Harrison (Warwickshiressa, Englannissa 1912 – 2001) oli filosofian tohtori, ammattimainen kiistanalaisten tekstien ja väärennösten tutkija sekä Society for Psychical Researchin ja Royal Photographic Societyn jäsen.
Kirjoituksia

Theory of the Half-tone Screen (Valokuvauslehti)
The signatures on the walls of Queens house in Linton Cambs
H. P. Blavatsky and the SPR
J'Accuse: An Examination of the Hodgson Report of 1885
Harry Price and the Rudi Schneider Phenomena (Psychical Studies nro. 38, 1987)
Vexillatio

Vexillatio oli tilapäinen yksikkö Rooman valtakunnan armeijassa. Legioonasta saatettiin irrottaa vexillatio jotain tiettyä tehtävää varten. Nimi vexillatio tulee lipusta, vexillum, jota nämä yksiköt käyttivät. Lipussa oli muun muassa legioonan tunnus ja nimi. Vexillatioihin kuului luultavasti myös auxiliaa, vaikka ne liitettiinkin yleensä johonkin legioonaan. Vexillatioita koottiin tarpeen vaatiessa vastaamaan uhkiin Rooman rajoilla, sisällissotiin tai hyökkäyksiin Rooman vihollisia vastaan. Vexillatioiden koko vaihteli, mutta yleensä ne sisälsivät 1000 jalkaväkeä ja 500 ratsuväkeä.
Dominaatin aikana vexillatiolla tarkoitettiin etupäässä armeijan ratsuväkiyksikköjä.
Vernon Fiddler

| Vernon Fiddler |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. toukokuuta 1980 (ikä 44) Edmonton
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Fidds
Pelipaikka:  keskushyökkääjä/vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  93 kg
Seura
Seura:  New Jersey Devils
Sarja:  NHL
Pelinumero:  38
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2001–
Aik. seurat:  Nashville Predators   Phoenix Coyotes   Dallas Stars
Vernon Fiddler (s. 9. toukokuuta 1980) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura New Jersey Devilsissa. Hän on joukkueen apulaiskapteeni.
Ura

Varaamaton Fiddler pelasi WHL:ssä Kelowna Rocketsissa ja Medicine Hat Tigersissa ennen ammattilaisuransa alkua 2001. Fiddler pelasi kauden 2001–2002 ECHL-joukkue Roanoke Expressissä ja AHL-joukkue Norfolk Admiralsissa.
6. toukokuuta 2002 Fiddler siirtyi Nashville Predatorsiin, jossa pelasi kuitenkin farmijoukkue Milwaukee Admiralsissa. Hän teki NHL-debyyttinsä Predatorsissa myöhemmin marraskuussa 2002. Kauden 2002–2003 aikana hän pelasi 19 ottelua NHL:ssä. Kaudella 2003–2004 hän auttoi Admiralsia voittamaan Calder Cupin. Seuraavan kahden vuoden ajan Fiddler pelasi Milwaukeessa ja Nashvillessa ennen kuin pelasi ensimmäisen kokonaisen NHL-kautensa 2006–2007.
1. heinäkuuta 2009, pelattuaan 305 ottelua Predatorsissa, Fiddler siirtyi vapaiden pelaajien markkinoilta Phoenix Coyotesiin. Hän teki uransa ensimmäisen hattutempun 12. marraskuuta 2010 Calgary Flamesia vastaan.
Fiddler teki Dallas Starsin kanssa kolmen vuoden sopimuksen 1. heinäkuuta 2011. 2. heinäkuuta 2014 Fiddler oli vähän aikaa vapaana pelaajana, mutta teki lopulta Dallasin kanssa jatkosopimuksen. Viiden Dallasissa vietetyn kauden jälkeen Fiddler siirtyi vapaana pelaajana New Jersey Devilsiin kaudeksi 2016–2017.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Vernon Fiddler
Käännös suomeksi
Veikko Kallio

Veikko Kallio voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:
Veikko Kallio (1893–1973), rakennusmestari ja arkkitehti
Veikko Kallio (1906–1980), maanviljelijä ja maanviljelysneuvos
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Veikko Kallio”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Valeri Bure

| Valeri Bure |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 13. kesäkuuta 1974 (ikä 50) Moskova, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  82 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1990–2004
Seurat:  TsSKA Moskova (NL) Spokane Chiefs (WHL) Fredericton Canadiens (AHL) Montreal Canadiens (NHL) Calgary Flames (NHL) Florida Panthers (NHL) St. Louis Blues (NHL) Dallas Stars (NHL)
NHL-varaus:  33. varaus, 1992 Montreal Canadiens
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Nagano 1998 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
| Nuorten maailmanmestaruuskilpailut  | Nuorten maailmanmestaruuskilpailut  | Nuorten maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Pronssia | Tšekki 1994 |  |  |
Valeri Vladimirovitš Bure (ven. Валерий Владимирович Буре, s. 13. kesäkuuta 1974 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.
Ura

Bure aloitti ammattilaisuransa TsSKA Moskovassa, mutta pelasi vain kolme ottelua ennen siirtymistään Pohjois-Amerikkaan kaudeksi 1991–1992. Pohjois-Amerikassa hän aloitti junioriliiga WHL:n Spokane Chiefsissä, jossa pelasi kolmen kauden ajan. Tuona aikana hän herätti NHL-seurojen mielenkiinnon ja Montreal Canadiens varasi hänet vuoden 1992 varaustilaisuuden toisella kierroksella numerolla 33. NHL:ään Bure nousi ensimmäistä kertaa kaudella 1994–1995, ja on pelannut urallaan Montreal Canadiensissa, Calgary Flamesissa, Florida Panthersissa, St. Louis Bluesissa ja Dallas Starsissa. 12. elokuuta 2005 Bure teki yksivuotisen sopimuksen Los Angeles Kingsin kanssa, mutta ei pelannut seurassa yhtään ottelua selkä- ja lonkkaleikkauksien vuoksi. Bure oli veljensä tavoin nopea luistelija.
Venäjän maajoukkueessa Bure voitti hopeaa vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa ja pronssia vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä.
Bure on naimisissa näyttelijä Candace Cameronin kanssa, ja parilla on kolme lasta. Hänen veljensä Pavel Bure on myös entinen jääkiekkoilija.
Aiheesta muualla

Peoples.ru
2001
Vahapalmut

| Vahapalmut |
| --- | --- |
 Kolumbianvahapalmu (Ceroxylon alpinum)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Arecales
Heimo::  Palmukasvit Arecaceae
Suku::  Vahapalmut Ceroxylon  Bonpl. ex DC.
Katso myös
   Vahapalmut Wikispeciesissä   Vahapalmut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vahapalmut (Ceroxylon) on palmukasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Vahapalmujen luontaista esiintymisaluetta on Andien vuoristo Etelä-Amerikassa. Vahapalmujen nimi juontuu niiden rungon vahamaisesta pinnoitteesta. Vahaa myös kerätään kaupallisiin tarkoituksiin.
Koko ja ulkonäkö

Vahapalmuihin kuuluvat eräät korkeimmista palmulajeista, jotka voivat kasvaa yli 60-metrisiksi.
Lajit

Vahapalmuja tunnetaan 13 lajia.
Kolumbianvahapalmu (Ceroxylon alpinum)
Ceroxylon amazonicum
Ceroxylon ceriferum
Ceroxylon echinulatum
Ceroxylon parvifrons
Ceroxylon parvum
Ceroxylon peruvianum
Ceroxylon pityrophyllum
Ceroxylon quindiuense
Ceroxylon ravenii
Ceroxylon sasaimae
Ceroxylon ventricosum
Ceroxylon vogelianum
Aiheesta muualla

Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Ceroxylon (englanniksi)
ITIS: Ceroxylon (englanniksi)
UniProt: Taxonomy - Ceroxylon (englanniksi)
PheroBase: Floral volatiles of Genus Ceroxylon (englanniksi)
Vernon Norwood

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Vernon Norwood |  Vernon Norwood |  Vernon Norwood |  |
Maa:   Yhdysvallat
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 2020 | 4×400 m viesti |  |
|  Kultaa | Pariisi 2024 | 4×400 m viesti |  |
|  Hopeaa | Pariisi 2024 | 4×400 m sekaviesti |  |
|  Pronssia | Tokio 2020 | 4×400 m sekaviesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Peking 2015 | 4×400 m viesti |  |
|  Kultaa | Doha 2019 | 4×400 m viesti |  |
|  Kultaa | Eugene 2022 | 4×400 m viesti |  |
|  Kultaa | Budapest 2023 | 4×400 m viesti |  |
|  Pronssia | Eugene 2022 | 4×400 m sekaviesti |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Portland 2016 | 4×400 m viesti |  |
|  Hopeaa | Birmingham 2018 | 4×400 m viesti |  |
Vernon Larnard Norwood (s. 10. huhtikuuta 1992) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hänen päämatkansa on 400 metriä. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän pääsi 400 metrillä välieriin. Hän oli mukana samoissa kisoissa kultaa voittaneessa 4 x 400 metrin viestijoukkueessa alkueräjuoksussa, muttei loppukilpailussa. Portlandin MM-hallikilpailuissa 2016 hän juoksi ankkuriosuuden kultaa voittaneessa Yhdysvaltojen viestijoukkueessa. 400 metrillä hänet hylättiin alkueräjuoksussa. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän juoksi ankkuriosuuden Yhdysvaltojen saadessa viestihopeaa.
Norwood saavutti IAAF World Relays -kilpailuissa kultaa 4 x 200 metrillä 2019. Saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa hän juoksi 4 x 400 metrin viestin alkuerissä. Loppukilpailussa Yhdysvallat voitti toisella kokoonpanolla kultaa. Samojen kisojen 400 metrillä hän karsiutui välierissä. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän juoksi alkuerissä Yhdysvaltojen 4 x 400 metrin viestijoukkueessa, joka loppukilpailussa voitti toisella kokoonpanolla kultaa. Hän juoksi samoissa kisoissa ankkuriosuuden Yhdysvaltojen pronssijoukkueessa 4 x 400 metrin sekaviestissä. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti pronssia sekajoukkueiden 4 × 400 metrin viestissä. sekä kolmannen kerran maailmanmestaruuden miesten 4 x 400 metrin viestissä juostuaan jälleen vain alkuerissä.
Norwood juoksi Budapestin MM-kilpailuissa 2023 toisen osuuden maailmanmestaruuden voittaneessa Yhdysvaltojen 4 x 400 metrin viestijoukkueessa. 400 metrillä hän sijoittui neljänneksi ajalla 44,39. Välierissä hän oli juossut ennätyksensä 44,26. Pariisin olympialaisissa hän juoksi toisen osuuden Yhdysvaltojen voittaessa kultaa miesten 4 x 400 metrin viestissä ja avausosuuden Yhdysvaltojen saadessa hopeaa 4 x 400 metrin sekaviestissä.
Lähteet ja huomautukset

1 2 3 4  juoksi vain alkuerissä
↑  Athletics - Vernon NORWOOD the-sports.org. Viitattu 12.11.2015. (englanniksi)
1 2 3 4 5  Vernon Norwood Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu). (englanniksi)
↑  Dominican Republic overhauls host nation to take mixed 4x400m gold in Oregon  16.7.2022. World Athletics. Viitattu 17.7.2022.
↑  Athlete Profile Vernon Norwood iaaf. Viitattu 30.8.2023. (englanniksi)
↑  Vernon NORWOOD all-athletics.com. Arkistoitu 19.4.2015. Viitattu 30.8.2015. (englanniksi)
Vercellin maakunta

Vercellin maakunta (ital. Provincia di Vercelli) on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Piemonten alueella Italian luoteisosassa.
Vercellin maakunnan pinta-ala on 2 082 km² ja asukasluku noin 175 000. Maakunta muodostuu 86 kunnasta, pääkaupunki on Vercelli.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivusto (italiaksi)
Vercellin maakunta
Alagna Valsesia | Albano Vercellese | Alice Castello | Arborio | Asigliano Vercellese | Balmuccia | Balocco | Bianzè | Boccioleto | Borgo Vercelli | Borgo d’Ale | Borgosesia | Breia | Buronzo | Campertogno | Carcoforo | Caresana | Caresanablot | Carisio | Casanova Elvo | Cellio | Cervatto | Cigliano | Civiasco | Collobiano | Costanzana | Cravagliana | Crescentino | Crova | Desana | Fobello | Fontanetto Po | Formigliana | Gattinara | Ghislarengo | Greggio | Guardabosone | Lamporo | Lenta | Lignana | Livorno Ferraris Lozzolo | Mollia | Moncrivello | Motta de’ Conti | Olcenengo | Oldenico | Palazzolo Vercellese | Pertengo | Pezzana | Pila | Piode | Postua | Prarolo | Quarona | Quinto Vercellese | Rassa | Rima San Giuseppe | Rimasco | Rimella | Riva Valdobbia | Rive | Roasio | Ronsecco | Rossa | Rovasenda | Sabbia | Salasco | Sali Vercellese | Saluggia | San Germano Vercellese | San Giacomo Vercellese | Santhià | Scopa | Scopello | Serravalle Sesia | Stroppiana | Tricerro | Trino | Tronzano Vercellese | Valduggia | Varallo | Vercelli | Villarboit | Villata | Vocca
Veikko Kansikas

Veikko Kansikas (24. marraskuuta 1923 Kuusankoski – 6. syyskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen SKDL:ää ja SKP:tä edustanut poliitikko. Kansikas toimi kansanedustajana Kymen läänin vaalipiiristä vuosina 1959–1962 ja hän vaikutti Kuusankosken kunnallispolitiikassa.
Kansikas työskenteli 1940- ja 1950-luvuilla putkiasentajana. Vuonna 1947 työmies kävi Sirola-opiston ja hän alkoi saada luottamustehtäviä kansandemokraattisissa järjestöissä. Kansikas toimi SKDL:n Kymen piirin valistussihteerinä 1947–1949 ja SKP:n Kouvolan alueen sihteerinä 1950–1952. Kansikas oli tuohon aikaan tunnettu kärkevistä lausunnoistaan, ja esimerkiksi vuonna 1949 SDP:n tiedustelu väitti hänen yllyttäneen kommunisteja aseiden hankintaan. Tutkija Kimmo Rentola on kuitenkin arvellut tietoja vahvasti paisutelluiksi. 1960-luvulla Kansikas lukeutui SKP:n enemmistöläisiin ja oppositio piti häntä oikeistorevisionistina.
Huhtikuussa 1959 Kansikas nousi kansanedustajaksi Toivo Kujalan kuoltua yllättäen. Eduskunnassa hän kuului laki-, puolustus- ja talousvaliokuntaan. Edustajana Kansikas joutui pian SKP:n puoluejohdon epäsuosioon. Ville Pessin mielestä uusi asema oli noussut miehelle päähän. Kansikas oli ehdolla eduskuntavaaleissa 1962, mutta hänet sivuutettiin mainonnassa ja tilalle nousi puoluejohdon voimakkaasti tukema Taisto Sinisalo. Kaksikko kamppaili paikasta myös vaaleissa 1966, jolloin Kansikas sai 3 578 ääntä – noin puolet vähemmän kuin Sinisalo.
Pudottuaan eduskunnasta Kansikas siirtyi ammattiyhdistysliikkeen palvelukseen. Hän oli ensin Rakennusliiton ja myöhemmin SAK:n työsuojelusihteeri. Vuodesta 1974 alkaen Kansikas työskenteli Vakuutusalan kuntouttamiskeskuksen työmarkkinakonsulttina.
Kansikas valittiin SKDL:n valitsijamieheksi presidentinvaaleissa 1950 ja 1962.
VfB Friedrichshafen

| VfB Friedrichshafen |
| --- | --- |
Koko nimi:  VfB Friedrichshafen
Perustettu:  1904
Kenttä:  Arena Friedrichshafen
– Kapasiteetti:  6000 istumapaikkaa
Puheenjohtaja:   Stefan Mau
Valmentaja:   Stelian Moculescu
Sarja:  Bundesliiga
VfB Friedrichshafen on saksalainen lentopallojoukkue, joka pelaa Saksan Bundesliigassa sekä Mestareiden liigassa. Friedrichshafen voitti vuonna 2007 Mestareiden liigan, ja lisäksi se on voittanut peräti yhdeksän kertaa Bundesliigan mestaruuden joista viimeisin on vuodelta 2008.
Historia

VfB Friedrichshafen perustettiin vuonna 1904 Friedrichshafenin kaupunkiin. Seuran menestys on ollut viimeiset kymmenen vuotta loistavaa, kun joukkue on voittanut peräti yhdeksän kertaa Bundesliigan mestaruuden vuosina 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2005, 2006, 2007 ja 2008. Lisäksi joukkueen toistaiseksi kovin saavutus on ollut Mestareiden liigan voitto kaudella 2007. Lisäksi VfB Friedrichshafen on kymmenen kertaa voittanut Saksan Cupin mestaruuden vuosina  1998, 1999, 2001, 2002, 2005, 2006, 2007, 2008.
Suomalaispelaajista passarilegenda Sami Juvonen pelasi Friedrichshafen kausilla 1998-2000. Tuolloin hän voitti joukkueen mukana Saksan mestaruuden sekä cupin sekä Mestareiden liigan hopeaa ja pronssia. Muita suomalaisia seurassa on ollut Olli Aakula sekä Jussi Heino. Aakula pelasi seurassa kaudella 2003 voittaen Saksan liigan pronssia sekä cupin. Heino pelasi kauden 1999 joukkueen riveissä voittaen Saksan mestaruuden sekä cup-kullan. Lisäksi hän voitti lentopallon arvostetuimmassa seurajoukkuekilpailussa pronssia, kun VfB Friedrichshafen juhli Mestareiden liigan pronssia.
Saavutukset

Mestareiden liigan voitto 2007
Saksan mestari 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2005, 2006, 2007 ja 2008.
Saksan Cup-mestari 1998, 1999, 2001, 2002, 2005, 2006, 2007, 2008.
Mestareiden liigan hopeaa 2000
Mestareiden liigan pronssia 1999
Saksan liigan kolmonen 2003
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut
Venäjän jalkapallon 2. divisioona

2. divisioona on Venäjän jalkapallon kolmanneksi korkein sarjataso. Sarja on jaettu viiteen alueelliseen lohkoon. Lohkojen voittajat nousevat automaattisesti 1. divisioonaan ja viimeiseksi jääneet putoavat amatööriliigaan.
Joukkueet kaudella 2008

| Länsi (19 joukkuetta) | Keski (18 joukkuetta) | Etelä (18 joukkuetta) | Ural-Volga (18 joukkuetta) | Itä (10 joukkuetta) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Volga Tver | Avangard Kursk | Avtodor Vladikavkaz | Akademija Dimitrovgrad | Amur Blagoveštšensk |
| Volotšanin-Ratmir Vyšni Volotšek | Gubkin | Astrahan | Alnas Almetjevsk | Irtyš-1946 Omsk |
| Dynamo Vologda | Dynamo-Voronež | FK Bataisk-2007 | Volga Nižni Novgorod | Kuzbass Kemerovo |
| Dynamo Pietari | Jelets | Volgar-Gazprom-2 Astrahan | Gazovik Orenburg | Metallurg Krasnojarsk |
| Dmitrov | Zvezda Serpuhov | Dagdizel Kaspijsk | Gornjak Utšaly | Okean Nahodka |
| Zelenograd Moskova | Zenit Penza | Dynamo Stavropol | Dynamo Kirov | Sahalin Etelä-Sahalinsk |
| Zenit-2 Pietari | Znamja Truda Orehovo-Zujevo | Družba Maikol | Zenit Tšeljabinsk | Sibir-2 Novosibirsk |
| Istra | Zodiak Staryi Oskol | Žemtšužina-Sotši | Lada Toljatti | Sibirjak Bratsk |
| MVD Rossii Moskova | FK Lokomotiv Liski | Kavkaztransgaz-2005 Ryzdvjanyi | Neftehimik Nižnekamsk | Smena Komsomolsk-na-Amure |
| Nara-ŠBFR Naro-Fominsk | Luhovitsy | Krasnodar | Nižni Novgorod | Tšita |
| Pihkova-747 | Metallurg Lipetsk | Krasnodar-2000 | Rubin-2 Kazan |   |
| Reutov | Mordva Saransk | NIKA Kransyi Supin | Sokol-Saratov |   |
| Sever Murmansk | Nika Moskova | Olimpija Volgograd | SOJUZ-Gazprom Iževsk |   |
| Spartak Kostroma | Rusitši Orjol | Rotor Volgograd | Toljatti |   |
| Spartak Štšolkovo | Rjazan | Sotši-04 | Tjumen |   |
| Tekstilštšik Ivanovo | Saturn-2 Moskovan alue | Spartak-UGP Anapa | Himik Dzeržinsk |   |
| Torpedo Vladimir | Spartak Tambov | Taganrog | Energetik Uren |   |
| Torpedo-RG Moskova | FTsŠ-73 Voronež | Energija Volžski | Junit Samara |   |
Šeksna Tšerepovets:
Victor Manuel Maldonado Barreno

Victor Manuel Maldonado Barreno (s. 14. helmikuuta 1927 Alausí) on ecuadorilainen roomalaiskatolinen piispa.
Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 29. kesäkuuta 1953 ja nimitettiin Guayaquilin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Ceramussan titulaaripiispaksi 2. helmikuuta 1990. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan Ignacio Larrea Holguín, jota avustivat Bernardino Carlos Guillermo Honorato Echeverría Ruiz ja Luigi Conti.
Maldonado Barreno jäi eläkkeelle vihkipiispan tehtävistä 4. lokakuuta 2003.