stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lambda-CDM-malli

Yleistä
Maailmankaikkeus
Kaikkeuden ikä
Kaikkeuden muoto
Kosmologian aikajana
Varhainen kaikkeus
Alkuräjähdys
Alkuräjähdyksen aikajana
Inflaatio
Ydinsynteesi
GWB
Neutriinotausta
Kosminen mikroaaltotausta
Laajeneva kaikkeus
Punasiirtymä
Hubblen laki
Kaikkeuden metrinen laajeneminen
Kaikkeuden kiihtyvä laajeneminen
Fridmanin yhtälöt
FLRW-metriikka
Rakenteen muodostuminen
Kaikkeuden muoto
Rakenteen muodostuminen
Galaksien muodostuminen
Galaksimuuri
Suuren mittakaavan rakenne
Kaikkeuden tulevaisuus
Lämpökuolema
Kaikkeuden lopullinen kohtalo
Osatekijät
Lambda-CDM-malli
Pimeä aine
Pimeä energia
Pimeä virtaus
Kosmologian kokeita
Havaitseva kosmologia
CoBE
BOOMERanG
Planck
WMAP
n • k •
ΛCDM tai Lambda-CDM (engl. Lambda-Cold Dark Matter) eli lambda-kylmä pimeä aine -malli on kosmologinen malli. Sillä pyritään selittämään ilmiöt kuten kosminen taustasäteily, maailmankaikkeuden suuren mittakaavan rakenne, ja kiihtyvä maailmankaikkeuden metrinen laajeneminen. Se on yksinkertaisin tunnettu malli, joka on yleisesti yhtäpitävä kokeellisten havaintojen kanssa.
\Lambda  (Lambda) on kosmologinen vakio, joka kuvaa pimeää energiaa, joka ottaa huomioon kaikkeuden kiihtyvän laajenemisen. Kosmologinen vakio kuvataan yleensä termillä  \Omega _{\Lambda }, joka on pimeän energian osuus kaikkeuden kokonaisenergiatiheydestä. Nykyisin,  \Omega _{\Lambda }\simeq  0.74, joten 74 % maailmankaikkeuden energiatiheydestä on pimeää energiaa.
Kylmä pimeä aine on malli, jossa pimeä aine on kylmää (eli se ei ole Maxwell–Boltzmann jakautunutta), ei-baryonista, keskenään törmäilemätöntä pölyä. Tämä komponentti muodostaa 22 % kaikkeuden energiatiheydestä ja loput 4 % ovat "tavallista" ainetta ja energiaa, joka muodostaa planeetat, tähdet ja kaasupilvet.
Ympyrädiagrammi, joka kuvaa energiatiheyden eri komponenttien osuutta Lambda-CDM-mallin mukaan. Noin yhdeksänkymmentäviisi prosenttia kaikesta energiasta on eksoottisissa muodoissa eli pimeää ainetta tai pimeää energiaa
La Neuville-en-Tourne-à-Fuy

| La Neuville-en-Tourne-à-Fuy |
| --- | --- |
 Saint Nicairen kirkko
 La Neuville-en-Tourne-à-Fuy
 Koordinaatit: 49°20′52″N, 4°22′38″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Ardennes
Arrondissementti:  Rethel
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  27,3 km²
Väkiluku (2019):  555 
 – Väestötiheys:  20 as./km²
Kunnan numero:  08320
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
La Neuville-en-Tourne-à-Fuy on kunta Pohjois-Ranskassa Ardennesin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Rethelin kaupungista etelään.
Kunnan keskustassa oleva Saint Nicairen kirkko on rakennettu 1400- ja 1500-luvuilla, ja sitä laajennettiin 1700-luvulla. Keskustan laitamalla on saksalaisten sotilashautausmaa, jonne on haudattu lähes kaksi tuhatta ensimmäisessä maailmansodassa kaatunutta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta La Neuville-en-Tourne-à-Fuy Wikimedia Commonsissa
Ladislav Kohn

| Ladislav Kohn |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. maaliskuuta 1975 (ikä 49) Uherské Hradiště, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  182 cm
Paino:  88 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1995–2013
Seurat:  Calgary Flames (NHL)   St. John's Maple Leafs (AHL)   Toronto Maple Leafs (NHL)   Mighty Ducks of Anaheim (NHL)   Atlanta Thrashers (NHL)   Detroit Red Wings (NHL)   Blues (SML)   TsSka Moskova (RSL)   Neftehimik Nižnekamsk (KHL)   HC Ocelaři Třinec (ČEL)   HC Ambrì-Piotta (NLA)   HC České Budějovice (ČEL)
NHL-varaus:  175. varaus, 1994 Calgary Flames
Ladislav Kohn (s. 4. maaliskuuta 1975 Uherské Hradiště, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen entinen jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi urallaan 18 vuotta kestäneellä ammattilaisurallaan NHL-liigassa ja Suomessa, Venäjällä, Tšekissä sekä Sveitsissä.
Pelaajaura

Kaudella 1993–1994 hän pelasi Kanadan junioriliigaa WHL:ää Brandonin ja Swift Currentin joukkueissa. Junioriliigakausia kertyi Kohnille kaksi, kunnes siirtyi Calgary Flamesin NHL-joukkueen organisaatioon. Hän ei saanut joukkueestaan vakiopaikkaa, joten hän siirtyi Toronto Maple Leafsiin ja pelasi siellä yhden kauden. Sen jälkeen Kohn pelasi vielä Anaheimissa, ja Atlantassa, kunnes saapui Suomeen, ja Espoo Bluesiin. Yhden Blues-vuoden jälkeen, Kohn palasi NHL:ään, mutta palasi Bluesin paitaan kaudelle 2003–2004. Keväällä 2004 Kohn vastasi maalinteosta lähes yksin Jan Čalounin lähdön jälkeen. Kohn teki keväällä 2005 kahden vuoden jatkosopimuksen Bluesin kanssa.
Maaliskuussa 2007 Kohn teki espoolaista jääkiekkohistoriaa tehdessään Bluesille sadannen runkosarjamaalinsa virallisissa otteluissa. Näin Kohn ohitti Joonas Jääskeläisen, jonka aikaisempi ennätys oli 99 maalia runkosarjassa. Kausi 2006–2007 jäi Kohnin viimeiseksi Bluesissa, sillä hän teki kesäkuussa vuoden sopimuksen venäläisen TsSKA Moskovan kanssa. Kauden jälkeen hän siirtyi toiseen venäläisseuraan, Neftehimik Nižnekamskiin. Pelattuaan kauden Neftehimikissä, Kohn siirtyi pelaamaan kotimaahansa ensimmäisen kerran 16 vuoteen. Hän teki vuonna 2009 sopimuksen Tšekin Extraligassa pelaavan HC Ocelaři Třinecin kanssa.
Ensimmäisellä kaudellaan Třinecissä Kohn teki 54 pistettä 51 ottelussa ja oli koko liigan kolmanneksi paras pistemies. Seuraavalla kaudella Kohnin pisteet tippuivat runkosarjassa, mutta pudotuspeleissä hän teki 18 ottelussa 15 pistettä ja oli auttamassa joukkuettaan Tšekin mestaruuteen. Kohn vapautettiin sopimuksestaan tammikuussa 2012 kesken kolmannen Třinec-kauden. Hän siirtyi saman tien Sveitsin NLA:n HC Ambrì-Piottaan. Sveitsissä Kohn pelasi vain kauden loppuun ja siirtyi seuraavaksi kaudeksi lainasopimuksella takaisin Extraliigaan České Budějovice riveihin. Kohn päätti uransa kauden 2012–2013 päätteeksi.
Saavutukset

Alle 18-vuotiaiden EM-pronssi 1993. Pelannut yhdet 20-vuotiaiden MM-kisat 1995.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ladislav Kohn Wikimedia Commonsissa
Ladislav Kohn jatkoaika.com:issa
Lauritz Weidemann

| Lauritz Weidemann |
| --- | --- |
 Mathias Stoltenbergin maalaama muotokuva
Henkilötiedot
Syntynyt: 27. marraskuuta 1775 Østre Toten, Norja
Kuollut: 1. elokuuta 1856 (80 vuotta) Østre Toten, Norja
Ammatti:  virkamies, poliitikko
Muut tiedot
Koulutus: juristi
Lauritz Weidemann (27. marraskuuta 1775 Østre Toten – 1. elokuuta 1856 Østre Toten) oli norjalainen virkamies ja Eidsvollin kansalliskokouksen osallistuja. Hän kuului kokouksessa itsenäisyyspuolueeseen, ja oli myöhemmin mukana suurkäräjillä vuosina 1815–1816, 1827, 1836–1837 ja 1839.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lauritz Weidemann Wikimedia Commonsissa
Lasnamäe Centrum

Lasnamäe Centrum taka-alalla.
Lasnamäe Centrum on Tallinnassa Virossa sijaitseva kauppakeskus. Se sijaitsee Lasnamäen kaupunginosassa Itä-Tallinnassa. Se avattiin vuonna 2003, ja se on Itä-Tallinnan suosituin kauppakeskus. Siellä vierailee vuosittain yli neljä miljoonaa asiakasta. Keskuksen pinta-ala on 24 000 neliömetriä, ja vuonna 2018 valmistuvat laajennustyöt tuovat siihen lähes 15 000 neliömetriä lisää tilaa.
Aiheesta muualla

Lasnamäe Centrumin kotisivut
Liechtensteinin politiikka

Liechtensteinin ruhtinaskunta on perustuslaillinen monarkia. Maassa on yksikamarinen parlamentti, Landtag (suom. maapäivät), jonka 25 edustajaa valitaan vaaleissa neljän vuoden välein. Maan hallituksessa on pääministerin lisäksi neljä muuta ministeriä, jotka nimittää hallitseva ruhtinas. Maapäivillä on kolme puoluetta: Isänmaallinen liitto (Vaterländische Union, VU), Edistyksellinen kansanpuolue (Fortschrittliche Bürgerpartei, FBP) sekä Vapaa lista (Freie Liste, FL).
Lahti (albumi)

| Lahti Dave Lindholm & Launeen K |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2009
 Julkaistu: 30. syyskuuta 2009
 Tyylilaji: blues rock
 Kesto: 37.30
 Levy-yhtiö: AllStar Music Oy
Dave Lindholmin muut julkaisut
| Nuo mainiot miehet soivine koneineen 2007 | Lahti 2009 | More than 123 2010 |
Singlet albumilta Lahti
 ”Keinu (promo)” Julkaistu: 2009
Lahti on Dave Lindholmin ja Launeen K:n studioalbumi, joka julkaistiin 30. syyskuuta 2009. Se oli ilmestyessään Lindholmin ensimmäinen suomenkielinen uusia lauluja sisältävä sooloalbumi kahdeksaan vuoteen.
Kappaleet

Nyt tanssimaan (sisään) – 1.46
Rodeo – 3.41
Poltetaan kaikki – 3.03
Tietenkin – 2.41
Elämää 1800-luvulla – 6.09
Lumikengät – 2.45
Autoon – 2.24
Niitä et saa kii – 2.59
Keinu – 3.29
Voinko jättää kyyneleet pöytään – 2.40
Nyt tanssimaan (ulos) – 1.36
Hyvä syy – 4.17
Arvostelut

Soundi:
Lasowice Wielkie

| Lasowice Wielkien kunta (Gmina Lasowice Wielkie) Gemeinde Groß Lassowitz |
| --- | --- |
 Budkowiczanka-joki Trzebiszynin kylän läheisyydessä
 lippu:  vaakuna
 Lasowice Wielkien kunta
 Koordinaatit: 50°52′N, 18°14′E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Opole
Piirikunta:  Kluczbork
 – Kunnanjohtaja:  Daniel Gagat
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  211 km²
Väkiluku (2019):  6 827
 – Väestötiheys:  32 as./km²
Suuntanumero(t):  (+48) 77
Rekisterikilpi:  OKL
 
 Verkkosivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Lasowice Wielkie (Gmina Lasowice Wielkie, saks. Gemeinde Groß Lassowitz) on maalaiskunta Kluczborkin piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 6 827. Kunnan hallintokeskus on Lasowice Wielkien kylä.
Kunnan kartta.
Lasowice Wielkien kunta on nykyisessä muodossaan perustettu vuonna 1973. Sen hallintokeskus siirtyi vuonna 2006 Lasowice Małen kylästä Lasowice Wielkien kylään.
Lasowice Wielkien kunnan 13 kylää ovat Chocianowice, Chudoba, Ciarka, Gronowice, Jasienie, Laskowice, Lasowice Małe, Lasowice Wielkie, Oś, Szumirad, Trzebiszyn, Tuły sekä Wędrynia. Sen pinta-ala on noin 211 neliökilometriä. Tärkeimmät kunnan aluetta halkovat liikenneyhteydet ovat voivodikunnan tie 494 ja valtatiet 45 ja 11. Lasowice Wielkie rajautuu Kluczborkin, Olesnon, Zębowicen, Turawan, Łubnianyn ja Murówin kuntiin.
Lasowice Wielkien kunta sijaitsee Opolen tasangolla. Sen pinta-alasta noin 60 prosenttia on metsää ja metsämaata ja noin 37 prosenttia maatalouskäytössä. Kunnan alueen joet ovat Stobrawa, Bogacica ja Budkowiczanka.
Vuoden 2019 joulukuussa 51,7 prosenttia Lasowice Wielkien kunnan asukkaista oli naisia ja 48,3 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 14,2 prosenttia, työikäiset 66,5 prosenttia ja eläkeikäiset 19,3 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 42,6 vuotta. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 29,5 prosenttia oli saksalaisia, ja saksan kielellä onkin kunnassa virallisen avustavan kielen asema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lasowice Wielkie Wikimedia Commonsissa
Gmina Wiejska Lasowice Wielkie (pdf) Opolen tilastokeskus. (puolaksi)
Lalibelan kalliokirkot

| Lalibelan kalliokirkot |
| --- | --- |
 Biete Ghiorgis
Maailmanperintökohde
Sijainti:  Lalibela, Etiopia  12°1′45.66″N, 39°2′25.512″E
Tyyppi:  kulttuurikohde
Kriteerit:  I, II, III
Tunnusnumero:  18
Valintahistoria
Valintavuosi:  1978
 Lalibelan kalliokirkot
Lalibelan kalliokirkot ovat Lalibelan kaupungissa Etiopiassa sijaitsevat 11 kallioon kaiverrettua kirkkoa. Perinteisesti on ajateltu, että ne rakennettiin kuningas Lalibelan valtakaudella 1181–1221. Arkeologisten todisteiden perusteella kirkot rakennettiin viidessä vaiheessa 700–1200-lukujen aikana.
Sijainti

Lalibelan kalliokirkot on kaiverrettu kallioon noin 2 630 metrin korkeuteen. Ne sijaitsevat Lalibelan kaupungissa Ābune Yosēf -vuoren juurella.
Lalibelassa on kaksi viiden kirkon ryhmää ja yksittäinen Biete Ghiorgisin kirkko. Pohjoiseen ryhmään kuuluvat Biete Golgotha Mikael, Biete Mariam, Biete Denagel, Biete Maskal ja Biete Medhani Alen. Eteläiseen ryhmään kuuluvat Biete Lehem, Biete Gabriel Rafael, Biete Abba Libanos, Biete Amanuel ja Biete Qeddus Mercoreus.
Arkkitehtuuri ja rakennustekniikka

Kallio, johon kirkot on rakennettu, koostuu pääosin kahdentyyppisestä vulkaanisesta basaltista. Rakentajat merkitsivät ensin rakennusten ulkoreunat ja sen jälkeen alkoivat kaivertaa rakennusta irti kalliosta. Normaalisti rakennukset tehdään lattiasta kattoon, mutta Lalibelan kalliokirkoissa lattiat rakennettiin viimeiseksi.
Kirkot ovat pohjakaavaltaan basilikan tai ristin muotoisia. Niissä kirkoissa, joissa se on geologisesti ollut mahdollista, on käytetty ortodoksista perinnettä, jossa sisäänkäynti on läntisellä, pohjoisella ja eteläisellä julkisivulla.
Ovi- ja ikkuna-aukoissa on todisteita useista arkkitehtuurin tyyleistä. Eräs tyyli on perintöä Aksumin kuningaskunnasta, joka hallitsi Etiopiaa ja Eritreaa noin 100–900-luvuilla.
Historia

Etiopialaisen perinteen mukaan kirkot rakennettiin kuningas Lalibelan valtakaudella. Lalibela hallitsi Etiopiassa noin 1181–1221, ja hänen hagiografiansa mukaan hän kaiversi kirkot enkelien avulla 24 vuodessa.
2000-luvun alussa tehtyjen arkeologisten tutkimusten perusteella Lalibelan kirkot rakennettiin viidessä vaiheessa 700–1200-lukujen aikana. Rakennusryhmä saatin valmiiksi 1200-luvun alkupuolella Lalibelan aikoihin.
Vaikka rakennukset ovatkin nykyään kirkkoja, niin niistä varhaisimmat, Biete Mercoreus ja Biete Gabriel Rafael, olivat todennäköisesti alkujaan joko kuninkaallisia palatseja tai linnoituksia. Kalliokirkkoja on käytetty 1100-luvun jälkeen jatkuvasti uskonnollisiin tarkoituksiin.
Lalibelan kirkot on otettu suojelukohteiksi 1900-luvulla. Ne kuuluivat 1960-luvulla ensimmäisiin World Monuments Fundin rahoittamiin entisöimisprojekteihin. Kirkot olivat myös yksi kahdestatoista ensimmäisestä Unescon maailmanperintökohteesta, kun ne valittiin listalle vuonna 1978. WMF ja Unesco ovat vuodesta 2007 lähtien tehneet yhteistyötä kirkkojen säilyttämiseksi. Neljälle kirkolle rakennettiin tuona vuonna vesisateelta suojaava katos.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lalibelan kalliokirkot Wikimedia Commonsissa
Rock-Hewn Churches, Lalibela Unesco World Heritage Centre. Viitattu 14.3.2020. (englanniksi)
Vernon-Powell, Jono: Rock-Hewn Churches – Lalibela, Ethiopia Jonovernon-powell.com.  19.12.16. Viitattu 14.3.2020. (englanniksi)
Phillipson, David: Lalibela, Ethiopa, Rock-Hewn Churches. World Archaeology, 7.7.2006, nro 18.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 14.3.2020. (englanniksi)
Lalibelan alueen kartta.
Bete Maryam sateelta suojaavan katoksen alla.
Liechtensteinin vaakuna

Liechtensteinin vaakuna
Liechtensteinin vaakuna on Liechtensteinin tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se on samalla myös ruhtinashuoneen tunnus. Sitä käytetään paitsi virallisissa yhteyksissä, myös postimerkeissä ja muussa sellaisessa. Oikeus vaakunan käyttöön on ainoastaan ruhtinashuoneen jäsenillä ja valtion virkamiehillä. Hallitus voi myös antaa yksityisille henkilöille ja yrityksille oikeuden käyttää vaakunaa, jos se hyödyttää myös valtiota.
Heraldinen selitys:
Sydänkilvessä on ruhtinasperheen kultaan ja punaiseen katkoinen vaakuna.
Kentässä 1 on Sleesian vaakuna, jossa on kultaisessa kilvessä musta kruunattu kotka, päällikkeenä kultainen sidekruunu (Kleenstengel).
Kentässä 2 on Saksin (Kuenringen) vaakuna, joka on kahdeksasti kultaan ja mustaan katkoinen, päällikkeenä vihreä kruununvanne (Kränzlein).
Kentässä 3 on Troppaun herttuakunnan vaakuna, joka on halkoinen punaiseen ja hopeaan.
Kentässä 4 on Itä-Friisinmaan eli Rietbergin vaakuna, jossa on kultaisessa kilvessä musta harpyija (neitsytkotka), jolla on hopeinen pää.
Alimpana tyviössä on Jägerndorfin herttuakunnan tunnus, sinisessä kilvessä kultainen metsästystorvi.
Kilven yläpuolella on ruhtinaallinen kruunu
Kilven taustalla on ruhtinaallinen kruunausviitta.
Euroopan valtioiden vaakunat
Alankomaat
Albania
Andorra
Armenia¹
Azerbaidžan¹
Belgia
Bosnia ja Hertsegovina
Bulgaria
Espanja
Georgia¹
Islanti
Irlanti
Italia
Itävalta
Kazakstan¹
Kroatia
Kreikka
Kypros¹
Latvia
Liechtenstein
Liettua
Luxemburg
Malta
Moldova
Monaco
Montenegro
Norja
Pohjois-Makedonia
Portugali
Puola
Ranska
Romania
Ruotsi
Saksa
San Marino
Serbia
Slovakia
Slovenia
Suomi
Sveitsi
Tanska
Tšekki
Turkki¹
Ukraina
Unkari
Yhdistynyt kuningaskunta
Valko-Venäjä
Vatikaanivaltio
Venäjä¹
Viro
¹ Myös Aasiaan kuuluvaksi tulkittava valtio
Lid

Lid tarkoittaa seuraavia asioita:
Lid, joki Venäjällä
Sukunimenä

Dagny Tande Lid (1903–1998), norjalainen kuvittaja
Johannes Lid (1886–1971), norjalainen kasvitieteilijä
Mons Lid (1896–1967), norjalainen poliitikko, valtiovarainministeri.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Lid”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Langolieerit

| Langolieerit> The Langoliers |
| --- | --- |
 Langolieerien aloitussivun kuva.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  Stephen King
Kieli:  englanti
Genre:  kauhu
Julkaistu:  Sydänyö (Four Past Midnight, 1990)
Suomennos
Suomentaja:  Ilkka Rekiaro
Kustantaja:  Tammi
Sivumäärä:  279

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Langolieerit (engl. The Langoliers) on yhdysvaltalaisen kirjailija Stephen Kingin pienoisromaani, joka julkaistiin vuonna 1990 kokoelmassa Sydänyö (Four Past Midnight). Se kertoo tarinan yhdestätoista lentomatkustajasta, jotka yölennon aikana herättyään huomaavat henkilökunnan ja suurimman osan matkustajista kadonneen mystisesti matkustajakoneen jatkaessa yhä lentoaan, ja onnistuttuaan tekemään pakkolaskun he tajuavat, että maankamaralla on myös jotain pahasti vialla.
King on kertonut idean Langolieereihin syntyneen saatuaan mieleensä mielikuvan naisesta, joka painoi kämmenellään matkustajakoneen seinän lohkeamaa. Kun hän yhtenä yönä nukkumaan menneessä tiedosti tämän kuvitellun naisen olleen aave, hän sai siitä lopullisen kipinän kirjoittaa tarinan.
Vuonna 1995 ilmestyi Langolieereihin perustuva kaksiosainen televisiominisarja Ajan valtiaat, jonka ohjauksesta vastasi Tom Holland, ja pääosassa nähdään muun muassa David Morse, Dean Stockwell ja Bronson Pinchot. Myös Stephen King tekee minisarjassa lyhyen cameoroolin. Minisarjaa kuvattiin pääasiassa Bangorin lentoasemalla kesällä 1994.
Leopoldin ritarikunta

Ritarikunnan tunnuksia
Leopoldin ritarikunta (ransk. Ordre de Léopold, holl. Leopoldsorde, saks. Leopoldsorden) on belgialainen ritarikunta, joka perustettiin 11. heinäkuuta 1832 Leopold I:n ensimmäisen kaudella. Sitä myönnetään tunnustuksesta urhoollisesta palveluksesta tai muista Belgian valtiota hyödyttäneistä ansioista. Saajan ei tarvitse olla Belgian kansalainen. Ritarikunta on Belgian korkein mahdollinen, ja maan hallitsija toimii ritarikunnan suurmestarina.
Ritarikunnassa on kolme divisioonaa (sotilaille, merimiehille ja siviileille), ja kunnianosoituksen saajan tulee olla vähintään 42 (poikkeuksena sotilaat).
Ritarikuntaa jaetaan viidessä luokassa:
Suurristi
Suurupseeri
Komentaja
Upseeri
Ritari
Lahmajärvi

| Lahmajärvi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Urjala
Koordinaatit:  60°58′01″N, 23°50′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarpianjoen valuma-alue (35.28)
Laskujoki:  Pörkinoja 
Järvinumero:  35.288.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  125,1 m 
Rantaviiva:  6,478 km 
Pinta-ala:  70,902  ha 
 fiLahmajärvi 
Lahmajärvi  on Pirkanmaalla Urjalan Hirsjärvenkulmalla sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueella Tarpianjoen valuma-alueeseen. Valuma-alue jaetaan vielä Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen, johon järvi kuuluu. Järven pinta-ala on 71 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 125,1 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvellä on neljä saarta, joista Kekosaari on 70 metriä pitkä ja Selkäsaari on 40 metriä pitkä. Järveen laskee 18 ojaa, joista huomattavimmat ovat Luonnonoja, joka on Hirsjärven laskuoja, Särki-Tiirin laskuoja, suuren Luutinsuon kuivatusoja sekä vielä Sammakkolammin, Suolikullin ja Likolammin yhteinen laskuoja. Järvi on 1,8 kilometriä pitkä, 950 metriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 6,5 kilometriä. Järven lähiympäristössä on sijainnut neljä maatilaa, joiden pelloista osa on enää viljelyssä. Rannoille on rakennettu yli 50 vapaa-ajan asuntoa, joille johtaa tiet Lautaportaan ja Välkkilän yhdistävältä tieltä.
Vesistösuhteet

Urjalan Rutajärveen laskevan Kolkanjoen–Kokonjoen vesireitillä Lahmajärven alapuoliselle osuudelle jäävät kuivatettu Vanhajärvi Urjalassa ja Kokonjärvi Urjalan ja Forssan, aiemmin Koijärven rajalla. Lahmajärven yläpuoliselle osuudelle jää vielä Hirsjärvi Urjalan ja Tammelan rajalla.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven viereiset järvien nimet kirjoitettiin ”Särkijärvi” ja ”Ahvenjärvi”. Nämä järvet on nykyään kuivatettu Särki-Tiiriksi ja Ahven-Tiiriksi, joka on avosuota. Järven pohjoispuolella sijaitseva Kankaistenlammin avosuo oli aikaisemmin nimeltään ”Kangastakainenlampi”.
Vuoden 1960 peruskartassa ei rannoille ollut vielä mökkejä, mutta 1980 kartassa niitä oli jo.
Kekosaari aamusumussa.
Leopold von Gerlach

Ludwig Friedrich Leopold von Gerlach (17. syyskuuta 1790 Berliini – 10. tammikuuta 1861 Potsdam) oli preussilainen kenraali ja yhdessä veljensä Ludwig von Gerlachin kanssa merkittävä konservatiivinen poliittinen vaikuttaja. Hän oli 1800-luvun puolivälissä Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV:n lähimpiä neuvonantajia.
Gerlach osallistui nuorena Napoleonin sotiin ja konservatiivinen, romanttis-isänmaallinen henki tarttui häneen loppuiäksi. Hän kuului Preussin kruununprinssin, tulevan kuningas Fredrik Vilhelm IV:n ystäväpiiriin ja oli pietistinen harras uskovainen. Gerlach perusti poliittisen konservatisminsa Karl Ludwig von Hallerin ja F. J. Stahlin opetuksille. Gerlachin poliittinen vaikutusvalta alkoi kasvaa Fredrik Vilhelmin noustua vuonna 1840 valtaistuimelle. Suurimillaan hänen vaikutusvaltansa oli vallankumousvuotta 1848 seurannena vuosina, jolloin hänestä tuli kuninkaan merkittävä neuvonantaja ja vastavallankumouksellista politiikkaa kannattaneen hovin kamarillan johtava toimija. Kuningas nimitti hänet vuonna 1850 kenraaliadjutantikseen. Gerlach muun muassa suositteli Fredrik Vilhelmiä kieltäytymään Frankfurtin kansalliskokouksen hänelle tarjoamasta Saksan keisarin kruunusta ja pyrki vuonna 1850 saamaan aikaiseksi valtiosäännön muuttamisen konservatiivisempaan suuntaan. Krimin sodan aikana hän neuvoi kuningasta pitämään Preussin puolueettomana. Gerlach kuoli vuonna 1861 vain kahdeksan päivää kuningas Fredrik Vilhelmin jälkeen.
Lauritz Olsen

Lauritz Christian Olsen (10. elokuuta 1872 Kööpenhamina – 9. toukokuuta 1955 Kööpenhamina) oli tanskalainen näyttelijä.
Lauritz Olsen syntyi vanhojen tavaroiden kauppiaan perheeseen. Hän aloitti näyttelijänuransa jo lapsena ja esiintyi vuodesta 1890 lähtien kiertävissä teatteriseurueissa. Vuodesta 1895 lähtien hän työskenteli yli kahdentoista vuoden ajan Odensen teatterissa. Olsenista tuli pian suosittu huvinäytelmien ja farssien esittäjä.
Olsen oli myös yksi tanskalaisen mykkäelokuvan käytetyimmistä näytteljöistä. Han aloitti elokuvauransa Nordisk Filmsillä vuonna 1907 ja esiintyi vuodesta 1910 lähtien varsinkin Lau Lauritzenin komedioissa. Olsen teki vuoteen 1928 mennessä yli 200 mykkäelokuvaa ja myöhemmin vielä muutamia äänielokuvia.
Elokuvia

Valkoinen orjakauppa, 1910
Aiheesta muualla

Lauritz Olsen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)