Miesliike
Miesliike Suomessa

Suomessa 1960-luvulla toiminut radikaalia tasa-arvonäkemystä kannattanut Yhdistys 9 mielletään helposti ainoastaan naisten liikkeeksi, mutta liikkeessä aikoinaan itsekin toiminut Margaretha Mickwitz on pyrkinyt viime vuosina tuomaan esiin sitä tosiasiaa, että yhdistyksessä toimi myös runsaasti miehiä. Yhdistys 9 vaati sekä naisille ja miehille vapautumista sukupuolirooleista ja niiden aiheuttamasta taakasta. Yhdistyksen jäsenmäärä oli suurimmillaan vuonna 1970, jolloin jäseniä 774, joista 289 oli miehiä. Keskimäärin miesten osuus yhdistyksen jäsenistä oli toiminnan aikana noin kolmannes, ja miesten toiminta yhdistyksessä oli aktiivista ja tavoitteellista. Yhdistys muun muassa kehotti miehiä vaatimaan oikeutta pitempään elinaikaan, parempaan terveyteen ja mahdollisuutta toimia naisten aloina pidetyillä aloilla sekä oikeutta olla lapsille yhtä läheinen vanhempi kuin äiti. Erityisesti Yhdistys 9:n kannanotto isyysvapaan puolesta oli 60-luvulla poikkeuksellinen.
Miesliike on pysynyt varsin pienenä ja hajanaisena, ja se sisältää erilaisia painotuksia. Hajanaisuudestaan huolimatta miesliikkeen puheenvuorot ovat saaneet huomiota julkisuudessa. Suomen miesliike ja sen miestyö koostuu kasvuryhmistä, isyysneuvonnasta, isä-vauva-toiminnasta, väkivallan vastaisesta liikkeestä, Miespäivät-tapahtumasta, Miessakit-järjestöstä ja Tasa-arvoasiain neuvottelukunnan miesjaostosta. Arto Jokinen arvioi vuonna 1999, että jonkinlaista miestoimintaa löytyy kaikkialta Suomesta ja että toiminnassa on mukana vähintään tuhat miestä.
Syksyllä 2007 julkaistiin Arno Kotron ja Hannu T. Sepposen toimittama miesasia-antologia Mies vailla tasa-arvoa. Kirja koostuu 29 artikkelista. Kirjoittajina ovat muun muassa Pekka Sauri, Hannu Raittila, Esa Sariola ja Ralf Sund. Kirjoituskokoelman yksi väite on, että yhteiskunnassa on myös elämänalueita, joissa miehet ovat naisia huonommassa asemassa, ja virallisen tasa-arvopolitiikan tulisi käsitellä näitäkin kysymyksiä.lähde?
Toukokuussa 2008 Naisasialiitto Unionin julkaisema Tulva-lehden päätoimittajan Anne Moilasen mukaan miesasia on tullut muotiin. Mies vailla tasa-arvoa on Moilasen mukaan feminismiä vastaan suunnattu provokaatio, joka syyttää naisia miesten ongelmista. Lehti nimeää miesliikkeen neljä hahmoa, joita se pitää taantumuksellisina häiriköinä. Lehden mukaan yksittäiset aktivistit, jotka eivät edusta koko miesliikkeen kantaa, ovat saaneet kohtuutonta näkyvyyttä tiedotusvälineissä.
Tulva esitteli erillisin jutuin neljä henkilöä, joita se piti miesliikkeen "pääpukareina". Keskeisenä viestinä oli, että kohtuutonta julkista huomiota saaneet miehet näyttäytyvät tasa-arvotyössä häirikköinä, jotka eivät tunne feminismiä tai naistutkimusta. Moilasen mukaan näiden miesasia-aktivistien takia tiedotusvälineissä ja internetin keskustelupalstoilla oli meneillään feminismin vastainen keskustelu.
»On olemassa jokin raja, kuinka kauan idioottien kanssa kannattaa keskustella. Nyt tuo raja on tullut vastaan. Tämä lehti hyökkää avoimesti miesaktivisteja vastaan pyrkien osoittamaan, miten vanhanakaisia, vääriä ja suorastaan vaarallisia monet heidän väitteensä ovat. Tulta munille!» 
( Anne Moilanen, Tulva 2/2008)
Miesaktivisti Henry Laasanen puolusti miesliikettä. Hän sano sanoi ymmärtävänsä, että on häiritsevää, kun feministisen hegemonian piiriin kuuluvaan tasa-arvokeskusteluun tulee kyselyjä myös miesten ongelmista. Laasanen kyseenalaisti Arto Jokisen väitteen, että miesaktivismissa olisi kyse perinteisen maskuliinisuuden vastaiskusta:
»Miesasiamiehenä toimiminen on suurin piirtein maskuliinisuuden vastakohta, koska maskuliininen mies on vahva pelastaja, joka suojelee naisia, ja epämaskuliininen mies on tämmöinen ruikuttava ja valittava mies. Ja mitäpä muuta tämä miesten ongelmista puhuminen olisi kuin valittamista ja ruikuttamista.»
Vuonna 2018 perustettiin Miehet ry, jonka tavoitteena on edistää sukupuolten tasa-arvoa ja kaikkien ihmisten yhdenvertaisuutta intersektionaalisen feminismin lähtökohdista. Yhdistyksen puheenjohtajan mukaan Miehet ry välttää aiempia miesten tasa-arvokeskustelussa usein esiintyviä virheitä, esimerkiksi se ei aseta miesten, naisten ja muunsukupuolisten tasa-arvoa vastakkain ja välttää "öyhötystä".