stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Iglesias (Italia)

| Iglesias |
| --- | --- |
 Iglesiasin katedraali
 vaakuna
 Iglesias
 Koordinaatit: 39°19′N, 8°32′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Sardinia
Maakunta:  Etelä-Sardinia
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  208,23 km²
Korkeus:  0–932 m
Väkiluku (1.1.2017):  26 988
 – Väestötiheys:  130 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Iglesias on kaupunki Sardinian länsiosassa sijaitsevassa Etelä-Sardinian maakunnassa Italiassa. Kaupungissa on vajaat 30 000 asukasta.
Kunta on perustettu 1200-luvulla. 1800-luvun puolivälissä Iglesiasista tuli tärkeä kaivoskeskus. Nykyään kaivoksista monet ovat hylättyjä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iglesias (Italia) Wikimedia Commonsissa
Etelä-Sardinian maakunta
Arbus | Armungia | Ballao | Barrali | Barumini | Buggerru | Burcei | Calasetta | Carbonia | Carloforte | Castiadas | Collinas | Decimoputzu | Dolianova | Domus de Maria | Domusnovas | Donori | Escalaplano | Escolca | Esterzili | Fluminimaggiore | Furtei | Genoni | Genuri | Gergei | Gesico | Gesturi | Giba | Goni | Gonnesa | Gonnosfanadiga | Guamaggiore | Guasila | Guspini | Iglesias | Isili | Las Plassas | Lunamatrona | Mandas | Masainas | Monastir | Muravera | Musei | Narcao | Nuragus | Nurallao | Nuraminis | Nurri | Nuxis | Orroli | Ortacesus | Pabillonis | Pauli Arbarei | Perdaxius | Pimentel | Piscinas | Portoscuso | Sadali | Samassi | Samatzai | San Basilio | San Gavino Monreale | San Giovanni Suergiu | San Nicolò Gerrei | San Sperate | San Vito | Sanluri | Santadi | Sant’Andrea Frius | Sant’Anna Arresi | Sant’Antioco | Sardara | Segariu | Selegas | Senorbì | Serdiana | Serramanna | Serrenti | Serri | Setzu | Seui | Seulo | Siddi | Siliqua | Silius | Siurgus Donigala | Soleminis | Suelli | Teulada | Tratalias | Tuili | Turri | Ussana | Ussaramanna | Vallermosa | Villacidro | Villamar | Villamassargia | Villanova Tulo | Villanovaforru | Villanovafranca | Villaperuccio | Villaputzu | Villasalto | Villasimius | Villasor | Villaspeciosa
Ihmeellinen elämä (kirja)

| Ihmeellinen elämä: Burgessin esiintymä ja historian kulku> Wonderful Life: The Burgess Shale and the Nature of History.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Stephen Jay Gould
Kieli:  englanti
Genre:  evoluutiobiologia
Kustantaja:  W. W. Norton & Company
Julkaistu:  1989
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  347
ISBN:  0-393-02705-8
Suomennos
Suomentaja:  Outi Nummi ja Markus Nummi
Kustantaja:  Art House
Julkaistu:  1991
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  355
ISBN:  951-884-088-1
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ihmeellinen elämä: Burgessin esiintymä ja historian kulku (engl. Wonderful Life: The Burgess Shale and the Nature of History) on Stephen Jay Gouldin vuonna 1989 ilmestynyt kirja evoluutiobiologiasta. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 1991 Art Housen kustantamana.
Aiheesta muualla

James Gleick: Survival of the Luckiest. The New York Times 22.10.1989. (englanniksi)
Yrjö Haila: Me kädelliset emme lukisi tätä kirjaa jos... Helsingin sanomat 23.12.1991.
Ihon kuorinta

Ihon kuorinta on kosmeettinen ihonhoitotoimenpide, jossa ihon pinnalta poistetaan kuolleita soluja, jotka tekevät ihon himmeäksi ja kuivaksi. Kuorinta puhdistaa, pehmentää ja kirkastaa ihoa, ja lisäksi sen avulla parannetaan ihon uusiutumista, verenkiertoa ja aineenvaihduntaa.
Kuorinnassa iholle levitetään keratolyyttistä eli keratiinia liuottavaa kemiallista ainetta. Kuorinta-aine voi vaikuttaa joko entsymaattisesti tai mekaanisesti, ja mahdollisia raaka-aineita on useita. Kuorinta-aine turvottaa ihon sarveiskerroksen kuolleita, hilseileviä soluja, jotka saadaan sitten helposti irrotettua hieronnan avulla. Eläviä ihosoluja kuorinta ei poista.
Kuorinta suoritetaan yleisimmin kasvoille, mutta sen voi tehdä myös vartalon iholle. Normaalille iholle kuorinnan voi suorittaa kerran viikossa, joidenkin suositusten mukaan kevyessä muodossaan jopa päivittäin. Rasvaiselle iholle kuorinnan voi suorittaa normaalia ihoa tiheämmin ja kuivalle harvemmin. Kuorinta saattaa olla epäsuositeltavaa iholle, joka on ohut, erittäin kuiva ja arka, ärtynyt tai tulehtunut, tai joka kärsii jostain sairaudesta tai allergiasta.
Ihalainen (Lappeenranta)

| Ihalainen |
| --- | --- |
Kaupunki:  Lappeenranta
Kaupunginosa nro:  18
Ihalainen on Lappeenrannan kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin eteläisellä alueella valtatie 6:n eteläpuolella noin kahden kilometrin päässä keskustasta.
Ihalainen on suurimmaksi osaksi teollisuusaluetta. Siellä toimivat Nordkalkin Ihalaisen kalkkikaivos ja useita siihen liittyviä teollisuuslaitoksia sekä yhdyskuntajätettä vastaanottava Lappeenrannan (Toikansuon) jäteasema. Ihalaisen kalkkikiviesiintymä on noin kaksi miljardia vuotta vanha. Kaivostoiminta alueella alkoi varmuudella 1790-luvulla, jolloin Venäjän insinöörihallinto otti esiintymän omistukseensa, ja perimätiedon mukaan mahdollisesti jo 1550-luvulla. Kaivos siirtyi Lappeenrannan kaupungin omistukseen vuonna 1848. Nordkalkin edeltäjä Paraisten Kalkkivuori aloitti toimintansa Lappeenrannassa vuonna 1910.
Ihalaisen kaupunginosaan kuuluu myös 1930-luvulta alkaen rakennettu niin sanottu Partekin asuinalue kaivoksen länsipuolella. Paraisten Kalkkivuoren arkkitehdin Albert Richardtsonin suunnittelema alue on maakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö. Huomattavin rakennus on klassismia ja funktionalismia yhdistelevä teknillisen johtajan asuinrakennus vuodelta 1938. Kaupunginosan lounaisnurkassa on pienempi Tapiolan asuinalue. Kaupunginosassa on noin 100 asukasta.
Kaupunginosa on Ihalaisen vanhan maarekisterikylän mailla. Ihalaisen kylässä tiedetään olleen viisi taloa jo 1500-luvun puolivälissä, ja kylän isojako tehtiin vuonna 1834. Yksi talonpaikoista, Ihalainen 5, on tutkimuksissa sijoitettu Partekin asuinalueelle, mutta muut ovat jääneet teollisuuslaitosten ja rautatien alle. Rekisterikylään kuuluivat myös muun muassa nykyisen kaupunginosan länsipuoliset kaupunginosat Mattila, Mäntylä ja Kuusela, joiden kehittyminen liittyy läheisesti kaivoksen toimintaan. Niistä ja Ihalaisesta tuli osa Lappeenrantaa välirauhan aikana vuoden 1941 alussa, mitä ennen ne kuuluivat Lappeeseen. Vuoden 1932 esikaupunkiliitoksessa ne olivat jääneet vielä kaupungin rajojen ulkopuolelle, mutta kaivoksen toiminnan laajenemisen vuoksi uusi liitos nähtiin pian tarpeelliseksi.
Karjalan rata kulkee kaupunginosan länsiosan poikki ja erottaa Partekin asuinalueen kaivoksesta. Mustolan satamarata koukkaa Ihalaisen eteläpuolitse kohti itää ja Saimaan kanavan varrella olevaa Mustolan satamaa. Kaupunginosaa rajaavat valtatie 6 pohjoisessa, Palosuonkatu ja Kourulanmäen pellot idässä, Hanhikempin pellot etelässä ja seututie 387 eli Vaalimaantie ja Mäntylän sairaala lännessä. Ihalaisen naapurikaupunginosia ovat Reijola, Myllymäki, Kuusela, Mäntylä ja Mattila.
Aiheesta muualla

Kaupunginosan esittely Lappeenrannan kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Lappeenranta
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahvenlampi • Alakylä • Hakali • Harapainen • Hartikkala • Hiekkapelto • Hiessilta • Honkalahti • Hyrymäki • Ihalainen • Kanavansuu • Karhuvuori • Kariniemi • Kaukas • Keskus • Kesola • Kesämäki • Kimpinen • Kivisalmi • Korvenkeskus • Kourula • Kuusela • Kuusimäki • Kylpylä • Laihia • Lampikangas • Lapvesi • Lauritsala • Lavola • Leiri • Lentokenttä • Lepola • Linnoitus • Lintukangas • Mattila • Mustola • Myllymäki • Mälkiä • Mäntylä • Nuijamaa • Pajarila • Pallo–Tyysterniemi • Parkkarila • Peltola • Pulp • Putkinotko • Pöyhiänniemi • Rauha • Reijola • Ruoholampi • Rutola • Sammonlahti • Selkäharju • Skinnarila • Suolahti • Taikinamäki • Tirilä • Tykki–Kiviharju • Uus-Lavola • Vesivalo • Voisalmi • Ylämaa
Kyliä:  Hanhijärvi • Hiivaniemi • Kansola • Konnunsuo • Kontu • Leino • Louko • Moisio • Ravattila • Raippo • Ruokola • Rännikorpi • Simola • Sirkjärvi • Vainikkala
Muita alueita:  Huhtiniemi • Joutseno • Nuijamaa • Pikisaari • Ylämaa
Köysi (elokuva)

| Köysi> Rope |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alfred Hitchcock
Käsikirjoittaja:  Arthur Laurents Hume Cronyn Ben Hecht Näytelmä: Patrick Hamilton
Tuottaja:  Alfred Hitchcock Sidney Bernstein
Säveltäjä:  David Buttolph
Kuvaaja:  William V. Skall Joseph A. Valentine
Leikkaaja:  William H. Ziegler
Tuotantosuunnittelija:  Perry Ferguson
Pääosat:  James Stewart John Dall Farley Granger Cedric Hardwicke  Constance Collier
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  28. elokuuta 1948 2. joulukuuta 1949 (Suomi)
Kesto:  81 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  1 500 000 dollaria
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Köysi (Rope) on Alfred Hitchcockin ohjaama yhdysvaltalainen jännityselokuva vuodelta 1948. Elokuva pohjautuu Patrick Hamiltonin samannimiseen näytelmään vuodelta 1929, joka puolestaan perustuu löyhästi Leopoldin ja Loebin 1924 tekemään murhaan, jota on käytetty aiheena monissa dramatisoinneissa.
Köysi oli Hitchcockin uran käännekohta: ensimmäinen värielokuva (Technicolor), ensimmäinen itsenäisenä tuottajana, ensimmäinen Warnerille ja ensimmäinen James Stewartin kanssa. Lisäksi se oli tekninen haaste, jollaisista Hitchcock oli aina pitänyt.
Köyden pohjalla oleva näytelmä tapahtui reaaliajassa, ja Hitchcock päätti noudattaa samaa periaatetta myös elokuvassa. Koska filmikelan pituus oli tuolloin 10 minuuttia, Hitchcock leikkasi elokuvan etukäteen siten, että kelan vaihdon kohdalla olisi niin suuri lähikuva näyttelijästä tai esineestä, että kelan vaihto sujuisi mahdollisimman huomaamatta. Katsomiskokemuksena Köysi on siis yhden ainoan otoksen elokuva.
Tarina

Elokuva alkaa kohtauksella, jossa Brandon (John Dall) ja Phillip (Farley Granger) kuristavat köydellä hengiltä vierailemaan saapuneen entisen Harvardin luokkatoverinsa Davidin (Dick Hogan) Manhattanin asunnossa. Juhlien muut vieraat ovat saapumaisillaan, ja David piilotetaan olohuoneessa olevaan arkkuun. Tarjoilut kynttilöineen siirretään arkun päälle. Brandon ja Phillip uskovat tehneensä täydellisen murhan.
Muut vieraat alkavat ihmetellä aina täsmällisen Davidin puuttumista, ja Phillip vaikuttaa hermostuneelta. Yksi vieraista, Rupert (James Stewart), saa vihiä kaksikon tekosista ja lopulta muiden vieraiden poistuttua löytää arkkuun piilotetun ruumiin.
Tarina > Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  James Stewart  | … |  Rupert Cadell   |
|  John Dall  | … |  Brandon Shaw   |
|  Farley Granger  | … |  Phillip Morgan   |
|  Cedric Hardwicke  | … |  Herra Kentley   |
|  Constance Collier  | … |  Rouva Atwater   |
Aiheesta muualla

Köysi Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Leffatykki.com: Elokuva-arvostelu
Rupert on aavistanut tapahtuneen. Taustalla Brandon ja Phillip.
Ihminen ja tiede

| Ihminen ja tiede: Tieteellisen toiminnan perusteita |
| --- | --- |
Kirjailija:  Kari E. Turunen
Genre:  tieteenfilosofia
Julkaistu:  Gummerus 1978 Atena 1987
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  97
ISBN:  951-20-1499-8
Sarja: Filosofisia yleisopintoja 2 (Gummerus)
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ihminen ja tiede: Tieteellisen toiminnan perusteita on suomalaisen filosofin Kari E. Turusen lyhyt, yleistajuinen kirja, jossa hän kirjoittaa tieteellisen toiminnan luonteesta. Ensimmäinen painos ilmestyi 1978 Gummeruksen Filosofisia yleisopintoja -sarjassa ja toinen 1987 Atenan muuttamattomana painoksena. Kirjanen perustuu Jyväskylän yliopiston filosofian laitoksen julkaisuun 2/1974 Filosofian metodisesta merkityksestä.
Painokset

Turunen, Kari E.: Filosofian metodisesta merkityksestä.  (Jyväskylän yliopiston filosofian laitoksen julkaisuja 2/1974)  Jyväskylä:  Jyväskylän yliopisto, filosofian laitos, 1974.  ISBN 951-677-330-3
Turunen, Kari E.: Ihminen ja tiede: Tieteellisen toiminnan perusteita.  (Filosofisia yleisopintoja 2))  Jyväskylä:  Gummerus, 1978.  ISBN 951-20-1499-8
Turunen, Kari E.: Ihminen ja tiede: Tieteellisen toiminnan perusteita.  (2. muuttamaton painos (1. painos 1978 ilmestyi Gummeruksen kustantamana sarjassa Filosofisia yleisopintoja 2))  Jyväskylä:  Atena, 1987.  ISBN 951-9362-02-9
Käärönirkko

| Käärönirkko |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Yökkösmäiset Noctuoidea
Heimo::  Nirkot Notodontidae
Alaheimo::  Aitonirkot Notodontinae
Suku::  Gluphisia
Laji::  crenata
Kaksiosainen nimi
 Gluphisia crenata  (Esper, 1785) 
Katso myös
   Käärönirkko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Käärönirkko (Gluphisia crenata) on eteläisessä Suomessa yleinen yöperhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Käärönirkon etusiivet ovat muodoltaan heimolle epätyypillisesti melko pyöreät eikä niiden takareunassa ole suomutupsua. Siipien pohjaväri on tumman harmaa ja niiden kuviointi on yleensä melko epämääräistä. Tavallisesti kuitenkin siiven poikki kulkevat kaksi mustaa, vaaleavarjoista poikkiviirua sekä vaalea keskitäplä ovat erotettavissa. Ulompi poikkiviiru tekee siiven keskiosaa kohti teräviä mutkia. Poikkiviirujen välinen alue on muuta siipeä ruskeampi. Lisäksi lähellä siiven ulkoreunaa voi erottua himmeänä mustahko poikkiviiru. Takasiivet ovat vaalean ruskeanharmaat, ulkoreunastaan tummemmat, ja niissä on vaalea kaarijuova. Siipiväli 25–36 mm.
Levinneisyys ja lentoaika

Käärönirkkoa tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopasta Baltian ja Venäjän poikki Kiinaan ja Japaniin. Suomessa laji on etelässä yleinen ja pohjoisimmat havainnot ovat suunnilleen Vaasan-Kuopion korkeudelta. Perhoset ovat liikkeellä kahtena sukupolvena, joista ensimmäinen lentää toukokuulta elokuun alkuun ja toinen, harvinaisempi, elo-syyskuussa.
Elinympäristö ja elintavat

Käärönirkko elää sekametsissä, metsänreunoilla, rannoilla ja kulttuuriympäristöissä suosien valoisia ja lämpimiä paikkoja. Laji on paikoittainen ja paikkauskollinen, mutta joskus sitä voi tavata elinympäristönsä ulkopuolellakin. Perhoset lentävät iltahämärästä alkaen, mutta usein vasta melko myöhäisestä illasta aamuyölle saakka. Koiraat tulevat valolle, naaraat harvoin ja ne lentävät luultavasti enimmäkseen latvustoissa.
Naaras munii 100–175 munaa lehtien alapinnoille yksittäin tai korkeintaan muutaman kymmenen munan ryhmiksi. Toukat piilottelevat yleensä yhteensitomiensa lehtien välissä ja suurin osa niistä elää todennäköisesti latvustoissa. Myös koteloituminen tapahtuu yhteensidottujen lehtien väliin rakennetussa kotelokopassa. Kotelo talvehtii usein kaksi kertaa, joskus jopa neljä.
Pohjoisamerikkalaisen Gluphisia septentrionis -lajin koirailla esiintyy erikoinen tapa kerätä natriumsuoloja lätäköiden vedestä. Koirasperhosen imukärsä on etupuolelta avoin ja siihen liittyy kiinteiden hiukkasten suodattimena toimivia karvoja. Koiraat imevät useiden tuntien ajan vettä lätäköistä poistaen sitä samaan aikaan ruiskauksina peräaukkonsa kautta. Perhonen poistaa suolistonsa läpi kulkenutta vettä keskimäärin 18 ruiskausta minuutissa ja kukin ruiskaus voi kantautua kymmenien senttimetrien päähän. Perhosen lätäköllä viettämien tuntien aikana sen suoliston läpi kulkee jopa 600 kertaa perhosen oman painon verran nestettä. Suolistossa tapahtuu selektiivistä ionien talteenottoa, sillä tämän käyttäytymisen seurauksena perhosen kudosten natriumpitoisuus kasvaa, mutta kaliumpitoisuus pysyy ennallaan. Koska käärönirkon koiraiden imukärsän rakenne on samanlainen, luultavasti myös se kerää natriumia samaan tapaan.
Ravintokasvi

Toukka on metsähaavalla (Populus tremula) elävä monofagi.
Aiheesta muualla

toukka (Arkistoitu – Internet Archive)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
Bestimmungshilfe des Lepiforums (saksaksi)
Vlindernet (hollanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q386137  BioLib: 53075  BOLD: 205597  CoL: 6KKW7  EPPO: GLUPCR  Fauna Europaea: 446387  Fauna Europaea (new): 9e954d5f-cdce-463b-9097-c3df5ae66009  GBIF: 1827125  iNaturalist: 476057  IRMNG: 11432135  LepIndex: 59758  LoB: 6471  MaBENA: GluphCrena  NBN: NBNSYS0000006102  NCBI: 987944  Observation.org: 9783  Open Tree of Life: 160263  Laji.fi: MX.62120
Ifosfamidi

| --- | --- |


Ifosfamidi
Systemaattinen (IUPAC) nimi
N-3-bis(2-kloorietyyli)-1,3,2-oksatsafosfinaani-2-amidi-2-oksidi
Tunnisteet
CAS-numero: 3778-73-2
ATC-koodi: L01AA06
PubChem CID: 3690
DrugBank: DB01181
Kemialliset tiedot
Kaava: C7H15N2Cl2O2P 
Moolimassa: 261,08
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 39–41 °C 
Liukoisuus veteen: 3,78 g/l (25 °C)
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus: 100 %
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 3–10 h (pienet annokset), 13,8 h (suuret annokset)
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Injektio
Ifosfamidi (C7H15Cl2N2O2P) on alkyloiviin yhdisteisiin kuuluva solunsalpaaja. Rakenteeltaan se on samankaltainen syklofosfamidin kanssa. Ifosfamidia käytetään useiden eri syöpien hoitoon.
Vaikutusmekanismi, käyttö ja metabolia

Ifosfamidi alkyloi syöpäkasvaimien DNA-molekyylejä ja aiheuttaa siten niiden tuhoutumisen. Se myös estää DNA:n synteesiä. Ifosfamidi on analogiaan syklofosfamidia tehokkaampi ja tuhoaa myös syklofosfamidille vastustuskykyisiä kasvaimia. Ainetta käytetään muun muassa lymfoomien, pehmytkudossarkoomien ja rinta-, keuhko-, munasarja- tai kivessyöpien hoidossa. Lääkeaine annostellaan potilaaseen suonensisäisenä injektiona. Ifosfamidia voidaan käyttää yhdistelmähoitona sisplatiinin ja doksorubisiinin tai doksorubisiinin ja vinkristiinin kanssa.
Ifosfamidi metaboloituu maksassa vain osittain ja aineenvaihduntareittejä on kaksi. Tärkeimmät sen aineenvaihduntaan osallistuvat entsyymit ovat sytokromi P450 -ryhmään kuuluvia. Aktiivisia metaboliitteja ovat muun muassa 4-hydroksi-ifosfamidi ja fosforiamidisinappikaasu. Sivutuotteina muodostuu myös toksisia yhdisteitä kuten akroleiinia ja klooriasetaldehydiä. Ifosfamidi on optisesti aktiivinen ja sen kiraliakeskus on fosforiatomi. Ifosfamidin R- ja S-enantiomeerien metaboliassa on eroavaisuuksia metaboliareittien ja nopeuksien välillä.
Ifosfamidin käyttöön liittyviä haittavaikutuksia ovat myrkyllisyys luuydinkudokselle, munuaisille ja virtsarakolle. Virtsarakon haavautumien muodostumista voidaan ehkäistä annostelemalla ifosfamidin kanssa natriummerkaptoetaanisulfonaattia eli mesnaa. Ifosfamidi aiheuttaa melko usein myös enkelopatiaa, joka voi osittain johtua klooriasetaldehydistä, ja tätä voidaan lieventää metyleenisinisellä.
Synteesi

Ifosfamidisynteesin lähtöaine on N-(2-kloorietyyli)-N-(3-hydroksipropyyli)amiini, joka reagoi fosforyylikloridin kanssa sykliseksi välituotteeksi. Tämä välituote muodostaa ifosfamidia reagoidessaan kloorietyyliamiinin kanssa.
Iisalmen maalaiskunnan vaakuna

Iisalmen maalaiskunnan vaakuna (1954–1969)
Iisalmen maalaiskunnan vaakuna on saanut aiheensa kirjailija Juhani Ahon teoksesta Siihen aikaan kun isä lampun osti, johon vaakunan palavat kynttilät viittaavat. Kirjailijan isä Theodor Brofeldt toimi kirkkoherrana Iisalmen seurakunnassa (vuodesta 1891 eli Iisalmen kaupungin perustamisen jälkeenkin seurakunta oli yhteinen kaupungille ja maalaiskunnalle vuoteen 1922).
Vaakunan selitys on ”mustassa kentässä vieretysten kolme hopeakynttilää, joiden liekit kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 20. syyskuuta 1954. Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1970 Iisalmen maalaiskunnan liityttyä Iisalmeen.
Ihosy

| Ihosy |
| --- | --- |
 Ihosyn keskustaa
 Ihosy
 Koordinaatit: 22°24′13″S, 46°07′33″E 
Valtio:  Madagaskar
Alue:  Ihorombe
Väkiluku (2010):  18 200
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ihosy on kaupunki Madagaskarin sisämaan eteläosassa 614 kilometriä Antananarivosta etelään. Se on Ihoromben alueen keskus. Asukkaita on 18 200 henkeä (vuonna 2010).
Ihosy on baraheimon perinteinen keskuspaikka. Sen kautta kulkee Antananarivon ja Toliaran välinen RN7-valtatie, josta haarautuu Taolagnaroon johtava huonokuntoinen RN13. Kartalle merkitty Ihosyn ja Farafanganan välinen tie ei ole ollut ajokelpoinen kahteenkymmeneen vuoteen.
Kolmas mies

| Kolmas mies> The Third Man |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Carol Reed
Käsikirjoittaja:  Graham Greene
Tuottaja:  Carol Reed
Säveltäjä:  Anton Karas
Kuvaaja:  Robert Krasker
Leikkaaja:  Oswald Hafenrichter
Pääosat:   Orson Welles  Joseph Cotten  Alida Valli  Trevor Howard  Paul Hörbiger  Wilfrid Hyde-White  Bernard Lee 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Britannia
Tuotantoyhtiö:  London Films
Levittäjä:  The Criterion Collection Netflix
Ensi-ilta:  1949
Kesto:  104 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kolmas mies (The Third Man) on Carol Reedin ohjaama film noir -elokuva vuodelta 1949. Elokuva perustuu kirjailija Graham Greenen tekstiin, joka myöhemmin julkaistiin romaanina. Elokuva sijoittuu toisen maailmansodan jälkeiseen Wieniin, ja sen päähenkilö on kioskikirjailija Holly Martins (Joseph Cotten), joka etsii ystäväänsä Harry Limeä (Orson Welles).
British Film Institute nosti Kolmannen miehen ykkössijalle vuonna 1999 kokoamallaan listalla 1900-luvun sadasta parhaasta brittielokuvasta. The New York Timesin kriitikot valitsivat Kolmannen miehen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Juoni

Tapahtumat sijoittuvat toisen maailmansodan jälkeiseen, osin raunioituneeseen Wieniin, jonka miehitysvyöhykkeitä valvovat englantilaiset, ranskalaiset, yhdysvaltalaiset ja neuvostoliittolaiset. Yhdysvaltalainen villin lännen kirjailija Holly Martins (Joseph Cotten) saapuu kaupunkiin lapsuudenystävänsä Harry Limen kutsumana. Lime on kuitenkin kuollut auto-onnettomuudessa, ja Martins ehtii vain hänen hautajaisiinsa. Englantilainen poliisiupseeri Calloway (Trevor Howard) kertoo, että Limeä epäiltiin rikollisista puuhista. Martins ei usko ja päättää puhdistaa ystävänsä maineen.
Martins tutustuu Limen rakastettuun näyttelijä Anna Schmidtiin (Alida Valli) ja tämän ystäviin. Onnettomuus alkaa näyttää hämäräperäiseltä: Lime jäi auton alle kotiovellaan ja todistajina olivat ”sattumalta” hänen kaksi läheisintä ystäväänsä. Limen talonmies (Paul Hörbiger) kuitenkin kertoo, että paikalla oli myös kolmas mies, josta kukaan muu ei ole puhunut mitään. Talonmies murhataan ennen kuin hän ehtii kertoa asiasta enempää, ja Martins joutuu epäillyksi. Calloway yrittää saada Martinsin pois Wienistä kertomalla tälle yksityiskohtaisesti Limen rikoksista: hän on varastanut penisilliiniä ja myynyt sitä laimennettuna sairaaloille, minkä seurauksena lukuisia potilaita on kuollut. Todisteet ovat kiistattomat, ja masentunut Martins alkaa suunnitella kotimatkaa.
Tullessaan yöllä Annan asunnosta Martins törmää yhtäkkiä elävään Harry Limeen (Orson Welles), joka karkaa häneltä ja livahtaa viemäriin. Martins kertoo poliisille, Limen hauta avataan ja sieltä löydetään kuolleena sairaala-apulainen joka avusti häntä rikoksissaan. Lime on siis itse ”kolmas mies” ja on lavastanut kuolemansa paetakseen poliisia. Martins ja Lime tapaavat salaa huvipuiston maailmanpyörässä, mutta kovapintainen Lime ei kadu rikoksiaan. Martins suostuu järjestämään Limelle ansan jos neuvostoliittolaisten ahdistelema Anna päästetään loikkaamaan länteen. Lime tulee tapaamaan Martinsia poliisien vartioimaan kahvilaan, mutta Anna ryntää varoittamaan Limea ja alkaa takaa-ajo Wienin viemäreissä. Lopulta Martins joutuu itse ampumaan ystävänsä ja elokuva päättyy Harry Limen hautajaisten jälkeen kohtaukseen jossa Anna kävelee hautausmaalla Hollyn ohi hyvästelemättä häntä.