stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Räyhähenki muistelee – Kokoelma 1980–2000
Kappaleet > CD 2

"Hän elää yksin"
"Pohjoinen taivas"
"Hipit vanhemmat"
"Nainen surupuvussa"
"Tuon sinulle Alfredo Garcian pään"
"Puiden alle"
"Rock'n'roll-klisee"
"Sinä olet tähti"
"Sinä teit sen taas, Marjaana"
"Hammerfest"
"Kevät"
"Herra Aurinko"
"Lapin poika"
Tekijät

Kansi: Tommi Hänninen
Aiheesta muualla

Mika Junna: Räyhähenki muistelee. Soundi 1–2/2000.
Atanas Šopov

| Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Bulgaria.Miesten painonnosto. Olympialaiset  | Maa:   Bulgaria> Miesten painonnosto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | München 1972 | 90 kg |  |
|  Pronssia | Montréal 1976 | 90 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Constanţa 1972 | 90 kg |  |
|  Pronssia | Sofia 1971 | 90 kg |  |
|  Pronssia | Madrid 1973 | 90 kg |  |
Atanas Šopov (bulg. Атанас Шопов, s. 4. lokakuuta 1951) on entinen bulgarialainen painonnostaja ja olympiamitalisti.
Šopov saavutti hopeaa Münchenin 1972 olympialaisissa alle 90-kiloisten sarjassa tuloksella 517,5 kg, jolla hän hävisi maanmiehelleen Andon Nikoloville 7,5 kilogrammalla. Hän nosti punnerruksessa 180 kg, tempauksessa 145 kg ja työnnössä 192,5 kg. Ratkaisevaksi nostomuodoksi osoittautui tempaus, jossa Nikolov nosti kymmenen kiloa enemmän kuin Šopov. Montréalin 1976 olympialaisissa Šopov saavutti alle 90-kiloisissa pronssia tuloksella 360 kg. Hänen tuloksensa tempauksessa oli 155 kg ja työnnössä 205 kg; punnerrus ei kuulunut enää ohjelmaan.
Šopov saavutti alle 90-kiloisten sarjassa EM-hopeaa vuonna 1972 sekä EM-pronssia vuosina 1971 ja 1973.
SMS Breslau

| SMS Breslau |
| --- | --- |
 SMS Breslau

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  AG Vulcan, Stettin
Kölinlasku:  1910
Laskettu vesille:  16. toukokuuta 1911
Palveluskäyttöön:  10. toukokuuta 1912
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut osuttuaan miinaan 20. tammikuuta 1918
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 570 t (suunniteltu) 5 587 t (kuormattu)
Pituus:  136 m (vesiraja) 138,7 m (kokonaispituus)
Leveys:  13,4  m
Syväys:  5,1 m
Koneteho:  4-akselinen, 2 AEG-Vulcan-turbiinimoottoria 33 482 shp
Nopeus:  27,5 solmua
Miehistöä:  18 upseeria ja 336 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  12 x 10,5 cm SKL/L45 2 x 50 cm torpedoputkea 120 miinaa
SMS Breslau oli Saksan keisarikunnan laivaston Magdeburg-luokan kevyt risteilijä ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin AG Vulcanilta Stettinistä, missä köli laskettiin 1910. Se laskettiin vesille 16. toukokuuta 1911 ja valmistui 10. toukokuuta 1912.
Palvelus

Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus muodosti taisteluristeilijä SMS Goebenin kanssa Saksan Välimeren laivueen (saks. Mittelmeerdivision), jonka paettua Turkkiin alus nimettiin uudelleen Ottomaanien laivaston Midilliksi. Saksalainen miehistö jatkoi palvelustaan aluksella. Alus teki Yavuz Sultan Selimin (entinen SMS Goeben) kanssa iskuja Venäjän Mustanmeren rannikon kohteisiin. Se upposi osuttuaan viiteen miinaan iskussa Imbrossaarelle.
Aiheesta muualla

Messinan läpimurto, Hakkapeliitta, 23.09.1930, nro 39, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Magdeburg -luokan kevyet risteilijät
Renkainen

| Renkainen |
| --- | --- |
 Renkainen kesäkuussa 2023 Halttusenlahdelta nähtynä.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Pohjanmaa
Kunnat:  Ähtäri
Koordinaatit:  62°34′34″N, 24°23′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Niemisjoen valuma-alue (35.47)
Laskupuro:  Pohjoispuro Pemuun 
Järvinumero:  35.472.1.004
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  200,8 m  
Pituus:  1,4 km  
Leveys:  850 m  
Rantaviiva:  3,892 km  
Pinta-ala:  67,428 ha  
Tilavuus:  0,00081697 km³ 
Keskisyvyys:  1,21 m  
Suurin syvyys:  2,2 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiRenkainen 
Renkainen on Etelä-Pohjanmaalla Ähtärissä Rämälän kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Renkaisen pinta-ala on 67 hehtaaria, se on 1,4 kilometriä pitkä ja 850 metriä leveä. Järven eteläosaa kutsutaan Pihtilahdeksi, ja toinen nimetty lahti on Halttusenlahti koillisosassa. Renkaisella ei ole saaria, mutta järvessä on rantojen läheisyydessä siellä täällä kiviä. Renkainen on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuudeksi on saatu 817 000 kuutiometriä. Järvi on tasaisen matala; sen keskisyvyys on 1,2 metriä ja suurin syvyys 2,2 metriä.
Renkaisen rantaviivan pituus on 3,9 kilometriä ja rannat ovat pääasiassa metsämaastoa. Aivan Halttusenlahden rantaviivan vieressä kulkee Halttusentie, joka on yhteydessä valtatieltä 18 kääntyvään Koiraperäntiehen. Valtatieltä 18 kääntyy järven eteläpuolella Renkaisentie, joka ohittaa Pihtilahden noin 150 metrin etäisyydeltä.
Luontoarvoja > Vedenlaatu

Renkaisen vedenlaatu oli vuonna 2008 julkaistujen tietojen mukaan välttävä johtuen pääasiassa voimakkaasta rehevyydestä ja humuspitoisuudesta. Järven vesi oli väriltään tummanruskeaa. Vedestä oli havaittu etenkin lopputalvesta korkea typpipitoisuus.
Luontoarvoja > Eläimistö

Renkaisessa elää runsaasti pienikokoista ahventa, minkä vuoksi järvi on ollut pilkkijöiden suosiossa. Järvestä on tavattu myös haukea, madetta sekä tavanomaisia särkikaloja. Vuonna 2008 julkaistujen tietojen mukaan rapu ei kuulunut järven eläimistöön.
Luontoarvoja > Virkistyskäyttö

Renkaisen rannoilla on jonkin verran haja-asutusta ja vapaa-ajan asutusta. Asutus on painottunut vahvasti järven pohjois- ja länsirannoille. Renkainen on ollut varsin suosittu pilkkijöiden keskuudessa, joita kävi järvellä vuoden 2008 raportin mukaan noin 30–40 vuodessa. Muu kalastus järvellä on ollut vähäistä.
Vesistösuhteet

Renkainen sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Niemisjoen valuma-alueella (35.47), jonka Niemisveden alueeseen (35.472) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 200,8 metriä mpy. Renkaisen pohjoispäässä sijaitsevasta luusuasta saa alkunsa Pohjoispuro, joka laskee Niemisveden alueen suurimman järven Niemisvesi-Pemun itäisempään altaaseen, Pemuun. Kilometrin säteellä Renkaisesta sijaitsee ainoastaan yksi yli hehtaarin kokoinen lampi, Likolampi (4,8 ha).
Atanasia Ionescu

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |  |
Maa:   Romania
Naisten telinevoimistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | joukkuekilpailu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Moskova 1958 | joukkuekilpailu |  |
Atanasia Ionescu (myöh. Albu, 19. maaliskuuta 1935 Ploiești – 1990) oli romanialainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Ionescu voitti joukkuekilpailussa olympiapronssia Roomassa 1960, missä hän myös sijoittui ottelussa 21:nneksi ja telineillä parhaimmillaan puomilla 21:nneksi. Rooman kesäolympialaissa 1964 hän oli joukkuekilpailussa kuudes, ottelussa 41:s ja telineillä parhaimmilaan eritasonojapuilla 27:s. Ionescu voitti joukkuekilpailupronssia myös Moskovan MM-kilpailuissa 1958.
António Silva

António Silva syyskuussa 2022.
António João Pereira de Albuquerque Tavares da Silva (s. 30. lokakuuta 2003 Viseu) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän edustaa kotimaansa Primeira Ligassa pelaavaa Benficaa. Hän pelasi Portugalin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran vuonna 2022.
Silva siirtyi Benfican junioreihin vuonna 2016. Hän nousi Benfican edustusjoukkueeseen kaudella 2022–2023. Hän pelasi Benfican mestaruuteen päättyneellä avauskaudellaan 30 Portugalin liigan ottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa, ja teki niissä kolme maalia, kaksi marraskuussa Estoril Praiaa ja yhden maaliskuussa Vitóriaa vastaan. Hän pelasi Portugalin cupissa kolme ottelua, Portugalin liigacupissa yhden ottelun ja Mestarien liigassa kymmenen ottelua, joissa hän teki maalin alkulohko-ottelussa Juventusta ja puolivälieräottelussa Interiä vastaan.
Kaudella 2023–2024 Silva oli voittamassa Portugalin supercupia ja pelasi Primeira Ligassa 30 ottelua, Portugalin cupissa kuusi ottelua, Portugalin liigacupissa kolme ottelua, Mestarien liigassa neljä ottelua ja Eurooppa-liigassa kuusi ottelua. Kauden ainoat maalinsa hän teki Primeira Ligassa lokakuussa Estoril Praiaa ja tammikuussa Rio Avea vastaan. Mestarien liigassa hänet ajettiin kahdesti kentältä punaisella kortilla: kotiottelussa Red Bull Salzburgia vastaan jo 13. minuutilla käsivirheen vuoksi ja kotiottelussa Interiä vastaan 84. minuutilla väärän taklauksen vuoksi.
Silva pelasi useissa Portugalin nuorisomaajoukkueissa alle 16-vuotiaista alle 21-vuotiaisiin. Hän pelasi Portugalin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran marraskuussa 2022 ystävyysottelussa Nigeriaa vastaan. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi viimeisessä alkulohko-ottelussa Etelä-Koreaa vastaan täydet minuutit. EM-kilpailuissa 2024 hän tuli vaihdosta kentälle toisessa alkulohko-ottelussa Turkkia vastaan ja pelasi avauskokoonpanossa alkulohkon päättäneessä ottelussa Georgiaa vastaan. Hän on pelannut EM-kilpailujen 2024 loppuun mennessä 13 A-maaottelua, joissa hän on ollut kymmenen kertaa avauskokoonpanossa.
Antero Luomajärvi

Antero Eero Eevertti Luomajärvi (s. 11. helmikuuta 1943 Hämeenkyrö) on suomalainen agronomi, maanviljelijä ja eläköitynyt opettaja ja rehtori, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Luomajärven vanhemmat olivat maanviljelijä Eero Ensio Luomajärvi ja Aili Aliisa Rajala. Hänen puolisonsa vuodesta 1968 on agronomi Ulla Helvi Helena Laurila. Luomajärvi tuli ylioppilaaksi Hämeenkyrön yhteiskoulusta 1965 ja valmistui agronomiksi kotieläintieteen alalta Helsingin yliopistosta 1971. Opettajaksi hän auskultoi 1973. Luomajärvi oli Tarvaalan maatalousoppilaitoksen va. maatalousopettaja 1972, Etelä-Pohjanmaan karjatalouskoulun va. karjatalousopettaja ja johtaja 1972–1973 ja karjatalousopettaja ja johtaja 1973–1980, Ilmajoen maatalousoppilaitoksen rehtori 1981–1995, Seinäjoen ammatillisen korkeakouluopetuksen kuntayhtymän Ilmajoen maatalousoppilaitoksen rehtori ja tilanhoitaja 1995–2002 ja Seinäjoen ammattikorkeakoulun vararehtori ja luonnonvara-alan koulutusyksikön johtaja 1999–2002. Seinäjoen ammattikorkeakoulu päätti Luomajärven jo eläköidyttyä siirtää agrologikoulutuksen Ilmajoelta Seinäjoelle. Maanviljelystä Luomajärvi on harjoittanut sekä Viljakkalassa että Evijärvellä. Luomajärvellä oli työuransa ainaka myös useita asiantuntija- ja luottamustehtäviä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai 1999.
Artur Parfentšikov

| Artur Parfentšikov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Artur Parfentšikov (ven. Арту́р Оле́гович Парфе́нчиков, synt. 29. marraskuuta 1964 Petroskoi) on Karjalan tasavallan nykyinen päämies. Hänet määrättiin virkaatekeväksi päämieheksi kun hänen edeltäjänsä Aleksandr Hudilainen oli eronnut tehtävästä vuonna 2017. Myöhemmin samana vuonna Parfentšikov valittiin tehtävään vaaleilla, joissa hän sai yksinkertaisen ääntenenemmistön. Ylen mukaan Karjalan tasavallan kansalaisten luottamus Parfentšikovia kohtaan on kuitenkin heikko.
Parfentšikov on syntynyt 29. marraskuuta 1964 Petroskoissa. Aiemmin hän on työskennellyt mm. Venäjän ulosottoviraston johtajana. Parfentšikov harrastaa urheilua ja hänellä on kaksi lasta.
Artur Miziński

Artur Miziński
Artur Grzegorz Miziński (s. 13. helmikuuta 1965 Opole Lubelskie) on puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Lubliniin Bolesław Pylak 23. maaliskuuta 1989. Hänet nimitettiin Lublinin vihkipiispaksi sekä Tarasa in Numidian titulaaripiispaksi 3. toukokuuta 2004, ja piispaksi vihkiminen seurasi 30. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Józef Mirosław Życiński, jota avustivat Pylak ja Andrzej Dzięga.
Artur Mas

| Artur Mas |
| --- | --- |

Katalonian aluejohtaja
 27. joulukuuta 2010 – 10. tammikuuta 2016  
Varapresidentti:  Joana Ortega
Edeltäjä:  José Montilla
Seuraaja:  Carles Puigdemont
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. tammikuuta 1956 (ikä 68) Barcelona
Arvonimi: The Right Honourable
Puoliso:  Helena Rakosnik
Tiedot
Puolue:  Convergència i Unió
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
presidentmas.gencat.cat
Artur Mas i Gavarró (s. 31. tammikuuta 1956 Barcelona, Espanja) on espanjalainen poliitikko.
Mas oli Katalonian itsehallintoalueen aluejohtaja vuosina 2010–2016. Hän oli Convergència-puolueen puoluesihteeri vuodesta 2001 lähtien ja sen puheenjohtaja vuodesta 2012. Puolue hajotettiin 2016 ja sen tilalle perustettiin demokraattinen puolue, jota Mas johtaa.
Saint Lucian jalkapallomaajoukkue

Saint Lucian jalkapallomaajoukkue edustaa Saint Luciaa kansainvälisissä miesten arvokisoissa. Sitä hallinnoi Saint Lucian jalkapalloliitto. Joukkue ei ole koskaan selvinnyt MM-kisoihin, mutta on sijoittunut Karibian maiden välisessä Caribbean Cup-turnauksessa parhaimmillaan kolmanneksi vuonna 1991.
Menestys arvokisoissa > Maailmanmestaruuskilpailut

1930–1990: Ei osallistunut
1994–2014: Ei selviytynyt karsinnoista
Menestys arvokisoissa > CONCACAF Gold Cup

1991–2007: Ei selviytynyt karsinnoista
2009: Ei osallistunut
2011–2013: Ei selviytynyt karsinnoista
Rock and Roll Over

| Rock and Roll Over Kiss |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 1976
 Julkaistu: 11. marraskuuta 1976
 Formaatti: LP, CD
 Tuottaja(t): Eddie Kramer
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 33.18
 Levy-yhtiö: Casablanca Records
Muut kannet
   Albumin takakansi.
Listasijoitukset
  7.   9.   11.   15.   16.   39.
Kissin muut julkaisut
| The Originals 1976 | Rock and Roll Over 1976 | Love Gun 1977 |
Rock and Roll Over on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Kissin viides studioalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 1976 levy-yhtiö Casablanca Recordsin levymerkillä. Albumin on tuottanut Eddie Kramer.
Yhtyeen jäsenten mielestä yhtyeen edellinen albumi, aiemmin samana vuonna julkaistu Destroyer, ei menestyksestään huolimatta ollut musiikillisesti täysin Kissin linjan mukainen. Niinpä Rock and Roll Over on tyyliltään lähempänä yhtyeen kolmea ensimmäistä studioalbumia. Toisin kuin Destroyerilla, jossa soitti monia studiomuusikoita, Rock and Roll Overilla soittavat ainoastaan yhtyeen silloiset jäsenet – Gene Simmons, Paul Stanley, Peter Criss ja Ace Frehley.
Äänitykset

Kiss aloitti albumin nauhoittamisen yhdessä Eddie Kramerin ja äänittäjä Corky Stasiakin kanssa 30. syyskuuta 1976 käytöstä poistetussa Nanuet Star Theatre -nimisessä ympyräteatterissa, jonka yksi omistajista oli Frank Sinatra. Ajatus hylätyn teatterin käyttämisestä syntyi, kun yhtye halusi nauhoitusta varten tilan, missä äänityksiä saataisiin hioa rauhassa, mutta myös toteuttaa erilaisia akustisia ratkaisuja. Yhtye nauhoitti albumia päivittäin kuuden-seitsemäntoista tunnin jaksoina. Kuitenkin albumin musiikista äänitettiin teatterissa vain pohjat. Nauhoittamista varten he mikittivät käytännössä koko teatterin, ja Ace Frehleyn, Gene Simmonsin ja Paul Stanleyn äänentoistolaitteisto sijoitettiin esiintymislavan alla sijainneisiin pukuhuoneisiin, ettei ääni vaikuttanut Peter Crissin rumpusetin mikitykseen. Criss soitti rumpuosuutensa albumia varten teatterin kylpyhuoneessa yhtyeen muiden jäsenten soittaessa varsinaisessa teatteritilassa pitäen yhteyttä toiseen äänitystilaan videokameran avulla. Yhtye lähti viimeistelemään albumin äänityksiä Record Plant -studion tiloihin, ja tähän mennessä albumin instrumentaaliosuudet olivat lähes valmiit, ja albumi viimeisteltiin nopeasti studion tiloissa. Albumin nauhoitukset päätettiin lopulta 16. lokakuuta 1976.
Julkaisu

Tehostaakseen albumin myyntiä Casablanca Records julkaisi singlet kappaleista "Hard Luck Woman" ja "Calling Dr. Love". Kuten monet aiemmistakin Kissin singleistä, myöskään edellä mainitut kappaleet eivät saaneet kovinkaan suurta suosiota radiossa. "Hard Luck Womanista" pyrittiin tekemään samanlainen hittiballadi kuin Destroyer-albumin kappaleesta "Beth" hieman aiemmin, joten vastuu kappaleen lauluosuuksista annettiin Peter Crissille. Kappaleen kirjoittaneen Paul Stanleyn mukaan hän oli ajatellut tarjota kappaletta Rod Stewartille, jonka levyttämästä "Maggie May" -kappaleesta oli muodostunut hitti, ja juuri kyseinen kappale oli ollut Stanleyn inspiraation lähde hänen kirjoittaessaan "Hard Luck Womania". "Hard Luck Woman", b-puolenaan niin ikään Stanleyn kirjoittama kappale "Mr. Speed", saavutti Yhdysvalloissa Billboardin singlelistalla listasijan 15. Myös Simmonsin kirjoittama ja laulama "Calling Dr. Love", b-puolenaan "Take Me", saavutti saman luokan menestystä listoilla.
Michael Doret, newyorkilainen kuvittaja ja graafinen suunnittelija, teki albumin etukannen ja palasi yhteistyöhön yhtyeen kanssa vuonna 2009 Sonic Boom -studioalbumin kansikuvituksen suhteen. Valmis albumi julkaistiin lopulta 11. marraskuuta 1976, mutta äänittäjä Corky Stasiakin nimi puuttui albumin ensimmäisestä 25 000 painetusta kappaleesta, minkä johdosta Rock and Roll Overin ensimmäinen painoserä on keräilijöille nykypäivänä melko haluttu ostoskohde. Albumi oli ennättänyt kuitenkin jo kultalevyyn oikeuttaviin myyntilukemiin ennen virallista julkaisuaan. Platinalevymyynnin albumi ylitti 5. tammikuuta 1977.
Kappalelista

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Päävokaalit | Kesto |  |  |  |  |  |
| 1. | I Want You | Paul Stanley | Stanley | 3.04 |  |  |  |  |  |
| 2. | Take Me | Stanley, Sean Delaney | Stanley | 2.56 |  |  |  |  |  |
| 3. | Calling Dr. Love | Gene Simmons | Simmons | 3.44 |  |  |  |  |  |
| 4. | Ladies Room | Simmons | Simmons | 3.27 |  |  |  |  |  |
| 5. | Baby Driver | Peter Criss, Stan Penridge | Criss | 3.40 |  |  |  |  |  |
| 6. | Love 'Em and Leave 'Em | Simmons | Simmons | 3.47 |  |  |  |  |  |
| 7. | Mr. Speed | Stanley, Delaney | Stanley | 3.18 |  |  |  |  |  |
| 8. | See You in Your Dreams | Simmons | Simmons | 2.34 |  |  |  |  |  |
| 9. | Hard Luck Woman | Stanley | Criss | 3.34 |  |  |  |  |  |
| 10. | Makin' Love | Stanley, Delaney | Stanley | 3.14 |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Paul Stanley - rytmikitara, laulu kappaleissa "I Want You", "Take Me", "Mr. Speed" sekä "Makin' Love", akustiset kitarat, ensimmäinen kitarasoolo kappaleessa "I Want You"
Gene Simmons - bassokitara, laulu kappaleissa "Calling Dr. Love", "Ladies Room", "Love 'Em and Leave 'Em" sekä "See You in Your Dreams"
Ace Frehley - soolo- ja rytmikitara, akustiset kitarat
Peter Criss - rummut, laulu kappaleissa "Baby Driver" sekä "Hard Luck Woman"
Aiheesta muualla

Rock and Roll Over Discogsissa. (englanniksi)
Saarenmaa (täsmennyssivu)

Saarenmaa tai Saaremaa voi tarkoittaa seuraavia:
Paikannimet

Saarenmaa, saari Virossa
Saarenmaa, Viron maakunta, joka Saarenmaan saaren lisäksi käsittää muitakin saaria
Saarenmaan kunta, kunta Virossa, Saarenmaan maakunnassa
Saarenmaan muinaismaakunta, nykyistä Saarenmaan maakuntaa laajempi muinaismaakunta Virossa
Saarenmaa, Jyväskylän kaupunginosa
Saarenmaa, osa-alue ja kaupunginosa Kangasalan länsiosassa
Saarenmaa, kylä Kivennavalla
Saarenmaa, kylä ja pienalue Kouvolassa, entisen Valkealan kunnan alueella
Sukunimi

Erkki Saarenmaa, oik. Eino Cederberg (1889–1963), suomalainen lyseon rehtori ja kirjailija
Muita merkityksiä

4163 Saaremaa, asteroidi
Saaremaa Vodka, virolainen votkamerkki
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Saarenmaa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
August Aaltonen (yrittäjä)

August Aleksander Aaltonen (12. heinäkuuta 1906 Uusikaupunki – 13. syyskuuta 1971 Turku) oli suomalainen yrittäjä, kauppaneuvos ja moottoriurheilun kehittäjä.
Aaltosen vanhemmat olivat tukkukauppias August Ferdinand Aaltonen ja Maria Johansson ja puoliso vuodesta 1935 Laina Sirkka Kaarina Ylitalo. Ralliautoilija Rauno Aaltonen on heidän poikansa. August Aaltonen tuli hoitamaan ja kehittämään isänsä perustamaa polkupyöräliikettä, josta muodostui alallaan Suomen suurin 1930-luvulla. Yrityksen toimitusjohtajana hän aloitti 1933.
Aaltonen osallistui koko alan yhteistyöhön ja standardointiin merkittävästi, muun muassa kehittäen polkupyörän keskiön ja ohjainlaakeristojen yhteismitoitusjärjestelmän, joka tuli käyttöön Pohjoismaissa ja Saksassa. Käytöstä poistettujen pyörien laakeristojen kierrätys mahdollisti sodanaikaisen pyörähuollon. Tuolloin Aaltonen toimi päämajassa ja hänen vastuullaan olivat armeijan koko polkupyöräkannan huolto ja täydennykset. Aaltonen laajensi yritystään 1940-luvulla moottori- ja polkupyörien ja urheiluvälineiden lisäksi myös autoihin ja traktoreihin. Yrityksestä tuli suurin autoliike Helsingin ulkopuolella.
Aaltonen oli itsekin kilpaurheilija, joka erikoistui ratamoottoripyöräilyyn, samoin kuin toimi valmentajana.  Hän rakennutti 1949 Turkuun Suomen ensimmäisen speedwayradan ja toi lajin harrastuksen Suomeen. Aaltonen oli vesispeedwayn Suomen mestari 1952, 1953 ja 1954. Suomen Urheilun hopeisen ansioristin Aaltonen sai 1960, kauppaneuvoksen arvo hänelle myönnettiin seuraavana vuonna.
Aaltonen perusti lisäksi maan suurimpiin kuuluvan turkisalan yrityksen. Myös turkisalalla hänellä oli useita luottamustehtäviä.
Arnulf Louvainilainen

Arnulf Louvainilainen (n. 1200–1250) oli belgialainen sisterssiläisluostarin apotti ja kirjailija.
Hän eli ja toimi Louvainin Villersin sisterssiläisluostarissa, jossa hänet valittiin apotiksi noin 1240. Oltuaan tehtävässä kymmenen vuotta hän luopui siitä toivoen voivansa elää opiskelulle ja askeettisuudelle omistettua elämää, mutta hän kuoli vuoden sisällä.
Hänet tunnetaan tyypillisenä oman aikakautensa edustajana, jolloin eri taiteet kuten maalaustaide, veistotaide ja runous sekä jumalanpalveluselämä painottivat kärsivän Kristuksen orjantappurakruunulla kruunattua ja ristiinnaulittua olemusta.
Arnulf Louvainilainen on kirjoittanut pitkän seitsemän osaa käsittävän hymnisarjan Salve Mundi salutare (Rhythmica oratio) jonka eri osat kuvaavat ja ylistävät kärsivän Jeesuksen jalkoja (Salve meum salutare / Ad Pedes), polvia (Salve, salve rex sanctorum / Ad Genua), käsiä (Salve, salve Iesu bone / Ad Manus), kylkeä (Salve, salve summe bonus / Ad Latus), rintaa (Salve mea salus Deus / Ad Pectus), sydäntä (Salve regis cor aveto / Ad Cor), sekä  kasvoja ja päätä (Salve Iesu reverende/ Ad Vultum, Ad Faciam, Ad caput: Salve caput cruentatun). Hymnisarjaa pidettiin kauan Bernhard Clairvaux'laisen kirjoittamana, kunnes 1882 voitiin osoittaa toisin. Myöhemmin löydettiin Brysselissä käsikirjoitus vuodelta 1320, jonka mukaan Arnulf on kirjoittanut hymnisarjan.
Hänen runojensa pohjalta saksalainen virsirunoilja Paul Gerhardt kirjoitti 1656 kustakin runosta virren. Käytössä niistä on säilynyt viimeinen virsi, joka kuvaa Kristuksen päätä, ”An das Angeschit; O Haupt voll But und Wunden”. Suomeksi tämä virsi on käännetty alkusanoin "Oi rakkain Jeesukseni" (suom. Julius Krohn 1880, Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virsi 63).
Arnulf Louvainilaisen runoelman pohjalta on tanskalainen Nikolai Frederik Severin Grundtvig kirjoittanut virren "Hil dig, Frelser og Forsoner", joka seuraa myös Louvainilaisen käyttämää runomittaa. Virsi on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virsi 73 "Sinulle, oi Vapahtaja" Lauri Pohjanpään 1923 tekemänä suomennoksena.