stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Panda (makeisvalmistaja)
Tuotteita

Vuonna 2009 Pandan Juhlapöydän konvehtirasia valittiin Iltalehden äänestyksessä Suomen suosituimmaksi joulusuklaarasiaksi.
Vuonna 2010 Panda valmisti yhteistyössä ruotsalaisen suklaayhtiö Cloettan kanssa prinssi Danielin ja kruununprinsessa Victorian häihin peräti 270 000 "kuninkaallista konvehtirasiaa", joissa on hääparin kuva. Konvehteja myytiin häiden alla ja hääpäivänä.
Bola
ChocoLaku
Juhlapöydän konvehteja (vuodesta 1967) – Juhlapöydän konvehdeissa on 9 erilaista makua: toffeecreme, ananas, vadelmamarmeladi, zabaglione, pehmeä toffee, suklaatryffeli, suklaacrisp, minttu ja hasselpähkinä.lähde?
Juju
LakuMix
Lakupala
Liköörikonvehteja
Natural
Pepe-lakritsipatukat (vuodesta 1957) – Pepestä on myynnissä perusmaku Pepe Original, suklaatäytteinen Pepe Choco, päärynätäytteinen Pepe Perry sekä vaniljatäytteinen Pepe milkshake-Vanilla.lähde? Kukkamainen lakritsilogo sai vuonna 2023 Design from Finland -merkin ensimmäisenä makeisena.
POP
Smoothie
Suklaacrisp Ahaa (vuodesta 1994)
Suklaalevyt ja täytesuklaat
SuklaaMix
Suklaasydän
Suomi-konvehdit
Suklaavanukas
Panda-jäätelöt
Kuvia

Pandan kahdesta tehtaasta vanhempi kesällä 2011
Vanhempi tehdas alkuvuodesta 2012 lisäosan purkamisen jälkeen
Entisöity vanhempi tehdas ja S-market Vaajala syksyllä 2013
Uudempi tehdas kesällä 2012
Kirjallisuutta

Kauppinen, Juha: Makeaa elämää. Oy Panda Ab 80 vuotta. Panda 2000. ISBN 9789529128341.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Panda (makeisvalmistaja) Wikimedia Commonsissa
Pandan kotisivut
Oulun Suklaayhdistyksen arvioita Pandan suklaatuotteista (Arkistoitu – Internet Archive)
Pandan suklaaseen ripaus eettistä kaakaota Yle.fi
Oy Panda Ab:n esitys Pörssitiedossa
Juhlapöydän konvehteja.
Pandan makeisrakeita
Kaksi Vihtoria

| Kaksi Vihtoria |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Nyrki Tapiovaara
Käsikirjoittaja:  Nyrki Tapiovaara, Erik Blomberg
Perustuu:  Tatu Pekkarisen näytelmään Klaara ja hänen Vihtorinsa (1931), joka puolestaan pohjautuu sarjakuvaan Vihtori ja Klaara
Tuottaja:  Erik Blomberg
Säveltäjä:  George de Godzinsky
Pääosat:  Eino Jurkka Annie Mörk Sointu Kouvu Arvi Tuomi Helmer Kaski Irja Rannikko Jalmari Parikka
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Elo-Seppo Oy Ab
Ensi-ilta:  5. helmikuuta 1939
Kesto:  110 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaksi Vihtoria  on Nyrki Tapiovaaran ohjaama suomalainen farssielokuva vuodelta 1939.
Elokuva oli ohjaajalleen haastava, sillä hän pyrki "puhtaaseen elokuvaan", kun Vihtoreiden tarina taas on sidottu tiukasti teatterin keinoihin. Elokuva kuvattiin lähes kauttaaltaan lavasteissa. Siitä sensuroitiin aikoinaan seitsemän minuuttia.
Elokuvan sivuosissa näyttelevät muun muassa Mirjami Kuosmanen laulajattarena sekä Nyrki Tapiovaara miehenä junanvaunun portailla. Oopperalaulajanakin suosiota niittänyt näyttelijä Martti Seilo nähdään ensi kerran valkokankaalla pianistin osassa. Elokuva on mustavalkoinen.
Elokuvan ravintolajaksossa ukulelea näppäilevä Matti Jurva esittää itse säveltämänsä ja Tatu Pekkarisen sanoittamat laulut "Väliaikainen", "Kun tanssii lambethwalkia, suonissa ei ole kalkkia" ja "Eikö lähdetä pikkasen istumaan".
Elokuvan aihe on sarjakuvasta Vihtori ja Klaara Tatu Pekkarisen näytelmän Klaara ja hänen Vihtorinsa (1931) kautta kierrätettynä.
Juoni

Tarinan ytimessä on Rantamon perhe. Vihtori Rantamo on ulospäin piinkova liikemies ja luja perheenpää, tosiasiassa hän elää kuitenkin vaimonsa, Klaaran tossun alla. Kun vaimo lähtee matkalle, Vihtori päättää hieman irrotella. Hän esiintyy tarinan toiselle Vihtorille, ravintolayleisölle ja vahingossa radion kautta koko kansalle. Klaara sattuu kuulemaan lähetyksen ja järkyttyy, kun hänen Vihtorinsa uskaltautuu sovinnaisten rooliensa ulkopuolelle. Vanhat, totunnaiset roolit pitää palauttaa keinolla millä hyvänsä.
Elokuvan toisen Vihtorin sukunimi on Hiltunen. Hän on eronnut ja seurustelee Augustan kanssa. Klaara erehtyy luulemaan Augustaa hänen oman Vihtorinsa morsiameksi, lajityypin mukaisesti yritykset selvittää sekaannuksia synnyttävät uusia sekaannuksia ja väärinkäsityksiä. Vihtorin ja Klaaran tytär Hilkka puolestaan on pintaliitäjä, jonka elämän tärkein päämäärä tuntuu olevan avioliitto. Hän rakastuu "alempisäätyiseen" Robertiin, ja hänen vanhemmilleen se on suuren luokan järkytys. Hilkka ja Robert joutuvat voittamaan esteet, joita ajan yhteiskunta asettaa epäsäätyiselle parille. He ovat klassinen "rikas tyttö ja köyhä poika" -pari, joka luonnollisesti lopussa saa toisensa, vaikka heidänkin suhteensa laatu osoittautuu kovin pintapuoliseksi.
Arviot

Erään kriitikon arviossa todetaan että kyseessä on Tapiovaaran heppoisin elokuva. Paikoin hienot jaksot jäävät kokonaisuuden junnaavan rytmin varjoon. Lopun itsemurhayritys on kuitenkin kenties suomalaisen elokuvan huvittavin.
Esitykset

Kaksi Vihtoria on esitetty harvakseltaan televisiossa, jossa se näytettiin ensi kerran 2. maaliskuuta 1974.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Annie Mörk  | … |  Karoliina Rantamo, "Klaara"   |
|  Sointu Kouvo  | … |  Hilkka Rantamo   |
|  Eino Jurkka  | … |  johtaja Vihtori Rantamo   |
|  Arvi Tuomi  | … |  asianajaja Vihtori Hiltunen   |
|  Helmer Kaski  | … |  konttoristi Robert Hokkanen   |
|  Irja Rannikko  | … |  Augusta   |
|  Jalmari Parikka  | … |  karjalaisäijä   |
|  Hertta Leistén  | … |  majatalon emäntä   |
|  Lida Salin  | … |  Miina   |
|  Varma Lahtinen  | … |  Mandi   |
|  Ossi Korhonen  | … |  konttoristi Liljelund, poistettu rooli   |
|  Paavo Kuoppala  | … |  "Suomen Leijona"   |
|  Emil Wainio  | … |  portieri   |
|  Kauko Salava  | … |  poliisi   |
|  Annie Sundman  | … |  kartanon rouva   |
|  Waldemar Wohlström  | … |  kartanon herra   |
|  Matti Jurva  | … |  laulusolisti   |
|  Irja Koskinen  | … |  tanssisolistit   |
|  Alexander Saxelin  | … |  tanssisolistit   |
|  Mirjami Kuosmanen  | … |  laulusolisti   |
|  Margareta Wasenius  | … |  Can Can Girls   |
|  Lydia Saxelin  | … |  Can Can Girls   |
|  Kerttu Niemi  | … |  Can Can Girls   |
|  Edvard Hyyppä  | … |  Steppaaja   |
|  Victor Boije  | … |  Imitaattori   |
|  Senja Soitso  | … |  Vihtori Rantamon sihteeri   |
|  Nyrki Tapiovaara  | … |  mies junavaunun portailla   |
|  Sulo Alatalo  | … |  pasuuna/orkesteri   |
|  Anatol Gunaropulos  | … |  saksofoni/orkesteri   |
|  Eddie Grönqvist  | … |  klarinetti ja saksofoni/orkesteri   |
|  Jomi Leino  | … |  rummut/orkesteri   |
|  Alexander Wittenberg  | … |  klarinetti ja saksofoni/orkesteri   |
|  P. Tiilikainen  | … |  sikeäuninen mies   |
|  Martti Seilo  | … |  kartanon nuoriherra   |
|  Einari Ketola  | … |  "Suomen räätäli"   |
|  Maija Nuutinen  | … |  nainen ravintolassa   |
Kaka (lintu)

| Kaka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Uudenseelanninpapukaijat Strigopidae
Suku::  Keat Nestor
Laji::  meridionalis
Kaksiosainen nimi
 Nestor meridionalis  J.F. Gmelin, 1788 
 Kakan levinneisyys
Katso myös
   Kaka (lintu) Wikispeciesissä   Kaka (lintu) Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kaka (Nestor meridionalis) on Uudessa-Seelannissa elävä uudenseelanninpapukaijalaji.
Koko ja ulkonäkö

Kaka on noin 45 cm pitkä ja yli puoli kiloa painava kookas lintu, jolla on pääosin ruskea höyhenpuku. Sen otsa ja päälaki ovat vaaleat ja korvan peitinhöyhenet kellahtavat. Vatsapuoli, pyrstön alapuoli ja niska ovat viininpunaisia. Voimakas nokka on ruskeahtavan harmaa, iiris tummanruskea ja koivet tumman harmaat. Koiraan ylänokka on pidempi kuin naaraan. Nuori lintu muistuttaa muuten aikuista mutta sen alanokan tyvi on keltainen.
Esiintyminen

Kakat elävät Uuden-Seelannin molemmilla pääsaarilla sekä joillakin pääsaarten läheisillä saarilla. Nimialalaji meridionalis elää Eteläsaarella ja Stewart Islandilla, alalaji septentrionalis Pohjoissaarella. Se on elänyt myös Chathamsaarilla, josta on löydetty fossiileja. Lajin populaation koko on vähemmän kuin 10 000 yksilöä. Pääosa kannasta elää nykyisin pienillä saarilla ja pääsaarilla elää tuskin puolia koko kannasta. Kaka on hyvin harvinainen lemmikkilintuna.
Elinympäristö

Kakat asuvat alavien maiden metsissä. Ne ovat uhanalaistuneet metsien hakkuiden, metsästyksen ja vieraiden lajien aiheuttamien pesimätuhojen takia.
Lisääntyminen

Lisääntymiskausi on syyskuusta maaliskuulle. Pesä on suuren puun kolossa ja pari käyttää sitä vuodesta toiseen. Naaras munii 2–5 munaa, tavallisesti neljä, ja hautoo niitä kolmesta neljään viikkoon. Molemmat emot huolehtivat poikasista, jotka lähtevät pesästä 9–10 viikon ikäisinä. Poikaset itsenäistyvät vasta noin seitsemän kuukauden ikäisinä.
Ravinto

Kakat syövät siemeniä, hedelmiä, marjoja, kukkia ja silmuja, mettä sekä hyönteisiä ja niiden toukkia. Kaka syö hedelmää pitäen siitä jalallaan kiinni.
Kalliokaviosammal

| Kalliokaviosammal |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen 
Suomessa::  Elinvoimainen
   
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Ryhmä::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Kaviosammalten lahko Buxbaumiales
Heimo::  Kaviosammalten heimo Buxbaumiaceae
Suku::  Kaviosammalet Buxbaumia
Laji::  aphylla
Kaksiosainen nimi
 Buxbaumia aphylla  Hedw. 
Katso myös
   Kalliokaviosammal Wikispeciesissä   Kalliokaviosammal Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kalliokaviosammal (Buxbaumia aphylla) on kaviosammalten heimoon (Buxbaumiaceae) kuuluva lehtisammallaji.
Se on pystykasvuinen kooltaan pieni yhdestä kahteen senttimetriä korkeaksi kasvava. Se elää usein hiekalla tai humuksella muiden sammalten ja jäkälien välissä. Lehdet ovat hyvin pienet ja lyhytikäiset. Itiöpesäke on kookas, muodoltaan epäsymmetrisesti kaviomainen, väriltään ensin vihertävä myöhemmin kiiltävän punaruskea.
Kakapo

| Kakapo |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Uudenseelanninpapukaijat Strigopidae
Suku::  Strigops
Laji::  habroptila
Kaksiosainen nimi
 Strigops habroptila  (Gray, 1845) 
Katso myös
   Kakapo Wikispeciesissä   Kakapo Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Kakapo eli pöllöpapukaija (Strigops habroptila) on Uudessa-Seelannissa tavattava äärimmäisen uhanalainen uudenseelanninpapukaijalaji. Papukaijalinnuista se on painavin ja ainoa lentokyvytön laji.
Koko ja ulkonäkö

Kakapo kasvaa yli 60 cm pitkäksi. Sen väritys selkäpuolelta on tummanvihreä ja vatsapuolelta vaaleanruskea. Pyrstö on joko tummanvihreä tai tummanruskea. Kakapo painaa yhdestä neljään kilogrammaa ja voi elää ainakin 90-vuotiaaksi.
Elintavat

Koska Uudessa-Seelannissa ei ollut nisäkkäitä ennen maorien tuloa, elivät kakapot hyvin samalla tavalla kuin jänikset. Kakapot ovat yöaktiivisia lintuja. Päivällä ne lepäävät puiden alla tai koloissa, mutta yöllä ne kulkevat myös reviirinsä ulkopuolella. Kakapot eivät osaa lentää, mutta ovat erityisen taitavia kiipeilijöitä. Ne kipuavat vaivattomasti puun ylimmällekin oksalle, josta ne hyppäävät maahan samalla siipiään räpytellen. Maassa ne liikkuvat hämmästyttävän nopeasti juoksemalla ja välillä ilmassa liitäen.
Kakapot syövät kasvien versoja, siemeniä, hedelmiä, marjoja, pähkinöitä, silmuja, juuria, sammalta, sieniä ja puun kuorien alla eläviä toukkia, joita ne helposti kaivavat ulos kätevänmuotoisen nokkansa avulla. Kaikkein mieluiten ne syövät kotukutukun eli erään verenpisaran (Fuchsia excorticata) hedelmiä. Kakapon ateriointijäljet ovat lajille tyypillisiä: ne pureskelevat lehtiä juoden vain mehun ja jättävät oksille roikkumaan kuitupitoisia vettyneitä palloja, jotka auringossa kuivuvat valkoisiksi.
Esiintyminen ja kannan elvyttäminen

Kakapoa on alun perin tavattu laajalla alueella Uuden-Seelannin pääsaarilla. Ihmisten mukana saarille levinneiden nisäkäspetojen myötä laji hävisi lähes sukupuuttoon. Kakapokannan romahdettua ihmiset aloittivat  operaation kannan elvyttämiseksi. Ongelmaksi kuitenkin osoittautui, että vuoden 1970 jälkeen kakaponaaraita ei enää löytynyt. Juuri kun toivosta oltiin luopumassa, löydettiin uusi kakapoyhdyskunta Stewart Islandilta ja linnut siirrettiin turvaan kahdelle pienelle saarelle, Codfish (Whenua Hou) ja Anchor, jotka oli tyhjennetty pedoista. Niitä oli silloin jäljellä vain 61 yksilöä. Vuonna 2008 maailmassa oli jäljellä noin 12 tervettä ja lisääntymiskelpoista naaraskakapoa. Vuonna 2012 osa kakapoista siirrettiin vielä kolmannelle pedoista vapaalle saarelle, Little Barrier Islandille.
Kannan elvyttämisen apukeinona on käynnissä kaikkien kakapojen perimän sekvensointi, jotta voidaan varmistaa mahdollisimman laajan geenipoolin säilyvyys ja toisaalta saadaan tietoa lajin kehittymisestä nykyiseen muotoonsa.
Vuoden 2016 pesintäkausi oli toistaiseksi suojeluohjelman historian paras 36 poikasen syntymällä. Varsinaiseen lukumäärään poikaset lasketaan kuitenkin vasta kuuden kuukauden iässä, sillä kuolleisuus on nuorilla poikasilla suurta.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1986 | 22* | 1997 | 54 | 2004 | 83 | 2017 | 153 |
| 1991 | 50 | 1998 | 55 | 2005 | 86 |  |  |
| 1992 | 49 | 1999 | 62 | 2007 | 85 |  |  |
| 1993 | 49 | 2000 | 62 | 2008 | 91 |  |  |
| 1994 | 47 | 2001 | 62 | 2009 | 124 |  |  |
| 1995 | 49 | 2002 | 86 | 2010 | 122 |  |  |
| 1996 | 51 | 2003 | 86 | 2016 | 125 |  |  |
* = arvio:
Lisääntyminen

Ääninäyte
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Kakapo on ainoa papukaijalaji, jolla on ryhmäsoidin. Koiraat kerääntyvät öisin tietylle paikalle ja kuopivat maahan keilamaisia kuoppia, johon ne asettuvat ja alkavat huudella mahdollisimman kovaa, äänellä, joka kaikuu laaksossa herättäen naaraiden huomion. Kakapon ääntely on papukaijamaista "raakkumista", mutta sen muu ääntely saattaa muistuttaa erehdyttävästi sian röhkinää tai aasin kiljumista. Koiraiden yöllinen huhuilu voi kuulua jopa kahdeksan kilometrin päähän. Naaraskakapon huomattua uroksen aloittaa uroskakapo soidinmenon pumppaamalla itsensä täyteen ilmaa näyttääkseen mahdollisimman isolta.
Kakapo pesii maassa, jossa munat ovat vaarassa joutua esimerkiksi rottien saaliiksi. Pesä on kallionhalkeamassa tai puun juurien välisessä onkalossa. Se on halkaisijaltaan noin 60 cm ja korkeudeltaan noin 30 cm oleva maakasa, jonka pesäkuppi on vuorattu puun lastuilla ja höyhenillä. Naaras munii yhden tai kaksi, harvoin kolme munaa. Muninnassa on päivien taukoja, joten poikaset pesässä voivat olla hyvin eri-ikäisiä. Haudonta-aika on noin kuukausi. Ilmeisesti vain naaras hautoo ja hoitaa poikasia. Naaras on sukukypsä aikaisintaan kuuden vuoden ikäisenä. Pesintää ei tapahdu vuosittain, vaan laji on riippuvainen eräiden kasvien, etenkin maorinpihkatippion (Dacrydium cupressinum) siementuotosta, joka tapahtuu 2–5 vuoden välein.
Aiheesta muualla

Kakapo Recovery (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q179959  Wikispecies: Strigops habroptilus  ADW: Strigops_habroptila  ARKive: strigops-habroptila  Avibase: 16804FAF5DCCB288  BHL: 43661632  BirdLife: 22685245  BOLD: 114188  BOW: kakapo2  eBird: kakapo2  ECOS: 7263  EoL: 45517890  GBIF: 2479237  iNaturalist: 73446  ITIS: 714021  IUCN: 22685245  NCBI: 2489341  NZBO: kakapo  NZOR: fe75f168-ec2f-4995-83c8-e159254efb39  Observation.org: 71481  Paleobiology Database: 372521  Paleobiology Database: 372521  Species+: 4179  Xeno-canto: Strigops-habroptila 
Kakapo (John Gerrard Keulemansin maalaus)
Kakapon lempiruokaa ovat verenpisaran (Fuchsia excorticata) hedelmät
Maorinpihkatippio
Kuusamon Suurpetokeskus

| Kuusamon Suurpetokeskus> Large Carnivor Center |
| --- | --- |

Sijainti:  Kuusamo 
Perustettu:  1996
Suljettu:  Viranomaismääräyksellä suljettu yleisöltä kesällä 2022
Eläinlajeja:  5
Organisaatio
Organisaatiomuoto:  Osakeyhtiö
Virallinen nimi:  Kuusamon Suurpetokeskus Oy
Omistaja:  Yksityisomistuksessa
Johtaja:  Sulo Karjalainen
Jäsenyydet:  Ei eläintarhajärjestöjen jäsenyyttä
Aiheesta muualla
Verkkosivut
Kuusamon Suurpetokeskus on Kuusamossa sijaitseva yksityisesti rahoitettu eläintarha. Se on keskittynyt Suomessa eläviin suurpetoihin, erityisesti karhuihin. Yrityksen toimitusjohtajana toimii Sulo Karjalainen.
Kuusamon Suurpetokeskus on useasti laiminlyönyt eläinsuojelulain velvoitteita ja sen eläimistä on tehty eläinsuojeluilmoituksia. Syyskuussa 2022 Pohjois-Suomen aluehallintovirasto peruutti suurpetokeskuksen eläintarhaluvan pääasiassa eläinten hyvinvointiin ja lajien suojeluun liittyvään tietojen vaihtoon liittyvien puutteiden takia, mutta hallinto-oikeuden mukaan laiminlyönnit eivät olleet laadultaan riittävän vakavia luvan peruuttamiselle, ja lupa on jälleen voimassa.
Keskus on ollut suljettuna yleisöltä 2022–2023, mutta se avautui jälleen 2024.
Historia ja eläimet

Kuusamon Suurpetokeskus Oy on perustettu 1990-luvun alkupuolella karhunpennuille, jotka olivat menettäneet emonsa ja olisivat muuten menehtyneet vapaina. Ennen tätä paikka on toiminut riista- ja kalatutkimuslaitoksena.
Tarha on lisäännyttänyt karhujaan ja myynyt niitä muille tarhoille. Esimerkiksi Juuso-karhu on syntynyt Suurpetokeskuksella, vaikka Karhu-oluen kanssa tehdyssä mainoskampanjanjassa sen on väitetty olleen Sulo Karjalaisen löytämä orpo pentu. Suurpetokeskuksessa on karhujen lisäksi koirasusia, ilveksiä, poroja ja kettu.
| Nimi | Sukupuoli | Alkuperä | Syntymävuosi | Kuollut | Isä | Emo | Sijoituspaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aina | Uros, aiemmin luultiin naaraaksi | syntynyt luonnossa | 2021  |  | luonnonvarainen karhu | luonnonvarainen karhu | Suurpetokeskus |
| Ansa | Naaras | syntynyt Suurpetokeskuksella tarhassa | 2018 |  | Juuso | Reetta | myyty Kiteen eläinpuistoon 2020  |
| Tara | Naaras | syntynyt Suurpetokeskuksella tarhassa | 2018 | 2022 | Juuso | Reetta | lopetettu karkaamisen vuoksi  |
| Nätti | Naaras | syntynyt Suurpetokeskuksella tarhassa | 2007 | 2022 | Vyöti | Niisku | lopetettu karkaamisen vuoksi  |
| Reetta | Naaras | syntynyt Suurpetokeskuksella tarhassa | 2002 |  | Vyöti | Tessu | Suurpetokeskus |
| Juuso | Uros | syntynyt Suurpetokeskuksella tarhassa | 1999 |  | Vyöti | Tessu | Suurpetokeskus |
| Vyöti | Uros | syntynyt luonnossa | 1993 | 2022 | luonnonvarainen karhu | luonnonvarainen karhu | lopetettu terveysongelmien vuoksi |
| Niisku | Naaras | syntynyt luonnossa | 1992 |  | luonnonvarainen karhu | luonnonvarainen karhu | Suurpetokeskus |
| Tessu | Naaras | syntynyt luonnossa | 1992 |  | luonnonvarainen karhu | luonnonvarainen karhu | Suurpetokeskus |
Epäkohdat eläintenpidossa > Ongelmien paljastuminen ja Tara-karhun karkaaminen

Suurpetokeskuksen ongelmat alkoivat paljastua, kun kuusivuotias uroskarhu Tara onnistui 12. huhtikuuta 2022 karkaamaan huonokuntoisesta aitauksestaan yhdessä emonsa kanssa ja hyökkäsi Sulo Karjalaisen kimppuun. Karjalaisen saamat vammat eivät olleet vakavia, mutta vaativat sairaalahoitoa. Poliisi päätyi lopettamaan Taran, kun se oli todettu ihmiselle vaaralliseksi. Suurpetokeskus totesi Facebook-julkaisussaan, että tilanne johtui ihmisen virhearviosta, ei karhusta. Toisin kuin Facebook-julkaisussa, Karjalainen oli luonnehtinut Taraa ilkeäluonteiseksi, kiusaa tekeväksi ja ongelmalliseksi karhuksi Taran lopettamiseen liittyvässä uutisessa, joka julkaistiin 13. huhtikuuta 2022 Helsingin Sanomissa. Edesmenneen Tara-karhun vanhemmat olivat täyssisaruksia.
Tapauksen jälkeen Pohjois-Suomen aluehallintovirasto ja Turvallisuus- ja kemikaalivirasto tekivät suurpetokeskukseen valvontakäynnin. Tukes valvoo asiakasturvallisuuden toteutumista eläintarhoissa ja muissa kuluttajapalveluissa. Tarkastuksessa todettiin puutteita aitausten kunnossa ja vaarojen tunnistamisen dokumentoinnissa. Eläintarhasta ei myöskään löytynyt ennalta mietittyjä, kirjattuja ja harjoiteltuja varautumistoimia tai toimintamalleja esimerkiksi karhun karkaamistilanteeseen.
Sulo Karjalainen kertoi jo vuonna 2016 Ilta-Sanomissa joutuneensa karhun hyökkäyksen uhriksi. Ollessaan siivoamassa erään karhun häkkiä Karjalainen oli kääntänyt tälle selkänsä, jolloin takaapäin hyökännyt karhu oli lyönyt häntä kasvoihin vakavin seurauksin.
Ylioppilaslehden päätoimittaja Tuija Siltamäki katsoi radiokolumnissaan 10. kesäkuuta 2022, että oma osuutensa suurpetokeskuksen ongelmien kärjistymisessä on medialla, jonka kritiikitön suhtautuminen mahdollisti tilanteen jatkumisen kenenkään siihen vakavasti puuttumatta.
Epäkohdat eläintenpidossa > Aitausten kunto, eläinten lisäännyttäminen ja ruokinta

Eläintarhaan liittyvien tarkastuskäyntien yhteydessä aitausten kunto on ollut yksi viranomaisten huolenaiheista. Tarkastuskäynneillä on selvinnyt muitakin eläintenpidon epäkohtia ja epäeettistä eläintarhatoimintaa, kuten karhujen lisääntymistä sukulaistensa kanssa. Esimerkiksi ilveslauman oli annettu lisääntyä hallitsemattomasti, jonka johdosta pennut lopetettiin vedoten tilanpuutteeseen.
Suurpetokeskuksessa ilvesten ja koirasusien aitaukset ovat vierekkäin, josta on seurannut ilvesten kaivautuminen koirasusien puolelle ja ilvesten joutuminen koirasusien raadeltavaksi.
Karhuja on ruokittu pääasiassa pehmeällä seoksella, vaikka pehmeän ruuan syöminen ei ole karhuille fysiologisesti ominaista. Suurpetokeskus on myöntänyt syöttävänsä karhuille makeisia ja leivonnaisia, jotka voivat aiheuttaa karhuille hammasongelmia ja ylipainoa.
Epäkohdat eläintenpidossa > Virikkeettömät tarhat

Kuusamon Suurpetokeskuksessa tehtiin 6. toukokuuta 2022 eläinsuojelulain mukainen tarkastus, jonka myötä löydettiin useita puutteita ja korjattavaa. Ongelmia oli erityisesti karhujen elinolosuhteissa. Esimerkiksi eläinten aitauksissa ei ole ollut tarpeeksi virikkeitä eläimille. Tarkastuskertomuksen mukaan Juuso-karhun ja naaraskarhu Tessun aitauksessa ei ole lainkaan kiipeilypuita, vain muutama pienehkö kivi. Tarkastuskertomuksessa "Juuso-karhun havaittiin tarkastuksen aikana heijaavan päätään ja ylävartaloaan puolelta toiselle samalla tavalla kuin aikaisemmillakin tarkastuskäynneillä. Tällainen käytös on stereotyyppistä käytöstä, joka hyvin usein viittaa stressiin ja virikkeiden puutteeseen.”. Lisäksi Nätti- ja Niisku-karhujen aitaus on ollut pinta-alaltaan liian pieni.
Aluehallintovirasto moitti vuonna 2016 taulujen maalaamista ihmisen viihdyttämiseen ja eläintarhan mainostamiseen tähtääväksi toiminnaksi eikä karhun lajinomaiseksi virikkeeksi. Tästä huolimatta maalaustoimintaa eläintarhassa on jatkettu.
Epäkohdat eläintenpidossa > Nätti-karhun karkaaminen

Nätti-niminen karhu karkasi perjantaina 9. syyskuuta 2022 työntekijän jätettyä karhuaitauksen salvat ja portit auki. Karanneesta karhusta tehtiin ilmoitus hätäkeskukseen lauantaina 10. syyskuuta 2022 puolen päivän jälkeen. Myöhemmin saman päivänä karhu löydettiin ja se yritettiin nukuttaa eläinlääkärin toimesta, mutta nukutusyritys epäonnistui, ja karhu päädyttiin lopettamaan ampumalla.