stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stars Aligned
Kappaleet

Kaikki sanat Von Hertzen Brothers, kaikki sävellykset Von Hertzen Brothers ja L.A. Skin.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Miracle | 4.04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Gloria | 4.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Voices in Our Heads | 6.48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Angel's Eyes | 4.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Down By the Seas | 4.32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Bring Out the Snakes | 6.49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Repeat Mode | 6.51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Always Been Right | 3.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | I Believe | 8.08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Freedom Fighter (Live, bonuskappale)  | 4.56 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 55.46 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Jonne von Hertzen – basso, laulu
Kie von Hertzen – kitarat, laulu
Mikko von Hertzen – laulu, kitarat
Mikko Kaakkuriniemi – rummut
Juha Kuoppala – koskettimet, piano
Arvostelut

Imperiumi.net:
Nyt.fi:
Rumba:
Soundi:
V2.fi:
Okeechobeen hurrikaani

| Okeechobeen hurrikaani |
| --- | --- |

Laantui::  20. syyskuuta 1928
Alin paine::  ≤ 929
Kovin tuuli::  72,2 m/s
Kuolleita::  4 078
Tuhot::  100 miljoonaa USD
 Myrskyn reitti  Reittikartan pallot on väritetty Saffirin–Simpsonin asteikon mukaan. 012345
Aiheesta muualla
  Okeechobeen hurrikaani Commonsissa 
Okeechobeen hurrikaani oli tuhoisa luokan 5 hurrikaani, joka iski Leeward-saarille, Puerto Ricoon ja Floridaan syyskuussa 1928. Noin 1 200 ihmistä kuoli Guadeloupessa. Puerto Ricossa, jonne myrsky iski täydellä voimalla, ainakin 300 sai surmansa ja sadat jäivät kodittomiksi. Yhteensä kuolonuhreja oli ainakin 4 078 ja aineellisten vahinkojen määräksi on arvioitu yli miljardi dollaria vuoden 2010 rahassa.
Floridassa, jossa kaksi kolmasosaa menehtyneistä oli mustia, poliitikot peittelivät tuhojen laajuutta, koska pelkäsivät turisimitulojen tippuvan.
Nino Cerruti

Nino Cerruti (25. syyskuuta 1930 – 15. tammikuuta 2022) oli italialainen yrittäjä ja muotisuunnittelija. Hän suunnitteli tyylikkäitä ja rentoja miesten valmisvaatteita. Hänen suunnittelemiaan asuja nähtiin myös yhdysvaltalaisissa elokuvissa.
Cerruti aloitti tekstiilialan uransa isoisänsä perustamassa perheyrityksessä Luoteis-Italiassa. Hän perusti oman muotitalonsa Pariisiin 1960-luvulla, ja laajensi vaatteista hajuvesiin. 40 vuoden uran jälkeen hän myi yrityksensä ja jäi eläkkeelle vuonna 2000.
Nicolás Maduro

| Nicolás Maduro |
| --- | --- |

Venezuelan presidentti
 5. maaliskuuta 2013 –  (virkaa toimittavana 5. maaliskuuta – 19. huhtikuuta 2013)  
Varapresidentti:  Jorge Arreaza Aristóbulo Istúriz  Tareck El Aissami  Delcy Rodríguez
Edeltäjä:  Hugo Chávez
Seuraaja:  Juan Guaidó (kiistanalainen)
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. marraskuuta 1962 (ikä 61) Caracas
Puoliso:  Cilia Flores
Tiedot
Puolue:  Venezuelan yhdistynyt sosialistinen puolue (2007–)
Uskonto:  katolinen
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.nicolasmaduro.org.ve
Nicolás Maduro Moros (s. 23. marraskuuta 1962 Caracas) on venezuelalainen poliitikko ja Venezuelan nykyinen presidentti. Maduro toimi maansa ulkoministerinä vuodesta 2006 ja varapresidenttinä vuodesta 2012.
Maduro voitti täpärästi vuoden 2013 presidentinvaalit. Maduro on jatkanut edeltäjänsä Hugo Chávezin sosialistista politiikkaa. Maduron kaudella maassa on ollut pahoja talousongelmia, mikä on näkynyt vakavana pulana. Vaikka Maduron puolue hävisi vuoden 2015 parlamenttivaalit, hän jatkoi presidenttinä. Keväällä 2017 oppositio aloitti laajan protestiaallon Maduroa vastaan. Vuonna 2017 Maduro siirsi lainsäädäntövallan parlamentilta korkeimmalle oikeudelle. Siten hän pystyi hallitsemaan maata ilman parlamenttia. Kun Maduro voitti vuoden 2018 presidentinvaalit, oppositio ja monet ulkomaat pitivät vaaleja laittomina. Vuoden 2019 alussa tilanne kärjistyi, kun parlamentin puhemies Juan Guaidó julistautui maan väliaikaiseksi presidentiksi ja vaati Maduron eroa.
YK:n ihmisoikeusneuvoston tutkijaryhmän mukaan Maduro ja hänen hallituksensa ovat suoraan vastuussa tuhansista murhista ja järjestelmällisestä kidutuksesta. Ryhmä kävi lävitse 2 552 vuoden 2014 jälkeen tapahtunutta tekoa, joissa yhteensä 5 094 ihmistä kuoli turvallisuusjoukkojen käsissä. Tutkimusryhmän johtajan mukaan nämä rikokset on "koordinoitu ja toteutettu osana valtion politiikkaa, komentajien ja keskeisten virkamiesten tietäen ja suoralla tuella". Maduro itse on osallistunut näihin rikoksiin antamalla määräyksiä turvallisuuspalvelu SEBINille.  Tekoja on tehty rikollisuuden vastaisen taistelun varjolla, mutta niiden tarkoituksena on ollut opposition vaientaminen. Maduron hallinto kiistää YK:n tiedot.
Varhainen elämä ja ura

Nicolás Maduro syntyi 23. tammikuuta 1962 Caracasissa Venezuelassa. Maduro syntyi vasemmistolaisperheeseen. Hänen isänsä oli ammattiliiton johtaja ja vasemmistolainen MEP-militantti. Maduron äiti oli kolumbialainen. Maduro meni lukioon, muttei valmistunut sieltä. Hän aloitti poliittisen uransa lukion opiskelijayhdistyksessä. Maduro työskenteli 80-luvulla vuosia bussinkuljettajana. Madurosta tuli epävirallinen bussinkuljettajien kauppaliiton edustaja. Maduro oli vasemmistolaisen  José Vicente Rangelin henkivartija tämän epäonnistuneen presidentinvaalikampanjan aikana. Maduro opiskeli sosialismia Kuubassa vuonna 1986.
Maduro liittyi 1990-luvun alkuvuosina sosialistis-populistisen Hugo Chávezin MBR-200-liikkeeseen. Maduro oli perustamassa Chávezia tukenutta MVR-liikettä. Maduro valittiin Venezuelan parlamentin alahuoneeseen 1998 ja  varsinaiseen lakissäätävään parlamenttiin vuonna 2000. Madurosta tuli ulkoministeri vuonna 2006. Maduroa pidettiin ulkomailla 2000-luvulla yhtenä Chávezin lähipiirin kyvykkäimmistä poliitikoista. Mutta Chávezin seuraajaksi uumoiltiin yleensä parlamentin puhemies Diosdado Cabello Rondónia. Chávez nimitti 13. lokakuuta 2012 Maduron varapresidentiksi.
Chávezin perintö

Sosialisti Hugo Chávez toteutti maassa laajoja sosiaalisia uudistuksia, joiden myötä esimerkiksi lapsikuolleisuus, äärimmäinen köyhyys ja lukutaidottomuus laskivat, mutta rikollisuus kasvoi räjähdysmäisesti vuodesta 1999. Chávezin hallintoa syytettiin heikosta taloudenpidosta   ja sananvapauden rajoittamisesta. Chavezin sosialisointi romautti monella alalla tuotannon. Maa velkaantui. Hintakatto vei säännöstelyyn ja elintarvikkeiden salakuljetukseen muualle. Korruptio, tehottomuus ja rikollisuus jäytivät taloutta. Maasta tuli entistä riippuvaisempi öljystä, mutta sen hinta laski 2008-2009. Vuonna 2012 Chávez valittiin uudelleen presidentiksi 55 % kannatuksella.
Maduro presidentiksi

Chávez nimesi Nicolás Maduron mieleiseksi seuraajakseen. Chávez kuoli syöpään 5. maaliskuuta 2013. Chávezin hautajaisten jälkeen Maduro vannoi presidentin virkavalan 8. maaliskuuta ja pyysi vaaliviranomaisia määräämään uuden presidentinvaalin ajankohdan.. Kun Maduro käytti Chavez-myyttiä vaalikampanjassaan, oppositio syytti Maduroa Chavezin matkimisesta.  Maduro voitti vuoden 2013 vaalit saamalla 51 % äänistä, kun 78 % äänioikeitetuista äänesti. Maduro vannoi virkavalansa 19. huhtikuuta 2013.
Protestit

Venezuelassa puhkesi laajoja mielenosoituksia vuoden 2014 alussa. Mielenosoittajat olivat tyytymättömiä Maduron hallitukseen. He arvostelivat muun muassa hallituksen elintarvikepolitiikkaa ja yhä lisääntynyttä väkivaltaa. Mielenosoittajien keulahahmo oli itseään keskustavasemmistolaisena pitävä Henrique Capriles Radonski. Capriles hävisi peräkkäiset vaalit Chavezille sekä Madurolle. Sittemmin oppositio piti keulahahmonaan Leopoldo Lópezia, joka osallistui vuoden 2002 vallankaappausyritykseen. YK on tuominnut molempien osapuolten tekemät väkivaltaisuudet.
Yhdysvallat määräsi useita sanktioita Maduron hallintoa kohtaan ja lisäsi painostustaan vedoten huoliinsa ihmisoikeuksien ja kansalaisyhteiskunnan tilasta.
Kansa alkoi vuoden 2019 alussa saada Maduron hallinnosta tarpeekseen. Häntä tuki armeijassa vain ylin sotilasjohto, jolle hän oli antanut tärkeimmät ministerinpaikat (12) ja kontrollin talouteen, kuten valtion öljy-yhtiöön, ruoanjakeluun ja satamiin sekä laittomaan huumeiden läpikulkukauppaan Eurooppaan. Tuhannet kuubalaiset tiedustelu- ja sotilasupseerit valvoivat sotilaita tiukasti kapinan estämiseksi.
Presidenttien vierailu

Tammikuussa 2015 Meksikon, Kolumbian ja Chilen entiset presidentit (Felipe Calderón, Andrés Pastrana Arango ja Sebastián Piñera) ilmoittivat vierailevansa Venezuelassa. Vierailullaan he antoivat tukensa Venezuelan oppositiolle. Maduro arvosteli suunniteltua vierailua etukäteen. Hän syyttikin entisiä presidenttejä "äärioikeiston tukemisesta".  Entiset presidentit suunnittelivat vierailevansa tuomiotaan istuvan Lópezin luona. Venezuelan hallitus ei tähän  suostunut. Maduro on useaan otteeseen sanonut, että hänen hallintonsa on joutunut lukuisien vallankaappausyritysten kohteeksi.
Vallankaappausyritys 2015

Uusin hallituksen epäilemä vallankaappausyritys tapahtui 12.2.2015. Kansankokouksen puheenjohtajan Diosdado Cabellon mukaan epäiltyyn vallankaappausyritykseen osallistui sotilaita, oppositiopoliitikkoja ja liikemiehiä. Maduro syytti Yhdysvaltoja väitetystä vallankaappausyrityksestä. Yhdysvallat kiisti väitteet "naurettavina".
Yhdysvaltain presidentti Barack Obama julisti maaliskuussa 2015 Venezuelan "kansalliseksi uhkaksi" . Yhdysvallat määräsi sanktioita seitsemälle venezuelalaisviranomaiselle. Tätä pidettiin askeleena kohti maalle asetettavia pakotteita.
Maduron sosialismi

Maduro on vakuuttanut, että maassa jatketaan ja tehostetaan Chávezin aloittamia projekteja. Lopullisena tavoitteena on "bolivariaaninen sosialismi" ja "dollarikapitalismin" syrjäyttäminen. Tähän pyritään, Maduron sanoin, muun muassa nostamalla kotimaan tuotantoa, säätelemällä hintoja, uudistamalla verotusta ja ryhtymällä toimiin "taloudellista sodankäyntiä" vastaan. Vuonna 2015 Maduro ilmoitti, että vähimmäispalkkoihin ja eläkkeisiin tulee korotuksia.
Oikeisto-opposition vaalivoitto

Chavezia vastustanut oppositio voitti 6. joulukuuta 2015 parlamenttivaalit, mutta Maduron jatkoi presidenttinä. Maduro syytti Yhdysvaltoja opposition vaalivoitosta. Todellinen syy lienee ollut hallituksen inflaatiota ja pulaa tuottanut talouspolitiikka ja paheneva rikollisuus.
Oikeisto-oppositio alkoi purkaa mm. köyhien tukemiseen tarkoitettua asunto-ohjelmaa. Venezuelan oppositio keräsi yli 2 miljoonaa allekirjoitusta Maduron erottamiseksi, mikä ei ollut riittävä määrä kansanäänestykseen. Presidentti ja parlamentti taistelivat vuoden 2016 alkupuoliskolla vallasta protestien ja pahenevan talouskriisin keskellä.
Paheneva talouskriisi

Maduro julisti maan taloudelliseen hätätilaan tammikuun puolivälissä 2016. Maata vaivasivat paheneva ruokapula, lääkepula ja sähköpula. Venezuelan maatalous ei tuottanut kyllin ruokaa.  Venezuela hankki ruokarahat öljyä myymällä. Öljyn maailmanmarkkinahintojen romahdus oli tyhjentänyt valtion kassan. Maa myi osan kultavarannostaan pois maaliskuussa 2016.  Hallitus painatti seteleitä yrittäen pitää romahtavan talouden pyörimässä. IMF ennusti inflaation nousevan 750 prosenttiin. Huhtikuussa työviikko lyhennettiin 2-päiväiseksi ja kouluviikko 4-päiväiseksi. Sairaaloissa ei ollut välttämättömiä lääkkeitä ja tarvikkeita. Monilla oli varaa vain yhteen ateriaan päivässä. Paikoin ryösteltiin kauppoja.  Maduro uhkasi toukokuussa 2016  pakkolunastaa valtiolle ne tehtaat, jotka kieltäytyivät tuottamasta. Toimintansa sulkeneet yritykset sanoivat, että hallituksen talouspolitiikka esti niitä toimimasta. Ulkomailla liikkui huhuja mahdollisesta vallankumouksesta tai vallankaappauksesta. Maduro voimisti hätätilaa 16. toukokuuta 2016  määräten yritykset, turvallisuuden ja ruuanjakelun hallituksen tarkkaan valvontaan.
Kiista Maduron asemasta

Oppositio kertoi keränneensä 1,8 miljoonaa nimeä, kun 200 000 riittää presidentinvaalien uusimiseksi. Maduro väitti opposition tulosten perustuvan vilppiin.
Lain mukaan, jos allekirjoitukset todennettaisin vasta 2017, maan johtoon nousisi silloin varapresidentti Aristóbulo Istúriz ja valta säilyisi sosialisteilla, vaikka Maduro eroaisikin. Niinpä Maduron hallinto pyrki viivyttelemään allekirjoitusten todentamista. Aiemmin Maduro oli estänyt parlamentin sosialistien vastaiset hankkeet oikeuslaitoksella, joka oli Maduron ryhmän ohjauksessa. Maduro sanoi parlamentin "menettäneen poliittisen oikeutuksensa". Mutta oppositiojohtaja Capriles oli huolissaan kansanvallan sivuuttamisesta ja pelkäsi sotilaallista ratkaisua tai sosiaalista räjähdystä. Oppositio uhkasi protesteilla, joissa vaadittaisiin kansanäänestystä Maduron erosta tai jatkosta. Maaliskuun lopussa 2017 Maduroa tukenut Venezuelan korkein oikeus otti parlamentin valtuudet. Muodollisesti tämä johtui siitä, että kolmea kansanedustajaa syytettiin äänien ostamisesta. Mutta todellinen syy oli pitää Maduron ryhmittymä vallassa, kun parlamentti oli joutunut opposition valvontaan.
Useat ulkomaiset ja maan sisäiset tahot protestoivat Madurion päätöstä, joka uhkasi laukaista suuria protesteja. Venezuelan korkein oikeus peruikin kiistellyn päätöksen. Silti tyytymätön oppositio ja kansanosa aloittivat huhtikuun alussa 2017 laajan protestiaallon. Protestoijat vastustivat ruokapulaa ja hintojen nousua. Protestoijissa oli sekä väkivaltaa käyttäviä että rauhanomaisia marssijoita. Poliisi vastasi päivittäin toistuviin, viikkokausia kestäviin suuriin mielenosoituksiin vesitykein, kyynelkaasulla ja myös ampumalla. Maduron kannattajat järjestivät omia mielenosoituksiaan. Vapun aikoihin Maduro ilmoitti aikovansa luoda perustuslakia säätävän kokouksen. Maduro myös sanoi haluavansa muuttaa perustuslakia niin, että kykenisi neutraloimaan vallankumousta vastustavat ainekset.  Maduron hallinto erosi Amerikan valtioiden yhteisöstä, koska Maduron mukaan se puuttui Venezuelan sisäisiin asioihin. Toukokuun loppuun mennessä protesteihin liittyvissä väkivaltaisuuksissa oli tapettu kymmeniä, satoja haavoittunut ja tuhansia pidätetty. Oppositio yritti saada armeijan puolelleen kriisin ratkaisemiseksi.
Uusi perustuslaki

Maduro päätti toukokuussa järjestää äänestyksen, jossa valittaisiin perustuslakia säätävä kokous. Sen tarkoituksena oli eliminoida parlamentti ja oppositio. Näin valtakamppailu loppuisi. Vastustajat ja länsimaiset tarkkailijat sanoivat Maduron ajavan maata diktatuuriin.[lähde? ]
Oppositio järjesti heinäkuun 2017 lopussa epävirallisen kansanäänestyksen. Siinä yli 98 % äänestäneistä äänesti Maduron perustuslakisuunnitelmaa vastaan.  Hallitus järjesti virallisen perustuslakiäänestyksen heinäkuun viimeisenä sunnuntaina. Vaalit olivat alusta asti epäreilut.  Vaaleissa ei ollut mahdollista vastustaa uutta perustuslakia. Oli ainoastaan kannattaa jotain hallinnon valitsemaa ehdokasta. Oppositio boikotoi vaaleja. Hallituksen mukaan 42 % äänioikeutetuista tuki Maduron perustuslakia, mutta opposition mukaan tukijoita oli vain 12 %.
Venezuelan sanottiin tehneen vilppiä vaaleissa. Lakkoilu, väkivalta ja oppositiojohtajien pidätykset varjostivat vaaleja. Yhdysvallat ja Euroopan unioni tuomitsivat vaalit. Yhdysvallat asetti Venezuelalle lisäpakotteita. Maduro sanoi, ettei tottele muiden maiden hallituksia. Kokouksen johtajaksi nimitettiin aiempi ulkoministeri Delcy Rodriguez.
Vasta valittu perustuslakia säätävä kokous päätti erottaa ja vangita oppositiota tukeneen valtakunnansyyttäjä Luisa Ortegan.  Etelä-Amerikan kauppavyöhyke Mercosur erotti Venezuelan vastauksena vaaleihin. Hallitus kielsi oppositiopuolueita osallistumasta seuraaviin vaaleihin, koska nämä olivat boikotoineet paikallisvaaleja.  Venezuela vapautti puolet vangitsemistaan oppositioaktivisteista jouluna 2017.
Presidentinvaalit ja oppositio

Vuonna 2018 Nicholas Maduro voitti Venezuelan presidentinvaalit. Vain hieman alle puolet kansasta äänesti. Maduro astui virkaansa vuoden 2018 alussa. Oppositio tuomitsi vaalit väärennetyiksi. Myös monet Etelä-Amerikan maat ja länsimaat pitivät Maduron presidenttiyttä laittomana. Venäjä ja Kiina hyväksyivät Maduron presidentiksi. Oppositio käynnisti  kymmenien vuosien takaisen sotilasdiktatuurin päättymisen muistoksi protestit Venezuelassa tammikuussa 2019.  Niiden kärjessä oli vastavalittu parlamentin puhemies Juan Guaidó. Tämä julistautui presidentiksi 23. tammikuuta 2019.  Armeija tuki Maduroa[lähde? ]. Useat Euroopan valtiot, muiden muassa Suomi, tunnustivat Guaidón Venezuelan presidentiksi.
Toukokuussa 2020 tapahtuneessa vallankaappausyrityksessä kuoli kahdeksan ihmistä.
Vuoden 2020 parlamenttivaalit

Maduron puolue voitti joulukuussa 2020 parlamenttivaalit. Pääoppositiopuolueet boikotoivat vaaleja, koska ne pitivät niitä ennalta vilpillisenä.
Presidentinvaalit 2024

Maduro voitti heinäkuussa 2024 järjestetyt presidentinvaalit ja jatkaa kolmannen kauden saatuaan 51,2 prosenttia äänistä. Koko oppositio tuki Edmundo González Urrutia ja syyttää vaaleja epäsäännöllisyyksistä. Opposition edustajien mukaan  González Urrut olisi saanut jopa 70 prosenttia äänistä.
Yksityiselämä

Maduro on aviossa asianajaja ja poliitikko Cilia Floresin kanssa. Maduro ja Flores tutustuivat, kun Flores oli Chávezin asianajaja vuoden 1992 epäonnistuneen vallankaappauksen jälkeen. Maduro seurusteli pitkään Floresin kanssa, ja pari avioitui vasta vuonna 2013, jolloin Madurosta tuli presidentti.[lähde? ]
Maduroa pidetään roomalaiskatolisena, vaikka hän on intialaisen gurun Sathya Sai Baban opetuslapsi. Maduro antoi monia homoseksuaaleja vastustavia lausuntoja mm. syyttäen opposition edustajia homojen kannattajiksi.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nicolás Maduro Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nicolás Maduro
Käännös suomeksi
Super Bowl 50

Super Bowl 50 oli järjestyksessään 50. Super Bowl -ottelu. Se oli NFL-liigan loppuottelu, joka pelattiin 7. helmikuuta 2016 Kalifornian Santa Clarassa. Super Bowl 50 on ensimmäinen loppuottelu jonka nimessä ei käytetä roomalaista järjestyslukua. Itse ottelu oli puolustusvoittoista, eikä kummankaan joukkueen pelinrakentaja Cam Newton ja Peyton Manning olleet parhaimmillaan. Broncos voitti ottelu 24–10. Ottelun parhaaksi pelaajaksi valittiin Broncosin puolustaja Von Miller.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Super Bowl 50 Wikimedia Commonsissa
Storm (Marvel Comics)

| Storm |
| --- | --- |

Luoja(t):  Len Wein   Dave Cockrum
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Giant-Size X-Men #1 (1975)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Ororo Munroe
Status:  aktiivinen
Ryhmäsidokset:  Ryhmä-X
Edelliset ryhmäsidokset:  Morlokit, Helvetintulen klubi
Voimat:   Sään hallinta  Kyky lentää  Kestävyys luonnonvoimia vastaan. 
Storm (Ororo Munroe) on kuvitteellinen supersankari, joka kuulu Marvel Comicsin Ryhmä-X:ään.
Historia

Stormin vanhemmat kuolivat hänen ollessa nuori ja hän eli orpona varkaana Kairossa lapsuutensa. Myöhemmin on selvinnyt hänen olevan muinaista kuninkaallista sukua. Hänen äitinsä lähti sukunsa luota halutessaan elää vapaampaa elämää. Storm on nykyisin naimisissa Wakandan kuninkaan, Mustan Pantterin, kanssa. Stormilla on klaustrofobia.
Voimat ja varusteet

Stormin voimat antavat hänelle kyvyn hallita luonnonvoimia eli esimerkiksi luoda sadetta, myrskyä ja voimakkaita tuulia.
Ankaran lapsuutensa vuoksi Storm on myös erittäin taitava veitsitaistelija sekä nero tiirikoimaan lukkoja.
Storm muissa medioissa > Videopelit

Storm esiintyy pelattavana hahmona Software Creationsin vuonna 1992 julkaisemassa Spider-Man and the X-Men: Arcade’s Revenge -pelissä.
Storm esiintyy myös Marvel: Ultimate Alliance -pelissä yhtenä päähahmoista, sekä Marvel Nemesis: Rise of the Imperfects ja Marvel Super Hero Squad -pelissä.
Elokuvat

Sarjakuvaan perustuvissa elokuvissa X-Men, X-Men 2, X-Men: Viimeinen kohtaaminen ja X-Men: Days of Future Past Stormia esittää näyttelijä Halle Berry. Elokuvissa X-Men Apocalypse, häntä esittää Alexandra Shipp
Halle Berry Stormina.
Olavi Niemi (kauppaneuvos)

Olavi Edvard Niemi (s. 15. syyskuuta 1937 Helsinki) on suomalainen eläköitynyt kauppias, yritysjohtaja ja yrittäjä, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Niemi syntyi kivityömies Kustaa Niemen ja Ida Niemen perheeseen ja avioitui 1957 Sirpa Nyholmin kanssa. Hän kävi kansakoulun ja K-kauppiasvalmennuksen ja on suorittanut kaupan alan kursseja ja seminaareja. Niemi oli Osuusliike Tuen lihamyyjä Karkkilassa 1952–1954 ja lihaosaston hoitaja 1957–1961, K-valinta Niemen kauppias Pitäjänmäellä Helsingissä 1961–1963 ja Kulosaaressa 1963–1970 ja Soukkari Ky:n kauppias Soukassa Espoossa 1970–1979.
Ykköshalli Olavi Niemi Ky:n kauppias Martinlaaksossa Vantaalla Niemi oli 1980–1988 ja Ykköshalli Olavi Niemi Oy:n kauppias Myyrmäessä Vantaalla 1988–1993. Vuonna 1990 Ykköshalli Olavi Niemi oli Suomen suurimpia päivittäistavaramyymälöitä, jonka palveluksessa oli yli 200 henkilöä. Kauppiaana ja yrittäjänä Niemellä oli myös merkittäviä luottamustoimia. Keskon Helsingin konttorin neuvottelukuntaan hän kuului 1965–1966, 1975–1977 ja 1986–1987 ja hallintoneuvostoon 1981–1993, jonka varapuheenjohtaja hän oli 1988–1989 ja puheenjohtaja 1990–1993. Kauppaneuvoksen arvon Niemi sai 1994.
Obdulio Varela

Obdulio Varela
Obdulio Jacinto Muiños Varela (20. syyskuuta 1917 Montevideo – 2. elokuuta 1996) oli uruguaylainen jalkapalloilija. Hän oli kapteenina maajoukkueessa, joka voitti vuoden 1950 maailmanmestaruuskilpailut Brasiliassa.
Varela tunnettiin lempinimellä "El Negro Jefe" ja häntä pidettiin sangen karismaattisena hahmona maajoukkueessa.
Varelan ammattilaisseura kotimaassa oli Club Atlético Peñarol. Hän kuului vuoden 1942 Copa América -voittajiin.
Varela osallistui vielä vuoden 1954 maailmanmestaruuskilpailuihin Sveitsissä ennen vetäytymistään vuonna 1955. Hän kuoli 78-vuotiaana.
Super Biton de Ségou

Super Biton de Ségou on malilainen musiikkiyhtye, jonka kulta-aika oli 1970- ja 1980-luvuilla. Modernia bambaramusiikkia esittävän kokoonpanon kotipaikka on Ségoun kaupunki.
Yhtye perustettiin nimellä Orchestre Régional de Ségou vuonna 1960. Sen edeltäjiä olivat trumpetisti Amadou Bân johtamat siirtomaa-ajan orkesterit Alliance Jazz, Ségou Jazz ja Renaissance Jazz, joiden musiikki oli saanut vaikutteita kongolaisesta rumbasta ja amerikkalaisesta jazzista. Nimitys Super Biton viittaa Segun bambaravaltion hallitsijaan Biton Mamari Kulibaliin.
Super Biton voitti Malin taide- ja kulttuuribiennaalen ensimmäisen kerran vuonna 1970. Vuonna 1972 yhtyeeseen liittyi kitaristi Mama Sissoko, josta pian tuli sen tärkein solisti. Laulajina toimivat muun muassa Mamadou Percé Doumbia, Toussaint Siané ja Papa Gaoussou Diarra. Yhtyeen kolmannen tukijalan muodosti Amadou Bân johtama torvisektio, jossa soittivat muun muassa saksofonistit Brema Diabaté, Amadou Tall ja Sadio Traoré.
Rytmikästä ja energistä bambaramusiikkia esittävä yhtye voitti vuosien 1972, 1974 ja 1976 kulttuuribiennaalet ja teki vuonna 1977 kaksi albumia, jotka äänitettiin Malin radion studiossa Boubacar Traorén johdolla. Vuonna 1977 yhtye edusti Malia Les Ambassadeursin kanssa Afrikan taide- ja kulttuurifestivaalilla Lagosissa. Super Bitonia pidettiin maan parhaana ”kansallisorkesterina”, mutta se ei onnistunut saamaan laajempaa yleisöä ulkomailla.
Super Bitonin johtaja Amadou Bâ jätti yhtyeen vuonna 1987, minkä jälkeen se käytännössä hajosi. Super Biton koottiin uudelleen vuonna 2008, minkä jälkeen se on esiintynyt vuosittain Ségoun Festival sur le Niger -tapahtumassa.
Diskografia

Orchestre Régional de Ségou (Bärenreiter-Musicaphon, 1970)
Le Super Biton National De Ségou (Mali Kunkan, 1977)
Le Super Biton National De Ségou (Mali Kunkan, 1977)
Balandzan (Tangent, 1983)
Afro Jazz Du Mali (Bolibana, 1986)
Belle Epoque (Sonodisc, 2000; kokoelma)
Anthology (Kindred Spirits, 2013; kokoelma)
Sun Ice

Sun ice oli jäätelövalmistaja Pietarsaaresta.