stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Indokiinan sota
Seuraukset

Geneven konferenssissa sattui enteellinen välikohtaus, kun Yhdysvaltain ulkoministeri John Foster Dulles kieltäytyi kättelemästä Kiinan pääministeriä Zhou Enlaita. Dulles piti Vietnamin kommunisteja Kiinan käskyläisinä. Pohjois-Korean hyökkäys Etelä-Koreaan vuonna 1950 oli vielä tuoreessa muistissa, ja Dullesin mukaan Stalin ja Mao Zedong käyttivät satelliittejaan hyväkseen yhteisen maailmanvallankumouksen toteuttamisessa. Tämän vuoksi Dulles katsoi, että Yhdysvaltain olisi ryhdyttävä tukemaan ranskalaisten Etelä-Vietnamiin muodostamaa nukkehallitusta. Aluksi sille toimitettiin aseita ja muita armeijan tarvikkeita, mutta myöhemmin niiden mukana lähetettiin neuvonantajia ja kouluttajia. Kun Lyndon B. Johnson tuli Yhdysvaltain presidentiksi vuonna 1963 murhatun John F. Kennedyn tilalle, Etelä-Vietnamissa oli jo noin 16 000 yhdysvaltalaista sotilashenkilöä. Max Jakobsonin luonnehdinnan mukaan Yhdysvallat oli näin askel askeleelta uponnut yhä syvemmälle Vietnamin petolliseen suohon. Tällöin harva enää muisti Yhdysvaltain joukkojen komentajana Korean sodassa toimineen kenraali Douglas MacArthurin varoitusta, jonka mukaan yhdysvaltalaisjoukkoja ei pitäisi koskaan sitoa Aasian mantereelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Indokiinan sota Wikimedia Commonsissa
Jan Mårtenson (s. 1933)

| Jan Mårtenson |
| --- | --- |
 Jan Mårtenson
Henkilötiedot
Syntynyt: 1933 (ikä 91–92) Uppsala, Ruotsi
Kansalaisuus:  Ruotsi
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ruotsi
Tuotannon kieli: ruotsi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Jan Mårtenson (s. 1933 Uppsala, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija ja diplomaatti.
Mårtenson on koulutukseltaan juristi. Hän valmistui jur. kandiksi Uppsalan yliopistosta 1960. Hän on työskennellyt diplomaattina ja erilaisissa muissa virkatehtävissä. Hän on julkaissut salapoliisiromaaneja, runoja, esseitä ja muuta kirjallisuutta. Hän on ollut vuodesta 1967 naimisissa Ingrid Giertzin kanssa.
Suomennetut teokset

Murha valtiopäivätalossa (Helgeandsmordet, 1982), suom. Eero Itäranta, Helsinki: Librum 1981 ISBN 951-862-026-1
Rautaristin arvoitus (Drakguldet, 1982), suom. Eero Itäranta, Helsinki: Librum 1981 ISBN 951-862-027-X
Demonit (Demonerna, 1975), suom. Eija Ojala, Helsinki: Librum 1982 ISBN 951-862-036-9
Noitavasara (Häxhammaren, 1976), suom. Antti Oksanen Helsinki: Librum 1982 ISBN 951-862-037-7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jan Mårtenson (s. 1933) Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Alankomaat  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Inmutef

Inmutef tai Iunmutef oli muinaisessa Egyptissä palvottu jumala. Hänen nimensä merkitsee ”äitinsä pylväs”. Inmutefin tehtävänä oli olla taivaiden kantaja. Inmutefia ja Hathoria palvottiin yhdessä. Myöhemmin Inmutef liitettiin faaraoon ja hänen uhripalvelukseensa.
Anders Wilhelm Ingman

| Anders Wilhelm Ingman |
| --- | --- |
 Anders Wilhelm Ingman 1860-luvun lopulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. heinäkuuta 1819 Lohtaja
Kuollut: 5. syyskuuta 1877 (58 vuotta) Helsinki
Ammatti:  pappi, kappalainen, professori, kirjailija
Vanhemmat:  Henrik Johan Ingman ja Brita Magdalena Cajanus
Puoliso:  I Lina Sofia Amalia Fabritius (k.1846) II Erika Agata Hällfors (k.1857) III Emilia Fredrika Vilhelmina Palmroth
Lapset:  Junia, Anna, Elina Helena, Mårten Filip ja Aina Sofia
Kirjailija
Aikakausi:  1843-1877
Aiheet:  Raamatun selitykset, herätyshistoria, Lutherin postillojen suomentaminen
Esikoisteos:  Ännu några ord om pietismen (1843)
Pääteokset:  Raamatun selityksiä 1–6.(1868-1875)
Muuta tietoa
 Suomenkielisen eksegetiikan kehittäjä 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Anders Wilhelm Ingman (7. heinäkuuta 1819 Lohtaja – 5. syyskuuta 1877 Helsinki) oli suomalainen teologi ja suomenkielisen eksegetiikan kehittäjä. Hän toimi Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston eksegetiikan professorina vuosina 1864–1877. Hän liittyi ensin herännäisyyteen, myöhemmin hän oli beckiläinen.
Ingmanin vanhemmat olivat maanmittari Henrik Johan Ingman ja Brita Magdalena Cajanus. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta 1838 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1842, maisteriksi 1844, teologian kandidaatiksi 1860, teologian lisensiaatiksi 1861 ja teologian tohtoriksi 1863. Ingman vihittiin papiksi 1844 ja hän sai varapastorin arvon 1855.
Ingman oli Helsingin yliopiston Pyhän Raamatun eksegetiikan vt. professori 1862–1864 ja vakinainen professori 1864–1877. Hän oli Hämäläis-Osakunnan inspehtori 1868–1877 ja teologisen tiedekunnan dekaani 1875–1877. Hän oli jäsenenä raamatunkäännöskomiteassa 1861 ja kirkkolakiehdotuksen tarkistuskomiteassa 1869. Ingman oli lisäksi Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kieliosaston puheenjohtaja 1868.
Ingman julkaisi korjatun raamatunsuomennoksen vuosina 1858–1859. Hänen käännöksensä eivät kuitenkaan saaneet yleistä hyväksyntää. Vuoden 1859 Raamattua kutsutaankin koetusraamatuksi, koska myyntiin laitettujen kappaleiden kanteen määrättiin liimattavaksi lappu ”Koetus-käännös”. Ingman kirjoitti yli sata kirjaa, muun muassa teoksen Raamatun selitykset, sekä julkaisi useita sanomalehtikirjoituksia.
Ingman toimi Alahärmän seurakunnan kappalaisen apulaisena vuosina 1844–1854, ylimääräisenä pappina Messukylän seurakunnassa 1854–1855 sekä kappalaisena Ylivetelin seurakunnassa 1855–1864. Hänen puolisonsa, synnytykseen vain 18-vuotiaana kuolleen Lina Fabritius Ingmanin hauta vuodelta 1846 on kirkkomaan vanhin tunnettu hauta.
Ingman oli naimisissa kolme kertaa:
1844–1846 Lina Sofia Amalia Fabritiuksen (k. 1846) kanssa
1847–1857 Erika Agata Hällforsin (k. 1857) kanssa
vuodesta 1858 Emilia Fredrika Wilhelmina Palmrothin kanssa.
Hänellä oli viisi lasta toisesta avioliitostaan.
Teokset

Ännu några ord om pietismen. 1843
Hedbergska verklärans vederläggning och Evangelii försvar. 1850
Hedbergianismen, skärskådad efter den Heliga Skrift. 1851–1852
Om det bibliska trospegreppet och dess historiska utveckling, väitöskirja. 1860
Om Messianitetens egendomliga skaplynne i Gamla Testamentet, väitöskirja. 1864
Bibliska betraktelser I–III. 1868–1877
Teokset > Suomennetut

Martti Lutheeruksen kirkko-postilla, elikkä Wuotisten sunnuntai- ja juhla-päiwäin evankeliumein selitys. 1. Talwi-puoli. Suomentiwat Frans Osk. Durchman ja And. Wilh. Ingman. P. M. F. Lundberg, 1848.
Martti Lutheeruksen kirkko-postilla, elikkä Wuotisten sunnuntai- ja juhla-päiwäin evankeliumein selitys. 2. Suwi-puoli. Suomentiwat Frans Osk. Durchman ja And. Wilh. Ingman. P. M. F. Lundberg, 1851.
Raamatun selityksiä 1–6. J. C. Frenckell 1868-1875.
Silmäyksiä 17 ja 18 vuosisatain herätysten sekä theologisten rientojen historiaan. Hufvudstadsblad'in kirjapaino, 1876.
Kuulemaan sitä julkista esitelmää, jolla professori G. Johansson virkaansa astuu : kutsuu tiedetten suojelioita, harjoittajia ja ystäviä theologisen tiedekunnan dekanus. Frenckell, 1877.
Kirjallisuutta

Pihlajamaa, Lauri: Anders Wilhelm Ingman: elämä ja kirjallinen työ. Terttu Pihlajamaa förlag, Tukholma 2006. ISBN 91-975844-0-1.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)  Ruotsi 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Muuntaja

Yksivaiheinen pakkarautamuuntaja, jonka keskimmäiseen haaraan on käämitty päällekkäin ensiö- ja toisiokäämit. Tämä on erittäin yleinen muuntajarakenne.
Muuntajan toimintaperiaate
Erilaisia pieniä muuntajia (ylhäällä oikealla oleva muuntaja on rengassydänmuuntaja)
Tyypillinen keskijännitekolmivaihemuuntaja jollaisia käytetään muuntamaan keskijännite pienemmäksi, kiinteistöihin jaettavaksi jännitteeksi. Kuoren halkileikkauksesta näkyvät käämitykset.
Muuntaja on sähkömagneettinen laite, joka muuttaa vaihtosähkön jännitteen tai virran toiseksi samantaajuiseksi jännitteeksi tai virraksi. Yksinkertaisessa muuntajassa  saman rautasydämen ympärillä on kaksi toisistaan eristettyä käämiä, ensiökäämi ja toisiokäämi. Energia siirtyy virtapiiristä toiseen käämien välisen keskinäisinduktanssin välityksellä:  ensiökäämissä kulkeva vaihtovirta synnyttää rautasydämeen muuttuvan magneettivuon. Se puolestaan indusoi toisiokäämin napoihin sen kierrosmäärää vastaavan jännitteen (sähkömotorisen voiman). 
Muuntaja ei toimi tasavirralla, koska vain magneettikentän vaihtelut tuottavat jännitettä toisiokäämiin.
Yleisiä muuntajia ovat sähköverkon jakelumuuntajat.  Monet tavalliset laitteet kuten verkkokäyttöisten laitteiden virtalähteet, laturit,  taajuusmuuttajat ja vaihtosuuntaajat sisältävät muuntajan tapaan toimivia käämityksiä, mutta niiden lisäksi myös elektronisia komponentteja.
Muuntosuhde

Muuntosuhteella tarkoitetaan muuntajan ensiö- ja toisiokäämien jännitteiden suhdetta, joka häviöttömässä muuntajassa on yhtä suuri kuin käämien kierroslukujen suhde tai virtojen suhteen käänteisarvo:
missä  U_{1} on ensiökäämin jännite,  U_{2} toisiokäämin jännite,  N_{1} ensiökäämin kierrosten lukumäärä,  N_{2} toisiokäämin kierrosten lukumäärä,  I_{1} on ensiökäämin virta ja  I_{2} toisiokäämin virta.
Muuntosuhde on siis käytännöllisesti katsoen sama kuin ensiö- ja toisiokäämien johdinkierrosten lukumäärien suhde. Piireissä kulkevien virtojen suhde on tähän nähden käänteinen.
Ideaalisessa muuntajassa muuntajan ensiöpuolelle syötetty teho, eli virran ja jännitteen tulo, on yhtä suuri kuin toisiopuolelta otettu teho.  Kaavana tämä ilmaistaan muodossa
missä  P_{1} ja  P_{2} ovat ensiö- ja toisioteho.
Käytännön muuntajissa osa tehosta menee muun muassa lämpöhäviöihin ja muuntaja lämpenee vähän.    Energiansiirtoon käytetyissä muuntajissa hyötysuhde on kuitenkin melko hyvä.
Muuntaja ja impedanssi

Ensiökäämin impedanssi, joka ideaalisessa käämissä aiheutuu yksinomaan sen induktanssista, on yhtä suuri kuin piirin jännitteen ja siinä kulkevan virran suhde, ja edellä olevista yhtälöistä seuraa, että tämä impedanssi on verrannollinen käämin kierrosluvun neliöön. 
Jos toisiopiirissä kulkevaan virtaan kohdistuu impedanssi Z2, tämä näkyy ensiöpiirin puolelta mitattuna impedanssina
Rautasydämen rakenne

Usein muuntajan rautasydän kootaan toisistaan eristetyistä muuntajalevyistä (dynamolevyistä). Muuntajalevyt eristetään toisistaan, koska näin sydämeen indusoituvat pyörrevirrat vähenevät, muuntaja lämpenee vähemmän ja hyötysuhde paranee.
Muuntajat energiatekniikassa

Koska virtajohtimissa tapahtuvat lämpöhäviöt ovat verrannollisia virran voimakkuuden neliöön, sähköenergian siirrossa on edullista käyttää mahdollisimman pientä virtaa ja vastaavasti suurta jännitettä, etenkin siirrettäessä energiaa pitkiä matkoja. Siksi energialaitoksissa tuotettava sähköenergia muunnetaan generaattorin muodostamasta muutamasta kilovoltista ylöspäin jopa useaan sataan kilovolttiin. Tällainen suurjännite voidaan voimalinjoja pitkin siirtää pitkiäkin matkoja vähähäviöisesti.
Jakeluverkossa voimalinjat taas päätyvät muuntoasemille, joissa suurjännite muunnetaan pienemmäksi, kotitalouksien käyttöön sopivaksi verkkojännitteeksi.
Sähköverkkojen automaatiojärjestelmissä käytetään mittamuuntajia muuntamaan mitattavan kohteen jännite tai virta mittalaitteille tai releille sopivaksi.
Muuntajien muita sovelluksia

Elektroniikassa muuntajia voidaan teholähteiden lisäksi käyttää myös impedanssitasojen sovittamiseen muun muassa audio- ja radiotekniikassa.
Sähkötekniikassa muuntajia käytetään myös erottamaan virtapiirejä galvaanisesti toisistaan. Tällaisia muuntajia kutsutaan suojaerotusmuuntajiksi. Suojaerotusmuuntaja on hyödyllinen laite esimerkiksi sähkökokeita suoritettaessa, koska galvaanisesti verkosta erotetun jännitteen ja maan (esimerkiksi vesijohdot) välillä ei ole potentiaalieroa, eikä suojaerotusmuuntajan antamasta jännitteestä voi saada sähköiskua koskettaessa yhtä aikaa maahan ja jännitteiseen johtimeen.
Tavanomaisten jännitemuuntajien lisäksi käytetään myös erityisiä virtamuuntajia. Virtamuuntajissa toisiopiiriä käytetään kuormitettuna lähes oikosulussa. (Esim. hitsausmuuntaja)
Erilaisia muuntajia

Kolmivaihesuurjännitemuuntajan käämitys
110 kV suurjännitemuuntajia muuntoasemalla
220 V:n – 440 V:n suurjännitesovelluksen virroitusmuuntaja, jolta saadaan mm. 220 V:n ja 24 V:n jännitteet. Kyseistä muuntajaa voidaan käyttää myös suojaerotusmuuntajana.
Suurjännitesovelluksen virroitusmuuntaja. Kuvassa alla ensiökäämityksen sisääntulojännitteet ja yllä ulostulo 220 V ja 24 V.
Katodisädeputken (televisio) juovamuuntajia.
Puistomuuntamo
Tolppamuuntaja
Tornimuuntaja
Kirjallisuutta

Voipio, Erkki: Sähkö- ja magneettikentät.  (Moniste 381)  Espoo:  Otakustantamo, 1987.  ISBN 951-672-038-2
Voipio, Erkki: Virtapiirit ja verkot.  Helsinki:  Otatieto, 2001 (1976).  ISBN 951-672-082-X
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta muuntaja Wikimedia Commonsissa
Opetus TV: Muuntaja ja keskinäisinduktanssi
Imatra Big Band Festival

Tapahtumalogo, Erkki Ruuhinen.
Esiintyjiä vuodelta 2007
Imatra Big Band Festival (IBBF) on Imatralla järjestettävä big band -festivaali. Jazzmusiikin eri tyylilajien ohella festivaali on tarjonnut musiikkia bluesista funkiin, rockista souliin ja viihdemusiikkiin. IBBF:ää järjestettiin vuosittain 1983–2014. Kesällä 2024 Imatra Big Band Festival teki paluun kymmenen vuoden tauon jälkeen.
Yleistä

Esiintyjäkaarti koostui niin kansainvälisistä kuin suomalaisista orkestereista ja artisteista. Vuosina 1983–2014 festivaaleilla esiintyi yli 100 000 soittajaa ja yli 1 000 erilaista kokoonpanoa. Pääkonsertit pidettiin noin 2 500 hengen BB-klubiteltassa Imatrankosken taajamassa. Tapahtuma houkutteli vuosittain Imatralle lähes 50 000 kävijää.lähde?
Festivaalin rakenne muodostui kolmesta perusasiasta: soittokurssista, konserteista ja big bandien kilpailusta. Vuodesta 2005 lähtien järjestettiin myös Esko Linnavalli -sävellyskilpailu vuorovuosin Suomen Big Band -mestaruuskilpailun kanssa.
Alusta lähtien festivaalin keskipisteenä toimivat Inkerin aukiolle pystytetty teltta (BB-klubi), jossa pääkonsertit pidettiin. Ensimmäiseen telttaan mahtui noin 400 henkeä, viimeisiin 2 000-2 500 henkeä. Teltan lisäksi konsertteja on järjestetty festivaalikadulla (BB-katu), kulttuurikeskuksessa, imatralaisissa ravintoloissa, kylpylässä, urheilutalolla, kirkoissa, puistoissa, työpaikoilla, vanhusten palvelutaloilla, messukeskuksessa, Saimaan laivoilla ja joskus myös naapurikunnissa.
Big Band -kesäkurssi

Imatra Big Band Festival ry ja Suomen Big Band -yhdistys järjestävät vuosittain big band -kesäkurssin, jossa vierailijoina on nähty niin kotimaisia kuin kansainvälisiä big band -osaajia. Big band -kesäkurssien taiteellisesta johdosta ovat vuosien mittaan vastanneet Hannu Sopanen, Raimo Henriksson, Jukkis Uotila, Sonny Heinilä, Esko Heikkinen ja Antti Rissanen. Kurssin yleisjohtajina ovat toimineet Hannu Sopanen, Seija Ohenoja ja vuodesta 2004 lähtien Antti Rissanen. Kurssien pitopaikkana oli ensin Mansikkalan koulu (1983–1985) ja sitten kulttuurikeskus sen valmistuttua 1986.
Jazzlegenda-palkinto

Vuosina 2001–2014 Suomen Big Band Yhdistys, Suomen Jazz & Pop Arkisto sekä Imatra Big Band Festival myönsivät yhdessä kaksi uutta Suomen Jazzlegenda -palkintoa merkittäville, pitkän linjan suomalaisille muusikoille, jotka esiintyvät yhä aktiivisesti.
Vuodesta 2017 lähtien Jazzlegenda-palkintojen myöntämisestä on vastannut Musiikkiarkisto.
Historia

Ensimmäisen kerran ajatuksen Imatran omasta musiikkifestivaalista esitti Aarno Raninen vuonna 1976 imatralaisten muusikoiden järjestämässä saunaillassa. Raninen oli kutsuttu opettajaksi Imatran big band -soittokurssille, jollaisen kolme vuotta aiemmin perustetun, tuolloin Imatran Muusikot ry:n alaisuuteen kuuluneen Imatra Big Bandin soittajat kapellimestarinsa Hannu Sopasen johdolla olivat Imatralle järjestäneet. Sopanen muokkasi sitten bändikavereineen Ranisen ajatuksen lopulta big band -festivaaliksi, tuolloin ensimmäiseksi laatuaan koko maailmassa.lähde?
Imatran big band -soittokursseja pidettiin vuodesta 1975 alkaen joka kesä Imatra-viikolla, ja ne huipentuivat vuosittain viikon lopussa tapahtuneeseen big band -konserttiin. Näistä kursseista ja konserteista kehittyi kahdeksan vuoden kypsyttelyn jälkeen Imatran ensimmäinen big band -festivaali. Sen järjesti vuonna 1983 pari vuotta aikaisemmin rekisteröity Imatra Big Band ry ja sitä tukemassa olivat Imatran kaupunki, opetusministeriö, Suomen Big Band -yhdistys ja Suomen Muusikkojen Liitto. Myöhempinä vuosina festivaali on saanut taloudellista tukea myös useilta muilta sponsoreilta.
Historia > Toimijat

Imatran musiikkitoimenjohtajana ja Imatra Big Bandin kapellimestarina toimineen Hannu Sopasen ohella suuren työn festivaalin käynnistämiseksi ja sen kehittämiseksi ovat tehneet myös kaupunginhallituksessa ja -valtuustossa istuneet Imatra Big Bandin soittajat Harri Nykänen ja Pentti Hytönen, Imatran kaupungin matkailuasiamies Kalevi Antikainen, Imatra Big Band ry:n ensimmäinen puheenjohtaja Timo Mönkäre, Imatra Big Band Festival ry:n ensimmäinen puheenjohtaja Jouko Elomaa ja festivaalin rahastonhoitajana toiminut Rauni Mynttinen.
Vuosina 1998–2007 festivaalin toiminnanjohtajana toimi Hannu Hokkanen ja vuodesta 2008 lähtien Kirsi Lajunen. Vuodesta 2011 on toiminnanjohtaja ollut Mikkelin teatterin entinen johtaja Pekka Laasonen. Festivaalin alkuaikojen tärkeinä ulkopaikkakuntalaisina neuvonantajina ja avustajina ovat toimineet myös kapellimestari Raimo Henriksson ja Suomen Muusikkojen Liiton puheenjohtajana toiminut Raimo Vikström.
Festivaalin järjestelyistä vastasi ensimmäisinä vuosina lähinnä Imatra Big Band ry:n hallitukseen pohjautuva festivaalitoimikunta, kunnes 29. joulukuuta 1987 perustettiin varsinainen Imatra Big Band Festival ry. Yhdistyksen perustivat Hannu Sopanen, Rauni Mynttinen, Harri Nykänen ja Jouko Elomaa.
Festivaalin puheenjohtajina ovat toimineet Timo Mönkäre, Harri Nykänen, Jouko Elomaa, Heikki S. von Hertzen, Mirja Borgström, Jussi Virsunen ja Markku Pentikäinen. Harri Nykänen on valittu myös kunniapuheenjohtajaksi. Festivaalin ohjelmistosta vastaavina ohjelmapäälliköinä ovat toimineet Hannu Sopanen (1983–1997), Hannu Hokkanen (1998–2007) ja Kirsi Lajunen (2008–2014).
Historia > Konkurssi

Järjestäjä Imatra Big Band Festival ry hakeutui konkurssiin syksyllä 2014. Yhdistys kaatui 250 000 euron velkoihin, joihin se ei saanut tukea Imatran kaupungilta.
Historia > Talkootyöntekijät

Pääosassa tapahtuman käytännön toteuttamisessa ovat aina olleet eri toimikuntien alaisuudessa työskennelleet talkootyöntekijät. Vuosittain festivaaleille haetaan talkoontyöntekijöitä, jotka saavat talkookorvaukseksi työntekijäpaidan, ruokalippuja, viikkopassin ja päätösbileet saunomisineen, juomineen ja ruokineen.
IBBF 2009

IBBF:n kansainvälisiä tähtiä kesällä 2009 olivat ruotsalainen popjazzyhtye Bo Kaspers Orkester, Chicago blues -tyylin kuuluisuudet Billy Boy Arnold, Billy Branch, John Primer sekä Lurrie Bell, Dwayne Dopsie & Zydeco Hellraisers New Orleansista, brittiläinen jazz-funkbändi Incognito, amerikkalainen funk-soulbändi Defunkt Soul Band sekä useita Grammy-palkintoja voittanut Michael Abene.
Kotimaisia esiintyjiä olivat Riku Niemi Orchestra puhaltimine ja jousineen, solistinaan Jorma Kääriäinen. Olli Ahvenlahti piti 50-vuotistaiteilijajuhlakonserttinsa ”Eurovision Jazz -50 flyygelivuotta”. Ahvenlahden lisäksi nuorista jazzmuusikoista koottu Olli Ahvenlahti Orchestra esiintyi solisteinaan Fredi ja Johanna Försti. Avajaisperjantaina IBBF:n yhteistyökumppani Osmos Cosmos toi lavalle Idols -voittaja Ari Koivusen.
Muita suomalaisesiintyjiä olivat Anna Abreu, Club for Five, Veeti Kallio, Stam1na, CMX, Waldo`s People, 22 Pistepirkko, Jukka Poika Sound Explosion, UMO, Eternal Erection, Paula Koivuniemi sekä Tapani Kansa Imatra Big Bandin solistina ja vuoden 2009 yhtye Agents. Iskelmäiltaa rytmitti myös Tanssii tähtien kanssa -ohjelmasta tutun Sami Pitkämön orkesteri, jossa soittivat muiden muassa Jukka Eskola ja Timo Lassy.
IBBF 2010

28. Imatra Big Band Festival järjestettiin 2.–10. heinäkuuta 2010. Ulkomaisia esiintyjiä olivat saksalainen The Baseballs, Brand New Heavies (UK), Buddy Guy, Inner Circle (UK/Jamaika), Manu Dibango (Kamerun), McCoy Tyner Trio ja Joe Lovano (USA), Modern Fox (Viro/Estonia), NATO Jazz Orchestra (monikansall.), saksalainen Beat’n Blow sekä Thorbjørn Risager (Tanska). Kotimaisia nimiä olivat Eläkeläiset, Eppu Normaali, Heikki Silvennoinen Band, doo-wop ja rock`n roll yhtye Jam Rock Band, Ladies First Big Band, Maija Vilkkumaa, Pelle Miljoona United, Popeda sekä Samuli Edelmann.
IBBF 2011

29. festivaali järjestettiin 1.–9. heinäkuuta 2011.
Ulkomaisia esiintyjiä olivat Max Weinberg Experience, Larry Graham & Graham Central Station, Otis Grand, Sugar Ray Norcia, Mavis Staples, Jiggs Whigham, Dr. John ja Mezzoforte. Suomalaisia esiintyjiä olivat Pariisin kevät, Jenni Vartiainen, PMMP, Jussi & The Boys, Agents, Koop Arponen, Juha Tapio, Suvi Teräsniska, Marion Rung, Rajaton ja Paleface.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Imatra Big Band Festivalin sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Ojala, Hannu: Vuoden jutut: Big band festivaalin kaikki laskut maksamatta. Etelä-Saimaa, 13.8.2014.  Artikkelin verkkoversio. Viitattu 29.6.2017.
Hannu Hokkanen: Imatra Big Band Festival 30 vuotta. Feel the Famous Imatra Spirit. Imatra Big Band Festival 2012 ISBN 978-952-93-0535-3
Candy Dulfer Imatralla 2012
Myrskyn jälkeen (Yön albumi)

| Myrskyn jälkeen Yö |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : lokakuu 1985 Finnvox-studio, Helsinki
 Julkaistu: marraskuu 1985
 Formaatti: LP, MC, CD
 Tuottaja(t): T. T. Oksala
 Tyylilaji: suomirock
 Kesto: 35.24
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Yön muut julkaisut
| Nuorallatanssija 1984 | Myrskyn jälkeen 1985 | Äänet 1986 |
Myrskyn jälkeen on marraskuussa 1985 ilmestynyt Yön kolmas studioalbumi. Se on ensimmäinen levy, jonka Yö teki ilman edellisenä kesänä yhtyeestä eronnutta Jussi Hakulista. Hänen tilalleen oli uudeksi jäseneksi liittynyt kitaristi Markku Petander. Hakulinen oli aikaisemmin säveltänyt ja sanoittanut Yön kappaleet, mutta nyt kaikki sävellykset on merkitty yhtyeen nimiin ja sanoitukset on tehnyt yhtä lukuun ottamatta Olli Lindholm. Todellisuudessa sävellykset ovat kuitenkin Yön yksittäisten jäsenten tekemiä, mutta ne kreditoitiin yhteisellä päätöksellä koko yhtyeelle. Esimerkiksi "Niin paljon me teihin luotettiin" ja "Enkelille" ovat Lindholmin sävellyksiä. Tavasta luovuttiin Yön seuraavan albumin jälkeen. Kyseessä on myös yhtyeen ensimmäinen levy, jonka tuottajana toimi T. T. Oksala. Lindholm on myöhemmin kertonut, että albumin valmistuminen on suureksi osaksi Oksalan ansiota.
Listamenestys

Levy nousi ilmestyttyään listoille kuuden viikon ajaksi mutta ei kuitenkaan ollut samanlainen menestys kuin yhtyeen kaksi ensimmäistä timanttia ja kultaa myynyttä albumia. Korkeimmillaan se oli sijalla 13 joulukuussa 1985.
Singlet

Albumilta julkaistiin singleinä kappaleet Niin paljon me teihin luotettiin ja Enkelille. Lisäksi Tuhat kilometriä luotasi ilmestyi Leijat-singlen B-puolella.
Kappaleet

Kaikki sävellykset Yö ja sanoitukset Olli Lindholm, paitsi Onnellinen perhe sanat Pelle Miljoona.
Tuhat kilometriä luotasi – 4.26
Poika – 3.56
Kalpea ratsastaja – 3.14
Vuosi – 3.47
Enkelille – 3.27
Niin paljon me teihin luotettiin – 4.58
Vain vuoksi toisten? – 4.19
Sunnuntai-iltana (klo 21:00) – 2.33
Onnellinen perhe – 4.37
Muusikot

Olli Lindholm – laulu
Jani Viitanen – kitara, taustalaulu
Markku Petander – kitara, taustalaulu
Juha Rauäng – basso, kitara, taustalaulu
Veikko Lehtiranta – rummut, taustalaulu
T. T. Oksala – kitara