stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
M/T Stena Sirita
Käyttöhistoria

1. marraskuuta 1998 laivan köli laskettiin. 30. maaliskuuta 1999 alus laskettiin vesille.
10. elokuuta 1999 vastavalmistunut alus luovutettiin P/R Stena Ugland Shuttle Tankerin omistukseen, joka rekisteröi aluksen Norjan lipun alle. Kotisatamaksi tuli Grimstad. Vuonna 2000 laivan isännöinti siirtyi IUM Ship Management A/S:lle. Vuonna 2005 Ugland Nordic Shipping A/S alkoi isännöidä laivaa. Samalla kotisatama muuttui Sandefjordiksi.
Nykyisin Stena Siritaa isännöi norjalainen Teekay Marine Services.
Aiheesta muualla

Fakta om Fartyg – M/S Stena Sirita (ruotsiksi)
Stena Sirita Teekay Corporationin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Stena Bulk (englanniksi)
Stan Musial

Stan Musial keräilykortin kuvassa vuonna 1953.
Stanley Frank ”Stan” Musial (21. marraskuuta 1920 Donora, Pennsylvania – 19. tammikuuta 2013 Ladue, Missouri) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelasi St. Louis Cardinalsissa vuosina 1941–1963.
Musial syntyi puolalaiselle isälle ja tšekkiläistaustaiselle äidille. Hän pelasi uransa aikana 24:ssä Major League Baseballin All-Star-pelissä ja sai vuonna 1969 paikan Baseball Hall of Famessa.
Musial kelpuutettiin vuonna 1989 myös St. Louis Walk of Fameen. Vuonna 2011 Yhdysvaltain presidentti Barack Obama palkitsi Musialin Prsidential Medal of Freedom -kunniamerkillä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stan Musial Wikimedia Commonsissa
Skotlannin hallintoalueet

Skotlannin hallintoalueet (engl. council area) käsittävät 32 paikallishallinnollista aluetta, joilla on omat vaaleilla valitut valtuutetut ja päättäjät. Nykyinen aluejako on ollut käytössä 1. huhtikuuta 1996 lähtien.
Alueet

Inverclyde
Renfrewshire
Länsi-Dunbartonshire
Itä-Dunbartonshire
Glasgow
Itä-Renfrewshire
Pohjois-Lanarkshire
Falkirk
Länsi-Lothian
Edinburgh
Midlothian
Itä-Lothian
Clackmannanshire
Fife
Dundee
Angus
Aberdeenshire
Aberdeen
Moray
Ylämaa
Ulko-Hebridit
Argyll ja Bute
Perth ja Kinross
Stirling
Pohjois-Ayrshire
Itä-Ayrshire
Etelä-Ayrshire
Dumfries ja Galloway
Etelä-Lanarkshire
Scottish Borders
Orkneysaaret
Shetlandinsaaret
Lufttransportgeschwader 62

| Lufttransportgeschwader 62 (LTG 62) |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1. lokakuuta 1959 - 30. syyskuuta 1971 1. lokakuuta 1978 -
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:  ilmavoimat
Aselajit:  ilmavoimat
Rooli:  ilmakuljetukset
Osa joukkoa:  Luftwaffentruppenkommando
Koko:  noin 1 200 sotilasta
Tukikohta:  Wunstorfin lentotukikohta
Kalusto:  Airbus A400M
Komentajat
Nykyinen komentaja:  eversti Ludger Bette
Lufttransportgeschwader 62 (LTG 62) on Saksan ilmavoimien kuljetuslennosto, joka on perustettu Ala-Saksissa Wunstorfin lentotukikohdassa vuonna 1959. Lennoston kalustona on Airbus A400M Atlakset. Vaikka lennoston päätehtävänä on taktiset ilmakuljetukset, se on osallistunut vuodesta 1960 alkaen humanitäärisiin avustustehtäviin.
Historia > Laivueen perustaminen ja Köln-Wahn (1959–1963)

Lufttransportgeschwader 62 perustettiin 1. lokakuuta 1959 Cellen lentotukikohdassa, mistä se siirtyi tammikuusta maaliskuuhun 1960 Kölnin-Wahnin lentotukikohtaan. Tammikuussa 1960 lennosto aloitti Nord Noratlas -koneiden vastaanoton ja lopulta sen vahvuuteen kuului kahdeksantoista Noratlasta. Kaksi kuukautta myöhemmin maaliskuussa 1960 lennosto lensi ensimmäisen tehtävänsä kuljettaessaan avustustarvikkeita Marokkoon Agadirin maanjäristyksen uhreille Saksan ilmavoimien ensimmäisessä ulkomaan operaatiossa.
Lennoston 2. laivue perustettiin huhtikuussa 1960. Maaliskuussa 1961 lennosto lensi avustuslentoja Nigeriaan ja samalla perustettiin 3. laivuetta. Marraskuussa lennoston 2. laivue siirrettiin Lufttransportgeschwader 63:n 1. laivueeksi. Helmikuussa 1962 lennosto avusti Hampurin tulvan uhreja ja syyskuussa se vastaanotti tunnuskilven. Tammi-helmikuussa 1963 lennosto lensi avustuslentoja Jemeniin.
Historia > Ahlhorn ja laivueen lakkauttaminen (1963–1971)

Huhtikuussa 1963 lennoston laivueet siirrettiin Ahlhornin lentotukikohtaan lukuun ottamatta 3. laivuetta, joka jäi Köln-Wahnin lentotukikohtaan. Laivue liitettiin osaksi Flugbereitschaft des Bundesministeriums der Verteidigungia. Kaksitoista LTG 62:n ja LTG 63:n Nord Noratlasta kuljetti avustustarvikkeita Algeriaan vuoden 1965 maanjäristyksen jälkeen[lähde? ]. Elokuussa 1966 lennosto lensi avustuslentoja Turkkiin. Heinäkuussa 1967 lennosto evakuoi siviilejä kuudenpäivänsodan jaloista Kreetalle. Lennosto lensi avustuslentoja Sisiliaan tammikuussa 1968. Lennosto liitettiin 9. huhtikuuta 1968 osaksi Lufttransportkommandoa. Lennosto vastaanotti ensimmäisen Transall C-160-koneen huhtikuussa 1968. LTG 62 lakkautettiin 30. syyskuuta 1971.
Historia > Uudelleen perustaminen ja Saksojen yhdistyminen (1978–1993)

Lennosto perustettiin uudelleen 1. lokakuuta 1978 nimeämällä Wunstorfissa ollut Flugzeugführerschule "S" Lufttransportgeschwader 62:ksi saaden samalla aiemmin lakkautetun lennoston perinteet. Etiopian nälänhädän 1983–1985 uhreille lennosto lensi 1859 avustuskuljetusta Etiopiaan ja Sudaniin maaliskuusta syyskuuhun 1985. Persianlahden sodan aikana LTG 62 avusti liittokunnan joukkoja kuljetuksin. Se myös kuljetti avustustarvikkeita Pohjois-Irakin ja Turkin kurdipakolaisille vuonna 1990.
Saksojen yhdistyttyä 1990 Itä-Saksan ilmavoimat liitettiin osaksi Saksan ilmavoimia. Siten perustettiin uusia yksiköitä ja eräs näistä oli Brandenburg-Briestin lentotukikohdan Lufttransportgeschwader 65, jonka kalustona oli Mil Mi-8-helikopterit. Perustettu lennosto lakkautettiin tammikuussa 1993 ja siitä tuli erillinen kuljetusosasto, joka liitettiin osaksi LTG 62:ta. Syyskuussa 1993 Ahlhornin lentotukikohdassa ollut Hubschraubergeschwader 64 lakkautettiin, jolloin lakkautetun lennoston 35 Bell UH-1D -helikopteria liitettiin LTG 62:een.
Historia > UNPROFOR, SFOR ja ISAF (1992–2004)

4. heinäkuuta 1992 alkaen maaliskuuhun 1995[lähde? ] lennosto tuki UNPROFORia ja kuljetti avustustarvikkeita piiritettyyn Sarajevoon. Lennosto siirrettiin tammikuussa 1994 Holzdorfin lentotukikohtaan, missä yksi aiemmista Hubschraubertransportgeschwader 64:n laivueista ja ilmavoimien aiemmin Brandenburg-Briestin lentotukikohtaan sijoitetut yksiköt olivat toimineet. Nyt yksiköt muodostivat LTG 62:n alaisen kuljetuslento-osaston, joka vastasi Holzdorfin ja Erfurthin etsintä- ja pelastuspalveluista sekä Neysterlitzin hätäkeskuksen. Seuraavina vuosina helikopterit osallistuivat erilaisiin pelastustehtäviin sekä Saksassa että ulkomailla. Näistä merkittävin vuoden 1997 Keski-Euroopan tulvat ja vuoden 2002 Euroopan tulvat.
Vuosina 1996-2004 LTG 62 kuului SFORiin eli Naton monikansallisiin rauhanturvajoukkoihin, jotka oli sijoitettu Bosniaan ja Hertzegovinaan Bosnian sodan jälkeen. Tehtävä jatkui KFOR-joukkojen tukemisena turvattaessa Kosovoa. Vuoden 2004 Mozambiquen tulvien uhrien auttamiseksi LTG 62 lennätti apua alueelle. Helmikuusta 2002 alkaen lennosto on ollut Termezin lentotukikohdassa Uzbekistanissa vuorotellen LTG 61:n kanssa. Lentotukikohta on Afganistanissa ISAFiin kuuluvien Saksan joukkojen päähuoltotukikohta. Vuonna 2003 lennosto osallistui operaatio Artemikseen, joka oli Euroopan yhteisön johtama sotilaallinen tehtävä Kongon demokraattisen tasavallan vakauttamiseksi YK:n MONUC-operaation tukemiseksi.
Historia > Laivueen uudistaminen (2004–)

Saksan puolustusministeriö julkaisi marraskuussa 2004 suunnitelman korvata lennoston Transall C-160 -koneet ja Bell UH-1D -helikopterit Airbus A400M Atlaseilla ja NHIndustries NH90 -helikoptereilla. Suunnitelman mukaisesti Airbus A400M:t otetaan palvelukseen muutamassa vuodessa. Kuitenkin teknisten ongelmien vuoksi ensimmäinen uusi kone saataisiin palvelukseen aikaisintaan marraskuussa 2014. LTG 62 tulee olemaan ilmavoimien ainoa Airbus A400M koneilla varustettu lennosto.
Holzdorfin lentotukikohdan helikopteriosasto lakkautettiin 1. lokakuuta 2010 ja se muodostettiin uudelleen nimellä Hubschraubergeschwader 64. Siitä alkaen lennoston kalustona ovat olleet vain lentokoneet. LTG 62 osallistui 22.-26. helmikuuta 2011 operaatio Pegasukseen, missä se evakuoi Libyan sisällissodan jalkoihin jääneitä länsimaisia ihmisiä. Lennosto evakuoi kaikkiaan 262 henkeä. LTG 62 sai 19. joulukuuta 2014 ensimmäisen Airbus A400M Atlaksen, ja viimeinen Transall C-160 poistui Wunstorfista heinäkuussa 2015. Marraskuussa 2018 lennostolla oli kaikkiaan 21 Airbus A400M Atlasta.
Onnettomuudet

Matala lento harjoituksissa 11. toukokuuta 1990 Transall C-160 putosi Hessenissä lähelle Rodenbachia, jolloin kaikki kymmenen koneessa ollutta saivat surmansa. Onnettomuuden syynä oli heikko näkyvyys.
Bosnian sodan aikana lähestyessään Sarajevon  kansainvälistä lentoasemaa Transall C-160 joutui 5. helmikuuta 1993 ilmatorjuntatuleen, jolloin kersantti Wilhelm Wiegel haavoittui pahoin.
Vaakuna

LTG 62:n vaakuna oli aiemmin lentokoulu "S":n kilpi, mutta se otettiin käyttöön lennostossa, kun se muodostettiin koulusta 1971. Kilpeen on vaalean siniselle pohjalle kuvattu lentävä korppi, jonka silmät on sidottu. Vaaleansininen väri kuvaa taivaansineä, missä lennosto toimii. Korppi on lainattu saksalaisen karikatyyritaiteilijan ja maalarin Wilhelm Buschin, joka syntyi lähellä Wunstorfin lentotukikohtaa Wiedensahlissa, sarjakuvahahmolta "Hans Huckebeinilta". Valitsemalla "Hans HUckebeinin" vaakunaeläimekseen lennosto osoitti sitoutumistaan Wunstorfiin. Silmien sitominen kuvaa LTG 62:n sokkolentokoulutusta, jossa lennetään vain mittariston tukemana.
Komentajat

Lennoston komentajina olivat 1959 - 1971:
eversti Rolf Alander 1. joulukuuta 1959 - 15. syyskuuta 1961
eversti Werner Guth 16. syyskuuta 1961 - 31. tammikuuta 1970
eversti Heinz-Ulrich Beuther 1. helmikuuta 1970 - 30. syyskuuta 1971
Lennoston komentajina olivat vuodesta 1978 alkaen:
eversti Theodor Zillober 1. lokakuuta 1978 - 30. syyskuuta 1980
eversti Walter Holinka 1. lokakuuta 1980 - 31. maaliskuuta 1989
eversti Reinhart Hoppe 1. huhtikuuta 1989 - huhtikuu 1993
eversti Hans-Werner Ahrens huhtikuu 1993 - huhtikuu 1995
eversti Horst Abromeit huhtikuu 1995 - tammikuu 1998
eversti Joachim Wundrak tammikuu 1998 - syyskuu 2000
eversti Erich Siegmann syyskuu 2000 - heinäkuu 2003
eversti Jörg Lebert heinäkuu 2003 - 23. maaliskuuta 2006
eversti Karl Trauvetter 24. maaliskuuta 2006 - 30. elokuuta 2008
eversti Bernhard Altersberger 1. syyskuuta 2008 - 31. toukokuuta 2011
eversti Guido Heinrich 1. kesäkuuta 2011 - 23. marraskuuta 2014
eversti Ludger Bette 24. marraskuuta 2014 -
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lufttransportgeschwader 62 Wikimedia Commonsissa
Lufttransportgeschwader 62 (Arkistoitu – Internet Archive)
Skotlannin hallitus

Skotlannin hallitus (engl. Scottish Government, gaeliksi Riaghaltas na h-Alba) on Skotlannin itsehallinnollisista toiminnoista vastaava hallitus. Se luotiin vuonna 1999, kun Skotlannille luotiin itsehallinto ja oma parlamentti. Se vastaa Skotlannissa kaikista hallinnollisista asioista, joita ei erikseen säädetty Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen vastuulle kuuluviksi.
Hallitusta johtaa Skotlannin pääministeri, jonka valitsee parlamentti ja nimittää muodollisesti virkaansa Yhdistyneen kuningaskunnan monarkki.
Nykyinen hallitus

Hallitus koostuu ministereistä ja apulaisministereistä, joita nykyinen hallitus nimittää kabinettisihteereiksi ja ministereiksi. Nykyinen, Humza Yousafin hallitus, astui virkaan maaliskuussa 2023.
| Salkku | Ministeri | Ministeri | Aloitti tehtävässä | Lopetti tehtävässä | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Pääministeri |   | Humza Yousaf | 29. maaliskuuta 2023 | Tehtävässä | SNP |
| Varapääministeri Valtiovarainministeri |   | Shona Robinson | 29. maaliskuuta 2023 | Tehtävässä | SNP |
| Terveys- ja sosiaaliministeri |   | Michael Matheson | 29. maaliskuuta 2023 | Tehtävässä | SNP |
| Opetusministeri |   | Jenny Gilruth | 29. maaliskuuta 2023 | Tehtävässä | SNP |
| Hiilineutraaliuden ja oikeudenmukaisen siirtymän ministeri |   | Màiri McAllan | 29. maaliskuuta 2023 | Tehtävässä | SNP |
| Talous-, työ- ja energiaministeri |   | Neil Gray | 29. maaliskuuta 2023 | Tehtävässä | SNP |
| Maaseutu-, maauudistus- ja saaristoministeri |   | Mairi Gougeon | 20. toukokuuta 2021 | Tehtävässä | SNP |
| Perustuslaki-, ulkoasiain- ja kulttuuriministeri |   | Angus Robertson | 20. toukokuuta 2021 | Tehtävässä | SNP |
| Sosiaalisen oikeudenmukaisuuden ministeri |   | Shirley-Anne Somerville | 29. maaliskuuta 2023 | Tehtävässä | SNP |
| Oikeus- ja sisäasiainministeri |   | Angela Constance | 29. maaliskuuta 2023 | Tehtävässä | SNP |
Sherman Antitrust Act
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Sherman Antitrust Act on Wikiaineistossa (englanniksi)
Madeleina Kay

| Madeleina Kay |
| --- | --- |
 Madeleina Kay esiintymässä vuonna 2019.
Henkilötiedot
Syntynyt: 29. maaliskuuta 1994 (ikä 30)
Kansalaisuus:   Yhdistynyt kuningaskunta
Ammatti:  Aktivisti, taiteilija, muusikko, politiikan kommentoija
Titteli:  Lähettiläs (Ambassador)
Muut tiedot
Lempinimet:  "Alba White Wolf", "EU Supergirl" (EU-supertyttö)
Aktiivisena:  2016
Järjestö:  Young European Movement UK
Aiheesta muualla
Kotisivu
Madeleina Kay (s. 29. maaliskuuta 1994) on brittiläinen aktivisti, muusikko ja kuvittaja. Hän on Schwarzkopf Stiftung -säätiön Vuoden nuori eurooppalainen 2018. Kay kampanjoi Brexitiä vastaan kirjoittamalla lauluja, esiintymällä tapahtumissa ja tekemällä poliittisia kuvakirjoja.
Aktivismi

Kay ei kampanjoinut ennen vuoden 2016 kansanäänestystä, mutta kansanäänestyksen tulos sai hänet ryhtymään aktivistiksi.
Lokakuussa 2017 Kay nousi julkisuuteen, kun hän esiintyi "EU Supergirl" -asussaan Euroopan komission Brexit-neuvottelija Michel Barnierin ja Ison-Britannian silloisen Brexit-ministeri David Davisin lehdistötilaisuudessa. Kay saatettiin ulos lehdistötilasta ennen tilaisuuden alkua. Hän on esiintynyt muun muassa BBC:n, Channel 4 News -kanavan ja Deutsche Wellen Brexit-uutisoinnissa.
Kayn lempinimi ”Alba White Wolf” viittaa hänen valkoiseen Alba-saksanpaimenkoiraansa, joka esiintyy tämän kampanjakuvastoissa. Kayn muihin alter egoihin kuuluvat muun muassa ”Saboteur”-merirosvo ja EU Wonder Woman -hahmo.
Aiheesta muualla

Madeleina Kay YouTubessa (englanniksi)
Sonninen

Sonninen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Aatto Sonninen (1922–2009), foniatri ja logopedi
Ahti Sonninen (1914–1984), säveltäjä
Jukka Sonninen (s. 1960), kenraalimajuri, Puolustusvoiminen koulutuspäällikkö
Veikko Sonninen (1949–2024), järjestöjohtaja, kustantamoalan aktiivi.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Magneettinen purje

Magneettista purjetta on ehdotettu käytettäväksi avaruusalusten työntövoimana. Avaruusaluksesta vapautettaisiin suuri silmukka suprajohtavaa johtoa, jolla luotaisiin magneettikenttä ja mahdollisesti apusilmukoita ohjausta varten tai suojaamaan säteilyhaitoilta, joita pääsilmukan ohjaamat varautuneet hiukkaset voisivat aiheuttaa. Magneettiset purjeet ovat mielenkiinnon kohteena oleva työntövoimateknologia, koska laskelmat osoittavat että suprajohtavilla magneettipurjeilla voisi olla parempi työntö-massa suhde kuin aurinkopurjeilla.
Toimintaperiaatteet ja rakenne

Kun varautunut hiukkanen kuten protoni tai elektroni liikkuu magneettikentän läpi kohtisuoraan magneettikentän voimaviivoja vasten muuttuu hiukkasen liikerata. Auringosta lähtevässä aurinkotuulessa on maapallon lähistöllä miljoonia protoneja ja neutroneja kuutiometrissä avaruutta. Hiukkaset liikkuvat Auringosta poispäin 400–600 kilometrin sekuntinopeudella. Magneettinen purje pystyy kiihdyttämään näitä hiukkasia ja täten saamaan aikaan työntövoimaa.
Impulssi

Periaate, jolla magneettinen purje saa voimansa, on samanlainen kuin miten aurinkopurjeet käyttävät auringosta lähtevien fotonien paineen hyväkseen, mutta protoneilla on enemmän massaa kuin fotoneilla. Tästä syystä samassa avaruuden tilavuudessa on paremmat mahdollisuudet luoda tarvittava impulssi. Purje koostuu myös pelkästään silmukasta, ja siten sen massa on pienempi kuin aurinkopurjeen. Magneettinen purje pystyy aikaansaamaan työntövoiman, joka on suoraan vastakkainen planeettojen ja auringon magnetosfäärille.
Säilyttäminen

Magneettinen purje voidaan keriä rullalle avaruusaluksen ruumaan kun sitä ei käytetä. Se olisi vain kerä suprajohtavaa johdinta. Jotta purjetta voitaisiin käyttää, silmukkaan käynnistettäisiin sähkövirta. Kun virta alkaa kiertää silmukassa, enempää energiaa ei enää tarvittaisi. Silmukassa kiertävä virta aiheuttaa magneettikentän, joka puolestaan pyrkii laajentamaan silmukkaa, joten silmukka keriytyy automaattisesti auki ja vetäytyy ympyränmuotoon.
Pienet kentänvoimakkuudet

Koska magneettinen purje toimii pienillä magneettikentän voimakkuuksilla, tyypillisesti noin 0,00001 teslaa (10 mikroteslaa, 1/2 maan magneettisen kentän voimakkuudesta ekvaattorilla) johtimen ei tarvitse olla erityisen vankkaa. Planeettojen magnetosfääreissä ja plasmatuulessa magneettinen purje on tehokkaampi pienillä virroilla ja suuripinta-alaisilla heikoilla magneettikentillä. Tuloksena on ohut, kevyt kaapelilenkki, jolla on suuri halkaisija.
Yksi tapa tutkia tätä ominaisuutta voisi olla sähköisesti aikaansaatu kaasu-plasma kenttäsilmukka sähköisen johdinsilmukan sijaan. Tätä lähestymistapaa kutsutaan pienimagneettisilmukkaiseksi plasmatyöntövoimaksi (mini-magnetospheric plasma propulsion).
Toimintatavat > Plasmatuulessa

Toimiessaan kaukana planeettojen magnetosfääristä, magneettinen purje pakottaa aurinkotuulen positiivisesti varautuneet protonit kaartumaan, kun ne menevät silmukan läpi. Protonien impulssin muutos aiheuttaa voiman magneettista kenttää eli magneettisilmukkaa vasten.
Kuten aurinkopurjeet, voivat magneettisetkin purjeet luovia. Jos magneettinen purje muodostaa kulman aurinkotuulen kanssa, varatut hiukkaset poikkeavat pääsääntöisesti ulos purjeen toiselta puolelta ja purje liikkuu vaakasuoraan. Tämä tarkoittaa käytännössä sitä, että magneettiset purjeet voivat liikkua useimmille kiertoradoille.
Tämäntyyppisessä käytössä magneettisen purjeen teho putoaa etäisyyden neliöön auringosta. Aurinkosäällä on myös suuri vaikutus purjeeseen. On mahdollista, että auringon plasmapurkaus (flare, soihtu) voisi vahingoittaa korkeahyötysuhteista herkkää purjetta.
Yleinen harhaluulo on, että purje ei voisi ylittää sitä työntävän plasman nopeutta, mutta tämä on väärä oletus. Kun magneettisen purjeen nopeus kasvaa, sen kiihtyvyys tulee lähinnä riippuvaksi sen kyvystä luovia. Korkeissa nopeuksissa plasmatuuli näyttää enenevässä määrin tulevan suoraan avaruusaluksen aluksen edestä. Edistyksellisempi avaruusalus voisi käyttää silmukoita köleinä joten alus voisi käyttää hyväkseen auringon magneettikentän ja aurinkotuulen välistä suuntaeroa, vähän niin kuin oikeat purjeveneet (purje vs. köli).
Toimintatavat > Planetaarisen magnetosfäärin sisällä

Planetaarisen magnetosfäärin sisällä magneettinen purje voisi käyttää hyväkseen planeetan magneettista kenttää erityisesti aluksen ollessa sellaisella kiertoradalla, joka kulkee planeetan magneettisten napojen yli.
Mahdollisuus ohjata magneettista purjetta planetaarisen magnetosfäärin sisällä on rajoittuneempi kuin plasmatuulessa. Kuten tunnetut pienet magneetit, joita käytetään maan päällä, magneettinen purje voi vain joko tuntea vetoa tai työntöä suhteessa magneettisiin napoihin riippuen purjeen asennosta.
Kun magneettisen purjeen kenttä on päinvastainen kuin magnetosfäärissä vaikuttaa purjeeseen sisäänpäin ja kohti pohjoista napaa oleva voima, ja kun sen kenttä on samansuuntainen kuin magnetosfäärin vaikuttavat päinvastaiset voimat. On huomattava, että kun purjeen kenttä on samansuuntainen kuin magnetosfäärin ei sen tila ole vakaa. Purjeen pitää jollain keinoin estää itseään kääntymästä nurin, jolloin sen kenttä olisi päinvastainen magnetosfäärin kenttään nähden.
Työntövoima, jonka purje kehittää, on käänteisessä suhteessa etäisyyden neljänteen potenssiin planeetan sisäisestä dynamosta.
Jopa tällainen rajoittunut ohjauskyky on aika hyödyllinen. Vaihtelemalla magneettikentän voimakkuutta matkallaan kiertoradalla magneettinen purje voi antaa itselleen "perigeumisen (kiertoradan korkein kohta) potkun" kohottaen kiertoradan apogeumia (etäisyyttä maasta).
Kun tätä prosessia toistetaan jokaisella kiertoradalla, saadaan magneettisen purjeen apogeum nousemaan korkeammalle ja korkeammalle kunnes magneettinen purje voi lähteä planeetan magnetosfäärissä ja käyttää hyväkseen aurinkotuulta. Sama prosessi päinvastoin toteutettuna voidaan käyttää hyväksi laskemaan magneettisen purjeen kiertoradan apogeumia, kun se saapuu kohdeplaneetalle.
Teoriassa on mahdollista laukaista magneettinen purje suoraan planeetan pinnalta läheltä sen magneettista napaa käyttäen hyväksi planeetan magneettikenttää. Tämä kuitenkin tarkoittaa sitä, että magneettinen purje pitäisi pystyä pitämään epästabiilissa suunnassa. Maan pinnalta tapahtuva laukaisu vaatisi suprajohteita, joilla olisi 80 kertainen virtatiheys tämän hetkisiin korkean lämpötilan suprajohteisiin verrattuna.
Toimintatavat > Tähtienvälinen matkailu

Tähtienvälinen avaruusalus, joka olisi tähden heliopaussiin ulkopuolella matkalla kohti tähteä, voisi käyttää magneettista purjetta eräänlaisena laskuvarjona, jolla aluksen vauhtia hidastettaisiin. Täten voitaisiin säästää tähtienvälisen aluksen polttoaineesta jarrutuksessa normaalisti käytettävä osuus, joka olisi erittäin suuri hyöty.
Tähtienvälinen avaruus sisältää erittäin pieniä määriä vetyä. Nopeasti liikkuva purje voisi ionisoida vedyn kiihdyttämällä elektroneja yhteen suuntaan ja vastakkain varautuneita protoneja toiseen. Ionisaatiossa tarvittava energia ja syklotroninen säteily saisivat energiansa avaruusaluksen liike-energiasta. Tästä seuraisi avaruusaluksen nopeuden hidastuminen. Hiukkasten kiihdyttämisestä syntyvä syklotroninen säteily olisi helposti havaittavissa radiotaajuuksilla.
Magneettisia purjeita voitaisiin käyttää myös yhdessä hiukkassuihkuperustaisilla työntövoimalla, käyttäen voimakasta hiukkaskiihdytintä ampumaan varattujen hiukkasten suihku avaruusalusta kohti. Purje poikkeuttaisi tämän säteen siirtäen impulssin alukseen. Tämä tapa antaisi paljon suuremman kiihtyvyyden, kuin aurinkopurje, jota kiihdytetään laserilla. Toisaalta varattujen hiukkasten suihku hajaantuisi lyhyemmällä matkalla kuin laser.
Tieteiskirjallisuudessa

Magneettinen purje on näyttävästi esillä tieteiskirjailija Michael Flynnin romaaneissa. Erityisesti kirjassa The Wreck of the River of Stars. Siinä kerrotaan tarina viimeisellä matkallaan olevasta magneettipurjealuksesta aikana, jolloin Farnsworth-Hirsch Fuusioon perustuvat fuusioraketit ovat tulleet suosituimmaksi työntövoiman menetelmäksi.
Magneettinen purje varautuneiden hiukkasten tuulessa. Purje luo magneettisen kentän, joita punaiset nuolet kuvaavat, joka kääntää hiukkaset sivulta pois. Purjeen luoma voima on sivua kohti
Magneettinen purje magneettikentässä (jota esittää lilat nuolet). Purje aikaansaa oman magneettisen kentän, jota edustaa suora magneetti. Taustalla vaikuttava magneettikenttä vetää magneettista purjetta kuten mitä tahansa muutakin magneettia. Purjeeseen vaikuttava voima on vasemmalle.
Someron Pitkäjärven työväentalo

| Pitkäjärven työväentalo |
| --- | --- |
 Someron Pitkäjärven työväenyhdistyksen työväentalo.
Osoite:  Sarjalantie 15
Sijainti:  Pitkäjärvi, Somero
Valmistumisvuosi:  1908
Rakennuttaja:  Pitkäjärven Työväenyhdistys ry
Omistaja:  Perhekoti Valo Oy (viimeisin)
Runkorakenne:  hirsi
Julkisivumateriaali:  lauta
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Entinen Pitkäjärven työväentalo 1.5.2023.
Pitkäjärven työväentalo oli Someron kaupungin Pitkäjärven kylässä sijainnut työväentalo.