stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pro Finlandia
Pro Finlandia -mitalin saajat vuodesta 1945 > 1995–1999

| --- | --- |
 1995 Matti Kassila, elokuvaohjaaja  Leena Luostarinen, taidemaalari  Saara Pakkasvirta, näyttelijä  Matti Saanio, valokuvataiteilija  Nina Terno, kuvanveistäjä 1996 Kaj Chydenius, säveltäjä  Ralf Forsström, lavastaja  Kristian Gullichsen, professori  Inari Krohn, taidegraafikko  Martin Kurtén, näyttelijä  Vesa-Matti Loiri, näyttelijä  Tamara Lund, oopperalaulaja  Erno Paasilinna, kirjailija  Sirkka Turkka, kirjailija 1997 Johan Bargum, kirjailija  Marjatta Hanhijoki, taidegraafikko  Jussi Helminen, teatterinjohtaja  Tea Ista, näyttelijä  Olli Jalonen, kirjailija  Kari Jylhä, taidemaalari  Elina Karjalainen, kirjailija :  Leena Krohn, kirjailija  Annika Rimala, taiteilija  Kari Rydman, säveltäjä 1998 Helena Anhava, kirjailija  Kristiina Elstelä, näyttelijä  Arne Anders Vilhelm Helander, professori  Juha Kangas, taiteellinen johtaja  Samppa Lahdenperä, pukusuunnittelija  Olavi Lanu, kuvanveistäjä  Tapani Perttu, näyttelijä  Jaakko Salo, säveltäjä  Tarja-Tuulikki Tarsala, näyttelijä  Thomas Warburton, kirjailija 1999 Kalevi Aho, säveltäjä  Yoshiko Arai, viulutaiteilija  Ismo Kallio, näyttelijä  Okko Kamu, ylikapellimestari  Heikki Laurila, muusikko  Pehr Henrik Nordgren, säveltäjä  Maija Pekkanen, pukusuunnitelija  Ritva Siikala, teatteriohjaaja  Oili Suominen, suomentaja
Pro Finlandia -mitalin saajat vuodesta 1945 > 2000–2004

| --- | --- |
 2000 Johanna Enckell, dramaturgi  Reino Hietanen, professori  Jorma Katrama, muusikko  Rauno Lehtinen, säveltäjä  Markku Mannila, suomentaja  Esa Riippa, taiteilija  Leena Lander, kirjailija  Ervi Anneli Sirén, koreografi  Juhani Syrjä, kirjailija  Osmo Vänskä, orkesterinjohtaja 2001 Eino Grön, laulaja  Hannu Kähönen, teollinen muotoilija  Leena Laulajainen, kirjailija  Heljä Liukko-Sundström, professori  Karita Mattila, oopperalaulaja ja konserttilaulaja  Ritva Oksanen, näyttelijä  Antti Paatero, sisustusarkkitehti  Esa Ruuttunen, oopperalaulaja  Peter Sandelin, kirjailija  Harri Tapper, kirjailija 2002 Matti Ijäs, pääohjaaja  Soile Isokoski, oopperalaulaja  Toivo Jaatinen, kuvanveistäjä  Mauri Kunnas, kirjailija :  Pentti Lasanen, muusikko  Antti Litja, näyttelijä  Jarmo Mäkilä, taidemaalari 2003 Risto Ahti, kirjailija  Simo Heikkilä, sisustusarkkitehti  Mikko Heikkinen, arkkitehti (kieltäytyi)  Christer Kihlman, förtfattare  Tommi Kitti, tanssitaiteilija  Tero Laaksonen, taidemaalari  Pekka Milonoff, teatterinjohtaja  Olli Mustonen, pianisti  Ritva Puotila, tekstiilitaiteilija  Raimo Sirkiä, oopperalaulaja  Annikki Suni, suomentaja  Lisbeth Landefort, teatteri- ja oopperaohjaaja 2004 Kari Aronpuro, kirjailija  Hannele Huovi, kirjailija  Mauno Järvelä, musiikinopettaja  Kristin Olsoni, ohjaaja  Esko Roine, teatterinjohtaja  Kari Sohlberg, elokuvaaja  Marjatta Tapiola, taidemaalari  Heikki Turunen, kirjailija  Riitta Vainio, tanssitaiteilija  Marjatta Weckström, kuvanveistäjä  Henry Wuorila-Stenberg, taidemaalari
Pro Finlandia -mitalin saajat vuodesta 1945 > 2005–2009

| --- | --- |
 2005 Eija-Liisa Ahtila, kuvataiteilija  Monica Groop, mezzosopraano  Pirjo Honkasalo, elokuvaohjaaja  Markku Kosonen, taiteilija  Raila Leppäkoski, ohjaaja  Kati Outinen, näyttelijä  Pauno Pohjolainen, taidemaalari  Jorma Puranen, valokuvataiteilija  Silja Rantanen, taidemaalari  Eero Rislakki, teollinen muotoilija  Kaija Saariaho, säveltäjä  Tero Saarinen, tanssitaiteilija  Joni Skiftesvik, kirjailija  Ilpo Tiihonen, kirjailija 2006 Gustav Djupsjöbacka, Sibelius-Akatemian rehtori  Matti Kujasalo, taidemaalari ja -graafikko  Rakel Liehu, kirjailija  Marika Mäkelä, taidemaalari  Jussi Raittinen, muusikko  Jukka Rintala, muotisuunnittelija  Eila Roine, näyttelijä  Pentti Sammallahti, valokuvataiteilija  Marita Viitasalo-Pohjola, pianisti  Gösta Ågren, runoilija 2007  Erik Bruun, professori  Katri Helena Kalaoja, laulaja  Pekka Jylhä, kuvanveistäjä  Harri Koskinen, suunnittelija  Jukka Mäkelä, taidemaalari :  Nina Roos, kuvataiteilija  Pirkko Saisio, kirjailija  Arvo Siikamäki, kuvanveistäjä  Juha Siltanen, näytelmäkirjailija ja teatteriohjaaja  Anja Snellman, kirjailija  Johan Storgård, Svenska Teaternin johtaja 2008 Hector, muusikko  Kari Heiskanen, näyttelijä  Jan Kaila, valokuvaaja  Seppo Laamanen, sellotaiteilija  Sue Lemström, näyttelijä  Outi Nyytäjä, dramaturgi  Lilli Paasikivi-Ilves, oopperalaulaja  Kimmo Pyykkö, kuvanveistäjä  Ben af Schultén, sisustusarkkitehti  Kjell Westö, kirjailija  Maaria Wirkkala, kuvataiteilija 2009 Kari Ala-Pöllänen, taiteellinen johtaja  Carolus Enckell, kuvataiteilija  Tove Idström, käsikirjoittaja ja dramaturgi  Annikki Karvinen, vaatesuunnittelija  Heikki Kinnunen, näyttelijä  Leea Klemola, ohjaaja  Ukri Merikanto, kuvanveistäjä  Veronica Pimenoff, kirjailija  Arja Raatikainen, tanssitaiteilija  Hannu Raittila, kirjailija  Heikki Sarmanto, säveltäjä  Tapio Tiitu, director musices  Kari Virtanen, puuseppä ja muotoilija
Pro Finlandia -mitalin saajat vuodesta 1945 > 2010–2014

| --- | --- |
 2010 Eero Aarnio, sisustusarkkitehti  Veikko Ahvenainen, harmonikkataiteilija  Monika Fagerholm, kirjailija  Ulla Jokisalo, kuvataiteilija  Juho Karjalainen, taidegraafikko  Veli-Pekka Loiri, graafinen muotoilija  Sakari Oramo, ylikapellimestari  Laura Ruohonen, näytelmäkirjailija  Rabbe Smedlund, näyttelijä  Eeva Tikka, kirjailija  Jani Uhlenius, muusikko  Roi Vaara, performanssitaiteilija 2011 Neil Hardwick, ohjaaja  Pekka Kauhanen, kuvanveistäjä  Kari Kriikku, klarinettitaiteilija  Erkki Kurenniemi, soitinrakentaja  Kenneth Kvarnström, tanssikoreografi  Susanna Mälkki, kapellimestari  Kari Piippo, graafikko  Maarit Pyökäri, teatterijohtaja  Seppo Ruohonen, oopperalaulaja  Catarina Ryöppy, kuvataiteilija  Arja Tiainen, kirjailija  Vesa Vierikko, näyttelijä  Ulla-Maija Vikman, tekstiilitaiteilija 2012 Lauri Astala, kuvataiteilija  Elina Brotherus, valokuvaaja  Ritva Falla, muotitaiteilija  Reijo Hukkanen, kuvanveistäjä  Timo Kelaranta, valokuvataiteilija :  Kari Levola, kirjailija  Magnus Lindberg, säveltäjä  Pirjo Hannele Nieminen, näyttelijä  Sofi Oksanen, kirjailija  Kimmo Pohjonen, harmonikkataiteilija  John Storgårds, muusikko  Pekka Vuori, kuvittaja 2013 Alpo Aaltokoski, tanssitaiteilija  Peter Franzén, näyttelijä  Kari Hotakainen, kirjailija  Ismo Kajander, taiteilija  Marja Kanervo, kuvataiteilija  J. Karjalainen, muusikko  Markus Konttinen, taidemaalari  Rosa Liksom, kirjailija  Camilla Nylund-Saris, oopperalaulaja  Matti Peltokangas, kuvanveistäjä  Iiro Rantala, muusikko  Pentti Saaritsa, kirjailija  Paola Suhonen, muotisuunnittelija  Timo Vormala, arkkitehti 2014 Martti Anhava, kirjailija  Kari Cavén, kuvanveistäjä  Kirsti Doukas, korumuotoilija  Hannu Hautala, luontokuvaaja  Kristiina Louhi, kuvittaja ja lastenkirjailija  Anu Pentik, taidekeraamikko  Kristiina Rikman, suomentaja  Veikko Savolainen, sarjakuvataiteilija  Aino Suhola, sanataiteilija  Lars Sund, kirjailija
Pro Finlandia -mitalin saajat vuodesta 1945 > 2015–2019

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  2015 Jorma Elo, koreografi  Agneta Hobin, tekstiilitaiteilija  Daniel Katz, kirjailija  Erkki Korhonen, pianotaiteilija  Sirpa Kähkönen, kirjailija  Juhani Lindholm, suomentaja  Hannu Lintu, ylikapellimestari  Jukka Puotila, näyttelijä  Reijo Taipale, viihdetaiteilija  Raili Tang, taidemaalari 2016 Dick Idman, näyttelijä, ohjaaja ja professori  Anna Kortelainen, tietokirjailija  Pekka Kuusisto, viulisti  Kuutti Lavonen, taidemaalari  Kai Nieminen, kirjailija  Janina Orlov, kääntäjä  Markku Pölönen, elokuvaohjaaja  Martti Suosalo, näyttelijä  Virpi Talvitie, kuvittaja  Juhani Teräsvuori, tanssitaiteilija  |  2017 Maija-Liisa (Maikki) Harjanne, lastenkirjailija, kuvittaja  Juha Hurme, ohjaaja, kirjailija  Jaana Kapari-Jatta, suomentaja  Jaakko Kuusisto, viulisti, säveltäjä, kapellimestari  Tuija Lehtinen, kirjailija  Aku Louhimies, elokuvaohjaaja  Marja-Leena Mikkola, kirjailija  Arno Rafael Minkkinen, valokuvataiteilija, dosentti, professori  Marianne Möller, dramaturgi  Pirkko Nukari, kuvanveistäjä  Pirkka-Pekka Petelius, viihdetaiteilija  Markku Piri, muotoilija, taiteilija, toimitusjohtaja  Osmo Rauhala, taiteilija  Erkki Ruuhinen, graafinen muotoilija, emeritus taiteilijaprofessori  Karin Widnäs, keraamikko 2018 Eija Ahvo, näyttelijä, laulaja  Tapio Anttila, sisustusarkkitehti  Matti Hyökki, kuorokapellimestari, emeritusprofessori  Kersti Juva, suomentaja  Tarmo Koivisto, sarjakuvataiteilija  Marja Korhola, teatterinjohtaja, tanssitaiteilija  Aila Lavaste, dramaturgi, teatterinjohtaja  Marita Liulia, taiteilija, ohjaaja  Marjatta Nissinen, pukusuunnittelija  Tapani Parm, televisio-ohjaaja  Sirkku Peltola, näytelmäkirjailija  Kati Tuominen-Niittylä, keramiikkataiteilija  |  2019 Tor Arne, taiteilija  Jorma Hinkka, graafinen suunnittelija  Jukka Kuoppamäki, säveltäjä, sanoittaja  Maarit Niiniluoto, kirjailija  Jukka-Pekka Pajunen, suomentaja  Mari Palo, oopperalaulaja  Timo Parvela, kirjailija  Soili Perkiö, säveltäjä, musiikkikasvatuksen lehtori  Perttu Saksa, kuvataiteilija  Anssi Tikanmäki, säveltäjä  Tuula-Liina Varis, kirjailija  Eija Vilpas, näyttelijä  Pirjo Yli-Maunula, taiteilijaprofessori  |
Pro Finlandia -mitalin saajat vuodesta 1945 > 2020–

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  2020 Jussi Ahola, teollinen muotoilija  Cris af Enehielm, teatteritaiteen maisteri  Seppo Hovi, musiikkineuvos  Anssi Karttunen, sellisti  Tuomas Kyrö, kirjailija  Lauri Laine, taidemaalari  Raija Lehmussaari, koreografi ja balettipedagogi  Leena Lehtolainen, kirjailija  Aulikki Oksanen, kirjailija ja runoilija  Jukka Perko, jazzmuusikko  Taisto Reimaluoto, näyttelijä  Kirsi Siren, teatterinjohtaja, ohjaaja-dramaturgi  Ulla Tapaninen, näyttelijä 2021 Hannu-Pekka Björkman, näyttelijä  Marja Helander, valokuvataiteilija  Teemu Keskisarja, historioitsija  Mikko Kouki, teatterinjohtaja  Pertti Kukkonen, kuvanveistäjä  Anniina Kumpuniemi, tanssija, koreografi  Anssi Lassila, professori  Jani Nuutinen, sirkustaiteilija  Johanna Rusanen-Kartano, oopperalaulaja  Hannu Saha, kansanmuusikko  |  2022 Kassu Halonen, muusikko  Riitta Jalonen, kirjailija  Kaarina Kaikkonen, kuvanveistäjä  Elina Knihtilä, näyttelijä, professori  Paula Koivuniemi, iskelmälaulaja  Tiina Lindfors, tanssija, koreografi  Hannele Rantala, kuvataiteilija  Eija Rasinmäki, tekstiilitaiteilija  Marjukka Riihimäki, musiikkineuvos  Johanna Sinisalo, kirjailija  Joachim Thibblin, teatterinjohtaja 2023 Jyrki Anttila, oopperalaulaja  Stina Ekblad, näyttelijä  Mikko Franck, kapellimestari  Aino Havukainen, kirjailija, kuvittaja  Maija Helasvuo, kuvanveistäjä  Kirsi Kaulanen, kuvanveistäjä  Hannu Kiiski, lehtori  Timo Koivusalo, elokuvaohjaaja  Kaija Koo, laulaja  M. A. Numminen, taiteilija  Kimmo Pietiläinen, suomentaja, kustantaja  Kustaa Saksi, tekstiilitaiteilija  Miitta Sorvali, näyttelijä  Sami Toivonen, kuvittaja, kirjailija  |  2024 Folke Gräsbeck, pianisti  Joel Haahtela, kirjailija  Pirjo Hassinen, kirjailija  Jyrki Karttunen, tanssitaiteilija  Adam Korpak, kuvittaja  Tommi Korpela, näyttelijä  Esa Nieminen, säveltäjä  Marion Rung, laulaja  Claes Olsson, elokuvaohjaaja  Ilkka Remes, kirjailija  Kim Simonsson, kuvataiteilija  Jari Tervo, kirjailija  Pepe Willberg, muusikko  Timo Väntsi, nukketeatteritaiteilija  Soile Yli-Mäyry, kuvataiteilija  |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Pro Finlandia -mitalin kuva
Volžsk

| Volžsk (Волжск) Юлсер-Ола, Julser-Ola |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Marin tasavalta Venäjällä, alla kaupungin sijainti tasavallassa
 Volžsk
 Koordinaatit: 55.8633°N, 48.3682°E 
Valtio:  Venäjä
Alue:  Marinmaa
Väkiluku (2010):  55 659
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  425000
Suuntanumero(t):  +7 83631
 
 pages.marsu.ru/iac/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Volžsk (ven. Волжск, mariksi Юлсер-Ола, Julser-Ola) on kaupunki, tasavallan alainen kaupunkipiiri ja samalla Volžskin piirin keskus Marin tasavallassa Venäjällä.
Kulttuuritalo edustoineen Marinmaan Volžskissa
Moskeija Volžskissa
Kaupungin asukasluku oli Venäjän vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 55 659 ja ympäröivän Volžskin piirin 23 940.
Kaupunki sijaitsee noin 100 km pääkaupunki Joškar-Olasta Volgan varrella Kuibyševin tekojärven vasemmalla rannalla. Kaupungissa on rautatieasema ja sieltä on hyvät maantieyhteydet. Miljoonakaupunki Kazan sijaitsee vajaan 50 kilometrin päässä idässä.
Paikkakunta tunnetaan 1500- ja 1600-luvulta nimellä Lopatin tai Lopatino. Siitä tuli kaupunki 1940 nykyisellä nimellä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Volžsk Wikimedia Commonsissa
Pääkaupunki: Joškar-Ola

Kozmodemjansk (Tsÿkmä) |
Volžsk |
Zvenigovo
Joškar-Ola •
Jurino •
Kilemary •
Kozmodemjansk •
Kužener •
Mari-Turek •
Medvedevo •
Morki •
Novyi Torjal •
Oršanka •
Paranga •
Sernur •
Sovetski •
Volžsk •
Volžsk •
Vuorimari •
Zvenigovo
Mari Elin lippu
Pyhän Andreaksen kirkko (Käkisalmi)

Pyhän Andreaksen kirkko 1920- tai 1930-luvulla
Pyhän Andreaksen kirkko (myös Käkisalmen vanha luterilainen kirkko) oli Pyhälle Andreaalle omistettu Käkisalmen luterilaisen seurakunnan vanhempi kirkko. Se sijaitsi Käkisalmen kaupungissa luovutetussa Karjalassa.
Suunnittelu ja rakentaminen

Käkisalmeen alettiin suunnitella uutta luterilaista kirkkoa 1700-luvun puolivälissä sotaisan kauden loputtua.  Aiempi kirkko oli muutettu ortodoksiseksi vuonna 1710. Kirkko rakennettiin vuosina 1755-1759 kirkkorakentaja Tuomas Ragvaldinpoika Suikkasen johdolla. Kirkon hirsinen runko vuorattiin vaakalaudoituksella. Kirkko oli malliltaan ristikirkko, jonka ristivarret kapenivat ylöspäin. Kuoriosan ristivarsi oli viistetty päätteeltään särmikkääksi. Sakasti oli muuta kirkkoa matalampi ja se sijaitsi kuorin vieressä itäisen ja pohjoisen ristivarren välissä. Kirkon ikkunat olivat pienenpuoleiset. Katto oli malliltaan aumakatto. Katon ristikeskuksessa oli pieni lanterniini. Erillinen kellotapuli valmistui kirkon viereen vuonna 1824.
Kirkkoa korjataan

Kirkko oli päässyt huonoon kuntoon 1830-luvulle tultaessa. Muun muassa katto vuosi, lattia oli alkanut lahota, ikkunoiden kunto oli huono, eteiset eivät olleet sopivat ja kirkko oli kaikin puolin ränsistynyt. Edellä mainittujen korjauskohteiden lisäksi kirkkoon rakennettiin kaksi uutta lehteriä ja eteistä. Korjaustyöt saatiin valmiiksi vuoteen 1835 mennessä.
Seuraavan kerran kirkkoa korjattiin 1860-luvun lopulla, mutta ilmeisesti ei kovin hyvin, sillä jo vuonna 1873 kirkko oli huonossa kunnossa. Vuonna 1904 kirkko olisi taas kaivannut korjausta, mutta silloin tehtiin päätös uuden kirkon rakentamisesta. Käkisalmen uusi luterilainen kirkko valmistui kuitenkin vasta 1930. Vanhaa kirkkoa korjattiin jälleen 1920-luvun alussa, kun uuden kirkon rakentaminen viivästyi. Uuden kirkon valmistumisen jälkeen vanha kirkkokin jäi edelleen käyttöön eikä sitä purettu.
Tuhoutuminen

Käkisalmen vanha kirkko oli ehjä, kun Käkisalmi luovutettiin talvisodan jälkeen Neuvostoliitolle. Kun Suomi valloitti Käkisalmen takaisin jatkosodan alussa 1941, venäläiset sytyttivät kirkon muun kaupungin rakennuskannan ohella tuleen ennen perääntymistään. Myös kellotapuli tuhoutui.
Aiemmat kirkot

Vuonna 1611 perustetun Käkisalmen luterilaisen seurakunnan ensimmäinen kirkko sijaitsi aluksi Käkisalmen linnan pihalla, josta se sittemmin siirrettiin kaupungin puolelle. Tämä ensimmäinen kirkko tuhoutui Käkisalmen palossa vuonna 1634.
Tämän jälkeen suunniteltiin kivikirkkoa, mutta kirkko rakennettiin kuitenkin puusta 1638. Se tuhoutui tulipalossa 1662.
Käkisalmessa oli tuohon aikaan myös toinen luterilainen kirkko. Tämä suomalaisen seurakunnan puukirkko sijaitsi esikaupunkialueella ja se tuhoutui 1656 käydyissä taisteluissa.
Uusi Jooseppi Kaarelaisen rakentama kirkko valmistui kaupunkiin 1660-luvulla. Mutta tämäkään kirkko ei säilynyt kauan, sillä se tuhoutui kaupungin palossa 1679. Tämän jälkeen luterilaiset jumalanpalvelukset pidettiin linnansalissa.
Uusi kirkko rakennettiin Kalliosaarelle kivestä vuonna 1684-1692. Luterilainen seurakunta ei kuitenkaan ehtinyt nauttia kivikirkostaan sillä se muutettiin ortodoksiseksi 1710. Tämän jälkeen seurakunta oli jonkin aikaa ilman kirkkoa, kunnes Pyhän Andreaan kirkko valmistui 1759.
Aiheesta muualla

Kuva Käkisalmen vanhasta luterilaisesta kirkosta
Pyynikki (yritys)

Pyynikki Oy oli vuosina 1897–1985 Tampereen Kaakinmaalla toiminut olutpanimo, joka valmisti myös virvoitusjuomia.
Historia

Tampereen ensimmäisen olutpanimon perusti apteekkari A. W. Tennberg vuonna 1856 Mustaanlahteen Näsijärven rannalle. Tampereelle syntyi tämän jälkeen useita vanhanaikaisia ja kooltaan pieniä olutpanimoita, jotka vuosisadan vaihteeseen mennessä fuusioituivat kahdeksi suuremmaksi yhtiöksi, Näsijärven Osake-Oluttehtaaksi ja Osakeyhtiö Pyynikiksi. Pyynikki rakensi panimon Kaakinmaan alueelle Tampereen keskustaan. Paikan valintaan vaikutti ennen kaikkea panimon tontilla ollut puhdasvetinen kaivo.
1900-luvun alulla Tampereella toimi kuusi panimoa, jotka omisti neljä yhtiötä: Näsijärven Osake-Oluttehdas, Iso Oluttehdas, Osakeyhtiö Pyynikki ja Tampereen Panimo-Osakeyhtiö.
Vuoden 1901 uuden olutlain astuttua voimaan vuonna 1903,  erilliset oluttehtaat yhdistyivät Näsijärven Osake-Oluttehtaaksi. Tehdas tuotti tuolloin noin 312 000 litraa olutta vuosittain. Valtakunnallisen kieltolain astuttua voimaan vuonna 1919 tehdas keskittyi mietojen oluiden (alle 2,25 % alkoholia), vaarinkaljan, limonadien, kivennäisvesien ja siman valmistukseen. Yhtiö muutti nimensä takaisin Pyynikiksi vuonna 1921. Vuotta myöhemmin yhtiön osake-enemmistö siirtyi tehtailija Sulo Salmelinin haltuun, jonka aikana panimon toimintaa alettiin kehittää ja uudistaa voimakkaasti.Salmelinin kuoltua 1930 yhtiön johtoon nousi hänen vaimonsa teollisuusneuvos Rosa Salmelin. Kun kieltolaki kumottiin 1932 huhtikuussa, laskettiin liikkeelle uusia olutlaatuja, joiden alkoholipitoisuus oli suurempi kuin ennen. Tehdasta laajennettiin vuosina 1934-35 rakentamalla uusia lisärakennuksia. Koneet ja laitteet uusittiin vuosina 1933-35. Vuonna 1953 Pyynikki aloitti suomalaisen oluen viennin laivaamalla 300 000 pulloa Tähti-olutta Senegaliin. Rosa Salmelinin jälkeen Pyynikkiä johti vielä Salmelinien poika Juhani, kunnes yhtiö myytiin Sinebrychoffille vuonna 1985. Pyynikin panimon toiminta päättyi 1992 Sinebrychoffin keskittäessä oluen valmistuksen Keravan panimolleen.
Tuotteet

Pyynikki valmisti vuodesta 1972 alkaen Amiraali-nimistä sataprosenttista täysmallasolutta. Oluen hiiva tuotiin Weihenstephanin panimoyliopistosta Münchenin Freisingenista. Amiraali-olutpullojen etiketeissä esiintyi tunnettuja amiraaleja kuten Horatio Nelson ja japanilainen Togo Heihachiro. Togo-etiketillinen pullo saavutti suosiota Japanissa.
 Amiraali-oluen valmistus päättyi 1992, mutta jatkui taas 2003 ensin tamperelaisen Koskipanimon tuottamana tynnyrioluena ja vuodesta 2004 pulloissa Sinebrychoffin valmistamana.
Muita Pyynikin tuotemerkkejä olivat limonadit Pyynikin Helmi ja Pommac, sekä Vaarinkaljaa kahden litran pulloissa. 1930-luvulta alkaen valmistettiin myös Tähti-olutta.
Aiheesta muualla

Osakeyhtiö Pyynikin yhtiöesitys Pörssitiedossa
Oy. Pyynikki täyttää 50 vuotta, Aamulehti, 03.10.1936, nro 268, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Pyynikin panimon vanha rakennus (1897) Tampereen Koulukadulla. Talon suunnitteli arkkitehti Arthur af Hällström, joka kuului Oy Pyynikin perustajajäseniin.
Vulci

Vulcin raunioita
Vulci (etruskiksi Velch tai Velx) oli etruskien kaupunkivaltio, joka sijaitsi Tarquiniasta pohjoiseen. Vulci oli tärkeimpiä Etelä-Etrurian kaupungeista. Siitä tuli merkittävä Villanova-kaudella, ja kaupunki oli kuuluisa pronssiesineistään. Vulci kuului 12 etruskikaupungin liittoon, ja sillä oli läheiset suhteet Kreikkaan, josta tuotiin paljon keramiikkaa. Myös korinttilaisia savenvalajia muutti kaupunkiin.
Vulcin kaupungista on löydetty huomattavat hautamaalaukset. Vuodelta 350 eaa peräisin olevassa Tomba Francoisin seinämaalauksissa on kuvattu hurjia taisteluita, jotka tuovat esiin etruskien huolen Rooman vallan kasvamisesta. Niissä esitetään troijalaisten sotavankien uhraaminen kostona Akhilleuksen kuolemasta sekä tapahtumia, jotka ilmeisesti liittyvät etruskisukujen omaan historiaan. Maalauksissa troijalaiset edustavat roomalaisia ja kreikkalaiset etruskeja. Seinämaalaukset ovat nykyisin Villa Albanissa Roomassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vulci Wikimedia Commonsissa
Vultee P-66 Vanguard

| Vultee P-66 Vanguard |
| --- | --- |
 Rivi Vultee P-66 Vanguard -hävittäjiä Intian Karachissa vuoden 1942 lopulla.
Tyyppi:  hävittäjälentokone
Valmistaja:  Vultee
Ensilento:  syyskuu 1939
Voimanlähde
Teho:  1 1200 hv (895 kW)
Vultee P-66 Vanguard on Yhdysvalloissa suunniteltu ja valmistettu yksipaikkainen hävittäjälentokone. Se oli potkurikäyttöinen ja siinä oli ahdettu tähtimoottori. Moottorin valmistaja oli Pratt & Whitney ja se oli tyypiltään hyvin usein tuona aikana käytetty R-1830. Sen teho oli 1 200 hevosvoimaa (895 kW).
Konetyypin kehittely alkoi vuonna 1938. Alun perin konetyypin mallinimi oli Model 48. Ensilento tapahtui vuoden 1939 syyskuussa. Koneessa oli kuitenkin rakenteellisia ongelmia. Parannettu X-versio ensilensi vuoden 1940 helmikuussa. Vultee-tehtaan perustaja Gerard Vultee menehtyi vaimonsa Sylvian kanssa lento-onnettomuudessa hieman ennen X-version ensilentoa. Vultee yhdistyi Consolidated Aircraftin kanssa Convairiksi vuonna 1943.
Ruotsi tilasi konetta 144 kappaletta vuonna 1940, mutta heinäkuussa 1940 voimaan tulleen aseiden vientikiellon vuoksi sille ei toimitettu yhtään. Sen sijaan niin Yhdistynyt kuningaskunta kuin Kanadakin kieltäytyivät ottamasta vastaan P-66-koneita. Ne annettiin lopulta Kiinalle. Luultavasti kiinalaisten lentojoukoille soveltui käytettäväksi konetyyppi, jonka toimintamatka oli aikanaan suhteellisen hyvä, 1 530 kilometriä. Lento-ominaisuuksiltaan ja suorityskyvyltään varsin keskinkertaisen lentokoneen ainoat käyttäjämaat olivat Yhdysvallat sekä Kiina. Yhdysvallat käytti konetyyppiä lähinnä lentäjien koulutuskoneena. Operatiivinen lakikorkeus oli 8 595 metriä ja huippunopeus 547 km/h.
Ampuma-aseistus käsitti neljä 7,7 mm ja kaksi 12,7 mm konekivääriä. Kaikki tuliaseet olivat suoraan eteenpäin ampuvia.
Thomas Pynchon

| Thomas Pynchon |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 8. toukokuuta 1937 (ikä 87) Glen Cove, Long Island, New York, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Esikoisteos:  V. 1963
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Thomas Ruggles Pynchon Jr. (s. 8. toukokuuta 1937 Glen Cove, Long Island, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kuuluu kirjallisuuden postmodernismin eturiviin John Barthin, Robert Cooverin, William H. Gassin ja Donald Barthelmen ohella.kenen mukaan?