stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sabotaasi (elokuva)

| Sabotaasi> Sabotage |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Alfred Hitchcock
Käsikirjoittaja:  Charles Bennett Ian Hay Helen Simpson E. V. H. Emmett Romaani: Joseph Conrad
Tuottaja:  Michael Balcon Ivor Montagu
Säveltäjä:  Hubert Bach Jack Beaver Louis Levy
Kuvaaja:  Bernard Knowles
Leikkaaja:  Charles Frend
Lavastaja:  Orcar Friedrich Werndorff
Pääosat:  Sylvia Sidney Oscar Homolka John Loder
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Gaumont British Picture Corporation
Levittäjä:  Netflix
Ensi-ilta:  2. joulukuuta 1936
Kesto:  76 min
Alkuperäiskieli:  Englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sabotaasi (engl. Sabotage) on Alfred Hitchcockin ohjaama brittiläinen jännityselokuva vuodelta 1936. Se perustuu Joseph Conradin romaaniin Anarkistit ja kertoo sabotööristä, joka aikoo räjäyttää pommin Lontoossa. Elokuvan pommikohtaus on yksi Hitchcockin uran kuuluisimmista ja kiistellyimmistä kohtauksista.
Tarina

Karl Verloc on sabotööri, jonka kulissina toimii hänen omistamansa elokuvateatteri. Hänen vaimonsa Sylvia ja Sylvian nuori veli Steve eivät tiedä tästä mitään. Valepuvussa oleva poliisi Spencer ystävystyy Sylvian ja Steven kanssa. Kun poliisin henkilöllisyys selviää, Verloc antaa Stevelle paketin, jossa on pommi. Steve lähtee viemään sitä perille. Hän viipyy matkalla liian kauan ja pommi räjähtää bussissa. Sylvia on järkyttynyt ja murhaa Verlocin veitsellä. Hän ei ehdi tunnusta murhaa, sillä muut sabotöörit tulevat elokuvateatteriin ja räjäyttävät sen ilmaan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sylvia Sidney  | … |  Sylvia Verloc   |
|  Oscar Homolka  | … |  Karl Anton Verloc   |
|  Desmond Tester  | … |  Steve, Sylvian veli   |
|  John Loder  | … |  kersantti Ted Spencer   |
|  Joyce Barbour  | … |  Renee   |
|  Matthew Boulton  | … |  ylitarkastaja Talbot   |
|  S. J. Warmington  | … |  Hollingshead   |
|  William Dewhurst  | … |  professori   |
|  Charles Hawtrey  | … |  opiskeleva nuorukainen   |
Näyttelijät > Hitchcockin cameorooli

Alfred Hitchcockilla ei ole cameoroolia Sabotaasissa.
Tuotanto > Alkuteos ja käsikirjoitus

Sabotaasi perustuu Joseph Conradin romaaniin Anarkistit (The Secret Agent, 1907). Toisin kuin edellisessä elokuvassa Salainen asiamies Conradin romaani oli Hitchcockin oma valinta. Hitchcock ja Charles Bennett ryhtyivät kirjoittamaan käsikirjoitusta. He käsittelivät Conradin romaania hyvin vapaasti, kun he siirsivät tapahtumat nykyaikaan ja muokkasivat siitä trillerin. Romaani päähenkilöistä jäi jäljelle vain kolme, valepukuinen poliisi lisättiin ja romaanin loppu muutettiin.
Tuotanto > Roolijako ja kuvaukset

Valepukuisen poliisin rooliin Hitchcock olisi halunnut Robert Donatin, joka olisi ollut sopivan charmikas rooliin. Hitchcock ei kuitenkaan saanut Donatia vaan joutui tyytymään John Loderiin. Kuvausten aikana poliisin roolia jouduttiinkin muuttamaan, jotta se sopisi Loderille.
Hitchcock oli aluksi innoissaan siitä, että naispääosaan oli saatu Sylvia Sidney. Innostus haihtui kuitenkin, kun kuvaukset alkoivat, sillä Sidney oli tottunut Hollywoodin tapaan kuvata elokuvia. Hollywoodissa kohtaukset kuvattiin kokonaan ja monta kertaa riippuen siitä kuinka monta kuvakulmaa tarvittiin valmiiksi leikatussa kohtauksessa. Hitchcockilla elokuvat olivat kuitenkin aina valmiiksi leikattuja ja kohtauksista kuvattiin vain se pieni pätkä, mitä Hitchcock tulisi tarvitsemaan leikkauspöydällä. Sidney olikin epätoivon partaalla kuvausten loppuvaiheessa, kun veitsimurhakohtausta kuvattiin. Sidneyllä ei ollut lainkaan vuorosanoja (hän oli tottunut näyttelemään siten että hänellä aina oli jotain sanottavaa) eikä hän kyennyt visualisoimaan, miten kuvatuista pätkistä voisi muodostua järkevä kohtaus. Sidney uhkasi jo erota ennen kuin hän näki kohtauksen raakaversion, joka teki hänen syvän vaikutuksen: ”Hollywoodin on kuultava tästä!”
Sabotaasin budjetti ei ollut järin suuri, mutta Hitchcock antoi silti rakentaa 3 000 punnalla osan raitiovaunulinjasta studion maille. Kohtaus kesti valmiissa elokuvassa vain pari sekuntia. Apulaistuottaja Ivor Montagu oli sitä vastaan, sillä 3 000 puntaa parista sekunnista olisi hukkaan heitettyä rahaa. Hitchcock sai kuitenkin tahtonsa läpi, sillä hän halusi tehdä vaikutuksen yhdysvaltalaiseen katsojiin ja toisaalta myös yhdysvaltalaisiin tuottajiin, jotka kyllä tietäisivät, miten paljon kohtaus oli maksanut.
Vastaanotto > Aikalaisvastaanotto

Sabotaasi sai ensi-iltansa Britanniassa 2. joulukuuta 1936. Se sai hyvän vastaanoton ensi-iltansa aikana mutta ei niin hyvää kuin 39 askelta. Kriittisimmin katsojat ja kriitikot suhtautuivat pommikohtaukseen. Muun muassa The Observerin C. A. Lejeune, joka tavallisesti suhtautui myönteisesti Hitchcockin elokuviin, kritisoi kohtauksen julmuutta.
Varietyn mielestä se oli kokeneen ja pätevän ohjaajan työtä. Suurimpina heikkouksina Variety piti vanhanaikaista ja sekavaa juonta. Erityistä kiitosta sai Oscar Homolkan näyttelijäsuoritus.
Sabotaasi kiellettiin Brasiliassa, koska se olisi häirinnyt yleistä järjestystä. Viranomaisten mukaan elokuva oli oppitunti salaliitoista ja terrorismista.
Vastaanotto > Myöhempiä arvioita

Sabotaasi kuuluu Hitchcockin Englannin kauden parhaimmistoon, vaikka se ei ylläkään elokuvien  39 askelta ja Nainen katoaa tasolle.  Se muistetaan ennen muuta pommikohtauksesta, jota pidetään visuaalisena taidonnäytteenä Hitchcockin kyvystä luoda jännitystä taitavan montaasin avulla.
Teemoja > MacGuffin

Sabotaasin MacGuffinina ovat sabotaasin perimmäiset syyt. Niitä ei koskaan selitetä, eivätkä katsojat elokuvan loputtua tiedä, mistä oikeastaan oli kyse.
Teemoja > Aikapommikohtaus: jännitys ja šokki

Hitchcock on usein esittänyt vertauksen siitä, mikä hänen mielestään on jännityksen (engl. suspense) ja šokkiefektin välinen ero. Jos kuvataan ihmisiä pelaamassa korttia ja yhtäkkiä räjähtää pommi, niin se on šokkiefekti. Jännitystä – mikä on paljon tehokkaampaa – taas on, että katsoja katsoja tietää pommista ja että se voi räjähtää hetkellä minä hyvänsä.
Tätä tehokeinoa hän käytti Sabotaasin kuuluisimmassa kohtauksessa. Siinä poika lähetetään viemään pakettia, jossa on aikapommi. Hän myöhästyy, mutta pommi ei räjähdäkään silloin kun se pitäisi, ja katsojat huokaisevat helpotuksesta. Seuraavalla hetkellä pommi kuitenkin räjähtää ja poika kuolee. Niin yleisö kuin arvostelijatkin olivat tuolloin sitä mieltä, että Hitchcock meni kohtauksessa liian pitkälle. Hitchcock sanoikin François Truffaut'n haastattelussa, että se oli vakava erehdys, koska pojasta oli tullut liian sympaattinen.  Joidenkin kriitikoiden mielestä Hitchcockin suurin virhe ei suinkaan ollut se, että hän antoi pojan kuolla, vaan se että pojan mukana kuoli erittäin hellyttävä koira ja bussilastillinen ihmisiä.
Elokuvan lehdistöesityksessä eräs toimittaja oli kohtauksesta niin järkyttynyt, että oli vähällä käydä käsiksi Hitchcockiin ennen kuin hänet saatiin rauhoittumaan.  Vaikka Hitchcock myöhemmin sanoikin katuvansa tuota kohtausta, se ei estänyt häntä käyttämästä samaa tehokeinoa monissa muissa elokuvissaan. Parhaimmat esimerkit siitä löytyvät Psykosta (1960).
Teemoja > Syyllinen nainen

Sabotaasissa Hitchcock käytti syyllisen naisen teemaa kuten aiemmin Puhtauden lunnaissa. Elokuvan pääosan esittäjillä on hyvin samankaltainen kohtalo: äärimmäisessä stressitilanteessa he suorittavat murhan ja kummankin miesystävä estää heitä tunnustamasta tekoaan.
Teemoja > Lontoo

Sabotaasi on Hitchcockin yksityiskohtaisin elokuva Lontoon East Endistä, jossa Hitchcock vietti lapsuutensa ja nuoruutensa.  Elokuvan vihanneskauppa muistuttaa Hitchcockin vanhempien taloa ja East Endin elokuvateatteri on kuin se, jossa Hitchcock näki ensimmäiset elokuvansa. Vilkkaat katumarkkinat, puodit sivukujilla ja vuokralaisista koskevat sivujuonet ovat kaikki sellaista, mitä Hitchcock oli nuorena nähnyt Lontoossa.
Aiheesta muualla

1000 kuvakaappausta Sabotaasista
Tuntsajoki

| Tuntsajoki Тунтсайоки, Тумча |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:   Suomi,  Venäjä
Kunnat:  Murmanskin alue, Lapin maakunta
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Värriötunturit
Laskupaikka:  Susijärvi
Sivu-uomat:  Ahvenoja (d), Akhkiooya (d) (käännä suomeksi), Vatsimanyoki (en) (käännä suomeksi), Karkhuoya (d) (käännä suomeksi), Kutujoki (d), Kyunsikhara (d) (käännä suomeksi), Sorkayoki (d) (käännä suomeksi), Sorsajoki (d), En'yanyoki (d) (käännä suomeksi), Yukkuyoki (d) (käännä suomeksi), Yaurukkioya (d) (käännä suomeksi)
Mittaustietoja
Pituus:  150 km
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Tuntsajoki (alajuoksullaan ven. Тумча, Tumtša; yläjuoksullaan ven. Тунтсайоки, Tuntsajoki) on joki pääosin Murmanskin alueella Venäjällä. Pituutta joella on noin 150 kilometriä. Joki alkaa Suomen puolelta Tuntsan erämaasta Sallan Värriötunturilta – osittain Värriön luonnonpuiston alueelta – ja virtaa lopulta Tuntsa- ja Vuolasjärven jälkeen Koutajokeen ja Susijärveen.
Vesistösuhteet

Joki kuuluu Vienamereen laskevaan Koutajoen vesistöön ja on Koutajoen vasen sivujoki.
Sivujoet

Joen suurin sivujoki on siihen lännestä yhtyvä Kutsajoki noin 50 kilometriä joen suulta.
Historiaa

Ennen toista maailmansotaa joen keskijuoksu Alakurtista ylöspäin kuului Sallan kuntaan Suomessa. Alakurtista etelään joki mutkitteli Toista maailmansotaa edeltäneen Suomen ja Neuvostoliiton rajan kahden puolen ja erkani Kutsajoen suun kohdalla alajuoksunsa loppuosaksi Neuvostoliiton puolelle.
Jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana joella taisteltiin.
Toisen maailmansodan jälkeisissä alueluovutuksissa koko joki ylintä yläjuoksuaan lukuun ottamatta tuli osaksi Neuvostoliittoa osana Neuvostoliitolle luovutettua Sallan–Kuusamon aluetta.
Asutus

Joen keskijuoksulle jää Alakurtin taajama Murmanskin alueella Venäjällä. Ennen toista maailmansotaa se oli yksi Sallan kylistä.
Turakaisten paratiisi

| Turakaisten paratiisi Sleepy Sleepers |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 1988
 Tyylilaji: huumorirock
 Kesto: 39.26
 Levy-yhtiö: Johanna Kustannus
Listasijoitukset
  Suomi: 25. (joulukuu 1988)
Sleepy Sleepersin muut julkaisut
| Sleepy Sleepers Sings Matti ja Teppo 1987 | Turakaisten paratiisi 1988 | Sleepy Sleepers Sings Elvis 1989 |
Turakaisten paratiisi on Sleepy Sleepersin albumi.
Kappaleet

Makkaraa (Oodi lehmälle)
Sulle silmäni annan
Sä puhut liikaa
Oodi Riekolle (Osa 1)
Viina, hanuri ja naiset
Oodi Riekolle (Osa 2)
Lapin juntti
Oodi sahdille
Heroiinimatka
Viilaten ja höyläten
Oodi Riekolle (Osa 3)
Helluntaina Heinolan country-festivaaleilla
Oodi Riekolle (Osa 4)
Naiseni on napakymppi
Oodi Riekolle (Osa 5)
Nykäsen Matti
Totuuden henki
La Turbie

| La Turbie |
| --- | --- |
 Trophée des Alpes
 vaakuna
 La Turbie
 Koordinaatit: 43°44′47″N, 7°24′06″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Provence-Alpit-Riviera
Departementti:  Alpes-Maritimes
Arrondissementti:  Nizza
Väkiluku (2010):  3 180 
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
La Turbie on kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-Maritimesin departementissa Provence-Alpit-Rivieran alueella. Se sijaitsee Välimeren läheisyydessä Ranskan Rivieralla ja sillä on vähän yhteistä rajaa Monacon kanssa. Kunnan nähtävyys on massiivinen Alppien voitonmerkki Trophée des Alpes, jonka roomalaiset pystyttivät vuonna 6 eaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta La Turbie Wikimedia Commonsissa
Kauno Turkka

Kauno Turkka
Kauno Josef Vilhelm Turkka (6. marraskuuta 1898 Alahärmä – 17. tammikuuta 1944 Rajajoki) oli Mannerheim-ristin ritari numero 126. Pataljoonankomentajana Jalkaväkirykmentti 27:ssä toiminut Turkka nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 16. tammikuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä everstiluutnantti. Turkka on haudattu Kalevankankaan hautausmaan sankarihautaan.
Tunturiorho

| Tunturiorho |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Asparagales
Heimo::  Kämmekkäkasvit Orchidaceae
Suku::  Tunturiorhot Chamorchis
Laji::  alpina
Kaksiosainen nimi
 Chamorchis alpina  (L.) Rich. 
Katso myös
   Tunturiorho Wikispeciesissä   Tunturiorho Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Tunturiorho (Chamorchis alpina) on Euroopan vuoristoalueilla kasvava elinvoimaiseksi luokiteltu pienikokoinen kämmekkäkasvi. Suomessa laji on kuitenkin harvinainen ja luonnonsuojeluasetuksessa rauhoitettu, Suomen uhanalaisluokituksessa se on erittäin uhanalainen.
Laji on läheistä sukua morfologisesti siitä suuresti poikkeavalle Traunsteinera-suvulle, ja se sijoitetaan joskus kyseiseen sukuun. Chamorchis-suvussa on vain yksi laji.
Ulkonäkö ja koko

Tunturiorho nousee keväällä kasvin kokoon nähden suurista munanmuotoisista versojuurimukuloista. Kukkavarren korkeus on vain n. 3–10 cm. Sen juurella on useiden hyvin kapeiden lehtien muodostama ruusuke. Lehdet ovat varren pituisia tai hiukan lyhyempiä. Kukinto on harsu latvatähkä. Pienet kukat ovat väriltään vihertävän ruskeita, ja niitä on tyypillisesti kolmesta kahteentoista kappaletta. Kukat ovat miltei kellomaisia, kukan huuli on kannukseton. Tunturiorho kukkii heinä-elokuussa.
Siementen lisäksi laji kykenee kasvulliseen lisääntymiseen muodostamalla vuosittain useita uusia versojuurimukuloita. Tämän takia tunturiorho kasvaa usein monivartisina tuppaina. Laji voi kuitenkin piileskellä vuosia maan alla sienirihmojen turvin ja mukulan varassa.
Levinneisyys

Tunturiorhoa tavataan Euroopassa vuoristoalueilta Alpeilta, Karpaateilta, Balkanilta sekä Skandinavian tunturialueilta Etelä-Norjasta Petsamoon saakka. Laji on esiintymisalueellaan hyvin paikoittainen, mutta kuitenkin runsaslukuinen. Suomessa sitä tavataan vain muutamalta Enontekiön Kilpisjärven suurtunturilta käsivarren Lapista. Ensimmäisen kerran laji löydettiin Suomessa vuonna 1911 Saanalta.
Elinympäristö

Tunturiorho on kalkinvaatija, ja se kasvaa erityisesti vuoristoruohikoilla ja -niityillä. Suomessa sitä esiintyy ainoastaan tunturien alapaljakoilla korkeintaan 850 metrin korkeudella, yleensä alueilla missä on muitakin tyypillisiä paljakoiden kalkinvaatijoita. Alpeilla lajia saatetaan tavataan aina 2000 metrin korkeuteen saakka.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2010: Tunturiorhon levinneisyys Suomessa
Pohjolan kasvien pauloissa: Chamorchis alpina - tunturiorho
Pinkka: Tunturiorho[vanhentunut linkki]
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q13100366  Wikispecies: Chamorchis alpina  ARKive: chamaeorchis-alpina  BOLD: 544644  CoL: TLRN  EoL: 1091086  EPPO: CMZAL  EUNIS: 189472  GBIF: 2791364  iNaturalist: 330718  IPNI: 622690-1  IUCN: 175955  NBN: NBNSYS0200003514  NCBI: 413032  Observation.org: 81318  Open Tree of Life: 1069818  PalDat: Chamorchis_alpina  PFI: 8216  Plant List: kew-38352  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:622690-1  Species+: 26583  Tropicos: 23513659  WFO: wfo-0000840547
Tuppisammalet

| Tuppisammalet |
| --- | --- |
 Puistotuppisammal (Timmia megapolitana)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Sammalet Bryobionta
Kaari::  Lehtisammalet Bryophyta
Luokka::  Aitosammalet Bryopsida
Lahko::  Tuppisammalet Timmiales
Heimo::  Tuppisammalet Timmiaceae
Suku::  Tuppisammalet Timmia  Hedw.
Katso myös
   Tuppisammalet Wikispeciesissä   Tuppisammalet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuppisammalet (Timmia) on tuppisammalten lahkoon kuuluva suku. Suomessa esiintyy viisi suvun lajia. Tuppisammalet muistuttavat ulkonäöltään karhunsammalia, mutta tuppisammalilla ei ole lehdissä lamelleja.
Lajeja > Suomessa esiintyvät tuppisammallajit

Timmia austriaca – isotuppisammal, elinvoimainen
Timmia bavarica – tunturituppisammal, vaarantunut
Timmia comata – tupsutuppisammal, vaarantunut
Timmia megapolitana – puistotuppisammal, hävinnyt
Timmia norvegica – lapintuppisammal, erittäin uhanalainen
Puistotuppisammal ilmeisesti esiintyy Suomessa, vaikka laji on luokiteltu vuonna 2010 alueellisesti hävinneeksi.
Miikka Tuominen

Miikka Kalevi Tuominen (s. 20. maaliskuuta 1978 Hollola) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muiden muassa MTV3:n draamasarjoissa Helppo elämä, Sydänjää ja Salatut elämät. Hänet on nähty myös kotikatsomoelokuvassa Väärät kengät ja draamaelokuvassa Espoon viimeinen neitsyt.
Koulutukseltaan Tuominen on teatteritaiteen maisteri. Hän on kiinnityksellä Jyväskylän kaupunginteatterissa, ja nähty muun muassa Pohjolan prinssi Florestanin, Tapparin ja Simon Striden rooleissa. Tällä hetkellä Tuominen näyttelee Hoikkaa Peter Pan -musikaalissa.
Näytelmiä Jyväskylässä

Kun isoisä Suomeen hiihti, 2018
Peter Pan (kadonnut poika Hoikka), 2017
Onnensirpaleita, 2017
Kolme sisarta, 2017
Diivat (Sput), 2017
Papin perhe, 2017
Ansa - musikaali liian hyvästä ihmisestä (Feenix Novan johtaja), 2016
Elämänmeno (Tappari)
Jekyll&Hyde (Simon Stride), 2016
Prinsessa Ruusunen - maailman ihanin satu (Pohjolan prinssi Florestan), 2015
Lainahöyhenissä
Kauppamatkustajan kuolema
Filmografia

| Vuosi | Nimi | Tyyli | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Espoon viimeinen neitsyt | elokuva | Telttapoika |
| 2004 | Väärät kengät | elokuva | Riku |
| 2007–2008 | Sydänjää | televisiosarja | Mikko Suutari |
| 2008 | Katso ihmistä | televisiosarja | Salaman kollega oikeudessa |
| 2009 | Salatut elämät | televisiosarja | Johan Brunberg |
| 2010 | Naisia kaupungilla | televisiosarja | Sampo |
| 2011 | Helppo elämä | televisiosarja | Lari |
| 2011 | Villa Helena | televisiosarja | Toni |
| 2013 | Kansan mies | televisiosarja | neurologi |
| 2014 | Mustat lesket | televisiosarja | lakimies |
| 2014 | Muutoksii | elokuva | virkailija |
Aiheesta muualla

Miikka Tuominen Elonetissä.
Miikka Tuominen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Miikka Tuominen näyttelijäliiton sivuilla (naytteiljaliitto.fi) (Arkistoitu – Internet Archive)
http://teatterikarpanen.blogspot.fi/search/label/Miikka%20Tuominen
http://jyvaskyla.fi/kaupunginteatteri (Arkistoitu – Internet Archive)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Tupa

Lepikon torpan tupa.
Freka Ålanderin karjalaista asumusta esittävä opetustaulu vuodelta 1910 (alla laulamassa todennäköisesti Poavila ja Triihvo Jamanen)
Tupa on perinteisessä, lähinnä itäsuomalaisessa ja paikoin eteläsuomalaisessa maalaistalossa, ollut rakennuksen eteläpäädyssä sijaitseva tilava asuinhuone, joka nykykäsityksessä vastaa sekä olohuonetta että keittiötä.
Tuvan tärkein tunnusmerkki on ainakin maan itäosassa ollut suuri leivinuuni, joka aikaisemmin yleensä sijaitsi nurkassa. Tyypillisiä tuvalle ovat olleet ja joskus edelleenkin ovat seinänvieriä kiertävät penkit ja suuri ruokapöytä. Koska tupa yleensä käsittää rakennuksen koko päädyn, sen ikkunat avautuvat kolmeen suuntaan ja huone on varsin valoisa. Varhaisempina aikoina talo käsitti usein kaksi tupaa, joiden välissä on läpikuljettava eteinen. Myöhemmin tupa jaettiin kahdeksi kamariksi. Tällöin isäntäpariskunta siirtyi asumaan toiseen kamareista, ja tupaan jäi muu talonväki. Tavalliset savolaisen ja eteläkarjalaisen tuvan mitat ovat 7×7 m tai 8×8 m, jolloin huone on noin 50 tai 65 neliömetrin laajuinen. Suurimmat nykyiset tuvat ovat noin 100 neliömetrin suuruisia. Tiedetään puolentoistasadan ja jopa lähes parin sadan neliön tupia ajalta, jolloin useat sukulaisperheet asuivat yhdessä. Tuvaksi voidaan sanoa myös asuinrakennusta kokonaisuudessaan.
Länsi-Suomessa tuvalla tarkoitetaan useimmiten pientä asuinrakennusta, lähinnä mökkiä. Joskus sanalla on myös talon suurimman huoneen merkitys. Länsisuomalaisessa asuinrakennuksessa suuri asuinhuone on ollut paikoin nimeltään pirtti ja monin paikoin sikäläiseen asuinrakennukseen on kuulunut erityinen, suuri juhlahuone, jota on sanottu saliksi. Varuskunnissa tupa on joukkueen, puolijoukkueen tai ryhmän (10–20 hengen) majoitustila.
Etymologia

Suomessa suosittiin 1900-luvun puolivälissä selitystä, jonka mukaan tupa olisi ollut peräisin ruotsin sanasta stuga. Ruotsiin tupamaiset asuinhuoneet levisivät kuitenkin paljon myöhemmin kuin Viroon, Karjalaan ja Suomeen. Sen sijaan lähteenä voi olla germaanisen kantakielen tai romaanisten kielten lämmintä asumusta tarkoittava sana (stub*). On myös esitetty myöhäiskantaslaavin sanaa истъба / istŭba 'lämmitettävä huone; tupa; talo'lähde?.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tupa Wikimedia Commonsissa
Turkmantšain rauha

Piirros rauhansopimuksen allekirjoitustilaisuudesta.
Turkmantšain rauha oli Venäjän ja Persian välillä vuonna 1826 alkaneen sodan päättänyt rauhansopimus. Se solmittiin Turkmantšain kylässä lähellä Täbriziä 22. helmikuuta 1828. Sopimuksen allekirjoittivat Venäjän joukkoja johtanut Ivan Paskevitš ja Persian armeijan komentaja, Fath Ali Šah‎in poika Abbas Mirza. Rauhanehtojen laatimiseen osallistuivat venäläinen kirjailija Aleksandr Gribojedov sekä välittäjänä toiminut Britannian lähettiläs John MacDonald.
Persian sodassa kokeman tappion jälkeen Venäjä pystyi sanelemaan ehtonsa, jotka määrittivät maiden välisiä suhteita lähes vuosisadan ajan. Persia luovutti Venäjälle Jerevanin ja Nahitševanin kaanikunnat, suostui armenialaisten muuttoon Venäjälle, lupautui maksamaan suuren sotakorvauksen ja myönsi Venäjälle yksinomaisen oikeuden pitää sotalaivastoa Kaspianmerellä. Samalla Venäjä tunnusti Abbas Mirzan Persian kruununperijäksi ja maat solmivat kauppasopimuksen, joka antoi venäläisille kauppiaille oikeuden toimia koko Persian alueella. Rauhan seurauksena britit myönsivät Persialle taloudellista tukea, mutta luopuivat vuoden 1814 Teheranin sopimuksen ehdosta, jonka mukaan Britannian tuli auttaa Persiaa sotilaallisesti. Samalla Venäjä korvasi Ranskan brittien tärkeimpänä kilpailijana vaikutusvallasta Persiassa.
Tundrahopeatäplä

| Tundrahopeatäplä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Erittäin uhanalainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Kaposiivet ja hopeatäplät Heliconiinae
Suku::  Boloria
Laji::  chariclea
Kaksiosainen nimi
 Boloria chariclea  (Schneider, 1794) 
Synonyymit
 Clossiana chariclea 
Katso myös
   Tundrahopeatäplä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tundrahopeatäplä (Boloria chariclea) on täpläperhosten heimoon kuuluva keskikokoinen päiväperhonen.
Koko ja ulkonäkö

Tundrahopeatäplän siipien kärkiväli on noin 32–42 mm. Naaraat ovat keskimäärin koiraita suurempia. Siipien yläpinnan pohjaväri on ruskeankeltainen, siipien tyvessä on mustaa kehnää, erityisesti takasiivissä. Etusiipien yläpuolen kapeat mustat kirjaukset ovat yhtyneet usein juoviksi. Takasiiven alapinnan pohjaväri on punaruskea–mustanruskea, jossa on hopeisia täpliä. Laji muistuttaa hyvin paljon pohjanhopeatäplää, mistä sen erottaa takasiipien alapinnan ulkoreunan puuttuvista T-kirjaimen muotoisista kuvioista.
Levinneisyys

Tundrahopeatäplä esiintyy sirkumpolaarisesti Euraasian ja Pohjois-Amerikan pohjoisosissa ja Grönlannissa. Suomessa sitä esiintyy Lapin korkeimmilla tuntureilla Utsjoella, Inarissa, Enontekiöllä ja Pallas-Ounastunturin alueella. Se on löydetty myös Sokostilta.
Elinympäristö

Tundrahopeatäplän elinympäristöä ovat tundra, tunturiniityt, tuntureiden paljakat ja rinteet sekä alempana myös suomainen maasto.
Lentoaika ja elintavat

Tundrahopeatäplän lentoaika on kesä–heinäkuussa riippuen säistä. Suomessa lentoaika on yleensä heinäkuun ensimmäisellä puoliskolla. Perhonen talvehtii mahdollisesti keskenkasvuisena toukkana.
Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat liekovarpio (Cassiope tetragona) ja lapinorvokki (Viola biflora).