stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hanoi Rocks
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
The First Hanoi Rocks Website – Kaikki Hanoi Rocksista
Virallinen fanituotekauppa (levyt ja fanituotteet)
Hanoi Rocks Last.fm:ssä (englanniksi)
Hanoi Rocks Myspacessa (englanniksi)
Official Hanoi Rocks Street Team Myspacessa (englanniksi)
Ylen Elävä arkisto: Hanoi Rocks
Ylen Elävä arkisto: Kolkyt tonnii lompakossa
Hanoi Rocks – All Those Wasted Years -kirja Liken sivulla
| n k Hanoi Rocks |
| --- | --- |
 Michael Monroe  Andy McCoy  Conny Bloom  Andy ”A.C.” Cristell  Jolle Atlagic   Nasty Suicide  Sam Yaffa  Stefan Piesnack  Gyp Casino  Terry Chimes  Timo Kaltio  Razzle  Jesu Hämäläinen  Ilpo ”Nedo” Soininen  René Berg  Peki Sirola  Costello Hautamäki  Timpa Laine  Stevie Klasson  Kari Lahtinen 
Studioalbumit:  Bangkok Shocks, Saigon Shakes, Hanoi Rocks  Oriental Beat  Self Destruction Blues  Back to Mystery City  Two Steps from the Move  Twelve Shots on the Rocks  Another Hostile Takeover  Street Poetry 
Livealbumit:  All Those Wasted Years  Rock & Roll Divorce 
EP:t:  Love’s an Injection  Malibu Beach  Mental Beat  Up Around the Bend  Underwater World  People Like Me 
Singlet:  I Want You  Tragedy  Desperados  Dead By X-Mas  Love’s an Injection  Motorvatin’  Malibu Beach  Until I Get You  Up Around the Bend  Underwater World  Don’t You Ever Leave Me  People Like Me  A Day Late, A Dollar Short  Keep Our Fire Burning  Back in Yer Face  Fashion  This One’s for Rock’n’Roll  Teenage Revolution 
Muuta:  Jäsenet  Diskografia 
  Luokka   Commons 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Yhdysvallat  Tšekki 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle 
Uuden Hanoi Rocksin vuonna 2002 käyttöön ottama logo, joka on Twelve Shots on the Rocks -albumin kansikuvana. Hanoi Rocksin logo on aina ollut ruusu tai sen tyylitelmä
Michael Monroe, 2005
S/S Heikki Peuranen

| S/S Heikki Peuranen |
| --- | --- |
 S/S Heikki Peuranen ja proomu Enea.
Tyyppi:  Höyrykäyttöinen hinaaja  Nykyisin huviliikenteessä
Lippuvaltio:   Suomi
Kotipaikka:  Mikkeli
Aiemmat nimet:  P 25
Omistaja:  Yksityisomistuksessa mm tommi mäkinen
Aiemmat omistajat:  Venäjän Keisarillinen laivasto, Kronstadt (1897 - 1917), Enso-Gutzeit Oy, Savonlinna (1917 - 1968).  Vuodesta 1969 lähtien alus on ollut yksityisomistuksessa.
Rakennustelakka:  Gallenin konepaja, Viipuri
Vesillelasku:  1897
Tekniset tiedot
Pituus:  23,07 m
Leveys:  5,23 m
Syväys:  2,70 m
Bruttovetoisuus (GT):  62,61 tonnia
Koneisto:  Trippeli-höyrykone
Koneteho:  310 ihv kW
Nopeus:  12 kn
S/S Heikki Peuranen on suomalaisomistuksessa oleva vuonna 1897 Viipurissa rakennettu teräs- ja rautarunkoinen höyryalus. Se palveli Kronstadtin laivastotukikohdassa tunnuksella P 25 vuoteen 1917, jolloin se joutui Suomen valtiolle. Valtio myi aluksen edelleen Enso-Gutzeit Oy:lle, joka käytti sitä vuoteen 1968 saakka hinaajana Saimaalla. Tämän jälkeen alus myytiin yksityiselle huvialukseksi. S/S Heikki Peuranen on merkitty Suomen perinnelaivarekisteriin ja se on museaalisesti arvokas pienalus.
Aluksen rinnalla kulkee myös niin kutsuttu eväskontti, halkoja kuljettava proomu Enea.
25. kesäkuuta 2005 alus sai pohjakosketuksen Peuhkurinsaaren länsipuolella Puumalan kunnan alueella ja upposi osittain. Kaikki laivalla olijat siirrettiin lähistöllä olleisiin huviveneisiin, ja alus nostettiin joitakin viikkoja myöhemmin. Kevättalvella 2010 Heikki Peuranen upposi toistamiseen. Mikkelin satamassa talvehtinut laiva upposi osittain jäihin. Tarkkaa syytä uppoamiseen ei tiedetä.
Tekniset tiedot

Rakennusaine: Teräs
Kattilan tulipinta: 77 m²
Polttoaine: Puu
Kirjallisuutta

Käyhkö Arttu: Saimaa ja laivat Kustantaja Laaksonen, 2015 ISBN 978-952-5805-75-8
Aiheesta muualla

Suomen Höyrypursiseura
Markku Heikkilä

Markku Heikkilä elokuussa 2011.
Markku Kalervo Heikkilä (s. 23. kesäkuuta 1953 Hauho) on suomalainen radiotoimittaja, pakinoitsija ja ravintoloitsija. Hän on toiminut Radio Auran Aaltojen ja Radio Sadan päätoimittajana. Hänet tunnetaan muun muassa Turku-aiheisista pakinajulkaisuistaan. Vuosina 1997–2007 hän toimi ravintoloitsijana Turussa ravintola Puutorin Vessassa.
Heikkilä toimi Auran Aaltojen ensimmäisenä päätoimittajana vuosina 1985–1989 ja vuosina 1989–1994 Radio Sadan päätoimittajana. Vuonna 1989 Heikkilä sai parhaan paikallisradioesiintyjän Telvis-palkinnon.
Heikkilä on tehnyt vuodesta 1995 Radio Sataan humoristisia ”Uutissi Turust” -murreuutisia,. Vuodesta 2013 niitä on kuultu Iskelmä-radiokanavalla. Uutisia on vuosittain julkaistu kirjoina, ja Facebookissa niillä oli vuoden 2018 alussa noin 44 000 seuraajaa.
Julkaisuja

Matti ja Teppo. Vitsit & vaiheet.  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-32658-5
Turku. Ikikaunis.  (Valokuvat: Esko Jämsä)  Helsinki:  Kirjapaja, 2008.  ISBN 978-951-607-694-5
Kansan kerrokset. Hesburger-Salmeloiden taival kaikilla mausteilla.  Helsinki:  Kirjapaja, 2009.  ISBN 978-951-607-971-7
Meremme – Itämeri monessa valossa (toim. yhdessä Harri Ekebomin kanssa), Kirjakaari 2012. ISBN 978-952-5969-12-2
Ike : unohtumaton Ilkka Kanerva.  Helsinki:  Readme.fi, 2023.  ISBN 978-952-373-623-8
IKE Unforgettable Ilkka Kanerva.  Turku:  Epicoutrun, 2023.  ISBN 978-952-65341-0-7
Martin Brodeur

| Martin Brodeur |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. toukokuuta 1972 (ikä 52) Montreal, Quebec, Kanada
Kansalaisuus:   Kanada  Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  maalivahti
Maila:  oikea
Hanska:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  98 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1991–2015
Seurat:  Utica Devils (AHL) New Jersey Devils (NHL)   St. Louis Blues (NHL)
NHL-varaus:  20. varaus, 1990 New Jersey Devils
Hockey Hall of Fame
 2018 
| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Martin Brodeur talviolympialaisissa vuonna 2010. |  Martin Brodeur talviolympialaisissa vuonna 2010. |  Martin Brodeur talviolympialaisissa vuonna 2010. |  |
Maa:   Kanada
Miesten jääkiekko
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Salt Lake City 2002 | jääkiekko |  |
|  Kultaa | Vancouver 2010 | jääkiekko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Itävalta 1996 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Itävalta 2005 | jääkiekko |  |
| Maailmancup  | Maailmancup  | Maailmancup  |  |
|  Kultaa | World Cup 2004 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | World Cup 1996 | jääkiekko |  |
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | New Jersey Devils | 1995  |
|  | New Jersey Devils | 2000  |
|  | New Jersey Devils | 2003  |
Martin Pierre Brodeur (s. 6. toukokuuta 1972 Montreal, Quebec, Kanada) on kanadalais-yhdysvaltalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti, joka on perhetaustaltaan kanadanranskalainen. Brodeuria pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista jääkiekkomaalivahdeista. Brodeur pelasi 21 kautta New Jersey Devilsissä ja pitää hallussaan useita NHL-liigan ennätyksiä.
Brodeur pelasi viimeiset ottelunsa St. Louis Bluesin organisaatiossa, jossa hänelle kertyi kolme voittoa ja kolme tappiota. Hän ilmoitti uransa lopettamisesta 2015 vuoden tammikuussa ja hän siirtyi St. Louis Bluesin varatoimitusjohtajaksi.
Brodeur on saavuttanut NHL:n historiassa eniten runkosarjassa otteluvoittoja ja nollapelejä, mutta toisaalta hän on kärsinyt myös eniten tappioita. Hän on eniten NHL:n runkosarjaotteluita pelannut maalivahti ja hänen nimissään on muitakin NHL-ennätyksiä. Hän pelasi alle 30 voitettua ottelua vain kolmesti kauden 1995–1996 jälkeen. Hän on NHL:n historian ainoa maalivahti, jolla on kahdeksan yli 40 voiton kautta. Lisäksi Brodeur on voittanut neljä kertaa Vezina Trophyn, viisi kertaa William M. Jennings Trophyn, ollut kymmenen kertaa valittuna NHL:n tähdistöotteluun sekä voittanut Calder Memorial Trophyn ja on toinen kahdesta maalivahdista, jotka ovat onnistuneet NHL:ssä maalinteossa sekä runkosarjassa että pudotuspeleissä.
Olympiavoittaja Brodeur on voittanut kolme Stanley Cupia. Brodeur kuuluisi niin sanottuun kolmen kullan klubiin, jos Kanada olisi onnistunut voittamaan Tšekin jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen loppuottelussa vuonna 1996 tai vuonna 2005. Klubiin pääsyyn vaaditaan Stanley Cup, maailmanmestaruus ja olympiakulta. Brodeurin pelityyliä pidetään yleisesti ottaen ainutlaatuisena, eikä sitä voi verrata kenenkään aiemman tai nykyisen maalivahdin pelityyliin.kenen mukaan?
Varhainen elämä

Brodeur seurasi isänsä Denisin menestystä tämän pelatessa Kanadan maajoukkueessa sen voittaessa pronssia vuoden 1956 olympialaisissa. Peliuransa jälkeen hänen isä-Brodeur teki pitkän uran Montreal Canadiensin valokuvaajana. Hän kuvasi Canadiensin otteluissa ja tapahtumissa yli 20 vuoden ajan. Martin Brodeurin varttuessa Patrick Roysta tuli hänen esikuvansa.
Brodeur aloitti jääkiekkoilun hyökkääjänä. Hänen maalivahtiuransa alkoi valmentajan kysyttyä, haluaisiko Brodeur olla nuorten turnauksessa varamaalivahtina. Brodeur on kertonut:
»Seuraavalla kaudella valmentajani kysyi, haluanko pelata maalivahtina vai hyökkääjänä. Se oli elämäni suurin päätös ja tein sen 7-vuotiaana. En tiedä miksi päätin niin, mutta ajattelin, että olisi kivaa pelata maalilla.»
Kannattajat ja kykyjenetsijät huomasivat pian Brodeurin taidot maalivahtina. Vuonna 1990 hän pelasi ensi ottelunsa Quebec Major Junior Hockey Leaguessa, jossa hän pelasi Saint-Hyacinthe Laserissa. Hänet valittiin QMJHL:n tulokkaiden tähdistöön ja koko liigan toiseen tähdistöön vuonna 1992.
Brodeur varattiin New Jersey Devilsiin ensimmäisen kierroksen 20. pelaajana vuoden 1990 NHL:n varaustilaisuudessa.
NHL-ura > 1991–1995

Tulokaskaudestaan 1991–1992 Brodeur vietti suurimman osan kaudesta QMJHL:ssä Saint-Hyacinthe Laserissa, mutta hänet kutsuttiin NHL:ään pelaamaan neljän ottelun ajaksi, kun New Jerseyn molemmat maalivahdit Chris Terreri ja Craig Billington loukkaantuivat. Brodeur voitti ensimmäisessä NHL-ottelussaan Boston Bruinsin lukemin 4–2. Hän pelasi myös yhden pudotuspeliottelun.
Seuraavan kauden Brodeur pelasi kokonaan AHL:ssä farmijoukkue Utica Devilsissä. Kaudella 1993–1994 hän kuitenkin palasi pysyvästi NHL:ään, jossa voitti liigan parhaalle tulokkaalle jaettavan palkinnon Calder Memorial Trophyn. Hän oli yksi tärkeimmistä Devilsin palaajista liigan toiseksi parhaalla saldolla, ja Devils eteni itäisen konferenssin loppuotteluihin, jossa joukkue kuitenkin hävisi New York Rangersille seitsemännessä pelissä. Runkosarjassa Brodeur sijoittui toiseksi päästettyjen maalien keskiarvossa ja neljänneksi torjuntaprosenteissa pelattuaan kauden aikana 47 ottelua. Hyvät otteet auttoivat hänet nousemaan Terrerin edelle kilpailussa ykkösmaalivahdin paikasta.
Kaudella 1994–1995 Devils sijoittui NHL:n yhdeksänneksi ja oman konferenssinsa viidenneksi, eikä siitä odotettu Stanley Cupin voittajaa. Brodeurin johdolla joukkue kuitenkin kukisti ensimmäisellä kierroksella Boston Bruinsin. Toisella kierroksella Devils voitti Pittsburgh Penguinsin Brodeurin päästäessä vain kahdeksan maalia viidessä ottelussa. Kolmannella kierroksella Devils voitti Philadelphia Flyersin kuudessa ottelussa ja pääsi ensimmäisen kerran seurahistoriansa aikana Stanley Cupin loppuotteluihin, joissa se kohtasi Detroit Red Wingsin. Brodeurin vahvan pelaamisen ja Devilsin pahamaineisen trap-muodostelman turvin joukkue voitti Stanley Cupin suoraan neljässä ottelussa. Detroit onnistui tekemään loppuotteluissa vain seitsemän maalia. Näin ollen Brodeur voitti Stanley Cupin jo toisella täydellä kaudellaan NHL:ssä.
NHL-ura > 1995–1999

Menestyksekkään vuoden jälkeen Devils jäi kaudella 1995–1996 kokonaan pudotuspelien ulkopuolelle Brodeurin pelatessa joukkueen 82 ottelusta 74. Samalla hän saavutti NHL:n ennätyksen ollen yhden kauden aikana eniten minuutteja pelannut maalivahti. Hän oli liigan toiseksi eniten nollapelejä pelannut maalivahti kuudella nollapelillään. Hänet valittiin pelaamaan tähdistöotteluun itäisen konferenssin joukkueen aloittavana maalivahtina. Tähdistöottelussa hän pysäytti kaikki häntä kohti lauotut 12 laukausta. Brodeur sijoittui kauden päätteeksi neljänneksi äänestyksessä liigan parhaalle maalivahdille annettavasta Vezina Trophysta. Hän edusti myös Kanadan maajoukkuetta vuoden 1996 maailmancupissa. Joukkue hävisi loppuottelussa Yhdysvalloille.
Kaudella 1996–1997 Devils sijoittui jälleen NHL:n kärkipäähän, kolmanneksi. Brodeur valittiin jälleen tähdistöotteluun ja Vezina Trophy -ehdokkaaksi. Hänen päästettyjen maalien keskiarvonsa oli alhaisempi kuin yhdelläkään muulla maalivahdilla lähes 30 vuoteen, ja Brodeur voitti William M. Jennings Trophyn. Hänen torjuntaprosenttinsa oli 92,7 ja hän pelasi kymmenen nollapeliä kauden aikana. 17. huhtikuuta 1997 Brodeur onnistui maalinteossa lyömällä kiekon Montreal Canadiensin tyhjään maaliin New Jerseyn voittaessa ottelun maalein 5–2. Kyseessä oli vasta toinen kerta, kun maalivahti onnistui tekemään maalin NHL:n pudotuspeleissä sekä viides kerta runkosarja mukaan lukien. Devils voitti sarjan ja eteni toiselle kierrokselle, jossa se hävisi New York Rangersille.
Seuraavana vuonna Brodeur torjui joukkueelleen 43 voittoa ja kymmenen nollapeliä. Devils sijoittui itäisen konferenssin ensimmäiseksi, mutta tippui pudotuspeleissä heti ensimmäisellä kierroksella Ottawa Senatorsille. Brodeur voitti toisen kerran peräkkäin William M. Jennings Trophyn, ja hänet valittiin jälleen ehdokkaaksi Vezina Trophyn voittajaksi.
Kaudella 1998–1999 Devils sijoittui itäisen konferenssin kolmanneksi Brodeurin pelatessa joukkueensa 39 pelissä. Hänet valittiin jälleen Vezina Trophy -ehdokkaaksi ja tähdistöottelussa pelaavaksi maalivahdiksi. Tähdistöottelu oli hänelle neljäs. Pudotuspeleissä Devils tippui jälleen ensimmäisellä kierroksella, tällä kertaa Pittsburgh Penguinsille. Kyseiset pudotuspelit olivat Brodeurin viisivuotisen uran huonoimmat, sillä hänen torjuntaprosenttinsa oli vain 85,6 ja hän päästi 20 maalia seitsemässä ottelussa.
NHL-ura > Brodeur-sääntö

Kauden 2004–2005 työsulun jälkeen NHL:ään lisättiin kaudeksi 2005–2006 uusi sääntö, joka estää maalivahteja pelaamasta kiekkoa muualla kuin maalialueen ympärillä olevan puolisuunnikkaan sisällä. Brodeur oli yksi NHL:n parhaista kiekonkäsittelijöistä, joten sääntö on tullut tunnetuksi niin sanottuna Brodeur-sääntönä. Vuonna 2009 säännön poistamisesta keskusteltiin, koska moni puolustaja oli loukkaantunut, kun heitä oli taklattu selkään kiekontavoittelutilaneessa. Ehdotus kuitenkin hylättiin ja sääntö pysyi ennallaan.
NHL-ura > 2009–2014

Urallaan Brodeur rikkoi useita maalivahtien ennätyksiä, esimerkiksi:
Eniten voittoja uran aikana (691), edellinen ennätys Patrick Royn 551 voittoa
Eniten nollapelejä pudotuspeleissä uran aikana, edellinen ennätys Patrick Royn 23 nollapeliä
Eniten pelattuja minuutteja runkosarjassa uran aikana (74 440), edellinen ennätys Patrick Royn 60 235 minuuttia
Eniten pelattuja runkosarjaotteluita uran aikana (1 266), edellinen ennätys Patrick Royn 1 029 ottelua
Eniten nollapelejä runkosarjassa uran aikana (125), edellinen ennätys Terry Sawchukin 103 nollapeliä.
30. joulukuuta 2009 Brodeur teki ammattilaisennätyksen torjumalla 105. nollapelinsä, jolla hän ohitti George Hainsworthin. 6. huhtikuuta 2010 Brodeur pelasi uransa 600. voiton 3–0-nollapelillä. Nollapeli oli hänen uransa 110:s.
Kauden 2009–2010 päätteeksi Brodeur johti NHL:n tilastoja runkosarjavoitoissa (45), runkosarjan nollapeleissä (9), pelatuissa runkosarjapeleissä (77) ja peliminuuteissa (4 499). Hän myös voitti viidennen William M. Jennings Trophynsa ja oli liigan kolmanneksi paras päästettyjen maalien keskiarvossa. Hän pelasi myös kaksi nollapeliä perättäisissä otteluissa hallitsevaa Stanley Cup -mestaria Pittsburgh Penguinsia vastaan. Devils voitti ottelut maalierolla 6–0. Devils kuitenkin hävisi pudotuspeleissä ensimmäisellä kierroksella Philadelphia Flyersille viisi ottelua kestäneessä sarjassa.
Kaudella 2011–2012 Devils palasi vuoden tauon jälkeen pudotuspeleihin Brodeurin pelatessa 14. yli 30 otteluvoiton kautensa. Konferenssin puolivälierien ensimmäisessä ottelussa Florida Panthersia vastaan Brodeurista tuli toinen maalivahti, joka on onnistunut ottamaan 100 voittoa NHL:n pudotuspeleissä, kun Devils voitti ottelun maalein 3–2. Neljännessä ottelussa Brodeur rikkoi NHL:n pudotuspelien nollapeliennätyksen. Edellinen ennätys oli Patrick Royn hallussa 23 nollapelillä.
25. toukokuuta 2012 Brodeur ja Devils kukistivat New York Rangersin 3–2-lukemin jatkoajalla Adam Henriquen maalilla. Samalla Devils eteni viidennen kerran Brodeurin uran aikana Stanley Cupin loppuotteluihn. Loppuotteluissa New Jersey kuitenkin hävisi seurahistoriansa ensimmäisen Stanley Cupin kuudessa ottelussa voittaneelle Los Angeles Kingsille.
Kesäkaudella 2012 Brodeur palkkasi agentti Pat Brissonin edustamaan häntä sopimusneuvotteluissa. 2. heinäkuuta 2012 Brodeur kuitenkin teki 9 miljoonan dollarin arvoisen ja kahden vuoden mittaisen jatkosopimuksen New Jersey Devilsin kanssa.
21. maaliskuuta 2013 Brodeur palasi selkävamman jälkeen kaukaloon ja teki maalin Carolina Hurricanesia vastaan. Hänestä tuli maalin myötä ainoa NHL-maalivahti, joka on onnistunut kolmesti tekemään maalin ja Jevgeni Nabokovin jälkeen toinen maalivahti, joka on tehnyt maalin ylivoimalla.
28. kesäkuuta 2013 ilmoitettiin Brodeurin valitsemisesta NHL 14 -videopelin kansikuvaan. Hän kukisti äänestyksessä Sergei Bobrovskin.
7. kesäkuuta 2014 Brodeur kertoi ESPN:lle, että hän tahtoi kokeilla vapaiden pelaajien markkinoita ennen kautta 2014–2015. Samalla päättyi hänen 21-vuotinen uransa New Jersey Devilsin organisaatiossa.
NHL-ura > St. Louis Blues

26. marraskuuta 2014 Brodeur siirtyi koeajalle St. Louis Bluesiin joukkueen aloittavana maalivahtina toimineen Brian Elliottin loukkaannuttua. Viikkoa myöhemmin 2. joulukuuta Brodeur ja St. Louis Blues solmivat yhden vuoden mittaisen sopimuksen, jonka arvo oli 700 000 dollaria. Sen  lisäksi Brodeur oli saava bonuksena 10 000 dollaria jokaisesta pisteestä, jonka hän joukkueelle onnistuisi hankkimaan, eli 10 000 dollaria jatkoaikatappiosta ja 20 000 dollaria voitosta. Tammikuussa 2015 St. Louis ilmoitti myöntäneensä Brodeurille yhden viikon mittaisen virkavapaan. Tammikuun lopulla 2015 Brodeur ilmoitti lopettavansa uransa pelattuaan NHL-tasolla 22 kauden ajan.
Ennätyksiä ja merkkipaaluja

Ennen kauden 2009–2010 alkua Brodeur oli pelannut 999 NHL:n runkosarjaottelua ja 176 pudotuspeliottelua. Hän ohitti Patrick Royn saavutettujen otteluvoittojen määrässä 17. maaliskuuta 2009 ottelussa Chicago Blackhawksia vastaan. Ottelun jälkeen Brodeurilla oli koossa 552 voittoa. Brodeur oli ennen kauden alkua toisella sijalla nollapelien määrässä 101 nollapelillä. Pudotuspeleissä Brodeur saavutti 99 voittoa ja 24 pelasi nollapeliä. Kymmenen vuoden ajan Brodeur on voittanut joka kausi vähintään 35 ottelua, ja hän on ainoa maalivahti NHL:n historiassa, joka on saavuttanut seitsemänä kautena vähintään 40 voittoa. Kaudella 2006–2007 Brodeur saavutti myös yhden kauden voittoennätyksen voitettuaan 48 ottelua. Kauden 2009–2010 aikana Brodeur ohitti Patrick Royn runkosarjaotteluiden määrässä (1 029) ja Terry Sawchukin nollapelien määrässä (104).
Brodeur on toisena NHL:n maalivahtien kaikkien aikojen maalipörssissä tehopisteillä 2+45=47.
Brodeur on myös eniten häviöitä torjunut NHL-vahti.
Pelityyli

Brodeur käyttää maalivahtina hybridityyliä, jossa hän seisoo enemmän kuin perhosmaalivahdit. Hän on kuitenkin käyttänyt myös monia muita moderneja tekniikoita. Brodeur tunnetaan mailankäsittelytaidoistaan, hyvästä sijoittumisestaan ja reflekseistään, erityisesti hanskakäden torjunnoistaan. Brodeurin kiekonkäsittelytaidot saivat NHL:n muuttamaan sääntöjään, jotka koskivat maalivahtien kiekkoon koskemista maalialueen ulkopuolella.
Muuta

Brodeurin poika Anthony Brodeur on myös maalivahti. New Jersey Devils varasi hänet 7. kierroksella vuoden 2013 varaustilaisuudessa. Anthony Brodeur pelasi 2013–2014 ensimmäisen kautensa QMJHL juniorisarjan Gatineau Olympiquesissa.
Brodeur on tehnyt 3 maalia NHL:ssä. Hän on myös ensimmäinen ottelun voittomaalin NHL:ssä tehnyt maalivahti. Hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden joulukuussa 2009.
Saavutuksia ja palkintoja

Maailmancupin voitto vuonna 2004 ja hopeaa vuonna 1996
LHJMQ:n tulokasjoukkueessa vuonna 1990
LHJMQ:n kakkostähdistössä vuonna 1992
Calder Memorial Trophy vuonna 1994
Stanley Cup vuosina 1995, 2000 ja 2003
NHL:n tähdistöottelussa vuosina 1996–2001, 2003–2004 ja 2007, eli yhdeksän kertaa
William M. Jennings Trophy vuosina 1997, 1998, 2003, 2004 ja 2010
NHL:n kakkostähdistössä vuosina  1997, 1998, 2006 ja 2008
Talviolympialaisissa vuosina 1998, 2002 (kultaa), 2006, ja 2010 (kultaa)
Vezina Trophy vuosina 2003, 2004, 2007, 2008
NHL:n ykköstähdistössä vuosina 2003, 2004 ja 2007
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Martin Brodeur Wikimedia Commonsissa
Martin Brodeurin kotisivu
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Chris Osgood & Mike Vernon  Patrick Roy  Tim Thomas & Manny Fernandez | William M. Jennings Trophyn voittaja 1997, 1998 (vuonna 1997 yhdessä Mike Dunhamin kanssa) 2003, 2004 (vuonna 2003 tasapeli Roman Čechmánekin ja Robert Eschen kanssa) 2010 | Seuraaja: Ed Belfour & Roman Turek  Miikka Kiprusoff  Roberto Luongo & Cory Schneider |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Teemu Selänne | Calder Memorial Trophyn voittaja 1994 | Seuraaja: Peter Forsberg |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: José Théodore Miikka Kiprusoff | Vezina Trophyn voittaja 2003, 2004 2007, 2008 | Seuraaja: Miikka Kiprusoff Tim Thomas |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Martin Brodeur
Brodeur lämmittelee ennen ottelua maaliskuussa 2003.
Niin sanotun Brodeur-säännön jälkeen maalivahdit saivat käsitellä kiekkoa vain maalin takana olleen puolisuunnikkaan alueella.
Brodeur vuonna 2008.
Sean Avery yrittää häiritä Brodeurin keskittymistä pudotuspelien ensimmäisen kierroksen kolmannessa ottelussa vuonna 2008.
Brodeur pelaamassa marraskuussa 2011.
Käännös suomeksi
Työmotivaatio

Työmotivaatio on erityisesti työorganisaatiossa, tarkoittaa tutkimusta ja toimintaa, joka tähtää työntekemisen motivaation ja siten työtehon parantamiseen.lähde? Motivaatiota ja sen muodostumista kuvaillaan erilaisilla motivaatioteorioilla, jotka jakautuvat tarveteorioihin (sisältöteoriat) ja prosessiteorioihin (kognitiiviset teoriat). Motivaatioteorioita yhdistelemällä saadaan tekijäryhmät, jotka vaikuttavat työmotivaatioon. Porter ja Miles (1974) kokosivat joukon tekijöitä, jotka vaikuttavat työorganisaatiossa työmotivaatioon: työntekijän persoonallisuus, työn ominaisuudet, työympäristö. Elämänkaariteorioiden mukaan voidaan vielä joukkoon lisätä elämänvaihe.
Työntekijän persoonallisuus

Monien tutkimuksien mukaan persoonallisuus on yksi merkittävimmistä tekijöistä, joka selittää erilaisuutta suoritusten ja ponnistusten tasossa. Erityisesti työmotivaatioon vaikuttavia persoonallisuustekijöitä ovat ihmisten mielenkiinnon kohteet, asenteet työtä ja itseään kohtaan sekä erilaiset tarpeet.
Ihmisen mielenkiinnon kohde näyttää tarkkaavaisuuden suuntaan, ja työntekijän mielenkiinnosta riippuu se, miten ulkoinen ärsyke vaikuttaa hänen käyttäytymiseensä. Ihmistä, joka ei ole kiinnostunut omasta työstänsä tai joka kokee jopa vastenmielisyyttä omaa työtänsä kohtaan, on äärimmäisen vaikea motivoida. Tällainen työntekijä heijastaa usein negatiivisia vaikutuksia koko työyhteisöön. Tällaisia ihmisiä tulisikin kouluttaa tai kannustaa siirtymään muihin tehtäviin.
Asenteet määräävät ihmisen suoritusmotivaatiota. Hyvin asennoitunut työntekijä tarttuu ripeästi työhönsä ja ponnistelee työssään. Ihmisen asenteet itseänsä kohtaan vaikuttavat myös työntekijän suoritukseen. Jos hän kokee itsensä epäonnistujaksi tai on epävarma itsestänsä, se alentaa työsuorituksen tasoa ja tulokset jäävät heikoksi, mikä vahvistaa negatiivista minäkuvaa.
Tarpeet ovat ihmisen sisäinen epätasapainotila, mikä saa ihmisen toimimaan määrätyllä tavalla tarpeidensa tyydyttämiseksi. Tarpeista on tehty lukuisia tutkimuksia ja motivaatioteorioita joista on lisää luvussa ”Tarveteoria”.