Vladislav Zolotarjov
Elämä ja ura > Magadan

Jo opintojensa alkuvaiheessa Zolotarjov kirjoitti omaa musiikkia ja näytti tuotantoaan Lesnoille. Häntä häiritsi bajan-harmonikan standardibassojärjestelmä, joka rajoitti instrumentin soinnutusmahdollisuuksia. Hän kirjoitti duettoja bajanille ja pianolle sekä viululle ja pianolle ja toivoi saavansa muista instrumenteista innoitusta myös bajan-musiikin uudistamiseen.
Vuonna 1963 Juri Kazakov konsertoi Magadanissa uudenaikaisella melodiabassobajanilla. Soitin teki Zolotarjoviin suuren vaikutuksen. Hän toivoi voivansa jatkaa opintojaan Leningradissa, mutta ensin hänen täytyi suorittaa kolmen vuoden asepalvelus Ussuriiskissa Vladivostokin lähistöllä. Armeija sopi individualistiselle Zolotarjoville huonosti, ja häntä rangaistiin usein. Koska muun sävellystyö oli kiellettyä, hän sävelsi sotilaslauluja ja sai niistä jopa palkintoja.
Armeijassakin hän kykeni lukemaan lisää kirjallisuutta ja filosofiaa sekä kehittyi myös säveltäjänä. Thomas Mannin Tohtori Faustus -kirjasta hän sai tietoonsa Arnold Schönbergin 12-säveljärjestelmän sävellykset, joita muutoin ei Neuvostoliitossa juuri kuultu. Myös Frédéric Chopinin musiikilla oli noina aikoina suuri vaikutus hänen kehitykseensä.
Hän oli jatkuvasti kirjeenvaihdossa Vladivostokin musiikkiopiston johtajan Jastrebovin kanssa, jolle hän ilmaisi haluavansa muuttaa Moskovaan. Haave viivästyi kuitenkin, kun armeijan saatettiin liikekannalle Vietnamin sodan takia. Armeija-aika oli turhauttanut häntä, ja hän harkitsi musiikkiuransa lopettamista. Hänen vanhempansa kuitenkin ostivat hänelle korkealaatuisen melodiabasso-bajanin, jollaista ei Magadanissa oltu nähty sitten Kazakovin konsertin. Hän alkoi välittömästi kirjoittaa soittimelle musiikkia, jossa aiempi monotoninen säestystapa ei ollut enää vallalla. Kaukoidässä hän oli myös etäällä Moskovan vanhoillisista säveltäjäpiireistä, jotka muutoin estivät musiikillisia kokeiluja.
Zolotarjov piti musiikkikoulussa  puolivuosittain soolokonsertteja ja soitti omia sävellyksiään. Hän esiintyi laajalti myös muissa Magadanin kulttuuritapahtumissa ja herätti huomiota soittotekniikallaan, tunteellisilla tulkinnoillaan ja uudentyylisellä musiikillaan. Vuonna 1967 musiikkikoulu lähetti hänet Vladivostokiin Kaukoidän musiikkikilpailuihin. Hän soitti ainoastaan omia sävellyksiään, osia ensimmäisestä Lapsi-sarjasta sekä ensimmäisen konserttonsa pianisti Ella Orkovan säestämänä. Tuomaristossa hänen musiikkinsa ei herättänyt vastakaikua, mutta hän löysi ymmärtäjiä ja muutkin taiteilijat alkoivat ottaa hänen sävellyksiään ohjelmistoonsa. Hän konsertoi yleensä täysille saleille.
Zolotarjov kirjoitti myös japanilaistyylisiä runoja, päiväkirjoja, aforismeja sekä omaelämäkertaa.
Persoonana hän oli yksinäinen. Hän jumaloi musiikkia ja omisti elämänsä "musiikin palvelemiseen". Hän kuunteli kokeellisia säveltäjiä, kuten Edison Denisovia, josta useimmat hänen kanssaopiskelijansa eivät olleet kuulleet. Magadanin ajoilta hänen tärkeimpänä ystävänään pysyi bajan-taiteilija ja kanssaopiskelija Vladimir Bolšanin, hänen elämänsä loppuun saakka. Zolotarjovin ainut sävellysoppilas oli Aleksandr Nagajev, joka asuu edelleen Magadanissa.
Tärkeä magadanilainen paikka oli "luovan ajattelun kerho", jossa kirjailijat, taiteilijat ja muusikot kokoontuivat ja esittelivät toisilleen uutta musiikkiaan, muita teoksiaan ja jopa Aleksandr Solženitsynin ja Boris Pasternakin kiellettyä kirjallisuutta. Klubin jäsenet korostivat individualismia, ja kerho olikin KGB:n tarkkailun alaisena.