stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dieter Erler

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Dieter Erler
Syntymäaika: 28. toukokuuta 1939
Syntymäpaikka: Glauchau, Natsi-Saksa
Kuolinaika: 10. huhtikuuta 1998 (58 vuotta)
Kuolinpaikka: Chemnitz, Saksa
Pelipaikka: Keskikenttä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1957–1959 1959–1963 1963–1972 |  Wismut Gera  SC Wismut Karl-Marx-Stadt  SC Karl-Marx-Stadt |  |
Maajoukkue
| 1959–1968 |  DDR | 47 (12) |
Valmennusura
1974–1975:  SC Karl-Marx-Stadt
Dieter Erler (28. toukokuuta 1939 Glauchau – 10. huhtikuuta 1998 Chemnitz) oli saksalainen jalkapalloilija.
Ura

Erler aloitti jalkapallon BSG Chemie Glauchaussa vuonna 1949 ja nousi 17-vuotiaana seuran edustusjoukkueeseen. Vuonna 1957 hän siirtyi Wismut Geraan, josta hän siirtyi loppukaudeksi 1958–1959 SC Wismut Karl-Marx-Stadtiin. Seuran paidassa Erler voitti kyseisenä kautena DDR-Oberligan. Vuonna 1963 hän siirtyi SC Karl-Marx-Stadtiin, jossa voitti kertaalleen maan mestaruuden. Kaudella 1971–1972 Erler lopetti uransa.
Erler pelasi DDR:n jalkapallomaajoukkueessa 47 ottelua ja teki niissä kaksitoista maalia. Hän toimi joukkueen kapteenina vuosina 1965–1968.
Eritrea yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

| Sija |        |        |        | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 67. | 1 | 1 | 0 | 2 |
Eritrea on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1997 lähtien. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa kaksi mitalia ja 14 muuta pistesijaa. Ghirmay Ghebreslassie voitti maratonilla kultaa Pekingissä 2015. Zersenay Tadese saavutti 10 000 metrin juoksussa hopeaa Berliinissä 2009 ja on lisäksi sijoittunut 5 000 metrin juoksussa kahdeksanneksi Pariisissa 2003 ja 10 000 metrin juoksussa kuudenneksi Helsingissä 2005 ja neljänneksi niin Osakassa 2007 kuin myös Daegussa 2011 sekä maratonilla kuudenneksi Dohassa 2019. Osakan kisoissa Yared Asmerom sijoittui maratonilla neljänneksi. Moskovassa 2013 Nguse Amlosom sijoittui 10 000 metrin juoksussa kahdeksanneksi. Pekingissä 2015 Abrar Osman sijoittui 10 000 metrin juoksussa kuudenneksi. Lontoossa 2017 Aron Kifle sijoittui 10 000 metrin juoksussa seitsemänneksi ja Yohanes Ghebregergis maratonilla seitsemänneksi. Eugenessa 2022 Nazret Weldu sijoittui maratonilla neljänneksi, Rahel Daniel 10 000 metrin juoksussa viidenneksi ja Yemane Haileselassie 3 000 metrin estejuoksussa seitsemänneksi. Budapestissä 2023 Nazret Weldu sijoittui maratonilla kahdeksanneksi.
Eritrean MM-mitalit kisoittain

| Kisavuosi ja -paikka>  | Miehet> Kulta | Miehet> Hopea | Miehet> Pronssi | Naiset> Kulta | Naiset> Hopea | Naiset> Pronssi | Yhteensä> Kulta | Yhteensä> Hopea | Yhteensä> Pronssi | Yhteensä | Yhteensä> Sijoitus mitalitilastossa |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997–2007 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2009 Berliini | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 25. |
| 2011 Daegu | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2013 Moskova | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2015 Peking | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 15. |
| 2017 Lontoo | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2019 Doha | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2022 Eugene | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| 2023 Budapest | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – |
| Yhteensä | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 0 | 2 | 67. |
Eritrean MM-mitaliurheilijat

| Urheilija | Kulta | Hopea | Pronssi | Yhteensä | Vuodet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ghirmay Ghebreslassie | 1 | 0 | 0 | 1 | 2015 |
| Zersenay Tadese | 0 | 1 | 0 | 1 | 2009 |
Filip Pettersson

Filip Pettersson
Filip Daniel Pettersson (3. syyskuuta 1920 Kemiö – 31. heinäkuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja. Hän valmistui kauppatieteiden maisteriksi 1953, mutta oli jo vuodesta 1945 vakuutusyhtiö Fennian palveluksessa. Hän oli Fennia-yhtiöiden toimitusjohtaja 1960–1967 ja Helsingin Osakepankin pääjohtaja 1967–1983.
Aiheesta muualla

Vi pratar böcker. (Haastattelu) Affärsmagasinet Forum, 04.05.1973, nro 1973-08, s. 19.  ISSN 0533-070X  Artikkelin verkkoversio. (ruotsi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo
Erwartung

Erwartung Op. 17 (suom. Odotus) on Arnold Schönbergin "yksinäytöksinen monodraama", joka sai ensi-iltansa vasta 6. kesäkuuta 1924, vaikka se sävellettiin jo vuonna 1909. Kantaesityksessä naisen roolin lauloi Marie Gutheil-Schoder. Teos on sopraanolle ja orkesterille sävelletty tarina naisesta, joka odottaa rakastettuaan pimeässä metsässä. Schönbergin mukaan teos voitiin ymmärtää painajaiseksi, jossa koko todellisuus on olemassa vain naisen mielessä psykologisella tasolla. Teoksen pituus on noin 20 minuuttia.
Vaikka D-duuri -sävellaji on havaittavissa koko teoksen halki, oli Schönberg jo hylännyt perinteisen tonaliteetin. Teos on läpisävelletty, toistoja on vain vähän. Teoksella ei myöskään ole mitään havaittavaa musiikillista rakennetta vaan se on jatkuvassa muutoksessa.
Erityisnosto-oikeus

Erityisnosto-oikeus (engl. Special Drawing Right, lyhenne SDR) on Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) luoma varantoväline ja reservivaluutta. IMF käyttää niitä kirjanpidossaan ja jakaa niitä jäsenmailleen. Se on kirjanpidollinen yksikkö, jonka arvo määräytyy maailman keskeisten valuuttojen muodostaman valuuttakorin perusteella. Valuuttakori koostuu Yhdysvaltain dollarista, eurosta, Japanin jenistä, Englannin punnasta ja Kiinan renminbistä. Euro on korvannut valuuttakoreissa aikaisemmin mukana olleet Saksan markan ja Ranskan frangin. Valuuttakorin koostumus määrätään viiden vuoden välein. Erityisten nosto-oikeuksien valuuttakoodi on XDR.
Erityisnosto-oikeus otettiin käyttöön vuonna 1970. Tavoitteena on korvata valtiollisten valuuttojen ja kullan käyttöä kansainvälisissä maksusuorituksissa. Kiinan renminbi päätettiin lisätä Kansainvälisen valuuttarahaston valuuttakoriin marraskuussa 2015, ja muutos tuli voimaan lokakuussa 2016.
Valuuttakorin koostumus

| Ajanjakso |  Yhdysvaltain dollari |  Saksan markka |  Ranskan frangi |  Japanin jeni |  Englannin punta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981–1985 | 0,540 (42 %) | 0,460 (19 %) | 0,740 (13 %) | 34,0 (13 %) | 0,0710 (13 %) |
| 1986–1990 | 0,452 (42 %) | 0,527 (19 %) | 1,020 (12 %) | 33,4 (15 %) | 0,0893 (12 %) |
| 1991–1995 | 0,572 (40 %) | 0,453 (21 %) | 0,800 (11 %) | 31,8 (17 %) | 0,0812 (11 %) |
| 1996–1998 | 0,582 (39 %) | 0,446 (21 %) | 0,813 (11 %) | 27,2 (18 %) | 0,1050 (11 %) |
| Ajanjakso |  Yhdysvaltain dollari |  Euro |  Euro |  Japanin jeni |  Englannin punta |
| 1999–2000 | 0,5820 (39 %) | 0,3519 (32 %) | 0,3519 (32 %) | 27,2 (18 %) | 0,1050 (11 %) |
| 2001–2005 | 0,5770 (45 %) | 0,4260 (29 %) | 0,4260 (29 %) | 21,0 (15 %) | 0,0984 (11 %) |
| 2006–2010 | 0,6320 (44 %) | 0,4100 (34 %) | 0,4100 (34 %) | 18,4 (11 %) | 0,0903 (11 %) |
| 2011–2015 | 0,6600 (41,9 %) | 0,4230 (37,4 %) | 0,4230 (37,4 %) | 12,1000 (9,4 %) | 0,1110 (11,3 %) |
| Ajanjakso |  Yhdysvaltain dollari |  Euro |  Kiinan renminbi |  Japanin jeni |  Englannin punta |
| 2016–2020 | (41,73 %) | (30,93 %) | (10,92 %) | (8,33 %) | (8,09 %) |
Aiheesta muualla

IMF-Finances Site including SDR-rates
FAQ: What is an SDR?
The U.S. dollar-value of the SDR is posted here daily.
Special Drawing Rights fact sheet
Ermanno Wolf-Ferrari

Ermanno Wolf-Ferrari (Bust in the Wolf-Ferrari-Haus, Ottobrunn)
Ermanno Wolf-Ferrari (synt. Ermanno Wolf, 12. tammikuuta 1876, Venetsia – 21. tammikuuta 1948, Venetsia) oli italialainen säveltäjä, jonka tunnetuimpia teoksia ovat koomiset oopperat I quattro rusteghi (suom. 'Neljä mänttiä') (1906) ja Il segreto di Susanna (suom. 'Susannan salaisuus') (1909). Monet hänen suosituimmista teoksistaan pohjautuivat Goldonin ja Molièren näytelmiin. Ermanno Wolf syntyi Venetsiassa saksalaissyntyisen isän ja italialaisen äidin perheeseen. Hän liitti äitinsä tyttönimen – Ferrari – omaan sukunimeensä vuonna 1895. Wolf-Ferrarin taidemaalari-isä lähetti poikansa Roomaan opiskelemaan kuvataiteita. Sieltä Ermanno matkusti Müncheniin, jossa hän päätti keskittyä musiikkiin Josef Rheinbergerin oppilaana. Hän kirjoitti ensimmäiset teoksensa Münchenissä 1890-luvulla.
Wolf-Ferrarin oopperat ovat italiankielisiä lukuun ottamatta saksankielistä oopperaa Das Himmelskleid. Hänen teoksissaan on kuultavissa italialaisten mestarien lisäksi saksalaisen romantiikan ja Wagnerin vaikutusta.
Ermanno Wolf-Ferrarin hauta San Michelen hautasaarella Venetsiassa
Ermanno Wolf-Ferrarin oopperat

Cenerentola - 1900
Le donne curiose - 1903
I quattro rusteghi - 1906
Il segreto di Susanna - 1909
I gioielli della Madonna () - 1911
L'amore medico 1913
Gli amanti sposi - 1916
Das Himmelskleid - 1925
Sly - 1927
La vedova scaltra - 1931
Il campiello - 1936
La dama boba - 1939
Gli dei a Tebe - 1943
Amidaasi

Amidaasin katalysoima amidin hydrolysointi karboksalaatti-ioniksi ja ammoniakiksi
Amidaasi eli asyyliamidaasi tai amidohydrolaasi on hydrolaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi amidien hydrolyysiä ammoniakiksi ja karboksylaatti-ioneiksi. Entsyymiä esiintyy useissa eliöissä niin prokaryooteissa kuin eukaryooteissakin. Usein amidaasilla on myös esteraasiaktiivisuutta eli se kykenee hydrolysoimaan myös estereitä. Entsyymin katalysoiman reaktion mekanismi on niin kutsuttu pingpong-mekanismi, jossa välituotteena muodostuu asyylientsyymi. Amidaasin EC-numero on EC 3.5.1.4 ja CAS-numero 9012-56-0.
Amidaasin käyttö

Amidaasi hyväksyy monien muiden hydrolaasin substraateikseen laajan kirjon amidifunktionaalisuuden sisältäviä yhdisteitä. Amidi voi olla alifaattinen, aromaattinen, heterosyklinen tai muita rengasrakenteita sisältävä. Amidaasia käytetään yhdessä nitriilihydrataasin kanssa karboksyylihappojen valmistamiseen nitriileistä, jotka nitriilihydraataasit muuttavat ensin amideiksi. Amidaasi katalysoi karbamaattien hydrolyysiä amiineiksi, alkoholeiksi ja hiilidioksidiksi. Tätä voidaan käyttää karbamaattiryhmällä suojattujen amiinien suojaryhmän poistamiseen.
Ercole contro Moloch

| Ercole contro Moloch |
| --- | --- |
 Elokuvan ranskalainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Giorgio Ferroni
Käsikirjoittaja:  Arrigo Equini, Remigio Del Grosso, Giorgio Ferroni
Tuottaja:  Diego Alchimede
Säveltäjä:  Carlo Rustichelli
Kuvaaja:  Augusto Tiezzi
Leikkaaja:  Antonietta Zita
Tuotantosuunnittelija:  Arrigo Equini
Pukusuunnittelija:  Elio Micheli
Lavastaja:  Arrigo Equini
Pääosat:  Gordon Scott, Alessandra Panaro, Rosalba Neri
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia, Ranska
Tuotantoyhtiö:  Explorer Film ’58, Comptoir Français du Film Production
Ensi-ilta:  21. joulukuuta 1963 (Rooma)
Kesto:  90 min.
Alkuperäiskieli:  italia ja muita kieliversioita
Tuotto:  254 599 067 liiraa (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
DBCult
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ercole contro Moloch (ransk. Hercule contre Moloch, ”Herkules vastaan Moolok”) on vuonna 1963 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Giorgio Ferroni. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen Gordon Scott.
Juoni

Mykenen kuningatar Pasifae synnyttää epämuodostuneen pojan, joka julistetaan Moolok-jumalan inkarnaatioksi. Maanalaisessa labyrintissa elävä poika vaatii naapurikaupungeilta nuoria tyttöjä ihmisuhreikseen. Kapinoivat kaupungit tuhotaan. Tirynsin kaupungin jouduttua uhatuksi sen prinssi Glaucus, joka tunnetaan myös Herkuleen nimellä, tarjoutuu Mykenen panttivangiksi. Hän johtaa kansan kapinaan, surmaa Moolokin ja pelastaa rakastettunsa Medean.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Gordon Scott  | … |  Glaucus/Hercules   |
|  Alessandra Panaro  | … |  Medea   |
|  Rosalba Neri  | … |  Pasifae   |
|  Arturo Dominici  | … |  kenraali Penthius   |
|  Michel Lemoine  | … |  Euneos   |
|  Jany Clair  | … |  Deianira   |
|  Nerio Bernardi  | … |  ylipappi Asterion   |
|  Pietro Marescalchi  | … |     |
|  Gaetano Scala  | … |     |
|  Giovanni Pazzafini  | … |  Archepolos   |
|  Mario Lodolini  | … |     |
Tuotanto

Ercole contro Moloch on kuvattu Euroscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Sen taistelukohtaukset on lainattu Ferronin Troijan urhoista ja Moolokin orjattaret elokuvasta Le baccanti (1961).
Vaatimattomasti toteutettu peplum-seikkailu koostuu tavanomaisista mytologisista teemoista, voimainkoetuksista ja taisteluista, joihin on sekoitettu kauhuelokuvan aineksia. Se tuotti Italiassa kohtalaiset 255 miljoonan liiran pääsylipputulot. Ranskassa elokuvan näki yli 660 000 katsojaa.
Aiheesta muualla

Ercole contro Moloch Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Erymneos

Erymneos (100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänet tunnetaan lähes pelkästään Athenaioksen maininnasta hänen teoksessaan Deipnosofistai.
Erymneos toimi peripateettisen koulun johdossa Diodoros Tyroslaisen jälkeen eli noin vuonna 110 eaa. Erymneoksen teoksista tai omasta ajattelusta ei tiedetä mitään; hänen aikanaan koulukunta ei kuitenkaan tuonut enää merkittävää lisäpanosta filosofiaan, ja siinä esiintyi taipumusta eklektismiin. Erymneoksen jälkeen koulun johdossa arvelleen toimineen kaksi henkilöä, joiden nimiä ei tiedetä. Seuraavaksi koulun johtajista tunnetaan Andronikos Rhodoslainen noin vuonna 40 eaa.
Veikkausliigan legendat

Veikkausliigan legendat on Suomen jalkapallon pääsarjan Veikkausliigan kunniakerho. Veikkausliigan legendat ovat liigan entisiä pelaajia ja muita toimijoita, ”jotka ovat olleet erityisen tärkeitä kannattajilleen, seuroilleen, paikkakunnilleen, Veikkausliigalle ja suomalaiselle jalkapalloilulle”.
Kunniakerho perustettiin osana Palloliiton satavuotisjuhlallisuuksia vuonna 2007, jolloin nimettiin ensimmäiset 29 legendaa. Sittemmin legendoja on nimetty vuosittain lisää. Mikko Vuorela nimettiin ensimmäisenä erotuomarina legendojen joukkoon vuonna 2009 ja Stefan Håkans ensimmäisenä seurajohtajana vuonna 2010. Myös valmentajia on nimetty.
Legendoilla ei ole järjestysnumeroa, vaan heidät listataan aakkosjärjestyksessä.
Legendat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Jarmo Alatensiö (2007)   Juha Annunen (2008)   Keith Armstrong (2009)   Arto Autti (2008)   Michael Belfield (2009)   Peter Blomberg (2009)   Marco Casagrande (2007)   Dan-Ola Eckerman (2011)    Alexei Eremenko vanhempi (2007)   Anders Eriksson (2007)   Jari Europaeus (2007)   Tero Forss (2012)   Mats Gustafsson (2008)   Rami Hakanpää (2017)   Arto Halonen (2010)   Yrjö Happonen (2008)   Ari Heikkinen (2010)   Jarno Heinikangas (2012)   Jyrki Heliskoski (2011)   Mika Hernesniemi (2009)   Ari Hjelm (2007)   Jyrki Huhtamäki (2007)   Olli Huttunen (2008)   Toni Huttunen (2010)   Sami Hyypiä (2011)   Jouni Hyytiä (2014)   Janne Hyökyvaara (2011)   Stefan Håkans (2010)   Jari Ilola (2011)   Oleg Ivanov (2007)   Petri Jakonen (2013)   Miika Juntunen (2007)   Markku Kanerva (2007)   Jokke Kangaskorpi (2009)   Juuso Kangaskorpi (2013)   Eero Karhumäki (2011)   Petteri Kari (2021)  |   Lasse Karjalainen (2009)   Juha Karvinen (2009)   Tommi Kautonen (2009)   Mikko Kavén (2013)   Tero Kemppainen (2009)   Mauri Keskitalo (2007)   Timo Kivilompolo (2008)   Tommi Koivistoinen (2007)   Jarkko Koskinen (2007)   Jukka Koskinen (2010)   Mika Kottila (2009)   Jussi Kuoppala (2010)   Pasi Laaksonen (2011)   Mika Lehkosuo (2007)   Ville Lehtinen (2012)   Petri Lehtonen (2008)   Janne Lindberg (2007)   Samuli Lindelöf (2007)   Mathias Lindström (2016)   Kimmo Lipponen (2008)   Ismo Lius (2007)   Luiz Antônio (2007)   Pekka Lyyski (2010)   Juha Malinen (2010)   Kari Martonen (2010)   Peter Mattsson (2011)   Antti Muurinen (2010)   Ilkka Mäkelä (2007)   Rami Nieminen (2007)   Jussi Nuorela (2009)   Ville Nylund (2010)   Kai Nyyssönen (2009)   Tuomo Paakkari (2007)   Mikko Paatelainen (2012)   Tomi Pakarinen (2008)   Esa Pekonen (2011)   Markku Peltoniemi (2011)  |   Antti Pohja (2012)   Steven Polack (2007)   Ville Priha (2008)   Saku Puhakainen (2012)   Mika Pulkkinen (2008)   Rafael (2019)   Marko Rajamäki (2009)   Rami Rantanen (2009)   Vesa Rantanen (2007)   Juha Reini (2010)   Aki Riihilahti (2012)   Juha Riippa (2009)   Kari Rissanen (2007)   Jyrki Rovio (2007)   Jukka Ruhanen (2009)   Jarmo Saastamoinen (2008)   Kari Sainio (2009)   Henri Sillanpää (2018)   Sebastian Sorsa (2020)   Niklas Storbacka (2012)   Petri Sulonen (2007)   Janne Suokonautio (2009)   Tero Suominen (2011)   Tero Taipale (2022)   Kimmo Tarkkio (2009)   Ari Tegelberg (2007)   Aarno Turpeinen (2007)   Jari Vanhala (2007)   Vesa Vasara (2010)   András Vilnrotter (2010)   Mikko Vuorela (2009)   Ville Wallén (2015)   Jami Wallenius (2011)   Niklas Widjeskog (2009)   Jarkko Wiss (2008)   Sami Ylä-Jussila (2008)   Harri Ylönen (2010)  |
Aiheesta muualla

Veikkausliigan legendat
Amerplast

| Amerplast Oy |
| --- | --- |

Perustettu:  1952
Perustaja:  Sami Suominen
Puheenjohtaja:  Mark Anthony Rooney
Kotipaikka:  Leinola, Tampere
Toiminta-alue:  Eurooppa
Toimiala:  pakkausteollisuus
Tuotteet:  muovipakkaukset
Liikevaihto:  35,3 milj. € (2018)
Henkilöstö:  500
Emoyhtiö:  Bright Maze Oy
Tytäryhtiöt:  Amerplast Sp z o.o., Puola OOO Amerplast , Pietari Amerplast AB, Ruotsi
Omistaja:  Lonsdale Capital Partners LLP ja toimiva johto
Kotisivu:  www.amerplast.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Amerplast Oy (vuosina 2001–2014 Suominen Joustopakkaukset Oy) on vuonna 1952 perustettu joustomuovipakkausten valmistaja. Amerplastin joustomuovipakkauksia käytetään valtaosassa Suomen markkinoilla olevissa kuluttajatuotteissa, etenkin ruoka- ja pehmopaperipakkauksissa. Yrityksen perusti Sami Suominen yhdessä Marja-vaimonsa kanssa.
Amerplast on yksi Euroopan suurimmista elintarvike- ja hygieniatuotteiden muovipakkausvalimistajista. Amerplastilla on toimintoja Suomessa, Puolassa, Saksassa, Ruotsissa ja Venäjällä. Tehtaat sijaitsevat Suomessa Tampereen Leinolassa ja Puolan Grodzisk Mazowieckissä sekä BorkiWyrkissä. Ikaalisten Hakumäen tehtaan toiminta lakkautui vuoden 2017 lopussa, jolloin AmerGrip (entinen  Minigrip-pussit) tuotanto siirrettiin Tampereen tehtaalle. Amerplastin pääkonttori sijaitsee Tampereella Leinolan tehtaan yhteydessä. Suomessa tunnetuin Amerplastin valmistama tuote on Minigrip-pussit ja kaupan ostoskassit. Amerplast on Suomen markkinajohtaja kaupan ostoskassien valmistajana. Kaikissa yhtiön valmistamissa kaupan ostoskasseissa käytetään kierrätysmuovia ja Essi-kiertotalouskassi-konseptissa käytössä on myös kotitalouksien kierrättämää muovia.lähde?
Historiaa

Amerplastin perustivat Pyynikin panimon kemistinä toiminut Sami Suominen ja hänen puolisonsa Marja Suominen vuonna 1952 kauppaamaan perhepiirissä kehitettyjä ja valmistettuja vauvojen muovisia vaippahousuja ja sadetakkeja, jollaisia he olivat nähneet asuessaan Yhdysvalloissa 1940-luvun lopulla. Niistä tuotevalikoima laajeni pian vähittäiskaupan ja kulutustavarateollisuuden tarvitsemiin muovipakkauksiin, kuten muovikasseihin, niputettuihin ja rullatavarana myytyihin hedelmäpusseihin ja muovikääreisiin. 1980-luvulla yritys valmisti myös erilaisia laminoiduissa monikerrosmateriaaleissa tarvittavia kalvoja ja pakkausratoja muun muassa lihanjalostus- ja leipomoteollisuudelle.
Perustajaomistaja Sami Suomisen tapaturmainen kuolema 63-vuotiaana käynnisti yrityksen myyntiaikeet. Vuonna 1986 Neste osti osakekannasta 31 prosenttia ja vuonna 1988 Lassila & Tikanoja 69 prosenttia.
1990-luvulle tultaessa Amerplast joutui taloudellisiin vaikeuksiin, kun Persianlahden sota nosti muoviraaka-aineiden maailmanmarkkinahintoja, Suomen talous ajautui vaikeaan lamaan ja yritys kärsi jo ennestään huonosta kannattavuudesta muun muassa toimintojensa päällekkäisyyksien ja liian pienten liiketoiminta-alueiden takia. Vuosina 1990–1991 Amerplast teki 300 miljoonan markan liikevaihdolla 18 miljoonaa tappiota. Monet saneerauskierrokset uuden toimitusjohtajan Heikki Bergholmin johdolla vähensivät työntekijämäärää noin 10 prosentilla, toimihenkilöiden määrää neljänneksellä, selkeyttivät tuotevalikoimaa ja yritysorganisaatiota ja lakkauttivat kannattamattoman Skinnskattebergin muovikassitehtaan Ruotsissa.
Suuret laiteinvestoinnit lisäsivät monikerroskalvojen valmistuksen, painatuksen ja saumauksen kapasiteettia. Amerplast hyötyi myös synergiaeduista niin ikään Lassila & Tikanojan omistaman J W Suomisen kanssa; Bergholm oli senkin toimitusjohtaja. Viennin osuus saatiin kasvuun muun muassa juuri avautuneiden Baltian maiden, Puolan ja Pietarin alueen avulla niin, että 1990-luvun puolivälissä 40 prosenttia Amerplastin tuotannosta meni Suomen ulkopuolelle. Suurimpia vientimenestyksiä olivat pehmopapereiden, vaippojen ja terveyssiteiden muovipakkaukset alojen kansainvälisille suuryrityksille. Tehtaan perustaminen Pietarin alueelle kuitenkin epäonnistui kulttuurierojen ja valuuttakurssimuutosten takia. Paremmin onnistui Puolan Grodzisk Mazowieckiin vuonna 1999 rakennettu Amerplastin tehdas, joka suunniteltiin palvelemaan myös Länsi-Euroopan markkinoita. Tehtaasta on tullut Puolan suurin ja yksi Euroopan suurimmista joustopakkaustehtaista.
Vuonna 2001 Lassila & Tikanoja jakaantui kahdeksi yhtiöksi, joista toinen jatkoi Säkkiväline-yhtiön liiketoimintoja Lassila & Tikanoja Oyj:nä. Toisen yhtiön nimi muovautui Suominen Yhtymä Oyj:ksi. Amerplast siirtyi Suomiselle, ja se tunnettiin jatkossa Suominen Joustopakkaukset Oy -nimellä.
Vuonna 2014 Suominen myi joustopakkausliiketoimintansa enemmistöosuuden brittiläiselle pääomasijoittajalle Lonsdale Capital Partnersille sekä yrityksen toimivalle johdolle mutta jäi itse mukaan kymmenen prosentin osuudella. Nimeksi otettiin jälleen Amerplast.
Aiheesta muualla

Yrityksen sivusto
Ercole contro Roma

| Ercole contro Roma |
| --- | --- |
 Elokuvan italialainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Piero Pierotti
Käsikirjoittaja:  Nino Scolaro, Piero Pierotti, Arpad De Riso
Tuottaja:  Fortunato Misiano
Säveltäjä:  Angelo Francesco Lavagnino
Kuvaaja:  Augusto Tiezzi
Leikkaaja:  Jolanda Benvenuti
Lavastaja:  Salvatore Giancotti
Pääosat:  Sergio Ciani, Daniele Vargas, Wandisa Guida, Livio Lorenzon
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia, Ranska
Tuotantoyhtiö:  Romana Film, S.F.F. Alfred Rode
Ensi-ilta:  15. toukokuuta 1964 (Italia) 7. heinäkuuta 1965 (Ranska)
Kesto:  95 min.
Alkuperäiskieli:  italia ja muita kieliversioita
Tuotto:  228 824 311 liiraa (Italia, 30.6.1965)
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ercole contro Roma (”Herkules vastaan Rooma”, ransk. Samson contre tous, ”Simson kaikkia vastaan”) on vuonna 1964 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Lajityypiltään peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Piero Pierotti. Sen päähenkilöä Herkulesta (ranskalaisessa versiossa Simsonia) esittää Sergio Ciani alias Alan Steel.
Juoni

Elokuvan tapahtumat sijoittuvat Rooman valtakuntaan vuonna 244. Prefekti Philippus on ryöstänyt vallan keisari Gordianukselta. Pannoniasta saapunut Herkules pelastaa Gordianuksen tyttären Ulpian. Herkuleen ystävä, Ulpiaa rakastava Pannonian kuvernööri Quintus Trajanus julistaa Philippuksen vallananastajaksi ja saa armeijan marssimaan häntä vastaan. Philippuksen ja Trajanuksen taistelu päättyy jälkimmäisen voittoon Herkuleen väliintulon ansiosta. Ulpia julistetaan keisarinnaksi ja hän menee naimisiin Trajanuksen kanssa.