stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Niall Ferguson

Niall Ferguson
Niall Ferguson (s. 1964) on skotlantilainen tietokirjailija ja Harvardin yliopiston historian sekä Harvard Business Schoolin professori.  Hän on erikoistunut taloushistoriaan, taloustieteen historiaan ja imperiumien historiaan. Ferguson tekee myös televisioon historiasarjoja, jotka ovat usein kirjojen kanssa rinnakkaisia, kuten Sivilisaatio.
Teoksessa Sivilisaatio Ferguson etsii länsimaisen sivilisaation menestyksen syitä. Niitä on hänen mukaansa kuusi: kilpailu, tieteellinen vallankumous, laillisuusperiaate, moderni lääketiede, kulutusyhteiskunta ja työetiikka.
Teoksessa Julma sota Ferguson arvostelee ensimmäistä maailmansotaa koskevia käsityksiä. Rahan nousu kertoo rahan ja pankkitoiminnan pitkästä historiasta.
Suomennetut teokset

Julma sota.  ((The pity of war, 1999.) Suomentanut Matti Kinnunen)  Helsinki:  WSOY, 2003.  ISBN 951-0-26710-4
Rahan nousu: Maailman rahoitushistoria.  ((The ascent of money: A financial history of the world, 2008.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen)  Helsinki:  Terra Cognita, 2009.  ISBN 978-952-5697-24-7
Sivilisaatio. Me ja muut (Civilization. The West and the Rest). Suom. Kimmo Pietiläinen, Terra Cognita, 2011 ISBN 978-952-5697-44-5
Aiheesta muualla

Niall Fergusonin kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Mirva Heiskanen: Velka luo vaurauden (Arkistoitu – Internet Archive). Talouselämä 22.9.2009.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove
Pál Fejős

Pál Fejős (unkariksi Fejős Pál, elokuvaura nimellä Paul Fejos, 27. tammikuuta 1897 Budapest – 23. huhtikuuta 1963 New York) oli unkarilaissyntyinen näytelmäelokuvien elokuvaohjaaja ja myöhemmin antropologisten dokumenttielokuvien tekijä. Hän aloitti uransa Unkarissa, siirtyi mykkäelokuvan aikakaudella ensin Saksaan, vuonna 1924 Hollywoodiin ja vuonna 1931 takaisin Eurooppaan.
Fejős osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja aloitti sitten elokuvauransa Unkarissa. Epäonnistuttuaan Géza Gárdonyin romaaniin Egerin tähdet perustuvassa historiallisessa elokuvassa Egri csillagok (1923) hän asettui ensin Itävallan Wieniin ja sitten Saksan Berliiniin, jossa hän työskenteli yhdessä Fritz Langin kanssa. Vuonna 1924 Fejős lähti siirtolaiseksi Amerikkaan ja sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden 1930. Hän teki lukuisia elokuvia, joista tunnetuimmaksi nousi vuoden 1928 kokeileva rakkauselokuva Kaksi nuorta sydäntä.
Vuonna 1931 Fejős siirtyi mykkäelokuvista ja Hollywoodista tekemään äänielokuvia Euroopassa. Vuonna 1936 hän avioitui tanskalaisen toimittajan Inga Arvadin kanssa, luopui näytelmäelokuvaurastaan ja ryhtyi tekemään antropologisia dokumenttielokuvia ystävänsä, ruotsalaisen liikemiehen ja Electrolux-yhtiön perustajan Axel Wenner-Grenin kanssa. Fejős ja Wenner-Gren tekivät useita tutkimusmatkoja Etelä-Amerikan Peruun ja perustivat Viking-rahaston (nyk. Wenner-Gren Foundation for Anthropological Research) antropologisen tutkimuksen tukemiseksi.
Filmografiaa

The Last Performance (Yhdysvallat 1927)
Kaksi nuorta sydäntä (Lonesome, Yhdysvallat 1928)
Salaperäinen Broadway (Broadway, Yhdysvallat 1929)
Révolte dans la prison (Ranska 1931)
Vankilaristikon takaa (Menschen hinter Gittern, Saksa 1931)
Marie – unkarilainen legenda (Tavaszi zápor, 1932)
Fantômas (Ranska 1932)
Päivänsäde (Sonnenstrahl, Itävalta 1933)
Laulun siivillä, (Frühlingsstimmen, Itävalta 1933)
Det Gyldne smil (Tanska 1935)
Danstävlingen i Esira (Ruotsi 1937, lyhytdokumentti madagaskarilaisista tansseista)
Byn vid den trivsamma brunnen (Ruotsi 1939, lyhytdokumentti ruotsalaisesta kahviplantaasista Sundasaarilla)
Tambora (Ruotsi 1939, lyhytdokumentti Sundasaarilta)
Kourallinen riisiä (Man och kvinna, Ruotsi 1940, ohjaus yhdessä Gunnar Skoglundin kanssa)
Draken på Komodo (Ruotsi 1940, lyhytdokumentti komodonvaraaneista)
Att segla är nödvändigt (Ruotsi 1941, lyhytdokumentti maailman merenkulusta)
Bambuåldern på Mentawei (Ruotsi 1943, lyhytdokumentti Mentawaisaarilta)
Stammen lever än (Ruotsi 1944, lyhytdokumentti Mentawaisaarilta)
Aiheesta muualla

Pál Fejős Elonetissä.
Pál Fejős Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäiset artikkelit: sv:Paul Fejos & en:Paul Fejos
Kirjallisuutta

Büttner, Elisabeth (2004). Paul Fejos Die Welt macht Film. Vienna, Austria: verlag filmarchiv Austria, Wien. ISBN 3901932313
Käännös suomeksi
Beppe Fenoglio

| Beppe Fenoglio |
| --- | --- |
 Beppe Fenoglio 1950-luvun jälkipuolella.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1922 Alba, Cuneo, Italia
Kuollut: 1963 (40–41 vuotta) Torino, Italia
Kansalaisuus:  Italia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: italia, englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Beppe Fenoglio (1922 Alba, Cuneo, Italia – 1963 Torino, Italia) oli italialainen kirjailija.
Fenoglio asui Piemontessa synnyinseudullaan lähes koko elämänsä, ja siellä hän taisteli toisessa maailmansodassa partisaanina. Kotiseutu ja sotakokemukset näkyvät monissa hänen teoksissaan. Monet teokset julkaistiin vasta hänen kuolemansa jälkeen. Hän oli perehtynyt anglosaksiseen kirjallisuuteen ja hyödynsi tuotannossaan tuntemustaan. Hän otti etäisyyttä neorealismiin ja kehitti omaperäisen tyylin. Myöhäisiin teoksiinsa hän kirjoitti jaksoja sodan aikana oppimallaan englannilla.
Fenoglion tuotannosta on julkaistu suomeksi novelli "Sielunkaupat" (suom. Aarre Huhtala, teoksessa Italialaisia kertomuksia 1900-luvulta (2007); alkuteos "L'affare dell'anima" teoksesta Romanzi e racconti).
Teokset

I ventitré giorni della città di Alba, Torino, Einaudi, 1952.
La malora, Torino, Einaudi, 1954.
Primavera di bellezza, Milano, Garzanti, 1959.
Un giorno di fuoco, Milano, Garzanti, 1963. [Sisältää:Una questione privata]
Una questione privata, Milano, Garzanti, 1963.
Il partigiano Johnny, Torino, Einaudi, 1968.
La malora e altri racconti, Torino, Einaudi, 1968. [Sisältää: La malora, L'affare dell'anima, Pioggia e la sposa, I ventitré giorni della città di Alba]
La paga del sabato, toim. Maria Corti, Torino, Einaudi, 1969.
Un Fenoglio alla prima guerra mondiale, toim. Gino Rizzo, Torino, Einaudi, 1973.
La voce nella tempesta. Da "Cime tempestose" di Emily Brontë, toim. Francesco De Nicola, Torino, Einaudi, 1974.
Racconti partigiani, toim. Ernesto Ferrero, Torino, Einaudi, 1976.
L'affare dell'anima e altri racconti, Torino, Einaudi, 1978.
Opere, kriittinen laitos, diretta da Maria Corti
Una crociera agli antipodi, Torino, Stampatori, 1980.
L'imboscata, toim. Dante Isella, Torino, Einaudi, 1992. ISBN 88-06-13048-X.
Romanzi e racconti, toim. Dante Isella, Torino, Einaudi-Gallimard, 1992. ISBN 88-446-0002-1.
Appunti partigiani 1944-1945, toim. Lorenzo Mondo, Torino, Einaudi, 1994. ISBN 88-06-13567-8.
Diciotto racconti, Torino, Einaudi, 1995. ISBN 88-06-13835-9.
Quaderno di traduzioni, toim. Mark Pietralunga, Torino, Einaudi, 2000. ISBN 88-06-14130-9.
Lettere, 1940-1962, toim. Luca Bufano, Torino, Einaudi, 2002. ISBN 88-06-16265-9.
Una crociera agli antipodi e altri racconti fantastici, toim. Luca Bufano, Torino, Einaudi, 2003. ISBN 88-06-16460-0.
Epigrammi, toim. Gabriele Pedullà, Torino, Einaudi, 2005. ISBN 88-06-17670-6.
Tutti i racconti, toim. Luca Bufano, Torino, Einaudi, 2007. ISBN 978-88-06-18566-4.
Teatro, toim. Elisabetta Brozzi, Torino, Einaudi, 2008. ISBN 978-88-06-19165-8. [Sisältää: La voce nella tempesta; Serenate a Bretton Oaks; Atto unico; Solitudine; Io sparo]
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Beppe Fenoglio Wikimedia Commonsissa
Fenoglio, Beppe, Kirjasampo
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Australia 2  Korea  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Fiat 127
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fiat 127 Wikimedia Commonsissa
Fiatin automallit
Erik Ewalds

Erik Ewalds (27. huhtikuuta 1918 Saksala − 22. toukokuuta 1997 Porvoo) oli suomalainen pappi, terapeutti ja kirjailija. Hän toimi Helsingin luterilaisten seurakuntien sairaalasielunhoidon johtajana ja sielunhoidon kouluttajana. Hän kehitti ja toteutti psykoterapeuttisesti suuntautunutta sielunhoitoa. Suuren yleisön tietoisuuteen yli kirkkokuntarajojen hän tuli laajan kirjallisen tuotantonsa ja luentojensa välityksellä.
Varhaisvuodet

Toivo Erik Ewalds syntyi 27. huhtikuuta 1918 nykyisin Porvooseen kuuluvassa Saksalassa. Isä, tuolloin vielä torppari, Johan Viktor Ewalds oli  jäänyt leskeksi ensimmäisen vaimonsa kuoltua, avioitunut uudelleen, ja Erik oli hänen viides lapsensa.  Äiti Selma Lydia os. Suominen oli kotoisin Orimattilasta, ja Erik oli hänelle ensimmäinen lapsi. Perhe oli kaksikielinen; isä ruotsinkielinen ja äiti suomenkielinen.
Lapsuutta kovasta työtahdistaan tunnetussa maalaistalossa varjosti vanhempien etäisyys, ristiriitainen suhde uskonnolliseen, mutta ankaraan isään ja toimiminen välittäjänä vanhempien sisarusten ja uudesta avioliitosta syntyneiden lasten sekä näiden äidin välillä.  Perheessä oli kaikkiaan kaksitoista lasta, joista yksi kuoli lapsena. Se aiheutti Erik-veljelle syvän kriisin ylioppilaskeväänä.  Uskonnolliset vaikutteet tulivat paitsi kirkon, myös muiden herätyskristillisten suuntien piiristä isän viedessä poikaa eri seurakuntien tilaisuuksiin. Virkistystä raskaasta työstä tarjosi vapaakirkollisten poikien kanssa perustettu lauluryhmä.
Opinnot

Isä halusi kouluttaa Erikistä papin.  Käytyään alkeiskoulun tämä pääsi Porvoon ruotsinkieliseen lyseoon  ja kirjoitti sieltä ylioppilaaksi keväällä vuonna 1937.
Ewalds opiskeli teologaaa ensin Åbo Akademissa, mutta siirtyi Helsingin yliopistoon ja aloitti siellä teologian lisäksi myös psykologian opinnot Eino Kailan johdolla. Sodan syttyminen ja rintamalle joutuminen vaikeuttivat opintoja, mutta Ewalds valmistui ja sai pappisvihkimyksen vuonna 1944.  Yliopistomuseon julkaiseman publiikkivalokuvan perusteella samaan aikaan valmistuneista opiskelijatovereista ja heidän opettajistaan useista tuli huomattavia kirkollisia vaikuttajia. Ewalds täydensi psykologian opintojaan vuonna 1951 ja suoritti psykiatrisen harjoittelun Auroran sairaalan lastenpsykiatrisella osastolla.  Ollessaan Tukholman suomalaisen seurakunnan palveluksessa hän suoritti Upsalan yliopistossa loppuun jatko-opinnot, jotka oli aloittanut Åbo Akademissa, ja valmistui teologian lisensiaatiksi.
Ewalds vihittiin vuonna 1974 Åbo Akademissa teologian kunniatohtoriksi ansioistaan  sielunhoidon alalla.
Ura pappina, opettajana ja sielunhoitajana

Ewalds, joka Mahatma Gandhin ajatuksista vaikuttuneena oli omaksunut pasifistisen vakaumuksen, kutsuttiin suorittamaan asepalvelustaan talvella 1940. Jatkosodassa hän oli Aunuksen rintamalla ryhmänjohtajana  ja saatuaan pappisvihkimyksen vuoden 1944 alussa sotilaspappina Syvärillä
Sodan päätyttyä Ewalds jatkoi papin kutsumustaan Porvoon hiippakunnan tehdaspappina matkustaen eri tehtaissa ja ruotsinkielisissä seurakunnissa pitämässä esitelmä- ja keskustelutilaisuuksia perhe- ja työelämän ongelmista henkilökohtaisella tasolla
1940-luvun loppupuolella Taalintehtaan työläisten keskuudessa työskennellessään Ewalds alkoi ajaa työväenopiston perustamista Dragsfjärdiin Kemiön saarelle  ja hänestä tuli sen ensimmäinen rehtori.
Sieltä hän siirtyi vuodeksi jatkamaan opintojaan ja sitten Lappfjärdin kansanopiston rehtoriksi, taloudenhoitajaksi ja opettajaksi  seitsemäksi vuodeksi. Opistotyön ohella hän oli kysytty puhuja niin elämänkatsomukseen, avioliittoon ja lastenkasvatukseen kuin mielenterveyteen liittyvissä aiheissa.
Vuonna 1951 Ewalds palasi seurakuntatyöhön Etu-Töölön ruotsinkielisten  papiksi Täydennettyään psykologian opintojaan ja suoritettuaan psykiatrisen harjoittelun  Ewalds aloitti jo seurakuntapappina ollessaan muun työnsä ohella sielunhoitovastaanoton. Hänen sielunhoidollinen lähestymistapansa papin työssä saavutti vastakaikua ja hänen vastaanotoilleen virtasi asiakkaita Ewaldsin hoitosuhteet olivat usein pitkiä. Ewalds kävi myös luennoimassa pastoraalipsykologiaa Åbo Akademissa ja jatkoi sitä eläkevuosiin saakka.
Sielunhoitokontaktit ja sielunhoidosta luennoiminen kuuluivat  hänen tehtäviinsä myös Tukholman suomalaisessa seurakunnassa, jonne hänet kutsuttiin 1950-luvun keskivaiheilla. Hän kävi luennoimassa muun muassa Erstan diakonissalaitoksen opiskelijoille.  Työtoverinsa Juhani Rekolan vaikutuksesta hänen työalueensa laajeni siellä suomalaisten vankien keskuuteen.
Ewalds valittiin Helsingin ev.lut. seurakuntien johtavaksi sairaalapastoriksi vuonna 1966 viiden hakijan joukosta.  Mm. Irja Kilpeläinen, jota itseään ei sukupuolensa vuoksi valittu, piti häntä parhaana hakijana. Ewaldsin alaisuudessa työskenteli tuolloin 20 sairaalapappia sairaaloissa, vanhainkodeissa ja muissa yksiköissä, myöhemmin myös perheneuvonta ja palveleva puhelin  Työhön kuului sairaalateologien ja muun sairaalahenkilökunnan kouluttaminen pastoraalipsykologiassa ja -teologiassa. Ewalds opetti myös Helsingin sairaanhoito-oppilaitoksessa. Vähitellen Ewaldsin edustaman kokonaisvaltaisen hoitonäkemyksen ja sairaalasielunhoitajien arvostus kasvoi hoitohenkilökunnan keskuudessa. Kirkko puolestaan näki tarpeelliseksi palkata lisää  sairaalateologeja ja sairaalasielunhoidossa elettiinkin laajenemisen aikaa. Ewaldsin aikana perustettiin uusi sairaalasielunhoitajien työnohjaajan virka, jossa toimi ensin Irja Kilpeläinen vuoteen 1974 ja hänen jälkeensä Anja Luhtasela. Ewalds jäi eläkkeelle vuonna 1981
Luennoitsija ja kirjailija

Ewaldsin vaikutus ulottui suuren yleisön tietoisuuteen Suomessa ja Pohjoismaissa hänen laajan luento- ja seminaaritoimintansa, radio- ja tv-esiintymisiensä sekä mittavan kirjallisen tuotantonsa välityksellä.   Hän oli edelläkävijä kouluttaessaan myös seurakuntien maallikkoja sielunhoitotehtäviin. Hän teki terapeuttisesti suuntautunutta sielunhoitoa tunnetuksi myös vapaiden kirkkokuntien keskuudessa.  Erityisesti karismaattinen liike oli lähellä häntä ekumeenisuutensa vuoksi, ja Ewalds oli itse eräs karismaattisten vaikutteiden Suomeen tuojista korostaen kuitenkin hidasta minuuden kasvuprosessia.
Eläkevuosinaan hän koulutti myös Suomen lähetysseuran työntekijöitä Taiwanilla.
Ewalds oli suosittu puhuja ja vaikuttaja avoimen ja persoonallisen tyylinsä ja inhimillisen lämpönsä vuoksi.   Hän havainnollisti sanottavaansa esimerkein ja otti huomioon kuulijoidensa kysymykset pyrkien vuorovaikutukseen yleisönsä kanssa yksisuuntaisen luennoinnin sijasta.
Ewalds kirjoitti kaikkiaan kolmisenkymmentä kirjaa, joista suuri osa julkaistiin sekä suomeksi että ruotsiksi.  Suosituin niistä on vuonna 1973 ilmestynyt Sielunhoito ja terapia,  jonka painosmäärä yltää 40 000:een ja joka ruotsin ja suomen kielten lisäksi on ilmestynyt norjaksi ja hindiksi.
Postuumisti julkaistiin vuonna 2010 käsikirjoituksena löytynyt Isä meidän ajassamme.
Perhe

Erik Ewalds avioitui Gunvor Hällforsin kanssa vuonna 1943. Pariskunta sai neljä lasta. Toimittaja Kjell Ewalds oli heidän poikansa. Ewalds oli edelläkävijä siinäkin, että oli isänä mukana nuorempien lapsiensa synnytyksissä, mikä 1950-luvulla oli ainutlaatuista.
Sielunhoidolliset näkemykset

Ewalds yhdisti psykologisen tietämyksen ja klassisen kristinuskon . Hän uudisti perinteistä suomalaista julistuspainotteista sielunhoitoa  psykoterapian suuntaan ja otti käyttöön terapeuttiset​ menetelmät.   Hän näki jo varhain, että psykologia ja teologia tukevat toisiaan.  Ewalds tulkitsi kristinuskon käsitteitä psykoterapian kielelle ja sovelsi niitä käytäntöön todellisissa elämäntilanteissa Hän puhui yliminän orjuudesta vapautumisesta, itsensä hyväksymisestä ja aidon minuuden löytämisestä
Usko merkitsi hänelle terveyttä ja henkistä ja hengellistä kypsyyttä tuottavaa asennoitumista. Hän piti terveen uskon tuntomerkkinä kykyä myönteisiin ihmissuhteisiin ja vastuullisuuteen. Sen tuli  hänen mukaansa myös tukea  elämään kuuluvan kärsimyksen käsittelyä niin että se johtaa itsetuntemuksen lisääntymiseen ja henkiseen kasvuun.   Ewalds nojautui kristilliseen arvomaailmaan, joka yhdistyi psykologiseen otteeseen ja työskentelymenetelmiin  Hän koki tehtäväkseen korostaa hengellistä ulottuvuutta mutta piti välttämättömänä kaavamaisesta ja suorituskeskeisestä uskonnollisuudesta irrottautumista.
Ewalds katsoi lapsuutensa ulkopuolisuuden ja yksinäisyyden tunteen, etäisen ja ristiriitaisen suhteen vanhempiin olleen merkittävänä virikkeenä näkemyksilleen ja toiminnalleen sielunhoitajana ja terapeuttina. Hän oli luova ja itsenäinen ajattelija  joka sai vaikutteita ja löysi tukea näkemyksilleen syvyyspsykologian klassikkojen lisäksi useilta psykoterapian kehittäjiltä muun muassa Paul Tournierilta, Frank Lakelta, Gaetano Benedettiltä, Viktor  Franklilta ja Johanna Herzog Dürchilta.  Psykoterapian ja pastoraalipsykologian tuntijana hän kritisoi lääketiedettä  kokonaisvaltaisen ihmiskäsityksen puutteesta ja kehitti sairaalasielunhoitoa osaksi potilaan kokonaishoitoa.  Hän painotti, että sielunhoitajan tuli jatkuvasti arvioida terapian tuloksia ja kehittää ammattitaitoaan palautteen ja täydennyskoulutuksen avulla. Ewaldsia itseään arvosteltiin epäpätevyydestä psykoanalyytikkona ja vanhentuneesta suhtautumisesta homoseksuaalisuuteen.
Muuta

Ewalds musisoi mielellään. Lapsuudenkodissaan hän oppi soittamaan harmonia iltavirsien säestykseksi ja palveli soittotaidollaan koulun aamuhartauksissa improvisoiden alkusoittoja.  Nuoruudessaan hän oli mukana nuorten lauluryhmässä. Turussa opiskellessaan hän osallistui nuorisotyöhön ja toimi kanttorina ruotsinkielisessä vapaaseurakunnassa  Kosketinsoittimien lisäksi hän soitti muun muassa sahaa
Aiheesta muualla

Erik Ewaldsin ruotsinkielinen haastattelu ja suomenkielisiä luentoja YouTubessa
Teoksia

Tuntematon minä. [Hki]: Suomen kirkon sisälähetysseura, 1967.
Sielunhoito ja terapia. Kansan Raamattuseura, 1973. ISBN 951-655-076-2
Matka minuuteen: ihmisen kypsyminen . Hki: Karas-sana, 1978  ISBN 951-655-169-6, ISBN 951-655-170-X
Sielunhoitajan näkökulmasta  . Lohja: Karas-sana, 1979  ISBN 951-655-189-0, ISBN 951-655-190-4
Tule kokonaan uudeksi! [suom. ja tekstin toim.: Olli Palen]. Hki: Kuva ja sana, 1982  ISBN 951-9203-34-6
Anna hermojesi levätä ; Lohja: Karas-Sana, 1983  ISBN 951-655-282-X
Yksin armosta  ; suom., tekstin toim.: Olli Palen. Hki: Kuva ja sana, 1984  ISBN 951-9203-69-9
Elävinä kivinä  ; [ruots. käsikirjoituksesta suom. Eeva Mesiäinen]. Lohja: Karas-sana, 1984  ISBN 951-655-304-4
Tahdotko tulla terveeksi?  . Lohja: Karas-sana, 1985 - (Sanan Kirjat.)  ISBN 951-655-326-5
Kuolema elämän keskellä  toim. Jan-Erik Ruth ja Pirkko : Heiskanen. Helsingissä [Hki] : Otava, 1985 ISBN 951-1-08588-3
Puhetta avioliitosta  . Lohja: Karas-sana, 1986 - (Sanan Kirjat.)   ISBN 951-655-357-5
Rajalle saakka   Barbro Beck-Friis; [käännös: Olli Palen]. Hki: Kuva ja sana, 1987 ISBN 951-9204-20-2
Kohti elämän eheyttä: ahdistuksesta luovuuteen  . Helsinki: Karas-Sana, 1988.  ISBN 951-655-392-3
Ihmisen rinnalla  ; [suomeksi toimittanut Heljä Meuronen]. Helsinki: Kuva ja sana, 1990  ISBN 951-9204-43-1
Isän hoidossa  ; [suomeksi toimittanut Maarit Moilanen]. Helsinki: Kuva ja sana, 1991 - (Elämän lahjakirjat; osa 1.)   ISBN 951-9204-57-1
Kuuntelen sinua  . Hämeenlinna: Päivä, 1991 ISBN 951-622-520-9
Lähimmäisenä . Hämeenlinna: Päivä, 1992 ISBN 951-622-546-2
Tartu elämään  ; [toimittanut Marja Rantanen]. Helsinki: Kuva ja sana, 1992  ISBN 951-9204-84-9, ISBN 951-9204-77-6
Tahdotko löytää itsesi: minuuden löytäminen  . Helsinki: Uusi tie, 1993 ISBN 951-619-267-X
Kasvun varaa  . Hämeenlinna: Päivä, 1995  ISBN 951-622-629-9
Ihminen onnea etsimässä  ; toimittanut Risto Siltanen. Helsinki: Kuva ja sana, 1995  ISBN 951-585-019-3
Mies elämän myllyssä   ..[ja muita]; [2. toim. Kari Kuhanen]. Helsinki: Uusi tie, 1995 ISBN 951-619-282-3
Missä olet, isä? . Helsinki: Kuva ja sana, 1996  ISBN 951-585-032-0
Isä meidän ajassamme  ; ruotsinkielisestä käsikirjoituksesta 'Fader vår' toimittaen suomentanut Heli von Bruun. Helsinki: Karas-sana, 2010
ISBN 978-951-655-663-8
Teologisen tiedekunnan publiikki 1943. Takana vasemmalta: Erik Ewalds, O. Yli-Maula, Hugo Merisaari, Martta Mäenpää, Kalevi Havulinna, Antero Levanto, Iikka Takala, Mikko Juva. Eturivissä opettajat ja professorit (vasemmalta): Aarne Lauha, Yrjö Alanen, Eelis Gulin, Antti Puukko, Aarni Voipio, Osmo Tiililä, Aimo Nikolainen.
Dorrit von Fieandt

Dorrit Margareta von Fieandt (o.s. Flinkenberg; 5. marraskuuta 1927 Helsinki – 14. elokuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen keramiikkataiteilija, joka saavutti maailmanmainetta eritoten Arabian tehtaiden koristemaalarina.
Von Fieandt haki 16-vuotiaana salaa vanhemmiltaan Ateneumin piirustuskouluun ja opiskeli sitten Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1944–1949 ensin tekstiiliosastolla, sitten keramiikkaosastolla ja jonkin verran myös graafisella osastolla. Hänen opettajiaan olivat muiden muassa Arttu Brummer, Elsa Elenius ja Rafael Blomstedt sekä Birger Kaipiainen. 1948 syksyllä hän opiskeli Kunstfagskolenissa Oslossa. Lisäksi hän opiskeli 1950-luvun lopulla Vapaassa taidekoulussa, jossa häntä opettivat Sam Vanni, Torger Enckell ja Unto Pusa. Hän työskenteli omassa ateljeessaan vuosina 1949–1954 ja 1965–1986.
Vuosina 1986–1998 von Fieandt työskenteli vierailevana taiteilijana Arabian tehtaiden taideosastolla, jossa hänellä oli oma työhuone. Hänen tunnetuimpia töitään ovat Arabian esineiden kuvioaiheet Palermo, Poetic, China Tea sekä Hubertus.
Von Fieandt osallistui useisiin eri puolilla Eurooppaa ja maailmaa pidettyihin yhteisnäyttelyihin. Samoin hänellä oli parikymmentä yksityisnäyttelyä Suomen lisäksi Saksassa, Alankomaissa ja Ruotsissa. Dorrit von Fieandtin töitä on sekä suomalaisissa kokoelmissa että kokoelmissa Ruotsissa.
Vuonna 1993 Tasavallan presidentti myönsi Dorrit von Fieandtille Pro Finlandia -mitalin.
Von Fieandt julkaisi myös kolme romaania vuosina 2000–2003: Bröllop 1925, Minns du 30-talet, Theresa? ja Krigsvinter på Larssäter.
Dorrit von Fieandtin puoliso on vuodesta 1950 ollut diplomaatti, varatuomari Berndt Johan von Fieandt. Heillä on kolme lasta.
Kirjallisuutta

Fritze, Sointu – Kuoppasalmi, Maija (toim.): Dorrit von Fieandt: Elämän värit.  ((Näyttelyjulkaisu.) Helsingin kaupungin taidemuseon julkaisuja, 95)  Helsinki:  Helsingin kaupungin taidemuseo, 2007.  ISSN 0358-7843  ISBN 951-8965-63-3
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Uppslagsverket Finland
Rachel Field

| Rachel Field |
| --- | --- |
 Rachel Field
Henkilötiedot
Syntynyt: 1894 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 1942 (47–48 vuotta) Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Pääteokset:  Kaikki tämä ja taivas myös
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Rachel Field (1894 New York, New York, Yhdysvallat – 1942 Beverly Hills, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän kirjoitti proosaa, runoja ja lastenkirjallisuutta.
Menestyskirjan Kaikki tämä ja taivas myös pohjalta on tehty elokuva Kaikki tämä ja taivas myös (1940).
Field sai 1930 Newbery-mitalin.
Suomennetut teokset

Kunniansa puolesta (All this and heaven too), suom. Aune Heino, Porvoo: WSOY 1940
Kaikki tämä ja taivas myös (All this and heaven too), suom. Werner Anttila, Porvoo: WSOY 1940
Lapsen iltarukous (A prayer for a child), suom. Pia Hartman, Edes 1978 ISBN 951-9060-08-1