stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peparethos (kaupunki)
Maantiede

Peparethoksen poliksen kaupunkikeskus sijaitsi saaren pohjoisrannikolla samalla paikalla kuin nykyinen Skópeloksen kaupunki. Kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kooksi on arvioitu noin 25–100 neliökilometriä. Peparethoksen saari oli tripolis, ja siellä sijaitsivat Peparethoksen kaupungin lisäksi myös kaupungit Panormos ja Seleinus. Peparethos oli näistä kolmesta merkittävin ja muut olivat oletettavasti sen alaisuudessa.
Peparethoksen saari sijaitsi Thessaliaan kuuluvan Magnesian rannikon edustalla. Antiikin maantieteen termistöllä saaren länsipuolella sijaitsi Skiathos (nyk. Skiáthos) ja itäpuolella Ikos (nyk. Alónnisos) ja Halonnesos (nyk. Kyrá Panagiá). Pseudo-Skylaks ja Diodoros Sisilialainen lukivat saaret Kykladeihin, mutta Strabon luki ne Magnesian edustan saariin. Nykyisin saaret luetaan Sporadeihin ja tarkemmin Pohjoisiin Sporadeihin.
Historia

Kreikkalaisen perinteen mukaan Peparethoksen olisivat asuttaneet Kreetalta tulleet siirtokuntalaiset Stafyloksen johdolla. Myöhemmin se oli kuitenkin Euboian Khalkiksen siirtokunta. Plinius vanhemman mukaan saaren aiempi nimi oli Euoinos, mikä viittaa sen hyvään viiniin. Saari tunnettiin antiikin aikana myös oliiviöljystään. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Peparēthios (Πεπαρήθιος).
Peparethos oli antiikin aikana Pohjoisten Sporadien tärkeimpiä kaupunkeja. Persialaissodissa kaupunki oli kreikkalaisten puolella. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Peparethos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon, ja se esiintyy liiton verotusluetteloissa vuosina 454/453–415/414 eaa. Kaupunki kärsi vaurioita peloponnesolaissodan aikaan tapahtuneessa vuoden 426 eaa. maanjäristyksessä. 370-luvulta eaa. lähtien se kuului toiseen Ateenan liittoon.
Kaupunki löi omaa hopearahaa 400-luvulta eaa. ja pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Aleksanteri Ferailainen hyökkäsi kaupunkiin vuonna 362/361 eaa. Vuonna 342 eaa. peparethoslaiset valtasivat Makedonian vallassa olleen Halonnesoksen ateenalaisten yllytyksestä. Filippos II valtasi sen kuitenkin takaisin sekä tuhosi Peparethoksen kaupungin vuonna 340 eaa. Kaupunki tuli Makedonian alaisuuteen todennäköisesti vuonna 338 eaa. Filippos V perusti Peparethokseen varuskunnan hellenistisellä kaudella vuonna 207 eaa. puolustaakseen sitä roomalaisia vastaan, mutta tuhosi sen vuonna 200 eaa., jotta se ei päätyisi näiden käsiin.
Olympian kisojen voittoja kaupungilla tiedetään olleen koko antiikin ajalla ainakin yksi: Hagnon Peparethoslainen voitti stadionjuoksun vuonna 568 eaa.
Rakennukset ja löydökset

Peparethoksen kaupunki on ollut ympäröity muurein ainakin peloponnesolaissodan aikaan vuonna 426 eaa. Kaupungissa tiedetään myös olleen prytaneion. Kaupungin itäpuolella sijaitsi Asklepiokselle omistettu pyhäkkö. Toinen pyhäkkö oli omistettu Athene Poliaalle, joka oli kaupungin suojelija.
Kirjallisuusvuosi 2016

Kirjallisuusvuosi 2016 käsittelee vuoden 2016 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.
Tapahtumia

Unescon lukutaitopäivä
Aleksis Kiven ja suomalaisen kirjallisuuden päivä
Turun kansainväliset kirjamessut järjestettiin 30.9. – 2.10.
Kirjailija Hannu Mäkelä nimitettiin taiteen akateemikoksi.
Pääministeri Juha Sipilän toimintaa Ylen Terrafame-uutisoinnissa marraskuussa pidettiin joillakin tahoilla sananvapauden rajoittamisena. Ylen ajankohtaistoimituksen esimies Jussi Eronen ja toimittaja Salla Vuorikoski irtisanoutuivat tämän vuoksi tehtävistään. Eronen ilmoitti syyksi näkemyserot sananvapaudesta päätoimittaja Atte Jääskeläisen kanssa.  Toimittajien eroamiset jatkuivat vielä keväällä 2017, ja lopulta toukokuussa 2017 erosi päätoimittaja Jääskeläinen sen jälkeen, kun Julkisen sanan neuvosto antoi asiasta Ylelle langettavan päätöksen.
Julkaisuja

Elisa Shua Dusapin – Hiver à Sokcho (suom. Sokcho talvella, 2023)
Elena Ferrante – Uuden nimen tarina (ital. Storia del nuovo cognome, 2012)
Sergey Gorshkov – Kamtšatkan karhut
Yuval Noah Harari – Sapiens: Ihmisen lyhyt historia
Colleen Hoover – It Ends with Us (suom. Se päättyy meihin, 2023)
Hope Jahren – Lab Girl
N. K. Jemisin – The Obelisk Gate
Teemu Keskisarja – Hulttio: Mannerheimin painava nuoruus
Juho Kuorikoski – X-COM – tietokonepelien klassikot
Yoon Ha Lee – Ninefox Gambit
Sayaka Murata – コンビニ人間 (suom. Lähikaupan nainen, 2020)
Miika Nousiainen – Juurihoito (kirja)
Erkka Railo et al – Kamppailu vallasta
Rick Riordan – Vaiennut oraakkeli
Ilkka Remes – Kiirastuli
Matti Salminen – Hurja : Pentti Haanpään muistiinmerkinnät 1940–1954
Helena Sinervo – Armonranta
Jari Tervo – Matriarkka
Jarkko Tontti – Viisastuminen sallittu
Jukka Viikilä – Akvarelleja Engelin kaupungista
Myydyimmät kirjat

Vuoden myydyin kotimainen kaunokirja: Ilkka Remes, Kiirastuli
Vuoden myydyin käännöskaunokirja: Lars Kepler, Playground
Vuoden myydyin kotimainen lasten- ja nuortenkirja: Aino Havukainen & Sami Toivonen, Tatu ja Patu etsivinä
Vuoden myydyin käännetty lasten- ja nuortenkirja: J. K. Rowling & John Tiffany & Jack Thorne, Harry Potter ja kirottu lapsi
Vuoden myydyin tietokirja: Marie Kondo, Konmari – siivouksen elämänmullistava taika
Vuoden myydyin kotimainen sarjakuvakirja: Karoliina Korhonen, Finnish Nightmares
Vuoden myydyin käännetty sarjakuvakirja: Walt Disney, Aku Ankan taskukirja 436½
Vuoden myydyin taskukirja: Juha Vuorinen, Dali-Ihantala
Vuoden myydyin äänikirja: Leena Lehtolainen, Tiikerinsilmä
Vuoden myydyin sähkökirja: S. J. Watson, Kun suljen silmäni
Palkintoja

Pirkko Saisio
Adrian Tchaikovsky
Paul Tremblay
Selja Ahava: Taivaalta tippuvat asiat
Jukka Viikilä
Mari Manninen
N. K. Jemisin – The Fifth Season
Johannes Ekholm
Aura Nurmi
Soili Pohjalainen
Vappu Orlov
Bob Dylan
Katarina Frostenson
Neal Stephenson – Seveneves
Viet Thanh Nguyen
Tapio Koivukari
Anna Smaill
Pelicans

| Pelicans |
| --- | --- |

Perustettu:  1891 Viipurissa, Lahteen 1945
Entiset nimet:  Viipurin Reipas  1891–1964  Lahden Reipas  1964–1975  Kiekkoreipas  1975–1989  Hockey Reipas   1989–1992  Reipas Lahti   1992–1996
Kaupunki:  Lahti
Kotiareena:  Isku Areena
– kapasiteetti:  4403
Sarja:  SM-liiga
Värit:                     

Toimitusjohtaja:   Lauri Pöyhönen 
Puheenjohtaja:   Tommi Kurkaa 
Päävalmentaja:   Sami Kapanen
Kapteeni:   Lars Bryggman
Media:  Etelä-Suomen Sanomat  Radio Voima
SM-mitalit
Hopeaa:  3 (2012, 2023, 2024)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelicans on lahtelainen jääkiekkoseura, joka on pelannut SM-liigassa yhtäjaksoisesti vuodesta 1999 lähtien. Joukkue tunnettiin kevääseen 1996 asti Reippaan useilla eri nimiversioilla, mm. konkurssien takia, kunnes nimi vaihdettiin markkinointi- ja imagosyistä Pelicansiksi. Reipas voitti vuonna 1966 jääkiekon Suomen Cupin. Pelicans on saavuttanut toistaiseksi kolme hopeamitalia SM-liigassa kausina 2011–2012, 2022–2023 ja 2023–2024.
Historia > Reipas Lahden perustaminen ja putoaminen divariin

Reipas Lahti perustettiin keväällä 1992 toimittaja Kari Naskisen johdolla ja mukana oli lahtelaisia kiekkovaikuttajia, kun Kiekkoreippaalta periytynyttä edustusjoukkuetta kolme edellisvuotta hallinnoinut Hockey Reipas Oy ajautui konkurssiin 5,7 miljoonan markan velkojen seurauksena. Joukkue sinnitteli SM-liigassa vuodet 1990–1994 ja putosi I-divisioonaan keväällä 1994 jäätyään viimeiseksi liigakarsinnoissa.lähde?
Historia > Paluu SM-liigaan vuosituhannen vaihteessa

Paluu ylimmälle sarjatasolle tapahtui keväällä 1999, kun Pelicans pudotti kuopiolaisen KalPan 1. divisioonaan suoraan otteluvoitoin 3–0. Joukkuetta valmensi tuolloin Kari Eloranta. Vaikka Pelicans hävisi liigakarsinnat Oulun Kärpille voitoin 1–3 keväällä 2000, joukkue säilytti liigapaikkansa, koska liiga laajennettiin 13 joukkueen suljetuksi sarjaksi.lähde?
Seuraavat kaksi kautta olivat joukkueen siihen mennessä menestyksekkäimmät, kun vuonna 2001 Pelicans sijoittui kahdeksanneksi ja seuraavana vuonna viidenneksi, joka on kautta aikojen neljänneksi paras lahtelaiskausi SM-liigassa. Niiden jälkeen Eloranta siirtyi Sveitsiin valmentamaan Rapperswilin joukkuetta.lähde?
Historia > NHL:n sulkukaudesta yrityssaneeraukseen, kausi 2004–2005

Kaudella 2004–2005 oli NHL:n työsulku, mikä aiheutti myös mielenkiintoa Lahdessa mahdollisten vahvistuksien kannalta. Lahdessa nähtiinkin lopulta kolme NHL-pelaajaa: yksi kautta aikain vihatuin jääkiekkoilija NHL:ssä, Sean Avery, keskinkertainen vahvistus Zdenek Blatny ja myöhemmin merkittävään osaan organisaatiossa noussut Pasi Nurminen. Heistä varsinkin Avery jätti Lahteen harvinaisen mielikuvan vahvistuksesta. Avery pelasi joukkueessa kaksi peliä tehoin 3+0, mukaan lukien 26 jäähyminuuttia, jättäen joukkueen yllättäen ilman mitään syytä ja myöhemmin haukkuen koko Pelicans-organisaation ja SM-liigan.  Pasi Nurminen pelasi joukkueessa alkukauden ajan ollen yksi joukkueen parhaimpia, mutta joutui siirtymään pois 16 pelin jälkeen Suomen verotuskäytännön vuoksi.
Kausi oli kuitenkin pettymys. Joukkueessa pelasi kauden aikana lukuisia eri pelaajia mikä sotki pelitapaa; joukkueessa vain 
16 pelaajaa pelasi yli 45 ottelua kauden aikana. 
Joukkueen ykkösketjuna toimi lopulta Tommi Hannus – Sami Salonen – Daniel Widing. Kyseisten pelaajien taitotaso oli kuitenkin työsulkukaudella auttamatta jäljessä vastustajien tehoketjuista: kolmikosta kukaan ei saanut yli 30 tehopistettä. Voittoja tuli lopulta vain seitsemän ja Pelicans sijoittui sarjassa viimeiselle sijalle.lähde?
Kaksi huonommin mennyttä kautta aiheuttivat lopulta aikaisemman velkataakan kanssa sen, että Pelicans hakeutui yrityssaneeraukseen keväällä 2005. Yrityssaneeraus aiheutti paljon keskustelua koskien SM-liigan myöntämää 400 000 euron pääomalainaa, jonka myöntäminen nähtiin epäreiluna muita heikossa taloustilanteessa olleita seuroja kohtaan.
Historia > Pasi Nurmisen paluu Pelicansin pelastajaksi ja epäonnistunut rokkikiekkoyritys, kausi 2005–2006

Uudet omistusjärjestelyt saatettiin lopulta päätökseen huhtikuussa 2005, kun seuran uudeksi pääomistajaksi tuli entinen NHL-ammattilainen Pasi Nurminen. Kaudelle 2005–2006 Pelicans uudistui johtoporrastasoa myöten täysin, mistä merkittävimpänä muutoksena voidaan mainita Ilkka Kaarnan tulo Pelicansin toimitusjohtajaksi ja Hannu Aravirran tulo päävalmentajaksi epäonnistuneen Jami Kaupin tilalle 7. tammikuuta 2006 alkaen.lähde?
Pelaajarintamalle saatiin myös vahvistuksena yksi Pelicansin edellisen menestyskauden tehokkaimmista pelaajista: Tommi Turunen. Turunen oli kuitenkin yhtä suuri pettymys kuin epäonnistunut valmentajakokeilu. Turusen 15 pistettä 55 pelissä eivät täyttäneet ennakkoon asetettuja osoituksia. Vastaavasti yksi Pelicansin kautta historian parhaista pistemiehistä, Toni Saarinen, poistui joukkueesta Itävaltaan.  Aravirran tulo nosti Pelicansin pelaamisen uudelle tasolle, ja joukkue oli yksi kevätkauden menestyneimmistä joukkueista piste per ottelu -mittarilla mitattuna.lähde?
Pelicansin menestys ja Aravirran tulo näkyivät myös rahallisesti, sillä Pelicans teki nykyisen nimen alla yhtiön historian parhaan tilikauden kaudella 2005–2006, vaikka sarjasijoitus oli vasta 12:s. Voitollinen tulos oli 103 651 euroa . Merkittävin tekijä voitolliseen tulokseen oli liikevaihto, joka kasvoi edellisestä kaudesta lähes 40 prosenttia.lähde?
Kauden loputtua nähtiin myös lahtelaisten juniorimyllyn ensimmäisiä helmiä pitkään aikaan, kun joukkueen parhaat pistemiehet olivat jo aikaisemmin A-junioreissa pisteitä tehtailleet Tuomas Santavuori ja Jesse Saarinen.lähde?
Historia > Paluu pudotuspeleihin, kausi 2006–2007

Pelicans sai kauden alussa monille lahtelaisille mieluisen vahvistuksen, kun yksi kautta aikain parhaista lahtelaisista kasvateista, Marko Jantunen, palasi kahden vuoden sopimuksella Lahteen. Joukkueeseen siirtyi myöhemmin Pelicansissa suureen rooliin nouseva kauden 2005–2006 hopeamitalisti, Leo Komarov. Kauden aikana joukkue hankki myös Tapparasta ylijäämäpuolustajaksi jääneen Anssi Salmelan paikkaamaan puolustuspään loukkaantumisia. Salmela pelasikin vastoin odotuksia loistokauden Lahdessa, pääsi kauden aikana maajoukkueleiritykseen  ja myöhemmin siirtyi kaudeksi 2008–2009 New Jersey Devilsin organisaatioon.lähde?
Kokonaisuutena kausi 2006–2007 oli Pelicansille tuloksellisesti paras moneen vuoteen. Joukkue eteni SM-liigan pudotuspelien karsintakierrokselle runkosarjasijalla 10. Karsintakierroksella vastaan tuli Pelicansille tilastojen valossa vaikea vastustaja, TPS. Lahtelaiset kuitenkin voittivat turkulaiset otteluvoitoin 2–0 ja etenivät puolivälieriin Kärppiä vastaan. Kärpät oli kuitenkin liian kova vastus edeten 4–0-voitoin välieriin. Taloudellisesti kausi oli positiivinen, mistä yhtenä osoituksena oli kasvanut yleisömäärä; 4 042, joka ylitti selvästi budjetoidun 3 400:n. Kasvua edelliseen kauteen oli 587 katsojaa. Myös Pelicansin A-nuoret voitti Suomen mestaruuden keväällä 2007. Se oli seurahistorian ensimmäinen A-nuorten SM-kulta.
Historia > Altavastaajasta runkosarjan kuudenneksi, kausi 2007–2008

Kauden 2007–2008 Pelicansin joukkue kärsi vain vähän pelaajamuutoksista; pitkälti edellisen kauden hyvän menestyksen ja jo aikaisemmin sovittujen pidempien sopimusten ansiosta. Merkittävimmät muutokset joukkueessa tapahtuivat puolustukselle, josta poistuivat Sami Helenius ja Anssi Salmela. Paluun joukkueeseen teki Pelicansin edelliseltä menestysajalta tuttu Jan Latvala, jonka kanssa solmittiin kaksivuotinen sopimus.lähde?
Sopimuksen julkistamisen yhteydessä Pelicans ilmoittikin etsivänsä aktiivisesti enää yhtä kovan tason hyökkääjää Latvalan ja aikaisempien hankintojen lisäksi. Tämä hankinta toteutui myöhemmin kanadalaisena Evan Schwabena. Pelicansin toimitusjohtaja Ilkka Kaarna totesi Etelä-Suomen Sanomien 3. toukokuuta 2007 julkaistussa haastattelussa kuitenkin, että joukkue on täysin valmis vasta 1. tammikuuta 2008.lähde?
Kausi päättyi lahtelaisittain hyvin lopullisen runkosarjasijoituksen oltua kuudes. Pudotuspeleissä Pelicansia vastaan asettui Jokerit, joka oli kuitenkin parempi vieden voitot lukemin 4–2 helsinkiläisille. Pudotuspelit eivät kuitenkaan muuttaneet merkittävästi lopullista sarjataulukkoa, joten Pelicansin lopullinenkin sijoitus oli kuudes. Sijoitus oli paras sitten kauden 2001–2002, jolloin Kari Eloranta luotsasi Pelicansin sijalle viisi.lähde?
Historia > Minimaalisella vaihtuvuudella Toivolan ensimmäiselle, kausi 2009–2010

Kautta 2009–2010 koskevat ensimmäiset ilmoitukset saatiin jo 7. huhtikuuta, kun Pelicans tiedotti neljän pelaajan jatkosopimukset. Kaksivuotiset jatkosopimukset tehtiin Jan Latvalan, Kari Sihvosen ja Henri Heinon kanssa. Lahtelaisikoni Toni Koivusen sopimusta jatkettiin vuodella. Pelicansilla oli kasassa 22 pelaajasopimusta, mikä tarkoitti samalla, että vaihtuvuus pelaajistossa jäi edellisten kausien tapaan hyvin pieneksi.lähde?
Samassa yhteydessä Pelicans uutisoi, että se juhlistaa neliosaisella juttusarjalla 10 vuotta aiemmin tapahtunutta (11.4.1999) nousuaan SM-liigaan.
Historia > Aravirran jäähyväiset, Kausi 2013–2014

Seuraavaksi kaudeksi Pelicans hankki tutun valmentajan, kun Hannu Aravirta palasi Lahteen.  Edelliskauden tehomiehistä Pekka Jormakka, Janne Tavi ja Markus Seikola lähtivät.  Uusina hankintoina tulivat paluunmuuttajat Henri Laurila ja Radek Smoleňák. Lisäksi Tomi Pekkala, Kimmo Koskenkorva ja Juha Leimu. Joukkueeseen liittyivät kesken kauden vielä Pavel Rosa ja Tuomas Santavuori.  Lahtelaisjoukkueen keski-ikä oli liigan korkein: 29,2.  Ennen kauden alkua Vili Sopanen taklasi Aravirtaa vahingossa harjoituksissa, ja Aravirran kyynärpää jouduttiin leikkaamaan.
Pelicansia veikattiin ennen kauden alkua sarjan häntäpäähän, mutta joukkue yllätti kaikki ja voitti ensimmäisestä viidestä pelistään jokaisen.  Hyvä vire jatkui aina marraskuun alkuun asti, kunnes kultakypärä Smolenak lähti jälleen Venäjälle. Tämän jälkeen Pelicans voitti joulutaukoon mennessä 13 ottelusta vain kaksi.  Pahimmillaan tappioputki kesti peräti 11 ottelua.  Loppukautta kohti vire parani jälleen ja joukkueesta nousi positiivisia yllättäjiä, kuten Joel Mustonen ja Joonas Alanne. Runkosarjan viimeisessä ottelussa Pelicans voitti Porin Ässät lukemin 6-2 ja sai kotiedun villi-kortti kierrokselle, missä vastaan tuli HIFK Hockey.
Pelicans voitti ensimmäisen ottelun jatkoerässä lukemin 1-0 Janne Ritamäen maalilla. Toisessa ottelussa mentiin niin ikään jatkoerään, missä sankariksi nousi Leimu. Pelicans eteni siis voitoin 2-0 puolivälieriin Tapparaa vastaan.  Tapparaa pidettiin sarjassa selvänä ennakkosuosikkina , mutta Pelicans taisteli jopa sarjan kuudenteen peliin asti, missä Timo Pärssisellä oli huippupaikka viedä Pelicans seitsemänteen otteluun, mutta Pärssinen ei osunut ratkaisevassa paikassa kiekkoon. Muutama minuutti tästä ja Ville Nieminen ratkaisi voiton Tapparalle.  Pelicansin kausi, sekä Hannu Aravirran valmentajaura päättyivät.
Historia > Lämsän sekasorto, Kausi 2014–2015

Kauteen 2014–2015 valmentajaksi Pelicans pestasi Tomi Lämsän 2+2-vuotisella sopimuksella. Joukkue nuorentui huomattavasti, kun edelliskauden kokeneet pelaajat lähtivät ja joukkueeseen nostettiin enemmän omia junioreita. Pelicansin joukkueen keski-ikä oli huomattavasti nuorempi, kuin edelliskaudella: 25,7.  Uusia hankintoja olivat ulkomaalaiset Michal Řepík, Jordan Smotherman ja Tomáš Kudělka. Sekä Mestiksestä tulleet Anrei Hakulinen ja Nico Manelius.  Joukkuetta ennakoitiin ennen kauden alkua taistelemaan villi-kortti kierros paikoista
Kauden alku oli vaikea, kun lahtelaisjoukkue oli ensimmäisen neljän kierroksen jälkeen sarjajumbona. Peli parantui hieman kauden edetessä. Joulutauolle mentäessä Pelicans oli sijalla 13, ja kauden päätyttyä sijalla 12.  Alkukauden joukkueesta lähti kauden edetessä Tommi Paakkolanvaara ja Tyler Redenbach sekä kaikki ulkomaalaisvahvistukset.  Tilalle hankittiin Miika Roine, Teddy Da Costa ja Antti Jaatinen.   Joukkueessa pelasi kauden mittaan peräti 45 pelaajaa. Joukossa oli paljon liigadebytantteja, joista tuli myöhemmin vakiokokoonpanon pelaajia, kuten Hannes Björninen, Miska Siikonen ja Taavi Vartiainen  Päävalmentaja Lämsä irtisanottiin kauden päätteeksi.
Tunnukset > Peliasu

Arkipäivien kotiottelunsa Pelicans pelaa turkoosi-musta-valkoisella paidalla, mustilla housuilla, turkoosi-musta-valko raidallisilla sukilla sekä mustalla kypärällä. Vierasotteluissa joukkueen peliasuna käytettiin valko-musta-turkoosia paitaa, mustia housuja, mustaa kypärää ja valko-musta-turkoosia raidallisia sukkia.lähde?
Pelicans pelaa kaikki lauantaiset kotiottelunsa mustilla "Saturday Night Fever" eli ns. Lauantai paidalla. Ne ovat mustat, ja niissä on logo, joka on musta, mutta siinä on turkoosit ääriviivat. Pelicans oli Liigan ensimmäinenlähde? seura, joka otti käyttöönsä tämän NHL:stä tutun kolmannen pelipaidan.lähde?Myöhemmin joukkue otti käyttöönsä tämän paidan kaikissa kotiotteluissa.Entinen kotipaita siirtyi vieraspaidaksi.
Tunnukset > Logot

Pelicansin logo 1996-2001
Pelicansin logo 2001-2016
Pelicansin logo 2016–.
20-vuotisjuhlavuoden kunniaksi teetätetty, Lahden Pelicansin nykyinen tunnus, julkaistiin ensimmäistä kertaa kesäkuussa 2016. Logo-uudistuksella joukkueen brändistä pyrittiin luomaan "virtaviivaisempi, modernimpi ja sopivalla tavalla ilkeämpi" vaikutelma. Silloinen toimitusjohtaja, Tomi-Pekka Kolu korosti, että Pelicansissa haluttiin kunnioittaa perinteitä, mutta nykyaikaistaa tunnusta vastaamaan Pelicansin aggressiivista sekä itsevarmaa imagoa. Mainostoimisto Ilmeen suunnittelujohtaja, Markus Heinonen, vastasi logon suunnittelusta. Hänen mukaansa Pelicansin tunnus haluttiin nykyaikaistaa, mutta pitää samalla tunnistettavana.
»Sen värimaailma mukailee tuttuja sävyjä, turkoosin ollessa vahvin tunnusväri, oranssin ja tumman sinisen tukiessa. Tunnus huokuu määrätietoisuutta, joka kuvaa hyvin tämän päivän Pelicansia.» 
(Mainostoimisto Ilmeen suunnittelujohtaja, Markus Heinosen, kommentti Pelicansin virallisessa tiedotteessa.)
Kannattajatoiminta > Lahen Turkoosi

Pelicansin kannattajatoiminnasta vastaa nykyisin Lahen Turkoosi -kannattajayhteisö, jonka toiminta alkoi syyskuussa 2014. Yhteisö vastaa kotiotteluiden katsomotoiminnasta Isku Areenan Kannattajakatsomossa, vieraspelimatkojen järjestämisestä, tifojen tekemisestä ja muusta toiminnasta, kuten kannattajien Kuukauden Pelaajan valitsemisesta.
Kannattajatoiminta > Flying Pelicans Fan Club Ry

Flying Pelicans on Pelicansin virallinen kannattajayhdistys, joka perustettiin vuonna 1999.
Kannattajatoiminta > Ääriliike Lahti

Ääriliike Lahti on Lahden Pelicansin epävirallinen ja itsenäinen kannattajaryhmä, joka perustettiin toukokuussa 2005.
Pelaajat > Nykyinen joukkue

| Pelicans kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Pelicans kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Pelicans kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Pelicans kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Pelicans kaudella 2024–2025 n k > Valmentajat | Pelicans kaudella 2024–2025 n k >  | Pelicans kaudella 2024–2025 n k >  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  32   Patrik Bartošák   30   Olof Lindbom Puolustajat  78   Hampus Falk    4   Johannes Johannesen   47   Michal Jordán (A)    8   Jimi Junkkari    7   Wyatt Kalynuk   44   Onni Käyhkö   83   Einari Luhanka   87   Daniel Nieminen   55   Petteri Riihinen |  |  Hyökkääjät   9   Adam Bareš    2   Lars Bryggman (C)   72   Patrik Carlsson   92   Aaro Chrons   62   Jonas Enlund   20   Konsta Hirvonen    3   Iikka Kangasniemi   45   Anton Kettunen    6   Joona Kumpula   68   Rasmus Kumpulainen   19   Ryan Lasch   92   Josh Lawrence   88   Tim Lindfors   22   Joonas Paqvalin   15   Tomáš Poletín   74   Eelis Teutari   71   Leevi Tukiainen   89   Antti Tyrväinen (A)   91   Elias Vilén (A)   92   Niklas Virtanen   29   Miro Väänänen |  |  Päävalmentaja Sami Kapanen Apulaisvalmentajat Jussi Taipale  Tony Virta  Toni Pasuri  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Eliteprospects eliteprospects.com. Päivitetty: 9. maaliskuuta 2025  |  |  |
Pelaajat > Joukkueenjohto

Päävalmentaja  Sami Kapanen
Valmentaja  Juhamatti Yli-Junnila
Valmentaja  Jussi Silander
Maalivahtivalmentaja ja joukkueenjohtaja  Toni Pasuri
Urheilutoimenjohtaja  Janne Laukkanen
Fysiikkavalmentaja  Juha Nakari
Pelaajat > Jäädytetyt pelinumerot

11 Hannu Koskinen
13 Erkki Laine
17 Kari Eloranta
Pelaajat > Lahtelaislähtöiset NHL-pelaajat

Kari Eloranta
Marko Jantunen
Janne Laukkanen
Toni Lydman
Pasi Nurminen
Pelaajat > Päävalmentajat

1960–1964 Unto Viitala
1964–1968 Esko Luostarinen
1968–1969 Erkki Mononen
1969–1970 Heljo Liesmäki
1970–1972 Juhani Vuorela
1972–1976 Aulis Hirvonen
1976–1978 Matti Lampainen
1978–1981 Veli-Pekka Roiha
1981–1982 Matti Koivunen (erotettiin 20. marraskuuta 1982)
1982–1984 Pertti Mantere (erotettiin 2. maaliskuuta 1984)
1984–1984 Veli-Pekka Roiha
1984–1985 Lasse Väliaho
1985–1986 Veli-Pekka Roiha (erotettiin 21. marraskuuta 1986)
1986–1987 Yrjö Hakulinen
1987–1988 Kari Malinen (erotettiin 19. joulukuuta 1988)
1988–1989 Seppo Repo ja Pekka Mantere
1989–1993 Esko Nokelainen (erotettiin 9. maaliskuuta 1993)
1993–1993 Kari Mäkinen (erotettiin 3. lokakuuta 1993)
1993–1994 Jukka-Ville Jääsalmi
1994–1996 Sergei Grišintšov (erotettiin 31. tammikuuta 1996)
1996–2002 Kari Eloranta
2002–2003 Petteri Hirvonen (erotettiin 22. lokakuuta 2003)
2003–2004 Petteri Sihvonen
2004–2005 Petri Matikainen
2005–2005 Jami Kauppi (erotettiin 26. lokakuuta 2005)
2005–2006 Ilkka Kaarna (7. tammikuuta 2006 asti)
2006–2009 Hannu Aravirta
2009–2010 Mika Toivola (erotettiin 24. lokakuuta 2010)
2010–2011 Pasi Räsänen (alkaen 24. lokakuuta 2010)
2011–2013 Kai Suikkanen
2013–2014 Hannu Aravirta
2014–2015 Tomi Lämsä
2015–2018 Petri Matikainen
2018–2019 Ville Nieminen (erotettiin 30. marraskuuta 2019)
2019-2020 Jesse Welling (alkaen 30. marraskuuta 2019)
2020–2024 Tommi Niemelä
2024 Juhamatti Yli-Junnila
2025- Sami Kapanen