stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Buddhalaisuus
Buddhalaisia oppeja > Jalo kahdeksanosainen polku > Etiikka

Oikea puhe. Rehellinen, hyväntahtoinen ja rauhaa edistävä puhe. Pidättäytyminen valehtelusta, eripuraisesta ja vihaisesta puheesta sekä joutavien puhumisesta.
Oikea toiminta. Väkivallattomuus, pidättyminen ottamasta, mitä ei ole annettu, kohtuullisuus aistinautinnoissa (erityisesti seksuaalisen väärinkäytöksen ja päihteidenkäytön välttäminen).
Oikea elinkeino. Elinkeino, joka ei tuota vahinkoa tietoisille olennoille eikä vaadi edellä mainittujen periaatteiden rikkomista.
Buddhalaisia oppeja > Jalo kahdeksanosainen polku > Meditaatio

Oikea ponnistus. Taitavien mielentilojen edistäminen ja taitamattomien välttäminen.
Oikea tarkkaavaisuus (samma sati). Läsnäolo nykyhetkessä. Kehon, tuntemusten, mielen ja totuuksien pitäminen jatkuvasti mielessä, niiden jatkuva huomioiminen. Bikkhu Bodhi kuvaa oikeaa tarkkaavaisuutta seuraavasti: ”Saattaa luulla, että on muutenkin aina nykyhetkessä, mutta se on harhakuva. Olemme harvoin tietoisia nykyhetkestä – – tietämätön mieli heijastaa omat sisäiset rakennelmansa kohteeseen ja kuvittelee sille ominaisuuksia, mitä alkuperäisessä havainnossa ei lainkaan ollut. – – Oikea tarkkaavaisuus raivaa tämän tilan ja valaisee kokemuksen sellaisenaan ennen tulkintoja.” Bikkhu Bodhi (Arkistoitu – Internet Archive)
Oikea keskittyminen. Meditaation syvempien tilojen, jhanojen, harjoittaminen.
Buddhalaisia oppeja > Ehdollinen olemassaolo

Pratītyasamutpāda (paalinkieltä, sanskriksi pratitya-samutpada, ’ehdonalainen alkuperä’) on yksi buddhalaisuuden keskeisistä opetuksista. Ehdonalainen alkuperä tarkoittaa sitä, että kaikki olemassa olevat asiat ja ilmiöt ovat toisistaan riippuvaisia ja edellyttävät toistensa olemassaoloa. Kaikki asiat ja ilmiöt vaativat tiettyjä ilmiöitä ja olosuhteita syntyäkseen ja myös muuttuvat tai katoavat olosuhteiden muuttuessa. Esimerkiksi ihminen tarvitsee pysyäkseen hengissä tai terveenä muita ihmisiä, ruokaa, vaatteita, ilmaa hengitettäväksi, vettä juotavaksi ja niin edelleen.
Kahdentoista nidanan ketju on tämän periaatteen sovellutus, joka osoittaa jälleensyntymän perimmäisen syyn eli tietämättömyyden. Ketjun jokainen linkki edellyttää aina edellisen olemassaoloa ja johtaa seuraavaan. Ketjun viimeinen linkki johtaa taas ensimmäiseen ja kierre on valmis. 12 nidanaa ovat: 1) tietämättömyys, joka johtaa 2) tahdollisiin muodostelmiin eli karmaan. Se taas johtaa 3) tietoisuuden heräämiseen, joka mahdollistaa 4) nimen ja muodon (paaliksi nama-rupa) eli fyysisten ja psyykkisten ilmiöiden olemassaolon. Nimen ja muodon myötä syntyvät 5) kuusi perustaa tai aistia – siis tavalliset viisi aistia sekä mieli. 6) Kun on aistit, syntyy kosketus, joka buddhalaisessa terminologiassa tarkoittaa aistin, sen kohteen ja aistitietoisuuden yhtäaikaista läsnäoloa. Kosketus johtaa 7) tuntemukseen (miellyttävään, epämiellyttävään tai neutraaliin), joka mahdollistaa 8) halun (tanhan) ja 9) takertumisen synnyn. 10) Näistä seuraa tuleminen ja 11) jälleensyntymä, mikä loppujen lopuksi aiheuttaa 12) sairauden, vanhuuden ja kuoleman. Ehdollisen olemassaolo kiertoa kuvataan buddhalaisessa taiteessa 12-osaisena elämän pyöränä.
Buddhalaisia oppeja > Kolme olemassaolon merkkiä

Buddhan opetuksen mukaan kaikki ilmiöt ja havainnot ovat pysymättömiä (anicca), epätyydyttäviä (dukkha) ja vailla muuttumatonta minuutta (anatta). Nämä kolme tuntomerkkiä kuvailevat sekä aineellista todellisuutta että psykologisia ilmiöitä, kuten tunteita ja mielentiloja.
Anicca eli pysymättömyys. Kaikki ilmiöt, havainnot ja olemassaolo on pysymätöntä, tilapäistä ja jatkuvassa muutoksessa. Tämä koskee myös mielentiloja ja tunteita; nekin kaikki syntyvät erilaisten olosuhteiden vallitessa ja katoavat jossain vaiheessa.
Dukkha eli tyydyttämättömyys. Elämä itsessään on epävakainen kokemus, koska kohtaamme sairauksia, vanhan iän ja kuoleman. Koska mikään maailmassa ei ole pysyvää, takertuminen ilmiöihin siinä toivossa, että ne olisivat ikuisia, synnyttää kärsimyksen. Esimerkiksi ihmisen keho kuolee ja katoaa, joten on turhaa yrittää takertua siihen ikuisena, pysyvänä objektina.
Anatta eli minuudettomuus. Buddhalaisuus opettaa, ettei ole olemassa ikuista muuttumatonta sielua tai muutakaan pysyvää minuutta. Käsitys minuudesta rakentuu viiden skandhan eli kokemuksen osatekijöiden yhdistelmästä, mutta yksistään minkään niistä ei voida sanoa olevan ”minä” tai ”minun”. Käsitys kehosta muuttuu koko ajan ja syntyy uudelleen jatkuvasti.
Buddhalaisia oppeja > Kolme jalokiveä

Buddhalaisuuden kolme elementtiä ovat valaistuminen, joka henkilöityy Buddhan hahmossa, buddhalaiset opetukset eli dharma ja buddhalainen yhteisö, sangha. Nämä muodostavat kolme jalokiveä, joihin buddhalaiset turvautuvat ja joista haetaan apua kärsimyksen keskellä.
Buddha eli valaistunut yksilö ja päämäärä. Buddha on opettaja, joka on saavuttanut valaistumisen ja opettaa nyt muita. Mutta Buddha tarkoittaa myös sitä, että täydellinen valaistuminen (Arhat) ja Buddhaksi tuleminen ovat saavutettavissa olevia päämääriä, joten ne toimivat myös päämäärinä ja motivaatioina jatkaa buddhalaista harjoitusta.
Dharma eli totuus ja opetus. Dharma käsittää valaistumiseen johtavat Buddhan opetukset. Se tarkoittaa myös kaikkeuden absoluuttista totuutta, sekä lainalaisuutta jonka varaan koko todellisuus rakentuu ja jota kaikki olennot noudattavat.
Sangha eli kanssaharjoittajat ja yhteisö. Sangha on muista yksilöistä koostuva ryhmä, jonka parissa buddhalaisuutta harjoitetaan ja jolle harjoituksesta saavutetut hyödyt jaetaan. Sanghan ei tarvitse toimia vain luostarissa ja koostua munkeista ja nunnista, vaan se voi olla mikä tahansa järjestäytyneesti buddhalaisuutta harjoittava ryhmä. Laajasti katsottuna kaikki buddhalaiset ovat osa sanghaa eli yhteisöä.
Buddhalaisia oppeja > Karma

Karma eli syyn ja seurauksen laki tarkoittaa tahdonvaraista tekoa ja sen seurauksia. Karma viittaa toimintaan ja sen takana olevaan tarkoitukseen; kehon, ajatusten ja puheen kautta tehdyt teot johtavat tulevaisuuden seuraamuksiin. Taidokkaat teot ja aikeet johtavat toivottaviin seurauksiin, kun taas taidottomat ja pahantahtoiset kärsimykseen. Karma voi ilmetä henkisinä tiloina tai fyysisinä tapahtumina.
Koko uudelleensyntymisen ketju määräytyy karman mukaan. Buddhan opetuksen mukaan karma voidaan puhdistaa ja poistaa asteittain valaistumalla, jolloin on mahdollista päästä irti uudelleensyntymisestä.
Buddhalaisia oppeja > Buddhalainen etiikka

Etiikka muodostaa suuren osan jalosta kahdeksanosaisesta polusta, ja on siksi tärkeässä asemassa buddhalaisuudessa. Vääryyksien välttäminen auttaa puhdistamaan mieltä pahansuovista ajatuksista ja haitallisista tavoista. Taitavien ajattelumallien – kuten hyväntahtoisuuden ja myötätunnon – kehittäminen taas tasapainottaa tunne-elämää, poistaa liiallisen syyllisyydentunnon ja valmistelee mieltä meditaatiota varten. Eettinen elämä edistää onnellisuutta ja on tärkeä askel kärsimyksestä vapautumista kohti.
Buddhalaisen etiikan pääkohdat tiivistyvät viiteen silaan (paal. panca-sila, ’viisi hyvettä’):
Tulee pidättyä tuottamasta vahinkoa eläville olennoille
Tulee pidättyä ottamasta sitä, mitä ei ole annettu
Tulee pidättyä sukupuolisesta väärinkäytöksestä
Tulee pidättyä valheellisesta puheesta
Tulee pidättyä mieltä sumentavista aineista
Edellä mainitut ohjeet eivät ole ”käskyjä”, koska buddhalainen etiikka ei perustu auktoriteettien määräyksiin. Sen sijaan ne kaikki tukevat elävien olentojen rauhaisaa yhteiseloa ja pyrkimystä valaistumiseen. Kuhunkin ohjeeseen sisältyy myös myönteinen periaate: esimerkiksi ensimmäiseen ohjeeseen sisältyy ”kiellon” lisäksi rakastavan ystävällisyyden kehittäminen kaikkia eläviä kohtaan.
Buddhalaisia oppeja > Jälleensyntymä

Karma ei buddhalaisessa katsannossa välttämättä toteudu yhden elämän aikana, vaan se vaikuttaa myös eri elämien eli jälleensyntymien välillä. Jälleensyntymän avulla voidaan selittää, miksi toiset esimerkiksi syntyvät hyviin oloihin ja toiset köyhyyteen, ja miksi toisten kohtalona näyttää olevan kärsimys ja toisten (rajallinen) onni. Tällaiset asiat määrittää menneiden elämien karma. Toisin kuin hindulaisuudessa, buddhalaisuudessa karmaa ei käsitetä vääjäämättömänä kohtalona, vaan siihen voi itse vaikuttaa jokaisella päätöksellään. Vaikka syntyisikin huonoihin oloihin, hyvää karmaa tekemällä on mahdollista saavuttaa onnea tässä ja seuraavissa elämissä.
Buddhalaisuudessa jälleensyntyminen ei tarkoita samaa kuin hindulaisten sielunvaellus, jossa yksilön sielu siirtyy seuraavaan olomuotoon, sillä buddhalaisen anatta-periaatteen mukaan ei mitään muuttumatonta pysyvää sielua tai itseä lopullisessa katsannossa ole. Sen sijaan jälleensyntyminen merkitsee tiedostamistapahtuman jatkumista kuoleman jälkeen karman lain mukaisesti.
Suotuisa jälleensyntymä tukee myös valaistumispyrkimystä: esimerkiksi ihmiseksi syntyminen on erittäin harvinaista ja suuri onni, koska päinvastoin kuin eläimillä, ihmisillä on mahdollisuus ymmärtää valaistumisen tavoittelun tärkeys ja viedä itseään omalla toiminnallaan kohti nirvanaa. Tämän vuoksi usein painotetaankin, että ihmisen tulisi käyttää hyväkseen tämän elämän tarjoama mahdollisuus pyrkimällä valaistumiseen.
Buddhalaisia oppeja > Nirvana

Vaikka suotuisa karma ja jalot toimet takaavat maallisen ja taivaallisenkin menestyksen, buddhalaisuudessa niiden päätarkoituksena on tukea pyrkimystä valaistumiseen eli nirvanaan, joka kuvataan kaiken kärsimyksen ja jälleensyntymisen lopuksi, elämänkierrosta vapautumiseksi. Toisaalta sanotaan, ettei nirvanaa oikeastaan voi kuvailla, koska se on kaiken käsitteellisen tiedon tuolla puolen, eräänlainen suora kokemus todellisuudesta ilman järjen erotteluja.
Nirvanan saavuttaneen henkilön (arhat) kuolemaa kutsutaan parinirvanaksi, jossa jälleensyntyminen lakkaa. Koska parinirvanan saavuttanut ei enää voi suoranaisesti auttaa muita olentoja, mahajana-buddhalaisuuden piirissä ihanteeksi on nostettu bodhisattva eli valaistumisolento, joka jatkaa valaistuttuaankin jälleensyntymistä kaikkien tietoisten olentojen auttamiseksi.
Buddhalaisten juhlapäivät

Tärkein buddhalainen juhla on vesak, jota vietetään toukokuun täysikuupäivänä. Theravada-perinteessä se juhlistaa Buddhan syntymää, valaistumista ja parinirvanaa. Mahajanassa vesak-päivänä juhlitaan ainoastaan Buddhan syntymää, tiibetinbuddhalaisuudessa taas pelkästään valaistumista.
Toinen kuuluisa juhla on dharmachakra-päivä. Silloin juhlistetaan Buddhan ensimmäistä opetuspuhetta, joka käsitteli neljää jaloa totuutta.
Vain Buddhan valaistumista muistava juhla on nimeltään bodhi-päivä. Japanissa juhlan nimi on rōhatsu, joka tarkoittaa sananmukaisesti ”12. kuukauden kahdeksas päivä”. Japanissa on myös tapana, että juhlaa edeltää viikon mittainen retriitti tai muuten intensiivinen mietiskely..
Navayanabuddhalaiset juhlivat myös B. R. Ambedkarin syntymäpäivää sekä Dhammachakra Pravartan Diniä.
Buddhalaisuus Suomessa

Buddhalainen toiminta itsenäisessä Suomessa alkoi vuoden 1947 tienoilla, kun Buddhismin ystävät ry. perustettiin. Vuonna 1997 yhdistyksen nimi vaihtui Bodhidharma ry:ksi. Vuonna 1973 FWBO, länsimaisen buddhalaisen veljeskunnan ystävät, aloitti toimintansa Suomessa. 1990-luvun loppuun mennessä buddhalaisuus ei vielä ollut Suomessa erityisen järjestäytynyttä tai näkyvää.
2020-luvulla Suomessa on arviolta 20 000 – 30 000 buddhalaisuuden harjoittajaa. Enemmistö heistä oli aasialaisia maahanmuuttajia ja heidän jälkeläisiään. Suomalaistaustaisia buddhalaisia oli arviolta vajaat 10 000. Buddhalaisten yhteisöjen kasvuun on vaikuttanut maahanmuutto Thaimaasta ja Vietnamista. 2010-luvulla Suomessa toimi miltei neljäkymmentä pienehköä järjestöä. Vuonna 2009 perustettu Suomen Buddhalainen Unioni (SBU) pyrkii toimimaan eri ryhmittymien yhteistyöjärjestönä.
Suomalaisia buddhalaisen perinteen munkkeja ja nunnia on ollut vain hyvin vähän, näiden joukossa Tae Hye sunim, Ani Sherab sekä entinen munkki Thanavuddho (Santeri Ahola).
Suomen ensimmäinen buddhalainen temppeli, Suomen vietnamilaisten buddhalaisten yhdyskunnan Liên Tâm -luostari on rakennettu vuonna 2013 Turun Moisioon. Vuonna 2019 avattiin Kuopion Syvänniemen kylällä burmalais-suomalaisen yhteisön Ratanasukhan luostari. Suomessa on yksi stupa, perinteen mukainen kellonmuotoinen rakennelma. Se sijaitsee taide- ja retriittikeskus Samjessa Siikaisissa.
Kiinnostus buddhalaisuutta kohtaan on ollut Suomessa 2000-luvulla kasvussa. Suositut henkilökohtaisen hyvinvoinnin opit ovat vaikuttaneet buddhalaisten mietiskelytekniikoiden leviämiseen. Eniten buddhalaisuudesta ovat kiinnostuneet nuoret sukupolvet. Monia heistä kiinnostaa buddhalainen henkisyys enemmän mielenharjoituksena ja ajattelutapana kuin uskontona.
Buddhalaisten sijoittuminen valtioittain > Maat, joissa on eniten buddhalaisia (2012)

Kiina: 244 130 000
Thaimaa: 64 420 000
Japani: 45 820 000
Myanmar: 38 410 000
Sri Lanka: 14 450 000
Vietnam: 14 380 000
Kambodža: 13 690 000
Etelä-Korea: 11 050 000
Intia: 9 250 000
Malesia: 5 010 000
Buddhalaisuudella on Kambodžassa, Sri Lankassa ja Thaimaassa valtion lainsäädännössä määritelty erityisasema.
Buddhalainen taide

Buddhalainen taide ilmaisee Buddhan opetuksia. Mandalat ovat tärkeä buddhan opetusten ilmentäjä. Se on hiekasta tai kivistä tehty taideteos, joka lopulta pyyhitään pois, kuvaamaan pysymättömyyttä. Lopulta hiekka voidaan sirotella jokeen lahjana maailmalle.
Buddhasta ja hänen elämästään kertovat buddhapatsaat. Kymmenillä erilaisilla symboleilla on eri merkitykset. Pitkät korvalehdet kertovat Siddhartha Gautaman kuninkaallisesta suvusta ja viisaudesta. Makaava buddha kuvastaa lopullisesti vapautuvaa buddhaa ja silmät auki oleva taas nirvanaan vaipumista. Jos silmät ovat kiinni buddha on saavuttanut lopullisen nirvanan eli parinirvanan. Buddhan kädet voivat olla myös eri asennoissa. Kämmenet päällekkäin buddha meditoi, kämmen kohti katsojaa tarkoittaa siunaavaa buddhaa ja maata kohti oleva käsi kertoo hyvän voittavan pahan.
Thangka-maalaukset kuuluvat erityisesti tiibetinbuddhalaiseen taiteeseen. Ne tehdään kankaalle ja maaleihin saatetaan sekoittaa kristalleja, koralleja tai koristekiviä. Niiden avulla pyritään myös harjoittamaan meditaatiota ja opettamaan meditaatiotekniikkaa.
Buddhalainen musiikki oli ennen pitkälti mantrojen resitointia. Erityisesti tiibetinbuddhalaiset harjoittavat kurkkulaulua. Nykyään musiikilla säestetään myös tanssia.
Kirjallisuutta

Dhammapada. Totuuden tie.  (Suomennettu Sangharakshitan englanninkielisestä käännöksestä Dhammapada: The Way of Truth.)  Suomentanut Lauri Porceddu (Dharmachari Sarvamitra). Helsinki:  Like, 2002.  ISBN 952-471-043-9
Farrer-Halls, Gill: Pieni Buddha-kirja.  (The Buddha Book, 2005.)  Suomentanut A. Laaksonen. Helsinki:  WSOY, 2005.  ISBN 951-0-30928-1
Gothóni, René & Mahapanna: Buddhalainen sanasto ja symboliikka.  Helsinki:  Gaudeamus, 1990.  ISBN 951-662-499-5
Kornfield, Jack & Fronsdal, Gil (toim.): Buddhan opetuksia.  Suomentanut Tuula Saarikoski. Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-26812-7
Nagapriya: Karma ja jälleensyntyminen.  (Exploring Karma and Rebirth, 2004.)  Suomentanut Dharmachari Sarvamitra (Lauri Porceddu). Helsinki:  Like, 2005.  ISBN 952-471-614-3
Strong, John S.: Buddha. Elämä ja teot.  (The Buddha. A Short Biography, 2001.)  Suomentanut Virpi Hämeen-Anttila. Helsinki:  Art House, 2002.  ISBN 951-884-354-6
Wallace, B. Alan: Buddhalainen mielenharjoitus.  (Buddhism With an Attitude. The Tibetan Seven-point Mind Training, 2001.)  Suomentanut Kaya Brandt. Helsinki:  Basam Books, 2004.  ISBN 952-9842-97-X
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen Buddhalainen Unioni.
Buddhalaisuus. Uskonnot Suomessa -hanke.
Buddhanet. (englanniksi)
Accesstoinsight.com. Buddhalaisten tekstien kokoelma. (englanniksi)
Meditoivan Buddhan patsas, Kušan-valtakunta.
Buddhalaisuuden leviäminen.
Laosilaisia munkkeja temppelissä Buddhan patsaan edessä.
Ninna-ji, buddhalainen pyhäkkö Kiotossa.
Buddhalaisuuden suuntausten levinneisyys Itä-Aasiassa. Theravadaa (punainen) harjoitetaan etenkin Kaakkois-Aasiassa, mahajanaa (keltainen) idässä ja vajrayanaa (tummansininen) Tiibetissä ja Mongoliassa.
Puulevyille kirjoitettu korealainen Tipitaka 1200-luvulta.
Wat Phra Kaeo eli Smaragdibuddhan temppeli Bangkokissa.
Borobudur-temppeli Indonesiassa. Buddha-patsas ja stupa-rakennelmia.
Nainen polttaa suitsuketta ja rukoilee Jade-buddhan temppelissä Shanghaissa.
Tiibetiläinen vanhus ja rukousmylly.
Vesak-juhlan lyhtykoristelua Sri Lankassa.
Buddhalaisten osuus maailmassa.
Tiibetiläinen thangka-maalaus 1400-luvulta kuvaa neljää mandalaa.
Igualada

Igualda on kaupunki Barcelonan maakunnassa Kataloniassa. Kaupunki sijaitsee 51 kilometrin päässä Barcelonasta sisämaahan päin. Kaupungin asukasluku on noin 39 000 (2016). Kaupungin pääelinkeinot liittyvät tekstiili-, paperi- ja nahkateollisuuteen.
Kuvia

Ca la Mamita (Cal Franquesa)
Pau Salvat i Espasa: Cal Ratés
Josep Pausas i Coll: Casa Ramon Vives (Cal Monets)
Casa Grau
Passatge del For
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Kaupungin viralliset verkkosivut (katalaaniksi)
Anoian piirikunnan kunnat
Argençola
Bellprat
El Bruc
Cabrera d'Igualada
Calaf
Calonge de Segarra
Capellades
Carme
Castellfollit de Riubregós
Castellolí
Copons
Els Hostalets de Pierola
Igualada
Jorba
La Llacuna
Masquefa
Montmaneu
Òdena
Orpí
Piera
La Pobla de Claramunt
Els Prats de Rei
Pujalt
Rubió
Sant Martí Sesgueioles
Sant Martí de Tous
Sant Pere Sallavinera
Santa Margarida de Montbui
Santa Maria de Miralles
La Torre de Claramunt
Vallbona d'Anoia
Veciana
Vilanova del Camí
Cuando Cubango

| Cuando Cubango |
| --- | --- |

 Sijainti
 Koordinaatit: 15.8°S, 19.5°E 
Valtio:   Angola
Lakkautettu:  2024
Hallinto:  
 – hallinnon tyyppi:  Maakunta
 – hallinnollinen keskus:  Menongue
Pinta-ala:  204 000 km²
Väkiluku (2019)  (arvio):  619 757
 – väestötiheys:  3 as./km²
Lyhenteet:  
 – ISO 3166:  AO-CCU
Cuando Cubango oli Angolan maakunta, joka sijaitsi maan kaakkoisosassa. Maakunnan pinta-ala oli 204 000 neliökilometriä ja siellä asui vuoden 2019 arvion mukaan 619 757 ihmistä. Sen pääkaupunki on Menongue. Cuando Cubangon naapurimaakuntia ovat Cunene ja Huíla lännessä sekä Bié ja Moxico pohjoisessa. Lisäksi maakunnalla on rajaa Sambian ja Namibian kanssa.
Vuoden 2024 loppupuolella, osana Angolan aluehallinnon uudistusta, suuri maakunta jaettiin kahdeksi erilliseksi maakunnaksi. Cuando Cubangosta syntyivät Cuandon ja Cubangon maakunnat. Samassa yhteydessä Angolaan muodostettiin monia uusia kuntia, jolloin aluehallinnon paikallistasokin muuttui merkittävästi myös Angolan kaakkoisosassa, aiemman Cuando Cubangon maakunnan alueella.
Maakunnan nimi oli yhdistetty Cuando- ja Cubangojokien nimistä. Nämä virtaavat sen itä- ja länsirajaseuduilla.
Kunnat

Cuando Cubango oli jaettu yhdeksään kuntaan.
Calai
Cuangar
Cuchi
Cuito Cuanavale
Dirico
Mavinga
Menongue
Nancova
Rivungo
Toinen apologia

| Toinen apologia> Ἀπολογὶα δευτέρα ὑπὲρ Χριστιανῶν.Alkuperäisteos |
| --- | --- |
Kirjailija:  Justinos Marttyyri
Kieli:  muinaiskreikka
Genre:  teologia
Julkaistu:  noin 150–154
Suomennos
Suomentaja:  Matti Myllykoski ja Outi Lehtipuu
Kustantaja:  Gaudeamus
Julkaistu:  2008
ISBN:  978-952-495-035-0

Edeltävä:  Ensimmäinen apologia
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Toinen apologia (m.kreik. Ἀπολογὶα δευτέρα ὑπὲρ Χριστιανῶν πρὸς Ῥωμαίων σύγκλητον, Apologia deutera hyper Κhristianōn pros Rhōmaiōn synklēton; lat. Sancti Justini Philosophi et Martyris Apologia secunda pro Christianis) on Justinos Marttyyrin kirjoittama apologia kristinuskon puolustukseksi.
Historia

Justinos eli ja kirjoitti toisella vuosisadalla ajanlaskun alun jälkeen ja oli näin ensimmäisiä kristillisiä apologeetteja eli kristinuskoa filosofis-teologisesti puolustaneita kirjailijoita. Ennen Toista apologiaa Justinos oli jo kirjoittanut kristinuskon puolustukseksi pidemmän Ensimmäisen apologian. Molemmat teokset on ajoitettu noin vuosille 150–154. Justinos on saanut apologioihinsa innoitusta Platonin kirjoittamasta Sokrateen puolustuspuheesta.
Toinen apologia vaikuttaa syntyneen jonkin ajankohtaisen konfliktin johdosta. Eräitä kristittyjä oli tuomittu kuolemaan pelkästään uskonsa vuoksi. Justinos on kirjoittanut teoksensa osoittaakseen, että kristityt ovat elämältään nuhteettomia ja että heidän uskonsa on totta. Teos vaikuttaa sijoittuvan Roomaan.
Toinen apologia nähdään yleensä eräänlaisena Ensimmäisen apologian liitteenä. Jotkut tutkijat ovat kuitenkin argumentoineet sen itsenäisen retorisen luonteen puolesta. On mahdollista, että Eusebios tunsi apologiat yhteisnimellä Ensimmäinen apologia ja viittasi nimellä Toinen apologia johonkin sittemmin kadonneeseen Justinoksen teokseen.
Teksti on säilynyt nykyaikaan yhdessä keskiaikaisessa käsikirjoituksessa, niin kutsutussa Pariisin käsikirjoituksessa (Codex Parisinus Graecus 450) vuodelta 1364.
Sisältö

Justinoksen teos koostuu 15 luvusta. Teoksen alussa Justinos käsittelee kristittyjä vastaan puhjenneita vainoja. Hän pyrkii eri tavoin osoittamaan, että vainot ovat epäoikeudenmukaisia.
Sen jälkeen Justinos käsittelee itse kristillistä uskoa. Hänen mukaansa kristittyjen elämällä maailmassa on jumalallinen tarkoitus. Vain kristityillä on koko Sana, ja he myös elävät sen mukaista elämää.
Teos päättyy vetoomukseen oikeudenmukaisen tuomion puolesta.
Kirjallisuutta > Suomennos

Justinos Marttyyri: Toinen apologia. Teoksessa Justinos Marttyyri: Apologiat & Dialogi Tryfonin kanssa.  (Suomentanut Matti Myllykoski ja Outi Lehtipuu, toimittanut Matti Myllykoski)  Helsinki:  Gaudeamus, 2008.  ISBN 978-952-495-035-0
Kirjallisuutta > Muita käännöksiä ja alkutekstien laitoksia

Barnard, Leslie William (toim.): Justin: The First and Second Apologies.  (Ancient Christian writers: the works of the Fathers in translation, 56)  Paulist Press, 1997.  ISBN 0809104725
Migne, Jacques-Paul (toim.): Patrologia Graeca 6.441–470.
Aiheesta muualla > Teos

Justinos Marttyyri: Toinen apologia. Suomennos Martti Myllykoski. Helsingin yliopiston teologinen tiedekunta.
Iustinus: Apologia Secunda. Documenta Catholica Omnia. (muinaiskreikaksi) (latinaksi)
Justin Martyr: The Second Apology. New Advent. (englanniksi)
Justin Martyr: The Second Apology. Christian Classics Ethereal Library. (englanniksi)
Aiheesta muualla > Muuta

Myllykoski, Matti: Toisen apologian kommentaari. Helsingin yliopiston teologinen tiedekunta.