stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Honoré de Balzac
Kirjallisuutta

Georg Lukács: Balzac ja ranskalainen realismi.  Suomentanut Hannu Launonen. Love Kirjat, 1978.  ISBN 951-835-008-6
Chollet, Roland – Vachon, Stéphane: À l'écoute du jeune Balzac: L'écho des premières œuvres publiées (1822–1829).  Paris:  Presses Universitaires de Vincennes, 2012.  ISBN 978-2-84292-272-6
Aiheesta muualla

Sitaatteja aiheesta Honoré de Balzac Wikisitaateissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Honoré de Balzac Wikimedia Commonsissa
Vapaasti ladattavia Honoré de Balzacin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Elämäkerta ja bibliografia (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Honoré de Balzacin teoksia online-muodossa Intratext-tietokannassa(englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea 2  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Venäjä 2  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef 
Auguste Rodinin 1891-1892 veistämä Honoré de Balzacin pronssinen rintakuva. Victoria and Albert Museum, Lontoo.
Karvinen

Karvisen ensimmäinen strippi (19. kesäkuuta 1978)
Karvinen (engl. Garfield) on Jim Davisin luoma strippisarjakuva, joka kertoo ruoasta ja nukkumisesta pitävästä Karvinen-kissasta, tämän isännästä Eskosta (Jonathan ”Jon” Q. Arbuckle) ja heidän kanssaan asuvasta Osku-koirasta (engl. Odie). Alun perin Jon-nimistäsarjakuvaa julkaistiin paikallislehdissä vuodesta 1976, ja kansallisessa syndikaattilevityksessä Karvinen ilmestyi ensimmäisen kerran 19. kesäkuuta 1978. Suomeksi Karvinen alkoi ilmestyä Helsingin Sanomissa sunnuntaisarjana vuonna 1981.
Vuonna 2004 ilmestyi Peter Hewittin ohjaama elokuva Karvinen, jossa animoitu Karvinen seikkailee elävien näyttelijöiden kanssa. Elokuvalle tehtiin myös jatko-osa Karvinen 2. Karvisen uusin elokuva Karvinen herää todellisuuteen ilmestyi Yhdysvalloissa DVD:nä marraskuussa 2007.
Internetissä julkaistaan Garfield Minus Garfield (”Karvinen ilman Karvista”) -nimistä sarjakuvaa. Se käsittää alkuperäisiä Karvinen-sarjakuvastrippejä, joista Karvisen hahmo on poistettu digitaalisesti, jolloin yleensä Eskon yksinpuheluksi muodostuva keskustelu saa oudon tai absurdin muodon.
Elokuussa 2019 newyorkilainen ViacomCBS ilmoitti ostaneensa Karvisen oikeudet omistavan Paws, Inc.:n. Kauppaan sisältyivät oikeudet Karvinen-tuoteperheeseen, kuten sarjakuvaan, oheistuotteisiin, animaatioihin. Jim Davis tekee yhä sarjakuvaa, ja uusi tuotannossa oleva Karvinen-animaatiosarja tullaan esittämään ViacomCBS:n omistamalla Nickelodeon-kanavalla.
Historia

Jim Davis, joka työskenteli avustajana Tom K. Ryanin Tumbleweeds-sarjakuvassa, loi vuonna 1973 strippisarjakuvan Gnorm Gnat, jota julkaistiin Indianan osavaltiossa Pendletonin kaupungin paikallislehdessä  vuosina 1973–1975. Lopetettuaan Gnorm Gnatin Davis aloitti samassa lehdessä uuden sarjakuvan nimeltä Jon, joka ilmestyi tammikuusta 1976 helmikuuhun 1978. Jon oli Karvisen varhainen versio, jonka olemassaolo ei ollut yleisesti tunnettua ennen kuin vuonna 2019, kun YouTube-kanava Quinton Reviews sai haltuunsa digitaaliset skannaukset vanhoista stripeistä.
Davis lopetti Tumbleweedsin avustamisen vuonna 1978, ja alkoi kehittää omaa sarjakuvaansa pyrkien saamaan sen kansalliseen syndikaattilevitykseen. Strippi, joka oli saanut uuden nimen Garfield 1. syyskuuta 1977, hyväksyttiin United Feature Syndicaten levitykseen, ja se ilmestyi ensi kerran Yhdysvaltain laajuisesti 19. kesäkuuta 1978.
Suomeksi Karvinen alkoi ilmestyä ensimmäisenä Helsingin Sanomissa sunnuntaisarjana toukokuussa 1981. Sarjan suomentajana oli pitkään Eeva Lepistö. Suomessa ilmestyy nykyään myös Karvinen-sarjakuvalehti, jota kustantaa ja julkaisee Egmont Kustannus. Ensimmäisen kerran lehti ilmestyi vuonna 1984, jonka jälkeen se on ilmestynyt kerran kuukaudessa. Lehden rinnalla julkaistiin myös pokkareita. Ensimmäiset pokkarit julkaistiin Tähtipokkarit-sarjassa, mutta muutamien vuosien jälkeen se irrottautui omaksi sarjaksi. Kustannusyhtiö Otava julkaisi Karvis-kirjoja sekä Paksu-Karvinen-kirjakokoelmia 1980-luvun loppupuolelta lähtien. Ne kuitenkin erosivat lehdestä ja pokkareista hahmojen nimien takia. Lepistön jälkeen Karvinen-pokkareita on 2000-luvulla suomentanut Antti Marttinen.
Hahmot > Päähenkilöt > Karvinen

Karvinen (engl. Garfield) on sarjakuvan nimikkohahmo, joka debytoi 19.6.1978. Karvinen on laiska, ylipainoinen ja sarkastinen oranssi kissa, jolla on mustat viirut. Karvinen rakastaa nukkumista ja syömistä, ja tämän lempiruokaa on lasagne, ja lempijuomaa vahva kahvi. Karvisen tapana on hotkia ruokansa heti sitä saatuaan, sekä nukkua punkassaan kokonaan peiton alla. Karvinen inhoaa tiettyjä ruokia, kuten mm. rusinoita sekä muita asioita kuten maanantaita, dieettejä, hämähäkkejä, vaakaa ja eläinlääkäriä.
Karvisen mielipuuhaa on pilailu toisten kustannuksella, kuten Eskon tai Oskun. Syvällä sisimmässään Karvinen rakastaa heitä molempia. Karvinen toisinaan myös kiusaa Nekkua, talon hiiriä ja hämähäkkejä.
Vaikka Karvinen on aina ollut ylipainoinen ja laiska, sen ulkonäkö on muuttunut huomattavasti ensiesiintymisestään tähän päivään. Sarjakuvan alkuaikoina Karvinen käveli neljällä jalalla, mutta uusissa sarjakuvissa se kävelee kahdella ollen myös pienempi ja hoikempi. Sarjan luojan Jim Davisin sanoin ensimmäinen Karvinen muistutti jopa jänistä.
Karvinen on nimetty Davisin isoisän James Garfield Davisin mukaan, joka puolestaan on nimetty Yhdysvaltain presidentin James Garfieldin mukaan. Hahmon suomenkielisen nimen keksi suomentaja Eeva Lepistö, jonka mukaan nimen oli tarkoitus kuulostaa miesmäiseltä ja viitata samalla karvaisuuteen.
Hahmot > Päähenkilöt > Osku

Osku (engl. Odie) on Eskon tyhmä koira, jolla on pitkä ja märkä kieli. Osku debytoi sarjakuvassa 8.8.1978. Oskun runsas kuolaneritys ja tyhmyys on useiden strippien pääaiheena. Oskusta on ilmennyt erikoisia faktoja kuten että tältä vei kolme vuotta oppia hengittämään, ja Oskun ÄO on niin pieni ettei sitä voi mitata, se pitää kaivaa esiin.
Uusimmissa sarjakuvissa Osku on esitetty viisaampana kuin aikaisemmin, joka viittaisi siihen että tämä teeskentelee tyhmää.
Karvinen on humoristisesti todennut, että Oskun äiti oli beagle ja isä tiiliskivi.
Hahmot > Päähenkilöt > Esko

Esko (joskus myös Esko Unohtumaton, Esko Karvinen ja Esko Kilpinen) (engl. Jonathan ”Jon” Q. Arbuckle) on Karvisen ja Oskun omalaatuinen omistaja. Esko debytoi sarjakuvassa 19.6.1978. Hänet on kuvattu "nössöksi", lapselliseksi ja hyväuskoiseksi aikuiseksi mieheksi. Hän on ammatiltaan sarjakuvataiteilija. Esko ei ole järin suosittu juuri kenenkään keskuudessa, ja varsinkin tämän treffit usein kariutuvat tavalla tai toisella. Kuitenkin Karvisen eläinlääkäri Liisa on suostunut tämän kanssa ulos, ja uusimmissa sarjakuvissa he ovat viettäneet enemmän aikaa yhdessä. Esko on välillä niin vihattu, että hän on saanut useaan otteeseen häätömääräyksiä mm. Mongoliaan ja jopa pois ”maapallolta”.
Esko viettää vapaa-aikaansa usein harrastuksiensa, tai lemmikkiensä kanssa. Eskon vaatevarastosta on vuosien mittaan löytynyt mitä kummallisimpia pukineita, joita hän on esitellyt mm. treffeillään (mm. järjestelty sukkalaatikko sekä mielikuvituksekkaat räjähtävät ja vettä ruiskivat kravatit).
Hahmot > Päähenkilöt > Liisa Rohtovaara

Liisa (joissakin suomennoksissa Ana tai Lissu) (engl. Dr. Liz Wilson) on Karvisen eläinlääkäri ja Eskon yksi ihastuksen kohde. Usein Esko väittää, että on Karvisen eläinlääkäriaika, vaikka tosiasiassa hän yrittää saada Liisan kanssaan treffeille. Tämän vaiheen aikana Liisa on monituiset kerrat kieltäytynyt Eskon lähentelyistä ja pitänyt häntä vastenmielisenä. Vuosikymmenien yritys on kuitenkin palkittu ja uusimmissa stripeissä Esko ja Liisa seurustelevat käyden säännöllisesti ulkona syömässä.
Debyytti: 26.6.1979
Karvisen alter egot

Joskus, jos Karvinen on löytänyt jonkun kiinnostavan piirteen tai kiinnostavan esineen, hän keksii itselleen alter egon. Sarjakuvissa Karvisen alter egoja ovat olleet muun muassa:
Liehuviittainen kostaja (joissain  suomennoksissa Teräskissa)
Banaanimies (Banaanimiestä seurasi yhden stripin verran Kanamies)
Sumokissa
Kynsi
Karatekatti (joissain suomennoksissa Judokissa)
Ilkeä Roy Gato
Ameebamies
Tiikerihai
Lehmikissa
Sukkamies
Super Karvinen
Paperipussi
Ruokavalmentaja
Herra Mörkki
Strippien luominen Jim Davisin sanoin

Jim Davis aloittaa stripin keksimällä vitsin. Yleensä hän katselee päässään elokuvaa Karvisesta ja kun tulee hauska kohtaus, Jim kelaa taaksepäin ja jakaa vitsin kolmeen ruutuun. Karvinen täytyy saada liikkumaan ja sanomaan kaikki kolmen ruudun ajaksi.
Kun Jim on tehnyt hahmotuksen, hän vie hahmotelman sinisen viivan piirtäjälle Eric Reavesille, joka tekee kokonaan uudelle paperille sininen viiva-sarjakuvan. Hän saa muuttaa hahmon muotoa tai asennetta, mutta ei liikaa, että tilannekomiikka säilyy. Tässä vaiheessa tekstit tehdään myös musteella. Karvinen-sarjakuvan teksti on sinällä erikoinen, että alkuperäisteksti tehdään käsin, eli siinä on kädellä teon tuntua. Jokainen E ei ole täysin samanlainen.
Kun sininen viiva on valmis, viedään sarjakuvatussaaja Larry ”Lars” Fentzille, joka piirtää kaikki viivat musteella puhtaaksi. Muste on nopeasti kuivuvaa, mutta joskus sitä saatetaan kiirehtiä liikaa.
Toiseksi viimeinen vaihe on värien lisäys, jotka lisää Mark Forbes. Karvinen-strippi skannataan tietokoneelle ja Karviselle annetaan värit Photoshop-ohjelmalla. Tämän jälkeen väritetty strippi skannataan ja tuodaan Jim Davisille signeerattavaksi.
Lopussa sarjakuva lähetetään sanomalehdille.
Tämä koko työvaihe on nähtävissä Karvinen 2 ja Karvinen herää todellisuuteen-DVD:itten ekstroissa.
Teemat ja tapahtumapaikat

Pöytä on kaikista tunnetuin ja käytetyin tapahtumapaikka. Karvinen joko nojaa pöytää vasten, kävelee sillä, tönäisee Oskun pöydältä tai keskustelee Eskon kanssa.
Nojatuoli on myös yksi tapahtumapaikka. Karvinen istuu usein nojatuolissa ja katselee televisiota.
Piha on harvemmin käytetty tapahtumapaikka. Se nähdään esimerkiksi Karvisen kiipeillessä puihin.
Punkka eli sänky. Sängyssään Karvinen usein nukkuu, lepäilee tai halailee Nallea. Karvinen nukkuu paljon ja sänkyä nähdään siksi usein.
Aita on myös yksi tapahtumapaikka. Karvinen pitää useimmiten esitystään aidan harjalla ja joutuu esineillä heittelyn kohteeksi.
Eskon auto on Karvisen mielestä hirveä olinpaikka. Eskon jatkuva hymyily ja kova laulaminen saavat Karvisen suuttumaan.
Luonto on useimmiten esillä silloin kun Karvinen, Esko ja Osku ovat telttailemassa.
Maatila on esillä silloin, kun Karvinen, Esko ja Osku menevät Eskon vanhempien luokse maalle.
Ranta on myös yksi yleinen tapahtumapaikka. Karvinen, Esko ja Osku käyvät usein rannalla. Esko yrittää aina iskeä rannalla olevia naisia, ja epäonnistuu siinä yleensä aina.
Lentokone on tapahtumapaikka, kun Esko, Osku ja Karvinen ovat menossa ulkomaille. Eskon, Oskun ja Karvisen yksi matkakohde oli Guano-Guanon saaret.
Eläinlääkärin vastaanotto on paikka, jossa Karvinen käy terveystarkistuksessa. Eläinlääkärinä toimii Liisa.
Irman Kuppila on tapahtumapaikka, jossa Esko ja Karvinen usein käyvät syömässä. Irma omistaa paikan ja johtaa paikkaa. Eräissä stripeissä Irman kuppilan kokkina esiintyy Toni, jota ei ole näytetty stripeissä.
Elokuvateatteri on paikka, jossa Esko, Osku ja Karvinen myös käyvät usein katsomassa elokuvia.
Ikkuna on harvemmin käytetty tapahtumapaikka. Se nähdään yleensä silloin, kun Karvinen purkaa tunteitaan tai kun Esko tervehtii naapureitaan.
Lattia: Karvinen oleskelee joskus lattiamatolla, jossa Osku alkaa melkein aina kiusata Karvista.
Jatkosarjat

Karvisen seikkailu yhdessä aiheessa voi kestää jopa viikon tai kauemmin. Tätä jaksoa kutsutaan jatkosarjaksi. Yleensä yhden viikon jatkosarjat loppuvat lauantain stripissä, mutta kauemmin lehdissä esiintyvät jatkosarjat esiintyvät jopa sunnuntaisarjoissa. Pisimmässä Karvisen jatkosarjassa Karvinen ja Osku karkaavat kotoa ja päätyvät sirkukseen. He kuitenkin karkaavat sieltäkin ja päätyvät lopuksi eläinkauppaan, josta Esko ”ostaa” heidät pois. Tämä jatkosarja kesti viisi viikkoa.
Karvinen muissa medioissa > Televisiossa

yhdeksän piirrettyä televisiospesiaalia vuosina 1982–1991
Karvinen (Garfield and Friends), vuosina 1988–1994 tehty piirrosanimaatiosarja
Karvinen (The Garfield Show), vuodesta 2008 tehty ranskalainen tietokoneanimaatiosarja
Karvinen muissa medioissa > Elokuvat

Karvinen (Garfield the Movie, 2004)
Karvinen 2 (Garfield: A Tail Of Two Kitties, 2006)
Karvinen herää todellisuuteen (Garfield Gets Real, 2007)
Karvisen riemujuhla (Garfield's Fun Fest, 2008)
Super-Karvinen (Garfield's Pet Force, 2009)
Karvinen (Garfield, 2024)
Karvinen muissa medioissa > Suomessa julkaistut VHS:t

Täältä tulee Karvinen & Karvinen erämaassa
Karvinen kaupungilla
Karvinen paratiisissa & Karvinen naamioituu
Karvinen muissa medioissa > Suomessa julkaistut DVD:t

Karvinen TV-sarja #1
Karvinen TV-sarja #2
Karvinen TV-sarja #3
Karvinen omana itsenään (sisältää spesiaalit: Täältä tulee Karvinen, Karvinen kaupungilla ja Karvinen mene Hollywoodiin)
Karvinen-elokuva
Karvinen 2
Karvinen herää todellisuuteen
Karvista näytelleet

Lorenzo Music oli ensimmäinen henkilö, joka loi Karviselle äänen. Hän ääninäytteli hahmoa ensi kerran vuonna 1982 TV-spesiaalissa Täältä tulee Karvinen. Musicin kuoltua vuonna 2001 Karvisen ääneksi oli vaikea valita yhtä, sillä kaikki Karvisen fanit olivat tottuneet Musiciin, joten monet muut ääninäyttelijät olivat Karvisen äänenä eri medioissa. lähde?
| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1982–1994 | Lorenzo Music | Karvinen |  |  |
| 2004–2007 | Jon Barnard |  |  | Garfield  Garfield: Saving Arlene  Garfield Lasagna World Tour |
| 2004 2006 | Bill Murray |  | Karvinen Karvinen 2 |  |
| 2006 | Fred Tatasciore | Robot Chicken |  |  |
| 2007– | Frank Welker |  The Garfield Show | Karvinen herää todellisuuteen Karvisen riemujuhla Super-Karvinen |  |
| 2024 | Chris Pratt |  | Karvinen |  |
Garfield Minus Garfield

Irlantilainen Dan Walsh alkoi helmikuussa 2008 julkaista nettisivullaan muokattuja versioita Davisin alkuperäisistä Karvisista nimellä Garfield Minus Garfield. Walsh poistaa stripeistä kuvankäsittelyohjelmistolla Karvisen hahmon. Tämä muutos antaa sarjakuvalle uuden ulottuvuuden nostaessaan päähahmoksi Eskon: vainoharhaisen, psykoottisen, yksinäisen antisankarin. Jim Davis on itse noteerannut Walshin työn ja kiitellyt sitä nokkelana tuotoksena. Davis on myös julkaissut Garfield Minus Garfield -kirjan, jossa vierekkäin esitellään sekä alkuperäinen strippi että versio, josta Karvinen on poistettu.
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Virallinen sivusto
Egmont Kustannuksen, Karvinen-lehden kustantajan Karvis-sivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Karvinen
| --- | --- |
Luoja:: Jim Davis
Televisiosarjat:: Karvinen (Garfield and Friends) | luettelo Karvisen televisiospesiaaleista | Karvinen (The Garfield Show)
Elokuvat:: Karvinen | Karvinen 2 | Karvinen herää todellisuuteen | Karvisen riemujuhla | Super-Karvinen
Videopelit:: Garfield: Big Fat Hairy Deal | Garfield: A Week of Garfield | Garfield: A Winter's Tail | Garfield Labyrinth | Garfield: Caught in the Act | Garfield's Mad About Cats | Garfield | Garfield Saving Arlene | Garfield: The Search for Pooky | Garfield: Attack of the Mutant Lasagna | Garfield and His Nine Lives | Garfield: A Tail of Two Kitties | Garfield's Nightmare | Garfield's Fun Fest | Garfield Gets Real
Karvinen nykyään
Oskun ensiesiintyminen
Yksi harvoista kolmiulotteisista näkökulmista Karvisesta aidalla.
Graffiti Garfield Berliinissä
Polybios

Polybios.
Polybios (m.kreik. Πολύβιος, lat. Polybius; n. 203–118 eaa.) oli antiikin kreikkalainen hellenistisellä kaudella elänyt historioitsija, jonka tuotannosta suuri osa on säilynyt. Hänet tunnetaan teoksestaan Historia.
Polybios oli kotoisin Arkadian Megalopoliista. Hän oli panttivankina Roomassa seitsemäntoista vuotta, minä aikana hän ehti hyvin tutustua Rooman oloihin. Hänen pääteoksensa on Historiai, jossa ensimmäisen kerran esitetään Rooman valtakunnan maailmanhistoriallinen merkitys.
Polybios jäi vangiksi yhdessä tuhannen muun kreikkalaisen kanssa taistellessaan Akhaian liiton joukoissa Pydnan taistelussa. Vankeusaika kului kuitenkin miellyttävästi, kun hän joutui Pydnan voittajan Lucius Aemilius Paulluksen palvelijaksi. Isäntänsä kanssa hän pääsi liikkumaan Rooman valtakunnan eri osissa, ja näillä matkoilla hän muodosti vahvan näkemyksensä Roomasta.
Polybioksen päätyö, 40 kirjan laajuinen Historiai-teos on säilynyt alkuosaltaan. Teoksessa tarkasteltiin Rooman nousua Välimeren mahtitekijäksi puunilaissotien aikana vuosina 220–146 eaa. Hän oli suuri Rooman ihailija, mutta pyrki esittämään vain tosiasioita. Keskiajalla Polybios vajosi unohduksiin lännessä, mutta Bysantissa hänet tunnettiin. Renessanssi nosti hänet uudelleen maineeseen. Hänen teoksiaan ovat lukeneet esimerkiksi Machiavelli, Montesquieu ja Ruotsin kuningas Kustaa II Aadolf. Sanotaan, että Montesquieun kautta Polybioksen ajatukset välittyivät Yhdysvaltojen perustuslakiin ja siinä käytettyyn vallan kolmijako-oppiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Polybios Wikimedia Commonsissa
Herakleides Pontoslainen

Herakleides Pontoslainen (m.kreik. Ἡρακλείδης ὁ Ποντικός, Hērakleidēs ho Pontikos, lat. Heraclides Ponticus; n. 387–312 eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.
Elämä

Herakleides oli kotoisin Herakleia Pontikesta, nykyisen Turkin Ereğlistä. Hänen ylhäinen ja varakas isänsä lähetti hänet Ateenaan opiskelemaan Platonin Akatemiaan sen perustajan Platonin ja tämän seuraajan Speusippoksen alaisuuteen. Hän oli kuitenkin myös Aristoteleen oppilaana.
Sudan mukaan Platon jätti koulunsa ja oppilaansa Herakleideen johtoon toisen ja kolmannen Sisilian-matkansa ajaksi. Speusippos oli määrännyt Ksenokrateen Akatemian johtoon kuolemansa jälkeen, mutta äänestyksessä Ksenokrates voitti Herakleideen ja Menedemoksen vain hiuksenhienosti.
Diogenes Laertios, joka on Herakleideen elämäkertatietojen päälähde, katsoo Herakleideen ennen kaikkea peripateettisen koulukunnan edustajaksi. Taustansa vuoksi hänet voidaan kuitenkin laskea myös akatemialaiseksi. Akatemian ja Aristoteleen lisäksi hän sai vaikutteita myös pythagoralaisilta. Näiden vaikutteiden seurauksena hänen filosofiansa sisälsi mystisiä piirteitä ja opin sielunvaelluksesta.
Herakleideen nimestä tehtiin usein sanaleikkejä, joissa häntä kutsuttiin Herakliden "Pompikokseksi". Tämä saattaa viitata turhamaisuuteen ja mahtipontisuuteen, ja siksi hän olisi ollut pilkanteon kohde. Hän vaikuttaa kuitenkin olleen monipuolinen ja tuottelias filosofinen kirjailija.
Filosofia

Herakleides kirjoitti etiikasta, matematiikasta, fysiikasta, historiasta, grammatiikasta, retoriikasta, runoudesta ja musiikista. Osan teoksistaan hän kirjoitti komedian tyylilajissa, osa oli puolestaan tragedioita. Hän kirjoitti myös dialogeja.
Herakleides harrasti myös tähtitiedettä. Hän selitti ensimmäisenä Auringon ja planeettojen liikkeet sillä, että maapallo pyörii akselinsa ympäri kerran vuorokaudessa. Hänen merkittävin yksittäinen havaintonsa on huomio, että Venus ja Merkurius kiertävät auringon ympäri. Jotkut ovat katsoneet tämän vuoksi, että hän olisi kannattanut aurinkokeskistä maailmankuvaa jo ennen Aristarkhos Samoslaista ja Nikolai Kopernikusta. Nykyisin katsotaan kuitenkin, että hänen mallinsa oli oleellisilta osiltaan maakeskinen sekamalli, jossa Merkurius ja Venus kiersivät kyllä aurinkoa, mutta aurinko puolestaan maata kuun tavoin. Myöhemmin tämän teorian herätti uudelleen henkiin Tyko Brahe.
Historiantutkimuksen kannalta erityisen mielenkiintoinen on hänen lausuntonsa, jonka mukaan Rooma oli 300-luvulla eaa. kreikkalainen kaupunki.
Aiheesta muualla

Diogenes Laertios: Herakleideen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Diogenes Laertios: Herakleideen elämäkerta (kreikaksi)
Antiikin filosofia  Peripateettinen koulukunta
| --- | --- |
Kreikkalainen aika:  Aristoteles  Theofrastos  Lampros  Aristoksenos  Khamaileon  Fanias Eresoslainen  Praksifanes  Herakleides Pontoslainen  Dikaiarkhos  Nikomakhos  Demetrios Faleronlainen  Straton  Eudemos Rhodoslainen  Hieronymos Rhodoslainen  Klearkhos Soloilainen  Lykon  Ariston Keoslainen  Satyros  Hermippos Smyrnalainen  Kritolaos 
Roomalainen aika:  Diodoros Tyroslainen  Erymneos  Ariston Aleksandrialainen  Boethos Sidonlainen  Kratippos Pergamonlainen  Ksenarkhos Seleukeialainen  Ammonios Ateenalainen  Andronikos Rhodoslainen  Aspasios  Adrastos Afrodisiaslainen  Aristokles Messeneläinen  Aleksanteri Afrodisiaslainen  Aetios Antiokialainen  Olympiodoros 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  WorldCat 
Kansalliset:  Norja 2  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Apollonios Dyskolos

Apollonios Dyskolos (m.kreik. Ἀπολλώνιος ὁ Δύσκολος, Apollōnios ho Dyskolos; lat. Apollonius Dyscolus; 100-luku) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko. Hän oli Mnesitheoksen poika ja syntyi Aleksandriassa. Hänen lisänimensä Dyskolos tarkoitti "hapan", "kärttyinen" tai "vaikea miellyttää" — hänen kerrotaan olleen luonteeltaan kiivas ja analyyttinen. Apollonios vietti suurimman osan elämästään kotikaupungissaan ja myös kuoli siellä. Hänen kerrotaan myös käyneen Roomassa ja saaneen siellä Antoninus Piuksen huomion.
Apollonios oli tieteellisen kieliopin perustaja. Priscianus kuvasi häntä sanoilla grammaticorum princeps. Apollonios kirjoitti paljon puheen osista. Sudassa mainituista kahdestakymmenestä teoksesta on säilynyt neljä: tutkielma syntaksista, sekä kolme lyhyempää tutkielmaa adverbeista, konjunktioista ja pronomineista. Apollonioksella ja hänen pojallaan Ailios Herodianoksella oli suuri vaikutus myöhempiin grammaatikkoihin.
Aiheesta muualla

Apollonius Dyscolus (englanniksi)
Dion Kassios

Dion Kassios (m.kreik. Δίων ὁ Κάσσιος, Diōn ho Kassios; lat. Cassius Dio Cocceianus; 155 tai noin 163/164 – 229 tai 235 jälkeen) oli antiikin kreikkalais-roomalainen historioitsija ja poliitikko. Hänet tunnetaan siitä, että hän kirjoitti Rooman historiaa käsittelevän teoksen joka käsitti tapahtumat Aineiaasta ja Rooman perustamisesta vuoteen 229.
Elämä

Dion Kassios syntyi Nikaiassa, Bithyniassa. Hänen isänsä oli roomalainen senaattori ja Lyykia-Pamfylian, Kilikian ja Dalmatian maaherra Manius Cassius Apronianus. Äitinsä puolelta Dion oli kreikkalaista syntyperää ja puhuja  Dion Khrysostomoksen sukulainen. Teoksensa hän kirjoittikin kreikaksi. Vuonna 180 hän muutti Roomaan, jossa hän ystävystyi Commodoreksen, Septimius Severuksen ja Aleksanteri Severuksen kanssa. Hän pääsi senaatin jäseneksi ja valtion korkeimpiin kunniavirkoihin.
Dion oli kvestorina vuonna 188 tai 189, mikä toi hänet senaatin jäseneksi. Vuonna 194 tai 195 hän oli preettori ja noin vuonna 205 consul suffectus. Keisari Aleksanteri Severuksen aikana hän toimi African, Dalmatian ja Pannonian prokonsulina sekä myöhemmin toistamiseen konsulina vuonna 229. Tämän jälkeen Dion joutui epäsuosioon mielipiteittensä vuoksi, ja keisari Aleksanteri Severus kehotti häntä lähtemään Roomasta. Hän oli myös toiminut alaisiaan sotilaita kohtaan varsin julmasti, minkä takia hänen oma turvallisuutensa oli vaarassa. Dio vetäytyikin julkisesta elämästä synnyinseudulleen Bithyniaan, jossa hän kuoli.