stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo Vesannon julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä
Julkisilta paikoilta poistetut ja tuhoutuneet teokset

| Teos | Aiempi sijainti | Alue | Nykyinen sijainti | Tekijä | Paljastettu | Poistettu/ tuhoutunut | Syy | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Maapallo ja ydinohjukset | Koulukeskuksen piha, Koulutie 16. Lienee siirretty tai poistettu viimeistään vanhan koulukeskuksen purun yhteydessä 2019, alue rakennustyömaana syksyyn 2021 saakka | Vesannon kirkonkylä | työmaa-alueella, purettu tai varastoitu ainakin loppukesään 2021 saakka | Teoksen suunnitteli Markku Nikulainen. Kuvataiteen oppitunneilla oli suunnittelukilpailu monumentista ja Nikulaisen suunnitelma voitti. Alkuperäisessä suunnitelmassa ei ollut ohjusta kantavaa ukkoa ohjus kädessä, vaan palava sytytyslanka pohjoisnavalla. Opettaja Teuvo Karsikas oppilaineen toteutti teoksen metallityön tunneilla. | Suunnittelu lienee ollut 1979 tai 1980. Toteutus luultavimmin 1980. |  |  |  |  |
Aimo Pöyhönen

Aimo Pöyhönen (8. tammikuuta 1933 Jämsänkoski – 7. marraskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen lavastaja ja art director. Hän lavasti muun muassa kaksi suomalaista viihdeohjelmaa, Lumilinna ja Love... and Marriage, jotka olivat ehdolla Montreux'n kultaisen ruusun saajaksi, joista Lumilinna voitti tähän mennessä ainoana suomalaisohjelmana kultaisen ruusun. Hän on lavastanut monia VEK-ryhmän (Jukka Virtanen, Aarre Elo, Matti Kuusla) lyhytelokuvia ja sarjoja. Lisäksi hän vastasi muutaman Spede Pasasen elokuvan lavastuksesta.
Valikoitu filmografia

Lavastajana
Yövartija (1961)
Risteysasemalla (1962)
Lumilinna (1965)
Ruma Elsa (1965)
Loco-motion (1966)
Pähkähullu Suomi (1967)
Don Juan tulee sodasta (1967)
Noin 7 veljestä (1968)
Aliisa (1970)
Is (1971)
Alppikengistä jäljet vain jää (1973)
Harjunpää ja ahdistelija (1985)
Aiheesta muualla

Aimo Pöyhönen Internet Movie Databasessa (IMDb.com) (englanniksi)
Aimo Pöyhönen Elonetissä
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Villasormustinkukka

| Villasormustinkukka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Ratamokasvit Plantaginaceae
Suku::  Sormustinkukat Digitalis
Laji::  lanata
Kaksiosainen nimi
 Digitalis lanata  Ehrh. 
Katso myös
   Villasormustinkukka Wikispeciesissä   Villasormustinkukka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Villasormustinkukka (Digitalis lanata) on sormustinkukkien sukuun kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko

Villasormustinkukka kasvaa 40–120 cm korkeaksi. Sen lehdet ovat melkein karvattomat, suikeat ja hieman hammaslaitaiset. Kukinto on karvainen ja symmetrinen. Kukat ovat 2–3 cm pitkiä, sormustimen mallisia, karvaisia ja kellertävänruskeita sekä ruskeasuonisia. Kukinta-aika on elokuu–syyskuu. Kasvi sisältää tappavan myrkyllisiä aineita, kuten digitoksiinia (C41H64O13) ja digitaliinia (C36H56O14). Villasormustinkukasta saadaan myös lanatosidi A (C49H76O19) ja lanatosidi C (C49H76O20) -nimisiä sydänglykosideja.lähde? Kasvia käsiteltäessä on syytä käyttää puutarhakäsineitä.
Levinneisyys

Euroopassa villasormustinkukka esiintyy Espanjassa sekä Mustanmeren rannoilla ja Euroopan ulkopuolella muun muassa Meksikossa, Andeilla ja Aasiassa.
Käyttö

Vaikeiden sydänsairauksien hoitoon.
Aiheesta muualla

Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Villasormustinkukka (Digitalis lanata) (Suomenkielinen nimi)
ITIS: Digitalis lanata (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Digitalis lanata (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Digitalis lanata[vanhentunut linkki] (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Digitalis lanata (Grecian foxglove) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q157838  Wikispecies: Digitalis lanata  BioLib: 40844  CoL: 3638W  Ecocrop: 5320  EoL: 578390  EPPO: DIKLA  EUNIS: 183171  GBIF: 5414989  GRIN: 13979  iNaturalist: 147321  IPA: 13990  IPNI: 802028-1  IRMNG: 10993848  ISC: 113896  ITIS: 33583  MichiganFlora: 1941  NatureServe: 2.136612  NBN: NBNSYS0000004095  NCBI: 49450  Observation.org: 17194  Open Tree of Life: 893248  Plant List: kew-2768027  PLANTS: DILA3  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:802028-1  RHS: 30581  Tropicos: 29200043  VASCAN: 7227  WisFlora: 3401  WFO: wfo-0000647329  Laji.fi: MX.4993922 
Villasormustinkukan levinneisyys.
Overwatch 2

| Overwatch 2 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Blizzard Entertainment
Julkaisija:  Blizzard Entertainment
Jakelija:  Steam ja Nintendo eShop
Ohjaaja:  Aaron Keller
Pelisarja:  Overwatch
Julkaistu:   2022-10-44. lokakuuta 2022 (varhaisjulkaisu)  2023-8-1010. elokuuta 2023 (virallinen) 
Lajityyppi:  ensimmäisen persoonan ammuntapeli
Pelimuoto:  moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: T  Virheellinen ESRB-arvo PEGI: 12
Alusta:   Nintendo Switch  PlayStation 4  PlayStation 5  Windows  Xbox One  Xbox Series X/S 
Lisenssi:  Suljettu lisenssi
Jakelumuoto:  Optinen levy ja digitaalinen jakelu
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Overwatch 2 on Blizzard Entertainmentin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli ja jatko-osa vuoden 2016 videopelille Overwatch. Peli julkistettiin virallisesti BlizzConissa 1. marraskuuta 2019. Sen ilmoitettiin käyttävän samaa pelimoottoria ja ”jaettua moninpeliympäristöä” kuin alkuperäisen Overwatchin kanssa, jotta pelaajat voisivat toisiaan vastaan pelatessaan säilyttää kaikki molemmista peleistä avatut ominaisuudet. Overwatch 2 sisältää kaikki vanhat sekä myös uusia hahmoja, karttoja ja PvP-pelimuotoja.
Overwatch 2 varhaisjulkaistiin Windowsille, PlayStation 4:lle, PlayStation 5:lle, Xbox Onelle ja Xbox Series X/S:lle 4. lokakuuta 2022. Pelin virallinen julkaisu oli 10. elokuuta 2023, pelin kuudennen kauden yhteydessä.
Pelaaminen > Pelimuodot

Alkuperäisestä Overwatchista tutut PvP-pelimuodot Practice, Quick Play, Arcade, ja Competitive sekä tehtävät Assault, Escort, Capture the Flag, Control ja Capture & Escort tekevät paluun. Lisäksi esitellään uusi tehtävä: Push, jossa joukkueet taistelevat robotista, joka hallintaan saamisen lisäksi on saatava toimitetuksi vastustajan tiimin puolelle. Push tulee yhdeksi vakiotehtäväksi Quick Play- ja Competitive-muotoihin Overwatch Leagueen.
Overwatch 2:een oli alun perin tarkoitus tulla myös PvE-pelimuotoja, joka muistuttaisivat pelaamistavoiltaan alkuperäiseen Overwatchiin julkaistuja tapahtumia. PvE-pelimuotoihinolisi kuulunut neljän pelaajan tehtäviä, joissa taisteltaisiin tietokoneohjattuja EPH-hahmoja vastaan. Pelaajat olisivat pystyneet keräämään kokemuspisteitä käyttämälleen hahmolle ja avaamaan uusia passiivisia taitoja, jotka tehostavat sankarin nykyisiä kykyjä. Toukokuussa 2023, pelin kehittäjät kuitenkin peruivat suunnitelman PvE-tarinatilan toteuttamisen suhteen, peläten niiden vaikuttavan negatiivisesti PvP-elementteihin. Niinpä peliin toteutettiin tarinapohjaisia eventtejä ja PvE:nä pelattavia tarinatehtäviä, joita alettiin julkaista peliin kuudennelta kaudelta alkaen.
Peliin ovat tähän mennessä julkaistu seuraavat tarinaeventit:
Invasion: Overwatchin jäsenten pyrkimys puolustaa Rio de Janeiroa, Torontoa ja Göteborgia Null Sectorin hyökkäyksiltä.
Pelaaminen > Pelihahmot

Peli sisältää sekä alkuperäisen Overwatchin kaikki 32 hahmoa että uusia hahmoja. Lisäksi osaa vanhojen hahmojen luokituksista ja kyvyistä on muutettu. Kaksi uutta hahmoa, Sojourn ja Junker Queen, tulivat pelattaviksi beetatestauksen aikana. Ja kolmas uusi hahmo, Kiriko, pelin ensimmäisellä kaudella. Toiselta kaudelta alkaen on julkaistu yksi uusi hahmo vain niillä kausilla, joiden järjestysluku on parillinen (2., 4., jne.).
Hahmot lajitellaan kolmeen ryhmään:
Damage (suom. vahingon tuottaja): Ashe (ja B.O.B.), Bastion, Cassidy, Echo, Genji, Hanzo, Junkrat, Mei, Pharah, Reaper, Soldier: 76, Sojourn, Sombra, Symmetra, Torbjörn, Tracer, Venture ja Widowmaker
Tank (suom. tankki): D.Va, Doomfist, Hazard, Junker Queen, Mauga, Orisa, Ramattra, Reinhardt, Roadhog, Sigma, Winston, Wrecking Ball ja Zarya
Support (suom. tuki): Ana, Baptiste, Brigitte, Illari, Juno, Kiriko, Lifeweaver, Lúcio, Mercy, Moira ja Zenyatta
Pelin hahmoilla on omat tarinansa ja he tulevat eri puolilta maailmaa.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Alankomaat – Sigma  Australia – Junker Queen, Junkrat ja Roadhog  Brasilia – Lúcio  Egypti – Ana ja Pharah  Etelä-Korea – D.Va  Haiti – Baptiste  Horizon Lunar Colony – Winston ja Wrecking Ball  Intia – Symmetra  Irlanti – Moira  |  Iso-Britannia – Tracer  Japani – Genji, Hanzo ja Kiriko  Kanada – Sojourn ja Venture  Kiina – Mei  Meksiko – Sombra  Nigeria – Doomfist  Numbani – Orisa  Peru – Illari  Ranska – Widowmaker  |  Ruotsi – Brigitte ja Torbjörn  Saksa – Reinhardt  Samoa – Mauga  Skotlanti – Hazard  Sveitsi – Mercy  Thaimaa – Lifeweaver  Venäjä – Zarya  Yhdysvallat – Ashe, Cassidy, Reaper ja Soldier: 76  Ei kansalaisuutta – Bastion, Echo, Juno, Ramattra ja Zenyatta  |
Pelaaminen > Rahoitus

Toisin kuin edeltäjänsä, Overwatch 2 on ilmaiseksi pelattava. Overwatch 2 luopuu myös loot box -järjestelmästä ja siirtyy battle pass -järjestelmään pelin rahoittamiseksi. Battle pass -järjestelmässä kerätään tasoja pelaamalla ja edetään polkua, josta avataan pelin esineitä tai muuta. Overwatch 2:ssa osa pelihahmoista on saatavissa vain maksullisille pelaajille.
Ääninäyttelijät > Muut hahmot

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Max Mittelman  | … |  TS-1 -robotit   |
|  Sendhil Ramamurthy  | … |  Tekhartha Mondatta   |
David Carradine

| David Carradine |
| --- | --- |
 David Carradine vuonna 2006 Almatyssa, Kazakstanissa.
Henkilötiedot
Koko nimi:  John Arthur Carradine
Syntynyt: 8. joulukuuta 1936  Los Angeles, Kalifornia
Kuollut: 3. kesäkuuta 2009 (72 vuotta)  Bangkok, Thaimaa
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Donna Lee Becht (1960–1968) Linda Gilbert (1977–1983) Gail Jensen (1988–1997) Marina Anderson (1998–2001) Annie Bierman (2004–2009)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1963–2009
Palkinnot
 mm. National Board of Review (1976) New York Film Critics Circle Award (1977) Saturn-palkinto (2005) Walk of Fame, Hollywood (1997) 
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Elonet
AllMovie
David Carradine, oik. John Arthur Carradine (8. joulukuuta 1936 Los Angeles, Kalifornia – 3. kesäkuuta 2009 Bangkok, Thaimaa) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli ehdolla sekä Emmyn että neljän Golden Globen saajaksi ja sai 1. huhtikuuta 1997 tähden Hollywood Walk of Famelle.
Elämä ja ura

Carradine syntyi Kalifornian Hollywoodissa näyttelijä John Carradinen ja tämän ensimmäisen puolison Ardanellen poikana. Hänen velipuolensa Keith ja Robert ovat myös näyttelijöitä. Carradine opiskeli San Francisco State Universityssa. 1970-luvulla Carradine nousi huomattavaan suosioon televisiosarjasta Kung Fu.
1990-luvulla Carradine palasi vanhaan rooliinsa sarjan Kung Fu: The Legend Continues myötä, ja hän vieraili muun muassa Lizzie McGuiressa.
Kuolema

Carradine löydettiin kuolleena 4. kesäkuuta 2009 hotellihuoneensa kaapista Bangkokissa. Ruumis löydettiin alastomana sidottuna naruun, jonka pää oli kaulan, ja toinen pää sukupuolielinten ympärillä. Kuolemaa epäiltiin aluksi itsemurhaksi, mutta pian uutisoitiin, että kuolema saattoi olla seksuaalista kiihotustilaa voimistavasta hypoksifiliasta seurannut onnettomuus. Myös Carradinen edustaja ja perheenjäsenet kertoivat uskovansa onnettomuuteen itsemurhan sijasta.
Elokuvia

Vapauden verinen laulu (1972)
The Long Goodbye (1973)
Sudenpesä (1973)
Kalmanralli 2000 (1975)
Cannonball (1976)
Tämä maa on minun (1976)
Käärmeenmuna (1977)
Merten urhot (1977)
Lainsuojattomat (1980)
Q (1982)
Americana (1983)
Yksinäinen susi McQuade (1983)
Kuolema Telaketjuilla (1987)
Rangaistuspartio (1987)
Kuin lintu langalla (1990)
Kill Bill: Volume 1 (2003)
Kill Bill: Volume 2 (2004)
Epic Movie (2007)
Big Stan (2007)
Death Race – Kuolonajot (2008)
Crank 2: High Voltage (2009)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
David Carradine Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Emmy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Lietvesi

| Lietvesi  (Saimaan järvenosa) |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Puumala, Juva
Koordinaatit:  61°28′41″N, 27°59′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Vuoksen vesistö (04)
Valuma-alue:  Ala-Saimaan lähialue (04.112)
Tulouomia:  Hirvensalmi Luonterista, Honkajoki, Lietsalmi ja Vehkovirta Lehmäinselältä
Lasku-uoma:  Vetojako
Järvinumero:  ei omaa numeroa (sisältyy 04.112.1.001)
Mittaustietoja (järvenosa)
Pinnankorkeus:  75,8 m  
Pituus:  15 km  
Leveys:  9 km  
Pinta-ala:  91 km²  
Keskisyvyys:  18 m  
Suurin syvyys:  54 m  
 fiLietvesi 
Lietvesi on järvenosa varsinaisen Saimaan pohjoispäässä Puumalassa ja Juvalla Etelä-Savon maakunnassa. Lietveden rajaus on epävarma varsinkin sen eteläosissa.
Luontoarvoja

Lietvesi kuuluu Natura 2000 -ohjelmaan osana sitä laajempaa Lietveden suojelualuetta (FI0500024, 192,71 km²). Alue sisältää laajoja selkävesiä Lietvedeltä ja Suur-Saimaan Petraselältä ja Liittokivenselältä. Alue sisältää kallioisia saaria, jonka ohut moreenipeite on pääosin metsävaltaista, joukossa viljelyyn otettuja pienten peltojen alueita. Kallioperässä on ristikkäisiä murroslaaksoja, jotka veden alla muodostavat syvänteitä. Alueella kulkee pohjois–etelä-suuntainen harjujakso, joka näkyy etenkin Rokansaarella hiekkamaana. Harjujakso kiertää Lietveden vesistöä sen itäpuolelta. Vesistössä on joitakin harjuksen kutualueita, useita lokkiluotoja ja pari tiiraluotoa. Saimaannorppa elää Lietveden alueella ja sen populaatio on 8–10 yksilöä (vuonna 2018). Myös saukko elää saaristoalueella.
Vesistösuhteita

Lietvesi kuuluu Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Suur-Saimaan alueella (04.1) Ala-Saimaan alueeseen (04.11), johon Ala-Saimaan lähialue (04.112) kuuluu. Se on tulkinnasta riippuen Saimaan järvenselkä tai järvenosa. Lietveden pinta-ala 91 km² muodostaa 6,6 % eteläisen Saimaan 1 377 km² suuruisesta pinta-alasta. Se sijaitsee Saimaan vesistöalueella niin, että Saimaan läpi tapahtuva päävirtaus kulkee sen eteläosan kautta.
Suurin Lietveteen tuleva Ala-Saimaan lähialueen virtaus kuuluu Hirvensalmen kautta tulevalle Luonterille. Muut Lietveteen laskevat vesistöt ovat pienialaisia. Esimerkiksi Puuterselän Heiskanlahteen tuleva Honkajoki on kapean Saarijärven (35 ha) laskujoki, jonka valuma-alueella on vain pieniä järviä. Ronkansaloon päättyvältä niemimaalta tulee muutamien järvien ojat. Niitä ovat esimerkiksi Ison Kuokkajärven (68 ha) laskuoja, Pienen Kuokkajärven (44 ha) ja Keihäsjärven (23 ha) Keihäsoja. Länsipuolella sijaitsevasta Hurissalosta laskee Lietveteen muutama järvi. Niitä ovat Kivisalmesta laskeva Kärnäjärvi (51 ha), jonka valuma-alueella on Kuorejärvi (22 ha) ja Saarijärvi (23 ha), näiden pohjoispuolella Jänsalmesta laskevat Jänlampi (18 ha) ja Kortejärvi (19 ha), Matalalahdella Itäloukkaaseen laskeva Matalajärvi (41 ha), ja Ruokotaipaleella Sarkasen lahteen laskevat saaren pienet järvet ja lammet. Monella Lietveden eteläpuolella sijaitsevilla suurilla saarilla on järviä ja lampia, joista ainakin osa laskee Lietveteen.
Lietvesi laskee pääasiassa etelään päin Vetojaon kautta varsinaisen Saimaan  Liittokivenselän ja Varissaarenselän väliin. Nämä selät kuuluvat avoimelle Suur-Saimaan järvenselälle.
Aiheesta muualla

Puumalan luontokohteet (PDF) visitpuumala.fi.  2018. Puumala.
Suur-Saimaan ja Lietveden saarien luonnonsuojelualueen järjestyssääntö (PDF)  2017. Vantaa:  Metsähallitus.
Puumalan veskansan kylät (Arkistoitu – Internet Archive), matkailusivusto
Arkadiusz Milik

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 28. helmikuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Tychy, Puola
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 186 senttimetriä
Paino: 78 kilogrammaa
Seura
Seura: Juventus FC
Pelinumero: 14
Junioriseurat
2000–2009: Rozwój Katowice
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010 | Rozwój Katowice II | 0 | (0) |
| 2010–2011 | Rozwój Katowice | 10 | (4) |
| 2011–2012 | Górnik Zabrze | 38 | (11) |
| 2013–2015 | Bayer 04 Leverkusen | 6 | (0) |
| 2013 | → Bayer Leverkusen II | 5 | (5) |
| 2013–2014 | → FC Augsburg (laina) | 18 | (2) |
| 2014–2015 | → Ajax (laina) | 21 | (11) |
| 2015–2016 | Ajax | 31 | (21) |
| 2016–2022 | Napoli | 93 | (38) |
| 2021–2022 | → Marseille (laina) | 38 | (16) |
| 2022–2023 | Marseille | 2 | (0) |
| 2022–2023 | → Juventus (laina) | 27 | (7) |
| 2023– | Juventus | 16 | (2) |
Maajoukkue
| 2011 | Puola U17 | 1 | (1) |
| 2012 | Puola U18 | 1 | (0) |
| 2011–2012 | Puola U19 | 7 | (5) |
| 2012–2015 | Puola U21 | 10 | (10) |
| 2012– | Puola | 73 | (17) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 26. joulukuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 26. joulukuuta 2023.
Arkadiusz Krystian Milik (s. 28. helmikuuta 1994 Tychy) on puolalainen jalkapalloilija. Hyökkääjänä pelaava vasenjalkainen Milik edustaa seuratasolla tällä hetkellä Italian Serie A:ssa pelaavaa Juventusta.
Seurajoukkueura

Milik pelasi Górnik Zabrzessa 38 Puolan pääsarjaottelua kausilla 2011–2013. Hän siirtyi Leverkuseniin tammikuussa 2013 ja pelasi loppukauden aikana kuusi ottelua Bundesliigassa ja kaksi Eurooppa-liigassa. Kaudella 2013–2014 hän pelasi lainalla Augsburgin joukkueessa 18 bundesliigaottelua ja teki niissä kaksi maalia. Alankomaiden Eredivisiessa hän pelasi kaudella 2014–2015 Ajaxin joukkueessa lainasopimuksella 21 ottelua ja teki niissä 11 maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi Eredivisiessa Ajaxin omana pelaajana 31 ottelua ja teki niissä 21 maalia, millä hän oli liigan kolmanneksi paras maalintekijä. Hän pelasi Ajax-vuosinaan Mestarien liigassa viisi ottelua ja teki yhden maalin sekä Eurooppa-liigassa yhdeksän ottelua, joissa viimeisteli neljä maalia.
Milik siirtyi italialaisseura Napoliin kesällä 2016. Sekä ensimmäisellä että toisella kaudellaan hän teki Serie A:ssa viisi maalia. Kaudella 2018–2019 hän teki 35 liigaottelussa 17 maalia ja oli liigan maalintekijätilastossa viides. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 26 Serie A:n ottelua ja teki niissä 11 maalia. Hän voitti Italian cupin 2020 ja teki loppuottelun ratkaisseen rangaistuspotkukilpailun viimeisenä, joukkueensa neljäntenä, laukojana maalin. Hän pelasi Napolin-vuosinaan Mestarien liigassa 14 ottelua ja teki seitsemän maalia sekä Eurooppa-liigassa kuusi ottelua, joissa teki kaksi maalia.
Milik siirtyi lainasopimuksella Marseilleen tammikuussa 2021 ja siirto vakinaistettiin kesäkuussa 2022. Hän pelasi Marseillessa kaikkiaan 40 Ligue 1:n ottelua ja teki 16 maalia. Hän pelasi sekä Eurooppa-liigassa että Konferenssiliigassa viisi ottelua ja teki kummassakin kilpailussa neljä maalia. Hänet lainattiin Juventukseen elokuussa 2022 ja siirto muuttui pysyväksi seuraavana kesänä. Hän on pelannut Juventuksessa jouluun 2023 mennessä 43 Serie A:n ottelua ja tehnyt yhdeksän maalia. Mestarien liigan viidessä ottelussa hän on tehnyt kaksi maalia, Eurooppa-liigassa hän on pelannut neljä ottelua.
Maajoukkueura

Maajoukkuetasolla Milik edustaa Puolaa ja on kuulunut A-maajoukkueeseen vuodesta 2012 lähtien. A-maajoukkuedebyytin hän teki 12. lokakuuta 2012 pelatussa ystävyysottelussa Etelä-Afrikkaa vastaan. Hän pelasi ottelussa 32 minuuttia, ja Puola voitti tuon ottelun lukemin 1–0. Milikin ensimmäisen A-maajoukkuemaali syntyi Makedoniaa vastaan 14. joulukuuta 2012 pelatussa ystävyysottelussa. Ottelu oli Milikin neljäs A-maajoukkueessa ja ensimmäinen, jossa hän pelasi täydet 90 minuuttia. Ottelu päättyi Puolan 4–1 vierasvoittoon.
Milik pelasi EM-kilpailuissa 2016 Puolan kaikki viisi ottelua alusta loppuun ja teki maalin alkulohko-ottelussa Pohjois-Irlantia vastaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi vain Puolan ensimmäisen ottelun, jossa hänet otettiin vaihtoon 73. minuutilla. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa Saudi-Arabiaa vastaan ja tuli kahdessa muussa ottelussa vaihdosta kentälle.
Milik on vuoden 2023 loppuun mennessä pelannut 72 A-maaottelua ja tehnyt 17 maalia. Pelaamissaan 12 MM-karsintaottelussa hän on tehnyt kaksi maalia ja 17 EM-karsintaottelussa kahdeksan maalia.
Aiheesta muualla

Arkadiusz Milik (90minut.pl)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Juventus – Serie A
1 Perin |
3 Bremer |
4 Gatti |
5 Locatelli |
6 Danilo |
7 Conceição |
8 Koopmeiners |
9 Vlahović |
10 Yıldız |
11 González |
14 Milik |
15 Kalulu |
16 McKennie |
17 Adžić |
18 Arthur |
19 Thuram |
20 Kostić |
21 Fagioli |
22 Weah |
23 Pinsoglio |
26 Douglas Luiz |
27 Cambiaso |
29 Di Gregorio |
32 Cabal |
37 Savona |
40 Rouhi |
51 Mbangula |
Valmentaja: Motta
Puolan joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 2016
1 Szczęsny |
2 Pazdan |
3 Jędrzejczyk |
4 Cionek |
5 Mączyński |
6 Jodłowiec |
7 Milik |
8 Linetty |
9 Lewandowski |
10 Krychowiak |
11 Grosicki |
12 Boruc |
13 Stępiński |
14 Wawrzyniak |
15 Glik |
16 Błaszczykowski |
17 Peszko |
18 Salamon |
19 Zieliński |
20 Piszczek |
21 Kapustka |
22 Fabiański |
23 Starzyński |
Valmentaja Nawałka
Puolan joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2022
1 Szczęsny |
2 Cash |
3 Jędrzejczyk |
4 Wieteska |
5 Bednarek |
6 Bielik |
7 Milik |
8 D. Szymański |
9 Lewandowski |
10 Krychowiak |
11 Grosicki |
12 Skorupski |
13 Kamiński |
14 Kiwior |
15 Glik |
16 Świderski |
17 Żurkowski |
18 Bereszyński |
19 S. Szymański |
20 Zieliński |
21 Zalewski |
22 Grabara |
23 Piątek |
24 Frankowski |
25 Gumny |
26 Skóraś |
Valmentaja Michniewicz
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 
Kansalliset:  Puola
Nürnberg (1934)

| Nürnberg |
| --- | --- |
 Nürnberg

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Deutsche Werft, Kiel
Kölinlasku:  4. marraskuuta 1933
Laskettu vesille:  8. joulukuuta 1934
Palveluskäyttöön:  2. marraskuuta 1935
Poistui palveluskäytöstä:  antautunut 1945 Neuvostoliiton laivastolle 1945 Admiral Makarov
Loppuvaihe:  romutettu 1959
Tekniset tiedot
Uppouma:  9 040 t
Pituus:  181,3 m
Leveys:  16,3 m
Syväys:  5,74 m
Koneteho:  66 000 shp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  683-896
Aseistus
Aseistus:  9 x 15 cm/L60 SK C/25 6 x 8,8 cm/L76 SK C/32 8 x 3,7 cm/L83 SK C/30 8 x 2,0 cm/L65 C/30 12 x 533 mm torpedoputkea 120 miinaa 2 x Arado Ar 196
Nürnberg oli Saksan laivaston kevyt risteilijä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 16. maaliskuuta 1933 nimellä risteilijä F (Nymphen korvaaja) Deutsche Werftiltä Kielistä, missä köli laskettiin puoli vuotta myöhemmin 4. marraskuuta telakkanumerolla 234. Alus laskettiin vesille 8. joulukuuta 1934 nimellä Nürnberg. Puheen kastetilaisuudessa piti Niebelin pormestari ja kummina oli SMS Nürnbergin päällikön von Schönbergin tytär rouva Lehfeldt. Alus otettiin palvelukseen 2. marraskuuta 1935 ensimmäisenä päällikkönään Hubert Schmundt.
Palvelus

Palvelukseenottoa seuranneet kuukaudet alus oli erilaisissa koeajoissa ja miehistön koulutuksessa. Se nimettiin 9. huhtikuuta 1936 laivaston tiedustelujoukkojen komentajan (saks. Befelshaber der Aufklärungsstreitkräfte)  kontra-amiraali Boehmin lippulaivaksi. Alus lähti 14. huhtikuuta harjoitukseen Atlantille Leipzigin ja Kölnin kanssa. Purjehduksen aikana alus vieraili Teneriffalla ja Lissabonissa ennen paluutaan Kieliin 8. toukokuuta. Laboen muistomerkillä järjestetyssä tilaisuudessa alus oli ankkurissa Kielissä 28. toukokuuta – 1. kesäkuuta.
Alus oli 3.–19. kesäkuuta laivaston tiedustelujoukkojen harjoituksessa Itämerellä. Harjoituksen aikana se vieraili Swinemündessä 6.–7. kesäkuuta ja 12.–14. kesäkuuta Skagenissa, missä amiraali Erich Raeder nousi alukselle Grilleltä. Alus oli heinäkuun telakalla.
Wilhelm Laqua

Wilhelm (Willy, Willi) Laqua (s. kesäkuu 1909 Tillowitz, Ylä-Sleesia, Saksa, nyk. Tulowice, Puola – maaliskuu 1969 ) oli saksalainen SS-Untersturmführer. Hän palveli toisen maailmansodan aikana natsi-Saksan turvallisuuspoliisin joukoissa Norjassa ja Suomessa.