stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mustasiipiaratti

| Mustasiipiaratti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Papukaijalinnut Psittaciformes
Heimo::  Papukaijat Psittacidae
Suku::  Ruostearatit Hapalopsittaca
Laji::  melanotis
Kaksiosainen nimi
 Hapalopsittaca melanotis  (Lafresnaye), 1847 
Katso myös
   Mustasiipiaratti Wikispeciesissä   Mustasiipiaratti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustasiipiaratti (Hapalopsittaca melanotis) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää Perun keski- ja eteläosat (alalaji peruviana) ja Bolivian läntiset keskiosat (nimialalaji melanotis). Lajin holotyypin kuvaili Frédéric de Lafresnaye Boliviasta 1847.
Prudnik (kunta)

| Prudnikin kunta (Gmina Prudnik) |
| --- | --- |
 Piorunkowicen kylää
 lippu:  vaakuna
   Kunnan sijainti Prudnikin piirikunnassa
 Prudnikin kunta
 Koordinaatit: 50°19′N, 17°35′E 
Valtio:  Puola
Voivodikunta:  Opole
Piirikunta:  Prudnik
 – Pormestari:  Grzegorz Zawiślak
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  122 km²
Väkiluku (2020):  26 800
 – Väestötiheys:  219 as./km²
Postinumero:  48-200
Suuntanumero(t):  (+48) 77
Rekisterikilpi:  OPR
 
 Verkkosivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Prudnik on kaupungin sisältävä maalaiskunta Prudnikin piirikunnassa Opolen voivodikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2020 lopussa 26 800. Kunnan hallintokeskus on Prudnikin kaupunki.
Kunnan kartta
Prudnikin kunta jakautuu seuraaviin kymmeneen kylään: Czyżowice, Dębowiec, Łąka Prudnicka, Mieszkowice, Moszczanka, Niemysłowice, Piorunkowice, Rudziczka, Szybowice sekä Wierzbiec. Sen pinta-ala on noin 122 neliökilometriä. Valtatiet 40 ja 41 kulkevat kunnan halki. Prudnikin kunta rajoittuu Puolan kuntiin Białaan, Głuchołazyyn, Korfantówiin, Lubrzaan sekä Nysaan ja Tšekin tasavaltaan. Se sijaitsee Płaskowyż Głubczyckin (”Głubczycen ylätasanko”) ja Góry Opawskien (”Opawavuoret”) alueiden rajalla. Osa Góry Opawskien maisemapuistosta sijaitsee kunnan alueella. Prudnikin pinta-alasta noin 11,6 prosenttia on metsää. Alueella virtaavat Prudnik-joki ja sen sivujoki Złoty Potok.
Prudnikin kunnan väestö on pienentynyt viimeisten vuosikymmenten aikana; vielä vuonna 1995 väkiluku oli 30 794. Vuoden 2020 joulukuussa 52,3 prosenttia kunnan asukkaista oli naisia ja 47,7 prosenttia miehiä. Alle 18-vuotiaat muodostivat kunnan väestöstä 16,1 prosenttia, työikäiset 59,1 prosenttia ja eläkeikäiset 24,8 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 43,2 vuotta. Vuonna 2020 kunnan työttömyysaste oli 12,7 prosenttia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prudnikin kunta Wikimedia Commonsissa
Gmina Miejsko-Wiejska Prudnik (pdf)  2019. Opolen tilastokeskus. (puolaksi)
Raakapurje

Raakapurje
Raakapurje on vanhimpia edelleen purjealuksissa käytettäviä purjeen tyyppejä. Se on muodoltaan joko suorakulmaisen suorakaiteen muotoinen, alaspäin levenevä tai kapeneva viistosuunnikkaan muotoinen tai kolmikulmainen purje. Kolmikulmaista purjetta on toisinaan käytetty monipurjeisissa mastoissa alimpana purjeena. Käsitteet raakapuu ja raakapurje kulkevat käsi kädessä: raakapuu on mastoon keskikohdaltaan kiinnitetty vaakasuora, aluksen kölilinjaan nähden poikittain oleva puomi. Raakapurje on yläreunastaan kiinnitetty raakapuuhun.
Raakapurjeet sopivat hyvin avotuuliin, joilla ne ovat vakaampia ja tehokkaampia kuin pitkittäispurjeet ja spinaakkerit. Raakapurje on teoreettisesti kaikkein tehokkain myötätuulipurje. Raakapurjetakila on myös helppo jakaa useisiin kohtuukokoisiin purjeisiin, joista jokainen on hallittavissa pienellä miehistöllä. Näin raakapurjeet sopivat kauppalaivoilla pitkiin merimatkoihin, joissa yleensä seurataan merivirtoja ja vallitsevia tuulia.
Korkealle tuuleen purjehdittaessa raakapurjeet eivät alhaisen sivusuhteensa vuoksi ole kovin tehokkaita ja varsinkin vastakäännöksen teko on hankalaa; raakapurjealuksilla pyritään kääntymään myötäisen kautta. Vastatuulessa purjeen koko voima jarruttaa etenemistä ja laivan kaikki raakapurjeet on käännöksen yhteydessä käännettävä uudelle halssille, toisin kuin kahveli- tai bermudapurjeet, jotka vaihtavat puolta itsestään.
Avomerelle tarkoitetut laivat takiloitiin purjelaivojen aikakaudella yleensä aina pääasiassa raakapurjein, mutta myös haruspurjein ja kahvelipurjein (tai ennen näitä latinalaispurjein). Sen sijaan saaristoon ja rannikkopurjehdukseen tarkoitetut laivat takiloitiin, varsinkin ajanjakson loppua kohden, pääasiassa pitkittäispurjein ja vain toissijaisesti raakapurjein.
Eräänlainen sovelma raakapurjeesta on pallokolmion muotoinen spinaakkeri, joka on raakapurjeen tavoin myötätuulipurje.
Raakapurjeen köysistöä

Numerot viittaavat oikealla olevan kuvan numeroihin.
toplentta eli kannike; pitää raa'an halutussa asennossa ja tukee raakaa.
raa'annokka; kiinnityspaikka toplentoilla, ahtimille, ylemmän purjeen jaluksille ja reivitaljoille.
nokkakoordingit eli reunanuorat; purjeiden kokoamista varten.
reiviseisingit; reivatun purjeenosan sitomiseksi raakaan.
puukikoordingit eli laskosnuorat; purjeiden kokoamista varten.
halssit; purjeen etummaisen kulman kiinnittämiseksi kanteen sivutuulessa ja hankavastaisessa.
jalukset eli skuutit; purjeen takimmaisen kulman kiinnittämiseksi taaksepäin.
reivitaljat; näillä kohotetaan purjeen reivilista kiinni raakaan reivattaessa purjetta.
jiiktouvit; näillä kohotetaan purjeen alakulma raa'annokalle koottaessa purjetta.
ahtimet, prassit eli rassit; näillä käännetään raaka haluttuun asentoon tuulen suhteen. Ne myös tukevat raakaa. Takimmaisesta mastosta ne viedään eteenpäin, muista mastoista taaksepäin. Ahtimet ovat merkittävä raa'an tuki kovassa tuulessa.
Kuvassa ei näy pulinoita. Niillä kiristetään purjeen tuulenpuoleinen etuliesma eteenpän hankavastaiseen purjehdittaessa. Ne kiinnitetään purjeen tuulenpuoleiseen liesmaan ja alukseen runkoon edessäpän.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Raakapurje Wikimedia Commonsissa
Raakapurjeen köysistöä
Mohamed Hedi Hammachi

| Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten karate.Maailmancup  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten karate.Maailmancup  | Mitalit> Maa:   Tunisia.Miesten karate.Maailmancup  | Maa:   Tunisia> Miesten karate. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 2007 | alle 75 kg |  |
Mohamed Hedi Hammachi on tunisialainen karateka, joka saavutti pronssia Pariisin avoimissa vuonna 2007 alle 75-kiloisten sarjassa.
Muhkusammalet

| Muhkusammalet |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit
Kaari::  Lehtisammalet
Luokka::  Bryopsida
Alaluokka::  Dicranidae
Lahko::  Dicranales
Heimo::  Pottiaceae
Suku::  Muhkusammalet Anoectangium  Schwägr.
Katso myös
   Muhkusammalet Wikispeciesissä   Muhkusammalet Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muhkusammalet (Anoectangium) on lehtisammalsuku, joka kuuluu toukosammalten heimoon. Suvussa on 34 lajia. Suomessa kasvaa uhanalainen muhkusammal (Anoectangium aestivum).
Pulmankijärvi

| Pulmankijärvi |
| --- | --- |
 Pulmankijärveä Utsjoella heinäkuussa 2017.
Maanosa:  Eurooppa
Valtiot:  Suomi, Norja
Läänit:  Finnmarkin lääni
Maakunnat:  Lappi
Kunnat:  Utsjoki, Tenon kunta
Koordinaatit:  69°58′17″N, 28°00′08″E
Laskujoki:  Pulmankijoki 
Järvinumero:  68.051.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  14 m
Rantaviiva:  23,97 km
Pinta-ala:  12,12 km²
Tilavuus:  0,23 km³
Keskisyvyys:  19 m
Suurin syvyys:  35 m
Valuma-alue:  742,19 km2 
 fiPulmankijärvi 
Pulmankijärvi (pohjoissaameksi Buolbmátjávri, norj. Polmakvatnet) on järvi Suomen ja Norjan rajalla Pohjois-Lapissa. Se sijaitsee 10 kilometriä Suomen pohjoisimmasta kohdasta etelään.
Järven kokonaispinta-ala on 12,12 km², josta 9,47 km² on Suomen puolella Utsjoen kunnassa ja 2,65 km² Norjan puolella Tenon kunnassa. Järven suurin syvyys on 35 metriä.
Kasvillisuus ja eläimistö

Suomen puolella Pulmankijärvi ympäristöineen on 1 623 hehtaarin laajuinen Natura 2000 -kohde. Meren läheisyys vaikuttaa alueen kasvi- ja eläinlajistoon. Tamariskikasveihin kuuluvaa pensaskanervaa kasvaa Suomessa ainoastaan Pulmankijärven alueella. Järven erikoisuuksiin kuuluu myös siellä elävä merikala kampela (Platichthys flesus).
Pulmankijärven Natura-alueella tavattavia muita huomionarvoisia kasveja ovat nystypaju, velholehti, vuoriloikko ja valkokämmekkä. Niistä vuoriloikko on alueellisesti uhanalainen.
Aiheesta muualla

Pajunen, Hannu: Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona.  (Tutkimusraportti 160)  Espoo:  Geologinen tutkimuskeskus, 2004.  ISBN 951-690-894-2.  ISSN 0781-4240.  Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 29.10.2022).
Mescalero

| Mescalero ZZ Top |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. huhtikuuta 2003
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Billy Gibbons
 Tyylilaji: hard rock blues rock tejano
 Kesto: 61.30
 Levy-yhtiö: RCA Records
Listasijoitukset
  18.   22.   22.   30.   46. 
ZZ Topin muut studioalbumit
| XXX 1999 | Mescalero 2003 | La Futura 2012 |
Mescalero on ZZ Topin studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003.
Basisti Dusty Hill on päävokalisti kappaleessa "Piece". Se on albumin ainoa singlejulkaisu.
Kappalelista

Kaikki kappaleet kirjoittanut Billy Gibbons, ellei toisin mainita.
"Mescalero" – 3:50
"Two Ways to Play" – 4:15
"Alley-Gator" – 3:29
"Buck Nekkid" – 3:02
"Goin' So Good" – 5:35
"Me So Stupid" (Gibbons, Joe Hardy, Gary Moon) – 3:33
"Piece" – 4:19
"Punk Ass Boyfriend" – 3:05
"Stackin' Paper" (Gibbons, Hardy) – 2:58
"What Would You Do" – 3:03
"What It Is Kid" (Gibbons, Dusty Hill, Frank Beard) – 4:13
"Que Lastima" – 4:24
"Tramp" (Lowell Fulsom, Jimmy McCracklin) – 5:13
"Crunchy" – 3:13
"Dusted" – 3:55
"Liquor" – 3:23
Pikitippakoe

Pikitippakokeen koejärjestely.
Koe vuonna 1990, kaksi vuotta seitsemännen pisaran jälkeen. Kuvassa mukana kokeen tuolloinen valvoja John Mainstone.
Pikitippakoe on useita vuosia kestävä tieteellinen koe, joka mittaa pien eli bitumin virtausta. Kiinteältä aineelta vaikuttava piki virtaa huoneenlämmössä, joskin hyvin, hyvin hitaasti.
Queenslandin yliopiston koe

Koe alkoi, kun professori Thomas Parnell Queenslandin yliopistosta kaatoi pikinäytteen suljettuun lasisuppiloon vuonna 1927. Pien annettiin asettua suppilossa kolme vuotta, minkä jälkeen suppilon nokka katkaistiin vuonna 1930. Näin piki alkoi valua alla olevaan astiaan. Yhden pisaran muodostuminen ja putoaminen kestää noin vuosikymmenen. Kahdeksas tippa putosi 28. marraskuuta 2000. Se mahdollisti pien viskositeetin määrittämisen.selvennä Se oli noin 100 miljardia kertaa veden viskositeetin suuruinen.
Koetta ei suoriteta missään erityisesti valvotuissa olosuhteissa, vaan lämpötila saa vaihdella normaalin huoneenlämpötilan mukaan. Lämpötilanmuutokset aiheuttavat muutoksia myös viskositeetissa. Jonkin aikaa vuonna 1988 pudonneen seitsemännen pisaran jälkeen tilaan, jossa koetta säilytetään, lisättiin ilmastointi. Tasainen lämpötila on hidastanut pisaroiden muodostumista.
Kukaan ei päässyt todistamaan pisaran irtoamista ennen yhdeksättä. Tekniset ongelmat estivät kahdeksannen pisaran irtoamisen kuvaamisen vuonna 2000. Koe on yleisön nähtävissä sen säilytystiloissa Queenslandin yliopistossa, ja sitä voi seurata myös verkkokameran kautta.
Pikitippakoe on päässyt Guinnessin ennätysten kirjaan pitkäaikaisimpana yhtäjaksoisena tieteellisenä kokeena. Suppilossa arvioidaan olevan tarpeeksi pikeä, jotta koe voi jatkua vielä toiset sata vuotta. Väitetään tosin, että vielä pitkäikäisempiä kokeita ovat Oxfordin sähköinen kello (1840) sekä Beverly-kello (1864).
Vuonna 2005 John Mainstone ja edesmennyt Thomas Parnell palkittiin humoristisella fysiikan Ig Nobel -palkinnolla kokeen kärsivällisestä suorittamisesta.
Yhdeksäs pisara kosketti kahdeksatta pisaraa 17. huhtikuuta 2014 kuitenkaan irtoamatta suppilosta. 24. huhtikuuta kokeen senhetkinen valvoja Andrew White päätti vaihtaa dekantteriastian, missä aikaisemmat kahdeksan pisaraa ovat ennen kuin yhdeksäs pisara tarttuu niihin kiinni. Hänen nostaessaan suojaavaa lasikupua alusta tärähti ja yhdeksäs pisara irtosi suppilosta.
Kymmenennen pisaran pitäisi pudota noin vuonna 2028.
Queenslandin yliopiston koe > Queenslandin yliopiston kokeen aikajana

| Päiväys | Tapahtuma | Kesto  (Kuukausia) | Kesto  (Vuosia) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1927 | Koe aloitettiin |  |  |
| 1930 | Nokka katkaistiin |  |  |
| Joulukuu 1938 | 1. pisara | 96–107 | 8,0–8,9 |
| Helmikuu 1947 | 2. pisara | 99 | 8,3 |
| Huhtikuu 1954 | 3. pisara | 86 | 7,2 |
| Toukokuu 1962 | 4. pisara | 97 | 8,1 |
| Elokuu 1970 | 5. pisara | 99 | 8,3 |
| Huhtikuu 1979 | 6. pisara | 104 | 8,7 |
| Heinäkuu 1988 | 7. pisara | 111 | 9,3 |
| 28. Marraskuuta 2000 | 8. pisara | 148 | 12,3 |
| 17. huhtikuuta 2014 | 9. pisara kosketti 8:tta | (156) | (13,4) |
| 24. huhtikuuta 2014 | 9. pisara irtosi astianvaihdon yhteydessä. | 156 | 13,4 |
Trinity Collegen koe

Dublinin Trinity Collegessa Irlannissa on ollut vastaava koe käynnissä vuodesta 1944 lähtien. Tässäkin kokeessa osoitetaan pien viskositeetti. Tätä koetta ei valvottu lainkaan vuosikymmeniin ja sen pikipisarat tipahtelivat kenenkään huomaamatta pölyä keränneen kuvun alla. 
Huhtikuussa 2013, noin vuosikymmen edellisestä pisarasta huomattiin uuden pisaran olevan putoamaisillaan. Koe siirrettiin pöydälle verkkokameran linssin alle. Irlantilaiset tutkijat onnistuivat 11. heinäkuuta 2013 ensimmäisinä maailmassa kuvaamaan videolle pikipisaran putoamisen.
Aberystwyth Universityn koe

Aberystwyth Universitystä Walesista löydettiin vuodelle 1914 päivätty pikitippakoe, joka on siten kestänyt 13 vuotta Queenslandin koetta kauemmin. Mutta koska tämän kokeen piki on erittäin hidasliikkeistä (tai ympäristön lämpötila kylmempi), koe ei ole tuottanut vielä yhtään pisaraa. Tätä vauhtia pisaran muodostuminen kestää 1 300 vuotta.
Lordi Kelvinin kokeet

Glasgow'n yliopiston Hunterian-museossa on kaksi merkittävää lordi Kelvinin tekemää pikidemostraatiota 1800-luvulta. Kelvin asetti luoteja kovan pikilevyn päälle ja korkkeja sen alle: ajan mittaan korkit nousivat pintaan ja luodit upposivat.
Lord Kelvin osoitti myös pien virtaavan jäätiköiden tapaan rakentamalla mahongista rampin, jota pitkin piki valui alaspäin muodostaen samanlaisia muotoja ja kuvioita kuin Alppien jäävirrat.
Aiheesta muualla

The Pitch Drop Experiment -verkkokamera.
Vaihtoehtoinen verkkokameraosoite: The Tenth Watch Verkkokamerassa voi seurata 10. pisaran muodostumista, jonka pitäisi tipahtaa noin vuonna 2028
Kuva kuudennesta pisarasta vähän putoamisen jälkeen Archive.org:ssa.
Mohamed Ennaceur

| Mohamed Ennaceur |
| --- | --- |
 Ennaceur vuonna 2016
Tunisian virkaatekevä presidentti
 25. heinäkuuta 2019 – 23. lokakuuta 2019  
Edeltäjä:  Beji Caid Essebsi
Seuraaja:  Kais Saied
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. maaliskuuta 1934 (ikä 90) El Jem, Tunisia
Tiedot
Puolue:  Nidaa Tounes
Mohamed Ennaceur (arab. محمد الناصر‎; s. 21 maaliskuuta 1934 El Jem, Tunisia) on tunisialainen poliitikko. Hän toimi Tunisian virkaatekevänä presidenttinä 25. heinäkuuta – 23. lokakuuta 2019, kun häntä edeltänyt Beji Caid Essebsi kuoli virassa ollessaan. Hän on toiminut Tunisian kansanedustajakokouksen puheenjohtajana vuodesta 2014 alkaen.
Ennaceur on tunisialaisen Nidaa Tounes -puolueen jäsen. Hän on toiminut aiemmin myös Tunisian sosiaaliasioiden ministerinä 1970- ja 1980-luvuilla sekä uudelleen kahdessa hallituksessa vuonna 2011.
Tunisian presidentit
Bourguiba (1957–1987) |
Ben Ali (1987–2011) |
al-Ghannuši (2011) (väliaikainen) |
Mebazaâ (2011) (väliaikainen) |
Marzouki (2011–2014) |
Essebsi (2014–2019) |
Ennaceur (2019) (väliaikainen) |
Saied (2019–)
Poutine

| Poutine |
| --- | --- |
 Poutine-annos.
Alkuperä
Alkuperämaa:  Kanada
Alue tai kunta:  Quebec
Tiedot
Pääainesosat:  ranskanperunat, juusto ja kastike
Poutine on Kanadan Quebecistä lähtöisin oleva ruokalaji, joka koostuu ranskanperunoista, tuorejuustosta ja kastikkeesta. Ruokalaji on saanut alkunsa 1950-luvulla Quebecin pikkuravintoloiden asiakkaiden keskuudessa. Sittemmin se on levinnyt laajalle Kanadaan ja se on omaksuttu Quebecin provinssin ja kanadalaisen keittiön symboliksi. Poutine on suosittu kanadalainen katuruoka ja nykyisin sitä tarjoillaan myös monissa suurissa kanadalaisissa ravintolaketjuissa.
Ruokalaji

Yksinkertaisimmillaan poutine koostuu ranskanperunoista, tuorejuustosta ja kastikkeesta. Alun perin juusto on ollut cheddar-juustoa, mutta sittemmin poutinen valmistamiseen on käytetty useita eri juustoja. Ruokalaji tarjoiltiin aikanaan kupeista, mutta nykyisin yleisempi tapa on käyttää suurempia astioita.
Historia

Poutine on saanut ruokalajina alkunsa 1950-luvulla Quebecin eteläosissa Montrealin kaupungin itäpuolella. Ruokalajin synty on liitetty kahteen ravintolaan, joista toinen on Café Idéal (myöhemmin Le Lutin Qui Rit) Warwickissa ja toinen Le Roy Jucepin drive-in Drummondvillessä. Molempien ravintoloiden omistajien on väitetty tarjoilleen ensimmäiset poutine-annokset; tarinan eri versioiden mukaan tämä tapahtui joko Café Idéalissa vuonna 1957 tai Le Roy Jucepissa vuonna 1958. Reseptin taustalla ei kuitenkaan ole ketään yksittäistä kokkia, vaan tapa lisätä juustoa ja kastiketta ranskanperunoihin alkoi ravintoloiden asiakkaiden keskuudessa. Juustoa tarjoiltiin tiskiltä lisukkeena ja kastike oli alun perin tarkoitettu voileipiä varten. Asiakkaat alkoivat sekoittaa aineksia keskenään, kunnes ravintoloiden omistajat saivat idean tarjoilla sekoitusta itsenäisenä ruokalajina.
Kuten ruokalajin tarkasta alkuperästä, myös sen nimen merkityksestä on useampia eri versioita. Sanaa poutine käytetään Quebecin ranskalaisessa murteessa viitatessa sotkuun. Englannin kielen sanaa pudding (ranskalaisessa muodossaan pouding) on käytetty kuvaamaan useita eri ruokalajeja, joiden rakenne saattaa muistuttaa poutine-annosta.
Poutine levisi ruokalajina muihin Quebecin pikkukaupunkien ravintoloihin. Quebecin kaupungissa sitä alettiin tarjoilla vuonna 1969 ja Montrealissa vuonna 1983. Siitä tuli erityisen suosittua katuruokana, jota myytiin usein myyntiautoista. Ruokalajin suosion kasvaessa sitä alettiin tarjoilla myös suurempien ravintolaketjujen valikoimassa. Burger King alkoi tarjoilla poutinea Quebecissä vuonna 1987. McDonald’s lisäsi sen omaan valikoimaansa vuonna 1990 ja pian sitä tarjoiltiin myös ravintolaketjun ravintoloissa Quebecin ulkopuolellakin. Myöhemmin Kanadassa on myös perustettu poutineen erikoistuneita ravintolaketjuja, kuten Smoke’s Poutinerie (2008) ja Poutini’s House of Poutine (2009). Kanadan ulkopuolella ruokalaji on levinnyt esimerkiksi Yhdysvaltoihin, Isoon-Britanniaan ja Venäjälle.
Kulttuurissa

Quebecissä poutine on provinssin symboli; ruokalaji esiintyy usein esimerkiksi satiirissa ja politiikassa. Poutinea on joskus pidetty myös työväenkulttuurin ilmentymänä, vaikkakin nykyisin sitä tarjoillaan myös gourmet-ravintoloissa. Se on joissain yhteyksissä omaksuttu koko kanadalaisen keittiön ja kulttuurin symboliksi. Kuitenkin ruokalajia on myös vastustettu: on esitetty esimerkiksi sen poistamista koulujen ruokalistoilta sen suuren rasvapitoisuuden takia.
Montrealilaiset ravintolat aloittivat vuonna 2013 niin sanotun Poutine Week- eli poutineviikkotapahtuman. Tapahtuma järjestetään helmikuisin ja siihen liittyvässä kilpailussa eri kokit kilpailevat keskenään omintakeisine poutine-annoksineen.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poutine Wikimedia Commonsissa
Poutinea myyvä ravintola.
Mohamed Elyounoussi

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 4. elokuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Al Hoceima, Marokko
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 178 cm
Seura
Seura: Southampton
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2013 | Sarpsborg 08 | 64 | (15) |
| 2014–2016 | Molde | 70 | (30) |
| 2016–2018 | Basel | 65 | (21) |
| 2018– | Southampton | 79 | (5) |
| 2019–2021 | → Celtic | 44 | (14) |
Maajoukkue
| 2014– | Norja | 52 | (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. heinäkuuta 2023 .  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 18. heinäkuuta 2023 .
Mohamed Elyounoussi (s. 4. elokuuta 1994 Al Hoceima) on marokkolaissyntyinen norjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Southamptonia. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut myös kaksi kautta Sveitsissä ja kaksi kautta lainasopimuksella Skotlannissa.
Elyounoussi edusti kaudet 2011–2013 Sarpsborg 08:aa, jossa hän pelasi 38 Norjan pääsarjan ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Lisäksi hän edusti seuraa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 26 ottelussa, joissa hän teki yhdeksän maalia. Kaudeksi 2014 Elyounoussi siirtyi Moldeen, jossa hän ensimmäisellä kaudellaan voitti Norjan-mestaruuden, pelasi 30 liigaottelua ja teki niissä 13 maalia. Seuraavalla kaudella hän teki 28 liigaottelussa 12 maalia sekä kolmannella kaudellaan 12 liigaottelussa viisi maalia.
Elyounoussi siirtyi heinäkuussa 2016 sveitsiläisseura Baseliin. Hän pelasi kahden kauden aikana 65 superliigaottelua ja teki niissä 21 maalia. Ensimmäisellä kaudellaan hän voitti Sveitsin-mestaruuden. Hän siirtyi kesällä 2018 englantilaisseura Southamptoniin, jossa hän pelasi avauskaudellaan 16 valioliigaottelua. Kaudet 2019–2021 hän oli lainalla skotlantilaisseura Celticissä, jossa hän pelasi 44 liigaottelua, teki 14 maalia ja voitti vuonna 2020 liigamestaruuden. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Southamptonissa 30 valioliigaottelua ja teki niissä neljä maalia. Seuraavalla kaudella hän pelasi 33 valioliigaottelua ja onnistui kerran maalinteossa.
Norjan A-maajoukkueessa Elyounoussi teki ensiesiintymisensä tammikuussa 2014. Hän on pelannut heinäkuun 2023 puoliväliin mennessä 52 maaottelua, joissa hän on tehnyt yhdeksän maalia. Maaleistaan kuusi hän on tehnyt MM-karsintaotteluissa: kolme maalia lokakuussa 2017 vierasottelussa San Marinoa, yhden maalin syyskuussa 2021 vierasottelussa Latviaa ja kaksi maalia lokakuussa 2021 kotiottelussa Montenegroa vastaan.
Mária Zalai-Kövi

| Mitalit> Maa:   Unkari.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Unkari.Naisten telinevoimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Unkari> Naisten telinevoimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | joukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Helsinki 1952 | joukkuekilpailu |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | yhteisvoimistelu |  |
Mária Zalai-Kövi (20. lokakuuta 1924 Târgu Mureș, Romania – 28. lokakuuta 2013 Budapest) oli unkarilainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti.
Zalai-Kövi saavutti joukkuekilpailusta olympiahopeaa sekä Lontoossa 1948 että Helsingissä 1952. Helsingissä hän voitti myös yhteisvoimistelussa pronssimitalin ja sijoittui henkilökohtaisissa telinekilpailuissa parhaimmillaan hypyssä yhdeksänneksi.
Mário Adamčík

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 9. syyskuuta 1973 (ikä 51)
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 182 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1992–1995 | Spartak Trnava | 23 | (3) |
| 1997–1999 | MFK Ružomberok | 48 | (10) |
| 1998–1999 | → MŠK Rimavská Sobota (laina) | 10 | (1) |
| 2000–2001 | MŠK Žilina | 27 | (4) |
| 2001 | KuPS | 24 | (5) |
| 2002–2008 | UFC Purbach | – | (–) |
| 2008–2009 | UFC Pamhagen | 43 | (24) |
| 2010 | SC Trausdorf | 13 | (10) |
| 2010–2011 | FC Andau | 26 | (21) |
| 2011 | SV Draßmarkt | 14 | (6) |
| Yhteensä | Yhteensä | 228 | (84) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mário Adamčík (s. 9. syyskuuta 1973) on entinen slovakialainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä.
Adamčík pelasi Slovakian pääsarjassa Corgoň Ligassa 108 ottelua ja teki 18 maalia edustaen Spartak Trnavaa, MFK Ružomberokia, MŠK Rimavská Sobotaa ja MŠK Žilinaa. Lisäksi hän pelasi kaudella 2001 Suomen pääsarjassa Veikkausliigassa 24 ottelua ja teki viisi maalia edustaen Kuopion Palloseuraa. Sittemmin Adamčík on pelannut Itävallan alasarjoissa.
Prueba (1877)

| Prueba |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cavite, Filippiinit
Laskettu vesille:  1877
Tekniset tiedot
Uppouma:  122 t
Pituus:  25,82 m
Leveys:  4,73 m
Syväys:  2,49 m
Koneteho:  157 ihp
Nopeus:  8 solmua
Aseistus
Aseistus:  1 × BL 70 mm/16 -tykki
Prueba oli Espanjan laivaston vuonna 1877 valmistettu puurunkoinen tykkivene.
Valmistus

Alus valmistettiin 1877 Caviten telakalla Filippiineillä.