stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sahajoki (Juupajoki)
Vesistösuhteet

Joki sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Se on valuma-alueensa pääuoma, joka laskee Kokkilanselän alueen (35.752) Kopsamoon. Alajuoksulla alueen järvet muodostavat lyhyiden uomien kanssa järviketjun, johon kuuluvat esimerkiksi Pärinjoen jälkeen Kylmalammiin, Pusujoen jälkeen Kattilanlahteen ja vielä lyhyen jokiuoman jälkeen Mellinselkään. Aakkolanjoki aloittaa Laasojärven alueen (35.751) järviketjun, kun se virtaa Aakkojärven läpi Aurikkojärveen ja Sulkusalmen jälkeen Laasojärveen. Valuma-alueen viimeinen joki on Kaivannonjoki, joka laskee Koljonselkään.
Seiji Miyaguchi

Seiji Miyaguchi (15. marraskuuta 1913 – 12. huhtikuuta 1985) oli japanilainen näyttelijä, joka muistetaan varmasti parhaiten elokuvasta Seitsemän samuraita (1954), josta hänet palkittiin parhaasta miessivuosasta. Muuten hän on näytellyt pienissä rooleissa ja saanut harvoin päärooleja. Hän näytteli myös 1980-luvulla tehdyssä yhdysvaltalaisessa toimintaelokuvassa The Challenge (1982), jossa myös Toshirō Mifune näytteli.
Hän kuoli vuonna 1985 syöpään.
Aiheesta muualla

Seiji Miyaguchi Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Seiji Miyaguchi Elonetissä.
Seiji Maehara

Seiji Maehara
Seiji Maehara (前原 誠司 Maehara Seiji, s. 30. huhtikuuta 1962) on Japanin entinen ulkoministeri. Hän astui virkaan 17. syyskuuta 2010 ja toimi siinä maaliskuuhun 2011 asti. Hän erosi tehtävästä saamastaan laittomasta lahjoituksesta nousseen kohun vuoksi. Hänen edeltäjänään ulkoministerinä toimi Katsuya Okada. Maehara oli Japanin demokraattisen puolueen puheenjohtaja 17. syyskuuta 2005 – 7. huhtikuuta 2006.
Aiheesta muualla

Kotisivut (japaniksi)
Seututie 487

|  > Kiteentie |
| --- | --- |
Maa:  Suomi
Tieluokka:  seututie
Omistaja:  Suomen valtio
Tienpitäjä:  Väylävirasto
Pituus:  6 km
Alkupiste:  Tolosenmäki, Kitee
Päätepiste:  Kiteen keskustaajama, Kitee (6 km)
Päällyste:  asfaltti
Kaistaluku:  2
Seututie 487 on Kiteellä Pohjois-Karjalassa kulkeva seututie. Tie kulkee Kiteen Tolosenmäeltä Kiteen keskustaajamaan. Tien pituus on kuusi kilometriä ja sen nopeusrajoitus vaihtelee viidestäkymmenestä kahdeksaankymmeneen kilometriin tunnissa.
Reitti ja tieyhteydet

Seututie 487 alkaa Tolosenmäestä valtatien 6 ja seututien 482 risteyksestä. Tie kukee itään ja ylittää Karjalan radan sillalla. Päätyessä tiehen liittyy yhdystie 15553. Seututie 487 päättyy Kiteen keskustaajamassa liikenneympyrään, jossa se risteää seututien 486 ja yhdystien 4870 kanssa.
Liikennemäärät

Vuonna 2020 vilkkain osuus oli tien loppupää Kiteen keskustaajamassa. Osuuden keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli 4 400 ajoneuvoa vuorokaudessa. Muualla tien liikennemäärä oli 2 400–2 700 ajoneuvoa vuorokaudessa.
Shantungosaurus

| Shantungosaurus |
| --- | --- |
 Shantungosauruksen luuranko etu- ja pystyasennossa.
 Myöhäisliitukausi  PreЄ Є O S D C P T J K Pg N      
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Ylälahko::  Dinosaurukset Dinosauria
Lahko::  †Linnunlantioiset Ornithischia
Alalahko::  †Kerapodit Cerapoda
Osalahko::  †Ornitopodit Ornithopoda
Yläheimo::  †Iguanodontia
Heimo::  †Hadrosauridae
Alaheimo::  †Saurolophinae
Suku::  †Shantungosaurus  Hu, 1973
Laji::  giganteus
Kaksiosainen nimi
 † Shantungosaurus giganteus  Hu, 1973 
Synonyymit
 Zhuchengosaurus maximus (Zhao et al., 2007) 
Katso myös
   Shantungosaurus Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Shantungosaurus (nimen merkitys: ”Shantungin lisko”) on sukupuuttoon kuollut kasvinsyöjädinosaurusten suku. Se nimettiin tieteelle vuonna 1973. Shantungosauruksen fossiileita on löydetty Kiinasta, muun muassa Hebein, Jiangsun ja Shaanxin maakunnista. Hirmulisko eli 78–74 miljoonaa vuotta sitten myöhäisliitukaudella.
Shantungosaurus oli suurikokoinen kasvinsyöjälisko: se saattoi saavuttaa 15 metrin pituuden ja kahdeksan tonnin painon. Kookasta kasvinsyöjää pidetään kaikkien aikojen suurimpana hadrosaurina sekä linnunlantioisena dinosauruksena, ja liskonlantioiset huomioituna kyseessä saattoi olla kaikkien aikojen kookkain hirmulisko sauropodit pois laskettuna.
Shantungosaurus oli ankannokkainen ja latteapäinen. Sen pidennetyssä yläleuassa oli runsaasti hampaita. Liskon suun takaosassa sijaitsi 1 500 pientä hammasta kasvimassan hiomista varten. Pään päältä puuttui harjamainen uloke. Kokonaista yksilöä ei ole onnistuttu löytämään vaan jäänteitä on kerätty useammasta yksilöstä. Ensimmäisestä fossiililöydöksestä tunnistettiin vähintään viisi yksilöä. Hajanaisia luita on käytetty dinosauruksen mallintamiseen.
Suurimpia Ornithopoda-lahkon jäseniä kokovertailussa ihmisen kanssa. Shantungosaurus giganteus vaaleansinisellä.
Saimir Pirgu

Saimir Pirgu
Saimir Pirgu (s. 1981) on albanialainen ooppera- ja konserttilaulaja, joka on äänialaltaan tenori.
Pirgu aloitti varhain viulunsoiton opiskelun. Vasta nuorena aikuisena hän päätti ryhtyä oopperalaulajaksi nähtyään 19-vuotiaana televisiosta Kolmen tenorin esiintymisen. Pirgu opiskeli Bolzanon Monteverdi-konservatoriossa Vito Maria Brunettin johdolla. Hän saavutti kansainvälistä kilpailumenestystä, pääsi esiintymään useisiin rooleihin Luciano Pavarottin kanssa ja sai 22-vuotiaana Claudio Abbadolta kutsun esiintymään Ferrandon roolissa Wolfgang Amadeus Mozartin Così fan tuttessa Ferrarassa. Pirgu on sittemmin esiintynyt muun muassa Wienin valtionoopperassa, Deutsche Oper Berlinissä, Bolšoi-teatterissa, Gran Teatre del Liceussa, Sydneyn oopperatalossa, Teatro Colónissa, Los Angelesin oopperassa, Washington National Operassa, Pariisin oopperassa, Tokiossa, Bangkokissa, La Scalassa, Metropolitan-oopperassa, Baijerin osavaltionoopperassa, Veronan Arenassa, Salzburgin musiikkijuhlilla, Zürichin oopperassa ja Covent Gardenissa.
Pirgu on tulkinnut rooleja muiden muassa Jacques Offenbachin, Charles Gounod'n, Georges Bizet'n, Charles Gounod'n, Giuseppe Verdin ja Giacomo Puccinin oopperoissa. Hän on esittänyt myös eri sinfoniaorkestereiden kanssa konserttiohjelmistoa, kuten Verdin ja Mozartin requiemit.
Yovanna

| Yovanna> Ιωάννα Φάσσου Καλπαξή |
| --- | --- |
 Yovanna vuonna 2015
Henkilötiedot
Koko nimi:  Ioánna Fássou-Kalpaxí
Syntynyt: 14. marraskuuta 1938 (ikä 85) Amaliáda, Kreikka
Ammatti:  laulaja, kirjailija, runoilija
Muusikko
Tyylilajit:  popmusiikki 
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Yovanna (kreik. Γιοβάννα, Giovánna, oik. Ioánna Fássou-Kalpaxí, Ιωάννα Φάσσου-Καλπαξή; s. 14. marraskuuta 1938) on kreikkalainen laulaja, kirjailija ja runoilija. Kalpaxí aloitti 14-vuotiaana opinnot Ateenan konservatoriossa ja kouluttautui oopperalaulajaksi. Samanaikaisesti hän esiintyi Kreikan radion viihdeorkesterin kanssa taiteilijanimellään.
Yovanna aloitti esiintymisen kansainvälisillä laulufestivaaleilla 1960-luvun alussa ja voitti Sopotin laulufestivaalit 1962, mikä teki hänestä suositun erityisesti Neuvostoliitossa. Yovanna voitti 1965 sveitsiläisen Concours Eurovision -laulukilpailun kappaleella Non, à jamais sans toi ja valikoitui näin Sveitsin edustajaksi saman vuoden Eurovision laulukilpailuun. Kansainvälisessä Eurovision laulukilpailussa Yovanna sijoittui 18 kilpailijan joukosta kahdeksanneksi.
Yovanna jatkoi esiintymistä ja levyttämistä erityisesti Kreikassa ja Saksassa 1980-luvun alkuun, jolloin hän päättyi siirtyä kirjailijaksi. Hänen esikoisteoksensa Ánte geia (kreik. Άντε γεια) julkaistiin 1986. Yovanna on julkaissut 12 kirjaa ja viisi runokokoelmaa.
Ville Hänninen (koripalloilija)

| Ville Hänninen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Ville Hänninen
Syntynyt: 6. maaliskuuta 1995 (ikä 29) Naantali, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pelipaikka:  Takamies
Pituus:  195 cm
Paino:  88 kg
Nyk. joukkue:  Ura Basket
Sarja:  M1DB
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2012−2013 2013−2014 2014−2016 2016−:  Turun NMKY Ura Basket Salon Vilpas Ura Basket
Ville Hänninen (s. 6. maaliskuuta 1995 Naantali) on suomalainen koripalloilija, pelipaikaltaan takamies.
Turun NMKY:n kasvatti Hänninen pelasi nuortensarjoja kasvattajaseuransa ja Ura Basketin joukkueissa: Turun NMKY:ssä hän saavutti B-nuorten SM-pronssia vuonna 2010 ja Urassa A-nuorten SM-hopeaa vuonna 2014. Hän pelasi myös seurojen edustusjoukkueissa divisioonatasoilla onnistuen tarkasti kolmen pisteen heitoissaan.
Toukokuussa 2014 Hänninen teki pelaajasopimuksen Korisliigassa pelanneen Salon Vilppaan kanssa. Hän suoritti varusmiespalveluksensa loppuun ennen kauden 2015–2016 alkua.
Syyskuussa 2016 Hänninen palasi Ura Basketiin, joka pelasi M1DB:ssa.
Hänninen pelasi B- ja A-nuorten maajoukkueissa.
Aiheesta muualla

Ville Hanninen basketball profile eurobasket.com (englanniksi)
Yovogan

Yovogan tai yévogan tarkoitti Dahomeyn kuninkaan myöntämää virkanimitystä henkilölle, jonka tehtävänä oli hoitaa yhteyksiä eurooppalaisiin kauppiaisiin. Yovogan oli "Valkoisten miesten päällikkö". Ensimmäinen yovogan nimitettiin vuonna 1733.
Yovogan asui rannikkokaupungissa Ouidahissa ja toimi siellä kauppaa käyvien eurooppalaisten yhteyshenkilönä. He olivat vastuussa verojen keräämisestä kuninkaalle Ouidahissa olevilta kauppiailta. Niitä olivat myös Dahomeyn hallitsijan vaatimat lisävarat kuninkaallisiin hautajaisiin tai vuosittaisiin seremonioihin. Yovogan raportoi kontakteista eurooppalaisten kanssa Dahomeyn hoville ja edusti kuninkaan intressejä. Heidän velvollisuuksiinsa kuului kaikkien laivojen "satama",selvennä veron kerääminen, kuninkaan orjien myyminen sekä muiden kuningaskunnan velvollisuuksien hoitaminen, laivojen sopimusten hoitaminen, kerättyjen varojen (kuten kaurikotiloiden) siirto turvallisesti pääkaupunkiin sekä rannikon orjakauppiaiden tuomien uusien tavaroiden näytteiden toimittaminen hoville.
Jos Abomeyselvennä kontrolloi heikosti yovogania, tämä saattoi joutua harhateille,{Selvennä|Ilmeisesti yovogan, mutta mihin viittavat harhatiet?}} ja useita erotettiin tai teloitettiin. Kuningas Tegbesu mestautti viisi yovogania.
Yovoganeista tunnetuin, luotettavin ja voimakkain oli "brasilialainen" Francisco de Souza.
Sana yovo on alunperin foninkielinen nimitys valkoihoiselle. Afrikkalaiset, varsinkin lapset, saattavat tervehtiä valkoihoisia ranskankielisellä laululla:
Yovo, yovo, bon soir

ca va? ca va, merci

et chez vous?

(Yovo, yovo, hyvää iltaa

mitä kuuluu? Kiitos hyvää, 

entä itsellesi)tarvitaan parempi lähde
San Lorenzo Dorsino

| San Lorenzo Dorsino |
| --- | --- |
 San Lorenzo in Banale
 San Lorenzo Dorsino
 Koordinaatit: 46°4′39.00″N, 10°54′34.20″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Trentino-Etelä-Tiroli
Maakunta:  Trento
Perustettu:  1.1.2015
Pinta-ala:  
 – Maa:  73,91  km²
Korkeus:  758 (min 269 - max 3173) m
Väkiluku (2014):  1 596 
 – Väestötiheys:  21 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
San Lorenzo Dorsino on kunta Pohjois-Italiassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella olevassa Trenton maakunnassa. Kunta perustettiin vuonna 2015 kun kaksi kuntaa, Dorsino (428 asukasta) ja San Lorenzo in Banale (1168), yhdistyivät muodostaen San Lorenzo Dorsinon kunnan.
Yrjö Toivola

Yrjö Toivola (15. syyskuuta 1927 Viipuri – 16. elokuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi 1969–1991 säämittauslaitteistoja valmistavan Vaisala Oyj:n toimitusjohtajana.
Toivola pääsi ylioppilaaksi 1946 ja ryhtyi opiskelemaan sähkötekniikkaa Teknillisessä korkeakoulussa. Valmistuttuaan Toivola sai paikan Vaisala-yhtiöstä ja nimitettiin tutkimusjohtajaksi 1958. Seuraavan vuosikymmenen alussa Toivola lähti käynnistämään Vaisalan tehdasta Buenos Airesissa, ja varatoimitusjohtajaksi hänet nimettiin 1963.
Vaisalan perustajan Vilho Väisälän kuoltua 1969 Toivola nimitettiin yhtiön toimitusjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1991 ja hoiti vielä vuoden verran hallituksen puheenjohtajuutta.
Toivolan toimitusjohtajakaudella Vaisala kasvoi nopeasti: yhtiön liikevaihto noin kymmenkertaistui ja henkilöstömäärä viisinkertaistui. Yhtiö laajeni uusille  tuotealueille, kuten tie- ja ilmailusääjärjestelmiin. Kansainvälisen liiketoiminnan johtamisen ohella Toivola osallistui aktiivisesti yrityksen tuotekehitystyöhön. Vaisala oli muun muassa puolijohdetekniikan edelläkävijöitä suomalaisessa teollisuudessa.
Opiskeluajoistaan lähtien Toivola osallistui meteorologian kansainväliseen järjestötoimintaan. 1960-luvulta alkaen hän oli mukana Maailman meteorologisen järjestön (WMO) ja sen komissioiden työhön. Muita järjestöjä olivat European Cooperation in the Field of Scientific and Technical Research (COST), Euroopan avaruusjärjestö (ESA) sekä OECD ja tiedejärjestö International Council for Science (ICSU).
Yrjö Toivolalle myönnettiin teollisuusneuvoksen arvonimi 1982, Helsingin yliopiston filosofian kunniatohtorin arvo 1986 ja Teknillisen korkeakoulun tekniikan kunniatohtorin arvo 1988. Vuoden johtajaksi hänet valittiin 1985 ja vuoden liikemieheksi 1991.
Shaolin Temple 2: Kids from Shaolin

Shaolin Temple 2: Kids from Shaolin (kiin. 少林小子) on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut kiinalainen taisteluelokuva ja jatko-osa elokuvalle Shaolin Temple. Elokuvan pääosia esittävät Jet Li, Wong Chau-yin, Yu Chenghui, Yu Hai, Hu Jianqiang, Huang Qiyan ja Ding Lan. Elokuvan on ohjannut Chang Hsin-yen. Elokuva sai myöhemmin jatko-osan Shaolin Temple 3: Martial Arts of Shaolin.
Aiheesta muualla

Shaolin Temple 2: Kids from Shaolin Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Yemenia

| Yemenia اليمنية‎ |
| --- | --- |

 IATA: IY  –  ICAO: IYE 
Kutsukoodi:  YEMENI
Perustettu:  1961
Laivaston koko:  4
Kohteiden määrä:  29
Solmukohdat:  Sanaan kansainvälinen lentoasema
Kotipaikka:  Sanaa, Jemen
Yhtiön sivut:  www.yemenia.com
Yemenia (arab. اليمنية‎‎) (IATA: IY, ICAO: IYE, kutsukoodi: YEMENI) on Jemenin kansallinen lentoyhtiö. Sen pääpaikkana toimiva kansainvälinen lentoasema sijaitsee maan pääkaupungissa Sanaassa.
Yemenia perustettiin 4. elokuuta 1961 ja se aloitti toimintansa vuonna 1962. Yhtiö toimi alun perin nimellä Yemen Airlines ja sitten Yemen Airwaysina. Nykyinen nimi on otettu käyttöön 1. heinäkuuta 1978.
Yemenia on Arab Air Carriers Organizationin jäsen, ja sen osakkeet omistavat Jemenin (51 %) sekä Saudi-Arabian (49 %) hallitukset.
Laivasto

Yhtiön laivasto toukokuussa 2019. Keski-ikä 15 vuotta.
1 kpl Airbus A310
3 kpl Airbus A320
Kohteita

Yemenialla on kymmeniä kohteita Aasiassa, Afrikassa ja Euroopassa:
Abu Dhabi (Arabiemiirikunnat)
Addis Abeba (Etiopia)
Aden (Jemen)
Amman (Jordania)
Asmara (Eritrea)
Beirut (Libanon)
Damaskos (Syyria)
Dar-es-Salaam (Tansania)
Dhaka (Bangladesh)
Djibouti City (Djibouti)
Doha (Qatar)
Dubai (Arabiemiirikunnat)
Frankfurt (Saksa)
Al Ghaydah (Jemen)
Hodeidah (Jemen)
Jakarta (Indonesia)
Jedda (Saudi-Arabia)
Johannesburg (Etelä-Afrikka)
Kairo (Egypti)
Khartum (Sudan)
Kuala Lumpur (Malesia)
Kuwait City (Kuwait)
Lontoo (Yhdistynyt kuningaskunta)
Manama (Bahrain)
Marseille (Ranska)
Moroni (Komorit)
Mumbai (Intia)
Pariisi (Ranska)
Riad (Saudi-Arabia)
Riyan (Jemen)
Rooma (Italia)
Sana'a (Jemen)
Seiyun (Jemen)
Sokotra (Jemen)
Taiz (Jemen)
Laivasto

Yemenian lentokonelaivasto koostui joulukuussa 2015 seuraavista koneista:
2 Airbus A310-300
2 Airbus A320-200
Airbus A320neo (4 tilauksessa)
Airbus A350-900 (10 tilauksessa)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut (arabiaksi, englanniksi, ranskaksi, saksaksi, italiaksi)
Arab Air Carriers Organizationin (AACO) jäsenet
Afriqiyah Airways
Air Algérie
Air Arabia
Air Cairo
Badr Airlines
EgyptAir
Emirates
Etihad Airways
Express Air Cargo
flydubai
FlyEgypt
flynas
Gulf Air
Iraqi Airways
Jordan Aviation
Kuwait Airways
Libyan Airlines
Mauritania Airlines
Middle East Airlines
Nile Air
Nouvelair
Oman Air
Palestinian Airlines
Qatar Airways
Royal Air Maroc
Royal Jordanian
Saudia
SaudiGulf Airlines
Sudan Airways
Syrian Arab Airlines
Tassili Airlines
Tunisair
Yemenia
Yksinäinen ratsastaja (vuoden 1947 elokuva)

| Yksinäinen ratsastaja> Pursued |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Raoul Walsh
Käsikirjoittaja:  Niven Busch
Tuottaja:  Milton Sperling
Säveltäjä:  Max Steiner
Kuvaaja:  James Wong Howe
Leikkaaja:  Christian Nyby
Pukusuunnittelija:  Leah Rhodes
Pääosat:  Teresa Wright Robert Mitchum Judith Anderson Dean Jagger
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  1947
Kesto:  101 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Yksinäinen ratsastaja (Pursued, myös nimellä Vainottu) on Raoul Walshin ohjaama yhdysvaltalainen lännenelokuva vuodelta 1947.
Juoni

Elokuva yhdistää lännenelokuvan, film noirin ja psykologisen melodraaman tyylikeinoja. Siinä aikuistunut Jeb (Robert Mitchum) kärsii lapsuuden traumastaan: koko hänen muu perheensä surmattiin kun hän oli pieni, ja hänet otti kasvattipojakseen leskirouva Callum. Jebiä kohti ammutaan hänen ollessa ratsastamassa, ja rouva Callum epäilee lankonsa sekaantuneen asiaan ja asian liittyvän vuosikymmenten takaiseen surmayöhön.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Teresa Wright  | … |  Thor   |
|  Robert Mitchum  | … |  Jeb   |
|  Judith Anderson  | … |  rouva Callum   |
|  Dean Jagger  | … |  Grant   |
|  Alan Hale Sr.  | … |  Jake Dingle   |
|  John Rodney  | … |  Adam   |
|  Harry Carey, Jr.  | … |  apupoika   |
|  Clifton Young  | … |  kersantti   |
|  Ernest Severn  | … |  Jeb 11-vuotiaana   |
|  Charles Bates  | … |  Adam 11-vuotiaana   |
|  Peggy Miller  | … |  Thor 10-vuotiaana   |
Aiheesta muualla

Yksinäinen ratsastaja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pursued
Käännös suomeksi
Wolfson College (Cambridge)

| Wolfson College |
| --- | --- |
  

Perustettu:  1965
Opiskelijoita:  110
Jatko-opiskelijoita:  486
Sijainti:  Cambridge, Englanti  Yhdistynyt kuningaskunta
Osoite:  Barton Road Cambridge CB3 9BB
Sivusto:  www.wolfson.cam.ac.uk
Wolfson College on yksi Cambridgen yliopiston 31 collegesta. Se perustettiin alun perin nimellä University College vuonna 1965, mutta nimettiin uudelleen Wolfson Foundationin avokätisen lahjoituksen jälkeen vuonna 1973. Wolfson College on tarkoitettu yli 21-vuotiaille opiskelijoille. Tämän vuoksi suurin osa Wolfsonin opiskelijoista suorittaa jatkotutkintoa (mm. MPhil ja PhD), mutta mukana on myös perustutkinto-opiskelijoita. Kun Cambridgen yliopisto vuonna 1965 poisti säännöistään sekacollegekiellon, Wolfson College oli Clare Hallin ja Darwin Collegen ohella ensimmäisiä Cambridgen collegeja, joka alkoi hyväksyä sekä mies- että naisopiskelijoita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wolfson College (Cambridge) Wikimedia Commonsissa
Cambridgen yliopiston colleget
Christ’s
Churchill
Clare
Clare Hall
Corpus Christi
Darwin
Downing
Emmanuel
Fitzwilliam
Girton
Gonville and Caius
Homerton
Hughes Hall
Jesus
King’s
Lucy Cavendish
Magdalene
Murray Edwards (New Hall)
Newnham
Pembroke
Peterhouse
Queens’
Robinson
St Catharine’s
St Edmund’s
St John’s
Selwyn
Sidney Sussex
Trinity
Trinity Hall
Wolfson
Waldemar Becker

| Waldemar Becker |
| --- | --- |
 Becker-Bei Serbian armeijan univormussa
Henkilötiedot
Muut nimet:  Evert Gustaf Waldemar Becker
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1840 Helsinki
Kuollut: 22. helmikuuta 1907 (66 vuotta) Rooma, Italia
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  sotilas, poliitikko ja seikkailija
Muut tiedot
Koulutus: Haminan kadettikoulu
Evert Gustaf Waldemar Becker (lempinimi Becker-Bei tai Becker-Bey; 6. huhtikuuta 1840 Helsinki – 22. helmikuuta 1907 Rooma, Italia) oli suomalainen sotilas, poliitikko ja seikkailija, joka elinaikanaan vaikutti useilla mantereilla ja taisteli useiden maiden armeijoiden riveissä. Becker tunnettiin Suomessa liikanimellä ”Becker-Bei” tai ”Becker-Bey”, millä viitattiin hänen vuonna 1872 Egyptissä saamaansa beyn arvonimeen, joka vastasi kutakuinkin everstin arvoa.
Beckerin vanhemmat olivat alikapteeni Gabriel Wilhelm Julian Becker ja Cristina Fredrika Reuterskiöld. Hän piti yhteyttä kirjeitse äitiinsä tämän kuolemaan saakka.  Hän esiintyi äitinsä kuoleman jälkeen joskus myös nimellä Becker-Reuterskiöld. Lisäksi hänet tunnettiin kirjailijanimellä ”Ilmarinen”.
Sotilasura Suomessa

Becker pääsi jo nuorena Haminan kadettikouluun, josta hän valmistui 1858 ja hänet nimitettiin vänrikiksi Suomen kaartiin. Oleskeltuaan sen jälkeen lyhyen aikaa Pietarissa hän lähti Afrikkaan ja taisteli siellä espanjalaisten joukoissa Marokkoa vastaan. Palattuaan Pietariin hän pääsi palvelukseen Grodnon husaarirykmenttiin ja sieltä opiskelemaan esikunta-akatemiaan. Vuonna 1862 hän karkasi erään upseerin venäläisen vaimon kanssa Suomen ja Ruotsin kautta New Yorkiin, ja sen vuoksi hänet julistettiin sotilaskarkuriksi. Yhdysvalloista Becker päätyi Meksikoon.
Sotilasura Meksikossa

Meksikossa hän osallistui siellä käynnissä olleeseen sisällissotaan Ranskan ja Espanjan tukeman Meksikon toisen keisarin Maksimilianin (keisarina 1864–1867) joukoissa Meksikon laillisen presidentin Benito Juárezin johtamaa tasavaltalaisarmeijaa vastaan. Hän joutui kenraali Vicente Riva Palacion vangiksi sodan alkuvaiheissa, mutta hänet vaihdettiin sotavankeihin. Sodan loppuvaiheessa hän joutui uudelleen vangiksi ja hänet tuomittiin kuolemaan, mutta armahdettiin. Hän pääsi palaamaan Eurooppaan noin viiden vuoden kuluttua Meksikoon saapumisestaan.
Paluu Eurooppaan

Meksikossa ollessaan Becker oli solminut avioliiton ja kääntynyt katoliseen uskoon. Palattuaan Eurooppaan hän asettui asumaan Pariisiin, jossa aitokonservatiiviset piirit vahvistivat hänen katolisia näkemyksiään. Pariisista hän lähti Roomaan. Roomassa ollessaan Becker liittyi paavin aateliskaartiin, josta hän kuitenkin erosi jo puolen vuoden kuluttua lähteäkseen taistelemaan Kreikan puolesta turkkilaisia vastaan. Kreikan armeijassa ollessaan Becker toimi Kreikan hallituksen neuvonantajana. Kreikan hallitus ei kuitenkaan hyväksynyt Beckerin suunnitelmia, joten hän palasi takaisin Pariisiin ja ryhtyi sanomalehtikirjoituksilla tukemaan Espanjan vanhoillista puoluetta ja Don Carlosia.
Takaisin sotilasuralle

Vuonna 1871 Becker asettui Egyptin armeijan palvelukseen taistellakseen sen joukoissa Turkkia vastaan. Menestys ei kuitenkaan ollut erityinen, ja pian Becker siirtyi Konstantinopolissa olevan Venäjän suurlähettilään kreivi Nikolai Ignatjevin suosituksesta Serbian armeijan esikuntaan, jossa hän ryhtyi uudistamaan Serbian armeijaa. Samalla Becker painosti Serbian hallitusta julistamaan sodan Turkille. Sodan syttyessä Becker nimitettiin Serbian armeijan esikuntapäälliköksi, mutta hän joutui kuitenkin eroamaan tehtävästä riitauduttuaan Serbian kuninkaan kanssa. Sen jälkeen myöskään Venäjän armeija ei huolinut häntä palvelukseensa. Becker lähti Kreikkaan, jossa parhaillaan suunniteltiin Balkanin liittoa ja hyökkäystä Turkkia vastaan. Suunnitelmat kuitenkin raukesivat, kun tuli tieto Venäjän aloittamista rauhanneuvotteluista.
Takaisin Pariisiin

Balkanin liiton ja hyökkäyksen Turkkiin rauettua Becker palasi Pariisiin, jossa sikäläiset ystävät hankkivat hänelle poliittisen toimittajan paikan L'Estafette-lehdessä. Samalla Becker kirjoitti useisiin muihinkin lehtiin ja aikakauskirjoihin. Kirjoitukset herättivät huomiota ja keskustelua, mutta erityistä huomiota ja paheksuntaa herätti hänen vuonna 1880 kirjoittamansa artikkeli "La Finlande indépendante et neutre". Kirjoituksessaan Becker ennusti melko tarkkaan tulevien sortovuosien tapahtumat ja samalla kehotti Suomea aseellisesti hankkimaan täydellisen vapauden ja suurvaltojen takaaman puolueettomuuden. Kirjoitusta seuranneina vaikeina vuosina Becker hankki elantonsa lehtimiehenä sekä Ranskassa että Espanjassa ja kirjoitteli etenkin Balkanin asioista.