stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Christo ja Jeanne-Claude
Christon nuoruus

Christon isä Vladimir Javašev oli tiedemies ja äiti Tsveta Dimitrova Sofian taideakatemian jäsen. Christo kiinnostui nuorena teatterista, etenkin Shakespearen näytelmistä. Vuodesta 1953 alkaen hän opiskeli Sofian yliopistossa, mutta joutui eroamaan, koska hallitseva kommunistipuolue ei hyväksynyt hänen taidenäkemystään.
Christo jatkoi opintojaan aluksi Prahassa, josta hän pakeni Wieniin. Hän piiloutui junailijoiden lahjomisen avulla erääseen junaan, joka vei lääkkeitä Itävaltaan. Loikkauksensa myötä Christo menetti Bulgarian kansalaisuuden. Vuonna 1957 Christo aloitti opiskelut Wienin taideakatemiassa. Valmistuttuaan sieltä hän muutti asumaan Geneveen, josta hän muutti myöhemmin Pariisiin.
Pariisissa Christo ansaitsi elantonsa maalaamalla muotokuvia. Samalla hän sai vaikutteita Joan Mirólta, Nicholas de Staelilta, Jackson Pollockilta ja Jean Tinguelyltä.
Avioliitot ja kansalaisuus

Christo tapasi ranskalaisen Jeanne-Claude Denat de Guillebonin lokakuussa 1958, kun hän oli maalaamassa Precilɱda de Guillebonin muotokuvaa. Christo rakastui aluksi Jeanne-Clauden sisarpuoleen Joyceen. Jeanne-Claude puolestaan meni kihloihin Philippe Planchonin kanssa. Ennen häitä Jeanne-Claude tuli raskaaksi ja kävi selville, että syntymätön lapsi oli Christon. Jeanne-Claude ja Planchon menivät kuitenkin naimisiin, mutta liitto kesti vain häämatkan ajan. Christon ja Jeanne-Clauden poika Kiril syntyi 11. toukokuuta 1960. Jeanne-Claude ja Christo menivät naimisiin 28. marraskuuta 1962.
Helmikuussa vuonna 1964 Christo ja Jeanne-Claude lähtivät New York Cityyn. Pariskunta palasi Eurooppaan, mutta muutti takaisin Yhdysvaltoihin syyskuussa. Vuonna 1973 Christo sai Yhdysvaltain kansalaisuuden 17 vuoden passittomuuden jälkeen.
Paketointi

Christo paketoi pieniä esineitä jo Pariisin-vuosinaan. Muutettuaan vuonna 1964 New Yorkiin paketointi muuttui yhä suurimuotoisemmaksi. Vuonna 1968 hän paketoi Italiassa talon ja 1969 lahdenpoukaman Australiassa. Vuonna 1972 Coloradon Rifle Gapin laaksoon valmistunut Valley Curtain oli oranssinvärisestä nailonkankaasta valmistettu 390-metrinen aita. Pohjois-Kaliforniaan vuonna 1976 rakennettu Running Fences oli noin 39 kilometriä pitkä ja viisi metriä korkea aita, joka oli paikallaan kaksi viikkoa. Ennen teoksen pystyttämistä asiasta käytiin useita oikeudenkäyntejä, ja koko prosessi dokumentoitiin kirjaksi ja elokuvaksi. Vuonna 1983 Christo paketoi Miamin ympäristön 11 saarta vaaleanpunaisella kankaalla. Teos oli nimeltään Surrounded Islands. Paketoinnin saivat myös Pariisin Pont Neuf -silta (1985) ja Berliinin valtiopäivätalo (1995), jonka paketointia Christo suunnitteli runsaat 20 vuotta. Rakennusten ohella Christo paketoi maisemakohteita, 1990-luvulla Christo loi ympäristötaidetta myös jättisateenvarjoilla.
Suuren mittakaavan paketteihin liittyi selvityksiä niiden mahdollisista ympäristövaikutuksista. Teosten toteuttaminen taas vaati mittavia suunnitelmia ja paljon työvoimaa. Christo rahoitti suurteoksensa myymällä taidettaan. Saamansa julkisuuden avulla hän sai julkisuutta ympäristönsuojelulle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Christo ja Jeanne-Claude Wikimedia Commonsissa
Christon ja Jeanne Clauden verkkosivut
Walking on Water -dokumenttielokuva Yle Areena
Pont Neuf 1985, kuvia. Net Baudelet.
Christo in Paris (1990) Dokumenttifilmi Pont Neuf -sillan paketoinnista. IMDB.
Claudia Marcella Minor

Claudia Marcella Minor (syntyi 40/39 eaa.) oli Augustuksen sisaren Octavian ja Gaius Claudius Marcelluksen nuorempi tytär. Marcella minor syntyi isänsä kuoleman jälkeen. Marcellalla oli kaksi vanhempaa sisarusta: Marcus Claudius Marcellus ja Claudia Marcella Major sekä kaksi sisarpuolta Antonia Major ja Antonia Minor Octavian avioliitosta Marcus Antoniuksen kanssa.
Marcella on saattanut olla aiemmin naimisissa, mutta 15 eaa. Marcella meni naimisiin Paullus Aemilius Lepiduksen kanssa. Lepidus oli vuoden 34 eaa. consul suffectus. He saivat yhden pojan, Paullus Aemilius Reguluksen, ennen Lepiduksen kuolemaa.
Marcellan toinen aviomies oli Valerius Messala Barbatus Appianus, vuoden 12 eaa. konsuli. Heillä oli tytär Claudia Pulchra, ja poika Messala Barbatus, joka oli Messalinan isä. Marcella eli pidempään kuin miehensä, mutta Marcellan kuolinvuotta ei tiedetä.
Chilen laivasto

| Chilen laivasto |
| --- | --- |
 Chilen laivaston vaakuna
Toiminnassa:  1817-
Valtio:   Chile
Koko:  25 000
Motto:  Vencer o Morir ("Voitto tai kuolema")
Sodat ja taistelut:  Chilen itsenäisyystaistelu (1810–1826) Perun itsenäisyystaistelu (1811–1824) Liittokuntien sota (1836–1839) Espanjalais-eteläamerikkalainen sota (1864–1866) Tyynenmeren sota (1879–1883) Chilen sisällissota (1891)
Vuosipäivät:  21 May, Día de las Glorias Navales
Komentajat
Nykyinen komentaja:  amiraali Enrique Larrañaga Martín
Tunnettuja komentajia:  Lordi Thomas Cochrane Manuel Blanco Encalada Juan José Latorre Arturo Prat Jorge Montt Juan Williams Rebolledo
Chilen laivasto (esp. Armada de Chile) on Chilen asevoimien merellinen osa.
Historia

Chilen laivasto perustettiin 1817 ja jo vuotta aiemmin Chacabucon taistelun jälkeen oli kenraali Bernardo O'Higgins sanonut, että "tällä voitolla eikä muillakaan ole merkitystä jollemme hallitse meriämme". Taistelun seurauksena alettiin muodostaa Chilen laivastoa ja sen ensimmäisenä toimena säädettiin laivastolaki. Chilen ensimmäinen kansallinen laivasto ja merikoulu perustettiin samoin kuin merijalkaväki ja huoltokeskus.
O'Higgins palkkasi brittiläisen merenkulkijan lordi Thomas Cochranen laivaston ensimmäiseksi komentajaksi, minkä seurauksena laivastoon palkattiin runsaasti englanninkielistä henkilöstöä niin Britanniasta ja Irlannista kuin Yhdysvalloistakin. Laivastoon kuului vuonna 1860 20-tykkinen höyrylaiva, 18-tykkinen korvetti, kaksi prikiä ja kuunari. Chile tuki Perua 1865 sodassa Espanjaa vastaan, minkä seurauksena Espanjan laivaston tulitti Valparaisoa. Tämän seurauksena maassa todettiin voimakkaan laivaston olevan välttämätön suojaamaan rannikkoa. Presidentti Errazurizin johdolla maan hallinto uudelleen organisoi ja varusti laivastoa, joka oli valmiina sotatoimien alkaessa 1879.
Sota Perua vastaan alkoi 1879 ja se päättyi 1882. Laivaston merkitys sodan lopputulokseen oli ratkaiseva samoin kuin Chilen sisällissodassa 1891, jolloin suuri osa laivastossa kapinoi presidentti José Manuel Balmacedan hallintoa vastaan ja siten edesauttoi hänen karkottamistaan. Vuosisadan vaihteessa maan laivastossa palveli joukko Elswickin telakan toimittamia risteilijöitä sekä Britannian kuninkaallisen laivaston käyttämien kaltaisia torpedoin varustettuja tykkiveneitä. Torpedoaluksina oli muun muassa kymmenen Yarrow-tyyppistä alusta sekä seitsemän brittien 30-solmun tyyppiä olevaa hävittäjää.
Chilen hallitus tilasi 1912 J. Samuel White and Companyltä Cowesista kuusi suurikokoista hävittäjää, joiden aseistus oli vahvempi kuin Britannian kuninkaallisen laivaston vastaavien alusten. Aluksista kuitenkin ainoastaan kaksi päätyi Chileen, kun Britannia pakko-otti neljä keskeneräistä alusta itselleen elokuussa 1914. Ensimmäisen maailmansodan aikana Chile ei kyennyt uudistamaan laivastoaan ja Serrano-luokan alusten tilaus John I. Thornycroft and Companyltä 1927 oli seuraava alustilaus.
Maa pysyi toisessa maailmansodassa puolueettomana ja sen laivasto ei saanut apua mistään sotaa käyvästä maasta.
Tämän päivän laivasto

Laivaston komentajan amiraali Enrique Larrañaga Martínin alaisuudessa on 25 000 henkeä, joista 5 200 palvelee merijalkaväessä. Aluksia laivastolla on 66, mikä on kasvamassa 74:ään. Aluksista 21 on varsinaisia taisteluyksiköitä ja ne on sijoitettu Valparaísoon. Laivaston sukellusveneet sekä niiden emälaiva on sijoitettu Talcahuanoon. Laivastoon kuuluvat myös ilmavoimat, joiden tehtävänä on tavaran ja henkilöstön kuljettaminen sekä merialueiden valvonta. Laivaston ilmavoimilla ei ole hävittäjiä eikä pommittajia.
Kokoonpano

Chilen laivaston kokoonpano kesällä 2011:
Thomson-luokan sukellusveneet (Type 209/1300)
Thomson (SS-20)
Simpson (SS-21)
Scorpène-luokan sukellusveneet
O'Higgins (SS-23)
Carrera (SS-22)
Jacob van Heemskerck -luokan fregatit
Almirante Latorre (FFG-14), ex- Hr. Ms. Jacob van Heemskerck
Capitán Prat (FFG-11), ex- Hr. Ms. Witte de With
Karel Doorman -luokan fregatti
Almirante Blanco Encalada (FF-15), ex- Hr. Ms. Abraham van der Hulst
Almirante Riveros (FF-18), ex- Hr. Ms. Tjerk Hiddes
Tyypin 22 fregatti
Almirante Williams (FF-19), ex-HMS Sheffield.
Tyypin 23 fregatti
Almirante Cochrane (FF-05), ex-HMS Norfolk
Almirante Condell (FF-06), ex-HMS Marlborough
Almirante Lynch (FF-07), ex-HMS Grafton
Rancagua-luokan maihinnousualus (BATRAL)
Rancagua (LST-92)
Chacabuco (LST-95)
Elicura-luokan maihinnousualus
Elicura (LSM-90)
Orompello (LSM-94)
Aquiles
3 Casma-luokan ohjusvenettä (Sa'ar 4 -luokka)
4 Riquelme-luokan ohjusvenettä (Tyyppi 148)
2 Piloto Pardo-luokan ulkovartiolaivaa (Fassmer OPV80)
Piloto Pardo
Comandante Toro
20 rannikkovartiovenettä  (5 Taitao-luokka, 15 Protector-luokka
8 Dabur-luokka vartiovenettä
Apualukset
tankkeri Almirante Montt ex- USNS Andrew J. Higgins T-AO-190
tankkeri Araucano
10 apualusta kuten huoltoaluksia, jäänmurtaja, tutkimusalus ja purjekoululaiva
Lentokalusto

| Tyyppi | Alkuperä | Käyttö | Versiot | Palveluksessa | Huom |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bell 206 JetRanger |  Yhdysvallat | Kuljetushelikopteri | Model 206B TH-57 Sea Ranger | 4 2 |  |
| CASA C-212 Aviocar |  Espanja | Kuljetuslentokone | C-212A | 3 |  |
| Cessna O-2 Skymaster |  Yhdysvallat | Yhteyskone | O-2A | 8 |  |
| Embraer EMB-111 |  Brasilia | Maerivalvonta- ja kuljetuskone | EMB-111AN EMB-111C | 3 1 |  |
| Eurocopter Bo 105 |  Euroopan unioni | Kuljetushelikopteri | Bo 105C | 2 |  |
| Eurocopter AS 532 Cougar |  Euroopan unioni | sukellusveneentorjunta | AS 532SC | 5 | 1 tuhoutunut |
| Eurocopter AS 365 Dauphin |  Euroopan unioni | SAR | AS 365 | 8 | 4 Irlannin rannikkovartiosto |
| CASA C-295 |  Espanja | Merivalvonta | C-295 Persuader | 3 |  |
| Lockheed P-3 Orion |  Yhdysvallat | Merivalvonta- ja kuljetuskone | P-3ACH | 4 (+ 4 varaosiksi) | korvataan C-295:llä |
| Pilatus PC-7 Turbo Trainer |  Sveitsi | Koulukone |  | 7 | Alun perin 10 |
Aiheesta muualla

Arancibia, Juan C.: Fleet Review - Chile: Reaping the Benefits of the Copper Law. Seaforth World Naval Review 2012, 2011, III. vsk, s. 27-35.  Barnsley:  Seaforth Publishing. ISBN 978-1-84832-120-5  (englanniksi)
Chilen laivaston viralliset sivut (espanjaksi)
Chilen laivaston viralliset sivut (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Chilen laivaston arvoasteet (Arkistoitu – Internet Archive)
Fregatti Almirante Cochrane (FF-05)
AS 532SC Cougar
1558 Järnefelt

| 1558 Järnefelt> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Liisi Oterma
Löytöpäivä:  20. tammikuuta 1942
Muut nimet:  1929 WD1, 1934 VX, 1937 EF, 1942 BD, 1943 GQ, 1951 RC2, 1972 BO ja A913 AA
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  54,977  km
Pyörähdysaika:  6,252 h
Albedo:  0,049
Absoluuttinen magnitudi:  10,3  ja 10,48
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,03 , 0,0312712  tai 0,02824469516789659
Inklinaatio:  10,48771 astetta tai 10,51030156643832 astetta
Keskianomalia:  138,90759 astetta tai 108,521066080168 astetta
Kiertoaika:  5,79 vuotta ja 2 113,722128218652 vuorokautta
Periapsis:  3,1229219 au ja 3,1322510592945 au
Apoapsis:  3,325 au ja 3,314332857590665 au
Radan isoakselin puolikas:  3,2237319 au ja 3,223291958777852 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
1558 Järnefelt on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty tähtitieteilijä Gustaf Järnefeltin mukaan. Kansainvälisissä yhteyksissä asteroidin nimi voidaan kirjoittaa myös ilman ä-kirjainta, muodossa Jarnefelt.
Järnefeltin likimääräinen läpimitta on 38 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,22 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5 vuotta ja 9 kuukautta.
Clères

Clères on kunta Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandia n hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa on 1400-luvulla rakennettu linna, jonka alueella on Jean Théodore Delacour perustama eläinpuisto Parc Zoologique de Clères.
Göran Claeson

Göran Claeson 1970
Göran Claeson (s. 4. maaliskuuta 1945) on ruotsalainen pikaluistelun maailmanmestari ja olympiamitalisti.
Claeson sijoittui vuonna 1968 Grenoblen olympialaisissa 1 500 metrin luistelussa 20:nneksi. Hän nousi luistelumaailman huipulle vuonna 1969 saavuttamalla EM-pronssia ja MM-hopeaa sekä luistelemalla Inzellissä yhteispisteiden maailmanennätyksen 171,758. Seuraavana vuonna hän saavutti jälleen EM-pronssia ja sijoittui MM-kilpailuissa kuudenneksi. Vuonna 1971 hän oli EM-kilpailuissa neljäs ja saavutti MM-hopeaa. Vuonna 1972 hän sijoittui niin EM- kuin MM-kilpailuissakin seitsemänneksi. Samana vuonna Sapporon olympialaisissa hän saavutti 1 500 metrillä pronssia sekä sijoittui 5 000 metrillä neljänneksi ja 10 000 metrillä kuudenneksi.
Vuonna 1973 useimpia kilpakumppaneitaan pidempi, 188-senttinen Claeson voitti Grenoblessa Euroopan-mestaruuden ja Deventerissä maailmanmestaruuden. Vuonna 1974 hän saavutti uransa viimeiset arvokisamitalit, EM-kultaa Eskilstunassa ja MM-pronssia Inzellissä. Vuonna 1975 hän voitti seitsemännen kerran Ruotsin yleisluistelumestaruuden.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 metriä: 39,2
1 500 metriä: 1.21,0
1 500 metriä: 2.00,1
3 000 metriä: 4.17,47
5 000 metriä: 7.17,0
10 000 metriä: 15.18,7
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Göran Claeson Wikimedia Commonsissa
1559 Kustaanheimo

| 1559 Kustaanheimo |
| --- | --- |

Löytäminen
Löytäjä:  Liisi Oterma
Löytöpäivä:  20. tammikuuta 1942
Muut nimet:  1935 FP, 1935 HB ja 1942 BF
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  10,725  km
Pyörähdysaika:  4,302 h
Albedo:  0,267
Absoluuttinen magnitudi:  12,0  ja 12,06
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,13 , 0,1335329  tai 0,1353387628969614
Inklinaatio:  3,19043 astetta tai 3,188389064076429 astetta
Keskianomalia:  279,45131 astetta tai 345,4153335815612 astetta
Kiertoaika:  3,7 vuotta ja 1 349,408816857125 vuorokautta
Periapsis:  2,0715804 au ja 2,066376245048387 au
Apoapsis:  2,710 au ja 2,713244159991676 au
Radan isoakselin puolikas:  2,3908357 au ja 2,38981020349247 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
1559 Kustaanheimo on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1942 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty tähtitieteilijä Paul Kustaanheimon mukaan.
Kustaanheimon likimääräinen läpimitta on 19 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,39 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää 3 vuotta ja 8 kuukautta.
1567 Alikoski

| 1567 Alikoski> Löytäminen |
| --- | --- |
Löytäjä:  Yrjö Väisälä
Löytöpäivä:  22. huhtikuuta 1941
Muut nimet:  1941 HN, 1947 HE, 1947 HG ja 1948 OC
Fyysiset ominaisuudet
Halkaisija:  69,242  km
Pyörähdysaika:  16,3744 h
Albedo:  0,059
Absoluuttinen magnitudi:  9,47  ja 9,77
Asteroidiluokka:  P-tyypin asteroidi ja C-tyypin asteroidi
Kiertorata
Kiertokohde:  Aurinko
Eksentrisyys:  0,08 , 0,0829950  tai 0,08227203538733606
Inklinaatio:  17,27811 astetta tai 17,27938686259203 astetta
Keskianomalia:  237,87401 astetta tai 152,7240889516357 astetta
Kiertoaika:  5,76 vuotta ja 2 100,043940172798 vuorokautta
Periapsis:  2,9453840 au ja 2,945329827060484 au
Apoapsis:  3,479 au ja 3,473412851884881 au
Radan isoakselin puolikas:  3,2119608 au ja 3,209371339472682 au
Aiheesta muualla
Minor Planet Center
JPL Small-Body Database
1567 Alikoski on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1941 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty tähtitieteilijä Heikki Alikosken mukaan.
Alikosken likimääräinen läpimitta on 55 kilometriä. Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,21 kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää 5 vuotta ja 9 kuukautta.
15. Waffen-SS-divisioona (1. latvialainen)

| 15>  Waffen-SS-divisioona (1. latvialainen) |
| --- | --- |
 Divisioonan tunnusriimu
Toiminnassa:  1943–1945
Valtio:   Saksa
Puolustushaarat:   Waffen-SS
Aselajit:  Jalkaväki
Osa joukkoa:  VI SS-armeijakunta
15. Waffen-SS-divisioona (1. latvialainen) (saks. 15. Waffen-Grenadier-Division der SS (lettische Nr. 1)) oli Waffen-SS:n yksikkö, joka koottiin etnisistä latvialaisista.
Perustaminen

Saksan miehitettyä Baltian kesällä 1941 Reichskommissariat Ostlandissa koottiin partisaaneja vastaan toimivia yksikköjä. Heinrich Himmler perusti elokuussa 1942 balttilaiset legioonat, mukaan lukien Lettische SS-Freiwilligen-Legionin, joka nimettiin 22. lokakuuta 1943 15. latvialaiseksi SS-vapaaehtoisdivisioonaksi (saks. 15.Lettische SS-Freiwilligen-Division).
Palvelus

Vahvuuden kasvattamiseksi Reichskommissariat Ostlandissa määrättiin asevelvollisuus aluksi vuosina 1915–1924 syntyneille ja 1943 1904–1914 syntyneille ja 1944 1925–1926 syntyneille. Asevelvolliset muodostivat 15th Waffen-Grenadierdivision der SS:n vuonna 1944 Neuvostoliiton vastahyökkäyksen aikana.
Divisioona kärsi menetyksiä itärintaman romahtaessa ja sen taistelutahto heikkeni Neuvostoliiton miehitettyä Latvian uudelleen. Divisioona taisteli myöhemmin Pommerissa Die Pommernstellungin puolustuslinjalla. Selviytynyt pataljoona taisteli vielä Berliinin taistelussa 1945 ja osa joukoista antautui amerikkalaisille Güterglückissa lähellä Elbeä.
Komentajat

Divisioonankomentajina olivat
Brigadeführer Peter Hansen 25. helmikuuta 1943 -
Gruppenführer Carl Graf von Pückler-Burghauss toukokuu 1943 -
Brigadeführer Nikolas Heilmann 17. helmikuuta 1944 -
Brigadeführer Herbert von Obwurzer 21. heinäkuuta 1944 -
Oberführer Eduard Deisenhoffer 26. tammikuuta 1945
Oberführer Arthur Ax 26. tammikuuta 1945 -
Oberführer Karl Burk 15 . helmikuuta 1945 -
Les chrysanthèmes

| Les chrysanthèmes> Хризантемы, Hrizantemy |
| --- | --- |
 Vera Karallin krysanteemitanssi.
Ohjaaja:  Pjotr Tšardynin
Käsikirjoittaja:  Pjotr Tšardynin
Tuottaja:  Aleksandr Hanžonkov
Säveltäjä:  Juri Bakaleinikov
Kuvaaja:  Boris Zavelev
Pääosat:  Vera Karalli, Ivan Mozžuhin
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Venäjä
Tuotantoyhtiö:  A. Hanžonkov & Co.
Ensi-ilta:  4. marraskuuta 1914 (Venäjä) 15. helmikuuta 1915 (Suomi)
Kesto:  1140 metriä (Venäjä) 1000 metriä (Suomi)
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Les chrysanthèmes (ven. Хризантемы, Hrizantemy) on vuonna 1914 valmistunut venäläinen mykkäelokuva. Pjotr Tšardyninin ohjaaman melodraaman pääosia esittävät Vera Karalli ja Ivan Mozžuhin.
Juoni

Lahjakas balettitanssija Vera Aleksejevna Nevolina rakastaa Vladimiria (suomalaisessa versiossa Igoria), jonka tunteet viilenevät pian. Velkaantunut Vladimir tarvitsee kipeästi rahaa, eikä Veran korujen myyminen auta pitkään. Vladimir löytää rikkaan leskirouvan ja ryhtyy puuhaamaan avioliittoa tämän kanssa. Rakastettunsa petoksesta masentunut Vera juo myrkkyä ja tanssii viimeisen krysanteemitanssinsa Vladimirin ja tämän morsiamen katseiden alla. Yleisö puhkeaa suosionosoituksiin, mutta Vera makaa jo kuolleena rakastamiensa kukkien keskellä. Muutaman päivän kuluttua katuva Vladimir tuo hänen haudalleen kukkakimpun.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Vera Karalli  | … |  balettitanssija Vera Aleksejevna Nevolina   |
|  Ivan Mozžuhin  | … |  Vladimir   |
|  Raisa Reizen  | … |  leskirouva   |
|  Sofja Goslavskaja  | … |  balettikuoron jäsen   |
|  Lidija Tridenskaja  | … |  naittajaeukko   |
|  Aleksandr Heruvimov  | … |  teatterin virkailija   |
Tuotanto ja vastaanotto

Aleksandr Hanžonkovin yhtiön tuottama Les chrysanthèmes mainitaan usein Bolšoi-teatterin ensitanssijattaren Vera Karallin ensimmäisenä elokuvaroolina. Päähenkilön yhteyttä kuuluisaan tanssijaan korostavat sama etu- ja isännimi sekä Karallin paljon puhuttu rakkausjuttu laulaja Leonid Sobinovin kanssa, joka päättyi miehen naitua rikkaan seurapiirinaisen.
Aikalaiskriitikot kiittivät tunteisiin vetoavan elokuvan tarinaa, ohjausta ja näyttelijäsuorituksia. Karallista tuli pian yksi 1910-luvun venäläisen mykkäelokuvan suurimmista tähdistä. Viehättävä ja sulavaliikkeinen tanssija sopi erityisen hyvin ohjaaja Jevgeni Bauerin koristeelliseen tyyliin, mutta elokuvatutkija Romil Sobolevin mukaan hän ei ollut kovin syvällinen draamanäyttelijä. Keisarillisten balettiteatterien muita tähtiä kiellettiin pian esiintymästä elokuvissa, mutta Karallin kohdalla säännöstä tehtiin poikkeus, koska hän oli suuriruhtinas Dmitri Pavlovitšin rakastajatar.
”Kauniin ja pehmeäliikkeisen” Karallin ”runollista ja lennokasta” elokuvaa esitettiin Helsingin Esplanad-teatterissa helmikuussa 1915. Tamperelaisen Kansan Lehden mukaan ”mitä mielenkiintoisemmin esitetyn kuvan” näytteleminen oli ”harvinaisen hyvää” .
Aiheesta muualla

Les chrysanthèmes Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Claisen-kondensaatio

Kahden esterin välisessä Claisen-kondensaatiossa muodostuu β-ketoesteri
Claisen-kondensaatio on kondensaatioreaktio, joka tapahtuu vahvasti emäksisissä olosuhteissa kahden esterin tai esterin ja toisen karbonyyliyhdisteen, tyypillisimmin ketonin kanssa. Reaktiossa tuotteena muodostuu joko β-ketoesteri tai diketoni. Reaktio on nimetty löytäjänsä saksalaisen kemistin Ludwig Claisenin mukaan, joka raportoi reaktion vuonna 1887.
Reagenssit ja mekanismi

Claisen-kondensaatiossa elektrofiilinä toimii karbonyyliyhdisteen hiiliatomi. Elektrofiilinen reagenssi on esteri ja erityisen hyviä ovat esterit, jotka eivät kykene muodostamaan enolaatteja. Tällaisia ovat muun muassa formiaatti-, oksalaatti- ja aromaattiset esterit. Nukleofiilina Claisen-kondensaatiossa on enolaatti-ioni, joka voi emäksisissä olosuhteissa muodostua joko esteristä tai ketonista. Emäksenä käytetään tyypillisesti alkoksideja tai natriumhydridiä. Etyyliestereitä käytettäessä alkoksidi on etoksidi ja metyyliestereitä kondensoitaessa metoksidi, jotta voidaan estää vaihtoesteröintireaktiot.
Claisen-kondensaation reaktiomekanismin ensimmäinen vaihe on emäksen katalysoima esterin tai ketoni enolisoituminen eli nukleofiilisen enolaatin muodostuminen. Seuraavassa ketonista tai esteristä muodostunut enolaatti reagoi esterin karbonyyliryhmän hiiliatomin kanssa, jolloin karbonyyliryhmän kaksoissidoksen elektronit siirtyvät happiatomille ja muodostuu tetraedrimäinen välivaihe. Tämä tetraedrimäinen välivaihe hajoaa, jolloin esterin alkoksiryhmä lähtee alkoksidina ja muodostuu kahden esterin välisessä kondensaatiossa β-ketoesteri tai esterin ja ketonin välisessä reaktiossa diketoni.
Claisen-kondensaation intramolekulaarista eli molekyylin sisäistä reaktiovastinetta kutsutaan Dieckmann-kondensaatioksi. Tämän reaktion tuote on rengasrakenteinen β-ketoesteri tai diketoni ja helpoiten muodostuu viisi- tai kuusiatominen rengas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Claisen-kondensaatio Wikimedia Commonsissa