stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Alpha (albumi)

| Alpha Asia |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Le Studiolla Québecissä 1983
 Julkaistu: 1983
 Tuottaja(t): Mike Stone
 Tyylilaji: progressiivinen rock
 Kesto: 45.00
 Levy-yhtiö: Geffen Records
Listasijoitukset
  Yhdysvallat – 36. 
Asian muut julkaisut
| Asia 1982 | Alpha 1983 | Astra 1985 |
Alpha on progressiivista rockia soittavan Asia-yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1983. Albumi sijoittui Yhdysvaltain albumilistan sijalle 36.
Kappaleet

Don't Cry – 3.41
The Smile Has Left Your Eyes – 3.13
Never in a Million Years – 3.46
My Own Time (I'll Do What I Want) – 4.49
The Heat Goes On – 5.00
Eye to Eye – 3.14
The Last to Know – 4.40
True Colors – 3.56
Midnight Sun – 3.48
Open Your Eyes – 6.26
Kaikkien kappaleiden sävellys ja sanoitus: John Wetton & Geoff Downes. Poikkeuksena kappale "The Smile Has Left Your Eyes", joka on kokonaan Wettonin kirjoittama.
Kokoonpano

John Wetton – basso, laulu
Carl Palmer – rummut, lyömäsoittimet
Steve Howe – kitara, laulu
Geoff Downes – kosketinsoittimet, laulu
Evolution (Anastacian albumi)

| Evolution Anastacia |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 15. syyskuuta 2017
 Tuottaja(t): Robin Ahlm, Anders Bagge, Louis Biancaniello, Can "Stress" Canatan, John Fields, Alex Geringas, Anders Grahn, Yei Gonzalez, Jakob Redtzer, Johan Röhr, Sam Watters
 Tyylilaji: pop rock
 Kesto: 44.54
 Levy-yhtiö: Four Eyez Productions, Polydor, Universal
Anastacian muut studioalbumit
| Live at the Eventim Apollo Hammersmith 2017 2017 | Evolution 2017 |   |
Singlet albumilta Evolution
 ”Caught in the Middle” Julkaistu: 28. heinäkuuta 2017
Evolution on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Anastacian seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 15. toukokuuta 2017.
Kappaleet

Caught in the Middle – 2.55
Redlight – 3.14
Stamina – 3.45
Boxer – 3.48
My Everything – 3.05
Nobody Loves Me Better – 3.22
Reckless – 3.07
Not Coming Down – 3.21
Before – 3.48
Pain – 3.52
Why – 4.17
Boomerang – 3.03
Higher Livin – 3.16
Espanjan Grand Prix 1975

|  Espanjan Grand Prix 1975  |
| --- | --- |
 4 osakilpailu 14 osakilpailusta kaudella 1975. 

Päivämäärä:  27. huhtikuuta 1975
Sijainti:  Circuit de Montjuïc, Barcelona, Espanja
Ratatyyppi:  moottorirata
Radan pituus:  3,790 km
Kilpailun pituus:  29 kierrosta, 109,91 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Niki Lauda   (Ferrari)
Paaluaika:  1.23,4
Palkintokoroke
Voittaja:   Jochen Mass   (McLaren-Ford)
Toinen:   Jacky Ickx   (Lotus-Ford)
Kolmas:   Carlos Reutemann   (Brabham-Ford)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Mario Andretti   (Parnelli-Ford)
Kierrosaika:  1.25,1 (kierroksella 14)
Espanjan Grand Prix 1975 oli Formula-1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 27. huhtikuuta Montjuïcin radalla. Kilpailun voitti Saksan Jochen Mass. Kilpailu muistetaan yhtenä kiistellyimmistä ja traagisimmista kilpailuviikonlopusta urheilun historiassa, kun turva-aitojen pystytyksessä esiintyi puutteita, kisajärjestäjät uhkasivat oikeustoimilla ja kilpailussa esiintyi vakavia kolareita.
Yhteenveto

Ensimmäisen mutkan massakolarin jälkeen James Hunt johti kilpailua, Andretti oli toinen, John Watson oli kolmas, Rolf Stommelen neljäs, Lella Lombardi viides ja Carlos Pace kuudes.
Kierroksella neljä moottori-ongelmista kärsineen Jody Scheckterin moottori hajosi ja radalle valunut öljy aiheutti Alan Jonesin ja Mark Donohuen kolarin. Kolme kierrosta myöhemmin James Hunt myös liukastui öljyyn ja liukui ulos radalta. Kilpailun johdossa oli nyt Andretti, toisena Watson, ja kolmantena Stommelen. Watsonin auto kärsi värinästä ja hän joutui keskeyttämään. Andrettin oikea jousitus hajosi ja hän ajoi ulos kilpailun johdosta. Stommelen johti kilpailua perässään Carlos Pace, Ronnie Peterson, Jochen Mass ja Jacky Ickx.
Kierroksella 26 Rolf Stommelen menetti autonsa hallinnan takasiiven hajottua ja hän ajoi reunakaiteeseen, josta hän kimposi takaisin radalle, osui toisella puolella olevaan reunakaiteeseen ja lensi sen yli katsomoon. Stommelenilta murtui jalka, ranne ja kaksi kylkiluuta. Surmansa saivat viisi katsojaa.
Kilpailu jatkui neljä kierrosta, minkä jälkeen voittajaksi julistettiin Jochen Mass. Kilpailu keskeytettiin noin puolessa välissä, minkä takia pisteet puolitettiin. Kuudennelle paikalle yltänyt Lella Lombardi on ainoa naiskuljettaja, joka on toistaiseksi saanut pisteitä Formula 1 -kilpailussa. Hän sai puoli pistettä.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierroksia | Aika/Keskeytyksen syy | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2 |  Jochen Mass | McLaren-Ford | 29 | 42.53,7 | 11 | 4,5 |
| 2 | 6 |  Jacky Ickx | Lotus-Ford | 29 | + 1,1 | 16 | 3 |
| 3 | 7 |  Carlos Reutemann | Brabham-Ford | 28 | + 1 kierros | 15 | 2 |
| 4 | 17 |  Jean-Pierre Jarier | Shadow-Ford | 28 | + 1 kierros | 10 | 1,5 |
| 5 | 9 |  Vittorio Brambilla | March-Ford | 28 | + 1 kierros | 5 | 1 |
| 6 | 10 |  Lella Lombardi | March-Ford | 27 | + 2 kierrosta | 24 | 0,5 |
| 7 | 21 |  Tony Brise | Williams-Ford | 27 | + 2 kierrosta | 18 |   |
| 8 | 18 |  John Watson | Surtees-Ford | 26 | + 3 kierrosta | 6 |   |
| - | 11 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 25 | Ei luokiteltu | 2 |   |
| Kesk. | 22 |  Rolf Stommelen | Lola-Ford | 25 | Onnettomuus | 9 |   |
| Kesk. | 8 |  Carlos Pace | Brabham-Ford | 25 | Onnettomuus | 14 |   |
| Kesk. | 16 |  Tom Pryce | Shadow-Ford | 23 | Onnettomuus | 8 |   |
| Kesk. | 5 |  Ronnie Peterson | Lotus-Ford | 23 | Jousitus | 12 |   |
| Kesk. | 31 |  Roelof Wunderink | Ensign-Ford | 20 | Voimansiirto | 19 |   |
| - | 23 |  François Migault | Lola-Ford | 18 | Ei luokiteltu | 22 |   |
| Kesk. | 27 |  Mario Andretti | Parnelli-Ford | 16 | Jousitus | 4 |   |
| Kesk. | 14 |  Bob Evans | BRM | 7 | Polttoainejärjestelmä | 23 |   |
| Kesk. | 24 |  James Hunt | Hesketh-Ford | 6 | Onnettomuus | 3 |   |
| Kesk. | 3 |  Jody Scheckter | Tyrrell-Ford | 3 | Moottori | 13 |   |
| Kesk. | 28 | Mark Donohue | Penske-Ford | 3 | Onnettomuus | 17 |   |
| Kesk. | 25 |  Alan Jones | Hesketh-Ford | 3 | Onnettomuus | 20 |   |
| Kesk. | 4 |  Patrick Depailler | Tyrrell-Ford | 1 | Onnettomuus | 7 |   |
| - | 30 |  Wilson Fittipaldi | Fittipaldi-Ford | 1 | Vetäytyi | 21 |   |
| - | 20 |  Arturo Merzario | Williams-Ford | 1 | Vetäytyi | 25 |   |
| Kesk. | 12 |  Niki Lauda | Ferrari | 0 | Onnettomuus | 1 |   |
| DNS | 1 |  Emerson Fittipaldi | McLaren-Ford | 0 | Ei lähtenyt | 26 |   |
Lähde:
Muuta

Jean-Pierre Jarier sai rangaistuksen ohitettuaan keltaisten lippujen aikana.
Kuudennella sijalla ollut Lella Lombardi on toistaiseksi ainoa naiskuljettaja, joka on saanut pisteitä Formula 1-kilpailussa.
Jochen Massin uran ensimmäinen ja ainoa voitto
Erkki Almberg

Karl August Erik (Erkki) Almberg (18. heinäkuuta 1846 Rauman maalaiskunta – 22. elokuuta 1937 Vaasa) oli suomalainen lyseon lehtori, professori ja kirjailija.
Almbergin vanhemmat olivat nimismies Frans August Almberg ja Fredrika Wilhelmina Hjerpe. Hän pääsi ylioppilaaksi Turun lukiosta 1863 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1870 ja maisteriksi 1873.
Almberg oli aluksi latinankielen v.t. kollegana ja apulaislehtorina Turun ruotsalaisessa lyseossa 1872–1876. Almberg toimi Vaasan lyseon latinan kielen lehtorina vuosina 1877–1926 ja hän oli samanaikaisesti Vaasan ruotsalaisen lyseon kreikankielen opettajana 1896–1916 ja Vaasan ruotsalaisen lyseon rehtorina 1884–1895. Almberg sai professorin arvon 1920. Almberg toimi myös sanomalehtimiehenä. Hän oli Suomettaren toimituksen jäsenenä 1869–1871 sekä Sanomia Turusta-lehden päätoimittajana 1873–1875. Vaasassa asuessaan Almberg oli 1878–1881 ilmestyneen Vaasan Sanomat-lehden yksi perustaja ja päätoimittaja. Lehti oli Etelä-Pohjanmaan ensimmäinen suomenkielinen sanomalehti.
Almberg oli naimisissa vuodesta 1883 kansakoulunopettaja Laura Heleniuksen kanssa.
Teoksia

Muistelmia Turun kimnaasista 1860–1863.
Nimimerkillä K. A. A. :
Wiron maasta. Penni-kirjasto Suomen kansalle 4.      Stolpe, Helsinki 1867
Mathias Alexander Castrén. Penni-kirjasto Suomen kansalle 6.     Länsisuomalais-osakunta, Helsinki 1875
Suomennoksia

Bernhard Severin Ingemann : Waldemar Seier : historiallinen romaani.    Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1872
Alpo Wikman

Alpo Wikman suunnilleen vuonna 1933.
Alpo Johannes Wikman (27. heinäkuuta 1899 Kymi – 4. joulukuuta 1970) oli suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän käytti myös taiteilijanimeä Alpo Viika.
Wikman teki vuonna 1938 neljä levytystä yhdessä Sointu-orkesterin kanssa, kappaleet oli säveltänyt ja sanoittanut Usko Kemppi.
Wikman esiintyi myös elokuvissa Kaksi kivaa kaveria (1944), Pajasta palatsiin (1946) ja Pikku Pietarin piha (1960) sekä tv-elokuvissa Katariina kaunis leski (1961), Kesäyön unelma (1962) ja Mies, joka otti osansa (1963).
Aiheesta muualla

Oscar Nedbalin operetti Puolalaista verta Tampereen Työväen Teatterissa, valokuva vuodelta 1928, vasemmalla Lempi Kari, oikealla Elna Hellman, keskellä Alpo Wikman. Työväenmuseo Werstas (Finna)
Alpo Viikan levytyksiä Youtubessa
Alabama Slammer

Alabama Slammer.
Alabama Slammer on drinkki, joka on tehty Amarettosta, Southern Comfort -likööristä, sloe ginistä ja appelsiinimehusta sekä koristeena appelsiinisiivu. Tarjoillaan Collins-lasista. Kutsutaan myös nimellä Southern Slammer. Sanotaan, että amerikkalaisen jalkapallon pelinrakentaja, Brett Favre, teki drinkistä kuuluisan. Kuitenkin drinkki oli suosittu jo yliopistoissa Yhdysvalloissa 1980-luvulla.
Alabama Song (romaani)

| Alabama Song |
| --- | --- |

Kirjailija:  Gilles Leroy
Genre:  romaani
Kustantaja:  Mercure de France
Julkaistu:  2007
ISBN:  2715226454
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Alabama Song on ranskalaisen kirjailijan Gilles Leroyn romaani vuodelta 2007. Sille myönnettiin Goncourt-palkinto 2007. Kirjan kustantaja on Mercure de France.
Kirja on omaelämäkertamuotoon puettu kertomus yhdysvaltalaisen kirjailijan F. Scott Fitzgeraldin puolisosta Zelda Fitzgeraldista.
Dominica

Dominican yhteisö on saarivaltio Karibianmerellä. Maa oli pitkään Yhdistyneen kuningaskunnan hallinnoima alue, ja itsenäistyi vuonna 1978.
Saaren kallioperä on rikkonaista vulkaanista kiveä, ja sen itärinteet kuuluvat maailman sateisimpiin alueisiin. Se on pitkään ollut riippuvainen maanviljelystä, lähinnä banaaneista, mutta talouselämää pyritään monipuolistamaan, ja maasta yritetään tehdä ekoturismin kohdetta. Lähes kaikki asukkaat ovat afrikkalaista syntyperää, mutta maan itäosassa elää noin kolme tuhatta karib-intiaania.
Maantiede

Dominica on suurin ja pohjoisin Karibian Windwardsaarista. Se on noin 47 kilometriä pitkä, ja sen suurin leveys on 26 kilometriä. Saaren pinta-ala on 751 neliökilometriä. Dominican lähimmät naapurit ovat Ranskalle kuuluvat Guadeloupe 48 kilometriä pohjoiseen ja Martinique 40 kilometriä etelään.
Dominican maaperä on vulkaanista, rikkonaista kalliota. Rotkoissa ja jyrkänteillä korkeus vaihtelee 300 metristä noin 1 400 metriin. Korkein huippu on Morne Diablotins, 1 447 metriä. Tulivuorenpurkauksia ei ole tapahtunut tuhansiin vuosiin, mutta kuumia lähteitä on edelleen. Sadevesi kertyy lammikoiksi, joiksi ja vesiputouksiksi. Joet eivät ole kulkukelpoisia, mutta niistä saadaan vesivoimaa.
Pasaatituulet tuovat saarelle kosteutta koko vuoden, mutta eniten sataa kesäkuusta lokakuuhun. Tuulenpuoleisella itärannalla sataa 5 000 mm vuodessa, paikoin jopa 9 000 mm, mikä on maailman suurimpia sademääriä. Suojanpuolella sademäärät jäävät 1 800 millimetriin vuodessa.
Hurrikaanit ovat runnelleet Dominicaa säännöllisesti, etenkin vuosina 1979, 1980, 1999 (Lenny) ja 2007 (Dean). Vuonna 2004 saaren pohjoisosan rakennukset vahingoittuivat maanjäristyksessä.
Dominica on Pienten-Antillien metsäisin saari.
Se on suurelta osin rehevän sademetsän peitossa. Morne Trois Pitonsin kansallispuisto on Unescon maailmanperintökohde sekä monimuotoisen kasvillisuutensa että geologisten piirteidensä ansiosta. Vuorten huipuilla kasvaa pilvimetsää, rinteillä erityyppisiä sademetsävyöhykkeitä. Viidenkymmenen lintulajin joukossa on monia suuria papukaijoja. Keisariamatsoni ja dominicanamatsoni ovat harvinaistuneita kotoperäisiä lajeja.
Historia > Varhaishistoriasta siirtomaa-aikaan

Dominican alkuperäisasukkaita olivat arawakit. Karibit valtasivat kuitenkin saaren 1300-luvulla. Ranska otti Dominican hallintaansa vasta vuonna 1635, vaikka Kristoffer Kolumbus olikin löytänyt saaren jo 1493. Nimensä saari oli saanut Kolumbukselta, joka oli havainnut sen sunnuntaina (dies dominica, ”Herran päivä”).
Dominica hylättiin jo 1660 karibien vastarinnan jatkuessa. Sekä englantilaiset että ranskalaiset retkikunnat tekivät saarelle kuitenkin puutavaran hankintamatkoja. Koska saari sijaitsee Martiniquen ja Guadeloupen välissä, siellä kävi enemmän ranskalaisia, ja he perustivat pieniä siirtokuntia 1700-luvulla.
Aachenin rauhassa 1748 Britannia ja Ranska sopivat, että Dominica olisi karibeille kuuluva puolueeton alue. Saari jäi kuitenkin valtioiden väliseksi pelinappulaksi. Vuonna 1763 se siirtyi brittien hallintaan, ja britit perustivat sinne lakiasäätävän kansalliskokouksen, johon kuului edustajia saaren valkoihoisesta väestöstä. Ranskalaiset hallitsivat uudestaan Dominicaa Yhdysvaltain vapaussodan yhteydessä 1778–1783 ja yrittivät kaappausta myös 1795 ja 1805.
Vuonna 1831 britit ulottivat äänioikeuden myös vapaisiin mustaihoisiin, ja kun orjuudesta luovuttiin, vuonna 1838 Dominicasta tuli ainoa Brittien Karibialla hallitsema alue, jossa mustalla väestöllä oli enemmistö lakiasäätävässä elimessä. Valkoihoiset maanomistajat pelkäsivät joutuvansa alakynteen ja onnistuivat saamaan saaren tilapäisesti tiukemmin emämaan valvontaan.
Historia > Itsenäisyys

Dominica liittyi vuonna 1958 Länsi-Intian federaatioon. Valtioliiton kaaduttua 1962 Dominicalla alkoi keskustelu tulevasta hallintomuodosta. Britit myönsivät Dominicalle vuonna 1967 liitännäisvaltion aseman, ja uuden perustuslain mukaan Dominicasta tuli täysin itsehallinnollinen maan sisäisissä asioissa.
Dominica itsenäistyi brittien alaisuudesta 1978. Kaksi vuotta myöhemmin pahasti korruptoitunut hallinto kaatui ja pääministeriksi nousi Eugenia Charles, joka oli virassaan 15 vuotta. Charles oli Karibian alueen ensimmäinen naispääministeri. Hurrikaanit vahingoittivat maan taloutta vuosina 1979 ja 1980 ja banaanin hintojen lasku 1990-luvulla.
Vuodesta 1998 Dominica on pyrkinyt kehittämään lainsäädäntöään voidakseen houkutella maahan ulkomaista pääomaa.
Syyskuussa 2017 saarelle iskenyt Hurrikaani Maria aiheutti eriasteisia tuhoja lähes kaikkiin saaren rakennuksiin tuhoten osan kylistä täysin. Maria oli kaikkien aikojen voimakkain Dominicaan osunut hurrikaani. Myrskytuhot vaikuttavat erityisesti valtion maatalouteen ja turismiin, ja sen vaikutusten korjaaminen tulee kestämään useita vuosia.
Dominican työväenpuolue DLP on hallinnut Dominicaa vuodesta 2000 ja Roosevelt Skerrit on toiminut pääministerinä vuodesta 2004 lähtien. Joulukuun 2019 parlamenttivaaleissa DLP sai 18 parlamentin 21 paikasta ja pääministerinä jatkaa neljännen kerran peräkkäin vaaleissa uudelle kaudelle valittu Roosevelt Skerrit.
Politiikka

Valtionpäämies on presidentti, jolla ei ole suurta poliittista valtaa. Toimeenpanovalta on hallituksella, jota johtaa pääministeri. Yksikamarisessa parlamentissa on 32 jäsentä. Vaalit pidetään viiden vuoden välein, ja niissä valitaan 21 edustajaa. Presidentti nimittää lisäksi viisi edustajaa pääministerin ja neljä edustajaa oppositiojohtajan neuvosta. Näiden lisäksi parlamenttiin kuuluu puhemies ja oikeuskansleri. Parlamentti valitsee presidentin viisivuotiskaudelle, ja presidentti nimittää pääministerin.
Charles Savarin valittiin presidentiksi vuonna 2013 ja parlamentti valitsi hänet uudelle viisivuotiskaudelle Dominican presidenttinä lokakuussa 2018.
Maassa on kaksi suurta puoluetta. Sosiaalidemokraattinen Dominican työväenpuolue DLP on hallinnut vuodesta 2000. Keskustalainen United Workers’ Party UWP on ainoa varteenotettava oppositiopuolue.
Parlamenttivaaleissa joulukuussa 2019 hallitseva DLP sai murskavoiton; se sai 18 maan parlamentin 21 paikasta ja varmisti itselleen viidennen peräkkäisen valtauden. Oppositiopuolue UWP menetti kolme aikaisemmasta kuudesta paikastaan. Pääministeri Roosevelt Skerrit jatkoi Dominican johdossa.
Hallinnollinen jako

Dominica on jaettu 10 alueeseen, jotka on kaikki nimetty pyhimysten mukaan: Saint Luke, Saint Mark, Saint George, Saint Paul, Saint Joseph, Saint Peter, Saint Andrew, Saint David, Saint Patrick ja Saint John. Vuonna 2001 Saint Georgessa oli lähes 20 000 asukasta, Saint Andrewissa noin 10 000 ja Saint Paulissa ja Saint Patrickissa molemmissa noin 8 400 asukasta. Muut ovat väkiluvultaan pienempiä.
Dominicassa on lisäksi 41 paikallisvaltuustoa, kunnanvaltuustot Roseaussa, Portsmouthissa ja Canefieldissä sekä karibien Carib Territoryn valtuusto ja 37 kylävaltuustoa.
Talous

Dominica on Karibian köyhimpiä valtioita. Maan talous kasvoi vuosien 1970–2009 välillä keskimäärin 3,8 prosenttia vuodessa. Kasvua on kuitenkin hidastanut useat hirmumyrskyt ja kansainvälisen talouden suhdanteet. Maan makrotalous on kuitenkin suhteellisen vakaa, ja maan valuutta on Itä-Karibian dollari.
Dominican talous on ollut riippuvainen maataloudesta ja etenkin banaanista. Koko valtion talous kärsii, jos banaanisato jää heikoksi tai banaanin maailmanhinta laskee. Sen jälkeen kun EU on rajoittanut banaaninostojaan, Dominica on pyrkinyt järjestelmällisesti laajentamaan viljelykasveja kahviin, patsuliin, leikkokukkiin, lääkeaaloeen ja hedelmiin, kuten mangoon, papaijaan ja guavaan. Taloutta on myös 2000-luvulla pyritty monipuolistamaan pieniin vientivetoisiin tuotantolaitoksiin ja turismiin. Dominican hallitus on erityisesti kannustanut ekoturismin kehittämistä. Vuonna 2012 matkailuala vastasi 9,5 prosenttia bruttokansantuotteesta ja 8,8 prosenttia työvoimasta.
Dominicalla on kaksi lentoasemaa. Niistä suurempi on Douglas–Charlesin lentoasema. Tärkeimmät satamat ovat Roseaussa, Woodbridge Bayssä ja Portsmouthissa. Tiet ovat monin paikoin kapeita ja mutkittelevia. Päätiet kulkevat rantaviivaa ja jokilaaksoja pitkin.
Väestö

YK:n arvion mukaan Dominicassa oli vuonna 2017 noin 74 000 asukasta. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Dominicassa oli 71 293 asukasta. Dominican muuttotappio on maailman suurimpia, ja dominicalaisia asuu ulkomailla enemmän kuin kaksinkertainen määrä kotimaahan verrattuna. 1940-luvulta lähtien Dominicasta on muuttanut arviolta 150 000 – 160 000 asukasta Britanniaan, Kanadaan ja Yhdysvaltoihin.
Lähes kaikki dominicalaiset ovat Afrikasta tuotujen orjien jälkeläisiä. Dominica on kuitenkin itäisen Karibian ainoa saari, jolla on säilynyt osa intiaaniväestöstä, sillä saaren itärannikolla elää noin 3 000 karibia. Karibeilla, jotka kutsuvat itseään nimellä kalinago, on oma, noin 15 neliökilometrin erillisalue Atkinsonin ja Castle Brucen kylien välissä, jossa elää noin 2 200 karibia. Alue eristettiin vuonna 1903. Sen asukkaat valitsevat neljän vuoden välein itselleen päällikön. Ulkomailla syntyneitä Dominican väestöstä on 8,5 prosenttia. Suurin vähemmistöryhmä oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan haitilaiset, joita oli 1,5 prosenttia väestöstä.
Englanti on maan virallinen kieli, mutta kreolia puhutaan laajalti. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan pääosa Dominican asukkaista oli kristittyjä: väestöstä 61,4 prosenttia oli katolisia ja 28,6 prosenttia protestantteja.
Kulttuuri

Sateisella ja hedelmällisellä saarella on helppo kasvattaa hedelmiä, vihanneksia ja juureksia. Keittobanaani ja banaani ovat keskeinen osa ruokavaliota, ja niitä valmistetaan monella tavalla. Aiemmin leipää tehtiin maniokista, mutta nykyisin leipomoista saatavat vehnäleivät ovat syrjäyttäneet sen asemaa. Kansallisruoka on vuoristobroileriksi kutsuttu sammakkolaji, mutta nykyisin on suositumpi kreoliruoka, jota tehdään paahdetusta leipäpuun hedelmästä, kuivatusta turskasta ja sipulista paistamalla niitä öljyssä. Karjanhoito keskittyy vuohiin, sikoihin ja muutamiin lehmiin. Luonnosta pyydystetään maalla ja joissa eläviä rapuja, opossumeja, aguteja ja kalaa.
Pääkaupunki Roseau oli aikoinaan ranskalaisten suurin taajama. He rakensivat taloja hujan hajan keskusaukion läheisyyteen. Kun britit tulivat valtaan, he rakensivat loput keskustasta ruutuasemakaavaan. Useimmat taloista ovat pienikokoisia, ja niiden joukossa on sekä puuhuviloita kuisteineen että moderneja hurrikaaninkestäviä betonirakennuksia. Brittien rakentamista linnoituksista Fort Young on hotellina ja Fort Shirley Portsmouthissa kansallispuiston rakennuksena. Maaseudulla talot rakennetaan perinteisesti paalujen varaan, ja niissä on puiset seinät ja peltikatto.
Dominican merkittävimmät kulttuurihenkilöt ovat kirjailijat Jean Rhys ja Phyllis Shand Allfrey. Elokuvaa Pirates of the Caribbean: Kuolleen miehen kirstu kuvattiin saarella.
Dominica on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1996. Sillä on ollut edustajia vain uinnissa ja yleisurheilussa. Kolmiloikkaaja Thea LaFond saavutti maalle ensimmäisen mitalin (kultaa) vuonna 2024 Pariisin olympialaisissa. Maan jalkapallojoukkue oli toukokuussa 2017 FIFA-rankingissa sijalla 186. Maassa toimii 21 jalkapalloseuraa, joissa pelaa yhteensä 1 300 rekisteröityä pelaajaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dominica Wikimedia Commonsissa
Väli-Amerikan valtiot
| --- | --- |
Mantereen maat:   Belize  Costa Rica  El Salvador  Guatemala  Honduras  Meksiko  Nicaragua  Panama 
Saarivaltiot:   Antigua ja Barbuda  Bahama  Barbados  Dominica  Dominikaaninen tasavalta  Grenada  Haiti  Jamaika  Kuuba  Saint Kitts ja Nevis  Saint Lucia  Saint Vincent ja Grenadiinit  Trinidad ja Tobago 
Itsehallintoalueet:   Anguilla  Aruba  Bonaire  Brittiläiset Neitsytsaaret  Caymansaaret  Curaçao  Guadeloupe  Martinique  Montserrat  Navassa  Puerto Rico  Saba  Saint Barthélemy  Saint-Martin  Sint Eustatius  Sint Maarten  Turks- ja Caicossaaret  Yhdysvaltain Neitsytsaaret 
Dominica satelliittikuvassa
Portsmouth, Dominica
Toripäivä Dominicalla
Almiro Lobo

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Syntymäaika: 30. huhtikuuta 1982 (ikä 42)
Syntymäpaikka: Maputo, Mosambik
Pelipaikka: Laitapuolustaja
Pituus: 165 senttimetriä
Seura
Seura: Platinum Stars
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2003–2004 2004–2006 2006 2007–2008 2008– |  CD Maxaquene  Honvéd  Dunaújváros  Bidvest Wits  Platinum Stars |  28 (5) 7 (3) 36 (0) 12 (0) |
Maajoukkue
| 2004– |  Mosambik | 25 (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 12. tammikuuta 2010.
Almiro Lobo (s. 30. huhtikuuta 1982 Maputo) on mosambikilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hän edustaa Premier Soccer Leaguessa pelaavaa Platinum Starsia.
Ura

Lobo aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan CD Maxaquenessa, josta hän siirtyi kahden kauden jälkeen Unkariin Honvédin riveihin vuonna 2004. Lobo pelasi kaksikautta kunnes vaihtoi seuraa Dunaújvárosiin. Hän jätti kuitenkin seuran kesken kauden siirtyessään Etelä-Afrikkaan Bidvest Wits riveihin. Lobo pelasi joukkueessa kahden kauden verran ennen siirtymistään Platinum Starsiin vuonna 2008.
Ura > Maajoukkueura

Lobo on edustanut Mosambikin maajoukkuetta vuodesta 2004 lähtien yhteensä 25 ottelun verran. Hän oli mukana vuoden 2010 Afrikan kisoissa, jossa Lobo onnistui tekemään maansa avausottelussa maalin Beniniä vastaan.