stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kärppä
Elintavat ja käyttäytyminen > Käytös

Kärpät ovat öisin aktiivisia mutta metsästävät myös päivisin. Kärppä on vikkeläliikkeinen. Se liikkuu aaltomaisesti siksak-hyppyjä tehden ja eteenpäin loikkimalla. Välillä se katoaa kasvillisuuteen tai maakoloon mutta ilmestyy hetken kuluttua näkyviin. Nähdäkseen paremmin kärppä pysähtyy välillä paikalleen ja nousee takajaloilleen.lähde?
Kärpän uteliaasta vilkkaudesta onkin kansan suussa tullut yleinen käsite, kuten sanonnassa "kärppänä paikalla". Metsänkävijät kertovat, kuinka yksi ainoa kärppä vaikuttaa vilahtelevan esiin yhtä aikaa eri puolilta näköpiiriä. Esteet ja pienet vesialueet eivät rajoita kärpän liikkumista, sillä se on varsin sukkela kiipeilijä ja uimari.
Kärpät pysyttelevät kuitenkin mieluiten maan pinnalla. Solakan ruumiinrakenteen ansiosta kärppien on helppo edetä sekä maanpinnalla että maanalaisissa käytävissä. Naaraat saalistavat enemmän käytävissä kuin urokset, mikä saattaa selittää sen, että ansoihin jää enemmän uroksia.
Kärppä etenee lumessa helposti. Saalistava kärppä tekee siksak-kuviolla liikkuessaan jopa 50 senttimetrin mittaisia loikkia. Se tutkii jokaisen eteensä osuvan kolon ja painauman, ja niiden ympäristöä tutkiessaan se usein nousee takajaloilleen. Kärpät saattavat kulkea yön aikana jopa 15 kilometriä.
Kärpän lepopaikaksi kelpaa mikä tahansa suojaa tarjoava kolo, röykkiö tai kanto. Vanhat saaliseläinten kolot voivat olla vuorattuja karvoilla ja höyhenillä, ja tällaiseen koloon kärppä tekee poikaset.
Elintavat ja käyttäytyminen > Reviiri

Kärpän reviirin laajuus riippuu vahvasti ravinnon määrästä. Jos ravintotilanne on talvella hyvä, naaras selviytyy muutaman hehtaarin alalla, mutta uros liikkuu 2–3 kertaa suuremmalla alueella. Joissakin paikoissa kärpän elinpiiri voi olla parisataakin hehtaaria, vaikkakin se on yleensä 12–16 hehtaaria. Kärppä voi eksyä myös kaupunkeihin.
Kärpät ovat yksineläjiä eivätkä siedä reviirillään toista saman sukupuolen edustajaa. Uroksen reviirillä voi kuitenkin olla useampia naaraita. Reviirin puolustamiseen on harvoin tarvetta, mutta sitä on merkittävä tiuhaan ulosteella, virtsalla ja hännän tyvessä olevien rauhasten eritteellä. Lisäksi kärppä merkitsee reviiriään hieromalla itseään kasvillisuuteen. Kärpän pesä on yleensä kiviröykkiössä, risukasassa, juurakoiden tai halkopinojen alusissa. Kärpälle käyvät myös vanhat talot sekä maan kolot. Pesässä on yleensä hiirten karvoja.
Aikuiset urokset hallitsevat naaraita ja poikasia. Naaraat pysyvät yleensä syntymäpaikkansa läheisyydessä koko elinaikansa. Urokset laajentavat reviiriään alueelle, joka usein kattaa useamman naaraan elinalueen.
Elintavat ja käyttäytyminen > Ravinto

Kärpän saalistustapoihin kuuluu niin kutsuttu lumoaminen. Kärppä hyppii ja pyörii niin paljon esimerkiksi jäniksen ympärillä, että saalis unohtaa väistää sitä. Kärpät surmaavat saaliinsa puremalla niitä niskaan. Terävät hampaat lävistävät jopa kärppää itseään paljon suuremman eläimen kuten jäniksen lihaksikkaan niskan, mutta niiden kimppuun kärpät käyvät harvoin. Kärpän pääravintoa ovat pikkujyrsijät. Sen päivittäinen ravinnontarve on noin neljäsosa sen ruumiinpainosta, joten yksi vesimyyrä riittää pariksi päiväksi. Mikäli pikkujyrsijöitä on niukasti, kärppä voi korvata puutteen syömällä pikkulintuja, niiden munia ja poikasia sekä hyönteisiä, nilviäisiä ja sammakoita. Lisäksi kärppä on perso kalalle.
Mikäli ravintoa on riittävästi ja olosuhteet sen sallivat, kärppä pyydystää yleensä saalista enemmän kuin kerralla syö, ja ylimäärä päätyy varastoon myöhemmin syötäväksi. Tarhaoloissa mellastamaan päässyt kärppä saattaa tappaa kymmeniä hiiriä, ja se lopettaa vasta väsyttyään.
Elintavat ja käyttäytyminen > Lisääntyminen

Kärppä synnyttää huhti-toukokuussa ravintotilanteesta riippuen 3-8 poikasta, mutta Lapissa synnytys voi tapahtua vielä kesäkuussakin. Naaraalla on 8–10 nisää. Pesue syntyy yleensä jyrsijöiden koloihin. Poikaset ovat syntyessään sokeita ja ohuen karvan peitossa. Ne painavat 5–6 g. Turkki on täysin kehittynyt kahdeksan viikon iässä, ja silmät avautuvat jo 5–6 viikon iässä. Vain naaras osallistuu pentujen hoitamiseen. Ennätyspentueessa on ollut 18 poikasta. Noin kolmiviikkoisena niiden kaulan ympärille muodostuu tumma "harja".
Emo voi paritella heti synnytyksen jälkeen. Naaraspoikanenkin voi paritella jo kolmen kuukauden ikäisenä, mutta ensimmäiset pennut se synnyttää ollessaan vuoden ikäinen. Kesäistä parittelua seuraa viivästynyt alkionkehitys ja poikaset syntyvät vasta seuraavana keväänä. Urokset tulevat sukukypsiksi 10–12 kuukauden iässä. Kärppänaaraan kantoaika on 8½–10 kuukautta. Urokset ja naaraat ovat toistensa kanssa tekemisissä vain paritteluaikana.
Metsästys

Kärppä on ollut haluttu turkiseläin varsinkin hallitsijoiden keskuudessa, ja kärpän nahasta tehty viitta on ollut korkeimpia hallitsijan tunnusmerkkejä.
1200-luvulla gotlantilaiset kauppiaat ostivat suomalaisilta turkiksia, myös kärpännahkoja, ja myivät niitä aina Englantiin asti. Kruunun kirjapidosta vuosilta 1542–1543 selvisi, että kaksi kärpännahkaa riitti kuittaamaan yhden veronahan. Ruotsin kuningas Kaarle IX määräsi vuonna 1607 luokituksen, jonka mukaan yksi kärpän "kiihtelys" eli 40 nahkaa vastasi kahta ketun nahkaa. Yksi ilveksen nahka taas vastasi kymmentä ketun nahkaa, ja yksi karhun tai suden nahka kolmea ketun nahkaa. 1930-luvulla yksin Suomessa myytiin 30 000 kärpännahkaa.
Kärppää metsästetään nykyään varsin vähän, 2000-luvulla vuodessa keskimäärin 3 500 yksilöä.. Suomessa kärppä on rauhoitettu metsästysasetuksen nojalla 1. huhtikuuta – 31. heinäkuuta. Muuna aikana kärppää saa metsästää haulikolla ja ansaraudoilla. Kärpän lähisukulainen lumikko on luonnonsuojelulain nojalla Suomessa kokonaan rauhoitettu. Suomessa vuoden huippusaalis on ollut 30 000 yksilöä.
Ekologia ja genetiikka

Ainoa kärpässä esiintyvä loinen, jota on tutkittu tarkasti, on Skrjabingylus nasicola -sukkulamato. Kyseinen sukkulamato aiheuttaa usein nenäonteloihin huomattavaa muodonmuutosta ja mahdollisesti aivopaineen kasvua. Arviolta 20–70 prosenttia Britteinsaarten, Manner-Euroopan ja Venäjän kärpistä kantaa kyseistä loista. Uudessa-Seelannissa loista kantaa joka kymmenes ja Pohjois-Amerikassa jokainen kärppä.
Sukkulamadon välttämättömiä väli-isäntiä ovat nilviäiset, mutta kärpät harvoin syövät metsissä eläviä nilviäisiä. Niinpä väli-isänniksi on ehdotettu myös päästäisiä. Tulkintaa vahvistaa se, että loisen aiheuttama skrjabingyloosi yleistyi Newfoundlandissa, kun päästäiset levittäytyivät alueella. Nilviäisten ja päästäisten lisäksi on varmasti muitakin väli-isäntiä, sillä loinen selviytyy myös Uudessa-Seelannissa, missä päästäisiä ei esiinny. Jotkut tutkijat väittävät, että loisinfektio vaikuttaisi kärppien kokoon, hedelmällisyyteen ja turkin kuntoon. Uudessa-Seelannissa tehdyt tutkimukset eivät kuitenkaan ole osoittaneet, että infektoituneet yksilöt olisivat pienempiä tai kevyempiä kuin loista kantamattomat yksilöt.
A. Meylan tutki vuonna 1967 yhden kärpän alalajin M. erminea cigognanii karyotyypin. Tutkimuksessa selvisi, että sen diploidinen kromosomien määrä oli 44, ja se koostuu 21:stä autosomiparista ja X- ja Y-kromosomeista. X-kromosomi on metasentrinen, mutta Y-kromosomin rakennetta oli vaikea määrittää.
J. T. Wu ja M. C. Chang raportoivat vuonna 1973 kärppien ja frettien (M. putorius furo) keinotekoisesta risteyttämisestä. Kärppien sperma hedelmöitti 78 prosenttia frettien 68 munasolusta. Kahden viikon kuluessa alkio oli kiinnittynyt kohdun seinämään. Yhdessä kolmesta frettinaaraasta havaittiin 42 raskauspäivän kuluttua lähes täysin kehittynyt sikiö. Alkiovaiheessa kuolleisuus oli suurta, mikä todennäköisesti johtui kromosomien yhteensopimattomuudesta. Myös kärppänaaraiden hedelmöittämistä fretin spermalla tutkittiin, mutta munasolut eivät kehittyneet ollenkaan.
Evoluutio

Ensimmäisiä petoeläimiä, joilla oli näätäeläinten kaltaisia piirteitä, alkoi esiintyä Pohjois-Amerikassa varhaisella mioseenikaudella noin 28–30 miljoonaa vuotta sitten. Ensimmäiset näätäeläimet olivat todennäköisesti näädän kaltaisia puissa liikkuvia petoja. Osa näätäeläimistä levisi myös Euraasian puolelle, ja mioseenikauden alkupuolella näätäeläimistä oli kehittynyt kaksi erillistä linjaa: toinen Euraasiaan ja toinen Pohjois-Amerikkaan. Euraasian puolelle levittäytyneet eläimet olivat kärpän ja lumikon kaukaisia edeltäjiä, kun taas pitkähäntäkärppä kehittyi Amerikan mantereen puolelle jääneistä yksilöistä.  Ensimmäinen selkeästi Mustela-sukuun kuuluva laji eli itäisessä Euraasiassa mioseenikauden lopulla ja muistutti huomattavasti amerikkalaisia sukulaisiaan.
Plioseenikauden aikana erot Martes- ja Mustela-sukujen välillä selvenivät. Tuolloin Pohjois-Amerikkaan ja Euraasiaan kehittyi laajoja ruohomaita, joille saapui myyrien ja sopulien edeltäjiä ja sitä myöten myös näätäeläimiä. Plioseenikaudella, noin 4 miljoonaa vuotta sitten, eli kärpän edeltäjä Mustela plioerminea. Plioseenikauden ja pleistoseenikauden vaihteessa ja Cromer-kompleksin aikana eli yleisenä Mustela palerminea, josta kärppä kehittyi. Samoihin aikoihin kärppä ja vuorikärppä alkoivat erkaantua omiksi lajeikseen. Pohjois-Amerikkaan kärpän läheiset edeltäjät palasivat Beringinsalmen kautta noin miljoona vuotta sitten. Ensimmäisten varmojen nykymuotoisten kärppien jäännökset on ajoitettu 600 000 vuoden taakse.
Kärppä kulttuurissa

Historiallisen Pohjanmaan maakunnan vaakunassa on kuusi juoksevaa hopeista kärppää, ja siitä ne ovat periytyneet nykyisen Pohjois-Pohjanmaan maakunnan vaakunaan. Kärppiä esiintyy myös Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakuntien vaakunoissa. Samasta syystä kärpät näkyivät myös Lapin, Oulun ja Länsi-Suomen läänien (sekä ennen lääniuudistusta Vaasan läänin) vaakunoissa. Professori, kulttuurihistorian dosentti Jukka Kemppisen mukaan vanha vaakuna viittaa vaakunoissa rikkauksiin, sillä kärpän nahka oli aikoinaan himottua tavaraa. Heraldiikka tuntee myös heraldisen värin eli turkiksen "kärpännahka" (Ermine).  Kärppä on myös Pohjois-Pohjanmaan maakuntanisäkäs.
Alankomaiden, Britannian, Luxemburgin, Ruotsin sekä Serbian vaakunoissa on kärpännahka.
Julius Caesarin aikaan kärppiä kesytettiin lumikon ja hillerin ohella kotieläimiksi pitämään talojen hiirikantaa kurissa. Samaa harrastivat myös keskiajan germaanit.
Kristillisessä symboliikassa kärppä kuvaa (moraalisen) puhtauden lisäksi neitseellisyyttä ja viattomuutta. Kärpän liittäminen puhtauteen juontuu valkoisen värin samankaltaisesta symboliikasta, sillä mustaa hännänpäätä lukuun ottamatta kärpän talviturkki on täysin valkoinen. Renessanssin taiteessa se olikin yksi tärkeimmistä ja käytetyimmistä puhtauden symboleista. Kärpän metsästys oli keskiajalla ja uudella ajalla suosiossa ja metsästyksessä käytettiin apuna ihmisten käsitystä, että kärppä mieluummin kuolee kuin antaa turkkinsa tahriutua. Siksi kärppien pesäkolojen eteen kasattiin metsästyskaudella mutaa estämään kärpän pakenemisen. Väite kärppien pelosta tahria turkkinsa on peräisin Aelianukselta. Kärppään liittyvän hyveellisyyden symboliikan vuoksi sen turkkia arvostettiin aateliston piirissä, ja sitä kautta kärpännahka on päätynyt myös heraldiikkaan.
Keskiajalla eli vahvasti uskomus, jonka mukaan kärppä siitti korvan kautta. Korvan taas katsotaan kuvaavan muun muassa Jumalan ilmoitusta Neitsyt Marialle, että tämä synnyttää Jeesuksen. Kärppä siis yhdistetään Jeesuksen inkarnaatioon. Kärppä syö ravinnokseen käärmeitä, joten kristillisessä symboliikassa kärppä yhdistetään luonnollisesti Kristuksen voittoon paholaisesta (käärme).
Oululainen jääkiekkoseura on nimeltään Oulun Kärpät. Joskus puhutaan ”kärppälaumasta”, vaikka kärppä ei luonnossa koskaan esiinny laumassa. Seura sai nimekseen Kärpät, koska oululaiset olivat saaneet Suomen Palloliitolta malliksi Porin Kärppien säännöt, jotka oli helppo muokata muotoon Oulun Kärpät.
Kuvia

Nainen ja kärppä kokonaisuudessaan.
Yksityiskohta italialaisen Vittore Carpaccion maalauksesta ”Ritari” (1510).
Kärppä neuvostoliittolaisessa postimerkissä vuodelta 1967.
Kärppä talvipuvussa Italian Valtellinassa vuonna 2008.
Aiheesta muualla

Laji.fi: Kärppä (Mustela erminea)
iNaturalist: Kärppä (Mustela erminea)
LuontoPortti: Kärppä (Mustela erminea)
ITIS: Mustela erminea (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Mustela erminea, ermine (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Mustela erminea (englanniksi)
Pherobase: Semiochemicals of Mustela erminea, the Stoat (englanniksi)
andienkärppä
arohilleri
brasiliankärppä
hilleri
indonesiankärppä
juovaselkäkärppä
keltavatsakärppä
kärppä
lumikko
mustajalkahilleri
Mustela itatsi
Mustela subpalmata
paljasjalkahilleri
pitkähäntäkärppä
siperiankärppä
vesikko
vuorikärppä
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q25345  Wikispecies: Mustela erminea  ADW: Mustela_erminea  ARKive: mustela-erminea  BioLib: 1759  BOLD: 12537  CoL: 44QWG  EoL: 328587  EPPO: MUSTER  Fauna Europaea: 305315  Fauna Europaea (new): e76c47d4-fc5a-4c34-b4a7-c97fd0f58631  GBIF: 5219019  GISD: 98  iNaturalist: 41808  IRMNG: 10198729  ISC: 74426  ITIS: 180555  IUCN: 29674  MDD: 1005863  MSW: 14001334  NatureServe: 2.1223020  NBN: NBNSYS0000005127  NCBI: 36723  NZOR: 7b6da1f9-4498-4453-bb24-4048bcca3285  Observation.org: 404  OBIS: 1506692  Open Tree of Life: 681184  Paleobiology Database: 48848  Paleobiology Database: 48848  SeaLifeBase: 69200  ZooBank: FD5CCC88-124E-49F7-9058-0A1F53DA0206  Laji.fi: MX.47230 
Kärpän luuranko. Kärpällä on kallossaan 34 hammasta.
Kaksi kärppää vasemmalla, kaksi isolumikkoa oikealla.
Eläintarkkailijoiden iloksi kärppä jää yleensä seurailemaan, mikä sitä häiritsee.
Mustela erminea
Kärppä heinikossa.
Kärpännahkainen viitta.
Fretti eli kesyhilleri.
Yksityiskohta Leonardo da Vincin maalauksesta Nainen ja kärppä (1485–1490).
Kärppiä Pohjois-Pohjanmaan vaakunassa.
Kärpännahka heraldisena värinä Serbian vaakunassa.
Konflikti (televisiosarja)

| Konflikti |
| --- | --- |

Pääosissa:  Sara Soulié Pirkka-Pekka Petelius Julia Korpinen Peter Franzén
Alkuperämaa:  Suomi
Alkuperäiskieli:  suomi
Verkko:  MTV Katsomo MTV3
Esitetty:  30. marraskuuta 2024 – 21. joulukuuta 2024
Jaksoja:  6
Tuotanto
Ohjaaja(t):  Aku Louhimies
Käsikirjoittaja(t):  Aku Louhimies Andrei Alén Jari Rantala Helena Immonen
Säveltäjä(t):  Lasse Enersen
Leikkaaja(t):  Ben Mercer
Lavastaja(t):  Heather Loffler
Tuotantoyhtiö(t):  MTV Backmann & Hoderoff
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Konflikti on suomalainen Aku Louhimiehen ohjaama kuusiosainen televisiosarja. Sen esittäminen alkoi 30. marraskuuta 2024 MTV3-televisiokanavalla sekä MTV Katsomo -suoratoistopalvelussa. Sarjan ovat käsikirjoittaneet Louhimiehen lisäksi Andrei Alén, Jari Rantala ja Helena Immonen. Sarjan ensimmäisessä jaksossa Hangossa valmistaudutaan juhannusjuhliin, kun tunnuksettomat viholliset valtaavat Hankoniemen. Sen seurauksena ristiriitoja syntyy niin maan johdossa kuin vallatulle alueelle jääneiden kesken.
Sarjan ensimmäinen osa tavoitti ensimmäisellä esitysviikollaan yli miljoona ihmistä. Sarjan esitysoikeudet on myyty useisiin Euroopan maihin, muun muassa Ranskaan, Puolaan, Espanjaan ja Baltian maihin ja Ukrainassa televisiosarjaa esitetään Louhimiehen mukaan korvauksetta.
Vastaanotto

Konflikti palkittiin Kultainen Venla -gaalassa tammikuussa 2025 edellisvuoden parhaana draamasarjana ja Aku Louhimies parhaasta fiktio-ohjauksesta. Louhimies oli ehdolla myös käsikirjoituksestaan. Kriitikoilta ja yleisöltä sarja sai kuitenkin ristiriitaisen vastaanoton, jossa sitä kritisoitiin ja kehuttiin osin samoista asioista. Eniten keskusteltiin sen todenperäisyydestä ja päivänkohtaisuudesta Venäjän Itämerellä samaan aikaan tapahtuneiden häirintätoimien aikana, vaikka Louhimies sanoi pudottaneensa käsikirjoituksesta poiskin monia liian ajankohtaisilta tuntuvia tapahtumia. Suomen puolustusvoimien näkyvä osuus sarjassa lisäsi sarjan pelottavaksikin koettua realismia. Elokuvakriitikko Kalle Kinnunen näki sarjassa turhaa ja tyhjäkäyntistä puolustusvoimien kaluston esittelyä, ja urheilu- ja kulttuurivaikuttaja Alpo Suhonen piti sarjaa ”oksettavana militarismina, rallienglannilla”. Naisnäyttelijöiden roolittamista Suomen keskeisiksi poliittisiksi päättäjiksi toisaalta kehuttiin, mutta toisaalta moitittiin kahden tärkeimmän naishahmon esittelemistä sarjan alussa seksikohtausten avulla.
Coriolanus (elokuva)

| Coriolanus |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Ralph Fiennes
Käsikirjoittaja:  John Logan
Perustuu:  William Shakespearen tragediaan Coriolanus
Tuottaja:   Ralph Fiennes  John Logan  Gabrielle Tana  Julia Taylor-Stanley  Colin Vaines 
Säveltäjä:  Ilan Eshkeri
Kuvaaja:  Barry Ackroyd
Leikkaaja:  Nicolas Gaster
Pääosat:   Ralph Fiennes  Gerard Butler  Vanessa Redgrave  Brian Cox  Jessica Chastain  James Nesbitt 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:   Hermetof Pictures  Kalkronkie  Icon Entertainment International 
Levittäjä:  Lionsgate
Ensi-ilta:   2011-2-1414. helmikuuta 2011 (Berliini)  2012-1-2020. tammikuuta 2012 (Yhdistynyt kuningaskunta)  
Kesto:  122 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
   
Coriolanus on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut Ralph Fiennesin ohjaama brittiläinen sotadraamaelokuva, jonka nimiroolia Fiennes myös näyttelee. Elokuvan muissa osissa ovat Gerard Butler, Vanessa Redgrave, Brian Cox, Jessica Chastain ja James Nesbitt. Elokuva on Fiennesin esikoisohjaus.
William Shakespearen samannimiseen tragediaan perustuva Coriolanus sai ensi-iltansa vuoden 2011 Berliinin elokuvajuhlilla ja kilpaili pääkilpailusarjassa, jossa se oli ehdolla parhaan elokuvan Kultaisen karhun saajaksi.
Juoni

Nykyaikaan sijoittuvassa elokuvassa Caius Martius Coriolanus (Ralph Fiennes) on voitokas sotasankari, joka poliitikkona on kuitenkin vain kohtalainen. Kun hän tavoittelee konsulin asemaa, hän joutuu kansan epäsuosioon. Hänet karkotetaan Roomasta, ja katkera Coriolanus alkaa vannoa kostoa kaupungille. Hän liittoutuu vihollisensa Tullus Aufidiuksen (Gerard Butler) kanssa toteuttaakseen kostosuunnitelmansa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ralph Fiennes  | … |  Caius Martius Coriolanus   |
|  Gerard Butler  | … |  Tullus Aufidius   |
|  Vanessa Redgrave  | … |  Volumnia   |
|  Brian Cox  | … |  Menenius   |
|  Jessica Chastain  | … |  Virgilia   |
|  James Nesbitt  | … |  Sicinius   |
|  Lubna Azabal  | … |  Tamora   |
|  Ashraf Barhom  | … |  Cassius   |
|  John Kani  | … |  kenraali Cominius   |
|  Paul Jesson  | … |  Brutus   |
|  Dragan Mićanović  | … |  Titus Lartius   |
Tuotanto > Kuvaukset

Coriolanus kuvattiin Belgradissa Serbiassa.
Ensi-ilta ja vastaanotto

Coriolanus sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla 14. helmikuuta 2011, ja se julkaistiin elokuvateattereissa Isossa-Britanniassa 20. tammikuuta 2012. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 2,4 miljoonan dollarin lipputulot.
Coriolanus on saanut sekä kriitikoilta että katsojilta myönteisiä arvioita. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 92 prosenttia kriitikoista on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 7,4/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 153 arviointiin, joista 140 on ”tuoreita” ja 13 ”mätiä”. Yli 10 000 käyttäjästä 58 prosenttia on antanut elokuvalle myönteisen arvosanan 3,3/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 32 arvostelun perusteella elokuva on saanut 79 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 75 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,9/10.
Ralph Fiennes oli ehdolla Bafta-palkinnon saajaksi kategoriassa paras brittiläinen käsikirjoittaja-, ohjaaja- tai tuottajatulokas vuoden 2012 gaalassa. Näyttelijöistä Vanessa Redgrave palkittiin roolisuorituksestaan parhaan naissivuosan BIFA-palkinnolla vuoden 2011 gaalassa.
Aiheesta muualla

Coriolanus Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Teemu Tanner

Teemu Tanner (s. 1985) on suomalainen Helsingissä asuva entinen indie rock -laulaja ja -kitaristi.
Yhtyeet ja tv-esiintymiset

Tanner on toiminut keulahahmona yhtyeissä Kynnet ja Hopeajärvi. Hän on myös ollut yhtyeissä The Munchies, Lady Escape, Love Sport ja Teksti-TV 666. Tanner on ollut mukana Yleisradion tv-ohjelmassa Sohvaperunat. Hän sai vuonna 2017 kunnianloukkauksesta sakkotuomion haukuttuaan Suomi Ensin -liikkeen Pertti Nykästä rasistiksi tämän ollessa kuvaamassa yhtyeen keikkaa Vantaan Tikkurila Block Partyssa.
Seksuaalirikosepäilyt ja raiskaustuomio

Tanner ilmoitti syksyllä 2021 lopettavan uransa häneen kohdistuneen Instagramin Punkstoo-kanavalla levinneen kohun takia, jossa Tanneria syytettiin seksuaalisesta väkivallasta. Kyseessä oli suojaamaton yhdyntä ilman suostumusta, minkä Tanner itse tunnusti ja ilmoitti lopettavansa soittamisen. Myös Love Sportin aikainen yhtyekaveri Max Mäkinen kertoi Tannerin manipuloivasta käytöksestä. Raiskausepäilystä nostettiin syyte Helsingin käräjäoikeudessa kesällä 2023. Seuraavan vuoden maaliskuussa Tanner tuomittiin raiskauksesta yhden vuoden ehdolliseen vankeuteen sekä määrättiin maksamaan uhrilleen 2 000 euron korvaukset henkisestä kärsimyksestä.
Arvi Lind

| Arvi Lind |
| --- | --- |
 Arvi Lind marraskuussa 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. joulukuuta 1940 (ikä 84) Lauritsala
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  Toimittaja Uutisankkuri
Siviilisääty:  Naimisissa
Lapset:  Juha Lind Minna Sonninen (Lind) Tuomas Lind (kuollut)
Arvi Kullervo Lind (s. 21. joulukuuta 1940 Lauritsala) on suomalainen entinen uutisankkuri ja -toimittaja. Lind aloitti televisiouransa Yleisradiossa vuonna 1965 ja jäi eläkkeelle 2003. Hän on Eva Polttilan sekä Kari Toivosen ohella pitkäaikaisimpia työntekijöitä Yleisradion televisiouutisissa.
Ura

Arvi Lindin ura alkoi toimittajana Yleisradion Tv-uutisissa 15. lokakuuta 1965. Hän työskenteli ensin tekstittäjänä ja vuodesta 1967 lähtien kotimaan reportterina ja uutislähetysten juontajana. Hänen viimeinen uutislähetyksensä lähetettiin keskiviikkona 15. lokakuuta 2003 klo 20.30, minkä jälkeen hän jäi eläkkeelle uutisankkurin työstä vuoden 2004 alussa. Jäähyväislähetyksen katsoi 1,6 miljoonaa suomalaista. Tuolloin hänet arvioitiin uransa pituuden perusteella maailman kokeneimmaksi uutisankkuriksi. Sittemmin "Suomen luotettavimmaksi mieheksi" luonnehdittu Lind on luennoinut televisiotyöstä yliopistoissa. Vuoden 2005 alussa sanomalehti Keskisuomalainen nimitti Lindin lukija-asiamiehekseen kahden vuoden pituiseksi kaudeksi.
Lindin pitkään uutisuraan mahtuu niin Olof Palmen murha, Mikkelin panttivankidraama kuin Neuvostoliiton hajoaminenkin, jonka hän sanoo olevan hänen uransa ikimuistoisin uutisaihe . Uutistoimittajan uran lisäksi Arvi Lind on esiintynyt cameorooleissa suomalaisissa elokuvissa, kuten Kari Hotakaisen samannimiseen romaaniin perustuvassa elokuvassa Klassikko sekä Uuno Turhapuro – This Is My Life -elokuvassa. Arvi Lind on näytellyt myös Hiirihäiriö -televisiosarjassa. Lind näytteli myös Risto Räppääjä ja väärä Vincent -elokuvassa, joka sai ensi-iltansa syksyllä 2020.
Arvi Lindistä on kirjoitettu elämäkerta Lindin Arvi. Sen on kirjoittanut Heikki Hietamies. Suosiostaan huolimatta Lind oli vaatimaton: Kun häntä haastateltiin Nelosen uutisissa, hänelle sanottiin, että varmasti Ylen uutistoimitukseen jää melkoinen aukko, kun Arvi Lind jää eläkkeelle, mutta Lind sanoi, ettei sinne mitään aukkoa jää, koska ei kukaan uutistoimittajakaan ole korvaamaton. Viimeisen uutislähetyksensä lopussa Lind päätti jäähyväisensä: "Tekijät vaihtuvat, mutta työ jatkuu. Uutisia tänään vielä kello 21.50 ja 23.25 eli tv-uutisten puolesta näkemiin."
Yksityiselämä

Arvi Lind on levyttänyt Irinan kanssa kappaleen Hyviä uutisia. Lisäksi Lind on esiintynyt Tarja Turusen Until My Last Breath -kappaleen musiikkivideossa.
Lindin harrastuksiin kuuluu urheilu. Hän on harrastanut muun muassa jääkiekkoa viihdeväen Zoom-joukkueessa, sekä purjelentoa. Hän on ollut pitkään naimisissa Mirja Lindin kanssa. Heidän poikansa, vuonna 1974 syntynyt Juha on pelannut jääkiekkoa maajoukkue- ja NHL-tasolla asti. Lindeillä on myös tytär, vuonna 1970 syntynyt Minna. Perheen esikoispoika Tuomas kuoli 4-vuotiaana auto-onnettomuudessa marraskuussa 1972.
Sotilasarvoltaan Lind on reservin majuri. Lind sai Suomen Valkoisen Ruusun ritarimerkin 6. joulukuuta 2003.
Kirjallisuutta

Lind, Arvi & Karttunen, Kaarina: Arvin kieliopas.  Helsinki:  Tammi, 2009.  ISBN 978-951-31-4435-7