stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amfetamiini
Historia > 1940–1970-luvut > Yhdysvallat

SKF:n patentit amfetamiinisuoloille vanhenivat vuonna 1949, jonka takia USA:ssa tuli myyntiin kilpailevia amfetamiinivalmisteita. Lääkefirmojen kilpailu ja markkinointi lisäsivät amfetamiinin käyttöä USA:ssa merkittävästi. 1940-luvulla USA:ssa tuli myyntiin myös metamfetamiinia ja SKF:n kehittämää deksamfetamiinia.
Benzedrine-inhalattorit säilyivät USA:ssa pitkään itsehoitolääkkeinä. Saatavuuden takia inhalaattoreiden nesteitä nieltiin ja injektoitiin päihtymystarkoituksessa etenevässä määrin USA:ssa ja Kanadassa, joten niihin lisättiin väärinkäyttöä estäviä aineita, kuten pikriinihappoa, joka maistuu pahalle ja aiheuttaa pahoinvointia. Myynnin säätelyn välttämiseksi laein SKF korvasi vuosina 1948–1949 Pohjois-Amerikassa myymänsä inhalaattorit "benzedrex"-inhalaattoreilla, joissa amfetamiini oli korvattu propyyliheksedriinillä. Myyntiin tuli kuitenkin patenttien raukeamisen takia muiden valmistajien amfetamiini-inhalaattoreita. Nämä olivat itsehoitolääkkeitä USA:ssa vuoteen 1959 asti. Metamfetamiini-inhalaattorit tosin säilyivät USA:ssa itsehoitolääkkeinä vuoteen 1965 asti.
1960-luvun lopulla lääkefirmat myivät USA:ssa vuosittain arviolta 8–10 miljardia 10 mg amfetamiinisulfaattitablettia (80 000–100 000 tonnia amfetamiinisulfaattia). Vuonna 1970 USA:ssa oli arviolta 320 000 eri amfetamiineista riippuvaista. Siksi vuonna 1971 amfetamiini ja monet muut amfetamiinit luokiteltiin laittomiksi huumeiksi, joita voitiin yhä myydä rajoitetusti lääkkeinä (Schedule II -luokitus). Sallittuja lääkinnällisiä käyttökohteita myös vähennettiin. Tämä johti amfetamiinien käytön merkittävään vähentymiseen USA:ssa 1970-luvulla, joka kuitenkin korvautui osittain kokaiinin käytöllä.
Historia > 1940–1970-luvut > Pohjoismaat

Suomessa amfetamiinia alettiin käyttämään lääkkeenä 1940-luvun alusta alkaen. Sen ongelmakäyttö yleistyi vasta 1950-luvulla. 1960-luvulla amfetamiinia myös alettiin salakuljettamaan Suomeen. Näistä ensimmäisistä salakuljettajista kuuluisin oli ehkä Kosti Kustaa Kartiokari. Amfetamiini luokiteltiin laittomaksi huumeeksi Suomessa vuonna 1968.
Ruotsissa amfetamiinin käyttö oli 1950-luvulla maailmanlaajuisesti katsottuna poikkeuksellisen yleistä. Ruotsissa alettiin myymään vuodesta 1938 alkaen amfetamiinia sisältäviä lääkkeitä. Niiden käyttö yleistyi nopeasti ja johti Ruotsin ensimmäiseen päihde-epidemiaan, vaikka ne oli luokiteltu reseptilääkkeiksi jo vuodesta 1939 alkaen. 1950–1960-lukujen taitteessa saavutettiin käytön huippu. Esimerkiksi 1959 kaikista 15–64-vuotiaista ruotsalaisista 6.4% (313 000 ihmistä) käytti amfetamiinia, mutta ongelmakäyttäjiä koko väestössä oli arviolta vain 3300 henkeä. Käyttö väheni voimakkaasti 1970-luvulla muun muassa kun lääkereseptien saantikriteereitä lisättiin.
Lainsäädäntö

Suomessa amfetamiini on luokiteltu huumausaineeksi 1968 alkaen. Korkein oikeus on vuonna 1998 linjannut, että amfetamiini on erittäin vaarallinen huumausaine.
Vilho Summa

Vilho Summa (30. marraskuuta 1870 Uusikirkko, Viipurin lääni – 29. toukokuuta 1914 Uusikirkko, Viipurin lääni) oli suomalainen kirjailija. Hänen vanhempansa olivat Kaarlo Summa (1844–1909) ja Aurora Adamintytär o.s. Korhonen (syntynyt noin 1851). Vilho Summa oli naimisissa Helena Maria o.s. Huopasen (noin 1879–1904) kanssa. Heidän molemmat pikkupoikansa kuolivat tulirokkoon maaliskuussa 1902.
Osan kirjoituksistaan Summa julkaisi nimimerkillä "Renk' Wille".
Teoksia

Mietteitä hevoshoidon alalta. Wiipuri: Tekijä, 1897
Tuokio-kuvia Nishnij-Novgorodista kesällä 1896, kirjoitti Vilho Summa. Wiipuri: Tekijä, 1897
Karjalan kankahilta: pätkiä. Wiipuri: Tekijä, 1898
Metodismi

| Metodismi |
| --- | --- |
 Yhdistyneen metodistikirkon tunnus.
Suuntautuminen:  protestantismi
Teologia:  arminiolaisuus
Hallinto:  episkopaalisuus
Toiminta-alue:  Iso-Britannia, Brittiläinen kansainyhteisö
Perustaja:  John Wesley
Perustettu:  1700-luvulla Isossa-Britanniassa
Irtautunut:  anglikaanisesta Englannin kirkosta
Kirkosta irtautuneet:  helluntaiherätys
Jäseniä:  noin 80 miljoonaa
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Metodismi on protestanttisen kristinuskon suuntaus, jonka juuret ovat John Wesleyn toiminnassa ja hänen pyrkimyksessään herättää Englannin kirkko 1700-luvun alussa.
Metodistit jakavat monet protestanttisen kristinuskon perususkomukset, kuten Raamatun inspiraation ja auktoriteetin uskonelämässä ja käytännöissä, kolminaisuusopin ja Jeesuksen jumaluuden sekä armon välttämättömyyden ihmisen pelastumisessa synnin seurauksista. Metodistit tunnustavat myös kaksi sakramenttia, kasteen ja ehtoollisen.
Wesley opetti, että kristittyjen tulisi pyrkiä saavuttamaan elämän pyhyys, jota kutsutaan ”täydelliseksi rakkaudeksi”, Pyhän Hengen avulla. Hän perusti pienryhmäkokousten järjestelmän, jonka tarkoituksena oli rohkaista ja tukea krisittyjä uskonelämässä.
Metodismi levisi nopeasti Yhdysvalloissa 1700-luvun lopulla ja 1800-luvun alussa kiertävien saarnaajien kautta. Sittemmin metodistiset lähetyssaarnaajat, jotka ovat keskittyneet evankelioimiseen ja palvelemiseen, ovat vieneet metodismia kaikkialle maailmaan. Metodismilla oli vuonna 2020 maailmanlaajuisesti noin 80 miljoonaa kannattajaa, joista 60 miljoonaa kuului metodistikirkkojen jäseniksi.
Oppi

Metodismin oppi pohjautuu Raamattuun ja Apostoliseen uskontunnustukseen. Metodisteille ohjeellisia ovat myös John Wesleyn 25 uskonartiklaa vuodelta 1784 sekä Yleiset säännöt. Metodistikirkko hyväksyy lapsikasteen, mutta korostaa persoonallisesti koetun uudestisyntymisen merkitystä sekä sen jälkeen tapahtuvaa pyhityselämää.
Oppi > Henkilökohtainen kääntymys

Metodismin opissa painotetaan erityisesti Pyhän Hengen osuutta uskon vahvistamisessa ja elämänmuutoksissa. Samoin metodismissa korostetaan henkilökohtaisen Jumala-suhteen merkitystä, pyritään liturgian yksinkertaistamiseen sekä maallikkojen osavastuuseen kirkkojen organisaatiossa.
Metodisteilla on myönteinen elämänkäsitys ja he edistivät jo 1700-luvulla elävää kristillisyyttä ja rohkaisivat jäseniään seuraamaan evankelista kehotusta katumukseen ja henkiseen uudistumiseen. Metodistien tavoitteena oli kääntymys, uudistunut ja pyhitetty elämä.
Oppi > Kaste

Toisin kuin useimmilla muilla vapaiden suuntien kristityillä, metodisteilla on lapsikastekäytäntö. Lapsikasteen perusteet ovat metodismissa aivan päinvastaiset kuin muun muassa luterilaisuudessa: siinä missä luterilaisen käsityksen mukaan aivan pienet lapset tulee kastaa, jotta heistä tulisi Jumalan lapsia, tulee metodistisen käsityksen mukaan aivan pienet lapset kastaa, koska he ovat Jumalan lapsialähde tarkemmin?.
Historia

Metodismi sai alkunsa englantilaisen anglikaanisen papin John Wesleyn hengellisen toiminnan vaikutuksesta. Wesley tuli herätykseen Saksan pietistisen kristillisyyden vaikutuksesta ja alkoi toteuttaa pietismin keskeisiä periaatteita Englannissa. Lontoon Aldersgate-kadulla herrnhutilaisten kokouksessa John Wesley koki hengellisen herätyksen, hän alkoi saarnata ja hänen liikkeensä kasvoi voimakkaasti.lähde?
Nimitys metodismi oli alkujaan 1600-luvulla kalvinistien arminiolaisille antama nimitys, jolla viitattiin arminiolaisten kalvinismista erottautuvaan käsitykseen vapaasta tahdosta, pelastuksesta ja pyhityksestä.lähde?
Historia > Metodismin alku

Metodismi sai alkunsa Oxfordissa vuonna 1729, kun Charles Wesley alkoi yhdessä muiden opiskelijoiden kanssa harjoittaa hartautta säännöllisesti ja ohjelmallisesti. Joukkoon liittyi pian myös Charlesin veli, John Wesley. Järjestelmällisten hartaushetkien johdosta ryhmästä ryhdyttiin käyttämään nimitystä metodistit.
Papiksi valmistumisensa jälkeen John Wesley toimi lähetyssaarnaajana Pohjois-Amerikassa intiaanien ja siirtolaisten parissa. Pohjois-Amerikassa Wesley sai vaikutteita herrnhutilaisilta uskonveljiltä. Wesley koki pelastusvarmuutensa vuonna 1738 herrnhutilaisen veljesseurakunnan kokouksessa, jossa luettiin Martti Lutherin Roomalaiskirjeen selitystä. John Wesley kirjoitti muistioonsa, kuinka hänen ”sydämensä oli lämmennyt Jeesukselle” ja oli kokenut varmuuden pelastuksestaan. Pelastusvarmuutensa jälkeen Wesley matkusti Saksaan tapaamaan kreivi Zinzendorfia. Vuonna 1739 Lontoossa kokoontui noin kuusikymmentä metodistia aterialle ja rukouskokoukseen. Kokoontumisessa monet kokivat Pyhän Hengen vaikutuksen. Samana vuonna John Wesley aloitti saarnaamisen ulkoilmakokouksissa. Wesleyn toiminta johti myöhemmin metodistikirkon syntymiseen.
Historia > Irtaantuminen Englannin kirkosta

Alun perin metodismi oli Englannin kirkon sisäinen herätysliike, joka pyrki tavoittamaan evankeliumilla ja sosiaalisella työllä niitä, joita valtionkirkko ei tavoittanut. Herätysliike oli hyvin hajanainen ja monen ihmisen työn tulos. John Wesley yhdisti monet eri herätykset metodismiksi.
Kun mukaan tuli suuria joukkoja teollisuustyöväkeä, kaivostyöläisiä ja muuta alemman luokan väkeä, syntyi kiistaa siitä, saavatko kaikki kokoontua kirkoissa. Monin paikoin tämä estettiin, jolloin metodistit alkoivat kokoontua muualla. Tällä yhdistysmuotoisella toiminnalla oli omat saarnaajansa ja järjestyksensä.
Metodismi hylkäsi valistuksen aatemaailman ja siinä 1600-luvun puritaaninen protestanttisuus muuttui 1800-luvun evankeliseksi protestanttisuudeksi. Wesley itse ei suunnitellut eroa Englannin kirkosta, mutta silti metodistit joutuivat kokemaan jyrkkää torjuntaa anglikaanisten pappien taholta. Tämän johdosta metodistit alkoivat nimittää itse omat piispansa ja pappinsa ja erosivat lopulta kokonaan anglikaanisesta kirkosta muodostaen Wesleyn kuoleman jälkeen oman kirkkokunnan.
Metodismi levisi hyvin varhain myös Pohjois-Amerikkaan. Siellä metodistit ensimmäisenä itsenäistyivät omaksi kirkkokunnakseen John Wesleyn luvalla. Syy kirkkokunnan perustamiseen oli Yhdysvaltojen itsenäistyminen, minkä seurauksena Englannin kirkko vetäytyi sieltä ja lopetti siellä toimintansa. Metodistisen herätyksen piirissä olevat ihmiset pyysivät apua Wesleyltä, joka laati uudelle kirkolle järjestyksen ja sen perustamiskokous pidettiin joulupäivänä 1784.
Historia > Jakautuminen eri metodistikirkoiksi

Jo hyvin varhaisessa vaiheessa metodismi alkoi pirstoutua eri kirkoiksi. 1900-luvun aikana monet näistä kirkoista yhdistyivät kuitenkin uudelleen, mutta silti on nähtävissä kaksi eri suuntaa perusmetodismin sisällä: amerikkalainen piispajohtoinen metodismi ja brittiläinen metodismi. Australian, Kanadan, Sambian ja osittain Intian metodistikirkot taas yhdistyivät muiden kirkkokuntien kanssa ekumeenisiksi Yhdistyneiksi kirkoiksi. Eri metodistikirkkoja ja yhdistyneitä kirkkoja yhdistää Metodistien maailmanneuvosto, johon kuuluu 80 kirkkokuntaa 133 maassa ja yhteensä yli 80 miljoonaa jäsentä.
Vaikutus muihin kirkkokuntiin

Muun muassa adventtikirkolla, helluntaiherätyksellä, Nasaretilaisella kirkolla ja Pelastusarmeijalla on juurensa metodismissa.
Metodismin levinneisyys

Metodisteja on laajasti eri puolilla maailmaa. Hyvin levinnyttä toiminta on Yhdysvalloissa, jossa suurin metodistikirkkokunta Yhdistynyt metodistikirkko on jäsenmäärältään kolmanneksi suurin kristillinen kirkkokunta.
Metodismin levinneisyys > Metodismi Suomessa

Suomeen metodismi tuli merimiesten tuomana 1800-luvulla. Suomen ensimmäinen metodistiseurakunta perustettiin Vaasaan vuonna 1881 ja ensimmäinen suomenkielinen metodistiseurakunta Poriin vuonna 1887. Nykyisin Suomessa toimii kaksi metodistikirkkoa: suomenkielinen Suomen Metodistikirkko ja ruotsinkielinen Finlands svenska metodistkyrka. Viipurissa sijainneen metodistikirkon nimi oli Betel-kirkko.
Kirjallisuutta

Heino, Harri: Mihin Suomi tänään uskoo.  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-27265-5
Heino, Harri: Mihin Suomi tänään uskoo.  (2. painos)  Helsinki:  WSOY, 1997.  ISBN 951-0-27265-5
Metso, Pekka & Ryökäs, Esko (toim.): Kirkkotiedon kirja. Ekumeeninen johdatus kirkkojen oppiin ja elämään.  Helsinki:  Kirjapaja, 2005.  ISBN 951-607-212-7
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen metodistikirkko.
Finlands svenska metodistkyrka. Suomen ruotsinkielinen metodistikirkko. (suomeksi) (ruotsiksi)
Metodismi. Uskonnot Suomessa -sivusto.
John Wesley (1703–1791).
Monacon Grand Prix 2005

|  Monacon Grand Prix 2005  |
| --- | --- |
 6. osakilpailu 19 osakilpailusta kaudella 2005. 

Päivämäärä:  22. toukokuuta 2005
Sijainti:  Circuit de Monaco, Monte Carlo, Monaco
Ratatyyppi:  Katurata
Radan pituus:  3,340 km
Kilpailun pituus:  78 kierrosta, 260,520 km
Sää:   Aurinkoinen, lämmin
Paalupaikka
Kuljettaja:   Kimi Räikkönen   (McLaren)
Paaluaika:  2.30,323
Palkintokoroke
Voittaja:   Kimi Räikkönen   (McLaren)
Toinen:   Nick Heidfeld   (Williams)
Kolmas:   Mark Webber   (Williams)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Michael Schumacher   (Ferrari)
Kierrosaika:  1.15,842 (kierroksella 40)
Monacon Grand Prix 2005 (virallisesti Formula 1 Grand Prix de Monaco 2005) oli Formula 1 -kauden 2005 kuudes osakilpailu, joka ajettiin 20.–22. toukokuuta 2005 Monacon katuradalla Monacossa.
McLarenin Kimi Räikkönen voitti ensimmäisen Monacon ja kauden toisen GP:nsä johtamalla kilpailua alusta loppuun. Samalla hän nousi MM-sarjan toiseksi, 22 pisteen päähän Renault'n Fernando Alonsosta. Kilpailun toinen oli Nick Heidfeld ja kolmas Mark Webber. Fernando Alonso oli neljäs ja Michael Schumacher seitsemäs.
Viikonlopun aikataulu ja sää

| Päivä | Aikataulu> Paik. | Aikataulu>  | Sessio | Sää |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 19. toukokuuta | 11:00–12:00 | 12:00–13:00 | 1. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen |  |  |  |
| 19. toukokuuta | 14:00–15:00 | 15:00–16:00 | 2. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen |  |  |  |
| 21. toukokuuta | 09:00–09:45 | 10:00–10:45 | 3. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen |  |  |  |
| 21. toukokuuta | 10:15–11:00 | 11:15–12:00 | 4. vapaat harjoitukset |  Aurinkoinen |  |  |  |
| 21. toukokuuta | 13:00–14:00 | 14:00–15:00 | 1. aika-ajot |  Aurinkoinen |  |  |  |
| 22. toukokuuta | 10:00–11:00 | 11:00–12:00 | 2. aika-ajot |  Aurinkoinen |  |  |  |
| 22. toukokuuta | 14:00–16:00 | 15:00–17:00 | Kilpailu |  Aurinkoinen |  |  |  |
Lähde:
Tulokset > Aika-ajo

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | 1>  aika | 2>  aika | Yhteisaika | Ero |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 9 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 1.13,644 | 1.16,679 | 2.30,325 |  |
| 2 | 5 |  Fernando Alonso | Renault | 1.14,125 | 1.16,281 | 2.30,406 | +0,083 |
| 3 | 7 |  Mark Webber | Williams-BMW | 1.14,584 | 1.17,072 | 2.31,656 | +1,333 |
| 4 | 6 |  Giancarlo Fisichella | Renault | 1.14,783 | 1.17,317 | 2.32,100 | +1,777 |
| 5 | 16 |  Jarno Trulli | Toyota | 1.15,189 | 1.17,401 | 2.32,590 | +2,267 |
| 6 | 8 |  Nick Heidfeld | Williams-BMW | 1.15,128 | 1.17,755 | 2.32,883 | +2,560 |
| 7 | 14 |  David Coulthard | Red Bull-Cosworth | 1.15,329 | 1.18,538 | 2.33,867 | +3,544 |
| 8 | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 1.16,186 | 1.18,550 | 2.34,736 | +4,413 |
| 9 | 11 |  Jacques Villeneuve | Sauber-Petronas | 1.15,921 | 1.19,015 | 2.34,936 | +4,613 |
| 10 | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 1.16,142 | 1.18,841 | 2.34,983 | +4,660 |
| 11 | 12 |  Felipe Massa | Sauber-Petronas | 1.16,218 | 1.18,902 | 2.35,120 | +4,797 |
| 12 | 15 |  Vitantonio Liuzzi | Red Bull-Cosworth | 1.16,817 | 1.20,335 | 2.37,152 | +6,829 |
| 13 | 20 |  Patrick Friesacher | Minardi-Cosworth | 1.18,574 | 1.22,236 | 2.40,810 | +10,487 |
| 14 | 21 |  Christijan Albers | Minardi-Cosworth | 1.19,229 | 1.22,977 | 2.42,206 | +11,883 |
| 15 | 18 |  Tiago Monteiro | Jordan-Toyota | 1.19,408 | 1.23,670 | 2.43,078 | +12,755 |
| 16 | 10 |  Juan Pablo Montoya | McLaren-Mercedes | 1.14,858 |  | Ei aikaa |  |
| 17 | 19 |  Narain Karthikeyan | Jordan-Toyota | 1.19,474 | 1.23,968 | 2.43,422 | +13,119 |
| 18 | 17 |  Ralf Schumacher | Toyota |  |  | Ei aikaa |  |
Lähde:
Ralf Schumacher sai 0,5 sekuntia lisäaikaa väärän renkaan käytöstä harjoituksissa.
Juan Pablo Montoyan suoritus hylättiin lauantain harjoituksissa aiheutetun onnettomuuden takia.
Narain Karthikeyanin ja Ralf Schumacherin sijoitusta pudotettiin kymmenellä lähtöruudulla moottorivaihdon takia.
Tulokset > Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 9 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 78 | 1.45.15,556 | 1. | 10 |
| 2. | 8 |  Nick Heidfeld | Williams-BMW | 78 | +13,877 | 6. | 8 |
| 3. | 7 |  Mark Webber | Williams-BMW | 78 | +18,484 | 3. | 6 |
| 4. | 5 |  Fernando Alonso | Renault | 78 | +35,487 | 2. | 5 |
| 5. | 10 |  Juan Pablo Montoya | McLaren-Mercedes | 78 | +36,647 | 16. | 4 |
| 6. | 17 |  Ralf Schumacher | Toyota | 78 | +37,177 | 18. | 3 |
| 7. | 1 |  Michael Schumacher | Ferrari | 78 | +37,223 | 8. | 2 |
| 8. | 2 |  Rubens Barrichello | Ferrari | 78 | +37,570 | 10. | 1 |
| 9. | 12 |  Felipe Massa | Sauber-Petronas | 77 | +1 kierros | 11 |   |
| 10. | 16 |  Jarno Trulli | Toyota | 77 | +1 kierros | 5. |   |
| 11. | 11 |  Jacques Villeneuve | Sauber-Petronas | 77 | +1 kierros | 9. |   |
| 12. | 6 |  Giancarlo Fisichella | Renault | 77 | +1 kierros | 4. |   |
| 13. | 18 |  Tiago Monteiro | Jordan-Toyota | 75 | +3 kierrosta | 15. |   |
| 14. | 21 |  Christijan Albers | Minardi-Cosworth | 73 | +5 kierrosta | 14. |   |
| Kesk. | 15 |  Vitantonio Liuzzi | Red Bull-Cosworth | 59 | Mekaaninen vika | 12. |   |
| Kesk. | 20 |  Patrick Friesacher | Minardi-Cosworth | 29 | Ulosajo | 13. |   |
| Kesk. | 14 |  David Coulthard | Red Bull-Cosworth | 23 | Kolarivaurio (M. Schumacher) | 7. |   |
| Kesk. | 19 |  Narain Karthikeyan | Jordan-Toyota | 18 | Hydrauliikka | 17. |   |
Lähde:
Tulokset > Johtokierrokset

| Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset |
| --- | --- | --- | --- |
| 9 |  Kimi Räikkönen | McLaren-Mercedes | 1–78 |
Muuta

Mercedes-Benzin 200:s GP.
Nopein kierros Michael Schumacher 1:15.842
Ensimmäistä kertaa sitten Ranskan GP:n 2003 molemmat Williamsit palkintopallilla.
Mark Webberin ensimmäinen palkintosija.
Red Bull julkaisi varikkohuumorilehden The Red Bulletin.
Red Bull mainosti Star Wars: Episodi III – Sithin kosto -elokuvaa.
Armas Tirronen

Armas Herman Tirronen (14. marraskuuta 1913 Punkaharju – 5. helmikuuta 1973) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Tirronen opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1939 ja 1940–1941 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1946–1947. Ensimmäisen näyttelyn hän piti 1941 ja osallistui sen jälkeen muun muassa moniin Suomen Taiteilijain näyttelyihin aina vuoteen 1960 saakka.
Hän teki runsaasti julkisia töitä ja tilaustöitä. Muun muassa Helsingissä Meilahden kirkon seinässä on hänen reliefinsä Laupias samarialainen (1954). Helsingissä on myös Tirrosen teokset Käpylän Mari (1954) Käpylässä ja Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki (1957) Hietaniemen hautausmaalla.
Sankaripatsaat

Jokioinen 1949
Vaasa 1952, Vaasan vanhalla hautausmaalla
Pyhtää, 1952
Punkaharju, 1952
Joensuu, Ikuisuutta kohti 1953
Ikaalinen, Sotaan lähtö (Iäisyyden rajalla) 1953, Ikaalisten kirkolla
Heinola, 1953
Pielavesi, 1958
Kerimäki, 1958
Puumala Tulevaisuus, 1959
Joroinen 1962
Kuvia teoksista

Työ ja tulevaisuus, 1950, Joensuu.
Sotilaan hyvästijättö, sankarimuistomerkki, 1952, Heinola.
Sankarimuistomerkki, 1952, Pyhtää.
Sotaan lähtö (Iäisyyden rajalla), Sankarivainajien muistopatsas, 1953, Ikaalinen.
Vuosien 1939–1944 sankarihautojen muistomerkki, 1953, Vaasa.
Laupias Samarialainen, 1954, Helsinki.
Poika ja sammakko, 1955, Imatra.
Sankarimuistomerkki, 1956, Sodankylä.
Karjalaan jääneiden vainajien muistomerkki, 1957, Helsinki.
Hyvästijättö, Laukkalan sankarimuistomerkki, 1958, Pielavesi.
Kerimäen sankarimuistomerkki, 1958, Savonlinna.
Sankarimuistomerkki, 1959, Puumala.
Onkipojat, 1972, Pieksämäki.
Aiheesta muualla

Armas Tirronen Kansallisgallerian kokoelmissa
Väänänen
Kuvitteellisia henkilöitä

Näkymätön Viänänen (Väänänen), sarjakuvahahmo
Lari Väänänen, televisiosarjassa Salatut elämät
Ilkka Väänänen, televisiosarjassa Salatut elämät
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Uolevi Poppius

| Uolevi Poppius |
| --- | --- |
 Kenraaliluutnantti Poppius itsenäisyys­päivän vastaan­otolla 1957.
Henkilötiedot
Syntynyt: 25. maaliskuuta 1896 Helsinki
Kuollut: 10. syyskuuta 1978 (82 vuotta) Helsinki
Sotilashenkilö
Sotilasarvo:  kenraaliluutnantti
Uolevi Poppius  (25. maaliskuuta 1896 Helsinki – 10. syyskuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka teki uransa tykistön aselajissa ja toimi puolustusvoimien kaasusuojelun kehittäjänä 1920-luvun lopusta lähtien. Sotavuosina hän toimi päämajan kaasusuojelukomentajana. Myöhemmin 1947–1956 hän toimi myös tykistön tarkastajana.
Poppius kävi tykistöupseerikurssin vuonna 1918 sekä teknillisen korkeakoulun ja sotakorkeakoulun sotateknilliset opinnot 1923–1927 ja nimitettiin 1928 ye-upseeriksi. Samaan aikaan hän toimi KTR 1:ssä nuorempana upseerina ja patterin päällikkönä. Myöhemmin hän toimi yleisesikunnassa toimistoupseerina ja -päällikkönä kaasusuojelu- ja väestönsuojelutehtävissä. Sotavuosien päämajan kaasusuojelukomentajuuden jälkeen vuodet 1945–1947 Poppius oli pääesikunnan sotatalouspäällikkö. Hänen toimikautensa tykistön tarkastajana 16.2.1947–25.3.1956 oli toistaiseksi pisin jakso tykistökenraali Vilho Nenosen jälkeen.
Ylennykset: Vänrikki 1918, luutnantti 1920, kapteeni 1923, majuri 1927, everstiluutnantti 1930, eversti 1939, kenraalimajuri 1946, kenraaliluutnantti 1951.
Poppius oli mukana myös järjestötoiminnassa. Hän oli Nykyaikaisen 5-ottelun Liiton puheenjohtaja vuodesta 1949 ja Sotatieteellisen Seuran puheenjohtaja vuodesta 1955. Hänelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1958.
Hänen vanhempansa olivat näyttelijä Olga Poppius ja Tullihallituksen pääjohtaja Wille Poppius.
Frederick L. Schuman

Frederick Lewis Schuman (1904-1981) oli yhdysvaltalainen politologi ja kansainvälisten suhteiden tutkija.
Hän toimi professorina Williams College -yliopistossa.
Julkaisuja

American Policy Toward Russia Since 1917: A Study of Diplomatic History, International Law and Public Opinion.  New York:  International Publishers, 1928.  OCLC:254581962  Teoksen verkkoversio Viitattu 17-10-2009.
War and Diplomacy in the French Republic: An Inquiry into Political Motivations and the Control of Foreign Policy.  New York:  McGraw-Hill (Fertig Howard Inc. 1970 ), 1931.  ISBN 0865272042  OCLC:1920366
International Politics: An Introduction to the Western State System.  New York:  McGraw-Hill, 1933.  OCLC:392648  (kirja-arvio (Arkistoitu – Internet Archive))
Nazi Dictatorship: A Study in Social Pathology and the Politics of Fascism.  Ams Pr Inc, 1936.  ISBN 0404564038  OCLC:1743297
Germany Since 1918.  New York:  Henry Holt and Company, 1937.  OCLC:547150
Europe on the Eve, the Crises of Diplomacy, 1933-1939.  New York:  Alfred A. Knopf (Greenwood Publishing Group 1971), 1939.  ISBN 0837157668  OCLC:3041919
Night over Europe; the diplomacy of nemesis, 1939-1940.  New York:  Alfred A. Knopf (Greenwood Publishing Group 1986), 1941.  ISBN 083712641X  OCLC:888733
International Politics: The Western State System in Transition.  New York:  McGraw-Hill, 1941.  OCLC:3122442
Schuman, Frederick L.: Design for Power: The Struggle for the World.  New York:  Alfred A. Knopf, 1941.  OCLC:543587
Soviet Politics at Home and Abroad.  New York:  Alfred A. Knopf, 1946.  OCLC:735395  Teoksen verkkoversio Viitattu 17-10-2009. (kirja-arvio (Arkistoitu – Internet Archive))
The Commonwealth of Man, An Inquiry into Power, Politics and World Government.  New York (Westport CT):  Alfred A. Knopf (Greenwood Press 1977), 1952.  ISBN 0-8371-9372-9
International Politics: The Western State System in Mid-Century.  New York:  McGraw-Hill, 1953.  OCLC:1035560  Teoksen verkkoversio Viitattu 17-10-2009.[vanhentunut linkki]
Russia since 1917; four decades of Soviet politics.  New York:  Alfred A. Knopf, 1957.  OCLC:406862  Teoksen verkkoversio Viitattu 17-10-2009.
Government in the Soviet Union.  New York:  Thomas Y. Crowell Comp, 1961.  OCLC:6574402
Cold War: Retrospect and Prospect.  Baton Rouge:  Louisiana State University Press, 1963.  ISBN 0807101265
Why a department of peace?  Beverly Hills:  Another Mother for Peace, 1969.  OCLC:339785