stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Carol Danvers

| Carol Danvers |
| --- | --- |
 Carol Danvers Neiti Ihmeenä.
Luoja(t):  Roy Thomas & Gene Colan
Kustantamo:  Marvel Comics
Ensiesiintyminen:  Carol Danvers: Marvel Super-Heroes #13  (maaliskuu 1968) Neiti Ihmeenä: Ms. Marvel #1 (tammikuu 1977) Binarina: Uncanny X-Men #164 (joulukuu 1982) Kapteeni Ihmeenä: Avenging Spider-Man Vol. 1 #9 (syyskuu 2012)
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Carol Susan Jane Danvers
Ryhmäsidokset:  Yhdysvaltain ilmavoimat Nasa YPKVV Ryhmä-X Kostajat
Henkilöllisyydet:  Neiti Ihme, Binari, Sotalintu, Catherine Donovan, Kapteeni Ihme
Voimat:  Supervoimakkuus, supernopeus, superkestävyys, energian manipulointi, ja lentäminen.
Carol Danvers on Marvel-kustantamon sarjakuvien hahmo. Roy Thomasin ja Gene Colanin luoma hahmo teki ensiesiintymisensä Yhdysvaltain ilmavoimien everstinä Marvel Super-Heroes -lehden numerossa 13 (maaliskuu 1968) ja teki ensiesiintymisensä ensimmäisenä Neiti Ihmeenä Ms. Marvel -lehden numerossa 1 (tammikuu 1977), saatuaan supervoimat krii-rodun DNA:n sekoittumisesta omaan DNA:hansa, mikä tapahtui Captain Marvel -lehden numerossa 18.
Danvers esiintyi 1970-luvulla lähinnä oman lehtensä päähenkilönä ennen kuin alkoi tehdä yhteistyötä supersankariryhmien, kuten Kostajien ja Ryhmä-X:n kanssa. Danvers on supsersankarihistoriansa aikana käyttänyt myös nimiä Binari (engl. Binary), Sotalintu (engl. Warbird) ja Kapteeni Ihme (engl. Captain Marvel), ja on esiintynyt myös televisiosarjoissa ja videopeleissä.
Hahmon tausta

Carol Danvers työskenteli upseerina Yhdysvaltain ilmavoimissa sekä turvallisuuspäällikkönä sotilastukikohdassa, jossa hän tapasi myös tohtori Walter Lawsonin, joka oli todellisuudessa krii-supersankari Kapteeni Ihmeen peitehenkilöllisyys. Vaikka Kapteeni Ihme pelasti hänen henkensä eräässä räjähdyksessä, Danvers haavoittui silti erittäin vakavasti.
Myöhemmin ilmeni, että Danvers oli saanut räjähdyksestä osan Kapteeni Ihmeen DNA:ta, mikä antoi hänelle useita supervoimia, rajoitetut näkijän kyvyt sekä vastustuskyvyn useita myrkkyjä vastaan. Näin hän otti käyttöön supersankaritittelin "Neiti Ihme". Vaikka hän toimi aluksi yksin, hän alkoi myöhemmin silloin tällöin osallistua taisteluihin superrikollisia vastaan Puolustajien, Kostajien, Hämähäkkimiehen, Möykyn, ja Rautamiehen kanssa.
Hän kokee myös useita vastoinkäymisiä, kun Mystikko tappaa hänen rakastajansa Michael Barnettin, ja kuinka rinnakkaistodellisuudesta tullut Immortusin pojaksi itseään kutsuva "Marcus" teki hänet raskaaksi. Danversin synnyttämä poika ikääntyi epätavallisen nopeasti Marcusin vaihtoehtoiseksi versioksi. Kyseisen version Marcusista kuoltua vanhuuteen ja Danversin palattua takaisin Maahan, Rogue poisti pysyvästi hänen voimansa ja muistonsa. Professori X myöhemmin palautti muistot ja Danvers syytti Kostajia Marcusin manipulointiin lankeamisesta. Myöhemmin, poistaessaan Pentagonista tiedot sekä Ryhmä-X:stä että itsestään, Danvers lähtee avaruusmatkalle Ryhmä-X:n kanssa. Brood-nimisen avaruusoliorodun tekemät kokeet antavat hänelle uudet supervoimat, jolloin hän ottaa käyttöön koodinimen "Binari". Hän kykeni ammentamaan voimaa valkoisista aukoista, ja joutuu Ryhmä-X:n lisäksi useisiin kohtaamisiin Uusien Mutanttien sekä brittiläisen supersankariryhmä Excaliburin kanssa.
Tarinan "Operation Galactic Storm" aikana Danvers menetti yhteytensä valkoiseen aukkoon, ja hänen voimansa palautuivat samanlaisiksi kuin aikana, jolloin hän oli vielä Neiti Ihme. Hänen energianmanipulointivoimansa Binaarina kuitenkin säilyivät, mutta heikommalla tasolla. Useiden seikkailujen jälkeen hän palaa Kostajien jäseneksi uudella koodinimellä "Sotalintu". Hän ajautuu kuitenkin alkoholismiin ja kamppailee voimiensa ja muistojensa menetyksen kanssa. Lopulta hänet poistetaan kenttätyöstä.
Danvers päätyi elämään "Kapteeni Ihmeenä" valetodellisuudesta, johon Purppuranoita oli hänet vanginnut. Tämä todellisuus oli muodostunut hänen halustaan tulla hyväksytyksi, hänen tullessa lopulta todistaneeksi olevansa maailman suosituin supersankari. Hänen palatessa taas aktiiviseksi, hän otti jälleen käyttöön Neiti Ihmeen tittelin ja oli Rautamiehen ohella yksi vahvimmista superihmisten rekisteröimislain kannattajista.
Heinäkuussa 2012 alkaneessa sarjakuvassa Kaaossota, alkuperäisen Kapteeni Ihmeen kuoltua uudelleen pian henkiinheräämisensä jälkeen taistelussa Kaaoskuningasta vastaan, Danvers omaksuu Kapteeni Ihmeen tittelin ja alkaa tutkia tarkemmin menneisyyttään.
Muissa medioissa > Elokuvat

Carol Danvers esiintyi Kapteeni Ihmeenä vuoden 2014 anime-elokuvassa Avengers Confidential: Black Widow & Punisher.
Muissa medioissa > Videopelit

Neiti Ihme on esiintynyt kolmessa videopelissä: Marvel: Ultimate Alliance, Marvel: Ultimate Alliance 2 ja Marvel Super Hero Squad.
Hahmoa näytelleet

| Vuodet | Näyttelijät | Sarjat | Elokuvat | Konsolipelit |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Roscoe Handford | X-Men |  |  |
| 2006 2009 | April Stewart |  |  | Marvel: Ultimate Alliance Marvel: Ultimate Alliance 2 |
| 2009–2011 2017 2020 | Grey Griffin | The Super Hero Squad Show Guardians of the Galaxy Spider-Man |  | Marvel Super Hero Squad |
| 2010 2012 | Jennifer Hale | The Avengers: Earth’s Mightiest Heroes |  |  |
| 2013 | Danielle Nicolet |  |  | Lego Marvel Super Heroes Marvel Heroes |
| 2017 | Kate O’Sullivan |  |  | Lego Marvel Super Heroes 2 |
| 2018 | Kim Raver |  | Marvel Rising: Secret Warriors |  |
| 2019 2021–2023 | Brie Larson | Ms. Marvel | Captain Marvel Avengers: Endgame Shang-Chi and the Legend of the Ten Rings The Marvels |  |
| 2021–2024 | Alexandra Daniels | What If...? |  |  |
| 2022 | Erica Lindbeck |  |  | Marvel’s Midnight Suns |
Aiheesta muualla

Marvel-kustantamon kotisivujen osuus Carol Danverista (englanniksi)
| n k Kapteeni Ihme |
| --- | --- |
 Stan Lee  Gene Colan 
Hahmot:  Mar-Vell  Monica Rambeau  Genis-Vell  Phyla-Vell  Khn’nr  Noh-Varr  Carol Danvers 
Sivuhahmot:  Eon  Eros  Rick Jones  Mentori  Neiti Ihme 
Viholliset:  Dar-Benn  Elolaser  Entropia  ISAAC  Kapteeni Atlas  Kontrolloija  Kriit  Nitro  Ronan Syyttäjä  Skrullit (Superskrulli)  Super-Adaptoidi  Thanos  Tohtori Minerva  Vartija  Ylin Tajunta  Yon-Rogg 
Elokuvat:  Captain Marvel (2019)  The Marvels (2023) 
Aiheeseen liittyvät artikkelit:  Krii-skrulli -sota  Kriit  Mahr Vehl  Sisällissota II 
| n k Neiti Ihme |
| --- | --- |
 Roy Thomas  Gene Colan 
Hahmot:  Carol Danvers  Sharon Ventura  Karla Sofen  Deidre Wentworth  Kamala Khan 
Sivuhahmot:  Anya Corazon  Jessica Drew  Hämähäkkimies  Ihmemies  Kostajat  Lukkoleuka  Mar-Vell 
Viholliset:  AIM  Brood  Kuolemanlintu  Elementaalit  Kuukivi  MODOK  Skrullit  Tiikerihai  Yon-Rogg 
Elokuva ja televisio:  Ms. Marvel (minisarja)  The Marvels (elokuva) 
Aiheeseen liittyvät artikkelit:  Epäinhimilliset  Kriit  Pimeyden Kostajat  Rogue
Sikuri

| Sikuri |
| --- | --- |
 Sikurin mykerökukinto.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Alaheimo::  Sikurikasvit Cichorioideae
Suku::  Sikurit Cichorium
Laji::  intybus
Kaksiosainen nimi
 Cichorium intybus  L. 
Katso myös
   Sikuri Wikispeciesissä   Sikuri Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sikuri eli hyötysikuri (Cichorium intybus) on Euraasiassa luonnonvaraisena kasvava sikurilaji, jota on hyödynnetty jo hyvin pitkään ruoka- ja rohdoskasvina.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen sikuri kasvaa 50–100 cm korkeaksi. Juuri on usein monihaarainen pääjuuri. Koko kasvi on karheakarvainen. Varsi on jäykkä, särmikäs ja niukkahaarainen. Alemmat lehdet ovat ruodillisia ja lehtien lapa on pariliuskainen tai isohampainen. Ylemmät lehdet ovat tavallisesti sepiviä, ja lehtien lapa on ehyt ja nirhalaitainen. Kukka on vaaleansininen. Perättömät, 4–5 cm leveät kukkamykeröt ovat usein pareittain lehtihangoissa. Sikuri kukkii Suomessa luonnonvaraisena heinä-syyskuussa. Pähkylästä puuttuu pappus.
Sikurista tunnetaan kolme muunnosta:lähde?
sikuri (Cichorium intybus var. intybus)
salaattisikuri (Cichorium intybus var. foliosum)
juurisikuri (Cichorium intybus var. sativum)
Levinneisyys

Sikuria kasvaa villinä koko Euroopassa pohjoisinta Fennoskandiaa ja Venäjää lukuun ottamatta. Sitä tavataan myös Pohjois-Afrikassa, Turkissa, Lähi-idässä ja Keski-Aasiassa. Se on levinnyt ihmisen mukana myös Pohjois-Amerikkaan, erityisesti mantereen itäosiin. Suomessa sikuria on tavattu Oulun korkeudelle saakka. Nykyään lajin esiintymät painottuvat Etelä-Suomeen ja Ahvenanmaalle.
Elinympäristö

Suomessa sikuria tapaa rautateillä, myllyillä, satamissa, kaatopaikoilla ja pelloilla. Toisinaan laji saattaa olla myös lyhytaikainen viljelyjäänne.
Käyttö

Monia sikurin muunnoksia, mm. salaattisikuria, viljellään salaatiksi. Se kylvetään avomaalle kesäkuussa. Sikurin juuria on toisinaan käytetty kahvin korvikkeena, Suomessa viimeksi toisen maailmansodan aikana ja sen jälkeen.
Sikuri on vanha, jo antiikin aikana käytetty rohdoskasvi. Sen lehtiä ja juuria on käytetty sappikiviä ja huonoa ruoansulatusta vastaan. Sikurin juuri sisältää ainakin inuliinia, karvasaineita, koliinia, parkkiaineita, C- ja K-vitamiinia.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Sikuri (hyötysikuri) (Cichorium intybus)
Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sikuri (Cichorium intybus)
Kasviatlas 2022: Sikurin levinneisyys Suomessa.
Luontoportti: Sikuri (Cichorium intybus)
Pohjolan kasvien pauloissa: Cichorium intybus – sikuri, hyötysikuri
Puutarha.net: Sikuri (Cichorium intybus)
United States Department of Agriculture (USDA): Cichorium intybus (englanniksi)
Annies Remedies: Chicory (englanniksi)
Flora of China: Cichorium intybus (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Chicory, Cichorium intybus (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Cichorium intybus (chicory) (englanniksi)
Pherobase: Floral volatiles of Cichorium intybus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q2544599  Wikispecies: Cichorium intybus  AoFP: 1765  APA: 639  APDB: 137103  APNI: 69009  APSA: 286-131-1b  ARKive: cichorium-intybus  BioLib: 41611  Calflora: 2107  CoL: V857  Ecocrop: 694  eFloraSA: Cichorium_intybus  EoL: 467862  EPPO: CICIN  EUNIS: 152694  FloraBase: 7935  FNA: 200023652  FoAO2: Cichorium intybus  FoC: 200023652  GBIF: 5392252  GRIN: 10543  iNaturalist: 52913  IPA: 5332  IPNI: 194533-1  IRMNG: 10997654  ITIS: 36763  MichiganFlora: 282  MoBotPF: 277301  NatureServe: 2.154066  NBN: NBNSYS0000004514  NCBI: 13427  NSWFlora: Cichorium~intybus  NZOR: 78a1fbcc-30d2-490e-b19d-31922bf4da13  NZPCN: 3657  Observation.org: 6608  Open Tree of Life: 692350  PalDat: Cichorium_intybus  PFI: 6152  Plant List: gcc-37233  PLANTS: CIIN  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:194533-1  RHS: 41554  Tropicos: 2702287  VASCAN: 2987  VicFlora: 33cba576-564f-4d00-abf8-b486a98bb442  WiO: chicory  WisFlora: 3127  WFO: wfo-0000080671  WoRMS: 1091675  Laji.fi: MX.39912 
Kukkiva sikuri
Sikurin lehtiä
Useissa suomalaisissa sanomalehdissä vuonna 1886 julkaistu ilmoitus, jossa riikalainen sikuritehdas Starr & C:o varoittaa yleisöä ostamasta kilpailija Wilhelm Schaumanin "ala-arwoista tawaraa".
Toivo A. Lehtinen

Toivo Artturi Lehtinen (28. helmikuuta 1891 Tampere – 22. elokuuta 1943 Tampere) oli suomalainen toimittaja, kirjailija ja sanoittaja.
Käytyään kansakoulun Lehtinen aloitti työnteon 12-vuotiaana tehtaassa ja sitten maalarina. Hän teki opintomatkoja muun muassa Ruotsiin, Viroon, Liettuaan, Puolaan, Tšekkoslovakiaan, Saksaan, Itävaltaan, ja Ranskaan. Vuodesta 1917 Lehtinen oli toimittajana Kansan Lehdessä ja vuodesta 1921 toimitussihteerinä. Myöhemmin hän työskenteli taidekriitikkona ja lehden ulkomaanosastolla. Samaan aikaan hän julkaisi joukon runoja eri sanomalehdissä ja aikakauslehdissä.
Lehtisen vanhemmat olivat kivityömies Kustaa Aadolf Lehtinen ja Gustaava (o.s. Siuro). Sos.-dem. nuorisoliikkeessä Lehtinen oli vuodesta 1909. Opintomatkan Ruotsiin hän teki valtion stipendillä 1926, jolloin hän osallistui Malmön sanomalehtimieskongressiin. Toivo A. Lehtisen veli oli kansanedustaja J. K. Lehtinen.
Julkaisuja

Juhlasäkeitä Pohjois-Hämeen sosialidemokraattisille valistuspäiville. Tampere 1931
Eteenpäin!. Hämeen l. pohj. vaalipiirin sos.-dem. piiritoimikunta, Tampere 1935, Julkaisu digitoituna, Työväenliikkeen kirjasto (Helda)
Taistelutervehdys. Hämeen l. pohj. vaalipiirin sos.-dem. piiritoimikunta, Tampere 1935, 1937
Sanoituksia

Laitakaupungin lapsen laulu, säv. Eino Linnala.
Laulun on voima ja mahti, säv. Emil Kauppi.
Seppien kuoro, säv. Eino Linnala.
Tampereen T.Y.n Mieskuoron marssi, säv. Elias Kiianmies.
Tehtaalainen, säv. Harri Tuominen.
Tehtaantyttö, säv. Väinö Haapalainen.
Aiheesta muualla

Toivo A. Lehtisen lehtiartikkeleita:
Käymäseltä Neuvostoliitossa I. Matkavaikeuksia. Lähtö lopultakin. Kohti Rajajokea. Neuvostoliiton puolella, Kansan Lehti, 11.08.1939, nro 183, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Käymäseltä Neuvostoliitossa II. Valkeasaarelta Leningradiin. Europa-hotelli. Kaupunkia katsomassa, Kansan Lehti, 15.08.1939, nro 186, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Käymäseltä Neuvostoliitossa III. Suklaatehtaaseen tutustumassa. Käynti Pietarhovissa. Moskovaan, Kansan Lehti, 18.08.1939, nro 189, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Käymäseltä Neuvostoliitossa IV. Leningradin ympäristössä lukuisia teollisuuslaitoksia. Moskovassa. Leninin mausoleumissa. Kremli. Metro. Kulttuuripuistossa, Kansan Lehti, 21.08.1939, nro 191, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Käymäseltä Neuvostoliitossa V. "Moskovalaisia öitä". Volgan kanavaa katsomassa. Neuvostoliiton suuresta maatalousnäyttelystä, Kansan Lehti, 23.08.1939, nro 193, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Käymäseltä Neuvostoliitossa VI. Äitiys- ja lastenhuoltonäyttelyssä. Lepokodissa. Eroamme muista suomalaisista. Katuelämää. Käynti ent. aateliskartanossa. Antikristiliiseen näyttelyyn tutustumassa. Leningradiin, Kansan Lehti, 28.08.1939, nro 197, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Käymäseltä Neuvostoliitossa VII. Saapuminen jälleen Leningradiin. Taiteiden palatsissa. Ostoksilla. Kohti rajaa, ja Suomen puolella. Matkan loppuvaikutelmia, Kansan Lehti, 31.08.1939, nro 200, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kannaksen vapaaehtoiset linnoitustyöt

Vapaaehtoiset linnoitustyöt käynnistyivät kesäkuussa 1939. Kuvassa kesäkauden 1939 linnoittamistöistä.
Kannaksen vapaaehtoiset linnoitustyöt ovat 4. kesäkuuta 1939 Karjalan kannaksella vapaaehtoispohjalla käynnistyneet linnoitustyöt, jotka jatkuivat aina lokakuuhun asti. Vapaaehtoistöitä tehtiin kaikkiaan 50 000 työviikkoa yli 60 000 vapaaehtoisen voimin.
Tausta

Karjalan kannakselle oli 1920-luvun alussa rakennettu ranskalaisten asiantuntijoiden ohjaamana ensimmäiset puolustuslaitteet. Puolustuslaitteiden rakentamista jatkettiin vähäisissä määrin niin, että vuoteen 1939 mennessä oli 20 vuoden tuloksena 150 kilometrin matkalla kaikkiaan 66 korsua.
Järjestelyt

Aloitteen laajamittaisista linnoitustöistä teki huhtikuussa 1939 Akateeminen Karjala-Seura (AKS) pastori-kansanedustaja Elias Simojoen johdolla. Puolustusministeri Juho Niukkanen hyväksyi tehdyn AKS:n vapaaehtoistyön tarjouksen. Niukkanen asetti 3. huhtikuuta 1939 toimikunnan laatimaan suunnitelmaa vapaaehtoisen työvoiman käytöstä linnoitustöissä. Puheenjohtajaksi määrättiin jääkärikenraaliluutnantti Unio Sarlin ja jäseneksi everstit A. E. Martola, A. Airo, L. Stark, V. Gustafsson ja K. Tapola.
Rajan Turva -järjestö järjesti puolustusvoimien lippujuhlapäivänä ja Vapaussodan päättymispäivänä 16. toukokuuta rahankeräyksen, jossa lahjoittajat antoivat päivän palkkansa linnoitustöiden rahoittamiseen. Keravalla paikallinen suojeluskunta järjesti 16.5.1939 kansalaiskokouksen, jossa käytettiin lukuisia puheenvuoroja. Tohtori Arvi Järventaus korosti puheenvuorossaan, että jokaisen isänmaallisen kansalaisen pitää lahjoittaa keräykseen  toukokuun 16. päivän palkka. Valtiovallaltakin vaadittiin tekoja maanpuolustuksen hyväksi. Iskulauseena oli "Maanpuolustus on koko kansan asia". Keräykseen osallistui 260 000 kansalaista.
Kesän linnoitustyöt

Suojeluskuntajärjestö ja sitä lähellä olevat kansalaispiirit arvioivat saatavan työhön 100 000 miestä, joista kunkin suunniteltiin viikon kestävään työhön noin 2 000 miestä viikoittain. Palkkatyöväki ja armeijan joukko-osastot tekivät erikoistöitä, kuten betonirakennuksia. Vapaaehtoisten tehtäväksi tuli panssariesteiden rakentaminen. Työ keskitettiin Karjalan kannakselle ja osaksi Laatokan koillispuolelle ja rannikkolinnakkeille. Linnoitusjoukkojen ruokahuollosta vastasi pääosin Lotta Svärd -järjestö.
Varsinaiseen työhön ryhdyttiin 4. kesäkuuta 1939. Siitä alkaen alkoi ylimääräisillä junilla ympäri Suomen saapua suojeluskuntajärjestön ohjaamana ja työkomennuskunniksi järjestämänä kaiken ikäistä vapaaehtoistyövoimaa raja-alueelle. Rajaseudun linnoitustyöt saatiin näin ripeästi käyntiin. Kymmenien kilometrien linjoina kiviesteet, maaleikkaukset ja kaivannot loivat puolustusasemat.
YH hoitaa työt ennen talvisotaa

Vapaaehtoistyöt päättyivät lokakuussa 1939, ja töitä jatkettiin ylimääräisiin harjoituksiin (YH) kutsuttujen reserviläisten toimesta. Näin Mannerheim-linjaksi kutsuttu pääpuolustusvyöhyke saatiin viime tingassa puna-armeijan ensi-iskut kestäväksi 30. marraskuuta 1939 käynnistyneessä Talvisodassa. Talvisodan puhjetessa pääasemassa oli  konekivääripesäkkeitä ja -korsuja yhteensä 606 (Länsi-Kannakselle 438 ja Itä-Kannakselle 168). Piikkilankaesteitä vedettiin 331 kilometriä (Länsi-kannakselle 214 km ja Itä-kannakselle 117 km) ja panssariesteinä käytettyjä 2–3 tonnin kivenlohkareiden rivistöjä laskettiin 136 kilometriä (Länsi-kannakselle 85 km ja Itä-kannakselle 51 km). Koska pääasemalla oli pituutta noin 140 kilometriä, tuli siihen kilometriä kohden keskimäärin 4 kenttälinnoitettua konekivääripesäkettä, 2,5 kilometriä piikkilankaestettä ja 1 kilometri panssariestettä.
YH:n ja talvisodan aikaisen linnoittamistoiminnan välille ei voida vetää selvää rajaa. Lokakuun alkupäivinä 1939 järjestettiin linnoittamistöiden johto uudelleen. Myös koneita hankittiin tällöin lisää ostamalla niitä muun muassa yksityisiltä urakoitsijoilta ja koneliikkeiltä. Talvisodan aikana linnoittamistoiminta jatkui pääasemaa taaemmissa asemissa.
Umm al-Kitab

Ali ja Fatima persialaisessa pienoismaalauksessa (1363)
Umm al-Kitab (arab. أمّ الکتاب‎, ’umm al-kitāb eli ”alkukirja” tai ”kirjojen äiti”) on suunnilleen 700-luvun puoliväliin sijoittuva 70-sivuinen teksti, joka edustaa esi-islamilaista ja gnostilaista teologiaa. Kirjan katsotaan olevan peräisin Irakin Kufasta. Teos antaa viitteitä imaami Aliin kohdistuvan kultin varhaisesta kehityksestä.
Sisältö

Kirjassa Ali esiintyy osana taivaallista viisikkoa, joka oli olemassa valona jo ennen maailman luomista. Nämä viisi eriväristä valoa olivat Muhammed, Ali, Fatima, Hasan ja Husain. Raymond Dequin arvelee, että Ali oli aluksi gnostinen jumaluus, joka vasta myöhemmin muuttui ”yleväksi kuninkaaksi” maan pinnalle. Toisessa kirjan kertomuksessa enkeli Gabriel kertoo, että taivaallisella valtaistuimella istuu Fatima kruununaan Muhammed ja korvarenkaina Hasan ja Husain. Hänen miekkanaan on uskovien ruhtinas Ali.
Umm al-Kitab esittää Alin ennen muuta ”ylevänä kuninkaana”. Sanan ”Ali” merkitys myös on arabiaksi ”korkea” tai ”ylevä”. Alin yhtäläisyys Jeesukseen tulee Dequinin mukaan gnostilaisuudesta. Kuten Jeesus on sekä ihminen että Jumala, myös ylevä kuningas on sekä maallinen hallitsija että jumaluus. Molemmilla on  Vapahtajan tehtävä. Kuten Jeesuksen ei idässä uskottu kuolleen ristillä, myös Alista kerrotaan, ettei häntä tapettu, vaan Paholainen oli naamioitunut hänen tilalleen. Ali sen sijaan nousi Jeesuksen tavoin taivaaseen, ja hänelle annettiin Jeesuksen tavoin eskatologinen tehtävä maailman lopussa.
Romano

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Romano voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Carpineto Romano, kunta Italiassa noin 60 kilometrin päässä Roomasta
Romano Canavese, kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa
Andrea Romano (s. 1955), yhdysvaltalainen ääniohjaaja ja -roolittaja
Chris Romano (s. 1978), yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja
Christy Carlson Romano (s. 1984), yhdysvaltalainen näyttelijä
Daniel Romano (s. 1985), kanadalainen muusikko
Fabrizio Romano (s. 1993), italialainen jalkapallotoimittaja
Giulio Romano (1499–1546), oli italialainen taidemaalari ja arkkitehti
Guido Romano (1887–1916), oli italialainen voimistelija ja olympiavoittaja
Guy Armand Romano (1937–2023), ranskalaissyntyinen katolinen piispa
Lalla Romano (1906–2001), oli italialainen kirjailija
Megan Romano (s. 1991), yhdysvaltalainen uimari, jonka päälajeja ovat selkäuinti ja vapaauinti
Ray Romano (s. 1957), yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko
Rino Romano (s. 1969), kanadalainen näyttelijä.
Roberto Romano (s. 1962), kanadalais-italialainen entinen jääkiekkomaalivahti
Sergio Romano (s. 1987), italialainen futsalpelaaja
Trae Romano (s. 2005), yhdysvaltalainen näyttelijä
Romano Battisti (s. 1986), italialainen kilpasoutaja ja -purjehtija
Romano Bonagura (1930–2010), italialainen rattikelkkailija
Romano Dazzi (1905–1976), italialainen taiteilija
Romano Fenati (s. 1996), italialainen ratamoottoripyöräilijä
Romano Mussolini (1927–2006), italialainen jazzmuusikko ja taidemaalari
Romano Prodi (s. 1939), italialainen poliitikko ja ent. pääministeri, Euroopan komission puheenjohtaja 1999–2004
Romano Scarpa (1927–2005), italialainen sarjakuvapiirtäjä ja -käsikirjoittaja
Romano Sgheiz (s. 1937), italialainen soutaja.
Missoni

Missoni on Varesessa toimiva italialainen vaateyritys. Sen tuotteita ovat värikkäät neuleet. Neuleiden lisäksi yrityksen tuotteisiin kuuluu muitakin ylellisyystavaroita.
Yrityksen perustivat vuonna 1953 Ottavio Missoni ja Rosita o.s. Jelmini. Yrityksen toimitusjohtaja oli heidän poikansa Vittorio Missoni, joka kuoli lento-onnettomuudessa Venezuelan rannikolla tammikuun alussa 2013.
Ottavio Missoni kuoli pian poikansa jälkeen toukokuussa 2013. Rosita Missoni kuoli 93 vuoden iässä tammikuun alussa 2025.
Aiheesta muualla

Missoni.com (Arkistoitu – Internet Archive) Virallinen sivusto
Ottavio Missonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Berndt Jonas Aminoff

Everstiluutnantti Berndt Jonas Aminoff
Aminoffin johtama rykmentti osallistui sotamarsalkka, ruhtinas Kutuzovin hautajaisiin Pietarissa vuonna 1813.
Berndt Jonas Aminoff (7. huhtikuuta 1775 Siuntio – 22. helmikuuta 1823 Tammisaari) oli suomalainen pataljoonakomentaja ja everstiluutnantti.
Perhe

Aminoff syntyi vuonna 1775. Hänen äitinsä, vapaaherratar Lovisa Charlotta Armfelt (1750-1821), oli everstiluutnantti ja vapaaherra Claes Armfeltin tytär sekä jalkaväenkenraali, vapaaherra Carl Gustaf Armfeltin pojantytär. Isä oli Aminoffin aatelissukuun kuuluva kapteeni, Miekkaritarikunnan ritari Berndt Jonas Aminoff (1729-1804).
Eversti ja valtiopäivämies Berndt Adolf Carl Gregori Aminoff oli Aminoffin poika. Arkkitehti Berndt Ivar Aminoff ja kenraalimajuri Adolf Petter Johannes Aminoff olivat Aminoffin pojanpoikia. Aminoff sai yhteensä seitsemän lasta Ulrika Margareta Aminoffin kanssa.
Ruotsin kuninkaallisen armeijan upseerina

Aminoff ilmoittautui viisivuotiaana vapaaehtoiseksi Uudenmaan jalkaväkirykmenttiin vuonna 1780. Hänet ylennettiin kersantiksi vuonna 1784, vänrikiksi 1787 ja luutnantiksi 1796 sekä kapteeniksi ja pataljoonakomentajaksi kenraali Carl Johan Adlercreutzin rykmenttiin vuonna 1804. Aminoff osallistui Suomen sotaan vuosina 1808-1809 ja erosi Ruotsin armeijan palveluksesta vuonna 1810. Venäjä valtasi Suomen Ruotsilta Suomen sodan aikana.