stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
José Altuve

| José Altuve |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  José Carlos Altuve
Syntynyt: 6. toukokuuta 1990 (ikä 34) Maracay, Venezuela
Kansalaisuus:   Venezuela
Baseballpelaaja
Pelipaikka:  kakkosvahti
Pituus:  165 cm
Paino:  75 kg
Nyk. joukkue:  Houston Astros
Sarja:  MLB
Pelaajaura
Seurajoukkueet
2011–:  Houston Astros
José Carlos Altuve (s. 6. toukokuuta 1990 Maracay) on venezuelalainen baseballpelaaja, joka pelaa MLB:n Houston Astrosissa. Hänen pelipaikkansa on kakkosvahti.
Altuve on vuonna 2011 alkaneella MLB-urallaan valittu kolmesti sarjan tähdistöotteluun. Hän voitti kaudella 2014 American Leaguen lyöjäkuninkuuden (paras lyöntikeskiarvo). Kaudella 2017 hänet palkittiin American Leaguen parhaana lyöjänä Hank Aaron Awardilla.
165 senttimetriä pitkä Altuve on MLB:n lyhyin pelaaja sitten vuoden 1981.
José Ramón Sandoval

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: José Ramón Sandoval Huertas
Syntymäaika: 2. toukokuuta 1968 (ikä 56)
Syntymäpaikka: Madrid, Espanja
Seura
Seura: Rayo Vallecano
Tehtävä: päävalmentaja
Valmennusura
1996–1999: Humanes
1999–2001: Parla
2001–2003: Humanes
2003–2004: Atlético Pinto
2004–2005: Community of Madrid
2006–2007: Getafe B
2008–2010: Rayo Vallecano B
2010–2012: Rayo Vallecano
2012–2014: Sporting Gijón
2015–2016: Granada
2016: Rayo Vallecano
2018: Córdoba
2018: Córdoba
2020–2021: Fuenlabrada
2022: Fuenlabrada
2024–: Granada

José Ramón Sandoval Huertas (s. 2. toukokuuta 1968 Madrid, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja. Heinäkuusta 2016 lähtien hän on toiminut Rayo Vallecanon päävalmentajana.
Valmentajaura

Uransa alkuvuosina Sandoval valmensi muutamia paikallisia amatöörijoukkueita, jonka lisäksi hän työskenteli päivisin kokkina perheyrityksessä. Vuonna 2008 hän otti vastuulleen Rayo Vallecanon reservijoukkueen päävalmentajan tehtävät. Vuonna 2010 reservijoukkue nousi ensimmäistä kertaa maan kolmanneksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda División B:hen. Kaudella 2010–2011 Sandovalista tuli seuran edustusjoukkueen päävalmentaja, jonka hän onnistui luotsaamaan heti ensimmäisellä kaudellaan maan pääsarjaan Primera Divisióniin kahdeksan vuoden tauon jälkeen. Kauden päätteeksi hänet palkittiin Segunda Divisiónin kauden parhaan valmentajan palkinnolla.
18. lokakuuta 2012 hän siirtyi maan toiseksi korkeimmalle sarjatasolle Segunda Divisióniin valmentamaan Sporting Gijónia. Hänet erotettiin tehtävästä 4. toukokuuta 2014 joukkueen ollessa seitsemäntenä sarjassa.
1. toukokuuta 2015 hän otti vastuulleen pääsarjaseura Granadan päävalmentajan tehtävät loppukauden kestävällä sopimuksella. Sandovalin johdolla Granada pelasi vahvan loppukauden ja nousi putoamisviivan yläpuolelle säilyttäen näin sarjapaikkansa. Kehnot peliesitykset kaudella 2015/16 johtivat lopulta Sandovalin potkuihin helmikuussa 2016.
Kesäkuun lopussa Sandoval teki sopimuksen Segundaan pudonneen Rayo Vallecanon kanssa.
Meriitit

Miguel Muñoz -palkinto (Segundan paras valmentaja): 2011
Aiheesta muualla

José Ramón Sandovalin tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Felipe Miñambres Paco | Rayo Vallecanon päävalmentaja 2010–2012 2016– | Seuraaja: Paco – |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Manolo Sánchez Murias | Sporting Gijónin päävalmentaja 10/2012–5/2014 | Seuraaja: Abelardo |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Abel Resino | Granadan päävalmentaja 5/2015–2/2016 | Seuraaja: José González |
Jussi Ollila

Jussi Ollila (s. 1974) on helsinkiläinen näyttelijä ja muusikko. Hänet tunnetaan Valtin roolista lastenohjelmassa Maltti ja Valtti. Hän on kirjoittanut Maltti ja Valtti -kirjoja Jerry Mikkelisen kanssa.  Lisäksi hän on tehnyt lastenteatteria ja improvisaatioteatteria.
Jussi Ollila säveltää Maltin ja Valtin esittämiä lauluja. Hän on myös sanoittanut osan kappaleista.
Jussi Ollila on Keinuva Lahna -yhtyeen perustajajäsen ja kitaristi. Hän on säveltänyt suuren osan yhtyeen kappaleista. Hän on myös tehnyt teatterimusiikkia säveltäjänä ja sovittajana. Hän soittaa myös yhtyeessä TomuTomu.
Hän on myös Tarinataikurit-teatteriryhmän perustaja, näyttelijä ja tuottaja.
José Andrade

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 José Andrade, 1926.
Henkilötiedot
Koko nimi: José Leandro Andrade
Syntymäaika: 22. marraskuuta 1901
Syntymäpaikka: Montevideo, Uruguay
Kuolinaika: 5. lokakuuta 1957
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 179 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1923–1925 1925–1930 1931–1932 1933–1933 | Bella Vista Nacional Peñarol Wanderers Montevideo |  |
Maajoukkue
|  |  Uruguay | 31 (?) |
| Mitalit>  Olympialaiset  |
| --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 1924 | Jalkapallo |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | Jalkapallo |
José Leandro Andrade (22. marraskuuta 1901 Salto (tai Montevideo riippuen lähteestä), Uruguay – 5. lokakuuta 1957) oli uruguaylainen jalkapalloilija sekä kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän edusti myös Uruguayta sen kotikisoissa 1930 voittaen maailmanmestaruuden. Hän pelasi MM-kilpailuissa neljä ottelua tehden niissä neljä maalia.
Juri Krylov

Juri Nikolajevitš Krylov (ven. Юрий Николаевич Крылов; 1930–1975) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija.
Hän pelasi Moskovan Dynamossa vuosina 1951–1965 sekä hyökkääjän että puolustajan pelipaikalla. Hän pelasi Neuvostoliiton liigassa kaikkiaan 352 ottelua ja teki 144 maalia. Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa hän pelasi vuosina 1954–1959 olympialaisissa ja MM-kisoissa yhteensä 37 ottelua ja teki 15 maalia.
Peliuransa jälkeen Krylov toimi Moskovan Dynamon juniorien valmentajana vuosina 1966–1975.
Saavutukset

Olympiakulta 1956
MM-kulta 1954, 1956
MM-hopea 1955, 1958, 1959
Neuvostoliiton mestaruus 1954
Neuvostoliiton cupin voitto 1953
Jope Ruonansuun diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 Jope Ruonansuu esiintymässä Limingan markkinoilla touko­kuussa 2016.
Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 24 |  |
| ↙Kokoelmat | 7 |  |
| ↙Singlet | 12 |  |
Tämä on Jope Ruonansuun diskografia.
Studioalbumit

Matkiva kulkuri (1988)  (ensimmäisissä painoksissa albumin nimenä Ruonansuu)
Elvis-osasto (1992)
Täällä Washington (1992)
Politiikkaa ja erotiikkaa (1993)
Jope Ruonansuu presidentiksi (1993)
Kiikun kaakun (1994)
Washington Bar (1995)
Piinapenkki (1996)
Vara Mara (1997)
Neuroopan omistajat (1999)
Hauskaa joulua t: Jope (2000)
Lomakiertue (2001)
Työnnä kännykkä hanuriin (2002)
Finnshits (2003)
Tosi-CD (2004)
Me hirviöt (2006)
Tanssii läskien kanssa (2007)
Enkeleitä toisillemme – Herkimmät laulut (2008)
Kunnioittaen – Yhden miehen tribuutti (2009)
Naamakirja (2010)
Jopetusministeri (2011)
Veljekset kuin kyljykset (2012)
Jope Ruonansuu ja Porsaanperän pikkujoulut (2013)
Biisinmurtajat (2016)
Kokoelmat

Mix 1 (1995)
Naurettava 90-luku – 60 parasta naururaitaa (2000)
Jope Ruonansuu & Juha Laitila: American Office – Parhaat radiosketsit (2002)
Naura pois – 20 huumorihittiä (2002)
Kaikkien aikojen parhaat – Aattelepa ite (2009)
Sound Pack 12 (2010)
32 Jopeinta laulua (2014)
Singlet

Enska ja Hanski / Matkiva Kulkuri (1988)
Nyt lähtee läskit / Rantamiehen balladi (1991)
Hyppää pois / Ilman jarruja helvettiin (1991)
Pappi vaan joi (1995)
Enkeleitä toisillemme / Veronpunaiset ruusut (1996)
Mararock / Satasen laina (1997)
Kaikki menee kun sovittelee / Mattiesko Hytönen (1997, vedettiin pois ennen virallista myyntipäivää)
Soneranputsausjenkka (1999)
Umtsi-um (2002)
Annelin silmin / Stressmann (2003)
Aulis Gerlander / Haluan Aidoliksi (2004)
Yllytyshullu / Matti on numero yksi (2004)
Sua rakastan kuin hullu / Uu Pee Ämmät (2006)
Yhden miehen rivitanssi / Digitaalihumppa (2007)
Enkeleitä toisillemme – Äiti (promo, 2008)
Rahamaailma / Kerran jos toisenkin (2009)
Katsastusinssi Nauraa (2011)
Aiheesta muualla

Jope Ruonansuu Discogsissa. (englanniksi)
Jope Ruonansuun diskografia Last.fm:ssä (englanniksi)
Jope Ruonansuu
| --- | --- |
Studioalbumit:   Matkiva kulkuri (1988)  Elvis-osasto (1992)  Täällä Washington (1992)  Politiikkaa ja erotiikkaa (1993)  Jope Ruonansuu presidentiksi (1993)  Kiikun kaakun (1994)  Washington Bar (1995)  Piinapenkki (1996)  Vara Mara (1997)  Neuroopan omistajat (1999)  Hauskaa joulua t: Jope (2000)  Lomakiertue (2001)  Työnnä kännykkä hanuriin (2002)  Finnshits (2003)  Tosi-CD (2004)  Me hirviöt (2006)  Tanssii läskien kanssa (2007)  Enkeleitä toisillemme – Herkimmät laulut (2008)  Kunnioittaen – Yhden miehen tribuutti (2009)  Naamakirja (2010)  Jopetusministeri (2011)  Veljekset kuin kyljykset (2012)  Jope Ruonansuu ja Porsaanperän pikkujoulut (2013)  Biisinmurtajat (2016) 
Kokoelmat:   Mix 1 (1995)  Naurettava 90-luku – 60 parasta naururaitaa (2000)  Jope Ruonansuu & Juha Laitila: American Office – Parhaat radiosketsit (2002)  Naura pois – 20 huumorihittiä (2002)  Kaikkien aikojen parhaat – Aattelepa ite (2009)  Sound Pack 12 (2010)  32 Jopeinta laulua (2014) 
Singlet:   Enska ja Hanski / Matkiva Kulkuri (1988)  Nyt lähtee läskit / Rantamiehen balladi (1991)  Hyppää pois / Ilman jarruja helvettiin (1991)  Pappi vaan joi (1995)  Enkeleitä toisillemme / Veronpunaiset ruusut (1996)  Mararock / Satasen laina (1997)  Kaikki menee kun sovittelee / Mattiesko Hytönen (1997, vedettiin pois ennen virallista myyntipäivää)  Soneranputsausjenkka (1999)  Umtsi-um (2002)  Annelin silmin / Stressmann (2003)  Aulis Gerlander / Haluan Aidoliksi (2004)  Yllytyshullu / Matti on numero yksi (2004)  Sua rakastan kuin hullu / Uu Pee Ämmät (2006)  Yhden miehen rivitanssi / Digitaalihumppa (2007)  Enkeleitä toisillemme – Äiti (promo, 2008)  Rahamaailma / Kerran jos toisenkin (2009)  Katsastusinssi Nauraa (2011)  Loirinuotiolla (2016) Luettelo Jope Ruonansuun kappaleista 
Filmografia:   Jope Ruonansuun filmografia  Jopet Show Jope Ite
Justin Thorne

Justin Joseph Thorne (s. 13. kesäkuuta 1989 Canyon Country, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on näytellyt mm. sarjoissa Will & Grace ja That's so Raven. Hän on tullut eniten tunnetuksi poikabändistä NLT, johon kuuluvat myös V Sevani, Travis Michael Garland ja Kevin Michael McHale. Thorne tunnetaan nimellä JJ.
Thornen isä on ohjaaja. Hän ohjasi Dolittle 3:n, jossa Thornella oli rooli.
Filmografia

Will & Grace - DDR-lapsi
That's So Raven - Tanssija
Daredevil (film) - leikkivä lapsi
Learn to Hip Hop Volume 2(2003) - Justin Thorne
Learn to Hip Hop Volume 3 (2004) - Justin Thorne
Dr. Dolittle 3 (2006) -  "Juhla" lapsi
Bratz: The Movie (2007) - Justin Thorne
John McEnroe

| John McEnroe |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 16. helmikuuta 1959  Wiesbaden 
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Tennispelaaja
Pituus:  180 cm
Paino:  75 kg
Kätisyys:  vasen
Ammattilaisena:  1978–2010
Palkintorahat:  12 552 132 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  1. (3.3.1980)
Turnausvoittoja:  77
Voitot/tappiot:  881–198
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  semifinaalissa 1983
Ranskan avoimet:  finaalissa 1984
Wimbledon:  voitto 1981, 1983, 1984
Yhdysvaltain avoimet:  voitto 1979, 1980, 1981, 1984
Nelinpeli
Paras sijoitus:  1  (3. tammikuuta 1983)
Voitot/tappiot:  543–103
Aiheesta muualla
ITF
ATP
John Patrick McEnroe, Jr. (s. 16. helmikuuta 1959 Wiesbaden, Länsi-Saksa) on entinen yhdysvaltalainen tennispelaaja. McEnroe voitti urallaan seitsemän grand slam -turnausta: kolme Wimbledonissa ja neljä Yhdysvaltain avoimissa. Hänet valittiin tenniksen Hall of Fameen vuonna 1999.
Pitkäaikainen maailmanlistan ykköspelaaja McEnroe tunnettiin taituruudestaan ja pallokosketuksestaan etenkin lentopelissä. Hän oli myös pahamaineisen äkkipikainen ja räyhäsi usein tuomareille mielestään virheellisistä tuomioista.
Elämä ja ura

McEnroe syntyi Wiesbadenissa, Länsi-Saksassa, missä hänen isänsä palveli Yhdysvaltain ilmavoimissa. Perheen muutettua Queensiin, New Yorkiin, McEnroe alkoi pelata tennistä kahdeksanvuotiaana. Hän voitti Ranskan avoimen turnauksen nuorten sarjan vuonna 1977 ja pääsi aikuisten turnauksessa toiselle kierrokselle. Wimbledonissa samana kesänä hän selvisi välieriin nuorimpana pelaajana sataan vuoteen. McEnroe ryhtyi ammattipelaajaksi vuoden 1978 lopulla. Seuraavana vuonna hän voitti ensimmäisen grand slam -turnauksensa Yhdysvaltain avoimissa.
McEnroe oli maailmanlistan ykkönen niin kaksin- kuin nelinpelissäkin. Kaksinpelin maailmanlistan top-10:ssä hän oli yhdeksän vuoden ajan ja ykkösenä 170 viikkoa. Hänen ammattilaisuransa saldo kaksinpelissä oli 877–198.
McEnroe muistetaan kaksinkamppailuistaan Björn Borgia, Jimmy Connorsia ja Ivan Lendliä vastaan. Borgin hän voitti kolme kertaa miesten neljässä grand slam -finaalikohtaamisessa.
McEnroe voitti urallaan kaksinpelissä 77 turnausta ja nelinpelissä 72, joista Peter Flemingin kanssa 52. Wimbledonin hän voitti kolme kertaa. Näistä hän voitti vuonna 1979 kaksinpelissä 10 ja nelinpelissä 16 turnausta. Vuonna 1984 hän voitti 85 ottelustaan 82, ja voitti muun muassa kolmannen Wimbledon-mestaruutensa. Sen jälkeen hän ei enää saavuttanut entistä tasoaan. Davis Cup -mestaruuksia McEnroella on viisi vuosien 1978–1992 ajalta.
Vuonna 2006 McEnroe kävi vielä 46-vuotiaana voittamassa SAP Openin nelinpelin San Joséssa Kaliforniassa Jonas Björkmanin parina. Hän on tennisuransa jälkeen toiminut muun muassa Yhdysvaltain Davis Cup -joukkueen kapteenina ja Yhdysvaltain television tenniskommentaattorina sekä esiintynyt elokuvissa ja kirjoittanut kirjoja.
Vuonna 2017 valmistunut Björn Borgin elämäkertaelokuva Borg/McEnroe kertoo aikansa huippupelaajien välisestä taistosta, joka huipentuu vuoden 1980 Wimbledonin tennisturnaukseen. McEnroeta näyttelee Shia LaBeouf.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta John McEnroe Wikimedia Commonsissa
Joseph Paul Franklin

Joseph Paul Franklin (alun perin James Clayton Vaughan Jr.; 13. huhtikuuta 1950 Mobile, Alabama – 20. marraskuuta 2013 Bonne Terre, Missouri) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, joka teki murhia eri osavaltioissa rasistisen ideologian innoittamana.
Franklin kiersi Yhdysvaltoja vuosina 1977–1980 ampuen väijyksistä uhreja, joiksi hän valitsi erityisesti afroamerikkalaisia, juutalaisia ja pariskuntia, joiden osapuolet edustivat eri etnisyyksiä. Hän teki samalla runsaasti pankkiryöstöjä ja monia epäonnistuneita murhayrityksiä. Franklin tunnusti tehneensä vähintään 22 murhaa. Murhayritysten uhreiksi joutuivat muiden muassa rikoksen seurauksena halvaantunut Larry Flynt ja Vernon Jordan. Franklin pyrki rikoksillaan innoittamaan aatetovereitaan väkivaltaan.
Tausta

Franklin varttui vähävaraisessa kodissa, jonka alkoholisoitunut isä hylkäsi perheensä pojan ollessa 8-vuotias. Teini-ikäisenä hän oli syvästi uskonnollinen ja kuului televankelista Garner Ted Armstrongin johtamaan Worldwide Church of Godiin. Franklin keskeytti high schoolin vuonna 1967. Vuosi myöhemmin hän meni naimisiin 16-vuotiaan Bobbie Louise Dormanin kanssa. Myöhemmin vaimo kertoi miehen olleen väkivaltainen, ja pariskunta erosikin neljän kuukauden avioliiton jälkeen. Franklin solmi vuosia myöhemmin toisen avioliiton.
Franklin liittyi Ku Klux Klaniin, American Nazi Partyyn ja National States' Rights Partyyn. Hän oli kiinnostunut valkoisesta ylivallasta teini-ikäisestä saakka. 1960-luvun lopussa hän alkoi käyttää vaatetuksessaan hakaristejä, harjoitella natsitervehdyksiä ja tutkia rasistista kirjallisuutta. Franklinista otettiin 18. syyskuuta 1970 valokuva, jossa hän pukeutui natsiunivormuun mielenosoituksessa Golda Meirin vierailua vastaan. Hän vaihtoi nimensä 26-vuotiaana osoittaakseen kunnioitusta Benjamin Franklinia ja Joseph Goebbelsia kohtaan.
Rikokset

Kesällä 1976 Franklin pahoinpiteli pippurisumutteella pariskunnan, jonka osapuolet edustivat eri etnisyyksiä. Tämä on hänen ensimmäinen tiedossa oleva väkivaltarikoksensa. 29. heinäkuuta 1977 Franklin teki Tennesseessä pommi-iskun synagogaan, joka tuhoutui. 7. elokuuta 1977 hän ampui 23-vuotiaat Alphonse Manningin ja Toni Schwennin, jotka seurustelivat ja edustivat keskenään eri etnisyyksiä. Franklin vietti kiertävää elämää liikkuen osavaltiosta toiseen eri henkilöllisyyksillä esiintyen. Hän vaihtoi usein autoa ja muutti ulkonäköä välttääkseen kiinnijäämisen. Rikossarjansa aikana Franklin teki toistuvia pankkiryöstöjä vuodesta 1977 lähtien.
Franklin ampui synagogasta poistuvan 42-vuotiaan Gerald Gordonin tämän vaimon ja kolmen lapsen edessä St. Louisissa Missourissa 8. lokakuuta 1977. Helmikuussa 1978 hän murhasi Atlantassa 22-vuotiaan Johnny Brookshiren ja ampui myös tämän valkoista tyttöystävää Joy Williamsia, joka halvaantui. 6. maaliskuuta 1978 Franklin ampui Larry Flyntia tämän ollessa Lawrencevillessa Georgiassa vastaamassa syytteisiin siveettömyydestä. Flynt halvaantui vyötäröstä alaspäin. Franklin oli raivostunut Flyntille nähtyään joulukuussa 1975 Hustlerissa kuvia pariskunnasta, jonka mies oli musta ja nainen valkoinen. 29. heinäkuuta 1978 hän ampui Pizza Hut -ravintolassa Bryant Tatumia ja tämän tyttöystävää Nancy Diane Hiltonia. Tatum menehtyi. Franklin ampui 29-vuotiaan Harold McIverin Taco Bell -ravintolassa Georgian Doravillessa 12. heinäkuuta 1979 ja Raymond Taylorin Burger King -ravintolassa Virginian Falls Churchissa 18. elokuuta 1979.
21. lokakuuta 1979 Franklin ampui 42-vuotiaan Jesse Taylorin ja 31-vuotiaan Marian Vera Bressetten Oklahoma Cityssa. 5. joulukuuta 1979 hän murhasi 15-vuotiaan prostituoidun Mercedes Mastersin. 8. tammikuuta 1980 hän murhasi pikaruokaravintolassa 22-vuotiaan Lawrence Reesen, ja 14. tammikuuta 1980 hän ampui myymälässä Indianapolisissa lasin läpi 19-vuotiaan Leo Thomas Watkinsin. Huhtikuussa 1980 Franklin muutti vaimonsa luota pois. 2. toukokuuta 1980 hän murhasi liftari Rebecca Bergstromin Wisconsinissa. Bergstromin murhan motiivi oli tämän seurustelu jamaikalaisen kanssa. 29. toukokuuta 1980 Franklin ampui kansalaisoikeusliikkeen johtohahmo Vernon Jordania Fort Waynessa Indianassa. Hän odotteli Jordania, joka haavoittui vakavasti poistuttuaan hotellistaan ja jouduttuaan Franklinin tähtäimeen. Franklin tappoi 14-vuotiaan Darrell Laynen ja tämän 13-vuotiaan serkun Dante Evans Brownin Cincinnatissa 8. kesäkuuta 1980. Hän oli ollut alueella väijymässä ja alun perin etsiskelemässä pariskuntaa. 15. kesäkuuta 1980 Franklin murhasi 22-vuotiaan Arthur Smothersin ja 16-vuotiaan Kathleen Mikulan Pennsylvanian Johnstownissa. 25. kesäkuuta 1980 hän murhasi Washingtonin Pocahontasissa kyytiinsä liftanneet Nancy Santomeron ja Vicki Durianin. 20. elokuuta 1980 hän murhasi Salt Lake Cityssa 20-vuotiaan Ted Fieldsin ja 18-vuotiaan David Martinin. Uhrit olivat ystävyksiä, jotka olivat lenkkeilemässä Franklinin huomatessa heidät.
Kiinnijääminen ja oikeuskäsittelyt

Franklin pidätettiin Florencessa Kentuckyssa 24. syyskuuta 1980. Poliisi oli huomannut aseen hänen autossaan, ja autosta löydettiin murhasarjaan viitanneita todisteita. Franklinin onnistui paeta poliisiasemalta, mutta hänet jäljitettiin Lakelandiin Floridaan, jossa FBI pidätti hänet 28. lokakuuta 1980. Franklin oli keromansa mukaan tehnyt ainakin 22 murhaa, 16 pankkiryöstöä ja kaksi synagogiin kohdistunutta pommi-iskua.
Franklin kertoi tavoitelleensa rotusodan aloittamista. Hän koki "valkoisen rodun" eloonjäämisen olevan uhattuna ja vertasi itseään yhdysvaltalaiseen sotilaaseen Vietnamissa. Hän myös toivoi muiden valkoisen ylivallan kannattajien ryhtyvän jäljittelemään häntä. Franklin vastasi moniin syytteisiin sekä liittovaltion että eri osavaltioiden tasolla. Rasismi ohjasi vahvasti hänen toimintaansa edelleen, sillä hän esimerkiksi kieltäytyi ottamasta puolustuksensa tueksi mustia todistajia. Franklin sai monia elinkautistuomioita. Afroamerikkalaisten ryhmä puukotti häntä 3. helmikuuta 1982, mutta hän selviytyi. Missourissa tehdystä Gerald Gordonin murhasta Franklin sai 27. helmikuuta 1997 kuolemantuomion.
Larry Flynt vastusti Franklinin teloitusta ja yritti estää sen viime hetken oikeustoimilla. Tämä johtui Flyntin vahvasta periaatteellisesta kuolemanrangaistuksen vastaisuudesta. Sanojensa mukaan hän ei välittänyt Franklinista eikä tätä ajatellut. Franklin teloitettiin myrkkyruiskeella marraskuussa 2013.
Vaikutus yhteiskuntaan

Uusnatsi William Luther Pierce omisti romaaninsa Hunter (1989) Franklinille. Teos käsittelee etnisten ryhmien rajat ylittävien pariskuntien, juutalaisten ja poliitikkojen murhaamista.
John E. Douglas ja Mark Olshaker julkaisivat Franklinista kirjan The Killer’s Shadow: The FBI’s Hunt for a White Supremacist Serial Killer (2020). He määrittelivät Franklinin yksinäiseksi sudeksi, jonka edustamat ääri-ilmiöt kuitenkin olivat pysyneet voimissaan, sillä Yhdysvalloissa viranomaiset katsoivat valkoisen ylivallan edelleen aiheuttavan vakavan terrorismin uhan.
Joona (täsmennyssivu)

Joona voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Joonan kirja, Vanhan testamentin kirja
profeetta Joona, Vanhan testamentin Joonan kirjassa esiintyvä profeetta
Joona, Raamatun profeetta Joonan nimestä johtuva miehen etunimi
Joona Hubahamilainen (k. 327), persialainen munkki, kristitty marttyyri ja pyhimys
Joona, Terapia-yhtyeen albumi
Joona, sukunimenä:
Lauri Joona (s. 1996), suomalainen ralliautoilija.
Johanna Halkoaho

Johanna Halkoaho matkalla Budapestin EM-kilpailuihin 1998.
Johanna Miia Maria Halkoaho (s. 13. tammikuuta 1977 Suodenniemi) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen yleisurheilija. Nuorempana seitsenottelua harrastanut Halkoaho erikoistui sittemmin  pituushyppyyn ja 100 metrin aitoihin.  Halkoahon seura oli Suodenniemen Urheilijat ja uran viimeiset vuodet häntä valmensi Anatoli Mihailov. Johanna lopetti aktiiviuransa kauteen 2009.
Seitsenottelusta aitoihin ja pituushyppyyn

Halkoaho saavutti hopeaa seitsenottelussa ja pronssia pituudessa 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 1996. Seuraavana vuonna hän sai pronssia 100 metrin aidoissa alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa Turussa. Budapestin EM-kilpailuissa 1998 Halkoaho hyppäsi naisten pituuden karsinnassa edelleen voimassa olevan ennätyksensä ja 22-vuotiaiden Suomen ennätyksen 679. Loppukilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi.
Seitsenottelusta aitoihin ja pituushyppyyn > Sisäratojen kaikkien aikojen SM-ykkönen

Halkoaho on voittanut naisten pituushypyn ulkoratojen Suomen mestaruuden vuosina 1997, 1999, 2001 ja 2003 sekä sisäradoilla 1997, 1998, 2000, 2001, 2002, 2003 ja 2005. Sadan metrin aitojen Suomen mestari hän on vuosilta 1997, 1998, 2002, 2003, 2004, 2006, 2007, 2008 ja 2009. Sisäradoilla Halkoaho on voittanut 60 metrin Suomen mestaruuden vuonna 1998 sekä 60 metrin aitojen mestaruuden 1997, 2002, 2003, 2005, 2006, 2007, 2008 ja 2009. Ulkoratojen Suomen mestaruuksia Halkoaholla on yhteensä 13 kappaletta ja sisäratojen Suomen mestaruuksia 16 kappaletta. Halkoaho on eniten sisäratojen Suomen mestaruuksia voittanut yleisurheilija.
Ennätyksiä

100 metrin aidat: 13,15 (2007)
Pituushyppy: 679 (1998), myös 22-vuotiaiden pituuden voimassa oleva SE
Hänellä on lisäksi nimissään 19-vuotiaiden (643) pituuden sisäratojen SE.
Koulutus

Halkoaho valmistui tradenomiksi vuonna 2002 ja käsityön opettajaksi vuonna 2007. Hän on opiskellut luokanopettajaksi Turun yliopistossa, ja loppuvuonna 2007 hyväksyttiin hänen pro gradu -tutkielmansa Unelmien koulupihat - Vertailu 2. ja 6. luokan oppilaiden näkemyksistä maaseutu- ja kaupunkikoulussa. Nykyisin hän työskentelee luokanopettajana Espoossa.
Johanna Halkoaho Paavo Nurmen kisoissa 2009
Jarilo

Jarilo (kyrillisin kirjaimin Ярило, myös Jarovit tai Gerovit, Serbiassa ja Kroatiassa joskus Jura, Juraj tai Djorde) oli slaavilaisessa mytologiassa kasvillisuuden, hedelmällisyyden ja kevään jumala. Hänet yhdistettiin myös sodankäyntiin ja sadonkorjuuseen.