stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Linda Jakobson
Teoksia ja keskeisiä julkaisuja

Linda Jakobson: Mureneva muuri. Vuosi kiinalaisena. Helsinki: Kirjayhtymä, 1988. ISBN 951-26-3256-X
Linda Jakobson: Päätöksenteko Kiinan kansantasavallassa. Helsinki: Kauppa- ja teollisuusministeriö, 1990.
Linda Jakobson: Miljoona totuutta. Vuosikymmen Kiinassa. Helsinki: Kirjayhtyma, 1997. ISBN 951-26-4197-6
Linda Jakobson – Marja Sarvimäki: Perinteen taika. Nykyaika Kiinassa, Etelä-Koreassa ja Japanissa. Helsinki: WSOY, 2001. ISBN 951-0-25549-1
Linda Jakobson: Kiinan ja Itä-Aasian merkitys Suomelle. Teoksessa: Tuovi Allen (toim.) Askelmerkit tulevaisuuteen. Suomi 2015 -ohjelman loppuraportti, Helsinki: Edita 2003. ISBN 951-37-4100-1
Linda Jakobson: Kiinan vaikeat valinnat. Yhteiskunnallisen murroksen tiellä. Helsinki: Edita (Sitra) 2005. ISBN 951-37-4448-5
Linda Jakobson (ed.): Innovation with Chinese Characteristics. High-Tech Research in China. Hampshire: Palgrave Macmillan 2007. ISBN 978-0230006928
Aiheesta muualla

Kiina-ilmiö on nähtävä myös mahdollisuutena. Kansan Uutisten haastattelu 2003[vanhentunut linkki]
Naisemme Kiinassa. Kotilieden haastattelu 2004[vanhentunut linkki]
Kiinan vaikeat valinnat. Radio86:n haastattelu 2006
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Suomi (KANTO)
Jambinen pentametri

Jambinen pentametri on runomitta, jossa pentametri- eli viisimittasäkeet koostuvat viidestä jambisesta runojalasta, eli siinä painolliset ja painottomat tavut vuorottelevat. Se on nouseva mitta, jossa säe alkaa yksitavuisella, painottomalla sanalla. Suomenkieliseen jambi-mittaan on vakiintunut väljennys, jossa säkeen alussa voi esiintyä myös kolmitavuinen sana. Tätä käytäntöä kutsutaan jambiseksi inversioksi.
Jambinen pentametri on perinteisessä englantilaisessa runoudessa eniten käytetty mitta ja esimerkiksi William Shakespearen sonetit on kirjoitettu jambisella pentametrillä.
Esimerkki

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Paino | x | / | x | / | x | / | x | / | x | / |
| Tavu | Thou | art | more | love- | -ly | and | more | tem- | -pe- | -rate |
|  | O- | let | su- | loi- | sem- | pi | tyy- | nem- | pi |  |
Janokeskus

Hypotalamuksen sijainti ihmisen aivoissa
Janokeskus on selkärankaisten väliaivojen hypotalamuksessa oleva alue, joka aistii elimistön nestetasapainotilaa.
Janokeskuksessa on hermosoluja eli osmoreseptoreja, jotka reagoivat veren osmoottisen väkevyyden muutoksiin, varsinkin natriumioniväkevyyden muutoksiin. Väkevyydessä tapahtuvien muutosten mukaan janokeskus välittää aivoille janontunteen voimistumista tai vähentymistä.
Never Alone (videopeli)

| Never Alone |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Upper One Games, E-Line Media
Julkaisija:  Upper One Games, E-Line Media
Jakelija:  Steam, GOG.com, Humble Store, Nintendo eShop, Microsoft Store, Google Play, App Store, PlayStation Store ja Epic Games Store
Pelimoottori:  Unity
Julkaistu:  2014
Lajityyppi:  Tasohyppelypeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: 10 vuotta tai vanhempi  USK 6 
Alusta:  Xbox One, PlayStation 4, Microsoft Windows, macOS, Android, iOS, Linux ja Wii U
Jakelumuoto:  Digitaalinen jakelu ja digitaalinen lataus
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Never Alone eli Kisima Inŋitchuŋa on Upper One Gamesin ja E-Line Median yhteistyössä kehittämä ja julkaisema sivulta kuvattu tasohyppelypeli, joka julkaistiin vuonna 2014. Peli on yksi ensimmäisiä iñupiatien kanssa yhteistyössä tehdyistä videopeleistä. Pelin kehitettiin yhteistyössä Alaskan Cook Inletin alueen alkuperäisasukkaiden heimoneuvoston kanssa, ja kehittäjän mukaan työhön osallistui yli 40 alkuperäisasukasta.
Never Alone seuraa iñuapit-pikkutytön Nunan ja hänelle seuraa pitävän napaketun tarinaa. Pelin aikana Nuna selvittää hänen kylänsä tuhonneen myrskyn lähdettä. Matkan aikana häntä auttavat henkiolennot, joihin napaketulla on yhteys. Nunalla ja napaketulla on pelissä eri vahvuudet, ja pelaaja pelaa pelin aikana molempien hahmojen roolissa. Pelaaja kerää pisteiden sijaan lyhyitä dokumenttivideoita, joilla iñupiatit kertovat kulttuuristaan, historiastaan ja elämäntavastaan. Peli pyrkii viestimään myös ilmastonmuutoksesta ja ympäristönsuojelusta.
Palkinnot

Peli voitti vuoden 2015 BAFTA Games Awardin parhaan debyyttipelin palkinnon. Lisäksi vuonna 2015 Games for Change Awardsin palkitsi pelin vuoden parhaana pelinä ja vuoden vaikutuksellisimpana pelinä.
Yrjö Neuvo

| Yrjö Neuvo |
| --- | --- |
 Yrjö Neuvo Turun kirjamessuilla 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1943 (ikä 81) Turku
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  tutkimusjohtaja, teknologiajohtaja, sähkötekniikan professori, tutkimusprofessori (1984–1992)
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Teknillinen korkeakoulu Cornellin yliopisto
Instituutti:  Aalto-yliopisto Suomen Akatemia Tampereen teknillinen yliopisto
Oppilaat:  Olli Simula
Tutkimusalue:  digitaalinen signaalinkäsittely
Palkinnot:  IEEE fellow Tekniikan kunniatohtori
Yrjö Aunus Olavi Neuvo (s. 21. heinäkuuta 1943 Turku) on digitaaliseen signaalinkäsittelyyn ja sen sovelluksiin erikoistunut tekniikan tohtori, joka on toiminut sekä yliopistomaailmassa että myöhemmin Nokian radiopuhelinkehityksessä.
Yrjö Neuvon erityisiä vahvuuksia ovat suuntautuminen sekä tekniikkaan että ihmisiin ja toiminta sekä tutkimuspuolella että yritysmaailmassa. Uransa aikana Neuvo on luonut yhteyksiä hyvin moniin tahoihin sekä yliopistomaailmassa, yritysmaailmassa, kansainvälisissä tutkimusyhteisöissä että yhdistyksissä.lähde?
Elämäkerta

Yrjö Neuvon isä oli tehtaanjohtaja ja professori Olavi Neuvo ja hänen äidinisänsä akateemikko Yrjö Väisälä. Elämänuransa kannalta keskeisen tutkintonsa Neuvo suoritti ASLA-Fulbright-stipendiaattina Cornellin yliopistossa Yhdysvalloissa. Sen jälkeen hänet valittiin vuonna 1976, 33-vuotiaana, Tampereen teknillisen yliopiston sähkötekniikan professoriksi. Professorikaudellaan hän kehitti signaalinkäsittelyä ja sen sovelluksia esimerkiksi terveystutkimukseen.
Neuvo toimi Suomen Akatemian rahoittamana tutkijaprofessorina kauden 1984–1994, jonka jälkeen Neuvolle räätälöitiin pysyvä tutkimusprofessuuri, mutta hän ei ottanut sitä vastaan, kun Jorma Ollila pyysi häntä 1993 Nokian tutkimusjohtajaksi. Martti Häikiön ja Essi Ylitalon laatimassa Neuvon elämäkerrassa Bit bang rinnastuu tästä eteenpäin henkilöhistoriallinen ja yrityshistoriallinen menestystarina. Neuvo korostaa menestyksen syntyvän monitieteellisen tutkimuksen avulla.
Yrjö Neuvo on julkaissut yli 400 tekniikan alan artikkelia. Hänellä on useita patentteja. Hän on ohjannut yli 30 tekniikan alan väitöskirjatyöntekijälle. Professori Neuvo on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1989 ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1993. Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä pikkuplaneetta 1938 DN nimettiin vuonna 1991 Yrjö Neuvon mukaan 2898 Neuvoksi. Yrjö Neuvon keskimmäisen etunimen mukaan on nimetty pikkuplaneetta 1480 Aunus.
Neuvo on myös saanut IEEE:n fellow-arvon.
Uran vaiheita

Diplomi-insinööri ja tekniikan lisensiaatti, Teknillinen korkeakoulu
Cornellin yliopisto 1971–1973, Ph.D. (EE)
Yliopistomaailmassa tutkijana ja professorina 1974–1980
Vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa, Santa Barbarassa 1981–1982
Tampereen teknillisen korkeakoulun, nykyisen Tampereen teknillisen yliopiston professori 1976–1992
Suomen Akatemian tutkijaprofessori 1984–1992
Nokian palveluksessa mm. teknologiajohtajana 1993–2005
Vuodesta 2006 Aalto-yliopiston (Teknillisen korkeakoulun) tutkimusjohtaja
Kirjallisuutta

Häikiö, Martti – Ylitalo, Essi: Bit bang: Yrjö Neuvo ja digitaalinen kumous. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2013. ISBN 978-952-222-443-9
Aiheesta muualla

Rönnqvist, Katariina: Yrjö Neuvo – Neljän uran uurtaja. (Arkistoitu – Internet Archive) Uranuurtaja 28.7.2016.
Yrjö Neuvo Jubilee -seminaari. 3.11.2020.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Tieteilijät:  DBLP  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  ORCID
Janette

| Janette |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  15. marraskuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Janina, Janika, Janita, Janetta
Vastineita eri kielissä:  Janet
Nimen alkuperä:  –
Infobox OKNimi-testi OK: 
Janette on naisen etunimi. Janeten nimipäivä on 15. marraskuuta vuodesta 1995. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi oli Suomessa annettu noin 2940 naiselle
Ulkomailla vastaava nimi on myös Janet.
Tunnettuja Janetteja

Janette Aarnio, suomalainen koripalloilija
Janette Broman, Miss Suomi 2002
Janette Fishell, yhdysvaltalainen urkuri ja säveltäjä
Janette Turner Hospital, australialais-yhdysvaltalainen kirjailija
Janette Lepistö, suomalainen pesäpalloilija
Janette Scott, brittiläinen näyttelijä
Janette Vänttinen, estejuoksija
Janette Ylisoini, painonnostaja ja voimanostaja
Ian Newton

Ian Newton (s. 1940) on englantilainen lintutieteilijä.
Newton oli kiinnostunut linnuista jo lapsena Derbyshiressä. Teini-ikäisenä hän viehättyi erityisesti peipoista. Hän opiskeli Bristolin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi peippojen käyttäytymisestä Oxfordin yliopistosta. Hän johti varpushaukan populaatiobiologiatutkimusta Etelä-Skotlannissa 27 vuoden ajan, ja tutki myös nokkavarpusten aiheuttamia vahinkoja hedelmätarhoissa. Myöhemmin hän on tutkinut myös hanhien ekologiaa ja torjunta-aineiden aiheuttamia muutoksia petolintujen elimistössä.
Ennen eläkkeelle jäämistään Newton toimi vanhempana tutkijana Ison-Britannian Natural Environment Research Councilissa. Hän on toiminut Monks Wood Research Stationin Avian Biology Sectionin johtajana 1989–2000, The Peregrine Fundin hallituksen puheenjohtajana, Kuninkaallisen Lintujensuojeluneuvoston (Royal Society for the Protection of Birds) puheenjohtajana, ja Oxfordin yliopiston vierailevana lintutieteen professorina. Hän on myös toiminut British Ornithologists' Unionin ja British Ecological Societyn puheenjohtajana.
Newtonille on myönnetty useita kunnianosoituksia, hän on muun muassa Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen (1999) ja Royal Societyn jäsen (1994), hänelle on myönnetty RSPB:n Kultainen mitali, BTO:n Union Medal, sekä American Ornithologists' Unionin Elliott Coues Award.
Teoksia

Finches (1972)
The Sparrowhawk (1986). T & A.D. Poyser. ISBN 0 85661 041 0
Population Limitation in Birds (1998)
The Speciation and Biogeography of Birds (2003)
The Ecology of Bird Migration (2007)
Bird Migration (2010). Collins New Naturalist Library.
Käännös suomeksi
Jussi Jalonen

Jussi Jalonen (s. 16. marraskuuta 1975 Rauma) on suomalainen historioitsija ja tietokirjailija. Hän on Oulun yliopiston sosiaali- ja kulttuurihistorian dosentti.
Jalonen on julkaissut muun muassa jääkärieversti Eino Polónin elämäkerran sekä kirjoittanut artikkelin suojelupoliisin ja puolustusministeriön rahoittamaan tutkimukseen, joka on ilmestynyt Suomi, terrorismi, Supo -nimisenä kirjana. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa hän oli keskustan ehdokkaana Tampereella. Hän sai 31 ääntä eikä tullut valituksi.
Vuonna 2018 Tieteentekijöiden liitto valitsi Jalosen Vuoden tieteentekijäksi.
Teokset

Haavoitettu ritari – jääkärieversti, Mannerheim-ristin ritari Berndt Eino Edvard Polónin elämä, Kustannusyhtiö Apali Oy, 2008. ISBN 978-952-5026-75-7.
On Behalf of the Emperor, On Behalf of the Fatherland. Finnish Officers and Soldiers of the Russian Imperial Life-Guard on the Battlefields of Poland, 1831, väitöskirja, 2014,  ISBN 978-952-93-3751-4.
Vapaaehtoiset – viisi tarinaa vieraisiin sotiin osallistuneista suomalaisista, Amanita-kustannus, 2015. ISBN 978-952-5330-74-8.
Summan tarina - talvisodan ratkaisutaistelun ihmiset ja historia, Suomalainen Kirjallisuuden Seura, 2017. ISBN 978-952-222-829-1.
Ayn Rand – kapitalismin valtiatar, Gaudeamus, 2019. ISBN 978-952-345-028-8.
Aiheesta muualla

Jussi Jalonen Twitterissä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Puola 
Muut:  IdRef
Saara Nevanlinna

Saara Marjatta Nevanlinna (o.s. Maljanen; 19. lokakuuta 1917 Kotka – 1. joulukuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen filologi, joka toimi Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan englantilaisen filologian professorina vuosina 1982–1984. Nevanlinna osallistui aktiivisesti keskiaikaisten tekstien julkaisuryhmään.
Nevanlinna oli aktiivinen partiolainen, ja hän toimi muun muassa kansainvälisen partiotyttöjen toimintakeskuksen Our Chalet -komitean jäsenenä vuosina 1966–1975.
Saara Nevanlinnan puoliso oli veriryhmägeneetikko, professori Harri Nevanlinna.
Teoksia

The Northern Homily Cycle: The Expanded Version in MSS Harley 4196 and Cotton Tiberius E VII (3 osaa).
St. Katherine of Alexandria: The late Middle English prose legend in Southwell Minster MS 7 (toimittanut yhdessä Irma Taavitsaisen kanssa). ISBN 0-85991-391-0
Kirjallisuutta

Pahta, Päivi – Taavitsainen, Irma – Kahlas-Tarkka, Leena (toim.): “As Who Say" – Many Happy Returns: Essays in Honour of Saara Nevanlinna.  Helsinki:  University of Helsinki, 1992.  ISBN 952-90-4176-4
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat  Vatikaani 
Muut:  IdRef
Nastola

| Nastola> Entinen kunta – nykyiset kunnat: Lahti |
| --- | --- |

 vaakuna :  sijainti 
Sijainti:  60°56′55″N, 025°55′50″E
Maakunta:  Päijät-Hämeen maakunta
Seutukunta:  Lahden seutukunta
Kuntanumero:  532
Hallinnollinen keskus:  Nastolan kirkonkylä
Perustettu:  1869
– emäpitäjä:  Hollola
Liitetty:  2016
– liitoskunnat:  Lahti Nastola
– syntynyt kunta:  Lahti
Pinta-ala:  362,86 km²  (1.1.2015)
– maa:  324,18 km²
– sisävesi:  38,68 km²
Väkiluku:  14 835   (31.12.2015)
– väestötiheys:  45,76 as./km² (31.12.2015)
Nastolan kunnantalo.
Nastola on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Päijät-Hämeen maakunnassa. Se oli Lahden itäinen rajanaapurikunta. Nastolassa asui 14 835 asukasta 31.12.2015, ja sen pinta-ala oli maanmittauslaitoksen mittausten mukaan 362,86 km², josta 324,18 km² oli maata ja loput 38,68 km² sisävesialueita. Nastolan naapurikuntia olivat Asikkala, Heinola, Hollola, Iitti, Lahti ja Orimattila.
Vapaa-ajan asuntoja Nastolassa on 1 545.
Maantiede

Nastolan maisemaa hallitsevat harjut. Nastolan eteläosan halki kulkee Ensimmäinen Salpausselkä, ja pohjoisessa sen alue ulottuu Toiselle Salpausselälle. Ensimmäinen Salpausselkä madaltuu lännestä tullessaan Villähteen kohdalla kahdeksi matalahkoksi, asutuksen ja viljelysten peittämäksi rinnakkaisselänteeksi. Näistä korkeampi on muodostunut Baltian jääjärven ja matalampi Yoldiameren tasoon. Nastolan kirkonkylän kohdalla selänne kohoaa ja paisuu laajaksi tasalaeksi, joka ulottuu 145 metriä merenpinnan yläpuolelle. Uudenkylän kohdalla harju kapenee jyrkkärinteiseksi valliksi ja madaltuu jälleen itään päin kuljettaessa. Salpausselkien välissä kulkee useita harjumuodostumia likimain kohtisuoraan niitä vastaan. Näistä huomattavin alkaa Kymijärven pohjoispuolelta ja kulkee Heinolan radan suuntaisesti Heinolan puolelle. Tällä harjujaksolla on Nastolan korkein maastonkohta, 177 metrin korkeudelle merenpinnasta ulottuva Vahteristonmäki.
Nastolan järvialue Salpausselkien välissä kuuluu Kymijoen vesistöön. Järvialueen keskusjärvi on Salajärvi, josta vedet virtaavat Ruuhijärveen ja edelleen Sylvöjärveen, josta alkaa Arrajärveen purkautuva Arrajoki. Arrajärven pohjoisosasta vedet juoksevat Iitin puolelle ja Kymenkäänteen kautta Kymijokeen. Salpausselän eteläpuolelta alkavat joet ja purot virtaavat etelään kohti Suomenlahtea.
Liikenne

Nastolaan pääsee rautateitse Lahti-Kouvola-radalla kulkevalla taajamajunalla. Nastolan aseman lisäksi Villähteelle ja Uuteenkylään avattiin uudet asemat vuonna 2010. Arkisin radalla kulkee seitsemän taajamajunavuoroa sekä Lahden että Kouvolan suuntaan. Junamatka Helsinkiin kestää Lahden oikoradan avauduttua 66 minuuttia. Nastola sijaitsee valtatie 12:n varrella, joka kulkee leveäkaistatienä Lahdesta Nastolan Uuteenkylään. Lisäksi Nastolaan kulkee säännöllinen bussiliikenne Lahdesta.
Nastolan luoteiskulman kautta kulkevat valtatiet 4 ja 5 Heinolan kautta Jyväskylän ja Mikkelin suuntiin sekä Lahti–Heinola-rata, jolla on ainoastaan tavarajunaliikennettä.
Liikenne > Etäisyyksiä Nastolasta

Heinola 35 km
Helsinki 110 km
Jyväskylä 170 km
Kouvola 50 km
Lahti 10 km
Mikkeli 130 km
Tampere 135 km
Politiikka

Nastolan viimeisenä kunnanjohtajana toimi Pauli Syyrakki. Kunnanhallituksen puheenjohtaja oli Reijo Savurinne (sd.) ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana toimi Reijo Oksanen (kok.).
Kunnanvaltuuston suurin puolue oli Sosiaalidemokraatit 13 valtuustopaikallaan. Muut valtuustopaikat jakautuivat seuraavasti:
Kokoomus 11, Keskusta 10, Vasemmistoliitto 2, Kristillisdemokraatit 4 ja Perussuomalaiset 3.
Historiaa > Kuntaliitos

Nastolan kunnanvaltuusto päätti kokouksessaan 26. tammikuuta 2015 äänin 22-21 kuntaliitoksesta Lahden kanssa. Yhdistyminen tapahtui virallisesti vuoden 2016 alussa.
Seurakunnat

Nastolassa toimivat mm.
Väestönkehitys

Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2013 tilanteen mukainen.
| Nastolan väestönkehitys 1980–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1980 | 1980 |    | 13 864 | 13 864 |
| 1985 | 1985 |    | 14 472 | 14 472 |
| 1990 | 1990 |    | 15 121 | 15 121 |
| 1995 | 1995 |    | 14 919 | 14 919 |
| 2000 | 2000 |    | 14 735 | 14 735 |
| 2005 | 2005 |    | 14 790 | 14 790 |
| 2010 | 2010 |    | 14 994 | 14 994 |
Lähde: Tilastokeskus.
Kylät ja kulmakunnat

Nastolassa on 12 henkikirjakylää (tieto vuodelta 1973):
| --- | --- |
 Ahtiala  Arrajoki  Immilä  Koiskala  Kuivanto  Lankila :  Nastola  Pyhäntaka  Ruuhijärvi  Uusikylä  Vanaja  Villähde 
Kulmakuntia Nastolassa ovat Kirkonkylä, Rakokivi, Seesta- Luhtaanmaa, Järvinen ja Tapiola.
Kouluja

Kukkasen koulu
Männistön koulu, lakkautettu 2017
Kirkonkylän koulu
Rakokiven koulu
Erstan koulu
Villähteen koulu
Tapiolan koulu
Ruuhijärven koulu, lakkautettu
Uudenkylän koulu, lakkautettu 2018
Kanervan koulu, lakkautettu 2016
Kivijärven koulu
Nastopoli -instituutti
Nähtävyyksiä

Immilän mylly
Taidekeskus Taarasti
Matinpalo-museo
Nastolan kotiseutumuseo
Liikuntakeskus Pajulahti
Erstan kartanon makasiini
Nastolan kirkko
Salpausselän parantola
Kaivolan perinnetila
Ristimäen kalmisto
Harakkamäen kalmisto
Skinnarin kalmisto ja asuinpaikka
Leikkolan uhrikalliot
Salajärven Linnakallio
Linnaistensuon luonnonsuojelualue
Kuuluisia nastolalaisia

Pepe Ahlqvist, muusikko
Charme Asserdal, hevonen
Valtteri Bottas, autourheilija
Adelaide Ehrnrooth, kirjailija ja naisasianainen
Johan Casimir Ehrnrooth, ministerivaltiosihteeri
Pertti Jarla, Fingerpori-sarjakuvan piirtäjä
Ilpo Kaikkonen, Laulaja (Idols)
Jalmari Kara, jääkärikapteeni
Arto Kytöhonka, kirjailija ja kustantaja
Henri Laurila, jääkiekkoilija
Lauri Lemettinen, teollisuusneuvos
Veli-Matti Lindström, mäkihyppääjä
Miina Maasola, näyttelijä
Antero Mertaranta, toimittaja
Jukka Nousiainen, muusikko
Olli Oikarinen, muusikko ja televisiojuontaja
Aki Samuli, laulaja, vuoden 2015 tangokuningas
Tuomas Saukkonen, muusikko
Göran Magnus Sprengtporten, eversti, kenraalikuvernööri
Tuukka Temonen, muusikko, ohjaaja
Pasi Viheraho, radiotoimittaja ja videobloggaaja
Carl Henrik Wrede, kuvanveistäjä
Kuuluisia nastolalaisia > Entisen talonpoikaissäädyn valtiopäivämiehet

Tuomas Seppälä, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies 1789, Ahtiala
Henrik Falk, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies 1680, 1682, 1686 ja 1689, Suomen komission jäsen, Villähde
Heikki Erkinpoika Frostman, talonpoikaissäädyn valtiopäivämies 1678, Uusikylä
Juhana Martinpoika, 1617, Villähde
Kartanot

Arrajoen kartano
Erstan kartano
Koiskalan kartano (nyk. Lahden kaupungin alueella)
Orrilan kartano
Seestan kartano
Toivonojan kartano
Uudenkylän kartano
Kulttuuri > Murre

Nastolan alueella puhutun kielen perustana on kaakkoishämäläinen murre, joka kuuluu hämäläismurteisiin. Nastolan murre kuuluu kaakkoishämäläisen murteen Hollolan ryhmään.
Kulttuuri > Vuosittaiset tapahtumat

Rautalankafestarit kesäkuun viimeisenä lauantaina Taidekeskus Taarastissa
Nastolan syysmarkkinat syyskuun ensimmäisenä sunnuntaina
Ruuhijärvi Rockabilly -festivaalit Ruuhijärvellä
Kulttuuri > Ruokakulttuuri

Nastolan pitäjäruoiksi nimettiin 1980-luvulla 
suolalahna, munajuusto, sekarieska, alatoopi, rosolli, uunipaisti, uuniperunat, uunipuuro ja veskunasoppa eli luumukiisseli.
Virkistys

Nastolan alueella sijaitsee useita retkeily- ja virkistyskohteita. Nastolan alueen luontoreittejä ovat muun muassa Salpausselän ladut, Linnaistensuon luontopolku, Lapakiston retkeilyreitistö, yhdysreitit Viilähteen ja Pajulahden suunnasta, yhdysreitit Ahtialan suunnasta, Mustajärven polku, Sammaliston polku, Kalliojärven polku ja Ahvenlamminpolku, Pitkäjärvenpolku, Nastolan metsäpolku sekä Sammalsillan luontopolku.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nastola Wikimedia Commonsissa
Nastolan kunta
Nastolan kunnan kuntakeskustelu (Arkistoitu – Internet Archive)
Tilastokeskus – Nastolan avainluvut
Suomen Sukututkimusseura: Tietoja seurakunnista
| n k Päijät-Hämeen maakunnan kunnat |
| --- | --- |
Nykyiset kunnat:  Asikkala  Hartola  Heinola  Hollola  Iitti  Kärkölä  Lahti  Orimattila  Padasjoki  Sysmä 
Entiset kunnat:  Artjärvi  Heinolan maalaiskunta  Hämeenkoski  Nastola 
Nastolan kylät ja alueet
Arrajoki
Immilä
Järvinen
Kirkonkylä
Koiskala
Lankila
Luhtaanmaa
Pyhäntaka
Rakokivi
Ruuhijärvi
Seesta
Uusikylä
Vanaja
Villähde
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Kartta Lahden kaupungin alueliitoksista. Nastolasta liitettiin Lahteen Ahtialan alue vuonna 1956. Rakokiven eteläpuolisia alueita liitettiin Nastolaan Orimattilasta vuosina 1959, 1979 ja 2016. 1959 Karhusaaren läheinen alue liitettiin Nastolasta Orimattilaan. Nastola yhdistettiin kokonaisuudessaan Lahteen 2016.
Nastolalainen kansallispuku 1800-luvun alusta.
Sari Jankelow

Sari Jankelow
Sarah ”Sari” Jankelow (myös Jankeloff; 5. kesäkuuta 1896 Helsinki – 23. maaliskuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen tanssitaiteilija. Hän edusti pääosin vapaan tanssin tyylisuuntaa.
Jankelow syntyi kuopuksena seitsenlapsiseen juutalaisperheeseen Helsingissä vuonna 1896. Hänen isänsä oli Liettuan Kaunasissa 1840 syntynyt Moses Jankelow ja hänen äitinsä Venäjän Pihkovassa syntynyt Slate Radsevitsch. Hänen sisaruksinaan oli kaksi siskoa ja neljä veljeä, joista yksi tosin kuoli jo ennen Sarin syntymää. Veljistä Samuel Jankelow menestyi kauppiaana, ja hän oli muun muassa kauppaneuvoksena myöhemmin tunnetun Ruben Jaarin isä.
Jankelow kuului Maggie Gripenbergin oppilaisiin vuosina 1913–1917. Hän oli Gripenbergin ensimmäinen oppilas, joka järjesti oman tanssimatinean Helsingissä vuonna 1917. Muut oppilaat, kuten Taina Helve, Mary Hougberg, Marianne Pontán, Wini Laine, Ester Naparstok, Annsi Bergh ja Irja Hagfors, seurasivat hänen esimerkkiään 1920-luvulla.
Työskenneltyään joitakin vuosia Suomen Kansallisoopperassa ja opiskeltuaan vuosina 1921–1922 Mihail Fokinin oppilaana Jankelow siirtyi Saksaan, jossa hän opiskeli vuonna 1923 Mary Wigmanin johdolla Dresdenissä. Hän työskenteli Saksassa sekä tanssijana että koreografina useissa eri balettiryhmissä, vuonna 1923 Schauspielhaus Dresdenissä, vuonna 1924 Berliinin Grosse Volksoper -näyttämöllä ja sen jälkeen muun muassa Saksan kansallisteatterissa Weimarissa. Jankelow kuitenkin palasi 1930-luvun alussa Suomeen ja ylläpiti omaa tanssikouluaan Helsingissä vuodesta 1931 lähtien. Jankelowille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1956. Hänet on haudattu Helsingin juutalaiselle hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Johanna Laakkonen (2012): Sari Jankelow - Balettimestari ja modernisti. Julkaisussa Weimarista Valtoihin. Kansainvälisyys suomalaisessa tanssitaiteessa Teatterimuseo.