stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NHL:n varaustilaisuus 1986
Ensimmäisen kierroksen varaukset

| Varausnro>  | Pelaaja | Pelipaikka | Kansalaisuus | NHL-joukkue | Kasvattajaseura |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Joe Murphy | oikea laitahyökkääjä |  Kanada | Detroit Red Wings | Michigan State University (CCHA) |
| 2 | Jimmy Carson | keskushyökkääjä |  Yhdysvallat | Los Angeles Kings | Verdun Junior Canadiens (QMJHL) |
| 3 | Neil Brady | keskushyökkääjä |  Kanada | New Jersey Devils | Medicine Hat Tigers (WHL) |
| 4 | Zarley Zalapski | puolustaja |  Kanada | Pittsburgh Penguins | Canadian National Development Team |
| 5 | Shawn Anderson | puolustaja |  Kanada | Buffalo Sabres | Canadian National Development Team |
| 6 | Vincent Damphousse | keskushyökkääjä |  Kanada | Toronto Maple Leafs | Laval Titan (QMJHL) |
| 7 | Dan Woodley | oikea laitahyökkääjä |  Yhdysvallat | Vancouver Canucks | Portland Winter Hawks (WHL) |
| 8 | Pat Elynuik | oikea laitahyökkääjä |  Kanada | Winnipeg Jets | Prince Albert Raiders (WHL) |
| 9 | Brian Leetch | puolustaja |  Yhdysvallat | New York Rangers | Avon Old Farms (USHS–CT) |
| 10 | Jocelyn Lemieux | oikea laitahyökkääjä |  Kanada | St. Louis Blues | Laval Voisins (QMJHL) |
| 11 | Scott Young | oikea laitahyökkääjä |  Yhdysvallat | Hartford Whalers | Boston University (Hockey East) |
| 12 | Warren Babe | vasen laitahyökkääjä |  Kanada | Minnesota North Stars | Lethbridge Broncos (WHL) |
| 13 | Craig Janney | keskushyökkääjä |  Yhdysvallat | Boston Bruins | Boston College (Hockey East) |
| 14 | Everett Sanipass | vasen laitahyökkääjä |  Kanada | Chicago Blackhawks | Verdun Junior Canadiens (QMJHL) |
| 15 | Mark Pederson | vasen laitahyökkääjä |  Kanada | Montreal Canadiens | Medicine Hat Tigers (WHL) |
| 16 | George Pelawa | oikea laitahyökkääjä |  Yhdysvallat | Calgary Flames | Bemidji High School (USHS–MN) |
| 17 | Tom Fitzgerald | oikea laitahyökkääjä |  Yhdysvallat | New York Islanders | Austin Preparatory School (MIAA) |
| 18 | Ken McRae | oikea laitahyökkääjä |  Kanada | Quebec Nordiques | Sudbury Wolves (OHL) |
| 19 | Jeff Greenlaw | vasen laitahyökkääjä |  Kanada | Washington Capitals | Canadian National Development Team |
| 20 | Kerry Huffman | puolustaja |  Kanada | Philadelphia Flyers | Guelph Platers (OHL) |
| 21 | Kim Issel | oikea laitahyökkääjä |  Kanada | Edmonton Oilers | Prince Albert Raiders (WHL) |
Sam Waterston

| Sam Waterston |
| --- | --- |
 Sam Waterston vuonna 1992.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Samuel Atkinson Waterston
Syntynyt: 15. marraskuuta 1940 (ikä 83) Cambridge, Massachusetts, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Puoliso:  Barbara Rutledge Johns (1964–1975) Lynn Louisa Woodruff (1976-)
Lapset:  4
Näyttelijä
Aktiivisena:  1965–
Merkittävät roolit:  Piirisyyttäjä Jack McCoy (Kova laki) Sol Bergstein (Grace & Frankie)
Palkinnot
 Golden Globe (1993) Emmy (1996) 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Samuel Atkinson "Sam" Waterston (s. 15. marraskuuta 1940) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on voittanut muiden muassa Golden Globen (1993) sekä Emmyn (1996) ja ollut ehdolla parhaan miespääosan Oscarin saajaksi (1985).
Waterston syntyi Cambridgessa, Massachusettsissa, ja valmistui Yalen yliopistosta.
Waterston esiintyi vuosina 1994–2010 piirisyyttäjä Jack McCoyn roolissa televisiosarjassa Kova laki sen viidennen tuotantokauden alusta aina sarjan päätökseen asti. Hänellä on ollut rooleja myös lukuisissa elokuvissa, joiden joukossa ovat Kuoleman kentät (1984), Viides ohjus (1986) ja monet Woody Allenin elokuvat, kuten Rikoksia ja rikkomuksia (1989).
Helsingin Sanomien Marjatta Möttölä kirjoitti vuonna 1994 Sam Waterstonin nimen olevan eräänlainen laadun tae: ”Surumielisen lämpimästi hymyilevää Waterstonia ei ole koskaan näkynyt huolimattomasti tehdyissä tai mitäänsanomattomissa elokuvissa tai tv-tuotannoissa.”
Filmografiaa > Elokuvarooleja

Murhan heijastuksia (Reflections of Murder, 1974)
Rancho Deluxe (1975)
Pako Istanbulista (Journey into Fear, 1975)
Kaupungin paras varas (Sweet Revenge, 1977)
Sisäkuvia (Interiors, 1978)
Hiljaiset sankarit (Friendly Fire, 1979)
Pelin säännöt (Games Mother Never Taught You, 1982)
Dempsey (1983)
Kuoleman kentät (Killing Fields, 1984)
Joka toiselle kuoppaa kaivaa (Finnegan Begin Again, 1984)
Tuhon siemen (Warning Sign, 1985)
Viides ohjus (The Fifth Missile, 1986)
Ystävien kesken (Just Between Friends, 1986)
Syyskuu (September, 1987)
Rikoksia ja rikkomuksia (Crimes and Misdemeanors, 1989)
Matka Lantern Hilliin (Lantern Hill, 1990)
Jäätikön vangit (A Captive In The Land, 1990)
Vain kuu kuulee (The Man in the Moon, 1991)
August King – Pitkä vaellus (The Journey of August King, 1995)
A House Divided (2000)
Filmografiaa > Televisiorooleja

Oppenheimer (1980)
Lincoln (Gore Vidal's Lincoln, 1988)
Kauas pois (I’ll Fly Away, 1991–1993)
Kova laki (Law & Order, 1990–2010)
Aiheesta muualla

Sam Waterston Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Nikolai Podgornyi

Nikolai Podgornyi
Nikolai-Podgornyi Tampereella vuonna 1969.
Nikolai Viktorovitš Podgornyi (ven. Никола́й Ви́кторович Подго́рный, ukr. Микола Вікторович Підгорний, Mykola Viktorovytš Pidhornyi, 18. helmikuuta (J: 5. helmikuuta) 1903 Karlovka – 12. tammikuuta 1983 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko.
Nikolai syntyi Ukrainan Pultavan alueella rautatehtaan työläisen perheeseen. Hänestä tuli 15-vuotiaana valimotyöläinen. Viisi vuotta myöhemmin Podgornyi aloitti opiskelun. Podgornyi opiskeli insinööriksi elintarviketeollisuuden instituutissa Kiovassa. Valmistuttuaan hän työskenteli vuoteen 1946 asti elintarviketeollisuuden palveluksessa.
Podgornyi oli liittynyt kommunistisen puolueen jäseneksi vuonna 1930. Hän toimi insinööriksi valmistuttuaan Ukrainan elintarviketeollisuuden kansankomissaarina ja Moskovan elintarvikeinstituutin johtajana mutta siirtyi vuoden 1950 jälkeen puoluetyöhön. Podgornyistä tuli vuonna 1956 kommunistisen puolueen keskuskomitean jäsen. Keskuskomitean sihteeriksi hänet valittiin vuonna 1957 ja politbyroon jäseneksi vuonna 1960. Ukrainan puoluejohtajana hän toimi 1957–1963. Vuonna 1963 Podgornyi sai sosialistisen työn sankarin arvonimen.
Podgornyi liittyi vuonna 1964 pääsihteeriksi noussutta Leonid Brežneviä vastaan käytyyn valtakamppailuun. Häviäjänä hänet erotettiin keskuskomitean sihteerin asemasta ja hän sai Neuvostoliiton muodollisen valtionpäämiehen, korkeimman neuvoston puhemiehistön puheenjohtajan aseman 1965 Anastas Mikojanin jälkeen. Vahvasti alkoholisoitunut Podgornyi erotettiin politbyroosta ja hän jäi eläkkeelle Brežnevin ottaessa myös valtionpäämiehen toimen 1977.
Nikolai Paul Karl von Etter

Nikolai von Ettter (1890-l)
Nikolai Paul Karl von Etter (31. maaliskuuta 1833 Helsinki – 27. joulukuuta 1891 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa  palvellut kenraaliluutnantti.
Nikolai Paul Karl von Etterin vanhemmat olivat vuonna 1790 syntynyt kenraaliluutnantti Paul von Etter ja Johanna Tesche ja puolisot 1868–1871 Sofia Alexandrovna Spetšinskaja ja vuodesta 1876 Sofia Andrejevna Sassetski. Myös hänen veljistään  Sebastian Albrekt von Etteristä ja vuonna 1840 syntyneestä Paul von Etteristä tuli kenraaleita.
Von Etter otettiin tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1846, mutta hän siirtyi 1848 keisarin paašikouluun Pietariin. Sieltä 1852 valmistuttuaan hänet ylennettiin kornetiksi ja määrättiin Ratsastavaan henkivartioväkeen. Luutnantiksi von Etter ylennettiin 1855, aliratsumestariksi 1859, ratsumestariksi 1860 ja everstiksi 1864. Hänet määrättiin 6. Klastitskojen, H.K.K. Hessenin Prinssi Ludwigin husaarirykmentin komentajaksi vuonna 1868, siirrettiin armeijan ratsuväen luetteloihin 1872 ja nimitettiin Henkivartioväen ulaanirykmentin komentajaksi 1874. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja korotettiin 1876 keisarin seurueeseen mainitussa tehtävässä. Vuonna 1878 hänestä tuli 2. kaartin ratsuväkidivisioonan 3. prikaatin komentaja. Von Etter osallistui prikaateineen Turkin sotaan 1877–1878, minkä jälkeen hänet merkittiin Henkivartioväen ulaanirykmentin upseeriluetteloihin. Vuonna 1881 hänet määrättiin 7. ratsuväkidivisioonan komentajaksi,  vuonna 1884 hän sai siirron 10. ratsuväkidivisioonan komentajaksi. Von Etter ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1885 ja määrättiin 1887 Henkivartioväen 1. ratsuväkidivisioonan komentajaksi. Hän kuoli tässä tehtävässä toimiessaan.
Neoimpressionismi

Sunnuntai-iltapäivä La Grande Jatten saarella, Georges Seurat 1884–1886.
Félix Fénéonin muotokuva, Paul Signac 1890.
Neoimpressionismi eli uusimpressionismi oli jälki-impressionistisiin liikkeisiin kuulunut taidesuuntaus, joka kehittyi vuosina 1884–1885 ja toimi 1900-luvun alkuun asti. Ranskassa perustettu liike sai jonkin verran kannatusta myös Belgiassa ja Hollannissa mutta ei juurikaan muualla.
Neoimpressionismin alkuun panevana voimana oli Georges Seurat ja hänen kiinnostuksensa erilaisiin väriteorioihin. Liikkeeseen vaikuttivat impressionistit sekä muun muassa Charles Blancin, Michel Eugène Chevreulin ja Ogden Roodin väriteoriat. Ensimmäinen neoimpressionistinen teos Kylpijöitä Asnièressa esiteltiin vuoden 1884 riippumattomien salongissa.
Neoimpressionistisen liikkeen syntyyn vaikutti tarve muuttaa impressionismia. Neoimpressionistit pyrkivät tieteellisesti edelleen kehittelemään impressionistien tekniikoita. He käyttivät tiukkarajaisia väriteorioita luodakseen mahdollisimman valovoimaisia, värikylläisiä ja harmonisia värivaikutelmia. Neoimpressionistien ilmaisu oli tarkkaa ja rakenteeltaan loogista, ei vapaata ja spontaania kuten impressionistien. Teknisenä menetelmänään he käyttivät divisionismia eli pointillistista maalaustekniikkaa ja siihen sitoutuvaa optista teoriaa.
Neoimpressionistien aiheet olivat pääasiallisesti kaupunkiaiheita, mutta he painottivat impressionisteja enemmän työväenluokkaisia näkökulmia. Moni ryhmän taiteilija oli Ranskan sosialistis-anarkistisen liikkeen aktiivinen kannattaja.
Neoimpressionismi toimi tienavaajana 1900-luvun abstraktille ja konstruktivistiselle taiteelle, ja liikkeen värinkäytön on nähty vaikuttaneen muun muassa fauvisteihin.
Liikkeen keskeisiä taiteilijoita olivat Georges Seurat, Paul Signac, Henri-Edmond Cross, Albert Dubois-Pillet, Maximilien Luce ja Théo van Rysselberghe. Myös impressionisti Camille Pissarro liittyi neoimpressionisteihin, ja tyyliä kokeilivat muun muassa Paul Gauguin, Vincent van Gogh ja Henri de Toulouse-Lautrec.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neoimpressionismi Wikimedia Commonsissa
Nothing to Lose

Nothing to Lose voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
Ei mitään menetettävää (Nothing to Lose), yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1997
Nothing to Lose, Eddie Moneyn albumi vuodelta 1988
Nothing to Lose, Emblem3-yhtyeen albumi vuodelta 2013
”Nothing to Lose”, singlekappale Billy Talent -yhtyeen albumilta Billy Talent (2003)
Terässeinä (Nothing to Lose), Lee Childin rikosromaani vuodelta 2008.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Nothing to Lose”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Savilammi (Hämeenlinna)

| Savilammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Kanta-Häme
Kunnat:  Hämeenlinna
Koordinaatit:  60°58′34″N, 24°59′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Luhdanjoen valuma-alue (35.85)
Laskuoja:  oja Luhdanjokeen 
Järvinumero:  35.850.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  157,7 m  
Rantaviiva:  0,433 km  
Pinta-ala:  1,014 ha  
 fiSavilammi 
Savilammi  on Kanta-Hämeessä Hämeenlinnassa Kättärlän kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi sijaitsee mäkisen metsämaaston loivassa painanteessa. Sen pinta-ala on 1,0 hehtaaria ja se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Sen rantaviivan pituus on 450 metriä ja sen rannat ovat Savilammin ojitettua suota.
Vesistösuhteet

Lampi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajan reitin valuma-alueella Luhdanjoen valuma-alueeseen. Se jaetaan vielä Luhdanjoen valuma-alueeseen, johon lampi kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 157,7 metriä mpy. Lampeen on johdettu muutama suon kuivatusoja ja sen laskuoja johtaa lammen vedet Vesisuon kautta Harasjärvestä laskevaan laskuojaan, joka yhtyy etelämpänä Luhtajokeen.
Nothing in This World

| ”Nothing in This World” Paris Hilton |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Paris
 Äänitetty : 2006
 Julkaistu: 12. syyskuuta 2006 (digitaalinen julkaisu)   31. lokakuuta 2006 (Yhdysvallat)   6. marraskuuta 2006 (Iso-Britannia)
 Tuottaja(t): Lukasz Gottwald
 Tyylilaji: poprock
 Kesto: 03.10
 Levy-yhtiö: Heiress
Listasijoitukset
  Suomen virallinen singlelista: 7.
Paris Hiltonin muut singlet
| ”Turn It Up” 2006 | ”Nothing in This World” 2006 | ”Good Time” 2013 |
”Nothing in This World” on yhdysvaltalaisen Paris Hiltonin toinen virallinen single hänen debyyttialbumiltaan Paris. Se julkaistiin 12. syyskuuta 2006. Se saavutti singlelistan ykkössijan muun muassa Puolassa, Singaporessa ja Thaimaassa. Sen ovat sanoittaneet Sheppard Solomon ja Lukasz Gottwald, joka myös tuotti kappaleen. Single on toiminut lisäksi Hiltonin Music Television -spesiaalin This is Paris tunnuskappaleena. Kappaleen musiikkivideon on kuvannut Scott Speer, ja se kuvattiin Los Angelesissa.
Single nousi Suomen virallisen listan sijalle 7.
Scott Cityn rautatieasema

Scott Cityn rautatieasema on rautatieliikennepaikka Scottin piirikunnassa sijaitsevassa Scott Cityn kaupungissa Kansasissa, Yhdysvalloissa. Nykyisin liikennepaikan liikennettä hoitaa Kansas and Oklahoma Railroad.
Alun perin Scott Cityssä on ollut kaksi rautatieasemaa. Atchison, Topeka and Santa Fe Railway rakensi oman rautatielinjansa Great Bendistä Scott Cityn kautta Garden Cityyn. Rautatie ristesi Missouri Pacific Railwayn omistaman rautatien kanssa kahdesti: ensimmäisen kerran Scott Cityn itäpuolella, ja toisen kerran Scott Cityn keskustassa, jossa ATSF:n itä-länsisuuntainen ratalinjaus kääntyi 90 astetta kohti etelää. Molemmilla rautatieyhtiöillä oli kaupungissa myös omat asemarakennukset.
ATSF:n asemarakennus

Atchison, Topeka and Santa Fe Railway rakensi kaupunkiin oman yksikerroksisen puisen asemarakennuksen. Tyypiltään rakennus oli samanlainen kuin useat Santa Fen sivurataosille rakentamat rautatieasemat. 1950–1960-luvulla asemarakennukseen tehtiin rakenteellisia muutoksia, jolloin se muun muassa vuorattiin asbestilevyin ja liikenteenohjaajan toimistolle tyypillinen erkkeri purettiin. Myöhemmin liikenteen vähentyessä asemarakennus kävi tarpeettomaksi, jolloin rautatieyhtiö myi sen yksityiselle, joka siirrätti aseman autotallikseen noin 13 kilometrin päähän pohjoiseen alkuperäiseltä paikaltaan.
MoPacin asemarakennus

Missouri Pacific Railwayn asemarakennus palveli itä-länsisuuntaisen, MoPacin omistaman rataosan, nykyisen Hoisington Subdivisionin liikennettä. Yksikerroksinen puinen asemarakennus on edelleen alkuperäisellä paikallaan.
Aiheesta muualla

Santa Fe Surviving Depots: Kansas
Nicolo Gagliano

Nicolo Gagliano (n. 1740–1780) oli italialainen viulunrakentaja ja viulunrakentaja Alessandro Gaglianon vanhin poika. Joitakin hänen hienoista instrumenteistaan on erheellisesti pidetty Stradivariuksina.
Tyypillisiä merkintöjä:
Aiheesta muualla

Bibliografia (englanniksi)
Niilo Kokko

Lasipalatsi (Revell, Kokko ja Riihimäki)
Niilo Viljo Henrik Kokko (21. tammikuuta 1907 Liminka − 3. syyskuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen  arkkitehti.
Kokko valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1936. Jo opiskeluaikanaan Kokko oli mukana suunnittelemassa Lasipalatsia, Helsingin ensimmäistä puhtaasti funktionalistista rakennusta, yhdessä opiskelukaveriensa Viljo Revellin ja Heimo Riihimäen kanssa. Lasipalatsin valmistumisen aikaan vuonna 1935 Kokko perusti arkkitehtitoimiston yhdessä Arvo O. Aallon kanssa. Parivaljakko suunnitteli useita asuinkerrostaloja Helsinkiin, muun muassa Bulevardin ja Sinebrychoffinkadun kulmatalon (1937) ja sen yhteydessä toimineen ravintola Bulevardian sisustuksen sekä niin sanotun Haitaritalon (1940) Lauttasaaren Klaarantielle (nyk. Meripuistontie). Kokko asui pitkään jälkimmäisessä rakennuksessa. Vuosina 1943–1944 Kokko työskenteli toimistoarkkitehtina kulkulaitosministeriössä. Vuonna 1954 aloitti Niilo Kokon ja Kauko Kokon yhteinen toimisto. Kokko suunnitteli pääasiassa asuinkerrostaloja Helsingin esikaupunkialueille sekä Hyvinkäälle ja Vaasaan. Hän piirsi myös joitain toimistorakennuksia Helsingin keskustaan.
Linnukkapatsas.
Kokko on suunnitellut myös vanhan vihan muistomerkin, Linnukkapatsaan, syntymäkotikuntaansa Liminkaan. Patsaan Kokko suunnitteli opiskeluaikanaan ja se on pystytetty vuonna 1934.
Nicolas Flagello

Nicolas Flagello (15. maaliskuuta 1928 New York – 16. tammikuuta 1994 New Rochelle) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänen musiikkinsa on tonaalista ja hyödyntää perinteisiä muotoja. 1950–1960-luvuilla muodissa oli muun muassa sarjallisuus, ja tämä haittasi aikanaan Flagellon musiikin tuomista julkisuuteen. Hän kuitenkin sävelsi muun muassa kuusi oopperaa (kuten Judgement of St Francis), kaksi sinfoniaa ja kahdeksan konserttoa. Hän toimi myös kapellimestarina sekä pianistina ja teki lukuisia levytyksiä.
Flagello sai lapsena opetusta Vittorio Gianninilta. Hän opiskeli Manhattan School of Musicissa, josta hän sai kandidaatin (1949) ja maisterin (1950) arvot. Valmistuttuaan hän liittyi koulun henkilökuntaan, jossa toimi vuoteen 1977 saakka. Hän opiskeli 1950-luvulla myös Fulbright-stipendillä Roomassa; vuonna 1956 hän sai Accademia Nazionale di Santa Ceciliasta Diploma di Studi Superiorin Ildebrando Pizzettin ohjaamana.
Ensimmäistä kertaa Flagello sai musiikillaan merkittävää julkisuutta vuonna 1964, jolloin ilmestyi neljä hänen teoksilleen omistettua LP:tä. Hänen musiikkinsa ensimmäinen huomattava esitys kuitenkin järjestettiin vasta vuonna 1974. Tuolloin oratorio Passion of Martin Luther King esitettiin Kennedy Centerissä James DePreistin johtaessa Yhdysvaltain kansallisorkesteria sekä kuoroa ja säveltäjän veljen, Ezion toimiessa laulusolistina. Säveltäjän viimeinen teos, Concerto Sinfonico saksofonikvartetille ja orkesterille on vuodelta 1985; sairaus päätti hänen uransa ennenaikaisesti. Hänen musiikkinsa esitykset ja levytykset ovat yleistyneet hänen kuolemansa jälkeen.
Salvation (televisiosarja)

| Salvation |
| --- | --- |
Tyyli:   draama  scifi  trilleri 
Kestoaika:  43 min
Luoja(t):   Liz Kruger  Craig Shapiro  Matt Wheeler 
Pääosissa:   Santiago Cabrera  Jennifer Finnigan  Charlie Rowe  Jacqueline Byers  Ian Anthony Dale 
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:   CBS  Sub
Esitetty:  12. heinäkuuta 2017  – 17. syyskuuta 2018
Tuotantokausia:  2
Jaksoja:  26
Tuotanto
Tuottaja(t):   Aaron Baiers  Angela Harvey  Robert Ortiz  Jesús de la Vega 
Vastaava(t) tuottaja(t):   Stuart Gillard  Heather Kadin  Elizabeth Kruger  Alex Kurtzman  Peter M. Lenkov  Craig Shapiro  Grace Gilroy  Juan Carlos Fresnadillo 
Ohjaaja(t):   Stuart Gillard  Kenneth Fink  Nick Gomez  Dan Lerner  Gregory Prange  Maja Vrvilo  Joseph E. Gallagher 
Käsikirjoittaja(t):   Elizabeth Kruger  Craig Shapiro  Blake Taylor  Matt JL Wheeler  Christina M. Walker  KD Davila  Carolyn Townsend 
Säveltäjä(t):  John Paesano
Tuotantoyhtiö(t):   Secret Hideout  Still Married Productions  CBS Television Studios (CBS Corporation) 
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Salvation on yhdysvaltalainen scifi-trillerisarja. Sen esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 12. heinäkuuta 2017 CBS-kanavalla. Suomessa sarjan esittämisen aloitti Sub 7. tammikuuta 2018.
Lokakuussa 2018 CBS tilasi 13-jakson mittaisen toisen tuotantokauden sarjalle. CBS kertoi marraskuussa 2018 sarjan jäävän kahden kauden mittaiseksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Santiago Cabrera  | … |  Darius Tanz   |
|  Jennifer Finnigan  | … |  Grace Barrows   |
|  Charlie Rowe  | … |  Liam Cole   |
|  Jacqueline Byers  | … |  Jillian Hayes   |
|  Ian Anthony Dale  | … |  Harris Edwards   |
|  Rachel Drance  | … |  Zoe Barrows   |
|  Erica Luttrell  | … |  Claire Rayburn   |
|  Shazi Raja  | … |  Amanda Neel   |
Tuotanto

Sarjan ensimmäinen kausi kuvattiin Toronton kaupungissa Kanadassa. Toisen tuotantokauden kuvauspaikaksi vaihtui Vancouver.
Aiheesta muualla

Salvation CBS.comissa (englanniksi)
Salvation Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Mäkilampi (Vesanto)

| Mäkilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Vesanto
Koordinaatit:  62°55′21″N, 26°14′53″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konneveden alue (14.71)
Laskujoki:  oja Iso-Ahveniseen 
Järvinumero:  14.716.1.002
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  108,5 m  
Pituus:  130 m  
Leveys:  40 m  
Rantaviiva:  0,576 km  
Pinta-ala:  2,361 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiMäkilampi 
Mäkilampi  on Pohjois-Savossa Vesannolla  Ahvenisen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 130 metriä pitkä, 40 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Konneveden alueella (14.71), jonka Ahvenisojan valuma-alueeseen (14.716) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 108,5 metriä mpy.
Nothnagle Cabin

| Nothnagle Cabin |
| --- | --- |

Sijainti:  New Jersey, Yhdysvallat
Koordinaatit:  39°49′05″N 75°15′59″W﻿ / ﻿39.8181°N 75.2664°W﻿ / 39.8181; -75.2664
Rakennustyyppi:  Talo
Tyylisuunta:  Rustiikkinen arkkitehtuuri (en)
 fiNothnagle Cabin 
  
Nothnagle Cabin on Yhdysvaltain vanhimpana pidetty hirsirakennus Gibbstownissa, New Jerseyssä.
Nothnagle Cabin. Uudempi laajennusosa kuvassa taempana oikealla.
Nothnagle Cabin on rakennettu vuosien 1638–1643 aikana alueella tuolloin sijainneeseen Uuden Ruotsin siirtokuntaan. Hirsimökki on lähes seitsemän metriä pitkä ja viisi metriä leveä. Se lisättiin Yhdysvaltain historiallisesti arvokkaiden rakennusten listalle vuonna 1976. Mökin rakensivat todennäköisesti suomalais- eivätkä ruotsalaisperäiset uudisasukkaat. Siihen viittaavat hirsikehikon nurkkien lohenpyrstösalvos ja tulisijan rakenne.
San Genaro (1765)

| San Genaro |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Astillero Real, Cartagena
Kölinlasku:  16. syyskuuta 1764
Laskettu vesille:  23. joulukuuta 1765
Poistui palveluskäytöstä:  luovutettu 1. lokakuuta 1800 Ranskan laivastolle
Loppuvaihe:  romutettu 1822
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 683 t (arqueo)
Pituus:  48,46 m
Leveys:  14,27 m
Syväys:  6,88 m
Miehistöä:  568
Aseistus
Aseistus:  alempi tykkikansi: 28 × 24 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 30 × 18 naulan tykkiä puolikansi: 10 × 8 naulan tykkiä etukansi: 2 × pronssitykkiä
San Genaro oli Espanjan laivaston vuonna 1765 vesille laskettu Velasco-luokan kaksikantinen 70-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Edward Bryantin suunnittelema alus tilattiin Astillero Realilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 16. syyskuuta 1764. Alus laskettiin vesille 23. joulukuuta 1765.