stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Adel Sellimi
Ura pelaajana > Siirto Eurooppaan

Kotimaan menestyksen myötä Sellimi siirtyi Eurooppaan aluksi Ranskaan Nantesiin. Ura ei alkanut toivotulla tavalla vaikka hän sai ensimmäisellä kaudella runsaasti peliaikaa. Sellimi onnistui maalinteossa vain kahdesti, kun taas toisella kaudella hänen peliaikansa jäi vielä vähemmälle oltuaan kykenemätön tekemään maaliakaan.
Ranskanssa vietettyjen kausien jälkeen hän siirtyi Espanjaan Segunda Divisióniin Real Jaéniin. Hän ehti pelata vain kauden ensimmäisen puoliskon, kun saksalainen SC Freiburg kiinnostui parempia otteita esittäneestä Sellimistä. Ensimmäinen kausi oli kuitenkin pettymys ja joukkue oletti tehneensä virheen ostaessaan kokeneen hyökkääjään. Toinen kausi kuitenkin meni huomattavasti paremmin Sellimin onnistuttua maalinteossa 11 kertaa sijoittuen Bundesliigan maalitilastossa kuudenneksi. Toisella kaudella Sellimi osui kymmenen kertaa ja auttoi joukkuettaan sijoittumaan sarjassa kuudenneksi, jonka myötä he pääsivät mukaan UEFA Cupiin. Neljäs kausi Freiburgissa meni kohtuullisesti Sellimin tehdessä viisi maalia, mutta joukkue kuitenkin putosi 2. Bundesliigaan, jossa hän pelasi kolme ottelua.
Hän päätti kesken kauden siirtyä takaisin kotimaahansa Tunisiaan. Sellimi siirtyi tammikuussa 2003 kasvattajaseuraansa Club Africainiin, jossa hän pelasi puolitoista kautta ennen uransa päättämistä.
Ura pelaajana > Maajoukkueessa

Sellimi pelasi ensimmäisen maaottelunsa Saksaa vastaan syyskuussa 1993. Hän oli Tunisian maajoukkueessa vuosien 1993–2002 aikana edustaen maataan 71 kertaa. Sellimi onnistui maalinteossa 20 kertaa ja oli pitkään Tunisian maajoukkueen kaikkien aikojen paras maalintekijä, kunnes Santos rikkoi hänen ennätyksen 27. tammikuuta 2008. Myöhemmin Issam Jemâa ohitti Sellimin maalimäärän Afrikan karsintaottelussa Malawia vastaan. Tämän myötä Sellimi on tällä hetkellä kolmanneksi eniten maaleja tehnyt pelaaja Tunisian maajoukkueessa.
Ura pelaajana > Saavutukset

Arabian Cup-voittajien cup: 1995
Afro-Aasian Club Cup: 1992
Tunisian-mestaruus: 1992, 1996
Tunisian cup: 1992
Ura valmentajana

Pelaaja uransa jälkeen Sellimi on toiminut valmentaja vuodesta 2006 lähtien. Hän muun muassa nosti Jendouba Sportin Tunisian pääsarjaan kaudeksi 2008–2009.
Kesäkuussa 2010 Sellimi siirtyi Club Africainin apuvalmentajaksi. Myöhemmin tammikuussa 2011 Sellimi siirtyi loppukaudeksi AS Gàbesin päävalmentajaksi. Sopimuksensa päätyttyä Sellimi oli pitkään ilman valmennuspaikkaa, kunnes heinäkuussa 2012 hänet nimitettiin Tunisian alle 20-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen päävalmentajaksi kesken alle 20-vuotiaiden Arabian-mestaruuskisojen. Hän johdatti Tunisian aina mestaruuteen saakka, kun Tunisia voitti loppuottelussa Saudi Arabian maalein 4–2.
Maaloulin erottua Tunisian maajoukkueen päävalmentajan tehtävistä Sellimi nimitettiin maajoukkueen apuvalmentajaksi syksyllä 2013.
Ura valmentajana > Saavutukset

Alle 20-vuotiaiden Arabian mestaruus: 2012
Tilastot

| Seura | Kausi | Liiga> Ottelut | Liiga> Maalit | Cup> Ottelut | Cup> Maalit | Eurocup> Ottelut | Eurocup> Maalit | Yhteensä> Ottelut | Yhteensä> Maalit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Club Africain | 1990–1996 | – | – | – | – | – | – | 144 | 61 |
| Club Africain | Yhteensä | – | – | – | – | – | – | 144 | 61 |
| FC Nantes | 1996–1997 | 30 | 2 | 1 | 0 | – | – | 31 | 2 |
| FC Nantes | 1997–1998 | 9 | 0 | – | – | – | – | 9 | 0 |
| FC Nantes | Yhteensä | 39 | 2 | 1 | 0 | – | – | 40 | 2 |
| Real Jaén | 1998 | – | – | – | – | – | – | – | – |
| Real Jaén | Yhteensä | – | – | – | – | – | – | – | – |
| SC Freiburg | 1998–1999 | 30 | 2 | – | – | – | – | 30 | 2 |
| SC Freiburg | 1999–2000 | 26 | 11 | – | – | – | – | 26 | 11 |
| SC Freiburg | 2000–2001 | 26 | 10 | – | – | 3 | 1 | 29 | 11 |
| SC Freiburg | 2001–2002 | 25 | 5 | 1 | 0 | – | – | 26 | 5 |
| SC Freiburg | 2002 | 3 | 0 | – | – | – | – | 3 | 0 |
| SC Freiburg | Yhteensä | 110 | 28 | 1 | 0 | 3 | 1 | 114 | 29 |
| Club Africain | 2003 | – | – | – | – | – | – | – | – |
| Club Africain | 2003–2004 | – | – | – | – | – | – | – | – |
| Club Africain | Yhteensä | – | – | – | – | – | – | 51 | 29 |
| Uralla yhteensä | Uralla yhteensä | 149 | 30 | 2 | 0 | 3 | 1 | 349 | 121 |
Aiheesta muualla

National Football Teams (englanniksi)
Transfermarkt (saksaksi)
Worldfootball (englanniksi)
Ligue 1.com (englanniksi)
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 1994
1 Boumnijel |
2 Mahjoubi |
3 Mizouri |
4 Boukadida |
5 Thabet |
6 Ben Sassi |
7 Trabelsi |
8 S. Sellimi |
9 Hicheri |
10 Souayah |
11 A. Sellimi |
12 Tlemçani |
13 Okbi |
14 Souissi |
15 Bouzaiene |
16 el-Ouaer |
17 Gharbi |
18 Chihi |
19 Rouissi |
20 Hamrouni |
21 Limam |
22 Salhi |
Valmentaja Zouaoui
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 1996
1 el-Ouaer |
2 Ben Younes |
3 S. Trabelsi |
4 Boukadida |
5 Berrekhissa |
6 Chouchane |
7 Sahbani |
8 Baya |
9 Limam |
10 Ghodhbane |
11 Sellimi |
12 Hanini |
13 Bouazizi |
14 Aloui |
15 A. Trabelsi |
16 Zitouni |
17 Fekhi |
18 Ben Slimane |
19 Ben Hassen |
20 Jaballah |
21 Badra |
22 Bejaoui |
Valmentaja Kasperczak
Tunisian joukkue – Kesäolympialaiset 1996
1 El Ouaer |
2 Ben Younes |
3 Baccouche |
4 Badra |
5 Mkacher |
6 Chouchane |
7 Kanzari |
8 Baya |
9 Gabsi |
10 Ghodhbane |
11 Sellimi |
12 Bokri |
13 Bouazizi |
14 Jaballah |
15 Jaïdi |
16 Baba |
17 Ben Chrouda |
18 Ben Slimane |
Valmentaja Kasperczak
Tunisian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1998
1 el-Ouaer |
2 Ben Younes |
3 S. Trabelsi |
4 Boukadida |
5 H. Trabelsi |
6 Chouchane |
7 Thabet |
8 Baya |
9 Jelassi |
10 Ghodhbane |
11 Sellimi |
12 Melki |
13 Bouazizi |
14 Chihi |
15 Souayah |
16 Salhi |
17 Clayton |
18 Ben Slimane |
19 Ben Ahmed |
20 Jaballah |
21 Badra |
22 Boumnijel |
Valmentaja Kasperczak
Tunisian joukkue – Jalkapallon AM-kilpailut 2000
1 el-Ouaer |
2 Badra |
3 S. Trabelsi |
4 Boukadida |
5 H. Trabelsi |
6 Mogaadi |
7 Mhedhebi |
8 Baya |
9 Zitouni |
10 Ghodhbane |
11 Sellimi |
12 Bouzaiene |
13 Bouazizi |
14 Chihi |
15 Jaïdi |
16 Salhi |
17 Thabet |
18 Kanzari |
19 Gabsi |
20 Jaziri |
21 Azaiez |
22 Bedoui |
Valmentaja Scoglio
Tunisian joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 2002
1 Boumnijel |
2 Badra |
3 Baya |
4 Mkacher |
5 Jaziri |
6 Trabelsi |
7 Mhedhebi |
8 Gabsi |
9 Jelassi |
10 Ghodhbane |
11 Sellimi |
12 Bouzaiene |
13 Bouazizi |
14 Marzouki |
15 Jaïdi |
16 Bejaoui |
17 Thabet |
18 Benachour |
19 Mkademi |
20 Zitouni |
21 Melki |
22 Jaouachi |
23 Clayton |
Valmentaja Souayah
Grosse Scheidegg

Grosse Scheideggin sola sijaitsee Wetterhornin pohjoispuolella (kuvan vasemmassa reunassa)
Grosse Scheidegg on Keski-Sveitsissä, Bernin Alpeilla, Grindelwaldin kunnassa sijaitseva sola. Solan korkeus merenpinnan tasosta on 1 962 metriä. Sola yhdistää Lütschentalin laaksossa sijaitsevan Grindelwaldin Haslitalissa sijaitsevaan Meiringeniin.
Grosse Scheideggin yli kulkee vuonna 1979 rakennettu autotie. Solan yli on säännöllistä linja-autoliikennettä toukokuulta lokakuulle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Grosse Scheidegg Wikimedia Commonsissa
Anu Laitila

Anu Susanna Laitila (s. 16. maaliskuuta 1978) on Turun kaupungin kulttuurijohtaja. Aiemmin hän työskenteli Keravan kaupungin vapaa-ajan ja hyvinvoinnin toimialajohtajana, Suomen Viron-instituutin johtajana 2015–2018, Lukukeskuksen toiminnanjohtajana 2008–2014 ja Nuoren Voiman Liiton toiminnanjohtajana 2005–2008.
Anu Laitila on kotoisin Haapavedeltä ja kirjoittanut ylioppilaaksi Kuortaneen urheilulukiosta 1997. Hän suoritti Executive Master of Business Administration -tutkinnon Henley Business Schoolissa Readingin yliopistossa (UK) vuonna 2021. Lopputyö käsitteli kaksoisjohtajuutta, eli poliittisen ja viranhaltijajohdon dynamiikkaa. Hän valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistossa kotimaisesta kirjallisuudesta 2004. Vuosina 2011–2012 hän suoritti European Diploma in Cultural Project Management -tutkinnon.
Anu Laitila valitsi vuoden 2015 Lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkinnon  Hän on kääntänyt Viron kirjallisuutta, muun muassa Hasso Krullin eeppisen runoelman Meter ja Demeter (2009). Anu Laitila oli suomalais-virolaisen ystävyysseuran Tuglas-seuran johtokunnan jäsen 2006–2013 (puheenjohtaja 2011–2013) sekä Suomen Viron-instituutin hallituksen jäsen 2008–2014 (varapuheenjohtaja 2010–2014).
Syksyn 2010 seurakuntavaaleissa Anu Laitila oli Helsingin ääniharavia. Hän oli Oulunkylän seurakuntaneuvoston ja Helsingin seurakuntayhtymän yhteisen kirkkovaltuuston jäsen.
Laitilan puoliso on toimittaja ja SDP:n kansanedustaja Timo Harakka. Parilla on kaksi kouluikäistä lasta.
Julkaisuja

Creative reading in Europe - Finland and European Models of Literature and Reading Promotion, 6.5.2012
Luova lukeminen hyödyttää läpi elämän Helsingin Sanomat, 31.5.2012
Kirja joka muutti elämäni (toim. Silja Koiviston kanssa, WSOY, 2013)
Voiko johtaja olla palvelija? Itsenäisyyden juhlavuoden lastensäätiön vieraskynä 11.8.2022
Anu Koskinen

Anu Elina Koskinen (s. 12. helmikuuta 1973 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja teatteritaiteen tohtori, joka tunnetaan parhaiten Katja Vainion roolista MTV3:n televisiosarjassa Salatut elämät vuosina 1999–2003 ja 2004. Koskinen vieraili ohjelmassa maaliskuussa 2011 oltuaan poissa sarjasta kuusi vuotta, ja uudelleen maaliskuussa 2013, kun Katja Vainion sisko Jenni Vainio kuoli. Hän on esiintynyt myös vuoden 2006 Saippuaprinssi-elokuvassa.
Koskinen valmistui vuonna 1996 Teatterikorkeakoulusta ensin teatteritaiteen maisteriksi, ja myöhemmin hän väitteli itsensä teatteritaiteen tohtoriksi. Väitöskirja Tunnetiloissa – Teatterikorkeakoulussa 1980- ja 1990-luvuilla opiskelleiden näyttelijöiden käsitykset tunteista ja tunnetyöskentelystä valmistui vuonna 2013. Väitöskirjan  jälkeen häntä pyydettiin opettamaan Teatterikorkeakouluun ja Avoimeen taideyliopistoon. Hän työskentelee nykyään Taideyliopiston lehtorina ja tutkijana.
Filmografia

| Ilmestymisvuosi/ Ensiesiintyminen | Nimi | Tyyli | Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999–2003, 2004, 2011, 2013 | Salatut elämät | Televisiosarja | Katja Vainio |
| 2001 | Kuutamolla | Televisiosarja | Anu Koskinen |
| 2006 | Saippuaprinssi  | Elokuva | Reseptionisti |
Antti Annola

| Antti Annola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1989
Ammatti:  Laulaja
Muusikko
Tyylilajit:  jazz, musikaali, pop
Yhtyeet:  Rajaton
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Antti Annola (s. 1989) on suomalainen laulaja. Vuodesta 2023 hän on toiminut Rajaton-yhtyeen tenorina.
Laulaja

Antti Annola on työskennellyt laulajana lukemattomissa produktioissa ja monissa kokoonpanoissa. Vuonna 2022 hän julkaisi debyyttijazzalbumin Whirlpool, joka sisältää hänen omia sävellyksiään ja jazzstandardeja.
Teatteri

Annola on toiminut näyttelijänä ja esiintyjänä useissa erilaisissa näyttämöproduktioissa.
Teatteri > Roolit

Elias, Puhelias Elias -musiikkinäytelmä, 2022, Pohjoinen oopperakomppania
Tommi, Peppi Pitkätossu, 2019, Oulun Teatteri
Freddy Eynsford-Hill, My Fair Lady, 2018, Oulun Teatteri
Rakastakaa!, 2017, Oulun Teatteri
Uppo-Nalle, Uppo-Nalle löytää ystävän, 2016, Pohjoinen oopperakomppania
Lucas Beineke, The Addams Family, 2015, Oulun Teatteri
Määttä, Tuntematon Sotilas -ooppera, 2014, Oulun Teatteri
Tony, West Side Story, 2009, Oulun Teatteri
Ville, Kakaravaara, 2001, Meri Oulu Kesäteatteri [lähde? ]
HMS Danae (D44)

| HMS Danae |
| --- | --- |
 HMS Danae

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Armstrong Whitworth
Kölinlasku:  1. joulukuuta 1916
Laskettu vesille:  26. tammikuuta 1918
Palveluskäyttöön:  22. heinäkuuta 1918
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 22. tammikuuta 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  4 276 t
Pituus:  136 m
Leveys:  14,2 m
Syväys:  4,4 m
Koneteho:  40 000 shp
Nopeus:  29 solmua
Miehistöä:  462
Aseistus
Aseistus:  6 × BL 6" (152 mm)/45 Mk XII -tykkiä yksiputkisina CP Mk XIV -asennuksina 2 × QF 3" (76 mm) Mk II -ilmatorjuntatykkiä 2 × kahdeksanputkista QF 2 naulan ilmatorjuntatykkiä 12 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Danae (viirinumero D44) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Danae-luokan kevyt risteilijä, joka palveli toisessa maailmansodassa risteilijänä ja  muutettiin ilmatorjuntaristeilijäksi.
Valmistus

Alus tilattiin Armstrong Whitworthilta, missä köli laskettiin 1. joulukuuta 1916. Alus laskettiin vesille 26. tammikuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 22. heinäkuuta.
Palvelus

Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Harwichiin sijoitettuun 5. kevyt risteilijäviirikköön, jonka mukana se partioi 1919 Itämerellä. Alus liitettiin Atlantin laivastoon vielä samana vuonna ja se liitettiin 1924 osaksi Erikoisosastoa, joka kiersi maailmaa esittelemässä Britannian mahtia maailman merillä.
Syyskuussa 1925 alus liitettiin Välimeren laivaston 1. risteilijäviirikköön, mistä se siirrettiin 1929 huollettavaksi telakalle. Elokuussa 1930 telakalta vapauduttuaan se liitettiin 8. risteilijäviirikköön Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle. HMS Apollo vapautti aluksen 1935. Risteilijä poistettiin palveluksesta odottamaan telakalle siirtoa. Alus palasi 25. elokuuta 1936 palvelukseen Kiinan asemalla 5. risteilijäviirikköön, josta alus palasi Englantiin telakalle 14. tammikuuta 1938.
Toisen maailmansodan alkaessa syyskuussa 1939 alus oli 9. risteilijäviirikössä, mistä se siirrettiin myöhemmin samana vuonna uudelleen Kiinan asemalle. Maaliskuussa 1940 alus oli Kuninkaallisen laivaston Malesian osastossa (engl. Malayan Force) ja Japanin liittyessä sotaan alus oli saattajana Singaporen, Sundasalmen ja Jaavan välisellä merialueella osana Kiinaan sijoitettuja joukkoja. Alus otti osaa helmikuussa 1942 Bataviaan suunnattujen hyökkäysten torjuntaan ennen lähtöään Sundasta Colomboon kuukauden viimeisenä päivänä. Alus liitettiin Itäisen laivaston 4. risteilijäviirikköön, jossa alus oli aina vuoteen 1944. Tuona aikana alus oli Englannissa huollettavana 1. elokuuta 1942 - 7. heinäkuuta 1943. Britteinsaarille alus palasi osallistuakseen Normandian maihinnousuun, missä se kuului Sword-rannan tulitukiosastoon.
ORP Conrad

Danae nimettiin 4. lokakuuta 1944 ORP Conradiksi, kun se lainattiin Puolan laivastolle risteilijä ORP Dragonin tuhouduttua. Alus oli huollettavana Southamptonissa ja Chathamissa aina 23. tammikuuta 1945 saakka, minkä jälkeen se suojasi saattueita Scheldeen ja takaisin. Alus lähti Scapa Flowsta 12. helmikuuta, mutta koulutuksen aikana aluksen höyryturbiinit vaurioituivat ja se jouduttiin palauttamaan telakalle. Alus liitettiin Kotilaivaston 10. risteilijäviirikköön, mutta korjaukset kestivät 29. toukokuuta saakka. Alus palasi Scapa Flowhun, mistä se siirtyi Wilhelmshaveniin valvomaan Saksan laivaston antautumista.
Alus teki Punaiselle ristille heinäkuun ja vuoden lopun välillä kahdeksan matkaa Britteinsaarten ja Skandinavian välillä. Tammikuussa 1946 alus palasi Scapa Flowhun, missä se liitettiin Kotilaivastoon, kunnes alus siirrettiin Rosythiin 8. maaliskuuta. Conrad ja muut Puolan laivastolle lainatut alukset kokoontuivat Plymouthiin neuvotteluihin, joissa oli tarkoitus ratkaista alusten ja miesten tuleva kohtalo. Alus saapui 17. huhtikuuta Plymouthiin ja lähti sieltä 26. huhtikuuta. Alus oli Plymouthissa loppupalvelusaikansa. Elokuussa aluksen miehistö supistettiin puoleen. Alus palautettiin Kuninkaalliselle laivastolle 28. syyskuuta 1946, jolloin nimi palautettiin HMS Danaeksi.
Danae myytiin BISCOlle romutettavaksi 22. tammikuuta 1948 ja alus saapui T. W. Wardin Barrowin telakalle romutusta varten 27. maaliskuuta.
Laivasto-osastot Normandian maihinnousussa
AFC:n karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2006

| FIFA World cup 2006 > MM-karsinnat 2006 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Maanosaliitto | MM-karsinnat |  |  |  |
| Aasia | AFC |  |  |  |
| Afrikka | CAF |  |  |  |
| Eurooppa | UEFA |  |  |  |
| Etelä-Amerikka | CONMEBOL |  |  |  |
| Pohjois- ja Keski-Amerikka | CONCACAF |  |  |  |
| Oseania | OFC |  |  |  |
|   ← 2002 |  2010 → |  |  |  |
AFC -maanosaliiton vuoden 2006 jalkapallon MM-kilpailujen karsintoihin osallistui 36 maata liiton 44 jäsenmaasta. Bhutan, Brunei, Kambodža ja Filippiinit jättäytyivät karsinnoista. Myanmar oli suljettu kilpailuista, koska maa vetäytyi edellisistä MM-karsinnoista lohkoarvontojen jälkeen.
Karsintojen neljä parasta selviytyi lopputurnaukseen, ja viidenneksi sijoittunut karsi Pohjois- ja Väli-Amerikan karsintojen neljänneksi sijoittunutta vastaan AFC:n ja CONCACAF:n maanosaliittojen kesken jaetusta kisapaikasta.
Ensimmäinen kierros

Ensimmäisellä kierroksella 14 Aasian FIFA-rankingissa heikoiten sijoittunutta maata pelasivat kaksoisottelut pääsystä toiselle kierrokselle. Muut 25 maata pääsivät suoraan toiselle kierrokselle.
| Joukkue #1 | Yht>  | Joukkue #2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Turkmenistan  | 13–0 |  Afganistan | 11–0 | 2–0  |
| Kiinan Taipei  | 6–1 |  Macao | 3–0 | 3–1  |
| Bangladesh  | 0–4 |  Tadžikistan | 0–2 | 0–2  |
| Laos  | 0–3 |  Sri Lanka | 0–0 | 0–3  |
| Pakistan  | 0–6 |  Kirgisia | 0–2 | 0–4  |
| Mongolia  | 0–13 |  Malediivit | 0–1 | 0–12  |
| Guam  | — |  Nepal | — | —  |
Nepal ja Guam vetäytyivät molemmat karsinnoista. FIFA päätti että vapaaksi jääneen paikan toisella kierroksella saa ensimmäisen kierroksen joukkueista paras otteluparinsa hävinnyt joukkue. Laos oli vertailun paras pelattuaan tasapelin ensimmäisessä osaottelussaan Sri Lankaa vastaan.
Toinen kierros

Toisella kierroksella ensimmäiseltä kierrokselta jatkoon päässeet joukkueet ja Aasian 25 parhaiten FIFA-rankingissa sijoittunutta maata arvottiin kahdeksaan neljän joukkueen lohkoon. Lohkovoittajat etenivät karsintojen kolmannelle kierrokselle.
Kolmas kierros

Kolmannella kierroksella jäljellä olevat kahdeksan parasta maata jaettiin kahteen lohkoon. Lohkojen kaksi parasta selviytyivät MM-lopputurnaukseen. Lohkojen kolmannet pelasivat kaksoisottelun pääsystä jatkokarsintaan CONCACAF:n neljättä vastaan.
Kolmas kierros > Ottelu 5. sijasta

| Joukkue #1 | Yht>  | Joukkue #2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Uzbekistan  | 1-1 |  Bahrain | 1–1 | 0-1   |
Bahrain jatkokarsintaan vierasmaalisäännön perusteella.
Jatkokarsinta

Bahrain selviytyi Aasian karsintojen viidentenä pelaamaan kisapaikasta CONCACAF:n neljättä Trinidad ja Tobagoa vastaan.
| Joukkue #1 | Yht>  | Joukkue #2 | 1>  osa | 2>  osa |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Trinidad ja Tobago  | 1-1 |  Bahrain | 1–1 | 0-1   |
Trinidad ja Tobago selviytyi MM-lopputurnaukseen.
HMS Artful (P456)

| HMS Artful |
| --- | --- |
 HMS Artful

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock
Kölinlasku:  8. kesäkuuta 1944
Laskettu vesille:  22. toukokuuta 1947
Palveluskäyttöön:  2. helmikuuta 1948
Poistui palveluskäytöstä:  myyty romutettavaksi 1972
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 360 t (pinnalla) 1 590 t (sukelluksissa)
Pituus:  89,46
Leveys:  6,81 m
Syväys:  5,51 m
Koneteho:  2 300 hv (dieselmoottori) 1 250 hv (sähkömoottori)
Nopeus:  18,5 solmua (pinnalla) 8 solmua (sukelluksissa)
Miehistöä:  61
Aseistus
Aseistus:  1 x QF 4"/L40 Mk XXII -tykki 3 x .303 konekivääriä 1 x Oerlikon 20 mm 10 x 21" (533 mm) torpedoputkea 26 x miinaa
HMS Artful (viirinumerot P456 ja S96) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amphion-luokan sukellusvene toisen maailmansodan jälkeen.
Valmistus

Alus tilattiin 7. huhtikuuta 1943 vuoden 1943 laivasto-ohjelmassa Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin 8. kesäkuuta 1944. Alus laskettiin vesille 22. toukokuuta 1947 ja valmistui 2. helmikuuta 1948, jolloin se oli varustettu snorkkelilla.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1972.
Arjan Stroetinga

| Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten pikaluistelu.Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten pikaluistelu.Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Alankomaat.Miesten pikaluistelu.Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Maa:   Alankomaat> Miesten pikaluistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Heerenveen 2015 | yhteislähtö |  |
|  Kultaa | Kolomna 2016 | joukkuetakaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Kolomna 2016 | yhteislähtö |  |
|  Hopeaa | Heerenveen 2021 | yhteislähtö |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Heerenveen 2020 | yhteislähtö |  |
Arjan Stroetinga (s. 16. kesäkuuta 1981 Oosterwolde) on alankomaalainen pikaluistelun maailmanmestari.
Stroetinga voitti yhteislähdön maailmanmestaruuden Heerenveenissä 2015 ajalla 7.30,64. Hän kukisti toiseksi sijoittuneen italialaisen Fabio Francolinin kuudella sadasosasekunnilla. Kolomnan MM-kilpailuissa 2016 hän voitti maailmanmestaruuden joukkuetakaa-ajossa ja sai hopeaa yhteislähdössä. EM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa yhteislähdössä 2020. Hän saavutti yhteisläåhdön MM-hopeaa Heerenveenissä 2021.
Stroetinga voitti yhteislähdön maailmancupin kausilla 2012–2013 ja 2015–2016. Kaudella 2013–2014 hän sijoittui toiseksi. Hän on voittanut viisi yhteislähdön maailmancupkilpailua, sijoittunut kolme kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi. 5 000 metrillä hän on ollut kerran kolmas.
Stroetinga on voittanut Alankomaiden-mestaruuden yhteislähdössä 2013, 2014, 2015 ja 2020.
Henkilökohtaiset ennätykset

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 m | 38,36 | Inzell | 18. lokakuuta 2015 |
| 1 000 m  | 1.14,18 | Inzell | 12. lokakuuta 2019 |
| 1 500 m | 1.49,11 | Heerenveen | 19. joulukuuta 2015 |
| 3 000 m | 3.44,51 | Inzell | 6. helmikuuta 2016 |
| 5 000 m | 6.19,18 | Heerenveen | 12. maaliskuuta 2016 |
| 10 000 m | 12.51,92 | Salt Lake City | 21. marraskuuta 2015 |
Annacatia Casagrande

Annacatia Casagrande (s. 1. huhtikuuta 1964 Treviso) on italialainen ratameloja. Hän kilpaili Barcelonan olympialaisissa 1992 kajakkinelosen 500 metrillä samassa venekunnassa Amalia Calzavaran, Chiara Dal Santon ja Lucia Michelin kanssa mutta he eivät selviytyneet loppukilpailuun.
HMS Arun

| HMS Arun |
| --- | --- |
 HMS Arun

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cammell Laird, Birkenhead
Kölinlasku:  27. elokuuta 1902
Laskettu vesille:  29. huhtikuuta 1903
Palveluskäyttöön:  helmikuu 1904
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  550 t 625 t (max)
Pituus:  69,11 m (kokonaispituus)
Leveys:  7,24 m
Syväys:  2,90 m
Koneteho:  7 000 ihp
Nopeus:  25,5 solmua
Miehistöä:  70
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 12 naulan 12 cwt laivatykki 2 × 18" torpedoputkea
HMS Arun oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1902-1903 laivasto-ohjelmaa Cammell Lairdilta Birkenheadistä, missä köli laskettiin 27. elokuuta 1902. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1903 ja valmistui helmikuussa 1904.
Palvelus

Alus myytiin 30. kesäkuuta 1920 romutettavaksi.
Günther Lütjens

Günther Lütjens kommodorin (kapitän zur See) arvoisena
Günther Lütjens (25. toukokuuta 1889 Wiesbaden, Saksan keisarikunta – 27. toukokuuta 1941 taistelussa Atlantilla) oli saksalainen amiraali toisen maailmansodan aikana.
Sotilasura

Lütjens liittyi merikadetiksi Saksan keisarilliseen laivastoon vuonna 1907. Ensimmäisen maailmansodan alussa hän palveli päällikkönä torpedoveneissä. Helmikuusta 1916 sodan loppuun hän toimi torpedovene-puolilaivueen komentajana johtaen veneitä iskuissa Dunkerquen edustalla. Hän jatkoi torpedoveneyksikköjen komentajana Weimarin tasavallan aikana, kunnes eteni 1930-luvun alussa esikuntaupseeriksi. Hänet ylennettiin kontra-amiraaliksi 1937.
Toinen maailmansota

Toisen maailmansodan aikana hän toimi laivastonkomentajana lännessä. Hän osallistui Tanskan ja Norjan valtaamiseen suunnatussa operaatio Weserübungissa Pohjanmerellä olleen laivasto-osaston komentajana keväällä 1940. Osastoon kuuluivat muun muassa taisteluristeilijät Scharnhorst ja Gneisenau ja se kävi tuloksettoman taistelun Britannian Kuninkaallisen laivaston taisteluristeilijä HMS Renownin kanssa.
Kesäkuussa 1940 Lütjens palkittiin rautaristin ritariristillä. Hänet ylennettiin amiraaliksi 1. syyskuuta 1940.