stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Virpi Talvitie

Virpi Talvitie (s. 12. elokuuta 1961 Ilmajoki) on suomalainen kuvittaja ja graafikko.
Talvitie valmistui ylioppilaaksi Ilmajoen lukiosta vuonna 1980 ja suoritti taiteen kandidaatin tutkinnon Taideteollisessa korkeakoulussa 1989.
Talvitie on kuvittanut lastenkirjoja ja tehnyt kuvituksia lehtiin. Erityisesti hän on tehnyt yhteistyötä Tittamari Marttisen ja Katri Tapolan kanssa. Vuonna 2006 hän sai yhdessä Timo Parvelan kanssa Finlandia Junior -palkinnon teoksesta Keinulauta. Hän oli myös vuoden 2005 Finlandia Junior -palkintoehdokkaana Maria Vuorion kanssa teoksella Sitä ei kukaan tiedä. Talvitie on ollut myös Suomen Hans Christian Andersen -palkintoehdokas vuosina 2006, 2008 ja 2012.
Talvitien töitä oli näytteillä Frankfurtin kirjamessuilla 2006.
Kuvituksia > Elsa ja Eetu -sarja

Tittamari Marttinen: Elsan ja Eetun erikoistapaukset.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2000.  ISBN 951-31-1936-X
Tittamari Marttinen: Elsan ja Eetun tähdenlennot.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2001.  ISBN 951-31-2183-6
Tittamari Marttinen: Elsan ja Eetun temppulinna: runoja ja loruja.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2690-0
Tittamari Marttinen: Elsan ja Eetun harharetki.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2806-7
Kuvituksia > Maukka ja Väykkä -sarja

Timo Parvela: Maukka ja Väykkä.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Espoo:  Itupiikki, 2007.  ISBN 978-952-92-1589-8
Timo Parvela: Maukka, Väykkä ja mieletön lumipallo.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2009.  ISBN 978-951-31-4955-0
Timo Parvela: Maukka ja Väykkä rakentavat talon.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2010.  ISBN 978-951-31-5549-0
Timo Parvela: Maukka, Väykkä ja suuri seikkailu.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2011.  ISBN 978-951-31-5927-6
Timo Parvela: Maukka, Väykkä ja Karhu Murhinen.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2012.  ISBN 978-951-31-6167-5
Timo Parvela: Maukan ja Väykän satukirja.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-6168-2
Timo Parvela: Maukan ja Väykän pieni kirja ystävyydestä.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2013.  ISBN 978-951-31-7122-3
Timo Parvela: Maukan ja Väykän naamakirja.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2014.  ISBN 978-951-31-7995-3
Timo Parvela: Maukan ja Väykän matkakirja.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2015.  ISBN 978-951-31-8503-9
Timo Parvela: Maukan ja Väykän hyvä päivä.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2017.  ISBN 978-951-31-9617-2
Kuvituksia > Kuvituksia Katri Tapolan teoksiin

Tapola, Katri: Kivikauppaa ja ketunleipiä.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2002.  ISBN 951-31-2568-8
Tapola, Katri: Konnanmontulle hyvä kyyti.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2003.  ISBN 951-31-2863-6
Tapola, Katri: Satu joka oli totta.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2004.  ISBN 951-31-3084-3
Tapola, Katri: Jääpuikkoja ja jälkiä lumessa.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2005.  ISBN 951-31-3285-4
Tapola, Katri: Ihmetyksiä: tarinoita ja kuvia hämmästyneille.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Tammi, 2006.  ISBN 951-31-3724-4
Tapola, Katri: Unilintu ja Uljas Sankari.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Teos, 2010.  ISBN 978-951-851-224-3
Tapola, Katri: Mahdottomuuksien rajoissa: matkakirja.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Teos, 2013.  ISBN 978-951-851-470-4
Kuvituksia > Muut

Helt okej!. Kurs 1 / Siv Boström ... [et al.] ; [piirrokset: Virpi Talvitie], 1998
Ollaan ananas ja kookos : rakkausriimejä / Eppu Nuotio ; kuvitus: Virpi Talvitie, 1998
Musta Miksu, taikurikissa / Ritva Toivola ; kuvittanut Virpi Talvitie, 1999
Harmaaviirullinen Silli / Raili Mikkanen ; kuvittanut Virpi Talvitie, 2000
Elina kesyttää tiikerin / Ben Furman ; kuvittanut Virpi Talvitie, 2001
Timjami ja kadonnut kompassi / Tittamari Marttinen ; kuvittanut Virpi Talvitie, 2001
Matka joulun taloon : joulun satuja ja runoja / Hannele Huovi ; kuvittanut Virpi Talvitie, 2001
Epsukepsu / kirjoittanut Eppu Nuotio ; kuvittanut Virpi Talvitie, 2002
Joona ja yllätysten matkalaukku / Tittamari Marttinen ; kuvittanut Virpi Talvitie, 2002
Lumottu lipas / Leena Laulajainen ; kuvittanut Virpi Talvitie, 2002
Äidin karkkipäivä / kirjoittanut Tittamari Marttinen ; kuvittanut Virpi Talvitie, 2003
Talot ovat yksin kotona : pohjoismaisia runoja lapsille, 2003
Onnenpäiviä : runoja lapsen juhlaan / [koonnut] Päivi Heikkilä-Halttunen ; [kirjoittajat:] Tittamari Marttinen [et al.] ; kuvittanut Virpi Talvitie, 2005
Siitä ei kukaan tiedä : kertomuksia / Maria Vuorio ; kuvittanut Virpi Talvitie, 2005
Auringon lapset : adoptiolapsemme Kolumbiasta, Etiopiasta ja Thaimaasta / [teksti:] Maija Karjalainen, Pia Nynäs, Tytti Tuunanen ; [piirrokset:] Virpi Talvitie, 2005
Parvela, Timo: Keinulauta.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  WSOY, 2006.  ISBN 951-0-31901-5
Parvela, Timo: Karuselli.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  WSOY, 2008.  ISBN 978-951-0-34267-1
Parvela, Timo: Onnenpyörä.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  WSOY, 2010.  ISBN 978-951-0-36717-9
Korolainen, Tuula: Kissa kissa kissa.  (Kuvitus: Virpi Talvitie)  Helsinki:  Lasten Keskus, 2013.  ISBN 978-952-288-021-5
Palkinnot

Finlandia Junior -palkinto 2006 kirjasta Keinulauta yhdessä kirjailija Timo Parvelan kanssa.
Pro Finlandia -mitali 2016
taiteilijaeläke 2022
Aiheesta muualla

Virpi Talvitien portfolio Kuvittajat-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvittaja Virpi Talvitien tehtävä on katsoa sekä sisään päähänsä että ulos päästänsä Yle.fi. 23.3.2018.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Korea 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Publius Crassus

Publius Licinius Crassus (kuoli 53 eaa.) oli roomalainen sotilas, joka toimi Gallian sodan aikana Julius Caesarin legaattina. Caesar lähetti hänet muun muassa Akvitaniaan kukistamaan roomalaisille vihamielisiä heimoja 57 eaa.
Vuonna 54 eaa. Publius matkusti Syyriaan, missä hänen isänsä Marcus Licinius Crassus suunnitteli sotaa Parthiaa vastaan. Hänellä oli mukanaan noin tuhatpäinen gallialaisista koostuva ratsuväkiyksikkö. Hän kuoli Carrhaen taistelussa vuonna 53 eaa. johtaessaan ratsuväen vastahyökkäystä parthialaisia vastaan. Parthialainen katafraktiratsuväki oli kuitenkin liian voimakas ja sai saarrettua gallialaiset, jotka olivat erkaantuneet muusta armeijasta. Lopulta Publius määräsi erään sotilaansa surmaamaan hänet.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF 2 
Kansalliset:  Saksa  Puola 
Henkilöt:  DDB
Statira (Dareios III:n vaimo)

Statira (noin 331 eaa.) oli Persian kuninkaan Dareios III:n vaimo. Statira oli ehkä Dareioksen sisko tai siskopuoli, missä tapauksessa kummankin äiti oli Sisygambis.
Dareios otti vaimonsa, äitinsä ja lapsensa mukaa kun hän lähti sotimaan Aleksanteri Suurta vastaan. Kärsittyään tappion Issoksen taistelussa Dareios jätti perheensä Damaskokseen ja he jäivät Aleksanterin vangeiksi (vuonna 333 eaa.). Antiikin lähteiden mukaan Statira oli Aasian kaunein nainen. Tästä huolimatta Aleksanteri ei koskenut Statiraan ja antoi tämän kuten kuningattaren kuului. Statira kuoli kuitenkin jostain syystä vuoden 331 eaa. tienoilla. Quintus Curtius Rufus väittää että Statira sairastui matkustamisen aiheuttaman rasituksen vuoksi. Plutarkhos ja Junianus Justinus taas väittävät että Statira kuoli synnytyksen yhteydessä. Jos Statira oli raskaana vuonna 331 eaa. niin isä olisi melko varmasti ollut Aleksanteri itse. Toisaalta ei tiedetä aivan tarkasti milloin Statira kuoli.
Statira sai Dareios III:n kanssa pojan Okhuksen, joka luultavasti tapettiin pian sen jälkeen kun hän jäi vangiksi. Lisäksi he saivat tyttäret Statiran ja Drypetisin.
Burebista

Burebista (k. 44 eaa.) oli Daakian kuningas vuosina 82–44 eaa. Hän oli yksi merkittävimmistä Daakian hallitsijoista, joka yhdisti Mustanmeren alueen, Daakian, Pannonian ja Pohjois-Traakian heimot voimakkaaksi valtioksi.
Burebista nousi kuninkaaksi vuonna 82 eaa. ylipappinsa Deceneuksen avustuksella. Tämän jälkeen hän siirsi valtakuntansa pääkaupungin Popeștista Etelä-Karpaateille. Hän myös rakennutti lukuisia linnoituksia turvaamaan Daakian rajoja.
Burebista soti menestyksekkäästi kelttejä vastaan vuosina 60–59 eaa. ja hyökkäsi tämän jälkeen kreikkalaisiin siirtokuntiin Krimillä, muun muassa Olbiaan.
Sisällissodan sytyttyä Roomassa Pompeiuksen ja Caesarin välille vuonna 49 eaa. Burebista tuki Pompeiusta. Caesar kuitenkin voitti sodan ja suunnitteli sotaretkeä Daakiaan. Caesar kuitenkin murhattiin 15. huhtikuuta 44 eaa. ja pian myös Burebista koki saman kohtalon. Hänen valtakuntansa jakautui neljään tai viiteen osaan, eivätkä daakialaiset saaneet enää vastaavaa johtajaa yli sataan vuoteen, ennen kuin Decebalus nousi valtaistuimelle ensimmäisen vuosisadan lopulla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Burebista Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Tšekki  Kreikka  Puola  Vatikaani 
Muut:  IdRef
Quintus Caecilius Metellus Pius

Quintus Caecilius Metellus Pius (kuoli 63 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko. Pius aloitti uransa Sullan legaattina Rooman luokkasodassa. Hän taisteli Sullan puolella sisällissodan aikana. Kun Sullasta tuli diktaattori ehdotti hän Piusta pontifex maximus -papiksi. Vuonna 80 eaa. Pius valittiin konsuliksi ja hänet lähetettiin tämän jälkeen prokonsuliksi Ulomman Hispanian (Hispania Ulterior) provinssiin. Seuraavat kahdeksan vuotta hän taisteli Iberian niemimaalla Hispanian sodassa Quintius Sertoriusta vastaan yhdessä Gnaeus Pompeiuksen kanssa. Palattuaan Roomaan Sertoriuksesta saadun voiton jälkeen Piukselle myönnettiin triumfi. Pius kuoli noin vuonna 63 eaa.
Frontinus mainitsee Piuksen useaan otteeseen sodankäyntiä käsittelevässä Stratagemata-kirjassaan. Säilyneissä lähteissä Metellus Pius esitetään kuitenkin iäkkäänä ja saamattomana komentajana.
Gaius Flavius Fimbria

Gaius Flavius Fimbria (k. 84 eaa.) oli roomalainen sotilas. Hän oli Mariuksen ja Cinnan kannattaja.
Fimbria lähetettiin Vähään-Aasiaan Valerius Flaccuksen legaattina ensimmäisen Mithridateen sodan aikana. Fimbria kapinoi kuitenkin Flaccusta vastaan ja sai sotilaat puolelleen. Fimbria otti itse Flaccuksen joukot komentoonsa ja antoi murhata Flacuuksen. Fimbria ryösteli Vähää-Aasiaa, kukisti Mithridateen taistelussa ja oli lähellä saada hänet vangiksi. Roomalaisten laivastoa komentanut Sullan alainen Lucullus päästi kuitenkin Mithridateen pakenemaan meriteitse. Vuonna 85 eaa. Sulla lähestyi Fimbrian joukkoja oman armeijansa kanssa. Fimbria teki itsemurhan.
Lähde

John Hazel: Who's who in the Roman World.  Routledge, 2002.  ISBN 0415291623
Lucius Cornelius Cinna

Lucius Cornelius Cinna (?–84 eaa.) oli populaarien johtajia Rooman tasavallassa. Hän on tunnetuin Cornelius-suvun Cinna-haaran jäsenistä. Hän oli yhtäjaksoisesti konsulina vuodesta 87 eaa. aina vuoteen 84 eaa. asti. Hän oli yksi Mariuksen suurimpia kannattajia Mariuksen mittelössä Sullaa vastaan.
Mariuksen  murhautettua Sullan kannattajat ja otettua vallan Roomassa, Cinna toimi hänen kumppaninaan. Mariuksen yllättäen kuoltua vuoden 86 eaa. alussa, Cinna nousi hallitsemaan Lucius Valerius Flaccuksen kanssa. Tämän jouduttua yllättäen murhatuksi Cinnan rinnalle nousi hallitsemaan Gnaeus Papirius Carbo. Kun Cinna valmistautui kohtaamaan Sullan vuonna 84 eaa., hänet tapettiin yllättäen kapinassa.
Cinnan tytär Cornelia oli naimisissa Julius Caesarin kanssa vuosina 84 eaa.–69 eaa. Sulla yritti usein pakottaa heidät eroamaan, mutta Caesar pysyi vaimonsa rinnalla aina tämän kuolemaan asti vuoteen 69 eaa.
Kirjallisuutta

Alf Henrikson: Antiikin tarinoita 1–2.  WSOY, 1993.  ISBN 951-0-18515-9
Pekka Tuomisto: Rooman diktaattorit.  Karisto, 2003.  ISBN 951-23-4442-4
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Vatikaani 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Tomyris

Tomyris oli keskiaasialaisen  massageettien kansan johtaja.
Kazakstanilaisten kansantarinoiden mukaan hän oli suurten skyyttikuninkaiden jälkeläinen. Hänen äitinsä kuoli Tomyrisin ollessa vauva, ja isä kasvatti tytön yksin. Hän oppi ratsastamaan viisivuotiaana ja käsittelemään kaikkia aseita.
Kyyros II Suuri  (noin 576–529 eaa.) sai surmansa yrittäessään kukistaa Tomyriksen johtamaa kapinaa.
Lucius Domitius Ahenobarbus (vuoden 54 eaa. konsuli)

Lucius Domitius Ahenobarbus (kuoli vuonna 48 eaa.) oli roomalainen sotilas ja poliitikko.
Hän vastusti ensimmäisen triumviraatin jäseniä ja erityisesti Julius Caesaria. Ahenobarbus oli vuoden 54 eaa. konsuli ja hän meni naimisiin Marcus Caton siskon Porcian kanssa.
Senaatti nimitti hänet Gallian maaherraksi Caesarin jälkeen vuonna 49 eaa., mutta Caesar pakotti hänet antautumaan Corfiumissa. Caesar armahti Ahenobarbuksen joka liittyi Pompeiuksen joukkoon. Ahenobarbus johti Pompeiuksen armeijan vasenta siipeä Farsaloksen taistelussa, jossa hän menehtyi.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Edeltäjä: Marcus Licinius Crassus II ja Gnaeus Pompeius Magnus II | Rooman konsuli Appius Claudius Pulcherin kanssa  vuonna 54 eaa. | Seuraaja: Marcus Valerius Messalla Rufus ja Gnaeus Domitius Calvinus |
Lähde

John Hazel: Who's who in the Roman World.  Routledge, 2002.  ISBN 0415291623
Amenemnisu

Amenemnisu oli muinaista Egyptiä 21. dynastian aikaan neljän vuoden ajan hallinnut faarao. Amenemnisun isä oli Smendes ja äiti oli Tentamon. Amenemnisun olemassaolo on kyetty varmistamaan vain hänen seuraajansa haudasta löytyneestä kultaisesta jousen suojuksesta jossa lukee Amenemnisun kuninkaallinen nimi Neferkare.
Eudoksos

Eudoksos Knidoslainen (m.kreik. Εὔδοξος ὁ Κνίδιος, Eudoksos ho Knidios, 410/408 eaa. – 355/347 eaa.) oli kreikkalainen tähtitieteilijä, matemaatikko, lääkäri ja filosofi.
Eudoksos oli Platonin ystävä. Hän oli Arkhytaan oppilaana Ateenassa matematiikassa. Hänen maineensa matemaattisessa tähtitieteessä perustuu siihen, että hän esitteli ajatuksen taivaankappaleiden pallonmuotoisuudesta, ja vaikutti huomattavasti planeettojen liikkeiden ymmärtämiseen.
Hänen teoriansa suhteista ja verrannoista osoittavat huomattavaa näkemystä numeroista; ne mahdollistivat kokonaislukujen ja rationaalilukujen lisäksi myös jatkuvien määrien tiukan käsittelyn. Tartaglia ja monet muut herättivät hänen ajatuksensa uudelleen henkiin 1500-luvulla. Näin niistä tuli tieteen kvantitatiivisten menetelmien perusta vuosisadaksi, kunnes Descarteen algebralliset menetelmät syrjäyttivät ne.
Eudoksos keksi myös ekshaustio- eli tyhjennysmenetelmän, jolla voitiin määritellä pinta-aloja ja tilavuuksia. Myöhemmin menetelmää käytti Arkhimedes. Eudoksoksen ja Arkhimedeen työt olivat analyysin edeltäjiä. Matematiikka kehittyi niiden ohi vasta intialaisen matemaatikon Bhāskara II:n ja myöhemmin Newtonin ansiosta.
Eräs algebrallisista käyristä, Eudoksoksen kampyle, on nimetty hänen mukaansa:
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Diogenes Laertios: Eudoksoksen elämäkerta (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Diogenes Laertios: Eudoksoksen elämäkerta (kreikaksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  7 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Kreikka  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Tieteilijät:  MathSciNet  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB 
Muut:  IdRef
Pielisjärven sairaala

| Pielisjärven sairaala> Pielisjärven B-mielisairaala |
| --- | --- |
 Pielisjärven sairaala kesällä 2017.
Sijainti:  Lieksan Yrjölä
Rakennustyyppi:  psykiatrinen sairaala
Valmistumisvuosi:  1956
Suunnittelija:  Vilho Nortonmaa
Omistaja:  Lipinranta Oy:n konkurssipesä
Käyttäjä:  Lieksan kaupunki (1956-2010), Lipinranta Oy
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Entisen Pielisjärven sairaalan kanslia kuvattuna vuonna 2020.
Pielisjärven sairaala oli vuosina 1956–2010 Lieksassa toiminut psykiatrinen sairaala. Vuonna 1956 valmistuneen sairaalarakennuksen suunnitteli Vilho Nortonmaa Maaseudun rakennustoimistosta. Se rakennettiin B-mielisairaalaksi, mutta myöhemmin se profiloitui enenevissä määrin vanhustenhoitoon.
Pielisjärven sairaala oli alun perin Lieksan kauppalan ja Pielsijärven kunnan yhteinen, mutta vuonna 1972 tapahtuneen kuntaliitoksen seurauksena se jatkoi osana Lieksan kaupungin perusterveydenhuoltoa. Sairaalassa toimi loppuvaiheessa psykogeriatrisen hoidon lisäksi yleis- ja päihdepsykiatriaa sekä sosiaalihuollon päivätoimintaa.
Pielisjärven sairaala lakkautettiin vuonna 2010. Kolme vuotta myöhemmin rakennuksen osti Lipinranta Oy, joka piti tiloissa lastensuojeluyksikköä. Toiminta kuitenkin päättyi konkurssiin, mutta tämän jälkeenkin konkurssipesä toteutti rakennukseen kunnossapitotoimia. Vuodesta 2016 rakennus on ollut kylmillään, ja se on joutunut laajan ilkivallan kohteeksi.
Lotta Lotass

| Lotta Lotass |
| --- | --- |
 Lotass vuonna 2006.
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. helmikuuta 1964 (ikä 60)
Ammatti:  kirjailija, kirjallisuustieteilijä
Kirjailija
Tuotannon kieli: ruotsi
Esikoisteos:  Kallkällan (2000)
Palkinnot
 Aftonbladetin kirjallisuuspalkinto 2001 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Lotta Lotass (s. 28. helmikuuta 1964) on ruotsalainen kirjailija ja kirjallisuustieteilijä. Hänen esikoisromaaninsa Kallkällan ilmestyi vuonna 2000. Lotass valittiin vuonna 2009 Ruotsin akatemian jäseneksi, mutta hän erosi siitä vuonna 2018. Syyksi hän kertoi, ettei kokenut kuuluvansa joukkoon. Tunnetta oli vahvistanut hänen saamansa palaute, sillä monien mielestä tuolille numero 1 olisi pitänyt perinteiden mukaisesti valita juristi.
Biografia

Kallkällan (2000)
Aerodynamiska tal (2001)
Band II: Från Gabbro till Löväng (2002)
Tredje flykthastigheten (2004)
Skymning: gryning (2005)
Min röst skall nu komma från en annan plats i rummet (2006)
Den vita jorden (2007)
Den röda himlen (2008)
Den svarta solen (2009)
Sparta (2010)
Konungarnas tillbedjan (2014)
Mars (2013)
Örnen (2014)
Nattvakten (2020)
Fält (2022)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lotta Lotass Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Sten Rudholm | Ruotsin akatemia, tuoli 1 2009–2018 | Seuraaja: Eric M. Runesson |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  IdRef
Syfax

| Syfax |
| --- | --- |
 Syfaxin muotokuva El Madherissa.
Henkilötiedot
Arvonimi: Masaesyliiden kuningas
Muut tiedot
Seuraaja:  Vermina
Syfax tai Syfaks oli nykyisen Algerian ja tuolloisen Numidian alueella eläneen masaesylii-heimon kuningas ja yksi merkittävimmistä paikallisista hallitsijoista omana aikanaan kolmannella vuosisadalla eaa. Syfax taisteli ensin Karthagoa vastaan, mutta liittoutui sittemmin näiden kanssa Roomaa vastaan. Hänet vangittiin toisen puunilaissodan aikana ja hän kuoli vankeudessa Italiassa.
Elämäkerta > Varhaiset vaiheet

Numidia oli jakautunut useiden eri heimojen hallitsemiin alueisiin, joista ehkä voimakkain oli masaesylii alueen länsiosassa. Heimon pääkaupunki oli Sigan rannikkokaupunki, joka oli vielä neljännellä vuosisadalla eaa. kuulunut Karthagolle. Masaesyleitä hallitsi Syfaxia ennen todennäköisesti hänen esi-isänsä, mutta antiikin lähteiden perusteella tästä ei ole varmuutta. Masaesyliiden kuninkaana Syfaxilla on saattanut olla valtaa myös muihin Numidian heimohallitsijoihin, tai ainakin näin voidaan ymmärtää kreikkalaisen historioitsija Appianin kirjoituksista. Syfax oli tuon ajan Numidian heimohallitsijoista ainoa, joka lyötti omia kolikoitaan. Syfaxin vastustaja Numidiassa oli Gala, joka hallitsi Massyliesia Numidian itäosassa. Kiistoja syntyi näiden kahden hallitsijan raja-alueista. Gala oli myös Karthagon läheinen liittolainen.
Elämäkerta > Sodat Karthagoa ja Massyliesia vastaan

Syfax kävi sotaa Karthagoa ja Massyliesia vastaan vuosina 215–212 eaa. Roomalaisten komentajat Espanjasta lähettivät Syfaxin avuksi sotilasneuvonantajia. Sota oli lopputulokseltaan kuitenkin ratkaisematon ja vuonna 212 eaa. solmittu rauhansopimus jätti Syfaxin hallitsemaan hänen jo aikaisemmin hallitsemiaan alueita. Sodasta huolimatta Syfax liittoutui lopulta karthagolaisten kanssa Hasdrubalin naitettua tälle tyttärensä Sophoniban, jonka tarkoitus oli aiemmin ollut avioitua Galan poika Masinissan kanssa. Syfaxin vastustajan hallitsema kuningaskunta ajautui kriisiin Galan kuoltua vuonna 208 eaa. Perimystaistelujen jälkeen johtavaan asemaan nousi Mazaetullus, joka liittoutui Syfaxin kanssa tuolloin Espanjassa ratsuväkeä komentamassa ollutta Masinissaa vastaan, jonka tämä pelkäsi palaavan ja ottavan isänsä aseman. Massylies palasikin vuonna 206 eaa. ja voitti Mazaetulluksen joukot nopeasti. Karthagon tuella Syfax kuitenkin hyökkäsi häntä vastaan, voitti ja liitti tämän kuningaskunnan omaansa. Hän myös ilmeisesti siirsi pääkaupunkinsa Sigasta Cirtaan. Masinissa pakeni itään Tripolitaniaan.
Elämäkerta > Sota Roomaa vastaan

Roomalaiskomentaja Scipio Africanuksen noustessa maihin Afrikassa toisen puunilaissodan aikana vuonna 204 eaa. Masinissa liittyi roomalaisjoukkoihin pienen ratsuväkiosastonsa kanssa ja Syfax puolestaan liittyi joukkoineen appensa Hasdrubalin komentamien karthagolaisjoukkojen puolelle. Syfaxin joukkoihin mainitaan kuuluneen 50 000 jalkaväen ja 10 000 ratsuväen sotilasta. Scipion voittojen jälkeen vuonna 203 eaa. Syfax pakeni joukkoineen länteä kohti Masinissan ja osan roomalaisarmeijasta seuratessa perässä. Roomalaiskomentaja Laeliuksen johtamat joukot ottivat Syfaxin kiinni Cirtassa vuonna 203 eaa. Syfaxin henki säästettiin, mutta hän vietti loppuelämänsä vankeudessa Tiburissa, nykyisessä Tivolissa. Masinissa sai takaisin isänsä alueet, mutta Syfaxin perilliset jatkoivat hallitsemista masaesyliiden alueella. Syfaxin poika Vermina ja myöhemmin pojanpoika Arcobarzanes taistelivat Masinissaa vastaan, jälkimmäisen kuitenkin lopulta lyödessä nämä ja luoden kuningaskunnan, joka kattoi suurimman osan Numidiaa.
Numidian kartta, Syfaxin hallitsema alue vihreällä ja Galan hallitsema alue keltaisella.
Syfax ja Scipio Alessandro Allorin freskossa.
Nikomedes III

Nikomedes III Euergetes oli Bithynian kuningas noin vuosina 127 eaa. – 94 eaa. Hänen isänsä oli Nikomedes II. Anteliaisuudestaan kreikkalaisia kaupunkeja kohtaan hän sai lisänimen Euergetes.
Nikomedes yritti yhdessä Pontoksen kuninkaan Mithridates VI:n kanssa vallata Paflagonian ja kaapata vallan Kappadokiassa naimalla leskikuningatar Laodiken, mutta roomalaiset estivät hänen aikeensa.
Lähde

John Hazel: Who's who in the Roman World.  Routledge, 2002.  ISBN 0-415-29162-3
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Nikomedes II | Bithynian kuningas | Seuraaja: Nikomedes IV |