stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Banda della Magliana
Järjestö kaatuu

Banda della Maglianan kohtalon sinetöi sama laki, joka nujersi myös maan terroristijärjestöt, eli niin sanottu ”legge pentiti” (virallisesti Legge n. 304, 29 maggio 1982). Rikollisjärjestöjen jäsenet, jotka kääntyivät viranomaisten todistajiksi, saivat tuntuvia lievennyksiä omiin tuomioihinsa. Nämä ”katujat” (pentiti) saivat esimerkiksi vain 10–12 vuotta vankeutta rikoksesta, josta normaalisti seurasi elinkautinen. Banda della Maglianan ensimmäinen katuja oli Selisin vanha ystävä ja autonkuljettaja Fulvio Lucioli, joka kääntyi syksyllä 1983 peläten että myös hän oli Selisin tappajien listalla. Lucioli oli syytettynä huumerikoksista eikä oikeastaan täyttänyt uuden lain asettamia vaatimuksia mutta päätti siitä huolimatta ”tyhjentää säkkinsä” eli tunnustaa kaikki rikoksensa, minkä seurauksena 63 järjestön jäsentä joutui syytettyjen penkille, joukossa De Pedis ja Mancini, joista viimeksi mainittu oli jo kärsimässä 28 vuoden vankeusrangaistusta erään Proiettin perheen jäsenen ampumisesta. Maurizio Abbatino ehti paeta Venezuelaan, mistä hänet myöhemmin luovutettiin Italiaan. Marcello Colafigli oli ainoa järjestön johtavista jäsenistä, jota ei pidätetty, koska Lucioli ei osannut kertoa hänen jengistään juuri mitään. Oikeudenkäynnit päättyivät vasta vuonna 1988, kun kassaatiotuomioistuin vapautti kaikki Luciolin todistusten pohjalta tuomitut perustellen päätöstä sillä, että Banda della Maglianan olemassaoloa järjestönä ei oltu voitu näyttää toteen. Lucioli itse sai seitsemän vuotta vankeutta. Tuomiosta ilmeni, että Banda della Maglianaa pidettiin pikemminkin median keksintönä kuin todellisena mafian tyyppisenä järjestönä.
Huomattavasti vakavampi tilanne järjestölle syntyi, kun Luciolin esimerkkiä seurasivat 1990-luvulla sen johtaviin jäseniin lukeutuvat Maurizio Abbatino ja Antonio Mancini. Abbatino oli palautettu Italiaan Venezuelasta vuonna 1992 eikä toiminnasta useita vuosia poissa olleena uskaltanut luottaa kehenkään. Mancini oli äskettäin päässyt vankilasta ehdonalaiseen vapauteen kärsittyään tuomiostaan yksitoista vuotta, kun hänen tonttinsa rajalta löytyi kotietsinnässä kaksi kiloa heroiinia ja lisäksi hänen talostaan pistooli. Abbatinon käännyttyä ilmiantajaksi myös Mancini ymmärsi, että ainoa mahdollisuus selvitä pitkästä vankeusrangaistuksesta oli liittyminen katujiin. Päätökseen vaikutti merkittävästi se, että hänen elämänkumppaninsa Fabiola Moretti oli raskaana. Abbatinon ja Mancinin todistajalausunnot merkitsivät käytännössä Banda della Maglianan loppua. Lähes sata epäiltyä jäsentä joutui oikeuden eteen. Marcello Colafigli, Raffaele Pernasetti ja Giorgio Paradisi tuomittiin vuonna 1996 päättyneessä oikeudenkäynnissä elinkautiseen vankeuteen. Useat syytetyt saivat kuitenkin lievempiä tuomioita kuin mitä syyttäjä oli pyytänyt. Esimerkiksi lehdistön terroristiksi leimaama Carminati, jolle syyttäjä oli vaatinut 25 vuoden vankeusrangaistusta, selvisi kymmenellä vuodella.
Menthol-savuke

Marlboro Ice Blast -mentolisavukkeita
Menthol-savuke eli mentolisavuke on savuke, johon on lisätty mentolia itse tupakkaan, paperiin tai suodattimeen ja jonka nikotiinipitoisuus on noin 0,6 mg. Mentolisavukkeet eivät aiheuta yhtä paljon ärsytystä limakalvoille kuin tavalliset savukkeet, koska mentoli toimii paikallispuudutteena. Monissa mentolisavukkeissa on  myös vähemmän tervaa kuin tavallisissa savukkeissa..
Mentolisavukkeiden kielto tuli EU:ssa voimaan 20. toukokuuta 2020.
Historiaa ja merkkejä

Ensimmäisen mentolisavukkeen toi Yhdysvalloissa vuonna 1926 markkinoille Axton-Fisher-tupakkayhtiö. Tuote perustui ohiolaisen Lloyd Hughesin pari vuotta aiemmin tekemään keksintöön maustaa tupakkaa raikkaan tuntuisella mentolilla. Axton-Fisher oli seitsemän vuotta mentolisavukkeiden ainoa valmistaja.
Mentolisavukkeet kasvattivat suosiotaan 1950-luvun lopulta lähtien. Myydyimpiin mentolisavukemerkkeihin kuuluu R. J. Reynoldsin alun perin valmistama Salem, joka on saman yhtiön Winston-savukkeiden tavoin saanut nimensä yhtiön kotikaupungista, Pohjois-Carolinan Winston-Salemista. Vuonna 1961 Salem oli Yhdysvaltojen viidenneksi eniten myyty savukemerkki ja myydyin mentolisavuke. Muita USA:n myyntitilaston eniten myytyjä mentolisavukemerkkejä olivat tuolloin Brown & Williamsonin Kool, Lorillard-yhtiön Alpine ja Oasis sekä Philip Morrisin Belair ja Newport, jonka kerrottiin 2010-luvun alussa olevan Yhdysvaltojen suosituin mentholsavuke, nyt Lorillardin valmistamana. Helsingin Sanomien jutussa maaliskuussa 1962 hämmästeltiin mentolisavukkeiden suurta 13,8 prosentin markkinaosuutta Yhdysvalloissa, kun se Suomessa oli tuolloin vain 1,8 prosenttia. Suomalaiset kuitenkin mieltyivät mentolisavukkeisiin muita eurooppalaisia enemmän niin, että vuonna 2012 kerrottiin niiden markkinaosuudeksi Suomessa noin 24 prosenttia. 1980-luvun lopun Yhdysvalloissa mentolisavukkeiden osuus oli keskimäärin 27 prosenttia, mutta mustan väestönosan keskuudessa 69 prosenttia.
Suomessa myytyjä mentolisavukkeita ovat olleet amerikkalaismerkkien Newport ja Kool ohella Amer-Tupakan vuonna 1959 markkinoille tuoma Menthol Meil ja Suomen Tupakan Jet. Lisäksi monilla tavallisilla savukebrändeillä on rinnakkaisvaihtoehtona mentoliversio, kuten ”vihreä Marlboro”.
Vuonna 2008 Journal of Public Health -lehden paljastaman tupakkateollisuuden salaisen raportin mukaan savukevalmistajat ovat käyttäneet mentolia nuorten houkuttelemiseksi tutkittuaan, että se lieventää tupakansavun epämiellyttävää vaikutusta aloittelevan tupakoijan keuhkoissa. Mentolisavukkeiden markkinaosuus olikin Yhdysvalloissa tuolloin 44 prosenttia ikäryhmässä 12–17-vuotiaat ja 36 prosenttia ikäryhmässä 18–24-vuotiaat.
Me’Lisa Barber

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Pariisi 2003 | 4×400 m viesti |  |
|  Kultaa | Helsinki 2005 | 4×100 m viesti |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Moskova 2006 | 60 m |  |
Me’Lisa Barber (s. 4. lokakuuta 1980 Livingston, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Pariisin MM-kisoissa 2003 Barber voitti kultaa Yhdysvaltain pitkän viestin joukkueessa. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän voitti kultaa Yhdysvaltain joukkueessa pikaviestissä ja oli sadalla metrillä viides. Samana vuonna hän voitti sadalla metrillä maansa mestaruuden. Moskovan hallimaailmanmestaruuskilpailuissa 2006 hän voitti kultaa 60 metrillä ajalla 7,01.
Barber on 160 senttimetriä pitkä ja painaa 53 kilogrammaa. Hän harrastaa television katselua ja musiikin kuuntelua. Hänen kaksossiskonsa Mikele on myös pikajuoksija.
Henkilökohtaiset ennätykset

55 metrin juoksu: 6,82 (2012)
60 metrin juoksu: 7,01 (2006)
100 metrin juoksu: 10,95 (2007)
200 metrin juoksu: 22,37 (2005)
300 metrin juoksu: 37,54 (2003)
400 metrin juoksu: 50,87 (2002)
Mfx

mfx on suomalainen PC-alustoille keskittynyt demoskene-ryhmä, joka on tuottanut hyvin vaihtelevantyylisiä demoja, joista monet ovat visuaaliselta olemukseltaan melko psykedeelisiä. Nykyisin mfx on suomalaisen ja kansainvälisen demoskenen aktiivisimpia ja merkittävimpiä ryhmiä. Teknisistä saavutuksista mainitsemisen arvoinen on reaaliaikaisen raytracing-renderöinnin käyttö ja nostaminen joissakin piireissä miltei trendiksi 1990-luvun puolivälissä.
Aiheesta muualla

mfx:n kotisivut (englanniksi)
mfx Pouet.net-sivustolla (englanniksi)
Benito López Esnaola

Lopez Esnaola oli 1900-luvulla elänyt shakinpelaaja. Hän otteli muun muassa Aleksandr Alehinia vastaan vuonna 1941. Hän kuitenkin hävisi ottelun häviten molemmat pelit.
Aiheesta muualla

Benito López Esnaola ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Michal Mravec

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Michal Mravec
Syntymäaika: 10. kesäkuuta 1987
Syntymäpaikka: Žilina, Tšekkoslovakia
Pelipaikka: vasen keskikenttäpelaaja
Pituus: 191 senttimetriä
Paino: 86 kilogrammaa
Seura
Seura: KPV
Pelinumero: 23
Junioriseurat
: MŠK Žilina
2007–2011: UAB Blazers
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011 | Sporting Kansas City | - | (-) |
| 2011–2013 | Emmen | 20 | (0) |
| 2013–2014 | MŠK Žilina | 13 | (0) |
| 2014 | Podbeskidzie | 0 | (0) |
| 2015–2016 | Atlanta Silverbacks | 15 | (1) |
| 2016 | RoPS | 17 | (2) |
| 2016 | →FC Santa Claus (laina) | 1 | (0) |
| 2017 | KPV | 22 | (1) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. syyskuuta 2017.
Michal Mravec (s. 10. kesäkuuta 1987 Žilina) on slovakialainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Kokkolan Pallo-Veikkoja. Pelipaikaltaan Mravec on vasen keskikenttäpelaaja.
Mravec siirtyi vuonna 2007 kasvattajaseurastaan MŠK Žilinasta Yhdysvaltain yliopistosarjassa pelaavaan Alabaman Birminghamin yliopiston Blazers-joukkueeseen. Vuonna 2011 Sporting Kansas City varasi Mravecin Major League Socceriin, mutta hän siirtyi samana vuonna Alankomaiden Eerste divisien FC Emmeniin. Hän edusti seuraa vuodet 2011–2013. Vuodet 2013–2014 Mravec pelasi kasvattajaseurassaan Žilinassa. Helmikuussa 2014 Mravec siirtyi Puolan Ekstraklasan Podbeskidzieen, mutta hän ei pelannut seurassa otteluakaan. Maaliskuussa 2015 Mravec siirtyi Yhdysvaltain NASL:in Atlanta Silverbacksiin oltuaan puolisen vuotta työttömänä.
Maaliskuussa 2016 Mravec teki kauden kattavan sopimuksen Suomen Veikkausliigan Rovaniemen Palloseuran kanssa. RoPS ei jatkanut Mravecin sopimusta, mutta Mravec sai Suomesta uuden sopimuksen Ykkösessä pelaavan KPV:n riveistä kaudelle 2017.
Björn Ferm

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Björn Ferm vuonna 1968. |  Björn Ferm vuonna 1968. |  Björn Ferm vuonna 1968. |  |
Maa:   Ruotsi
Miesten nykyaikainen viisiottelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Mexico City 1968 | henkilökohtainen |  |
Björn Ferm (s. 10. elokuuta 1944 Jönköping) on ruotsalainen entinen nykyaikainen viisiottelija.
Ferm saavutti Mexico Cityn olympialaisissa 1968 kultaa henkilökohtaisesta kilpailusta ennen András Balczóa ja Pavel Lednjovia. Hän oli mukana myös joukkuekisassa, jossa Ruotsi kuitenkin hylättiin. Ferm osallistui myös vuoden 1972 Münchenin olympialaisiin, joissa hän sijoittui henkilökohtaisessa kisassa kuudenneksi ja joukkuekisassa viidenneksi.
Miesten nykyaikaisen viisiottelun henkilökohtaisen kisan olympiavoittajat
Benito Martinez

| Benito Martinez |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 28. kesäkuuta 1971 (ikä 53) Albuquerque, New Mexico, Yhdysvallat
Näyttelijä
Aktiivisena:  1988–
Merkittävät roolit:  David Aceveda (Shield – lain varjolla) A.D.A. Todd Denver (How to Get Away with Murder)
Aiheesta muualla
IMDb 
Benito Martinez (s. 28. kesäkuuta 1971 Albuquerque, New Mexico, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten sarjasta Shield – lain varjolla. Hän näytteli sarjassa David Acevedaa. Hän on näytellyt monissa sarjoissa, kuten muun muassa Monkissa, Num3rot-sarjassa, Bonesissa, NYPD Bluessa ja Sharkissa. Hän on näytellyt myös Clint Eastwoodin menestyselokuvassa Million Dollar Baby. Martinez on voittanut ALMA-palkinnon sivuosastaan sarjasta Shield – lain varjolla. Martinez on valmistunut Hollywood High School Performing Artsista.
Aiheesta muualla

Benito Martinez Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Musica Antiqua Köln

Musica Antiqua Köln oli vanhan musiikin yhtye, jonka perusti vuonna 1973  Reinhard Goebel Kölnin konservatorion opiskelutovereidensa kanssa. Musica Antiqua Köln tuli tunnetuksi etenkin 1600- ja 1700-lukujen musiikin esittäjänä. Kokoonpano levytti ahkerasti Archiv Produktionille ja saavutti useita palkintoja, kuten Grand Prix International du Disquen, Gramophone Awardin ja Diapason d’orin, sekä nimettiin Grammy-ehdokkaaksi.
Yhtye hajosi runsaan 30 toimintavuoden jälkeen 2007. Reinhard Goebel on sittemmin keskittynyt työskentelemään suurempien orkestereiden kanssa niin vanhan kuin uudenkin musiikin parissa.
Aiheesta muualla

Website on Goldberg Magazine (Arkistoitu – Internet Archive)
Murtomaa (elokuva)

| Murtomaa |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Einari Paakkanen
Käsikirjoittaja:  Hanna Kuirinlahti
Tuottaja:  Elina Pohjola
Säveltäjä:  Markku Kanerva
Kuvaaja:  Antti Polojärvi
Leikkaaja:  Hanna Kuirinlahti
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Citizen Jane Productions
Ensi-ilta:  Elokuvavuosi 2019
Kesto:  55 minuuttia
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Murtomaa on Einari Paakkasen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2019.
Elokuva on henkilödokumentti ja kasvutarina Palestiinasta suomeen muuttaneesta kymmenvuotiaasta Farahista.
Aiheesta muualla

Murtomaa Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Beauregardin piirikunta

Beauregardin piirikunta (engl. Beauregard Parish, ransk. Paroisse de Beauregard) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 36 928 vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 3 020 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus DeRidder on myös sen suurin kaupunki.
Piirikunta on saanut nimensä Konfederaation kenraali P. G. T. Beauregardilta.
Asukkaat

Piirikunnan asukkaista 79,8 prosenttia on valkoisia, 13 prosenttia mustia ja 3,57 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 4,13 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 98,5 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 37,4 vuotta.
Kuvia piirikunnasta

Piirikunnan oikeustalo.
Metodistikirkko DeRidderissä.
Marxismi-leninismi

Marxismi-leninismi (myös marksismi-leninismi) on Neuvostoliiton kommunistisen puolueen pääsihteerin Josif Stalinin 1920-luvulla käyttöön ottama nimitys kommunistisen puolueen leniniläiselle ideologialle. Nimen mukaan kyse on marxilaisuuden ja leninismin synteesistä. Stalinin kuoltua vuonna 1953 NKP:n keskuskomitea julkaisi vuonna 1959 O. W. Kuusisen johdolla oppikirjan, jossa marxismi-leninismin sisältöön tehtiin varovaisia uudistuksia.
Leniniläisyys

Bolševismi syntyi Venäjän sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen ryhmänä vuonna 1903. Tuolloin puolueen kokouksessa ilmeni linjaristiriita koskien puolueorganisaatiota ja proletariaatin diktatuuria. V.I. Lenin oli esittänyt teorian demokraattisesta sentralismista, jonka mukaan puolueen on oltava kurinalainen ammattivallankumouksellisten järjestö. Vuoden 1917 lokakuun vallankumoksen ja Neuvostoliiton perustamisen jälkeen bolševismin teoreettinen sisältö siirtyi keskeisiltä osin marxilais-leninismiin.
Neuvostoliiton johtaja Lenin kuoli tammikuussa 1924. Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) pääsihteeri Josif Stalin julkaisi saman vuoden huhti-toukokuussa puoluelehti Pravdassa artikkelisarjan, joka julkaistiin kirjana Leninismin perusteista. Koska myös Euroopan sosiaalidemokraattiset puolueet ja ”toisen internationaalin opportunistit” olivat omineet käsitteen marxilaisuus, Stalin otti kirjassa käyttöön termin leninismi. Stalin kirjoitti, että leninismi on marxilaisuuden edelleen kehittämistä, ”imperialismin ja proletaarisen vallankumouksen aikakauden marxilaisuutta. Täsmällisemmin sanoen: leninismi on yleensä proletaarisen vallankumouksen teoriaa ja taktiikkaa, erikoisesti proletariaatin diktatuurin teoriaa ja taktiikkaa”. Stalin toisti tämän määritelmänsä kaksi vuotta myöhemmin kirjasessaan Leninismin kysymyksiä. Toiseen internationaaliin liittyneet Euroopan sosiaalidemokraattiset puolueet olivat tuominneet bolševikkien vallankumouksen Venäjällä vuonna 1917 ja sitä seuranneen puoluediktatuurin. Karl Marx oli kirjoittanut vain hyvin yleisesti vallankumouksen tekemisestä ja sen jälkeisistä tapahtumista.
Marxismi-leninismin käsite oli tärkeä Stalinin ja Lev Trotskin valtataistelussa. NKP:n johtajilla oli kullakin omat käsityksensä siitä, mitä marxismi-leninismi tarkoittaisi, mutta puolueen valtataistelun voittajana Stalin pääsi sanelemaan opin sisällön. Vaikka Stalin oli pääsihteerinä NKP:n vaikutusvaltaisin johtaja Leninin kuoltua, hänen ehdoton valtansa varmistui silti vasta vuonna 1934 pidetyn seitsemännentoista puoluekokouksen jälkeen.
Stalinin tulkinta marxismi-leninismistä säilyi vallitsevana 1950-luvulle. Marxismi-leninismin uuden tarkastelun aika tuli myös Neuvostoliitossa Stalinin kuoltua vuonna 1953. NKP:n keskuskomitea antoi vuonna 1956 tehtäväksi kirjoittaa oppikirja marxismi-leninismin perusteista. Otto-Wille Kuusisen johdolla laadittiin teos Marxismin-leninismin perusteet (1959). Oppikirjassa marxismi-leninismin sisältöön tehtiin varovaisia uudistuksia.
Stalinismia vastustavat trotskilaiset katsoivat edelleen edustavansa oikeaa leninismiä, samoin Neuvostoliiton destalinisaatiota arvostelleet maolaiset. 1970-luvulta alkaen Länsi-Euroopan kommunistiset puolueet alkoivat suuntautua eurokommunismiin, joka hyväksyi liberaalin demokratian instituutiot. Kreikan ja Portugalin kommunististen puolueiden aate on säilynyt marxilais-leniniläisenä.
Marxismi-leninismin perusosat > Määrittely

Marxismi-leninismin perusosien varhaisin kirjaus esiintyy V.I. Leninin artikkelissa ”Marxilaisuuden kolme lähdettä ja perusosaa” (1913), missä Lenin jakaa marxilaisuuden kolmeen osaan, filosofiaan, talouteen ja politiikkaan. Lenin kirjoitti: ”Se [marxilaisuus] on kaiken sen parhaan laillinen perijä, minkä ihmiskunta loi 19. vuosisadalla saksalaisen filosofian, englantilaisen kansantaloustieteen ja ranskalaisen sosialismin muodossa.”
Lenin kuvasi marxilaisuuden filosofiaa käsitteillä ”materialismi” sekä ”dialektiikka”, joka oli oppia kehityksestä sen syvällisimmissä muodossa. Kun Marx ulotti materialismin myös yhteiskuntien tarkasteluun, hän yhdessä Engelsin kanssa loi alan nimeltä historiallinen materialismi. Marxin talousteoriassa Lenin korosi työnarvoteoriaa ja oppia lisäarvosta, joka oli ”Marxin taloudellisen teorian kulmakivi”. Sosialismin osalta Lenin korosti Marxin löytäneen luokkataistelusta keinon, jolla kapitalismi voidaan kumota. Tämä merkitsi edistysaskelta suhteessa utooppiseen sosialismiin.
Josif Stalin kirjoitti vuonna 1938 NKP:n historiikin nimellä Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (bolševikkien) historia. Lyhyt oppikurssi, jossa myös käsitteen ”marxismi-leninismi” sisältöä valaistiin. Kirja toteaa, että ”marxilais-leniniläinen teoria on tiede yhteiskunnan kehityksestä, tiede työväenliikkeestä, tiede proletaarisesta vallankumouksesta, tiede kommunistisen yhteiskunnan rakentamisesta”.
Vuonna 1959 julkaistussa oppikirjassa Marxismi-leninismin perusteet teoria jaettiin neljään osaan:
filosofiset perusteet (dialektinen materialismi), johon liittyy historiankäsityksenä historiallinen materialismi,
kapitalismin kansantaloustiede,
kommunistisen liikkeen teoria ja taktiikka sekä
oppi sosialismista ja kommunismista.
Vuonna 1963 Neuvostoliiton tiedeakatemian julkaisema Marxilaisen filosofian perusteet aloitti tekstinsä seuraavasti: ”Marxilaisuus muodostaa eheän sopusuhtaisen opin, johon sisältyy kolme perusosaa: filosofia, kansantaloustiede ja tieteellisen kommunismin teoria. Nämä marxilaisuuden kolme perusosaa ovat sisäisessä, erottamattomassa yhteydessä toisiinsa – – Marxismi-leninismiä ei voida ymmärtää syvällisesti, ellei ole omaksuttu marxilaista filosofiaa.”
Marxismi-leninismin perusosat > Dialektinen materialismi

Teoksen Marxismi-leninismin perusteet mukaan ”marxismi-leninismin koko rakennuksen järkkymättömänä perustana on sen filosofinen oppi, dialektinen ja historiallinen materialismi”.
Marxismi-leninismin perusosat > Historiallinen materialismi

Teoksen Marxismi-leninismin perusteet mukaan historiallinen materialismi on dialektisen materialismin ulottamista yhteiskunnan ja sen historian tutkimiseen ja on tieteellinen teoria yhteiskunnallisen kehityksen yleisistä laeista.
Marxismi-leninismin perusosat > Kapitalismin kansantaloustiede

Teoksen Marxismi-leninismin perusteet mukaan Marx selvitti kapitalistisen tuotannon synnyn ja kehityksen taloudelliset lait ja määritteli ehdot kapitalismin korvaamiselle korkeammalla tuotantotavalla – sosialismilla ja kommunismilla. Marxin Pääoman ohella tärkeä teos marxilais-leniniläisessä talousteoriassa oli Leninin Imperialismi kapitalismin korkeimpana vaiheena.
Marxismi-leninismin perusosat > Kommunistisen liikkeen teoria ja taktiikka

Marxismi-leninismin perusteet -oppikirja antaa kaksi kertaa muita perusosia enemmän tilaa kommunistisen liikkeen politiikan tarkasteluun. Teos toteaa Marxin ja Engelsin Kommunistisen manifestin sanoin, että porvaristo on tuottanut omat haudankaivajansa luomalla riistettyjen proletaarien luokan, joka tulee kumoamaan porvariston vallan. Oppikirja uudisti vallankumousteoriaa toteamalla: ”Erikoisen suotuisissa olosuhteissa on mahdollista myös rauhanomainen vallan siirtyminen kansalle, ilman aseellista kapinaa ja kansalaissotaa.” Siitä huolimatta lopputuloksena oli aina proletariaatin diktatuuri.
Marxismi-leninismin perusosat > Oppi sosialismista ja kommunismista

Marxismi-leninismin perusteet -oppikirja toteaa, että vallankumouksesta alkaa kapitalismista sosialismiin johtava siirtymäkausi. Voima, joka toteuttaa tämän muutoksen, on proletariaatin diktatuuri. Se on työtätekevien valtaa, jota työväenluokka johtaa ja jonka tarkoituksena on sosialismin rakentaminen.
Marxismi-leninismi Suomessa

Suomen Kommunistisen puolueen (1918–1990) ohjelma vuodelta 1957 toteaa: ”Puolue pitää periaatteellisena toimintaohjeenaan marxilais-leniniläistä tieteellistä sosialismia, jota se soveltaa ja kehittää Suomen oloja vastaavalla tavalla.” Nykyisiä marxismi-leninismiä kannattavia suomalaisia järjestöjä ovat Kommunistinen Työväenpuolue – Rauhan ja Sosialismin puolesta (1988–) ja Kommunistien liitto (2002–).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marxismi-leninismi Wikimedia Commonsissa
Karl Marx, Friedrich Engels ja V. I. Lenin kuvattuna lipussa.
Metsämurmeli

| Metsämurmeli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Oravamaiset Sciuromorpha
Heimo::  Oravat Sciuridae
Alaheimo::  Varsinaiset oravat Sciurinae
Suku::  Murmelit Marmota
Laji::  monax
Kaksiosainen nimi
 Marmota monax  (Linnaeus, 1758) 
 Metsämurmelin levinneisyys
Katso myös
   Metsämurmeli Wikispeciesissä   Metsämurmeli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Metsämurmeli (Marmota monax) on suuressa osassa Pohjois-Amerikkaa Kanadassa ja Yhdysvalloissa tavattava murmeli. Metsämurmeli on kooltaan muita mantereen murmeleja hieman pienempi ja se on myös vähemmän sosiaalinen. Groundhog Day on sen horroksen päättymiseen liittyvä juhlapäivä 2. helmikuuta. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen elinvoimaiseksi lajiksi.
Taksonomia

Metsämurmeli voidaan jakaa yhdeksään alalajiin:
M. m. monax sen levinneisyysalueen eteläosissa
M. m. bunkeri levinneisyysalueen lounaisosissa
M. m. canadensi suuressa osassa Kanadaa ja Koillis-Yhdysvalloissa
M. m. ignava Québec ja Labrador Kanadassa
M. m. johnsoni Kaakkois-Québec Saint Lawrencen vesitien etelärannalla
M. m. ochracea Yhdysvaltojen Alaska ja Kanadan luoteisosat
M. m. preblorum Uusi-Englanti Yhdysvalloissa
M. m. pretensis Brittiläinen Columbia Kanadassa ja Yhdysvaltojen luoteisraja
M. m. rufescens Dakota ja Isojenjärvien pohjoisosa Yhdysvalloissa, Etelä-Ontario Kanadassa ja sieltä Uuteen-Englantiin Yhdysvalloissa
Koko ja ulkonäkö

Metsämurmelit ovat Pohjois-Amerikan muihin murmeleihin verrattuna suhteellisen pienikokoisia. Niiden ruumiin pituus on 418–665 mm, hännän pituus 100–155 mm ja keskipaino 3526 g. Turkin selkäpuolen väritys vaihtelee harmaasta kanelin- ja tummanruskeaan, sekä mustaan. Päällyskarva voi olla kärsjistään vaaleaa. Vatsapuolen väritys vaihtelee harmaasta ruskeaan, punaisenruskeaan ja tummanruskeaan. Naamassa nenän ja alaleuan tienoilla on usein vaaleita laikkuja. Jalat ovat mustat tai tummanruskeat. Häntä on suhteellisen lyhyt.