Juuso Ikonen
Ura > Seuraura

Ikonen on Espoon Jääklubin kasvatti, mutta hän pelasi viimeisimmät juniorivuotensa Espoo Bluesissa. Hän jakoi TPS:n Rasmus Kulmalan kanssa B-nuorten SM-sarjan kevään 2011 pudotuspelien pistepörssin voiton tehoilla 5+13=18, mikä oli sarjan 2000-luvun ennätys, jonka rikkoi kuitenkin vuotta myöhemmin Ikosen joukkuetoverinakin pelannut Bluesin Janne Puhakka tehoilla 10+12=22. Ikonen voitti kauden päätteeksi sekä B- että C-nuorten Suomen-mestaruuden. Hän pelasi myös yhden playoff-ottelun Bluesin A-nuorissa, jotka voittivat SM-hopeaa. Kaudella 2011–2012 Ikonen oli Bluesin A-nuorten toiseksi paras pistemies Ville Ahlgrenin kanssa tehtyään 32 runkosarjaottelussa tehot 20+21=41. Hänet palkittiin A-nuorten SM-liigan syyskuun 2011 kuukauden nuorena pelaajana.
Ikonen teki SM-liigadebyyttinsä 18. tammikuuta 2012 vieraissa Jokereita vastaan täytettyään pari viikkoa ennen ottelua 17 vuotta. Hänet merkittiin heti Bluesin ykkösketjuun Joakim Erikssonin ja Kristian Kuuselan viereen ja hän sai jääaikaa 9.35 minuuttia. Ikonen teki ottelussa myös SM-liigauransa ensimmäisen tehopisteen syötettyään Miro Aaltosen liigauran avausmaalin. Ottelu eteni aina voittomaalikilpailuun saakka, jossa Ikonen oli Bluesin aloittava laukaisija. Hän sai yrittää maalintekoa kahdesti, sillä ensimmäinen yritys uusittiin. Ikonen ei kuitenkaan onnistunut kummallakaan kerralla. Hänen liigauransa avausmaali syntyi seuraavassa ottelussa 20. tammikuuta 2012 vieraissa Oulun Kärppiä vastaan. Ikosen osuma jäi ottelun voittomaaliksi ja hänet palkittiin Ilta-Sanomien yhden tähden tähtipelaajana. Ikonen vakiinnutti loppukaudeksi paikkansa Bluesin liigajoukkueessa kiekollisessa roolissa. Hän teki SM-liigassa yhteensä 20 runkosarjaottelussa tehot 4+5=9 ja 15 playoff-ottelussa tehot 2+4=6.
Toukokuussa 2012 Ikonen teki vuoden mittaisen SM-liigasopimuksen Bluesin kanssa. Samassa kuussa 2012 KHL-seura Metallurg Novokuznetsk varasi hänet ensimmäisellä kierroksella 21. pelaajana. Kausi 2012–2013 oli Ikoselle ensimmäinen kokonainen SM-liigassa ja se toi hänelle 57 runkosarjaottelussa tehot 13+13=26. Ikonen oli Bluesin toiseksi paras maalintekijä Tommi Huhtalan jälkeen. Hän vahvisti myös seuran A-nuoria kevään 2013 pudotuspeleissä, joissa Ikonen jakoi koko sarjan syöttöpörssin voiton Ikonen jakoi kymmenellä syöttöpisteellään joukkuetoverinsa Nico Nybergin ja Lukon David Stachin kanssa. Hän voitti kauden päätteeksi A-nuorten SM-hopeaa. Huhtikuussa 2013 Ikonen teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen Bluesin kanssa.
Ikonen oli Suomen suurimpia lupauksia NHL:n varaustilaisuuteen 2013 ja hänen odotettiin yleisesti tulevan Aleksander Barkovin, Rasmus Ristolaisen ja Artturi Lehkosen jälkeen varatuksi seuraavana suomalaispelaajana, mutta häntä ei yllättäen varattu lopulta ollenkaan.
Lokakuussa 2013 Ikoselle tuli välirikko Bluesin valmentaja Jyrki Ahon kanssa, koska Aho ei ollut tyytyväinen hänen otteisiinsa ja hyllytti hänet yhden ottelun ajaksi. Bluesin hallituksen puheenjohtajan Martin Saarikankaan mukaan Ikonen ei tullut tämän jälkeen enää harjoituksiin eikä peleihin. Pian tämän jälkeen Bluesin junioreiden puheenjohtaja Heikki Kymäläinen julkaisi avoimen kirjeen, jossa kritisoi Bluesin liigaorganisaatiota Ikosen kohtelusta. Kymäläisen mukaan Ikosta oli kaupattu tämän tietämättä muille joukkueille. Seuraavana päivänä Ikosen agentti kertoi medialle, että Ikonen ei aio enää pelata Bluesissa. 5. marraskuuta Ikosen uutisoitiin siirtyneen loppukauden mittaisella sopimuksella JYPiin. Hän pelasi joukkueessa isossa kiekollisessa roolissa, mutta onnistui kuitenkin maalinteossa vasta pudotuspeleissä, jolloin Ikonen nousi Jatkoaika.com-verkkolehden toimittaja Jere Korkalaisen mukaan enemmän omalla tasolleen. Huhtikuussa 2014 hän teki vuoden mittaisen jatkosopimuksen JYPin kanssa. Kauden 2014–2015 päätteeksi Ikonen voitti SM-pronssia.
Kaudeksi 2015–2016 Ikonen siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Oulun Kärppiin, jota valmensi hänelle Bluesista tuttu Lauri Marjamäki. Ikonen teki SM-liigan yhden kauden piste-ennätyksensä tehoilla 9+30=39, joilla hän oli Kärppien paras syöttäjä ja toiseksi paras pistemies Sebastian Ahon jälkeen. Ikonen voitti kauden päätteeksi SM-pronssia. Hän voitti kauden aikana myös Mestarien liigan hopeaa.
Kärpät ei käyttänyt Ikosen sopimuksessa ollutta optiota. Hän siirtyi kaudeksi 2016–2017 vuoden mittaisella sopimuksella Ruotsin SHL-liigan Djurgårdeniin. Liigan siirtorajan lähestyessä helmikuussa 2017 Ikonen siirtyi sieltä loppukaudeksi Brynäsin riveihin. Hän voitti kauden päätteeksi SHL-hopeaa. Toukokuussa 2017 Ikonen teki Brynäsin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2016–2017 Ikonen oli tehoilla 12+14=26 joukkueen kolmanneksi paras maalintekijä Jacob Blomqvistin kanssa sekä sijoittui sisäisessä pistepörssissä neljänneksi. Pudotuspeleissä hän oli kolmella osumallaan Brynäsin paras maalintekijä Kevin Clarkin ja Jacob Blomqvistin kanssa. Mestarien liigassa Ikonen oli kuudella syöttöpisteellään Brynäsin paras syöttäjä Kevin Clarkin kanssa.
Toukokuussa 2018 NHL-varaamaton Ikonen teki kaksivuotisen ja kaksisuuntaisen tulokassopimuksen Washington Capitalsin kanssa. Hänen kausipalkkansa NHL:n puolella oli 925 000 dollaria. Syksyn harjoitusleirin päätteeksi seura lähetti Ikosen AHL-joukkue Hershey Bearsin vahvuuteen. Hän pelasi siellä kokonaan kauden 2018–2019, jolloin Ikonen pelasi 54 runkosarjaottelua tehopistein 4+10=14. Kauden jälkeen, toukokuussa 2019 Capitals asetti hänet ehdottomalle siirtolistalle. Koska mikään toinen NHL-seura ei napannut Ikosta vuorokauden kuluessa, hänen sopimuksensa purettiin.
Kaudeksi 2019–2020 Ikonen palasi SHL:ään ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella HV71:n riveihin. Kauden jälkeen, heinäkuussa 2020 hänen sopimuksensa seuran kanssa purettiin yhteisymmärryksessä. HV71:n urheilutoimenjohtaja Johan Hultin mukaan seura ei pystynyt tarjoamaan Ikoselle sopivaa roolia. Viisi päivää myöhemmin hänen vahvistettiin palaavan kaudeksi 2020–2021 SM-liigaan ja siirtyvän vuoden mittaisella sopimuksella Hämeenlinnan Pallokerhoon. Ikonen jakoi tehoilla 13+24=37 joukkueen sisäisen pistepörssin neljännen sijan Jere Innalan kanssa. Helmikuussa 2021 hän teki HPK:n kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kausi 2021–2022 Ikosella osoittautui tehojen valossa suureksi pettymykseksi, sillä hän teki runkosarjassa vain 15 tehopistettä.
Lokakuussa 2022 Ikonen siirtyi kahden viikon mittaisella sopimuksella Tapparaan paikkaamaan joukkueen hyökkäyksen poissaoloja. Joukkuetta valmensi hänelle maajoukkueista tuttu Jussi Tapola. Ikonen ehti pelata vain kaksi runkosarja- ja yhden Mestarien liigan ottelun, kunnes hänen lyhyt sopimuksensa päättyi ennenaikaisesti pelaamista estävän vamman vuoksi. Ikosen vamma vaati leikkaushoitoa, mutta kuntouduttuaan tammikuussa 2023 Tappara tiedotti hänen palaavan joukkueeseen loppukauden 2022–2023 kattavalla sopimuksella. Ikonen voitti kauden päätteeksi Suomen-mestaruuden. Hän voitti myös Mestarien liigan mestaruuden.
Syyskuussa 2023 Ikonen siirtyi loppukauden 2023–2024 kattavalla sopimuksella Porin Ässiin. Hän pelasi uransa 400. SM-liigaottelun Tapparaa vastaan 2. helmikuuta 2024. Kaikkiaan kaudella 2023–2024 hän pelasi 49 ottelua ja teki niissä kuusi maalia ja 19 tehopistettä. Ikonen oli alkukauden 2024–2025 ilman sopimusta, kunnes siirtyi joulukuussa 2024 kuukauden mittaisella koesopimuksella HIFK:n riveihin. Hän pelasi siellä vain neljä ottelua, kunnes joutui sivuun arviolta kolmeksi viikoksi. Hän ei palannut enää HIFK:n kokoonpanoon ja koejakson päätyttyä tammikuussa 2025 seura tiedotti Ikosen sopimuksen päättyneen. Helmikuussa 2025 siirtotakarajalla Ikonen palasi loppukauden kattavalla sopimuksella Tapparaan.