stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Seitsemän vuoren mandaatti

Seitsemän vuoren mandaatti (engl. Seven Mountain Mandate) on yhdysvaltalaisen kristillisen oikeiston parissa esiintyvä oppi, jonka mukaan yhteiskunnan seitsemän osa-aluetta ovat pahojen voimien vallassa ja täytyy vallata takaisin uskovaisille. Näiksi osa-alueiksi on eritelty kulttuuri, koulutus, talous, hallinto, uskonto, perhe ja tiedotusvälineet.
Lance Wallnau ja Bill Johnson popularisoivat ajatuksen seitsemän vuoren mandaatista kirjassaan Invading Babylon (2013). Opista tuli suosittu erityisesti helluntailaisten ja muiden karismaattisten kristittyjen parissa. Oppia on perusteltu tulkinnoilla Ilmestyskirjan (17:8–10) kielikuvista.
Himalansaaren kyläkirkko

| Himalansaaren kyläkirkko |
| --- | --- |

Sijainti:  Himalansaarentie 534, 52420 Pellosniemi
Seurakunta:  Mikkelin tuomiokirkkoseurakunta, aiemmin Ristiinan seurakunta
Materiaali:  Puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Himalansaaren kyläkirkko on Mikkelin tuomiokirkkoseurakunnan kirkko Mikkelin Himalansaaressa, entisen Ristiinan kunnan alueella. Se valmistui alun perin rukoushuoneeksi Himalansaaren kyläläisten käyttöön vuonna 1915. Rakentamisen taustalla oli kylän syrjäinen sijainti ja siitä johtuneet pitkät kirkkomatkat Ristiinan kirkkoon. Kirkko rakennettiin talkootöinä. Kirkon suunnitteli rakennusmestari Kaarlo Honkavaara.  Vuonna 1968 kirkkoon tehtiin rakenteellisia muutoksia ja tällöin kirkon alttaritauluun kiinnitettiin risti. Kirkko on osana Himalansaaren kylää Museoviraston määrittelemää valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Nykyään kirkossa järjestetään noin neljästi vuodessa jumalanpalvelus ja siellä on myös järjestetty konsertteja.
Joshua Norris

| Joshua Norris |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. toukokuuta 1999 (ikä 25) Oxford, MI, Yhdysvallat
Kansalaisuus:   Yhdysvallat  Kanada
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Josh
Pelipaikka:  keskushyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  Buffalo Sabres
Sarja:  NHL
Pelinumero:  13
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2019–
Aik. seurat:  Univ. of Michigan (B1G) Ottawa Senators (NHL) Belleville Senators (AHL)
NHL-varaus:  19. varaus, 2017 San Jose Sharks
Joshua Norris (s. 5. toukokuuta 1999 Oxford, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Buffalo Sabresin organisaatiossa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. San Jose Sharks varasi Norrisin ensimmäisellä kierroksella 19. pelaajana kesällä 2017, mutta seura kauppasi hänen pelaajaoikeutensa kuitenkin osana suurta pelaajakauppaa Ottawa Senatorsiin syyskuussa 2018.
Pelityyli

The Sports Forecaster -sivuston mukaan Norris on kahden suunnan sentteri, jolla on erinomainen lähtönopeus. Norrisilla on myös hyviä pelintekijän ominaisuuksia ja hänellä on myös jonkin verran ratkaisukykyä. Norrisin tulisi kuitenkin käyttää kokoaan paremmin hyväksi ja kehittää kokonaisvaltaista pelaamistaan. Hänellä on potentiaalia olla myös vielä parempi hyökkäyspään pelaaja.
Ura > Seuraura

Norris pelasi C-juniorina Oakland Jr. Grizzliesin joukkueessa, kunnes Niagara IceDogs varasi hänet 110. pelaajana OHL:n varaustilaisuudessa 2015. Hän ei kuitenkaan siirtynyt CHL:ään, vaan vietti vuodet 2015–2017 Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana. Kaudella 2016–2017 Norris pelasi myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.
San Jose Sharks varasi Norrisin ensimmäisellä kierroksella 19. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2017. Hän siirtyi kaudeksi 2017–2018 Michiganin yliopistojoukkueeseen. Syyskuussa 2018 Sharks kauppasi Norrisin pelaajaoikeudet, hyökkääjät Chris Tierneyn ja Rūdolfs Balcersin, puolustaja Dylan DeMelon sekä kesän 2019 toisen kierroksen ja kesän 2020 ensimmäisen kierroksen ehdolliset varausvuorot Ottawa Senatorsiin vaihdossa puolustaja Erik Karlssoniin ja hyökkääjä Francis Perroniin.
Heinäkuussa 2022 Norris teki Senatorsin kanssa kahdeksan vuoden mittaisen ja yhteensä 63,6 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Maaliskuussa 2025 Senators kauppasi Norriksen ja Jacob Bernard-Dockerin Buffalo Sabresiin vaihdossa Dylan Cozensiin, Dennis Gilbertiin ja toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten jääkiekko.Alle 20-v. MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Kanada 2019 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Yhdysvallat 2018 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Slovakia 2017 | jääkiekko |  |
Norris pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2018 ja 2019, joista jälkimmäinen turnaus päättyi hopeaan ja ensimmäinen pronssiin. Vuoden 2018 turnauksessa hänet valittiin Ruotsia vastaan pelatun välieräottelun päätteeksi Yhdysvaltain ottelun parhaaksi pelaajaksi. Vuoden 2019 turnauksessa Norris voitti joukkueensa sisäisen tehotilaston lukemalla +6. Hän ratkaisi Yhdysvalloille välieräpaikan tehtyään puolivälieräottelussa Tšekkiä vastaan joukkueensa 3–1-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaalin.
Norris pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2017, jolloin hän toimi Yhdysvaltain varakapteenina ja voitti maailmanmestaruuden. Norris valittiin Sveitsiä vastaan pelatun puolivälieräottelun päätteeksi joukkueensa ottelun parhaaksi pelaajaksi. Hän teki Yhdysvaltojen 4–2-voittoon päättyneessä ottelussa joukkueelle välieräpaikan ratkaisseen osuman.
Norris pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2015.
Muuta

Norrisin isoveli Coale pelaa Ferris State Universityn yliopistojoukkueessa. Veljesten kanadalainen isä Dwayne Norris pelasi omalla urallaan 20 NHL-ottelua ja osallistui Lillehammerin olympiakisoihin 1994. Myös heidän setänsä Warren Norris pelasi jääkiekkoa ammattilaisena.
Tilastot

Joshua Norris vuoden 2017 varaustilaisuudessa.
Alistair MacLean

| Alistair MacLean> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 28. huhtikuuta 1922 Glasgow, Skotlanti
Kuollut: 2. helmikuuta 1987 (64 vuotta) München, Saksa
Puoliso:  Gisela Heinrichsen (1953–1972) Mary Marcelle Georgius (1972–1977)
Kirjailija
Salanimi: Ian Stuart
Äidinkieli: gaeli
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  jännitys
Pääteokset:  Navaronen tykit Saattue Murmanskiin
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Alistair Stuart MacLean (gaeliksi Alasdair MacGill-Eain, 28. huhtikuuta 1922 – 2. helmikuuta 1987) oli skotlantilainen romaanikirjailija, jonka teokset olivat maailmanlaajuisia myyntimenestyksiä. MacLean kirjoitti lukuisia jännitysromaaneja ja seikkailukirjoja, joista tunnetuimpia ovat Navaronen tykit ja Saattue Murmanskiin. MacLean käytti myös salanimeä Ian Stuart.
Henkilöhistoria

Alistair MacLeanin isä oli pappi. MacLean syntyi Glasgow’ssa, mutta vietti suuren osan lapsuudestaan ja nuoruudestaan Daviotissa lähellä Invernessiä. Hänen äidinkielensä oli gaeli ja hän oppi englannin vasta toisena kielenään.
MacLean liittyi Kuninkaalliseen laivastoon vuonna 1941 ja palveli toisessa maailmansodassa torpedomiehenä. Hän on kertonut jääneensä japanilaisten vangiksi ja tulleensa kidutetuksi, mutta kertomukselle ei ole riippumattomia todisteita. Sodan jälkeen MacLean opiskeli englantia Glasgow’n yliopistossa, valmistui vuonna 1953 ja ryhtyi opettajaksi.
Vapaa-aikoinaan MacLean kirjoitti novelleja ja voitti vuonna 1954 Glasgow Herald -lehden järjestämän kirjoituskilpailun merihenkisellä tarinallaan Dileas. Collins-kustantamo pyysi häntä laajentamaan tarinansa romaaniksi. MacLeanin omiin sotakokemuksiin perustuvasta Saattue Muurmanskiin -romaanista tuli menestys ja hän pystyi nyt omistautumaan kokonaan kirjoittamiselle.
1960-luvun alkupuolella MacLean julkaisi kaksi kylmän sodan maailmaan sijoittuvaa romaania salanimellä Ian Stuart.  Hän ei kuitenkaan muuttanut kirjallista tyyliään ja hänen lukijansa tunnistivat kirjoittajan skotlantilaisen salanimen takana. MacLeanin kirjat olivat myyntimenestyksiä ja hän muutti Sveitsiin veropakolaiseksi. Hän johti myös hotelliyritystä Englannissa.
MacLeanin myöhempien kirjojen vastaanotto oli uran alun teoksia varautuneempaa. Hän pyrki kirjoittamaan nopeasti ja kirjojen juonet olivat toisinaan kohtuuttoman epätodellisia. MacLean kamppaili jatkuvasti alkoholisminsa kanssa ja kuoli lopulta sen seurauksena Saksan Münchenissä vuonna 1987. MacLean oli naimisissa kahdesti ja sai ensimmäisen vaimonsa kanssa kolme poikaa. Hänet on haudattu Sveitsin Célignyyn. Alistair MacLean palkittiin kirjallisuuden tohtorin arvonimellä Glasgow’n yliopistossa vuonna 1983.
MacLean julkaisi 28 romaania ja novellikokoelman, mutta myös kirjoja T. E. Lawrencesta ja James Cookista. Hän kirjoitti elokuvakäsikirjoituksia, joista osa perustui hänen romaaneihinsa. 1970- ja 1980-lukujen taitteessa amerikkalainen elokuvayhtiö antoi MacLeanille tehtäväksi kirjoittaa sarjan tarinaluonnoksia, joista sitten tehtäisiin elokuvia. Toiset kirjoittajat viimeistelivät aihiot. Näihin luonnoksiin perustuvat esimerkiksi John Denisin Kaapattu torni ja Alastair MacNeillin Kuoleman juna.
Romaanien tyyli ja teemat

MacLeanin teokset keskittyvät toimintaan. Päähenkilöt ovat yleensä rauhallisia, kyynisiä ja kokonaan työlleen omistautuneita miehiä. He kamppailevat näennäisesti mahdottomia todennäköisyyksiä vastaan, mikä pakottaa heidät fyysisen ja henkisen kestävyytensä äärirajoille. MacLeanille tyypillisessä juonenkäänteessä sankarin lähin toveri osoittautuu petturiksi.
Ian Flemingiin tai muihin saman ajan jännityskirjailijoihin verrattuna MacLeanin kirjoissa ei ole juurikaan erotiikkaa tai romantiikkaa. Vain kirjoissa Loputon yö ja Pako yli Jaavan meren on romanttisia vivahteita. Pako yli Jaavan meren on poikkeus MacLeanin tuotannossa muutenkin, sillä päähenkilö kuvataan kolmannessa persoonassa ensimmäisen persoonan sijasta.
Teoksissa on runsaasti teknisiä yksityiskohtia. Romaaniin Alaskan musta kulta on tuotesijoitettu suomalainen sukseton ja yksitelainen Finncat-moottorikelkka. Kuolonhypyssä käsitellään antimaterian käyttöä aseena; samassa romaanissa esitellään yksityiskohtaisesti kynäaseita ja erilaisia sirkustaiteilijoiden käyttämiä köysiä. Kaappaus San Franciscossa -romaanissa mainitaan erikoisrakenteinen kamera, ”jolla voi ottaa mustavalko- ja värikuvia sekä filmata”.
Luonnolla ja erityisesti merellä ja arktisella Pohjolalla on tärkeä rooli MacLeanin tarinoissa. Teosten tapahtumapaikat ovat eksoottisia. Vain Kun kello lyö... -romaani sijoittuu MacLeanin kotimaahan Skotlantiin. MacLeanin teosten parhaimmistona on pidetty romaaneja, jotka pohjautuvat hänen omiin kokemuksiinsa ja tietoonsa sodankäynnistä ja merenkulusta. Esimerkiksi Saattue Muurmanskiin -romaania pidetään laivastokirjallisuuden klassikkona.
MacLeanin kirjoittamat ja ideoimat teokset > MacLean itse

Alaskan musta kulta (WSOY 1980) (Athabasca)
Armoton meri (WSOY 1985) (The Lonely Sea)
Hyvästi Kalifornia (WSOY 1978) (Goodbye California)
Jääasema ”Zebra” (WSOY 1963) (Ice Station Zebra)
Kaappaus San Franciscossa (WSOY 1976) (The Golden Gate)
Kahlenukke (WS 1969) (Puppet on a Chain)
Kalmankoura (Ian Stuartin salanimellä; WSOY 1964) (The Satan Bug)
Kapteeni Cook (WSOY 1972) (Captain Cook)
Karhusaari (WSOY 1971) (Bear Island)
Katkuinen kuoleman tie (WSOY 1973) (The Way to Dusty Death)
Kotkat kuuntelevat (WS 1967) (Where Eagles Dare)
Kun kello lyö... (WSOY 1966) (When Eight Bells Toll)
Kuoleman joki (WSOY 1981) (River of Death)
Kuolonhyppy (WSOY 1975) (Circus)
Loputon yö (WSOY 1960) (Night without End)
Merinoita (WSOY 1977) (Seawitch)
Miljonäärien laiva (WSOY 1962) (The Golden Rendezvous)
Navaronen haukat (WS 1968) (Force 10 from Navarone)
Navaronen tykit (WSOY 1957) (The Guns of Navarone)
Pako yli Jaavan meren (WSOY 1958) (South by Java Head)
Partisaanit (WSOY 1982) (Partisans)
Pelko on aseeni (WSOY 1961) (Fear Is the Key)
Saalistus Barentsinmerellä (WSOY 1984) (San Andreas)
Saattue Muurmanskiin (WSOY 1956) (H. M. S. Ulysses)
Santorinin hauta (WSOY 1986) (Santorini)
Särkyneen sydämen sola (WSOY 1974) (Breakheart Pass)
Taivaan nuoli (Ian Stuartin salanimellä; WSOY 1961) (The Dark Crusader)
Takaa-ajo Vaccarèsiin (WS 1970) (Caravan to Vaccarès)
Tulvaportti (WSOY 1983) (Floodgate)
Viimeinen rintama (WSOY 1959) (The Last Frontier)
MacLeanin kirjoittamat ja ideoimat teokset > John Denis ideoiden pohjalta

Kaapattu torni (WSOY 1981) (Hostage Tower)
Kaappaajan paluu (WSOY 1982) (Airforce One is down)
MacLeanin kirjoittamat ja ideoimat teokset > Alastair MacNeill ideoiden pohjalta

Kuoleman juna (WSOY 1988) (Death Train)
Kuoleman kauppiaat (WSOY 1990) (Red Alert)
Pyörremyrsky (WSOY 1992) (Dead Halt)
Salamurhaajien aika (WSOY 1991) (Time of the Assassins)
Yövartio (WSOY 1989) (Night Watch)
MacLeanin kirjoittamat ja ideoimat teokset > Suomentamattomat teokset

Alistair MacLean Introduces Scotland (1972)
All about Lawrence of Arabia (1962)
Borrowed Time (kirjoittanut Hugh Miller; 1998)
Code Breaker (kirjoittanut Alastair MacNeill; 1993)
Golden Girl (kirjoittanut Simon Gandolfi; 1992)
Golden Web (kirjoittanut Simon Gandolfi; 1993)
Golden Vengeance (kirjoittanut Simon Gandolfi; 1994)
Prime Target (kirjoittanut Hugh Miller; 1997)
Rendezvous (kirjoittanut Alastair MacNeill; 1995)
MacLeanin kirjoista tehdyt elokuvat

Salainen rintama (Yhdysvallat 1961) (The Secret Ways)
Navaronen tykit (Yhdysvallat 1961) (The Guns of Navarone)
Kalmankoura (Yhdysvallat 1965) (The Satan Bug)
Jääasema Zebra (Yhdysvallat 1968) (Ice Station Zebra)
Kotkat kuuntelevat (Yhdysvallat 1968) (Where Eagles Dare)
Kun kello lyö (Britannia 1971) (When Eight Bells Toll)
Kahlenukke (Britannia 1971) (Puppet on a Chain)
Pelko on aseeni (Britannia 1972) (Fear Is the Key)
Takaa-ajo Vaccaresiin (Britannia/Ranska 1974) (Caravan to Vaccarès)
Särkyneen sydämen sola (Yhdysvallat 1975) (Breakheart Pass)
Miljonäärien laiva (Etelä-Afrikka 1977) (The Golden Rendezvous)
Navaronen haukat (U.K./Yhdysvallat 1978) (Force 10 from Navarone)
Karhusaari (Britannia/Kanada 1979) (Bear Island)
Kaapattu torni (Yhdysvallat 1980) (The Hostage Tower)
Kuoleman joki (Yhdysvallat 1989) (River of Death))
Yövartio (Britannia/Yhdysvallat/Kroatia 1995) (Night Watch))
Katkuinen kuoleman tie (Yhdysvallat/Luxemburg 1996) (The Way to Dusty Death)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
http://www.alistairmaclean.com/
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Alistair MacLean
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Latvia  Japani  Tšekki  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Alistair MacLeanin hautakivi Célignyssä, Genevenjärven rannalla, Sveitsissä.
Heron Booksin 1970-luvun puolivälissä julkaisemia MacLeanin jännityskirjoja vuosilta 1955–1971.
Käännös suomeksi
Sydney Sweeneyn filmografia

Sydney Sweeney Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 2023.
Tämä on Sydney Sweeneyn filmografia.
Elokuvat

| Vuosi | Nimi | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | ZMD: Zombies of Mass Destruction | Lisa |  |
| 2010 | The Opium Eater | Sarah Detzer |  |
| 2010 | Takeo | Samantha Wright | lyhytelokuva |
| 2010 | Night Blind | eksynyt tyttö | lyhytelokuva |
| 2010 | The Ward | nuori Alice |  |
| 2011 | The Bling Ring | Izzy Fishman | televisioelokuva |
| 2013 | Spiders | Emily |  |
| 2014 | Angels in Stardust | Annie |  |
| 2015 | Held | Lily Woods | lyhytelokuva |
| 2015 | Love Made Visible | Leah | lyhytelokuva |
| 2015 | The Martial Arts Kid | Julia |  |
| 2015 | The Unborn | Little Janey Hutchins | lyhytelokuva |
| 2015 | Stolen From Suburbia | Emma |  |
| 2016 | Cassidy Way | Kelsey Connors |  |
| 2016 | The Horde | Hailey Summers |  |
| 2017 | Vikes | Ida |  |
| 2017 | Dead Ant | Sam |  |
| 2017 | It Happened Again Last Night | nuori Paige | lyhytelokuva |
| 2018 | Relentless | Ally |  |
| 2018 | The Wrong Daughter | Samantha | televisioelokuva |
| 2018 | Under the Silver Lake | Shooting Star |  |
| 2018 | Along Came the Devil | Ashley |  |
| 2018 | Manic | Missy | televisiolyhytelokuva |
| 2019 | Big Time Adolescence | Holly |  |
| 2019 | Clementine | Lana |  |
| 2019 | Once Upon a Time in Hollywood | Dianne ”Snake” Lake |  |
| 2020 | Nocturne | Juliet Lowe |  |
| 2021 | Downfalls High | Scarlett |  |
| 2021 | The Voyeurs | Pippa |  |
| 2021 | Night Teeth | Eva |  |
| 2023 | Reality | Reality Winner |  |
| 2023 | Americana | Penny Jo Poplin |  |
| 2023 | Anyone But You | Bea |  |
| 2024 | Madame Web | Julia Carpenter / Hämähäkkinainen |  |
| 2024 | Immaculate – tahraton | Cecilia | myös tuottajana |
| 2024 | Eden | Margret Wittmer |  |
Televisiosarjat

| Vuosi | Nimi | Rooli | Huomioita |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Heroes | pikkutyttö | Jakso: ”Chapter Four 'Hysterical Blindness'” |
| 2009 | Criminal Minds – FBI-tutkijat | Dani Forester | Jakso: ”Outfoxed” |
| 2010 | Chase | Kayla Edwards | Jakso: ”Pilot” |
| 2010 | 90210 | tyttö | Jakso: ”How Much Is That Liam in the Window” |
| 2011 | Kickin’ It | Kelsey Vargas | Jakso: ”Swords and Magic” |
| 2014 | Greyn anatomia | Erin Weaver | Jakso: ”Don’t Let’s Start” |
| 2017 | Monster School Animation | Madeline Rayon (äänirooli) | Jakso: ”Welcome to Monster School” |
| 2017 | Middle | naisopiskelija | Jakso: ”The Final Final” |
| 2017 | Valehtelevat viettelijät | Willa | Jakso: ”Till Death Do Us Part” |
| 2017 | In the Vault | Haley Caren | nettisarja; 7 jaksoa |
| 2018 | Everything Sucks! | Emaline Addario | päärooli; 10 jaksoa |
| 2018 | The Handmaid’s Tale – Orjattaresi | Eden Spencer | sivurooli; 7 jaksoa |
| 2018 | Sharp Objects | Alice | minisarja; sivurooli; 2 jaksoa |
| 2019– | Euphoria | Cassie Howard | päärooli |
| 2020 | Day by Day | Winnie Chapman (äänirooli) | nettisarja; Jakso: ”Winnie, Betty and...” |
| 2021 | The White Lotus | Olivia Mossbacher | päärooli (1. kausi) |
| 2021–2022 | Robot Chicken | Barbie, muita rooleja (äänirooli) | 4 jaksoa |
| 2024 | Saturday Night Live | itsenään | Jakso: ”Sydney Sweeney / Kacey Musgraves” |
Musiikkivideot

| Vuosi | Kappale | Artisti / Yhtye |
| --- | --- | --- |
| 2019 | ”Graveyard” | Halsey |
| 2023 | ”Angry” | Rolling Stones |
Aiheesta muualla

Sydney Sweeneyn filmografia Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jääkiekon SM-liigakausi 2023–2024

| --- | --- |
Järjestyksessä:  49.
Joukkueita:  15
Runkosarja
Runkosarja alkoi:  12. syyskuuta 2023
Runkosarja päättyi:  12. maaliskuuta 2024
Voittaja:  Tappara
Pistepörssin voittaja:   Oula Palve (Ilves)
Paras pelaaja:   Jerry Turkulainen (JYP)
Pudotuspelit
Päiväys:  15. maaliskuuta 2024 – 28. huhtikuuta 2024
Mestari:   Tappara
Hopeaa:   Pelicans
Pronssia:   Kärpät
Paras pelaaja:   Christian Heljanko (Tappara) 
Pistepörssin voittaja:   Anton Levtchi (Tappara)
 
Alempi sarjataso:  Mestis
 ← 2022–2023 2024–2025 → 
Jääkiekon SM-liigakausi 2023–2024 oli jääkiekon SM-liigan 49. kausi. Runkosarja alkoi 12. syyskuuta, ja viimeinen loppuottelu pelattiin 28. huhtikuuta. Tappara lähti kauteen toista kertaa peräkkäin hallitsevana mestarina ja voitti kolmannen mestaruutensa putkeen. Pelicans sijoittui hopealle ja Kärpät pronssille. Tappara voitti myös runkosarjan ja Ilveksen Oula Palve runkosarjan pistepörssin.
Kauden rakenne

Runkosarja alkoi tiistaina 12. syyskuuta Rauman Lukon ja Hämeenlinnan Pallokerhon välisellä ottelulla Raumalla. Ottelu oli päivän ainoa. Runkosarjassa pelattiin aikaisempien kausien tapaan 450 ottelua, 60 jokaista joukkuetta kohden. Täysiä seitsemän ottelun kierroksia pelattiin 25, joista 16 lauantaisin. Vähän yli puolet runkosarjasta, 262 ottelua, pelattiin perjantaisin ja lauantaisin. Suurin osa arkipeleistä pelattiin keskiviikkoisin (98). Pelipäiviä oli runkosarjassa yhteensä 106, eli kahdeksan vähemmän kuin edellisellä kaudella.
Sarja oli tuttuun tapaan marraskuussa tauolla puolentoista viikon ajan maajoukkueen pelatessa EHT-turnauksessa. Joulutauko kesti joukkueesta riippuen 5–7 vuorokautta, poikkeuksena KalPa, joka osallistui 26.–31. joulukuuta Sveitsissä järjestettyyn Spengler Cupiin. Muilla joukkueilla joulutauko päättyi tapaninpäivänä 26. joulukuuta. Runkosarja päättyi tiistaina 12. maaliskuuta. Pudotuspelit alkoivat perjantaina 15. maaliskuuta.
28. huhtikuuta Tappara juhli kolmatta perättäistä ja koko historiansa 20. Suomen-mestaruutta, kaatamalla pudotuspelien loppuotteluissa Pelicansin otteluvoitoin 4–1. Aiemmin kolmen perättäisen mestaruuden voitossa oli onnistuttu kahdeksan kertaa, joista edellisen kerran saavutuksessa onnistui TPS vuosina 1999–2001.
Lähtökohdat kauteen

Ennen kauden alkua Jatkoaika.com keräsi yhteen eri median ennakkosuosikit kauteen. Toimittajien ennakoissa suurimmat mestarisuosikit olivat Ilves ja HIFK. HIFK oli ennakkosuosikki runkosarjan voittajaksi ennen Ilvestä ja Tapparaa. Yhdestätoista toimittajasta viisi ennakoi Ilveksen mestaruutta ja neljä HIFK:n. Tappara ja Pelicans saivat yhdet äänet. Mitalisijoille ennakoitiin edellisten lisäksi Kärppiä ja KalPaa.
Urheilulehti nosti omassa kausiennakossaan kauden mielenkiintoisemmaksi palkkaukseksi Tapparan uuden päävalmentajan, ruotsalaisen Rikard Grönborgin. Artikkelissaan Urheilulehti kuvasi Grönborgia eurooppalaisen jääkiekkoilun mittakaavassa poikkeukselliseksi valmentajaksi. Kausiennakossaan Urheilulehti nosti useita seurattavia teemoja. SM-liigaan palasi tunnettuja ennen sarjassa pelanneita pelaajia, kuten Ryan Lasch, Juho Olkinuora, Leo Komarov ja Petteri Lindbohm. Lehden mukaan suosikkeita mestariksi on poikkeuksellisen paljon. Kärkinelikoon Urheilulehti nosti Tampereen seurat Ilveksen ja Tapparan sekä HIFK:n ja Pelicansin. Kaudeksi 2023–2024 kuusi joukkuetta oli vaihtanut päävalmentajaa ja kolmella seuralla oli päävalmentaja ensikertalainen.
Ennen kauden alkua joukkueet ilmoittivat pelaajabudjettinsa. MTV:n mukaan lukujen vertailukelpoisuutta ei voida arvioida, sillä joukkueet voivat ilmoittaa budjetin omien periaatteidensa mukaan. Ilmoitetuista budjeteista suurimmat olivat Tapparalla ja Kärpillä, 3,25 miljoonaa euroa. Yli kolmen miljoonan budjetin oli ilmoittanut myös HIFK ja Ilves. Pienimmän budjetin, 1,84 miljoonaa, oli ilmoittanut Vaasan Sport. Suurimmat kulubudjetit olivat Tapparalla (14,70 miljoonaa) ja Ilveksellä (14 miljoonaa). Ainoastaan TPS budjetoi tekevänsä tappiota kaudella.
Televisiointi

Kaudeksi 2023–2024 Telia oli siirtänyt SM-liigan televisiointioikeudet omistamalleen MTV:lle. Telia oli hankkinut lähetysoikeudet kaudesta 2018–2019 alkaen, ja uuden sopimuksen myötä oikeudet ovat MTV:llä kauden 2026–2027 loppuun asti. MTV maksaa televisiointioikeuksista yli 90 miljoonaa euroa neljän kauden aikana, ja yhtiö on myöntänyt toiminnan olevan tappiollista. Lähetykset tuottaa MTV ja kauden aikana SM-liigaa pystyy seuraamaan suoratoistopalveluna C Moren, Discoveryn, DNA:n, Elisan, MTV:n ja Telian kautta.