stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Synnyin rokkaamaan

| Synnyin rokkaamaan Rauli "Badding" Somerjoki |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1971
 Julkaistu: kesäkuu 1971   (1973 2. LP-painos)   (1987 3. LP-painos)   (1987 2. C-kasettipainos)   (1989 1. CD-painokset)   (2000 remasteroitu CD-painos)   (2011 4. LP-painos)
 Formaatti: LP-levy (LRLP 39)   C-kasetti (LRC 39)   CD-levy (LRCD 39)
 Tuottaja(t): M. A. Numminen
 Tyylilaji: suomirock, rock and roll
 Kesto: 35.05
 Levy-yhtiö: Love Records   Siboney Oy (1989, 2000, 2011)
 Levymerkki: Love Records
Muut kannet
   Vuoden 2000 CD-painoksen takakansi.
Listasijoitukset
  Suomi: 11. (heinäkuu 1973)
Rauli Badding Somerjoen muut studioalbumit
|   | Synnyin rokkaamaan 1971 | Näin käy rock & roll 1974 |
Singlet albumilta Synnyin rokkaamaan
 ”Iso lemmen pala / Enkelinkasvot” Julkaistu: elokuu 1971
Synnyin rokkaamaan on Rauli "Badding" Somerjoen debyyttialbumi, joka julkaistiin kesäkuussa 1971. Albumi sisältää muutamaa poikkeusta lukuunottamatta vanhojen rock and roll -kappaleiden suomennettuja versioita, joita ovat aiemmin tulkinneet mm. Chuck Berry ja Elvis Presley.
Albumin tunnetuimmaksi kappaleeksi nousi Somerjoen itsensä sanoittama ja säveltämä ”Valot”, josta Badding teki myös englanninkielisen version Peter O'Neillin kääntämänä vuonna 1975. Kappale lähetettiin myös itse Elvikselle Somerjoen saatuaan Elviksen osoitteen.
Albumi ei noussut julkaisunsa aikoihin Suomen levylistoille, mutta Baddingin alkaessa lyödä itseään läpi kesällä 1973 kyseinen albumi kohosi heinäkuussa 1973 parhaimmillaan 11. sijalle ja pysyi levylistoilla yhteensä 23 viikon ajan.
Albumi julkaistiin vuonna 1971 vinyylilevynä ja C-kasettina Love Recordsin toimesta. Levy julkaistiin uudestaan vinyylinä kesällä 1973 Somerjoen alkaessa lyödä itseään läpi. Vuonna 1987 albumista julkaistiin uudet vinyyli- ja C-kasettipainokset ja kahden vuoden kuluttua vuonna 1989 albumi julkaistiin ensimmäistä kertaa CD-levynä. Vuonna 2000 albumi julkaistiin remasteroituna CD-painoksena, jossa oli alkuperäisten kappaleiden lisäksi kolme bonuskappaletta. Albumi julkaistiin jälleen vinyylilevynä vuonna 2011.
Kappaleet

Kaikki kappaleet suomentanut/sanoittanut Jarkko Laine, ellei toisin mainita.
Kappaleet > A-puoli

Enkelinkasvot – 2.08 (alkup. Baby Face, säv. Benny Davis ja Harry Akst, suom. san. Rauli Somerjoki, sov. Jani Uhlenius)
Yö sun kanssas – 2.56 (alkup. One Night, säv. Dave Bartholomew ja Pearl King, suom. san. Rauli Somerjoki, sov. Antero Jakoila)
Iso lemmen pala – 2.26 (alkup. Big Hunk of Love, säv. Aaron Schroeder ja Sid Jaxon, sov. Jani Uhlenius)
Rokaten ja rollaten – 2.46 (alkup. Around and Around, säv. Chuck Berry, sov. M. A. Numminen)
Tällainen hupsu – 2.30 (alkup. Fool Such As I, säv. Bill Trader, sov. Jani Uhlenius)
Pikku neitsyt – 3.13 (Little Virgin, säv. ja eng. san. Rauli Somerjoki,  sov. Jani Uhlenius)
Oi, kuu – 2.37 (alkup. Blue Moon, säv. Richard Rodgers, san. Lorenz Hart, sov. Antero Jakoila ja Jani Uhlenius)
Kappaleet > B-puoli

Punkkua – 2.27 (Wine, säv. trad., sov. Eero Koivistoinen)
Moikataan kun tavataan – 2.18 (alkup. See You Later Alligator, säv. Robert Guidry, sov. Arto "Mamba" Koskinen)
Valot – 3.09 (Lights, säv. ja san. Rauli Somerjoki, sov. Arto "Mamba" Koskinen)
Johnny B. Goode – 2.09 (säv. Chuck Berry, sov. Antero Jakoila ja Jani Uhlenius)
Piittaamaton rakkaus – 2.57 (alkup. Careless Love, säv. Martha Koenig, Spencer Williams ja W. C. Handy, sov. Jani Uhlenius)
Memphis, Tennessee – 2.05 (säv. Chuck Berry, suom. san. M. A. Numminen, sov. Eero Koivistoinen)
Haaveisiin vaipunut – 2.18 (alkup. Lost in a Dream, säv. trad., suom. san. Rauli Somerjoki, sov. Jani Uhlenius)
Kappaleet > Vuoden 2000 CD-julkaisun bonuskappaleet

Mun sormuksein – 1.56 (singleltä Sulamit / Mun sormuksein (1970), alkup. Wear My Ring Aroung Your Neck, säv. Bert Carroll, sov. Jani Uhlenius)
Bensaa suonissa – 2.35 (singeltä Bensaa suonissa / Moottoreiden sinfonia (1970), säv. Rauli Somerjoki, sov. M. A. Numminen)
Moottoreiden sinfonia – 2.20 (singleltä Bensaa suonissa / Moottoriden sinfonia, säv. ja sov. M. A. Numminen)
Kappaleet 16 ja 17 kuullaan myös Risto Jarvan elokuvassa Bensaa suonissa vuodelta 1970.
Vinyylilevyn takakannessa on Markku Innon kirjoittama puhe:
»SYNNYIN ROKKAAMAAN
On aika istuttaa siemenet, joita säästimme pahoja aikoja yli. Tanssiva kongressi on tänään mahdollinen. On aika kysellä kuka on tuo elävä rytmin ruumiillistuma joka napsuttaa sormiaan hurjaan tahtiin, ken on tuo niittitakkikäppyrä, tuo maan suola joka kirvoittaa ilon kyyneleet kadun kulman nuorukaisen silmistä. Kuka on tuo poika joka julistaa: SYNNYIN ROKKAAMAAN!
Da Doo Run Run - Da Doo Run Run.
Kautta pyhän Sri Swami Satchidanandan! Hän on veljemme svengissä, hän on Badding! Someron kasvatti, Satorin sulho. Hän on historiallisen tilanteen tulkki, hän jatkaa Chuck Berryn viitoittamaa tietä, Elviksen rusentamaa torttua, Boddy Hollyn muhinoimaa teinirakkautta. Ehkä elämä ei olekaan vain tuhlausta, ehkä meillä on leipä, minkä heitämme pedon kitaan, kesytämme villin ihmisen ja pudotamme kuuhun jukepoksin. Oi Badding, haluan pitää sua kädestä! Rock it! Alkuperäinen rock, joka on hyvänlaatuinen kasvain, ihana virus, ei ole hauta, vaan alkukohtu, jalan tahdin synnyttäjä, korvan leikkaus, mielen esinahka, sanalla sanoen: rajuus itse kokijassa, taiteilijassa, joka elää jokaisessa aikamme lapsessa, maan perijässä. Ei edes Onassis loistossaan vedä vertoja Baddingin voimamusiikin vetreälle potaskalle. Sillä läpi skitsofrenian slummien käy kokijan tie, taiteen todellinen ilmiö, yksinkertaisen ja pateettisen kosketuksen puuha. Jokainen voi soida. Rock is Cock!
Chuck Berry oli ja on suurin aatteellinen voima länsimaissa Marx-veljesten jälkeen. Sillä beibi, jos tahdot tanssia kanssani, sen on oltava rockia. Päästä varpunen lentoon viulukotelosta, vapauta basson munat, vavahda miestä, joka polkee Buster Keatonin polkupyörää läpi rauhan vyöhykkeen universaaliin rakkaudentunnstukseen. Se on Badding. Oi ihminen, joka unohti Custerin synnit ja levitti lantaa nuoruuden suloisten lintujen pesiin, ehtiikö hän mukaan, ehtiikö hän tiedostaa pyhimyksen myrkynnopean koleran. Baddingin seuraavat neljä ja puoli vuotta todistavat hellää attentaattia, rockia, itse elämää, alkuaineita, rytmiä. Synnyin rokkaamaan, piru vie!» 
(Markku Into, rocklogi.)
Kokoonpano

Rauli 'Badding' Somerjoki - laulu
Antero Jakoila - kitara
Ilkka Willman - basso
Jani Uhlenius - piano
Matti Oiling - rummut
Pentti Lasanen - tenorisaxofoni
Eero Koivistoinen - tenorisaxofoni
Kokoonpano > Muut muusikot

Pentti Tuominen - laulu ym.
Olle Wiberg - kitara
Pentti Mutikainen - basso
Erkki Hyvönen - piano
Arto 'Mamba' Koskinen - urut
Arto Alaspää - trumpetti
Seppo Rannikko - huuliharppu
Rale Puumalainen - rummut
Kokoonpano > Tuotanto

Timo Aarniala - kansi
Peter Widén - valokuvat
Erkki Hyvönen - äänitys
Mika Jussila - vuoden 1987 LP-painoksen kaiverrus (Finnvox) ja vuoden 2000 CD-painoksen 24-bittinen digitaalinen re-masterointi (Finnvox-studiot, 29.6.2000)
Hiiden kartano

| Hiiden kartano> Hitis gård |
| --- | --- |
Sijainti:  Lohja, Uusimaa
Rakennustyyppi:  Kartano
Valmistumisvuosi:  1700-luku
Tyylisuunta:  Uusklassismi
Runkorakenne:  Hirsi
Julkisivumateriaali:  Laudoitus
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hiiden kartano (joskus myös Hiittisen kartano, ruots. Hitis gård) on Lohjalla, Uudellamaalla Hormajärven länsipuolella sijaitseva vanha ratsutila. Kartanon nykyinen päärakennus on valmistunut 1700-luvulla ja se on ollut saman suvun omistuksessa vuodesta 1822.
Historia

Hiiden kartano käsittää kantatilan lisäksi 1580-luvulla, 1590-luvulla ja noin vuosina 1600 ja 1605 liitetyt neljä tilaa. Vuonna 1901 Hiiden ratsutilaan yhdistettiin Roution yksinäinen ratsutila. Kartanolla ei esiinny lainkaan torppia vuonna 1694, mutta vuonna 1800 torppia oli kaksi ja vuonna 1900 yhteensä seitsemän. Lohjanjärven pinta on tullut alun perin korkeammalle, lähemmäs kartanoa. Päärakennuksen kaakkoispuolella on mahdollisesti 1700-luvulla rakennettu terassoitu puutarha. Päärakennuksen itäpuolella on hirsinen, mansardikattoinen väentupa, leivintupa ja luhtiaitta. Pihapiirissä on myös viljamakasiini, sauna ja jääkellari sekä kaksi jalka-aittaa. Tilan läpi kulkevan entisen Sammatintien toisella puolella on navettarakennus vuodelta 1909 sekä sitä vanhempi sikala. Kartanon ympäristöstä on purettu eri aikoina useita rakennuksia, kuten muun muassa meijeri, paja, kaksi aittaa, nuottavaja sekä latoja.
Historia > Päärakennus

Hiiden kartanon kaksikerroksinen puinen päärakennus on valmistunut 1700-luvun lopulla. Rakennuksen nykyinen uusklassismia edustava ulkoasu on peräisin myöhemmältä ajalta. Pehr Adolf Kruskopfin kuvateoksessa vuodelta 1837 päärakennus on kolmekerroksinen ja mansardikattoinen. Hiiden kartanon lasikuisti ja päätykuistit ovat lisätty myöhemmin. Kaakkoissivulla olevan korkean lasikuistin paikalla on ollut ennen alkuperäinen pääsisäänkäynti, jonka ulko-ovi on jätetty paikoilleen. Erityispiirteinä ovat voimakas kattolista ja päätykolmioiden sisäänvedetyt räystäät. Talon kuusiruutuisiksi jaetut risti-ikkunat ovat alkuperäiset; vain joitain lasiruutuja on vaihdettu. Kartanon alakerran alkuperäiset kaakeliuunit ovat yhä paikoillaan.
Vuonna 1949 päärakennus vaurioitui tulipalon jäljiltä, jonka vuoksi muun muassa välikatot jouduttiin uusimaan. Nykyisin yläkerrassa ei ole tulisijoja. Talossa on yhteensä 14 huonetta, joista 9 alakerrassa. Roution todennäköisesti 1700-luvulta peräisin olevassa päärakennuksessa on 11 huonetta. Hiiden alakerran salissa on myöhäisempiretyylinen mahonkikalusto ja eräässä pienessä yläkerran huoneessa kustavilaiseen tyyliin suunniteltu valkoinen kalusto. Kaksi seinäpaperille tehtyä, nykyisin tauluiksi kehystettyä maalausta ovat muistoja edellisestä rakennusvaiheesta.
Historia > Omistajat

Lista Hiiden kartanon omistajista:
| nimi | vuodet | muuta tietoa |
| --- | --- | --- |
| Olli Hiisi | 1447 | lautamies |
| Antti | 1508–1516 |  |
| Hans Olsson | 1540–1545 |  |
| Ols Johansson | 1546–1549 |  |
| Klement Månsson | 1550–1562 |  |
| Henrik Antsson | 1563–1575 |  |
| Nils Klementsson | 1576–1621 |  |
| Nils Henriksson | 1624–1684 | ratsumies, sotilaskirjuri |
| Ericus Nilonis Isthamenius | 1684–1686 | kirkkoherra |
| Maria Nilsdotter | 1687–1704 | kirkkoherran sisar |
| Nils Mattsson | 1705–1713 | Maria Nilsdotterin mies |
| Johan Mikaelsson | 1724–1726 |  |
| Johan Hörman | 1727–1768 | komissaari |
| Johanna Hörman | 1769 | Johan Hörmanin leski |
| Karl Burgman | 1770–1792 | lääninviskaali, Johannan toinen aviomies |
| Anders Collin | 1793–1805 | rovasti |
| Detlof Heijkenskjöld | 1806–1815 | vuorineuvos |
| Johanna Maria Heijkenskjöld | 1816–1822 | Detlofin tytär, eversti Gustaf Fredrik von Wrightin leski |
| Henrik Vikström | 1823–1830 |  |
| Henrik Johan Vikström | 1831–1867 |  |
| Johan Wilhelm Vikström | 1867–1901 |  |
| Axel Johan Vickström | 1901–? | kunnallisneuvos |
Hiirilampi (Mikkeli, Tuukkala)

| Hiirilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mikkeli
Koordinaatit:  61°33′19″N, 27°03′26″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Hietajokeen 
Järvinumero:  14.977.1.016
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,3 m  
Pituus:  420 m  
Leveys:  120 m  
Rantaviiva:  1,03 km  
Pinta-ala:  2,239 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHiirilampi 
Hiirilampi  on Etelä-Savossa Mikkelissä  Tuukkalan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 420 metriä pitkä, 120 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Ala-Kuomion valuma-alueeseen (14.977) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 115,3 metriä mpy.
Synnynnäinen laktaasinpuutos

Synnynnäinen laktaasinpuutos (engl. Congenital lactase deficiency, CLD) on resessiivisesti periytyvä, suomalaiseen tautiperintöön kuuluva geneettinen sairaus, joka johtuu laktaasientsyymin puutteesta ja aiheuttaa ensisijaisesti ruuansulatuskanavan oireita.
Maitosokeria hajottava laktaasientsyymi eli laktaasifloritsiinihydrolaasi puuttuu tautia sairastavan ohutsuolen limakalvon epiteelisoluista. Näin ollen laktoosi ei pilkkoudu ruuansulatuskanavassa. Laktoosin hajoamattomuus johtaa ruuansulatuskanavan oireiluun, minkä vuoksi lasta ei voida ruokkia rintamaidolla.
Synnynnäistä laktaasinpuutosta ei pidä sekoittaa primaariseen tai sekundaariseen laktoosi-intoleranssiin. Synnynnäinen laktaasinpuutos ilmenee välittömästi syntymän jälkeen. Vaikka primaarisen laktoosi-intoleranssin ilmeneminen on myös yksilön genomista riippuvaista, laktaasin tuoton aktiivisuus laskee vasta, kun pääasiallinen ravinnonlähde ei ole enää äidinmaito. Primaarista laktoosi-intoleranssia ilmenee ympäri maailmaa, ja oireiden alkaminen eli laktaasintuotannon hiipumisen ajankohta vaihtelee kansalaisuuksittain. Sekundaarinen laktoosi-intoleranssi taas ei ole geeneistä johtuvaa, vaan sen taustalla on usein jokin toinen sairaus tai tila, kuten Crohnin tauti, ja laktaasintuotanto voi palautua normaaliksi, kun hoidetaan taustavaikuttajana toimivaa sairautta.
Syyt

Synnynnäisen laktaasinpuutoksen taustalla on mutaatio laktaasigeenin geneettisessä koodissa, tarkemmin autosomin geenivirhe kromosomi 2 pitkässä varressa kohdassa q21. Autosomissa sijaitseminen tarkoittaa taudin kannalta sitä, että se ei ole sidonnainen henkilön sukupuoleen.  Tauti on resessiivisesti periytyvä, eli lapsen tulee saada geenivirhe molemmilta vanhemmiltaan, jotta sairaus ilmenee. Sen kannalta synnynnäinen laktaasinpuutos on ns. ”tavallinen” suomalaisen tautiperinnön sairaus.
Ihmisellä on jokaista geeniä kaksi kappaletta, ja peittyvästi periytyvään sairauteen sairastuu vain, jos kyseisissä geeneissä on molemmissa haitallinen mutaatio. Juuri tämän periytymismallin takia tauti on harvinainen, koska sairastumiseen ei riitä vain yksi viallinen geeni, vaan sellainen on perittävä molemmilta vanhemmilta. Vastaavasti taudin leviäminen suvussa voi pysähtyä, jos sairautta kantavien vanhempien lapsi perii kaksi tervettä geeniä. Synnynnäisen laktaasinpuutoksen suhteen on kuitenkin mahdollista, että lapsi perii eri mutaatiotyypin kummaltakin vanhemmaltaan, mikä johtaa myös sairastumiseen.
Synnynnäisen laktaasinpuutoksen voi aiheuttaa useampi erilainen mutaatio LCT (eli laktaasi) -geenin proteiinia koodaavalla alueella. Suomessa taudin aiheuttavia alleeleja on löydetty seitsemän erilaista, Suomen rajojen ulkopuolelta lisäksi muutama, muun muassa Italiasta. Suomessa yksi näistä mutaatioista on valtamutaatio, eli sama mutaatio löytyy 95 prosentilla sairastuneista.  Valtamutaatio c.4170T>A, p.(Tyr1390Ter) on paikannettu eksoniin 9, ja sen seurauksena tyrosiini muuttuu lopetuskodoniksi aminohapon numero 1390 kohdalla, ja näin ollen laktaasiproteiinin synteesi päättyy liian aikaisin.
Suomalaisen valtamutaation lisäksi löydetyt muut mutaatiotyypit toimivat geneettisesti joko samalla tavalla, eli lopetuskodonin aikaistumisen vuoksi proteiinia ei koodata loppuun asti. Osa taas vaikuttaa proteiinin aminohappoihin, jolloin proteiini laskostuu viallisesti. Mutaation tyypillä ei kuitenkaan ole vaikutusta taudin oireenkuvaan tai vakavuuteen, vaan seuraukset ovat aina samat.
Oireet

Tauti ilmenee lapsella yleensä jo ensimmäisen aterian jälkeen vaikeana vetisenä ripulina. Tästä ei seuraa yleensä kuitenkaan esimerkiksi oksentelua tai ruokahaluttomuutta. Lapsi saattaa syödä hyvin ja hyvällä ruokahalulla, mutta ravinnon heikosta imeytymisestä johtuen vastasyntyneen paino ei lähde nousemaan vaan yleensä laskee. Myös nestehukka on usein seurauksena jatkuvasta ripuloinnista.
Diagnosointi

Sairaus diagnosoidaan pääsääntöisesti silloin, kun potilas on noin muutaman päivän ikäinen. Aikaisemmin diagnoosi on perustunut kliinisiin oireisiin. Synnynnäistä laktaasinpuutosta epäiltäessä voidaan tutkia vastasyntyneen ulosteen koostumusta. Tutkimuksessa havaitaan, että uloste poikkeaa normaalista korkealla sokeripitoisuudella ja matalalla pH:lla. Nykyisin laktaasigeenin valtamutaatio voidaan tutkia verinäytteestä, jotka Suomessa analysoidaan genetiikan laboratorioissa.
Hoito

Tautiin ei ole mitään muuta hoitoa kuin täysin laktoositon ruokavalio. Oireet jäävät yleensä nopeasti pois ruokavalion muuttuessa. Soijaa maidon korvikkeena ei kuitenkaan välttämättä suositella vasta kuin vähän vanhemmille vauvoille asidoosiriskin vuoksi. Laktoositon maidon korvike on parempi ratkaisu hoidon kannalta.
Hoitamattomana tauti on kohtalokas vauvalle. Taudin hoitamatta jättäminen voi johtaa aliravitsemukseen, kuivumiseen ja siten asidoosiin ja lapsen normaalin kehityksen häiriintymiseen energiametabolian häiriintyessä.
Epidemiologia > Yleisyys Suomessa

Vuonna 2000 geenimutaation ilmaantuvuudeksi oli arvioitu koko Suomessa on noin 1:50 000, mikä tarkoittaa sitä, että yhdessä vuodessa syntyy noin yksi geenimutaation omaava lapsi. Vuoden 2009 arvio on ollut 1:60 000, joka on tehty kliinisesti löydettyjen tautitapausten perusteella. Pitää kuitenkin ottaa huomioon, että näissä arvioissa ovat mukana kaikki geenimutaation omaavat, eivät pelkästään tautia sairastavat lapset. Johtuen taudin resessiivisestä periytymisestä tautia sairastavien lasten määrä on pieni verrattuna kantajien määrään. Vuoteen 2009 mennessä Suomessa oli diagnosoitu synnynnäinen laktaasinpuutos yhteensä 43 lapsella. Valtamutaatiota esiintyy Suomessa eniten Savon ja Oulun lähettyvillä. Oulussa ilmaantuvuus on noin 1:7 000. Valtamutaation suurin kantajataajuus on Nilsiässä, jossa luku on 1:35.
Epidemiologia > Yleisyys muualla

Pääosa tapauksista on todettu Suomessa, mutta sairautta on löydetty myös muualta maailmalta. Vuonna 2015 tehtiin Keski-Euroopan ensimmäinen geneettiseen testaukseen perustuva diagnoosi Saksassa. Vuonna 2012 todettiin Japanissa geneettisellä testauksella tapaus, jossa lapsi oli perinyt molemmilta vanhemmiltaan erilaiset LCT-geenin normaalia toimintaa haittaavat mutaatiot.
Historia

Ensimmäinen virallinen taudinkuvaus tehtiin vuonna 1959, ja ensimmäinen suomalainen julkaisu aiheesta tehtiin vuonna 1966 Kari Launiainen ym. toimesta. Suomessa tauti todettiin ensimmäisen kerran vuonna 1966, ja tautiperinnön kriteerit se täytti vuonna 1983. Vuonna 2015 tehtiin Keski-Euroopan ensimmäinen geneettiseen testaukseen perustuva diagnoosi Saksassa.
Idomeneus

Idomeneus (m.kreik. Ἰδομενεύς) oli kreikkalaisessa mytologiassa Kreetan kuningas ja Minoksen lapsenlapsi. Hänen isänsä oli Deukalion ja puolisonsa Meda.
Idomeneus oli yksi Helenan kosijoista ja osallistui tekemänsä valan mukaisesti Troijan sotaan 80 aluksella ja johtaen siellä kreetalaisten armeijaa. Idomeneus osoitti urheutensa monissa taisteluissa ja oli mukana sopimassa kreikkalaisten sotatoimista. Hänen ystävänsä Meriones seurasi häntä taisteluissa ja toimi hänen vaununajajanaan. Idomeneus oli myös yksi niistä sankareista, jotka piiloutuivat Troijan puuhevoseen.
Selvittyään sodasta elossa ja lähdettyään purjehtimaan takaisin kotimaahansa Idomeneus joutui aluksineen hirvittävään myrskyyn. Hän lupasi uhraavansa Poseidonille ensimmäisen elävän olennon, joka tulisi häntä vastaan kotisatamassa, jos vain hän ja hänen miehistönsä selviäisivät myrskystä elossa. Näin tapahtui, mutta kun alukset saapuivat kotirantaan, häntä vastaan saapui hänen oma poikansa. Idomeneus vaipui murheeseen, mutta uhrasi poikansa lupauksensa mukaisesti. Tästä murhasta suuttuneina jumalat lähettivät ruton Kreetaan, jolloin kreetalaiset ajoivat Idomeneuksen maanpakoon Calabriaan Italiaan.
Hiirilampi (Mäntyharju)

| Hiirilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°30′48″N, 26°49′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vuohijärven alue (14.91)
Laskuoja:  Puruoja Etelä-Tervajärveen 
Järvinumero:  14.918.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  122,5 m  
Pituus:  500 m  
Leveys:  240 m  
Rantaviiva:  1,156 km  
Pinta-ala:  5,829 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiHiirilampi 
Hiirilampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Tiilikkalan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 500 metriä pitkä, 240 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,8 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Vuohijärven alueella (14.91), jonka Tervajärven valuma-alueeseen (14.918) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 122,5 metriä mpy.
Himo (romaani)

| Himo> Crave |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  J. R. Ward
Kieli:  englanti
Genre:  fantasia
Kustantaja:  Signet Eclipse
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  480
ISBN:  9780451229441
Suomennos
Suomentaja:  Tanja Kielinen
Kustantaja:  Basam Books
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  502
ISBN:  9789522601247
Sarja: Langenneet enkelit
Edeltävä:  Halu
Seuraava:  Kateus
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Himo (engl. Crave) on Langenneet enkelit -kirjasarjan toinen osa. Langenneet enkelit on J. R. Wardin (oikealta nimeltään Jessica Bird) luoma kirjasarja, joka edustaa paranormaalia romanttista kirjallisuutta. Alkuteos ilmestyi vuonna 2010 ja suomennos vuonna 2013.
Juoni

Langennut enkeli Jim Heron jatkaa kumppaneineen ihmissielujen pelastamista kadotukselta. Kirjan päähenkilö on Jimin entinen armeijakaveri, salaisten erikoisjoukkojen sotilas Isaac Rothe, joka on poistunut omin luvin palveluksesta. Isaacin entinen pomo haluaa hänet hengiltä, ja myös Jimin arkkivihollinen demoni Devina sekaantuu asiaan.
Aiheesta muualla

J.R. Wardin kotisivut
Hsekiu

Hsekiu, vaihtoehtoisesti Seka, mainitaan Palermon kivessä esi-dynastisena Egyptin faaraona, joka hallitsi Ala-Egyptissä. Koska ei ole muita todisteita tällaisesta hallitsijasta, hän voi olla myyttinen kuningas, joka on säilynyt suullisen perinteen kautta tai voi olla jopa täysin kuvitteellinen.
Yhteenveto

Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Hsekiu
Lähdeviite kohdistuu hyvin vanhaan painettuun englanninkieliseen julkaisuun, minkä vuoksi sitä ei voida tarkistaa. Lähdettä pidetään luotettavana.
Käännös suomeksi
Idoosi

| Idoosi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  6-(hydroksimetyyli)oksaani-2,3,4,5-tetroli
CAS-numero:  2152-76-3
SMILES:  O[C@H]1[C@H](O)[C@H] (O)[C@@H](O)C(CO)O1
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H12O6
Moolimassa:  180,16 g/mol
Sulamispiste:  132 °C (405,15 K)
Idoosi on luonnossa esiintymätön aldoheksoosi. Idoosin uronihappo iduronihappo on tärkeä yhdiste ja osa dermataani -ja heparaanisulfaattia. Ainetta voidaan valmistaa D- ja L-glyseraldehydeistä L-idoosi on D-glukoosin epimeeri.
Idoosin rakenteen selvitti Nobelin kemianpalkinnon saanut Hermann Emil Fischer.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| --- | --- |
Pääjoukko:   aldoosi  ketoosi  pyranoosi  furanoosi 
Geometria:   pentoosit  heksoosit  heptoosi  sykloheksaanikonformaatio  anomeeri  mutarotaatio 
Suuri / pieni:   glyseraldehydi  dihydroksiasetoni  erytroosi  treoosi  erytruloosi  sedoheptuloosi 
Pentoosit:   riboosi  arabinoosi  ksyloosi  lyksoosi  ribuloosi  ksyluloosi 
Heksoosit:   glukoosi  galaktoosi  mannoosi  guloosi  idoosi  taloosi  alloosi  altroosi  fruktoosi  sorboosi  tagatoosi  psikoosi  fukoosi  ramnoosi 
Disakkaridit:   sakkaroosi  laktoosi  trehaloosi  maltoosi  sellobioosi 
Polysakkaridit:   glykogeeni  tärkkelys  selluloosa  kitiini  amyloosi  amylopektiini  stakyoosi  inuliini  dekstriini  pullulaani 
Glykosaminoglykaanit:   hepariini  kondroitiinisulfaatti  hyaluronaani  heparaanisulfaatti  dermataanisulfaatti  kerataanisulfaatti 
Aminoglykosidit:   kanamysiini  streptomysiini  tobramysiini  neomysiini  paromomysiini  apramysiini  gentamisiini  netilmysiini  amikasiini