stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Barry Magee

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Barry Magee vuonna 1960. |  Barry Magee vuonna 1960. |  Barry Magee vuonna 1960. |  |
Maa:   Uusi-Seelanti
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | maraton |  |
Arthur Barrington ”Barry” Magee (s. 6. helmikuuta 1934 New Plymouth) on uusiseelantilainen kestävyysjuoksija. Hänen valmentajansa oli Arthur Lydiard.
Magee osallistui kaksiin olympialaisiin. Rooman olympialaisissa 1960 hän oli maratonilla kolmas ja 10 000 metrillä 26:s. Tokion olympialaisissa 1964 Magee oli 10 000 metrillä 23:s. Maratonille hän ei osallistunut vamman takia. Brittiläisen imperiumin ja kansainyhteisön kisoissa Magee oli vuonna 1958 kuudella maililla kahdeksas ja kolmella maililla 15:s. Neljä vuotta myöhemmin 1962 hän oli kuudella maililla neljäs. Vuonna 1960 Magee voitti Fukuokan maratonin. Vuonna 1961 hän oli Uuden-Seelannin joukkueessa, joka juoksi 4 × mailin maailman ennätyksen.
Mageen ennätys 5 000 metrillä on vuonna 1961 juostu 13.39,2, 10 000 metrillä vuonna 1961 juostu 28.50,8 ja maratonilla Rooman olympialaisissa 1960 juostu 2.17.18.
Aiheesta muualla

New Zealand olympic team
Athletics New Zealand
Bogdan Tudor

| Mitalit> Maa:   Romania.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Romania.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Romania.Miesten yleisurheilu.Sisäratojen EM-kilpailut  | Maa:   Romania> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Pariisi 1994 | pituushyppy |  |
Bogdan Tudor (s. 1. helmikuuta 1970) on romanialainen pituushyppääjä.
Tudor sijoittui seitsemänneksi Splitin EM-kilpailuissa 1990. Vuonna 1991 hän oli viides sekä Sevillan sisäratojen MM-kilpailuissa (788 cm) että Tokion MM-kilpailuissa (806 cm). Barcelonan olympialaisissa 1992 hän sijoittui kahdenneksitoista. Vuonna 1993 hän oli jälleen viides Toronton sisäratojen MM-kilpailuissa tuloksella 791 cm. Seuraavana vuonna hän voitti pronssia Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa tuloksella 807 cm ja oli neljäs Helsingin EM-kilpailuissa tuloksella 799 cm.
Vuonna 1995 Tudor sijoittui jälleen viidenneksi sekä Barcelonan sisäratojen MM-kilpailuissa (811 cm) että Göteborgin MM-kilpailuissa (801 cm). Vuonna 1997 hän oli kymmenes Pariisin sisäratojen MM-kilpailuissa ja yhdestoista Ateenan MM-kilpailuissa. Hän oli kahdeksas Maebashin sisäratojen MM-kilpailuissa 1999, mutta karsiutui sekä Madridin sisäratojen EM-kilpailuissa 2005 että Göteborgin EM-kilpailuissa 2006.
Tudorin ennätys (ja Romanian ennätys) on 837 cm, jonka hän hyppäsi Stuttgartin Bad Cannstattissa 9. heinäkuuta 1995. Sisäradoilla hän on hypännyt 825 cm Bukarestissa 30. tammikuuta 1999. Romanian sisäratojen ennätystä pitää nimissään Bogdan Țăruș, joka on hypännyt 830 cm.
Bitter Blood

| Bitter Blood> ビター・ブラッド |
| --- | --- |
Tyyli:  draama
Kestoaika:  54 min
Pääosissa:   Takeru Satoh  Atsuro Watabe 
Alkuperämaa:   Japani
Alkuperäiskieli:  japani
Verkko:   Fuji Television
Esitetty:  15. huhtikuuta 2014 – 24. kesäkuuta 2014
Tuotantokausia:  1
Jaksoja:  11
Aiheesta muualla
IMDb
Bitter Blood (jap. ビター・ブラッド) on televisioyhtiö Fuji Televisionin esittämä japanilainen draamasarja. Sen päärooleissa ovat Takeru Satoh ja Atsuro Watabe.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut[vanhentunut linkki]
Bamboleo

| Bamboleo Finlanders |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 6. kesäkuuta 1997
 Formaatti: CD-levy
 Kesto: 60.45
 Levy-yhtiö: Warner music
Bamboleo on vuonna 1997 julkaistu 20 suosikkia -sarjaan kuuluva Finlandersin kokoelmalevy.
Kappaleet

Bamboleo – 3.11
Haavenainen – 3.13
Charade – 2.52
Perfidia – 2.01
Rakkaudelta näyttää, hitto vie – 2.48
Daa da, daa da – 3.03
Nellyn palmikko – 2.25
Viivy vielä hetki – 3.47
Rakastutaan – 3.53
Hiljaa vain ollaan – 3.08
Kylmä rakkaus – 4.27
Oi kuu – 2.19
Kaikki tytöt – 3.13
Gimme Dat Ding – 2.26
Kaikki tietää sen – 3.43
Liian myöhäinen – 2.56
Yakety Sax – 1.57
Teddykarhujen huviretki – 2.40
Siniset silmät, punaiset posket – 3.25
Viimeinen valssi – 3.16
Barad-dûr

Barad-dûr tai Mordorin Musta Torni on fiktiivinen linnoitus J. R. R. Tolkienin luomassa fantasiamaailmassa Keski-Maassa.
Barad-dûr kirjassa

Musta Ruhtinas Sauron aloitti Barad-dûrin rakentamisen vuonna 1000 Toista Aikaa, kun hän oli valinnut Mordorin valtakunnakseen. Vuonna 1600 Sauron takoi Tuomiovuoren tulessa Valtasormuksen ja sitoi Barad-dûrin perustusten voiman siihen. Tornin perustuksia ei voinut tuhota, ellei itse Sormusta tuhottaisi. Sauron sai Valtasormuksen voimalla Mustan Tornin valmiiksi ja hallitsi siellä Mordoria.
Barad-dûr oli suunnattoman korkea ja mahtava linnoitus. Se oli Keski-Maan historian suurin linnake Angbandin tuhon jälkeen. Se sijaitsi Tuhkavuorten eteläpäässä, Gorgorothin tasangon reunalla. Torni oli tehty erittäin kestävästä raudasta ja kivestä. Se oli musta ja sitä ympäröi Sauronin luoma varjo. Barad-dûrissa oli lukemattomia torneja, asepajoja ja vankityrmiä.
Vuonna 3434 Toista Aikaa Haltiain ja Ihmisten Viimeinen Liitto marssi Mordoriin ja löi Sauronin armeijat Dagorladin taistelussa. Haltiat ja ihmiset aloittivat Barad-dûrin piirityksen, joka kesti seitsemän vuotta. Piirityksen aikana paljon haltioita ja ihmisiä kaatui örkkien nuoliin ja Sauron lähetti monta pataljoonaa portista piirittäjien kimppuun. Kaatuneiden joukkoon kuului Arnorin ja Gondorin kuninkaan Elendilin nuorempi poika Anárion, jonka päähän osui tornista lentänyt kivi.
Vuonna 3441 Sauron joutui astumaan taisteluun ja surmasi Elendilin ja Gil-galadin taistelussa. Isildur leikkasi pirstoutuneen  Narsilin jäänteillä Valtasormuksen Sauronin sormesta, muttei tuhonnut sitä. Sauronin henki jätti Mordorin ja Barad-dûr kaadettiin maan tasalle. Sen perustuksia ei kuitenkaan onnistuttu tuhoamaan, koska Isildur ei tuhonnut Sormusta.
Barad-dûr lepäsi raunioina yli 2940 vuotta. Sauron palasi vuonna 1000 Kolmatta Aikaa ja perusti Dol Guldurin linnakkeen Synkmetsään. Aikanaan Valkoinen Neuvosto karkotti Sauronin, ja se palasi Mordoriin ja aloitti Mustan Tornin jälleenrakentamisen. Torni valmistui uudelleen vuonna 3001. Nazgûlien valtaamasta Minas Ithilistä tuotiin Barad-dûriin palantír, jota Sauron käytti vakoiluun.
Sormuksen Sodan lopussa Barad-dûr ja Sauron kuitenkin tuhottiin. Sormus suli Tuomiovuoren uumenissa ja Barad-dûrin perustukset pettivät. Musta Torni sortui ja Sauron ja Mordor kukistettiin lopullisesti. Barad-dûr mureni raunioiksi, eikä sitä enää koskaan rakennettu uudelleen.
Barad-dûr elokuvissa

Uusiseelantilaisen elokuvaohjaaja Peter Jacksonin ohjaamassa Taru sormusten herrasta -elokuvatrilogiassa Richard Taylor ja hänen suunnitteluryhmänsä loi 2,70 metriä korkean pienoismallin Barad-dûrista. Mustan Tornin luomisessa käytettiin myös tietokoneanimaatiota. Elokuvissa Barad-dûr on noin 1 500 metriä korkea ja Sauronin Silmä tarkkaili Keski-Maata sen huipulta.
Elokuvassa Taru sormusten herrasta: Kuninkaan paluu Barad-dûr näkyy selvästi Mustalta Portilta. Huolimatta valtaisasta koostaan, Barad-dûrin ei olisi pitänyt näkyä, koska niiden välillä oli satojen kilometrien välimatka, ja lisäksi Keski-Maan kartan mukaan välissä olisi ollut vuoria. Elokuvassa Barad-dûr ja Tuomiovuori näyttävät olevan miltei vierekkäin.
Jackson halusi Barad-dûrin tuhoutumisesta mahdollisimman vaikuttavan näköisen. Niinpä yksi erikoistehostemiehistä, tietokoneanimaatiosta vastaava Gray Horsfield käytti vapaa-aikansa Barad-dûrin romahtamisen toteuttamiseen. Aluksi Jacksonilla oli ongelmia romahtamisen esittämisessä, koska hän ei halunnut muistuttaa ketään syyskuun 11. päivän terrori-iskuista. Niinpä hän keksi, että torni voisi pirstoutua kuin lasi. Elokuvassa Barad-dûr romahtaa, kunnes Sauronin Silmä räjähtää ja hajottaa tornin kappaleiksi.
Nimi

Barad-dûr on harmaahaltiakieltä ja merkitsee "Mustaa Tornia". Barad merkitsee "tornia" ja dûr "mustaa". Mustalla Kielellä Barad-dûrin nimi on Lugburz, joka myös merkitsee "Mustaa Tornia". Örkit käyttivät tätä nimeä Barad-dûrista. Kirjassa Legolas näkee Rohanista Barad-dûriin
(Silmarillionin lopusta saa tietoa viimeisestä liitosta). Barad-durissa oli kirjan mukaan 40000 ikkunaa.
Biskran maakunta

| Biskran maakunta |
| --- | --- |

 Maakunnan sijainti Algerian kartalla.
Valtio:  Algeria
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Biskra
Pinta-ala:  10 246 km²
Väkiluku (2021):  751 700
Biskran maakunta (arab. ولاية بسكرة‎, Wilāya Biskara) eli wilaya on hallintoalue Algerian pohjoisosassa. Sen keskus on Biskran kaupunki. Maakunnan pinta-ala on 10 246 neliökilometriä. Asukkaita on 751 700 henkeä (vuonna 2021, arvio).
Biskran maakunta rajoittuu pohjoisessa Batnan, idässä Khenchelan, etelässä El Ouedin ja El M’Ghairin sekä lännessä Ouled Djellalin ja M’Silan maakuntiin. Se sijaitsee Aurèsvuorten eteläpuolella Saharan Atlaksen ja Saharan autiomaan siirtymäalueella. Maisemaa leimaavat vuoret, ylängöt ja tasangot sekä kaakossa suolajärvien täyttämät vajoamat. Sademäärä on hyvin alhainen.
Maakunta jakautuu hallinnollisesti kymmeneen piirikuntaan eli daïraan, joihin kuuluu 27 kuntaa. Piirikuntien keskukset ovat Biskra, Djemorah, El Kantara, El Outaya, Foughala, M’Chouneche, Ourlal, Sidi Okba, Tolga ja Zeribet El Oued. Kaupunkiväestön osuus on 63,4 prosenttia.
Biskran kautta kulkevat maantiet RN3, RN31, RN46 ja RN83 sekä Touggourtiin johtava rautatie. Kaupungin lähellä on Mohamed Khiderin kansainvälinen lentoasema.
Maakunnassa harjoitetaan maanviljelyä, karjanhoitoa ja kasvatetaan taateleita. Kaivosteollisuus tuottaa varsinkin suolaa. Lisäksi on muun muassa elintarviketeollisuutta. Biskrassa toimii Mohamed Khiderin yliopisto. Nähtävyyksiä ovat vuoret, rotkot ja aavikko, kuumat lähteet ja Sidi Yahian kylpylä, muinaiset kalliopiirrokset, roomalaisajan rauniot, El Kantaran silta, Sidi Okban moskeija ja Foum El Gherzan pato.
Barry Mann

Barry Mann vuonna 1974.
Barry Mann on yhdysvaltalainen lauluntekijä ja muusikko, joka muodosti yhdessä vaimonsa, sanoittaja Cynthia Weilin kanssa 1960-luvun menestyksekkäimpiin kuuluvan lauluntekijäduon. Heidän tuotantoaan ovat muun muassa kappaleet ”Sometimes When We Touch”, ”We Gotta Get Out Of This Place” ja tiettävästi maailman eniten radiokanavilla esitetty kappale ”You've Lost That Lovin’ Feeling”. Vuonna 1987 Barry Mann ja Cynthia Weil valittiin Songwriters Hall of Fameen.
Mann ylsi poplevylistoille jo teini-ikäisenä huumorikappaleilla ”She Say” ja ”Who Put the Bomp”, jolla hän esiintyi myös laulajana. Hän sai työpaikan Don Kirshnerin Aldon Music -yhtiössä, joka toimi laulunkirjoittajien maineikkaassa Brill Buildingissä New Yorkin Broadwayllä. Siellä hän tapasi sanoittaja Cynthia Weilin, josta tuli hänen vaimonsa ja pitkäaikainen työkumppani.
Kun monet muut 1960-luvun lauluntekijäparit kokivat suosionsa vähitellen hiipuvan, Mann–Weil-parivaljakon menestys jatkui aina 1990-luvulle saakka, jolloin he kirjoittivat muun muassa silloiselle poikayhtyeelle Hansonille menestysballadin ”I Will Come To You” (1997). Mann ja Weil hallitsivat monia eri popmusiikin tyylilajeja kevyestä teinipopista countryyn, souliin ja rhythm and bluesiin. He kirjoittivat myös elokuvamusiikkia, kuten Oscar- ja Golden Globe -ehdokkaana olleen sävelmän ”Somewhere Out There” piirroselokuvaan Fievel matkalla Amerikkaan (1986). He olivat Grammy-palkintoehdokkaina elokuvaan Riku kirjamaassa (1994) yhdessä James Hornerin kanssa tekemästään laulusta ”Whatever You Imagine”.
Barry Mann on toiminut myös levytuottajana, sovittajana ja muusikkona muun muassa John Lennonin, The Pointer Sistersin, Michael Boltonin, Mavis Staplesin ja Gladys Knightin levyillä. Hänet tunnetaan myös laulajana, ja sooloalbumillaan Barry Mann – Soul & Inspiration hän esittää omia kappaleitaan muun muassa Carole Kingin, Daryl Hallin, Bryan Adamsin, Richard Marxin ja Peabo Brysonin kanssa.
Mannin sävellykset ovat suuresta suosiostaan huolimatta usein varsin hankalia soittaa. YouTube-videobloggaaja ja ammattimuusikko Rick Beato teki kappaleesta ”Never Gonna Let You Go” videon ”The Most Complex Pop Song of All Time”, jossa hän hämmästelee sen monimutkaista soinnutusta ja monia sävellajinvaihtoja.
Suomalaislevytyksiä

Barry Mannin ja Gerry Goffinin varhaisen hitin ”Who Put the Bomp” levytti Pirkko Mannola vuonna 1962 Kari Tuomisaaren tekstittämänä nimellä ”Maailman paras levy”.
Iris Rautio julkaisi 1965 kappaleen ”Home of the Brave” Börje Sundgrenin käännöksenä ”Miks hän ei olla saa niinkuin haluaa”.
The Righteous Brothers -yhtyeen menestyskappaleen ”You've Lost That Lovin’ Feeling” (1964) suomensi Aarno Raninen nimellä ”Kaikki siitä kertoo”, ja kappaleen levytti ensin Raninen itse vuonna 1967 ja kolme vuotta myöhemmin Seija Simola.
Pertti Reposen tekstin Mannin sävellykseen ”Angelica” ovat levyttäneet Danny vuonna 1968 ja Topi Sorsakoski vuonna 1999.
Kappale ”Saturday Night at the Movies” sai Raul Reimanin suomentamana ja Kirkan vuonna 1986 levyttämänä suomalaisen nimen ”Lauantai on yhtä rautaa”.
Mannin ja Dan Hillin laulun ”Sometimes When We Touch” on suomentanut Kaisu Liuhala nimelle ”Kun minuun kosketat”, ja sen ovat levyttäneet ainakin Katri Helena 1980 ja Arja Koriseva 1990. Toinen suomennos tästä kappaleesta on Anita Hirvosen ”Kosketukses sun” vuodelta 1986.
Pave Maijanen levytti vuonna 1994 Hectorin suomennoksen kappaleesta ”We Gotta Get Out Of This Place” nimellä ”On täältä nyt päästävä pois”.
Pauli Hanhiniemi on suomentanut Mann–Weil-kappaleen ”Don't Make My Baby Blue” nimellä ”Pidä huoli onnestaan”, ja sen on levyttänyt Pate Mustajärvi vuonna 1995.
Biskopsö (Hiittinen)

Biskopsö
| --- | --- |
Sijainti:  59°58.569′N, 022°32.642′E, Kemiönsaari Varsinais-Suomi Suomi
Saariryhmä:  Turunmaan saaristo
Merialue:  Itämeri
Pinta-ala:  7,2 km²
| --- | --- |
Asukasluku:  8
Asutuskeskukset:  Biskopsö
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Biskopsö on suuri saari Taalintehtaan eteläpuolella Kemiönsaaren kunnassa noin kymmenen minuutin merimatkan päässä Taalintehtaalta. Aiemmin saari oli osa Hiittisten kuntaa ja kuului myöhemmin Dragsfjärdin kuntaan. Saarella asuu 8 vakituista asukasta ympäri vuoden ja saaren itäpuolelle liikennöi yhteysalus M/s Stella Taalintehtaalta.
Biskopsön rannoilla on runsas määrä kesäasuntoja. Suuri osa saaren keskustaa on luonnonsuojelun kohteena. Siellä esiintyy erilaisia eläimiä, kuten hirviä, kauriita, haukkoja, kotkia ja mahdollisesti myös ilveksiä.
Baskimaan konflikti

Baskimaan konflikti joka tunnetaan myös nimellä Espanja–ETA-konflikti oli poliittinen ja aseellinen konflikti Espanjan ja Baskimaan kansallisen vapautusliikkeen (ETA) välillä vuosina 1959–2011. Baskimaan kansallinen vapautusliike oli ryhmä baskimaalaisia sosiaalisia ja poliittisia organisaatioita, jotka taistelivat Baskimaan itsenäisyyden puolesta Ranskasta ja Espanjasta. Liike rakentui ETA:n ympärille, ja se aloitti hyökkäyssarjan Espanjan hallintoa vastaan. Espanja, Ranska, Iso-Britannia ja Yhdysvallat ovat tunnustaneet ETA:n terroristijärjestöksi. Konflikti käytiin pääasiassa Espanjan maaperällä, mutta myös Ranskassa, jota ETA piti turvapaikkanaan. Baskimaan konflikti oli pisin konflikti modernissa Länsi-Euroopassa ja sitä sanotaakin Euroopan pisimmäksi sodaksi.
Konflikti oli sekä poliittinen että aseellinen. Espanjan hallitus ja lainvartijat ja Ranskan lainvartijat taistelivat ETA:a ja muita pieniä organisaatioita vastaan. Myös ETA:a vastaan taistelevia äärioikeistoja oli aktiivisena 1970- ja 1980-luvuilla. Vaikka keskustelu Baskimaan itsenäisyydestä alkoi 1900-luvulla, aseellinen konflikti alkoi vasta kun ETA oli perustettu. ETA:n perustamisen jälkeen konflikti vaati tuhansien hengen. Lisäksi monet lähtivät turvaan konfliktialueelta.
ETA ilmoitti 20. lokakuuta 2011 lopettavansa aseellisen toiminnan. Espanjan pääministeri José Luis Rodríguez Zapatero kuvasi tätä demokratian, lain ja järjen voittona.
Baskimaan parlamentti

| Baskimaan parlamentti |
| --- | --- |
 
Tyyppi
Tyyppi:  yksikamarinen
Historia
Perustettu:  1980
Johto
Puhemies:  Bakartxo Tejeria (EAJ/PNV)
1. varapuhemies:  Txarli Prieto (PSE–EE)
2. varapuhemies:  Eva Blanco (EH Bildu)
Kokoonpano
Edustajia:  75
 
Puolueet:  Hallitus (41)      EAJ/PNV (31)       PSE–EE (10) Oppositio (34)      EH Bildu (21)       Elkarrekin Podemos (6)      Podemos (3)       EzAn–IU (3)       PP+Cs (6)      PP (4)       Cs (2)       Vox
Vaalit
Valintatapa:  suljettu listavaali
Viimeisimmät vaalit:  12. heinäkuuta 2020
Kokouspaikka
 
 Vitoria-Gasteiz
Kotisivut
 https://legebiltzarra.eus
Baskimaan parlamentti (baskiksi Eusko Legebiltzarra, esp. Parlamento Vasco) on Espanjan Baskimaan itsehallintoalueen lainsäädäntöelin. Parlamentti perustettiin vuonna 1980, jolloin Baskimaalle myönnettiin itsehallinto. Se istuu Baskimaan pääkaupungissa Vitoria-Gasteizissa.
Parlamentin 75 jäsentä valitaan neljän vuoden välein toimitettavin vaalein suljetulla listavaalilla D’Hondtin menetelmällä kolmesta vaalipiiristä, jotka vastaavat Baskimaan kolmea maakuntaa. Vaikka maakuntien väkiluvut eroavat huomattavasti, kustakin valitaan sama määrä edustajia.
Laki Baskimaan itsehallinnosta, jonka nojalla parlamentti perustettiin, annettiin lokakuussa 1979. Parlamentin ensimmäinen istunto pidettiin 31. maaliskuuta 1980 Guernicassa. Heinäkuussa 1980 parlamentti siirtyi Álavaan, ja vuonna 1982 nykyiseen rakennukseensa Vitoria-Gasteiziin. Rakennuksessa oli aiemmin toiminut lukio.
Bill Guerin

| Bill Guerin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 9. marraskuuta 1970 (ikä 53) Worchester, MA, USA
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Billy, Billy Bob
Pelipaikka:  oikea laitahyökkääjä
Maila:  oikea
Pituus:  188 cm
Paino:  100 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1991–2010
Seurat:  New Jersey Devils   Edmonton Oilers   Boston Bruins   St. Louis Blues   Dallas Stars   San Jose Sharks   New York Islanders   Pittsburgh Penguins
NHL-varaus:  5. varaus, 1989 New Jersey Devils
| Stanley Cup  |
| --- | --- | --- |
|  | New Jersey Devils | 1995  |
|  | Pittsburgh Penguins | 2009  |
Bill Robert Guerin (s.  9. marraskuuta 1970 Worchester, Massachusetts) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Hän pelasi laitahyökkääjänä yhteensä 1 263 ottelua kahdeksantoista NHL-kauden aikana. Urallaan Guerin voitti Stanley Cupin 1995 ja 2009, oli NHL:n tähdistöottelun arvokkain pelaaja 2001 saavutti maajoukkueessa olympiahopeaa 2002 ja maailmancup kultaa 1996. Guerin toimii nykyisin NHL-joukkue Minnesota Wildin toimitusjohtajana.
Ura

New Jersey Devils varasi Guerinin NHL:n varaustilaisuudessa viidentenä vuonna 1989. Hän liittyi New Jerseyn kokoonpanoon loppukaudesta 1991–1992 ja vakuutti paikkansa joukkueessa pudotuspeleissä . Guerin pelasi seitsemän kauden aikana New Jerseyssä. Vuonna 1995 hän oli mukana joukkueen voittaessa Stanley Cupin.
Guerin myytiin Edmonton Oilersiin Valeri Zelepukinin kanssa kesken kauden 1997–98 vaihdossa Jason Arnottiin ja Bryan Muiriin ja sieltä Boston Bruinsiin  kaudella 2000–01 vaihdossa Anson Carteriin ja kahteen varausoikeuteen . Carter pelasi samalla kaudella Bostonin edustajana ensimmäistä kertaa NHL:n tähdistöottelussa ja ansaitsi ottelun parhaan pelaajan palkinnon tehtyään pisteet 3+2 . Seuraavalla kaudella Bostonissa Guerin ampui peräti 41 maalia ja valittiin kauden päätteeksi NHL:n tähdistökentälliseen.
Guerin siirtyi vapaana pelaajana Dallas Starsin joukkueeseen kesällä 2002. Kahden kauden ajan Guerin oli Dallasin johtavia pistemiehiä. Työsulun jälkeisenä kautena Guerinin pistesaldo pieneni selvästi ja miehen otteisiin pettyneenä Dallas osti hänen sopimuksensa ulos kesäkuussa 2006 maksamalla kaksi kolmasosaa hänen tulevasta 5,1 miljoonan dollarin vuosipalkasta . Dallasin aikanaan hän pelasi kahdesti tähdistöottelussa .
Guerin teki Dallasin ostettua miehen sopimuksen ulos St. Louis Bluesin kanssa. Hän sai Edmontinista tutun Doug Weightin rinnalla uutta tuulta uraansa ja valittiin neljännen kerran urallaan tähdistöotteluun . St. Louis kuitenkin myi Guerinin eteenpäin San Jose Sharksiin Ville Niemisestä, Jay Barriballista ja varausvuorosta . San Josessa Guerin pelasi vain loppukauden ja hän teki kesällä 2007 kahden vuoden sopimuksen New York Islandersin kanssa . Guerinistä tuli joulukuussa 2008 79. pelaaja NHL:n historiassa, joka on tehnyt 400 maalia runkosarjassa. Maali syntyi ajassa 42.34 Toronto Maple Leafsia vastaan pelatussa ottelussa Vesa Toskalan selän taakse.
Islandersista Guerin siirtyi kaupassa Pittsburghiin maaliskuussa 2009. Pittsburgh ei uusinut kauden päätteeksi Guerinin sopimusta ja hänestä tuli vapaa pelaaja. Ennen kauden 2009–2010 alkua Guerin osallistui Philadelphia Flyersin harjoitusleirille, mutta Phildelphia ei tehnyt sopimusta hänen kanssaan.
Guerin edusti maajoukkuetasolla Yhdysvaltoja. Hän pelasi maajoukkueessa kolmissa olympialaisissa ja kerran World Cupissa. Guerin voitti vuoden 1996 maailmancupin ja hopeaa vuoden 2002 talviolympialaisista.
6. joulukuuta 2010 Guerin ilmoitti lopettavansa uransa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bill Guerin Wikimedia Commonsissa
Bert McCaffrey

| Bert McCaffrey |
| --- | --- |
 McCaffrey vuonna 1921 tai 1922
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. huhtikuuta 1893 Lockton, Albion Township
Kuollut: 15. huhtikuuta 1955 (62 vuotta) Toronto
Kansalaisuus:   Kanada
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  Puolustaja
Maila:  Oikea
Pituus:  178 cm
Paino:  82 kg
Seura
Seura:  Pittsburgh Pirates   Toronto St. Pats   Toronto Maple Leafs   Montreal Canadiens
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1924–1933
| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Chamonix 1924 | Jääkiekko |  |
John Albert "Bert" McCaffrey (12. huhtikuuta 1893 Lockton, Albion Township – 15. huhtikuuta 1955 Toronto) oli kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.
McCaffrey aloitti uransa Ontarion Intermediate-sarjan Chelsea ACC:ssa kaudella 1915–16. Hän pelasi tämän jälkeen Ontarion sarjassa aina kauteen 1924–25 saakka, jolloin siirtyi NHL-seura Toronto St. Patsiin. Tätä ennen voitti olympiakultaa Chamonix'n olympialaisissa 1924. McCaffrey pelasi St. Patsissa, joka vaihtoi nimensä Maple Leafsiin vuonna 1927, kauteen 1927–28, jolloin hän siirtyi kesken kauden Pittsburgh Piratesiin. Hän pelasi Pittsburghissa kolmen kauden ajan, joista vain yhden kokonaisen. Hän siirtyi takaisin Kanadaan, kun hän siirtyi kesken kauden 1929–30 Montreal Canadiensiin. Hän voitti Canadiensissa Stanley Cupin vuonna 1930. Hän siirtyi kaudella 1930–31 pelaamaan Canadian–American Hockey Leaguea, jossa hän pelasi kauteen 1932–33 saakka.
McCaffrey pelasi NHL:ssä yhteensä 261 ottelua tehden niissä 43 maalia ja antaen 35 syöttöä.
Birger Furugård

Birger Furugård vuonna 1932
Birger Furugård (8. joulukuuta 1887 – 4. joulukuuta 1961) oli ruotsalainen kansallissosialisti. Hän toimi Ruotsin kansallissosialistisen puolueen johdossa 1930-luvulla.
Furugård oli varsinaiselta ammatiltaan eläinlääkäri. Hän johti vuodesta 1924 lähtien vaille vaikutusvaltaa jääneitä äärioikeistolaisia hankkeita. Lokakuussa 1930 hän perusti veljiensä Gunnarin ja Sigurdin kanssa Ruotsin kansallissosialistisen puolueen. Furugård kutsui Adolf Hitlerin ja Joseph Goebbelsin puhujiksi Tukholmaan, mutta tilaisuus ei saanut tarvittavia lupia eivätkä kutsutut saapuneet. Uusi puolue jatkoi toimintaansa vielä, ja vuonna 1932 Furugårdin isännöimässä joukkokokouksessa Tukholmassa oli paikalla noin 6 000 henkilöä. Puolueen toiminta lopetettiin vuonna 1936 vaalien jälkeen. Furugårdia jossain määrin menestyksekkäämmin kansallissosialismia yritti 1930-luvun Ruotsissa edistää Sven Olov Lindholm.
Tausta

Furugårdin johtama puolue oli ensimmäinen kansallissosialistipuolue Ruotsissa, vaikkakin Konrad Hallgren oli johtanut fasistista taistelujärjestöä jo 1920-luvulla. Furugård oli tavannut Hitlerin, Gregor Strasserin ja Josef Terbovenin ensimmäisen kerran vuonna 1924. Myös veli Sigurd oli tutustunut kansallissosialistiseen liikehdintään 1920-luvun Münchenissä. Veljekset aloittivat Nationalsocialisten-lehden julkaisemisen; lehti koostui enimmäkseen käännetyistä antisemitistisistä teksteistä. Tällainen liikehdintä jatkui saamatta merkittävää kannatusta Ruotsin kansallissosialistisen puolueen perustamiseen saakka.