Fredrika Runeberg
Elämää ja kirjallisuutta Porvoossa

Vuonna 1837 Runebergit muuttivat Porvooseen, mistä Johan Ludvig oli saanut lukion latinan kielen lehtoraatin. Taustalla olivat taloudelliset syyt, koska Johan Ludvig ei saanut virkaa yliopistosta. Porvoo oli Helsinkiin verrattuna unelias paikka. Johan Ludvig kotiutui Porvooseen ilmeisen hyvin, mutta Fredrikalta se sujui hitaammin, kun vanha ystäväpiiri oli jäänyt Helsinkiin. Taloudenpito vei jälleen melkein kaiken ajan, kun taas miehellä riitti aikaa kalasteluun, metsästykseen ja runoiluun. Perheeseen syntyi 1838 kolmas poika Walter Magnus.
Porvoon alkuaikoina Fredrika ehti arkikiireistään huolimatta kirjoittaa laajan romaanin Den galnas dotter (’Mielipuolen tytär’), jonka hän kuitenkin poltti, luultavasti tyytymättömänä omaan tuotokseensa. Fredrika sairasteli paljon 1840-luvun alkuvuosina, ja hänen aviomiehensä naisseikkailut olivat tuskin omiaan helpottamaan tilannetta. Vuonna 1843 syntyi perheeseen neljäs poika Johan Wilhelm. Sitä seuranneen sairausajan kuluessa Fredrika Runeberg alkoi kirjoittaa historiallista romaania, joka valmistui 1844. Se jäi kuitenkin pitkäksi aikaa julkaisematta muttei sentään joutunut ensimmäisen romaanin tavoin tuleen.
Sairastellessaan Fredrika kirjoitti myös Raamatun aiheita hyödyntävän novellin ”Simrith”. Johan Ludvig sai novellin luettavakseen, piti siitä ja vaati sen julkaisemista. Kertomus ilmestyikin Necken-nimisessä runokalenterissa 1844. Kertomuksen alla olivat ensimmäistä kertaa nimikirjaimet –a –g, jotka sittemmin vakiintuivat Fredrika Runebergin nimimerkiksi. Simrith ja muita samantapaisia lyhyitä kertomuksia ilmestyi 1850-luvulla J. V. Snellmanin toimittamassa Litteraturblad-lehdessä.
1840-luvun jälkimmäinen puolisko oli Fredrikalle aktiivista aikaa. Hän opetteli suomea ja luki alkuperäistä Kalevalaa M. A. Castrénin ruotsinnoksen avustuksella. Suomen kielen opinnot jäivät silti pian sivuun, ja taito pysyi lähinnä kyökkisuomen tasolla. Joulukuussa 1846 Fredrika oli mukana perustamassa Porvooseen rouvasväen yhdistystä, joka pyrki kohottamaan tyttöjen sivistystasoa ja parantamaan vähäosaisten asemaa. Fredrika valittiin johtokunnan puheenjohtajaksi, ja hän pysyi virassa 16 vuotta. Yhdistys sai aikaan muun muassa köyhille tytöille koulun. Vaikka naisasialiikkeen ajat olivat vasta edessäpäin, Fredrika Runebergin kirjoituksista voi havaita, että hän pohti jo samoja asioita.
Runebergien perhe kasvoi yhä: Jakob Robert syntyi 1846, Edvard Moritz 1848 ja Fredrik Karl 1850. Edvard Moritzin tosin tuhkarokon jälkitauti vei hautaan jo 1851. Lasten kasvatus ja hoitaminen olivat täysin äidin harteilla isän keskittyessä työhön, runoiluun, matkusteluun – ja rakkauskirjeiden kirjoittamiseen ihastuksilleen. Vuonna 1852 perhe muutti uuteen asuntoon, joka oli ostettu Johan Ludvigin tekijänpalkkioilla. Talossa oli myös puutarha, jonka hoitaminen antoi Fredrikalle mieluisaa ajanvietettä.
Litteraturbladissa ilmestyneiden kertomusten suosiollinen vastaanotto rohkaisi Fredrika Runebergin tarjoamaan historiallisen romaaninsa Fru Catharina Boije och hennes döttrar (suom. Rouva Katariina Boije ja hänen tyttärensä, 1881) kustannettavaksi. Teos ilmestyi 1858 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran (Finska Litteratursällskapet) kustantamana ja sai hyvät arvostelut, vaikka jäi miehen teosten varjoon. Kirja ilmestyi nimimerkillä –a –g, mutta luultavasti monet arvostelijat tiesivät, kuka sen taakse kätkeytyi. Fru Catharina Boije och hennes döttrar oli ensimmäisiä suomalaisia historiallisia romaaneja ja epäilemättä antoi vaikutteita myöhemmille kirjailijoille. Tyyliltään Fredrika Runebergiä on verrattu ruotsalaiseen C. J. L. Almqvistiin, jonka tuotantoa Fredrika Runeberg ja hänen aviomiehensä ihailivat.
Vuonna 1861 ilmestyivät Fredrika Runebergin Litteraturbladiin kirjoittamat kertomukset ja hiukan muitakin kirjoituksia kokoelmana nimellä Teckningar och drömmar (suom. Piirroksia ja unelmia, 1982). Heti seuraavana vuonna Fredrika julkaisi toisen historiallisen romaanin nimeltä Sigrid Liljeholm (suom. 1983). Se sai kuitenkin murska-arvostelut, mikä mahdollisesti sai Fredrika Runebergin jättämään kokonaan romaanien kirjoittamisen.