stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Tukholman valtiopäivät

Louis Jean Desprez’n Tukholman valtiopäiviä esittävä maalaus.
Tukholman valtiopäivät olivat Tukholmassa vuoden 1789 helmikuun alusta lähtien kokoontuneet Ruotsin säätyvaltiopäivät.
Päätökset

Kuningas Kustaa III oli kutsunut valtiopäivät koolle joulukuun lopulla 1788. Kuninkaan kannattajilla oli Tukholman valtiopäivillä enemmistö aatelittomissa säädyissä, kun taas aateli oli oppositiossa kuningasta vastaan. Kuningas esitteli 21. helmikuuta 1789 säädyille yhdistys- ja vakuuskirjan nimellä tunnetuksi tulleen ehdotuksen uudeksi perustuslaiksi. Se hyväksyttiin huutoäänestyksellä kolmen säädyn päätöksenä. Kustaa III osti aatelittomien säätyjen (papiston, porvariston ja talonpoikien) kannatuksen antamalla niille yhdistys- ja vakuuskirjan yhteydessä säätyprivilegioiden luonteiset julistukset niiden oikeuksista. Aateli hyväksyi yhdistys- ja vakuuskirjan vasta vuoden 1800 valtiopäivillä. Yhdistys- ja vakuuskirjaa on sanottu Kustaa III:n toiseksi vallankaappaukseksi, koska sillä  siirrettiin valtaa kuninkaalle vapauttamalla hänet niistä siteistä, joihin vuoden 1772 hallitusmuoto oli hänet velvoittanut. Kuningas ei enää tarvinnut säätyjen suostumusta sodan aloittamiseen, aloiteoikeus valtiopäivillä siirtyi yksin hänelle, ja kuningas sai oikeuden määrätä valtakunnan kaikista viroista, minkä seurauksena hän lakkautti Ruotsin valtaneuvoston. Säädyt sitoutuivat hoitamaan Valtionvelkakonttorin välityksellä  20 miljoonaan riikintaaleriin kasvaneen valtionvelan. Valtionvelkakonttori sai valtuudet ottaa lainaa ulkomailta ja laskea kotimaassa liikkeelle seteleitä. Säädyt sitoutuivat myös raskaisiin suostuntaveroihin, mikä mahdollisti Kustaa III:lle sotatoimien jatkamisen.
M-Team

Urheiluseura M-Team ry eli M-Team on vuonna 1996 perustettu helsinkiläinen salibandyn erikoisseura, johon kuuluvat jäseninä Helsingin M-Team ry ja Vantaan M-Team ry. Seura syntyi, kun Martinpääskyt ja Meikku päättivät yhdistyä. Seuralla on yhteensä 13 joukkuetta ja kuusi juniorikerhoa. Kaudella 2024-2025 miesten edustusjoukkue pelaa Divarissa. Seura on Nuori Suomi -sinettiseura.
Miehet

M-Teamin miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2018-2019 Divaria. Joukkueen kotihallina toimii AC Ruskeasuo
Miehet > M-Team kaudella 2018-2019

| --- | --- |
 Päävalmentaja Jari Hamström Maalivahdit 08 Simo Metsikkö  33 Marcel Straubhaar Puolustajat 03 Jan Selin  10 Eetu Erkkilä  14 Aleksi Urho  16 Kaido Valjakka  16 Niko Mäkinen  20 Jere Rekilä  28 Timo Elomaa  31 Ville Heino  56 Aki Mäkinen  77 Teemu Jaakkola  86 Arttu Mäkelä :  Hyökkääjät 05 Robert Andersson  09 Mikko Levänen  15 Onni Kähkönen  18 Teemu Savolainen  23 Julius Jousi  25 Niko Saarinen  26 Aake Eronen  29 Antti Itkonen  51 Henri Eskelinen  58 Oliver Sedoff  61 Sampo Laukkala  64 Niklas Niemi  71 Simo Paulaharju  76 Jesse Jokelainen  88 Anssi Tikkanen  90 Mikko Pasanen  97 Janne Makkonen
Miehet II

| M-Team |
| --- | --- |

Historia:  Vantaan M-Team (2001–2019)
Paikkakunta:  Helsinki
Kotihalli:  Arena Center Ruskeasuo
– Kapasiteetti:  350
Värit:                
Omistaja:  Vantaan M-Team ry
Puheenjohtaja:  Joonas Kemiläinen
Miesten sarjataso:  2. divisioona
Kotisivut:  www.m-team.fi/joukkue684
M-Team United (ent. Vantaan M-Team) on vuonna 2001 perustettu M-Teamin miesten edustusjoukkueen farmiseura.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivu
| n k Miesten Divari |
| --- | --- |
Joukkueet (2024–25):  Hawks  Josba  Karhut  Koovee  LNM  M-Team  O2-Jyväskylä  Rangers  SaiPa  SalBa  SB Vantaa  SBS Wirmo  Tiikerit  ÅIF
Ammonia Avenue

| Ammonia Avenue The Alan Parsons Project |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Studio : Abbey Road Studios, Lontoo
 Julkaistu: helmikuu 1984
 Tuottaja(t): Alan Parsons
 Tyylilaji: aikuisrock, soft rock, poprock, progressiivinen rock
 Kesto: 39.58
 Levy-yhtiö: Arista
The Alan Parsons Projectin muut studioalbumit
| Eye in the Sky 1982 | Ammonia Avenue 1984 | Vulture Culture 1984 / 1985 |
Ammonia Avenue on englantilaisen rockyhtye The Alan Parsons Projectin seitsemäs albumi vuodelta 1984. Billinghamilaisessa teollisuuslaitoksessa sijainneen ”kadun” mukaan nimetty konseptialbumi käsittelee teollisuuden, tieteen ja suuren yleisön välistä kuilua.
Albumin nimi

The Alan Parsons Projectin pääasiallinen säveltäjä ja sanoittaja Eric Woolfson tapasi englantilaisen liikemiehen John Harvey-Jonesin matkustaessaan Concordella New Yorkiin. Harvey-Jones toimi Imperial Chemical Industriesin toimitusjohtajana ja kutsui Woolfsonin tutustumaan Billinghamissa sijaitsevaan tehtaaseen, jonka toivoi toimivan taiteellisena innoituksena.
Woolfsoniin teki erityisen vaikutuksen Ammonia Avenue -niminen katu, jossa näkyi silmänkantamattomiin putkia mutta ei lainkaan kasvillisuutta tai ihmisiä. ”Ammonia Avenue” toi Woolfsonin mieleen ”Heartbreak Hotelin” ja oli muutenkin mielikuvitusta kutkuttava fraasi, joten hän päätti käyttää sitä rock-levyn nimenä. Albumin kansikuvassa on valokuva kyseiseltä kadulta, muokattuna niin, että putket muodostavat mandalaa muistuttavan kuvion.
Ammonia Avenuen myytyä kultaa Woolfson lahjoitti saamansa kultalevyn Harvey-Jonesille.
Julkaisu

Musiikkivideot olivat Ammonia Avenuen julkaisemiseen mennessä muodostuneet keskeiseksi musiikin markkinoinnin välineeksi. Koska The Alan Parsons Project ei konsertoinut lainkaan, suuri yleisö ei tiennyt miltä yhtyeen jäsenet näyttivät. Levy-yhtiön ehdotuksesta ”Don’t Answer Men” musiikkivideo toteutettiin kokonaisuudessaan animaationa. Se oli ensimmäinen laatuaan ja sai myös ehdokkuuden ensimmäisessä MTV Video Music Awards -palkintogaalassa, joskaan ei voittanut.
Kappaleet

Kaikki kappaleet on merkitty Alan Parsonsin ja Eric Woolfsonin kirjoittamiksi. Sulkuihin on merkitty kappaleen laulaja.
| --- | --- |
 A-puoli ”Prime Time” (Eric Woolfson) – 5.03  ”Let Me Go Home” (Lenny Zakatek) – 3.20  ”One Good Reason” (Eric Woolfson) – 3.26  ”Since the Last Goodbye” (Chris Rainbow) – 4.34  ”Don’t Answer Me” (Eric Woolfson) – 4.11 :  B-puoli ”Dancing on a Highwire” (Colin Blunstone) – 4.22   ”You Don’t Believe” (Lenny Zakatek) – 4.26  ”Pipeline” (instrumentaali) – 3.56  ”Ammonia Avenue” (Eric Woolfson) – 6.30
Kappaleet > Vuoden 2008 uusintapainoksen bonuskappaleet

”Don’t Answer Me” (Early Rough Mix) – 5.09
”You Don’t Believe” (Demo) – 2.22
”Since The Last Goodbye” (Chris Rainbow Vocal Overdubs) – 0.30
”Since The Last Goodbye” (Eric Guide Vocal - Rough Mix) – 4.25
”You Don’t Believe” (Instrumental Tribute To The Shadows) – 3.08
Dancing On A Highwire / Spotlight” (Work In Progress) – 3.57
Ammonia Avenue Part” (Eric Demo Vocal - Rough Mix) – 2.42
Ammonia Avenue” (Orchestral Overdub) – 1.21
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtyeen jäsenet Alan Parsons – tuotanto, Fairlight CMI:n ohjelmointi  Eric Woolfson – koskettimet, vastaava tuottaja Sessiomuusikot Ian Bairnson – sähkökitara, akustinen kitara  Mel Collins – saksofoni  Stuart Elliott – rummut, lyömäsoittimet  David Paton – bassokitara Muut jäsenet Andrew Powell – kapellimestari, orkesterisovitukset  Philharmonia-orkesteri – säestys Christopher Warren-Green – orkesterinjohtaja  Storm Thorgerson – kansitaide :  Laulajat Colin Blunstone – laulu kappaleessa ”Dancing on a Highwire”  Chris Rainbow – laulu kappaleessa ”Since the Last Goodbye”  Eric Woolfson – laulu kappaleissa ”Prime Time”, ”One Good Reason”, ”Don’t Answer Me” ja ”Ammonia Avenue”  Lenny Zakatek – laulu kappaleissa Let Me Go Home” ja ”You Don’t Believe”
Lennart Bernadotte
Aiheesta muualla

Onnellinen prinssi, joka ei ole enää prinssi, Kuva, 22.11.1939, nro 24, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Puola 
Taiteenala:  KulturNav 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Düsseldorfer EG

| Düsseldorfer EG |
| --- | --- |

Perustettu:  1935
Entiset nimet:  Düsseldorfer EG   1935–2001   DEG Metro Stars   2001–2012   Düsseldorfer EG   2012–
Kaupunki:   Düsseldorf, Saksa
Kotiareena:  ISS Dome
– kapasiteetti:  13 205
Sarjataso:  DEL
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Niki Mondt
Päävalmentaja:   Steven Reinprecht
Mitalit
Kultaa:  8 (1967, 1972, 1975, 1990, 1991, 1992, 1993, 1996)
Hopeaa:  3 (1994, 2006, 2009)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Düsseldorfer EG on Saksan pääsarjan DEL-liigan jääkiekkojoukkue Düsseldorfista. Joukkue kuuluu Saksan jääkiekon seurahistorian menestyksekkäimpiin kahdeksalla maan mestaruudellaan.
Historia

Seura perustettiin 8. marraskuuta vuonna 1935 nimellä Düsseldorfer Eislauf-Gemeinschaft ja käytti vuosina 2001–2012 silloisen tukkukauppa-alalla toimineen pääsponsorinsa Metro-konsernin mukaista lisänimeä Metro Stars.
Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Hanskakäsi | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 33 |  | Nikita Quapp | L | 2025 | Ravensburg, Saksa |
| 35 |  | Leon Hümer | R | Juniori | Büdingen, Saksa |
| 40 |  | Henrik Haukeland | L | 2030 | Fredrikstad, Norja |
| Puolustajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 3 |  | Alec McCrea | R | 2025 | San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat |
| 4 |  | Paul Postma | R | 2025 | Red Deer, Alberta, Kanada |
| 5 |  | Moritz Wirth | L | 2025 | Frankfurt am Main, Saksa |
| 7 |  | Sinan Akdag | L | 2025 | Rosenheim, Saksa |
| 8 |  | Ryan McKiernan | R | 2025 | White Plains, New York, Yhdysvallat |
| 16 |  | Kyle Cumiskey | L | 2026 | Abbotsford, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 22 |  | Oliver Mebus | L | 2026 | Dormagen, Saksa |
| 58 |  | Max Balinson | L | 2025 | Ancaster, Ontario, Kanada |
| 67 |  | Bernhard Ebner | L | 2025 | Schongau, Saksa |
| 88 |  | Torsten Ankert | R | 2025 | Essen, Saksa |
| Hyökkääjät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # |  | Pelaaja | Kätisyys | Pelipaikka | Sopimus | Syntymäpaikka |
| 9 |  | Rick Schofield | L | KH | 2025 | Pickering, Ontario, Kanada |
| 14 |  | Justin Richards | R | KH | 2025 | Orlando, Florida, Yhdysvallat |
| 17 |  | Lenny Boos | R | H | 2025 | Köln, Saksa |
| 18 |  | Laurin Braun | L | VLH | 2025 | Lampertheim, Saksa |
| 21 |  | Brendan O’Donnell | L | H | 2025 | Winnipeg, Manitoba, Kanada |
| 24 |  | Alexander Blank | L | KH | 2026 | Berliini, Saksa |
| 28 |  | Alexander Ehl | R | LH | 2025 | Landshut, Saksa |
| 42 |  | Luis Üffing | L | H | 2026 | Peißenberg, Saksa |
| 44 |  | Jacob Pivonka | L | KH | 2025 | Olathe, Kansas, Yhdysvallat |
| 72 |  | Bennet Roßmy | L | VLH | 2025 | Zittau, Saksa |
| 86 |  | Drake Rymsha | R | KH | 2025 | Huntington Woods, Michigan, Yhdysvallat |
| 87 |  | Philip Gogulla (C) | L | VLH | 2025 | Düsseldorf, Saksa |
| 92 |  | Jakub Borzęcki | R | OLH | 2026 | Syracuse, New York, Yhdysvallat |
| 93 |  | Tyler Gaudet | L | KH | 2025 | Hamilton, Ontario, Kanada |
| 94 |  | Tyler Angle | L | KH / VLH | 2025 | Thorold, Ontario, Kanada |
Joukkue kaudella 2024–2025 > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Steven Reinprecht
Apuvalmentaja: Saku Martikainen
Maalivahtivalmentaja: Benedikt Weichert
Fysiikkavalmentaja: Danny Beckers
Huoltopäällikkö: Gunnar Genuttis
Huoltopäällikkö: Maximilian Wunder
Toimitusjohtaja: Niki Mondt
Urheilutoimenjohtaja: Alexander Barta
Lähde: EliteProspects
Suurimmat saavutukset

1. Bundesliigan mestari 1967, 1972, 1975, 1990, 1991, 1992 ja 1993
DEL-Liigan mestari 1996
2. Bundesliigan mestari 2000
Nordrhein-Westfalenin osavaltion mestaruus 1946
2. sija vuoden 1991 Eurocupissa
DEB-pokaalin voittaja 2006
Jäädytetyt pelinumerot

10 – Chris Valentine

12 – Peter-John Lee
Tunnettuja pelaajia

Tino Boos
Dieter Hegen
Tommy Jakobsen
Udo Kießling
Mikko Mäkelä
Alexander Sulzer
Andrei Trefilov
Gerd Truntschka
Tore Vikingstad
Aiheesta muualla

Seuran viralliset sivut
Saksan jääkiekko
| --- | --- |
DEL: Adler Mannheim · Augsburger Panther · DEG Metro Stars · EHC München · Eisbären Berlin · ERC Ingolstadt · Grizzly Adams Wolfsburg · Hamburg Freezers · Iserlohn Roosters · Krefeld Pinguine · Kölner Haie · Nürnberg Ice Tigers · SERC Wild Wings · Straubing Tigers
DEL2: Bietigheim Steelers · Dresdner Eislöwen · Eispiraten Crimmitschau · ESV Kaufbeuren · EV Landshut · Fischtown Pinguins · Heilbronner Falken · Lausitzer Füchse · Ravensburg Tower Stars · EC Bad Nauheim · SC Riessersee · Starbulls Rosenheim
Oberliga Nord: Hannover Scorpions · EHC Timmendorfer Strand 06 · Hannover Indians · Rostock Piranhas · Hamburger SV · EC Harzer Falken · Adendorfer EC · Hamburg Crocodiles · GEC Ritter Nordhorn
Oberliga Ost: Icefighters Leipzig · Black Dragons Erfurt · Saale Bulls Halle · EHV Schönheide 09 · Tornado Niesky · FASS Berlin · Wild Boys Chemnitz · EHC Jondorfer Falken
Oberliga Süd: Selber Wölfe · EHC Freiburg · Tölzer Löwen · EHC Bayreuth · EHC Klostersee · EC Peiting · EV Füssen · Erding Gladiators · EV Regensburg · Deggendorf Fire · Blue Devils Weiden · Mighty Dogs Schweinfurt
Oberliga West: EC Kassel Huskies · ESC Moskitos Essen · Füchse Duisburg · Grefrather EG · Hammer Eisbären · Herner EV 2007 · Königsborner JEC · Löwen Frankfurt · Neusser EV · Ratinger Ice Aliens
Maajoukkue: Saksan jääkiekkomaajoukkue · Saksan naisten jääkiekkomaajoukkue · Saksan jääkiekkoliitto
Tioasetamidi

| Tioasetamidi |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  Etaanitioamidi
CAS-numero:  62-55-5
PubChem CID:  2723949
SMILES:  CC(=S)N
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  CH3CSNH2
Moolimassa:  75,13 g/mol
Sulamispiste:  115,5 °C
Tiheys:  1,269 g/cm3
Liukoisuus veteen:  16,3 g/l (25 °C)
Tioasetamidi (usein käytetään lyhennettä TA) CH3CSNH2 (CAS-numero 62-55-5) on eräs orgaaninen rikkiyhdiste. Ulkomuodoltaan se on valkoinen kiteinen aine. Yhdisteestä käytetään myös nimiä asetotioamidi ja etaanitioamidi.
Tioasetamidi on paljon käytetty laboratoriokemikaali. Sitä käytetään ns. sulfidisaostukseen eli saostamaan muun muassa lyijyn, arseenin, antimonin, seleenin, tinan, kuparin, nikkelin, koboltin, mangaanin ja raudan sulfideina.
Tioasetamidi hydrolysoituu vesiliuoksissa.
Jos pH < 7 hydrolysoitumisreaktio on seuraava :
CH3CSNH2 + 2 H20 → H2S (g) + CH3COO- + NH4+
Jos pH > 7 hydrolysoituminen tapahtuu seuraavasti :
CH3CSNH2 + 3 OH- → S2- + CH3COO- + NH3 + H20
Valmistus

Tioasetamidia valmistetaan käsittelemällä asetamidia fosforipentasulfidilla kuten seuraavasta idealisoidusta reaktioyhtälöstä nähdään:
Turvallisuus

Tioasetamidi on luokan 2B karsinogeeni. Sen tiedetään aiheuttavan huomattavaa maksatoksisuutta altistuneilla eläimillä. Toksisuusarvot ovat 301 mg/kg rotilla (LD50, oraalinen anto), 300 mg/kg hiirillä (LD50, intraperitoneaalinen anto). Tästä ovat osoituksena entsymaattiset muutokset, joihin kuuluvat seerumin alaniinitransaminaasi-, aspartaattitransaminaasi- ja asparagiinihappotasojen nousu. Happamissa olosuhteissa tioasetamidi muodostaa myrkyllistä rikkivetykaasua.
Aiheesta muualla

Tioasetamidin käyttöturvallisuustiedote (IS-VET Oy): [FIN.PDF]
Tioasetamidin kansainvälinen kemikaalikortti
PubChem: Thioacetamide (englanniksi)
ChemBlink: Thioacetamide (englanniksi)
1942

| --- | --- |
Vuosisadat: 1700-luku · 1800-luku · 1900-luku · 2000-luku · 2100-luku
Vuosikymmenet: 1890-luku · 1900-luku · 1910-luku · 1920-luku · 1930-luku · 1940-luku 1950-luku · 1960-luku · 1970-luku · 1980-luku · 1990-luku · 2000-luku
Vuodet: 1890 · 1891 · 1892 · 1893 · 1894 · 1895 · 1896 · 1897 · 1898 · 1899 1900 · 1901 · 1902 · 1903 · 1904 · 1905 · 1906 · 1907 · 1908 · 1909 1910 · 1911 · 1912 · 1913 · 1914 · 1915 · 1916 · 1917 · 1918 · 1919 1920 · 1921 · 1922 · 1923 · 1924 · 1925 · 1926 · 1927 · 1928 · 1929 1930 · 1931 · 1932 · 1933 · 1934 · 1935 · 1936 · 1937 · 1938 · 1939 1940 · 1941 · 1942 · 1943 · 1944 · 1945 · 1946 · 1947 · 1948 · 1949 1950 · 1951 · 1952 · 1953 · 1954 · 1955 · 1956 · 1957 · 1958 · 1959 1960 · 1961 · 1962 · 1963 · 1964 · 1965 · 1966 · 1967 · 1968 · 1969 1970 · 1971 · 1972 · 1973 · 1974 · 1975 · 1976 · 1977 · 1978 · 1979 1980 · 1981 · 1982 · 1983 · 1984 · 1985 · 1986 · 1987 · 1988 · 1989 1990 · 1991 · 1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1996 · 1997 · 1998 · 1999 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009
Vuosi 1942 oli normaalivuosi, joka alkoi torstaista.
Tapahtumia > Heinäkuu–syyskuu

1.–27. heinäkuuta – Ensimmäinen El Alameinin taistelu.
11. heinäkuuta – 18. elokuuta – Puutoisten sissiprikaati teki epäonnistuneen hyökkäyksen suomalaisten selustaan. Yli kuukauden kestäneiden taistelujen jälkeen retkeltä palasi 120 partisaania 638:sta retkelle lähteneestä.
16. heinäkuuta – Pierre Lavalin Vichyn Ranska kokosi 13 000–20 000 juutalaista Vél d’Hiv’lle.
16. heinäkuuta – Yhdysvaltain hallitus päätti sulkea kaikki Yhdysvaltain edustustot Suomessa elokuun alussa.
18. heinäkuuta – Ensimmäinen Messerschmitt Me 262:n koelento suihkumoottoreilla.
19. heinäkuuta – Atlantin taistelu: Karl Dönitz määräsi sukellusveneet vetäytymään Yhdysvaltain rannikolta saattueiden vuoksi.
19. heinäkuuta – Heinrich Himmler määräsi kuljetukset ghetoista kuolemanleireille aloitettaviksi.
22. heinäkuuta – Varsovan gheton tyhjennys alkoi, ja noin 300 000 ihmistä pakkokuljetettiin sieltä kuolemanleireille seuraavien kahden kuukauden aikana.
29. heinäkuuta – 6. elokuuta – Heinrich Himmler vieraili Suomessa.
7. elokuuta – Guadalcanalin taistelu alkoi Yhdysvaltain merijalkaväen noustessa maihin Guadalcanalilla Salomonsaarilla.
8. elokuuta – Washington, DC:ssa teloitettiin kuusi henkilöä sabotaasin suunnittelusta.
8. elokuuta – ”Quit India”: Intian kongressin komitea vaati Intian välitöntä itsenäisyyttä. Mohandas Gandhi, Jawaharlal Nehru ja muut kongressipuolueen johtajat pidätettiin seuraavana päivänä ja puolue kiellettiin. Mielenosoituksissa pidätettiin kaiken kaikkiaan 90 000 ihmistä.
16. elokuuta – Operaatio Wunderland, saksalaisten alusten hyökkäys Jäämerelle kuljetuksia vastaan käynnistyi. Taskutaistelulaiva Admiral Scheer purjehti Narvikista kohti Karanmerta.
19. elokuuta – Dieppen maihinnousu, jossa kaatui, katosi tai haavoittui 4 384 liittoutuneiden sotilasta.
23. elokuuta – Luftwaffen ilmahyökkäys muutti Stalingradin raunioiksi. 80 % kaupungista tuhoutui.
7. syyskuuta – Neuvostoliittolaisten Suomeen desanttina lähettämä Kerttu Nuorteva pidätettiin Helsingissä.
11. syyskuuta – Suomen Leijonan ritarikunta perustettiin.
24. syyskuuta − Neuvostoliittolainen partisaaniosasto hyökkäsi Viiksimon kylään Kuhmossa ja ampui kahdeksan kyläläistä erään talon pirtissä.
Syntyneitä > Heinäkuu–syyskuu

1. heinäkuuta – Izzat Ibrahim al-Duri, irakilainen sotilaskomentaja, Irakin ent. varapresidentti (k. 2020)
2. heinäkuuta – Vicente Fox, Meksikon presidentti 2000–2006
3. heinäkuuta – Pekka Ahnger, suomalainen kuulantyöntäjä (k. 2020)
3. heinäkuuta – Lippo Koivujuuri, suomalainen laulaja (k. 2000)
4. heinäkuuta – Arne Hegerfors, ruotsalainen urheilutoimittaja ja televisiojuontaja (k. 2024)
10. heinäkuuta – Ronnie James Dio, yhdysvaltalainen rock-laulaja (k. 2010)
12. heinäkuuta – Leo Meller, suomalainen luterilainen saarnaaja, Patmos Lähetyssäätiön ent. toiminnanjohtaja
12. heinäkuuta – Leif Olsson, ruotsalainen televisiojuontaja
13. heinäkuuta – Harrison Ford, yhdysvaltalainen näyttelijä
23. heinäkuuta – Erika Blanc, italialainen näyttelijä
23. heinäkuuta – Myra Hindley, englantilainen lasten sarjamurhaaja (k. 2002)
23. heinäkuuta – Matti Siitonen ("Fredi"), suomalainen laulaja (k. 2021)
25. heinäkuuta – Torsti Lehtinen, suomalainen kirjailija, kääntäjä ja filosofi (k. 2023)
26. heinäkuuta – Antti Kivekäs, suomalainen yritysjohtaja (k. 2012)
27. heinäkuuta – Jyrki Hämäläinen, suomalainen toimittaja (k. 2008)
28. heinäkuuta – Kari Toivonen, suomalainen toimittaja ja uutisankkuri (k. 2019)
28. heinäkuuta – Kaari Utrio, suomalainen kirjailija
1. elokuuta – Giancarlo Giannini, italialainen näyttelijä
2. elokuuta – Isabel Allende, chileläinen kirjailija
2. elokuuta – Leo Beenhakker, alankomaalainen jalkapallovalmentaja
7. elokuuta – Tobin Bell, yhdysvaltalainen näyttelijä
8. elokuuta – Seppo Hanski, suomalainen iskelmälaulaja (k. 1995)
12. elokuuta – Eldrid Nordbø, norjalainen poliitikko
13. elokuuta – Jyrki Laukkanen, Suomen ilmavoimien koelentäjä
15. elokuuta – Paavo Nikula, suomalainen poliitikko ja ministeri, oikeuskansleri 1998–2007 (k. 2024)
20. elokuuta – Isaac Hayes, yhdysvaltalainen soullaulaja (k. 2008)
28. elokuuta – Sterling Morrison, yhdysvaltalainen kitaristi ("The Velvet Underground") (k. 1995)
28. elokuuta – Jukka Pakkanen, suomalainen kirjailija ja suomentaja (Takkinsa värinen mies)
28. elokuuta – José Eduardo dos Santos, Angolan presidentti 1979–2017 (k. 2022)
1. syyskuuta – Jukka Kuoppamäki, suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja
3. syyskuuta – Lasse Naukkarinen, suomalainen elokuvaohjaaja
7. syyskuuta – Jukka Tarkka, suomalainen poliitikko ja politiikan tutkija
9. syyskuuta – Jytte Andersen, tanskalainen poliitikko
9. syyskuuta – Heikki S. von Hertzen suomalainen poliitikko (k. 2022)
11. syyskuuta – Yvonne Herløv Andersen, tanskalainen poliitikko
12. syyskuuta – Jytte Hilden, tanskalainen poliitikko
15. syyskuuta – Wen Jiabao, Kiinan pääministeri 2003–2013
15. syyskuuta – Emmerson Mnangagwa, Zimbabwen presidentti
17. syyskuuta – Matti Brotherus, suomalainen kirjallisuuden kääntäjä (k. 2023)
18. syyskuuta – Marco Rota, italialainen Disneyn eläinmaailman sarjakuvan tekijä
21. syyskuuta – Veikko Salmi (”Vexi Salmi”), suomalainen sanoittaja (k. 2020)
24. syyskuuta – Ilkka Lipsanen (”Danny”), suomalainen laulaja ja tuottaja
26. syyskuuta – Kent McCord, yhdysvaltalainen näyttelijä
27. syyskuuta – Alvin Stardust, englantilainen laulaja ja näyttelijä (k. 2014)
Kuolleita > Tammikuu–maaliskuu

6. tammikuuta – Henri de Baillet-Latour, ranskalainen kreivi, Kansainvälisen Olympiakomitean puheenjohtaja (s. 1876)
8. tammikuuta – Reinhold Hausen, suomalainen historioitsija ja arkistonhoitaja (s. 1850)
16. tammikuuta – Arthur, Connaughtin herttua, Ison-Britannian kuningatar Viktorian poika, Kanadan kenraalikuvernööri 1911–1916 (s. 1850)
16. tammikuuta – Alfred Hackman, suomalainen arkeologi (s. 1864)
16. tammikuuta – Carole Lombard, yhdysvaltalainen näyttelijä (s. 1908)
17. tammikuuta – Walter von Reichenau, saksalainen sotamarsalkka (s. 1897)
19. tammikuuta – Sven Aarrestad, norjalainen poliitikko (s. 1850)
19. tammikuuta – Timur Frunze, neuvostoliittolainen taistelulentäjä (s. 1923)
20. tammikuuta – Erkki Kivijärvi, suomalainen kirjailija, lehti- ja teatterimies (s. 1882)
26. tammikuuta – Felix Hausdorff, saksalainen matemaatikko (s. 1868)
31. tammikuuta – Artturi Järviluoma, suomalainen kirjailija (s. 1879)
2. helmikuuta – Ado Birk, virolainen poliitikko (s. 1883)
8. helmikuuta – Fritz Todt, saksalainen insinööri, Organisation Todtin perustaja ja ministeri (s. 1891)
9. helmikuuta – Johannes Kunila, suomalainen merimies- ja vankilapastori (s. 1887)
9. helmikuuta – Lauri Kristian Relander, Suomen tasavallan presidentti (s. 1883)
19. helmikuuta – Rolf Jacob von Julin, suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos (s. 1881)
22. helmikuuta – Stefan Zweig, itävaltalainen kirjailija (s. 1881)
24. helmikuuta – Anton Drexler, saksalainen poliitikko, yksi Saksan työväenpuolueen perustajista (s. 1884)
2. maaliskuuta – Charlie Christian, yhdysvaltalainen jazzkitaristi (s. 1916)
7. maaliskuuta – Ole Monsen Mjelde, norjalainen poliitikko (s. 1865)
8. maaliskuuta – José Raúl Capablanca, kuubalainen shakin maailmanmestari (s. 1888)
10. maaliskuuta – William Henry Bragg, vuoden 1915 Nobelin fysiikanpalkinnon saanut englantilainen fyysikko (s. 1862)
11. maaliskuuta – Anna af Forselles-Schybergson, suomalainen taidemaalari (s. 1863)
12. maaliskuuta – Robert Bosch, saksalainen teollisuusmies (s. 1861)
14. maaliskuuta – André Calmettes, ranskalainen näyttelijä, elokuvaohjaaja ja -tuottaja (s. 1861)
31. maaliskuuta – Ebba Masalin, suomalainen taidemaalari, piirtäjä ja kuvittaja (s. 1873)