stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Belizen rantariuttojen suojelualue

Belizen rantariutat satelliittikuvassa
The Great Blue Hole eli "sininen aukko"
Belizen rantariuttojen suojelualue on ollut UNESCOn maailmanperintöluettelon suojelukohde Belizessä vuodesta 1996 alkaen. Se käsittää yli 300 kilometriä pitkän koralliriutan, joka on pohjoisen pallonpuoliskon suurin ja maailman toiseksi suurin riutta Australian Ison valliriutan jälkeen. Riutta ulottuu Meksikon rajalta lähelle Guatemalan rajaa. Sen ulkopuolella on kolme suurta atollia. Riutan ja mantereen välissä on laguuni, joka levenee ja syvenee etelään päin. Pohjoisessa sen syvyys on vain 2–3 metriä, etelässä jopa 65 metriä.
Riutan kuvatuin kohde on The Great Blue Hole, sininen aukko, luolan jäännös, joka on pyöreä, halkaisijaltaan 300 m, 130 m syvä sinisenä hohtava kuoppa ilman kattoa. Se on suosittu snorklauskohde, jossa näkee kaloja, koralleja, pesusieniä ja muita meren selkärangattomia. Jacques-Yves Cousteau toi luolan maailmanmaineeseen tuomalla kuvauslaivansa Calypson sinne vuonna 1971.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Belizen rantariuttojen suojelualue Wikimedia Commonsissa
Sofia Zida

| Sofia Zida |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. huhtikuuta 1984 (ikä 40)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Sofia Zida, Sofia Sida, Sofia
Aktiivisena:  2002–
Tyylilajit:  dance, pop
Yhtyeet:  F2F (2002–2004)
Levy-yhtiöt:  Rithem (2008–)
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Sofia Zida esiintyy Maluman keikan aikana Helsingissä
Sofia Zida (oik. Sofia Stenman, s. 10. huhtikuuta 1984 Vaasa) on suomalais-meksikolainen muusikko. Hän on käyttänyt myös taiteilijanimiä Sofia Sida ja Sofia. Zida on tehnyt kaksi albumia ja useita singlejä, muun muassa EMI:lle, Dynastylle ja Kaiku Entertainmentille. Zida säveltää ja sanoittaa omat kappaleensa.
Musiikkiura

Sofia Zida osallistui Tenavatähti-kilpailuun vuonna 1992. Hän pääsi esittämällään kappaleella "Den glade vandraren" semifinaaliin. Ennen aikuista soolouraansa hän oli mukana F2F-yhtyeessä, joka levytti kaksi singleä.
Aikuisena Sofia Zida aloitti soolouran nimellä Sofia. Hänen ensimmäinen omalla nimellään julkaistu singlensä oli ”You Know What To Do”. Kappaleesta tuotetun musiikkivideon ohjasi Stefan Lindfors. Kappale oli Fazerin Pantteri-mainoksen tunnussävel.
Vuonna 2006 taiteilijanimellä Sofia Zida tehdyn englannin- ja espanjankielisen albumin Disco Mamazida julkaisi EMI. The Finnish Disco Chart palkitsi Zidan "Vuoden tulokas" -palkinnolla.
Vuonna 2008 Sofia Zida osallistui Latviassa pidettyyn New Wave -laulukilpailuun kappaleellaan ”Reason”.
Sofia Zidan toinen sooloalbumi, englanninkielinen Butterfly ilmestyi syyskuussa 2009. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, "Party Freak" ja "Butterfly", joista jälkimmäinen julkaistiin ilmaiseen nettijakeluun kenkämerkki West Coastin kotisivujen kautta. Albumin nimikappale toimi myös West Coastin televisiomainoskampanjan tunnussävelenä. Singlestä tehdyn musiikkivideon ohjasi amerikkalaisohjaaja Tii Ricks.
Vuonna 2016 julkaistulla singlellään ”Guerrera” Sofia Zida lauloi suomeksi. Singlen tuotti Jurek ja julkaisi Kaiku Entertainment.
Vuosien 2018–2019 aikana Sofia Zida teki musiikkia The Rasmus -yhteen oman levymerkin Dynastyn kanssa. Tuottajana toimi Pauli Rantasalmi. Yhteistyöhön kuului neljän singlen julkaisut: ”Papi”, ”Cumbi”, ”Senores” ja ”Besame”.
Muu toiminta

Sofia Zida on esiintynyt ja laulanut erilaisissa tanssiryhmissä, mainoksissa, ja teatteriproduktioissa. Zida esiintyi muun muassa Helsingin kaupunginteatterin Hairspray-musikaalissa vuosina 2006–2007, nimellä Sofia Stenman. "You Know What To Do" oli Fazerin Pantteri-mainoksen tunnussävel. Hän oli myös 2018 Elinluovutuskampanjan kasvona ja teki kampanjalle kappaleen "Luovuta (Muisto vaan)".
Sofia Zida aloitti aktiivisen DJ-uran vuonna 2014. Hänen tyylinsä on klubi-painotteinen latino-musiikki. Zidan DJ-uraa on organisoinut L4 Events.
Sofia Zida on tehnyt myös maalauksia ja kuvailee tyylinsä olevan ”räiskyvä ja temperamenttinen”.
Diskografia > Studioalbumit

Disco Mamazida (2006)
Butterfly (2009)
Diskografia > Singlejulkaisut

You Know What To Do (2004) (nimellä Sofia)
Disco Mamazida (2006)
Stomp (2006)
Reason (2008)
Party Freak (2009)
Butterfly (2009) (vain nettijakelu)
Everything (2009)
Song for my dad (2011)
Blah Blah Blah (2014)
Guerrera (2016)
Cumbia (2018)
Senores (2018)
Besame (2018)
Papi (2019)
Diskografia > Muut julkaisut

Tristes Tigres featuring Sofia Sida – Easy (2005)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sofia Zida Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Muut:  Europeana
Enso

| Enso, Svetogorsk Светогорск |
| --- | --- |
 vaakuna
 Enso, Svetogorsk
 Koordinaatit: 61°06′50.8″N, 28°51′12.7″E 
Valtio:   Venäjän federaatio
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Viipurin piiri
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunkikunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  411 km²
Väkiluku (2010)  ():  15 981 (kaupunki) 20 272 (kaupunkikunta)
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Postinumero:  188992
Suuntanumero(t):  +7 81378
 
 www.svetogorsk-city.ru 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Enson kaupunkikunta Viipurin piirin kartalla.
Enso lokakuussa 2016
Enso lokakuussa 2016
Enso eli Svetogorsk (ven. Светого́рск) on kaupunki ja kaupunkikunta Venäjän Leningradin alueen Viipurin piirissä, Suomen vastaisella rajalla. Kaupunkikunnan keskuksena toimiva Enson teollisuuskaupunki sijaitsee Vuoksen varrella aivan Suomen rajan tuntumassa. Ensosta on lähimpään Suomen puolella sijaitsevaan kaupunkiin Imatralle vain seitsemän kilometrin matka, ja ne muodostavatkin keskenään kaksoiskaupungin. Enson kaupunkikunnan pinta-ala on 411 neliökilometriä.
Toiseen maailmansotaan asti Enso kuului Suomelle ja oli osana vuosina 1920–1939 vahvasti kasvanutta Jääsken kuntaa. Lähes koko Jääski luovutettiin Neuvostoliitolle talvi- ja jatkosotien jälkeen ensin 1940 ja sitten 1944.
Enson ja Imatran välillä toimitaan aktiivisesti muun muassa Imatra–Svetogorsk-kaksoiskaupunkihankkeessa. Enson kautta kulkee Venäjän maantie A-124 ja Antrean–Imatran välinen rautatie. Rajanylityspiste avattiin yleiselle maantieliikenteelle 2000-luvun alussa. Matkustajaliikennettä rajan yli ei rautateitse kuitenkaan ole.lähde?
Historia

Ennen toista maailmansotaa Enso kuului Suomelle, ja yhdessä Imatran sekä siihen nykyisin kuuluvien Tainionkosken ja Vuoksenniskan kanssa se muodosti Vuoksenlaakson teollisuusalueen, jota monien tehtaidensa takia nimitettiin myös Suomen Ruhriksi. Enso-nimi ei tuolloin ollut virallisesti käytössä paikannimenä; vuoteen 1945 asti tunnettiin vain Jääsken suurpitäjä, jonka läpi Vuoksi virtasi. Tehtaiden ympärille syntynyttä ja kasvanutta taajamaa oli kuitenkin ruvettu kutsumaan Ensoksi. Ensosta suunniteltiin kauppalaa. Suunnitelmaa ei ehditty toteuttaa ennen alueluovutusta, mutta kauppalaselvittelyyn palattiin sodan jälkeen ja suunnitellun Enson kauppalan sijasta perustettiin viereen Suomelle jääneelle alueelle Imatran kauppala 1948 Jääsken kunnalta jääneillä varoilla.lähde?
Ensossa sijaitsivat aikoinaan Enso-Gutzeit Oy:lle kuuluneet suuret puunjalostustehtaat. Ensimmäisen puuhiomon Vuoksen rannalle perusti vapaaherra Carl August Standertskjöld vuonna 1889. Hän valitsi nimen Enso harkittuaan ensin nimeä Ensi, koska halusi korostaa, että kyseessä oli ensimmäinen Vuoksen vesivoimaa käyttävä yhtiö. Standertskjöld myi tehtaan Gutzeit-yhtiölle vuonna 1911. Enso oli 1920–1930-luvulla Suomen suurin teollisuuskeskittymä. Enso-Gutzeitin pääkonttori siirrettiin Ensoon vuonna 1927 ja yhtiö rakennutti myös ympäröivät asuinalueet. Enson voimalaitos käytti myös Suomen puolelle jääneen Vallinkosken tehon.
Talvisodan jälkeen solmitun Moskovan rauhansopimukseen liitetyssä kartassa Suomen ja Neuvostoliiton välinen raja piirrettiin kulkemaan Enson läpi. Kumpikaan osapuoli ei kuitenkaan halunnut jakaa taajamaa kahtia. Rajaneuvotteluiden yhteydessä käytiin pitkällinen neuvottelu siitä, saisiko Neuvostoliitto Enson itselleen. Neuvostojohdon järkähtämättömyys asiassa ratkaisi lopulta kiistan Suomen tappioksi. Tapa, jolla Enso joutui sotien jälkeen Neuvostoliitolle, oli suomalaisille harmillinen. Talvisodan aikainen ulkoministeri Väinö Tanner kertoi muistelmissaan: "Enson alueesta syntyi jo tällöin ensimmäinen erimielisyys. Rauhansopimukseen liitetyn kartan mukaan se selvästi kuului Suomen alueeseen, mutta venäläiset vaativat sitä itselleen. Myöhemmin kartta muutettiin venäläisten eduksi vetämällä Enson kohdalle tarpeellinen mutka."
Jatkosodan alkuvaiheessa suomalaiset valtasivat Enson takaisin, mutta Moskovan välirauhansopimuksessa 1944 se joutui jälleen Neuvostoliitolle.
Venäläisen nimensä Svetogorsk Enso sai vuonna 1948. Venäjällä Enso ja Jääski (Lesogorski) olivat erillisiä kunnallishallintoalueita vielä vuoden 2006 kunnallishallintouudistuksen jälkeenkin, mutta vuoden 2008 paikallisen kansanäänestyksen jälkeen Jääsken kaupunkikunta yhdistettiin Ensoon vuoden 2010 alusta.
Väestö

Ennen toista maailmansotaa Enso oli osa laajempaa Jääsken kihlakuntaa ja sen Jääsken kuntaa. Jääsken kunnan asukasluku liki kaksinkertaistui vuosina 1920–1939. Asukkaita oli 10 512 (31.12.1920), 13 671 (31.12.1930 kaikkiaan kirkonkirjoissa tai siviilirekisterissä; joista läsnä olevia lähteestä riippuen 13 087 tai 13 055) ja 20 879 (31.12.1939 kirjoissa tai 20 814 henkikirjoitettu 1.1.1940).
| Vuosi | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&010448.&&&&0010 448 | &&&&&&&&&&&09623.&&&&009 623 | &&&&&&&&&&012990.&&&&0012 990 | &&&&&&&&&&015594.&&&&0015 594 | &&&&&&&&&&015698.&&&&0015 698 | &&&&&&&&&&015981.&&&&0015 981 |

Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 15 981 ja kaupunkikunnan 20 272. Kaupunkikunnan asukkaisiin sisältyi väestölaskennan mukaan yhteensä 1 018 maaseutuasukasta (maaseutukylät). Enson kaupunkikuntaan sisältyivät Enson kaupungin lisäksi vuonna 2010 seuraavat taajamat:
Jääski eli Lesogorski (kaupunkimainen taajama, entinen Jääsken kirkonkylä, 3 273 as. (2010))
Järvenkylä eli Losevo (maaseututaajama)
Seppälä eli Pravdino (maaseututaajama)
Teollisuus

Kaupungissa toimii etenkin puunjalostus-, paperi- ja pakkausteollisuutta, ja siellä on myös suuria vesivoimalaitoksia: Suomen-aikainen Enson voimalaitos eli nykyinen Svetogorskaja GES (aiemmin Enso GES, GES-11) Ensossa ja Suomen-aikainen Rouhialan voimalaitos eli nykyinen Lesogorskaja GES (aiemmin Rouhiala GES, GES-10) Jääskessä.
Svetogorskin sellu- ja paperitehdas on yksi Venäjän suurimmista sellu- ja paperitehtaista: tehdasalueella toimivien sellu-, paperi- ja kartonkitehtaiden kokonaistuotantokapasiteetti lopputuotteiden osalta on yli 700 000 t/a (International Paper: 670 000 t/a ja Essity: 55 000 t/a).
Vuodesta 1998 lähtien Svetogorskin sellu- ja paperitehdas (ZAO International Paper, aiemmin OAO Svetogorsk) on ollut yhdysvaltalaisen International Paperin omistuksessa tehdasintegraatin sellutehtaan, hienopaperitehtaan ja sen vuonna 1983 käynnistetyn Valmetin toimittaman hienopaperikoneen (paperikone PM4) sekä kartonkitehtaan ja sen nestepakkauskartonkikoneen (kartonkikone BM1) osalta. Alkujaan vuonna 1975 käynnistynyt Voithin toimittama paperikone valmisti aiemmin neuvostoaikana sähkökaapelien eristyspaperia. Vuonna 2001 tehdas työllisti 3 000 henkeä.lähde? International Paper on investoinut yli 750 miljoonaa dollaria Svetogorskin tehtaiden kehittämiseen vuoden 1998 jälkeen.
International Paperin omistuksessa olevien sellu- ja paperitehtaiden vieressä toimii pehmopaperia käsipyyhkeisiin ja WC-papereihin valmistava tehdas, jonka jalostustoiminnot sijaitsevat Antreassa eli Kamennogorskissa. Paikkakunnan uusin paperikone, Valmetin vuonna 1985 toimittama pehmopaperikone eriytettiin tehdaskokonaisuudesta Svetogorsk-Tissueksi ja myytiin ruotsalaiselle pehmopaperinvalmistajalle Svenska Cellulosa Aktiebolagetille (SCA), jonka jakauduttua kahdeksi eri yhtiöksi sen hygienia- ja pehmopaperituotteita valmistaneet toiminnot kuuluvat nykyisin Essity-yhtiöön. Tehdas työllistää noin 300 henkeä Ensossa ja Antreassa.
Suomalaisella Walki Groupilla on vuonna 2012 avattu pakkausmateriaaleja valmistava tehdas Ensossa. 
Suomalaisista yrityksistä myös Mantsinen Group (OOO Mantsinen) toimii Ensossa.
Eri teollisuuden aloilla Ensossa toimivat lisäksi muun muassa yhdysvaltalaiseen teknologia-, suunnittelu- ja rakennusalan KBR, Inc.-konserniin (aiemmin Kellogg Brown & Root) kuuluva teollisuuden palveluja tarjoava KBR East (ZAO KBR Ist), rakennusyhtiö OOO Proxima Plus sekä meijeri OOO Molotshnyj zavod Losevo.
Jääskessä eli Lesogorskissa toimii joustopakkausvalmistaja NTL Packing (NTL Upakovka). Tehtaan toiminta on rakentunut alkujaan Suomen aikaisen Kuitu Oy:n pohjalta.
Urheilu

Kaupungin jalkapallojoukkue FK Svetogorets Svetogorsk pelasi aiemmin Venäjän kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 2. divisioonan länsilohkossa. Kuuluisin joukkueessa pelannut pelaaja on Venäjän valioliigassa Zenit Pietarissa ja Espanjan Primera Divisiónassa eli LaLigassa Sevillan riveissä sekä Venäjän maajoukkueessa pelannut Aleksandr Keržakov. Kaudella 2000 hän pelasi Svetogorets Svetogorskin riveissä ja johdatti 18 maalillaan Svetogorskin luoteisen aluesarjan voittoon.
Kirjallisuutta

Arponen, Antti O. ja Miettinen, Reijo: Enso: Jääsken pitäjän teollisuuskeskuksen elämää 1800-luvulta syksyyn 1944.  Lappeenranta:  Karjalan kirjapaino, 2002.  ISBN 952-5200-32-9
Nicaragua

Nicaragua, virallisesti Nicaraguan tasavalta (esp. República de Nicaragua) on Keski-Amerikan kannaksella sijaitseva tasavalta. Se kuuluu maantieteellisesti Pohjois-Amerikkaan. Se on Keski-Amerikan alueen suurin, mutta harvimmin asuttu valtio. Nicaraguan rajanaapureina ovat Honduras pohjoisessa ja Costa Rica etelässä. Itäpuolella on Karibianmeri ja länsipuolella Tyynimeri. Maan nimi tulee sanojen nicarao ja agua yhdistelmästä. Nicaraot olivat suurin alkuperäisväestöheimo, kun espanjalaiset valloittajat saapuivat maahan. Agua on espanjaa ja tarkoittaa vettä, mikä viittaa maan kahteen suureen järveen, Managuajärveen ja Nicaraguajärveen.
YK:n mukaan presidentti Daniel Ortegan sandinistihallinto on tappanut, kiduttanut ja vanginnut mielivaltaisesti vastustajiaan, ja vuoden 2018 mielenosoituksissa on kuollut satoja ihmisiä.
Maantiede

Nicaragua jakautuu kolmeen selkeään maantieteelliseen alueeseen: läntisen osan alankoihin, keski- ja pohjoisosien vuoristoihin ja idän Moskiittorannikkoon. Vuoret eivät ole yhtä korkeita kuin monissa muissa alueen maissa. Korkeimmat huiput nousevat 1 500–2 100 metriin. Maan korkein vuori on keskivuoriston pohjoisosissa oleva Mogotón, joka on 2 103 metriä korkea.
Tyynenmeren puoleinen rannikkotasanko ulottuu noin 75 kilometrin päähän sisämaahan. Se on melko tasaista aluetta, josta kuitenkin kohoaa nuoria tulivuoria. Korkeimpia tulivuoria ovat San Cristóbal (1 780 metriä), Concepción (1 610 metriä) ja Momotombo (1 280 metriä). Tulivuoriketjun itäpuolella on hautavajoama, jossa on kaksi Keski-Amerikan suurinta järveä, Managua- ja Nicaraguajärvi. Nicaraguajärvi on 8 157 neliökilometrin laajuinen, ja länsirannikon tulivuorijono halkaisee sen kahteen osaan. Tulivuoret ovat muodostaneet järveen useita saaria, joista suurin on Ometepe.
Karibianmeren rannikon alankoalueet käsittävät yli puolet Nicaraguan pinta-alasta. Se on Keski-Amerikan laajimpia alankoalueita ja on keskimäärin sata kilometriä leveä. Rannikkoa värittävät jokisuut, suistot ja suuret rannikkolaguunit. Nicaraguan mannerjalustakin ulottuu pidemmälle kuin muilla Keski-Amerikan valtioilla, ja rannikolla on myös useita koralliriuttoja, saaria ja matalikkoja. Alueen pisimpiä jokia ovat osan Hondurasin vastaisesta rajasta muodostava Coco ja Río Grande de Matagalpa.
Ilmasto on hieman viileämpi ja paljon kosteampi maan itäosissa. Tyynenmeren puolella on selkeä sadekausi toukokuulta marraskuulle ja kuivakausi joulukuulta huhtikuulle, kun Karibianmeren rannikolla sadekausi kestää yhdeksän kuukautta. Rannikon vuoden keskilämpötila on noin 27 astetta, mutta Tyynenmeren rannikolla vuotuinen sadanta 1 905 millimetriä, kun Karibianmeren rannikolla taas 3 810 millimetriä. Vuoristoissa ilmasto on selvästi lauhkeampi.
Nicaraguassa on 78 kansallispuistoa ja luonnonsuojelualuetta. Indio Maizin luonnonsuojelualue on laaja suojeltu alavien maiden sademetsäalue. Monissa pienemmissä puistoissa suojellaan pilvimetsää.
Maantiede > Luonnonkatastrofit

Nicaraguaa koettelevat säännöllisesti tulivuorenpurkaukset ja maanjäristykset, koska se sijaitsee mannerlaattojen törmäyskohdassa. Lisäksi trooppiset hirmumyrskyt ja tulvat ovat yleisiä.
Hurrikaani Mitchin seurauksena kuoli 3 000 ja kodittomaksi jäi satojatuhansia nicaragualaisia vuonna 1998. Sateiden seurauksena puolet viljelymaasta tuhoutui. YK:n arvion mukaan hurrikaani Mitch vei Keski-Amerikan valtioita 20–25 vuotta kehityksessä taaksepäin. Vuoden 1972 maanjäristys surmasi 5 000–10 000 ihmistä ja tuhosi lähes koko pääkaupungin Managuan. Järistyksistä voi seurata myös tsunameita, joista viimeisin suuri iski vuoden 1992 maanjäristyksen yhteydessä. Aineellisten vahinkojen määräksi arvioitiin 20–30 miljoonaa dollaria. Vuonna 2004 rankkasateet aiheuttivat Musún-vuorella laajoja maanvyöryjä, joissa tuhannet menettivät kotinsa.
Vaikka tulivuoria on paljon, todella suuria purkauksia ei juurikaan ole ollut. Concepción-tulivuori on purkautunut vuosina 2005–2010 useita kertoja. Managuassa asuu 1,5 miljoonaa ihmistä kaupungissa, jota halkoo 18 seismistä sauma-aluetta. Järistyksen sattuessa suuri osa heistä tulisi olemaan välittömässä hengenvaarassa.
Politiikka

Nicaraguan hallintomuoto on perustuslaillinen tasavalta, missä valtaa pitää vaaleilla valittu presidentti. Presidentti on hallituksen johtaja ja valitsee myös muut ministerit. Vuoteen 2014 saakka presidentin valtakausi oli rajattu yhteen kauteen, mutta Daniel Ortega ajoi tuolloin parlamentissa perustuslakiin muutoksen, joka salli hänelle mahdollisuuden jatkokauteen. Ortegaa on sittemmin syytetty jopa perhedynastian luomisesta, sillä vuoden 2016 vaaleissa hänen varapresidentikseen nousi hänen vaimonsa Rosario Murillo.
Presidentti ja parlamentti valitaan samalle viisivuotiskaudelle. Vielä ennen vuoden 2014 perustuslakiuudistusta presidentin piti saada ensimmäisellä kierroksella vähintään 35 prosenttia äänistä. Uudistuksen jälkeen presidentti valitaan yksikierroksisen enemmistövaalin perusteella. Parlamentissa on 92 jäsentä. Niistä 90 valitaan parlamenttivaalien perusteella, ja kaksi paikkaa on varattu presidentille ja toiseksi eniten ääniä saaneelle presidenttiehdokkaalle. Äänioikeus on kaikilla 16 vuotta täyttäneillä.
Presidentti Ortegan puolue, vasemmistolainen FSLN on saanut 2000-luvulla paljon lisää valtaa. Vielä vuoden 2006 parlamenttivaaleissa FSLN:n osuus presidentinvaaleissa oli ollut 38 prosenttia, liberaalisen allianssin (ALN) 28 prosenttia ja perustuslaillisen liberaalipuolueen (PLC) 27 prosenttia. Vuoden 2016 parlamenttivaaleissa FSLN sai 70 paikkaa. Toiseksi eniten paikkoja sai PLC, 13.
Politiikka > Vapauksien kehitys

Freedom Housen vuoden 2022 raportin mukaan Nicaragua ei ole vapaa maa. Sandinista-johtajan Daniel Ortegan valinta vuonna 2006 aloitti demokraattisen rappeutumisen kauden, jolle on tyypillistä kaikkien hänen puolueensa hallinnassa olevien hallinnonalojen lujittaminen, perusvapauksien rajoittaminen ja hallitsematon korruptio hallituksessa. Vuonna 2018 valtion joukot vastasivat epävirallisesti liittoutuneiden aseellisten ryhmien avulla hallituksen vastaiseen joukkoliikkeeseen väkivallalla ja sorrolla. Oikeusvaltio romahti, kun hallitus lopetti liikkeen, ja oikeuksien tarkkailijat raportoivat ainakin 325 ihmisen kuolemasta, laittomista pidätyksistä, katoamisista ja kidutuksista. Siitä lähtien hallituksen vastaiset aktivistit ovat raportoineet valvonnasta, ja Ortega on vahvistanut valtaansa poliittisten vastustajiensa laajalla pidätyksellä.
Hallinnollinen jako

Nicaragua on jaettu 15 departementtiin (departamento) ja kahteen autonomiseen alueeseen. Autonomiset alueet ovat Región Autónoma de la Costa Caribe Norte (RACCN) ja Región Autónoma de la Costa Caribe Sur (RACCS) ja ne muodostettiin jakamalla entinen Zelayan departementti kahteen osaan.
| Departementti | Pääkaupunki | Pinta-ala (km2) | Väkiluku (28> 5.2005) |
| --- | --- | --- | --- |
| Boaco | Boaco | 4 244 | 150 636 |
| Carazo | Jinotepe | 1 050 | 166 073 |
| Chinandega | Chinandega | 4 926 | 378 970 |
| Chontales | Juigalpa | 6 378 | 153 932 |
| Estelí | Estelí | 2 335 | 201 548 |
| Granada | Granada | 929 | 168 186 |
| Jinotega | Jinotega | 9 755 | 331 335 |
| León | León | 5 107 | 355 779 |
| Madriz | Somoto | 1 602 | 132 459 |
| Managua | Managua | 3 672 | 1 262 978 |
| Masaya | Masaya | 590 | 289 988 |
| Matagalpa | Matagalpa | 8 523 | 469 172 |
| Nueva Segovia | Ocotal | 3 123 | 208 523 |
| Rivas | Rivas | 2 155 | 156 283 |
| Río San Juan | San Carlos (Nicaragua) | 7 473 | 95 596 |
Talous

Nicaragua on köyhä keskiamerikkalaineen valtio. Sen talous kasvoi tasaisesti 20 vuoden ajan vuoteen 2018 asti,mutta COVID-19 ja hurrikaanit ovat kurittaneet taloutta. Talouskasvu on jakaantunut epätasaisesti; vuonna 2016 neljäsosa väestöstä eli köyhyysrahan alapuolella.
Nicaraguassa on paljon viljelysmaata ja riittävästi vettä, joten maanviljely on tärkeä osa taloutta.  Se tuottaa 15 % bruttokansantuotteesta ja työllistää 29 % työvoimasta. Suurin osa maanviljelystä on työvoimavaltaista pienviljelyä. Karjatalous ja kahvinviljely tuottavat tärkeitä vientituloja.
Tärkein kauppakumppani on Yhdysvallat, johon vuonna 2022 suuntautui 52 % viennistä ja 26 % tuonnista.
Toisin kuin muualla Keski-Amerikassa, sähkön saatavuus on Nicaraguassa huono. Vuonna 2022 vain 66 prosentilla maaseudun asukkaista oli sähköt.  Noin 30 % maan sähköstä tuotettiin fossiilisilla polttoaineilla. Loppujen lähteenä olivat tuuli, vesivoima, aurinkovoima, maalämpö ja bioopolttoaineet.
Talous > Liikenne

Nicaraguassa on 39 lentokenttää. Suurin kansainvälinen lentoasema on Managuassa. Sinnekään ei ole monia lentoja ja monet matkailijat lentävät naapurimaihin, joista jatkavat busseilla. Suurimmat satamakaupungit ovat Bluefields, Corinto ja El Bluff.
Väestö

Nicaraguan alkuperäistä intiaaniväestöä on maan asukkaista noin viisi prosenttia. Pääryhmän muodostavat mestitsit, 69 prosenttia, jonka jälkeen tulevat eurooppalaisperäiset 17 prosentilla ja afrikkalaisperäiset yhdeksällä prosentilla.
Maan länsiosien intiaaniväestö, nicaraot on suurimmalta osalta sulautunut espanjalaisperäiseen valtaväestöön. Atlantin rannikon, miskito-, rama- ja sumointiaanit ovat sen sijaan säilyttäneet identiteettinsä ja kulttuurisia erikoispiirteitään. Myös maan afrikkalaisperäinen väestö on keskittynyt itärannikolle samoin kuin afrikkalaisten ja intiaanien sekoittumisesta syntyneet garifunat.
Yli 90 % Nicaraguan väestöstä puhuu äidinkielenään espanjaa. Maan länsiosissa puhutaan intiaanikieliä ja afrikkalaisperäisen väestön keskuudessa englantia.
Vuoden 2005 väestötilastojen mukaan maan suurin uskontokunta on katoliset, 58,5 prosenttia. Evankelisia protestantteja asukkaista on noin 23 prosenttia. Jehovan todistajia 0,9 prosenttia, muita 1,6 prosenttia ja 15,7 prosenttia ei kuulu mihinkään uskontokuntaan. Vuoden 2017 Latinobarometri-kyselyssä Nicaraguan väestöstä katolilaisia oli 40 prosenttia, protestantteja 32 prosenttia, muita uskontoja 3 prosenttia, uskonnottomia 25 prosenttia ja 1 prosentti ei kertonut vakaumustaan. Maan yli 15-vuotiaista lukea ja kirjoittaa osaa 82,8 prosenttia.
Yksi Yhdistyneiden kansakuntien vuosituhattavoitteista on saada kaikki lapset kouluun ja lukutaito kaikille. Vuonna 1990 ala-astetta kävi 72 % ikäluokasta, ja sen suoritti loppuun 60 % ikäluokasta. Vuoteen 2006 mennessä tilanne parani: koulua kävi jo 91 % ja sen suoritti loppuun 65 % ikäluokasta.
Väestö > Puhdas vesi

Yksi vuosituhattavoitteista on puhdas vesi ja kunnon vessat. Vuonna 1990 puhdasta vettä sai 70 % väestöstä, 91 % kaupunkilaisista ja 46 % maalaisista. Välillä tilanne oli parempikin, mutta 2004 koko maan luku oli 79 %, kaupungeissa 90 % ja maaseudulla 63 %. Käymälöiden saatavuus parani vuosina 1990–2004 maaseudulla mutta huononi kaupungeissa, koko maan taso pysyi alle 50 prosentissa.