stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pyhän Margaretin kirkko (West Hoathly)

| Pyhän Margaretin kirkko St Margaret's Church |
| --- | --- |

Sijainti:  West Hoathly, Yhdistynyt kuningaskunta
Seurakunta:  Englannin kirkko
Rakentamisvuosi:  1090-luku
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Margaretin kirkko (engl. St Margaret's Church) on 1000-luvun lopulla pystytetty anglikaaninen kyläkirkko West Hoathlyn seurakunnassa West Sussexissa.
Kirkon hautausmaa tunnetaan useista hyvin säilyneistä hautamuistomerkeistään, joiden kunnostamiseen saatiin avustus Heritage Lottery Fund -säätiöltä vuosina 1996–1997. Hautausmaata on laajennettu 1700-, 1800- ja 1900-luvuilla.
Pyhän Luukkaan kirkko (Chelsea)

| Pyhän Luukkaan kirkko (Chelsea) St Luke's Church |
| --- | --- |

Sijainti:  Sydney Street, Chelsea, Lontoo, Englanti
Kirkkokunta:  Englannin kirkko
Hiippakunta:  Lontoon kirkko
Rakentamisvuosi:  1824
Suunnittelija:  James Savage
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Pyhän Luukkaan kirkko (engl. St Luke's Church) on Chelseassa Lontoossa sijaitseva anglikaaninen kirkko, joka on Grade I -luokan suojelukohde. James Savagen suunnittelema kirkko valmistui vuonna 1824 ja se on tyyliltään myöhäisgoottilainen.
Rauno Alliku

Alliku Suomen ja Viron välisessä jalkapallo-ottelussa Turussa
Rauno Alliku (s. 2. maaliskuuta 1990) on virolainen jalkapalloilija. Hän pelaa Viron pääsarjassa FC Floran edustusjoukkueessa. Juniorina hän pelasi SK Kalevin joukkueessa. Alliku on pelannut muutamia otteluita Viron jalkapallomaajoukkueessa.
Käännös suomeksi
RN Daniele Manin

| RN Daniele Manin |
| --- | --- |
 RN Daniele Manin

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  CNQ, Fiume
Kölinlasku:  9. lokakuuta 1925
Laskettu vesille:  15. kesäkuuta 1925
Palveluskäyttöön:  1. maaliskuuta 1927
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 3. huhtikuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 056 t (standardi) 1 625 t (kuormattu)
Pituus:  90,16 m (kokonaispituus) 89,6 m (vesiraja)
Leveys:  9,2 m
Syväys:  2,9 m
Koneteho:  36 000 shp
Nopeus:  35 solmua
Miehistöä:  156
Aseistus
Aseistus:  4 × 120 mm tykkiä kaksiputkisina asennuksina 2 × 40 mm ilmatorjuntatykkiä 2 × 13,2 mm ilmatorjuntakonekivääriä 6 × 533 mm torpedoputkea 52 × miinaa
RN Daniele Manin (ital. Regia Nave Daniele Manin) oli Italian kuninkaallisen laivaston Sauro-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Fiumesta CNQ:lta, missä köli laskettiin 9. lokakuuta 1924. Alus laskettiin vesille 15. kesäkuuta 1925 ja liitettiin laivastoon 1. maaliskuuta 1927.
Palvelus

Alus upotettiin 3. huhtikuuta 1941.
Pyhä veri, pyhä Graal

| Pyhä veri, pyhä Graal> The Holy Blood and the Holy Grail |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Michael Baigent Richard Leigh Henry Lincoln
Kieli:  englanti
Kustantaja:  Jonathan Cape
Julkaistu:  1982
Suomennos
Suomentaja:  Tarmo Haarala
Kustantaja:  Bazar
Julkaistu:  2005
Sivumäärä:  578
ISBN:  ISBN 951-9107-41-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Pyhä veri, pyhä Graal (engl. The Holy Blood and the Holy Grail, Yhdysvalloissa Holy Blood, Holy Grail) on Michael Baigentin, Richard Leighin ja Henry Lincolnin kiistelty kirja, joka perustuu pääosin Pierre Plantardin huijaukseen Prieuré de Sion (Siionin veljeskunta).
Pyhä veri, pyhä Graal ilmestyi alun perin englanniksi Britanniassa Jonathan Capen kustantamana vuonna 1982. Suomeksi se ilmestyi Tarmo Haaralan suomentamana ja Bazar Kustannus Oy:n kustantamana vuonna 2005.
Kirjoittajat esittävät hypoteesin, että Jeesusta ei ristiinnaulittu, hän meni naimisiin Magdalan Marian kanssa ja he saivat lapsia, joista myöhemmin polveutuivat Ranskan merovingit. Väitteen mukaan nykyisinkin joukossamme olisi ihmisiä, joiden sukujuuret johtavat Jeesukseen.
Historioitsijoiden ja yliopistomaailman reaktio kirjan keskeiseen väitteeseen oli melkein poikkeuksetta kielteinen. Yliopistotason historioitsijoiden mielestä suurin osa tietona esitetyistä väitteistä, vanhoista mysteereistä ja salaliittoteorioista on näennäishistoriaa.[lähde? ]
Kirjailija Dan Brown viittaa näihin tarinoihin menestysromaanissaan Da Vinci -koodi ja käyttää niitä kirjansa tärkeimmissä juonikuvioissa. Kirjan päähenkilöistä Teabing oli Baigent-nimestä muodostettu anagrammi. Kirjan Pyhä veri, pyhä Graal kirjoittajat Baigent ja Leigh haastoivat vuonna 2006 Brownin oikeuteen syyttäen tätä plagioinnista. Syytteet kuitenkin hylättiin.[lähde? ]
Aiheesta muualla

Robert M. Price: Da Vinci -huijaus. Vapaa ajattelija 5/2004. The Da Vinci Hoax, Alkuperäinen teksti
Pythagoraan kolmikko

Pythagoraan kolmikoiden jakautuminen välillä < 4500.
Pythagoraan kolmikko on joukko, joka koostuu kolmesta positiivisesta kokonaisluvusta a, b ja c siten, että a2 + b2 = c2. Kolmikko ilmoitetaan yleensä muodossa (a, b, c), ja yksi tällainen esimerkki on (3, 4, 5). Jos (a, b, c) on Pythagoraan kolmikko, myös (ka, kb, kc) on sellainen jokaiselle positiiviselle kokonaisluvulle k.
Pythagoraan kolmikon nimi juontuu Pythagoraan lauseesta, jonka ratkaisu jokainen Pythagoraan kolmikko on. Kuitenkaan Pythagoraan lauseen kaikki ratkaisut eivät ole Pythagoraan kolmikoita. Esimerkiksi a = b = 1 ja c = √2 on Pythagoraan lauseen yksi ratkaisu, mutta (1, 1, √2) ei ole Pythagoraan kolmikko, koska √2 ei ole kokonaisluku vaan irrationaaliluku.
Ominaisuuksia

Jokaisessa Pythagoraan kolmikossa a:n ja b:n tulo on 12:lla jaollinen ja kaikkien lukujen tulo 60:llä jaollinen:  ab=12n ja  abc=60n.
Jaottomat Pythagoraan kolmikot

Pythagoraan kolmikko on jaoton, jos a ja b ovat keskenään jaottomia. Seuraavien jaottomien Pythagoraan kolmikoiden hypotenuusa (c) on pienempi kuin 100:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| (3, 4, 5) | (5, 12, 13) | (8, 15, 17) |
| (7, 24, 25) | (20, 21, 29) | (12, 35, 37) |
| (9, 40, 41) | (28, 45, 53) | (11, 60, 61) |
| (16, 63, 65) | (33, 56, 65) | (48, 55, 73) |
| (13, 84, 85) | (36, 77, 85) | (39, 80, 89) |
(65, 72, 97): 
Jaottomat Pythagoraan kolmikot ovat samat kuin kolmikot  (m^{2}-n^{2},2mn,m^{2}+n^{2}), missä m ja n ovat keskenään jaottomia positiivisia kokonaislukuja,  m>n ja toinen niistä on parillinen ja toinen pariton. ( m^{2}-n^{2} ja  2mn on lajiteltava siten, että pienempi on ensin.)
Muunnelmia

Joukkoa, joka koostuu neljästä positiivisesta kokonaisluvusta a, b, c ja d, jotka ratkaisevat yhtälön  a2 + b2+ c2 = d2, kutsutaan Pythagoraan nelikoksi.
Ranskalainen matemaatikko Pierre de Fermat väitti vuonna 1637, ettei ole olemassa positiivisista kokonaisluvuista a, b ja c koostuvaa kolmikkoa, joka ratkaisisi yhtälön an + bn = cn, missä n on kahta suurempi kokonaisluku. Väittämä tunnetaan Fermat'n suurena lauseena, jonka todisti Andrew Wiles vuonna 1995.
On olemassa neljän positiivisen kokonaisluvun a, b, c ja d joukkoja, jotka ratkaisevat yhtälön a3 + b3+ c3 = d3. Pienin tällainen joukko on (3, 4, 5, 6).
RN Curtatone (1922)

| RN Curtatone |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Cantiere navale fratelli Orlando‎, Livorno
Kölinlasku:  3. tammikuuta 1920
Laskettu vesille:  17. maaliskuuta 1922
Palveluskäyttöön:  21. kesäkuuta 1923
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut osuttuaan miinaan 20. toukokuuta 1941
Tekniset tiedot
Uppouma:  890 t (standardi) 1 229 t (kuormattu)
Pituus:  84,72 m (kokonaispituus)
Leveys:  8 m
Syväys:  2,46 m
Koneteho:  22 000 shp
Nopeus:  32 solmua
Miehistöä:  117
Aseistus
Aseistus:  4 × 102 mm tykkiä 2 × 76 mm ilmatorjuntatykkiä 6 × 450 mm torpedoputkea 16 × miinaa
RN Curtatone (ital. Regia Nave Curtatone) oli Italian kuninkaallisen laivaston Curtatone-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Livornosta Cantiere navale fratelli Orlando‎lta. Sen köli laskettiin 3. tammikuuta 1920 ja alus laskettiin vesille 17. maaliskuuta 1922. Alus liitettiin laivastoon 21. kesäkuuta 1923.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1. lokakuuta 1938 torpedoveneeksi (ital. torpediniere). Alus upposi 20. toukokuuta 1941 osuttuaan miinaan lähellä Ateenaa.
Rauno Aulaskari

Rauno Pertti Teuvo Aulaskari (18. toukokuuta 1948 Suonenjoki – 13. joulukuuta 2014 Joensuu) oli suomalainen matemaatikko ja Itä-Suomen yliopiston professori.
Aulaskari valmistui maisteriksi vuonna 1972 Helsingin yliopistosta ja tohtoriksi 1979 Joensuun yliopistosta. Hänen väitöskirjansa oli On Normal Additive Automorphic Functions . Hän työskenteli viisi vuotta Suomen Akatemian tutkijana ja sitten ulkomailla eri yliopistoissa. Hän oli Suomen Akatemian rahoittaman hankkeen ”Differential equations and function spaces in the complex plane” johtaja. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kaksi lasta.
Raksilan harjoitusjäähalli

| Raksilan harjoitusjäähalli> "Raksila 2" |
| --- | --- |

Rakennuksen tiedot
Sijainti:  Oulu
Koordinaatit:  65°00′28″N, 025°29′48″E
Rakennustyöt aloitettu:  2007
Avattu:  2008
Omistaja:  Kiinteistö Oy Raksilan Harjoitushalli
Kenttä:  jää
Käyttäjät
 Oulun Kärpät 46 ry Oulun alueen jääkiekko- ja taitoluisteluseurat Oulun koulut ja oppilaitokset 
Katsojakapasiteetti
 150 
Kentän mitat
 28 m × 58 m (kaukalo) 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Raksilan harjoitusjäähalli (Raksila 2) on vuonna 2008 avattu harjoitushalli, joka sijaitsee Raksilan urheilukeskuksessa, Oulun jäähalliin ja pesäpallostadionin välissä. Halli otettiin käyttöön 6. helmikuuta 2008.
Ram ProMaster City

| Ram ProMaster City |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Turkki
Valmistaja:  Ram Trucks
Konserni:  Fiat Chrysler Automobiles
Valmistusvuodet:  2015–2022
Korimalli:  pakettiauto tila-auto
Teknisesti samankaltaisia:  Fiat Doblò II Fiat Linea Opel Combo C
Kuormatila:  3,4–5,0 m³
Leveys:  2 119 mm
Korkeus:  1 845–2 125 mm
Akseliväli:  2 755–3 105 mm
Moottori, voimansiirto ja alusta
Pohjalevy:  GM Fiat Small LWB
Moottori:  R4
Iskutilavuus:  2,4 l
Teho:  178 hv
Polttoaine:  bensiini
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  9-vaihteinen automaatti
Ram ProMaster City on Ram Trucksin vuosina 2015–2022 Pohjois-Amerikan markkinoille valmistama pieni pakettiautomalli. Se on ulkoisesti lähes identtinen sisarmalliensa Fiat Doblòn ja Opel Combon kanssa, mutta eroaa niistä moottorinsa osalta. ProMaster Cityä valmistetaan samalla tehtaalla Turkissa sisarmalliensa kanssa. Tradesman-tavarankuljetusmallin lisäksi saatavana on viisipaikkainen Wagon-henkilönkuljetusversio.
Ainoa moottorivaihtoehto on 2,4-litrainen (178 hv) Tigershark Multiair 2 -bensiinimoottori. Voimansiirtona on yhdeksänportainen automaattivaihteisto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ram ProMaster City Wikimedia Commonsissa
Ram Nath Kovind

| Ram Nath Kovind |
| --- | --- |

Intian presidentti
 25. heinäkuuta 2017 – 25. heinäkuuta 2022  
Edeltäjä:  Pranab Mukherjee
Seuraaja:  Draupadi Murmu
Biharin kuvernööri
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. lokakuuta 1945 (ikä 79) Uttar Pradesh
Tiedot
Puolue:  Intian kansanpuolue
Ram Nath Kovind (hindiksi राम नाथ कोविन्द, Rām Nāth Kovind; s. 1. lokakuuta 1945 Uttar Pradesh) on intialainen poliitikko ja maan entinen presidentti. Kovind toimi Biharin osavaltion kuvernöörinä ennen presidentin virkaa. Kovind kuuluu kastittomiin daliteihin. Kovind oli Intian kansanpuolueen ehdokas vuoden 2017 presidentinvaalissa ja sai yli 65 prosenttia äänistä. Hän astui virkaansa 25. heinäkuuta 2017 ja oli virassa 25. heinäkuuta 2022 saakka.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ram Nath Kovind Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Pranab Mukherjee | Intian presidentti 2017–2022 | Seuraaja: Draupadi Murmu |
Rauman kauppatori

Torin etelälaidalla sijaitseva Rauman raatihuone.
Rauman kauppatori sijaitsee Vanhassa Raumassa vuonna 1776 valmistuneen Rauman raatihuoneen edustalla.
Kauppatori tunnetaan torimyynnin lisäksi erityisesti vanhasta raumalaisesta perinteestä, kahvikioskien edustalla seisaaltaan nautitusta kahvista eli pystökaffesta.
Historia

Rauman torikaupan keskuksena toimi alun perin nykyinen Kalatori, joka sijaitsee kauppatorin lounaispuolella Vanhan Rauman laidalla. Pyhän Kolminaisuuden kirkon tuhouduttua tulipalossa vuonna 1640 siirtyi sen vieressä olleen torin kaupankäynti vähitellen nykyisen raatihuoneen edustalla sijainneelle Raastuvantorille.
Raastuvantori oli aluksi vain Kauppakadun pitkänomainen laajentuma. 1900-luvun alkuun tultaessa torikauppa oli kasvanut niin, että se oli käynyt riittämättömäksi kaupankäynnin tarpeisiin. Ongelma ratkaistiin purkamalla Raastuvantorin pohjoispuolelta kokonainen asuinkortteli. Näin muodostettu uusi kauppatori ulottui raatihuoneen edustan Kauppakadulta aina Kuninkaankadulle saakka.
2000-luvun uudistukset

1960-luvulta lähtien torin merkitys kauppapaikkana alkoi vähentyä. Vuosituhannen vaihteeseen saavuttaessa kauppatorilla toimi vakituisesti enää muutama kauppias sekä kahvikioski.
Museoviraston valvonnassa laadittiin 2000-luvun alussa suunnitelmat, joilla kauppatori pyrittiin palauttamaan vanhoihin mittasuhteisiinsa. Puretun asuinkorttelin paikalle rakennettiin katos, jonka alla ympärivuotinen torikauppa tapahtuu. Lisäksi torille rakennettiin pieni kahvilarakennus.
Kesäaikana torimyynti laajenee sen länsipuolella sijaitsevalle Isokirkkokadulle, joka toimii myös kävelykatuna. Torikatoksen pohjoispuolelle sijoitettiin pysäköintipaikkoja.
Uudistunut tori otettiin käyttöön vuonna 2008. Rakennustöiden aikana torilla suoritettiin myös kaupunkiarkeologisia kaivauksia. Kauppatori palvelee ympäri vuoden maanantaista lauantaihin.
Aiheesta muualla

Viistokuva Rauman kauppatorista, Fonecta[vanhentunut linkki]
Rauman kauppatoria uudistusten jälkeen.
Raymond Legrand

Raymond Legrand vuonna 1940.
Raymond Legrand (1908 Pariisi – 1974 Pariisi) oli ranskalainen orkesterinjohtaja ja säveltäjä. Hän oli säveltäjä Gabriel Faurén oppilas ja jo varhain teki tunnetuksi itsensä töillä, jotka käsittelivät harmonisointia, instrumentointia ja orkestrointia.
Hän sävelsi myös runsaasti varieteemusiikkia sovittaen musiikkia Ray Venturan orkesterille, aina siihen saakka kun hän perusti oman orkesterina. Hänen oman orkesterina solisteina esiintyivät monet myöhemmät kuuluisuudet, kuten  Irène de Trébert, Maurice Chevalier, Georges Guétary ja Tino Rossi.
Legrand tuli tunnetuksi myös elokuvien musiikin tekijänä. Tunnetuin lienee Mademoiselle Swing, jonka ohjaksi Richard Pottier vuonna 1942.
Raymond Legrandin ensimmäisestä avioliitosta Marcelle der Mikaelian, Jacques Héllan sisaren, kanssa hänelle syntyi poika Michel Legrand, josta tuli isäänsäkin kuuluisampi säveltäjä. Toisen avioliittonsa Raymond Legrand solmi sihteerinsä ja orkesterinsa laulajan Colette Renardin kanssa.
Aiheesta muualla

Raymond Legrand movies.nytime.com-tietokannassa
Pyhän Leonardin kirkko (St Leonards-on-Sea)

| Pyhän Leonardin kirkko (St Leonards-on-Sea)> St Leonard's Church |
| --- | --- |
 Kirkon eteläpääty
Sijainti:  St Leonards-on-Sea, Hastings, Englanti
Koordinaatit:  50°51′4.68″N, 0°33′5.04″E
Rakennustyyppi:  kirkko
Valmistumisvuosi:  1832 (ensimmäinen kirkko) 1961 jälleenrakennettu
Suunnittelija:  James Burton (ensimmäinen kirkko) Giles ja Adrian Gilbert Scott (nykyinen kirkko)
Omistaja:  Englannin kirkko
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pyhän Leonardin kirkko on anglikaaninen kirkkorakennus Hastingsissa East Sussexin kreivikunnassa. Toisen maailmansodan aikana 29. heinäkuuta 1944 kirkkoon osui V1-ohjus, joka tuhosi koko kirkon, mutta kukaan ei kuollut. Uudelleen rakennettu kirkko hyväksyttiin Grade II -suojelukohteeksi vuonna 1998.
Jälleenrakennettu kirkko

Uutta kirkkoa rakennettiin vuosina 1953–1961 ja sen ovat suunnitelleet Giles ja Adrian Gilbert Scott. Saarnastuoli on veistetty puusta laivan keulan muotoon.
Pyhän Luukkaan akatemia

Accademia Nazionale di San Luca Palazzo Carpegnassa.
Guercino: Pyhä Luukas näyttää Neitsyt Marian muotokuvaa.
Pyhän Luukkaan akatemia eli Accademia di San Luca perustettiin taiteilijoiden yhdistyksenä Roomassa vuonna 1577 Federico Zuccarin johdolla. Sen tarkoituksena oli nostaa taiteilijoiden, eli taidemaalarien, kuvanveistäjien ja arkkitehtien työ pelkkien käsityöläisten tekemän työn yläpuolelle. Muita perustajia olivat Girolamo Muziano ja Pietro Olivieri. Akatemia sai nimensä Pyhän Luukkaan mukaan. Legendan mukaan Luukas oli maalannut Neitsyt Mariasta muotokuvan, ja hänestä oli siksi tullut maalarikiltojen suojeluspyhimys.
Akatemia toimii yhä nimellä Accademia Nazionale di San Luca. Akatemia sijaitsee nykyisin Palazzo Carpegnassa, Piazza dell’Accademia di San Lucan varrella. Aiemmat 1500-luvulta alkaen käytössä olleet tilat eivät ole säilyneet, mutta akatemian kirkko Santi Luca e Martina kylläkin. Arkkitehti Pietro da Cortonan suunnitteleman kirkon julkisivu on Forum Romanumiin päin. 
Alusta asti jokaisen akatemian jäsenyyteen hakevan tuli lahjoittaa yksi teos kokoelmiin, joten akatemian taidekokoelma on runsas. Siihen kuuluu maalauksia, veistoksia, noin 500 muotokuvaa ja huomattava piirustuskokoelma.
Pyhän Luukkaan akatemian edeltäjä oli Compagnia di San Luca, maalarien ja miniatyristien kilta. Vuonna 1620 paavi Urbanus VIII antoi sille oikeudet hyväksyä ketkä saattoivat toimia taiteilijoina Roomassa. Akatemian alkuvuosina paavillinen auktoriteetti valvoi tarkoin sen toimintaa. Sen johtajiin oli kuulunut monia tunnettuja 1600-luvun taiteilijoita, kuten Bernini ja Cortona. Tosin osa maineikkaista taiteilijoista ei koskaan joko liittynyt tai tullut hyväksytyksi akatemiaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyhän Luukkaan akatemia Wikimedia Commonsissa
Accademia Nazionale di San Luca (italiaksi)
Galleria Nazionale di San Luca (italiaksi)
Remo (kirjasarja)

Remo eli Surmaaja (engl. The Destroyer) on kioskikirjasarja, jota alun perin kirjoittivat yhdysvaltalaiset Warren Murphy (1933–2015) ja Richard Sapir (1936–1987), myöhemmin useat eri tekijät. Ensimmäinen kirja ilmestyi Yhdysvalloissa vuonna 1971, vaikka sen käsikirjoitus oli valmistunut jo vuonna 1963. Sarjassa on ilmestynyt englannin kielellä yli 150 osaa. Vuonna 2018 ilmestyi sarjan 152. osa nimeltä Continental Divide.
Remo-sarjan päähenkilö Remo Williams toimii Yhdysvaltain hallituksen kuvitteellisen salaisen poliisin CURE:n palveluksessa. Hänen opettajansa on vanha korealainen Sinanjun mestari Chiun. Sinanju on fiktiivinen korealainen taistelulaji, jossa ei käytetä aseita. Sinanjumestari voi tehdä melkein mitä tahansa, kuten "kävellä veden päällä, säädellä omaa ruumiinlämpöään, liukua vankkoja seiniä ylöspäin ja tappaa miehen painamalla sormensa hänen otsaluunsa läpi".
Yhdessä Remo ja Chiun taistelevat vakoojia, mafiaa ja muita Yhdysvaltain vihollisia vastaan. Remo-kirjoissa on myös huumoria, etenkin ajankohtaisiin ilmiöihin kohdistuvaa satiiria sekä pilailua lajityypin kustannuksella. Pulp-kirjallisuuden tutkija Juri Nummelin toteaa, että samalla kirjoissa on erittäin voimakasta väkivaltaa. Esimerkiksi kirjassa Suloisia unelmia (suom. 1983) eräältä henkilöltä lyödään piikkinuijalla aivot pihalle ja mafiapomo naulaa epäluuloisen avustajansa pään lattiaan.
Remo-sarja Suomessa

Suomeksi Remo-sarjassa on julkaistu 124 taskukirjaa ja Remo Special -sarjassa 19 taskukirjaa vuosina 1977–1992. Ensimmäiset 12 Remo-kirjaa ilmestyivät nimellä Surmaaja. Sarjan ensimmäisen osan nimi on Luodaan surmaaja (engl. Created: The Destroyer, 1971, suom Matti Kainulainen, 1977). Kustantajana toimi aluksi Viihdekirjat (osat 1–10), myöhemmin Wennerbergs Förlag (osat 11–32) ja Winthers Forlag (osat 33–124). Numeron 62 jälkeen sarja alkoi alusta, mutta juokseva sarjanumerointi jatkui. Sarjan numerot 95–124 ovat toisia painoksia numeroista 33–62, ja ne julkaistiin vuosina 1990–1992.
Elokuva

Kirjasarjan pohjalta on tehty myös elokuva Remo – aseeton ja vaarallinen (1985), jonka ohjasi Bond-ohjaajana tunnettu  Guy Hamilton.
Remo-sarjan kirjat

Luodaan surmaaja (1977)
Kiinalainen palapeli (1977)
Mafian pisto (1977)
Tohtori Maanjäristys (1977)
Maalitauluna (1977)
Kuoleman pysäytys (1978)
Suuri selvitys (1978)
Raju metsästys (1978)
Murhaajan kilpi (1978)
Kauhun lähettiläät (1978)
Tapa tai selvitä (1980)
Valkoista orjakauppaa (1980)
Sopimus (1981)
Tuomiopäivä (1981)
Murhaklinikka (1981)
Remon arabialaiset yöt (1981)
Viimeinen sotatanssi (1982)
Kiristys (1982)
Tappava petos (1982)
Mestarien kokous (1982)
Kuolema korjaa satoa (1983)
Kuoleman kouraisu Hollywoodissa (1983)
Murhaaja on kuin lapsi (1983)
Kuninkaan kirous (1983)
Suloisia unelmia (1983)
Vihollisen kynsissä (1983)
Tuomiopäivän enteitä (1983)
Kuoleman laiva (1983)
Kuoleman sumu (1984)
Verinen katu (1984)
Mahtimiehet (1984)
Tiikerikansa (1984)
Maaginen kone (1984)
Ketjureaktio (1984)
Maailmanlopun ohjelma (1984)
Valtapeli (1984)
Pelko aseena (1984)
Puhdistustoimi (1984)
Puuttuva lenkki (1984)
Venäläinen ruletti (1984)
Pelottava vastustaja (1985)
Öljypuut (1985)
Näkymätön mies (1985)
Kauhun tasapaino (1985)
Varjoarmeija (1985)
Pahuuden perillinen (1985)
Vanha vainooja (1985)
Tuomittujen laakso (1985)
Pystyyn kuolleet (1985)
Voiton tähden (1985)
Seireenien laulu (1986)
Kultavuori (1986)
Valkoinen jumala (1986)
Viimeiseen pisaraan (1986)
Mestaruusottelu (1986)
Räjähdyksen kourissa (1986)
Tuhon jumalatar (1986)
Treffit tuonelassa (1986)
Nuorten teloittaja (1986)
Kohtalokas peli (1986)
He janosivat kostoa (1987)
Kauhun vallassa (1987)
Muuttunut mies (1987)
Kiinalainen palapeli (1987)
Suuri huumekaappaus (1987)
Maanjäristysten valtias (1987)
Maa myytävänä (1987)
Päästä meidät pahasta (1987)
Ammattiliiton armoilla (1988)
Päämies pinteessä (1988)
Poliisiliiga (1988)
Mestareiden taisto (1988)
Murha-aalto (1988)
Valkoista orjakauppaa (1988)
Sopimus (1988)
Tuomiopäivä (1988)
Murhaklinikka (1988)
Remon arabialaiset yöt (1988)
Viimeinen (1988)
Kiristys (1989)
Tappava petos (1989)
Mestarien kokous (1989)
Kuolema korjaa satoa (1989)
Kuoleman kouraisu Hollywoodissa (1989)
Murhaaja on kuin lapsi (1989)
Kuninkaan kirous (1989)
Suloisia unelmia (1989)
Vihollisen kynsissä (1989)
Tuomiopäivän enteitä (1990)
Kuoleman laiva (1990)
Kuoleman sumu (1990)
Verinen katu (1990)
Mahtimiehet (1990)
Tiikerikansa (1990)
Maaginen kone (1990)
Ketjureaktio (1990)
Maailmanlopun ohjelma (1990)
Valtapeli
Pelko aseena
Puhdistustoimi
Puuttuva lenkki
Venäläinen ruletti
Pelottava vastustaja
Öljypuut
Näkymätön mies
Kauhun tasapaino
Varjoarmeija
Pahuuden perillinen
Vanha vainooja
Tuomittujen laakso
Pystyyn kuolleet
Voiton tähden
Seireenien laulu
Kultavuori
Valkoinen jumala
Viimeiseen pisaraan
Mestaruusottelu
Räjähdyksen kourissa
Tuhon jumalatar
Treffit tuonelassa
Nuorten teloittaja
Kohtalokas peli
He janosivat kostoa
Kauhun vallassa (1992)
Remo Special -sarjan kirjat

Taivas romahtaa (1987)
Viimeinen alkemisti (1987)
Katso minua silmiin (1988)
Vanhanaikainen sota (1988)
Kadotettu eilispäivä (1988)
Pahuuden arkkitehti (1988)
Veri on vettä sakeampaa (1989)
Yhdestoista hetki (1989)
Aatteen paluu (1989)
Damokleen miekka (1989)
Vallanvaihto vaarassa (1990)
Ystävyyden anti (1990)
Rautaa taivaalta (1990)
Viimeinen ristiretki (1990)
Ahneuden palkka (1991)
Peilit ja sininen savu (1991)
Kostoisku (1991)
Kuolemantuomio (1991)
Nurkanvaltaajat (1991)
Qizha

Qizha on palestiinalaisessa keittiössä käytettävä ryytineidon siemenistä valmistettava musta tahna. Tahnaa käytetään esimerkiksi leivonnaisten leivontaan.
Palestiinalaisessa kansanperinteessä ryytineidon siemeniin liitetään usein uskomuksia niiden erityisestä terveellisyydestä. Qizhaa valmistetaan paahtamalla ja jauhamalla ryytineidon siemeniä. Ryytineidon siementen joukkoon sekoitetaan seesamin siemeniä. Lopputuloksena saadaan paksua ja mustaa tahnaa. Hieman tunnetumpaa tahinia valmistetaan samaan tapaan ilman ryytineidon siemeniä.
Qizhaan sekoitetaan usein vielä hunajaa tai taatelisiirappia. Tällöin tahnaa voidaan käyttää levitteenä leivonnaisten päällä, tai esimerkiksi halvan valmistukseen.