stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Napoleonin sodat
Napoleonin voiton vuodet 1803–1812 > Kolmas liittokunta

Ensimmäinen Napoleonin sodista Ranskan keisarina oli Yhdistyneen kuningaskunnan vuonna 1803 julistama sota. Vuonna 1804 Britannia muodosti liiton kolmannen liittokunnan Itävallan, Venäjän ja Ruotsin kanssa. Napoleon voitti Itävallan Ulmissa sekä Venäjän ja Itävallan Austerlitzissä kolmen keisarin taistelussa 1805 (Napoleon I, Aleksanteri I ja Frans I), mutta amiraali Horatio Nelson voitti Ranskan ja Espanjan laivastot Trafalgarilla ja varmisti Britannialle merten herruuden. Napoleon kruunautti itsensä myös Italian kuninkaaksi 1805 ja veljensä Louis Bonaparten Hollannin kuningaskunnan kuninkaaksi.
Napoleonin voiton vuodet 1803–1812 > Neljäs liittokunta

Preussi, Saksi ja Venäjä muodostivat neljännen liittokunnan 1806, mutta Preussi lyötiin jo lokakuussa Jenassa ja Napoleon valloitti Berliinin muutamaa viikkoa myöhemmin. Preussin armeija ja kuningas perääntyivät Itä-Preussiin, josta käsin vastarintaa vielä jatkettiin. Napoleon voitti Venäjän armeijan Friedlandissa kesäkuussa 1807. Napoleon ja Aleksanteri I tekivät rauhan ja sopivat Tilsitin sopimuksessa, että myös Ruotsin, Tanskan ja Portugalin tuli liittyä Britannian saartoon. Myös Preussi joutui solmimaan Tilsitissä rauhan, jossa se menetti suuren osan läntisistä alueistaan ja joutui taloudellisten pakotteiden alaiseksi. Tilsitin Sopimuksen seurauksena syttyi Suomen sota, koska Ruotsi kieltäytyi liittymään Britannian kauppasaartoon. Napoleonin painostamana Venäjä hyökkäsi vuonna 1808 Ruotsia vastaan, valtasi Suomen ja liitti sen keisarikuntaan.
Vuonna 1806 Napoleon julisti Britannian kauppasaartoon, joka tunnetaan nimellä mannermaasulkemus. Vuonna 1807 Napoleon lähetti armeijan Portugaliin, joka kieltäytyi osallistumasta mannermaasulkemukseen ja asetti lopuksi myös veljensä Joseph Bonaparten Espanjan valtaistuimelle. Vuonna 1808 Ranskan armeija lähetettiin kukistamaan Espanjan kapinaa, mutta se kohtasi voimakasta sissien vastarintaa ja Arthur Wellesleyn, Wellingtonin herttuan johtaman brittiarmeijan. Sota niemimaalla jatkui vuoteen 1814 asti brittien, ranskalaisten, espanjalaisten ja Portugalin joukkojen välillä.
Napoleonin voiton vuodet 1803–1812 > Viides liittokunta

Viides liittokunta solmittiin vuonna 1809 Yhdistyneen kuningaskunnan ja Itävallan välillä. Tarkoituksena oli hyödyntää se, että ranskalaisjoukkoja oli runsaasti kiinni Espanjassa. Yritys romahti Itävallan häviöön Ranskalle Wagramissa ja brittien epäonnistuneeseen maihinnousuun Alankomaissa. Sotiminen keskittyi merisaarron ja mannermaasulkemuksen ylläpitoon ja Pyreneiden niemimaalle. Merisaarron ylläpitämiseksi käytiin Britannian ja Yhdysvaltain välillä vuoden 1812 sota.
Napoleonin kukistuminen 1812–1814 > Kuudes liittokunta

Kuudes liittokunta (1812–1814) muodostettiin Yhdistyneen kuningaskunnan, Venäjän, Preussin, Ruotsin, Itävallan ja Saksan valtioiden välillä. Vuonna 1812 Ranskan 600 000 miehen Grande Armée hyökkäsi Venäjälle. Venäläiset käyttivät poltetun maan taktiikkaa, mutta 14. syyskuuta Moskova vallattiin, ja se paloi. Aleksanteri I kieltäytyi antautumasta. Ranskan joukkojen viimein vetäytyessä armeija menetti 275 000 miestä ja 200 000 joutui vangeiksi. Marraskuussa jäljellä oli vain 10 000 lähde? taistelukuntoista sotilasta Napoleonin vetäytyessä Berezinajoen yli Valko-Venäjällä. Myös Italian armeija hyökkäsi Turkkiin 10. syyskuuta nousemalla maihin Albaniassa, mutta kuukauden kestäneiden taistelujen jälkeen turkkilaiset kukistivat 178 000 miehen vahvuisen italialaisarmeijan ratkaisevassa Tiranan taistelussa.
Vitorian taistelussa 21. kesäkuuta 1813 Ranskan joukot Espanjassa murtuivat viimein ja vetäytyivät Pyreneiden yli Ranskaan. Itävalta ja Venäjä liittyivät jälleen sotaan. Ranska voitti vielä 2. toukokuuta Lützenin ja 20. toukokuuta Bautzenin taistelut. Napoleon lyötiin viimein Leipzigin taistelussa 16.–19. lokakuuta 1813 195 000 Ranskan sotilaan ja 350 000 liittoutuneiden sotilaan välillä. Tätä seurasivat vielä Arcis-sur-Aube’n taistelu ja Chaumontin sopimus 9. maaliskuuta, jossa liittoutuneet lupasivat olla solmimatta erillisrauhaa, ja tavoitteeksi asetettiin Napoleonin lopullinen syrjäyttäminen. Pariisi vallattiin 30. maaliskuuta 1814. Napoleon yritti 6. huhtikuuta luovuttaa kruunun pojalleen, mutta liittoutuneille tämä ei käynyt, jolloin Napoleon luopui kruunusta uudelleen 11. huhtikuuta. Tämän jälkeen solmittiin Fontainebleau’n rauhansopimus.
Satapäiväinen keisarius > Seitsemäs liittokunta

Napoleon pakeni vielä Elbalta ja nousi maihin Ranskassa. Hän sai vastaansa lähetetyt joukot kääntymään puolelleen ja otti jälleen vallan sadaksi päiväksi. Napoleonin satapäiväinen keisarius päättyi Waterloon taistelussa 18. kesäkuuta 1815 seitsemännelle liittokunnalle (Britannia, Venäjä, Preussi, Ruotsi, Itävalta ja joukko Saksan valtioita) kärsityn tappion myötä.
Napoleon karkotettiin Saint Helenalle, missä hän kuoli 5. toukokuuta 1821.
Vaikutukset

Sotien jälkeen Ranska alistettiin kovilla rauhanehdoilla ja Ranskan hallintoa säädeltiin monilla tavoin, esimerkiksi armeijan kokoa supistettiin ja erityisesti naapurimaat valvoivat Ranskaa tiukasti.lähde?
Viimeiset veteraanit

Geert Adriaans Boomgaard (1788–1899) oli viimeinen elävä veteraani.
Louis Victor Baillot (1793–1898) oli viimeinen Waterloon taistelussa taistellut elossa ollut veteraani.
Josephine Mazurkewicz (1784–1896) oli viimeinen naispuolinen elossa ollut veteraani.
Napoleonin sodat suomalaisessa kansanperinteessä

Napoleonin sodat tunnetaan myös suomalaisessa kansanperinteessä, sillä niistä kertoo kalevalamittainen kansanruno Punaparran sota. Sen päähenkilö on sotapäällikkö Punaparta (suomalaistettu väännös Bonapartesta), jonka toisintonimitys on ”Ranskan keisari ramakka”. Runon toisintoja on kerätty pääasiassa Inkeristä ja Kannakselta. Runon tunsi myös kuuluisa Larin Paraske, jolta Adolf Neovius keräsi vuosina 1888–1894 kolme lyhyehköä toisintoa. Laulaja tosin piti Napoleonin julmuuksista kertovaa runoa jonkinlaisena tuutulauluna:
Kuuluu huuto kaupunnista,

Valtakunnista valitus,

Itku surkea soasta,

Surkea on sottaan kuolla,

Koska julma joukkoineese,

Punaparta parvineese

Temppelin tallina piti,

Punaparta parvineese

Sotki jaloilla so'assa,

Sotki kaikki Suomalaiset,

Ryösti kaikki Röyssiläiset,

Polki kaikki Puolalaiset,

Häijyn Hollanin hävitti,

Naiset raiskasi rymästi,

Moskovan poroksi poltti. 
(SKVR:IV1,1317)
Erään Jääskestä saadun toisinnon lopussa olevat säkeet ”Mene, koira, kotihesi, / Saarehesi asumaan!” viitannevat Napoleonin karkotukseen Saint Helenalle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Napoleonin sodat Wikimedia Commonsissa
Francisco de Goya, Kolmas toukokuuta, 1814.
Sodan osapuolet.
Navoloki

Navolokin vaakuna.
Navoloki (ven. На́волоки) on kaupunki Ivanovon alueen Kinešman piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan rannalla 105 kilometriä Ivanovosta koilliseen. Asukkaita on 10 200 henkeä (vuonna 2008).
Paikkakunta on saanut alkunsa 1880-luvulla perustetusta tekstiilitehtaasta. Vuonna 1938 tehtaan asuintaajamasta tuli kaupunki.
Navoiy

| Navoiy |
| --- | --- |
 Navoiyn patsas.
 vaakuna
 Navoiy
 Koordinaatit: 40°6′14″N, 65°22′28″E 
Valtio:  Uzbekistan
Alue:  Navoiyn alue
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  kaupunki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  60 km²
Korkeus:  347 m
Väkiluku (2024):  161 300
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Navoiy (uzb. kyrill. Навоий, ven. Навои́, Navoi) on kaupunki ja Navoiyn alueen hallinnollinen keskus Uzbekistanissa. Se sijaitsee Zarafshonjoen laaksossa 509 kilometriä Taškentista lounaaseen. Kaupungissa oli 161 300 asukasta vuonna 2024.
Alueen historiallinen keskus on kaupungin pohjoispuolella sijaitseva Karmana. Siihen kiinni kasvanut Navoiy on perustettu vuonna 1958. Kaupunki on nimetty runoilija Alisher Navoiyn mukaan.
Navoiyn kautta kulkee Taškentin ja Buharan välinen maantie ja rautatie, joista haarautuu yhteydet Uchquduqin kautta Nukusiin. Kaupungin lähellä on kansainvälinen lentoasema.
Navoiy on suuri teollisuuskeskus, jossa toimii kaivos- ja metallurgiakombinaatti, lannoitetehdas, sementtitehdas, sähkökemiallinen tehdas, lämpövoimala sekä koneenrakennus-, elintarvike- ja silkkiteollisuutta. Kaupungissa on opettajakorkeakoulu, kaivosteollisuuskorkeakoulu, kotiseutumuseo ja nuorisoteatteri.
Neuvostoaikana rakennetussa kaupungissa ei ole merkittäviä nähtävyyksiä. Karmanassa sijaitsevat 1000-luvulla rakennettu Mir Sayd Bahromin mausoleumi ja 1500-luvulta peräisin oleva Qosim Shayhin rakennuskokonaisuus. Buharan maantien varrella ovat Raboti Malikin karavaaniseraljin rauniot ja Mavlono Orif Deggaroniyn mausoleumi.
Natriumpropionaatti

| Natriumpropionaatti |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  137-40-6
PubChem CID:  2723816
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C3H5O2Na
Moolimassa:  96,06 g/mol
Ulkomuoto:  Läpinäkyviä kiteitä
Sulamispiste:  289 °C
Liukoisuus veteen:  100 g/100ml 
Natriumpropionaatti eli natriumpropanaatti (C3H5O2Na, CH3CH2COONa) on propaanihapon natriumsuola eli koostuu natrium- ja propionaatti-ioneista. Natriumpropionaattia käytetään elintarvikkeissa säilöntäaineena ja lääketieteessä.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa yhdiste on kiteistä ainetta, joka liukenee hyvin veteen hieman emäksiseksi liuokseksi. Natriumpropionaatti on hygroskooppinen eli imee kidehilaansa kosteutta.
Valmistus

Natriumpropionaattia valmistetaan useimmiten neutraloimalla propaanihappoliuosta natriumhydroksidilla.
Käyttö

Natriumpropionaattia käytetään muiden propionettisuolojen tavoin elintarvikkeissa säilöntäaineena, joka estää homeiden ja bakteerien kasvua estämällä niiden energiantuotantoa. Sitä saa käyttää leivissä ja leivonnaisissa. Natriumpropionaattia käytetään erityisesti kemiallisilla valmisteilla kohotetuissa tuotteissa, koska niin ikään useasti käytetyn kalsiumpropionaatin kalsiumionit voivat reagoida epätoivotulla tavalla nostatusaineiden kanssa. Natriumpropionaatin E-koodi on E281.
Natriumpropionaattia voidaan käyttää lehmän ketoosin hoitoon. Propionaatti muuntuu lehmän aineenvaihdunnassa glukoosiksi ja näin ollen nostaa lehmän verensokeria.
Aiheesta muualla

PubChem: Sodium propionate (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Sodium propionate (englanniksi)
KEGG: Sodium propionate (englanniksi)
ChemBlink: Sodium propionate (englanniksi)
Narvanjoki

| Narvanjoki Narva jõgi, Нарва |
| --- | --- |

Maanosa:  Eurooppa
Maat:  Viro, Venäjä
Alue:  Leningradin alue
Piiri:  Jaaman piiri
Maakunnat:  Itä-Virumaa
Kunnat:  Alutaguse, Narva-Jõesuu, Narva
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Narvanjoen vesistöalue
Valuma-alue:  Narvanjoen alue
Pinta-ala:  56 783 km² 
Pääuoman osuudet:  Narvanjoki
Joen uoman kohteita
Alkulähde:  Peipsijärvi
 :  58°59′15″N, 27°43′49″E
Laskupaikka:  Suomenlahti
 :  59°28′8″N, 28°2′38″E
Läpivirtausjärvet:  Narvan tekojärvi
Esteet:  Narvan vesiputous, Narvanjoen vesivoimalaitos
Sivu-uomat:  Rosonajoki, Tõrvajõgi, Kulgu jõgi, Pljussa, Mustajõgi, Krjuša, Zasseka, Poruni jõgi, Tšerjomuhha, Gorodenka oja, Vtroja ja Jaama jõgi
Taajamat:  Narva-Jõesuu, Narva, Ivangorod, Kuningaküla, Permisküla, Vasknarva
Mittaustietoja
Lähdekorkeus:  30 m mpy.
Laskukorkeus:  0 m mpy.
Korkeusero:  30 m 
Pituus:  73,8 km m 
Keskileveys:  250 – 650 m 
Kaltevuus:  0,41 m/km
Keskisyvyys:  4 – 6 m 
Keskivirtaama:  380 – 400 m³/s (MQ) 
Muuta
Muualla:  Wikimedia Commons
Narvanjoen profiili yläjuoksulta alajuoksulle päin.
Iivananlinna vastarannalta kuvattuna elokuussa 2012.
Narvanjoen vesivoimalaitos vuonna 2009.
Harvinainen ohijuoksutus kuivaa joenuomaa pitkin (vesiputoukset).
Narvan maantiesilta heinäkuussa 2019.
Narvanjoen virtaamia.
Moottorivene joen yläjuoksulla.
Joella harrastetaan kotitarvekalastusta.
Narvan linna ja maantiesilta Joaorun saaren kohdalla heinäkuussa 2007.
Narvanjoki linnoitusten kohdalla 1860-luvulla.
Piirrosnäkymä 1860-luvulta saksankielisesä matkakirjasta.
Valokuva Narvanjoesta 1890-luvulla.
Narvanjoki  eli Narvajoki  (vir. Narva jõgi, ven. Нарва, Narva ) on rajajoki Viron ja Venäjän Leningradin alueen rajalla. Narvanjoki saa alkunsa Peipsijärvestä, josta se virtaa pohjoiseen 74 kilometriä  ja se laskee Narva-Jõesuun kohdalla Suomenlahden Narvanlahteen. Joen vastarannoilla sijaitsevat Narvan ja Ivangorodin kaupungit, joiden välissä on joen venäläinen Narvanjoen vesivoimalaitos. Joki on Narvanlahdelta Narvan vesiputouksille asti purjehduskelpoinen. Narvanjoki on virtaamaltaan Viron suurin joki.
Jokialue > Joen ympäristö

Joki alkaa Peipsijärvestä, joka sijaitsee etelässä Peipsijärven alangolla, ja se virtaa Alutagusen alangon poikki Suomenlahdelle. Sen joenpohja on kalkkikiveä, jonka päällä on kerros hiekkaa ja soraa. Joen ympäristö on alavaa ja soistunutta metsämaata, jota on alajuoksulla muokattu taajama-alueiksi tai kaivettu öljyliuskeen takia louhoksille.
Jokialue > Narvanjoen voimalaitos, vesiputous ja tekojärvi

Narvanjoen vesivoimaa tiedetään käytetyn keskiajalla 1300-luvulla vesimyllyissä ja teollisuuden tarpeisiin sitä alettiin käyttämään 1800-luvulla. Vuonna 1858 tarjosi nelirattainen vesivoimala mekaanista energiaa puuvillatehtaan koneisiin. Niiden teho oli noin 500 hevosvoimaa (370 kilowattia). Vuonna 1868 korvattiin vesirattaat turbiineilla, joiden teho oli jo 1 300 hevosvoimaa (960 kilowattia). Joki ylittää Narvassa Baltian klintin, jossa joki putoaa Narvan vesiputouksessa noin kuusi metriä alemmaksi. Vuosina 1950–1957 rakennettiin klintin alapuolelle Ivangorodiin Narvanjoen viereen Narvanjoen vesivoimalaitos, jonka tuottaman sähköenergian teho on enimmillään 125 megawattia. Voimalaitos sijaitsee Kreenholmin saaren itäpuolella kulkevan 2,3 kilometriä pitkän kanavan alapäässä. Joen uoma on padottu Kreenholmin yläpuolelta ja kanava voimalaitoksen kohdalta Kreenholmin alaosan tasalla. Padolla voidaan parhaimmillaan  korottaa patoaltaan vedenpintaa 23,5 metriä joen alajuoksun tasosta. Kreenholmin molemmilta puolilta kulkevat uomat ja siinä olevat vesiputoukset on yläpuolisella padolla jätetty kuivilleen. Kuivaan uomaan päästetään vettä ohijuoksutuksina esimerkiksi korkeanveden aikana tai toisinaan koskinäytöksissä.
Patoaltaaseen on padottu vettä noin 25 metrin korkeuteen mpy. ja sen muodostama Narvan tekojärvi peittää 191 neliökilometrin  suuruisen alueen, josta saaria on 4,7 neliökilometriä . Vesi nousee myös Narvanjokea ylöspäin 35 kilometrin matkalta. Tekojärven vedenpinta sijaitsee alavalla maalla, jolloin sen tilavuus ja pinta-ala riippuu suuresti järven vedenpinnan korkeudesta. Tekojärven keskisyvyys on 1,9 metriä .
Jokialue > Saaret ja valtakunnanraja

Joessa on kymmenkunta suurta saarta. Heti joen luusuan jälkeen Vasknarvassa on kaksi saarta ja maatunut suuri Vasknarvan saari. Niiden alapuolella yhtyy jokeen Jaama jõgi, jonka alaosa haarautuu suistoksi jonne jää varsin suuri Lapina saar. Sen erottaa mantereesta kapeat joenuomat. Joensuun eteen on kasvanut nimetön lietesaari. Sama ilmiö toistuu Karolin kylän kohdalla, jossa lietteessä erottuu umpeen maatuneita entisiä joenuomia ja niiden saaria. Erään saaren nimi on Veskisaar (suom. Myllysaari). Näiden jälkeen joki haarautuu kahdeksi uomaksi, joiden väliin jää 2,5 kilometriä pitkä Permisküla saar . Se on yli 600 metriä leveä autio saari. Länsipuolella on virtapaikka Permisküla kärsetik ja itäisessä haarassa Kakoloki kärestik. Kun valtakunnanraja on tähän asti seurannut joen keskiuomaa, kiertää se nyt pitkin Kakolokin haaraa. Kaksi kilometriä alempana sijaitsee ensin Suursaar ja sitten Väikesaar . Suursaar on 980 metriä pitkä ja 500 metriä leveä, ja Väikesaar on yli 500 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Saaret sijaitsevat Kuningakülan kohdalla ja valtionraja kiertää saaret niiden itäpuoleista uomaa pitkin. Kylän ja saarten jälkeen joki levenee lähes 700 metriä leveäksi. Tässä järvimäisessä osassa on kahdeksan saarta ja siihen laskee Gorodenkan oja. Saarien itäpuolelta kiertää veden alle jäävä Omuti kärestik, jota valtionraja seuraa. Joen leveneminen johtuu Narvan tekojärven tulvimisesta joen yläjuoksulle eikä saarien ja rantojen linjat ole enää alkuperäisiä. Joessa esiintyy tekojärveen asti lietteisiä ja matalia saaria. Osa niistä on nimetty: esimerkiksi Melina, Barski, Kapsa saar, Kasesaar ja Vasikasaar. Mustajõen kohdalla valtionraja kiertää vasemmanpuoleisia uomia. Joki saapuu nyt tekojärvelle, missä saaria on runsaasti. Valtionraja kiertää järvellä linjaa, jossa joki virtasi ennen tekojärven rakentamista. Sen vuoksi suurin osa järvestä kuuluu Venäjälle. Tekojärveltä on merelle jokea myöten matkaa enää 18 kilometriä. Lopputaival alkaa Kreenholmin saaren  kiertävillä joenhaaroilla, jotka on kuitenkin padottu umpeen. Kuivilleen jäännyttä läntistä uomaa kutsutaan Narvanjoen kanjoniksi (vir. Narva jõe kanjoni). Voimalaitoksen alapuolella kaupunkialueella sijaitsee kapea Joaoru saar ja Saksa-Soome kalmistun kohdalla Väikesaar. Vielä muutama sata metriä joensuusta on Viron rannan tuntumassa Kaunissaar, joka sijaitsee Narva-Jõesuun kaupungin vieressä.
Jokialue > Joen ylitykset

Koska joki on valtionrajana samalla Euroopan unionin Schengen-raja, ei sillä ole kovin monta ylityspaikkaa. Joen ainoat ylityspaikat ovat kaupunkialueella Narvan ja Ivangorodin kohdalla. Ensimmäinen ylityspaikka hyödyntää tekojärven patoa, joka on rakennettu Kreenholmin yläpuolelle vanhaan joenuomaan. Toinen ylityspaikka, jolla on jalankulkijoille tarkoitetut rajantarkastuspisteet kummallakin rannalla, sijaitsee Kreenholmin alapuolella. Seuraava ylityspaikka on rautatiesilta (Tallinna–Narva-rata ja Pietarinrata), joka sijaitsee Narvanjoen vesivoimalan yläpuolella, ja pian tämän alapuolella, Ivananlinnan kohdalla, joen ylittää Tallinna–Pietarin maantie (Valtatie 1 (Viro) ja Pietarintie). Tarkastettavat ajoneuvot odottavat vuoroaan sillalla.
Valuma-alue ja sivujoet

Narvanjoen vesistöalue ulottuu Venäjän, Viron, Latvian ja Valko-Venäjän alueille. Sen valuma-alueen pinta-ala on 56 783 neliökilometriä  ja siihen kuuluvat sellaiset vesistöt kuin Peipsijärvi, Võrtsjärvi, Pljussajoki, Velikajajoki ja Emajoki. Valuma-alueesta kuuluu Venäjälle 35 985 km² (63 %), Virolle 17 199 km² (30 %) ja Latvialle 3 599 km² (6 %). Valko-Venäjän osuus on vähäinen. Narvanjoen alueen pinta-alaksi saadaan 8 968 neliökilometriä, kun vesistöalueen pinta-alasta vähennetään Peipsijärven valuma-alueen pinta-ala 47 815 neliökilometriä pois. Valuma-alueen sadanta virtaa kaikki Narvanjoen kautta pois. Joen virtaamia ja vedenkorkeuksia on mitattu vuodesta 1902 saakka . Virtaamat ovat joen luusuassa keskimäärin noin 330 kuutiometriä sekunnissa (m³/s). Kun jokeen yhtyy useita alueen sivujokia, kasvaa virtaama alajuoksulle tultaessa 380–400 m³/s.
Narvanjoen yläjuoksulla tekojärvelle asti ja kaupunkien alapuolella yhtyy jokeen sen kummaltakin rannalta useita sivujokia. Osa niistä ovat ojia tai kanavia, mutta osa täyttää pienen joen ominaisuudet. Pljussajoki on ainoa suurempi joki. Alle on koottu Narvanjoen sivujoet taulukkoon. Puuttuvat tiedot odottavat löytymistään.
| yhtyy Narvanjokeen (km suusta) | nimi | nimi (ven>  ) | pituus (km) | valuma-alue (km²) | lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 0 | Rosonajoki | Ро́ссонь | 26 | 63 | 2 |
| 3 | Kudruküla oja |  | 10 | 28 | 1 |
| 7 | Tõrvajõgi |  | 16 | 44 | 1 |
|  | Narvan tekojärven alareuna |  |  |  |  |
|  | Kulgu jõgi |  | 14 | 54 | 1 |
|  | Pjata | Пята |  |  | 9 |
|  | Tšernovka | Черновка | 14 |  | 6,8 |
|  | Pljussa | Плюсса | 281 | 6550 | 5 |
|  | Narvan tekojärven yläreuna |  |  |  |  |
| 40 | Mustajõgi |  | 32 | 400 | 1 |
|  | Krjuša | Крюша |  |  | 6 |
|  | Sjuga | Сюга |  |  | 6 |
|  | Zasseka | Зассека |  |  | 6 |
|  | Gluboki oja |  | 4 | 4 | 1 |
|  | Tragovosti | Траговости |  |  | 6 |
| 53 | Poruni jõgi |  | 12 | 33 | 1 |
| 55 | Tšerjomuha | Черёмуха | 13 |  | 4,6,7 |
| 58 | Gorodenka oja |  | 19 | 120 | 1 |
| 64 | Permisküla oja |  | 15 | 33 | 1 |
| 66 | Tsiretoki oja |  | 4 | 2 | 1 |
|  | Kašutška | Kaшучка |  |  | 6 |
| 69 | Karoli oja |  | 5 | 27 | 1 |
| 72 | Jaama jõgi |  | 15 | 47 | 1 |
| 74 | Jaama jõgi |  | 15 | 47 | 1 |
|  | Vtroja | Втроя | 16 |  | 3 |

Lähde: 1 = , 2 = , 3 = , 4 = , 5 = , 6 = , 7 = , 8 = , 9 =
Historiaa > Tapahtumia

Narvanjoen vesiputousten vesivoimaa on käytetty hyödyksi vuosisatoja ja se on mahdollistanut Narvan teollistumisen jo 1800-luvulla. Vuonna 1902 alkoi insinööri E. Köning suunnitella Pihkova–Tartto–Narva-laivaväylän rakentamista. Suunnittelu toteutettiin aloittamalla hydrologiset mittaukset Narvanjoella, Peipsijärvellä ja niitä verrattiin vuonna 1871 aloitetun Emajoen mittauksen tietoihin. Kanavaa ei rakennettu, mutta mittausperinne säilyi. Sen sijaan alettiin vuonna 1920 suunnitella vesivoimalaa, jonka toimintaa haluttiin ymmärtää mittauksin. Voimalan rakennusvaihe käynnistyi vasta sotien jälkeen vuonna 1950. Tekojärven täyttäminen, joka nosti voimalan vedenpintaa, aloitettiin vuonna 1955. Samana vuonna alkoivat turbiinit tuottaa sähköä.
Historiaa > Etymologiaa

Joen nimen ”Narva”-muotoa ovat käyttäneet kirjallisten lähteiden valossa ainakin keskiajalta lähtien lähinnä itämerensuomalaisten kielten puhujat. Samanaikaisten lähteiden mukaan nimen erikielisiä ääntämyksellisiä  muunnoksia ovat olleet ”Narve”, ”Narvo”, ”Naravo”, ”Narave” ja ”Norova”. Näitä kaikkia muunnoksia käyttivät lähinnä liettualaiset, latvialaiset, venäläiset, ruotsalaiset ja saksalaiset omaan kieleen sopivina. Narva-sana on pohjoismaissa paikannimenä harvinainen, mutta esimerkiksi Suomen alueelta tunnetaan Vesilahdelta Narvan kylä, Kuopiosta Narvasalmi, Inkerinmaalta Narvusi ja Liivinmaalta Nervensberg. Koska nimiö esiintyy vain harvakseltaan, onkin päätelty, ettei se ole edellä lueteltujen kielien alkuperäinen sana vaan lainasana toisesta kielestä. Tällaista sanaa toisista kielistä ei kuitenkaan ole löydetty. Toistaiseksi kaikki ehdotukset on osoitettu vääriksi tai niiden perustelut ovat olleet epäuskottavia. Narva-sanan alkuperä on siten arvoitus.
Huomautuksia

1 2 3 4 5 6 7  Jotkin joen ja sen vesistöalueen tiedoista voivat poiketa muissa yhteyksissä annetuista tiedoista, mutta ne on saatu Viron Keskonnaministeeriumin Keskkonnaregisteristä (VEE1062200). Siellä niiden on ilmaistu olevan viimeisintä tietoa.
↑  Narvanjoen kulun ja etenkin Viron puoleisen osan kuvailussa on hyödynnetty Keskonnaministeeriumin Keskkonnaregisterin karttapalvelua (VEE1062200)
Aiheesta muualla

Suuren neuvostotietosanakirjan artikkeli joesta (venäjäksi)
The River Narva, 2010
Rheneia (kaupunki)

| Rheneia> Ῥήνεια.Sijainti |
| --- | --- |
 Rheneia
Koordinaatit:  37°24′43″N, 25°12′48″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Ríneia, Mýkonos, Etelä-Egean saaret
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Kykladit
Aiheesta muualla
  Rheneia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rheneia (m.kreik. Ῥήνεια, Rhēneia; myös Ῥηναῖα, Rhēnaia tai Ῥήνη, Rhēnē) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) samannimisellä saarella (nyk. Ríneia) Kreikassa. Sen historia liittyy läheisesti Deloksen vaiheisiin. Rheneian poliksen alue käsitti saaren luoteisosan, kun taas saaren eteläosa oli Deloksen poliksen hallussa.