stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Korihaiden kausi 2018–2019
Harjoitusottelut

Harjoitusottelut 2018-2019: 2-1
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| # | Päivä | Koti | Tulos | Vieras | Yleisöä | Yhteensä | Raportti |  |
| 1 | 21. syyskuuta | Korihait | 102-79 | FoKoPo | - | 1-0 | - |  |
| 2 | 25. syyskuuta | LoKoKo Bisons | 60-85 | Korihait | 138 | 2-0 | - |  |
| 3 | 28. syyskuuta | KTP-Basket | 85-79 | Korihait | 300 | 2-1 | - |  |
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Korihait Korisliigan sivuilla
Dei Verbum

Dei Verbum (lat. Jumalan Sana) vuodelta 1965 on
Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen dogmaattinen konstituutio jumalallisesta ilmoituksesta.
Dei Verbum on vähäisestä pituudestaan huolimatta Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen tärkeimpiä asiakirjoja. Se korosti Raamatun ensisijaisen tärkeää asemaa sekä akateemisessa teologiassa että kirkon elämän eri muodoissa, ja tarjosi lisäksi kokonaisnäkemyksen sekä jumalallisen ilmoituksen että Pyhien Kirjoitusten olemuksesta. Tässä mielessä se antaa luonteeltaan väljän mutta varman lähtökohdan raamattuteologialle.
Kirjallisuutta

Vatikaanin II kirkolliskokous: Konstituutiot. KATT 2006, 409 s. ISBN 952-9627-44-0
Emil Anton: Vatikaanin II kirkolliskokous: johdatus historiaan, teksteihin ja tulkintaan.  Valkeakoski:  Amanda-kustannus, 2015.  ISBN 978-952-68301-6-2
Aiheesta muualla

Dei Verbum Katolinen.fi (suomeksi)
Kalevi Toiviainen: Kirkko ja Raamattu: Raamatun asema konstituution Dei verbum valossa.  Helsinki:  Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 83, 1970.
Emil Anton: Vatikaani II jumalallisesta ilmoituksesta, osa 1 Hyviä uutisia 2012
Emil Anton: Vatikaani II jumalallisesta ilmoituksesta, osa 2 Hyviä uutisia 2012
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Saksa
Hankkija

| Hankkija Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1905 (osuuskunta)
Toimitusjohtaja:  Jyrki Lepistö
Kotipaikka:  Helsinki
Toimiala:  maatalous- ja konekauppa
Liikevaihto:  862 milj. euroa (2023)
Henkilöstö:  noin 1000 (2024)
Emoyhtiö:  Danish Agro
Omistaja:  Danish Agro
Kotisivu:  hankkija.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Hankkija Oy on suomalainen maatalouskauppa, joka myy esimerkiksi maatalouden tarvikkeita, koneita, rautakaupan tuotteita, puutarhatuotteita sekä harraste-eläimiin liittyviä tuotteita. Sen omistaja on tanskalainen Danish Agro -konserni. Hankkija on Suomessa markkinajohtaja maatalouskaupassa. Vuonna 2023 Hankkija oli liikevaihdoltaan Suomen 89. suurin yritys.
Historia > Pellervon Välitysliike (1901–1905)

Uudellamaalla ruotsinkieliset suurviljelijät perustivat maatalouden hankintoja varten Suomenmaan kulutusyhdistys Laborin vuonna 1897. Säännöiltään se ei sopinut suomenkielisten maanviljelijöiden tarpeisiin, vaan niitä olisi pitänyt muuttaa kansanvaltaisemmiksi.
Hankkijan edeltäjänä pidetään Pellervon Välitysliikettä, joka aloitti toimintansa marraskuussa 1901. Sen johtajana toimi Pääskylahden maanviljelyskoulun johtaja Benjamin Alfthan, mutta sen perustamista ajoi professori Hannes Gebhard, jota pidetään Suomen osuustoiminnan isänä. Pellervon Välitysliikkeen perimä välityspalkkio vaihteli puolesta prosentista kahteen prosenttiin, mikä ei kuitenkaan kattanut toiminnan kuluja, vaan  Pellervo-Seuran tukea tarvittiin kulutjen kattamiseen. Pienten välityspalkkioiden avulla toivottiin hintojen olevan niin alhaiset ostajille, etteivät tukkuliikkeet voisi kilpailla Välitysliikkeen kanssa. Pellervon Välitysliikkeen keskeisiin nimikkeisiin kuuluivat vehnänleseet, rehuvehnäjauhot, muut väkirehut, kainiitti, tuomaskuonat, luujauhot, chilensalpietari ja muut apulanta-aineet,  siemenvilja ja muut viljat, heinänsiemenet, oljet, heinät, perunat, meijeritarpeet, jauhot, suolat, lamppuöljyt, koneet, työkalut, rauta, naulat ja hevosenkengät.
Välitysliikkeen ensimmäinen vuosi oli tappiollinen, tuottoja sillä oli 5 000 markkaa ja kuluja 15 000 markkaa. Vaikeuksien jatkuessa Pellervo-Seura ei halunnut enää maksaa Pellervon Välitysliikkeelle tukea. Vuonna 1901 Suomessa säädetty osuustoimintalaki mahdollisti osuuskuntien perustamisen ja Pellervo-Seurassa alettiin ajatella, että Pellervon Välitysliikkeen sijaan joku muu taho voisi harjoittaa siemenkauppaa. Pellervon Välitysliike lopetettiin kannattamattomana vuonna 1905.
Historia > Keskusosuuliike Hankkija (1940–1959)

Vuonna 1941 Hankkijan Malmin tehtaalla valmistui Leena-pellavanloukutuskone ja myös pellavan käsittelyssä tarvittava kaksoislihta. Koneita tarvittiin, sillä aiemmin lankoja ja kangastavaraa valmistaneet naiset joutuivat tekemään sodassa olevien miesten töitä.
1940-luvulla Hankkija siirsi kasvinjalostuksen Tammiston koetilalta Anttilan koetilalle, joka oli ostettu 1942 Tuusulan Paijalasta. Liedon keskustaimisto ostettiin 1945. 1930- ja 1940-luvulla Hankkija myös myi koneita, muun muassa Deering- ja Oliver-traktoreita ja sodan aikana niihin Otso-puukaasuttimia. Toisen maailmansodan jälkeen traktorit olivat bensiini- tai petrolikäyttöisiä. Sodan jälkeen Hankkija toi maahan myös tšekkiläisiä raskaita Tatra- ja Praga-kuorma-autoja.
Hankkija myi ensimmäiset dieselmoottoriset traktorit (Massey-Harris 744) vuonna 1950. Samana vuonna se myi myös Suomen ensimmäiset (itsekulkevat) Massey-Harris-leikkuupuimurit, jotka korvasivat vähitellen paikoillaan pysyvät puimakoneet. Hankkija alkoi maahantuoda ensin Länsi-Saksassa valmistettuja Allgaier-traktoreita, vuosikymmenen loppupuolella ne korvattiin samalla tehtaalla valmistetuilla Porsche-traktoreilla. Hankkija aloitti 1950-luvulla myös Zetor-traktoreiden myynnin ja se myi muutaman vuoden ajan myös Valmetin traktoreita, ennenkuin myynti siirtyi kokonaan tehtaan omalle piirimyyntiverkostolle.
Maaliskuussa 1952 SOK kertoi Hankkijalle haluavansa muuttaa niiden välistä työnjakosopimusta. Se halusi itselleen niin kutsutut kodin sähkökoneet. Syksyllä SOK alkoi myydä sähkötarvikkeita hyvin halvalla, sopimuksen se sanoi irti seuraavana vuonna. Vuonna 1955 yhtiöt solmivat uuden sopimuksen, mutta SOK rikkoi tätäkin sopimusta, esimerkiksi aloittamalla rehuntuotannon vuonna 1959.
SOK:n ohella Hankkijan kanssa kilpailevia valtakunnallisia yrityksiä olivat tuolloin Labor, Suomen Maanviljelijäin Kauppa (SMK), Maantuote ja Mylly Oy, Maanviljelyskauppa sekä Keskon ja OTK:n maatalousosastot.
Historia > Keskusosuuskunta Hankkija (1980–1990)

Vuonna 1981 Hankkija otti edustukseensa Valmet-traktorit ja Valtra-koneet. Samalla se siirsi Massey-Fergusonit tytäryhtiölleen Konekauppa Pellervoon. Huolto- ja varaosapalvelut keskitettiin Hakas-huoltoverkostolle. Seuraavana vuonna vietettiin Hankkijan 75-juhlavuotta. Sen kunniaksi markkinoille tuotiin Heli-tuotantorakennusmallisto. Vuonna 1983 Union-Öljyn omistus siirtyi Hankkijalta Nesteelle. Hankkijalla oli yli 75 000 jäsentä ja siihen kuului 163 maatalousosuuskuntaa. Ensimmäiset Rosenlewin valmistamat kotimaiset Massey-Ferguson -leikkuupuimurit Hankkija myi 1983. Raimo Rekon vetämästä Hankkijan raskaskoneryhmästä muodostui 1980-luvulla Suomen Rakennuskone Oy.
Vuonna 1984 Kouvolaan avattiin Tuottajain Rypsi Oy:n öljynpuristamo, jossa valmistettiin rypsipuristetta rehuteollisuuden käyttöön.
Vuonna 1985 Hankkija osti Rakennusliike Puolimatkan Armas Puolimatkan perheeltä. Kauppa mahdollisti Hankkijan itsenäisyyden useiksi vuosiksi, mutta käytännön liiketoiminta sopeutui kuitenkin liian hitaasti yhteiskunnan ja liike-elämän muutoksiin. Hankkijan organisaatio osoittautui taloudellisesti kestämättömäksi.
Vuonna 1988 Hankkija ja SOK perustivat Hankkija-Maatalous Oy yhtiön.
Historia > Novera (1990–1992)

Keväällä 1990 Hankkija muutti nimensä Novera-Yhtymäksi. Rakennusliike Puolimatkasta tuli sen tytäryhtiö.
Autonovo Oy aloitti Lancia-henkilöautojen maahantuonnin ja samalla Fiat-henkilöautojen maahantuonti siirtyi Oy Veho Ab:lle.
Noverasta tuli ensimmäinen suomalainen suuryritys, joka ajautui konkurssiin 1990-luvun lamassa vuonna 1992.
Historia > Hankkija-Maatalous Oy (1988–2012)

Hankkijan ja SOK:n perustama Hankkija-Maatalous Oy aloitti toimintansa heinäkuussa 1998. Yhtiöön sijoittuivat Maatalous-Hankkijan maataloustoiminnot ja Kone-Hankkijan maatalouskonetoiminnot. Yhteistyön myötä päättyi SOK:n ja Hankkijan kaksikymmenvuotinen kiista vähittäiskaupasta, joka oli pakottanut Hankkijan luomaan tuottajaosuuskunnilleen oman vähittäiskauppaverkoston SOK:hon kuuluvien vähittäiskauppojen rinnalle koko Suomeen. Jälkiviisaasti voidaan ajatella, että maatalousliiketoiminnan yhtiöittäminen SOK:n kanssa omistettuun yhteisyritykseen säästi Hankkijan ydinliiketoiminnan, maataloustarvikekaupan, kun emoyhtiö Novera ajautui konkurssiin vuonna 1992.
Hankkija-Maatalous osti Tuko Maatalous Oy:n vuonna 1992.
Alkuvuonna 1993 SOK osti Noveran konkurssipesästä loput 50 prosenttia Hankkija-Maatalous Oy:stä, jolloin se siirtyi kokonaan SOK:n omistukseen.
Maatalouskaupan Agrimarket-brändi otettiin käyttöön vuonna 1992 ja puutarhakaupan brändi Multasormi vuonna 1994. Vuonna 1994 perustettuun Boreal Kasvinjalostukseen yhdistettiin Hankkijan kasvinjalostustoiminta, Maatalouden tutkimuskeskuksen MTT:n kasvinjalostuslaitos ja Jokioisten siemenkeskus.
Vuonna 2003 Hankkija-Maatalouden osuus Agrimarketin liikevaihdosta oli yli 80 prosenttia. Loput  saatiin Etelä-Pohjanmaan Osuuskaupasta, Salon Seudun Osuuskaupasta, Kymenlaakson Agrimarket Oy:stä ja Osuuskauppa OSLA:sta. Suomessa oli 130 Agrimarketia ja kahdeksan Agrimarket-konekeskusta. Hankkija-Maatalous osti Osuuskauppa Osla Handelslagetin maataloustoimintaan keskittyneet liiketoiminnat.
Maaliskuussa 2006 Hankkijan pääkonttori muutti Helsingistä Hyvinkäälle. Huhtikuussa lannoitteita myyvä Kemira GrowHow osti SOK:lta 19 prosenttia Hankkija-Maataloudesta.
Tammikuussa 2007 Lännen Tehtaat ja Hankkija-Maatalous Oy sopivat Lännen Tehtaiden omistamien Suomen Rehu Oy:n ja Avena Nordic Grain Oy:n osake-enemmistöjen (51 %) siirtymisestä Hankkija-Maatalouden omistukseen. Kilpailuviraston selvityksen jälkeen Avena Nordic Grainin osakkeiden kauppa peruuntui. Suomen Rehu Oy:n osakkeiden kauppa toteutui kesällä 2007. Syyskuussa 2008 Hankkija-Maatalous osti loputkin Suomen Rehun osakkeet.
Syyskuussa 2012 SOK myi 60 prosenttia Hankkija-Maatalous Oy:stä tanskalaiselle DLA Groupille. DLA:n pääomistajia olivat Danish Agro ja Vestjyllands Andel. Hankkija-Maatalous työllisti noin 900 työntekijää 81 myymälässä ja kahdeksassa konekeskuksessa. Sen liikevaihto oli noin miljardi euroa. Kilpailuvirasto hyväksyi kaupan joulukuussa.
Historia > Hankkija Oy (2013–)

Vuonna 2013 yhtiön nimi muutettiin Hankkija Oy:ksi. Seuraavana vuonna se osti Kymenlaakson Agrimarket Oy:n maatalousliiketoiminnan Kymen Seudun Osuuskaupalta.
Vuonna 2016 Agrimarket- ja Multasormi-ketjut muutettiin Hankkijaksi. Seuraavana vuonna Hankkija osti Etelä-Pohjanmaan Osuuskaupalta Eepee Agri Oy:n.
Vuonna 2018 Hankkija luopui Horschin, Samsonin ja Rauchin edustuksista. Suomen Rehun tuotemerkki muuttui Hankkijaksi.
Elokuussa 2019 Konekesko myi maatalouskoneliiketoimintansa Danish Agro Machineryn suomalaiselle tytäryhtiölle, Finnish Agro Machinerylle. Marraskuussa John Deeren edustus siirtyi Hankkijalta Wihurille.
Helmikuusta 2020 alkaen Hankkija alkoi myydä Claasin traktoreita, puimureita, ajosilppureita, työkoneita, kurottajia ja pyöräkuormaajia, kun Claas-koneita aiemmin Suomessa myynyt Finnish Agro Machinery liitettiin Hankkijaan. Salosta ostettiin Suur-Seudun Osuuskaupan maataloustoiminta. Kilpailu- ja kuluttajaviraston selvityksen vuoksi maatalouden polttoöljyt jätettiin kaupan ulkopuolelle. Hankkijan osuus Danish Agro -konsernin liikevaihdosta oli noin kuudesosa.
Helmikuussa 2023 englantilainen AB Vista osti Hankkijan Progres-rehuinnovaation. Hankkija jatkaa Progresin käyttöä omissa rehuissaan ja sitä viedään myös Danish Agron kautta Pohjois-Euroopaan. Hankkijan Turun tehtaalla otettiin käyttöön ensimmäinen biokaasulla toimiva kuljetusrekka.
Tammikuussa 2024 Hankkija alkoi myydä Demeca Oy:n Haapavedellä valmistamia biokaasulaitoksia, lietepumppuja ja kuivikejärjestelmiä suomalaisille maatiloille ja maaseutuyrityksille. Elokuussa Hankkija kertoi alkavansa myydä alankomaalaisen Agxeed B.V:n valmistamia robottitraktoria. Se palkittiin Helsingin MaatalousKonemessuilla uutuustuotekilpailussa kultamitalilla.
Historia > Hankkijan pää- ja toimitusjohtajat

Hankkijan pää- ja toimitusjohtajia:
Pellervon Välitysliike (1901–1905)
Benjamin Alfhan
Keskusosuusliike Hankkija (1905–1988)
Benjamin Alfhan, 1905–1910
A. J. Hirvisalo (1910–1911)
Taavi Arola (1919–1947)
Väinö Pessi (1947–1961)
Eino Tuomola (1961–1970)
Jorma Järvi (1971–1986)
Pertti Tuomala (1986–1988)
Keskusosuuskunta Hankkija (1988–1990)
Pertti Tuomala (1988–1990)
Hankkija-Maatalous (1988–2012)
Olavi Kuusela (1988–1994)
Reijo Lähteenmäki (1995–1999)
Ensio Hytönen (1999–2013)
Novera (1990–1992)
Pertti Tuomala, (1990–1992)
Reijo Kaukonen (1992)
Hankkija (2013 alkaen)
Ensio Hytönen (2013–2016)
Jyrki Lepistö (2016 alkaen)–
Organisaatio

Hankkijan emoyhtiö on tanskalainen Danish Agro. Hankkijan pääkonttori sijaitsee Hyvinkäällä.
Hankkija omistaa kaksi kolmannesta logistiikkaan keskittyneestä Movere Oy:stä ja 14 prosenttia Boreal Kasvinjalostus Oy:stä.
Liiketoiminta

Hankkijan liiketoiminta-alueisiin kuuluu rehuliiketoiminta, viljakauppa, konekauppa sekä maatalous- ja myymäläkauppa.
Hankkija myy maatalousasiakkaille maatalouden tuotantotarvikkeita ja koneita ja kuluttaja-asiakkaille esimerkiksi puutarha-, hevos- ja lemmikkieläintuotteita sekä vapaa-ajan tuotteita. Hankkijalla on Loimaan Alastarolla siemenpakkaamo, jota laajennettiin vuonna 2024. Vuonna 2023 Hankkijalla oli 300 sopimussiemenviljelijää, joita edusti viljelijätoimikunta. Toimikunta neuvottelee vuosittain sopimusehdoista Hankkijan kanssa. Tuotteita myydään myös verkkokaupassa. Vuonna 2024 Hankkijalla oli Suomessa yli 50 myymälää
Hankkijan rehuliiketoiminta valmistaa rehuja muun muassa naudoille, sioille ja siipikarjalle. Hankkija on teollisten eläinrehujen valmistajana Suomen suurin. Sen rehutehtaat sijaitsevat Kotkassa, Seinäjoella ja Turussa. Hankkijan vientibrändeihin kuuluu muun muassa pihkaa sisältävä Progres ja Progut. Hevosrehusarja on nimeltään Racing. Hankkijan Jahti&Vahti kuuluu kilomäärällisesti Suomen myydyimpiin koirille tarkoitettuihin kuivaruokiin.
Hankkijan konekauppa myy esimerkiksi Agronicin, Amazonen, Claasin, Flieglin, Junkkarin ja Väderstadin koneita.  Hankkijalla on seitsemän omaa huoltokorjaamoa ja yli 50 sopimushuoltopistettä.
Hankkijan viljakaupassa Hankkija ostaa viljaa viljelijöiltä ja myy sitä edelleen esimerkiksi myllyille ja leipomoille. Hankkijan  rehu- ja viljalaboratorio sijaitsee Turussa.
Tunnustuksia

Hankkijan ja Forchemin kehittämä Progres sai Kemianteollisuuden Innovaatiopalkinnon vuonna 2018.
Kirjallisuutta

Suomen Rakennuskone Oy:n tarina. Laaksonen, 2016. ISBN 978-952-5805-80-2
Aiheesta muualla

Hankkija Oy
Pörssitieto: Täydentäviä yritystietoja, Hankkija
Keskusosuusliike Hankkija r.l. 25-vuotias, Aamulehti, 16.03.1930, nro 73, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Keskusosuusliike Hankkijan logo
Hankkijan pääkonttori ja myymälä sijaitsivat Helsingissä 1918-1973 osoitteessa Salomonkatu 1
Hankkijan lippalakki
Hankkijan myymälä Seinäjoella vuonna 2021
Disco (yhtye)

| DISCO> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1999–
Tyylilaji:  pop, synapop, synth wave, konepop
Laulukieli:  suomi
Jäsenet:  Aki Eronen, laulu, piano, basso, syntetisaattori   Olli Halonen, kitara, rummut, basso, syntetisaattori  
Levy-yhtiö:  BMG / Sony BMG / Sony Music, (1999–2009)   Kaiku Entertainment, (2015–2017)  Sony Music Entertainment(2021-)
Infobox OKNimi-testi OK: 
DISCO on vuonna 1998 perustettu suomalainen elektronisen musiikin yhtye, joka tekee melankolista, vahvasti syntetisaattoreilla ja koneilla maustettua popmusiikkia. Yhtye on julkaissut urallaan neljä studioalbumia sekä kaksi kokoelmaa.
DISCO:n tunnetuimpia kappaleita ovat ”Ilkeitä asioita”, ”Hei älä luule” ”Sanon sinulle”, ”Ketä sinä odotat”, ”Levottomat tuulet”, ”Tiedän että me palataan”, ”Toiseen suuntaan” ja ”Aurinko laski”. Yhtyeen toistaiseksi menestynein albumi ”Musta Sydän” löytyy edelleen Suomen kaikkien aikojen myydyimpien albumien listalta.
DISCO:n jäsenet ovat solisti Aki Eronen ja muusikko Olli Halonen. Molemmat säveltävät ja sanoittavat suurimman osan yhtyeen kappaleista. Yhtyeen levytyksillä molemmat soittavat myös pääosin kaikki instrumentit. Tuotannoista ja sovituksista suurimmalta osin vastaa Halonen, mutta yhtye on tehnyt vuosien varrella yhteistyötä myös eri tuottajien kanssa
Historia

Aki Eronen (s.1976) ja Olli Halonen (s.1975) tutustuivat toisiinsa Savonlinnan taidelukiossa, jossa molemmat opiskelivat, Eronen musiikkilinjalla  ja Halonen kuvataidelinjalla. Lukioaikana Eronen liittyi myös basistiksi Halosen 1989 perustamaan V.T.H. nimiseen yhtyeeseen.
1998 kumpikin vanhoista bändikavereista oli muuttanut Helsinkiin. Molemmilla oli tilanne, ettei musiikkikuvioita Helsingissä juuri ollut ja hetken asiaa mietittyään he päättivät perustaa uuden yhtyeen. Halonen oli juuri hankkinut tuolloin ensimmäiset syntetisaattorinsa ja Atari tietokoneen musiikintekoa varten. Yhtyeen tyyli ja kokoonpano muotoutui luontevasti synapop duoksi.
DISCO teki ensimmäiset demonauhansa Kiteellä Halosen vanhan ystävän Tero Kinnusen kanssa. Halonen oli aikanaan auttanut studion rakentamisessa ja sitä vastaan yhtye sai riittävästi studioaikaa, että saatiin aikaiseksi viiden kappaleen demo. Tuolta demolta löytyivät versiot jo kappaleista ”Hei älä luule”, ”Oon” ja ”Voinko” jotka myöhemmin päätyivät myös mukaan debyyttialbumille.
Alkuvuodesta 1999 yhtye lähestyi demonsa kanssa BMG levy-yhtiötä ja tuotantopäällikkö Asko Kallonen kiinnostui yhtyeestä siinä määrin, että tarjosi yhtyeelle levytyssopimusta. Yhtye soitti myös ensimmäiset keikkansa keväällä 1999 Savonlinnassa ja Helsingissä. Tuolloin kokoonpanossa olivat mukana myöhemmin vakituisena rumpalina DISCOn kanssa kiertänyt Sami Karttunen ja Neljä Ruusua yhtyeen rumpali Kämy Kämäräinen.
Julkaisut

Albumit:
Ilkeitä asioita (2000)
Musta sydän (2002)
Pitkän päivän matka yöhön (2004)
Vihaa, rakkautta vai jotain muuta (2006)
Jotain elämää (2025)
Singlet:
Hei älä luule (1999)
Ilkeitä asioita (2000)
Oon (2000)
Voinko (2000)
Sanon sinulle (2002)
Ketä sinä odotat (2002)
Levottomat tuulet (2002)
Tiedän että me palataan (2002)
Toiseen suuntaan (2004)
Eedenistä itään (2004)
New York, Paris, London (2004)
Aurinko laski (2006)
Yhteys katkeaa (2006)
Enemmän (2007)
Mitä rakkaus saa aikaan (2009)
Pelastus (2009)
Pimeällä puolella (2015)
Jos sä lähdet (2016)
Uudestaan (2017)
Katri Ylander feat DISCO- Jos tänään kuolen-remix (2021)
Muualla palaa (2022)
Kauniimpi ilman sua (feat. Irina) (2022)
Me selvitään (2023)
Kokoelmat:
1999–2009 (2009)
The Collection (2009)
Musiikkivideot:
Ilkeitä asioita (2000) ohjaus: Finn Andersson
Voinko (2000) ohjaus: Finn Andersson
Ketä sinä odotat (2002) ohjaus: Finn Andersson
Toiseen suuntaan (2004) ohjaus: Taku Kaskela
Aurinko laski (2006) ohjaus: Finn Andersson
Yhteys katkeaa (2006) ohjaus: Finn Andersson
Mitä rakkaus saa aikaan (2009) ohjaus: Finn Andersson
Aiheesta muualla

Yhtyeen virallinen Facebook-sivu
Ensimmäinen maailmansota
Sodan alku

Ensimmäinen maailmansota lähti käyntiin ketjureaktiona, jonka pani alulle Itävallan kruununprinssin Frans Ferdinandin ja hänen vaimonsa Sophien murha 28. kesäkuuta 1914 Sarajevossa, Itävalta-Unkariin liitetyssä Bosniassa. Bosnian kiihkoserbit halusivat liittyä Serbiaan ja toteuttivat tätä pyrkimystä poliittisen murhan avulla. Kansallismielisen serbien salaseuran jäsen heitti kohti kruununprinssin saattuetta pommin, joka räjähti, mutta ei haavoittanut Ferdinandia. Muutama tunti myöhemmin Musta käsi -salaseuraan kuulunut nuori mies nimeltään Gavrilo Princip tappoi kruununprinssin ja hänen puolisonsa. He elivät jonkin aikaa laukausten jälkeen, mutta kuolivat pian. Serbian uskottiin tukeneen Musta käsi -salaseuraa. Kruununprinssin murha oli järkyttävä tragedia. Koska Itävalta-Unkari halusi palauttaa arvovaltaansa Balkanin alueella, se antoi Serbialle listan vaatimuksista, jotka oli tarkoituksellisesti muotoiltu niin, että Serbia ei voisi suostua niihin. Jos Serbia ei suostuisi julistaisi Itävalta-Unkari sodan. Serbia myöntyi pitkälle suostuen yhdeksään kymmenestä vaatimuksesta, mutta ei halunnut, että Itävalta-Unkari ulottaisi poliisitutkimuksensa Serbian alueelle. Tämä uhkasi Serbian mielestä maan itsemääräämisoikeutta. Lopulta Itävalta-Unkari julisti sodan Serbialle 28. heinäkuuta 1914.
Venäjä pyrki lisäämään vaikutusvaltaansa Balkanilla ja tuki sen takia slaavilaista Serbiaa Itävalta-Unkaria vastaan. Saksa puolestaan tuki Itävalta-Unkaria Venäjää vastaan. Venäjä suoritti liikekannallepanon 30. heinäkuuta Serbian tukemiseksi. Saksa tulkitsi Venäjän liikekannallepanon uhaksi ja julisti Venäjälle sodan 1. elokuuta.
Mutta ennen kuin Saksa uskalsi lähettää joukkojaan Venäjälle, sen olisi pitänyt kyetä eliminoimaan Venäjän liittolainen ja Saksan arkkivihollinen Ranska. Saksa pelkäsi joutuvansa kahden rintaman sotaan. Etukäteen tehdyn suunnitelman mukaan Saksan tuli lyödä Ranska ensin lännessä kuudessa viikossa. Tämän jälkeen voitaisiin keskittyä Venäjän vastaiseen sotaan. Suunnitelma oli tällainen, koska Venäjän liikekannallepano oli hidas. Jotta hyökkäys Ranskaan onnistuisi, oli kierrettävä vahvasti linnoitettu Saksan ja Ranskan välinen raja ja hyökättävä Belgian kautta. Belgian puolueettomuuden loukkaaminen antoi Isolle-Britannialle muodollisen syyn liittyä sotaan Ranskan puolelle. Todellinen syy oli halu pysäyttää Saksan vahvistuminen Euroopassa, sillä se oli noussut Britannian kilpailijaksi laivastollaan ja taloudellaan. Lisäksi Pohjanmeren satamien pitäminen vapaana Britannian ulkomaankauppaa varten, siis Belgian itsenäisyys, oli tärkeää.
Näin alussa vain paikalliseen Itävalta-Unkarin ja Serbian väliseen sotaan joutui mukaan yhä enemmän valtioita.