stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Angelo Zorzi

| Mitalit> Maa:   Italia.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Italia.Miesten voimistelu. Olympialaiset  | Maa:   Italia> Miesten voimistelu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Tukholma 1912 | joukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Antwerpen 1920 | joukkuekilpailu |  |
Angelo Zorzi (4. toukokuuta 1890 Milano – 28. joulukuuta 1974 Milano) oli italialainen voimistelija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän oli mukana voittamassa joukkuevoimistelussa kultaa sekä vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa että Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920. Antwerpenin kisoissa Zorzi kilpaili myös moniottelun yksilökilpailussa ja jäi siinä 16. sijalle.
Anna Kattan

Anna Kattan (s. 1975 tai 1976 Aberdeen, Etelä-Dakota, Yhdysvallat) on suomalainen uutistoimittaja, joka toimittaa YLE:n englanninkielisiä uutisia. Hänellä on toimittajakokemusta myös muun muassa Fortune-talouslehdestä. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen maisteri, mutta hänellä on myös biologian tutkinto pääaineena genetiikka. Journalismia hän on opiskellut muun muassa Stanfordin yliopistossa. Hänellä on sekä Yhdysvaltojen että Suomen kansalaisuus.
Aiheesta muualla

Aiheesta suurlähetystön sivuilla [vanhentunut linkki]
Angelo Vanzin

| Mitalit> Miesten soutu. Olympialaiset .Maa:   Italia | Mitalit> Miesten soutu. Olympialaiset .Maa:   Italia | Mitalit> Miesten soutu. Olympialaiset .Maa:   Italia | Miesten soutu> .Maa:   Italia |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Melbourne 1956 | perämiehellinen nelikko |  |
Angelo Vanzin (8. helmikuuta 1932 – 22. toukokuuta 2018) oli italialainen soutaja. Hän kilpaili vuoden 1956 kesäolympialaisissa Melbournessa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa perämiehellisessä nelikossa.
Alphaeus Philemon Cole

Alphaeus Philemon Cole vuonna 1920
Alphaeus Philemon Cole (12. heinäkuuta 1876 – 25. marraskuuta 1988) oli yhdysvaltalainen kuvataiteilija. Hän syntyi New Jerseyssä ja tuli uransa aikana tunnetuksi varsinkin muotokuvillaan.
Cole opiskeli Pariisissa. Hänen teoksiaan on nähtävillä julkisesti muun muassa Lontoon National Portrait Galleryssä ja Brooklyn Museumissa. Hänet valittiin National Academy of Designiin vuonna 1930.
Colen isä oli kaivertaja Timothy Cole. Hän meni vuonna 1901 naimisiin kuvanveistäjä Margaret Ward Wamsleyn kanssa. Puolison kuoltua vuonna 1961 mies meni uusiin naimisiin laulaja Anita Rio Higginsin (k. 1973) kanssa.
Colesta tuli 5. tammikuuta 1987 maailman vanhin tunnettu elossa oleva mies; hän saavutti todistettavasti huiman 112 vuoden iän. Yli 110-vuotiaiksi eläneitä henkilöitä, jotka tunnetaan myös muista ansioistaan kuin korkeasta iästään, on äärimmäisen vähän. Muita ovat matemaatikko Leopold Vietoris, maastohiihtäjä Herman Smith-Johannsen ja kielitieteilijä Zhou Youguang.
Angels (Robbie Williamsin kappale)

| ”Angels” Robbie Williams |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Life thru a Lens
 Julkaistu: 1. joulukuuta 1997
 Tuottaja(t): Guy Chambers, Steve Power
 Tyylilaji: Pop rock
 Kesto: 04.24
 Levy-yhtiö: Chrysalis
Robbie Williamsin muut singlet
| ”South of the Border” 1997 | ”Angels” 1997 | ”Let Me Entertain You” 1998 |
Angels on kappale, jonka on alun perin sanoittanut irlantilainen lauluntekijä Ray Heffernan. Robbie Williams julkaisi sen singlenä joulukuussa 1997. Siitä tuli laulajan parhaiten myynyt single ja sitä on äänestetty parhaaksi kappaleeksi 25 vuodelta BRIT Awards-gaalassa. "Angelsin" ovat ottaneet ohjelmistoonsa monet muutkin artistit, kuten Jessica Simpson, Beverley Knight, meksikolaiset Yuridia sekä Marco Moré espanjaksi (nimellä "Àngel"), Patrizio Buanne italiaksi (nimellä "Un Angelo"), All Angels, laulaja Declan Galbraith kuten myös Verena von Strengen viimeisin kokoonpano, Moon Dust, sekä American Idolin seitsemännen kauden voittaja David Archuleta. Vuonna 2009 Williams esitti "Angelsin" Olly Mursin kanssa The X Factorin kuudennen tuotantokauden finaalissa.
Käännös suomeksi
Ankeriasmonni

| Ankeriasmonni |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Lahko::  Monnikalat Siluriformes
Heimo::  Ankeriasmonnit Clariidae
Suku::  Channallabes
Laji::   apus 
Kaksiosainen nimi
 Channallabes apus  (Günther, 1873) 
Katso myös
   Ankeriasmonni Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Ankeriasmonni (Channallabes apus) on ankeriasmonnien heimoon kuuluva kala. Se elää Keskisen Afrikan mutaisilla soilla. Sillä ei ole ollenkaan rintaeviä, ja se voi ruokailla sekä vedessä että maalla. Kuivuuden yllättäessä ankeriasmonni kaivautuu hiekkaan tai mutaan pysyäkseen kosteana.
Alior Bank

| Alior Bank |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  S.A. (Spółka Akcyjna), pörssiyhtiö
Osake:  WSE: PLALIOR00045
ISIN:  PLALIOR00045
Perustettu:  2008
Kotipaikka:   Puola: ul. Łopuszańska 38D, 02-232 Varsova, Puola
Toimiala:  pankki- ja rahoituspalvelut
Henkilöstö:  10 245 
Kotisivu:  www.aliorbank.pl
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Alior Bankin toimipiste Varsovassa.
Alior Bank S. A. (Alior Bank Spółka Akcyjna) on puolalainen pankkikonserni. Pankki on perustettu vuonna 2008. Yhtiön päämaja sijaitsee Varsovassa. Pankki toimii Bank BPH:n välityksellä. Yrityksen henkilökuntaan kuului noin 10 200 ihmistä.
Yhtiön osake noteerataan Varsovan pörssissä, ja yhtiö on mukana pörssin keskeisimpien osakkeiden WIG20-osakeindeksissä (13. helmikuuta 2018 paino 3,3 %).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Alior Bank Wikimedia Commonsissa
Mustahämähäkkiapina

| Mustahämähäkkiapina |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Haplorrhini
Heimo::  Hämähäkkiapinat Atelidae
Suku::  Ateles
Laji::  paniscus
Kaksiosainen nimi
 Ateles paniscus  (Linnaeus, 1758) 
 Mustahämähäkkiapinan levinneisyys
Katso myös
   Mustahämähäkkiapina Wikispeciesissä   Mustahämähäkkiapina Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustahämähäkkiapina eli koata (Ateles paniscus) on hämähäkkiapinalaji, joka esiintyy Etelä-Amerikassa Brasiliasta Guyanaan ja Ranskan Guayanaan.
Koko ja ulkonäkö

Mustahämähäkkiapina on Etelä-Amerikan suurimpia apinalajeja. Uros voi painaa 9 kiloa, naaras pari kiloa vähemmän. Niiden turkki on musta ja raajat pitkät suhteessa vartalon kokoon. Mustahämähäkkiapinan kasvojen väri vaihtelee mustasta vaaleanpunaiseen.
Levinneisyys ja elinympäristö

Mustahämähäkkiapinaa tavataan Brasiliassa, Ranskan Guayanassa, Guyanassa ja Surinamessa. Sen levinneisyysalueen etelärajana on Amazon ja länsirajana Rio Negro- ja Rio Branco -joet. Pohjoisessa sitä ei tavata enää aivan rannikkotasangolla. Mustahämähäkkiapinat elävät pääosin vain aarniometsissä, mutta niitä tavataan joskus myös talousmetsissä.
Elintavat

Mustahämähäkkiapina on latvustojen eläin, eikä niitä juurikaan tavata aluskasvillisuudessa. Ne elävät jopa 20–30 yksilön laumoissa, mutta ne usein viettävät aikaa, ruokailevat tai liikkuvat pienemmissä ryhmissä. Mustahämähäkkiapinaryhmien elinpiirien rajat uskotaan olevan tarkat, eikä ryhmien elinpiirit mene päällekkäin.
Mustahämähäkkiapinan ravinto koostuu noin 85-prosenttisesti hedelmistä ja niiden siemenistä. Ne syövät kuitenkin myös muun muassa lehtiä ja kukkia, joita laji käyttää ravinnoksi kuivan kauden alussa, kun hedelmiä on huonosti saatavilla. Mustahämähäkkiapina on monien puiden ja liaanikasvien merkittävä levittäjä, sillä ne syövät kypsiä hedelmiä siemineen päivineen. 1980-luvulla tehtyjen tutkimusten mustahämähäkkiapinat levittivät peräti 138 lajin siemeniä ulosteensa kautta.
Aiheesta muualla

Michigan Zoo Museum
Alipainoisuus

Painoindeksiä kuvaava kaavio, jossa alipainoisuus on kuvattu valkoisella.
Erittäin pahasti alipainoinen nainen.
Alipainoisuus määritellään lääketieteessä tilana, jossa ihmisen paino alittaa painoindeksin mukaan suositellun ihannepainon. Aikuisella alipainoisuuden raja on BMI 18,5.
Painoindeksi ei sovellu urheilijoiden ravitsemustilan mittaamiseen, koska heillä on tavallista painavammat lihakset.
Noin 1,7 prosenttia väestöstä on alipainoisia.
Äärimmäinen hoikkuus on yhteydessä terveysongelmiin ja ennenaikaisen kuoleman riskiin. Jo normaalipainon alarajalle sijoittuva 19:n painoindeksi lisää esimerkiksi osteoporoosin riskiä.  Alipaino taas häiritsee naisten hormonitoimintaa yleensä niin pahasti, että kuukautiset jäävät pois.
Vakava, esimerkiksi nälänhädästä johtuva alipainoisuus voi johtaa kudosvaurioihin, joista vakavimmin vaikuttavat aivovauriot ja sydänviat. Vakava alipainoisuus voi myös pienentää vastustuskykyä monia sairauksia vastaan. Vakavasti alipainoisten ravinnon vähyydestä usein aiheutuu monenlaisia vaarallisia puutostiloja. Nälkäkuolemassa sydän pysähtyy energianpuutteesta johtuen, kun pitkittyneen nälkiintymisen seurauksena kehon rasvavarastot ovat kuluneet loppuun sisäelinten ympäryksiä myöten.
Syyt

Anoreksian kaltaiset syömishäiriöt ovat länsimaissa usein alipainoisuuden syy etenkin nuorilla ihmisillä. Vanhuksilla masennus tai syömisvaikeudet saattavat aiheuttaa alipainoisuutta. Myös imeytymishäiriöt, krooniset infektiot, suolistosairaudet, keliakia, diabetes ja kilpirauhasen tai lisämunuaisen vajaatoiminta voivat johtaa alipainoisuuteen.
Vuonna 2022 julkaistussa kiinalaistutkimuksessa havaittiin, että luontaisesti alipainoiset ihmiset söivät vain keskimäärin 12 prosenttia normaalipainoisia vähemmän, vaikka liikkuivat 23 prosenttia vähemmän. Heidän lepoaineenvaihduntansa oli silti 22 prosenttia normaalipainoisia vilkkaampaa ja heidän verensä tyroksiinihormonin pitoisuus oli tavallista suurempi, mikä johtaa yleensä pienempään ruokahaluun. Osanottajien keskimääräinen painoindeksi oli vain 17. Liikuntaa sisältäviä aktiviteetteja he harrastivat vain 4 prosenttia ajastaan, mikä vastaa noin tuntia päivässä, kun esimerkiksi keskivertoaustralialainen harrasti vuonna 2008 keskimäärin 6,5 tuntia päivässä liikuntaa sisältäviä aktiviteetteja.
Erilaiset fyysiset ja psyykkiset häiriöt ja sairaudet voivat aiheuttaa huomattavaa ruokahalun puuttumista. Mikäli ihmisillä ei ole riittävästi ruokaa ja he kärsivät tämän takia alipainosta, on kyseessä nälänhätä.
Ap Lei Chau

Ap Lei Chaun sijainti Hongkongissa.
Ap Lei Chau
Ap Lei Chau (kiin.: 鴨脷洲; Jyutping: Aap3lei6 zau1) tai Aberdeen Island on saari Hongkongissa. Saari sijaitsee Hongkongin saaresta lounaaseen. Saaren pinta-ala on 1,32 km². Hallinnollisesti saari kuuluu eteläiseen piiriin. Saaren asukasluku oli 86 782 vuonna 2007 tehden siitä yhden tiheimmin asutuista saarista maailmassa. Vuonna 2016 avattu Mass Transit Railwayn South Island -linja yhdistää Ap Lei Chaun Hongkongin saaren pohjoisosaan.
Annika Svahn

Annika Svahn, oli joutsenolainen papintytär ja sotavanki. Häntä pidetään yhtenä tunnetuimpana esimerkkinä siviiliväestöön kohdistetusta uhrien hyväksikäytöstä venäläisten miehittäessa Suomen Isovihan aikaan.
Annika Svahn oli Joutsenon papin Benjamin Swahnin tytär. Isä oli kuollut vuonna 1701, Annikan ollessa hyvin nuori, mutta hän ja hänen äitinsä joutuivat jäämään pappilaan. Äiti toimi pappilassa taloudenhoitajana ja hän piikana.
Keväällä 1710 Annika Svahn pakeni venäläisiä joukkoja Joutsenosta Viipuriin. Viipuri piiritettiin ja se antautui 13.6.1710. Valtauksen jälkeen upseerit ja sotilaat kaappasivat Viipurista turvaa hakeneita naisia ja lapsia pakkotyöhön aatelisten tiluksille tai myytäväksi halukkaille. Toisen kertomuksen mukaan Annika Svahn siepattiin juhannuksena saunasta. Joka tapauksessa hän joutui yhdessä kymmenen muun naisen kanssa orjavankeuteen Pietariin. Luterilainen papin tytär sai ehkä muita kovemman kohtelun.
Annika Svahn kastettiin tammikuussa 1713 ortodoksiksi ja sai kasteessa nimen Uljana. Hänen kertomansa mukaan hänet värvättiin viidenkymmenen muun naisvangin tavoin rakuunaksi Vologdan rakuunarykmenttiin, joka lähti uudelle sotaretkelle Suomeen. Hän kertoi osallistuneensa taisteluihin Porvoon luona, haavoittuneensa Pälkäneen Kostianvirralla, osallistuneensa Napuen taisteluun 19.2.1714 ja tulleensa ruotsalaisten vangitsemaksi kuljettaessaan kirjettä Pieksämäen pitäjän papille. Näin hän päätyi kuulusteltavaksi Raahessa 16.6.1714.
On todennäköistä, että Annika Svahnin kertomus ei pidä sellaisenaan paikkaansa. Ulkomaisia sotilaita tosin värväytyi venäläisten riveihin, koska se oli sotavankeutta parempi vaihtoehto. Annika Svahnin kuvailema tuhannen ulkomaisen sotilaan määrä oli epätodennäköinen, sillä niin suuri osuus epäluotettavia sotilaita olisi tehnyt 11 000 miehen armeijasta taistelukelvottoman. On myös epätodennäköistä, että vangittuja naisia olisi käytetty sotilaina. Sodankäynti vaati 1700-luvulla paljon fyysistä voimaa.
Tulkintojen mukaan Annika Svahn on muunnellut totuutta todistuksessaan. Hän on epäilemättä seurannut rakuunarykmenttiä Suomeen ja on voinut osallistua taisteluihin, mutta ei todennäköisesti sotilaana. Sen aikaisten armeijoiden mukana seurasi suuri joukko naisia, jotka olivat sotilaiden vaimoja, pyykkäreitä, ruuanlaittajia ja prostituoituja. Hän kertoo myös kahdesta rakuunanaisesta, jotka synnyttivät lapsen Mikkelissä talvileirissä. Raskaana oleva rakuuna vaikuttaa mahdottomalta ajatukselta. Tästä on päätelty, että aselajien nimet olisivat voineet olla kaunisteltuja ilmauksia pakolla otettujen naisten todelliselle roolille. Ne on ehkä kehitelty oman yhteisön tuomion pelossa.
Kirjallisuutta

A. Forsius: Annika Svahn – suomalainen nainen ratsusotilaana 1700-luvun alussa www.saunalahti.fi.  1999. Arkistoitu 2.4.2017. Viitattu 2.4.2017.
Y. S. Koskinen, Lähteitä ison vihan historiaan. 1865
K. O. Lindeqvist, Isonvihan aika Suomessa. 1919
A. Luukko, Suomen historia VIII : Suomen historia 1617 - 1721. 1967.
Angelon kosto

| Angelon kosto> Avenging Angelo |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Martyn Burke
Käsikirjoittaja:   Will Aldis  Steve MacKall 
Tuottaja:   Tarak Ben Ammar  Elie Samaha  Stanley Wilson 
Säveltäjä:  Bill Conti
Kuvaaja:  Ousama Rawi
Pääosat:   Sylvester Stallone  Madeleine Stowe  Anthony Quinn 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Warner Bros.
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   20. toukokuuta 2002 Yhdysvallat  19. maaliskuuta 2002 Suomi 
Kesto:  96 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Angelon kosto (Avenging Angelo) on Martyn Burken ohjaama yhdysvaltalainen toimintaelokuva, joka sai ensi-iltansa 20. toukokuuta 2002. Elokuvan pääosissa esiintyvät Sylvester Stallone, Madeleine Stowe ja Anthony Quinn. Elokuva on Anthony Quinnin viimeiseksi jäänyt elokuva.
Juoni

Frankie Biggio (Sylvester Stallone) on kuuluisan mafiapomon Don Angelon (Anthony Quinn) henkivartija. Eräänä päivänä Frankien ja Donin istuskellessa kahvilassa salamurhaajat tulevat ja tappavat Donin. Ennen kuolemaansa Don testamenttasi henkivartijansa tyttärelleen Jenniferille (Madeleine Stowe), joka ei tiedä kuitenkaan mitään isästään. Frankie kertoo Jenniferille asioiden laidan ja Jennifer oppii mafioson tavoille. Tavoitteena on kostaa salamurhaajille Frankien avustuksella.
Alger Hiss

Alger Hiss 1950-luvulla.
Alger Hiss (11. marraskuuta 1904 Baltimore – 15. marraskuuta 1996 New York) oli yhdysvaltalainen virkamies, joka toimi Yhdysvaltain ulkoministeriön edustajana Yhdistyneissä kansakunnissa (YK). Hiss joutui poliittisen ajojahdin kohteeksi 1940-luvun lopulla, kun häntä väitettiin kommunistiksi ja syytettiin vakoilusta Neuvostoliiton hyväksi kymmenen vuotta aiemmin. Hänet tuomittiin väärästä valasta viiden vuoden vankeuteen. Hissin oikeusjuttu herätti Yhdysvalloissa laajaa huomiota. Hänen syyllisyydestään kiistellään edelleen.
Työura

Alger Hiss opiskeli Baltimoren kaupungin koulussa. Hän valmistui vuonna 1926 Johns Hopkinsin yliopistosta ja suoritti vuonna 1929 lakitutkinnon Harvardin yliopistossa. Sen jälkeen hän työskenteli vuoden ajan korkeimman oikeuden tuomarin Oliver Wendell Holmesin avustajana. Vuonna 1933 Hiss siirtyi valtion virkamieheksi ja työskenteli presidentti Franklin D. Rooseveltin hallinnossa maatalous-, oikeus- ja ulkoministeriöissä. Hän työskenteli muun muassa Nyen komiteassa ja senaatin investointikomiteassa.[lähde? ]
Hiss toimi presidentti Rooseveltin neuvonantajana Jaltan konferenssissa ja oli YK:n perustamista valmistelleen toimikunnan pääsihteerinä San Franciscon konferenssin yhteydessä. Hiss työskenteli Yhdysvaltain ulkoministeriön virkamiehenä YK:ssa vuosina 1945–1946 ja Carnegien kansainvälisen rauhansäätiön puheenjohtajana vuosina 1946–1949.
Jälkimaine

Kiistely Hissin syyllisyydestä on jatkunut nykypäivään saakka. Varsinkin monet vasemmistolaiset puolustivat häntä julkisesti ja väittivät, että hänet oli tuomittu syyttömänä. Neuvostoliiton hajottua Hiss pyysi vuonna 1992 etsimään Moskovan arkistoista asiakirjoja, jotka toisivat uutta valoa juttuun. Venäläinen tutkija Dmitri Volkogonov ilmoitti myöhemmin samana vuonna, etteivät asiakirjat tukeneet oletusta, jonka mukaan Hiss olisi kuulunut johonkin vakoojarenkaaseen. Monien tutkijoiden mielestä tämä ei kuitenkaan riittänyt todisteeksi Hissin syyttömyydestä, sillä Volgokonov ei ollut käyttänyt tutkimuksessaan Neuvostoliiton sotilastiedustelun arkistoja. Vuonna 1996 julkistettiin Yhdysvaltain tiedustelun toisen maailmansodan aikana sieppaamia neuvostoliittolaisia sähkeitä, joiden katsottiin tukevan oletusta Hissin syyllisyydestä.
Hissin oikeudenkäynti muodostui merkittäväksi Richard Nixonin uran kannalta, sillä se nosti Nixonin kansalliseen kuuluisuuteen.
Hissin pidätyskuva vuodelta 1948.
Annika Strandhäll

| Annika Strandhäll |
| --- | --- |
 Strandhäll vuonna 2014.
Ruotsin ilmasto- ja ympäristöministeri
 Anderssonin hallitus 30. marraskuuta 2021 – 18. lokakuuta 2022  
Edeltäjä:  Per Bolund
Seuraaja:  Romina Pourmokhtari
Ruotsin sosiaaliturvaministeri
 Löfvenin II hallitus 22. tammikuuta 2019 – 1. lokakuuta 2019 Löfvenin I hallitus 3. lokakuuta 2014 – 26. heinäkuuta 2017  
Edeltäjä:  Strandhäll toimi sosiaaliministerinä (ennen 22. tammikuuta 2019) Ulf Kristersson (ennen 3. lokakuuta 2014)
Seuraaja:  Ardalan Shekarabi (1. lokakuuta 2019–) Strandhäll toimi sosiaaliministerinä (26. heinäkuuta 2017–)
Ruotsin sosiaaliministeri
 Löfvenin I hallitus 27. heinäkuuta 2017 – 21. tammikuuta 2019  
Edeltäjä:  Göran Hägglund
Seuraaja:  Lena Hallengren
Ruotsin kansanterveys-, sairaanhoito- ja urheiluministeri (vt.)
 Löfvenin I hallitus 5. toukokuuta 2017 – 27. heinäkuuta 2017  
Edeltäjä:  Gabriel Wikström
Seuraaja:  virka lakkautettu
Valtiopäiväedustaja
 2018–  
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. huhtikuuta 1975 (ikä 49)  Göteborg, Ruotsi
Tiedot
Puolue:  sosiaalidemokraatit
Tutkinnot:  Göteborgin yliopisto
Annika Strandhäll (s. 30. huhtikuuta 1975 Göteborg) on ruotsalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko. Strandhäll on toiminut Ruotsin ilmasto- ja ympäristöministerinä, sosiaaliministerinä ja sosiaaliturvaministerinä sekä lyhyen aikaa virkaa toimittavana kansanterveys-, sairaanhoito- ja urheiluministerinä. Hän on istunut valtiopäivillä vuodesta 2018.
Strandhäll on opiskellut Göteborgin yliopistossa työ- ja organisaatiopsykologiaa sekä organisaatio- ja johtamisteoriaa.
Aiheesta muualla

Annika Strandhäll Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla (ruotsiksi)
Annika Strandhäll Ruotsin hallituksen verkkosivuilla (ruotsiksi)
American Locomotive Company

| American Locomotive Company |
| --- | --- |

Perustettu:  1901
Kotipaikka:  Schenectady, New York
Tuotteet:  höyryveturit dieselveturit
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
American Locomotive Companyn vuonna 1910 valmistaman veturin valmistuslaatta.
American Locomotive Company (lyhennetty ALCO, Alco tai ALCo), oli Yhdysvaltalainen rautatiekaluston valmistaja. Se syntyi 1901 usean pienen rautatiekaluston valmistajan sulautuessa yhteen.
Alco oli Yhdysvaltain toiseksi merkittävin höyryveturivalmistaja heti Baldwinin jälkeen. Se rakensi yhteensä yli 75 000 höyryveturia. Alco rakensi lähes kaikki suurimmat koskaan valmistetut höyryveturit, kuten Big Boyn. Se rakensi myös Pohjois-Amerikan ensimmäisen rulla­laakerein varustetun höyryveturin. Electro-Motive Dieselin (EMD) tuodessa 1939 markkinoille dieselsähköisen FT-veturin alkoi samalla lähtölaskenta höyryveturituotannon loppumiselle.
Alco loi sittemmin amerikkalaisten dieselveturien pääasialliseksi rakenteeksi muodostuneen "road switcher" -konseptin. 1930-luvulla Alco hallitsi yhdessä EMD:n kanssa dieselsähköisten vetureiden markkinoita Yhdysvalloissa. Se oli juuri aloittanut RS-1 -dieselvaihtovetureiden valmistuksen, kun Yhdysvallat liittyi toiseen maailmansotaan. Tasaväkistä kilpailua EMD:n kanssa hankaloitti 1942 voimaan tullut säännöstelytalous. Sen aikana diesellinjavetureita eivät saaneet valmistaa muut kuin EMD, niinpä myös Alcon piti keskeyttää dieselvetureiden rakentaminen. Se rakensi kuitenkin sadoittain dieselvaihtovetureita ja sai lisäksi armeijalta tilauksia dieselvetureista. Se rakensikin armeijalle sodan aikana noin 150 kappaletta RS-1-veturin kaltaista RSC-1-veturia. Suuri osa vetureista sijoitettiin Trans-Iranin rautateille toimittamaan Yhdysvaltojen materiaaliapua Neuvostoliittoon. RSC-1-vetureista rakennettiin Neuvostoliitossa arviolta 6 000 kopiota. Höyryveturituotantokin jatkui vielä sodan aikana, kun Alco toimitti satoja höyryvetureita Neuvostoliittoon.
Säännöstelyn loppuessa 1945 EMD:llä oli kuitenkin jo tavoittamaton etumatka, ja Alcon oli mahdotonta saada sitä kiinni. Lisäksi rautatieyhtiöt olivat ymmärtäneet dieselsähköisten vetureiden edut, eivätkä höyryveturit enää käyneet kaupaksi. Luomallaan road-switcher -rakenteella se kuitenkin pärjäsi hetken aikaa, sillä EMD:n F-sarjan menestys sai EMD:n aliarvioimaan road switchereiden suosion. Vakuuttava oli kuitenkin EMD:n vastaisku, kun se toi 1949 markkinoille road-switcher -tyyppisen GP7-veturin. Lisäksi Alcon moottoreiden laatuongelmat huononsivat sen mainetta. Silti Alco pärjäsi kohtuullisesti, sillä EMD ei yksin pystynyt vastaamaan massadieselöinnin aiheuttamaan räjähdysmäiseen kysyntään. Alco toimitti Pohjois-Amerikan rautateille hieman yli 10 000 dieselveturia. Alcon toiminta loppui kannattamattomana 1969. Eräiden sen dieselveturimallien valmistusta jatkoi kuitenkin noin kymmenen vuotta sen kanadalainen tytäryritys Montreal Locomotive Works (MLW).
Alcon 1944 valmistama 4-8-4 -pyörästöinen höyryveturi
Alco S-1 -dieselveturi museoituna
Ensimmäinen road switcher -tyyppinen dieselveturi: Alco RS-1
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Arta

Arta voi viitata seuraaviin:
Arta, kunta Azerbaidžanissa
Artan alue, alue Djiboutissa
Arta, kaupunki Djiboutissa
Artà, kunta Espanjassa
Árta, kaupunki ja kunta Kreikassa
Árta, alueyksikkö Kreikassa
ARTA Engineering, ranskalainen pikkuformulatalli
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Arta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Algebrallinen topologia

Algebrallinen topologia on matematiikan osa-alue, jossa topologisia avaruuksia tutkitaan abstraktin algebran keinoin.