Rudyard Kipling
Elämä > Uran alku ja ensimmäiset matkat

Civil and Military Gazette -sanomalehti, jota Kipling kutsui ”rakastajattarekseen ja suurimmaksi rakkaudekseen”, ilmestyi joulu- ja pääsiäisviikkoja lukuun ottamatta kuusi kertaa viikossa. Päätoimittaja Stephen Wheeler pani Kiplingin työskentelemään kovasti, mutta Kiplingin tarve kirjoittaa oli pysäyttämätön. Vuonna 1886 hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa Departmental Ditties. Samana vuonna lehden toimitus uudistui ja uudeksi päätoimittajaksi tuli Kay Robinson, joka salli enemmän luovaa vapautta ja pyysi Kiplingiä kirjoittamaan novelleja sanomalehteen.
Kesän 1883 aikana Kipling kävi suositussa vuoristohuvilakaupunki Simlassa, joka oli Brittiläisen Intian kesäpääkaupunki. Intian varakuninkaalla ja maan hallituksella oli tapana siirtyä Simlaan puoleksi vuodeksi sen brittiläisille miellyttävän vuoristoilmaston takia. Puolen vuoden ajaksi kaupungista tuli ”niin vallan kuin nautinnonkin keskus”. Kiplingin perheestä tuli vuosittaisia Simlan kävijöitä, ja Lockwood Kiplingiä pyydettiin paikallisen kristillisen kirkon palvelukseen. Rudyard Kipling vieraili Simlassa vuosilomiensa aikana vuosina 1885–1888, ja kaupungilla oli merkittävä osansa hänen Gazettessa julkaisemissaan tarinoissa. Tätä aikaa hän kuvasi seuraavasti:
»Kuukauden pituinen lomani Simlassa, tai mille Hill Stationille tahansa perheeni sitten menikin, oli puhdasta iloa – jokainen kultainen hetki mukaan laskettuna. Se alkoi kuumuudessa ja epämukavuudessa matkalla teitä ja ratoja myöten. Se loppui viileään iltaan takan lämmittäessä jonkun makuuhuonetta, ja seuraava aamu – niitä oli vielä kolmekymmentä edessä! Aikainen teekupponen, jonka Äitini toi, ja pitkät keskustelut, joita jälleen kerran kaikki yhdessä kävimme. Oli vapautta työskennellä, mitä tahansa leikkityötä sitten päässä mielessä olikin, ja yleensä se olikin täynnä.»
Gazetessa ilmestyi noin 39 tarinaa marraskuun 1886 ja kesäkuun 1887 välillä. Suurin osa tarinoista julkaistiin myöhemmin Kiplingin ensimmäisessä proosakokoelmassa Intian ylängöiltä (Plain Tales from the Hills), joka julkaistiin kuukausi hänen 22-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen tammikuussa 1888 Kalkutassa. Kipling siirtyi marraskuussa 1887 Gazetten paljon suurempaan sisarlehteen The Pioneeriin Allahabadiin.
Kipling jatkoi kirjoittamistaan kuumeisesti. Vuonna 1888 hän julkaisi kuusi novellikokoelmaa: Kadonnut legioona: kertomuksia Intiasta ja muualta (Soldiers Three), The Story of the Gadsbys, In Black and White, Under the Deodars, The Phantom Rickshaw ja Wee Willie Winkie, jotka sisälsivät yhteensä 41 eri novellia, joista osa oli aika pitkiäkin. Lisäksi The Pioneer -lehden Länsi-Rajputanan erikoiskirjeenvaihtajan roolissa hän kirjoitti useita luonnoksia, jotka koottiin Letters of Marque -kokoelmaksi (1891). Vuoden 1889 matkalta kirjoitetut kirjeet julkaistiin 1889, ja se sisälsi kirjeitä Burmasta, Kiinasta, Japanista ja Yhdysvalloista.
The Pioneer irtisanoi Kiplingin erään riidan jälkeen vuoden 1889 alussa. Näihin aikoihin hän alkoi kasvavassa määrin miettiä tulevaisuutta. Hän myi kuuden teoksensa kustannusoikeutensa 200 punnalla ja pienellä rojaltilla sekä Intian ylängöiltä 50 punnalla. Lisäksi hän sai erorahana The Pioneerilta kuuden kuukauden palkan. Hän päätti sijoittaa rahat matkustaakseen Lontooseen, Brittiläisen imperiumin kirjallisuuden keskukseen. Kipling lähti Intiasta 9. maaliskuuta 1889 ja matkusti Rangoonin, Singaporen, Hongkongin ja Japanin kautta San Franciscoon. Hän matkasi Yhdysvaltain halki ja kirjoitti artikkeleita The Pioneeriin. Artikkelit julkaistiin vuonna 1899 From Sea to Sea and Other Sketches, Letters of Travel -kokoelmassa.
San Franciscosta matka jatkui Yhdysvaltain puolella pohjoiseen Portlandiin (Oregon) ja Seattleen (Washington). Tämän jälkeen hän siirtyi Kanadaan, missä reitti kulki Victorian (Brittiläinen Kolumbia) ja Vancouverin (Brittiläinen Kolumbia) kautta takaisin Yhdysvaltoihin. Matka jatkui Yellowstonen, Salt Lake Cityn, Omahan (Nebraska), Chicagon (Illinois), Beaverin (Pennsylvania) kautta Ohiojoelle vieraillakseen Hillin perheen luona. Professori Hillin kanssa matka jatkui Chautauquaan, Niagaran putouksille, Torontoon, Washingtoniin, New Yorkiin ja Bostoniin.lähde tarkemmin? Matkan aikana hän tapasi New Yorkin Elmirassa kirjailija Mark Twainin, joka teki häneen syvän vaikutuksen. Lopulta hän ylitti Atlantin ja saapui Liverpooliin lokakuussa 1889.
Useat aikakauslehdet hyväksyivät Kiplingin tarinoita julkaistavaksi. Hän asettui Lontooseen kahdeksi vuodeksi.
Seuraavan kahden vuoden aikana hän julkaisi romaanin Valon kadotessa (The Light that Failed), sai hermoromahduksen ja tapasi amerikkalaisen kirjailijan ja kustantajan Wolcott Balestierin, jonka kanssa yhteistyössä hän kirjoitti romaanin The Naulahka (1892). Kipling lähti 1891 lääkäreidensä neuvosta merimatkalle vieraillakseen Etelä-Afrikassa, Australiassa, Uudessa-Seelannissa ja jälleen kerran Intiassa. Kiplingin piti viettää joulu perheensä kanssa Intiassa, mutta kuultuaan Balestierin kuolleen lavantautiin hän päätti palata välittömästi Lontooseen. Ennen paluutaan hän oli sähkeitse pyytänyt Wollcottin siskon Caroline Starr Balestierin (1862–1939) kättä. ”Carrien” hän oli tavannut aiemmin ja hänellä oli ollut tämän kanssaan ilmeisesti ajoittainen romanssi. Samaan aikaan loppuvuodesta 1891 hänen briteistä Intiassa kertova novellikokoelmansa Life's Handicap, being Stories of Mine Own People julkaistiin Lontoossa.