stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veronika Hesse

| Veronika Hesse> Veronika Schmidt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 24. elokuuta 1952 (ikä 72) Harzgerode
Kansalaisuus:   Itä-Saksa
Uran tiedot
Laji:  maastohiihto
Maailmancup
Kaudet:  1982
Paras sijoitus:  27.
| Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Itä-Saksa.Naisten maastohiihto. Olympialaiset  | Maa:   Itä-Saksa> Naisten maastohiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Lake Placid 1980 | 4 × 5 km viesti |  |
|  Pronssia | Innsbruck 1976 | 4 × 5 km viesti |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Falun 1980 | 20 km hiihto |  |
|  Hopeaa | Falun 1974 | 4 × 5 km viesti |  |
|  Pronssia | Oslo 1982 | 4 × 5 km viesti |  |
Veronika Hesse (o.s. Schmidt) (s. 24. elokuuta 1952 Harzgerode) on uransa päättänyt saksalainen maastohiihtäjä. Hän edusti Saksan demokraattista tasavaltaa. Hesse voitti urallaan kahdesti viestimitalin olympialaisissa ja kahdesti hiihdon MM-kilpailuissa. Lisäksi hän voitti henkilökohtaisen kultamitalin 20 kilometrin hiihdossa vuoden 1980 MM-kisoissa Falunissa. Viestissä hän saavutti MM-hopeaa Falunissa 1974 ja pronssia Oslossa 1982. Olympiaviesteistä Hesse oli voittamassa kultaa vuoden 1980 talvikisoissa Lake Placidissa ja pronssia neljä vuotta aiemmin Innsbruckissa. Henkilökohtaisilla matkoilla Hesse sijoittui olympialaisissa 10 kilometrin hiihdossa kahdeksanneksi molemmissa kisoissa sekä 5 kilometrillä 1976 sijalle 12 ja 1980 sijalle 7.  Oslon MM-kilpailuissa hän oli 20 kilometrillä yhdeksäs, 5 kilometrillä neljästoista ja 10 kilometrillä 20:s.
Hesse voitti DDR:n mestaruuden 5 kilometrillä 1976, 1977, 1979 ja 1980, 10 kilometrillä 1976, 1979 ja 1980 sekä viestissä 1974, 1976 ja 1979.
Heikki Heiskanen

| Heikki Heiskanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1977 (ikä 47–48) Tornio
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  toimittaja ja kirjailija
Aiheesta muualla
IMDb
Heikki Heiskanen (s. 1977 Tornio) on suomalainen toimittaja ja kirjailija, joka on erikoistunut ulkomaanuutisiin ja Venäjään. Hän on työskennellyt vuodesta 2005 lähtien Yle Uutisten ulkomaantoimituksessa. Heiskanen toimi heinäkuusta 2022 helmikuuhun 2025 Ylen Venäjän-kirjeenvaihtajana.
Heiskanen on käsikirjoittanut yhdessä Teemu Kaskisen kanssa Ylelle satiirisen vakoilukomediasarjan Pysäyttäkää Nyqvist, joka vuonna 2022 esitettiin Ylellä ja julkaistiin Yle Areenassa.
Heiskanen on kirjoittanut Teemu Kaskisen kanssa kaksi romaania, Norsun vuosi (2010) ja Norsu tulee! (2011).
Heiskanen on yhteiskuntatieteiden ylioppilas. Hän opiskeli 2000-luvun alussa tiedotusoppia Tampereen yliopistossa ja oli opiskelijavaihdossa Moskovan valtionyliopistossa.
Tuuli (nimi)

| Tuuli |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  22. helmikuuta
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Tuulia
Vastineita eri kielissä:  –
Nimen alkuperä:  Tuulikki ja sana tuuli
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuuli on suomalainen naisen etunimi. Suomalaiseen nimipäiväkalenteriin Tuuli lisättiin vuonna 1973 helmikuun 22. päivälle, jolla oli jo ennestään Tuulikin ja Tuulian nimipäivä.
Vuoden 2024 loppuun mennessä nimi Tuuli on annettu noin 6 730 naiselle ja alle 30 miehelle. Suurin osa heistä on syntynyt 1980-luvulla tai myöhemmin.
Tunnettuja Tuuli-nimisiä

Tuuli Anikari (s. 1973), näyttelijä, ääninäyttelijä ja laulaja
Tuuli Enkkilä (s. 2001), jalkapalloilija
Tuuli Heinonen (s. 1956), pikajuoksija
Tuuli Hirst-Gee, o.s. Taimi (s. 1983), Tiktak-yhtyeen rumpali ja taustalaulaja
Tuuli Hypén (s. 1983), sarjakuvataiteilija
Tuuli Ikonen (1980–1995), henkirikoksen uhri
Tuuli Kaskinen (s. 1978), tutkija
Tuuli Koivu, taloustieteilijä
Tuuli Kousa (s. 1979), poliitikko, viestinnän ammattilainen ja juristi
Tuuli Kuittinen (s. 1964), elokuvaleikkaaja
Tuuli Kukkonen (s. 1999), lentopalloilija
Tuuli Lindeberg, sopraano ja taiteellinen johtaja
Tuuli Luukas (s. 1966), kuvataiteilija
Tuuli Matinsalo (s. 1970), aerobic-urheilija ja valmentaja
Tuuli Mattelmäki (s. 1965), teollinen muotoilija, tutkija ja opettaja
Tuuli Mattila (s. 1985/1986), näyttelijä
Tuuli Menna (s. 1996), koripalloilija
Tuuli Merikoski (s. 1967), juoksija
Tuuli Niemelä (s. 2004), jalkapalloilija
Tuuli Oikarinen, Tuuli (s. 1999), laulaja ja videobloggaaja
Tuuli Penttinen-Lampisuo (s. 1969), tuottaja ja taidekriitikko
Tuuli Petäjä-Sirén (s. 1983), purjehtija ja purjelautailija
Tuuli Rannikko (s. 1947), kirjailija
Tuuli Reijonen, Meri Horsma (1904–1997), kirjailija
Tuuli Siponen (s. 2000), jalkapalloilija
Tuuli Sistonen, o.s. Kosola (s. 1980), seiväshyppääjä
Tuuli Takala (s. 1987), oopperalaulaja
Tuuli Toivonen (s. 1974), geoinformatiikan professori
Tuuli Tuominen (s. 2001), lentopalloilija
Tuuli Viinikka (s. 2004), jalkapalloilija
Tuuli Vuorma (s. 1988), kirjailija
Kuvitteellisia Tuuli-nimisiä

Tuuli Partanen, televisiosarjassa Kotikatu
Tuuli Rantala, televisiosarjassa Salatut elämät
Yliopistotutkinnot Suomessa

Yliopistotutkinnot ovat yliopistoissa suoritettavia tutkintoja. Suomessa ne muodostavat nelitasoisen järjestelmän:
alemmat korkeakoulututkinnot
nimike yleensä kandidaatti, poikkeus esimerkiksi farmaseutti ja oikeusnotaari
ylemmät korkeakoulututkinnot
maisteri (yleisin nimike)
lisensiaatti (lääketiede, hammaslääketiede ja eläinlääketiede)
proviisori (farmasia)
diplomi-insinööri (tekniikka)
arkkitehti (arkkitehtuuri) ja maisema-arkkitehti (maisema-arkkitehtuuri)
ammatilliset jatkotutkinnot
erikoislääkäri, erikoishammaslääkäri ja erikoiseläinlääkäri
tieteelliset ja taiteelliset jatkotutkinnot
lisensiaatti
tohtori
Historia

Suomessa kandidaatti vastasi ennen toisinaan maisteria (esimerkiksi OTK), toisinaan se oli alempi tutkinto (esimerkiksi LuK). Tutkintouudistuksen jälkeen (2005) suoritettavissa yliopistotutkinnoissa kandidaatti on kolmivuotinen (yliopistossa, ylioppilastutkinnon jälkeen) ja maisteri (jota vastaavia ovat muun muassa diplomi-insinööri ja arkkitehti) viisivuotinen (siis kaksi lisävuotta) tutkinto, joskin todelliset suoritusajat ovat usein pidempiä. Tieteellistä tutkijakoulutusta haluavat voivat sen jälkeen suorittaa lisensiaattitutkinnon, joka muodostuu opinnoista ja lisensiaatintyöstä, mutta nykyään useimmat suorittavat suoraan tohtorin tutkinnon (yleensä 3–6 tutkimus- ja opiskeluvuotta maisterintutkinnon jälkeen, joskus paljon kauemmin), jossa keskeisintä on omaan tutkimukseen perustuva väitöskirja.
Monessa muussa maassaselvennä tohtorintutkinnon saa vähäisemmin ponnistuksin ja lisensiaatti on tuntematon. Osassa niistä on olemassa erikseen ylempi tohtorin tutkinto, joka maasta riippuen on suomalaisen tasoinen, alempi tai ylempi. Jotkin "doctor"-nimikkeet vastaavat vain kandidaatin tasoa.lähde?
Tutkinnot koulutusaloittain > Eläinlääketieteellinen

Eläinlääketieteellisellä alalla voi suorittaa seuraavia tutkintoja:
eläinlääketieteen kandidaatti (lyh. eläinlääket. kand ja ELK) (ei varsinainen tutkinto)
eläinlääketieteen lisensiaatti (eläinlääket. lis. ja ELL) (ylempi korkeakoulututkinto)
eläinlääketieteen tohtori (eläinlääket. toht. ja ELT) (tieteellinen jatkotutkinto)
Eläinlääketieteellisen alan tutkintoihin voi Suomessa valmistua ainoastaan Helsingin yliopiston eläinlääketieteellisessä tiedekunnasta. Siellä suoritettava eläinlääketieteen koulutusohjelma koostuu 3-vuotisesta eläinlääketieteen kandidaatin tutkinnosta (180 op) ja 3-vuotisesta eläinlääketieteen lisensiaatin tutkinnosta (180 op). Koko tutkinnon (6 v, 360 op) suorittaminen on edellytys ammatilliselle laillistumiselle ja eläinlääkärin pätevyydelle.
Tutkinnot koulutusaloittain > Farmasia

Farmasia-alalla voi Suomessa suorittaa seuraavat yliopistotutkinnot:
farmaseutti (farm.) (alempi korkeakoulututkinto)
proviisori (prov.) (ylempi korkeakoulututkinto)
farmasian lisensiaatti (farm. lis. ja FaL) (tieteellinen jatkotutkinto)
farmasian tohtori (farm. toht. ja FaT) (tieteellinen jatkotutkinto)
Farmasian ylioppilas on alan opiskelijasta käytetty nimitys. Se ei siis ole tutkinto.
Perinteisesti on proviisorin koulutus tähdännyt apteekkarin ammattiin, ja se onkin pakollinen apteekkarille. Farmaseutit työllistyvät useimmiten myös apteekkeihin apteekkarin alaisiksi.
Farmasian tutkintoja myöntävät Helsingin ja Itä-Suomen yliopistot (Kuopiossa) ja Åbo Akademi.
Alalla on aiemmin ollut toinenkin ylempi korkeakoulututkinto, farmasian kandidaatti (farm. kand. ja FaK), joka tähtäsi selkeämmin akateemiselle uralle. Farmasian kandidaatti saattoi ostaa farmasian maisterin (farm. maist. ja FaM) arvon.
Farmasian alan alemman, farmaseutin tutkinnon (180 op) suorittaminen kestää täysipäiväisesti opiskellen kolme vuotta. Tämän jälkeen suoritettava ylempi korkeakoulututkinto eli proviisorin tutkinto (120 op) on täysipäiväisesti opiskellen suoritettavissa kahdessa vuodessa. Yleissäännöstä poiketen opiskelija, joka on hyväksytty suorittamaan alempaa korkeakoulututkintoa, ei voi suoraan jatkaa proviisorin tutkintoon. Proviisorintutkintoon järjestetään erillinen haku samoilla aineistoilla, jossa hyväksytyksi tulleet saavat oikeuden suorittaa sekä alemman (farmaseutti) että ylemmän (proviisori) tutkinnon.
Tutkinnot koulutusaloittain > Hammaslääketieteellinen

Hammaslääketieteellisellä koulutusalalla voi suorittaa seuraavat tutkinnot:
hammaslääketieteen lisensiaatti (hammaslääket. lis. ja HLL) (ylempi korkeakoulututkinto)
hammaslääketieteen tohtori (hammaslääket. toht. ja HLT) (tieteellinen jatkotutkinto)
Alalla ei ole alempaa korkeakoulututkintoa, vaan alalla suoritettava hammaslääketieteen koulutusohjelma suoritetaan yksiportaisena. Opiskelijoille voidaan kuitenkin myöntää hammaslääketieteen kandidaatin arvonimi tiettyjen opintojen suorittamisen jälkeen, mutta tämä ei ole varsinainen tutkinto.
Hammaslääketieteen koulutusohjelma on laajuudeltaan 330 opintopistettä, ja sen ohjeellinen suoritusaika on viisi ja puoli vuotta.
Hammaslääketieteen tutkintojen suorittaminen on mahdollista Helsingin, Oulun, Turun yliopistoissa ja Itä-Suomen yliopistossa (Kuopiossa), joista jälkimmäisessä koulutus aloitettiin uudelleen syksyllä 2010.
Tutkinnot koulutusaloittain > Humanistinen

Humanistisella alalla voi yliopistossa suorittaa seuraavat tutkinnot:
humanististen tieteiden kandidaatti (hum. kand. ja HuK) (alempi korkeakoulututkinto)
filosofian maisteri (fil. maist. ja FM) (ylempi korkeakoulututkinto)
filosofian lisensiaatti (fil. lis. ja FL) (tieteellinen jatkotutkinto)
filosofian tohtori (fil. toht. ja FT) (tieteellinen jatkotutkinto)
Aiemmin ylemmän korkeakoulututkinnon nimi oli filosofian kandidaatti (fil. kand ja FK), ja maisterin arvo voitiin myöntää erikseen kandidaatin tutkinnon suorittaneelle, esimerkiksi juhlallisen promootion yhteydessä.
Samat tutkintonimikkeet alempaa korkeakoulututkintoa lukuun ottamatta ovat käytössä myös luonnontieteellisellä alalla. Tällöin alempi korkeakoulututkinto oli nimeltään Luonnontieteiden kandidaatti (LuK).
Humanistisen tutkinnon voi suorittaa:
Helsingin yliopistossa
Itä-Suomen yliopistossa (Joensuussa)
Jyväskylän yliopistossa
Oulun yliopistossa
Tampereen yliopistossa
Turun yliopistossa
Vaasan yliopistoissa
Åbo Akademissa
Nimestään huolimatta useimmat filosofian maisterit eivät ole lukeneet lainkaan filosofiaa. Esimerkiksi Helsingin yliopistossa filosofian opinnot on jaettu teoreettiseen (sekä ruotsinkieliseen koulutukseen) (humanistisessa tiedekunnassa) ja käytännölliseen filosofiaan (valtiotieteellisessä tiedekunnassa). Osa filosofian pääaineopiskelijoista siis valmistuu yhteiskuntatieteiden maisteriksi (yhteiskuntat. maist. ja YTM) tai valtiotieteiden maisteriksi (valtiot. maist. ja VTM).
Tutkinnot koulutusaloittain > Kasvatustieteellinen

Kasvatustieteellisellä alalla voi yliopistossa suorittaa seuraavat tutkinnot:
kasvatustieteen kandidaatti (kasvatust. kand. ja KK) (alempi korkeakoulututkinto)
kasvatustieteen  maisteri (kasvatust. maist. ja KM) (ylempi korkeakoulututkinto)
kasvatustieteen lisensiaatti (kasvatust. lis. ja KL) (tieteellinen jatkotutkinto)
kasvatustieteen tohtori (kasvatust. toht. ja KT) (tieteellinen jatkotutkinto)
Kasvatustieteen ylioppilas on alan opiskelijasta käytetty nimitys. Se ei siis ole tutkinto.
1970-luvulta 1990-luvun alkuun kasvatustieteen kandidaatin tutkinto oli ylempi korkeakoulututkinto ja maisterin arvo myönnettiin anomuksesta leimaveron suorittamisen jälkeen.
Alalla oli myös tuolloin alempi korkeakoulututkinto, nimeltään lastentarhanopettajan tutkinto (lastent.op. ja LTO). Nykyään varhaiskasvatuksen opettajat ovat viralliselta tutkinnoltaan kasvatustieteen kandidaatteja. Vuosina 1974–1979 luokanopettajien koulutus johti vastaavalla tavalla kolmivuotiseen peruskoulunopettajatutkintoon (perusk.op. ja PkO). Tämä tutkinto oli koulutusjärjestelmässämme epäselvässä asemassa, sillä se suoritettiin yliopistossa, muttei rinnastunut edes alempaan korkeakoulututkintoon. Koulutus oli käytännössä jatkoa aiemmalle seminaarien ylioppilaspohjaiselle kansakoulunopettajakoulutukselle, joka johti kansakouluopettajatutkintoon. Vuodesta 1979 lähtien luokanopettajien koulutus johtaa kasvatustieteen maisterin tutkintoon.
Alun perin tieteen nimi oli monikossa, esimerkiksi kasvatustieteiden kandidaatti, mutta muutettiin sitten yksikkömuotoon. Monikkomuoto näkyy kuitenkin esimerkiksi yliopistojen tiedekuntien nimissä (kasvatustieteiden tiedekunta).
Kasvatustieteellisen tutkinnon voi suorittaa:
Helsingin yliopistossa
Itä-Suomen yliopistossa (Joensuussa)
Jyväskylän yliopistossa
Lapin yliopistossa
Oulun yliopistossa
Tampereen yliopistossa
Turun yliopistossa
Åbo Akademissa (Vaasassa)
Tutkinnot koulutusaloittain > Kuvataide

Kuvataidealalla voi suorittaa seuraavat tutkinnot:
kuvataiteen kandidaatti (KuK) (alempi korkeakoulututkinto)
kuvataiteen maisteri (KuM) (ylempi korkeakoulututkinto)
kuvataiteen tohtori (KuT) (tieteellinen tai taiteellinen jatkotutkinto)
Alalla ei ole lisensiaatintutkintoa. Aiemmin oli alemman tutkinnon nimenä yksinkertaisesti kuvataiteen tutkinto, ja ylemmän tutkinnon nimenä Kuvataideakatemian loppututkinto.
Alan tutkintoja myöntää ainoastaan Taideyliopiston Kuvataideakatemia Helsingissä, joka on ainoa yliopistotasoinen kuvataiteen koulutuspaikka Suomessa. Nimestään huolimatta kuvataiteen aineenopettajia kouluttava kuvataidekasvatuksen koulutusohjelma ei kuulu kuvataiteen koulutusalaan, vaan taideteolliseen koulutusalaan (Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu ja Lapin yliopisto). Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa on lisäksi kuvataiteen maisteriohjelma, joka on myös osa taideteollista koulutusalaa, ei kuvataiteen alaa.
Tutkinnot koulutusaloittain > Liikuntatieteellinen

Liikuntatieteisiin lukeutuvia aineita voi Suomessa opiskella ainoastaan Jyväskylän yliopistossa, jossa mahdollisia pääaineita ovat liikuntapedagogiikka, liikunnan yhteiskuntatieteet (liikuntasosiologia sekä liikuntasuunnittelu ja -hallinto), biomekaniikka, liikuntafysiologia sekä valmennus- ja testausoppi. Aineet kuuluvat liikuntatieteelliseen tiedekuntaan.
Liikuntatieteissä voi suorittaa seuraavat tutkinnot:
liikuntatieteiden kandidaatti (liikuntat. kand. ja LitK) (alempi korkeakoulututkinto)
liikuntatieteiden maisteri (liikuntat. maist. ja LitM) (ylempi korkeakoulututkinto)
liikuntatieteiden lisensiaatti (liikuntat. lis. ja LitL) (tieteellinen jatkotutkinto)
liikuntatieteiden tohtori (liikuntat. toht. ja LitT) (tieteellinen jatkotutkinto)
Alan opiskelijasta käytetään nimitystä liikuntatieteiden ylioppilas.
Aiemmin liikuntatieteen kandidaatti oli ylempi korkeakoulututkinto ja maisterin arvon saattoi erikseen ostaa. Alemman korkeakoulututkinnon nimi oli tuolloin liikuntakasvatuksen kandidaatti (LiK tai liikuntak. kand.).
Tutkinnot koulutusaloittain > Luonnontieteellinen

Luonnontieteellisellä alalla voi yliopistossa suorittaa seuraavat tutkinnot:
luonnontieteiden kandidaatti (luonnont. kand. ja LuK) (alempi korkeakoulututkinto)
filosofian maisteri (fil. maist. ja FM) (ylempi korkeakoulututkinto)
filosofian lisensiaatti (fil. lis. ja FL) (tieteellinen jatkotutkinto)
filosofian tohtori (fil. toht. ja FT) (tieteellinen jatkotutkinto)
Aiemmin ylemmän korkeakoulututkinnon nimi oli filosofian kandidaatti (fil. kand. ja FK), ja maisterin arvo myönnettiin halukkaille filosofian kandidaateille leimaveron maksamista vastaan.
Samat tutkintonimikkeet alempaa korkeakoulututkintoa lukuun ottamatta ovat käytössä myös humanistisella alalla.
Filosofian ylioppilas (fil. yo.) on alan tutkintoa suorittavasta opiskelijasta käytetty nimitys. Se ei siis ole tutkinto.
Luonnontieteellisen tutkinnon voi suorittaa:
Helsingin yliopistossa
Itä-Suomen yliopistossa (sekä Joensuussa että Kuopiossa)
Jyväskylän yliopistossa
Oulun yliopistossa
Tampereen yliopistossa
Turun yliopistossa
Åbo Akademissa
Uudessa tutkintoasetuksessa (794/2004) mainitaan lisäksi, että Tampereen teknillisessä yliopistossa suoritetun luonnontieteellisen tutkinnon tutkintonimike on vastaavan teknillistieteellisen tutkinnon tutkintonimike. Tämä viittaa Tampereelta valmistuviin teknis-luonnontieteellisiin diplomi-insinööreihin. Jotta yliopistolla olisi oikeus myöntää näille opettajan pätevyys, joka edellyttää matemaattis-luonnontieteellisiä opintoja, vastaava DI-tutkinto on luokiteltu matemaattis-luonnontieteellisen alan tutkinnoksi.
Nimestään huolimatta useimmat filosofian maisterit eivät ole lukeneet lainkaan filosofiaa. Suurin osa filosofian pääaineopiskelijoista puolestaan valmistuu yhteiskuntatieteiden maisteriksi (yhteiskuntat. maist. ja YTM) tai valtiotieteiden maisteriksi (valtiot. maist. ja VTM). Filosofian maisterin tutkinnolla onkin ollut, osin turhaan, teoreettisen tutkinnon maine verrattuna vastaavaan diplomi-insinööritutkintoon. Tätä on haluttu lieventää jopa pääainenimikkeillä, esimerkiksi Jyväskylän yliopistossa pääaineekseen voi valita nimenomaan tietotekniikan vaikka tietojenkäsittelytiedekin on mahdollinen. Ongelma koskeekin erityisesti kemistejä, fyysikoita, matemaatikoita ja tietojenkäsittelytieteilijöitä, jotka kilpailevat osittain samoista työpaikoista kemiantekniikan diplomi-insinöörien, teknillisten fyysikkojen, teknillisten matemaatikkojen ja tietotekniikan diplomi-insinöörien kanssa.lähde?
Tutkinnot koulutusaloittain > Lääketieteellinen

lääketieteen lisensiaatti (lääket. lis. ja LL) (ylempi korkeakoulututkinto)
lääketieteen tohtori (lääket. toht. ja LT) (tieteellinen jatkotutkinto)
Master of Science - Translational Medicine (ainoastaan Helsingin yliopistossa vuodesta 2010 eteenpäin)
Lääketieteen tutkintoja voi suorittaa lääketieteellisissä tiedekunnissa Helsingissä, Turussa, Oulussa ja Tampereella sekä Itä-Suomen yliopiston terveystieteiden tiedekunnassa Kuopiossa.
Lääketieteen lisensiaatin tutkintoon (ylempi korkeakoulututkinto) vaaditaan 360 opintopisteen opintoja. Opinnot kestävät kuusi vuotta.
Lääketieteessä ei ole alempaa korkeakoulututkintoa, vaan lääketieteen koulutusohjelma on Suomessa yksiportainen. Lääketieteen opiskelija saa kuitenkin lääketieteen kandidaatin (lääket. kand. ja LK) arvonimen suoritettuaan tietyn määrän opintoja.
Lääketieteen tohtorin tutkintoon (jatkotutkinto) vaaditaan väitöskirjaa ja jatko-opintoja (Helsingin yliopistossa 40 opintopistettä). Tutkinto oli aiemmin nimeltään lääketieteen ja kirurgian tohtori (lääket. ja kir. toht. sekä LKT).
Puhekielessä lääkäristä käytetty nimitys tohtori ei välttämättä liity lääkärin oppiarvoon. Tohtorintutkinto ja väitöskirjan kirjoittaminen on lääketieteessä kuitenkin huomattavasti muita aloja yleisempää.
Tutkinnot koulutusaloittain > Musiikki

Musiikkialalla voi suorittaa seuraavat tutkinnot:
musiikin kandidaatti (mus. kand. ja MuK) (alempi korkeakoulututkinto)
musiikin maisteri (mus. maist. ja MuM) (ylempi korkeakoulututkinto)
musiikin lisensiaatti (mus. lis. ja MuL) (tieteellinen tai taiteellinen jatkotutkinto)
musiikin tohtori (mus. toht. ja MuT) (tieteellinen tai taiteellinen jatkotutkinto)
Aiemmin oli musiikin kandidaatti ylemmän korkeakoulututkinnon nimi ja maisterin arvon saattoi erikseen ostaa. Alalla oli silloin myös alempi korkeakoulututkinto, nimeltään oopperalaulajan tutkinto. Vielä vanhempi ylemmän korkeakoulututkinnon tutkintonimike on Sibelius-Akatemian diplomitutkinto, esim. diplomiurkuri (lyh. dipl.urk ja DU).
Musiikkialan tutkintoja myöntää Suomessa ainoastaan Taideyliopiston Sibelius-Akatemia.
Musiikkikasvatuksen pääainetta voi opiskella myös Jyväskylän ja Oulun yliopistoissa. Edellisessä tapauksessa tutkintonimikkeet ovat kuitenkin humanistiset ja jälkimmäisessä tapauksessa kasvatustieteelliset. Myös humanistissa tiedekunnissa opetettava musiikkitiede-oppiaine liittyy musiikkiin, mutta se keskittyy musiikin tutkimukseen, eikä se anna esimerkiksi pätevyyttä musiikinopettajan työhön.
Tutkinnot koulutusaloittain > Oikeustieteellinen

Oikeustieteellisellä koulutusalalla voi suorittaa seuraavat tutkinnot:
oikeusnotaari (ON) – alempi korkeakoulututkinto
oikeustieteen maisteri (oikeust. maist ja OTM) – ylempi korkeakoulututkinto
kansainvälisen ja vertailevan oikeustieteen maisteri (MICL) – ylempi korkeakoulututkinto
oikeustieteen lisensiaatti (oikeust. lis. ja OTL) – tieteellinen jatkotutkinto
oikeustieteen tohtori (oikeust. toht. ja OTT) – tieteellinen jatkotutkinto.
Oikeusnotaarin tutkinto oli aiemmin nimeltään varanotaari (varan. ja VN) ja oikeustieteen maisterin tutkinnon nimi oli vuoteen 2005 asti oikeustieteen kandidaatti (oikeust. kand. tai OTK). Oikeusnotaarin tutkintoa ei pidä sekoittaa käräjänotaariin tai julkiseen notaariin. Kansainvälisen ja vertailevan oikeustieteen maisterin tutkinto, vaikka onkin ylempi korkeakoulututkinto, ei kelpuuta haltijaansa esimerkiksi käräjänotaarin tai -viskaalin virkaan (laki tuomioistuinharjoittelusta (674/2016) 2 §, käräjäoikeuslaki (581/1993) 3 a ja 4 §) taikka toimimaan oikeudenkäyntiasiamiehenä tai -avustajana (oikeudenkäymiskaari (4/1734) 15:2), eikä häntä myöskään voida hyväksyä asianajajaksi (laki asianajajista (496/1958) 3 §).
Oikeustieteen maisteri voi suorittaa vuoden kestävän tuomioistuinharjoittelun (auskultointi) ja saada varatuomarin (varat. ja VT) arvonimen. Auskultointimahdollisuus ei koske kansainvälisen ja vertailevan oikeustieteen tutkinnon (MICL) suorittaneita.
Oikeustieteellisen korkeakoulututkinnon voi Suomessa suorittaa seuraavissa yliopistoissa:
Helsingin yliopisto (myös MICL)
Lapin yliopisto
Turun yliopisto (myös MICL)
Åbo Akademi
Itä-Suomen yliopisto (2013 alkaen)
Oikeustieteen ylioppilas (oik. yo. ja OTY) on alan opiskelijasta käytetty nimitys.
Historiallisia oikeustieteellisen tutkintoja
oikeustieteen kandidaatti (oikeust. kand ja OTK)
varanotaari (varan. ja VN)
lainopin kandidaatti (lainopin kand. ja LOK)
lakitiedetten kandidaatti
lakitiedetten lisensiaatti
lakitieteen kandidaatti (lakitiet. kand. ja LaK)
lakitieteen lisensiaatti (lakitiet. lis. ja LaL)
lakitieteen tohtori (lakit. toht. ja LaT)
molempain oikeuksien kandidaatti (mol. oik. kand. ja MOK)
molempain oikeuksien lisensiaatti (mol. oik. lis. ja MOL)
molempain oikeuksien tohtori. (mol. oik. tri ja MOT)
"Molempain oikeuksien" oppiarvot olivat käytössä vuoteen 1922 asti. Nimitys viittasi roomalaiseen (maalliseen) ja kanoniseen (kirkolliseen) oikeuteen.
Vuonna 1894 keisarillinen julistus määritteli, että Suomessa toimivalla virkamiehistöllä tuli olla jokin seuraavista lainopillisista virkatutkinnoista:
Oikeustutkinto
Ylempi hallintotutkinto
Alempi hallintotutkinto.
Tämä määräys lopetti vuosina 1871–1894 vaaditun ja lainopillisessa tiedekunnassa suoritettavan kameraalitutkinnon. Näistä uusista tutkinnoista ylempi hallintotutkinto oli korkein, ja sen suorittamiseksi vaadittiin oikeustutkinto tai alempi hallintotutkinto, jonka lisäksi oli palveltu ministeriötä tai sitä vastaavan viraston tasolla.