stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gary Voelker

Gary Voelker on Yhdysvalloissa asuva lintutieteilijä. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi Washingtonin yliopistosta 1998 ja toimii Teksasissa sijaitsevan Texas A&M Universityn apulaisprofessorina ja lintutieteen kuraattorina.
Voelkerin tutkimusryhmä on perehtynyt lintujen fylogeniaan, systematiikkaan, evoluutioon ja eliömaantieteeseen kahdella mantereella, Teksasissa ja Afrikassa. Tutkimuskohteina ovat ensisijaisesti olleet kirviset (Anthus), västäräkit (Motacilla), koskikarat (Cinclus) ja rastaat (Turdus).
Voelker nimesi yhdessä Richard Liversidgen kanssa eteläafrikankirvisen, ja yhdessä Thomas P. Gnosken kanssa uuden tropiikkilepinkäislajin Laniarius willardi Afrikasta Itä-Afrikan hautavajoaman alueelta vuonna 2009.
Gottfried Heinrich Pappenheim

Gottfried Heinrich von Pappenheim
Gottfried Heinrich Pappenheim (29. toukokuuta 1594 Treuchtlingen, Baijeri – 17. marraskuuta 1632 Leipzig) oli saksalainen sotapäällikkö, ratsuväen kenraali ja Pappenheimin kreivi. Hän sai sotamarsalkan arvon 1630. Hänet tunnetaan kolmikymmenvuotisesta sodasta keisarin sotapäällikkönä.
Wallensteinin kirje Pappenheimille
Pappenheim kunnostautui Valkeavuoren taistelussa katolisen liigan armeijassa ja sai mainetta kyrassieerirykmentin komentajana. Hän taisteli myös Lombardiassa ja kukisti vuonna 1626 Itävallassa talonpoikien kapinan. Sitten hän oli Pohjois-Saksassa Wallensteinin ja sen jälkeen Tillyn alipäällikkö. Hän osallistui Magdeburgin valloitukseen 1631 ja Breitenfeldissä hän vaikutti osaltaan Tillyn tappioon.
Pappenheim kaatui Lützenin taistelussa 1632. Hänen taskustaan löytyi Wallensteinin kirje, jossa hänen käskettiin lähteä taistelukentälle, missä hänet sitten ammuttiin.
Pappenheimiin viittaava sanonta "tuntea pappenheimilaisensa" tarkoittaa omiensa tuntemista ja on peräisin Friedrich Schillerin näytelmästä Wallensteinin kuolema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gottfried Heinrich Pappenheim Wikimedia Commonsissa
George Martin

| George Martin |
| --- | --- |
 Martin vuonna 2006
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. tammikuuta 1926 Highbury, Lontoo
Kuollut: 8. maaliskuuta 2016 (90 vuotta) Coleshill, Oxfordshire, Englanti
Ammatti:  musiikkituottaja, säveltäjä, muusikko
Arvonimi: Sir
Lapset:  Alexis Gregory Paul Lucie Giles
Muusikko
Aktiivisena:  1950–2006
Tyylilajit:  rock, popmusiikki ja länsimainen taidemusiikki 
Soittimet:  oboe, koskettimet
Yhtyeet:  The Beatles, America, The Mahavishnu Orchestra
Levy-yhtiöt:  EMI, Parlophone, Apple
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
George Henry Martin (3. tammikuuta 1926 Highbury, Lontoo – 8. maaliskuuta 2016 Coleshill, Oxfordshire, Englanti) oli brittiläinen levytuottaja, säveltäjä ja sovittaja. Häntä kutsuttiin joskus ”viidenneksi beatleksi”, koska hän toimi lähes kaikkien The Beatles -yhtyeen albumien tuottajana.
Elämä ja ura

George Martin syntyi 3. tammikuuta 1926 Lontoossa köyhään perheeseen. Hän toimi nuorena miehenä Britannian merivoimissa upseerina ja pilottina vuoteen 1947 saakka. Sen jälkeen hän opiskeli oboen ja pianon soittoa Guildhallin musiikkikoulussa vuoteen 1950 saakka. Valmistuttuaan sieltä Martin työskenteli BBC:n musiikkikirjastossa ja sen jälkeen EMI:n Parlophone Recordsissa Oscar Preussin apulaisena. Martin nimitettiin levy-yhtiön johtoon vuonna 1955, kun hän oli 29-vuotias. EMI:llä Martin äänitti klassista musiikkia, paikallista musiikkia sekä huumorimusiikkia.
Martin kuunteli ensimmäisen kerran The Beatlesiä koesoitossa vuonna 1962. Vaikka hän ei aluksi pitänyt yhtyeen musiikkia kovinkaan ihmeellisenä, hän teki yhtyeen kanssa sen ensimmäisen levytyssopimuksen. Tästä alkoi pitkä työsuhde, jonka aikana Martin teki useimmille The Beatles -albumeille ja heidän elokuviinsa orkesterisovituksia ja sävelsi niille musiikkia sekä hyödynsi uudenlaisia studiotekniikoita ja neuvoi soitinten valinnassa. Martinin kokeellisista sovitusideoista tunnetuimmat ovat Beatles-albumilla Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band (1967).
The Beatlesin lisäksi Martin teki yhteistyötä muun muassa Gerry & The Pacemakersin, Peter Sellersin ja Sophia Lorenin kanssa.
Martinin kuulo alkoi heiketä 1970-luvulla, ja viimeisinä vuosinaan hän turvautui kuulokojeisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta George Martin Wikimedia Commonsissa
George Martinin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Graziella Sciutti

Graziella Sciutti (17. huhtikuuta 1927 Torino – 9. huhtikuuta 2001 Geneve) oli italialainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.
Sciuttin isä oli urkuri. Hänen äitinsä oli ranskalainen. Alun perin hän opiskeli laulamista yksityisesti Ginevra Marinuzzin johdolla ja sitten Accademia Nazionale di Santa Ceciliassa opettajanaan Rachele Maragliano Mori. Hänen alkuperäisenä tavoitteenaan oli ura konserttilaulajana. Vuonna 1948 Sciutti lauloi Wolfgang Amadeus Mozartin L'oca del Cairon italialaisessa radiolähetyksessä, ja seuraavana vuonna hän teki konserttidebyyttinsä Venetsiassa 1700-luvun lauluista koostuneella ohjelmalla. Aix-en-Provencen festivaalin perustaja ja johtaja Gabriel Dussurget kiinnitti Sciuttin vuoden 1951 festivaalin esiintyjäksi Gian-Carlo Menottin oopperassa Puhelin ja Elisettan rooliin oopperassa Il matrimonio segreto. Vastedes Sciutti keskittyi uraansa oopperalaulajana konserttilaulun sijaan.
Sciutti pysyi Aix-en-Provencen festivaalin toistuvana esiintyjänä. Hän tulkitsi siellä Susannan roolin Figaron häissä (1952), Despinan roolin Così fan tuttessa (1953) ja Zerlinan roolin Don Giovannissa. Vuonna 1954 hän loi Henri Sauguet'n oopperan Les caprices de Marianne nimiroolin. Samana vuonna Sciutti esiintyi Glyndebournen oopperafestivaalilla Rosinan roolissa Sevillan parturissa. Hän palasi sinne myöhemmin muissakin rooleissa. Lisäksi hän esiintyi muun muassa Napolissa, Milanossa, Edinburghissa, Royal Opera Housessa, Wienin valtionoopperassa, Salzburgin musiikkijuhlilla ja Holland Festivalilla. Vuonna 1961 Sciutti teki Yhdysvaltain-debyyttinsä San Franciscon oopperassa.
Myöhemmällä urallaan Sciutti toimi myös lavaohjaajana. Vuonna 1995 hän ohjasi La bohèmen esityksen New Yorkin kaupunginoopperassa. Esitys toistettiin radiossa vuonna 1997, ja tuotanto palkittiin Emmylla. Vuonna 1982 Sciutti teki paluun konserttilaulajana esiintymällä resitalistina Lontoossa. Hän teki myös opetustyötä eri maissa. Hän levytti laajasti.
Grazin koulukunta

Grazin koulukunta oli Grazin yliopistossa toiminut kokeellisen psykologian ja objektiteorian koulukunta. Sitä johti Alexius Meinong, josta tuli yliopiston filosofian professori, ja joka perusti Grazin psykologisen instituutin vuonna 1894.
Meinongin oppilaisiin kuuluivat muiden muassa Stephan Witasek, Vittorio Benussi, R. Ameseder, Konrad Zindler, Wilhelm Maria Frankl, Eduard Martinak, Ernst Mally ja F. Weber. Koulukunnan jäseniin voidaan lukea myös Meinongin varhaisemmat oppilaat Christian von Ehrenfels, joka perusti hahmopsykologian (Gestalt-psykologia), sekä Alois Höfler ja Anton Oelzelt-Newin.
Käännös suomeksi
Graziano Rossi

| Graziano Rossi> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. maaliskuuta 1954 (ikä 70) Pesaro
Kansalaisuus:   Italia
Uratiedot
Aktiiviura:  1977-1982
Pyörä(t):  Suzuki, Morbidelli
Ensimmäinen GP-startti:  Italian Grand Prix 1977 (500 cc)
Viimeinen GP-voitto:  Ruotsin Grand Prix 1979 (250 cc)
Viimeinen GP-startti:  San Marinon Grand Prix 1982 (500 cc)
Tilastot
GP-startit:  20
Maailmanmestaruudet:  0
Voitot:  3
Palkintopallisijat:  7
Paalupaikat*:  1
 *Vuodesta 1974 lähtien 
Nopeimmat kierrokset:  0
MM-pisteet:  114
Graziano Rossi (s. 14. maaliskuuta 1954 Pesaro) on italialainen uransa päättänyt ratamoottoripyöräilijä. Hän kilpaili MM-sarjassa vuosina 1977-1982.
Rossi debytoi silloisessa pääluokassa, 500-kuutioisissa kaudella 1977 ollen mukana vain yhdessä kilpailussa. Seuraavalla kaudella hän ajoi kaksi kilpailua saavuttaen seitsemän pistettä. Kaudella 1979 Rossi ajoi sekä 500- että 250-kuutioisissa. 250-kuutioisissa hän saavutti kauden aikana kolme voittoa, yhden kakkossijan ja yhden kolmossijan ollen sarjan kolmas 67 pisteellään. Uransa ensimmäisen ja ainoan paalupaikan Rossi saavutti kaudella 1980 Suomen Grand Prixistä. Hän oli tuolla kaudella viides 500-kuutioisten sarjassa saavutettuaan kaksi palkintosijoitusta. Rossi lopetti uransa kauden 1982 jälkeen ajettuaan tuon kauden 500-kuutioisissa.
Myös Rossin poika Valentino Rossi on ratamoottoripyöräilijä. Hän on yhdeksänkertainen maailmanmestari. Valentino Rossi käyttää nykyisin samaa numeroa kuin Graziano Rossi urallaan, numeroa 46.
Gian Villante

| Gian Villante> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. elokuuta 1985 (ikä 39) Wantagh, New York
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Vapaaottelija
Aktiivisena:  2009–2021
Pituus:  191 cm
Paino:  116 kg
Painoluokka:  raskassarja (2009–2011, 2020–2021) alempi raskassarja (2010–2019)
Kätisyys:  oikea
Taistelutyyli:  potkunyrkkeily, paini, brasilialainen jujutsu
Seura:  Bellmore Kickboxing Academy Serra–Longo Fight Team
Tilastot
Ottelut:  31
Voitot:  17
– tyrmäyksellä:  10
– luovutuksella:  2
– päätöksellä:  5
Tappiot:  14
– tyrmäyksellä:  6
– luovutuksella:  1
– päätöksellä:  7
Gianpiero Villante (s. 18. elokuuta 1985 Wantagh, New York) on yhdysvaltalainen uransa lopettanut raskaan- ja alemman raskaansarjan vapaaottelija. Hän voitti urallaan Ring of Combatin raskaan- ja alemman raskaansarjan mestaruudet. Villante otteli urallaan myös Strikeforcessa ja UFC:ssä.
Saavutukset

Raskaansarjan mestaruus (kerran)
Alemman raskaansarjan mestaruus (kerran)
Illan kamppailu (kolmesti, vs. Sean O'Connell, Corey Anderson ja Saparbek Safarov)
Muualla

Villante on pelattavana hahmona vapaaottelupeleissä EA Sports UFC 2 (2016), EA Sports UFC 3 (2018) ja EA Sports UFC 4 (2020).
HMS Queenborough

HMS Queenborough on ollut kuuden Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
HMS Queenborough (1671), jahti
HMS Queenborough (1694), 24-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Queenborough (1744), 44-tykkinen viidennen luokan alus
HMS Queenborough (1747), 24-tykkinen kuudennen luokan alus
HMS Queenborough (1800), 12-tykkinen kutteri
HMS Queenborough (G30), Q-luokan hävittäjä.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”HMS Queenborough”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Granma (täsmennyssivu)

Granma voi tarkoittaa seuraavia:
Granma, Fidel Castron kapinallisten käyttämä huvijahti, jolla nämä siirtyivät Meksikosta Kuubaan marraskuussa 1956
Granma, Kuuban kommunistisen puolueen keskuskomitean virallinen lehti, nimetty Granma-veneen mukaan
Granma, provinssi Kuubassa, nimetty Granma-veneen mukaan
Desembarco del Granman kansallispuisto, kansallispuisto Kuubassa, nimetty Granma-veneen mukaan
Universidad de Granma, yliopisto Kuubassa, nimetty Granma-veneen mukaan
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Granma”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Grannabba

Grannabba on kaupunginosa Pietarsaaren eteläosassa. Grannabbassa sijaitsee Ruusulehdon koulu.
Floridan koulusurma

| Floridan koulusurma |
| --- | --- |
 Marjory Stoneman Douglas Highschool vuonna 2008
Paikka:  Marjory Stoneman Douglas High School, Florida, Yhdysvallat
Ajankohta:  14. helmikuuta 2018  kello 14:21–14:27
Iskutyyppi:  kouluammuskelu, joukkomurha
Kuolleita:  17
Haavoittuneita:  17
Epäilty/epäillyt:  Nikolas Cruz
Tekoväline:  AR-15
Floridan koulusurma (myös Parklandin kouluammuskelu) oli  Floridan Parklandissa 14. helmikuuta 2018 tapahtunut joukkosurma. Koulun entinen oppilas Nikolas Cruz (s. 24. syyskuuta 1998) ampui hengiltä 17 uhria, joihin kuului sekä koulun oppilaita, että koulun työntekijöitä, jonka lisäksi hän haavoitti 17 muuta. Cruz asetettiin surman jälkeisenä päivänä syytteeseen 17 murhasta, ja hänet tuomittiin myöhemmin elinkautiseen vankeuteen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen vapauteen.
Ammuskelu

Kello 14:19 paikallista aikaa, helmikuun 14. päivänä 2018 Nikolas Cruz saapui Uber-kyydillä koululle, muutamaa minuuttia ennen ammuskelun alkamista. Hän oli varustautunut puoliautomaatti AR-15-kiväärillä ja monilla ammuslippailla. Hän käynnisti palohälyttimen ja alkoi ampua rakennuksesta poistuvia oppilaita ja opettajia. Palohälytys herätti hämmennystä, sillä juuri edellisenä päivänä oli ollut paloharjoitus.
Ammuskelu kesti noin kuusi minuuttia, jonka jälkeen Cruz pudotti aseensa ja lähti paikalta yrittäen sulautua pakenevien oppilaiden joukkoon. Hän käveli läheiseen Walmartiin, jonka Subway-ravintolasta hän osti virvoitusjuoman. Sieltä Cruz lähti paikalliseen McDonald'siin, jossa hän oleskeli ennen lähtöään kello 15:01. Poliisi pysäytti hänet kello 15:40 Wyndham Lakesin naapurustosta, 3,2 kilometrin päässä koulusta, ja pidätti hänet.
Ampuja

Ampujaksi tunnistettiin 19-vuotias koulun entinen oppilas Nikolas Jacob Cruz (s. 24. syyskuuta 1998).
Cruzin perheeseen kuuluivat adoptiovanhemmat Lynda ja Roger Cruz. Robert Cruz kuoli 67-vuotiaana vuonna 2004 ja Lynda Cruz 68-vuotiaana marraskuussa 2017, jonka jälkeen Cruz ja hänen – myöskin adoptoitu – pikkuveljensä Zachary olivat asuneet muiden sukulaistensa ja perhetuttujensa luona. Tutkijoiden mukaan Cruz kärsi masennuksesta, autismista ja tarkkaavaisuus- ja ylivilkkaushäiriöstä. Hän oli aikaisemmin saanut apua mielenterveysongelmiinsa.
Poliisi kuvaili Cruzin internetprofiileja "erittäin järkyttäviksi". Ne sisälsivät kuvia hänestä itsestään monien erilaisten aseiden, kuten pitkien veisten, haulikkojen, pistoolien ja ilma-aseiden kanssa. Hänellä oli Instagramissa yksityinen ryhmä, jossa hän kertoi rasistisia, homofobisia, antisemitistisiä ja ksenofobisia mielipiteitään. Hän sanoi vihaavansa homoja ja meksikolaisia. Hän puhui myös vihastaan tummaihoisia ihmisiä kohtaan "vain koska he ovat tummaihoisia" ja juutalaisia kohtaan, sillä hän uskoi "heidän haluavan tuhota maailman".
Cruzin entinen luokkatoveri kertoi hänellä olleen vihanhallintaongelmia ja usein vitsailleen aseista ja aseväkivallasta. Vuonna 2016 valmistuneen oppilaan veli kuvaili Cruzia "erittäin stressaantuneeksi ihmiseksi, joka piti aseista ja yritti piilotella kasvojaan".
Uhrit

Ammuskelussa kuoli 17 ihmistä, joista 14 oli oppilaita ja 3 opettajia. Kaksitoista uhreista kuoli koulun sisällä, kolme rakennuksen ulkopuolella ja kaksi sairaalassa. Lisäksi 17 ihmistä haavoittui, joista viisi vakavasti.
Uhrit ja näiden iät kuollessa olivat seuraavat:
Alyssa Alhadeff, 14
Scott Beigel, 35
Martin Duque, 14
Nicholas Dworet, 17
Aaron Feis, 37
Jaime Guttenberg, 14
Chris Hixon, 49
Luke Hoyer, 15
Cara Loughran, 14
Gina Montalto, 14
Joaquin Oliver, 17
Alaina Petty, 14
Meadow Pollack, 18
Helena Ramsay, 17
Alex Schachter, 14
Carmen Schentrup, 16
Peter Wang, 15
Tuomio

Syyttäjät vaativat vuonna 2021 aloitetussa oikeudenkäynnissä Cruzille kuolemantuomiota. Cruz tunnusti 17 murhaa ja 17 murhan yritystä, ja pyysi uhrien omaisilta anteeksi tekoaan. Lokakuussa 2022 valamiehistö ei kuitenkaan puoltanut kuolemantuomiota, joten Cruz tuomittiin sen sijaan elinkautiseen vankeuteen ilman mahdollisuutta ehdonalaiseen vapauteen.
Jälkivaikutukset

Yhdysvaltojen opetusministeri Betsy DeVos asetti Parklandin tapauksen jälkeen komitean tutkimaan kouluturvallisuuden parantamista. Hän kertoi kuitenkin, ettei komitea pohdi aseväkivaltaa sinänsä, vaan yleistä kouluilmapiirin ja -turvallisuuden parantamista. Loppuraportissaan komitea ei ehdottanut suuria linjanmuutoksia, vaan teki satakunta muutosehdotusta pienistä yksityiskohdista. Aseiden käyttöön loppuraportti ei ottanut vahvaa kantaa, mutta DeVos kehotti vakavasti harkitsemaan opettajien aseistamista. Samaa ehdotti jo aiemmin presidentti Trump ja lupasi rahoitusta kouluhenkilöstön asekoulutukseen, mutta muun muassa opettajajärjestöt vastustavat ajatusta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Floridan koulusurma Wikimedia Commonsissa
Cruzin pidätyskuva
George Graham

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: George Graham
Syntymäaika: 30. marraskuuta 1944 (ikä 79)
Syntymäpaikka: Bargeddie, Skotlanti
Seura
Seura: –
Tehtävä: Pääalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1961–1964 1964–1966 1966–1972 1972–1974 1974–1976 1976–1977 |  Aston Villa FC  Chelsea FC  Arsenal FC  Manchester United  Portsmouth FC  Crystal Palace FC | 8(2) 72(35) 227(60) 43(2) 61(5) 44(2) |
Maajoukkue
| 1971–1973 |  Skotlanti | 12 (3) |
Valmennusura
1983–1986 1986–1995 1996–1998 1998–2001:  Millwall FC  Arsenal FC  Leeds United FC  Tottenham Hotspur FC
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
George Graham (s. 30. marraskuuta 1944) on skotlantilainen entinen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.
Ura pelaajana

Vaikka Graham on skotlantilainen, pelasi hän koko uransa Englannissa. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1961 Aston Villassa 17-vuotiaana. Kolmen vuoden aikana hän pelasi joukkueessa vain kahdeksan ottelua, joista yksi oli Liigacupin finaali vuonna 1963, missä Villa häivsi paikallisvastustaja Birmingham Citylle. Heinäkuussa 1964 Graham siirtyi Chelseaan, missä hän voitti Liigacupin, pelasi 72 ottelua ja teki 35 maalia.
1966 hän siirtyi 75 000 punnan siirtosummalla Arsenaliin ja lukeutui seuran runkopelaajiin sen voittaessa 1971 sekä liigamestaruuden että FA Cupin. Joulukuussa 1972 hän siirtyi Manchester Unitediin, missä hän pelasi kaksi vuotta ennen siirtymistään Portsmouthiin ja myöhemmin vielä Crystal Palaceen. Skotlannin maajoukkueessa Graham pelasi urallaan 12 ottelua.
Ura valmentajana

Peliuransa jälkeen Graham toimi aluksi Crystal Palacen managerina ja myöhemmin Queens Park Rangersissa. 1983 hän siirtyi Millwallin peräsimeen ja vuonna 1986 pelaajavuosiensa huippuseuraan Arsenaliin, joka ei ollut saavuttanut suurvoittoja sitten vuoden 1979. Grahamin alaisuudessa joukkue lähti uuteen nousuun ja voitti kahdeksan vuoden aikana kaksi liigamestaruutta, kaksi Liigacupia, FA Cupin sekä Cup-voittajien Cupin. Graham toi Arsenaliin lukuisia huippupelaajia kuten David Seaman, Nigel Winterburn, Lee Dixon ja Ian Wright, mutta myös joitakin epäonnistuneita ratkaisuja kuten Eddie McGoldrick ja Glenn Helder.
Hän joutui eroamaan tehtävästään vuonna 1995, kun paljastui että hän oli ottanut lahjuksia norjalaiselta agentilta Rune Haugelta palkattuaan seuraan kaksi norjalaispelaajaa, Pål Lydersenin ja John Jensenin. Graham jatkoi managerinuraansa vuonna 1996 Leedsissä ennen siirtymistään lokakuussa 1998 Tottenhamin peräsimeen ja vain viiden kuukauden kuluttua hän juhli joukkueen kanssa Liigacupin voittoa. Graham sai potkut Tottenhamin valmentajan paikalta vuonna 2001 Daniel Levyn tultua seuran uudeksi omistajaksi. Tämän jälkeen hän on keskittynyt työhönsä Sky Sports -televisiokanavan jalkapalloasiantuntijana.
Saavutuksia ja palkintoja > Pelaajana

Englannin mestaruus: 1971
FA Cup: 1971
Hopeaa 1972
Englannin liigacup: 1965
Hopeaa 1963, 1968, 1969
Messucup: 1970
Saavutuksia ja palkintoja > Valmentajan a

Englannin mestaruus (2): 1989, 1991
FA Cup: 1993
Englannin liigacup (3): 1987, 1993, 1999
Hopeaa 1988
UEFA Cup-voittajien Cup: 1994
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Steve Burtenshaw | Arsenal FC:n päävalmentaja 1986–1995 | Seuraaja: Stewart Houston |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Howard Wilkinson | Leeds Unitedin päävalmentaja 1996–1998 | Seuraaja: David O'Leary |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: David Pleat | Tottenham Hostpurin päävalmentaja 10/1998–3/2001 | Seuraaja: David Pleat |
Gary Valentine

Gary Valentine (oik. Gary Joseph Knipfing; s. 22. marraskuuta 1961) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko.
Aiheesta muualla

Gary Valentine Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Gnarpsånin vesistö

Ruotsin päävesistöalueet
Gnarpsånin vesistö (ruots. Gnarpsåns avrinningsområde, vesistöaluetunnus 43) muodostuu Pohjanlahden Selkämereen laskevan Gnarpsånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 229 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.
Pääuoma

Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Gnarpsån, jonka pituus on 40 kilometriä. Joki laskee Itämereen alle 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.
Vesistön valuma-alue

Vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Ljunganin vesistön (tunnus 42) ja Ljusnanin vesistön (tunnus 48) välissä, jossa on viisi pientä päävesistöä. Gnarpsånin vesistö on niistä toiseksi pienin, joten se jää Ljunganin vesistön ja Harmångersånin vesistön (tunnus 44) väliin. Vesistöä reunustavat vielä mereen laskevien ojien ja purojen pienet valuma-alueet.
Vesistön valuma-alue > Valuma-alueen piirteitä

Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (62,1 %), turve (6,7 %), kalliomaa (9,1 %), hiekka ja sora (8,2 %), multamaa (6,8 %), savimaa (2,1 %) ja jäätikköjokijäänteet (1,6 %). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (84,7 %), soita ja kosteikkoja (2,1 %), viljelymaita (5,9 %), taajamia ja pinnoitettuja alueita (1,2 %) sekä joutomaita (2,9 %). Näiden lisäksi on 3,2 % vesistöjä.
Vesistön valuma-alue > Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Gnarpsånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 2,9 kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 16,6 m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,48 m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 2,6 m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 19 m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 20,2 m³/s on mitattu toukokuussa 1986 ja pienin 0,2 m³/s tammikuussa 1990. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi huhti- ja toukokuulle.
Käännös suomeksi
Frýdek-Místek

| Frýdek-Místek |
| --- | --- |
 Frýdek-Místekin vanhaa keskustaa.
 lippu:  vaakuna
Valtio:   Tšekki
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  51,56 km²
Korkeus:  291 m
Väkiluku (2021):  53 698
 – Väestötiheys:  1041,4 as./km²
– 0–15-v.:  15 %
– 16–64-v.:  64,2 %
– yli 64-v.:  20,8 %
Aikavyöhyke:  UTC+1
Postinumero:  738 01
Rekisterikilpi:  T
 
 https://www.frydekmistek.cz 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Frýdek-Místek (saks. Friedeck-Mistek, puol. Frydek-Mistek) on Tšekin kaupunki Ostravice-joen keskijuoksulla, Määrin-Sleesian läänissä. Kaupungissa on noin 54 000 asukasta, ja sen pinta-ala on 51,56 neliökilometriä.
Kaupunki muodostuu kahdesta alkuperäisestä kaupungista – määriläisestä Místekistä sekä sleesialaisesta Frýdekistä. Kaupungit yhdistyivät vuonna 1943, ja yhdistyneestä Frýdek-Místekistä tuli lakisääteinen kaupunki vuonna 2006.
Maantiede ja ilmasto

Frýdek-Místek sijaitsee Määrin-Sleesian läänin itäosassa, Ostravice- ja Morávka-jokien yhtymäkohdassa. Ostravice määrittää entisten Frýdekin ja Místekin kaupunkien rajan: Frýdek sijaitsee joen itäpuolella, Místek taas sen länsipuolella.
Kaupunkia kutsutaan usein vihreän kaupungiksi. Kaupunkia ympäröivää maisemaa leimaavat metsiköt sekä lammikot ja järvet, mutta myös laajat peltomaisemat. Itse taajama-alueelta löytyy laajoja puistoalueita etenkin jokien rannoilla.
Frýdek-Místekin halkova Ostravice-joki. Taustalla Lysá hora -vuori (1323 m)
Joen ylittävä Svatoplukova-silta, taustalla Frýdek-Místekin kaupunki
Frýdek-Místekin ilmasto on lämmin ja lauhkea, mutta myös sateinen kuivimpia kuukausia myöten. Köppenin ilmastoluokituksen mukaan Frýdek-Místek sijoittuu lauhkean meri-ilmaston alueelle (Cfb).
Vuoden lämpimimmät kuukaudet kaupungissa ovat heinäkuu ja elokuu, jolloin päivän keskimääräinen ylin lämpötila nousee yli 23 asteen. Kylmin kuukausi sitä vastoin on tammikuu, jolloin päivän keskimääräinen alin lämpötila laskee alle 5 miinusasteen.