stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mosul
Historia > Väkivaltaisuudet

Irakin sodan jälkeen Mosulista tuli amerikkalaisten vastaisen liikkeen linnake. Pommi-iskujen ja ampumisten takia tuhannet kaupungin asukkaat lähtivät pakoon. Väkivaltaisuudet kiihtyivät amerikkalaisten vetäydyttyä vuonna 2011. 6. kesäkuuta 2014 Isis-järjestö ja sen kanssa liittoutuneet sunnalaiset heimosoturit hyökkäsivät kaupunkiin ja valtasivat sen. Irakin armeijan joukot pakenivat kaupungista noin 150 000 kaupungin asukkaan mukana. Irakin armeija, peshmerga, sunnalaiset heimotaistelijat ja šiialaiset asejoukot aloittivat lokakuussa 2016 hyökkäyksen Mosulin takaisinvaltaamiseksi. Hyökkäys eteni aluksi nopeasti, mutta hidastui joukkojen edetessä kaupunkialueelle. Tigrisjoen itäpuoleiset osat vallattiin toukokuuhun 2017 mennessä ja Isis-järjestön taistelijat saarrettiin lopulta Mosulin vanhaankaupunkiin. Irakin pääministeri Haider al-Abadi julisti voiton taistelussa heinäkuussa 2017 lähes yhdeksän kuukautta kestäneiden taistelujen jälkeen.
Isisin vastaisissa taisteluissa kuolleiden mosulilaisten määrä vaihtelee eri arvioiden mukaan tuhansista kymmeniin tuhansiin ja yli miljoona henkilöä päätyi pakolaisiksi. Aineelliset vahingot olivat mittavia etenkin Mosulin länsipuoliskolla. YK:n arvion mukaan noin 32 000 rakennusta kärsi vahinkoja. Kaupungin lentokenttä, rautatieasema ja sairaalarakennukset raunioituivat. Mosulin vanhakaupunki kärsi tuhoja etenkin taistelujen loppuvaiheessa ja Isisin jäsenet räjäyttivät siellä sijainneen kaupungin tunnetun maamerkin al-Nurin moskeijan minareetin. Unescon vuonna 2018 aloitetussa ja pääosin Arabiemiraattien ja Euroopan unionin rahoittamassa hankkeessa monia kaupungin historiallisia kohteita on jälleenrakennettu.
Liikenne

Mosulin lentokentällä on yksi kiitotie, joka on rakennettu 1920-luvulla. Sotien jälkeen lentokenttä avattiin kansainväliselle liikenteelle 2007, mutta teknisten ja turvallisuusongelmien takia ensimmäinen kansainvälinen lento lähes 20 vuoden tauon jälkeen saapui vuonna 2009.
Mosulista on rauta- ja maantieyhteydet maan pääkaupunki Bagdadiin, sekä muihin irakilaisiin kaupunkeihin. Yhteyksiä on myös kohti Turkkia ja Syyriaa.
Väestö

Vuonna 2011 Mosulissa oli arviolta 1 475 000 asukasta. Väkivaltaisuudet 2000-luvulla ovat ajaneet tuhannet kaupungin asukkaat pakolaisuuteen. Suurin osa Mosulin asukkaista on sunnimuslimeja ja etniseltä taustaltaan he ovat arabeja ja kurdeja. Pienemmän ryhmän muodostavat kristityt, jotka jakautuvat useisiin eri kirkkokuntiin. Niitä ovat esimerkiksi nestoriolaiset, syyrialais-ortodoksit, kaldealaiset ja syyrialais-katolilaiset. Vielä pienempiä ryhmiä ovat roomalaiskatolilaiset, protestantit ja armenialais-ortodoksit, joiden yhteisöt ovat syntyneet muuttajien ja lähetystyön kautta. Kaupunkia ympäröivillä vuorilla on lisäksi jesidejä, šabakeja ja mandealaisia.
Arabit ja kurdit ovat historiallisesti olleet tasalukuisia ja muodostaneet kumpikin noin kolmasosan kaupungin väestöstä. Toisen kolmanneksen ovat muodostaneet vähemmistöt, kuten turkmeenit ja assyrialaiset. Arabit ovat historiallisesti keskittyneet vanhankaupungin muurien sisäiselle alueelle Tigrisjoen länsirannalla. Itärannan puolella on ollut kurdien ja turkmeenien muodostama enemmistö. Isis-järjestön otettua kaupungin haltuunsa suurin osa etnisistä vähemmistöistä on paennut kaupungista.
Koulutus ja kulttuuri

Mosulin yliopisto on perustettu vuonna 1967. Se antaa opetusta kaikkiaan sadassa eri oppiaineessa.
Mosulin museossa oli merkittävä kokoelma Assyrian aikaisia esineitä, mutta sotien aikana museon kokoelmia ryöstettiin ja vandalisoitiin.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Mosul. Iraq Encyclopædia Britannica. britannica.com. Viitattu 26.9.2015. (englanniksi)
Mosul falls to Kurds (11.4.2003) (englanniksi) (bbc.co.uk)
The Islamic State’s Deadly Legacy, Mass Graves In Iraq 2.2015. iraqinews.com. Viitattu 26.9.2015. (englanniksi)
Mosulin kartta.
500-luvulla rakennettu pyhän Elian luostari.
Näkymää Mosuliin vuodelta 1932. Taustalla al-Nurin moskeijan minareetti.
Pirkanpohjan taidekeskus

| Pirkanpohjan taidekeskus |
| --- | --- |
 Pirkanpohjan taidekeskuksen sisäänkäynti
Tyyppi:  taidemuseo
Sijainti:  Ähtärintie 36 Ähtäri
Perustettu:  1974
Ylläpitäjä:  Pirkanpohjasäätiö
Kotisivut:  https://www.ahtari.fi/pirkanpohja/
    
Pirkanpohjan taidekeskus on Ähtärissä sijaitseva taidemuseo. Sen on perustanut kuvanveistäjä Eero Hiironen vuonna 1974. Taidekeskus koostuu kahdesta rakennuksesta ja niitä ympäröivästä veistospuistosta. Taidekeskus on avoinna kesäisin.
Rakennukset

Taidekeskuksen vanhinta rakennusta kutsutaan Siniseksi taloksi. Sen on suunnitellut arkkitehti Elsi Borg. Sininen talo on valmistunut vuonna 1934 ja oli alun perin Ähtärin seurakuntakeskus ja väliaikainen kirkko, mutta vuodesta 1974 lähtien se on ollut taidekeskuksen näyttelytilana. Taidekeskus laajeni 1990-luvulla, kun Sinisen talon viereen rakennettiin Punainen talo, jossa on toimistotila ja lipunmyynti. Se sisältää neljä nykyaikaista näyttelyhuonetta, joista yksi toimii Eero Hiirosen taideteoksia esittelevänä veistossalina. Eero Hiirosen veistoksia on esillä myös Sinistä ja Punaista taloa ympäröivässä veistospuistossa.
Taiteilijoita joiden töitä esillä

Hiironen
Punainen talo

Punaisessa talossa on useimmiten kokoelma taiteilijaprofessori Eero Hiirosen teoksia ja vaihtuva näyttely.
2023 Eemu Myntti ja Eero Hiironen (joulukuulle 2024)
Sininen talo

Kesäisin vaihtuvia näyttelyitä.
2023 Ismo Jokiaho
Veistospuiston teokset

Taidekeskuksen pihassa on veistospuisto, johon voi tutustua vapaasti taidekeskuksen ollessa avoinna.
| Julkinen teos | Paikka | Kartalla | Tekijä | Paljastusvuosi | Kuva | WD |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| (punainen talo) |  | 62.5507°N, 24.0719°E |  |  |  |  |
| (sininen talo) |  | 62.551°N, 24.072°E |  |  |  |  |
| Figuuri |  | 62.5508°N, 24.0715°E | Hiironen, EeroEero Hiironen | 1976 |  |  |
| Figuuri |  | 62.5507°N, 24.072°E | Hiironen, EeroEero Hiironen | 1976/1978 |  |  |
| Figuurikompositio |  | 62.5512°N, 24.0719°E | Hiironen, EeroEero Hiironen | 1989 |  |  |
| Kevät |  | 62.5507°N, 24.0722°E | Hirvimäki, VeikkoVeikko Hirvimäki | 1996 |  |  |
| Kierteinen tila |  | 62.551°N, 24.0723°E | Hiironen, EeroEero Hiironen | 1989 |  |  |
| Kompositio, osa |  | 62.5507°N, 24.0727°E | Hiironen, EeroEero Hiironen | 1979 |  |  |
| Kuutiotila |  | 62.5508°N, 24.0721°E | Hiironen, EeroEero Hiironen | 1981 |  |  |
| Liehuva |  | 62.5509°N, 24.0715°E | Hiironen, EeroEero Hiironen | 1990 |  |  |
| Muoto syntyy |  | 62.5508°N, 24.0722°E | Hiironen, EeroEero Hiironen | 1990 |  |  |
| Peruskallio |  | 62.5508°N, 24.072°E | Hiironen, EeroEero Hiironen | 1992 |  |  |
| Tuulessa |  | 62.5508°N, 24.0716°E | Hiironen, EeroEero Hiironen | 1988 |  |  |
| Virtakompositio |  | 62.551°N, 24.0717°E | Hiironen, EeroEero Hiironen | 1993 |  |  |
Aiheesta muualla

Ähtärin kotisivut
Pirkanpohjan kotisivut
| n k Elsi Borgin tuotanto |
| --- | --- |
Tuotanto:  Taulumäen kirkko (1929)  Simpeleen kirkko (1933)  Ähtärin seurakuntakeskus (1934)  Petäjäveden kappeli (1942)  Lastenlinna (1948)  Teuvan kirkko (1952)  Vehmasmäen kappeli (1956) 
| n k Perustiedot Wikidatassa: Pirkanpohjan taidekeskus (Q25452935)ohje |
| --- | --- |
esiintymä kohteesta: museo, taidemuseo
valtio: Suomi
sijaitsee hallinnollisessa alueyksikössä: Ähtäri
katuosoite: Ähtärintie 36, 63700 Ähtäri

Sininen talo
Petravaara

Petravaara on Tohmajärvellä sijaitseva kylä. Kylä on muodostunut ortodoksiasutuksen pohjalle vaaramaisemiin. Petravaarassa sijaitsee muun muassa Galleria Savipaja, Iljan tupa ja Apostoli Andreaksen tšasouna (Joensuun ortodoksisen seurakunnan alueella yksityisessä omistuksessa olevat pyhäköt). Vuonna 1976 Jyväskylän suurajoissa Itälenkillä ajettu Petravaara on Suomen MM-rallin historian itäisin erikoiskoe.
Petravaaran asukasluku on 25 (2020).
Petravaaran kylän kyltti
Petravaaran tsasouna
Kyläyhdistykset

Petravaaran kylätoimikunta
Akizuki-luokka (2010)

| Akizuki-luokka |
| --- | --- |
 Luokkaan kuuluva Fuyuzuki

Tekniset tiedot
Uppouma:  5 000 t (standardi) 6 800 t (kuormattu)
Pituus:  150,5 m
Leveys:  18,3 m
Syväys:  5,3 m
Nopeus:  30 kn
Miehistöä:  200
Aseistus
Meritorjunta:  1 × 127 mm/62 Mk 45 -tykki 9 × type 90 -merimaaliohjusta 2 × HOS-303 kolmiputkista 324 mm torpedoputkea 1 × SH-60K-helikopteri
RWS:  2 × 20 mm Phalanx Block 1B CIWS
Ilmatorjunta:  1 × 32 ohjuksen Mk 41 VLS
Akizuki-luokka on Japanin meri-itsepuolustusvoimain neljän hävittäjän muodostama alusluokka, joka on suunniteltu Hyūga- ja Izumo-luokkien helikopterihävittäjien saattajiksi sekä suojaamaan Aegis-järjestelmin varustettuja aluksia, kuten Kongō- ja Atago-luokkia. Tehtävien täyttämiseksi alukset on varustettu torjumaan pinta-aluksia, ilmahyökkäyksiä sekä sukellusveneitä.
Alukset

Neljän ensimmäisen aluksen hankinta vahvistettiin vuosien 2007, 2008 ja 2009 hankintaohjelmissa, joista viimeisessä vahvistettiin kahden aluksen hankinta. Ensimmäisen aluksen hankintahinta oli 74 972 miljoonaa jeniä, toisen 68 987 miljoonaa jeniä ja kahden viimeisen yhteensä 145 101 miljoonaa jeniä.
| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Status |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| JS Akizuki | Mitsubishi Heavy Industries, Nagasaki | 17. heinäkuuta 2009 | 13. lokakuuta 2010 | 14. maaliskuuta 2012 |  |
| JS Teruzuki | Mitsubishi Heavy Industries, Nagasaki | 2. kesäkuuta 2010 | 15. syyskuuta 2011 | 7. maaliskuuta 2013 |  |
| JS Suzutsuki | Mitsubishi Heavy Industries, Nagasaki | 18. toukokuuta 2011 | 17. lokakuuta 2012 | 12. maaliskuuta 2014 |  |
| JS Fuyuzuki | Mitsui Engineering & Shipbuilding, Tamano | 14. kesäkuuta 2011 | 22. elokuuta 2012 | 13. maaliskuuta 2014 |  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Akizuki-luokka (2010) Wikimedia Commonsissa
Akizuki-luokan hävittäjät
Karlo (nimi)

| Karlo |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  –
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Kaarlo, Kaarle, Kalle
Vastineita eri kielissä:  Carolus, Karl, Carl, Charles, Carlo, Carlos
Nimen alkuperä:  germaaninen charal, vapaa talonpoikainen mies
Infobox OKNimi-testi OK: 
Karlo (ital. Carlo, esp. Carlos) on miehen etunimi. Tässä muodossa se on käytössä ainakin Kroatiassa, jonkin verran Suomessakin. Samaa alkuperää ovat yleisemmät suomalaiset nimet Kaarlo, Kaarle ja Kalle. Suomessa oli muutamia Karlo-nimisiä jo 1800-luvun lopulla. Vuoden 1950 alusta tammikuuhun 2025 mennessä nimi on annettu 237 henkilölle. Suomen Karloilla ei heidän vähäisen määränsä vuoksi ole omaa virallista nimipäivää, mutta muut samaa alkuperää olevat nimet ovat kalenterissa 28. tammikuuta.
Tunnettuja Karloja

Karlo Haapiainen (s. 1988), suomalainen näyttelijä, kirjailija ja laulaja
Karlo Ressler (s. 1989), kroatialainen poliitikko ja europarlamentaarikko
Karlo Stipanić (s. 1941), kroatialainen vesipalloilija
Suomen presidenttien hautamuistomerkit

Suomen presidenttien hautamuistomerkit on luettelo Suomen tasavallan presidentteinä toimineiden henkilöiden hautamuistomerkeistä ja haudoista. Suomen edesmenneet presidentit on kahta lukuun ottamatta haudattu Helsinkiin, Hietaniemen hautausmaalle. Kyösti Kallion viimeinen leposija on Nivalassa ja P. E. Svinhufvud on haudattu Luumäelle.
Presidenttien puolisot Kaisa Kallio, Anna Paasikivi, Alli Paasikivi, Signe Relander, Gerda Ryti, Hedvig Ståhlberg, Ester Ståhlberg ja Ellen Svinhufvud on haudattu samaan hautaan kuin heidän miehensäkin. Poikkeuksena on Sylvi Kekkonen, joka on haudattu äitinsä suvun hautaan Hietaniemeen.
Luettelossa muistomerkit ovat presidenttien nimien mukaisessa aakkosjärjestyksessä.
Muistomerkit

| Presidentti ja teoksen nimi | Kunta | Paikka | Kartalla | Tekijä | Vuosi | Yleiskuva muistomerkistä | Muistomerkki | Muu valokuva |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Martti Ahtisaari, Autuas | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa, Hietaniemen alue U25-13 | 60.1724°N, 24.9097°E | Pakarinen, HarriHarri Pakarinen | 2024 |  |  |  |
| Kyösti Kallio | Nivala | Nivalan kirkon hautausmaa | 63.9295°N, 24.9558°E | Kallio, KalervoKalervo Kallio | 1949 |  |  |  |
| Urho Kekkonen | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa, Hietaniemen alue U25-13-1 | 60.1725°N, 24.9098°E | Kivijärvi, HarryHarry Kivijärvi | 1987 |  |  |  |
| Mauno Koivisto, Kartta | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa, Hietaniemen alue U-25-13 | 60.1724°N, 24.9097°E | Perttu Saksa | 2018 |  |  |  |
| Carl Gustaf Emil Mannerheim | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa, Sankariaukio U40 | 60.1719°N, 24.9055°E | Aaltonen, WäinöWäinö Aaltonen | 1954 |  |  |  |
| Juho Kusti Paasikivi,  Enkeli suojelee elämää | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa, Hietaniemen alue U26-2-1 | 60.172°N, 24.9097°E | Aaltonen, WäinöWäinö Aaltonen |  |  |  |  |
| Lauri Kristian Relander | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa, Hietaniemen alue U28-2-15 | 60.1708°N, 24.9077°E |  |  |  |  |  |
| Risto Ryti | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa, Hietaniemen alue U25-13-5 | 60.1723°N, 24.9097°E | Aaltonen, WäinöWäinö Aaltonen | 1958 |  |  |  |
| Kaarlo Juho Ståhlberg | Helsinki | Hietaniemen hautausmaa, uusi alue U19-1-14 | 60.1706°N, 24.9164°E |  |  |  |  |  |
| Pehr Evind Svinhufvud | Luumäki | Luumäen kirkon hautausmaa | 60.9188°N, 27.6636°E | Aaltonen, WäinöWäinö Aaltonen | 1945 |  |  |  |
Darien (Connecticut)

| Darien |
| --- | --- |
 Darienin pääkatua.
 Darien sijaitsee Connecticutin lounaiskulmassa.
 Darien
 Koordinaatit: 41°03′04″N, 73°28′45″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Connecticut
Piirikunta:  Fairfield
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  60,6 km²
Väkiluku (2010):  20 732
Postinumero:  06820
 
 www.darien.org 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Darien (lausutaan [dɛəriˈæn], kuten ”Dairy Ann”) on New Yorkin esikaupunkialueeseen kuuluva vauras, pientalovaltainen kunta Connecticutin osavaltion Fairfieldin piirikunnassa, Stamfordin ja Norwalkin välissä. Darienissa asuu noin 20 000 asukasta, 94 prosenttia valkoihoisia, ja CNN Moneyn tilastojen mukaan sen asukkaat ovat Yhdysvaltojen paikkakunnista parhaiten ansaitsevien joukossa.
Vuonna 2014 Movoto-kiinteistönvälitysyhtiö valitsi Darienin Connecticutin osavaltion seitsemänneksi parhaaksi asuinalueeksi.
Darienissa on kaksi Metro-North-rautatielinjan asemaa, Darien ja Noroton Heights. Lisäksi naapurikunnassa New Canaanissa sijaitseva Talmadge Hillin asema on heti pohjoisrajan takana. Junamatka New Yorkin Grand Central Terminaliin kestää noin tunnin. Autolla Darieniin pääsee Merritt Parkwaytä pitkin.
Darienista on kotoisin muun muassa käsikirjoittaja-nåyttelijä Chloë Sevigny.
Käännös suomeksi
Solikamsk

| Solikamsk (Соликамск) |
| --- | --- |
 Solikamsk vanhoja kaupunkeja esittävässä kolikkosarjassa
 lippu:  Solikamskin vaakuna
 Solikamsk
 Koordinaatit: 59°38′0″N, 56°46′0″E 
Valtio:  Venäjä
Aluepiiri:  Permin aluepiiri
Piiri:  Solikamskin piiri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  165,5 km²
Väkiluku (2010):  97 384
Aikavyöhyke:  UTC+5 (MSK+2)
Postinumero:  618 540 – 618 550
Suuntanumero(t):  +7 342 53
 
 http://adm.solkam.ru/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Solikamsk (ven. Солика́мск) on vajaan 100 000 asukkaan vuori- ja metsäteollisuuskaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä, Volgan sivujoen Kaman ja siihen padotun tekojärven varrella, Permistä noin 194 kilometriä pohjoiseen. Kaupunkiin johtaa navigoitava vesitie ja rautatie.
Kaupunki on yksi aluepiirin vanhimmista, ja kolmanneksi suurin Permin ja Bereznikin jälkeen. Kaupungin nimi tulee suolasta (ven. соль, sol) ja Kama-joesta.
Historia

Ensimmäiset maininnat paikasta ovat vuodelta 1430, kun Vologdasta tulleet kauppiaat, Kalinnokovit, asentavat suolannostoputkia Usolki-joen rannalle. Kaupunkia kutsutaan asiakirjoissa 1506 Usolje na Kamskom ja 1600-luvulla Sol Kamskajaksi. Vuonna 1472 Kama-joen yläjuoksu samoin kuin Permin seutu liittyvät Moskovan ruhtinaskuntaan. 1600- ja 1700-luvuilla Solikamsk oli Venäjän suurin suolantuottaja-alue.lähde? Vuodesta 1781 vuoteen 1923 Solikamsk toimi Solikamskin kihlakunnan hallintokeskuksena.
Alue alkoi teollistua myös muuten. Sieltä löytyi magnesiumia ja harvinaisia metalleja. Sinne muodostui myös lannoiteteollisuutta ja paperitehdas sekä sitä tukevaa toimintaa. Yhdessä naapurikaupunkinsa Bereznikin kanssa Solikamsk muodostaa Permin pohjoispuolelle teollisen kokonaisuuden, minkä osat tukevat toisiaan.
Vuonna 1959 Solikamskiin liitettiin kuuden kilometrin päässä oleva Borovskin kaupunki, josta tuli Solikamskin kaupunginosa.
Väestö

Syntyvyys kaupungissa on alentunut niin kuin yleensä Venäjällä. Lapsia ja nuoria alle 15-vuotiaita on 25,6 % väestöstä, työikäisiä 59,6 % ja eläkeikäisiä 14,8 %. Työvoimasta teollisuudessa työskentelee 40 %, josta neljännes vuoriteollisuudessa.lähde?
| Vuosi | 1897  | 1926 | 1939 | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2002 | 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&&04073.&&&&004 073 | &&&&&&&&&&&03700.&&&&003 700 | &&&&&&&&&&038000.&&&&0038 000 | &&&&&&&&&&082900.&&&&0082 900 | &&&&&&&&&&088595.&&&&0088 595 | &&&&&&&&&0101200.&&&&00101 200 | &&&&&&&&&0110068.&&&&00110 068 | &&&&&&&&&0102531.&&&&00102 531 | &&&&&&&&&&097384.&&&&0097 384 |
Talous

Kaupungissa on suurteollisuutta, kuten sanomalehtipaperitehdas OAO Solikamskbumprom, magnesiumia ja harvinaisia metalleja jalostava OAO Solikamski magnijevyi zavod, kaliumkloridia ja -lannoitteita sekä ruokasuolaa valmistava OAO Silvinit sekä teknistä suolaa valmistava OOO Vostok sekä maaleja ja lakkoja valmistava Solikamski zavod "Ural".
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Solikamsk Wikimedia Commonsissa
Pääkaupunki: Perm

Aleksandrovsk |
Berezniki |
Gornozavodsk |
Gremjatšinsk |
Gubaha |
Dobrjanka |
Kizel |
Krasnokamsk |
Krasnovišersk |
Kudymkar |
Kungur |
Lysva |
Nytva |
Ohansk |
Osa |
Otšor |
Solikamsk |
Tšaikovski |
Tšerdyn |
Tšormoz |
Tšernuška |
Tšusovoi |
Usolje |
Vereštšagino
Aleksandrovsk • Barda • Berezniki • Berjozovka • Bolšaja Sosnova • Dobrjanka • Gainy • Gornozavodsk • Gremjatšinsk • Gubaha • Iljinski • Jelovo • Jurla • Jusva • Karagai • Kišert • Kizel • Kosa • Kotšovo • Krasnokamsk • Krasnovišersk • Kudymkar • Kudymkar • Kujeda • Kungur • Kungur • Lysva • Nytva • Ohansk • Oktjabrski • Orda • Osa • Otšor • Perm • Perm • Siva • Solikamsk • Solikamsk • Suksun • Tšaikovski • Tšastyje • Tšerdyn • Tšernuška • Tšusovoi • Uinskoje • Usolje • Vereštšagino • Zvjozdnyi
Suolakasoja Solikamskin laitamilla
Permin aluepiiri
Cadillac BLS

| Cadillac BLS |
| --- | --- |

Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Ruotsi  Venäjä
Valmistaja:  Cadillac
Konserni:  General Motors
Valmistusvuodet:  2005–2010
Korimalli:  4-ovinen sedan 5-ovinen farmari
Luokka:  D-segmentti
Seuraaja:  Cadillac ATS
Teknisesti samankaltaisia:  Chevrolet Malibu Fiat Croma Opel Signum Opel Vectra C Pontiac G6 Saab 9-3 Saturn Aura
Tekniset tiedot
Pohjalevy:  GM Epsilon
Iskutilavuus:  1,9–2,8 l
Polttoaine:  bensiini diesel
Vetotapa:  etuveto
Vaihteisto:  5-vaihteinen manuaali 6-vaihteinen manuaali 5-vaihteinen automaatti 6-vaihteinen automaatti
Mitat
Pituus:  4 680 mm 4 716 mm (farmari)
Leveys:  1 750 mm 1 752 mm (farmari)
Korkeus:  1 470 mm 1 543 mm (farmari)
Cadillac BLS on Cadillacin vuosina 2005–2010 valmistama ylemmän keskiluokan henkilöauto. Auto sai ensiesiintymisen Geneven automessuilla keväällä 2005.
Se on rakennetty useammassa GM valmistamassa ajoneuvossa käytetyn Epsilon-pohjalevyn perustalle, ja sitä myytiin sekä sedanina että farmarina, farmari tuli markkinoille myöhemmin, mallivuonna 2008.
Autoa valmistettiin General Motorssin tehtailla Ruotsin Trollhättanissa, Venäjällä ja Meksikossa.
BLS on ollut GM organisaation myyntiohjelmassa Euroopassa, Lähi-idässä, Afrikassa, Etelä-Koreassa,Venäjällä ja Meksikossa.
Yleistä

Malli nähtiin ensimmäisen kerran Genevessä keväällä 2005. Etuvetoinen malli on rakennettu Epsilon-pohjalevylle jota on käyttänyt muut GM brandit mm. Buick, Saab  ja Opel. Valmistus tapahtuu pääasiassa Ruotsissa, Trollhättanissa.
Auton ajo-ominaisuudet on suunniteltu nimenomaan eurooppalaisia ostajia ajatellen. Edessä käytetään MacPherson-pyöräntuentaa ja takana four-link-tyyppinen tuenta. Autossa on myös Cadillacin elektroninen Stabilitrak-ajonvakautusjärjestelmä. Varustelutaso on korkeampi kuin Saabin vastaavan kokoisessa 9-3 mallissa. Koripelleiltään, valaisimiltaan ja sähköjärjestelmältään BLS on siitä täysin poikkeava, GM Cadillac divisioonan suunnittelemaa. Muun muassa korin ja tekniikan ohjaus- ja valvontaelektroniikka on CAN-väylätekniikalla toteutettu ja GM-protokollan mukainen.
Auton myyntimenestys ei alkuun ole ollut odotettua. Vuosittainen valmistusmäärä oli tarkoitus olla alunperin 7000–10000 kappaletta. Heikon kysynnän vuoksi tuotannon määrä on kuitenkin laskettu kesäkuussa vain 30 autoon viikossa, joka tarkoittaa ainoastaan 1560 kpl vuodessa. BLS on kuitenkin ollut vuonna 2006 ja 2007 Cadillacin eniten myyty auto Euroopassa ja median mielipiteet mallista ovat olleet pääosin positiivisia.
Cadillacin 104-vuotisen historian ensimmäisestä sarjatuotetusta farmarimallista julkaistiin tietoja maaliskuussa 2007. Auton ensiesittely tapahtui Frankfurtin autonäyttelyssä syksyllä 2007. Mallivuoden 2008 Wagon on sedan-mallin tapaan tarjolla neljällä eri moottorivaihtoehdolla. Samalla esiteltiin moottorivalikoimaan kaksi uutta moottoria: 2-litrainen Flexpower-bioetanolimoottori, jossa käytetään E85-polttoainetta sekä 180-hevosvoimainen turbodiesel. Turbodiesel tuli mallistoon joulukuussa 2007. Wagon-mallinen Flexpower tuli myyntiin marraskuussa ja Sedan-mallinen joulukuussa 2007.
Varusteet

Suomessa mallia myydään kolmella eri varustetasolla: Business, Elegance ja Sport Luxury.
Business-perusvarustus kuuluu 2-litraisen 175 hv -mallin ja Turbodieselin yhteyteen. Siihen kuuluu mm. ABS-jarrut, Stabilitrak-ajonvakautusjärjestelmä, luistonestojärjestelmä, etu- ja sivuturvatyynyt edessä, sivuturvaverhot edessä ja takana, aktiiviset pääntuet edessä, ilmastointi, vakionopeudensäädin, keskuslukitus, äänentoistojärjestelmä, nahkainen monitoimiratti, Piano Black -koristesarja, 60/40-taittuva takaistuin, lämmitettävät ja sähköiset sivupeilit, 16" 7-puolaiset alumiinivanteet, 215/55 R 16 -renkaat.
Elegance-varustus lisää hintaa noin 4000 eurolla. Vakiona se on 210 hv rivinelosen ja 2,8-litraisen V6-moottorin kanssa. Se sisältää Busineksen lisäksi seuraavat varusteet: automaatti-ilmastointi, kaksi ylimääräistä mukitelinettä, Sähköisesti säätyvä kuljettajan istuin, punapähkinä-jalopuukoristesarja, etusumuvalot, automaattiset tuulilasinpyyhkijät sadetunnistimella, 17" 7-puolaiset alumiinivanteet, 235/45 R17 -renkaat.
Sport Luxuryn voi valita V6-moottorin kanssa reilun 6000 euron lisähinnalla. Varustukseen kuuluu em. lisäksi mm. kaksi kromattua pakoputken ulostuloa, Handling-paketti (madallettu sport-alusta, 18" 7-puolaiset alumiinivanteet, 225/45 R18 -renkaat, Exclusive-paketti (kuljettajan istuin muistilla, sähköinen etumatkustajan istuin, nahkaverhoilu) ja Bi-Xenon-ajovalot.
Turbodiesel malleissa on vakiovarusteena polttoainekäyttöinen lisälämmitin (webasto).
Lisävarustelistalta löytyy em. Exclusive-paketin (3990 €) lisäksi mm. Visibility-varustepaketti (n. 1150 €) (automaattisesti tummentuva taustapeili, sähköisesti kääntyvät ja tummentuvat sivupeilit ja pysäköintitutka), Bose-hifi-järjestelmä 9 kaiuttimella (1390 €), Kenwood DVD -navigointijärjestelmä (3500 €), sähkötoiminen kattoluukku (1500 €), murtohälytin (650 €), HF-järjestelmä Bluetoothilla (950 €) sekä metallihohtoväri (1150 €).