Fredrik Vilhelm II
Avioliitot ja lapset

Kruununprinssi Friedrich Wilhelm avioitui serkkunsa, prinsessa Elisabeth Christine Ulrike von Braunschweig-Wolfenbüttelin (1746–1840) kanssa 14. heinäkuuta vuonna 1765 Charlottenburgissa. Hän oli Braunschweig-Lüneburgin herttua Carl I:n ja Fredrik II Suuren sisaren, Preussin prinsessa Philippine Charlotten kolmanneksi vanhin tytär.
Heille syntyi yksi tytär:
Frederica Charlotte (7. toukokuuta 1767 – 6. elokuuta 1820), avioitui Yorkin ja Albanyn herttua prinssi Frederickin, Yrjö III:n pojan kanssa, liitto oli lapseton
Järjestetty avioliitto purkautui 18. huhtikuuta 1769 molempien uskottomuuden vuoksi.
Toisen avioliittonsa kruununprinssi Friedrich Wilhelm solmi kolme kuukautta myöhemmin maakreivitär Friederike Luise von Hessen-Darmstadtin (1751–1805) kanssa 14. heinäkuuta 1769 Charlottenburgin linnassa. Hän oli Hessen-Darmstadtin maakreivi Ludwig IX:n ja kreivitär Caroline von Zweibrücke von der Pfalzin tytär. Morsiamen suku oli Euroopan johtaviin valtakuntiin kuuluvan Preussin kuningashuoneen arvolle suhteellisen mitätön, mikä loukkasi kruununprinssiä sekä myös se, ettei hän saanut taaskaan avioitua rakkaudesta.
Heille syntyi kahdeksan lasta, joista kaksi kuoli jo pienenä:
Fredrik Vilhelm III, Preussin kruununprinssi (1770–1840); avioitui herttuatar Luise von Mecklenburg-Strelitzin kanssa, heillä oli jälkeläisiä
Preussin prinsessa Christine (1772–1773), kuoli alle vuoden ikäisenä
Preussin prinssi Ludwig Carl (1773–1796); avioitui herttuatar Frederica von Mecklenburg-Strelitzin kanssa ja heille syntyi kolme lasta
Preussin prinsessa Wilhelmina (1774–1837); avioitui Alankomaitten kuningas Vilhelm I:n kanssa ja heillä oli jälkeläisiä
Kuolleena syntynyt poika (1777)
Preussin prinsessa Augusta (1780–1841); avioitui Hessenin vaaliruhtinas Vilhelm II:n kanssa ja heillä oli jälkeläisiä
Preussin prinssi Heinrich (1781–1846), armeijan upseeri, Venäjän armeijan jalkaväen kenraali Napoleonin vastaisessa sodassa 1815, kuoli Roomassa naimattomana ilman jälkeläisiä
Preussin prinssi Wilhelm (1783–1851); avioitui maakreivitär Marie Anna von Hessen-Homburgin kanssa, heillä oli jälkeläisiä
Puolisot elivät erillään ja kruununprinsessa Friederike Luise oli eristetty elämään Potsdamissa, vailla niitä etuja, joita Fredrik II Suuri oli suonut kruununprinssin edelliselle puolisolle. Kruununprinsessa pystyi elämään sen kanssa, että kruununprinssillä oli useita rakastajattaria ja jopa virallinen rakastajatar vuodesta 1777 lähtien. Vuodesta 1783 lähtien he asuivat pysyvästi erillään molempien tahdosta. Kuningattarena ollessaan hän sai muuttaa Berliiniin vuonna 1786, jossa hän emännöi hovia jotensakin epäorganisoidusti ja etiketistä tietämättömänä. Hän käytti vuotuista 51 000 taalerin määrärahaansa suunnittelematta, mikä johti siihen ettei hänellä välillä ollut varaa ostaa polttopuuta talouteensa Montbijoun linnaan. Myös lasten kasvatus ja huolenpito sekä varsinkin kruununprinssin koulutus olivat kuningattaren osalta retuperällä. Myöskään kuningas ei välittänyt aviolapsistaan. Vanhemmiten, leskikuningattarena Friederike Luisesta tuli eksenterinen ja hän näki henkiä sekä kummituksia, nukkui päivisin ja eli öisin.
Toisen puolisonsa kanssa avioituneena ollessaan kruununprinssi Friedrich Wilhelm avioitui 7. huhtikuuta 1787 Charlottenburgin linnan kappelissa kolmannen kerran morganaattisesti hovinainen, kreivitär Julie Amalie Elisabet von Voßin (1766–1789) kanssa. Hän sai laillisen puolisonsa, kuningattaren luvan sillä ehdolla että tämä maksoi hänen 100 000 taalerin velkansa.
Heille syntyi poika:
kreivi Gustav Adolf Wilhelm von Ingenheim (2. tammikuuta 1789 – 4. syyskuuta 1855), josta tuli taidekeräilijä. Julie Amalie, kreivitär Ingenheim kuoli kaksi kuukautta synnytyksen jälkeen keuhkotautiin 22-vuotiaana.
Neljännen kerran hän avioitui jo kuninkaana ollessaan 11. huhtikuuta 1790 Charlottenburgin linnassa, taas morganaattisesti ja syyllistyen kaksinnaimiseen, hovinainen, kreivitär Sophie Juliane von Dönhoffin (1768–1838) kanssa. He erosivat riitaisesti vuonna 1792.
Heille syntyi kaksi lasta:
kreivi Friedrich Wilhelm von Brandenburg (24. tammikuuta 1792 – 6. marraskuuta 1850), josta tuli Preussin pääministeri
Sophie (Julie) von Brandenburg (4. tammikuuta 1793 – 29. tammikuuta 1848), avioitui Frederick Ferdinandin, Anhalt-Köthenin herttuan kanssa
Eniten Fredrik Vilhelmiin kuitenkin vaikutti intellektuelli ja voimakastahtoinen Wilhelmine Encke (1753–1820), joka oli vuosina 1769−1782 hänen rakastajattarensa ja sai virallisen rakastajattaren aseman vuonna 1777. Kruununprinssi naitti tämän vuonna 1782 kamariherra Johann Friedrich Rietzin (1755–1809) kanssa, mutta suhde Wilhelminen kanssa jatkui. Suhteen päätyttyä hänestä tuli kuninkaan lähin uskottu ja neuvonantaja. Fredrik Vilhelm antoi hänelle talon Charlottenburgissa, vuotuisen 30 000 taalerin määrärahan ja vuosina 1794-1796 rakennutti hänelle palatsin Pfaueninselille sekä antoi hänelle arvonimen Lichtenaun kreivitär. Wilhelmine vaikutti paljon erilaisiin taidehankintoihin ja hänen mielipiteensä säätelivät Potsdamin Marmoripalatsin rakentamista sekä sisustamista.
Heille syntyi vuosina 1770-1780 viisi lasta, joista yksi eli aikuiseksi asti:
kreivi Alexander von der Marck (4. tammikuuta 1779 – 1. elokuuta 1787), kuoli 8-vuotiaana, hänet todennäköisesti myrkytettiin. Hänen nukkuvaa paimenpoikaa kuvaavan hautamonumenttinsa on veistänyt Johann Gottfried Schadow.
kreivitär Marianne Diderica Frederica Wilhelmine von der Marck (29. helmikuuta 1780 – 11. kesäkuuta 1814), avioitui kolme kertaa: 1797 kreivi Frederick von Stolberg-Stolberg (1769-1805);  avioero 1799; 1801 paroni Kaspar von Miaskowski (1771-1813); avioero; vuonna 1807 Étienne de Thierry (k. 1843). Näistä liitoista hänelle syntyi neljä tytärtä.