stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karvosen kaava

Karvosen kaava on kaava, jonka avulla voidaan laskea tavoitesyke lyönteinä minuutissa fyysistä harjoittelua varten silloin kun tavoitesyke tunnetaan prosentteina sykereservistä. Karvosen kaava voidaan esittää seuraavasti :


 {HR_{target}=HR_{reserve}*x(\%)+HR_{rest}}


 {HR_{reserve}=HR_{max}-HR_{rest}}


 {HR_{max}=220-age}

 {x} = Tavoiteltu prosentuaalinen sykereservin käyttö
Kaavassa maksimisyke voidaan arvioida vähentämällä 220:stä ikä. Sykereservi lasketaan vähentämällä laskennallisesta maksimisykkeestä leposyke. Jos esimerkiksi henkilön ikä on 19 vuotta, tällöin kaavan mukaan arvioitu maksimisyke on 201 lyöntiä minuutissa. Jos henkilön leposyke on 50 lyöntiä minuutissa ja tavoiteltu syketaso on 70 % sykereservistä, saadaan harjoituksen tavoitesyke laskettua seuraavasti:
{HR_{target}=(HR_{max}-HR_{rest})*x(\%)+HR_{rest}=(220-age-HR_{rest})*x(\%)+HR_{rest}=(220-19-50)*70(\%)+50=155.7(bpm)}
Karyaku-kausi

Karyaku (jap. 嘉暦), myös Kareki, on japanilainen aikakausinimi (nengō), jota käytettiin huhtikuusta 1326 elokuuhun 1329. Tuolloin Japanin keisarina oli Go-Daigo. Shōgunina toimi vuorostaan prinssi Morikuni. Karyaku-kautta edelsi Shōchū-kausi ja seurasi Gentoku-kausi.
Karyaku-kauden toisen vuoden toisen kuun 14. päivänä eli 8. maaliskuuta 1327 nähtiin Japanissa täydellinen kuunpimennys.
Kauppaporvari (Raahe)

Kauppaporvari on Raahen keskustassa sijaitseva julkisia ja liiketiloja sisältävä rakennus, jossa on yli 400-paikkainen konserttisali Raahesali, kokous- ja kongressitiloja sekä kahvila-ravintola. Arkkitehtitoimisto Martti Väisäsen suunnittelema rakennus on valmistunut vuonna 1999 ja on pinta-alaltaan noin 10 000 neliömetriä. Raahesalin akustiikkakonsulttina on toiminut Alpo Halme.
Kiinteistöstä Raahen kulttuuripalveluiden käytössä olevia tiloja kutsutaan nimellä Tapahtumatalo Raahe. Näitä tiloja ovat Raahesali, kokoustilat Fregatti ja Parkki sekä Galleria Myötätuuli, ja ne ovat Raahen kaupungin omistuksessa.
Kauppaporvarin tiloissa toimii myös muun muassa hotelli Raahen Hovi sekä Raahen seudun hyvinvointikuntayhtymän NeuvoRassi-palvelupiste.
Kauppapolitiikka

Kauppapolitiikka käsittää toimintalinjoja ja menettelytapoja, jotka liittyvät maan ulkoisen taloudellisen tasapainon säätelyyn. Kauppapolitiikkaa voidaan toimeenpanna tullien, vientikiintiöin tai tuontikiintiöin tai vientimaksuin, tai investointirajoitusten, valuuttasääntelyn, teknisten normien tai muiden kauppaan vaikuttavien keinojen välityksellä.
Jotkut suuret maat, kuten Yhdysvallat kokevat kauppapolitiikan osaksi turvallisuuspolitiikkaansa ulko- ja puolustuspolitiikan lisäksi.
Euroopan unionin jäsenvaltioilla on voimassa olevan tulliliiton johdosta yhteinen kauppapolitiikka, jota koordinoidaan ja toimeenpannaan neuvotteluissa kolmansien osapuolten kanssa, esimerkiksi monenkeskisesti WTO:ssa tai Venäjän ja Yhdysvaltain sekä Kiinan kanssa.
Kari Peitsamo (albumi)

| Kari Peitsamo Kari Peitsamo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : syyskuu 2009
 Julkaistu: 14. lokakuuta 2009
 Tyylilaji: Rock
 Kesto: 36.16
 Levy-yhtiö: Rocket Records
Kari Peitsamon muut julkaisut
| Takaisin Itä-Saksaan 2009 | Kari Peitsamo 2009 | Black Album 2010 |
Kari Peitsamo on Kari Peitsamon kokoelmat mukaan lukien järjestyksessä 55. albumi. Se julkaistiin 14. lokakuuta 2009.
Levy on kokonaan akustinen, ja se sisältää seitsemäntoista englannin- ja kolme suomenkielistä kappaletta. Se äänitettiin syyskuussa 2009 Studio Bulevardissa, Helsingissä.
"Join the Frog Revolution" on päivitetty versio Peitsamon ensimmäisestä omasta kappaleesta "Sammakkolaulu".
Kappaleet

Cabin Crew, Prepare for Take-Off – 1.54
Social Worker´s Blues – 1.26
Cathedral of Pure Silver and Gold – 1.51
Suck My Kryptonite – 1.22
Personal Trainer – 2.59
Masquarade of Fools – 2.33
Urgent Need to Poo-Poo in 1977 – 1.46
Festival – 1.35
Song for Andy McCoy – 1.00
Funky Shit – 0.44
The Adventures of the Invisible Man – 2.44
White Lightnin´ – 1.21
I´m Getting Old – 1.23
Jesus Gonna Win – 2.18
Heaven, Hell or Houston – 1.56
Join the Frog Revolution – 1.45
If You Meet Buddha on the Road, Kill Him! – 1.47
Sikarihuone rock – 1.30
Viilee gubbe – 1.31
Te ole ukulele-ele? – 2.41
Arvostelut

Soundi:
Aiheesta muualla

Levyn esittelysivu Rocket Recordsin kotisivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Järvi-Kuopion seurakunta

| Järvi-Kuopion seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Nilsiän kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Kuopion hiippakunta
Rovastikunta:  Kuopion tuomiorovastikunta
Seurakuntayhtymä:  Kuopion evankelis-luterilainen seurakuntayhtymä
Pääkirkko:  Nilsiän kirkko
Perustettu:  2011
Jäsenmäärä:  14 706 (2022)
– Osuus asukkaista:  76,5 %
Kirkollisvero:  1,45 %
Kirkkoherra:  Juha Hagman
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Järvi-Kuopion seurakunta on Kuopiossa Pohjois-Savossa toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunta kuuluu Kuopion hiippakuntaan ja Kuopion tuomiorovastikuntaan. Seurakunnan kirkkoherra on Juha Hagman.
Herätysliikkeet

Järvi-Kuopion seurakunta kuuluu Pohjois-Savon herännäishenkiseen herätysliikealueeseen. Erityisesti Nilsiän alue kuuluu Pohjois-Savon herännäisyyden voimakkaimpaan tukialueeseen. Herännäisyydelle on kannatusta myös Kaavin alueella. Tuusniemen alueella on kannatusta myös kansanlähetyksen parissa.
Papisto

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Järvi-Kuopion seurakunnan kirkkoherroina:
2011–2020: Reijo Leino
2020–: Juha Hagman
Józef Poliński

Polińskin pikakirjoitusta
Józef Poliński (1828 – 17. helmikuuta 1901) oli puolalainen pikakirjoittaja, joka laati saksalaisesta Gabelsbergerin pikakirjoitusjärjestelmästä puolankielisen version.
Poliński toimi vuodesta 1872 Galitsian maapäivien pikakirjoitustoimiston johtajana. Hän myös opetti pikakirjoitusta Lembergin (nykyisin Lviv) teknillisessä korkeakoulussa.
Polińskin pikakirjoitusjärjestelmästä tuli merkittävin puolankielinen järjestelmä Galitsiassa.
Józef Michalik

Józef Michalik

Józef Michalik (s. 20. huhtikuuta 1941) on puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Łomżan hiippakuntaan Czeslaw Falkowski 23. toukokuuta 1964, ja hänet nimitettiin Gorzówin hiippakunnan piispaksi 1. lokakuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Francisco Pironio ja Henryk Roman Gulbinowicz.
Michalik sai 17. huhtikuuta 1993 nimityksen Przemyślin arkkipiispaksi. Hän esiintyy usein Puolan katolilaisella Radio Maria -radiokanavalla sekä Friday-aikakauslehdessä.
Syksyllä 2013 Michalik herätti kohua katolista kirkkoa ravistelevassa pedofiliaskandaalissa. "Epävakaista oloista tulevat lapset hakevat hellyyttä, he voivat harhautua ja saavat sitten aikuisen osapuolen osalliseksi tekoon", Michalik sanoi.
Józef Piotrowski

Józef Piotrowski (7. syyskuuta 1887? – 8. syyskuuta 2005) on maailman vanhimmaksi ihmiseksi väitetty puolalainen, jonka kerrotaan kuolleen 118-vuotiaana. Guinnessin ennätystenkirja tai gerontologian tutkimusryhmä GRG eivät ole kuitenkaan vahvistaneet hänen väitettyä ikäänsä, joten virallisesti kunnia kuuluu yhdysvaltalaiselle Edna Parkerille, joka vietti 114. syntymäpäiväänsä huhtikuussa 2007.
Piotrowski syntyi Jałówkassa lähellä Białystokia. Hän on soittanut urkuja nuoruudestaan saakka.
Mikäli väite Piotrowskin iästä pitää paikkansa, hän on maailman historian kolmanneksi vanhin tunnettu henkilö Jeanne Calment'n (122) ja nyttemmin kiistellyn Shigechiyo Izumin (120/105) jälkeen.
Hieman vastaava väite puolalaisesta pitkäikäisyydestä oli Paweł Parniakin tapaus. Miehen väitetään olleen kuollessaan 27. maaliskuuta 2006 116-vuotias.
Kaviokuonoyököt

| Kaviokuonoyököt |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Lepakot Chiroptera
Alalahko::  Pienlepakot Microchiroptera
Yläheimo::  Rhinolophoidea
Heimo::  Kaviokuonoyököt Hipposideridae  Lydekker 1891
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kaviokuonoyököt (Hipposideridae) on pienlepakoiden alalahkoon kuuluva heimo. Siihen kuuluvia sukuja ovat Hipposideros, Asellia, Anthops, Aselliscus, Cloetis, Coelops, Paracoelops, Rhinonisteris ja Triaenops. Heimon lajeja tavataan trooppisilla ja subtrooppisilla alueilla Afrikasta Australiaan ja Oseaniaan ja niitä esiintyy kuivilla alueilla, ruohostomailla ja metsissä. Turkin väri vaihtelee lajeittain vaaleasta keltaiseen, punaiseen, punaruskeaan, tummanruskeaan ja tummanharmaaseen. Kuonon päässä on uloke. Koiras muodostaa pienen haaremin muutaman naaraan kanssa. Parittelu tapahtuu yleensä syksyllä ja naaras synnyttää yleensä keväällä yhden poikasen, jota se hoitaa muutaman viikon. Nukkuessaan kaviokuonoyököt ovat erillään toisistaan. Niiden ääni tulee kurkunpäästä ja ne ottavat äänen vastaan sieraimillaan. Ne syövät enimmäkseen termiittejä, koppakuoriaisia, laulukaskaita ja torakoita. Ne itse voivat joutua haukkojen tai pöllöjen saaliiksi. Kaviokuonoyököt ovat läheistä sukua hevosenkenkäyököille.
Aiheesta muualla

http://www.bioone.org/doi/abs/10.1644/11-MAMM-A-073.1
Jääkiekon SM-sarjakausi 1947–1948

| Jääkiekon SM-sarja 1948 |
| --- | --- |

Joukkueiden määrä:  7
Mestari:  Hämeenlinnan Tarmo
Paras maalintekijä:  Aarne Honkavaara, Ilves
Alempi sarjataso:  Suomensarja
  ← 1946-1947 :  1948-1949 → 
Vuonna 1948 jääkiekon SM-sarjassa pelattiin seitsemän joukkueen yksinkertainen sarja, jonka voittaja voitti mestaruuden. Voittaja oli Hämeenlinnan Tarmo.
Sarjataulukko

|  Joukkue   |  O |  V |  T |  H |  TM  |  PM  |  ME  |  P  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hämeenlinnan Tarmo | 6 | 6 | 0 | 0 | 52 | 12 | +40 | 12 |
| Tampereen Ilves | 6 | 4 | 0 | 2 | 77 | 19 | +58 | 8 |
| Tammerfors Bollklubb | 6 | 4 | 0 | 2 | 41 | 24 | +17 | 8 |
| Helsingfors Skridskoklubb | 6 | 4 | 0 | 2 | 34 | 24 | +10 | 8 |
| Turun Pallokerho | 6 | 2 | 0 | 4 | 21 | 52 | -31 | 4 |
| Åbo IFK | 6 | 1 | 0 | 5 | 25 | 57 | -32 | 2 |
| Turun Palloseura | 6 | 0 | 0 | 6 | 12 | 74 | -62 | 0 |
ÅIFK ja TPS putosivat Suomensarjaan. Tilalle nousivat HJK, Karhu-Kissat ja Arsenal.
Pistepörssi

| Nimi | Joukkue | Ikä | O | M | S | P | RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Aarne Honkavaara | Ilves | 23 | 6 | 20 | 3 | 23 | 0 |
| Keijo Kuusela | Tarmo | 26 | 6 | 14 | 9 | 23 | 0 |
| Matti Karumaa | Tarmo | 23 | 6 | 16 | 4 | 20 | 0 |
| Eero Salisma | Tarmo | 31 | 5 | 16 | 3 | 19 | 0 |
| Kalle Havulinna | Ilves | 23 | 6 | 16 | 3 | 19 | 0 |
| Osmo Huhti | Ilves | 26 | 6 | 11 | 4 | 15 | 0 |
| Oleg Bogomoloff | HSK | 27 | 6 | 9 | 1 | 10 | 0 |
| Matti Rintakoski | TBK | 23 | 6 | 8 | 2 | 10 | 0 |
| Lotfi Nasib | Ilves | 21 | 6 | 6 | 3 | 9 | 0 |
| Anton Honka | TuPK | 28 | 6 | 8 | 0 | 8 | 0 |

O=ottelut, M=maalit, S=syötöt, P=pisteer, RM=rangaistusminuutit.
Jussi Heino

Jussi Heino (s. 8. huhtikuuta 1971) on suomalainen lentopallovalmentaja ja entinen huippulentopalloilija. Peliurallaan hänet valittiin lentopallon Mestareiden liigan parhaimmaksi liberoksi vuonna 2004. Heino on valmentanut vuodesta 2018 Hurrikaani Loimaata, ja sitä ennen Tampereen Isku-Volleyta (nykyinen Rantaperkiön Isku) ja Akaa Volleyta. Heinon 1+2-vuotinen sopimus Hurrikaanin kanssa päättyy vuonna 2021.
Jussi Heino pelasi kotimaisessa lentopalloliigassa yhteensä 408 ottelua ja Suomen miesten A-maajoukkueessa 152 maaottelua vuosina 1990-2004. Hän voitti kertaalleen Suomen mestaruuden, viidesti SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin. Euroopan kentillä Heino pelasi yhteensä seitsemän kautta Noliko Maaseikin, Wienin ja Friedrichshafenin riveissä. Hän voitti kaksi kertaa Itävallan mestaruuden, kertaalleen Saksan mestaruuden sekä kaksi kertaa Belgian mestaruuden. Mestareiden liigan pronssimitali ripustettiin Heinon kaulaan Friedrichshafenin ja Noliko Maaseikin väreissä. Vuoden lentopalloilijaksi hänet valittiin 1999 ja 2005.
Peli- ja valmennusura

Heino aloitti lentopallon Luolajan Kajastuksen riveissä ja harrasti myös yleisurheilua innokkaasti. Lukioaikansa Heino vietti Tampereella Suomen lentopalloliiton valtakunnallisessa valmennuskeskuksessa. Heino sai kasteensa lentopalloliigassa Tampereen Isku-Volleyssa vuonna 1990. Vuosina 1990-1994 Isku pelasi kolmesti SM-finaaleissa, mutta ei pystynyt voittamaan kertaakaan mestaruutta. Vuonna 1994 Heino siirtyi salolaisseura Perttelin Peikkoihin. Salossa Heinon palkintokaappi karttui kahdella SM-hopealla, kun Peikot hävisi finaaleissa kahdesti KuPS-Volleylle.
Kesällä 1998 Heino siirtyi ulkomaille. Hän solmi sopimuksen saksalaisen VfB Friedrichshafeniin kanssa. Peliurasta Euroopassa tuli menestyksekäs. Seuraavina vuosina Heino voitti Saksan, Belgian ja Itävallan mestaruudet sekä pelasi myös lentopallon Mestareiden liigassa. Wienissä ensimmäistä kertaa urallaan liberona pelannut Heino valittiin Mestarien liigan alkulohkojen parhaaksi pelipaikallaan. Paluun Suomen lentopallokentille Heino teki syksyllä 2005 Tampereen Isku-Volleyssa, jonka riveissä hän onnistui viimein voittamaan lentopallon Suomen mestaruuden viiden hopeamitalin jälkeen.
Kaudeksi 2008-2009 Heino siirtyi pelaamaan Valkeakosken Isku-Veikkojen paitaan yksivuotisella sopimuksella. Isku-Veikot ylsi Heinon johdolla seurahistoriansa parhaimpaan saavutukseen, pudotuspelipaikkaan. Kauden jälkeen Heino lopetti pelaajauransa siirtyen valmentajaksi Tampereen Isku-Volleyhin. Muutama vuosi myöhemmin Heino laittoi peilikenkänsä naulaan ja lopetti uransa keväällä 2009 Valkeakosken Isku-Veikkojen riveissä.
Heino siirtyi kentän laidalle valmentajaksi. Kesällä 2009 Tampereen Isku-Volley kertoi Heinon valmennuspestistä. Tästä lähtien hän on valmentanut tai toiminut osana valmennusryhmää yhtäjaksoisesti lentopalloliigassa. Hänen alaisuudessaan Isku-Volley voitti SM-pronssin ja Suomen Cupin vuonna 2011. Hurrikaanin Heino valmensi SM-pronssille kaudella 2018-2019. Hurrikaani voitti lentopalloliigan runkosarjan kaudella 2019-2020 Heinon alaisuudessa. Hurrikaani oli varmistanut runkosarjan voiton ennen kuin kausi päätettiin keskeyttää koronavirusepidemian vuoksi. Lentopallo.info-verkkosivuston kirjoitti kauden päättyessä, että Hurrikaani-Loimaa otti vähintäänkin moraalisen mestaruuden voitettuaan 36 runkosarjan ottelustaan 30.
A-maajoukkue

Suomen miesten lentopallomaajoukkueessa Heino pelasi vuosien 1990–2004 välillä. Hän esiintyi yhteensä 152 A-maaottelussa. Paluun maajoukkuekuvioihin Heino teki vuonna 2011, kun hän toimi vuoden ajan maajoukkueen kakkosvalmentaja.
Saavutukset

Henkilöhkohtaiset:
Mestareiden Liigan paras libero 2004
Kauden 2004-2005 paras lentopalloilija Suomessa.
SM-liigan tähtikuusikossa 1996, 1998 ja 2008
Joukkueessa:
SM-mitalit: 1 kulta, 5 hopeaa, 1 pronssi
Suomen Cupin hopeaa vuosina -91 ja -93
Mestareiden liigan pronssia -99 ja 2000
CEV-Cupissa pronssia -01
Belgia Cupissa kultaa -01 ja -02,
Kaksi Belgian mestaruutta
Saksan Cup-mestaruus -99,
Saksan mestaruus -99
Kaksi Itävallan mestaruutta
Joukkueet

000000000Perttelin Peikot
1998–1999 VfB Friedrichshafen
1999–2002 Noliko Maaseik
2002–2005 Hot Volley Wien
2005–2008 Tampereen Isku-Volley (nyk. Rantaperkiön Isku)
2008–2009 Valkeakosken Isku-Veikot
2009–2012 Tampereen Isku-Volley (Päävalmentaja)
2013–0000Rantaperkiön Isku (Päävalmentaja)
Junio Valerio Borghese

Junio Valerio Borghese noin vuonna 1944.
Junio Valerio Scipione Ghezzo Marcantonio Maria Borghese (6. kesäkuuta 1906 Rooma – 26. elokuuta 1974 Cádiz, Espanja) oli italialainen ruhtinas, meriupseeri ja uusfasistinen poliitikko. Hän komensi toisen maailmansodan aikana useita sukellusveneitä sekä taistelusukeltajista muodostettua Decima MAS -erikoisyksikköä. Borghese yritti ilmeisesti toteuttaa Italiassa joulukuussa 1970 äärioikeistolaisen vallankaappauksen, jonka hän kuitenkin perui viime hetkellä. Sen paljastuttua hän vietti viimeiset vuotensa maanpaossa.
Borghese tunnettiin lempinimellä ”musta ruhtinas” viittauksena fasistien mustapaitoihin.
Sotilasura

Junio Valerio Borghese kuului Borghesen vanhaan ja vaikutusvaltaiseen ruhtinassukuun. Valmistuttuaan vuonna 1928 Livornon laivastoakatemiasta hän palveli upseerina Italian laivastossa. Vuonna 1931 hän nai venäläisen kreivittären Darja Vasiljevna Olsufjevin (Olsoufieff). Borghese osallistui Espanjan sisällissotaan italialaisissa apujoukoissa sukellusvene Iriden päällikkönä ja upotti useita tasavaltalaisille avustuksia kuljettaneita aluksia. Vuonna 1937 Iride ja sen italialainen miehistö kuuluivat jonkin aikaa Espanjan kansallismielisten laivastoon. Toisen maailmansodan alkupuolella Borghese oli sukellusvene Vettor Pisanin ja sitten sukellusvene Scirèn päällikkönä ja osallistui muun muassa Punta Stilon meritaisteluun.
Borghese siirtyi taistelusukeltajien Decima MAS -erikoisyksikköön, joka teki kommandoiskuja liittoutuneiden satamiin. Se oli Italian arvostetuimpia ja pelätyimpiä sotilasyksiköitä. Borghese osallistui Scirèn päällikkönä Decima MAS:n iskuihin Gibraltaria vastaan sekä yksikön kuuluisimpaan operaatioon, Egyptin Aleksandrian satamaan joulukuussa 1941 tehtyyn iskuun, jossa sukeltajat upottivat miinoilla ja sukellustorpedoilla useita Britannian laivaston sotalaivoja, mukaan lukien taistelulaivat HMS Valiantin ja HMS Queen Elizabethin. Borghese suunnitteli saksalaisten kanssa ilman Italian sotilasjohdon tietämystä vuodesta 1942 iskua New Yorkin satamaan Yhdysvalloissa, mutta se peruttiin, kun operaatioon tarvittu sukellusvene Leonardo da Vinci upotettiin vuonna 1943. Borghesesta tuli samana vuonna Decima MAS:n komentaja.
Italian tehtyä aselevon syyskuussa 1943 Borghese siirtyi Saksan palvelukseen. Decima MAS oli tästä alkaen Borghesen alainen vapaajoukko (Freikorp), joka toimi erillään sekä Salòn tasavallan että Saksan armeijan komentoketjuista. Salòn tasavaltaa johtanut Benito Mussolini pidätytti Borghesen tammikuussa 1944 mutta saksalaiset järjestivät hänet pian vapautetuksi. Decima MAS siirtyi vuonna 1944 pääosin mereltä maalle ja erikoistui taistelemaan Italian vastarintaliikkeen partisaaneja vastaan. Se syyllistyi usein sotarikoksiin. Sodan loppuvaiheessa Borghese taisteli Italiaan pyrkinyttä Jugoslavian partisaanien IX armeijakuntaa vastaan yhteistyössä vastarintaliikkeeseen kuuluneiden kristillisdemokraattisten ”valkoisten partisaanien” kanssa. Salòn tasavallan romahtaessa Borghese piti Decima MAS:n viimeisen nimenhuudon Milanossa 25. huhtikuuta 1945 ja antautui sen jälkeen italialaisille sosialisteille, jotka toimittivat hänet yhdysvaltalaisten käsiin ja siten turvaan kommunistipartisaanien kostolta.
Sodanjälkeinen toiminta

Oltuaan neljä vuotta vankeudessa Borghese tuomittiin vuonna 1949 oikeudessa yhteistyöstä saksalaisten kanssa mutta hän vapautui jo samana vuonna yleisellä armahduksella. Hän liittyi uusfasistiseen Italian sosiaaliseen liikkeeseen (MSI) ja toimi sen kunniapuheenjohtajana vuosina 1951–1957. Hän vaikutti puolueen kääntymiseen Italian Nato-jäsenyyden tukijaksi. Borghese toimi 1960-luvulla Banco di Credito Commerciale e Industriale -pankin hallituksen puheenjohtajana ja ylläpiti suhteita Francisco Francon johtamaan Espanjaan. Hän asui vanhassa linnassa Artenassa Rooman lähellä. Borghese teki yhteistyötä uusfasisteja innoittaneen filosofi Julius Evolan kanssa ja kirjoitti esipuheen tämän teokseen Gli uomini e le rovine (1953).
Vallankaappaushanke ja viimeiset vuodet

Vuonna 1968 Borghese perusti oman äärioikeistolaisen järjestön, Kansallisen rintaman (Fronte Nazionale, FN), jonka tarkoituksena oli sotilasvallankaappauksen valmistelu. FN:n maanalaista osaa johti Stefano Delle Chiaie, joka rekrytoi siihen aiemmin perustamansa Avanguardia Nazionale -järjestön aktiiveja. Borghesen mukaan vallankaappauksen oli tarkoitus korvata Italian demokraattinen järjestelmä vahvan presidentin johtamalla valtiolla mutta hänen lopullisena tavoitteenaan on sanottu olleen fasistinen järjestelmä. Valtionpäämieheksi hän kaavaili itseään. Vallankaappausyritys ilmeisesti käynnistyi 8. joulukuuta 1970 vastaisena yönä, jolloin salaliittolaiset takavarikoivat 200 poliisien konepistoolia sisäministeriön asevarikolta Roomassa ja valmistautuivat pidättämään poliisiylikomentajan. Parisataa salajuonessa mukana ollutta poliisien metsänvartijayksikön miestä oli valmiina valtaamaan yleisradioyhtiö RAI:n lähetysaseman lähettääkseen sieltä Borghesen valmiiksi nauhoittaman puheen, jossa hän ilmoitti vallan vaihtumisesta. Borghese keskeytti hankkeen viime hetkellä saatuaan tuntemattomalta soittajalta ilmoituksen, että armeija ei tukisi kaappausta.
Borghese pakeni Italiasta ennen kuin hänen kaappaushankettaan alettiin tutkia maaliskuussa 1971. Hän asui sen jälkeen maanpaossa Madridissa Espanjassa. Hän vieraili Kreikassa maan sotilasjuntan vieraana, kävi Chilessä tapaamassa sotilasdiktaattori Augusto Pinochetia ja vietti aikaa entisen SS-miehen Otto Skorzenyn kanssa. Kuoltuaan vuonna 1974 hänet haudattiin sukunsa vanhaan hautakammioon Rooman Santa Maria Maggioren kirkkoon.
Historiantutkijat eivät ole päässeet yksimielisyyteen siitä, oliko Borghesen joulukuussa 1970 johtama operaatio vakava kaappausyritys, ”varoitukseksi” tarkoitettu näytös tai jotakin muuta ja oliko sen taustalla vielä korkeampia tahoja. Kaappaushankkeeseen osallisuudesta tuomittiin kaikkiaan 46 henkilöä, mutta vetoomustuomioistuin kumosi tuomiot vuonna 1984 sillä perusteella, ettei todellisen vallankaappaussuunnitelman olemassaoloa ollut osoitettu. Oikeuden mukaan kyseessä oli ”pelleily”, sillä näin huonosti toteutetulla kaappauksella ei olisi ollut onnistumisen mahdollisuuksia. Hanketta pilkattiin Mario Monicellin vuonna 1973 ohjaamassa elokuvassa Vogliamo i colonelli.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Junio Valerio Borghese Wikimedia Commonsissa
Karja-aura

Karja-aura LWR 6 -höyryveturissa.
Vaihtotyössä käytetty astinlauta Vr1 661 -veturissa
Karja-aura, virallisesti esteenraivaaja, on linja-ajoon rakennetuissa höyryvetureissa oleva aurarakenne.
Karja-auran rakenne on avoin. Se muodostuu ala- ja yläreunojen vaakasuuntaisesta kehyksestä, jotka on yhdistetty vahvoilla terästangoilla. Joissakin rakenteissa on lisäksi paksut teräslevyt sivustoja vahvistamassa.
Rakennelmaa käytettiin erityisesti silloin, kun rataosuudet kulkivat metsäisten seutujen halki. Auran tarkoituksena oli siirtää radalle mahdollisesti kaatuneet pienehköt puut ja muut vastaavat esteet sivuun ja estää niitä joutumasta koneistoon.
Myös radalle harhaantuneet kotieläimet tai suurempi riista, esimerkiksi peurat, olisivat voineet aiheuttaa pahojakin vaurioita osuessaan suoraan veturiin. Karja-aura esti vahingot; se itsessään saattoi kylläkin vaurioitua törmäyksessä.
Diesel- ja sähkövetureissa karja-auraa ei yleensä ole. Järjestelyhöyryvetureissa se korvattiin vaihtotyössä hyödyllisellä astinlaudalla.
Kavilanjärvi-Kaakanjärvi

| Kavilanjärvi-Kaakanjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Karkkila, Lohja
Koordinaatit:  60°35′44″N, 24°02′36″E
Järvinumero:  23.063.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,2 m 
Rantaviiva:  3,71 km 
Pinta-ala:  0,16 km² 
 fiKavilanjärvi-Kaakanjärvi 
Kavilanjärvi-Kaakanjärvi on kaksialtainen metsäjärvi Lohjan ja Karkkilan rajalla luoteisella Uudellamaalla. Sen pinta-ala on 15,6 hehtaaria. Etäisyys Lohjan keskustasta on 38 kilometriä pohjoiseen ja Karkkilan keskustasta 11 kilometriä luoteeseen.