stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Riisto
Riisto Marxin teorioissa > Työnarvoteoria ja riisto

Marxin mukaan kapitalisti ostaa työläisen työvoiman sen oikeasta arvosta, joka on työvoiman tuottamiseen tarvittujen välttämättömien elintarpeiden arvo. Työvoimalle on kuitenkin ominaista, että se käytettynä tuottaa yli oman arvonsa. Työpäivän kuluessa tehdyn ensimmäisen jakson aikana työläisen tekemä työ korvaa oman arvonsa, mutta toisen jakson eli lisätyöajan kuluessa se tuottaa kapitalistille lisäarvoa. Tämän lisäarvon kapitalisti anastaa itselleen, ja juuri se on marxilaisen teorian mukaan "riistoa".  Lisätyön ja välttämättömän työn välinen suhde on "lisäarvon suhdeluku", joka ilmaisee työn riistoasteen.
Kritiikki

Teoria työläisen tuottaman lisäarvon riistosta perustuu klassisen taloustieteen työnarvoteoriaan. Marx kirjoitti, että "Lisäarvossa ei ole ainoatakaan arvohiukkasta, joka ei johtuisi vieraasta, maksamatta jätetystä työstä" ja "Kaikki lisäarvo - - on substanssiltaan maksamattoman työajan aineellistumaa". Marxin ja klassisen taloustieteen työnarvoteoria on taloustieteessä yleisesti leimattu virheelliseksi. Tavaran arvon katsotaan määräytyvän markkinoilla kysynnän ja tarjonnan perusteella eikä tavaraan käytetyn työn perusteella. Vesa Kanniainen kirjoittaa:
Kansantaloustieteen arvostelun ensimmäisen luvun lopussa Marx tiivisti työnarvoteoriaansa kohdistetun kritiikin neljään seikkaan, joille hän myöhemmin pyrki antamaan vastaukset. Yksi koski sitä, että kysyntä ja tarjonta vaikuttavat markkinahintoihin, jotka siksi poikkeavat tavaran vaihtoarvosta.  Marxin vastaus oli käsitteessä "yhteiskunnallisesti välttämätön työ". Jos tuotteen kysyntä jää vähäiseksi, sen hinta laskee, mutta tämä osoittaa vain, että tuotteeseen käytetty työmäärä ei ollutkaan "yhteiskunnallisesti välttämätöntä". Valmiiden tuotteiden arvo saattoi muuttua jatkuvasti jälkikäteen, ja myös arvonmenetys oli mahdollinen. Myös kiinteä pääoma, joka oli sijoitettu koneisiin ja rakennuksiin saattoi kokea saman kohtalon. Tällöin voi kysyä, jäikö työnarvoteoriasta mitään jäljelle.
Vaikea ongelma oli myös kysymys, kuinka tavaralla, johon ei sisältynyt työtä, oli kuitenkin joskus vaihtoarvo. Tällainen tavara oli etenkin  luonnontilainen maa. Tähän Marx vastasi maankorkoa koskevalla teoriallaan, joka kriitikkojen mukaan jäi ristiriitaiseksi ja vaillinaiseksi.
Filosofi Bertrand Russell (1872–1970) kirjoitti, että Marx oli tyytyväinen työnarvoteoriaansa, "ei siksi, että se on sopusoinnussa tosiasioiden kanssa tai että se on loogisesti johdonmukainen, vaan siitä syystä, että se on omansa raivoistuttamaan palkansaajia."
Filosofi Peter Singer (1946–) katsoo, Marx halusi työnarvoteoriallaan osoittaa, miksi teollisen vallankumouksen aiheuttama tuottavuuden valtava kasvu jätti suurimman osan työläisistä entistä huonompaan asemaan. Teoria lisäarvosta ja sen riistämisestä tarjosi siihen selityksen. Se tarjosi elävän kuvan yhteiskunnasta, jossa tuottavat työläiset luovat tiedostamattaan oman sortonsa välineet. Tällaisena työnarvoteoria oli kuvaus ihmisen vieraantumisesta. Singerin mukaan taloustieteellisenä oppina esitys ei toiminut, mutta tarjosi ainakin ajatuksia herättävän muotokuvan varhaisen kapitalismin todellisuudesta.
Työnarvoteorian kumoavia vastaesimerkkejä on helppo luetella. Nykyään Marxin riistoteorian kannattajia onkin vain vähän, mutta kuitenkin jonkin verran.
Rissanen (yritys)

Rissanen Oy:n Vanessa-tuotemerkin logo.
Rissanen Oy oli suomalainen vaatevalmistaja, joka toimi 1940-luvulta 2000-luvulle. Se valmisti muun muassa Vanessa-mekkoja sekä Image Wear- ja Leijona-työvaatteita.
Rissanen Oy sai alkunsa Viipurin vuonna 1918 perustetusta tukkukaupasta, joka joutui talvisodan seurauksena lähtemään evakkoon. Tukkukauppatoiminta aloitettiin uudelleen Helsingissä vuonna 1945 perustajien pojan Pentti Rissasen ryhtyessä toimitusjohtajaksi.
Vuonna 1958 Rissanen aloitti oman naistenvaatteiden valmistuksen Helsingin keskustassa. Menestyksekäs Vanessa-mallisto sai alkunsa 1968, ja sen pääsuunnittelijaksi tuli Riittaliisa Lehto vuonna 1973. Designmekot tehtiin alusta asti itse painokangaskuosien suunnittelusta lähtien.
Rissaselle valmistui uusi tehdas Pohjan kuntaan 1970, ja samalla vuosikymmenellä tuotteita alettiin viedä etenkin Euroopan EFTA-alueen maihin ja Yhdysvaltoihin. Vuosikymmenen puolivälissä ostettiin turkulainen Golden Finn -tuotemerkki, ja vuodesta 1978 Rissanen valmisti Pi Sarpanevan ja Maj Kuhlefeltin suunnittelemia Image Wear -työasuja.
1980-luvulla vienti painottui Neuvostoliittoon, ja sitä varten perustettiin leninkitehdas Yläneelle. Vuonna 1991 bilateraalikaupan loputtua se jouduttiin sulkemaan. Tilalle ostettiin SOK:n ja E-liikkeen yhteinen Meira Leijona Oy, jonka puitteissa Leijona-työasuja valmistettiin 1990-luvulla myös Virossa ja Venäjällä. Toimiva johto osti Leijona-yhtiön pari vuotta myöhemmin.
Rissanen Oy teki konkurssin 2003.
Aiheesta muualla

”Vanessa on naisen vaate”, televisiomainos vuodelta 1971. Kansallinen audiovisuaalinen instituutti.
Riskitekijä

| Riskitekijä> Small Steps |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Louis Sachar
Kansitaiteilija:  Amy Guip
Kieli:  englanti
Genre:  Lasten- ja nuortenkirjallisuus
Julkaistu:  2006
Ulkoasu:  Carla Sachar
Suomennos
Suomentaja:  Suvi Mikkola
Kustantaja:  Otava
Sivumäärä:  252
ISBN:  951-1-20495-5

Edeltävä:  Paahde
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Riskitekijä (Small Steps) on Louis Sacharin vuonna 2006 kirjoittama romaani, joka on itsenäistä jatkoa Paahde-romaanille.
Juoni

Pahojen poikien rangaistusleiriltä palannut Kainalo, eli Theodore Johnson, yrittää päästä uudelleen osaksi yhteiskuntaa, ja on saanut töitä Raincreekin kastelu- ja maisemasuunnittelusta pomonaan Jack Dunlevy. Kaikki eivät kuitenkaan näytä uskovan, että hän olisi muuttunut, eikä enää ole se sama väkivaltainen musta nuorimies, ei edes hänen oma äitinsä.
Kainalo on täysin tyytyväinen omaan elämäänsä, hänellä menee suhteellisen hyvin. Kainalon ystävällä Röntgenillä on kuitenkin hieno ehdotus, ainakin omasta mielestään: pop-tähti Kaira DeLeon (oma nimi Kathy Spears) on tulossa pitämään keikan heidän kaupunkiinsa ja he voisivat trokata lippuja myyden niitä rikkaille valkoisille ja näin ansaita paljon rahaa.
Monien vaikeuksien jälkeen kaikki näyttää sujuvan loppujen lopuksi hyvin, liput menevät hyvin kaupaksi. Kainalo pyytää Röntgeniä olemaan myymättä kahta viimeistä lippua, sillä hän haluaa viedä naapurissa olevan CP-vammaisen ystävänsä Ginnyn konserttiin. Röntgen kuitenkin myy liput ja antaa Kainalolle niistä vahingossa vain kopiot. Lippujen tarkastuksessa he jäävät kiinni ja Ginny saa kohtauksen. He kuitenkin pääsevät katsomaan konsertin, sillä yksi niistä harvoista, jotka luottavat Kainaloon, on pormestari ja hän sattuu olemaan myös paikalla. Melu saa Kairan tulemaan katsomaan, mikä on tilanne ja hän järjestää heille konserttiin paremmat paikat kuin voisi toivoa. Kaira on nimittäin yksinäinen huolimatta siitä kaikesta mitä hänellä on ympärillään, ja hän toivoisi saavan heistä ensimmäiset ystävänsä.
Rikkasepät

| Rikkasepät |
| --- | --- |
 Pensasrikkaseppä (Trixagus dermestoides)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kovakuoriaiset Coleoptera
Alalahko::  Erilaisruokaiset Polyphaga
Osalahko::  Elateriformia
Yläheimo::  Seppämäiset Elateroidea
Heimo::  Rikkasepät Throscidae  Laporte, 1840
Katso myös
   Rikkasepät Wikispeciesissä   Rikkasepät Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rikkasepät (Throscidae) on yksi seppämäisten kovakuoriaisten yläheimoon kuuluvista heimoista. Ryhmä tunnettiin aikaisemmin valekauniaisina.
Heimo on varsin pieni ja siihen kuuluu maailmanlaajuisesti vain noin 150 lajia, joista Pohjoismaissa ja Baltiassa on tavattu kahdeksan. Suurin osa lajeista kuuluu sukuihin Aulonothroscus ja Trixagus.
Piirteitä

Lähisukulaistensa seppien ja sepiköiden tapaan aikuisilla rikkasepillä on ponnahdusmekanismi, jolla ne voivat selälleen jouduttuaan kääntyä oikeinpäin tai vaikkapa paeta saalistajalta. Kuoriaiset ovat pieniä, useimmat 3–5 mm:n pituisia, mutta tunnetaan alle millimetrin kokoiseksi jääviä lajeja. Kuoriaiset muistuttavat ulkoasultaan ja elintavoiltaan seppiä, mutta tuntosarvien kärjessä on kolmijaokkeinen nuijamainen laajentuma. Lajit ovat myös keskenään varsin samankaltaisia, muodoltaan soikeita ja väritykseltään vaihtelevan ruskeita. Häirittynä rikkasepät painavat raajansa ja tuntosarvensa ruumista vastaan ja teeskentelevät kuollutta. Tällöin ne muistuttavat paljolti kasvien siemeniä.
Elinympäristö ja elintavat

Rikkaseppien elintavat tunnetaan melko huonosti. Aikuiset kuoriaiset ovat liikkeellä erityisesti kesä-heinäkuun vaihteessa ja niiden etsiminen on helpointa haavimalla tai oksia karistelemalla. Kuoriaiset parveilevat matalalla kasvillisuudessa sekä puiden rungoilla. Öisin niitä voi lentää kirkkaiden valojen luokse, jolloin kuoriaisia voi harhautua myös sisätiloihin. Aikuiset rikkasepät eivät ilmeisesti nauti ravintoa lainkaan.
Aikuiset kuoriaiset kuoriutuvat koteloistaan syksyllä, talvehtivat maassa karikkeen joukossa, ja lähtevät liikkeelle uudestaan keväällä. Sään muuttuessa liian viileäksi, ne voivat vaipua uudestaan talvihorrokseen.
Toukkien elintavoista ei tiedetä juuri mitään. Toukat elävät yleensä maassa ja imevät ravintonsa kasvien juurten kärkiosista tai sienijuuresta. Muutamien lajien toukat elävät onttojen puiden onkaloiden mulmissa. Toukan kehitys lienee kaksivuotinen, mutta huonoissa oloisuhteissa voi kestää pitempäänkin.
Lajit Suomessa

Suomesta on tavattu kahdeksan rikkaseppälajia, joista yksi on luokiteltu Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa 2010 äärimmäisen uhanalaiseksi (CR), yksi erittäin uhanalaiseksi (EN) ja yksi vaarantuneeksi (VU). Lisäksi kaksi lajia jätettiin puutteellisten tietojen vuoksi arvioimatta (NE).
lattarikkaseppä Aulonothroscus laticollis CR
onkalorikkaseppä Aulonothroscus brevicollis NE
niittyrikkaseppä Trixagus carinifrons
kaljurikkaseppä Trixagus leseigneuri NE
harjarikkaseppä Trixagus meybohmi
pensasrikkaseppä Trixagus dermestoides
lehtorikkaseppä Trixagus exul EN
vaalearikkaseppä Trixagus atticus VU
Aiheesta muualla

Laji.fi: Rikkasepät (Throscidae)
ITIS: Throscidae (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q846449  Wikispecies: Throscidae  AFD: Throscidae  BioLib: 9496  BOLD: 103769  BugGuide: 14532  CoL: H8D  EoL: 8626  Fauna Europaea: 11162  Fauna Europaea (new): bd4f8fa5-b395-453e-8974-8eeac152b9cd  GBIF: 7858  iNaturalist: 172934  IRMNG: 104709  ITIS: 113910  NBN: NHMSYS0001720379  NCBI: 195305  Open Tree of Life: 394362  Paleobiology Database: 69354  Plazi: 3F66C508-1510-9F3E-7CB6-C5BED31FFAFC  WoRMS: 150730
Päivi Rintaniemi

Päivi Maria Johanna Rintaniemi (o.s. Blomberg, s. 24. syyskuuta 1956 Nurmo) on suomalainen keramiikkataiteilija ja yrittäjä.
Rintaniemi pääsi ylioppilaaksi 1979 Seinäjoen lukiosta ja valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta taiteen maisteriksi 1987 ja taiteen pedagogiksi 1994. Hän toimi kymmenisen vuotta Jurvan käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa esinesuunnittelun lehtorina ja taideaineiden opettajana. Vuonna 1986 hän perusti oman Amfora-keramiikkastudion Seinäjoelle, jossa hän suunnittelee ja valmistaa sekä käyttökeramiikkaa että uniikkiveistoksia.
Rintaniemi on pitänyt yksityisnäyttelyjä Suomen lisäksi Alankomaissa, Belgiassa, Italiassa ja Japanissa. Hän on lisäksi osallistunut kymmeniin suomalaistaiteilijoiden yhteisnäyttelyihin eri puolilla maailmaa.
A Big Hug, Seinäjoki (2016).
Rintaniemen keramiikkayritys Studio Amfora Ky valmistaa Seinäjoella käyttö- ja koristekeramiikkaa alihankkijoineen noin kymmenen hengen voimin. Tuotantoteknologian suunnittelusta ja valmistuksesta vastaa pitkälti insinööriaviomies Markku Rintaniemi. Amfora-mallistoon kuuluu keramiikkaesineiden lisäksi kodintekstiilejä. Yrityksen tuotteita viedään muun muassa Japaniin.
Palkintoja ja tunnustuksia

1994 Ornamo-stipendi
1998 Seinäjoen kaupungin kulttuuripalkinto
2002 Pohjanmaan taidetoimikunnan kulttuuripalkinto
2002 Artturi Leinosen kulttuuripalkinto
2007 Kultainen Taitomerkki, Käsi-ja taideteollisuuden liitto
2008 Muotoilun valtionpalkinto
2010 Etelä-Pohjanmaan kulttuurirahaston palkinto
2012 World Crafts Council Europen Eunique-palkintoehdokkuus
2013 Premio Faenza -pääpalkinto
2018 valtion ylimääräinen taiteilijaeläke
Aiheesta muualla

Päivi Rintaniemen verkkosivut
Rinnevalkotammi

| Rinnevalkotammi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fagales
Heimo::  Pyökkikasvit Fagaceae
Suku::  Tammet Quercus
Laji::  alba
Kaksiosainen nimi
 Quercus alba  L. 

Katso myös
   Rinnevalkotammi Wikispeciesissä   Rinnevalkotammi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Rinnevalkotammi eli valkotammi (Quercus alba) on yksi monista Pohjois-Amerikan luonnonvaraisista tammilajeista. Sitä tavataan luonnonvaraisena aina eteläisestä Quebecista Pohjois-Floridaan saakka.
Tuntomerkit

Rinnevalkotammi on keskikokoinen puulaji, ja se kasvaa tavallisesti 20–25 metriä korkeaksi, kuitenkin korkein yksilö on ollut 44 metriä korkea.lähde? Vanhemmiten rinnevalkotammi kasvaa enimmäkseen paksuutta. Sen lehdet muistuttavat lähes täysin metsätammen lehtiä, mutta erojakin on. Rinnevalkotammen lehdet ovat aikaisin keväällä juuri puhjettuaan vaaleanpunertavat, kun taas monilla muilla tammilajeilla ne ovat vaalean vihreät. Myös lehtihanko on pidempi kuin metsätammella, ja lehdet ovat 7–11 senttimetriä pitkät. Puu kukkii toukokuussa, ja terhot ovat kypsiä syksyllä.
Aiheesta muualla

Arboretum Mustila: Valkotammi (Quercus alba) (Arkistoitu – Internet Archive)
USDA Forest Service: White Oak (Quercus alba) (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q469555  Wikispecies: Quercus alba  AoFP: 3977  APA: 2150  BOLD: 101052  CoL: 4R47Z  Ecocrop: 9097  EoL: 1151804  EPPO: QUEAL  FEIS: quealb  FNA: 233501007  GBIF: 2879737  GRIN: 316805  iNaturalist: 54779  IPNI: 295763-1  IRMNG: 10695517  ITIS: 19290  IUCN: 194051  MichiganFlora: 1373  MoBotPF: 280711  NatureServe: 2.138617  NBN: NBNSYS0000042179  NCBI: 3513  NZOR: b1be0b56-141f-48f5-a388-bf5d8b325a8f  Observation.org: 195489  Open Tree of Life: 791112  PfaF: Quercus alba  Plant List: kew-171499  PLANTS: QUAL  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:295763-1  RHS: 14240  Tropicos: 13100028  VASCAN: 5959  WisFlora: 4729  WFO: wfo-0000289457 
Valkotammen lehti keväällä.
Valkotammen lehvistöä.
Rip Kirby

Rip Kirby, intellektuelli sankari: silmälasit, piippu ja kirjoituskone.
Rip Kirby, "oikealta" nimeltään Remington Kirby, on Alex Raymondin luoma sarjakuvahahmo, herrasmiessalapoliisi ja seikkailija. Ensimmäinen strippi ilmestyi 4. maaliskuuta 1946.
Palattuaan toisesta maailmansodasta (merijalkaväestä) Alex Raymond ei jatkanut aikaisempia sarjojaan (Flash Gordon, Jungle Jim - suom. Viidakko-Jim, Secret Agent X-9 - suom. Agentti X-9). Sen sijaan hän aloitti uuden sanomalehtisarjakuvan entisestä merijalkaväen sotilaasta ja yksityisetsivästä Rip Kirbystä. Raymond otti etäisyyttä aikaisempiin fantasiasankareihinsa ja loi hyvinkin todenmukaisen Ellery Queenin tyylisen älykkään sankarin. Kirby kuului selvästi yläluokkaan; hän soitti flyygeliä, pelasi golfia ja hänellä oli brittiläinen miespalvelija.
Kirbyn yhdistelmä älyä ja voimaa vetosi naisiin, joista koitui usein myös harmia, varsinkin Pagan Leestä. Tosin tämän tulisen ja vähän syntisenkin tummaverikön tempausten tähden päästiin usein myös jännittäviin seikkailuihin. Vastapainona oli vakituinen tuttavuus ja kiltti vaaleaverikkö Honey Dorian. Maailmalle lähdettäessä laukut pakkasi herraspalvelija Cecil Desmond, joka oli entinen kassakaappimurtovaras. Varsinkin alkuvuosina Kirbyn vastustajana oli usein sankarin täydellinen vastakohta gangsteri Mangler, julma ja yksioikoinen tappaja. Pagan Lee oli aluksi Manglerin heila, kunnes kääntyi "kaidalle polulle".
Rip Kirby sai heti suuren suosion. Raymond sai sarjakuva-alan Reuben Award -palkinnon vuonna 1949.
Ensimmäisenä vuosina tarinoita kirjoittivat King Featuresin toimittaja Ward Green, jolta idea sarjaan oli lähtöisin, ja kirjailija Fred Dickenson.
Alex Raymond kuoli 1956 auto-onnettomuudessa. Sarjakuvasyndikaatti tarvitsi nopeasti uuden taiteilijan sarjalle, ja tilalle valittiin John Prentice. Dickenson jatkoi sarjan kirjoittamista 1980-luvun puoliväliin, kunnes hän joutui terveyssyistä eläkkeelle. Prentice alkoi silloin myös kirjoittaa sarjaa muiden ohella. Prentice piirsi Kirbyä kuolemaansa saakka vuoteen 1999.
Strippi päättyi siihen, että Rip Kirby ilmoitti eläkkeelle jäämisestään 26. kesäkuuta 1999. Prentice sai National Cartoonist Societyn Story Comic Strip Award -palkinnon vuosina 1966, 1967 ja 1986.
Vuosien varrella sarjaa haamukirjoittivat ja -piirsivät monet avustajat kuten Frank Bolle, joka piirsi loppuun viimeisen seikkailun, Al Williamson, Gray Morrow ja Neal Adams.
Suomessa Rip Kirbyä on julkaissut Helsingin Sanomat vuodesta 1948 useita uusintakierroksia, mutta sarjan julkaisu päättyi tammikuussa 2011, koska "nykylukijat vierastavat jatkuvajuonisen sarjan seuraamista pienissä paloissa". Päätoimittaja Janne Virkkunen torjui aikoinaan kulttuuritoimituksen vaatimuksen sarjan lopettamisesta ja sanoi, että sarjaa julkaistaan niin kauan kuin hän on vastaava päätoimittaja. Virkkunen luopui tehtävästä keväällä 2010. Myös Agentti X9 -sarjakuvalehden numeroissa on julkaistu lähes kaikki Rip Kirbyt. Kustannus Oy Jalava julkaisi 1987 albumin Wanhat sarjat 14 - Rip Kirby, jossa oli Alex Raymondin strippejä vuosilta 1947 ja 1948.
Suomennettuja albumeja

Raymond, Alex: Rip Kirbyn seikkailuja.  (Tarinat vuosilta 1948–1950)  Helsingin Sanomat, 2010.  ISBN 978-952-5557-38-1
Aiheesta muualla

Rip Kirby -artikkeli
Toonopedia - Rip Kirby
John Prentice tribute (Arkistoitu – Internet Archive)
NCS Awards
Mattila, Tero: Rip Kirby jatkaa seikkailujaan. Kvaak.  4.1.2012. Arkistoitu 29.4.2013. Viitattu 4.4.2024.
Risedronihappo

| --- | --- |

Risedronihappo
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(1-hydroksi-1-fosfono-2-pyridin-3-ylietyyli)fosfonihappo
Tunnisteet
CAS-numero: 105462-24-6
ATC-koodi: M05BA07
PubChem CID: 5245
DrugBank: DB00884
Kemialliset tiedot
Kaava: C7H11NO7P2 
Moolimassa: 283,108
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Proteiinisitoutuminen: 24 %
Metabolia: Ei metaboloidu
Puoliintumisaika: 1,5 h
Ekskreetio: Renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Risedronihappo eli risedronaatti (C7H11NO7P2) on kolmannen sukupolven bisfosfonaattilääke, jota käytetään osteoporoosin ja Pagetin taudin hoidossa.
Vaikutusmekanismi ja käyttö

Risedronihappo, kuten muutkin bisfosfonaattilääkkeet sitoutuvat luun hydroksiapatiittiin. Ne estävät luukudosta hajottavien osteoklastien toimintaa haittaamalla niiden protonipumppuja ja aiheuttaa niiden apoptoosin. Siten risedronihappo estää luukudosta haurastumasta. Risedronihappoa käytetään Pagetin taudin sekä osteoporoosin hoitoon, naisilla vaihdevuosien jälkeen. Lääkeaine soveltuu myös kortikosteroidien aiheuttaman osteoporoosin hoitoon. Risedronihappo otetaan tyypillisesti kerran viikossa, joskus vain kerran kuukaudessa. Risedronihappo annostellaan tablettina, joskin se imeytyy melko huonosti.
Sivuvaikutukset

Risedronihappo on yleensä kohtuullisen hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia sivuvaikutuksia voivat olla pääkipu ja flunssan kaltaiset oireet, huonovointisuus ja vatsakipu.
Rikospaikkana Presidio

| Rikospaikkana Presidio> The Presidio |
| --- | --- |
 Elokuvajuliste
Ohjaaja:  Peter Hyams
Käsikirjoittaja:  Larry Ferguson
Tuottaja:  Jonathan A. Zimbert D. Constantine Conte Fred C. Caruso
Säveltäjä:  Bruce Broughton
Kuvaaja:  Peter Hyams
Leikkaaja:  Beau Barthler Diane Adler James Mitchell
Pääosat:  Sean Connery Mark Harmon Meg Ryan Jack Warden
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Paramount Pictures
Levittäjä:  Paramount Pictures Netflix Fandango at Home
Ensi-ilta:   10. kesäkuuta 1988  4. marraskuuta 1988
Kesto:  97 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rikospaikkana Presidio (engl. The Presidio) on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut jännityselokuva, jonka pääosaa näyttelee Sean Connery. Elokuvan on ohjannut Peter Hyams, joka myös toimi elokuvan pääkuvaajana.
Juoni

San Franciscossa sijaitsevassa Presidion sotilastukikohdassa on tapahtunut raaka murha. Rikosta selvittämään laitetaan everstiluutnantti Alan Caldwell (Connery) ja poliisitarkastaja Jay Austin (Harmon). Miehet eivät oikein pidä toisistaan, koska juuri Caldwell aikoinaan erotti Austinin sotilaspoliisista. Nyt heidän on kuitenkin unohdettava erimielisyytensä ja työskenneltävä yhdessä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sean Connery  | … |  Everstiluutnantti Alan Caldwell   |
|  Mark Harmon  | … |  Jay Austin   |
|  Meg Ryan  | … |  Donna Caldwell   |
|  Jack Warden  | … |  Sotilasmestari Ross Maclure   |
|  Mark Blum  | … |  Arthur Peale   |
|  Dana Gladstone  | … |  Eversti Paul Lawrence   |
|  Jenette Goldstein  | … |  Patti Jean Lynch   |
|  Marvin J. McIntyre  | … |  MP Zeke   |
|  Don Calfa  | … |  Howard Buckely   |
|  John DiSanti  | … |  Etsivä Marvin Powell   |
|  Robert Lesser  | … |  Kersantti Mueller   |
|  James Hooks Reynolds  | … |  George Spota   |
|  Curtis W. Sims  | … |  Kersantti Garfield   |
|  Rick Zumwalt  | … |  Häirikkö baarissa   |
|  Rosalyn Marshall  | … |  Lawrencen sihteeri   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen pitää elokuvaa kaavamaisena vauhtitrillerinä, jonka suvantokohdissa puhutaan rakkaudesta tai isänmaallisuudesta. Hän antaa elokuvalle kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Aiheesta muualla

Rikospaikkana Presidio Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Rikospaikkana Presidio Elonet.
Matti Ritola

Matti Adolf Ritola (1. tammikuuta 1902 Haapavesi, Suomen suuriruhtinaskunta – 4. toukokuuta 1967 Toijala) oli suomalainen maastohiihtäjä.
Haapaveden Hiihtäjiä ja Toijalan Vauhtia edustanut Ritola kilpaili historian ensimmäisissä talviolympialaisissa Chamonix'ssa 1924, missä hän sijoittui 18 km:llä 11:nneksi. Lahdessa vuonna 1926 järjestetyissä MM-kilpailuissa Ritola oli 30 km:llä yhdeksäs. SM-kilpailuista hän saavutti vuonna 1924 pronssia 30 km:llä ja vuonna 1926 hopeaa 10 km:llä sekä pronssia 30 km:llä. Lisäksi Ritola voitti armeijan mestaruuden vuonna 1923, Ounasvaaran kisojen 30 km:n matkan vuonna 1927 ja oli kolmas Kainuun talvikisoissa 30 km:llä vuonna 1922.
Ritolan isä Juho Ritola (1871–1959) oli 1800-luvun lopun maastohiihdon huippunimiä.
Ristikonlaatija

Ristikonlaatija on henkilö, joka suunnittelee sanaristikoita. Laatija on usein sama henkilö, joka myös toteuttaa ristikon visuaalisen osuuden, mutta nykyisin on myös paljon työpareja, joista toinen keskittyy laatimiseen ja toinen ulkoasuun. Ristikoita julkaistaan lähes kaikissa suomalaisissa lehdissä sekä useissa kymmenissä ristikkolehdissä. Monet laatijat ovat luoneet pitkiä uria. Porilainen Pekka Joutsi on laatinut ristikoita lehtiin yli puoli vuosisataa.
Aiheesta muualla

Sanasepot.fi, Sanaristikkoseura Sanasepot ry:n kotisivu
Ristin ja raudan tie

| Ristin ja raudan tie |
| --- | --- |

Kirjailija:  Juha-Pekka Koskinen
Kieli:  suomi
Genre:  historiallinen romaani
Kustantaja:  Karisto
Julkaistu:  2004
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  370
ISBN:  951-23-4531-5

Seuraava:  Seitsemäs temppeliherra
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ristin ja raudan tie on Juha-Pekka Koskisen vuonna 2004 ilmestynyt historiallinen romaani, jonka tapahtumat sijoittuvat ristiretkien ajalle. Kirjasta ilmestyi 2022 uudistettu ja laajennettu laitos Liken kustantamana. Koskinen on kirjoittanut romaanille itsenäisen jatko-osan Seitsemäs temppeliherra, joka ilmestyi vuonna 2007.