Musta Saara (laulu)
Laulun vaiheet

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” |  'Ei taivahassa kuolon vaaraa,  ei kyyneleitä, yötäkään'.  Näin lauloi kerran musta Saara,  pien’ neekerlapsi hyvillään.  Taivaassa Herra tuskat poistaa  ja huokaukset kokonaan.  Siell’ Herran kasvot mulle loistaa,  siell’ luonaan aina olla saan. | ” |

Lina Sandellin kirjoittamia muita tunnettuja hengellisiä lauluja ovat muiden muassa ”Päivä vain ja hetki kerrallansa”, ”Joka aamu on armo uus” ja ”Kun on turva Jumalassa”. Pauli Vaalas arvelee kirjassaan Laulujen lähteillä (1973), että ”Musta Saara” -laulun innoituksena on saattanut olla vuonna 1862 Ruotsissa vierallut Sara Makatemele tai jokin englantilainen runo tai lähetyskertomus. Syy siihen, miksi laulussa tytön nimi on juuri Saara, voi johtua myös pelkästään siitä, miten nimi rimmaa laulutekstissä.
Sandell ehdotti laulua laulettavan ruotsalaisen Wilhelm Theodor Söderbergin säveltämän hengellisen laulun ”O Jesus, öppna du mitt öga!” -sävelmän (1862) mukaan. ”Mustaa Saaraa” ryhdyttiin kuitenkin laulamaan yleisesti toisen samantyyppisen sävelmän mukaan. Tämän sävelmän tekijää ei tiedetä, mutta nuoteissa sen on joskus todettu olevan todennäköisesti ruotsalainen sävelmä, mahdollisesti vuodelta 1867. Sandellin ehdottamassa sävelmässä on kuultavissa marssirytmi, uusi sävelmä on tunnelmaltaan rauhallisempi. Molemmat sävelmät ovat tunnelmaltaan iloisia.
”Musta Saara” sisältää aikakauden lähetystyöaiheisille lauluille ominaisen tarinan kuolevasta ja köyhästä mutta hartaasti uskovasta lapsesta, joka uskoessaan Jumalaan pääsee laulun loppuhuipennukseksi taivaaseen. Saara on saanut kuulla valkoiselta lähetyssaarnaajalta ”ystävästä lapsien” ja kultaisesta kaupungista taivaassa.
Laulu alkaa sanoin: ”'Ei taivahassa kuolon vaaraa, Ei kyyneleitä yötäkään'”. Näin lauloi kerran Musta Saara, Pien neekerlapsi hyvillään.” ja päättyy sanoihin ”Karitsan veri valkoiseksi Sai Mustan Saaran kokonaan.”
Kun Sandellin runo ensi kerran julkaistiin Suomessa, runon alkuun ja vierukseen oli merkitty ne Raamatun kohdat,  joihin runon teksti viittaa. Näitä ovat muun muassa kohta Johanneksen ilmestyksestä (Ilm. 21:4) ”Jumala itse on heidän luonaan, ja hän pyyhkii heidän silmistään joka ainoan kyyneleen. Kuolemaa ei enää ole, ei murhetta, valitusta eikä vaivaa, sillä kaikki entinen on kadonnut” ja 1. Johanneksen kirjeestä (Joh. 1:7) ”ja Jeesuksen, hänen Poikansa, veri puhdistaa meidät kaikesta synnistä”.
Laulu ”Ei taivahassa kuolon vaaraa” on nimetty suomalaisissa koululaulukirjoissa esiintyneistä hengellisistä lauluista yleisimmäksi. Pyhäkoulun pitäjien mukaan kertovat laulut olivat lapsille mieluisia, kuten juuri ”Musta Saara”.
Laulun vastaanottoa tutkinut Ruut Lemmetyinen (2010) kirjoittaa pro gradu -tutkielmassaan: ”Musta Saara -laulun tarjoama kokemushenkilö, pieni lapsi, on varmasti herättänyt sääliä ja myötätuntoa niin opettajakoulutuksen naisissa, ompeluseuran väessä kuin pyhäkoululaisissakin. Laulun sanoituksen dramaattisuus aiheenaan juuri pikkutytön kuolinhetki on puhutteleva. 1800-luvun lapsikuolleisuus oli Suomessa vielä suuri, sillä syntyneistä lapsista kuudesosa kuoli ensimmäisen elinvuotensa aikana. Sata vuotta myöhemmin – – oli laulun kaiku jo kenties liiankin dramaattinen ja ahdistava.”
Artikkelikokoelmassa Minunkin Afrikkani (2003) useat lähetystyöntekijät kirjoittivat, kuinka heille lapsena laulettu 
”Musta Saara” oli ensikosketus lähetysasiaan sekä vaikuttava tekijä Afrikka-mielikuvien muodostumisessa. Laulu toimi monen kohdalla lähetystyöhön lähtemisen innoittajana.
Laulun kuvituksessa vuodelta 1979 Saara on kuvattu mustasta valkoihoiseksi muuttuneena enkelinä. Tässä on mahdollista havaita piileviä rasistisia sävyjä. Itse laulussa musta ja valkoinen väri ovat kuitenkin pelkästään synnin ja synnittömyyden vertauskuvia.
1950-luvun alussa laulun sanoja muutettiin ja viimeisen säkeistön sana valkoiseksi vaihdettiin sanaan puhtaaksi. Laulun käyttö pyhäkoulutoiminnassa väheni, ja vuonna 1982 Suomen Pyhäkouluyhdistys päätti jättää laulun uudistetusta laulukirjastaan pois, eikä se enää sisältynyt vuonna 1982 ilmestyneeseen Lasten virsi -nimiseen pyhäkoulujen laulukirjaan.
Evankelisen herätysliikkeen laulukokoelmassa Siionin kannel laulu on sanoiltaan hieman muokattuna edelleen mukana nimellä Taivaassa ei voi koskaan kuolla.