stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Karabudahkentin piiri

Karabudahkentin piiri Dagestanin kartalla.
Karabudahkentin piiri (ven. Карабудахкентский район, Karabudahkentski raion; kumykiksi Къарабудагъгент район, Qarabudağgent raion; dargiksi Къарабудагъкентла район, Karabudagkentla raion) on kunnallinen itsehallintoalue Dagestanin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 1429,2 neliökilometriä. Asukkaita on 71 900 henkeä (vuonna 2010).
Karabudahkentin piiri sijaitsee Dagestanin keskiosassa Kaspianmeren rannikolla ja vuoriston reuna-alueella. Se rajoittuu pohjoisessa Mahatškalan ja Kaspijskin kaupunkeihin, lännessä Buinakskin ja Levašin piireihin ja etelässä Sergokalan ja Kajakentin piireihin sekä Izberbašin kaupunkiin.
Piiriin kuuluvat Manasin ja Atši-Sun kaupunkimaiset taajamat (kaupunkikunnat) sekä 12 maalaiskuntaa: Adanak, Agatšaul, Geli, Gubden, Gurbuki, Dorgeli, Kaka-Šura, Karabudahkent, Manaskent, Paraul, Ullubijaul ja Zelenomorsk. Hallinnollinen keskus on Karabudahkentin kylä, josta on 42 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan. Asutuskeskuksia on yhteensä 18. Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 64,1 % piirin asukkaista on kumykkeja, 33,7 % dargeja ja 1,1 % lakeja. Kaupunkiväestön osuus on 10,0 % (vuonna 2010).
Piirin kautta kulkee Donin Rostovin ja Azerbaidžanin rajan välinen M29-valtatie, Moskovan ja Bakun välinen rautatie sekä Manasin–Sergokalan ja Karabudahkentin–Džangutain maantiet. Piirin alueella sijaitsee myös Mahatškalan kansainvälinen lentokenttä.
Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut karjanhoitoon sekä viinirypäleiden, viljan, hedelmien ja vihannesten viljelyyn. Piirin alueella toimii kaksi suurkanalaa. Teollisuus on keskittynyt maataloustuotteiden, varsinkin viinirypäleiden jalostukseen. Lisäksi on rakennustarviketeollisuutta. Lezzetin parantolan yhteydessä toimii kivennäisvesipullottamo. Seudulla on myös lukuisia lomakyliä.
Piirissä toimii 12 lastentarhaa ja 26 koulua. Kulttuurilaitoksia ovat 17 kerhotaloa, 18 kirjastoa ja neljä museota.
Nähtävyyksiin kuuluu luonnonkaunis Bekenezin lähde, Gentorunin (Ermenjurtin) ja Guržijurtin muinaislinnat sekä hunnien pääkaupungin Varatšanin (Urtsekin) jäänteet. Ullubijaulin kylässä on dagestanilaisen bolševikkivallankumouksellisen Ullubi Buinakskin kotimuseo.
Paikallislehtinä ilmestyvät kumykinkielinen Rajonnu jašawu, darginkielinen Šila djah ja venäjänkielinen Budni raiona (”Piirin arkea”).
Aiheesta muualla

Karabudahkentin piirin sivusto (venäjäksi)
Karabudahkentin piiri Dagestanin presidentin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Karabudahkentin piiri Dagestanin hallituksen sivustolla[vanhentunut linkki] (venäjäksi)
Agul | 
Ahty | 
Ahvah | 
Akuša | 
Babajurt | 
Bežtan osa-alue | 
Bolith | 
Buinaksk | 
Buinaksk | 
Dagestanskije Ogni | 
Dahadajev | 
Derbent | 
Derbent | 
Dokuzpara | 
Gergebil | 
Gumbet | 
Gunib | 
Hasavjurt | 
Hasavjurt |
Hiv | 
Hunzah | 
Izberbaš | 
Južno-Suhokumsk | 
Kaitag | 
Kajakent | 
Karabudahkent | 
Kaspijsk | 
Kazbek | 
Kiziljurt | 
Kiziljurt | 
Kizljar | 
Kizljar | 
Kul | 
Kumtorkala | 
Kurah | 
Lak | 
Levaši | 
Magaramkent | 
Mahatškala | 
Nogai | 
Novolak | 
Rutul | 
Šamil | 
Sergokala | 
Suleiman Stalski | 
Tabasaran | 
Tarumovka | 
Tljarata | 
Tšaroda | 
Tsumada | 
Tsunta | 
Untsukul
Pyrstöpunavarpunen

| Pyrstöpunavarpunen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pyrstöpunavarpuset Urocynchramidae
Suku::  Urocynchramus
Laji::  pylzowi
Kaksiosainen nimi
 Urocynchramus pylzowi  Prževalski, 1876 
Katso myös
   Pyrstöpunavarpunen Wikispeciesissä   Pyrstöpunavarpunen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pyrstöpunavarpunen (Urocynchramus pylzowi) on pyrstöpunavarpusten heimoon kuuluva varpuslintu. Aikaisemmin laji luetiin peippojen heimoon, mutta on sittemmin erotettu omaan heimoonsa.
Levinneisyys

Pyrstöpunavarpusta tavataan Kiinan keskiosissa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Tarawih

Islamilaisen rukouksen eri liikkeitä.
Tarawih (arab. تراويح‎, tarāwīḥ) on sunnalaisessa islamissa yksi salat-rukouksista, jota suoritetaan Ramadan-kuukauden alusta sen loppuun yörukous ishan jälkeen ja ennen witr-rukousta.
Pääskyneitokala

| Pääskyneitokala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Silmälläpidettävä  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Heimo::  Koralliahvenet Pomacentridae
Alaheimo::  Amphiprioninae
Suku::  Azurina
Laji::  hirundo
Kaksiosainen nimi
 Azurina hirundo  Jordan & McGregor, 1898 
Katso myös
   Pääskyneitokala Wikispeciesissä   Pääskyneitokala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pääskyneitokala (Azurina hirundo) on koralliahventen (Pomacentridae) heimoon kuuluva merikalalaji. Sitä tavataan itäisellä Tyynellä valtamerellä Baja Californiassa, Guadalupessa ja Revilla Gigedon saarilla. Lajin suurin tavattu pituus on 14 senttimetriä.
Juhani Tamminen

| Juhani Tamminen |
| --- | --- |
 Tamminen vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 26. toukokuuta 1950 (ikä 74) Turku
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Tami, Aurinkokuningas, Don Tami
Pelipaikka:  hyökkääjä
Pelinumero:  14
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1966–1985
Seurat:  TPS (SM-sarja/SM-liiga)   HJK (SM-sarja)   HIFK (SM-sarja)   Cleveland Crusaders (WHA)   Phoenix Roadrunners (WHA)   Kokudo Keikaku (Japani)   EHC Visp (Sveitsi II)
Valmennusura
Vuodet:  1985–2013
Seurat:  TPS (1985–1988) HC Sierre (1988–1991) Sveitsi B (1989–1990) Sveitsi (1991–1992) Sundsvall/Timrå (1992–1993) TuTo (1993–1994) Ranska (1994–1997) Ässät (1996–1998) Kärpät (1998–2001) Sport (2004–2005) Zürich Lions (2005–2006) Sport (2007–2010) TuTo (2012–2013)
Manu Juhani "Tami" Tamminen (s. 26. toukokuuta 1950 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja. Tamminen on toiminut myös luennoitsijana ja jääkiekkoasiantuntijana lehdissä ja televisiossa. Lisäksi hän on kirjoittanut useita kirjoja. Tamminen on koulutukseltaan liikunnanopettaja.
Tamminen toimi HC Ässät Oy:n toimitusjohtajana kesäkuusta 2003 maaliskuuhun 2004.
Helsingin Sanomien toimittaja Juhani Syvänen antoi Tammiselle Ranskan-työsuhteen aikaan Tukholman MM-turnauksen yhteydessä lempinimen Aurinkokuningas. Tamminen on yksi SM-liigan alumnien perustajajäsenistä.
Tamminen toimi MTV Sportin asiantuntijana vuosina 2012–2017. Vuodesta 1979 lähtien Tammisella on ollut myös Eurotam Oy -niminen yritys, jonka osakekannan hän omistaa yhdessä vaimonsa Mariitta ”Mari” Tammisen kanssa.
Seuraura pelaajana

Tamminen pelasi nuorena myös jalkapalloa. Hän kuului poikien maajoukkueeseen ja voitti jalkapallossa kaksi nuorten Suomen mestaruutta vuosina 1966 ja 1968. Hän voitti myös miesten SM-pronssia TPS:n joukkueessa jalkapallossa vuonna 1967 ja jääkiekon Suomen-mestaruuden HIFK:ssä vuonna 1974.
TPS  1966–1970, 1977–1979 ja 1980–1982
HJK  1970–1972
HIFK  1972–1975
Cleveland Crusaders  1975–1976
Phoenix Roadrunners  1976–1977
Kokudo Keikaku  1979–1980 ja 1982–1984
EHC Visp  (Sveitsin II-divisioona) 1984–1985
Seuraura pelaajana > Maajoukkueura

Tamminen pelasi ensimmäisen maaottelunsa marraskuussa 1969. Hän oli mukana Suomen voittaessa ensimmäisen kerran Neuvostoliiton Izvestija-turnauksessa 17. joulukuuta 1971 ja teki kaksi maalia Suomen 4–2-voittoon päättyneessä ottelussa. Tammisen ketjukavereina pelasivat Harri Linnonmaa ja Matti Murto.
1970-luvun alussa Tamminen muodosti Suomen maineikkaan ykkösketjun Veli-Pekka Ketolan ja Esa Peltosen kanssa.
Tamminen pelasi kymmenessä jääkiekon MM-kilpailussa ja Sapporon olympialaisissa vuonna 1972. Lisäksi hän pelasi Kanada-cupissa vuonna 1976.
Tamminen toimi maajoukkueen kapteenina vuosina 1978–1982. Viimeisen kerran hän pelasi maajoukkueessa Helsingin MM-kisoissa vuonna 1982. Hän pelasi 227 A-maaottelua, joissa teki 58 maalia ja 47 syöttöä, siis 105 tehopistettä.
Valmentajana

1980-luvulta lähtien Tamminen toimi jääkiekkovalmentajana. Hän on valmentanut Sveitsin ja Ranskan jääkiekkomaajoukkueita. Tammisen parhaita saavutuksia valmentajana ovat Ranskan maajoukkueen vieminen puolivälieriin vuoden 1995 MM-kilpailuissa, TuTon ja Oulun Kärppien nostaminen SM-liigaan sekä Vaasan Sportin Mestis-mestaruus kaudella 2008–2009.
TPS 1985–1988, SM-liiga. Sijoitukset neljäs, neljäs ja viides.
HC Sierre 1988–1990, Sveitsin B-sarjatasolla.
HC Sierre 1990–1991, Sveitsin A-sarjatasolla, sijoitus 9/10.
Sveitsin  B-maajoukkue 1989–1990
Sveitsin A-maajoukkue 1991–1992
Sundsvall/Timrå 1992–1993, "North Fortsättningsserien" (Ruotsin kolmanneksi korkein sarjataso).
TuTo Hockey, I-divisioona 1993–1994 (joukkue nousi kauden päätteeksi SM-liigaan).
Ranskan A-maajoukkue 1994–1997
Porin Ässät 1996–1998 (lokakuusta 1996 alkaen), SM-liiga.
Oulun Kärpät 1998–2000, I-divisioona. Kärpät voitti karsintapeleissä Pelicansin kauden 1999–2000 päätteeksi ja nousi SM-liigaan kaudelle 2000–2001.
Oulun Kärpät 2000–2001, SM-liiga. Vapautettiin tehtävistä kesken kauden.
Ei valmentanut 2001–2003 (toimi Porin Ässien toimitusjohtajana).
Vaasan Sport 2004–2005, Mestis. Kaudella 2004–2005 Sport hävisi Mestis-finaalin KalPalle otteluvoitoin 0–3. Kaudella 2005–2006 Tamminen erosi kesken kauden joulukuussa ja siirtyi Sveitsiin.
Zürich Lions 2005–2006, Sveitsin A-sarja (vapautettiin tehtävistä kesken karsintapudotuspelien).
Vaasan Sport 2007–2010, Mestis. Korvasi valmentaja Mikko Mannerin joulukuussa 2007.
Vaasan Sport teki joulukuussa 2007 Tammisen kanssa sopimuksen Sportin valmentamisesta. Tamminen päävalmentajanaan Sport yritti tehdä nousua SM-liigaan. Tammisen paluu ei kuitenkaan alkanut lupaavasti, sillä ensimmäisessä hänen valmentamassaan ottelussa Vaasassa vieraillut TuTo voitti kotijoukkueen 1–8. Vaasalaisten keskuudessa pelisuoritus koettiin pohjanoteerauksena. Kausi 2007–2008 päättyi puolivälieriin.
Seuraavan kauden 2008–2009 päätteeksi Vaasan Sport voitti Tammisen luotsaamana Mestiksen mestaruuden. Nousu SM-liigaan ei kuitenkaan onnistunut, sillä Porin Ässät vei liigakarsinnat otteluvoitoin 4–3.
Sport teki huhtikuussa 2009 Tammisen kanssa jatkosopimuksen. Sopimus oli mallia 1+1 vuotta. Optiovuosi olisi astunut voimaan, mikäli Sport olisi noussut SM-liigaan. Sportin kausi sujui kuitenkin odotettua huonommin.lähde? Tamminen jäi tammikuun lopussa sairauslomalle burnoutin vuoksi.
Tammisen valmentajauran jatkamisesta TuTon päävalmentajana tuli tieto maaliskuussa 2012. Sopimus kattoi kauden 2012–2013.
Tammisen kehittämä ja toteuttama pelityyli on ”60 minuutin paine”, joka Tammisen mukaan tarkoittaa koko pelin kestävää henkistä ja fyysistä painetta. Pelityylissä oma joukkue määrittää pelin tempon.
Liikunnanopettajana

Koulutukseltaan Tamminen on liikunnanopettaja. Hän valmistui vuonna 1974 Helsingin yliopistosta. Hän on toiminut muun muassa Turun Lyseossa, Liedon lukiossa ja Luostarivuoren yläasteella ja lukiossa liikunnanopettajana.
Yrittäjänä

Vuodesta 1979 lähtien Juhani Tammisella on ollut Eurotam Oy -niminen yritys, jonka osakekannan hän omistaa yhdessä vaimonsa Mariitta Tammisen kanssa. Yritys on perustettu jääkiekko-, jalkapallo- ja tennisvalmennusta varten. Eurotam Oy:n tytäryhtiö on Onnellinen Koti Oy, joka on Mariitta Tammisen hoitama keittiökalusteita myyvä yritys.
Muu julkisuus

Syksyllä 2013 Tamminen osallistui Tanssii tähtien kanssa -ohjelman 8. tuotantokaudelle tanssiparinaan tanssinopettaja Susa Matson. Tamminen putosi kilpailun kuudentena parina.
Syksyllä 2014 Tamminen oli otsikoissa homoseksuaaleja koskevien kommenttiensa takia. Hän vastasi Metropolia-ammattikorkeakoulun keskustelupaneelissa esitettyyn kysymykseen, ettei ole törmännyt jääkiekkopiireissä homoseksuaaleihin. Lisäksi hänen väitettiin antaneen ymmärtää, etteivät homoseksuaalit pärjäisi jääkiekkoliigassa. Tamminen kuitenkin korosti myöhemmin haastattelussa, että myös homot ovat tervetulleita lajin pariin.
Vuosina 2011–2018 Tamminen on syyllistynyt kahteen ajoneuvon kuljettamiseen oikeudetta sekä yhteensä kahteentoista liikennerikkomukseen, joissa kaikissa on ollut kyse ylinopeudesta. Elokuussa 2018 Tamminen syyllistyi kolmeen ylinopeuteen ja sai kuusi viikkoa ajokieltoa. Saman vuoden syyskuussa Tamminen jäi kiinni ajamisesta kesken ajokiellon ja tuohtui Turun poliisilaitoksella saamaansa kohteluun. Hän kertoi ottaneensa yhteyttä ystäväänsä kansanedustaja Ilkka Kanervaan ja pyytäneensä tätä järjestämään tapaamisen poliisiasioista vastaavan sisäministerin Kai Mykkäsen kanssa. Kanervan mukaan tapaaminen ei kuitenkaan ollut mahdollinen, sillä ministerin toimivaltuuksiin ei kuulu puuttuminen viranomaispäätöksiin.
Tamminen oli keskustan ehdokkaana vuoden 2021 kuntavaaleissa Turussa. Hän sai 129 ääntä eikä tullut valituksi.
Yksityiselämä

Tamminen on naimisissa ja hänellä on kolme tytärtä.
Saavutukset > Jalkapallo

Nuorten suomenmestaruus vuosina 1966 ja 1968
SM-pronssi vuonna 1967
Saavutukset > Jääkiekko > Pelaajana

Suomenmestaruus vuonna 1974
5 SM-hopeaa ja 3 pronssia
Japanin sarjan hopea ja pronssi (kolmen joukkueen sarja)
Saavutukset > Jääkiekko > Valmentajana

Luotsasi TuTon SM-liigaan kaudella 1993–1994
Luotsasi Oulun Kärpät SM-liigaan kaudella 1999–2000
Mestiksen mestaruus vuonna 2009
Mestiksen pronssia vuonna 2013
Erikoispalkintoja

SM-sarjan tähdistökentällisen hyökkääjä kaudella 1973–1974
Suomen Jääkiekkoleijona #79, vuonna 1991
Tilastot

Lähde:
Kirjallisuutta

Aurinkokuningas – Menesty omassa joukkueessasi, Ajatus Kirjat, 2000, ISBN 951-566-048-3
Kaikki pelissä, Ajatus Kirjat, 2001, ISBN 951-566-067-X
Peli – mitä harrastus ja peli voi opettaa lapselle?, yhdessä Juhani Wahlstenin kanssa, Ajatus Kirjat, 2002, ISBN 951-20-6088-4
Teamwork – Menestyksen askeleet ryhmätyössä, Ajatus Kirjat, 2003, ISBN 951-20-6450-2
Pelin jälkeen, haastattelut: Juhani Tamminen; toim. Petri Nevalainen. Ajatus, 2006 ISBN 978-951-20-7362-7
10 askelta elämäsi kuntoon, Juhani Tamminen, Jukka Ropponen. Gummerus, 2008 ISBN 978-951-20-7440-2
Kausi elämästäni.  (Toimittanut Jani Mesikämmen)  Helsinki:  Ajatus, 2009.  ISBN 978-951-20-7930-8
Takaisin peliin : näin selvisin työuupumuksesta, Juhani Tamminen; toim. Jani Mesikämmen. Gummerus, 2011 ISBN 978-951-20-8551-4
Don Tami – My Story. Toimittaneet Juha Nurmi ja Mauri Nurmi. Mistake Media, 2013
Suomi nousuun, Juhani Tamminen, 2015
Tami – 50 vuotta jääkiekon ammattilaisena.  (Juhani Tamminen)  Helsinki:  Docendo, 2016.  ISBN 978-952-291-304-3
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Eurotam.com - Juhani Tamminen
Tammisen tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
Ylen Elävä arkisto: Juhani Tammisen ja Timo Lahtisen jääkiekkoaapinen 1974
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Seppo Repo | Suomen kapteeni jääkiekon MM-kilpailuissa 1979, 1981 ja 1982 | Seuraaja: Pekka Rautakallio |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Matti Keinonen | Turun Palloseuran päävalmentaja 1985–1988 | Seuraaja: Hannu Jortikka |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Kari Makkonen | Ässien päävalmentaja 1996–1998 | Seuraaja: Esko Nokelainen |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Jaakko Palsola | Oulun Kärppien päävalmentaja 2000–1/2001 | Seuraaja: Kai Suikkanen |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: Mikko Manner | Vaasan Sportin päävalmentaja 2007–2010 | Seuraaja: Kenneth Westerback |
| n k Kärppien päävalmentajat SM-liigassa |
| --- | --- |
 Kari Mäkinen (1977–1983)  Pentti Matikainen (1983–1987)  Kari Mäkinen (1987–1988)  Esko Nokelainen (1988)  Jaakko Palsola (1988–1989)  Juhani Tamminen (2000–2001)  Kari Heikkilä (2001–2004)  Kari Jalonen (2004–2008)  Matti Alatalo (2008–2010)  Mikko Haapakoski (2010)  Hannu Aravirta (2010–2013)  Lauri Marjamäki (2013–2016)  Kai Suikkanen (2016–2017)  Mikko Manner (2017–2021)  Lauri Mikkola (2021–2022)  Lauri Marjamäki (2022–2023)  Ville Mäntymaa (2023-) 
TUTO Hockey – Mestis
9 Virtanen (C) |
11 Hietamäki |
12 Forsblom (A) |
14 J. Reini (A) |
15 Markkula |
18 Alapuranen |
18 Larinmaa |
19 Korhonen |
21 Virta |
22 Koponen |
23 Valtonen |
24 Pennanen |
26 Karjalainen |
25 Minkkinen |
25 Vähätalo |
27 Hietala |
28 Haaparanta |
30 Mäkelä |
37 Vuorio |
38 Himmanen |
45 Eloranta |
48 Vuorela (C) |
51 Rautiainen (A) |
62 Kulmala |
63 R. Reini |
67 Shikera |
71 Tuhkanen |
77 Tapio |
91 Liljamo |
94 Ronkainen |
96 Sirkiä |
-- Laaksonen |
-- Lampi |
-- Rantanen |
-- Vierikko

Valmentajat Virtanen – Kivilahti – Törnström – Paalasmaa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Elonet 
Tamminen vuonna 1979 julkaistussa keräilytarrassa.
Tamminen vuonna 2004.
Hannu Tapiola

| Hannu Tapiola |
| --- | --- |

Kotkan kaupunginjohtaja
 1990–2002  
Edeltäjä:  Risto Parjanne
Seuraaja:  Henry Lindelöf
Kansanedustaja
 24.3.1979–25.3.1983  
Ryhmä/puolue:  Sosialidemokraattinen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Keski-Suomen läänin vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. huhtikuuta 1939 (ikä 85) Porvoo
Puoliso:  Eliisa Heikkilä (1962–1989), Mirja Joensuu (1990–?), Annikki Nirvi (2006–)lähde?
Tiedot
Puolue:  SDP
Koulutus:  Filosofian kandidaatti (1965)
Hannu Yrjö Sakari Tapiola (s. 24. huhtikuuta 1939 Porvoo) on suomalainen kansanedustaja. Hän toimi kansanedustajana Keski-Suomen läänin vaalipiiristä vuosina 1979–1983. Tapiola on koulutukseltaan filosofian kandidaatti ja sotilasarvoltaan yliluutnantti.
Työura

Ennen poliittista uraansa Tapiola on työskennellyt kansakoulunopettajana Rautavaaralla ja opettajana Kerimäen keskikoulussa 1958–1959 ja 1963–1966. Myöhemmin hän toimi historian ja yhteiskuntaopin lehtorina Jyväskylän normaalikoulussa vuosina 1967–1985, josta hän siirtyi koulun rehtoriksi 1985–1986. Tapiola oli kauppa- ja teollisuusministeri Seppo Lindblomin poliittinen sihteeri 1983–1984, Urho Kekkosen valitsijamies vuoden 1978 presidentinvaaleissa ja Mauno Koiviston valitsijamies vuoden 1982 vaaleissa. Jyväskylässä työskennellessään Tapiola toimi Muuramen kunnan keskeisissä luottamustehtävissä ja SDP:n Keski-Suomen piirin puheenjohtajana.
Tapiola toimi Kotkan apulaiskaupunginjohtajana 1986–1990, sitten kaupunginjohtajana 1991–2002 kunnes jäi eläkkeelle. Hän on ollut Kymen Sanomien kolumnisti vuodesta 2002.
Perhe

Tapiolan vanhemmat olivat kustannusvirkailijana toiminut Yrjö Tapiola ja postittajana työskennellyt Jenny Tahvanainen. Tapiola meni naimisiin Eliisa Heikkilän kanssa vuonna 1962. Liiton aikana heille syntyi neljä lasta, Jukka (s. 1963), Päivi (s. 1965), Pekka (s. 1967) ja Paula (s. 1971). Avioliitto Heikkilän kanssa päättyi vuonna 1989. Tapiola meni naimisiin vuonna 1990 Mirja Joensuun kanssa. Puoliso vuodesta 2006 on Annikki Nirvi.lähde?
Aiheesta muualla

.aspx Hannu Tapiola Suomen kansanedustajat. Eduskunta.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Risto Parjanne | Kotkan kaupunginjohtaja 1991–2002 | Seuraaja: Henry Lindelöf |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Eduskunta
Indrek Tarand

Indrek Tarand
Indrek Tarand (3. helmikuuta 1964 Tallinna) on virolainen poliitikko ja Euroopan parlamentin jäsen. Hänen isänsä on Viron entinen pääministeri Andres Tarand ja äitinsä radiotoimittaja Mari Tarand sekä vanhempi veli toimittaja Kaarel Tarand.
Indrek Tarand kävi Tallinnassa keskikoulua numero 21 täydet kymmenen luokkaa vuosina 1971–1982 ja suoritti tutkinnon Tarton yliopistossa historiasta. Ensimmäisenä opiskeluvuotenaan joulukuussa 1982 hän sytytteli toisten kanssa kynttilöitä Julius Kuperjanovin haudalle, minkä vuoksi hänet erotettiin. Vuosina 1983–1985 Tarand suoritti asevelvollisuuttaan Neuvostoliiton asevoimissa. Hän lopetti Tarton yliopiston vuonna 1991.Vuosina 1992–1993 hän opiskeli ulkomailla.
Poliittinen ura

Tarandin valtakunnanpoliittinen ura alkoi, kun hän oli Viron hallituksen edustaja Narvassa 1993 kuin myös silloisen pääministerin, Mart Laarin avustaja. Myöhemmin hänestä tuli Viron ulkoasiainministeriön kansliapäällikkö, jossa hän jatkoi vuoteen 2002 ajautuen erimielisyyksiin ulkoasiainministeri Kristiina Ojulandia koskevan tapauksen johdosta. Vuonna 2005 osoittautui, että Viron ulkoasiainministeriöstä oli vuotanut neljä tärkeää valtiollista asiakirjaa, joista neljä oli Tarandin hallussa. Pääministeri Andrus Ansip kuitenkin ilmoitti, etteivät asiakirjat olleet merkittäviä siinä mielessä, että olisivat voineet aiheuttaa vahinkoa Virolle.
Ulkoasiainministeriön jälkeen Tarand työskenteli johtajana Viron pankissa työskennellen samanaikaisesti televisio- ja radiotoimittajana. Hänen kuuluisin lähetyksensä oli vuoden 2006 lopulla Kanal 2 -kanavalla esitetty Viisaampi kuin 5B. Tarand osallistui myös tv-ohjelmaan Tanssii tähtien kanssa, mutta ei menestynyt tanssijana.
Tarandista tuli Viron sotamuseon johtaja vuonna 2005. Vuonna 2007 hänestä tuli Georgian presidentin neuvonantaja uudistuksiin liittyen.
Tarand valittiin sitoutumattomana ehdokkaana Euroopan parlamenttiin vuoden 2009 vaaleissa, minkä vuoksi hän erosi museonjohtajan tehtävistä ja aloitti Euroopan parlamentin jäsenenä. Tarand sai vaaleissa yli 102 000 ääntä, mikä oli vain tuhat ääntä vähemmän kuin vaalit voittaneen keskustapuolueen koko äänimäärä yhteensä.
Tarand oli ehdokkaana Viron tasavallan presidentiksi 2011 saaden Riigikogussa 25 ääntä. Hän oli oppositiopuolue keskustapuolueen ehdokas. Presidentiksi valittiin jatkamaan heti ensimmäisellä kierroksella istuva presidentti Toomas Hendrik Ilves 73 äänellä. Hylättyjä ääniä oli kolme. Tarand arvosteli presidentti Ilvestä presidentin roolin minimoinnista ja päätöksenteon keskittymisestä pieniin piireihin.
Vuoden 2014 Europarlamenttivaaleissa Tarand keräsi sitoutumattomana ehdokkaana 43369 ääntä (13,2% kaikista annetuista äänistä) ja tuli valituksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Indrek Tarand Wikimedia Commonsissa
Indrek Tarand Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Saksa 
Henkilöt:  MEP-hakemisto
Tampereen historia

Tämä artikkeli käsittelee Tampereen historiaa.