stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Höytämönjärvi
Maantietoa

Järvi on 3,1 kilometriä pitkä, 2,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 201 hehtaaria. Se sijaitsee Lempäälän pohjoisrajalla Sääksjärven ja Höytämön itäpuolella. Järvessä on viisi huomattavaa lahtea. Leveäsuinen Paunulahti työntyy Häytämön ja Sääksjärven kainaloon lännessä, puoli kilometrinen Soukonlahti työntyy kaakkoon järven kaakkoispäässä, noin 1,3 kilometriä pitkä Merunlahti kurkottaa vain 200 metriä leveänä itään, kapeasuinen ja alle 400 metriä pitkä Koipilahti sijaitsee tämän vieressä ja lopuksi on suurimpana Helininlahti, joka kapenee tasaisesti luoteen suunnassa. Lahdet tekevät järvestä kuin kolmisakaran muotoisen. Itärannassa sijaitseva Kirskaanniemi jää Koipilahden ja Merunlahden väliin ja siellä sijaitsee Birgitan polkuun kuuluva laavu ja tulentekopaikka. Meurunlahden pohjukassa on retkeilijöille tarjolla lisäksi autiotupa . Vastakkaisella länsirannalla on Pauniemi. Järvessä on kahdeksan saarta. Vehkasaari vaikuttaa nykyään olevan niemi, mutta aivan sen kanssa samankokoisia saaria ovat Mäkipäänsaari ja Leppälänsaari, joiden pituudet ovat vastaavasti 180 metriä ja 250 metriä. Järvi on luodattu. Luotauksen mukaan järven keskisyvyys on noin kolme metriä, mutta esimerkiksi järven pohjoisrannan tuntumassa on kilometrin matkalla 7–10 metriä syvää ja yli 7 metrin syvänteitä on muualla järvessä neljässä eri kohdassa.
Järveen laskee yhdeksän ojaa, joista huomattavimmat tuovat Höytämönjärveen muiden järvien vesiä. Läntiseen Paununlahteen laskee Iso-Kyynärön ja Pikku-Kyynärön yhteinen laskuoja, koillisosan kapeaan Koipilahteen laskee Koipijärven laskuoja ja Merunlahteen laskee Merunoja, joka on Merunjärven toinen laskuoja. Sen toinen laskuoja laskee Koipijärveen, mikä tekee Merunjärvestä bifurkaatiojärven. Höytämönjärven oma laskuoja lähtee etelärannasta ja laskee 1,9 kilometrin ja 14 metrin pudotuksen jälkeen Ruotasjärveen. Voidaan sanoa, että Höytämönjärvi on Moisionjoen valuma-alueen pääjärvi, koska se kokoaa niin monen järven vedet ja sen laskuojan alajuoksulla ojaan liittyy enää vain muutaman pienen järven laskuojat.
Järven rantaviivan pituus on 17,8 kilometriä. Rannat eivät ole missään suota, koska alueen korkeuserot ovat tavallista suuremmat. Helininlahden itärannat putoavat jyrkkinä veteen ja lahden vedenpinnan yläpuolelle kohoaa yli 50 metrin korkeuteen Lehtivuori. Myös etelärannat ovat jyrkkiä ja ne nousevat yli 20 metriä vedenpintaa korkeammalle. Muualla rannat nousevat vajaa 10 metrin korkeuteen.
Paununlahden ympärillä sijaitsee vanhan Sääksjärven ja sen kylkeen laajentuneen Höytämön asuinalueet, jotka ovat tiheästi rakennettuja. Muualla kiinteä asutus on harvaa ja sen lomassa on vapaa-ajan asuntoja. Kun Helininlahden ja Apajalahden välinen ranta on autio, on vastarannalla tiheästi asuntoja ja mökkejä. Vastaavanlainen rakennuskanta löytyy etelärannan rinteillä. Kaikkiin kohteisiin johtaa tiet Sääksjärven keskustasta. Valtatie 3 ohittaa järven 800 metriä lännessä ja seututie 309 kulkee järven pohjoispuolella. Höytämössä sijaitsee yleinen uimaranta.
Vedenlaatu

Järven vedenlaatua esitetään vuosien 2012, 2013, 2014, 2015 ja 2016 (loppukesät ja -talvet) tutkimustulosten valossa. Järven pintavesi on ollut lievästi sameaa (keskimäärin 2,2 FNU), veden näkösyvyys on ollut keskimäärin 2,1 metriä ja vedenväri on ruskea (väriluku 29–60 mg(Pt)/l, keskiarvolla 39 mg(Pt)/l). Veden sähkönjohtavuus on keskimmäärin 10,4 mS/m, mikä on suomalaisessa järvessä normaalia korkeampi taso. Humuksen liukeneminen järven valumisvesiin on pääasiallinen syypää vedenväriin ja se myös muuttaa veden lievästi happamaksi. Järven pintaveden happamuustaso on ollut keskimäärin pH 7,0. Talvella happamuustaso on pH 6,8, mutta kesällä se kohoaa arvoon pH 7,2. Veden puskurikyky happamoitumista vastaan on hyvä (keskimäärin 0,22 mmol/l). Silloin järvi ei ole välittömässä vaarassa happamoitua. Järven vesi lämpötilakerrostuu lievästi talvisin ja kesäisin. Silloin järven pohjan lähellä alusvedessä voi olla hieman erilaiset olosuhteet kuin päällysvedessä. Alusveden happamuustaso on yleensä pH 6,8. Päällysveden happipitoisuus on ollut kesäisin 8,2 mg/l, jolloin hapen kylläisyys on ollut 82%. Talvisin se on ollut 10,8 mg/l (kylläisyys 89%). Alusveteen ei lämpötilakerrostumisen vuoksi tule kovin paljon happitäydennystä pinnalta. Siellä on kesäisin täysin hapetonta ja talvisin 0,1 mg/l (kylläisyys 1%). Näiden arvojen perusteella voidaan järven happitilanne kokonaisuudessaan luokitella välttäväksi. Kun hapen määrä vähenee alusvedessä pohjan lähellä, aiheutuu siitä haitallisia seurauksia. Hapen vähennyttyä liian pieneksi, on se aiheuttanut paikallisesti sisäistä kuormitusta. Sisäisessä kuormutuksessa pohjan sedimentistä liukenee takaisin veteen ravintoaineita ja metalleja, joiden pitoisuudet kasvavat alusvedessä. Päällysvedessä fosforipitoisuudet ovat olleet keskimäärin 14 µg/l. Kesäisin pitoisuudet ovat olleet keskimäärin 21 µg/l ja talvisin 9 µg/l. Alusvedessä pohjan lähellä fosforipitoisuudet ovat olleet kesällä 74 µg/l ja talvella 47 µg/l. Suurimmillaan on pitoisuus ollut 110 µg/l. Typpipitoisuudet ovat olleet päällisvedessä keskimäärin 484 µg/l (vaihteluvälillä 360–610 µg/l), kun taas alusveden typpipitoisuudet ovat vaihdelleet 940–3000 µg/l. Näiden tulosten perusteella Höytämönjärvi voidaan ravinteidensä puolesta luokitella lievästi rehevöityneeksi tai jopa rehevöityneeksi järveksi.
Historiaa

Vuonna 1855 julkaistussa Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Höytämäsjärvi” . Vuoden 1953 peruskartassa järven rannoilla sijaitsi viiden maatilan pieniä peltoja. Rannoille oli jo tuolloin rakennettu tiheästi asuntoja. Leppäsaari on vanhassa kartassa piirretty selvästi saarena, kun siihen johtaa nykyään maakannas. Maakannas on ilmeisesti tehty vuonna 1961 kartassa merkityn tien pohjaksi. Tämän jälkeen alettiin toteuttamaan Höytämön asuinaluetta, joka näkyy seuraavassa vuoden 1980 kartassa jo melko suurena. Vuoden 1990-luvun kartoissa suurin osa pelloista on jo metsitetty.
Aiheesta muualla

Lempäälän-Vesilahden Sanomat: Höytämönjärvi (Arkistoitu – Internet Archive), viitattu 21.1.2017
Järviwiki: Höytämönjärvi
(35.2)
Inside the Electric Circus

| Inside the Electric Circus W> A.S.P. |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : heinäkuussa 1986
 Julkaistu: 8. marraskuuta 1986
 Tuottaja(t): Blackie Lawless
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 47.14
 Levy-yhtiö: Capitol
Listasijoitukset
  16. (marraskuu 1986)
W.A.S.P.:in muut julkaisut
| The Last Command 1985 | Inside the Electric Circus 1986 | Live...In the Raw 1987 |
Inside the Electric Circus on heavy metal-yhtye W.A.S.P.:in kolmas studioalbumi, joka julkaistiin syyskuussa 1986
(Capitol Records). Albumi julkaistiin remasteroituna vuonna 1997 (Snapper Music). Inside the Electric Circus oli yhtyeen viimeinen albumi, joka voidaan luokitella glam metaliksi.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 16.
Kappaleet

The Big Welcome – 1.21
Inside the Electric Circus – 3.33
I Don't Need No Doctor – 3.26 (Ray Charles -cover)
9.5. - N.A.S.T.Y. – 4.47
Restless Gypsy – 4.59
Shoot from the Hip – 4.38
I'm Alive – 4.22
Easy Living – 3.10 (Uriah Heep -cover)
Sweet Cheetah – 5.14
Mantronic – 4.08
King of Sodom and Gomorrah – 3.46
The Rock Rolls On – 3.50
Vuoden 1997 uudelleenjulkaisu
Flesh and Fire – 4.37
D.B. Blues – 3.24
Kokoonpano

Blackie Lawless – laulu, kitara
Chris Holmes – kitara
Johnny Rod – basso
Steve Riley – rummut
Arvostelut

Allmusic:
Aiheesta muualla

Inside the Electric Circus Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Inside the Electric Circus Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
W.A.S.P.
| --- | --- |
Studioalbumit:   W.A.S.P.  The Last Command  Inside the Electric Circus  The Headless Children  The Crimson Idol  Still Not Black Enough  Kill Fuck Die  Helldorado  Unholy Terror  Dying for the World  Neon God: Part I The Rise  Neon God: Part II The Demise  Dominator  Babylon  Golgotha 
Livealbumit:   Live...In the Raw  Double Live Assassins  The Sting  Live...Animal  Live in Japan 1986 
Kokoelmat:   First Blood Last Cuts  The Best of the Best: 1984-2000, Vol. 1  The Best Of The Best  The 7 Savage: 1984-1992
Ikkunasääsket

| Ikkunasääsket |
| --- | --- |
 Sylvicola fenestralis
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Alalahko::  Sääsket Nematocera
Osalahko::  Psychodomorpha
Heimo::  Ikkunasääsket Anisopodidae  Knab, 1912
Alaheimot ja suvut
 Anisopodinae Anisopus  Olbiogaster  Sylvicola  Mycetobinae Mycetobia 
Katso myös
   Ikkunasääsket Wikispeciesissä   Ikkunasääsket Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ikkunasääsket (Anisopodidae) on kaksisiipisiin kuuluva hyönteisheimo. Joidenkin tutkijoiden mukaan ikkunasääsket muodostavat oman ryhmänsä sääskien ja kärpästen rinnalle. Euroopassa heimoon kuuluu vain yksi suku (Sylvicola) ja siinä kymmenkunta lajia.
Ulkoisesti ikkunasääsket muistuttavat pieniä tai keskikokoisia sääskiä. Niillä on pitkänomainen vartalo ja pitkät, lähes aina kirjavat siivet. Tuntosarvet ovat verraten pitkät ja suuosat ovat muuta päätä lyhyemmät. Aikuiset ikkunasääsket lentävät joskus valolle.
Toukat elävät maatuvassa kasviaineksessa, mahlavuodoissa tai muun orgaanisen jätteen joukossa.
Aiheesta muualla

Haarto, Antti: Suomen ikkunasääsket – Finnish window gnats (Diptera, Anisopodidae). Turun Eläin- ja Kasvitieteellinen Seura.  21.1.2011. Arkistoitu 4.3.2016. Viitattu 25.11.2023. (suomeksi), (englanniksi) suomalaisten ikkunasääskilajien määrityskaava.
Huppu

Sadetakki, jossa on kiinteä huppu
Huppu on päällysvaatteeseen kiinteästi ommeltu tai siihen tarvittaessa kiinnitettävä vaatekappale, joka tyypillisesti peittää pään ja niskan, ulottuen toisinaan myös kasvojen päälle. Huppua voidaan käyttää esimerkiksi suojaamaan säältä, muodin sekä perinteen vuoksi, tai vaikeuttamaan käyttäjänsä tunnistamista.
Historia

Vain harvoja keskiaikaisia (erityisesti miesten käyttämiä) hattuja tai huppuja on säilynyt nykypäiviin. Nämä ovat pääasiassa löydetty  Islannista, Skandinaviasta ja Englannista. Keskiajalla lyhyeen viittaan yhdistetty huppu chaperon (ransk. chaperon) oli suosittu vaate Euroopassa. Usein huppu oli irtonainen, pään ja hartiat peittävä päähine tai hupullinen hartiaviitta ( suom. luhka / lukka / luukko ), jossa oli kasvojen kohdalla aukko. Hupputyyliset päähineet olivat suosituin päähinetyyppi aina 1400-luvun puoliväliin saakka.
Rakenne

Nykyisin huput ovat tavallisesti valmistettu pehmeästä kankaasta ja ne muodostavat osan muuta vaatetta, kuten päällystakkia, anorakkia tai paitaa. Huppu voi olla kiinteä tai irrotettava. Huppu on kiinnitetty (tai jatkuu saumattomasti) vaatteen selkäosan yläreunasta ja ulottuu tavallisesti pään yli otsan reunalle. Puseroa, johon huppu on kiinnitetty pysyvästi, kutsutaan huppariksi.
Käyttötarkoituksia

Kylmyyttä vastaan suojaavassa hupussa voi olla karvareunus, joka vähentää ilman liikettä kasvojen alueella[lähde? ]. Akateemisissa tilaisuuksissa käytettävissä viitoissa voi olla huppu perinteen ja esimerkiksi näyttävyyden vuoksi. Sukelluspuvussa voi olla tiiviisti päätä myötäilevä huppu suojaamassa sukeltajaa kylmyydeltä. Makuupusseissa on usein huppuosa suojaamassa päätä kylmältä tai hyönteisiltä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Huppu Wikimedia Commonsissa
Wikisanakirjassa:  Huppu – sanan synonyymit, käännökset ja sanakirjamääritelmä
Iso-Pitkä (Uurainen)

| Iso-Pitkä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Uurainen
Koordinaatit:  62°28′53″N, 25°31′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Niiniveden valuma-alue (14.34)
Laskuoja:  oja Kylmäpuroon 
Järvinumero:  14.347.1.010
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  193,4 m  
Pituus:  1 km  
Leveys:  280 m  
Rantaviiva:  2,504 km  
Pinta-ala:  16,707 ha  
Tilavuus:  0,0009846 km³ 
Keskisyvyys:  5,89 m  
Suurin syvyys:  14,9 m  
Saaria:  1 
 fiIso-Pitkä 
Iso-Pitkä  on Keski-Suomessa Uuraisissa Hiirolan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 16,7 hehtaaria, se on 1,0 kilometriä pitkä ja 300 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 984 600 kuutiometriä eli 0,0010 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 5,9 metriä ja suurin syvyys on 14,9 metriä. Sen rantaviivan pituus on 2,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Niiniveden valuma-alueella (14.34), jonka Saarijoen valuma-alueeseen (14.347) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 193,4 metriä mpy.
Hurrikaani Ivan

| Ivan |
| --- | --- |

Nimettiin::  2.9.2004
Rantautui::  7.9. Grenada  16.9. Alabama
Laantui::  24.9.2004
Alin paine::  910 hPa
Kovin tuuli::  74 m/s
Kuolleita::  124
Tuhot::  26 mrd. USD
 Ivanin reitti.  Reittikartan pallot on väritetty Saffirin–Simpsonin asteikon mukaan. 012345
Aiheesta muualla
  Hurrikaani Ivan Commonsissa 
Hurrikaani Ivan oli yhdeksäs nimetty trooppinen myrsky vuoden 2004 Atlantin hurrikaanikaudella ja tuon kauden voimakkain trooppinen hirmumyrsky. Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin korkeimpaan eli 5. luokkaan Myrsky aiheutti tuhoja Grenadassa ja Jamaikalla sekä Kuuban länsiosissa. Yhdysvaltojen puolella vahinkoja tuli Alabamassa ja Floridassa.
Hurrikaanin kehitys

Ivaniksi kehittynyt säähäiriö syntyi Kap Verden tienoilla syyskuun toisena päivänä. Se voimistui ja luokiteltiin trooppiseksi hirmumyrskyksi syyskuun 5. päivänä, kun se oli vajaat 2 000 km Tobagon itäpuolella. Se voimistui harvinaisen nopeasti ja kehittyi jo samana päivänä 3. luokan hurrikaaniksi. Myöhemmin se heikkeni hiukan ja liikkui kohti Karibiaa. Grenadassa Ivan riehui 7. syyskuuta. Karibianmerellä se voimistui uudelleen ja kasvoi pian 5. luokan hurrikaaniksi. Voimakkaimmillaan Ivan oli 12. syyskuuta, jolloin sen keskusmatalapaine oli pudonnut 910 hPa:iin. Ivan heikkeni huomattavasti juuri ennen iskeytymistään Yhdysvaltojen rannikolle Alabamaan. Se kulki koilliseen Alabaman poikki, heikkeni mantereelle jouduttuaan edelleen, mutta kaartoi takaisin länteen ja voimistui uudelleen aiheuttaen rankkasateita Texasissa.
Hurrikaanin aiheuttamat tuhot

Grenadassa kuoli 39 ihmistä, ja koko valtion infrastruktuuri vaurioitui pahoin. Jamaikalla kuoli 15 henkeä, Venezuelassa viisi, Dominikaanisessa tasavallassa neljä, Haitissa kolme ja Barbadoksella ja Tobagolla yksi.
Yhdysvalloissa Ivanin lasketaan aiheuttaneen aineellisia vahinkoja 13 miljardin dollarin edestä. Karibian kehityspankin mukaan tuhot Karibian saarilla, lähinnä Grenadassa, Jamaikalla, ja Caymansaarilla, olivat noin kolme miljardia dollaria. Kuubassa arvioitiin tulvavahinkojen olleen 1,2 miljardia Yhdysvaltain dollaria.
Isaac Julien

| Isaac Julien |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1960 Lontoo, Englanti
Kansalaisuus:   Iso-Britannia
Taiteilija
Ala:  installaatio, elokuva
Taidesuuntaus:  nykytaide
Aiheesta muualla
www.isaacjulien.com
Isaac Julien (s. 1960 Lontoo, Englanti) on brittiläinen installaatiotaiteilija ja elokuvantekijä.
Elämänvaiheet

Julien valmistui 1984 St Martin's School of Artista, jossa hän opiskeli maalausta ja taide-elokuvantekoa. Hän perusti Sankofan elokuva- ja videokollektiivin ja oli vuonna 1999 perustetun Normal Filmsin perustajajäsen.
Merkittävyyttä Julien sai elokuvamaailmassa  vuonna 1989 tekemällään draamadokumenttielokuvalla Looking for Langston ja nousi kulttimaineeseen tällä runollisella tutkimuksellaan Langston Hughesista ja Harlem Renaissancesta. Mainetta vahvisti vain, kun hän 1991 sai elokuvalla Young Soul Rebels Cannesin elokuvajuhlien Semaine de la Critique -palkinnon parhaasta elokuvasta.
Julienin työn yhtenä sisältönä on purkaa rajoja eri taiteenalojen väliltä ja hyödyntää elokuvaa, valokuvaa, musiikkia, teatteria, maalausta ja kuvanveistoa yhdistämällä niitä visuaalisesti tehokkaaksi kerronnaksi. Hänen työnsä liittyy teemallisesti kokemuksiin mustasta ja homoidentiteestä (hän on itse homoseksuaali), ja siihen sisältyy kysymyksiä yhteiskuntaluokasta, seksuaalisuudesta ja taiteen ja kulttuurin historiasta. Hän oli ehdokkaana Turner-palkinnon saajaksi 2001, ja 2003 hänelle myönnettiin Kölnissä Kunst filmBiennalen pääpalkinto. Julien tekee myös dokumenttielokuvia, ja tällä alalla hänen teoksiinsa kuuluu esimerkiksi BaadAsssss Cinema, joka käsittelee blaxploitaatio-elokuvan historiaa ja vaikutusta.
Julien asuu ja työskentelee Lontoossa. Syyskuusta 2009 hän on toiminut professorina Karlsruhen valtion kuvataideakatemiassa.
Installaatioita

Fantôme Afrique (2005)
True North (2004)
Radioactive (2004)
Baltimore (2003)
Lost Boundaries (2003)
Paradise Omeros (2002)
Vagabondia (2000)
Filmografia

Who Killed Colin Roach?, 1983
Territories, 1984
The Passion of Remembrance, 1986
This is Not an AIDS Advertisement, 1987
Looking for Langston, 1989
Young Soul Rebels, 1991
Black and White in Colour, 1992
The Attendant, 1992
Darker Side of Black, 1993
The Question of Equality, tuottaja, 1994
Frantz Fanon: Black Skin, White Mask, 1995
Three, 1999
The Long Road to Mazatlan, 1999
Paradise Omeros, 2002
BaadAsssss Cinema, 2002
Baltimore, 2003
Derek, 2008
Aiheesta muualla

D. Craine: A marriage of jigs and reels Dance.  24.9.2007. The Times. Arkistoitu 17.5.2011. Viitattu 20.10.2009. (englanniksi)
Isaac Julienin verkkosivusto (englanniksi)
Isaac Julienin sivu Victoria Miro Gallery, Lontoo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Third Pole: The Stills of Isaac Julien's True North, Nizan Shakedin essee, X-TRA : Contemporary Art Quarterly (englanniksi)
Elämäkerta ja teosluettelo, ScreenOnline (englanniksi)
Isaac Julien Video Data Bank (englanniksi)
Ilvesjoki (joki)

| Ilvesjoki |
| --- | --- |
 Ilvesjoki hieman ennen yhdistymistään Koskutjoen kanssa Mustajoeksi.
Laskupaikka:  Mustajoki, Jalasjärvi
Maat:  Suomi
Pituus:  35 km
Ilvesjoki on Karviassa ja Kurikassa entisen Jalasjärven kunnan Ilvesjoen kylässä virtaava noin 35 kilometriä pitkä joki. Joki saa alkunsa kahdesta puronhaarasta Karvian alueella. Ala-Koskuella joki yhtyy Koskutjoen kanssa Mustajoeksi. Ilvesjoentien kohdalta Myllypadolle joessa on paikoin suvantoja ja koskia. Talousvetenä joen vettä ei käytetä.
Vedenlaatua joessa on tutkittu ainoastaan alaosassa. Vesi on ollut vuosina 1975, 1988 ja 2000 tehtyjen yksittäisten vedenlaatutietojen mukaan ravinne- ja humuspitoista, tummaa väriltään sekä lievästi hapanta tai hapanta. Peltoa joen valuma-alueesta on suunnilleen 14 prosenttia. Lisäksi suurin osa pelloista sijaitsee joen varrella. Suuret määrät peltoviljelystä aiheutuvia kuivatusvesiä johdetaan jokeen. Ilvesjoen alaosan alueella sijaitsevat Vapon Alkkian turvetuotantoalue kooltaan 261 hehtaaria sekä Ilvesneva-niminen suoalue. Vasikkaluoman−Liikaluoman alueella sijaitsevat puolestaan 90 hehtaarin Korvajärvennevan ja 105 hehtaarin Vasikkanevan turvetuotantoalueet. Ilvesjokeen johdetaan 541,3 hehtaarin alueelta turvetuotannon vesiä.
Joessa tavataan haukia, ahvenia, luonnontaimenia sekä rapuja. Kalastuksellisesti joen merkitys on keskinkertainen.
Iso-Pitkä (Laukaa)

| Iso-Pitkä |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Laukaa
Koordinaatit:  62°26′32″N, 25°45′07″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Vatianjärven alue (14.33)
Laskuoja:  oja Ylä-Koskuslampeen 
Järvinumero:  14.333.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  155,1 m  
Pituus:  1,5 km  
Leveys:  350 m  
Rantaviiva:  3,184 km  
Pinta-ala:  27,373 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso-Pitkä 
Iso-Pitkä  on Keski-Suomessa Laukaassa Rajajärven lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 27 hehtaaria, se on 1,5 kilometriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 3,2 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Vatianjärven alueella (14.33), jonka Peurungan valuma-alueeseen (14.333) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 155,1 metriä mpy.
Ja virtahevot kiehuivat altaissaan

| Ja virtahevot kiehuivat altaissaan> And the Hippos Were Boiled in Their Tanks |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  William S. Burroughsin ja Jack Kerouac
Kieli:  englanti
Julkaistu:  2008
Suomennos
Kustantaja:  Sammakko
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Ja virtahevot kiehuivat altaissaan (And the Hippos Were Boiled in Their Tanks, 1945, julkaistu 2008) on William S. Burroughsin ja Jack Kerouacin yhteistyönä kirjoittama romaani. Luvut on kirjoitettu vuorotellen, Burroughs nimellä Will Dennison ja Kerouac Mike Rykona.
Teos on fiktiomuotoinen kuvaus vuonna 1944 tapahtuneesta taposta, jonka seurauksena myös William S. Burroughs sekä Jack Kerouac vietiin poliisikuulusteluihin. Tapahtuman aikaan kummaltakaan kirjailijalta ei ollut julkaistu vielä yhtään teosta. Ja virtahevot kiehuivat altaissaan julkaistiin ensimmäisen kerran vasta 2008. Sitä pidetään ensimmäisenä tunnettuna beat-sukupolvi -teoksena.
Isaac Israeli ben Solomon

| 'Yitzhaq ben Sh'lomo ha-Yisra'eli> יצחק בן שלמה הישראלי |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: ennen 832, Egypti
Kuollut: 932, Kairouan, Tunisia
Koulutus ja ura
Vaikutusalueet:  luonnontiede, lääketiede, tähtitiede
Isaac Israeli ben Solomon (hepr. ‏יצחק בן שלמה הישראלי‎, 'Yitzhaq ben Sh'lomo ha-Yisra'eli, arab. إسحاق بن سليمان الإسرائيلي‎, Abu Ya'qub Ishaq ibn Suleiman al-Isra'ili) (s. ennen 832, Egypti, k. 932, Kairouan, Tunisia) oli egyptinjuutalainen lääkäri ja filosofi. Häntä on kutsuttu myös Isaac Israeli vanhemmaksi erotukseksi tähtitieteilijä Isaac Israeli ben Josephista. Israeli tutki luonnontieteitä, lääketiedettä, matematiikkaa, tähtitiedettä ja muita tieteellisiä aiheita. Hän kirjoitti myös kommentaareja Tanakhiin ja Sefer Yetzirahiin.
Israeli oli Saadia Gaonin aikalainen, ja sai todennäköisesti innoitusta tämän teoksista Tanakhin opiskeluun. Hän opiskeli ja opetti Kairouanissa. Hänen oppilaitaan olivat mm. Abu Ya'far ibn al-Yazzar ja Dunash ibn Tamim.
Kristitty munkki Constantinus Africanus käänsi useita Israelin lääketieteellisistä tutkielmista latinaksi vuonna 1087, ja niitä käytettiin oppikirjoina Salernon yliopistossa. Käännöksistä puuttui kuitenkin alkuperäisen kirjoittajan nimi, ja se selvisi vasta vuonna 1515, kun Israelin kootut teokset Opera Omnia Isaci painettiin Lyonissa Ranskassa.
Teoksia > Lääketieteellisiä

Kitab al-Ḥummayat, hepreaksi Sefer ha-Ḳadaḥot, tutkielma kuumeen lajeista antiikin lääketieteessä, erityisesti Hippokrateella; viisi kirjaa
Kitab al-Adwiyah al-Mufradah wa'l-Aghdhiyah, teos lääkkeistä ja ravinnosta; neljä osaa; ensimmäisen osan Constantinus Africanus käänsi latinaksi nimellä Diaetae universales, ja hepreaksi anonyymi kääntäjä nimellä Ṭib'e ha-Mezonot; loput kolme osaa latinaksi Diaetae particulares, hepreaksi Sefer ha-Mis'adim tai Sefer ha-Ma'akalim
Kitab al-Baul, hepreaksi Sefer ha-Shetan, tutkielma virtsasta
Kitab al-Istiḳat, hepraksi Sefer ha-Yesodot, lääketieteellinen ja filosofinen teos alkuaineista, Aristoteleen, Hippokrateen ja Galenoksen mukaan; hepreankielinen käännös Abraham ben Hasdain David Kimhin pyynnöstä tekemä
Manhig ha-Rofe'im eli Musar ha-Rofe'im, tutkielma lääkäreille
Kitab fi al-Tiryaḳ, teos vastamyrkyistä
Teoksia > Filosofisia

Kitab al-Ḥudud wal-Rusum, hepreankielinen Nissim b. Solomon (1300-luku) käännös nimellä Sefer ha-Gebulim weha-Reshumim
Kitab Bustan al-Ḥikimah, metafysiikasta
Kitab al-Ḥikmah, tutkielma filosofiasta
Kitab al-Madkhal fi al-Mantiḳ, logiikasta
Sefer ha-Ruaḥ weha-Nefesh, filosofinen tutkielma hengen ja sielun erosta, mahdollisesti katkelma laajemmasta teoksesta
Filosofinen kommentaari Ensimmäisestä Mooseksen kirjasta, kahdessa kirjassa