stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ingvar Kamprad

| Ingvar Kamprad |
| --- | --- |
 Ingvar Kamprad Haaparannalla vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. maaliskuuta 1926 Ljungby, Smoolanti, Ruotsi
Kuollut: 27. tammikuuta 2018 (91 vuotta) Liatorp, Älmhultin kunta, Smoolanti, Ruotsi
Muut tiedot
Omaisuus:   78,4 miljardia USD (2013)
Yritys:  Ikea, Ikano (pankki)
 Nimikirjoitus
Feodor Ingvar Kamprad ( kuuntele ääntämys (ohje)) (30. maaliskuuta 1926 Ljungby – 27. tammikuuta 2018 Liatorp, Älmhultin kunta) oli ruotsalainen yrittäjä, joka perusti kansainvälisen Ikea-sisustustavarataloketjun. Kuollessaan tammikuussa 2018 hän oli Pohjoismaiden rikkain ja maailman kahdeksanneksi rikkain henkilö.
Lapsuus

Ingvar Kamprad syntyi 30. maaliskuuta 1926 Elmtaryd-nimisellä maatilalla Agunnarydin kylän liepeillä Ljungbyn kunnassa. Hän kuului vauraaseen kauppiassukuun. Hänen äitinsä oli ruotsalainen ja isänsä oli syntynyt Saksassa ja muuttanut yksivuotiaana Ruotsiin.
Kamprad alkoi harjoittaa liiketoimintaa jo kuusivuotiaana myymällä tulitikkuja naapureilleen. Hän keksi, että voi ostaa tulitikkuja Tukholmasta suurissa erissä halvalla ja myydä ne alhaisella hinnalla ja tehdä silti hyvin voittoa. Tulitikuista hän laajensi myyntiä kalaan, joulukoristeisiin ja siemeniin sekä myöhemmin kuulakärki- ja lyijykyniin.
Ura

Vuonna 1943 Kampradin ollessa 17 vuoden ikäinen hänen isänsä palkitsi hänet hyvästä koulumenestyksestä. Lahjan turvin hän perusti yrityksen, josta on kasvanut Ikea. Lyhenne Ikea tulee hänen nimensä etukirjaimista sekä lisäksi syntymäkotitilastaan nimeltään Elmtaryd ja kotikylästään Agunnarydistä.
Ikea myi aluksi muun muassa kyniä, lompakoita, kelloja ja nailonsukkia Ingvarin sedän Ernstin pöydästä. Vuonna 1948 Kamprad monipuolisti huonekaluvalikoimaansa. Hän myi tavaraa enimmäkseen postimyyntinä. Vuoteen 1955 mennessä valmistajat alkoivat kuitenkin boikotoida Ikeaa liian halpojen hintojen takia. Tämä pakotti Kampradin suunnittelemaan tuotteitaan sisäisesti. Tästä kehittyi hänen liikeideansa: hän alkoi myydä tuotteitaan litteinä koottavina. Tämä johti Ikean kansainvälistymiseen: se laajentui aluksi Norjaan ja Tanskaan, sen jälkeen Keski-Eurooppaan ja lopulta Amerikkaan ja Aasiaan.
Vuonna 1988 Kamprad perusti Ikanobanken-nimisen pankin, joka muutti nimensä Ikano Bankiksi vuonna 2009. Pankki toimi vuonna 2016 Itävallassa, Tanskassa, Suomessa, Saksassa, Norjassa, Puolassa, Venäjällä, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa..
Kampradilla ei ole ollut sen jälkeen enää operatiivista virkaa Ikean johdossa, mutta hän on toiminut yrityksen erityisasiantuntijana. Kamprad erosi Ikean hallituksesta vasta kesäkuussa 2013. Hänen kolme poikaansa jatkoivat yrityksen johtoasemassa.
Poliittinen toiminta

Kamprad värväsi toisen maailmansodan aikana uusia jäseniä Ruotsin fasistiseen, natsi-Saksaa kannattaneeseen liikkeeseen. Ruotsin turvallisuuspoliisi Säpon edeltäjän Allmänna Säkerhetstjänstenin arkistojen mukaan Kamprad luokiteltiin 1943 natsiksi ja hänen toimiaan seurattiin, muun muassa hänen postiaan luettiin. Kamprad on elämäkerrassaan luonnehtinut toimiaan liikkeessä ”nuoruudensynniksi”, johon on vaikuttanut hänen perheensä saksalainen tausta. Ruotsalaisen natsimyönteisen järjestön Nysvenska rörelsenin johtaja Per Engdahl kuului kuitenkin vielä sodan päätyttyäkin hänen lähipiiriinsä. Kamprad toimi aktiivisesti Nysvenska rörelsenissä ja jonkin aikaa myös selvästi natsistisessa Svensk socialistisk samlingissa (SSS eli ”Lindholmarna”). Hän on vuonna 2010 todennut, että pitää niin kauan kuin elää kiinni siitä, että Engdahl on ”suuri ihminen”.
Yksityiselämä

Ingvar Kamprad on ollut naimisissa kahdesti. Hänen ensimmäisen vaimonsa Kerstin Wadlingin kanssa hän adoptoi tytön, jolle annettiin nimeksi Annika. Toisen avioliittonsa hän solmi Margaretha Stennertin kanssa 1960-luvulla. Heillä oli kolme poikaa: Peter, Jonas ja Mathias. Pojat seurasivat isäänsä Ikean johdossa tämän toimiessa vanhempana neuvonantajana.
Kamprad tunnettiin erityisestä säästeliäisyydestään: hän muun muassa ajoi vanhalla Volvolla, lensi turistiluokassa ja majoittui halpoihin hotelleihin. Lisäksi hän muutti Tanskaan 1970-luvun alkupuolella, ja sen jälkeen Sveitsiin vuonna 1973, koska koki, että Ruotsin verotus oli liian kireäälähde? sekä perusti keväällä 1989 Interogo-nimisen säätiön veroparatiisi Liechtensteiniin. Kyseinen säätiö omistaa holdingyhtiö Inter Ikea Holding SA:n, joka omistaa puolestaan Inter Ikea -yritysryppään.
Kamprad muutti takaisin Ruotsiin 88-vuotiaana maaliskuussa 2014 asuttuaan yli 40 vuotta ulkomailla.lähde?
Kamprad on kärsinyt elämässään alkoholiongelmista.
Ingvar Kamprad kuoli lauantaina 27. tammikuuta 2018 kotonaan Smoolannissa. Hän oli kuollessaan 91-vuotias.
Kirjallisuutta

Torekull, Bertil: Ikea-tarina.  ((Historien om Ikea: Ingvar Kamprad berättar för Bertil Torekull, 1998.) Suomentanut Maarit Tillman)  Helsinki:  Edita, 2007.  ISBN 978-951-37-4863-0
Åsbrink, Elisabeth: Och i Wienerwald står träden kvar, 2011. (Ruotsin television toimittajan kirja, jossa hän kertoo Kampradin natsitaustasta)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Japani  Tšekki  Korea  Alankomaat  Puola  Portugali 
Taiteenala:  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Stetoskooppi

Ranskalaisen lääkäri René Laënnecin ensimmäisiä putkimallisia stetoskooppeja noin vuodelta 1820. Mallin jossa kaksi korviin menevää letkua kehitettiin vasta noin 1850.
Stetoskooppi on lääketieteellisessä tutkimuksessa käytettävä akustinen tai elektroninen laite kehon sisäisten äänten kuunteluun. Laitteen käyttäjä asettaa stetoskoopin kuulokkeet korvilleen ja painaa kuuntelu- eli rintaosan kuunneltavalle alueelle, jolloin hän kuulee kuunneltavan alueen äänet. Tätä toimintaa kutsutaan auskultaatioksi. Stetoskoopin keksi vuonna 1816 ranskalainen lääkäri René Laënnec. Myös mekaanikot voivat käyttää erityistä stetoskooppia löytääkseen vian koneesta.
Akustinen stetoskooppi

Tavallisin stetoskooppi on perinteinen akustinen stetoskooppi. Monesti akustisen stetoskoopin rintaosassa on kaksi kuuntelupäätä: kalvopää ja kuppimainen pää.
Kalvopäässä potilaan iho saa stetoskoopin kalvon värähtelemään ja kuppi puolestaan saa sisäpuolella olevan ilman värähtelemään. Äänenä kuultava ilman värähtely johdetaan stetoskoopin onttoja putkia pitkin kuuntelijan korviin.
Kuppimaisella puolella potilaan ihon värähtelyt saavat stetoskoopin sisäpuolella olevan ilman värähtelemään ja erillistä värähtelevää kalvoa ei ole. Kuppimainen stetoskoopin osa välittää paremmin matalia ääniä ja kalvo-osa korkeita ääniä.
Elektroniset stetoskoopit

Myös elektronisia, sähköisesti ääntä vahvistavia stetoskooppeja on markkinoilla. Joissain elektronisissa stetoskoopeissa on äänen tallennus- ja toistomahdollisuus. Tallennettu äänitiedosto voidaan tarvittaessa siirtää toisen terveydenhuoltoalan ammattilaisen kuunneltavaksi konsultaatiotarkoituksessa.
Stetoskooppia käytetään myös muihin kuin lääketieteellisiin tarkoituksiin, esim autonasentaja voi kuunnella stetoskoopilla auton laakerien ja moottorin ääniä. Rakenteellisesti moottorien huollossa käytettävät stetoskoopit poikkeavat tavallisesti lääketieteellisistä stetoskoopeista. Moottorihuollossa käytetyn stetoskoopin mittapää voi olla puikkomainen, joka rakenne sallii sen työntämisen moottorin sisään, ja laitteen kuulokkeet saattavat meluisan käyttöympäristön takia muistuttaa umpinaisia stereokuulokkeita.
Piirros Laënnecin stetoskoopin rakenteesta (1819).
Akustinen stetoskooppi.
Lähikuvassa stetoskoopin kuunteluosa ja taaempana korviin asetettavat kuulokkeet.
Lääkäri tutkimassa lapsipotilaan tilaa (auskultaatio).
Eräs elektroninen stetoskooppi.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Lääkärin tutkimus (7/2008) (Arkistoitu – Internet Archive) (terveyskirjasto.fi)
Lääkäri oppii stetoskoopin käytön hitaasti (1/2006) (Arkistoitu – Internet Archive) (mediuutiset.fi)
Stetoskoopin käyttöohjeet (3msuomi.fi)
Veritas

Veritas on latinaa ja tarkoittaa totuutta. Muita merkityksiä ovat:
Bureau Veritas, Pariisissa toimiva luokituslaitos
Veritas Eläkevakuutus, suomalainen työeläkevakuuttaja
Veritas, totuuden jumalatar roomalaisessa mytologiassa
Veritas, Formula 1 -talli
Det Norske Veritas, norjalainen alusten luokitusyhtiö
Veritas, saksalainen urheiluautovalmistaja
Veritas Stadion, jalkapallostadion Turussa.
Veritas, Agnes Carlssonin albumi
VERITAS, tuleva Nasan Venus-luotain
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Veritas”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Lesnajan taistelu

Nicolas Larmessinin Lesnajan taistelua esittävä maalaus vuodelta 1724.
Lesnajan taistelu oli osa suurta Pohjan sotaa. Se käytiin Ruotsin armeijan ja Venäjän armeijan välillä 9. lokakuuta 1708 Puola-Liettuan alueella Mogilevin kaupungin itäpuolella sijainneessa Lesnajan kylässä. Lesnajan taistelu, jonka Venäjä voitti, merkitsi Ruotsin kuninkaan Kaarle XII:n Venäjälle suuntaaman sotaretken pysähtymistä ja käännekohtaa sodassa. Voitto oli Pietari Suurelle ensimmäinen säännöllisistä joukoista saavutettu voitto.
Taistelun kulku

Ruotsin 12 500 miehen kokoista armeijaa, jonka tavoitteena oli marssia Riiasta kaakkoon tarvikepulasta kärsineen Kaarle XII:n avuksi, johti kenraali Adam Ludvig Lewenhaupt ja Venäjän armeijaa tsaari Pietari Suuri yhdessä kenraalinsa Alexander Menšikovin kanssa. Ruotsalaisten lähestyessä Lesnajan kylää Pietari hyökkäsi heitä vastaan 5000 sotamiehen ja 7000 rakuunan voimin. Venäläiset joukot oli jaettu kahteen osaan, joista toista komensi tsaari itse ja toista Menšikov. Ruotsalaiset puolustautuivat iltapäivällä vankkureista muodostetussa asemassa, kunnes venäläinen kenraali Reinhold Bauer saapui 5000 rakuunan kanssa. Sotiminen loppui kello seitsemän aikaan illalla, ja Lewenhauptin joukot aloittivat vetäytymisen kohti etelää. Ruotsin armeija menetti taistelussa puolet vahvuudestaan, koko tykistön ja suurimman osan tarvikekuormastostaan. Venäläisten tappiot olivat tsaarin oman arvion mukaan 1 111 kaatunutta ja 2 856 haavoittunutta.
Tinni Wikström

| Tiina Reetta ”Tinni” Wikström> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 25. marraskuuta 1988 (ikä 36) Vantaa, Suomi
Ammatti:  radiojuontaja, TV-juontaja
Tiina Reetta ”Tinni” Wikström (s. 25. marraskuuta 1988 Vantaa) on suomalainen radio- ja televisiojuontaja. Wikström juonsi vuoden 2022 loppuun saakka arki-iltapäivisin Radio Suomipopilla Juuso Mäkilähteen kanssa Juuso ja Tinni Show’ta. Vuodesta 2023 alkaen hän on ollut mukana uudessa Aamulypsyssä Juuso Mäkilähteen ja Tuukka Ritokosken kanssa.
Radioura

Tinni Wikström aloitti 2013 Nelonen Median Loop-radiokanavan juontajana. Hän siirtyi vuonna 2017 Juuso Mäkilähteen kanssa juontamaan Radio Suomipopilla Juuso ja Tinni Show’ta.
Televisioura

Wikström on ollut The Voice of Finlandissa backstage-juontaja vuonna 2016–2017. Juuso Mäkilähde osallistutti Tinnin Napakymppiin, mistä Tinni sai kuulla suorassa radiolähetyksessä. Lisäksi hänet tunnetaan Paasosen polttaritoimisto -ohjelmasta vuodelta 2020. Wikström juonsi vuoden 2021 Big Brother Suomi VIP -ohjelmaa yhdessä Anni Hautalan ja Kimmo Vehviläisen kanssa.
| Vuosi | Ohjelma | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2016–2017, 2020, 2021 | The Voice of Finland | Backstage-juontaja |
| 2018 | Napakymppi | Neiti X |
| 2020 | Paasosen polttaritoimisto | Juontaja |
| 2021 | Big Brother Suomi VIP | Juontaja |
Pituffikin avaruustukikohta

Thulen lentotukikohta ilmasta
Pituffikin avaruustukikohta (engl. Pituffik Space Base), entinen Thulen lentotukikohta (engl. Thule Air Base), on Yhdysvaltain avaruusvoimien ja Yhdysvaltain asevoimien pohjoisin tukikohta. Tukikohta on Yhdysvaltain enklaavi Qaanaaqin kunnan sisällä Pohjois-Grönlannissa. Se ei kuulu mihinkään Grönlannin kuntaan eikä se myöskään ole Grönlannin lainsäädäntövallan alainen.
Tukikohta sijaitsee 1 118 kilometriä napapiiriltä pohjoiseen, 1 524 kilometriä pohjoisnavalta etelään ja noin 885 kilometriä magneettiselta pohjoisnavalta itään.
Thulen lentotukikohdan paikalla sijaitsivat aiemmin Pituffikin ja Vanhan Thulen eli Dundasin (grönlanniksi Uummannaq) kylät, jotka siirrettiin Uuteen Thuleen eli Qaanaaqiin vuonna 1953, kun tukikohtaa oli alettu rakentaa. 1. tammikuuta 2005 tukikohdassa oli 235 asukasta.
Historia

Ensimmäiset sotilasrakennukset Thuleen rakennettiin toisen maailmansodan aikana, kun Yhdysvallat oli vuonna 1941 ottanut Grönlannin suojelukseensa, koska saksalaiset olivat miehittäneet Tanskan.
Vuonna 1961 20 kilometriä tukikohdasta koilliseen rakennettiin ennakkovaroitusjärjestelmän tutka ”J-Site”. Thulen väkiluku on enimmillään ollut noin 10 000. Tammikuussa 1968 miehitys tukikohdassa oli alle 3 370. Thulesta tuli Air Force Space Command tukikohta vuonna 1982.
Vuonna 1965 yhdysvaltalaiset kertoivat tukikohdassa varastoidun ydinaseita ilman Tanskan hallituksen tietoa tai halua. Tammikuussa 1968 tukikohdasta noussut B-52-pommikone syttyi tuleen ja putosi jään läpi mereen 12 kilometrin päässä lentokentästä. Vetypommien pelastustyötä vaikeutti se, että meri ehti jäätyä uudelleen ennen niiden löytämistä. Nykyisin suurin osa materiaalista on siivottu.
Thule, ja Grönlanti yleensäkin, on myös maailman nopeimpien tuulten koti. 8. maaliskuuta 1972 tuulen nopeudeksi mitattiin 333 km/h. Kiinnostavaa on myös, että Thule on ainoa ilmavoimien tukikohta, jolla on hinaaja. Hinaajaa käytetään jäävuorten siirtämiseen pois rannikolta, pois saapuvien ja lähtevien lentojen tieltä.
Tukikohdassa sijaitsee myös vuonna 1954 rakennettu Radio Mast Thule, korkein rakenne (378,3 metriä) napapiirin pohjoispuolella, läntisellä pallonpuoliskolla. Myös maailman pohjoisin syväsatama sijaitsee Thulessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pituffikin avaruustukikohta Wikimedia Commonsissa
Units of the 21st Space Wing USAF – Peterson Air Force Base. Viitattu 29.9.2019. (englanniksi)
Drawings of Thule Radio Mast SkyscraperPage.com. Viitattu 29.9.2019. (englanniksi)*
Thule Air Base  (THU) World Airport Codes. Arkistoitu 11.4.2019. Viitattu 29.9.2019. (englanniksi)
Aapo Heikkilä

Aapo (Aappo Erkki) Heikkilä (12. huhtikuuta 1931 Haapavesi – 22. huhtikuuta 1993) oli oululainen itse keksimänsä "tieteenalan" ortotopologian perustaja.
Lapsuus ja nuoruus

Heikkilä syntyi Haapaveden Salmenniemen Arvolan talossa. Hän oli Aappo Ville (Vilhelm) Heikkilän ja Laina Viitalan esikoinen. Perheeseen syntyi vielä viisi lasta. Käytyään Salmenniemen Apajan kansakoulua kolme vuotta Heikkilä aloitti opinnot Haapaveden yhteiskoulussa syksyllä 1944 mutta keskeytti koulunkäynnin huhtikuussa 1945 ja palasi takaisin ns. jatkokouluun Ollalaan. Hänen tiedetään silti saaneen yksityisopetusta ja vielä 25-vuotiaana saaneen luvan opiskella ylioppilastutkintoa varten. Hän opiskeli myös kirjeopistossa. Heikkilä teki muun muassa metsätöitä Ruotsissa ja aloitti varusmiespalveluksensa Oulussa syksyllä 1952, mutta se keskeytettiin joulukuussa.
Heikkilä toimi Pulkkilan Vornan kylässä kansakoulunopettajana omatekoisin todistuksinsyksyllä 1953, mutta selviytyi siitä rangaistuksetta. Vaasassa hän avasi psykiatrisen yksityisvastaanoton 1957 ilman alan pätevyyttä, josta hänet tuomittiin vankeuteen kahdeksaksi vuodeksi. Vaasan lääninvankilassa hän opiskeli kirjansitojaksi. Potilaat kuitenkin todistivat Heikkilän puolesta, ja kahdeksan kuukauden kuluttua hänet armahdettiin. Heikkilä palasi Haapavedelle, jonne hän perusti kirjasitomon. Ouluun muutettuaan hän toimi kirjaltajana Kansan Tahto -lehdessä.
Ura ortotopologina

Oulun yliopiston yhteisöön Heikkilä ilmaantui heti yliopiston (perustettu 1958) alkuvaiheissa. Hän osallistui erityisesti fysiikan, kemian ja matematiikan luennoille ja alkoi vähin erin kehittää omaa "tieteenalaansa" ortotopologiaa. Häneen suhtauduttiin yhteisössä suopeasti ja hänelle annettiin työhuone, joka virallisesti oli fysiikan laitoksen siivouskomero. Heikkilä vilahti jopa yliopistoa esittelevässä multivisiossa 1990-luvun alussa. Hän oli suosittu "varjoluennoitsija", joka piti luentojaan muutaman kerran vuodessa täysille saleille. Kuten vanhan ajan yksityisdosentti, "dosentti" Heikkiläkin hankki tuloja suoraan yleisöltään, eli luentojen yhteydessä järjestettiin aina rahankeräys. Luentoihin osallistuminen ilman ennakkotietoa niiden luonteesta saattoi kuulua uusien opiskelijoiden perehdyttämisrituaaleihin.
Heikkilän luennoillaan käsittelemiä aiheita olivat muun muassa ”sininen enkeli para-avaruudessa”, ”tontun pään tilavuuden laskeminen” ja ”g-orbitaalit ja sinisen elektronin symbioosi kierteisgalaksin hypotenuusassa”.
Heikkilän maine levisi ja hän teki luentomatkoja ainakin Helsinkiin, Kemiin, Mikkeliin ja Tampereelle. Myös hänen järjestämänsä ortotopologian laskuharjoitukset, Aapon-päivän kahvit joulukuussa sekä hänen syntymäpäiväjuhlansa huhtikuussa olivat suosittuja tapahtumia. "Tyrät rytkyy taas", ilmoitti erään juhlan mainos. Opiskelijoiden aktiivinen osallistuminen takasi sen, että Heikkilä valittiin vuoden oululaiseksi 1987 muiden ja ehkä sovinnaisempien ehdokkaiden asemesta.
Kuolema ja perintö

Heikkilä kuoli ollessaan matkalla luennoimaan Helsingin yliopistoon keväällä 1993. Hän sai sydänkohtauksen yöjunassa ennen Tamperetta. Yhden tiedon mukaan hän kuoli junassa, toisen mukaan taas oli vielä elossa sairaalaan vietäessä. Heikkilä haudattiin Haapaveden hautausmaalle, oman toiveensa mukaisesti yhteishautaan vanhempiensa kanssa. Hautajaispäiväksi Oulun yliopisto varusti hänelle muistopöydän, jossa oli muotokuva ja palavat kynttilät.
Oulun yliopiston kirjasto kokosi Heikkilästä vuonna 2004 muistonäyttelyn, jonka aineisto lahjoitettiin Haapaveden kotiseutumuseolle.
Vuonna 2012 Oulun yliopiston maantieteen emeritusprofessori Olavi Heikkinen, joka oli itsekin tavannut Aapo Heikkilän, julkaisi hänestä elämäkertakirjan.
Klaffi Tuotannot ilmoitti huhtikuussa 2018 suunnittelevansa elokuvaa Heikkilästä.
Vuonna 2020 oli valmisteilla Heikkilästä kertova näytelmä, jonka ensi-illan oli määrä olla maaliskuussa 2020. Näytelmän ohjaajana oli Markku Pölönen ja pääosassa Heikkilänä sekä muissa rooleissa Mika Nuojua. Näytelmän esitykset siirtyivät koronaviruspandemian takia keväälle 2022, jolloin kuusi esitystä sai paikkansa ajalla 21.–30.4.2022.
Kirjallisuutta

I. M. (toim.): Ortotopologian laitoksen vaihtoehtoinen opinto-opas vuosille 1959-.  (Ortotopologisia julkaisuja / 1)  Oulu:  SAA ry, n. 1983.
Ortotopology. Now! : some ortotopological aspects on artificial intelligence (AI) and related fields.  Ortotopologisia julkaisuja / 3. Oulu:  SAA ry, 1987.  (englanniksi)
Ortotopology : the state of the arts.  (Ortotopologisia julkaisuja / 2)  Oulu:  SAA ry, circa 1985.  (englanniksi)
Heikkinen, Olavi: Ortotopologi Aapo Heikkilä: varjotutkija ja tähtihistorioitsija.  Oulu:  Oulun yliopisto, 2012.  ISBN 978-951-42-9831-8
Aiheesta muualla

Aapo Heikkilän haastattelu ja raportti ortotopologiasta vuodelta 1988
Itse keksimänsä tieteen dosentti mittasi tonttujen päitä yliopiston siivouskomerossa Yle 22.4.2018
YLE Elävä arkisto: Ortotopologia on laaja-alainen varjotiede
Kaleva.plus: Luentosalien legenda (Arkistoitu – Internet Archive)
Ortotopologia – mitä se on? Σ–Inf nro 4/2004 – sivu 10
Oulun yliopiston kirjasto: toimintakertomus 2004 - maininta näyttelystä sivulla 4
Iltapäiväkahvit tonttutohtorin kunniaksi (Tietopisto 7/2009)[vanhentunut linkki] - sivu 21
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle
Timur Kärki

| Timur Kärki> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1971, Tampere
Muut tiedot
Yritys:  Gofore
Asema:  Hallituksen puheenjohtaja
Hallitusjäsenyydet:  Gofore
Tutkinnot:  Diplomi-insinööri
Timur Kärki (s. 1971) on monin eri palkinnoin palkittu yritysjohtaja. Hän on tamperelaisen ohjelmistoyhtiö Goforen hallituksen puheenjohtaja ja yksi yhtiön neljästä perustajasta.
Kärjen johtamistapaan liittyy avoimuus ja voimakas henkilökuntalähtöisyys. Kärki on johtamistavassaan ravistellut perinteisiä johtamisen tapoja ja tuonut uudenlaista avoimemman yrityskulttuurin henkeä. Kärkeä pidetään aktiivisena yhteiskunnallisena keskustelijana.
Kärki on ottanut aktiivisesti kantaa Suomen julkisen tietotekniikan kehittämiseen julkisuudessa. Hän on muun muassa kommentoinut HUS-alueen sosiaali- ja terveydenhuollon potilastietojärjestelmän Apotin kehittämisen hintaa ja kritisoi valittua jättihanke-tyyppistä projektimallia.
Timur Kärki on ollut mukana myös Ilves-Hockey Oy:n hallituksessa vuodesta 2017 lähtien ja on yksi Ilves-Hockey Oy:n suurimmista osakkeenomistajista. Kärki toimi myös Keskuskauppakamarin hallituksessa vuodesta 2021 vuoteen 2024  sekä Teknologiateollisuus ry:n hallituksessa vuodesta 2020 lähtien. Vuoteen 2019 asti Kärki toimi Gofore Oyj:n toimitusjohtajana.
Kärki valmistui ylioppilaaksi Tampereen norssista 1989 ja diplomi-insinööriksi TTY:ltä 1999.
Ura

1997 ohjelmistosuunnittelija, Telecom Finland
1999 tuotantopäällikkö, Tietovalta Oy / TJ Group
2001 teknologiajohtaja, Wireless Artifical Intelligence Services
2002 projektitoiminnan johtaja, konsultti, Gofore Oy
2010 toimitusjohtaja, Gofore Oy
Tunnustuksia

2025 Hallituksen puheenjohtaja 2024, Pörssigaala / Pörssisäätiö
2024 Vuoden Yritysjohtaja, Suomen Liikemies-Yhdistys ry
2020 1. luokan kultainen ansiomitali, Tampereen kaupunki
2019 Suomen EY Entrepreneur Of the Year, EY
2015 Vuoden Tivi-vaikuttaja, Tivi-lehti
Yksityiselämä

Timur Kärki on äitinsä puolelta Suomen tataari. Isän puolen suku on Lempäälän Säijästä.
Kärjen isosetä oli säveltäjä Toivo Kärki. Hänen serkkunsa on yrittäjä Ali Saadetdin.
Kärjen perheen rakennuttama talo Villa Kärki sai Kangasalan kaupungin myöntämän Vuoden rakennushanke -palkinnon kesäkuussa 2022.
Magnus Stiernstråle

Magnus Stiernstråle (noin 1660 – 18. joulukuuta 1734) oli ruotsalainen eversti, joka suuressa Pohjan sodassa sai Iivananlinnassa päällikkyyden mutta joutui poistumaan sieltä 1704 ja jättämään sen venäläisille. Hän osallistui 1708 Georg Lybeckerin huono-onniseen sotaretkeen Inkerinmaalle. Venäläisten piirittäessä Viipuria vuonna 1710 Stiernstråle nimitettiin Viipurin kaksinnuspäällikkönä Viipurin linnanpäälliköksi. 13 viikon piirityksen jälkeen hän teki antautumissopimuksen, jonka mukaan hänen ja väen piti päästä vapaasti poistumaan, mutta heidät vietiin vangiksi Venäjälle. Hän palasi vasta vuonna 1721. Vuodesta 1724 hän oli Savon rykmentin päällikkö.
Aiheesta muualla

Nordisk familjebok
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia
Daniel Salonen

| Daniel Salonen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 4. joulukuuta 2005 (ikä 19) Espoo, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Dannu
Pelipaikka:  maalivahti
Hanska:  oikea
Pituus:  190 cm
Paino:  83 kg
Seura
Seura:  Lukko
Sarja:  SM-liiga
Pelinumero:  30
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2024–
    
Daniel Salonen (s. 4. joulukuuta 2005 Espoo) on suomalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa SM-liigajoukkue Rauman Lukkoa. Hänen hanskakätensä on oikea.