stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pavel Goldin
Kirjallinen ura

Goldin on ollut runojulkaisu Vozduhin (ven. Воздух, 'Ilma') vakiokirjoittaja. Hän on kirjoittanut kolme venäjänkielistä runokirjaa: Korvallisten Tuhkimoparvi (Ушастых золушек стая, 2006); Hyvä vene ei tarvitse päätä ja tassuja (Хорошая лодка не нуждается в голове и лапах, 2009) ja Tšongulek: Sonetit ja laulut. Tekstit, jotka on kirjoitettu tekijän tietämättä (Чонгулек. Сонеты и песни. Тексты, написанные без ведома автора, 2012), jotka ovat julkaisseet moskovalaiset kustantajat ARGO-RISK ja NLO.
Hän julkaisut runoutta antologiassa Ulysses Liberated (Освобождённый Улисс, modernia venäläistä runoutta Venäjän ulkopuolella), vuosikirjassa Babilon (ven. Вавилон), aikakauslehdissä Zerkalo (ven. Зеркало, 'Peili'), Kreštšatik (ven. Крещатик), Ural (ven.  Урал) ja Krimin runoilijoiden kokoelmassa "8" vuonna 1999 sekä internetissä. Pavel Gol'din on merkittävä venäläinen nykyrunoilija.
Aiheesta muualla

Pavel Goldin Vavilon runo-verkkosivulla (venäjäksi)
Pavel Goldin "Uusi kartta venäläisestä kirjallisuudesta" verkkosivulla (venäjäks)i
Pavel Goldinin bibliografia (venäjäksi)
Pohjanmaan Valokuvakeskus POVA

Pohjanmaan valokuvakeskus (POVA) perustettiin vuonna 1997 Lapualle. POVA perustettiin foorumiksi sekä ammatti- että harrastelijakuvaajille, ja sen tehtäviksi määriteltiin valokuvauksen koordinointi Pohjanmaanselvennä alueella sekä pysyvän näyttelytilan ja -toiminnan ylläpitäminen.
Pohjanmaan valokuvakeskus sijaitsee Etelä-Pohjanmaalla Lapualla Kulttuurikeskus Vanhan Paukun tiloissa. POVAn toimisto sijaitsee Lyijylankaosastolla, Lapuan Taidemuseon vieressä.
Pohjanmaan valokuvakeskuksella on selkeä ominaisluonteensa Suomen kymmenen valokuvakeskuksen joukossa.selvennä
Perämeren saaret

Perämeren saaret (FI 130 0302) on Perämeren kansallispuistoa täydentävä Natura-alue, joka käsittää Perämeren kansallispuiston ja Hailuodon välisen rannikkomerialueen saaria sekä saaristoja. Alueella olevat saaret kuuluvat Kemin, Simon, Iin, Haukiputaan, Oulun ja Hailuodon kuntiin. Alueen maapinta-ala on noin 8 km², ja sitä hoitaa Metsähallitus.
Useat saarista ovat jo vanhastaan kalastajien tukikohtia, ja niillä on kalastajatupia sekä merimerkkejä. Saarilla on myös laavuja ja autiotupia veneilijöille.
Alueen huomattavimmat saaret ovat Iin Röyttä sekä Satakari Iin edustalla.
Aiheesta muualla

Luontoon.fi: Perämeren saaret
Peipit

| Peipit |
| --- | --- |
 Valkopeippi, Suomen kolmanneksi yleisin peippilaji.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Lamiales
Heimo::  Huulikukkaiskasvit Lamiaceae
Suku::  Peipit Lamium  L.
Katso myös
   Peipit Wikispeciesissä   Peipit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Peipit eli herttapeipit (Lamium) on huulikukkaiskasvien heimoon kuuluva kasvisuku. Niille tunnusomaista ovat pehmeäkarvaisuus, herttamainen lehtilapa, kaksihuulinen teriö sekä säteittäinen ja viisiliuskainen verhiö. Peipit voivat olla yksi- tai monivuotisia. Ne muistuttavat paljon pillikkeitä (Galeopsis), mutta peipit erottaa selvästi pillikkeistä verkkosuonisten lehtiensä avulla. Sukujen kukkarakenteet poikkeavat myös toisistaan, sillä peippien teriön alahuulen sivuliuskat ovat pieniä, sulautuneet keskiliuskaan tai puuttuvat kokonaan. Pillikkeillä teriön alahuuli on selvästi kolmiliuskainen. Peipit ovat pehmytkarvaisia ja pillikkeet sukaskarvaisia.
Peippilajeja

Suomessa tavattavia peippilajeja:
hopeatäpläpeippi eli täplälehtipeippi eli täpläpeippi (Lamium maculatum)
liuskapeippi (Lamium hybridum)
punapeippi (Lamium purpureum)
sepopeippi eli sepiväpeippi (Lamium amplexicaule)
valkopeippi (Lamium album)
välipeippi (Lamium confertum)
Muita peippilajeja:
halkoispeippi (Lamium bifidum)
laikkupeippi (Lamium moschatum)
anatolianpeippi (Lamium orientale)
samettipeippi (Lamium orvala)
Suomessa kasvatetaan koristekasvina Euroopassa yleistä hopeatäpläpeippiä (Lamium maculatum), josta käytetään myös nimeä täplälehtipeippi tai täpläpeippi.
Keltapeippi (Lamium galeobdolon) luokiteltiin aikaisemmin peippien sukuun, mutta nykyään se luokitellaan keltapeippien (Lamiastrum) sukuun kuuluvaksi lajiksi.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Peipit (herttapeipit) – Lamium
Funet: Peipit (Lamium)
United States Department of Agriculture (USDA): Lamium (englanniksi)
Flora of China: Lamium (englanniksi)
Plestiodon

| Plestiodon |
| --- | --- |
 Plestiodon finitimus
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Matelijat Reptilia
Lahko::  Suomumatelijat Squamata
Alalahko::  Scinciformata
Osalahko::  Skinkkimäiset Scincomorpha
Heimo::  Skinkit Scincidae
Alaheimo::  Scincinae
Suku::  Plestiodon  Duméril & Bibron, 1839
Katso myös
   Plestiodon Wikispeciesissä   Plestiodon Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Plestiodon on skinkkien heimoon kuuluva suku. Se luettiin ennen kuuluvaksi sukuun Eumeces, kuten myös suvut Eurylepis ja Mesoscincus.
Lajit

Sukuun kuuluu 50 lajia:
Plestiodon anthracinus
Plestiodon barbouri
Plestiodon bilineatus
Plestiodon brevirostris
Plestiodon callicephalus
Plestiodon capito
Plestiodon chinensis
Plestiodon colimensis
Plestiodon copei
Plestiodon coreensis
Plestiodon dicei
Plestiodon dugesii
Plestiodon egregius
Plestiodon elegans
Viisijuovaskinkki (Plestiodon fasciatus)
Plestiodon finitimus
Plestiodon gilberti
Plestiodon indubitus
Plestiodon inexpectatus
Plestiodon japonicus
Plestiodon kishinouyei
Plestiodon kuchinoshimensis
Plestiodon lagunensis
Plestiodon laticeps
Plestiodon latiscutatus
Plestiodon leucostictus
Plestiodon liui
Plestiodon longirostris
Plestiodon lotus
Plestiodon lynxe
Plestiodon marginatus
Plestiodon multilineatus
Plestiodon multivirgatus
Plestiodon nietoi
Tasankoskinkki (Plestiodon obsoletus)
Plestiodon ochoterenae
Plestiodon oshimensis
Plestiodon parviauriculatus
Plestiodon parvulus
Plestiodon popei
Plestiodon quadrilineatus
Plestiodon reynoldsi
Plestiodon septentrionalis
Lännenskinkki (Plestiodon skiltonianus)
Plestiodon stimpsonii
Plestiodon sumichrasti
Plestiodon takarai
Plestiodon tamdaoensis
Plestiodon tetragrammus
Plestiodon tunganus
Aiheesta muualla

http://www.cnah.org/khs/JKH_14.pdf#page=17 (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Polenta

Maissipolentaa
Polenta on ruokalaji, joka valmistetaan puuron tapaan keittämällä. Sen raaka-aineina käytetään usein karkeaksi jauhettua viljaa, kuten maissia tai tattaria, tai vaikkapa perunaa. Rakenteeltaan se voi olla puuromaisen löysää tai veitsellä leikattavaa vanukkaan kaltaista kiinteää massaa. Se voidaan keittää veteen tai maitoon.
Polentaa syödään mm. Pohjois-Italiassa aterian lisukkeena samaan tapaan kuin perunaa, risottoa tai perunamuusia. Polenta on toisinaan myös aterian pääosassa, jolloin sen sekaan voidaan sekoittaa muita ruoka-aineita, kuten juustoa tai makkaraa. Keitetystä polentasta voi muovata palloja tai puikuloita, jotka paistetaan rapeaksi voissa tai oliiviöljyssä.
Polentaa on syöty Italiassa jo Rooman vallan aikana.
Polentajauhoja käytetään paistettavien ruokien leivittämiseen korppujauhojen tapaan.
Eteläitalialaiset käyttävät joskus pohjoisitalialaisista halventavassa mielessä sanaa polentone tai pulentun, joka tarkoittaa polentan syöjää.
Yhdysvaltojen etelävaltioissa vastaavanlainen maissipuuro tunnetaan nimellä grits.
Poey-d’Oloron

Poey-d’Oloronin kirkko
Poey-d’Oloron on kunta Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Akvitanian hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 178 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Poey-d’Oloronin pinta-ala on viisi neliökilometriä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Philippe Duron

Philippe Duron vuonna 2015.
Philippe Duron (s. 19. kesäkuuta 1947, Antony, Hauts-de-Seine), Basse-Normandien alueneuvoston puheenjohtaja, valittiin 28. maaliskuuta 2004 ensimmäisenä sosialistisen puolueen edustajana kyseiseen virkaan. Hän voitti 18 vuotta virassa olleen René Garrecin. Philippe Duron on ollut myös Louvignyn (Calvados) pormestari vuodesta 1989 lähtien. Ensimmäisenä sosialistisen puolueen rahastonhoitajana hän on onnistunut yhdistämään Basse-Normandien vasemmistopuolueet. Hän palveli varamiehenä Ranskan kansalliskokouksessa vuodesta 1997 vuoteen 2001 saakka.
Hän sai historian ylioppilaan loppututkinnon vuonna 1975 ja oli opettajana vuoteen 1997 asti. Hänen poliittiset roolimallinsa ovat Pierre Mendès-France ja François Mitterrand.
Philippe Croizon

Philippe Croizon vuonna 2016.
Philippe Croizon (s. 1968) on ranskalainen uimari. Hän on ensimmäinen Englannin kanaalin halki uinut kädetön ja jalaton ihminen. Croizonilta kului Kentin Folkestonesta alkaneeseen ja Ranskan rannikolle päättyneeseen 21 mailin eli noin 34 kilometrin uintimatkaan 13 ja puoli tuntia syyskuussa 2010. Croizon on myös uinut sellaisten vesireittien halki, jotka yhdistävät viittä eri mannerta. Nämä vesireitit sijaitsevat Aasian ja Oseanian, Afrikan ja Aasian, Euroopan ja  Afrikan sekä Pohjois-Amerikan ja Aasian välillä.
Croizonin kädet ja jalat amputoitiin vuonna 1994 sen jälkeen, kun hän oli saanut ankaran sähköiskun  irrottaessaan katolla ollutta televisioantennia, joka osui voimalinjaan. Uidessaan Croizon käyttää erityisvalmisteisten tekojalkojen lisäksi maskia ja snorkkelia.
Pikaluistelun sprinttimaailmanmestaruuskilpailut 2007

Pikaluistelun sprinttimaailmanmestaruuskilpailut järjestettiin vuonna 2007 Vikingskipet-hallissa, Hamarissa, Norjassa 20.–21. tammikuuta. Sekä naiset että miehet luistelivat kumpanakin päivänä 500 ja 1 000 metriä. Kilpailu ratkesi jokaisen neljän luistelun yhteenlaskettujen 500 metrin keskiaikojen perusteella.
Yhteispisteet

| sija | kilpailija | maa | 1>  500m | 1>  1000m | 2>  500m | 2>  1000m | yhteispisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Anni Friesinger |  | 5 | 1 | 5 | 1 | 151,935 |
| 2 | Ireen Wüst |  | 14 | 2 | 10 | 2 | 152,995 |
| 3 | Cindy Klassen |  | 16 | 3 | 8 | 3 | 153,370 |
| 4 | Shihomi Shinya |  | 2 | 11 | 2 | 10 | 153,680 |
| 5 | Chiara Simionato |  | 6 | 6 | 7 | 5 | 153,765 |
| 6 | Margot Boer |  | 9 | 8 | 11 | 6 | 154,150 |
Täydelliset tulokset[vanhentunut linkki] ISU (englanniksi)
| sija | kilpailija | maa | 1>  500m | 1>  1000m | 2>  500m | 2>  1000m | yhteispisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Kyu-Hyuk Lee |  | 4 | 2 | 3 | 2 | 138,775 |
| 2 | Pekka Koskela |  | 1 | 7 | 1 | 7 | 138,840 |
| 3 | Shani Davis |  | 12 | 1 | 7 | 1 | 139,435 |
| 4 | Dmitri Lobkov |  | 3 | 10 | 2 | 9 | 139,495 |
| 5 | Beorn Nijenhuis |  | 7 | 5 | 6 | 5 | 139,565 |
| 6 | Erben Wennemars |  | 6 | 3 | 13 | 4 | 139,620 |
Täydelliset tulokset[vanhentunut linkki] ISU (englanniksi)
Polesine Zibello

| Polesine Zibello |
| --- | --- |
 Polesine Parmense
 Polesine Zibello
 Koordinaatit: 45°01′10″N, 10°07′51″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Emilia-Romagna
Maakunta:  Parma
Perustettu:  1. tammikuuta 2016
Pinta-ala:  
 – Maa:  48,51  km²
Korkeus:  35 (min. 31 - maks. 40) m
Väkiluku (2014):  3 265 
 – Väestötiheys:  67,30 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Polesine Zibello on kunta Pohjois-Italiassa Parman maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Kunta perustettiin vuonna 2016, kun kaksi kuntaa, Polesine Parmense (1 432 asukasta) ja Zibello (1 833), yhdistyivät muodostaen Polesine Zibellon kunnan. Kunta sijaitsee Pojoen varrella. Joki tulvineen on tuonut seudulle viljavat maat, mutta myös tuhonnut pahimmillaan asumuksia.
Philippe Cousteau

Philippe Cousteau vuonna 1975.
Philippe Cousteau (30. joulukuuta 1940 Toulon, Ranska – 28. kesäkuuta 1979 Lissabon, Portugali) oli ranskalaisen valtameritutkija Jacques-Yves Cousteaun ja Simone Cousteaun toinen poika, sukeltaja ja valtameritutkija.
Cousteau aloitti laitesukelluksen isänsä opastuksella nelivuotiaana. Hän toimi myös useiden riskialttiiden tutkimusmatkojen johtajana eri puolilla maailmaa. Hän osallistui myös isänsä tutkimusmatkoihin ja oli valokuvaajana Calypsolla vuodesta 1967 lähtien. Hän myös kritisoi isäänsä ympäristötietoisuuden puutteesta ja oli ensimmäisiä isänsä toimintatapoja kritoisoineita henkilöitä.
Cousteau kuoli lento-onnettomuudessa Lissabonin lähellä Portugalissa vuonna 1979, kun PBY Catalina -tyypisen lentokoneen potkurin lapa irtosi sen ollessa laskeutumassa Tagusjokeen. Lapa syöksyi koneen ohjaamoon tappaen Cousteaun välittömästi ja haavoittaen apupilottia erittäin vaikeasti. Hänellä on kaksi lasta, vuonna 1976 syntynyt tytär Alexandra Cousteau ja poika Philippe Cousteau Jr., joka syntyi hänen kuolemansa jälkeen tammikuussa 1980.
Pog-o-Matic Pogómen 3000000

| Pog-o-Matic Pogómen 3000000 Luomuhappo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: Suomi: 1. marraskuuta 2004 Hongkong: huhtikuu 2007
 Formaatti: CD
 Tuottaja(t): Luomuhappo
 Tyylilaji: psytrance, suomisaundi
 Kesto: 71.32
 Levy-yhtiö: Freakdance, Faerie Dragon
Luomuhapon muut julkaisut
| Eurogorilla 2002 Transmutation Kit 2002 | Pog-o-Matic Pogómen 3000000 2004 | Borealophitecus 2005 |
Pog-o-Matic Pogómen 3000000 on suomalaisen psytrance-artisti Luomuhapon toinen studioalbumi. Albumin julkaisi Freakdance Records 1. marraskuuta 2004. Albumi julkaistiin Suomen lisäksi Hongkongissa huhtikuussa 2007. Hongkongin versio julkaistiin Faerie Dragon Recordsin kautta.
Kappaleet

Greatest of Blessings – 9.05
Vonka – 4.42
Sossumassi Jam – 7.10
Dixie Bitch – 7.41
Luuloterve – 8.34
Linnahomo – 5.57 (feat. Huopis)
Nainen – 4.51
Ghetto-Zen Dub – 6.42
Rauhaa veljet – 5.21
Haapaneitty – 8.00
Line Out – 3.29
Perämerenkaari

Perämerenkaaren sijainti Ruotsissa ja Suomessa.
Perämerenkaari (ruots. Bottenviksbågen, engl. Bothnian Arc) on Pohjolan rajayhteistyöorganisaatio, joka kattaa nimensä mukaisesti Perämeren rannikon alueet Ruotsissa ja Suomessa. Organisaatioon kuuluu seitsemän kuntaa Ruotsista sekä neljä seutukuntaa, yksi kaupunki ja yksi maakunta Suomesta.
Organisaation tavoitteena on sen jäsenten taloudellisen edun edistäminen yhteiskunnallisten, elinkeinon, ympäristön, tutkimuksen ja markkinoinnin palveluita tarjoamalla.
Jäsenet

Suomessa:
Kemi-Tornion seutukunta
Oulunkaaren seutukunta
Oulun seutukunta
Raahen kaupunki
Ylivieskan seutukunta
Keski-Pohjanmaan maakuntaliitto
Ruotsissa:
Haaparannan kunta
Kalixin kunta
Bodenin kunta
Luulajan kunta
Piitimen kunta
Skellefteån kunta
Aiheesta muualla

Perämerenkaaren verkkosivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Porto Amboim

| Porto Amboim |
| --- | --- |
 Porto Amboim
 Koordinaatit: 10°43′6″S, 13°45′0″E 
Valtio:  Angola
Maakunta:  Cuanza Sul
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  3 564 km²
Korkeus:  45 m
Väkiluku (2022):  158 713
 – Väestötiheys:  44,5 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Porto Amboim on kunta ja kaupunki Cuanza Sulin maakunnassa, Angolan rannikolla. Kunnassa asuu 158 713 asukasta (2022), ja sen pinta-ala on 3 564 neliökilometriä. Kunnan väestönkasvu on noin kolme prosenttia vuodessa. Kaupungissa sijaitsee pieni satama.
Pimeiden öiden elokuvafestivaali

| Pimeiden öiden elokuvafestivaali |
| --- | --- |
Tyyppi:  elokuvajuhla
Päivämäärä:  marraskuu-joulukuun alku, kesto noin 3 viikkoa
Järjestämistiheys:  vuosittain
Paikkakunta:  Tallinna ja Tartto, Viro
Ensimmäisen kerran:  1997
Kävijöitä:  noin 80 000 vuosittain
Kotisivut
Pimeiden öiden elokuvafestivaali (vir. (Tallinna) Pimedate Ööde Filmifestival, lyhennys PÖFF) tai Tallinnan elokuvajuhlat on vuosittain marraskuussa Tallinnassa järjestettävä elokuvajuhla.
Vuodesta 1997 alkaen järjestetty PÖFF on Baltian maiden suurin elokuvajuhla. Sen yhteydessä järjestetään alafestivaaleja, kuten lasten- ja nuortenelokuvalle ja alan opiskelijoille.
Festivaali palkitsi Jörn Donnerin vuonna 2017 hänen elämäntyöstään.
Aiheesta muualla

Elokuvajuhlien virallinen sivu (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Tallinnan elokuvajuhlien (PÖFF) vuoden 2018 ohjelma (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (2018.poff.ee)
Porto Alegre (täsmennyssivu)

Porto Alegre on paikannimi:
Porto Alegre, kaupunki Rio Grande do Sulin osavaltiossa Brasiliassa
Porto Alegre, ala-alue Rio Grande do Sulissa
Porto Alegre do Piauí, kunta Piauíssa Brasiliassa
Porto Alegre do Tocantins, kunta Tocantinsissa Brasiliassa
Porto Alegre do Norte, kunta Mato Grossossa Brasiliassa
Porto Alegre, kylä São Tomé ja Príncipessä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Porto Alegre”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Phos hilaron

Phos hilaron (Φῶς Ἱλαρόν) on varhainen kreikankielinen kristillinen hymni, joka tunnetaan ortodoksisessa kirkossa suomeksi ehtooveisuna.
Phos Hilaron kuuluu ortodoksisen kirkon ehtoopalvelukseen ja se on moderneissa jumalanpalvelusuudistuksissa otettu käyttöön myös anglikaanisessa ja luterilaisessa kirkossa. Hymni löytyy Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan liitteessä virsi numerolla 755.Virsikirjassa olevat tekstit on suomentanut Niilo Rauhala. A–melodia on T. Ilmari Haapalainen ja b–melodia on Tuomo Nikkola .
Aiheesta muualla

Ehtooveisu (Arkistoitu – Internet Archive) - Ortodoksi.net
755a Oi, ilon lähde ja aurinkomme (Arkistoitu – Internet Archive) Evl.fi Verkkovirsikirja
755b Oi, ilon lähde ja aurinkomme (Arkistoitu – Internet Archive) Evl.fi Verkkovirsikirja
Pekka ja Pätkä lumimiehen jäljillä

| Pekka ja Pätkä lumimiehen jäljillä |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Armand Lohikoski
Käsikirjoittaja:  Armand Lohikoski Reino Helismaa
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Toivo Kärki
Kuvaaja:  Osmo Harkimo Pentti Unho
Leikkaaja:  Armas Vallasvuo
Pääosat:  Esa Pakarinen Masa Niemi Siiri Angerkoski Anneli Sauli
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus
Ensi-ilta:  30. heinäkuuta 1954
Kesto:  90 min
Alkuperäiskieli:  suomi
Edeltäjä:  Pekka Puupää kesälaitumilla
Seuraaja:  Pekka ja Pätkä puistotäteinä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pekka ja Pätkä lumimiehen jäljillä on Armand Lohikosken ohjaama elokuva vuodelta 1954. Se valmistui kolmantena kolmentoista Pekka Puupää -elokuvan sarjassa.
Tässä Lohikosken yhdessä Reino Helismaan kanssa käsikirjoittamaksi merkityssä elokuvassa olivat päähenkilöinä aiemmista sarjan elokuvista tutut henkilöhahmot, mutta Pätkä esiintyi ensi kerran elokuvan nimessä. Sarjan elokuville tyypillisesti tekijät pyrkivät mahdollisimman nopeaan ja halpaan tuotantoon.lähde tarkemmin? Lohikosken mukaan Reino Helismaalla ei kuitenkaan ollut mitään tekemistä tämän sen paremmin kuin eräiden muidenkaan Pekka ja Pätkä -elokuvien kanssa.
Pekka ja Pätkä lumimiehen jäljillä -elokuvaa kuvattiin Kilpisjärvellä. Elokuvan tekoon osallistuneet ovat haastattelussa kertoneet idean lumimiehestä löytyneen sanomalehdestä. Pekka ja Pätkä -elokuvasarjan jatkaminen oli joka tapauksessa selvää. Suomen Filmiteollisuus haki lehti-ilmoituksella lumimiehen rooliin lähemmäksi kaksimetristä henkilöä. Ilmoittautumiset pyydettiin lähettämään SF:n konttoriin Mikonkadulle. Valituksi tuli helsinkiläinen Vihtori Välimäki.
Elokuvan tyylissä on kauhuelokuviin viittaavia piirteitä. Keskeisiä kohtauksia ovat myös Pätkän kiipeily kotitalon seinällä ja Justiinan käyttäminen lumimiehen syöttinä.
Arviot

Tv-maailmassa 2012 julkaistu arvio kiinnittää huomiota elokuvan miellyttävään arkisuuteen.
Juoni

On aprillipäivä ja Justiina lähettää Pekan ja Pätkän ostoksille. Kaksikko ihmettelee, miksi ostoslistassa lukee "sukset", kunnes he lukevat päivän lehden. Siinä kerrotaan, että Lapissa on nähty lumimies ja että radiojuontaja Karvajärvi tarjoaa miljoona markkaa sen vangitsemisesta. Kaksikko olettaa Justiinan haluavan lumimiesjahtiin ja ostaa hiihtovarusteet. Kotona kuitenkin paljastuu, että listassa lukeekin "sakset", mutta Justiina innostuu silti miljoonan markan lumimiesjahdista.
Puupäät lähtevät kohti Lappia lumimiestä etsimään. Pekka ja Pätkä arvelevat Justiinan olevan siinä avuksi syöttinä. Junamatkalla pohjoiseen Pekka ja Pätkä kohtaavat Olavi Virran esittämän Timo Vasken (edellisessä elokuvassa olleen Kalevi Vasken identtisen kaksoisveljen, jota Pekka ensi alkuun luuleekin Kaleviksi) ja Anneli Saulin esittämän Katriina Sirkkusen. Kilpisjärvellä joukko majoittuu tunturihotelliin. Siellä odottaa myös Timon tyttöystävä Irmeli Laavu (Tuija Halonen), jota kosiskelee hiihdonopettaja Riku Sundman (Åke Lindman). Suhdesotkujen selvittelyyn antavat apua myös Pekka ja Pätkä. Lopulta kaikki kuitenkin järjestyy, kun Timo saa Katriinan ja Riku Irmelin.
Pekka, Pätkä ja Justiina lähtevät suksilla tunturiin ja löytävät riemukseen "Pohjoisnavan". Kesken ilakointia paikalle ilmaantuu kuitenkin lumimies, jolloin Pekka ja Pätkä pyörtyvät ja lumimies pakenee Justiina kainalossaan. Virottuaan Pekka ja Pätkä kuvittelevat murheissaan lumimiehen syöneen Justiinan. Hotellihuoneessa heitä kuitenkin odottaa yllätys: lumimies kutoo sukkaa Justiinan kanssa.
Pekka ja Pätkä lähtevät kohti etelää mukanaan mattokäärö, johon he uskovat Justiinan paketoineen lumimiehen. Radiostudiossa kaveruksille paljastuu pettymys: Karvajärven lupaama miljoonapalkkio oli aprillipila ja mattokääröstä paljastuu Justiina, jonka lumimies on sinne käärinyt. Elokuvan viimeisessä kuvassa nähdään lumimies tallustelemassa vapaana Lapin lumikentillä.
Aiheesta muualla

Pekka ja Pätkä lumimiehen jäljillä Elonet., katsottavissa kokonaan.
Pavel Frants

| Pavel Frants |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Pavel Jakovlevits Frants
Syntynyt: 1. huhtikuuta 1968 (ikä 56) Syktyvkar, Komin tasavalta
Jääpallon pelaaja
Seura:   Dynamo Kazan
Pelipaikka:  puolustaja
| Urheilijan ura> Seurat |
| --- | --- | --- | --- |
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1985–1993 |  Stroitel |  |  |
| 1993-1994 |  Nässjö IF |  |  |
| 1994–2002 |  IFK Vänersborg |  |  |
| 2003-2005 |  Vodnik |  |  |
| 2005–2010 |  Moskovan Dynamo |  |  |
| 2010–2012 |  Dynamo Kazan |  |  |
| 2013 |  Porvoon Akilles |  |  |
Maajoukkue
| 1990-1991 |  Neuvostoliito |  | () |
| 1994-2010 |  Venäjä |  | () |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 23. toukokuuta 2013.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 23. toukokuuta 2013.
Pavel Jakovlevits Frants (s. 1. huhtikuuta 1968) on entinen venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.
Ura

Venäjällä hän on edustanut viimeksi Dynamo Kazania. Keväällä 2013 Frants pelasi suomalaista Porvoon Akilleksen riveissä. Hän lukeutui 1990-luvun lopun ja 2000-luvun Venäjän maajoukkueen tärkeimpiin puolustuspelaajiin.
Frantsin kasvattajaseura on  Syktyvkarin Stroitel, missä hän pelasi kahdeksan kauden ajan vuosina 1985–1993. Sen jälkeen hän siirtyi 10 vuodeksi Ruotsiin, jossa hän pelasi ensin yhden kauden Nässjö IF:n ja sen jälkeen  kahdeksan kautta IFK Vänersborgin joukkueessa. Kaudesta 2003 lähtien hän palasi Venäjälle ensin Arkangelin Vodnikiin ja sen jälkeen Moskovan Dynamoon. Syksystä 2010 lähtien hän on pelannut Kazanin Dynamossa.
Seurajoukkueurallaan Frants saavutti kolme Venäjän mestaruutta Vodnikissa (2003, 2004 ja 2005), viisi Venäjän mestaruutta Moskovan Dynamon riveissä (2006, 2007, 2008, 2009 ja 2010) sekä yhden 2011 Kazanin Dynamon riveissä. Kaikkiaan siis 2003–2011 yhdeksän Venäjän mestaruutta. Maailman cupin mestaruuksia Frants saavutti myös useita - kaikkiaan viisi. Kaksi niistä Vodnikissa (2003 ja 2004), kaksi Moskovan Dynamossa (2006 ja 2007) sekä yhden Kazanin Dynamon väreissä 2010. Euroopan mestaruuksia hän saavutti kolme eli vuosina 2003 ja 2004 Vodnikissa sekä 2006 Moskovan Dynamossa.
Pavel Frans tuli vahvistamaan vuoden 2013 alussa suomalaista Porvoon Akillesta.
Maajoukkueura

Frants debytoi Neuvostoliiton maajoukkueessa kaudella 1990–1991. Venäjän maajoukkueessa hän jatkoi kaudella 1994–1995 aina kauteen 2009–2010 asti. Maajoukkueuransa aikana Frans on ollut voittamassa kuusi maailmanmestaruutta: 1991 Neuvostoliiton joukkueessa sekä 1999, 2001, 2006, 2007 ja 2008 Venäjän joukkueessa.
Valmentajaura

Frants toimi vuosina 2019-2022 Venäjän maajoukkueen päävalmentajana.