stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hydratsonit
Hydratsonien synteesi

Tyypillisin tapa valmistaa hydratsoneja on aldehydien tai ketonien ja hydratsiinin tai  hydratsiinin mono- tai dialkyyli- tai -aryylijohdannaisen välinen kondensaatioreaktio. Aldehydit reagoivat ketoneja nopeammin. Aldehydit myös muodostavat ketoneja helpommin atsiineja erityisesti hydratsiiniylimäärän läsnä ollessa. Tämän vuoksi substituoimatonta hydratsiinia käytetään yleensä valmistettaessa hydratsoneja vain aromaattisista ketoneista. α-Dikarbonyyliyhdisteet ja hydroksiketonit tai -aldehydit kuten monosakkaridit muodostavat osatsonin, joissa on kaksi hydratsonille tyypillistä ryhmää vierekkäisissä hiiliatomeissa. Aldehydit ja ketonit muodostavat helposti 2,4-dinitrofenyylihydratsoneja, jotka ovat kiinteitä yhdisteitä ja niitä käytetään aldehydien ja ketonien identifiointiin ja eristämiseen.
Hydratsoneja voidaan valmistaa myös oksiimeista hydratsonin avulla ja β-ketohapoista tai β-ketoestereistä ja aromaattisista diatsoniumsuoloista Japp–Klingemann-reaktiolla
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hydratsonit Wikimedia Commonsissa
Sykloheksanoni reagoi 2,4-dinitrofenyylihydratsiinin kanssa muodostaen 2,4-dinitrofenyylihydratsonia
Hyrynsalmen vaakuna

Hyrynsalmen vaakuna
Hyrynsalmen vaakuna on Hyrynsalmen kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa pitäjän laajojen metsämaiden entisaikain tärkeimpään elinkeinoon tervanpolttoon. Aaltokoroinen paalu kuvaa kunnan nimen jälkiosaa.
Vaakunan selitys on ”hopeisessa kentässä sininen aaltokoroinen paalu, jossa kultainen tervatynnyri.” Vaakunan on suunnitellut Aarno Liuksiala, ja Hyrynsalmen kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksissaan 24. toukokuuta 1967 ja 27. maaliskuuta 1968. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 8. kesäkuuta 1968.
Hydratsobentseeni

| Hydratsobentseeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1,2-difenyylihydratsiini
CAS-numero:  122-66-7
PubChem CID:  31222
SMILES:  C1=CC=C(C=C1)NNC2=CC=CC=C2
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C12H12N2
Moolimassa:  184,236 g/mol
Sulamispiste:  131 °C
Tiheys:  1,158 g/cm3
Liukoisuus veteen:  Veteen 0,221 g/l (25 °C)
Hydratsobentseeni eli 1,2-difenyylihydratsiini (C12H12N2) on hydratsiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa väriaineiden ja lääkkeiden valmistamiseen.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa hydratsobentseeni on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Se on veteen ja bentseeniin niukkaliukoista, mutta liukenee paremmin etanoliin. Yhdiste hapettuu helposti atsobentseeniksi. Hydratsobentseeni on myrkyllistä maksalle ja se on hyvin todennäköisesti karsinogeeninen yhdiste.
Kuumennettaessa hydratsobentseeniä se reagoi toisiintumisreaktioihin kuuluvalla bentsidiinitoisiintumisella. Reaktiossa muodostuu pääasiassa bentsidiiniä, mutta lisäksi muodostuu muun muassa o- ja p-semidiiniä sekä difenyliiniä.
Valmistus ja käyttö

Hydratsobentseeniä valmistetaan pelkistämällä nitrobentseeniä sinkillä emäksisissä olosuhteissa. Pelkistimenä voidaan käyttää myös rautaa tai pelkistys voidaan suorittaa elektrolyyttisesti.
Hydratsobentseeniä käytetään pääasiassa bentsidiinin valmistamiseen. Lisäksi siitä voidaan valmistaa eräitä lääkkeitä kuten fenyylibutatsonia ja sulfiinipyratsonia.
Aiheesta muualla

Toxin and Toxin Target Database (T3DB): 1,2-Diphenylhydrazine (englanniksi)
ChemBlink: 1,2-Diphenylhydrazine (englanniksi)
Antero Hyttinen

Antero Hyttinen (s. 18. lokakuuta 1943) on entinen suomalainen jalkapalloilija.
Keskikentällä ja puolustajana pelannut Hyttinen edusti koko uransa ajan Mikkelin Palloilijoita vuosina 1961–1975. MP pelasi 1. divisioonassa 1965 asti ja sen jälkeen se pysyi mestaruussarjassa Hyttisen uran ajan. Hän voitti seurassa Suomen Cupin 1971. Mestaruussarjassa Hyttinen paras saavutus oli SM-hopea 1970 ja 1972. Kaikkiaan Hyttinen pelasi kymmenen kauden aikana 202 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 29 maalia.
Maajoukkueessa Hyttinen pelasi yhden maaottelun vuonna 1966.
Marlen Hutsijev

Marlen Hutsijev vuonna 2018.
Marlen Martynovitš Hutsijev (ven. Марле́н Марты́нович Хуци́ев, 4. lokakuuta 1925 Tbilisi –  19. maaliskuuta 2019) oli georgialaissyntyinen venäläinen elokuvaohjaaja.
Elämäkerta

Marlen Hutsijev syntyi Stalinin vainoissa kuolleeen kommunistin ja näyttelijättären perheeseen. Hän valmistui vuonna 1952 Neuvostoliiton elokuvainstituutin ohjaajalinjalta, jossa hän opiskeli Igor Savtšenkon johdolla. Diplomityö Gradostroiteli (”Rakentajat”, yhdessä Feliks Mironerin kanssa, 1950) kertoo Moskovan nuorista rakennustyöläisistä.
Hutsijev työskenteli vuosina 1953–1958 ohjaajana Odessan elokuvastudiolla. Hänen esikoisteoksensa Vesna na Zaretšnoi ulitse (”Kevät Zaretšnaja-kadulla”, Feliks Mironerin kanssa, 1956) on lyyrinen ja yksityiskohdiltaan todenmukainen rakkaustarina ja yksi ensimmäisistä Neuvostoliiton kulttuurielämän ”suojasäätä” heijastaneista elokuvista. Orpopojan ja perheensä menettäneen sotilaan ystävyydestä kertova psykologinen draama Dva Fjodora (”Kaksi Fjodoria”, 1959) on jäänyt historiaan Vasili Šukšinin näyttelijädebyyttinä.
Hutsijev työskenteli vuosina 1959–1965 Gorkin elokuvastudiolla ja vuodesta 1965 lähtien Mosfilmin studiolla. Erityinen sija ohjaajan tuotannossa on nuorisosta ja sen ihanteista kertovalla elokuvalla Zastava Iljitša, jota pidetään Neuvostoliiton ”kuusikymmenlukulaisuuden” avainteoksena. Vuonna 1962 valmistunut elokuva joutui Nikita Hruštšovin rajun kritiikin kohteeksi, ja se julkaistiin uudelleen muokattuna nimellä Olen 20-vuotias (Mne dvadtsat let, 1964). Elokuvan alkuperäinen versio ilmestyi vuonna 1988. Kuusikymmenlukulaisten aikuistumista ja suojasään päättymistä kuvaa Heinäkuun sade (Ijulski dožd, 1967). Sukupolven alustavan tilinpäätöksen ohjaaja tekee elokuvassa Posleslovije (”Jälkisana”, 1983).
1960–1970-lukujen vaihteessa Hutsijev työskenteli televisio- ja dokumenttielokuvien parissa. Yhdessä Elem Klimovin ja German Lavrovin kanssa hän viimeisteli Mihail Rommin aloittaman dokumenttielokuvan I vsjo-taki ja verju (”Silti uskon”, 1976). Vuonna 1991 valmistui näytelmäelokuva Beskonetšnost (”Loputtomuus”). Hutsijev on toiminut myös käsikirjoittajana, näyttelijänä ja teatteriohjaajana. Hänet valittiin vuonna 1965 Neuvostoliiton elokuvatyöntekijäliiton sihteeriksi. Hän toimi vuodesta 1978 lähtien elokuvainstituutin opettajana ja vuodesta 1987 professorina. Hutsijev sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen vuonna 1986 ja Venäjän valtionpalkinnon vuonna 1993.
Filmografia

Gradostroiteli (”Rakentajat”, lyhytelokuva, Feliks Mironerin kanssa, 1950)
Kevät Zaretšnaja-kadulla (Vesna na Zaretšnoi ulitse, Feliks Mironerin kanssa, 1956)
Dva Fjodora (”Kaksi Fjodoria”, 1959)
Olen 20-vuotias (Zastava Iljitša, Mne dvadtsat let, 1965)
Heinäkuun sade (Iljulski dožd, 1967)
Byl mesjats mai (”Oli toukokuu”, televisioelokuva, 1970)
Alyi parus Pariža (”Pariisin punainen purje”, dokumenttielokuva televisiota varten, 1971)
I vsjo-taki ja verju (”Silti uskon”, dokumenttielokuva, yhdessä Mihail Rommin, Elem Klimovin ja German Lavrovin kanssa, 1976)
Posleslovije (”Jälkisana”, 1983)
Beskonetšnost (”Loputtomuus”, 1991)
Ljudi 1941 goda (”Vuoden 1941 ihmiset”, dokumenttielokuva, 2001)
Aiheesta muualla

Marlen Hutsijevin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Kirjallisuutta

”Kun poeettinen elokuvakieli muuttuu poliittiseksi…”, Marlen Hutsijevin haastattelu, Filmihullu 4/2004.
Varjola, Markku & Stranius, Pentti: ”Marlen Hutsijev – suojasään lapsi, 60-lukulainen kapinallinen”, Filmihullu 4/2004.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Hypojodihapoke

| Hypojodihapoke |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  14332-21-9
PubChem CID:  123340
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  HIO
Moolimassa:  143,908
Ulkomuoto:  Väritön vesiliuos
Hypojodihapoke (HIO) on epäorgaaninen yhdiste ja yksi jodin happihapoista. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä. Hypojodihapokkeen suolat ovat hypojodiitteja ja ne ovat hieman hypojodihapoketta pysyvämpiä.
Ominaisuudet ja valmistus

Hypojodihapoke on sellaisenaan pysymätön yhdiste ja tunnetaan vain vesiliuoksena. Se on erittäin heikko happo ja sen happovakion arvo on 2,3·10-11. Hypojodihapoke on voimakas hapetin. Hypojodihapoke on epästabiili ja disproportioituu helposti esimerkiksi valon vaikutuksesta jodiksi ja jodihapoksi.
Hypojodihapoketta voidaan valmistaa jodin ja elohopeaoksidin vesisuspension välisellä reaktiolla. Sitä muodostuu myös eräiden jodiyhdisteiden kuten jodikloridin hydrolyysin tuotteena.
Hypojodihapoke reagoi alkeenien kanssa muodostaen jodialkoholeja. Sillä on myös antibakteerisia ominaisuuksia, mutta hypojodihapokkeen pysymättömyyden vuoksi sitä ei juurikaan käytetä tähän tarkoitukseen.
Hysiai (Boiotia)

| Hysiai> Ὑσιαί.Sijainti |
| --- | --- |
 Hysiai
Koordinaatit:  38°13′19″N, 23°20′25″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Erythrés, Mándra-Eidyllía, Länsi-Attika, Attika
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Boiotia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hysiai (m.kreik. Ὑσιαί, lat. Hysiae) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Boiotiassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Mándra-Eidyllían kunnassa noin kaksi kilometriä itään nykyisestä Erythréen kaupungista.
Hysiai sijaitsi Kithairon-vuoren (nyk. Kithairónas) pohjoisrinteellä Parasopian eli Asopos-joen laakson etelälaidalla, itään Plataiaista ja länteen Erythraista. Läheltä kulki Ateenasta Thebaan johtanut tie.
Hysiain sanottiin olleen alun perin Hyrian siirtokunta. Kreikkalaisessa mytologiassa sen perustajana pidettiin Nykteusta, Antiopen isää. Herodotoksen mukaan sekä Hysiai että Oinoe olivat alun perin osa Ateenan vallassa ollutta Attikaa siihen sakka, kun boiotialaiset valtasivat nämä kaupungit vuonna 507 eaa. Todellisuudessa se on saattanut kuitenkin kuului Plataiaille. Oinoen ateenalaiset valtasivat takaisin, mutta Hysiai säilyi osana Boiotiaa, koska Kithairon muodosti Attikan ja Boiotian alueiden luonnollisen rajan. Plataiain taistelussa persialaissotien aikaan vuonna 479 eaa. kaupunki oli yksi paikoista, jonka seudulle persialaiset joukot aluksi ryhmittyivät, ja jonka suuntaan kreikkalaisten armeija alkuvaiheessa siirtyi.
Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. kaupunki oli raunioina. Hän mainitsee, että paikalla oli keskeneräinen Apollonille omistettu temppeli sekä pyhä kaivo tai lähde. Nykyisin Hysiain arkeologinen kohde on lähellä Neitsyt Maria (Panagía) Pantánassan kirkkoa. Paikalla on joitakin muurien ja rakennusten raunioita.
Hydroksibentsotriatsoli

| Hydroksibentsotriatsoli |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  1-hydroksibentsotriatsoli
CAS-numero:  2592-95-2
PubChem CID:  75771
SMILES:  C1=CC=C2C(=C1)N=NN2O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C6H5N3O
Moolimassa:  135,13 g/mol
Sulamispiste:  155-160 °C
Liukoisuus veteen:  4,2 g/l (29 °C)
Hydroksibentsotriatsoli eli HOBt (C6H5N3O) on bentsotriatsolijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä erityisesti valmistettaessa synteettisiä peptidejä ja nukleotideja.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa hydroksibentsotriatsoli on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja muodostaa myös kidevedellisen hydraatin (C6H5N3O•H2O, CAS 123333-53-9).
Valmistus ja käyttö

Hydroksibentsotriatsoila valmistetaan o-kloorinitrobentseenistä ja hydratsiinisulfaatista. Nämä reagoivat muodostaen hydratsiinijohdannaisen, josta muodostuu hydroksibentsotriatsolia kuumennettaessa emäksen kanssa.
Hydroksibentsotriatsolia käytetään reagenssina peptidien, nukleotidien ja eräiden sokerijohdannaisten valmistuksessa. Peptidien synteeseissä sitä käytetään yhdessä di-isopropyylikarbodi-imidin tai disykloheksyylikarbodi-imidin kanssa. Karbodi-imidi reagoi aminohapon karboksyyliryhmän kanssa muodostaen O-asyyli-isourean, joka reagoi hydroksibentsotriatsolin kanssa muodostaen hydroksibentsotriatsoliesterin. Tämä esterijohdannainen reagoi toisen aminohapon aminoryhmän kanssa muodostaen amidin. Tällä menetelmällä ei tapahdu peptidien rasemoitumista.
Aiheesta muualla

ChemBlink: 1-Hydroxybenzotriazole (englanniksi)
ChemBlink: 1-Hydroxybenzotriazole hydrate (englanniksi)
Hyppy (runokokoelma)

| Hyppy: Runoja |
| --- | --- |
Kirjailija:  Erkki Ahonen
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  1960
Sivumäärä:  95

Seuraava:  Tänään ei paljon tapahdu
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Hyppy on Erkki Ahosen esikoisteos, vuonna 1960 ilmestynyt runokokoelma.
Tyyliltään kurinalaiset ja pelkistetyt runot saivat muun muassa Helsingin Sanomien Pekka Tarkalta ja Ylioppilaslehden Erkki Salmenhaaralta hyvän vastaanoton. Jarmo Aaltonen on sanonut Ahosen myöhemmän tuotannon olennaiseksi piirteeksi mielen avoimuutta, uuteen uskaltamista. Tätä hän vertaa esikoiskokoelman nimirunoon:
»Perustasta luopuminen, lautta,
uudelle pohjalle ehkä kuljettava,
on jähmettynyt hyppy syvyyden yllä.» 
(Hyppy, s. 85.)
Lehtiarvosteluita

Polkunen, Mirjam: Uusi Suomi. 2.7.1961.
Salmenhaara, Erkki: Ylioppilaslehti. 3.2.1961.
Tarkka, Pekka: Helsingin Sanomat. 22.12.1960.
Hyvinkään maalaiskunnan vaakuna

Hyvinkään maalaiskunnan vaakuna (1953–1968)
Hyvinkään maalaiskunnan vaakuna on saanut aiheensa kunnan alueella sijainneesta vanhasta kruununkaivoksesta, joka perustettiin Juhana-herttuan aikana. Uusikuu on hopean symboli.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä hopeinen uusikuu, jonka yläpuolella kultainen kruunu”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 29. kesäkuuta 1953. Vaakuna muuttui epäviralliseksi 1969 Hyvinkään maalaiskunnan liityttyä Hyvinkään kaupunkiin.
Hydrostaattinen paine

Hydrostaattinen paine on vedessä ja muissa nesteissä vallitseva nesteen oman painovoiman aiheuttama paine.
Määritelmä

Hydrostaattinen paine on nesteen tiheyden, putoamiskiihtyvyyden ja nesteen korkeuden tulo. Se voidaankin esittää yhtälöllä
jossa:
Kaavasta voidaan laskea, että normaalia ilmanpainetta (1,013 · 105 Pa) vastaavan vesipatsaan (tiheys 1 000 kg/m3) korkeus on 10,3 metriä. Elohopealla vastaava lukema on 760 mmHg, jota voidaan käyttää apuna meteorologisissa ilmanpainemittauksissa.
Paineeseen vaikuttavat tekijät

Nesteen sisällä vallitsevaan paineeseen vaikuttaa kaksi tekijää: nesteeseen kohdistuva ulkoinen paine sekä nesteen omasta painosta johtuva hydrostaattinen paine. Ulkoinen paine voi olla nesteen pinnalla vaikuttava ilmanpaine, lisäksi ulkoinen paine voidaan luoda sulkemalla neste sylinteriin, jossa mäntää painamalla kohdistetaan nesteeseen haluttu ulkoinen paine.
Hydrostaattiseen paineeseen vaikuttavat vain painovoima, nesteen tiheys ja tarkasteltavan pisteen syvyys, ei nesteen kokonaistilavuus tai kokonaismassa. Niinpä nesteessä kaikki samalla syvyydellä olevat kappaleet ovat yhtä suuren paineen ympäröimänä. Toisaalta taas, jos eri muotoisissa astioissa on samaa nestettä yhtä korkealla, astioiden pohjassa vallitsee yhtä suuri paine. Eli hydrostaattiseen paineeseen ei vaikuta astian muoto.
Nesteiden käyttäytymisen ymmärtämiseksi on ulkoisen paineen leviämistä koskeva laki tärkeä. Tarkastellaan tilannetta, missä tutkittava neste täyttää säiliön kokonaan, ts. vapaata ilmatilaa ei jää. Säiliöön yhdistettyä mäntää painamalla voidaan nesteeseen kohdistaa halutun suuruinen ulkoinen paine.
Oletetaan, että nesteeseen on eri kohtiin sijoitettu painemittareita, jotka ilmoittavat ko. kohdassa vallitsevan paineen. Havaitaan, että kun mäntää painetaan, kaikki painemittarit osoittavat yhtä suuren paineen muutoksen mittarin sijainnista riippumatta. Tästä voidaan päätellä, että ulkoisen paineen vaihtelu leviää yhtä suurena kaikkialle nesteeseen. Tämä tulos on Pascalin laki, ja sillä on merkittäviä sovelluksia mm. hydrauliikassa. Pascalin laki on seurausta nesteiden erittäin pienestä kokoonpuristuvuudesta.
Hydrostaattinen paine käytännössä

Ilmiötä voidaan havainnollistaa seuraavilla yksinkertaisilla kokeilla: Asetetaan vesiastiaan kellumaan esim. pullonkorkki. Tämän päälle lasketaan läpinäkyvä juomalasi alassuin. Painettaessa lasia kohtisuoraan vedenpinnan alle havaitaan, että korkki vajoaa sitä mukaa kuin lasia painetaan syvemmälle. Lasi ei siis täyty vedellä, vaan ilma pysyy lasin sisällä. Toisaalta kun lasi ensin upotetaan kokonaan vedenpinnan alle niin, että se täyttyy vedellä, ja sitten nostetaan lasia kohtisuoraan ylöspäin pohja edellä, havaitaan, että lasissa oleva vesi nousee lasin mukana vesiastiassa olevan vedenpinnan yläpuolelle.
Hydrostaattinen paine on otettava huomioon mm. patoja rakentaessa. Padon alaosissa vallitsee huomattavasti suurempi paine kuin yläosissa. Siksi pato rakennetaan alhaalta paksummaksi. Hydrostaattisen paineen eräs tärkeä hyödyntämistapa on vesitornien kautta tapahtuva vesijohtojen paineistaminen.
Hyvinkään vaakuna

Hyvinkään vaakuna
Hyvinkään vaakuna on Hyvinkään kaupungin tunnus. Vaakunan aihe viittaa paikkakunnan tekstiiliteollisuuteen, joka on sittemmin hiipunut, mutta joka oli merkittävä työllistäjä vielä 1900-luvun alkupuoliskon jälkeenkin.
Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä kolme hirsittäin asetettua, keskenään paaluittain järjestettyä kultasyöstävää, joiden kärjet ja langat hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Hyvinkään kauppalanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 2. marraskuuta 1950. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 11. joulukuuta samana vuonna.
Sami Hyrskylahti

Sami Hyrskylahti (s. 1971 Helsinki) on suomalainen vapaa toimittaja, taiteilija, valokuvaaja, tuottaja ja DJ, joka on asunut vuodesta 1995 lähtien Pietarissa, Venäjällä.
Hyrskylahden tuotantoa leimaa yhtäältä pyrkimys näyttää Venäjän ja Neuvostoliiton historian visuaalisen kauneuden jatkuvuus ja toisaalta osoittaa Venäjän kansojen elämän kulttuurinen monipuolisuus ja henkinen rikkaus. Hyrskylahden tuotantoa leimaa teknokulttuuri-tyyppinen iskevä tajunnanvirta.
Pietarin kaupunki ja sen ihmiset ovat Hyrskylahden tärkein viiteryhmä.selvennä
Hyrskylahden foorumeita Suomessa ovat olleet Helsingin Sanomat, Ylioppilaslehti ja Suomen Kuvalehti. Hän on järjestänyt useita valokuva- ja taidenäyttelyitä sekä Suomessa että Venäjällä. Matti Klinge on kommentoinut Hyrskylahden filosofiaa päiväkirjoissaan.
Keväällä 2014 Hyrskylahti sai huomiota esiintymisellään Ylen järjestämässä Venäjä-ilta-televisio-ohjelmassa. Kun keskustelu oli päättymässä ja yksi osallistujista päätti ojentaa vierailijaksi tulleelle sotaveteraanille ruusun, Hyrskylahti tokaisi eleestä vierustoverilleen: ”tappajalle ruusu”.selvennä
Aiheesta muualla

Suomi on maailman kehittynein informaatiovankila (Hyrskylahden haastattelu 2009) SAFKA Suomen antifasistinen komitea 13.1.2009
Hydroksiurea

| --- | --- |


Hydroksiurea
Systemaattinen (IUPAC) nimi
 ?
Tunnisteet
CAS-numero: 127-07-1
ATC-koodi: L01XX05
PubChem CID: 3657
DrugBank: DB01005
Kemialliset tiedot
Kaava: CH4N2O2 
Moolimassa: 76,062
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 133–136 °C 
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: Hepaattinen
Puoliintumisaika: 3–4 h
Ekskreetio:  ?
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  ?
Reseptiluokitus:    
Antotapa: Oraalinen
Hydroksiurea eli hydroksikarbamidi (CH4N2O2) on urean johdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä eräiden syöpien sekä muun muassa sirppisoluanemian hoidossa. Hydroksiurea on WHO:n julkaisemassa tärkeimpien lääkeaineiden luettelossa.
Ominaisuudet ja käyttö

Huoneenlämpötilassa hydroksiurea on värittömiä kiteitä. Yhdiste liukenee erittäin hyvin poolisiin liuottimiin kuten veteen ja etanoliin. Hydroksiurea on niin kutsuttu antimetaboliitti. Syöpien hoidossa hydroksiurean vaikutus perustuu siihen, että se toimii ribonukleotidireduktaasin inhibiittorina. Solut tarvitsevat ribonukleotidireduktaasia DNA:n synteesissä tarvittavien deoksiribonukleotidien biosynteesiin. Vaikutus kohdistuu solun elinkierrossa erityisesti niin kutsuttuun S-vaiheeseen. Hydroksiureaa käytetään muun muassa kohdunkaulan syövän, kroonisen myelooisen leukemian hoidossa. Lisäksi muita käyttökohteita ovat polysytemia veran eli liiallisten punasolujen määrän ja trombosytoosin eli liiallisten verihiutaleiden määrän hoitaminen. Hydroksiurea on myös tärkeä lääkeaine sirppisoluanemian hoidossa. Yhdiste metaboloituu ihmiselimistössä typpimonoksidiksi ja indusoi sikiövaiheen hemoglobiinin muodostumista.
Haittavaikutukset

Tyypillisiä hydroksiurean aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla päänsärky, huonovointisuus, kuumeilu, sekä ihoreaktiot. Tyypillisiä ovat myös luuydinsuppressio, mikä voi johtaa anemioihin. Lääkeaine voi myös aiheuttaa säärihaavoja..
Valmistus

Hydroksiurean valmistuksen lähtöaineet ovat hydroksyyliamiini ja kaliumsyanaatti. Reaktio suoritetaan tyypillisesti johtamalla hydroksyyliamiiniliuosta emäksisellä ioninvaihtohartsilla ja kaliumsyanaatilla täytetyn kolonnin läpi.
Hydroksyyliammoniumkloridi

| Hydroksyyliammoniumkloridi |
| --- | --- |

Tunnisteet
CAS-numero:  5470-11-1
PubChem CID:  443297 ja 21977393
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  NH3OHCl
Moolimassa:  69,492
Ulkomuoto:  Väritön kiteinen aine
Sulamispiste:  155-157 °C (hajoaa)
Tiheys:  1,676 g/cm3
Liukoisuus veteen:  466 g/l (20 °C)
Hydroksyyliammoniumkloridi eli hydroksyyliamiinihydrokloridi (NH3OHCl) on hydroksyyliammonium- ja kloridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste eli hydroksyyliamiinin suolahapposuola. Yhdistettä käytetään hydroksyyliamiinin tavoin orgaanisissa synteeseissä muun muassa pelkistimenä ja valokuvauskemikaalina.
Ominaisuudet

Hydroksyyliammoniumkloridi on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja hieman niukemmin metanoliin ja etanoliin. Se on keskuvahva happo ja 1 massaprosenttisen hydroksyyliammoniumkloridivesiliuoksen pH on 3,2. Kuumennettaessa hydroksyyliammoniumkloridia se alkaa hajota jo noin 120 °C:n lämpötilassa ennen sulamispistettään. Aine on hydroksyyliamiinin tavoin voimakas pelkistin.
Valmistus ja käyttö

Hydroksyyliammoniumkloridia voidaan valmistaa pelkistämällä typpihappoa elektrolyyttisesti lyijyamalgaamielektrodien avulla suolahappoliuoksessa. Yhdistettä muodostuu myös pelkistettäessä ammoniumkloridia tai hydroksyyliammoniumsulfaatin ja bariumkloridin vesiliuosten välisellä reaktiolla, jolloin muodostuu lisäksi veteen liukenematonta bariumsulfaattia, joka voidaan erottaa suodattamalla.
Hydroksyyliammoniumkloridia käytetään orgaanisissa synteeseissä helpommin käsiteltävänä hydroksyyliamiinin vastineena muun muassa lääkeaineina ja rikkaruohomyrkkyinä käytettävien yhdisteiden valmistukseen. Lisäksi se on yleisesti käytetty pelkistin niin orgaanisen kuin epäorgaanisen kemian reaktioissa. Yhdistettä voidaan käyttää myös valokuvauskemikaalina sekä valmistettaessa vedetöntä hydroksyyliamiinia, jota muodostuu hydroksyyliammoniumkloridin reagoidessa natriumbutoksidin kanssa butanoliliuoksessa, josta hydroksyyliamiini kiteytyy.
Aiheesta muualla

Hydroksyyliammoniumkloridin kansainvälinen kemikaalikortti