stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Artturi Syvänoro

Artturi Syvänoro, vuoteen 1935 Serenius (24. maaliskuuta 1903 Ruotsinpyhtää – 24. maaliskuuta 1989 Jyväskylä) oli suomalainen kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, joka sai kauppaneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Syvänoron vanhemmat olivat työmies Juho Serenius ja Matilda Pekkola ja puoliso vuodesta 1925 Alja Virtanen. Syvänoro kävi kansakoulun ja suoritti Viipurin kauppaoppilaitoksen kauppakoulun 1928 ja kauppaopiston 1931. Hän oli varastomies Viipurissa vuodesta 1920 ja perusti 1926 kangas- ja lyhyttavaraliikkeen, vuodesta 1935 A. Syvänoro Oy ja vuodesta 1959 Ky Syvänoro & Kumpp, ja oli yhtiön toimitusjohtaja 1926–1969 ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1970. Syvänoro oli myös Asunto Oy Väinönkatu 30:n perustajaosakas, isännöitsijä ja toimitusjohtaja vuodesta 1951. Hän oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen 1946–1950 ja kaupunginhallituksen jäsen 1947–1950. Syvänoro oli lisäksi Suomen Kangas- ja Lyhyttavarakauppiaitten Liiton, sittemmin Tekstiilikauppiaiden Liitto, perustajajäsen 1936 ja liiton hallituksen jäsen vuoteen 1969 asti ja hänellä oli myös useita muita kaupan alan luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Syvänoro oli reservin alikersantti. Hän sai kauppaneuvoksen arvonimen 1966.
Julkaisuja

Artturi Syvänoro: perustajajäsen: hallituksen jäsenenä 32 vuotta: tekstiilialalla vuodesta 1926, 1986. Teoksessa Tekstiilikauppiaiden liitto ry: juhlajulkaisu
ArT

| arT> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Andrei Felipe Piovezan Machado
Syntynyt: 27. maaliskuuta 1996 (ikä 28)
Kansalaisuus:   Brasilia
Ammatti:  Ammattipelaaja
Elektronisen urheilun pelaaja
Pelaajanimi:  arT
Aktiivisena:  2016–
Nyk. joukkue:  FURIA Esports
Rooli:  Kivääripelaaja
Peli:  Counter-Strike 2
Andrei ”arT” Piovezan (s. 27. maaliskuuta 1996) on brasilialainen Counter-Strike 2 -ammattilainen. Hänen nykyinen joukkueensa on FURIA Esports. ArTia pidetään Global Offensiven historian aggressiivisimpana pelaajana.
Ennen siirtymistään FURIAan arT on pelannut joukkueissa IDM ja INTZ. Hänen tuottoisin sijoituksensa turnauksista on ollut hopeasijoitus Esports Championship Series Season 7 - Finals -tapahtumasta.
Asomáton

| Asomáton Ασωμάτων |
| --- | --- |
Valtiot:  Kreikka
Paikkakunta:  Véroia, Imathía, Keski-Makedonia
Koordinaatit:  40°26′10″N, 22°12′56″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Aliákmonas
Mittaustietoja
Pinta-ala:  2,6 km²
Tilavuus:  0,01 km³
 fiAsomáton 
Asomáton (kreik. (Τεχνητή) Λίμνη Ασωμάτων, (Technití) Límni Asomáton) on tekojärvi Makedoniassa Kreikassa. Se sijaitsee Véroian kunnassa Imathían alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Järvi on rakennettu patoamalla Aliákmonas-joki vuonna 1985. Sen pinta-ala on noin 2,6 neliökilometriä ja tilavuus noin 10 miljoonaa kuutiometriä.
Arthémise Goertz

| Arthémise Goertz> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Arthémise Goertz Roome
Syntynyt: 1903 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat
Kuollut: 2000 (96–97 vuotta)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Arthémise Goertz Roome (1903 New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat – 2000) oli yhdysvaltalainen kirjailija.
Goertz oli syntyjään New Orleansista mutta asui myöhemmin naimisiin mentyään lähellä Mandervillessa, jossa pariskunnan kotitalo Arthemise Goertz Roome House osoitteessa 300 Carroll Street on yhä jäljellä. Hän valmistui hyvin arvosanoin Tulanen yliopistosta. Toisen maailmansodan aikana hän jäi äitinsä kanssa matkustellessaan sotavangiksi Tokioon.
Teoksessa New Heaven, New Earth (1953) Goertz kuvaa vuosisadanvaihteen Mandevillea ja sen aristokratiaa sekä kesän päätteeksi puhjennutta hurrikaania, joka aiheuttaa paljon tuhoa.
Teokset

South of the Border, 1940
The Moon is Mine
Give Us Our Dream
New Heaven, New Earth, 1953
Suomennetut teokset

Tahdon kuun taivaalta (The Moon is Mine), suom. Martta Eskelinen, Helsinki: Otava 1951 Sarja: Otavan kirjakerho: 1950, 7
Anna meille unelmamme (Give Us Our Dream), suom. Martta Eskelinen, Helsinki: Otava 1949 Sarja: Otavan kirjakerho: 1948, 7
Armas Hanttu

Armas Hanttu, Aapo Similä ja Arvi Tikkala vuonna 1938.
Armas Aleksanteri Hanttu (1. heinäkuuta 1893 – 27. maaliskuuta 1957) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori).
Hanttu oli 1920- ja 1930-luvuilla kiinnitettynä Kansallisoopperaan. Hanttu teki vuosina 1929, 1936 ja 1941 33 levytystä muun muassa J. Alfred Tannerin, Oskar Merikannon, Oskar Nyströmin, Pasi Jääskeläisen ja Emil Kaupin lauluista. Vuoden 1936 levytykset hän teki yhdessä Aapo Similän, Elli Rannan ja Aino Angerkosken kanssa ja vuoden 1941 levytykset Nils-Eric Fougstedtin johtaman Solistikuoron kanssa. Hanttu teki vuonna 1929 myös joitain levytyksiä Heikki Tuomisen kanssa.
Aiheesta muualla

Armas Hantun levytyksiä Youtubessa
Armas Hantun levytyksiä Doriassa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Armas Hanttu
Käännös suomeksi
Asonlammi

| Asonlammi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Masku
Koordinaatit:  60°43′33″N, 22°21′24″E
Järvinumero:  28.005.1.001 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  76  m 
Rantaviiva:  0,446 km 
Pinta-ala:  0,012 km² 
 fiAsonlammi 
Asonlammi on Maskun kunnassa sijaitseva, noin 1,2 hehtaarin laajuinen järvi. Se sijaitsee Nousiaisten Saksalan tuntumassa ja aivan Kurjenrahkan kansallispuiston läheisyydessä. Järvi kuuluu Aurajoen sivujoen Järvijoen valuma-alueeseen.
Asonlammi on kauttaaltaan Lammenrahkan suon ympäröimä. Järveä ympäröivä suon osa on kokonaan ojitettu ja kasvaa metsää. Järven eteläpuolella sijaitsee myös yksi vapaa-ajan rakennus.
Arturo Lona Reyes

Arturo Lona Reyes vuonna 2019.
Arturo Lona Reyes (1. marraskuuta 1925 Aguascalientes – 31. lokakuuta 2020) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1952 ja nimitettiin Tehuantepecin hiippakunnan johtoon 4. toukokuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Manuel Jerónimo Yerena y Camarena, jota avustivat Serafín Vásquez Elizalde ja Bartolomé Carrasco Briseño.
Lona Reyes jäi eläkkeelle 25. marraskuuta 2000.
Armas Hirvonen

Armas Vilhelm Aatami Hirvonen (25. toukokuuta 1896 Tuutari, Inkerinmaa – 30. syyskuuta 1972 Helsinki) oli inkeriläissyntyinen suomalainen elokuvaaja.
Hirvonen perehtyi elokuva-alaan työskennellessään vuodesta 1924 alkaen Saksassa. Vuonna 1934 hän teki Virossa täyspitkän äänielokuvan Tee tôususse (Tie nousuun). Suomessa Hirvonen aloitti työt 1937 aluksi Suomi-Filmin kuvaajana. Hän oli kuvaajana viidessä Valentin Vaalan vuosina 1937–1939 ohjaamassa elokuvassa. Hirvonen oli sitten Suomen Filmiteollisuus Oy:n kuvaajana 1940–1947 ja oli kuvaajana kaikkiaan 20 näytelmäelokuvassa. Vuonna 1947 Hirvonen kuvasi Adams-Filmille Hannu Lemisen ohjaaman elokuvan Tuhottu nuoruus. Hän toimi sen jälkeen itsenäisenä lyhytelokuvayrittäjänä 1947–1953 ja oli muun muassa kuvaamassa Helsingin olympialaisia kesällä 1952. Armas Hirvonen sai valtion taiteilijaeläkkeen 1971.
Elokuvia joissa Hirvonen toimi kuvaajana

Juurakon Hulda (1937)
Niskavuoren naiset (1938)
Sysmäläinen (1938)
Rikas tyttö (1939)
Vihreä kulta (1939)
Oi, kallis Suomenmaa (1940)
Onnellinen ministeri (1941)
Perheen musta lammas (1941)
Poikamies-pappa (1941)
Oi, aika vanha, kultainen...! (1942)
Rantasuon raatajat (1942)
Suomisen Ollin tempaus (1942)
Suomisen taiteilijat (1943)
Tyttö astuu elämään (1943)
Yrjänän emännän synti (1943)
Anja tule kotiin (1944)
Nainen on valttia (1944)
Suomisen Olli rakastuu (1944)
Anna Liisa (1945)
Suomisen Olli yllättää (1945)
Nuoruus sumussa (1946)
Tuhottu nuoruus (1947)
Ashimba

| Andrew Daudi Shimba> Henkilötiedot.Muusikko |
| --- | --- |
Taiteilijanimi:  Ashimba
Tyylilajit:  Maailmanmusiikki Kansanmusiikki
Soittimet:  laulu, kitara
Levy-yhtiöt:  Maisha Music Grand Pop
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Ashimba (oikealta nimeltään Andrew Daudi Shimba) on tansanialainen laulaja-lauluntekijä sekä kitaristi. Ashimba osaa useita itä-afrikkalaisia kieliä ja yhdistää niitä musiikissaan. Hän on toiminut myös kitaristina ja taustalaulajana Jhikomanin Yapo-levyllä. Ashimba keikkaili vuonna 2006 Euroopassa Afrikali yhtyeensä kanssa. Vuonna 2009 julkaistiin Ashimban ensimmäinen levy Nuru Nyikani, Maisha Music levy-yhtiön kautta. Levyn tuotti Jakob Poll, joka toi Ashimban akustiseen musiikkiin elektronisia vaikutteita. Ashimba teki vuonna 2009 ja 2011 Euroopan kiertueet esiintyen muun muassa Suomessa, Tanskassa ja Espanjassa. Toisen pitkäsoittonsa Ashimba on tehnyt yhteistyössä tuottaja ja muusikko Samuli "Teho" Majamäen kanssa. Ashimban toinen albumi Wakukaya ilmestyi vuonna 2012.
Diskografia > Albumit

Nuru Nyikani (2009)
Wakukaya (2012)
Aiheesta muualla

Ashimba Last.fm:ssä (englanniksi)
Ashimba myspace
Ashimba: Nuru Nyikani. Maisha Music sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
This is Africa sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
womex.com sivustolla
Arkaainen hymy

Kuroksen pää.
Arkaainen hymy on antiikin Kreikan arkaaisen kauden kuvanveistolle tyypillinen veistosten kasvoilla oleva ilme, jossa suun reunat kääntyvät hieman ylöspäin. Arkaainen hymy tavataan sekä puettuja naisia eli koreita tai alastomia nuoria miehiä esittävien kurosten kasvoilla.
Arkaaista hymyä on tulkittu eri tavoin. Sitä on luonnehdittu arvoituksellisuuden, jumalallisuuden, elämänvoiman ja elämänilon merkiksi.
Tulkinnat taiteessa

Myös taiteilijat ovat tulkinneet arkaaista hymyä. Esimerkiksi Léon Bakstin maalaus, jonka nimi on Terror Antiquus eli ”Ikivanha terrori” (toiselta nimeltään Zeuksen salama, 1908), esittää hymyilevää kore-naista, jonka takana on apokalyptinen maisema, jossa kaupungit sortuvat ja maailma tuhoutuu.
Romaanissaan Jumalten naamiot (The Magus, 1965) John Fowles kuvaa keskustelua, joka käydään veistoksesta, joka on peräisin ”Diymasta, Vähästä-Aasiasta”, ”kuudennelta tai seitsemänneltä vuosisadalta ennen Kristusta.” Kirjoittajan mukaan sen ”voima oli kasvoissa. Niillä asui voitonriemuinen hymy, hymy joka olisi ollut omahyväinen, ellei se olisi niin estottomasti kuvastellut puhdasta metafyysistä hyvää mieltä. [...] Suu oli kaunismuotoinen, ajattoman älykäs ja ajattoman huvittunut.”
Kirjan henkilö kysyy, mahtaisiko se hymyillä tuolla tavoin, jos olisi tiennyt Belsenistä ja toinen sanoo:
»"Koska he kuolivat, me tiedämme elävämme yhä. Koska tähti räjähtää ja tuhat tällaista meidän maailmaamme kuolee, me tiedämme että tämä maailma on. Sitä on tuo hymy: mikä saattaisi olla olematta, on." Sitten hän lisäsi: "Kun kuolen, tämä on vuoteeni vieressä, viimeiset ihmiskasvot jotka haluan nähdä."» 
(John Fowles )
Moskhoforos (Vasikankantaja), n. 560 eaa., yksityiskohta.
Gettyn kuros, n. 530 eaa.
Léon Bakst, Terror Antiquus, 1908.
Atsuya Okuda

Atsuya Okuda (jap. 奥田 敦也, Okuda Atsuya) on japanilainen muusikko ja säveltäjä ja hochikun rakentaja. Okuda toimi jazztrumpetistina parikymmentä vuotta (1965-1985). Okuda asuu Kokobunjissa Tokiossa.
Watazumi Doso Roshin kuoltua vuonna 1992 on Atsuya Okudaa pidetty yleisesti yhtenä parhaista ellei parhaana elossa olevana hochikun soittajista. Okuda on opettanut hochikun soittoa vuodesta 1985. Vaikka Okuda konsertoi laajalti, hän kieltäytyi julkaisemasta soittoaan kunnes muutti kantansa ja julkaisi The Sound of Zen -albumin vuonna 2002. Syyksi hän ilmoitti epäilevänsä, että äänitetty esitys voisi koskaan tuoda täysin esiin shakuhachin ääntä tai ymmärrystä japanilaiseen puupuhallinmusiikkiin. Atsuya Okuda Tokiossa, Kokubunjinissa
Suomalainen muusikko Jone Takamäki on Okudan oppilas hochikun soitossa.
Albumit

The Sound of Zen (2002)
Bamboo Zen (2010)
Arne Grahn

Arne Wilhelm Grahn (22. tammikuuta 1902 Helsinki – 21. marraskuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen tennispelaaja ja lääketieteen tohtori. Hänet tunnetaan myös Hagalundin kartanon omistajana sekä Espoon Westendin kaupunginosan ”isänä”, joka vaikutti suuresti muun muassa Otaniemen ja Tapiolan syntyvaiheisiin.
Tennisura

Tenniksessä Grahn edusti Suomea vuoden 1924 Pariisin kesäolympialaisissa. Kaksinpelissä hän putosi jo avauskierroksella, mutta nelinpelissä Grahn eteni luovutusvoitolla toiselle kierrokselle yhdessä parinsa Ernst Schybergsonin kanssa. Davis Cupissa hän oli mukana Suomen joukkueessa vuosina 1928–1931 ja 1933. Grahn pelasi Davis Cupissa yhteensä 18 ottelua ja voitti niistä viisi. Suomen mestaruuksia hän saavutti yli 40 vuosien 1920 ja 1947 välillä.
Tennisura > Saavutukset tenniksessä

Ulkokentillä:
Kaksinpelin SM-kultaa (9): 1923–1928, 1933–1935
Nelinpelin SM-kultaa (10): 1920, 1923–1926, 1928, 1933–1935, 1938
Sekanelinpelin SM-kultaa (7): 1924–1928, 1938, 1945
Sisäkentillä:
Kaksinpelin SM-kultaa (8): 1924–1925, 1927–1930, 1933–1934
Nelinpelin SM-kultaa (6): 1924–1925, 1927–1930
Sekanelinpelin SM-kultaa (3): 1925, 1927, 1947
Grahn kartanonomistajana

Espoossa sijaitsevan Hagalundin kartanon Grahn peri 20-vuotiaana Sinebrychoffin sukuun avioliiton kautta kuuluneelta tädiltään Fanny Sinebrychoffilta. 1930-luvun alussa Grahn avioitui ja asettui puolisonsa kanssa asumaan kartanoon. Grahn loi itselleen aikojen kuluessa suuren omaisuuden myymällä kartanon maita kasvavalle Espoon kauppalalle.
Vuonna 1933 hän alkoi suunnitella Westendin huvilakaupunginosaa ja palkkasi sen suunnittelijaksi arkkitehti Ragnar Gustafssonin. Kaksi vuotta myöhemmin valmistui Grahnin rakennuttama Westendin tennishalli, joka toimi muun muassa Helsingin olympialaisten kilpailupaikkana. Lisäksi Hagalundin kartanon alueille kaavoitettiin muun muassa Tapiolan kaupunginosa, jonka ensimmäisen suunnitelman teki arkkitehti Otto-Iivari Meurman Grahnin tilauksesta vuonna 1945. Myös osa Teknillistä korkeakoulua ja sen kampusaluetta rakennettiin Grahnin omistuksessa olleille Af Forselles -suvun perintömaille.
Grahn muutti pois Hagalundista vuonna 1949 ja asettui ostamaansa Niemenkylän kartanoon Vihtiin, jossa hän viljeli maata sekä harrasti muun muassa suomenhevosten jalostusta. Grahnin perheen omistuksessa nykyäänkin oleva Niemenkylän kartano tunnetaan edelleen ravihevosten kasvattajana. Espoon Hakalehdon asuinalueella sijaitsevat hänen mukaansa nimetyt Arne Grahnin puistotie sekä Tenniskuninkaanpolku.
Westend Tennis Stadion Klubb, jonka puheenjohtaja Grahn oli, päätti johtokuntansa kokouksessa 24. toukokuuta 1939 erottaa kaikki juutalaissyntyiset seuran jäsenet. Erotettuja oli kaikkiaan puolisenkymmentä. Muodollisena syynä oli se että eräät erotettavat eivät olleet suorittaneet jäsenmaksujaan, mutta näitä jäsenmaksuja ei kuitenkaan ollut yritetty periä erotetuilta jäseniltä. Erotettujen joukossa oli seuran perustajajäsen Salomon Kotschack. Westend Tennis Stadion Klubb oli perustettu 1937 sen jälkeen kun Grahn joutui erimielisyyksiin vuonna 1935 perustamansa Westend Lawntennisklubin kanssa.
Aiheesta muualla

Klemola, Heikki: / Grahn, Arne (1902–1989) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen).  8.6.2004. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Armas Fredman

Armas Urho Fredman, sukunimi vuodesta 1940 Rauhamies, (26. elokuuta 1888 Halikko – 25. joulukuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen elokuva-alan studiopäällikkö, lavastaja ja kuvausapulainen.
Fredman oli kuvaajan apulaisena jo Suomi-Filmin vuonna 1920 valmistunutta ensimmäistä elokuvaa Ollin oppivuodet kuvattaessa. Hän oli kuvausapulaisena kaikkiaan 25:ssä Suomi-Filmin elokuvassa vuosina 1921-1931. Fredman oli sitten Suomi-Filmin studiopäällikkönä 1928–1935 kunnes hän siirtyi vuonna 1936 Jäger-Filmi Oy:n palvelukseen lavastajaksi. Jäger-Filmin palveluksessa hän lavasti viisi elokuvaa vuosina 1936–1940. Fredman oli myös pienten sivuosien esittäjänä ainakin 11 elokuvassa vuosina 1923–1939.
Armas Fredmanin tytär Maija-Liisa (Maisu) Fredman (myöhemmin Siiriäinen) oli 1937–1938 näyttelijänä kolmessa Jäger-Filmin elokuvassa.
Armas Fredmanin lavastustöitä

Korkein voitto (1929), lavastaja Karl Fagerin apulaisena
Tukkipojan morsian (1931)
Olenko minä tullut haaremiin! (1932)
Herrat täysihoidossa (1933)
Meidän poikamme merellä (1933)
Ne 45000 (1933), toisena lavastajana
Pikku myyjätär (1933)
Voi meitä! Anoppi tulee (1933)
Siltalan pehtoori (1934)
Mies Marseillesta (1937)
Tukkijoella (1937)
Elinan surma (1938), kuvaaja ja toinen lavastaja
Simo Hurtta (1940)
Ashiya

| Ashiya (芦屋市) |
| --- | --- |
 Ashiyajoen uoma
 lippu:  Symboli
 Ashiyan sijainti Hyōgon prefektuurissa
 Ashiya
 Koordinaatit: 34°43′37″N, 135°18′15″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Kansai
Prefektuuri:  Hyōgon prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,57 km²
Väkiluku (01/2020):  94 510
 – Väestötiheys:  5 089,4 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Japaninmustamänty
 – Kukka:  Rhododendron reticulatum
 
 http://www.city.ashiya.lg.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Ashiya (jap. 芦屋市, Ashiya-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee Osakanlahden rannikolla prefektuurin kaakkoisosassa aivan Kōben suurkaupungin itäpuolella. Kaupungin pohjoisosat nousevat Rokkōvuorelle, ja sen läpi Osakanlahteen virtaa Ashiyajoki. Ashiyassa on 94 510 asukasta (tammikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 18,57 neliökilometriä.
Ashiyan kaupunki perustettiin vuonna 1940, kun Seidōn kyläkunnalle (jap. 精道村) myönnettiin kaupunkioikeudet. Samalla se muutti nimensä Ashiyaksi. Se kasvoi voimakkaasti asuinlähiönä 1900-luvun alkupuolelta lähtien useiden Kōben ja Osakan välisten rautatielinjojen rakentamisen ansiosta. Ennen toista maailmansotaa se tunnettiin korkealuokkaisena asuinalueena. Suuri osa kaupungista tuhoutui sodassa, ja 1960-luvulta lähtien sinne on rakennettu korkeita kerrostaloja. 1970-luvulta kaupunki on laajentunut myös Osakanlahden suurille täyttömaa-alueille, joilla asuu noin 20 000 ihmistä. Myös Ashiya kärsi pahoja vaurioita Hanshin-Awajin maanjäristyksessä vuonna 1995. Siinä sai kaupungin alueella surmansa noin 400 henkeä.
Ashiyan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Frank Lloyd Wrightin suunnittelema Yodokō-vierastalo eli entinen Yamamura-suvun asuintalo, joka on yksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Kaupungissa toimivia museoita ovat Ashiyan kaupungin taidemuseo, keramiikkaa esittelevä Tekisui-taidemuseo, kirjailija Jun’ichirō Tanizakin muistomuseo ja Enban kiinalaisen modernin taiteen museo. Kaupungin pohjoisosat Rokkōvuorella kuuluvat Seton sisämeren kansallispuistoon. Ashiyaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Tōkaidō-päälinja (Kōbe-linja), Hankyū-rautateiden Kōbe-päälinja ja Hanshin-rautateiden Hanshin-päälinja.
Kuvia

Yamamura-suvun asuintalo, Frank Lloyd Wright
Jun’ichirō Tanizakin muistomuseo
Bellport Ashiyan venesatamaa
Hanshin-rautateiden Ashiyan rautatiasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Ashiya Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Arturo Pratin asema

Kapteeni Arturo Pratin asema on Chilen omistama tutkimusasema Etelämantereella Greenwich-saarilla, Etelä-Shetlannin saaristossa. Asema avattiin 6. helmikuuta 1947, joten se on vanhin Chilen asema Antarktiksella. Asemalla on tehty muun muassa meteorologista tutkimustyötä kesäisin, mutta ennen vuotta 2004 se toimi vielä ympärivuotisesti. Asemalla on majoitustilat kahdeksalle työntekijälle. Aseman koordinaatit ovat 62°28′S 59°39′W.
Anne Lakanen

Anne Lakanen on suomalainen elokuvaleikkaaja, animaattori sekä elokuvaleikkauksen professori emerita. Hän toimi pitkään Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa elokuva- ja lavastustaiteen osaston leikkauksen professorina ennen siirtymistään eläkkeelle vuoden 2021 lopussa. Tämän jälkeen Lakanen on jatkanut työtä elokuvien parissa sekä kirjoittanut kirjaa elokuvaleikkaamisesta.
Koulutus

Anne Lakanen opiskeli elokuvaleikkausta ja animaatiota Taideteollisen korkeakoulun (nyk. Aalto-yliopisto) elokuvataiteen laitoksella vuosina 1979–1987. Tämän lisäksi hän on opiskellut grafiikkaa Kuvataideakatemiassa (nyk. Taideyliopisto) vuosina 1988–1990 ja kuvataidetta Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1978–1979.
Lakanen on myös suorittanut yliopistopedagogiikkaa koskevan koulutuksen Tampereen yliopistossa ja Aalto-yliopistossa vuonna 2013.
Ura

Lakanen on tehnyt pitkän uran leikkaajana näytelmäelokuvien, dokumenttien ja animaatioiden parissa. Hänen ensimmäinen julkinen leikkaustyönsä oli Taideteollisessa korkeakoulussa tuotettu Janne Kuusen ohjaama lyhytelokuva Läpimurto vuonna 1981.
Elokuvaleikkaamisen lisäksi Lakanen työskenteli Aalto-yliopiston elokuvaleikkauksen professorina vuosina 2007–2021. Lakanen työskenteli myös jonkin aikaa elokuva- ja lavastustaiteen laitoksen laitosjohtajana, mutta irtisanoutui tehtävästä vuonna 2016. Laitoksen opiskelijoille lähetetyssä erokirjeessä hän ilmoitti eron syyksi “epäselvyydet fiktiivisen elokuvan professorin tehtävän täytössä”.
Vuonna 2023 Risto Jarva -seura myönsi Lakaselle ensimmäistä kertaa jakamansa Peter von Bagh -stipendin elokuvaleikkausta käsittelevän kirjan työstämiseen. Vuonna 2024 Suomen kulttuurirahasto myönsi hänelle Eminentia -apurahan samaisen elokuvaleikkausta ja elokuvataidetta käsittelevän esseekokonaisuuden kirjoittamiseen.
Palkinnot ja apurahat

| Vuosi | Palkinto / Apuraha |
| --- | --- |
2024: Eminentia-apuraha, Suomen kulttuurirahasto
2023: Peter von Bagh -stipendi, Risto Jarva -seura
2004: Baltic Herring -palkinto elokuvasta Paratiisi, Baltic Sea Film Festival
2001: Elokuvaleikkauksen Jussi-ehdokkuus elokuvasta Bad Luck Love
1999: Elokuvaleikkauksen Jussi-ehdokkuus elokuvasta Eros ja Psykhe
1990: Paras leikkaus elokuvassa Sijainen, Cinema du Rèel
1989: Risto Jarva -palkinto (jaettu Antti Peipon kanssa) elokuvalle Sijainen
1987: Valtion elokuvataiteilijapalkinto elokuvan Lumikuningatar leikkauksesta
1986: Kultainen klaffi -mainoselokuvakilpailun erityismaininta Radio City -mainokselle
Arka Gdynia

Morski Związkowy Klub Sportowy Arka Gdynia eli usein lyhyemmin Arka Gdynia on jalkapalloseura Gdynian kaupungista Puolasta. Arka Gdynia pelaa Puolan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Fortuna I ligassa. Seura on perustettu vuonna 1929 nimellä Klub Sportowy Gdynia. Seuralla on kaksi Puolan Cupin mestaruutta (1979 ja 2017). Arka Gdynia on osallistunut myös UEFA:n vuosittain pitämään Eurooppa-liigaan. Arka Gdynia on myös varsin tunnettu väkivaltaisistaan ultrafaneistaan ja on samalla eräs Puolan kannatetuimpia jalkapalloseuroja. Suurinta Arkan kannatus on Pommerin alueella Puolassa. Arka Gdynian päävastus on Ekstaklasassa pelaava Lechia Gdańsk.
Saavutuksia

Puolan cup: (2) 1979, 2016–17.
Puolan supercup: (2) 2017, 2018.
Aiheesta muualla

Virallinen sivu
Arka Gdynia (90minut.pl)
August Edwards

August Edwards (11. marraskuuta 1855 Hamina – 10. lokakuuta 1919 Ashtabula Harbor) oli amerikansuomalainen sanomalehtien toimittaja ja julkaisija. Häntä on pidetty yhtenä amerikansuomalaisen lehdistön tienraivaajista.
Edwards muutti vuonna 1883 Yhdysvaltoihin, jossa hän liittyi ashtabulalaisen Yhdysvaltain Sanomien toimitukseen. Vähitellen hänestä tuli myös lehden omistaja ja julkaisija. Raittiusliikkeen johtajana toiminut Edwards julkaisi Ashtabulassa myös ensimmäistä amerikansuomalaista raittiuslehteä Perheen Ystävää vuosina 1886–1887. Vuonna 1893 hän muutti Minneapolisiin, jossa Yhdysvaltain Sanomat yhdistettiin Fred Karisen Työmiehen kanssa Amerikan Uutisiksi. Vuonna 1897 Edwards palasi Ashtabulaan, jossa hän perusti Amerikan Sanomat -nimisen viikkolehden. Aktiivisesta toimitustyöstä jo pari vuotta aiemmin vetäytynyt Edwards osti vuonna 1903 Calumetissa ilmestyneen Suomettaren, jolloin lehti sai nimen Amerikan Sanomat ja Suometar. Se saavutti parhaimmillaan yli 11 000 kappaleen levikin, mutta ei lopulta pystynyt kilpailemaan suurten kasvukeskusten poliittisten lehtien kanssa ja lakkasi vuonna 1913.