stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
17 (luku)
Luonnontieteissä

Jaksollisessa järjestelmässä kloorin järjestysluku on 17.
Happi-17 on hapen vakaa isotooppi.
Rikki-33 on rikin vakaa isotooppi, jonka neutroniluku 17.
17 Thetis on pikkuplaneetta.
Omegasumu eli Hevosenkenkäsumu tunnetaan myös nimellä Messier 17.
Neptunuksen massa on noin 17 Maan massaa.
Magicicada-kaskailla on 13 tai 17 vuoden elinkierto lajista riippuen.
Epäonnenluku Italiassa

Italialaiset pitävät lukua 17 epäonnenlukuna. Monissa asuintaloissa ei ole huoneistoa numero 17 ja lentoyhtiö Alitalian koneissa ei ole sennumeroista istuinriviä. Numeroa on pidetty pahana jo antiikin ajoista lähtien. Eräs monista selityksistä tälle on roomalainen numero XVII, joka on anagrammi sanasta VIXI, joka luettiin latinan kielessä vissi (elin, olen elänyt) merkityksessä ”olen kuollut, en elä enää”. Toisen selityksen mukaan Raamatussa mainittu vedenpaisumus alkoi kuukauden seitsemäntenätoista päivänä.
Sen sijaan lukua 13 pidetään Italiassa onnea tuottavana lottoarvonnoissa ja vastaavissa onnenpeleissä.
Muissa yhteyksissä

Boeing B-17 Flying Fortress oli yhdysvaltalainen pommikone.
Japanilaisissa haikurunoissa on 17 tavua.
Lakkautettu valtatie 17 kulki Siilinjärven ja Joensuun välillä.
Eurooppatie E17 kulkee Belgian ja Ranskan välillä.
Andrew Johnson oli Yhdysvaltojen 17. presidentti.
Sudokussa on oltava vähintään 17 numeroa valmiiksi annettuna, jotta siihen olisi vain yksi ratkaisu.
Half-Life 2 -peli sijoittuu enimmäkseen Kaupunkiin 17.
Formula 1 -onnettomuudessa menehtyneen Jules Bianchin kilpailunumero oli 17. Se on jäädytetty.
Malaysia Airlinesin lento 17 ammuttiin alas vuonna 2014.
Baileys Irish Cream on 17-prosenttista.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 17 (luku) Wikimedia Commonsissa
Alitalian koneista puuttuu istuinrivi 17.
Pentti Koskimies

Baritoni Tom Krause ja pianisti Pentti Koskimies (oik.) valmistautumassa konserttiin.
Pentti Ylermi Koskimies (16. maaliskuuta 1922 Helsinki – 3. tammikuuta 1990 Lappeenranta) oli suomalainen pianisti. Hän oli erikoistunut liedmusiikkiin ja työskenteli useiden tunnettujen suomalaisten laulajien kanssa. Koskimies soitti myös muita kosketinsoittimia.
Pentti Koskimies valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi vuonna 1949 ja opiskeli samaan aikaan pianonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Martti Paavolan johdolla. Hän piti ensikonserttinsa vuonna 1952. Koskimies toimi musiikkitoimittajana Yleisradiossa vuosina 1953−1956, musiikkikriitikkona Helsingin Sanomissa vuosina 1953−1957 sekä Sibelius-Akatemiassa pianonsoiton opettajana vuosina 1957−1964, liedseminaarin johtajana vuodesta 1964 ja liedkoulutuksen lehtorina vuodesta 1974. Tämän ohella hän toimi Sivistysjärjestöjen Kansankonservatorion johtajana vuosina 1957−1960. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1988.
Pentti Koskimies sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1960, säveltaiteen valtionpalkinnon vuonna 1974 ja professorin arvonimen vuonna 1985.
Pentti Koskimiehen ensimmäinen puoliso vuosina 1944−1961 oli laulaja (sopraano) Kerttu Siviä (Tii) Niemelä (1917–2018). Koskimies ja Niemelä tekivät 1950-luvulla esiintymismatkoja useisiin Euroopan maihin. Koskimiehen toinen puoliso vuodesta 1962 oli pianisti ja toimittaja, filosofian maisteri Anna-Liisa Koskimies o.s. Mäki (s. 1929). Pentti Koskimiehen isä oli viulisti Eero Koskimies (alk. Forsman) ja sisarpuoli kirjailija ja kirjallisuustoimittaja Satu Koskimies.
Pentti Koskimiehen muistoksi järjestetään pohjoismainen Kokkolan liedkilpailu.
Tricky Sam Nanton

| Joe "Tricky Sam" Nanton |
| --- | --- |
 Hurricane Ballroom helmikuussa 1943.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. helmikuuta 1904 New York, Yhdysvallat
Kuollut: 20. heinäkuuta 1946 (44 vuotta) San Francisco, Kalifornia
Ammatti:  muusikko
Muusikko
Aktiivisena:  1921–1946
Tyylilajit:  jazz
Soittimet:  pasuuna
Yhtyeet:  Duke Ellingtonin orkesteri
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Joe ”Tricky Sam” Nanton (1. helmikuuta 1904 New York – 20. heinäkuuta 1946 San Francisco, Kalifornia)  oli yhdysvaltalainen pasunisti. Hänet tunnetaan etupäässä Duke Ellingtonin orkesterista, jossa hän soitti liki 20 vuoden ajan. Nanton kehitti plunger-sordiinon käyttöä pasuunan soitossa. Hän oli soittotyyliltään eräs kaikkien aikojen värikkäimmistä pasunisteista.
Nuoruus

Joseph Nanton syntyi 1. helmikuuta 1904.  Hänen vanhempansa olivat alkuperältään Länsi-Intian eli Karibianmeren saaristosta New Yorkiin muuttaneita siirtolaisia.  Hän varttui San Juan Hillin alueella, joka sijaitsee aivan Manhattanin kupeessa.  Nanton sai nuorena hyvän ja monipuolisen akateemisen koulutuksen. Hän myös menestyi opinnoissaan. Hän oli myöhemmin niin sivistynyt, että kykeni keskustelemaan orkesterissa soittavien tuttaviensa kanssa keskustelemaan astronomiasta, psykologiasta, ajankohtaisista tapahtumista tai vaikkapa päivän politiikasta.
Ammattilaisuran alku

Nanton alkoi soittaa ammattimaisesti New Yorkissa vuonna 1921. Aluksi hän työskenteli pianisti Cliff Jacksonin kanssa.  Tuohon aikaan hän alkoi kehittää sordiinon käyttöön perustuvaa pasuunansoittotyyliä. Alun perin hän kuuli trumpetisti Johnny Dunnin soittoa vuonna 1921 ja tutki, kuinka tämä käytti sordiinoa.  Nanton ajatteli, että myös pasuuna kuulostaisi hienolle sordiinoa käytettäessä ja alkoi soveltaa asiaa käytännössä.
Vuosina 1923–1924 Earl Frazierin Harmony Five-yhtyeessä.   Vuonna 1925 hän siirtyi banjisti Elmer Snowdenin yhtyeeseen (Get Happy Band), jonka kanssa hän teki ensimmäiset levytyksensä.  Monen aikansa pasunistin tavoin Nanton keikkaili ja esiintyi yhdessä trumpetistin kanssa. Nantonin vakituinen soittopari tuohon aikaan oli teumpetisti Louis Metcalf.
Duke Ellingtonin orkesteriin

Pian tämän jälkeen Duke Ellington halusi palkata Nantonin orkesteriinsa. Nanton oli aluksi vastahakoinen, koska ei halunnut syrjäyttää ystäväänsä, pasunisti Charlie Irvisia, joka oli plunger-sordiinon käytön pioneeri.  Ellington jatkoi kuitenkin Nantonin taivuttelemista ja kahden viikon suostuttelun jälkeen Nanton suostui liittymään Ellingtonin orkesteriin. Myös Nantonin vakituinen soittokaveri Metcalf liittyi piakkoin Ellingtonin orkesteriin. Nanton soitti Ellingtonin orkesterissa liki kaksi vuosikymmentä, eikä enää halunnut liittyä kenenkään toisen orkesteriin. Hän soitti sekä Ellingtonin big bandissa että erilaisissa tämän johtamissa pienkokoonpanoissa.
Vuoden 1926 loppupuolella Nanton levytti vielä kornetisti Thomas Morrisin Seven Hot Babies-yhtyeen kanssa.  Hän levytti marraskuussa 1926 myös toisen Morrisin johtaman kokoonpanon (New Orleans Blue Five) kanssa.
Lempinimi ja 1920-luvun loppu

Joe Nanton ansaitsi lempinimensä jo 1920-luvulla soitettuaan Ellingtonin kanssa muutaman vuoden. Nimen synnystä on kaksi versiota. Toisen mukaan Nanton pelasi usein pokeria Ellingtonin kanssa ja onnistui aina voittamaan pomonsa. Sanottiin, että hän oli korttien käsittelijänä juonikas (engl. tricky).  Toisen version mukaan saksofonisti ”Toby” Hardwick näki Nantonin tekevän yhdellä kädellä sellaisia temppuja (engl. tricks), mihin useimmat ihmiset tarvitsevat kaksi kättä ja siksi sanoi tämän olevan temppuileva (engl. tricky).
Varhaisina vuosina Nanton oli Bubber Mileyn ohella toinen tärkeä soittaja, joka loi Ellingtonin orkesterin omaperäisen tyylin (ns. jungle sound eli viidakko-soundi). Nanton ja Miley muodostivat yhteisinä vuosinaan Ellingtonin yhteessä tiiviin parivaljakon. He kehittivät ennen esiintymistä yhdessä musiikillisia ideoita, joita sitten hioivat esiintyessään.  Kun Ellington erotti Mileyn vuonna 1929 ja palkkasi tilalle Cootie Williamsin, Nanton auttoi tätä rakentamaan orkesterissa samankaltaisen roolin, jossa Miley oli ollut opettamalla Williamsin soittamaan kuin Miley.
Nantonin soitto 1920–luvun levytyksissä tulee erityisesti esille kappaleessa ”East St. Louis Toodle-oo”, Okeh-levymerkille tehdyssä versiossa kappaleesta ”Black and Tan Fantasy” sekä kappaleessa ”The Blues with a Feeling”, jossa Nanton soittaa soolon.  Nanton soittaa soolo-osuuden kappaleessa ”Blues With a Feelin” ilman sordiinoa.
1930-luku

Vuonna 1929 Ellingtonin orkesterin pasuunasektioon liittyi tulevina vuosina tähdeksi nouseva Juan Tizol.  Nanton säilytti edelleen asemansa olennaisena osana yhtyettä. Vuonna 1930 orkesteri levytti kappaleet ”St. James Infirmary”, “Mood Indigo” ja “Jungle Nights in Harlem”, joissa Nantonilla on merkittäviä sooloja.  Myös 1932 levytetty suurhitti ”It Don’t Mean A Thing If It Ain’t Got That Swing” sisältää Nantonin soolon.
Vuonna 1932 Ellingtonin orkesteriin liittyi pasunisti Lawrence Brown.  Koska pasunisteja oli nyt kolme, Nantonin rooli orkesterissa väistämättä pieneni, mutta hänellä oli edelleen merkittävä rooli. Kaikilla oli oma, erilainen soittotyylinsä ja ne täydensivät toisiaan.
Viimeiset vuodet

Vuonna 1940 levytetyissä kappaleissa ”Harlem Air Shaft”, “Across the Track Blues”, “Jack the Bear” ja “Ko-Ko” Nanton soittaa soolon.
Vuosina 1944 ja 1945 Nantonin terveys alkoi heiketä ja hän joutui pitämään taukoja soittamisesta.  Hän kuitenkin vuonna 1946 palasi Ellingtonin big bandiin, kun se oli kiertueella. Nanton oli jo keväällä 1946 saanut sydänkohtauksen.  Kesken kiertueen hän sai toisen sydänkohtauksen ja kuoli siihen San Franciscossa 20. heinäkuuta 1946.
Nantonin kuolema oli suuri menetys Ellingtonille ja tämän orkesterin jäsenille. Ellington päätti, ettei palkkaa ihan pian korvaajaa Nantonille. Sittemmin Nantonin tilalle palkattiin Tyree Glenn. Glenn yritti aikanaan matkia Nantonin soittoa, mutta ei täysin onnistunut.
Musiikkityyli

Nantonin soittotapa oli värikäs. Hän käytti soitossaan erilaisia murahduksia.  Toisinaan hän matki hevosen hirnahduksen kaltaista ääntä.  Hänen soittonsa ilmensi tavallisesti sellaista yksinkertaista melodian painotusta ja sellaista ilmeikkyyttä, johon kukaan hänen aikalaisistaan ei pystynyt.  Trumpetisti Rex Stewart on luonnehtinut Nantonin soittoa sanoen sen olevan ainutlaatuista ja vaikka toiset pasunistit soittivat kauniimmin, lujempaa tai teknisemmin, Nantonilla oli kyky saada esiin kaikenlaisen musiikin syvin olemus.
Katleena Kortesuo

| Katleena Kortesuo |
| --- | --- |
 Katleena Kortesuo vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. joulukuuta 1975 (ikä 49) Hämeenlinna
Kansalaisuus:   Suomi
Ammatti:  tietokirjailija, viestintäkouluttaja
Kirjailija
Tuotannon kieli: suomi
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Katleena Kortesuo (s. 22. joulukuuta 1975 Hämeenlinna) on suomalainen tietokirjailija ja viestintäasiantuntija. Kortesuo on ollut kirjoittamassa tai toimittamassa yli 40 tietoteosta.
Kortesuo on humanististen tieteiden kandidaatti. Hän toimii viestintäkouluttajana aihealueinaan muun muassa sosiaalinen media, asiantuntijoiden brändääminen ja selkeä kielenkäyttö. Kortesuo on kirjoittanut myös historiikkeja. Vuonna 2018 hänelle myönnettiin Tietokirjailijapalkinto. Vuonna 2024 Kortesuo sai Mensa-palkinnon Suomen Mensalta.
Kortesuo voitti näyttämötaikuuden Suomen-mestaruuden keväällä 2013.
Aiheesta muualla

Katleena Kortesuon Ei oo totta -blogi
Katleena Kortesuo Twitterissä
Katleena Kortesuo radio-ohjelmassa Kuusi kuvaa, 1.4.2017 Yle
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Nokian Paperi

Paperitehdas lokakuussa 2021.
Nokian Paperi on ruotsalaiseen Essityyn kuuluva pehmopaperitehdas. Tehdas sijaitsee Nokian kaupungissa Tampereen naapurissa. Nokian paperitehtaalla valmistetaan kotitalouksille ja suurtalousasiakkaille pehmopaperiin perustuvia kertakäyttöisiä hygienia- ja kattamisalanselvennä kulutustuotteita. Essityn entisiä ja nykyisiä tuotemerkkejä ovat Tena, Lotus Soft Embo, Emilia, Luonnonystävän, Royal, Nessu ja Lotus Professional. Lisäksi tehdas valmistaa tuotteita kaupan keskusliikkeille niiden omilla tuotemerkeillä.lähde?
Tehtaan tuotantokapasiteetti on noin 75 000 tonnia vuodessa (kolmella koneella 134 700). Tehtaalla on henkilöstöä noin 330, ja liikevaihto on noin 133 miljoonaa euroa. Tehtaan työntekijöitä edustaa Paperiliiton Nokian osasto n:o 2 r.y. (aiemmin lisäksi Paperiliiton Nokian osasto n:o 64 r.y.).lähde?
Nokian paperitehdas oli aikaisemmin SCA:n omistuksessa.
Historia

Fredrik Idestam rakensi puuhiomon vuonna 1865. Ennen hiokkeen valmistamista Suomessa tehtiin paperia vain lumpuista. Ensimmäinen paperitehdas valmistui Nokialle vuonna 1880. 1910-luvulla käytössä oli puuhiomo, selluloosatehdas, paperitehdas ja voimalaitos. Paperin vuosituotanto oli 6000 t. Vuonna 1938 paperia tuotettiin 12 000 tonnia. 1950-luvulla paperia valmistettiin jo 27 000 tonnia.lähde?
1960-luvulla tehdas keskittyi pehmopaperintuotantoon. Nokian Paperitehtaalla tuotettiin myös hedelmien suojapapereita, jotka käsiteltiin bifenyylillä. Altistuminen aineelle aiheutti tehtaalla kuolemantapauksia 1970-luvulla ja kiinnitti valtiovallan huomion työsuojelun kehittämiseen. Aihetta nosti esille vuonna 1970 esitetty televisioteatterin poliittinen kabaree 1000 ja yhden työn tarinat ja siinä Nokian paperitehdasta käsitellyt laulu Esko Kulonen.
Nokia BT oli 1980-luvulla Euroopan toiseksi suurin pehmopaperiyhtiö (tuotanto 165 000 t vuodessa). Nokian keskittyessä matkaviestintään Nokian Paperi myytiin yhdysvaltalaiselle James River -yhtiölle 1989, josta muodostui yritysjärjestelyjen seurauksen Fort James Suomi Oy vuonna 1997 ja edelleen Georgia Pacific Finland Oy vuoden 2001 sekä Georgia-Pacific Nordic Oy vuoteen 2012 saakka.
Georgia-Pacificin Euroopan-pehmopaperitoiminnot siirtyivät vuonna 2012 ruotsalaisen SCA:n omistukseen. Nokian paperitehdas siirtyi Essity-yhtiön haltuun, kun SCA jakautui vuonna 2017.
Tehtaan paperikoneet

Alkuperäisten paperikoneiden I-III rakennukset ovat Upofloorin käytössä. Paperikoneet V-VII eli I-III ja IV-V (ks. alla) siirrettiin nykyiseen Jyränmaan paperitehtaaseen vuosina 1953–1954. Ensimmäinen Jyränmaan tehtaan laite oli yhdysvaltalainen Hamblett-arkkileikkuri. Tällä hetkellä tehtaassa on kaksi tuotantokäytössä olevaa paperikonetta ja yksi museoituna tehtaan kellarissa. Paperia on tuotettu vuositasolla seuraavastilähde?:
2006: 82 500 tonnia
2007: 86 000 tonnia
2008: 69 500 tonnia
2009: 67 543 tonnia
2010: 68 139 tonnia
Paperikoneiden tarvitsema massana käytetään osittain uusiomassaa, jota tuotetaan siistauslaitoksessa keräyspaperista. Laitos toimii entisen sellutehtaan valkaisimo-, kuivaamo- ja varastotiloissa. Muu massa ostetaan sellun toimittajilta. Nokian paperitehtaalla toimi hiomo 113 vuotta. Hiomo pysäytettiin 31.3.1981 ja selluloosatehdas 30.8.1985. Sellutehdas oli käynnistynyt vuonna 1957. Valkaisulaitos on käynnistynyt vuonna 1976 valkaisulaitos ja spriitehdas vuonna 1977 (suljettu myöhemmin).lähde?
Tehtaan paperikoneet > Nykyiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kone | Valmistaja | Toiminnassa vuosina | Viiraosa | Viiraleveys | Puristinosa | Nopeus | Kapasiteetti | Muuta |
| Paperikone PK9 | Beloit–Walmsley (Valmet uusinut) | xx.12.1971– (Uusittu vuosina 1980 ja 1995) | Kitaformeri | 5 300 mm |  ? | 1 580 m/min | 52 000 t/a (alkuper. 35 000 t/a), Pehmopaperit | Yankee-sylinteri, kaasukuivain 6 MW. Suomen suurin pehmopaperikone |
Museopaperikone

Museopaperikone on tehtaan kellarissa sijaitseva toimintakuntoinen paperikone PK5, "Manta" tai "Varsa". Kone oli toiminnassa 1911–16.6.1976. Kone on Füllner-merkkinen MG-paperikone jenkkisylintereineen ja siinä on valta-akselikäyttö. Valta-akselia pyörittää sähkömoottori ja akselilta käyttövoima johdetaan sylintereille ja teloille lattahihnoilla. Koneessa on puinen painovoimatoiminteinen perälaatikko. Viimeisenä toimintavuotenaan se tuotti 45 t paperia.
Kone sijaitsi ennen entisessä lumpputehtaassa tehdasalueen toisessa päässä. Tehtaan silloinen T&K johtaja Kari Ebeling kunnosti koneesta museopaperikoneen ja sopi  Teknillisen korkeakoulun  Puunjalostajakillan kanssa koneen ylläpidosta teekkaritoimintaan soveltuvaa palkkiota vastaan. Tätä varten Puunjalostajakillalla on nimetyt toimihenkilöt (Konemestari ja Nuorempi konemestari) koneen ylläpitoa varten. Koneella on myös ajettu huviajoa tuotannollisen toiminnan päättymisen jälkeen.
Höyryvoimalaitoksen kattilat

Höyryvoimalaitos on Nokianvirran Energia Oy:n omistuksessa. Laitos tuottaa prosessihöyryä paperitehtaan lisäksi myös Nokian Renkaiden tehtaalle sekä kaukolämpöä Nokian kaupungille.
Höyryvoimalaitoksen kattilat > Nykyiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kattila | Valmistaja | Tyyppi | Toiminnassa | Teho | Polttoaineet |
| Kattila 4 | Rosenlew | Savukaasut johdetaan 110 m korkeaan tiilipiippuun (valmistunut 1947). | 1975– | 71 MW | Maakaasu |
| Kattila HK16 | Valmet | Leijukerroskattila HYBEX-tekniikka, savukaasut johdetaan 70 m korkeaan teräspiippuun | 2016– | 68 MW | Biomassa (metsähake, kuori, sahausjäte, purkupuujäte, jyrsinturve, paperitehtaan liete, siistausliete) |
Höyryvoimalaitoksen kattilat > Vanhat

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kattila | Valmistaja | Tyyppi | Toiminnassa vuosina | Teho | Polttoaineet |
| Kattila 1 |  | Savukaasut johdettu 110 m korkeaan tiilipiippuun (valmistunut 1947). | 1948–1981 Purettu. |  | Kivihiili |
| Kattila 2 | Tampella | Arinakattila, savukaasut johdettu 110 m korkeaan tiilipiippuun (valmistunut 1947). | 1958–1998 | 68t/h | Kivihiili, puuhake, sellutehtaan jäteliemi, raskas polttoöljy |
| Kattila 3 | Tampella | Arinakattila, savukaasut johdettu 68 m tiilipiippuun (purettu 2015) | 1963–2015 Purettu. | 125 MW | Kivihiili, puuhake, polttoöljy, maakaasu |
| Kattila 5 |  | Lisäpoltolla varustetun lämmön talteenottokattila, 60 m teräksinen savupiippu. (Purettu) | 1998–2016 Purettu. | 40 MW | Maakaasu |
Aiheesta muualla

http://www.sca.com/
Nokian paperitehtaan historiaa (Arkistoitu – Internet Archive)
Toivola, Olavi (2005) Puusta pehmopaperiin. Nokian paperin historia 1865–2005. Georgia Pacific Nordic. Nokia
Ekman, Karl (1930) Nokian tehdas 1868–1928. Helsinki
http://www.gpnordic.com/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.gp.com/
Nykänen, Panu & Paulapuro, Hannu (2005) Telan ympäri – Vuosisata suomalaista paperikone- ja paperinvalmistustekniikkaa. Tekniikan Historian Seura THS ry. Helsinki.
http://www.papermakerswiki.com/innovations/mets%C3%A4klusterin-tutkimuslaitokset-ja-aktiviteetit/oy-nokia-ab (Arkistoitu – Internet Archive)
Kauko Kortelainen

Kauko Kortelainen 1990-luvulla Juuassa.
Kauko Kortelainen (s. 15. huhtikuuta 1933 Juuka) on suomalainen kuvanveistäjä. Juuassa asuva Kortelainen on opiskellut muun muassa Ateneumissa vuosina 1958–1962 ja toiminut myös kuvaamataidon opettajana.
Juuka on perustanut Juuan keskustaan Kauko Kortelaisen veistospuiston.
Julkisia teoksia

Sureva leskiäiti, punaisten muistomerkki, Juuka, 1976.
Katovuosi, 1689–1868 nälkään nääntyneiden muistomerkki, Juuka, 1980.
Kuntakokous, 1984, Juuka.
Surukivi, Paalasmaan veneonnettomuudessa hukkuneiden muistomerkki, Juuka, 1984.
Lentävät loki, suihkulähde, Joensuu, 1984.
Pohjassa kelluja, Joensuu, 1988.
Kaksi kirjaa, 1939–1944 sodissa kaatuneiden muistomerkki, Juuka, 1990.
Esa Pakarisen muistomerkki, Rääkkylä, 1995.
Sotilaspoika, Lahti, 1997.
Idän ja lännen kohtaaminen ja kulttuuriperintö, Lieksa, 1999.
Esitys alkaa, Heinävesi, 2000.
Onni Happosen muistoreliefi, Heinävesi, 2010.
Kirjailijan muistomerkki, Juuka, 2013.
Kuvia julkisista teoksista

Sureva leskiäiti, 1918 vakaumuksensa puolesta surmansa saaneiden muistomerkki, 1976, Juuka.
Katovuosi, 1689-1868 nälkään nääntyneiden muistomerkki, 1980, Juuka.
Kuntakokous, 1984, Juuka.
Surukivi, 1984, Paalasmaa, Juuka.
Esa Pakarisen muistomerkki, 1995, Rääkkylä.
Idän ja lännen kulttuuriperintö ja kohtaaminen, 1999, Lieksa.
Onni Happosen muistoreliefi, 2010, Heinävesi.
Kirjallisuutta

Ketonen, Matti ym.: Taiteilijan tarinaa kuvina.  Juuka:  Ritva Liisa Kortelainen, 2018.  ISBN 978-952-93-9428-9
Kortelainen, Ritva Liisa – Kortelainen, Kauko: Elämä kivessä. Ilias, Joensuu, 2003. ISBN 952-5309-48-7.
Aiheesta muualla

Kauko Kortelainen kuvataiteilijamatrikkelissa
CV (via archive.org)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Henkilöt:  Yle
Jussi Koskiluoma

Jussi Koskiluoma
Sigfrid Johannes (Jussi) Koskiluoma, vuoteen 1927 Sirenius (9. toukokuuta 1904 Räisälä – 23. toukokuuta 1969) oli Yleisradion suomenkielinen ohjelmajohtaja vuodesta 1945 kuolemaansa asti. Hän oli sitä ennen Yleisradion toimittaja ja radioreportaasityön uranuurtajia 1930-luvulla. Hänen isänsä oli Sigfrid Sirenius. Jussi Koskiluoma oli naimisissa opettaja ja kääntäjä Hilkka Koskiluoman kanssa.
Atte Koskinen

| Atte Koskinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1997
Ammatti:  runoilija, toimittaja
Kirjailija
Esikoisteos:  Silmittömyys
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Atte Koskinen (s. 1997) on suomalainen runoilija ja toimittaja. Koskisen esikoisrunoteos Silmittömyys ilmestyi vuonna 2022 ja oli yksi Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaista. Koskisen tyyliä on luonnehdittu aforistiseksi ja fragmentaristiseksi. Koskinen työskentelee vuoden 2023 alusta alkaen Tuli & Savu -lehden päätoimittajana.
Koskinen opiskelee filosofiaa Helsingin yliopistossa.
Teokset

Aamuun nousevat. Esterin Kirja, 2020. ISBN 9789526884349.
Silmittömyys.  WSOY, 2022.  ISBN 9789510477557
Mervi Koski

Mervi Koski  (s. 22. toukokuuta 1955 Tamperelähde?) on kirjailija ja toiminut myös informaatikkona Hämeenlinnan kaupungin kirjastolaitoksessa. Mervi Koski toimi Hämeenlinnan kaupunginkirjaston lasten ja nuorten palveluista vastaavana informaatikkona, kunnes vuonna 2019 jäi eläkkeelle.
Koski on julkaissut niin tieto- kuin lasten kaunokirjallisuuttakin. Kosken aihealueena ovat usein olleet erilaiset kansanperinteen taruolennot kuten hirviöt, tontut ja kummitukset. Hän on kirjoittanut lasten ja nuorten kirjallisuuden alan tietokirjoja ja hakemistoja sekä artikkeleita ja kolumneja.
Koski on opiskellut Tampereen yliopistossa kirjallisuutta, informaatiotutkimusta ja suomen kieltä. Koski on toiminut myös luovan kirjoittamisen opettajana. Hän oli perustamassalähde? luovan kirjoittamisen koulua, jota Hämeenlinnan kaupunki ylläpiti. Koski opetti siellä vuosina 1991–1997 luovaa kirjoittamista taiteen perusopetuksen puitteissa. Noina vuosina oppilaita oli n. 100 esikouluikäisistä aikuisiin.
Koski sai vuonna 1999 Pro Arte Tawastica -kunniakirjan taiteen ja kulttuurin hyväksi tehdystä työstä luovan kirjoittamisen parissa; vuonna 2005 Kariston säätiön tunnustuspalkinnon kirjallisesta työstään ja vuonna 2018 Suomen tietokirjailijat ry:n Tietopöllö-palkinnon kirjallisesta urastaan.