stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Colin Sell
Aiheesta muualla

Colin Sell Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Catherine Schell

| Catherine Schell |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Katherina Freiin Schell von Bauschlott
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1944 (ikä 80)  Budapest, Unkari
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Catherine Schell, Catherine von Schell
Aktiivisena:  1964–2004
Merkittävät roolit:  Maya (Avaruusasema Alfa), Nancy (Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Katherina Freiin Schell von Bauschlott (s. 17. heinäkuuta 1944 Budapest) on unkarilaissyntyinen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi 1960- ja 1970-luvulla televisiorooleistaan brittiläisissä sarjoissa.
Biografia

Schellin vanhemmat olivat paroni Paul Schell von Bauschlott ja kreivitär Katharina Maria Etelka Georgina Elisabeth Teleki de Szék. Toisen maailmansodan aikana natsit takavarikoivat perheen maat ja Schellit asuivat köyhyydessä muutaman vuoden. Vuonna 1950 he muuttivat Yhdysvaltoihin, jossa Schell kävi luostarikoulua. Vuonna 1957 perhe muutti Müncheniin, missä Schell opiskeli näyttelemistä Falconberg Schoolissa. Hän esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan, Lana - Königin der Amazonen, vuonna 1964. Vuonna 1968 Schell meni naimisiin näyttelijä William Marlowen kanssa. Avioliitto päättyi vuonna 1977. Vuonna 1982 Schell nai ohjaaja Bill Haysin ja pari pysyi yhdessä miehen kuolemaan asti vuonna 2006. Schell päätti näyttelijänuransa 1990-luvulla ja alkoi johtaa pientä hotellia Ranskassa.
Ura

Vuonna 1968 Schell esiintyi elokuvassa The Amsterdam Affair, minkä jälkeen hän muutti Lontooseen. Schellillä oli rooli George Lazenbyn James Bond -elokuvassa Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa. Niihin aikoihin hän esiintyi nimellä Catherine von Schell. Ensimmäinen Catherine Schell -nimellä tehty rooli oli televisioelokuvassa Madame Sin, jossa esiintyi myös Bette Davis. Vuonna 1975 Schell esiintyi Lady Claudine Littonin roolissa elokuvassa Vaaleanpunaisen pantterin paluu.
Vuonna 1975 Schellillä oli yksittäinen rooli brittiläisen televisiosarjan Avaruusasema Alfa ensimmäisen kauden jaksossa ”Guardian of Piri”. Toisella kaudella hänestä tehtiin yksi päänäyttelijöistä. Hän esitti Mayaa, joka oli kotoisin planeetta Psychonilta. Alfan jälkeen hän vieraili useissa sarjoissa kuten Doctor Who, Bergerac ja Lovejoy.
Vattulasisiipi

| Vattulasisiipi |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Lasisiipismäiset Sesioidea
Heimo::  Lasisiivet Sesiidae
Alaheimo::  Tinthiinae
Suku::  Pennisetia
Laji::  hylaeiformis
Kaksiosainen nimi
 Pennisetia hylaeiformis  (Laspeyres, 1801) 
Katso myös
   Vattulasisiipi Wikispeciesissä   Vattulasisiipi Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vattulasisiipi (Pennisetia hylaeiformis) on lasisiipisiin kuuluva, melko yleinen pieni perhoslaji.
Koko ja ulkonäkö

Pienikokoinen, pistiäistä muistuttava perhonen, jonka tumman takaruumiin jaokkeiden takareunassa on vaaleankeltainen raita. Takaruumiin tyvessä on kaksi kapeaa raitaa, jotka saattavat kuitenkin olla vaikeasti erottuvia. Takaruumiin kärkiosassa on naaraalla kolme ja koiraalla neljä leveää ja hyvin erottuvaa raitaa. Etusiipi on kapea ja sen kolmesta erillisestä läpinäkyvästä ”ikkunasta” suurta osaa peittävät punaruskeat siipisuomut. Takasiivet ovat lähes kokonaan läpinäkyvät. Siipiväli 20–30 mm.
♂
♂  △
Levinneisyys ja lentoaika

Lajia tavataan koko Euroopassa ja Aasiassa aina Japaniin saakka. Suomessa vattulasisiipeä tavataan ainakin Pohjois-Pohjanmaan korkeudelle ja lentoaika on kesäkuun lopulta elokuun alkupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat

Jokseenkin yleinen päiväaktiivinen perhonen, joka elää vadelmapensaikoissa. Toukat vahingoittavat vadelmien juuristoja ja varsien sisäosia, minkä vuoksi vadelmanviljelyn kannalta vattulasisiipi on tuhohyönteinen. Talvehtii toukkana.
Ravintokasvi

Toukat elävät vadelman (Rubus idaeus) juurten sisällä.
Aiheesta muualla

Lepiforum.de (saksaksi)
Catherine Tate

| Catherine Tate |
| --- | --- |
 Catherine Tate vuonna 2011.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Catherine Ford
Syntynyt: 12. toukokuuta 1968 (ikä 56) Bloomsbury, Lontoo, Englanti
Ammatti:  näyttelijä, komedienne, kirjailija
Puoliso:  Twig Clark (eronnut 2011)
Näyttelijä
Aktiivisena:  1991–
Merkittävät roolit:  Donna Noble (Doctor Who) Useita rooleja (The Catherine Tate Show) Miss Sarah Postern (Big School)
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Catherine Tate (s. 12. toukokuuta 1968) on englantilainen näyttelijä, koomikko ja kirjailija. Hänet tunnetaan muun muassa roolistaan Tohtorin matkakumppanina Donna Noblena televisiosarjassa Doctor Who sekä omasta sketsisarjastaan The Catherine Tate Show.
Varhainen elämä ja koulutus

Tate − alkuperäiseltä nimeltään Catherine Ford − syntyi Bloomsburyn kaupunginosassa Lontoossa. Hän kasvoi ainoana lapsena äitinsä ja isoäitinsä kanssa, sillä hänen vanhempansa olivat eronneet jo ennen hänen syntymäänsä.
Lapsena Tate kärsi pakko-oireisesta häiriöstä, joka keskittyi sanasuhteisiin. Hän ei esimerkiksi voinut jättää paitaa (engl. jumper) lattialle, koska hänen äitinsä nimi alkoi J:llä kuten kyseinen sanakin, ja tämä olisi tuonut hänelle "epäonnea".
Teini-ikäisestä lähtien Tate tähtäsi näyttelijän uralle. Hän pyrki opiskelemaan Central School of Speech and Dramaan neljä kertaa ennen kuin pääsi sisään 21-vuotiaana.
Ura

Valmistuttuaan Tate aloitti uransa melko tavallisesti vieraillen televisiosarjoissa kuten Sairaalaelämää, The Bill ja London’s Burning sekä pienissä rooleissa Royal Shakespeare Companyn näytelmissä. Vuodesta 1996 alkaen hän alkoi esiintyä myös stand up -koomikkona, ja vuonna 2000 hän osallistui Edinburgh Festivalilla Lee Mackin New Bits -show’hun. Seuraavana vuonna hän palasi oman show’nsa kanssa.
Tatea lähestyttiin vuonna 2004 Edinburgh Festivalilla BBC:n sen aikaisen komedian vastaavan Geoffrey Perkinsin toimesta. Hän rohkaisi Tatea kehittämään ideoita omiin hahmoihin. Näin Tate sai idean koululaisteini-Lauren Cooperista, joka myöhemmin päätyi myöhemmin Taten omaan ohjelmaan. Hahmon pääpiirteisiin kuului tarttuva lausahdus, Am I bovvered?, suomennettuna Haittaako minua? jota hahmo hoki aina, kun oli väärässä eri asioista.
Tate sai oman ohjelman, The Catherine Tate Shown. Sitä esitettiin BBC Twolla vuosina 2004−2007. Se keskittyi tilannekomiikkaan ja Taten hahmojen elämään. Tunnetuimpiin hahmoihin kuuluivat uhmakas koululaistyttö Lauren Cooper ja toisista selän takana pahaa puhuva mummo, Joannie "Nan" Taylor.
Doctor Whossa Tate esiintyi ensimmäistä kertaa joulun 2006 erikoisjaksossa ”Morsian karkuteillä” (”The Runaway Bride”), jonka jälkeen Tohtorin matkakumppanina aloitti kuitenkin Freema Agyemanin näyttelemä Martha Jones. Kesällä 2007 ilmoitettiin, että Tate palaisi rooliinsa koko vuoden 2008 neljännen tuotantokauden ajaksi. Hän jatkoi sarjassa aina vuoteen 2010, jolloin Tohtori ja matkakumppani vaihtuivat Matt Smithiin ja Karen Gillaniin.
Tate on näytellyt Doctor Whon jälkeen muun muassa erikoisprojektipäällikkö Nellie Bertramia Yhdysvaltain Konttorissa 2011–2013. Hahmo esiteltiin seitsemännen tuotantokauden päätösjaksossa ja esiintyi vierailevana kahdeksannella kaudella, mutta yhdeksännellä ja viimeisellä kaudella Tate korotettiin sarjan päänäyttelijöihin.
Bulgaria talviolympialaisissa 2002

Bulgaria osallistui Salt Lake Cityn talviolympialaisiin 2002. Maata edusti kisoissa 24 urheilijaa seitsemässä eri lajissa. Bulgaria saavutti yhteensä kolme mitalia, joista yksi oli hopeinen ja kaksi pronssista. Mitalitilastossa Bulgaria sijoittui 20:nneksi.
Mitalistit > Hopeaa

Kaukalopikaluistelu
Naisten 500 m: Jevgenija Radanova
Mitalistit > Pronssia

Kaukalopikaluistelu
Naisten 1 500 m: Jevgenija Radanova
Ampumahiihto
Naisten 12,5 km takaa-ajo: Irina Nikultšina
Varjo (sarjakuvahahmo)

Varjo (eng. The Shade) oikealta nimeltään Richard "Dick" Swift on sarjakuvahahmo, joka kehitettiin 1940-luvulla National Comicsille, ja se esiintyi ensimmäisen kerran Flash Comicsin numerossa 33 syyskuussa 1942 tarinassa nimeltä "The Man Who Commanded the Night", jonka käsikirjoitti Gardner Fox ja kuvitti Hal Sharp. Hahmo toimi aluksi alkuperäisen Salaman Jay Garrickin ja myöhemmin myös hopeakauden Salaman Barry Allenin vihollisena, kunnes myöhemmin hän uudistui ja ryhtyi kolmannen Starmanin Jack Knightin mentoriksi. Vaikka hopeakauden sarjakuvissa hänet esitettiin varkaana käyttäen keppiä, joka pystyi manipuloimaan varjoja, hahmo keksittiin uudelleen vuonna 1994 moraalisesti moniselitteiseksi viktoriaanisen aikakauden kuolemattomaksi, joka sai kyvyn manipuloida varjoja ja kuolemattomuutta selittämättömän mystisen tapahtuman seurauksena. Vuonna 2009 Shade luokiteltiin IGN:n kaikkien aikojen 89. suurimmaksi konnaksi.
Muussa mediassa > Animaatio

Shade esiintyi Justice League animaatiosarjassa, jossa häntä ääninäytteli Stephen McHattie. Sarjassa Shade oli Lex Luthorin Injustice Gangin ja myöhemmin Gorilla Groddin Salaisen Yhteiskunnan jäsen. Shade esiintyi myös sarjan jatko-osassa Justice League Unlimited, jossa hän liittyi Groddin puolelle Luthorin otettua ryhmän haltuunsa ja Killer Frost jäädytti hänet. Myöhemmin Shade kuoli Darkseidin tappamana. Sarjassa Shaden ulkonäkö perustui Silver Agen sarjakuvien inkarnaatioon.
Shade esiintyi Young Justice animaatiosarjassa, jossa häntä ääninäytteli Joel Swetow.
Muussa mediassa > Televisiossa

Shadeen pohjautuva hahmo esiintyi vuoden 2014 The Flash televisiosarjassa, jossa häntä esitti Mike McLeod. Tällä versiolla on voima värähdellä hänen ruumiinsa eripituiseksi jättiläismäiseksi varjoksi, jonka hän sai Doctor Alchemyltä.
Shade esiintyi Stargirl televisiosarjassa, jossa häntä esitti ensimmäisellä kaudella nimeltämainitsematon näyttelijä ja toisesta kaudesta eteenpäin Jonathan Cake. Tämä versio oli alun perin varas ja huijari, jonka palveluksessa oli Men of Tears -niminen salaliitto 1800-luvulla. Shade osti Black Diamondin juonekseen kutsua ja sitoa Eclipso heidän tahtoonsa, mutta he pettivät Shaden yrittämällä käyttää häntä uhrina. Kyynelten miesten tietämättä Shade kuitenkin antoi heille väärennöksen Black Diamondista ja Eclipso oli jo sidottu oikeaan, mikä johti rituaalin epäonnistumiseen ja oven avaamiseen Shadowlandsiin. Tuloksena oleva energia tuli Shadeen ja antoi hänelle voimansa. 1900-luvun loppuun mennessä hän liittyi Injustice Society of American (ISA) osaksi "väliaikaista järjestelyä", vaikka piti sen johtajaa Icicleä hulluna. Kymmenen vuotta ennen sarjan tapahtumia Shade liittyi ISA:han hyökkäämään Justice Society of Americaa (JSA) vastaan, jonka aikana hän teeskenteli taistelevansa ja yritti pelastaa Doctor Mid-Niten, mutta sai hänet vahingossa katoamaan Shadowlandiin. Shade nousee esiin toisella kaudella löytääkseen Black Diamondin. Matkustaessaan Blue Valleyyn hän joutuu konfliktiin Stargirlin JSA:n kanssa, mutta saa apua hänen äidiltään Barbara Whitmorelta. Myöhemmin hän puuttuu taisteluun JSA:n ja Injustice Unlimitedin välillä tuhotakseen Black Diamondin, mutta Stargirl vapauttaa vahingossa Eclipson, joka pakottaa Shaden pakenemaan. Lopulta hän palaa auttamaan Stargirlia rekonstruoimaan Black Diamondin vahvistaakseen voimiaan ennen kuin auttaa häntä pelastamaan Doctor Mid-Niten ja Cindy Burmanin Shadowlandsista ja kukistamaan Eclipson. Kolmannella kaudella Shade auttaa Stargirlia ja Pat Dugania yhdistämään Jennie-Lynn Haydenin ja Todd Ricen ennen kuin ottaa jälkimmäisen siipiensä alle. Kymmenen vuotta myöhemmin Shade löytää työtä oppaana JSA-museossa.
Videopeleissä

Shade esiintyy pelattavana hahmona Lego DC Super-Villains -pelissä, jossa häntä ääninäyttelee Christopher Swindle.
Catherine Sénart

Catherine Sénart (s. 17. huhtikuuta 1970) on quebeciläinen näyttelijä.
Filmografia

1990 : Watatatow (tv-sarja) : Marie-Claude Rioux
1991 : Marilyn (tv-sarja) : Marie-Soleil
1992 : La Bête de foire : Mary Poppins
1994 : Jalna (tv-sarja)
1995 : 10-07: L'affaire Zeus (tv-sarja) : Jeanne Morin
1996 : Kartanon tytär alkup. Marguerite Volant (tv-sarja) : Marguerite Volant
1996 : Caboose : Béatrice
2000 : Le Pays dans la gorge (TV) : Cornélia
2000 : Méchant party : Diane
2005 : L'Héritière de grande ourse (tv-sarja) : Nathalie Dupuis
2005 : Félix Leclerc (tv-sarja) : Gaëtane Morin
2006 : Casino (tv-sarja) : Josée
2006 : La promesse (tv-sarja) : Manon
Aiheesta muualla

Catherine Sénartin kotisivut (ranskaksi)
IMDb (englanniksi)
Ville Leinosen Unilehto

| Ville Leinosen Unilehto Ville Leinosen Unilehto |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2005–2008
 Julkaistu: 21. toukokuuta 2008
 Tuottaja(t): Ville Leinonen
 Tyylilaji: folk
 Kesto: 44.02
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 17.
Ville Leinosen muut julkaisut
| Hei! 2007 | Ville Leinosen Unilehto 2008 | Majakanvartijan uni 2010 |
Ville Leinosen Unilehto on samannimisen, Ville Leinosen johtaman, yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin digipack-muodossa 21. toukokuuta 2008.
Albumi sisältää mm. versoita vanhoista suomalaisista kansanlauluista. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 17.
Kappaleet

Valkoakaasiat – 4.05
Neitonen/Täällä Pohjantähden alla – 10.26
Lapin äidin kehtolaulu – 5.34
Mandshurian kukkuloilla – 4.25
Aamulla varhain – 6.16
Hyvää hyvää iltaa – 4.15
On suuri sun rantas autius – 4.13
Iltalaulu – 4.45
Muusikot

Ville Leinonen – laulu, kitara, perkussiot
Tuomas Luukkonen – kitara, huilu
Tuomo Hokka – haitari
Ilkka Heinonen – kontrabasso
Laura Jaatinen – viulu
Arvostelut

Rumba: negatiivinen
Soundi:
Aiheesta muualla

Poko Rekordsin albumisivu[vanhentunut linkki]
Poko Rekordsin uutisointi albumista[vanhentunut linkki]
Ville Leinosen Unilehto Myspacessa (englanniksi)
Voitto Koskenmäki

Voitto Koskenmäki (1989)
Voitto Martti Johannes Koskenmäki (s. 27. lokakuuta 1942 Ikaalinen) on suomalainen agronomi ja eläköitynyt maanviljelijä ja järjestö- ja yritysjohtaja, joka on saanut maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Koskenmäen vanhemmat olivat maanviljelijä Martti Ilmari Koskenmäki ja emäntä Hertta Anja Lyydia Harra. Hänen puolisonsa vuodesta 1967 on kotitalousopettaja Tuulikki Mäenpää. Koskenmäki tuli ylioppilaaksi Tampereen klassillisesta lyseosta 1961 ja valmistu agronomiksi Helsingin yliopistosta 1970. Hän oli Maatalous- ja metsäylioppilaiden liiton toiminnanjohtaja 1966–1968, Keskusosuusliike Hankkijan puutarhaosaston päällikkö 1968–1969, osastopäällikkö 1969–1973 ja viljaosaston osastopäällikkö 1973–1975 sekä Elintarviketeollisuusliiton maatalousasioiden johtaja vuodesta 1975, varatoimitusjohtaja 1977–1981 ja toimitusjohtaja 1983–1986.
Raision Tehtaat Oy:n maatalousryhmän johtaja Koskenmäki oli 1981–1983, Tuottajain Lihakeskuskunnan varatoimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1986 ja pääjohtaja ja hallituksen puheenjohtaja 1987–1991, Agri-Cola Consulting Oy:n osakas vuodesta 1991 ja johtava konsultti 1992–1993 sekä Boreal Suomen Kasvinjalostuksen johtaja ja ylijohtaja 1994–1999 ja Boreal Kasvinjalostus Oy:n toimitusjohtaja 2000–2003. Maanviljelystä omistamallaan tilalla Ikaalisissa hän harjoitti vuodesta 1970 aina 2000-luvulle asti. Hän toimi Borealista eläköidyttyään konsulttina kansainvälisissä tehtävissä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Koskenmäki sai 1995.
Ville Leinonen & Valumo (albumi)

| Ville Leinonen & Valumo Ville Leinonen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2000
 Tyylilaji: pop, iskelmä
 Kesto: 43.37
 Levy-yhtiö: Poko Records
Ville Leinosen muut julkaisut
| Raastinlauluja 1997 | Ville Leinonen & Valumo 2000 | Kimaltavia unelmia 2001 |
Ville Leinonen & Valumo on suomalaisen Ville Leinonen & Valumo -yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 2000.
Kappaleet

Medusa – 5.53
Eriikka – 3.28
Maria -plasticlasertähti – 4.41
Kauniit & rohkeat – 3.50
Enkeli – 4.08
Cowboylegenda – 4.56
Tähtityttö – 4.15
Pour beibinoire – 6.17
Sydän-savurenkaat – 6.09
Kokoonpano

Ville Leinonen – laulu, kitara
Antti Kinnunen – rummut
Tuomas Luukkonen – kitara
Jere Leinonen – basso
Kokoonpano > Vierailevat muusikot

Risto Puukko – taustalaulu, congat (kappaleet 2 ja 3)
Markku Leinonen – trumpetit (kappaleet 2, 6 ja 9)
Tuomo Hokka – hammond (kappale 5)
Janne Laurila – taustalaulu (kappale 6)
Arvostelut

Soundi:
Changeling – vaihdokas

| Changeling – vaihdokas> Changeling |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Clint Eastwood
Käsikirjoittaja:  J. Michael Straczynski
Tuottaja:  Clint Eastwood Brian Grazer Ron Howard Robert Lorenz
Säveltäjä:  Clint Eastwood
Kuvaaja:  Tom Stern
Leikkaaja:  Joel Cox Gary D. Roach
Pääosat:  Angelina Jolie John Malkovich Jeffrey Donovan Gattlin Griffith Jason Butler Harner Amy Ryan Michael Kelly Geoff Pierson Colm Feore
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:  Cannesin elokuvajuhlat:  20. toukokuuta 2008    24. lokakuuta 2008   9. tammikuuta 2009
Kesto:  144 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  55 milj. USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Changeling – vaihdokas (engl. Changeling) on yhdysvaltalainen vuonna 2008 valmistunut draamaelokuva. Elokuvan on ohjannut Clint Eastwood. Sen päosissa ovat Angelina Jolie, Gattlin Griffith ja John Malkovich. Elokuva perustuu tositapahtumiin.
Elokuva sai Suomen ensi-iltansa 9. tammikuuta 2009.
Juoni

Changeling sijoittuu vuoden 1928 Los Angelesiin. Lauantaiaamuna Christine Collins (Angelina Jolie) hyvästeli Walter-poikansa ja lähti töihin. Palattuaan kotiin hän huomasi pojan kadonneen. Seuraa tulokseton etsintä ja kuukausia myöhemmin itseään Walteriksi väittävä poika palautetaan kotiin. Christine ei kuitenkaan tunnista poikaa omakseen. Poliisien, toimittajien ja omien ristiriitaisten tunteittensa pökerryttämä Christine antaa pojan kuitenkin jäädä yhdeksi yöksi. Harhaiseksi ja sopimattomaksi solvattuna hän löytää liittolaisen papista nimeltä Gustav Briegleb (John Malkovich).
Pääosissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Angelina Jolie  | … |  Christine Collins   |
|  Gattlin Griffith  | … |  Walter Collins   |
|  Michael Kelly  | … |  etsivä Lester Ybarra   |
|  John Malkovich  | … |  pastori Gustav Briegleb   |
Ehdokkuudet

Oscar, Paras naispääosa, Angelina Jolie (2009)
Oscar, Paras lavastus, James Murakami, Gary Fettis
Oscar, Paras kuvaus, Tom Stern
Golden Globe Paras naispääosa Angelina Jolie (2009)
ALFS Award Vuoden näyttelijätär (2009)
Screen Actors Guild Awards (2009) Paras naispääosa Angelina Jolie (2009)
Kultainen palmu Cannesin elokuvajuhlat (2008)
Satellite Awards Paras naispääosa Angelina Jolie, Paras kuvaus Tom Stern (2008)
CFCA Paras näyttelijätär Angelina Jolie (2008)
Aiheesta muualla

Changeling - vaihdokas Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Cel-shading

Cel-shading eli toon shading on kolmiulotteisessa grafiikassa renderöintitekniikka, jolla saadaan aikaiseksi sarjakuvamainen ja käsinpiirretyltä piirrosanimaatiolta vaikuttava grafiikkamaailma. Tekniikkaa käytetään useimmiten videopeleissä. Vaikka tekniikan lopputulos näyttää yksinkertaiselta, prosessi on monimutkainen. Tekniikan nimi juontuu läpinäkyvistä asetaattikalvoista, joita kutsutaan nimellä "cel". Kalvoanimaatiota käytettiin perinteisissä 2D-piirrosanimaatioissa, kuten Disneyn klassikkoelokuvissa.
Esimerkkikuva vertailussa tavanomaiseen varjostukseen.
Cel-shadingissa varjostuksessa käytetään vain muutamaa sävyä kullekin värille ja objekteille piirretään yleensä vahvat ääriviivat.
Historia > Videopelit

Yksi ensimmäisistä cel-shading -tekniikkaa hyödyntävistä videopeleistä oli Jet Set Radio, joka julkaistiin Sega Dreamcastille vuonna 2000. Aikaisempi peli Fear  Effect julkaistiin PlayStationille samana vuonna, mutta siinä käytettiin vain dramaattisia tekstuureja korostamaan pelihahmojen anime-ilmettä. Fear Effectiä aikaisemmissa peleissä on myös käytetty tekstuureja samassa hengessä, mutta ei yhtä näkyvästi.
Jet Set Radion tyyliratkaisua seurasivat seuraavina vuosina useat pelit, joista tosin vain muutamat sopivat tekniikan pääasialliseen ilmentymään. Seuraavat cel-shading-pelit, jotka kaappasivat pelialan huomion jossakin muodossa, olivat Jet Set Radio Future ja Sly Raccoon vuonna 2002. Ajan mittaan julkaistiin lisää cel-shading-pelejä kuten Dark Cloud 2, Cel Damage, Klonoa 2, ja Viewtiful Joe -pelisarja sekä XIII, tosin mikään peleistä ei saavuttanut suurta myyntimenestystä. Ainoat cel-shading-pelit, jotka ovat saaneet sekä hyviä arvioita että myyntimenestystä pelin Sly Raccoon jälkeen ovat The Legend of Zelda: The Wind Waker ja Sly 2: Konnakopla.
Alkujaan Segan The House of the Dead 3 Xboxille oli cel-shading-tekniikalla toteutettu. Sega julkaisi pelin varhaisessa kehitysvaiheessa tekniikkaa hyödyntäviä kuvakaappauksia pelistä. Sega kuitenkin ilmoitti pian hylkäävänsä graafisen tyylin – syitä hylkäämiseen on pohdittu: Yksi yleisimmistä teorioista on negatiivinen vastaanotto. Monien pelaajien mielestä groteskiin ja väkivaltaiseen peliin ei sovellu sarjakuvamainen tyyli.
Hiljattain käsikonsoleissa, joissa ei ole tarpeeksi tehoja realistisen 3D-maailman tuottamiseen, on käytetty hyödyksi cel-shading-tekniikkaa. Ehkä tunnetuin tällainen pelinimike on Tony Hawk -pelisarja Nintendo DS:lle.
Cel-shading-tekniikan käyttö videopeleissä on vähentynyt sitten sen esittelyn, mutta tekniikkaa kuitenkin käytetään yhä. Hiljattain julkaistuja ja julkaisemattomia cel-shading-pelejä ovat muiden muassa Dragon Quest VIII, Killer 7, Metal Gear Acid 2,  The Walking Dead ja Ōkami.
Digitaalisia cel-shading-esimerkkejä > Elokuvat

Joitakin huomattavimpia cel-shading-tekniikkaa hyödyntäneitä elokuvia:
The Animatrix lyhyitä elokuvia
Beyblade: The Movie – Fierce Battle
Useita jaksoja televisiosarjassa Futurama
Osia japanilaisessa televisiosarjassa Ghost in the Shell: Stand Alone Complex
Ghost in the Shell: S.A.C. 2nd GIG ja Innocence: Ghost in the Shell
Hot Wheels Highway 35 World Race
Lego Exo-Force
Omenansiemen
Rescue Heroes: The Movie
Star Wars: Clone Wars
Stuart Little 3: Call of the Wild
Rautajätti
Tom and Jerry Blast Off to Mars
Digitaalisia cel-shading-esimerkkejä > Videopelit

Joitakin huomattavimpia videopelejä:
Auto Modellista
Borderlands
Bomberman Generation
Bomberman Jetters
Cel Damage
Crazyracing Kartrider
Dark Cloud 2
Dragon Ball Z: Budokai 2, 3, Shin Budokai, ja Tenkaichi
Dragon Quest VIII
Gungrave-pelisarja
Harvest Moon: Save the Homeland
Jet Set Radio -pelisarja
Killer7
Klonoa 2
The Legend of Zelda: Phantom Hourglass
The Legend of Zelda: The Wind Waker
MadWorld
Mega Man X7
Mega Man X Command Mission
Metal Gear Acid 2
Monster Rancher 3
Naruto-pelisarja
Ōkami
Robotech: Battlecry
Runaway: A Road Adventure
Shin Megami Tensei III: Nocturne
Shin Megami Tensei: Digital Devil Saga ja Digital Devil Saga 2
Sly Cooper -pelisarja
Ultimate Spider-Man
Tales of Symphonia
Tony Hawk's American Sk8land
Viewtiful Joe -pelisarja
Warsow
Wild Arms 3
XIII
X-Men Legends II: Rise of Apocalypse
Zone of the Enders: The 2nd Runner
Digitaalisia cel-shading-esimerkkejä > Televisiosarjat

Lisäksi joissakin tv-sarjoissa ja mainoksissa on hyödynnetty tekniikkaa:
Atomic Betty
Canada's Worst Driver
Class of the Titans
Daily Planet (tuotantokausi 2005–2006)
Delilah and Julius
D.I.C.E.
Digimon Savers
Dragon Booster
Duck Dodgers
Family Guy
Fairly OddParents
Funky Cops
Futurama
G.I. Joe: Sigma 6
Gundam Seed
He-Man and the Masters of the Universe
Initial D: 4th Stage
Invader Zim
Kirby: Right Back at Ya!
MegaMan NT Warrior
Monster House
Ōban Star-Racers
ReBoot jakso My Two Bobs
The Simpsons
Sonic X
Skyland
Spider-Man
Sonic X (mm. osa kulkuneuvoista)
Superior Defender Gundam Force
The Littlest Robo
Transformers: Cybertron
Transformers: Energon
Winx
Zoids
Lego Exo-Force (mainos)
McCain's Zwak Punch (mainos)
Sola/Nero/Vena/Olera/Zonte sparking wine (mainos)