stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Luettelo vuonna 1959 kuolleista henkilöistä
Heinäkuu

7. heinäkuuta – Karl Gustaf Hjalmar Armfelt, suomalainen kultaseppä (s. 1873)
18. heinäkuuta – Vincenzo Cardarelli (oik. Nazareno Caldarelli), italialainen runoilija ja toimittaja (s. 1887)
31. heinäkuuta – Georg Alholm, suomalainen jääkärieverstiluutnantti (s. 1891)
Elokuu

7. elokuuta – Armas Launis, suomalainen säveltäjä, kansanmusiikintutkija, musiikinopettaja, kirjailija ja toimittaja (s. 1884)
31. elokuuta – Kristian Biong, norjalainen arkkitehti (s. 1870)
Syyskuu

22. syyskuuta – Urho Perkko, suomalainen kelloseppä ja toimitusjohtaja (s. 1888)
25. syyskuuta – Aku Kostia, suomalainen virkamies ja kanslianeuvos (s. 1884)
29. syyskuuta – Aino Manner, suomalainen kirjailija (s. 1893)
30. syyskuuta – T. J. Korpi, suomalainen kuvanveistäjä (s. 1910)
Lokakuu

2. lokakuuta – Einar Hellevaara, suomalainen filosofian maisteri ja kalastusneuvos (s. 1886)
23. lokakuuta – Pietari Autti, suomalainen jääkärikenraali, talvi- ja jatkosotien rykmentinkomentaja ja Mannerheim-ristin ritari (s. 1893)
23. lokakuuta – Gerda Lundequist, ruotsalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja (s. 1871)
23. lokakuuta – Juho Savinainen, suomalainen ryöstömurhista tuomittu työmies (s. 1880)
Marraskuu

19. marraskuuta – Arno Solin, suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos (s. 1889)
21. marraskuuta – Olav Meisdalshagen, norjalainen poliitikko (s. 1903)
Joulukuu

5. joulukuuta – Morton E. Peck, yhdysvaltalainen luonnontieteilijä (s. 1871)
7. joulukuuta – Hugo Aattela, suomalainen poliitikko, kansanedustaja (SDP), ammattiyhdistysjohtaja ja päätoimittaja (s. 1897)
7. joulukuuta – Nils Bolander, ruotsalainen pappi, virsirunoilija, kirjailija ja Lundin hiippakunnan piispa 1958–1959 (s. 1902)
7. joulukuuta – Sverre Støstad, norjalainen poliitikko (s. 1887)
24. joulukuuta – Edmund Goulding, brittiläinen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja (s. 1891)
26. joulukuuta – Aku Antila, suomalainen näyttelijä (s. 1889)
Tuntematon päivämäärä

Alessandro Butti, italialainen kirjainmuotoilija ja graafikko (s. 1893)
Joseph Vize, irlantilainen kenraalimajuri (s. 1882)
Italian Grand Prix 1964

Italian Grand Prix 1964 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 6. syyskuuta 1964 Monzan radalla. Kilpailun voitti John Surtees, jolle voitto oli kauden toinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2 |  John Surtees | Ferrari | 78 | 2:10:51.8 | 1 | 9 |
| 2 | 26 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 78 | + 1:06.0 | 5 | 6 |
| 3 | 4 |  Lorenzo Bandini | Ferrari | 77 | + 1 krs. | 7 | 4 |
| 4 | 20 |  Richie Ginther | BRM | 77 | + 1 krs. | 9 | 3 |
| 5 | 46 |  Innes Ireland | BRP-BRM | 77 | + 1 krs. | 13 | 2 |
| 6 | 10 |  Mike Spence | Lotus-Climax | 77 | + 1 krs. | 8 | 1 |
| 7 | 12 |  Jo Siffert | Brabham-BRM | 77 | + 1 krs. | 6 |   |
| 8 | 30 |  Giancarlo Baghetti | BRM | 77 | + 1 krs. | 15 |   |
| 9 | 6 |  Ludovico Scarfiotti | Ferrari | 77 | + 1 krs. | 16 |   |
| 10 | 16 |  Dan Gurney | Brabham-Climax | 75 | + 3 krs. | 2 |   |
| 11 | 22 |  Bob Anderson | Brabham-Climax | 75 | + 3 krs. | 14 |   |
| 12 | 34 |  Jo Bonnier | Brabham-Climax | 74 | + 4 krs. | 12 |   |
| 13 | 38 |  Peter Revson | Lotus-BRM | 72 | + 6 krs. | 18 |   |
| 14 | 14 |  Jack Brabham | Brabham-Climax | 59 | Moottori | 11 |   |
| 15 | 8 |  Jim Clark | Lotus-Climax | 28 | Moottori | 4 |   |
| Kesk. | 50 |  Mário de Araújo Cabral | Derrington-Francis-ATS | 25 | Sytytys | 19 |   |
| Kesk. | 48 |  Maurice Trintignant | BRM | 22 | Suihkutus | 21 |   |
| Kesk. | 28 |  Ronnie Bucknum | Honda | 13 | Jarrut | 10 |   |
| Kesk. | 40 |  Mike Hailwood | Lotus-BRM | 5 | Moottori | 17 |   |
| Kesk. | 18 |  Graham Hill | BRM | 0 | Kytkin | 3 |   |
| DNQ | 44 |  Trevor Taylor | BRP-BRM |   |  |  |   |
| DNQ | 36 |  Geki | Brabham-BRM |   |  |  |   |
| DNQ | 24 |  John Love | Cooper-Climax |   |  |  |   |
| DNQ | 56 |  Ian Raby | Brabham-BRM |   |   |   |   |
Muuta

Nopein kierros: John Surtees 1'38.800
Paalupaikka: John Surtees 1'37.400
Mike Spencen ensimmäinen pistesija
Italian Grand Prix 1971

|  Italian Grand Prix 1971  |
| --- | --- |
 9 osakilpailu 11 osakilpailusta kaudella 1971. 
Päivämäärä:  5. syyskuuta 1971
Sijainti:  Monza, Milano, Italia
Ratatyyppi:  Moottorirata
Radan pituus:  5,750 km
Kilpailun pituus:  55 kierrosta, 316,250 km
Paalupaikka
Kuljettaja:   Chris Amon   (Matra)
Paaluaika:  1.22,40
Palkintokoroke
Voittaja:   Peter Gethin   (BRM)
Toinen:   Ronnie Peterson   (March)
Kolmas:   François Cevert   (Tyrrel)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Henri Pescarolo   (March)
Kierrosaika:  1.23,80 (kierroksella 9)
Italian Grand Prix 1971 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 5. syyskuuta 1971 Monzan radalla. Kilpailun voitti Peter Gethin, jolle voitto oli uran ensimmäinen ja ainoa. Lisäksi se oli hänen ainoa palkintosijoitus.
Kilpailu oli F1-historian nopein. Viiden ensimmäisen auton välinen ero oli vain 0,61 sekuntia, mikä on pienin ero voittaneen kuljettajan ja viidenneksi ajaneen välillä. Kukaan tämän 0,61 sisällä maaliin ajaneista kuljettajista eivät olleet ennen voittanut F1-kilpailua. Lisäksi kilpailu on yksi kolmesta, jossa voittajan ja toiseksi tulleen ero on alle kaksi sadasosaa. Kilpailun aikana yhteensä kahdeksan kuljettajaa johti kilpailua.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 18 |  Peter Gethin | BRM | 55 | 1.18.12,60 | 11 | 9 |
| 2 | 25 |  Ronnie Peterson | March-Ford | 55 | 0,01 | 6 | 6 |
| 3 | 2 |  François Cevert | Tyrrell-Ford | 55 | 0,09 | 5 | 4 |
| 4 | 9 |  Mike Hailwood | Surtees-Ford | 55 | 0,18 | 17 | 3 |
| 5 | 19 |  Howden Ganley | BRM | 55 | 0,61 | 4 | 2 |
| 6 | 12 |  Chris Amon | Matra | 55 | 32,36 | 1 | 1 |
| 7 | 14 |  Jackie Oliver | McLaren-Ford | 55 | + 1.24,83 | 13 |   |
| 8 | 5 |  Emerson Fittipaldi | Lotus | 54 | + 1 krs. | 18 |   |
| 9 | 20 |  Jo Siffert | BRM | 53 | + 2 krs. | 3 |   |
| 10 | 28 |  Jo Bonnier | McLaren-Ford | 51 | + 4 krs. | 21 |   |
| Kesk. | 10 |  Graham Hill | Brabham-Ford | 47 | Vaihdelaatikko | 14 |   |
| NC | 26 |  Jean-Pierre Jarier | March-Ford | 47 | Ei sijoitusta | 24 |   |
| NC | 24 |  Mike Beuttler | March-Ford | 41 | Moottori | 16 |   |
| Kesk. | 16 |  Henri Pescarolo | March-Ford | 40 | Ripustukset | 10 |   |
| Kesk. | 23 |  Andrea de Adamich | March-Alfa Romeo | 33 | Moottori | 20 |   |
| Kesk. | 4 |  Clay Regazzoni | Ferrari | 17 | Moottori | 8 |   |
| Kesk. | 3 |  Jacky Ickx | Ferrari | 15 | Moottori | 2 |   |
| Kesk. | 30 |  Jackie Stewart | Tyrrell-Ford | 15 | Moottori | 7 |   |
| Kesk. | 22 |  Nanni Galli | March-Ford | 11 | Sähköt | 19 |   |
| Kesk. | 11 |  Tim Schenken | Brabham-Ford | 5 | Ripustukset | 9 |   |
| Kesk. | 27 |  Silvio Moser | Bellasi-Ford | 5 | Ripustukset | 22 |   |
| Kesk. | 21 |  Helmut Marko | BRM | 3 | Moottori | 12 |   |
| Kesk. | 7 |  John Surtees | Surtees-Ford | 3 | Moottori | 15 |   |
| Kesk. | 8 |  Rolf Stommelen | Surtees-Ford | 0 | Onnettomuus | 23 |   |
Ruoska (elokuva)

| Ruoska> High Plains Drifter |
| --- | --- |
 Alkuperäinen elokuvateatterijuliste
Ohjaaja:  Clint Eastwood
Käsikirjoittaja:  Ernest Tidyman Dean Riesner
Tuottaja:  Robert Daley
Säveltäjä:  Dee Barton
Kuvaaja:  Bruce Surtees
Leikkaaja:  Ferris Webster
Tuotantosuunnittelija:  Henry Bumstead
Pääosat:  Clint Eastwood Verna Bloom Marianna Hill Billy Curtis Geoffrey Lewis
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Pictures
Levittäjä:  Universal Studios
Ensi-ilta:   19. huhtikuuta 1973  3. elokuuta 1973
Kesto:  105 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ruoska (High Plains Drifter) on Clint Eastwoodin ohjaama lännenelokuva vuodelta 1973. Eastwood näyttelee myös elokuvan pääosan pikkukaupunkiin saapuvana nimettömänä muukalaisena. Tämä oli Eastwoodin toinen ohjaustyö.
Juoni

Lago-nimiseen kaupunkiin saapuu kuumuuden keskeltä vieras mies, joka on kaikkia muita parempi ampuja, hiljainen ja määrätietoinen. Pian seuraa ampumakohtaus ja kaupungin sheriffi huomaa miehen amputaidot ja pyrii värväämään tämän suojelemaan kylää kolmelta kostonhimoiselta pian vankilasta vapautuvalta roistolta. Aluksi mies on vastahakoinen mutta saatuaan vapaat kädet suostuu lopulta.
Kaupungin valmistautuessa kohtaamaan roistot muukalainen aiheuttaa kullekin kaupungin asukkaalle vuorollaan päänvaivaa niin, että jotkut heistä jopa tarttuvat aseisiin häntä vastaan. Takaumissa paljastuu totuus kaupungin historiasta. Roistot tappoivat Lagon entisen sheriffin ruoskimalla hänet hengiltä. Seriffin avunhuudoista huolimatta kaupungin asukkaat seurasivat tilannetta vierestä, eivätkä yrittäneet auttaa ja olivat osin osallisenakin tapahtumiin. Annettuaan kolmen roiston mellastaa jonkin aikaa kaupungissa hän lopulta tappaa heidät vuorotellen. Elokuvan loppukohtauksessa muukalaiselta kysytään hänen nimeään, mutta hän vakuuttaa kaupungin asukkaiden tietävän sen jo. Muukalaisen ratsastaessa pois kaupungista kamera kääntyy kuvaamaan tapetun sheriffin, nyt nimen saanutta, hautakiveä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Clint Eastwood  | … |  Muukalainen   |
|  Verna Bloom  | … |  Sarah Belding   |
|  Marianna Hill  | … |  Callie Travers   |
|  Mitch Ryan  | … |  Dave Drake   |
|  Jack Ging  | … |  Morgan Allen   |
|  Stefan Gierasch  | … |  Pormestari Jason Hobart   |
|  Ted Hartley  | … |  Lewis Belding   |
|  Billy Curtis  | … |  Mordecai   |
|  Geoffrey Lewis  | … |  Stacey Bridges   |
|  Scott Walker  | … |  Bill Borders   |
|  Walter Barnes  | … |  Seriffi Sam Shaw   |
|  Robert Donner  | … |  Saarnaaja   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Kati Sinisalo näkee Eastwoodin myyttisessä roolissa parodian piirteitä ja ohjauksessa Leonen tyyliä muttei samanlaista taitoa. Hän antaa Ruoskalle kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.
Aiheesta muualla

Spagettilänkkäreistä maineeseen ponnistanut Clint Eastwood alkoi ohjaajaksi ja loi omannäköisensä westernin – kuukauden westerninä Ruoska
| n k Clint Eastwoodin ohjaamat elokuvat |
| --- | --- |
1970-luku:  Yön painajainen (1971)  Ruoska (1973)  Frank, rakastan sinua (1973)  Tehtävä Alpeilla (1975)  Lainsuojaton (1976) 
1980-luku:  Ratkaiseva isku (1983)  Kalpea ratsastaja (1985)  Bird (1988) 
1990-luku:  Valkoinen metsästäjä, musta sydän (1990)  Armoton (1992)  Täydellinen maailma (1993)  Hiljaiset sillat (1995)  Rajaton valta (1997)  Keskiyö hyvän ja pahan puutarhassa (1997)  Pahin rikos (1999) 
2000-luku:  Space Cowboys (2000)  Verivelka (2002)  Menneisyyden ote (2003)  Million Dollar Baby (2004)  Kirjeitä Iwo Jimalta (2006)  Isiemme liput (2006)  Gran Torino (2008)  Changeling – vaihdokas (2008)  Invictus – voittamaton (2009) 
2010-luku:  Hereafter (2010)  J. Edgar (2011)  Jersey Boys (2014)  American Sniper (2014)  Sully – uroteko Hudson-joella (2016)  15:17 Pariisiin (2018)
Epikuros

Epikuros.
Epikuros (m.kreik. Ἐπίκουρος, Epikūros, lat. Epicurus; 341–270 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi, jonka mukaan on nimetty epikurolaisuus. Epikuros syntyi Samoksella ja kuoli Ateenassa. Hänen opetuksensa poikkesi suuresti muista sen ajan kreikkalaisista filosofioista, hän muun muassa kielsi jumalien osallistumisen maailman toimintaan ja kaiken tarpeen pelätä ja palvoa jumalia.
Elämä

Epikuros syntyi Samoksen saarella ateenalaiseen emigranttiperheeseen. Hänen vanhempansa, Neokles ja Khairestrate, jotka kummatkin olivat Ateenan kansalaisia, oli lähetetty saarella sijaitsevaan ateenalaiseen siirtokuntaan. Apollodoroksen mukaan hän syntyi Gamelion-kuun seitsemäntenä päivänä, 109:n olympiadin kolmantena vuonna, arkontti Sosigeneen aikana, eli suunnilleen helmikuussa vuonna 341 eaa. Hän palasi Ateenaan 18-vuotiaana palvellakseen armeijassa. Näytelmäkirjailija Menandros palveli armeijassa samassa ikäluokassa.
Epikuros liittyi isänsä seuraan Kolofonissa sen jälkeen, kun Perdikkas oli karkottanut ateenalaiset Samokselta, koska he olivat kapinoineet Aleksanteri Suuren kuoltua n. 320 eaa. Hän vietti seuraavat vuodet Kolofonissa, Lampsakoksessa ja Mytilenessä. Hän perusti koulunsa viimeksi mainitussa 32-vuotiaana ja sai paljon oppilaita. Hän palasi Ateenaan Anaksikrateen ollessa arkonttina (307 eaa. – 306 eaa.). Hän muodosti sinne koulun joka tunnettiin nimellä Puutarha. Se oli nimetty hänen omistamansa puutarhan mukaan, joka oli koulun kokoontumispaikkana. Puutarha sijaitsi Stoa poikilen ja Akatemian puolessavälissä.
Epikuros kuoli Ateenassa 127:n olympiadin toisena vuonna Pytharatoksen arkonttikaudella 72-vuotiaana kivuliaaseen virtsakivitautiin.
Jälkivaikutus ja -maine

Epikuroksen ajattelu on jättänyt vaikutuksia koko länsimaisen ajattelun historian varrelle. Epikuroksen paradoksiksi kutsuttu pahan ongelma on kuuluisa perustelu jumalan olemassaoloa vastaan.
Epikuros puhui ihmisyksilön luonnollisesta oikeudesta ”elämään, vapauteen ja turvallisuuteen”. Myöhemmin Ranskan vallankumouksen kansanvaltaa kannattavat ajattelijat poimivat tämän ajatuksen, samoin sellaiset ajattelijat kuin John Locke, joka puolusti ihmisten oikeutta ”elämään, vapauteen ja omaisuuteen”. Tämä ajattelu oli merkittävässä osassa Yhdysvaltain itsenäisyysliikkeessä sekä Thomas Jeffersonin muotoilemana Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksessa oikeutena ”elämään, vapauteen ja onnen tavoitteluun”.
Jumalaisessa näytelmässä Dante sijoittaa Epikuroksen helvetin kuudenteen piiriin, harhaoppisten ja lahkolaisten asuinsijaan (suom. Eino Leino):
»Taholla tällä Epikurus lepää
ja hänen oppilaansa, jotka uskoi,
ett' elo sielun päättyy ruumiin kanssa.»
Lainauksia

"Kenenkään ei nuorena pitäisi viivytellä filosofian opinnoissaan, eikä kukaan saisi vanhana väsyä opintoihinsa. Koskaan ei ole liian aikaista eikä liian myöhäistä turvata sielunsa terveys".
Kirjallisuutta

Demokritos ja Epikuros: Riippumaton nautinto.  (Suomennos Arto Kivimäki, Tua Korhonen ja Sampo Vesterinen. Selitykset ja jälkisanat Tua Korhonen ja Arto Kivimäki. Olympos-sarja)  Helsinki: Tammi, 2006.  ISBN 951-31-3575-6
Epikuros: Pääopit, kirjeet, sekä liitteenä oleva Epikuroksen mietelmiä Vatikaanin käsikirjoituksesta, teoksessa Diogenes Laertios: Merkittävien filosofien elämät ja opit.  (Suomennos ja selitykset Marke Ahonen)  Helsinki: Kustannusosakeyhtiö Summa, 2003.  ISBN 952-5418-07-3
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Angeria, Kari: Polku onnellisuuteen: Epikuroksen ajatuksia onnellisuudesta ja tiedon roolista sen saavuttamisessa.  (Pro gradu -työ: Jyväskylän yliopisto, yhteiskuntatieteiden ja filosofian laitos, filosofia)  Jyväskylä, 2008.  Verkkoversio (PDF).
Diogenes Laertios: Epikuroksen elämäkerta (kreikaksi)
Epikuros: Pääopit (Κύριαι Δόξαι) (muinaiskreikaksi)
Konstan, David: Epicurus The Stanford Encyclopedia of Philosophy. The Metaphysics Research Lab. Stanford University. (englanniksi)
Morison, William: The Garden of Epicurus The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
O’Keefe, Tim: Epicurus The Internet Encyclopedia of Philosophy. (englanniksi)
Antiikin filosofia  Epikurolainen koulukunta
| --- | --- |
Kreikkalainen aika:  Epikuros  Metrodoros  Polyainos  Leontion  Karneiskos  Hermarkhos  Idomeneus  Leonteus  Themista  Kolotes  Polystratos  Dionysios Lamptrailainen  Basileides  Diogenes Tarsoslainen  Demetrios Lakonialainen  Filodemos  Apollodoros  Zenon Sidonlainen 
Roomalainen aika:  Amafanius  Titus Albucius  Lucretius  Faidros  Patron  Siron  Diogenes Oinoandalainen  Catius 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2  3  4  5  6  7  8  9  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii  zbMATH 
Taiteenala:  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Epikuros
Epikuros Rafaelin maalauksessa Ateenan koulu.
Epikuroksen rintakuva Louvresta. Rooman keisarikaudelta toiselta vuosisadalta.
Italian Grand Prix 1957

Italian Grand Prix 1957 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 8. syyskuuta 1957 Monzan radalla. Kilpailun voitti Stirling Moss.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 18 |  Stirling Moss | Vanwall | 87 | 2:35:03.9 | 2 | 8 |
| 2 | 2 |  Juan Manuel Fangio | Maserati | 87 | +41.2 | 4 | 6 |
| 3 | 36 |  Wolfgang von Trips | Ferrari | 85 | +2 krs. | 8 | 4 |
| 4 | 26 |  Masten Gregory | Maserati | 84 | +3 krs. | 11 | 3 |
| 5 | 8 |  Giorgio Scarlatti | Maserati | 84 | +3 krs. | 12 | 1 |
| Jaettu | 8 |  Harry Schell | Maserati |  |  |  | 1 |
| 6 | 34 |  Mike Hawthorn | Ferrari | 83 | +4 krs. | 10 |  |
| 7 | 22 |  Tony Brooks | Vanwall | 82 | +5 krs. | 3 | 1 |
| 8 | 32 |  Luigi Musso | Ferrari | 82 | +5 krs. | 9 |  |
| 9 | 10 |  Paco Godia | Maserati | 81 | +6 krs. | 15 |  |
| 10 | 14 |  Horace Gould | Maserati | 78 | +9 krs. | 18 |  |
| 11 | 28 |  André Simon | Maserati | 72 | +15 krs. | 16 |  |
| Jaettu | 28 |  Ottorino Volonterio | Maserati |  |  |  |  |
| Kesk. | 30 |  Peter Collins | Ferrari | 62 | Moottori | 7 |  |
| Kesk. | 20 |  Stuart Lewis-Evans | Vanwall | 49 | Moottori | 1 |  |
| Kesk. | 6 |  Jean Behra | Maserati | 49 | Ylikuumeneminen | 5 |  |
| Kesk. | 16 |  Bruce Halford | Maserati | 47 | Moottori | 14 |  |
| Kesk. | 4 |  Harry Schell | Maserati | 34 | Öljyvuoto | 6 |  |
| Kesk. | 24 |  Jo Bonnier | Maserati | 31 | Ylikuumeneminen | 13 |  |
| Kesk. | 12 |  Luigi Piotti | Maserati | 3 | Moottori | 17 |  |
Muuta

Paalupaikka: Stuart Lewis-Evans - 1:42.4
Nopein kierros: Tony Brooks - 1:43.7
Giorgio Scarlatin ainoa MM-piste
Italian Grand Prix 1968

Italian Grand Prix 1968 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 8. syyskuuta 1968 Monzan radalla. Kilpailun voitti Denny Hulme, jolle voitto oli kauden ensimmäinen. Toiseksi ajoi Johnny Servoz-Gavin, joka jäi hänen ainoaksi palkintosijakseen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Denny Hulme | McLaren-Ford | 68 | 1:40:14.8 | 7 | 9 |
| 2 | 5 |  Johnny Servoz-Gavin | Matra-Ford | 68 | + 1:28.4 | 13 | 6 |
| 3 | 8 |  Jacky Ickx | Ferrari | 68 | + 1:28.6 | 4 | 4 |
| 4 | 27 |  Piers Courage | BRM | 67 | + 1 krs. | 17 | 3 |
| 5 | 6 |  Jean-Pierre Beltoise | Matra | 66 | + 2 krs. | 18 | 2 |
| 6 | 3 |  Jo Bonnier | McLaren-BRM | 64 | + 4 krs. | 19 | 1 |
| Kesk. | 20 |  Jo Siffert | Lotus-Ford | 58 | Ripustukset | 9 |   |
| Kesk. | 10 |  Jack Brabham | Brabham-Repco | 56 | Öljynpaine | 16 |   |
| Kesk. | 4 |  Jackie Stewart | Matra-Ford | 42 | Moottori | 6 |   |
| Kesk. | 15 |  David Hobbs | Honda | 42 | Moottori | 14 |   |
| Kesk. | 19 |  Jackie Oliver | Lotus-Ford | 38 | Voimansiirto | 11 |   |
| Kesk. | 2 |  Bruce McLaren | McLaren-Ford | 34 | Öljyvuoto | 2 |   |
| Kesk. | 11 |  Jochen Rindt | Brabham-Repco | 33 | Moottori | 10 |   |
| Kesk. | 26 |  Pedro Rodríguez | BRM | 22 | Moottori | 15 |   |
| Kesk. | 21 |  Dan Gurney | Eagle-Weslake | 19 | Moottori | 12 |   |
| Kesk. | 16 |  Graham Hill | Lotus-Ford | 10 | Pyörä | 5 |   |
| Kesk. | 14 |  John Surtees | Honda | 8 | Onnettomuus | 1 |   |
| Kesk. | 9 |  Chris Amon | Ferrari | 8 | Onnettomuus | 3 |   |
| Kesk. | 7 |  Derek Bell | Ferrari | 4 | Polttoaineen syöttö | 8 |   |
| Kesk. | 23 |  Vic Elford | Cooper-BRM | 2 | Onnettomuus | 20 |   |
| DNQ | 28 |  Frank Gardner | BRM |   |  |  |   |
| DNQ | 12 |  Silvio Moser | Brabham-Repco |   |   |   |   |
Muuta

Nopein kierros: Jackie Oliver 1'26.500
Italian Grand Prix 1965

Italian Grand Prix 1965 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 12. syyskuuta 1965 Monzan radalla. Kilpailun voitti Jackie Stewart, jolle voitto oli uran ensimmäinen.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 32 |  Jackie Stewart | BRM | 76 | 2:04:52.8 | 3 | 9 |
| 2 | 30 |  Graham Hill | BRM | 76 | +3.3 | 4 | 6 |
| 3 | 12 |  Dan Gurney | Brabham-Climax | 76 | +16.5 | 9 | 4 |
| 4 | 4 |  Lorenzo Bandini | Ferrari | 76 | +1:15.9 | 5 | 3 |
| 5 | 16 |  Bruce McLaren | Cooper-Climax | 75 | +1 krs. | 11 | 2 |
| 6 | 40 |  Richard Attwood | Lotus-BRM | 75 | +1 krs. | 13 | 1 |
| 7 | 42 |  Jo Bonnier | Brabham-Climax | 74 | +2 krs. | 14 |  |
| 8 | 18 |  Jochen Rindt | Cooper-Climax | 74 | +2 krs. | 7 |  |
| 9 | 38 |  Innes Ireland | Lotus-BRM | 74 | +2 krs. | 18 |  |
| 10 | 24 |  Jim Clark | Lotus-Climax | 63 | Polttoainepumppu | 1 |  |
| 11 | 26 |  Mike Spence | Lotus-Climax | 62 | Akku | 8 |  |
| 12 | 6 |  Nino Vaccarella | Ferrari | 58 | Moottori | 15 |  |
| 13 | 50 |  Roberto Bussinello | BRM | 58 | Öljynpaine | 21 |  |
| 14 | 20 |  Richie Ginther | Honda | 56 | Sytytys | 17 |  |
| Kesk. | 14 |  Denny Hulme | Brabham-Climax | 46 | Ripustukset | 12 |  |
| Kesk. | 46 |  Frank Gardner | Brabham-BRM | 45 | Moottori | 16 |  |
| Kesk. | 44 |  Jo Siffert | Brabham-BRM | 43 | Vaihdelaatikko | 10 |  |
| Kesk. | 28 |  Geki | Lotus-Climax | 37 | Vaihdelaatikko | 20 |  |
| Kesk. | 8 |  John Surtees | Ferrari | 34 | Kytkin | 2 |  |
| Kesk. | 22 |  Ronnie Bucknum | Honda | 27 | Sytytys | 6 |  |
| Kesk. | 48 |  Masten Gregory | BRM | 22 | Vaihdelaatikko | 23 |  |
| Kesk. | 10 |  Giancarlo Baghetti | Brabham-Climax | 12 | Moottori | 19 |  |
| Kesk. | 52 |  Giorgio Bassi | BRM | 8 | Moottori | 22 |  |
Muuta

Paalupaikka: Jim Clark - 1:35.9
Nopein kierros: Jim Clark - 1:36.4 kierroksella 46
Italian Grand Prix 1953

|  Italian Grand Prix 1953  |
| --- | --- |
 9. osakilpailu 9 osakilpailusta kaudella 1953. 

Päivämäärä:  13. syyskuuta 1953
Sijainti:  Monza, Italia
Ratatyyppi:  moottorirata
Radan pituus:  6,300 km
Kilpailun pituus:  80 kierrosta, 504,000 km
Sää:   Aurinkoinen
Paalupaikka
Kuljettaja:   Alberto Ascari   (Ferrari)
Paaluaika:  2.02,7
Palkintokoroke
Voittaja:   Juan Manuel Fangio   (Maserati)
Toinen:   Giuseppe Farina   (Ferrari)
Kolmas:   Luigi Villoresi   (Ferrari)
Nopein kierros
Kuljettaja:   Juan Manuel Fangio   (Maserati)
Kierrosaika:  2.04,5
Italian Grand Prix 1953 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 13. syyskuuta 1953 Monzan radalla. Kilpailu oli kauden viimeinen, ja sen voitti Juan Manuel Fangio, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.