stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Museo 2015 -hanke
Hankkeen julkaisut

Museoiden luettelointiohje luettelointiohje.fi.
Ekosaari, Maija; Jantunen, Sari; Paaskoski, Leena: Kokoelmapolitiikan muistilista museoille.  Helsinki:  Museovirasto, 2013.  ISBN 978-951-616-242-6.  Teoksen verkkoversio (PDF).
Ekosaari, Maija; Jantunen, Sari; Paaskoski, Leena: A Checklist for Museum Collections Management Policy.  Helsinki:  The National Board of Antiquities, 2014.  ISBN 978-951-616-254-9.  Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 18.1.2017). (englanniksi)
Anttonen, Erkki; Ekosaari, Maija; Furu, Leena; Kettula, Suvi; Savia, Satu; Seppälä, Katri; Valanto, Sirkka; Vuola, Katri: Suositus asiasanastojen, luokitusjärjestelmien ja ontologioiden käytöstä luetteloinnissa Suomen museoissa.  Museovirasto, 2013.  Teoksen verkkoversio (PDF).
Suositus museoille ontologioiden, luokitusjärjestelmien ja asiasanastojen käytöstä: versio 2.0.  Museovirasto, 2015.  Teoksen verkkoversio (PDF).
Satu Savia (toim.): Museoiden kokoelmahallinnan kokonaisarkkitehtuuri 1.0.  Helsinki:  Museovirasto, 2013.  ISBN 978-951-616-234-1.  Teoksen verkkoversio (PDF).
Leena Furu (toim.): Luettelointiohjeita museoiden digitointiprojekteille 1.0.  Helsinki:  Museovirasto, 2012.  ISBN 978-951-616-223-5.  Teoksen verkkoversio (PDF).
Leena Furu: Katalogiseringsanvisningar för museernas digitaliseringsprojekt 1.0.  Helsinki:  Museo 2015; Museiverket, 2012.  ISBN 978-951-616-224-2.  Teoksen verkkoversio (PDF) (viitattu 18.1.2017). (ruotsiksi)
Leena Furu (toim.): Museoiden luettelointiohje: arkistointiaineisto.  Helsinki:  Museo 2015; Museovirasto, 2015.  URN:NBN:fi-fe201402171508.+ Teoksen verkkoversio (PDF).
Leena Furu (toim.): Museoiden luettelointiohje: audiovisuaalinen aineisto.  Helsinki:  Museo 2015; Museovirasto, 2015.  URN:NBN:fi-fe201402171507.+ Teoksen verkkoversio (PDF).
Leena Furu (toim.): Museoiden luettelointiohje: taideteos.  Helsinki:  Museo 2015; Museovirasto, 2015.  URN:NBN:fi-fe201402171506.+ Teoksen verkkoversio (PDF).
Leena Furu (toim.): Museoiden luettelointiohje: valokuva.  Helsinki:  Museo 2015; Museovirasto, 2015.  URN:NBN:fi-fe201402171505.+ Teoksen verkkoversio (PDF).
Leena Furu (toim.): Museoiden luettelointiohje: esine.  Helsinki:  Museo 2015; Museovirasto, 2015.  URN:NBN:fi-fe201402171504.+ Teoksen verkkoversio (PDF).
UEFA Euro 2008 (videopeli)

| UEFA Euro 2008 |
| --- | --- |

Kehittäjä:  EA Canada (PS3, X360)  HB Studios (PS2, PSP, PC)
Julkaisija:  EA Sports
Pelisarja:  UEFA Euro
Julkaistu:  AUS 17. huhtikuuta 2008EU 18. huhtikuuta 2008NA 19. toukokuuta 2008
Lajityyppi:  urheilu
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  Virheellinen ESRB-arvo   PEGI: 3
Alusta:  PlayStation 2, PlayStation 3, PlayStation Portable, Xbox 360, Microsoft Windows, Java ME
Jakelumuoto:  DVD, Blu-ray, UMD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
UEFA Euro 2008 on EA Canadan kehittämä ja EA Sportsin julkaisema, Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2008 -aiheinen urheilupeli. Pelissä on kaikki UEFAn maajoukkueet ja useita stadioneita.
Stadionit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Allianz Arena   BayArena   Estadio Vicente Calderón   Commerzbank-Arena   Ernst-Happel-Stadion   Estádio do Bessa   Estádio do Dragão   Estádio da Luz, Lisbon   Stade Félix Bollaert   Gottlieb-Daimler Stadium  |   HSH Nordbank Arena   Estádio José Alvalade   Letzigrund   Estadio Mestalla   Millennium Stadium   Berliinin olympiastadion   Parc des Princes   Salzburg Stadion   Signal Iduna Park   St. Jakob-Park  |   Stade de Genève   Stade de Gerland   Stade Vélodrome   Stadio Olimpico   Tivoli Neu   Veltins-Arena   Stade de Suisse   Wembley Stadium   Wörtherseestadion  |
Aiheesta muualla

UEFA Euro 2008 MobyGamesissa (englanniksi)
Urban Hettich

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Urban Hettich vuonna 1976. |  Urban Hettich vuonna 1976. |  Urban Hettich vuonna 1976. |  |
Maa:   Länsi-Saksa
Miesten yhdistetty
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Innsbruck 1976 | normaalikilpailu |  |
Urban Hettich (s. 2. maaliskuuta 1953) on saksalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla 1970-luvulla. Hän edusti uransa aikana Länsi-Saksaa.
Hettichin uran paras saavutus on hopeamitali yksilökilpailussa Innsbruckin olympialaisissa 1976.
Ulosteinkontinenssi

Ulosteinkontinenssi merkitsee ulosteen karkailua. Kyseessä on virtsankarkailua harvinaisempi vaiva, josta kärsii noin kaksi prosenttia aikuisväestöstä jossain elämänsä vaiheessa.
Ulosteinkontinenssin taustalla saattaa olla esimerkiksi leikkausten komplikaatiot, ummetus tai vauriot lantionpohjassa ja sulkijalihaksissa. Sulkijalihaksen repeämän saattaa saada aikaan esimerkiksi synnytys. Varsin moni ulosteinkontinenssipotilas kärsii samanaikaisesti virtsankarkailusta. Tällaista kutsutaan kaksoisinkontinenssiksi.
Ennen ulosteinkontinenssin hoitotoimenpiteitä tulee selvittää tilan aiheuttaja. Esimerkiksi synnytyksen jälkeen ilmennyt sulkijalihasvaurio on korjattavissa leikkauksella.
Aiheesta muualla

Anniko-yhdistys: Ulosteen pidätyskyvyttömyyden tutkiminen ja hoito (potilasohje)[vanhentunut linkki]
Nettosähköteho

Nettosähköteho on se sähköteho, minkä sähkövoimalaitos kykenee tuottamaan vähennettynä sillä sähköteholla, minkä laitos tarvitsee omaan käyttöönsä. Monet lauhdevoimalaitokset tuottavat höyryturbiiniensa sähköntuotannon lisäksi myös nettosähkötehoonsa nähden merkittävän määrän, jopa puolet kaukolämmöksi kelpaavaa prosessilämpöä. Tämän vuoksi suurehkot sähkövoimalaitokset ovat muutaman kilometrin päässä kaukolämpöä käyttävien kaupunkien keskustoista.
Vesivoimalaitokset eivät tuota kaukolämpöä, koska niissä ei ole höyry-, vaan vesiturbiineja.
Vereinan tunneli

Vereinan tunneli Itä-Sveitsissä.
Vereinan tunneli on Alppien läpi kulkeva 19 kilometriä pitkä rautatietunneli Sveitsissä Klostersin ja Sagliainsin välillä. Tunnelin kautta on yhteys Engadinin laaksosta pohjoiseen. Tunneli on luotettava yhteys myös talvella, jolloin alppisolat (Flüela, Julier, Albula) voivat olla kiinni. Tunneli on kapearaiteinen (1 000 mm) ja pääosin yksiraiteinen. Tunnelin puolivälissä ja molemmissa päissä on kaksiraiteiset ohitusosuudet. Tunneli otettiin käyttöön vuonna 1999.
Tunneli kuuluu Graubündenin kantonin rautatieyhtiön Rhätische Bahnin (RhB) rataverkkoon. Reitillä kulkee henkilöjunia kerran tunnissa ja autojunia kaksi kertaa tunnissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vereinan tunneli Wikimedia Commonsissa
Rail-Info Schweiz: Vereina
Nettotuotanto

Nettotuotanto tarkoittaa mihin tahansa trofiatasoon kuuluvien eliöiden sitomaa energiaa, jota seuraavan trofiatason eliöt voivat käyttää. Nettotuotanto on bruttotuotanto, josta on vähennetty eliöiden kuluttama energia. Nettoprimaarituotanto on autotrofien esim. kasvien tuottama biomassa tai energia.
New Run

| New Run |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Miikka Niemi
Käsikirjoittaja:  Maria Gullsten Miikka Niemi Janne Rosenvall
Tuottaja:  Maria Gullsten Jari Tuovinen
Kuvaaja:  Otso Alanko Tuomas Hinkkanen Iisakki Kennilä Ilmari Mannermaa Elias Markkula Joonas Mattila Miikka Niemi Aarni Toiviainen
Leikkaaja:  Jani Johansén
Pääosat:  Pekka Hyysalo
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Flatlight Creative House
Ensi-ilta:  2016
Kesto:  68 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Infobox OKNimi-testi OK: 
New Run on Miikka Niemen ohjaama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2016.
Elokuva on henkilödokumentti lasketteluonnettomuudessa vakavan aivovamman saaneesta freestylehiihtäjä Pekka Hyysalosta. Elokuvassa seurataan Hyysalon kuntoutumista kohti maratonjuoksua.
Varsovan läntinen asema

| Varsovan läntinen asema> Dworzec (kolejowy/autobusowy) Warszawa Zachodnia |
| --- | --- |
 Varsovan läntisen rautatieaseman sisäänkäynti (2019).
Osoite:  linja-autoasema: Aleje Jerozolimskie 144, 02-305 Varsova
Koordinaatit:  52.2190°N, 20.9653°E
Valmistumisvuosi:  1933, uudistustyöt 2024
Omistaja:  PKP Polskie Linie Kolejowe S.A.
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Varsovan läntinen asema (puol. Dworzec Warszawa Zachodnia; engl. Warsaw West station) on yksi Puolan pääkaupungin Varsovan neljästä suurimmasta rautatieasemasta ja kaukoliikenteen tärkein linja-autoasema.
Varsovan läntinen rautatieasema (puol. Dworzec kolejowy Warszawa Zachodnia) rakennettiin alun perin vuosina 1919–1933. Asemaa on uudenaikaistettu mittavalla, arkkitehtitoimisto DWAA Architekcin suunnittelemalla, 425,9 miljoonan euron korjausrakentamisella vuosina 2020-2023. Uudistustyöt olivat yhä kesken syyskuussa 2023 ja jatkuvat vuoteen 2024. Töiden aikana aseman käyttö on jatkunut.
Portaat rautatieaseman päähalliin.
Ratapihan laitureita katettiin järeämmillä rakenteilla (kuva vuodelta 2021).
Uudistettu laituri 6 otettiin käyttöön jo vuonna 2021.
Aseman uudistustyöt olivat meneillään vielä syyskuussa 2023.
Varsovan läntinen linja-autoasema

Varsovan läntisen linja-autoaseman (puol. Dworzec autobusowy Warszawa Zachodnia) terminaalista on bussiyhteyksiä ympäri Puolaa ja Eurooppaa. Sieltä on kesästä 2023 lähtien ollut myös suora linja-autoyhteys Suomeen.
Varsovan läntisen linja-autoaseman rakennus (5/2023).
Varsovan läntisen linja-autoaseman laitureita syyskuussa 2023.
Linja-autoja Varsovan läntisellä asemalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Varsovan läntinen rautatieasema Wikimedia Commonsissa
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Varsovan läntinen linja-autoasema Wikimedia Commonsissa
Warszawa Zachodnia 09/2023, Aktualny Stan I, Warsaw West Railway Station Construction #24 (youtube.com)
Varsovan radiomasto

Varsovan radiomasto Konstantynówissa
Näkymä kauempaa
Varsovan radiomasto (puol. Maszt radiowy w Konstantynowie) oli maailman korkein rakennelma ennen luhistumistaan 8. elokuuta 1991. Masto oli korkeudeltaan 646 metriä ja 38 senttimetriä. Itsesäteilevänä se oli myös ainoa koskaan rakennettu pitkien aallonpituuksien (LW) puoliaaltodipoliantenni.
Pystytys

Radiomaston suunnitteli Jan Polak. Rakennustyöt alkoivat heinäkuussa 1970 ja saatiin päätökseen 18. toukokuuta 1974. Heinäkuun 30. päivänä samana vuonna radiomasto otettiin käyttöön. Suomenkielisestä kutsumanimestään huolimatta masto ei sijainnut Varsovassa vaan Konstantynówin kylässä Gąbinin kunnassa, 80 kilometriä Varsovasta länteen.
Romahdus

8. elokuuta 1991 maston ylimmän osan tukikaapelien vaihdossa tehtiin virhe, jonka seurauksena masto ensin vääntyi ja sitten katkesi suunnilleen keskeltä. Onnettomuutta tutkineen komitean mukaan syypää romahdukseen oli maston rakennuttanut ja sitä ylläpitänyt Mostostal-teräsyhtiö. Rakennusvaiheen koordinaattori tuomittiin kahdeksi ja puoleksi vuodeksi vankeuteen, ja rakennuksesta vastuussa olevan osaston johtaja Mostostalilla sai kaksi vuotta vankeutta.
Masto oli alun perin tarkoitus pystyttää uudelleen, mutta paikallisten asukkaiden vastustuksen vuoksi se korvattiin Solec Kujawskiin rakennetulla uudella radioasemalla, joka käyttää lähetyksiinsä kahta lyhyempää mastoa (330 ja 289 metriä).
Varsovan maston romahduksen jälkeen Puolan korkein rakennelma on ollut 360 metriä korkea radio- ja TV-torni Olsztynissä. Maailman korkeimmaksi rakennelmaksi tuohon aikaan palasi 628,8 metriä korkea KVLY-TV-masto, joka sijaitsee Fargossa Yhdysvaltain Pohjois-Dakotassa. Fargon masto ei kuitenkaan ole Varsovan radiomaston tapaan antenni vaan pelkkä tukirakenne. Dubaihin rakennettu Burj Khalifa syrjäytti Varsovan radiomaston korkeimpana koskaan rakennettuna rakennelmana 4. tammikuuta 2010.
National Climatic Data Center

| National Climatic Data Center> Tutkimuslaitoksen tiedot |
| --- | --- |
Perustettu:  1934
Sijainti:  Asheville, Yhdysvallat
Virasto:  NOAA
Johtaja:  Tom Karl
National Climatic Data Center eli NCDC on Yhdysvalloissa toimiva tutkimuskeskus, joka ylläpitää maailman suurinta ilmastotietojen arkistoa ja tarjoaa ilmastopalveluita. Se toimii NOAAn alaisuudessa. Keskus kerää ja ylläpitää sekä kansallisia että maailmanlaajuisia tietovarastoja. Säähavaintoasemien mittausten lisäksi tietoja keräätään radioluotauksista, mittauspoijuilta, säätutkilta ja jopa säämalleista. Vuonna 2013 keskuksen tietokantojen suuruus oli kuusi petatavua (6 x 1015 tavua), ja määrän arveltiin kasvavan 15 petatavuun vuoteen 2020 mennessä. Nykyisin tiedon määrää kasvattavat etenkin säätutkat ja satelliitit.
Ilmastonmuutosta arvioivissa IPCC:n raporteissa NCDC on yksi maa-alueilla havaitun muutoksen neljästä tietolähteestä Hadley Centren, NASAn Goddard Institute for Space Studiesin ja Luginan analyysin ohella.
Keskitetyn tietovaraston kerääminen alkoi vuonna 1951, kun Yhdysvaltojen liittovaltion hallitus siirsi säähavaintoarkistonsa Ashevilleen Pohjois-Carolinaan. Sinne kerättiin laivaston, kansallisen ilmatieteen laitoksen ja ilmavoimien säähavainnot ja paikkaa alettiin kutsua kansalliseksi säätilastokeskukseksi, National Weather Records Center (NWRC). Vuonna 1970 keskus siirrettiin NOAAn alaiseksi ja muutti nimensä nykyiseksi. Vuonna 1995 keskus sai uudet tilat korttelin päässä edellisistä.
Tōmi

| Tōmi (東御市) |
| --- | --- |
 Unno-jukun katukuvaa
 lippu:  symboli
 Tōmin sijainti Naganon prefektuurissa
 Tōmi
 Koordinaatit: 36°21′34″N, 138°19′49″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Chūbu, Kōshin’etsu
Prefektuuri:  Naganon prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  112,37 km²
Väkiluku (05/2020):  29 992
 – Väestötiheys:  266,9 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Jalopähkinä
 – Kukka:  Japaninatsalea
 – Perhonen:  Shijimiaeoides divinus
 
 https://www.city.tomi.nagano.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tōmi (jap. 東御市, Tōmi-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Kōshin’etsun alueella Naganon prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin itäosassa Chikumajoen varrella. Kaupunki on rakentunut Uedan altaan itäreunalle. Pohjoisessa sen alue nousee Asamavuorille yli kahden kilometrin korkeuteen. Tōmissa on 29 992 asukasta (toukokuussa 2020) ja sen pinta-ala on 112,37 neliökilometriä.
Tōmin kaupunki perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Tōbun maaseutukaupunki ja Kita-Mimakin kyläkunta. Asutus on keskittynyt Chikumajoen varrelle. Vanhastaan, jo Heian-kaudella, alue tunnettiin hevosten kasvatuksesta. Myöhemmin Edo-kaudella siellä sijaitsi kaksi Hokkoku-kaidō-tiereitin postiasemaa, Tanaka-juku ja Unno-juku, joista Unno-juku on erityisen hyvin nykyaikaan säilynyt ja lailla suojeltu. Kaupunkiin on sijoittunut logistiikkaa ja valmistavaa teollisuutta. Maaseutualueilla viljellään saksanpähkinöitä, maissia, perunoita, porkkanoita ja kyohō-viinirypäleitä.
Tōmin nähtävyyksiin kuuluu Yunomarun ylänköalue, joka tunnetaan rikkaasta vuoristokasvillisuudestaan. Siellä esiintyy muun muassa japaninatsaleoja. Osa kaupungista kuuluukin Jōshin’etsu-kōgenin kansallispuistoon. Tōmia palvelee Shinano-rautateiden Shinano-rautatielinja.
Kuvia

Shiratori-jinja
Myōjinin lampi
Suo Takaminen ylängöllä
Tanakan rautatieasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tōmi Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Vallila Interior

| Oy Vallila Interior Ab |
| --- | --- |

Perustettu:  1935
Perustaja:  Otto Berner
Toimitusjohtaja:  Mathias Berner
Puheenjohtaja:  Anne Berner
Avainhenkilöt:  Rudolf Berner, Anne Berner, Mathias Berner
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Toiminta-alue:  Suomi, Ruotsi, Baltia, Venäjä, Ukraina
Toimiala:  tekstiilit ja sisustus
Liikevaihto:   38,2 milj. € (2017)
Tilikauden tulos:   964 600 € (2017)
Henkilöstö:   115 (2017) 
Tytäryhtiöt:  Oy Vallila Collection Ab   Oy Vallila Contract Ab
Omistaja:  Bernerin perhe
Kotisivu:  www.vallilainterior.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Oy Vallila Interior Ab on suomalainen sisustustekstiilien ja -tuotteiden suunnitteluun ja tukkumyyntiin sekä projektisisustamiseen erikoistunut perheyritys. Vallila Interiorin perusti sveitsiläinen Otto Berner vuonna 1935 Vallilan kaupunginosaan Helsinkiin. Vuonna 1962 Vallilassa aloitti uransa Otto Bernerin poika Rudolf Berner. Vuonna 1989 Vallila Interiorin toimitusjohtajaksi siirtyi Rudolf Bernerin tytär Anne Berner. Hän siirtyi yrityksen hallituksen puheenjohtajaksi vuonna 2012. Anne Berner on Vallila Interiorin pääomistaja.
Yrityksen toimitusjohtajana toimii Anne Bernerin veli Mathias Berner. Vallilalla on oma, kaksi kertaa vuodessa uudistuva tekstiili- ja sisustustuotekokoelma. Vallila Interior toimii myös sisustuskumppanina erilaisissa julkitilaprojekteissa niin kotimaassa kuin ulkomailla. Lisäksi Vallila Interior edustaa Suomessa kymmeniä sisustusalan brändejä kalusteissa, valaisimissa, tapeteissa sekä tekstiileissä. Vallilan edustusbrändeihin kuuluu esimerkiksi Designers Guild, jota Vallila edustaa sekä Suomessa että Venäjällä. Vallila Interiorin liikevaihto vuonna 2015 oli 31 miljoonaa euroa , ja yritys työllistää 125 henkeä. Vallila-konserniin kuuluu emoyhtiö Vallila Interior sekä liiketoimintayhtiöt Vallila Collection ja Vallila Contract.
Toukokuussa 2021 kerrottiin, että Vallila Interiorin, Finlaysonin ja Makia Clothing Oy:n omistus keskitetään uuteen emoyhtiöön nimeltä Manna & Co. Näiden lisäksi uusi yhtiö on ostanut 20 prosenttia Sasta-yhtiöstä, ja mukaan tulee myös Finlaysonin tytäryhtiö Reino & Aino. Kunkin yhtiön keskeiset osakkaat jatkavat emoyhtiön omistajina, ja järjestely toteutetaan osin osakevaihdolla.
Tuotteiden suunnittelu ja tuotanto

Vallilan sisutustekstiileistä ja -tuotteista koostuva kokoelma uudistuu kaksi kertaa vuodessa. Kankaat suunnitellaan Suomessa. Vallilan henkilökuntaan kuuluu neljä vakituista kuosisuunnittelijaa: Tanja Orsjoki, Matleena Issakainen, Riina Kuikka ja Saara Eklund. Myös eri alojen taiteilijat ovat suunnitelleet Vallilalle kuoseja, muun muassa Zoltan Popovits, Howard Smith ja Lauri Tähkä. Vallilan kokoelmiin on kuulunut myös valokuvaaja Philip Lászlón sekä Caj Bremerin valokuvateosten sekä Erik Bruunin teosten pohjalta suunniteltuja kuoseja. Vuonna 2014 Vallilan kokoelmaan tulivat myös yhteistyössä Fazerin sekä Ateneumin taidemuseon kanssa toteutetut kuosit. Suomalaisen Työn Liitto on myöntänyt Vallila Interiorin sisustuspalvelulle ja suunnittelulle Avainlipun sekä suunnittelulle Design From Finland -merkin.
Tuotteista vain jotkin Vallilan tapetit tehdään Suomessa, muuta muuten tuotteet valmistetaan ulkomailla. Vallilan verhot valmistetaan Turkissa.
Historia

Oy Vallila Interior Ab aloitti toimintansa tekstiilikutomona ja toimi aluksi nimellä Vallilan Silkkitehdas Oy. Se valmisti muun muassa ohuita vuori- ja puserokankaita sekä pöytäliina- ja korsettikankaita. Vuonna 1939 Otto Berner rakennutti yritykselle uudet tilat Nilsiänkadulle Vallilaan. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Matti Finell. Tilat ovat edelleen Vallila-konsernin pääkonttorin käytössä.
Vuonna 1962 Otto Bernerin poika Rudolf Berner siirtyi johtoon. Vallila Interior siirtyi kankaiden maahantuojaksi ja tukkumyyjäksi erikoistuen verhokankaisiin. Suunnittelijaksi palkattiin Suomeen muuttanut amerikkalaistaiteilija Howard Smith.
Painokangassuunnittelun ohella Vallila Interior aloitti yhteistyön sveitsiläisen sisustuskankaita valmistavan Creation Baumannin kanssa vuonna 1971. Baumann erikoistui julkitilakankaiden kehittämiseen, ja näin ollen myös Vallila Interior suuntasi julkisten tilojen sisustamiseen ja projektitoimintaan. Rudolf Bernerin tytär Anne Berner aloitti työskentelyn yrityksessä vuonna 1986 ja alkoi kehittää tätä liiketoiminnan osa-aluetta. Ensimmäinen tytäryhtiö Decorama Oy perustettiin vuonna 1988. Yritys sisusti mm. hotelleja, ravintoloita, toimistoja ja risteilyaluksia. Anne Bernerin veli Mikael Berner alkoi johtaa Decorama Oy.tä.
Vuonna 1989 Rudolf Berner siirsi koko yrityksen johdon tyttärelleen Anne Bernerille mutta jäi itse tukkumyynnin johtoon. Projektisisustaminen oli kasvanut, ja toimintaa päätettiin laajentaa Baltiaan ja Venäjälle. Tätä varten perustettiin vuonna 1992 tytäryhtiö Oy Interia International Ltd, joka perusti toimistot Pietariin ja Moskovaan. Vuonna 2008 Interia sai hoitaakseen Ralph Laurenin ja Designers Guildin edustuksen Venäjällä ja Ukrainassa.
Vuonna 2002 Vallila osti mattojen maahantuontiin erikoistuneen Keha Oy:n. Sisustuskankaiden tuontivalikoimaan otettiin muun muassa saksalainen Sahco Hesslein. Vallila toi Suomeen myös englantilaisen Tricia Guildin 1970-luvulla perustaman Designers Guildin mallistoja. Sisustusurakointiin erikoistunut tytäryhtiö Vallila Interior Contracting (VIC) perustettiin vuonna 2004, ja muutama vuosi myöhemmin vuonna 2006 hankittiin designhuonekaluja ja -valaisimia maahantuova Deco House Oy.
Vuonna 2011 Oy Deco House Ab, Keha Oy ja Vallila Interior Contracting Oy fuusioitiin emoyhtiöön Oy Vallila Interior Ab:hen. Vuonna 2012 Vallila Interior ilmoitti aikeistaan laajeta Yhdysvaltain ja Kiinan markkinoille ja nimittäneensä yhtiön hallitukseen Iittalan entisen toimitusjohtajan Tero Vähäkylän ja TBWA\Helsinki-mainostoimiston toimitusjohtajan Marco Mäkisen. Elokuussa 2012 Vallila Interior kertoi laajentuvansa myös elintarvikebisnekseen menemällä 12,6 prosentin osuudella mukaan Eeropekka Rislakin ja muiden Viisi Tähteä -lehdestä aiemmin tunnettujen henkilöiden perustamaan Eat & Joy -maatilatoriin.
Manna & Co on jätti 6. lokakuuta 2023 Helsingin käräjaoikeuteen hakemuksen yrityssaneeraukseen. Samalla jätettiin myös sen tytäryhtiöiden Finlaysonin, Makian ja Vallilan hakemukset saneerausmenettelyyn.
Aiheesta muualla

Vallila-konsernin nettisivut
National Defense Service Medal

Mitali valokuvattuna
National Defence Service Medal (suom. "Kansallisen puolustuksen palvelusmitali") on yhdysvaltalainen sotilasansiomitali. Se perustettiin presidentin määräyksellä 22. huhtikuuta 1953. Mitalia jaetaan kunniakkaasta palveluksesta aktiivisessa palveluksessa oleville sotilaille, jotka osallistuvat seuraaviin operaatioihin:
Korean sota
Vietnamin sota
Persianlahden sota
Terrorisminvastainen sota
Syyskuussa 2022 Yhdysvaltain puolustusministeriö ilmoitti, että se lopettaa mitalin jakamisen vuoden loppuun mennessä. Puolustusministeri Lloyd Austinin mukaan syy on se, että Yhdysvalloilla ei ole Afganistanista vetäytymisen jälkeen enää aktiivisia suuria sotilasoperaatioita, jotka linkittyvät terrorismin vastaiseen sotaan, joka alkoi syyskuun 11. päivän terrori-iskujen jälkeen.
Mitali voidaan myöntää samalle henkilölle enintään neljä kertaa. Kun mitali myönnetään toisen tai useamman kerran, mitalin nauhaan kiinnitetään pronssinen tähti.
mitalin nauha
UEFA Super Cup

| UEFA Super Cup |
| --- | --- |

Laji:  jalkapallo
Perustettu:  1972
Joukkueita:  2
Hallitseva mestari:   Real Madrid
Eniten mestaruuksia:   Real Madrid (6)
Sivusto:  UEFA Super Cup
UEFA Super Cup on jalkapallokilpailu, jossa ovat vastakkain Mestarien liigan (aikaisemmin Euroopan cup) ja Eurooppa-liigan (aikaisemmin UEFA Cupin, vuoteen 1998 saakka Cup-voittajien cupin) voittajat. Se järjestetään aina elokuussa, ennen useimpien maiden jalkapallokauden alkua.
Super Cup on järjestetty vuosittain vuodesta 1972 lähtien. Vuoteen 1997 saakka pelattiin kaksi ottelua, yksi kummankin joukkueen kotikentällä. Vuosina 1984, 1986 ja 1991 pelattiin tosin vain yksi ottelu ja vuosina 1974, 1981 ja 1985 Super Cupia ei pelattu ollenkaan. Vuodesta 1998 lähtien finaali on ollut yksiosainen, ja se pelattiin vuoteen 2012 asti joka kerta Monacon Stade Louis II:lla. Vuoden 2022 Super Cup pelattiin uudistuneella Helsingin Olympiastadionilla.