stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Porfobilinogeenisyntaasi
Rakenne ja toiminta

Porfobilinogeenisyntaasia esiintyy useissa eliöissä. Ihmisellä se on aktiivinen erityisesti punasoluissa. Eri eliöiden entsyymit poikkeavat toisistaan kineettisten parametrien, metallikationivaatimusten ja pH-stabiiliuden suhteen. Rakenteeltaan porfobilinogeenisyntaasi on tyypillisesti joko kuudesta alayksiköstä koostuva heksameeri tai kahdeksasta alayksiköstä koostuva oktameeri. Näistä oktameeri on tyypillisempi ja katalyyttisesti aktiivisempi. Entsyymi on siis niin kutsuttu morfeeiini. Toimiakseen porfobilinogeenisyntaasi tarvitsee kahdenarvoisen metallikationin, joka on joko sinkki tai magnesium. Ihmisen entsyymi käyttää sinkkiä. Sinkistä riippuvaiset porfobilinogeenisyntaasit ovat hyvin herkkiä lyijyn aiheuttamalle inhibiitiolle. Lyijy sitoutuu entsyymissä sinkin tilalle, mutta ei toimi samalla tavoin katalyyttisesti aktiivisena metallina. Lyijymyrkytyksen aiheuttama anemia ja virtsan aminolevuliinihapon pitoisuuden nousu johtuu porfobilinogeenisyntaasin toiminnan estymisestä.
Porfobilinogeenisyntaasin katalysoiman reaktion mekanismille on esitetty useita vaihtoehtoja. Yhteistä niille on, että ensimmäisessä vaiheessa muodostuu aminolevuliinihapon ketonin karbonyyliryhmän ja entsyymin aktiivisen kohdan lysiiniaminohapon välille imiini eli niin kutsuttu Schiffin emäs. Erään esitetyn mekanismin mukaan seuraavassa vaiheessa emäksinen aminohappo deprotonoi toisen aminolevuliinihapon ketoniryhmän viereisen hiiliatomin, jolloin muodostuu enolaatti-ioni. Tämä enolaatti-ioni on nukleofiilinen ja reagoi elektrofiilisen imiinin kanssa additioreaktiolla. Seuraavassa vaiheessa tapahtuu protoninsiirto ja entsyymin ja substraatin välinen aminosidos protonoituu ja muodostuu ammoniumioni. Tämä välituote hajoaa aldolikondensaatioreaktion mukaisesti ja muodostuva välivaihe irtoaa entsyymistä. Muodostuva tuote sisältää nukleofiilisen aminoryhmän ja elektrofiilisen ketoniryhmän ja välituote syklisoituu molekyylinsisäisellä kondensaatioreaktiolla. Näin muodostuneesta yhdisteestä syntyy porfobilinogeenia protoninsiirtojen seurauksena.
Eräässä porfyriatyypissä akuutissa kongenitaalisessa porfyriassa porfobilinogeenisyntaasin aktiivisuus on vähäinen tai entsyymiä ei muodostu. Tämä johtaa virtsan aminolevuliinihapon ja koproporfyrinogeeni III:n pitoisuuden kasvamiseen. Sairaus periytyy autosomien välityksellä ja oireet ovat samankaltaisia akuutin intermittentin porfyrian kanssa.
Portimojärven alue (Aavasaksa)

Portimojärven alue (Aavasaksa) (vesistöaluetunnus 67.91) on Tengeliönjoen valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 346,73 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 3,33 %. Vesistön alueen alarajana on Tornionjoki, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 3 117,69 neliökilometriä ja sen järvisyys on 8,65 %. Reitin vedet tulevat seuraavaksi Tornionjoen vasemmalla Suomen puolella sijaitsevalle Ylitornion alueelle (67.13).
Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
Tengeliönjoen alaosan alue (67.911)
Portimojärven lähialue (67.912)
Tengeliönjoen yläosan alue (67.913)
Puoniojan valuma-alue (67.914)
Sammaljoen valuma-alue (67.915)
Kuerojan valuma-alue (67.916)
Koskenojan valuma-alue (67.917)
Kallijoen valuma-alue (67.918)
Sonkajoen valuma-alue (67.919)
Porin Kaupungin Sanomia

Lehden ensimmäisen numeron etusivu.
Porin Kaupungin Sanomia oli Porissa vuosina 1860–1862 ilmestynyt sanomalehti.
K. O. Palanderin julkaisema Porin Kaupungin Sanomia perustettiin yhtä aikaa ruotsinkielisen Björneborgs Tidningin kanssa ja painettiin samassa kirjapainossa. Se oli linjaltaan epäpoliittinen ja keskittyi paikallisiin asioihin. Kerran viikossa ilmestynyt pienilevikkinen lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Sen toimittajana työskenteli Palanderin ohella Anton V. Lindgren.
Aiheesta muualla

Porin Kaupungin Sanomia digitoituna kansalliskirjastossa
Portsmouthin rauhansopimus

Rauhanneuvottelut käynnissä.
Portsmouthin rauhansopimus solmittiin Venäjän ja Japanin keisarikuntien välillä Portsmouthissa, Yhdysvalloissa käytyjen rauhanneuvottelujen jälkeen 5. syyskuuta 1905. Sopimuksen välittäjänä toimi Yhdysvallat. Sopimus päätti Venäjän–Japanin sodan. Se varmisti Japanin valta-aseman Koreassa ja Mantšuriassa. Venäjä joutui luovuttamaan muun muassa Port Arthurin ja sen hankkeet ylivallan saavuttamiseksi Mantšuriassa ja Koreassa päättyivät.
Porin Tarmo

| Porin Tarmo |
| --- | --- |

Perustettu:  20. lokakuuta 1908
Paikkakunta:   Pori, Suomi
Värit:           
Lajit:  • Keilailu   • Pyöräily   • Triathlon   • Voimistelu   • Yleisurheilu
Puheenjohtaja:  Jarno Stenroos
Porin Tarmo on 20. lokakuuta 1908 perustettu porilainen urheiluseura. Sen lajivalikoimaan kuuluvat keilailu, pyöräily, triathlon, voimistelu ja yleisurheilu. Aiemmin seurassa on harrastettu myös muun muassa hiihtoa, nyrkkeilyä, taitoluistelua, tanssia ja suunnistusta.
Seuran menestyneimmät urheilijat ovat pyörätuolikelaaja Leo-Pekka Tähti, pyöräilijä Lotta Lepistö, pikajuoksija Kimmo Saaristo ja keihäänheittäjä Taina Kolkkala. Muita mainitsemisen arvoisia ovat muun muassa pikajuoksijat Harri Kivelä, Hannu Mykrä, Mikko Karppi, Teemu Kangas ja Aila Haikkonen, keskimatkojen juoksijat Eila Mikola, Petri Hänninen ja Wilson Kirwa, kestävyysjuoksija Jukka Toivola sekä 1920-luvun painin olympiaedustaja Toivo Pohjala.
Porin Tarmon nyrkkeilijöistä Suomen-mestaruuden ovat voittaneet Arvo Salo 1943–1945 (yli 81 kg), Ennu Vesalainen 1960–1961 (67 kg), Matti Luojukoski 1962 (yli 81 kg) sekä Kalevi Takala 1964 (71 kg) ja 1967 (75 kg).
Kansanedustaja Mikko Elo pitää yhä hallussaan seuraennätystä P14-sarjan 60 metrillä ajalla 7,4 ja kuulassa tuloksella 15,79 vuodelta 1957. Jalkapallomaalivahti Marko Rajalalla on nimissään P10-sarjan kolmiloikkaennätys 9,51 vuodelta 1980.
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut
Marsin vuodenajat

Marsin kuva otettuna Hubblen avaruuskaukoputkella vuoden 2001 oppositiossa. Kuvan ottohetkellä heinäkuun puolivälissä 2001 vuodenaika on 26. kesäkuuta Marsin ollessa paikassa noin Ls=185°.
Marsin vuodenajat ovat sen akselin kallistuman takia toistuvia vuosittaisia ajanjaksoja, jolloin planetaarinen säätila muuttuu.  Marsilla on Maan tapaan neljä vuodenaikaa. Marsin vuodenajat havaitaan muutoksista pohjoisessa ja eteläisessä napalakissa, pilvissä ja tumman pölyn vaelluksena Marsin pinnalla vuodenaikatuulien mukaan. Marsissa tapahtuu säämuutoksia helposti, koska sen ohut ilmakehä on herkkä vesihöyry- ja hiilidioksidipitoisuuden muutoksille.
Marsin vuoden pituus on 1,88 Maan vuotta eli noin 687 Maan päivää. Siten vuodenajat Marsissa ovat Maan vuodenaikoja pidempiä. Marsin vuorokausi sol (24 tuntia, 39 minuuttia ja 36 sekuntia) on hieman Maan vuorokautta pidempi. Marsin solia kohti tulee keskimäärin 371 kaloria/cm2/solselvennä säteilyä, kun taas Maahan 839 cal/cm2/päiväselvennä. Ero johtuu siitä, että Mars on keskimäärin 1,52 kertaa niin kaukana Auringosta kuin Maa.. Kun lisäksi Marsin harvan kaasukehän aiheuttama kasvihuoneilmiö on vähäinen, on Marsin ilmasto huomattavasti Maan ilmastoa kylmempi.
Marsin vuodenaikoihin vaikuttaa lähinnä planeetan akselin kaltevuus sen ratatasoon nähden. Koska planeetan akseli osoittaa planeetan ratakierroksen aikana aina samaan suuntaan, Aurinko lämmittää välillä enemmän planeetan pohjoista, välillä enemmän eteläistä pallonpuoliskoa. Marsin soikean radan takia sen etäisyys Auringosta vaihtelee välillä 1,38-1,66 AU ja eksentrisyys on näin ollen 0,093. Marsin ollessa soikean radan takia kauempana Auringosta se liikkuu hitaammin ja etelässä on talvi. Siksi Marsin eteläisen pallonpuoliskon talvi on kylmempi ja pidempi (177 solia) kuin pohjoisen talvi (156 solia). Siten Marsin eteläinen napalakki kasvaa talvella suuremmaksi kuin pohjoinen napalakki. Marsin radan soikeus ja asento muuttavat myös pallonpuoliskojen keväiden pituutta siten, että Marsin pohjoisen kevät on pitkä (194 solia) ja eteläinen kevät lyhyt (142 solia).
Kiertoradan vaikutus vuodenaikoihin

Marsin yleistä vuodenaikaa kuvataan pituusasteella Ls, joka ilmaisee Marsin sijainnin Aurinkoa kiertävällä radallaan. Ls on 0°, kun pohjoisessa on kevätpäiväntasaus ja etelässä syyspäiväntasaus (päivä ja yö yhtä pitkät). Ls:n muutoksen myötä muuttuvat Marsin akselin suunta Auringon suhteen sekä Marsin ja Auringon välinen etäisyys, koska Mars kiertää Aurinkoa melko soikealla radalla akseli kallellaan tiettyä taivaanpallon kohtaa kohti. Marsin sijainti radallaan ja vuodenaika on siis sidoksissa toisiinsa. Vuoden kierron kuluessa astelukema Ls ensin kasvaa ja saavutettuaan 360° astetta (Marsin kierrettyä radallaan täyden ympyrän) Ls nollautuu.
| Longitudi  Ls | Marsin etäisyys  Auringosta  AU | Pohjoinen | Eteläinen |
| --- | --- | --- | --- |
| 0° (360°) | 1,56 | kevätpäiväntasaus | syyspäiväntasaus |
| 90° | 1,65 | kesäpäivänseisaus | talvipäivänseisaus |
| 180° | 1,45 | syyspäiväntasaus | kevätpäiväntasaus |
| 270 | 1,38 | talvipäivänseisaus | kesäpäivänseisaus |
Mars on perihelissä eli lähimpänä Aurinkoa pohjoisen talvella (etelän kesällä) sijainnissa Ls = 250,87° saaden 1,45-kertaisen määrän Auringon säteilyä verrattuna radan etäisimmässä paikassa olevaan apheliin, joka on pohjoisen kesällä (etelän talvella) sijainnissa Ls = 70,87°.  Juuri perihelin jälkeen Marsin ollessa sijainnissa Ls=260° alkaa Marsin pahin pölymyrskykausi. Pölymyrskyjä on Marsissa noin välillä Ls=250-355°
Vuodenaikojen vaikutus napalakkeihin

Vuodenajat vaikuttavat Marsin napalakkeihin kasvattaen ja kutistaen näitä siten, että talvisin napalakit ovat suurempia ja kesäisin pienempiä. Eteläisen ja pohjoisen puoliskon vuodenajat ovat vastakkaiset.
Vuodenaikojen vaikutus napalakkeihin > Pohjoinen napalakki

Marsin pohjoinen hiilidioksidinapalakki alkaa kasvaa syyspäiväntasauksen tienoilla (Ls 180°) kasvaen laajimmilleen (Ls 325°) ja on taas sublimoitunut takaisin kaasukehään Marsin asemassa Ls 70°.
Vuodenaikojen vaikutus napalakkeihin > Eteläinen napalakki

Marsin eteläinen napalakki laajenee jopa eteläiselle leveydelle 50°. Eteläinen hiilidioksidinapalakki alkaa kasvaa Marsin etelän syksyllä, kun Ls=45°, on suurimmillaan kevättalvella, kun Ls=145° ja on sublimoitunut takaisin alkukesästä kaasukehään, kun Ls=235°.
Marsin kaasukehän paineenvaihtelu

Marsin "ilmanpaine" eli kaasukehänpaine vaihtelee, kun Marsin kaasukehän hiilidioksidi sitoutuu vuodenajan mukaan jompaankumpaan napalakkiin. Alla olevassa taulukossa on Viking Lander 1:n vuoden aikana mittaama Marsin ilmanpaine, joka näytäisi vaihtelevan seitsemästä melkein yhdeksään millibaariin.
| päivä | paine (mbar) |
| --- | --- |
0: 8,0
57: 8,25
114: 8,4
172: 7,75
229: 7,0
286: 6,9
343: 7,25
400: 8,0
458: 8,8
515: 8,9
572: 8,5
629: 8,0
Aiheesta muualla

Seasonal Variations of Snow Depth on Mars (Arkistoitu – Internet Archive)
Observing the Planet Mars -- By: Jeffrey D. Beish  (Arkistoitu – Internet Archive)
Porfobilinogeeni

| Porfobilinogeeni |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  3-[5-(aminometyyli)-4-(karboksimetyyli)-1H-pyrrol-3-yyli]propaanihappo
CAS-numero:  487-90-1
PubChem CID:  1021
SMILES:  C1=C(C(=C(N1)CN)CC(=O)O)CCC(=O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H14N2O4
Moolimassa:  226,232 g/mol
Sulamispiste:  172-175 °C (monohydraatti, hajoaa)
Porfobilinogeeni (C10H14N2O4) on pyrrolijohdannaisiin kuuluva heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdiste esiintyy välituotteena useissa eliöissä porfyriinien kuten hemin ja klorofyllin biosynteesissä.
Ominaisuudet ja biosynteesi

Huoneenlämpötilassa porfobilinogeeni on vaaleanpunaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen. Porfobilinogeenin rakenteessa on kaksi hapanta karboksyylihapporyhmää, joiden pKa-arvot ovat 3,7 ja 4,95. Lisäksi molekyylissä on emäksinen aminometyyliryhmä, jonka pKa-arvo on 10,1. Porfobilinogeeni reagoi kuumissa ja laimeissa happoliuoksissa muodostaen uroporfyrinogeeneja.
Eliöt muodostavat porfobilinogeenia aminolevuliinihaposta. Reaktiossa kondensoituu kaksi aminolevuliinihappoa ja sitä katalysoiva entsyymi on porfobilinogeenisyntaasi eli aminolevulinaattidehydrataasi. Porfyriinien biosynteesin seuraavassa vaiheessa neljä porfobilinogeenimolekyyliä kondensoituu muodostaen hydroksimetyylibilaania eli preuroporfyrinogeenia. Tätä reaktiota katalysoi porfobilinogeenideaminaasi.
Diagnostinen merkitys

Porfobilinogeenin määrä virtsassa lisääntyy selkeästi eräiden porfyrioiden kuten akuutin intermittentin porfyrian ja perinnöllisen porfyrian yhteydessä ja tätä voidaan käyttää näiden sairauksien osoittamiseen. Virtsan porfobilinogeeni reagoi p-dimetyyliaminobentsaldehydin kanssa muodostaen väriltään voimakkaan punaisen yhdisteen. Tätä testiä kutsutaan Hoeschin testiksi.
Poros-temppeli

| Apollonin poros-temppeli> Πώρινος ναός |
| --- | --- |
 Poros-temppelin rauniot.
Sijainti:  Delos, Kykladit, Etelä-Egean saaret, Kreikka
Koordinaatit:  37°24′2″N, 25°16′1″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  noin 550–525 eaa.
Tyylisuunta:  joonialainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Delos 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Apollonin poros-temppeli tai vain Poros-temppeli (m.kreik. Πώρινος ναός, Pōrinos naos) on nimitys, jota käytetään yhdestä antiikin aikaisesta Apollonille omistetusta kreikkalaisesta temppelistä Deloksen saarella Kreikassa. Sen rauniot ovat osa Deloksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde. Tarkemmin kohde on osa Deloksen Apollonin ja Artemiin pyhäkköaluetta.
Poros-temppelin jäänteitä.
Temppeli rakennettiin arkaaisella kaudella noin vuonna 550–525 eaa. Sen pystyttivät saarelle ateenalaiset, ja se korvasi mahdollisesti paikalla olleen varhaisemman naksoslaisten rakentaman temppelin. Deloksen meriliiton kassaa säilytettiin alun perin tässä temppelissä. Temppeli oli yksi kolmesta Deloksen Apollonille omistetusta temppelistä, ja sijaitsi niistä pohjoisimpana. Sen eteläpuolelle rakennettiin myöhemmin Deloslainen Apollonin temppeli ja näiden väliin vielä myöhemmin Ateenalainen Apollonin temppeli.
Temppeli edusti joonialaista tyyliä. Sen pituus oli noin 15,5 metriä ja leveys noin 10 metriä. Temppelissä oli pronaos, jonka edessä oli kaksi pylvästä, ja sen takana naos eli cella, joka avautui länteen. Erään tulkinnan mukaan temppelissä olisi ollut edessä kuusi joonialaista pylvästä.
Temppelin edessä sen länsipuolella sijaitsi Apollonille omistettu, sarvista tehty Keraton-alttari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Poros-temppeli Wikimedia Commonsissa
Marte, dio della guerra

| Marte, dio della guerra |
| --- | --- |
 Elokuvan italialainen mainosjuliste.
Ohjaaja:  Marcello Baldi
Käsikirjoittaja:  Alessandro Continenza, Marcello Baldi
Tuottaja:  Achille Piazzi
Säveltäjä:  Gino Marinuzzi
Kuvaaja:  Marcello Masciocchi
Leikkaaja:  Maurizio Lucidi
Tuotantosuunnittelija:  Piero Poletto
Lavastaja:  Piero Poletto
Pääosat:  Roger Browne, Jackie Lane
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Italia
Tuotantoyhtiö:  SPA Cinematografica, Incei Film
Ensi-ilta:  24. maaliskuuta 1962 (Italia)
Kesto:  98 min. (Italia)
Alkuperäiskieli:  italia
Tuotto:  177 554 747 liiraa (Italia)
Aiheesta muualla
IMDb 
DBCult
Infobox OKNimi-testi OK: 
Marte, dio della guerra (”Mars, sodan jumala”) on vuonna 1962 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan mytologia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Marcello Baldi. Sen pääosaa, sodanjumala Marsia esittää yhdysvaltalainen Roger Browne.
Juoni

Talbian kuningas Cronos kukistaa kaupunkia piirittävän vihollisen Juppiterin lähettämän Mars-jumalan avulla. Tämä rakastuu kauniiseen Dafneen ja saa Juppiterilta luvan jäädä maan päälle tavallisena miehenä. Mars yrittää vapauttaa Venuksen temppeliin suljetun Dafnen, mutta Venuksen ja julman sotapäällikkö Anteroksen juonet estävät hänen aikeensa. Dafne tuomitaan uhrattavaksi puuhirviö Pergantille ja saa surmansa Anteroksen keihäästä. Myötätunnon liikuttama Juppiter herättää Dafnen henkiin ja sallii rakastavaisten nousta Olympokselle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Roger Browne  | … |  Mars   |
|  Jackie Lane  | … |  Dafne   |
|  Massimo Serato  | … |  kuningas Cronos   |
|  Linda Sini  | … |  Hecuba   |
|  Michèle Bally  | … |  Venus   |
|  Dante Di Paolo  | … |  Frixos   |
|  John Kitzmiller  | … |  Afros   |
|  Renato Speziali  | … |     |
|  Renato Navarrini  | … |     |
|  Corrado Annicelli  | … |     |
|  Giuseppe Addobbati  | … |     |
|  Claudio Perone  | … |     |
Tuotanto

Marte, dio della guerra on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Se on pienellä budjetilla toteutettu absurdi fantasiaseikkailu, jota on syystäkin verrattu samaan aikaan tehtyyn Vulcano, figlio di Gioveen. Marsia esittää molemmissa elokuvissa robocopmainen Roger Browne. Erikoistehosteiden tekijäksi mainitaan eräissä lähteissä nuori Carlo Rambaldi.
DVD-julkaisut

Elokuvan laajakangasversio on saatavilla italialaisen GG Home Videon DVD-julkaisuna, joka sisältää vain italiankielisen ääniraidan.
Aiheesta muualla

Marte, dio della guerra Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Portugalin siirtomaasodat

Portugalin siirtomaasodat (port. Guerra Colonial) olivat Portugalin Afrikassa sijanneiden kolmen siirtomaan, Angolan, Mosambikin ja Guinea-Bissaun kansallismielisten sissiliikkeiden itsenäisyyskamppailuja 1960- ja 1970-luvulla.
Sota alkoi vuonna 1961, Mosambikissa vasta 1964. Kansallismieliset ja usein marxilaiset sissiliikkeet taistelivat Portugalin joukkoja vastaan. Myös Portugalilla oli mukana paljon afrikkalaisia sotilaita. Sota päättyi vuonna 1974 siirtomaiden itsenäistymiseen. Varsinaisessa sotilaallisessa kamppailussa Portugali pystyi kukistamaan Mosambikin ja Angolan sissit, vain Guinea-Bissaussa tilanne oli avoin. Vuoden 1974 sotilasvallankaappaus Portugalissa kuitenkin synnytti uuden poliittisen tilanteen ja sodassa tappiolle jääneet siirtomaat itsenäistyivät. Tämän jälkeen vastaitsenäistyneet maat ajatuivat pitkin sisällissotiin ja niiden talous taantui pahasti.
Portugalin siirtomaat Afrikassa siirtomaasotien aikaan
Javier Mascherano

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Javier Alejandro Mascherano
Syntymäaika: 8. kesäkuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: San Lorenzo, Argentiina
Pelipaikka: keskuspuolustaja, puolustava keskikenttä
Pituus: 174 cm
Junioriseurat
1999–2003: River Plate
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2003–2005 | River Plate | 46 | (0) |
| 2005–2006 | Corinthians | 17 | (0) |
| 2006–2007 | West Ham United | 5 | (0) |
| 2007–2010 | Liverpool | 94 | (1) |
| 2010–2018 | Barcelona | 203 | (1) |
| 2018–2019 | Hebei China Fortune | 53 | (0) |
| 2019–2020 | Estudiantes de La Plata | 10 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 428 | (2) |
Maajoukkue
| 2003–2004 | Argentiina U20 | 22 | (1) |
| 2004–2008 | Argentiina U23 | 18 | (0) |
| 2003–2018 | Argentiina | 147 | (3) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 17. marraskuuta 2018.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 5. heinäkuuta 2018.
| Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Argentiina> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 2004 | jalkapallo |  |
|  Kultaa | Peking 2008 | jalkapallo |  |
Javier Alejandro Mascherano (s. 8. kesäkuuta 1984 San Lorenzo, Argentiina) on argentiinalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän edusti urallaan mm. Barcelonaa, Liverpoolia, West Hamia, Corinthiansia ja River Platea. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja tai keskuspuolustaja. Mascheranon lempinimiä ovat Masche ja Jefecito (suom. pomo).
Ura

Mascherano – yhdessä Carlos Tévezin kanssa – oli usean eurooppalaisen huippuseuran kiikarissa, mutta pysytteli silti Etelä-Amerikassa siirryttyään Corinthiansiin River Platesta. Argentiinalaisseuran mielestä seurat kuten Real Madrid ja Deportivo de La Coruña eivät tarjonneet Mascheranosta tarpeeksi isoa summaa. Useiden mielestä argentiinalainen oli liian hyvä pelaamaan Brasiliassa. Lopulta kaksikko siirtyi syksyllä 2006 West Hamiin. Mascheranon ja Tévezin siirtoihin liittyneiden epäselvyyksien vuoksi West Hamille annettiin ennätyssuuret sakot. Vuonna 2007 Mascherano siirtyi Liverpooliin. 27. elokuuta 2010 hän siirtyi Barcelonaan nelivuotisella sopimuksella.
Mascherano teki Barcelonan paidassa ainoan maalinsa CA Osasunaa vastaan 27. huhtikuuta 2017.
Mascherano kuului Argentiinan maajoukkueen tärkeimpiin pelaajiin. Jo vuoden 2006 MM-kilpailuissa hän pelasi täyden ajan jokaisessa Argentiinan ottelussa. Hän pelasi myös vuosien 2010, 2014 ja 2018 MM-kilpailuissa sekä vuosien 2004, 2007, 2011, 2015 ja 2016 Copa Américassa. Mascherano oli pelipaikallaan maailman parhaita.
Mascherano ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa jalkapallon MM-kisoissa 2018 Argentiinan pudottua kisoista. Hän pelasi 147 maaottelua ja teki niissä kolme maalia, joista kaksi vuoden 2007 Copa Américassa.
Porras (hallintopitäjä)

Porras (ruots. Portas), aiemmalta nimeltään 1500-luvun alkuvuosikymmeniin asti Loimo, oli suomalainen Ruotsin vallan ajan hallintopitäjä, joka sijaitsi Hämeessä. Nimi Porras johtuu nykyisen Tammelan Portaan kylästä, joka oli pitäjän keskuspaikkana 1530-luvulta alkaen.
Hallintopitäjät perustettiin Hämeeseen aivan 1300-luvun lopulla. Loimon hallintopitäjän syntyajankohtaa ei tiedetä, mutta varhaisin tieto siitä on vuodelta 1458. Pitäjän varhaisin keskus lienee ollut jossain Tammelan Pyhäjärven pohjoisrannan kylässä.
Hallintopitäjä oli jakautunut neljään neljänneskuntaan, jotka olivat: Pitkäjärven neljänneskunta, Hirsjärven neljänneskunta, Tammelan neljänneskunta ja Jokioisten neljänneskunta. Näistä kaksi ensin mainittua vastasivat alueeltaan likimain Someron ja kaksi jälkimmäistä Tammelan kirkkopitäjää, johon 1800-luvulle asti kuuluivat suurimmaksi osaksi myös nykyiset Forssan, Jokioisten, Humppilan ja Ypäjän alueet. Hirsjärven neljänneskuntaan kuuluivat vuoteen 1617 saakka myös silloisen Lohjan seurakunnan seitsemän pohjoisinta kylää nykyisen Pusulan alueella.
1500-luvun alkuvuosikymmeninä, viimeistään 1530, hallintopitäjän nimi muuttui Loimosta Portaaksi pitäjän keskuksen siirryttyä Portaan kylään Hämeen härkätien varteen.
Portaan hallintopitäjä lakkasi olemasta viimeistään 1700-luvulla, kun Somero ja Tammela muodostuivat omiksi nimismiespiireikseen.
Loimon eli Portaan hallintopitäjään kokonaan tai osittain kuuluneet nykyiset kunnat

Forssa
Humppila
Jokioinen
Somero
Tammela
Ypäjä
Port Hedland to Marble Bar Railway

Rautatiellä vuosina 1934–1947 käytössä ollut petroolikäyttöinen moottorivaunu.
Port Hedland to Marble Bar Railway (myös Marble Bar Railway) oli vuosina 1911–1951 toiminut Western Australian Government Railwaysin omistama kapearaiteinen rautatieosuus Länsi-Australian osavaltiossa Australiassa. Rautatien raideleveys oli 1 067 mm, ja se yhdisti osavaltion pohjoisrannikolla sijainneen Port Hedlandin satamakaupungin sisämaassa sijaineeseen Marble Barin kaivoskaupunkiin. Rautatien avautuessa liikenteelle se oli järjestyksessään toinen Pilbaran alueen rautateistä.
Rautatien avautuessa liikenteelle lähin toinen rautatieasema oli Marble Barista etelään sijainnut Meekatharra. Tämän vuoksi kiskot ja rautatiekalusto oli laivattava Port Hedlandiin.
Rautatien lakkauttamiselle annettiin lupa 18. joulukuuta 1950. Viimeinen juna Port Hedlandista lähti 25. lokakuuta 1951 ja rautatie lakkautettiin 31. lokakuuta 1951.
Kirjallisuutta

Fred N. Affleck: On track : the making of Westrail, 1950 to 1976.  Perth, Australia:  Westrail, 1978.  ISBN 0-7244-7560-5
John Joyce, Allan Tilley: Railways in the Pilbara.  Wembley, WA, Australia:  J and A publications, 1979.  ISBN 0959969926
Andrew May, Bill Gary: A History of WAGR Passenger Carriages.  Perth, Australia:  omakustanne, 2006.  ISBN 0-646-45902-3
Howard Quinlan, John R. Newland: Australian Railway Routes 1854–2000. Määritä julkaisija! ISBN 0-909650-49-7