stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Räkä

Räkä on ylähengitysteiden limakalvoilla muodostunutta limaa. Limaa erittävät pääasiassa goblet- eli pikarisolut. Rään tehtävä terveessä nenässä on kerätä ja kuljettaa pois nenäkäytävistä pölyhiukkasia, likaa ja mikrobeja, jotta nämä eivät kolonisoituisi ja aiheuttaisi sairauksia. Tämän vuoksi räkä voi sisältää muun muassa bakteereja ja viruksia. Ylähengitysteiden infektioita aiheuttavat yleisemmin korona- ja rhinovirukset, joskin yleensä infektio on niin sanottu sekainfektio, johon osallistuvat myös normaaliflooraan kuulumattomia bakteerikantoja. Nuhakuumeeseen johtava infektio tapahtuu ylähengitysteiden limakalvojen epiteelisoluissa. Rään saa pois nenästä niistämällä nenäliinaan, nenähuuhtelukannulla tai kaivamalla sormella tai vanupuikolla [lähde? ](sormimenetelmää pidetään epäsovinnaisena muun muassa sairauksien leviämisen takia). Räkä on yleensä "väritöntä", mutta se voi olla myös keltaista, vihreää tai lähes ruskeaa. Yleensä, jos räkä on vihreää tai ruskeaa sekä paksua, se tarkoittaa sitä, että infektio jyllää ja elimistö taistelee sitä vastaan.
Erilaisten sairauksien kuten vilustumisen yhteydessä nenän limakalvot voivat muuttua turvonneiksi ja nestetäytteisiksi, jolloin rään määrä lisääntyy huomattavasti. Nenä punoittaa ja on arka.
Rään kellertävä väri johtuu veren valkosoluista, jotka sekoittuvat pieneen määrään punasoluja. Valkosolut puolustavat kehoa aktiivisesti infektioilta.
Saint-Antonin-Noble-Val

| Saint-Antonin-Noble-Val |
| --- | --- |

 vaakuna
 Saint-Antonin-Noble-Val
 Koordinaatit: 44°09′10″N, 1°45′21″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Oksitania
Departementti:  Tarn-et-Garonne
Arrondissementti:  Montauban
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  105,5 km²
Väkiluku (2013):  1 885
 – Väestötiheys:  17,9 as./km²
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Saint-Antonin-Noble-Val on kunta Etelä-Ranskassa Tarn-et-Garonnen departementissa Oksitanian alueella.
Nähtävyyksiä

Saint-Antonin-Noble-Val on keskiaikainen kaupunki. 1100-luvulta peräisin oleva kaupungintalo on Ranskan vanhimpia, ja se kuuluu Ranskan historiallisiin monumentteihin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Antonin-Noble-Val Wikimedia Commonsissa
Kaupungintalo ja sen kellotorni
Sakari Vuorisalo

Sulo Sakari (Sake) Kolari (10. marraskuuta 1918 – 2. lokakuuta 2006) oli suomalainen pesäpalloilija. Hänet tunnetaan myös sukunimellä Vuorisalo.
Vuorisalo voitti mestaruuden Helsingin Pallonlyöjissä vuonna 1938. Hänet tunnettiin aikansa kovakätisimpänä 2-vahtina. Vuorisalo työskenteli arkkitehtina ja hänen käsialaa oli myös ensimmäinen pesäpallostadion-suunnitelma Kaisaniemeen.
Saavutukset > Pelaajana

1 SM-kulta: 1938
1 SM-pronssi: 1937
Aiheesta muualla

http://chat.yle.fi/urheilu/ubbthreads.php?ubb=showflat&Number=135486&fpart=11%5Bvanhentunut+linkki%5D
Miesten Suomen mestarit vuodelta 1938. Sulo Kolari - toinen vasemmalta[vanhentunut linkki]
Räjäytyskuva

Räjäytyskuva Enigman salauskiekosta.
Räjäytyskuva on kaavio, joka esittää esineen osat lievästi erotettuina irrallaan toisistaan. Kuva selkeyttää katsojalle esineen, kuten koneen, rakenteen sekä kappaleiden järjestyksen. Räjäytyskuva voidaan esittää monista perspektiiveistä riippuen kuvattavasta kohteesta.
Räjäytyskuvia esitetään muun muassa koneiden käyttöoppaissa, joissa erilliset osat on usein nimetty ja numeroitu. Kuvissa voidaan esittää myös lisäinformaatiota esimerkiksi kappaleiden liitäntäjärjestyksestä.
Eräänlaisia räjäytyskuvia voidaan muodostaa graafisena tehokeinona myös tavanomaisista kaavioista, kuten ympyrädiagrammista.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ruuhijärvi (Jämsä)

| Ruuhijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Jämsä
Koordinaatit:  61°48′02″N, 25°23′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Jämsänjoen alue (14.51)
Laskuoja:  Koluoja Jämsänjokeen 
Järvinumero:  14.519.1.006
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,5 m  
Pituus:  720 m  
Leveys:  340 m  
Rantaviiva:  2,259 km  
Pinta-ala:  14,602 ha  
Saaria:  2 
 fiRuuhijärvi 
Ruuhijärvi  on Keski-Suomessa Jämsässä Tyryn lähellä sijaitseva järvi. Etäisyys Jämsän keskustasta on kolmetoista kilometriä kaakkoon ja Tampereelta 92 kilometriä itäkoilliseen.
Maantietoa

Ruuhijärvi on 720 metriä pitkä, 340 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 14,6 hehtaaria. Se sijaitsee Päijänteeseen työntyvän Jämsänniemen kaakkoisosassa. Metsämaa ja viljelysaukeat vaihtelevat Ruuhijärven rannoilla. Järven pohjoispuolella sijaitseva Ruuhivuori kohoaa 160 metriä merenpinnan yläpuolelle. Sen keskellä sijaitsee matala soistunut saari ja toinen pienempi saari sijaitsee etelärannan tuntumassa. Järven rantaviivan pituus on 2,3 kilometriä ja lähialueen asutus on haja-asutusta.
Vesistösuhteet

Ruuhijärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Jämsän reitin valuma-alueen (14.5) Jämsänjoen alueella (14.51), jonka Nielevän valuma-alueeseen (14.519) se kuuluu. Nielevän valuma-alue kattaa Jämsänjoen alueen kaakkoisosan. Ympäristössä on lukuisia järviä: Vähä Ruuhijärvi koillisessa, Kaitajärvi etelässä ja Pirttijärvi lounaassa. Idässä on Päijänteen lähialueeseen kuuluva Sanasjärvi. Ruuhijärvi on kolmanneksi laajin Nielevän alueen yhdestätoista yli hehtaarin laajuisesta järvestä, ja se on valuma-alueensa eteläisiä järviä. Ruuhijärveen saapuu laskuoja etelästä ja siitä lähtee laskuoja länteen. Vähä Ruuhijärvi laskee Ruuhijärveen.
Ruuhijärvestä alkaa Koluoja, joka on sen laskuoja. Oja kasvaa matkallaan kohti luodetta ja sen nimi vaihtuu ensin Raiskinojaksi ja lopuksi Nieleväksi, ennen yhtymistään Jämsänjokeen. Järven vedenpinnan korkeus on 115,5 metriä mpy., jolloin laskujoen pudotukseksi saadaan 37 metriä.
Ruuhijärvi (järvi Pellossa)

| Ruuhijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Pello
Koordinaatit:  66°51′43″N, 24°38′36″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Ruuhijoki 
Järvinumero:  67.966.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  174,3 m  
Rantaviiva:  3,358 km  
Pinta-ala:  39,66 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiRuuhijärvi 
Ruuhijärvi  on Lapissa Pellossa Ruuhijärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 40 hehtaaria, se on 1,3 kilometriä pitkä ja 550 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 3,4 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Tornionjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 67) Tengeliönjoen valuma-alueen (67.9) Iso-Vietosen–Raanujärven alueella (67.96), jonka Pahtajoen valuma-alueeseen (67.966) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 174,3 metriä mpy.
Ruuhijärvi (Toivakka)

| Ruuhijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Toivakka
Koordinaatit:  62°11′33″N, 26°07′27″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Leppäveden alue (14.31)
Laskuoja:  oja Maunoseen 
Järvinumero:  14.318.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  100,9 m  
Pituus:  2,3 km  
Leveys:  590 m  
Rantaviiva:  6,647 km  
Pinta-ala:  66,335 ha  
Tilavuus:  0,0017396 km³ 
Keskisyvyys:  2,62 m  
Suurin syvyys:  6 m  
Saaria:  2 
 fiRuuhijärvi 
Ruuhijärvi  on Keski-Suomessa Toivakassa Ruuhimäen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 66 hehtaaria, se on 2,3 kilometriä pitkä ja 600 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan kaksi saarta. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on saatu 1,7 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0017 kuutiokilometriä. Sen keskisyvyys on 2,6 metriä ja suurin syvyys on 6,0 metriä. Sen rantaviivan pituus on 6,6 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Leppäveden–Kynsiveden alueen (14.3) Leppäveden alueella (14.31), jonka Pitkäjoen valuma-alueeseen (14.318) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 100,9 metriä mpy.
Sala Baker

Sala Baker (s. 22. syyskuuta 1976 Wellington) on uusiseelantilainen näyttelijä ja stunttimies.
Alun perin Baker palkattiin Taru sormusten herrasta -trilogiaan vastaamaan useista stunttikohtauksista, mutta lopulta hän päätyi myös Sauronin rooliin. Lisäksi hän näytteli useita örkkejä, gondorilaisia ja rohanilaisia.
Tarun sormusten herrasta ohella Baker on tehnyt stuntteja muun muassa elokuvassa Pirates of the Caribbean: Kuolleen miehen kirstu.
Aiheesta muualla

Sala Baker Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Sara Thrige

Sara Gedsted Thrige Andersen (s. 15. toukokuuta 1996) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Tanskan naisten maajoukkueessa kesäkuun 2022 loppuun mennessä 23 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia, syyskuussa 2021 Maltaa ja lokakuussa 2021 Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan. Ensimmäisen naisten maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2016 Islantia vastaan. Hän on pelannut myös useissa Tanskan nuorisomaajoukkueissa.
Thrige edusti seuratasolla kotimaassaan Fortuna Hjørringiä kausina 2017–2021. Hän siirtyi kesällä 2021 italialaisseura AC Milaniin, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan Serie A:ssa 16 ottelua ja teki kaksi maalia.
Sanna Grønlid

Sanna Grønlid (s. 2. toukokuuta 1959) on norjalainen ampumahiihtäjä.
Grønlid oli maailman parhaita ampumahiihtäjiä 1980-luvun puolivälissä, jolloin lajin maailmanmestaruuskilpailuja alettiin järjestää myös naisille. Hän saavutti yhdeksän MM-mitalia, joiden joukossa oli kaksi henkilökohtaista kultaa.
Saavutuksia

MM-kultaa 5 kilometrillä vuonna 1985 ja 10 kilometrillä 1987
MM-hopeaa 5 kilometrillä 1984, 10 kilometrillä 1985 sekä viestissä 1984 ja 1985
MM-pronssia 10 kilometrillä 1986 sekä viestissä 1986 ja 1987
Sala-ampuja (elokuva)

| Sala-ampuja> The Sniper |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Edward Dmytryk
Käsikirjoittaja:  Harry Brown
Perustuu:  Edna ja Edward Anhaltin tarinaan
Tuottaja:  Stanley Kramer
Säveltäjä:  George Antheil
Kuvaaja:  Burnett Guffey
Leikkaaja:   Harry Gerstad  Aaron Stell 
Lavastaja:  James Crowe
Pääosat:   Arthur Franz  Adolphe Menjou 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Columbia Pictures Corporation
Levittäjä:  Columbia Pictures
Ensi-ilta:  1952
Kesto:  87 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sala-ampuja (The Sniper) on yhdysvaltalainen Edward Dmytrykin ohjaama ja Stanley Kramerin tuottama mustavalkoinen rikoselokuva vuodelta 1952. Se on aikansa trilleri, jossa yritetään valottaa henkilön sarjamurhaajaksi kehittymisen syitä, lynkkausmielialaa ja median, poliitikkojen ja poliisin vastuuta. Elokuvassa liikutaan San Fransiscossa, ja sen pääosissa ovat naisia vihaavaa sarjamurhaajaa Eddie Milleriä esittävä Arthur Franz ja poliisiluutnanttia esittävä Adolphe Menjou. Jo elokuvan alussa paljastetaan murhaajan henkilöllisyys ja se, että hän on häiriintynyt seksuaalirikollinen.
Elokuvaa on väitetty muun muassa Likaisen Harryn edeltäjäksi. Suomessa elokuvan ensi-ilta oli valmistumisvuonna, sen on esittänyt televisiossa MTV-2 vuonna 1967 ja Yle Teema -kanava kahdesti lokakuussa 2017.
Aiheesta muualla

Sala-ampuja Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Sala-ampuja, KAVI (Arkistoitu – Internet Archive)
Sasebon laivastoarsenaali

Sasebon laivastoarsenaali (1920-1930)
Sasebon laivastoarsenaali (jap. 佐世保海軍工廠, Sasebo kaigun kōshō) oli yksi neljästä keisarillisen Japanin laivaston tukikohdasta, joka oli varustettu telakalla.
Historia

Sasebon laivastoalue perustettiin Saseboon Nagasakiin vuonna 1886 laivaston kolmantena Japanin kotisaarten puolustuksesta vastanneista laivastoalueista. Tukikohdan perustamisen jälkeen alueelle perustettiin kuivatelakalla varustettu korjaustelakka  1889. Telakkaa täydennettiin vuoteen 1897 mennessä alusten rakentamiseen vaadituilla työpajoilla ja tarvikkeilla, jolloin varsinainen Sasebon laivastontelakka sai alkunsa ja se nimettiin Sasebon laivastoarsenaaliksi vuonna 1903. Arsenaalin perustamisesta vastasi ranskalainen insinööri Louis-Émile Bertin.
Vuonna 1913 telakalle pystytettiin 250 tonnin nosturi ja telakkaa laajennettiin suurempien sotalaivojen valmistamiseksi. Washingtonin laivastosopimuksen aiheuttaessa Maizurun laivastoarsenaalin käytöstä poiston siirtyi pääosa uusien hävittäjien ja torpedoveneiden suunnittelusta ja niiden prototyyppien testauksesta Saseboon. Telakalla myös tehtiin Akagin ja Kagan muutostyöt taistelulaivoista lentotukialuksiksi.
Toisen maailmansodan aikana telakalla työskenteli jopa 50 000 työntekijää, jotka valmistivat ja huolsivat hävittäjiä, keveitä risteilijöitä ja sukellusveneitä sekä muita laivaston vaatimia aluksia. Telakka myös korjasi taistelulaivat Yamatoa ja Musashia Tyynenmeren sodan aikana. Sasebon ja Omuran yhdessä muodostama 21. laivastoarsenaali valmisti kaikkiaan 966 lentokonetta.
Japanin antauduttua 5. syyskuuta 1945 Yhdysvaltain 5. merijalkaväkidivisioona nousi maihin Sasebossa ja kesäkuussa 1946 Yhdysvallat avasi virallisesti laivastotukikohdan (engl. United States Fleet Activities Sasebo) Sasebossa osaan aiemmasta Sasebon laivastoarsenaalista. Jäljelle jäänyt osa telakoista siirrettiin siviilien omistukseen ja alueelle perustettiin 1946 Sasebo Heavy Industries Co. Ltd.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Sasebo Naval Arsenal
Postikortti Sasebon laivastoarsenaalista 1930-luvulta.
Käännös suomeksi
Sara Taavitsainen

Sara Taavitsainen (s. 2001) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Liigaa Jyväskylän Pallokerhossa yhden ottelun kaudella 2019 ja seitsemän ottelua kaudella 2020. Hän voitti B-juniorien Suomen-mestaruuden vuonna 2019.
Roxelana

Roxelana, Tizianin maalaus 1500-luvun puolivälistä.
Roxelana eli Hürrem Sultan (nimillä useita kirjoitusasuja; ukr. Роксолана, Roksolana; noin 1504 tai 1505 Rohatyn, Puola – 15. huhtikuuta 1558 Konstantinopoli) oli Osmanien valtakunnan sulttaanin Suleiman Suuren puoliso. Hän oli yksi Osmanien valtakunnan historian vaikutusvaltaisimmista naisista ja hänen on katsottu aloittaneen ”naisten sultanaatiksi” kutsutun aikakauden, jolloin naisten valta hovissa korostui. Ennen Roxelanaa sulttaanit olivat usean vuosisadan ajan hankkineet lapsensa jalkavaimojen ja orjien kanssa, mutta Roxelana nousi orjasta ja jalkavaimosta oikeaksi vaimoksi Suleimanin mentyä naimisiin hänen kanssaan, mikä johti avioliittoinstituution palautumiseen sulttaanien kohdalla.
Elämä > Alkuperä

Roxelana oli alkuperältään galitsialainen ruteeni ja kristitty. Eräiden lähteiden mukaan hänen alkuperäinen nimensä olisi ollut Anastasija Lisovska (ukr. Анастасія Гаврилівна Лісовська) tai Aleksandra Lisovska (puol. Lisowska). Hän syntyi ilmeisesti vuoden 1504 tai 1505 aikoihin Rohatynin kaupungissa lähellä Lviviä silloisessa Puolassa, nykyisessä Länsi-Ukrainassa. Hänestä Euroopassa myöhemmin käytetty nimi Roxelana on todennäköisesti ollut alkujaan väännös ”ruteenitarta” tarkoittaneesta sanasta. Erään tiedon mukaan Roxelanan isä oli pappi. Krimin tataareihin kuuluneet ryöstäjät sieppasivat hänet lapsena ja veivät hänet Osmanien valtakunnan pääkaupunkiin Konstantinopoliin, jossa hänet myytiin orjaksi tuntemattomalle Suleimania lähellä olleelle henkilölle. Hän päätyi lopulta tuntemattomana ajankohtana sulttaanin haaremiin ja kääntyi islamin uskoon. Iloisen luonteensa vuoksi hän sai iloluontoista tarkoittavan turkinkielisen lempinimen Hürrem.
Elämä > Nousu jalkavaimosta vaimoksi

Suleiman tuli sulttaaniksi syyskuussa 1520. Vaikka Roxelana ei ilmeisesti ollut poikkeuksellisen kaunis, hän teki luonteellaan vaikutuksen Suleimaniin ja kohosi nopeasti tämän suosioon haaremin satojen naisten joukosta. Vuonna 1521 Roxelana synnytti Suleimanille pojan, Mehmedin. Tämä teki Roxelanasta valtakunnan kolmanneksi korkea-arvoisimman naisen, heti sulttaanin äidin Hafsa Hatunin ja sulttaanin vanhimman pojan Mustafan äidin, jalkavaimo Gülabaharin eli Mahidevranin jälkeen. Roxelana syrjäytti pian suosiossa myös Mahidevranin, ja hänestä tuli siten sulttaanin suosikki, Haseki Sultan. Normaalisti sulttaanit hankkivat vain yhden pojan kunkin jalkavaimon kanssa, ja poikien tultua täysi-ikäisiksi heidät lähetettiin äiteineen pois sulttaanin luota. Roxelana kuitenkin synnytti Suleimanille neljä poikaa ja yhden tyttären ja jäi pysyvästi haaremiin poikiensa vartuttua. Lopulta Suleiman nai Roxelanan, ilmeisesti vuonna 1530, jolloin Roxelana samalla vapautui orjan asemasta. Suleimanin ja Roxelanan suhdetta tiivisti molempien kiinnostus runoiluun.
Elämä > Vallankäyttö

Hafsa Hatunin kuoltua vuonna 1534 Roxelanasta tuli valtakunnan tärkein nainen ja Suleimanin luotettu päätöksentekoon liittyneissä asioissa. Ollessaan sotaretkillä Suleiman piti tiiviisti kirjeitse yhteyttä vaimoonsa. Suleiman käytti Roxelanaa apunaan ulkopoliitikassa ja diplomatiassa. Roxelana kävi diplomaattista kirjeenvaihtoa Puolan kuninkaiden Sigimund I:n ja Sigismund II:n sekä Persian šaahin Tahmasp I:n sisaren Sutanimin kanssa. Roxelanalla oli omia vakoojia, jotka pitivät hänet jatkuvasti ajan tasalla asioista. Roxelana juonitteli taitavasti tuhotakseen kilpailijanaan pitämänsä Suleimanin tärkeimmän neuvonantajan, suurvisiiri Ibrahim paššan, joka oli myös Suleimanin lanko. Ilmeisesti Roxelanan vaikutuksesta Suleiman määräsi vuonna 1536 Ibrahamin teloitettavaksi tämän annettua erään käskykirjeen sulttaanin nimissä. Roxelana onnistui tuhoamaan samalla tavalla Suleimanin vanhimman pojan Mustafan, joka oli perimysjärjestyksessä Roxelanan poikien edellä. Roxelana ja hänen suurvisiirinä toiminut vävynsä Rüstem pašša saivat Suleimanin vakuutettua Mustafan juonittelevan häntä vastaan, joten Suleiman teloitutti Mustafan vuonna 1553. Tämä käänsi monet valtakunnassa Roxelanaa ja Rüstemia vastaan.
Kun sulttaanin haaremin vanhat tilat tuhoutuivat Eski Sarayn palatsin tulipalossa, Roxelana suostutteli Suleimanin siirtämään haaremin oman palatsinsa Topkapin yhteyteen. Siirtyminen lähemmäs sulttaania lisäsi sekä haaremin että Roxelanan painoarvoa. Roxelana rakennutti itsekin Konstantinopoliin useita merkittäviä julkisia rakennuksia, jotka suunnitteli kuninkaallinen arkkitehti Sinan. Niihin kuuluivat muun muassa suuri Hasekin moskeijakompleksi kouluineen ja sairaaloineen sekä Haseki Hürrem Hamamın kylpylä.
Roxelana kuoli vuonna 1558, kahdeksan vuotta ennen Suleimania, ja hänet haudattiin Suleimanin moskeijan yhteyteen Konstantinopoliin. Heidän vanhin poikansa Mehmed oli kuollut jo vuonna 1543. Suleimanin seuraajaksi tuli hänen ja Roxelanan toiseksi vanhin poika Selim II. Nuoremmista pojista Bayezid surmattiin valtataistelun yhteydessä vuonna 1561. Myös Roxelanan ja Suleimanin tytär Mihrimah, joka oli ollut naimisissa Rüstem paššan kanssa, kohosi valtakunnassa myöhemmin hyvin vaikutusvaltaiseksi.
Kulttuurissa

Roxelana esiintyy hahmona suomalaisen Mika Waltarin historiaromaanissa Mikael Hakim (1949).
Roxelanasta kertoo ukrainalaisen kirjailijan Pavlo Zahrebelnyin romaani Roksolana (1980).
Roxelana on aiheena ukrainalaisen säveltäjän Denys Sitšynskyin ooperassa Roksoliana (1908).
Santamartanluura

| Santamartanluura |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Luurat Grallariidae
Suku::  Luurat Grallaria
Laji::  bangsi
Kaksiosainen nimi
 Grallaria bangsi  Allen, 1900 
Katso myös
   Santamartanluura Wikispeciesissä   Santamartanluura Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Santamartanluura (Grallaria bangsi) on luurien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Santamartanluuraa tavataan Kolumbian pohjoisosissa. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen levinneisyysalue on pieni, ja koska se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Lajin populaatioksi arvioidaan 3 500–15 000 yksilöä.
Samuil Maikapar

Samuil Maikapar (18. joulukuuta 1867 H’erson – 8. toukokuuta 1938 Leningrad) oli venäläinen romantiikan säveltäjä, pianisti ja musiikkipedagogi. Hän kirjoitti kansainvälisiksi klassikoiksi vakiintuneita harjoitteluun tarkoitettuja kappaleita pianisteille.
Maikapar varttui Taganrogin kaupungissa ja sai siellä musiikissa yksityisopetusta Gaetano Mollalta, joka työskenteli kaupungissa oopperan johtajana. Vuoteen 1885 Maikapar kävi poikakoulua, jossa opettajana oli Anton Tšehov. Nuori muusikko pääsi vuonna 1885 Pietarin konservatorioon, josta hän sai diplominsa vuonna 1893; samanaikaisesti hän opiskeli oikeustiedettä Pietarin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1891. Maikapar kehitti pianonsoittotaitojaan vielä Teodor Leszetyckin opissa vuoteen 1898 ja teki tänä aikana lukuisia esiintymisiä Taganrogissa, Pietarissa, Moskovassa, Berliinissä, Leipzigissa ja muissa kaupungeissa.
Vuosina 1898–1901 Maikapar konsertoi Leopold Auerin kanssa Pietarissa ja Ivan Gržimalin kanssa Moskovassa. Vuonna 1901 hän perusti oman musiikkikoulunsa Tveriin. Vuosina 1903–1910 hän asui Moskovassa ja kiersi Saksaa konserttien merkeissä. Hän osallistui aktiivisesti Sergei Tanejevin tieteellis-musiikillisen piirin toimintaan Moskovassa ja pääsi sen sihteeriksi. Vuonna 1915 hän sai professorin aseman Pietarin konservatoriossa.
Seitsemän perättäisen illan aikana vuonna 1927 Maikapar esitti kaikki 32 pianosonaattia Ludwig van Beethovenilta, jota juhlittiin, kun tämän kuolemasta tuli kuluneeksi sata vuotta.
Teokset

Maikapar kirjoitti yli 300 musiikkikappaletta. Lisäksi hän loi kirjallista tuotantoa, johon kuului tieteellisiä teoksia. Viimeisessä kirjassaan hän tarkasteli omaa lapsuuttaan ja varhaista opiskelua Taganrogissa.
Aiheesta muualla

IMSLP: Samuil Maykapar (nuotteja)
Sairas tyttö tanssii

Sairas tyttö tanssii (WSOY 1952) on Aila Meriluodon toinen runokokoelma.
Meriluodon ensimmäinen runoteos Lasimaalaus sai ilmestyessään vuonna 1946 positiiviset arviot ja hyvän myyntimenestyksen. Sen jälkeen Meriluoto ei kuuteen vuoteen julkaissut kokoelmaa, joten odotukset seuraavan teoksen suhteen olivat korkealla. Samaan aikaan runoudessa tapahtui murros, kun uusi runoilijapolvi toi loppusoinnuttoman modernismin esille. Uuden polven runoilijoita olivat esimerkiksi Eeva-Liisa Manner, Paavo Haavikko, Helvi Juvonen ja Lasse Heikkilä. Kun Meriluoto oli aloittanut soinnitetun ja riimittelevän runon uudistajana, oli epäselvää, jatkaisiko hän omaa tietään vai liittyisikö modernisteihin.
Teoksen runot ovat suurelta osin 1940-luvulta, ja Meriluoto olisi voinut julkaista sen heti Lasimaalauksen jälkeen. Kokoelmassa oli kyllä runoja, jotka näyttivät sopivan kirjoittajan 1950-luvun elämään Lauri Viidan puolisona. Teoksen hallitsevana teemana on hiljeneminen ja vetäytyminen, vaikkakin siinä viitataan myös suuriin saavutuksiin: “Niin pientä on mitä sanon, / niin suurta tapahtuu”. Teoksen käsikirjoituksessa kokoelman nimeksi oli merkitty Kuolema, ja kuolemiseen viitataan pyörteisenä virtana.
Kokoelman loppuosana on Rainer Maria Rilken käännösrunojen osasto. Meriluoto oli tehnyt tutkimustyötä Rilkestä ja piti tämän tuotantoa esikuvanaan. Niinpä Rilke-osasto tuntuu jatkavan samoja teemoja, joita on Meriluodon omissa runoissa.
Teoksen vastaanotossa korostui V. A. Koskenniemen akateemikon auktoriteetilla esittämä positiivinen arvio, että kokoelma “täysin määrin täyttää, vieläpä ylittää odotukset”. Meriluodolle muodostui suorastaan rasitteeksi, että hän leimautui Koskenniemen suojatiksi. Useimmat muut kriitikot olivat varovaisempia. Niinpä Toini Havu arvioi, että runoilijan oman elämän myllerrykset ovat vieneet teoksen tasoa alaspäin. Havu katsoi, että teos on syvästi persoonallinen, kuin räjähdyksen jälkiä kuvaava, mutta silti eteenpäin katsova. Modernisti Tuomas Anhava arvioi, että teos osoittaa kirjoittajan kypsyneen ja itsenäistyneen. Sen runot ovat aikaisempaa syväkulkuisempia ja katsoivat tulevaisuuteen. Runojen säkeet on muotoiltu Anhavan mielestä ihailtavan varmasti ja rakentuvat suuriksi ja moni-ilmeisiksi kokonaisuuksiksi. – Kriitikot eivät tienneet, että kokoelman runot oli kirkoitettu jo 1940-luvulla.