stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Märt-Matis Lill

Märt-Matis Lill
Märt-Matis Lill (s. 6. marraskuuta 1975) on virolainen säveltäjä.
Lill opiskeli Lepo Sumeran johdolla Tallinnan musiikkilukiossa ja valmistui Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta vuonna 1999 oltuaan siellä Sumeran ja Eino Tambergin oppilaana. Vuonna 1998 Lill pääsi Veli-Matti Puumalan oppiin Sibelius-Akatemiaan. Lisäksi hän on osallistunut Louis Andriessenin, Michael Jarrellin, Luca Francesconin ja Magnus Lindbergin pitämille mestarikursseille. Vuonna 2000 Lill sai stipendin IRCAM:n Helsingissä järjestettyä kesäkurssia varten, ja vuonna 2003 hän osallistui Centre Acanthesin kesäkurssille Avignonissa. Musiikin ulkopuolella Lill on suorittanut Japanin ja Kiinan tutkimusten sekä filosofian opintoja Helsingin yliopistossa.
Lill on toiminut Pärnun uuden musiikin päivien taiteellisena johtajana. Vuonna 2003 hänestä tuli Viron Arnold Schönberg -seuran puheenjohtaja ja vuonna 2014 Viron säveltäjäliiton puheenjohtaja. Hän liittyi säveltäjäliiton jäseneksi vuonna 2000.
Lillin tuotannossa ilmenee hänen syvä kiinnostuksensa itämaisiin kulttuureihin ja filosofisiin perinteisiin. Hän on nimennyt runollisuuden taiteelliseksi ihanteekseen. Kamarimusiikilla on ollut hänen tuotannossaan keskeinen asema. Hän on tehnyt myös muiden muassa elektroakustisia teoksia. Hänen teoksiaan on esitetty muun muassa Viron musiikkipäivillä ja NNYD-festivaalilla. Présences Contemporaines kantaesitti teoksen From Whispers to Screams Villeneuve-lès-Avignonissa vuonna 2003 ja Peter Rundelin johtama Ensemble InterContemporain teoksen Fleeting Dreams Metzissä vuonna 2004. Vuoden 2003 Kansainväliseen säveltäjärostrumiin Wienissä Lill osallistui alle 30-vuotiaiden kategoriassa orkesteriteoksellaan River of Heaven. Lillin Spots of Fire in the Dark sisällytettiin vuonna 2004 Alankomaissa kantaesitetyn Myrrh and Cinnamon -tanssiteoksen musiikkiin Arvo Pärt -festivaalilla. Toimiessaan Visbyn kansainvälisen säveltäjäkeskuksen residenssisäveltäjänä Lill sävelsi Swinging song for organ -teoksen (2007), joka kantaesitettiin saman vuoden urkufestivaalilla Visbyssä. Lill edusti Viroa World Music Daysissa Vancouverissa 2017 teoksellaan When the Buffalo Went Away.
Lill on saanut useita palkintoja, joihin on kuulunut vuoden 2004 Heino Eller -palkinto. Vuonna 2018 Lill sai Viron musiikkineuvoston sävellyspalkinnon ja Viron kansallisen kulttuurivuosipalkinnon oopperallaan Into the Fire.
Moottoritorpedovene Hyrsky

| Hyrsky |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Baglietto, Italia
Palveluskäyttöön:  1943
Poistui palveluskäytöstä:  1963
Tekniset tiedot
Uppouma:  20 t
Pituus:  16,5 m
Leveys:  4,3 m
Syväys:  1,5 m
Nopeus:  36 solmua
Miehistöä:  1 upseeri, 4 aliupseeria ja 6 miehistönjäsentä
Aseistus
Aseistus:  2 × 450 mm torpedoa 1 × Madsen 20 mm
Moottoritorpedovene Hyrsky (H 4) oli Suomen merivoimien italialaisvalmisteinen Hurja-luokan moottoritorpedovene jatkosodan lopulla. Pariisin rauhansopimuksen ehtojen mukaisesti vene muutettiin 1949 moottoritykkiveneeksi.
Valmistus

Alus tilattiin talvisodan aikana 1940 Bagliettolta Italiasta, mutta materiaalien puute hidasti aluksen rakentamista. Se luovutettiin 13. huhtikuuta 1943 La Speziassa Suomesta saapuneille insinöörikomentaja professori Jaakko Raholalle, komentajakapteeni Orvo Peuranheimolle ja luutnantti diplomi-insinööri Jarl von Schantzille. Alus kuljetettiin sisaraluksineen maanteitse Stettiniin, mitä oli vaikeuttanut Saksan ja Italian kiristyneet välit. Italian meriministerin Riccardin avustamana tarvittava kuljetuskapasiteetti saatiin kuitenkin järjestettyä. Aluksia kuljettaneeseen Päämajan rahtaus- ja huolintatoimiston päällikön luutnantti Aarno Kaivolan johtamaan saattueeseen kuului 20 moottoriajoneuvoa, kun se lähti Genovasta ylittämään Alppeja kohti Saksaa ja edelleen laivalla Turkuun, jossa se laskettiin Aurajokeen kaksitoista päivää myöhemmin. Alukset vastaanotti aluksista muodostetun osaston päällikkö kapteeniluutnantti ekonomi Ilmari Lehtonen, joka varusti veneensä ensimmäisiä harjoituksia varten.
Palvelus

Vene muodosti sisaraluksineen moottoritorpedoveneosaston 2. laivueen, joka siirrettiin 19. toukokuuta Teikariin emälaivansa Döbelnin johtamana. Heinäkuuksi laivue siirrettiin Helsinkiin koulutukseen. Lentokonemoottorien laatu oli huono ja niiden käyttö harjoituksissa oli kiellettyä, mikä heikensi koulutuksen tehoa. Kahdenkymmenen tunnin käytön jälkeen moottorien teho oli pahasti laskenut. Laivue palasi elokuun alussa Virolahdelle uuteen tukikohtaan.
Aluksen käyttö moottoritorpedoveneenä lopetettiin ja siitä tehtiin nopea miinanlaskija ja savunkehittäjä. Aluksesta poistettiin torpedoputket ja niihin rakennettiin miinakiskot, joilla kyettiin kuljettamaan kaksi miinaa sekä 2-4 raivausestettä. Alus osallistui uudessa roolissaan Lavansaareen johtavien huoltoväylien miinoittamiseen syksyllä 1943. Ensimmäisen matkansa se teki 14.-15. syyskuuta Seiskarin koilliskulman Salpa 2 miinoitetta rakennettaessa yhdessä sisaralustensa Hyökyn ja Hurjan kanssa. Samoin se osallistui Lavansaaren luoteiskulman Salpa 3:n 24.-25. syyskuuta, lounaiskulman Salpa 4:n 15.-16. lokakuuta ja Diamant matalan Salpa 1:n täydentämiseen 2.-3. joulukuuta sekä 3.-4. joulukuuta miinojen laskuihin.
Alus siirrettiin 9. joulukuuta laivueen mukana Helsinkiin talviteloille jäätilanteen estäessä toiminnan. Kesän taistelutoimet aloitettiin siirtymällä toiminta-alueelle Klamilaan 13. toukokuuta 1944.
Alus muutettiin 1949 moottoritykkiveneeksi, minkä jälkeen se palveli aina 1960-luvun alkuun. Se myytiin vuonna 1962.
Päälliköt

Aluksen päälliköinä olivat:
luutnantti J. Toivonen 1943
luutnantti E. Mäkelä 1943
aliluutnantti L. Tuohiniemi 1944
ylikersantti A. Laitinen 1944
Music Inspired by the Life and Times of Scrooge

| Music Inspired by the Life and Times of Scrooge Tuomas Holopainen |
| --- | --- | --- |

Don Rosan piirtämä albumin kansikuva.
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2013
 Julkaistu: 11. huhtikuuta 2014
 Tuottaja(t): Tuomas Holopainen
 Tyylilaji: soundtrack, klassinen, kelttiläinen folk
 Kesto: 54.05
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  1.
Music Inspired by the Life and Times of Scrooge on Nightwish-yhtyeen lauluntekijänä ja kosketinsoittajana tunnetun Tuomas Holopaisen sooloalbumi, joka ilmestyi 11. huhtikuuta 2014. Konseptialbumin innoittajana on ollut Don Rosan Roope Ankasta kertova sarjakuvaromaani Roope Ankan elämä ja teot. Rosa on piirtänyt albumin kansikuvan. Kansikuvan värityksen Rosan tussaukseen on tehnyt Janne "Toxic Angel" Pitkänen. Holopainen on kuvaillut albumia tyyliltään ”elokuva-, kamari- ja etnomusiikin utuiseksi sekoitukseksi”.
Albumilta julkaistiin singlenä kappale ”A Lifetime of Adventure” 7. helmikuuta 2014. Samalla julkaistiin myös Ville Lipiäisen ohjaama musiikkivideo, jolla esitellään kappaleen tekovaiheita ja kuvataan Don Rosaa työnsä ääressä.
Julkaisuviikollaan albumi sijoittui Suomen virallisella listalla ykköseksi ja pysyi listalla kaikkiaan 20 viikkoa. Kesäkuun alkuun mennessä albumi oli myynyt kultaa.
Tuotanto

Laulusolisteina albumilla esiintyvät Alan Reid, Tony Kakko, Johanna Kurkela ja Johanna Iivanainen, joista kullakin on levyllä omat roolinsa. Skotlantilainen Reid esittää Roopea itseään, Kurkela puolestaan hänen nuoruudenrakastettuaan Kultu Kimallusta. Iivanainen on kertojana ja Roopen äidin äänenä. Reidiä Holopaiselle suositteli Nightwishin Troy Donockley. Levyllä soittaa Lontoon sinfoniaorkesteri.
Albumin tekeminen oli Holopaiselle pitkäaikainen, jo vuonna 1999 Oceanborn-kiertueen aikana alkunsa saanut unelma. Holopainen on ollut lapsesta saakka Disneyn ihailija ja Rosan tuotantoon hän tutustui vuonna 1990 Aku Ankassa julkaistun ”Lumikenttien kimallus” -tarinan myötä vaikuttuen suuresti. Nightwish piti vuonna 2013 keikkataukoa, jonka aikana Holopaisella oli tilaisuus paneutua oman albuminsa tekoon. Alun perin hän suunnitteli tekevänsä kiinteästi Roope Ankan elämää ja tekoja seuraavan kokonaisuuden, jossa kukin kappale vastaisi yhtä kirjan kahdestatoista luvusta. Holopainen kuitenkin luopui aikeesta liian rajoittavana.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. Tuomas Holopainen.
|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Laulusolistit | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Glasgow 1877 | Johanna Kurkela (Alan Reid puheosuudessa) | 6.27 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Into the West | Johanna Iivanainen | 5.01 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Duel & Cloudscapes (instrumentaali)  |  | 4.49 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Dreamtime | Johanna Iivanainen | 4.47 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Cold Heart of the Klondike | Tony Kakko | 6.52 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | The Last Sled | Johanna Kurkela (Alan Reid puheosuudessa) | 5.40 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Goodbye, Papa (instrumentaali)  |  | 6.26 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | To Be Rich | Johanna Kurkela ja Johanna Iivanainen | 3.22 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | A Lifetime of Adventure | Johanna Kurkela ja Johanna Iivanainen | 6.16 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Go Slowly Now, Sands of Time | Alan Reid ja Johanna Kurkela | 4.36 |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  | 54.05 |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Tuomas Holopainen – koskettimet, piano
Troy Donockley – säkkipilli, pillit, bodhrán
Mikko Iivanainen – kitara, banjo
Dermot Crehan – viulu
Teho Majamäki – didgeridoo
Jon Burr – huuliharppu
Johanna Kurkela  (kappaleissa 1, 6, 8, 9, 10)
Johanna Iivanainen – kertoja (kappaleissa 2, 4, 8, 9)
Alan Reid – Roope Ankka (kappaleissa 1, 6, 10)
Tony Kakko – tarinankertoja (kappaleessa 5)
Pip Williams: orkesterin sovittaja ja ohjaaja
James Shearman: johtaja
Lontoon filharmoninen orkesteri
Levyn tiedoissa orkesteriksi on merkitty Moorstone orchestra
Metro Voices: kuoro
Arvostelut

Helsingin Sanomat: suopea
Imperiumi: 8½/10
Kaaoszine: 9/10
Soundi:
Aiheesta muualla

”A Lifetime of Adventuren” musiikkivideo Nuclear Blastin Youtube-kanavalla
Lindfors, Taavi: Arvostelu Tuomas Holopainen – Music Inspired By The Life And Times Of Scrooge Kaaoszine.  27.1.2014. Viitattu 11.3.2014.
Miss Mix

| Miss Mix |
| --- | --- |

 Miss Mix -lehden numero 1–2/2011.
Entiset nimet:  Mix
Lehtityyppi:  nuortenlehti
Kustantaja:  Aller Media
Levikki:  24 095 (LT 2012)
Perustettu:  1998
Lakkautettu:  2013
Päätoimittaja:  Antti Aro
Kotimaa:   Suomi
Kieli:  suomen kieli
Aiheesta muualla
MissMix.fi
Miss Mix (entinen Mix) oli nuorisolle suunnattu suomalainen aikakauslehti. Lehden sisältöön kuului nuorten muotia, julkisuuden henkilöiden haastatteluja, musiikki- ja elokuva-arvosteluja sekä julisteita. Lehti ilmestyi 12 kertaa vuodessa.
Musiikkilehti Mix perustettiin vuonna 1998.
Vuonna 2007 se kuitenkin vaihtoi nimensä ja konseptinsa. Miss Mix jatkoi samaa linjaa kuin Mix, mutta se oli suunnattu tytöille, ja lehdessä oli entistä enemmän kauneus- ja trendivinkkejä. Myös kuvituksen laatuun panostettiin ja kansi vaihtui painavampaan paperiin.
Miss Mixin vastaava päätoimittaja oli Antti Aro. Miss Mixin ydinlukijaryhmä oli 14–17-vuotiaat.[lähde? ]
Miss Mixillä oli verkkosivut, joissa voi muun muassa rekisteröidä oman profiilin, keskustella muiden käyttäjien kanssa ja luoda aiheita keskustelufoorumissa. Verkkosivut uudistuivat viimeistä kertaa syksyllä 2011.
Elokuussa 2013 Miss Mixiä kustantava Aller Media ilmoitti lopettavansa lehden. Viimeinen numero ilmestyi 27. syyskuuta 2013.
Aiheesta muualla

Miss Mix -lehden virallinen sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Miss Mix – Aller Julkaisut (Arkistoitu – Internet Archive)
Milana

Milana on vanha slaavilainen naisen nimi. Suomessa Milana-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 191 naista vuosina 2020–2024. Miesten versio nimestä on Milan.
Nimipäivä

Suomenkielisessä kalenterissa 19. toukokuuta.
Ruotsinkielisessä kalenterissa ei ole.
Venäjän kalenterissa (Melanija) 21.6. Muissa lähteissä 13.1.
Nimen alkuperä

Romani ja saksan kielissä Milana nimi tarkoittaa ahkeraa kärsimätöntä. Nimi on tällä hetkellä suosittu nimi Kroatiassa, Makedoniassa, Bulgariassa ja Unkarissa.
Muissa lähteissä nimi tarkoittaa huolellista tai armahdettua. Koska nimessä on sama vartalo – mil-, lasketaan että Milana nimi on sukua nimille Mila, Milan, Milena.
Venäläisissä lähteissä Milana nimi tarkoittaa söpöliiniä, kultaa, rakasta.
Kutsumavaihtoehdot nimelle ovat Mila, Milka, Milja, Milanka, Melanja.
Tunnettuja Milanoja

Anna-Maria Milana Mišić-Puukari, suomalainen muusikko ja optikko
Milana Tasjenova, venäläinen urheilija
Milana Star, venäläinen laulaja
Milana Bakhaeva, journalisti
Montenegronajokoira

| Montenegronajokoira |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Montenegro
Määrä:  uhanalainen
Alkuperäinen käyttö:  pienriistan metsästys
Nykyinen käyttö:  metsästyskoira
Muita nimityksiä:  crnogorski planinski gonič, Montenegrin Mountain Hound, chien courant de montagne du Montenegro, Montenegrinischer Gebirgslaufhund, sabueso de montaña del Montenegro, planitsa (montenegro) hagijas, jugoslovenski planinski gonič, Yugoslavian Mountain Hound, Black Hound
FCI-luokitus:  ryhmä 6 Ajavat ja jäljestävät koirat alaryhmä 1.2 Keskikokoiset ajavat koirat #279
Ulkonäkö
Paino:  20–25 kg
Säkäkorkeus:  46–56 cm
Väritys:  black & tan
Montenegronajokoira (montenegroksi црногорски планински гонич, crnogorski planinski gonič) on montenegrolainen koirarotu, joka tunnettiin nimellä jugoslavianvuoristoajokoira (serb. југословенски планински гонич, jugoslovenski planinski gonič) vuoteen 1997 asti. Se on nykyisin uhanalainen.
Ulkonäkö

Rotu muistuttaa paljon itävallanajokoiraa. Sen karvapeite on sileä ja väritys musta ruosteenruskein merkein. Säkäkorkeus on 46–56 cm ja paino 20–25 kg.
Alkuperä

Montenegronajokoira on kotoisin Balkanin vuoristoalueilta. Varmuudella voidaan sanoa, että se on samaa alkuperää kuin muutkin balkanilaiset ajokoirat. Se tunnettiin aiemmin nimellä musta ajokoira. Sitä käytetään ketun, jäniksen ja pienriistan – toisinaan myös kookkaampien eläinten kuten hirven tai villisian – metsästykseen.
Rodun aiempi nimitys oli jugoslavianvuoristoajokoira, mutta FCI vaihtoi sen nykyiseen muotoon 15. heinäkuuta 1997. Sen ensimmäinen rotumääritelmä aiemmalla nimellä on vuodelta 1924. FCI hyväksyi sen 8. toukokuuta 1969 Varsovassa. Amerikan Harvinaisten Rotujen Yhdistys ARBA luokittelee sen uhanalaiseksi.
Kuuluisia rodun edustajia

Ehkäpä kuuluisin kuvaus montenegronajokoirasta on käsinukke "Triumph, the Insult Comic Dog", joka esiintyi säännöllisesti NBC:n TV-ohjelmassa Late Night with Conan O'Brien. Vaikka käsinukella on sille ominaiset ulkonäköpiirteet ja sitä kutsuttiin sellaiseksi monien esiintymisten aikana, teksti, joka määritti Triumphin jugoslavianvuoristoajokoiraksi, poistettiin nopeasti Naton entistä Jugoslaviaa kohtaan tekemän sotilastoimenpiteen jälkeen.
Aiheesta muualla

Montenegronajokoira-informaatio (montenegroksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Montenegrin Mountain Hound
Narttu näyttelykehässä.
Käännös suomeksi
Mustapilkkahai

| Mustapilkkahai |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Rustokalat Chondrichthyes
Alaluokka::  Leveäsuiset Elasmobranchii
Lahko::  Luomihaikalat Carcharhiniformes
Heimo::  Tiikerihait Carcharhinidae
Suku::  Täplähait Carcharhinus
Laji::  limbatus
Kaksiosainen nimi
 Carcharhinus limbatus  (Müller & Henle, 1839) 
 Mustapilkkahain levinneisyys
Katso myös
   Mustapilkkahai Wikispeciesissä   Mustapilkkahai Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Mustapilkkahai  (Carcharhinus limbatus) on maailman trooppisilla ja subtrooppisilla merillä elävä hai. Se kasvaa tyypillisesti noin puolitoista metriä pitkäksi.
Ulkonäkö ja koko

Mustapilkkahain tyypillinen pituus on 150 senttimetriä, suurin tavattu yksilö oli 275 senttimetrin mittainen ja painoi 228 kilogrammaa. Selkä on tummanharmaa, vatsapuoli vaalea tai kellanvaalea. Perässä on tumma raita joka alkaa takimmaisen selkäevän kohdalta. Kaikkien evien kärjet ovat muuta väritystä tummemmat, ero on selkein nuorilla yksilöillä.
Elinympäristö

Mustapilkkahait elävät mannerjalustan päällä tai saaria ympäröivissä vesissä. Niitä tavataan usein jokisuun murtovesialueilla.
Muistoja alikehityksen ajoilta

| Muistoja alikehityksen ajoilta> Memorias del subdesarrollo |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tomás Gutiérrez Alea
Käsikirjoittaja:   Tomás Gutiérrez Alea  Edmundo Desnoes 
Perustuu:  Edmundo Desnoesin romaaniin
Tuottaja:  Miguel Mendoza
Säveltäjä:  Leo Brouwer
Kuvaaja:  Ramón F. Suárez
Leikkaaja:  Nelson Rodríguez Zurbarán (käännä suomeksi)
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Kuuba
Tuotantoyhtiö:  Instituto cubano del arte e industria cinematográficos (ICAIC)
Levittäjä:  Instituto Cubano del Arte y la Industria Cinematográficos (käännä suomeksi) Netflix
Ensi-ilta:  1968
Kesto:  98 min
Alkuperäiskieli:  espanja, englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Muistoja alikehityksen ajoilta (Memorias del subdesarrollo) on Tomás Gutiérrez Alean ohjaama kuubalainen elokuva vuodelta 1968. Ohjaajansa pääteoksena pidetty elokuva perustuu Edmundo Desnoesin romaaniin ja kertoo eurooppalaismielisestä intellektuellista Kuuban vallankumouksen aikana.
Elokuvan päähenkilö on kirjailija Sergio Carmona, jolla ei ole mitään kirjoitettavaa. Hänen perheensä paettua vallankumousta Floridaan hän elää porvarillisena talonomistajana, sivullisena, joka vastustaa vallankumousta eikä kykene osallistumaan yhteisönsä elämään. Elokuvassa kuvataan Kuuban ohjuskriisin aikaa lokakuussa 1962, jolloin kaikkialla maassa järjestetään kiireellä puolustusta mahdollisen hyökkäyksen varalta.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Sergio Corrieri  | … |  Sergio Carmona   |
|  Daisy Granádos  | … |  Elena   |
|  Eslinda Núñez  | … |  Laura   |
|  Rene de la Cruz  | … |     |
|  Omar Valdés  | … |    |
Myöhempi arvostus

The New York Timesin kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Memorias del Subdesarrollo. CubaCineOnline.Com. Arkistoitu 14.9.2016. Viitattu 6.6.2022. (espanjaksi)
Muistoja alikehityksen ajoilta Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Muistoja alikehityksen ajoilta Elonet. (suomeksi)
Mr. Bojangles/I Will Talk and Hollywood Will Listen

| ”Mr>  Bojangles/I Will Talk and Hollywood Will Listen” Robbie Williams |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Swing When You're Winning
 Julkaistu: 11. maaliskuuta 2002
 Tuottaja(t): Guy Chambers
 Tyylilaji: Pop, swing
 Kesto: 03.15 ("Mr. Bojangles") 03:17("I Will Talk and Hollywood Will Listen")
 Levy-yhtiö: EMI
Robbie Williamsin muut singlet
| ”Somethin' Stupid” 2002 | ”Mr. Bojangles/I Will Talk and Hollywood Will Listen” 2002 | ”My Culture” 2002 |
Mr. Bojangles/I Will Talk and Hollywood Will Listen ovat kappaleita britannialaiselta pop-laulaja Robbie Williamsilta, jotka julkaistiin yhtenäisenä A-puolen singlenä vuonna 2002. Single ei päässyt missään maassa 40 parhaan joukkoon, mutta kappaleet, varsinkin "Mr. Bojangles", tulivat merkittäviksi radiohiteiksi ympäri Eurooppaa vuonna 2002.
Kappalelista

1. "Mr. Bojangles" – 3:15
2. "I Will Talk and Hollywood Will Listen" – 3:17
3. "The Lady Is a Tramp" – 2:55
Listasijoitukset

| Chart (2002) | Peak position |
| --- | --- |
Hollanti (Dutch Top 40): 66
Sveitsi (Swiss Music Charts): 68
Saksa (Media Control Charts): 77
Käännös suomeksi
Mr. Belgia

Mr. Belgia oli kehonrakennuskilpailu vuosina 1947–1983. Tapahtumassa oli myös erilliset kisat pituuksien mukaan vuodesta 1952 lähtien ja nuorten kisat vuotta aikaisemmin. Jean Ladeuze voitti kolmesti kokonaiskilpailun, joka on kisojen ennätys.
Kilpailutulokset

| Vuosi | Kokonaiskilpailun voittaja | Nuorten voittaja |
| --- | --- | --- |
| 1947 | Jean Ladeuze |  |
| 1948 | Jean Ladeuze |  |
| 1949 | Jean Ladeuze |  |
| 1950 | Georges Dardenne | Willy Deroo |
| 1951 | Julien Straet | Yvon Gosseye |
| 1952 | Pierre Luiten | Claude Delabie |
| 1953 | Pierre Luiten | Jean Naitali |
| 1954 | Marcel Desmedt | Daniel Gazareck |
| 1955 | Henri Glorieux | Jean Naitali |
| 1956 | Pierre Vandervondelen | Andre Van Kemscke |
| 1957 | Andre Coel | Jos Nis |
| 1958 | Louis Vanhove | Didier Goetgebuer |
| 1960 | Jean Beels | Roger Dewitte |
| 1962 | Pierre Knauf | William Levy |
| 1967 | Jos Nis | Kamarligos Sully |
| 1968 | Serge Jacobs | Donato DiBenedetto |
| 1969 | Mouloud Lagouag | Amar Hadj |
| 1970 | Ananouch Mustapha | Georges Musso |
| 1971 | Mouloud Lagouag | D Poci |
| 1972 | Serge Renaut | D Poci |
| 1976 | E Ackermans | Biondolilo |
1979: Jean-Claude Van Varenberg
| 1980 | C Feys | Hasam Hadj |
| 1983 | Eric Pieters | G Sartor |
Kilpailutulokset > Voittojen määrä henkilöittäin

| Voittoja | Henkilö | Vuodet |
| --- | --- | --- |
| 3 | Jean Ladeuze | 1947–1949 |
| 2 | Pierre Luiten | 1952–1953 |
| 2 | Mouloud Lagouag | 1969, 1971 |
| 1 | Georges Dardenne | 1950 |
| 1 | Julien Straet | 1951 |
| 1 | Marcel Desmedt | 1954 |
| 1 | Henri Glorieux | 1955 |
| 1 | Pierre Vandervondelen | 1956 |
| 1 | Andre Coel | 1957 |
| 1 | Louis Vanhove | 1958 |
| 1 | Jean Beels | 1960 |
| 1 | Pierre Knauf | 1962 |
| 1 | Jos Nis | 1967 |
| 1 | Serge Jacobs | 1968 |
| 1 | Ananouch Mustapha | 1970 |
| 1 | Serge Renaut | 1972 |
| 1 | E Ackermans | 1976 |
| 1 | Jean-Claude Van Varenberg | 1979 |
| 1 | C Feys | 1980 |
| 1 | Eric Pieters | 1983 |
Montepulciano

| Montepulciano |
| --- | --- |

 vaakuna
 Montepulciano
 Koordinaatit: 43°6′N, 11°47′E 
Valtio:   Italia
Alue:  Toscana
Maakunta:  Siena
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  165,33 km²
Korkeus:  243–709 m
Väkiluku (31.12.2015):  14 097
 – Väestötiheys:  85 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Montepulciano on kaupunki Italian Toscanassa Sienan maakunnassa noin 190 kilometriä Roomasta pohjoiseen. Kaupungissa on runsaat 14 000 asukasta. Se on Toscanan korkeimpia kukkulakaupunkeja. Kaupunki on rakennettu kapealle harjanteelle, jolla sijaitsevalta pääkadulta kujat laskeutuvat jyrkästi alas.
Historia

Montepulciano saa kiittää ulkoasustaan rauhansopimusta, joka solmittiin vuonna 1511 Firenzen kanssa, kun kaupunki oli ollut pitkään Sienan hallinnassa. Firenzeläiset lähettivät Antonio da Sangallon rakennuttamaan portit ja muurit uudelleen. Hanke oli niin menestyksekäs, että samainen arkkitehti rakensi Montepulcianoon paljon muutakin uutta. Pääaukio on nimeltään Piazza Grande. Se on kaupungin korkeimmalla kohdan lähellä, ja sitä hallitsee 1500- ja 1600-luvulla rakennettu tuomiokirkko sekä 1200-luvulla goottilaiseen tyyliin rakennettu kaupungintalo, Palazzo Comunale.
Elinkeinot

Montepulciano on viinin ja elintarvikkeiden tuotantoaluetta. Tunnetuin paikallinen viini, Vino Nobile, oli paavin mielestä 1500-luvulla niin hyvää, että hän "aateloi" sen. Elintarvikkeista tunnetuimpia ovat sianlihajalosteet, paksua spagettia muistuttava pasta pici, linssit ja hunaja.
Nähtävyyksiä

Palazzo Tarugi
Santa Maria delle Grazien kirkko 1500-luvun loppupuolelta
San Biagion kirkko
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Montepulciano Wikimedia Commonsissa
Sienan maakunta
Abbadia San Salvatore | Asciano | Buonconvento | Casole d’Elsa | Castellina in Chianti | Castelnuovo Berardenga | Castiglione d’Orcia | Cetona | Chianciano Terme | Chiusdino | Chiusi | Colle di Val d’Elsa | Gaiole in Chianti | Montalcino | Montepulciano | Monteriggioni | Monteroni d’Arbia | Monticiano | Murlo | Piancastagnaio | Pienza | Poggibonsi | Radda in Chianti | Radicofani | Radicondoli | Rapolano Terme | San Casciano dei Bagni | San Gimignano | San Giovanni d’Asso | San Quirico d’Orcia | Sarteano | Siena | Sinalunga | Sovicille | Torrita di Siena | Trequanda
San Biagion pyhiinvaelluskirkko.