stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gerhard Wimberger

Piirros Gerhard Wimbergerista.
Gerhard Wimberger (30. elokuuta 1923 Wien – 12. lokakuuta 2016) oli itävaltalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän muutti vuonna 1927 Salzburgiin ja opiskeli siellä Mozarteumissa vuosina 1940–47 sävellystä Cesar Bresgenin ja Johann Nepomuk Davidin johdolla sekä orkesterinjohtoa Clemens Kraussin ja Bernhard Paumgartnerin johdolla. Hän suoritti myös työ- ja asepalveluksensa vuosina 1941–45.
Wimberger toimi uransa aikana paitsi säveltäjänä, myös kapellimestarina ja korrepetiittorina. Hän johti Mozarteumissa orkesterinjohto- ja sävellysluokkia. Hän istui vuosina 1971–91 Salzburger Festspielen johtokunnassa. Hänen saamiinsa tunnustuksiin lukeutui Itävallan valtionpalkinto sävellyksestä (1967). Hänestä tuli vuonna 1977 Baijerin taideakatemian kirjeenvaihtajajäsen, ja vuonna hänestä tuli AKM:n puheenjohtaja, jona hän toimi vuoteen 1998 saakka.
Wimberger oli kapellimestarina erikoistunut Mozartin tuotantoon ja nykyteoksiin.
Salzburger Festspiele ilmoitti 13. lokakuuta 2016 Wimbergerin kuolleen 93-vuotiaana.
Aiheesta muualla

Bärenreiter: Teosluettelo (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Espanjalais-eteläamerikkalainen sota

Espanjalais-eteläamerikkalainen sota sai alkunsa 1864, kun Espanja miehitti Chinchasaaret. Vastapuolella olivat Chile ja Peru, joita tukivat Bolivia ja Ecuador. Konflikti päättyi Liman rauhaan 12. kesäkuuta 1883.
Taustat

Isabella II:n hallintokaudella Espanjan armeijan ja laivaston budjettia oli korotettu tuntuvasti. Espanjan laivastosta oli tullut neljänneksi suurin maailmassa. Isabella II osallistui lukuisiin siirtomaasotiin muun muassa Marokossa ja Meksikossa.
Vuonna 1862 hän lähetti laivasto-osaston Etelä-Amerikkaan amiraali Luis Hernández Pinzónin johdolla tekemään ”tieteellistä tutkimusta”, mutta todellinen tarkoitus oli tukea Latinalaisen Amerikan valtioissa yhä olevia espanjalaismielisiä ihmisiä.
Laivastoon kuuluivat höyryfregatit Triunfo ja Resolución ja kuunari Virgen de Covadonga.
Retkikunta saapui 18. huhtikuuta 1863 Valparaisoon, jossa se otettiin ystävällisesti vastaan. Heinäkuussa retkikunta lähti Peruun, jonka Espanja oli menettänyt maan itsenäisyyssodan jälkeen 1820-luvulla, eikä ollut tunnustanut sitä. Siitä huolimatta retkikunta otettiin vastaan ja viivyttyään muutaman viikon se lähti purjehtimaan kohti San Franciscoa.
Saarten valloitus

4. elokuuta 1863 sattui välikohtaus perulaisessa Lambayequen kaupungissa. Kaksi siellä asuvaa espanjalaista joutui tuntemattomasta syystä riitaan neljänkymmenen paikallisen kanssa. Kahinoinnin seurauksena toinen espanjalaisista kuoli ja neljä perulaista haavoittui. Kun Espanjan laivaston komentaja Juan Manuel Pareja kuuli tästä, hän käänsi laivansa takaisin ja palasi Peruun marraskuun puolivälissä ja vaati anteeksipyyntöä ja syyllisten rankaisua.
Espanjan hallitus vaati myös Perun itsenäisyyssodasta periytyvien velkojen maksua ja lähetti kuningattaren komissaarin Eusebio Salazar y Mazarredon sopimaan asiasta.
Hän saapui Callaoon 18. maaliskuuta 1864. Edustaja käytti arvonimeä Comisario Especial y Extraordinario de la Reina, mitä Perun hallitus piti loukkauksena, koska se oli siirtomaa-aikainen titteli.
Salazar y Mazarredo piilotti myös osan ohjeista, jossa määrättiin säilyttämään rauha ja palaamaan mahdollisimman nopeasti Kuubaan, jossa laivastoa tarvittiin.
Kun anteeksipyyntöä tai korvauksia ei tullut, päättivät espanjalaiset kostotoimista. 14. huhtikuuta 1864 espanjalaiset valtasivat huonosti puolustetut Chinchasaaret, jotka olivat Perun suurin guanon tuotantoalue. Espanjalaiset saartoivat myös kaikki Perun satamat. Koska espanjalaiset eivät uskoneet Perun ryhtyvän vastatoimiin sen sotilaallisen heikkouden takia, he harkitsivat jopa saarten vaihtamista Gibraltariin Englannin kanssa.
Kun tieto saapui Espanjaan, hallitus erotti Salazar y Mazarredon, mutta lähetti siitä huolimatta vahvistuksia Etelä-Amerikan vesille. Höyryfregatit Blanca, Berenguela ja Villa de Madrid purjehtivat Magalhãesinsalmen läpi ja liittyivät laivastoon joulukuussa 1864.
Sota

Perun ollessa kyvytön vastatoimiin Espanjaa vastaan alkoi muissa Etelä-Amerikan maissa kasvaa espanjalaisille vihamielinen kansallistunne.
Lokakuusta 1864 maaliskuuhun 1865 kokoontui Limassa Amerikan kongressi, joka pyrki yhdistämään Etelä-Amerikan valtiot Euroopan ja Yhdysvaltain vaikutusyrityksiä vastaan.
Argentiina ja Uruguay julistautuivat puolueettomiksi. Molemmat maat kävivät Brasilian lisäksi kolmoisliiton sotaa Paraguayta vastaan.
Vuoden 1865 alussa Espanjasta lähetettiin vielä kaksi laivaa alueelle.
Perun presidentti Juan Antonio Pezet näki mahdottomaksi voittaa Espanjan laivasto käytettäviessä olevilla joukolla ja ryhtyi neuvotteluihin. Maan sanomalehdet arvostelivat hallitusta voimattomuudesta.
30. joulukuuta 1864 järjestettiin tapaaminen Parejan ja kenraali Manuel Ignacio de Vivanco välillä, mikä huipentui Vivanco-Parejan sopimukseen, joka allekirjoitettiin tammikuussa espanjalaisella sotalaivalla. Peru suostui lähes kaikkiin vaatimuksiin. Maan kongressi kieltäytyi kuitenkin vahvistamasta sopimusta.
Tämä johti lyhyeen sisällissotaan tai vallankumoukseen Perussa 1865, kun eversti Mariano Ignacio Prado syrjäytti presidentti Juan Antonio Pezetin ja nousi maan johtoon.
Vuonna 1865 Pareja saapui aluksineen Chileen Valparaison satamaan ja vaati saada 21 kunnialaukausta tervehdykseksi. Pareja oli kuitenkin valinnut saapumispäiväkseen Chilen itsenäisyyspäivän (17.9.). Vaatimusta ei hyväksytty, ja Espanja julisti sodan Chilelle viikkoa myöhemmin. Sota alkoi Espanjan kannalta huonosti, sillä Chilen laivasto valtasi kuunari Virgen de Covadongan Papudon taistelussa. Saatuaan tiedon nöyryyttävästä tappiosta Pareja teki itsemurhan.
Vuonna 1865 Peru liittyi sotaan Chilen puolelle ja 1866 näin tekivät myös Bolivia ja Ecuador. Espanjalaiset hyökkäsivät kehnosti puolustettuun Valparaisoon tuhoten sen ja Chilen kauppalaivaston. Espanjalaisten komentaja ei kuitenkaan ollut tuloksiin tyytyväinen, vaan päätti hyökätä johonkin vahvasti puolustettuun satamaan. Kohteeksi valittiin lopulta Callaon satama. Espanjalaiset kärsivät kuitenkin katkeria menetyksiä, jotka vaikuttivat suuresti espanjalaisten taistelutahtoon, vaikka varsinaista taistelua ei hävittykään.
Taistelujen jälkeen Espanjan laivasto vetäytyi alueelta toukokuussa 1866. Osa aluksista lähtettiin Filippiinien kautta Cádiziin, osa jäi Montevideoon ja Rio de Janeiroon odottamaan seuraavaa sotaretkeä Tyynenmeren rannikolle.
Rauhansopimukset

Yhdysvallat ehdotti rauhankonferenssia 1867 ja 1868. Viimein 1871 Washingtonissa allekirjoitettiin pysyvä tulitauko Espanjan, Bolivian, Chilen, Ecuadorin ja Perun välillä.
Espanja ja Peru allekirjoittivat rauhan ja ystävyyssopimuksen 14. elokuuta 1879, jossa Espanja tunnusti Perun itsenäisyyden ja solmi diplomaattiset suhteet.
Elokuussa 1879 allekirjoittiin myös rauha Bolivian kanssa, Chilen kanssa 12. kesäkuuta 1883 Limassa, Tyynenmeren sodan ollessa käynnissä.
Viimein solmittiin rauha Ecuadorin kanssa 28. tammikuuta 1885.
Fırat Aydınus

| Fırat Aydınus |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Fırat Aydınus
Syntynyt: 25. lokakuuta 1973 (ikä 50) Istanbul, Turkki
| Urheilijan ura> Tuomariura |
| --- | --- | --- | --- |
| Kaudet | Sarja | Ott    | Ott    |
| 2003– 2006– | Turkin Superliiga FIFA |  |  |

Fırat Aydınus (s. 25. lokakuuta 1973 Istanbul, Turkki) on turkkilainen jalkapalloerotuomari. Hän on toiminut kansainvälisenä tuomarina vuodesta 2006 lähtien.
Aiheesta muualla

Fırat Aydınusin esittely World Referee -sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Electronic Entertainment Expo 2012

| Electronic Entertainment Expo 2012 |
| --- | --- |
 E3 2012-messujen logo.
Alkaa:  5. kesäkuuta
Loppuu:  7. kesäkuuta
Tapahtumapaikka:  Los Angeles Convention Center
Paikkakunta:  Los Angeles
Järjestäjä:  Electronic Entertainment Expo
Kotisivut
Electronic Entertainment Expo 2012 (lyhyesti E3 2012) oli järjestyksessään kahdeksastoista Electronic Entertainment Expon järjestämä tapahtuma. Tapahtuma pidettiin 5–7. kesäkuuta välisenä aikana Los Angeles Convention Centerissä. E3 2012 -messua näytettiin aiemman messun tavoin televisiosta, tällä kertaa SPIKE TV -kanavalla, suoratoistoisena onlinena tietokoneilla, puhelinlaitteilla ja Xbox Livessä IGN:n sovelluksen kautta.
Alkukonferenssit

Ennen näyttelyä muutamat yhtiöt tekivät tiedotuksia koskien heidän tuotoksiaan. Nintendo paljasti oman uudelleenmuotoillun Wii U -ohjaimen, joka tunnetaan nyt Wii U Game Padina. Kaikilla kolmella konsolienkehittäjällä oli myös pidettyjä tai suunniteltuja konferensseja.
Microsoft

Microsoftin aloituskonferenssi pidettiin 4. kesäkuuta 2012 klo 9:00 aamulla. Se tunnettiin nimellä ”Xbox Entertainment Evolved” viitaten sen aikana näyteltyyn Halo: Combat Evolved -peliin. Konferenssi näytettiin livenä Xbox Livessä ja SPIKE TV -kanavalla. Konferenssin aikana yhtiö näytti videopätkiä tulevista seuraajapeleistä Halo 4, Call of Duty: Black Ops II ja Resident Evil 6. Se näytteli myös uusia klassikkotuotoksia, sisältäen Tomb Raiderin, Forza Horizonin, South Park: The Stick of Truthin ja monia muita pelejä. Se näytteli myös uusia henkisiä ominaisuuksia, sisältäen Ascend: New Godsin ja LocoCyclen.
Yhtiö laajensi omaa Kinect-pelivalikoimaa muutamilla uusilla peleillä. Viihdyttäjä Usher teki esiintymisen esittääkseen Dance Central 3 -tanssipelin. Uusi pohjanrakentamispeli näyteltiin myös. Kinectille julkaistava Matter esiteltiin myös.
Microsoft paljasti myös laajennettuja viihde- ja multimediapiirteitä Xbox 360:lle. Yhtiö näytteli myös uusia urheilusisältökumppanuuksia. Xbox Music koki myös paljastuksensa, joka kantaa Xbox-tuotemerkkiä Windows 8:lle. Yhtiö paljasti myös Internet Explorer 9:n tulevan konsoliin, jota voi hallita pöytälaitteiden kautta. Konsolintekijä näytteli myös Xbox SmartGlassin, teknologian jonka avulla voi pelata pelejä kännykkälaitteilta, sisältäen ne, mitkä toimii Windows 8:lla ja Windows Phonella.
Sony

Sonyn aloituskonferenssi pidettiin 4. kesäkuuta. Sony ja sen kumppanit näyttelivät olemassa olevia pelejä, sisältäen ensimmäisiä juhlapelejä kuten God of War: Ascensionin, PlayStation All-Stars Royalen ja The Last of Usin sekä kolmansia juhlapelejä kuten Assassin’s Creed III:n ja Far Cry 3:n.
Sony näytteli myös uuden pelin nimeltään Beyond: Two Soulsin.
Sony esitteli myös päivityksiä PlayStation Suite -mobiilirakenteeseen, uudelleennimeten sen PlayStation Mobileksi ja liittäen sen HTC:n kumppaniksi. Se paljasti myös Wonderbookin lisätyn todellisen lukemisohjelmiston.
Nintendo

Nintendon pääaloituskonferenssi pidettiin 5. kesäkuuta kello 9:00 aamulla Nokia Theatressa. Yhtiö näytteli 23 uutta Wii U -peliä, sisältäen ja ensimmäisiä juhlapelejä kuten Pikmin 3:n ja New Super Mario Bros. U:n ja kolmansia juhlapelejä kuten Batman: Arkham City: Armored Editionin, Scribblenauts: Unlimitedin ja Zombi U:n. Yhtiö näytteli myös lisää rentoja pelejä kuten Wii Fit U:n ja Nintendo Landin. Seuraavana päivänä, 6. kesäkuuta Nintendo järjesti pienemmän ”ohjelmistoesittely” konferenssin perustuen yksinomaan Nintendo 3DS:ään, näytellen uuden sisällyksen ja pelejä kuten New Super Mario Bros. 2:n, Paper Mario: Sticker Starin ja Luigi’s Mansion Dark Moonin.
Muita

Electronic Artsin näyttelyvuoro oli 4. kesäkuuta, näytellen kymmenen uutta peliä. Niihin luokittui Crysis 3, Medal of Honor: Warfighter, Need for Speed: Most Wanted ja SimCity.
Ubisoft näytteli myös tuona päivänä omat tuotoksensa, näytellen monia uusia pelejä sisältäen Assassin’s Creed III:n, Far Cry 3:n, Rayman Legendsin, Tom Clancy’s Splinter Cell: Blacklistin, Watch Dogsin ja Zombi U:n.
Näytteilleasettajat

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  2K Games  Activision  Alienware  Atari  Bethesda Softworks  Bohemia Interactive  Capcom  |  Crytek  Disney Interactive  Electronic Arts  Havok  Konami  Microsoft  Namco Bandai Games  |  Nintendo  Nvidia  Riot Games  Sega  Sony  Sony Online Entertainment  Square Enix  |  Tecmo Koei  Trion Worlds  Ubisoft  Valve Corporation  Wargaming.net  Warner Brothers Entertainment  Zynga  |
Lista peleistä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  2K Games Borderlands 2  NBA 2K13  Spec Ops: The Line  XCOM: Enemy Unknown Activision Call of Duty: Black Ops II  Family Guy: Back to the Multiverse  Skylanders: Giants  The Amazing Spider-Man  Transformers: Fall of Cybertron Atlus Persona 4 Arena  The Testament of Sherlock Holmes Bethesda Softworks Dishonored  The Elder Scrolls Online Bohemia Interactive Arma 3  Carrier Command: Gaea Mission Capcom DmC: Devil May Cry  Lost Planet 3  Resident Evil 6  |  Electronic Arts Command & Conquer: Generals 2  Crysis 3  Dead Space 3  FIFA 13  Madden NFL 13  Medal of Honor: Warfighter  NBA Live 13  NCAA Football 13  Need for Speed: Most Wanted  NHL 13  SimCity Harmonix Dance Central 3  Rock Band Blitz Konami Castlevania: Lords of Shadow 2  Castlevania: Lords of Shadow -- Mirror of Fate  Metal Gear Rising: Revengeance LucasArts Star Wars: 1313 Microsoft Fable: The Journey  Forza Horizon  Gears of War: Judgement  Halo 4 Namco Bandai Dragon Ball Z for Kinect  Ni no Kuni  One Piece: Pirate Warriors  Star Trek: The Game  Tekken Tag Tournament 2  |  Nintendo Animal Crossing 3DS  Luigi’s Mansion Dark Moon  New Super Mario Bros. 2  New Super Mario Bros. U  NintendoLand  Paper Mario: Sticker Star  Pikmin 3  Wii Fit U Sega Aliens: Colonial Marines  Hatsune Miku  Sonic & All-Stars Racing Transformed Sony Beyond: Two Souls  God of War: Ascension  Planetside 2  LittleBigPlanet Karting  PlayStation All-Stars Battle Royale  Soul Sacrifice  Sly Cooper: Thieves in Time  The Last of Us Square Enix Heroes of Ruin  Hitman: Absolution  Kingdom Hearts 3D: Dream Drop Distance  Quantum Conundrum  Sleeping Dogs  Theatrhythm Final Fantasy  Tomb Raider  |  Tecmo Koei Dead or Alive 5 THQ Company of Heroes 2  Darksiders II  Metro: Last Night  South Park: The Stick of Truth TT Games Lego Batman 2: DC Super Heroes  Lego City: Undercover  Lego The Lord of the Rings Ubisoft Assassin’s Creed III  Far Cry 3  Just Dance 4  Marvel Avengers: Battle for Earth  Rabbids Land  Rayman Legends  Shootmania  Tom Clancy’s Splinter Cell: Blacklist  Watch Dogs  Zombi U Warner Brothers Entertainment F1 2012  Guardians of Middle-Earth  Injustice: Gods Among Us  Scribblenauts: Unlimited  |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Electronic Entertainment Expo 2012 Wikimedia Commonsissa
Fəndəs Safiullin

| Fandas Safiullin> Фәндәс Сафиуллин |
| --- | --- |
 Safiullin 2021.
Henkilötiedot
Syntynyt: 17. elokuuta 1936 Məlbağış, Aznaqayn piiri, Tataarien ASNT, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kuollut: 10. lokakuuta 2021 (85 vuotta) Kazan, Tatarstan, Venäjä
Fəndəs Şakir ulı Safiullin (tat. Фәндәс Шакир улы Сафиуллин, ven. Фандас Шакирович Сафиуллин, Fandas Šakirovitš Safiullin;17. elokuuta 1936 – 10. lokakuuta 2021) oli tataarilainen poliitikko ja aktivisti, yksi merkittävimpiä nykyajan tataarien kansallisen liikkeen hahmoja. Hän korosti erityisesti heidän kansallisen kulttuurin, kielen ja koulun kehittämistä. Safiullin muun muassa tuki siirtymistä latinalaiseen kirjaimistoon. Safiullinia on kuvailtu yhdeksi "Tatarstanin tasavallan perustajista". Hänen aloitteesta Tataarien ASNT vaihtoi nimensä nykyiseen.
Aiheesta muualla

Russia: Tatars try to save their language
Церемония прощания с Фандасом Сафиуллиным
Futureal

| ”Futureal” Iron Maiden |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Virtual XI
 Julkaistu: 28. syyskuuta 1998
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 02.55
 Levy-yhtiö: EMI
Muut kannet

Iron Maidenin muut singlet
| ”The Angel and the Gambler” 1998 | ”Futureal” 1998 | ”The Wicker Man” 2000 |
Futureal on Iron Maidenin single albumilta Virtual XI (1998). Vain kuukausia singlen julkaisusta laulaja Blaze Bayley lähti yhtyeestä. Kappale äänestettiin yhdeksi Iron Maidenin tunneituimmista fanien gallupissa, joka suoritettiin Ed Hunter -videopelin ja kokoelmalevyn tekemisen aikana. Se on toinen Blaze Bayleyn aikaisista kappaleista, jotka ovat päässeet Edward the Great -kokoelmalevylle "Man on the Edgen" kanssa.
Kappaleet

Futureal – 2.55 (säv. Harris/Bayley)
The Evil That Men Do (live Karen, Göteborg, Ruotsi 1. Lokakuu 1995) – 4.20 (säv. Harris/Dickinson/Smith)
Man on the Edge (live Karen, Göteborg, Ruotsi 1. Lokakuu 1995) – 4.09 (säv. Gers/Bayley)
The Angel and the Gambler (video) – 9.51 (säv. Harris)
Soittajat

Blaze Bayley – laulu
Dave Murray – kitara
Janick Gers – kitara
Steve Harris – bassokitara, taustalaulu
Nicko McBrain – rummut
Frieda Brepoels

| Frieda Brepoels |
| --- | --- |

Euroopan parlamentin jäsen
 2004–2013  
Henkilötiedot
Syntynyt: 7. toukokuuta 1955 (ikä 69) Mopertingen, Belgia
Ammatti:  arkkitehti
Tiedot
Puolue:  Nieuw-Vlaamse Alliantie
Frieda Brepoels (s. 7. toukokuuta 1955 Mopertingen) on belgialainen poliitikko. Hän oli Euroopan parlamentin jäsen  2004–2013. Hän kuului Vihreät / Euroopan vapaa allianssi -ryhmään.
Brepoels oli Euroopan parlamentin ulkoasianvaliokunnan jäsen. Ammatiltaan hän on arkkitehti. Hänet valittiin Euroopan parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 2004 ja uudestaan 2009.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Frieda Brepoels Wikimedia Commonsissa
Frieda Brepoels Euroopan parlamentin jäsenet. Euroopan parlamentti.
Godfrey de Saint Adhemar

Godfrey de Saint Adhemar (myös Godfrey de Saint Omer, Godefroi de St Amour tai Geoffroy Saintomerilainen, 20. huhtikuuta 1065–n. 1135.)[lähde? ] oli flaamilainen ritari, joka yhdessä Hugo Paynsilaisen sekä seitsemän muun ritarin kanssa perusti temppeliherrain ritarikunnan vuonna 1119. Saint-Adhemar oli Temppeliherrain toinen perustajaritari, perustaja Hugo Paynsilaisen alapuolella ja André de Montbardin yläpuolella.
Tarinoiden mukaan Godfrey de Saint Adhemarilla ja Hugo Paynsilaisella oli ritarikunnan perustamisvaiheessa yhteinen hevonen, sillä kummallakaan ei ollut varaa omaan hevoseen. Ritarikunnan sinetti, jossa on kuva kahdesta ritarista hevosen selässä, lienee saanut innoituksensa näistä tarinoista.
Godigisel

Godigisel tai Godegisel (359–406) oli vandaalien kuningas ja kahden vandaalikuninkaan, Gunderikin ja Geiserikin, isä. Gunderikin äiti oli Godigiselin virallinen puoliso ja Geiserikin äiti puolestaan jalkavaimo.
Godigisel kuoli taistelussa lähellä Reiniä vuonna 406. Hänen kuolemansa jälkeen vandaalit siirtyivät Galliaan ja sieltä edelleen Espanjaan.
Godhra

| Godhra |
| --- | --- |

 Godhra
 Koordinaatit: 22.777266°N, 73.620253°E 
Valtio:   Intia
Osavaltio:  Gujarat
Piirikunta:  Panchmahal
Väkiluku (2011):  143 644
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Godhra on Intian Gujaratissa sijaitseva noin 140 000 asukkaan kaupunki, joka toimii Panchmahalin piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupunki sai osakseen runsaasti julkisuutta vuonna 2002, jolloin siellä poltettiin hindupyhiinvaeltajia kuljettanut juna. Tapauksen johdosta Gujaratissa alkoivat laajat väkivaltaisuudet, jotka vaativat yli tuhannen ihmisen hengen. Kaupungin nimen alkuperä on tarinan mukaan peräisin lehmiä rakastaneelta erakolta, joka kutsui seutua nimellä Gaudhara eli lehmien maa. Tämä muuttui myöhemmin Godhraksi.
Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukkaista 51 prosenttia on muslimeita. Toiseksi suurin uskonto on hindulaisuus, jota tunnustaa noin 47 % väestöstä.
Fridthjov Anderssen

| Fridthjov Anderssen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 26. huhtikuuta 1876 Beiarn, Norja
Kuollut: 9. toukokuuta 1937 (61 vuotta) Bodø, Norja
Ammatti:  säveltäjä, urkuri
Muusikko
Soittimet:  urut 
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Fridthjov Anderssen (26. huhtikuuta 1876 Beiarn – 9. toukokuuta 1937 Bodø) oli norjalainen säveltäjä ja urkuri. Hän opiskeli Oslon konservatoriossa ja aloitti urkurina Bodøssä vuonna 1895. Anderssen myös johti paikkakunnalla kuoroa ja musiikkiyhdistystä. Kuolemansa jälkeen hänelle pystytettiin patsas Bodøhön.
Muistopatsas Bodøssä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Fridthjov Anderssen Wikimedia Commonsissa
François Séverin Marceau

François Séverin Marceau, François Bouchot’n maalaama postuumi muotokuva vuodelta 1840.
François Séverin Marceau-Desgraviers (1. maaliskuuta 1769 Chartres, Ranska – 21. syyskuuta 1796 Altenkirchen, Pfalzin vaaliruhtinaskunta) oli ranskalainen divisioonakenraali, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussodissa.
Elämä ja ura

Marceau oli lakimiehen poika, joka liittyi vuonna 1785 vapaaehtoisena jalkaväkirykmenttiin Angoulêmessa. Hän osallistui Bastiljin valtaukseen heinäkuussa 1789 ja liittyi välittömästi vastaperustettuun Ranskan kansalliskaartiin, jossa hän kohosi nopeasti kapteeniksi. Vuonna 1791 hän liittyi Chartresissa Eure-et-Loirin vapaaehtoispataljoonaan, jossa hänet seuraavana vuonna ylennettiin everstiluutnantiksi. Marceau osallistui syyskuussa 1792 tappiolliseen Verdunin linnoituksen puolustukseen. Sen jälkeen hän siirtyi kyrassieerijoukkojen luutnantiksi ja sittemmin kevyen ratsuväen kapteeniksi.
Seuraavan vuoden Marceau vietti taisteluissa Vendéen kapinallisia vastaan. Hän kunnostautui Saumurin taistelussa kesäkuussa 1793 ja Luçonin taistelussa elokuussa. Hänet ylennettiin 16. lokakuuta 1793 vain 24-vuotiaana prikaatikenraaliksi, ja seuraavana päivänä hän oli yhtenä komentajana kapinallisia vastaan käydyssä voittoisassa Cholet’n taistelussa. Seuraavassa kuussa Marceau ylennettiin divisioonakenraaliksi ja 27. marraskuuta hänestä tuli kapinaa kukistaneen läntisen armeijan tilapäinen komentaja. Hän löi kenraali Jean-Baptiste Kléberin tuella kapinalliset lopullisesti joulukuussa 1793 Le Mansin ja Savenayn taisteluissa, mutta jätti sen jälkeen tehtävänsä terveyssyistä.
Toukokuussa 1794 Marceausta tuli divisioonan komentaja Ardennien armeijassa. Hän osallistui kesäkuussa Fleurusin taisteluun. Sen jälkeen hän siirtyi komentamaan divisioonaa Sambren ja Meusen armeijassa. Hän valtasi lokakuussa 1794 Koblenzin, emigranttirojalistien ”pääkaupungin”. Huhtikuussa 1795 Marceau osallistui Reinin yli tehtyyn hyökkäykseen ja Mainzin saartoon. Syksyllä 1795 Marceaun joukot piirittivät Ehrenbreitsteinin linnoituksen ja löivät myöhemmin itävaltalaiset Soultzbachissa. Hän solmi vuoden lopussa itävaltalaisen kenraali Paul Krayn kanssa puoli vuotta kestäneen aselevon. Vuoden 1796 hyökkäyksen aikana Marceau komensi kolmea divisioonaa, jotka  muodostivat alun perin kenraali Jean-Baptiste Jourdanin armeijan vasemman sivustan, mutta joutuivat perääntymisvaiheessa vihollista viivyttäviksi jälkijoukoiksi. Marceau kävi viivytystaisteluja Limburgissa ja Freylingenissä, mutta haavoittui kuolettavasti Altenkirchenin luona käydyssä taistelussa tirolilaisen jääkärin karbiinista. Hän kuoli vain 27-vuotiaana. Itävaltalaisten komentaja arkkiherttua Kaarle määräsi omat sotilaslääkärinsä auttamaan häntä ja luovutti hänen ruumiinsa takaisin ranskalaisille.
Kenraali Kléber suunnitteli Marceaun pyramidinmuotoisen hautamuistomerkin Koblenzissa. Marceaun tuhkat on myöhemmin siirretty Pariisin Panthéoniin. Hänen nimensä on kaiverrettu Pariisin Riemukaareen. Riemukaaressa on myös kuvanveistäjä Philippe Joseph Henri Lemairen toteuttama suuri korkokuva, joka esittää Marceaun hautajaisia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta François Séverin Marceau Wikimedia Commonsissa