stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nekropoli
Historia ja tarkoitus

Maailman vanhin nekropoli lienee Maltalla sijaitseva Ħal Saflienin hypogeum, joka on noin vuodelta 2500 eaa.
Nekropoleja rakennetaan useista syistä. Joskus niiden tarkoitus on pelkästään uskonnollinen, kuten Egyptin Kuninkaiden laakso. Koska usein uskottiin kuolemanjälkeiseen elämään, rakennettiin haudoille "asumuksia" ja rakennelmia. Toiset kulttuurit ovat taas luoneet nekropoleja sen takia, että kaupungissa on ollut hautauskieltolähde?; hyvinä esimerkkeinä etruskien rakentamat nekropolit, joita löytyy Italiasta, eteläisestä Toscanasta ja pohjoisesta Latiumista. Rooman valtakunnassa nekropoleja muodostui samasta syystä teiden varsille heti kaupunkien ulkopuolelle, esimerkiksi Via Appia Rooman ja Alyscamps Arlesin ulkopuolella.
Eräs hyvin huomattava historiallinen nekropoli on Samarkandissa sijaitseva Shahi Zinda, johon on haudattu entisten hallitsijaperheiden jäseniä.
1800-luvulla nekropoleja rakennettiin taas viktoriaanisen suurellisen ja yksityiskohtaisen muodin innoittamana.
Nykyaikainen nekropoli on esimerkiksi Colmassa, Kaliforniassa. Se on San Franciscon esikaupunki, jonne on haudattu jo vuosikymmenien ajan San Franciscon ja muiden lähikaupunkien kuolleet. Kaupunkilaiset näkivät tarpeelliseksi haudata kuolleet kaupungin ulkopuolelle.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nekropoli Wikimedia Commonsissa
Small World

Small World-pelilauta ja pelivälineet levitettynä pelipöydälle.
Small World on belgialaisen Philippe Keyaerstin suunnittelema lautapeli. Pelin julkaisi Days of Wonder vuonna 2009. Games-lehti palkitsi sen vuonna 2010 parhaana uutuuspelinä.
Pelin kulku

Small Worldin pelimaailma sijoittuu fiktiiviseen fantasiatilaan, jossa 2-5 pelaajan ohjaamat olennot sotivat toisiaan vastaan. Pelissä käytetään hyväksi eri rotujen yksilöllisiä kykyjä sekä erikoisvoimia. Pelin pääpaino on pelilaudan alueiden valtaamisella ja puolustamisella sekä rotu-erikoisvoima-yhdistelmillä, joiden ansiosta jokainen pelikerta on erilainen.
Aluksi jokaiselle pelaajalle jaetaan 5 voittopistemerkkiä. Pelaaja jolla on suipoimmat korvat aloittaa pelin. Peli jatkuu tämän jälkeen myötäpäivään pelaajalta pelaajalle. Seuraavaksi pelaajat valitsevat kukin vuorollaan ensimmäiset rotunsa ja erikoisvoimansa (jotka ilmaantuvat pakasta valittavaksi satunnaisessa järjestyksessä).
Tämän jälkeen pelaajat aloittavat imperiumiensa rakentamisen pelilaudan eri puolilta. Pelaajille jaetaan heidän rotu- ja voimakorttiensa mukainen lukumäärä pelimerkkejä. Nämä pelimerkit kuvastavat rodun armeijoiden kokoa.
Jossakin vaiheessa pelaajan pelimerkit loppuvat ja hänen on mielekästä siirtyä "declineen", rappiotilaan, jolloin hänen aiempi sivilisaationsa jää kartalle säilyttäen kaikki alueensa. Pelaaja ei voi kuitenkaan enää ohjata kyseistä sivilisaatiota, ja rodun sotavoimat vähenevät minimiin. Pelaajat voivat myös valloittaa toisten rotujen alueita viemällä paikalle ylivoimaisen armeijan tai onnistumalla nopanheitossa.
Jokaisen vuoron lopussa pelaajat saavat valloittamiensa alueiden verran voittopisteitä. Lisäksi voittopisteitä saa erilaisista erikoisvoimista ja -tapahtumista. Viimeisen vuoron loppuessa eniten voittopisteitä hankkinut pelaaja voittaa.
Rodut ja erikoisvoimat

Pelissä on useita rotuja ja erikoisvoimia . Emopelissä rotuja on 14 kappaletta ja erikoisvoimia 20.
Roduilla on rotuvoima (Race Power), esimerkiksi ihmiset (Human) saavat ylimääräisen voittopisteen jokaista vallattua peltomaata kohti.
Erikoisvoimat (Special Power) antavat rodulle sattumanvaraisen kyvyn, esimerkiksi diplomatian, jolla voi estää haluttua pelaajaa hyökkäämästä itsensä kimppuun.
Lisäosat

Peliin on emopelin lisäksi saatavilla myös erillisiä lisäosia, jotka muuttavat peliä esimerkiksi satunnaisten luonnonkatastrofien muodossa. Lisäksi lisäosat tuovat mukanaan uusia rotuja ja erikoisvoimia.
Lisäosia ovat:
Cursed
The Grand Dames of Small World
Be Not Afraid...
Small World: Underground (itsenäinen lisäosa)
Lisäksi pelin harrastajat ovat kehitelleet peliin omia lisäosia, esimerkiksi Community Compendium -lisäosasarjan.
Muut versiot

Pelistä on saatavilla myös iPad-versio. Kyseisessä versiossa pelaajien lukumäärä on rajattu kahteen, pelaajaan ja tietokoneen ohjaamaan robottiin.
Aiheesta muualla

Pelin virallinen kotisivu
Pelin säännöt (englanniksi) (Arkistoitu – Internet Archive)
Pelin arvostelu Dome.fi-sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
GAMES-lehden kotisivut
Small World
Soile Veijola

Soile Eeva Johanna Veijola (s. 1960) on suomalainen sosiologi ja professori. Hän on toiminut Lapin yliopistossa matkailun kulttuurintutkimuksen professorina vuodesta 2008.
Akateeminen ura

Soile Veijola opiskeli sosiologiaa Jyväskylän yliopistossa ja valmistui sieltä maisteriksi vuonna 1985. Hän väitteli 1998 Helsingin yliopistossa tohtoriksi sosiologian alalta. Hänen väitöskirjansa (Liikkuvat subjektit, paikallinen tieto. Tutkimuksia urheilusta, turismista ja sosiologiasta) käsitteli urheilua ja matkailua sosiologian näkökulmasta.
Veijola on toiminut tutkijana useissa yliopistoissa. Vuosina 1991–1992 hän oli tutkijana Jyväskylän yliopistossa. Helsingin yliopiston tutkijana hän työskenteli 1995–1996. Sen jälkeen hän viimeisteli väitöskirjansa. Valmistuttuaan hän toimi 1998–2003 Lapin yliopistossa turismin tutkimuksen yliassistenttina. Tutkimustyön lisäksi hän opetti matkailua oppiaineena.
Akateeminen ura > Professorina

Veijola nimitettiin vuonna 2003 matkailun kulttuurintutkimuksen määräaikaiseksi professoriksi Lapin yliopistoon. Vakinaiseksi professoriksi hänet nimitettiin vuonna 2008. Virkaanastujaisluennossaan maaliskuussa 2009 hän käsitteli turismia elinkeinona ja ammattina. Aloitettuaan vakinaisena professorina Veijola työskenteli aluksi Lapin yliopiston matkailun ja liiketoiminnan tiedekunnassa. Vuodesta 2009 lähtien merkittävä osa Lapin yliopiston matkailun kulttuurintutkimuksen alan tutkimustoiminnasta on tapahtunut erityisessä Matkailualan tutkimus- ja koulutusinstituutissa (MTI), joka on Lapin yliopiston, Lapin ammattikorkeakoulun ja Lapin matkailuopiston yhteinen asiantuntijaorganisaatio. Instituutti aloitti toimintansa vuonna 2009.
Professorina Veijola on pyrkinyt kehittämään tutkimusalaansa eli matkailun kulttuurintutkimusta siten, että tutkimus olisi hyödyksi monella tasolla (paikallisesti, valtakunnallisesti ja kansainvälisellä tasolla). Hän on myös jatkuvasti tehnyt poikkitieteellistä yhteistyötä muiden tieteiden edustajien kanssa.
Professuurin ohella Veijola toimi vuosina 2006–2009 akatemiatutkijana (varttunut tutkija) Suomen Akatemian tutkimushankkeessa nimeltä Turismi työnä. Hän johti hankkeen tutkimusryhmää. Tutkimusprojekti toteutettiin Lapin yliopiston ja Metsäntutkimuslaitoksen (Metla) yhteistyönä. Vuodesta 2006 Veijola on ollut Jyväskylän yliopiston dosentti (erikoistumisalana urheiluturismi).
Kotimaan ohella Veijola on ollut vierailevana professorina ulkomailla. Hän oli vuonna 2005 lyhyen aikaa sosiologian professorina Lancasterin yliopistossa. Vuosina 2014–2015 hän työskenteli vierailevana professorina kulttuurisen maantieteen tutkimukseen erikoistuneessa tutkimusryhmässä Wageningenin yliopistossa. Lisäksi hän on tehnyt tutkimusvierailut Strathclyden yliopiston kauppakorkeakouluun (Glasgow'ssa) vuonna 2012 ja vuonna 2014 RMIT-yliopistoon Melbourneen.
Professori Veijola on osallistunut myös yliopistonsa (Lapin yliopisto) hallintotehtäviin. Hän oli yliopiston matkailun ja liiketoiminnan tiedekunnan tiedekuntaneuvoston jäsen 2004–2006 ja sen jälkeen varajäsen vuosina 2006–2008. Lapin yliopiston hallituksen jäsenenä hän oli 2007–2009.
Professori Veijola on uransa aikana julkaissut yli 25 vertaistarvioitua tieteellistä artikkelia sosiologian ja matkailun kulttuurintutkimuksen aloilta. Hän on kirjoittanut lukuisia kirjoja ja artikkeleita erilaisista tutkimusaiheista. Hänen käsittelemiään teemoja ovat olleet mm. sukupuoli, urheilu ja hänen pääasiallinen tutkimusalansa eli matkailun kulttuurintutkimus. Toukokuuhun 2016 mennessä Veijola ohjannut 7 väitöskirjaa ja lisäksi hänellä oli tuolloin ohjattavanaan kaksi väitöskirjaa.
Muita tieteellisiä toimia

Professori Veijolan tieteellistä asiantuntemusta on hyödynnetty monien sosiologian alan julkaisujen toimittajana. Hän kuului vuosina 1992–1994  Naistutkimus/Kvinnoforskning -lehden toimituskuntaan ja vuosina 1993–1995 hän oli toimittajana Sosiologia-lehdessä.
Tutkimustoiminnan ohella Veijolalla on ollut monia merkittäviä tieteellisiä luottamustehtäviä ja muita toimia erilaisissa organisaatiossa. Hän on ollut mukana mm. useissa tieteellisissä komiteoissa ja työryhmissä. Vuosina 1999–2002 ja 2003–2007 hän työskenteli asiantuntijajäsenenä opetusministeriön asettamassa liikuntatieteellisessä työryhmässä. Vuosina 2008–2012 Veijola oli Kulttuurintutkimuksen seuran johtokunnan jäsen.
Veijola on ollut mukana organisoimassa useita merkittäviä sosiologian konferensseja. Hän osallistui järjestelytoimikunnan jäsenenä vuosina 1999–2001 Euroopan sosiologien yhdistyksen (engl. European Sociological Association, (ESA)) konferenssin (Visions and Divisions) järjestelyihin. Konferenssi pidettiin Helsingissä elokuun lopussa 2001. Veijola oli kahdesti (1996–1998 sekä 2000–2002) mukana järjestämässä sosiologian alan Cultural Studies in Crossroads-konferenssia (suom. kulttuurintutkimuksia risteyksissä), joka pidettiin kesä- ja heinäkuun vaihteessa Tampereella.
Tutkimusura

Sosiologina Veijola on tutkinut matkailua ja turismia sekä niihin liittyen erikoisteemana urheilumatkailua. Hänen pääalansa on matkailun kulttuurin sosiologinen tarkastelu. Matkailun kulttuurintutkimus tarkastelee matkailua ja turismia laajasti eri näkökulmista mm. poliittisena, kulttuurisena ja yhteiskunnallisena ilmiönä. Tutkimus liittyi esimerkiksi Suomen Akatemian Turismi työnä-tutkimushankkeeseen (2006–2009). Siinä tutkittiin matkailua elinkeinona ja ammattina. Professori Veijolan mukaan matkailua ja turismia ei 2000-luvun alussa ollut tutkittu perinteisen työntutkimuksen alalla, vaikka matkailuelinkeino on taloudellisesti merkittävä ala. Siksi hän alkoi tutkia turismia. Turismi työnä-hankkeessa turismia tutkittiin monitieteisenä yhteistyönä sosiologian, liiketaloustieteen, maantieteen ja hallintotieteen näkökulmista.
Eräs Veijolan erikoisemmista tutkimusaiheista on ollut maisemaan liittyvät kokemukset ja mielikuvat. Lapin yliopisto tutki aihetta vuosina 2001–2003 Mukavuusmaisema -nimisessä hankkeessa, jonka rahoitti Suomen Akatemia. Projektissa tutkittiin mm. matkailijoiden mielikuvia maaseutumaisemista, ja miten ympäristötaidetta tekevien taiteilijoiden matkakokemukset muuttuvat taideteoksiksi.
Veijola on tehnyt noin 20 vuoden ajan tutkimusyhteistyötä tutkija Eeva Jokisen kanssa. He ovat tehneet yhdessä mm. Sukupuoli, työ ja matkailu -tutkimusprojektin, jossa tarkasteltiin työelämän muutoksia feministisen kulttuurikritiikin näkökulmasta.
Vuodesta 2011 Veijola tehnyt pitkäaikaista tutkimusta Acapella Village-nimisessä hankkeessa, jossa kartoitetaan, miten voidaan suunnitella tulevaisuuden matkailukeskuksia, joiden suunnittelussa ja toiminnassa huomioidaan yhteiskunnalliset muutokset. Acapella Village on kansainvälinen monitieteinen tutkimushanke, joka toteutetaan useina erilaisina projekteina. Veijolan tutkimusryhmä on osallistunut yhteen osaprojektiin. Projektin päätavoitteena on tutkia ekologisesti ja kulttuurisesti kestäviä rakentamisratkaisuja matkailukohteisiin. Hankkeen avulla pyritään saamaan myös tietoa, miten voidaan rakentaa mahdollisimman käytännöllisiä palveluita. Tutkimuksen avulla kerätään sekä ammatillista tietoa että tutkimuksellista teoriatietoa, jota tulevaisuudessa hyödynnetään päätöksenteon apuna ja erilaisissa kaupallisissa hankkeissa. Saatavaa tietoa pyritään tulevaisuudessa hyödyntämään eri hankkeiden suunnittelussa, liiketoiminnassa ja matkailukohteiden rakentamisessa.
Vuonna 2016 Veijola valmisteli parhaillaan uutta matkailupolitiikkaan liittyvää tutkimushanketta, joka alkoi samana vuonna.
USS New Orleans (1896)

| USS New Orleans |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Armstrong, Mitchell and Company, Newcastle upon Tyne
Kölinlasku:  1895
Laskettu vesille:  4. joulukuuta 1896
Palveluskäyttöön:  18. maaliskuuta 1898
Poistui palveluskäytöstä:  16. marraskuuta 1922
Loppuvaihe:  myyty 11. helmikuuta 1930
Tekniset tiedot
Uppouma:  3 829 t
Pituus:  108,03 m
Leveys:  13,34 m
Syväys:  5,5 m
Koneteho:  7 500 ihp
Nopeus:  20 solmua
Miehistöä:  112
Aseistus
Aseistus:  6 × 6" tykkiä 4 × 4,7" tykkiä 10 × 6 naulan tykkiä 3 × 37 mm tykkiä 2 × Maxim .30" -konekivääriä 3 × 18" Whitehead-torpedoputkea 3 × 12 naulan kenttätykkiä
USS New Orleans (runkonumerot PG-34 ja CL-22) oli Yhdysvaltain laivaston vuonna 1896 vesille laskettu New Orleans -luokan panssarikansiristeilijä.
Valmistus

Brasilia tilasi Amazonakseksi nimetyn aluksen Armstrong, Mitchell and Companyn Elswickin telakalta Newcastle upon Tynestä, missä köli laskettiin vuonna 1895. Alus laskettiin vesille 14. joulukuuta 1895. Alus oli lähes valmis maaliskuun alussa 1896, kun Yhdysvaltain ja Espanjan välinen jännite alkoi kasvaa. Laivastoministeri John D. Long odotti laivastoattaseoiden tiedottavan Euroopan telakoiden mahdollisuudesta myydä aluksia. Lontoossa ollut laivastoattasea luutnantti John C. Coldwell osti Brasilialta 16. maaliskuuta 1898 Amazonaksen sekä sen sisaraluksen Almirante Abreun.
Caldwell vastaanotti 18. maaliskuuta Amazonaksen Gravesendissä. Myöhemmin samana päivänä saapui USS San Francisco Gravesendiin, missä Amazonakselle oli nostettu Yhdysvaltain lippu. San Franciscon ensimmäinen upseeri Arthur P. Nazro siirrettiin Amazonaksen päälliköksi, jonka tehtävänä oli kuljettaa alus Yhdysvaltoihin. Päällikön mukana siirtyi viisi muuta upseeria ja 87 miehistönjäsentä sekä yliluutnantti George Barnettin johtamat 18 merijalkaväen sotilasta.
Promenade des Anglais

Promenade des Anglais'n meren puoleinen jalkakäytävä ja viereinen ranta-alue
Näkymä Château-kukkulalta länteen
Merenrantaa
Promenade des Anglais (Nizzan provensaalilla Camin deis Anglés) on Väli­meren rantaa pitkin kulkeva, noin seitsemän kilometriä pitkä puistokatu Nizzassa, Ranskassa Väli­meren rannalla. Se johtaa kaupungin keskustasta länteen Varjoelle saakka. Sen itäisenä jatkeena kaupungin keskustan kohdalla on Quai des États-Unis ("Yhdys­valtojen ranta­katu").
Historia

Promenade des Anglais rakennettiin 1820-luvulla, kun englantilainen pappi Lewis Way palkkasi paikalliset työttömät tasoittamaan kivistä rantaa ja rakentamaan sinne kulkutien. Kadun varrelle rakennettiin 1800-luvulla joukko huviloita ja palatseja.
Nimensä, joka tarkoittaa "englantilaisten kävely­paikkaa" (promenadia), katu sai englantilaisista matkailijoista, joita 1800-luvulla saapui Rivieralle suurin joukoin varsinkin talvisin. Alun perin nimi oli paikallisella provensaalin murteella, nissardilla Camin deis Anglés. Nykyiseen muotoon nimi muutettiin vuonna 1860 sen jälkeen, kun Nizzan kreivikunta oli liitetty Ranskaan.
Nykyään

Promenade des Anglais on nykyisin varsin vilkas­liikenteinen, sillä se on osa kaupungin keskustasta länteen johtavaa liikenne­väylää. Kuitenkin myös sen jalkakäytävät ovat leveät ja varsinkin merenpuoleinen, palmujen reunustama jalka­käytävä on edelleen sekä paikallisten asukkaiden että turistien suosima kävelypaikka. Se on myös juoksijoiden, pyöräili­jöiden ja rulla­luistelijoiden suosiossa. Ranta-alue kadun ja meren­rannan välissä on päällystetty pyöreillä kivillä. lähde?
Kadun varrella on useita hotelleja, joista huomatta­vimpia ovat Hôtel Négresco sekä Palais de la Méditerranné. Viimeksi mainitussa avattiin jälleen vuonna 2004 myös välillä jo suljettu pelikasino.
Nizzan karnevaalien yhteydessä Promenade des Anglais'lla järjestetään kukka­paraati. Ranta­kadulla on vuosittain myös Pariisi–Nizza-ajon maali.
Promenade des Anglais'n läntisin osa Carrasista Varjoelle ei kulje meren­­rantaa pitkin, sillä Côte d'Azurin kansainvälinen lentoasema on rakennettu sen ja rannan väliin. Tämä osuus kadusta on paikoitellen rakennettu moottoritiemäiseksi eri­taso­liittymineen.
Terrori-isku 14. heinäkuuta 2016

Kuorma-auto ajoi väkijoukkoon Promenade des Anglais:lla Ranskan kansallispäivänä 14. heinäkuuta 2016. Iskussa kuoli 84 ihmistä ja loukkaantui 202, joista 50 oli kriittisessä tilassa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Promenade des Anglais Wikimedia Commonsissa
Smíchov

| Smíchov |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Smíchov korostettuna.  Prahan alueellinen jako
Kaupunki:  Praha
Suurpiiri:  Praha 5
Väkiluku:  34 987 (2021)
Lähialueet:  Malá Strana, Košíře, Břevnov, Staré Hlubočepy
Smíchov on kaupunkialue Tšekin pääkaupungissa Prahassa. Vuonna 2021 siellä asui 34 987 asukasta.
Sijainti ja luonne

Smíchov sijaitsee Vltavan länsirannalla Petřín-kukkulan eteläpuolella.
Historia

Nykyisen Smíchovin alue on asutettu ainakin neoliittisesta kaudesta alkaen. 1300-luvulla se kaupungistui Újezdin ja Smíchovin keskustan paikkeilla. Pääosa sen maisemasta pysyi kuitenkin hyvin maalaismaisena vielä monen vuosisadan ajan. 1600-luvulla sen pohjoisosiin rakennettiin suuri barokkilinnoitus erottamaan se Malá Stranan ja Prahan kaupungeista.
1800-luvun kuluessa Smíchov teollistui yhdessä muiden Prahan kehysalueiden kanssa voimakkaasti. Se kehittyi merkittäväksi tekstiili-, kemian- ja elintarviketeollisuuden keskukseksi. Poliittisesti itsenäinen Smíchovin kunta perustettiin 1849, ensimmäinen rautatieasema avattiin 1862 ja yhteys Prahan päärautatieasemaan valmistui 1872. Asuin- ja teollisuusrakentaminen oli kiihkeintä vuosina 1868–1873. 1920-luvun alussa Smíchov liitettiin osaksi vastaperustettua suur-Prahaa.
Nykyään moni Smíchovin entisistä tehtaista on joko purettu tai lopettanut toimintansa. Ainut 1800-luvun lopulla perustetuista suuryrityksistä joka yhä jatkaa toimintaansa Smíchovssa on Staropramenin suuri panimo.
Väestö

Lähteet:
Nähtävyydet

Kinskýn puutarha ja kesäpalatsi (Zahrada Kinských a Letohrádek Kinských)
Nový Smíchov -kauppakeskus
Bertramka -museo
Pyhän Venceslauksen kirkko (Kostel sv. Václava)
Staropramen panimo
Liikenne

Raitiotielinjat 4, 5, 7, 9, 10, 12, 15, 16, 20, 21 sekä yölinjat  54, 58 ja 59 kulkevat Smíchovin kautta. Prahan metrolinja B pystähtyy Andělin ja Smíchovské nádražín asemilla. Smíchovské nádražín yhteydessä on myös samanniminen rautatieasema.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Smíchov Wikimedia Commonsissa
Staropramenin panimo.
Smíchovin keskustaa.
Planet Her

| Planet Her Doja Cat |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 25. kesäkuuta 2021
 Tuottaja(t):  Aaron Bow  Rogét Chahayed  Crate Classics  Digi  Dr. Luke  Mayer Hawthorne  Mike Hector  Linden Jay  Kurtis McKenzie  Khaled Rohaim  Al Shux  Sully  Tizhimself  Y2K  Yeti Beats 
 Tyylilaji: rap, R&B, pop
 Kesto: 44.06
 Levy-yhtiö: Kemosabe RCA
Listasijoitukset
   Britannian albumilista: 3.   Suomen virallinen albumilista: 5.   Billboard 200: 2. 
Doja Catin muut studioalbumit
| Hot Pink 2019 | Planet Her 2021 | Scarlet 2023 |
Singlet albumilta Planet Her
 ”Kiss Me More” Julkaistu: 9. huhtikuuta 2021  ”Need to Know” Julkaistu: 11. kesäkuuta 2021  ”You Right” Julkaistu: 25. kesäkuuta 2021  ”Woman” Julkaistu: 1. lokakuuta 2021
Planet Her on yhdysvaltalaisen rap-artistin ja laulajan Doja Catin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 25. kesäkuuta 2021. Sen kappaleilla vierailevat Ariana Grande, SZA, The Weeknd ja Young Thug. Albumilta on julkaistu singleinä kappaleet ”Kiss Me More”, ”You Right”, ”Need to Know” ja ”Woman”.
Kolme albumin kappaleista, kuten singlenä julkaistu ”Need to Know”, on Dr. Luken tuottamia. Sen julkaisuaikaan tämä on parhaiten tunnettu raiskaukseen liittyvästä oikeusprosessista yhdysvaltalaislaulaja Keshan kanssa. Dr. Luken ja Doja Catin yhteistyö alkoi ennen kuin syytökset tulivat julki.
Albumista julkaistiin 27. kesäkuuta 2021 deluxe-versio, joka sisältää viisi bonuskappaletta. Bonuskappaleilla vierailevat yhdysvaltalaiset rap-artistit Eve ja Gunna.
Arvostelut

Atwood Magazine: 8,3/10
The Guardian:
NME:
Pitchfork: 7,8/10
Listasijoitukset

| Lista | Sijoitus | Lähde |
| --- | --- | --- |
|  Britannian albumilista | 3. |  |
|  VG-lista | 2. |  |
|  Sverigetopplistan | 2. |  |
|  Saksan albumilista | 29. |  |
|  Suomen virallinen albumilista | 5. |  |
|  Hitlisten | 3. |  |
|  Billboard 200 | 2. |  |
Kappaleet

Kaikki kappaleet säv. ja san. myös Amala Zandile Dlamini.
Woman – 2.52 (säv. ja san. Lydia Asrat, Aaron Horn, Linden Jay, Aynzli Jones, Jidenna Mobisson ja David Sprecher)
Naked – 3.43 (säv. ja san. Marcus Erik Joons, Kurtis McKenzie, Al Shuckburgh ja Daniel Tjaeder)
Payday – 3.32 (mukana Young Thug, säv. ja san. Ari Starace ja Jeffery Lamar Williams)
Get Into It (Yuh) – 2.18 (säv. ja san. Sheldon Cheung ja Starace)
Need to Know – 3.30 (säv. ja san. Lukas Gottwald)
I Don’t Do Drugs – 3.08 (mukana Ariana Grande, säv. ja san. Cheung, Grande ja Starace)
Love to Dream – 3.36 (säv. ja san. Jamil Chammas, Siddharth Mallick, Maciej Margol-Gromada, McKenzie ja Khaled Rohaim)
You Right – 3.06 (The Weekndin kanssa, säv. ja san. Gottwald ja Abel Tesfaye)
Been Like This – 2.57 (säv. ja san. Aaron Bow, Gerard A. Powell II ja Sprecher)
Options – 2.39 (mukana JID, säv. ja san. Mayer Hawthorne, Destin Route ja Starace)
Ain’t Shit – 2.54 (säv. ja san. Rogét Chahayed, McKenzie, Powell ja Sprecher)
Imagine – 2.28 (säv. ja san. Hector ja Powell)
Alone – 3.48 (säv. ja san. Antwoine Collins, Jay, Geordan Reid-Campbell, Laura Roy ja Sprecher)
Kiss Me More – 3.28 (mukana SZA, säv. ja san. Chahayed, Gottwald, Carter Lang, Stephen Kipner, Powell, Solana Rowe, Teddy Shaddick ja Sprecher)
Planet Her (Deluxe) -bonuskappaleet
You Right – 4.06 (pidennetty, The Weekndin kanssa, säv. ja san. Gottwald, Tesfaye)
Up and Down – 2.31 (säv. ja san. Margol-Gromada, McKenzie ja Lee Stashenko)
Tonight – 2.48 (mukana Eve, säv. ja san. Gottwald, Taneisha Jackson, Eve Jihan Jeffers ja Rob Tewlow)
Ride – 2.56 (säv. ja san. Ilana Armida ja Sprecher)
Why Why – 2.58 (mukana Gunna, säv. ja san. Sergio Kitchens ja Starace)
Soutu kesäolympialaisissa 1952

| Soutu kesäolympialaisissa 1952 > Luokat |
| --- | --- | --- |
|  |   | yksikkö |
|  |  | pariairokaksikko |
|  |  | perämiehetön kaksikko |
|  |  | perämiehellinen kaksikko |
|  |  | perämiehetön nelonen |
|  |  | perämiehellinen nelonen |
|  |  | kahdeksikko |
Soutu oli Helsingin olympialaisissa 1952 yhdettätoista kertaa kisalajina.
Soudussa kilpailtiin 20.–23. heinäkuuta. Kaikki loppukilpailut käytiin 23. heinäkuuta. Lajiin osallistui ennätykselliset 114 miehistöä 33 maasta. Yhteensä soutajia oli mukana 409. Neuvostoliitosta, Yhdysvalloista, Italiasta ja Suomesta oli osallistuja jokaisessa seitsemässä lajissa.
Soutukilpailut piti alkujaan käydä Taivallahdella, johon rakennettiin Soutustadion melonta- ja soututapahtumia varten. Tätä ei kuitenkaan hyväksytty soutujen kilpailupaikaksi avoimen merituulen takia. Soudut siirrettiin Taivallahdelta huomattavasti suojaisemmalle Meilahdelle.