stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kolaios

| Kolaios> Κωλαῖος |
| --- | --- |
 Kolaiosta esittävä kuvitteellinen veistos. Naturhistorisches Museum, Wien.
Henkilötiedot
Syntynyt: 600-luku eaa. Samos
Ammatti:  merenkulkija ja kauppias
Muut tiedot
Aktiivisena:  n. 640 eaa.
Kolaios (m.kreik. Κωλαῖος, Kōlaios, lat. Colaeus; 600-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen merenkulkija ja kauppias, joka oli kotoisin Samoksesta. Herodotos kertoo hänen purjehtineen Tartessokseen noin vuonna 640 eaa., mikä tekee hänestä ensimmäisen kreikkalaisen, jonka tiedetään purjehtineen Herakleen pylväiden eli Gibraltarinsalmen läpi Atlantin puolelle. Kauppamatkallaan Kolaios avasi metallikaupan Kreikasta kauas länteen.
Herodotos kertoo, että Kolaios oli matkalla Egyptiin ja päätyi Plateian saarelle, joka sijaitsi Libyassa myöhemmän Kyrenen edustalla. Siellä hän tapasi joukon theralaisia, jotka yrittivät perustaa paikalle siirtokuntaa, joka myöhemmin siirrettiin Kyreneksi. Suuri myrsky vei Kolaioksen Libyasta länteen päin ja Gibraltarinsalmen läpi Atlantille ja aina Tartessokseen saakka, jossa ei aiemmin ollut käynyt kreikkalaisia kauppiaita. Se sijaitsi nykyisen Espanjan lounaisrannikolla. Kertomusta niin pitkän matkan aiheuttaneesta myrskystä on pidetty epäuskottavana, ja on esitetty, että se olisi keksitty Kolaioksen matkareitin peittämiseksi kilpailevilta kauppiailta.
Tartessoksesta Kolaios sai hopeaa, jonka vei kotiinsa Samokselle. Herodotos sanoo hänen tehneen suuren voiton, vaikkakaan ei niin suuren kuin Sostratos Aiginalainen. Kiitokseksi Kolaios omisti kymmenesosan voitoistaan Samoksen Heralle. Sillä teetettiin suuri pronssinen, kuuden talentin arvoinen argoslaisen krateerin mallinen vaasi, jota reunustivat aarnikotkien päät. Se sijoitettiin Samoksen Heraioniin. Heraionissa oli myös kokonainen Kolaioksen laiva, jota sanotaan hänen pyhäkölle omistamakseen. Sen kivinen jalusta on säilynyt.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kolaios Wikimedia Commonsissa
Uskonnollinen matkailu

Jerusalem on pyhä kaupunki kolmelle suurelle uskonnolle: juutalaisuudelle, kristinuskolle ja islamille.
Vatikaani on katolisen kirkon keskus.
Mekka on islamin pyhin kaupunki ja tärkein pyhiinvaelluskohde.
Uskonnollinen matkailu on matkailun ilmiö, joka yhdistää nykyaikaisen matkailun uskonnollisiin elementteihin. Uskonnollinen matkailu voi sisältää esimerkiksi vierailuja pyhiin paikkoihin, osallistumisen uskonnollisiin tapahtumiin tai matkoja, jotka on suunniteltu erityisesti uskonnollisille ryhmille.
Uskonnollisella matkailulla voidaan viitata myös kotimaan sisäiseen pyhissä tai uskonnollisesti merkittävissä paikoissa vierailuun. Uskonnollisen matkailun markkinan koko oli vuonna 2024 arviolta lähes 175 miljardia dollaria. Uskonnollisen matkailun markkinan ennustetaan kasvavan voimakkaasti yli 260 miljardiin dollariin vuoteen 2029 mennessä.
Pyhiinvaellukset

Pyhiinvaellus on matka uskonnolliseen tai hengelliseen paikkaan, jonka tarkoituksena on kokea uskonnollinen tai henkilökohtainen valistuminen. Erityisesti Lähi-itä on suosittu pyhiinvaelluskohde eri uskonnoista riippumatta.
Läheisesti pyhiinvaeltamiseen liittyy myös lähetystyötarkoituksessa tai palvontatarkoituksessa tehtävä matkailu, johon liittyy joko pyhien rituaalien suorittamista, uskon levittämistä, hyväntekeväisyyttä tai vapaaehtoistyötä uskonnollisesta näkökulmasta.
Uskonnolliset nähtävyydet

Uskonnollisiin nähtävyyksiin kuuluvat vierailut pyhissä paikoissa sekä rakennuksissa, kuten kirkoissa, moskeijoissa ja temppeleissä. Myös eri kulttuurien pyhät ja muinaiset paikat, kuten alkuperäiskansojen hautausmaat sisältyvät uskonnollisiin nähtävyyksiin. Nämä ovat tyypillisiä vierailukohteita myös ei-uskovaisille matkailijoille.
Uskonnolliset nähtävyydet > Suosituimmat uskonnolliset maamerkit

Keskeisiä eri uskontojen maamerkkejä ovat muiden muassa seuraavat kohteet:
Vatikaani – katolisen kirkon keskus ja pienin itsenäinen valtio, jonka päänähtävyyksiä ovat Pietarinkirkko ja Sikstuksen kappeli.
Mekka – islamin pyhin kaupunki ja tärkein pyhiinvaelluskohde. Kaupungin keskuksessa sijaitsee Masjid al-Haram -moskeija ja sen sisällä Kaaba.
Jerusalem – pyhä kaupunki kolmelle suurelle uskonnolle: juutalaisuudelle, kristinuskolle ja islamille. Kaupungin tärkeimpiä kohteita ovat Itkumuuri, Kalliomoskeija, Öljymäki ja Pyhän haudan kirkko.
Varanasi – hindulaisuuden pyhä kaupunki, joka sijaitsee Gangesin varrella.
Kultainen temppeli – sikhiläisyyden pyhin paikka
Angkor Wat – alun perin hindutemppeli, josta tuli myöhemmin buddhalainen paikka. Kambodžan kulttuurin ja uskonnollisuuden symboli.
Bodh Gaya – buddhalaisten tärkein pyhiinvaelluskohde, jossa Gautama Buddha saavutti valaistumisen.
Korkeakoski (Kotka)

| Korkeakoski |
| --- | --- |
Kaupunki:  Kotka
Kaupunginosa nro:  44
Osa-alueet:  Veikkola
Postinumero(t):  48720
Korkeakoski (ruots. Högfors) on Kotkan kaupunginosa, joka sijaitsee Kymijoen Korkeakoskenhaaran itäpuolella. Korkeakoski oli entisen Kymin kunnan keskeisimpiä kyliä. Asutus Korkeakoskella on pientalovaltaista. Maisemaa hallitsee Kymijoen Korkeakoskenhaara, sekä Korkeakosken putoukseen vuonna 1906 valmistunut vesivoimala. Korkeakoskella sijaitsee Sonoco Alcore Oy:n hylsy- ja kartonkitehdas (Korkeakosken kartonkitehdas) sekä Stora Enso Oyj:n Karhulan tehdas.
Tilastojen mukaan Korkeakosken alueella on 231 asukasta ja Veikkolassa 580 asukasta (31.12.2012), joten näillä alueilla on yhteensä 811 asukasta. Tilastoalueeseen kuuluu myös kaupunginosan ulkopuolisia alueita Laajakosken kylässä.
Historia

Korkeakoski on muodostunut kolmen maakirjakylän, eli Laajakosken, Osolan ja Sukulan yhteensulautumisesta. 1550-luvulla Sukula liittyi Osolaan ja 1600-luvun lopulla Osola ja Laajakoski Korkeakoskeksi. Kuninkaantie ylitti Kymijoen Korkeakoskenhaaran Korkeakosken putouksen yläpuolelta. Korkeakosken jyrkässä vesiputouksessa oli luonnontilassaan noin 10 metrin pudotus. Putouksessa on toiminut Kyminkartanon jauhomylly jo ainakin 1550-luvulla ja sinne rakennettiin 1563 sahamylly, joka oli ensimmäinen sahalaitos Kymenlaaksossa.
William Ruthin perustama Korkeakosken puuhiomo aloitti toimintansa vuonna 1888 ja kartongin valmistus alkoi vuonna 1898. Putoukseen valmistui vesivoimala vuonna 1906, joka mahdollisti teollisuuden laajenemisen. Suomen vanhin kuitulevytehdas, Enso-Gutzeitin Insuliittitehdas, aloitti toimintansa 1930-luvun alussa, ja sen läheisyyteen rakennettiin yhtenäinen työväenasuntoalue, niin sanottu Pahvikylä. Tehtaanjohtajan funktionaalinen asuintalo vuodelta 1935 tuhoutui tulipalossa 1990-luvun alussa. Veikkolan asuinalue rakennettiin sotien jälkeen nopeasti asuntopulaa helpottamaan.
Korkeakosken puuhiomon työläisten lapsille tarkoitettu kansakoulu aloitti toimintansa vuonna 1896. Kymin kunnan perustama Korkeakosken koulu aloitti toimintansa vuonna 1909 Korkeakoskenhaaran toisella puolella Kierikkalassa. Koulurakennus Korkeakosken puolelle valmistui vuonna 1911.
Korkeakoski kuului Kymin kuntaan vuoteen 1950 saakka ja Karhulan kauppalaan vuosina 1951–1976.
Liikenneyhteydet

Korkeakoskella sijaitsee Kymin rautatieasema, josta on taajamajunayhteydet Kotkan ja Kouvolan suuntiin. Lisäksi Korkeakoskelta on säännölliset paikallisbussiyhteydet Kotkan keskustaan Kotkansaarelle sekä Karhulaan ja Laajakoskelle.
Palvelut ja vapaa-aika

Pienelle kaupunginosalle tyypillisesti palvelut ovat vähentyneet Korkeakosken ja Kierikkalan alueelta 1990- ja 2000-luvuilla; lähikauppa, apteekki, posti, leipomo ja kolme kioskia on lopetettu. Suurin osa palveluista löytyy Karhulasta 3 kilometrin päästä. Joitakin palveluja on kuitenkin vielä saatavissa (muiden muassa baari, lounasravintola ja pizza-ravintola). Korkeakosken vesivoimalaitoksen alapuolinen alue on suosittua jokikalastusaluetta. Voimalaitospadon alapuolella on Kierikkalan puolella 300 metriä pitkä heittolaituri.
Korkeakoski vuonna 1837
Via Minucia

| Via Minucia |
| --- | --- |
 Via Minucian sijainti Italiassa.
Maa:  Rooman valtakunta
Alkupiste:  Beneventum
Päätepiste:  Brundisium
Muodostettu:  110 eaa.
Via Minucia oli roomalainen tie, joka kulki Apulia et Calabriassa Italiassa ja johti Beneventumista Brundisiumiin. Se oli vaihtoehtoinen reitti Via Appian loppuosalle. Via Trajana korvasi Via Minucian myöhemmin.
Historia

Via Minucia tunnetaan vain huonosti. Sen paikalla kulki alun perin vanha paikallinen tie, jota käytettiin karjan laiduntamisessa. Sen rakennutti uudelleen roomalaiseksi sotilastieksi konsuli Marcus Minucius Rufus vuonna 110 eaa. Tie ei sopinut kovin hyvin raskaammalle liikenteelle eli vaunuille, ja korvattiin uudella Via Trajanalla, joka rakennettiin keisari Trajanuksen aikana noin vuonna 108–110 jaa.
Reitti

Via Minucia haarautui Via Appiasta Beneventumissa ja kulki Aequum Tuticumin, Herdoniaen, Canusiumin, Butuntumin ja Egnatian kautta Adrianmeren rannikolle Brundisiumiin. Reitti oli suureksi osaksi sama, mistä Via Trajana myöhemmin kulki. On kuitenkin arveltu, että Via Minucia kulki eri reittiä ainakin Αequum Tuticumin ja Herdoniaen välillä, jossa se kulki Via Trajanaa eteläisempää reittiä laaksojen kautta sen sijaan, että olisi kulkenut läpi Daunian vuorten; sekä Butuntumin ja Egnatian välillä, jossa se kulki sisämaassa, siinä missä Via Trajana kulki rannikolla Bariumin kautta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Via Minucia Wikimedia Commonsissa
Roomalaiset tiet
| --- | --- |
Italiassa: Via Aemilia · Via Aemilia Scauri · Via Amerina · Via Annia · Via Antiatina · Via Appia · Via Ardeatina · Via Augusta Sallentina · Via Aurelia · Via Aurelia (Venetia) · Via Aurelia Aeclanensis · Via Caecilia · Via Campana · Via Cassia · Via Ciminia · Via Claudia Augusta · Via Claudia nova · Via Claudia Valeria · Via Clodia · Via Collatina · Via Cornelia · Via Domitiana · Via Flaminia · Via Flaminia militare · Via Fulvia · Via Gemina · Via Herculia · Via Julia Augusta · Via Labicana · Via Latina · Via Laurentina · Via Minucia · Via Nomentana · Via Ostiensis · Via Pompeia · Via Popil(l)ia · Via Popil(l)ia · Via Portuensis · Via Postumia · Via Praenestina · Via Quinctia · Via Salaria · Via Selinuntina · Via Setina · Via Severiana · Via Sublacensis · Via Tiberina · Via Tiburtina · Via Trajana · Via Valeria · Via Valeria (Sisilia)
Britanniassa: Akeman Street · Ermine Street · Fosse Way · Icknield Street · King Street · Watling Street
Muualla: (Via Agrippa) · Via Aquitania · Via Augusta · (Via Belgica) · Via Domitia · Via Egnatia · Via Flavia · Via Julia Augusta · Via maris · Via militaris · Via Nerva · Via nova · Via Pontica · (Via Raetia) · Via Trajana nova
Via Minucian (punaisella) ja Via Appian (valkoisella) reitit.
Bright Eyes

| Bright Eyes |
| --- | --- |
 Conor Oberst yhtyeen kanssa vuonna 2007
Tiedot
Toiminnassa:  1995–
Tyylilaji:  Indie rock, indie folk, electronica, lo-fi, folk rock, emo
Kotipaikka:   Omaha, Nebraska, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Conor Oberst   Mike Mogis   Nate Walcott  
Levy-yhtiö:  Saddle Creek Records   Polydor  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bright Eyes on yhdysvaltalainen indie rock-yhtye, jonka perusti laulaja-lauluntekijä ja kitaristi Conor Oberst. Yhtyeen muut jäsenet ovat: multi-instrumentalisti, tuottaja Mike Mogis ja trumpetisti, pianisti Nate Walcott. Yhtyeen sanoitukset käsittelevät muun muassa epäonnistuneista ihmissuhteita, huumeita ja yksinäisyyttä.
Jäsenet

Conor Oberst - laulu, kitara, koskettimet, bassokitara
Mike Mogis - banjo, mandoliini, steel-kitara, sähkökitara
Nate Walcott - urut, trumpetti, harmonikka, keytar
Diskografia > Studioalbumit

A Collection of Songs Written and Recorded 1995–1997 (1998)
Letting Off the Happiness (1998)
Fevers and Mirrors (2000)
Lifted or The Story Is in the Soil, Keep Your Ear to the Ground (2002)
A Christmas Album (2002)
I'm Wide Awake, It's Morning (2005)
Digital Ash in a Digital Urn (2005)
Cassadaga (2007)
The People's Key (2011)
Down in the Weeds, Where the World Once Was (2020)
Five Dice, All Threes (2024)
Diskografia > Livealbumit

Motion Sickness: Live Recordings (2005)
Diskografia > Kokoelmat

Vinyl Box Set (2003)
Noise Floor (Rarities: 1998–2005) (2006)
The Studio Albums: 2000-2011 (2016)
Diskografia > EP:t

Every Day and Every Night (1999)
Don't Be Frightened of Turning the Page (2000)
There Is No Beginning to the Story (2002)
Four Winds (2007)
Live Recordings (2011)
A Collection of Songs Written and Recorded 1995-1997: A Companion  (2022)
Letting Off the Happiness: A Companion (2022)
Fevers and Mirrors: A Companion (2022)
Lifted or the Story is in the Soil, Keep Your Ear to the Ground: A Companion (2022)
I'm Wide Awake, It's Morning: A Companion (2022)
Digital Ash in a Digital Urn: A Companion (2022)
Noise Floor: A Companion (2023)
Cassadaga: A Companion (2023)
The People's Key: A Companion (2023)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bright Eyes Wikimedia Commonsissa
Bright Eyes @ Saddle Creek Records
Bright Eyes @ Wichita Recordings
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle 
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
LSD

| --- | --- |

LSD
Systemaattinen (IUPAC) nimi
(6aR,9R)-N,N-dietyyli-7-metyyli-4,6,6a,7,8,9-heksahydroindoli-[4,3-fg]kinoliini-9-karboksiamidi
Tunnisteet
CAS-numero: 50-37-3
ATC-koodi:  ?
PubChem CID: 5761
DrugBank: DB04829
Kemialliset tiedot
Kaava: C20H25N3O 
Moolimassa: 323,43
SMILES: Etsi tietokannasta: eMolecules, PubChem
Fysikaaliset tiedot
Sulamispiste: 80 °C
Farmakokineettiset tiedot
Hyötyosuus:  ?
Metabolia: hepaattinen
Puoliintumisaika: 3–5 h
Ekskreetio: renaalinen
Terapeuttiset näkökohdat
Raskauskategoria:  C(US) 
Reseptiluokitus:    
Antotapa: oraalinen, sublinguaalinen, intravenoosi, intramuskulaarinen
Lysergihapon dietyyliamidi tai lysergidi tai LSD (saksan sanasta Lysergsäurediäthylamid) on puolisynteettinen psykedeeli, joka aiheuttaa käyttäjälleen muuntuneen tajunnantilan, johon voi liittyä esimerkiksi aistiharhoja.
LSD:tä käytetään pääasiassa enteogeeninä, päihteenä ja psykedeeliavusteisessa terapiassa. LSD ei aiheuta fyysistä riippuvuutta ja psyykkisen riippuvuuden kehittyminen on harvinaista. LSD:n ei tiedetä aiheuttavan aivovaurioita, ja sillä on erittäin vähäinen toksisuus suhteessa annokseen. Kuten muut psykedeelit, LSD:n on havaittu stimuloivan neuroplastisuutta, mikä voisi ainakin osittain selittää sen terapeuttiset hyödyt. Käytössä voi esiintyä ahdistusta ja vainoharhaisuutta psykologisina haittavaikutuksina.
LSD:tä valmistetaan torajyvästä saatavasta ergotamiinista. Ensimmäistä kertaa LSD:tä valmisti Albert Hofmann vuonna 1938. LSD:tä kokeiltiin Yhdysvalloissa psyykenlääkkeenä 1947–1965. LSD:n käyttö päihteenä alkoi 1960-luvulla Kaliforniassa hippiliikkeen parissa.
Historia > Löytyminen

LSD:n syntetisoi ensimmäisenä sveitsiläinen Sandoz-yrityksen kemisti Albert Hofmann 1938 etsiessään ergoliineille lääketieteellistä käyttötarkoitusta. Hänen onnistui eristää lysergihappoa ja siitä lysergihapon dietyyliamidia (LSD-25) tarkoituksenaan tuottaa analeptia eli piristettä lääketieteelliseen käyttöön, sillä kemiallisesti samankaltaiset aineet olivat aiemmin osoittautuneet analepteiksi. Aineella oli jotain vaikutusta koe-eläimiin, mutta se ei herättänyt kiinnostusta ja tutkimuksia ei jatkettu.
Hofmann palasi 1943 LSD:n tutkimuksen pariin ja havaitsi sen psyykkiset vaikutukset sattumalta. Hän oli saanut elimistöönsä ilmeisesti ihon läpi hyvin pienen määrän ainetta, minkä seurauksena hän koki outoa huimausta ja levottomuutta sekä hallusinaatioita kahden tunnin ajan. Hän palasi laboratorioonsa ja nautti 19. huhtikuuta 1943 mielestään varovaisen 250 mikrogramman annoksen. Sen seurauksena hän koki hyvin intensiivisen, monta tuntia kestäneen "matkan", joka alkoi pelottavilla kuolemankokemuksilla mutta päättyi miellyttäviin värikkäisiin hallusinaatioihin. Seuraavana aamuna hän tunsi olonsa hyvin virkistyneeksi. Hänen aluksi epäilevät työtoverinsa toistivat kokeen itseensä pienemmillä annoksilla ja totesivat vaikutuksen todelliseksi.
Historia > Yleistyminen ja kieltäminen

1940-luvun lopulla LSD:tä alettiin tutkia psykiatrian apuvälineenä Yhdysvalloissa. 1950-luvulla CIA tutki operaatio Midnight Climaxissa sen käyttöä muun muassa totuusseerumina MK-Ultra-projektissa.
LSD:n viihdekäyttö alkoi yleistyä nopeasti 1960-luvulla. Lokakuussa 1968 LSD:n hallussapito kiellettiin Yhdysvalloissa. Vuonna 1971 säädettiin YK:n psykotrooppisia aineita koskeva yleissopimus, jossa oli kiellettyjen huumausaineiden listalla myös LSD kategoriassa I, mikä esti kaiken tutkimuksen YK:n jäsenmaissa. Jotkin tutkimukset saivat kuitenkin luvan jatkua Saksassa ja Yhdysvalloissa 1990-luvun alussa. Sveitsissä tehtiin LSD-tutkimusta erikoisluvalla 1988–1993.
Ensimmäinen legitiimi tutkimus 1970-luvun alun jälkeen LSD:n käytössä psykoterapiassa käynnistyi Sveitsissä Solothurnin kaupungissa 2008. Tutkimus julkaistiin 2014. Tutkimuksessa tarkkailtiin aineen vaikutusta kuolemansairaiden potilaiden mielialaan ja ahdistukseen.
Farmakologia ja metabolismi

LSD sitoutuu laajaan joukkoon tyypillisiä tiedonvälitystä lievästi aktivoivia tai vähentäviä monoamiinireseptoreja, joiden tyypillinen vaikutus on muuttaa aivojen pääasiallisten sähköisiä viestejä vievien hermosolujen synapsien herkkyyttä ja aktivoitumistodennäköisyyttä. Monoamiineihin kuuluu muun muassa serotoniini, joka liittyy muun muassa mielialan ja tunnereaktioiden voimakkuuden säätelyyn. Tyypillisesti käytetyillä LSD-annoksilla elimistöön saatavat pitoisuudet ovat niin pienet, että vaikutukset välittyvät käytännössä sellaisten serotoniinireseptorin kautta, joihin LSD:llä on kaikkein suurin sitoutumiskyky. Näistä serotoniinireseptorin alatyyppi nimeltä 5-HT2A on tärkein psykedeeliselle vaikutukselle. LSD:n, kuten muidenkin klassisten psykedeelien (DMT, meskaliini, psilosybiini), aiheuttama psykedeelinen vaikutus estyy näitä 5-HT2A-reseptoreja salpaavilla lääkeaineilla, eli tyypillisesti psykoosien hoitoon tarkoitetuilla lääkeaineilla.
Ei ole aivan selvää miten psykedeelinen vaikutus alkaa, mutta sen on osoitettu liittyvän erityisesti korkeimpiin aivotoimintoihin liitettyjen aivojen kuorikerroksen toiminnan muutoksiin. Erityisesti aivokuoren viidennellä solukerroksella olevien niin sanottujen pyramidaalisolujen toiminnan muutokset ovat oleellisia. LSD aktivoi kuorikerroksen kaikkein syvimmissä osissa 5-HT2A-reseptoreja kantavia hermosoluja. Aktivoituvat hermosolut lisäävät glutamaatti-välittäjäaineen vapautumista viejähaarakkeistaan, jotka sijaitsevat viidennellä kuorikerroksella. Näissä viidennen solukerroksen vastaanottavissa hermosoluissa on lisäksi omia 5-HT2A-reseptoreja, joihin vaikuttaa myös LSD. Näiden vastaanottavien solujen toiminta muuttuu sekä suoraan että epäsuorasti LSD:n vaikutuksesta. Nämä pyramidaalisolut hermottavat inhibitorisia välineuroneja, joiden tehtävä on vähentää tiedonvälitystä hermostossa. Nettovaikutuksena inhibitorinen ja eksitatorinen tiedonvälitys, eli sähköinen toiminta muuttuu lievästi aivokuorella. Tällöin syntyy normaalisti rytmissä toimivien aivokuoren eri osien välille sähköisen rytmin epäsynkronisaatio. Tämä voidaan nähdä myös aivoaaltojen muutoksena. Samalla eräät syvemmät aivoalueet, kuten muistiaineksen käsittelyyn osallistuvat hippokampus ja tunnepitoista muistiainesta käsittelevä amygdala, aktivoituvat jaksoittain. Tämä vaikuttaa muistiaineksen käsittelyyn.
Peräkkäisinä päivinä otettuna LSD:lle kehittyy niin voimakas toleranssi muutamassa päivässä, että se menettää lähes täysin kykynsä saada aikaan psykedeelisiä vaikutuksia jopa viikoiksi. Tämän on näytetty johtuvan vaikutuspaikkojen eli 5-HT2A-reseptorien vähenemisestä hermosolujen pinnoilta muutamien päivien ajaksi. Koska vaikutuspaikkoja ei ole tarjolla, LSD ei voi saada aikaan vaikutusta tänä aikana.
LSD:n resptoriaffiniteetit eri serotoniinireseptoreita kohden ovat seuraavat: 5HT1A (Ki=1.1 nM), 5HT2A (Ki=2.9 nM), 5HT2B (Ki=4.9 nM), 5HT2C (Ki=23 nM), 5HT5A (Ki=9 nM) ja 5HT6 (Ki=2.3 nM). LSD:n affiniteetti 5HT2A-reseptoria kohde on agonistinen.
LSD metaboloituu maksassa P450:n 2D6-entsyymin myötä.
Käyttö

LSD:tä käytetään tabletteina, kapseleina, jauheena, liuoksena sekä imeytettynä sokeripaloihin tai papereihin. Yksi annos LSD:tä voi olla 40–500 mikrogrammaa; yleisin annostus on 75–150 mikrogrammaa. Pienin vaikuttava annos on noin 20 mikrogrammaa. Puhdas LSD on väritöntä, hajutonta ja mautonta.
Käyttö > Terapeuttinen ja tieteellinen käyttö

Jotkin 2010-luvulla tehdyt kokeet ovat antaneet viitteitä siitä, että LSD:n avulla voitaisiin hoitaa masennusta ja alkoholismia, ja lääketieteellinen kiinnostus aiheeseen on kasvussa.
Norjalaisen meta-analyysin 2012 mukaan 59 prosenttia 1960- ja 1970-luvulla tutkituista alkoholisteista kykeni LSD:tä nautittuaan hallitsemaan alkoholinkäyttöään paremmin. Lumelääkettä saaneilla vastaava osuus oli 38 prosenttia. Aine antoi koehenkilöille heidän mukaansa positiivisemman kyvyn suhtautua ongelmiinsa ja niiden ratkaisuun. Yhden annoksen hyötyvaikutus kesti puolesta vuodesta vuoteen. LSD:n arvellaan vähentävän riippuvuuksia heikentämällä niitä aiheuttavia hermoyhteyksiä ja luomalla uusia, joiden varaan voidaan rakentaa uusia käyttäytymismalleja.
LSD:tä ja sen ajatustoimintoihin vaikuttamatonta johdannaista 2-Bromo-LSD:tä voidaan käyttää lääkkeenä muun muassa erinäisiin hermosärkyihin, kuten Hortonin syndroomaan, mutta lääkekäyttö ei ole toistaiseksi yleistynyt. Särkyä estäviä vaikutuksia havaittiin myös muilla LSD:n kaltaisilla tryptamiineilla, kuten psilosybiinillä.