stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zaraks (kaupunki)
Maantiede

Zaraksin kaupunki sijaitsi Lakonian itärannikolla. Sillä oli hyvä luonnonsatama, nykyinen Gérakaksenlahti. Itse kaupunki oli rakennettu lahden koillislaidalla olevalle nykyisen Gérakaksenniemelle hieman itään samalla niemellä nykyisin olevasta Limáni Iérakan kylästä. Niemi oli osa Zaraks-vuorta. Niemen kärjessä ollut kukkula toimi kaupungin akropoliina eli linnoitettuna yläkaupunkikukkulana.
Samalla rannikolla Zaraksista pohjoiseen sijaitsivat Kyfanta ja Prasiai, ja etelään Epidauros Limera ja Epidelion. Pausaniaan mukaan Zaraks sijaitsi 100 stadioninmitan eli noin 18 kilometrin päässä Epidauros Limerasta, mutta tämä etäisyys on liian suuri.
Historia

Zaraksin kaupunki oli olemassa ainakin klassiselta roomalaiselle kaudelle. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin perusti eponyymi heeros Zaraks, joka oli kuningas Karystoksen poika Euboialta. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymejä Zaraks (Ζάραξ), Zarakhios (Ζαράχιος) ja Zarēkios (Ζαρήκιος).
Zaraksia ei ole luettu nykytutkimuksessa klassisen kauden polisten eli itsenäisten kaupunkivaltioiden joukkoon, mutta tutkijat toteavat, että se olisi saattanut olla perioikien polis 400-luvun eaa. lopulla. Kuten Prasiai ja muutamat muut paikat tällä osalla Lakonian rannikkoa, Zaraks siirtyi Spartan vallasta argoslaisten käsiin 300-luvulla. eaa. Makedonian hegemonian aikana. Tämä oli ilmeisesti syy siihen, miksi Kleonymos, Spartan kuningas Kleomenes II:n poika, tuhosi sen. Tämä tuho oli niin vakava, että kaupunki ei koskaan toipunut siitä täysin.
Polybioksen mukaan Spartan kuningas Lykurgos yritti vuonna 219 eaa. valloittaa kuusi kaupunkia Argoliin eteläosasta, mutta epäonnistui Zaraksin ja Kynurian Glyppian valtaamisessa. Augustus teki Zaraksista yhden Vapaiden lakonialaisten liiton kaupungeista. Pausaniaan käydessä paikalla 100-luvulla jaa. kaupunki oli vaatimaton.
Kaupungin nimi on periytynyt muuntuneena nykyiselle Iérakasin (myös Gérakas) kylälle. Antiikin aikaisen kaupungin mukaan on nimetty myös Monemvasián kunnan Zárakasin kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, johon Iérakas kuuluu.
Rakennukset ja löydökset

Zaraksin akropolis oli linnoitettu muureilla, jotka ajoitetaan myöhäiselle klassiselle tai hellenistiselle kaudelle. Niissä on sekä monikulmaista että kuutiomaista kiveä. Muureja on säilynyt suhteellisen hyvin erityisesti niiden pohjois- ja länsisivulla. Eteläsivulla suojaa antoi jyrkkä luonnonrinne. Muurien puolustusta vahvisti kahdeksan suorakulmaista tornia. Pausanias mainitsee kaupungissa sataman päässä olleen Apollonille omistetun temppelin.
Vuonna 1908 akropoliin läheltä löydettiin sattumalta myöhäishellenistiseltä ajalta peräisin oleva hauta. Sen löydöt, kuten vaasit ja veistokset, ovat Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa. Niihin lukeutuu savinen Afrodite-patsas, joka on 0,47 metriä korkea. Se kuvaa jumalatarta ylävartalo paljaana, pidellen oikeassa kädessään vaatettaan ja vasemmassa peiliä, josta hän katsoo itseään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zaraks Wikimedia Commonsissa
Zaraksin akropoliin muureja.
Tasaisempaa maata akropoliin länsipuolella.
Zaraksin raunioita.
Osbyholmin linna

| Osbyholmin linna> Osbyholm slott |
| --- | --- |
 Linna vuonna 2006.
Sijainti:  Hörby, Ruotsi
Rakennustyyppi:  linna
Valmistumisvuosi:  1600-luvun alkupuoli
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Osbyholmin linna (ruots. Osbyholm slott) on Osbyholmissa Hörbyn kunnassa Skånen läänissä Ruotsissa sijaitseva todennäköisesti 1620-luvulla valmistunut linna. Sitä muutettiin uusgoottilaiseen suuntaan 1850-luvulla, mutta renessanssityyli palautettiin 1930-luvulla.
Historia

Linnan historia ulottuu 1400-luvulle, jolloin alueella oli maatila, jota hallitsi Peder Jensen. 1600-luvun alussa tilan omisti Lene Ramel, joka rakensi linnan. Alkuperäinen linna oli varustettu harvinaisella kahdeksankulmaisella tornilla ja se sijaitsi puolustuksellisesti suotuisalla paikalla, jota ympäröivät laajat, kiviset muurit.
Linna on käynyt läpi useita omistajavaihdoksia ja kunnostuksia eri aikakausina. Esimerkiksi 1700-luvulla tehtiin suuria muutoksia rakennukseen, ja se sai rokokoon vaikutteita. 1800-luvulla kartano siirtyi von Seth -perheelle, joka teki lisää muutoksia linnaan, mukaan lukien nykypäivän rakennuksen keskiosan korotus ja tornin ulkonäön muokkaaminen uusgoottilaiseksi.
Vuonna 1931 linnaa remontoitiin edelleen, ja tornin yläosa sai renessanssityylisen katteen. 1900-luvun lopulla Osbyholm oli monien merkittävien henkilöiden, kuten norjalaisen laivanvarustajan Anders Jahren omistuksessa. 1980-luvulla linna siirtyi nykyiselle omistajalleen, Anders Tuvehjelmille, joka on laajentanut alueen omistusta.
Linna on tunnettu myös monista isännöidyistä metsästysreissuista, joihin on osallistunut niin ruotsalaisia kuin kansainvälisiä vieraita, kuten Ruotsin kruununperillisiä ja muita korkea-arvioisia vieraita.
Vuoden kellokas

Vuoden kellokas on Naistoimittajat ry:n vuodesta 1973 jakama palkinto henkilölle, työryhmälle tai organisaatiolle, joka on merkittävällä tavalla kiinnittänyt huomiota ajankohtaiseen yhteiskunnalliseen kysymykseen.
Palkinnon 50-vuotisen historian aikana sen saajat ovat useimmiten olleet naisia tai naisryhmiä. Kerran palkinto on myönnetty yhdistykselle (Nuorisotutkimusseura 2008) ja viidesti miehelle tai miesryhmälle.
Aiheesta muualla

Vuoden kellokas Naistoimittajat ry
Kauppinen, Maija (toim.): Vaikuttavat kellokkaat: Kellokkaat 1973-1999.  Naistoimittajat ry, 2000.  ISBN 951-98582-0-2
Lehdistötiedote Vaikuttavat kellokkaat -kirjasta vuodelta 2000
Vanessa Mae – pippurinen viulutyttö

Vanessa Mae – pippurinen viulutyttö on Suomessa tuotettu televisio-ohjelma.  19-vuotias Vanessa Mae vieraili lyhyesti Suomessa lokakuussa 1997, ja televisiotoimittaja-ohjaaja Erkki Pohjanheimo teki hänestä henkilökuvan YLE TV2:lle. Ohjelman tuotti TV2:lle Sunny Notes Oy.
Televisio-ohjelma rakentui Mari Vesalan tekemään haastatteluun ja sisälsi Maen viimeisimpiä videoita sekä otteita esityksistä kansainvälisillä estradeilla ja hänen kuvausta varten tehtyä soittoaan Helsingissä Sibeliuksen puistossa.   Vanessa Mae kertoo, miten klassisen musiikin opiskelijasta tuli popmuusikko sekä sävellystyöstään, ja miten hän pitkillä kiertueilla ikävöi koiraansa.  Haastattelut kuvattiin Radisson SAS Royal hotellissa (Nykyisin Radisson Blue Royal Hotel).
Ohjelmassa nähdyt Maen kappaleet: Storm, Carmen (Bizet), Red Hot, Classical Gas.
Ohjelman ensiesitys oli YLE TV2:ssa 30.11.1997.
Jenny ja Antti Wihurin rahasto

Jenny ja Antti Wihurin rahasto on vuonna 1942 perustettu suomalainen kulttuuria ja tiedettä tukeva säätiö. Sen perustivat merenkulkuneuvos Antti Wihuri ja hänen ensimmäinen vaimonsa Jenny Wihuri. Säätiö myöntää apurahoja ja palkintoja tieteen, taiteen ja muun yhteiskunnallisen toiminnan aloille. Säätiön apurahat ja palkinnot jaetaan vuosittain Antti Wihurin syntymäpäivänä 9. lokakuuta. Vuoteen 2024 mennessä säätiö on jakanut nykyrahassa mitattuna noin 460 miljoonaa. Vuonna 2024 se myönsi apurahoina, palkintoina ja muuna tukena 15,4 miljoonaa euroa. Apurahojen 448 saajasta yksityishenkilöitä ja työryhmiä oli 340 ja yhteisöjä 108.
Wihurin tutkimuslaitos

Jenny ja Antti Wihurin rahasto perusti Wihurin tutkimuslaitoksen vuonna 1944 tarkoituksenaan luoda edellytykset korkeatasoiselle tutkimukselle luonnontieteiden, lääketieteen ja teknillisten tieteiden alalla pyrkimyksenään saada aikaan sellaista uutta, josta on hyötyä ihmiskunnalle. Wihurin tutkimuslaitos pyrkii tarjoamaan erityisen lahjakkaille tieteen tekijöille mahdollisuuden kehittää kykyjään ja syventyä tutkimukseen vapaana velvoitteista.
Wihurin tutkimuslaitos on keskittynyt sydän- ja verisuonitutkimukseen sekä kantasolututkimukseen. Tutkimuslaitoksen sydän- ja verisuonitautien tutkimusohjelma on kehittänyt uusia menestyksellisiä strategioita merkittävien kansantautien tutkimukseen ja hoitoon. Tutkimuslaitos toimi Ida ja Maria Rytkösen rahastolle vuonna 1944 lahjoittamassa Salus-sairaalassa vuodesta 1945 aina vuoteen 2013 asti. Nykyään se sijaitsee Meilahden kampusalueella sijaitsevan lääketieteen tutkimus- ja opetuskeskus Biomedicum Helsingin tiloissa.
Tutkimuslaitoksen toiminnan rahoittaa Jenny ja Antti Wihurin rahasto. Tutkimuslaitoksen johtajana toimii professori Taija Mäkinen.
Jenny ja Antti Wihurin rahaston kokoelma

Vuonna 1957 Jenny ja Antti Wihurin rahasto päätti kuvataiteen osalta ryhtyä apurahojen jakamisen sijaan tekemään taideostoja, joista on vuosien kuluessa muodostunut laaja kokoelma suomalaista nykytaidetta. Säätiön hallitus päätti vuonna 1983 lahjoittaa lähes 500 taideteosta sisältävän kokoelmansa Rovaniemen kaupungille, joka puolestaan sitoutui rakentamaan tarvittavat museotilat sekä vastaamaan museon toiminnasta. Säätiö kartuttaa kokoelmaansa ostamalla taidetta vuosittain 300 000–400 000€ kuvataiteen määrärahan puitteissa. Kokoelma sisältää lähes 3700 teosta.
Kunnia- ja tunnustuspalkinnot

Jenny ja Antti Wihurin rahasto toteuttaa tarkoitustaan jakamalla apurahojen lisäksi palkintoja. Säätiö jakaa kunnia- ja tunnustuspalkintoja tunnustuksena henkilöille, jotka ovat erityisen ansioituneita omalla alallaan.
Hallitus

Säätiön hallituksen jäsenet ovat puheenjohtaja, ekonomi Arto Hiltunen, varapuheenjohtaja Tapani Väljä, johtaja Jukka Paasikivi, toimitusjohtaja Minnaliisa Vehkala, dosentti Leena Svinhufvud, filosofian tohtori Seija Sihvola, professori Petri Suomala ja toimitusjohtaja Risto Aarnio-Wihuri.
Jenny ja Antti Wihurin rahaston asiamiehenä toimii kauppatieteiden maisteri Arto Mäenmaa.
Kansainvälisten palkintojen rahasto

Wihurin kansainvälisten palkintojen rahaston perusti vuonna 1953 Antti Wihuri. Säätiö jakaa palkintoja vähintään kolmen vuoden välein tunnustukseksi rakentavasta työstä, joka on erinomaisesti edistänyt ja kehittänyt ihmiskunnan henkistä ja taloudellista kehitystä. Wihurin kansainvälisten palkintojen rahasto jakaa erityisesti Wihurin Sibelius-palkintoa kansainvälisesti tunnetuiksi ja tunnustetuiksi tulleille eteville säveltäjille. Palkintoja voivat saada sekä yksityiset henkilöt että yhteisöt kansallisuuteen katsomatta. Kansainvälisten palkintojen rahastolla on sama hallitus ja asiamies kuin Jenny ja Antti Wihurin rahastolla.
Kansainvälisten palkintojen rahasto > Wihurin Sibelius-palkinto

| vuosi | saaja | maa |
| --- | --- | --- |
| 1953 | Jean Sibelius |  Suomi |
| 1955 | Paul Hindemith |  Länsi-Saksa |
| 1958 | Dmitri Šostakovitš |  Neuvostoliitto |
| 1963 | Igor Stravinsky |  Yhdysvallat |
| 1965 | Benjamin Britten |  Britannia |
| 1965 | Erik Bergman |  Suomi |
| 1965 | Usko Meriläinen |  Suomi |
| 1965 | Einojuhani Rautavaara |  Suomi |
| 1971 | Olivier Messiaen |  Ranska |
| 1973 | Witold Lutoslawski |  Puola |
| 1973 | Joonas Kokkonen |  Suomi |
| 1983 | Krzysztof Penderecki |  Puola |
| 1983 | Aulis Sallinen |  Suomi |
| 2000 | György Ligeti |  Unkari/ Itävalta |
| 2003 | Magnus Lindberg |  Suomi |
| 2006 | Per Nørgård |  Tanska |
| 2009 | Kaija Saariaho |  Suomi |
| 2012 | György Kurtág |  Unkari |
| 2015 | Harrison Birtwistle |  Britannia |
| 2017 | Unsuk Chin |  Etelä-Korea |
| 2020 | Jukka Tiensuu |  Suomi |
| 2023 | Tristan Murail |  Ranska |
Kansainvälisten palkintojen rahasto > Wihurin kansainvälinen palkinto

| vuosi | saaja | maa |
| --- | --- | --- |
| 1958 | Rolf Nevanlinna |  Suomi |
| 1961 | Väinö Hovi |  Suomi |
| 1961 | Pentti I. Halonen |  Suomi |
| 1968 | John McMichael |  Britannia |
| 1968 | Lars Ahlfors |  Yhdysvallat |
| 1971 | Peter Hirsch |  Britannia |
| 1976 | Georg Henrik von Wright |  Suomi |
| 1976 | Jaakko Hintikka |  Suomi |
| 1979 | Derrick B. Jelliffe |  Yhdysvallat |
| 1982 | Aldo van Eyck |  Alankomaat |
| 1983 | Aksel C. Wiin-Nielsen |  Tanska |
| 1985 | John Williams Mellor |  Yhdysvallat |
| 1988 | Kullervo Kuusela |  Suomi |
| 1991 | Kari I. Kivirikko |  Suomi |
| 1994 | Olli V. Lounasmaa |  Suomi |
| 1997 | Niilo B. Hallman |  Suomi |
| 2003 | Barbara Czarniawska |  Puola |
| 2012 | Merja Penttilä |  Suomi |
| 2015 | Thania Paffenholz |  Sveitsi |
| 2017 | Markku Kulmala |  Suomi |
| 2020 | Navin Ramankutty |  Kanada |
| 2023 | Emmanuel Saez |  Yhdysvallat |
Aiheesta muualla

Jenny ja Antti Wihurin rahasto
Wihurin tutkimuslaitos sijaitsee Meilahdessa Biomedicumissa.
Antti Wihuri luovuttamassa Sibelius-palkintoa Paul Hindemithille vuonna 1955. Takana tasavallan presidentti Juho Kusti Paasikivi.
XMP

XMP voi tarkoittaa seuraavia:
Cray X-MP, supertietokone
Extensible Metadata Platform, ISO-standardi metatiedolle
Extreme Memory Profile, eli XMP, Intelin luoma laajennos muistien Serial Presence Detect ominaisuudelle.
Extended Module Player, mediasoitinohjelma
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”XMP”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Raekwon

| Raekwon |
| --- | --- |
 Raekwon vuonna 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. tammikuuta 1970 (ikä 54)
Muusikko
Taiteilijanimi:  Raekwon The Chef Raekwon the Chef Raekwon da Chef Lex Diamonds
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1990-
Tyylilajit:  rap, mafioso rap
Yhtyeet:  Wu-Tang Clan
Levy-yhtiöt:  Loud Records/RCA (1995-1999) Universal (2000-2006) Aftermath (2006-2008) EMI (2009-)
Aiheesta muualla
www.raekwonchronicles.com
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Raekwon (oik. Corey Woods, s. 12. tammikuuta 1970) on yhdysvaltalainen rap-artisti ja tunnetun yhtyeen Wu-Tang Clanin jäsen. Raekwon on Method Manin ohella parhaiten soolouralla menestynyt Wu-Tang Clanin jäsen. Häntä pidetään mafioso rap -alagenren uranuurtajana. Parhaiten Raekwon tunnetaan ensimmäisestä sooloalbumistaan Only Built 4 Cuban Linx... (1995), joka on noussut vuosien saatossa Yhdysvaltojen itärannikon rapin (East Coast rap) klassikoksi. Muun muassa singlet "Ice Cream" ja "Incarcerated Scarfaces" tekivät levystä kuuluisan. Raekwon on tehnyt sooloprojektissaan paljon yhteistyötä Wu-Tang Clanin jäsenten Method Manin, Masta Killan, Cappadonnan ja varsinkin Ghostface Killah:n kanssa. RZA tuotti debyyttialbumin ja Only Built 4 Cuban Linx II -levyn, joka on suoraa jatkoa debyyttialbumille.
Yksityiselämä

Woods kääntyi islamin uskoon vuonna 2009.
Diskografia > Soolotuotanto

Only Built 4 Cuban Linx... (1995)
Immobilarity (1999)
The Lex Diamond Story (2003)
Only Built 4 Cuban Linx II (2009)
Shaolin vs. Wu Tang (2011)
Fly International Luxurious Art (2015)
The Wild (2017)
Diskografia > Soolo mixtapet

Only Built 4 The Streets (2003)
Heron Only (2006)
R.A.G.U. (Rae and Ghost United) (2006)
The Vatican Mixtape Vol. 1 (2007)
The Vatican Mixtape Vol. 2: The DaVinci Code (2007)
The Vatican Mixtape Vol. 3: House Of Wax (2007)
R.A.G.U. Vol. 2 (Raekwon and Ghostface United Pt. 2) (2008)
Diskografia > Wu-Tang Clanin kanssa

Enter the Wu-Tang (36 Chambers) (1993)
Wu-Tang Forever (1997)
The W (2000)
Iron Flag (2001)
8 Diagrams (2007)
Rikosäänilausunto

Intelligent Speech Analyser™ (ISA) -laitteisto ja -ohjelmisto (1986–)
Rikosäänilausunto on epäillyn henkilön tallennetusta äänestä tehty puheanalyysi poliisiviranomaisia varten.
Rikosäänilausunto-käsite syntyi Intelligent Speech Analyser™ (ISA) -ohjelman käytön yhteydessä 1996 kun ohjelman kehittäjä sai ennen Joensuun 28.–29.8.1996 Fonetiikan päiviä päivien abstraktit nähtyään tietää, että Intelligent Speech Analyser™ (ISA) -ohjelmaa oli käytetty Helsingin yliopistossa edelliset 10 vuotta (1987–1996) muuhunkin kuin akateemiseen tieteelliseen käyttötarkoitukseen.
Joensuun 1996 Fonetiikan päivistä lähtien Rikosäänilausunto-käsitettä on vakiinnutettu tarkoittamaan nimenomaan Intelligent Speech Analyser™ (ISA) -ohjelmalla 10 vuotta (1987–1996) Helsingin yliopistossa tehtyjä äänilausuntoja.
Teokset

Iivonen, Antti & Nieminen, Anna-Liisa: Puhujantunnistus fonetiikan juridisena sovelluksena.  (Fonetiikan laitoksen monisteita, 11)  Helsingin yliopisto, tammikuu 1986.  ISBN 951-45-3879-X  Teoksen verkkoversio.
Järvikivi, Juhani & Heikkinen, Janne (eds.): Out Loud –  Papers from the 19th Meeting of Finnish Phoneticians.  (Studies in Linguistics 33)  Joensuun yliopisto, 1999.  ISBN 951-708-763-2  Teoksen verkkoversio.
Nevil Maskelyne

| Nevil Maskelyne |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1732 Lontoo, Britannia
Kuollut: 20. heinäkuuta 1811 (78 vuotta) Greenwich, Britannia
Kansalaisuus:  Yhdistynyt kuningaskunta
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  St Catherine’s College, Cambridgen yliopisto
Oppilaat:  John Brinkley (käännä suomeksi) ja William Herschel
Tutkimusalue:  tähtitiede, teologia
Tunnetut työt:  Pituusasteen määritys kuun aseman avulla, The Nautical Almanac
Palkinnot:  Copley-mitali 1775
Nevil Maskelyne (6. lokakuutalähde? 1732 – 20. heinäkuutalähde? 1811) oli englantilainen teologi ja tähtitieteilijä ja viides Astronomer Royal vuosina 1765–1811.
Elämäkerta

Nevil Maskelyne syntyi Lontoossa ja oli Edmund Maskelynen kolmas poika. Edmund Maskelyne kuoli Nevilin ollessa 12-vuotias, minkä jälkeen perhe joutui elämään vaatimattomissa olo­suhteissa. Maskelyne kävi koulua Westminster Schoolissa, jossa hän oli oppilaana vielä äitinsä kuollessa vuonna 1748. Hän kiinnostui tähti­tieteestä koulua käydessään pian 25. heinäkuuta 1748 tapahtuneen auringon­pimennyksen jälkeen.
Maskelyne aloitti opinnot Cambridgen yliopiston St Catherine’s Collegessa vuonna 1749 ja saavutti wranglerin arvon vuonna 1754. Hänet vihittiin papin virkaan vuonna 1755, ja hän sai opetusviran Trinity Collegessa vuonna 1756.lähde?
Maskelyne meni noin vuonna 1785 naimisiin Sophia Rosen kanssa, joka oli kotoisin Cotterstockista Northamptonshirestä. Heidän ainoa tyttärensä oli Margaret (1786–1858), jonka poika Nevil Sotry Maskelyne (1823–1911) toimi vuosina 1856–1895 Oxfordin yliopistossa mineralogian professorina. Maskelynen sisar, jonka nimi myös oli Margaret, meni naimisiin paroni Robert Cliven kanssa.lähde?
Nevil Maskelyne on haudattu Purtoniin Wiltshireen.lähde?
Tieteellinen ura > Leveyspiirin mittaus

Maskelyne suunnitteli myös geodeettisia tutkimuksia. Huomattavimpia niistä olivat leveys­asteen pituuden mittaus Marylandissa ja Pennsylvaniasa, jonka toteuttivat Charles Mason ja Jeremiah Sixon vuosina 1766–1768, sekä Greenwichin ja Pariisin pituusas­teiden erotuksen mittaus. Ranskassa mittauksia johtivat Dominique Cassini, Adrien-Marie Legendre ja Pierre Méchain, Englannissa William Roy. Tästä saivat alkunsa kolmio­mittaukset, jotka myöhemmin suoritettiin kaikkialla Britanniassa. Hänen havaintonsa julkaistiin neljänä laajana niteenä vuosina 1776–1811, ja osa niistä on myöhemmin julkaistu Samuel Vincen teoksessa ”Elements of Astronomy”.
Tieteellinen ura > Schiehallionin koe

Vuonna 1772 Maskelyne ehdotti Royal Societylle koetta, joka tuli myöhemmin tunnetuksi nimellä Schiehallionin koe, sen vuoren mukaan, jolla se suoritettiin. Sen tarkoituksena oli määrittää Maan tiheys luotisuoran avulla. Saman­laista koetta olivat jo aikaisemmin ehdottaneet Pierre Bouguer ja Charles-Marie de la Condamine vuonna 1738, mutta sellaista ei ollut suoritettu.lähde?
Maskelyne suoritti kokeensa vuonna 1774 Shiehallionin vuorella Pertshiressä, Skotlannissa. Tämä vuori valittiin sen säännöllisen kartiomaisen muodon vuoksi, joka teki mahdolliseksi määrittää sen tilavuus tyydyttävällä tarkkuudella. Vuoren eri puolella olevien mittaus­asemien sijaintia näennäisesti eri leveys­asteilla verrattiin niiden todellisiin, kolmio­mittauksella määritettyihin, leveys­asteisiin.lähde?
Maskelynen tutkimustuloksista Charles Hutton päätteli, että Maan tiheys oli 4,5 kertaa veden tiheys; uudempien mittausten mukaan suhde on 5,515.
Muut tutkimukset

Maskelynen ensimmäinen tähti­tieteellinen teos oli vuonna 1760 julkaistu A Proposal for Discovering the Annual Parallax of Sirius (Ehdotus Siriuksen vuotuisen parallaksin havaitsemiseksi) Myöhemmin hän kirjoitti julkaisuun Transactions muun muassa Venuksen ylikuluista vuonna 1761 ja 1769 tehdyistä havainnoista, vuoro­vedestä Saint Helenalla (1762) sekä useista Saint Helenalla ja Barbadoksella vuonna 1764 havaituista tähti­tieteellisistä ilmiöistä.lähde?
Maskelyne teki myös käytännöllisiä keksintöjä. Hän pystyi ensimmäisenä mittaamaan aikaa sekunnin kymmenesosan tarkkuudella.lähde?
Maskelyne kirjallisuudessa ja taiteessa

Maskelyne esiintyy John Harrisonin vastustajana Dava Sobelin vuonna 1995 kirjoittamassa teoksessa Longitudi (engl. Longitude: The True Story of a Lone Genius Who Solved the Greatest Scientific Problem of His Time), joka on ilmestynyt myös suomeksi Kimmo Pietiläisen suomentamana vuonna 1996, sekä kirjaan perustuvassa televisiosarjassa Longitude, jossa Maskelyneä esittää Samuel West.lähde?
Maskelyne esiintyy sivuhenkilönä Thomas Pynchonin romaanissa Mason & Dixon.lähde?
Kate Grenvillen puolihistoriallisessa romaanissa The Lieutenant esiintyy henkilö nimeltä Dr. Vickery, jonka esikuvana on ollut Maskelyne.lähde?
Kunnianosoituksia

lähde?
1775 – Royal Societyn Copley-mitalilähde?
Maskelynen mukaan on nimetty:
Maskelyne, Kuun kraatterilähde?
Maskelynensaaret Vanuatussalähde?
Aiheesta muualla

Online luettelo Maskelynen muistiinpanoista (osa Greenwichin kuninkaallisen observatorion arkistoa Cambridgen yliopiston kirjastossa)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Nevil Maskelyne
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Tšekki  Australia  Alankomaat 
Tieteilijät:  MathSciNet  Mathematics Genealogy Project  zbMATH 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef 
Maskelynen hauta Purtonissa Wiltshiressä.
Käännös suomeksi
Havukka-ahon ajattelija (täsmennyssivu)

Havukka-ahon ajattelija voi tarkoittaa jotakin seuraavista:
Havukka-ahon ajattelija , Veikko Huovisen romaani vuodelta 1952. Tähän liittyvät:
Havukka-ahon ajattelija, romaaniin perustuva kuunnelma vuodelta 1962
Havukka-ahon ajattelija, romaaniin perustuva televisiosarja vuodelta 1971
Havukka-ahon ajattelija, romaaniin perustuva elokuva vuodelta 2010.
Havukka-ahon ajattelija, veistos Sotkamossa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Havukka-ahon ajattelija”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Max Beer

| Max Beer> Moses Beer |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. elokuuta 1864 Tarnobrzeg, Galitsia, Itävallan keisarikunta
Kuollut: 30. huhtikuuta 1943 (78 vuotta) Lontoo, Britannia
Ammatti:  kirjailija, toimittaja
Kirjailija
Salanimi: Skimru 
Tuotannon kieli: saksa
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Moses ”Max” Beer (10. elokuuta 1864 Tarnobrzeg, Galitsia, Itävallan keisarikunta – 30. huhtikuuta 1943 Lontoo, Britannia) oli puolanjuutalainen sosialismin historioitsija ja päätoimittaja. Hän oli saksalaisen sosialistisen lehden Vorwärtsin Lontoon-kirjeenvaihtaja. Hänen isänsä oli Itävallan armeijan upseeri. Hän sai juutalaisen kasvatuksen.