stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kalle Kossila
Ura > Maajoukkueura

Kossila on pelannut kuusi nuorten ja kahdeksan poikien maaottelua. Hän kuului Suomen alle 18-vuotiaiden MM-leiriryhmään vuonna 2011, mutta ei saanut paikkaa lopullisesta kisajoukkueesta.
Suomen A-maajoukkueessa Kossila on pelannut kolme ottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Hänet valittiin ensimmäisen kerran A-maajoukkueeseen vuoden 2021 Channel One Cupiin. Kossila joutui kuitenkin jättämään turnauksen väliin, kun hänen seurajoukkueessaan Jokereissa oli todettu neljä koronavirustartuntaa ja koko joukkue asetettiin omaehtoiseen karanteeniin. Kossila teki A-maajoukkuedebyyttinsä lopulta Beijer Hockey Gamesin 9. helmikuuta 2023 Zürichissä pelatussa avausottelussa Sveitsiä vastaan. Hänet merkittiin heti Suomen ykkössentteriksi laidoilleen Juhamatti Aaltonen ja Jere Sallinen.
Pelityyli

Elite Prospects-sivuston mukaan Kossila on vahva hyökkääjä, joka kykenee tekemään ketjukavereistaan parempia. Sivusto mainitsee hänen vahvuuksiinsa myös liikkeen, luistelun sekä kiekolliset taidot nopeassakin vauhdissa. Myös Kossilan työmoraali mainitaan hyväksi, ja hän osaa pelata monipuolisesti eri hyökkääjän rooleissa.
Muuta

Kossilan isoveli Joshua pelaa hyökkääjänä II-divisioonajoukkue Lapuan Virkiässä ja pikkuveli Otto on pelannut myös jääkiekkoa hyökkääjänä A-junioriksi asti. Kalle Kossilan on ilmoitettu usein olevan myös syntymämaansa Ranskan kansalainen, mutta hän ei kuitenkaan omista Ranskan passia.
Kalle Kossila on pelannut myös rullakiekon SM-liigaa GrIFK:ssa. Hän edusti Suomea rullakiekon MM-kilpailuissa vuonna 2013.
Erftstadt

| Erftstadt |
| --- | --- |
 Gymnichin linna Erftstadtissa.
 vaakuna
 Erftstadt
 Koordinaatit: 50°49′N, 6°46′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Nordrhein-Westfalen
Hallintopiiri:  Köln
Piirikunta:  Rhein-Erft-Kreis
Hallinto:  
 – Pormestari:  Carolin Weitzel (CDU)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  119,89 km²
Korkeus:  81–150 m
Väkiluku (31.12.2022):  49 882
 – Väestötiheys:  416 as./km²
 
 www.erftstadt.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Erftstadt on kaupunki Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa, läntisessä Saksassa. Se sijaitsee 20 kilometriä lounaaseen Kölnistä ja 35 kilometriä luoteeseen Bonnista. Kaupunki kuuluu Kölnin hallintopiiriin ja Rhein-Erft-Kreisin piirikuntaan. Vuoden 2022 lopussa Erftstadtin asukasluku oli 49 882. Sen pinta-ala on 119,89 neliökilometriä ja asukastiheys 416 as./km².
Erftstadt on jaettu 18 eri kaupunginosaan (saks. Stadtteile). Asukasluvullisesti suurin niistä on Liblar noin 13 000 asukkaallaan. Pienin kaupunginosa on noin 400 asukkaan Borr–Scheuren. Kaupunginosat ovat aiemmin olleet omia paikkakuntiaan.[lähde? ] Paikkakunnat yhteen liittämällä vuoden 1969 kuntauudistuksessa perustettiin uusi Erfstadtin kaupunki, joka nimettiin Erft-joen mukaan.
Erftstadtin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Grachtin linna, joka sijaitsee Liblarin kaupunginosassa, ja Gymnichin linna, joka sijaitsee Gymnichin kaupunginosassa sekä Wasserburg Konradsheim.
Kesällä 2021 rankkasateita seurannut tulva runteli kaupunkia pahoin. Parintuhannen asukkaan Blessemin kylässä tapahtui suuri maanvyörymä, joka vei mukanaan autoja, taloja sekä osan kylässä sijaitsevasta linnasta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Erftstadt Wikimedia Commonsissa
Kaupungin viralliset Internet-sivut (saksaksi)
Dzmitryi Korabau

| Dzmitryi Korabau |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1989 (ikä 35) Navapolatsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Valko-Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  189 cm
Paino:  107 kg
Pelinumero:  24
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2006–
Aik. seurat:  H’K Homel (BXL) H’K Šinnik Babrujsk (BXL) H’K Keramin-Minsk (BXL) H’K Šah’tsjor Salihorsk (BXL) Syracuse Crunch (AHL) Tampa Bay Lightning (NHL) Atlant (KHL) Spartak Moskova (KHL) Torpedo Nižni Novgorod (KHL) Amur Habarovsk (KHL) Salavat Julajev Ufa (KHL) Metalurh Žlobin (BXL) Dinamo Minsk (KHL)
Dzmitryi Nikolajevitš Korabau (valkoven. Дзмітрый Мікалаевіч Корабаў; ven. Дмитрий Николаевич Коробов, Dmitri Nikolajevitš Korobov; s. 12. maaliskuuta 1989 Navapolatsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen jääkiekkopuolustaja. Korobov on pelannut urallaan myös kolme NHL-ottelua Tampa Bay Lightningissa kaudella 2013–2014.
Ura > Seuraura

Korobovin kasvattajaseura on Polimir Navapolatsk. Hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä kuitenkin vain 15-vuotiaana H’K Homelin kakkosjoukkueessa kaudella 2004–2005. Korobov debytoi Ekstraligassa 17-vuotiaana kaudella 2006–2007, jolloin hänen tulokaskautensa toi 41 runkosarjaottelussa tehot 3+5=8 sekä viidessä playoff-ottelussa yhden maalin.
Kauden 2008–2009 Korobov pelasi suurimmaksi osaksi H’K Šinnik Babrujskin riveissä ja hän pelasi Ekstraligassa myös yhden ottelun H’K Keramin-Minskissä. Korobov debytoi myös Dinamo Minskin KHL-joukkueessa, jossa hän pelasi 12 runkosarjaottelua tehden kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2009–2010 Korobov pelasi loukkaantumisten vuoksi vain neljä ottelua H’K Šah’tsjor Salihorskissa. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi Dinamo Minskissä.
Toukokuussa 2012 Korobov teki sopimuksen toisen KHL-joukkueen, Lokomotiv Jaroslavlin kanssa, mutta elokuussa hän teki kuitenkin NHL-varaamattomana kaksivuotisen tulokassopimuksen Tampa Bay Lightningin kanssa. Korobov pelasi kauden 2012–2013 kokonaan AHL-joukkue Syracuse Crunchissa, jossa tulokaskausi toi 65 runkosarjaottelussa tehot 3+19=22 sekä 17 playoff-ottelussa tehot 1+1=2. Kaudella 2013–2014 hän oli joukkueen tehokkain puolustaja tehoilla 3+23=26. Korobov debytoi kauden aikana myös Lightningin NHL-joukkueessa, jossa hän pelasi kolme ottelua. NHL-debyyttinsä hän pelasi 19. marraskuuta 2013 vieraissa Los Angeles Kingsia vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.21 minuuttia.
Kaudeksi 2014–2015 Korobov palasi KHL:ään ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Atlantiin. Hän nousi joukkueen varakapteeniksi. Kaudeksi 2015–2016 Korobov teki sopimuksen SKA Pietarin kanssa, mutta heinäkuussa 2015 seura kauppasi hänet ja Savva Aleksejevin kuitenkin Spartak Moskovaan vaihdossa Andrei Makaroviin, Roman Tataliniin, Gleb Klimenkoon ja Maksim Potapoviin. Lisäksi seurat vaihtoivat useiden varaamiensa pelaajien oikeuksia. Korobov nousi Spartakin varakapteeniksi.
Korobov palasi kaudeksi 2016–2017 kolmivuotisella sopimuksella Dinamo Minskiin. Kaudella 2017–2018 hän nousi joukkueen varakapteeniksi.
Ura > Maajoukkueura

Korobov edusti Valko-Venäjää MM-kilpailuissa vuosina 2009, 2011, 2012, 2014, 2015, 2016 ja 2017, joista kolmessa viimeisimmässä turnauksessa hän toimi joukkueensa varakapteenina. Vuoden 2011 turnauksessa valmennus valitsi Korobovin Valko-Venäjän yhdeksi kolmesta parhaasta pelaajasta.
Korobov pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2007 sekä I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2009, joista kumpikin turnaus päättyi lohkohopeaan. Hän pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2006 ja 2007, joista jälkimmäinen turnaus eteni I-divisioonassa ja päättyi A-lohkon kultaan sekä sarjanousuun. Korabau toimi turnauksessa myös Valko-Venäjän kapteenina.
Korobov pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2007.
Eksitoni

Eksitoni on elektronin ja sen elektroniaukon muodostama kvasihiukkanen. Eksitoneja syntyy, kun elektroni absorboi fotonin ja nousee korkemmalle energiatasolle jättäen samalla elektroniaukon.
Elektroni on negatiivisesti ja aukko positiivisesti varattu, joten nämä kaksi hiukkasta sitoutuvat toisiinsa sähköstaattisella voimalla ja muodostavat näin neutraalin kvasihiukkasen. Eksitoni lakkaa olemasta, kun elektroni putoaa aukkoon ja emittoi fotonin.
Erfurtin koulusurmat

Erfurtin Gutenberg-Gymnasium
Erfurtin koulusurmat tapahtuivat 26. huhtikuuta 2002, kun 19-vuotias Robert Steinhäuser hyökkäsi aseistettuna Erfurtin Gutenberg-Gymnasiumiin Saksassa. Steinhäuser ampui itsensä ja kuusitoista muuta. Haavoittuneita oli lisäksi seitsemän. Useimmat kuolleet olivat koulun työntekijöitä. Steinhäuser itse oli koulun erotettu entinen opiskelija. Hänen oli onnistunut salata koulusta erottaminen vanhemmiltaan.
Ammuskelu Gutenberg-Gymnasiumissa loppui, kun opettaja Rainer Heise sai ampujaan puheyhteyden ja onnistui lukitsemaan tämän tyhjään huoneeseen, jossa ampuja teki itsemurhan. Steinhäuser oli ammuskeluaan varten pukeutunut ninjatyylisesti.
Koulusurmien jälkeen koulu suljettiin sen uudistamista varten. Se avattiin uudelleen vasta vuonna 2005.
Aiheesta muualla

Koulun sivut (saksaksi)
Esseitä

Esseitä on ainakin seuraavien kirjoittajien esseekokoelman nimi:
Esseitä, Kersti Bergroth
Esseitä, Albert Camus
Esseitä, Ralph Waldo Emerson
Esseitä, Hans Hofmann
Esseitä, David Hume
Esseitä, Väinö Linna
Esseitä, Michel de Montaigne
Esseitä, Jean-Paul Sartre
Esseitä, Eino E. Suolahti
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Esseitä”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Dongducheonin asema

| Dongducheon 동두천 東豆川 |
| --- | --- |

 Soulin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:   1 
Sijainti:  37°55′40″N, 127°03′17″E
Osoite:  245-210 Dongducheon-dong, 2687 Pyeonghwaro, Dongducheon-si, Gyeonggi-do
Paikkakunta:  Dongducheon
Avattu:  25. heinäkuuta 1912 15. joulukuuta 2006 (metro)
Käyttäjiä (ark.):  KR: 1 481 Linja 1: 5 401
Etäisyydet
Soyosan:  2,5 km
Bosan:  1,6 km
Vaihtoyhteydet
Junayhteydet:  2
Rakenne
Tyyppi:  maanpäällinen
Laituriraiteita:  4
Dongducheonin asema (kor. 동두천역, hanja 東豆川驛, engl. Dongducheon Station) on metroasema Dongducheonissa, Etelä-Koreassa. Se on viimeinen asema ennen linja 1:n pääteasemaa. Aseman kautta kulkee myös Gyeongwon-linja ja DMZ-juna. Yhdysvaltain maavoimien Camp Casey-sotilastukikohta sijaitsee lähistöllä.
Laiturit

Laiturilta 1: Ganeung / Soulin asema / Incheon
Laiturilta 2: Hoegi (pikalinja)
Laiturilta 3: Soyosan
Laiturilta 4: Terminaali
Laiturilta 5: Sintan-ri / Soyosan
Laiturilta 6: Sintan-ri / Soyosan
Uloskäynnit

Uloskäynti 1: Dongan-suojelukeskus, Dongducheon Je 2-gyo, Soyo-dongin monitoimitalo
Uloskäynti 2: Dongbo-ala-aste, Sinheung-yläaste, Shinheung-lukio, Dongducheonin teollisuuskompleksi, Anheunggyo
Valokuvia

Asemalaituri
Asema ulkopuolelta
Aseman kyltti
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltävä asema: Soyosan Pääteasema |  Linja 1 | Seuraava asema: Bosan Incheoniin päin |
| Edeltävä asema: Pääteasema |  Linja 1Dongducheon↔Incheon pikalinja | Seuraava asema: Dongducheonjungang Incheoniin päin |
| Edeltävä asema: Bosan Yongsaniin päin | Gyeongwon | Seuraava asema: Soyosan Baengmagojiin päin |
| Edeltävä asema: Uijeongbu Souliin päin | DMZ-juna | Seuraava asema: Hantangang Baengmagojiin päin |
Elisabeth Schøyen

| Elisabeth Schøyen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1852 Kristiania, Norja
Kuollut: 1934 (81–82 vuotta)
Kansalaisuus:  Norja
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Salanimi: Paul Agathon
Äidinkieli: norja
Tuotannon kieli: norja
Esikoisteos:  Johanna d’Arc eller Frankrigs Skytsengel
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Elisabeth Schøyen (Schöyen), myös: ruhtinatar Este-Gonzaga, kirjailijanimi Paul Agathon, (1852 Kristiania, Norja – 1934) oli norjalainen kirjailija. Hän asui vuodesta 1875 pääasiassa ulkomailla. Mantuan herttuatar adoptoi hänet 1894, ja sen jälkeen hän käytti nimeä ruhtinatar Este-Gonzaga. Hänen esikoisteoksensa oli viisinäytöksinen näytelmä Johanna d’Arc eller Frankrigs Skytsengel (1870). Teoksen Ragnvald eller folkehøiskolelæreren (1873) jälkeen ilmestyi runsaasti kirjallisia teoksia. Messias (1908) on neljään evankeliumiin perustuva kertomus Kristuksen elämästä. Hänen kirjansa kuuluvat laatuviihteeseen.
Teokset

Johanna d’Arc eller Frankrigs Skytsengel, 1870, viisinäytöksinen näytelmä
Svanhild, 1876, novelli
Et ægteskab, 1878, novelli
Livsbilleder, 1884, novelli
Menneskehjerter, 1892, romaani
Den svenske nattergal 1890; romaani
Et løfte, 1893, romaani
Grev Brahes hus, 1894, romaani
Hellig Olaf, 1897, romaani
Magnus den gode, 1899
Harald Haardraade, 1899
Kong Sverre, 1902
Messias, 1908, romaani
Teokset > Suomennetut teokset

Valkoiset orjattaret: romaani, Rauma: Osuuskunta Länsi-Suomi 1906. Sarja: Länsi-Suomen novellisarja 1.
Kansaansa rakastava, Norjan kielestä suomennos, Turku: Satakunnan kirjakauppa 1886.
Ragnwald eli kansanopiston opettaja Turku, Turun kirjapainon osakeyhtiö (Auran nowelli), 1886 (Julkaistu Aura-lehden nurkkanovellina Ragnwald eli kansanopiston opettaja 20.3.1886 no 34 – 22.5.1886 no 60)
Eksikkaattori

Eksikkaattori
Eksikkaattori, myös eksikaattori, on paksulasinen, tasohioksella varustettu astia. Sitä käytetään ilman kosteudelle herkkien aineiden säilytykseen. Eksikkaattori on valmistettu niin, että sen alaosaan voidaan tukea joko posliininen tai muovinen teline, ja tämän telineen alle kaataa kuivausmassa.
Eksikkaattoreita käytetään usein kemian kvantitatiivisissa töissä. Käyttökohteita on useita, mutta yleisimmin tarkoituksena on pitää haluttu yhdiste mahdollisimman kuivana. Kun esimerkiksi kuparisulfaattia hehkutetaan, se menettää kidevetensä. Jos kidevedetöntä kuparisulfaattia sisältävä upokas jätettäisiin huoneilmaan, imisi se ajan myötä itseensä kosteutta ja muuttuisi jälleen kidevedelliseen muotoonsa. Tämä voidaan estää eksikkaattorissa, jonka pohjalla oleva kuivausmassa imee itseensä kaiken tarkkaan suljetussa astiassa olevan kosteuden.
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Laboratoriolaitteet ja tarvikkeet
Autoklaavi | Bunsenlamppu | Eksikkaattori | Lämpökaappi | Lämpömittari | Mikroskooppi | Sentrifugi | Spaatteli | Spektrofotometri | Vaaka | Vesi-imu  | Vetokaappi
Lasi- ja posliinitarvikkeet
Byhnersuppilo | Byretti | Erlenmeyer | Erotussuppilo | Imupullo | Kaasupipetti | Kellolasi | Keitinlasi | Koeputki | Kolvi | Kyvetti | Mittalasi | Mittapullo | Petrimalja | Pipetti | Ruiske | Soxhlet | Upokas
Esseitä tästä ajasta

| Esseitä tästä ajasta |
| --- | --- |
Kirjailija:  Yrjö Ahmavaara
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1987
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  951-0-14679-X
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Esseitä tästä ajasta on Yrjö Ahmavaaran vuonna 1987 julkaisema esseekokoelma.
Eero Maijala

Eero Antero Maijala (26. elokuuta 1938 Ylihärmä – 7. kesäkuuta 1969 Lahti) oli suomalainen näyttelijä.
Maijala kävi keskikoulun ja opiskeli Teatterikoulussa 1958–61. Hän työskenteli Porin teatterissa 1961–1965 ja siirtyi sitten Tampereen teatteriin.  Vuonna 1967 Maijala siirtyi Lahden kaupunginteatteriin, jossa työskenteli tapaturmaiseen kuolemaansa saakka.
Eero Maijala näytteli kuudessa kotimaisessa elokuvassa. Hän oli kuollessaan 30-vuotias.
Filmografia

Vatsa sisään, rinta ulos! (1959)
Skandaali tyttökoulussa (1960)
Komisario Palmun erehdys (1960)
Kaks' tavallista Lahtista (1960)
Nuoruus vauhdissa (1961)
Minkkiturkki (1961)
Eleriin Haas

Eleriin Haas vuonna 2015.
Eleriin Haas (s. 4. heinäkuuta 1992 Pärnu) on virolainen korkeushyppääjä. Hän asuu Suomessa ja sai vuonna 2012 edustusoikeuden SM-kilpailuihin. Haas edustaa HIFK-Friidrottia. Vuoteen 2017 asti hän edusti Kristiinan Urheilijoita. Häntä valmentaa Reijo Jokela.
Kalevan kisoissa hän on saavuttanut kultaa Lahdessa 2012, Kuopiossa 2014 ja Jyväskylässä 2018, hopeaa Oulussa 2016 sekä pronssia Vaasassa 2013 ja Seinäjoella 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa Haas voitti kultaa 2012 ja 2013 sekä hopeaa 2017 ja 2019. Hän saavutti viisiottelussa sisäratojen SM-pronssia 2017. Viron-mestaruuskilpailuissa hän on voittanut kultaa korkeushypyssä vuosina 2012, 2014, 2015 ja 2018 sekä pronssia vuosina 2013 ja 2016.
Zürichin EM-kilpailuissa 2014 Haas sijoittui seitsemänneksi tuloksella 194 cm. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui kuudenneksi ja alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011 yhdenneksitoista. Alle 23-vuotiaiden Pohjolan ja Baltian-mestaruuskilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2014 ja sijoittui toiseksi vuonna 2012.
Haasin ennätys on Zürichin EM-kilpailuissa elokuussa 2014 hypätty 194 cm. Hallissa hän on hypännyt 190 cm.
Aiheesta muualla

Eleriin Haas Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
Eleriin Haas Kansainvälinen yleisurheiluliitto. (englanniksi)
Erkki Airas

Erkki Vilho Airas (24. syyskuuta 1908 Raahe – 8. kesäkuuta 1993 Pielavesi) oli suomalainen pappi, filosofian tohtori ja kirjailija.
Airas aloitti papinuransa merimiespappina Lontoossa vuonna 1933. Talvisodan aikana hän oli sotilaspappina Suomussalmen rintamalla. Airas opiskeli Yhdysvalloissa ryhmäterapiaa ja pyrki edistämään sitä Suomen kirkon piirissä kirjoittamalla aiheesta useita kirjoja. Hän väitteli vuonna 1956 filosofian tohtoriksi psykologian alalta aiheenaan syyllisyyden tunto. Myöhemmin hän työskenteli seurakuntapappina useissa Helsingin seurakunnissa, viimeksi Roihuvuoren kirkkoherrana, mistä tehtävästä jäi eläkkeelle vuonna 1972. Airakselle myönnettiin professorin arvonimi vuonna 1980.
Teoksia

Euroopan lenkiltä : yhdeksän valtakuntaa auton ikkunasta. Karisto 1939
Näin kirkon toimivan. Kuva ja sana, Helsink 1945
Thamesin suulta ja satamista. Suomen merimieslähetysseura, Helsinki 1945
Tapahtui Lontoossa. Suomen merimieslähetysseura, Helsinki 1950
Millainen toivoisit olevasi? : traktaatti Suomen nuorukaisille. Agricola-seuran kinkeritraktaattisarja 1956, 11. Helsinki 1956
Omantunnon kompassi : traktaatti varhaisnuorison pojille. Agricola-seuran kinkeritraktaattisarja 1956, 11. Helsinki 1956
Syyllisyydentuntoon vaikuttavista tekijöistä, väitöskirja. Helsinki 1956
Nälkää ja leipää. Suomen lähetysseura, Helsinki 1963
Kirkollinen ryhmätyö ; kirjoittajat Jalmari Aalto ym. ; toim. Uriel Kailo ja Erkki Airas. Suomen kirkon sisälähetysseura - Kirkon opintokeskus, Helsinki 1968
Parantava yhdessäolo : ryhmäterapian menetelmiä ja sovellutuksia. WSOY 1972
Jumalanpalvelus - kohtaamispaikka. Kirjaneliö, Helsinki 1978
Vapaiksi yhdessä : psykoterapiaa ryhmässä. WSOY 1979
Afrikka lumosi minut. Kirjapaja, Helsinki 1980
Ryhmätyö : tie ehjään ihmisyyteen. Kirjapaja, Helsinki 1980
Kun työ ei maistu : kirkon työntekijät purkavat paineitansa. Kirjapaja, Helsinki 1981
Pitkärannan miehet : talvisodan taistelut Laatokan koillisrannalla. Kirjayhtymä, Helsinki 1983
Kohti täyttä elämää : kasvuryhmästä elämisen taitoa. Alea-kirja, Helsinki 1988
Suomussalmen voiton tie : muistikuvia, tunnelmia, aseveljiä 1939-1940. Alea-kirja, Helsinki 1989
Talvisota ; toim. Pertti Pesonen ja Keijo Immonen ; kirj. Erkki Airas ym. Kirjayhtymä, Helsinki 1989
Vastatuuleen : muistojeni kirja. Kirjaneliö, Helsinki 1993
Dynasty Warriors: Gundam

| Dynasty Warriors: Gundam |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Omega Force
Julkaisija:  Bandai Namco Games
Säveltäjä:  Masato Koike
Pelisarja:  Dynasty Warriors Mobile Suit Gundam
Julkaistu:  JP 1. maaliskuuta 2007 NA 28. elokuuta 2007 UK 9. marraskuuta 2007
Lajityyppi:  toimintaroolipeli, hack and slash
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 12 ESRB: T  
Alusta:  PlayStation 3, Xbox 360, PlayStation 2
Jakelumuoto:  Blu-ray, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Dynasty Warriors: Gundam (jap. ガンダム無双, Gandamu Musō) on vuonna 2007 julkaistu Gundam-aiheinen videopeli. Pelin kehitti Omega Force ja julkaisi Namco Bandai Games. Se julkaistiin PlayStation 2:lle, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Gundamin pelattavuus on samantyylinen, kuin Koein Dynasty Warriors -pelisarjassa. Peli julkaistiin alun perin Japanissa 1. maaliskuuta 2007 ja sen jälkeen elokuussa 2007 Yhdysvalloissa ja Euroopassa marraskuussa 2007.
Pelitilat

Yksinpelissä on kaksi eri pelitilaa: "Official Mode" ja "Original Mode". Ensimmäisessä on käytössä kuusi eri hahmoa, joiden tarinat sijoittuvat Gundam, Z Gundam ja Gundam ZZ animesarjoihin. Jokaisella hahmolla on oma tarina, jonka läpi pelattuaan saa avattua tarinan pääpahiksen, sekä pääsankarin saa käyttöön Original Modeen. Original Mode sen sijaan sijoittuu ei kanoniseen tarinaan ja vaihtoehtoiseen universumiin, joissa hahmot on otettu animesarjoista G Gundam, Gundam W ja Turn A Gundam. Tapahtumat sijoittuvat salaperäisen planeetan tutkimiseen, joka on törmäyskurssilla Maahan.
Versus Modessa on mahdollista pelata kaksinpelinä, jossa on kolme eri pelimuotoa. Normal Match, jossa pelaajat ottelevat toisiaan yksi vastaan yksi pelissä. Warriors Matchissä pelaajat ensin taistelevat omilla pelialueellaan tekoälyn joukkoja vastaan, kunnes he voivat suorittamisen jälkeen otella toisiaan vastaan. Shotdown Constestissa kumpikin pelaajista pyrkii tuhoamaan vihollisjoukkonsa omalta alueelta toista pelaajaa nopeammin.
Pelattavat hahmot

| Hahmo | Mobile Suit | Sarja | Huomio |
| --- | --- | --- | --- |
| Amuro Ray | RX-78-2 Gundam | Gundam, Z Gundam |  |
| Char Aznable | MS-06S Zaku II MS-14S Gelgoog MSN-100 Hyaku Shiki | Gundam, Z Gundam | Lukittu |
| Kamille Bidan | RX-178 Gundam MK-II MSZ-006 Z Gundam | Z Gundam |  |
| Haman Karn | AMX-004 Qubeley | Z Gundam, Gundam ZZ | Lukkittu |
| Judau Ashta | MSZ-006 Z Gundam MSZ-010 ZZ Gundam | Gundam ZZ |  |
| Paptimus Scirocco | PMX-003 The O | Z Gundam | Lukittu |
| Domon Kasshu | GF13-017NJII Burning Gundam | G Gundam |  |
| Heero Yuy | XXXG-00W0 Wing Gundam Zero | Gundam W |  |
| Loran Cehack | WD-M01 Turn A Gundam | Turn A Gundam |  |
Vastaanotto ja arvostelu

Gundam sai pääosin keskinkertaisia arvosteluja. Japanilainen videopelilehti Famitsū antoi arvosanaksi 33/40 PS3 versiolle. IGN kritisoi pelin juonta, sillä pelaajan täytyisi olla perehtynyt Gundamiin, jotta ymmärtäisi mitä on tapahtumassa pelin aikana. Kaiken kaikkiaan arvostelun mukaan peli soveltuu parhaiten faneille, sillä pelistä tulee melko nopeasti itseään toistava. 1UP vertasi peliä aivottomaan kesäelokuvaan. Myös kamerakulma sai kritiikkiä, jolla on hankala seurata omaa hahmoa.
Jatko-osat

Gundam sai kaksi jatko-osaa. Ensimmäinen Dynasty Warriors: Gundam 2 julkaistiin joulukuussa 2008 Japanissa ja muualla maailmassa huhtikuussa 2009. Toinen jatko-osa Dynasty Warriors: Gundam 3 julkaistiin Japanissa joulukuussa 2010, Yhdysvalloissa kesäkuussa 2011 ja muualla maailmassa heinäkuussa 2011. Pelille julkaistiin vielä kolmas osa Dynasty Warriors: Gundam Reborn joulukuussa 2013 Japanissa ja muualla maailmassa kesäkuussa 2014.
Edwyn Alexander-Sinclair

| Edwyn Sinclair Alexander-Sinclair |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 1865 Malta
Kuollut: 1945 Caithness, Skotlanti
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Yhdistynyt kuningaskunta
Palvelusvuodet:  1879–1930
Komentajuudet:  HMS Albatros 1902–1904 HMS Surprise 1904–1905 Royal Navy College, Osborne 1905–1908 HMS Victory 1911–1913 HMS Temeraire 1913–1915 1. kevyt risteilijälaivue 1915–1917 6. kevyt risteilijälaivue 1917–1920 1. taistelulaivaviirikkö, Atlantin laivasto 1922–1924 Kiinan asema 1925–1926 Noren laivastoasema 1927–1930
Taistelut ja sodat:  Skagerrakin taistelu 1916 Viron vapaussota 1918–1919
Sotilasarvo:  amiraali
Kunniamerkit:  GCB, MVO, St. Vladimir
Edwyn Alexander-Sinclair (1865 Malta – 1945) oli brittiläinen amiraali, joka kontra-amiraalina komensi 1918 lopulla Itämerelle lähetettyä laivasto-osastoa Britannian tukiessa virolaisten ja latvialaisten taistelua Neuvosto-Venäjää vastaan.
Ura

1879 liittyi laivastoon
1905–1908 Osborne Naval Collegen johtaja
1914–1918 osallistui Juutinrauman taisteluun, 1917–1920 3. kevytristeilijäosaston komentaja
1920–1922 Portsmouthin telakan hallinnollinen yli-intendentti
1922–1924 1. taisteluosaston komentaja Tyynellävaltamerellä
1925–1926 Kiinan laivastoaseman komentaja
1927–1930 Noren komentaja
Aiheesta muualla

Englannin laivastotoimet Itämerellä 1918 - 1921