Selkäkivun syitä
Selän liiallinen kuormittaminen

Alaselän rakenteiden liian suuri yksittäinen kuormituspiikki tai toistuva haitallinen kuormitus vaurioittavat selkää. Kudoksen väsyminen toistojen johdosta alentaa kuormituksen sietorajaa, mikä altistaa välilevyn pullistuman tai muunlaisen kudosvaurion syntymiselle.
Kokeellisissa tutkimuksissa on havaittu, että ylikuormittamalla selkärankaa kyetään tuottamaan kaikentyyppisiä selän rakenteiden vaurioita. Terveen välilevyn vaurioituminen muuttaa haitallisella tavalla välilevyn solujen ympäristöä, mikä johtaa välilevyn kivuliaaseen rappeutumiseen etenkin geneettisen alttiuden omaavilla henkilöillä. Jo mikroskooppisen pieni alaselän fasettinivelen, risti-suoliluunivelen tai lihas- ja sidekudoksen vaurioituminen voi aiheuttaa selkäkipua, johon liittyy monesti lihasten voimakas jännitystila.
Vuonna 1989 julkaistussa suomalaistutkimuksessa havaittiin, että fyysisesti raskasta työtä tehneillä työntekijöillä esiintyi eniten lannerangan rappeumamuutoksia ja yli puolet heistä oli kärsinyt selkäkivusta vähintään kerran vuodessa, kun istumatyötä tehneistä vain kymmenen prosenttia. Joka viides raskasta työtä tehnyt oli kärsinyt vähintään kuukauden kestäneestä selkäperäisestä työkyvyttömyydestä, istumatyöntekijöistä ei yksikään. Tutkimus rajoittui miehiin ja tutkittavia oli 86.
Alaselän lordoosin lievääkin suoristumista aiheuttavat etukumarat työasennot ja etenkin kumartelu on todettu useissa tutkimuksissa selkäkivun huomattaviksi riskitekijöiksi. Autoteollisuudessa suoritetuissa tutkimuksissa on havaittu, että kumartumiset 5–6:nkertaistavat selkäsairauden riskin. Myös aamulla tai aamunpäivällä tapahtuva lannenotkon suoristuminen etenkin syvien alastaipumisten aikana lisää tutkimusten mukaan välilevyn vaurioitumisen ja selkäkivun ilmaantumisriski. Välilevyihin kohdistuu tuolloin kolme kertaa normaalia suurempi paine, koska ne ovat täyttyneet yön aikana ravinnepitoisella kudosnesteellä.
Fyysisesti kuormittava ansiotyö muodostaa kuntoliikuntaa suuremman riskin selän terveydelle, koska sen kesto on yleensä moninkertainen. Työntekijät saattavat joutua esimerkiksi taivuttamaan selkäänsä tuhansia kertoja päivässä. Aiemmin ajateltiin, että liikkeeseen liittyvä mekaaninen pumppausliike toisi välilevyille ravinteita. Kaksituhattaluvulla tehdyistä tutkimuksista on saatu kuitenkin viitteitä siitä, ettei lannerangan välilevyistä kuormitusvaiheessa poistuva neste välttämättä korvaudukaan uudella paineen hellittäessä, mikä saattaa johtaa välilevyjen kuivumiseen, litistymiseen ja lannerangan toiminnan heikkenemiseen.
Etenkin välilevyt ja selkärangan muut rustorakenteet vaurioituvat herkästi niiden olemattoman verisuonituksen takia. Lannerangan alimmat välilevyt vaurioituvat herkimmin, koska ne joutuvat kannattelemaan suurinta kuormaa.
Välilevyn toistuva kuormittaminen saattaa käynnistää ydintä kohti etenevän osteoartriitin eli nivelrikoksi tai artroosiksi kutsutun tulehduksen. Osteartriitti aiheuttaa kipua etenkin silloin, kun se johtaa hermojen uudiskasvuun kohti välilevyn ydintä.
Välilevyn liian suuri kuormittaminen voi aiheuttaa myös mikrohalkeamia välilevylle ravinteita kuljettavaan rustoiseen päätelevyyn. Mikrohalkeamat ovat yleensä kivuttomia, koska päätelevyssä on vain vähän kipuhermopäätteitä. Mikrohalkeamien korvautumien arpikudoksella heikentää kuitenkin välilevyn ravinteiden saantia, mikä saattaa johtaa kipuja aiheuttaviin välilevyn rappeutumiseen, tyräytymiseen ja rangan yliliikkuvuuteen.
Lannerangan toistuva taipuminen eteenpäin on luultavasti välilevyn pullistumien suurin aiheuttaja, koska se aiheuttaa välilevyn heikkorakenteiseen takaosaan kohdistuvaa painetta. Ihmisten selkärankaa muistuttavilla sikojen selkärangoilla tehdyissä kokeissa on havaittu, että samanaikainen kiertoliike yli kolminkertaistaa pullistumariskin. Selän taivuttaminen tai kiertäminen kuormituksen aikana kiristää osan välilevyn ulkokehän rustosäikeistä, jolloin välilevyn sisäinen paine kasvaa poikkeuksellisen suureksi.
Liiallinen fyysinen rasitus happamoittaa lihasten peitinkalvojen eli faskioiden liukasteena toimivaa hyaluronihappoa ja ärsyttää niiden hermopäätteitä, mikä saattaa aiheuttaa selkäkipua, paineen tunnetta, jäykkyyttä, liikerajoituksia tai välilevyjen kasaan painumista. Ylikuormitus saattaa myös johtaa selän peitinkalvojen kiristymiseen  ja toimintahäiriöihin, mistä seuraa kipua ja häiriöitä veren- ja imunesteiden kierrossa.
Ylikuormitus saattaa johtaa myös lihasten rasitusvammoihin, joista voi seurata kroonisia tulehduksia. Nämä puolestaan heikentävät lihasten jänteiden kuormituskestävyyttä, mikä aiheuttaa kipuja ja lisää uusien vammojen ja liikerajoitusten riskiä.
Nikamasolmun päätelevyt vauroituvat erityisen helposti, koska ne ovat välilevyä heikompia. Suurin kuormitus kohdistuu lannerangan alaosaan eli nikamaväleihin L5–S1 lannerangan luontaisen lordoosimutkan suoristuessa. Nivelsiteiden kantokyky pettää ensimmäisenä, ja jos eteentaivutusliike jatkuu, nivelhaarakenivelten nivelkapselit venyvät ja saattavat revetä. Äärimmäinen eteentaivutus saattaa johtaa välilevyn takaosan repeytymiseen ja luupalan irtoamiseen nikamasolmusta.
Selän ylikuormitus voi syntyä esimerkiksi töissä tai urheillessa. Ylikuormitusta voidaan ehkäistä taakkojen rajoittamisella, liikkeiden ja asentojen hallinnalla, kuormitusajan rajoittamisella sekä riittävällä tauotuksella.
Vuonna 2016 laaditun selvityksen mukaan useimmilta kuntosaleilta löytyy selälle potentiaalisesti vaarallisia laitteita. Erityisesti istuen tehtävät selkäliikkeet saattavat vaurioittaa selkärangan välilevyjä, koska jo pelkkä istuminen nostaa niihin kohdistuvaa painetta. Liian painavan repun kantaminen altistaa koululaisia selkäkivulle.
Runsaasti selkää kuormittavia liikkeitä kuten yhdellä jalalla seisomista sisältävää rytmistä voimistelua harrastavilla on todettu esiintyvän yli kymmenen kertaa enemmän selkäkipua aiheuttavaa skolioosia kuin väestöllä keskimäärin. Lisäksi heidän kuukautiset alkavat selvästi normaalia myöhemmin, mikä hidastaa selkärangan kudosten kypsymistä ja altistaa siksi selkävaurioille.
Työnantajien pitää pyrkiä Suomessa esimerkiksi taakkojen noston minimointiin ja suunnitella työpisteet siten, että nostaminen sisältää mahdollisimman vähän kumartelua, kurottelua ja vartalon kiertoja. Työpaikka on varustettaessa tarvittaessa myös nosto- ja siirtolaitteilla.