stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vilnan historia
Vuodet 1939–1991 > Neuvostoliiton kausi 1940

Neuvostoliitto otti 15. kesäkuuta 1940 Vilnan toisen kerran haltuunsa sotilaallisesti osana hanketta liittää Liettuan tasavalta Liettuan sosialistisena tasavaltana Neuvostoliittoon. 21. heinäkuuta 1940 Liettuan tasavallasta tuli Liettuan sosialistinen neuvostotasavalta, joka liitettiin Neuvostoliittoon 3. elokuuta 1940. Vilna menetti näin itsenäisen valtion pääkaupungin aseman muuttuen neuvostotasavallan pääkaupungiksi.
Vuodet 1939–1991 > Saksan kausi 1941–1944

Saksan aloitettua sotatoimet Neuvostoliittoa vastaan 22. kesäkuuta 1941 joutui Vilna saksalaisten miehittämäksi jo sodan kolmantena päivänä 24. kesäkuuta 1941. Jotkut juutalaiset pakenivat itään, mutta pääosa heistä jäi saksalaisten miehittämälle alueelle. Saksalaiset perustivat 5. syyskuuta 1941 kaksi ghettoa juutalaisten asuttamista varten. Ensimmäiseen koottiin noin 30 000 juutalaista ja toiseen noin 9 000–11 000 juutalaista. Saksalainen Einsatzgruppe yhdessä liettualaisen täydennyspoliisin kanssa surmasi noin 8 000 juutalaista Vilnan lounaispuolella, Paneriaissa.
Vuodet 1939–1991 > Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan kausi 1944–1991

Neuvostoliitto otti Vilnan haltuunsa saksalaisilta 13. heinäkuuta 1944 ja se julistettiin neuvostotasavallan pääkaupungiksi. Juutalaisvainoilta säästyneitä juutalaisia oli noin 2 000–3 000. Puolalaisia siirrettiin Valko-Venäjälle, joten kaupunki muuttui väestöltään liettualaiseksi, kun se oli ennen sotaa ollut puolalais-juutalainen. Neuvostoliiton kaudella väestö osittain venäläistyi.
Itsenäisyyden palauttaminen 1991

Neuvostoliiton vastaiset protestit alkoivat Vilnassa vuonna 1987, ja Sąjūdis-uudistusliike alkoi vaatia muutoksia Vytautas Landsbergisin johtamana. Suurin mielenosoitus pidettiin elokuussa 1988, jolloin noin satatuhatta ihmistä protestoi Saksan ja Neuvostoliiton hyökkäämättömyyssopimuksen vuosipäivänä. Mielenosoittajat hajotettiin, vaikka he eivät esittäneet varsinaisia uudistusvaatimuksia. Maaliskuussa 1990 uudistusliike julisti Liettuan itsenäiseksi. Vastavetona Neuvostoliitto alkoi tukea Liettuassa asuvien venäläisten Inter-liikettä, mutta varsin pian myös he alkoivat vaatia uudistuksia. Tammikuussa 1991 neuvostoarmeijan OMON-joukot hyökkäsivät raskain asein Vilnan TV-tornia puolustaneita mielenosoittajia vastaan ja 13 mielenosoittajaa sai surmansa. Lopullinen irrottautuminen Neuvostoliitosta tapahtui Neuvostoliiton vallankaappausyrityksen aikana elokuussa 1991.
Vilna modernisoitui 1990-luvulla nopeasti. Vilna toimi Euroopan kulttuuripääkaupunkina vuonna 2009.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vilnan historia Wikimedia Commonsissa
Puolan ja Liettuan väliset rajat 1919–1939 sekä nykyiset valtakunnanrajat:
Vaaleanvihreä: Ententen kesäkuussa 1919 ehdottama raja,
tummanvihreä: 27.7.1919 vahvistettu aselepolinja, Fochin linja,
keltainen: Suwalkin sopimuksella 1920 vahvistettu,
oranssi: 3. helmikuuta 1923 vahvistettu, vuoteen 1939 saakka voimassa ollut,
lila: nykyiset valtakunnanrajat.
Vilna on kartassa nimellä Vilnius.
Vilnan voivodikunta (pun.) osana Puolaa.
Holokausti miehitetyn Puolan alueella. Paneriai on kartassa nimellä Ponary.
Donetsk

| Donetsk (Донецьк) |
| --- | --- |

 lippu:  vaakuna
 Donetsk
 Koordinaatit: 48.0028°N, 37.8053°E 
Valtio:  Ukraina
Alue:  Donetskin alue
Piiri:  Donetskin piiri
perustettu:  1869
Kaupungiksi:  1917
Hallinto:  
 – Pormestari:  Oleksand Lukjantšenko
Pinta-ala  ():  
 – Kokonaispinta-ala:  570,7 km²
Väkiluku (2022 (arvio))  ():  901 645
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Suuntanumero(t):  +380 622, 623
 
 mer.dn.ua 
 Pormestarin sivusto 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Donetsk (ukr. Донецьк) on teollisuuskaupunki itäisessä Ukrainassa, Donetsin altaaksi kutsutulla geologisella alueella, Asovanmereen laskevan Kalmiusjoen rannalla. Se oli 901 645 asukkaallaan Ukrainan viidenneksi suurin kaupunki ja väkiluvultaan noin 4,0 miljoonan asukkaan Donetskin alueen hallinnollinen keskus (2022 arvio). Venäjän hyökkäyssota (2022–) ja Venäjän jo 2014 käynnistämät sotatoimet Ukrainan itäosissa nukkevaltioineen ovat jossain määrin vähentäneet kaupungin asukaslukua ja taloudellista merkitystä jo aiemmin alkaneen savupiipputeollisuuden hiipumisen ohella.lähde?
Historia

Nykyään Donetskina tunnettu taajama perustettiin vuonna 1869, kun brittiläinen liikemies John Hughes perusti metallurgisen tehtaan ja hiilikaivoksia  Jekaterinoslavin kuvernementti Bah’mutin kihlakunnan eteläosaan, 5 kilometriä Oleksandrivkan kylän eteläpuolelle. Oleksandrivkassa oli Venäjän keisarikunnan ensimmäinen, vuonna 1841 perusettu mekaaninen hiilikaivos.  Pian töissä oli jo tuhansia työntekijöitä. Vuonna 1876 metallurginen tehdas oli noussut suurimmaksi koko Venäjän keisarikunnassa. Paikkakunnalle perustettiin 1889 ranskalais-saksalaisesti omistettu koneenrakennustehdas, joka on myöhemmin tunnettu Donetskin koneenrakennustehtaana. Se rakensi laitteita englantilaisten, ranskalaisten, venäläisten ja ukrainalaisten teollisuusmiesten omistamiin kaivoksiin (joita oli jo yhdeksän 1899). Hughesin mukaan nimetty työläistaajama Juzovka (ven. Юзовка, suomalaisissa aikalaislähteissä Jusovka) sai kaupungin aseman vuonna 1917.
Vuonna 1924 kaupungin nimeksi muutettiin Stalino (ukr. Сталіно) Josif Stalinin mukaan. Vuodesta 1932 lähtien kaupunki oli aluksi Stalinon alueen keskus. Stalinon alue jaettiin 1938 Stalinin ja Luhanskin alueiksi, ja Stalino säilyi ensinmainitun hallintokeskuksena.
Toisessa maailmansodassa kaupunki tuhoutui pahoin, mutta rakennettiin uudestaan sodan päätyttyä. Sodan aikana kaupungissa oli juutalaisgetto ja siellä toimi keskitysleiri, jolla kuoli 92 000 vankia. Miehitysvuosina kaupungista käytettiin jälleen tilapäisesti nimeä Juzovka.lähde? Puna-armeija valtasi Stalinon 8. syyskuuta 1943.
Vuonna 1961 osana destalinointikampanjaa kaupunki sai nykyisen nimensä Donin sivujoen Donetsin mukaan nimetyn hiilikaivosalueen mukaan.
Huhtikuussa 2014 Ukrainassa vallan ottaneen hallituksen vastustajat, jotka ainakin osin olivat venäläisiä sotilaita siviiliasussa, valtasivat kaupungin hallintorakennukset.tarvitaan parempi lähde Heinäkuussa Ukrainan armeija yritti valloittaa kaupungin takaisin. Taistelut ovat jatkuneet sen jälkeen Itä-Ukrainan sotana. Sitä seurannut Venäjän hyökkäyssota 2022– Donetskin seudulla ja alueella jatkuu yhä.
Väestö ja kaupunkipiirit

Juzovkan (–1924), Stalinon (1924–1961) ja sittemmin Donetskina tunnetun paikkakunnan väkiluku kasvoi Neuvostoliiton looppuvuosiin saakka, joskin sekä ensimmäisen että toisen maailmansodan vaikutuksesta väkiluku putosi. Seudun kaivoksiin ja tehtaisiin tuli Neuvostoliitossa ennenkaikkea venäläisiä tai valkovenäläisiä työntekijöitä. Neuvostoajan jälkeen kannattamaton kaivostoiminta ja savupiipputeollisuus alkoi selvemmin hiipua ja ukrainalaisten osuus vähenevästä asukasluvusta kasvaa, venäläisten ja valkovenäläisten vähentyä.
Vuonna 2001 väkiluku oli 1 016 194, ja heistä etnisesti ukrainalaisia oli jo 46,65 prosenttia ja venäläisiä 48,15 prosenttia. Muita etnisiä väestöryhmiä olivat valkovenäläiset (1,15 %), kreikkalaiset (0,99 %), juutalaiset (0,50 %), tataarit (0,49 %), armenialaiset (0,40 %), azerbaidjanilaiset (0,20 %) ja georgialaiset (0,20 %).
Väestö ja kaupunkipiirit > Asukasluvun kehitys

Neuvostoliiton hajoamisen jälkeinen väkiluvun lasku on jatkunut väestöarvioiden mukaan myös 2010- ja 2020-luvulla.
| Vuosi | 1884 (noin) | 1897 (noin) | 1913 (noin) | 1923 | 1926 | 1931 | 1939 | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2001  | 2014  (arvio) | 2022  (arvio) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Väkiluku | &&&&&&&&&&&05500.&&&&005 500 | &&&&&&&&&&032000.&&&&0032 000 | &&&&&&&&&&070000.&&&&0070 000 | &&&&&&&&&&032023.&&&&0032 023 | &&&&&&&&&0105739.&&&&00105 739 | &&&&&&&&&0141232.&&&&00141 232 | &&&&&&&&&0466268.&&&&00466 268 | &&&&&&&&&0704821.&&&&00704 821 | &&&&&&&&&0878590.&&&&00878 590 | &&&&&&&&01020799.&&&&001 020 799 | &&&&&&&&01109102.&&&&001 109 102 | &&&&&&&&01016194.&&&&001 016 194 | &&&&&&&&&0949825.&&&&00949 825 | &&&&&&&&&0901645.&&&&00901 645 |
Väestö ja kaupunkipiirit > Kaupunkipiirit

Donetskin kaupunki jakautuu yhdeksään paikallishallinnolliseen alueeseen, kaupunkipiiriin. Oheinen kartta kertoo kaupunkipiirien sijainnin. Kukin kaupunkipiiri on kuvattu kartassa omalla värillään. Värien merkitys käy ilmi ohesta.
Yleistä tietoa

Yhdessä naapurikaupunkiensa (muun muassa Makijivka) kanssa metropolialueen asukasluku oli 1,7 miljoonaa. Koko seutu on voimakkaasti teollistunutta ja kaupungistunutta. Keskeisiä teollisuusaloja ovat hiilikaivokset, terästeollisuus, koneenrakennus, kemian- ja elintarviketeollisuus.
Paljolti raskaan teollisuuden seurauksena alueen ilmanlaatu on Ukrainan huonoimpia. Ukrainan tilastokeskuksen tilastoissa Donetskin ja Luhanskin alueet erottautuvat muusta maasta esimerkiksi lapsikuolleisuudessa yli 20% korkeampien arvojensa perusteella.lähde?
Poliittisesti Donetskissa vaikuttaa erityisesti poliitikoista ja liike-elämän toimijoista koostuva ryhmittymä, jota kutsutaan nimellä Donetskin klaani ja joka kilpailee vaikutusvallasta Keski-Ukrainan Dnepropetrovskin ja Lvivin seudun ryhmittymien kanssa. Merkittävämmässä asemassa klaanissa on entinen presidentti Viktor Janukovytšin Alueiden puolue.
Liikenne

Donetskissa ei ole metroa, mutta sen rakentaminen on ollut suunnitteilla. Donetskin rautatieasema on kaupungin päärautatieasema. Asema toimi sekä Ukrainan rautateiden kaukojunien, että lähiliikenteen keskusasemana Donetskin alueella. Donetskin kansainvälinen lentoasema palveli kaupunkia.
Kesällä 2014 Donetskin hallinnasta käytiin taisteluja minkä johdosta rautatieliikenne ja lentoliikenne olivat poikki. Kaupungin lentokenttä oli pitkään kiivaiden ja jatkuvien taisteluiden kohteena.
Koulutus

Yliopistoista tunnetuimmat ovat Donetskin kansallinen yliopisto, Donetskin kansallinen teknillinen yliopisto ja M. Gorkille omistettu Donetskin kansallinen lääketieteellinen yliopisto, jotka ovat kansallisesti hyvätasoisia suuria ukrainalaisia yliopistoja. Kaupungissa on useita muitakin yliopistoja tai korkeakouluja. Donetskin tiedeakatemia perustettiin osana Ukrainan SNTL:n tiedeakatemiaa 1965.
Urheilu

Donetskissa on kaksi pääsarjatason jalkapalloseuraa: Rinat Ah’metovin omistama Šah’tar ja Metalurh. Syksyllä 2012 paikallinen jääkiekkoseura Donbass Donetsk aloitti jääkiekkoliiga KHL:ssä. Seurassa pelasi tuolloin neljä suomalaista kiekkoilijaa.
Ystävyyskaupungit

Bochum ( Saksa)
Sheffield ( Englanti)
Charleroi ( Belgia)
Taranto ( Italia)
Pittsburgh ( Yhdysvallat)
Kuvia

Kirkastumisen katedraali Donetskissa.
Donbass Palace.
Donetskin ooppera- ja balettiteatteri.
Donetskin teatteritalo.
Donetskin planetaario.
Suuren isänmaallisen sodan monumentti: "Vapauttajillesi, Donbass".
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Donetsk Wikimedia Commonsissa
(Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (citylife.donetsk.ua)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Tšekki 
Maantieteelliset:  MusicBrainz area 
Muut:  Encyclopedia of Modern Ukraine  Internet Encyclopedia of Ukraine  IdRef 
Donetsk sijaitsee Kalmiusjoen varrella.
Donetskin hallinnollisten piirien kartta. Värien selitys ohessa.
Teollisuutta kaupungin keskustan tuntumassa.
Winston-Salem

| Winston-Salem |
| --- | --- |

 Winston-Salemin sijainti Pohjois-Carolinan ja Forsythin piirikunnan kartalla
 Koordinaatit: 36°6′9″N, 80°15′37″W 
Valtio:  Yhdysvallat
Osavaltio:  Pohjois-Carolina
Piirikunta:  Forsyth
Hallinto:  
 – Pormestari:  Allen Joines
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  349 km²
 – Josta vettä:  3 km² 
Korkeus:  295,7 m
Väkiluku (2008):  224 889
 – Väestötiheys:  640 as./km²
 – Metropolialue:  490 159
Aikavyöhyke:  UTC-5
 – Kesäaika:  UTC-4
Lempinimi::  Twin City, Camel City, The Dash
Motto::  Your Life, Enriched
 
 http://www.cityofws.org/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Winston-Salem on kaupunki Pohjois-Carolinan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se on osavaltion neljänneksi suurin kaupunki ja sijaitsee Forsythin piirikunnassa. Vuonna 2004 kaupungissa oli asukkaita 203 259.
Laajemmalla suurkaupunkialueella Winston-Salemissa ja sen ympäristössä asuu yhteensä noin 650 000 ihmistä. Suurkaupunkialueeseen kuuluvat Forsythin, Davidsonin ja Stokesin piirikunnat sekä väestölaskennalliset alueet Winston-Salem, High Point ja Thomasville.
Winston-Salemin asukkaiden keski-ikä on varsin alhainen, sillä kaupungissa on paljon korkeakouluja. Väestö on myös etnisesti monipuolista.
Kaupungissa sijaitsee Wake Forest University, joka siirrettiin sinne Raleigh’n läheltä vuonna 1956. Winston-Salemissa toimii myös Winston-Salemin osavaltionyliopisto, Carolina Christian College, Piedmont International University, Salem College ja Pohjois-Carolinan yliopiston taidekoulu. Lähistöllä sijaitsevat myös Davidson County Community College ja Forsyth Technical Community College sekä pieni kristillinen Laurel University.
Winston-Salemin suurimpia työnantajia ovat terveydenhoitoalalla toimivat Novant Health (8 100 työntekijää 2016) ja Wake Forestin yliopistosairaala (12 900) sekä tupakkayhtiö R. J. Reynolds (3 000) ja alusvaatevalmistaja Hanes (2 500), joiden molempien pääkonttorikin sijaitsee kaupungissa. Reynolds-tupakkayhtiö on perustettu Winston-Salemissa vuonna 1875 ja työllistänyt siellä suurimmillaan jopa 30 tuhatta ihmistä. Sillä oli aiemmin kaupungin mukaan nimetyt savukemerkit Winston ja Salem, mutta ne myytiin vuonna 2015 Imperial Tobaccolle.
Kaupungissa sijaitsee myös pankki- ja vakuutusjätti BB&T:n pääkonttori.
Tutkinnanjohtaja

Tutkinnanjohtaja on viranomaisen asema suomalaisessa rikosoikeudellisessa prosessissa, ja tätä kautta virassa olevan poliisimiehen työtehtävä Suomen poliisissa. Tyypillisesti tutkinnanjohtajana toimii komisario tai keskusrikospoliisissa rikoskomisario ja niitä ylemmät arvot. Tutkinnanjohtaja sananmukaisesti johtaa esitutkintaa ja esitutkintatoimenpiteiden suorittamisesta esitutkinnan aikana.
Tällaisia toimenpiteitä voivat olla esimerkiksi takavarikot, etsinnät ja matkustuskiellot.
Alipäällystöön kuuluvat ylikonstaapeli tai rikosylikonstaapeli toimivat ns. "rajoitetuilla oikeuksilla", mikäli tälle on perusteltu syy. Ero varsinaisen tutkintajohtajan (päällystö) ja alipäällystötutkinnanjohtajin on ensimmäisen oikeus käyttää pakkokeinoja.
Diane Duane

Diane Duane ja Charles Stross Dublinissa.
Diane Duane (s. 1952) on yhdysvaltalaissyntyinen fantasia- ja science fiction -kirjailija.
Elämä

Duane syntyi vuonna 1952 New Yorkissa. Koulun jälkeen hän opiskeli sairaanhoitajaksi ja käytti sen jälkeen kaksi vuotta psykiatrisen sairaanhoidon opiskeluun, minkä jälkeen hän muutti vuonna 1979 Kaliforniaan ja työskenteli science fiction -kirjailija David Gerroldin apulaisena. Hänen ensimmäisen romaaninsa kustantaja oli Dell Books vuonna 1979. Vuonna 1981 hän muutti Pennsylvaniaan. Vuonna 1987 hän meni naimisiin pohjoisirlantilaisen kirjailijan Peter Morwoodin kanssa. Yhdessä he muuttivat Yhdistyneen kuningaskunnan kautta Irlantiin, missä he asuvat nykyäänkin. Duane on julkaissut uransa aikana yli kaksikymmentä scifi- ja fantasiaromaania. Hän on muun muassa kirjoittanut useita Star Trek -kirjoja.
Teokset > Velhonuoret

Velhonuoret on Diane Duanen ainoa suomennettu sarja.Siitä on julkaistu vain kolme ensimmäistä osaa. Velhonuorten maailma on tässä universumissa, mutta sieltä pääse myös toisiin universumeihin. Velhot taistelevet entropiaa vastaan.
Haluatko velhoksi? (So You Want to be a Wizard) ( ISBN 951-0-27736-3) (1983)
Syvintä velhoutta (Deep Wizardry) ( ISBN 951-0-29048-3 ) School Library Journalin vuoden paras kirja voittaja. (1985)
Korkeinta velhoutta (High Wizardry) ( ISBN 951-0-30263-5 ) (1990)
Sarjan seuraavia kirjoja ei ole suomennettu:
A Wizard Abroad (1993)
The Wizard's Dilemma (2001)
A Wizard Alone (2002)
Wizard's Holiday (2003)
Wizards at War (2005)
A Wizard of Mars (2010)
Games Wizards Play (tekeillä, odotettu julkaisupäivämäärä on vuoden 2016 helmikuussa)
Teokset > Velhonuoret > Feline Wizards

(Velhonuorten sukulaissarja)
Book of Night With Moon (1997)
To Visit the Queen (1998)
The Big Meow (2011)
Teokset > Velhonuoret > Adult Wizards

(Velhonuorten sukulaissarja)
Short Circuit -sarjan ensimmäinen osa tekeillä.
Teokset > The Middle Kingdoms

Sarja tunnetaan myös nimellä Tale of the Five. Sarjan teemat ovat suureksi osaksi samanlaiset kuin Velhonuorten; tässäkin sarjassa taistellaan maailmankaikkeuden entropiaa vastaan. Diane Duane työskenteelee vielä viimeisen osan parissa. Neljättä osaa ei ole julkaistu vielä, mutta sarjaan tulee yhteensä viisi osaa.
The Door into Fire (1979)
The Door into Shadow (1984)
The Door into Sunset (19)
The Door into Starlight (ei ole kustannettu vielä)
Teokset > Star Trek

Duane on kirjoittanut myös 10 Star Trek -kirjaa:
Star Trek: The Original Series #13: The Wounded Sky (1983)
Star Trek: TOS #18: Rihannsu #1: My Enemy, My Ally (1984)
Star Trek: TOS: Rihannsu #2: The Romulan Way (kirjoitettu yhdessä aviomies Peter Morwoodin kanssa) (1987)
Star Trek: Spock's World (1988)
Star Trek: TOS #50: Doctor's Orders (1990)
Star Trek: TNG: Dark Mirror (1993)
Star Trek: The Next Generation #45: Intellivore (1997)
Star Trek: TOS #95: Rihannsu #3: Swordhunt (2000)
Star Trek: TOS #96: Rihannsu #4: Honor Blade (2000)
Star Trek: TOS #?? Rihannsu #5: The Empty Chair (suunniteltu julkaistavaksi joulukuussa 2006.)
Teokset > Harbiner

Harbiner-trilogia sijoituu Star*Drive -universumiin. Duane ei ole ainoa, joka on kirjoittanut Star*Driv -universumista, mutta hän oli ensimmäinen.
Starrise at Corrivale
Storm at Eldala
Nightfall at Algemron
Teokset > Hämähäkkimies

Duane kirjoitti muutamia Hämähäkkimies-romaaneita Byron-Preiss Multimedialle vuodesta 1994 vuoteen 1998 asti.
The Venom Factor (Venom Factor Book 1)
The Lizard Saction (Venom Factor Book 2)
The Octopus Agenda (Venom Factor Book 3)
Teokset > Guardians of the Three

Keeper of the City, sarjan toinen kirja. Sarjaa ei ole suomennettu. (Kirjoitettu yhdessä Peter Morwoodin kanssa) (1989)
Kirjallisuutta

Mervi Koski: Ulkomaisia nuortenkertojia 2. BTJ Kirjastopalvelu, 2006.
Aiheesta muualla

Kotisivut (englanniksi)
Interaktiivinen sarjaan liittyvä sivusto (englanniksi)
Vesa Sisättö: Haluatko velhoksi? (Arkistoitu – Internet Archive) Helsingin Sanomat 15.6.2003.
Viertola, Mari: Fantasiaromaanit kuin vallankäytön pikkujättiläiset Turun Sanomat. 13.8.2003.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Alankomaat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Rauno Sainio

Rauno Sainio (s. 1983) on suomalainen kielenkääntäjä, joka on keskittynyt erityisesti kiinankielisen kaunokirjallisuuden suomentamiseen. Sainio on opiskellut kiinaa muun muassa Jinhuan ja Kunmingin kaupungeissa Kiinassa.
Vuonna 2017 järjestetyssä Suomi–Kiina-kulttuurigaalassa Sainio sai tunnustuksen työstään kiinalaisen kirjallisuuden suomentajana.
Sainion suomentama Liu Cixinin tieteisromaani Kolmen kappaleen probleema oli ehdolla vuoden 2019 Tähtivaeltaja-palkinnon saajaksi. Vuonna 2021 ehdokkuuden sai myös saman kirjasarjan kolmas osa Kuolema on ikuinen. Sainio oli ehdolla vuoden 2023 Mikael Agricola -palkinnon saajaksi Chi Zijianin romaanin Puolikuu suomennoksesta.
Sainiolle myönnettiin vuonna 2020 puolivuotinen valtion taiteilija-apuraha. Vuonna 2023 hänelle myönnettiin yksivuotinen taiteilija-apuraha.
Suomennokset

Han Han: Kolme porttia (Basam Books, 2014)
Murong Xuecun: Unohda minut tänä yönä, Chengdu (Basam Books, 2015)
Yu Hua: Elämänkaari (Aula & Co, 2016)
Mai Jia: Koodinmurtaja (Aula & Co, 2017)
Yu Hua: Xu Sanguanin elämä ja verikaupat (Aula & Co, 2017)
Mai Jia: Pimeä voima (Aula & Co, 2018)
Liu Cixin: Kolmen kappaleen probleema (Aula & Co, 2018)
Yu Hua: Kiina kymmenellä sanalla (Aula & Co, 2019)
Liu Cixin: Synkkä metsä (Aula & Co, 2019)
A Yi: Täydellinen rikos (Aula & Co, 2020)
Liu Cixin: Kuolema on ikuinen (Aula & Co, 2020)
Fang Fang: Kun kaupunki suljettiin: Wuhanin kohtalonhetket (Into, 2021)
Ge Fei: Näkymättömyysviitta (Aula & Co, 2021)
Chen Qiufan: Jättömaa (Aula & Co, 2021)
Chi Zijian: Puolikuu.  Aula & Co, 2022.  ISBN 978-952-364-225-6
Liu Cixin: Pallosalama. Aula & Co, 2022. ISBN 978-952-364-264-5.
Sanmao: Tarinoita Saharasta. Aula & Co, 2023. ISBN 978-952-364-320-8
Liu Cixin: Muurahaisia ja dinosauruksia. Aula & Co, 2023. ISBN 978-952-364-361-1
Shen Yang: Enemmän kuin yksi lapsi. Into, 2023. ISBN 978-952-393-059-9
Chi Ta-wei: Kalvot. Hertta Kustannus, 2024. ISBN 978-952-406-036-3
Kevin Chen: Aavekaupunki. Aula & Co, 2024. ISBN 978-952-364-442-7
Xiao Hong: Hulanjoen tarinat. Punos-kustannus, 2024. ISBN 978-952-756-602-2
Xi Xi: Minun kaupunkini. Aula & Co, 2025. ISBN 978-952-364-503-5
Baoshu: Täydellinen uusi maailma. Aula & Co, 2025. ISBN 978-952-364-537-0
Suomennokset > Novelli

Liu Cixin: "Ihmiselämä" (Tähtivaeltaja 2/2018)
Kimmo Sasi

| Kimmo Sasi |
| --- | --- |

Suomen liikenne- ja viestintäministeri
 Lipposen I hallitus 15.1.1999–15.4.1999 Lipposen II hallitus 4.1.2002–17.4.2003  
Edeltäjä:  Matti Aura
Seuraaja:  Leena Luhtanen
Suomen ulkomaankauppaministeri
 Lipposen II hallitus 15.4.1999–4.1.2002  
Seuraaja:  Jari Vilén
Kansanedustaja
 26.3.1983–21.4.2015  
Ryhmä/puolue:  Kansallisen kokoomuksen eduskuntaryhmä
Vaalipiiri:  Pirkanmaan vaalipiiri
Henkilötiedot
Syntynyt: 21. helmikuuta 1952 (ikä 73) Tampere
Puoliso:  Viveca Anita Sasi (1997–2014)
Tiedot
Puolue:  kokoomus
Koulutus:  oikeustieteen kandidaatti LL.M. (Columbia) diplomiekonomi
Kimmo Kalevi Immeri Sasi (s. 21. helmikuuta 1952 Tampere) on suomalainen kokoomuslainen poliitikko. Hän oli kansanedustajana vuodesta 1983 vuoteen 2015. Hän oli Lipposen I ja II hallituksen liikenne- ja viestintäministeri vuosina 1999 ja 2002–2003 sekä Lipposen II hallituksen ulkomaankauppaministeri vuosina 1999–2002.
Työura

Koulutukseltaan Sasi on oikeustieteen kandidaatti (1974), diplomiekonomi (1975) ja Master of Laws (1978, Columbian yliopisto). Hän työskenteli vuosina 1972–1973 kouluasiainsihteerinä ja vuosina 1975–1977 kansainvälisen yksityisoikeuden assistenttina.  Myöhemmin hän toimi lakimiehenä ja poliisiasiain neuvottelukunnan sihteerinä.
Vuosina 1997–1998 Sasi toimi Pohjola-Nordenin liittohallituksen puheenjohtajana. Sasi toimii vuodesta 2009 Hanasaaren ruotsalais-suomalaisen kulttuurikeskuksen johtokunnan puheenjohtajana.