stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Nyrki Tapiovaara
Tien etsiminen

Nyrki ja Tapio Tapiovaara asuivat yhdessä Helsingissä. Alussa meno oli niin rajua, että he joutuivat pois erään sukulaisen Katajanokalla omistamasta asunnosta. Veljeksille muutto merkitsi vapautumista ja ennen kaikkea mahdollisuutta hakeutua ihanteidensa, Tulenkantajien seuraan. Tutuiksi tulivat niin Erkki Vala, Olavi Paavolainen, Raoul Palmgren kuin Uuno Kailaskin.
1930-luvun alussa Nyrki Tapiovaara etsi itseään, tulevaisuus oli epävarma, ja lakitieteiden opiskelukin jäi sivuasiaksi. Syksyllä 1933 isä-Tapiovaara kutsui poikansa takaisin Hämeenlinnaan. Tämän karanteenin aikana Nyrki Tapiovaara löysi elokuvataiteen. Hän kirjoitti niin vakuuttavia elokuva-arvosteluja pieneen Häme-lehteen, että pian hänet kutsuttiin Yleisradion säännöllisten elokuvakatsausten tekijäksi. Syksyllä 1934 hän aloitti myös työn Työväen näyttämön ohjaajana Helsingissä.
Valentin Vaala oli tarjonnut Tapiovaaralle sankarin osaa elokuvassa Helsingin kuuluisin liikemies. Koekuvaus epäonnistui, jolloin Tapiovaara vakuuttui, että hänen paikkansa on pikemmin kameran takana. Hän onnistui närkästyttämään Suomi-Filmin Risto Orkon radioarvosteluillaan niin perusteellisesti, että ne lopetettiin vuonna 1935. Vasemmistoradikaalin mainekaan ei juuri ollut eduksi Tapiovaaran elokuvauran kehitykselle. Sitten kuvaan tulivat kirjailija Juhani Ahon poika Heikki Aho velipuolensa Björn Soldanin kera. Heikki Aho kiinnitti Nyrki Tapiovaaran ohjaamaan elokuvan isänsä kuuluisasta Juha-romaanista. Elokuva sai ensi-iltansa tammikuussa 1937. Samana vuonna Tapiovaara matkusteli Euroopassa ja kirjoitti vaikutelmistaan artikkeleita Helsingin Sanomiin ja Elokuva-aittaan. Juhaa seurasi kaksi komedia- ja kaksi draamaelokuvaa.
Vasemmistoradikalismi

Nyrki Tapiovaara kuului kirjailija- ja taiteilijaryhmä Kiilan kantajäseniin, kuten myös kuvataiteilija Tapio Tapiovaara. Hän vaikutti myös muissa vasemmistolaisissa kulttuuriyhdistyksissä. Tapiovaara oli Etsivän Keskuspoliisin silmätikku. 1930-luvun ilmapiirissä kulttuuriradikaalien toimintaa rajoitettiin lainsäädännöllä, kiellettiin halventamasta Suomen hallitusta, eduskuntaa ja muita vastaavia tahoja, ja elokuvia sensuroitiin ankaralla kädellä. Nyrki Tapiovaara ihaili Neuvostoliittoa, tosin vuoden 1938 suuret oikeudenkäynnit ja puhdistukset laimensivat hänen myönteisiä tunteitaan maata kohtaan. Lopullisesti Tapiovaaran rakkaus Neuvostoliittoon murskaantui seuraavan vuoden lopussa Neuvostoliiton pommittaessa Helsinkiä. Hän oleskeli tuolloin Helsingissä ja kirjoitti sisarelleen Tuulikki Ahtialalle olevansa ”täynnä vihaa ja taistelutahtoa”. Hän kuvasi hyökkäystä ”järkyttäväksi, häpeälliseksi, inhoittavaksi”.
Tulikaste Suojärven soilla

Tapiovaara sai komennuksen Lammille Hämeenlinnan sotilaspiirin esikuntaan. Hän halusi rintamalle, mutta ei päässyt vasemmistoradikaalin taustansa takia. Päällystö ja reserviupseeritoverit tekivät hänen elämänsä mahdollisimman vaikeaksi, illat ja yöt hän saattoi viettää kotonaan.
Kevättalvella 1940 Tapiovaaran toive päästä rintamalle toteutui. 20. helmikuuta hän ilmoittautui Laatokan-Karjalan rintamalla Sissipataljoona III:ssa, jota komensi majuri Carl-Gustav Wahren. Komentajan adjutantin, luutnantti Vilho Suomen mukaan Nyrki Tapiovaara ”toi tullessaan valoisan tuulahduksen erämaahan”. Tapiovaara teki selväksi, mitä oli ennen ajatellut asioista ja mitä ajatteli nyt. Tämän suoruuden ja rehtiyden ansiosta majuri Wahren kiintyi häneen. 27. helmikuuta Tapiovaara saunoi Vilho Suomen kanssa, jolloin Suomi ehdotti hänelle elokuvan tekemistä Volter Kilven saaristolaisromaanien pohjalta.
28. helmikuuta pataljoona lähetti komppanian vahvuisen osaston partioretkelle Korpijärven kylään Suojärven kunnassa. Vänrikki Tapiovaaralla oli komennossaan kaksi joukkuetta, joiden oli määrä vallata Etelä-Korpijärven kylä. Osasto yllätettiin selustasta, ja se joutui perääntymään. 29. helmikuuta Tapiovaara teki voimakkaan vastahyökkäyksen, mutta päätyi antamaan osastolleen vetäytymiskäskyn. Johtajan tapaan hän oli viimeinen vetäytymässä, ja hän tulitti vihollista miestensä vetäytyessä. Eräs miehistä näki Tapiovaaraan osuvan ja tämän tuupertuvan hankeen. Silminnäkijöiden mukaan hän kohosi vielä kerran ja ampui pitkän sarjan viholliseen. Tämän jälkeen kukaan ei osannut kertoa mitään varmaa, jolloin ilmeisesti syntyi olettamus Tapiovaaran katoamisesta tai vangiksi joutumisesta. Olettamus ei kuitenkaan osoittautunut todeksi.
Tapiovaaran 11-henkisen lapsikatraan nuorimmainen, Panu Tapiovaara katosi jatkosodassa kesäkuussa 1944.
Filmografia > Ohjaajana

Juha (1937)
Varastettu kuolema (1938)
Kaksi Vihtoria (1939)
Herra Lahtinen lähtee lipettiin (1939)
Miehen tie (1940) (jäi kesken, elokuvan viimeistelivät Erik Blomberg ja Hugo Hytönen)
Filmografia > Käsikirjoittajana

Juha (1937) (ei ilmoitettu)
Kaksi Vihtoria (1939)
Herra Lahtinen lähtee lipettiin (1939)
Miehen tie (1940)
Filmografia > Näyttelijänä

Varastettu kuolema (1938)
Kaksi Vihtoria (1939)
Kirjallisuutta

Jaakko Autio - Tuomo Klemola - Matti Peltonen - Marika Tolvanen: "'Hellurei! - Ämmä läks' – Alkoholi ja sukupuoli Nyrki Tapiovaaran elokuvissa.” Katainen, Elina (toim.): Kotomaan koko kuva : kirjoituksia elokuvasta ja 1930-luvun sosiaalihistoriasta, s. 43–61. Helsinki : Suomen Historiallinen Seura, Helsingin yliopiston talous- ja sosiaalihistorian laitos, 1993. Kirja digitoituna Internet Archivessa.
Rinne, Matti: Yksitoista Tapiovaaraa: Tuoleja, tauluja, elokuvia. Kustannusosakeyhtiö Teos, 2008.
Toiviainen, Sakari: Nyrki Tapiovaaran tie. Suomen elokuva-arkisto, Valtion painatuskeskus, Helsinki 1986. ISBN 951-860-115-1
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Toiviainen, Sakari: / Tapiovaara, Nyrki (1911–1940). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). 6.9.2001. Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. Viitattu 17.7.2014.
Nyrki Tapiovaara. YLE Sininen laulu
Nyrki Tapiovaara Elonetissä.
Nyrki Tapiovaara Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Ville Suhonen : Valtion viholliset – Etsivä Keskuspoliisi elokuvakulttuurin kintereillä
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Alankomaat 
Henkilöt:  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Yle  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Nyrki Tapiovaara.
Tasismi

Tasismin suuntaista maalausta.
Tasismi on informalismin sukuinen abstrakti taidesuuntaus tai suorastaan informalismin rinnakkaistermi. Tasisteiksi sanotaan usein samoja taiteilijoita kuin informalisteiksikin. Erona on se, että tasismissa painotettiin taiteilijan fyysistä ilmaisua, joka haluttiin siirtää maalauskankaalle mahdollisimman suoraan.
Sana 'tasismi' tulee ranskan kielen sanasta tache, joka tarkoittaa läikkää tai tahraa.
Tasismi-termiä alettiin käyttää abstraktin ekspressionismin eurooppalaisesta muunnoksesta Ranskassa 1950-luvun alussa.
Tasismi saattoi olla väriläikkien spontaanista levittämistä kankaalle esimerkiksi taiteilijan tunne-elämän suorina eleinä. Läikät voivat olla myös abstraktiota ilman yhteyttä tunnetulkintoihin.
Tasismissa oli samoja piirteitä kuin lyyrisessä abstraktiossa tai  amerikkalaisessa toimintamaalauksessa (action painting), jota kutsutaan myös roiskemaalaukseksi. Tasismissa voi olla myös kalligrafista sävyä.
Tasisteiksi eli läikkätaiteilijoiksi nimitettiin myös impressionisteja vuonna 1899. Samoin ja pointillismia ja fauvismia sanottiin halveksivasti läikkätaiteeksi eli tasismiksi.
Tasisteja

Jean Dubuffet (1901–1985)
Agenore Fabbri (1911–1998)
Jean Fautrier (1898–1964)
Lucio Fontana (1899–1968)
Sam Francis (1923–1994)
Hans Hartung (1904–1989)
Laurent Jiménez-Balaguer (1928–2015)
Georges Mathieu (1921–2012)
Henri Michaux (1899–1984)
Pierre Soulages (1919–2022)
Wols (Alfred Otto Wolfgang Schulze) (1913–1951)
Arnulf Rainer (1929–)
Tapiola-ryhmä

| Tapiola-ryhmä |
| --- | --- |

Perustettu:  1982
Lakkautettu:  2013
Kotipaikka:  Espoo, Suomi
Toiminta-alue:  Suomi
Toimiala:  vakuutus ja pankki
Tuotteet:  vakuutus- ja pankkituotteet
Henkilöstö:  3 153 (2008)
Kotisivu:  tapiola.fi
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tapiola-ryhmä oli suomalainen yhtiöryhmä, joka tarjosi vakuutus-, säästö-, sijoittaja- ja pankkipalveluita. Ryhmällä oli toimipiste 56 paikkakunnalla, jonka lisäksi ryhmän asiakkaita palveli noin sata yrittäjäpohjaista palvelupistettä sekä 600 vakuutusasiamiestä.
Helmikuussa 2012 kerrottiin, että Tapiola ja Lähivakuutus yhdistyvät keskinäiseksi finanssiryhmäksi Lähivakuutus-Tapiolaksi kahden vuoden sisällä. Yhdistyminen edellytti hyväksymisen Vahinko-Tapiolan yhtiökokouksessa.
Lähivakuutuksen ja Tapiolan yhdistymisestä päätettiin keväällä 2012 yhtiökokouksissa. Uuden yhtiöryhmän nimeksi tuli LähiTapiola. LähiTapiola aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2013.
Historia

Ryhmä syntyi vuonna 1982, jolloin edeltäjävakuutusyhtiöiden Auran ja Pohjan hallintoneuvostot päättivät yhtiöiden fuusiosta. Ryhmän juuret ulottuvat kuitenkin vuonna 1857 toimintansa aloittaneeseen Paloapuyhtiöön. Tapiolana yhtiöryhmä on toiminut vuodesta 1984. Nykyään yhtiöryhmään kuuluu kolme vakuutusyhtiötä, pankki ja sijoitusyhtiö. Tapiola Omaisuudenhoito Oy ja Tapiola Rahastoyhtiö Oy perustettiin vuonna 2000. Vuonna 2004 Tapiola Pankki Oy aloitti toimintansa. Tapiola-ryhmän pääjohtajana toimi vuodesta 1997 Asmo Kalpala. Ryhmän pääkonttori sijaitsi Espoon Tapiolassa, josta ryhmä oli saanut nimensä. Tapiolalla oli kattava franchisingyritysten verkosto, jossa työskenteli noin 80 yrittäjää ja noin 58 toimipistettä.
Tapiola-ryhmän yhtiöt

Vakuutusyhtiöt
Keskinäinen Vakuutusyhtiö Tapiola (Vahinko-Tapiola)
Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Tapiola (Eläke-Tapiola)
Keskinäinen Henkivakuutusyhtiö Tapiola (Henki-Tapiola)
Pankki- ja sijoitusyhtiöt
Tapiola Varainhoito Oy
Tapiola Pankki Oy
Lisäksi ryhmään kuuluivat atk-palveluyritys Tieto-Tapiola Oy, ryhmän kiinteistösijoituksia hoitava Kiinteistö-Tapiola Oy ja lakkautettua jälleenvakuutustoimintaa hoitava Alma Oy. Vakuutusyhtiö Turva on Vahinko-Tapiolan tytäryhtiö. Tapiola-ryhmän vakuutusyhtiöt olivat keskinäisiä yhtiöitä. Nämä keskinäiset vakuutusyhtiöt puolestaan omistivat ryhmän muut yhtiöt.
Tapiolan hallintomalli

Tapiola-ryhmän hallintomalli perustui keskinäisyyteen. Tapiolan osakkaita olivat vakuutuksenottajat ja takuuosuuksien omistajat sekä Eläke-Tapiolassa lisäksi vakuutetut vakuutuskohtaisesti yhdessä. Vakuutusyhtiöiden takuuosuudet olivat ryhmän toisten keskinäisten yhtiöiden omistuksessa. Tapiola-ryhmän osakeyhtiömuotoisten vakuutus- ja rahoitusalan yhtiöiden sekä kiinteistöliiketoimintaa harjoittavan yhtiön kaikki osakkeet olivat muiden Tapiola-ryhmään kuuluvien yhtiöiden omistuksessa.
Eläke-Tapiola

Eläke-Tapiola oli Suomen kolmanneksi suurin työeläkevakuuttaja ja sen sijoitusomaisuuden arvo on vuonna 2011 oli n. 9,0 miljardia euroa liikevaihdon ollessa n. 1,8 miljardia euroa. Yhtiön toimitusjohtajana toimi Satu Huber. Keskinäinen eläkevakuutusyhtiö Eläke-Tapiola solmi Eläke-Fennian kanssa aiesopimuksen joulukuussa 2012 yhtiöiden sulauttamiseksi.
Kiinteistö-Tapiola

Kiinteistö-Tapiola Oy oli Tapiola-ryhmän kokonaan omistama tytäryhtiö, johon oli siirretty Tapiola-ryhmän kiinteistöliiketoiminta. Yhtiön toimitusjohtajana toimi Vesa Immonen. Yhtiön hallituksen puheenjohtajana toimi Vahinko- ja Henki-Tapiolan sijoitusjohtaja Jari Eklund.
Toiminnan alkaessa tammikuussa 2007 Kiinteistö-Tapiola hallinnoi yhteensä noin 1,8 miljardin euron arvoista kiinteistökantaa, johon kuului toimisto-, liike-, logistiikka-, teollisuus-, hotelli- ja asuinkiinteistöjä. Suurin osa kiinteistöistä oli toimisto- ja liikekiinteistöjä. Pinta-alaa oli yhteensä noin miljoona neliömetriä.
LähiTapiola Pankki

Tapiolan keskinäisten vakuutusyhtiöiden omistama Tapiola-pankki tunnettiin LähiTapiola-pankkina 8.6.2013 tapahtuneen nimenvaihdoksen myötä  Pankki on perustettu vuonna 2002. Vuoden 2007 heinäkuussa pankilla oli runsaat 100 000 asiakasta.
Pankki teki yhteistyötä Ålandsbankenin kanssa, joka esimerkiksi oli tehnyt LähiTapiola-pankin palvelujärjestelmän. Yhteistyö syveni loppuvuodesta 2006, jolloin pankit perustivat yhteisen korttiyhtiön, Ab Compass Card Oy Ltd:n. Tapiola-pankki omistaa yhtiöstä 34 % ja Ålandsbanken 66 %.
Alkuvuonna 2014 tapahtunut fuusioituminen S-Pankin kanssa tapahtui vuoden 2013 julkistuksiin, että uudesta S-Pankista S-ryhmä tulee omistamaan 75 % ja LähiTapiola 25 %.
Tapiola-ryhmä luvuin > Tulos

| Tulos yhtiöittäin | Milj>  euroa   2009 |
| --- | --- |
Vahinko-Tapiola: 83,0
Henki-Tapiola, konserni: 66,6
Tapiola Pankki: 1,7
Tapiola Varainhoito: 0,5
Kiinteistö-Tapiola: 0,7
Eläke-Tapiola, kokonaistulos: 583,1
Tapiola-ryhmä luvuin > Markkinaosuudet

| Markkinaosuudet |  % |
| --- | --- |
Vahinkovakuutus: 18,5
Henkivakuutus:      - henkivakuutussäästöistä      - maksutulosta:     7,7   6,5
Eläkevakuutus: 13,6
Rahastoliiketoiminta: 2,9
Tapiola-ryhmä luvuin > Volyymit

| Tapiolan volyymit | Milj>  euroa   2009 |
| --- | --- |
Vahinko-Tapiolan vakuutusmaksutulo 2009 (milj.e): 675,1
Eläke-Tapiolan vakuutusmaksutulo 2009 (milj.e): 1.388,0
Henki-Tapiola, konserni, vakuutusmaksutulo 2009 (milj.e): 233,1
Tapiola Pankin talletuskanta 2009 (milj.e): 1.271,8
Tapiola Pankin luottokanta 2009 (milj.e): 1.156,1
Tapiola Varainhoidon rahastopääomat 2009 (milj.e): 1.594,2
Hallinnoidut asiakaskanavat: 5.262,0
Kirjallisuutta

Itkonen, Uolevi: Tapiola-fuusio. Tapiola-ryhmä, 2002. ISBN 951-98986-0-3.
Aiheesta muualla

Tapiola
Jouka Juhola

| Jouka Juhola> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 14. heinäkuuta 1997 (ikä 27) Harjavalta, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  184 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Hokki
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  22
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2016–
Aik. seurat:  Ässät (SML) Nybro IF (HockeyEttan) HK Poprad (SloEL) GKS Tychy (Puola) SG Cortina (AlpsHL/Italia)
Jouka Jyrinpoika Juhola (s. 14. heinäkuuta 1997 Harjavalta) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.
Ura > Maajoukkueura

Juhola putosi viimeisten joukossa Suomen alle 20-vuotiaiden MM-joukkueesta vuoden 2017 turnaukseen. Yhteensä hän on pelannut 15 nuorten ja 26 poikien maaottelua.
Pelityyli

Juhola on kuvaillut itseään pelityyliltään klassiseksi voimahyökkääjäksi, joka pelaa suoraviivaisesti, luistelee vahvasti molempiin suuntiin, pyrkii pelaamaan turvallista peruspeliä sekä tekemään oikeita ratkaisuja.
Muuta

Juhola on käynyt lukion Porin suomalaisen yhteislyseon urheilulinjalla.
Zeuksen temppeli (Kyrene)

| Zeuksen temppeli |
| --- | --- |
 Zeuksen temppelin rauniot.
Sijainti:  Kyrenen arkeologinen alue, Shahhat (Shahat), Al Jabal al Akhdar, Libya
Koordinaatit:  32°49′20″N, 21°51′45″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  500-luku eaa.?
Tuhoutui:  365
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Kyrenen arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Zeuksen temppeli oli antiikin aikainen Zeukselle omistettu kreikkalainen temppeli Kyrenessä nykyisen Libyan alueella. Sen rauniot ovat osa Kyrenen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.
Historia

Kyrenen Zeuksen temppeliksi kutsutun rakennuksen katsotaan yleensä olleen omistettu Zeukselle, joskus tämän kreikkalais-egyptiläiselle muunnokselle Zeus Ammonille. Temppelin tarkkaa rakentamisajankohtaa ei tunneta. Usein katsotaan, että se olisi rakennettu arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa., mutta joidenkin näkemysten mukaan se olisi peräisin vasta 400-luvulta eaa.
Temppeli kärsi suuria tuhoja Kitos-sodassa eli toisessa juutalaiskapinassa vuonna 115, jolloin sen peristasiksen pylväät kaadettiin. Tämän jälkeen temppeliä kunnostettiin niin, että siitä voitiin käyttää sen ydinosaa eli cellaa, mutta sen pylväikköä ei koskaan rakennettu uudestaan. Temppeli tuhoutui lopullisesti koko Kyrenen raunioittaneessa vuoden 365 maanjäristyksessä, jonka jälkeen se hylättiin.
Temppelin arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1861, ja se kaivettiin pääosiltaan esiin vuonna 1926. Perusteellisemmat arkeologiset tutkimukset, joissa loputkin temppelin jäänteistä kaivettiin esiin, tehtiin vuosina 1939–1942. Italialaiset arkeologit kunnostivat temppelin raunioita vuosina 1957–1974.
Rakennus

Zeuksen temppeli sijaitsi Kyrenen koilliskukkulalla kaupungin muurein ympäröidyn alueen koillisosassa lähellä hippodromia. Temppeli edusti doorilaista tyyliä. Sen stylobaatin koko oli 68,39 × 30,58 metriä, ja siinä oli lyhyillä sivuilla kahdeksan (oktastyyli) ja pitkillä sivuilla 17 pylvästä. Temppelissä oli cella sekä pronaos, jonka edessä oli kaksi pylvästä, ja opisthodomos, jonka edessä oli kolme pylvästä.
Temppeli oli Kyrenen suurin. Se on muutoinkin varsin suurikokoinen, sillä se oli suurempi kuin esimerkiksi Olympian Zeuksen temppeli ja Ateenan Parthenon. Temppelin pylväissä on sovellettu samankaltaista perspektiivin korjaava kallistusta kuin Parthenonissa.
Temppelin raunioista on löydetty muun muassa Zeuksen patsaan pää sekä lukuisia piirtokirjoituksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zeuksen temppeli Wikimedia Commonsissa
Temppelin sisäosia.
Yksityiskohta temppelistä.
Iisalmen Peli-Karhut

| Iisalmen Peli-Karhut |
| --- | --- |

Perustettu:  1966
Kaupunki:  Iisalmi, Suomi
Kotiareena:  Kankaan jäähalli
– kapasiteetti:  1326
Sarjataso:  Mestis

Toimitusjohtaja:   Jarmo Ylisipola
Puheenjohtaja:   Mika Salonen
Päävalmentaja:   Toni Ruotsalainen
Kapteeni:    Samuel Timonen
Yhteistyöseurat:  KalPa (SM-liiga)
Mestis
Mestaruudet:  1 (2024)
Hopeaa:  0
Pronssia:  1 (2021)
Suomi-sarja
Mestaruudet:  1 (2016)
Hopeaa:  0
Pronssia:  0
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Iisalmen Peli-Karhut Ry eli IPK on iisalmelainen jääkiekkoseura, joka pelaa kotiottelunsa Kankaan jäähallissa. Seuran miesten joukkue pelaa Mestiksessä, jonne se nousi vuonna 2016 voitettuaan Imatran Ketterän Suomi-sarjan loppuottelussa. IPK kohtasi Ketterän myös finaalissa voittaessaan ensimmäisen Mestis mestaruutensa kaudella 2023-2024.
Ehkä tunnetuin IPK:n pelaaja on Risto "Rise" Kurkinen (samanniminen pelaaja on pelannut myös JYP:ssä), joka pelasi parikymmentä kautta II Divisioonassa ja suurimman osan niistä IPK:ssa numerolla 24. Parhaana kautenaan 1996–97 Rise teki 87 pistettä. Niistä 32 oli maaleja ja 55 syöttöä. Pitkän uransa aikana hän teki yli tuhat pistettä, ja hänen seurojaan IPK:n lisäksi olivat muun muassa Kajaanin Hokki, Keravan Shakers ja Tuusulan Kiekko.
Kaudella 2024–2025 IPK:n päävalmentajana aloittaa Simo Karjalainen.
Nykyinen joukkue

| Iisalmen Peli-Karhut kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Iisalmen Peli-Karhut kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Iisalmen Peli-Karhut kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Iisalmen Peli-Karhut kaudella 2024–2025 n k > Kokoonpano | Iisalmen Peli-Karhut kaudella 2024–2025 n k > Valmentajat | Iisalmen Peli-Karhut kaudella 2024–2025 n k >  | Iisalmen Peli-Karhut kaudella 2024–2025 n k >  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Maalivahdit  70   Oskari Parviainen   35    Olli Taimi Puolustajat  16    Santeri Haakana   (Laina)   44    Luukas Kallioinen   20    Josi Kähkönen    6    Tomi Leppänen   12    Oskari Mikkonen   71   Ernests Ošenieks   49   Valtteri Viirret   22   Robert von Gerdten    2   Eemeli Ylitalo |  |  Hyökkääjät  13    Veikka Halonen   26    Miska Hattunen   67    Joona Lehtinen   27   Miro Nalli    8    Konsta Piirainen   77    Anton Sikorski    7   Pekka Suhonen   10   Santeri Sulku   21    Santeri Suomalainen  (A)   89   Jeremi Tammela   14   Samuel Timonen (C)   18   Sakke Vallius (Laina)    9    Julius Vesaaja   34   Joni Virolainen   11   Jami Virtanen (Vuokra) |  |  Päävalmentaja  Simo Karjalainen Apulaisvalmentajat  Toni Ruotsalainen   Jermu Juntunen   Kari Rönkkö  Selitykset (C) Kapteeni  (A) Varakapteeni  Lähde: Elite Prospects eliteprospects.com. Päivitetty: 9. tammikuuta 2025  |  |  |
Nykyinen joukkue > Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Toni Ruotsalainen
Maalivahtivalmentaja: Jermu Juntunen
Joukkueenjohtaja: Kari Rönkkö
Huoltopäällikkö: Sami Haataja
Huoltaja: Olli-Matti Nuutinen
Huoltaja: Juho Salmela
Huoltaja: Timo Rissanen
Fysioterapeutti: Elina Hartikainen
Hieroja: Tommi Halonen
Puheenjohtaja: Mika Salonen
Toimitusjohtaja: Jarmo Ylisipola
Tunnettuja pelaajia > Kasvatit SM-liigassa

Mikko Hakkarainen
Otto Huttunen
Otto Jaatinen
Henri Kivioja
Mikko Komulainen
Mika Kononen
Pasi Kouvalainen
Ilkka Vaarasuo
Juha Virtanen
Tunnettuja pelaajia > Seurassa pelanneet NHL-pelaajat

Otto Leskinen
Ilkka Pikkarainen
Tunnettuja pelaajia > Mestiksessä palkitut

| Kausi | Valinta | Voittaja |
| --- | --- | --- |
| 2017–2018 | Toinen tähdistökentällinen |  Aleksi Autio |
| 2017–2018 | Herrasmiespelaaja (Waltteri Immonen -palkinto) |  Tatu Kokkola |
| 2018–2019 | Ensimmäinen tähdistökentällinen |  Otto Huttunen |
| 2019–2020 | Paras puolustaja (Jari Lippojoki -palkinto) Ensimmäinen tähdistökentällinen |  Saku Kinnunen |
| 2019–2020 | Ensimmäinen tähdistökentällinen |  Ilkka Pikkarainen |
| 2020–2021 | Toinen tähdistökentällinen |  Mikko Juusola |
| 2021–2022 | Veikkauksen Kultainen kypärä Toinen tähdistökentällinen |  Janne Hämäläinen |
| 2022–2023 | Toinen tähdistökentällinen |  Eetu Randelin |
| 2023–2024 | Pudotuspelien arvokkain pelaaja (Håkan Hjerpe -palkinto) |  Austin Alger |
| 2023–2024 | Paras puolustaja (Jari Lippojoki -palkinto) Ensimmäinen tähdistökentällinen |  Juuso Arola |
| 2023–2024 | Paras maalintekijä (Kai Nurminen -palkinto) |  Alex Berardinelli |
| 2023–2024 | Paras maalivahti (Pasi Nurminen -palkinto) Paras tulokas (Petri Varis -palkinto) Ensimmäinen tähdistökentällinen |  Paavo Kohonen |
| 2023–2024 | Toinen tähdistökentällinen |  Valtteri Koskela |
| 2023–2024 | Paras hyökkääjä (Mika Helkearo -palkinto) Ensimmäinen tähdistökentällinen |  Ludwig Persson |
| 2023–2024 | Kultainen kiekko Pistepörssin voittaja (Jouni Rinne -palkinto) Toinen tähdistökentällinen Veikkauksen Kultainen kypärä |  Leo Ring |
| 2023–2024 | Opiskelijapalkinto |  Samuel Timonen |
| 2023–2024 | Mestarijoukkueen valmentaja |  Marko Tuomainen |
Tunnettuja pelaajia > Kapteenit Mestiksessä

2016–2019  Otto Huttunen
2019–2020  Aatu Hämäläinen
2020–2022  Ville Järvinen
2022–2023  Otto Huttunen
2023  Jarkko Malinen
2023–2024  Juuso Arola
2024–   Samuel Timonen
Valmentajat 2010-luvulla

2010–2012  Jarmo Ylisipola
2012–2013  Sauli Tapaninaho
2013–2014  Jarmo Ylisipola
2014–2017  Jukka Niiranen
2017–2019  Janne Sinkkonen (17. tammikuuta 2017 alkaen)
2019  Tommi Miettinen (3. tammikuuta 2019 alkaen)
2019–2023  Niko Härkönen
2023–2024  Marko Tuomainen
2024–2025  Simo Karjalainen
2025–  Toni Ruotsalainen (25. helmikuuta 2025 alkaen)
Aiheesta muualla

Kotisivu
| n k Mestis |
| --- | --- |
 Hallitseva mestari: Kiekko-Espoo
Joukkueet (2024–25):  Hermes  Hokki  IPK  Jokerit  Ketterä  KeuPa HT  Kiekko-Pojat  Kiekko-Vantaa  RoKi  TUTO Hockey 
Palkinnot:  Kultainen kiekko
Carl Wilhelmson

| Carl Wilhelmson |
| --- | --- |
 Omakuva (1888)
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. marraskuuta 1866 Fiskebäckskil, Ruotsi
Kuollut: 24. syyskuuta 1928 (61 vuotta) Göteborg, Ruotsi
Ammatti:  taidemaalari
Carl Wilhelmson (12. marraskuuta 1866 Fiskebäckskil – 24. syyskuuta 1928 Göteborg) oli ruotsalainen taidemaalari. Hän oli Carl Larssonin oppilas ja opetti itse göteborgilaisessa  Valandin taidekorkeakoulussa vuosina 1897–1910. Myöhemmin hän piti omaa taidemaalarikoulua Tukholmassa ja vuonna 1925 hänet nimettiin professoriksi Kuninkaalliseen taideakatemiaan. Wilhelmson asui 1890-luvulla Pariisissa, jossa hän otti vaikutteita neoimpressionisteilta. Hänen maalauksensa sijoittuvat usein kotiseudulle Bohuslänin saaristoon. Hän maalasi myös muotokuvia.
Kuvia

Wilhelsonin ateljee Fiskebäckskilissä Lysekilin kunnassa.
Wilhelmsonin hauta Fiskebäckskilissä.
Carl Eldh (1924)
På berget (1905)
Fiskarkvinnor på väg från kyrkan (1899)
Kyrkfolk i båt (1909)
Hjalmar Lundbohm (1923)