stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Thomas Macaulay
Muita teoksia

Lays of Ancient Rome, runokokoelma (1842)
Critical and Historical Essays, esseekokoelma (1843)
Biographical Essays, esseekokoelma (1851)
Speeches, puhekokoelma (1853)
Miscellaneous writings (1860)
Lady Trevelyan julkaisi Macaulayn kootut teokset ensin kahdeksassa osassa vuonna 1866 ja uudelleen kaksitoistaosaisina (ns. Albany-laitos) vuonna 1898.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Thomas Macaulay Wikimedia Commonsissa
Vapaasti ladattavia Thomas Macaulayn e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta
Thomas Babington Macaulay (englanniksi) Westminster Abbey
Thomas Macaulay, John Partridgen maalaama muotokuva.
Jari Rinnetmäki

Jari Rinnetmäki (s. 1. maaliskuuta 1965) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi SM-liigassa Jokereissa kaudella 1986–1987 32 ottelua tehden viisi maalia ja antaen kaksi maalisyöttöä.
Supernal Music

Supernal Music on pieni levy-yhtiö Englannissa, joka on erikoistunut metallimusiikkiin, varsinkin black metalliin. Sen perusti vuonna 1996 Alex Kurtagić. Ja se tunnettiin aluksi vain Internet-sivuna, jonka kautta pystyi tilaamaan tuntemattomampien yhtyeiden teoksia. Nykyään Supernalin tunnetuimpiin nimiin kuuluu lähinnä ukrainalaisia black metal -yhtyeitä, kuten Drudkh, Hate Forest ja Astrofaes. Vaikka Supernal julkaisee pääosin black metallia, löytyy joukosta mm. doom metal- ja dark ambient -tuotoksia.
Aiheesta muualla

Supernal - Virallinen sivusto ja Internet-levykauppa.
Supernaiivi

| Supernaiivi> Naiv. Super |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Erlend Loe
Kieli:  norja
Genre:  kehitysromaani
Julkaistu:  1996
Suomennos
Suomentaja:  Outi Menna
Kustantaja:  Like
Julkaistu:  1998
Ulkoasu:  nidottu
Sivumäärä:  222
ISBN:  951-578-565-0
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Supernaiivi (Naiv. Super) on vuonna 1996 ilmestynyt norjalaisen Erlend Loen läpimurtoromaani.
Kirjan 25-vuotias päähenkilö kokee eksistentialistisen kriisin ja tuntee kaiken merkityksettömäksi. Hän käyttää aikaansa merkityksettömään puuhasteluun terapiana: heittelee palloa seinää vasten, nakuttelee hakka-lelunsa palikoita ja tekee pitkiä listoja esimerkiksi asioista, joista hän tietää paljon, mutta jotka ovat tarpeettomia.
Teatterisovituksena kirja sai maailman kantaesityksensä Suomessa, Teatterikorkeakoulun näyttämöllä, vuonna 2001 Irene Ahon sovituksena ja ohjauksena. Myös ruotsinkielinen kantaesitys tehtiin Suomessa, kun Tobias Zilliacus ohjasi näytelmän Virus Teatteriin vuonna 2003. Kirja sovitettiin kuunnelmaksi Radioteatterille vuonna 2002. Siitä on tehty myös Tiina Lymin dramatisoima ja ohjaama näytelmä Ryhmäteatterille vuonna 2014.
Päähenkilöt

25-vuotias mies, joka on kriisissä.
miehen veli, äiti, isä ja isoisä
naapurinpoika Børre
Lise, josta kirjan aikana tulee päähenkilön tyttöystävä.
Särkilahti

| Särkilahti> Särkilax |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Särkilahti korostettuna.  Turun kaupunginosat
Kaupunki:  Turku
Suuralue:  Hirvensalo-Kakskerta
Väkiluku:  149 (2015)
Särkilahti (ruots. Särkilax) on Turun kaupunginosa, joka sijaitsee Hirvensalon keskiosassa, lounaasta Hirvensalon sisäosaan työntyvän samannimisen lahden pohjukassa.
Alueella vuodesta 1958 sijainnut Särkilahden alakoulu lakkautettiin vuonna 2007.
2010-luvun alkupuoliskolla Särkilahden tilastoalueen väkiluku kasvoi 115:stä 149:ään.
Turun kaavoituksessa suunnitellaan Särkilahden alueelle niin sanottua Kanavakaupunkia, jonka ytimenä olisi Särkilahden ja Pukinsalmen yhdistävä kanava Maanpään ja Jänessaaren välissä.
Thomas Mann

| Thomas Mann |
| --- | --- |
 Thomas Mann vuonna 1929
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. kesäkuuta 1875 Lyypekki, Saksa
Kuollut: 12. elokuuta 1955 (80 vuotta) Zürich, Sveitsi
Kansalaisuus:  Saksa
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: saksa
Pääteokset:  Buddenbrookit 1901 Taikavuori 1924
 Nimikirjoitus
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto (1929) 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Thomas Mann 1937.
Heinrich ja Thomas Mann.
Paul Thomas Mann (6. kesäkuuta 1875 Lyypekki, Saksa – 12. elokuuta 1955 Zürich, Sveitsi) oli saksalainen kirjailija. Mannia pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä kirjailijoista.
Elämä

Mann syntyi lyypekkiläiseen porvarissukuun. Hänen äitinsä oli saksalais-brasilialaista syntyperää oleva Julia Mann (o.s. Silva-Bruhns) ja isänsä tuleva konsuli ja senaattori Thomas Johann Heinrich Mann. Vuonna 1905 Mann nai juutalaisen Katia Pringsheimin.
Thomas Mann asui jonkin aikaa myös Münchenissä, jossa hänen silloisen kotitalonsa läheisyydessä sijaitsee nykyisin katu nimeltä Thomas-Mann-Allee.[lähde? ]
Myös Thomas Mannin vanhempi veli Heinrich oli kirjailija, kuten myös hänen poikansa Klaus Mann ja pojanpoikansa Frido Mann.[lähde? ] Tytär Erika, joka avioitui brittiläisen runoilijan W. H. Audenin kanssa, oli merkittävä 1930-luvun kulttuurihahmo ja keskimmäinen poika Golo yksi sodanjälkeisen Saksan merkittävimmistä historioitsijoista. Käsite "Mannin perhe" onkin yleistynyt varsinkin Saksassa kuvaamaan tätä kirjailijadynastiaa.[lähde? ]
Ensimmäisen maailmansodan aikana Thomas Mann esitti humanistisia, mutta samalla myös kansallisylpeyttä osoittavia ajatuksia. Mann sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1929. Palkinto myönnettiin nimellisesti vuonna 1901 ilmestyneestä Buddenbrookeista, mutta palkinnon aiheena oli pikemminkin 1924 ilmestynyt Taikavuori.[lähde? ]
Kun natsit tulivat valtaan Saksassa, Mannin perhe muutti Küsnachtiin Sveitsiin. Vuonna 1939 he muuttivat Yhdysvaltoihin. Mann opetti Princetonin yliopistossa, jossa kemian ja fysiikan opettajana toimi myös saksanjuutalainen emigrantti Albert Einstein. Vuonna 1942 Mannit muuttivat Los Angelesiin Kaliforniaan. Mannista tuli vuonna 1944 Yhdysvaltain kansalainen.
Thomas Mann palasi Eurooppaan vuonna 1952 ja asettui asumaan Zürichiin Sveitsiin. Hän ei palannut pysyvästi Saksaan, vaikka lomaili siellä. Mann osallistui vuonna 1949 Johann Wolfgang von Goethen syntymän 200-vuotisjuhlaan.
Mann kuoli vuonna 1955 ateroskleroosiin Zürichissä.
Poliittiset näkemykset

Ensimmäinen maailmansodan aikana Mann tuki keisari Vilhelm II:n konservatiivista politiikkaa ja hyökkäsi liberaaleja ajatuksia vastaan. Mann ei hyväksynyt demokraattista kehitystä vaan piti sitä Saksan kansan olemukselle vieraana. Hän romantisoi sotaa ja katsoi, että sen väkivaltainen elämä toi esiin ihmisestä parhaat puolet.
Sittemmin Mann tuki uutta Weimarin tasavaltaa. Kun natsien suosio nousi, Mann arvosteli heitä. Hän hyökkäsi sanomalehtikirjoituksissaan suoraan Adolf Hitleriä vastaan. Samaan aikaan, kun natsit saivat valtaa, Mann tuki sosialisteja ja kommunisteja. Mannit olivat lomalla Sveitsissä, kun natsit nousivat valtaan. Hänen poikansa Klaus neuvoi, ettei isä palaisi enää Saksaan vaan jäisi asumaan Sveitsiin. Mannin teoksia poltettiin Saksassa, ja hän oli kiellettyjen kirjailijoiden listalla.
Hän otti radiopuheissaan suoraan kantaa kansallissosialistista Saksaa vastaan, mutta kaunokirjallisissa teoksissa kritiikki oli epäsuorempaa. Mann itse asiassa kirjoitti raamatullista Joosef-romaanien sarjaansa käytännössä koko natsihallinnon ajan.
Televisiosarja

Saksassa esitettiin vuonna 2001 televisiosarja Die Manns – ein Jahrhundertroman (Mannin perhe). Se aloitti uuden kiinnostuksen koko Mannin perheen vaiheisiin.
Teoksia

Pikku herra Friedemann (novelli, 1897)
Buddenbrookit (1901)
Tristan (novelli, 1903)
Tonio Kröger (novelli, 1903)
Vaikea hetki (novelli, 1905)
Kuninkaallinen korkeus (1909)
Kuolema Venetsiassa (novelli, 1912)
Herra ja koira (1919)
Taikavuori (1924)
Hämmennystä ja varhaista tuskaa (1925)
Mario ja taikuri (novelli, 1930)
Joosef -sarja (Joosef ja hänen veljensä )
Jaakobin tarina (1933)
Nuori Joosef (1934)
Joosef Egyptissä (1936)
Joosef ruokkija (1943)
Lotte (1939)
Päiden vaihto (1940)
Laki (1944)
Tohtori Faustus (1947)
Pyhä syntinen (1951)
Petetty (novelli, 1953)
Huijari Felix Krullin tunnustukset (1954)
Kirjallisuutta

Thomas Mann Handbuch. Hg. Helmut Koopman. Stuttgart 2001.
Katia Mann, Elämäntoveri, suom. Maija Pellikka, Weilin + Göös, 1983
Dietrich Assmann, Thomas Manns Roman "Doktor Faustus" und seine Beziehungen zur Faust-Tradition, 1975
Dietrich Assmann, Tohtori Faustus, saksalaisen säveltäjän Adrian Leverkühnin elämä erään hänen ystävänsä kertomana, 1979
Hans-Peter Haack: Erstausgaben Thomas Manns. Ein bibliographischer Atlas. Leipzig 2011
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Laaja virallinen sivusto (saksaksi)
Thomas Mannin teoksia Gutenberg-projektissa
Thomas Mannin teoksia saksankielisessä Wikiopistossa (saksaksi)
Buddenbrookhaus, Thomas ja Heinrich Mannin elämästä kertova museo Lyypekissä.
Tasakylkinen kolmio

Tasakylkisellä kolmiolla on kaksi yhtäpitkää sivua. Tästä seuraa myös, että kolmiolla on kaksi yhtäsuurta kulmaa.
Tasakylkinen kolmio on sellainen kolmio, jossa kaksi sivua ovat keskenään yhtä pitkät. Englantilainen nimitys  tasakylkiselle kolmiolle on isosceles triangle, joka tulee kreikan kielen sanoista iso ('sama, yhtäsuuri') ja skelos ('sääri, jalka').
Osien nimitykset > Kanta

Tasakylkisellä kolmiolla yksi sivu on yleensä erimittainen kuin muut sivut. Tätä kutsutaan kannaksi. Kannan pituus on pisimmillään lähes kaksi kertaa kyljen pituus. Tasakylkisiä kolmioita kohdataan usein sovelluksissa, jossa ihmisen rakennelma on pystytetty symmetrisesti. Nimitys "kanta" lienee käytännöllistä perua. Esimerkiksi niin sanotut A-tikkaiden muoto on tasakylkinen kolmio, jossa kanta on luonnollisella tavalla kolmion alin sivu.
Jos kanta on samanpituinen kuin kylki, on kyseessä tasasivuinen kolmio.
Osien nimitykset > Kylki

Tasakylkisessä kolmiossa on kaksi yhtäpitkää sivua, joita kutsutaan kyljiksi. Kyljen pituus on lyhimmillään hieman pitempi kuin kannan puolikas, mutta se voi olla kuinka pitkä hyvänsä. Samoin kuin johdettiin nimitys "kanta", voidaan sana "kylki" johtaa käytännön tilanteista, jossa tasakylkinen kolmio on "kannallaan" ja "kyljet" ovat kolmion sivuilla.
Osien nimitykset > Kantakulma

Kantakulma muodostuu kannan ja toisen kyljen väliin. Tasakylkisessä kolmiossa kantakulmat ovat samansuuruisia. Se on suuruudeltaan aina alle 90°. Jos se on
45°, on kyseessä suorakulmainen tasakylkinen kolmio
60°, on kyseessä tasasivuinen kolmio
Suorakulmaisen tasakylkisen kolmion kantakulma on 45°.
Tasasivuisessa kolmiossa on kantakulma 60°.
Osien nimitykset > Huippu ja huippukulma

Kannan vastaista kärkeä kutsutaan huipuksi. Huippukulma muodostuu huippuun kylkien väliin. Se on suuruudeltaan aina alle 180° ja se voidaan laskea kantakulman avulla  \alpha =180^{\circ }-2\beta . Jos huippukulma on
60°, on kyseessä tasasivuinen kolmio.
90°, on kyseessä suorakulmainen tasasivuinen kolmio.
alle 90°, on se teräväkulmainen tasasivuinen kolmio.
yli 90°, on kyseessä tylppäkulmainen tasasivuinen kolmio.
Huippukulma on aina alle 180° astetta.
Huippu on alle 90°, jolloin kolmio on teräväkulmainen tasasivuinen kolmio.
Huippu, tässä vasen kulma, on 90°, jolloin kolmio on suorakulmainen tasakylkinen kolmio.
Huippu, tässä vasen kulma, on yli 90°, jolloin kolmio on tylppä tasasivuinen kolmio.
Yleisiä ominaisuuksia > Kantakulmat ja huipun kulmanpuolittaja

Tasakylkisessä kolmiossa kantakulmat ovat yhtä suuret. Tämä nähdään seuraavalla päättelyllä, jossa hyödynnetään yleisen kolmion  kulmien summan ominaisuutta:  \alpha +\beta +\gamma =180^{\circ } . Taitetaan ensin tasakylkinen kolmio kahtia niin, että yhtä pitkät kyljet yhtyvät. Silloin taitekohta muodostaa janan kolmion huipusta sen kannalle. Koska kyljet yhtyvät, jakaa taitos huippukulman kahteen yhtäsuureen kulmaan  (\alpha =\alpha '). Kantakulmat yhtyvät myös, koska kanta on suora, ja siksi nekin ovat yhtäsuuret  (\beta =\beta ') ja näin on molemmissa puoliskoissa kaksi vastinkulmaparia yhtä suuret. Näillä perusteluilla todetaan tasakylkisen kolmion kantakulmat yhtäsuuriksi ja taitoksen synnyttämän janan olevan huipun kulmanpuolittaja.
Yleisiä ominaisuuksia > Huipun kulmapuolittaja

Huipun kulmanpuolittajalla on muitakin ominaisuuksia. Kummankin kolmion kolmas kulma voidaan laskea ja todeta yhtäsuureksi
Koska  \gamma  ja  \gamma ' ovat oikokulman vieruskulmia ja yhtäsuuret, ovat ne 90°. Koska taitoksen jana kulkee huipun kautta ja on kohtisuorassa kantaa vasten, todetaan se myös korkeusjanaksi. Se on myös kannan sivunpuolittaja eli mediaani, sillä taitos jakaa tasasivuisen kolmion yhteneviksi kolmioiksi, joilla on myös yhtäpitkät vastinsivut. Silloin myös kannan puoliskot ovat yhtä pitkät. Kohtisuoruuden vuoksi sivunpuolittajaa voi pitää myös keskinormaalina.
Kaavoja

Merkitään seuraavissa yhtälöissä kolmion osat seuraavasti:
Kolmion sivut: kanta merkitään  a ja kyljet  b.
Kolmion kulmat: huippukulma meritään  \alpha  ja kantakulmat  \beta
Korkeusjanat: kantaa vastaan  h_{a} ja kylkeä vastaan  h_{b}.
Kolmion piirin pituuden puolikas on  s={\tfrac {1}{2}}(a+b+b)={\tfrac {1}{2}}(a+2b).
Silloin voidaan esittää tasakylkisen kolmion ominauuksia seuraavasti.
Kolmion kantaa vastaava korkeus on  h=h_{a}={\sqrt {b^{2}-{\tfrac {1}{4}}a^{2}}}.
Kolmion kylkeä vastaava korkeus on  h_{b}={\frac {2A}{b}}={\frac {a{\sqrt {b^{2}-{\tfrac {1}{4}}a^{2}}}}{b}}
Heronin pinta-alan kaavasta voidaan johtaa korkeusjanoille toiset yhtälöt.
h_{a}={\frac {2A}{a}}={\frac {2{\sqrt {s(s-a)(s-b)^{2}}}}{a}}
h_{b}={\frac {2A}{b}}={\frac {2{\sqrt {s(s-a)(s-b)^{2}}}}{b}}
Kolmion pinta-ala on  A={\frac {1}{2}}ah_{a}={\frac {1}{2}}bh_{b}={\tfrac {1}{2}}a^{2}{\sqrt {{\tfrac {b^{2}}{a^{2}}}-{1}{4}}}={\sqrt {p(p-a)(s-b)^{2}}}.
Jos huippukulma on  \alpha , niin ala on  A={\tfrac {1}{2}}b^{2}\sin {{\tfrac {1}{2}}\alpha }.
Kaavoja > Sisään piirretty ympyrä

Tasakylkisen kolmion sisään piirretyn ympyrän säde on  r={\frac {a({\sqrt {a^{2}+4h^{2}}}-a)}{4h}}. Jos kolmio on suorakulmainen tasakylkinen kolmio, on säde  r=a(1-{\tfrac {1}{2}}{\sqrt {2}}).
Tunnettuja teoreemoja > Merkilliset pisteet

Kylkien korkeusjanat leikkaavat toisensa huipun halkaisijalla pisteessä, joka on kolmion ortokeskus.
Kantakulmien puolittajat kohtaavat kolmion halkaisijalla pisteessä, joka on kolmion sisään piirretyn ympyrän keskipiste. Keskipiste on yksi kolmion merkillisistä pisteistä. Keskipiste jakaa halkaisijan suhteessa 2 : 1 siten, että lyhyempi osa jää kolmion kannan puolelle.
Kolmion kylkien keskinormaalit leikkaavat kolmion huipun halkaisijalla pisteessä, joka on kolmion ympäri piirretyn ympyrän keskipiste. Myös tämä piste on kolmion merkillisiä pisteitä.
Kylkien keskijanat leikkaavat kolmion huipun halkaisjalla pisteessä, joka on kolmion painopiste.
Huipun puolittaja jakaa tasakylkisen kolmion kahdeksi yhteneväksi suorakulmaiseksi kolmioksi. Kaikki tasakylkisen kolmion merkilliset pisteet sijaitsevat symmetrisesti kolmion halkaisevalla janalla. Koska neljä edellistä pistettä ovat halkaisijalla, on se samalla osa Eulerin suoraa.
Tunnettuja teoreemoja > Steiner ja Lehmus

Jos kolmion kaksi kulmanpuolittajaa ovat yhtäpitkät, on kolmio tasakylkinen kolmio.
Kolmio on symmetrinen kantaa vastaan piirretyn korkeusjanan suhteen, jolloin kolmion pinta-alan kaavan voi esittää ymmärrettävästi kuviolla.
Kolmion alan voi ymmärtää myös katkaisemalla se puolivälistä poikki.
Kolmion merkilliset pisteet sijaitsevat tasakylkisessä kolmiossa huipun korkeusjanalla. Sinisellä on piirretty keskinormaalit, punaisella sivunpuolittajat ja vihreällä kulmanpuolittajat. Esimerkiksi korkeusjanojen leikkauspiste puuttuu kuvasta.
Steinerin ja Lehmuksen ajatus merkittynä kolmioon.
Tiina Vainio

| Tiina Vainio> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: Sauvo
Kansalaisuus:  suomalainen
Taiteilija
Ala:  kuvataide
Aiheesta muualla
Kotisivut
Tiina Vainio (s. 1960 Sauvo) on suomalainen taidemaalari ja -graafikko. Hän työskentelee laaja-alaisesti erilaisilla materiaaleilla ja taiteen tekotavoilla ja on tehnyt projekteja, joihin liittyy yhteistyötä eri alojen välillä. Vainio on toiminut myös luottamustehtävissä taiteilijajärjestöissä.
Taiteellinen työskentely

Vainion tuotantoon kuuluu maalauksia, grafiikkaa, installaatioita ja veistoksia. Hänen teostensa aihepiiri liittyy usein luontoon ja ihmisen muuttuvaan ympäristöön. Vainio on tutkinut myös koneiden ja työkalujen estetiikkaa kuvaten maalauksiinsa purku-uhan alaisia taloja sekä työkaluja ruuvimeisseleistä betonimyllyihin ja maansiirtokoneisiin.
Taiteellinen työskentely > Julkisen tilan taide

Turun seudulla on useita Vainion toteuttamia julkisen tilan teoksia. Yhdessä Paula Soinisen kanssa Vainio teki Turun Viinamäenkadun päiväkotiin prosenttiperiaate-hankkeena 14-osaisen mosaiikkiteoskokonaisuuden Kalat kertovat perhosille (2022), jonka aiheet ja materiaalit liittyvät alueella sijainneeseen Kupittaan saven keramiikkatehtaaseen. Ajan rajat (2014) on kolmiosainen teos Raision kirjastotalossa. Kivisestä polusta, akryylilevylle tehdyistä maalauksista ja kasvavasta tammesta rakentuva teos kuvaa Raision alueen muodostumista ja rantaviivan siirtymistä vuosituhansien aikana. Teoksen muotojen pohjana on käytetty Raision karttoja. Minna Maija Lappalaisen kanssa Vainio suunnitteli ja toteutti vuonna 2007 Velkuan Teersalon rannan joutomaan muutostyön tori- ja puistoalueeksi ekologisuuden ja paikallisten toiveet huomioiden.
Taiteellinen työskentely > Lavasteet

Taiteellisen työskentelynsä osana Vainio on toteuttanut myös lavasteita muun muassa koreografi Satu Tuittilan ja Nina Renvallin tanssiteoksiin. Esimerkiksi Tuittilan ilmastonmuutosta käsitelleessä tanssi-installaatiossa Katoava kalotti (2018) Vainion näyttely teoksineen tarjosi tanssiesityksen puitteet.
Taiteellinen työskentely > Taiteilijakollektiivi Merisiskot

Vainio kuuluu vuonna 2018 perustettuun, neljän turkulaisen taiteilijan muodostamaan Merisiskot-taiteilijakollektiiviin, jonka muut jäsenet ovat Kati Immonen, Elina Ruohonen ja Mari Krappala. Ryhmä tekee ekologista taidetta ja keskittyy ns. tumman ekologian tutkimiseen taiteen keinoin, mutta tekee myös meren hyväksi käytännön työtä. Erityisenä kiinnostuksen kohteena on Itämeri ja saariston ekologia. Kollektiivin taiteellinen tutkimus on kohdistunut mm. Örön saareen.
Opinnot

Vainio on valmistunut Turun piirustuskoulun maalauslinjalta vuonna 1990. Hän on opiskellut lisäksi taidepedagogiikkaa Taideteollisessa korkeakoulussa ja Pietarin taideakatemiassa. Vainiolla on lisäksi oikeustieteen tutkinto.
Aiheesta muualla

Tiina Vainion esittely Kuvataiteilijamatrikkelissa.
Tiina Vainion teoksia Kansallisgallerian kokoelmassa.
Jesse Root

| Jesse Root> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 23. marraskuuta 1989 (ikä 34) Pittsburgh, Pennsylvania, USA
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  hyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  183 cm
Paino:  84 kg
Seura
Seura:  Texas Stars
Sarja:  AHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2014–
Aik. seurat:  Bridgeport Sound Tigers
Jesse Root (s. 23. marraskuuta 1989) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa AHL-seura Texas Starsissa.
Root pelasi Yalen yliopiston joukkueessa neljän kauden ajan. Viimeisenä vuotenaan hän asetti uuden NCAA-ennätyksen tehdessään ratkaisumaalin jatkoajalla yhdeksän sekunnin jälkeen.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Jesse Root (ice hockey)
Jani Alakangas

Jani Alakangas (s. 1975) on monninkyläläinen pesäpallon pelituomari. Alakangas on A-tason tuomari eli hän tuomitsee pääsääntöisesti Superpesistä. Alakankaan ensimmäinen ottelu Superpesiksessä oli 23. toukokuuta 2004 pelattu Oulun Lippo – Seinäjoen Maila-Jussit. Alakangas on ollut tuomitsemassa tuomariurallaan naisten Itä–Länsi-ottelua vuonna 2009 ja miesten Itä–Länsi-ottelua vuonna 2011. Ammatiltaan Alakangas on rehtori.
Saavutukset

Pesäpallotuomarina:
Miesten Itä-Länsi-tuomari: 2011
Naisten Itä-Länsi-tuomari: 2009
Sunnylvsfjorden

| Sunnylvsfjorden |
| --- | --- |
 «Midtnatsol» - Sunnylvsfjorden.
Sijainti:  Møren ja Romsdalin lääni,  Norja
Päävuono:  Storfjorden
Merialue:  Norjanmeri, Atlantin valtameri
Sunnylvsfjorden on Storfjordeniin kuuluva sivuvuono Møren ja Romsdalin läänissä Länsi-Norjassa. Vuono sijoittuu suurelta osin Strandan kunnan alueelle ja vähäisemmältä osalta Norddalin kuntaan. Etelämpänä vuonosta erkanee Geirangerfjordenin sivuvuono.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sunnylvsfjorden Wikimedia Commonsissa
Sunrise (kappale)

| ”Sunrise” Uriah Heep |
| --- | --- | --- |

Japanin painoksen kansikuva
Kappaleen tiedot
 Albumilta: The Magician’s Birthday
 Julkaistu: marraskuussa 1972
 Tuottaja(t): Gerry Bron
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 04.04
 Levy-yhtiö:  Bronze Records    Mercury Records
'The Magician’s Birthdayn' muut kappaleet
|   | ”Sunrise” (1.) | ”Spider Woman” (2.) |
Sunrise on brittiläisen rockyhtye Uriah Heepin vuonna 1972 julkaistu kappale, joka on yhtyeen The Magician’s Birthday -albumin avausraita.
Kappale on kokonaan kosketinsoittaja-kitaristi Ken Hensleyn käsialaa.
Sunrise julkaistiin singlenä Japanissa ja Euroopassa se julkaistiin "Spider Woman" -singlen b-puolena.
Kokoonpano

David Byron – laulu
Ken Hensley – kosketinsoittimet, kitara, laulu
Mick Box – kitara
Gary Thain – bassokitara
Lee Kerslake – rummut
Surun puu

Dmitri Medvedev vieraili Surun puulla vuonna 2009.
Surun puu (ven. Древо скорби) on muistomerkki Beslanin kaupungissa Venäjällä. Muistomerkki on rakennettu Beslanin koulukaappauksessa kuolleiden muistoksi. Koulukaappauksessa kuoli yli 300 ihmistä. Pronssisen muistomerkin valmistivat venäläiset veistäjät Alanom Kornajevym ja Zaurbekom Dzanagovym. Muistomerkki valmistui vuonna 2005. Surun puu on 9 metriä korkea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Surun puu Wikimedia Commonsissa
Kolmetoista siirtokuntaa

Kolmetoista siirtokuntaa (engl. Thirteen Colonies) oli joukko Englannin kuningaskunnan ja Ison-Britannian kuningaskunnan Pohjois-Amerikkaan siirtokunta-ajalla vuodesta 1607 (Virginia) vuoteen 1732 (Georgia) perustamia siirtokuntia, jotka julistautuivat itsenäisiksi vuonna 1776. Näitä tapahtumia, joissa Yhdysvallat sai alkunsa, kutsutaan Amerikan vallankumoukseksi.
Luettelo kolmestatoista siirtokunnasta

Siirtokunnat ryhmiteltiin kolmeen alueeseen: Uuden-Englannin siirtokuntiin (New England Colonies), keskisiin siirtokuntiin (Middle Colonies) ja eteläisiin siirtokuntiin (Southern Colonies).
Luettelo kolmestatoista siirtokunnasta > New England Colonies

New Hampshiren provinssi, myöhemmin New Hampshire
Massachusetts Bayn provinssi, myöhemmin Massachusetts ja Maine
Rhode Island and Providence Plantationsin siirtokunta, myöhemmin Rhode Island
Connecticutin siirtokunta, myöhemmin Connecticut
Luettelo kolmestatoista siirtokunnasta > Middle Colonies

New Yorkin provinssi, myöhemmin New York ja Vermont
New Jerseyn provinssi, myöhemmin New Jersey
Pennsylvanian provinssi, myöhemmin Pennsylvania
Dalewaren siirtokunta, myöhemmin Delaware
Luettelo kolmestatoista siirtokunnasta > Southern Colonies

Marylandin provinssi, myöhemmin Maryland
Virginian siirtokunta ja dominio, myöhemmin Virginia, Länsi-Virginia ja Kentucky
Pohjois-Carolinan provinssi, myöhemmin Pohjois-Carolina
Etelä-Carolinan provinssi, myöhemmin Etelä-Carolina
Georgian provinssi, myöhemmin Georgia ja osia Alabamasta ja Mississippistä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kolmetoista siirtokuntaa Wikimedia Commonsissa