stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pimeyden valtakunta
Säännöt > Joukkuepeli

Joukkuepeliä pelataan melkein samoin säännöin, kuin yksin pelaten, ainoana poikkeuksena seikkailijat pyrkivät kulkemaan pareittain. Kukin seikkailija kuitenkin liikkuu omien heittojensa mukaan. Jokaisella pelaajalla on myös oma seikkailija. Joukkueen varustekortit jaetaan parien kesken (neljä varustekorttia yhtä seikkailijaa kohti). Tällöin seikkailijalla ei ole välttämättä aina tiettyä varustekorttia vaaran tai hirviön voittamiseen ja tästä syystä seikkailijoiden kannattaa pysyä yhdessä.
Joukkuetoveri voi vapauttaa tyrmässä olevan ystävänsä. Hänen pitää mennä aarrepaikkaan ja vanki saa lähteä tyrmästä seuraavalla vuorolla. Pelaaja, joka haluaa auttaa ystäväänsä vaaran ohittamisessa tai vapauttaa hänet pulasta, ylittää itse vaaran käyttämällä tilanteen vaatimaa varustetta. Jos pelaaja onnistuu, ystävä tietenkin pelastuu. Jos molemmat pelaajat joutuvat vaaraan, heidän pitää paeta siitä yksittäin. Pelaajat voivat kuitenkin lainata toistensa varusteita.
Taikavoimat

Pimeyden valtakunnan kaikki asiat eivät ole pirullisia tai pahoja. Pelaaja voi löytää myös kulkuaan helpottavia taikavoimia.
Taikavoimat > Taikapyörteet

Taikapyörteiden avulla seikkailija voi siirtää valtakunnan osasta toiseen. Kuhunkin pyörteeseen on kaksi reittiä. Pyörteeseen ei tarvitse päästä tasaluvulla. Kaikilla niillä seikkailojoilla, joihin pelilaudan muutos nyt vaikuttaa, on välittömästi kolme erikoisheittoa aikaa pelastautua pyörteeseen tai vaihtaa valtakunnan osaa. Paholaiskuningasta ei siirretä näiden erikoissiirtojen aikana.
Kaikki seikkailijat, jotka putoavat pelilaudalta tai murskaantuvat pelilaudan alle, asetetaan 1: Tyhjään mustaan aukkoon, jos pelilauta kääntyy ylöspäin 2: Mustareunaiseen pyörteiseen, jos pelilauta kääntyy sisäänpäin. 3: Jos Paholaiskuningas putoaa tai murskautuu, se nostetaan aiempaan numeroa vastaavaan ruutuun uudella pelilaudalla.
Seikkailijat, jotka jäivät muuttuvien pelilautojen vangiksi, joutuvat vuoroillaan heittämään 1 tai 8 päästäkseen pyörteestä/mustasta aukosta. Jos seikkailija ei pääse ulos pyörteestä/mustasta aukosta kolmen seuraavan heittovuoron aikana, hän joutuu luopumaan yhdestä aarteesta (ei kuitenkaan avaimesta). Tämän jälkeen hän pääsee pois. Jos pelaajalla ei ole aarteita, hän yrittää niin kauan kunnes saa ykkösen tai kahdeksan.
Taikavoimat > Taikakortit

Pelaaja voi saada yhden taikakortin Kivikehästä (ks. ylempää). Kortilla voi estää pelilaudan ulospäin kääntymisen. Kortilla EI PYSTY estämään pelilaudan sisäänpäin kääntymistä. Jos pelaaja pelaa taikakortin, pyörteessä oleva seikkailijan täytyy heittää 1 tai 8 pelastuakseen- yksi heitto vuoroa kohti. Jos seikkailija ei pysty pelastautumaan kolmen seuraavan vuoronsa aikana, pelaaja heittää noppaa ja siirtää seikkailijansa luvun mukaan normaalisti eteenpäin. Taikakortti poistetaan käytön jälkeen. Kukin seikkailija saa ainoastaan yhden taikakortin pelin aikana.
Taikavoimat > Menetetyt aseet ja aarteet

Aina kun pelaaja käy Kivikehässä, hän saa menettämiään kortteja takaisin (ks. ylempää). Jos Runsauden velhon kohtaa oikein, hän antaa menetetyt varusteet takaisin. Hän antaa myös mahdollisuuden pelaajalle saada menetetty aarre tai toisen pelaajan menettämä aarre (ks. ylempää). Pelaajalla saa olla hallussaan kutakin varustekorttia yksi kerrallaan.
Pelin voittaminen

Kun pelaaja on saanut Kultaisen avaimen ja yhden aarteen (joka ei ole Kobra), pelaajan kannattaa miettiä valtakunnasta poistumista. Pelaajan on syytä muistaa, että vastustajat saattavat yrittää estää häntä ja varastaa tämän aarteen. Pelaajan on siis syytä vältellä vastustajiaan mahdollisimman paljon.
Ensimmäinen pelaaja, joka pääsee lähtöalueelle Kultaisen avaimen ja yhden tavallisen aarteen kanssa on valtakunnan Korkein vartija ja samalla pelin voittaja.
Muilla seikkailijoilla on vielä kuusi heittoa aikaa pelastautua valtakunnasta. Jos he eivät pysty siihen, Korkein vartija sulkee salaperäisen valtakunnan poistumisreitin ja hitaimmat seikkailijat jäävät ikuisesti vaeltamaan tähän petolliseen valtakuntaan.
Sienisääsket

| Sienisääsket |
| --- | --- |
 Tetragoneura sylvatica
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kaksisiipiset Diptera
Alalahko::  Sääsket Nematocera
Osalahko::  Bibionomorpha
Yläheimo::  Sciaroidea
Heimo::  Sienisääsket Mycetophilidae'  Newman, 1834
Alaheimot
 Manotinae  Mycetophilinae  Sciophilinae 
Katso myös
   Sienisääsket Wikispeciesissä   Sienisääsket Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sienisääsket eli aitosienisääsket (Mycetophilidae) on kaksisiipisten heimo. Ne ovat metsälajeja, joita tavataan yleisesti boreaalisen vyöhykkeen metsissä. Nimensä mukaisesti monien sienisääskilajien toukat käyttävät ravinnokseen sieniä. Heimon lajeja tavataan sienten itiöemien lisäksi lahopuussa ja sienettyneissä karikkeissa sekä vähäisissä määrin myös esimerkiksi limasienissä ja maksasammalissa. Noin puolet lajeista on riippuvaisia lahopuusta.
Sienisääskillä voidaan jossain tapauksissa tarkoittaa myös muutamien Sciaroidea-yläheimon heimojen muodostamaa parafyleettista joukkoa, johon kuuluvat seuraavat heimot:
Kääpäsääsket Ditomyiidae
Petosienisääsket Keroplatidae
Taigasienisääsket Diadocidiidae
Hoikkasienisääsket Bolitophilidae
Aitosienisääsket Mycetophilidae
Suomesta näiden heimojen lajeja tunnetaan yhteensä 741 kappaletta, kun taas maailmanlaajuisesti pelkästään sienisääskien (Mycetophilidae) heimon lajeja tunnetaan yli 3 000 kappaletta 150 suvussa ja tieteelle tuntemattomia lajeja uskotaan olevan ainakin kaksinkertainen määrä.
Shireen Abu Akleh

| Shireen Abu Akleh> شيرين أبو عاقلة |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 3. huhtikuuta 1971 Jerusalem
Kuollut: 11. toukokuuta 2022 Jenin, Länsiranta
Kansalaisuus:   palestiinalainen  yhdysvaltalainen
Ammatti:  toimittaja
Shireen Abu Akleh (arab. شيرين أبو عاقلة‎, Šīrīn ’Abū ‘Āqla; 3. huhtikuuta 1971 Jerusalem – 11. toukokuuta 2022 Jenin) oli palestiinalais-yhdysvaltalainen toimittaja, joka työskenteli kirjeenvaihtajana Al Jazeera -kanavalla. Hänet ammuttiin Jeninissä Länsirannalla 11. toukokuuta 2022, kun hän oli raportoimassa Israelin ratsioista pakolaisleirillä. Israelin joukkojen tarkoituksena oli pidättää terrorismista epäiltyjä leiriltä. AFP:n mukaan leirillä on aseellisia palestiinalaisryhmiä. Al Jazeeran mukaan israelilaiset joukot ampuivat tahallaan veteraanitoimittajan. Israelin armeijan mukaan palestiinalaiset mahdollisesti ampuivat hänet, kun nämä olivat tulitaistelussa Israelin joukkojen kanssa.  Kun asiaa tutkittiin, Israelin armeija myönsi suuren mahdollisuuden, että luodin oli ampunut israelilainen sotilas.
Elämä ja ura

Abu Akleh syntyi Jerusalemissa vuonna 1971 kristittyyn perheeseen. Hän opiskeli ensin arkkitehtuuria, mutta päätyi sitten opiskelemaan journalismia Jarmukin yliopistossa Jordaniassa. Valmistuttuaan hän palasi Palestiinaan ja työskenteli useille viestimille. Vuonna 1996 hänestä tuli kirjeenvaihtaja samana vuonna perustetulle Al Jazeera -kanavalle. Hän sai mainetta muun muassa raportoimalla toisesta intifadasta vuonna 2000 sekä Gazan sodista vuosina 2008, 2012 ja 2014. Hän oli yksi kanavan tunnetuimmista toimittajista.
Sielunmessu

Arkkipiispa, kardinaali Joachim Meisnerin requiem-messu Kölnin tuomiokirkossa 2017
Sielunmessu eli requiem on katolisen kirkon jumalanpalvelus, jossa rukoillaan edesmenneiden puolesta.  Sen alkuperäinen nimi on lat. Missa pro Defunctis eli messu kuolleiden puolesta, mutta se tunnetaan yleisesti myös palveluksen tekstin ensimmäisellä sanalla Requiem eli "lepo".
Requiemin osat

Sielunmessu noudattaa yleisesti tavallisen messun kaavaa. Se sisältää täydellisessä muodossaan messun pysyvät osat paitsi Gloria, Credo ja evankeliumia edeltävä Halleluja, joka korvataan Tractus-osalla, sekä muuttuvat osat, joiden teksti sielunmessussa on aina sama. Requiemiin kuuluu sekvenssi-osa Dies irae.  Vatikaanin toisen kirkolliskokouksen liturgisissa uudistuksissa Dies irae -osan käytöstä luovuttiin.
Dies irae -sekvenssin on muotoillut Tuomas Celanolainen 1200-luvulla. Runoelman alku kuvaa viimeistä päivää mm. Ilmestyskirjan näyllä, keskiosa on katuvan rukousta ja sekvenssin loppujakso muuttuu minä-muodosta yleiseksi.
Trenton kirkolliskokouksessa säädetyn requiem-messun osat ovat:
Introitus
Kyrie
Graduale
Tractus
Sekvens
Offertorium
Sanctus
Benedictus
Agnus Dei
Communio (Lux aeterna)
Kuuluisia requiem-sävellyksiä

Lukuisat säveltäjät ovat säveltäneet sielunmessun tekstin vuosisatojen aikana. Säveltäjät ovat usein käsitelleet requiemin järjestystä vapaasti muunnellen.  Esimerkiksi Joonas Kokkosen Requiemista puuttuu Dies irae kokonaan. Kokkosen Requiemissa on viimeistä edellisenä osana osa "In paradisum".
Kuuluisia sielunmessuja:
Hector Berlioz, Requiem - Grande Messe des morts
João Domingos Bomtempo, Requiem, "À Memória de Camões", op. 23 (1820)
Benjamin Britten, War Requiem
Luigi Cherubini, Requiem c-molli (1815) ja Requiem d-molli (1834–36)
Maurice Duruflé, Requiem, op. 9
Antonín Dvořák, Requiem, op. 98
Gabriel Fauré, Requiem, op. 48
Jean Gilles, Requiem (Messe des Morts)
François-Joseph Gossec, Messe des morts (Requiem)
Michael Haydn, Requiem pro defuncto Archiepiscopo Sigismundo, MH154
Johann Adolf Hasse, Requiem C-Dur (1763), ja Requiem Es-Dur (1763/64)
Antonio Lotti, Requiem, F-Dur
Wolfgang Amadeus Mozart, Requiem KV 626 (keskeneräinen; perinteisesti Franz Xaver Süssmayr viimeisteli teoksen, 1791-92)
Johannes Ockeghem, Requiem (vanhin säilynyt polyfoninen sielunmessu)
Giovanni Pierluigi da Palestrina, Missa pro defunctis
Krzysztof Penderecki, Requiem
Guy Ropartz, Requiem
Igor Stravinski, Requiem
Giuseppe Verdi, Requiem
Andrew Lloyd Webber, Requiem
Hristo Tsanoff, Missa pro defuctis (Requiem), (2011)
Jan Dismas Zelenka, Requiem, c-moll
Kuuluisia requiem-sävellyksiä > Suomalaisia requiem-säveltäjiä

Erik Bergman (Requiem över en död diktare, 1972)
Kaj-Erik Gustafsson
Kyösti Haatanen (1998)
Bengt Johansson (Missa ad defunctos caros,1965)
Joonas Kokkonen (1981)
Pekka Kostiainen (2017)
Tauno Marttinen (1973)
Sulo Salonen (ensimmäinen suomalainen Requiem, 1963)
Santeri Siimes
Aiheesta muualla

Mozart's "Requiem" with the completion of its unfinished musical score of musicologist Robert Levin. Spanish Radio and Television Symphony Orchestra and Chorus. Carlos Kalmar, conductor. Live concert.
Dvořák's "Requiem". Spanish Radio and Television Symphony Orchestra and Chorus. Carlos Kalmar, conductor. Live concert.
Fauré's "Requiem". Spanish Radio and Television Symphony Orchestra and Chorus. Petri Sakari, conductor. Live concert.
Wolfgang Amadeus Mozartin Requiemin käsikirjoituksen Lacrymosa-osan tahdit 1–5.
Puistolan kirjasto

| Puistolan kirjasto |
| --- | --- |

Sijainti:  Nurkkatie 2, 00760 Helsinki
Koordinaatit:  60.27121°N, 25.05882°E
Tyyppi:  Helsingin kaupunginkirjaston toimipiste
Perustettu:  1946
Kotisivut
Puistolan kirjasto on Pohjois-Helsingissä, Suurmetsän kaupunginosan Puistolan osa-alueella sijaitseva yleinen kirjasto. Se on yksi Helsingin kaupunginkirjaston toimipisteistä ja toimii osana pääkaupunkiseudun Helmet-kirjastoverkkoa.
Puistolan kirjasto on perustettu vuonna 1946. Kirjaston tilat sijaitsevat vuonna 1985 valmistuneessa Nurkkatien monitoimitalossa. Rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Matti Nurmela ja Jyrki Tasa.
Vuonna 2018 Helsingin kaupunki tarkasteli Puistolan, Heikinlaakson ja Tapulikaupungin palvelutilojen kokonaisuutta sekä korjaus- ja tilatarpeita 10-15 vuoden aikajänteellä. Kaupunki on esittänyt suunnitelman, jossa Puistolan rautatieaseman lähellä sijaitsevaan Suuntimonpuistoon rakennettaisiin syksyyn 2021 mennessä päiväkoti- ja koulutiloja muunneltavista siirrettävistä osista. Myöhemmin (2020-luvulla) Suuntimopuistoa muokattaisiin monitoimitilaksi, joka tarjoaisi Puistolan kirjastolle, Tapulikaupungin kirjastolle ja Tapulikaupungin nuorisotalolle uudemmat tilat.
Shankill Road

Kuva Shankill Roadilta vuodelta 1970.
Shankill Road tai pelkästään Shankill (iiriksi Bóthar na Seanchille) on enimmäkseen keskivertoa köyhempien protestanttisten unionistien/lojalistien asuttama alue Länsi-Belfastissa, Pohjois-Irlannissa. Shankill on tunnettu levottomuuksistaan The Troublesin aikana. Shankill Road sijaitsee  lähellä katolilaisten asuttamaa Falls Roadia.
1970-luvulla Shankill roadin ympäristössä toimi väkivaltainen jengi nimeltään Shankill Butchers, eli Shankillin teurastajat.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shankill Road Wikimedia Commonsissa
Shankill (Dublin)

| Shankill (Seanchill) |
| --- | --- |
 Katu Shankillissa
 Shankill
 Koordinaatit: 53°13′33.6″N, 06°07′26.4″W 
Valtio:  Irlanti
Provinssi:  Leinster
Kreivikunta:  Dún Laoghaire–Rathdown
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  18,90 km²
Väkiluku (2011):  13 937
 – Väestötiheys:  737,4 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Shankill (iiriksi Seanchill) on Irlannin pääkaupungin Dublinin esikaupunki Dún Laoghaire–Rathdownin hallinnollisessa kreivikunnassa Dublinin keskustan kaakkoispuolella Irlanninmeren rannikolla. Shankillin kolmen vaalipiirin (Shankill-Rathmichael, Shankill-Rathsallagh ja Shankill-Shanganagh) yhteenlaskettu väkiluku on 13 937 asukasta (vuonna 2011) ja pinta-ala 18,90 neliökilometriä.
Suuri osa Shankillin asukkaista on omakoti- tai rivitaloissa asuvia lapsiperheitä. Shankillista on hyvät yhteydet Dublinin keskustaan DART-junalla. Esikaupunkia ei tule sekoittaa Belfastin Shankilliksi kutsuttuun alueeseen (Shankill Road), joka on tullut tunnetuksi Pohjois-Irlannin levottomuuksien vuoksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shankill Wikimedia Commonsissa
Seppo Könönen

Seppo Könönen (27. elokuuta 1932 Joensuu – 14. huhtikuuta 2017 Joensuu) oli suomalainen taidemaalari. Hän on myös kirjoittanut omaelämänkerrallisia tai sukunsa historiaa käsitteleviä kirjoja.
Könösen vanhemmat olivat Joensuun lyseon rehtori Aulis V.A. Könönen ja Erda Hallberg. Hänellä oli kolme veljeä, joista vanhin oli joensuulainen historioitsija ja lauluntekijä Terho A. Könönen. Hänen veljensä Martti Könönen oli myös taidemaalari.
Ura

Seppo Könösen taiteellinen ura alkoi Kajaanin opettajaseminaarissa, jossa hän harrasti piirtämistä, valokuvausta ja jo lyseossa alkanutta kitaran ja kontrabasson soittoa. Hän toimi myöhemmin Joensuun kaupunginorkesterin kontrabasson soittajana vuodesta 1954 vuoteen 1965. Palattuaan Joensuuhun opettajaksi hän liittyi Joensuun taideyhdistykseen ja samalla toimi opettajana vuodesta 1956. Hän osallistui muun muassa Helsingin taidehallin 21. Nuorten näyttelyyn 1966. 1970-luvulla alkoi yhä selvemmin muotoutua mielikuva Seppo Könösestä pohjoiskarjalaisen luonnon ja joensuulaisen katoavan puukaupunki-idyllin kuvaajana. Hän sai Pohjois-Karjalan läänin taidepalkinnon 1980.
Seppo Könösen julkisia taideteoksia on nähtävillä Osuuspankin Niinivaaran konttorissa (Katse kotijärvelle -tripyykki, 1981), Pohjois-Karjalan säästöpankin talossa (Kauppahuoneiden aikaan, 1985) ja Karjalantalossa Joensuussa (Pohjoiskarjalainen maisema, 1989) sekä Kiihtelys-Pyhäselän terveysasemalla Hammaslahdessa (Ilta järvellä, 1987). Kansallisgalleriasta löytyvät Könösen teoksista Maalarin pöytä (1975) ja Linjamerkki (1978).
Teoksia

Hatunnosto Halpereille — Hallbergien tarina. Joensuun yliopiston paino, 1999.
K.S. Hallberg: Eräkirjeitä Karjalasta. 2001.
Sota-aika koulupojan kokemana. Kopijyvä, Joensuu, 2012.
Aiheesta muualla

Seppo Könönen Suomalaisen kuvataiteen bibliografiassa.
Seppo Könönen Suomen taidemaalariliiton sivuilla.
Shirley Hazzard

Shirley Hazzard
Shirley Hazzard (30. tammikuuta 1931 Sydney, Australia – 12. joulukuuta 2016 New York, Yhdysvallat) oli Yhdysvalloissa uransa luonut australialaissyntyinen kirjailija. Hän oli naimisissa kirjailija Francis Steegmullerin kanssa vuodesta 1963 tämän kuolemaan 1994.
Elämä ja ura

Shirley Hazzardin ensimmäinen teos, kokoelma Cliffs of Fall and Other Stories, julkaistiin vuonna 1963. Vuonna 1977 novelli ”A Long Story Short” toi kirjoittajalleen O. Henry -palkinnon. Tarina oli alun perin julkaistu The New Yorker -lehdessä 26. heinäkuuta 1976.
Hazzardille myönnettiin vuonna 1980 National Book Critics Circle Award, vuonna 2003 Kansallinen kirjapalkinto ja vuonna 2004 australialainen Miles Franklin -palkinto. Hän oli American Academy of Arts and Lettersin jäsen vuodesta 1982 ja julkaisi viimeisenä romaaninaan palkitun The Great Firen vuonna 2003.
Kirjailijalla oli asunto Caprilla, Italiassa.
Hazzard kuoli 85-vuotiaana kotonaan New Yorkin Manhattanilla 12. joulukuuta 2016.
Tuotantoa > Romaaneja

The Evening of the Holiday (1966)
The Bay of Noon (1970)
The Transit of Venus (1980)
The Great Fire (2003)
Tuotantoa > Novellikokoelmia

Cliffs of Fall and Other Stories (1963)
People in Glass Houses (1967)
Tuotantoa > Muuta

Defeat of an Ideal: A Study of the Self-destruction of the United Nations (1973)
Coming of Age in Australia (1985)
Countenance of Truth: The United Nations and the Waldheim Case (1990)
Greene on Capri: A Memoir (2000)
Sienitiede

Sienien itiöemiä kaatuneella puunrungolla.
Sienitiede eli mykologia (kreik. μύκης) on biologian haara, joka tutkii sieniä (Fungi) ja niiden fysiologiaa, genetiikkaa, tieteellistä luokittelua ja biokemiallisia ominaisuuksia. Lisäksi sienitieteilijät voivat tutkia sienten hyödyntämistä biotekniikassa, esimerkiksi lääkeaineiden, oluen, viinin, juuston ja muiden maitotuotteiden valmistusprosesseissa, tai sienten käyttöä suoraan ihmis- tai eläinravinnoksi.
Mykologian piirissä on alun perin kehittynyt myös kasvipatologia eli oppi kasvitaudeista, joka on nykyisin itsenäinen biologian osa-alue. Suomen yliopistoissa mykologian opetus ja tutkimus on järjestetty kasvitieteen oppiaineen yhteydessä, vaikka sienet eivät olekaan kasveja. Mykologia on toisaalta myös lääketieteen osa-alue, joka tutkii sieniä, hiivasieniä ja homeita erilaisten tautien ja vaivojen aiheuttajina. Tällöin  voidaan puhua lääketieteellisestä mykologiasta. Sienitautien tutkimuksella on ollut tärkeä osuus lääketieteellisen mikrobiologian kehityksessä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
British Mycological Society (englanniksi)
Mycological Society of America (englanniksi)
Lääketieteellisen mykologian seura (Arkistoitu – Internet Archive)
La società di micoterapia (italiaksi)
Biologia
| --- | --- |
Osa-alueita:   Aerobiologia  Anatomia  Astrobiologia  Biokemia  Ekologia  Eliömaantiede  Eläintiede  Etologia  Evoluutiobiologia  Fysiologia  Genomiikka  Hydrobiologia  Iktyologia  Kasvipatologia  Kasvitiede  Kehitysbiologia  Kudosoppi  Meribiologia  Mikrobiologia  Molekyylibiologia  Muoto-oppi  Neurotiede  Paleontologia  Parasitologia  Perinnöllisyystiede  Sienitiede  Solubiologia  Systematiikka  Taksonomia  Toksikologia 
Käsitteitä:   abioottinen  aineenvaihdunta  biodiversiteetti  biomi  biotooppi  biosfääri  DNA  ekologinen lokero  ekosysteemi  eliöyhteisö  evoluutio  kelpoisuus  lisääntyminen  luonnonvalinta  populaatio  ravinto  sukkessio  uhanalaisuusluokitus  yhteyttäminen  pääjakso  kaari 
Aiheeseen liittyvää:  biologian filosofia
S/S Titania

S/S Titania.
S/S Titania oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön omistama matkustajahöyrylaiva, joka liikennöi Helsinki/Hanko–Kööpenhamina–Hull-linjalla.
Rakentaminen ja tekniset tiedot

Titania valmistui elokuussa 1908 Gourlay Bros. & Co:n telakalta Dundeessa Skotlannissa. Aluksen valmistuminen uhkasi viivästyä telakan konkurssin takia, mutta siitä huolimatta alus luvattiin valmistuvan sovitussa aikataulussa. Sen rakentaminen maksoi lähes kaksi miljoonaa markkaa.
S/S Titanian pituus oli 100,60 metriä, leveys 13,65 metriä, nopeus 14,5 solmua ja uppouma 3 496 bruttorekisteritonnia (1 997 nettorekisteritonnia). Laivan 3-sylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 4 500 hevosvoimaa. Laivassa oli 86 ensimmäisen, 68 toisen ja 585 kolmannen luokan matkustajapaikkaa. Laivan rahtiruuman tilavuus oli 131 014 kuutiojalkaa, josta 40 000 kuutiojalkaa oli varattu voin kuljettamiseen.
Palvelus

Titania lähti neitsytmatkalleen 12. syyskuuta 1908 Helsingistä Kööpenhaminan kautta Hulliin päällikkönään merikapteeni Johan Rosqvist. Alus oli Suomen ja Englannin välisessä liikenteessä ensimmäisen maailmansodan puhkeamiseen saakka.
Palvelus > Törmäys höyrylaiva Macedonian kanssa

Joulukuussa 1908 Titaniaan törmäsi sakeassa sumussa Bornholmin lähettyvillä tuntematon höyrylaiva, joka pakeni törmäyspaikalta. Törmäyksen seurauksena Titania sai kylkeensä kaksi suurta noin 2,5 metrin pituista painaumaa vesirajan yläpuolelle ja vaurioiden vähäisyyden takia se jatkoi omin voimin matkaansa Helsinkiin. Vasta myöhemmin ilmeni, että Titaniaan törmännyt alus oli ruotsalainen höyrylaiva Macedonia, joka oli saapunut törmäyksen jälkeisenä päivänä Malmöhön toinen kylki ruhjoontuneena.
Palvelus > Ensimmäinen maailmansota ja uppoaminen

Maaliskuussa 1916 Englannin amiraliteetti takavarikoi Titanian ja se muutettiin aseistetuksi apuristeilijäksi nimeltä HMS Tithonius. Alus joutui saksalaisen sukellusveneen torpedoimaksi 50 mailia Aberdeenistä itään 28. maaliskuuta 1918 ollessaan saattamassa Norjaan matkalla ollutta laivasaattuetta. Neljä englantilaista merimiestä menetti henkensä laivan upotessa.
Kuvia

Kuva laivan sisältä.
I luokan salonki.
Aiheesta muualla

Suomen Höyrylaiva Oy:n siirtolaislaivat – kuvia S/S Titaniasta[vanhentunut linkki]
S/S Titania (II), rakennettu 1908 ja FÅA:n omistuksessa vuoteen 1916 saakka.
Pyhäkoulu (yhtye)

Pyhäkoulu oli hämeenlinnalainen deathrock-vaikutteita omaksunut hardcore punk -yhtye, joka toimi vuosina 1984–1990.
Seitsenvuotisen toimintansa aikana Pyhäkoulu julkaisi neljä levyä, joista yksi oli LP. Yhtyeen keulahahmona ja laulajana toimi Sanna "Saku" Rajala, joka oli jo vuosia toiminut paikkakunnan punkpiireissä. Alun perin ideana oli perustaa tyttöyhtye, mutta aie kaatui kitaristin puutteeseen. Pyhäkoulun perustajajäsenet olivat Rajala, rumpali Kaija Haavisto sekä basisti Tiina Prunnila.
Ensikeikan kokoonpano oli kuitenkin Rajala (laulu), Juha "Pera" Perkiömäki (kitara), Kaija Haavisto (rummut) sekä Ari Salvisto (basso). Tällä kokoonpanolla yhtye julkaisi yhdessä kankaanpääläisen Abortti 13:n kanssa EP:n Lapsuusmuistoja. Ensimmäisen levyn jälkeen basistiksi vaihtui Sami "Läski" Kiiski. Vuonna 1986 yhtye levytti helsinkiläiselle Dekadenz-levymerkille kahdeksan kappaleen mini-LP:n. Levyn jälkeen rumpaliksi tuli loimaalaisen Seppo Kankareen jälkeen Olli Lehtonen. Kokoonpano muuttui vielä kerran, kun Perkiömäki muutti Saksaan. Tilalle tuli Ari-Pekka "Ape" Lappalainen, joka oli hämeenlinnalaisen alakulttuurijulkaisu Nuohon päätoimittaja. Rajalalla ja Lappalaisella oli myös aikaisempaa yhteistyötä taustalla punk-orkesteri "Saasteen" muodossa.
Vuonna 1987 yhtye julkaisi omakustanne-EP:n Sankari. Vuonna 1988 Lappalainen kuoli auto-onnettomuudessa, eikä Pyhäkoulu ollut enää entisensä. Lappalaisen tilalle tuli Jani Seppälä, ja yhtye julkaisi vielä Lappalaisen muistolle LP:n Post Mortem. Pyhäkoulu hajosi lopullisesti vuonna 1990.
2010-luvulla Rajala teki comebackin ja toimi helsinkiläisen Neurovisio-punkyhtyeen vokalistina vuosina 2015–2018. Yhtye soitti myös Pyhäkoulun kappaleita "Korttitalo", "Krapula" ja "Siat".  [lähde? ]
Sienivaltakunta

Sienivaltakunta (japaniksi Kinoko Ōkoku) on osa Nintendon Mario-pelisarjan pelien tapahtumapaikkana toimivasta fantasiamaailmasta. Sienivaltakunta on monarkia, jonka johtajana toimii useimmiten prinsessa Peach. Valtakunnan asukkaat ovat toadeja, sieni-ihmisiä, vaikka Peach onkin ihminen. Sienivaltakunta joutuu usein vihollisuuksiin Koopien valtakunnan ja sen johtajan Bowserin kanssa.
Alueita

Toadkaupunki, Sienivaltakunnan pääkaupunki
Dinosaurusmaa, Super Mario Worldin tapahtumapaikkana toimiva saariryhmä
Yoshin saari, eräs Dinosaurusmaan saarista
Rogueport, Paper Mario: The Thousand Year Door -pelin tapahtumapaikka