stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mikko Savolainen
Teoksia

Mikko Savolainen & Ismo Hölttö (valokuvat)̈, Aku-Kimmo Ripatti (teksti). Suomea tämäkin. Jyväskylä: Gummerus, 1970.
Kari Huttunen (teksti), Ismo Hölttö ja Mikko Savolainen (valokuvat). Raportti suomen mustalaisista. Jyväskylä:  Gummerus, 1972. ISBN 951200089X.
Mikko Savolainen (teksti ja valokuvat) ja Ismo Hölttö (valokuvat). Vanhuksia. [Ilomantsi: M. Savolainen], 1982. ISBN 951994186X.
Heikkinen, Kaija (teksti) ja Savolainen, Mikko (valokuvat). Metsänpelko ja tietäjänaiset : vepsäläisnaisten uskonto Venäjällä. 2006. ISBN 951-746-829-6.
Savolainen, Mikko. Ilomantsi. 1975. ISBN 951-1-02007-2.
Savolainen, Mikko. Itäsuomalaisen lapsen päivä. 1975.
Savolainen, Mikko. Inkerinmaa: joka on, mutta jota ei ole. 1997. ISBN 951-796-079-4
Savolainen, Mikko. Karhujoen kansaa Tverin Karjalassa. 2000. ISBN 951-796-230-4 (inb)
Lardot, Raisa: Jäätyneet linnut putoavat oksiltaan.  (Valokuvat: Mikko Savolainen)  Jyväskylä:  Atena, 2001.  ISBN 951-796-256-8  (suomeksi) (vepsäksi) (venäjäksi)
Savolainen, Mikko. Suomen romanit: romanielämää 1960–1970-luvuilla. 2008. ISBN 978-952-9851-94-2
Savolainen, Mikko. Unkari, minun Unkarini. 1999. ISBN 951-796-171-5.
Savolainen, Mikko (kuvat) ja Järvelin, Esko (sanat). Valokuvia Juensuusta. 1986. ISBN 951-99736-8-0.
Savolainen, Mikko. Vepsä Vepsänmaa. 1998. ISBN 951-796-121-9.
Aiheesta muualla

Helsingin Sanomien juttu Mikko Savolaisen näyttelystä Sivullinen - Matkoja Euroopan reunalla 2003
Penelope Lively

Penelope Lively vuonna 2013.
Penelope Lively (s. 17. maaliskuuta 1933 Kairo) on brittiläinen kirjailija. Hänet palkittiin vuonna 1973 Carnegie-mitalilla teoksesta Vanhan talon kummitus ja vuonna 1987 Booker-palkinnolla teoksesta Kuutiikeri.
Lively vietti varhaiset lapsuusvuotensa Egyptissä, mutta lähti 12-vuotiaana Englantiin opiskelemaan. Hän luki nykyhistoriaa Oxfordissa. Hänen esikoisteoksensa on vuodelta 1970, ja hän on julkaissut sekä aikuisille että lapsille. Lively on Royal Society of Literaturen jäsen. Hänestä tehtiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan OBE vuonna 1989 ja CBE vuonna 2001.lähde?
Suomennetut teokset

Vanhan talon kummitus (The ghost of Thomas Kempe), suom. Jukka Kemppinen, Helsinki: Otava 1976 ISBN 951-1-04007-3
Kutsumattomat kummitukset ja muita tarinoita (Uninvited ghosts and other stories), suom. Kerttu Manninen, Helsinki: Otava 1985 ISBN 951-1-08442-9
Kuutiikeri (Moon tiger), suom. Harry Forsblom,  WSOY 1988 ISBN 951-0-15150-5
Kultakutri ja kolme karhua (Goldilocks and the three bears), suom. Sanna Jaatinen, Espoo: Weilin + Göös 1998 ISBN 951-35-6496-7
Vaarin villit lemmikit (Dragon trouble), suom. Terhi Leskinen, Karkkila: Kustannus-Mäkelä 2006 ISBN 951-882-572-6
Sathya Sai Baba

Sathya Sai Baba vuonna 2010.
Sathya Sai Baba, oik. Sathyanarayana, alkujaan sukunimeltään Raju, (23. marraskuuta 1926 – 24. huhtikuuta 2011) oli intialainen guru, jota usein on kutsuttu godmaniksi ja ihmeidentekijäksi, ja jota hänen kannattajansa pitävät jumalan inkarnaationa. Häntä pidetään yhtenä aikansa suurimmista guruista Intiassa.
Bhagavan Sri Sathya Sai Baba on Intian tunnetuimpia pyhimyksiä, ja hänet tunnetaan erityisesti monenlaisista tekemikseen väitetyistä ihmeistä. Sai Baba opettaa epäitsekkään palvelun olevan tärkein tie jumaluuden oivaltamiseksi. Hän julisti 29. lokakuuta 1940 olevansa aiemmin tunnetun pyhimyksen, Sri Shirdin Sai Baban inkarnaatio. Tätä pidetään hänen julkisen toimintansa lähtöpisteenä.
Sai Baba on muun muassa luonut Intiaan uuden koulu- ja ylioppilasjärjestelmän, perustanut monia yhteiskunnallisia laitoksia, toteuttanut suuren puhtaan juomavesiverkoston ja rakennuttanut kaksi suurta sairaalaa.
Sai Baba kuoli 85-vuotiaana sydänvaivoihin sairaalassa Puttaparthissa. Hautajaisiin osallistui maan korkeinta johtoa.
Opetukset

Sai Baba julisti rakkautta ja uskontojen ykseyttä sekä korosti, että kenenkään häntä seuraavan ei tarvitse luopua omasta uskonnostaan. Sathya Sai -organisaatio kannattaa viittä perusarvoa; sathya (totuus), dharma (oikeudenmukaisuus), ahimsa (väkivallattomuus), prema (rakkaus) ja shanti (rauha).
palvelu ja hyväntekeväisyys
kasvissyönti
irrottautuminen materiaalisesta maailmasta
meditaatio
eri uskontojen hyväksyminen poluiksi jumalan ymmärtämiseen
Kritiikkiä

Sai Baba on ollut ja on yhä arvostelun sekä skeptisyyden kohteena, ja hänen väitteensä tehdä ihmeitä on kyseenalaistettu. Eräät taikurit ja skeptikot eri puolilla maailmaa ovat pyrkineet toistamaan joitakin Sai Baban ihmetekoja taikatemppujen avulla. Skeptikot pyysivät Sai Babaa tekemään ihmeitä valvotuissa olosuhteissa, mutta hän ei suostunut pyyntöihin. Vuonna 1995 julkisuutta sai videonauha, jonka epäiltiin paljastavan huijauksen, mutta tarkoissa tutkimuksissa mitään varmoja todisteita huijauksesta ei voitu osoittaa. (Haraldsson, op. cit., pp. 295–301)
Kannattajat Suomessa

Suomessa toimii vuonna 1992 rekisteröity Sri Sathya Sai Baba center Finland ry. Yhdistyksessä oli 18 jäsentä vuonna 2007.
Teokset

Online Resource: Sathya Sai Speaks Series
Online Resource: Vahini Series Written By Sathya Sai Baba
Kirjallisuutta

Timo Laurila: Päällään seisova Jeesus: uskonnollisen tilan tarkastelua nykymaailmassa aikakauden vaihtuessa Kaloista Vesimieheen, Atmayhteisö 1994
Stephan V. Stepski-Doliwa: Sai Baba puhuu länsimaalaisille Osa 1, Light House Kustannus ky, 2001
Barbara Szandorowska: Pimeää valoa, Päivä Oy, 1993
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Sathyasai-fi.org, suomalaiset sivut
Sathya Sai International Organisation. (englanniksi)
Radio Sai Global Harmony. (englanniksi)
Raija Teräsvirta, Sai Baban sanoma länsimaalaisille, kolumni Ultra-lehdessä
Yhteisön esittely Uskonnot.fi-sivustolla
Skepsis ry:n arvosteleva kommentti
(englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Bring Me the Horizon

| Bring Me the Horizon |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  2004–
Tyylilaji:  alternative rock, alternative metal, pop rock, elektroninen rock, metalcore, deathcore (alkuajat)
Kotipaikka:   Sheffield, Englanti
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Oliver Sykes   Lee Malia   Matt Kean   Matt Nicholls  
Entiset jäsenet:  Jordan Fish   Curtis Ward   Jona Weinhofen  
Levy-yhtiö:  Columbia Records   RCA Records
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bring Me The Horizon (BMTH) on rockyhtye Englannin Sheffieldistä. Yhtye sai alkunsa vuonna 2004, kun perustajajäsenet päätyivät yhteen paikallisista hajonneista yhtyeistä ja ryhtyivät kirjoittamaan musiikkia. He soittivat aluksi deathcorea ja metalcorea, mutta Sempiternal-albumin jälkeen yhtyeen tyyli muuttui enemmän rock-vaikutteiseksi. Yhtyeen suurimpina vaikuttajina ovat toimineet Norma Jean, The Red Chord ja monet muut yhdysvaltalaiset metalcore-yhtyeet. Bring Me the Horizonin nimi tulee elokuvan Pirates of  the Caribbean: Mustan helmen kirous viimeisestä, kapteeni Jack Sparrown lausumasta repliikistä ”Now... Bring me that horizon.”
Bring Me the Horizonin levy-yhtiö on tällä hetkellä RCA- ja Columbia Records. Yhtyeen aikaisempia levy-yhtiöitä ovat olleet metalli- ja rockmusiikkiin erikoistuneet Thirty Days of Night, Epitaph- ja Shock Records. Bring Me the Horizon on esiintynyt muun muassa Lostprophetsin,The Blackoutin, Killswitch Engagen ja The Hauntedin lämmittelijänä.
Maalis–huhtikuussa 2007 Bring Me the Horizon kiersi pääesiintyjänä Britanniassa yhdessä sittemmin lopettaneen metalcore-yhtyeen I Killed the Prom Queenin kanssa. Kesällä 2007 yhtye soitti Download-festivaalilla, ja marraskuussa 2007 he esiintyivät Australiassa osana Gigantouria.
Esiintymiset Suomessa

Bring Me the Horizon on esiintynyt Suomessa 16 kertaa.
14. lokakuuta 2009 - Nosturi (Helsinki), Helsinki
29. tammikuuta 2011 - Kulttuuritalo, Helsinki
9. heinäkuuta 2011 - Ruisrock, Turku
5. marraskuuta 2011 - Tampere-talon Sorsapuistosali, Tampere
6. marraskuuta 2011 - The Circus, Helsinki
14. toukokuuta 2013 - The Circus, Helsinki
7. joulukuuta 2013 - Club Teatrialla, Oulu
8. joulukuuta 2013 - The Circus, Helsinki
28. kesäkuuta 2014 - Tuska, Helsinki
16. marraskuuta 2015 - Kaapelitehdas, Helsinki
22. marraskuuta 2016 - Helsingin jäähalli, Helsinki
27. kesäkuuta 2019 - Provinssi, Seinäjoki
2. kesäkuuta 2022 - Rockfest, Hyvinkää
13. elokuuta 2022 - Knotfest, Turku
28. kesäkuuta 2024 - Provinssi, Seinäjoki
29. kesäkuuta 2024 - Tuska, Helsinki
Jäsenet > Nykyiset

Oliver Sykes − laulu, ohjelmointi (2004–)
Lee Malia − soolokitara, taustalaulu (2004–)
Matt Kean − basso (2004–)
Matt Nicholls − rummut (2004–)
Jäsenet > Nykyiset kiertuemuusikot

John Jones − rytmikitara, taustalaulu (2012−
Jäsenet > Entiset

Jona Weinhofen − rytmikitara, taustalaulu (2009–2013)
Curtis Ward − rytmikitara (2004−2009)
Jordan Fish − koskettimet, samplet, taustalaulu, ohjelmointi  (2012−2023)
Jäsenet > Entiset kiertuemuusikot

Dean Rowbotham − rytmikitara (2009)
Robin Urbin − rytmikitara (2013)
Tim Hillier-Brook − rytmikitara (2013)
Brendan MacDonald − rytmikitara, taustalaulu (2013−2014)
Diskografia > Studioalbumit

Count Your Blessings (2006)
Suicide Season (2008)
There Is a Hell, Believe Me, I’ve Seen It. There Is a Heaven, Let’s Keep It a Secret. (2010)
Sempiternal (2013)
That’s the Spirit (2015)
amo (2019)
Music to Listen To... (2019)
POST HUMAN: SURVIVAL HORROR (2020)
Post Human: Nex Gen (2024)
Palkinnot

Kerrangin vuoden 2006 brittiläinen tulokas
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bring Me the Horizon Myspacessa (englanniksi)
Bring Me the Horizon levy-yhtiö Visible Noisen sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| n k Bring Me the Horizon |
| --- | --- |
 Oliver Sykes  Lee Malia  Matt Kean  Matt Nicholls  Jordan Fish   Curtis Ward  Jona Weinhofen 
Studioalbumit:  Count Your Blessings  Suicide Season  There Is a Hell, Believe Me, I’ve Seen It. There Is a Heaven, Let’s Keep It a Secret.  Sempiternal  That’s the Spirit  Amo  Music to Listen To...  Post Human: Survival Horror  Post Human: Nex Gen 
Kokoelmat:  Limited Edition Vinyl Box Set  2004–2013 
EP:t:  This Is What the Edge of Your Seat Was Made For  Music to Listen To...  Post Human: Survival Horror 
Remix-albumit:  Suicide Season: Cut Up! 
Livealbumit:  Live at Wembley  Live at the Royal Albert Hall 
Singlet:  ”Drown”  ”Happy Song”  ”Throne”  ”True Friends”  ”Mantra”  ”Wonderful Life”  ”Medicine”  ”Mother Tongue”  ”Nihilist Blues”  ”Sugar Honey Ice & Tea”  ”In the Dark”  ”Ludens”  ”Parasite Eve”  ”Obey”  ”Teardrops”  ”Die4U”  ”Strangers”  ”Lost”  ”Amen!”  ”Darkside”  ”Kool-Aid” 
Muuta:  diskografia
Satakieli

| Satakieli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Siepot Muscicapidae
Suku::  Satakielet Luscinia
Laji::  luscinia
Kaksiosainen nimi
 Luscinia luscinia  (Linnaeus, 1758) 
   lisääntymisalue  talvehtimisalue
Katso myös
   Satakieli Wikispeciesissä   Satakieli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Satakieli (Luscinia luscinia) on Euroopassa ja Aasiassa elävä varpuslintulaji, joka on tunnettu laulustaan. Satakieli on Etelä-Karjalan maakuntalintu.
Koko ja ulkonäkö

Satakielen pituus on noin 17 senttimetriä ja paino 23–30 grammaa. Satakieli on selkäpuolelta tasaisen harmaanruskea ja alhaalta harmaasta vaaleaan. Rinnassa on selvää tummaa täplitystä. Pyrstö on punaruskea ja silmä suuri ja tumma. Sukupuolten välillä ei ole ulkonäköeroa.
Varoitusääniä ovat voimakkaat ”jiiih” ja kaliseva ratina.  Laulu (ohje) on erittäin voimakas säkeistö, joka tyynellä säällä voi vesistön ylitse kuulua jopa kilometrien päähän (äänenvoimakkuus parhaimmillaan jopa 100 desibeliä). Lintu laulaa enimmäkseen öisin. Laulu on aktiivisinta toukokuussa ja kesäkuun alussa. Pesimättömät koiraat laulavat aktiivisesti juhannukseen asti.
Vanhin suomalainen rengastettu satakieli on ollut 7 vuotta 1 kuukautta vanha. Euroopan vanhin on ollut vähintään 8 vuoden 10 kuukauden ikäinen saksalainen yksilö.
Levinneisyys

Satakieli on levinnyt suureen osaan Eurooppaa ja Aasiaa. Talvehtimisalueena sillä on Itä- ja Kaakkois-Afrikka. Viimeisin jääkausi erotti satakielet kahdeksi erillispopulaatioksi, jotka kehittyivät eri lajeiksi. Satakieli on näistä pohjoisempi, etelänsatakieli eteläisempi.
Suomessa satakieli levisi voimakkaasti 1900-luvulla. Nykyisellään lajin asuinalue käsittää lähes koko Etelä- ja Keski-Suomen aina Oulun korkeudella asti, kun 1800-luvulla satakieli pesi vain Kaakkois-Suomessa. Suomessa pesii noin 20 000 paria, Euroopassa 830 000 – 1 000 000 paria.
Elinympäristö

Satakieli elää tiheissä tuomi-, leppä- ja pajupöheiköissä, joissa se myös pesii. Vesistön läheisyys on perusedellytys.
Lisääntyminen

Naaras munii maassa olevaan pesään 4–6 munaa, joita naaras hautoo touko- tai kesäkuussa noin 14 vuorokautta. Emot ruokkivat poikasiaan jopa 2–3 viikkoa. Poikaset lähtevät pesästä lentokyvyttöminä alle kahden viikon ikäisinä.
Ravinto

Satakielen ravintoa ovat erilaiset selkärangattomat eläimet kuten hyönteiset toukkineen ja madot.
Aiheesta muualla

Tiira, Hannes: Satakieli : lehdon ja lemmen laulaja.  Auditorium, 2015.  ISBN 9789527043318
Haartman, Lars von 1954: Der Trauerfliegenschnäpper. III. Die Nahrungsbiologie. – Acta Zool. Fennica 83:1–96.
Pryl, Mikko 1980: Satakielen Luscinia luscinia pesimäbiologiasta Etelä-Suomessa, I. – Ornis Fennica 57:33–39.
Pryl, Mikko 1980: Satakielen Luscinia luscinia pesimäbiologiasta Etelä-Suomessa, II. – Ornis Fennica 57:82–87.
Sorjonen, Jorma 1969: Satakielen ja muiden yölintujen laskenta Parikkalassa kesällä 1969. – Lintumies 4.1969 s. 87–89. SLY.
Sorjonen, Jorma 1974: Satakielen (Luscinia luscinia L.) pesintä Parikkalan Siikalahdella 1968–73. – Ornis Karelica 1:16–27.
Sorjonen, Jorma 1974: Satakielen (Luscinia luscinia L.) levinneisyys, käyttäytyminen ja biotoopinvalinta Kaakkois-Suomessa. – Pro gradu -tutkielma. Helsingin yliopisto.
LuontoPortti: Satakieli (Luscinia luscinia)
ITIS: Luscinia luscinia (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q206130  Wikispecies: Luscinia luscinia  ADW: Luscinia_luscinia  Avibase: 6EC667529FB53E43  BioLib: 8866  BirdLife: 22709691  BOLD: 68507  BOW: thrnig1  CoL: 3WFW5  eBird: thrnig1  EUNIS: 1127  EURING: 11030  Fauna Europaea: 97173  Fauna Europaea (new): 93cf1228-fa9f-4a11-838c-286d82d26522  GBIF: 2492542  iNaturalist: 13075  IRMNG: 11038827  ITIS: 560896  IUCN: 22709691  NBN: NHMSYS0000530463  NCBI: 391696  Observation.org: 1053  Open Tree of Life: 113980  TSA: 9705  WoRMS: 212693  Xeno-canto: Luscinia-luscinia  Laji.fi: MX.32819 
Luscinia luscinia
Loch Linnhe (parkki)

Loch Linnhe oli suomalainen kolmimastoinen rautaparkki, joka oli rakennettu 1876. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1922–1933. Laiva ajoi karille Kökarsörenin pohjoispuolella marraskuussa 1933 ja se jätettiin hylyksi.
Loch Linnhen rakensi James & George Thomson Port Glasgowissa Skotlannissa vuonna 1876 glasgowlaiselle J. & R. Wilson-varustamolle alun perin fregatiksi. Laivan vetoisuus oli 1 346 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2 200 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 73,06 metriä, leveys 11,25 metriä ja syväys 6,55 metriä. Suomeen Loch Linnhe ostettiin Glasgow Shipping Company (J. & R. Wilson)-varustamolta vuonna 1892. Se oli uusikaupunkilaisten laivanvarustajien omistuksessa vuoteen 1919 saakka ja sitten se omistivat 1919-1922 turkulaiset varustamot Rederi Ab Standard Laiva ja Åbo Nya Rederi Ab ennen kuin se siirtyi Gustaf Eriksonin omistukseen. Loch Linnhe muutettiin fregatista parkiksi vuonna 1909. Vuonna 1900 Loch Linnhe ajoi karille ollessaan puutavaralastissa matkalla Floridan Pensacolasta Kieliin ja se korjattiin sitten telakalla Kielissä. Vuonna 1904 laivan ollessa puutavaralastissa matkalla Mississippin Gulfportista Buenos Airesiin lähes koko miehistö sairastui keripukkiin ja laiva joutui hakeutumaan hätäsataman Brasilian Cearáan. Kaksi miehistön jäsentä kuoli tautiin jo merellä ja viisi myöhemmin sairaalassa. Huhtikuussa 1919 amerikkalainen höyrylaiva Cokato törmäsi Loch Linnhen Azoreilla jolloin parkki kärsi vaurioita.
Loch Linnhe ajoi karille 5. marraskuuta 1933 Kökarsörenin pohjoispuolella ollessaan painolastissa matkalla Gravesendista Maarianhaminaan. Parkki jätettiin hylyksi sen jälkeen siitä oli evakuoitu kaikki arvokas materiaali. Loch Linnhen keulakuva on esillä Ahvenanmaan merenkulkumuseossa Maarianhaminassa.
Kirjallisuutta

Olavi Simola : Loch Linnhen vanavesi : erään suomalaisen valtameripurjehtijan vaiheet vuosina 1898-1933. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 915. Helsinki 2003 ISBN 9517464843
Merenkulkuperinnettä Pröttikarvialta Ämpärporiin ; toimittaneet Outi Kivimäki, Susanna Sallinen ja Hannu Vartiainen. Selkämeren merenkulkuperinne -hanke. Rauman merimuseo, Rauma 2008 ISBN 9789526715506
Satulapiste

Esimerkki satulapisteestä (punaisella): sola vuorten välissä
Matematiikassa satulapisteellä tarkoitetaan funktion määrittelyjoukon pistettä, joka on funktion stationaaripiste, mutta joka ei kuitenkaan ole funktion paikallinen maksimi/minimi. Esimerkki satulapisteestä on vuorten välissä oleva sola tai kaksiulotteisessa koordinaatistossa toiseen suuntaan nouseva ja toiseen suuntaan laskeva käyrä.
Matemaattinen määritelmä

Funktiolla  f(x,y) on satulapiste pisteessä  (X,Y) jos:
1.f(x,y)\in C^{2}
2.f_{x}=f_{y}=0 pisteessä  (X,Y)
3.f_{xx}f_{yy}-f_{xy}^{2}<0 pisteessä  (X,Y)
Todistus löytyy lähteenä olevasta Widderin kirjasta.
Matemaattinen määritelmä > Määritelmä Hessen matriisin avulla

Reaaliarvoisella funktiolla ƒ ei ole satulapiste vaan paikallinen maksimi tai minimi, jos funktion Hessen matriisi on positiivisesti tai negatiivisesti definiitti matriisi.
Hessen matriisi on reaaliarvoisen funktion toinen derivaatta. Jos (kahdessa ulottuvuudessa) matriisin determinantti on negatiivinen, ovat ominaisarvot erimerkkiset ja kyseessä on satulapiste. Jos determinantti on nolla, testi ei kerro mitään kyseisestä pisteestä.
Hessen matriisi yleisessä n-ulotteisessa tapauksessa (jolloin satulapisteen käsite ei ole niin yksiselitteinen):
\nabla \,^{2}\,f\,={\text{H}}={\begin{bmatrix}{\frac {\partial f}{\partial x_{1}\partial x_{1}}}&\cdots &{\frac {\partial f}{\partial x_{1}\partial x_{n}}}\\\vdots &\ddots &\vdots \\{\frac {\partial f}{\partial x_{n}\partial x_{1}}}&\cdots &{\frac {\partial f}{\partial x_{n}\partial x_{n}}}\end{bmatrix}}
Toinen tapa esittää sama asia: Merkitään edellisen matriisin determinanttia tunnuksella  D.
Funktion  f=(x,y) determinantti on (kahdessa ulottuvuudessa)
D=f_{xx}f_{yy}-f_{xy}f_{yx}=f_{xx}f_{yy}-f_{xy}^{2}
Jos  D<0, niin kyseinen piste on satulapiste.
Determinantti  D voidaan tulkita myös pinnan  f(x,y) Gaussin kokonaiskaarevuudeksi tarkastelupisteessä  (x,y) missä funktion ensimmäiset osittaisderivaatat häviävät.
Esimerkki

Tarkastellaan funktiota  f=x^{2}-y^{2}.
Funktion Hessen matriisi stationaaripisteessä  (0,0) on
 {\text{H}}={\begin{bmatrix}2&0\\0&-2\end{bmatrix}}
Nyt matriisin  H determinantti  D=2*(-2)=-4<0, joten kyseinen piste  (0,0) on satulapiste.
Sovellukset

Dynaaminen systeemi: Dynaamisessa systeemissä satulapiste on jaksollinen piste, jonka vakaat ja epävakaat monikerrat omaavat nollasta eroavan ulottuvuuden.
Kahden henkilön nollasummapeli: Nashin tasapaino on satulapiste.
Satulapiste on matriisin ominaisuus, joka on samalla suurin elementti sarakkeessaan, sekä pienen elementti rivissään.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Satulapiste Wikimedia Commonsissa
Loistohippiäiset

| Loistohippiäiset |
| --- | --- |
 Loistohippiäinen
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pyrstötiaiset Aegithilidae
Suku::  Loistohippiäiset Leptopoecile  Severtsov, 1873
Katso myös
   Loistohippiäiset Wikispeciesissä   Loistohippiäiset Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Loistohippiäiset (Leptopoecile) on pyrstötiaisten heimoon kuuluva varpuslintusuku.
Loistohippiäiset elävät Keski-Aasiassa. Ne ovat pieniä, pitkäpyrstöisiä lintuja, niiden elämä tunnetaan huonosti, ja niitä pidetään myös hippiäisten ja ehkä myös tiaisten lähisukulaisina. Suvussa on kaksi lajia:
Loistohippiäinen (Leptopoecile sophiae)
Töyhtöloistohippiäinen (Leptopoecile elegans)
Loggia

Loggia del Mercato Nuovo Firenzessä.
Loggia (ital.) eli pylväskäytävä tai pilarikäytävä on arkkitehtoninen elementti, joka on peräisin renessanssin aikaisesta Italian rakennustaiteesta. Se on vähintään yhdeltä sivultaan avoin rakennelma, jonka kattoa kannattelevat pylväät. Rakennuksen julkisivun puoleista, maantasolla tai joskus korkeammalla olevaa käytävää tai arkadia erottaa ulkotilasta pylväikkö, pilarit tai kaaristo. Loggia on joskus myös puutarhassa sijaitseva itsenäinen rakennus. Myös rakennuksen sisässä olevaa vähintään yhdeltä sivulta avointa pylväin erotettua katettua tilaa kutsutaan loggiaksi.
Loggia voi olla myös vaihtoehto portiikille. Tällaisena loggiaa kutsutaan yleensä upotetuksi portiikiksi tai ulkoilmalle avoimeksi huoneeksi, jossa on lävistetyt seinät. Joskus käytetään tuplaloggioita, jolloin toisessa kerroksessa on loggia maantasolla olevan päällä. Loggioille annettiin joskus lisämerkitystä rakentemalla niiden päälle päätykolmio.
Italialaisessa arkkitehtuurissa olivat 1600-luvulla suosiossa pienet loggiatyyliset kesärakennelmat. Ne rakennettiin asuinrakennusten katoille, joilla pystyi nauttimaan virkistävästä tuulesta ja näköaloista. Rooman taivaanrannassa tällaisia loggioita voi nähdä huomattavasti.
Aiheesta muualla

Taidehistorian sanasto (pdf) Jyväskylän yliopisto. Viitattu 27.11.2017.
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Loggia Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Loggia
Käännös suomeksi
Tyyne Savia

Tutu (1930), johon koreografian teki Helvi Salminen. Tanssikoulujen ja teattereiden yhteistyö. Tyyne Savian kuva.
Tyyne Savia (1943)
Tyyne Savia (30. syyskuuta 1887 Tampere – 18. lokakuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja valokuvausalan kouluttaja. Hän omisti 1900-luvun alkupuolella useita valokuvaamoja Tampereella ja Helsingissä. 1920-luvulta alkaen hän järjesti valokuvausalan kursseja ja opetti Taideteollisessa keskuskoulussa yli kahden vuosikymmenen ajan.