stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SVD (tarkkuuskivääri)

| SVD (7,62 mm snaiperskaja vintovka Dragunova) |
| --- | --- |

Tyyppi:  itselataava tarkkuuskivääri
Valmistaja:  Ižmaš, Norinco
Valmistusmaa:   Neuvostoliitto  Venäjä  Kiina (lisenssi)  Irak (lisenssi)
Valmistusvuodet:  1963–
Tekniset tiedot
Kaliiperi(t):  7,62×54 mmR
Aseen pituus:  1225 mm
Piipun pituus:  620 mm
Paino (tyhjänä):  4,30 kg (lipas tyhjänä)
Lipas:  irrotettava kaksirivinen tankolipas
Kapasiteetti:  10 patruunaa
Ammuksen lähtönopeus:  830 m/s
Tehokas kantama:  800 m
Teoreettinen kantama:  1 500 m
Tulinopeus (laukausta/min):  30 lk/min
SVD eli 7,62 mm Snaiperskaja vintovka Dragunova, (ven. 7,62-мм снайперская винтовка Драгунова, lyh. СВД) on alkujaan neuvostoliittolainen 7,62×54 mmR-kaliiperinen itselataava tarkkuuskivääri. Aseen GRAU-taisteluvälineindeksinumero on 6V1 (ven. 6В1).
Se voitti suunnittelukilpailun, johon oli osallistunut kolme eri suunnitelmaa Neuvostoliiton armeijan uudesta ryhmän tulitukikivääristä; Sergei Simonovin SSV-58, Aleksandr Konstantinovin prototyyppi 2B-10 ja Jevgeni Dragunovin SVD-137-prototyyppi. Monipuolisen testauksen selvitti parhaiten Dragunovin malli, ja ensimmäinen 200 kappaleen koesarja otettiin käyttöön vuonna 1963. Vuonna 1964 Ižmaš aloitti kiväärin sarjatuotannon ja kivääri otettiin käyttöön ryhmän tulitukiaseena Varsovan liiton maissa ja Puolassa vuodesta 1966 lähtien.
SVD:n valmistuslisenssit myytiin myös Kiinaan (nimellä Type 79 ja Type 86) ja Irakiin (nimellä Al Kadesiah)
Tekniset tiedot

SVD on itselataava, kertatulta ampuva ruutikaasutoiminen kivääri, jossa on lyhytiskuinen kaasumäntäjärjestelmä. Aseen vasemmalle pyörähtävä lukko lukittuu piippuun kolmella lukitusolakkeella. Kiväärissä on manuaalinen kaksiasentoinen kaasuntasaaja. Patruunat syötetään käyrästä kaksirivisestä 10 patruunan lippaasta. Viimeisen patruunan käytön jälkeen luisti ja lukko lukittuvat auki, mistä ne voidaan palauttaa vetämällä viritinvipua taaksepäin. Kiväärissä on iskuvasara ja manuaalinen varmistuskytkin. Kiväärin runko on koneistettu jäykkyyden ja tarkkuuden lisäämiseksi.
Käyttötarkoitus

SVD-kivääri suunniteltiin alun perin rynnäkkökivääriä tehokkaammaksi ja tarkemmaksi jalkaväkiryhmän tulitukikivääriksi, pidentämään ja parantamaan ryhmän tulituksen ulottuvuutta ja tarkkuutta. SVD:tä kuitenkin käytetään myös pääasiallisena tarkkuuskiväärinä, etenkin Neuvostoliiton ulkopuolella. Sen parhaita puolia ovat helppo valmistettavuus ja luotettavuus.
Aseen tarkkuus on kahden kulmaminuutin luokkaa, eli aseen osumakuvio on 2"  100 jaardilta, kun tarkkuuskivääreissä yleinen minimivaatimus on yleensä 0,5-1 kulmaminuutin luokkaa. Aseen oman, alkuperäisen käyttöohjeen mukaan tarkkuus on riittävän hyvä, jos sadalta metriltä saadaan neljä laukausta kahdeksan sentin kasaan.
Todellista tarkkuusammuntaa varten V. M. Sabelnikov, P. P. Sazonov ja V. M. Dvorianinov suunnittelivat tarkka-ampujien käyttöön erikoispatruunan '7N1', siinä oli rautapäällysteinen luoti, jossa oli ilmareikä, rautasydän ja lyijyperä. 7N1 korvattiin vuonna 1999 uudella 7N14-patruunalla. Siinä oli uudentyyppinen lataus vain SVD:tä varten ja 151 grainin (9,78 g) lyijyluoti, jonka nopeus oli sama 830 m/s kuin aiemmin.
Kiväärillä voi ampua myös tavallista 7,62×54 mmR Mosin-Nagant-patruunaa, jossa on joko tavallinen kokovaippa-, valojuova- tai panssariluoti..
Dragunovin kiikaritähtäimenä käytetään yleensä neljä kertaa suurentavaa PSO-1 (POSP-1) -tähtäintä. Venäjän Federaation Asevoimien käytössä on myös huomattavasti tehokkaampia kiikaritähtäimiä, kuten 3-9 kertaa suurentava 1P21 (PO 3-9X42) tai kahdeksan kertaa suurentava POSP 8x42A. Vieläkin tehokkaampia jopa 12 kertaa suurentavia kiikaritähtäimiä on saatavilla Dragunoviin, mutta nämä ovat hyvin harvinaisia jo siksikin, että Dragunov ei ole kovinkaan tarkka. Lisäksi käytetään muun muassa 1PN51 (NSPU-3)-, 1PN58-, 1PN93-4- ja 1PN114-valonvahvistintähtäimiä.
Variaatiot

1990-luvun alussa aseesta kehitettiin lyhyempi versio laskuvarjojoukkojen käyttöön, nimeltään SVDS (Snaiperskaja Vintovka Dragunova Skladnaja, "taittoperäinen Dragunov-tarkkuuskivääri" . Siinä on metallinen putkimallinen perä, joka taittui aseen oikealle puolelle, synteettinen pehmuste perässä, säädettävä poskipakka ja synteettinen pistoolikahva. Piipusta tehtiin painavampi, luistia vahvistettiin, kaasumäntää paranneltiin ja siihen asennettiin uudenlainen liekinsammuttaja.
SVDS-mallia tehtiin myös pimeänäkövarusteilla varustettuna versiona, nimeltään SVDSN. Siinä kiikaritähtäin oli vaihdettu joko NSP-3-, NSPU-, PGN-1-, NSPUM-tähtäimeen tai puolalaiseen passiivisen PCS-6-kiikaritähtäimeen.
Vuonna 1994 venäläinen TsKIB SOO -yritys (nykyään 'KBP Instrument Bureau':n osa) kehitti SVU-tarkkuuskiväärin (Snaiperskaja Vintovka Ukorotšennaja, "lyhennetty tarkkuuskivääri") Venäjän sisäministeriön erikoisjoukoille (MVD).
SVU on esikuvaansa huomattavasti lyhyempi bullpup-tyylisen suunnittelun, lyhyemmän piipun ja suujarrun, joka vähensi rekyyliä n. 40 % ansiosta. Kivääri oli varustettu taittuvilla avotähtäimillä ja PSO-1-kiikaritähtäimellä.
SVU:n variaatio, jossa on tulimuodon valintamahdollisuus (kerta- ja täysautomaattinen) ja 20 patruunan lipas, on nimeltään SVU-A A – Avtomatitšeskaja, Automaattinen).
Vuonna 1998 Puola otti käyttöön SVD:stä modernisoidun SWD-M-mallin, jossa on raskas piippu, etujalat ja LD-6- kiikaritähtäin (suurennus 6x42).
SVD:n pohjalta on myös tehty muutamia metsästyskivääreitä. Vuonna 1962 Neuvostoliiton asevarasto Iževskissä kehitti Medved-kiväärin (suom. "karhu"), jonka kaliiperi oli ensin 9x53 mm ja myöhemmin 7,62×51 mm NATO ulkomaan vientiä varten. 1970-luvun alussa Iževsk julkaisi Tigr-metsästyskiväärin (suom. "tiikeri"), jossa oli säädettävä peukaloreiällinen tukki ilman poskipakkaa. Sitä valmistetaan 7,62×54 mmR-, 7,62×51 mm NATO- ja 9,3×64 mm Brenneke-kaliiperisena. Alun perin kivääriä tehtiin yksitellen pieniä sarjoja, mutta vuonna 1992 alkoi sarjatuotanto.
Ominaisuudet

Kertatulta ampuva kaasurekyyliperiaatteella toimiva, lyhytiskuisella kaasumännällä toimiva itselataava kivääri:
Kaliiperi: 7,62×54R (7,62×53R on joissain tapauksissa yhteensopiva kaliiberi)
Pituus: 1225 mm
Paino: ase ilman lipasta 4,3 kg (täysi lipas, 10 patr. 430 g)
Tulinopeus: 30 tähdättyä laukausta minuutissa
Tarkkuus: alle 2 kulmaminuuttia
Tehokas ampumaetäisyys 800 m
Valmistusmaa Neuvostoliitto / Venäjä, Kiina (Type 79, Type 85)
Käyttäjät

Afganistan
Albania
Armenia
Azerbaidžan
Bangladesh - Bangladeshin armeijan standardi tarkkuuskivääri.
Bulgaria
Intia - Virallisesti mallinnettu nimellä Dragunov SVD59.
Irak - Lisenssi malli nimeltään Al Kadesiah joka kuitenkin eroaa jonkin verran alkuperäisestä.
Iran
Kambodža
Kazakstan
Kiina - Asevalmistaja Norinco teki kopioita SVD:stä, joka tunnetaan nimellä Type 79. Valmisti myös modifioitua Type 85 mallia ja muutamaa muuta kaupallista mallia SVD:stä.
Mongolia
Puola - Paikallisesti tunnetaan nimellä SWD. Modernisoitu SWD-M on palveluksessa rajoitetusti.
Slovakia
Sri Lanka -  Käytössä Sri Lankan armeijalla ja sen erikoisjoukoilla.
Suomi - 7.62 TKIV Dragunov, käytössä tarkkuuskiväärinä henkilömaaleja vastaan.
Tšekki
Turkki - Käytössä monessa santarmi yksiköissä Turkin armeijassa.
Ukraina - Ukrainan armeija käyttää tätä palvelusaseenaan.
Unkari
Venezuela
Venäjä
Vietnam
Zimbabwe
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta SVD Wikimedia Commonsissa
7.62 tarkkuuskivääri Dragunov
www.dragunov.net
Dragunov SVD
Type 79, Type 85, 7.62 mm Sniper Rifle
IZHMASH JSC official site: 7.62 mm Dragunov Sniper Rifle "SVD"
IZHMASH JSC official site: 7.62 mm Dragunov Sniper Rifle with folding butt "SVDS"
Modern Firearms Dragunov SVD information
Sniper Central Dragunov SVD information
Dragunov's field manual
PSO-1 uniikki tähtäinkuvio. Etäisyydenmittausasteikko on vasemmassa alakulmassa, korokulmakkeet keskellä ja tuulikorjaus sekä ennakko määritetään vaakapalkin asteikolla. Kuvan romanialaisessa tähtäimessä ristikko on valaistu radioaktiivisella tritiumilla pienen akkutoimisen lampun sijaan.
Kaksi Tigr -siviiliversiota.
Salmijärven lampi

| Salmijärven lampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°23′02″N, 26°56′48″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Salmijärveen 
Järvinumero:  14.972.1.014
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  84 m  
Pituus:  250 m  
Leveys:  100 m  
Rantaviiva:  0,577 km  
Pinta-ala:  1,417 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSalmijärven lampi 
Salmijärven lampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Tainan lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 250 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,4 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 600 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Kallaveden alueeseen (14.972) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 84 metriä mpy.
SINoALICE

| SINoALICE |
| --- | --- |

Julkaisija:  Square Enix
Jakelija:  Google Play ja App Store
Säveltäjä:  Keiichi Okabe
Julkaistu:  2017
Lajityyppi:  satu, tietokoneroolipeli ja gacha-peli (en)
Pelimuoto:  yksinpeli ja moninpeli
Alusta:  Android ja IOS
Jakelumuoto:  Digitaalinen lataus
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
SINoALICE on Pokelabon kehittämä roolipelivideopeli Androidille ja iOS:lle. Pelin ohjaa Yoko Taro, joka tunnetaan paremmin työstään NieR- ja Drakengard-sarjoissa. Pelin julkaisi Japanissa Square Enix kesäkuussa 2017 ja maailmanlaajuisesti Pokelabo heinäkuussa 2020.
Juoni

Kirjasto-nimisessä maailmassa, joka on täynnä lukemattomia tarinoita, jokaisen tarinan hahmot haluavat herättää kirjailijansa henkiin toivomaansa tulevaisuutta varten. Tätä varten he työskentelevät yhdessä kerätäkseen inokeja ja taistellakseen tarinoita syöviä painajaisia vastaan tietäen, että heidän on väistämättä tapettava toisensa saavuttaakseen toiveensa.
Kehitys

Pelin piti alun perin julkaista Nexonin Japanin ulkopuolella, mutta se viivästyi määrittelemättömäksi ajaksi lokalisointisyistä. Pelin julkaiseminen luovutettiin sitten Pokelabon hoidettavaksi. Pelin soundtrackin tekivät Keiichi Okabe, Keigo Hoashi ja Shotaro Seo.
Vastaanotto

Peli sai "mixed or medium" -luokituksen arvostelujen kokoajan Metacriticin mukaan.
Manga-sovitus

Himikon kuvittama manga-sovitus aloitti MangaUp! palvelu vuonna 2019. Heinäkuussa 2021 Square Enix ilmoitti lisensoivansa mangan englanninkielistä julkaisua varten.
Aiheesta muualla

virallinen nettisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Sandro Ramírez

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Sandro Ramírez Castillo
Syntymäaika: 9. heinäkuuta 1995 (ikä 29)
Syntymäpaikka: Las Palmas, Espanja
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 175 senttimetriä
Seura
Seura: Las Palmas
Junioriseurat
2002–2009: Las Palmas
2009–2013: Barcelona
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2013–2015 | Barcelona B | 61 | (15) |
| 2014–2016 | Barcelona | 17 | (2) |
| 2016–2017 | Málaga | 30 | (14) |
| 2017– | Everton | 8 | (0) |
| 2018 | → Sevilla | 13 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 19. kesäkuuta 2018.
Sandro Ramírez Castillo, tunnetaan paremmin nimellä Sandro, (s. 9. heinäkuuta 1995 Las Palmas) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on kesästä 2022 alkaen edustanut Las Palmasia. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Englannissa.
Sandro teki debyyttinsä La Ligassa elokuussa 2014 FC Barcelonan joukkueessa Villarrealia vastaan tultuaan vaihdosta kentälle ja viimeisteli myös ottelun ainoan maalin. Hän on ennen Las Palmasiin siirtymistään edustanut La Ligassa Barcelonan lisäksi Málagaa, Sevillaa, Real Sociedadia, Real Valladolidia, Huescaa ja Getafea. Hän on pelannut kauden 2023–2024 loppuun mennessä La Ligassa 184 ottelua, joissa hän on tehnyt 28 maalia, ja toisella sarjatasolla 82 ottelua, joissa hän on tehnyt 22 maalia. Hän pelasi loppuvuonna 2017 Evertonin joukkueessa kahdeksan Englannin Valioliigan ottelua.
Sandro on pelannut Espanjan nuorisomaajoukkueissa, muun muassa alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 ja alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2017.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sandro Ramírez Wikimedia Commonsissa
Sandro Nicević

| Sandro Nicević> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Sandro Nicević
Syntynyt: 16. kesäkuuta 1976 (ikä 48) Pula, Jugoslavia
Kansalaisuus:   Kroatia
Koripalloilija
Pelipaikka:  Iso laitahyökkääjä/Sentteri
Pituus:  211 cm
Paino:  111 kg
Nyk. joukkue:   Sutor Basket Montegranaro
Sarja:  Serie A
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1994–1995 1995–1996 1996–1997 1997–2001 2001 2001–2004 2004–2005 2005–2006 2006–2007 2007–2008 2008–2011 2011–:   Gradine Pula  KK Franck Zagreb  KK Dubrava  Cibona Zagreb  KK Union Olimpija  Le Mans  AEK Ateena BC  Unicaja Málaga  Le Mans  Beşiktaş Cola Turka  Benetton Treviso  Sutor Basket Montegranaro
Maajoukkueet
1997–:   Kroatia
Aiheesta muualla
FIBA
Sandro Nicević (s. 16. kesäkuuta 1976 Pula) on kroatialainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin Sutor Basket Montegranaroa.
Aiheesta muualla

ULEB Eurocupin pelaajaprofiili
Adrianmeren liigan pelaajaprofiili
Santa María de Tézanos y las Ánimas

| Santa María de Tézanos y las Ánimas |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Astillero Real, Guarnizo, Santander
Kölinlasku:  1697
Laskettu vesille:  1699
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 14. marraskuuta 1701
Tekniset tiedot
Uppouma:  917 t (arqueo)
Pituus:  32,92 m (köli)
Leveys:  11,13 m
Syväys:  6,4 m
Miehistöä:  637
Aseistus
Aseistus:  alempi tykkikansi: 24 × 18 naulan tykkiä ylempi tykkikansi: 22 × 10 naulan tykkiä puoli- ja etukansi: 16 × 10 naulan tykkiä
Santa María de Tézanos y las Ánimas oli Espanjan laivaston vuonna 1699 vesille laskettu kaksikantinen 62-tykkinen linjalaiva.
Valmistus

Alus tilattiin 23. joulukuuta 1694 Armada del Mar Océanon vara-amiraalin lippulaivaksi Pedro de la Riva Castañedalta. Köli laskettiin 1697 Guernizossa, missä töitä valvoi Miguel Agustín de Villanueva. Alus laskettiin vesille 1699.
Palvelus

Alus lähti 9. syyskuuta 1699 Santoñasta Santísima Trinidad y Nuestra Señora de Atochan, San Franciscon ja Nuestra Señora de Begoñan kanssa Cádiziin amiraali Mateo de Layan lippulaivana päällikkönään Zarpó de Santoña. Se lähti 19. kesäkuuta 1700 Cádizista Darienin sotaretkelle Skotlannin laivastoa vastaan yhdeksän linjalaivan lippulaivana päällikkönään Pedro Fernández de Navarrete. Alus palasi 17. maaliskuuta 1701 Darienin sotaretkeen osallistuneen laivaston mukana Cádiziin.
Alus lähti 13. elokuuta 1701 Cádizista amiraali Fernando Chacón Medina y Salazarin lippulaivana päällikkönään Martín de Vergara y Pardo. Sen tehtävänä oli suojata kauppa-alus San Juan Bautista ja toinen kauppa-alus, jotka kuljettivat elohopeaa ja muita tarvikkeita Veracruziin. Alukset saapuivat 30. syyskuuta Puerto Ricoon, mistä matka jatkui 4. lokakuuta. Saattue saapui 30. lokakuuta Veracruziin. Alus upposi 14. marraskuuta veracruzissa San Juan de Ulúan edustalle tyhjennettäessä rahtia, jolloin 30 miestä sai surmansa.
Santa María de Laran kirkko

Kirkko nähtynä lännen puolelta. Alun perin keskiosa seinästä lienee ollut osa sisäseinää.
Santa María de Laran kirkko on viimeisiä säilyneitä visigoottien rakentamia kirkkoja Iberian niemimaalla. Se sijaitsee lähellä Quintanilla de las Viňasin kylää, lähellä Burgosin kaupunkia. Se on rakennettu arvioiden mukaan 600–900 luvuilla jaa. Espanjan kansallisen monumentin arvon se sai 25. marraskuuta 1929. Kirkkoa pidetään merkittävänä paitsi ikänsä vuoksi, mutta myös siksi, että siellä uskotaan olevan Espanjan vanhin Kristusta esittävä kuva.
Historiaa

Santa Marían aluetta hallitsivat aluksi roomalaiset, jotka rakensivat sinne huviloitaan. Visigootit saapuivat alueelle kansainvaellusten myötä ja ryhtyivät rakentamaan kirkkoaan. Maurit valtasivat Iberian niemimaan vuonna 711. Tuolloin alue autioitui asukkaiden muutettua pohjoisemmaksi.
Reconquistan myötä alue vallattiin takaisin 900-luvulla ja tuolloin huomattiin, että alueen rakennukset olivat hylättyinä raunioituneet. Santa María de Laran kirkko päätettiin rakentaa uudelleen. Burgosin museosta löytyy hautakivi, jonka perusteella on päätelty jälleenrakentamisen tapahtuneen vuonna 902. Vuodelta 967 peräisin oleva kirje kertoo, että kirkko ja läheinen luostari ovat saaneet rahalahjoituksen.
Vuonna 1038 kirkko lahjoitettiin läheiselle San Pedro de Arlanzan luostarille. Tämän jälkeen se jäi vähitellen pois käytöstä ja se alkoi raunioitua.
Paikallinen seurakuntapappi Don Bonifacio Zamora tajusi vuonna 1921, että hänen kävelyretkellään pensaistosta löytämänsä kasvuston peittämä rakennelma olikin itse asiassa ikivanha kirkko. Tuolloin sitä käytettiin karja-aitauksena. Hän yritti kertoa löydöstään asiantuntijoille, mutta kesti aina vuoteen 1927 asti, että rakennusta tultiin tutkimaan.
Kirkko idästä katsottuna
Seinäkoriste
Seinäkoriste
Seinäkoriste
Sisäkuva
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Santa María de Laran kirkko Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Kirkon pohjapiirros. Sinisellä väritetty osa on yhä olemassa ja muut piirroksen osat kuvaavat raunioituneita perustuksia. Kirkko on katettu nykyaikaisella puukatolla. (Iñiguez, 1955)
Käännös suomeksi
San Antonio (1725)

| San Antonio |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Astillero Real, Guarnizo, Santander
Laskettu vesille:  1725
Palveluskäyttöön:  1. tammikuuta 1727
Poistui palveluskäytöstä:  syyskuu 1750
Tekniset tiedot
Uppouma:  990 t (arqueo)
Pituus:  38,4 m
Leveys:  12,88 m
Syväys:  6,45 m
Aseistus
Aseistus:  Alempi tykkikansi: 24 × 24 naulan tykkiä Ylempi tykkikansi: 26 × 12 naulan tykkiä puolikansi: 10 × 6 naulan tykkiä
San Antonio oli Espanjan laivaston vuonna 1725 vesillelaskettu kaksikantinen 60-tykkinen San Luis -luokan linjalaiva.
Hankinta

Alus tilattiin Guarnizon telakalta. Alus laskettiin vesille vuonna 1725 ja otettiin palvelukseen 1. tammikuuta 1727.
Sandro Rosell

Sandro Rosell
Alexandre Rosell i Feliu, tunnetaan paremmin nimellä Sandro Rosell (s. 6. maaliskuuta 1964 Barcelona, Espanja) on espanjalainen liikemies. Hän toimi espanjalaisen urheiluseura Barcelonan puheenjohtajana vuodesta 2010, aina vuoden 2014 tammikuun puoliväliin asti ennen eroansa Neymar-siirtokohun takia. Jalkapallossa seuran edutusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Primera Divisiónissa.
13. kesäkuuta 2010 Rosell valittiin äänestyksessä Futbol Club Barcelonan uudeksi puheenjohtajaksi yli 60% äänienimmistöllä. Hän korvasi aikaisemmin virassa seitsemän vuotta toimineen Joan Laportan. Rosellin puheenjohtajakausi alkoi virallisesti voimaan 1. heinäkuuta 2010. Hän erosi tehtävästään vuoden 2014 tammikuussa.
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivusto
Sanna-Mari Titov

Sanna-Mari Titov on suomalainen iskelmälaulaja. Hän on ollut aktiivinen myös harrastajateatterissa.
Titov, joka on alun perin Kuopiosta, muutti vuonna 2003 Helsingin kautta Nurmijärvelle. Tutustuttuaan Ilkka Vainioon ja Sipe Santapukkiin hän julkaisi vuonna 2004 ensimmäisen singlensä ”Kukkia & sidontaa” Edel Records Finlandille, jolla esiintyi Titovin itsensä lisäksi mm. Anssi Kela. Tämän jälkeen ilmestyivät singlet ”Sukeltaa saat” ja ”Uskon ihmeisiin”, jotka olivat Ilkka Vainion ja Antti Vuorenmaan käsialaa. Vuotta myöhemmin Sanna-Mari ryhtyi yhteistyöhön lauluntekijä Ville Laaksosen kanssa ja ilmestyi single ”Niin odotimme aamua”.
Vuonna 2006 Sanna-Mari alkoi kirjoittaa lauluja itse. Ensimmäinen oma kappale ”Luodut toisillemme” julkaistiin singlenä vuonna 2007. Vuonna 2009 laulajattaren levy-yhtiö vaihtui Edeliltä Magnum Musiciin ja kesän 2009 alussa julkaistiin uusi single ”Muisto rakkaudesta”. Kappaleen ovat kirjoittaneet Nalle Ahlstedt (sävellys) ja Sinikka Svärd (sanoitus).
Kesällä 2009 julkaistiin Karjalan kunnailla -levy, jolla esiintyy  karjalaissukuisia artisteja, kuten Erkki Liikanen, Kikka Laitinen ja Markku Aro. Sanna-Marin isä on syntyperäinen karjalainen Tuleman kylästä Salmista. Sanna-Mari sai tulkittavakseen kappaleet ”Muistatko Monrepos'n” ja ”Evakon laulu”. Kappaleet on uudelleen sovittanut Jasu Mäntylä.
Syksyllä 2009 Sanna-Marin esittämä kappale ”Tunnustuksen tapaisia sanoja” (säveltänyt/sovittanut Nalle Ahlstedt ja sanoittanut Sana Mustonen) valittiin Euroviisujen 2010 avoimen kilpailun 30 parhaan kappaleen joukkoon kilpailemaan tammikuun alkukarsintapaikasta (yhteensä demoja lähetettiin Ylelle 267 kappaletta). Kappale julkaistiin singlenä helmikuussa 2010.
Diskografia > Singlet

Hiekkaa Saharaan (2012)
Tunnustuksen tapaisia sanoja (2010)
Evakon laulu (2009)
Muisto rakkaudesta (2009)
Luodut toisillemme (2007)
Niin odotimme aamua (2006)
Uskon ihmeisiin (2005)
Sukeltaa saat (2005)
Kukkia ja sidontaa (2004)
Diskografia > Kokoelmalevyt

Karjalan kunnailla / Evakon laulu (2009)
Karjalan kunnailla / Muistatko Monrepos'n (2009)
Tähden Tähden 13 / Ei sitä voi tietää (2009)
Joulutarina soundtrack/ Uskon ihmeisiin (2007)
Iskelmä 7, 20 radiohittiä / Luodut toisillemme (2007)
Iskelmä 6, 20 radiohittiä / Niin odotimme aamua (2006)
Joulun tähtitaivas 2 / Uskon ihmeisiin (2005)
Poptaivas / Sukeltaa saata (2005)
Kukkia & sidontaa soundtrack / Kukkia & sidontaa (2004)
Aiheesta muualla

Viralliset sivut
Myspace
Sanna-Marin esittely Extra Viihteen sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive)
Sandro Silva

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Sandro Laurindo da Silva
Syntymäaika: 29. syyskuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Rio de Janeiro, Brasilia
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 186 senttimetriä
Seura
Seura: Internacional
Pelinumero: –
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2007–2008 2008–2010 2010 2010– 2011– | Mirassol Palmeiras → Botafogo Málaga → Internacional | 15 (1) 43 (2) 3 (0) 20 (0) 0 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 20. heinäkuuta 2011.
Sandro Laurindo da Silva (s. 29. syyskuuta 1984 Rio de Janeiro, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa brasilialaista Internacionalia ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.
Silva edusti vuodet 2007–2010 kotimaansa seuroja, kunnes kesällä 2010 hän teki sopimuksen espanjalaisseura Málagan kanssa. Joukkue maksoi hänestä 2,2 miljoonan euron siirtokorvauksen.
Aiheesta muualla

Esittely Málagan virallisella kotisivustolla (espanjaksi)
Sandro Nicolas

| Alessandro Heinrich Rütten> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 2. elokuuta 1996 (ikä 28) Heinsberg, Saksa
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Sandro Nicolas, Sandro
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2015–
Tyylilajit:  pop, R&B
Soittimet:  laulu, rummut, kitara
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Alessandro Heinrich Rütten (s. 2. elokuuta 1996 Heinsberg, Saksa), tunnettu myös taiteilijanimillään Sandro Nicolas ja Sandro, on saksalainen laulaja. Hänen oli tarkoitus edustaa Kyprosta vuoden 2020 Eurovision laulukilpailussa Rotterdamissa. Vuoden 2020 Euroviisut kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
Ura

Rütten syntyi Heinsbergissä kreikkalaiselle äidille ja amerikkalaiselle isälle. Hän varttui Saksassa, jossa hän aloitti myös musiikkiuransa.
Vuonna 2015, Rütten koe-esiintyi Supertalent-kilpailussa, joka on Saksan versio Got Talent-kilpailusta. Hän ei kuitenkaan edennyt kilpailussa pitkälle ja sanoi, että kilpailun formaatti ei sopinut hänelle. Vuonna 2018, Rütten osallistui The Voice of Germany -kilpailun 8. tuotantokaudelle. Ääni ratkaisee -jaksossa hän esitti Shawn Mendesin kappaleen "In My Blood". Kaikki tuomarit kääntyivät Rüttenille. Hän kuitenkin karsiutui kilpailusta Kaksintaistelu-vaiheessa.
Vuonna 2019, Rütten edusti Yhdysvaltoja Sotšissa järjestetyssä New Wave -kilpailussa ja sijoittui kilpailussa viidenneksi. 29. marraskuuta 2019 kyproslainen televisioyhtiö CyBC ilmoitti, että Rütten edustaisi Kyprosta vuoden 2020 Euroviisuissa.