stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dnepr
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dnepr Wikimedia Commonsissa
Dnieper River (Albertan ja Toronton yliopistojen Ukraina-tutkimuksen Ukraina-tietosanakirjan artikkeli) Internet Encyclopedia of Ukraine, vol. 1.  1984. Canadian Institute of Ukrainian Studies (CIUS, University of Alberta/University of Toronto), Encyclopediaofukraine.com. Viitattu 5.3.2014. (englanniksi)
V. I. Vyšnevskyi (2011) Rika Dnipro (tuhti, 384-sivuinen tietokirja Dnepristä) (ukrainaksi)
FAO-Aquastat: Ukraine (englanniksi) (fao.org)
Hydrologisia tilastoja 1882–1985: Dnepr at Dorogobuzh (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (Unesco.org)
Hydrologisia tilastoja 1881–1985: Dnepr at Smolensk (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (Unesco.org)
Hydrologisia tilastoja 1881–1985: Dnepr at Orsha (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (Unesco.org)
Hydrologisia tilastoja 1894–1985: Dnepr at Rechitca (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (Unesco.org)
Karttaa vuoden 2004 tulvan laajuudesta Dneprin vesistössä (Arkistoitu – Internet Archive) (Dartmouth.edu) (englanniksi)
Piristeet

Kuppi kahvia.
Piriste eli stimulantti on elintoimintoja kiihdyttävä aine, joka usein vie näläntunteen ja unentarpeen. Nautintoaineet kofeiini, nikotiini sekä huumausaineet amfetamiini ja kokaiini ovat tunnetuimpia stimulantteja. Säännöllisesti piristeitä käytettäessä sietokyky kasvaa, ja aineeseen voi helposti muodostua riippuvuus. Piristeiden käytön lopettamisesta voi seurata vieroitusoireita.
Keskushermostoon vaikuttavat sympatomimeetit
amfetamiini
atomoksetiini
deksamfetamiini
efedriini
fenetylliini
fenkamfamiini
fenotsoloni
kofeiini
kokaiini
ksantiinijohdokset
levoamfetamiini
mefedroni
metamfetamiini
metyleenidioksipyrovaleroni
metyylifenidaatti
modafiniili
nikotiini
pemoliini
propentofylliini
pseudoefedriini
useat piperatsiinijohdannaiset, fenyylipiperatsiinit ja bentsyylipiperatsiinit.
Muut keskushermostoa stimuloivat
adrafiniili
anirasetaami
asetyylikarnitiini
deanoli
fipeksidi
idebenoni
linopirdiini
meklofenoksaatti
nitsofenoni
oksirasetaami
pipradroli
pirasetaami
pirisudanoli
pramirasetaami
prolintaani
pyritinoli
sitikoliini
vinposetiini
Piristäviä aineita sisältäviä kasveja ja valmisteita
Efedrat
Energiajuoma
Guarana
Ilex guayusa
Kahvi
Khat
Kokapensaat
Tee
Tupakka
Tuomiokirjakortisto

Tuomiokirjakortisto on Kansallisarkiston pitkäaikainen projekti, joka tunnetaan myös lyhenteellä TUOKKO. Sen tuloksena syntyi kortistokokonaisuus, joka käsittää suuren osan läntistä Suomea sekä Käkisalmen läänin. Näistä Käkisalmen läänin kortisto on julkaistu HTML-muotoisena hakemistona Internetissä osana Arkistolaitoksen verkkopalvelua vuonna 1997. Muun Suomen osalta kortiston aineistoa on korteilta kuvatiedostoiksi luettuina julkaistu internetissä 2000-luvulla osana Kansallisarkiston digitaaliarkistoa..
TUOKKO käsittää sekä yksityiskohtaisen aiheenmukaisen hakemiston, paikannimihakemiston että henkilöhakemiston, jossa säätyläiset ja rahvas on erotettu toisistaan. Henkilönnimitietueita Käkisalmen TUOKKO käsittää yli 40 000.
Tuomiokirjakortisto ei referoi itse oikeusjuttuja, mutta antaa alkuperäisasiakirjan tarkan signumin, jonka perusteella kyseinen oikeusjuttu on vaivattomasti löydettävissä muuten monimutkaisesta mikrofilmatusta alkuperäislähteestä.
Aiheesta muualla

Tietoa tuomiokirjakortiston käyttämisestä (Arkistolaitos)
Rubiininpuna

| Rubiininpuna |
| --- | --- |
Kirjailija:  Kerstin Gier
Kieli:  saksa
Genre:  nuoret aikuiset, fantasia, romantiikka
Kustantaja:  Arena Verlag
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  352
Suomennos
Suomentaja:  Riitta Virkkunen
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2012
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  344
ISBN:  9789512088003
Sarja: Rakkaus ei katso aikaa
Seuraava:  Safiirinsini, Smaragdinvihreä
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Rubiininpuna (saks. Rubinrot) on Kerstin Gierin Rakkaus ei katso aikaa -trilogian (saks. Liebe geht durch alle Zeiten) ensimmäinen osa. Sitä seuraa Safiirinsini ja Smaragdinvihreä. Alun perin saksaksi julkaistusta kirjasta tuli kansainvälinen menestys ja Rubiininpuna on käännetty yli 27 kielelle. Kirjasta on myös tehty elokuva-adaptaatio samalla nimellä. Rubiininpuna kertoo erikoiseen perheeseen kuuluvasta aivan tavallisestä 16-vuotiaasta Gwendolynistä, joka saakin syntymäpäivänään tietää, ettei hän olekaan niin tavallinen kuin luuli.
Juoni

Rubiininpuna kertoo 16-vuotiaasta Gwendolyn Shepherdistä, joka uskoo olevansa tuiki tavallinen teini. Hänen salaperäisessä suvussaan kuitenkin kulkee erityinen geeni, joka mahdollistaa aikamatkustuksen. Geenin perijän syntymäaika on laskettu hyvin tarkasti ja Gwendolynin serkun Charlotten on tarkoitus periä se. Charlottea on koulutettu pienestä asti aikamatkustuksen saloihin, mutta Gwenin 16. syntymäpäivänä käy ilmi, että geenin onkin perinyt Gwendolyn, ei Charlotte.
Gwendolynin äiti vie Gwenin kiireellisesti salaperäiseen Saint Germainin kreivin loosiin saatuaan tietää Gwenin matkustaneen ajassa taaksepäin kontrolloimattomasti jo kolme kertaa. Gwenin äiti joutuu myöntämään valehdelleensa Gwenin syntyneen päivää myöhemmin kuin oikeasti. Loosi suhtautuu uutisiin epäluottavasti, mutta suostuu testaamaan, onko Gwen aikamatkustaja vai ei. On tärkeää saada tietää kumpi serkuista todella on aikamatkustaja, sillä kontrolloimaton aikamatkustus olisi hyvin vaarallista.
Loosi on epäluuloinen Gwendolinyä ja tämän äitiä kohtaan osin, koska edellisen sukupolven aikamatkustajat Lucy Montrose ja Paul de Villier varastivat loosin toisen kronografin. Saint Germainin kreivin loosi varjelee kronologia ja pyrkii keräämään siihen näytteen jokaisen kolmentoista aikamatkustajan verestä. Mystinen ennustus kertoo, että täysi kronologi antaa omistajalleen mahtavia voimia. Kronologin avulla aikamatkustajat myös voidaan lähettää kontrolloidusti menneisyyteen, missä heidän täytyy viettää päivittäin muutama tunti välttääkseen kontrolloimattomia matkoja.
Gwen aikamatkustaa loosissa ja todistaa olevansa Rubiini, viimeinen aikamatkustajista. Hän tapaa myös Gideon de Villiersin, joka on ainoa Gwenin kanssa samaan aikaan elossa oleva aikamatkustaja. Gwendolyn ja Gideon matkustavat ajassa taaksepäin tapaamaan mysteerisen Saint Germainin kreivin, jonka suhteen Gwen on epäileväinen ja jopa pelokas. Paluumatkalla kreivin luota heidän vaunujensa kimppuun hyökätään. Seuraavana päivänä loosin jäsenet haluavat Gwenin ja Gideonin matkustavan tapaamaan kahdeksatta aikamatkustajaa, Gwenin isoisoisoäitiä Margaret Tilneytä, jolta ei useasta yrityksestä huolimatta ollut saatu kerättyä verinäytettä. Perillä heitä kuitenkin on vastassa myös Paul ja Lucy. Gideon onnistuu aseella uhaten perääntymään Gwendolynin kanssa ulos talosta. He pakenevat läheiseen kirkkoon, jonka tunnustuskopissa Gideon yllättäen suutelee Gweniä.
Gwendolynillä on myös yliluonnollinen kyky nähdä haamuja.
Vastaanotto

Rubiininpuna on suuri kansainvälinen menestys ja oli Der Spiegel -lehden bestseller-listalla 52 viikkoa. Vuoteen 2014 mennessä trilogiaa on myyty yli kaksi miljoonaa kappaletta. Kirjan käännösoikeudet on myyty melkein 30 kielelle. Kirjasta on myös tehty vuonna 2013 julkaistu elokuva-adaptaatio.
Simone

| Simone |
| --- | --- |
Nimipäivä:   
– suomenkielinen:  –
– ruotsinkielinen:  28. lokakuuta
– ortodoksinen:  –
Muunnelmia:  Simo
Vastineita eri kielissä:  Simona
Nimen alkuperä:  Simon
Infobox OKNimi-testi OK: 
Simone on yleensä naisen, Italiassa kuitenkin miehen etunimi. Miehennimenä se on Simon-nimen italian­kielinen muunnos, naisennimenä taas saman nimen alun perin ranskalainen nais­puolinen vastine.
Simone esiintyy myös sukunimenä.
Suomessa nimi Simone on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 470 naiselle ja hieman yli 100 miehelle. Vuodesta 2015 lähtien Simonen nimipäivä on ollut suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 28. lokakuuta, joka jo ennestään oli Simonin ja suomen­kielisen kalenterin mukaan Simon nimipäivä.
Tunnettuja Simone-nimisiä > Naisia

Simone Arnold Liebster (s. 1930), saksalainen muistelmakirjailija, vainojen kohteeksi joutunut Jehovan todistaja
Simone Ashley, oik. Simone Ashwini Pillai (s. 1995), brittiläinen näyttelijä
Simone de Beauvoir (1908–1986), ranskalainen kirjailija ja filosofi
Simone Berteaut (1916–1975), ranskalainen kirjailija
Simone Biles (s. 1997), yhdysvaltalainen telinevoimistelija
Simone Buchholz (s. 1972), saksalainen kirjailija
Simone Changeux, Sergeanne Golon, Anne Golon (1921–2017), ranskalainen kirjailija
Simone Facey (s. 1985), jamaikalainen pikajuoksija
Simone Griffeth (s. 1950), yhdysvaltalainen näyttelijä
Simone Hankin (s. 1973), australialainen vesipalloilija
Simone Hauswald, o.s. Denkinger (s. 1979), saksalainen ampumahiihtäjä
Simone Laudehr (s. 1986), saksalainen jalkapalloilija
Simone Magill (s. 1994), pohjoisirlantilainen jalkapalloilija
Simone Manuel (s. 1996), yhdysvaltalainen uimari
Simone Mareuil (1903–1954), ranskalainen näyttelijä
Simone Margulies (s. 1978), ruotsalainen toimitusjohtaja
Simone Mathieu (1908–1990), ranskalainen tennispelaaja
Simone Melchior (1919–1990), ranskalainen tutkimusmatkailija, Jacques-Yves Cousteaun vaimo ja liikekumppani
Simone Niggli, o.s. Luder (s. 1978), sveitsiläinen suunnistaja
Simone de Oliveira (s. 1938), portugalilainen laulaja ja TV-näyttelijä
Simone Paris (1909–1985), ranskalainen elokuva- ja teatterinäyttelijä
Simone Peirone, o.s. Ruas (1919–2001), ranskalainen korkeushyppääjä
Simone Segouin (1925–2023), ranskalainen kommunisti ja vastarintaliikkeen taistelija
Simone Signoret (1921–1985), ranskalainen elokuvanäyttelijä
Simone Simon (1910–2005), ranskalainen elokuvanäyttelijä
Simone Simons (s. 1985), alankomaalainen mezzosopraano
Simone Singh (s. 1974), intialainen näyttelijä
Simone Stelzer (s. 1969), itävaltalainen iskelmälaulaja
Simone Boye Sørensen (s. 1992), tanskalainen jalkapalloilija
Simone Tebet (s. 1970), brasilialainen oikeustieteilijä ja poliitikko
Simone Veil (1927–2017), ranskalainen poliitikko ja ministeri
Simone Weil (1909–1943), ranskalainen filosofi
Simone Wiklund (s. 1992), suomalainen juoksija
Simone Wild (s. 1993), sveitsiläinen alppihiihtäjä
Simone Young (s. 1961), australialainen orkesterinjohtaja
Tunnettuja Simone-nimisiä > Naisia > Kuvitteellisia henkilöitä

Simone, Andrew Niccolin elokuvassa Simone
Simone Deveaux, Isaac Mendezin tyttöystävä televisiosarjassa Heroes
Tunnettuja Simone-nimisiä > Miehiä

Simone Barone (s. 1978), italialainen jalkapalloilija
Simone Bocchino, DJ Satomi (s. 1978), italialainen elektronisen musiikin tuottaja ja miksaaja
Simone Bolelli (s. 1985), italialainen tennispelaaja
Simone Camerini (s. 1986), italialainen haulikkoampuja
Simone Campedelli (s. 1986), italialainen ralliautoilija
Simone Collio (s. 1979), italialainen pikajuoksija
Simone Giannelli (s. 1996), italialainen lentopalloilija
Simone Giusti (s. 1955), italialainen katolinen piispa
Simone Pietro Grassi (1856–1934), italialainen katolinen piispa
Simone Inzaghi (s. 1976), italialainen jalkapalloilija
Simone Martini (n. 1284–1344), italialainen taidemaalari
Simone Origone (s. 1979), italialainen nopeuslaskija
Simone Padoin (s. 1984), italialainen jalkapalloilija
Simone Pepe (s. 1983), italialainen jalkapalloilija
Simone Perrotta (s. 1977), italialainen jalkapalloilija
Simone del Pollaiolo (1457–1508), italialainen arkkitehti
Simone Raineri (s. 1977), italialainen kilpasoutaja
Simone Resta (s. 1970), italialainen insinööri
Simone Sannibale (s. 1986), italialainen jalkapalloilija
Simone Scatizzi (1931–2010), italialainen katolinen piispa
Simone Scuffet (s. 1996), italialainen jalkapallomaalivahti
Simone Stella (s. 1981), italialainen cembalisti, urkuri ja säveltäjä
Simone Tempestini (s. 1994), romanialainen ralliautoilija
Simone Urbani (s. 1992), italialainen maastohiihtäjä
Simone Zaza (s. 1991), italialainen jalkapalloilija
Simone sukunimenä

Simone on myös muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Afric Simone (s. 1956), mosambikilainen laulaja ja muusikko
Albert J. Simone (s. 1935), Rochester Instituten entinen johtaja
Andrew Simone (s. 1938), kanadalainen dermatologi
Gail Simone (s. 1974), yhdysvaltalainen kirjailija
Hannah Simone (s. 1980), kanadalainen televisiojuontaja
Kirsten Simone, tanskalainen balettitanssija
Lovie Simone (s. 1998), yhdysvaltalainen näyttelijä
Marco Simone (s. 1969), italialainen jalkapalloilija
Mark Simone, yhdysvaltalainen radiokuuluisuus
Nina Simone (1933–2003), yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Simone Wikimedia Commonsissa
Neitsyttorni

| Bakun vanha kaupunki, Shirvanshahien palatsi ja Neitsyttorni |
| --- | --- |

Maailmanperintökohde
Sijainti:  Baku, Azerbaidžan  40°22′N, 49°50′E
Tyyppi:  kulttuurikohde
Kriteerit:  (iv)
Tunnusnumero:  958
Valintahistoria
Valintavuosi:  2000
Merkitty vaarantuneeksi:  2003–2009
 
Neitsyttorni (aze. Qız Qalası, ven. Девичья башня, vanha nimi: Göz Qalası – Silmätorni) on torni Bakun vanhassa kaupungissa Azerbaidžanissa. Se sijaitsi alkujaan Kaspianmeren rannassa, mutta 1900-luvun alkupuolella maanvaltauksen jälkeen tornin erottaa järvestä vilkas päätie ja monta puistoa. Se rakennettiin 1100-luvulla tai mahdollisesti aiemmin, joidenkin tietojen mukaan jopa 600–500-luvulla eaa.
Neitsyttorni on merkittävä maamerkki ja yksi Azerbaidžanille ominaisista tunnuksista. Sen kuva on mukana Azerbaidžanin manatin seteleissä ja monissa virallisissa papereissa. Rakennuksessa sijaitsee museo ja lahjapuoti, joka myy perinteisiä tekstiilejä ja keramiikkaa. Tornin huipulta on näköala Bakun vanhan kaupungin kujille ja minareeteille.
Tornin halkaisija on 16 metriä ja se on kahdeksan kerrosta korkea.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Neitsyttorni Wikimedia Commonsissa
Filip Roms

Filip Roms vuonna 2018.
Filip Roms (s. 12. tammikuuta 1994 Espoo) on suomalainen F1-veneilijä. Hän siirtyi kilpaveneilyn junioriluokasta F1-veneisiin kaudella 2012. Filip Romsin tallikaverina kaudella 2013 on lajin kaksinkertainen maailmanmestari Sami Seliö. He ajavat Mad-Croc F1 Teamissä. Debyyttikaudellaan 2012 Filip Roms teki historiaa olemalla F1-sarjan kaikkien aikojen nuorin kuljettaja. Roms sijoittui ensimmäisellä kaudellaan sarjassa 12:nneksi ja keräsi 10 MM-pistettä. Tallin sijoitus oli 4:s 70 pisteellä.
Aiheesta muualla

Virallinen Facebook-sivu
Virallinen Twitter-tili @F1LIPRoms
filiproms.fi
Waldemar Raunio

Julius Valdemar Raunio, sukunimi aik. Nyman (26. marraskuuta 1886 Nurmijärvi – 16. toukokuuta 1947 Tampere) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.
Waldemar Raunio toimi vuonna 1906 perustetun Vaasan Työväen Teatterin ensimmäinä johtajana. Hän siirtyi jo samana vuonna Tampereelle ja oli Tampereen Teatterissa näyttelijänä 1906–1916. Tämän jälkeen Raunio palasi Vaasan Työväen Teatteriin ja tuli takaisin Tampereelle 1926. Raunio oli vielä jonkin aikaa 1920-luvulla Vaasassa teatterinjohtajana ja näyttelijänä.
Waldemar Raunio esiintyi vuonna 1908 valmistuneessa lyhyessä mykkäelokuvassa Vasikan häntä yhdessä vaimonsa Riikku Raunio-Pakarisen kanssa. Hänellä oli vielä pieni sivuosa huutokaupassa lehmää huutavana isäntänä elokuvassa Suomisen taiteilijat vuonna 1943.
Waldemar Raunio oli naimisissa näyttelijä Frederika Lovisa (Riikku) Pakarisen kanssa.
Julkaisuja

Nimellä Wald. Raunio:
Naamioimisen opas: näyttämöllä esiintyjille. Seuranäytelmiä 319. Karisto 1930
Yllätyksien päivä: 1-näytöksinen pilailu. Seuranäytelmiä 455. Karisto 1945
Neiti Aika

Neiti Ajan koneisto mediamuseo Rupriikissa
Neiti Aika on yleisnimitys puhelimen palvelunumeroille, joiden tarkoitus on välittää tieto tämänhetkisestä ajasta ja päiväyksestä. Ensimmäinen palvelunumero tuli käyttöön Ranskassa v. 1933 ja palvelukonsepti on sen jälkeen levinnyt ympäri maailman. 
Puhelussa pyörii nauhoite tai simuloitu ihmisääni, jossa (tavanomaisesti naisäänellä) lausutaan viikonpäivä, päivämäärä ja kellonaika viidentoista sekunnin välein. selvennä
Neiti Ajalla on erilainen ääni ja tiedotustapa maasta ja puhelinyhtiöstä riippuen.
Suomessa

Neiti Aika (ruots. Fröken Ur) on ollut eniten käytetty puhelimen palvelunumero Suomessa, jopa suositumpi kuin puhelinnumeroita hakeva ja kertova numerotiedotus. Palvelun tarkoitus on kertoa kysyjille mahdollisimman yhdenmukaista aikaa ja se vastaa koko maassa numerosta 10061. Palveluun on soitettava lankapuhelinverkostamilloin?, jotta puhelu yhdistyy perille. Satakunnan Puhelimella on palvelussaan nauhoitteella miesääni.
Suomessa > Historia

Suomessa ensimmäinen ihmisvoimin tuotettu Neiti Aika -puhelinpalvelu aloitti vuonna 1936, mutta pian se automatisoitiin ja siitä tuli Suomen ensimmäinen automaattinen puhelinpalvelu. Vastaaja toteutettiin nauhoituksella, joka ilmoitti ajan kymmenen sekunnin välein. 
Neiti Ajalla on myös ollut joissain vastaajissa miesääni ja nykyisin palvelu tunnetaankin neutraalimmalla nimellä Aikatiedotus.
Neiti Aika -palvelu oli jokaisella alueellisella puhelinlaitoksella omansa ilmeisesti siksi, että valtakunnalliseen numeroon soittaminen olisi vaatinut kallista kaukopuhelua. Palvelun suosion kehittymistä kuvaa hyvin se, että Turun Puhelimen (nykyisin osa Teliaa) aloittaessa oman palvelunsa vuonna 1938 aikatiedusteluja tehtiin aloitusvuonna 352 310 kappaletta, mutta syyskuussa 2006 puheluita tuli enää 1 300. Vuonna 1965 Turun Neiti Aikaan soitettiin vuorokaudessa noin 4 800, Helsingin 21 500, Kuopion 950, Hämeenlinnan 800, Rauman 760, Kajaanin ja Savonlinnan 700, Maarianhaminan 550, Mikkelin 530 ja Salon Neiti Aikaan 540 kertaa vuorokaudessa. 1970-luvulla aikatiedotuspalvelun suosio alkoi laskea tarkasti ja pitkään käyvien kvartsikellojen alettua korvata vedettäviä kelloja: kun vuonna 1970 soittoja tuli 10 miljoonaa vuodessa, vuonna 1985 niitä tuli enää kolme miljoonaa. Myös radion tasatuntien aikamerkit ja vuonna 1981 käyttöön otettu Yleisradion Teksti-TV helpottivat kellonajan tarkistamista, 1990-luvulta alkaen myös internet-yhteydet.
1960-luvun alusta lukien Helsingin ja eräiden muiden kaupunkien puhelinlaitosten Neiti Aika -äänenä toimi molemmilla kotimaisilla kielillä ruotsinopettaja, radiokuuluttaja ja elokuvissakin näytellyt Sirkka Osmala.
Oulussa Neiti Aika -palvelu toimi vuodesta 1939 vuoteen 2012. Sen alkuperäisen äänityksen kävi Tukholmassa tekemässä Yleisradion kuuluttaja Kaisu Puuska-Joki. Tätäkin tallennetta käytettiin myös Helsingissä ja muissa kaupungeissa.
Helsingissä Neiti Aika oli pitkään ylivoimaisesti suosituin palvelunumero. Neiti Ajan osuus palvelunumeroihin tulleista puheluista oli 87 % vuonna 1950 ja 51 % vielä vuonna 1979. Aiempaa tarkemmat kellot vähensivät aikatiedotuksen tarvetta.
Suomessa > Nykyään

Ainakin vuonna 2016 Neiti tai Herra Aika -palveluita oli toiminnassa vielä useissa Suomen kaupungeissa.
Nykyään kellonajan voi tarkistaa useista lähteistä, joiden tieto perustuu Mittatekniikan keskuksen eli Mikesin atomikelloihin. Mikes ylläpitää kansallisessa aika- ja taajuuslaboratoriossaan Suomen virallista aikaa. Mikes valvoo Yleisradion aikamerkkejä. Mikes toimittaa virallisen ajan sitä tarvitsevien tietokoneille NTP-aikapalvelun kautta. Mikesin verkkosivuilla Suomen aika on esitetty tarkasti.
Vanhoihin Neiti Aika -laitteistoihin voi käydä tutustumassa Tampereen Mediamuseo Rupriikissa tai Ilmajoen puhelinmuseossa, jossa on vuodelta 1949 peräisin oleva Neiti Aika -laitteisto.
Aiheesta muualla

Helsingin puhelinluettelo 1937–1938 / puhelinpalvelut
Yle Uutiset: Neiti Aika jäi ajan hampaisiin
"Miss Aika", Suomen Kuvalehti, 13.06.1936, nro 24, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Australian rajalla

| Australian rajalla> Border Security: Australia's Front Line |
| --- | --- |
 Sarjan alkutunnus.
Tyyli:  dokumentti tosi-tv
Kestoaika:  22 min
Alkuperämaa:   Australia
Alkuperäiskieli:  australianenglanti
Verkko:   Seven Network  Jim  FOX  Hero
Esitetty:  2004 –
Tuotantokausia:  15
Jaksoja:  190 (28.10.2015 mennessä)
Aiheesta muualla
IMDb 
Australian rajalla (Border Security: Australia’s Front Line) on dokumentaarinen televisiosarja, jossa seurataan Australian rajaviranomaisten työtä. Tulli-, karanteeni- ja maahantuloviranomaisten toimenkuvaan kuuluu muun muassa maahantuloedellytysten ja postilähetysten sekä matkatavaroiden tarkistaminen.
Suuri osa jaksoista on kuvattu Sydneyn ja Melbournen lentoasemilla. Jokaisessa jaksossa nähdään kolme erilaista rajatapausta.
Aiheesta muualla

Australian rajalla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Vågstrandan kirkko

| Vågstrandan kirkko Vågstranda kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 1995.
Sijainti:  Rauma, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Møren hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1869
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  200
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Vågstrandan kirkko (norj. Vågstranda kyrkje) on Rauman kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1869.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vågstrandan kirkko Wikimedia Commonsissa
Kesäyö

Kesäyö (englanniksi Summertime) on aaria oopperasta Porgy ja Bess vuodelta 1935. Sen sävelsi George Gershwin ja sanoitti DuBose Heyward. Suomalaiset sanat kirjoitti Sauvo Puhtila vuonna 1958. Kappaleesta tuli nopeasti suosittu, ja nykyään se on Gershwinin tunnetuimpia kappaleita ja kuuluu 1900-luvun äänitetyimpien kappaleiden joukkoon. Kappale nauttii myös jazzpiireissä suurta suosiota sekä lauluna että instrumentaalina, ja se onkin yksi soitetuimmista jazzstandardeista.
Gershwinin sanotaan perustaneen laulun ukrainalaiseen tuutulauluun, ”Oi h’odyt son kolo vikon” (”Uni kulkee ikkunan ohi”), jonka hän kuuli New York Cityssä Oleksandr Košytsin Ukrainian National Chorus -kuoron esittämänä.
Gershwin alkoi kirjoittaa laulua joulukuussa 1933, ja yritti luoda oman spirituaalinsa afroamerikkalaisen kansanmusiikin tyyliin. Kappale esitetään Porgyn ja Bessin aikana useita kertoja. Ensin Clara laulaa sen tuutulauluna ja pian sen jälkeen kontrapunktina noppapelikohtauksessa. Toisessa näytöksessä Clara esittää kappaleen uudelleen, ja kolmannessa näytöksessä Bess laulaa sitä Claran vauvalle.
Tammikuussa 2022 Helsingin Sanomat pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. Ella Fitzgeraldin ja Louis Armstrongin levytys kappaleesta vuodelta 1959 ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 20.
Sysiviirikala

| Sysiviirikala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Ahvenkalat Perciformes
Alalahko::  Percoidei
Heimo::  Perhokalat Chaetodontidae
Suku::  Heniochus
Laji::  diphreutes
Kaksiosainen nimi
 Heniochus diphreutes  Jordan, 1903 
Katso myös
   Sysiviirikala Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Sysiviirikala (Heniochus diphreutes) on perhokaloihin kuuluva kala. Se muistuttaa ulkonäöltään paljon sukulaistaan viirikalaa, mutta sysiviirikala on turvallisempi hankinta riutta-akvaarioon.
Koko ja ulkonäkö

Sysiviirikala voi kasvaa 25 cm pitkäksi. Se on litteä, pitkänokkainen kala, jonka vartalo on pystysuunnassa mustavalkoraitainen. Selkäevä ulottuu kapeana viirinä pitkälle kalan taakse. Pyrstö ja taempi selkäevä ovat keltaiset. Sen erottaa melko samannäköisistä lajeista siitä, että Zanclus cornutusilla (engl. Moorish idol) on keltaisia raitoja myös vartalossa, kun taas viirikala (Heniochus acuminatus) on pyöreämpi, pitkänokkaisempi, ja taempi musta raita sijaitsee eri lailla eviin nähden.
Alkuperä

Sysiviirikala on kotoisin Indopasifiselta merialueelta: Punaiselta mereltä ja Etelä-Afrikan ja Australian sekä Havaijin väliseltä alueelta.
Käyttäytyminen

Sysiviirikalat elävät näyttävissä parvissa. Indonesiassa aikuisten yksilöiden parvia on havaittu 40–50 metrin, joskus jopa 200 metrin syvyydessä. Kutuaikana parvi hajoaa kutupareiksi.
Ravinto

Sysiviirikala syö luonnossa eläinplanktonia. Meriakvaariossa se oppii yleensä syömään myös pakaste- ja kuivaruokaa.