stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Trollsländan

Trollsländanin tärkeimpia teemoja olivat luonto ja eläintensuojelu. Lehden nimiö vuodelta 1871.
Trollsländan (”Sudenkorento”) oli Helsingissä vuosina 1867–1873 ilmestynyt ruotsinkielinen lastenlehti.
Theodor Sederholmin julkaisema Trollsländan oli varsinkin alkuvaiheessaan Eoksen kaltainen lennokas ja uudenaikainen lastenlehti, joka sisälsi satuja, tarinoita luonnosta ja eläimistä, runoja, arvoituksia ja tehtäviä. Sen tärkein avustaja oli Zachris Topelius, joka oli toiminut myös Eoksen tukipylväänä. Kerran viikossa oktaaviokokoisena ilmestyneen lehden ensimmäisten vuosien painos liikkui 600–700 kappaleen vaiheilla. Sederholmin laiminlyötyä lehtensä sen levikki alkoi laskea ja lopulta myös Topelius menetti kiinnostuksensa. Ongelmista suurin lienee ollut kuvituksen vähäisyys.
Aiheesta muualla

Trollsländan digitoituna kansalliskirjastossa
S-20 (1941)

| S-20 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Krasnoje Sormovo, Gorki
Kölinlasku:  30. syyskuuta 1939
Laskettu vesille:  14. maaliskuuta 1941
Palveluskäyttöön:  10. helmikuuta 1945
Poistui palveluskäytöstä:  1960-luvulla
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-20 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Gorkista Krasnoje Sormovolta, missä köli laskettiin 30. syyskuuta 1939. Alus laskettiin vesille 14. maaliskuuta 1941 ja otettiin palvelukseen 10. helmikuuta 1945.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1960-luvulla.
S-16 (1940)

| S-16 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Krasnoje Sormovo, Gorki
Kölinlasku:  10. elokuuta 1939
Laskettu vesille:  24. huhtikuuta 1940
Palveluskäyttöön:  20. helmikuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-16 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Gorkista Krasnoje Sormovolta, missä köli laskettiin 10. elokuuta 1939. Alus laskettiin vesille 24. huhtikuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 20. helmikuuta 1943.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1962.
Kari Rydman

| Kari Rydman |
| --- | --- |
 Kari Rydman 1960-luvulla.
Henkilötiedot
Syntynyt: 15. lokakuuta 1936 (ikä 88) Helsinki
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  musiikinopettaja, säveltäjä
Puoliso:  Paula o.s. Harve (1958–1967) Elisse Helena Heinimaa (1975–2000)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Kari-Walter Rydman (s. 15. lokakuuta 1936 Helsinki) on suomalainen säveltäjä, musiikinopettaja ja kirjoittaja. Hän asuu ja toimii Valkeakoskella.
Elämä ja ura

Säveltäjänä Rydman on itseoppinut. Konserttimusiikissaan hän on yhdistellyt erilaisia aineksia avantgardesta uustonaalisuuteen. Suurelle yleisölle Rydman on tuttu etenkin lauluistaan, joissa hän on pyrkinyt kaatamaan taiteen ja viihteen välisiä raja-aitoja. 1960-luvun alussa Rydman oli perustamassa Suomen musiikkinuoriso -yhdistystä, jonka muita nimekkäitä jäseniä olivat Erkki Salmenhaara, Seppo Heikinheimo, Ilkka Oramo, Henrik Otto Donner, Ilpo Saunio ja Reijo Jyrkiäinen. Vuosina 1957–1977 Rydman toimi opettajana Helsingin Yhtenäiskoulussa ja vuodesta 1977 Valkeakosken musiikki- ja työväenopistossa.
Rydman on kirjoittanut orkesteri- ja kamarimusiikkia (muun muassa kaksi sinfoniaa ja kuusi jousikvartettoa), pienoisoopperan Slottsmordet (Ruotsin Rikskonserterin tilausteos), tanssinäytelmät Väki ilman valtaa ja Salka Valka (molemmat tanssiteatteri Raatikolle), kuorosävellyksiä, laulusarjoja (muun muassa Topeliuksen ja Maja Rydmanin sanoihin), lauluja omiin sekä muun muassa Aaro Hellaakosken, Jussi Kylätaskun ja Lasse Heikkilän teksteihin (muun muassa Niin kaunis on maa, Kanttorin jenkka ja Kaunein uni omaan tekstiin), liturgista kirkkomusiikkia sekä elokuva- ja teatterimusiikkia. Rydman teki 1960- ja 1970-luvuilla yhteistyötä etenkin Risto Jarvan kanssa; hän sävelsi musiikin muun muassa Jarvan elokuviin Yö vai päivä, Onnenpeli ja Työmiehen päiväkirja. Laulajana hän on levyttänyt omia, tyyliltään liedin ja chansonin välillä sijaitsevia laulujaan. Lisäksi hän on toiminut musiikkikriitikkona ja osallistunut yhteiskunnalliseen keskusteluun.
Yhtä suosituimmista lauluistaan, Elämä on kaunis, Rydman on luonnehtinut seuraavasti: ”Runo joka Larin-Kyöstiltä jäi kirjoittamatta, laulu jota Merikanto ei tehnyt eikä Tapsa Rautavaara laulanut; niinpä minun piti se tehdä vuonna -65. Pitkään minä vähän häpesin tätä rallia, olenhan sentään sinfoniantekijä.” Vuonna 1963 erästä illanviettoa varten sävelletty Kanttorin jenkka on Rydmanin mukaan parodinen muunnelma Johann Sebastian Bachin kolmannen brandenburgilaisen konserton teemasta, mutta kappaletta ei uskallettu levyttää tuoreeltaan Hannu Salaman jumalanpilkkaoikeudenkäynnin vuoksi.
Kari Rydman sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1997. Vuonna 1977 Rydman ja Martti Pokela saivat Jussi-patsaat Heikki Partasen elokuvaan Antti Puuhaara säveltämästään musiikista. Rydmanille myönnettiin Suomen Leijonan komentajamerkki vuonna 2022.
1970-luvulta lähtien Rydman on tullut Valkeakoskella tunnetuksi paikallislehti Valkeakosken Sanomien pakina- ja kolumnivieraana. Hänen poikansa oli tiedevaikuttaja Jan Rydman, jonka poika on poliitikko Wille Rydman.
Diskografia

Niin kaunis on maa (1976,  Love Records)
Minun on ikävä sinua (1978,  Love Records)
Viatonten valssi (1982,  EMI)
Kirjat

Musiikin maailma.  (Amerikkalaisen D. Ewenin teoksen Music for Millions (1935) pohjalta suomeksi toimittaneet Oiva Talvitie ja Kari Rydman)  Porvoo:  WSOY, 1956.
Ihmisen ääni.  (Kirja koostuu pääosin Rydmanin kirjeistä ja esseemäisistä pohdiskeluista. Vastaanottajien joukossa ovat muun muassa Hannu Tarmio, Erik Tawaststjerna, Kaj Chydenius, Björn Kurtén, Lassi Nummi ja Reijo Frank)  Helsinki:  WSOY, 1979.  ISBN 951-0-09590-7
Pakinoita.  Valkeakoski:  Valkeakosken sanomat, 1996.  ISBN 952-90-8025-5
Aiheesta muualla

Kari Rydmanin blogi
Kansallisbiografian artikkeli (maksullinen)
| n k Kritiikin Kannusten saajat |
| --- | --- |
1960-luku:  1962 Jorma Panula  1963 Ralf Långbacka  1964 Kari Rydman  1965 Eino Säisä  1966 Risto Jarva  1967 Kalle Holmberg & Kari Liila  1968 Kimmo Pyykkö  1969 Timo Bergholm 
1970-luku:  1970 Jouko Turkka  1971 Iso mies ja keijukainen -levytyöryhmä  1972 Lasse Naukkarinen  1973 Ilpo Saastamoinen  1974 Riitta Nelimarkka  1975 Pekka Milonoff  1976 Ulrika Hallberg  1977 Timo Linnasalo  1978 Arto af Hällström  1979 Eurooppalainen Odysseia -kuunnelmatyöryhmä 
1980-luku:  1980  Pentti Sammallahti  1981 Marjatta Tapiola  1982 Jouni Kaipainen  1983 Kari Väänänen  1984 Olli Jalonen  1985 Maaria Wirkkala  1986 Kari Kriikku  1987 Juhani Liimatainen  1988 Mox Mäkelä  1989 Sami Toivonen 
1990-luku:  1990 Rahkonen-radioteostyöryhmä  1991 Marjatta Oja  1992 Julia Vuori  1993 tanssiryhmä Suomussalmi  1994 Martti Suosalo  1995 Juha Lehtola  1996 Susanna Helke &  Virpi Suutari  1997 Jukka-Pekka Pajunen  1998 Håkan Wikman  1999 Tuomas Kantelinen 
2000-luku:  2000 Sándor Vály  2001 Johanna Venho  2002 Salla Tykkä  2003 U-Street All Stars  2004 Ville Tietäväinen  2005 Taito Hoffrén  2006 Anna Krogerus  2007 Pauliina Feodoroff  2008 Eeva Muilu  2009 Jukka-Pekka Valkeapää 
2010-luku:  2010 Timo Harju  2011 Merja Pöyhönen  2012 Selina Anttinen & Vesa Oiva  2013 Linda Fredriksson  2014 Elina Pirinen  2015 Ima Iduozee  2016 Suohpanterror  2017 Maija Kauhanen  2018 Honkasalo–Niemi–Virtanen  2019 Ilja Lehtinen 
2020-luku:  2020 Juliana Hyrri  2021 Emilia Hoving  2022 Hanna Bergholm & Ilja Rautsi  2023 Jonnakaisa Risto 
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Trollheimen

Innerdalstårnet ja Innerdalen.
Trollheimen (Peikkojen koti)  on tunturiylänkö Keski-Norjassa Trondheimin eteläpuolella. Alue on saanut romanttisen nimensä vuonna 1880 matkailijoiden houkuttelemiseksi. Se rajoittuu etelässä Sunndaleniin, pohjoisessa Surnadaliin ja idässä Orkladaleniin. Sen länsiosassa sijaitsevan Innerdalenin ympäristössä on useita näyttäviä tuntureita. Trollheimen on upeaa retkeilyaluetta.
Folldalin laakso jakaa alueen itä- ja länsiosaan. Itäosan tuntureita ovat Trollhetta (1 614 m), Blåhø (1 672 m), Blåøret (1 605 m), Svarthetta (1 548 m) ja Gjevilvasskammen (1 621 m). Länsiosan upeita tuntureita ovat sokeritopan muotoinen Innerdalstårnet (1 450 m), Trolla (1 850 m), Såtbakkollen (1 840 m), Tårnfjellet (1 605 m), Vinnufjell (1 816 m), Storsalen (1 799 m) ja Skardfjell (1 741 m).
Alue tunnetaan harvinaisesta kasvillisuudestaan ja laaksojen ikivanhoista mäntymetsistään. Noin 1 160 neliökilometriä Trollheimistä on luonnonsuojelualueita. Niistä Innerdalen on Norjan vanhin luonnonsuojelualue, ja sen laaksoa on usein kuvattu Norjan kauneimmaksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trollheimen Wikimedia Commonsissa
S-31 (1939)

| S-31 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Marti, Nikolajev
Kölinlasku:  5. lokakuuta 1937
Laskettu vesille:  22. helmikuuta 1939
Palveluskäyttöön:  19. kesäkuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  1958
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-31 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 5. lokakuuta 1937. Alus laskettiin vesille 22. helmikuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 19. kesäkuuta 1940.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1958.
S-32 (1939)

| S-32 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Marti, Nikolajev
Kölinlasku:  15. lokakuuta 1937
Laskettu vesille:  27. huhtikuuta 1939
Palveluskäyttöön:  19. kesäkuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 26. kesäkuuta 1942
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-32 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Nikolajevista Martin telakalta, missä köli laskettiin 15. lokakuuta 1937. Alus laskettiin vesille 27. huhtikuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 19. kesäkuuta 1940.
Palvelus

Alus upotettiin 26. kesäkuuta 1942.
S-4 (1936)

| S-4 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Itämeren telakka, Leningrad
Kölinlasku:  3. tammikuuta 1936
Laskettu vesille:  17. syyskuuta 1936
Palveluskäyttöön:  30. lokakuuta 1939
Poistui palveluskäytöstä:  upotettu 6. tammikuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-4 (aiemmin N-4) oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Leningradista Itämeren telakalta, missä köli laskettiin 3. tammikuuta 1936. Alus laskettiin vesille 17. syyskuuta 1936 nimellä N-4 ja otettiin palvelukseen 30. lokakuuta 1939. Alus nimettiin 20. lokakuuta 1937 S-4:ksi.
S-48 (1947)

| S-48 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Krasnoje Sormovo, Gorki
Kölinlasku:  maaliskuu 1941
Laskettu vesille:  1947
Palveluskäyttöön:  1948
Poistui palveluskäytöstä:  1950-luvun alussa
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-48 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Gorkista Krasnoje Sormovon telakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1941. Alus laskettiin vesille 1947 ja otettiin palvelukseen 1948.
Palvelus

Sotatoimet hidastivat aluksen valmistumista. Valmistuttuaan se siirrettiin Itämeren laivastoon, missä alus poistettiin palveluksesta 1950-luvun alussa.
Räikälänjoen valuma-alue

Räikälänjoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.89) on Vanajan reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 189,25 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 9,27 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Kernaalanjärvi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Hiidenjoen alueelle (35.81).
Alueen kuvaus

Kolmannen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kolme aluetta tai valuma-aluetta, jotka seuraavat toinen toistaan joen mukana siten, että yläjuoksu sijaitsee Alajoen valuma-alueella :
Räikälänjoen alaosan alue (35.891)
Alajärven alue (35.892)
Alajoen valuma-alue (35.893)
Alueen kuvaus > Räikälänjoen alaosan alue (35.891)

Räikälänjoen alaosan yläjuoksun nimi on Jokilanjoki, joka alkaa Pikku-Munakkaasta ja laskee Suojärveen. Siitä jatkaa Koskenjoki, joka on ensin leveä Koskenjoen järvi ja sitten joki. Se laskee Viralanjärveen. Alaosan alajuoksu on nimeltään Räikälänjoki. Se alkaa Kuotolanjärvestä ja se laskee Kernaalanjärveen. Metsässä sijaitseva Lähdelammi laskee Viralanjärveen ja lähes kuivunut kosteikko Kuuslammi laskee Koskenjokeen.
Alueen kuvaus > Alajärven alue (35.892)

Alajärven alueeseen kuuluvat itse Alajärvi ja sen lähialue sekä Välijoki ja sen järvet, joita ovat Iso-Munakas  ja Pikku-Munakas. Alajärveen laskee suoraan vain Kaakkolammi, mutta muut laskevat pitkiä yhteisiä ojia pitkin. Järven etelärantaan laskee Vesajoki, joka on Pyyttämön laskujoki. Sen valuma-alueeseen kuuluvat myös Suvitiellinen ja  Vesajärvi. Järven luoteispäähän laskee Tömäjärven laskuoja Kivioja. Tömäjärven valuma-alueeseen kuuluvat myös Mustalammi, Hepolammi ja Omettalammi.
Alueen kuvaus > Alajoen valuma-alue (35.893)

Alajoki laskee Takajärvestä Alajärveen. Takajärveen laskevat kaikki valuma-alueen latvavedet ja niiden järvet ja lammet. Osa järvistä laskevat suoraan järveen omia ojia myöten. Sellaisia ovat Vinjalammi, Tyvilammi, joka laskee pitkää Heinisuonojaa myöten etelärantaan, Iso Rastaslammi ja Löyttylammi. Hautalammilla ei ole laskuojaa, mutta se kuuluu Takajärven lähialueeseen. Muita laskuojattomia järviä ovat Kalaton ja Ahvenlammi.  Myös Mustalammi sijaitsee järven lähellä, mutta sen valuma-alueen yläjuoksulla sijaitsee vielä Ruokalammi, Kirppulammi, Kaivolammi, Emälammi, Iso Kilpilammi, Pikku Kilpilammi, Väärälammi, Ahvenlammi ja Luokkalammi. Laskujoen varrella sijaitseva Verilammin laskuoja yhtyy Alajokeen sen puolivälissä.
S-53 (1941)

| S-53 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Dalzavod, Vladivostok
Kölinlasku:  28. syyskuuta 1938
Laskettu vesille:  30. elokuuta 1941
Palveluskäyttöön:  30. joulukuuta 1943
Poistui palveluskäytöstä:  Kiinalle heinäkuussa 1955
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-53 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 28. syyskuuta 1938. Alus laskettiin vesille 30. elokuuta 1941 ja otettiin palvelukseen 30. joulukuuta 1943.
Palvelus

Alus luovutettiin heinäkuussa 1955 Kiinalle, joka liitti sen laivastoonsa.
S-55 (1939)

| S-55 |
| --- | --- |


Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Dalzavod, Vladivostok
Kölinlasku:  24. marraskuuta 1936
Laskettu vesille:  27. marraskuuta 1939
Palveluskäyttöön:  25. heinäkuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  kadonnut marraskuussa 1943
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-55 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 24. marraskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 27. marraskuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 25. heinäkuuta 1941.
Palvelus

Alus katosi marraskuussa 1943.
Tropaeum Traiani

Rekonstruktio Tropaeum Traianista.
Tropaeum Traiani (suom. Trajanuksen palkinto) on Romanian Adamklississä sijaitseva muistomerkki, jonka Rooman keisari Trajanus rakennutti vuonna 107 tai 108 silloiseen Moesia Inferiorin provinssiin roomalaisten sodanjumala Mars Ultorin (Koston Mars) kunniaksi. Rummun muotoisen muistomerkin halkaisija on noin 30 metriä ja sitä ympäröi 54 metooppia, jotka kuvaavat roomalaisten taistelua daakialaisia vastaan. Se omistettiin luultavasti Trajanuksen (101-102 ja 105-106) tai Domitianuksen (85-89) Daakian sodissa kaatuneille roomalaisille sotilaille. Paikalla saatettiin käydä myös roomalaisten ja daakialaisten välinen taistelu vuonna 101 tai 102. Alkuperäinen muistomerkki on tuhoutunut, mutta samalla paikalle rakennettiin rekonstruktio vuonna 1977.
Muistomerkkiin kaiverrettu kirjoitus on joiltakin osin hävinnyt, mutta se on pystytty rekonstroimaan.
MARTI ULTOR[I]
      IM[P(erator)CAES]AR DIVI 
      NERVA[E] F(ILIUS) N[E]RVA
      TRA]IANUS [AUG(USTUS) GERM(ANICUS)]
      DAC]I[CU]S PONT(IFEX) MAX(IMUS)
      TRIB(UNICIA) POTEST(ATE) XIII
      IMP(ERATOR) VI CO(N)S(UL) V P(ater) P(atriae)
      ?VICTO EXERC]ITU D[ACORUM]
      ?---- ET SARMATA]RUM
      ---------------------]E
Samalla paikalla sijaitsi myös alttari, joka oli pystytetty vuonna 92 tapahtuneen taistelun muistoksi, jossa sarmaatit tuhosivat täysin roomalaisen Legio XXI Rapaxin. Alttariin oli listattu 3000 legioonalaisen ja auxilia-joukkojen sotilaan nimet.
S-46 (1947)

| S-46 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Krasnoje Sormovo, Gorki
Kölinlasku:  maaliskuu 1941
Laskettu vesille:  1947
Palveluskäyttöön:  1948
Poistui palveluskäytöstä:  1950-luvun alussa
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-46 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Gorkista Krasnoje Sormovon telakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1941. Alus laskettiin vesille 1947 ja otettiin palvelukseen 1948.
Palvelus

Sotatoimet hidastivat aluksen valmistumista. Valmistuttuaan se siirrettiin Tyynenmeren laivastoon, missä alus poistettiin palveluksesta 1950-luvun alussa.
S-56 (1939)

| S-56 |
| --- | --- |
 S-56 postimerkissä

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Dalzavod, Vladivostok
Kölinlasku:  24. marraskuuta 1936
Laskettu vesille:  25. joulukuuta 1939
Palveluskäyttöön:  20. lokakuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  1959
Loppuvaihe:  museoitu
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-56 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Vladivostokista Dalzavodin telakalta, missä köli laskettiin 24. marraskuuta 1936. Alus laskettiin vesille 25. joulukuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 20. lokakuuta 1941.
Palvelus

Alus poistettiina palveluksesta 1959 ja museoitiin.
S-58 (1945)

| S-58 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Molotovskin telakka, Molotovsk
Kölinlasku:  maaliskuu 1941
Laskettu vesille:  1945
Palveluskäyttöön:  1947
Poistui palveluskäytöstä:  1962
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-58 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Molotovskista Molotovskin telakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1941. Alus laskettiin vesille 1945 ja otettiin palvelukseen 1947.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1962.
S-59 (1946)

| S-59 |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Molotovskin telakka, Molotovsk
Kölinlasku:  maaliskuu 1941
Laskettu vesille:  1946
Palveluskäyttöön:  1948
Poistui palveluskäytöstä:  1957
Tekniset tiedot
Uppouma:  840 t (pinnalla) 1 070 t (sukellus)
Pituus:  77,75 m
Leveys:  6,40 m
Syväys:  4,04 m
Koneteho:  dieselmoottori 4 000 bhp ja 2 × sähkömoottori, 1 100 shp
Nopeus:  19,5 solmua (pinnalla) 9 solmua (sukellus)
Miehistöä:  46
Aseistus
Aseistus:  6 × 21" torpedoputkea 1 × 100 mm/L56 tykki 1 × 45 mm/L46 tykki
S-59 oli Neuvostoliiton laivaston Stalinets-luokan sukellusvene toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin Molotovskista Molotovskin telakalta, missä köli laskettiin maaliskuussa 1941. Alus laskettiin vesille 1946 ja otettiin palvelukseen 1948.
Palvelus

Alus poistettiin palveluksesta 1957.
Röylä

| Röylä> Rödskog |
| --- | --- |

 Kaupungin kartta, jossa Röylä korostettuna.  Espoon kaupunginosat
Kaupunki:  Espoo
Suuralue:  Pohjois-Espoo
Kaupunginosa nro:  84
Pinta-ala:  14,3 km² 
Väkiluku:  375 (31.12.2023)
Postinumero(t):  02940
Lähialueet:  Velskola, Luukki, Perusmäki, Kalajärvi, Bodom, Kunnarla, Nuuksionpää
Röylä (ruots. Rödskog) on Espoon kaupunginosa. Röylä sijaitsee Pohjois-Espoossa Bodominjärven pohjoispuolella. Röylässä oli vuoden 2023 lopussa 375 asukasta. Asukkaiden keski-ikä on 56,6 vuotta.
Suurimmaksi osaksi Röylä muodostuu pelloista ja metsästä. Röylässä on löydetty monia kivikautisia asuinpaikkoja. Alueen rakennuskanta on lähes täysin erillisiä pientaloja.
Röylässä on yksi ruotsinkielinen koulu, Rödskogs skola. Aivan koulun vieressä on Snettansin maatila. Lisäksi Röylässä on useita hevostiloja, joissa toimii ratsastuskouluja. Röylän eteläosassa sijaitsee alun perin upseerikartanoksi perustettu Hovgård.
Pohjois-Espoon alueella toimii vuonna 1971 perustettu Röylän ja Bodomin Seudun omakotiyhdistys ry..
Röylän länsiosassa on useita pieniä ja pienehköjä järviä, kuten Häkläjärvi, Sorvalampi, Hepolampi ja Igelträsk. Velskolan Pitkäjärven itäinen osa kuuluu Röylään. Velskolaan kuuluu ainoastaan Pitkäjärven luoteinen osa; luoteisrannalta itään työntyvät niemet ulottuvat virallisen kaupunginosajaon mukaan Röylän alueelle.