stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pesuankankaan jätinkirkko
Jätinkirkko

Nyttemmin tuhoutunut jätinkirkko sijaitsi entisen Paavolan kunnan alueella Paavolan kirkosta 7,0 kilometriä itään aivan Siikajoen tuntumassa noin 250 metriä sen rannasta lounaaseen. Jätinkirkko sijaitsi Pesuankankaan mäen laella aivan läheisen maatalon rakennuksien välissä. Jätinkirkko oli 34 metriä pitkä ja 24 metriä leveä. Sen kivivallit kehystivät suorakaiteen muotoisen alueen, jonka laskennallinen pinta-ala oli 820 neliömetriä. Vallin kivistä useimmat olivat ihmisen nostettavissa, mutta osa kivistä oli suurempia. Kivivallissa oli luoteis- ja kaakkois-sivuilla yhteensä kaksi matalaa kohtaa, joita kutsutaan porteiksi.
Marianna Ridderstad mittasi jätinkirkon asennon ja porttien sijainnit Suomen jätinkirkkojen arkeoastronomisessa hankkeessa. Jätinkirkon pitemmän sivun kivivallit osoittivat (kaakko–luode-suuntaisena) kohti 317° pohjoisen suunnasta myötäpäivään. Portteja mitattiin kaksi. Ne aukesivat jätinkirkon keskipisteestä katsoen suuntiin 137° ja 317° pohjoissuunnasta myötäpäivään lukien. Samassa tutkimuksessa ilmoitettiin jätinkirkon lähellä sijaitsevasta kiviröykkiöstä ja yhdestä pystyyn nostetusta kivestä. Muuten jätinkirkon lähiympäristö on täysin tuhoutunut. Ridderstadin mukaan näissä suunnissa aurinko nousee vappuna ja kekrinä.
Tutkimuksia

Jätinkirkon dokumentoitu tutkimus alkaa jo vuonna 1789, kun Christfrid Ganander tutki paikalla neljää kiviröykkiötä. Hänen mukaansa paikka oli kalmisto. Aarne Europaeus (myöhemmin Äyräpää) tutki vuonna 1913 jätinkirkkoa ja löysi kaivauksien aikana asuinpaikkaan liittyvää kivikauteen ajoittuvaa materiaalia. Täällä tehtyjen löytöjen valossa hän kumosi Hjalmar Appelgrenin teorian, jossa jätinkirkot nimettiin rautakautisten pitkätalojen perustuksiksi. Julius Ailio ja Sakari Pälsi tarkastivat jätinkirkon vuonna 1920 ja Paula Purhonen vuonna 1979. Jätinkirkon tilanne todettiin Mika Sarkkisen inventoinnin yhteydessä vuonna 1997.
Historiaa

Varhaisin maininta Pesuankankaan jätinkirkosta on vuodelta 1789, kun Christfrid Ganander  kirjoitti siitä Mythologia Fennicassaan. Sitä ei viime aikoina tutkittu kovinkaan paljon. Kohteessa sijainneen maatilan asukkaat laajensivat eläinsuojaansa, kun he samassa yhteydessä kaivauttivat koko jätinkirkon alueen pois ja kumosivat maat maatilan piha-alueen reunalle. Jätinkirkko tuhoutui kokonaan ja Museovirasto poisti kohteen suojelumääräyksen 4.12.2014. Teon tahallisuus todettiin oikeudessa ja siitä määrättiin tekijälle rangaistus.
Aiheesta muualla

Pohjois-Suomen Aluehallintovirasto: Eläinsuojan toimintaa koskeva ympäristölupa, Siikajoki (Arkistoitu – Internet Archive), 2010
Ridderstad, Marianna: Megaliittiarvoitus meilläkin, nro 8, 2012
Koivu, Jouko: Paavolan Pakanat kotiseuturetkellä elokuussa (Arkistoitu – Internet Archive), 2010
Kirjastovirma: Ruukki (Arkistoitu – Internet Archive)
The Megalithic Porthal: Pesuankangas Giant's Church(englanniksi)
Suomen jätinkirkot
| --- | --- |
Pohjois-Karjala:  Ison Mahosaaren jätinkirkko
Etelä-Pohjanmaa:  Korkeamäen jätinkirkko • Storbackenin jätinkirkot
Pohjanmaa:  Bäckeshällornan jätinkirkko • Hembackenin jätinkirkko • Honkobackharjun jätinkirkko • Högryggenin jätinkirkko • Höysälänjärven jätinkirkko • Jäknabackenin jätinkirkko • Kejsmolandsbackenin jätinkirkko • Kåtabackenin jätinkirkko • Racklen jätinkirkko • Snårbackenin jätinkirkko • Svedjebackenin jätinkirkko • Tallbackharjun jätinkirkot • Tavoman jätinkirkko
Keski-Pohjanmaa:  Hangaskankaan jätinkirkko • Honkiperän Hautakankaan jätinkirkko • Kiimanevan Hautakankaan jätinkirkko • Kirkkoharjun jätinkirkko • Korven jätinkirkko • Kämppäkankaan jätinkirkko • Pahikaisharjun jätinkirkko • Pikku Hautakankaan jätinkirkko • Tressunharjun jätinkirkot
Pohjois-Pohjanmaa:  Hiidenlinna • Jätinlinna • Jättiläissaaren jätinkirkko • Kehäkankaan jätinkirkko • Keskimmäisenkankaan jätinkirkko • Kettukankaan jätinkirkko • Kivilammen jätinkirkko • Kiviojakankaan jätinkirkko • Kotakankaan jätinkirkko • Käyräkankaan jätinkirkot • Laivakankaan jätinkirkko • Linnamaan jätinkirkko • Linnakankaan jätinkirkko • Linnankankaan jätinkirkko • Linnansaaren jätinlinna • Luola-ahon jätinkirkko • Metelinkankaan jätinkirkko • Metelinkirkko • Miehennevan jätinkirkko • Mustosenkankaan jätinkirkko • Mäntyselän jätinkirkko • Pattijoen Kastelli • Pesuankankaan jätinkirkko • Pikku Jakenaron jätinkirkko • Pikku Liekokankaan jätinkirkot • Pirttihaudankankaan jätinkirkko • Pirttivaaran jätinkirkot • Rajakankaan kirkko • Tyrnävän Hautakankaan jätinkirkko
Lappi:  Jatulinlehdon jätinkirkko
Maailmankuva

Maailmaa katsomassa. Maailmankuva eli todellisuuskäsitys koskee kokonaisuutena sitä, millainen todellisuus on.
Maailmankuva on käsitys maailman kokonaisuudesta. Sitä lähellä ovat sanat maailmankatsomus ja elämänkatsomus.
Maailmankuvan määritelmiä ja jaotteluja

Maailmankuva on määritelty muun muassa maailmaa koskevien, tavalla tai toisella perusteltujen väitteiden järjestelmälliseksi kokonaisuudeksi, maailmaa koskevien käsitysten kokonaisuudeksi, joka suuntaa ajattelua, käsityksiä ja toimintaa, kokonaiskäsitykseksi, jonka avulla hahmotetaan maailmaa sekä aikakauteen sidoksissa olevaksi kokonaiskuvaksi maailmasta ja sen rakenteista.
Maailmankuvan määritelmiä ja jaotteluja > Ilkka Niiniluoto

Ilkka Niiniluodon mukaan henkilön maailmankuvalla tarkoitetaan henkilön hyväksymien, todellisuutta koskevien käsitysten joukkoa. Nämä käsitykset tyypillisesti koskevat sitä, millaisista olioista tai aineksista todellisuus muodostuu, miten todellisuus on syntynyt ja kehittynyt ja millaisia säännönmukaisuuksia ja lakeja siinä vallitsee.
Maailmankuva voi Niiniluodon mukaan olla:
Tieteellinen, jos kaikki maailmankuvaan kuuluvat väitteet ovat tieteellisin menetelmin hankittuja ja perusteltuja sekä tieteenharjoittajien muodostaman tiedeyhteisön hyväksymiä. Tieteellinen maailmankuva on historiallisesti kehittyvä, avoin ja itseään korjaava: sen kaikki osat ovat periaatteessa arvosteltavissa ja muutettavissa uuden tosiasia-aineiston perusteella.
Arkikokemukseen perustuva, jos maailmankuvan perustana on jokapäiväisen havainnon ja elämänkokemuksen antama tieto itsestä ja ympäristöstä.
Metafyysinen, jos maailmankuva sisältää sellaisia todellisuutta koskevia väitteitä, jotka on perusteltu tieteen kokemusperäisen menetelmän sijasta filosofisten todistelujen avulla. Metafyysistä maailmankuvaa voidaan kutsua tiedepohjaiseksi, jos se sisältää tieteellisen maailmankuvan ohella joitakin erityistieteen tuloksiin pohjautuvia filosofisia yleistyksiä todellisuuden perusluonteesta.
Epätieteellinen, jos maailmankuva sisältää väitteitä, jotka ovat ristiriidassa tietyllä hetkellä vallitsevan tieteellisen maailmankuvan kanssa.
Maaginen, jos maailmankuva perustuu taikauskoon, tavallisesti perinteeseen pohjautuviin käsityksiin luonnossa vaikuttavista hengistä sekä hyvistä ja pahoista voimista.
Uskonnollinen, jos maailmankuvaan sisältyy sellaisia väitteitä, joiden ainoana perusteluna on vetoaminen joihinkin uskonnolliseen arvovaltaan, kuten Raamattuun tai henkilökohtaisiin uskonnollisiin kokemuksiin tai elämyksiin. Uskonnollinen maailmankuva on epätieteellinen, jos se muodostuu näkemyksistä, jotka ovat ristiriidassa tieteen kanssa.
Tieteellisten väitteiden tulee läpäistä vaatimus julkisesta perusteltavuudesta ja koeteltavuudesta, eli niiden on kestettävä vertailussa todellisuuteen sekä tiedeyhteisössä käytävässä arvostelevassa keskustelussa.
Tieteellinen maailmankuva ei koskaan ole täydellinen: aina tulee olemaan kysymyksiä, joihin ei ole vielä löydetty tieteen menetelmien avulla vastauksia. Tieteen arvostelevalla menetelmällä voidaan kuitenkin muodostaa muuttuva ja kehittyvä käsitysjärjestelmä, jossa aikaisempia virheitä poistetaan ja löydetään entistä tarkempia ja paremmin todellisuutta selittäviä käsityksiä. Tieteen tekeminen edellyttää muun muassa rajanvetoa tieteen ja näennäistieteen välillä.
Maailmankuva on epätieteellinen silloin, jos se sisältää tieteellisen maailmankuvan kanssa ristiriidassa olevia väitteitä. Vaikka tieteessä ei olekaan ehdottomia takeita totuudesta, on ristiriitatilanteessa järkiperäisempää hyväksyä tieteen tulokset. Näin ei tule menetellä siksi, että ne välttämättä olisivat tosia, vaan siksi, että ne on saavutettu kriittisen ja julkisen menetelmän avulla.
Maailmankuvan määritelmiä ja jaotteluja > Tarja Kallio-Tamminen

Tarja Kallio-Tammisen mukaan maailmankuva tai todellisuuskäsitys sisältää perustavat käsitykset todellisuuden luonteesta sekä tiedosta. Todellisuuskäsitys on yksilön käsitys siitä, millaisessa ympäristössä hän elää ja mitä siinä on mahdollista tehdä. Laajimpana taustakäsityksenä todellisuuskäsitys läpäisee koko kulttuurin ja jättää jälkensä sen eri osa-alueisiin.
Käsitteen arvostelua

Erkki Hartikaisen mielestä todellisuuskäsitys on parempi sana kuin maailmankuva tai maailmankatsomus. Sana 'maailma' viittaa Hartikaisen mukaan maakeskisyyteen ja 'kuva' näköaistikeskeisyyteen. Inhimillisten käsitysten kokonaisuus muodostaa todellisuuskäsityksen. Käsitykset todellisuudesta ovat karkeistuksia ja usein virheellisiä. Koska elämä on todellisuuden osa, elämänkatsomus eli elämänkäsitys on osa todellisuuskäsitystä.
Aiheesta muualla

Niiniluoto, Ilkka: Maailmankuva ja maailmankatsomus. Ylen Elävä arkisto.
Reime, Hannu: Tieteellinen ja uskonnollinen maailmankatsomus. Ylen Elävä arkisto.
Hartikainen, Erkki (toim.): Todellisuuskäsitys vai maailmankatsomus (Arkistoitu – Internet Archive). Lukion elämänkatsomustieto 5. Suomen ateistiyhdistys.
Niiniluoto, Ilkka: Maailmankuvan ja maailmankatsomuksen käsitteet (Arkistoitu – Internet Archive). Pohjalainen 1.11.2009. (PDF)
Barbara Petzold
Saavutuksia

Olympiakultaa 10 kilometrillä ja 4 × 5 kilometrin viestihiihdossa Lake Placidissa 1980
Olympiapronssia 4 × 5 kilometrin viestihiihdossa Innsbruckissa 1976
MM-hopeaa 10 kilometrillä ja 4 × 5 kilometrin viestihiihdossa Falunissa 1974 sekä 4 × 5 kilometrin viestihiihdossa Lahdessa 1978
MM-pronssia 4 × 5 kilometrin viestihiihdossa Oslossa 1982
Peurasaaren hautausmaa

Peurasaaren hautausmaan kappeli
Peurasaaren hautausmaa eli Kemin eteläinen hautausmaa on Kemin seurakunnan hautausmaa. Hautausmaa sijaitsee Kemin keskustan eteläpuolella Peurasaaren kaupunginosassa Pajarinrannassa.
Oulun läänin lääninrovasti P. E. Ervast vihki hautausmaan käyttöön 4. elokuuta 1897 eli ennen kuin kaupunkiseurakunta perustettiin. Hautausmaan viereen rakennettiin pieni puurakennus, jota käytettiin kappelina ja ruumisvaunujen suojana. Hautausmaan ensimmäinen vainaja lienee ollut englantilainen perämies Joseph Sopwith. Hänen haudalleen on pystytetty muistokivi, jossa lukee seuraavaa:
»Tässä lepää Joseph Sopwith, englantilainen perämies, joka 6.8.1897 on ensimmäisenä kätketty tähän hautausmaahan odottamaan ylösnousemuksen päivää.»
Hautausmaan pohjoispäädyssä sijaitseva valkoiseksi rapattu päätytornillinen siunauskappeli vihittiin käyttöön 19. joulukuuta 1937. Funktionalismia edustavan kappelin suunnitteli rakennusmestari Matti Pitkänen. Kappelia on laajennettu 1962 ja se on peruskorjattu 1991.
Peurasaaren hautausmaan käytyä ahtaaksi aloitettiin toisen hautausmaan rakentaminen Paattioon. Uusi pohjoinen hautausmaa, joka tunnetaan nykyisin nimellä Paattionlehdon hautausmaa, otettiin käyttöön 1945. Uusi hautausmaa on nykyisen Kemin päähautausmaa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Peurasaaren hautausmaa Wikimedia Commonsissa
Attila Petschauer

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Attila Petschauer |  Attila Petschauer |  Attila Petschauer |  |
Maa:   Unkari
Miesten miekkailu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | säilänjoukkuekilpailu |  |
|  Kultaa | Los Angeles 1932 | säilänjoukkuekilpailu |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 1928 | säilä |  |
Attila Petschauer (14. joulukuuta 1904 Budapest, Unkari – 20. tammikuuta 1943 Davidovka, Ukraina) oli unkarilainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hänen aseenaan oli säilä.
Petscahuer voitti säilämiekkailun joukkuekilpailussa kultaa Amsterdamin 1928 olympialaisissa. Hän voitti kaikki 20 otteluaan. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa maanmiehelleen Ödön Tersztyánszkylle pistein 2–5. Los Angelesin 1932 olympialaisissa Petschauer voitti joukkuekilpailussa kultaa ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa viidenneksi.
Euroopan-mestaruuskilpailuissa Petschauer saavutti säilällä kaksi kultamitalia joukkuekilpailussa ja yhteensä viisi mitalia henkilökohtaisessa kilpailussa.
Toisen maailmansodan aikana juutalainen Petschauer joutui työleirille Ukrainaan, jossa hän kuoli kidutettuna tammikuussa 1943. Hänet valittiin International Jewish Sports Hall of Fameen vuonna 1985.
Saavutukset

Olympiakultaa säilän joukkuekilpailussa 1928 ja 1932
Olympiahopeaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1928
EM-kultaa säilän joukkuekilpailussa 1930 ja 1931
EM-hopeaa säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1926 ja 1930
EM-pronssia säilän henkilökohtaisessa kilpailussa 1925, 1929 ja 1931
Aiheesta muualla

Petschauer International Jewish Sports Hall of Famen sivuilla
Maailmanmusiikki

Pekka Kuusisto ja Luomuplayers Faces-festivaaleilla 2005.
Musiikin tyylilajit
Taidemusiikki
Populaarimusiikki:
Pop | Rock | Iskelmä
Afroamerikkalainen musiikki
Kansanmusiikki
Maailmanmusiikki
Musiikinteoria
Nuottikirjoitus
Melodia
Harmonia
Tonaalisuus
Sävelasteikko
Sävellaji
Tahtilaji
Musiikkifilosofia
Musiikin vaikutukset
Musiikin historia
Musiikin tekeminen
Muusikko
Säveltäminen
Improvisointi
Soitin
Laulu
Konsertti
Äänen tallennus
Tekijänoikeus
Osa artikkelisarjaa
Maailmanmusiikki, myös etninen musiikki tai etno, on angloamerikkalaisesta valtavirtamusiikista poikkeavaa musiikkia tai eri maiden kansanmusiikista vaikutteita ottavaa kevyttä musiikkia. Markkinointiterminä käsite luotiin vuonna 1987 sellaiselle länsimaisen rockin, popin ja folkin ulkopuoliselle musiikille, jonka myyntiä luokittelun puuttuminen oli siihen asti vaikeuttanut.
Käsitteen historia

Maailmanmusiikin käsite (engl. World music) luotiin kesäkuussa 1987 lontoolaisessa Empress of Russia -pubissa. Paikalla olivat muun muassa levy-yhtiön johtaja Roger Armstrong, tuottaja Ben Mandelson, levytuottaja Nick Gold, radiotoimittaja Charlie Gillett, kirjoittaja-tuottaja Joe Boyd ja toimittaja Ian Anderson. He kokoontuivat yhteen keksiäkseen nimen vaikeasti luokiteltavalle ulkomaiselle musiikille, jota ei brittiläisissä levykaupoissa ollut siihen asti voinut myydä omassa hyllyssään. Luokkaan kuului monenlaista vieraskielistä musiikkia, joka ei ollut länsimaista rockia, popia tai folkia. Monet asiakkaat olivat kiinnostuneita tällaisesta musiikista, mutta luokittelun puuttuminen vaikeutti sen löytämistä. Pubiin kokoontunut ryhmä valitsi äänestyksessä tällaiselle musiikille yleisnimen "maailmanmusiikki". Nimityksen katsottiin olevan sellainen, joka ei rajaisi mitään musiikkia ulos, kuten jotkin muut ehdotetut nimet, kuten "maailmanrytmit", "trooppinen" tai "juurimusiikki". Levymerkkien ehdotettiin alkavan käyttää uutta nimitystä kampanjoinnissaan ja luokittelussaan levyjen hyllysijoittelun helpottamiseksi. Ryhmä alkoi hankkia luomalleen käsitteelle julkisuutta ja julkaisi ilmaiskasetin The World at One, joka esitteli maailmanmusiikkia Britannian suurimman musiikkilehden NME:n lukijoille. Ensimmäisiä maailmanmusiikin alla markkinoituja menestysartisteja olivat israelilainen Ofra Haza ja espanjalais-ranskalainen Gipsy Kings.
Varhaisia länsimaisia esittäjiä

Moni tunnettu länsimainen huippumuusikko teki ei-länsimaista musiikkia tunnetuksi jo ennen 1980-luvun loppua. The Beatlesin kitaristi George Harrison esitteli 1960-luvun lopulla länsimaisen musiikin yleisölle intialaisen sitarinsoittajan Ravi Shankarin. Peter Gabriel perusti World of Music, Arts and Dance (WOMAD) -festivaalin 1982. Merkittävä brittiläinen radio-DJ John Peel esitteli ohjelmissaan usein kansainvälistä musiikkia 1960-luvulta alkaen. Paul Simonin Graceland (1986) oli merkittävä ja hyvin menestynyt afrikkalaista musiikkia esille tuonut albumi.
Maailmanmusiikkitapahtumia Suomessa

Suomalaisia kansanmusiikkitapahtumia, joissa maailmanmusiikki on esillä tärkeänä teemana:
Taigajuhla, Helsingissä huhtikuussa
Ugrijuhla, Imatralla toukokuussa
Haapavesi Folk Music -festivaali, Haapavedellä kesä-heinäkuussa
Faces, etnofestivaali Pohjassa heinäkuussa
Kaustinen Folk Music Festival, heinäkuussa
Etnosoi!, Helsingissä marraskuussa
Maailma kylässä -festivaali, toukokuussa
Kirjallisuutta

Bohlman, Philip V.: World music: A very short introduction.  Oxford:  Oxford University Press, 2002.  ISBN 0-19-285429-1  (englanniksi)
Heikkilä, Johannes & Virtanen, Hannu: Pilven piirtä myöten: Suomietnon synty.  Helsinki:  Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2011.  ISBN 978-952-222-303-6
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Maailman musiikin keskus
Mario Petri

Mario Petri vuonna 1955.
Mario Petri (oikealta nimeltään Mario Pezzetta, 21. tammikuuta 1922 Perugia – 26. tammikuuta 1985 Città della Pieve) oli italialainen oopperalaulaja ja elokuvanäyttelijä.
Petri aloitti oopperalaulajana työskennellen muun muassa Herbert von Karajanin ja Maria Callasin kanssa. Hän esiintyi myös televisiossa ja teki lyhyen mutta intensiivisen uran peplum- ja seikkailuelokuvien näyttelijänä. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli Tataarien kuningatar (La regina dei Tartari) vuonna 1960. Tukeva, kiharatukkainen ja parrakas Petri esitti yleensä elokuvien roistoja.
Ohjelmisto

Mozart
Figaro/ Le Nozze di Figaro
Don Giovanni/ Don Giovanni
Sarastro/ Die Zauberflöte
Monteverdi
Seneca/ L'incoronazione di Poppea
Paisiello
Don Basilio/ Il barbiere di Siviglia
Pergolesi
Count Robinson/ La cambiale di matrimonio
Cherubini
King Creon/ Medea (Cherubini)
Galuppi
Don Tritemio/ Il filosofo di campagna
Rossini
Mustafa/ L'italiana in Algeri
Don Basilio/ Il barbiere di Siviglia
Don Magnifico/ La cenerentola
Mose/ Mosè in Egitto
Assur/ Semiramide
Donizetti
Duke Don Alfonso/ Lucrezia Borgia
Verdi
Pagano/ I Lombardi alla prima crociata
Macbeth/ Macbeth
Massimiliano/ I masnadieri
Jacopo Fiesco/ Simon Boccanegra
Renato/ Un ballo in maschera
Rodrigo, Marchese di Posa/ Don Carlos
Ramfis/ Aida
Puccini
Jack Rance/ La fanciulla del west
Ponchielli
Alvise/ La Gioconda
Boito
Simon Mago/ Nerone
Debussy
Arkel/ Pelléas et Mélisande
Pizzetti
Agamennone/ Clitennestra
Elokuvia

Herkules – Atlantiksen valloittaja, 1961
Giulio Cesare contro i pirati, 1962
Akhilleus – voittamaton soturi, 1962
L’eroe di Babilonia, 1963
Venetsian pyöveli, 1963
Sandokan contro il leopardo di Sarawak, 1964
Ercole contro i tiranni di Babilonia, 1964
Golia alla conquista di Bagdad, 1965
Aiheesta muualla

Mario Petri Elonetissä.
Mario Petri Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Puola 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Elonet 
Muut:  Europeana  IdRef
Peukkulit

| Peukkulit |
| --- | --- |
 Peukkuli (Pnoepyga albiventer)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Peukkulit Pnoepygidae
Suku::  Töpötimalit Pnoepyga  Hodgson, 1844
Katso myös
   Peukkulit Wikispeciesissä   Peukkulit Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Peukkulit (Pnoepygidae) eli aiemmalta nimeltään töpötimalit on varpuslintuihin kuuluva heimo. Aikaisemmin heimon lajit luettiin kuuluviksi timaleihin. Peukkulien heimoon kuuluu BirdLife Suomen mukaan yksi suku ja neljä lajia.
Peukkuleita tavataan Kaakkois-Aasiasta. Ne elävät pohjakerroksessa. Ulkonäöltään ne ovat pulleita ruskeita ja pienikokoisia lintuja. Peukkulien ravintoa ovat hyönteiset.
Peukkuleihin kuuluvia lajeja

Nepalinpeukkuli (Pnoepyga immaculata)
Peukkuli (Pnoepyga albiventer)
Pikkupeukkuli (Pnoepyga pusilla)
Taiwaninpeukkuli (Pnoepyga formosana)
Piakos

| Piakos> Πιακός |
| --- | --- |
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Mendolito?, Adrano, Catania, Sisilia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Huippukausi:  n. 400-luku eaa.
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Sikelia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Piakos (m.kreik. Πιακός, lat. Piacus) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (polis) Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisen Italian alueella.
Piakoksen historiasta ei tiedetä juuri mitään, eikä myöskään sen sijaintia tunneta. Sen arvellaan kuitenkin sijaineen lähellä Adranonin kaupunkia, nykyisen Mendoliton tienoilla lähellä Adranoa. Ainoa kirjallinen lähde, joka mainitsee Piakoksen, on Stefanos Byzantionlainen. Kaupunki on luettu polisten eli kreikkalaisten kaupunkivaltioiden joukkoon lähinnä siksi, että se löi klassisella kaudella 400-luvulla eaa. omaa kreikkalaistyylistä hopea- ja pronssirahaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä Piakinos (Πιακῖνος).
Pfitzner–Moffatt-hapetus

Primääriset alkoholit hapettuvat aldehydeiksi ja sekundääriset ketoneiksi Pfitzner–Moffatt-hapetuksella
Pfitzner–Moffatt-hapetus eli Moffatt-hapetus on kemiallinen reaktio, jossa dimetyylisulfoksidin ja disykloheksyylikarbodi-imidin seos hapettaa primäärisen alkoholin aldehydiksi ja sekundäärisen aldehydin ketoniksi. Reaktio on saanut nimensä keksijöidensä K. E. Pfitznerin ja J. G. Moffattin mukaan. He raportoivat reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1963.
Reagenssit ja mekanismi

Pfitzner–Moffatt-hapetuksella voidaan hapettaa primääriset alkoholit aldehydeiksi ilman ylihapettumista karboksyylihapoiksi. Sekundääriset alkoholit reagoivat ketoneiksi. Reaktiossa hapettimena toimii dimetyylisulfoksidin ja disykloheksyylikarbodi-imidin seos happamissa olosuhteissa. Happona käytetään usein fosforihappoa tai dikloorietikkahappoa.
Pfitzner–Moffatt-hapetuksen reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa nukleofiilinen dimetyylisulfoksidi reagoi elektrofiilisen disykloheksyylikarbodi-imidin kanssa muodostaen vielä elektrofiilisemman sulfoksoniumionin. Nukleofiilinen alkoholi reagoi tämän sulfoksoniumionin kanssa substituutioreaktiolla, jossa lähtevänä ryhmänä toimii disykloheksyyliurea ja muodostuu uusi sulfoksoniumioni. Tästä sulfoksoniumionista muodostuu molekyylinsisäisten protoniensiirtojen jälkeen sulfoniumylidi. Tämä sulfoniumylidi hajoaa karbonyyliyhdisteeksi ja dimetyylisulfidiksi.
Pfitzner–Moffatt-hapetuksen huonoja puolia ovat reaktion vaatimat voimakkaasti happamat olosuhteet, mikä voi estää happoherkkien alkoholien hapetuksen reaktiolla, homoallyyliset alkoholit voivat toisiintua muodostaen konjugoidun karbonyyliyhdisteen ja sivutuotteena muodostuva disykloheksyylikarbodi-imidi voi olla vaikeasti erotettavissa halutusta aldehydistä tai ketonista. Reaktion saanto on yleensä korkeintaan kohtalainen.
Petuniat

| Petuniat |
| --- | --- |
 Tarhapetunian (Petunia × hybrida) lajikkeita.
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Solanales
Heimo::  Koisokasvit Solanaceae
Suku::  Petuniat Petunia  Juss.
Katso myös
   Petuniat Wikispeciesissä   Petuniat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Petuniat eli isopetuniat (Petunia) on suku koisokasvien (Solanaceae) heimossa. Lajit ovat kotoisin Etelä-Amerikasta. Keijupetuniat eli pikkupetuniat (Calibrachoa) on luettu joskus petunioiden sukuun kuuluviksi.
Lajeja ja risteymiä

Petunia axillaris – pensaspetunia
Petunia × hybrida – tarhapetunia
Petunia integrifolia – villipetunia