stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Presbyteerinen kirkko Irlannissa

| Presbyteerinen kirkko Irlannissa |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  kalvinismi
Hallinto:  presbyteerinen
Yhteistyötahoja:  Reformoitujen kirkkojen maailmanyhteisö
Toiminta-alue:  Irlanti ja Pohjois-Irlanti
Seurakuntia:  536
Jäseniä:  noin 225 000
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Presbyteerinen kirkko Irlannissa (engl. Presbyterian Church in Ireland, iiriksi Eaglais Phreispitéireach in Éirinn, ulsterin skotiksi Prisbytairin Kirk in Airlann) on presbyteriaaninen kirkko, joka toimii Irlannissa ja Pohjois-Irlannissa. Sillä on yhteensä 536 seurakuntaa ja noin 225 000 jäsentä. Se on Pohjois-Irlannin suurin protestanttinen kirkkokunta.
Historia

Presbyteerinen kirkko Irlannissa perustettiin vuonna 1840, kun kaksi presbyteerikirkkoa, jolloin Ulsterin synodi ja Secession Synod yhdistyivät. Tämä tapahtui Belfastissa 10. heinäkuuta 1840 ensimmäisessä Presbyteerisen kirkon Irlannissa yleiskokouksessa. Kirkon juuret ovat skottien muuttoliikkeessä Ulsterin 1600-luvun alussa. Kirkon vanhin seurakunta on Antrimin Ballycarryssä sijaitseva vuonna 1613 perustettu seurakunta ja uusin Dublinin kreivikunnan Donabateen vuonna 2010 perustettu seurakunta.
Organisaatio ja jäsenmäärä

Kirkon järjestys on presbyteerinen ja sen kaikilla hallintotasoilla on sekä pastoreita että maallikkoja. Seurakuntatasoa ylempänä ovat alueelliset presbyteeriot (presbytery), joitten yläpuolella puolestaan on yleiskokous General Assembly), joka on kirkon korkein päätöksentekoelin. Sen tehtäviin kuuluu myös valita joka vuosi moderaattori (Moderator), joka edustaa kirkkoa julkisesti ja on tehtävässään vuoden verran. Varsinaisesti kirkon peruskirja, The Code, määrittelee kirkon kuninkaaksi ja pääksi Herran Jeesuksen Kristuksen.
Kirkolla on yhteensä 536 seurakuntaa, joissa on yhteensä noin 225 000 jäsentä. Se on Pohjois-Irlannin suurin protestanttinen kirkkokunta.
Teologia

Kirkon teologinen perusta on reformoitu. Se korostaa Jumalan kaikkivaltiutta, Kristuksen kuninkuutta ja Raamatun auktoriteettia.
Vuoden 2018 kesäkuussa kirkon yleiskokouksessa Belfastissa kirkko otti voimakkaasti kantaa samaa sukupuolta olevien parisuhteisiin, mikä osaltaan oli reaktiota niin ikään presbyteerisen Skotlannin kirkon päätökseen edistää samaa sukupuolta olevien parien vihkimistä. Presbyteerinen kirkko Irlannissa linjasi, että kirkko kutsuu kaikkia halukkaita jumalanpalveluksiinsa ja pastoraalisen hoivan piiriin, mutta parisuhteessa samaa sukupuolta olevien kanssa elävät henkilöt eivät voi olla kirkon täysimääräisiä jäseniä vaikka kävisivät säännöllisesti sen jumalanpalveluksissa. Myöskään näiden pariskuntien lapsia ei voida kastaa kirkon jäseniksi. Kirkko perusteli päätöstään sillä, että kirkon täysimääräisten jäsenten tulisi tunnustaa uskoaan elämällä Jumalan sanan eli Raamatun opetuksen mukaista elämää, jollaisen elämäntavan kanssa homoseksuaalisuuden harjoittaminen on ristiriidassa. Kirkko haluaa kutsua ihmisiä armoon, mutta ei halua sitä sekoitettavan moraaliseen välinpitämättömyyteen tai Jumalan Sanan vastaiseen käytökseen.
Aiheesta muualla

Kirkon kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Tesmaperhonen

| Tesmaperhonen |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
  
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Päiväperhoset Papilionoidea
Heimo::  Täpläperhoset Nymphalidae
Alaheimo::  Heinäperhoset Satyrinae
Tribus::  Satyrini
Suku::  Aphantopus
Laji::  hyperantus
Kaksiosainen nimi
 Aphantopus hyperantus  (Linnaeus, 1758) 
Katso myös
   Tesmaperhonen Wikispeciesissä   Tesmaperhonen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tesmaperhonen (Aphantopus hyperantus) on täpläperhosiin kuuluva, tavattoman yleinen perhoslaji. Sen siivet ovat tummat ja tasaväriset, kesän lopulla siivet vaalenevat. Tesmaperhonen on yksi harvoista päiväperhosista, joka lentelee myös pilvisillä säillä. Se koteloituu kesäkuun puolenvälin tienoilla ja kuoriutuu heinäkuun alussa.
Koko ja ulkonäkö

Tesmaperhonen on kauttaaltaan tumman suklaanruskea ja yksivärinen. Siipien yläpinnalla saattaa erottua muutama musta, vaaleareunainen ja valkoteräinen silmätäplä. Siipien alapinnalla on rivi hyvin selkeitä, keltareunaisia mustia silmätäpliä. Siipiä reunustavat vaaleat siipiripset. Siipien kärkiväli on 28–42 mm ja naaraat ovat hieman koiraita suurempia.
♂
♂  △
Levinneisyys ja lentoaika

Tesmaperhosta tavataan lähes koko Euroopassa pois lukien Välimeren saaret, osa Välimeren ympäristöstä sekä Skandinavian pohjoisosat. Idässä levinneisyysalue ulottuu Pohjois-Aasiaan. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on hyvin yleinen ja varsinkin eteläisessä Suomessa sitä tavataan heinikkoisilla alueilla lähes poikkeuksetta. Suomessa esiintymisen pohjoisraja on suunnilleen Oulu-Kajaani-linjalla ja se on heinäperhosille tyypilliseen tapaan jyrkkä. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun lopulta elokuun alkupuolelle.
Elinympäristö ja elintavat

Tesmaperhosta tavataan avoimilla niityillä, valoisissa metsiköissä sekä metsänreunuksilla ja hakkuuaukeilla. Se kuitenkin välttelee usein kuuminta auringonpaistetta ja perhoset lentävät usein hieman kasvillisuuden suojaamina. Lajin yleisyyttä kuvaa se, että kesällä 2012 maatalousympäristön päiväperhosseurantaan ilmoitettujen tesmaperhosten määrä oli yli 15 000 ollen yli kaksinkertainen seuraaviin lajeihin, sitruuna- tai lanttuperhosiin, verrattuna ja valtakunnallisessa päiväperhosseurannassa 2013 se oli yli 37 800 ilmoitetun yksilön määrällä ylivoimaisesti runsain päiväperhonen.
Päiväperhosille melko poikkeuksellisesti tesmaperhonen liikkuu usein myös pilvisellä säällä, kunhan ilma on riittävän lämmin, ja laji on ensimmäisenä lennossa sateen jälkeen. Koiraat lentävät aamusta saakka partioiden ja karkottaen toiset koirasyksilöt reviiriltään. Ainoastaan naaraat käyvät ahkerasti kukilla imemässä mettä, ja ne ilmeisesti elävätkin koiraita pitempään. Aikuiset perhoset kuoriutuvat koteloista pitkällä aikavälillä, minkä vuoksi lennossa olevien perhosten kunto vaihtelee paljon. Tesmaperhosella on myös selvä protandria: koiraat ovat olleet lennossa jo pitkään ennen kuin ensimmäiset naaraat aikuistuvat. Tesmaperhoskoiraan tuottama feromoni houkuttelee tesmaperhosten lisäksi myös koivulasisiiven (Synanthedon scoliaeformis) koiraita.
Naaras laskee munat yksitellen laskeutuen satunnaisesti heinille. Toukat kuoriutuvat pari viikkoa myöhemmin ja kasvavat hitaasti. Laji talvehtii keskenkasvuisena toukkana. Kotelo sijaitsee heinänkorrella, taivutetun lehden suojaamana lähellä maanpintaa.
Ravintokasvi

Toukat käyttävät ravinnokseen erilaisia heinäkasveja (Poaceae), kuten timoteitä eli nurmitähkiötä (Phleum pratense) sekä saroja (Carex). Aikuiset yksilöt syövät lähinnä kukkien mettä.
Aiheesta muualla

LuontoPortti: Tesmaperhonen (Aphantopus hyperantus)
Suomen Perhoset: Tesmaperhonen
Perhosopas: Tesmaperhonen (Aphantopus hyperantus) (Arkistoitu – Internet Archive)
Iltalehti: Tesmaperhonen (Aphanthopus hyperantus) (Arkistoitu – Internet Archive)
UniProt, Taxonomy: Aphantopus hyperantus (englanniksi)
Moths and Butterflies of Europe and North Africa (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q161520  Wikispecies: Aphantopus hyperantus  BioLib: 51679  BOLD: 26858  CoL: 92TTF  EoL: 134509  EPPO: APHPHY  EUNIS: 90685  Fauna Europaea: 441309  Fauna Europaea (new): d7380ba9-a61f-4296-bab8-a668d48b3377  GBIF: 1896841  iNaturalist: 62426  IRMNG: 10743224  IUCN: 174327  LepIndex: 137912  LoB: 5473  MaBENA: AphanHyper  NBN: NHMSYS0000501120  NCBI: 111886  Observation.org: 713  Open Tree of Life: 495344  Laji.fi: MX.60970
Michael Rooker

| Michael Rooker |
| --- | --- |
 Michael Rooker vuonna 2015.
Henkilötiedot
Syntynyt: 6. huhtikuuta 1955 (ikä 69) Jasper, Alabama
Ammatti:  näyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1986–
Merkittävät roolit:  Henry (Henry Lee Lucas – sarjamurhaaja) Hal Tucker (Cliffhanger – kuilun partaalla) Robert Marshall (6. päivä) Merle Dixon (The Walking Dead) Yondu Udonta (Guardians of the Galaxy)
Palkinnot
 Golden Space Needle 1990 Henry Lee Lucas – sarjamurhaaja International Fantasy Film 1991 Henry Lee Lucas – sarjamurhaaja Independent Spirit 1991 Henry Lee Lucas – sarjamurhaaja 
Aiheesta muualla
www.michaelrookeronline.com
IMDb 
Elonet
Michael Rooker (s. 6. huhtikuuta 1955 Jasper, Alabama, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt elokuvissa 1980-luvulta sekä muun muassa televisiosarjassa The Walking Dead (2010).
Aiheesta muualla

Michael Rooker Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  Elonet 
Muut:  SNAC  IdRef
Alttarivaha

Alttarivaha kesäkuussa 2020.
Alttarivaha, myös Alttarvaha, on siirtolohkare Paimiossa, pitäjän pohjoisosassa Paimion Oinilan kylässä lähellä Liedon, aiemmin Tarvasjoen rajaa. Kiveen liittyy perinne, jonka mukaan isonvihan aikaan 1700-luvulla paikalla pidettiin jumalanpalveluksia. Samoin mainitaan, että kiven ohi sotaväki kulki Marttilan taisteluun vuonna 1599. Paimio-seura on kiinnittänyt kiveen näistä perimätiedoista kertovan muistolaatan vuonna 1959.
Tervajoen valuma-alue (Vanaja)

Tervajoen valuma-alue (vesistöaluetunnus 35.87)  on Kanta-Hämeessä, pääasiassa Lopella ja Janakkalassa mutta myös Hämeenlinnassa, sijaitsevan ja Loppijärvestä alkavan, Kesijärven ja Alasjärven kautta virtaavan ja Kernaalanjärveen Tervajoen nimisenä laskevan, joen Vanajan reitin valuma-alueessa sijaitseva toisen jakovaiheen valuma-alue. Sen pinta-ala on 257,43 neliökilometriä ja järvisyys on 9,17 %. Vesistön valuma-alueen alarajana on Kernaalanjärvi, jossa reitin vedet tulevat seuraavaksi Hiidenjoen alueelle (35.81).
Se kuuluu Kokemäenjoen vesistöön (vesistöaluetunnus 35) ja on Vanajan reitin valuma-alueen (35.8) kolmannen jakovaiheen seitsemäs osa-alue, joka jaetaan vielä kuuteen alueeseen. Nämä alueet ovat Tervajoen alaosan alue (35.871), Alasjärven alue (35.872), Kesijärven alue (35.873), Loppijärven valuma-alue (35.874), Pihtojan valuma-alue (35.875) ja Ojajoen valuma-alue (35.876). Vesistöalueen keskusjärvi on Loppijärvi, josta alkaa pääuoman matka kohti Kernaalanjärveä. Pääuomalla on useita nimiä alkaen yläjuoksulta, missä se on Nummistenjoki eli Isojoki, Kesijärven jälkeen Toivanjoki ja Alasjärven jälkeen se on Tervajoki. Tervajoen valuma-alueeseen kuuluu yli 20 järveä tai lampea, jotka ovat yli hehtaarin kokoisia. Niistä merkittävämmät ovat Loppijärvi (1 176 hehtaaria), Ojajärvi (446 ha), Kesijärvi (283 ha) ja Alasjärvi (123 ha).
Alueella sijaitsee useita taajamia. Valuma-alueen eteläosassa sijaitsevat Läyliäinen ja Loppi, ja pohjoisosissa Launonen ja Tervakoski.
Alla esiteltävässä alueen kuvauksessa on käytetty lähteinä Suomen ympäristökeskuksen viranomaistietoja ja Maanmittauslaitoksen karttapalvelua.
Alueen kuvaus

Kolme alinta valuma-aluetta laskevat alenevassa numerojärjestyksessä toisiinsa:
Tervajoen alaosan alue (35.871)
Alasjärven alue (35.872)
Kesijärven alue (35.873)
Kesijärven alueeseen laskevat:
Loppijärven valuma-alue (35.874)
Pihtojan valuma-alue (35.875)
Ojajoen valuma-alue (35.876)
Valuma-alueet ja alueet on kuvattu alempana tarkemmin.
Alueen kuvaus > Teuronjoen alaosan alue (35.831)

Tervajoki alkaa Alasjärvestä, virtaa sitten Tervakosken läpi ja sen jälkeen se laskee Kernaalanjärveen. Tervajoen alue on jaettu kahtia Tervakosken tehtaiden voimalaitosten kohdalta. Tehtaiden kohdalla ylänköalue vaihtuu alankoalueeksi. Jokeen yhtyy etelästä Varisojan valuma-alue.
Alueen kuvaus > Alasjärven alue (35.872)

Alueeseen sisältyy Tervajoen pohjoisosa Tervakosken tehtaille asti, Alasjärvi sekä Kesjärvestä alkava Toivanjoki. Alasjärven Luuliolahteen laskee Saukonoja ja Kuosarinlahti Sokslammi. Muita suuria järviä ei alueella ole. Toivanjokeen yhtyvät idästä pitkät pelto-ojat, mutta pohjoisesta vain lyhyitä ojia.
Alueen kuvaus > Kesijärven alue (35.873)

Alueen pääjärvi on Kesijärvi, johon laskee Pihtojan valuma-alueen (alla) oja. Järven pohjoisrantaan laskee kaksi johto-ojaa, joista läntisin tuo Hyvälammin vettä. Kesijärveen laskevaan Nummistenjokeen laskee etelästä lyhyt Oronoja ja pitkä Pikkujoki, jonka valuma-alueella on myös Huhkajanlammi.
Alueen kuvaus > Loppijärven valuma-alue (35.874)

Loppijärvi on valuma-alueensa suurin järvi ja siitä alkava Nummistenjoki on Tervajoen valuma-alueen pääuoman yläjuoksua. Loppijärveen laskevat suoraan lyhyitä laskuojia myöten Erävisjärvi ja Särkijärvi. Järven itärantaan laskeva Uksenjoki tuo valuma-alueeltaan Tyräjäsuolla sijaitsevan Tyräjän ja hieman kauempaa sijaitsevan Ruohostenlammin vesiä. Samalla valuma-alueen osalla sijaitsee laskuojaton Päättiäislammi. Uksenjoen alajuoksulla siihen yhtyy pohjoisempana lännestä Saarelankulmalta tuleva Kalevansuon johto-oja, jonka valuma-alueella sijaitsevat Mustalammi, Kalevanlammi ja Kalaton.
Alueen kuvaus > Pihtojan valuma-alue (35.875)

Ennen Kesjärveen laskemistaan Pihtoja mutkittelee alavien peltomaiden läpi ja sen järvet sijaitsevat Pihtojan yläjuoksulla. Pihtoja saa alkunsa Ali-Heinijärveltä, johon Yli-Heinijärvi ja Hanhilammi laskevat. Järviryppääseen kuuluu vielä Raikkuanlammi, joka laskee Yli-Heinijärveen.
Alueen kuvaus > Ojajoen valuma-alue (35.876)

Nummistenjokeen yhtyy sen alajuoksulla pohjoisesta Ojajoki eli Pikkujoki, joka on Ojajärven laskuoja. Ojajärvi on seudulla suurehko järvi, joka kokoaa itseensä monet suo- ja metsäojat. Leipijärvi laskee Ojajärven itärantaan ja Keravalammit puolestaan sen länsirantaan.
Tervolan taistelu

Tervolan taistelu oli Suomen sisällissodan alkuvaiheessa 2. helmikuuta 1918 Tervolassa käyty taistelu, jossa valkoiset pysäyttivät Rovaniemelle matkalla olleen punaisten junan. Taistelu pysäytti punaisten etenemisen Rovaniemelle ja turvasi näin valkoisten selustan pohjoisen suunnalta. Samalla Tornion, Kemin ja Oulun punakaartilaiset jäivät mottiin Pohjanlahden rannikolle ja Länsi-Lapin sotatoimet päättyvät muutaman päivän kuluttua, kun valkoiset saivat paikkakunnat haltuunsa.
Taustaa

Venäläisten sotajoukkojen poistuttua Rovaniemeltä 27. tammikuuta, he myivät aseensa suojeluskuntalaisille. Kun kaupunkiin kaksi päivää myöhemmin saapui vielä aseistautunut Kemin suojeluskunnan osasto, päätti huonosti varustautunut Rovaniemen punakaarti hakea lisää aseistusta Kemistä ja Oulusta, tarkoituksenaan sen jälkeen palata valtaamaan kaupunki. Rovaniemen punakaartin pääjoukko saapui Kemiin 30. tammikuuta. Matkalla he olivat ilmeisesti saaneet jonkin verran aseita Keminmaan Laurilassa majailleilta venäläisiltä. Osa kaartilaisista jatkoi vielä Kaarlo Kurjen johdolla Ouluun, josta he palasivat seuraavana päivänä.
Rovaniemelle kokoontuneet Peräpohjolan suojeluskuntalaiset puolestaan seurasivat punakaartilaisia aina Laurilaan saakka, jonne saapui junalla myös Haaparannan kautta Tornioon tulleita jääkäreitä K. M. Walleniuksen johdolla. Laurilasta he päättivät 31. tammikuuta vetäytyä noin 35 kilometriä pohjoiseen Tervolaan, jonne majuri M. F. Jacobssonin johtama toinen jääkäriryhmä saapui vuorokautta myöhemmin. Jacobsson otti suojeluskuntalaiset komentoonsa ja laati suunnitelman Länsi-Lapin sotatoimista. Tervolassa oli yhteensä noin 100 suojeluskuntalaista ja kymmenkunta jääkäriä.
Taistelu

Oulun taistelun alkaessa 2. helmikuuta, Kemin ja Rovaniemen punakaartit eivät Tornion punakaartin tavoin osallistuneet siihen, vaan suuntasivat kohti Rovaniemeä. Matkalla oli  tarkoitus vallata myös Tervola. Kemistä lähti matkaan noin 160 punakaartilaista, joilla kuitenkin oli vain 70 kivääriä. Mukaan liittyi myös Rovaniemeltä saapunut Leo Pekkalan johtama pieni punakaartin osasto, joka oli onnistunut kiertämään Tervolassa olleet valkoiset.
Valkoiset saivat kuitenkin Tervolaan tiedon, että punakaartilaiset olivat ennen puoltapäivää nousseet Kemissä junaan ja matkasivat nyt kohti pohjoista. He päättivät katkaista radan Kaisajoen kohdalta, noin puoli kilometriä ennen Tervolan rautatieasemaa ja yllättää punakaartilaiset väijytyksellä. Radan katkaisusta vastasi Walleniuksen komentama pieni osasto, kun taas Jacobsson johti väijytykseen osallistuvaa pääjoukkoa. Yllätys onnistui lähes täydellisesti, kun punaiset eivät matkallaan käyttäneet tiedustelijoita, vaan ajoivat iltahämärissä kymmenen vaunun junallaan suoraan valkoisten ansaan. Punaisten puolelta oli Paakkolasta joku nainen soittanut Tervolan asemalle ja kysynyt, "joko ne perkeleen lahtarit on lähteneet", jolloin valkoisten miehittämältä asemalta oli vastattu, että ovat lähteneet.
Punaiset huomasivat rikotun radan ja onnistuivat pysäyttämään junan edellä kulkevan tiedusteluveturin  niin, ettei se suistunut kiskoilta. Myös varsinainen juna saatiin pysäytettyä. Tällöin valkoiset avasivat tulen kahdelta suunnalta; Jacobssonin miehet Kemijoen puolelta ja Walleniuksen ryhmä radan länsipuolella sijaitsevan metsikön suojasta. Punakaartilaiset yrittivät levittäytyä ratapenkalle, mutta kiivas tulitus lannisti heidät eikä suunnitellusta hyökkäyksestä tullut mitään. Kaiken lisäksi tiedusteluveturi peruutti pahki junaan ja veturit takertuivat toisiinsa. Junaa kuljettanut kemiläinen August Koivisto sai kuitenkin veturit irrotetuksi toisistaan (ja samalla kuulan takamukseensa). Vajaan puolen tunnin taistelun jälkeen punaiset nousivat pimeän turvin uudelleen junaan, joka lähti peruuttamaan takaisin Kemin suuntaan. Valkoiset puhdistivat tämän jälkeen radan varren.  Punaisilta jäi Tervolaan kaatuneina yhdeksän miestä; junassa palasi kaksi vainajaa. Lisäksi kuoli edellä kulkeneen veturin kuljettaja. Useita haavoittui, ja heistä ainakin kaksi oli mukana seuranneita naisia.  Tervolassa valkoisten vangiksi jäi kymmenkunta punakaartilaista. Paluumatkalla punaiset surmasivat Paakkolan pysäkiltä menomatkalla vangiksi ottamansa maanviljelijä Kotajärven.  Yllätyshyökkäyksen tehneet valkoiset eivät kärsineet miestappioita.lähde?
Taistelun jälkeen

Kemiin saavuttuaan punakaartilaiset päättivät jatkaa matkaansa Ouluun, osallistuakseen kaupungissa käytävään taisteluun. Haukiputaalle saavuttuaan he kuitenkin saivat tiedon punaisten antautumisesta myös Oulussa ja totesivat tilanteensa toivottomaksi. Osa palasi kotiinsa tai jäi piileskelemään, kun taas toiset pakenivat itärajan ylitse liittyäkseen myöhemmin punaisten pohjoiseen rintamaan tai Muurmannin legioonaan ja osa Ruotsiin, jossa suurin osa joutui Morajärven internointileirille. Sotatoimet Länsi-Lapissa jatkuivat vielä muutaman päivän, kunnes ne päättyivät valkoisten Tornion valtaukseen 6. helmikuuta. Tervolan taisteluun osallistuminen oli merkittävin perustelu punaisten teloituksiin Kemissä helmi-huhtikuussa 1918.
Muistomerkki

Valkoisten pystyttämä muistomerkki sijaitsee taistelupaikalla Kaisajoen koulun läheisyydessä.
Muuta

Vuonna 2013 ilmestyi kirjailija Mauri Hastin historiallinen romaani Kymmenen virran maa, joka kertoo myös Tervolan taistelusta.
Kirjallisuutta

Hast, Mauri: Kymmenen virran maa.  Rovaniemi:  Väyläkirjat, 2013.  ISBN 978-952-58235-9-2
Wegelius, Karl Albert: ”Tervolan taistelu”, Aikain muistot. Lapin kuvauksia neljältä vuosisadalta.  Helsinki:  Edita, 2000.  ISBN 951-37324-0-1
Jättiläinen (täsmennyssivu)

Wikisanakirjassa on tähän liittyvä sananselitys: .
Jättiläinen voi tarkoittaa seuraavia:
jättiläinen, ihmistä muistuttava mutta suurempi ja vahvempi taruolento
ogre (suomennetaan joskus jättiläiseksi), ihmistä suurempi ja ihmisiä syövä taruolento
jättiläinen, jättikasvusta kärsivä ihminenlähde?
Jättiläinen (Giant), George Stevensin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1956
Jättiläinen, Aleksi Salmenperän ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 2016
”Jättiläinen”, Pyhimyksen kappale
Jättiläinen, Zen Cafén kokoelmalevy vuodelta 2003
jättiläistähti eli jättiläinen, hyvin suuresta ja kirkkaasta tähdestä käytetty nimitys
jättiläinen, telinevoimistelussa rekillä tehtävä liike, jossa heilaus jatkuu suorin vartaloin rekin yli koko kierroksen.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Jättiläinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Tornitalo

Asuintornitaloryhmä Hongkongissa.
Cirrus eli Vuosaaren tornitalo Helsingissä on ollut vuosina 2006-2013 Suomen korkein tornitalo.
Tornitalo on kerrostalo, jolla on useimmiten enemmän korkeutta kuin leveyttä. Tornitalolle ei ole olemassa mitään täsmällistä määritelmää, mutta usein tornitaloiksi kuitenkin määritellään ne rakennukset, joissa on vähintään 12 kerrosta tai korkeutta vähintään 35 metriä.
Kuvitetun rakennussanakirjan mukaan tornitalo tarkoittaa korkeaa yksiportaista pistetaloa.
Emporiksen määritelmän mukaan yli 100 metriä korkeita rakennuksia nimitetään pilvenpiirtäjiksi.
Tornitalot Suomessa

Suomessa kuten muissa Pohjoismaissa tornitaloksi luokitellaan pääsääntöisesti rakennus, jossa on vähintään 12 kerrosta tai korkeutta yli 35 metriä. Vuonna 2005 tornitaloja oli Suomessa noin 50, ja tuolloin korkein oli vuonna 2006 Helsingin Vuosaareen valmistunut Cirrus eli Vuosaaren tornitalo, jossa on 26 kerrosta ja korkeutta 87,5 metriä. Vuonna 2015 Suomen korkein tornitalo on Tampereella sijaitseva Hotelli Torni Tampere, jonka korkeus on 88,5 metriä ja jossa on 25 kerrosta. Helsinkiin on rakenteilla tai suunnitteilla vielä korkeampiakin rakennuksia. SRV rakentaa Helsingin Kalasatamaan Redi-tornitaloalueen, jonka korkein rakennus tulee olemaan 131,7 metriä korkea. Helsingin Keski-Pasilaan puolestaan suunnitellaan 156-metristä tornitaloa.
Asumisturvallisuus

Poikkeuksellisen suuri huomio kohdistuu paloturvallisuuteen. Mitä korkeammalle rakennetaan, sitä kovemmiksi rakennustekniset turvallisuusvaatimukset kasvavat. Asuntopalo ei edellytä evakuointia. Jos korkea rakennus on evakuoitava, se on turvallisempaa kuin matalassa: hissit ja porrashuoneet on palo- ja savueristetty, hissejä voidaan käyttää ja jokaisesta asunnosta pääsee ulos kahta eri reittiä.
Erityisen tärkeitä ovat tuulimallinnus ja tuulitunnelikokeet. Niillä tuulikuorman todelliset vaikutukset, kuten paikalliset kuormitushuiput, voidaan minimoida ja rakennuksen geometria valita tarkoituksenmukaiseksi. Lisäksi julkisivujen vedenpitävyys varmistetaan kokeellisesti. Auringonvalo ja erilaiset äänilähteet sekä niiden aiheuttamat heijastukset on syytä mallintaa ja simuloida. Rakennuksen käyttöön ja huoltoon liittyvät seikat, kuten puhdistuksen ja korjauksen erityisvaatimukset, on huomioitava jo suunnittelu- ja toteutusvaiheissa.