stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Johann Heinrich Pestalozzi
Kirjallisuutta

Castrén, Zachris; Johan Henrik Pestalozzi: kansanvalistuksen sankari, 1900
Hämäläinen, J., Johan Heinrich Pestalozzi – luonnonmukaisuuden puolustaja ja sosiaalisen kasvatuksen tienraivaaja. In Huhmarniemi, R., Skinnari S., Tähtinen, J. (toim.), latonista transmodernismiin. Juonteita Ihmisyyteen, ihmiseksi kasvamiseen, oppimiseen, kasvatukseen ja opetukseen, 2001)
Risto Kuosmanen, Johan Heinrich Pestalozzi: suuren kasvattajan elämä ja teokset pääpiirteissään esitettyinä, Otava 1927
Toivio, Jaakko, Pestalozzis "Lebenskrise" und seine Auffassung vom Menschen, Helsinki : Suomalainen tiedeakatemia, 1955.
Paalasmaa, Jarno, Maailman parhaat kasvatusajatukset: Luku "Sosiaalisuus ja luonnonmukaisuuspedagogiikka, Johann Heinrich Pestalozzi ja aito sosiaalisuus", Helsinki: Into , 2016.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johann Heinrich Pestalozzi Wikimedia Commonsissa
Sitaatteja aiheesta Johann Heinrich Pestalozzi Wikisitaateissa
Suomettaren artikkeli 4. huhtikuuta 1848
Pestalozzi opettaa (1882).
Pestalozzi 20 Sveitsin frangin setelissä vuodelta 1930.
K. A. Waaranen

Konrad Alexis Waaranen, sukunimi alun perin Hougberg (4. marraskuuta 1849 Joutseno – 22. joulukuuta 1923 Sortavala) oli suomalainen seminaarinlehtori ja uskonnollinen kirjailija.
Konrad Vaarasen vanhemmat olivat filosofian tohtori, kirkkoherra, lääninrovasti Gabriel Wilhelm Hougberg (1797–1869) ja Gustava Margareta Kjemmer (k. 1868). Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin alkeisopistosta 1869 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatksi ja maisteriksi 1873 sekä suoritti teologian erotutkinnon 1877. Papiksi Vaaranen vihittiin 1878. Hän teki opintomatkoja Ruotsiin, Tanskaan, Saksaan ja Sveitsiin.
Vaaranen toimi Sortavalan opettajaseminaarin uskonnon lehtorina 1880–1911. Vaaranen oli mukana perustamassa Sortavalan Evankelista Seuraa ja hän oli seuran esimiehenä 1890–1911. Hän hoiti myös seuran kustannusliikettä ja toimitti seuran julkaisuja painokuntoon. Vuonna 1886 kirkolliskokous valitsi hänet suomalaisen virsikirjan toimituskuntaan.
Konrad Vaaranen oli naimisissa vuodesta 1875 Ida Kristina Tavastin kanssa.
Suomennoksia

Nimellä Konrad Aleksis Hougberg:
Zacharias Topelius : Lukemisia lapsille 5. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapaino, Helsinki 1882
Zacharias Topelius : Lukemisia lapsille 6. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kirjapaino, Helsinki 1883
Zacharias Topelius : Varpunen jouluaamuna
Johannes Ternstedt : Sananen isännille ja palvelijoille ; kirj. J. T. ; suom. Konrad Aleksis Hougberg. Sortavalan evank. Seuran kirjasia 7. Sortavalan Evank. seura, Sortavala 1893
Johannes Ternstedt : Kuinka lapsemme ovat kasvatettavat taivasta varten?. Sortavalan evank. Seuran kirjasia 6. Sortavalan Evank. seura, Sortavala 1893
Broom : Pelastuksen varmuus ja ilo siitä : sananen etsiville sieluille ; suom. K. A. Hougberg. Sortavalan evankelinen seura, Sortavala 1905
Nimellä K. A. Waaranen:
Johannes Gossner : Ihmisen sydän Herran temppelinä tahi perkeleen asuntona : esitetty kymmenessä kuvassa herätykseksi ja uskon-elämän vahvistukseksi. Suomentaja, Sortavala 1910
Mauro Philip : Elävä sana : entisen darwinistin todistus. Karjalan kirjakauppa, Sortavala 1911
John Urquhart : Taistelu Raamatusta eli Pyhä Raamattu ja uudenaikainen jumaluusopillinen kriitikka : isommasta teoksesta Raamatun kirjat eli kuinka Raamattua tulee lukea suomentanut K. A. Waaranen. Karjalan kirjakauppa, Sortavala 1911
Elias Schrenk : Hengellisistä lahjoista : kuinka voisimme saada enemmän Hengen lahjoja, - mitä Raamattu siitä opettaa. Sortavalan evank. seura, Sortavala 1913
G. Edv. Alfvegrén : Oikeista ja vääristä ”paimenista” : saarna. Vääriä jumaluusoppineita vastaan, Avoin kirje veljille uskossa 3. K. A. Waaranen, Sortavala 1913
R. A. Torrey : Pieni opas : raamatun sanoja niitä varten, jotka etsivät Jumalan valtakuntaa ja tahtovat siinä työtä tehdä ; toimittanut K. A. Waaranen. Gummerus 1914
J. G. Kargel : Mitä esikuvat puhuvat eli Kristus Vanhassa liitossa : 23 esitelmää Herran uskovaisille iloksi ja lohdutukseksi ; saksankielestä mukailemalla suomentanut K. A. Waaranen. WSOY 1918
Nimimerkillä Kunnas:
Gustaf Fredrik Helsingius : Lyhyt johdanto pyhän raamatun tuntemiseen ; neljännestä ruotsinkielisestä pain. suom. Kunnas. Alopæus, Sortavala 1881, 2. painos 1886
Jyri Kjäll

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten nyrkkeily. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten nyrkkeily. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Barcelona 1992 | 63,5 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tampere 1993 | 63,5 kg |  |
Jyri Göran Kjäll (s. 13. tammikuuta 1969 Seinäjoki) on suomalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.
Jyri Kjäll nyrkkeili olympiapronssia vuoden 1992 kisoissa 63,5 kilon sarjassa. Seuraavan vuoden MM-kisoissa Kjäll iski hopeaa. Kjäll siirtyi ammattilaiseksi Floridaan vuonna 1994. Uran varrelle mahtui loukkaantumisia ja managerisotkuja. Ammattilaisuralla Kjäll ei yltänyt merkittäviin titteliotteluihin. Hänen viimeinen ottelunsa oli 23. huhtikuuta 2002.
Seuratasolla Kjäll edusti amatöörinä Porin NMKY:ta. Uransa jälkeen Kjäll asettui asumaan takaisin Suomeen ja työskentelee nykyisin Harjavallassa liikuntapaikanhoitajana.
Barcelonan olympialaiset 1992

Barcelonassa 1992 Jyri Kjäll otteli neljä ottelua. Ensimmäinen vastustaja oli Espanjan Sergio Rey, jonka Kjäll voitti kehätuomarin keskeytyksellä ajassa 2.03. Neljännesvälierässään Kjäll voitti Italian Michele Piccirillon pistein 12–5. Puolivälierässä Kjällin vastustaja oli Unkarin László Szucs, ja 9–1-pistevoitto varmisti suomalaiselle mitalin. Kjällin välierävastustaja oli Kuuban 20–vuotias Héctor Vinent, joka otti jo kahdessa erässä selvän 3–12–pistejohdon. Viimeisessä erässä edes Kjäll ei jaksanut enää yrittää, ja kuubalainen otti voiton ja finaalipaikan pistein 3–13. Näin Jyri Kjäll sai yhdentenätoista suomalaisnyrkkeilijänä olympiapronssia.
Saavutuksia amatöörinä

olympiapronssia Barcelonassa 1992 (nyrkkeily, kevyt välisarja)
MM-hopeaa Tampereella 1993
SM-kultaa 1990-1994
Ottelutilasto ammattilaisena

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
Otteluja yhteensä: 24
Voitot: 23
Tappiot: 1
Ratkaisemattomat: 0
Tyrmäysvoitot: 18
Yksityiselämä

Kjäll on tuomittu kolmesti pahoinpitelystä ja kerran rattijuopumuksesta. Kjäll pahoinpiteli vuonna 2012 helsinkiläisessä yökerhossa mieshenkilön lyömällä tätä nyrkillä päähän. Tuomio oli 425 euron sakot. Toisen kerran, myös helsinkiläisessä yökerhossa, vuonna 2015 Kjäll pahoinpiteli virolaista miestä lyömällä tätä nyrkillä kasvoihin. Teosta Kjäll sai 20 päivän ehdollisen vankeusrangaistuksen. Rattijuopumuksesta Vihdissä hän sai 45 päivän ehdollisen vankeusrangaistuksen vuonna 2013. Vuonna 2016 Kjäll joutui nujakkaan helsinkiläisessä ravintolassa ja tuomittiin syyskuussa 2017 Helsingin käräjäoikeudessa pahoinpitelystä 40 päivän ehdolliseen vankeusrangaistukseen.
Aiheesta muualla

Jyri Kjäll BoxRec.com. (englanniksi)
Kaikkonen

Kaikkonen on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Antti Kaikkonen (s. 1974), Keskustan kansanedustaja ja ministeri
Eino Kaikkonen (s. 1945), opettaja ja runonlausuja
Helena Kaikkonen (s. 1959), tekstiilitaisteilija
Helli Kaikkonen (o.s. Muhonen, 1898–1974), kristillinen kirjailija ja suomentaja
Ilkka Kaikkonen, kitaristi
Ilpo Kaikkonen (s. 1990), laulaja
Kaarina Kaikkonen (s. 1952), kuvanveistäjä
Kaarlo Jaakko Kaikkonen (1893–1951), jääkärivääpeli
Kaarlo Samuli Kaikkonen (1864–1929), Sortavalan lyseon rehtori ja päätoimittaja
Kaija Kaikkonen (s. 1966), näyttelijä
Markku Kaikkonen (s. 1966), musiikkikasvattaja, oppikirjojen tekijä, säveltäjä ja sanoittaja
Matti Kaikkonen, fysiologian professori
Olli Kaikkonen (1943–2005), historioitsija
Pauli Kaikkonen (s. 1949), kasvatustieteen professori
Satu Kaikkonen (s. 1967), runoilija
Tero Kaikkonen, rap-muusikko
Tony Kaikkonen, laulaja
Tuomas Kaikkonen (s. 1980), pikajuoksija
Väinö Kaikkonen (1895–1946), jääkäriluutnantti.
Kuvitteellisia Kaikkosia

Kaikkonen, Jope Ruonansuun esittämä lääkäri sarjassa Jopet Show.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kaitlampi

| Kaitlampi |
| --- | --- |

Valtiot:  Suomi
Paikkakunta:  Vihti
Koordinaatit:  60°20′02″N, 24°29′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Siuntionjoki
Järvinumero:  22.004.1.013 
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  69,8 m 
Rantaviiva:  3,1 km 
Pinta-ala:  0,17 km² 
 fiKaitlampi 
Kaitlampi on järvi Vihdissä Nuuksion kansallispuistossa, lähellä Espoon rajaa. Sen eteläpäässä sijaitsee Kattilan retkeilyalue, joka on muodostunut entisen Kattilan torpan ympärille.
Luonto

Yksi Kaitlammen alueen merkittävimpiä eläimiä on liito-orava. Kaitlammelta etelään Haukkalammelle sijaitsee Haukkalampi-Kaitlampi -niminen kallioalue, KAO010123, jonka laajuus on 560 hehtaaria, korkeus merenpinnasta 100 metriä ja suhteellinen korkeus ympäristöönsä nähden 40 metriä.  Vedet Kaitlammista virtaavat Poikkipuoliaiseen, joka on osa Siuntionjoen vesistöä.
Kalat

Kaitlampeen on istutettu 1992-1998 siikoja (1991, 665 kpl; 1994, (peled) 1300 kpl; 1995, 1000 kplm; 1996 (peled), 1000 kpl) ja harjuksia (1992, 2000 kpl, 1993 500 kpl ja 1998 500 kpl).
Juho Etelämäki (pappi)

Juho Kristian Etelämäki (1. heinäkuuta 1888 Soini – 10. marraskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen pappi. Etelämäki koki uskonnollisen herätyksen saarnaaja Antti Jaaksin innoittamana ja kävi myöhemmin Suomen Vapaakirkon Tampereen saarnaajakoulun. Hän toimi pastorina muu muassa Turun, Porin, Jyväskylän, Mikkelin, Helsingin ja Joensuun vapaaseurakunnissa.
Teoksia

Suomen historian käsitys : raamattujen valossa.  Turku:  Matti Saarnisto, 1917.
Avioliiton käsitys Raamattujen valossa.  Jyväskylä:  Sanan ystävät, 1918.
Matka pelastuksen junassa.  Pori:  tekijä, 1920.
Kansakoulu Raamattujen valossa.  Jyväskylä:  Sanan ystävät, 1920.
Elävä kristillisyys ja väärän opin pelko.  Mikkeli:  tekijä, 1928.
Hyvä Paimen.  (2. painos; Vapaa evankeliumisäätiö 1965)  Helsinki:  tekijä, 1931.
Pelastusvarmuus : kuinka se saadaan ja säilytetään.  (2. painos; Päivä 1963)  Helsinki:  tekijä, 1933.
K. A. Pohjakallio

| Karl Aksel Pohjakallio> Karl Aksel Petrelius.Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1904 Viipuri
Kuollut: 10. marraskuuta 1986 (82 vuotta) Kouvola
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  lehtori, toimittaja, kirjailija
Vanhemmat:   Karl Axel Petrelius  Linda Falck 
Uskonnollinen kanta:  helluntaiherätys
Toimittaja
Maa:   Suomi
Media:  lehdistö
Lehti:   Ristin Voitto (1943–1945) 
Karl Aksel Pohjakallio (sukunimi aik. Petrelius, 11. maaliskuuta 1904 Viipuri – 10. marraskuuta 1986 Kouvola) oli suomalainen luonnontieteiden lehtori ja kirjailija.
Pohjakallion vanhemmat olivat Viipurin suomalaisen tyttökoulun historian, maantieteen ja suomen kollega ja nuorempi lehtori Karl Axel Petrelius (1863–1926) ja hänen toinen puolisonsa saksan- ja ranskankielen opettajana Viipurin suomalaisessa tyttökoulussa toiminut Linda Falck (s. 1866). Puoliso oli Sirkka Annikki Alonen vuodesta 1932.
Pohjakallio tuli ylioppilaaksi Viipurin vanhasta yhteiskoulusta vuonna 1924. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui Helsingin yliopistosta 1930. Pohjakallio teki matkan Etelä-Amerikkaan vuonna 1928. Hän toimi opettajana Imatran yhteiskoulussa vuosina 1931–1946, Lahden kansanopistossa 1947–1948, Tampereen klassillisessa lyseossa 1950, Pieksämäen yhteiskoulussa 1951, Mäntyharjun yhteiskoulussa  ja Raahen seminaarissa. Pohjakallio oli luonnonhistorian ja maantieteen vanhempi lehtori Mikkelin lyseossa 1952–1959 ja Kouvolan tyttölyseossa 1959–1967. Ylioppilasaikanaan Pohjakallio toimi Viipurilaisen Osakunnan sihteerinä ja kuului Ylioppilaslehden johtokuntaan.
Pohjakallio kirjoitti lastenkirjoja, nuorten seikkailukirjoja ja aikuisille tarkoitettuja romaaneja sekä uskonnollisia kirjoja. Pääosan hänen teoksistaan julkaisivat helluntailiikkeen kustantamot mutta myös muutkin kustantajat julkaisivat niitä.
Teoksia

Kahlehdittua nuoruutta : romaani. Otava 1934
Nuoren maisterin kääntymys. Ristin voitto, Helsinki 1938, 2. painos 1940, 3. painos 1942
Monen ahdistuksen kautta : uskonnollinen romaani. WSOY 1939
Tieto ja ymmärryskö uskon esteenä?. Ristin voitto, Helsinki 1939
Entä sitten? : kappaleita ihmiselämästä. Ristin voitto, Helsinki 1940, 2. painos 1941, 3. painos 1943
Raamatullisen kasteen merkitys. Tekijä, Imatra 1941
Mitattu ja punnittu : kappaleita ihmiselämästä. Ristin voitto, Helsinki 1942
Jumalan tarjous. Hyvä sanoma, Helsinki 1943
Uskotko sinä?. Ristin voitto, Helsinki 1944
Kohtalokas kilpailu : nuorten kirja. Ristin voitto, Helsinki 1945, 3. uus. painos 1960, 4. painos Ristin voitto, Tikkurila 1979
Lahkolainen. Ristin voitto, Helsinki 1945, 2. lisätty painos 1946, 3. tark. painos RV-kirjat, Vantaa 1983
Uskon uudistus. Hyvä sanoma, Helsinki 1946, uusi painos Antti Karjanlahti, Lehtimäki 1998
Timantteja hiotaan : romaani. Kuva ja sana, Helsinki 1947, 2. painos Ristin voitto, Helsinki 1954, 3. painos 1966
Vaakalaudalla : romaani. Kuva ja sana, Helsinki 1947
Eräs vastaus prof. V. T. Aaltoselle. Ristin voitto, Helsinki 1950
Liha sotii henkeä vastaan. Ristin voitto, Helsinki 1950, uusi painos Kristillinen kirjakauppa, Karkkila 1996
Jännittävä kesäloma : nuorten kirja. Ristin voitto, Helsinki 1951, 2. painos 1952, 3. uud. painos Ristin voitto, Tikkurila 1976
Kansan villitsijä. Ristin voitto, Helsinki 1952, 4. painos 1953
Kirkko ja lahko. Ristin voitto, Helsinki 1953
Salaperäinen lähetysseura. Ristin voitto, Helsinki 1953
Pääsenkö perille? : rajankäyntiä uskosta ja kilvoituksesta. Ristin voitto, Helsinki 1954, uusi painos Kokkolan baptistiseurakunta, Kokkola 1994
Aittamäen kotirintama : perheromaani sodan päiviltä. Kuva ja sana, Helsinki 1955, uud. laitos Ristin voitto, Tikkurila 1978
Ihmiskunnan ilta : ajan romaani. Kuva ja sana, Helsinki 1956, 2. uudistettu painos 1957
Seurakuntaa seulotaan. Ristin voitto, Helsinki 1957, uusi painos Kristillinen kirjakauppa, Karkkila 1995, lisäpainos Helluntaikansa 2005
Pohjaa tavoittamassa. Ristin voitto, Helsinki 1958
Jännittävä pakomatka. Ristin voitto, Helsinki 1959
Kirkko koetuksessaan. Ristin voitto, Helsinki 1960
Peloton Ilkka. Ristin voitto, Helsinki 1961
Viimeinen ranta. Kuva ja sana, Helsinki 1962, 3. painos 1962
Taistelun jälkeen : romaani. Kuva ja sana, Helsinki 1963, 3. uud. painos Arikustannus, Saarijärvi 1975
Maailma. Ristin voitto, Helsinki 1964, uusi painos Kristillinen kirja- ja musiikkikustannus, Karkkila 1997
Irma. Ristin voitto, Helsinki 1965
Salattua. Ristin voitto, Helsinki 1965
Ratkaisun lähetessä. Päivä, Helsinki 1966
Ihmeellinen Pappe ; kuv. Sorella Railo. Valistus 1967
Usko ja aikamme ihminen. WSOY 1968
Tuuli puhaltaa. Ristin voitto, Tikkurila 1969
Valittu muukalainen. Ristin voitto, Tikkurila 1970
Taistelu uskosta ja ihmisestä. Kuva ja sana, Helsinki 1971
Ihmisyys valinkauhassa. Uusi tie, Helsinki 1972
Katso itse eteesi. Ristin voitto, Tikkurila 1973
Viitaton väylä. RV-kirjat, Vantaa 1975
Joka voittaa.... Ari-kustannus, Saarijärvi 1977
Että he olisivat yhtä. RV-kirjat, Vantaa 1982
Suomennoksia

Jos. D. Mattsson-Boze : Vuoria siirtävä usko : rukouksen ja paaston suuresta merkityksestä herätykselle ja hengelliselle elämälle ; suom. K. A. Pohjakallio. Ristin voitto, Helsinki 1950, uusi painos Kristillinen kirja- ja musiikkikustannus, Pietarsaari 1998
Palkinnot

Mikkelin kaupungin kirjallisuuspalkinto 1956
Jussi Hakkarainen

Raimo Väinö Juhani (Jussi) Hakkarainen (s. 1934) on suomalainen eläinlääkäri. Hän oli Kuopion yliopiston eläinlääketieteen professori vuodesta 1988. Helsingin yliopiston eläinlääketieteellisen tiedekunnan kotieläinhygienian dosenttina Hakkarainen on ollut vuodesta 1978.
Hakkaraisen väitöskirja Developmental changes of protein, RNA, DNA, lipid, and glycogen in the liver, skeletal muscle, and brain of the piglet. A methodological and experimental study with special reference to protein synthesis julkaistiin Veterinärhögskolanissa Tukholmassa vuonna 1975.
Kahiluoto

Kahiluoto voi tarkoittaa seuraavia:
Paikkoja

Kahiluodon kartano, kartano Taivassalossa, vanha päärakennus nykyisin Seurasaaren ulkomuseossa Helsingissä.
Henkilöitä

Atro Kahiluoto (s. 1959), teatteriohjaaja
Kalle Kahiluoto (vuoteen 1899 Hagert, 1881–1957), kirkkoherra ja rovasti
Matti Kahiluoto (1931–2018), diplomaatti
Outi Alanko-Kahiluoto (vuoteen 1985 Kirstinä, s. 1966), vihreiden kansanedustaja 2007–2023, Atro Kahiluodon puoliso
Sanna Ojanen (o.s Kahiluoto, s. 1969), golfaaja.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Kahiluoto”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Juho Forsell

Juho Forsell, omakuva vuodelta 1892.
Juho Forsell (myös Johan tai John, sukunimi joissakin lähteissä Forssell, alkujaan Juho Mäkynen, 27. syyskuuta 1853 Ilmajoki – 1939 Venturan piirikunta, Kalifornia, Yhdysvallat) oli suomalaissyntyinen taidemaalari, joka opiskeli Antwerpenissa ja Pariisissa ja lähti 1884 siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin. Hän asui ja työskenteli siellä ainakin Chicagossa vuoden 1910 paikkeilla ja vuodesta 1917 Los Angelesin seudulla Kaliforniassa, jossa hän kuoli 1939.
Torppari Antti Kaarlonpoika Mäkysen poika Jussi oli ensimmäisiä oppilaita Ilmajoelle vuonna 1860 perustetussa kansakoulussa ja tuli pian tunnetuksi taitavana piirtäjänä. Vartuttuaan hän lähti 1870 Helsinkiin ja pääsi senaattori Otto Reinhold af Schulténin juoksupojaksi. Työnantaja, joka harrasti itsekin kuvataiteita, pani pojan käsityökouluun, jonka johtaja, arkkitehti Granholm ohjasi hänet Ateneumiin. Mäkynen jatkoi opintoja Helsingin yliopistossa Adolf von Beckerin johdolla. Albert Edelfeltin kehotuksesta ja valtion stipendin turvin Mäkynen lähti jatkamaan opintojaan Belgian Antwerpeniin kuninkaalliseen taideakatemiaan vuosiksi 1876–1879.
Vuonna 1881 Mäkynen lähti opiskelemaan Carolus-Duranin johdolla Pariisiin, jossa tuohon aikaan oleskeli myös muun muassa Edelfelt. Pian Mäkynen osallistui ensimmäiseen julkiseen taidenäyttelyynsä ja sai hyviä arvioita. Näihin aikoihin hän maalasi Akaan kirkon alttaritaulun Kristuksen kirkastuminen. Hän on tehnyt alttaritaulun myös Hauhon kirkkoon (Jeesus Getsemanessa, 1883).
Mäkynen muutti sukunimensä Forselliksi ja lähti 1884 siirtolaiseksi Amerikkaan, asui siellä muun muassa Chicagossa ja teki tilaustöitä. Vuonna 1917 hän asettui asumaan Kalifornian Venturan piirikunnan Ojain laaksoon ja meni naimisiin ruotsalaisen näyttelijän Emmy Helena Sjelvinin kanssa. Puoliso tutustutti Forsellin teosofiaan ja okkultismiin, ja Forsell ystävystyi muun muassa Krishnamurtin kanssa ja maalasi hänestä muotokuvan.
Forsellin vaimo kuoli 1926 ja Forsell itse 1939. Ilmajoen museon kokoelmissa on hänen Suomeen lahjoittamiaan töitä.
Aiheesta muualla

Juho Forsell Kansallisgallerian kokoelmissa
John Forssell - Ensimmäisen kansakoulumme ensimmäinen oppilas taiteilijana Kaliforniassa, Suomen Kuvalehti, 04.04.1936, nro 14-15, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kaito Yamamoto

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Kaito Yamamoto
Syntymäaika: 10. heinäkuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Shizuoka, Japani
Kansalaisuus:  Japani
Pelipaikka: Maalivahti
Pituus: 188 cm
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2004–2012 2013–2016 2017 2018 2019– | Shimizu S-Pulse Vissel Kobe JEF United Chiba Yokohama FC Roasso Kumamoto | 62 (0) 74 (0) 2 (0) 7 (0)  |
Maajoukkue
| 2008 | Japani U-23 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Kaito Yamamoto (jap. 山本 海人, Yamamoto Kaito; s. 10. heinäkuuta 1985 Shizuoka) on japanilainen jalkapalloilija.
Jalkapallomaajoukkue

Yamamoto kuului Japanin U-23 joukkueeseen kesäolympialaisissa 2008, joissa Japani putosi ensimmäisellä kierroksella.
Aiheesta muualla

Soccerway
Japanin joukkue – Kesäolympialaiset 2008
1 Nishikawa |
2 Hosogai |
3 Yoshida |
4 Mizumoto |
5 Nagatomo |
6 Morishige |
7 Uchida |
8 K. Honda |
9 Toyoda |
10 Kajiyama |
11 Okazaki |
12 Taniguchi |
13 Yasuda |
14 Kagawa |
15 Morimoto |
16 T. Honda |
17 Lee |
18 Yamamoto |
Valmentaja Sorimachi
Kaikkinäkevä silmä

Kaikkinäkevä silmä on uskonnollinen tunnuskuva tai vertauskuva. Usein tämä tunnuskuva yhdistetään siten, että silmä on kolmion sisällä ja kolmio ympyrän sisällä.
Merkkiä alettiin käyttää renessanssin ikonitaiteessa Jumalan kolminaisuutta esittävänä kuvana. 1600-luvulla siihen maalattiin usein myös pilviä tai auringonsäteitä.
Kuvia

Ristin luostari Jerusalemissa.
Alkemistinen puupiirros noin 1600-luvulta.
Tuntemattoman taiteilijan maalaus (1773)
Yhdysvaltain yhden dollarin seteli
Litografia (noin 1874)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kaikkinäkevä silmä Wikimedia Commonsissa
Jyri Lehtonen

| Jyri Lehtonen |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Jyri Tuomas Lehtonen
Syntynyt: 22. joulukuuta 1973 (ikä 50) Turku, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  193 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1991–1993 1993–1994 1994–1996 1996–1998 1998–2000 2000 2000–2001 2001 2001–2002 2002–2003 2003 2003–2004 2004 2004 2004 2004–2007:   HoNsU  Forssan Alku  HoNsU  Strasbourg IG  ALM Évreux Basket  Äänekosken Huima  Honka Playboys  Äänekosken Huima  Étendard de Brest  JL Bourg Basket  EnBW Ludwigsburg  Club Melilla Baloncesto  Honka Playboys  AS Golbey-Épinal  Korikobrat  Joensuun Kataja
Maajoukkueet
1995–2004:   Suomi
Ottelut (pisteet):  82 (770)
Valmennusura
2007–2010 2010–2016 2017–2018 2017–2019 2021 2021–:   Korihait  Kouvot  Suomi U20  Kouvot  KTP-Basket  Kouvot
Aiheesta muualla
FIBA
Jyri Tuomas Lehtonen (s. 22. joulukuuta 1973 Turku) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija ja nykyinen koripallovalmentaja. Kaudella 2015–16 hän valmensi Kouvot Suomen mestariksi.
Ura SM-sarjassa

Äänekosken Huiman kasvatti Lehtonen aloitti uransa SM-sarjassa kaudella HoNsUn riveissä 1991–92. Kauden 1993–94 Lehtonen pelasi Forssan Alussa, mutta palasi HoNsUun kausiksi 1994–95 ja 1995–96. Tämän jälkeen Lehtonen pelasi useita kausia Euroopassa ammattilaisena. Syyskaudelle 2000 Lehtonen palasi Italian liigassa pelaavan Snaidero Udinen try-out -leiriltä kasvattajaseuraansa Äänekosken Huimaan, josta jatkoi edelleen Espoon Honkaan kevääksi 2001 ja Mihailo Pavicevicin valmennettavaksi. Tässä vaiheessa Lehtosen uraa alkoivat haitata selkävaivat, niinpä seuraavakin kausi meni kotimaassa, nyt jälleen Huimassa. Tämän jälkeen hän palasi vielä muutamaksi vuodeksi ammattilaiskentille, mutta selkävaivat alkoivat taas vaivata, ja paluu kotimaahan tapahtui keväällä 2004 ja jälleen Espoon Honkaan.
Seuraavan syksynä Lehtonen päätti aloittaa kautensa yllättäen divarijoukkue Korikobrissa, jonne Lehtosen houkutteli siellä pelannut veljensä. Lapualla Lehtonen pelasi ainoastaan muutaman pelin, ja paluu Korisliigaan tapahtui Joensuun Katajan paidassa, jonka riveissä Lehtonen pelasi melko ehjän kauden 2004–05, mutta seuraavana kautena jatkuvat selkävaivat alkoivat pitää Lehtosta yhä enemmän sairastuvalla. Kaudella 2006–07 hän pystyi pelaamaan enää muutaman pelin, ja 8. toukokuuta 2007 julkaistussa tiedotteessa todettiin Katajan ja Lehtonen purkaneen pelaajasopimuksen ja Lehtosen lopettaneensa pelaajauransa.
Tilastoja SM-sarjasta

Kausia 11
Pisteitä yhteensä runkosarjassa 4878, 286 ottelua, pistekeskiarvo 17,1
vapaaheittoprosentti 84,9 (1176/1385), kaikkien aikojen tilastokolmonen
927 runkosarjalevypalloa (ka 3,24)
993 runkosarjasyöttöä (ka 3,47), syötöissä kaikkien aikojen tilastoviitonen
Piste-ennätys 66 pistettä (1996)
Syöttöennätys 18 (2000)
Ura maajoukkueessa

Urallaan Lehtonen pelasi 82 miesten maaottelua, joissa hän teki yhteensä 770 pistettä (keskiarvo 9,4). Hän oli myös mukana historiallisessa EM-lopputurnausjoukkueessa Kreikan EM-kilpailuissa 1995.