stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stamford (Connecticut)
Maantiede

Stamford sijaitsee Connecticutin osavaltion lounaisosassa Rippowam-joen suulla Long Island Sound -estuaarin rannikolla. Alue on Atlantin valtameren rannikon tasankoa ja rikkonaista rannikkoa yhdistävät useat sillat. Talvet alueella ovat suhteellisen lauhkeita ja kesät lämpimiä. Säähän vaikuttaa läheinen merialue. New Yorkin kaupunki sijaitsee Stamfordista noin 58 kilometriä lounaaseen.
Historia

Nykyisen Stamfordin alueen alkuperäisasukkaita olivat wappinger-intiaanit, jotka tunsivat alueen nimellä Rippowam. Vuonna 1640 New heavenin siirtokunnan Nathaniel Turner osti alueen intiaaneilta maanviljelyä varten. Ensimmäisen siirtokunnan perustivat kuitenkin kongregationaalisen kirkon jäsenet vuonna 1641. Nimensä Stamford sai englantilaisen Stamfordin kaupungin mukaan. Vuonna 1644 monet paikallisista muuttivat Long Islandille ja siirtokunta liitettiin Connecticutin siirtokuntaan. Yhdysvaltain sisällissodan alkaessa kaupungin asukasluku oli noin 3 800. Kaupunki kasvoi merkittävästi 1800-luvulla. Stamford Manufacturing Company perustettiin vuonna 1844 ja vuonna 1848 kaupunkiin vedettiin rautatie. 1840-luvulla kaupunkiin muutti suuri joukko irlantilaisia siirtolaisia. Linus Yale keksi sylinterilukon vuonna 1848 ja lukkoja valmistanut Yale and Towne Company oli vuoteen 1959 saakka kaupungin suurin työnantaja. Vuosisadan loppuun mennessä kaupungin asukasluku oli noussut lukemaan 19 000 ja irlantilaisten lisäksi kaupunkiin oli saapunut puolalaisia siirtolaisia.
New Yorkin kasvaessa suureksi teollisuuskeskittymäksi 1800-luvun lopulla Stamfordista kehittyi sen esikaupunki. Toisen maailmansodan jälkeen Stamfordiin perustettiin useita tutkimuslaitoksia ja kaupunki Stamfordista tehtiin verrattain myöhään vuonna 1949 liittämällä siihen sitä ympäröineitä asutuksia. Esikaupunkina Stamford alkoi houkutella New Yorkissa toimineiden yritysten konttoreita, joita varten suuri osa kaupungin keskustasta purettiin uusien toimistotalojen tieltä.
Talous

Stamford on yksi Yhdysvaltojen suurimmista yritysten pääkonttorien keskittymistä. Kaupungissa toimiviin yrityksiin lukeutuvat esimerkiksi General Electric Capital Corporation, Pitney Bowes, Clairol, Xerox Corporation, ACMI, UBS, WWE ja Oracle Corporation. Kaupunki on myös Fairfieldin piirikunnan taloudellinen keskus. Tukku- ja vähittäiskauppa ovat merkittäviä työnantajia.
Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Stamfordissa aikavälillä 2012–2016 olivat 81 634 USD ja henkilöä kohden 49 443 USD. 8,9 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.
Väestö

Stamfordin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 122 643 ja vuoden 2017 arvion mukaan 130 824. Kaupungin asukkaista 62,3 % oli taustaltaan valkoisia, 15 % afroamerikkalaisia, 26,5 % latinoja mistä tahansa rodusta ja 8,2 % aasialaisia. 42,2 % kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 33,3 % kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.
Vuonna 2014 Movoto-kiinteistönvälitysyhtiö arvioi Stamfordin Connecticutin osavaltion parhaaksi asuinalueeksi. Vuonna 2016 sama yhtiö listasi Connecticutin parhaita asuinpaikkoja lapsiperheille, ja Stamford arvioitiin siinäkin kymmenen parhaan joukkoon.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stamford (Connecticut) Wikimedia Commonsissa
Connecticutin osavaltio
| --- | --- |
Alueet:  Central Naugatuck River Valley  Gold Coast  Greater Bridgeport  Greater Danbury  Greater New Haven  Greater Hartford  Kaakkois-Connecticut  Litchfield Hills  Lounais-Connecticut  Lower Connecticut River Valley  Quiet Corner 
Piirikunnat:  Fairfield  Hartford  Litchfield  Middlesex  New Haven  New London  Tolland  Windham 
Kaupungit:  Ansonia  Bridgeport  Bristol  Danbury  Derby  Groton  Hartford (pääkaupunki)  Meriden  Middletown  Milford  New Britain  New Haven  New London  Norwalk  Norwich  Shelton  Stamford  Torrington  Waterbury  West Haven  Winsted 
Kunnat (borough):  Bantam  Danielson  Fenwick  Groton Long Point  Jewett City  Litchfield  Naugatuck  Newtown  Stonington  Woodmont 
Kunnat (town):  Andover  Ashford  Avon  Barkhamsted  Beacon Falls  Berlin  Bethany  Bethlehem  Bloomfield  Bolton  Bozrah  Branford  Bridgewater  Brookfield  Brooklyn  Burligton  Canaan  Canterbury  Canton  Chaplin  Cheshire  Colchester  Colebrook  Columbia  Cornwall  Coventry  Cromwell  Darien  Deep River  Durham  East Granby  East Haddam  East Hampton  East Hartford  East Haven  East Lyme  East Windsor  Eastford  Easton  Ellington  Enfield  Essex  Fairfield  Farmington  Franklin  Glastonbury  Goshen  Granby  Greenwich  Griswold  Groton  Guilford  Haddam  Hamden  Hampton  Hartland  Harwinton  Hebron  Kent  Killingly  Killingworth  Lebanon  Lisbon  Litchfield  Lyme  Madison  Manchester  Mansfield  Marlborough  Middlebury  Monroe  Montville  Morris  New Canaan  New Fairfield  New Hartford  New Milford  Newington  Newtown  Norfolk  North Branford  North Canaan  North Haven  North Stonington  Old Lyme  Old Saybrook  Orange  Oxford  Plainfield  Plainville  Plymouth  Pomfret  Portland  Preston  Prospect  Putnam  Redding  Ridgefield  Rocky Hill  Roxbury  Salem  Salisbury  Scotland  Seymour  Sharon  Sherman  Simsbury  Somers  South Windsor  Southbury  Southington  Sprague  Stafford  Sterling  Stonington  Stratford  Suffield  Thomaston  Thompson  Tolland  Tolland  Trumbull  Union  Vernon  Voluntown  Wallingford  Warren  Washington  Waterford  Westbrook  Weston  Westport  Wethersfield  Willington  Wilton  Winchester  Windham  Windsor  Windsor Locks  Wolcott  Woodbridge  Woodbury  Woodstock 
Ilmakuva Stamfordista.
ESP Guitars

| ESP Guitar Company |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  osakeyhtiö
Perustettu:  helmikuu 1975
Perustaja:  Hisatake Shibuya
Avainhenkilöt:  Makoto Suzuki (President) Matt Masciandaro (CEO)
Kotipaikka:  Tokio, Japani Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat
Toiminta-alue:  maailmanlaajuinen
Toimiala:  soitinvalmistaja
Tuotteet:  sähkökitarat, bassokitarat, akustiset kitarat ESP Custom Shop ESP E-II Series ESP Original Series ESP USA ESP LTD Series ESP Signature Series ESP Thinline Series
Henkilöstö:  1 300
Tytäryhtiöt:  LTD Guitars Grassroots Guitars Edwards Guitars Navigator Guitars
Omistaja:  Hisatake Shibuya
Kotisivu:  espguitars.com   espguitars.co.jp (Japani)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
ESP Eclipse -sähkökitara
ESP LTD F -sarjan sähkökitara.
ESP Guitar Company (jap. 株式会社イーエスピー, Kabushiki Gaisha Ī Esu Pī; lyhenne sanoista Electric Sound Products) on japanilainen sähkökitaroiden, bassojen ja akustisten kitaroiden valmistaja. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Tokiossa ja sillä on toimipiste myös Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. ESP Guitars on erikoistunut modernien sähkökitaroiden valmistukseen ja se tarjoaa useita mallisarjoja maailmanlaajuiseen myyntiin. Lisäksi ESP Guitars tekee mallistoja, joiden saatavuus on rajoitettu vain tiettyihin markkina-alueisiin tai maihin, kuten Japaniin, Eurooppaan, Yhdysvaltoihin tai Suomeen. Yhtiön tuotevalikoimaan kuuluvat muun muassa Japanissa mittatilauksena käsintehdyt "ESP Custom Shop" -kitarat ja bassot, piensarjatuotantona USA:ssa tehdyt "ESP USA" -mallit sekä suurempina erinä muun muassa Koreassa valmistetut edulliset "ESP LTD Series" -sarjan instrumentit.
Yleistä

Yhtiön perusti Hisatake Shibuya vuonna 1975 Japanissa. Electric Sound Products oli alun perin kauppa, joka myi mittatilauksena valmistettuja tarvikeosia kitaroihin. Kauppa sai mainetta myymiensä tuotteiden korkean laadun ansiosta ja alkoi pian valmistaa myös kitaroita ESP- ja Navigator -merkkisinä.
ESP:n valmistavat soittimet ovat erityisesti metallimuusikoiden suosiossa. Monet ESP Guitars -mallit ovat yhtiön itse suunnittelemia ja ne tunnistetaan usein modernista ulkoasusta sekä näyttävästä viimeistelystä. ESP:llä on myös arvostettu, perinteisempiin kitara- ja bassomalleihin perustuva tuotesarja.
Tunnetuilla kitaristeilla sekä basisteilla, kuten Max Cavaleralla, Jeff Hannemanilla, Kirk Hammettilla, James Hetfieldilla, Alexi Laiholla, Roope Latvalalla, Ron Woodilla, Tom Arayalla ja Gus G:llä on oma nimikkomallisto, ESP Signature Series.
Katso myös Luettelo ESP:n kitaroista.
ESP-kitaroita käyttäviä artisteja

Devin Townsend (Strapping Young Lad, The Devin Townsend Band)
Kuisma Aalto (Mokoma)
Stephen Carpenter (Deftones)
Kirk Hammett (Metallica)
Jeff Hanneman (Slayer)
James Hetfield (Metallica)
Antti Hyyrynen (Stam1na)
Tomi Koivusaari (Amorphis)
Richard Kruspe (Rammstein)
Alexander Kuoppala (Timo Rautiainen)
Bruce Kulick (Kiss)
Toni Wirtanen (Apulanta)
Alexi Laiho (Children of Bodom)
Roope Latvala (Stone)
George Lynch (Dokken)
Nergal (Behemoth)
Viljo "Vili" Rantanen (Teräsbetoni)
Tuomo Saikkonen (Mokoma)
Jesper Strömblad (In Flames)
Timo Tolkki (Stratovarius)
Galder (Dimmu Borgir)
Emppu Vuorinen (Nightwish)
Mick Thomson (Slipknot)
ESP-bassoja käyttäviä artisteja

Apollyon (Immortal)
Tom Araya (Slayer)
Master Bates (Turmion Kätilöt)
Henkka T. Blacksmith (Children of Bodom)
Rex Brown (ex-Pantera, nyk. Down)
Bobby Burns (Soulfly)
Greg Christian (Testament)
Mike Duda (W.A.S.P.)
Santtu Hämäläinen (Mokoma)
Kai-Pekka "Kaikka" Kangasmäki (Stam1na)
Frédéric Leclercq (DragonForce)
Orion (Behemoth)
Lauri Porra (Stratovarius)
Steve Unger (Metal Church)
Nils Ursin (ex-Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus, nyk. Arched)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
ESP Guitar Company
ESP Guitar Company, Japan
Oscar Niemeyer

| Oscar Niemeyer |
| --- | --- |
 Oscar Niemeyer 1977.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Oscar Ribeiro de Almeida Niemeyer Soares Filho
Syntynyt: 15. joulukuuta 1907 Rio de Janeiro, Brasilia
Kuollut: 5. joulukuuta 2012 (104 vuotta) Rio de Janeiro
Kansalaisuus:  Brasilia
Ammatti:  arkkitehti
Arkkitehti
Koulutus:  Escola Nacional de Belas Artes
Merkittävät työt:  Niteróin nykytaiteen museo
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.niemeyer.org.br
Oscar Ribeiro de Almeida Niemeyer Soares Filho (15. joulukuuta 1907 Rio de Janeiro, Brasilia – 5. joulukuuta 2012) oli brasilialainen arkkitehti. Hän kehitti Le Corbusier’n innoittamana modernin brasilialaisen tyylin. Hän on suunnitellut muun muassa Belo Horizonten lähistöllä sijaitsevan Pampulhan vapaa-ajanviettokeskuksen sekä useita julkisia rakennuksia, muun muassa YK:n päärakennuksen New Yorkissa.
Niemeyer liittyi kommunistiseen puolueeseen vuonna 1945. Armeijan kaapattua vallan vuonna 1964 hänet pakotettiin maanpakoon. Hän avasi toimistonsa Champs-Élysées’llä Pariisissa. Hän oli pitkälti vastuussa uuden pääkaupungin Brasílian rakennusten suunnittelusta ja palasi synnyinmaahansa 1980-luvulla.
Vuonna 1988 Niemeyer sai Pritzker-palkinnon yhdessä yhdysvaltalaisen Gordon Bunshaftin kanssa. Vielä 89 vuoden ikäisenä vuonna 1996 hän suunnitteli Niteróin nykytaiteen museon. Hän jatkoi uraansa aina 2000-luvulle ja avioitui vuonna 2006 60-vuotiaan Vera Lucia Cabreiran kanssa.
Brasílian katedraali.
Niteróin modernin taiteen museo, Niterói, RJ.
Teatteri Duque de Caxiasin kaupungin keskustassa.
Oscar Niemeyer -museo, Curitiba.
Tunnustuksia

Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto 1963
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Oscar Niemeyerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  KulturNav  Museum of Modern Art  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  EUTA  Structurae  Trove 
Muut:  SNAC 2  IdRef
Pekka Martin

Pekka Martin vuonna 1967.
Pekka Kullervo Martin (22. lokakuuta 1923 Tampere – 19. heinäkuuta 2004 Tammisaari) oli SDP:n toimitsija, piirisihteeri ja sihteeri puoluetoimistossa. Hän oli Työväen Urheiluliiton (TUL) järjestösihteeri, toimitusjohtaja ja puheenjohtaja. TUL:n puheenjohtajuusaika 1956–1967 oli vaikeinta työläisurheilun hajaannuksen aikaa.
Lisäksi hän oli SDP:stä irronneen Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton (TPSL) varapuheenjohtajana 1964–1966. Vihtori Rantasen menetettyä SAK:n puheenjohtajan paikan kesällä 1966 Martin liittyi takaisin SDP:hen.
Martin oli Veikkaus Oy:n kaupallinen johtaja vuodesta 1967. Veikkausjohtajana Martin tunnetaan suomalaisen loton isänä. Hän ideoi myös pohjoismaisen Viking-loton. Eläkkeelle Martin jäi 1986.
Julkaistut teokset

Muistelmia.  Helsinki:  Tammi, 1982.  ISBN 951-30-5492-6
Joukon johtajia : näkemyksiä ja kokemuksia.  Porvoo:  WSOY, 1988.  ISBN 951-0-15282-X
Vastavalkeita vallitsevalle ulko-, turvallisuus- ja yhteiskuntapolitiikalle.  Jyväskylä:  Gummerus, 1999.  ISBN 951-20-5460-4
Euroarmeija, Nato vai itsenäinen puolustus? : puheenvuoro Suomen turvallisuuspoliittisista valinnoista.  Helsinki:  Like, 2004.  ISBN 952-471-463-9
Lófos Skouzé

| Lófos Skouzé> Λόφος Σκουζέ |
| --- | --- |
 Lófos Skouzén kaupunginosaa.
 Kaupungin kartta, jossa Lófos Skouzé korostettuna.
Kaupunki:  Ateena, Attika, Kreikka
Suuralue:  4.
Koordinaatit:  37°59′59″N, 23°42′59″E
Lähialueet:  Attikí, Kolonós, Sepólia
Lófos Skouzé (kreik. Λόφος Σκουζέ) on kukkula ja sitä ympäröivä samanniminen kaupunginosa Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee Ateenan luoteisosissa ja kuuluu kaupungin 4. suuralueeseen.
Kukkula ja kaupunginosa ovat saaneet nimensä Skouzén suvusta, joka omisti alueella aiemmin maita. Antiikin aikana kukkulaa kutsuttiin Demeter Eukhlooksen kukkulaksi. Paikalla oli Demeterin kulttipaikka, joka liittyi jumalattaren kulttiin Eleusiissa ja kreikkalaisessa mytologiassa myös läheiseen Kolonos Hippioksen kukkulaan.
Kaupunginosan itäpuolella sijaitsee Attikín kaupunginosa, länsi- ja pohjoispuolella Sepólia, ja eteläpuolella Kolonós.
Donald Trumpin toiset virkaanastujaiset

| Donald Trumpin toiset virkaanastujaiset |
| --- | --- |

Päivämäärä:  20. tammikuuta 2025
Tapahtumapaikka:  Yhdysvaltain kongressitalo, Washington (DC), Yhdysvallat
Osallistujia:  Donald Trump J.D. Vance
Järjestäjä:  Yhdysvaltain kongressin yhteinen virkaanastujaisseremonioita käsittelevä komitea
Kotisivut
Donald Trumpin virkaanastujaiset Yhdysvaltain 47. presidentiksi pidettiin maanantaina 20. tammikuuta 2025. Virkaanastujaiset pidettiin kylmän sään vuoksi Yhdysvaltain kongressitalon Rotunda-salissa Washington (DC):ssä. Kyseessä on Yhdysvaltain 60. presidentin virkaanastujaiset ja Donald Trumpin toiset virkaanastujaiset Yhdysvaltain presidentiksi. Kyseessä on myös ensimmäiset presidentin virkaanastujaiset, jotka järjestettiin sisätiloissa sitten Ronald Reaganin virkaanastujaisten vuonna 1985.
Virkaanastujaisseremoniaa suunnittelevan komitean johtajana toimi senaattori Amy Klobuchar. Virkaanastujaisten teemana oli Kestävä demokratiamme: Perustuslaillinen lupaus.
Tapahtumat > Valmistelevat tapahtumat

Ennen virkaanastujaispäivää Donald Trump järjesti 18. tammikuuta 2025 presidentin vastaanoton ja ilotulituksen Sterlingin golfklubilla Virginiassa. Juhlissa Leo Days lauloi tulevalle presidentille ja ensimmäiselle naiselle. Sunnuntaina, virkaanastujaisten aattona, Trump vieraili Arlingtonin sotilashautausmaalla. Trump puhui hautausmaalla Afganistanissa kaatuneiden sotilaiden omaisille ja laski seppeleen Tuntemattoman sotilaan haudalle.
Sunnuntai-iltana Trump järjesti tukijoidensa kanssa tilaisuuden Capital One Arenalla Washingtonin keskustassa. Trump puhui kannattajayleisölleen muun muassa TikTokista, Israelin ja Hamasin tulitaukosopimuksesta, Los Angelesin maastopaloista ja suuresta määrästä toimeenpanomääräyksiä. Trump otti myös kantaa maahanmuuttoon ja rajanylityksiin. Trumpin puhe kannattajille päättyi Village Peoplen "Y.M.C.A."-kappaleeseen ja tanssiesitykseen lavalla.
Tapahtumat > Virkaanastujaispäivän tilaisuudet

Virkaanastujaispäivä alkoi aamuhartaudella Pyhän Johanneksen episkopaalisessa kirkossa Valkoisen talon lähellä. Aamuhartauteen osallistui Trumpin perheen lisäksi myös kongressin johtajia. Messu järjestettiin ilman tiedotusvälineitä. Aamuhartaus on kuulunut uusien presidenttien perinteisiin. Hartauden jälkeen Trumpit viettivät teehetken väistyvän presidenttiparin Joe Bidenin ja Jill Bidenin kanssa Valkoisessa talossa.
Jumalanpalveluksen jälkeen Trump ja varapresidentti J. D. Vance vannoivat virkavalansa Capitol-kukkulalla sijaitsevan Kongressitalon rotundassa. Kylmien säiden takia virkavala vannottiin poikkeuksellisesti kongressitalon sisällä. Trump vannoi virkavalansa. Valan esilukijana toimi korkeimman oikeuden puheenjohtaja John Roberts. Virkavalan vannomisen jälkeen Trump piti ensimmäisen puheensa kansalle Yhdysvaltain 47. presidenttinä.
Valatilaisuudessa Nebraskan yliopiston kuoro ja merijalkaväen orkesteri esitti kappaleen "The President's Own". Rukoukset lausuivat New Yorkin katolinen arkkipiispa Timothy Dolan ja evankelinen pastori Franklin Graham. Oopperalaulaja Christopher Macchio esitti kappaleen "Oh, America". Ennen virkavalaa kantritähti Carrie Underwood lauloi kappaleen "America The Beautiful". Virkaanastujaistilaisuus päättyi siunaustilaisuuteen, jossa rukoukset lausuivat rabbi Ari Berman, detroitilaisen 180 Churchin pastori Lorenzo Sewell sekä katolinen pastori Frank Mann.
Sofokles

| Sofokles> Σοφοκλῆς |
| --- | --- |
 Sofokles. Roomalainen kopio kreikkalaisesta alkuperäisveistoksesta noin vuodelta 270 eaa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 496/495 eaa. Kolonos, Attika
Kuollut: 406 eaa. Ateena
Ammatti:  näytelmäkirjailija
Kirjailija
Tuotannon kieli: muinaiskreikka (klassinen)
Aikakausi:  klassinen kausi
Tyylilajit:  tragedia
Pääteokset:  Kuningas Oidipus, Oidipus Kolonoksessa, Antigone, Elektra
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Sofokles (m.kreik. Σοφοκλῆς, Sofoklēs, lat. Sophocles; 496/495–406 eaa.) oli antiikin kreikkalainen tragediakirjailija, joka toimi myös poliitikkona ja sotapäällikkönä. Häntä pidetään yhtenä antiikin Kreikan suurimmista kirjailijoista ja yhtenä kolmesta suurimmasta kreikkalaisesta tragediarunoilijasta Aiskhyloksen ja Euripideen ohella.
Sofokleen yli sadasta näytelmästä vain seitsemän tragediaa on säilynyt kokonaisina. Hänen tunnetuimpiin näytelmiinsä kuuluvat muun muassa Kuningas Oidipus ja Antigone. Sofoklesta pidetään usein kreikkalaisen tragedian täydellistäjänä. Hän uudisti näytelmiä muun muassa lisäämällä kolmannen näyttelijän.
Elämä > Antiikin lähteet

Sofokleesta kertovat antiikin lähteet ovat melko vähäiset. Duris Samoslainen kirjoitti teoksen Euripideesta ja Sofokleesta (Περὶ Εὐριπίδου καὶ Σοφοκλέους, Peri Euripidū kai Sofokleūs). Muina hänen elämästään kirjoittaneina mainitaan Aristoksenos, Neanthes ja Satyros sekä ”Istros” (historioitsija tai grammaatikko). Aleksandriassa tuotetun kirjallisuuden joukossa oli useita häntä käsitelleitä tutkielmia. Ainoa säilynyt on anonyymin elämäkertakirjailijan kirjoittama Sofokleen elämä (Βίος Σοφοκλέους, Bios Sofokleūs), joka on usein liitetty Sofokleen teosten editioiden alkuun. Se on julkaistu myös Anton Westermannin teoksessa Vitarum scriptores graeci minores. Muita lähteitä ovat Sudan lyhyt artikkeli sekä maininnat Plutarkhoksella, Athenaioksella ja muilla kirjailijoilla.
Elämä > Nuoruus

Sofokles syntyi Ateenan kaupunkivaltioon kuuluneessa Attikan Kolonoksessa, jota hän itse kuvaa tragediassaan Oidipus Kolonoksessa. Hänen elämäkertakirjailijansa ajoittaa hänen syntymänsä 71. olympiadiin eli vuoteen 495 eaa., mutta Paroslainen kronikka ajoittaa sen vuotta aikaisemmaksi, vuoteen 496 eaa. Nykyisin suositaan yleensä tätä varhaisempaa ajoitusta, koska hänen mainitaan olleen 16-vuotias Salamiin taistelun aikaan vuonna 480 eaa. Toisaalta usein hänen sanotaan syntyneen viisi vuotta ennen Marathonin taistelua, mikä tarkoittaisi vuotta 495 eaa. Joka tapauksessa hän oli noin 30 vuotta nuorempi kuin Aiskhylos ja noin 15  vuotta vanhempi kuin Euripides.
Sofokleen isä oli Sofilos, josta ei tiedetä paljoakaan. Hän oli ilmeisesti jonkinlainen suhteellisen varakas kauppias, seppä tai miekantekijä. Jotkut antiikin lähteet esittävät hänet itse käsityöläiseksi, kun taas toisten mukaan hän omisti orjia, jotka tekivät näitä töitä. Sofokleen ylhäisempään syntyperään viittaisi se, että hän toimi sotilaana yhdessä Perikleen ja Thukydideen kaltaisten merkkimiesten kanssa, sekä se, että komediakirjailijat olisivat todennäköisesti tehneet pilkkaa hänen syntyperästään, mikäli se olisi ollut alhainen.
Joka tapauksessa on selvää, että Sofokles sai aikansa parhaan kasvatuksen, ja sai opetusta sekä muusisissa taidoissa että urheilussa yhdessä muiden ikäistensä poikien kanssa. Kummallakin alalla hänet myös palkittiin. Musiikissa häntä opetti Lampros. Sofokleen taidoista ja arvostuksesta jo varhain kertoo se, että hänet valittiin tanssimaan poikien kuoron johdossa voitonjuhlassa persialaisista Salamiin taistelun jälkeen vuonna 480 eaa. Kerrotaan, että tuolloin yleisö oli kerääntynyt Salamiihin pystytetylle voitonmerkille, ja Sofokles johti alastomana ja lyyra kädessään kuoroa, joka tanssi voitonmerkin ympärillä ja lauloi voittolaulua.
Elämä > Kuolema

Sofokles kuoli noin 90-vuotiaana, mutta ei ole varmuutta, ehtikö ikä aivan tulla täyteen. Lenaia-juhlassa keväällä vuonna 405 eaa. esitetyistä Aristofaneen Sammakoista ja Frynikhoksen Muusista käy selvästi ilmi, että Sofokles oli tuolloin jo kuollut. Koska Sammakot ei pelkästään mainitse kuolemaa vaan perustaa siihen koko juonensa, kuoleman on täytynyt tapahtua jo jonkin verran aiemmin vuoden 406 eaa. puolella. Anomyymin elämäkertakirjailijan mukaan Sofokles kuoli Khoes-juhlassa, ja koska tämä ajoittuu kevääseen noin kuukausi Lenaiaa myöhemmin, Sofokleen on täytynyt kuolla keväällä 406 eaa. Näin hän kuoli samana vuonna kuin Euripides. Lukianos selvästikin liioittelee sanoessaan Sofokleen eläneen 95-vuotiaaksi.
Sofokleen kuolemasta tiedettiin myöhemmin ilmeisesti vain vähän, mikä synnytti aiheesta useita erilaisia kertomuksia, jotka ovat todennäköisesti vain runollista mielikuvitusta. Istroksen ja Neantheen mukaan Sofokles olisi tukehtunut viinirypäleisiin, mikä vaikuttaa lähinnä viittaukselta näytelmäkirjallisuuden ja viinin jumalaan Dionysokseen. Satyroksen mukaan Sofokles olisi kuollut siihen, että siteerasi Antigonea liian pitkälti vetämättä henkeä. Toisten kertomusten mukaan hän olisi kuollut ilosta saatuaan tiedon voitosta. Istroksen mukaan ateenalaiset kunnioittivat Sofokleen muistoa vuotuisella uhrijuhlalla.
Sofokleen kuolema on usein yhdistetty hänen kuvaukseensa Oidipuksen kuolemasta viimeisen näytelmänsä Oidipus Kolonoksessa lopussa. On arveltu, että hän olisi kirjoittanut sen oma lähestyvä kuolemansa mielessään. Toisaalta on arveltu, että kenties Sofokles nuorempi viimeisteli sen meille säilyneeseen versioon, ja kirjoitti sen kuvaamaan jossakin määrin Sofokleen omaa kuolemaa. Hän esitti tragedian Sofokleen kuoleman jälkeen vasta vuonna 401 eaa. Se on todennäköisesti tehnyt ateenalaisiin suuren vaikutuksen, kun he ovat muistaneet kuollutta mestaria.
Sofokleen haudalle sijoitettiin seuraava elegisessä distikonissa kirjoitettu hautakirjoitus:
»Κρύπτῳ τῷδε τάφῳ Σοφοκλῆν πρωτεῖα λαβόντα
τῇ τραγικῇ τέχνῃ, σχῆμα τὸ σεμνότατον. »
» Kryptō tōde tafō Sofoklēn prōteīa labonta
tē tragikē tekhnē, skhēma to semnotaton. »
» Tämä hauta kätkee Sofokleen, joka otti ensimmäisen paikan 
tragedian taidossa, mitä kunnianarvoisin hahmo.»
Aristofanes kohteli Sofoklesta Sammakoissa harvinaisen kunnioittavasti, ikään kuin hän olisi ollut kaiken kritiikin yläpuolella. Näin toimi myös Frynikhos, joka sijoitti Muusiin seuraavan muistokirjoituksen Sofokleelle:
»Μάκαρ Σοφοκλέης, ὅς πολὺν χρόνον βιούς
ἀπέθανεν, εὐδαίμων ἀνὴρ και δεξίος,
πολλὰς ποιήσας καὶ καλὰς τραγῳδίας:
καλῶς δ᾽ ἐτελεύτης' οὐδὲν ὑπομείνας κακόν. »
» Makar Sofokleēs, hos polyn khronon biūs
apethanen, eudaimōn anēr kai deksios,
pollas poiēsas kai kalas tragōdias:
kalōs d᾽ eteleutēs' ūden hypomeinas kakon. »
» Onnekas Sofokles, joka kuoli elettyään pitkään,
oli onnellinen ja taitava mies.
Kirjoitettuaan monia hyviä tragedioita
hän sai hyvän lopun eikä kärsinyt mitään pahaa.»