stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Belgian Grand Prix 2020
Tulokset > Kilpailu

| Sija | Nro | Kuljettaja | Valmistaja | Kierrokset | Aika/Keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 44 |  Lewis Hamilton | Mercedes | 44 | 1:24.08,761 | 1 | 25 |
| 2. | 77 |  Valtteri Bottas | Mercedes | 44 | +8,448 | 2 | 18 |
| 3. | 33 |  Max Verstappen | Red Bull Racing-Honda | 44 | +15,455 | 3 | 15 |
| 4. | 3 |  Daniel Ricciardo | Renault | 44 | +18,877 | 4 | 12+1 |
| 5. | 31 |  Esteban Ocon | Renault | 44 | +40,650 | 6 | 10 |
| 6. | 23 |  Alexander Albon | Red Bull Racing-Honda | 44 | +42,712 | 5 | 8 |
| 7. | 4 |  Lando Norris | McLaren-Renault | 44 | +43,774 | 10 | 6 |
| 8. | 10 |  Pierre Gasly | AlphaTauri-Honda | 44 | +47,371 | 12 | 4 |
| 9. | 18 |  Lance Stroll | Racing Point-BWT Mercedes | 44 | +52,603 | 9 | 2 |
| 10. | 11 |  Sergio Pérez | Racing Point-BWT Mercedes | 44 | +53,179 | 8 | 1 |
| 11. | 26 |  Daniil Kvjat | AlphaTauri-Honda | 44 | +70,200 | 11 |  |
| 12. | 7 |  Kimi Räikkönen | Alfa Romeo Racing-Ferrari | 44 | +71,504 | 16 |  |
| 13. | 5 |  Sebastian Vettel | Ferrari | 44 | +72,894 | 14 |  |
| 14. | 16 |  Charles Leclerc | Ferrari | 44 | +74,920 | 13 |  |
| 15. | 8 |  Romain Grosjean | Haas-Ferrari | 44 | +76,793 | 17 |  |
| 16. | 6 |  Nicholas Latifi | Williams-Mercedes | 44 | +77,795 | 19 |  |
| 17. | 20 |  Kevin Magnussen | Haas-Ferrari | 44 | +85,540 | 20 |  |
| Kesk. | 99 |  Antonio Giovinazzi | Alfa Romeo Racing-Ferrari | 9 | Ulosajo | 18 |  |
| Kesk. | 63 |  George Russell | Williams-Mercedes | 9 | Kolari (Giovinazzi) | 15 |  |
| DNS | 55 |  Carlos Sainz | McLaren-Renault | 0 | Moottori/Pakoputki | 7 |  |
Nopein kierros: Daniel Ricciardo (Renault) 1.47,483 (kierroksella 44).
Lähteet:
Tulokset > Sijoitukset kilpailun jälkeen

Huom!: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.
Muuta

Ennen kilpailun alkua järjestettiin minuutin kestänyt hiljainen hetki, jolla kunnioitettiin vuonna 2019 kuollutta F2-kuljettajaa Anthoine Hubertia.
Lewis Hamilton rikkoi Michael Schumacherin ennätyksen eniten johdettuja kilpailukilometrejä.
Pekka Räsänen

Pekka Räsänen (s. 1973) on suomalainen sosiologi, joka on toiminut taloussosiologian professorina Turun kauppakorkeakoulussa 1. elokuuta 2009 lähtien. Hän väitteli valtiotieteiden tohtoriksi sosiologiasta Turun yliopistossa vuonna 2003.
Julkaisut

Pekka Räsänen: In the twilight of social structures: a mechanism-based study of contemporary consumer behaviour (väitöskirja). Turun yliopisto 2003.
Ismo Kantola, Keijo Koskinen ja Pekka Räsänen (toim.): Sosiologisia karttalehtiä. Vastapaino 2004.
Pekka Räsänen, Hannu Ruonavaara ja Ismo Kantola (toim.): Kiistoja ja dilemmoja: sosiologisen keskustelun vastakkainasetteluja. Kirja-Aurora 2004.
Pekka Räsänen ja Outi Sarpila (toim.): Lifestyle patterns and social inequalities. Turun yliopisto 2010.
Pekka Räsänen ja Outi Sarpila (toim.):  Working papers in economic sociology: well-being in consumer society? Turun yliopisto 2012.
Tiila Juuti, Pekka Räsänen ja Outi Sarpila (toim.): Working papers in economic sociology: Studies of well-being and lifestyle in contemporary Finland. Turun yliopisto 2013.
Jani Erola ja Pekka Räsänen (toim.): Johdatus sosiologian perusteisiin. Gaudeamus 2014.
Aki Koivula, Janna Oksanen ja Pekka Räsänen (toim.): Working papers in economic sociology: economic and sociological studies in turbulent times. Turun yliopisto 2015.
Teo Keipi, Matti Näsi, Atte Oksanen ja Pekka Räsänen: Online Hate and Harmful Content: Cross-national perspectives. Routledge 2016. Saatavilla internetissä
Ilkka Koiranen, Aki Koivula, Arttu Saarinen ja Pekka Räsänen: Puolueiden rakenteet ja jäsenistön verkostot. Kunnallisalan kehittämissäätiö 2017. Saatavilla internetissä
Piitulainen

Piitulainen on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Harri Piitulainen (s. 1947), suomalainen nyrkkeilijä
Jesper Piitulainen (s. 1991), suomalainen jääkiekkoilija
Marja-Leena Piitulainen (s. 1945), suomalainen filosofian tohtori
Mikko Piitulainen (1878–1935), suomalainen poliitikko
Yrjö Piitulainen (1921–1987), suomalainen nyrkkeilijä
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Pelimannitalo (Kaustinen)

Pelimannitalo vuonna 2019
Pelimannitalo on talonpoikaisrakennus, joka sijaitsee Kaustisen keskustassa. Vuoden 1800 vaiheilla rakennetussa kaksikerroksisessa talossa on yleisessä käytössä lähinnä kaksi erillistä tupaa sekä sivukamari. Talo edustaa Perhojokilaakson tyypillistä sivukamarillista talonrakennustyyliä, joka oli vallalla noin vuosina 1750–1850.
Pelimannitalon tilat ovat nykyisin kokous- ja koulutuskäytössä sekä erilaisten perhejuhlien pitopaikkana. Kaustisen kansanmusiikkijuhlien ja Kaustisen kamarimusiikkiviikon aikana Pelimannitalon tupa on esiintymispaikkana ja toinen tupa ravintolana. Keskeisellä paikalla mäen päällä sijaitseva punainen talo onkin yksi kansanmusiikkifestivaalien maamerkeistä.
Talon vaiheita

Alun perin talo valmistui Veteliin suurperheen taloksi. Talon rakensi Matti "Rapakkoleuka" Matinpoika Pulkkinen 1800-luvun vaiheilla. 1960-luvulla Aapintuvaksi nimetyn talon tyhjennettyä ryhdyttiin suunnittelemaan sen säilyttämistä ja siirtämistä. Vuonna 1968 Kaustisen kansanmusiikkijuhlien johto alkoi suunnitella kansanmusiikkimuseon perustamista ja Aapintuvan siirtämistä Kaustiselle museon tiloiksi.
1970-luvun alkuvuodet kiisteltiin talon paikasta, mutta lopulta se siirrettiin vanhan nuorisoseurantalon paikalle keskelle Kaustisen kirkonkylää. Talon vihki nykyiseen käyttöönsä tasavallan presidentti Urho Kekkonen 15. kesäkuuta 1974. Pelimannitalo siirtyi Kansanmusiikkisäätiölle, minkä ohella Kaustisen Nuorisoseuralle jäi käyttöoikeus taloon.
Pelimannitalon teknisen suunnittelun teki 1970-luvun alussa arkkitehti Risto Tilus. Nurkkatakat on muurannut alkuperäisten mallien pohjalta Aarre ja Eero Kuorikoski, työryhmässä oli mukana myös Purppuripelimannien Veli Valo. Taiteilija Veikko Vionoja on osallistunut talon sisustamiseen: Hän on lahjoittanut isoon tupaan Pelimannit-maalauksensa ja valmistanut muita maalauksia talon sisustukseen ja valinnut ovien värit Ullavassa sijaitsevan kotitalonsa Vion talon värien mukaan ja valmistanut myös muutamia muita maalauksia talon sisustukseen.
Vuonna 2006 Pelimannitalon ostivat paikalliset yrittäjät. Tilausravintolan ja festivaalikäytön lisäksi taloa on suunniteltu nuorten pelimannien Näppäriopiston koulutilaksi.
Aiheesta muualla

Pelimannitalon kotisivut
Pelimannitalon yleisöä kansanmusiikkijuhlien konsertissa.
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2022

Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2022 kilpailtiin 25.–27. helmikuuta 2022 Rovaniemellä Lapin Urheiluopistolla. Järjestävänä seurana toimi Ounasvaaran Atleetti Klubi.
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| 73 kg | Timo Sihvo | 237 kg (105 kg + 132 kg) | Joel Holappa | 232 kg (101 kg + 131 kg) |  |  |
| 81 kg | Jonathan Räsänen | 269 kg (120 kg + 149 kg) | Klaus Eloranta | 268 kg (123 kg + 145 kg) | Mikael Kouhia | 268 kg (122 kg + 146 kg) |
| 89 kg | Juuso Hartikainen | 279 kg (121 kg + 158 kg) |  |  |  |  |
| 96 kg | Antti Peltokangas | 305 kg (130 kg + 175 kg) | Aleksi Schöning | 280 kg (128 kg + 152 kg) | Mika Palomäki | 270 kg (120 kg + 150 kg) |
| 102 kg | Roni Peltonen | 312 kg (140 kg + 172 kg) | Rebin-Kardo Rezazadeh | 302 kg (129 kg + 173 kg) | Matias Wiena | 276 kg (127 kg + 149 kg) |
| 109 kg | Hannes Keskitalo | 355 kg SE (155 kg SE + 200 kg) | Jani Heikkinen | 300 kg (135 kg + 165 kg) | Jukka Ylisoini | 280 kg (122 kg + 158 kg) |
| yli 109 kg | Matias Tuovinen | 315 kg (141 kg + 174 kg) | Hanno Keskitalo | 305 kg (145 kg + 160 kg) |  |  |
Mitalistit > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| 45 kg | Sonja Koponen | 135 kg (62 kg SE + 73 kg) | Anne Isokangas | 95 kg (42 kg + 53 kg) | Tessa Pajunpää | 90 kg (40 kg + 50 kg) |
| 49 kg | Viivi Körkkö | 143 kg (62 kg + 81 kg) | Marianna Polvi | 122 kg (52 kg + 70 kg) | Iiris Savolainen | 121 kg (54 kg + 67 kg) |
| 55 kg | Marju Kymäläinen | 155 kg (70 kg + 85 kg) | Heidi Kunelius | 143 kg (63 kg + 80 kg) | Hanna-Riikka Martimo | 123 kg (54 kg + 69 kg) |
| 59 kg | Saara Retulainen | 196 kg (88 kg + 108 kg) | Laura Liukkonen | 174 kg (75 kg + 99 kg) | Siri Sytelä | 173 kg (78 kg + 95 kg) |
| 64 kg | Marianne Saarhelo | 191 kg (82 kg + 109 kg) | Jannike Bäckström | 182 kg (80 kg + 102 kg) | Ilona Teittinen | 175 kg (75 kg + 100 kg) |
| 71 kg | Aino Luostarinen | 199 kg (89 kg + 110 kg) | Janette Ylisoini | 193 kg (87 kg + 106 kg) | Nita Viiri | 190 kg (87 kg + 103 kg) |
| 76 kg | Jutta Selin | 196 kg (86 kg + 110 kg) | Jenni Immonen | 167 kg (77 kg + 90 kg) | Marla Sinisaari | 150 kg (68 kg + 82 kg) |
| 81 kg | Meri Ilmarinen | 212 kg (93 kg + 119 kg) | Suvi Helin | 171 kg (75 kg + 96 kg) | Sofia Rönkkö | 167 kg (70 kg + 97 kg) |
| 87 kg | Enni Eeronheimo | 181 kg (78 kg + 103 kg) | Sanni Pietarinen | 166 kg (79 kg + 87 kg) | Sara Tervonen | 164 kg (65 kg + 99 kg) |
| yli 87 kg | Aleksandra Buhtin | 176 kg (76 kg + 100 kg) | Anni Rastas | 164 kg (71 kg + 93 kg) | Rebekka Roukala | 162 kg (70 kg + 92 kg) |
Piața Romanăn metroasema

| Piața Romană |
| --- | --- |
 Piața Romanăn metroaseman laituri.
 Bukarestin metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  M2
Sijainti:  44°26′44″N, 026°05′51″E
Paikkakunta:  Bukarest
Avattu:  lokakuu 1987
Vaihtoyhteydet
Linja-autot:  79, 86, 122, 126, 131, 133, 168, 226, 300, 301, 331, 368, 381, 783
Piața Romană on lokakuussa 1987 avattu Bukarestin metron linjan 2 asema. Se sijaitsee Piața Romană -aukiolla, Sektori 1:n alueella, Bukarestissa, Romanian pääkaupungissa.
Piața Romanăn edeltävä asema Berceniin päin mentäessä on Universitate. Piperaan päin mentäessä puolestaan Piața Victoriei.
Aiheesta muualla

Kuva metroaseman sisäänkäynnistä (englanniksi)
Petri Lapintie

Petri Lapintie on suomalainen muusikko. Hän on soittanut useissa eri kokoonpanoissa, joista tunnetuimmat ovat Dingo, Goodmans ja Mama Grande. Dingossa Lapintie soitti vuosina 2015–2016. Yhtyeen palattua tunnetuimpaan kokoonpanoonsa Lapintie on esiintynyt satunnaisesti Pertti Neumannin taustayhtyeessä.
Lapintie on soittanut myös useiden suomalaisten artistien albumeilla. Hän on soittanut muun muassa Matti Eskon albumeilla. Lapintie on masteroinut Coitus Intin 50 Revival-albumin vuonna 2023.
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2019

Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2019 kilpailtiin 16.–17. helmikuuta 2019 Helsingissä Ruskeasuon Urheiluhallilla. Järjestävänä seurana toimi Herakles.
Mitalistit > Miehet

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| 61 kg | Samuli Pirkkiö | 187 kg (87 kg + 100 kg) |  |  |  |  |
| 67 kg | Timo Heikuksela | 218 kg (95 kg + 123 kg) |  |  |  |  |
| 73 kg | Akseli Lintulaakso | 243 kg (104 kg + 139 kg) | Matias Mukkala | 242 kg (108 kg + 134 kg) | Aatu Koponen | 235 kg (104 kg + 131 kg) |
| 81 kg | Sami Köngäs | 292 kg SE (129 kg SE + 163 kg) | Jere-Petteri Johansson | 274 kg (120 kg + 154 kg) | Antti Peltokangas | 273 kg (120 kg + 153 kg) |
| 89 kg | Jesse Nykänen | 307 kg (142 kg SE + 165 kg) | Robert Pirkkiö | 287 kg (130 kg + 157 kg) | Tommi Suomalainen | 277 kg (121 kg + 156 kg) |
| 96 kg | Aleksi Hirvonen | 288 kg (130 kg + 158 kg) | Rebin-Kardo Rezazadeh | 280 kg (126 kg + 154 kg) |  |  |
| 102 kg | Eero Retulainen | 327 kg (147 kg SE + 180 kg) |  |  |  |  |
| 109 kg | Jani Heikkinen | 321 kg (144 kg + 177 kg) |  |  |  |  |
| yli 109 kg | Teemu Roininen | 347 kg (152 kg + 195 kg) | Petri Lindfors | 317 kg (139 kg + 178 kg) | Lauri Tuovinen | 297 kg (130 kg + 167 kg) |
Mitalistit > Naiset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Sarja | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| 45 kg | Viivi Raudasoja | 92 kg (42 kg + 50 kg) |  |  |  |  |
| 49 kg | Kirsi-Marja Mukkala | 142 kg SE (65 kg SE + 77 kg SE) | Anna Niemelä | 135 kg (62 kg + 73 kg) | Maija Mustonen | 134 kg (61 kg + 73 kg) |
| 55 kg | Emilia Vihantola | 155 kg (67 kg + 88 kg SE) | Siri Sytelä | 152 kg (69 kg + 83 kg) | Marju Kymäläinen | 145 kg (67 kg + 78 kg) |
| 59 kg | Laura Pihkala | 156 kg (65 kg + 91 kg) | Jenni Puoliväli | 150 kg (67 kg + 83 kg) | Tytti Parjanen | 149 kg (68 kg + 81 kg) |
| 64 kg | Marianne Saarhelo | 195 kg (88 kg + 107 kg) | Suvi Talasterä | 175 kg (81 kg + 94 kg) | Saara Laaksonen | 166 kg (74 kg + 92 kg) |
| 71 kg | Anni Vuohijoki | 207 kg (91 kg + 116 kg SE) | Jutta Selin | 181 kg (82 kg + 99 kg) | Jasmin Tuovinen | 179 kg (78 kg + 101 kg) |
| 76 kg | Meri Ilmarinen | 209 kg (92 kg + 117 kg SE) | Aino Linnamaa | 184 kg (80 kg + 104 kg) | Hanna Kauhanen | 183 kg (83 kg + 100 kg) |
| 81 kg | Katariina Kananen | 169 kg (72 kg + 97 kg) |  |  |  |  |
| 87 kg | Suvi Helin | 179 kg (79 kg + 100 kg) | Nea Hukkinen | 168 kg (73 kg + 95 kg) | Heidi Rantakare | 165 kg (70 kg + 95 kg) |
| yli 87 kg | Taru Kangas | 178 kg (80 kg + 98 kg) |  |  |  |  |
Piazza del Popolo

Piazza del Popolo Pincion kukkulalta nähtynä.
Flaminion obeliski ja kaksoskirkot Santa Maria dei Miracoli ja Santa Maria in Montesanto.
Piazza del Popolo on suuri ovaalinmuotoinen aukio Rooman keskustan pohjoisosassa Campo Marzion kaupunginosassa.
Piazza del Popololta saa alkunsa kolme Rooman historiallisen keskustan tärkeimpiin kuuluvaa katua, jotka tunnetaan yhteisnimellä Tridente, ”kolmikärki”. Niistä Via di Ripetta kulkee lounaaseen kohti Tiberin rantaa, Via del Corso etelään kohti Piazza Veneziaa ja Via del Babuino kaakkoon kohti Piazza di Spagnaa. Piazza del Popolon nimi tarkoittaa nykyitaliassa ”Kansan aukiota”, mutta alun perin nimi on voinut viitata Populus-puihin eli poppeleihin, joita oli lähellä sijaitsevan Augustuksen mausoleumin lähettyvillä.
Piazza del Popolon pohjoispäässä on historiallinen kaupunginportti Porta del Popolo (entinen Porta Flaminia), jonka luota alkaa antiikin aikainen Via Flaminia -maantie. Aukiota laajennettiin paavien määräyksestä 1500-luvulla, jolloin kaupunkirakentaminen levittäytyi sen luo. Aukion nykyisen uusklassisen ulkoasun suunnitteli arkkitehti Giuseppe Valadier vuosina 1810–1815. Aukio valmistui pääosin Valadierin suunnitelman mukaisena vuonna 1826.
Aukion pohjoislaidalla sijaitsee Santa Maria del Popolo -kirkko ja etelälaidalla pienet kaksoiskirkot Santa Maria in Montesanto ja Santa Maria dei Miracoli, jotka kaikki saivat nykyisen asunsa 1500–1600-luvuilla. Aukion keskellä on Egyptin Heliopoliista peräisin oleva Ramses II:n aikainen obeliski, joka tunnetaan Flaminion obeliskina (Obelisco Flaminio). Jalustoineen 36 metriä korkea obeliski pystytettiin aukiolle vuonna 1589.
Piazza del Popololla on kolme Giuseppe Valadierin suunnittelemaa suihkulähdettä, jotka valmistuivat vuosina 1823 ja 1824. Aukion itäsivulla oleva suihkulähde Fontana della Dea Roma kuvaa Rooman henkilöitymää Roma-jumalatarta sekä Tiber- ja Anienejokia esittäviä vertauskuvallisia hahmoja, länsisivun Fontana del Nettuno puolestaan merenjumala Neptunusta. Kuvanveistäjä Giovanni Ceccarini toteutti molemmat Valadierin suunnitelmien pohjalta. Obeliskia puolestaan ympäröi neljästä pienestä altaasta koostuva ja leijonapatsain koristeltu Fontana dei Leoni. Se korvasi paikalla aiemmin olleen, Giacomo della Portan 1500-luvulla suunnitteleman suihkulähteen, joka on vuodesta 1950 ollut Piazza Nicosia -aukiolla. Lisäksi aukiolla on kaksi 200-luvulta peräisin olevaa juomalähdettä, jotka tunnetaan yhteisnimellä fontane sarcofago.
Piazza del Popololla suoritettiin 1800-luvulle saakka julkisia teloituksia. Niitä pani toimeen muun muassa kuuluisa pyöveli Giovanni Battista Bugatti eli ”Mastro Titta”.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Piazza del Popolo Wikimedia Commonsissa
Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa (elokuva)

| Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa> Fear and Loathing in Las Vegas |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste
Ohjaaja:  Terry Gilliam
Käsikirjoittaja:  Terry Gilliam, Tony Grisoni, Tod Davies ja Alex Cox
Perustuu:  Hunter S. Thompsonin romaaniin Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa
Tuottaja:  Patrick Cassavetti
Säveltäjä:  Ray Cooper
Kuvaaja:  Nicola Pecorini
Leikkaaja:  Lesley Walker
Pääosat:  Johnny Depp Benicio del Toro
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Universal Studios
Levittäjä:  Universal Studios Netflix
Ensi-ilta:  22. toukokuuta 1998
Kesto:  118 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa on Hunter S. Thompsonin samannimiseen romaaniin perustuva elokuva, joka sai ensi-iltansa 1998. Päähenkilöä Raoul Dukea näytteli Johnny Depp ja hänen asianajajaansa Dr. Gonzoa Benicio del Toro. Elokuva ei saavuttanut suurta suosiota lipputulojen muodossa.
Thompsonin kirjasta oli yritetty tehdä elokuvaa jo vuosikymmenien ajan, mutta se oli aina jäänyt suunnitteluasteelle. Ohjaaja Terry Gilliam otti elokuvan ohjattavakseen, kun alkuperäiseksi ohjaajaksi suunniteltu Alex Cox joutui vetäytymään projektista taiteellisten erimielisyyksien vuoksi.
Depp valmistautui elokuvan kuvauksiin perusteellisesti: hän jopa asui Thompsonin (jonka elämään alkuperäinen romaani perustuu) luona kuukausia elokuvaan valmistautuen. Myös hänen hiuksensa leikattiin kaljuksi vastaamaan nuoren Thompsonin ulkonäköä. Del Toro puolestaan lihotti itseään kymmeniä kiloja rooliaan varten.
Kirjailija Hunter S. Thompson teki pienen roolin eräässä elokuvan kohtauksessa. Muita sivuroolien esittäjiä ovat muun muassa Ellen Barkin, Gary Busey, Penn Jillette, Tobey Maguire, Christina Ricci, Cameron Diaz sekä Red Hot Chili Peppersin basistina tunnettu Flea.
Rooliluettelo

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Johnny Depp  | … |  Raoul Duke / Hunter S. Thompson   |
|  Benicio del Toro  | … |  Dr. Gonzo / Oscar Z. Acosta   |
|  Tobey Maguire  | … |  liftaaja    |
|  Ellen Barkin  | … |  tarjoilija North Star Cafessa   |
|  Gary Busey  | … |  moottoritiepoliisi   |
|  Christina Ricci  | … |  Lucy   |
|  Mark Harmon  | … |  reportteri Mint 400 - kisassa   |
|  Cameron Diaz  | … |  blondi televisiotoimittaja / Felycia McCarthney   |
|  Katherine Helmond  | … |  vastaanottovirkailija Mint Hotellissa   |
|  Michael Jeter  | … |  L. Ron Bumquist   |
|  Penn Jillette  | … |  Carnie Talker   |
|  Craig Bierko  | … |  Lacerda   |
|  Lyle Lovett  | … |  ihminen tiellä   |
|  Flea  | … |  muusikko   |
|  Laraine Newman  | … |  sammakonsilmäinen nainen   |
|  Harry Dean Stanton  | … |  tuomari   |
|  Tim Thomerson  | … |  gangsteri   |
|  Michael Lee Gogin  | … |  kääpiö univormussa   |
|  Larry Cedar  | … |  autonvuokraaja   |
|  Brian Le Baron  | … |  parkkeeraaja   |
|  Gregory Itzin  | … |  vastaanottovirkailija Mint Hotellissa   |
|  Troy Evans  | … |  poliisipäällikkö   |
|  Gale Baker  | … |  poliisipäällikön vaimo   |
|  Christopher Meloni  | … |  Sven   |
|  Larry Brandenburg  | … |  poliisi   |
|  Donald Morrow  | … |  huume-elokuvan lukija   |
|  Jenette Goldstein  | … |  Alice, hotellisiivooja   |
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Papuannaukuja

| Papuannaukuja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Lavastajat Ptilonorhynchidae
Suku::  Naukujat Ailuroedus
Laji::  buccoides
Kaksiosainen nimi
 Ailuroedus buccoides  (Temminck, 1835) 
Katso myös
   Papuannaukuja Wikispeciesissä   Papuannaukuja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Papuannaukuja (Ailuroedus buccoides) on lavastajien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Papuannaukujaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajia on kuvattu melko yleisestä yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Papuanpenkoja

| Papuanpenkoja |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Parvipenkojat Pomatostomidae
Suku::  Garritornis
Laji::  isidorei
Kaksiosainen nimi
 Garritornis isidorei  Lesson, 1827 
Synonyymit
 Pomatostomus isidorei 
Katso myös
   Papuanpenkoja Wikispeciesissä   Papuanpenkoja Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Papuanpenkoja (Garritornis isidorei) eli aikaisemmalta niemltään papuantimali on parvipenkojien heimoon kuuluva varpuslintu.
Levinneisyys

Papuanpenkojaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sen on raportoitu olevan paikallisesti yleinen tai yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Perakamanna

| Perakamanna |
| --- | --- |
 Perakamanna
 Koordinaatit: 11.2139°N, 76.1270°E 
Valtio:  Intia
Osavaltio:  Kerala
Piirikunta:  Malappuram
Väkiluku (2011):  31 563
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Perakamanna on kaupunki Malappuramin piirikunnassa, Keralan osavaltiossa, Intiassa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä asui 31 563 asukasta.
Peptidisidos

Peptidisidos on amidisidostyyppi. Se on kahden alfa-aminohapon välinen kovalenttinen sidos.
Peptidisidoksen muodostuminen dehydraatiolla. Peptidisidos on oikealla punaisella korostettu C–N välinen sidos. R:t ovat sivuryhmiä. Reaktio on tasapainoreaktio (toisin kuin kuvassa) eli se voi edetä kumpaankin suuntaan. Reaktio ei kuitenkaan etene kumpaankaan suuntaan juuri lainkaan kehossa ilman entsyymikatalyysiä ja reaktio tapahtuu hieman eri tavalla esimerkiksi proteiineja tuottavilla ribosomeilla.
Peptidisidos voi muun muassa muodostua dehydraatioreaktion kautta. Tässä reaktiossa yhden α-aminohapon karboksyyliryhmä (-COOH) reagoi toisen α-aminohapon aminoryhmän (-NH2) kanssa, aminohapot yhtyvät peptidisidoksen muodostaen ja vapautuu vesimolekyyli (H2O). Reaktio on kondensaatioreaktio.
Peptidisidoksesta voidaan puhua vain, kun yhtyneet amino- tai karboksyyliryhmät eivät ole osa aminohapon sivuryhmää R. Esimerkiksi lysiinissä myös sivuryhmässä on aminoryhmä ja glutamiinihapolla sivuryhmässä on karboksyyliryhmä. Nämä voivat reagoida keskenään tai jonkin toisen aminohapon kanssa muodostaen vaihtoehtoisen isopeptidisidoksen.
Peptidisidosta kutsutaan joskus eupeptidisidokseksi (eng. eupeptide bond), erityisesti kerrottaessa isopeptidisidoksista samassa yhteydessä, jotta sidostyypit voidaan selkeästi erottaa toisistaan.
Yksi tai useampi perättäinen peptidisidos muodostaa peptidin ja jos sidoksia on kylliksi, kyseessä on proteiini.
cis-trans-isomeria ja sidoskulmat

Atomien C–N peptidisidokset ovat kiertymättömiä ja siksi peptidisidoksen lähialue on kolmiulotteiselta rakenteeltaan tasomainen. Kiertymättömyys johtuu peptidisidoksen resonanssista, jonka saa aikaan elektronien "siirtyminen" eli delokalisoituminen atomien O ja C välisestä kaksoissidoksesta osin myös N-atomin π-orbitaaleille. Tämä saa C–N sidoksen käyttäytymään aivan kuin niiden välillä olisi kaksoissidos. Siksi peptidisidoksilla on cis-trans-isomeriaa. Proteiineissa valtaosa on trans-sidoksia, sillä niiden muodostuminen on energeettisesti edullisempaa kuin cis-muodon, jossa kohdakkaiset ryhmät muodostavat steerisen esteen.
N–Cα ja Cα–C (Cα on α-hiili) väliset sidokset voivat taas kiertyä φ- ja ψ-kiertokulmiin vastaavasti. Kiertyminen on mahdollista sillä sidokset ovat yksöissidoksia ilman resonanssia. Näidenkin kiertyminen on tosin rajoittunutta johtuen aminohappojen sivuryhmien R aiheuttamista steerisistä esteistä. Mahdollisia kulmia voidaan kuvata kaksiulotteisella Ramachandran-kuvaajalla, jossa φ- ja ψ-kulmat ovat x- ja y-akseleina vastaavasti.