stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Freya FuMG
Freya Suomessa > Ensimmäiset tulokset

Raijat pystytettiin noin kahdeksan miehen voimin ja aloitettiin koekäytöt. Joukko korkeita virkamiehiä oli Malmilla tutustumassa uuteen kalliiseen radioluotaimeen 23. huhtikuuta 1943 kun Raija sattumalta havaitsi maalin Suomenlahdella. Helsingin yllä oli lentomestari Oiva Tuominen Messerschmittillä. Hänelle annettiin maalin sijainti ilmavalvontakeskuksen kautta radioitse. Tuominen löysi maalin helposti, totesi sen vihollisen Pe-2 syöksypommittajaksi ja ampui sen alas. Suuri hinta arvioitiin tulleen ansaituksi kokonaan.
Myös Kuninkaansaaren Raija oli juuri aloittanut palveluskäyttönsä, kun 2. toukokuuta 1943 klo 09.30 se havaitsi maalin Suomenlahdella, etäisyydellä 45 km. Malmilta hälytettiin Messerschmitt-pari. Tälläkin kertaa Oiva Tuominen pääsi Neuvostoliiton Douglas A-20 Boston rynnäkköpommittajan taakse ja ampui sen alas.
Freya Suomessa > Helsingin suurpommitukset

Laitteet viritettiin parhaaseen kuntoon ja harjoiteltiin yksittäisiin lentoihin. Se tulikin tarpeeseen Helsingin suurpommitusten torjunnassa. Oman ilmoituksensa mukaan Neuvostoliitto teki silloin 2 120 lentosuoritusta ja pudotti noin 20 000 pommia. Kaupunkiin osui 799 pommia, eli 4 % pommeista. Raijojen ja Irjojen ansiosta hälytykset saatiin ajoissa väestölle, pattereille ja torjuntahävittäjille. Sulkutuli voitiin siten ampua tarkasti oikeaan aikaan, oikeaan paikkaan ja korkeuteen. Raijat ilmoittivat maaleja seuraavasti:
6. – 7.2. Raija I ensimmäinen maali klo 18.53, 396 maalia max 95 km. Raija II ensimmäinen maali klo 18.35, 491 maalia max 115 km.
16. – 17.2. Raija I ensimmäinen klo 18.31, 885 maalia max 100 km. Raija II ensimmäinen klo 18.31, 575 maalia max 81 km.
26. – 27.2. Raija I ensimmäinen klo 18.16, 1 250 maalia max 95 km. Raija II ensimmäinen klo 18.28, 659 maalia (osa kirjanpidosta kadonnut) max 75 km.
Kaikki radioluotaimet, Raijat ja Irjat toimivat moitteettomasti, mutta vaikeuksia tuli ajoittain viestiyhteyksien ja sähkönsaannin katkeilusta pommiosumien takia. Torjunta onnistui yli kaikkien odotusten juuri radioluotainten ansiosta.
Freya Suomessa > Tutkan nimi Suomessa

Nimeä radioluotain käytti, paremman puutteessa, ensimmäisenä 1942 insinöörikapteeni Jarl Sarvas kirjoittaessaan Berliinistä raporttia Suomeen. Sitä alettiin käyttää, mutta koska nimi oli hiukan kömpelö käyttää koottiin Ilmavoimien esikunnassa lokakuussa 1945 kokous keksimään parempi nimi. Haluttiin suomenkielinen ja helposti taivutettava, lyhyt sana. Sanoista tutkia ja tutkain johdettiin, ennen käyttämätön sana tutka, jota suositteli, myös kokoukseen kutsuttu, Helsingin yliopiston suomen kielen professori ja sanakirjasäätiön johtaja Lauri Hakulinen. Sitä esitettiin ja Puolustusvoimain komentaja hyväksyi esityksen 10. marraskuuta 1945.
Freya Suomessa > Vanha tavara hävitetään

Sodan jälkeen Maijat purettiin ja varastoitiin varaosiksi. Raijat olivat vaihtelevalla menestyksellä tutkamittaajakursseilla koulutuskalustona 4. huhtikuuta 1955 asti. Niiden käyttö edes koulutukseen kävi tarpeettomaksi uuden kotimaisen, modernin tutkan kehityksen päästyä vauhtiin. Raijat kunnostettiin ja maalattiin vielä kerran ja varastoitiin Ilmavoimien varikolle. Aikojen saatossa ne hävitettiin niin perusteellisesti, että vain muutama osa on säilynyt museoitavaksi Ilmavoimamuseoon ja Teknilliseen museoon.
Freyan käytettävyys

Toisen maailmansodan aikoihin oli hyvin vähän elektroniikkaan ja radiotekniikkaan perehtyneitä henkilöitä. Koko toimiala oli vielä kehityksensä alussa. Radiotekniikassakin tutkalaite oli uusi erikoisuus. Elektroniputki oli uusi huipputekniikan komponentti ja vielä kehittymässä ja usein kovin lyhytikäinen. Siksi tutkalaitteiden käytössä oli usein vioista johtuvia katkoksia, joiden korjausta jouduttiin odottamaan tunteja, jopa päiviä. Perehtyneitä mekaanikkoja piti olla tutka-asemilla omassa vahvuudessa. Varaosia ja dokumentteja jouduttiin usein odottelemaan. Asiaa ei helpottanut, että tutka oli uusi salainen ase, jonka tekniikan paljastumista piti tarkoin varjella. Saksan eri aselajeja oli ankarasti kielletty antamasta tietoja edes toisilleen. Siksi Hermann Göring suuttui hirveästi, kun tällaisesta ei oltu informoitu häntä, saadessaan tietää merivoimien tutkalaitteista vasta heinäkuussa 1938, kun niitä esiteltiin Adolf Hitlerille. Vasta silloin käynnistettiin Freyan hankinnat Luftwaffelle, siis vuosi myöhemmin kuin Seetaktin merivoimille. Kaikkiaan salausmääräykset haittasivat Saksassa suuresti kaikkea aseiden kehitystä. Suomeen ostettujen laitteiden varaosasarjat olivat epätäydelliset. Salaisia, mutta välttämättömiä käsikirjoja puuttui ja niitä lainattiin saksalaisilta ja valokuvattiin. Mittalaitteiden puuttuessa niitä valmistettiin itse. Varsinkin GEMA TS6 -lähetintriodi oli kuluva osa, joita oli vaikea saada. Raijojen käyttöä jouduttiin jopa rajoittamaan lähetinputkien säästämiseksi. Se saattoi olla virhe, koska myöhemmin saksalaiset kertoivat Freyan olevan tarkoitettu jatkuvaan käyttöön ja toistuvien käynnistysten rasittavan lähetinputkia enemmän kuin jatkuva käyttö. Laitteita kuitenkin korjattiin ja saatiin toimimaan suhteellisen hyvin. Silti joidenkin sotilaiden keskuudessa tämä salainen ase oli ylenkatsottu kummajainen. Hyvin toimiessaan se kuitenkin tuotti usein tuloksia, joita ei olisi muuten saatu.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Freya-tutka Wikimedia Commonsissa
Freya F (Lafette, tai  Seetaktische) malli on siirrettävä ja painaa 7,5 tonnia.
Freya LZ (Stand, tai Lufttransport Zerlegbar) yleinen, raskaampi malli on sirrettävissä valmisteltuun asemaan ja painaa 11 tonnia.
Triodi GEMA TS6 keraamisessa pitimessä.
Waßermann FuMg 402 ennakkovaroitustutka
Jagdschloẞ FuMG 404 ennakkovaroitustutka omatunnuslaitteella varustettuna. (Rakennustelineet vasemmalla eivät kuulu tutkaan)
Mammut FuMg 41G ennakkovaroitustutka
Raija II -luotaimen muistolaatta Kuninkaansaaressa
Choe Yong-rim

Choe Yong-rim (kor. 최영림, s. 20. marraskuuta 1930) on pohjoiskorealainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä vuodesta 2010 vuoteen 2013. Hänen on sanottu kuuluvan Pohjois-Korean työväenpuolueen sisäpiiriin ja olevan maan entisen johtajan Kim Jong-ilin perheystävä.
Choe syntyi nykyisessä Ryanggangin maakunnassa. Hän on toiminut useissa pienissä viroissa Pohjois-Korean työväenpuolueen keskuskomiteassa. Ennen nimitystään pääministeriksi hän toimi Pjongjangin kaupunginkomitean pääsihteerinä.
Choe nimitettiin pääministeriksi edeltäjänsä Kim Yŏng-ilin tilalle harvinaisessa parlamentin istunnossa 7. kesäkuuta 2010. Istunnossa myös puolustuskomission apulaisjohtajaksi nimitettiin Jang Song-thaek. Pääministerinvaihdoksen uskottiin liittyvän Pohjois-Korean wonin revalvoimiseen, joka aiheutti julkisia protesteja. Muutamaa päivää ennen tuloaan pääministeriksi Choe totesi muun muassa, että Pohjois- ja Etelä-Korean väliset suhteet ovat romahtaneet ja maiden olevan tilanteessa, ”jossa sota saattaa syttyä milloin tahansa”. Pohjois-Korea ilmoitti 1.4.2013 toistaiseksi tuntemattomista syistä korvanneensa Choe Yong-rimin uudella pääministerillä, Pak Pong-junilla.
Koskinen

Koskinen on yleinen suomenkielinen sukunimi. Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan se on Suomen yhdeksänneksi yleisin sukunimi ja nimen haltijoita vuoden 2025 alussa 16 746. Se kuuluu Virtanen-tyyppiin.
Entisenä sukunimenä

Ilmari Murtti (vuoteen 1931 Koskinen, 1906–2001), everstiluutnantti, yritysjohtaja, teollisuusneuvos
Kuvitteellisia hahmoja

Sakari Koskinen, kuvitteellinen hahmo ”Komisario Koskinen” -kirjasarjan kirjoissa ja Koskinen-televisiosarjassa.
Nimen muita merkityksiä

Koskinen, järvi Kuopiossa lähellä Koskenkylää
Koskinen, televisiosarja
Likonen (Kuopio)

| Likonen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  62°45′11″N, 27°15′19″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  oja Saariseen 
Järvinumero:  14.727.1.020
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  119,1 m  
Pituus:  790 m  
Leveys:  180 m  
Rantaviiva:  1,849 km  
Pinta-ala:  7,642 ha  
Suurin syvyys:  4 m  
Saaria:  1 
  [ ohje ]  
Likonen  on Pohjois-Savossa Kuopiossa  Saaristen lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 790 metriä pitkä, 180 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,6 hehtaaria. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,8 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Kivijoen valuma-alueeseen (14.727) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 119,1 metriä mpy.
Ruuhilampi (Kuopio, Saarinen, läntinen)

| Ruuhilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  62°45′36″N, 27°12′08″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  oja Ruuhilampeen 
Järvinumero:  14.727.1.019
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  121,9 m  
Pituus:  400 m  
Leveys:  60 m  
Rantaviiva:  0,877 km  
Pinta-ala:  1,193 ha  
Suurin syvyys:  2,4 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Ruuhilampi  on Pohjois-Savossa Kuopiossa  Saaristen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 400 metriä pitkä, 60 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 900 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Kivijoen valuma-alueeseen (14.727) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 121,9 metriä mpy.
Olivier Dall’Oglio

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 16. toukokuuta 1964 (ikä 60)
Syntymäpaikka: Alès, Gard, Ranska
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 177 cm
Seura
Seura: avoin
Tehtävä: päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1982–1989 |  Olympique Alès | 197 | (4) |
| 1989–1992 |  RC Strasbourg | 64 | (0) |
| 1992–1993 |  Perpignan CFC | 32 | (1) |
| 1993–1996 |  Stade Rennais | 50 | (0) |
Valmennusura
1997–1998:  Alès B
1998–2000:  Nîmes B
2006–2007:  ESTAC B
2007–2008:  Olympique Alès
2008–2009:  Arabiemiirikunnat (apuv.)
2010–2012:  Dijon FCO (apuv.)
2012–2018:  Dijon FCO
2019–2021:  Stade Brestois
2021–2022:  Montpellier
2023–2024:  Saint-Etienne
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Olivier Dall’Oglio (s. 16. toukokuuta 1964) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.
Ura pelaajana

Dall’Oglio aloitti pelaajauransa Olympique Alès'n puolustajana vuonna 1982. Hän pääsi toden teolla pelaavaan kokoonpanoon kaudella 1983/84 ja edusti Division 2:ssa pelannutta seuraa kaikkiaan seitsemän kauden ajan. Dall’Oglio kuului seuran avainpelaajiin, kunnes siirtyi vuonna 1989 RC Strasbourgiin. Division 2:ssa uransa luonut Dall’Oglio debytoi pääsarjassa kaudella 1994/95, jonne hänen edustamansa Stade Rennais oli noussut. Liigatasolla vastuu jäi kuitenkin vähäisemmäksi ja Dall’Oglio lopetti uransa vuonna 1996.
Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Dall’Oglio valmensi Alès'n, Nîmes Olympiquen ja ESTAC Troyes'n reservijoukkueita, kunnes kesällä 2007 nousu Alès'n edustusjoukkueen päävalmentajaksi. Hän valmensi seuraa yhden kauden ja siirtyi kesällä 2008 Arabiemiirikuntien jalkapallomaajoukkueen apuvalmentajaksi. Kesällä 2010 Dall’Oglio siirtyi Dijon FCO apuvalmentajaksi. Patrice Carteronin jätettyä päävalmentajan tehtävät kesällä 2012 nousi Dall’Oglion peräsimeen. Kaudella 2015/16 hän luotsasi Dijonin Ligue 2:n kakkoseksi ja seura nousi neljän kauden tauon jälkeen pääsarjatasolle. Kaudella 2016/17 Dijon säilytti sarjapaikkansa ja Dall’Oglio jatkoi päävalmentajana. Kaudella 2017/18 Dijon sijoittui keskikastiin ollen 11:s, mikä oli joukkueen paras sijoitus pääsarjatasolla. Kaudella 2018/19 Dijon juuttui putoamiskamppailuun ja seuraa pitkään valmentanut Dall’Oglio siirrettiin sivuun tehtävistään vuoden 2018 lopussa.
Toukokuun lopussa 2019 Dall’Oglio allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Ranskan liigaan nousseen Stade Brestois'n kanssa. Dall’Oglio valmensi Brestiä pääsarjassa kaksi kautta, jotka päättyivät sijoille 14 ja 17. Kauden 2020/21 jälkeen hän siirtyi Montpellierin päävalmentajaksi. Seura erotti hänet lokakuussa 2022.
Joulukuussa 2023 Dall’Ogliosta tuli AS Saint-Étiennen päävalmentaja. Hän johdatti joukkueen kauden 2023/24 päätteeksi Ligue 2:ssa kolmanneksi. Nousukarsinnoissa Saint-Étienne voitti FC Metzin ja seura nousi pääsarjatasolle. Syyskausi liigassa oli tuloksellisesti vaisu ja putoamiskamppailuun juuttunut seura erotti Dall’Oglion joulukuun puolivälissä 2024.
Ukon Salminen (Kuopio, eteläinen)

| Ukon Salminen |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  62°43′55″N, 27°20′06″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  puro Ukon Salmiseen 
Järvinumero:  14.727.1.013
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  114,1 m  
Pituus:  710 m  
Leveys:  240 m  
Rantaviiva:  1,859 km  
Pinta-ala:  7,872 ha  
Suurin syvyys:  2,8 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Ukon Salminen  on Pohjois-Savossa Kuopiossa  Airakselan lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järvi on 710 metriä pitkä, 240 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,9 hehtaaria. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,9 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Kivijoen valuma-alueeseen (14.727) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 114,1 metriä mpy.
Vattulampi (Kuopio)

| Vattulampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  62°45′11″N, 27°10′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.727.1.025
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  128,9 m  
Pituus:  150 m  
Leveys:  110 m  
Rantaviiva:  0,412 km  
Pinta-ala:  1,081 ha  
Suurin syvyys:  5 m  
Saaria:  ei saaria 
  [ ohje ]  
Vattulampi tai Hävytönlampi on Pohjois-Savossa Kuopiossa  Jouhtenisten lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 150 metriä pitkä, 110 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 400 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Kivijoen valuma-alueeseen (14.727) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 128,9 metriä mpy.
Näkki

Theodor Kittelsenin teos Nøkken.
Näkki on suomalaisen kansanuskon makean veden haltija. Näkin kerrotaan houkuttelevan lapsia ja nuoria veteen, missä se hukuttaa heidät.
Näkki on Skandinaviasta Suomeen tullutta kansanperinnettä. Ruotsissa ja Norjassa sitä vastaa näcken, jonka juurten arvellaan olevan germaanisen kansanperinteen vedenhengissä nixeissä. Suomessa näkistä tuli tunnettu etenkin Länsi-Suomessa, kun taas Itä-Suomessa vetehinen on sitä tunnetumpi vedenhaltija.
Skandinaavinen näcken on miespuolinen, mutta Suomen näkki yleensä naispuolinen. Näkki on muodonmuuttaja, joka esiintyy yleensä ihmis- tai eläinhahmossa, joskus kivenä, hakona tai tukkina. Norjalaisessa ja ruotsalaisessa perinteessä näkki soittaa usein viulua ja opettaa soittamista, mutta Suomessa tämä on yleensä ollut pirun tehtävä.
Uimaan meneviä lapsia on neuvottu sanomaan varotoimenpiteenä ”näkki maalle, minä veteen” ja vedestä nousevia toisin päin. Joissain tarinoissa vain veteen menevän näkin selässä viimeisenä istuva lapsi voi pelastua hukkumiselta huutamalla näkkiin liittyvän vertauksen. Jos uimari istahtaa luonnonelementiksi naamioituneen näkin selkään, hän voi pelastautua mainitsemalla sen nimen.
Näkistä varoitteleminen on ollut tehokas tapa pitää lapset varovaisina vesistöjen ja virtapaikkojen kohdalla. Joskus näkillä on peloteltu lapset käymään kirkossa kertomalla näkin ilmestyneen sellaisille lapsille ja nuorille, jotka ovat menneet uimaan sunnuntaina tai kirkonmenojen aikaan. Myös näkin pilkkaamisen ja leikillään paikalle kutsumisen on kerrottu voivan aiheuttaa sen hyökkäyksen.
Näkiltä on suojauduttu taioilla ja loitsuilla. Koska näkki pelkää erityisesti teräaseita, Pihtiputaalla neuvottiin vuonna 1885 paiskaamaan näkin hyökätessä järveen rauta ja sanomaan: ”Hyi! Näkki huoran poika, ompa mulla rautoo.”
Suomalaisessa paikannimistössä on monta Näkki-alkuista nimeä.
Juurikkalampi (Kuopio, Saarinen)

| Juurikkalampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pohjois-Savo
Kunnat:  Kuopio
Koordinaatit:  62°44′45″N, 27°15′57″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Virmasveden alue (14.72)
Laskujoki:  oja Likoseen 
Järvinumero:  14.727.1.021
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  119,8 m  
Pituus:  610 m  
Leveys:  280 m  
Rantaviiva:  1,674 km  
Pinta-ala:  7,4 ha  
Suurin syvyys:  4 m  
Saaria:  2 
  [ ohje ]  
Juurikkalampi  on Pohjois-Savossa Kuopiossa  Saaristen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 610 metriä pitkä, 280 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,4 hehtaaria. Lammella on kartan mukaan kaksi saarta. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen rantaviivan pituus on 1,7 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Rautalammin reitin valuma-alueen (14.7) Virmasveden alueella (14.72), jonka Kivijoen valuma-alueeseen (14.727) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 119,8 metriä mpy.
Ukrainan merivoimat

| Ukrainan merivoimat Військово-Морські Сили України |
| --- | --- |

Toiminnassa:  1917–1921 1992–
Valtio:   Ukraina
Puolustushaarat:  merivoimat
Rooli:  puolustushaara
Osa joukkoa:  asevoimat
Koko:  15 000 henkeä (2022)
Tukikohta:  Odessa
Värit:  sininen keltainen
Marssi:  merivoimien marssi
Sodat ja taistelut:  Ukrainan–Neuvosto-Venäjän sota  Merirosvouden vastaiset operatiot Somaliassa  Venäjän–Ukrainan sota
Vuosipäivät:  merivoimien päivä
Komentajat
Nykyinen komentaja:  Vara-amiraali Oleksi Neižpapa
Ukrainan merivoimat (ukr. Військово-Морські Сили України, Vijs’kovo-Mors’ki Syly Ukrajiny‎) on Ukrainan asevoimien meripuolustuksesta vastaava puolustushaara, jonka tarkoituksena on suojella Ukrainan suvereniteettia ja valtion etuja merellä, kukistaa vihollisen laivastoryhmät määrätyillä merivyöhykkeillä itsenäisesti ja yhteistyössä muiden Ukrainan asevoimien haarojen kanssa sekä avustaa Ukrainan asevoimien maavoimia rannikkoalueella.
Merivoimat koostuvat viidestä osasta: pintajoukoista, sukellusvenevoimista, laivaston ilmavoimista, rannikkotykistöstä ja merijalkaväestä. Vuonna 2022 Ukrainan merivoimissa oli 15 000 henkilöä, joista 6 000 oli merijalkaväkeä.
Merivoimat toimi aiemmin Mustanmeren alueella (mukaan lukien Asovanmeri ja Tonavan suisto). Venäjä on kuitenkin sittemmin saanut Asovanmeren ja Mustanmeren täydellisen hallinnan meneillään olevan konfliktin aikana. Ukrainan merivoimien etäoperaatiot rajoittuvat kansainväliseen toimintaan, kuten operaatio Active Endeavour ja operaatio Atalanta Välimerellä ja Afrikan sarvessa.
Mervoimien vuosipäivää on vietetty heinäkuun ensimmäisenä sunnuntaina vuodesta 2015 lähtien. Nykyisenä komentajana toimii vara-amiraali Oleksi Neižpapa, joka aloitti virassaan 11. kesäkuussa 2020.
Historia > Zaporižžjan kasakkalaivasto v. 1600

Ukrainan merivoimat ovat peräisin Zaporižžjan kasakoista, jotka tekivät usein ryöstöretkiä ottomaanien asutuksiin Mustanmeren rannikolla. Kasakat käyttivät pieniä laivoja nimeltä "tšaikat", jotka olivat rakenteeltaan samankaltaisia kuin viikinkien pitkät laivat. Vaikka kasakat olivat teknisesti heikompia kuin turkkilaiset, he menestyivät hyvin vastustajaansa vastaan. Vuonna 1614 kasakkajoukot tekivät rynnäkön ja tuhosivat Trabzonin.
Vuonna 1615 kasakat pystyivät tekemään hyökkäyksen itse Istanbuliin ja tuhosivat useita kaupungin esikaupunkeja. Vuonna 1616 kasakkalaivasto pääsi Bosporinsalmelle ja teki jälleen ryöstöretkiä ympäröivään maaseutuun. Turkkilainen laivasto, joka lähetettiin tuhoamaan kasakkajoukot, kukistettiin vuonna 1617. Vuonna 1625 kasakat onnistuivat jälleen kerran hyökkäämään Istanbuliin ja pakottivat sulttaanin pakenemaan väliaikaisesti pääkaupungista.
Kasakat käyttivät useita eri hyökkäysstrategioita isompia ottomaanien laivastovoimia vastaan, kuten laivojen sijoittaminen taistelun aikana siten, että aurinko oli aina niiden selän takana. Kasakka-alukset olivat pieniä ja matalia, joten niihin oli vaikea osua tykillä. Kasakoiden aseistuksena oli tyypillisesti pienikaliiperiset musketit, ja taistelun aikana heidän tavoitteenaan oli pikemminkin tappaa miehistö ja nousta laivaan vallatakseen sen kuin upottaa se.
Historia > Ukrainan kansantasavallan laivasto (1917–1921) > Luettelo ukrainalaisista aluksista

Ukrainan kansantasavallalla oli laivasto viiden kuukauden ajan. Lokakuusta 1917 maaliskuuhun 1918 ukrainalaisten käytössä oli yhdeksän taistelulaivaa, seitsemän risteilijää, 18 hävittäjää, 14 sukellusvenettä, 16 partiolaivaa, 11 sotilaskuljetusalusta ja emoalusta. Lisäksi laivaston esikunta, kaikki sotilaslaitokset ja tehtaat sekä kaikki rannikkolinnoitukset olivat ukrainalaisen henkilöstön miehittämiä.
Itämeren laivasto
Neuvostoliiton risteilijä Krasnyi Krym (12. lokakuuta 1917).
Venäläinen hävittäjä Ukraina (12. lokakuuta 1917).
Venäläinen hävittäjä Haidamak (12. lokakuuta 1917).
Mustanmeren laivasto
Venäläinen taistelulaiva Georgii Pobedonosets (9. marraskuuta 1917).
Venäläinen risteilijä Pamjat Merkuria (12. marraskuuta 1917).
Venäläinen hävittäjä Zorkiy (12. marraskuuta 1917).
Venäläinen hävittäjä Zvonkiy (12. marraskuuta 1917).
Venäläinen taistelulaiva Volya (aiemmin Imperator Aleksandr III) (22. marraskuuta 1917).
Venäläinen taistelulaiva Imperatritsa Jekaterina Velikaja.