stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Antiikki
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Antiikin historiaa vanhojen opetuskuvataulujen kertomana (Arkistoitu – Internet Archive)
| n k Euroopan historia |
| --- | --- |
Esihistoria:  Paleoliittinen Eurooppa  Neoliittinen Eurooppa 
Antiikki:  Kreikan klassinen kausi  Rooman tasavalta  Hellenismi  Rooman keisarikunta  Varhaiskristillisyys  200-luvun kriisi  Rooman valtakunnan tuho  Myöhäisantiikki 
Keskiaika:  Varhaiskeskiaika  Kansainvaellusaika  Frankkien valtakunta  Anglosaksit  Bysantin valtakunta  Kirkkovaltio  Bulgarian valtakunta Ensimmäinen  Toinen  Venetsian tasavalta  Genovan tasavalta  Viikinkiaika  Kiovan Rus  Aragonian kruunu  Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta  Sydänkeskiaika  Firenzen tasavalta  Feodalismi  Ristiretket  Serbian valtakunta  Myöhäiskeskiaika  Musta surma  Satavuotinen sota  Kalmarin unioni 
Uusi aika:  Renessanssi  Uskonpuhdistus  Löytöretkiaika  Barokki  Toscanan suurherttuakunta  Kolmikymmenvuotinen sota  Absoluuttinen monarkia  Osmanien valtakunta  Portugalin siirtomaat  Espanjan siirtomaaimperiumi  Puola-Liettua  Kasakkahetmanaatti  Ruotsin valtakunta  Yhdistyneet provinssit  Brittiläinen imperiumi  Habsburgien monarkia  Venäjän keisarikunta  Valistus 
Uusin aika:  Teollinen vallankumous  Ranskan suuri vallankumous  Napoleonin sodat  Nationalismi Euroopassa  Euroopan hullu vuosi  Ensimmäinen maailmansota  Venäjän vallankumous  Maailmansotien välinen aika  Toinen maailmansota  Kylmä sota  Euroopan yhdentyminen 
 Eurooppalaisten alkuperä  Kristinuskon historia  Euroopan unionin historia
Apollonin temppeli (Delfoi)

| Apollonin temppeli |
| --- | --- |
 Delfoin Apollonin temppelin rauniot.
Sijainti:  Delfoí, Fokis, Keski-Kreikka, Kreikka
Koordinaatit:  38°28′56″N, 22°30′4″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  noin 366–326 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 Osa Unescon maailmanperintökohdetta Delfoin arkeologinen alue 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Apollonin temppeli oli antiikin aikainen Apollonille omistettu kreikkalainen temppeli Delfoissa Kreikassa. Se oli Delfoin merkittävin rakennus ja sen arkeologinen kohde sijaitsee Apollonin pyhäkköalueen keskellä. Antiikin merkittävin oraakkeli Delfoin oraakkeli toimi temppelissä.
Historia

Apollonin temppeli rakennettiin varhaisemmalle kulttipaikalle alun perin 600-luvulla eaa. Se tuhoutui tulipalossa vuonna 548 eaa. ja korvattiin uudella, suuremmalla temppelillä, joka valmistui noin vuonna 525 eaa. Sen rakentamiseen kerättiin varoja eri puolilta antiikin maailmaa. Tärkeimpiä rahoittajia oli ateenalainen alkmaionidien suku, ja siksi sitä kutsuttiin myös Alkmaionidien temppeliksi. Tämä temppeli tuhoutui maanjäristyksessä vuonna 373 eaa.
Paikalle rakennettiin jälleen uusi temppeli noin vuodesta 366 eaa. alkaen, jälleen eri puolilta kerättyjen lahjoitusten avulla. Uusi temppeli tehtiin saman malliseksi ja kokoiseksi kuin edellinen temppeli ja sen suunnittelivat Ksenodoros, Agathon ja Spintharos. Temppeli valmistui vasta kolmannen pyhän sodan jälkeen noin vuonna 330 eaa. Tämän temppelin rauniot ovat edelleen nähtävissä.
Kreikkalaisessa mytologiassa Delfoin ensimmäinen temppeli oli rakennettu laakeripuusta, toisen rakensivat mehiläiset ja linnut mehiäisvahasta ja höyhenistä, kolmannen Athene ja Hefaistos pronssista ja neljännen Trofonios ja Agamedes kivestä Apollonin itsensä avustuksella. Näistä viimeinen viittaa todennäköisesti ensimmäiseen historiallisesti tunnettuun vuonna 548 eaa. tuhoutuneeseen kiviseen temppeliin.
Temppelissä ja sen alttarilla suoritettiin normaaleja uskonnollisia menoja, kuten uhritoimituksia. Lisäksi temppelissä toimi Delfoin oraakkeli-instituutio papistoineen ja ennuspapittarineen. Temppelin arkistossa säilytettiin muun muassa Python kisojen voittajien luetteloa sekä muita tärkeitä dokumentteja.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apollonin temppeli Wikimedia Commonsissa
Delfoin Apollonin temppelin rauniot.
Piirtokirjoitus Khioslaisten alttarissa temppelin edustalla. Kirjoitus myöntää khioslaisille promanteia-oikeuden eli oikeuden esittää kysymyksensä oraakkelille ennen muita.
Delfoin oraakkelina toimiva Themis sekä Aigeus Apollonin temppelissä. Kolmijalalla istuva Themis on kuvattu tyypillisessä ennuspapitar Pythian asennossa. Kuvitusta attikalaisessa punakuviotekniikalla tehdyssä kyliksissä. Kodros-maalari, noin 440–430 eaa.
Árachthos

| Árachthos Άραχθος |
| --- | --- |
 Árachthos-joki.
Alkulähde:  Píndosvuoret
Laskupaikka:  Amvrakikóslahti, Joonianmeri  39°0′45″N, 21°4′19″E
Maat:   Kreikka
Pituus:  110 km
Árachthos (kreik. Άραχθος) on joki, joka virtaa Epeiroksessa Luoteis-Kreikassa. Sen pituus on 110 kilometriä. Joki saa alkunsa pohjoisesta Píndos-vuoristosta ja se laskee Amvrakikóslahteen Joonianmeressä.
Ártan vanha silta.
Árachthos virtaa Ártan kaupungin läpi. Kaupungin pohjoispuolella joessa on suuri Pournárin tekojärvi. Laskiessaan Amvrakikóslahteen joki muodostaa yhdessä Loúros-joen suiston kanssa laajan suisto- ja kosteikkoalueen, jonka koko on noin 450 neliökilometriä. Nikólaos Skoufáksen kunnan Árachthoksen kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä joesta.
Joki on Kreikan suosituimpia koskenlaskun harrastajien keskuudessa. Sen yläjuoksulla pudotusta on noin 700 metriä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Árachthos Wikimedia Commonsissa
Apigeniini

| Apigeniini |
| --- | --- |


Tunnisteet
IUPAC-nimi:  5,7-dihydroksi-2-(4-hydroksifenyyli)kromen-4-oni
CAS-numero:  520-36-5
PubChem CID:  5280443
SMILES:  C1=CC(=CC=C1C2=CC(=O)C3=C(C=C(C=C3O2)O)O)O
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C15H10O5
Moolimassa:  270,23 g/mol
Sulamispiste:  345-350 °C
Liukoisuus veteen:  Veteen 1,35 mg/l
Apigeniini (C15H10O5) on flavoneihin kuuluva heterosyklinen ja aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty väriaineena ja sitä tutkitaan runsaasti sen biologisten ominaisuuksien vuoksi ja markkinoidaan lisäravinteena.
Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa apigeniini on vaaleankeltaista kiteistä ainetta. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen veteen liukenematonta, mutta liukenee emäksiin. Apigeniini liukenee kohtalaisesti etanoliin. Apigeniinia esiintyy useissa kasveissa kuten sellerissä, persiljassa, kamomillassa, teepensaassa ja sitrushedelmissä. Se esiintyy usein glykosideina kuten apiinina. Kasveissa apigeniini voi suojata lehtiä UV-säteilyn aiheuttamilta vaurioilta.
Apigeniinia on tutkittu runsaasti biologisten ominaisuuksien, ja erityisesti hapettumista ehkäisevien ominaisuuksien, vuoksi ja yhdisteellä on useita muitakin vaikutusmekanismeja. Yhdisteellä voi olla esimerkiksi Alzheimerin tautia ja masennusta ehkäiseviä vaikutuksia, tulehdusta hillitseviä ominaisuuksia ja eräiden syöpien kasvua estäviä ominaisuuksia. Sitä on tutkittu myös diabeteksen ja rasva-aineenvaihdunnan sairauksien hoidossa. Apigeniinin yhteivaikutuksista ruuan ja lääkkeiden kanssa on vain vähän tietoa. Suurina pitoisuuksina apigeniini voi olla myrkyllistä maksalle.
Käyttö

Apigeniinia voidaan käyttää villan värjäämiseen keltaiseksi.
Biosynteesi

Apigeniinia muodostuu fenyylipropanoidireitillä lähtien fenyylialaniinista tai tyrosiinistä. Välivaiheina ovat muun muassa kanelihappo, kalkoni ja naringeniini. Viimeisessä vaiheessa naringeniini hapetetaan apigeniiniksi flavanoni­syntaasi­entsyymin katalysoimana.
Aiheesta muualla

PubChem: Apigenin (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): Apigenin (englanniksi)
Food Component Database (FooDB): Apigenin (englanniksi)
DrugBank: Apigenin (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Apigenin (englanniksi)
ChemBlink: Apigenin (englanniksi)
Apollonopolites

| Apollonopolites> Ἀπολλωνοπολίτης𓈷.Sijainti |
| --- | --- |
 Apollonopolites
Koordinaatit:  24°58′0″N, 32°52′0″E
Valtio:  Egypti
Historia
Tyyppi:  nomos
Ajanjakso:  muinainen Egypti kreikkalainen ja roomalainen Egypti
Valtakunta:  muinaisen Egyptin dynastiat Ptolemaiosten valtakunta Rooman valtakunta
Alue:  Ylä-Egypti
Numero:  2. (U02)
Pääkaupunki:  Apollonopolis Megale
Pinta-ala:  137 km²
Aiheesta muualla
  Apollonopolites Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Apollonopolites (m.kreik. Ἀπολλωνοπολίτης νομός, Apollōnopolitēs nomos), egyptiläisittäin Wetjes-Hor (egypt. 𓈷, Wṯst-Ḥr), oli muinaisen Egyptin nomos eli maakunta tai hallintopiiri. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä ja oli numeroltaan kyseisen alueen toinen nomos.
Nomoksen alkuperäisen egyptinkielisen nimen suomennos on ”Horuksen valtaistuin”. Nimestä esiintyy tutkimuksessa lukuisia erilaisia lukutapoja ja translitteraatioita, jo mainitun lisäksi myös muun muassa Wetjeset-Horos, Wetjes-Ḥer, Thes-Hor ja Thes-Hertu.  Kreikankielisenä nimenä esiintyy joskus myös Hierakonpolites (Ἱερακονπολίτης νομός). Tutkimuksessa nomokseen viitataan usein tunnuksella U02.
Maantiede

Apollonopoliteen nomos oli yksi Ylä-Egyptin 22 nomoksesta, ja se oli numeronsa mukaisesti alueen toinen nomos Niilin yläjuoksulta laskien. Sen eteläpuolella eli yläjuoksulla päin sijaitsi Ombiteen (U01) nomos ja pohjoispuolella eli alajuoksulla päin Latopoliteen (U03) nomos.
Nomoksen pääkaupunkina (mētropolis) esiintyy yleensä Apollonopolis Megale eli egyptiläisittäin Teb/Djeba (nyk. Edfu). Nomoksen alue ulottui Omboista Apollonopoliihin noin 65 kilometrin matkan Niilin vartta.
Nomoksen pinta-alaksi on jossakin vaiheessa sen historiaa laskettu 49 731 aruraa (auranalaa) eli noin 137 neliökilometriä.
Historia

Apollonopoliteen nomos oli olemassa egyptiläisellä nimellään Egyptin faaraodynastioiden kaudella. Kreikkalaisen nimensä se sai hellenistisellä kaudella eli ptolemaiosten aikana, jolloin se nimettiin tuolloisen pääkaupunkinsa mukaan. Nimi oli käytössä Egyptin kreikkalais-roomalaisena aikana. Nomoksissa tapahtui tuolloin kuitenkin paljon muutoksia, ja siksi nomoksella esiintyy useita nimiä, tai siitä erotettiin uusia nomoksia, joihin nimet viittaavat. Tutkimuksessa nomoksesta käytetään usein tunnusta U02, jolla siihen voidaan viitata nimenmuutoksista riippumatta.
Nomoksen pääjumala oli Horus, jonka kreikkalaiset yhdistivät Apolloniin, ja josta nomoksen pääkaupunki sai kreikkalaisen nimensä. Faarao Senusret I:n niin kutsutussa Valkoisessa kappelissa nomoksen jumalana esiintyy Behedetin Horus (Heru-Behutet).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apollonopolites Wikimedia Commonsissa
Muinaisen Egyptin nomokset
| --- | --- |
Ala-Egypti:  1. Memfites · 2. Letopolites · 3. Libya · 4. Prosopites · 5. Saites · 6. Ksoites · 7. Metelites · 8. Heroopolites · 9. Busirites · 10. Athribites · 11. Leontopolites · 12. Sebennytes · 13. Heliopolites · 14. Sethroites · 15. Hermopolites · 16. Mendesios · 17. Diospolites Kato · 18. Bubastites · 19. Tanites · 20. Arabia
Ylä-Egypti:  1. Ombites · 2. Apollonopolites · 3. Latopolites · 4. Pathyrites · 5. Koptites · 6. Tentyrites · 7. Diospolites Mikros · 8. Thinites · 9. Panopolites · 10. Antaiopolites · 11. Hypselites · 12. Hierakonpolites · 13. Lykopolites · 14. Kussites · 15. Hermopolites · 16. Antinoites · 17. Kynopolites · 18. Ankyropolites · 19. Oksyrhynkhites · 20. Herakleopolites · 21. Arsinoites · 22. Afroditopolites
Antium

| Antium |
| --- | --- |
 Antiumin roomalaisen teatterin raunioita.
Sijainti
 Antium
Koordinaatit:  41°26′47″N, 12°37′16″E
Valtio:  Italia
Paikkakunta:  Anzio, Rooma, Latium
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Valtakunta:  Rooman valtakunta
Alue:  Latium, Regio I Latium et Campania, Italia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Antium (lat.; m.kreik. Ἄντιον, Antion, Ἄνθιον, Anthion) oli antiikin aikainen kaupunki Latiumissa Italiassa. Se on kehittynyt nykyiseksi Anzion kaupungiksi ja sijaitsi sen paikalla. Antium oli alun perin volskien pääkaupunki. Myöhemmin se kehittyi tavalliseksi roomalaiskaupungiksi.
Maantiede

Antiumin kaupunki sijaitsi Tyrrhenanmereen työntyvällä niemellä 38 roomalaista mailia eli noin 52 kilometriä etelään Roomasta ja Strabonin mukaan 260 stadioninmitan päässä etelään samalla rannikolla sijainneesta Ostiasta. Antiumista samaa rannikkoa kaakkoon sijaitsivat ensin Astura-joen suu ja samanniminen saari ja sitten Circejin kaupunki. Nykyisin kaupungin paikalla on siitä nimensä perinyt Anzion kaupunki, joka on aiemmin tunnettu myös nimellä Porto d'Anzo. Roomasta tuli Antiumiin Via Antiatina -tie. Rannikkoa pitkin kaupungin kautta kulki puolestaan Via Severiana.
Nykyisen Nettunon kaupungin paikalla hieman Anziosta itään sijaitsi mahdollisesti Caeno eli Ceno, jonka Livius ja Dionysios Halikarnassoslainen mainitsevat Antiumin sotasatamaksi. Antiumin alaisuudessa oli sen kukoistuskaudella useita lähikaupunkeja, kuten Longula, Pollusca ja Satricum.
Historia > Latinalais- ja volskikausi

Antium oli yksi Latiumin alueen vanhimpia ja merkittävimpiä kaupunkeja. Antiikin aikainen perinne laittoi sen perustamisen, samoin kuin Ardean ja Tusculumin, Odysseuksen ja Kirken pojan nimiin. Toiset taas laittoivat sen Aineiaan pojan Askanioksen nimiin. Nykyisin kaupunkia on arveltu alkuperältään pelasgilaiseksi. Historiallisesti tiedetään, että paikka on ollut asuttu jo kauan ennen kuin siitä tuli volskikaupunki 400-luvulla eaa. Sen varhaisimmat arkeologiset löydöt ajoittuvat 700–600-luvuille eaa.
Antiumin asukkaat harjoittivat kaupungin edullisen sijainnin vuoksi sekä merenkulkua että merirosvoutta, ja jatkoivat viimeksi mainittua tapaa myöhemmillekin ajoille. On epäselvää, kuuluiko Antium vielä varhaisina aikoina latinalaisliittoon. Dionysios Halikarnassoslainen esittää sen liittyneen liittoon Tarquinius Superbuksen aikana, mutta erehtyy kuvatessaan kaupungin jo tuolloin volskilaisena. Antiumin nimi esiintyy Rooman ja Karthagon tekemässä sopimuksessa yhtenä niistä kaupungeista, jotka olivat Rooman alaisuudessa tai siitä riippuvaisia, mutta ei Dionysoksen antamassa luettelossa niistä kolmestakymmenestä kaupungista, jotka muodostivat latinalaisliiton vuonna 493 eaa. Dionysios kuitenkin esittää Antiumin lähettäneen apua Roomaan ennen Regillusjärven taistelua, ja tuolloin se oli todennäköisesti edelleen latinalaiskaupunki.
Joitakin vuosia myöhemmin Antium vaikuttaa päätyneen volskeille, sillä se esiintyy näiden sodissa sekä latinalaisia että roomalaisia vastaan. Roomalaiset valtasivat Antiumin vuonna 468/467 eaa. ja pyrkivät turvaamaan sen hallussapidon tekemällä siitä siirtokuntansa. Antium kapinoi roomalaisia vastaan jo vuonna 459 eaa., ja oli tämän jälkeen itsenäinen lähes 120 vuoden ajan, vaikka roomalaiset annalistit esittävätkin, että se olisi vallattu takaisin. Itsenäisyytensä aikana Antium nousi suureen kukoistukseen, ja sitä pidettiin volskien tärkeimpänä kaupunkina. Alkuvaiheessa kaupunki oli hyvissä väleissä Rooman kanssa, mutta vuonna 406 eaa. se liittyi muihin volskilaiskaupunkeihin Roomaa vastaan. Gallien Italiaan vuonna 390 eaa. tekemän hyökkäyksen jälkeen antiumlaiset ottivat johtoaseman, kun Roomaa vastaan julistettiin sota, joka jatkui lähes keskeytyksettä kolmentoista vuoden ajan eli noin 386–374 eaa. Lopulta toistuneet tappiot pakottivat antiumlaiset hakemaan rauhaa.
Antiumlaiset aloittivat uudet vihollisuudet Roomaa vastaan vuonna 348 eaa. lähettämällä siirtokunnan Satricumiin. Vuosien 340–338 eaa. latinalaissodassa antiumlaiset olivat jälleen kerran volskien johdossa yhdistämällä volskit, latinalaiset sekä näiden liittolaiset sotaan Roomaa vastaan, mikä johti tappioihin Pedumissa ja Astura-joella. Antiumia rangaistiin ankarasti. Kaupungin laivasto tuhottiin ja laivojen keulat laitettiin koristamaan Rooman Rostraa, ja siltä kiellettiin kaikki merikauppa. Lisäksi kaupunkiin lähetettiin roomalainen siirtokunta varuskunnaksi, ja sitä hallitsivat Roomasta lähetetyt virkamiehet.
Historia > Roomalainen kausi

Tämän jälkeen Antium esiintyy historiassa ainoastaan yhtenä Rooman siirtokunnista. Strabonin mukaan antiumlaiset eivät luopuneet merirosvouden harjoittamisesta Rooman alaisuuteen jouduttuaankaan, ja sekä Aleksanteri Suuri että Demetrios Poliorketes lähettivät lähetystöt valittamaan tästä. Kaupunki sai omat virkamiehensä Roomasta lähetettyjen tilalle vuonna 317 eaa. Marius valtasi Antiumin sisällissotien aikana, ja se kärsi suuresti hänen seuraajiensa toimista, mutta vaikuttaa toipuneen pian.
Tasavallan ajan lopulla ja keisarikaudella Antiumista tuli Rooman yläluokan suosittu vapaa-ajanviettopaikka. Nämä rakensivat kaupunkiin ja sen ympäristöön paljon hienoja huviloita. Muun muassa Cicerolla oli siellä huvila, jonka hän usein mainitsee. Antiumia suosivat myös keisarit, ja Augustus sai siellä kansalta isänmaan isän (pater patriae) arvon. Se oli myös Caligulan ja Neron syntymäpaikka. Nero piti paikkaa niin arvossa, että laajensi ja kaunisti keisarillista huvilaa, asetti kaupunkiin pretoriaanikaartin veteraanien siirtokunnan ja rakensi sinne uuden sataman, jonka jäänteitä on edelleen näkyvillä. Antiumissa Nero sai myös tiedon Rooman palosta vuonna 64 jaa. Myös myöhemmät keisarit pitivät Antiumia arvossa. Antoninus Pius rakennutti sinne akveduktin, josta siitäkin on osia jäljellä, ja Septimius Severus lisäsi rakennuksia keisarillisen huvilan alueelle.
Antiumista oli kotoisin roomalainen annalisti Valerius Antias, joka sai lisänimensä kaupungin mukaan. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymejä Antias ja Antiātis.
Historia > Myöhempi historia

Antium taantui 400- ja 500-lukujen barbaarihyökkäysten vuoksi. Prokopios mainitsee sen sataman olleen käyttökunnossa vielä vuonna 537, mutta itse kaupunkia ei enää mainita historiassa. Keskiajan kuluessa Antiumin paikka vaikuttaa autioituneen kokonaan. Seudun vähäiset asukkaat asettuivat läheiseen Nettunoon. Innocentius XII ja häntä seuranneet paavit pyrkivät palauttamaan sataman uudelleen käyttöön 1700-luvulta alkaen. Niin paikalle syntyi Porto d'Anzon kylä, josta on kehittynyt nykyinen Anzion kaupunki.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antium Wikimedia Commonsissa
Lanuviumista Antiumiin johtanutta roomalaista tietä nykyisen Nettunon La Campanassa.
Herakles ja Iolaos. Mosaiikki nymfaionista Antiumista. Museo nazionale romano di palazzo Massimo, Rooma.
Antiumista löydetty Venus pudica (”siveellinen Venus”) -tyypin veistos. Louvre, Pariisi.
Antiumin pohjakaava.
Neron huvilan raunioita nykyisen Anzion rannassa.
Neron huvilasta löydetyn Fasti Antiates majores -kalenterin ennallistus.
Eturauhasen syöpä

| Eturauhasen syöpä |
| --- | --- |
 Mikroskooppikuva eturauhasen värjätyistä syöpäsoluista (Gleason 4).
5-vuotisennuste:  93 % (Suomessa)
Ensioireet:  Tihentynyt virtsaamistarve
Tärkein hoitomuoto:  leikkaus, sädehoito, hormonihoito tai seuranta
Uusia tapauksia Suomessa vuosittain:  5 000
Alkuvaiheen tutkimuksia:  PSA-verikoe
Riskitekijät:  Tupakointi, lihavuus, riski sairastua kasvaa iän myötä
Bladder=virtsarakko, Rectum=peräsuoli, Prostate=eturauhanen. Eturauhasen syöpä on usein lääkärin tunnusteltavissa peräsuolen kautta.
Eturauhasen syöpä on miehen eturauhasessa esiintyvä pahanlaatuinen kasvain. Riski sairastua siihen kasvaa 50:nnen ikävuoden jälkeen. Suurin osa eturauhasen syövistä etenee hyvin hitaasti, eivätkä ne lyhennä potilaan elinikää. Vain noin joka seitsemäs eturauhasen syöpä johtaa kuolemaan. Tautia voidaankin radikaalien hoitojen sijaan päätyä vain seuraamaan. Taudin yleisyyden takia eturauhasen syöpä aiheuttaa kuitenkin keuhkosyövän jälkeen toiseksi eniten syöpäkuolemia miehille Suomessa, noin 900 vuodessa.  Hoitamista edellyttävät aggressiiviset eturauhasen syövät, jotka muodostavat etäpesäkkeitä tyypillisesti luustoon.
Eturauhasen syöpä on maailmanlaajuisesti miesten toiseksi yleisin syöpä. Sen esiintyvyys vaihtelee suuresti maanosittain. Suomessa sairastuneiden keski-ikä on noin 70 vuotta, ja se on miesväestön yleisin syöpä.
Eturauhasen syövän esiintymiseen vaikuttavat sekä ympäristötekijät että perinnölliset tekijät. Nykytietämyksen mukaan eturauhasen syöpä on yleisnimike erilaisille kasvaimille, joista suurin osa on hidaskasvuisia, vain n. 15 % nopeasti eteneviä ja kuolemaan johtavia. Eturauhasen syöpä on tyypiltään miltei aina adenokarsinooma.
Virtsarakon kautta kirurgisesti poistettu suurentunut eturauhanen.
Eturauhasen anatomia ja syövän syntymekanismi

Eturauhanen on miehen sukupuolirauhanen, joka sijaitsee virtsarakon alapuolella peräsuolen edessä. Se on noin luumun kokoinen, 20 grammaa painava elin. Se ympäröi osittain virtsaputkea, joka kuljettaa virtsan rakosta elimistön ulkopuolelle. Eturauhanen tuottaa osan siemennesteessä tarvittavasta nesteestä. Eturauhasen syövän synty ja kasvu edellyttää miessukupuolihormoneita eli androgeeneja. Eturauhasen syöpää ei esiinny eunukeilla. Eturauhasen syöpä on kuitenkin vanhojen miesten sairaus, vaikka heillä iän mukana androgeenien, erityisesti testosteronin pitoisuudet seerumissa pienenevät. Selitys lienee eturauhassolujen iän myötä herkistyvä vaste hormoneille ja muiden riskitekijöiden kasvava merkitys miehen ikääntyessä. Testosteronin vaikutus eturauhasen syöpään on myös kyseenalaistettu monessa tutkimuksessa. Kuitenkin tutkimustulokset eläin-, kliinisistä, ennaltaehkäisy- ja hoidolliseen kokemuksiin perustuvista tutkimuksista viittaavat testosteronin vaikuttavan jollain tavalla eturauhasen syövän syntyyn.
Eturauhasen syövän etiologia on taudin yleisyydestä huolimatta edelleen pääosin tuntematon. Eturauhasen syöpä kehittyy eturauhasen solujen alkaessa muuttua pahanlaatuisiksi. Tapausten erityispiirteenä sairaus kehittyy usein aluksi hitaasti ja ilmenee myöhemmin iäkkäillä potilailla. Ympäristötekijöillä on suurempi merkitys eturauhasen syövän kehittymisessä kuin perinnöllisillä tekijöillä.
Runsas rasvan käyttö, lihavuus, tupakointi ja D-vitamiinin puute lisäävät eturauhasen syövän riskiä. Kasvisruokavalio ja E-vitamiinin saanti sen sijaan näyttäisivät pienentävän taudin riskiä. Alkoholin käyttö ei vaikuta eturauhasen syövän syntyyn, ja liikunnan vaikutuksesta ei ole yksiselitteistä näyttöä. Myös tulehdussairaudet lisäävät eturauhasen syövän riskiä.
Esiintyvyys

Eturauhasen syöpä on maailmanlaajuisesti miesten toiseksi yleisin syöpä. Sen esiintyvyys vaihtelee suuresti maanosittain. Eturauhasen syöpää esiintyy erityisesti Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Kaukoidässä tauti on harvinainen. Entisillä siirtomaa-alueilla eturauhasen syöpä on huomattavasti yleisempää eurooppalaisperäisellä väestöllä kuin alueen alkuperäisväestöllä.
Uusien eturauhasen syöpätapausten määrä on kasvanut Suomessa pitkään, mutta tapausten määrän uskotaan kääntyvään laskuun ainakin hetkellisesti. Joka tapauksessa eturauhasen syöpä on miesten yleisin syöpä ja ennusteiden mukaan pysyy pitkään sellaisena. Vuonna 2008 Suomessa eturauhasen syöpään sairastui 4 237 miestä ja siihen kuoli 817 miestä. Eturauhasen syöpä on iäkkäiden miesten sairaus, ja Suomessa suuret ikäluokat ovat tulossa siihen ikään, jolloin syöpään sairastutaan. Sairastuneiden keski-ikä on noin 70 vuotta. Eturauhasen syöpään sairastuneita on siis tulevaisuudessakin paljon.
Suomessa on viimeisen kymmenen vuoden aikana todettu eturauhasen syöpä yli 30 000 miehellä. Pohjoismaissa elää tällä hetkellä 150 000 miestä samassa tilanteessa.
Ennuste

Eturauhasen syöpä löytyy yleensä paikallisena. Levinneiden eturauhasen syöpien osuus on pieni, noin 10 prosenttia. Paikallisina löytyvien eturauhasen syöpien ennuste eli viiden vuoden elossaoloaika Suomessa on lähes 100 %. Yhteenlaskettu eturauhasen syöpien viisivuotisennuste on 92 %. Levinneen sairauden viiden vuoden ennuste on 47 %. Suomen elossaololuvut ovat maailmanlaajuisestikin erittäin hyvät ja parhaat Pohjoismaissa.
Eturauhasen syöpä on melkein aina adenokarsinooma ja vain hyvin harvoin pienisolukarsinooma. Eturauhasen pienisoluinen syöpä löytyy useimmiten vasta leviämisvaiheessa, sillä se ei nosta veren PSA-arvoja. Osittain taudin harvinaisuudesta johtuvan hoidollisen kokemuksen puutteen, taudin aggressiivisen luonteen ja hiljaisen ensivaiheen takia taudin elinajan ennuste on erittäin pieni. Pienisoluista eturauhasen syöpää voidaan hoitaa sytostaateilla oireita lieventävästi. Pienisoluinen eturauhasen syöpä antaa heikon vasteen hormonihoidoille. Se lähettää etäpesäkkeitä tyypillisesti aivoihin.