stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Michał Haratyk

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Michał Haratyk vuonna 2021. |  Michał Haratyk vuonna 2021. |  Michał Haratyk vuonna 2021. |  |
Maa:  Puola
Miesten kuulantyöntö
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Berliini 2018 | kuulantyöntö |  |
|  Hopeaa | Amsterdam 2016 | kuulantyöntö |  |
|  Pronssia | Rooma 2024 | kuulantyöntö |  |
| Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  | Sisäratojen EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Glasgow 2019 | kuulantyöntö |  |
|  Hopeaa | Toruń 2021 | kuulantyöntö |  |
Michał Haratyk (s. 10. huhtikuuta 1992 Cieszyn, Sleesian voivodikunta) on puolalainen kuulantyönnön ulko- ja sisäratojen Euroopan-mestari. Hän on pituudeltaan 194 cm.
Haratyk sijoittui 14:nneksi Portlandin sisäratojen MM-kilpailuissa 2016. Hän saavutti saman vuoden Amsterdamin EM-kilpailuissa hopeaa tuloksella 21,19. Hän karsiutui loppukilpailusta Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Belgradin EM-hallikilpailuissa 2017. Lontoon MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi.
Haratyk sijoittui 2018 Birminghamin MM-hallikilpailuissa kymmenenneksi. Hän voitti samana vuonna Euroopan-mestaruuden Berliinissä toisen kierroksen työnnöllään 21,72. Hän voitti sisäratojen Euroopan-mestaruuden Glasgow'ssa 2019 avauskierroksella syntyneellä halliennätyksellään 21,65. Hän voitti samana vuonna Euroopan joukkuemestaruuskilpailut, mutta karsiutui loppukilpailusta Dohan MM-kilpailuissa. Hän saavutti hopeaa Toruńin sisäratojen EM-kilpailuissa 2021 tuloksella 21,47. Hän voitti samana vuonna Euroopan joukkuemestaruuskilpailut, mutta karsiutui loppukilpailusta Tokion olympialaisissa. Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 hän oli yhdeksäs. Hän karsiutui samana vuonna loppukilpailusta Eugenen MM-kilpailuissa ja oli viides Münchenin EM-kilpailuissa. Hän karsiutui loppukilpailusta 2023 sekä Istanbulin sisäratojen EM-kilpailuissa että Budapestin MM-kilpailuissa. Rooman EM-kilpailuissa 2024 hän saavutti pronssia tuloksella 20,94.
Haratyk on voittanut Puolan-mestaruuden ulkoradoilla 2017, 2018, 2020, 2021, 2022, 2023 ja 2024 sekä sisäradoilla 2018, 2019, 2020, 2021 ja 2024. Hän on parantanut ulkoratojen Puolan ennätystä kolme kertaa. Hän työnsi 21,97 Eugenessa 26. toukokuuta 2018, 22,08 Ostravassa 13. kesäkuuta 2018 sekä 22,32 Varsovassa 28. heinäkuuta 2019 ja sivusi tätä Cetniewossa 3. elokuuta 2019. Sisäradoilla hän on työntänyt parhaimmillaan 21,83 Łódźissa 12. helmikuuta 2021.
McLaren Young Driver Programme

McLaren Young Driver Programme (tunnettu aiemmin nimillä McLaren Driver Development Programme, McLaren Mercedes Young Driver Support Programme ja McLaren Honda Young Driver Programme) on McLarenin nuorien kilpa-autoilijoiden kehitysohjelma, jolla pyritään löytämään ja kasvattamaan uusia lahjakkuuksia.
Ensimmäinen ohjelman kautta Formula 1 -sarjaan noussut kuljettaja oli Lewis Hamilton, joka sai paikan McLarenilta kaudella 2007.
Kuljettajat > Nykyiset

| Kuljettaja | Vuodet | Nykyinen sarja |
| --- | --- | --- |
|  Nyck de Vries | 2010– | Formula 2 |
|  Lando Norris | 2017– | Formula 1 |
Kuljettajat > Entiset

| Kuljettaja | Vuodet | Nykyinen sarja | F1-tallit |
| --- | --- | --- | --- |
|  Wesley Graves | 1998 |  |  |
|  Lewis Hamilton | 1998–2006 | Formula 1 | McLaren (2007–2012) Mercedes (2013–) |
|  Cheng Congfu | 2003–2006 | Audi R8 LMS Cup |  |
|  Giedo van der Garde | 2006–2010 | FIA WEC | Caterham (2013) |
|  Oliver Rowland | 2007–2010 | FIA WEC |  |
|  Alexander Albon | 2010 | DTM | Toro Rosso (2019) Red Bull (2019-2020) |
|  Jack Harvey | 2010 | IndyCar |  |
|  Petri Suvanto | 2010 |  |  |
|  Oliver Turvey | 2010–2011 | Formula E |  |
|  Kevin Magnussen | 2010–2013 |  | McLaren (2014–2015) Renault (2016) Haas (2017–2020) |
|  Ben Barnicoat | 2010–2015 | Blancpain GT Series |  |
|  Tom Blomqvist | 2012 | FIA WEC |  |
|  Stoffel Vandoorne | 2013–2016 | Formula 1 | McLaren (2016–2018) |
|  Nobuharu Matsushita | 2015–2017 | Super Formula |  |
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:McLaren Young Driver Programme
Käännös suomeksi
Metal Works ’73–’93

| Metal Works '73-'93 Judas Priest |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Äänitetty : 1977–1990
 Julkaistu: 1993
 Tyylilaji: heavy metal
 Levy-yhtiö: Sony, CBS
Judas Priestin kokoelma muut julkaisut
| Genocide 1993 | Metal Works '73-'93 1993 | Prisoners of Pain 1996 |
Metal Works '73-'93 on Judas Priest-yhtyeen virallinen kokoelma-albumi vuodelta 1993. Yhtyeen jäsenet Rob Halford, K.K. Downing, Glenn Tipton ja Ian Hill ovat valinneet albumin kappaleet ja kommentoivat niitä kansilehdessä. Kahdelta ensimmäiseltä albumilta ei ole mukana yhtään kappaletta alkuperäisversiona, koska ne on tehty eri levy-yhtiölle. Näin ollen kokoelma käsittää vuodet 1977–1990.
Muusikot

Rob Halford: laulu
Glenn Tipton: kitara
K.K. Downing: kitara
Ian Hill: basso
Simon Phillips: rummut (1977)
Les Binks: rummut (1978–1979)
Dave Holland: rummut (1980–1988)
Scott Travis: rummut (1990)
Aiheesta muualla

Metal Works ’73–’93 Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Metal Works ’73–’93 Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Judas Priest
| --- | --- |
Studioalbumit:   Rocka Rolla  Sad Wings of Destiny  Sin After Sin  Stained Class  Killing Machine  British Steel  Point of Entry  Screaming for Vengeance  Defenders of the Faith  Turbo  Ram It Down  Painkiller  Jugulator  Demolition  Angel of Retribution  Nostradamus  Redeemer of Souls  Firepower  Invincible Shield 
Konserttitallenteet:   Unleashed in the East  Priest...Live!  Live in London  ’98 Live Meltdown  A Touch of Evil: Live  British Steel - 30th Anniversary - Live  Battle cry    
Kokoelmat:   The Best of Judas Priest  Hero, Hero  The Collection (Judas Priest)  Genocide  Metal Works ’73–’93  Prisoners of Pain  The Best of Judas Priest: Living After Midnight  Metalogy  The Essential Judas Priest  Single Cuts  The Chosen Few  The Complete Albums Collection 
Videografia:   Live Vengeance ’82  Fuel for Life  Priest...Live!  Metal Works ’73–’93  British Steel  Live in London  Electric Eye  Rising in the East  Live Vengeance ’82  British Steel - 30th Anniversary DVD  Epitaph  Battle cry
Meine Lieder

| Meine Lieder Udo Jürgens |
| --- | --- | --- |

Julkaisun tiedot
 Julkaistu: 1974
 Tuottaja(t): Ralph Siegel
 Tyylilaji: Iskelmä
 Kesto: 0?.0?
 Levy-yhtiö: Ariola
Udo Jürgensin muut julkaisut
|   | Meine Lieder 19´74 |   |
Meine Lieder on Udo Jürgensin vuonna 1974 julkaistu albumi.
Kappaleet

A-Seite
Chriechischer Wein - Udo Jürgens/Michael Kunze - 4:03
Ein ehrenwertes Haus - Udo Jürgens/Michael Kunze - 3:28
Gestern war es noch Liebe - Udo Jürgens/Michael Kunze - 4:12
Zigarrettenrauch in meinen Augen - Udo Jürgens/Michael Kunze - 3:54
Es wär schon eine Sünde wert - Udo Jürgens/Michael Kunze - 3:45
Es wär so schön, die ganze Nacht bei dir zu bleiben - Udo Jürgens/Michael Kunze - 3:23
B-Seite
Je älter die Geige desto schöner ihr Klang - Ralph Siegel/Michael Kunze - 3:00
Illusionen - Udo Jürgens/Alexandra - 3:29
Auch in Warschau blüht der erste Flieder - Udo Jürgens/Michael Kunze - 3:48
Morgen weht ein anderer Wind - Udo Jürgens/Brauneck - 3:18
Jeder lügt so gu er kann - Udo Jürgens/Walter Brandin - 2:58
Hans und Heiner oder Jeder kriegt, was er verdient - Ralph Siegel/Udo Jürgens/Michael Kunze - 4:33
Aiheesta muualla

Udo Jürgensin fanisivu
Megawati Sukarnoputri

| Megawati Sukarnoputri |
| --- | --- |
 Megawati Sukarnoputri presidenttinä vuonna 2001.
Indonesian 5. presidentti
 23. heinäkuuta 2001 – 20. lokakuuta 2004  
Edeltäjä:  Abdurrahman Wahid
Seuraaja:  Susilo Bambang Yudhoyono
Indonesian varapresidentti
 1999–2001  
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. tammikuuta 1947 (ikä 77) Yogyakarta, Indonesia
Vanhemmat:  Sukarno
Puoliso:  Surendro Supjarso (–1970) Hassan Gamal Ahmad Hassan (1972) Taufiq Kiemas (1973–2013)
Lapset:  3
Tiedot
Uskonto:  islam
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.megawatisoekarnoputri.com
Diah Permata Megawati Setyawati Sukarnoputri (s. 23. tammikuuta 1947 Yogyakarta) toimi Indonesian presidenttinä 23. heinäkuuta 2001 – 20. lokakuuta 2004. Seuraavissa presidentivaaleissa Susilo Bambang Yudhoyono voitti hänet toisella kierroksella 20. syyskuuta 2004. Megawati on vuonna 1945 itsenäistyneen Indonesian ensimmäisen presidentin Sukarnon vanhin tytär.
Elämä

Megawati syntyi Sukarnon toisena lapsena ja vanhimpana tyttärenä. Hänen äitinsä oli yksi Sukarnon yhdeksästä vaimosta. Megawati kasvoi isänsä palatsissa Merdekassa. Hän opiskeli Padjadjaranin yliopistossa Bandungissa maataloutta, mutta lopetti opintonsa vuonna 1967, kun hänen isänsä syrjätettiin vallasta. Suharton johtama sotilashallitus jätti Sukarnon rauhaan, kun tämä pysyi poissa politiikasta.
Vuonna 1970, kun Sukarno kuoli, Megawati alkoi opiskella Indonesian yliopistossa psykologiaa, mutta keskeytti toisen vuoden jälkeen jälleen opintonsa.
Megawatin ensimmäinen aviomies, luutnantti Surindo Supjarso, kuoli lento-onnettomuudessa vuonna 1970. Vuonna 1972 hän avioitui egyptiläisen diplomaatin Hassan Gamal Ahmad Hasanin kanssa. Avioliitto kuitenkin mitätöitiin pian. Nykyisen aviomiehensä Taufik Kiemasin kanssa hän avioitui vuonna 1973. Tästä avioliitosta hänellä on kolme lasta.
Koska Megawati on syntyperältään jaavalainen, häntä kutsutaan asiatyylisissä yhteyksissä etunimellään. Hänen jälkimmäinen nimensä Sukarnoputri (suom. Sukarnon tytär) ei ole sukunimi vaan jaavalaiseen tapaan isännimi. Hänen etunimensä Megawati taas on johdettu sanskritin sanasta meghavatī (suom. Hän, jolla on pilvi). Nimi viittaa pellot kastelevaan sateeseen, sillä hänen syntyessään satoi.
Poliittinen ura

Megawati vältti politiikkaa kaksikymmentä vuotta, vaikka hänen isänsä seuraajat pitävät häntä tämän poliittisena perillisenä. Vuonna 1987 Megawati kuitenkin liittyi Indonesian demokraattiseen puolueeseen (PDI), joka toimi hallituksen hyväksymänä demokraattisena fasadina Suharton hallinnolle. Palkinnoksi hallitukselle osoittamastaan hyväksynnästä hänet valittiin parlamenttiin.
Vuonna 1993 hänet valittiin puolueensa johtoon, ja hänestä tuli suosittu vastakohta Suhartolle. Megawatin kerättyä kansansuosiota korruptoitumattomana poliitikkona ja Sukarnon tyttärenä hallitus huomasi tehneensä virheen ja syrjäytti hänet asemastaan vuonna 1996. Tämä johti mellakoihin Jakartassa.
Megawatia kiellettiin osallistumasta toukokuun 1997 vaaleihin. Tämä vain lisäsi hänen suosiotaan. Hän perusti vuonna 1998 uuden keskustavasemmistolaisen Partai Demokrasi Indonesia Perjuangan (suom. "Indonesian demokraattinen puolue Kamppailu") (lyhennettynä PDI Perjuangan, PDI-P) -puolueen.
Suharto joutui lopulta eromaan toukokuussa 1998 Aasian talouskriisin ja korruptiosyytösten takia. Hänen seuraajansa B. J. Habibie lupasi vapaat vaalit vuonna 1999. PDI-P:stä tuli suurin puolue vuoden 1999 parlamenttivaaleissa. Se ei kuitenkaan saavuttanut määräenemmistöä. Uuden perustuslain mukaan parlamentti valitsi presidentin. Muut puolueet estivät Megawatin presidenttiyden osaksi, koska hän on nainen ja osaksi, koska hän on muslimi. Hänen liittolaisensa ja ystävänsä Abdurrahman Wahid valittiin hänen sijastaan. Megawatista tuli varapresidentti.
Presidenttinä ollessaan Wahid kärsi useita sairauskohtauksia. Häntä syytettiin korruption katsomisesta läpi sormien. Heinäkuussa 2001 hänet pakotettiin eroamaan. 23. heinäkuuta 2001 Megawati nousi Indonesian presidentiksi.
Megawatin alaisuudessa demokratiauudistukset jatkuivat, vaikkakin hitaasti. Hänet nähtiin pääasiassa kansallisen yhtenäisyyden symbolina, ja hän osallistui harvoin hallituksen työskentelyyn. Armeija sai jälleen vaikutusvaltaa, jonka se oli menettänyt Suharton kukistuessa. Korruptio oli edelleen laajaa, mistä tosin Megawatia ei ole syytetty.
Vuonna 2004 maan talous oli osittain selvinnyt vuoden 1997 talouskriisistä, mutta työttömyys ja köyhyys olivat edelleen mittavia. Perustuslakiin tehtiin lisäys presidentin valitsemiseksi suoralla kansanvaalilla. Megawati oli ehdokkaana toiselle kaudelleen. Mielipidetiedustelut ennustivat hänelle tappiota. Hän pääsi vaalissa toiselle kierrokselle, jolla Yudhoyono voitti hänet.
Megawati ei vahvistanut tappiotaan, onnitellut seuraajaansa eikä osallistunut tämän virkaanastujaisiin. Hän lähti presidentinpalatsista ja palasi normaaliin elämäänsä lausuntoja antamatta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Megawati Sukarnoputri Wikimedia Commonsissa
Sukarno (1945–1967) | Suharto (1967–1998) | Jusuf Habibie (1998–1999) | Abdurrahman Wahid (1999–2001) | Megawati Sukarnoputri (2001–2004) | Susilo Bambang Yudhoyono (2004–2014) | Joko Widodo (2014–)
Megawati Sukarnoputri ja Yhdysvaltain presidentti George W. Bush vuonna 2001.
Aida

Aida on Giuseppe Verdin säveltämä nelinäytöksinen ooppera.
Oopperan synty

Egyptin kediivi Ismail pašša tilasi Giuseppe Verdiltä teoksen vuonna 1870 Kairon kuninkaalliseen oopperataloon. Verdi pyysi oopperasta palkkioksi 20 000 dollaria – sopimus syntyi. Verdille annettiin oopperan aiheeksi Aida, jota merkittävä ranskalainen egyptologi Auguste Mariette oli kediiville suositellut. Kediivi myönsi Mariettelle arvonimen bey, ja Mariette käytti sen jälkeen itsestään nimeä Mariette bey.
Camille du Locle, Paris Opera-Comiquen johtaja teki Verdin kanssa proosalibreton, ja sen italiankielisen libreton kirjoitti Antonio Ghislanzoni. Ghislanzoni kirjoitti yli 60 librettoa, mutta Aida on niistä huomattavin. Mariette oli mukana neuvoja antavana arkeologina. Verdi kirjoitti Aidan neljässä kuukaudessa, ja teos oli valmis jo marraskuun puolivälissä 1870. Kantaesitys viivästyi kuitenkin Preussin ja Ranskan sodan takia. Ranskassa tehdyt lavasteet ja puvut jäivät pitkäksi aikaa Pariisiin.
Maestro Verdi käytti paljon aikaa muinaisten egyptiläisten tapojen ja soittimien tutkimiseen. Hän kuitenkin päätyi itse tekemään oman koosteensa egyptiläisestä musiikista. Verdin luoma musiikki kuulostaa aidolta ja tuo lisäväriä oopperaan. Hän teetti myös juhlamarssiin kuusi ”aidatrumpettia”, kolme As- ja kolme H-vireistä. Ne muistuttavat aitoja egyptiläisiä soittimia.
Teoksen ensiesitys pidettiin Kairossa 24. joulukuuta 1871. Aidan nimiosan kantaesityksessä lauloi Antonietta Pozzoni Anastasi. Ensi-ilta oli sensaatiomainen, ja muun muassa italialainen musiikkokriitikko Filippo Filippi mainitsi teoksen olevan Verdin siihenastisista teoksista paras. Samanlainen innostus vallitsi, kun teos esitettiin ensimmäisen kerran Euroopassa Milanon La Scalassa 8. helmikuuta 1872. Siellä esityksen johti säveltäjä itse ja nimiosan lauloi Teresa Stolz. Esityksen päätyttyä Verdi huudettiin esiin 32 kertaa, ja hän sai norsunluisen tahtipuikon sekä timanttitähden, johon nimi Aida oli kirjoitettu rubiineilla ja Verdi muilla arvokkailla kivillä.
Suomalaisessa Oopperassa Aida kuultiin ensimmäisen kerran 1916. Aleksanterin teatteri vihittiin Suomalaisen Oopperan käyttöön 1919 Aidan esityksellä, vuonna 1956 Aidalla juhlistettiin nimimuutosta Suomen Kansallisoopperaksi. Viimeisin Aidan ensi-ilta Suomen Kansallisoopperassa oli 17.9.2010. Aida on ollut suosittu teos myös Savonlinnan Oopperajuhlilla.
Aida ja Suezin kanava

Kairon oopperatalo valmistui juhlistamaan Suezin kanavan avajaisia (17. marraskuuta 1869). Oopperatalon johtaja Paul Draneth pyysi Verdiltä oodia talon vihkiäisiin, mutta Verdi kieltäytyi ilmoittaen, ettei hän tee ”satunnaistöitä”. Kairon oopperatalo vihitiin 1. marraskuuta 1869, ja ensimmäisenä teoksena esitettiin Giuseppe Verdin Rigoletto.
Tunnettuja aarioita, duettoja ja kohtauksia

"Celeste Aida" – Radamèsin romanza I näytös
"Vieni, o diletta" – Amneriksen, Aidan ja Radamèsin tertsetto I näytös
"Ritorna vincitor" – Aida I näytös
"Fu la sorte dell’armi a’tuoi funesta" – Amneris ja Aida II näytös
"Gloria all’Egitto, ad Iside" – Kuoro II näytös
"Marcia trionfale" (juhlamarssi) II näytös
"O, patria mia, mai più ti riverdò" – Aida III näytös
"Rivedrò le foreste imbalsamate" – Aida ja Amonasro III näytös
"Fuggiam gli ardori inospiti" – Aida ja Radamès III näytös
"L’aborita rivale a me sfuggia" – Amneris IV näytös
"Già i sacerdoti adunansi" – Amneris ja Radamès IV näytös
"Morir! sì pura e bella" – Aida ja Radamès IV näytös
Roolit > Pääroolit

Aida, etiopialainen prinsessa, orjana Egyptissä – sopraano
Radamès, henkivartioston päällikkö – tenori
Amneris, Egyptin kuninkaan tytär – mezzosopraano
Amonasro, Etiopian kuningas ja Aidan isä – baritoni
Roolit > Sivuroolit

Kuningas – basso
Ramfis, ylipappi – basso
Lähetti – tenori
Aida asettaa pääkolmikon esittäjille suuria laulullisia haasteita. Erityisesti Radameksen ja Aidan aariat kuuluvat italialaisen oopperakirjallisuuden vaikeimpiin. Merkittäviä Aidoja ovat olleet muun muassa Zinka Milanov, Renata Tebaldi, Maria Callas, Leontyne Price ja Aprile Millo. Radameksen kuuluisia esittäjiä ovat olleet esimerkiksi Enrico Caruso, Jussi Björling, Richard Tucker, Mario Del Monaco, Franco Corelli jaPlacido Domingo. Amneriksen roolista muistetaan muutamia mainiten Ebe Stignani, Fedora Barbieri, Giulietta Simionato, Firoenza Cossotto ja Dolora Zajick.
Tapahtumapaikka ja -aika ja oopperan kesto

Aika: Faaraoiden aika, n. 1230 eaa.
Paikka: Memfis ja Theba
Kesto:
I näytös 40 min
II näytös 45 min
III näytös 35 min
IV näytös 30 min
yhteensä n. 2,5 h
Juoniselostus > I näytös

1 kohtaus
Kuninkaallinen palatsi Memfiksessä. Ylipappi Ramfis kertoo Radamekselle etiopialaisten hyökkäyksestä. Ramfis on menossa kertomaan kuninkaalle, kenet jumalat ovat valinneet sotapäälliköksi. Radames toivoo olevansa tuo valittu. Voittajana hän voi pyytää Aidaa vaimokseen. Romanza Celeste Aida (suom. Taivaallinen Aida). Amneris saapuu ja epäilee Radameksen tunnelatauksen olevan muutakin kuin voiton huumaa. Radames miettii, onko Amneris saanut selville hänen rakkautensa Aidaan. Aida saapuu ja Amneris ennakkoaavistus on tertzetossa Vieni, o diletta (suom. Tule rakas ystävä).
Egyptiläisiä on kokoontunut temppelin edustalle. Kuninkaan saavuttua lähetti tuo tiedon maaseudun hävityksestä ja pääkaupunkiin kohdistuvasta uhasta. Kuningas julistaa että egyptiläisten joukkojen johtaja on Radames. Egyptiläiset uhoavat sotaa, ja Amneris toivoo Radameksen olevan voitokas. Papit johdattavat Radameksen Ptahin temppeliin.
Aida on epätoivoinen aariassaan Ritorna vincitor (suom. Palaa voittajana), koska Radames taistelee Aidan maanmiehiä vastaan, ja heitä johtaa Aidan isä Amonasro. Aidan aaria päättyy rukoukseen Numi pietà (suom. Jumalat armahtakaa)
2 kohtaus
Ptah'in temppelissä Ramfis, papit ja papittaret odottavat aseettomana saapuvaa Radamesta. Radamekselle annetaan juhlallisin menoin pyhitetyt aseet.
Juoniselostus > II näytös

1 kohtaus
Amneriksen huoneistossa maurilaiset orjattaret tanssivat. Kesken juhlavalmistelujen Aida saapuu. Duetto Fu la sorte dell’armi a’tuoi funesta (suom. Sodan tulos oli kohtalokas kansallesi). Teeskennellen sympatiaa Amneris kertoo Radameksen kaatuneen. Aida on suunniltaan liikutuksesta. Amneris paljastaakin Radameksen elävän ja sanoo olevansa Aidan kilpailija. Aida ei paljasta salaisuuttaan mutta pyytää ymmärrystä ja anoo anteeksiantoa. Amneris komentaa Aidan olemaan läsnä kun voitokkaat egyptiläiset ja Radames saapuvat.
2 kohtaus
Kaupungin muurien ulkopuolella Theban portin luona. Kuningas istuu valtaistuimella, ja hänen vasemmalla puolellaan on Amneris. Kuoro laulaa ylistyksen ja kiitoksen Isikselle ja kuninkaalle. Sen jälkeen alkaa juhlamarssi Gloria all`Egitto. Kulkueen jälkeen saapuu Radames, ja Amneris kruunaa hänet voittajana. Radames saa pyytää kuninkaalta mitä tahansa. Ensiksi tuodaan etiopialaiset vangit kuninkaan eteen. Aida tunnistaa joukosta isänsä Amonasron, jota kukaan ei tunnista etiopialaisten kuninkaaksi. Amonasro vetoaa Egyptin kuninkaan laupeuteen ja anoo vapautusta. Egyptin kansa liikuttuu ja tukee Amonasron armonanomusta. Ylipappi Ramfis ja muut papit vastustavat. Radames puolestaan pyytää vankien vapauttamista. Siihen suostutaan, mutta Ramfisin ehdotuksesta kuitenkin Amonasro ja Aida jäävät panttivangeiksi. Kuningas antaa voitonpalkkiona palkkioksi Radamekselle Amneriksen käden.
Juoniselostus > III näytös

Laulaja Marie Rappold, 1916
Äänitiedostojen kuunteluohjeet
Niilin rannalla ja lähistöllä oleva Isiksen temppeli. Ramfis johdattaa Amneriksen temppeliin rukoilemaan Isiksen suosiota avioliitolleen.
Aida on sopinut tapaavansa Radamesin. Aariassaan hän muistelee synnyinmaataan O, patria mia, mai più ti riverdò (suom. Synnyinmaani, en näe sinua enää koskaan). Amonasro saapuu ensin. Duetto Rivedrò le foreste imbalsamate (suom. Näen jälleen tuoksuvat metsät). Amonasro sanoo uuden sodan olevan tulossa. Aida voi saada Radameksen itselleen, jos vain saisi, selville minkä solan kautta Radames johtaa egyptiläisiä. Siellä etiopialaiset järjestäisivät väijytyksen. Amonasro vetoaa Aidan isänmaanrakkauteen, mustasukkaisuuteen ja epätoivoon. Lopuksi hän hylkää tyttärensä sanomalla tämän olevan vain egyptiläisten orja. Aida murtuu ja antaa isälleen suostumuksensa. Radames saapuu ja on häkeltynyt Aidan viileydestä. Radames sanoo, että toisen voiton jälkeen hän voisi pyytää kuninkaalta Aidaa vaimokseen. Aidan mielestä Amneris kostaisi nopeasti, ja sen välttämiseksi on vain yksi keino: pako Etiopiaan. Duetto Fuggiam gli ardori inospiti (suom. Paetkaamme vihamielisestä kuumuudesta). Aida kysyy, mikä olisi paras pakotie. Radames sanoo sen olevan Napatan sola. Samassa Amonasro tulee esiin ja ilmoittaa olevansa Etiopian kuningas. Amneris ja Ramfis ovat kuulleet kaiken. Kahakan jälkeen Radames jättäytyy pappien vangiksi.
Juoniselostus > IV näytös

1 kohtaus
Kuninkaallisen palatsin salissa Amneris on yksin. L’aborita rivale a me sfuggia (suom. Vihaamani kilpailija on paennut). Amneris pyytää vartijoita tuomaan Radamesin sisään. Duetto Già i sacerdoti adunansi arbiti del tuo fato (suom. Papit ovat jo kokoontuneet tuomitsemaan sinut). Amneris rukoilee Radamesia puolustamaan itseään, mutta Radames kieltäytyy. Vankilassa Radames vaikenee vielä kolmasti, kun häntä syytetään.
2 kohtaus
Näyttämön yläosa on Ptah'in temppelin sisäosa ja alempi on temppelin krypta. Temppelissä Amneris rukoilee, ja Radames on kuolemaantuomittuna kryptassa. Aida tulee esiin. Hän on aiemmin piiloutunut kryptaan, koska halusi kuolla Radameksen kanssa. Duetto Morir! Sì pura e bella (suom. Kuolla, viattomana ja kauniina). Ylpeä kuninkaantytär Amneris rukoilee nöyrästi ja kaikella tunteella yläpuolella Pace t’imploro (suom. Rukoilen Sinulle rauhaa).
Levytyksiä

1974 (EMI, digitaalinen remasterointi 1986), jossa esiintyjinä ovat mm. Montserrat Caballé, Plácido Domingo, Chorus of the Royal Opera House – Covent Garden, The Trumpeters of the Royal Military School of Music ja New Philharmonia Orchestra johtajanaan Riccardo Muti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Tunnetuimmat Verdin teosten esittäjät lähtien  ensimmäisistä ensi-illoista, Verdin ystävät ja työtoverit, Geni-sukututkimusprojekti - myös Aida  geni.com
Metalhead (albumi)

| Metalhead Saxon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Karo Studios, Hampuri
 Julkaistu: 9. marraskuuta 1999
 Tuottaja(t): Biff Byford Charlie Bauerfeind
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 45.05
 Levy-yhtiö: Steamhammer
Saxonin muut julkaisut
| Unleash the Beast 1997 | Metalhead 1999 | Killing Ground 2001 |
Metalhead on Saxonin neljästoista studioalbumi, joka julkaistiin 9. marraskuuta 1999. Albumilla kuullaan entistä ja raskaampaa ja synkempää heavy metalia. Kappaleessa Conquistador kuullaan jopa power metal -vaikutteita.
Rumpali Nigel Glockler jätti yhtyeen Unleash The Beast -kiertueen jälkeen ja tilalle otettiin pikaisesti saksalainen Fritz Randow.[lähde? ]
Kappaleet

Metalhead – 4.52
Are We Travellers in Time – 5.17
Conquistador – 4.42
What Goes Around – 4.24
Song of Evil – 4.12
All Guns Blazing – 3.53
Prisoner – 4.12
Piss Off – 4.04
Watching You – 5.18
Sea of Life – 8.11
Kokoonpano

Biff Byford – laulu, tuottaja
Paul Quinn – kitara
Doug Scarrat – kitara
Nibbs Carter – basso
Fritz Randow – rummut
Charlie Bauerfeind – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
Arvostelut

AllMusic: