stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cesano Maderno

| Cesano Maderno |
| --- | --- |
 Palazzo Arese Borromeo
 vaakuna
 Koordinaatit: 45°37′38″N, 9°08′50″E 
Valtio:   Italia
Alue:  Lombardia
Maakunta:  Monza e Brianzan maakunta
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  11,5 km²
Korkeus:  198 m
Väkiluku (31.8.2020):  39 595
 – Väestötiheys:  3 439 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
Postinumero:  20811
Suuntanumero(t):  0362
 
 http://www.comune.cesano-maderno.mb.it/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Cesano Maderno on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se kuuluu Monza e Brianzan maakuntaan. Cesano Madernon asukkaiden demonyymi on cesanesi.
Maantiede

Cesano Maderno sijaitsee Lombardian länsiosassa ja myös maakuntansa läntisessä osassa, joka on historiallisen Brianzan alueen lounaisosaa. Cesano Maderno on osa Milanon tiheään asuttua pohjoista esikaupunkivyöhykettä, joka ulottuu aina Sveitsin rajalle ja paikoin sen ylikin. Etäisyys Monzan keskustasta on noin 10 kilometriä luoteeseen ja Milanon keskustasta noin 20 kilometriä pohjoiseen. Milanon pohjoispuolelle levittäytyvä Parco delle Groane ulottuu Cesano Madernon alueelle.
Cesano Madernossa on useita frazioneja: Binzago, Villaggio Snia, Sacra Famiglia, Cascina Gaeta, Molinello ja Cassina Savina. Binzago ja Cassina Savina olivat itsenäisiä kuntia vuoteen 1869.
Historia

Cesano Madernon nimen ensimmäinen osa palautuu todennäköisesti erisnimeen Cisius, toinen palautuu termiin Maternus. Keskiaikana paikkakuntaa hallitsivat Oronan luostarin munkit, joihin paikalliset asukkaat suhtautuivat sangen ynseästi. Vastahakoisuus kulminoitui Domenico Dall'Acquan johtamaan kansannousuun 1228. Cesano Madernon strateginen rakennuskanta tuhottiin lähes täysin, mutta Milanosta kutsutut joukot onnistuivat rauhoittamaan tilanteen ja varmistamaan munkkien vallan.
1500-luvun alusta aina Napoleonin sotiin Cesano Maderno oli feodaalisukujen hallussa. 1800-luvun alussa paikkakunta kuului Cisalppiseen tasavaltaan ja vuodesta 1861 Italian kuningaskuntaan. 1800-luvun lopulla Cesano Maderno kasvoi ja vaurastui teollistumisen myötä. 1950- ja 1960-luvuilla paikkakunnalle muutti runsaasti väkeä koillisesta ja eteläisestä Italiasta.
Cesano Madernon historiallisia rakennuksia ovat muun muassa 1600-luvulla rakennettu Palazzo Arese Borromeo, jota ympäröi näyttävä puutarha, ja Palazzo Arese Jacini 1500-luvulta. Paikkakunnan kirkkoja on muun muassa Santo Stefano 1600-luvulta.
Talous ja liikenne

Cesano Madernossa harjoitetaan muun muassa kemianteollisuutta, tekstiiliteollisuutta ja huonekaluteollisuutta. Cesano Madernon rautatieasema, Stazione di Cesano Maderno, sijaitsee rataosuuksien Milano–Asso ja Saronno–Seregno risteyksessä. Kaupunki kuuluu Milanon paikallisliikenteen piiriin. Aiemmin asemia oli kaksi, yksi kummankin rataosuuden varrella. Maantieliikenteen yhteydet ovat erinomaiset.
Muuta

Jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja Luigi Radice (1935–2018) oli kotoisin Cesano Madernosta. Hänet tunnettiin myös lempinimellä Gigi ja lisänimellä Sergente di ferro, Rautakersantti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Cesano Maderno, Lombardia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: it:Cesano Maderno
Monza e Brianzan maakunta
Agrate Brianza | Aicurzio | Albiate | Arcore | Barlassina | Bellusco | Bernareggio | Besana in Brianza | Biassono | Bovisio Masciago | Briosco | Brugherio | Burago di Molgora | Busnago | Camparada | Caponago | Carate Brianza | Carnate | Cavenago di Brianza | Ceriano Laghetto | Cesano Maderno | Cogliate | Concorezzo | Cornate d’Adda | Correzzana | Desio | Giussano | Lazzate | Lentate sul Seveso | Lesmo | Limbiate | Lissone | Macherio | Meda | Mezzago | Misinto | Monza | Muggiò | Nova Milanese | Ornago | Renate | Roncello | Ronco Briantino | Seregno | Seveso | Sovico | Sulbiate | Triuggio | Usmate Velate | Varedo | Vedano al Lambro | Veduggio con Colzano | Verano Brianza | Villasanta | Vimercate
Cesano Madernon rautatieasema
Käännös suomeksi
Dalsjöfors

| Dalsjöfors |
| --- | --- |
 Dalsjöfors
 Koordinaatit: 57°43′10″N, 13°06′30″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Länsi-Götanmaan lääni
Maakunta:  Länsi-Götanmaa
Kunta:  Borås
Väkiluku (2021):  3 892
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Dalsjöfors on taajama Boråsin kunnassa Länsi-Götanmaan läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 3 892 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dalsjöfors Wikimedia Commonsissa
Diamonds and Pearls (kappale)

Diamonds and Pearls on Princen hitti vuodelta 1991. Se julkaistiin singlenä samannimiseltä albumilta ja siitä on tullut yksi Princen suosituimpia kappaleita.
Diamonds and Pearls on tunnettu rakkauslaulu, jonka Prince duetoi Rosie Gainesin kanssa. Kappaleen pianoriffimelodia on erittäin tunnettu. Singlejulkaisuna sävelmä ylsi aikanaan USA:n listan sijalle 3. Albumin suurimmaksi hitiksi nousi Princen viimeinen Yhdysvaltain ykköshitti, Cream.
Diamonds Are a Girl’s Best Friend

Marilyn Monroe laulaa laulun elokuvassa Herrat pitävät vaaleaveriköistä.
”Diamonds Are a Girl’s Best Friend” on yhdysvaltalainen musikaalilaulu. Sen sävelsi Jule Styne ja sanoitti Leo Robin. Ensimmäistä kertaa sävelmä kuultiin vuonna 1949 Carol Channingin tulkintana Stynen Broadway-musikaalissa Gentlemen Prefer Blondes. Marilyn Monroen elokuvassa Herrat pitävät vaaleaveriköistä (Gentlemen Prefer Blondes, 1953) laulama versio teki kappaleesta maailmanlaajuisesti tunnetun. Myös Jane Russell esittää kappaleen elokuvassa.
Kappaleen kertoja on nuori nainen, joka kertoo romanssin olevan kyllä mukavaa, mutta että miesten tunteet viilenevät naisen vanhetessa, ja ettei suukoilla voi maksaa vuokraa. Kappaleen iskulauseena on, että timantit ovat pysyviä ja että ne "ovat tytön parhaat ystävät".
Monroen laulunumerosta on tullut osa länsimaisen populaarikulttuurin ikonografiaa. Kohtausta ovat myöhemmin jäljitelleet tai parodioineet esimerkiksi Madonna, Kylie Minogue ja Anna Nicole Smith. Emmylou Harris teki sävelmästä country-rock-version vuonna 1983. Nicole Kidman esitti ”Diamonds Are a Girl’s Best Friendin” elokuvassa Moulin Rouge! (2001).
Säveltäjän ja alkuperäismusikaalin tekijän Jule Stynen muihin merkkiteoksiin kuuluvat Broadway-esitykset Funny Girl sekä Gypsy.
American Film Institute on nimennyt laulun elokuvahistorian 12. suurimmaksi.
Dalsfjordin kirkko

| Dalsfjordin kirkko Dalsfjord kyrkje |
| --- | --- |

Sijainti:  Volda, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Møren hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1910
Suunnittelija:  Ole Havnæs
Materiaali:  puu
Istumapaikkoja:  400
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Dalsfjordin kirkko (norj. Dalsfjord kyrkje) on Voldan kunnassa Møren ja Romsdalin läänissä Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1910.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dalsfjordin kirkko Wikimedia Commonsissa
Dai Qiuwa

| Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten jääkiekko.Aasian talvikisat  | Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten jääkiekko.Aasian talvikisat  | Mitalit> Maa:  Kiina.Naisten jääkiekko.Aasian talvikisat  | Maa:  Kiina> Naisten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Aomori 2003 | naisten jääkiekko |  |
Dai Qiuwa (kiin.: 戴秋娃; pinyin: Dài Qiūwá; s. 11. elokuuta 1982 Heilongjiang, Kiina) on kiinalainen hyökkääjänä pelannut jääkiekkoilija. Hän pelasi Kiinan naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 2002 Salt Lake Cityssä. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan Yhdysvalloissa 2001 sekä Kanadassa 2004.
Dalslandin kanava

Dalslandin kanavan tunnetuimpia paikkoja on Håverudin akvedukti.
Dalslandin kanava (ruots. Dalslands kanal) on Ruotsissa Värmlannin ja Dalslandin maakunnissa sijaitseva 1860-luvulla rakennettu kanavaverkosto, jonka yhteispituus on 250 kilometriä. Kanavaan kuuluu 28 sulkua. Dalslandin kanava rakennettiin alun perin teollisuuden kuljetuksia varten, mutta nykyisin sillä on merkitystä lähinnä matkailunähtävyytenä.
Dalslandin kanavan suunnittelijoiden Nils Ericsonin ja Werner Ericsonin muistolaatta.
Dalslandin kanavan sulut kartalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dalslandin kanava Wikimedia Commonsissa
Daichi Suzuki

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Daichi Suzuki vuonna 2018. |  Daichi Suzuki vuonna 2018. |  Daichi Suzuki vuonna 2018. |  |
Maa:   Japani
Miesten uinti
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 1988 | 100 m su |  |
Daichi Suzuki (jap. 鈴木 大地, Suzuki Daichi; s. 10. maaliskuuta 1967 Narashino) on japanilainen kilpauimari. Hän on 100 metrin selkäuinnin olympiavoittaja, jonka käyttämä tapa sukeltaa pitkään johti sääntömuutokseen. Kilpauransa jälkeen Suzuki on toiminut urheilun johtotehtävissä.
Suzuki kilpaili ensimmäisen kerran olympialaisissa Los Angelesissa 1984 ja herätti jo tuolloin huomiota tyylillään sukeltaa lähdön jälkeen mahdollisimman pitkään vaikka jäikin B-finaaliin 100 metrin selkäuinnissa, jonka lopputuloksissa hän oli yhdestoista, ja 200 metrin selkäuinnissa, jossa sijoitus oli kuudestoista. Hän ui myös 4 × 100 metrin sekauintiviestissä, jonka loppukilpailussa Japani hylättiin.
Suzuki voitti Aasian kisoissa 1986 kultaa 100 metrin selkäuinnissa ja 4 × 100 metrin sekauintiviestissä. Vuonna 1987 hän voitti kultaa universiadeissa 100 metrin ja 200 metrin selkäuinnissa sekä saavutti hopeaa Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa 100 metrin selkäuinnissa.
Soulin olympialaisissa 1988 Suzuki voitti 100 metrin selkäuinnissa kultaa uransa ennätysajalla 55,05. Hän voitti 0,13 sekunnin erolla toisen pitkäkestoisen sukelluksen taitajan, yhdysvaltalaisen David Berkoffin, joka oli alkuerissä parantanut nimissään ollutta maailmanennätystä aikaan 54,51. Pian olympialaisten jälkeen selkäuintisääntöjä muutettiin siten, että sukelluksissa uiminen rajoitettiin kymmeneen metriin (sittemmin rajoitus nostettiin 15 metriin). Suzuki sijoittui 4 × 100 metrin sekauinnissa viidenneksi ja 200 metrin selkäuinnin kokonaistuloksissa B-finaalin jälkeen 15:nneksi.
Kilpauransa jälkeen Suzuki on toiminut urheilujohtajana, muun muassa Japanin uimaliiton puheenjohtajana.
Curling talviolympialaisissa 2018

| Curling talviolympialaisissa 2018   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Turnaus | miehet |  |  |  |  |  |  |
|  | naiset |  |  |  |  |  |  |
|  | sekapari |  |  |  |  |  |  |

| n · k ·  | n · k ·  | n · k ·  | n · k ·  |  |  |  |  |
Curlingissa kilpailtiin Pyeongchangin 2018 talviolympialaisissa 8.–25. helmikuuta Gangneung Curling Centreissä. Curlingissa kilpailtiin ensimmäistä kertaa sekaparikilpailu. Tämän lisäksi oli erikseen miesten ja naisten kilpailut.
Aikataulu

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| RR | Alkusarja | SF | Välierät | B | Pronssiottelu | F | Loppuottelu |
|  | TO 8 | PE 9 | LA 10 | SU 11 | MA 12 | TI 13 | TI 13 | KE 14 | TO 15 | PE 16 | LA 17 | SU 18 | MA 19 | TI 20 | KE 21 | TO 22 | PE 23 | LA 24 | SU 25 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Miesten turnaus |  |  |  |  |  |  |  | RR | RR | RR | RR | RR | RR | RR | RR | SF | B | F |  |
| Naisten turnaus |  |  |  |  |  |  |  | RR | RR | RR | RR | RR | RR | RR | RR |  | SF | B | F |
| Sekaparikilpailu | RR | RR | RR | RR | SF | B | F |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
Lähde:
Mitalit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Laji |  Kultaa |  Hopeaa |  Pronssia |
| Miesten turnaus tiedot |  Yhdysvallat (USA) John Shuster Tyler George Matt Hamilton John Landsteiner Joe Polo |  Ruotsi (SWE) Niklas Edin Oskar Eriksson Rasmus Wranå Christoffer Sundgren Henrik Leek |  Sveitsi (SUI) Benoît Schwarz Claudio Pätz Peter de Cruz Valentin Tanner Dominik Märki |
| Naisten turnaus tiedot |  Ruotsi (SWE) Anna Hasselborg Sara McManus Agnes Knochenhauer Sofia Maberghs Jennie Wåhlin |  Etelä-Korea (KOR) Kim Eu-jung Kim Kyeong-ae Kim Seon-yeong Kim Yeong-mi Kim Cho-hi |  Japani (JPN) Satsuki Fujisawa Chinami Yoshida Yumi Suzuki Yurika Yoshida Mari Motohashi |
| Sekaparikilpailu tiedot |  Kanada (CAN) Kaitlyn Lawes & John Morris |  Sveitsi (SUI) Jenny Perret & Martin Rios |  Norja (NOR) Kristin Skaslien & Magnus Nedregotten  |
↑  Venäläiset olympiaurheilijat voittivat alun perin pronssia, mutta heidät diskattiin Aleksandr Krušelnitskin käryttyä dopingista.
Karsinta

Olympialaisiin karsittiin kahdella tavalla: karsintapisteillä vuoden 2016 ja 2017 maailmanmestaruuskilpailuista tai karsintaturnauksen kautta syksyllä 2017. Etelä-Korea sai isäntämaana automaattisesti paikan kaikkiin tapahtumiin. Karsintapisteiden kautta valittiin seitsemän maata ja karsintaturnauksen kautta kaksi maata per tapahtuma. Parisekakilpailuun pääsi seitsemän parasta karsintapisteitä kerännyttä maata vuosien 2016 ja 2017 parisekakilpailun maailmanmestaruuskisoista. Etelä-Korea sai automaattisesti paikan myös parisekakilpailuun.
Osallistujat

Lähde:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Miehet:  Etelä-Korea   Italia   Japani   Kanada   Norja   Ruotsi   Sveitsi   Tanska   Iso-Britannia   Yhdysvallat  |  Naiset:  Etelä-Korea   Japani   Kanada   Kiina   Ruotsi   Sveitsi   Tanska   Venäläiset olympiaurheilijat   Iso-Britannia   Yhdysvallat  |  Sekaparit:  Etelä-Korea   Kanada   Kiina   Norja   Suomi   Sveitsi   Venäläiset olympiaurheilijat   Yhdysvallat  |
Den norske tannlegeforening

| Den norske tannlegeforening |
| --- | --- |

Perustettu:  1884
Tyyppi:  ammattiliitto
Kotipaikka:  Oslo
Toiminta-alue:  Norja
Jäsenet:  n. 7 000 (2022)
Puheenjohtaja:  Heming Olsen-Bergem
Kattojärjestö:  Akademikerne
Jäsenlehti:  Den norske tannlegeforenings Tidende
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Den norske tannlegeforening (lyh. NTF) on norjalainen hammaslääkärien ammattiliitto, joka on perustettu vuonna 1884. Sillä oli noin 7 000 jäsentä vuonna 2022 ja se kuuluu Akademikerne-keskusjärjestöön.
Aiheesta muualla

Liiton verkkosivut (norjaksi)
Den norske legeforening

| Den norske legeforening |
| --- | --- |

Perustettu:  1886
Tyyppi:  ammattiliitto
Kotipaikka:  Oslo
Toiminta-alue:  Norja
Jäsenet:  n. 40 000 (2024)
Puheenjohtaja:  Anne Karin Rime
Kattojärjestö:  Akademikerne
Jäsenlehti:  Tidsskrift for Den norske legeforening
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Den norske legeforening (vuoteen 2007 Den norske lægeforening) on norjalainen lääkärien ammattiliitto, joka on perustettu vuonna 1886. Sillä oli noin 40 000 jäsentä vuonna 2024 ja se kuuluu Akademikerne-keskusjärjestöön.
Aiheesta muualla

Liiton verkkosivut (norjaksi)
Eaa

EAA tai eaa. tarkoittaa seuraavia asioita:
EAA, Euroopan yleisurheiluliitto, eurooppalainen yleisurheilun kattojärjestö
EAA, European Association of Archaeologists, Euroopan arkeologiyhdistys, eurooppalaisten arkeologien kattojärjestö
EAA, Experimental Aircraft Association, harrasteenaan lentokoneita rakentavien ihmisten yhdistys
eaa., ennen ajanlaskumme alkua.
EAA, essential amino acids, eli välttämättömät aminohapot.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Eaa”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
David Klemetz

| David Klemetz> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1921
Kuollut: 1983 (61–62 vuotta)
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  evankelista pastori
Muut tiedot
Järjestö:  Helluntaiherätys
David Klemetz (1921–1983) oli suomenruotsalainen helluntailainen pastori, opettaja, evankelista ja julkaisija. Klemetz oli suomenruotsalaisen helluntailaisuuden ja vapaakirkollisuuden pitkäaikainen johtohahmo. Klemetz toimi ensin evankelistana Vaasan saaristossa ja Koivulahden alueen helluntaiseurakuntien johtajana. Vuonna 1951 Klemetzistä tuli Helsingin Filadelfia-seurakunnan johtaja, missä hän toimi aina kuolemaansa asti.
Klemetziä on kuvattu intohimoisena evankelistana. Klemetz toimi usein raamatunopettajana ja teki puhujamatkoja konferensseihin Ruotsiin. Klemetz toimi Korsets Budskapin päätoimittajana yli 30 vuoden ajan. Pääosin hänen kirjoituksensa keskittyivät opetukseen ja sieluunhoitoon, mutta toisinaan hän otti kantaa kärkevästi. Klemetz teki aktiivista työtä KB:n levikin eteen suomenruotsalaisella alueella.
Vuonna 1967 Klemetz julkaisi kirjan Framtid och hopp. Osia kirjasta levitettiin laajasti Suomessa ja Ruotsissa. Klemetz kuoli vuonna 1983 sydänkohtaukseen.
David S. Goyer

| David S>  Goyer |
| --- | --- |
 David S. Goyer Comic-Con-tapahtumassa vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. joulukuuta 1965 (ikä 58)  Ann Arbor, Michigan
Ammatti:  sarjakuvan tekijä, käsikirjoittaja, tuottaja, elokuvaohjaaja
Käsikirjoittaja
Alma mater:  Etelä-Kalifornian yliopisto
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
David Samuel Goyer (s. 22. joulukuuta 1965 Ann Arbor, Michigan, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen sarjakuvantekijä sekä Saturn-palkittu elokuvakäsikirjoittaja, -ohjaaja ja -tuottaja. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista Blade ja Batman Begins.
Goyer kasvoi Michiganissa, jossa hän myös opiskeli Huron High Schoolissa ja myöhemmin Etelä-Kalifornian yliopistossa, josta Goyer valmistui vuonna 1988 elokuva- ja televisioalalle.
Filmografia > Ohjaajana

ZigZag (2002)
Blade: Trinity (2004)
Kynnys tuntemattomaan (2005)
The Invisible (2007)
The Unborn (2009)
Filmografia > Käsikirjoittajana

Lupa tappaa (1990)
Kickboxer 2 (1991)
Pirulliset lelut (1992)
Arcade (1993)
Dollman vs. Demonic Toys (1993)
Varastetut ihmiset (1994)
Crow II – enkelten kaupunki (1996)
Dark City – Varjojen kaupunki (1998)
Nick Fury: Agentti Ässä (1998)
Blade (1998)
Friikkilinkit (2000)
ZigZag (2002)
Blade II (2002)
Blade: Trinity (2004)
Batman Begins (2005)
Kynnys tuntemattomaan (2005)
Blade (2006)
Jumper 2008)
Batman: Gothamin ritari (2008)
Yön ritari (2008)
The Unborn (2009)
Call of Duty: Black Ops (2010)
Yön ritarin paluu (2012)
Call of Duty: Black Ops II
Man of Steel (2013)
Batman v Superman: Dawn of Justice (2016)
Aiheesta muualla

David S. Goyer Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
David S. Goyer Elonetissä.
Derviş Eroğlu

| Derviş Eroğlu |
| --- | --- |

 Pohjois-Kyproksen presidentti
 24. huhtikuuta 2010 – 30. huhtikuuta 2015  
Edeltäjä:  Mehmet Ali Talat
Seuraaja:  Mustafa Akıncı
Pohjois-Kyproksen pääministeri
 19. heinäkuuta 1985 – 1. tammikuuta 1994   16. elokuuta 1996 – 13. tammikuuta 2004   5. toukokuuta 2009 – 23. huhtikuuta 2010  
Edeltäjä:  Mustafa Çagatay   Hakki Atun   Mehmet Ali Talat
Seuraaja:  Hakki Atun   Mehmet Ali Talat   Hüseyin Özgürgün
Henkilötiedot
Syntynyt: 1938 (ikä 85–86) Famagusta, Kypros
Tiedot
Puolue:  Kansallinen yhtenäisyyspuolue
Derviş Eroğlu (s. 1938 Famagusta, Kypros) on kyproslainen poliitikko, joka valittiin huhtikuussa 2010 turkkilaisen Pohjois-Kyproksen presidentiksi. Hän on aiemmin toiminut myös Pohjois-Kyproksen pääministerinä.
Eroğlu syntyi Famagustassa vuonna 1938. Hän opiskeli Istanbulin yliopistossa lääketiedettä 1960-luvulla. Eroğlu palasi valmistumisensa jälkeen Kyprokselle 1963 ja teki lääkärin töitä viiden vuoden ajan, kunnes muutti Ankaraan erikoistuakseen urologiaan.
Eroğlu aloitti poliittisen uransa, kun saari jakautui kahteen osaan vuonna 1974. Kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin Pohjois-Kyproksen parlamenttiin Kansallisen yhtenäisyyspuolueen listoilta. Eroğlusta tuli puolueen johtaja 1983. Samana vuonna Rauf Denktaş julisti Pohjois-Kyproksen turkkilainen tasavallan itsenäiseksi. Tämän jälkeen Eroğlu on toiminut maan pääministerinä muutamia kertoja.
Vuonna 2010 Eroğlu valittiin Pohjois-Kyproksen uudeksi presidentiksi, kun hän sai yli puolet äänistä presidentinvaalin ensimmäisellä kierroksella. Eroğlu voitti istuvan presidentin Mehmet Ali Talatin prosentein 50,3–42,8. Eroğlu on tunnettu viileästä suhtautumisestaan Kyproksen yhdistymiseen. Hän kuitenkin lupasi vaalivoittonsa jälkeen jatkavan Ali Talatin aloittamia yhdistymisneuvotteluja.
Vuoden 2015 presidentinvaaleissa Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan presidentiksi valittiin Mustafa Akinci, joka voitti vaalien toisella kierroksella selvästi istuvan presidentin Eroglun.
Convair F-106 Delta Dart

| Convair F-106A Delta Dart |
| --- | --- |

Tyyppi:  torjuntahävittäjä
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Convair
Ensilento:  26. joulukuuta 1956
Esitelty:  lokakuussa 1959
Poistettu käytöstä:  1988
Valmistusmäärä:  342 (2 prototyyppiä)
Valmistusvuodet:  1955–1964
Convair F-106 Delta Dart
F-106A ampuu AIR-2 Genie -ilmataisteluraketin.
Convair F-106 Delta Dart oli Yhdysvaltain ilmavoimien ensisijainen torjuntahävittäjä 1960-luvulta 1970-luvun loppupuolelle. Se jäi viimeiseksi USAF:n erikoistuneeksi torjuntahävittäjäksi.
Suunnittelu

F-106 oli lähtöisin USAF:in 1950-luvun Ultimate Interceptor -ohjelmasta. Torjuntahävittäjän rooliin rakennetulla F-102 Delta Daggerilla oli melkoisen vaivalloinen kehityshistoria takanaan ja F-102A-malli palveli väliaikaisratkaisuna lopulliseksi ratkaisuksi kaavailtua F-102B:ta odotettaessa. Ilmavoimat tilasi F-102B:n marraskuussa 1955. Koneesta oli kuitenkin täysin uusi malli, ja se sai mallinumeron F-106 ja nimen Delta Dart 17. kesäkuuta 1956.
Ensimmäiset koelennot 1956–1957 olivat pettymys, koska suorituskyky oli paljon alle kaavaillun. Kehitysohjelman peruuttamisen sijaan ilmavoimat tilasi kuitenkin 360 F-106-konetta suunnitellun tuhannen sijaan. F-106A ja kaksipaikkainen koulutusmalli F-106B toimitettiin viiteentoista torjuntahävittäjälaivueeseen lokakuusta 1959 alkaen.
Käyttö

Joulukuussa 1959 majuri Joseph W. Rogers teki uuden maailmanennätyksen saavuttamalla 1 525,96 mph (2455,79 km/h) nopeuden Delta Dart -koneella 40 500 jalan (12 300 m) korkeudessa.
F-106 oli varustettu Hughes MA-1 -tulenjohtojärjestelmällä, joka voitiin yhdistää maa-asemiin, jotka voivat ohjata konetta. Kone oli aseistettu neljällä koneen sisällä kannetulla Hughes AIM-4 Falcon -ohjuksella ja kahdella ydinkärkisellä AIR-2 Genie -raketilla, joka oli tarkoitettu ammuttavaksi vihollisen pommikonemuodostelmiin. MA-1-tulenjohtojärjestelmä osoittautui erityisen ongelmalliseksi ja se päivitettiin yli 60 kertaa koneiden käyttöiän aikana.
F-106 Delta Dartit palvelivat Yhdysvaltain mantereella, Alaskassa, Islannissa, Kanadassa ja lyhyen aikaa Länsi-Saksassa ja Etelä-Koreassa. F-106:ta harkittiin käytettäväksi Vietnamissa, mutta se ei ikinä osallistunut taistelutoimiin, eikä sitä viety ulkomaille.
Hävittäjälentäjät pitivät koneesta, kun alkuongelmat oli selvitetty. Ilmasta-ilmaan taistelussa se veti vertoja F-4 Phantom II:lle kaartotaistelussa (engl. dog fight) hyvän kääntyvyytensä ja ylivoimaisen kiihtyvyytensä ansiosta, vaikka F-4:n tutka ja ohjukset olivatkin paremmat. Lakikorkeus oli näillä koneilla suunnilleen samaa luokkaa keskinäisessä vertailussa, se oli F-106A:lla 17 680 metriä eli 58 000 jalkaa.
F-106:ia päivitettiin niiden käytön aikana parannetulla avioniikalla, infrapunatähtäysjärjestelmällä, parannetuilla instrumenteilla, lentotankkausmahdollisuudella ja pysäytyskoukulla hätälaskuja varten.
Osa koneista päivitettiin Project Sharpshooter -ohjelmassa 1972, jolloin niihin asennettiin uusi, paremman näkyvyyden antava kuomu, optinen tähtäin ja mahdollisuus käyttää 20 mm M61 Vulcan -tykkiä AIR-2 Genie -ydinraketin sijaan.
F-15 alkoi korvata F-106:tta vuonna 1972 ja koneet siirrettiin kansalliskaartin käyttöön. F-106 oli USAF:n ja kansalliskaartin ilmavoimien käytössä vuoteen 1988.
Vuodesta 1986 alkaen koneita alettiin muuntaa miehittämättömiksi maaleiksi mallia QF-106A, joita käytettiin harjoitusmaaleina. Viimeinen tuhottiin tammikuussa 1998. Tämänkin jälkeen pieni määrä oli vielä NASAn käytössä.