stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kuboktaedri
Karteesiset koordinaatit > Kantavektorit

Kuboktaedrin 12 kärkeä vastaavat yksinkertaisen Lien ryhmän A3 kantavektoreita. Jos niihin lisätään oktaedrin kuusi kärkeä, nämä 18 kärkeä vastaavat yksinkertaisen Lien ryhmän B3 kantavektoreita.
Kuboktaedrin jakaminen osiin

Kuboktaedrin särmät muodostavat neljä säännöllistä kuusikulmiota. Jos kuboktaedri leikataan niistä jonkin tasolla kahtia, kumpikin saaduista puoliskoista on kolmikulmainen kupoli, joka on yksi Johnsonin kappaleista.
Kuboktaedri voidaan myös jakaa kuuteen nelisivuiseen pyramidiin ja kahdeksaan tetraedriin, jotka kaikki kohtaavat toisensa sen keskipisteessä. Nämä nelisivuiset pyramidit vastaavat muodoltaan säännöllisen oktaedrin puolikkaita.
Geometrisia suhteita

Kuboktaedri voidaan muodostaa kuutiosta yhdistämällä sen vierekkäisten särmien keskipisteet kuution läpi kulkevilla janoilla. Nämä janat muodostavat tällöin kuboktaedrin särmät. Asia voidaan ilmaista myös niin, että kuution jokaisen kärjen läheisyydestä lohkaistaan kolmisivuisen pyramidin muotoinen pala pois.  Kuboktaedrin neliömäiset tahkot syntyvät tällöin kuution tahkojen keskiosista, kolmiomaiset tahkot taas sen särmien läheisyydestä poistettujen osien rajapinnoista.
Vastaavalla tavalla kuboktaedri voidaan muodostaa myös säännöllisestä oktaedrista.
Jos kuboktaedrin tahkojen keskipisteet yhdistetään kappaleen läpi kulkevilla janoilla, saadaan rombidodekaedri. Vastaavasti jos rombidodekaedrin tahkojen keskipisteet yhdistetään sen läpi kulkevilla janoilla, saadaan kuboktaedri. Tämä merkitsee, että rombidodekaedri on kuboktaedrin duaalikappale.
Kuboktaedri on ainoa kupera monitahokas, jonka pitkä säde (keskipisteestä kärkeen) on sama kuin särmän pituus, ja näin ollen sen pitkä halkaisija kärjestä vastakkaiseen kärkeen on kaksi kertaa särmän pituus. Tämä erikoinen symmetriaominaisuus on vain harvoilla polytoopeilla: kahdessa ulottuvuudessa säännöllisellä kuusikulmiolla, kolmessa ulottuvuudessa kuboktaedrilla sekä neljässä ulottuvuudessa 24-solulla ja tesseraktilla. Vain nämä polytoopit voidaan konstruoida tasasivuisista kolmioista, jotka kohtaavat toisensa polytoopin keskipisteessä ja joista jokaisesta muodostuu polytooppiin kaksi sädettä ja yksi särmä. Kaikki nämä voidaan myös symmetrisesti jakaa yhteneviin osiin, jotka kohtaavat toisensa polytoopin keskipisteessä, kuten esimerkiksi jaettaessa kuboktaedri kuuteen nelisivuiseen pyramidiin ja kahdeksaan tetraedriin.
Samoin kuin säännöllisillä kuusikulmioilla voidaan täyttää tasopinta, voidaan myös kolmiulotteinen avaruus täyttää kuboktaedreillä ja niiden väliin jäävillä oktaedreilla.
Neliulotteisen 24-solun tai 16-solun ekvatoriaalinen läpileikkaus on kuboktaedri. Vastaavasti kuboktaedrin ekvatoriaalinen läpileikkaus on kuusikulmio.
Kuboktaedrilla on oktaedrinen symmetria. Sen ensimmäinen stellaatio on kuution ja sen duaalisen oktaedrin yhdistelmä,  jossa kuboktaedrin kärkipisteinä ovat kuution ja oktaedrin särmien yhteiset keskipisteet.
Kuboktaedrin tilavuus on 5/6 sen ympäri piirretyn kuution ja 5/8 sen ympäri piirretyn oktaedrin tilavuudesta.
Kuboktaedri voidaan käsittää myös pullistetuksi tetraedriksi tai typistetyksi tetratertaedriksi.
Geometrisia suhteita > Särmien järjestys

Kuboktaedrilla on yhteiset särmät ja kärjet kahden ei-kuperan monitahokkaan kanssa. Ne ovat kubohemioktaedri, jonka kanssa sillä on yhteiset neliömäiset tahkot, ja oktahemioktaedri, jonka kanssa sillä on yhteiset kolmiomaiset tahkot.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Kuboktaedri |  Kubohemioktaedri |  Oktahemioktaedri |
Kuboktaedri kulttuurissa

Star Trek -jaksossa "By Any Other Name" muukalaiset valtaavat Enterprisen muuttamalla sen henkilökunnan jäsenet elottomiksi kuboktaedreiksi.
Trainer Warehousen "Geo Twister Fiddle" -niminen lelu on muodoltaan taipuisa kuboktaedri.
Coriolis -avaruusalukset tietokonepelisarjassa Elite ovat kuboktaedrin muotoisia.
Buddhalaista vesak-juhlaa varten Sri Lankassa perinteisesti valmistetut Vesak Kuudu -nimiset lyhdyt ovat yleensä kuboktaedrin muotoisia.
Kiinalaisten mellakkapoliisien käyttämän chuí -nimisen lyömäaseen sekä useiden muiden nuijan tyyppisten aseiden lyöntipää on toisinaan kuboktaedrin muotoinen.
Kuboktaedrinen graafi

Matemaattisessa graafiteoriassa kuboktaedrinen graafi on kuboktaedrin särmien ja kärkien muodostama graafi. Sillä on 12 solmua ja 24 kaarta, ja se on neljännen asteen graafi, toisin sanoen sen jokaisessa solmussa kohtaa toisensa neljä kaarta. Se myös Arkhimedeen graafi, koska kuboktaedri kuuluu Arkhimedeen kappaleisiin. Se on myös Hamiltonin graafi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kuboktaedri Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Cuboctahedron
Tetraedrin jatkuva pullistaminen kuboktaedriksi ja supistaminen alkuperäisen tetraedrin duaalitetraedriksi
Oktaedrin jatkuva muuntaminen psuedoikosaedriksi ja edelleen kuboktaedriksi ja päinvastoin
Kaksi kuboktaedria savupiipun huipulla Israelissa.
Kuboktaedrinen graafi
Käännös suomeksi
Aqua (pilvenpiirtäjä)

| Aqua |
| --- | --- |

Tiedot
Sijainti:  Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Koordinaatit:  41°53′11″N, 87°37′12″W
Rakennettu:  2007–2009
Käyttötarkoitus:  toimisto, hotelli, asuintalo
Tila:  valmis
Yritykset
Arkkitehti:  Studio Gang Architects
Insinööri:  Magnusson Klemencic Associates
Urakoitsija:  James McHugh Construction Co
Omistaja:  Aqua Realty Holdings LLC
Tekniset tiedot
Kerroksia:  82
Kerrospinta-ala:  184 936 m²
Hissien määrä:  24
Kustannukset:  300 milj. Yhdysvaltain dollaria
Korkeus
Antenni:  261,8 m
 SkyscraperPage.com 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Aqua on 82-kerroksinen, 261,8 metriä korkea pilvenpiirtäjä Lakeshore Eastin alueella Chicagon kantakaupungissa Illinois’n osavaltiossa Yhdysvalloissa. Rakennuksen 1–18. kerroksissa toimii hotelli, 19–52. kerroksissa on vuokra-asuntoja ja 53–81. kerroksissa on omistusasuntoja. Aqua sai Emporis Skyscraper Award -palkinnon vuonna 2009. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Jeanne Gang ja Studio Gang Architects.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aqua Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Aqua (skyscraper)
Käännös suomeksi
Saku Pollari

Saku Pollari (s. 11. maaliskuuta 1977 Nokia) on suomalainen dokumenttiohjaaja, kuvaaja ja leikkaaja. Hän on ohjannut muun muassa dokumenttielokuvat Ismo – Maailman hauskin ulkopuolinen (2024), Eput (2016), Sielunpelastajat (2010) ja Kansalainen Jussila (2006).
Pollari on opiskellut audiovisuaalista tuotantoa Outokummun ammattikoulussa.
Turun konserttitalo

| Turun konserttitalo |
| --- | --- |
 Turun konserttitalo
Osoite:  Aninkaistenkatu 9
Sijainti:  Turku Puutori
Rakennustyyppi:  konserttitalo
Valmistumisvuosi:  1952
Suunnittelija:  Risto-Veikko Luukkonen
Käyttäjä:  Turun filharmoninen orkesteri
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Konserttitalo sisältä.
Turun konserttitalo sijaitsee Turussa Puutorin pohjoispäässä Aninkaistenkatu 9:ssä. Konserttitalon suunnitteli arkkitehti Risto-Veikko Luukkonen ja rakennus valmistui vuonna 1952, eli se on Suomen ensimmäinen konserttitalo. Se on Turun filharmonisen orkesterin kotisali, kunnes Aurajokirantaan valmistuu uusi Turun musiikkitalo Fuuga arviolta vuonna 2026.
Turun konserttitalo edustaa funktionalistista tyylisuuntaa. Konserttitalon rakentaminen toteutettiin Turun ystävyyskaupungin Göteborgin lahjoitusvaroilla. Yhteistyön ja talon rakentamisen symboliksi pystytettiin Konserttitaloa vastapäätä olevalle Puutorilla Wäinö Aaltosen veistos Kun ystävyyssuhteet solmitaan. Patsaan kaksoiskappale on Göteborgissa kaupunginpuistossa.
Virallisesti talo oli pula-aikana valmistuessaan koko korttelin laajuisen monialaisen ammattikoulun yksikön juhlasali. Nykyiseltä nimeltään Turun ammatti-instituutin Aninkaisten yksikkö toimii kiinteistössä edelleen.
Saleja on yksi ja sen akustiikan on suunnitellut Paavo Arni. 1980-luvun alussa Helsingin Sanomien ammattilaiskyselyssä Turun konserttitalo sai Suomen silloisista konserttisaleista eniten mainintoja hyvästä akustiikastaan. Saliin mahtuu yleisöä 1002 henkilöä, 633 alapermannolle ja 369 yläpermannolle. Konserttitalolla järjestetään konserttien lisäksi myös konferensseja, näyttelyitä, messuja ja muita tapahtumia.
Vuonna 1956 Turun konserttitalossa järjestettiin tapahtuma, jota mainostettiin Turun Sanomien ilmoituksessa rock-konserttina – musiikkityyli joka oli juuri rantautumassa Suomeen. Konsertti aiheutti levottomuuksia ja Turun Sanomat uutisoi rakennuksesta poistetuista häiriköistä. Konserttitalossa on vieraillut aikojen saatossa kansainvälisiä huippuorkestereita ja -artisteja, kuten Demis Roussos, Duran Duran, Free, Hep Stars, Kinks, Procol Harum ja Thin Lizzy.
Vuonna 2016 konserttitalon kävijämäärä oli 116 808.
Uusi konserttitalo

Teknisen käyttöikänsä päähän tulleen konserttitalon korvaa 2020-luvun puolivälissä Turun musiikkitalo Fuuga, jonka sijaintipaikaksi on valittu Itsenäisyydenaukio Turun kaupunginteatterin ja Wäinö Aaltosen museon välissä Aurajoen itärannalla.
Aiheesta muualla

Turun konserttitalo.
Lennart Rosenlew

Otto Lennart Rosenlew (19. huhtikuuta 1872 Pori – 28. heinäkuuta 1943 Suoniemi) oli suomalainen agronomi, maanviljelysneuvos ja kartanonomistaja.
Rosenlewin vanhemmat olivat kauppaneuvos Fredrik Wilhelm Rosenlew ja Emma Karolina Björkman. Hän kävi oppikoulua vuoteen 1891 saakka ja valmistui agronomiksi Mustialasta 1895. Rosenlew teki opintomatkan Ruotsiin ja Tanskaan 1897.
Rosenlew omisti Suoniemellä Kauniaisten kartanon vuodesta 1896 ja Maurin tilan vuodesta 1910. Hän oli Suoniemen säästöpankin kamreerina vuodesta 1905, Suoniemen kunnanvaltuuston puheenjohtajana vuodesta 1919 ja Säästöpankkien Keskusosakepankin hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1928.
Lennart Rosenlew oli naimisissa vuodesta 1901 Alice Löfhjelmin kanssa.
Aiheesta muualla

Sofia Kotilainen: Maanviljelysneuvos Lennart Rosenlew (1872–1943). Suomen talouselämän vaikuttajat -verkkojulkaisu (maksullinen). 20.5.2010. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Juhani Petäjä

Juhani Aadolf Petäjä (synt. Petelius, 6. maaliskuuta 1888 Luumäki - 22. helmikuuta 1952 Vaasa) oli suomalainen kirjailija ja kansakoulunopettaja. Petäjä valmistui Sortavalan seminaarista ja työskenteli opettajana vuoteen 1929, jolloin hänet valittiin Vaasan kansakouluntarkastajaksi. Petäjä jäi virastaan eläkkeelle vuonna 1951.
Juhani Petäjän poika oli arkkitehti Keijo Petäjä.
Teoksia

Rakkaus ja synti. WSOY 1912
Bruce Kulick

| Bruce Kulick |
| --- | --- |
 Bruce Kulick vuonna 2002.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Bruce Howard Kulick
Syntynyt: 12. joulukuuta 1953 (ikä 70)
Ammatti:  Muusikko, lauluntekijä, tuottaja
Puoliso:  Christina Harrison (1989–1996) Lisa Lane (2014–)
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  1975–
Tyylilajit:  Hard rock, heavy metal, glam rock, glam metal
Soittimet:  Kitara, basso, laulu, kosketinsoittimet
Yhtyeet:  Kiss, Grand Funk Railroad, Eric Singer Project, Blackjack, Union, The Good Rats
Aiheesta muualla
Kotisivut
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Bruce Howard Kulick (s. 12. joulukuuta 1953 Brooklyn, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja tuottaja. Kulick on soittanut vuodesta 2000 lähtien rock-yhtye Grand Funk Railroadin kitaristina. Kulick muistetaan myös urastaan rock-yhtye Kissin pitkäaikaisena kitaristina. Hän liittyi yhtyeeseen vuonna 1984 korvaten yhtyeen jättäneen Mark St. Johnin, ja soitti yhtyeessä vuoteen 1996. Kulick levytti yhtyeen kitaristina viisi studioalbumia.
Ennen uraansa Kiss- ja Grand Funk Railroad -yhtyeissä Kulick oli ansioitunut kiertue- ja sessiomuusikkona, ja soittanut muun muassa myös Michael Boltonin kanssa perustamassaan yhtyeessä Blackjack. Kissin kitaristina soittaessaan hän myös lauloi yhtyeen vuoden 1997 albumilla Carnival of Souls: The Final Sessions julkaiseman kappaleen ”I Walk Alone”. Hän jätti Kissin vuonna 1996, jolloin yhtyeen alkuperäinen kitaristi Ace Frehley palasi takaisin yhtyeeseen. Sittemmin hän on vaikuttanut esimerkiksi yhtyeissä Union ja Eric Singer Project, sekä vieraillut eri yhtyeiden ja artistien levytyksillä. Hän on levyttänyt myös sooloartistina.
Elämäkerta > Kiss (1984–1996)

Kulick teki ensiesiintymisensä Kiss-yhtyeen kitaristina vuoden 1984 Animalize World Tour -maailmankiertueella, kun yhtyeen kitaristi Mark St. John sairastui niveltulehdukseen ja Reiterin tautiin, eikä pystynyt soittamaan. Kiertueesta muodostui St. Johnin osalta hyvin rikkonainen, ja hän soitti vain muutamissa yhtyeen konserteissa. Kulick oli luontainen valinta St. Johnin väliaikaiseksi korvaajaksi, sillä hän oli sijaistanut tätä sessiomuusikkona jo yhtyeen Animalize-albumin kappaleissa ”Lonely is the Hunter” ja ”Murder in High Heels”. Kulick soitti valtaosan kiertueen konserteista. St. Johnin terveydellinen tila ei enää kohentunut, joten hän joutui jättämään Kissin lopullisesti vuoden 1984 joulukuussa. Näin Kulickista tuli yhtyeen virallinen kitaristi.
Ensimmäisellä varsinaisella Kiss-albumillaan Asylum (1985) Kulick kunnostautui myös laulunkirjoittamisessa, sillä hän oli mukana kirjoittamassa albumille kappaleita ”King of the Mountain”, ”Trial By Fire” ja ”I’m Alive”. Asylum sekä sitä seuranneet Crazy Nights (1987) ja Hot in the Shade (1989) edustivat musiikillisesti 1980-luvulla suosiotaan kasvattanutta glam metalia, eivätkä ne nojanneet kovinkaan vahvasti Kissin 1970-luvun tuotannon hard rockiin. Yhtyeen maskittoman aikakauden jokainen albumi ylitti Yhdysvalloissa platinalevyrajan lukuun ottamatta Hot in the Shadea, joka saavutti kuitenkin kultalevyn myyntimäärän. Vuoden 1992 albumi Revenge edusti puolestaan raskasta rockia ja esitteli yhtyeen heavy metal -vaikutteita.
Kiss teki vuonna 1996 menestyksekkään Alive/Worldwide Tour -kiertueen alkuperäisessä kokoonpanossaan, mikä merkitsi Kulickin siirtymistä syrjään yhtyeen kokoonpanosta. Ajatus alkuperäisen kokoonpanon paluusta yhteen oli saanut alkunsa jo vuonna 1995, kun Kiss esiintyi Music Televisionin suositussa MTV Unplugged -ohjelmassa alkuperäisen kitaristi Ace Frehleyn ja alkuperäisen rumpali Peter Crissin kanssa. Kulick ja yhtyeen silloisen kokoonpanon rumpali Eric Singer saivat vuonna 1996 viikoittain palkkaa yhtyeen toiminnasta paluukiertueesta huolimatta.
Vuonna 1997 Kiss julkaisi niin kutsutun maskittoman aikakautensa viimeisen studioalbumin Carnival of Souls: The Final Sessions, joka oli levytetty jo vuonna 1995. Yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon tekemä kiertue oli kuitenkin viivästyttänyt albumin julkaisua, ja albumi oli ehtinyt tällä välin myös vuotaa internetiin ja levitä bootleg-versioiden muodossa. Albumilla Kulickin musiikillinen panos oli huomattava, sillä hän oli osallistunut albumin 12 kappaleesta yhdeksän säveltämiseen. Albumilla on myös mukana ensimmäinen hänen laulamansa Kiss-kappale ”I Walk Alone”, jonka hän oli kirjoittanut yhdessä basisti-laulaja Gene Simmonsin kanssa.
Diskografia > Kiss

Asylum (1985)
Crazy Nights (1987)
Smashes, Thrashes & Hits (1988)
Hot in the Shade (1989)
Revenge (1992)
Alive III (1993)
MTV Unplugged (1996)
Carnival of Souls: The Final Sessions (1997)
Diskografia > Union

Union: Union (1998) tuottajat John Corabi, Bruce Kulick ja Curt Cuomo
Union: Live in the Galaxy (1999) miksaus: Bruce Bouillet ja Bruce Kulick
Union: The Blue Room (2000) Co-Produced by Bruce Kulick.
Union: Do Your Own Thing Live (2005) DVD
Diskografia > Soolotuotanto

Audio Dog EP (2001)
Audio Dog (2001)
Transformer (2003)
BK3 EP (2009)
BK3 (2010)
Diskografia > Michael Bolton

Michael Bolton: Michael Bolton (1983)
Michael Bolton: Everybody's Crazy (1985)
Diskografia > Blackjack

Blackjack: Blackjack (1979)
Blackjack: Worlds Apart (1980)
Diskografia > Muut

Billy Squier: Tale of the Tape (1980)
The Good Rats: Great American Music (1981)
Don Johnson: Let It Roll (1989)
Eric Carr: Rockology (2000) tuottaja: Bruce Kulick.
KISS Tribute Spin The Bottle (2004)
Gene Simmons: Asshole (2004)
Bruce & Bob Kulick: KISS Forever (2005) DVD
Lordi: The Arockalypse (2006) Kitarasoolo kappaleessa It Snows in Hell.
Paul Stanley: Live to Win (2006)
Lordi: Babez for Breakfast (2010)
Tomas Bergsten's Fantasy: Caught in the Dark (2013)
Goderzi Kapanadze

| Goderzi Kapanadze |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 10. toukokuuta 1986 (ikä 38)
Kansalaisuus:   Venäjä
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  2004–
Pituus:  182 cm
Paino:  82–93 kg
Painoluokka:  Superraskassarja (2010–) raskassarja (2004–2009)
Kätisyys:  oikea
Vyöarvo:  3. dan
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten kyokushin karate.World Open  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten kyokushin karate.World Open  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten kyokushin karate.World Open  | Maa:   Venäjä> Miesten kyokushin karate. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tokio 2011 | avoin |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Tokio 2013 | +90 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Varna 2005 | -90 kg |  |
|  Hopeaa | Varna 2018 | +90 kg |  |
| All American Open  | All American Open  | All American Open  |  |
|  Kultaa | New York 2016 | avoin |  |
| Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 2017 | +90 kg |  |
| Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Osaka 2017 | +85 kg |  |
|  Kultaa | 2019 | +85 kg |  |
|  Pronssia | Osaka 2023 | +85 kg |  |
| Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  |  |
|  Hopeaa | 2012 | avoin |  |
| Venäjän mestaruuskilpailut  | Venäjän mestaruuskilpailut  | Venäjän mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | 2009 | -90 kg |  |
|  Kultaa | 2011 | +90 kg |  |
|  Kultaa | 2012 | +90 kg |  |
|  Kultaa | 2013 | +90 kg |  |
|  Hopeaa | 2005 | -90 kg |  |
|  Hopeaa | 2010 | +90 kg |  |
| Venäjän Cup  | Venäjän Cup  | Venäjän Cup  |  |
|  Kultaa | 2017 | +90 kg |  |
|  Hopeaa | 2021 | +90 kg |  |
| Open Baltic Cup  | Open Baltic Cup  | Open Baltic Cup  |  |
|  Pronssia | Kaliningrad 2018 | avoin |  |
Maa:   Georgia
Miesten kyokushin karate WKO-liitto
| Euroopan Open  | Euroopan Open  | Euroopan Open  |  |
|  Kultaa | Wroclaw 2024 | avoin |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Valencia 2024 | +90 kg |  |
Goderzi Vladimirovitš Kapanadze (ven. Годерзи Владимирович Капанадзе, s. 10. toukokuuta 1986) on venäläis-georgialainen karateka. Hän saavutti pronssia World Openissa ja on kaksinkertainen Euroopan mestari (2005 ja 2024), sekä nelinkertainen Venäjän mestari ja kaksinkertainen Japanin mestari.
Kilpaura > Euroopan mestaruus (2005)

Kapanadze voitti ensimmäisen Euroopan mestaruutensa toukokuussa 2005 Bulgariassa ollessaan 19-vuotias. Hän voitti raskaansarjan loppuottelussa Krzysztof Habraszkan. Syksyllä Kapanadze saavutti vielä Venäjän mestaruuskilpailuissa hopeaa. Kapanadze eteni raskaansarjan loppuotteluun, jossa Kapanadze hävisi Igor Titkoville.
Kilpaura > Venäjän mestarina ja kaksi MM-mitalia (2009–2013)

Euroopan mestaruuden jälkeen Kapanadze saavutti ensimmäisen Venäjän raskaansarjan mestaruuden 2009, voitettuaan Ilja Karpenkon loppuottelussa.
Kapanadze siirtyi 2010 Venäjän mestaruuskilpailuissa painoluokkaa ylemmäksi superraskaaseensarjaan, jossa hän onnistui etenemään aina loppuotteluun saakka. Kapanadze hävisi kuitenkin mestaruuden Tariel Nikoleišvilille.
Kapanadze onnistui 2011 etenemään toisen kerran peräkkäin Venäjän superraskaansarjan loppuotteluun, jossa hän tällä kertaa voitti mestaruuden Sergei Uvitskijta vastaan. Marraskuun MM-kilpailuissa Kapanadze onnistui pääsemään kolmipäiväisen turnauksen viimeiselle kierrokselle. Hän voitti ensin Diogo Silvan ja sen jälkeen Alejandro Navarron. Kolmannella kierroksella Kapanadze voitti vielä Oleksandr Jeremenkon, kunnes välierässä hävisi Tariel Nikoleišvilille ja saavutti pronssia. Hänet palkittiin turnauksessa myös parhaasta taisteluhengestä.
Syyskuussa 2012 Kapanadze eteni neljättä kertaa peräkkäin Venäjän mestaruuskilpailujen loppuotteluun. Hän kohtasi toista kertaa peräkkäin Sergei Uvitskijin, jonka hän myös voitti. Marraskuussa Kapanadze oli mukana Japanin mestaruuskilpailujen avoimessa painoluokassa. Hän eteni loppuotteluun saakka, jossa hävisi mestaruuden Alejandro Navarrolle.
Kapanadze saavutti MM-hopeaa superraskaassasarjassa 2013. Hän hävisi loppuottelussa Shoki Aratalle. Syksyllä Kapanadze kohtasi kolmatta kertaa peräkkäin Sergei Uvitskijinin Venäjän mestaruuskilpailujen loppuottelussa. Tälläkin kertaa hän oli kaksikosta parempi ja saavutti uransa neljännen Venäjän mestaruuden.
Kilpaura > Yhdysvaltain- ja Japanin mestaruudet (2016–2017)

Kapanadze saavutti All American Openin mestaruuden kesäkuussa 2016, voitettuaan loppuottelussa Andrei Zuborevin.
Tammikuussa 2017 Kapanadze saavutti toisen Yhdysvaltain mestaruuten, tällä kertaa superraskaassasarjassa. Hän voitti loppuottelussa kisojen kolminkertaisen mestarin Daniel Milicevicin. Kapanadze saavutti sen jälkeen ensimmäisen kerran Venäjän cupin mestaruuden. Hän voitti loppuottelussa Konstantin Kovalenkon. Kapanadze saavutti myös ensimmäisen Japanin mestaruuden superraskaassasarjassa voitettuaan Oleksandr Jeremenkon. Toukokuussa hän sijoittui Ranskan EM-kilpailuissa neljänneksi, jouduttuaan jättämään pronssiottelun väliin loukkaantumisen vuoksi. Kapanadze voitti ensin avauskierroksella Viktor Bernetin ja sen jälkeen Giuseppe Sturialen. Välierissä Kapanadze hävisi loukkaantumisen myötä Damian Galińskille ja eteni pronssiotteluun.
Kilpaura > EM-hopeaa (2018)

Toukokuussa 2018 Kapanadze oli mukana Bulgarian EM-kilpailuissa, jossa hän voitti muun muassa alkukierroksella Jahmaine Christien tuomariäänin. Kapanadze eteni aina loppuotteluun saakka, jossa hän hävisi mestaruuden Konstantin Kovalenkolle.
Kilpaura > Siirto WKO-liittoon ja toinen Euroopan mestaruus (2023–)

Kapanadze siirtyi IKO-liitosta toiseen Kyokushinin liittoon, WKO:n. Venäjän ollessa Ukraina sodan vuoksi kilpailikiellossa myös karatessa, päätti Kapanadze edustaa sukujuuriensa myötä Georgiaa kansainvälisesti. Toukokuussa 2024 hän oli mukana Espanjan EM-kilpailun superraskaassasarjassa. Kapanadze eteni aina loppuotteluun saakka, jossa hän lopulta hävisi mestaruuden moninkertaiselle Euroopan mestarille Eventas Gužauskasille. Lokakuussa Kapanadze oli vielä mukana toisissa EM-kilpailuissa, jotka käytiin avoimessa painoluokassa. Hän eteni turnauksen loppuotteluun saakka, jossa Kapanadze voitti uransa toisen Euroopan mestaruuden Patrik Lajtosia vastaan.
Kouvola-pyörä

Kouvola-pyörä Tykkimäellä.
Silloinen Helsinki-pyörä Linnanmäellä.
Kouvola-pyörä on Tykkimäen huvipuistossa sijaitseva maailmanpyörä. Laite oli alun perin Boston-pyöränä, ja sittemmin Helsinki-pyöränä vuosikymmeniä tunnettu Linnanmäen maailmanpyörä, kunnes se myytiin maaliskuussa 2006 Tykkimäen huvipuistolle Kouvolaan. Siellä laite otettiin käyttöön kunnostuksen jälkeen kesällä 2007 ja nimi muutettiin Kouvola-pyöräksi. Linnanmäki osti kesällä 2006 käyttöön otetun uuden Rinkeli-maailmanpyörän.
Maailmanpyörän kehän halkaisija on 21 metriä. Jalustan päälle pystytetty maailmanpyörä nousee noin 25 metrin korkeuteen. Vuoteen 1998 se oli Suomen suurin maailmanpyörä, kunnes Suomen Tivolin hankkima maailman suurin siirrettävä maailmanpyörä vei ennätyksen.