stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vesa Veijalainen

Vesa Veijo Veijalainen (s. 25. helmikuuta 1942 Kuopio) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt muun muassa Kuopion kaupunginteatterissa ja Tampereen Teatterissa. Teatterityön ohella hän on tulkinnut useita sivurooleja suomalaisissa elokuva- ja televisiotuotannoissa.
Elämä ja ura

Veijalainen syntyi toimistopäällikkö Veijo Antero Veijalaisen ja Aino Liisa Veijalaisen (o.s. Pöllänen) perheeseen jatkosodan aikana. Hän suoritti Suomen Teatterikoulun vuosina 1963–1966. Jatko-opintoja hän suoritti muun muassa Englannissa, Yhdysvalloissa, Kiinassa ja Venäjällä. Ammattiuransa Veijalainen aloitti Joensuun kaupunginteatterissa, jossa hän työskenteli vuodesta 1966 vuoteen 1971. Hän näytteli Kuopion kaupunginteatterissa 1971–1981 ja edelleen 1983–1985. Välissä hän poikkesi Turun kaupunginteatterissa vuosina 1981–1983. Vuonna 1985 Veijalainen kiinnitettiin Tampereen Teatteriin. Hänen työskentelykieliinsä lukeutuu muun muassa venäjä.
Vuosina 1990 ja 1991 Veijalainen oli apulaisohjaajana Yle TV2:lla. Vuosina 1996–1998 hän opetti näyttämötaidetta Petroskoissa.
Vesa Veijalaisen näyttämötöihin kuuluu muun muassa McMurphyn osa näytelmässä Käenpesä, Boris Ukonilmassa ja Mikko Jääkärin morsiamessa. Valkokankaalla hän on näytellyt sivuosia muun muassa Mikko Niskasen elokuvissa. Virke Lehtisen ohjaamassa fiktioelokuvassa Kolme miestä hänellä oli Antti Parviaisen rooli. Veijalainen on näytellyt sivurooleja niin ikään useissa televisiotuotannoissa, kuten Yle TV2:n suositussa Metsolat-draamasarjassa.
Vuonna 1971 Vesa Veijalaiselle myönnettiin Jokamies-patsas. Vuonna 1980 hän sai Minna-tunnustuksen.
Veijalainen avioitui Maiju Veijalaisen (alkuaan Marja-Liisa Hovi, s. 6. huhtikuuta 1944 Tampere) kanssa vuonna 1965. Vuonna 2000 hän avioitui Venla Karkolan kanssa. Veijalainen harrastaa muun muassa kullankaivuuta.
Filmografia > Elokuvat

Syksyllä kaikki on toisin (1978)
Ajolähtö (1982)
Kolme miestä (1983)
Lapin kullan kimallus (1999)
Filmografia > Televisiotyöt

Omat koirat purivat (1974) (televisio)
Uskottu mies (1985)
Kotirappu (1987)
Entäs nyt, Niskavuori? (1987) (televisionäytelmä)
Ilotalo (1988)
Autovaras (1991)
Petterin parempi elämä (1991)
Metsolat (1993)
Varkaita (1994)
Kyllä isä osaa (1994)
Tie Eedeniin (2004)
Filmografia > Ohjaustyöt

Metsolat (1993) (apuohjaus)
Aiheesta muualla

Vesa Veijalainen Elonetissä.
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Elonet
Joseph Haydn

| Joseph Haydn |
| --- | --- |
 Thomas Hardy, Joseph Haydn, 1791.
Henkilötiedot
Syntynyt: 31. maaliskuuta 1732 Rohrau, Itävalta
Kuollut: 31. toukokuuta 1809 (77 vuotta) Wien, Itävalta
Puoliso:  Maria Anna Keller
Muusikko
Tyylilajit:  klassismi
Soittimet:  urut ja piano 
 Nimikirjoitus
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Franz Joseph Haydn [haidn] (31. maaliskuuta 1732 Rohrau, Itävalta – 31. toukokuuta 1809 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen säveltäjä. Hän oli klassismin musiikin merkittäviä säveltäjiä ja nykymuotoisen sinfonian ja jousikvarteton kehittäjiä. Haydnin teoksista moderniin kantaohjelmistoon kuuluvat Lontoo-sinfoniat (nr. 93-104), jousikvartettojen sarjat opusnumeroilla 20 ja 76, sellokonsertto, trumpettikonsertto, pianosonaatti es-duurissa, Nelson-messu ja Luominen -oratorio. Suurimman osan urastaan Haydn vietti Esterházy-suvun linnassa hovisäveltäjänä. Hänen teoksensa levisivät kuitenkin laajalti pitkin Eurooppaa ja hän oli suuren osan elämästään mantereensa suosituin säveltäjä. Haydn oli Mozartin ystävä ja Beethovenin lyhytaikainen opettaja ja hänen vaikutuksensa heidän musiikkiinsa oli suuri.
Elämän teot

Joseph Haydnin molemmista veljistä Michaelista ja Johannista tuli myös muusikkoja. Joseph lauloi vuosina 1740–1749 Stefanuksen tuomiokirkon poikakuorossa äänenmurrokseensa asti. Hänet erotettiin kuorosta äänenmurroksen aikaan mutta varsinainen syy saattoi olla huono käytös.
Myöhemmässä nuoruudessaan hän toimi ainakin viulistina ja musiikinopettajana tavallisen kansan keskuudessa, missä hän sai vaikutteita itävaltalaisesta kansanmusiikista.
1750-luvulla Haydn tutustui Wienin italialaisiin muusikkopiireihin, joissa säveltäjä Nicola Porpora antoi hänelle sävellyksenopetusta. Oltuaan ensin vuonna 1759 lyhyen aikaa kreivi Morzinin kapellimestarina, säveltäjän uran tuotteliain kausi alkoi hänen päästyään ruhtinas Pál Antal Esterházyn ja myöhemmin tämän pojan Miklósin hovin kapellimestariksi. Haydnin työsuhde kesti yli 30 vuotta. Hänen tehtäviinsä kuului soitinten huoltaminen, säveltäminen ja konserttien järjestäminen. Vuodesta 1776 alkaen oopperoita ja musiikkinäytelmiä esitettiin päivittäin; vuosina 1780–1790 Haydn johti yli tuhat oopperaesitystä. Vuoteen 1784 mennessä esitetyistä 78 oopperasta Haydn kirjoitti itse 15.
Hovissa oli yli 20-jäseninen korkeatasoinen orkesteri ja laulajisto. Hänen työsuhteensa oli melko vapaamuotoinen, mutta yksi hänen työtehtävistään oli sinfonioiden säveltäminen, joita hän tuottikin runsaasti. Hovissa hän sai pysyvän lempinimen Papa Haydn, sillä hän oli huolehtivainen orkesterin jäsenten suhteen.
Kansainvälistä huomiota Haydn sai ensi kerran sävellettyään Stabat materin vuonna 1767. 1770-luvun sävellyksiin kuuluvat useat tunnetut sinfoniat ja jousikvartetot, esimerkiksi Jäähyväissinfonia (1772), sekä hänen ensimmäinen oratorionsa Il ritorno di Tobia.
Haydnin vuosina 1785–1786 säveltämänsä Pariisin-sinfoniat (nrot 82–87) tekivät säveltäjästä kuuluisan Ranskassa. Vuonna 1790 hän asettui asumaan Wieniin saatuaan taiteilijaeläkkeen ruhtinasperheeltä. Jo samana vuonna hän matkusti Lontooseen, jossa esitettiin ensimmäiset hänen Lontoon-sinfonioistaan (nrot 93–98). Suosio oli niin suurta, että häntä verrattiin taiteilijana jopa William Shakespeareen, ja hänet nimitettiin Oxfordin yliopiston kunniatohtoriksi (tilaisuudessa esitettiin sinfonia nro 92, Oxford-sinfonia). Paluumatka Wieniin kulki Bonnin kautta, jossa säveltäjä opetti nuorta Ludwig van Beethovenia.
Palatessaan Lontooseen vuonna 1794 Haydnin maine oli jo taattu. Ensiesityksensä saivat silloin muun muassa Lontoon-sinfoniat nrot 99–104. Palattuaan Wieniin hän sävelsi muun muassa Luominen-oratorion (Die Schöpfung, 1798) Raamatun luomiskertomukseen ja John Miltonin Kadotettuun paratiisiin perustuvan oratorion pohjalta, sekä Die Jahreszeiten (Vuodenajat, 1801), jonka libretto perustui osaltaan James Thompsonin samannimiseen englantilaiseen runoelmaan. Muita Haydnin viimeisten elinvuosien tunnetuimpia sävellyksiä ovat kaksi jousikvartettoa (opus 77, 1799), Nelson-messu, Luomismessu sekä Trumpettikonsertto, joka katosi pian ensimmäisten esitystensä jälkeen ja löydettiin uudestaan vasta 1900-luvun alussa.
Musiikki

Haydn tunnettiin ystävällisenä, huolettomana ja huumorintajuisena luonteena. Se heijastuu myös hänen musiikkiinsa, joka on viihdyttävää, kevyttä ja tehty pilke silmäkulmassa sisältäen usein yllätyksiä. Tunnetuin ”yllätys” tapahtuu sinfoniassa nro 94, jonka toisen osan alussa hiljaisen melodian päälle tulee äkillisiä voimakkaita sointuja. Lisäksi Haydn teki muutamiin jousikvartettoihinsa valeloppuja (opus 33, nro 2 sekä opus 50, nro 3) ja erääseen trioon (opus 50, nro 1) rytmi-illuusion. Samoin Haydnin tunnetuimmissa oratorioissa on monia orkestereilla tehtyjä ”ääniefektejä”, jotka kuvaavat eläimiä ja muita luonnonilmiöitä.
Musiikillisena esikuvana Haydnille oli Johann Sebastian Bachin poika Carl Philipp Emanuel, jota voidaan pitää myös yhtenä klassismin musiikin kehittäjistä. J. S. Bachin kuoleman jälkeen barokki oli mennyt pois muodista, ja muusikot kokeilivat erilaisia uusia tyylejä, mukaan lukien Haydn. Hän itse oli myöhemmin innoittajana ja esikuvana Mozartille ja Beethovenille, kahdelle muulle klassismin ajan suurelle säveltäjälle. Mozart oli Haydnin läheinen ystävä ja Beethoven oli vähän aikaa hänen oppilaanaan.
Haydnin sävellysten rakenteelle on ominaista suurempien teemojen melko kaavamainen kehittely pienistä motiiveista. Ne ovat yleensä sonaattimuodossa: teema esitellään, jonka jälkeen sävellaji kehittyy eteenpäin alkuperäisestä; teemaa kehitellään, muunnellaan, pirstotaan ja siihen saatetaan tuoda uusia aiheita; lopussa teema palaa jälleen alkuperäisen kaltaisena ja päättyy usein codaan.
Haydn kuitenkin erosi sonaattimuodon käytössä nuoremmista aikalaisistaan, Mozartista ja Beethovenista, jotka niin ikään edustivat tämän muodon huipentumaa. Haydn tunnetaan ”monotemaattisista esittelyvaiheistaan”, joissa pääsävellajin vakiinnuttavat sävelkulut ovat identtisiä avausteeman kanssa. Haydn eroaa Mozartista ja Beethovenista myös siinä suhteessa, että hän vaihtaa teemojen keskinäisiä paikkoja kertausjaksossa ja sisällyttää myös siihen temaattista kehittelyä.
Haydnin muotopuolen innovatiivisuus sai hänet tuomaan fuugan klassismin tyyliin sekä rikastamaan rondo-muotoa sitä koossapitävällä aiempaa pidemmälle viedyllä tonaalisella järjestelmällisyydellä. Niin ikään Haydn oli kaksoisvariaation keskeinen edustaja eli hän varioi usein kahta muuttuvaa teemaa, jotka saattavat olla toistensa molli- ja duurimuunnokset.
Haydnia pidetään klassisen sinfonian ja jousikvartettojen isänä. Hän sävelsi peräti 106 sinfoniaa (niistä 104 numeroitua, lisäksi sinfoniat A ja B, laskuista on jätetty pois Sinfonia Concertante ”nro 105” ja yksi kadonnut teos), jotka noudattavat neliosaista jakoa ja sonaattimuotoa. Useilla sinfonioilla on lisänimi. Jousikvartettoja hän sävelsi 83 kappaletta. Myös hänen pianosonaattinsa (52 kpl), pianotrionsa, divertimentonsa ja messunsa muodostivat perustan näiden tyyppien tyylille klassismin aikana. Haydnin konsertoista klassikoita ovat ainakin trumpettikonsertto sekä ensimmäinen sellokonsertto. Messuista Nelson-messu kuuluu arvostetuimpien kuoroteosten joukkoon.
Teosluettelo

Haydn teki itse muistinsa varassa teosluettelon vuonna 1805, ja useilla teoksilla on oma opusnumeronsa. Vuonna 1957 Anthony van Hoboken teki perusteellisen luettelon, johon viittaavat tunnukset ovat muotoa Hob tai H.
Tunnetuimpia teoksia > Sinfonioita

nro 6 Aamu
nro 7 Iltapäivä
nro 8 Ilta
nro 11 Ikkuna
nro 13
nro 22 Filosofi
nro 30
nro 39
nro 44
nro 45 Jäähyväinen
nro 57 Triangeli
Pariisin-sinfoniat nrot 82–87
nro 88
nro 92 Oxford
Lontoon-sinfoniat nrot 93–104, muun muassa
nro 94 Rummunisku (Mit dem Pauckenschlag)
nro 100 Sotilas (Militär-Sinfonie)
nro 101 Kello (Die Uhr)
nro 103 Rummunpäristys (Mit dem Pauckenwirbel)
nro 104 Lontoo
Tunnetuimpia teoksia > Konserttoja

pianokonsertto D-duuri
8 urkukonserttoa
sellokonsertot nro 1 C-duuri ja nro 2 D-duuri
2 käyrätorvikonserttoa D-duuri
trumpettikonsertto Es-duuri
3 viulukonserttoa
Tunnetuimpia teoksia > Jousikvartettoja

Kuusi jousikvartettoa, nrot 23–28, opus 20 (1772)
Kuusi jousikvartettoa, nrot 29–34, opus 33 (1781)
Kaksi jousikvartettoa, nrot 66–67, opus 76 (1799)
Tunnetuimpia teoksia > Oopperoita

Der Apotheker (esitetty myös Suomessa)
Die Welt auf dem Monde (esitetty myös Suomessa)
Armida
L’anima del filosofo
Orlando Paladino
Tunnetuimpia teoksia > Muuta

Gott erhalte Franz den Kaiser, Itävallan keisarihymni, jonka säveltä käytetään nykyään Saksan kansallislaulussa Deutschlandliedissä
Pianosonaatti nro 20 c-molli
Luominen (oratorio Die Schöpfung, 1796–1798)
Vuodenajat (oratorio Die Jahreszeiten, 1801)
Missa in Tempore Belli (messu nro 10 C-duuri, Pauckenmesse, 1796)
Nelson-messu (messu nro 9 d-molli, Missa in angustiis, 1798)
Luomismessu (messu nro 11 B-duuri, Schöpfungsmesse, 1801)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Joseph Haydn International Music Score Library Project (englanniksi)
Complete recording of Joseph Haydns Pianosonatas on a sampled Walther Pianoforte (Arkistoitu – Internet Archive).
Complete recording of Joseph Haydns Pianosonatas on a sampled Steinwy D (Arkistoitu – Internet Archive).
Vapaasti käytettävissä olevia Haydnin partituureja Mutopia Project
Joseph Haydn.
Murtomäki, Veijo: Joseph Haydn. Sibelius-Akatemia, 2010.
Joseph Haydnin 200-vuotismuisto, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 27.03.1932, nro 13, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Taiteenala:  Discography of American Historical Recordings  FID  MusicBrainz  ULAN 
Henkilöt:  BMLO  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  RISM  SNAC  IdRef 
Ludwig Guttenbrunn, Joseph Haydn, 1770.
Johann Carl Rössler, Joseph Haydn, 1799.
Gott erhalte Franz den Kaiserin alkuperäinen nuottikäsikirjoitus.
Lapinlahden Linnut (vuoden 2023 kirja)

| Lapinlahden Linnut |
| --- | --- |

Kirjailija:  Timo Rossi
Kansitaiteilija:  Matti Jaaranen (Lapinlahden Linnut -logo ja lintuhahmo)
Kieli:  suomi
Genre:  tietokirja
Kustantaja:  Docendo
Julkaistu:  2023
Ulkoasu:  kovakantinen
Sivumäärä:  400
ISBN:  978-952-382-569-7

Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Lapinlahden Linnut. Miksei asioista puhuta on Timo Rossin kirjoittama Lapinlahden Linnut -yhtyeen elämäkertakirja, jonka Docendo julkaisi syksyllä 2023. Rossi tutustui yhtyeen jäseniin 2000-luvun alussa ensin yhtyeen verkkosivuston keskustelupalstalla ja myöhemmin konserteissa. Vuonna 2012 hän sai valmiiksi pro gradu -tutkielmansa Mies ja maskuliinisuus Lapinlahden Lintujen rock-lyriikassa. Yhtyeen jäsenet pitivät tutkielmaa onnistuneena, ja vuonna 2021 Tapio Liinoja pyysi Rossia kirjoittamaan yhtyehistoriikin Lapinlahden Lintujen 40-vuotisjuhlaan vuonna 2023. Kirja on Rossin (s. 1986) esikoisteos.
Arvostelut

Riffin Topi Suuronen kuvailee Rossin kirjaa vuonna 2003 julkaistua Jukka Lyytisen Lapinlahden Linnut -historiikkia rehellisemmäksi ja surumielisemmäksi elämäkerraksi, jossa käsitellään myös ”Lapinlahden Lintujen tarinan varjopuolia”, kuten holtittoman alkoholin- ja kannabiksenkäytön haittoja. Loppua kohti lukukokemus muuttuu suorastaan ahdistavaksi, kun yhtyeen suosio kääntyy laskuun ja osa jäsenistä kuolee ennenaikaisesti. Suuronen kiittää Rossin asiantuntemusta ja analyyttistä suhtautumista Lapinlahden Lintujen sanoituksiin. Yhtyeen jäsenet kertovat avoimesti ja pohdiskelevasti myös virheistään. ”Erittäin mielenkiintoinen valinta on ollut päästää yhtyeen roudarit ääneen kommentoimaan taiteilijoita persoonina.”
Emotion-verkkolehden arviossa Rossin teosta kuvaillaan onnistuneeksi historiikiksi, joka innostaa tutustumaan myös Lapinlahden Lintujen levytyksiin ja TV-sarjoihin. ”Moisia ryyppytarinoita en ole lukenut edes Bukowskilta tai minkään punkbändin elokerroista.” Salon Seudun Sanomien arvostelun mukaan kyseessä on kattava ja suorapuheinen selvitys suosikkiyhtyeen monivaiheisesta urasta.
Antependium

Ruotsalaisen Vissefjärdan kirkon alttari, jota koristaa antependium.
Antependium (suom. edessä riippuva) tarkoittaa etenkin läntisten kirkkojen alttarin etuosan peittävää paramenttia eli kirkkotekstiiliä. Antependium on messukasukan ohella ollut kirkon keskeisin ja arvokkain tekstiili, ja niiden valmistamiseen on käytetty ajan parhaita ja arvokkaimpia materiaaleja.
Alttarin etureunan koristaminen on peräisin keskiajalta. Vanhimmat tiedot antependiumeista ja alttariliinoista ovat 700-luvulta ja 800-luvulta on tietoja alttareista, joiden etusivu oli koristeltu reliefimäisin puu-, metalli- tai norsunluukoristeluin. Kun kirkon alttari sijoitettiin kuorin itäseinään, kehittyi 1200-luvulta alkaen edelleen tapa koristaa alttarin etuseinä puuveistoksin tai -leikkauksin tai metallisin korkokuvin (antemensale). Myöhemmin sen korvasi alttarin koko etuseinän peittävä kangas (antependium). Alttaripöydän liinan ja antependiumin saumaa peittämään käytetään usein pitsiliinaa.
St. Paulin kirkon antependium (Leipzig, Saksa)
Joissakin kirkoissa antependiumin asemasta alttarin etureunaa koristaa kapea reunusvaate alttarin yläreunassa (superfrontale). Reunusvaatetta voidaan käyttää, jos antependium on yksivärinen tai koristeeton tai jos alttaripöydän muoto ja materiaali edellyttävät sitä.
Antependiumin ja alttarin reunusvaatteen käytössä seurataan kirkkovuoden värejä (liturgiset värit). Antependium koristellaan yleensä keskeisin kristillisin symbolein, usein ehtoolliseen liittyvin kuvioin.  Kirkon messukasukka, antependium ja saarnastuolin liina muodostavat usein sarjan, joka on valmistettu samasta materiaalista ja koristeltu samantapaisesti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Antependium Wikimedia Commonsissa
Daz Sampson

Daz Sampson
Darren "Daz" Sampson (s. 1974 Stockport, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen rap-laulaja ja tanssimusiikkituottaja. Hän edusti Isoa-Britanniaa vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Teenage Life". Kappale sai finaalissa 25 pistettä ja jäi sijalle 19. Suomen edustaja Lordi voitti kilpailun. Kappale ylsi brittilistojen kymmenen kärkeen. Musiikkiuransa jälkeen Sampson ryhtyi jalkapallojoukkue Halebank FC:n manageriksi.
Sampson tuli ennen Euroviisuja tunnetuksi Uniting Nations- ja Bus Stop -yhtyeissä.
Novalukomal

| Novalukomal, Novalukoml, Novolukoml (Новалукомаль, Новалукомль, Новолуко́мль) |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna
 Novalukomal, Novalukoml, Novolukoml
 Koordinaatit: 54°39′21″N, 29°08′31″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Vitsebskin alue
Väkiluku (1/2017):  13 072
Aikavyöhyke:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Novalukomal tai Novalukoml (valkoven. Новалукомаль, Новалукомль) eli Novolukoml (ven. Новолуко́мль) on pienehkö kaupunki Tšašnikin hallintopiirissä Vitsebskin alueen eteläosissa Valko-Venäjällä. Novalukomal sijaitsee linnuntietä 130 kilometriä pääkaupunki Minskistä koilliseen. Vuoden 2017 väestönlaskennassa Novalukomalin kaupungin asukasluku oli 13 072.
Novalukomalin kaupunki Minskin ja Vitsebskin välimaastossa on tunnettu Lukomlskajan voimalan sähköenergian tuotannosta. Kaupunki sijaitsee valkovenäläisittäin suurehkon eli runsaat 10 kilometriä pitkän Lukomskaja-järven itärannalla.
Aiheesta muualla

Kaupunkikuvaus (Arkistoitu – Internet Archive) (garady.org) (valkovenäjäksi)
WikiMapia-karttalinkki, selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Neuvostoliiton aikaisia topografiakarttoja alueesta (venäjäksi)
Valko-Venäjän rautateiden karttapohjainen aikatauluhaku (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kaupunkiportaali (Arkistoitu – Internet Archive) (novolukoml.com) (venäjäksi)
Kuvia kaupungista (globus.tut.by) (venäjäksi)
Kuvia kaupungista (razima.org) (englanniksi), (puolaksi) tai (venäjäksi)
Never Let You Go (Dima Bilanin kappale)

| Never Let You Go |
| --- | --- |

Kappaleen tiedot
Esittäjä(t):  Dima Bilan
Kesto:  3:06
Tyylilaji:  Pop
Julkaistu:  2006
Säveltäjä(t):  Aleksandr Lunyov
Sanoittaja(t):  Karen Kavalerian   Irina Antonyan
Euroviisutiedot
Vuosi:  2006
Maa:  Venäjä
Kieli:  englanti
Sijoitus:  2.
Pisteet:  248
Sijoitus semifinaalissa:  3.
Pisteet semifinaalissa:  217
Sanat:  sanoitus
Video:  videolinkki
Never Let You Go on kappale, jonka Dima Bilan esitti Venäjän edustuskappaleena vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa. Kappale sijoittui kilpailussa toiseksi.
Kappaleen esitti kilpailussa pop-laulaja Dima Bilan. Kappaleen on säveltänyt Aleksandr Lunyov ja sanoittaneet Karen Kavalerian ja Irina Antonyan. Kavalerian ja Antonyan olivat tällä kappaleella mukana Euroviisuissa jo toista kertaa – vuonna 2002 heidän kappaleensa "Northern Girl" sijoittui kymmenenneksi.
Esiintyessään Ateenassa Dima Bilanin päällä oli valkoinen toppi, jossa oli hänen kilpailunumeronsa 13 ja 10 (semifinaalissa numero 13 ja finaalissa 10). Bilanin takana oli kaksi tanssivaa ballerinaa sekä valkoinen flyygeli, jonka päälle oli siroteltu ruusun terälehtiä ja josta puolivälissä esitystä nousi aaveenkaltainen naishahmo.
Johtuen Venäjän heikosta menestyksestä edellisenä vuonna (2005), Venäjän täytyi osallistua Euroviisujen semifinaaliin. Semifinaali-iltana kappale esitettiin numerolla 13, Puolan ja Turkin esitysten välissä. Kappale sai yhteensä 217 pistettä, sijoittuen kärkikymmenikköön ja jatkaen matkaansa finaaliin.
Finaali-iltana Bilan esiintyi numerolla 10, Tanskan ja Makedonian esitysten välissä. Tällä kertaa kappale vastaanotti huikeat 248 pistettä, sijoittuen kilpailussa toiseksi – 44 pistettä voittaja Lordin jäljessä. Kappale sai täydet 12 pistettä seitsemältä maalta: Armenialta, Valko-Venäjältä, Suomelta, Israelilta, Latvialta, Liettualta ja Ukrainalta. Ainoat maat, joilta Venäjä ei saanut yhtään pistettä, olivat Monaco ja Sveitsi.
Tämä oli Venäjän kaikkien aikojen paras sijoitus Euroviisuissa. Bilan ylitti Alsoun tuloksen, joka tuli myös toiseksi, mutta vain 155 pisteellä. Myöhemmin parhaaksi sijoitukseksi tuli niin ikään Dima Bilanin esittämän kappaleen "Believe" voitto kaksi vuotta myöhemmin, 2008. Huomattavaa on kuitenkin se, että Alsoun aikana, vuonna 2000, Euroviisuihin osallistui vain 24 maata ja vuonna 2006 maita olikin jo 38. Silti Alsou sai vain 53,8 % suurimmasta mahdollisesta määrästä kun taas Dima Bilan 54,4 %.
Listasijat

| Lista (2006) | Listasija |
| --- | --- |
Latvian Airplay Chart: 21
Russian Airplay Chart: 3
Tieto- ja viestintätekniikan ammattilaiset TIVIA

| TIVIA ry |
| --- | --- |

Perustettu:  26.11.1953
Kotipaikka:  Espoo
Jäsenmäärä:  Noin 7 000 henkilöjäsentä, ja noin 300 yhteisöjäsentä
Toiminnanjohtaja:  Juha Lappi (vt.)
Aiheesta muualla
tivia.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
TIVIA ry on valtakunnallinen, riippumaton tietotekniikka-alalla toimivien yhdistysten yhteistyöjärjestö. Yhdistyksen toimitilat sijaitsevat Espoossa ja sillä on tutkimus-, koulutus- sekä tiedotustoimintaa. Se toimi aiemmin nimellä Tietotekniikan liitto ry, TTL, mutta vaihtoi nimensä muotoon Tieto- ja viestintötekniikan ammattilaiset TIVIA ry vuodesta 2014. Vuoden 2022 lopulla liitto lyhensi nimensä nykyiseen muotoon TIVIA ry:ksi. Vuonna 2022 liitolla oli noin 7 000 henkilöjäsentä ja noin 300 yritys- ja organisaatiojäsentä.
TIVIA haluaa tehdä tunnetuksi suomalaista IT-alan osaamista ja tarjota jäsenilleen mahdollisuuden osaamisen kehittämiseen, verkostumiseen, palveluiden esittelyyn, laaja-alaiseen vuorovaikutuksen huippuosaajien kanssa, ja vaihtaa tietoa myös kansainvälisesti. TIVIA edustaa Suomea tietotekniikka-alan kansainvälisissä järjestöissä IFIP:ssä (International Federation for Information Processing]) ja CEPIS:ssä (The Council of European Professional Informatics Societies).
Liitolla on alueellisia jäsenyhdistyksiä, valtakunnallisia teemayhdistyksiä sekä opiskelijayhdistyksiä .
Organisaatioon kuuluu TIVIA ry:n lisäksi TIVIA Infuture Oy, jonka kautta TIVIA toteuttaa liiketoimintaansa, johon kuuluvat mm. koulutustapahtumien järjestäminen, IT Insider -nettijulkaisun kustantaminen ja IT2018-sopimusehtojen myynti, ja Tietotekniikan tutkimussäätiö, jonka tarkoituksena on edistää ja tukea Suomea palvelevaa tietotekniikkaa koskevaa ja siihen liittyvää koulutus- ja neuvontatoimintaa, jonka tavoitteena on taloudelliset ja inhimilliset näkökohdat huomioonottava tietotekniikan mahdollisimman tehokas hyväksikäyttö. Säätiö jakaa vuosittain Väitöskirjapalkinnon sekä avustaa suomalaisten alan tutkijoiden osallistumista kansainväliseen yhteistyöhön.
Historia

Suomen reikäkorttiyhdistys perustettiin 26. marraskuuta 1953. Se muutti nimensä syksyllä 1960 Tietokoneyhdistykseksi. Vuoden 1971 lopussa Tietokoneyhdistyksen toiminta siirrettiin perustetulle Tietojenkäsittelyliitolle, jonka jäseniä olivat jäsenyhdistykset, joita aluksi oli kuusi. Tietojenkäsittelyliiton rinnalle perustettiin Tietotekniikan liitto 25.5.1983, jolloin Tietojenkäsittelyliitto keskittyi vuodesta 1984 alkaen julkaisu- ja kurssitoimintaan. Liittojen toiminta yhdistettiin vuonna 1986 Tietotekniikan liitoksi, joskin Tietojenkäsittelyliiton varat ja omaisuus vasta 27.9.1990. Tietotekniikan liitto uudisti ilmettään ja nimeään vuoden 2014 alussa jatkaen toimintaansa nimellä Tieto- ja viestintätekniikan ammattilaiset TIVIA ry
Seuraava ilmeeuudistus tapahtui keväällä 2019. Lyhennetty nimi TIVIA ry rekisteröitiin 29.11.2022.