stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gunnar Castrén
Nuoruus, toiminta ja ura

Castrénin vanhemmat olivat sanomalehden toimittaja Robert Castrén ja Charlotta Pipping. Hän kuului isänsä puolelta vanhaan Castrénin kulttuurisukuun ja äitinsä puolelta Pippingin sukuun. Castrén valmistui ylioppilaaksi 1896 Nya svenska samskolanista erinomaisin arvosanoin. Hän opiskeli yliopistossa estetiikkaa ja kirjallisuustiedettä ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1899, maisteriksi 1900, lisensiaatiksi 1902 ja tohtoriksi 1910. Väitöskirjan aiheena oli Frans Mikael Franzén Suomessa. Hän opiskeli kirjallisuushistoriaa myös Kööpenhaminan yliopistossa 1903 ja teki lukuisia opintomatkoja ulkomaille. Castrén oli Helsingin yliopiston kirjastossa amanuenssina 1896–1907.
1900-luvun alussa Euterpe-ryhmään kuulunut Castrén oli mukana myös aktivistien toiminnassa ja toimitti maanalaista Fria Ord-lehteä. Hän johti myös Suomen aktiivisen vastustuspuolueen perustamiskokousta 17. marraskuuta 1904 ja laati 1905 puolueen pyynnöstä ehdotuksen Suomen perustuslaiksi. Castrénin ehdotuksessa Suomesta olisi tullut tasavalta, jolla olisi ollut vaaleilla valittu presidentti ja yksikamarinen eduskunta. Castrén majoitti Leninin kotiinsa marraskuussa 1905.
Castrén tunnetaan etenkin Johan Ludvig Runebergin tuotannon tutkijana ja hän kirjoitti muun muassa kommentaarit Runebergin runoihin. Vuonna 1919 Castrén julkaisi laajan monografian Gustaf Philip Creutzista ja hän kirjoitti myös monografiat Juhani Ahosta 1922 ja Runar Schildtistä 1927. Vuonna 1907 ilmestyi tutkimus Suurvalta-ajan runous ja 1910 tutkimus Pohjola ranskalaisessa kirjallisuudessa. Castrén laati myös uutta aikaa koskeneen osan Schiick-Warburgin Ruotsin kirjallisuuden historiasta.
Castrén oli Helsingin yliopiston estetiikan ja nykykansain kirjallisuuden dosentti 1907–1924, kotimaisen kirjallisuuden professori 1924–1938 ja ruotsalaisen kirjallisuuden professori 1938–1945. Hän oli Svenska litteratursällskapet i Finlandin puheenjohtaja 1924–1934 ja Suomen Tiedeseuran puheenjohtaja 1945–1946. Castrén oli valtion kirjallisen asiantuntijalautakunnan jäsenenä vuodesta 1918 ja Suomen ruotsalaisen kirjailijaliiton puheenjohtajana hän oli 1924–1929. Vuonna 1934 hän sai Ruotsin akatemian kuninkaallisen palkinnon. Castrén oli Euterpe-lehden toimituskunnan jäsenenä 1902–1905, Fria Ord-lehden toimituskunnan jäsenenä 1903–1904 ja Argus- ja Nya Argus-lehtien toimituskunnan jäsenenä 1908–1927.
Palkinnot

Hallbergin palkinto 1920
Svenska akademins kungliga pris 1934
Stockholms Tidningenin suomenruotsalainen kulttuuripalkinto 1957
Gunnar Calenius

| Gunnar Calenius |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 14. marraskuuta 1896 Helsinki
Kuollut: 18. kesäkuuta 1964 (67 vuotta)
Ammatti:  laulaja, näyttelijä
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  Valentin (Faust) Reutercrantz (Kaarle-kuninkaan metsästys) Silvio (Pajazzo)
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Gunnar Villehard Calenius (14. marraskuuta 1896 Helsinki – 18. kesäkuuta 1964) oli suomalainen oopperalaulaja ja näyttelijä.
Elämä ja ura

Gunnar Caleniuksen vanhemmat olivat puutarhuri Johan Calenius ja Olga Cavén. Kansakoulun jälkeen hän työskenteli toimistoalalla ja sai säveltaiteellista yksityisopetusta. Calenius esiintyi Helsingissä Kaivohuoneen Operettiteatterissa 1916 ja Apollo-teatterissa 1920–1921 ja sittemmin kiertueilla. Myöhemmin hänet kiinnitettiin Suomalaiseen Oopperaan, jossa hän oli esiintynyt ensi kerran helmikuussa 1921 kappaleessa Taikahuilu. Caleniuksen aktiivinen kausi Suomalaisessa Oopperassa kesti vuodesta 1926 vuoteen 1957.
1930-luvun taitteessa Calenius levytti kymmenkunta laulua. Hän näytteli muutaman sivuroolin suomalaisissa elokuvissa 1930- ja 1940-luvuilla.
Rooleja

Dancairo (Carmen, 1926)
Eunukki (Erämaan laulu, 1945)
Pritschitsch (Iloinen leski, 1948)
Rey (Kerjäläisylioppilas, 1940)
Bordeneau (Kreivitär Dubarry, 1932)
Pali (Mustalaisparooni, 1927)
Eerikki (Nummisuutarit, 1930, 1951)
Silvio (Pajazzo, 1929)
Paris (Romeo ja Julia, 1931)
Majuri Vörös-Bácsi (Ruhtinatar Jadja, 1935)
Filmografia

Kajastus (1930)
Kahden tanssin välillä (1930)
Jääkärin morsian (1931)
Tukkipojan morsian (1931)
Runon kuningas ja muuttolintu (1940)
Kirkastuva sävel (1946)
Aiheesta muualla

Gunnar Calenius Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Encore.opera.fi (Suomen Kansallisoopperan esitystietokanta)
Fono.fi
HMS Bluebell (1915)

| HMS Bluebell |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Scotts Shipbuilding and Engineering Company, Greenock
Kölinlasku:  1915
Laskettu vesille:  24. heinäkuuta 1915
Palveluskäyttöön:  1915
Poistui palveluskäytöstä:  myyty 26. toukokuuta 1930
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 200 t
Pituus:  80,01 m (kokonaispituus)
Leveys:  10 m
Syväys:  3,7 m
Koneteho:  1 × akselinen nelisylinterinen kolmivaihe höyrykone 2 × sylinterikattilaa, 1 800 ihp
Nopeus:  16,5 solmua
Miehistöä:  77
Aseistus
Aseistus:  2 × 12 naulan tykkiä 2 × 3 naulan ilmatorjuntatykkiä
HMS Bluebell (viirinumerot M29, T03 ja T12) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1915 vesillelaskettu Acacia-luokan sluuppi, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin tammikuussa 1915 Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista. Alus laskettiin vesille 24. heinäkuuta ja otettiin palvelukseen vuoden lopulla.
Palvelus

Alus myytiin 26. toukokuuta 1930 Cashmorelle romutettavaksi.
HMS Bonetta

| HMS Bonetta |
| --- | --- |
 HMS Bonetta

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Palmers Shipbuilding and Iron Company, Jarrow
Kölinlasku:  syyskuu 1905
Laskettu vesille:  14. tammikuuta 1907
Palveluskäyttöön:  1907
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 1920
Tekniset tiedot
Uppouma:  440 t (standardi) 550 t (kuormattu)
Pituus:  65,7 m (pp)
Leveys:  6,4 m
Syväys:  2,1 m
Koneteho:  7 000 shp
Nopeus:  30 solmua (suunniteltu)
Miehistöä:  64
Aseistus
Aseistus:  3 × QF 12 naulan 12 cwt -laivatykki 2 × 18" torpedoputkea
HMS Bonetta oli Britannian kuninkaallisen laivaston Albacore-luokan torpedovenehävittäjä.
Valmistus

Alus tilattiin Palmers Shipbuilding and Iron Companyn telakalta Jarrowista, missä köli laskettiin syyskuussa 1905. Alus laskettiin vesille 14. tammikuuta 1907 ja valmistui vielä samana vuonna.
Palvelus

Alus myytiin romutettavaksi 1920.
Aune Peippo

Aune Helena Peippo (11. marraskuuta 1906 Tyrvää – 8. syyskuuta 1983 Lahti) oli suomalainen kuvaamataidon opettaja ja kirjailija.
Peippo pääsi ylioppilaaksi 1927 Tyrvään yhteiskoulusta ja hän valmistui 1931 kuvaamataidon opettajaksi Taideteollisuuskoulusta. Peippo toimi kuvaamataidon opettajana Lahden yhteiskoulussa 1935–1936, Lahden lyseossa 1941–1945 ja viimeksi Kannaksen yhteislyseossa 1945–1971.
Teoksia

Peitetyt ikkunat : romaani. WSOY 1944
Kaikki tulee ilmi : näytelmä. 1945
Muurinaukossa. WSOY 1946
Öinen vartiohetki : romaani. WSOY 1948
HMS Bluebell (M80)

| HMS Bluebell |
| --- | --- |
 HMS Bluebell

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fleming and Ferguson, Paisley
Kölinlasku:  25. lokakuuta 1939
Laskettu vesille:  24. huhtikuuta 1940
Palveluskäyttöön:  19. heinäkuuta 1940
Poistui palveluskäytöstä:  uponnut 17. helmikuuta 1945
Tekniset tiedot
Uppouma:  925 t
Pituus:  62,48 m
Leveys:  10,11 m
Syväys:  4,14 m
Koneteho:  2 750 hv
Nopeus:  16 solmua (30 km/h)
Miehistöä:  96
Aseistus
Aseistus:  1 × BL 4"/L45 (102 mm) Mk IX -tykki 1 × kaksipiippuinen Vickers .50" Mk III -ilmatorjuntakonekivääri 1 × kaksipiippuinen .303" Lewis-pikakivääri 2 × syvyyspomminheitintä Mk II, joihin yhteensä 40 syvyyspommia
HMS Bluebell (viirinumerot M80 ja K80) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1940 valmistunut Flower-luokan korvetti toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin 25. heinäkuuta 1939 Fleming and Fergusonilta Paisleystä, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 25. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 24. huhtikuuta 1940 ja valmistui vielä saman vuoden aikana 19. heinäkuuta.
Harisu

| Harisu |
| --- | --- |
 Harisu, vuonna 2018.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lee Kyung-eun (aiemmin Lee Kyung-yup)
Syntynyt: 17. helmikuuta 1975 (ikä 49) Seong-nam, Etelä-Korea
Kansalaisuus:  Etelä-Korea
Ammatti:  laulaja, näyttelijä ja malli
Aiheesta muualla
IMDb 
Lee Kyung-eun (kor. 이경은, I Gyeong-eun hanja 李慶恩; s. 17. helmikuuta 1975), taiteilijanimeltään Harisu (kor. 하리수) on eteläkorealainen laulaja, näyttelijä ja malli.
Harisu syntyi Seong-namissa, lähellä Soulia. Hän muutti 1990-luvun lopulla Japaniin, jossa hän aloitti sukupuolenkorjausprosessin miehestä naiseksi. Incheonilainen oikeusistuin tunnusti hänet 12. joulukuuta 2002 virallisesti naiseksi ja antoi tämän muuttaa nimensä uuden sukupuolen mukaiseksi Lee Kyung-yupista (kor. 이경엽, I Gyeong-yeop, hanja 李慶燁) muotoon Lee Kyung-eun.
Harisu on naimisissa poikaystävänsä kanssa. Harisun viiden studioalbumin edustamat musiikilliset tyylilajit vaihtelevat teknovaikutteista R&B-musiikkiin. Hänellä on ollut rooleja useissa elokuvissa sekä TV-sarjoissa ja lisäksi hän on esiintynyt Yellow Hair 2:n soundtrackilla ja muiden artistien musiikkivideoilla.
Diskografia > Studioalbumit

Temptation (2001)
Liar (2002)
Foxy Lady (2004)
Harisu (2006)
Summer (2006)
Diskografia > Muu musiikkituotanto

Yellow Hair 2 -soundtrack (2001)
The First Live Concert (2002)
Bensiinimoottori

Bensiinimoottori on bensiiniä käyttävä polttomoottori, joka voi olla kaksi- tai nelitahtinen.
Tyypillisesti polttoaineseos sytytetään sytytystulpan avulla sähkökipinällä, joka poikkeaa dieselmoottorien käyttämästä puristussytytyksestä.
Bensiinimoottorit ovat yleensä ottosykliin perustuvia mäntämoottoreita. Eräät bensiinimoottorit ovat Wankelmoottoreita.
Aune Rättyä-Pälli

Aune Sisko Amanda Rättyä-Pälli s. Rättyä (13. helmikuuta 1936 Nivala – 25. elokuuta 1980 Espoo) oli suomalainen laulunopettaja sekä lied- ja oopperalaulaja, äänialaltaan lyyrinen sopraano.
Maanviljelijäperheeseen Keski-Pohjanmaan Nivalassa syntynyt Aune Rättyä-Pälli lähti opiskelemaan Sibelius-Akatemiaan vuonna 1955. Hän suoritti yksinlauludiplomin Antti Koskisen ja Lahja Lingon johdolla ja piti ensikonsertin Helsingissä 1963. Hän suoritti jatko-opintoja Gerald Mooren, Gerald Souzayn ja Folke Sällströmin johdolla ja teki stipendimatkoja muun muassa Erik Werban kurssille Salzburgiin ja Hans Sittnerin kurssille Nizzaan.
Aune Rättyä-Pälli esiintyi paljon suomalaisten kaupunginorkestereiden solistina. Solistitehtäviä hänellä oli myös muun muassa Bachin Matteus-passiossa Helsingissä, Johannes-passiossa Turussa ja Markus-passiossa Kuopiossa. Ooppera- ja operettirooleja olivat La Bohème Lahdessa, Tampereella ja Suomen Kansallisoopperassa sekä Mustalaisparoni ja Wieniläisverta Kansallisoopperassa. Hän esiintyi myös muun muassa Kööpenhaminassa, Nizzassa, Moskovassa, Leningradissa ja Salzburgissa.
Aune Rättyä-Pälli toimi laulunopettajana Oulun musiikkiopistossa 1966–1969, Espoon musiikkiopistossa 1969–1970, Hyvinkään musiikkiopistossa 1972–1973 ja Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1973. Helsingin ja Jyväskylän yliopistojen opettajankoulutuslaitoksissa hän työskenteli äänenmuodostuksen ja laulun ohjauksen opettajana. Lisäksi hän toimi Savonlinnan lied-kurssien vetäjänä.
Rättyä-Pälli kuoli 44-vuotiaana vaikeaan sairauteen. Hän oli vuodesta 1959 naimisissa viulutaiteilija Olavi Pällin (1939–2002) kanssa.
Aiheesta muualla

Aune Rättyä-Pälli Suomen Kansallisoopperan Encore-esitystietokannassa
Harja-akaasia

| Harja-akaasia |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Fabales
Heimo::  Hernekasvit Fabaceae
Suku::  Akaasiat Acacia
Laji::  paradoxa
Kaksiosainen nimi
 Acacia paradoxa  DC. 
Synonyymit
 Acacia armata  Acacia furcifera  Acacia hybrida  Acacia ornithophora  Acacia undulata  Mimosa armata  Mimosa paradoxa  Phyllodoce armata  Phyllodoce undulata  Racosperma armata  Racosperma paradoxum  Racosperma undulata 
Katso myös
   Harja-akaasia Wikispeciesissä   Harja-akaasia Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Harja-akaasia (Acacia paradoxa) on akaasioiden sukuun kuuluva keltakukkainen pensas.
Ulkonäkö

Harja-akaasia on 2–3 m korkea ja 3–4 m leveä piikkinen pensas. Sen aaltolaitaiset lehdet ovat alle 3 cm pitkät. Kukat ovat keltaisia palloja.
Levinneisyys ja elinympäristö

Harja-akaasiaa kasvaa luonnonvaraisena Australiassa ja Tasmaniassa. Se on levinnyt tulokaslajina muuallekin. Se kestää pakkasta 7 asteeseen asti ja viihtyy vettä läpäisevässä maaperässä aurinkoisilla kasvupaikoilla. Harja-akaasiaa kasvatetaan tien pengerkasvina.
Harja-akaasiaa pidetään Etelä-Afrikassa haitallisena vieraslajina, joka syrjäyttää alkuperäisiä kasvustoja. Sen siemeniä levittävät muurahaiset, ja on epäselvää, miten se on levinnyt Australiasta Etelä-Afrikkaan ja Pohjois-Amerikkaan, missä sitä tavataan Kalifornian länsirannikolla.
Helavalkeat

Helavalkeat eli toukovalkeat ovat aikaisemmin Suomessa pelloille ja muille avoimille paikoille sytytettyjä kokkoja helajuhlan eli toukojuhlan aikana. Muinaissuomalaiset polttivat helavalkeita pahojen henkien pois ajamiseksi. Juhlissa juotiin simaa ja tanssittiin. Karja on usein päästetty ensi kerran laitumelle ja ajettu tulien läpi sairauksien ehkäisemiseksi. Tapa tunnetaan Hämeestä, Satakunnasta ja Uudeltamaalta. Nykyisin tapaa on pidetty yllä esimerkiksi Kuusjoella, Kurussa, Nummi-Pusulassa ja muualla, usein kyläyhdistysten voimin.
HNK Hajduk Split

Hajduk on jalkapalloseura Splitin kaupungista Kroatiasta. Se pelaa kaudella 2021-2022 maan korkeimmalla sarjatasolla.
Historia

Seuran perustivat opiskelijat Fabijan Kaliterna, Lucijan Stella, Ivan Šakić ja Vjekoslav Ivanišević Prahassa sijaitsevassa U Fleků -pubissa Spartan ja Slavian välisen paikalliskamppailun jälkeen. He pitivät jalkapallosta niin kovasti, että halusivat viedä pelin myös kotimaahansa Dalmatiaan, joka myös tuolloin oli osa Itävalta-Unkaria. Virallisesti seura perustettiin 13. helmikuuta vuonna 1911. Seuran nimi hajduk tarkoittaa Balkanilla turkkilaismiehittäjää vastaan taistellutta sankarihahmoa.
Saavutuksia

Kroatian-mestaruus: 1940–1941, 1946, 1991–1992, 1993–1994, 1994–1995, 2000–2001, 2003–2004, 2004–2005
Jugoslavian-mestaruus: 1927, 1929, 1950, 1952, 1954–1955, 1970–1971, 1973–1974, 1974–1975, 1978–1979
Kroatian cupin voitto: 1992–1993, 1994–1995, 1999–2000, 2002–2003, 2009–2010, 2012–2013, 2021–2022, 2022–2023
Kroatian Super cupin voitto (5): 1992, 1993, 1994, 2004, 2005
Jugoslavian cupin voitto: 1966–1967, 1971–1972, 1972–1973, 1974, 1975–1976, 1976–1977, 1983–1984, 1986–1987, 1990–1991
Kansainvälisissä seurajoukkuekilpailussa seuran paras saavutus on Euroopan cupin puolivälieräpaikka, mihin se on yltänyt kolmesti.
Entisiä pelaajia

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   Andrija Anković   Aljoša Asanović   Vladimir Beara   Ljubo Benčić   Alen Bokšić   Slaven Bilić   Ivan Buljan   Vilson Džoni   Tonči Gabrić   Ivan Gudelj   Dragan Holcer |   |   Robert Jarni   Jurica Jerković   Ivan Katalinić   Ardian Kozniku   Vladimir Kragić   Slavko Luštica   Frane Matošić   Jozo Matošić   Dražen Mužinić   Petar Nadoveza   Branko Oblak |   |   Luka Peruzović   Ivan Pudar   Milan Rapaić   Zoran Simović   Blaž Slišković   Jiři Sobotka   Ivica Šurjak   Bernard Vukas   Zoran Vulić   Zlatko Vujović   Slaviša Žungul |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Virallinen sivu (kroatiaksi)
1.HNL:n joukkueet kaudella 2018-2019
Dinamo Zagreb
HNK Gorica
Hajduk Split
Inter Zaprešić
Istra 1961
Lokomotiva
Osijek
Rijeka
Rudeš
Slaven Belupo
Hajdukin peli kotikentällä Poljud-areenalla Splitissä
Benoît Verdickt

Benoît Verdickt (27. syyskuuta 1884 Steenhuffel, Belgia – 28. huhtikuuta 1970 Ville St-Laurent, Montreal, Kanada) oli säveltäjä, kuoromestari ja pedagogi. Hän valmistui Mechlinin konservatoriosta ja saapui vuonna 1906 Kanadaan, jossa hän toimi urkurina vuosina 1906–1912 Québecin Victoriavillessä. Vuosina 1912–1913 hän työskenteli Rochesterissa New Yorkissa. Vuosina 1913–1963 hän toimi Sts-Anges-kirkon kuoromestarina Lachinessa. Hänen oppilaidensa joukossa oli Gustave Robitaille.
Verdicktin sävellyksiä ovat Cantique de mariage solistille ja kuorolle (1918) ja Missa pro defunctis kuorolle ja uruille (1941). Lachinen museossa on Verdicktin mukaan nimetty paviljonki.
Barbudanlivertäjäkerttuli

| Barbudanlivertäjäkerttuli |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Vaarantunut  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Kerttulit Parulidae
Suku::  Loistokerttulit Setophaga
Laji::  subita
Kaksiosainen nimi
 Setophaga subita  (Riley, 1904) 
Synonyymit
 Dendroica subita 

Katso myös
   Barbudanlivertäjäkerttuli Wikispeciesissä   Barbudanlivertäjäkerttuli Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Barbudanlivertäjäkerttuli (Setophaga subita) on kerttulien heimoon kuuluva varpuslintu.
Barbudanlivertäjäkerttulin pää, selkä ja siivet ovat siniharmaat. Silmäkulmajuova ja silmien alusta ovat keltaiset. Rinta ja vatsa ovat myös keltaiset. Naaraan pää on vaaleampi. Lajin elinympäristöä ovat tiheiköt.
Levinneisyys

Barbudanlivertäjäkerttulia tavataan kotoperäisenä Barbudalla. Se on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen kanta ja levinneisyysalue ovat pienet ja koska sen kannankehitys on laskeva. Lajin populaatioksi arvioidaan 1 000–2 500 yksilöä. Kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen.
Bibbin piirikunta

Bibbin piirikunta on kahden Yhdysvaltojen piirikunnan nimi
Bibbin piirikunta, Alabama
Bibbin piirikunta, Georgia
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Bibbin piirikunta”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Axel Mauri Hartea

Axel (Aksel) Mauri Hartea, ent. Hellsten (12. heinäkuuta 1865 Turku – 3. elokuuta 1941 Helsinki) oli hieronnan opetuksen uranuurtaja Suomessa.
Hartean vanhemmat olivat merimies Frans Henrik Hellsten ja Anna Sofia Engblom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 Turun yksityislyseosta, valmistui filosofian kandidaatiksi 1890, mutta jätti kesken aloittamansa lääketieteen opinnot kandidaatin tutkintovaiheessa, koska ei saanut suorittaa tutkintoaan suomen kielellä. Hartea toimi hierojana ja sairasvoimistelijana vuodesta 1888 alkaen, oli alan opettaja vuodesta 1893 ja toimi Helsinkiin perustamansa Suomen hieromaopiston sekä hieronta-, voimistelu- ja ortopedisen laitoksen johtajana vuodesta 1895 alkaen. Hän tutustui sekä suomalaiseen perinteiseen hierontaan että teki useita opintomatkoja ulkomaille. Suomen hieromaopistosta valmistui tuhansia hierojia, osa heistä oli ulkomaisia ja huomattava määrä sokeita. Vuonna 1906 Hartea perusti Suomen Hierojaseuran, jonka puheenjohtajana hän toimi.
Hartea julkaisi vuonna 1930 teoksen Suomalaisen hieronnan ja terveysvoimistelun käsikirja I. Hierontaoppi. Alan kysymyksiä hän tarkasteli myös kolmiosaisessa teoksessaan Uusille urille (1915–1931). Muita hänen julkaisujaan ovat:
Kansanomaisista parannustavoista Suomessa
Hieronta ja maalaishieronta
Hieromataidon opetuksesta
Onko suomalaisille omaa hieromatapaa
Hierontavoimistelun historia I–III
Ketkä meidän maassa hierojien ammattia ja toimintaa valvomaan?
Sauna-Eevan testamentti
Palkinnoista ja palkintojen jaosta voimailu- ja urheilukilpailuissa
Terveydenhuolto-opetuksesta kouluissa
Luonnonmukaisen ravinnon merkityksestä ihmisen terveyteen
Terveydenhoitoiloita joka kuntaan
Hartean ensimmäinen puoliso vuodesta 1892 oli Olga Susanna Nelin (k. 1894) ja toinen vuodesta 1897 Naëmi Maria Malin (k. 1948).
Aiheesta muualla

Kansanomaisen hieromataidon leviäminen maassamme, Suomen Kuvalehti, 20.10.1923, nro 42, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Harittu

| Harittu |
| --- | --- |
 Kaupungin kartta, jossa Harittu korostettuna.  Turun kaupunginosat
Kaupunki:  Turku
Suuralue:  Skanssi-Uittamo
Väkiluku:  3 553 (2016)
Postinumero(t):  20740
Harittu on kaupunginosa ja lähiö Turun kaakkoisosassa noin kuusi kilometriä kaupungin keskustasta aivan Kaarinan rajalla. Vuonna 2016 Haritun väkiluku oli 3 553. Alueen väestöstä 18,2 % on alle 15-vuotiaita ja 11,3 % yli 65 vuotiaita. Suomea puhuu äidinkielenään 79,3 % väestöstä ja ruotsia 5,7 %. Muun kielisiä on 15,0 %.
Alue koostuu pääasiallisesti 1990-luvulta lukien rakennetuista kerros- ja rivitaloista, mutta omakotitaloalueita löytyy myös useita. Useimmat talot ovat Puolimatkan, Heikki Sarainmaan tai Olli Vahteran arkkitehtitoimiston suunnittelemia.
Haritun ja sen pohjoispuolella sijaitsevan Koivulan erottaa toisistaan ainoastaan puinen kaarisilta. Haritun alueella ei ole peruskoulua lainkaan. Lähimmät ala-asteen koulut sijaitsevat Ilpoisissa ja Luolavuoressa. Harittu kuuluu aluekumppanuusprojektiin Turku74. Turku74-projekti kattaa alueet: Ilpoinen-Peltola-Koivula-Harittu-Katariina.
Harittuun on myös 2000-luvun alkupuolella rakennettu rivitaloja.
Historia

Harittu oli yksi keskiajalla perustetuista rannikkokylistä. Kylä oli osa Rauvolanlahtea ympäröivää laajaa aukeaa. Se rajoittui Pisuvuoreen lännessä ja Vaarniemenkallioon idässä. Vuonna 1939 alueliitoksessa osa Kaarinasta siirtyi Turulle, jolloin Harittun läpi vedettiin keinotekoisesti raja. Tosin nykyinen Haritun kaupunginosa noudattaa melko lailla vanhoja kylärajoja.
Omakotitaloasutusta alkoi levittäytymään peltomaisemiin 1900-luvun puolivälistä lähtien. Seuraava rakennusaalto koettin 1970-1980 -luvuilla, jolloin paikalle rakennettiin kerros- ja pientaloja. Pellot oli rakennettu täyteen 1990-luvun loppupuolelle mentäessä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Harittu Wikimedia Commonsissa
Turun suuralueet ja kaupunginosat
| --- | --- |
Suuralueet: Kaupunginosat suuralueittain
1. Keskusta: I kaupunginosa · II kaupunginosa · III kaupunginosa · IV Martti · V Itäranta · VI kaupunginosa · VII kaupunginosa · VIII Port Arthur · IX Länsiranta · Iso-Heikkilä · Korppolaismäki1 · Kupittaa · Kurjenmäki · Mäntymäki · Nummi2 · Pihlajaniemi3 · Ruissalo · Turun satama · Vähäheikkilä4
2. Hirvensalo-Kakskerta: Friskala · Haarla · Illoinen · Jänessaari · Kaistarniemi · Kakskerta · Kukola · Lauttaranta · Maanpää · Moikoinen · Oriniemi · Papinsaari · Pikisaari · Satava · Särkilahti · Toijainen
3. Skanssi-Uittamo: Harittu · Ilpoinen · Ispoinen · Katariina · Koivula · Korppolaismäki1 · Luolavuori · Peltola · Pihlajaniemi3 · Puistomäki · Skanssi · Uittamo · Vasaramäki · Vähäheikkilä4
4. Varissuo-Lauste: Huhkola · Lauste · Vaala · Varissuo
5. Nummi-Halinen: Itäharju · Kohmo · Koroinen · Kurala · Halinen · Nummi2 · Oriketo · Pääskyvuori · Räntämäki
6. Runosmäki-Raunistula: Kaerla5 · Kastu · Kärsämäki · Raunistula6 · Runosmäki7
7. Länsikeskus: Kaerla5 · Kähäri · Mälikkälä · Pitkämäki · Runosmäki7 · Ruohonpää · Teräsrautela · Vätti
8. Pansio-Jyrkkälä: Artukainen · Pahaniemi · Pansio · Perno
9. Maaria-Paattinen: Haaga · Jäkärlä · Koskennurmi · Lentokenttä · Metsämäki · Moisio · Paattinen · Paimala · Saramäki · Tasto · Urusvuori · Yli-Maaria
Huomautukset:  1: Korppolaismäki kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 2: Nummi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Nummi-Haliseen. 3: Pihlajaniemi kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 4: Vähäheikkilä kuuluu osittain Keskustaan ja osittain Skanssi-Uittamoon. 5: Kaerla kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 6: Raunistula kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen. 7: Runosmäki kuuluu osittain Runosmäki-Raunistulaan ja osittain Länsikeskukseen.