stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Quebec North Shore and Labrador Railway
Historiaa

QNS&L:n rautatie alkaa St. Lawrence -joen rannalta Sept-Îlesin kaupungista Québecissä ja ulottuu pohjoiseen Labrador Cityyn Newfoundland ja Labradorin provinssiin. Ratalinjaus kulkee lähes asumattoman vuoristoisen erämaan halki.
Ratalinjaus rakennettiin vuosina 1951–1954, jolloin radan pohjoinen päätepiste oli IOC:n kaivoskaupunki Schefferville Quebecissä, 573 kilometriä pohjoiseen Sept-Îlesistä. Vuonna 1958 avasivt sekä Wabush Mining Company että IOC uusia kaivoksia Labrador Cityn malmiesiintymään, ja QNS&L rakensi 58 kilometrin mittaisen radan Emeril Junctionin ja Labrador Cityn välille. Liikenne uudella radalla alkoi 1960.
Samaan aikaan Wabush Mining Company rakensi suhteellisen lyhyen Wabush Lake Railway -radan omilta kaivoksiltaan Labrabor Cityyn. QNS&L hoitaa sekä IOC:n että Wabush Lake Railwayn malmiliikennettä. Wabush Lake Railwayn liikenteen luovutuspaikka on Arnaud Junction lähellä Sept-Îlesiä, josta Arnaud Railway hoitaa Wabush Mining Companyn liikennettä satamaan Pointe Noireen, Québeciin.
Vuonna 1980 kaivostoiminta Scheffervillessä päättyi, ja suuri osa asukkaista muutti työn perässä Labrador Cityyn. QNS&L jatkoi kuitenkin supistettua matkustaja- ja tavaraliikennettä Emeril Junctionin ja Scheffervillen välillä aina 1. joulukuuta 2005 saakka, jolloin yhtiö myi rataosan Emeril Jct–Schefferville Tshiuetin Rail Transportation -yhtiölle.
Aiheesta muualla

Steven J. Brownin kuvia radan varrelta
Dieselvetureita QNS&L:n väreissä.
Raisioagro

| Raisioagro Oy |
| --- | --- |
Toimitusjohtaja:  Perttu Eerola
Kotipaikka:   Raisio, Suomi
Toimiala:  Rehut ja viljakauppa
Emoyhtiö:  Raisio Oyj
Kotisivu:  www.raisioagro.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Raisioagro on osa Raisio-konsernia. Rehuraisio Oy ja Raision Viljakauppayksikkö yhdistyivät Raisioagro Oy:ksi 1.1.2012.
Vuonna 2014 uudistetun strategian ohjaamana Raisioagro keskittyy maatalouden osa-alueisiin, joissa menestys perustuu ruokinnan ja kasvinviljelyn erikoisosaamiseen ja innovaatioihin.
Raisioagro lopetti sian- ja siipikarjanrehujen valmistuksen syyskuussa 2014. Yhtiön toiminnan painopiste on nyt naudan- ja kalanrehuissa, ruokintaosaamisessa ja kasvinviljelyssä. Muut tuotantopanokset ja -tarvikkeet täydentävät palvelutarjontaa.
Raisioagro tekee työskentelee Benemilk-innovaation edistämiseksi Suomessa ja hoitaa Benemilk-lypsykarjanrehujen myyntiä Suomessa ja Venäjällä. Benemilk-tuotteiden markkinaosuus kotimaassa on noin 10 prosenttia.
Raisioagro Oy:n kalanrehuliiketoiminta käyttää 1.2.2015 lähtien markkinointinimeä Raisioaqua. Raisioaqua keskittyy kalankasvattajien tarpeisiin sekä kalanrehujen kehitykseen ja valmistukseen. Tuotevalikoiman tunnetuimpia tuotemerkkejä ovat Hercules LP Opti, Vital Pro ja Silver.
Raisioagro on aloittanut naudan- ja kalanrehujen vientiä Venäjälle, Baltiaan ja Ruotsiin.
Yhtiö valmistaa Raisiossa kalanrehuja ja rehujen esiseoksia. Naudanrehuja valmistetaan Ylivieskassa ja Kouvolassa. Raisioagron myyntikonttorit sijaitsevat Raisiossa, Kouvolassa ja Kokkolassa.
Rajakankaan kivi

Rajakankaan kivi on Kuhmossa Saunajärven itäpuolella sijaitseva rajakivi. Se on ollut Suomen ja Venäjän rajakivenä Täyssinän rauhan jälkeen 1596 solmitusta Rajakankaan sopimuksesta lähtien. Rajapyykki koostuu kahdesta suuresta kivestä ja niiden välissä olevasta pienemmästä kivestä. Läntiseen kiveen on hakattu vuosiluku 1596 ja Ruotsin kolme kruunua. Itäisessä kivessä on hakattuna Venäjän risti. Kiviin on tehty lisää merkintöjä 1800-luvun alussa ja 1934 tehdyissä rajankäynneissä.
Rajakankaan kivi sijaitsee rajavyöhykkeellä, ja siellä käyntiä varten tarvitaan rajavartioston lupa.
Raivaaja (Aarre Aaltonen)

| Raivaaja |
| --- | --- |

Nimi:  Raivaaja
Tekijä:  Aarre Aaltonen
Valmistumisvuosi:  1966
Taiteenlaji:  kuvanveisto
Sijainti:  Pappila
Paikkakunta:  Pöytyä
Koordinaatit:  60°45′39.42″N, 022°38′33.88″E
Raivaaja on kuvanveistäjä Aarre Aaltosen suunnittelema patsas, joka paljastettiin vuonna 1966 Aaltosen synnyinkuntaan Pöytyälle. Pöytyän kunnan ja seurakunnan pystyttämä patsas juhlisti seurakunnan 600-vuotista historiaa  ja on omistettu ”kotiseudun raivaajille”.
Patsaassa on pronssinen korkokuva, joka on kiinnitetty kivipaateen. Aiheeltaan patsas on tyypillinen raivaajapatsas –  ankarailmeinen ja uurekasvoinen lihaksikas mies ja suon ojitukseen tarkoitettu kuokka. Patsaan ilmaisua on pidetty Aaltosen teokseksi varsin voimakkaana, koska hänen työnsä ovat yleensä olleet hienopiirteisempiä. Teos korostaa ankaraa työtä ja raivaajahenkeä, kotiseutuylpeyttä ja sukupolvien jatkumoa.
Raivaaja-patsas sijaitsee Pöytyän kirkonkylässä pienellä aukiolla, jota rajaavat Vanha Tampereentie (Turuntie), Kyröntie, kirkkomaa ja seurakuntatalo.
Rajakari

Rajakari
Rajakari vasemmalla
| --- | --- |
Sijainti:  60°22′40.5″N, 022°05′48″E, Turku Suomi
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Rajakari (ruots. Notgrund) on saari Airistolla Turun saaristossa. Se on osa Turun kaupunkia ja sijaitsee linnuntietä noin 9,6 kilometrin päässä Turun satamasta lounaaseen. Rajakarin kohdalta Turkuun menevä laivaväylä haarautuu kahdeksi haaraksi. Lisäksi Rajakarilta haarautuu pohjoiseen väylä kohti Pernoa, Pansiota ja Naantalia.
Saarella on säähavaintoasema.
Saarella on valkopunainen loisto.
Raahen rauhanyhdistys

| Raahen rauhanyhdistys |
| --- | --- |
Sijainti:  Pajuniityntie 5 91250 Raahe
Seurakunta:  Raahen rauhanyhdistys ry (SRK)
Rakentamisvuosi:  2004
Suunnittelija:  Arkkitehtitoimisto Jorma Paloranta
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Raahen rauhanyhdistys on Raahessa sijaitseva rukoushuone ja toimintatalo. Se edustaa vanhoillislestadiolaista herätysliikettä, jonka kattojärjestö on Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistys. Rauhanyhdistyksen keskeisintä toimintaa ovat seurojen järjestäminen. Seurojen ohjella rauhanyhdistys järjestää lasten ja nuorten pyhäkouluja, päiväkerhoja, raamattuluokkia ja nuorteniltoja.
Lestadiolainen vaikutus saapui Raaheen jo 1800-luvulla. Raahen rauhanyhdistys perustettiin vuonna 1906. Raahen rauhanyhdistyksen nykyinen toimitalo on valmistunut vuonna 2004.
Toimitalo

Varainhankinta uuteen toimitaloon aloitettiin 1999 ja rakennuksen suunnittelu kesällä 2002 pidettyjen suviseurojen jälkeen. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Jorma Paloranta. Rakennuskustannukset olivat noin 1,04 miljoonaa euroa. Raahen rauhanyhdistyksen toimitalossa on 1002 neliömetriä. Rauhanyhdistyksen salissa on paikat 350 ihmiselle ja kahvio 200 hengelle.
Radio Corporation of America

| Radio Corporation of America |
| --- | --- |
Perustettu:  1919
Lakkautettu:  1986
Kotipaikka:  Yhdysvallat
Toimiala:  elektroniikkateollisuus
Omistaja:  Thomson SA
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
RCA:n radiovastaanotinmainos vuodelta 1922.
AR-88 radiovastaanotin
Radio Corporation of America (RCA) oli yhdysvaltalainen vuosina 1919–1986 toiminnassa ollut radiolaitteita valmistanut yritys. Sen perusti General Electric Yhdysvaltain hallituksen pyynnöstä, tarkoituksena säilyttää radiolaitepatentteja yhdysvaltalaisessa omistuksessa. Itsenäinen yritys RCA:sta tuli 1930-luvulla. Vuonna 1986 yrityksen alkuperäinen perustaja General Electric hankki sen takaisin omistukseensa. RCA-tuotemerkki on nykyään ranskalaisen Technicolorin (ent. Thomson) omistuksessa, ja se lisensoi sitä muiden yritysten käyttöön.
Yritys oli pioneeri CMOS-tekniikan käytössä alhaisen virrankäytön integroituihin piireihin.
Yrityksellä oli myös tietotekniikkaan liittyviä tuotteita kuten BIZMAC, RCA 501 ja RCA Spectra 70 -tietokoneet sekä RCA 1802 mikroprosessori.
Vuonna 1971 tietokoneosasto myytiin Sperry Randille (Univac). RCA merkitsi myynnin kertaluontoisella 250 miljoonan dollarin tappiolla. Myynnin myötä noin 2 500 henkilöä sai mahdollisuuden liittyä Sperrylle, joka otti tammikuussa 1972 haltuunsa tilat ja noin tuhannen asennuskohteen ylläpitosopimukset.
Tammikuussa 1977 yhtiö julkaisi RCA Studio II pelikonsolin.
Vuonna 1982 yhtiö julkaisi Capacitance Electronic Disc (CED) / SelectaVision -videotoistojärjestelmän.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
rcaglobal.com: RCA:n historiaa esittelevä sivusto (englanniksi)
Laura Braniganin diskografia

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Julkaisut
| ↙Studioalbumit | 7 |  |
| ↙Kokoelmat | 5 |  |
| ↙EP:t | 2 |  |
| ↙Singlet | 36 |  |
| ↙Videot | 3 |  |
| ↙Musiikkivideot | 14 |  |
Tämä on yhdysvaltaisen laulajan Laura Braniganin diskografia.
Studioalbumit

Branigan (1982)
Branigan 2 (1983)
Self Control (1984)
Hold Me (1985)
Touch (1987)
Laura Branigan (1990)
Over My Heart (1993)
Kokoelmat

The Best of Laura Branigan (1988)
The Very Best of Branigan (1992)
The Best of Branigan (1995)
The Essentials: Laura Branigan (2002)
The Platinum Collection (2006)
Shine On: The Ultimate Collection (2010)
The Complete Atlantic Albums (2019)
EP:t

Remember Me (2005)
Rhino Hi-Five: Laura Branigan (2005)
Singlet

All Night with Me (1982)
Gloria (1982)
Solitaire (1983)
How Am I Supposed to Live Without You (1983)
Self Control (1984)
The Lucky One (1984)
Ti Amo (1984)
Satisfaction (1984)
Spanish Eddie (1985)
Hold Me (1985)
Maybe Tonight (1985)
I Found Someone (1986)
Shattered Glass (1987)
Power of Love (1987)
Cry Wolf (1988)
Moonlight on Water (1990)
Never in a Million Years (1990)
Didn't We Almost Win it All (1993)
It's Been Hard Enough Getting Over You (1993)
How Can I Help You Say Goodbye (1994)
Dim All the Lights (1995)
Singlet > Promosinglet

Memories (1978)
Fool's Affair (1980)
Looking Out for Number One (1981)
Tell Him (1981)
Deep in the Dark (1983)
With Every Beat of My Heart (1985)
Spirit of Love (1987)
Come into My Life (Jose Espositon kanssa) (1988)
Heart of Me (Cerronen kanssa) (1989)
Turn the Beat Around (1990)
Tokio (1991)
Love Your Girl (1993)
I Believe (David Hasselhoffin kanssa) (1995)
Self Control 2004 (2004)
Gloria 2004 (2004)
Videoalbumit

Laura Branigan (1984)
Laura Branigan in Concert (1990)
Shine On: The Ultimate Collection (2010)
Musiikkivideot

Fool's Affair (1980)
Gloria (1982)
Solitaire (1983)
Self Control (1984)
The Lucky One (1984)
Spanish Eddie (1985)
Maybe Tonight (1985)
Shattered Glass (1987)
Cry Wolf (1987)
Your Love (1988)
Heart of Me (Cerronen kanssa) (1989)
Moonlight on Water (1990)
Didn't We Almost Win it All (1993)
Dim All the Lights (1995)
Ratissa Funkmaster Flex

Ratissa Funkmaster Flex (engl. Ride with Funkmaster Flex) on yhdysvaltalainen makasiinityyppinen tosi-tv-ohjelma autoilusta ja autojen virittämisestä.
Sarjan jokaisessa jaksossa itsekin autoharrastajaksi tunnustautunut juontaja ja hip hop -DJ Funkmaster Flex virittää erilaisten julkisuuden henkilöiden (lähinnä muusikkojen, näyttelijöiden ja urheilijoiden) autoja Team Baurtwellin avustuksella. Puolituntisessa ohjelmassa on viritysprojektin lisäksi inserttejä, joissa esitellään erilaisia kulkuneuvoja, autoja, autoiluun ja moottoripyöräilyyn liittyviä tapahtumia ja ihmisiä. Ohjelmassa on esitelty autojen lisäksi muun muassa stunt-moottoripyöräilyyn keskittynyt ryhmä, delfiinin näköinen sukellusvene, helikoptereita ja lentokoneita.
Funkmaster Flexin ja Team Baurtwellin viritysprojekteista ovat saaneet nauttia muun muassa rap-artistit Queen Latifah, 50 Cent, Ja Rule, Lil' Kim, Ludacris, muusikot Gene Simmons, Ashanti, Wyclef Jean, Moby, Dave Navarro, Mariah Carey,  koomikko Dave Chappelle, näyttelijä ja malli Tyra Banks sekä American Chopper -sarjasta tuttu Paul Teutul Sr..
Yhdysvalloissa Ratissa Funkmaster Flex esitetään SpikeTV- ja MTV-kanavilta. Suomessa sarjaa on esitetty SubTV:llä.
Aiheesta muualla

MTV:n Funkmaster Flex -sivu (Arkistoitu – Internet Archive)
Laajakaista (Internet-yhteys)

Laajakaista tarkoittaa nopeaa ja aina avointa internet-yhteyttä. Laajakaistayhteys voi olla kiinteä tai langaton mobiililaajakaista.
Mobiililaajakaista

Mobiili- eli liikkuva tai langaton laajakaista on käytännössä yhdistelmä maan sisällä kulkevassa valokuidulla toimivassa kiinteässä runkoverkossa siirtyvää sekä langattomassa eli ilmassa ja väliaineissa kulkevan mikroaaltosäteilyn kuljettamaa tietoliikennettä. Data kulkee tällöin suurimman osan runkoverkossa ja vain loppu- ja/tai alkumatka tapahtuvat mobiiliverkossa.    Mobiililaajakaistan nopeus riippuu mobiiliverkon kunkinhetkisen kuormitusasteen ja päätelaitteen ominaisuuksien lisäksi myös kussakin paikassa vallitsevan sähkömagneettisen kentän voimakkuudesta. Esimerkiksi talojen rakenteet saattavat vähentää mikroaaltosäteilyn etenemistä häiriten mobiilisignaalin kulkua.
Mobiililaajakaista > Historiaa

Mobiililaajakaistan esiinmarssi alkoi suurinäyttöisten kosketusälypuhelinten tullessa markkinoille vuonna 2007, jolloin DNA toi mobiililaajakaistan Suomen markkinoille.
Tabletti- eli taulutietokoneet alkoivat yleistyä vuonna 2010 ja mobiililaajakaistaliittymien määrä nousi vuoden 2011 aikana hyppäyksenomaisesti 2 700 000:sta 4 700 000:een.
Mobiililaajakaistan käyttö ohitti kiinteän laajakaistan käyttöasteen Yhdysvalloissa tammikuussa 2014. Suomessa käytettiin vuonna 2017 mobiilidataa henkeä kohti enemmän kuin missään muussa maassa. Liittymäkohtainen määrä oli yli 15 gigatavua kuukaudessa, kun se oli Ruotsissa vain noin 6 ja Saksassa alle 2 gigatavua. Tiedonsiirron määrä kasvoi vuonna 2017 edelleen 65 prosentin vuosivauhtia esimerkiksi Elisan verkossa. Tietoliikennetekniikan akatemiaprofessorin Matti Latva-ahon mukaan Suomessa oli vuonna 2018 maailman parhaiten toimiva mobiililaajakaista.
Mobiililaajakaistan maksimitiedonsiirtonopeudet ovat kasvaneet vuoden 2000 9,6 kilobitistä sekunnissa lähes yhteen gigabittiin sekunnissa vuonna 2019. 5G-teknologian arvellaan kymmenkertaistavan mobiililaajakaistan nopeuden 10 gigabitin maksiminopeuteen. Samalla tiedonsiirtokapasiteetti kymmenkertaistuu, jolloin yksi tukiasema voi palvella paljon nykyistä useampia käyttäjiä esimerkiksi 4K-videoiden katselussa. Kuluttajien onkin tulevaisuudessa yhä helpompi ja miellyttävämpi katsella todella hyvätasoista tv-ohjelmaa ja videoita mobiiliyhteyksillä 5G-verkossa.
Kiinteä laajakaista

Kiinteässä laajakaistayhdeydessä tietoliikenne kulkee kuluttajan modeemiin asti kiinteässä valokuituverkossa tai kiinteiden valokuitu- ja kupariverkkojen yhdistelmässä. Internet-palveluntarjoajilta voi ostaa monenlaisia internet-liittymiä kuten kaapelimodeemi- ja ADSL-liittymiä. Taloyhtiöiden sisäisissä verkoissa saatetaan käyttää myös HomePNA-tekniikkaa. Edellä mainitut soveltuvat kuluttaja-asiakkaiden lisäksi joissakin tapauksissa myös pienten ja keskisuurten yritysten tarpeisiin, mutta useimmilla palveluntarjoajilla on erikseen yrityskäyttöön tarkoitettuja yhteyksiä, kuten SDSL.
Kaapelimodeemiyhteys on yleensä edullisin vaihtoehto niillä alueilla, joilla kaapelitelevisioverkko on muutettu kaksisuuntaiseksi.[lähde? ] Yleensä palvelua tarjoaa kaapeliverkossa kuitenkin vain yksi palveluntarjoaja, jolla on täten monopoli. DSL-yhteydet toimivat puhelinverkoissa, joissa myös esiintyy paikallisia monopoleja, mutta puhelinjohdot on vuokrattava muille toimijoille ja Viestintävirasto valvoo toimintaa. ADSL-liittymä on siis useimmissa tapauksissa mahdollista hankkia joltain muulta palveluntarjoajalta kuin verkon omistajalta. Valokuituverkko on suurimmissa kaupungeissa laajentunut voimakkaasti 2010-luvun alussa. Esimerkiksi TeliaSonera ilmoitti toukokuussa 2010 tarjoavansa jopa gigabitin yhteyttä kuluttaja-asiakkailleen. Soneran ilmoituksesta huolimatta ei 1000Mbps laajakaista ole kuitenkaan tullut markkinoille 2012 loppuun mennessä. Helsingissä yhä useammalla kerrostaloalueella kuituyhteys on jo vedetty talojakamoon asti, jolloin voidaan tarjota 100 Mbit/s yhteyksiä talon vanhan kupariverkon kautta tai 1000Mbps yhteyksiä uusitun kuitu-, cat5e- tai cat6-verkon kautta.
Hintoja ja ominaisuuksia vertailtaessa kannattaa huomata, että useimmat kuluttajakäyttöön tarkoitetut yhteydet ovat epäsymmetrisiä. Tämä tarkoittaa, että internetistä tulevalle liikenteelle on varattu leveämpi kaista kuin paluusuuntaiselle liikenteelle. Isojen tiedostojen siirtäminen molempiin suuntiin, videoneuvotteluyhteydet sekä verkkopelit vaativat kuitenkin kaistaa molempiin suuntiin. Lisäksi lähistön muut asiakkaat saattavat vaikuttaa yhteyden nopeuteen, varsinkin kaapeliyhteyden tapauksessa. Vertailussa kannattaa myös huomioida liittymän avausmaksu ja toimitusaika.
Teknisiä  määritelmiä

Laajakaistoiksi määritellään internet-yhteydet, joiden kaistanleveys on suurempi kuin valintaisessa puhelinverkossa käytettävän modeemiyhteyden (56 kbit/s) ja ISDN-yhteyden (kaksi 64 kbit/s B-kanavaa). Yleisesti termillä käsitetään yhteyksiä, joiden nopeus on vähintään 512 kbit/s, mutta Yhdysvalloissa FCC:n mukaan riittävä nopeus on 200 kbit/s ja Suomessa Viestintäviraston mukaan 256 kbit/s. Joidenkin määritelmien mukaan vähimmäisvaatimus on 1, 2 tai 10 Mbps, jolloin lähtökohtana on, että yhteyden täytyy riittää tiettyjen palvelujen tarpeisiin, esimerkiksi TV-ohjelman seuraamiseen internetin välityksellä laadun kärsimättä.
Termin laajakaista käyttäminen tässä yhteydessä on harhaanjohtavaa, koska esimerkiksi kaapelimodeemi käyttää vain kapean kaistan kaapelitelevisioverkosta. Toisaalta sekä 56 kbit/s modeemit että ADSL-yhteydet käyttävät laajaa kaistaa, mutta vain jälkimmäinen on laajakaistainen internet-yhteys.
Ympäristövaikutukset

Lähes 60 prosenttia dataliikenteen aiheuttamista päästöistä johtuu internetissä olevien videoiden suoratoistosta. Yhdysvaltalaisen Berkeleyn yliopiston tutkijoiden vuonna 2014 laatiman laskelman mukaan videon suoratoisto 6 Mbps:n nopeudella tuottaa yhteensä lähes 800 grammaa hiilidioksidipäästöjä yhden tunnin aikana. Vuonna 2019 arvioitiin, että kahden tunnin pituisen elokuvan katselu kuluttaisi noin 1,1 kilowattituntia sähköä eli yhtä paljon kuin 60 teekupillisen keittäminen. Kyseinen sähkömäärän valmistaminen aiheuttaisi Britannian sähköntuotantorakenteella yli 300 grammaa hiilidioksidipäästöjä.
Netin aiheuttama sähkönkulutus johtuu palvelinten konesalien jäähdytyksestä, tietoliikenneverkkojen toiminnasta sekä kuluttajan omista tietoliikennelaitteista ja siihen vaikuttavat esimerkiksi resoluutio ja näytön koko. Tietoliikenneverkko ja datakeskukset tuottavat suurimman osan internetin käytön aiheuttamista päästöistä.
Päätelaitteen hankkiminen

Yhteyden käyttämiseksi tarvitaan yleensä tietokoneen ja yhteyden väliin erityinen päätelaite. Toisaalta yhä useammissa taloyhtiöiden verkoissa käytetään sisäverkossa Ethernetiä, jolloin erityistä päätelaitetta ei tarvita yksittäisiin huoneistoihin. Palveluntarjoajat tarjoavat usein "avaimet käteen" -asennuspalvelua, mutta joillakin palveluntarjoajilla on rajoituksia käyttöjärjestelmän tai muun syyn takia; sinänsä Internet ja internet-yhteydet ovat täysin käyttöjärjestelmäriippumattomia, mutta asetusten muuttamiseen tai oheispalveluiden käyttämiseen saatetaan oletuksena käyttää tiettyä käyttöjärjestelmää. Joskus itse asentaminen voi olla ainoa vaihtoehto tai selkeästi edullisempi. Yleensä yhteyden asennus sujuukin muutamassa minuutissa ilman ongelmia, kun liittymää ja päätelaitetta hankittaessa on kiinnitetty huomiota muutamiin asioihin.
Useimmat liittymät käyttävät dynaamisia IP-osoitteita,  jolloin koneet ja muut laitteet saavat IP-osoitteet automaattisesti palveluntarjoajan DHCP-palvelimelta, mikä helpottaa asennusta. Joissakin liittymissä käytetään kiinteitä eli staattisia IP-osoitteita, jolloin osoitteet voidaan syöttää käsin, eikä DHCP-palvelinta yleensä ole käytössä. Toisaalta ilman kiinteää osoitetta omien palvelinten pitäminen ja tiettyjen palveluiden käyttö on vaikeaa tai tietyissä tapauksissa mahdotonta. Ohjeet osoitteiden syöttämiseen saa yleensä palveluntarjoajalta. Joissakin liittymissä (PPPoE) dynaaminen osoite saadaan käyttäjätunnuksen ja salasanan perusteella.
Jos palveluntarjoaja toimittaa päätelaitteen, kannattaa varmistaa, että laitteessa on Ethernet-liitäntä. Useimmissa nykyaikaisissa tietokoneissa on valmiina Ethernet-liitäntä emolevyllä tai erillisellä kortilla. Vanhempiin koneisiin saattaa olla tarpeen hankkia Ethernet-kortti. Päätelaitteet, jotka asennetaan tietokoneen sisään tai joissa on vain USB-liitäntä vaativat yleensä erillisiä ajureita, joita ei välttämättä ole saatavissa käytettyyn käyttöjärjestelmään (tai sen versioon). Jos päätelaite täytyy hankkia itse, kannattaa hankkia laite, jossa on Ethernet-liitäntä ja varmistaa myyjältä, että päätelaitteessa on valmiina asetukset tilattuun yhteyteen. Päätelaitteita on myös saatavilla varustettuna langattoman verkon tukiasemalla, mutta usein käytetään erillistä langattoman verkon tukiasemaa, joka kytketään päätelaitteeseen Ethernet-kaapelilla. Kaapeli-, ADSL- ja kuituverkon päätelaitteet eroavat toisistaan ja tästä syystä esimerkiksi ADSL-päätelaitetta ei voi käyttää kaapeliverkossa päätelaitteena.
Asennus

Päätelaite kytketään liittymään ja tietokone tai tietokoneet päätelaitteeseen Ethernet-kaapelilla tai langattoman verkon avulla. Useimmissa käyttöjärjestelmissä vakioasetuksena osoite haetaan DHCP-palvelimelta, jolloin yhteys toimii ilman tietokoneen asetusten muuttamista. Tarvittaessa koneen verkkoasetukset on hyvä tarkistaa.
Puhelinverkkoa käyttävissä yhteyksissä, kuten ADSL ja HomePNA, on lisäksi tarpeen asentaa ADSL- tai HomePNA-suodattimet samaan liittymään kytkettyjen puhelintaajuuksia käyttävien laitteiden, kuten puhelimien, vastaajien ja faksien, yhteyteen.
Tietoturva

Kytkettäessä tietokone kiinteästi Internetiin on myös kiinnitettävä entistä suurempaa huomiota tietoturvaan. Erityisesti Windows-käyttöjärjestelmissä on avoimia portteja ja ominaisuuksia, jotka mahdollistavat erilaisten haittaohjelmien leviämisen koneelle. Myös muita käyttöjärjestelmiä käytettäessä on syytä kiinnittää huomiota järjestelmän turvallisuuteen. Vaikka UNIX-sukuisia käyttöjärjestelmiä (mm. GNU/Linux- ja BSD-järjestelmät) pidetään varsin turvallisina, niiden turvallisuus riippuu oleellisesti siitä, että järjestelmän mahdollisia verkkoa kuuntelevia palvelimia ylläpidetään asiallisesti.
Laajakaistan edistäminen

Suomessa laajakaistan edistämisestä valtion tasolla vastaa liikenne- ja viestintäministeriön asettama kansallinen laajakaistatyöryhmä, jonka tehtävänä on kansallisen laajakaistastrategian toimeenpano ja seuranta. Suomi on maailman kärkimaita langattomissa laajakaistayhteyksissä, mutta jäljessä muista Euroopan maista kiinteiden laajakaistayhteyksien tarjonnan väestöpeittävyyden osalta.
Aiheesta muualla

Kansallisen laajakaistatyöryhmän sivut.
Opas taloyhtiön kiinteän Internet-yhteyden hankintaan (Arkistoitu – Internet Archive), Tieke ry.
Digitan langaton laajakaista @450
Elisa, Telia ja DNA -operaattoreille optimoitu nopeustesti
Internet-yhteyden nopeustesti (Arkistoitu – Internet Archive) (Suomalaiset operaattorit).
Laura Bridgman

Laura Bridgman
Laura Dewey Lynn Bridgman (21. joulukuuta 1829 – 24. toukokuuta 1889) oli ensimmäinen tunnettu yhdysvaltalainen kuurosokea lapsi, joka sai kaksoisaistivammastaan huolimatta kunnollisen koulutuksen.
Elämä

Laura oli baptisti ja maanviljelijä Daniel Brigmanin ja tämän vaimon Harmonyn kolmas tytär. Lauran äiti Harmony oli Cushman Downerin tytär ja Joseph Downerin pojantytär.
Elämä > Lapsuus

Bridgmanin perhe asui New Hampshiren osavaltiossa. Laura sairastui 2-vuotiaana tulirokkoon. Hänen kaksi isosiskoaan menehtyivät sairauteen; Bridgman jäi eloon, mutta menetti kuulonsa ja näkönsä, ja sairaus tuhosi tilapäisesti myös hänen haju- ja makuaistinsa. Lapsena hän oppi kosketuksen avulla ompelemaan ja kutomaan, mutta hän oli vailla kieltä, jolla kommunikoida.