stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Amorphiksen diskografia
Singlet

Amorphis (1991)
Divinity / Northern Lights (1999)
Alone (2001)
Day of Your Beliefs (2003)
Evil Inside (2003)
House of Sleep (2006)
The Smoke (2006)
Silent Waters (2007)
Silver Bride (2009)
From the Heaven of My Heart (2009)
You I Need (2011)
Hopeless Days (2013)
The Wanderer (2013)
Death of a King (2015)
Sacrifice (2015)
Separated (2016)
The Bee (2018)
On The Dark Waters (2022)
The Well (2022)
DVD:t

Forging the Land of Thousand Lakes (2010)
Demot

Disment of Soul (1991)
Disment of Soul – 04.02
Excursing from Existence – 03.27
Privilege of Evil – 04.05
Musiikkivideot

"Black Winter Day" (1994, ohj. Matt Vein)
"Against Widows" (1996, ohj. Sökö Kaukoranta)
"My Kantele" (1996,  ohj. Sökö Kaukoranta)
"Divinity" (1999,  ohj. Matt Zerman)
"Alone" (2001,  ohj. Tuukka Temonen)
"Evil Inside" (2003,  ohj. Taku Kaskela)
"House of Sleep" (2006,  ohj. Vesa Vainio)
"The Smoke" (2006)
"Silent Waters" (2007,  ohj. Vesa Vainio)
"Silver Bride" (2009,  ohj. Owe Lingvall)
"From the Heaven of My Heart" (2010,  ohj. Owe Lingvall)
"You I Need" (2011)
"Hopeless Days" (2013,  ohj. Patric Ullaeus)
"Sacrifice" (2015)
"Death of a King (2015)
"The Four Wises Ones (2016)
"The Bee" (2018)
"Amongst Stars" (2018,  ohj. Pekka Hara)
"Wrong Direction" (2018,  ohj. Harri Haataja)
"On The Dark Waters" (2022,  ohj. Pekka Hara)
Gaius Fulvius Plautianus

Gaius Fulvius Plautianus (kuoli ? 22. tammikuuta 205) oli pretoriaanikaartin prefekti 197–205 ja keisari Septimius Severuksen serkku. Plautianus kuului Fulvius-sukuun. Severus oli hänen serkkunsa äidin puolelta.
Plautianus oli kotoisin Leptis Magnasta kuten Severuskin. Vuonna 197 Severus teki serkustaan pretoriaanikaartin prefekti. Hän kunnioitti serkkuaan myöhemmin myös paikalla senaatissa. Plautianus toimi myös konsulina vuonna 203. Plautianus oli heti keisarin jälkeen Rooman vaikutusvaltaisin henkilö.
Vuonna 202 Plautianuksen tytär Publia Fulvia Plautilla meni naimisiin Severuksen pojan Bassianuksen  kanssa. Pian Plautianus ja Bassianus riitaantuivat. Herodianoksen mukaan Plautianus alkoi juonitella Severuksen perhettä vastaan. Dio Cassiuksen mukaan salajuoni oli Bassianuksen sepittämä. Plautianus tuomittiin kuitenkin kuolemaan ja hänen omaisuutensa takavarikoitiin.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Anna Tatangelo

Anna Tatangelo vuonna 2005
Anna Tatangelo [tat'andʒɛlɔ] (s. 9. tammikuuta 1987 Sora, Frosinonen maakunta, Italia) on italialainen pop-laulaja.
Vuonna 2002, Tatangelon ollessa 15-vuotias, hänestä tuli nuorin San Remon musiikkifestivaalit voittanut henkilö (festivaalien nuorten kategoria). 
Tatangelon ensimmäinen albumi "Attimo x attimo" julkaistiin syyskuussa 2003.
Varsinainen menestys alkoi vuonna 2005, kun toinen albumi "Ragazza di periferia" julkaistiin. Anna Tatangelo asuu laulaja Gigi D'Alession kanssa Roomassa.
Diskografia > Albumit

"Attimo x attimo" (2003)
"Ragazza di periferia" (2005)
"Mai dire mai" (2007)
"Nel mondo delle donne" (2008)
"Progetto B" (2011)
"Libera" (2015)
"La fortuna sia con me" (2019)
Diskografia > Singlet

"Dov'è il corraggio" (2001)
"Doppiamente fragili" (2002)
"Un nuovo bacio" (2002)
"Volere volare" (2003)
"Corri" (2003)
"L'amore più grande che c'è" (2004)
"Ragazza di periferia" (2005)
"Quando due si lasciano" (2005)
"Qualcosa di te" (2005)
"Essere una donna" (2006)
"Colpo di fulmine" (2006)
"Averti qui" (2007)
"Lo so che finirà" (2007)
"Il mio amico" (2008)
"Mai dire mai" (2008)
"Profumo di mamma" (2008)
"Rose spezzate" (2009)
"Bastardo" (2012)
"L'aria che respiro" (2012)
"Sensi" (2012)
"Occhio per occhio" (2013)
"Senza dire che" (2014)
"Muchacha" (2014)
"Libera" (2015)
"Inafferrabile" (2015)
"Gocce di cristallo" (2015)
"Natale italiano" (2017)
"Chiedere scusa" (2018)
"Ragazza di periferia 2.0" (2018)
"Le nostre anime di notte" (2019)
"Perdona" (2019)
"Tutto ciò che serve" (2019)
“La fortuna sia con me” (2020)
“Guapo” (2020)
"Fra me e te" (2020)
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu
Virallinen fanisivu (Arkistoitu – Internet Archive)
From Hell with Love

| From Hell with Love Beast In Black |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 8. helmikuuta 2019
 Tyylilaji: power metal, heavy metal
 Levy-yhtiö: Nuclear Blast
Listasijoitukset
  1. (fyysinen albumilista)    1. (albumilista)
Beast In Blackin muut julkaisut
| Berserker 2017 | From Hell with Love 2019 | Dark Connection 2021 |
From Hell with Love on  Beast In Black -yhtyeen toinen albumi, joka julkaistiin 8. helmikuuta 2019 levymerkillä Nuclear Blast.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Cry Out for a Hero | 3.27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | From Hell With Love | 3.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Sweet True Lies | 3.26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Repentless | 4.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Die By the Blade | 3.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Oceandeep | 5.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Unlimited Sin | 3.34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | True Believer | 3.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | This is War | 3.39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Heart of Steel | 4.22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | No Surrender | 4.15 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Killed by Death (Motörhead cover)  | 3.52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | No Easy Way Out (Robert Tepper cover)  | 4.05 |  |  |  |  |  |  |  |
Arvosteluja

Imperiumi.net: 9+/10
Inferno:
Kaaoszine: 8,5/10
Metalliluola: 8/10
Soundi:
V2.fi:
Aiheesta muualla

From Hell with Love Discogsissa. (englanniksi)
Albumi From Hell with Love Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Fushuijoki

Fushuijoki Yangxinin piirikunnassa.
Fushuijoki (kiin.: 富水; pinyin: Fùshuǐ) on joki Hubein maakunnassa Kiinassa.
Joki on 196 kilometriä pitkä. Se saa alkunsa Mufuvuorilta ja laskee Jangtseen.
Kiinan valtatie 316 kulkee osan joen pituudesta sitä pitkin.
Anish Kapoor

| Anish Kapoor |
| --- | --- |
 Anish Kapoor vuonna 2008.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. maaliskuuta 1954 (ikä 70) Mumbai, Intia
Taiteilija
Ala:  kuvanveistäjä
Taidesuuntaus:  nykytaide
Aiheesta muualla
www.anishkapoor.com
Anish Kapoor (s. 12. maaliskuuta 1954) on intialainen, vuodesta 1972 Britanniassa asunut kuvanveistäjä. Hän syntyi Mumbaissa ja oli vuonna 1990 edustettuna Venetsian biennaalissa. Hänelle myönnettiin vuonna 1991 Turner-palkinto.
Kapoor opiskeli kuuluisassa yksityiskoulussa Doon Schoolissa. Muutettuaan Englantiin hän opiskeli Hornseyn ja Chelsean taidekouluissa.
Kapoor kuuluu 1980-luvun alussa läpimurron tehneisiin englantilaisiin kuvanveistäjiin ja on saavuttanut kansainvälistä kuuluisuutta. Kapoor työskentelee Lontoossa, vaikka vierailee säännöllisesti myös Intiassa. Hän on sanonut, että hänen taiteensa on saanut vaikutteita sekä itäisistä että läntisistä kulttuureista. Hän on saanut taidehistoriallisia vaikutteita Andrea Mantegnalta, Joseph Beuysilsta, Barnett Newmanilta ja Yves Kleinilta.
Työt

Kapoorin teokset määritellään tavallisesti postminimalismiksi. Ne ovat usein yksinkertaisia, kaarevia muotoja, tavallisesti monokromaattisia ja kirkasvärisiä. Ne kiinnittävät usein katsojan huomion teosten onkaloiden mysteerisyyteen, kunnioitusta herättävään kokoon tai yksinkertaiseen kauneuteen. Niiden houkuttelevat pinnat vetoavat katsojan kosketusaistiin ja kiehtovat heijastavilla ulkopinnoilla.
Kapoorin varhaiset teokset perustuvat pigmenttijauheseen, joka peittää teokset ja niiden ympärillä olevan tilan. Tähän Kapoor sai idean kirkasvärisistä pigmentikummuista, joita on Intian toreilla ja temppeleissä. Myöhemmin hän teki teoksia kiinteistä, louhituista kivistä, joissa on usein kaiverrettuja tai hiottuja aukkoja ja onkaloita. Ne viittaavat ja leikittelevät usein kahtalaisuuksilla (kuten maa-taivas, aine-henki, näkyvä-ei-näkyvä, tietoinen-ei-tietoinen, mies-nainen, ruumis-mieli). Kapoorin uusimmat teokset ovat peilin tavoin katsojaa tai ympäristöä heijastavia tai vääristeleviä.
Tuotanto

Kapoor on tehnyt useita suuria teoksia 1990-luvulta alkaen. Niistä maailmanlaajuisesti tunnetuin on Cloud Gate (2004), ruostumattomasta teräksestä tehty 110 tonnia painava veistos Chicagon Millennium-puistoon.
Vuonna 2004 Kapoor voitti veistoskilpailun syyskuun 11. päivän terrori-iskujen brittiläisten uhrien muistomerkiksi New Yorkissa. Syksyllä 2008 Kapoor valittiin Lontoon Trafalgar Squaren niin sanotun neljännen jalustan veistoskilpailun ehdokkaaksi.
Kapoor suunnitteli Lontoon vuoden 2012 olympialaisten olympiapuistoon 115 metriä korkean näköalatornin, jonka nimi on ArcelorMittal Orbit. Tornin kustannukset olivat yli 20 miljoonaa euroa.
Suomessa

Kapoorin taidetta on ollut useita kertoja esillä myös Suomessa. Vuonna 1983 hänen töitään oli esillä Pariisin biennaalia esittelevässä näyttelyssä Sara Hildénin taidemuseossa Tampereella ja vuonna 1987 brittiläistä kuvanveistoa esittelevässä yhteisnäyttelyssä. Ars-näyttelyissä Kapoor oli edustettuna 1995 ja 2001.
Vuonna 1996 Ars Nova -museossa Turussa oli esillä Kapoorin yksityisnäyttely (Arkistoitu – Internet Archive), jossa oli 16 veistosta, sarjat Angel (Enkeli) ja Void Field (Tyhjä kenttä). Myös Helsingin Taidehallissa on järjestetty hänen yksityisnäyttelynsä vuonna 2001.
Vuonna 2004 Kapoor osallistui Future Systems -ryhmän kanssa Rovaniemellä pidettyyn lumi- ja jääveistostapahtumaan The Snow Show.
Teoksia

Pillar of Light, 1991, Umeå.
Sky Mirror, 2006, New York.
Tall Tree, 2009, Bilbao.
Turning the World Upside Down, 2010, Jerusalem.
Arcelor Mittal Orbit, 2012, Lontoo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Anish Kapoor Wikimedia Commonsissa
kamel mennour - Anish Kapoor (Arkistoitu – Internet Archive)
Anish Kapoor Artyclopediassa (englanniksi)
Roberta Smith, Sculptor as Magician (näyttelykatsaus), The New York Times 30.5.2008. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Anish Kapoor
Käännös suomeksi
Gadna poroda

| Gadna poroda Azis |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 2011
 Tyylilaji: pop-folk
 Levy-yhtiö: Ara Mjozik
Azisan muut julkaisut
| Diva 2006 | Gadna poroda 2011 | Azis 2014 2014 |
Gadna poroda (bulg. Гадна порода) on bulgarialaisen pop-folk-laulaja Azisin kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Ara Mjozik.
Kappaleet

Nyama Nakide – 3.21
Mraziš – 3.20
Da Go Pravim Trimata – 3.43  (mukana Toni Storaro)
Gadna poroda – 3.20
Bivši – 3.54
Natšrakai Se – 3.14  (feat. Ustata)
Udrai me – 3.08
Dai mi led – 3.55
Imaš li Sarce – 3.26
Lud me praviš Правиш – 4.14  (feat. Vanko 1)
Boli – 3.55
Zapravil Gospod Manastir – 2.51
Arki

Arki on ihmisen jokapäiväistä elämää, joka koostuu rutiineista. Arki on vastakohta lomalle ja toisaalta pyhälle. Arjen toistuvat rutiinit näkyvät työssä ja työtavoissa, kulutuksessa, sosiaalisissa tilanteissa ja nukkumisessa. Arjen merkitys voi olla häilyvä.
Gordon Pinsent

Gordon Pinsent vuonna 2008.
Gordon Edward Pinsent (12. heinäkuuta 1930 – 25. helmikuuta 2023) oli kanadalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt huomattavissa rooleissa lukuisissa suosituissa kanadalaisissa televisiosarjoissa, mutta tullut tunnetuksi myös teatterista ja elokuvista; jälkimmäisten joukossa on Laivauutisia (2001).
Pinsent syntyi vanhempiensa kuudesta lapsesta nuorimpana Grand Fallsissa Newfoundland ja Labradorin provinssissa. Pinsent aloitti 17-vuotiaana 1940-luvulla uransa teatterissa. Hän näytteli 1962 sekä uudestaan 1970-luvulla Stratford-festivaaleilla. Pinsentin tunnetuimpia elokuvia olivat vuonna 2001 ensi-iltansa saanut Laivauutisia ja vuoden 2006 Away from Her.
Pinsent on kuulunut Order of Canadaan vuodesta 1979, Companionin arvossa vuodesta 1998. Hänestä tuli vuonna 2006 Royal Society of Canadan jäsen, ja hänellä on tähti Canada’s Walk of Famessa.
Pinsent oli naimisissa näyttelijä Charmion Kingin kanssa vuosina 1962–2007; avioliiton päätti vasta vaimon kuolema emfyseeman komplikaatioihin 81-vuotiaana. Myös parin yhteinen tytär, Leah Pinsent, on näyttelijä.
Aiheesta muualla

Gordon Pinsent Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Gordon Roberts

Gordon Roberts
Gordon William "Doc" Roberts (5. syyskuuta 1891 – 1. syyskuuta 1966) oli kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija. Hänen seurojaan olivat Ottawa Senators (alkuperäinen), Montreal Wanderers, Vancouver Millionaires ja Seattle Metropolitans.  Hyökkääjänä pelannut Roberts kuului Ottawan 1910 Stanley Cupin voittaneeseen joukkueeseen. Hän lopetti uransa melko varhain valmistuakseen lääkäriksi. Hänet otettiin Hockey Hall of Fameen 1971.
Aiheesta muualla

Gordon Roberts Legends of Hockey -sivustolla (englanniksi)
Gaius Charles

Gaius Charles vuonna 2008
Gaius Charles (s. 2. toukokuuta 1983 Manhattan, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.
Charles tunnetaan parhaiten rooleistaan televisiosarjoissa Unelmien kentät sekä Greyn anatomia. Lisäksi hän on näytellyt useissa pienemmissä rooleissa eri sarjoissa sekä elokuvissa.
Charles on nimetty antiikin Rooman diktaattori Gaius Julius Caesarin mukaan.
Aiheesta muualla

Gaius Charles Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Annie-gaala 1977

Annie-gaala 1977 oli viidettä kertaa järjestetty palkintogaala, jossa jaettiin vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1977 parhaille animaatioiden tekijöille. Gaalan aikana palkittu Mel Blanc oli ensimmäinen henkilö, joka palkittiin äänityöstään animaation parissa.
Voittajat

Voittajat lihavoituna:
Voittajat > Winsor McCay -palkinto

Joseph Barbera
Mel Blanc
Oskar Fischinger
William Hanna
Milt Kahl
Bill Scott
Antero Rytkölä

| Antero Rytkölä> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1959 Turku
Ammatti:  juristi, poliisi, poliitikko
Muut tiedot
Koulutus: Turun yliopisto
Antero Rytkölä (s. 1959 Turku) on Sisä-Suomen poliisilaitoksen apulaispoliisipäällikkö, joka vastaa poliisilaitoksen koko operatiivisesta toiminnasta. Tätä ennen Rytkölä on ollut muun muassa Pirkanmaan poliisilaitoksen apulaispoliisipäällikkö, Ikaalisten kihlakunnan poliisipäällikkö, Poliisikoulun hallintopäällikkö, Lempäälän apulaisnimismies (syyttäjä), Kankaanpään kihlakunnan poliisipäällikkö, Ikaalisten nimismies ja Vammalan apulaisnimismies.
Rytkölä on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1984 ja auskultoituaan Ylivieskan tuomiokunnassa saanut varatuomarin arvon vuonna 1985. Eri poliisitehtävissä Rytkölä on tullut tunnetuksi muun muassa Ikaalisten kylpylän vastaanottovirkailijan murhajutun tutkinnanjohtajana ja syyttäjänä (1992) sekä tv-toimittaja Raija Pellin asuntomessutalon tuhopolttoyrityksen syyttäjänä (1996) Ylöjärvellä.
Hän toimi vuosina 2007-17 muun muassa poliisipäälliköitä ja apulaispoliisipäälliköitä virkaehtosopimusasioissa edustavan Suomen nimismiesyhdistys ry:n puheenjohtajana. Lisäksi hän oli 2009–2017 Poliisi-, ulosotto-, syyttäjä- ja maistraattilakimiesten edunvalvontajärjestön PUSH ry:n puheenjohtaja. Rytkölä toimi vuosina 2009–2018 Poliisihallinnon päälliköt ja asiantuntijat|Poliisihallinnon päälliköt ja asiantuntijat ry:n puheenjohtajana.
Rytkölä on ollut Suomen Lakimiesliiton hallituksen jäsen vuodesta 2013 alkaen ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2017 alkaen. Politiikassa Rytkölä on ollut myös Kansallisen Kokoomuksen puoluevaltuuston jäsen.
Rytkölä toimi pitkään Ikaalisten kaupungin kunnallispolitiikassa ja 12 vuotta kaupunginhallituksen puheenjohtajana. Lisäksi hän oli pitkään Pirkanmaan ammattikorkeakoulu Oy:n hallituksen jäsen ja on ollut vuosina 2008-13 Poliisiammattikorkeakoulun hallituksen jäsen. Rytkölä toimi myös neljä vuotta Pirkanmaan liiton tarkastuslautakunnan puheenjohtajana ja kahdeksan vuotta maakuntavaltuuston jäsenenä.  Hän on kuulunut Pirkanmaan kokoomuksen piirihallitukseen.
Antti Ilvos

| Antti Ilvos> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 17. heinäkuuta 1905 Heinola
Kuollut: 5. tammikuuta 1959 (53 vuotta) Sysmä
Ammatti:  näyttelijä, järjestäjä
Näyttelijä
Taiteilijanimet:  Antti Idström
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
Antti Ilvos (17. heinäkuuta 1905 Heinola – 5. tammikuuta 1959 Sysmä) oli suomalainen näyttelijä ja järjestäjä. Hän näytteli nimiosan vanhimmassa kokonaan säilyneessä suomalaisessa draamaelokuvassa, Ollin oppivuodet, vuonna 1920.
Ura

Ilvoksen virallinen nimi oli vuoteen 1935 Anders Fredrik Idström. Hänen vanhempansa olivat puutarhuri Karl Wilhelm Idström ja Selma Lind. Ilvos suoritti Suomen Näyttämöopiston ja aloitti näyttelijän uransa Kaarlo Aarnin kiertueessa 1928. Sen jälkeen hän näytteli Kansan näyttämön riveissä.
Ilvos näytteli yleensä koomisia rooleja. Hänen tehtäviään olivat muun muassa Hugo (näytelmässä Espanjatar), Karol Basilesk (Bojarimorsian), Toni Slumberger (Sirkusprinsessa) ja parooni (XYZ).
Ilvos oli näytellyt jo 1920-luvun alussa muutamia poikarooleja Suomen Kansallisteatterissa, kuten Leenan-Kallen Nummisuutareissa.
Ilvos näytteli vuonna 1920 nimiroolin Teuvo Puron mykkäelokuvassa Ollin oppivuodet. Vuosina 1937–1942 Ilvos toimi järjestäjänä useassa elokuvatuotannossa, joista useimmat ovat Valentin Vaalan ohjaamia.
Gabriel Ukec

Gabriel Ukec (1914 – 1. marraskuuta 1985) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1943 ja nimitettiin Bunian hiippakunnan piispaksi 29. syyskuuta 1964. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. kesäkuuta 1965. Pääkonsekraattorina toimi Leo Jozef Suenens, jota avustivat Louis Van Steene ja Joseph Mikararanga Busimba.
10. lokakuuta 1979 Ukec sai lisäksi nimityksen Mahagin apostoliseksi hallitsijaksi, jona hän toimi, kunnes erosi syyskuussa 1980. Hän erosi myös Bunian piispan tehtävistä 2. heinäkuuta 1984.
Ukec osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.
GIOVE-A

GIOVE A, aiemmin GSTB-V2/A, on brittiläisen Surrey Satellite Technology-yhtiön (SSTL) kehittämä satelliitti. Se on toinen Galileo-navigaatiosatelliittijärjestelmän testisatelliteista.  Satelliitin nimi on sekä lyhenne sanoista "Galileo In-Orbit Validation Element" että viittaus Galileo Galilein tekemään Jupiterin (italiaksi Giove) tutkimukseen.
Satelliitin testaus ESAn ESTEC-keskuksessa Hollannissa alkoi 2. elokuuta 2005. Satelliitti laukaistiin Baikonurista Kazakstanissa 28. joulukuuta 2005.
Ensimmäinen osa Galileo-järjestelmää

Satelliitin avulla testataan eurooppalaisen järjestelmän tekniikkaa, mutta sen lento palvelee myös juridisia syitä. Kansainvälinen radiotaajuuksia jakava elin ITU nimittäin vaatii, että Galileo-järjestelmä lähettää avaruudesta signaalia varatulla taajuudella viimeistään vuoden 2006 lopussa. Muuten taajuusallokaatio vapautuu muuhun käyttöön.
Tekniikkaa

GSTB-V2/A on kolmeakselistabiloitu piensatelliitti. Sen koko on 1,3 m × 1,8 m × 1,65 m. Sen massa on 600 kg. Se tuottaa useita satoja watteja sähkötehoa kahden 1,74 metriä pitkän aurinkopaneelin avulla. Satelliitin suunniteltu toiminta-aika on kaksi vuotta. Satelliitin hyötykuormaan kuuluvat teknisesti kriittiset elementit:
Antenni, joka koostuu matriisista (phased array) pieniä L-taajuuskaistan elementtejä
Kaksi signaalin generoivaa yksikköä
Kaksi atomikelloa.
GIOVE-A:n lähettämä ensimmäinen testisignaali L1-alueella tammikuussa 2006. Nuolet ilmaisevat GPS-taajuuksia.
Gabriel Urdaneta

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Gabriel José Urdaneta Rangel
Syntymäaika: 7. tammikuuta 1976 (ikä 48)
Syntymäpaikka: Mérida, Venezuela
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Maajoukkue
| 1996–2005 | Venezuela | 77 | (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 31. maaliskuuta 2020.
Gabriel José Urdaneta Rangel (s. 7. tammikuuta 1976 Mérida) on venezuelalainen jalkapalloilija, joka oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi kotimaansa lisäksi yhden vuoden Saksassa ja usean vuoden ajan Sveitsissä. Hän pelasi Venezuelan maajoukkueessa 77 maaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia.
Urdaneta pelasi vuonna 2002 Saksan 2. Bundesliigassa 13 ottelua Mannheimin joukkueessa. Sveitsin Superliigassa hän pelasi kaikkiaan 50 ottelua ja teki niissä kolme maalia Luzernin ja Young Boysin joukkueissa kausina 2001–2002 ja 2004–2006.
Urdaneta pelasi ensimmäisen maaottelunsa kesäkuussa 1996 MM-karsintaottelussa Chileä vastaan. Hän kuului Venezuelan joukkueeseen vuosien 1997, 1999 ja 2001 Copa Américassa. Vuoden 1999 turnauksessa hän teki maalin Meksikoa vastaan ja se olikin Venezuelan ainoa maali sen kolmessa ottelussa.
Annie-gaala 1986

Annie-gaala 1986 oli 15. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa jaettiin vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1986 parhaille animaatioiden tekijöille.
Voittajat

Pääluokkien voittajat lihavoituna:
Voittajat > Winsor McCay -palkinto

Frédéric Back
Shamus Culhane
Emery Hawkins
William T. Hurtz
John Lounsbery
Irven Spence
Anthony Joseph Emery

Anthony Joseph Emery (17. toukokuuta 1918 Burton-on-Trent – 5. huhtikuuta 1988) oli brittiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Birminghamin arkkihiippakuntaan 30. toukokuuta 1953 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Tamallulan titulaaripiispaksi 4. joulukuuta 1967. Piispaksi vihkiminen seurasi 4. maaliskuuta 1968. Pääkonsekraattorina toimi George Patrick Dwyer, jota avustivat Joseph Edward Rudderham ja Joseph Francis Cleary.
Emery sai 13. syyskuuta 1976 nimityksen Portsmouthin piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 69-vuotiaana virassa.
Antti Ikonen

Antti Ikonen (s. 1963 Helsinki, Suomi) on suomalainen säveltäjä, äänisuunnittelija, kosketinsoittaja ja opettaja. Hän on soittanut koskettimia yhtyeissä Stratovarius, Cartes Art Machine ja Juhlavammat, sekä Timo Tolkin sooloalbumilla Classical Variations and Themes. Ikonen aloitti säveltäjän ja äänisuunnittelijan uransa jo 1980-luvun alussa. Ikosen tuotanto sisältää musiikkia ja ääniä tanssiteoksiin, näytelmiin, performansseihin, lyhytelokuviin, radioon, taidenäyttelyihin, tilateoksiin ja vuorovaikutteiseen mediaan, sekä ääni-installaatiota ja sävellyksiä erilaisille kokoonpanoille. Ikonen on toiminut radiomainos- ja multimediatuottajana 1980 – 90-luvuilla, mm. Miracle Sound OY:ssä. Äänisuunnittelutöitä Ikonen tekee edelleen aktiivisesti opetustyönsä ohella.
Antti Ikonen on valmistunut taiteen maisteriksi Aalto-yliopistosta ja toiminut äänisuunnittelun ja musiikkiteknologian opetustehtävissä useissa yliopistoissa ja korkeakouluissa 1990-luvun alusta saakka. Tällä hetkellä hän työskentelee musiikin ja äänisuunnittelun vanhempana yliopistonlehtorina  Aalto-yliopiston Medialaboratoriossa vastuullaan englanninkielinen Sound in New Media –maisteriohjelma. Ikonen on valittu Taideteollisen korkeakoulun Vuoden opettajaksi vuosina 2004 ja 2010. Ikonen on myös Median laitoksella toimivan Sound and Physical Interaction (SOPI) –tutkimusryhmän perustajajäsen. Antti Ikosen johtama Helsingin Lastensairaalan äänimaisemahanke palkittiin Grand Prix -pääpalkinnolla International Sound Awards -kilpailussa Hampurissa vuonna 2019.
Yksityiselämä

Antti Ikonen on avioliitossa Heta Kaiston kanssa (vuodesta 2021). Antti Ikosella on entisen vaimonsa Hanna Brotheruksen kanssa neljä lasta: Robert, Johannes, Amos ja Elsa. Ikonen ja Brotherus erosivat vuonna 2013.
Annie-gaala 1987

Annie-gaala 1987 oli 16. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa jaettiin vuotuiset Annie-palkinnot vuoden 1987 parhaille animaatioiden tekijöille.
Voittajat > Erinomainen työpanos animaatiossa

Paul Driessen
Jack Hannah
Bill Littlejohn
Maurice Noble
Kendall O'Connor
Mel Shaw
Voittajat > Winsor McCay -palkinto

Norman Ferguson
Gadolin

Gadolin-aatelissuvun vaakuna
Johan Gadolin.
Gadolin on suomalainen suku, jonka kaksi sukuhaaraa on introdusoitu Suomen aateliin.