stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Grrr! (Lapinlahden Lintujen albumi)
Kuvaus > A-puoli

Avauskappale ”Se tekee gutaa” on Erängön sanoittama ja Hedkrokin säveltämä rock-kappale. Erängön rouheasti laulama sanoitus kertoo lihan iloista – makkarasta, viinasta ja villeistä naisista – sekä holtittoman elämän hinnasta. Sävellys rakentuu Oinosen soittamien voimasointujen varaan.
Heikki ”Hiski” Salomaan laulama ”Sä teet mut hulluksi” on parisuhdeongelmista kertova huumorikappale. Erängön sanoitus kuvaa miehen ja naisen yhteiselon vastakohtaisten voimien väliseksi kamppailuksi. Hedkrokin sävellystä innoitti The Policen kappale ”Every Little Thing She Does Is Magic”, mutta lopullinen kappale ei juuri muistuta esikuvaansa. Hedkrokin mielestä sävellyksestä tuli ”kovin erilainen kuin alun perin oli tarkoitus” eikä sanoitustakaan voi pitää erityisen oivaltavana, ”koska ainahan ihmiset väistämättä tekevät toisensa hulluiksi”.
Oinosen säveltämä ja Liinojan sanoittama ”Helppoa elämää” on seesteinen kappale, jonka Liinoja laulaa mairealla äänellä. Sanoitus kertoo tavallisen perhearjen muuttumisesta staattiseksi hiljaisuudeksi, ja tunnelma näennäisen harmonisen kappaleen taustalla on ahdistunut. Kertosäettä laulaessaan Liinoja tavutti sanan ”helppoa” niin, että sen keskelle jäi tauko (englannin help, suom. apua), joten hänet merkittiin myös kappaleen sovittajaksi. Sanoituksen aihetta innoitti Liinojan tuttavaperhe, mutta myöhemmin hän huomasi myös omassa elämässään samantapaisia ongelmia.
Erängön sanoittama ”Hengessä Kollaan” on Oinosen ja Hedkrokin yhdessä säveltämä särökitaravoittoinen kappale, jossa jäsenet laulavat vuorotellen. Hedkrok on myöhemmin pitänyt kappaleen sanoitusta epäonnistuneena.
”Komea loppu” on Oinosen säveltämä ja Kivisen sanoittama kappale, joka kertoo huolettoman elämän päättymisestä ja holtittoman alkoholinkäytön varjopuolista. Kivinen oli äänitysten aikaan jättämässä yhtyettä, eikä ”Komea loppu” saanut muilta jäseniltä myönteistä palautetta. Oinosen mukaan sitä ”haukuttiin niin helvetisti. Sehän otti mua tietenkin aivoon, koska menin kappaleen säveltäjänä pesuveden mukana”. Hedkrokin mielestä kappaleen sanoitus ”tuntui teennäiseltä yritelmältä”.
”Vanha suomalaisten poikain vitutuslaulu” on kansanmusiikkiyhtye Värttinää parodioiva kappale, jonka Oinonen sävelsi spontaanisti Helsingin työväentalon takahuoneessa. Suoratoistopalvelujen aikakaudella siitä on tullut Lapinlahden Lintujen suosituin kappale. Jäsenet laulavat kappaleessa vuorotellen, ja monien yhtyeen sanoitusten tapaan tekstissä esiintyy epäonnistuneiden miesten yhteisö.
Erängön sanoittama ”Ollin lapset” kertoo itsetyydytystä harrastavasta miehestä. Kappaleen säveltäneen Hedkrokin mielestä ”hyvän rock-biisin harras kertosäe” meni pilalle, kun Eränkö vaati, että siinä mainittaisiin onanointi. Hedkrokin mukaan itsetyydytys on normaali osa elämää eikä sen ääneen sanomiseen liity rohkeaa paljastusta, vaikka Eränkö näin ehkä kuvitteli. Hedkrok ei kuitenkaan jaksanut riidellä asiasta Erängön kanssa, koska he olivat jo edellisen albumin tekemisen aikaan käyneet samantapaisen kiistan. Kappaleen laulaa Salomaa.
Kuvaus > B-puoli

B-puolen avausraitana toimii Liinojan sanoittama ”Taas uusi nero”, josta kappaleen säveltäjä Hedkrok on kertonut pitävänsä kovasti, vaikka sanoitus olikin hänen mielestään ”ihan käsittämätön”. Liinoja myös laulaa kappaleen.
”Kalliossa” on Lapinlahden Lintujen tunnetuimpia kappaleita. Sen sävelsi ja lauloi Hedkrok. Erängön ja Salomaan sanoitus kertoo heidän kotikaupunginosastaan Helsingissä, ja siinä mainitaan lukuisia todellisia paikkoja ja yhtyeen jäsenille sattuneita tapahtumia. Kappaleesta kuvatussa musiikkivideossa esiintyvät yhtyeen roudarit Paavo Liesinen, Tuomo Sipilä ja Antti Kirvesmäki.
”Olaa ja Lailaa” on Hedkrokin sävellys, jonka Liinoja sanoitti ja lauloi. Tarina sijoittuu Punkalaitumelle Särkän tanssilavalle lähelle Liinojan lapsuuden kotiseutuja. Kappaleen nimi viittaa Olavi Virtaan ja Laila Kinnuseen.
Oinosen säveltämä ja Salomaan sanoittama ja laulama ”Tiiviö” on soulvaikutteinen kappale, joka kertoo naisia naurattavasta ovelta ovelle -kauppiaasta. Puhallinsoitinvoittoisen kappaleen äänityksiin osallistuivat vierailevat muusikot Heikki ”Hebbi” Keskinen (saksofoni) ja Simo Salminen (trumpetti).
Maanteistä ja autoilusta kertova ”Paina kaasua Morgan” on Erängön sanoitus. Sen taustalla oli yhtyeen konserttikiertueilla autoa ajanut roudari, joka Erängön tapaan sairasti diabetesta ja teki lopulta itsemurhan päästäkseen eroon sairauden oireista. Morganin kohtalo kosketti Eränköä, joka alkoi huolehtia omasta diabeteksestaan aiempaa vakavammin. Kappaleen säveltäneen ja laulaneen Hedkrokin mielestä ”Paina kaasua Morgan” oli ”toimiva, mutta siinä saattaa olla yksi säkeistö liikaa”.
Albumin päätösraita ”Kuka lopulta tietää” on Jaarasen sanoittama ja laulama hidas balladi, jonka Hedkrok sävelsi.
Vastaanotto

Grrr! menestyi yhtyeen paria edellistä albumia heikommin. Suomen virallisella listalla sen paras sijoitus oli yhdeksäs, ja albumi pysyi listalla yhdeksän viikkoa. Singlet ”Helppoa elämää” ja ”Vanha suomalaisten poikain vitutuslaulu” saivat paljon radiosoittoa, ja ”Kalliossa”-kappaleesta kuvatulle musiikkivideolle myönnettiin Markku Veijalaisen juontamassa Viihteen ykkösilta -ohjelmassa vuoden parhaan rockvideon palkinto.
Helsingin Sanomien Ilkka Mattila piti albumia mielenkiintoisena mutta epätasaisena ja sen kappaleita jo ryhmän televisio-ohjelmista tuttuina: ”Levyltä kuunneltuna musiikista löytyy silti enemmän arkea, murhetta ja silkkaa viisauttakin. Samalla Linnut alkavat tosin kuulostaa tavanomaiselta popyhtyeeltä, jonka soundi on välillä teennäinen ja jossa on ihan liian vähän hyviä laulajia.”
Hedkrokin mielestä ”albumi ei ollut niin vahva kuin edeltäjänsä”. Hän on kehunut kappaleita ”Se tekee gutaa” ja ”Kalliossa” mutta arvostellut albumin sanoituksia vaikeaselkoisuudesta, mauttomuuksista ja teennäisyydestä.
Julkaisun jälkeen

Mikko Kivisestä oli vuoteen 1992 mennessä tullut Lapinlahden Lintujen suosituin jäsen. Musiikkiuransa ohella hänellä oli paljon erilaisia töitä näyttelijänä ja juontajana, eikä hän aina kyennyt sitoutumaan yhtyeen toimintaan. Muut jäsenet päättivät erottaa Kivisen, kun yhtye joutui tämän kiireiden vuoksi perumaan hyväpalkkaisen esiintymisen. Kivinen ei kertonut sopineensa esiintymispäivälle muita töitä vaan väitti haluavansa viettää sunnuntain rauhassa. Erottamista varten järjestettiin kokous, jossa Kiviselle ojennettiin Liinojan kirjoittama ja yhtyeen jäsenten allekirjoittama kirje. Siinä perusteltiin päätöstä yhtyeen tulevaisuudella ja todettiin, ettei Kivistä toivottu Grrr!-albumin julkistamistilaisuuteen. Hän ei esiintynyt myöskään 28. marraskuuta Ylellä esitetyssä Lauantai-illan huumaa -ohjelmassa, jossa yhtye markkinoi uusinta albumiaan.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltänyt Pekka Hedkrok ja kaikki kappaleet sovittaneet Hedkrok, Hannu Lemola ja Veli-Pekka Oinonen, ellei toisin mainita.
Se tekee gutaa – 2.31 (san. Timo Eränkö, sov. Lapinlahden Linnut) *
Sä teet mut hulluksi – 2.56 (san. Timo Eränkö – Heikki Salomaa)
Helppoa elämää – 3.18 (säv. Veli-Pekka Oinonen, san. Tapio Liinoja, sov. Hedkrok – Lemola – Liinoja – Oinonen)
Hengessä Kollaan – 2.31 (säv. Veli-Pekka Oinonen – Pekka Hedkrok)
Komea loppu – 1.53 (säv. Veli-Pekka Oinonen, san. Mikko Kivinen)
Vanha suomalaisten poikain vitutuslaulu – 1.25 (säv. Veli-Pekka Oinonen, san. ja sov. Lapinlahden Linnut) *
Ollin lapset – 3.36 (san. Timo Eränkö)
Taas uusi nero – 3.28 (san. Tapio Liinoja)
Kalliossa – 2.47 (san. Timo Eränkö ja Heikki Salomaa, sov. Hedkrok)
Olaa ja Lailaa – 2.44 (san. Tapio Liinoja, sov. Lapinlahden Linnut) *
Tiiviö – 2.09 (säv. Veli-Pekka Oinonen, san. Heikki Salomaa, sov. Lapinlahden Linnut) *
Paina kaasua Morgan – 4.24 (san. Timo Eränkö)
Kuka lopulta tietää – 3.12 (san. Matti Jaaranen)
* Esitetty sketsisarjassa Kuudesti laukeava (1992).
Kokoonpano > Lapinlahden Linnut

Timo Eränkö – laulu, tenorisaksofoni, sorsapilli
Pekka Hedkrok – laulu, kosketinsoittimet, bassosyntetisaattori
Matti Jaaranen – laulu, trumpetti, junapilli
Mikko Kivinen – laulu, ukulele
Hannu Lemola – laulu, rummut, lyömäsoittimet
Tapio Liinoja – laulu, huuhkajapilli
Puka Oinonen – laulu, sähkökitara, akustinen kitara, mandoliini, dobro, baritoniukulele, vetopasuuna, slide-huilu, bassokitara
Heikki Salomaa – laulu, sorsapilli, lintupilli
Kokoonpano > Vierailijat kappaleessa ”Tiiviö”

Heikki Keskinen – tenorisaksofoni
Simo Salminen – trumpetti
Kokoonpano > Tuotanto

Kari Kalén – äänitys (Herodes-studiot), tuottaja
Pekka Hedkrok – tuottaja
Puka Oinonen – tuottaja
Matti Jaaranen – kansi
Timo Eränkö – kansi
Juha-Pekka Laakio – valokuvat
Eero Heikkinen – graafinen toteutus (Neo-Geo Oy)
Kestoviihde Oy – kustantaja (1992)
Antti Kirvesmäki – tekniikka (Kestoviihde Oy)
Joakim Didriksson Brand

Piirros Joakim Didriksson Brandin sinetistä vuodelta 1576
Joakim Didriksson Brand, myös: Jaakkima Didrikinpoika Brand (k. noin 1614) oli suomalainen sotilas, Muurlan herra. Hän osallistui Eerik XIV:n ja Juhana III:n sotiin. Hän oli vuodesta 1576 Savonlinnan päällikkö ja oli Pontus De la Gardien mukana vallattaessa Käkisalmea. Yhdessä Lauri Torsteninpoika Ramin kanssa sai määräyksen linnan päälliköksi.
Hänen poikansa oli Henrik Joakimsson Brand.
Aiheesta muualla

Frälsesläkter i Finland intill stora ofreden
Tietosanakirja (1909), artikkeli Brand, Jaakkima Didrikinpoika
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia
Samuli Edelmann

| Samuli Edelmann |
| --- | --- |
 Samuli Edelmann Kiuru­veden Iskelmä­viikko -musiikki­tapahtumassa 2019
Henkilötiedot
Koko nimi:  Samuli Casimir Edelmann
Syntynyt: 21. heinäkuuta 1968 (ikä 56) Pori
Ammatti:  näyttelijä, laulaja
Vanhemmat:  Marja-Leena Kouki   Toni Edelmann
Puoliso:  Laura Tuomarila (vih. 1999; ero 2018)
Sukulaiset:  Tapio Kouki   Mikko Kouki
Näyttelijä
Aktiivisena:  1989–
Merkittävät roolit:   Talvi­sota  Veturimiehet heiluttaa  Romanovin kivet  Häjyt  Minä ja Morrison  Vares – yksityisetsivä  Rööperi  Mission: Impossible – Ghost Protocol  Presidentti  Tappajan näköinen mies 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Svensk Filmdatabas
Samuli Casimir Edelmann (s. 21. heinäkuuta 1968 Pori) on suomalainen näyttelijä ja laulaja.
Varhainen elämä

Samuli Edelmann on näyttelijä Marja-Leena Koukin ja säveltäjä Toni Edelmannin poika. Myös enot Tapio Kouki ja Juhani Kouki ja serkku Mikko Kouki ovat näyttelijöitä. Hänen iso­isänsä Johan Casimir Edelmann oli säveltäjä ja Punkaharjun kirkon kanttori. Myös hänen veljensä Ilari Edelmann on ammatiltaan säveltäjä.
Ura > Näyttelijänä

Edelmann opiskeli Teatteri­korkea­koulussa vuosina 1989–1991. Edelmannin ensimmäinen suurempi elokuvarooli oli elo­kuvassa Talvi­sota. Suosituksi näyttelijäksi hänet kuitenkin nosti vuoden 1992 elo­kuvan Veturimiehet heiluttaa Vähyn rooli. Muita Edelmannin tunnettuja rooli­töitä ovat Romanovin kivien (1993) Patrick, Häjyjen (1999) Jussi Murikka, Levottomien (2000) Roope ja Minä ja Morrisonin (2001) Aki. Edelmann oli Jussi-ehdokkaana parhaasta mies­sivu­osasta elo­kuvasta Vares – yksityisetsivä (2004).
Edelmann näyttelee Michael Nyqvistin esittämän pää­roiston Wistrom-nimistä kätyriä elo­kuvassa Mission: Impossible – Ghost Protocol (2011). Elo­kuvan pää­osassa on Tom Cruise.
Edelmann on esiintynyt myös televisio­sarjoissa Vintiöt ja Irtiottoja. Hän on myös toiminut ääni­näyttelijänä, kuten Shrek-elokuvissa esiintyvän nimikko­jätin äänenä, sekä suositussa animaatio­sarjassa Muumilaakson tarinoita Niiskun roolissa sarjan puoli­väliin saakka.
Edelmann näyttelee pääo­saa presidentti Henri Talviota Yle TV1:n draama­sarjassa Presidentti.
Ura > Laulajana

Edelmann nousi suosikiksi myös laulajana 1990-luvun alussa. Läpi­murto tapahtui ”Pienestä kii” -kappaleella 1991. Sitä seurasi euro­viisu­ehdokas ”Peggy” samana vuonna. Aika­koneen Sanin kanssa vuonna 1995 duettona esitetty ”Tuhat yötä” oli vuoden menestys­kappaleita. Muita tunnettuja Edelmannin esittämiä kappaleita ovat ”(Sinä olet) Aurinko”, ”Kaikki tahtoo”, ”Karavaanari”, ”Juhlat alkakoon”, ”Jos sä tahdot niin”, ”Nukku­matti”, "Tähti­pölyä" ja "Ei mitään hätää".
Kunnian­himoisempaa musiikkia Edelmann on tehnyt Vaiheet-albumilla, joka sisältää hänen isänsä Toni Edelmannin Hessen, Goethen, Shakespearen ja Denisovin teksteihin säveltämiä kappaleita. Hänen laulaja­uraansa kuuluu myös rohkea ja menestyksekäs Virsiä-levy­trilogia.
Uransa aikana Edelmann on saanut kolme Emma-palkintoa: Vuoden mies­tulokas -Emman ja kahtena vuonna Vuoden artisti -Emman. Hän on kuudella platina- ja viidellä kulta­levyllään kaikkien aikojen myydyimpiä suomalaisia mies­artisteja.
Ennen soolo­uraansa Edelmannilla oli oma punk­yhtye Tunkio.
Edelmann teki 1990-luvulla joitakin kappaleita itse tai muiden laulun­tekijöiden kanssa, esimerkiksi ”Yön valot” on Edelmannin ja Kalle Chydeniuksen käsi­alaa ja kappaleen ”Viimeinen yö” sanoitus on hänen tekemänsä. ”Prinsessa”-kappale on puolestaan kokonaan Edelmannin tekemä. Lisäksi Edelmannin säveltämän ja Sussa Lavosen sanoittaman kappaleen ”Kesä­valtakunta” on levyttänyt Santeri Kinnunen. Vuonna 2011 julkaistiin albumi Pienellä kivellä josta löytyy myös Markus Koskisen, Kalle Torniaisen ja Samuli Edelmannin yhdessä tekemä kappale ”Pienet sormen­jäljet”.
Vuonna 2014 Edelmann nähtiin Vain elämää -televisio­sarjan kolmannella kaudella.
Edelman lähti maalis­kuusta touko­kuuhun 2018 kestävälle 18 konserttia sisältävälle Samuli50-nimiselle kiertueelle juhlistaakseen 50-vuotis­syntymä­päiväänsä. Häneltä ilmestyi single tammi­kuussa ja loppu­vuodesta albumi.
Yksityiselämä

Edelmann oli naimisissa vuosina 1999–2018 tapahtuma­tuottaja Laura Tuomarilan kanssa. Heillä on kaksi lasta, vuonna 2000 syntynyt tytär, joka on laulaja ja valoku­vamalli, ja vuonna 2005 syntynyt poika. Perhe asui Maltalla vuosina 2006–2015. Pari jätti avio­ero­hakemuksen huhti­kuussa 2018.
Diskografia

Oi taivas (1990)
Peggy – Pienestä kii (1991)
Yön valot (1992)
Ihana valo (1994)
Tuhat yötä (1995)
Vaiheet (1997)
Kaikki tahtoo (2001)
Enkelten tuli (2003)
Voittola (2006)
Virsiä (2007)
Virsiä 2 (2008)
Maa on niin kaunis – Virsiä 3 (2009)
Samuli Edelmann & Jippu: Pimeä onni (2010)
Pienellä kivellä (2011)
Hiljaisuuden valo – Joululauluja (2012)
Mahdollisuus (2014)
Samuli Edelmann (2016)
Samuli Edelmann & Orkestra Suora Lähetys: Käteni (2018)
Vaiheet 2 (2019)
Valikoitu filmografia

Talvi­sota (1989)
Veturimiehet heiluttaa (1992)
Romanovin kivet (1993)
Häjyt (1999)
Minä ja Morrison (2001)
Vares – yksityisetsivä (2004)
Mission: Impossible – Ghost Protocol (2011)
Presidentti (2017)
Poromafia (2023)
Kirjallisuutta

Lahtela, Johannes: Samuli : pimeydestä valoon.  Helsinki:  Otava, 2021.  ISBN 978-951-1-38163-1
Nuseiratin pakolaisleiri

| Nuseiratin pakolaisleiri |
| --- | --- |

 Nuseiratin pakolaisleiri
 Koordinaatit: 31°26′52″N, 34°23′34″E 
Valtio:  Palestiina
Kuvernoraatti:  Deir al-Balah
Väkiluku (2023):  85 409
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Nuseiratin pakolaisleiri on palestiinalaisten pakolaisleiri Gazan kaistalla Palestiinassa. UNRWA:n arvion mukaan leirillä oli vuonna 2023 yhteensä 85 409 pakolaista.
Maantiede

Nuseiratin pakolaisleiri sijaitsee Palestiinan Gazan kaistan keskiosassa Deir al-Balahin kuvernoraatin hallinnollisella alueella. Lähellä sijaitsevat myös Bureijin ja Maghazin pakolaisleirit. Pinta-alaa leirillä on 0,68 km².
Historia

Nykyisen pakolaisleirin vieressä sijaitsee Gazan alueella vaikuttaneen pyhimys Hilarionin (s. 291– k. 371) hauta Umm al-Amrin luostarissa. Nuseiratin nykyinen nimi on johdettu paikallisen beduiiniheimon nimestä. Ennen nykyistä pakolaisleiriä paikalla oli brittiläinen tukikohta. Itse pakolaisleiri perustettiin palestiinalaisille pakolaisille Israelin itsenäisyyssodan tuloksena vuonna 1948.
Israel on tehnyt ilmaiskuja leiriin vuonna 2023 alkaneen sodan yhteydessä.
Väestö

Yhdistyneiden kansakuntien UNRWA:n vuoden 2023 laskelman mukaan leirillä oli 85 409 virallisesti rekisteröityä pakolaista.
Hannu Lintu

Hannu Petteri Lintu (s. 13. lokakuuta 1967 Rauma) on suomalainen kapellimestari. Hän on toiminut Suomen Kansallisoopperan ja -baletin ylikapellimestarina 1. tammikuuta 2022 alkaen. Syksyllä 2023 Lintu aloitti myös Lissabonissa toimivan Calouste Gulbenkianin säätiön orkesterin ja kuoron ylikapellimestarina. Tammikuussa 2025 Lintu valittiin Singaporen sinfoniaorkesterin ylikapellimestariksi. Lintu aloittaa tehtävässä kaudella 2026–2027.
Ura

Lintu opiskeli pianon- ja sellonsoittoa Turun konservatoriossa sekä Sibelius-Akatemiassa. Orkesterinjohtoa hän opiskeli aluksi Atso Almilan johdolla, mutta siirtyi vuonna 1992 Sibelius-Akatemian kapellimestariluokalle, missä häntä opettivat professorit Jorma Panula ja Eri Klas sekä vierailevana opettajana Ilja Musin. Vuonna 1994 Lintu voitti Bergenissä Pohjoismaisen kapellimestarikilpailun, jonka tuomariston puheenjohtajana toimi Mstislav Rostropovitš. Orkesterinjohdon diplomitutkinnon Lintu suoritti vuonna 1996.
Vuosina 1998–2001 Lintu toimi Turun kaupunginorkesterin ylikapellimestarina, 2002–2005 Helsingborgin sinfoniaorkesterin taiteellisena johtajana ja 2009–2013 Tampere Filharmonian ylikapellimestarina. Hänet valittiin Radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestariksi 14. joulukuuta 2010. Vuosina 2012–2013 Lintu oli RSO:n päävierailija ja 2013–2021 ylikapellimestari. Lintu tunnetaan aktiivisuudestaan nykymusiikin ja kantaesitysten parissa, ja hän työskentelee säännöllisesti myös Avanti!-kamariorkesterin sekä pohjoismaisten ja kansainvälisten pääsääntöisesti nykymusiikkia esittävien orkesterien kanssa. Hän toimi Avanti!n Suvisoitto -festivaalin 2005 taiteellisena johtajana.
Lintu on vieraillut monien orkestereiden kapellimestarina useilla festivaaleilla. Tällaisia ovat Flanderin festivaali, Pekingin Golden Autumn -musiikkijuhla, Adelaiden festivaali, Berliinin juhlaviikot ja New Yorkin Lincoln Centerin Pohjoismaisen musiikin tapahtuma. Lintu on toiminut kapellimestarina useissa oopperaproduktioissa sekä maakuntaoopperoissa, Savonlinnan Oopperajuhlilla (Mozartin Taikahuilu 2006) että Suomen Kansallisoopperassa (muun muassa Wagnerin Parsifal ja Mikko Heiniön Käärmeen hetki 2006).
Lintu on johtanut säännöllisesti Suomessa useita orkestereita kuten Radion sinfoniaorkesteria, Lahden kaupunginorkesteria, Tapiola Sinfoniettaa ja Tampere Filharmoniaa, jonka ylikapellimestarina hän toimi ennen Radion sinfoniaorkesteria.
Ulkomaisia orkestereita ovat olleet muun muassa New Yorkin filharmonikot, Orchestre National de Bordeaux, Bournemouthin sinfoniaorkesteri, Scottish Chamber Orchestra, Radio-Sinfonie-Orchester Frankfurt, Vancouverin sinfoniaorkesteri, Sydneyn sinfoniaorkesteri, Melbournen sinfoniaorkesteri, Queenslandin sinfoniaorkesteri, Tasmanian sinfoniaorkesteri, Kööpenhaminan filharmonikot, Stuttgartin filharmonikot, Lausannen kamariorkesteri, Liverpoolin kuninkaallinen filharmoninen orkesteri, Barcelonan sinfoniaorkesteri, Brysselin radio-orkesteri, Oslon radio-orkesteri, useat yhdysvaltalaiset orkesterit sekä orkesterit Japanissa (Tokyo Metropolitan Symphony Orchestra, Nagoya Philharmonic) ja Malesiassa (Malaysian Philharmonic Orchestra).
Vuonna 2015 Lintu sai Pro Finlandia -mitalin. Lokakuussa 2017 hänelle myönnettiin Suomi-palkinto.
Linnun johtamat Radion sinfoniaorkesterin levytykset ovat voittaneet useita kansainvälisiä palkintoja, muun muassa Gramophone-palkinnon vuonna 2018.
Linnun kausi Kansallisoopperassa päättyy kesällä 2026.
Levytykset

Lintu on levyttänyt Jouni Kaipaisen, Sunleif Rasmussenin, Einojuhani Rautavaaran, Kaija Saariahon ja Magnus Lindbergin teoksia Skotlannin kuninkaallisen kansallisorkesterin, Tanskan kansallisen sinfoniaorkesterin, Radion sinfoniaorkesterin ja Avantin kanssa Ondine-, Naxos-, Ricordi-, Claves- ja Danacord-levymerkeille.
Yksityiselämä

Linnun kumppani ja myöhemmin aviopuoliso oli vuosina 2006–2023 markkinoinnin professori Pekka Mattila.
Lintu tuomittiin lokakuussa 2024 Itä-Uudenmaan käräjäoikeudessa huumausainerikoksesta sakkoihin hänen tilattuaan Ksalol-lääketabletteja ulkomailta ja niiden jäätyä tulliin kiinni. Oikeus määräsi hänelle 25 päiväsakkoa. Tuomio ei ole lainvoimainen.
Kirjallisuutta

Ali-Mattila, Teppo: Puikoissa: 23 tietä huippukapellimestariksi.  Jyväskylä:  Docendo, 2017.  ISBN 978-952-291-395-1
Hako, Pekka: Linnunradalla: Kapellimestari Hannu Linnun matkassa.  Helsinki:  Bazar, 2021.  ISBN 978-952-279-656-1
Aiheesta muualla

Lintu, Hannu hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Edeltäjä: John Storgårds | Tampere Filharmonian ylikapellimestari 2009–2013 | Seuraaja: Santtu-Matias Rouvali |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Yle  Uppslagsverket Finland 
Muut:  IdRef
Universiadit

Kansainvälisen opiskelijaurheiluliiton lippu.
Universiadit ovat kansainvälinen opiskelijoiden monilajinen urheilutapahtuma, joka järjestetään Kansainvälisen opiskelijaurheiluliiton FISUn (Fédération Internationale du Sport Universitaire) alaisuudessa. Universiadit järjestetään aina parittomina vuosina, ja olympialaisten tapaan kesä- ja talvilajien kisat järjestetään toisistaan erillään.
Heinäkuussa 2020 FISU uudelleenbrändäsi tapahtuman nimellä FISU World University Games.
Kilpailut > Kesäuniversiadit

|  | Vuosi | Kisapaikka |
| --- | --- | --- |
| I | 1959 | Torino, Italia |
| II | 1961 | Sofia, Bulgaria |
| III | 1963 | Porto Alegre, Brasilia |
| IV | 1965 | Budapest, Unkari |
| V | 1967 | Tokio, Japani |
| VI | 1970 | Torino, Italia |
| VII | 1973 | Moskova, Neuvostoliitto |
| VIII | 1975 | Rooma, Italia |
| IX | 1977 | Sofia, Bulgaria |
| X | 1979 | México, Meksiko |
| XI | 1981 | Bukarest, Romania |
| XII | 1983 | Edmonton, Kanada |
| XIII | 1985 | Kobe, Japani |
| XIV | 1987 | Zagreb, Jugoslavia |
| XV | 1989 | Duisburg, Saksa |
| XVI | 1991 | Sheffield, Iso-Britannia |
| XVII | 1993 | Buffalo, Yhdysvallat |
| XVIII | 1995 | Fukuoka, Japani |
| XIX | 1997 | Sisilia, Italia |
| XX | 1999 | Palma de Mallorca, Espanja |
| XXI | 2001 | Peking, Kiina |
| XXII | 2003 | Daegu, Etelä-Korea |
| XXIII | 2005 | İzmir, Turkki |
| XXIV | 2007 | Bangkok, Thaimaa |
| XXV | 2009 | Belgrad, Serbia |
| XXVI | 2011 | Shenzhen, Kiina |
| XXVII | 2013 | Kazan, Venäjä |
| XXVIII | 2015 | Gwangju, Etelä-Korea |
| XXIX | 2017 | Taipei, Taiwan |
| XXX | 2019 | Napoli, Italia |
| XXXI | 2023 | Chengdu, Kiina |
Kilpailut > Talviuniversiadit

|  | Vuosi | Kisapaikka |
| --- | --- | --- |
| I | 1960 | Chamonix, Ranska |
| II | 1962 | Villars, Sveitsi |
| III | 1964 | Špindlerův Mlýn, Tšekkoslovakia |
| IV | 1966 | Sestriere, Italia |
| V | 1968 | Innsbruck, Itävalta |
| VI | 1970 | Rovaniemi, Suomi |
| VII | 1972 | Lake Placid, Yhdysvallat |
| VIII | 1975 | Livigno, Italia |
| IX | 1978 | Špindlerův Mlýn, Tšekkoslovakia |
| X | 1981 | Jaca, Espanja |
| XI | 1983 | Sofia, Bulgaria |
| XII | 1985 | Belluno, Italia |
| XIII | 1987 | Strbske Pleso, Tšekkoslovakia |
| XIV | 1989 | Sofia, Bulgaria |
| XV | 1991 | Sapporo, Japani |
| XVI | 1993 | Zakopane, Puola |
| XVII | 1995 | Jaca, Espanja |
| XVIII | 1997 | Muju, Etelä-Korea |
| XIX | 1999 | Poprad, Slovakia |
| XX | 2001 | Zakopane, Puola |
| XXI | 2003 | Tarvisio, Italia |
| XXII | 2005 | Innsbruck / Seefeld, Itävalta |
| XXIII | 2007 | Torino, Italia |
| XXIV | 2009 | Harbin, Kiina |
| XXV | 2011 | Erzurum, Turkki |
| XXVI | 2013 | Trentino, Italia |
| XXVII | 2015 | Granada, Espanja Štrbské Pleso ja Osrblie, Slovakia |
| XXVIII | 2017 | Almaty, Kazakstan |
| XXIX | 2019 | Krasnojarsk, Venäjä |
| XXX | 2021 | Luzern, Sveitsi |
| XXXI | 2023 | Lake Placid, Yhdysvallat |
| XXXII | 2025 | Torino, Italia |
Aiheesta muualla

FISUn virallinen sivu
Opiskelijoiden Liikuntaliitto ry:n (OLL) virallinen sivu