stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Härmämalikka

| Härmämalikka |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumalliset Eucarya
Kunta::  Sienet Fungi
Kaari::  Kantasienet Basidiomycota
Alakaari::  Avokantaiset Agaricomycotina
Luokka::  Varsinaiset avokantaiset Agaricomycetes
Alaluokka::  Agaricomycetidae
Lahko::  Helttasienet Agaricales
Heimo::  Tricholomataceae
Suku::  Malikat Clitocybe
Laji::  nebularis
Kaksiosainen nimi
 Clitocybe nebularis  (Batsch) P. Kumm. 
Katso myös
   Härmämalikka Wikispeciesissä   Härmämalikka Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Härmämalikka (Clitocybe nebularis) on lehti- ja havumetsissä esiintyvä sieni. Sen lakki on 5–15 cm leveä ja kupera. Väriltään se on nuorena harmaanruskea, myöhemmin vaaleampi. Sieni on syötävä, mutta se tulee ennen käyttöä kiehauttaa, koska se voi aiheuttaa pahoinvointia.
Ulkonäkö ja koko

Härmämalikka ruskeanharmaa härmäpintainen sieni. Tavallisesti iso ja tukeva. Lakki on 6-18 cm leveä, laakea ja ohutreunainen. Lakin väri on aluksi tumman harmaa tai ruskehtava, mutta vaalenee vanhemmiten vaaleanharmaaseen. Keskusta on tummempi ja valkohärmäinen. Heltat aluksi valkoiset, myöhemmin kellanvalkoiset, johteiset ja tiheässä. Itiöpöly on valkoista. Se on läheinen myrkyllisen isorusokkaan kanssa mutta eroaa siitä sen kolotyvisten helttojen ja punaisen itiöpölyn takia. Jalka on 7–10 cm pitkä ja 2–4 cm paksu, vaaleamman sävyinen, vaaleanharmaahärmeinen ja tyvi on nuijamainen. Malto on paksua ja valkoista, miedon makuista ja siinä on imelä naurista muistuttava mausteinen aromi, joka voimistuu kypsennettäessä.
Levinneisyys

Härmämalikka on yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta on harvinaisempi pohjoisempana, vaikka sitä on tavattu Lapissa asti.
Kasvupaikka ja elinympäristö

Härmämalikka kuuluu lahottajasieniin ja se kasvaa usein laajoissa kaarissa tai riveissä komposteissa, metsien risukasoissa, puutarhoissa ja lehdoissa. Se viihtyy kalkkisella alustalla. Se on myöhäinen sieni, jota löytää syys-marraskuussa.
Käyttö

Härmämalikka on syötäväksi kelpaava sieni, joka kuitenkin on ryöpättävä ennen käyttöä, koska se aiheuttaa joillekuille vatsavaivoja. Sen maku on erikoinen, ja toisinaan sanotaan, ettei sitä kannata nauttia toisen samoilla paikoilla syysmyöhällä kasvavan voimakasmakuisen sienen sinivalmuskan kanssa yhdessä gastronomisista syistä
Aiheesta muualla

Luontoportti: Sieniä lehtikompostissa
Clitocybe nebularis, härmämalikka @ Natural Fungi in Finland Kuvia.
Indusoitu pluripotentti kantasolu

Indusoitujen pluripotenttien kantasolujen tuottamisen malli. 1 Eristetään ja kasvatetaan luovuttajasoluja. 2 Virusvektoreilla transfektoidaan kantasoluun liittyvät geenit luovuttajasoluihin. Punaiset solut ekspressoivat eksogeenisiä geenejä. 3 Kerätään solut ja viljellään niitä kuin alkion kantasoluja. 4 Pieni osa transfektoiduista soluista kehittyy indusoiduiksi pluripotenteiksi kantasoluiksi ja tuottavat alkion kantasolun kaltaisia kolonioita.
Indusoidut pluripotentit kantasolut (iPSC = engl. induced pluripotent stem cells) ovat keinotekoisesti ei-pluripotentista solusta, tyypillisesti aikuisen somaattisesta solusta, indusoidulla tiettyjen geenien ”pakotetulla” ekspressoimisella tuotettu pluripotentin kantasolun tyyppi. Pluripotentti solu tarkoittaa useakykyistä solua eli solua, joka kykenee erilaistumaan miksi tahansa aikuisen yksilön elimistön kudokseksi, paitsi ekstraembryonaaliseksi kudokseksi (sikiökalvo).
Indusoitujen pluripotenttien kantasolujen uskotaan olevan identtisiä luonnollisten pluripotenttien solujen, kuten alkion kantasolun, kanssa monessa suhteessa, kuten tiettyjen kantasolugeenien ekspressoimisen, proteiinien, kromatiinin metylaatiomallien, kahdentumisajan, alkion kantasoluaggregaattien muodostumisen, teratooman muodostumisen, kimeerien muodostumisen ja erilaistumiskyvyn suhteen, mutta niiden täydellinen suhteellisuus luonnollisiin pluripotentteihin kantasoluihin on vielä arvioitavana.
Indusoituja pluripotentteja kantasoluja tuotettiin ensimmäisen kerran vuonna 2006 hiiren soluista ja vuonna 2007 ihmisen soluista. iPSC:jen tuottamista on pidetty tärkeänä saavutuksena kantasolututkimuksessa, koska se mahdollistaa tutkijoille pluripotenttien kantasolujen saamisen ilman ristiriitaista alkioiden käyttöä. iPSC:t ovat tärkeitä tutkimuksessa ja niillä on monia potentiaalisia terapeuttisia käyttömahdollisuuksia.
Riippuen käytetyistä menetelmistä aikuisen solujen uudelleenohjelmointi iPSC:jen tuottamiseksi voi aiheuttaa merkittäviä riskejä, jotka voisivat rajoittaa niiden käyttöä ihmisille. Esimerkiksi virusten käyttö solujen genomin muuttamiseen voi potentiaalisesti käynnistää syöpää aiheuttavien geenien tai onkogeenien ekspression. Helmikuussa 2008 Cell-nimisessä tieteellisessä lehdessä julkaistiin mullistavia löydöksiä, kun tutkijat ilmoittivat kehittäneensä tekniikan, jolla voisi poistaa onkogeenit pluripotentiaalisuuden induktion jälkeen. Siten iPSC:jen käyttömahdollisuudet ihmisen sairauksien hoidossa kasvaisivat. Myöhemmin huhtikuussa 2009 Sheng Dingin ryhmä La Jollassa Kaliforniassa kykeni osoittamaan, että iPSC:jen tuottaminen on mahdollista ilman mitään aikuisen solun geneettistä muuttamista: solujen toistunut käsittely tietyillä proteiineilla polyarginiiniankkureiden kautta soluihin kanavoiden oli riittävää indusoimaan pluripotentiaalisuuden. Tällä tavoin kehitettyjen iPSC:jen akronyymi on piPSC (engl. protein-induced pluripotent stem cells) eli proteiini-indusoidut pluripotentit kantasolut.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Center for iPS Cell Research and Application, Kioton yliopisto, Japani
Vesa Häkkinen

Vesa Häkkinen on suomalainen diplomaatti. Hänet nimitettiin Suomen Bagdadin-suurlähettilääksi Irakiin syyskuussa 2019, ja hän aloitti tehtävässä marraskuussa 2019. Sitä ennen hän työskenteli ulkoministeriön ajankohtaisviestinnän päällikkönä vuodesta 2014 lähtien. Hän on ollut ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1999 ja hoitanut eri tehtäviä esimerkiksi  Phuketissa, Thaimaassa, Varsovassa, Puolassa, Tukholmassa, Ruotsissa ja Pietari<ssa, Venäjällä. Häkkinen on vuoden 1991 jälkeen ensimmäinen Suomen suurlähettiläs Bagdadissa.
Häkkinen on opiskellut poliittista historiaa ja valmistunut valtiotieteiden maisteriksi.
Vi

| Vi |
| --- | --- |
 vi muokkaamassa väliaikaista tyhjää tiedostoa. Tilde-merkit kuvaavat tiedostossa olemattomia rivejä.
Luoja:  Bill Joy
Tiedot
Ohjelmistotyyppi:  tekstieditori
Alusta:  alustariippumaton
Lisenssi:  Toteutuksesta riippuen joko omisteinen, BSD tai GPL
vi (ex-tekstinmuokkauskielen komennosta visual) on Unix-käyttöjärjestelmissä tekstipohjaisella näyttöpäätteellä tai pääte-emulaattorilla käytettäväksi tarkoitettu tekstieditorin tapaan toimiva visualisointityökalu ex-tekstinmuokkauskielelle. Ohjelman ensimmäisen version kehitti Bill Joy vuonna 1976 BSD:lle. Joy kehitti aluksi ex-tekstinmuokkauskielen ed:in pohjalta ja vi:n tämän käyttöliittymäksi.
Nykyisin on käytössä useita vi-toteutuksia, joista yleisimpiä ovat nvi ("new vi") ja vim ("vi improved"). Vi on osaavissa käsissä erittäin tehokas tekstieditori. Vi:n ja Emacsin välillä on käyty nk. Editorisotaa.
vi:n toiminta perustuu rivieditorien ed ja ex tavoin toimintatiloihin, joita on kolme: kirjoitustila, muokkaustila ja komentotila. Myöhemmissä vi-toteutuksissa (esimerkiksi vim) mukaan on lisätty myös tekstialueiden valintaan ja käsittelyyn tarkoitettu valintatila, eli "visuaalinen" tila. Tilojen välillä siirtyminen tuottaa jonkin verran päänvaivaa aloitteleville vi-käyttäjille. Tilojen hyvä ominaisuus on, että vi-käyttäjän ei tarvitse siirtää käsiään koskaan pois kirjoitusnäppäimiltä
muokatakseen tekstiä.
Perus-vi:n etuna on se, että se toimii kaikissa Posix-standardia toteuttavissa järjestelmissä.
Intian ja Kiinan rajakiista

Kiinan ja Intian rajakiista on 1950-luvulla alkanut rajakiista, joka koskee Tiibetin ylängön tuntumassa sijaitsevia alueita. Kiinalla ja Intialla on eri tulkinnat siitä, missä maiden välinen raja kulkee, ja maat vaativat toisiltaan alueita niiden perusteella. Suurimmat rajakiistaa koskevat alueet ovat Aksai Chin ja Arunachal Pradesh, mutta muitakin kiistellyitä alueita on. Rajakiista on johtanut eritasoisiin aseellisiin selkkauksiin.
Intian ja Kiinan rajakiistaa koskevat alueet.
Kiistellyt alueet

Aksai Chin on n. 38 000 km² kokoinen ylänkö Länsi-Kiinassa. Xinjiang hallinnoi suurta osaa alueesta, mutta pieni osa kuuluu Tiibetille. Erittäin harvaan asuttu alue on maantieteellisesti osa Tiibetin ylänköä. Intian mukaan Aksai Chin kuuluu Intian Ladakhin liittoterritorioon.
Arunachal Pradesh on Intian osavaltio Koillis-Intiassa. Osavaltion pinta-ala on 83 743 km², ja väkiluku oli 1 382 611 vuonna 2011. Osavaltion pohjoisosa on osa Tiibetin ylänköä. Osavaltio on kielellisesti ja etnisesti hyvin monimuotoinen: eri etnisiä ryhmiä on kymmeniä ja siellä puhutaan jopa 50 kieltä ja murretta, joista suurin osa on sukua Tiibetin ja Myanmarin kielille. Kiina pitää Arunachal Pradeshia Etelä-Tiibetin osana ja katsoo Intian miehittävän aluetta laittomasti.
Kiistan tausta

Kiistan juuret juontavat 1800-luvulle, kun Brittiläisen Intian pohjoisrajaa ei ollut määritelty tarkasti. Rajan vetäminen tuli aiheelliseksi, kun Brittiläinen imperiumi alkoi pitää Venäjän keisarikuntaa uhkana vaikutusvallalleen Etelä- ja Keski-Aasiassa. Venäjän uhan torjumiseksi Luonteis-Intian rajasta tehtiin eri ehdotuksia, mm. Ardagh–Johnson-linja, jonka mukaan Aksai Chin oli osa Brittiläistä Intiaa. Rajaa ei kuitenkaan virallistettu eikä Kiina hyväksynyt mitään ehdotetuista rajoista. Intia pitää Aksai Chinia omanaan Ardagh–Johnson-linjan mukaisesti.
Koillis-Intiassa raja vedettiin 1900-luvun alussa niin ikään torjumaan Venäjän ja Kiinan uhkaa ja rajoittamaan näiden vaikutusvaltaa Tiibetissä. Iso-Britannia, Tiibet ja Kiina neuvottelivat mm. Intian ja Tiibetin välisestä rajasta Simlassa Intiassa vuosina 1913–14. Neuvottelujen tuloksena solmittiin Simlan konventio, jonka mukaan Intian ja Tiibetin rajaksi tuli McMahon-linja. Myöhemmin Kiina kuitenkin hylkäsi sopimuksen, eikä se tunnusta McMahon-linjaa. McMahon-linja muodostaa Arunachal Pradeshin pohjoisrajan.
Kiistan historia

Rajalinjoista tuli Kiinan ja Intian välinen ongelma 1950-luvulla Kiinan miehitettyä Tiibetin. Rajakiista puhkesi, kun Intia sai tietää Kiinan rakentaneen tien Aksain Chinin läpi vuonna 1957. Tie oli Kiinalle tärkeä yhteys Xinjiangin ja Tiibetin välillä. Intia valitti Kiinan toimista, ja Kiina vastasi, että Kiinan tulkinnan mukaan maiden välistä rajaa ei ollut määritelty. Maiden välit kiristyivät entisestään vuonna 1959 Tiibetin kansannousun jälkeen, kun dalai-lama sai turvapaikan Intiasta. Suhteita hiersi myös Intian harjoittama ns. eteenpäin työntyvä politiikka (engl. forward policy), eli sotilaiden sijoittaminen Intian katsomalle rajalle. Vuonna 1962 rajakiista johti noin kuukauden mittaiseen Kiinan–Intian sotaan, jossa Kiina valtasi Aksai Chinin. Sodan jälkeen rajasta on käyty neuvotteluja, mutta sopuun ei ole päästy; käytännössä rajana toimii ns. tosiasiallinen kontrollilinja (engl. Line of Actual Control), jolle Kiinan joukot asettuivat sodan päätyttyä.
Rajalla on käyty pienempiä yhteenottoja sodan jälkeen. Vuonna 2020 ainakin 20 sotilasta kuoli taistelussa Galwanin laaksossa Ladakhissa. Vuonna 2021 joitakin sotilaita haavoittui kahakassa Sikkimin osavaltiossa Intiassa.
In the Pines (albumi)

| In the Pines The Triffids |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 14.–18. huhtikuuta 1986
 Studio : The Woolshed Ravensthorpe, Australia
 Julkaistu: 1986
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Bruce Callaway, David McComb
 Tyylilaji: rock, folk rock
 Kesto: 34.28
 Levy-yhtiö: White Hot
The Triffidsin muut julkaisut
| Born Sandy Devotional 1986 | In the Pines 1986 | Calenture 1987 |
In the Pines on australialaisen The Triffids –yhtyeen studioalbumi vuodelta 1986. Seuraavana vuonna yhtye esiintyi Oulun Kuusrockissa. Levyn on julkaissut White Hot -yhtiö ja sitä on valmistanut ja jaellut Cartel.
Albumi on äänitetty pienellä budjetilla Australian Ravensthorpessa the Woolshed -nimisessä lammaskeritsimössä 14.–18. huhtikuuta 1986. Paikka sijaitsee 600 km kaakkoon Perthistä.
Äänittäjinä ovat olleet Cathy Gray ja Jim McKibben ja äänitys on tehty jälkimmäisen 8-raitanauhurilla. Jälkikäteen nauhaa ovat tuottaneet Bruce ”Cub” Callaway ja yhtyeen keulahahmo David McComb. Callaway on miksannut kappaleet Sydneyssä. Tuotanto on tallennettu Super 8 –filmille ja tekijöinä ovat olleet Bledwyn Butcher, Jill Birt, Tim Dwyer ja Alsy MacDonald.
Levykannen suunnittelijat ovat Bledwyn Butcher, Martyn Casey ja David McComb.
Kiitoksissa on mainittu Paul Bolger ideasta Sydneyssä vuonna 1982.
Kappaleet

| --- | --- |
 A-puoli Suntrapper  In the Pines  Kathy Knows  25 to 5  Do You Want Me Near You?  Once a Day :  B-puoli Just Might Fade Away  Better off This Way  Only One Life  Keep Your Eyes on the Hole  One Soul Less on Your Fiery List  Born Sandy Devotional (Edit) 
Useimmat laulut on tehnyt David McComb vuosina 1984–86. Kappaleen "Do You Want Me Near You?" tekijä on Alsy MacDonald ja kappaleen "Once a Day" tekijä on Bill Anderson. Viimeksi mainitun kappaleen julkaisuyhtiö on BMI ja muiden Hot Music / Warner Bros Music.
Muusikot

Evil Graham Lee – pedal- ja lap steel, akustinen kitara, laulu (A6)
Martyn Casey – basso
David McComb – laulu, kitara, mandoliini (B6)
Jill Birt – kosketinsoittimet
Alsy MacDonald – rummut, laulu (A5)
Rob McComb – kitara, viulu, huuliharppu, laulu, mandoliini (A1, A2), rummut (A5)
Kappaleen "Once a Day" laulukuoro on the Evil Choir: Hatterin perhe, Willsin perhe, Bleddyn, Janine, Tim, Liz, Susan ja muut paikalla olleet.
Kappaleessa "Just Might Fade Away" Rob lyö suurta vesitankkia luudalla, Jill metallisia lyömäsoittimia ja Evil tuottaa abstraktia melua pedal steel -kitaralla.
Kappaleessa "Better off This Way" Alsy soittaa luutaa lattialautoihin.
Arvostelut

AllMusic:
Vesa Sytelä

Vesa Johannes Sytelä (s. 1963 Tampere) on tamperelainen rumpali, jonka tunnetuin yhtye oli Juice Leskinen Grand Slam. Grand Slamin hajottua Sytelä soitti pitkään Clifters-orkesterissa. Myöhemmin hän on soittanut rumpuja projektiluontoisissa kokoonpanoissa yhdessä muun muassa Anssi Tikanmäen ja Dave Lindholmin kanssa. Vuonna 2007 hän oli mukana Juicen muistokonsertteja varten kasatussa Grand Slam 2007 -kokoonpanossa.
Sytelä on rumpujensoiton lisäksi toiminut äänittäjänä ja keikkamiksaajana. Hän pyöritti myös omaa soitin- ja laitevuokraukseen erikoistunutta yritystä. 1980-luvun puolivälissä hän tuotti jonkin aikaa myös radiomainoksia.
Sytelä toimi vuosina 2005–2009 Pori Jazzin tuotantopäällikkönä ja toimii edelleen kansainvälisten musiikkitapahtumien tuotantopäällikkönä.
Sytelä on tominut myös vuosia -2019 Yössä erilaisissa rooleissa mm. miksaajana.
In the Raw

| In the Raw Tarja Turunen |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 30. elokuuta 2019
 Kesto: 57.17
 Levy-yhtiö: Edel
Listasijoitukset
  28. (albumilista)    4. (fyysinen albumilista)
Tarja Turusen muut julkaisut
| The Shadow Self 2016 | In the Raw 2019 | Best Of: Living The Dream 2022 |
In the Raw on Tarja Turusen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 3. elokuuta 2019.
Kappaleet

Dead Promises – 5.50
Goodbye Stranger – 5.17
Tears In Rain – 4.28
Railroads – 4.00
You And I – 4.07
The Golden Chamber/Awaken/Loputon yö/Alchemy – 7.05
Spirits of the Sea – 6.56
Silent Masquerade – 7.32
Serene – 4.42
Shadow Play – 7.22
Arvostelut

Desibeli.net:
Imperiumi: 7+/10
Kaaoszine: 8-/10
Soundi:
Aiheesta muualla

In the Raw Discogsissa. (englanniksi)
Albumi In the Raw Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Venus simpukankuorella

Venus simpukankuorella (Venus on the Half-Shell) on science fiction -romaani, joka julkaistiin ensimmäisen kerran kahdessa osassa The Magazine of Fantasy and Science Fictionissä niin, että sen ensimmäinen osa ilmestyi joulukuun 1974 numerossa. Romaani julkaistiin kuvitteellisen kirjailijan Kilgore Troutin nimissä, vaikka sen todellinen kirjoittaja olikin Philip José Farmer. Kilgore Trout on Kurt Vonnegutin romaaneissa toistuvasti esiintyvä henkilöhahmo ja hänen teoksensa Venus simpukankuorella mainitaan ensimmäisen kerran Vonnegutin romaanissa Jumala teitä siunatkoon, herra Rosewater (1965).
Kerrotaan ettei Vonnegut ilahtunut romaanin ilmestymisestä, erityisesti siksi, että yleisesti oletettiin hänen kirjoittaneen sen. Tämä ongelma ratkaistiin romaanin uudelleenjulkaisussa liittämällä Farmerin nimi lisäriville otsikon yhteyteen.
Romaanissa väitetään, että Raamattu syyttää virheellisesti Merenptahia, muinaisen Egyptin hallitsijaa exoduksen faaraoksi, vaikka nimeä Merenptah ei mainitakaan Raamatussa ja Egyptin hallitsijaa exoduksen aikana kutsutaan ainoastaan "faaraoksi".
Romaanille on luonteenomaista käyttää hahmojen nimistä anagrammeja.
Farmerin romaania ei ole käännetty suomeksi, mutta romaanihahmo Kilgore Troutin alkuperäisen teoksen nimen on kääntänyt Jumala teitä siunatkoon, herra Rosewater -romaanin suomennoksessaan Marjatta Kapari.
Aiheesta muualla

Lehtijulkaisun alkuperäinen kansikuva VISCOssa (Arkistoitu – Internet Archive)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
Käännös suomeksi
Vesa Tengman

Vesa Juhani Tengmann (s. 21. toukokuuta 1958) on suomalainen yritysjohtaja ja liikemies, joka on saanut kauppaneuvoksen arvonimen.
Tengman syntyi pankinjohtaja, ekonomi Risto Tengmanin ja Annukka Kolehmaisen perheeseen. Hänen puolisonsa on toimitusjohtaja Riitta Leena Maria Tengman. Merkonomiksi Tengman valmistui Espoon kauppaoppilaitoksesta 1977 ja opiskeli Helsingin kauppakorkeakoulussa vuodesta 1983, tutkintoa kuitenkaan suorittamatta. Hän oli Oy Nokia Ab:n kirjanpitäjä 1980–1981, elektroniikkadivisioonan laskentapäällikkö 1981–1982, teollisuusautomaatiodivisioonan talouspäällikkö 1982–1984 ja johtaja 1984–1985 sekä elektroniikkadivisioonan talousjohtaja 1985–1986. Oy Ferrado Ab:n talousjohtaja Tengman oli 1986–1987, Afora Oy:n talousjohtaja 1987–1989 ja Procurator Oy:n toimitusjohtaja ja hallituksen jäsen 1989–2003.
Matkailualalle siirryttyään Tengman oli Suomen Lomapörssi Oy:n, vuodesta 1998 Holiday Club Finland Oy ja vuodesta 2006 Holiday Club Resorts Oy, hallituksen jäsen 1990–2008 ja työskenteli myös yhtiön toimitusjohtajana. Hän oli Dividum Oy:n, LR Finnish Holdings Oy:nja englantilaisen Northern European Properties Ltd:n toimitusjohtaja 2006–2008 ja on ollut useiden muidenkin matkailualan yritysten perustajia, osakas ja johtoelinten jäsen. Kauppaneuvoksen arvonimen Tengman sai 2013.
Immortal (AlterBeastin albumi)

| Immortal AlterBeast |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. maaliskuuta 2014
 Tyylilaji: tekninen death metal
 Kesto: 29.55
 Levy-yhtiö: Unique Leader Records
AlterBeastin muut julkaisut
|   | Immortal 2014 | Feast 2018 |
Immortal on yhdysvaltalaisen teknisen death metalin yhtyeen AlterBeastin esikoisalbumi. Se julkaistiin 18. maaliskuuta 2014 levymerkillä Unique Leader Records.
Kappaleet

Flesh Bound Text – 5.54
Of Decimus Divine – 2.36
Vile Remnants – 5.06
Ancient's Retribution – 3.34
Mutilated Marvel – 3.25
Into Oblivion – 2.38
Serpentspire – 2.45
Throne of Maggots – 3.57
Kokoonpano

| --- | --- |
 Yhtye Michael Zamora – bassokitara  Cam Rogers – laulu  Rusty Cornell – kitara  Andrew Lamb – kitara, layout  Gabe Seeber – rummut :  Tuotanto Zack Ohren – äänittäjä (rummut), miksaaja, masteroija  Ryan "Bart" Williams – äänittäjä (kitara, basso)  Bob Swanson – äänittäjä (laulu)  Raymond Swanland – grafiikka
Arvostelut

Heavy Metal Tribune:
Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Immortal (AlterBeastin albumi) Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Immortal (AlterBeastin albumi) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Venus ja Mars

| Venus ja Mars |
| --- | --- |

Nimi:  Venus ja Mars
Tekijä:  Sandro Botticelli
Valmistumisvuosi:  1485
Taiteenlaji:  Mytologiamaalaus
Teostyyppi:  Maalaus
Materiaali:  Tempera, öljyväri, poppeli puulevy (maalauspohja) ja plaster
Korkeus:  69,2  cm ja 69  cm
Leveys:  173,9  cm ja 173,5  cm
Kokoelma:  National Gallery
Sijainti:  National Gallery, Casa Vespucci (käännä suomeksi)
Venus ja Mars on italialaisen taiteilijan Sandro Botticellin maalaus noin vuodelta 1483. Se esittää antiikin Rooman rakkauden ja kauneuden jumalatarta Venusta ja antiikin Rooman sodan jumalaa Marsia. Teoksessa Venus on valppaana, hereillä ja antaa rauhassa neljän faunin varastaa Marsin aseet. Botticelli maalasi teoksen häälahjaksi Vespucci-nimisen suvun edustajalle. Siihen viittaavat teoksessa hääkellot ja ampiaiset. Ampiaiset olivat Vespucci-suvun tunnuseläimiä.
Aiheesta muualla

High Art: Were Botticelli's Venus And Mars Stoned?. NPR 12.6.2010. (englanniksi)
Viiksivetvetti

| Viiksivetvetti |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Tapakulot Rhinocryptidae
Suku::  Vetvetit Pteroptochos
Laji::  megapodius
Kaksiosainen nimi
 Pteroptochos megapodius  Kittlitz, 1830 
Katso myös
   Viiksivetvetti Wikispeciesissä   Viiksivetvetti Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Viiksivetvetti (Pteroptochos megapodius) on tapakuloihin kuuluva varpuslintu. Se on Chilessä kotoperäinen laji.
Viiksivetvetti on 23–34 cm pitkä. Pää, niska, selkä ja siivet ovat savunruskeat. Kurkku ja posket ovat valkoiset. Alarinta, vatsa ja kyljet ovat valkoviirulliset. Nokka ja jalat ovat mustat.
Lintu elää puoliaavikolla Chilen keskuslaaksossa, rannikolla ja Andien reuna-alueilla 3000 metrin korkeuteen asti. Se kaivaa itselleen kukkulanrinteeseen tai romahtaneeseen muuriin pesäluolan, joka on halkaisijaltaan 15 cm ja voi olla kaksi metriä syvä. Luolan päässä on 25 cm pesä, jonka lintu pehmustaa kuivalla heinällä. Sinne se munii 2–3 munaa.
Vancouver Whitecaps (täsmennyssivu)

Vancouver Whitecaps tarkoittaa seuraavia kanadalaisia jalkapalloseuroja:
Vancouver Whitecaps, vuosina 1974–1984 North American Soccer Leaguessa pelannut seura
Vancouver Whitecaps, vuosina 1986–2010 Canadian Soccer Leaguessa ja United Soccer Leaguesissa pelannut seura
Vancouver Whitecaps FC, vuodesta 2011 Major League Soccerissa pelannut seura.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Vancouver Whitecaps”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vancouver Millionaires

Vancouver Millionaires maroon logo
Vancouver Millionaires oli Pacific Coast Hockey Associationia pelannut jääkiekkojoukkue. Se perustettiin vuonna 1911 ja vaihtoi nimeä vuonna 1922. Joukkue pelasi Vancouver Maroons -nimellä ensin kaksi kautta PCHA:ta, kunnes vuonna 1924 se siirtyi Western Canada Hockey Leagueen.
Vancouver Millionaires voitti Stanley Cupin kertaalleen kaudella 1914–1915 ja pelasi finaalissa kolmasti sen jälkeen vuosina 1917–1918, 1920–1921 ja 1921–1922.
Immortal (Neolithin albumi)

| Immortal Neolith |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Manek Studio
 Julkaistu: toukokuussa 2004
 Tyylilaji: black metal, death metal
 Kesto: 43.50
 Levy-yhtiö: The Flaming Arts
Neolithin muut julkaisut
| Igne Natura Renovabitur Integra 1998 | Immortal 2004 | Individual Infernal Idimmu 2010 |
Immortal on puolalaisen death/black metal -yhtye Neolithin toinen studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2004.
Kappaleet

No Longer Fearing Death – 4.59
Metamorphoses Verses – 6.13
Hues of the Universe – 5.05
The Key I Am – 4.30
Colossal Time Void – 4.43
Thin Invisible Line – 5.30
Seven – 0.54
Eight – 5.17
Snakes Tongues – 6.36
Kokoonpano

Levi – laulu
Jimmi – kitara
Conrad – kitara
Paweł – bassokitara
Kriss – bassokitara
U – kosketinsoitin
Tuotanto

Conrad – äänittäjä, miksaaja, masteroija, kansikuva, layout
Jacek Garbaczewski – äänittäjä, miksaaja
Manek Kurasz – äänittäjä
Levi – miksaaja