stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The Voice of Mengele

The Voice Of Mengele oli englanninkielistä musiikkia esittänyt suomalainen rockyhtye, joka toimi lähinnä vuonna 1987. Sangen nimekkäästä jäsenistöstä koostuneessa yhtyeessä musisoivat muun muassa Twiggy Oliver, Antti Reini, Jesu Hämäläinen, Måns Kullman, Ilkka Rantamäki, Frej Stenfors ja Vesa Häkli.
Yhtye levytti debyyttialbuminsa I Can’t Sleep In Hell vuonna 1987, mutta levy-yhtiönä toimineen JP-Musiikin konkurssin vuoksi siltä ehdittiin aikanaan julkaista vain yksi kuvakannellinen promosingle, ”Dancin’ Like An Alien / Bautiful Baby”, sekä toisen singlen koelevyt. Syksyllä 2007 Rocket Records kuitenkin julkaisi levyn CD-painoksen. Yhtyeen nimen synnyttämien väärinkäsitysten välttämiseksi levy julkaistiin nimellä The Voice Of M.. Yhtye oli käyttänyt lyhennettä jossakin yhteyksissä myös toiminta-aikanaan 1980-luvulla.
Yhtyeen nimi herätti aikanaan paljon kysymyksiä. Twiggy Oliverin mukaan hän halusi yhtyeelle nimen, joka ”aiheuttaisi heti negatiivisia reaktioita. The Voice Of Mengele, joka toisinaan lyhennettiin muotoon The Voice Of M., oli hyvä. Se on yhtä vastenmielinen kuin vaikka Natsi tai Skinhead. Tuollaisten tyyppien sfääreihin ei koskaan ajauduttu. Sääli sinänsä – oltaisiin voitu lavalla encoren lopuksi sanoa "Elä ja anna toistenkin elää". Se olisi ollut hieno hetki etenkin jos tuo roskasakki olisi taputtanut eturivissä.”
Suvirannan luonnonsuojelualue

| Suviranta> Natura 2000 -alue: FI0425006 |
| --- | --- |
 Suvirannan luonnonsuojelualueen opastaulu.
Suojelun perusteet
Aluetyyppi:  SCI
Suojelutilanne:  100% yksityinen suojelualue
Sijainti ja koko
Koordinaatit:  60°32′32.2″N, 027°11′53.2″E
Kunta:  Hamina
Pinta-ala:  54 ha
Suojellut lajit
Muuta kasvilajistoa:  kevättähtimö,  merinätkelmä, punakoiso, velholehti
Suvirannan luonnonsuojelualue on yksityinen Natura 2000 -alueisiin kuuluva luonnonsuojelualue Haminassa Vilniemen luoteisrannalla. Alue rajautuu Haminanlahteen. Luonnonsuojelualueen pinta-ala 54 hehtaaria. Suojelualueen opastaulun mukaan pinta-ala on noin 58 ha, josta vesialuetta noin 17 ha.
Suojelualue on perustettu alun perin osittain jo vuonna 1931 Vilniemen kartanon maille ja se oli Kaakkois-Suomen vanhin yksityismaalle perustettu luonnonsuojelualue. Rauhoitettua aluetta on laajennettu vuonna 1949 ja hieman supistettu rakennetuilta alueilta 1984.
Alueen luonto sisältää vanhaa metsää, rantalehtoja ja merenrantaniittyä. Alueeseen kuuluu myös meren rantavyöhyke saarineen ja kareineen.
Ted Nelson

Ted Nelson
Theodor "Ted" Holm Nelson (s. 1937) on yhdysvaltalainen tietotekniikan kehittäjä, hypertekstin vaikuttaja ja Xanadu-ja Transliterature -hankkeiden visioija.
Nelson esitteli termin hyperteksti ensi kerran vuonna 1965.
Ted Nelson aikoi ryhtyä kirjailijaksi tai elokuvan tekijäksi, mutta osallistuttuaan tietokonekurssille Harvardin yliopistossa syksyllä 1960 hän oivalsi, kuinka tekstiä pitäisi luoda tietokoneella. Nelsonia pidetään hypertekstin nimen keksijänä, jonka hän määrittelee ei-peräkkäiseksi kirjoittamiseksi ja lukemiseksi. Ehdolla olivat myös termit: linktext, jumptext ja non-sequential text, mutta hän päätyi hypertekstiin. Etuliite ”hyper” tarkoittaa tietyn asian laajentamista ja yleistämistä. Hän työskenteli Brownin yliopistossa yhdessä Andries van Damin kanssa. Yhteistyön tuloksena valmistui vuonna 1968 Hypertext Editing System -hypertekstiohjelma.[lähde? ]
Nelson puhui aluksi ideastaan konferensseissa ja vasta vuonna 1980 hän julkaisi kirjansa Literary Machines, jossa hän määrittelee hypertekstin epäjatkuvaksi kirjoittamiseksi "non-sequential writing", joka sisälsi ajatuksen, että lukijalla itsellään on mahdollisuus valita eri lukupolkuja  eli Nelsonin sanoin "different pathways for different readers". Aikaisemmat kirjoittamisteknologiat ovat korostaneet tekstin hierarkisuutta ja lineaarisuutta. Hypertekstissä tekstissä voidaan edetä kappaleesta ja sivulta toiseen vapaammin kuin lineaarisessa tekstissä. Teoksessaan Nelson toteaa, että tekstin ja kirjoittamisen perusolemus on lainaaminen. Tekstit ovat sitaattien verkostoja.
Nelson luonnosteli 1960-luvulla myös universaalin mallin kirjallisen materiaalin hallintaan, jota hän kutsui Xanadu-projektiksi.  Xanadu on eräänlainen hyperkirjasto, jota Nelson nimitti "kirjallisen muistin maagiseksi paikaksi" (The magic place of literary memory), johon on tallennettu kaikki maailman tieto. Ted Nelsonin ja Douglas Engelbart (tietokonehiiren ja ikkunoinnin isä) keksintöjä kehitti edelleen Tim Berners-Lee, jonka nimiin World Wide Web, maailmanlaajuinen verkosto on liitetty 1990-luvun alkupuolella. WWW on lähestulkoon Internetin synomyymi. Nelson pitää Internetiä kuitenkin vajavaisena, sillä sen linkit ovat yksisuuntaisia. Voidaan siirtyä dokumentista A dokumenttiin B, mutta ei takaisin B:sta A:han. Linkit eivät myöskään toimi, jos URL-osoite muuttuu. Sitä paitsi Internet on aivan liian analoginen paperimaailman kanssa. Internet on siis vielä kaukana Nelsonin Xanadun unelmasta, joka tahtoi vapauttaa kirjoituskulttuurin tekstirivien ja kirjojen yksisuuntaisesta tyranniasta.
Vuonna 2005 Nelson lanseerasi ”transliterature” –hankkeen.
Ted Nelsonin vanhemmat olivat elokuvaohjaaja Ralph Nelson ja näyttelijä Celeste Holm.
Aiheesta muualla

Ted Nelson linkkejä (Arkistoitu – Internet Archive)
Xanadu
Transliterature
http://hyperland.com/mlawLeast.html
Ted Nelson: Who I am
Electronic Labyrinth
http://www.new-mag.com/authors/nelson_theodor.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.mprove.de/diplom/referencesNelson.html
Tessvärr

Tessvärr on kylä Salon kaupungin Särkisalossa. Kylä sijaitsee Ulkoluodon saaren pohjoisosassa.
Tessvärrin kylä käsittää Ulkoluodon pohjoisosan ja muita pienempiä lähisaaria. Melkein Ulkoluotoon kiinni kasvanut Björnholmenin saari kuuluu Perniön Latokartanon kylään. Valtaosa kylän alueesta on asumatonta kallioista metsämaata ja osa ranta-alueista on kesäasutuskäytössä. Kylässä sijaitsee Tessvärin kartano, joka on luokiteltu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.
Tessvärr lienee asutettu 1200-luvun aikana. Varhaisin maininta kylästä on vuodelta 1475. Tessvärin kartano perustettiin 1580-luvulla yhdistämällä kylän kantatilat. Kartano siirtyi kruunulle ison peruutuksen seurauksena 1683 ja siitä tuli kruunun ratsutila 1753. Kartanon nykyiset rakennukset ovat peräisin 1800-luvulta.
Temppeli C (Metapontion)

| Temppeli C |
| --- | --- |
Sijainti:  Metapontionin arkeologinen alue, Santa Palagina, Bernalda, Matera, Basilicata, Italia
Koordinaatit:  40°23′01″N, 16°49′24″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen temppeli
Valmistumisvuosi:  n. 600–475 eaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Temppeli C on nimitys, jota käytetään eräästä antiikin aikaisesta kreikkalaisesta temppelistä Metapontionissa Suur-Kreikassa eli Magna Graeciassa, nykyisessä Italiassa. Sen kohdejumaluutta ei tunneta varmuudella, ja siksi se tunnetaan tutkimuksessa perinteisellä kirjainnimellään.
Historia

Temppeli oli Metapontionin varhaisin, ja rakennettiin alun perin arkaaisella kaudella vuoteen 600 eaa. mennessä, ja koristeltiin friisillä noin vuonna 600–580 eaa. Tämä vaihe tunnetaan tutkimuksessa nimellä CI. Temppeli uusittiin arkaaisen ja klassisen kauden taitteessa noin vuonna 500–475 eaa. Tästä vaiheesta käytetään nimeä CII. Temppelin on ehdotettu olleen omistettu Athenelle, koska eräs paikalta löydetty piirtokirjoitus viittaa tähän.
Rakennus

Temppeli sijaitsi Apollonin temppelin (Temppeli A) eteläpuolella. Se edusti doorilaista tyyliä. Vaiheessa CI temppeli oli pieni oikos, jonka perustusten koko oli noin 9,3 × 6,4 metriä. Se oli koristeltu terrakotasta tehdyllä friisillä. Sen reliefiveistokset esittivät uskonnollista kulkuetta, jossa oli käveleviä ja vaunuissa matkustavia hunnutettuja naisia.
Vaihe CII oli todennäköisesti suurempi, ja sen arvellaan olleen distylos in antis ja ilman peristyyliä. Temppeli oli rakennettu hieman eri linjassa kuin sen pohjoispuoliset Temppeli A ja Temppeli B. Temppelistä on säilynyt vain sen perustusten ja koristeosien vähäisiä osia.
Sweet Home Alabama (elokuva)

| Sweet Home Alabama |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Andy Tennant
Käsikirjoittaja:  C. Jay Cox
Tuottaja:   Stokely Chaffin  Neal H. Moritz 
Säveltäjä:  George Fenton
Kuvaaja:  Andrew Dunn
Leikkaaja:   Troy Takaki  Tracey Wadmore-Smith 
Pukusuunnittelija:  Sophie de Rakoff
Pääosat:   Patrick Dempsey  Josh Lucas  Reese Witherspoon 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   D&D Films  Original Film  Pigeon Creek Films  Touchstone Pictures 
Levittäjä:  InterCom Netflix
Ensi-ilta:  2002
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  30 000 000 USD
Tuotto:  180 622 424 USD
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Sweet Home Alabama on vuonna 2002 valmistunut romanttinen komedia, jonka ohjasi Andy Tennant. Näyttelijöihin kuuluvat Reese Witherspoon, Patrick Dempsey, Josh Lucas ja Candice Bergen.
Juoni

Reese Witherspoon esittää New Yorkissa uransa luonutta muotisuunnittelijaa Melanieta. Hän on vaihtanut sukunimensä Carmichaeliksi, koska häpeää taustaansa. Melanie Carmichael/Smooter on menossa New Yorkin pormestarin pojan kanssa naimisiin, mutta voidakseen tehdä sen, hänen pitää ensin saada selväksi avioero mieheensä, jonka kanssa hän on naimisissa. Joutuessaan palaamaan takaisin miehensä luokse, hän saa huomata, ettei ero olekaan niin helppo. Mies on parantanut elämäntapojaan Melanien vuoksi.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Reese Witherspoon  | … |  Melanie ("Carmichael") Smooter-Perry   |
|  Josh Lucas  | … |  Jake Perry   |
|  Patrick Dempsey  | … |  Andrew Hennings   |
|  Candice Bergen  | … |  Kate Hennings   |
|  Mary Kay Place  | … |  Pearl Smooter   |
|  Fred Ward  | … |  Earl Smooter   |
|  Jean Smart  | … |  Stella Kay Perry   |
|  Ethan Embry  | … |  Bobby Ray   |
|  Melanie Lynskey  | … |  Lurlynn   |
|  Courtney Gains  | … |  Sheriff Wade   |
|  Mary Lynn Rajskub  | … |  Dorothea   |
|  Rhona Mitra  | … |  Tabatha Wadmore-Smith   |
|  Nathan Lee Graham  | … |  Frederick Montana   |
|  Kevin Sussman  | … |  Barry Lowenstein   |
|  Thomas Curtis  | … |  nuori Jake   |
|  Dakota Fanning  | … |  nuori Melanie   |
Aiheesta muualla

Sweet Home Alabama Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Arvostelu elokuvasta MTV:n sivustolla
Ted Nash

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Rooma 1960 | peräm:tön nelikko |  |
|  Pronssia | Tokio 1964 | peräm:tön nelikko |  |
Theodore Allison ”Ted” Nash II (29. lokakuuta 1932 Melrose, Massachusetts – 3. heinäkuuta 2021) oli yhdysvaltalainen soutaja ja olympiavoittaja.
Nash voitti perämiehettömissä nelikoissa olympiakultaa Roomassa 1960 ja olympiapronssia Tokiossa 1964. Hän voitti kultaa myös Pan-Amerikan kisoissa vuosina 1959 ja 1963. Nash toimi kilpauransa lisäksi soudussa valmentajana ja järjestöhenkilönä: yli 40 hänen valmentamaansa soutajaa kilpaili olympiakisoissa. Nash kuoli 88-vuotiaana 3. heinäkuuta 2021.
Aiheesta muualla

Ted Nash Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Teatteriyhdistys Palokärki

Teatteriyhdistys Palokärki ry eli Teatteri Palokärki oli vuosina 2005—2011 toiminut harrastajateatteriyhdistys, joka toimi Espoossa Kannusillanmäen teatterisalissa. Teatteriyhdistyksen puheenjohtaja oli Juho Kemell ja taiteellinen johtaja FM Mirva Talja. Yhdistyksellä oli jäseniä noin 20 mukaan lukien kannatusjäsenet. Ryhmä panosti paljolti ensemble-työhön.
Näytelmät

Vieras veli (Klaukkala:5.-12.2.2006)
Odysseia-Penelopeia (Klaukkala ja Espoo:12.-26.11.2006)
Airport,my life (Rajamäki ja Espoo: 22.4-3.5.2007)
Suviyön uni (Espoo: 26.1-9.2.2008)
Kirsikkatarha (Espoo: 31.1.-13.2.2009)
Rungolla on asiaa! (Espoo: 29.10.-19.11.2009)
Kybeia (Espoo, Helsinki: 12.1.-30.1.2011)
Aiheesta muualla

Teatteri Palokärjen verkkosivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Palokärki lakkautettiin (Arkistoitu – Internet Archive)
Miele

| Miele & Cie>  KG |
| --- | --- |

Tunnuslause:  Immer Besser (suom. Yhä paremmin)
Yritysmuoto:  Kommandiittiyhtiö
Perustettu:  1. heinäkuuta 1899 Herzebrockissa, Saksassa
Perustaja:  Carl Miele ja Reinhard Zinkann
Toimitusjohtaja:  Miele Suomi, Esa Silver
Avainhenkilöt:  Markus Miele Reinhard Zinkann Jr.
Kotipaikka:  Gütersloh, Saksa (vuodesta 1907)
Toiminta-alue:  Maailmanlaajuinen
Tuotteet:  Kodinkoneet ja ammattilaitteet
Liikevaihto:   2 830 milj. € (2009/2010)
Henkilöstö:  16 500 (elokuu 2010)
Omistaja:  Mielen ja Zinnkannin perheet (osuudet 51% ja 49%)
Kotisivu:  Miele.de, Miele.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Miele on saksalainen Carl Mielen ja Reinhard Zinkannin vuonna 1899 perustama kodinkonevalmistaja, jonka pääkonttori sijaitsee Güterslohissa, Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa. Se tunnetaan korkealaatuisista ja luksustasoisista kodinkoneistaan.  Vantaalla sijaitseva Miele Suomi on perustettu 1976.
Miele valmistaa muun muassa astianpesukoneita, pyykinpesukoneita, pölynimureita, kahviautomaatteja ja kylmälaitteita yksityiseen käyttöön ja ammattilaisille. Mielen palveluksessa on noin 16 500 työntekijää eri puolilla maailmaa, joista yli 11 000 Saksassa. Suomessa työntekijöitä on noin 50 henkilöä (2009). Yrityksen liikevaihto tilikaudella 2009/2010 oli 2,83 miljardia euroa. Miele on aina ollut perheomisteinen. Sen omistavat nyt jo neljännessä sukupolvessa Mielen ja Zinkannin perheet (noin 51 %:n ja 49 %:n osuuksilla).
Suunnittelukeskus

Mielellä on oma 1 430 neliömetrin kokoinen muotoilukeskus Saksassa. Keskuksessa työskentelee yli 30 työntekijää, jotka käyttävät uusinta tekniikkaa suunnittelutyössään: Catia (V5) ja Alias (Studio), kuten erilaiset dtp-ohjelmat. Näiden ohjelmistojen ansiosta koko tuotteiden suunnitteluprosessi tapahtuu virtuaalisesti. Ideat mallinnetaan 3D-animaatioina 1:1 koossa. Muotoiluprosessin aikana suunnittelijat voivat viestiä tehtaan kanssa samanaikaisesti jatkuvasti.
Yritysfilosofia

Carl Miele ja Reinhard Zinkann perustivat yrityksen vuonna 1899. Heidän tavoitteena oli alusta alkaen valmistaa maailmanlaajuisesti kaikkein korkealaatuisimpia kodinkoneita. Lisäksi heidän tavoitteenaan oli olla kaikista maailman merkeistä kotitalouksien ehdoton huippubrändi. Avainasiat tähän pyrittäessä ovat laadukas työ ja tuotteiden kestävyys.
Historia

Miele aloitti separaattoreiden ja linkojen valmistuksen Herzebrockissa vuonna 1899.
Pian yritys täydensi mallistoaan lanseeraamalla Meteor-voikirnun ja keskipakoisvoimalla toimivalla yläheilurilla varustetun pyykinpesukoneen. Vuonna 1911 Miele toi ensimmäisenä markkinoille sähkömoottorisen pyykinpesukoneen ja pian myös vesijohtoveden paineella toimivan, sillä vedenkulutus oli tuolloin paljon sähkönkulutusta halvempaa. Vuosina 1912–1914 yhtiö kokeili myös autonvalmistusta. Se rakensi runsaat 120 henkilöautoa, mutta pääomat eivät siihen pidempään riittäneet. 1920-luvulla tuotantoon otettiin polkupyörät, mopedit ja moottoripyörät. 1930-luvun lama ja toinen maailmansota hidastivat yhtiön kehitystä, mutta natsivallan vuosina Miele aloitti uudenlaisten pölynimurien valmistuksen. Rauhan tultua Miele päätti keskittyä keittiölaitteisiin ja muihin kodinkoneisiin jälleenrakennusvuosien myötä vaurastuvien kotitalouksien ostovoiman parantuessa. Kaksipyöräisiä ajoneuvoja valmistettiin kuitenkin vuoteen 1960 asti.
1960-luvun lopulla Miele meni mukaan kokonaisten keittiöasennusten markkinoille ja alkoi valmistaa koneiden lisäksi myös kiintokalusteita. Pesukoneissa se laajeni ammattilaismarkkinoille ja myi tuotteitaan uusiin itsepalvelupesuloihin ja muun muassa paloasemien ja terveydenhuollon tarpeisiin.
1980-luvun puolivälissä kolmannen omistajasukupolven johtoon siirtynyt Miele suuntasi strategiansa yhä vahvemmin vauraisiin kotitalouksiin kaikkialla maailmassa, 1990-luvulla myös Venäjällä ja muissa entisissä sosialistimaissa. Vuonna 2006 jo 70 prosenttia liikevaihdosta tuli Saksan ulkopuolelta. Muista kodinkonevalmistajista poiketen se kuitenkin piti valmistuksen lähellä Saksan pääkonttoria.
Palkinnot ja muotoilu

Mielen muotoilun tavoitteena on luoda ajatonta visuaalista ilmettä tuoteryhmiin, joka näyttäisi edelleen modernilta ja aikansa edelläkävijältä vielä 20 vuoden jälkeen.
Yrityksen eri tuotteet ovat voittaneet useita kymmeniä erilaisia palkintoja eri vuosina (esim. Product Design Award, Focus Silber, Red Dot, Gold Award, IMM Cologne, Höchste Designqualität).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Miele Suomi.
Miele & Cie. KG. (saksaksi)
Miele Professional laitteet ammattikäyttöön.
Mielen pyykinpesukone vuosisadan alusta.
Mielen edestä täytettävä pyykinpesukone.
Mielen edestä täytettävä kuivausrumpu.
Tesjoki

Tesjoki (ruots. Tessjö) on kylä ja taajama Loviisan Ruotsinpyhtäällä. Vuoden 2016 lopussa taajamassa oli 900 asukasta. Postinumeroalueella 07955 Tesjoki on puolestaan 1 220 asukasta (31.12.2009).
Tesjoki sijaitsee Loviisan keskustaajamasta itään. Loviisan ja Ruotsinpyhtään välinen kuntaraja kulki jonkin verran Tesjoen länsipuolella ennen vuonna 2010 tehtyä kuntaliitosta. Liikenteellisesti Tesjoki sijaitsee valtatie 7:n varrella Taasianjoesta länteen olevalla alueella. Tesjoella ei ole taajaman liikennemerkkejä, mutta pienemmässä Ruotsinpyhtään kirkonkylässä on.
Taasianjoen laaksossa on ollut asutusta jo esihistoriallisella ajalla ja alueelta on kartoitettu useita muinaismuistolöytöjä. Tesjoen kylä tunnettiin nimeltä jo keskiajalla. Varhaisimmat asiakirjaviittaukset liittyvät läänityksiin, jossa kuningas Maunu Eerikinpoika luovutti silloiseen Pyhtään pitäjään kuuluneen Tesjoen kylän Turun tuomiokapitulille vuonna 1352, hyvityksenä Padisen luostarille vuotta aiemmin luovutetusta Porvoon seurakunnan pappisnimitysoikeudesta siihen kuuluvine etuineen. Vuosien 1633-1739 henkikirjojen mukaan Tesjoki oli sekä tilaluvulla että asukasmäärällä mitattuna Pyhtään suurin kylä. Vuoden 1743 Turun rauha jakoi Pyhtään kahtia, jolloin Tesjoki jäi osaksi uutta Ruotsinpyhtään pitäjää.
Aiheesta muualla

Tesjoen kyläyhdistyksen kotisivut
Loviisan pohjoisosien ja Ruotsinpyhtään Tesjoen osayleiskaava-alueen (=LOTES-alueen) inventointi
Suomi kesäparalympialaisissa 1960

Suomi kesäparalympialaisissa 1960
Suomi osallistui historian ensimmäisiksi kutsuttuihin kesäparalympialaisiin, jotka järjestettiin Roomassa 1960. Suomella oli kisoissa mukana kolmen hengen joukkue. Tauno Valkama voitti kultaa 50 m vapaauinnissa.
Mitalit

Kulta, Tauno Valkama, 50 m vapaauinti
Suomen joukkue

| Urheilija | Laji |
| --- | --- |
Tauno Valkama: 5-ottelu keihäänheitto  jousiammuntaan  uinti
Niilo Riihiluoma: 
Matti Hakojärvi: 
Lähde
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Suomen paralympiajoukkue lähdössä Roomaan (mykkä) Yle Areena.
Tendō

| Tendō (天童市) |
| --- | --- |
 Tendōn kaupunkikuvaa
 lippu:  symboli
 Tendōn sijainti Yamagatan prefektuurissa
 Tendō
 Koordinaatit: 38°21′44″N, 140°22′41″E 
Valtio:  Japani
Alue:  Tōhoku
Prefektuuri:  Yamagatan prefektuuri
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  113,01 km²
Väkiluku (10/2020):  61 939
 – Väestötiheys:  548 as./km²
Symbolit:  
 – Puu:  Vaahtera
 – Kukka:  Alppiruusu
 – Lintu:  Niittysirkku
 
 https://www.city.tendo.yamagata.jp/ 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tendō (jap. 天童市, Tendō-shi) on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Yamagatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Yamagatan allaslaakson itäreunalla. Kaupungin länsirajalla virtaa Mogamijoki, idässä kaupungin alue nousee Ōuvuorille. Tendōssa on 61 939 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 113,01 neliökilometriä.
Japanin keskiajalla Tendō oli linnanaluskaupunki Tendō-klaanin hallinnassa. Kun Mogami-klaani oli karkottanut Tendō-klaanin alueelta 1500-luvun lopulla, paikkakunta taantui kyläksi Ushū-kaidō-tiereitin varrella. Vuonna 1830 Oda-klaani sijoitti sinne residenssinsä, ja siitä tuli paikallinen hallintokeskus. Meiji-restauraation jälkeen Tendō alkoi kehittyä kylpyläkaupunkina. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Tendō sai vuonna 1958, minkä jälkeen se on kasvanut myös yhtenä Yamagatan kaupungin lähiöistä. Shōgi-pelin pelinappulat (koma) ovat tunnettu paikallinen tuote: 95 prosenttia Japanin tuotannosta on keskittynyt Tendōhon. Kaupungissa on myös huonekalu- ja elektroniikkateollisuutta.  Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään riisiä ja hedelmiä.
Tendō-onsenin kuuman lähteen lisäksi kaupungin nähtävyyksiä ovat Jakushō-jin buddhalainen temppeli ja entinen linnavuori Maizuruyama, joka tunnetaan ruskastaan ja kirsikankukistaan. Kaupungissa sijaitsee myös Nishi-Numatan arkeologinen kohde 500–600-luvuilta. Kaupungin vuoristoiset itäosat kuuluvat prefektuurin luonnonpuistoon. Tendōta palvelee JR Higashi-Nihonin Ōu-päälinja, jota pitkin kulkee suurnopeusjunayhteys Yamagata Shinkansen.
Kuvia

Maizuruvuori ja Tendōn kaupunkikuvaa
Ihmis-shōgipeli Tendōssa
Nishi-Numatan arkeologista kohdetta
Tendōn rautatieasema
Tendōn kantakaupunki vuoden 1976 ilmakuvassa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tendō Wikimedia Commonsissa
Kaupungin internetsivut (japaniksi)
Tales from the Elvenpath

| Tales from the Elvenpath Nightwish |
| --- | --- | --- |

Kokoelmalevyn tiedot
 Julkaistu: 18. lokakuuta 2004
 Tyylilaji: power metal
 Kesto: 67.46
 Levy-yhtiö: Drakkar
Nightwishin muut julkaisut
| Once 2004 | Tales from the Elvenpath 2004 | Bestwishes 2005 |
Tales from the Elvenpath on Nightwishin vuonna 2004 julkaisema kokoelmalevy.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Wishmaster | 4.24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Sacrament of Wilderness | 4.12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | End of All Hope | 3.57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Bless the Child | 6.14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Sleeping Sun | 4.05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | She Is My Sin | 4.46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Walking in the Air | 5.31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Stargazers | 4.28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Over the Hills and Far Away (Gary Moore -cover)  | 5.02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | The Kinslayer | 3.59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Dead Boy’s Poem | 6.47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Sleepwalker | 2.55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Nightquest | 4.19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Lagoon | 3.45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | The Wayfarer | 3.22 |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  | 67.46 |  |  |  |  |  |  |  |
Kokoonpano

Marco Hietala – basso (kappaleet 3, 4, 14, 15)
Tuomas Holopainen – kosketinsoittimet, taustalaulu (9)
Jukka Nevalainen – rummut
Tarja Turunen – laulu
Erno Vuorinen – kitarat
Sami Vänskä – basso (1, 2, 5–13)
Aiheesta muualla

Tales from the Elvenpath Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Tales from the Elvenpath Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Ted Post

Ted Post (31. maaliskuuta 1918 – 20. elokuuta 2013) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hän teki lukuisten elokuviensa ohella työtä televisiossa, esimerkiksi Peyton Place -sarjan jaksoissa.
Post oli vuonna 1955 ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi.
Elokuvia

Hirttäkää heidät! (1968)
Paluu apinoiden planeetalle (1969)
Magnum .44 (1973)
Viimeinen viesti (1977)
Mustat tiikerit (1978)
Houkutuslintu (1991)
Aiheesta muualla

Ted Post Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Timonen, Lauri: ”In memoriam Ted Post”, Filmihullu 5/2013.