Kai Takin lentoasema
Historia > Sota-aika

Sodan uhan kasvaessa alettiin kiinnittää huomiota Kai Takin lentoaseman soveltuvuuteen tehokkaaseen sotilaskäyttöön. Se ei soveltunut uusille hävittäjille, kuten Hawker Hurricanelle ja Supermarine Spitfirelle, pienen kokonsa vuoksi. Alueelle alettiin vuonna 1941 suunnitella graniittilohkoista kootun, bitumilla päällystetyn kiitotien rakentamista. Kiitotien tieltä ehdittiin jo purkaa ilmavoimien lentokonehalli alueen itälaidalta, mutta rakennustyöt eivät päässeet alkamaan Japanin miehitettyä äkillisesti Hongkongin joulukuussa 1941.
Japanin suunnitelmana oli tehdä Hongkongista keisarikunnan eteläisten osien keskus, ja niinpä japanilaiset päättivät laajentaa Kai Takin lentoasemaa. Ensimmäiset suunnitelmat laajennusta varten oli mahdollisesti laadittu tiedustelutietojen pohjalta jo ennen Hongkongin miehitystä. Toisin kuin brittien suunnitelmissa ennen sotaa, japanilaiset päätyivät laajentamaan lentoasema-aluetta pohjoiseen, sillä se ei vaatinut uusia laajoja täyttömaa-alueita. Suunnitelmaan kuului kaksi uutta betonipäällysteistä kiitotietä, joiden suunnat olivat 13/31 ja 07/25. Suunnitelman myötä lentoasema-alue yli kaksinkertaistui 77 hehtaarista 178 hehtaariin.
Laajennustyöt käynnistyivät kesäkuussa 1942, kun lentoaseman pohjoispuolisia alueita alettiin tasoittaa. Samalla siellä ollutta asutusta tuhottiin ja asukkaille rakennettiin uudet kodit toisaalle. Vuoden loppuun mennessä alueella työskenteli yli 10 000 ihmistä, joista osa oli brittiläisiä, kanadalaisia ja hongkongilaisia sotavankeja. Rakentajia valvoi 50–120 japanilaissotilasta. Lentoasema pysyi töistä huolimatta käytössä. Vuonna 1942 sitä käytti keskimäärin kolme lentoa päivässä, ja seuraavana vuonna luku nousi jo kymmeneen. Maaliskuussa 1943 laajennuksen aikataulua lyhennettiin alkuperäisestä kuudesta vuodesta neljään. Maan tasoittamista ja kiitoteiden pohjatöitä varten käytettiin muun muassa Kowloon Walled Cityn ympäriltä purettu muuri ja läheisten kukkuloiden tasoittamisesta saatua maa-ainesta. Kiitotiet valmistuivat syyskuuhun 1944 mennessä. Niiden lisäksi Kai Takiin rakennettiin lennonjohtotorni osin tasoitetulle Po Kongin kukkulalle. Koska lentoasema oli arvokas sotilaskohde, sinne asemoitiin ilmatorjuntatykkejä, kasattiin maapenkkoja lentokoneiden suojaksi ja rakennettiin bunkkerimainen tuliasema.
Japanin antautumisen jälkeen brittijoukot nousivat maihin Hongkongissa 29. elokuuta 1945. Laivaston joukot nostivat Kai Takissa salkoon laivaston valkoisen lipun 1. syyskuuta, ja 4. syyskuuta lentoasema siirtyi jälleen kuninkaallisten ilmavoimien hallintaan. Huolimatta japanilaisten toisen maailmansodan aikana tekemistä suurista laajennuksista Kai Takin lentoasema oli sodan päätteeksi hylätty ja huonossa kunnossa. Lentoasema-alue oli pitkäksi kasvaneen heinän ja rikkaruohojen peitossa, ja siellä täällä oli romuttuneita hävittäjiä, kuljetuskoneita ja vesitasoja. Alueen ojat eivät vetäneet kunnolla rehevöitymään päässeen kasvillisuuden vuoksi, ja seisova vesi tarjosi hyttysille hyvät olosuhteet lisääntymiseen. Niinpä alueen siistimiseen, joka annettiin 500 japanilaisen sotavangin tehtäväksi, kuului kasvillisuuden ja lentokoneen hylkyjen raivaamisen lisäksi hyttysten hävittäminen. Kai Takista saatiin kahdessa päivässä raivattua käyttökelpoinen, ja ensimmäinen brittiläisiä sotavankeja kotiuttamaan tullut Dakota-kuljetuskone laskeutui sinne 7. syyskuuta. Syyskuun puolivälissä Kai Takiin saapui 132. lentolaivue, joka parin viikon harjoittelun jälkeen aloitti merirosvojen torjunnan Spitfire-koneillaan. Myös laivasto perusti syyskuun aikana Kai Takiin tukikohdan, HMS Nabcatcherin, jossa se säilytti ja huolsi omia lentokoneitaan.