stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Separatistien hyökkäykset Itä-Ukrainassa 2014–2016
Tulitauko ei pidä

21. syyskuuta 2014 tulitauko ei näyttänyt pitävän. Separatistit hyökkäsivät Ukrainan armeijaa vastaan, joka pyrki torjumaan hyökkäyksiä.
Syyskuussa separatistit ilmoittivat haluavansa järjestää omat vaalit marraskuussa, mitä Ukrainan hallitus vastusti.[lähde? ]
Venäläiset määräsivät venäläispoliisit tutkimaan väittämäänsä Itä-Ukrainassa tapahtunutta kansanmurhaa. Tähän Ukraina vastasi omilla tutkintamääräyksillään, joiden kohteena olivat kansanmurhaa tutkivat viranomaiset, jotka Ukrainan mielestä olivat terroristien puolella.[lähde? ]
2. lokakuuta 2014 Donetskin keskustaa tulitettiin raskain asein ensimmäistä kertaa, ja sveitsiläinen avustustyöntekijä kuoli. Venäjä näytti aseistavan separatisteja ja keskittävän joukkoja siten, että joukot saattaisivat vallata Ukrainalta Donetskin lentokentän ja Mariupolin.
Taistelut kiihtyvät uudelleen

Donetskin ja Luhanskin alueiden kapinalliset järjestivät johtajien ja parlamentin vaalit 2. marraskuuta 2014. Vain Venäjä tunnusti vaalit laillisiksi. Ukrainan presidentti sanoi vaalien rikkoneen Minskissä sovittua aselepoa.
Presidentti Petro Porošenko pyysi tämän jälkeen parlamenttia peruuttamaan kapinallisalueiden erityisaseman, joka oli sovittu Minskissä. Marraskuun vaaleissa valittu Donetskin kansantasavallan johtaja Alexandr Zahartsenko halusi neuvotella Ukrainan hallituksen kanssa. Porosenko torjui Donetskin kapinahallituksen varkaina ja hyökkääjinä ja osallistui uutistoimisto Reutersin mukaan kriisikokoukseen, jossa pohdittiin uusia toimia separatisteja vastaan.
Pian tämän jälkeen Ukraina saartoi kapinallisalueen osittain. Maa ilmoitti aloittavansa passintarkastukset kapinallisalueiden rajalla, lopettavansa alueiden rahoituksen ja lähettävänsä uusia joukkoja kapinallisalueille. Ukraina lupasi silti jatkaa sähkön ja kaasun toimituksia, jotta ihmiset selviäisivät talven yli.
Kapinalliset syyttivät Ukrainan hallitusta uuden offensiivin valmistelusta ja Minskin sopimuksen rikkomisesta. Jännitys kiristyi kriisialueella. Ukrainan armeijan mukaan Venäjän rajan yli tuli 7. marraskuuta kymmeniä ajoneuvoja raskasta sotakalustoa. Etyj vahvisti rauhanprosessin olevan vaarassa raskaiden aseiden siirtojen takia. Donetskin lentokentän taistelut kiihtyivät rajuimmiksi sitten edeltäneen kuukauden. Länsimaat määräsivät yhä uusia pakotteita Venäjälle.lähde tarkemmin?
Kapinallisten keskinäiset kahakoinnit rauhoittuivat huomattavasti, kun kapinahallinnon ja Venäjän epäsuosioon joutuneita kapinakomentajia "puhdistettiin" pois. Igor Bezler katosi marraskuussa. Alexander "Batman" Bednov kuoli tulitaistelussa.
Tammikuun 2015 offensiivi

Venäläismieliset kapinalliset hyökkäsivät tammikuun lopulla monin paikoin Itä-Ukrainassa, ja taistelut kiihtyivät elokuun tasolle. Kapinalliset tulittivat ilmeisesti tahallaan siviilien asuinaluetta Mariupolissa surmaten ainakin 30 henkilöä. Kapinalliset tunnustivat iskun kiistettyään sen ensin. YK tuomitsi iskun. Venäjä esti iskun tuomitsevan päätöksen YK:n turvallisuusneuvostossa. Ukrainan parlamentti julisti Venäjän hyökkääjäksi. Maassa liikkeellepantiin 250 000 sotilasta.. Putin sanoi, että Ukrainassa taistelee Naton vapaaehtoisjoukko, jonka tarkoitus on osallistua Venäjän motittamiseen. Nato kiisti tämän sanoen, että ainoat Ukrainassa taistelevat ulkomaiset sotilaat ovat venäläisiä. Kapinalliset hyökkäsivät tammi-helmikuussa kohti osin saarroksissa ollutta Delbatsevan kaupunkia. EU pidensi talouspakotteita ja uhkasi niiden lisäämisellä. Saksa ja Ranska neuvottelivat 7. helmikuuta 2015 Venäjän kanssa pyrkien diplomatian avulla kohti kriisin ratkaisua, mutta hyvin epävarmoin tuloksin. Yhdysvallat ja Nato harkitsivat aseapua Ukrainalle.
Helmikuun 2015 tulitauko

Kriisin osapuolet sopivat tulitauosta Minskissä 12. helmikuuta 2015. Kapinalliset hyökkäsivät päivää ennen tulitauon alkamista tulittaen ankarasti Delbatsevaa. Taistelut hiljenivät kokonaan 15. päivän vastaisena keskiyönä. Monet asiantuntijat suhtautuivat tulitaukoon epäillen.
Tulitakoa rikottiin jo ensimmäisenä päivänä muun muassa Dbeltshevassa.
Sekä Ukrainan, että separatistien joukot vetivät raskaita aseitaan pois, ja taistelut rauhoittuivat huomattavasti. Separatistien väitettiin vetävän vain osan raskaista aseistaan, ja siirtävän niitä Mariupolin vastaiselle rintamalle. Tulitauon vallitessa separatistit hyökkäsivät muun muassa Donetskin lähellä. Lännessäkin Venäjän arveltiin kannattavan tulitaukoa. Taistelut vähenivät huomattavasti maalis-huhtikuussa, vaikka lähinnä Doneskin ja Mariupolin lähellä taisteluja esiintyikin.[lähde? ]
Uusia taisteluja

Maaliskuussa Venäjän rajan yli virtasi yhä aseita. Ukrainan separatistit uhkailivat Etyj-tarkkailijoita väkivallalla. Ukrainan mukaan kapinalliset valmistelivat suurhyökkäystä Taistelut kiihtyivät uudelleen Maripolin lähellä olevassa Shyrokynen kylässä huhtikuun alussa. Hallitus myöntyi kansanäänestykseen kapina-alueiden autonomiasta, jos tämä tapahtuisi Ukrainan lakien mukaan. Kapinalliset ja Venäjä vastustivat tätä. Ukrainan presidentti Porošenko ei enää 6. huhtikuuta 2014 vastustanut kansanäänestystä, jossa päätetäisiin vallan hajauttamisesta maakunnille. Mutta Porošenko ei edelleenkään halunnut hajauttaa maata liittovaltioksi. Porošenko myös nimitti puolustusministeriksi äärikansallismielisen Oikean sektorin johtajan Dmytro Jarošin, kun toisaalta hän oli ratsannut erään vapaaehtoisjoukkoja tukeneen oligarkin. Kapinalliset uhkasivat lopettaa tulitauon. Kun valtiot 14. huhtikuuta neuvottelivat rauhansuunnitelman toisesta vaiheesta, taistelut kiihtyivät Donetskin ja Mariupolin välillä. Minskin sopimusta rikottiin, kun raskasta aseistusta käytettiin. Ukrainassa ja kapinallisalueella tapahtui salamurhia. Kaksi venäläisiksi sotilaiksi itseään väittänyttä miestä jäi kiinni Ukrainassa. Venäjän mukaan miehet eivät olleet aktiivipalveluksessa.
Kapinallisjohtaja Aleksei Mozgovoi surmattiin miinalla ja konetuliaseilla. Mozgovoi oli eri mieltä Kremlin kanssa. Murhaajiksi epäiltiin Mozgovoin omia miehiä tai jonkun osapuolen vakoojia. Ukraina ilmoitti lopettavansa merkittävien ihmisoikeussopimuksien noudattamisen vedoten sotatilaan.
Kesän 2015 taistelut

Kovia taisteluja oli monin paikoin kesäkuun alussa 2015. Heinäkuun puolivälissä separatistien etulinjassa oli merkkejä sotaväsymyksestä. Kapinalliset vaativat itselleen koko Donetskin ja Luhanskin alueita. Venäjän puolella Ukrainan vastaista rajaa oli suurin kriisin aikainen joukkojen keskitys. Taistelut kiihtyivät ja sodan pelättiin elokuun puolivälissä roihahtavan uudelleen.
Syksyn 2015 tulitauko

Tulitauko hiljensi Itä-Ukrainan taisteluja lähes olemattomiin elokuun lopussa. Eri valtioiden keskinäisissä Ukraina-neuvottelussa sovittiin Itä-Ukrainan vaalien siirtämisestä Ukrainan vaalilakien mukaiseen ajankohtaan. Molemmat osapuolet vetivät lokakuun alussa raskaita aseitaan pois rintamalta.
Yksittäisiä välikohtauksia yhä oli harvakseltaan. Tilanteen rauhoittumisen syynä pidettiin lännessä muun muassa Venäjän tai kapinallisten tai molempien haluttomuutta jatkaa riskialtista operaatiota. Venäjälle Ukrainan tilanne oli kehittynyt edulliseen suuntaan: Ukraina ei ollut toistaiseksi liittymässä EU:hun tai Natoon. Venäjä myös luultavasti pyrki pakotteiden poistamiseen. Mutta sodan alkamista uudelleen pelättiin yhä.
Vuoden 2016 alku

Ukrainan kriisissä oli joulukuussa 2015 kuollut yli 9 000 ihmistä. Itä-Ukrainan alueille virtasi vuoden lopulla yhä aseita ja taistelijoita Venäjältä. Se kiristi tilannetta ja kiistellyillä alueilla tapahtui edelleen tappoja, kidutusta ja laittomuuksia. Separatistien hyökkäykset jatkuivat maaliskuussa..
Taistelut kiihtyivät maaliskuussa 2016. Separatistit pyrkivät maalis-huhtikuussa 2016 valtaamaan Avdijivkan, jonka kautta kulkee Horlivkan-Donetskin valtatie. Ihmiset pakenivat taisteluja ensi kertaa sitten edellisen kesän.
Kapinallisten järjestämät vaalit Donetskissa.
Vieska Futsal

| Vieska Futsal |
| --- | --- |
Perustettu:  2016
Entiset nimet:  Sievi FS (2016–2021)
Kaupunki:  Ylivieska
Kenttä:  Taanilan koulun liikuntasali
Sarja:  Futsal-Liiga
Värit:           
Omistaja:  Jokilaaksojen Futsalin Tuki ry
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vieska Futsal (aik. Sievi FS, virallisesti Jokilaaksojen Futsalin Tuki ry) on vuonna 2016 perustettu ylivieskalainen futsalseura. Miesten edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Futsal-Liigassa. Seura on voittanut kolme Suomen mestaruutta (2015, 2016 ja 2017). Seura pelasi aikaisemmin nimellä Sievi FS. Kaudeksi 2021–2022 seura muutti takaisin Ylivieskaan ja otti käyttöön nimen Vieska Futsal. Seura pelaa kotiottelunsa Taanilan koulun liikuntasalissa.
Seuran organisaatioon kuuluu yhteensä neljä joukkuetta: miehissä, pojissa yksi ja naisissa yksi.  Seura pelasi aikaisemmin kotiottelunsa Sievin monitoimihallissa, koska Ylivieskassa ei ollut riittävän kokoista palloiluhallia futsaliin.
Vuonna 2016 Jokilaaksojen Futsalin Tuki ry osti F.C. YPA ry:ltä Futsal-Liigalisenssin ja oikeudet futsaliin. Sievin voittamista Suomen mestaruuksista viimeisin on tullut nykymuotoisen seuran nimissä. Aiemmat mestaruudet ovat tulleet F.C. YPA ry:n alaisuudessa toimineen Sievi Futsalin nimissä, joka toimi vuosina 2004-2016.
Joukkue kaudella 2019-2020

Kauden 2018-2019 päätyttyä Sievi FS:n kokoonpanossa on tapahtunut merkittäviä muutoksia. Voidaan sanoa, että Sievi menetti enemmän kuin kentällisen futsal-liigan parhaimmistoon kuuluvia pelaajia. Sievin mestaruusvuosien (2015, 2016 ja 2017) tärkeimpiin runkopelaajiin kuuluneet Jarmo Junno, Nikola Erceg, Radik Akhmetanov, Jaakko Alasuutari ja maalivahti Miika Toivola kaikki jättivät seura kesän aikana. Kokeneen kaartin ohella merkittävä menetys on myös edellisellä kaudella läpimurtonsa tehnyt, futsal-liigan vuoden tulokkaaksi valittu Aleksi Kylmälä.
Sievi FS pelaa futsal-liigassa kaudella 2019-2020 seuraavalla joukkueella:
| Kauden 2018-2019 jälkeen Sievi FS jättäneet pelaajat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  Marko Pirilä | siirtyi ToPV |  |  Nikola Erceg | Örebro SK (SWE) |
|  |  Aleksi Kylmälä | siirtyi ToPV |  |  Matias Träskbäck | siirtyi FC Kiistoon |
|  |  Radik Akhmetkhanov | pohtii uransa jatkoa |  |  Toni Pylkkänen | siirtyi FC Kiistoon |
|  |  Jarmo Junno | siirtyi ToPV |  |  |  |
Taustahenkilöt
Päävalmentaja  Kaj Ollikainen
Valmentaja  Niko Aihio
Joukkueenjohtaja  Justus Perttu
Joukkueenjohtaja  Jami Ruhkala
Huoltaja  Pauliina Ollikainen
Manageri  Kai Perttu
Saavutukset

Suomen mestari (3): 2015*, 2016*, 2017
SM-pronssi: 2014*
Futsal Cupin hopeaa: 2015*
Super Cupin voittaja: 2015*
Futsal Final Four hopeaa: 2018
* (Saavutukset ennen kautta 2016-2017 ovat tulleet Sievi FS:n edeltäjän Sievi Futsalin nimissä)
Seura UEFA Futsal Cupissa

Suomen ensimmäinen futsalista kertova dokumentti Sievi Futsal Euroopassa kuvattiin vuonna 2015, ja se kertoo Sievi Futsalin matkasta UEFA Futsal Cupin esikarsintakierroksesta Gibraltarilla.
| Kausi | Kierros | Vastustaja | Tulos | Pelipaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015-2016 | esikarsinta |  Lynx FC  Grorud IL  FC Santos Perth | 3-8 (V) 7-2 (V) 1-6 (V) | Gibraltar |
|  | pääkierros |  FC Eindhoven  Slov-Matic  Zelezarec | 3-5 (V) 6-1 (H) 5-6 (H) | Bratislava, Slovakia |
| 2016-2017 | esikarsinta |  Valletta FC  Wattcell FC  Tbilisi State University | 7-3 (V) 13-3 (V) 5-4 (H) | Ylivieska, Suomi |
| 2017-2018 | pääkierros |  Jahn Regensburg Futsal Minerva  FP Halle-Gooik | 2-2 (T) 3-4 (H) 2-0 (H) | Raahe, Suomi |
Huomionarvoisia entisiä pelaajia

| Sievi FS edustaneita pelaajia |
| --- | --- | --- |
|  Juho Väinälä |  |  Jukka Kytölä |
|  Rami Tirkkonen |  |  Panu Autio |
|  Timur Inapshba |  |  Jarno Suhonen |
|  Dritan Stafsula |  |  Hugo Ferrero Mezquiea |
|  Juho Keskinen |  |  Jani Sarajärvi |
|  Marko Siemeunovic |  |  Tatu Ahonen |
|  Miika Hosio |  |  Ville Saxman |
|  Nikola Erceg |  |  Aleksi Kylmälä |
 Jarmo Junno:
Aiheesta muualla

Seuran kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Sievi FS (Arkistoitu – Internet Archive) palloliiton sivuilla
Sievi FS ottelut voi katsoa Futsal-liiga.tv (Arkistoitu – Internet Archive) palvelusta
Villeurbanne

| Villeurbanne |
| --- | --- |
 Gratte-Ciel Villeurbannessa
 vaakuna
 Villeurbanne
 Koordinaatit: 45°46′00″N, 4°52′49″E 
Valtio:   Ranska
Alue:  Rhône-Alpes
Departementti:  Lyon Metropolis
Hallinto:  
 – Kaupunginjohtaja:  Jean-Paul Bret (PS)
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  14,52 km²
Korkeus:  165–189 m
Väkiluku (2006):  139 596
 – Väestötiheys:  9 614 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  69100
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Villeurbanne on kaupunki Itä-Ranskan keskiosassa, Lyonin koillispuolella. Yhdessä Lyonin kanssa kaupungit muodostavat Ranskan toiseksi suurimman taajama-alueen. Itse Villeurbannessa on noin  130 000 asukasta.
Kaupunki kasvoi teollistumisen myötä vauhdilla: vuonna 1928 siellä oli noin 3 000 asukasta, kolme vuotta myöhemmin jo 82 000. Kehityksen aloitti tekstiiliteollisuus, jota seurasivat konepaja- ja kemianteollisuus. Asukasluvun kasvaessa kaupunki aloitti mittavan asuntorakennusprojektin, jonka näkyvin tulos on Gratte-Ciel, art deco -henkinen taloryhmä johon kuuluu kaksi tornia ja joukko matalampia kerrostaloja. Pilvenpiirtäjät valmistuivat vuonna 1934.
Uimari Laure Manaudou on syntynyt Villeurbannessa.
Aiheesta muualla

Villeurbanne (Arkistoitu – Internet Archive) (ranskaksi)
Väinö Linnan palkinto

Väinö Linnan palkinto on Tampereen kaupunginvaltuuston vuonna 1962 perustamasta Väinö Linnan rahastosta Tampereen kaupunginhallituksen päätöksellä jaettu palkinto ja apuraha vuodesta 1967 lähtien epäsäännöllisin väliajoin etupäässä kertomakirjallisuuden piiriin kuuluvien teosten kirjoittajille. Se on myönnetty vuosina 1967–2016 yhdelletoista kirjailijalle. Markka-aikana palkintorahan suuruus on vaihdellut 20 000 markasta 50 000 markkaan ja euroaikana se on ollut 10 000 euroa.
Palkitut

1967 Eeva-Liisa Manner
1979 Hannu Salama
1984 Martti Joenpolvi
1986 Väinö Kirstinä
1990 Eila Pennanen
1995 Asko Martinheimo
1999 Kalle Päätalo
2003 Kari Aronpuro
2005 Jaakko Syrjä
2011 Kirsi Kunnas
2016 Risto Ahti
2021 Anneli Kanto
Witold Zagórski

| Mitalit> Maa:   Puola.Miesten koripallo (valmentajana).EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten koripallo (valmentajana).EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Puola.Miesten koripallo (valmentajana).EM-kilpailut  | Maa:   Puola> Miesten koripallo (valmentajana). |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Puola 1963 |  |  |
|  Pronssia | Neuvostoliitto 1965 |  |  |
|  Pronssia | Suomi 1967 |  |  |
Witold Zagórski (25. syyskuuta 1930 Varsova – 30. kesäkuuta 2016) oli puolalainen koripallovalmentaja ja koripalloilija.
Pelaajana Zagórski edusti Puolan maajoukkuetta Unkarin EM-kilpailuissa 1955, missä maa sijoittui viidenneksi. Pelaajauransa jälkeen Zagórski valmensi Puolan maajoukkuetta vuodet 1961–1975, minä aikana maa saavutti kolme EM-mitalia: hopeaa Puolasta 1963 ja pronssia Neuvostoliitosta 1965 sekä Suomesta 1967. Zagórskin valmennuksessa Puola osallistui myös kesäolympialaisiin Tokiossa 1964, Méxicossa 1968 ja Münchenissä 1972, vuoden 1967 MM-kilpailuihin ja vuosien 1961, 1969, 1971, 1973 ja 1975 EM-kilpailuihin. Hän toimi myös Itävallan maajoukkueen päävalmentajana.
Zagórski kuoli 85-vuotiaana 30. kesäkuuta 2016.
Aiheesta muualla

Profiili FIBA Archive (englanniksi)
Puolan joukkue – Koripallon EM-kilpailut 1967
4 Kuczyński |
5 Trams |
6 Malec |
7 Cegielski |
8 Chojnacki |
9 Kozak |
10 Korcz |
11 Likszo |
12 Łopatka |
13 Frelkiewicz |
14 Kwiatkowski |
15 Dregier |
Valmentaja Zagórski
Wittelsheim

| Wittelsheim |
| --- | --- |
 Kunnantalo
 vaakuna
 Wittelsheim
 Koordinaatit: 47°48′21″N, 7°14′18″E 
Valtio:  Ranska
Alue:  Grand Est
Departementti:  Haut-Rhin
Arrondissementti:  Mulhouse
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  23,6 km²
Väkiluku (2016):  10 432 
 – Väestötiheys:  441 as./km²
Kunnan numero:  68375
 
 Kunnan kotisivut 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Wittelsheim on kunta Koillis-Ranskassa Haut-Rhinin departementissa Grand Estin alueella. Se sijaitsee aivan Mulhousen kaupungin läheisyydessä.
Amélien kaivos
Wittelsheim oli merkittävä potaskatuotannon keskus Alsacessa. Amélie Zurcher löysi esiintymän vuonna 1904, ja siitä Wittelsheim sai vaurautta vuosikymmenien ajan, kunnes tuotantolaitokset ajettiin alas vuosituhannen vaihteessa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wittelsheim Wikimedia Commonsissa
Will Poulter

| Will Poulter |
| --- | --- |
 Poulter vuonna 2016
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. tammikuuta 1993 (ikä 31) Hammersmith, Lontoo, Englanti
Ammatti:  näyttelijä, tuottaja
Näyttelijä
Aktiivisena:  2007–
Merkittävät roolit:   Narnian tarinat: Kaspianin matka maailman ääriin  Millerit  Labyrintti  The Revenant  Midsommar – loputon yö 
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
William Jack "Will" Poulter (s. 28. tammikuuta 1993 Hammersmith, Lontoo) on englantilainen näyttelijä ja tuottaja. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa Son of Rambow (2007), Narnian tarinat: Kaspianin matka maailman ääriin (2010), Millerit (2013), Labyrintti (2014) The Revenant (2015), Midsommar – loputon yö (2019) ja Guardians of the Galaxy Vol. 3 (2023).
Vuonna 2014 Poulter palkittiin nousevan tähden Baftalla.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Will Poulter Wikimedia Commonsissa
Will Poulter Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Vyšyvanka-päivä

| Vyšyvanka-päivä> День вишиванки |
| --- | --- |

Valtio:   Ukraina
Tyyppi:  teemapäivä
Vietetään:  toukokuun 3. torstain
Järjestämistiheys:  vuosittain
Ensimmäisen kerran:  2006
Liittyy:  vyšyvanka ja ukrainalainen kulttuuri ylipäänsä
Vyšyvanka-päivä (ukr. День вишиванки, Den vyšyvanky) on ukrainalainen teemapäivä, jota vietetään vuosittain toukokuun kolmantena torstaina.
Teemapäivä sai alkunsa vuonna 2006, kun Tšernivtsin yliopiston historian, valtio-opin ja kansainvälisten suhteiden tiedekunnassa opiskeleva Lesja Voronjuk pyysi kaikkia muitakin tulemaan vyšyvankan kanssa luennolle. Sittemmin teemapäivän on noussut suosituksi koko maan sekä ulkomailla asuvien ukrainalaisten keskuudessa. Päivän tavoitteena on juhlia paitsi paitaa itseään, mutta myös ukrainalaista kulttuuria noin yleensä.
Vuonna 2011 Tšernivtsin kaupungissa tehtiin maailmanennätys, kun 4000 ihmistä kokoontui yhteen paikkaan, kaupungin torille, pukeutuneena vyšyvankaan.
Vyšyvanka-päivän viettoon ei liity mitään pakollisia perinteitä, eikä sen vietto ole rajattu mihinkään yksittäiseen kansa- tai uskontokuntaan.
Will Power

| Will Power |
| --- | --- |
 Will Power vuonna 2015
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. maaliskuuta 1981  Toowoomba 
Kansalaisuus:   Australia
Moottoriurheilija
IndyCar Series
Esikoiskausi:  2005
Nykyinen talli:  Penske Racing
Kilpailuja:  105
Voittoja:  21
Paalupaikkoja:  28
Nopeimpia kierroksia:  11
Paras sijoitus:  1.
Aiheesta muualla
www.willpower12.com
William Steven ”Will” Power (s. 1. maaliskuuta 1981, Toowoomba, Australia) on australialainen kilpa-autoilija. Hän ajaa tällä hetkellämilloin? IndyCar Seriesissä Penske Racing -tallissa.
Moottoriurheilu-ura

Australian ratasarjoissa sekä pikkuformuloissa uransa aloittanut Power siirtyi vuonna 2003 Britannian Formula 3
-sarjaan. Seuraavana vuonna hän pääsi testaamaan Minardin Formula 1 -autoa.
Power teki debyyttinsä Pohjois-Amerikassa vuonna 2005, siirtyen Champ Car -sarjaan. Ensimmäisen voittonsa sarjassa hän saavutti vuonna 2007, Las Vegasin kaduilla ajetussa osakilpailussa. Neljä vuotta myöhemmin Power oli saman kaupungin ovaaliradalla osallisena IndyCar-sarjan päätöskilpailussa tapahtuneessa joukkokolarissa, joka vaati Dan Wheldonin hengen.
Vuonna 2014 Power onnistui voittamaan ensimmäistä kertaa IndyCar -sarjan mestaruuden.
1 2  (en) Driver Database . Tieto on haettu Wikidatasta.
Will Ryan

Will Ryan (21. toukokuuta 1949 Cleveland, Ohio, Yhdysvallat – 19. marraskuuta 2021 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen muusikko ja ääninäyttelijä. Hän oli toinen jäsen koomisessa lauluryhmässä Willio & Phillio. Kaksikko muutti myöhemmin Kaliforniaan, jossa he saivat tilaisuuden sanoittaa ja nauhoittaa hullunkurisia lauluja Disneyland recordsille. Tämän myötä Ryan päätyi myös ääninäyttelijäksi Disneyn tuottamiin piirrossarjoihin ja elokuviin. Hänen ääntään on kuultu muun muassa Smurffeissa, Ankronikkassa, Kummikarhuissa, Karvisessa, Akun Tehtaassa, Drawn Togetherissä ja Mikki Hiiren kerhotalossa. Lisäksi Ryan on ollut muun muassa Hessu Hopon ja Ihaan ääninä.
Aiheesta muualla

Will Ryan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
When the Night Falls

| When the Night Falls Agnes |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2006[lähde? ]
 Julkaistu: 27. syyskuuta 2006
 Formaatti: CD
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 42.06
 Levy-yhtiö: Sony BMG
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 8.
Agnesin muut julkaisut
|   | When the Night Falls 2006 | Redemption 2009 |
Singlet albumilta When the Night Falls
 ”I Thought We Were Lovers” Julkaistu: 2006  ”Danger in Love” Julkaistu: 2006  ”Change” Julkaistu: 2007
When the Night Falls on Agnes Pihlavan 27. syyskuuta 2006 julkaistu debyyttialbumi. Albumille kappaleita ovat säveltäneet muun muassa Lordin Mr. Lordi, Europen Joey Tempest ja Sonata Arctican Tony Kakko. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8.
Albumilta julkaistiin singlet "I Thought We Were Lovers", "Danger in Love" ja "Change". Singleistä ensimmäinen oli pienoinen hitti, mutta kaksi muuta jäivät useiden soittolistojen ulkopuolelle.
Kappaleet

Bleed - 3.42 (säv. Rauli Eskolin, Erno Laitinen, san. Rauli Eskolin)
When The Night Falls - 4.00 (säv. ja san. Kimmo Blom, Tuomas Heikkinen)
I Thought We Were Lovers - 3.23 (säv. ja san. Kimmo Blom, Tuomas Heikkinen)
Change - 4.06 (säv. ja san. Chris Braide, Joey Tempest, Luke Morley)
Evil Empire - 3.59 (säv. ja san. Rauli Eskolin)
Danger In Love - 3.45 (säv. ja san. Mr. Lordi, Tracy Lipp)
Closed The Gates - 4.17 (säv. Rauli Eskolin, Tony Kakko, san. Tony Kakko)
Heartache - 3.32 (säv. ja san. Lauri Holopainen, Tommi Tikka)
Just A Number - 3.21 (säv. ja san. Axel Johansson, Kid Crazy, D. Martel)
Ghost In My Heart - 3.41 (säv. ja san. Mika Toivanen, Steven Stewart)
Who Would Ever Let A Love Like This Go - 4.20 (säv. ja san. Jez Ashurst, Bobby Huff)
Kokoonpano

Agnes Pihlava – laulu
Mikko Sirén – rummut
Tuomas Wäinölä – kitara
Lauri Porra – basso
Sami Ojala – rummut
Aki Trygg – kitara
Arvostelut

Dome.fi: negatiivinen
Imperiumi.net:
What Were Once Vices Are Now Habits

| What Were Once Vices Are Now Habits The Doobie Brothers |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: helmikuu 1974
 Tuottaja(t): Ted Templeman
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 44.29
 Levy-yhtiö: Warner Bros.
The Doobie Brothersin muut julkaisut
| The Captain and Me 1973 | What Were Once Vices Are Now Habits 1974 | Stampede 1975 |
What Were Once Vices Are Now Habits on The Doobie Brothersin neljäs studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 1974. Sen on tuottanut Ted Templeman.
Kappaleet

Song to See You Through
Spirit
Pursuit on 53rd St.
Black Water
Eyes of Silver
Road Angel
You Just Can't Stop It
Tell Me What You Want (And I'll Give You What You Need)
Down In the Track
Another Park, Another Sunday
Daughters of the Sea
Flying Cloud
Arviot

Allmusic:
Robert Christgau: C-
Yhdystie 2554

Yhdystie 2554 on yhdystie joka kulkee Ulvilan Harjunpäästä saman kaupungin alueella sijaitsevaan Kaasmarkkuun. Tien pituus on seitsemän kilometriä.
Tien ensimmäiset kaksi kilometriä on asvaltoitu ja koko loppumatkan se on päällystämätöntä soratietä. Tien osoitenimenä on Alamäentie koko matkan.