stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Rikosten rajoilla

| Rikosten rajoilla> His Kind of Woman |
| --- | --- |

Ohjaaja:  John Farrow Richard Fleischer (ei mainittu)
Käsikirjoittaja:  Frank Fenton Jack Leonard Earl Felton (ei mainittu) Richard Fleischer (ei mainittu) Howard Hughes (ei mainittu)
Tuottaja:  John Farrow Robert Sparks Robert Fellows (ei mainittu)
Säveltäjä:  Leigh Harline
Kuvaaja:  Harry J. Wild
Leikkaaja:  Frederic Knudtson Eda Warren
Tuotantosuunnittelija:  Albert S. D'Agostino
Pukusuunnittelija:  Howard Greer
Pääosat:  Robert Mitchum Jane Russell
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  RKO Radio Pictures
Levittäjä:  RKO Pictures Netflix
Ensi-ilta:   15. elokuuta 1951 Philadelphia, Pennsylvania
Kesto:  120 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti (esiintyy myös espanjaa ja italiaa)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Rikosten rajoilla (myös Kohtalokas nainen; engl. His Kind of Woman) on vuonna 1951 ensi-iltansa saanut John Farrow’n ohjaama yhdysvaltalainen film noir -tyylinen jännityselokuva, jonka pääosissa ovat Robert Mitchum ja Jane Russell. Elokuvan sivuosissa ovat muun muassa Vincent Price, Raymond Burr ja Charles McGraw. RKO Radio Pictures oli elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä.
Juoni

Rikosten rajoilla kertoo Meksikoon karkotetusta gangsterista, epäonnisesta uhkapelaajasta ja yökerholaulajattaresta, jotka joutuvat keskelle sekavaa mysteeriä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Robert Mitchum  | … |  Dan Milner   |
|  Jane Russell  | … |  Lenore Brent / Liz Brady   |
|  Vincent Price  | … |  Mark Cardigan   |
|  Tim Holt  | … |  Bill Lusk   |
|  Charles McGraw  | … |  Thompson / kertoja   |
|  Marjorie Reynolds  | … |  Helen Cardigan   |
|  Raymond Burr  | … |  Nick Ferraro   |
|  Leslie Banning  | … |  Jennie Stone   |
|  Jim Backus  | … |  Myron Winton   |
|  Philip Van Zandt  | … |  José Morro   |
|  John Mylong  | … |  Martin Krafft   |
|  Carleton G. Young  | … |  Gerald Hobson   |
|  Richard Bergren  | … |  Milton Stone   |
|  Anthony Caruso  | … |  Tony   |
|  Robert Cornthwaite  | … |  Hernandez   |
|  Paul Fierro  | … |  Charles   |
|  Joel Fluellen  | … |  Sam   |
|  Paul Frees  | … |  Corley   |
|  Joseph Granby  | … |  Arnold   |
|  Stacy Harris  | … |  Harry   |
|  Alberto Morin  | … |  luutnantti Rodriguez   |
|  Dan White  | … |  Tex Kearns   |
Tuotanto

Elokuvan työniminä olivat Smiler with a Gun ja Killer with a Smile. Käsikirjoittajien Frank Fentonin ja Jack Leonardin käsikirjoituksen nimikkeenä oli The Big Bullet. Vaikka vuoden 1949 alussa The Hollywood Reporter ilmoitti RKO:n omistavan Gerald Drayson Adamsin tarinan Star Sapphire elokuvaoikeudet, elokuvan juoni ei liity Adamsin tarinaan, jonka nimi muutettiin His Kind of Womaniksi vuoden 1949 lopulla ja jonka elokuvaversion pääosissa tulisi olemaan Robert Mitchum ja Jane Russell. Helmikuussa 1949 The Hollywood Reporter oli kertonut Star Sapphiren kertovan lääkäristä, joka ryhtyy salapoliisiksi puhdistakseen maineensa.
Lokakuussa 1949 The Hollywood Reporter ilmoitti, että John Cromwellia harkittiin elokuvan ohjaajaksi. RKO lainasi Leslye Banningia Universal-Internationalilta elokuvaan. Rikosten rajoilla -elokuvan kuvaukset alkoivat 10. huhtikuuta 1950. Kuvausten aikana Raymond Burr oikeasti vahingossa löi Mitchumin tajuttomaksi heidän tappelukohtauksensa kuvauksissa. Elokuvan kuvakset saatiin päätökseen 23. toukokuuta 1950. Elokuvan jälkituotannon aikana syntyi paljon ongelmia: Howard Hughes oli tyytymätön ohjaaja Farrow’n työhön, monia kohtauksia leikattiin, lisättiin ja kuvattiin uudelleen. Hughes palkkasi monta käsikirjoittajaa laatimaan uudelleen useita kohtauksia. Hughes oli mukana käsikirjoittamassa elokuvan loppua Richard Fleischerin kanssa. Uusiksi ja myöhemmin kuvatut uudet kohtaukset ohjasi Fleischer, jota ei mainita elokuvan alkuteksteissä. Elokuvan uudet kohtaukset kuvattiin vuoden 1951 alussa. RKO suunnitteli leikkaavansa elokuvasta noin kolmenkymmenen minuutin verran filmiä ennen elokuvan maanlaajuista ensi-iltaa, mutta elokuva jätettiin lopulta kaksituntiseksi.
Julkaisu ja vastaanotto

Rikosten rajoilla sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa, Pennsylvanian Philadelphiassa 15. elokuuta 1951. Maanlaajuisen teatteriensi-iltansa elokuva sai 25. elokuuta 1951.
Vaikka elokuvan tuotannon aikana vallitsi kaaos, Rikosten rajoilla oli kaupallinen menestys. Elokuva on saanut kulttielokuvan aseman, vaikka elokuva ei ensi-iltansa jälkeen saanut vuosikymmeniin laajaa jakelua. Ilmestymisvuonnaan Rikosten rajoilla tuotti kahden miljoonan dollarin lipputulot Yhdysvalloissa. Elokuva ja etenkin Robert Mitchumin ja Jane Russellin roolisuoritukset saivat ajan elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton. Warner Home Video julkaisi elokuvan DVD:nä 18. heinäkuuta 2006.
Aiheesta muualla

Rikosten rajoilla Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Rikosten rajoilla Elonet.
Rikosten rajoilla AllMoviessa. (englanniksi)
Rikosten rajoilla TCM Movie Databasessa (englanniksi)
Rikosten rajoilla American Film Institute Catalogissa (englanniksi)
Rikosten rajoilla -elokuvan traileri YouTubessa (englanniksi)
Robert Mitchum ja Jane Russell elokuvan kohtauksessa
Risto Luukkanen

Risto H.Luukkanen kuvattuna Wimbledonissa.
Risto H. Luukkanen (24. toukokuuta 1941 Asikkala – 2. huhtikuuta 2021 Tuusula) oli suomalainen liikuntaneuvos, urheiluvaikuttaja ja majuri.
Lapsuus ja armeija-aika

Luukkasen isä oli hävittäjä-ässä, Mannerheim-ristin ritari Eino Luukkanen. Hän vietti siksi lapsuutensa eri lentovaruskunnissa kuten Utissa, Luonetjärvellä ja Rissalassa. Oppikoulunsa hän kävi Salon Yhteislyseossa, josta valmistui ylioppilaaksi 1962.
Luukkanen jatkoi isänsä jälkiä ja suoritti upseeritutkinnon Kadettikoulussa vuosina 1963–1966 kadettikurssilla 50. Hän palveli urallaan muun muassa YK-joukoissa Kyproksella komppanianpäällikkönä, kunnes eläköityi 44-vuotiaana. Hän yleni palvelusajan jälkeen majuriksi.
Urheilu- ja seuratoiminta

Luukkanen oli elämänsä aikana perustamassa useita urheiluseuroja. Hän perusti vuonna 1976 Tuusulan Tennisseuran ja toimi sen puheenjohtajana 20 vuotta. Tuusulassa hän perusti myös pesäpalloseura Hyrylän Kanuunat sekä oli mukana Tuusulan Palloseurassa ja Tuusulan Ringetessä, missä oli mukana perustamassa Ringettekoulua. Suomen Sotilasurheiluliitossa Luukkonen oli alusta (1969) lähtien kilpailu- ja talousvaliokunnissa.
Suomen Tennisliitossa Luukkanen toimi lähes 20 vuotta, joista 15 vuotta liiton hallituksessa, Hän perusti muun muassa Euroopan suurimmaksi teniskilpailuksi kohonneen Koululaisten kisan eli myöhemmän Volvo Tenniscupin ja toimi kilpailun johtajana 11 vuotta. Lisäksi hän on toiminut kilpailunjohtajana useissa Davis Cupeissa, IBM Openeissa ja Nokia Open ATP -kilpailuissa.
Luukkanen palkittiin useilla seurojen, piirien sekä liittojen kultaisilla ansiomerkeillä. Hän sai muun muassa Suomen liikunnan ja kulttuurin kultaisen ansioristin. Suurimman huomionosoituksensa hän sai vuonna 2004, kun tasavallan presidentti myönsi hänelle liikuntaneuvoksen arvonimen.
Muu harrastustoiminta

Luukkanen oli myös hyvin innokas tenniksen grand slam -kilpailujen kävijä: hän kävi yhteensä 93 grand slam -turnauksessa, ja Wimbledonissa hän kävi 48:ssa peräkkäin. Hän oli paikan päällä myös, kun Wimbledonissa järjestettiin vuoden 2012 olympialaisten tenniskilpailut. Australian avoimissa Luukkonen ehti käydä 14 kertaa.
Luukkanen toimi Lions-järjestössä 45 vuoden ajan ja Lions Club Tuusulanjärven presidenttinä useita kertoja. Hän toimi myös lohkon puheenjohtajana ja varapiirikuvernöörinä 107 C -piirin alueella. Hänet palkittiin Melvin Jones -jäsenyydellä ja hän oli myös Lions-ritari. Tuusulan upseerikerhon puheenjohtajana Luukkanen toimi yli kymmenen vuotta ja hänet kutsuttiin kerhon kunniajäseneksi 2010.
Kadettikunnan toiminnassa Luukkanen oli yli kymmenen vuotta ja hän perusti aikoinaan Kaaderigolf-kilpailun. Hän toimi jokaisen kilpailun kilpailunjohtajana vuodesta 1999.
Luukkasesta on julkaistu kirja Punatakkinen mies (Reuna Kustannus) vuonna 2018. Hän oli naimisissa ja sai kaksi lasta.
Aiheesta muualla

Risto Luukkasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Rodolphe Kreutzer

Rodolphe Kreutzer
Rodolphe Kreutzer (16. marraskuuta 1766 Versailles – 6. tammikuuta 1831 Geneve) oli ranskalainen säveltäjä,  viulisti, pedagogi ja kapellimestari.
Kreutzer sai musiikin opetusta isältään sekä Anton Stamitzilta. Kuultuaan Kreutzerin esiintymisen Wienissä Ludwig van Beethoven omisti yhdeksännen viulusonaattinsa hänelle. Kreutzer toimi myöhemmällä urallaan kapellimestarina oopperassa.
Kreutzer toimi viulunsoiton professorina Pariisin konservatoriossa. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu mm. yhdeksäntoista viulukonserttoa ja nelisenkymmentä oopperaa. Kenties parhaiten hänet kuitenkin tunnetaan teoksestaan 42 études ou caprices, joita käytetään monesti opetustarkoituksessa.
Aiheesta muualla

Rodolphe Kreutzer International Music Score Library Project (englanniksi)
Operone.de: Rodolphe Kreutzer (saksaksi)
Saimi Westerlund

Saimi Westerlund (20. maaliskuuta 1919 Padasjoki – 3. huhtikuuta 1999 Vantaa) oli suomalainen yritysjohtaja. Hänestä tuli vuonna 1962 Suomen Kaukokiito Oy:n toimitusjohtaja, ja hän oli maan ensimmäinen naispuolinen kuljetusalan ammattijohtaja.
Padasjoella varttunut Saimi Westerlund tuli vuonna 1953 Kaukokiitoon kirjanpitäjäksi. Hän eteni konttoripäälliköksi, ja kun yhtiöön tarvittiin 1960-luvun alussa uutta toimitusjohtajaa, paikka annettiin kaikkien yllätykseksi tehtävää jo viransijaisena neljä kuukautta hoitaneelle Westerlundille.
Huolimatta tiekuljetusalan hyvästä tuntemuksesta Westerlund kohtasi ennakkoluuloja ja vähättelyä. Hänen pätevyytensä tultua ilmi häntä alettiin kutsua muun muassa rautarouvaksi, Juurakon Huldaksi, Niskavuoren Hetaksi tai Miina Sillanpääksi. Hän kehitti tavaralinjaliikenteen vaihtolava- ja vaihtokorijärjestelmiä, jotka tehostivat kuorma-autojen käyttöastetta ja mahdollistivat juna- ja tiekuljetusten yhdistelmän. Westerlundin aloitteesta rakennettiin myös ensimmäinen tavaraterminaali Helsingin Metsälään vuonna 1970.
Westerlund oli kysytty puhuja ja kuljetusalan äänitorvi. Hän oli aktiivisesti mukana neljän naisen muodostamassa AsiaNainen-yhdistyksessä, jonka pyrki edistämään työelämän tasapainoa ja tasa-arvoa. Suomen liike- ja virkanaisten liitto nimesi Saimi Westerlundin vuonna 1980 vuoden naiseksi. Hän jäi eläkkeelle Kaukokiidosta 1984 ja istui vaalikauden 1985–1988 Helsingin kaupunginvaltuustossa kokoomuksen edustajana.
Eläkevuosinaan Westerlund osti ja perusti vielä kuljetusyrityksiä toimimaan kasvavassa Venäjän-liikenteessä, mutta niiden kanssa tuli vaikeuksia Suomen 1990-luvun alun laman ja devalvaation myötä, mikä johti Westerlundin sairastumiseen.
Saimin

Kupillinen saiminia
Saimin (kiin.: 細麵; Wade–Giles: sai3 min6) on ruokalaji, jota syödään erityisesti Havaijilla ja Yhdysvaltain aasialaistaustaisissa yhteisöissä. Ruokalaji muistuttaa japanissa tarjottavaa ramenia. Saimin koostuu kirkkaasta liemestä, vehnänuudeleista sekä päällisistä, joita voivat olla mm. kevätsipulia, grillattua possua tai kamabokoa. Myös Spam-säilyke on yleistä Havaijilla.
Ruokalajin historia on epäselvä, mutta se sai alkunsa Havaijille muuttaneiden aasialaisten keskuudessa: japanilaisten mielestä ruokalaji oli alkujaan kiinalainen ja kiinalaisten mielestä se oli alkujaan japanilainen. Saimin syödään tyypillisesti lämpimänä, minkä jälkeen kuppiin jäänyt liemi juodaan. Useat ruokakaupat Havaijilla myyvät saiminia valmisruokana. Saiminia voi syödä osana mitä tahansa ateriaa joko lusikalla tai syömäpuikoilla. Saiminilla on myös lohturuoan maine Havaijilla.
Vuoteen 2022 asti saiminia sai havaijilaisista McDonald'sin ravintoloista. Syynä saiminin poisvetoon valikoimasta oli se, että Okahara Saimin, joka toimitti raaka-aineet McDonald'sille, lopetti toimintansa.
Robin Sid

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 21. syyskuuta 1994 (ikä 30)
Syntymäpaikka: Inkoo, Suomi
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 172 cm
Seura
Seura: EIF
Junioriseurat
2004–2008: IIF
2009–2012: EIF
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2010–2013 | EIF | 50 | (7) |
| 2012–2013 | → EIF/A | 9 | (1) |
| 2014–2019 | IFK Mariehamn | 162 | (21) |
| 2014 | → EIF (laina) | 17 | (3) |
| 2019-2021 | SJK | 18 | (0) |
| 2021- | EIF | 0 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 245 | (32) |
Maajoukkue
| 2014 | Suomi U20 | 1 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2. heinäkuuta 2021.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. marraskuuta 2014.
Robin Sid (s. 21. syyskuuta 1994 Inkoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösessä pelaavaa Ekenäs Idrottsföreningiä. Hän on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Sid siirtyi IFK Mariehamniin vuoden 2013 lopussa yksivuotisella sopimuksella. Ensimmäisen ottelunsa joukkueessa hän pelasi tammikuussa 2014. Aiemmin Sid on pelannut Kakkosta Ekenäs Idrottsföreningissä. Sid vakiinnutti paikkansa IFK Mariehamnin pelaavassa kokoonpanossa ja ollut voittamassa seuran riveissä mm. Suomen cupin vuonna 2015 ja Suomen mestaruuden kaudella 2016. Päättynyt kausi 2019 oli Sidille IFK Mariehmanin riveissä kuudes. Sid siirtyi kaudeksi 2020 Seinäjoen Jalkapallokerhoon.
Saavutukset

Veikkausliigan mestaruus: 2016
Suomen Cupin voitto: 2015
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Robin Sid Wikimedia Commonsissa
SJK – Veikkausliiga
1 Öst |
2 Boxall |
3 Arciero |
4 Vainionpää |
5 Mäntylä |
6 Arthur |
7 Backaliden |
8 Akpan |
9 Ledesma |
11 Olijnyk |
14 Jervis |
15 Valencia |
16 Sundman |
17 Tikkanen |
18 Markkula |
19 Sid |
20 Lepistö |
22 Murilo |
24 Viitala |
25 Håkans |
26 Hannola |
30 Senghore |
45 Atakayi |
58 Hetemaj |
88 Ngueukam |
Valmentaja Honkavaara
Ringo Meerveld

Ringo Meerveld (s. 21. joulukuuta 2002 ’s-Hertogenbosch) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen. Hän edustaa Alankomaiden Eredivisiessä pelaavaa Willem II:ta, johon hän siirtyi vuonna 2021 Den Boschista.
Meerveld pelasi Den Boschin edustusjoukkueessa Alankomaiden toiseksi korkeimmalla sarjatasolla kausina 2019–2021 ja aloitti joukkueessa myös kauden 2021–2022, kunnes siirtyi elokuun 2021 lopulla pääsarjajoukkue Willem II:een. Meerveld pelasi Eredivisiessä 13 ottelua kaudella 2021–2022. Kaksi seuraavaa kautta Willem II pelasi toisella sarjatasolla ja nousi pääsarjaan jälleen kaudeksi 2024–2025. Meerveld teki ensimmäisen pääsarjamaalinsa elokuussa 2024 kotiottelussa Go Ahead Eaglesia vastaan ja toisen saman vuoden syyskuussa kotiottelussa RKC Waalwijkia vastaan.
Ringlingin veljekset

Viisi Ringlingin veljestä.
Ringlingin veljekset, joiden alkuperäinen sukunimi oli Rüngeling, olivat yhdysvaltalainen veljessarja, joka perusti kuuluisan Ringling Brothers –sirkuksen 1800-luvun lopulla. Ostettuaan kilpailijansa Barnum & Bailey -sirkuksen vuonna 1907, heidän omistamansa Ringling Brothers and Barnum & Bailey Circus oli vuosikymmenten ajan Yhdysvaltain johtava sirkus.
Sirkusta johtivat eri aikoina seuraavat Ringlingin veljeksistä: Albert C. (1852–1916), Otto (1858–1911), Alfred T. (1861–1919), Charles (1863–1926), John (1866–1936) sekä August G. (1854–1907) ja Henry (1869–1918). He olivat saksalaisen maahanmuuttajan August Rüngelingin poikia. Charles, Albert, Otto, Alfred ja John perustivat vuonna 1882 laulu- ja tanssiryhmän, joka kävi kiertueilla. He yhdistivät pian siihen sirkusesityksiä ja avasivat vuonna 1884 kotikaupungissaan Baraboossa pienen sirkuksen. He alkoivat tehdä kiertueita Keski-Lännessä. Menestys oli aluksi vaatimatonta, kunnes he ostivat ensimmäisen norsunsa vuonna 1888. Sen jälkeen sirkuksen toiminta laajeni nopeasti. Charles toimi sirkuksen johtajana alkuvuodet.
Ringlingin veljesten sirkus alkoi vuonna 1890 kiertää maata junavaunuilla, jolloin he saattoivat tehdä yhä pidempiä kiertueita. He olivat 1900-luvulle siirryttäessä jo Barnum & Baileyn huomattavin kilpailija ja ryhtyivät ostamaan muita sirkuksia. Vuonna 1906 Ringlingit hankkivat omistukseensa Forepaugh-Sellsin sirkuksen ja James A. Baileyn kuoltua lopulta myös Barnum & Baileyn sirkuksen vuonna 1907. Ringlingeillä oli aluksi kaksi sirkusta, mutta myöhemmin ne yhdistyivät, ja uudelle sirkukselle annettiin nimi Ringling Brothers and Barnum & Bailey Circus.
Charlesin vuonna 1926 tapahtuneen kuoleman jälkeen sirkuksen johtajaksi tuli kymmenen vuoden ajaksi John. Vuonna 1929 hän hankki Ringlingien omistukseen American Circus Corporationin. Tuolloin Ringling Brothers and Barnum & Bailey –sirkuksen pääteltan katsomoon mahtui jopa 10 000 katsojaa.
John kuoli vuonna 1936, ja useiden vastoinkäymisten jälkeen – muun muassa Hartfordin sirkuksen tulipalo – suku joutui viimein vuonna 1967 myymään sirkuksen Feldin perheelle. Vuonna 2015 Feld Entertainment ilmoitti lopettavansa norsunumerot, koska sirkusta oli vuosikaudet syytetty eläinten huonosta kohtelusta. Tämän jälkeen lipunmyynti romahti, ja toukokuussa vuonna 2017 Feld Entertainment lakkautti sirkuksen toiminnan.
Ruola

Ruola voi tarkoittaa seuraavia:
Sukunimet

Marjo Brunow-Ruola (s. 1940), kirjailija
Martti Ruola (1917–1988), rakennusmestari ja teollisuusneuvos
Pekka Ruola, poliitikko
Urho Ruola (1919–2006), rakennusmestari ja vuorineuvos, Martti Ruolan veli
Muut

Ruola, kylä Kustavissa
Ruola Oy, entinen rakennusyhtiö
Rakennus-Ruola, Rakennus Oy:n ja Ruola Oy:n fuusiosta syntynyt rakennusyhtiö
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ruola”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Saint-Just-d’Ardèche

Saint-Justin kyläkeskusta
Saint-Just-d’Ardèche on kunta Ardèchen departementissa Rhône-Alpesin hallintoalueella Ranskassa. Kunnassa oli 1 161 asukasta vuoden 1999 väestönlaskennassa. Saint-Justin pinta-ala on 10 neliökilometriä.
SMS Hindenburg

SMS Hindenburg
SMS Hindenburg oli saksalainen jäänmurtaja, joka ajoi miinaan ja upposi 9. maaliskuuta 1918 Eckerön lähellä Ahvenanmaalla. Miehistön jäsenistä kolme kuoli ja viisi loukkaantui miinanräjähdyksessä.
Jäänmurtaja Hindenburg kuului saksalaiseen laivasto-osaston, joka oli Suomen sisällissodan kuljetti noin tuhannen miehen vahvuisen osaston Ahvenanmaan miehitysjoukoiksi. Eskadeeriin kuuluivat lisäksi muun muassa taistelulaivat SMS Westfalen ja SMS Rheinland, miinanlaskija SMS Nautilus, raivaajat SMS Steigerwald, SMS Giffhorn ja SMS Franken, torpedoveneet T55, T63, T139, T143, T155 ja T160, sairaalalaiva Viola sekä kahdeksan kuljetuslaivaa. Osasto kohtasi 5. maaliskuuta Eckerön luona ruotsalaisen laivasto-osaston, josta oli jo laskenut maihin Ahvenanmaalle 500 miehen pataljoonan. Tämä ei kuitenkaan estänyt saksalaisten joukkojen maihinnousua.
Hindenburg oli uppoamispäivänään 9. maaliskuuta murtanut väylän avoveteen eräälle kuljetuslaivalle ja oli palaamassa Eckeröön, kun se törmäsi jäähän tarttuneeseen ajomiinaan ja upposi 5 minuutissa.
Hindenburgin hyväkuntoinen hylky löytyi vuonna 1995, ja hylystä nostettu laivakello on esillä Maarianhaminan merenkulkumuseossa. Hylkyyn sukellusta on rajoitettu Saksan ulkoministeriön pyynnöstä, koska Saksa pitää hylkyä sankarihautana.
SMS Hindenburg oli rakennettu Stettinissä. Sen pituus oli 51 metriä ja leveys 13 metriä.
Aiheesta muualla

Divealand.com - S/S Hindenburg (Arkistoitu – Internet Archive)
Robin Stjernberg

| Robin Stjernberg |
| --- | --- |
 Robin Stjernberg  vuonna 2013
Henkilötiedot
Syntynyt: 22. helmikuuta 1991 (ikä 33) Hässleholm, Ruotsi
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Laulukielet:  englanti
Aktiivisena:  2006–
Tyylilajit:  pop
Yhtyeet:  What’s Up!
Levy-yhtiöt:  Lionheart Music Group Universal Music Group
Aiheesta muualla
www.robin-stjernberg.se
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Robin Stjernberg esiintymässä vuonna 2012.
Robin James Olof Stjernberg (s. 22. helmikuuta 1991 Hässleholm) on ruotsalainen laulaja. Hän edusti Ruotsia vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "You" ja sijoittui kilpailussa 14:nneksi. Stjernberg oli mukana myös Idol 2011 -kilpailussa, jossa hän sijoittui toiseksi. Stjernberg on mukana yhtyeessä What’s Up!, johon on kuulunut myös Eurovision laulukilpailusta tuttu Eric Saade.
Stjernbergin esikoisalbumi My Versions julkaistiin tammikuussa 2012. Toinen albumi, Pieces, julkaistiin 26. kesäkuuta 2013.
Diskografia > Albumit

My Versions (2012)
Pieces (2013)
Diskografia > Singlet

All This Way (2011)
Halo (2012)
My Mind (2012)
Scars (2012)
You (2013)
Crime (2013)
Edmund Husserl

| Edmund Husserl |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Edmund Gustav Albrecht Husserl
Syntynyt: 8. huhtikuuta 1859 Proßnitz
Kuollut: 26. huhtikuuta 1938 (79 vuotta) Freiburg im Breisgau
Koulutus ja ura
Koulukunta:  Länsimainen filosofia
Väitöstyön ohjaaja:  Leo Königsberger ja Carl Stumpf
Opettaja:  Franz Brentano, Carl Stumpf, Karl Weierstrass, Wilhelm Wundt, Leopold Kronecker ja Friedrich Paulsen
Edmund Gustav Albrecht Husserl (8. huhtikuuta 1859 Proßnitz – 26. huhtikuuta 1938 Freiburg im Breisgau) oli saksalainen filosofi ja fenomenologian perustaja. Hänen filosofiansa asettui aikansa positivismia vastaan ja pyrki osoittamaan, että jokaisen objektin ja objektiiviseksi ajatellun tason takaa löytyy subjektiivinen aktiviteetti. Fenomenologian lisäksi Husserl tunnetaan psykologismin kritiikistään.
Husserl oli Franz Brentanon ja Carl Stumpfin oppilas, ja hän on itse vaikuttanut muun muassa Edith Steinin, Martin Heideggerin, Simone de Beauvoirin, Jean-Paul Sartren, Maurice Merleau-Pontyn, Emmanuel Lévinasin, Rudolf Carnapin ja Max Schelerin ajatteluun. Hän opetti filosofiaa ensin vuodesta 1887 Hallessa privatdozentina. Sen jälkeen hän toimi professorina Göttingenissä vuodesta 1901 ja Freiburgin yliopistossa vuodesta 1916, kunnes lopetti opettamisen vuonna 1928. Sen jälkeen hän jatkoi tutkimus- ja kirjoitustyötään Freiburgin kirjastossa, jonne häneltä 1930-luvun puolivälissä kuitenkin kiellettiin pääsy juutalaisuuden vuoksi. Kiellon takana oli osin hänen entinen oppilaansa ja Freiburgin yliopiston silloinen rehtori Heidegger.