stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Steffen Wesemann

| Steffen Wesemann |
| --- | --- |
 Steffen Wesemann
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. maaliskuuta 1971 (ikä 53)
Kansalaisuus:   Saksa  /  Sveitsi
Pyöräilijä
Joukkue:  lopettanut uransa
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ajajatyyppi:  klassikkojen erikoismies
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
1993–2003 2004–2006 2007 2008:  Telekom T-Mobile Team Team Wiesenhof-Felt Cycle Collstrop
Suurimmat voitot
 Flanderin ympäriajo 2004 
 Tiedot päivitetty: 21. toukokuuta 2010 
Steffen Wesemann (s. 11. maaliskuuta 1971 Wolmirstedt, Saksan demokraattinen tasavalta) on saksalaissyntyinen entinen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 1993–2008. Hän on asunut pitkään Küttigenin kunnassa Sveitsissä, ja sai maan kansalaisuuden 19. syyskuuta 2005.
Wesemann edusti pitkään T-Mobile Teamia, joka ennen vuotta 2004 tunnettiin nimellä Team Telekom. Toimittuaan vuonna 2007 Team Wiesenhof-Feltin kapteenina hän siirtyi vuodeksi 2008 Cycle Collstrop -joukkueeseen.
Wesemann voitti vuonna 2004 Flanderin ympäriajon. Hän on myös viisinkertainen Rauhanajon voittaja. Hän saavutti vuonna 2002 toisen ja vuonna 2007 kolmannen sijan Pariisi–Roubaix-ajossa.
Saavutuksia > Yhden päivän kilpailut

Maantieajon MM-kilpailu: 2005 12.
Maantiepyöräilyn maailmancup: 2004 kuudes
Flanderin ympäriajo: 2004 voitto
Pariisi–Roubaix: 2001 seitsemäs, 2002 toinen, 2006 kuudes, 2007 kolmas
Amstel Gold Race: 2006 toinen
Züri-Metzgete: 2005 kuudes
Gent–Wevelgem: 2001 kolmas
Omloop Het Volk: 2000 toinen
E3 Prijs Vlaanderen: 1995 toinen, 2001 toinen, 2003 toinen
Grand Prix Gippingen: 1995 kolmas, 2000 voitto
Rund um Köln: 2000 voitto
Rund um den Flughafen Köln-Bonn: 1998 voitto, 2003 voitto
Saavutuksia > Etappikilpailut

Espanjan ympäriajo:
1995 sprinttikilpailun voitto, kolmas etapilla 21
1996 toinen etapilla 16, kolmas etapilla 22
Rauhanajo:
1992 kokonaiskilpailun voitto
1996 kokonais- ja sprinttikilpailujen sekä etappien 1, 2, 4 (aika-ajo), 6, 9, 10 ja 11 voitto
1997 kokonais- ja pistekilpailujen sekä etappien 2, 3 ja 7 voitto
1998 kokonaiskilpailussa toinen
1999 kokonaiskilpailun sekä etappien 2, 7 (aika-ajo) ja 10 voitto
2000 kokonaiskilpailussa kolmas, etappien 1 ja 4 voitto
2003 kokonaiskilpailun ja etapin 3 voitto
Sachsen-Tour:
1998 prologin voitto
2003 etapin 5 voitto
Tour Down Under: 2000 kokonaiskilpailussa kolmas, etapin 4 voitto
Setmana Catalana: 1993 etapin 5 a voitto
Vuelta a Andalucía: 1993 sprinttikilpailun voitto
Ala-Saksin ympäriajo: 1992 kokonaiskilpailun voitto
Reininmaan ympäriajo: 1996 etapin 4 voitto
Trofeo Castilla y Leon: 1998 etapin 4 a voitto
Sverker Åström

Sverker Åström
Carl Sverker Åström (30. joulukuuta 1915 Uppsala – 26. kesäkuuta 2012 Tukholma) oli ruotsalainen diplomaatti.
Åströmin ollessa vielä teini-ikäinen hänen lakimiesisänsä kuoli ja elättäjäksi jäi äiti. Åström valmistui Uppsalan yliopistosta ja aloitti uransa Ruotsin ulkoministeriössä vuonna 1939. Hän toimi Neuvostoliiton-lähetystössä 1940–1943, ensin Moskovassa ja kaupunkia lähestyneen toisen maailmansodan itärintaman takia sitten Kuibyševissä, jonne useimmat muutkin lähetystöt joutuivat siirtymään.
Åström toimi maansa Yhdistyneiden kansakuntien -suurlähettiläänä 1964–1970 ja sen jälkeen kaksi vuotta Ruotsin pääneuvottelijana Euroopan yhteisössä. Hän oli ulkoministeriön kabinettipäällikkönä 1972–1977 ja suurlähettiläänä Ranskassa 1978–1982. Poliittisesti Åström oli sosiaalidemokraatti ja Olof Palmen läheinen ystävä.
Åström julkaisi vuonna 1992 omaelämäkertateoksen Ögonblick: från ett halvsekel i UD-tjänst. Hän tuli vuonna 2003 esiin avoimesti homoseksuaalina ja totesi, ettei ollut voinut kertoa tätä aiemmin diplomaattiuransa vuoksi. Ruotsalainen QX-lehti valitsi Åströmin Vuoden homoksi 2004.
Aiheesta muualla

Sverker Åströmin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa[vanhentunut linkki]
St. Petersaari

| St>  Petersaari.Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1978–2021
Tyylilaji:  folk rock
Kotipaikka:  Pietarsaari
Laulukieli:  suomi
Levy-yhtiö:  Rocket Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
St. Petersaari oli suomalainen folkrock-yhtye. Se toimi aktiivisesti vuosina 1978–1982. Yhtye aktivoitui 2000-luvulla uudelleen. Ensimmäisellä toimintakaudellaan yhtye saavutti huomiota muun muassa menestymällä rockin SM-kisoissa.
St. Petersaari levytti vuosina 1980–1982 kaksi albumia ja kaksi singleä, jotka julkaisi Kompass Records. Yhtye kiersi näihin aikoihin ympäri Suomea ja esiintyi muun muassa Provinssirockissa kolmena kesänä.
Jake Nyman totesi bändin ensilevystä Miehen tie, että ”Petersaari on akustisella pohjalla toimiva kokoonpano, jonka melodisesti usein hyvin kauniisiin sävellyksiin yhdistyvät erinomaiset tekstit” (Uusi Nainen 1980/5).
Folk & Country –lehdessä (1980/1) todettiin, että ”on rohkaisevaa, että jotkut vielä uskaltavat esittää näin persoonallista ja popin valtavirtauksista poikkeavaa musiikkia”.
Helsingin Sanomissa (8.3.1980) yhtyeen musiikki nimettiin pilke silmäkulmassa Tavastian keikan perusteella ”akustiseksi punkiksi”.
Kalevassa (20.4.1982) kuvattiin yhtyeen toista LP:tä Tämänkin laulun jälkeen seuraavasti: ”Kappaleiden sovitukset ovat kautta linjan hallittuja ja tyylikkäitä, ja kukin kaveri hallitsee instrumenttinsa puhtaasti. (…) Kaiken kaikkiaan St. Petersaaren uusi levy on piristävää kuultavaa suomalaisessa popmusiikissa.”
Radiossa miltei päivittäin soitettuja biisejä olivat mm. Miehen tie, Uus parempi todellisuus, Lähtös täältä, Yes-mies ja Mä pyydän sua. Yhtyeen tavaramerkki oli varsinkin huuliharpun ja mandoliinin teemallinen yhteissoundi.
Yhtye esiintyi alkuperäisessä miehityksessään Pietarsaaressa Jaakon Päivillä 20.7.2007 – 25 vuoden talviunen jälkeen! Ulkoilmakonserttiin saapui noin tuhat nostalgianälkäistä ihmistä. Jaakon Päivien konsertin ensimmäisessä sessiossa soittivat Kari Ilmonen (kitara, huuliharppu ja laulu), Heimo Riihimäki (mandoliini, huilu ja laulu), Markus Fagerudd (koskettimet ja laulu), Hannu Pirttimaa (basso) ja Jan Stenhäll (rummut). Toisessa sessiossa soittivat edellisten lisäksi Timo Hautamäki (sähkökitara) ja Ari Lepistö (basso). Kaikki muusikot ovat kotoisin Pietarsaaresta.
Rocket Records julkaisi St. Petersaaren varhaisen vinyylituotannon CD-formaatissa vuonna 2010. Hieman myöhemmin yhtye ryhtyi valmistelemaan uutta albumia Kello käy, jonka Rocket Records julkaisi keväällä 2013. Tämänkin jälkeen yhtye julkaisi tuotantoaan 2020-luvun alkuun asti. Viimeiset julkaisut olivat digisinglejä. St. Petersaaren koko musiikkituotanto löytyy Spotifystä ja YouTubesta.
Diskografia > Studioalbumit

Miehen tie (1980,  Kompass Records)
Tämänkin laulun jälkeen (1982,  Kompass)
Kello käy (2013,  Rocket Records)
Uusia muistoja (2018,  Rocket Records)
Diskografia > Kokoelma-albumit

Miehen tie – Kootut levytykset 1980–1982 (2010,  Rocket Records)
Diskografia > Kokoelmilla

Provinssi-rock (1979,  KEMU, kappaleet ”Tuonelan neito” ja ”Ihana tuuli”)
Singlet

”Miehen tie” / ”Nuorisoseuran marssi” (1979, Kompass)
”Näkemiin matkaaja” / ”Uusi alku” (1980, Kompass)
"Uhrin laulu" (2020, Rocket Records, digisingle)
"Merkillinen päivä" (2020, Rocket Records, digisingle)
"Sinistä suolaa" (2020, Rocket Records, digisingle)
"Hauras" (2021, Rocket Records, digisingle)
"Kalenterityttö" (2021, Rocket Records, digisingle)
Aiheesta muualla

St. Petersaaren ensimmäisen vaiheen tarina
https://www.botniabeat.net/pietarsaari/st.petersaari.html
St. Petersaaren musiikkituotanto
Svend Petersen

| Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Tanska.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Tanska> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | perämiehellinen kaksikko |  |
Svend Ove Petersen (sukunimi myös muodossa Pedersen, 31. lokakuuta 1920 Frederiksværk – 3. elokuuta 2009) oli tanskalainen soutaja ja olympiamitalisti.
Petersen voitti Poul Svendsenin ja Jørgen Frantzenin kanssa olympiapronssia miesten perämiehellisessä kaksikossa Helsingissä 1952.
Sverker Göranson

| Sverker Göranson |
| --- | --- |
 Göranson vuonna 2013.
Henkilötiedot
Syntynyt: 3. toukokuuta 1954 (ikä 70) Lund, Ruotsi
Ammatti:  upseeri
Sotilashenkilö
Palvelusmaa(t):   Ruotsi
Komentajuudet:  Ruotsin puolustusvoimat (2009–2015)
Sotilasarvo:  kenraali
Sverker Göranson (s. 3. toukokuuta 1954 Lund) on ruotsalainen kenraali, joka toimi Ruotsin puolustusvoimien komentajana vuosina 2009–2015. Göranson oli aiemmin palvellut muun muassa IFOR-joukoissa Bosniassa. Komentajana Göranson arvosteli puolustusvoimiin kohdistuneta leikkauksia ja varoitti, että niillä voi olla vakavia seurauksia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sverker Göranson Wikimedia Commonsissa
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Håkan Syrén | Ruotsin puolustusvoimien komentaja 2009–2015 | Seuraaja: Micael Bydén |
Svengaava Lontoo

Carnaby Street noin vuonna 1966.
Svengaava Lontoo (engl. Swinging London) on nimitys, jota käytetään kuvaamaan 1960-luvun lontoolaisnuorison värikästä, trenditietoista ja huvittelunhaluista vapaa-ajankulttuuria. Ilmiö on saanut seuraajia ja jäljittelijöitä muuallakin maailmassa.
Muoti-ilmiöt yhdistettiin nimenomaan Lontooseen viimeistään 1966, kun Time-lehti nimesi Lontoo-erikoisnumeronsa London: the Swinging City.
Kulttuuri-ilmiön määrittivät muodikkaat rock-klubit, joista The Rolling Stonesin, The Whon ja The Kinksin kaltaiset yhtyeet ponnistivat maailmanmaineeseen. Svengaava Lontoo ilmeni myös vaatemuodissa, elokuvissa, pop art -tyylisessä kuvataiteessa ja monissa muissakin kulttuuriin liittyvissä trendeissä. Sellaiset 1960-luvun populaarikulttuurin ikonit kuin minihame, huippumalli Twiggy ja James Bond liitetään usein svengaavaan Lontooseen.
Sittemmin svengaava Lontoo on ollut nostalgian, muistelun ja samaistumisen kohde brittipop-ilmiössä. 1990-luvulla muotoutunut ilmaisu Cool Britannia viittaa paljolti juuri 1960-luvun lontoolaisen populaarikulttuurin muistoon. Arvostelijat ovat muistelleet svengaavaa Lontoota pinnallisuuden ja itsekeskeisyyden tyyssijana.
Systeemiset autoinflammatoriset oireyhtymät

Systeemiset autoinflammatoriset oireyhtymät ovat harvinaisia periytyviä tauteja. Niiden oireita ovat jaksoittainen korkea kuume ja tulehdukset vatsakalvossa, keuhkopussissa, sydänpussissa ja nivelissä sekä lihassärky ja ihottuma. Potilaalle voi kehittyä myös AA-amyloidoosi, joka saattaa johtaa munuaisten vajaatoimintaan.
Svene

| Svene |
| --- | --- |
 Svenen kirkko
 Svene
 Koordinaatit: 59°48′00″N, 9°35′00″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Buskerud
Kunta:  Flesberg
Pinta-ala:  
 – Maa:  0,4 km²
Väkiluku (2022):  373
 – Väestötiheys:  932,5 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Svene on taajama Flesbergin kunnassa Buskerudin läänissä Norjassa. Taajaman pinta-ala on 0,4 neliökilometriä ja asukasluku 373 vuonna 2022.
House of Cards (televisiosarja)

| House of Cards |
| --- | --- |

Tyyli:  draama, poliittinen trilleri
Luoja(t):  Beau Willimon
Pääosissa:  Kevin Spacey Robin Wright Kate Mara Corey Stoll Michael Kelly Sakina Jaffrey Kristen Connolly Constance Zimmer Sebastian Arcelus
Alkuperämaa:  Yhdysvallat
Alkuperäiskieli:  englanti
Verkko:  Netflix
Esitetty:  1. helmikuuta 2013 –  2. marraskuuta 2018
Tuotantokausia:  6
Jaksoja:  73 (luettelo jaksoista)
Ikäraja:  
Sisältömerkintä:  
Tuotanto
Tuottaja(t):  David Fincher Kevin Spacey Eric Roth  Beau Willimon
Säveltäjä(t):  Jeff Beal
Tuotantoyhtiö(t):  Media Rights Capital
Palkinnot
Voitetut:  Webby-palkinto Primetime Emmy -palkinto Writers Guild of America -palkinto Golden Globe Satellite Awards
Ehdokkuudet:  TCA-palkinto Peabody-palkinto People’s Choice Awards SAG-palkinto Directors Guild of America Award Bafta
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
House of Cards on Beau Willimonin tuottama yhdysvaltalainen poliittinen draamasarja, jonka koko ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin tilausvideopalvelu Netflixissä 1. helmikuuta 2013. Sarja on uusintaversio Michael Dobbsin romaaniin perustuvasta BBC:n samannimisestä minisarjasta vuodelta 1990. Sarjan viides tuotantokausi ilmestyi 30. toukokuuta 2017. Lokakuussa 2017 Netflix ilmoitti sarjan päättyvän vuonna 2018 esitettyyn kuudenteen tuotantokauteen.
Sarjan tapahtumat sijoittuvat Washingtoniin. Se kertoo demokraattipoliitikko Frank Underwoodista (Kevin Spacey), joka päättää ryhtyä kostamaan puoluetovereilleen, koska häntä ei valittu Yhdysvaltain ulkoministeriksi.
Sarjassa nähdään cameorooleissa monia yhdysvaltalaisia tv-toimittajia ja mediapersoonia, kuten Bill Maher, Rachel Maddow, Sean Hannity ja George Stephanopoulos. Spaceyn esittämä päähenkilö rikkoo usein neljännen seinän ja puhuu suoraan katsojille.
Tuotanto > Taustaa

David Fincherin agentti näytti Fincherille BBC:n alkuperäisen House of Cards -televisiosarjan, ja hän innostui tekemään sarjasta uuden version Eric Rothin kanssa. Fincher halusi tehdä televisiosarjan, sillä se on pitkäkestoisempi kuin elokuva. Lisäksi hän sanoi, ettei elokuvassa ole yhtä helppoa toteuttaa mutkikasta luonnehdintaa kuin televisiossa.
Tuotantoyhtiö Media Rights Capital lähestyi yhdysvaltalaisia kaapelikanavia, kuten HBO:ta, Showtimea ja AMC:tä, mutta tilausvideopalvelu Netflix teki korkeimman tarjouksen. Netflix arvioi, että Fincherille ja Kevin Spaceylle olisi kysyntää.
Vuoden 2011 alussa Beau Willimon palkattiin käsikirjoittamaan sarjan pilottijakso. Maaliskuussa 2011 Spacey valittiin vastaavaksi tuottajaksi ja pääosan esittäjäksi. Samoihin aikoihin Fincherin kerrottiin ohjaavan kaksi ensimmäistä jaksoa Willimonin käsikirjoittamana. Netflix tilasi sarjasta 26 jaksoa kahden tuotantokauden ajaksi.
Tuotanto > Näyttelijöiden valinta

Fincher ilmoitti, että jokainen pääroolin esittäjä oli heidän ensimmäinen valintansa rooliin. Spacey oli edellisen kerran televisiosarjan pääroolissa 1980-luvulla sarjassa Wiseguy. Hän reagoi käsikirjoitukseen myönteisesti, ja häntä miellytti myös se, että Netflix julkaisisi kaikki jaksot kerralla. Spacey valittiin rooliinsa virallisesti 18. maaliskuuta 2011. Robin Wright, joka oli työskennellyt Fincherin kanssa aiemmin elokuvassa The Girl with the Dragon Tattoo, sai Clairen roolin kesäkuussa 2011. Kate Mara valittiin helmikuussa 2012.
Tuotanto > Ohjaus ja käsikirjoittaminen

Sarjan kehittäjä Beau Willimon käsikirjoitti ensimmäisellä kaudella neljä jaksoa yksin ja kuusi Keith Huffin, Rick Clevelandin, Kate Barnowin ja Gina Gionfriddon kanssa. Edellä mainittujen lisäksi käsikirjoittajina ovat toimineet Sarah Treem ja Sam Forman.
Elokuvaohjaaja ja sarjan vastaava tuottaja David Fincher ohjasi sarjan kaksi ensimmäistä jaksoa. Loput 11 jaksoa ovat ohjanneet James Foley (3 jaksoa) sekä Joel Schumacher, Charles McDougall, Carl Frankin ja Allen Coulter, jotka ovat ohjanneet kaksi jaksoa kukin.
Tuotanto > Tuotantokaudet

| Kausi | Kausi | Jaksot | Julkaisupäivä | DVD ja Blu-ray -julkaisupäivä> Alue 1 | DVD ja Blu-ray -julkaisupäivä> Alue 2 | DVD ja Blu-ray -julkaisupäivä> Alue 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | 1  | 13   | 2013-02-011. helmikuuta 2013  | 2013-06-1111. kesäkuuta 2013  | 2013-06-1010. kesäkuuta 2013  | 2013-06-2727. kesäkuuta 2013 |
|   | 2  | 13   | 2014-02-1414. helmikuuta 2014  | 2014-06-1717. kesäkuuta 2014  | 2014-06-1616. kesäkuuta 2014  | 2014-06-1919. kesäkuuta 2014 |
|   | 3  | 13   | 2015-02-2727. helmikuuta 2015  | 2015-06-077. kesäkuuta 2015  | 2015-06-2929. kesäkuuta 2015  | 2015-08-066. elokuuta 2015 |
|   | 4  | 13   | 2016-03-044. maaliskuuta 2016  | —  | —  | — |
|   | 5  | 13   | 2017-05-3030. toukokuuta 2017  | —  | —  | — |
Näyttelijät > Päähenkilöt

Francis ”Frank” J. Underwood (Kevin Spacey) on Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen (D-SC), whip.
Claire Underwood (Robin Wright) on Frankin vaimo, Clear Water Initiative -järjestön johtaja.
Doug Stamper (Michael Kelly) on Frankin henkilöstöpäällikkö ja luottomies.
Zoe Barnes (Kate Mara) on The Washington Herald -lehden toimittaja, jolle Frank antaa sisäpiiritietoja.
Peter Russo (Corey Stoll) on edustajainhuoneen jäsen (D-PA).
Linda Vasquez (Sakina Jaffrey) on Valkoisen talon kansliapäällikkö.
Christina Gallagher (Kristen Connolly) on Peter Russon sihteeri ja salarakas
Janine Skorsky (Constance Zimmer) on Zoen kollega, joka alkaa epäillä hänen menestystään.
Lucas Goodwin (Sebastian Arcelus) on The Washington Heraldin toimittaja.
Näyttelijät > Sivuhenkilöt

Garrett Walker (Michael Gill) on Yhdysvaltain presidentti.
Jim Matthews (Dan Ziskie) on Yhdysvaltain varapresidentti.
Freddy (Reg E. Cathey) on pienen ravintolan Freddy's BBQ:n omistaja.
Cathrine Durant (Jayne Atkinson) on senaattori ja myöhemmin Yhdysvaltain ulkoministeri.
Tom Hammerschmidt (Boris McGiver) on The Washington Heraldin päätoimittaja.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ohjelman verkkosivu
House of Cards Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Kevin Spacey näyttelee sarjan päähahmoa Frank Underwoodia.
Strikeforce: Rockhold vs. Jardine

| Strikeforce: Rockhold vs>  Jardine.Tiedot |
| --- | --- |
Järjestäjä:  Strikeforce
Päivämäärä:  7. tammikuuta 2012
Paikka:  Hard Rock Hotel and Casino
Kaupunki:  Paradise, Nevada
Katsojamäärä:  1 992
Kokonaistulot:  68 805$
Strikeforce: Rockhold vs. Jardine oli Strikeforcen järjestämä vapaaottelu-tapahtuma. Se järjestettiin 7. tammikuuta 2012 Paradise, Nevadassa, joka oli samalla ensimmäinen kerta kun Rockhold oli illan pääottelussa. Ottelu televisoitiin Showtime kanavalla.
Tapahtuma

Tapahtuman pääkamppailuna käytiin keskisarjan hallitsevan mestarin Luke Rockholdin ja hänen haastajan Keith Jardinen välillä. Rockhold puolusti ensimmäistä kertaa mestaruuttaan voitettuaan sen syyskuussa 2011 Ronaldo Souzalta. Alun perin Rockholdin oli määrä otella Tim Kennedya vastaan, joka loukkaantui ennen ottelua.
Miesha Taten oli myös määrä puolustaa naisten kääpiösarjan mestaruuttaan entistä mestaria Sarah Kaufmania vastaan, mutta ottelua ei saatu sovittua.
Tulokset

| Pääkortti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Painoluokka | Voittaja | Häviäjä | Tyyli | Erä | Aika |
| Keskisarja | Luke Rockhold | Keith Jardine | Tekninen tyrmäys (lyönnein) | 1 | 4:26 |
| Alempi raskassarja | Muhammed Lawal | Lorenz Larkin | Tyrmäys (lyönnein) | 2 | 1:32 |
| Keskisarja | Robbie Lawler | Adlan Amagov | Tekninen tyrmäys (hyppypolvipotku ja lyönnit) | 1 | 1:48 |
| Välisarja | Tyron Woodley | Jordan Mein | Päätös (hajaäänet) (28–29, 29–28, 30–27) | 3 | 5:00 |
Showtime Extreme
| Välisarja | Tarec Saffiedine | Tyler Stinson | Päätös (hajaäänet) (28–29, 30–27, 29–28) | 3 | 5:00 |
| 160 lbs | Estevan Payan | Alonzo Martinez | Päätös (yksimielinen) (30–27, 30–27, 30–27) | 3 | 5:00 |
| Kevytsarja | Ricky Legere | Chris Spang | Päätös (yksimielinen) (29–28, 29–28, 29–28) | 3 | 5:00 |
| Alempi raskassarja | Gian Villante | Trevor Smith | Tekninen tyrmäys (lyönnit) | 1 | 1:05 |
| Välisarja | Nah-Shon Burrell | James Terry | Päätös (hajaäänet) (29–28, 28–29, 29–28) | 3 | 5:00 |
Strike!

| Strike! The Baseballs |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2008–2009
 Julkaistu: toukokuu 2009 (Saksa, Sveitsi, Itävalta)   lokakuu 2009 (Suomi) toukokuu 2010  (Iso-Britannia) 
 Formaatti: CD / Digi
 Tyylilaji: rock and roll, pop
 Kesto: 46.08
 Levy-yhtiö: Warner Music
Muut kannet
 
The Baseballsin muut julkaisut
|   | Strike! 2009 | Strings ’n’ Stripes 2011 |
Strike! on saksalaisen The Baseballs -yhtyeen esikoisalbumi. Se julkaistiin toukokuussa 2009 Saksassa, Sveitsissä ja Itävallassa sekä lokakuussa 2009 Suomessa. Kaikki albumin kappaleet ovat coverversioita.
Suomessa Strike! oli 73 626 myydyllä albumilla vuoden 2009 myydyin ulkomainen levy ja samalla koko vuoden myydyin levy. 15. tammikuuta 2010 mennessä albumi oli ollut Suomen virallisen albumilistan kärjessä jo 11 perättäistä viikkoa (kts. 2009 ja 2010). Edellisen kerran samaan on yltänyt Ari Koivusen albumi Fuel For The Fire, joka pysytteli listan ykkösenä 12 viikkoa putkeen kesällä 2007.
Kappaleet

Suluissa alkuperäinen esittäjä.
| --- | --- |
 Standardipainos Umbrella – 3.07 (Rihanna feat. Jay-Z)  Love in This Club – 3.20 (Usher feat. Young Jeezy)  Hey There Delilah – 3.43 (Plain White T’s)  Bleeding Love – 3.52 (Leona Lewis)  Hot’n Cold – 3.37 (Katy Perry)  I Don’t Feel Like Dancin’ – 4.06 (Scissor Sisters)  Don’t Cha – 4.07 (The Pussycat Dolls feat. Busta Rhymes)  Let’s Get Loud – 3.30 (Jennifer Lopez)  Angels – 3.18 (Robbie Williams)  Crazy in Love – 3.16 (Beyoncé)  This Love – 3.33 (Maroon 5)  The Look – 3.24 (Roxette) :  Bonus CD: Strike! Back No One – 3.38 (Alicia Keys)  Chasing Cars – 2.51 (Snow Patrol)  Monday Morning – 3.55 (Melanie Fiona)  Poker Face – 2.23 (Lady Gaga)  Jungle Drum – 2.28 (Emilíana Torrini)  I’m Yours – 3.41 (Jason Mraz) Videot A Day on Tour with The Baseballs (19.43)  The Baseballs in Finland (25.33)
Arvostelut

Allmusic:
Rumba: negatiivinen
Sudenpesänkangas

| Evon alue - Sudenpesänkangas> Natura 2000 -alue: FI0325001.Suojelun perusteet |
| --- | --- |
Aluetyyppi:  SAC/SPA
Suojeluohjelmat:  Natura-2000
Sijainti ja koko
Kunta:  Hämeenlinna Padasjoki
Suojellut lajit
Sudenpesänkangas on Kotisten aarnialueen lisäksi toinen merkittävä aarnimetsä Evon alueen Natura 2000 -suojelualueella. Se jakautuu kahteen osaan: varsinaiseen 371 hehtaaria käsittävään Sudenpesänkankaan alueeseen ja 102 hehtaarin Haarajärven alueeseen.
Se on pinta-alaltaan edellistä suurempi, 467 hehtaarin laajuinen. Kummallakaan aarnimetsäalueella ei ole hakattu puita 150 vuoteen, joten siellä on vanhoja lehmuksia ja samalla maassa vapaasti mätäneviä kaatuneita puita, jotka tarjoavat ekologisen lokeron monille eläin- ja kasvilajeille, jotka eivät voisi kasvaa talousmetsissä.
Sudenpesänkankaan alueeseen liittyy varsinaisen Sudenpesänkankaan lisäksi myös sen pohjoispuolella sijaitseva Koilliskulman alue. Alue on suojeltu valtion maalla olevien vanhojen metsien suojeluohjelmassa aarnialueina.
Lähdeviitteet

↑  Hämeen ELY: sudenpesänkangas ymparisto.fi.  18.3.2014 klo 13.59 201403181359. Viitattu 14.12.2020.
↑  sivu 17 http://julkaisut.metsa.fi/julkaisut/pdf/luo/b71.pdf%5Bvanhentunut+linkki%5D
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 2006

Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 2006 pidettiin 1.–5. elokuuta 2006 Tanskan Aarhusissa. Sekä miehet että naiset kilpailivat kolmella henkilökohtaisella matkalla ja viestissä. Suomi ja Sveitsi voittivat kaksi kultamitalia, Australia, Norja, Ruotsi ja Venäjä yhden.
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 2007

Naisten pitkän matkan mitalistit: kultamitalistit Minna Kauppi ja Heli Jukkola sekä pronssimitalisti Simone Niggli.
Suunnistuksen maailmanmestaruuskilpailut 2007 pidettiin 18.–26. elokuuta 2007 Ukrainan Kiovassa. Sekä miehet että naiset kilpailivat kolmella henkilökohtaisella matkalla ja viestissä. Sveitsi ja Suomi voittivat kolme kultamitalia, Ranska kaksi sekä Venäjä yhden. Naisten pitkän matkan mestaruuden jakoivat suomalaiset Heli Jukkola ja Minna Kauppi.
Steffi Landerer

| Steffi Landerer> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 1. toukokuuta 1990 (ikä 34)
Ammatti:  laulaja, näyttelijä, radiojuontaja
Muusikko
Taiteilijanimi:  Steffy Metal
Laulukielet:  saksa
Aktiivisena:  2010–
Tyylilajit:  pop
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Steffi Landerer (s. 1. toukokuuta 1990 Bad Saarow, DDR) on saksalainen kevyen musiikin laulaja, televisioesiintyjä ja radiojuontaja.
Ura

Landerer nousi julkisuuteen televisio-ohjelmassa Deutschland sucht den Superstar vuonna 2010. Hän jatkoi televisioesiintymisiään muun muassa päivittäissarjassa Berlin – Tag & Nacht, jossa hän näytteli myymälävarasta. Landerer juontaa BB-Radio-kanavalla ohjelmaa Steffi-Landerer-Show.
Vuonna 2023 Landerer aloitti laulajana taiteilijanimenään Steffy Metal. Hänen esikoissinglensä on "Bierbrauerei". Satojatuhansia seuraajia sosiaalisen median alustoilla kerännyt Landerer nimettiin kesällä 2023 Brandenburgin olutlähettilääksi ("Brandenburger Bier-Botschafterin").
Diskografia

Bierbrauerei (2023)
Nacht mit mir (2023)