stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Anna Krook

Anna Sofia Krook (13. marraskuuta 1850 Helsinki – 4. heinäkuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen ruotsin ja englannin kielellä kirjoittanut kirjailija ja oppikirjojen tekijä. Hän käänsi myös ruotsin- ja suomenkielisiä tekstejä englannin kielelle.
Krookin vanhemmat olivat kenraalimajuri Carl August Krook (1811–1868) ja tämän toinen puoliso Elisabeth Collan (1822–1896). Perheessä oli kymmenen lasta joista Anna oli kolmanneksi vanhin.
Anna Krook työskenteli englannin kielen opettajana Helsingin tyttökoulussa, ja hän oli myös valantehnyt kielenkääntäjä.
Julkaisuja

The English language in Finland. Mémoires de la Société néophilologique de Helsinki 1. Société néophilogique de Helsinki 1893 (kahdeksansivuinen artikkeli)
Jerome K. Jerome: Sketches in Lavender; förkortad upplaga med ordlista, utarbetad av Anna Krook. G. W. Edlund, Helsingfors 1907
Engelsk lyrik. Söderström, Helsingfors 1905
Engelsk läsebok för abiturienter. G. W. Edlund, Helsingfors 1916 (suomeksi nimellä Englanninkielen lukukirja: oppikoulujen ylimmälle luokalle. G. W. Edlund, Helsinki 1916)
Ordlista till The happy prince and other tales av Oscar Wilde (Tauchnitz edition). Schildt, Helsingfors 1922
Literary studies: a collection of biographies: with three portraits. G. W. Edlund, Helsinki 1917, 2. ed. Schildt, Helsingfors 1925
Käännökset englanniksi

Finnish Songs: A Collection of Poems selected and translated by Anna Krook. G. W. Edlund, Helsingfors 1904
Five Swedish Songs; translated by Anna Krook. Helsingfors 1907
Seven Swedish Songs; translated by Anna Krook. Helsingfors 1908
Eight Swedish and Finnish Songs; translated by Anna Krook; illustrated by Olli Ehrström. Waseniuska Bokhandeln, Helsingfors 1909
Seven Swedish Songs old and new translated and edited by Anna Krook. Waseniuska Bokhandeln, Helsingfors 1910
Johan Ludvig Runeberg: Lotta Svaird: Lotta Svärd and her companies; english version by Anna Krook. For the benefit of Skyddskåren, Helsingfors 1920
Henrik Ibsen: Terje Vigen; english version by Anna Krook. Helsingfors 1923
Songs of the North: a collection of poems: revised and enlarged edition with 18 illustrations; english version by Anna Krook. Söderström, Helsingfors 1925
Larin Kyösti: Ad astra: a night-painter's dream in six tableaux; translated from the Swedish edition by Anna Krook. Academy Bookshop, Hämeenlinna 1934
Alberta

Alberta on yksi Kanadan provinsseista. Vuonna 2016 Albertassa oli 4 067 175 asukasta. Provinssin pääkaupunki on Edmonton ja suurin kaupunki Calgary. Muita tärkeitä kaupunkeja ovat muun muassa Red Deer, Banff ja Lethbridge.
Albertan alue nimettiin vuonna 1882 kuningatar Viktorian neljännen tyttären, prinsessa Louise Caroline Albertan mukaan. Hänen puolisonsa John Campbell Argyll toimi tuolloin Kanadan kenraalikuvernöörinä. Provinssiksi Alberta korotettiin vuonna 1905.
Alberta on kuuluisa siitä, että on Kanadan ainoa rotista vapaa provinssi. Rottia löydettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1950 läheltä Saskatchewanin rajaa, minkä johdosta viranomaiset aloittivat määrätietoisen tuhoamiskampanjan, ja esim. vuonna 2021 provinssin alueella vahvistettiin yhteensä 31 rottahavaintoa. Myös rottien pitäminen lemmikkinä on lailla kielletty.
Maantiede

Alberta sijaitsee Länsi-Kanadassa. Sen naapureita ovat Brittiläinen Kolumbia lännessä, Luoteisterritoriot pohjoisessa ja Saskatchewan idässä. Etelässä rajanaapuri on Yhdysvaltain osavaltio Montana.
Provinssin länsiraja kulkee Kalliovuorilla. Albertan puolella sijaitsee muun muassa Kanadan Kalliovuorten korkein huippu, lähes neljä kilometriä korkea Mount Robson. Suurin osa vuorialueesta on kansallispuistoa, jossa karhut, peurat ja muut eläimet vaeltelevat vapaina ja yleisinä jopa kaupunkien (mm. turistikeskus Banff) keskustoissa. Vuorilla sijaitsee myös useita laskettelukeskuksia.
Provinssin itäisemmät osat ovat viljavaa tasankoa, Saskatchewanin rajalla preeriaa. Lukuisat joet virtaavat alas vuorilta provinssin läpi.
Suuren provinssin (etelä–pohjoissuuntaan 1 200 km, itä–länsisuuntaan 600 km) sisällä on myös ilmastonvaihtelua. Korkeuserot lisäävät vaihtelua. Eteläinen Alberta on kesäisin melko kuumaa ja kuivaa seutua. Provinssin länsiosia suojaavat talvella vuorilta tulevat chinook-tuulet, mutta itäosat ovat talvisin erittäin kylmiä (n. −35 astetta) ja kesäisin kuumia (n. +35 astetta). Etelä- ja Keski-Alberta ovat Kanadan todennäköisintä pyörremyrskyseutua.
Historia

Alberta oli osa Luoteisterritorioita 1. syyskuuta 1905 saakka, jolloin se ja Saskatchewanin provinssi perustettiin. Albertan ensimmäiseksi pääministeriksi tuli liberaalien Alexander C. Rutherford.
Albertaa hallitsi vuodet 1935–1971 peräkkäin kolme Social Credit -puolueen pääministeriä, jotka olivat William Aberhart (1935–1943), Ernest Manning (1943–1968) ja Harry Strom (1968–1971).
Hallinto

Alberta on provinssi, mikä tarkoittaa että sillä on laaja itsehallinto. Provinsseilla on oma verotus ja lainsäädäntö, sillä ne itse huolehtivat muun muassa järjestyksestä, paikallisesta infrastruktuurista, luonnonvarojen käytöstä, koulutuksesta ja terveydenhuollosta. Provinsseilla on omat perustuslait, jotka eivät kuitenkaan saa olla ristiriidassa liittovaltion perustuslain kanssa. Sama pätee muuta lainsäädäntöä.
Kuninkaan edustaja ja provinssin päämies on varakuvernööri, jonka nimeään viideksi vuodeksi kerrallaan Kanadan kenraalikuvernööri konsultoituaan Kanadan pääministeriä. Albertalla on kuusi edustajaa maan parlamentin senaatissa ja 34 edustajaa edustajainhuoneessa.
Albertan yksikamarinen parlamentti pitää provinssin lainsäädäntävaltaa. Parlamentin 87 jäsentä valitaan suorilla vaaleilla neljän–viiden vuoden välein. Vaalit voittaneen puolueen johtajasta tulee Albertan pääministeri, ja hän valitsee hallituksen jäsenet. Varakuvernöörin tehtävänä on allekirjoittaa provinssin lait ja muut viralliset asiakirjat, sekä edustaa provinssia.
Tuomivalta on jaettu Albertan kolmelle tuomioistuimelle, jotka ovat provinssin tuomioistuin (Provincial Court), kruununoikeus (Court of Queen's Bench) ja vetoomustuomioistuin (Court of Appeal). Näiden yläpuolella on liittovaltion korkein oikeus.
Alberta on jaettu kuntiin, joita on 356. Kunnat vastaavat paikallishallinnosta ja tietyistä palveluista. Kunnat jaetaan kaupunki-, maalais- ja erikoiskuntiin.
Väestö

Albertan provinssissa asuu 370 000 ukrainalaistaustaista ihmistä.
Talous

Albertan öljyvarat on huomattavat. Niistä merkittävimmäksi nousemassa olevan Athabascan öljyhiekan arvioidaan sisältävän yli kolmanneksen maailman öljystä ja olevan siten maailman suurin yksittäinen öljyesiintymä. Provinssissa toimii kaksi Pohjois-Amerikan suurinta öljynjalostuslaitosta.
Toinen provinssin tärkeistä tulonlähteistä on maatalous, erityisesti lihakarja. Lihaa viedään myös ulkomaiden markkinoille. Alueella kasvatetaan myös biisoneita.
Provinssin pohjoisosissa on paljon metsää ja siten metsäteollisuutta. Lisäksi provinssissa on korkean teknologian tuotantoa, erityisesti nestekidenäyttöjä tuotetaan paljon, sillä ne myös keksittiin Albertassa.[lähde? ]
Turisteja Albertaan houkuttelevat Kalliovuoret ja niiden ympäristössä olevat kansallispuistot. Albertassa on myös hiihtokeskuksia sekä vuorikiipeily- ja vaellusmahdollisuuksia.
Vuoriston lisäksi turistikohteita ovat provinssin kaksi suurta kaupunkia, Calgary ja Edmonton, molempien lähistöllä on kansainvälinen lentoasema.
Albertan kartta
Banffin kansallispuisto
Calgary
Kalliovuoret syksyllä
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Albertan hallitus
Kanadan provinssit ja territoriot
| --- | --- |
Provinssit:   Alberta  Brittiläinen Kolumbia  Manitoba  New Brunswick  Newfoundland ja Labrador  Nova Scotia  Ontario  Prinssi Edwardin saari  Quebec  Saskatchewan 
Territoriot:   Luoteisterritoriot  Nunavut  Yukon
Arvo Leibur

Arvo Leibur (s. 17. lokakuuta 1964 Tartto) on virolainen viulisti.
Leibur aloitti musiikkiopinnot lasten musiikkikoulussa Tartossa vuonna 1972 ja valmistui vuonna 1982 Tallinnan musiikkilukiosta, jossa oli saanut opetusta Jüri Gerretziltä. Tämän jälkeen hän opiskeli vuoteen 1989 Moskovan konservatoriossa Irina Botškovan johdolla. Lisäksi hän sai yksityistunteja Galina Barinovalta ja Igor Bezrodnyilta. Leibur on toiminut monien orkesterien solistina, konserttimestarina ja vierailevana konserttimestarina. Vuonna 2001 hänestä tuli sekä Holland Symfonian että Viron kansallisen sinfoniaorkesterin konserttimestari. Kamarimusiikissa Leiburin yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Lauri Väinmaa, Ivari Ilja, Peep Lassmann, Vardo Rumessen, Heiki Mätlik ja Terje Terasmaa.
Leibur on ollut mukana tekemässä lukuisia levytyksiä, joista Tango King Astor Piazzolla palkittiin Viron vuoden klassisena levytyksenä 2000. Vuonna 2005 viulistille myönnettiin vuosittainen Viron musiikkineuvoston tulkitsijapalkinto. Vuonna 2008 Leiburilta ilmestyi soololevytys Euroopa virtuoosid, jolla hän tulkitsee Arcangelo Corellin, Niccolò Paganinin, Ivan Handoškinin, Mati Kuulbergin, Ole Bullin ja Henryk Wieniawskin teoksia. Vuonna 2008 Leibur sai Orania-Nassaun ritarikunnan arvon.
Leibur on tehnyt opetustyötä Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa sekä Kuopion konservatoriossa. Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa hän pääsi jousisoitinten laitoksen johtajaksi.
Antti Kuusinen

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Antti Kuusinen
Syntymäaika: 30. marraskuuta 1996
Pelipaikka: maalivahti
Pituus: 187 senttimetriä
Paino: 78 kilogrammaa
Seura
Seura: Tampere United
Junioriseurat
: PP-70
0000–2017: Ilves
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2017 | Ilves | 1 | (0) |
| 2018 | Tampere United | 18 | (0) |
| 2019-2020 | TPV | 18 | (0) |
| 2019 | → TPV/2 (laina) | 5 | (0) |
| 2021 | Tampere United | 0 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. tammikuuta 2020.
Antti Kuusinen (s. 30. marraskuuta 1996) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Tampere Unitedia.
Kuusinen on Ilveksen kasvatti. Kaudella 2011 hän oli viidessä Ilveksen Kakkosen ottelussa vaihtopenkillä. Kuusinen debytoi Ilveksen paidassa Veikkausliigassa elokuussa 2016 Turun Interiä vastaan ykkösmaalivahti Mika Hilanderin ollessa pelikiellossa.
Kuusinen on ollut Suomen alle 17-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueen mukana.
Antai-ji

Antai-jin hondō eli istumasali
Antai-ji (jap. 安泰寺) on zen-buddhalainen luostari, joka kuuluu sōtō-koulukuntaan. Se sijaitsee Hyōgon prefektuurissa Japanissa. Luostari ottaa vastaan sekä lyhyt- että pitkäaikaisia vieraita muulloin paitsi talvella, jolloin luostari on vuorilla lumen saartamana.
Historiaa

Antai-ji perustettiin vuonna 1923 luostariksi, jossa voisi opiskella shōbōgenzōta. Tuohon aikaan luostari sijaitsi Pohjois-Kiotossa, ja monet johtavat tutkijat opiskelivat siellä. Toisen maailmansodan aikaan luostari oli tyhjillään. Vuonna 1949 Kōdō Sawaki (1880–1965) ja Kōshō Uchiyama (1912–1998) muuttivat Antai-jiin ja tekivät siitä harjoituspaikan puhdasmuotoiselle ja pelkistetylle zazenille. 1960-luvun lopulla luostari tuli tunnetuksi sekä Japanissa että ulkomailla zazen-harjoituksistaan.
Lisääntynyt vierailijoiden määrä ja uusien talojen rakentaminen temppelin ympärille aiheutti melua, joka teki zazenin harjoittamisen Kiotossa hankalaksi. Apotti Kōhō Watanabe (s. 1942) päätti muuttaa Antai-jin nykyiselle paikalleen Hyōgon prefektuurin Shinonsenin kaupunkiin vuorten hiljaisuuteen. Apotin tavoitteena oli saada luostari jälleen omavaraiseksi. Edellinen apotti, Shin'yū Miyaura (1948–2002) varjeli hiljaista zazen-elämää ja omavaraisuutta kunnes kuoli äkillisesti helmikuussa 2002. Hänen oppilaansa, Saksasta kotoisin oleva Muhō Noelke (s. 1968) jatkaa luostarin johtajana.
Vierailu luostarissa

Luostarissa voi vierailla talvikautta lukuun ottamatta. Vierailu on maksuton. Jokainen vieras osallistuu luostarin päiväohjelmaan ja tekee työtä munkkien rinnalla. Normaali päiväohjelma sisältää kaksi kahden tunnin zazen-istuntoa, tunnin verran siivousta ja 4–6 tuntia maatöitä, kuten riisin ja vihannesten viljelyä. Aamu alkaa kello neljältä ensimmäisellä istunnolla. Työtä tehdään aina kolme päivää, joiden jälkeen on yksi vapaapäivä. Miehet on majoitettu luostarirakennuksen toiseen kerrokseen ja naiset ensimmäiseen. Pariskunnat eivät ole tervetulleita luostariin. Luostarin ruoka ei ole pelkästään kasvisruokaa, ja se perustuu osittain läheisen Hamasakan kylän asukkaiden lahjoituksiin.
Aiheesta muualla

Luostarin kotisivut (englanniksi)
Apollo-teatteri

| Apollo-teatteri Apollo Theater |
| --- | --- |

Sijainti:  Harlem, Manhattan, Yhdysvallat
Koordinaatit:  nan°S nan°W﻿ / ﻿-nan°N -nan°E﻿ / -nan; -nan{{#coordinates:}}: virheellinen leveysaste
Rakennustyyppi:  Konserttitila (en), elokuvateatteri ja yökerho
Tyylisuunta:  Uusklassinen arkkitehtuuri
Suunnittelija:  George Keister (en)
Valmistumisvuosi:  1914
 fiApollo-teatteri 
  
Apollo-teatteri (engl. Apollo Theater) on New Yorkin Harlemissa sijaitseva konserttisali, joka on 1930-luvulta asti toiminut Yhdysvaltojen afroamerikkalaisen musiikkikulttuurin yhtenä tärkeimmistä keskuspaikoista. Apollo sijaitsee osoitteessa 253 West 125th Street, Adam Clayton Powell Jr. Boulevardin (aiemmin 7. avenue) ja Frederick Douglass Boulevardin (aiemmin 8. avenue) välissä.
1500-paikkainen teatteri rakennettiin vuosina 1913–1914 alun perin irlantilaisen väestönosan music halliksi ja burleskiteatteriksi, jonne oli pääsy vain valkoihoisilla. 1920- ja 1930-luvuilla Harlemista tuli maan suurin mustan väestönosan asuinalue, ja vuonna 1934 sali nimettiin Apolloksi ja siitä tuli mustien eräänlainen kulttuurikeskus.
1930-luvulta alkaen Apollo-teatterista radioitiin paikallisesti ja valtakunnallisesti monia musiikkiohjelmia, jotka toivat ensi kertaa kaikkien Yhdysvalloissa asuvien tietoisuuteen sellaisia artisteja kuin Lionel Hampton, Billie Holiday, Ella Fitzgerald ja vielä 1970-luvullakin muun muassa Luther Vandross, Gladys Knight, Donna Summer ja Michael Jackson. Kuuluisin näistä radio-ohjelmista oli Ralph Cooperin keskiviikkoiltaisin lähetetty Amateur Nights.
Apollo-teatteri vuonna 2010.
Apollo-teatterin suosio ja talous kärsivät 1970-luvulla, kun musiikkiartistit ansaitsivat yhä paremmin levytyksillään ja alkoivat esiintyä entistä vähemmän. Samaan aikaan Apollo-teatteri korotti vuokrahintojaan ja menetti kilpailukykyään Madison Square Gardeniin ja Lincoln Centeriin verrattuna. Vuoden 1975 Smokey Robinsonin konsertissa sattui ampumavälikohtaus, joka tahrasi Apollon mainetta rauhallisena turvasatamana väkivaltaisella asuinalueella. Apollo myytiin eräälle seurakunnalle, mutta se vei konserttisalin konkurssiin muutamaa vuotta myöhemmin. Vuonna 1982 Apollo-teatterin otti kuitenkin haltuunsa Harlem Urban Development Corporation, ja seuraavana vuonna sali suojeltiin National Historic Landmark -statuksella, mikä osaltaan varmisti sen tulevaisuuden. Vuodesta 1991 sen toimintaa on hallinnoinut säätiö nimeltä The Apollo Theater Foundation, Inc.
Vuosina 1987–2008 Apollo-teatterista televisioitiin Yhdysvalloissa valtakunnallisesti lähes 1 100 jaksoa musiikkiohjelmaa nimeltä Showtime at the Apollo.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Apollo-teatteri Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Apollo Theater
Käännös suomeksi
Arvo Lehto

Arvo Aksel Lehto (alk. Lund; 17. marraskuuta 1898 Tuusula – syksy 1941 Ääninen, Neuvostoliitto) oli suomalainen työmies, toimitsija ja sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustaja.
Lehdon vanhemmat olivat muurari Karl Aksel Lund ja Ida Öberg. Käytyään kansakoulun hän työskenteli työmiehenä ja toimitsijana Helsingissä vuoteen 1918 saakka; viimeksi hän oli vuodesta 1916 valurina Helsingin veturivarikolla. Suomen sisällissotaan Lehto osallistui punaisten riveissä ja sai sodan jälkeen elinkautisen vankeustuomion 1919. Lehto armahdettiin 1925 ja sen jälkeen hän liittyi SKP:hen 1926 ja oli toimitsijana Helsingissä vuoteen 1930 saakka. Lehto kävi 1928 Neuvostoliitossa osallistuen Kominternin 6:teen kongressiin. Hän oli sosialistisen työväen ja pienviljelijöiden eduskuntaryhmän kansanedustajana 1929–1930 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä.
Lapuan liikkeen edustajat sieppasivat Lehdon 28. kesäkuuta 1930 ja 5. heinäkuuta vastaisena yönä hänet muilutettiin Neuvostoliiton rajan yli. Lehto toimi Neuvostoliitossa Petroskoin Uritski-klubin johtajana 1930, puoluesihteerinä Matrossa, ammattiliittotoimitsijana Petroskoissa 1932–1934 ja Totuus-lehden toimittajana 1935. Hän opiskeli myös Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopistossa 1932. Vuonna 1937 Lehto lähetettiin Suomeen puoluetehtävissä ja seuraavana vuonna hän siirtyi Ruotsiin. Ruotsissa Lehto pidätettiin ja sen jälkeen, kun hänen turvapaikka-anomuksensa oli hylätty, Lehto joutui palaamaan 1940 Neuvostoliittoon. Lehto oli sitten vuonna 1940 Neuvosto-Karjalassa Totuus-lehden toimittajana ja Petroskoin radiokomitean suomalaisen osaston johtajana.
Lehto oli naimisissa vuodesta 1930 Hilda Maria Kekäläisen kanssa ja heillä oli yksi tytär. Lehdon perhe jäi asumaan Suomeen.
Lehto kuoli syksyllä 1941 suomalaisten vallatessa Petroskoin kaupunkia Neuvosto-Karjalassa. Hän oli kaupungista lähteneen lautan kyydissä, joka syttyi tuleen pommituksessa, ja hypättyään veteen hän hukkui Äänisjärveen.
Aki Parviainen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Suomi> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sevilla 1999 | Keihäänheitto |  |
|  Hopeaa | Edmonton 2001 | Keihäänheitto |  |
Aki Uolevi Parviainen (s. 26. lokakuuta 1974 Helsinki) on suomalainen keihäänheittäjä, joka edusti urallaan Joensuun Katajaa. Hän on Pyhäselän Urheilijoiden kasvatti.
Parviaisen suurimpiin saavutuksiin lukeutuu maailmanmestaruus Sevillan MM-kisoissa 1999. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän sijoittui viidenneksi, ja Edmontonin MM-kisoissa 2001 hän sijoittui hopealle. Parviainen on keihäänheiton Suomen ennätyksen haltija tuloksella 93,09, jonka hän heitti vuonna 1999 Kuortaneella. Pidemmälle ovat heittäneet ainoastaan Jan Železný, Johannes Vetter ja Thomas Röhler.
Parviainen lopetti urheilu-uransa vuonna 2006 vammojen vuoksi.
Saavutuksia

Maailmanmestaruuskilpailut:
kultaa Sevillassa 1999 (tulos 89,52 metriä)
hopeaa Edmontonista 2001 (91,31 m)
1995 Göteborgissa yhdeksäs (79,58 m)
1997 Ateenassa kahdeksas (82,80 m)
2003 Pariisissa viides (83,05 m).
2005 Helsingissä yhdeksäs (74,86 m).
2000 Sydneyn olympiakisoissa viides (86,62 m)
Münchenin 2002 EM-kilpailuissa kahdeksas (78,92 m)
Budapestin 1998 EM-kilpailuissa yhdeksäs (82,30 m)
Kalevan kisat
SM-kultaa 1998 (86,54), 1999 (87,55), 2000 (84,29), 2001 (83,51), 2002 (82,48), 2003 (82,91)
SM-pronssia 1995 (85,60), 1997 (81,04)
IAAF GP-kisafinaalin neljäs 1999 (85,03 m)
nuorten maailmanmestari Soul 1992 (76,34 m),
nuorten EM-pronssia Thessaloniki 1991 (74,70)
Tilastoja

| --- | --- |
 Parhaat tulokset 10 parhaan keskiarvo 90,94 93,09 (1) Kuortane 26.06.1999 SE (1999 kk)  92,41 (1) Vaasa 24.06.2001  91,31 (2) Edmonton 12.08.2001  90,97 (2) Kuortane 24.06.2000  90,88 (1) Tartto 11.06.1998 (1998 kk)  90,80 (1) Vantaa 20.06.2000  90,34 (1) Lapinlahti 16.07.2000  90,09 (1) Kuortane 20.06.1998  89,88 (1) Nadderud 09.07.2000  89,62 (1) Joensuu 14.07.2000 :  Kausien parhaat heitot 1990  63,50 Lappajärvi 7.9.  1991  79,96 Pyhäselkä 12.9. SE17  1992  80,94 Jyväskylä 5.7.  1994  78,76 Pihtipudas 17.7.  1995  85,60 Lapua 23.7.  1996  84,96 Hämeenlinna 10.8.  1997  87,48 Soini 27.7.  1998  90,88 Tartto, Viro 11.6.  1999  93,09 Kuortane 26.6. SE  2000  90,97 Kuortane 24.6.  2001  92,41 Vaasa 24.6.  2002  82,48 Joensuu 21.7.  2003  83,30 Joensuu 11.6.  2004  79,32 Bad Köstritz, Saksa 5.9.  2005  83,79 Doha, Qatar 13.5.
Aiheesta muualla

Aki Parviainen Tilastopaja (vaatii kirjautumisen, maksullinen palvelu).
YLE Elävä arkisto: MM-keihäskultaa Aki Parviaiselle
YLE Elävä arkisto: Parviainen heitti MM-hopeaa
Miesten keihäänheiton maailmanmestarit
Apostolo Zeno

Apostolo Zeno
Apostolo Zeno (11. joulukuuta 1669 Venetsia – 11. marraskuuta 1750 Venetsia) oli italialainen runoilija, libretisti ja lehtimies, joka vuodesta 1718 toimi Wienissä Habsburgien hovin hovirunoilijana. Pietro Metastasion ohella Zeno oli yksi myöhäisbarokin vaikutusvaltaisimmista oopperalibretisteistä ja vaikutti merkittävästi opera serian kehitykseen.
Aleix Espargaró

| Aleix Espargaró |
| --- | --- |
 Espargaro vuonna 2022.
Henkilötiedot
Syntynyt: 30. heinäkuuta 1989 (ikä 35)
Kansalaisuus:   Espanja
Uratiedot
Pyörän numero:  41
Nykyinen talli:  Aprilia Racing
Nykyinen pyörä:  Aprilia RS-GP
Entiset tallit:  Pramac Racing (2009–2010) Pons HP40 (2011) Aspar (2012–2013) Forward Yamaha (2014) Suzuki (2015–2016)
Tilastot
MotoGP
Kilpailuja:  214
Voittoja:  1
Palkintosijoja:  8
Paalupaikkoja:  4
Nopeimpia kierroksia:  2
Ensimmäinen kilpailu:  Indianapolis 2009
Ensimmäinen voitto:  Argentiinan 2022
Moto2
Kilpailuja:  17
Palkintosijoja:  1
Ensimmäinen kilpailu:  Qatar 2011
Aleix Espargaró Villà (s. 30. heinäkuuta 1989 Granollers) on espanjalainen ratamoottoripyöräilijä. Kaudella 2020 hän ajaa MotoGP-luokassa Aprilian tehdastallissa.
Myös hänen nuorempi veljensä Pol on ratamoottoripyöräilijä.
Ura > 125cc

Espargaró ajoi vuodet 2004–2006 125-kuutioisissa kolmessa eri tallissa Hondalla. Hän keräsi ainoat pisteensä kaudella 2005 Seedorf Racingilla ja oli pisteissä 16:s.
Ura > MotoGP > Forward Yamaha (2014)

Espargarón ilmoitettiin marraskuussa 2013 siirtyvän kaudeksi 2014 sveitsiläiseen Forward Racing -talliin. Hänen tallikaverinaan oli alkukauden Colin Edwards, joka lopetti uransa kesken kauden. Hänet korvasi Alex de Angelis. Espargaró aloitti kauden vahvasti sijoittuen neljänneksi avauskilpailussa Qatarissa. Hän ajoi Kataloniassa kuudenneksi ja heti perään Assenissa Espargaró ajoi uransa ensimmäisen paalupaikan MotoGP:ssä. Kilpailussa hän sijoittui neljänneksi. Espargaró ajoi heti perään myös Saksassa kuudenneksi. Hän jatkoi loppukauden tasaisia suorituksia ja ajoi urallaan ensimmäistä kertaa palkintokorokeelle. Espargaró ajoi toiseksi Aragonissa häviten kilpailun voittaneelle Jorge Lorenzolle 10,3 sekuntia. Espargaró oli kauden loppupisteissä seitsemäs.
Ura > MotoGP > Suzuki (2015–2016)

Espargaró siirtyi Forward Yamahalta Suzukin tehdastalliin, jossa hän ajoi Maverick Viñalesin tallikaverina. Espargaró sijoittui loppupisteissä sijalle 11 kerättyään 105 pistettä, kun tulokaskauttaan ajanut Viñales oli heti perässä 97 pisteellä. Espargaró ajoi yhden paalupaikan Kataloniassa, mutta joutui keskeyttämään kilpailun.
Kauden 2016 Espargaró aloitti vahvasti ollen kuudessa ensimmäisessä kilpailussa kahdesti viides ja kerran kuudes. Kauden puoliväli meni kuitenkin pääosin keskeytyksissä ja hän onnistui loppukaudesta ajamaan kahdesti seitsemänneksi ja kerran neljänneksi Japanissa. Hän keräsi kauden aikana 93 pistettä, kun toista kauttaan MotoGP:ssä ajanut Viñales keräsi 202 pistettä ollen MM-pisteissä neljäs. Suzuki ei tehnyt enää jatkosopimusta Espargarón kanssa.