stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Plootu
Historia

Ruotsi oli Euroopan suurin kuparin tuottaja. Kuparinen plootu otettiin käyttöön, koska Ruotsilla oli erittäin vähän hopeaa, varsinkin kun Tanskalle oli jouduttu maksamaan sotakorvauksia hopeassa. Plootujen arvo ilmoitettiin hopeassa. Plootuja on lyöty puolen, yhden, kahden, neljän, kahdeksan ja kymmenen hopeataalerin nimellisarvoisina. Plootuihin käytetyn kuparin määrä kuitenkin muuttui ajan saatossa. Myöhemmissä plootuissa käytettiin vähemmän kuparia verrattuna aikaisempiin saman nimellisarvon plootuihin.
Ruotsi tuotti kuparia Falunin kaivoksesta, ja plootuja tehtiin muun muassa Avestan kaivoskaupungissa. Muissakin rahapajoissa ympäri Ruotsin valtakuntaa lyötiin plootuja, mutta osa Ruotsin rahapajoista erikoistui joko pelkkiin plootuihin tai tavanomaisiin kolikoihin. Monissa rahapajoissa lyötiin sekä kolikoita että plooturahoja.
1600-luvun puolivälissä kuparia tuotettiin Ruotsissa 3 000 tonnia vuodessa, mikä oli puolet maailman tuotannosta. Ruotsissa oli kuparin ylituotantoa, mutta merkantilististen näkemysten mukaan ylituotanto ja siitä seurannut markkina-arvon alentuminen ei ollut vahingollista, kunhan tullimaksut ja valmistusvero sekä muut veromaksut päätyivät valtiolle. Ylituotannon hillitsemiseksi etsittiin kuitenkin lieventävää keinoa, ja sellaiseksi kehittyi plootujärjestelmä. Ylimääräinen kupari rationalisoitiin käyttämällä kolikoihin enemmän raaka-ainetta. Vuonna 1660 Tukholmaan perustettiin Ruotsin ensimmäinen pankki, Stockholms Banco, joka myönsi talletusseteleitä valtavia plootuvarastoja vastaan. Näin Ruotsissa oli käytössä ensimmäisenä Euroopan historiassa seteliraha.
Plootujen käyttöön Ruotsissa liittyi Euroopan ensimmäisen setelirahan käyttöönotto siksi, että plootuja oli suuren koon ja painon seurauksena hankala käyttää rahoina. Plootujen käyttöönottoa seuranneet setelit olivat luottoseteleitä, joilla oli metalliarvoon rinnastettu kate.
Kuparin käyttäminen rahassa loi kuparille kysyntää ja kuparin maailmanmarkkinahintaa kyettiin tukemaan korkeammaksi. Turun Sanomien artikkelissa plootua nimitetään kuparintuottajien nerokkaaksi keksinnöksi. Maailmalla kuparista plootua ihmeteltiin alusta alkaen.
Viimeinen plootuista löytyvä vuosiluku on 1768. Plootun asema laillisena maksuvälineenä lakkasi vuonna 1777. Demonetisoinnin jälkeen tanskalainen Itä-Intian kauppakompania laivasi plootuja Intiaan työstettäväksi kolikoiksi.
Plooturahaa pidetään selkeästi ruotsalaisena rahatyyppinä, mutta myös Tanska ja Venäjä kokeilivat 1700-luvun alussa plootujen lyöttämistä. Ruotsi toimi näille kokeiluille esikuvana. Myös Ruotsiin kuuluneessa Etu-Pommerissa Saksan pohjoisosassa käytettiin plootuja, vaikkakin Wismarin kaupungissa lyödyt plootut olivat vain väliaikaista hätärahaa.
Historia > Nicobarin löytö

Merkittävä osa tunnetuista plooturahoista on peräisin Nicobar-laivasta, jonka hylyn paikalliset kalastajat löysivät vuonna 1987. Laiva oli ollut matkalla Tanskan Intiaan Tranquebariin, mutta uponnut 11. heinäkuuta 1783 Etelä-Afrikan rannikon edustalla; Ruotsi oli myynyt suuren osan plootuista Tanskaan vuoden 1777 rahauudistuksen jälkeen. Hylystä löydettiin yhteensä 5 183 plootua, jotka painoivat yhteensä yli kahdeksan tonnia. Rahtina oli rahojen ohessa rautaa ja sekä leimattua että leimaamatonta kuparia. Kupari ja rauta olivat haluttuja hyödykkeitä Intiassa. Oletettavasti tarkoituksena oli ostaa plootuilla uusia laivoja, valettuja tykkejä tai intialaisia tavaroita. Plootut olivat raskaan painonsa ansiosta käytännöllisiä laivan pohjalastina, mutta niillä oli arvoa myös kaupankäynnissä määränpäässä eli Intiassa.
Myös Englannin rannikolta Thames-joen suulta tunnetaan vastaava vuonna 1975 löydetty hylky, jossa plootuja oli käytetty laivan pohjalastina. Ennen sen löytymistä tunnettiin yhteensä noin 12 000 plooturahaa, joten lähes joka kolmas säilynyt plootu on Nicobar-laivasta. Nicobarin löydössä oli kuitenkin vain vähempiarvoisia plootuja, joiden arvo oli puolesta neljään hopeataaleriin.
Ongelmat plootujen käytössä

Plootujen suuri koko teki niiden käytöstä ja kuljettamisesta vaivalloista. Erityisiä ongelmia aiheuttivat sotilaiden palkkarahojen kuljetukset, koska raskaat plootut käyttivät merkittävästi joukkojen huollon voimavaroja. Alun perin niiden käyttöönottoa kuitenkin perusteltiin sillä, että on helpompi kuljettaa yhtä kymmenen taalerin eli noin 20 kilon painoista plootua kuin 700 yhden äyrin kolikkoa. Toinen perustelu plootuille oli niiden valmistamisesta syntyneet säästöt verrattuna tavanomaisiin kolikoihin.
Syrjäseutujen heikkokuntoisilla teillä ei mieluusti nostettu raskasta lastia pyörien päälle. Parempien teiden varsilla plootut saatettiin kuljettaa hevosvaunuilla. Kun raskaita plootuja joutui kuljettamaan satojen kilometrien päähän esimerkiksi veroja kannettaessa, ongelmat nousivat nopeasti kohtuuttomiksi. Helpoiten plootut saatiin kuljetettua talvisin rahojen kuljetukseen suunnitellun reen kyydissä.
Vähäinen hyöty plootujen vaikeasta liikuteltavuudesta oli, että se auttoi suojaamaan omaisuutta varkailta.
Maakätköt Suomessa

Suomesta on löydetty merkittäviä maakätköjä plooturahoja. Yli puolet Suomesta löydetyistä maakätköistä voidaan selittää muilla syillä kuin sodilla. Sotien lisäksi maakätköt suojasivat varkauksilta ja tulipaloilta. Itärajan savolaisissa ja karjalaisissa pitäjissä on kuitenkin löydetty enemmän plooturahojen maakätköjä. Isonvihan ja pikkuvihan aikaan Suomessa kätkettiin suuria määriä plootuja maahan.
Isonvihan ja pikkuvihan sekä hattujen sodan aikakaudella Suomessa on kätketty huomattavasti enemmän plootuja kuin perinteisiä pyöreitä rahoja.
Ikaalisista on löytynyt Suomen määrällisesti suurin 127 plooturahan kätkö. Isostakyröstä löytynyt 119 plootun kätkö on kuitenkin yhteisarvoltaan suurin. Tämän kätkön arvo on 400 hopeataaleria verrattuna Ikaalisten 277 hopeataalerin arvoon. Myös Lammilta on löytynyt 55 plootun kätkö, jonka arvo oli 132 hopeataaleria.
Yli kymmenen hopeataalerin arvoisia isonvihan ja pikkuvihan kauteen ajoitettuja kätköjä on löytynyt esimerkiksi Värtsilästä (77, 22½ ja 16½ taalerin arvoiset kätköt), Ilomantsista (37 ja 12 taaleria), Rääkkylästä (36 taaleria) ja Liperistä (35 taaleria). Pieniä löytöjä on myös Tohmajärveltä, Kontiolahdelta, Nurmeksesta ja Lieksasta, joista Lieksan löytö sisälsi vain yhden pienen puolen hopeataalerin arvoisen plootun.
Kirjallisuutta

Jimmy Herbert & Bertel Tingström: The Plate Money Treasure of Nicobar.  Tukholma:  Kuninkaallinen rahakabinetti, 1999.  ISBN 978-9189256033  (englanniksi)
Aiheesta muualla

Kungl. Myntkabinetten – De svenska plåtmynten (ruotsiksi)
Liuhan aarrelöytö, Suomen Kuvalehti, 11.07.1931, nro 28, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tuli

Tulipalo rakennuksessa
Tuli on korkeassa lämpötilassa tapahtuvan palamisen yhteydessä esiintyvä ilmiö, jossa palavasta aineesta syntyy kuumien kaasujen muodostamia valaisevia tulenliekkejä. Se on palamisen havaittava merkki lämmön ja mahdollisen savun lisäksi.
Liekki

Liekki on tulen näkyvä muoto ja muodostuu palavasta kaasusta. Liekin valo muodostuu siitä, kun palamisessa energeettisesti virittyneet kemialliset yhdisteet fluoresoivat ylimääräistä energiaansa. Liekin väri riippuu tulen eri osien lämpötilasta ja palamisen täydellisyydestä. Liekin muodon määräävät kuumat kaasuvirtaukset ja polttoaineseossuhde. Liekki voi syntyä jo muutaman sadan asteen lämmössä. Teoriassa liekki voi kuumentua tuhansiin asteisiin, mutta käytännössä ilman typpi viilentää ja laimentaa sitä.
Käyttö

Ihminen käyttää tulta useisiin tarkoituksiin. Tulella tuotetaan lämpöä sekä valoa lamppuihin ja soihtuihin. Tulella kypsennetään ruokaa. Tulen avulla raivataan maastoa ja kulotetaan viljelymaata. Tulella valmistetaan hiiltä, ja tulen avulla työstetään puuta ja metallia sekä valmistetaan keramiikkaa. Tupakka ja muut poltettavat tuotteet sytytetään tulella. Tulella aiheutetaan savua, jota voidaan käyttää hyönteisten torjuntaan, eläinten ajamiseen koloistaan tai mehiläispesistä, tai savumerkkeihin. Tulella voidaan kauterisoida haavoja. Tulta käytetään myös hyvin monenlaisissa seremonioissa.
Tulenteko

Varhaisimpina aikoina tuli sytytettiin kitkan avulla hankaamalla kahta puukeppiä vastakkain. Ns. tulipora oli kehittyneempi menetelmä tarvittavan kitkan aikaansaamiseksi. Tuluksilla iskemällä saadaan aikaan tulen syttymiseen tarvittavia kipinöitä. Nykyisin tärkeimpiä tulentekovälineitä ovat tulitikut ja sytyttimet.
Tuli on vaarallista, sillä tulipalot voivat aiheuttaa suurta tuhoa ja ihminen voi saada palovammoja. Sen vuoksi tulen käyttöä varten rakennetaan erityisiä tulisijoja kuten takkoja ja uuneja, joista tuli ei pääse leviämään muualle.
Historia > Tulen esiintyminen luonnossa

Koska happi on tulen edellytys, tulta ja maastopaloja on esiintynyt Maassa vain sen ajan kun ilmakehän happipitoisuus on ollut riittävän korkea. Tutkimusten mukaan pitoisuuden on oltava tulen leviämisen kannalta vähintään 16 prosenttia, ja kaikkein tehokkaimmin tuli leviää 21–23 prosentin happipitoisessa ilmassa. Happea on ilmakehässä esiintynyt noin kaksi miljardia vuotta. Tulen kannalta pitoisuus nousi riittävälle tasolle arviolta runsaat 400 miljoonaa vuotta sitten. Varhaisimmat säilyneet jäännökset maastopalosta on ajoitettu 420 miljoonan vuoden taakse. Luonnossa esiintyneet palot ovat olleet Maan historiassa sitä yleisempiä, mitä enemmän hiiltä ja kasvimateriaa on ollut tulen polttoaineena. Myös ilmakehän happipitoisuuden voimakas vaihtelu on säädellyt tulen yleisyyttä. Yleisimmin maastopalo on syttynyt salamaniskusta, mutta se on saattanut syttyä myös tulivuoresta, meteoriitti-iskusta tai putoavan kiven aiheuttamasta kipinästä.
Tuli on vaikuttanut Maan historian aikana huomattavasti kasvien evoluutioon. Kun tulipaloja suosivat ilmastovyöhykkeet yleistyivät, joillekin kasveille kehittyi paksu kaarna suojaksi kuumuudelta. Jotkin kasvit kehittivät kävyt, jotka vapauttavat siemenensä tulen vaikutuksesta. Myös kukkakasvien yleistymisen on arvioitu johtuneen osittain tulesta, sillä kukkakasvit valtaavat nopeasti tulen raivaamat aukiot. Tuli on myös pitänyt yllä savanneja.
Historia > Ihmisen tulenkäytön historiaa

Pystyihminen oppi hallitsemaan tulta ehkä joskus 0,5–1,1 miljoonaa vuotta sitten, joskin on vaikea tietää, milloin se alkoi käyttää tulta ruoan valmistukseen. Tulen hallinta oli ihmisen evoluutiossa keskeinen edistysaskel. Kun neandertalinihmisillä tulenkäyttö yleistyi 300–400 tuhatta vuotta sitten, oli Euroopan asuttaminen jääkauden ajan mahdollista.
Tulella on ihmisen historiassa merkittävä rooli, ja se on ehkä ollut ensimmäisiä palvottavia asioita, joita ihminen on hallinnut, aluksi huonommin ja sitten yhä paremmin. Tuli esiintyy muinaisessa filosofiassa myös merkittävänä olemassaolon ”alkuaineena” yhdessä maan, veden ja ilman kanssa. Tätä käsitystä edusti filosofi Empedokles. Jos tuli oli voimakas liittolainen, niin vesi oli tulen vihollinen, joka pystyi tuhoamaan tulen.
Avotuli

Avotuli on ulkoilmassa sytytetty tuli. Erityyppisiä avotulia ovat esimerkiksi nuotio, kokko ja rovio. Myöskin esimerkiksi pallogrillin käyttö on avotulta.
Tulen sytyttämiseen ja sytytetyn tulen hallintaan liittyy lakisääteisiä rajoitteita palovaaran  vuoksi. Avotulen sytyttäminen ei ole sallittua toisen omistamalla maalla siksi, että sytytetystä avotulesta voi syttyä tulipalo, joka voi tuhota toisen kiinteää omaisuutta, kuten rakennuksia, eläimiä, peltoja, metsää tai aiheuttaa hengenvaaran. Kuivan ja lämpimän sään aikana annetaan metsäpalovaroitus, jonka aikana avotulta ei saa tehdä.
Nuotio on yksi vanhimmista avotulen muodoista, jota käytettiin ensin ruuan grillaamiseen, sitten myös keittämiseen padassa tai paistamiseen.
Kirjallisuutta

Pyne, Stephen J.: Fire : a brief history.  London:  British Museum Press, 2001.  ISBN 0-7141-2762-0  (englanniksi)
Wrangham, Richard: Tulella kypsennetty : miten keittotaito teki meistä ihmisiä.  Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki:  Terra Cognita, 2010.  ISBN 978-952-5697-35-3
Aiheesta muualla

Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
Is this the first evidence of fire?
Or this?
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Valonlähteet
| --- | --- |
Luonnollinen:  Luminesenssi  Taivaankappaleet  Salama  Tuli 
Palaminen:  Kynttilä  Lyhty  Kalkkivalo  Kaasuvalaistus  Öljylamppu  Öljytuikku  Argand-lamppu  Bude-lamppu  Carcel-lamppu 
Hehkuminen:  Hehkulamppu  Halogeenilamppu  Nernst-lamppu  PAR-lamppu  Tilley-lamppu  Voimavalolyhty 
Fluoresenssi:  Loistelamppu  Energiansäästölamppu  Induktiolamppu 
Valokaari:  Kaarilamppu  Jablotškovin kynttilä 
Kaasupurkauslamppu:  Suurpainenatriumlamppu  Pienpainenatriumlamppu  Monimetallilamppu  Elohopeahöyrylamppu  Ksenonlamppu  Hohtolamppu 
Muut:  hohtodiodi (LED)  Rikkiplasmalamppu  Plasmapallo 
Bunsenlampun tuottaman liekin väri ja muoto riippuvat palamiselle annetun ilman määrästä. Vasemmalla ilmareikä kiinni, oikealla ilmareikä kokonaan auki.
Metsäpalo.
Nuotio.
Rasmus Schüller

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Rasmus Vilhelm Schüller
Syntymäaika: 18. kesäkuuta 1991 (ikä 33)
Syntymäpaikka: Espoo, Suomi
Pelipaikka: keskikenttäpelaaja
Pituus: 177 cm
Paino: 70 kg
Lempinimi: Rade
Seura
Seura: Djurgården
Pelinumero: 6
Junioriseurat
0000–2002: Kasiysi
2003–2006: HooGee
2007–2010: Honka
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2008–2011 | Honka | 63 | (5) |
| 2009–2010 | → Pallohonka | 4 | (1) |
| 2012–2015 | HJK | 88 | (10) |
| 2016–2017 | Häcken | 18 | (1) |
| 2017–2019 | Minnesota United | 53 | (1) |
| 2017 | → HJK | 7 | (0) |
| 2020 | HJK | 17 | (3) |
| 2020– | Djurgården | 86 | (2) |
Maajoukkue
| 2007 | Suomi U16 | 6 | (1) |
| 2008 | Suomi U17 | 6 | (0) |
| 2008–2009 | Suomi U18 | 18 | (0) |
| 2009 | Suomi U19 | 5 | (0) |
| 2010 | Suomi U20 | 1 | (0) |
| 2010–2012 | Suomi U21 | 13 | (0) |
| 2013– | Suomi | 79 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 16. tammikuuta 2025.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. tammikuuta 2025.
Rasmus Schüller (s. 18. kesäkuuta 1991 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa pelaavaa Djurgårdenia. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.
Seurajoukkueura > FC Honka (2008–2011)

Schüller teki liigadebyyttinsä vierasottelussa 10. elokuuta 2008 RoPSia vastaan  Rovaniemellä. 17. elokuuta 2008 Schüller teki avauskokoonpanodebyyttinsä 2–2-tasapeliin päättyneessä kotiottelussa TPS:ää vastaan, ja joulukuussa 2008 Schüller solmi kolmen vuoden jatkosopimuksen FC Hongan kanssa.
Ensimmäisen maalinsa Veikkausliigassa Schüller teki voitokkaassa kotiottelussa KuPS:ia vastaan 24. kesäkuuta 2009. Elokuussa 2009 Schüllerin uran toinen liigamaali näki päivänvalon, kun mies osui ottelussa Tampere Unitedia vastaan. Samassa ottelussa Schüller valittiin myös ottelun parhaaksi pelaajaksi. Syyskuussa 2009 Schüllerin sopimusta jatkettiin vielä yhdellä lisävuodella, joten miehen sopimus Hongan kanssa olisi kattanut myös kauden 2012.
Schüller päätti kauden 2009 juhlimalla SM-hopeaa FC Hongan kanssa. Mies vakiinnutti kauden aikana paikkansa joukkueen avauskokoonpanossa ja teki kaksi maalia Veikkausliigassa, sekä yhden UEFA Europa Leaguessa. Schüllerin kansainvälinen ura miesten tasolla sai loistavan alun, kun hän ensimmäisessä euro-ottelussaan teki FC Hongan toisen maalin joukkueen kukistaessa kotikentällään walesilaisen Bangor City FC:n UEFA Europa League -kilpailussa.
Seurajoukkueura > HJK (2012–2015)

Schüller siirtyi Hongasta tammikuussa 2012 HJK:hon yhdessä Demba Savagen kanssa, osittain Hongan rahavaikeuksien takia. HJK:n euro-otteluissa Schüller onnistui maalinteossa skotlantilaista Celticiä vastaan 1. elokuuta 2012 pelatussa Mestarien liigan karsintaottelussa Celtic Parkilla. Kaudella 2014 HJK selviytyi ensimmäisenä suomalaisseurana 16 vuoteen europeleissä lohkovaiheeseen kaadettuaan ratkaisevassa otteluparissa Rapid Wienin. Schüller loukkaantui jälkimmäisessä osaottelussa, jonka vuoksi hän kykeni pelaamaan vain kahdessa viimeisessä Eurooppa-liigan lohkovaiheen ottelussa.
Seurajoukkueura > BK Häcken (2016)

Schüller siirtyi kauden 2015 jälkeen ilmaiseksi Allsvenskan-seura BK Häckeniin. Hän solmi uuden seuransa kanssa kolmivuotisen sopimuksen, joka kuitenkin purettiin tammikuussa 2017 ja seuralle maksettiin siirtokorvauksena 500 000 euroa. Schüller oli kauden 2016 alussa sivussa pelikentiltä polvivamman takia.
Seurajoukkueura > Minnesota United (2017–2019)

Tammikuussa 2017 Schüller solmi MLS-liigassa pelaavan Minnesota Unitedin kanssa 2+2-vuotisen sopimuksen. Elokuussa 2017 Schüller palasi HJK:hon loppukauden kestävällä lainasopimuksella, jonka jälkeen hän siirtyi takaisin Yhdysvaltoihin.
Seurajoukkueura > HJK ja Djurgården (2020–)

Tammikuussa 2020 Schüller palasi jälleen kaudeksi HJK:hon, josta hän kauden päätyttyä siirtyi kolmen vuoden sopimuksella Ruotsin Allsvenskanin Djurgårdeniin.
Maajoukkueura

Schüller on edustanut kaikkia Suomen ikäkausimaajoukkueita. A-maajoukkueessa Schüller esiintyi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2013 Luxemburgia vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Hän on kuulunut vuosia maajoukkueen runkopelaajiin ja valittiin myös Suomen joukkueeseen vuoden 2021 EM-kisoihin.
Yksityiselämä

Schüller kirjoitti ylioppilaaksi Mäkelän­rinteen lukiosta vuonna 2010, jonka jälkeen hän on opiskellut sosiaalipsykologiaa Svenska social- och kommunalhögskolanissa sekä oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Schüller suoritti varusmiespalveluksensa vuosina 2019–2020 Puolustusvoimien urheilukoulussa 28-vuotiaana.
Schüllerillä on saksalaisia sukujuuria.
Sorvisto (Ylivieska)

Sorvisto on kyläpuhto eli useamman kuin yhden kylän taloja sisältävä alue Ylivieskassa ja sijaitsee nauhamaisena noin 6–10 kilometrin päässäselvennä Ylivieskan kaupungilta Nivalan suuntaan molemmin puolin valtatietä 27. Sorvistossa asuu noin 250 ihmistä.lähde?
Perinteisesti Sorvisto on vanhaa maanviljelys- ja maitokarja-aluetta Kalajokilaakson viljavalla jokilakeudella. Aiemmin Sorviston alueella koettiin jokakeväinen tulva. Nyt keväinen tulvatilanne on lähes saatu rauhoittumaan Haapaperän tekoaltaan ja useiden juoksutuspatojen ansiosta.lähde?
Sorviston toimiva keskus on Sorviston entinen koulu, jossa järjestetään toimintaa käsityökerhosta puulaakijääkiekkoon. Sorviston viereinen kylä Visuri on viime vuosina kasvanut varsinaista Sorviston kyläpuhtoa nopeammin omaksi selkeäksi taajamakseen, ollen kuitenkin kiinteästi osa samaa Sorviston asutustaajamaa.lähde?
Vielä noin vuonna 1980 Sorvistossa oli SOK:n oma myymälä, mutta nyt nämä palvelut ovat Ylivieskassa.lähde?
Aiheesta muualla

Sorviston kyläyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
Kirkkonummen Komeetta

| Kirkkonummen Komeetta ry |
| --- | --- |
Perustettu:  2000
Toimiala:  tähtitiede
Kotipaikka:  Kirkkonummi, Suomi
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
TV-meteorologi Seija Paasonen esitelmöi Kirkkonummen Komeetan tilaisuudessa marraskuussa 2004. Kuva Seppo Linnaluoto.
Tähtitieteellinen yhdistys Kirkkonummen Komeetta ry on tähtitieteellinen yhdistys, joka toimii Kirkkonummella ja lähikunnissa.
Kirkkonummen Komeetta on perustettu toukokuussa 2000. Heti seuraavasta syksystä lähtien aloitettiin yleisöesitelmät, joita on pidetty kuukausittain paitsi kesällä.
Komeetan kerho kokoontuu joka maanantai klo 18 lähtien Volsin entisellä koululla.
Komeetta julkaisee Komeetan pyrstö -lehteä. Se julkaistaan myös verkossa pdf- ja/tai html-muotoisena.
Kirkkonummen Komeetta on järjestänyt valtakunnalliset Tähtipäivät 17.-19.5.2002 ja 16.-18.5.2008 sekä Laitepäivät 5.-7.3.2004 ja Cygnus-tapahtuman 25.-28.7.2013. Tapahtumat on järjestetty yhdessä Ursan kanssa.
Komeetalla on Volsissa tähtitorni, jossa järjestetään sunnuntaisin ja maanantaisin klo 19-21 pimeänä vuodenaikana selkeällä säällä tähtinäytäntöjä. Tähtitornissa on kokonaan syrjään työnnettävä katto, jolloin koko taivasta voi tarkkailla. Tähtitornissa on 28 cm kaukoputki.
Aiheesta muualla

Kirkkonummen Komeetta
Esitelmät
Kallion seurakunta

| Kallion seurakunta |
| --- | --- |

 tunnus :  sijainti 
 Kallion kirkko
Tunnustuskunta:  evankelis-luterilainen
Hiippakunta:  Helsingin evankelis-luterilainen hiippakunta
Rovastikunta:  Helsingin tuomiorovastikunta
Seurakuntayhtymä:  Helsingin seurakuntayhtymä
Pääkirkko:  Kallion kirkko
Perustettu:  1907
Jäsenmäärä:  17 800 (2024)
– Osuus asukkaista:  40,1 %
Kirkollisvero:  1,00 %
Kirkkoherra:  Riikka Reina
Kallion seurakunta
Infobox OKNimi-testi OK: 
Kallion seurakunta on Helsingin seurakuntayhtymän seurakunta Helsingissä. Seurakunta toimii Kallion, Alppilan, Harjun, Sörnäisten, Torkkelinmäen ja Siltasaaren kaupunginosien alueilla.
Kallion seurakunnan pääkirkko on Kallion kirkko, lisäksi se toimii Alppilan kirkossa. Kallion seurakunta syntyi vuonna 1907, jolloin Helsingin seurakunta jaettiin kuuteen osaan..
Vuoden 2024 lopussa Kallion seurakuntaan kuului 17 800 jäsentä, mikä oli 40,1 prosenttia alueen asukkaista. 2000-luvulla seurakunnan jäsenmäärä on vähentynyt merkittävästi. Erityisesti 30–55-vuotiaita miehiä on jäseninä vähän.
Kallion seurakunnan kirkkoherra on Riikka Reina.
Kirkkoherrat

Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kallion seurakunnan kirkkoherroina:

Sörnäisten suomalainen seurakunta
1907–1919: kirkkoherra Julius Engström
1920–1941: kirkkoherra K. V. Hurmerinta
Kallion seurakunta
1943–1963: kirkkoherra Lauri Apajalahti
1964–1965: kirkkoherra Eino Raunio
1967–1971: kirkkoherra Tauno Virolainen
1972–1985: kirkkoherra Kauko Kärkkäinen
1985–2009: kirkkoherra Esa Siljamäki
2009–2011: vt. kirkkoherra Riitta Männistö
2011–2012: kirkkoherra Heikki Ahonen
2012–2017: kirkkoherra Teemu Laajasalo
2018→ kirkkoherra Riikka Reina
Aiheesta muualla

Kallion seurakunnan kotisivut
| n k Helsingin tuomiorovastikunta |
| --- | --- | --- |
| Seurakunnat |  Kallio  Lauttasaari  Paavali  Tuomiokirkkoseurakunta  Töölö  |  |
| Entiset seurakunnat |  Agricola  Alppila  Helsingin eteläinen (suom.)  Helsingin pohjoinen (suom.)  Keski-Helsinki  Sörnäinen (suom.)  Taivallahti  Vanhakirkko  |  |
Helsingin evankelis-luterilainen hiippakunta
Schwäbisch Gmünd

| Schwäbisch Gmünd |
| --- | --- |
 Näkymä Königsturmista Schwäbisch Gmündissä.
 vaakuna
 Schwäbisch Gmünd
 Koordinaatit: 48°48′N, 9°48′E 
Valtio:  Saksa
Osavaltio:  Baden-Württemberg
Hallintopiiri:  Stuttgart
Piirikunta:  Ostalbkreis
Hallinto:  
 – Pormestari:  Richard Arnold
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  113,81 km²
Korkeus:  321 m
Väkiluku (30.6.2022):  62 205
 – Väestötiheys:  547 as./km²
 
 www.schwaebisch-gmuend.de  
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Schwäbisch Gmünd [ˈʃvɛːbɪʃ ˈgmʏnt]  kuuntele ääntämys (ohje) on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa, Saksassa. Se sijaitsee osavaltionsa itäosassa, noin 50 kilometriä itään Stuttgartista. Se kuuluu Ostalbkreisin piirikuntaan ja Stuttgartin hallintopiiriin. Vuodesta 1805 vuoteen 1934 kaupungin nimi oli Gmünd.
Kesäkuun 2022 lopulla Schwäbisch Gmündin asukasluku oli 62 205. Kaupunki on pinta-alaltaan 113,81 neliökilometrin suuruinen. Kaupunki on asukasluvultaan piirikuntansa toiseksi suurin kaupunki hallintokaupunki Aalenin jälkeen. Schwäbisch Gmünd muodostuu ydinkaupungista ja yhdestätoista kaupunginosasta.
Kaupungissa on ollut merkittävää metalli- ja koruteollisuutta. Toisen maailmansodan jälkeen Schwäbisch Gmündiin kehittyi myös lasiteollisuutta.
Historia

Schwäbisch Gmünd sai kaupunkioikeudet 1100-luvun keskivaiheilla. Se oli niin kutsuttu vapaa valtakunnankaupunki (saks. freie Reichsstadt) vuodesta 1268 vuoteen 1803, jolloin siitä tuli osa Württembergiä. Vuonna 1861 kaupunkiin avattiin rautatieyhteys. Toisessa maailmansodassa Schwäbisch Gmünd säilyi vahingoittumattomana.
Ystävyyskaupungit

Schwäbisch Gmündillä on viisi ystävyyskaupunkia:
Barnsley, Yhdistynyt kuningaskunta (vuodesta 1971)
Antibes, Ranska (vuodesta 1976)
Bethlehem, Yhdysvallat (vuodesta 1991)
Székesfehérvár, Unkari (vuodesta 1991)
Faenza, Italia (vuodesta 2001)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Schwäbisch Gmünd Wikimedia Commonsissa
Kaupungin verkkosivusto (saksaksi, englanniksi)