stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Otto von Bismarck
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Wikisitaateissa on kokoelma sitaatteja aiheesta .
http://www.hs.fi/ulkomaat/art-2000003733805.html
http://www.greelane.com/fi/humanistiset-tieteet/historia-ja-kulttuuri/otto-von-bismarck-the-iron-chancellor-1773857/
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: - | Saksan valtakunnankansleri 1871–1890 | Seuraaja: Kreivi Leo von Caprivi |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Argentiina  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Romania  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 2  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  ADK  FID 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  RISM  SNAC  IdRef 
Bismarck 21-vuotiaana, 1836.
Saksan liitto 1815–1866.
Bismarck perinteisessä sotilaskypärässä.
Vilhelm I Bismarck ja Napoleon III Sedanin taistelun jälkeen.
Vilhelm I kruunataan keisariksi Versailles’n palatsissa 1871. Anton von Wernerin maalaus.
”Luotsi lähtee”, John Tennielin pilapiirros englantilaisessa Punch-lehdessä 29. maaliskuuta 1890.
Hugo Lederer, Bismarck-monumentti, Hampuri.
Joanna Bogdanoff

Joanna Bogdanoff on suomalainen kilpakarateka ja katutaiteen tutkija.
Ura nuorissa

Vuonna 2001 Bogdanoff osallistui ensi kerran nuorten suomenmestaruuskilpailuihin ja sai pronssia. Samoihin aikoihin hän osallistui ruotsalaiseen Kodomo Cup -kilpailuun, jonka hän voitti.
Saavutukset aikuisissa

Aikuisten suomenmestaruuskilpailuissa hän sai hopeanlähde?. Ruotsissa järjestetyissä Ring Pokalen -kilpailuissa Bogdanoff voitti omassa sarjassaan kultaa ja sai kilpailuissa osoittamiensa taidonnäytteiden johdosta karaten ruskean vyön (1.kyu).
Vuoden 2001 lopulla Bogdanoffin nelihenkinen joukkue osallistui joukkuekilpailun suomenmestaruuskilpailuihin ja sai hopeamitalinlähde?. Santa Claus team cup -kilpailussa Ruotsissa hän saavutti joukkueensa kanssa kilpailujen mestaruuden.
Yhteenveto

Vuosina 2000–2002 hän sai kaikkiaan 26 karatekilpailusta 9 kultamitalia, 8 hopeamitalia ja 8 pronssimitalialähde?. Vuonna 2003 hänelle myönnettiin soryu-karaten musta vyö (1. dan).
Teokset

Graffiti - No name, no fame, ISBN 978-952-92-1899-8
Borvo

Borvo (myös Bormo tai Bormanus) oli kelttien parantajajumala, jota palvottiin laajalti Galliassa ja luoteis-Espanjan Galiciassa. Hänen nimensä liittyy lähteiden kuplivaan veteen. Useat paikat on nimetty Borvon mukaan, kuten esimerkiksi Bourbonne-les-Bains ja Bourbonne-Lancy.
Boo.com

| Boo> com |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Hollantilainen NV
Perustettu:  17. maaliskuuta 1998 
Lakkautettu:  2000
Avainhenkilöt:  Ernst Malmsten  Kajsa Leander  Patrik Hedelin
Toiminta-alue:  vähittäiskauppa
Toimiala:  Internet
Kotisivu:  boo.com (Wayback Machine)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Boo.com oli brittiläinen yritys, jonka perustivat ruotsalaiset Ernst Malmsten, Kajsa Leander ja Patrik Hedelin. Yritys myi Webin kautta muotivaatteita ja kosmetiikkaa. Se toimi ympäri Eurooppaa.
Boo.com on yksi tunnetuimpia IT-kuplan tarinoita. Yritys perustettiin 1998 ja jo vuonna 2000 se oli tuhlannut kaikki riskisijoitusvaransa ja ajautui konkurssiin toukokuussa.
Huonoon menestykseen oli useita syitä. Yksi oli monimutkainen WWW-sivusto: sivusto nojasi suuresti Flashiin ja JavaScriptiin ja oli liian hidas latautumaan sen aikaisilla yleisillä modeemeilla ja toimi liian hitaasti silloisilla tietokoneilla. Sivuston navigointi oli myös erittäin vaikeaa. Tämän ansiosta asiakkaiden oli vaikea ostaa mitään sivuston kautta. Toinen tärkeä syy oli pääoman tuhlaaminen ilman järkeviä sijoituskohteita.
Aiheesta muualla

Gunnar Lindstedt: Boo.com. IT-kupla joka puhkesi ISBN 951-0-27302-3
Yves Bonnefoy

| Yves Bonnefoy |
| --- | --- |
 Yves Bonnefoy (Collège de France, 2004).
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. kesäkuuta 1923 Tours, Indre-et-Loire, Ranska
Kuollut: 1. heinäkuuta 2016 (93 vuotta) Pariisi, Ranska
Kansalaisuus:  Ranska
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: ranska
Tuotannon kieli: ranska
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Yves Bonnefoy (24. kesäkuuta 1923 Tours, Indre-et-Loire – 1. heinäkuuta 2016 Pariisi) oli ranskalainen runoilija, kriitikko ja esseisti. Hän oli maailmansotien jälkeisen ranskalaisen kirjallisuuden tunnetuimpia runoilijoita.
Bonnefoy opiskeli matematiikkaa ja filosofiaa Poitiers’n ja Pariisin yliopistoissa. Toisen maailmansodan jälkeen hän matkusti Euroopassa ja Yhdysvalloissa opiskelemassa taidehistoriaa. Vuonna 1967 hän oli mukana perustamassa L'éphemère-taidelehteä.lähde? Bonnefoy opetti vierailevana professorina muun muassa Genevessä ja Nizzassa sekä muissa Euroopan ja Yhdysvaltain yliopistoissa.lähde?
Bonnefoy julkaisi omien kokoelmiensa ohella käännöskirjallisuutta sekä kirjallisuutta taiteesta ja taidehistoriasta aiheinaan muun muassa Joan Miró ja Alberto Giacometti.lähde? Hänen runonsa ovat saaneet vaikutteita surrealismista, ja ne ovat usein vaikeaselkoisia. Suomeksi Bonnefoylta on käännetty eri kokoelmista valikoitu Douve puhuu (WSOY, 2002).
Bonnefoylle myönnettiin Goncourt-palkinto kokoelmasta Ce qui fut sans lumière, vuonna 1995 Prix mondial Cino Del Duca ja vuonna 2007 Franz Kafka -palkinto.
Suomennettu tuotanto

Douve puhuu, suom. Helena Sinervo, WSOY 2002 ISBN 951-0-26763-5 (runoja kokoelmista: Du mouvement et de l'immobilite du Douve (1953) Hier regnant desert (1958) Pierre ecrite (1965) Dans le leurre du seuil (1975) Ce qui fut sans lumiere (1987).)
Kivi, runo, suom. Olli Sinivaara. Tuli & Savu: runouslehti. 2004, nro 3, s. 8.
Tyyni Tuulion suomentamia runoja on julkaistu antologioissa Sanat että tietäisimme (toim. Mirja Bolgár, 1975) ja Tuhat laulujen vuotta (WSOY 1974, 2004).
Douve puhuu I–III, Sanat että tietäisimme, Tuhat laulujen vuotta
Epätäydellisyys on huippu, Sanat että tietäisimme
Kirja vanhenemista varten, Sanat että tietäisimme
Koko yön, Sanat että tietäisimme
Lamppu, nukkuja : I–II, Sanat että tietäisimme
Muudan kivi, Sanat että tietäisimme
Muudan ääni, Sanat että tietäisimme
Myrtti, Sanat että tietäisimme
Puille, Tuhat laulujen vuotta
Runon taide, Sanat että tietäisimme
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yves Bonnefoy Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID  MusicBrainz  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Blind Faith (albumi)

| Blind Faith Blind Faith |
| --- | --- | --- |

Albumin kohua herättänyt kansi.
Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 20. helmikuuta – 24. kesäkuuta 1969, Olympic Studios, Morgan Studios, Lontoo
 Julkaistu: elokuussa 1969
 Formaatti: LP
 Tuottaja(t): Jimmy Miller
 Tyylilaji: rock
 Kesto: 42.12
 Levy-yhtiö: Polydor (583 059 )
Blind Faith on englantilaisen blues rock -yhtye Blind Faithin ainoaksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1969 levymerkillä Polydor Records.
Albumin kannen paljasrintainen teinityttö ja ”fallisena” nähty lentokoneen pienoismalli aiheuttivat kohua etenkin Yhdysvalloissa.
Kappaleet > A-puoli

Had to Cry Today – 8.48 (säv. Steve Winwood)
Can't Find My Way Home – 3.16 (säv. Winwood)
Well All Right – 4.27 (säv. Buddy Holly, Jerry Allison, Joe B. Mauldin)
Presence of the Lord – 4.50 (säv. Eric Clapton)
Kappaleet > B-puoli

Sea of Joy – 5.22 (säv. Winwood)
Do What You Like – 15.20 (säv. Ginger Baker)
Kappaleet > Vuoden 2001 Deluxe Editionin bonuskappaleet

Sleeping In The Ground – 2.49 (säv. Sam Myers)
Can't Find My Way Home – 5.40 (säv. Winwood) (electric version)
Acoustic Jam – 15.50 (säv. Blind Faith)
Time Winds – 3.15 (säv. Blind Faith)
Sleeping In The Ground – 4.44 (säv. Sam Myers) (slow blues version)
Kappaleet > Vuoden 2001 Deluxe Editionin bonuslevy

Jam No.1: Very Long & Good Jam – 14.01 (säv. Blind Faith)
Jam No.2: Slow Jam No. 1 – 15.06 (säv. Blind Faith)
Jam No.3: Change of Address Jam – 12.06 (säv. Blind Faith)
Jam No.4: Slow Jam No. 2 – 16.06 (säv. Blind Faith)
Kokoonpano

Steve Winwood — kosketinsoittimet, kitarat, laulu
Eric Clapton — kitarat, laulu
Ric Grech — basso, viulu, laulu
Ginger Baker — rummut, lyömäsoittimet, laulu
Arviot

Allmusic:
Aiheesta muualla

Blind Faith discogs.com -sivustolla
Jan van Boom

Johan van Boom
Jan van Boom (15. syyskuuta 1807, Utrecht, Alankomaat – 19. maaliskuuta 1872, Tukholma, Ruotsi) oli hollantilaissyntyinen ruotsalainen pianisti, pianopedagogi ja säveltäjä. Hänen isänsä oli huilisti ja säveltäjä Johannes van Boom (1783–1878) ja veljensä huilisti Hermanus van Boom (1809–1883). Jan van Boom opiskeli Johann Nepomuk Hummelin ja Isack Moschelesin oppilaana. Hän esiintyi konserttikiertueellaan Tukholmassa 1824 ja asettui kaupunkiin asumaan seuraavana vuonna. Vuonna 1827 hän toimi Franz Berwaldin pianopartnerina tämän Norjan kiertueella. Vuodesta 1842 kuolemaansa saakka Boom opetti pianonsoittoa Tukholman konservatoriossa, professuurin hän sai 1859. Aktiivisen konsertoinnin hän lopetti 1847 keskittyen sen jälkeen opettamiseen.
Boomin pianosävellykset ovat tyypillisiä romantiikan ajan teoksia ja osittain virtuoositeoksia. Sävellykset ovat loistokkaita ja esittäjälleen vaativia, mutta toisinaan niissä esiintyy kaavamaisia piirteitä. Pianolle Boom sävelsi etydejä ja sonaatteja sekä oopperasävelmien ja ruotsalaisten kansansävelmien parafraaseja. Hänen oopperansa Näcken eller elfspelet esitettiin Tukholmassa 1844. Tärkeä teos on myös konserttisinfonia (Concert-Symphonie, e-molli, opus 24), jonka toisen osan pohjana on koraali Herre signe du och råde. Boom sävelsi myös pianokvartettoja ja -trioja, pianosäestyksellisiä lauluja ja vokaaliteoksen Halleluja. Hänen kirjallinen tuotantonsa rajoittuu pianonsoittotutkielmaan Teoretisk och praktisk pianoskola vuodelta 1870.
Oppilaita

Vivika Ekman
Ludvig Norman
Hilda Thegeström
joitakin kuningashuoneen jäseniä
Bertel von Bonsdorff

Professori Bertel von Bonsdorff (toinen vas.) työtovereineen esittelee Suomen ensimmäistä keinomunuaista HYKSin sisätautien klinikalla Marian sairaalassa vuonna 1961.
Bertel Magnus von Bonsdorff (19. huhtikuuta 1904 Helsinki – 10. tammikuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori ja Helsingin yliopiston sisätautiopin professori.
Ura

Von Bonsdorffin vanhemmat olivat professori Carl Gabriel von Bonsdorff ja Bertha Johanna Sumelius ja puoliso vuodesta 1931 lääketieteen lisensiaatti Sara Elin Cecilia Lindström. Diplomi-insinööri, johtaja Magnus von Bonsdorff (s. 1934) on heidän poikansa. Tutkijasuvun jälkeläisenä von Bondorff suuntautui tutkimustyöhön jo opiskeluaikanaan. Hän osallistui myös ylioppilaspolitiikkaan ja oli muun muassa vaikuttamassa munuaissairauksien klinikan perustamisessa Marian sairaalaan. Hän valmistui lääkäriksi 1931 ja väitteli 1933 tohtoriksi Göttingenin Georg-August-yliopistossa Saksassa. Väitöksen aiheena oli verenpaineen suora mittaus. Von Bonsdorff sai sisätautien erikoislääkärin pätevyyden 1934 ja työskenteli Helsingin yliopiston dosenttina vuodesta 1935. Professoriksi hänet nimitettiin 1947.
Von Bonsdorffin merkittävin tutkimus käsitteli leveän heisimadon aiheuttamaa pernisiöösiä anemiaa, joka oli ennen sotia kansantauti Suomessa. Hän osoitti, että heisimato imee kantajastaan niin suuria määriä B12-vitamiinia, ettei sitä riitä tarpeeksi madonkantajan elimistölle. Hän ei kuitenkaan onnistunut selvittämään, mihin mato tarvitsee B12-vitamiinia ja miten se kerää sitä itseensä.
Von Bonsdorff osallistui kansanterveystyöhön Samfundet Folkhälsanissa, jossa hän aloitti ennen toista maailmansotaa ja toimi sen puheenjohtajana 1962–1980. Hän oli jäsenenä myös Suomen Tiedeseurassa ja sen puheenjohtajana seuran täyttäessä 125 vuotta vuonna 1963. Silloin hänen aloitteestaan perustettiin parasitologian laitos Åbo Akademin yhteyteen. Hän julkaisi lukuisia tutkimuksia hematologian, kardiologian ja parasitologian alalta. Lisäksi hän julkaisi alansa oppikirjoja, joita on käytetty lääkäri- ja sairaanhoitajakoulutuksessa.
Jäätyään eläkkeelle 1971 von Bonsdorff omistautui lääketieteen historian tutkimiselle ja julkaisi 1978 lääkäreiden ja lääketieteen historiaa käsittelevän teoksen Läkare och läkekonst i Finland under 300 år: 1640-1940. Se on edelleen merkittävin alan teos Suomessa. Hän harrasti myös kirjallisuutta, kuvataiteita ja sukututkimusta.
Von Bonsdorff on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.
Aiheesta muualla

Bertel von Bonsdorffin muistokirjoitus. Helsingin Sanomat 10.1.2004. Viitattu 18.8.2019.
Bonsdorff, Bertel von hakuteoksessa Uppslagsverket Finland (2012). (ruotsiksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Tšekki  Alankomaat  Puola  Vatikaani 
Henkilöt:  DDB  Kansallisbiografia  Biografiskt Lexikon  Uppslagsverket Finland  Biografiasampo 
Muut:  IdRef
Boeing B-29 Superfortress

| B-29 Superfortress |
| --- | --- |
 USAAFin B-29 Superfortress.
Tyyppi:  strateginen pommikone
Alkuperämaa:   Yhdysvallat
Valmistaja:  Boeing
Ensilento:  21. syyskuuta 1942
Esitelty:  8. toukokuuta 1944
Poistettu käytöstä:  21. kesäkuuta 1960
Tila:  2 lentokuntoista, useita museoissa
Pääkäyttäjät:  USAAF USAF RAF
Valmistusmäärä:  3 970 
Valmistusvuodet:  1943–1946
Yksikköhinta:  639 188 USD
Muunnelmat:  KB-29 Superfortress XB-39 Superfortress Boeing XB-44 Superfortress Boeing B-50 Superfortress Boeing 377 Stratocruiser Tupolev Tu-4
Boeing B-29 Superfortress (Boeing Model 341/345) oli Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien (engl. US Army Air Forces, USAAF) nelimoottorinen raskas pommikone.
Boeing B-29 Superfortress
Tekniset tiedot (B-29)

Lähde:
Yleiset ominaisuudet
Miehistö: 11 (lentäjä, perämies, pommittaja, lentomekaanikko, navigaattori, radisti, tutkan käyttäjä, oikea ampuja, vasen ampuja, keskimmäinen tulenjohtaja, taka-ampuja)
Pituus: &&&&&&&&&&&&&030.018000030,18 m
Kärkiväli: &&&&&&&&&&&&&043.06000043,06 m
Korkeus: &&&&&&&&&&&&&&08.04500008,45 m
Siipipinta-ala: &&&&&&&&&&&&0161.0300000161,3 m²
Tyhjäpaino: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.33 800 kg
Lentopaino: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.54 000 kg
Suurin lentoonlähtöpaino: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.60 560 kg
Voimalaite: &&&&&&&&&&&&&&04.&&&&004 × Wright R-3350-23 Duplex Cyclone -turboahdettua tähtimoottoria; 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.1 640 kW (0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.2 200 hv) per moottori
Suoritusarvot
Suurin nopeus: &&&&&&&&&&&&0574.&&&&00574 km/h
Matkalentonopeus: &&&&&&&&&&&&0350.&&&&00350 km/h
Sakkausnopeus: &&&&&&&&&&&&0170.&&&&00170 km/h
Lentomatka: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.5 230 km (taistelussa)
Siirtolentomatka: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.9 000 km 12 740 km (ennätys)
Lakikorkeus: 0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”..0Virhe lausekkeessa: tunnistamaton välimerkki ”&”.9 710 m
Nousukyky: &&&&&&&&&&&&&&04.06000004,6 m/s
Siipikuormitus: &&&&&&&&&&&&0337.&&&&00337 kg/m²
Teho-painosuhde: 121 W/kg
Aseistus
10 × 12,7 mm Browning M2/ANs kauko-ohjatuissa ampumoissa
2 × .50 BMG ja 1 × 20 mm M2 tykki taka-ampumossa (tykki poistettiin myöhemmin)
9 000 kg pommeja
Kirjallisuutta

Donald, David: The Military Propeller Aircraft Guide – From 1914 to present day, s. 78–79. Chartwell Books, 1999, London, England ISBN 0-7858-1023-4
Chant, Chris: II maailmansodan lentokoneet – 300 konetyyppiä kaikkialta maailmasta (Aircraft of World War II, Amber Books, 1999, Thailand), suom. Petri Kortesuo. S. 57–58. Karisto, 2008, Hämeenlinna ISBN 978-951-23-5025-4
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta B-29 Superfortress Wikimedia Commonsissa
http://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.asp?aircraft_id=82
http://www.nationalmuseum.af.mil/factsheets/factsheet.asp?id=527 (lähinnä Bockscar)
http://science.howstuffworks.com/boeing-b-29-superfortress.htm
http://militaryhistory.about.com/od/militaryaircraft/p/b29.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://b-29.org/ (Arkistoitu – Internet Archive)
http://airandspace.si.edu/collections/artifact.cfm?object=nasm_A19500100000 (Arkistoitu – Internet Archive) (lähinnä Enola Gay)
http://www.cafb29b24.org/
http://www.historylearningsite.co.uk/boeing_b29_superfortress.htm (Arkistoitu – Internet Archive)
http://www.museumofflight.org/aircraft/boeing-b-29-superfortress
B-29 Korean sodassa 1951.
Borneoli

| Borneoli |
| --- | --- |

Tunnisteet
IUPAC-nimi:  (1R,2S,4R)-1,7,7-trimetyylibisyklo[2.2.1]heptan-2-oli
CAS-numero:  507-70-0
PubChem CID:  6552009
SMILES:  CC1(C2CCC1(C(C2)O)C)C
Ominaisuudet
Molekyylikaava:  C10H18O
Moolimassa:  154,25 g/mol
Sulamispiste:  208 °C
Kiehumispiste:  213 °C
Tiheys:  1,011 g/cm3
Liukoisuus veteen:  0,014 g/l (20 °C)
Borneoli on bisyklinen terpeeni, missä yksi hiili kytkee toisiinsa hiilet kuusihiilisen renkaan vastakkaisilta puolilta. Borneolissa hydroksyyliryhmä osoittaa alaspäin suhteessa renkaan tasoon. Sen diastereomeerissa, isoborneolissa, hydroksyyli osoittaa poispäin renkaan tasossa. Borneoli ja isoborneoli ovat molemmat kiinteitä, voimakkaan hajuisia aineita, mutta niiden ominaisuudet ovat erilaiset: hajut ovat erilaisia ja borneoli on korkeintaan haitallista, mutta isoborneoli erittäin myrkyllistä. Borneolia esiintyy luonnossa, mutta isoborneolia ei.
Borneolin kemiallinen kaava on C10H18O, moolimassa 154,25 g/mol ja CAS-numero 507-70-0. Borneolia ja isoborneolia voidaan valmistaa kun kamferia C10H16O pelkistetään vedyllä.
Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.
Aiheesta muualla

PubChem: Borneol (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): (-)-Borneol (englanniksi)
Human Metabolome Database (HMDB): (+)-Borneol (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Borneol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): (-)-Borneol (englanniksi)
Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): (+)-Borneol (englanniksi)
ChemBlink: Borneol (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Borneol (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: D-Borneol (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: L-Borneol (englanniksi)
Pherobase: Semiochemical – borneol (englanniksi)
Pherobase: Floral Compound – borneol (englanniksi)
Borssi

Borssikeittoa
Borssi (ukr. борщ, ven. борщ, borštš, puol. barszcz) eli punajuurikeitto on alkuperältään ukrainalainen hapanimelä keitto, jonka Unesco on liittänyt aineettoman kulttuuriperinnön luetteloonsa ukrainalaisena kansallisruokana. Keittoa syödään paljon myös esimerkiksi Puolassa, Venäjällä ja monissa entisen Neuvostoliiton maissa.
Borssin tärkein ainesosa on punajuuri. Useimmiten keitossa on myös sipulia ja kaalia sekä hapanta nestettä (hapanta kotikaljaa, sitruunamehua tai sitruunahappoa) ja makea ainesosa (punajuuri sekä usein sokeria ja joskus hunajaa). Se on yksi tunnetuimmista itäeurooppalaisista ruoista. Borssikeitto mainittiin venäläisissä kirjallisissa lähteissä jo 1500-luvulla.
Borssikeiton koostumus vaihtelee paljon maittain ja maiden sisällä myös alueittain. Borssikeittoa voidaan täydentää lihalla, kanalla, perunoilla ja vihanneksilla, kuten kaalilla. Borssi tarjoillaan kuumana smetanan ja usein myös paahtoleivän tai paikallisen leivän kera. Ukrainassa borssilla tarkoitetaan myös hapahkoja suolaheinä- ("vihreä borssi"), ruis- ("valkoinen borssi"), liha- tai kaalipohjaisia keittoja, joissa ei ole punajuurta. Ukrainassa suositaan borssin seurana myös pampuškeja eli valkosipulivedellä kasteltuja pikkuisia sämpylöitä. Perinteisessä ukrainalaisessa borssissa keiton pohjana voi olla hapatettua punajuurikvassia.lähde?
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Borssi Wikimedia Commonsissa
Jean Boldt

| Jean Boldt |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 19. huhtikuuta 1865 Kuopio
Kuollut: 16. toukokuuta 1920 (55 vuotta) Helsingin maalaiskunta
Kansalaisuus:  Suomi
Ammatti:  asianajaja, toimittaja
Puoliso:  Katarina Vilhelmina Söderberg
Johan Carl Emil (Jean) Boldt (19. huhtikuuta 1865 Kuopio – 16. toukokuuta 1920 Helsingin maalaiskunta) oli hovioikeuden auskultantti, asianajaja ja toimittaja joka tuli tunnetuksi 1800-luvun lopussa teosofina ja myöhemmin anarkistina.
Boldtia voidaan pitää tolstoilaisena kristillisenä anarkistina, joka oli kiinnostunut muun muassa eläinsuojelusta, kasvissyönnistä sekä rauhanaatteesta. Lakia opiskelleena hän vastusti kiivaasti oikeuden väärinkäyttöä, jota Boldt kutsui valtion pakkovallaksi ja piti oikeuslaitosta rikkaiden etujen ajajana. Hän vastusti myös prostituutiota, joka tuolloin oli Suomessa valtiovallan hyväksymää ja osittain säätelemää toimintaa. Viimeisinä vuosinaan Boldt radikalisoitui vallankumoukselliseksi, jonka toiminta huipentui vuonna 1917 tapahtuneeseen Nikolainkirkon eli nykyisen Helsingin tuomiokirkon valtaukseen.
Varhaiset vuodet ja yhteiskunnallisen toiminnan alku

Kuopiossa syntyneen Boldtin vanhemmat olivat kenraali Johan Dietrich Boldt ja Kuopion piispan Robert Frosteruksen tytär Anna Christina Frosterus. Kotiseutututkimuksen uranuurtaja Robert Boldt, kirjailija Alexander Boldt sekä sosialisti ja uskontofilosofi Georg Boldt olivat hänen veljiään. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1883 ruotsinkielisestä Kuopion yksityislyseosta ja suoritti sen jälkeen yleisen oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1886. Boldtin yliopistoaikojen parhaan ystävän on kerrottu olleen myöhemmin kansallissosialistina tunnettu Johannes Öhquist. Boldtin puoliso oli vuodesta 1898 lähtien Katarina Vilhelmina Söderberg.
1890-luvulla Boldt kiinnostui sosialismista, tolstoilaisuudesta sekä teosofiasta. Vuonna 1897 hän perusti yhdessä kirjailija Matti Kurikan ja teosofi Pekka Ervastin kanssa Helsinkiin ruotsinkielisen rauhanyhdistyksen Finlands Fridsförening. Vuosina 1896–1898 Boldt työskenteli vain kaksi vuotta ilmestyneen Humanitas-lehden toimittajana. Matti Kurikan lähdettyä vapaaehtoiseen maanpakoon vuonna 1899 Boldt pyrki pariin otteeseen ilman menestystä hänen seuraajakseen Työmies-lehden toimitukseen.
Vuoden 1900 lopulla Boldt ja Ervast perustivat Uusi Aika -nimisen viikkolehden. Boldt uskoi, että siitä tulisi maailman paras lehti, ja siksi joulukuussa 1900 ilmestyneestä näytenumerosta otettiin 165 000 kappaleen jättiläispainos. Uusi Aika ehti kuitenkin ilmestyä vain seuraavan vuoden tammikuusta toukokuuhun, ennen kuin lehti jouduttiin varojen puutteessa lopettamaan. Lehti levitti kuitenkin teosofisia ajatuksia myös työväestön keskuuteen, ja Ervast julkaisi siinä Valoa kohti kirjansa alkuosan ”teosofisten kirjeiden” muodossa.
Boldt osallistui elokuussa 1906 Oulussa pidettyyn SDP:n edustajainkokoukseen, mutta hänet poistettiin kokoussalista jo heti alkuunsa, kun hän menetti malttinsa ja esiintyi äänekkäästi.