stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jamie Foxx
Näyttelijänura

Ennen elokuvauraansa Foxx esiintyi stand up -koomikkona sekä näytteli televisiossa. Vuosina 1991–1994 hän kuului sketsisarjan Irviöt (In Living Color) esiintyjiin muun muassa Jim Carreyn kanssa. Myöhemmin Foxx näytteli myös omassa tilannekomediasarjassaan The Jamie Foxx Show, jota esitettiin The WB Television Network -kanavalla vuosina 1996–2001.
Foxx teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1992 komediaelokuvassa Toys, jonka pääosaa esitti Robin Williams. Ensimmäinen draamaelokuva, jossa hän esiintyi, oli vuonna 1999 ensi-iltansa saanut Oliver Stonen ohjaama Minä päivänä tahansa. Hänen roolinsa elokuvassa on amerikkalaisen jalkapallon pelaaja Willie Beamen. Varsinaisen läpimurtonsa elokuvanäyttelijänä Foxx teki vuonna 2004 elokuvien Collateral – väärä aika, väärä paikka ja Ray myötä. Ensiksi mainitussa hän esitti taksikuski Maxia ja jälkimmäisessä muusikko Ray Charlesia.
Foxx esiintyi neljässä vuonna 2004 ilmestyneessä elokuvassa ja oli kolmesta niistä ehdolla Golden Globen saajaksi vuoden 2005 gaalassa, kategorioissa paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa (Ray), paras miessivuosa (Collateral) ja paras miespääosa televisioelokuvassa tai minisarjassa (Stanley Williamsin rooli televisioelokuvassa Redemption). Hän sai palkinnon ensiksi mainitussa kategoriassa. Foxxin menestys jatkui Oscar-gaalassa, jossa hän sai parhaan miespääosan Oscarin suorituksestaan elokuvassa Ray.   Hän oli kolmas kyseisen palkinnon saanut afroamerikkalainen Sidney Poitierin ja Denzel Washingtonin jälkeen. Hän oli ehdolla myös parhaan miessivuosan Oscarin saajaksi (Collateral) ja oli näin kautta aikain kymmenes molemmissa kategorioissa samana vuonna ehdolla ollut näyttelijä.
Eniten lipputuloja on Foxxin elokuvista kerännyt heinäkuuhun 2011 mennessä huhtikuussa 2011 ilmestynyt animaatioelokuva Rio. Hän on tuossa elokuvassa kanarialintu Nicon äänenä. Hänen muita vuoden 2004 jälkeisiä elokuviaan ovat muun muassa  Miami Vice ja Dreamgirls vuodelta 2006. Samannimiseen televisiosarjaan perustuvassa Miami Vicessa Foxx esittää Ricardo ”Rico” Tubbsia ja 1980-luvun alun musikaaliin perustuvassa Dreamgirlsissä manageri Curtis Tayloria.
Foxx sai vuonna 2007 tähden Hollywood Walk of Famelle.
Vuonna 2023 hän joutui selittelemään mediassa antamiaan juutalaisvastaisia kommenttejaan.
Laulajanura

Foxx on näyttelemisen ohella tehnyt uraa myös laulajana. Hänen ensimmäinen albuminsa Peep This ilmestyi vuonna 1994. Hänen laulajanuransa lähti nousuun kymmenen vuotta myöhemmin, kun hän esiintyi rap-artisti Twistan vuonna 2003 julkaistulla singlellä ”Slow Jamz” yhdessä Kanye Westin kanssa. Single nousi helmikuussa 2004 viikoksi Billboard Hot 100 -listan kärkeen Yhdysvalloissa. Hän on vieraillut yli kymmenen eri artistin, muun muassa Kanye Westin, 50 Centin, Diddyn ja Snoop Doggin albumeilla. Kanye Westin single ”Gold Digger”, jolla Foxx esiintyi, oli vuonna 2005 kymmenen viikkoa Billboardin singlelistan kärjessä. Kappale oli vuonna 2006 ehdolla Grammy-palkinnon saajaksi kategoriassa vuoden äänite ja palkittiin kategoriassa paras sooloartistin rap-esitys.
Joulukuussa 2005 Foxx julkaisi toisen sooloalbuminsa Unpredictable, joka oli tammi-helmikuussa 2006 kolme viikkoa Yhdysvaltain Billboard 200 -albumilistan kärjessä. Albumia myytiin Yhdysvalloissa lopulta kaksinkertaista platinaa, yli kaksi miljoonaa kappaletta. Foxxista tuli Frank Sinatran, Bing Crosbyn ja Barbra Streisandin jälkeen neljäs näyttelijä-laulaja, joka on saanut Oscarin näyttelemisestä ja jonka levy on noussut Yhdysvaltain albumilistan kärkipaikalle.
Foxx oli ehdolla vuoden 2006 Grammy-gaalassa kategoriassa paras mieslaulajan R&B-esitys kappaleella ”Creepin'”, joka julkaistiin Luther Vandrossin tribuuttialbumilla So Amazing: An All-Star Tribute to Luther Vandross, ja vuoden 2007 gaalassa kategorioissa paras R&B-esitys duolta tai yhtyeeltä (”Love Changes”, esitys Mary J. Bligen kanssa), paras R&B-albumi, paras rap-esitys duolta tai yhtyeeltä (”Georgia”, esitys Ludacrisin ja Field Mobin kanssa) ja paras räppäystä ja laulua yhdistävä esitys (”Unpredictable”, esitys Ludacrisin kanssa).
Foxxin kolmas albumi Intuition julkaistiin vuonna 2008 ja neljäs albumi Best Night of My Life vuonna 2010. Intuition, jota myytiin Yhdysvalloissa platinalevyyn oikeuttava määrä, ylsi Billboard 200 -listalla korkeimmillaan sijalle kolme ja Best Night of My Life korkeimmillaan sijalle kuusi. Hänet palkittiin vuoden 2010 Grammy-gaalassa kategoriassa paras R&B-esitys duolta tai yhtyeeltä (”Blame It”, esitys T-Painin kanssa), minkä lisäksi hän oli ehdolla kategorioissa paras contemporary R&B-albumi (Intuition) ja paras R&B-kappale (”Blame It”).
Yksityiselämä

Foxxilla on kaksi tytärtä, joista vanhempi on vuonna 1994 syntynyt Corinne. Hänen nuorempi tyttärensä syntyi 2009.
Diskografia > Albumit

Peep This (1994)
Unpredictable (2005)
Intuition (2008)
Best Night of My Life (2010)
Diskografia > Singlet

| Vuosi | Single | Listasijoitus> US | Listasijoitus> USR&B | Listasijoitus> UK | Listasijoitus> AUS | Albumilta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | "Infatuation" | 92 | 36 | — | — | Peep This |
| 1994 | "Experiment" | — | 88 | — | — | Peep This |
| 2005 | "Unpredictable" (feat. Ludacris) | 8 | 2 | 16 | 22 | Unpredicatable |
| 2006 | "Extravaganza" (feat. Kanye West) | — | 52 | 43 | 44 | Unpredicatable |
| 2006 | "DJ Play a Love Song" (feat. Twista) | 45 | 5 | — | — | Unpredicatable |
| 2006 | "Can I Take U Home" | — | 48 | — | — | Unpredicatable |
| 2008 | "Just Like Me" (feat. T.I.) | 49 | 8 | — | — | Intuition |
| 2008 | "She Got Her Own" (feat. Ne-Yo & Fabolous) | 54 | 2 | — | — | Intuition |
| 2009 | "Blame It" (feat. T-Pain) | 2 | 1 | — | — | Intuition |
| 2009 | "I Don't Need It" | — | 42 | — | — | Intuition |
| 2009 | "Digital Girl" (feat. The-Dream, Kanye West & Drake) | 92 | 38 | — | — | Intuition |
Kiertueet

The Unpredictable Tour (2006)
The Blame It Tour (2009)
Filmografia

| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Suomenkielinen nimi | Elokuvat> Alkuperäinen nimi | Elokuvat> Rooli |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | Toys | Toys | Baker |
| 1996 | Kaikenkarvaiset lemmikit | The Truth about Cats and Dogs | Ed |
| 1996 | The Great White Hype – tyrmäävä komedia | The Great White Hype | Hassan El Ruk’n |
| 1997 | Booty Call – tuplatreffit | Booty Call | Bunz |
| 1998 | The Players Club | The Players Club | Blue |
| 1999 | Held Up – liian varattu | Held Up | Michael |
| 1999 | Minä päivänä tahansa | Any Given Sunday | Willie Beamen |
| 2000 | Syötti | Bait | Alvin Sanders |
| 2001 | Ali | Ali | Drew ”Bundini” Brown |
| 2003 | Shade | Shade | Larry Jennings |
| 2004 | Redemption: The Stan Tookie Williams Story | Redemption: The Stan Tookie Williams Story | Stan ”Tookie” Williams |
| 2004 | Rakkauden pelisäännöt | Breakin’ All the Rules  | Quincy Watson |
| 2004 | Collateral – väärä aika väärä paikka | Collateral | Max |
| 2004 | Ray | Ray | Ray Charles |
| 2005 | Stealth – näkymätön uhka | Stealth  | Henry Purcell |
| 2005 | Merijalkaväen mies | Jarhead | ylikersantti Sykes |
| 2006 | Miami Vice | Miami Vice | Ricardo ”Rico” Tubbs |
| 2006 | Dreamgirls | Dreamgirls | Curtis Taylor, Jr |
| 2007 | The Kingdom | The Kingdom | Ronald Fluery |
| 2009 | The Soloist | The Soloist | Nathaniel Ayers |
| 2009 | Lainkuuliainen kansalainen | Law Abiding Citizen | Nick Rice |
| 2010 | Ystävänpäivä | Valentine’s Day | Kelvin Briggs |
| 2010 | Laskettu aika | Due Date | Darryl |
| 2011 | Rio | Rio | Nico (äänirooli) |
| 2011 | Kaameat pomot | Horrible Bosses | Dean Jones |
| 2012 | Django Unchained | Django Unchained | Django |
| 2013 | White House Down | White House Down | James W. Sawyer |
| 2014 | Rio 2 | Rio 2 | Nico (äänirooli) |
| 2014 | The Amazing Spider-Man 2 | The Amazing Spider-Man 2 | Max Dillon / Elektro |
| 2014 | Annie | Annie | Benjamin Stacks |
| 2014 | Kaameat pomot 2 | Horrible Bosses 2 | Dean Jones |
| 2017 | Baby Driver | Baby Driver | Bats |
| 2020 | Soul – Sielun syövereissä | Soul | Joe Gardner |
| 2021 | Spider-Man: No Way Home | Spider-Man: No Way Home | Max Dillon / Elektro |
Televisiosarjat
| Vuosi | Nimi | Rooli | Jaksot |
| 1991–1994 | In Living Color | useita rooleja | 96 jaksoa |
| 1992–1993 | Roc | Crazy George | 7 jaksoa |
| 1996 | Hangin’ with Mr. Cooper | Armstrong | ”Rivals” |
| 1996 | Moesha | Woody | ”Driving Miss Moesha” |
| 1996–2001 | The Jamie Foxx Show | Jamie King | 100 jaksoa |
| 2004 | Chappelle’s Show | Black Tony Blair | #2.13 |
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Jamie Foxx Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jamie Foxxin verkkosivut (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Australia  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Grammy Awards  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
Foxx vuonna 2005.
Mukkula

Mukkulan kirkko
Helmikuista Ritaniemenkatua
Mukkula (ruots. Mokulla) on Lahden kaupunginosa noin viiden kilometrin etäisyydellä kaupungin keskustasta.
Sijainti ja historia

Aluetta rajaavat etelässä Niemen teollisuualue, lännessä Vesijärvi, pohjoisessa Kilpiäisten asuinalue ja idässä Vääksyntie eli valtatie 24. Mukkula on kuulunut Hollolaan, josta se liitettiin Lahteen vuonna 1933. Ruotsiksi nimi on ollut Mokulla tai Muckula. Hollolan syyskäräjillä 1466 on esiintynyt lautamiehenä Lars Mukkain. Tuuloksessa on vastaavasti elänyt Hein Muckulan -niminen asukas.
Palvelut ja liikenne

Mukkulan palveluihin kuuluvat muun muassa peruskoulu (lukio lakkautettiin vuonna 2007). Mukkulassa on myös kirjasto, ostoskeskus, Keski-Lahden seurakuntaan kuuluva Mukkulan kirkko, päiväkoti, kesähotellina toimiva Lahden ammattikorkeakoulun opiskelija-asuntola, 1700-luvun lopulla rakennetun Mukkulan kartanon yhteydessä toimiva leirintäalue ympäröivine puistoineen. Mukkulan kartanon alue tarjoaa mahdollisuuden virkistyskäyttöön kesällä ja talvella.
Pyörätiet ja bussiyhteydet Lahden keskustaan ovat hyvät. Linja 2 ajaa Niemenkadun kautta Mukkulaan ja kääntyy ostoskeskukselta Pilkotunmäelle, linjat 31 ja 32 ajavat Mukkulankatua ohi ja palvelulinja 35 ajaa Niemenkadun kautta ohi. Näillä busseilla pääsee ilman vaihtoa Riihelään (2), Renkomäkeen (31), Saksalaan (32) ja Päijät-Hämeen Keskussairaalalle (35). Mukkulan läpi kulkee tieyhteys sekä pyöräily- ja retkeilyreitti Kilpiäisten kautta Hollolan Kukkilan kylään. Väylän kautta ajetaan Lahden ja Kalliolan välisiä linja-autovuoroja.
Vääksyntien (vt 24) pysäkeiltä pääsee lähiliikenteen busseilla Vääksyn suuntaan. Merrasjärven pikavuoropysäkiltä pääsee pikavuoroilla suoraan Helsinkiin, Jämsään, Jyväskylään ja Hartolaan. Merrasjärven pysäkkiä käyttävät myös Helsinki–Jämsä–Jyväskylä-erikoispikavuorot, jotka ohittavat Lahden keskustan. Mukkulan laidalla Holman pikavuoropysäkiltä pääsee linja-autolla Heinolan suuntaan.
Mukkulassa on Nesteen jakeluketjuun kuuluva Neste Express -kylmäasema ja Neste-Taukotuuli -liikenneasema.
Tapahtumat

Mukkula järjestettiin aiemmin joka toinen vuosi kansainvälinen Lahden kansainvälinen kirjailijakokous, joka kesällä 2009 siirtyi pidettäväksi Hollolan Messilässä. Vuodesta 2003 alkaen Mukkulan rannassa on lisäksi vuosittain juhlittu Summer Up -festivaalia, joka on kaksipäiväinen urbaanin musiikin festivaali. Se keräsi vuonna 2013 noin 30 000 kävijää.
Tunnettuja mukkulalaisia

Brädi, hip hop -artisti
Jimi Tenor
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mukkula Wikimedia Commonsissa
Vellamo: Mukkula
Summer Up -festivaali
Lahti
Tampella

| Oy Tampella Ab |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  pörssiyhtiö
Perustettu:  1856
Lakkautettu:  1991
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Tampellan entinen tehdasalue sijaitsee Tammerkosken rannassa Tampereella.
Oy Tampella Ab oli vuonna 1856 toimintansa aloittanut suomalainen pörssiyhtiö, joka harjoitti metalli-, metsä- ja tekstiiliteollisuutta. Yhtiö ajautui taloudellisiin vaikeuksiin 1980-luvun lopussa ja joutui silloisen rahoittajansa ja omistajansa Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin (SKOP) kanssa Suomen Pankin haltuun vuonna 1991. Sen jälkeen yhtiö pilkottiin ja myytiin osina. Yhtiön historia on merkittävä osa suomalaista teollisuushistoriaa.
Osa Tampellan tehdasrakennuksista Tampereella on purettu. Tilalle on noussut uudisrakennuksia. Jäljelle jääneissä rakennuksissa toimivat muun muassa Pirkanmaan käräjäoikeus ja Museokeskus Vapriikki.
Nimi Tampella tuli nimestä Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Osake-Yhtiö.
Historia

Nils Johan Idman ja Karl August Ramsay perustivat vuonna 1844 Tammerkosken rannalle rautaruukin, joka sai nimekseen Tampereen masuuni. Ruukissa jalostettiin Viljakkalan Haverin kaivoksen tuottamaa rautamalmia. Heikkolaatuinen raaka-aine vaikeutti tuotantoa, ja sen tueksi masuunin viereen rakennettiin valimo valmistamaan patoja, pannuja ja uuninluukkuja. Ruukki menestyi huonosti ja perustajat myivät sen vuonna 1856 Seinäjoen ruukinpatruunalle Gustaf August Wasastjernalle, joka muutti masuunin konepajaksi.
Varatuomari Adolf Törngren perusti vuonna 1856 pellavakehräämön ja -kutomon Tammerkosken rannalle. Laitos työllisti alusta lähtien satoja henkilöitä. Sen tavaramerkiksi muodostuivat damastiliinat, joiden suunnittelijoina oli suomalaisia taiteilijoita.
Tampereen konepaja ja Tampereen pellavakehräämö yhdistettiin vuonna 1861 Tammerfors Linne- & Jern-Manufaktur Aktie-Bolag -nimiseksi yhtiöksi (vuodesta 1938 alkaen Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Osake-Yhtiö, sittemmin Oy Tampella Ab). Yhtiö menestyi aluksi huonosti, ja sen omistajat tekivät vararikon. Yhtiön selviytymistä pidetään sen hallituksen puheenjohtajaksi tulleen Alfred Kihlmanin ansiona.
Tampereen konepajalla valmistettiin aluksi laivoja, puuhiomakoneita ja vesiturbiineja sekä vuodesta 1900 lähtien höyryvetureita.
Yhtiön kolmanneksi toimialaksi tuli metsäteollisuus, kun Tampella perusti vuonna 1872 Tampereelle puuhiomon ja osti vuonna 1886 Inkeroisten puuhiomon. Inkeroisiin Tampella rakensi myöhemmin paperitehtaan, jota laajennettiin useaan otteeseen (nykyisin Anjalan paperitehdas ja Inkeroisten kartonkitehdas).
Tampella aloitti 1930-luvun alussa kranaatinheittimien valmistuksen. Paperikoneita ja kallioporakoneita alettiin valmistaa 1950-luvun alussa.
Tekstiiliteollisuus laajeni vuonna 1934, kun Tampella osti vuonna 1898 perustetun Tampereen Puuvillatehdas Oy:n, jolla oli tehdas Tampereen Lapinniemessä. Koko Tampellan tekstiilituotanto siirrettiin Lapinniemeen vuonna 1977. Tampellan tekstiilitehtaiden toiminta päättyi 1980-luvun puolivälissä.
Vuonna 1960 yhtiön nimeksi muutettiin Oy Tampella Ab. Tampella-nimi oli sitä ennen ollut pitkään käytössä yhtiön tuotemerkkinä.
Tampellan osien myynti

Vuonna 1991 Tampellan puolustusvälineyksikkö ja Puolustusministeriön Vammaskosken tehtaat yhdistettiin Vammas Oy:ksi, josta tuli myöhemmin osa Patria Oy:tä. Tampella jäi yhtiöön vähemmistöosakkaaksi 22,3 % osuudella. Tampellan osuus myytiin vuonna 1997 Patria Oy:lle.
Tampellan metsäteollisuus (Tampella Forest Oy) ja pakkausteollisuus (Tambox Europe Oy) myytiin 1991 Enso-Gutzeit Oy:lle
Vesiturbiinien valmistus (Oy Tamturbine Ab) ja kattiloiden valmistus (Tampella Power Oy) myytiin norjalaiselle Kvaernerille vuonna 1996. Yhdysvaltalainen General Electric osti Tamturbinen 1999 ja jatkoi toimintaa Tampereella nimellä GE Energy (Finland) Oy. Itävaltalainen Andritz osti vesiturbiiniliiketoiminnan GE:ltä ja GE Energy (Finland) Oy toimii nykyään nimellä Andritz Hydro Oy. Tampella Power yhdistettiin Kvaernerin Pulping & Power -divisioonaan. Vuonna 2006 Metso Oyj osti koko tämän divisioonan Kvaerneriltä, jolloin Tampellassa harjoitettu kattilavalmistus palasi takaisin suomalaisomistukseen.
Paperikoneiden valmistus (Tampella Papertech Oy) myytiin Valmet Oy:lle vuonna 1992.
Vuonna 1997 Tampellasta oli jäljellä enää vain kallioporakoneita valmistava tytäryhtiö Tampella Tamrock Oy. Ruotsalainen Sandvik Ab osti Tampellan osakekannan ja muutti yhtiön nimen ensin Tamrock Oy:ksi ja myöhemmin Sandvik Tamrock Oy:ksi. Vuonna 2006 yhtiön nimeksi tuli Sandvik Mining and Construction Oy. Yhtiö toimii edelleen Tampereella, Turussa ja Lahdessa.
Tampellan teollisuutta > Tampellan konepajan tunnettuja tuotteita

Vesiturbiinien valmistus aloitettiin 1856. Aluksi Tampella valmisti useita turbiinityyppejä, vuodesta 1923 pääasiassa Kaplan-turbiineja. Valtaosa Suomessa nykyään käytössä olevista turbiineista on Tampellan valmistamia Kaplan-turbiineja.
Laivojen valmistus alkoi 1857 ja päättyi 1910. Ensimmäinen höyrylaiva rakennettiin talven 1857–58 aikana ja laskettiin vesille 1859. Kaikkiaan Tampella rakensi noin 60 alusta.
Ensimmäinen puuhiomakoneen Tampella toimitti 1869 Fredrik Idestamin hiomolle Nokialle. Puuhiomakoneet säilyivät Tampellan konepajan keskeisinä tuotteina hyvin pitkään; vielä 1960-luvulla Tampella oli maailman suurimpia puuhiomakoneiden valmistajia. Esimerkiksi historiallisesti arvokkaalla  Vääräkosken kartonkitehtaalla Ähtärissä on 3 Tampellan 1940-luvulla valmistamaa kylmähiomakonetta.
Höyryvetureiden valmistus alkoi 1898, kun Valtionrautatiet tilasi yhtiöltä 40 veturia. Vuoteen 1957 mennessä, jolloin vetureiden tuotanto päättyi, Tampella oli valmistanut yli 900 veturia. Suurin Tampellan valmistama veturityyppi oli raskas tavarajunaveturi Tr1, lempinimeltään Risto.
Höyrykattiloiden valmistus alkoi laivakattiloilla, sen jälkeen tehtiin veturikattiloita. Voimalaitoskattiloiden valmistus alkoi 1930-luvun alussa ulkomaisilla lisensseillä. Sellutehtaiden soodakattiloista tuli keskeinen tuote 1960-luvulta alkaen. Soodakattiloiden ohella Tampella valmisti sellutehtaiden talteenottolaitoksia.
Tampellan asetuotanto alkoi 1932 kevyiden 80 mm:n kranaatinheittimien valmistuksella ja sitä seurasi raskaiden kranaatinheittimien valmistus 1930-luvun lopusta alkaen. Tykkejä Tampella valmisti sotavuosina Boforsin lisenssillä (mallit 37K/36 ja 105H/37). Ensimmäinen täysin suomalainen kenttätykki (122 K 60) valmistui 1960. Tampellan 1980-luvulla valmistama kanuuna 155 K 83 on edelleen Suomen kenttätykistön pääase.
Sota-aikana Tampellan aseosaston pääasiallinen työ oli omien ja sotasaaliina saatujen tykkien korjaus.
Vuosina 1950–1974 Tampellalla oli israelilaisten kanssa Soltam-niminen yhteisyritys aseiden valmistusta ja markkinointia varten.
Lentokonemoottoreita Tampella valmisti 1930-luvulta sotavuosien loppuun. Sota-aikana valmistusohjelmassa olivat myös lentopommit.
Höyryvetureiden valmistuksen päätyttyä 1957 Tampella alkoi valmistaa vetureiden dieselmoottoreita saksalaisen MAN AG:n (nykyään MAN SE) ja ranskalaisen Alsthomin (nykyään Alstom) lisensseillä.
Sota-aikana Tampella valmisti Outokumpu Oy:lle kallioporakoneiden varaosia ja ryhtyi sodan jälkeen suunnittelemaan omaa porakonemallia. Kone valmistui 1952 ja siitä tuli vähitellen menestystuote. Porakoneiden ohella Tampellan porakoneyksikkö (Tampella Tamrock Oy) valmisti porausjumboiksi kutsuttuja, usean poran käsittäviä porausvaunuja ja paineilmakompressoreita. Tamrock valmisti myös kaivoskuormaajia. Tamrockin osti ruotsalainen Sandvik AB.
Tampellan teollisuutta > Tampellan paperikoneet

Paperi- ja kartonkikoneiden tuotanto alkoi vuonna 1952. Paperikoneiden valmistajana Tampella oli Valmetin, Wärtsilän ja A. Ahlström Osakeyhtiön kilpailija. Vuonna 1969 solmittiin TVW-yhteistyösopimus Tampellan, Valmetin ja Wärtsilän kesken. Sopimuksen mukaan kukin yhtiö erikoistui tietyn tyyppisiin koneisiin. Tampellan vastuulle tuli kartonkikoneet. Lisäksi muodostettiin yhteinen TVW-markkinointiorganisaatio.
Tampellan teollisuutta > Tampellan paperikoneet > Tampellan kartonki- ja paperikoneita Suomessa

Inkeroisten kartonkitehdas, KK4, toiminnassa vuodesta 1965
Heinolan flutingtehdas, KK1, toiminnassa vuodesta 1961
Kemin kartonkitehdas, KK1, käynnistetty 1971
Kymin paperitehdas, PK7, toiminnassa 1970–2006
Kyröskosken kartonkitehdas, KK1, toiminnassa vuodesta 1957
Tampellan teollisuutta > Tampellan metsäteollisuus

Tampella Forest valmisti paperia ja kartonkia  Heinolan ja Inkeroisten kartonkitehtaalla, Anjalan paperitehtaalla sekä sellua Tolkkisten sellutehtaalla. Tolkkisten tehdas muutettiin myöhemmin sahaksi. Lisäksi Tampellalla oli Barcelonassa vuosina 1969–1994 Tampella Española -niminen kartonkitehdas. Tehtaassa valmistettiin kartonkia yhdellä 4 metriä leveällä kartonkikoneella. Metsäteollisuus myytiin Ensolle vuonna 1994.
Tampereen vanha tehdasalue

Pääosa Tampellan tehtaista toimi vuodesta 1844 aina 1990-luvulle saakka Tampereen keskustassa, Tammerkosken ylä­juoksun itä­rannalla sijainneella noin 25 hehtaarin laajuisella tontilla. Alueen ensimmäinen tehdas­rakennus oli vuonna 1844 rakennettu masuuni. Nykyään alue ei enää ole teollisuus­käytössä, mutta monet vanhoista rakennuksista ovat yhä jäljellä. Monia Tampellan rakennuksia suunnitteli arkkitehti Georg Schreck. Hänen käsialaansa on muun muassa uusrenessanssipalatsi Tampellan juhlatalo.
Tampereen vanha tehdasalue > Alueen nykytila

Vuonna 1989 Tampella päätti siirtää teollisuustoimintansa pois alueelta, mikä tapahtui vähitellen vuoteen 2000 mennessä. Tampella ja Tampereen kaupunki järjestivät vuosina 1990–1991 arkkitehti­kilpailun alueen suunnittelusta. Sen voitti arkkitehtitoimisto Helamaa-Heiskanen, ja alueen uusi asemakaava vahvistettiin vuonna 1995. Alueella on nykyisin Tampellan kaupunginosa. Vanhoissa tehdasrakennuksissa toimii esimerkiksi Museokeskus Vapriikki, joka avattiin vuonna 1996. Kaupunginosan tunnusmerkkinä on koskimaisemassa entisen pellavatehtaan katolla sijaitseva vanha ”Tampella”-kyltti.
Vanhoja rakennuksia on säilytetty noin 60 000 kerrosneliömetriä, minkä lisäksi uusia, pääasiassa asuintaloja, on rakennettu noin 140 000 kerrosneliömetriä. Näsijärven rantaan, Herrainmäen puistoalueen ja Porin radan pohjoispuolelle, on 2010-luvulla alettu rakentaa uutta Ranta-Tampellan aluetta. Se nousee täyttömaalle.
Tampereen vanha tehdasalue > Tampellan kapearaiteinen tehdasrata

Alaverstaan, veturikokoonpanohallin, varastojen, sekä pajan ja kosken välillä olleen raaka-ainevaraston yhdisti kapearaiteinen rata, jolla nelipyöräisillä vaunuilla kuljetettiin valmiita kappaleita ja raaka-aineita. Koska hevosia ei sodan aikana ollut käytössä, vaunuja työnsivät venäläiset sotavangit.
Kirjallisuutta

Palo-Oja, Ritva (toim.): Tampella: Metallin aika ja taika.  Tampereen kaupunki, 2004.  ISBN 951-609-244-6
Toivonen, Vesa: Tampellasta Patriaan: 70 vuotta suomalaista raskasta aseenvalmistusta.  Apali, 2003.  ISBN 952-5026-26-4
Satopää, Rauno: ARAn seitsemän vuosikymmentä.  Perusyhtymä Oy, 1985.  ISBN 951-99617-5-5
Tapola, Päivi: Rakentajan elämä – Georg W. I. Schreck.  Moreeni, 2011.  ISBN 978-952-25-40546
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Tampella Wikimedia Commonsissa
Tampellan avautuu: Kulttuuriraitti.  Tampereen kaupunki.  Teoksen verkkoversio (pdf).
Inkeroisten kartonkikone 1 - Suomen ensimmäinen jatkuvatoiminen kartonkikone Paperikone – Blogi metsäyhtiöiden strategiasta, taloudesta ja tuotannosta ja vähän muustakin. 26.7.2011.
Kock, G.: Poistuneet pörssiyhtiöt: Tamrock Oy Pörssitieto.fi.
Tehdasmainen pellavan valmistus. Messukylän pellavanliotuslaitos, Suomen Kuvalehti, 9.12.1922, nro 49, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suomen suurin sorvi rakennettu ja käytännössä Tampereella Pellavatehtaan konepajassa, Aamulehti, 17.02.1935, nro 46, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tampellan vuonna 1909 Loviisan–Vesijärven rautatielle valmistama höyryveturi Jokioisten Museorautatiellä kesällä 2006.
Tampellan valmistama Kaplan-turbiini vuonna 1950. Kuva: Veikko Kanninen.
Tampellan sotakorvausvetureita viimeistellään vuonna 1952. Kuva: Veikko Kanninen.
Tampellan aluetta syyskuussa 2020, Ranta-Tampellan rakentaminen on vielä kesken.