stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Caporetton taistelu
Peräytyminen > Viimeiset taistelut Piavejoella

Piavejoen ylityksen jälkeen Italian armeija järjestäytyi 12. marraskuuta uudelleen puolustusasemiin sen länsipuolella. Aostan herttuan komentama 3. armeija, joka ei ollut lainkaan osallistunut Caporetton taisteluun, asettui etulinjaan Trevison ja Venetsian väliin, ja sen takana koottiin ja aseistettiin nopeasti uudelleen 2. armeija. Trevison ja Grappavuorten väliin asettautunut 4. armeija osallistui ensimmäistä kertaa taisteluihin. Hyökkääjät pysäytettiin Piavejoen itärannalle. XIV armeijan komentaja von Below totesi sotapäiväkirjassaan 15. marraskuuta, että yritykset ylittää Piavejoki olivat epäonnistuneet. Ei edes siihen asti menestyksekäs 12. divisioona onnistunut yrityksessään, minkä von Below arveli johtuvan siitä, että sleesialaisten helposti onnistunut Caporetton valtaus oli johtanut vihollisen aliarviointiin. Kolme päivää myöhemmin, 18. marraskuuta von Below totesi taistelun olevan erittäin kovaa ja että italialaiset puolustautuivat ”äärimmäisen päättäväisesti”, aiheuttaen siihen asti suurimmat tappiot hyökkääjille. Kraussin joukkojen epäonnistuttua viimeisessä yrityksessä ylittää Piave, von Below toteaa päiväkirjassaan 21. marraskuuta, että hyökkäys on pysähtynyt ja muuttumassa asemasodaksi, ja siksi on ehkä aihetta harkita, onko tullut aika katsoa tehtävä suoritetuksi. Saksan ylin sodanjohto oli samaa mieltä ja 3. joulukuuta se päätti siirtää kolme divisioonaa Piavejoelta Länsirintamalle. Loput saksalaisten joukoista saivat 30. joulukuuta käskyn poistua Italian rintamalta, ja 6. tammikuuta 1918 von Below jätti sotanäyttämön kokonaan Itävalta-Unkarin joukkojen haltuun. XIV armeija lakkautettiin virallisesti 22. tammikuuta.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Caporetton taistelu Wikimedia Commonsissa
Kenraaliluutnantti Konrad Krafft von Dellmensingen lähetettiin Italian rintamalle tutkimaan, oliko menestyksekäs vastahyökkäys mahdollinen.
Kenraali Otto von Below (keskellä) ja XIV armeijan upseeristoa ennen taistelua
Peräytyviä italialaisia sotilaita Caporettossa 24. lokakuuta 1917.
Saksalainen 12. jalkaväkidivisioona marssilla Tolminosta Caporettoon
Itävalta-Unkarin armeijan sotilaita, päässään saksalaisten ennen taistelua lahjoittamat uudet teräskypärät, ja heidän vangiksi ottamiaan italialaisia.
Itävaltalaisia sotilaita yrittämässä Tagliamentojoen ylittämistä sillalla, jonka räjäyttäminen ei ole täysin onnistunut.
Ezri Konsa

Ezri Konsa (s. 23. lokakuuta 1997 Lontoo) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Aston Villaa.
Konsa aloitti liigauransa Englannin ykkösliigassa pelaavassa Charlton Athleticissa elokuussa 2016 ja pelasi seurassa kahden kauden aikana 71 liigaottelua. Kauden 2018–2019 hän edusti Englannin mestaruussarjassa pelannutta Brentfordia, jossa hän pelasi 42 liigaottelua ja teki yhden maalin. Kesällä 2019 hän siirtyi Aston Villaan. Hän pelasi ensimmäisen kerran Valioliigassa 5. lokakuuta Norwich Cityä vastaan ja pääsi ensimmäisen kerran avauskokoonpanoon 10. marraskuuta Wolverhampton Wanderersia vastaan. Hän pelasi valioliigakauden aikana 25 ottelua ja teki heinäkuussa maalin tasapeliin päättyneessä vierasottelussa Evertonia vastaan. Kauden 2019–2020 liigacupissa Konsa pelasi täydet minuutit kuudessa ottelussa ja teki maalin Crewe Alexandraa vastaan mutta ei pelannut enää tappioon päättyneessä loppuottelussa Manchester Cityä vastaan.
Kaudella 2020–2021 Konsa pelasi 36 valioliigaottelua ja teki maalin kauden ensimmäisessä ottelussa Sheffield Unitedia sekä kahdeksannessa ottelussa Brighton & Hove Albionia vastaan. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Valioliigassa 29 ottelua ja teki kauden molemmat maalinsa joulukuussa Leicesteriä vastaan. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Aston Villan kaikissa 38 valioliigaottelussa, ja yhtä vaille kaikissa avauskokoonpanossa. Maaleja hän ei tehnyt. Kaudella 2023–2024 hän pelasi 35 valioliigaottelua ja teki maalin maaliskuussa Wolverhampton Wanderersia vastaan. Konferenssiliigassa Aston Villa ylsi välieriin ja Konsa pelasi kymmenen ottelua.
Konsa kuului Englannin alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden 2017 voittaneeseen joukkueeseen mutta pääsi kentälle vain välieräottelun viime hetkiksi. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän pelasi yhdessä alkulohko-ottelussa runsaat 40 minuuttia. Hän nousi Englannin A-maajoukkueeseen maaliskuussa 2024 ja pääsi ensimmäisessä maaottelussaan Brasiliaa vastaan kentälle 20. peliminuutilla Kyle Walkerin loukkaannuttua. Konsa on pelannut kesäkuun 10. päivään 2024 mennessä neljä A-maaottelua.
Haikaralinnut

| Haikaralinnut |
| --- | --- |
 Afrikansatulahaikara (Ephippiorhynchus senegalensis)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Osaluokka::  Neognathae
Ylälahko::  Neoaves
Kladi::  Aequornithes
Lahko::  Haikaralinnut Ciconiiformes  Bonaparte, 1854
Heimot
 Kattohaikarat (Ciconiidae) 
Katso myös
   Haikaralinnut Wikispeciesissä   Haikaralinnut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Haikaralinnut (Ciconiiformes) on suurikokoisten, lentokykyisten lintujen lahko. Siihen luokiteltiin aiemmin myös haikarat (Ardeidae) ja iibikset (Threskiornithidae), mutta nykyään siihen luetaan vain kattohaikarat (Ciconiidae). Se on suulalinnut (Suliiformes) ja pelikaanilinnut (Pelecaniformes) sisältävän kladin sisarryhmä.
Fylogenia

Vasarapäähaikaran (Scopus umbretta) asema luokittelussa on ollut epävarma, ja se on tavallisesti sijotettu omaan heimoonsa, mutta AOU lukee sen pelikaanien heimoon. HBW Alive sijoittaa sen kuitenkin omaan heimoonsa, mitä kladogrammi alla myös kuvastaa.
Roskakori (tietojenkäsittely)

Roskakori on tietokoneiden käyttöjärjestelmiin yleensä esiasennettu tietokoneohjelma, jonka avulla tiedostoja ja kansioita voi siirtää roskakorin tallennussijaintiin, jolloin ne menevät kuvaannollisesti roskakoriin. Yleensä sinne laitetaan tiedostoja, jotka halutaan poistaa. Monissa käyttöjärjestelmissä roskakoriin siirtäminen ei poista tiedostoja kokonaan, vaan ne voi vielä myöhemmin palauttaa. Kun käyttäjä on varma tiedostojen tarpeettomuudesta, niin hän voi tyhjentää roskakorin, jolloin sen sisältö poistuu lopullisesti.
Pelikaanilinnut

| Pelikaanilinnut |
| --- | --- |
 Australianpelikaani (Pelecanus conspicillatus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Osaluokka::  Neognathae
Ylälahko::  Neoaves
Kladi::  Aequornithes
Lahko::  Pelikaanilinnut Pelecaniformes  Sharpe, 1891
Heimot
 Haikarat Areidae  Iibikset Threskiornithidae  Pelikaanit Pelecanidae  Varjohaikarat Scopidae  Kenkänokat Balaenicipitidae 
Katso myös
   Pelikaanilinnut Wikispeciesissä   Pelikaanilinnut Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pelikaanilinnut (Pelecaniformes) on lintujen lahko. Perinteisesti siihen on luettu kuusi heimoa, mutta nykyään se käsittää luokittelusta riippuen viisi tai kymmenen heimoa.
Luokittelu

Perinteisesti pelikaanilintuihin on luettu kuusi heimoa: pelikaanit (Pelecanidae), käärmekaulat (Anhingidae), fregattilinnut (Fregatidae), tropiikkilinnut (Phaethontidae), suulat (Sulidae) ja merimetsot (Phalacrocoracidae). Viimeaikaiset tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että ryhmä ei ole monofyleettinen. Pelikaanit ovat nimittäin tosiasiassa läheisintä sukua iibiksille (Threskiornithidae), haikaroille (Ardeidae), varjohaikaroille (Scopidae) ja kenkänokille (Balaenicipitidae), jotka perinteisesti luokitellaan haikaralintuihin (Ciconiiformes). Tällöin varsinaisia haikaralintuja ovat ainoastaan kattohaikarat (Ciconiidae). Tropiikkilinnut puolestaan eivät ole sukua millekään pelikaanilinnulle, kuten aiemmin luultiin.
Taksonomisen ristiriidan ratkaisemiseksi BirdLife International ja monet tieteelliset julkaisut, kuten Handbook of the Birds of the World, noudattavat nykyään luokittelua, jossa entisestä pelikaanilintujen lahkosta on siirretty kaikki heimot pelikaaneja ja tropiikkilintuja lukuun ottamatta uuteen Suliformes-lahkoon. Haikaralinnuista on siirretty neljä heimoa pelikaanilintuihin, ja kattohaikarat on jätetty yksin Ciconiiformes-lahkoon. Yhdessä nämä kolme lahkoa, Pelecaniformes, Suliformes ja Ciconiiformes, muodostavat ryhmän Pelecanimorphae. Seuraava kladogrammi kuvaa Pelecanimorphae-ryhmän lahkojen ja heimojen välisiä sukulaisuussuhteita:
Howard and Moore Complete Checklist of the Birds of the World, jota Suomen Lajitietokeskus ja BirdLife Suomi seuraavat, käyttää kuitenkin erilaista luokittelua, jossa pelikaanlintujen lahkoa on laajennettu käsittämään koko Pelecanimorphae-ryhmä. Lahko jakautuu kahteen alalahkoon, joista Ciconii vastaa Ciconiiformes-lahkoa ja Pelecani vastaa Pelecaniformes- ja Suliformes-lahkoja. Alla on esitetty Howard and Moore Complete Checklist of the Birds of the World -teoksessa käytetty luokittelu:
Lahko: Pelikaanilinnut (Pelecaniformes)
Alalahko: Ciconii
Yläheimo: Ciconioidea
Heimo: Kattohaikarat (Ciconiidae)
Alalahko: Pelecani
Yläheimo: Pelecanoidea
Heimo: Pelikaanit (Pelecanidae)
Heimo: Varjohaikarat (Scopidae)
Heimo: Kenkänokat (Balaenicipitidae)
Yläheimo: Ardeoidea
Heimo: Haikarat (Ardeidae)
Heimo: Iibikset (Threskiornithidae)
Yläheimo: Suloidea
Heimo: Fregattilinnut (Fregatidae)
Heimo: Suulat (Sulidae)
Heimo: Merimetsot (Phalacrocoracidae)
Heimo: Käärmekaulat (Anhingidae)
Blast Premier

| Blast Premier |
| --- | --- |

Laji:  kilpapelaaminen
Maa(t):  Kansainvälinen
Perustettu:  2020
Blast Premier (tyyliteltynä BLAST Premier) on Counter-Strike 2:ssa (aiemmin Counter-Strike: Global Offensive) järjestettävä elektronisen urheilun turnaus, jota järjestää Blast. Blast Premier on Blast Pro Leaguen jatkaja.
Blast Premieriin kuului vuonna 2024 seitsemän turnausta: keväällä järjestettävät Spring Groups, Spring Showdown ja Spring Final, syksyllä järjestettävät Fall Groups, Fall Showdown ja Fall Final, sekä vuoden lopuksi järjestettävä World Final.
Josh Onomah

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Koko nimi: Joshua Onomah
Syntymäaika: 27. huhtikuuta 1997
Syntymäpaikka: Enfield, Englanti
Pelipaikka: hyökkäävä keskikenttäpelaaja
Pituus: 185 cm
Seura
Seura: Preston North End
Junioriseurat
0000–2015: Tottenham Hotspur
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2015–2019 | Tottenham Hotspur | 13 | (0) |
| 2017–2018 | → Aston Villa | 33 | (4) |
| 2018–2019 | → Sheffield Wednesday | 15 | (0) |
| 2019–2023 | Fulham | 64 | (4) |
| 2023– | Preston North End | 13 | (0) |
Maajoukkue
| 2012–2013 | Englanti U16 | 6 | (1) |
| 2013–2014 | Englanti U17 | 13 | (1) |
| 2014–2015 | Englanti U18 | 6 | (0) |
| 2015–2016 | Englanti U19 | 14 | (4) |
| 2016–2017 | Englanti U20 | 10 | (0) |
| 2016–2018 | Englanti U21 | 9 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 24. kesäkuuta 2023.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 24. kesäkuuta 2023.
Joshua ”Josh” Onomah (s. 27. huhtikuuta 1997 Enfield) on ghanalaisia sukujuuria omaava englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Preston North Endiä. Vuosina 2015–2019 hän kuului Valioliigassa pelaavan Tottenham Hotspurin miehistöön mutta pelasi kauden 2017–2018 lainasopimuksella Aston Villassa ja seuraavan kauden Sheffield Wednesdayssa Englannin mestaruussarjassa. Elokuusta 2019 tammikuuhun 2023 hän edusti Valioliigan ja mestaruussarjan väliä seilannutta Fulhamia. Oikeajalkainen Onomah on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.
Onomah on Tottenham Hotspurin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa tammikuussa 2015 FA Cupin ottelussa Burnley FC:tä vastaan. Eurooppa-liigassa hän teki debyyttinsä lokakuussa 2015. Valioliigadebyytti tapahtui seuraavassa kuussa Aston Villaa vastaan. Hän on pelannut kauden 2022–2023 loppuun mennessä Valioliigassa 26 ottelua ja mestaruussarjassa 112 ottelua. Jälkimmäisessä sarjassa hän on tehnyt kahdeksan maalia ja lisäksi kolmessa mestaruussarjan nousukarsintaottelussaan yhden maalin.
Onomah on pelannut Englannin nuorten maajoukkueissa. Vuonna 2014 hän oli mukana voittamassa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta ja vuonna 2017 alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruutta.
Saavutukset

Maajoukkuetasolla
Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailut: kultaa (2017)
Alle 17-vuotiaiden EM-kilpailut: kultaa (2014)
Chile kesäolympialaisissa 1896

Chile osallistui Ateenan kesäolympialaisiin 1896 yhden urheilijan joukkueella. Ainoa urheilija oli juoksija Luis Subercaseaux, joka osallistui 100 metrin, 400 metrin ja 800 metrin kilpailuihin. Hänen tuloksensa ei ole tiedossa, sillä vain mitaleille selviytyneiden urheilijoiden ajat tilastoitiin.
Chile oli ainoa Etelä-Amerikan maa, joka osallistui ensimmäisiin nykyaikaisiin olympialaisiin.
Ebenezer Assifuah

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ebenezer Kofi Assifuah-Inkoom
Syntymäaika: 3. heinäkuuta 1993
Syntymäpaikka: Accra, Ghana
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 176 cm
Junioriseurat
–2011:  Proud United
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2011–2012 |  Sekondi Eleven Wise |  |  |
| 2012–2013 |  Liberty Professionals | 16 | (8) |
| 2013– |  FC Sion | 27 | (7) |
Maajoukkue
| 2012–2013 |  Ghana U20 | 12 | (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 21. joulukuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 21. joulukuuta 2014.
Ebenezer Kofi Assifuah-Inkoom (s. 3. heinäkuuta 1993 Accra) on ghanalainen jalkapalloilija. Hän on pelannut kotimaansa lisäksi Sveitsissä, Ranskassa ja vuodesta 2023 alkaen Malesiassa. Molempijalkaisen Assifuahin pelipaikka on hyökkääjä.
Seurajoukkueura

Assifuah debytoi aikuisten tasolla vuonna 2011 kotimaansa Sekondi Eleven Wisessä. Vuonna 2012 Assifuah siirtyi kotimaansa pääsarjan Liberty Professionalsiin, jonka paidassa hän teki 16 pelaamassaan ottelussa kahdeksan maalia. Kesällä 2013 nuorten MM-kisojen jälkeen Assifuah siirtyi Eurooppaan ja Sveitsin Raiffeisen Super Leaguen FC Sioniin.
Maajoukkueura

Assifuah edusti Ghanan alle 20-vuotiaiden maajoukkuetta vuodet 2012–2013. Vuonna 2013 hän oli mukana Ghanan pronssia saavuttaneessa joukkueessa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Turkissa. Assifuah teki kisoissa kuusi maalia, millä hän oli koko kisojen paras maalintekijä.
Käännös suomeksi
Elämän suola

| Elämän suola |
| --- | --- |
 DVD-julkaisun kansi.
Tyyli:  Draama
Kestoaika:  45 min
Pääosissa:  Ritva Oksanen Mikko Nousiainen Esko Hukkanen Anna Haaranen Tapio Liinoja
Alkuperämaa:   Suomi
Verkko:  Yle TV2
Esitetty:  31. tammikuuta 1996 – 18. helmikuuta 1998
Jaksoja:  60
Tuotanto
Tuottaja(t):  Jussi Niilekselä
Ohjaaja(t):  Jussi Niilekselä Irmeli Heliö Jarmo Lampela Tommi Auvinen
Käsikirjoittaja(t):  Risto Autio Reijo Honkonen Matti Kuusisto Tuija Lehtinen Mika Ripatti Johanna Sinisalo Kaarina Terho Vuokko Tolonen Markku Turunen Seppo Vesiluoma
Tuotantoyhtiö(t):  TV2 Draama
Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
IMDb 
Elämän suola on 60-osainen suomalainen draamasarja, joka esitettiin ensimmäisen kerran Yle TV2 -kanavalla 1996–1998. Sarja on esitetty uusintana 2000–2001.
Juoni

Sarja kertoo Kunkaisten suvusta sekä heidän perheyrityksestään einestehdas Eineshovista ja ravintola Seurahuoneesta. Armas Kunkainen perusti Eineshovin sotien jälkeen ja teki siitä yhden maan suurimmista ja menestyvimmistä einestehtaista. Hänen poikansa Aimo ja tämän vaimo Elina ovat jatkaneet Armaksen elämäntyötä. Yrityksen palvelukseen ovat päätyneet myös Aimon ja Elinan pojat Matti, joka on toimitusjohtaja Aimo-isän "oikeakäsi", ja "tuhlaajapoika" Asko, joka työttömänä palkataan Eineshoviin talonmieheksi. Tytär Salla pitää käytettyjen vaatteiden myyntiliikettä nimeltä "Pandoran lipasto".
Tekijät > Näyttelijät > Päärooleissa

Esko Hukkanen - Armas Kunkainen
Anna Haaranen - Helena Kunkainen, o.s. Kivelä
Mikko Nousiainen - Aimo Kunkainen
Ritva Oksanen - Elina Kunkainen
Tapio Liinoja - Matti Kunkainen
Jaana Järvinen - Anita Kunkainen
Antti Mikkola - Matias Kunkainen
Anna-Maija Tuokko - Mari Kunkainen
Kirsi Liimatainen - Salla Kunkainen
Heikki Paavilainen - Asko Kunkainen
Elias Vakkuri - Joonas Kunkainen
Anna-Leena Härkönen - Päivi Kärnä
Ilmari Saarelainen - Pyry Laine
Marja-Sisko Aimonen - Jutta Mikkola
Reidar Palmgren - Heikki Helenius
Laura Jurkka - Nieminen
Pentti Järventie - Kalle
Tuula Nyman - Tuula
Jukka Puronlahti - Tom Turpeinen
Karoliina Kudjoi - Anna Parkkonen-Turpeinen
Kari Arffman - Sami Vanajas
Asko Sahlman - Pena Järvinen
Tekijät > Näyttelijät > Muissa rooleissa

Aulis Rosendahl - Nestori Ruuskanen
Tuija Ernamo - rouva Huttunen/rouva Marttinen
Jarno Hiilloskorpi - herra Huttunen
Tuija Vuolle - rouva Liiponen
Tom Lindholm - hotellivirkailija/Englund, musiikkituottaja
Esko Roine - Kutvonen, terveystarkastaja
Liisa Roine - asiakas
Sylvi Salonen - Helmi Laine, Pyry Laineen äiti
Seppo Wallin - Holger Laine, Pyry Laineen isä
Riitta Räty - lääkäri
Sari Lilliestierna
Hilkka Ollikainen - Pirkko Nieminen, Hanna Niemisen äiti
Heidi Vaarna - Irene
Tiina Weckström - Jaana Laine, lääkäri
Ahti Jokinen - Reino Partanen, poliisi
Esko Kovero - Markku Pohjonen
Otto Kanerva - Jannu
Aliisa Pulkkinen - Sofia
Anna-Leena Sipilä - Kaisa
Eppu Salminen - Veke Kallio
Pirkko Uitto - Suvi Kaisla
Pekka Lukka - rehtori
Jaakko Saariluoma - Pauli Murtovaara
Pentti Helin - Jaakkola
Jari Salmi - Markkanen, työsuojelutarkastaja
Miisa Lindén - Orvokki
Matti Viironen - Teuri Erävaara
Seppo Mäki - Max Jägerhorn
Tomi Salmela - Turo Leinonen
Salme Laaksonen - Alli
Seppo Kulmala - Björk, eläinlääkäri
Seppo Heinola, Reino Kinkku, haastemies
Martti Palo - Aalto, eläinlääkäri
Ahti Kuoppala - Urho
Anneli Ranta - Minna Masteroni
Tuire Salenius - vastaanottovirkailija
Paula Suotaala - Ebba
Orvokki Oksanen - Airi
Martti Pennanen - Ilmari
Petri Lairikko - laborantti
Teemu Lehtilä - Saviniemi
Tarja Siimes - Mirja
Katriina Rinne - Marja
Henna-Maija Alitalo - Teija Juvonen
Jarmo Lampela - Peppe Asikainen
Ville Haapasalo - Timppa
Tekijät > Käsikirjoittajat

Risto Autio
Reijo Honkonen
Matti Kuusisto
Tuija Lehtinen
Mika Ripatti
Johanna Sinisalo
Kaarina Terho
Vuokko Tolonen
Markku Turunen
Seppo Vesiluoma
Tekijät > Ohjaajat

Jussi Niilekselä
Irmeli Heliö
Jarmo Lampela
Tommi Auvinen
Tekijät > Tuottaja

Jussi Niilekselä
Jaksoluettelo > Ensimmäinen tuotantokausi

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Uusinta |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Myrsky perhepiirissä | 31.1.1996 | 3.9.2000 |
| 2. | Kartanpiirtäjät | 7.2.1996 | 10.9.2000 |
| 3. | Vanha rakkaus | 14.2.1996 | 17.9.2000 |
| 4. | Uudenvuoden yllätyksiä | 21.2.1996 | 24.9.2000 |
| 5. | Yhä untani seuraan | 28.2.1996 | 1.10.2000 |
| 6. | Hikinen iltapäivä | 6.3.1996 | 8.10.2000 |
| 7. | Taivaan merkit | 13.3.1996 | 15.10.2000 |
| 8. | Riivaajat | 20.3.1996 | 22.10.2000 |
| 9. | Mustasukkaisuutta | 27.3.1996 | 29.10.2000 |
| 10. | Johtaja hukassa | 3.4.1996 | 5.11.2000 |
| 11. | Veren vangit | 10.4.1996 | 12.11.2000 |
| 12. | Vain lämpöä hiukan | 17.4.1996 | 19.11.2000 |
| 13. | Tupla tai kuitti | 24.4.1996 | 26.11.2000 |
| 14. | Sä kasvoit neito kaunoinen | 1.5.1996 | 3.12.2000 |
| 15. | Se on sitten kevät | 8.5.1996 | 10.12.2000 |
| 16. | Kun siivet saan | 15.5.1996 | 17.12.2000 |
Jaksoluettelo > Toinen tuotantokausi

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Uusinta |
| --- | --- | --- | --- |
| 17. | Sopimus elämän kanssa | 18.12.1996 | 24.12.2000 |
| 18. | Kahden kerroksen väkeä | 25.12.1996 | 31.12.2000 |
| 19. | Kova laki | 1.1.1997 | 7.1.2001 |
| 20. | Potut pottuina | 8.1.1997 | 14.1.2001 |
| 21. | Huojuva talo | 15.1.1997 | 21.1.2001 |
| 22. | Elokuun rapsodia | 22.1.1997 | 28.1.2001 |
| 23. | Kahden kauppa | 29.1.1997 | 4.2.2001 |
| 24. | Sanansaattaja | 5.2.1997 | 11.2.2001 |
| 25. | Uusia tuulia | 12.2.1997 | 18.2.2001 |
| 26. | Alastomat ja kuolleet | 19.2.1997 | 25.2.2001 |
| 27. | Onnellisten aika | 26.2.1997 | 4.3.2001 |
| 28. | Etsijät | 5.3.1997 | 11.3.2001 |
| 29. | Taikavuori | 12.3.1997 | 18.3.2001 |
| 30. | Niin kauas kuin yötä riittää | 19.3.1997 | 25.3.2001 |
| 31. | Aimon päivät | 26.3.1997 | 1.4.2001 |
| 32. | Kaikki rakastavat | 2.4.1997 | 8.4.2001 |
| 33. | Yks, kaks, kolme! | 9.4.1997 | 15.4.2001 |
| 34. | Käärmeenmuna | 16.4.1997 | 22.4.2001 |
| 35. | Kaboom! | 23.4.1997 | 29.4.2001 |
Jaksoluettelo > Kolmas tuotantokausi

| Jakso | Nimi | Ensiesitys | Uusinta |
| --- | --- | --- | --- |
| 36. | Yön selkään | 3.9.1997 | 6.5.2001 |
| 37. | Jotakin on tapahtunut | 10.9.1997 | 20.5.2001 |
| 38. | Kohtaamiset ja erot | 17.9.1997 | 27.5.2001 |
| 39. | Thilia, thalia, thallallaa | 24.9.1997 | 3.6.2001 |
| 40. | Kolmiapila | 1.10.1997 | 10.6.2001 |
| 41. | Itke en lemmen tähden | 8.10.1997 | 17.6.2001 |
| 42. | Mitä tapahtuu todella | 15.10.1997 | 24.6.2001 |
| 43. | Veijareita ja pyhimyksiä | 22.10.1997 | 1.7.2001 |
| 44. | Ajolähtö | 29.10.1997 | 8.7.2001 |
| 45. | Hellyyden ehdoilla | 5.11.1997 | 22.7.2001 |
| 46. | Jo joutui armas aika | 12.11.1997 | 29.7.2001 |
| 47. | Perästä kuuluu | 19.11.1997 | 12.8.2001 |
| 48. | Valheita ja viettelyksiä | 26.11.1997 | 19.8.2001 |
| 49. | Yön siirrot | 3.12.1997 | 26.8.2001 |
| 50. | Tulivuoren juurella | 10.12.1997 | 2.9.2001 |
| 51. | Tähtikirkas yö | 17.12.1997 | 16.9.2001 |
| 52. | Auringonpimennys | 24.12.1997 | 23.9.2001 |
| 53. | Uskalla tietää | 31.12.1997 | 30.9.2001 |
| 54. | Päättymätön tarina | 7.1.1998 | 14.10.2001 |
| 55. | Yksi lensi yli käenpesän | 14.1.1998 | 28.10.2001 18.11.2001 |
| 56. | Tule ja katso | 21.1.1998 | 18.11.2001 |
| 57. | Hämärän tanssit | 28.1.1998 | 2.12.2001 |
| 58. | Oikopolkuja | 4.2.1998 | 9.12.2001 |
| 59. | Suolaista ja makeaa | 11.2.1998 | 16.12.2001 |
| 60. | Poika nimeltä Päivi | 18.2.1998 | 23.12.2001 |
Aiheesta muualla

Elämän suola YLE:n Internet-sivustolla
| n k Ilkka Vanne |
| --- | --- |
Pitkät elokuvat (ohjaus):  Lakeuden kutsu (2000)  Vieraalla maalla (2003)  Lupaus (2005) 
Dokumenttielokuvat (ohjaus):  Tammisunnuntai 1918 (2017) 
TV-elokuvat ja -sarjat (ohjaus):  Me Tammelat (1968)  Toimittaja (1969-1970)  Teatterituokio (Suomen paras näyttelijä (1969), Älä jätä minua! (1972), Mörri (1975),  Elon tyrskyt (1982)  Hyvästi Mansikki (1970)  Jammu (1971)  Uudesta luotava maa (1974)  Tavallinen Impi (1974)  Matti ja Mathilda (1975)  Orvar Kleinin laillinen ruumis (1975)  Päivä Helsingissä(1976)  Kultainen vasikka (1976)  Maausko uus (1976)  Wiipurin nopeat (1978)  Pöllönpesäpuut(1983)  Ostettu sulhanen (1985)  Aito Halonen (1989)  Ruusun aika (1990)  Pimennys (1993)  Puhtaat valkeat lakanat (1993-1994)  Pimeän hehku (1996)  Elämän suola (1997)  Klubi (1998-1999)  Seitsemän (2001)  Kotikatu (2002-2006)  Lehmän vuosi (2008)
HK Vitjaz

| Vitjaz Podolsk |
| --- | --- |

Historia:  Vitjaz Podolsk (1996–2004) Vitjaz Tšehov (2004–2013) Vitjaz Podolsk (2013–)
Perustettu:  1996
Kaupunki:   Balašiha, Moskovan alue
Kotiareena:  Balašiha Arena
– kapasiteetti:  5 525
Sarja:  KHL
Divisioona:  Bobrov
Värit:           
Toimitusjohtaja:   Igor Varitski
Päävalmentaja:   Dmitri Rjabykin
Kapteeni:   Vladimir Galuzin
Yhteistyöseurat:  Junison-Moskova (VHL) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Jääurheilukeskus 2004
HK Vitjaz (ven. ХК Витяз, suomeksi ”Ritarit”) on venäläinen ammattilaisjääkiekkojoukkue, joka pelaa KHL:ssä. Joukkueen kotikaupunkina toimii Podolsk ja kotihallina on 5 500-paikkainen Ice Hockey Palace.  Seuran farmijoukkueena toimii VHL-liigassa pelaava HK Rjazan.
Historia

Seura perustettiin vuonna 1996 Podolskissa Venäjällä nimellä Vitjaz Podolsk. Joukkueen kotiareenana toimi vuoteen 2003 Podolskin Vityaz Ice Palace. Vuonna 2004 joukkue muutti lähikaupunkiin Tšehoviin ja muutti nimensä Vitjaz Tšehoviksi. Se pelasi kotipelinsä uuden kaupungin 1 370-paikkaisessa Ice Hockey Centerissä. Kaudella 2007–2008 hallia laajennettiin 3 300-paikkaiseksi.
Vitjaz pelasi kaudella 2000–2001 Venäjän pääsarjassa, mutta kausi ei päättynyt odotusten mukaisesti, sillä 34 pelistä joukkue voitti vain kuusi ja hävisi 23. Muut pelit päättyivät normaalin peliajan ulkopuolella. Joukkue päätyikin karsintasarjaan, jossa se pudotettiin Vysšaja Ligaan. Vuonna 2005 Vitjaz selviytyi liigan finaaliin, jossa se sijoittui toiseksi. Finaalisarjan voittajaksi tuli HK MVD maalein 4–1. Vitjaz nousi kuitenkin takaisin Venäjän pääsarjaan.