stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Veren ääriin
Vastaanotto ja taiteellinen merkitys

Aikalaiskriitikkojen vastaanotto oli välttelevä. The Washington Postin arvostelu oli tyrmäävä: "Joukko miehiä ratsastelee ympäriinsä, leiriytyy, filosofoidaan, vähän tapetaan. Työtä kaikki tyynni, ja kovin verkkaista sellaista." Yhdysvalloissa teosta on pidetty myöhemmin McCarthyn mestariteoksena ja yhtenä tärkeimmistä amerikkalaisista nykyromaaneista. Vuonna 2006 The New York Times kokosi kirjailijoiden ja kriitikkojen näkemyksiä amerikkalaisen kaunokirjallisuuden edellisten 25 vuoden tärkeimmistä teoksista; Veren Ääriin oli listalla kolmantena. Vaikutusvaltainen kirjallisuudentutkija Harold Bloom on toistuvasti nostanut Veren ääriin -romaanin amerikkalaisen nykykirjallisuuden kärkeen.
Veren ääriin -romaanista on kirjoitettu Yhdysvalloissa kymmeniä tieteellisiä artikkeleita, lopputöitä, väitöskirjoja tai tulkintoja ja julkaistu lukuisia kirjoja. Teosta on pidetty nihilistisenä, voimakkaan moraalisena, satiirina western-genrestä ja irvikuvana amerikkalaisen kutsumuskohtalon ajatuksesta. Harold Bloomin mukaan romaani oli "äärimmäinen western". McCarthyn kirjaa on verrattu Hieronymus Boschin, Sam Peckinpahin, Dante Alighierin ja Louis L’Amourin töihin. Yksimielistä tulkintaa ei kuitenkaan löydy.
»Amerikkalaisessa kirjallisuudessa vain Melvillen Moby Dickiä voi verrata Veren ääriin -romaaniin. Molemmat ovat eeppisiä ja kosmisia, kumpaakiin riivaa avoimen tilan ajatus ja kieli, valtavien kartoittamattomien etäisyyksien kuvaaminen fanaattisen kärsivällisesti ja tarkasti. Molemmista huokuu vision vahvuus, jonka taltuttaa vielä vahvempi ironia. Molemmissa räjäytetään auki amerikkalainen unelma kutsumuskohtalosta, rodullisesta ylivertaisuudesta ja valtakunnan loputtomasta laajenemisesta. McCarthy kirjoittaa – jos mahdollista – vielä Melvilleäkin pelottavammalla tarkkuudella.» 
(Steven Shaviro - “The Very Life of the Darkness”: A Reading of Blood Meridian)
Tyyli ja vaikutteet

Veren ääriin on monikerroksisin ja monitulkintaisin McCarthyn romaaneista. Stephen Fryen mukaan siinä on muistumia William Shakespearesta, William Faulknerista ja Fjodor Dostojevskistä, ja sen kielessä on vaikutteita Kuningas Jaakon Raamatusta ja Danten Jumalaisesta näytelmästä. Harold Bloom vertaa teosta Shakespeareen, Herman Melvilleen ja William Faulkneriin. Bloomin näkemyksen mukaan Veren ääriin on muodoltaan ja tyyliltään Moby Dickin tavoin enemmän eeppistä proosaa kuin romaani. McCarthy käyttää usein tarkoituksellisesti epätavallisia tai vanhanaikaisia sanoja ja sanontoja.
McCarthyn proosalle tyypillisesti ihmisten sisäisiä liikkeitä tai psykologiaa ei kuvata. Veren ääriin -teoksen varhaisia luonnosversioita tutkineen Noah Shannonin mukaan McCarthy on pyrkinyt editoimaan kirjoitusprosessin aikana kaikki viitteet siitä, miten henkilöt tapahtumat, itsensä tai toisensa näkevät. McCarthy itse on todennut Henry Jamesin tai Marcel Proustin kaltaisista sisäisen maailman kuvaajista "minulle se ei ole kirjallisuutta." Tuomari Holdenin hahmossa on nähty viitteitä Moby Dickin kapteeni Ahabiin ja Joseph Conradin Pimeyden sydämen Eversti Kurtziin. Historialliset yksityiskohdat nivoo yhteen historiallisen romanssi, jonka ironisoi James Fenimore Cooperin kaltaisten amerikkalaisen kaanonin rajaseutukuvaajien perinnettä.
Tyylillisesti McCarthy itse on kertonut suosivansa "yksinkertaisia toteavia lauseita" ja käyttävänsä isoja kirjaimia, pisteitä, satunnaisia pilkkuja ja kaksoispisteitä listojen aloittamiseen, mutta ei koskaan puolipisteitä. McCarthy ei käytä lainausmerkkejä merkitäkseen dialogia koska hänen mukaansa ei ole syytä "tuhria sivua oudoilla pikku merkeillä".
Veren ääriin ei ole varsinaisesti western, vaan pikemminkin anti-western. Teosta voi lukea lännenkirjallisuuden postmodernina päivityksenä, jossa aiemman tradition elementtejä ja historiallisia yksityiskohtia uudelleenkierrätetään, kommentoidaan ja parodioidaan. Postmodernille kirjallisuudelle tyypillisesti kirjaa voi kuitenkin lukea myös samojen perinteiden ja myyttien jatkajana, niiden uutena tasona:
»Meksikon ja Yhdysvaltojen eteläosien rajapintaan sijoittuva Veren ääriin edustaa Yhdysvaltojen syvän etelän gotiikkaa, jossa yliluonnollinen tai groteski aines punoutuu rähjäisen realistiseen kehykseen lähes huomaamatta. Jo siksikin pitkin ja poikin autiomaita, joenuomia ja vuorijonoja ratsastavia henkipattoja kuvaava teos on pikemmin kylmäävä anti-western kuin perinteinen sankaruutta ja roistomaisuutta kuvittava lännenkirja, western Zane Greyn hengessä.» 
(Jukka Petäjä, HS 15.12.2013)
Teemoja > Rajaseutujen väkivalta

McCarthyn tuotannossa Veren ääriin kuvaa lännen valloittamista ja rajaseutujen brutaalin luonnon kohtaamista, kun sitä seuraava Rajatrilogia sijoittuu samojen seutujen kesyttämisen ja urbanisoitumisen aikaan. Sara Spurgeonille amerikkalaisuuden ytimeen kuuluvien lännen myyttien käsitteleminen on teoksen keskiössä. Yksi romaanin pääteemoista on ihmisten sisäsyntyinen väkivaltainen luonne. Veren Ääriin on McCarthyn romaaneista väkivaltaisin, pinnallisella luennalla vain sarja toinen toistaan raaempien väkivallantekojen kuvauksia. McCarthy oli käsitellyt väkivaltaa jo aiemmissa, Appalakeille sijoittuvissa suomentamattomissa kirjoissaan The Orchard Keeper (1965), Outer Dark (1968) ja Child of God (1973). Veren ääriin -teos nostaa väkivallan kuitenkin uudelle tasolle.
Robert Jarrett kiinnittää huomiota siihen, että romaani sijoittuu ajankohtaan, joka oli hyvin todennäköisesti rajaseutujen ja lännen väkivaltaisuuden äärimmäinen lakipiste, ja kirjassa kuvatut päänahanmetsästäjät aikansa väkivaltaisin ilmiö. Hän tulkitsee kirjan alkuperäisen nimen Blood Meridian or the Evening Redness in the West viittaavan paitsi tähän, myös verenpunaiseen auringonlaskuun, joka romaanissa yhdistetään toistuvana kuvana äärimmäisen väkivaltaisiin tapahtumiin. Rajaseutujen väkivalta oli pahimmillaan juuri ennen iltaa, lännen valloittamisen ajanjakson loppua.
Teemoja > Kutsumuskohtalo

Yhdysvaltojen laajenemiselle länteen oli ominaista kutsumuskohtalon (Manifest Destiny) käsite. Veren ääriin -kirjassa kutsumuskohtalon ideaa edustaa selkeimmin kapteeni White, jonka järjestämään epäonnistuneeseen valloitusretkeen 'Poika' osallistuu. Fiktiivisen Whiten retoriikka on lainattu oman aikansa ekspansionisteilta Stephen Douglassilta, John O’Sullivanilta ja William Swainilta. Kutsumuskohtalon idea oli leimallisesti rasistinen, Yhdysvallat laajeni anglosaksisten valkoisten amerikkalaisten asuinalueena ja ”alemmat rodut” oli hävitettävä edistyksen tieltä. McCarthy näyttää Whiten järjettömänä kiihkoilijana, joka perustelee hyökkäystään Meksikoon paikallisten heikkoudella ja kyvyttömyydellä puolustautua intiaaneja vastaan, mutta menettää ensimmäisessä kohtaamisessaan apassien kanssa miehensä ja heti perään päänsä kohdatessaan yksinäisen meksikolaisen sotilaan.
Teemoja > Teodikean eli pahan ongelma ja gnostilaisuus

Useat kirjallisuudentutkijat ja kriitkot ovat esittäneet, että pahan tai teodikean ongelma on kirjan keskeinen teema. Jos Jumala on kaikkivoipa, miksi on olemassa niin paljon pahuutta? Miten hyvyys voi olla olemassa absoluuttisen pahan ympäröimänä? Tuomari Holdenin sanoin: ”Jos Jumalan on tarkoitus puuttua ihmiskunnan taantumukseen, eikö hän olisi jo tehnyt niin?” Teoksessa on nähty myös yhteyksiä gnostilaiseen filosofiaan. Kirjan alun toinen lainaus on gnostilaiselta mystikolta Jakob Böhmelta.
Henkilöt > Päähenkilöt

Poika: Romaanin teini-ikäinen päähenkilö ja antisankari. 'Pojan' äiti on kuollut synnytyksessä, ja hän pakenee väkivaltaista juoppoa isäänsä Texasiin. Väkivaltainen 'Poika' rekrytoidaan ensin kapteeni Whiten ja myöhemmin Glantonin jengiin. Osallistuu Glantonin jengin päänahanmetsästysretkiin. 'Poika' joutuu lopulta konfliktiin tuomarin kanssa. Kutsutaan romaanissa myöhemmin 'Mieheksi', kun hän kohtaa tuomarin uudestaan kolme vuosikymmentä myöhemmin.
Tuomari Holden, tuomari: Lähes yliluonnollinen, erittäin väkivaltainen hahmo. Tietää ja osaa lähes kaiken. Liittyy Glantonin jengiin pelastettuaan sen jengin apassien hyökkäykseltä, kun jengi on löytänyt Tuomarin istumasta kalliolla keskellä autiomaata. Tuomarista tulee 'Pojan' päävastustaja Glantonin jengin hajottua. Tuomari on sivistynyt ja hienostunut. Hänen näkemyksensä mukaan maailma on väkivaltainen, fatalistinen ja loputon veristen taistelujen kierre. Ihmisen luonteen ja autonomian määrittelee viime kädessä väkivalta. Tuomarin mukaan ”sota on jumala”.
Louis Toadvine: Lainsuojaton, jonka 'Poika' kohtaa väkivaltaisessa yhteenotossa. Toadvinen korvat on leikattu pois ja hänen otsaansa on polttomerkitty hevosvarkaan merkki. 'Poika' kohtaa Toadvinen myöhemmin uudelleen vankilassa Chihuahuassa. Toadvine ja 'Poika' ystävystyvät. Toadvine onnistuu neuvottelemaan kaksikon vapaaksi. Toadvine ei ole yhtä paatunut kuin muut jengiläiset. Hirtetään Los Angelesissa yhdessä David Brownin kanssa.
Henkilöt > Muita henkilöitä

Kapteeni White, kapteeni: Entinen ammattisotilas ja amerikkalainen kansalliskiihkoilija. Whiten näkemyksen mukaan Meksiko on laiton kansakunta, jonka kohtalo ja tarkoitus on tulla osaksi Yhdysvaltoja. White johtaa sekalaisen ryhmän sissejä Meksikoon. 'Poika' liittyy joukkioon, mutta hänet otetaan kiinni ja vangitaan. Myöhemmin hänelle näytetään Whiten irtileikattu pää.
John Joel Glanton, Glanton : Amerikkalainen päänahanmetsästäjien ryhmän johtaja, kutsutaan kirjassa myös kapteeniksi. Pieni, tummahiuksinen mies. Glantonilla on Texasissa perhe, jonka luokse hän ei voi palata rikostensa vuoksi. Glantonin viimeiseksi teoksi jää Colorado-joen ylittävän lauttareitin kaappaus jengin haltuun. Saa surmansa Yuma-intiaanien väijytyksessä.
Tobin, entinen pappi: Tobin on valinnut pappeuden sijasta rikollisen elämän vaikka on syvästi uskonnollinen. Tobin vihaa tuomaria. Selviää Yuman verilöylystä, mutta Tuomari ampuu häntä autiomaassa pakomatkalla. Tobin hakeutuu lääkärinhoitoon San Diegoon. Hänen lopullinen kohtalonsa on tuntematon.
David Brown: Käyttää ihmisen korvista tehtyä kaulakorua. Kun Brown pidätetään San Diegossa, Glanton on erityisen huolissaan Brownin kohtalosta ja yrittää etsiä ja vapauttaa hänet. Brown onnistuu kuitenkin pakenemaan itse. Selviää Yuman verilöylystä. Vangitaan Toadvinen kanssa Los Angelesissa ja hirtetään.
John Jackson: Glantonin joukossa on kaksi John Jacksonia, musta ja valkoinen. Kun valkoinen Jackson ajaa mustan Jacksonin nuotiolta rasistisella herjalla, musta tappaa valkoisen ja leikkaa tämän pään irti. Musta Jackson tapetaan ensimmäisenä Yuman verilöylyssä.
Yrityksiä elokuvasovituksiksi

Romaania on yritetty sovittaa useita kertoja elokuvaksi. Kaikki yritykset ovat kaatuneet kehitys- tai esituotantovaiheen aikana. Yleisen käsityksen mukaan tarina on väkivaltaisuutensa ja pessimistisyytensä vuoksi liian vaikea elokuvaksi. Tuottaja Scott Rudin osti kirjan sovitusoikeudet 1992, ja Steve Tesich sovitti romaanin käsikirjoitukseksi vuonna 1996. Tesichin sovituksen tapahtumat poikkeavat merkittävästi kirjan vastaavista. 1990-luvun lopulla Tommy Lee Jones kirjoitti uuden version Tesichin käsikirjoituksesta. Elokuvastudiot välttelivät käsikirjoituksen väkivaltaa ja tuotanto ei edennyt. James Francon mukaan Jonesin versio on kaikista hänen lukemistaan käsikirjoitusversioista uskollisin alkuperäisteokselle. Jones oli tarjonnut tuomari Holdenin roolia Jack Nicholsonille.
Saatuaan valmiiksi elokuvan Kingdom of Heaven vuonna 2004 käsikirjoittaja William Monahan ja ohjaaja Ridley Scott keskustelivat Rudinin kanssa elokuvaversiosta Paramount Pictures -tuotantona. Scott vahvisti, että käsikirjoitus oli kirjoitettu, mutta väkivalta oli osoittautunut haasteeksi. Scott ja Monahan jättivät projektin. Ridley Scott muisteli myöhemmin:
{{Veren ääriin oli yksi lempikirjoistani. Ja se . . . ensinäkemällä sitä ajattelee, wow, tästä tulee mahtava western, aivan fantastinen. Mutta se on niin verinen, niin armoton, niin synkkä . . . Bill Monahan kirjoitti hyvän käsikirjoituksen. Mutta kuoleminen oli niin loputonta, jatkuvaa, että minun oli pakko sanoa että olisiko tämän kuitenkin parempi olla vain kirja sen sijaan että yritetään tehdä elokuva?|Ridley Scott The Counselor-elokuvan Blu-Ray -version kommenttiraidalla.}}
The Departed -elokuvasta Oscarin voittaneen Monahanin mielestä käsikirjoitus oli hänen uransa parhaita. Mohananin mukaan ”oikeastaan kukaan ei ymmärrä, että Glanton on tarinan sankari ja 'Poika' tapahtumien todistaja.” Vuonna 2011 James Franco suunnitteli Veren ääriin-elokuvasovitusta. Franco kuvasi 25 minuuttia testimateriaalia, jossa näyttelivät Scott Glenn, Mark Pellegrino, Luke Perry ja Dave Franco. Rudin kielsi elokuvan jatkotuotannon. Franco latasi myöhemmin testimateriaalin verkkoon vapaasti katsottavaksi. 5. toukokuuta 2016 Variety paljasti, että Franco neuvotteli Rudinin kanssa sovituksesta, joka toteutettaisiin Russell Crowen, Tye Sheridanin ja Vincent D’Onofrion kanssa. Projekti kuitenkin peruuntui oikeuksiin liittyvien epäselvyyksien vuoksi.
Aiheesta muualla

Chamberlain, Samuel E.: My Confession: The Recollections of a Rogue New York:  Harper & Brothers. (englanniksi)
Owens, Barcley: Cormac McCarthy's Western Novels.  University of Arizona Press, 2000.  ISBN 0-8165-1928-5.  (englanniksi)
Pierce, Leonard: Harold Bloom on Blood Meridian  2009. AVClub. Viitattu 29.12.2019. (englanniksi)
Shaw, Patrick W.: The Kid's Fate, the Judge's Guilt: Ramifications of Closure in Cormac McCarthy's Blood Meridian. Southern Literary Journal, 1997, s. 102–119.  (englanniksi)
Stratton, Billy J.: ‘el brujo es un coyote’: Taxonomies of Trauma in Cormac McCarthy's Blood Meridian. Arizona Quarterly: A Journal of American Literature, Culture, and Theory, 2011, 67. vsk, nro 3, s. 151–172.  doi:10.1353/arq.2011.0020.  (englanniksi)
New York Timesissa julkaistu kritiikki Archive.is-palvelussa (Alkuperäinen linkki)
Samuel Chamberlainin kirjan My Confession: The Recollections of a Rogue otsikkosivu (Archive.org)
Päänahanmetsästäjä James Kirker, 1847 Kuva: Thomas Martin Easterly.
Twilight in the Wilderness, Frederic Church, 1860. Kirjan nimi Blood Meridian or The Evening Redness in the West on Robert Jarretin tulkinnan mukaan myö muistuma Frederic Churchin romanttisista erämaita kuvaavista maisemamaalauksista.
Meksikon ja Yhdysvaltojen rajaseutu lännen mytologian keskeisen maalarin Frederic Remingtonin kuvaamana: Epäonnistuneen Mierin sotaretken lopputulos 1842. (The Drawing of the Black Bean, Frederic Remington)
James Franco on yhdistetty kahteen yritykseen sovittaa Veren ääriin elokuvaksi. Vuonna 2013 ilmestyi hänen ohjaamansa ja sovittamansa Cormac McCarthyn romaaniin perustuva elokuva Child of God.
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1868

Yhdysvaltain presidentinvaalit 1868 järjestettiin 3. marraskuuta 1868. Vaalit voitti republikaani Ulysses S. Grant haastajanaan demokraatti Horatio Seymour. Grant sai äänestyksessä 214 valitsijamiestä Seymourin 80 valitsijamiesääntä vastaan. Vaalit olivat ensimmäiset, jotka järjestettiin Yhdysvaltain sisällissodan päättymisen ja orjuuden lakkauttamisen jälkeen.
Teemat

Sisällissodan päättymisen ja sen tuloksen kannalta keskeisiä teemoja vaaleissa oli etelän jälleenrakentaminen ja orjien äänioikeutta koskevat kysymykset. Republikaanit kannattivat jokaiselle kansalaisoikeuksia, kun taas demokraatit kehottivat osavaltioita päättämään poliittisista kysymyksistä, kuten äänioikeudesta.
Demokraatit vastustivat republikaanien jälleenrakentamissuunnitelmia, ja republikaanit taas muistuttivat kansaa, että heidän puolueensa pyrkii rauhaan ja yhtenäisyyteen.
Ehdokkaat

Republikaanit pitivät toukokuussa 1868 nimeämiskokouksensa ja valitsivat yksimielisesti presidenttiehdokkaakseen Ulysses S. Grantin, joka oli toiminut sisällissodassa Unionin armeijan komentajana.
Jotkut demokraattijohtajat idässä kannattivat alun perin entistä republikaania Salmon P. Chasea presidenttiehdokkaaksi, sillä hänen kritiikki republikaanien jälleenrakennuspolitiikkaa kohtaan oli saanut suosionsa laskemaan republikaanien joukossa. Lännessä taas demokraattien suosiossa oli George H. Pendleton. Heinäkuussa pidetyissä nimeämiskokouksessa Pendletonin kannattajat tajusivat, ettei hän voisi voittaa ehdokkuutta. Kannattajat antoivat sen sijaan tukensa entiselle New Yorkin kuvernöörille Horatio Seymourille.
Tulokset

Seymourin kampanja sai suuren iskun, kun varapresidenttiehdokkaan Blairin kirjoittama kirje julkaistiin. Kirjeessä hän ilmoitti olevansa vakuuttunut republikaanien jälleenrakentamissuunnitelman mitätöimisestä ja siitä, että valkoisten eteläläisten pitäisi saada järjestää uudet hallitukset.
Vaalit hävinnyt Seymour sai kerätty 80 valitsijamiesääntä, kun taas Grant sai kerättyä 214 valitsijamiesääntä. Voitto teki hänestä maan siihenastisen historian nuorimman presidentin. Grantin valinnan seurauksena republikaanien jälleenrakennus jatkui, ja kongressi pian ratifioi Yhdysvaltain perustuslain 15. lisäyksen, joka takasi, että äänioikeutta ei enää voinut evätä rodun perusteella.
Aiheesta muualla

Geoelections - Kartta vuoden 1868 presidentinvaalien annetuista äänistä (englanniksi)
Yleisurheilun Afrikan-mestaruuskilpailut 2014

Vuoden 2014 yleisurheilun Afrikan-mestaruuskilpailut käytiin 10. elokuuta – 14. elokuuta Marrakechssa, Marokossa.
Mitalistit > Miehet

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Hua Wilfried Koffi | 10,05 |  Mark Jelks | 10,07 |  Monzavous Edwards | 10,16 |
| 200 m |  Hua Wilfried Koffi | 20,25 |  Isaac Makwala | 20,51 |  Carvin Nkanata | 20,53 |
| 400 m |  Isaac Makwala | 44,23 CR |  Wayde van Niekerk | 45,00 |  Boniface Mucheru | 45,07 |
| 800 m |  Nijel Amos | 1.48,54 |  Mohammed Aman | 1.48,56 |  Taoufik Makhloufi | 1.49,08 |
| 1 500 m |  Ayanleh Souleiman | 3.42,49 |  Asbel Kiprop | 3.42,58 |  Ronald Kwemoi | 3.42,59 |
| 5 000 m |  Caleb Mwangangi Ndiku | 13.34,27 |  Isaiah Kiplangat Koech | 13.35,73 |  Abrar Osman Adem | 13.36,42 |
| 10 000 m |  Nguse Amlosom | 28.11,07 |  Mustapha El Aziz | 28.11,36 |  Josphat Bett | 28.11,61 |
| 3 000 m esteet |  Jairus Kipchoge Birech | 8.34,79 |  Jonathan Ndiku | 8.37,67 |  Ezekiel Kemboi | 8.39,30 |
| 110 m aidat |  Tyron Akins | 13,57 |  Alex Al-Ameen | 13,78 |  Martins Ogierakhi | 13,80 |
| 400 m aidat |  Cornel Fredericks | 48,78 |  Amaechi Morton | 48,92 |  Nicholas Bett | 49,03 |
| 20 km kävely |  Lebogang Shange | 1.26.58 |  Samuel Kireri Gathimba | 1.27.11 |  Mohamed Ameur | 1.27.48 |
| Korkeushyppy |  Kabelo Kgosiemang | 228 |  Fernand Djoumessi | 225 |  Younis Mohamed | 222 |
| Seiväshyppy |  Cheyne Rahme | 541 CR |  Mohamed Amine Romdhana | 500 |  Mouhcine Cheaouri | 500 |
| Pituushyppy |  Zarck Visser | 808 |  Khotso Mokoena | 802 |  Ruswahl Samaai | 784 |
| Kolmiloikka |  Khotso Mokoena | 17,03 |  Tosin Oke | 16,97 |  Roger Haitengi | 16,72 |
| Kuulantyöntö |  Orazio Cremona | 19,84 |  Jaco Engelbrecht | 18,87 |  Franck Owaka | 18,47 |
| Kiekonheitto |  Victor Hogan | 62,87 |  Russell Tucker | 62,15 |  Stephen Mozia | 57,11 |
| Moukarinheitto |  Mostafa Al-Gamel | 79,09 CR |  Chris Harmse | 73,90 |  Ahmed Abdul Raouf | 60,17 |
| Keihäänheitto |  Julius Yego | 84,72 |  Ihab Abdelrahman El Sayed | 83,59 |  Robert Oosthuizen | 77,81 |
| Kymmenottelu |  Larbi Bouraada | 8311 CR |  Guillaume Thierry | 7312 |  Atsu Nyamadi | 6946 |
| 4 x 100 m |  Nigeria:   Ogho-Oghene Egwero   Monzavous Edwards   Obinna Metu   Mark Jelks | 38,80 |  Ghana:   Daniel Gyasi   Solomon Afful   Emmanuel Dassor   Timothy Abeyie | 39,28 |  Algeria:   Mahmoud Hammoudi   Ali Bouguesba   Skander Djamil Athmani   Soufiane Bouhadda | 39,89 |
| 4 x 400 m |  Botswana:   Pako Seribe   Nijel Amos   Leaname Maotoanong   Isaac Makwala | 3.01,89 |  Nigeria:   Noah Akwu   Robert Simmons   Miles Ukaoma   Amaechi Morton | 3.03,09 |  Kenia:   Mark Mutai   Solomon Buoga   Nicholas Bett   Boniface Mucheru | 3.07,35 |
Mitalistit > Naiset

| Laji: | Kultaa: | Kultaa: | Hopeaa: | Hopeaa: | Pronssia: | Pronssia: |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 100 m |  Blessing Okagbare | 11,00 CR |  Murielle Ahouré | 11,03 |  Marie-Josée Ta Lou | 11,20 |
| 200 m |  Murielle Ahouré | 22,36 |  Marie-Josée Ta Lou | 22,87 |  Dominique Duncan | 22,98 |
| 400 m |  Folashade Abugan | 51,21 |  Kabange Mupopo | 51,21 |  Patience Okon George | 51,68 |
| 800 m |  Eunice Sum | 1.59,45 |  Janeth Jepkosgei | 1.59,74 |  Agatha Jeruto | 1.59,84 |
| 1 500 m |  Hellen Obiri | 4.09,53 |  Dawit Seyaum | 4.10,92 |  Rababe Arafi | 4.12,08 |
| 5 000 m |  Almaz Ayana | 15.32,72 CR |  Genzebe Dibaba | 15.42,16 |  Janeth Kisa | 15.54,04 |
| 10 000 m |  Joyce Chepkirui | 32.45,27 |  Emily Chebet | 32.45,28 |  Belaynesh Oljira | 32.49,39 |
| 3 000 m esteet |  Hiwot Ayalew | 9.29,54 CR |  Sofia Assefa | 9.30,20 |  Salima El Ouali Alami | 9.33,02 |
| 100 m aidat |  Rikenette Steenkamp | 13,26 |  Rosvitha Okou Bodjiho | 13,26 |  Nichole Denby | 13,27 |
| 400 m aidat |  Wenda Theron Nel | 55,32 |  Amaka Ogoegbunam | 55,46 |  Francisca Koki | 55,84 |
| 20 km kävely |  Grace Wanjiru Njue | 1.37.04 |  Emily Ngii | 1.38.12 |  Askale Tiksa | 1.40.05 |
| Korkeushyppy |  Rhizlane Siba | 180 |  Besnet Mohamed | 180 |  Ariyat Dibow Ubang | 178 |
| Seiväshyppy |  Syrine Balti | 410 |  Nisrin Dinar | 380 |  Dorra Mahfoudhi | 370 |
| Pituushyppy |  Ese Brume | 650 |  Chinazom Amadi | 640 |  Joelle Mbumi Nkouindjin | 625 |
| Kolmiloikka |  Joelle Mbumi Nkouindjin | 14,02 |  Nadia Eke | 13,40 |  Blessing Ibrahim | 13,35 |
| Kuulantyöntö |  Auriol Dongmo | 16,84 |  Chinwe Okoro | 16,40 |  Lezaan Jordaan | 15,31 |
| Kiekonheitto |  Chinwe Okoro | 59,79 CR |  Nikki Okwelogu | 51,66 |  Amina Elmouden | 48,21 |
| Moukarinheitto |  Laetitia Bambara | 65,44 |  Amy Sène | 64,66 |  Sarah Ben Saad | 60,97 |
| Keihäänheitto |  Sunette Viljoen | 65,32 CR |  Mary Nartey | 52,57 |  Selma Jessika Rosun | 48,04 |
| Seitsenottelu |  Marthe Koala | 5454 |  Elizabeth Dadzie | 5286 |  Bianca Erwee | 5086 |
| 4 x 100 m |  Nigeria:   Gloria Asumnu   Lawreta Ozoh   Dominque Duncan   Blessing Okagbare | 43,56 |  Norsunluurannikko:   Tryphene Kouame Adjoua   Mireille Parfaite Gaha   Nanzie Adeline Gouenon   Marie-Josée Ta Lou | 43,99 |  Ghana:   Flings Jo Owusu-Agyapong   Gemma Yacoba Acheampong   Beatrice Gyaman   Janet Amponsah | 44,06 |
| 4 x 400 m |  Nigeria:   Patience George Okon   Regina George   Ada Benjamin   Folashade Abugan | 3.28,87 |  Kenia:   Jecinta Shikanda   Francisca Koki   Janeth Jepkosgei   Maureen Jelagat | 3.32,26 |  Botswana:   Goitseone Seleka   Lydia Casey Mashila   Loungo Matlhaku   Christine Botlogetswe | 3.40,28 |
Vilém Blodek

Jan Vilímekin piirros Blodekista.
Vilém František Blodek (3. lokakuuta 1834 Praha – 1. toukokuuta 1874 Praha) oli tšekkiläinen säveltäjä ja huilisti, jonka tuotanto oli aikoinaan suosittua mutta on sittemmin jäänyt aikalaissäveltäjä Bedřich Smetanan varjoon.
Blodek aloitti 12-vuotiaana opinnot Prahan konservatoriossa, sävellyksen opettajanaan Jan Bedřich Kittl ja huilunopettajana Antonín Eiser. Lisäksi hän opiskeli pianonsoittoa yksityisesti. Vuosina 1853–1855 Blodek toimi vauraan perheen musiikinopettajana Galitsiassa. Palattuaan Prahaan hän konsertoi pianistina ja kuoronjohtajana. Vuodesta 1860 hän opetti huilunsoittoa Prahan konservatoriossa. Hän kuoli 39 vuoden iässä.
Blodekin keskeisinä sävellyksinä pidetään vuoden 1862 huilukonserttoa ja vuoden 1867 oopperaa V studni (suom. Kaivossa).
Virle Piemonte

| Virle Piemonte |
| --- | --- |

 Virle Piemonte
 Koordinaatit: 44°52′N, 7°34′E 
Valtio:  Italia
Alue:  Piemonte
Metropolikaupunki:  Torino
Korkeus:  245 m m
Väkiluku:  1 153 
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
 
 https://www.comune.virlepiemonte.to.it 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Virle Piemonte (piemonteksi Virle ) on kunta Italiassa Piemonten alueella sijaitsevassa Torinon metropolikaupungissa. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli arviolta 1 153 asukasta.