stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Neuvostoliiton 23. armeija

23. armeija oli Neuvostoliiton puna-armeijan sotatoimiyhtymä, joka perustettiin toukokuussa 1941 Leningradin sotilaspiirissä puolustamaan Leningradin aluetta vastuualueenaan Viipurin pohjois- ja koillispuoliset alueet. Armeijan oikealla puolella operoi 7. armeija.
Armeija siirtyi Leningradin sotilaspiiristä 24. kesäkuuta muodostetun Pohjoiseen rintaman alaisuuteen ja heinäkuun alussa armeijaan liitetty X mekanisoitu armeijakunta siirrettiin pois.
Suomalaisten aloitettu 31. heinäkuuta hyökkäyksensä Karjalankannaksella armeija ei kyennyt estämään hyökkääjän etenemistä, vaan elokuun loppuun mennessä Karjalankannaksen alue oli rajajoelle saakka suomalaisten hallussa. Taisteluiden aikana armeija kärsi mittavia tappioita ja sen vahvuus oli syyskuun alussa suomalaisten etenemisen pysähtyessä  ainoastaan 80 000–90 000 miestä ja pääosa sen raskaasta kalustosta oli menetetty.
Puna-armeijaa uudelleen järjestettäessä 23. armeija siirrettiin 24. elokuuta vasta perustetun Leningradin rintaman alaisuuteen. Kesäkuuhun 1944 armeija puolusti Leningradin luoteispuolisia alueita. Armeijaan kuuluneet XCVII, XCVIII ja CXV kivääriarmeijakunnat sekä 17. linnoitusalue armeijajoukkojen tukemana osallistuivat Viipuriin suunnattuun hyökkäykseen 10. kesäkuuta – 15. heinäkuuta 1944. Operaatiossa armeija oli toisessa aallossa seuraten läpimurron tehnyttä 21. armeijaa sekä puhdistaen Vuoksen etelärannan. Armeijan joukot ylittivät joen Vuosalmen taistelussa. Hyökkäyksen pysähdyttyä ja Suomen kanssa tehdyn aselevon astuttua voimaan armeijan joukot asettuivat puolustukseen Karjalankannakselle.
Armeija lakkautettiin 1950-luvun lopulla, mutta XXX kaartinarmeijakunta divisioonineen säilyi.
Kokoonpano 1941 kesällä

Armeijan kokoonpano 22. kesäkuuta:
XIX kivääriarmeijakunta (lakkautettu syyskuussa)
115. divisioona
142. divisioona
L kivääriarmeijakunta (lakkautettu elokuussa)
43. divisioona
70. divisioona
123. divisioona
X mekanisoitu armeijakunta (siirretty pois heinäkuussa)
21. panssaridivisioona
24. panssaridivisioona
198. mekanisoitu divisioona
27. Viipurin linnoitusalue
28. Käkisalmen linnoitusalue
armeijajoukkoja (huolto ja tykistöyksiköitä)
Komentajat

kenraaliluutnantti Pjotr Stepanovitš Pšennikov toukokuu – 2. elokuuta 1941
kenraaliluutnantti M. N. Gerasimov elokuu – syyskuu 1941
kenraalimajuri (kenraaliluutnantti syyskuussa 1943) A. I. Tserepanov syyskuu 1941 – 2. heinäkuuta 1944
kenraaliluutnantti V. I. Shvetsov 2. heinäkuuta 1944 –
Ernesto Neto

Ernesto Neto vuonna 2014.
Ernesto Saboia de Albuquerque Neto (s. 1964, Rio de Janeiro, Brasilia) on nykykuvataiteilija. Hänet tunnetaan varsinkin suurista veistoksistaan, jotka on tehty valkoisesta, sukan kaltaisesta venyvästä materiaalista, joita hän täyttää erilaisilla materiaaleilla, kuten styroksilla tai tuoksuvilla mausteilla. Hänen installaationsa täyttävät usein koko näyttelytilan.
Neto liittyy brasilialaiseen uuskonkretistien taideliikkeeseen, joka on vallinnut Etelä-Amerikassa 1950-luvun lopulta. Hänen työnsä vahvistavat brasilialaisen kuvanveistotaiteen perinnettä ja lujittavat konstruktivistien ideoiden ja kokeellisen havainnon sekoittumista.
Hänen abstraktit näyttelynsä on suunniteltu rohkaisemaan kävijöitä ja olemaan aktiivisia osallistujia. Ihmiset voivat koskettaa, tökkiä ja kävellä useiden hänen teostensa läpi.
Ura

Ernesto Neto syntyi ja kasvoi ja opiskeli Rio de Janeirossa. Hän debytoi taidegalleriassa Rio de Janeirossa vuonna 1988.
Kansainväliseen tietoisuuteen Neton taide tuli 1990-luvun lopulla. Vuonna 2006 Neton Pariisin Panthéonissa esillä ollut teos Leviathan Thot ulottui rakennuksen 66 metriä korkeasta katosta lattiaan. Hän edusti Brasiliaa Vik Munizin kanssa vuonna 2001 Venetsian biennaalissa, jossa hänen installaatioitaan oli esillä sekä Brasilian paviljiongissa, että Arsenalessa olevassa kansainvälisessä yhteisnäyttelyssä.
Ura > Suomessa

Vuonna 2001 Ernesto Neton teos Uusi installaatio oli esillä Ars 01 -näyttelyssä Helsingissä. Näyttelyn teosta varten Neto vieraili ensimmäisen kerran Suomessa ja palasi useita kertoja Helsinkiin ja Kemiin.
Vuonna 2004 Neto osallistui kansainväliseen The Snow Show tapahtumaan, jossa taiteilijat ja arkkitehdit tutkivat rakentamista lumesta ja jäästä Kemissä ja Rovaniemellä.
Neto luopui teoksissaan synteettisistä materiaaleista ja alkoi käyttämään niissä puuvillaa ja muita luonnonmateriaaleja. Neto on kiinnostunut Brasilian huni kuin -kansan perinteistä ja rituaaleista. Se on yksi Amazonian alkuperäiskansoista, joka noin 8000 jäsentä elävät kyläyhteisöissä Acren osavaltiossa Luoteis-Brasiliassa. Kiasmassa esitetyn Boa-teoksen käsin virkatun puuvillakudoksen rakenne on saanut muotonsa boakäärmeen päästä.
Aiheesta muualla

Randy Kennedy: Hey, Drill This! Park Avenue Armory Goes Sci-Fi The New York Times.  12.5.2009. Viitattu 12.3.2016. (englanniksi)
Hettie Judah: Ernesto Neto weaves a tribute to the Huni Kuin people of Brazil in Helsinki The Spaces.  11.3.2016. VF Publishing. Arkistoitu 13.3.2016. Viitattu 12.3.2016. (englanniksi)
Jussi Mankkinen: Ernesto Neton taide on shamanismin ja poliittisuuden outo avioliitto Yle Uutiset Kulttuuri.  2.3.2016. Oy Yleisradio Ab. Viitattu 12.3.2016.
Ernesto Neto and the Huni Kuin ~ Aru Kuxipa | Sacred Secret - Parque Ika Nai Bai, You Tube, 2015.(portugaliksi)(englanniksi)
Ernesto Neto and the Huni Kuin ~ Aru Kuxipa | Sacred Secret - Assembleia You Tube, 2015.(portugaliksi)(englanniksi)
Ernesto Neto and the Huni Kuin ~ Aru Kuxipa | Sacred Secret - Interview with Ernesto Neto, You Tube, 2015.(englanniksi)
Aru Kuxipa | Sacred Secret — A tour through the exhibition with Ernesto Neto, You Tube, 2015.(englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Latvia  Tšekki  Alankomaat 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Museum of Modern Art  Victoria  Photographers' Identities  RKD Artists  ULAN 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef
Rintaliivit

Kaarituelliset yksinkertaiset rintaliivit.
Rintaliivit ovat rintoja tukeva naisten alusvaate.
Yleensä tytöt alkavat käyttää rintaliivejä noin 11–14-vuotiaina, jolloin rinnat alkavat useimmiten olla jo sen verran kookkaat, että ne tarvitsevat tukemista. Käytön aloittamisesta eteenpäin rintaliivejä käytetään yleensä läpi elämän.
Historia

Vuonna 1893 amerikkalainen Marie Tucek patentoi omat liivinsä, joiden tarkoitus oli tukemisen sijasta rintojen litistäminen ja piilottaminen näkyvistä. Ensimmäiset rintaliivit tulivat kauppoihin Ranskassa vuonna 1899. Mary Phelps Jacob patentoi New Yorkissa vuonna 1914 keksintönsä nimeltä ”Backless Brassiere”, jota pidetään nykyaikaisten rintaliivien alkuna. Hän loi niille tuotemerkin Caresse Crosby ja myi patenttinsa Warner Brothers Corset Companylle 1 500 dollarin hintaan. 1930-luvulla kehitettiin joustavat rintaliivit. Vuonna 1935 otettiin käyttöön kuppikokoja kuvaavat kirjaimet.
Osat

Rintaliivien perusosat ylhäältä alas: olkaimet, kupit (tässä kokokupit) ja ympärys.
Rintaliivien kiinnitys on yleensä takana.
Rintaliivit koostuvat useasta eri osasta, joita voi olla jopa 49 erilaista. Rintaliiveissä voidaan käyttää yli 20:tä eri materiaalia. Rintaliivien perusosat ovat olkaimet, liivin ympärys, kupit ja kiinnitys.
Olkaimet menevät olkapäiden ylitse ja yhdistävät etuosan kupit ympäryksen takaosaan. Olkainten päätehtävä on pitää kupit paikoillaan, ja ne myös nostavat rintoja ylöspäin. Ne tehdään ainakin osaksi joustavasta materiaalista ja antavat siksi hiukan periksi. Olkaimettomia rintaliivejä voidaan käyttää asujen kanssa, jossa hartiat jäävät paljaaksi tai kun ei haluta olkaimien näkyvän asun alta. Tällaisilla liiveillä on napakka ympärys, jotta liivit pysyvät paikoillaan.
Liivin ympärys kannattelee rintojen painoa ja pitää liivit vartaloa vasten.
Kupit peittävät, tukevat ja ympäröivät rintoja. Niiden muoto ja rakenne muotoilevat rintojen ulkonäköä, ja ne voivat esimerkiksi pienentää, pyöristää ja kohottaa rintoja. Kupit ommellaan yhdestä tai useammasta osasta. Kuppi voi olla kokokuppi tai puolikuppi. Kokokuppi peittää koko rinnan ja ne ovat tukevampia kuin puolikupilliset. Puolikuppi peittää vain puolet rinnasta. Näiden välimuoto on kolmeneljäsosa-kuppinen rintaliivi.
Rintaliivien kiinnitys voi olla takana, sivulla tai edessä. Kiinnitys on tavallisesti tehty muovi- tai metallihakasista, joista liivin ympärystä voi säätää löysemmälle tai tiukemmalle.
Rintaliivissä voi olla kaarituki, joka kiertää rinnan alta. Kaarituen tarkoitus on tukea, muotoilla ja nostaa rintaa sen alapuolelta. Suuririntaisilla naisilla kaarituelliset liivit vähentävät selvästi olkainten varaan jäävää rasitusta.
Liivin toppauksella voidaan rintaan saada lisää muotoa ja kokoa, ehkä myös tukea. Toppauksella voidaan myös estää nännin näkyminen vaatteen läpi. Toppaus voi olla irrotettava, tai se voidaan ommella kupin sisään. Täytteinä voidaan käyttää kuitua, vaahtomuovia, silikonia tai geeliä.
Tyyppejä

T-paitarintaliivit ovat sileitä ja saumattomia, ja kupit ovat usein muotoon prässätyt. T-paitaliivejä käytetään usein vartalonmyötäisten asujen alla.
Push-up-rintaliivit nostavat, kohottavat ja puristavat rintoja yhteen. Niissä on lisätäytettä kupin sivulla ja alareunassa, kupit ovat lähellä toisiaan, ja kaarituet ovat keskeltä matalat ja sivuilta korkeat. Push-up-liivejä käytetään usein juhla-asujen ja avonaisten V-aukkoisten vaatteiden kanssa.
Balconette-rintaliivit kohottavat rintoja suoraan alhaalta ylöspäin ja muodostavat rinnoista näin eräänlaisen parvekkeen (engl. balconette). Niiden kuppi peittää yleensä vain puolet rinnasta ja olkaimet ovat liivin sivuilla.
Minimizer-liivit litistävät rinnat suuremmalle alueelle kuin tavalliset liivit.
Bandeau-rintaliivit muistuttavat putkimaista bikinin yläosaa. Niitä käytetään usein avonaisten tai olkaimettomien asujen alla.
Urheiluliivejä käytetään etenkin liikunnan aikana. Niissä on liikettä estävä leikkaus, jonka ansiosta rinnat ja olkaimet pysyvät tukevasti paikoillaan. Hengittävän materiaalin ansiosta kosteus siirtyy kuidun ulkopuolelle hikoiltaessa.
Ensiliivit on tarkoitettu nuorille tytöille ensimmäisiksi liiveiksi. Ensiliivit ovat usein kaarituettomia, kevyitä, pehmeitä ja joustavia. Ne tasoittavat kehittyvien rintojen tyypillisiä muoto- ja kokoeroja sekä suojaavat arkoja rintoja.
Imetysliivit on suunniteltu imettäville äideille, ja niissä on imettämistä helpottavat avattavat kupit.
Muotoilevat liivit valmistetaan yleensä napakasta ja joustavasta neulosmateriaalista, ja niiden avulla vartalosta pyritään saamaan hoikemman ja tasaisemman näköinen.
Japanissa on myynnissä rintaliivejä myös miehille.
Kokomerkinnät

Rintaliivien koko voidaan ilmoittaa monella eri tavalla. Suomessa käytetään merkintätapaa, joka koostuu luvun ja kirjaimen yhdistelmästä. Luku kuvaa rintojen alta mitattua ympärysmittaa senttimetreinä, ja se ilmoitetaan viiden senttimetrin välein. Kirjain kuvaa kuppikokoa A:sta alkaen. Kun ympärysmitta kasvaa, myös kupin kaariosa kasvaa ja sen myötä kupin syvyys. Sen vuoksi ympärysmitan muuttuessa rintaliivin ostaja joutuu vaihtamaan myös kuppikokoa aina viiden sentin jälkeen, esimerkiksi koosta 75B kokoon 70C tai 80A.
Standardin EN 13402 mukaan liivikoko määritetään rinnanympäryksen ja rintojen alapuolisen ympärysmitan erotuksen mukaan seuraavasti:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ympärysmitta rinnan alta | 60 | 65 | 70 | 75 | 80 | 85 | 90 | 95 | 100 | 105 | 110 | 115 | 120 | 125 |
| Vaihteluväli (cm) | 58–62 | 63–67 | 68–72 | 73–77 | 78–82 | 83–87 | 88–92 | 93–97 | 98–102 | 103–107 | 108–112 | 113–117 | 118–122 | 123–127 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Kirjain | AA | A | B | C | D | E | F | G | H | J | K |
| Erotus (cm) | 10–12 | 12–14 | 14–16 | 16–18 | 18–20 | 20–22 | 22–24 | 24–26 | 26–28 | 28–30 | 30–32 |
Jos ympärysmitta rintojen alta on esimerkiksi 75 cm ja rintojen kohdalta mitattu 90 cm eli erotus on 15 cm, rintaliivien koko on 75B.
Vaikutukset terveyteen

Oikeankokoiset rintaliivit saattavat ehkäistä niska- ja selkävaivojen syntymistä tukemalla rintoja, jolloin selkä ei rasitu niin paljoa. Liian nuorena hankitut rintaliivit saattavat aiheuttaa rintojen elastisuuden vähenemistä. Vääränlaisten rintaliivien käyttö saattaa johtaa rintojen sidekudoksen venymiseen, sekä pienimuotoisiin tiehyttukoksiin, johtaen rintojen herkistymiseen. lähde?
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Valitse rintaliivit oikein. Kuningaskuluttaja 20.2.2003.
Wonderbra Push Up -rintaliivit vuodelta 1975.
Rinnanympärys mitataan rintojen alta ja ilmoitetaan senttimetreinä. Kuppikoko on rintojen päältä mitatun ympäryksen ja alta mitatun ympäryksen erotus ja ilmoitetaan kirjaimella.
Nero (vuoden 1922 elokuva)

| Nero |
| --- | --- |
 Jacques Grétillat keisari Nerona ja Violet Mersereau Marciana.
Ohjaaja:  J. Gordon Edwards
Käsikirjoittaja:  Virginia Tracy, Charles Sarver
Tuottaja:  William Fox
Säveltäjä:  Ernö Rapée
Kuvaaja:  Harry Plimpton
Leikkaaja:  Hettie Grey Baker
Lavastaja:  John D. Braddon
Pääosat:  Jacques Grétillat, Paulette Duval, Sandro Salvini, Violet Mersereau
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat, Italia
Tuotantoyhtiö:  Fox Film Corp.
Levittäjä:  20th Century Studios
Ensi-ilta:  22. toukokuuta 1922 (New York) 19. syyskuuta 1926 (Suomi)
Kesto:  120 min.
Alkuperäiskieli:  mykkäelokuva
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nero on vuonna 1922 valmistunut yhdysvaltalais-italialainen mykkäelokuva. Rooman keisarin Neron elämää kuvaavan historiallisen suurelokuvan on ohjannut J. Gordon Edwards. Italiassa kuvattu Nero oli huomattava yleisö- ja arvostelumenestys, mutta jäi korkeiden tuotantokustannuksiensa takia tappiolliseksi.
Juoni

Miehestään eroon hankkiutuneesta Poppaeasta tulee Neron rakastaja ja vaimo. Kenraali Horatius haluaa naida panttivangiksi ottamansa prinsessa Marcian, mutta Galba lähettää hänet kukistamaan kapinaa Iberiaan. Palattuaan Roomaan Horatius pyytää Nerolta Marciaa, mutta keisari ei halua luopua kauniista tytöstä. Rakastavaiset pakenevat ja Horatiukseen ihastunut Poppaea saa kuulla Marcian olevan kristitty. Poppaea syyttää kristittyjä Rooman palosta ja heittää heidät leijonille. Galban ja Horatiuksen sotilaat pelastavat Marcian ja Nero tekee itsemurhan.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Jacques Grétillat  | … |  Nero   |
|  Sandro Salvini  | … |  Horatius   |
|  Guido Trento  | … |  Tullius   |
|  Enzo De Felice  | … |  Otho   |
|  Nerio Bernardi  | … |  apostoli   |
|  Adolfo Trouché  | … |  Hercules   |
|  Nello Carotenuto  | … |  Galba   |
|  Americo De Giorgio  | … |  Gracchus   |
|  Alfredo Galaor  | … |  Garth   |
|  Ernando Cecilia  | … |  roomalainen kenraali   |
|  Enrico Kant  | … |  roomalainen kapteeni   |
|  Paulette Duval  | … |  Poppaea   |
|  Edy Darclea  | … |  Acte   |
|  Violet Mersereau  | … |  Marcia   |
|  Lina Talba  | … |  Julia   |
|  Lydia Taguinto  | … |  palvelija   |
|  Maria Marchiali  | … |  palvelija   |
Tuotanto ja vastaanotto

J. Gordon Edwardsin Foxille ohjaama Nero päätettiin tehdä Italiassa, jossa tuotantokustannukset arvioitiin paljon pienemmiksi kuin Yhdysvalloissa. Se on kuvattu Rooman lähellä Nova-Filmin studiolla, Italian Alpeilla, Vesuviuksen juurella ja Tivolin Villa d’Estessä. Circus Maximukseksi lavastetulla Rooman stadionilla järjestettiin suuret kilpa-ajot sekä loppukohtaus, johon oli hankittu Hampurin eläintarhasta kolmekymmentä leijonaa. Elokuvan pääosia esittivät italialaiset ja ranskalaiset näyttelijät. Sen tekemiseen osallistui kertoman mukaan 65 000 avustajaa.
Aikalaiskritiikki ylisti Neron tuotantoarvoja, mutta kiinnitti huomiota sen näyttelijöiden ylidramaattisiin maneereihin. Elokuva oli huomattava yleisömenestys eri puolilla maailmaa. Odotettua suurempien tuotantokustannustensa takia se jäi silti tappiolliseksi. Elokuvasta ei tunneta yhtään säilynyttä kopiota.
Aiheesta muualla

Nero Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Nero Elonet.
Neurovelho

| Neurovelho> Neuromancer |
| --- | --- |
 Suomenkielisen painoksen kansi.
Alkuperäisteos
Kirjailija:  William Gibson
Kieli:  englanti
Genre:  sci-fi, kyberpunk
Julkaistu:  1984
Suomennos
Suomentaja:  Arto Häilä
Kansitaiteilija:  Heikki Kalliomaa
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  1991
Sivumäärä:  280
ISBN:  951-0-17204-9
Sarja: Sprawl-trilogia
Seuraava:  Kreivi Nolla
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Neurovelho (engl. Neuromancer) on William Gibsonin kirjoittama tieteisromaani, joka julkaistiin vuonna 1984. Se on yksi ensimmäisistä kyberpunk-romaaneista, ja sitä pidetään laajasti yhtenä lajinsa tyypillisimmistä ja tunnetuimmista edustajista. Neurovelho on ensimmäinen, itsenäinen osa Sprawl-trilogiaa, jonka muut osat ovat Kreivi Nolla ja Mona Lisa. Suomeksi se ilmestyi Arto Häilän kääntämänä vuonna 1991.
Neurovelho oli ensimmäinen romaani, joka voitti sekä Hugo-, Nebula- että Philip K. Dick -palkinnot.
Neurovelhon suosio toi Gibsonin keksimän kyberavaruuden käsitteen yleiseen käyttöön: termi oli esiintynyt aiemmin kirjailijan novellissa "Burning Chrome" (1982). Kirjan pohjalta tehtiin myös Neuromancer-tietokonepeli. Suomessa Radioteatteri teki siitä oman versionsa 1995, ja vuonna 2003 myös BBC teki siihen perustuvan kuunnelman.
Billy Idol on sanonut kirjan inspiroineen Cyberpunk-albumin tekemiseen.
Aiheesta muualla

Gioia, Ted: Neuromancer (Arkistoitu – Internet Archive). Conceptualfiction.com. (englanniksi)
Kasvi, Jyrki J. J.: Neurovelho. Aikakone 1/1992.
Rowan, Iain: Neuromancer. 20.8.2001. (englanniksi)
Wagner, Thomas M.: Neuromancer. SF Reviews.net 2007. (englanniksi)
Lauri Nevalainen

| Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten soutu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Suomi.Miesten soutu. Olympialaiset  | Maa:   Suomi> Miesten soutu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | perämiehetön nelonen |  |
Lauri Armas Nevalainen (24. tammikuuta 1927 Kotka – 31. heinäkuuta 2005 Kotka) oli suomalainen kilpasoutaja. Yhdessä kolmen muun miehen kanssa hän oli saavuttamassa maansa ensimmäistä soudun olympiamitalia.
Nevalainen kävi neljä vuotta kansakoulua ja viisi vuotta keskikoulua. Armeijan hän suoritti laivastossa Turussa vuonna 1946. Armeijan jälkeen hän meni töihin Sunilan tehtaille. Sunilasta hän lähti vuonna 1963 ja alkoi työskennellä vahtimestarina Kotkan ravintoloissa.
Ennen soutuharrastuksensa aloittamista Nevalainen oli kilpaillut hiihtäjänä, ja hiihto säilyi harrastuksena myös parhaitten soutuvuosien mentyä ohi. Vuonna 1949 soutu muuttui "Lape" Nevalaisen ykkösharrastukseksi, kun hän alkoi harjoitella yhdessä Veikko Lommin, Kauko Wahlsténin ja Oiva Lommin kanssa. Kaksi ensimmäistä vuotta olivat tälle Sunilan Soutajien neloselle tekniikan harjoittelua ja pohjakunnon luomista. Kesällä 1951 Suomessa vieraili saksalainen valmentaja Georg Hartung, joka yhdessä Veikko Lommin kanssa laati nelikolle kovan valmennusohjelman. Se sisälsi soudun lisäksi oikeita lihaksia vahvistavaa juoksua ja hiihtoa, ja talvella harjoitettiin tekniikkaa allassoudulla.
Helsingin 1952 olympialaisissa Lommit, Wahlstén ja Nevalainen sijoittuivat perämiehettömän nelosen alkuerässä helposti toiseksi, mutta välierässä vene ei pysynyt kurssillaan ja suomalaiset jäivät viimeiseksi. Keräilyeränsä he voittivat ylivoimaisesti. Loppukilpailussa suomalaiset epäonnistuivat lähdössä mutta olivat 500 metrin kohdalla Britannian venekunnan kanssa johdossa, ja puolimatkassa brititkin olivat jääneet taakse. Jugoslavia meni ohi 1 500 metrin kohdalla, ja Ranskakin nousi parisataa metriä ennen maalia toiseksi. Suomi hävisi Jugoslavialle 7,3 sekuntia ja Ranskalle 4,4 sekuntia ja sai pronssia. Se oli maan kaikkien aikojen ensimmäinen soudun olympiamitali.
Suomen mestaruuksia Nevalainen voitti viisi. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuissa hän sai hopeaa vuonna 1953.
Saavutuksia

Olympiapronssia Helsingissä 1952 (perämiehetön nelonen)
PM-hopeaa perämiehettömässä nelosessa 1953
SM-kultaa kahdeksikossa 1950 ja 1951
SM-kultaa perämiehellisessä nelosessa 1950 ja 1951
SM-kultaa perämiehettömässä nelosessa 1952
Sami Ristilä

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 15. elokuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Valkeakoski, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä keskikenttäpelaaja
Pituus: 181 cm
Junioriseurat
1986–1990: Haka
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1991–1995 | Haka | 74 | (13) |
| 1995–1996 | SC Neukirchen | 15 | (3) |
| 1996 | Haka | 13 | (1) |
| 1996–1999 | FC Zwolle | 79 | (17) |
| 1999–2000 | Jokerit | 45 | (9) |
| 2001 | MyPa | 29 | (6) |
| 2002–2004 | Haka | 70 | (20) |
| 2005–2008 | Drogheda United | 82 | (8) |
| 2009 | Haka | 16 | (2) |
| 2010 | VaKP | 4 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 427 | (79) |
Maajoukkue
| 1990 | Suomi U15 | 12 | (6) |
| 1991 | Suomi U16 | 8 | (4) |
| 1992 | Suomi U17 | 10 | (5) |
| 1991–1993 | Suomi U18 | 15 | (4) |
| 1992–1995 | Suomi U21 | 12 | (3) |
Valmennusura
2007: Drogheda United (apuv.)
2008: Drogheda United (res.)
2009: VaKP
2009–2012: Haka
2013: KooTeePee
2014–2016: KTP
2018: FC Lahti (apuv.)
2019: FC Lahti
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Sami Antero Ristilä (s. 15. elokuuta 1974 Valkeakoski) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija.
Pelaajana Ristilä edusti Suomessa suurimman osan urastaan kasvattajaseuraansa Valkeakosken Hakaa, jonka riveissä hän on voittanut myös kaksi Suomen mestaruutta (kausina 1995 ja 2004). Kaudella 1995–1996 hän pelasi saksalaisessa SC Neukirchenissä ja vuosina 1996–1999 hollantilaisessa FC Zwollessa. Suomessa Ristilä on edustanut myös FC Jokereita 1999–2000 ja MyPaa 2001.
Ristilä siirtyi 2005 FC Hakasta irlantilaiseen Drogheda Unitedin joukkueeseen, jossa hän pelasi aina vuoden 2008 loppuun. Ristilän pelipaikka oli keskikenttäpelaaja tai hyökkääjä. Vuonna 2007 hän oli voittamassa seuralle sen ensimmäistä Irlannin mestaruutta. Pelaamisen lisäksi Ristilä toimi Drogheda Unitedin U21-joukkueen päävalmentajana vuonna 2007 ja edustusjoukkueen pelaaja-valmentajana yhdessä joukkueen päävalmentajan kanssa vuosina 2007–2008.
Syksyllä 2008 Ristilän seura Drogheda United joutui selvitystilaan. Kun seuralle etsittiin uutta omistajaa, niin spekuloitiin myös päävalmentajan vaihtumisella. Irlannissa valmentajatutkinnon suorittanut Ristilä esitettiin vaihtoehtona uudeksi päävalmentajaksi, jos seura saataisiin taloudellisesti taas jaloilleen. Taloudellisista syistä Ristilälle tarjottiin vapaat paperit siirtyä minne hän halusi ja Ristilä päätti palata Valkeakoskelle, kun hänelle tarjottiin mahdollisuus jatkaa myös valmentajauraa FC Hakan farmijoukkueessa Valkeakosken Koskenpojissa. Ristilä johti Irlannissa viimeisessä ottelussaan joukkueensa kentälle joukkueen kapteenina.
Kaudella 2009 Ristilä pelasi FC Hakassa ja toimi syyskuusta 2009 lähtien myös seuran päävalmentajana Olli Huttusen jälkeen. Hän toimi FC Hakan päävalmentajana aina elokuuhun 2012 saakka, jolloin hänet korvasi Juha Malinen. Ristilä siirtyi kaudeksi 2013 Ykkösessä pelaavan FC KooTeePeen päävalmentajaksi, missä hän toimi kesäkuuhun 2016 saakka, jolloin hänet korvasi Ossi Virta.
Ristilä on pelannut Veikkausliigassa 247 ottelua ja tehnyt niissä 56 maalia. Hänellä on 12 nuorten ja 45 poikien maaottelua.
Ristipaine

Ristipaine tarkoittaa sosiologisena käsitteenä ihmiseen kohdistuvaa sosiaalista painetta, joka aiheutuu moniarvoisen demokraattisen yhteiskunnan ristiriitaisista normeista.
Ristipaineen aiheuttajia voivat esimerkiksi olla yksilön kuuluminen moneen erilaiseen yhteisöön, jotka pyrkivät vaikuttamaan tähän eri lailla, voimakas sosiaalinen liikkuvuus, joukkotiedotuksen ja yksilön tavoitteiden ristikkäisyys tai erot poliittisten puolueiden pyrkimyksissä.
Ristipaine voi aiheuttaa anomiaa, normittomuutta ja vieraantumista ja johtaa ääritapauksissa itsetuhoon.