stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Hömötiainen
Koko ja ulkonäkö

Hömötiainen on 12–13 cm pitkä. Sen lakki ja leukalappu ovat mustat, posket valkoiset, selkä harmaa, vatsapuoli vaaleampi, siivet ja pyrstö tummat. Siivellä erottuu vaalea paneeli. Britanniassa tavattavalla kleinschmidti-alalajilla on ruskea selkä ja beigenruskea alapuoli.
Hömötiaisen kutsuääni on ”ti-ti-tsää-tsää-tsää”. Yhteysääni on hento ”tsi”. Laulua on kahta päätyyppiä. Toinen on surumielinen ”tjyy-tjyy-tjyy”, joka muistuttaa sirittäjää. Toinen laulutyyppi on iloinen ja kirkas, liverrykseen loppuva lurittelu.
Lajista tunnetaan useita alalajeja.
Vanhin suomalainen rengastettu hömötiainen on ollut 11 vuotta, 4 kuukautta ja 29 päivää vanha lintu. Euroopan vanhin on ollut brittiläinen yli 11 vuoden ja 4 kuukauden ikäinen hömötiainen.
Levinneisyys

Hömötiaista tavataan suuressa osassa Eurooppaa sekä Pohjois- ja Itä-Aasiaa, jossa sitä tavataan Tyynenmeren rannikolle asti. Euroopassa arvioidaan pesivän 24–42 miljoonaa paria, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.
Suomessa hömötiainen pesii koko maassa, mutta Pohjois-Lapissa levinneisyys on aukkoisempi. Suomen hömötiaiskanta on pienentynyt huomattavasti 1940–1950-luvuilta lähtien, ja vuoteen 2019 mennessä pesivien parien määrä oli laskenut hieman yli 400 000:een. Yhdeksi taantumisen syyksi on esitetty tehometsätaloutta, jonka takia metsien lahopuun määrä on pienentynyt.
30 vuoden aikana kerättyyn aineistoon perustuneessa tutkimuksessa metsänhoitotoimenpiteiden arvioitiin selittävän noin 65 % hömötiaisen pesimistiheyden laskusta. Laskuun vaikuttavat harvennushakkuut ja etenkin avohakkuut, jotka vähentävät pesimäpaikkoja ja hävittävät ravintovarastoja sisältäviä kypsiä metsiä.
Laji on luokiteltu Suomessa erittäin uhanalaiseksi. Sama kehitys koskee koko Eurooppaa. Neljäsosa kannasta pesii Suomessa. Suomen ympäristökeskuksen johtavan tutkijan mukaan hömötiainen kärsii sekä metsätaloudesta että ilmastonmuutoksesta.
Hömötiainen on pääasiassa paikkalintu. Joinakin syksyinä lähinnä nuoret yksilöt voivat kuitenkin lähteä vaeltamaan etelämmäksi. Vaellusparvissa voi olla myös muita tiaisia.
Elinympäristö

Hömötiainen pesii kaikenlaisissa metsissä, mutta se suosii varttuneita havu- ja sekametsiä. Nuoremmat metsätkin kelpaavat sille, kunhan se vain löytää sopivan pökkelön pesäpaikaksi. Hömötiaisen suosimia metsiä ovat korvet, rehevät sekametsät sekä ranta- ja purolehdot. Länsi- ja Keski-Euroopassa hömötiainen pesii pääasiassa alavien maiden sekametsissä, mutta muuten laji pesii yleensä vähän korkeammalla kasvavissa metsissä.
Talvisin hömötiainen käy lintujen talviruokintapaikoilla. Talvella sitä tavataan myös ruovikoissa sekaparvissa muiden tiaisten kanssa.
Lisääntyminen

Useimmat hömötiaiset kaivertavat itse pesäkolonsa lahoon pökkelöön, yleensä koivuun tai muuhun lehtipuuhun. Kaivaminen pienellä nokalla onnistuu vain pehmeään, pitkälle lahonneeseen puuhun. Sopivat lahot pökkelöt tuhoutuvat erityisesti avohakkuissa helposti. Pienireikäiseen (lentoaukon halkaisija 30 mm) pönttöön sitä voi yrittää houkutella täyttämällä pöntön sahan- tai kutterinpuruilla. Hömötiaisnaaras rakentaa koloon tai pönttöön puolipallomaisen pesäkupin karvoista, tikuista, lastuista ja höyhenistä. Muninta alkaa Etelä-Suomessa toukokuun alkupuolella tai puolivälissä. Valkeita, pilkullisia munia on 6–11, keskimäärin kahdeksan kappaletta. Naaras hautoo noin kaksi viikkoa. Poikaset kuoriutuvat lähes samanaikaisesti. Ne ovat lentokykyisiä jättäessään pesän vajaa kolmeviikkoisina. Molemmat emot ruokkivat poikasia, myös viikon verran pesästälähdön jälkeen.
Ravinto

Hömötiainen syö kesällä pääasiassa hyönteisiä ja niiden toukkia sekä hämähäkkejä. Syksymmällä se syö myös siemeniä ja marjoja. Syksyllä se varastoi ahkerasti ruokaa keräämällä pelloilta kauranjyviä ja rikkakasvien siemeniä sekä havupuiden siemeniä ja hyönteisiä. Se varastoi saaliinsa puun kaarnan ja kuorella kasvavan jäkälän alle ja rakoihin. Talvella hömötiaiset tutkivat näitä tyypillisiä varastopaikkoja, ja löytävät omia ja toisten lajikumppanien kätköjä. Talvisin laji vierailee mieluusti lintulaudoilla ja syö ihraa, auringonkukansiemeniä ja maapähkinöitä. Poikasia emot ruokkivat lähinnä hyönteistoukilla ja muilla selkärangattomilla.
Aiheesta muualla

LuontoPortti: Hömötiainen (Parus montanus)
| Taksonitunnisteet |
| --- | --- |
Poecile montanus:  Wikidata: Q215211  Wikispecies: Poecile montanus  Avibase: 01D4B731BF3D081F  BirdLife: 22711703  BOLD: 746242  BOW: wiltit1  BTO: bob14420  CoL: 4KSC7  eBird: wiltit1  EURING: 14420  GBIF: 2487866  iNaturalist: 144812  IRMNG: 10591642  ITIS: 562353  IUCN: 155139697  NBN: NHMSYS0001688302  NCBI: 48895  Observation.org: 148  Open Tree of Life: 17269  TSA: 14233  Xeno-canto: Poecile-montanus  Laji.fi: MX.34535 
Parus cinereus montanus:  Wikidata: Q47456608  GBIF: 11018220 
Kleinschmidti-alalajin hömötiainen, jolla on ruskea selkä ja beigenruskea alapuoli.
Hömötiainen kuusenoksalla.
Poecile montanus borealis
Mäntytorni

Mäntytorni.
Mäntytorni (As Oy Mäntytorni) on vuonna 1954 valmistunut 11-kerroksinen ja 31 metriä korkea kerrostalo Espoossa Tapiolan kaupunginosassa Itäkartanon alueella. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Aarne Ervi. Tapiolan alue on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö ja rakennuskannan joukosta muun muassa Mäntytorni on yksi alueen maamerkeistä, ja osoittaa Itäisen lähiön keskuksen paikan.
Taloon rakennettiin 54 asuntoa, jotka kaikki ovat yksiöitä ja sisältä keittokomeron ja ranskalaisen parvekkeen. Talossa on kaksi hissiä. Pohjakerroksessa oli liiketiloja, joissa toimi alun perin kirjakauppa ja asustemyymälä, sekä sauna ja koneellinen pesula. Kattokerroksessa oli alun perin näköalakahvila ja kokoustiloja. Mäntytornin viereen rakennettiin Ervin suunnittelema Tapiolan elokuvateatteri ja myymälärakennus, jotka yhdessä Mäntytornin kanssa muodostavat Itäisen lähiön keskuksen. Mäntytornin vieressä on aukiomainen jalankulkuväylä ja elokuvateatteri oli yhdistetty Mäntytorniin pergolalla.
Mäntytornin betonirunko valettiin vain 10 vuorokaudessa liukuvalumenetelmällä syyskuussa 1953. Liukuvalua oli aiemmin käytetty Suomessa vain teollisuusrakennuksissa, Mäntytorni oli ensimmäinen asuinrakennus. Rakennus oli valmis keväällä 1954. Rakennuksen kerrosala on 3 250 neliömetriä ja kerrosala 295 m². Rakennus sijaitsee tontilla, jonka pinta-ala on 1 198 m².
Vuonna 2013 Mäntytorni oli Tapiolan kerros- ja tornitaloista kolmanneksi korkein. Rakennus peruskorjattiin osittain vuosina 2008–2009.
Kallion III hallitus

| Kallion III hallitus |
| --- | --- |
  Suomen tasavallan 17. valtioneuvosto
 Presidentti Relander ja Kallion III hallitus 1930.
Toimikausi alkoi:  16. elokuuta 1929
Toimikausi päättyi:  4. heinäkuuta 1930
Jäsenet
Hallituksen johtaja:  Kyösti Kallio
Ministerien lukumäärä:  14
Hallituspuolueet:   Maalaisliitto 
Historia
Edellinen:  Mantereen hallitus
Seuraava:  Svinhufvudin II hallitus
Kallion III hallitus oli Suomen tasavallan 17. hallitus, jonka muodosti ainoastaan Maalaisliitto. Hallitus toimi 16. elokuuta 1929 – 4. heinäkuuta 1930 eli 323 päivän ajan. Hallitus perustettiin 1929 eduskuntavaalien perusteella.
Sisäpoliittinen kuohunta

Kallion hallituksen toimikautta sävyttivät vakavat sisäpoliittiset levottomuudet, joita olivat aloittaneet sekä Lapuanliike, että kommunistit. Vapaussotasukupolven kiihkeimmät edustajat olivat kokeneet syvän pettymyksen itsenäisen Suomen muodostuessa heidän mielestään ”vääränlaiseksi”. Jo elokuun alussa 1929 Komintern oli määrännyt kaikki Euroopan kommunistit suuriin katumielenosoituksiin, jotka kuitenkin estettiin Suomessa poliisin toimesta. Marraskuussa 1929 kommunistinen nuorisoliitto järjesti haastejuhlat Lapualla täysin tietoisena siitä, että se edusti kaikkea sitä, minkä pitäjän vallitseva mielipide jyrkästi tuomitsi. ”Valkoiset” tunsivat saaneensa haasteen taisteluun ja hajottivat kommunistien kokouksen. Viikkoa myöhemmin Lapualla pidettiin kahden maalaisliittolaisen, Ilkka-lehden päätoimittaja Artturi Leinosen ja maanviljelijä Vihtori Kosolan aloitteesta suuri kansalaiskokous, jossa hyväksyttiin kaikkien kommunististen järjestöjen ehdotonta ja lopullista kieltämistä vaativat ponsiehdotukset. Kokouksessa muodostettu lähetystö kävi presidentti Lauri Kristian Relanderin ja pääministeri Kyösti Kallion puheilla, ja vielä ennen joulua eduskunta hyväksyi hallituksen esityksen yhdistyslain muuttamiseksi siten, että oikeuden päätöksellä lakkautetun yhdistyksen toimintaa jatkamaan perustettu yhdistys voitiin lakkauttaa ilman erillistä päätöstä. Tämän jälkeen kommunistisia yhdistyksiä lakkautettiin toinen toisensa jälkeen. Sen sijaan esitys painovapauslain muuttamiseksi hylättiin.
Vuosi 1930 alkoi rauhallisesti, mutta pian osoittautui, että tämä oli tyyntä myrskyn edellä. Maaliskuussa 1930 Lapualla pidetyssä kansalaiskokouksessa perustettiin Suomen Lukko -järjestö johtamaan kommunismin vastaista taistelua Suomessa, ja kahta viikkoa myöhemmin Lapuan liikkeen aktivistit rikkoivat painokoneet kommunistisen Työn Ääni -lehden kirjapainossa Vaasassa. Kirjapainoon tehtyä iskua käsiteltiin Vaasan raastuvanoikeudessa kesäkuussa, jolloin aktivistit pahoinpitelivät todistajana olleen faktori Eino Niemisen ja kyyditsivät asianajaja Asser Salon Lapualle. Hallitus seurasi tapahtumia sivusta ja sen sijaan, että se olisi pannut mellakoijat kuriin, se vaihtoi Vaasan läänin maaherraa. Edistyspuolueeseen kuuluneen Bruno Sarlinin tilalle tuli jääkärieversti Erik Heinrichs ja edelleen tämän seuraajaksi avoimesti ”lapualainen” maaherra Kaarlo Martonen. Hallituksen passiivinen asenne pantiin merkille Lapuanliikkeessä, ”Lapuan laki” nousi Suomen lain yläpuolelle ja kesäkuun puolivälissä alkoivat koko maassa laajat kommunistien ja sellaisiksi epäiltyjen kyyditykset. Painostuksen jatkuessa eduskunta kutsuttiin kesken kesäloman koolle säätämään kommunistien toiminnan kriminalisoivat kommunistilait.
Eroaminen

Kesäkuussa 1930 hallitus päätti lakkauttaa eräitä kommunistisia lehtiä. Tämän vuoksi edus­kunnassa esitettiin hallitukselle välikysymys. Vaikka hallitus tällöin saikin eduskunnalta luottamus­lauseen, se jätti kuitenkin eron­pyyntönsä, ja tilalle nimitettiin Svinhufvudin II hallitus.
Kokoonpano

| Ministeri | Tehtävissä | Puolue |
| --- | --- | --- |
| Pääministeri Kyösti Kallio |  16.8.1929–4.7.1930 |  Maalaisliitto |
| Ulkoasiainministeri Hjalmar Procopé |  16.8.1929–4.7.1930 |  amm. |
| Oikeusministeri Elieser Kaila |  16.8.1929–4.7.1930 |  Maalaisliitto |
| Sisäasiainministeri Arvo Linturi |  16.8.1929–4.7.1930 |  amm. |
| Puolustusministeri Juho Niukkanen |  16.8.1929–4.7.1930 |  Maalaisliitto |
| Valtiovarainministeri Tyko Reinikka |  16.8.1929–4.7.1930 |  Maalaisliitto |
| Opetusministeri Antti Kukkonen |  16.8.1929–4.7.1930 |  Maalaisliitto |
| Maatalousministeri Kaarle Ellilä |  16.8.1929–4.7.1930 |  Maalaisliitto |
| Apulaismaatalousministeri Antti Junes |  16.8.1929–4.7.1930 |  Maalaisliitto |
| Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri Jalo Lahdensuo |  16.8.1929–4.7.1930 |  Maalaisliitto |
| Kauppa- ja teollisuusministeri Pekka Ville Heikkinen |  16.8.1929–4.7.1930 |  Maalaisliitto |
| Sosiaaliministeri Herman Paavilainen |  27.8.1929–4.7.1930 |  amm. |
| Apulaissosiaaliministeri Juhani Leppälä |  27.8.1929–4.7.1930 |  Maalaisliitto |
| Salkuton ministeri Juhani Leppälä |  16.8.1929–27.8.1929 |  Maalaisliitto |
Vesipallo kesäolympialaisissa 1952

Vesipallo oli Helsingin olympialaisissa 1952 yhdettätoista kertaa olympiaohjelmassa. Olympiakultaa voitti Unkari ennen Jugoslaviaa ja Italiaa.
Vesipallokilpailuihin osallistui 21 joukkuetta, joista kahden karsintakierroksen avulla joukkueiden määrä tiputettiin 16. Alkulohkoissa joukkueet jaettiin neljään neljän joukkueen lohkoon, joista kaksi parasta pääsi välierisarjoihin. Näistä eteni finaalilohkoon sitten jälleen kaksi parasta kummastakin välieräsarjasta.
Alkusarjan ottelut oli alkujaan tarkoituksena pelata avomerialtaissa Uunisaaressa ja Humallahdella. Kansainvälinen uimaliitto siirsi kaikki pelit kuitenkin Uimastadionille, sillä merivesi oli liian kylmää. Tämän vuoksi osa otteluista jouduttiin pelaamana varhain aamulla.
Kilpailutapahtumat

Hyvän arpaonnen ansiosta Argentiina pääsi suoraan alkukarsinnoista lohkovaiheeseen. Karsinnoissa jatkosta tippuivat Australia, Intia, Meksiko, Portugali ja Romania.
Karsintaottelut

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. karsintakierros |  |  Italia | – |  Intia | 16-1 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  Unkari | – |  Meksiko | 13-4 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  Jugoslavia | – |  Australia | 10-2 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  Egypti | – |  Portugali | 10-0 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  Saksa | – |  Romania | 7-4 |
|  |  |  Belgia | – |  Etelä-Afrikka | 6-5 |
|  |  |  Ruotsi | – |  Yhdysvallat | 5-1 |
|  |  |  Iso-Britannia | – |  Itävalta | 4-3 |
|  |  |  Espanja | – |  Brasilia | 3-2 |
|  |  |  Alankomaat | – |  Neuvostoliitto | 3-2 |
Voittajat suoraan varsinaiseen turnaukseen. Hävinneet toiselle karsintakierrokselle.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2. karsintakierros |  |  Neuvostoliitto | – |  Intia | 12-0 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  Itävalta | – |  Australia | 6-0 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  Brasilia | – |  Portugali | 6-2 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  Yhdysvallat | – |  Romania | 6-3 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  Etelä-Afrikka | – |  Meksiko | 4-0 |
Alkusarjan parhaat joukkueet Unkari, Jugoslavia, Alankomaat ja Neuvostoliitto joutuivat arvontajärjestelmän takia samaan välierälohkoon. Tässä lohkossa pelattiin pääasiassa tasaisia otteluita ja monet kamppailut päättyivätkin tasapeliin. Alankomaat onnistui voittamaan Jugoslavian, mutta ottelu tuomittiin uusittavaksi tuomarin virheiden takia. Uusintaottelussa Jugoslavia oli parempi 2-1 ja nousi mitalipeleihin. Unkarin ja Jugoslavian lisäksi Italia ja Yhdysvallat selvisivät finaalilohkoon.
Unkari ja Jugoslavia olivat finaalisarjassa tasaisia ja pelasivat keskenään tasan ja voittivat Italian sekä Yhdysvallat. Unkari voitti kuitenkin kaksi muuta maata suurinumeroisemmin ja voitti kultaa paremman maalieronsa turvin. Jugoslavia jäi näin hopealle ja Yhdysvallat voittanut Italia voitti pronssia.
Tulokset > Alkulohkot

Lohko A
| joukkue | Ot>  | V | T | H | Maalit | Pst | ITA | USA | GBR | AUT |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Italia | 3 | 3 | 0 | 0 | 17-8 | 6 |  | 5-4 | 4-3 | 8-1 |
|  Yhdysvallat | 3 | 2 | 0 | 1 | 16-9 | 4 |  |  | 8-3 | 4-1 |
|  Iso-Britannia | 3 | 0 | 1 | 2 | 9-15 | 1 |  |  |  | 3-3 |
|  Itävalta | 3 | 0 | 1 | 2 | 5-15 | 1 |  |  |  |  |
Lohko B
| joukkue | Ot>  | V | T | H | Maalit | Pst | HUN | URS | EGY | GER |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Unkari | 3 | 3 | 0 | 0 | 23-4 | 6 |  | 5-3 | 9-0 | 9-1 |
|  Neuvostoliitto | 3 | 2 | 0 | 1 | 12-9 | 4 |  |  | 3-2 | 6-2 |
|  Egypti | 3 | 1 | 0 | 2 | 7-14 | 2 |  |  |  | 5-2 |
|  Saksa | 3 | 0 | 0 | 3 | 5-20 | 0 |  |  |  |  |
Lohko C
| joukkue | Ot>  | V | T | H | Maalit | Pst | YUG | NED | SWE | ARG |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Jugoslavia | 3 | 3 | 0 | 0 | 20-3 | 6 |  | 2-1 | 9-1 | 9-1 |
|  Alankomaat | 3 | 2 | 0 | 1 | 17-6 | 4 | 3-2 |  | 7-1 | 9-3 |
|  Ruotsi | 3 | 1 | 0 | 2 | 9-18 | 2 |  |  |  | 7-2 |
|  Argentiina | 3 | 0 | 0 | 3 | 6-25 | 0 |  |  |  |  |
Lohko D
| joukkue | Ot>  | V | T | H | Maalit | Pst | BEL | ESP | RSA | BRA |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Belgia | 3 | 3 | 0 | 0 | 12-5 | 6 |  | 5-4 | 4-0 | 3-1 |
|  Espanja | 3 | 2 | 0 | 1 | 13-10 | 4 |  |  | 3-1 | 6-4 |
|  Etelä-Afrikka | 3 | 1 | 0 | 2 | 10-9 | 2 |  |  |  | 9-2 |
|  Brasilia | 3 | 0 | 0 | 3 | 7-18 | 0 |  |  |  |  |
Tulokset > Semifinaalit

Lohko E
| joukkue | Ot>  | V | T | H | Maalit | Pst | ITA | USA | BEL | ESP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Italia | 3 | 3 | 0 | 0 | 12-6 | 6 |  | (5-4) | 5-1 | 2-1 |
|  Yhdysvallat | 3 | 2 | 0 | 1 | 14-11 | 4 |  |  | 4-2 | 6-4 |
|  Belgia | 3 | 1 | 0 | 2 | 8-13 | 2 |  |  |  | (5-4) |
|  Espanja | 3 | 0 | 0 | 3 | 9-13 | 0 |  |  |  |  |
Lohko F
| joukkue | Ot>  | V | T | H | Maalit | Pst | HUN | YUG | NED | URS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Unkari | 3 | 1 | 2 | 0 | 11-9 | 4 |  | 2-2 | 4-4 | (5-3) |
|  Jugoslavia | 3 | 1 | 2 | 0 | 7-6 | 4 |  |  | (2-1) | 3-3 |
|  Alankomaat | 3 | 1 | 1 | 1 | 9-8 | 3 |  |  |  | 4-2 |
|  Neuvostoliitto | 3 | 0 | 1 | 2 | 8-12 | 1 |  |  |  |  |
Tulokset > Sijat 5-8

| joukkue | Ot>  | V | T | H | Maalit | Pst | NED | BEL | URS | ESP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Alankomaat | 3 | 3 | 0 | 0 | 16-6 | 6 |  | 5-3 | (4-2) | 7-1 |
|  Belgia | 3 | 1 | 1 | 1 | 11-12 | 3 |  |  | 3-3 | (5-4) |
|  Neuvostoliitto | 3 | 1 | 1 | 1 | 9-10 | 3 |  |  |  | 4-3 |
|  Espanja | 3 | 0 | 0 | 3 | 8-16 | 0 |  |  |  |  |
Lohkoista jatkoonmenneiden keskinäisen ottelun tulos siirtyi automaattisesti mukaan seuraavalle kierrokselle!
Mitalistit

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Kultaa | Hopeaa | Pronssia |
|  Unkari   László Jeney Vizvári György Dezső Gyarmati István Hasznos György Kárpáti Róbert Antal Kálmán Markovits Károly Szittya Dezső Lemhényi Miklós Martin Antal Bolvári István Szívós |  Jugoslavia   Zdravko Kovačić Veljko Bakašun Ivo Štakula Zdravko Ježić Ivo Kurtini Boško Vuksanović Lovro Radonić Vladimir Ivković Marko Brainović |  Italia   Raffaello Gambino Cesare Rubini Maurizio Mannelli Geminio Ognio Ermenegildo Arena Renato De Sanzuane Carlo Peretti Renato Traiola Vincenzo Polito Salvatore Gionta Lucio Ceccarini |
Euroopan talousyhteisö

| Euroopan talousyhteisö>  Nimi virallisilla kielillä:  European Economic Community (englanniksi)  Comunidad Económica Europea (espanjaksi)  Europese Economische Gemeenschap (hollanniksi)  Comunità Economica Europea (italiaksi)  Ευρωπαϊκή Οικονομική Κοινότητα (kreikaksi)  Comunidade Económica Europeia (portugaliksi)  Communauté économique européenne (ranskaksi)  Europäische Wirtschaftsgemeinschaft (saksaksi)  Europæiske Økonomiske Fællesskab (tanskaksi)   |
| --- | --- |

 Euroopan talousyhteisö vuonna 1993.
Perustettu:  25. maaliskuuta 1957
Lakkautettu:  – 1. marraskuuta 1993 (Euroopan talousyhteisö sisällytettiin Euroopan unioniin ja nimettiin Euroopan yhteisöksi) – 1. joulukuuta 2009 (Lissabonin sopimus tuli voimaan)
Tyyppi:  vapaakauppa-alue
Päämaja:  Bryssel Luxemburg Strasbourg
Jäsenet:  12 jäsenvaltiota
Viralliset kielet:  englanti, espanja, hollanti, italia, kreikka, portugali, ranska, saksa, tanska (1993)
Euroopan komission puheenjohtaja:  Walter Hallstein (1958–1967) Jean Rey (1967–1970) François-Xavier Ortoli (1973–1977) Roy Jenkins (1977–1981) Gaston Thorn (1981–1985) Jacques Delors (1985–1993)
Päätöksentekoelin:  Euroopan parlamentti Euroopan unionin neuvosto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Euroopan talousyhteisö eli ETY (engl. European Economic Community, lyh. EEC) tai Euroopan yhteisö eli EY (engl. European Community, lyh. EC) oli eurooppalainen valtioyhteisö ja vapaakauppa-alue, joka perustettiin 25. maaliskuuta 1957. Euroopan unionin (EU) muodostamisen myötä 1. marraskuuta 1993 Euroopan talousyhteisö sisällytettiin siihen ja nimettiin Euroopan yhteisöksi. Euroopan yhteisö lakkautettiin 1. joulukuuta 2009, kun Lissabonin sopimus astui voimaan. Tällöin kaikki EU:n toiminta yhdistettiin samaan organisaatioon.
Toisin kuin Euroopan unioni, Euroopan yhteisö ei ollut oikeushenkilö. Näin ollen kansainväliset sopimukset ja eräät muut viralliset asiakirjat allekirjoitti yhä EY ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa vuonna 2009.
Historia > EHTY

Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) perustaminen vuonna 1951 aloitti Euroopan yhdentymiskehityksen.
Historia > ETY ja Euratom

Vuonna 1957 samat EHTY:nkin perustaneet kuusi maata, Alankomaat, Belgia, Italia, Luxemburg, Länsi-Saksa ja Ranska tekivät kaksi muuta sopimusta Euroopan talousyhteisöstä (ETY) ja Euroopan atomienergiayhteisöstä (Euratom). Ne molemmat allekirjoitettiin Roomassa ja tästä syystä niistä puhutaan usein Rooman sopimuksina. Rooman sopimuksen keskeinen sisältö oli Euroopan talousyhteisön (engl. European Economic Community, EEC; ransk. Communauté économique européenne, CEE) perustaminen.
Vuonna 1957 kuusi Länsi-Euroopan maata liittyi yhteen ja muodosti Euroopan talousyhteisön. Näiden valtioiden tarkoituksena oli kehittää talouselämäänsä ja luoda taloudellisten etujen yhteisö, mutta jo alusta alkaen taustalla oli ajatus poliittisesta yhteistyöstä ja Euroopan laaja-alaisemmasta yhdentymisestä.
Historia > 1960–

1. heinäkuuta 1967 tuli voimaan sulautumissopimus, jolla näiden kolmen yhteisön toimeenpanevat elimet yhdistettiin. Tästä ajankohdasta lähtien termiä EY, Euroopan yhteisö (tai tarkemmin yhteisöt) on usein käytetty viitattaessa yhteisesti näihin kolmeen Euroopan yhteisöön.
Historia > Suomen EEC-sopimus

Vuonna 1973 Suomi solmi EEC-vapaakauppasopimuksen, joka tuli voimaan vuoden 1974 alussa. Sopimuksen mukaan useimpien teollisuustuotteiden tullit poistuivat 1. heinäkuuta 1977 kokonaan Suomen ja EEC-maiden välisestä kaupasta, mutta pisimmän siirtymäajan saaneiden tuotteiden osalta vasta vuoden 1985 alussa. Puolueettomuuspolitiikkaansa nojautuen Suomi solmi  EEC-sopimusta vastaavan vapaakauppasopimuksen myös  Neuvostoliiton ja niin sanotun KEVSOS-sopimuksen eräiden pienempien SEV-maiden kanssa. EEC:n jäseneksi Suomi ei koskaan liittynyt.
Sopimus Euroopan unionista

Maastrichtissa vuonna 1992 Euroopan unionista (EU) tehdyn sopimuksen tuloksena EY:stä tuli erottamaton osa kokonaisuutta, jolle annettiin nimeksi Euroopan unioni. Euroopan unioni muodostui kolmesta pilarista. Ensimmäiseen pilariin kuului Euroopan yhteisö, joka perustuu vuoden 1957 perustamissopimuksiin ja joka vahvistettiin Maastrichtissa, on olennaisin osa-alue. Se kattoi suurimman osan EU:n toimista, lukuun ottamatta niitä, jotka kuuluivat kahteen muuhun pilariin niissä noudatettavien erilaisten menettelytapojen vuoksi.
Suomen EU-jäsenyys astui voimaan 1. tammikuuta 1995.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Euroopan talousyhteisö Wikimedia Commonsissa
Presidency Conclusions – Brussels, 21/22 June 2007 (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF 2 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Japani  Tšekki  Kreikka 
Muut:  SNAC  IdRef 
Euroopan yhteisön ja Euroopan unionin laajentuminen vuodesta 1957 vuoteen 2020.
Euroopan talousliitot vuonna 1988. EEC sinisellä, EFTA vihreällä, SEV punaisella.
Rekijoki (joki)

| Rekijoki |
| --- | --- |
 Rekijoen keskijuoksua Kiikalan Hirvelässä
Alkulähde:  Reksuo
Laskupaikka:  Uskelanjoki
Maat:  Suomi
Pituus:  21 km
Alkulähteen korkeus:  90 m
Valuma-alue:  151,92 km²
Rekijoki on Uskelanjoen sivujoki Somerolla ja Salossa Varsinais-Suomessa.