stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jevgeni Popov
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jevgeni Popov Wikimedia Commonsissa
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Israel  Suomi (KANTO)  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Tšekki  Alankomaat  Puola 
Henkilöt:  DDB 
Muut:  IdRef
Marco Polo

| Marco Polo |
| --- | --- |
 Marco Polo, kuva noin vuodelta 1600.
Henkilötiedot
Syntynyt: n. 1254 Venetsia, Venetsian tasavalta
Kuollut: 8. tammikuuta 1324 Venetsia, Venetsian tasavalta
Ammatti:  kauppias, tutkimusmatkailija
Marco Polo (n. 1254 – 8. tammikuuta 1324) oli venetsialainen kauppias ja tutkimusmatkailija. Hänet tunnetaan matkakertomuksestaan Marco Polon matkat, jossa hän kertoo matkastaan silkkitietä pitkin Kiinaan isänsä ja setänsä kanssa 1270-luvulla sekä 17 vuotta kestäneestä oleskelustaan mongolihallitsija Kublai-kaanin hovissa ja muualla Aasiassa. Kirja on ensimmäinen eurooppalainen omiin kokemuksiin perustuva matkakirja Kiinasta.
Elämäkerta > Perhetausta

Marco Polo syntyi johtavaan venetsialaiseen kauppiasperheeseen noin vuonna 1254. Polon suvulla oli vakiintuneet kauppasuhteet Levanttiin ja Mustanmeren rannikoille, ja he omistivat asuntoja Konstantinopolissa ja Krimillä.
Marco Polon isä Niccolò ja tämän veli Maffeo Polo olivat kauppiaita Konstantinopolin venetsialaiskorttelissa. Olosuhteiden muuttuessa poliittisesti rauhattomiksi veljekset lähtivät vuonna 1260 pohjoiseen Kultaisen ordan mongolivaltion alueelle ja pääsivät paikallisen mongolihallisijan suosioon. Niccolò ja Maffeo kiertelivät ja kävivät kauppaa mongolien hallitsemilla alueilla, kunnes saivat Buharassa tehtäväkseen toimia viestinviejinä suurkaani Kublai-kaanille, joka hallitsi Kataissa, nykyisessä Kiinassa. Heidät kutsuttiin Kublai-kaanin hoviin Xanaduun, missä he saivat ystävällisen vastaanoton. Polot palasivat Venetsiaan vuonna 1269 yhdeksän vuoden reissun jälkeen. Kublai oli antanut Poloille kirjan, lahjoja ja kirjeitä paaville vietäväksi, ja pyysi heitä takaisin tullessaan tuomaan mukanaan lähetyssaarnaajia ja öljyä Jeesuksen Kristuksen pyhästä öljylampusta.
Elämäkerta > Lähtö itään

Veljesten lähtiessä aikoinaan matkalle Niccolòn poika Marco oli ollut 6-vuotias. Heidän palattuaan Marco oli nyt 15-vuotias ja menettänyt äitinsä. Uuden paavin vaalit viivästyivät, joten kahden vuoden kuluttua Polot alkoivat valmistella uutta matkaa Kublai-kaanin luokse. 17-vuotias Marco halusi innokkaasti tulla mukaan. Matkaan lähdettiin vuonna 1271. Seurue matkusti laivalla Armeniaan, jossa miehet saivat mukaansa uuden paavin lähettämiä kirjeitä, lahjoja mongolihallitsijalle ja lähetyssaarnaajia, jotka kuitenkin käännytettiin Keski-Aasiassa turvallisuussyistä takaisin. Matka oli vaikea ja vaarallinen, ja Marco Polo kuvaakin, että Intiassa matkaseurueen kimppuun hyökättiin ja jotkut seurueesta jäivät vangeiksi. Marco Polo on kuvannut tarkasti reitin eri alueita kirjassaan, ja kuvailee etenkin eri paikkojen kauppatavaroita. Seurue kulki lähes nelivuotisen matkan aikana Intian ja Gobin autiomaan läpi Cambaluciin (nykyään Peking), Kublai-kaanin hoviin, jossa heidät otettiin kunniavieraina vastaan.
Elämäkerta > Kublai-kaanin hovissa

Polot viettivät Kiinassa 17 vuotta. Marco Polo asui Kublai-kaanin vieraana ja pääsi tutustumaan tämän valtakuntaan, perehtyen samalla Kiinan yhteiskuntaan ja kulttuurisiin tapoihin. Hän myös oppi Kiinassa oleskelunsa aikana neljä kieltä.
Kaani nimitti Polon erikoislähettilääkseen ja lähetti tämän Aasian kolkkiin, joissa kukaan eurooppalainen ei koskaan ollut käynyt, kuten Burmaan, Intiaan ja Tiibetiin. Polo sai palveluksistaan ylennyksen, ja hän toimi erään kiinalaisen kaupungin kuvernöörinä, kaanin yksityisen neuvoston virkailijana sekä Yanzhoun verotarkastajana.
Elämäkerta > Paluumatka

Polot saivat tilaisuuden palata Eurooppaan, kun Marco sai tehtäväkseen saattaa mongoliprinsessamorsian meriteitse Persiaan. Polot purjehtivat 14 laivan saattueessa kahden vuoden ajan kohti länttä luovuttamaan prinsessa paikalliselle kaanille vaimoksi. Polot olivat ensimmäiset eurooppalaiset, jotka kävivät Jaavassa, Sumatralla ja Borneossa. Marco Polo kuvailee matkalla norsuja, sarvikuonoja ja "hännällisiä ihmisiä".
Elämäkerta > Venetsiassa

Persiasta Polot jatkoivat kohti Venetsiaa, minne he saapuivat vuonna 1295. Paluunsa jälkeen Polo sekaantui Venetsian ja Genovan välisiin sotiin, ja hänet vangittiin genovalaiseen vankilaan vuoden ajaksi. Siellä hän saneli vuonna 1298 matkakertomuksensa vankitoverilleen, näytelmäkirjailija Rustichellolle, joka kirjoitti ne ylös. Kirja julkaistiin nimellä Il Milione, ’miljoona’ (suom. Marco Polon matkat). Siitä tuli hyvin suosittu, ja se teki Polosta kuuluisan. Moni kuitenkin piti kirjan kertomuksia täysin keksittyinä ja Poloa pelkkänä valehtelijana. Kirjan alkuperäinen versio on jo kadonnut, ja tunnetuissa versioissa on myöhempien kirjoittajien lisäyksiä ja muita muutoksia.
Polo meni naimisiin Donata Badoerin kanssa ja sai kolme tytärtä. Hän eli loppuelämänsä melko hiljaista elämää. Hän kuoli vuonna 1324 ja jätti omaisuutensa tyttärilleen.
Totta vai tarua?

Marco Polon matkakertomuksen lukijoiden sekä tutkijoiden välillä on ollut ristiriitaisia käsityksiä siitä, kävikö Polo todella Kiinassa asti, vai saiko hän vain tietonsa esimerkiksi persialaisilta kauppiailta. Etenkin pian ilmestymisensä jälkeen monet lukijat pitivät Polon kertomusta vain silkan mielikuvituksen tuotteena. Myöhemmin moni tutkimusmatkailija ja historioitsija on kuitenkin vahvistanut useat Polon kuvailemat asiat todellisiksi. Esimerkiksi Hans Ulrich Vogel on huomauttanut, että Polo kuvailee kirjoituksissaan hyvin tarkasti Kiinan hallinnonjakoa, verotusjärjestelmää, rahalaitosta ja suolantuotantoa. Hänen mielestään Polo ei olisi voinut saada näin tarkkoja tietoja muuten kuin käymällä Kiinassa.
Aikakauden runsaista kiinalaisista lähteistä ei kuitenkaan löydy ainuttakaan mainintaa Polosta, mikä asettaa kyseenalaiseksi ainakin hänen väitteensä korkeasta asemasta Kiinan hovissa. Kaikkein skeptisimmät, kuten kirjan Did Marco Polo Go to China? kirjoittanut Frances Wood, epäilevät, kävikö Polo Kiinassa lainkaan, ja arvelevat hänen koonneen kirjansa kuulopuheiden perusteella. Polon muistelmissa kuvataan todenmukaisesti joitakin silloisen Kiinan piirteitä, toisaalta kirjassa ei mainita mitään esimerkiksi Kiinan muurista, päivittäisestä teenjuonnista tai puikoilla syömisestä.
Jälkimaine

Marco Polon matkat -kirja oli Kristoffer Kolumbuksen hallussa hänen matkallaan Amerikkaan vuonna 1492, lähes 170 vuoden kuluttua Polon kuolemasta. Polo ei itse tiennyt maan olevan pyöreä. Sen sijaan hänen esittämänsä huomio, jonka mukaan Kiina rajautui idässä suureen mereen, innoitti Kolumbusta etsimään meritietä Kiinaan purjehtimalla länteen.
Marco Polon mukaan on nimetty Marco Polon kansainvälinen lentoasema Venetsiassa. Lukuisat muut asiat, kuten leikit, lelut, laivat ja jopa jotkut satelliitit ovat saaneet nimensä Marco Polon mukaan.
Kirjallisuutta

Polo, Marco: Marco Polon matkat.  (Suomeksi toimittanut ja johdannon sekä selitykset kirjoittanut Aulis J. Joki. 2. painos (1. painos 1957))  Helsinki:  WSOY, 2002.  ISBN 951-0-26707-4
Marco Polon matka, kuvitus: Piero Ventura, teksti: Gian Paolo Ceserani; suom. Renne Nikupaavola. Weilin + Göös, 1980 ISBN 951-35-2143-5
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marco Polo Wikimedia Commonsissa
Antti Ruotsala: Marco Polo: nojatuolimatkaaja vai Khubilai-kaanin korkea-arvoinen virkamies?. Tieteessä tapahtuu 6/1997.
Antti Helin: Marco Polon matkat, totta vai tarua? Kerranelamassa.fi.
O’Donnell, Francis & Belliveau, Denis: Marco Polo’s Guide to Afghanistan Smithsonian Magazine. tammikuu 2002. Viitattu 15.9.2018 (englanniksi).
The Travels of Marco Polo – Volume 1 by Marco Polo and Rustichello of Pisa Project Gutenberg. Viitattu 15.9.2018 (englanniksi).
The Travels of Marco Polo – Volume 2 by Marco Polo and Rustichello of Pisa Project Gutenberg. Viitattu 15.9.2018 (englanniksi).
Polo, Marco, 1254–1323?; Moule, A. C. (Arthur Christopher), 1873–1957; Pelliot, Paul, 1878-1945: The description of the world (translated and annotated by) A.C. Moule & Paul Pelliot.  London:  G. Routledge, 1938.  Teoksen verkkoversio. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST 2  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Chile  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Suomi (KANTO)  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali  Vatikaani 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  FID 
Henkilöt:  Dizionario Biografico degli Italiani  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef  İslâm Ansiklopedisi 
Matkan oletettu reitti Venetsiasta Kiinaan ja takaisin.
Marco Polo Kublai-kaanin hovissa. Marco Polon matkakirjan Il milione kuvitusta.
Porkkanakemppi

| Porkkanakemppi |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Eukaryootit Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Nivelkärsäiset Hemiptera
Alalahko::  Kirvansukuiset Sternorrhyncha
Yläheimo::  Kempit Psylloidea
Heimo::  Psyllidae
Suku::  Trioza
Laji::  apicalis
Kaksiosainen nimi
 Trioza apicalis  Förster, 1848 
Katso myös
   Porkkanakemppi Wikispeciesissä  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Porkkanakemppi (Trioza apicalis) on Suomessa porkkanan hankalin hyönteistuholainen. Se on aikuisena noin kolme millimetriä pitkä vihreä tai porkkanankeltainen pitkäsiipinen hyönteinen. Sen etusiivet ovat suuret ja läpikuultavat. Porkkanakempin talvehtineet aikuiset ovat ensin keväällä porkkanankeltaisia, mutta muuttuvat vihreiksi imettyään ravintoa kasveista. Porkkanakempin munat ovat valkoisia sukkulanmallisia ja alle millin mittaisia. Munista kuoriutuvat toukat ovat soikeita, litteitä, keltaisia ja lähes liikkumattomia. Täysikokoisina toukat ovat 1,7–2,1 mm pitkiä. Aikuinen porkkanakemppi talvehtii kuusen oksilla neulasten tyvellä ja saapuu porkkanapelloille usein kesäkuun puolivälissä.
Viljelmillä porkkanakempin esiintymisen tarkkailuun käytetään keltaisia liima-ansoja. Porkkanakempin torjuntaan sopivat pyretroidit. Luomupelloilla torjuntaan voidaan käyttää kasvuston alkuvaiheessa harsoja ja myös luonnon pyretriiniä.
Porkkanakempin voi sekoittaa koiranputkikemppiin (Trioza anthrisci), sillä ne muistuttavat ulkonäöltään toisiaan. Lajit pystyy erottamaan toisistaan lähinnä vain sukupuolielimissä olevien erojen perusteella. Myös muut Trioza-suvun lajit ovat vaikeita erottaa varmasti toisistaan.
Aiheesta muualla

MTT: Porkkanakemppi (Trioza apicalis)
Farmit: Porkkanakemppi (Arkistoitu – Internet Archive)
Petri Vanhala (toim): Vihannesten kuluttajalaadun parantaminen - esimerkkinä porkkana, MTT:n selvityksiä 134, 2006, ISBN 952-487-079-7 (Verkkojulkaisu)
Funet: Auktori
Pavel Láska: Biology of Trioza apicalis – A Review (englanniksi)
Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Trioza apicalis (carrot sucker) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q10704098  Wikispecies: Trioza apicalis  ADW: Trioza_apicalis  BioLib: 101741  BOLD: 925700  CoL: 7CSZ3  EPPO: TRIZAP  EUNIS: 93746  Fauna Europaea: 87900  Fauna Europaea (new): 803b884b-68a9-47bd-ab2a-dbcaf616a15d  GBIF: 5153526  iNaturalist: 451785  NBN: NHMSYS0020705943  NCBI: 872318  Observation.org: 153123  Laji.fi: MX.228822
Populaatiodynamiikka

Populaatiodynamiikka tarkoittaa tietyllä alueella elävien ja kasvavien yksilöiden muodostaman populaation eli kannan koon ja tiheyden sekä sisäisen rakenteen muuttumista tilan ja ajan suhteen, sekä näihin kaikkiin vaikuttavia tekijöitä. Sisäiseen rakenteeseen kuuluvat esimerkiksi sukupuoli- ja ikärakenne.
Populaatioon vaikuttavia tekijöitä ovat populaatiotiheydestä riippumattomat, esimerkiksi erilaiset luonnonkatastrofit, tai tiheydestä riippuvaisia, kuten ravinnon jakautuminen tai ylikansoitetussa yhteisössä leviävät taudit. Populaatioiden kokoa tutkitaan ekologiassa ja populaatiogenetiikassa. Populaatioiden kokoa merkitään kirjaimella  N.
Populaation koon muutos matemaattisesti > Eksponentiaalinen kasvu

Jos populaatio kasvaa tasaisesti geometrisen sarjan mukaisesti, niin sen kasvu noudattaa differentiaaliyhtälöä
missä  r on kasvukerroin eli syntyvyys–kuolevuuskerroin. Jos populaatiokoko on esimerkiksi  1000, ja syntyy 20 yksilöä ja kuolee 10 yksilöä, niin kasvukerroin on silloin  {\frac {20-10}{1000}}.
Jos yllä mainittu differentiaaliyhtälö ratkaistaan, niin ratkaisuksi saadaan
missä
N_{t} on populaatiokoko hetkellä  t
N_{0} on populaation koko alkutilanteessa hetkellä  t=0
e on Neperin luku
r on kasvukerroin
t on alkutilanteesta kulunut aika
Tällöin populaatio kasvaa eksponentiaalisesti, ja sen kuvaaja muistuttaa eksponenttifunktion kuvaajaa. Kasvukerroin voidaan määritellä kaavalla
missä  R_{0} on uusiutuvuuskerroin ja  T on sukupolven pituus.
Populaation koon muutos matemaattisesti > Logistinen kasvu

Logistisessa kasvussa populaation kasvua rajoittaa ympäristön kantokyky  K. Tällöin kasvua kuvaa differentiaaliyhtälö
mistä voidaan päätellä, että  {\frac {N}{K}} on ympäristön vastus. Kasvuvaiheen alussa  {\frac {dN}{dt}}=rN.
Populaation koon muutos matemaattisesti > Viivästävä tekijä

Jos populaation kasvussa on jokin viivästävä tekijä, niin syntyy helposti populaatiokoon värähtelyjä. Tällaista tilannetta kuvaava differentiaaliyhtälö on
missä  a on viivästys aikayksikköinä, esimerkiksi 1 vuorokausi tai 2 vuotta.
Populaation koon muutos matemaattisesti > Kaksi kilpailevaa populaatiota

Jos on olemassa kilpailevat populaatiot  N_{1} ja  N_{2} niin näiden populaatioiden kasvua kuvaavat differentiaaliyhtälöt ovat
missä  N_{1}=\alpha N_{2} ja  N_{2}=\beta N_{1}.
Kevyt risteilijä

USS Atlanta
Kevyt risteilijä on keskikokoinen sotalaiva. Termi on lyhenne kevyestä panssaroidusta risteilijästä, joka oli suojattu joko vesirajaan asennetulla panssarivyöllä tai panssarikannella (panssarikansiristeilijä). Vuoden 1930 Lontoon laivastosopimuksen mukaan alustyyppi oli sotalaiva, jonka pääaseiden kaliiperi ei ylitä 6,1 tuumaa (155 mm) ja uppouma 10 000 tonnia.
Ensimmäiset kevyet risteilijät laskettiin vesille vuonna 1878. Ensimmäisen (1914–1918) ja toisen maailmansodan (1939–1945) aikaisissa kevyissä risteilijöissä oli usein joko neljä- (102 mm) tai kuusituumaiset (152 mm) tykit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kevyt risteilijä Wikimedia Commonsissa
Ian Kershaw

Ian Kershaw
Ian Kershaw (29. huhtikuuta 1943 Oldham, Lancashire, Englanti) on brittiläinen historioitsija, joka tunnetaan Adolf Hitler -elämäkerroistaan. Hän on professori Sheffieldin yliopistossa.
Kershaw on naimisissa Dame Betty Kershaw’n kanssa.
Kirjat

Bolton Priory Rentals and Ministers; Accounts, 1473–1539, (ed.) (Leeds, 1969)
Bolton Priory. The Economy of a Northern Monastery, (Oxford, 1973)
Popular Opinion and Political Dissent in the Third Reich. Bavaria, 1933–45, (Oxford, 1983, rev. 2002)
The Nazi Dictatorship. Problems and Perspectives of Interpretation, (London, 1985, 4th ed., 2000) ISBN 0-340-76028-1
The 'Hitler Myth'. Image and Reality in the Third Reich (Oxford, 1987, rev. 2001). ISBN 0-19-280206-2
Weimar. Why did German Democracy Fail?, (ed.) (London, 1990) ISBN 0-312-04470-4
Hitler: A Profile in Power, (London, 1991, rev. 2001)
Stalinism and Nazism: Dictatorships in Comparison, (ed. with Moshe Lewin) (Cambridge, 1997) ISBN 0-521-56521-9
Hitler, 1889–1936: Hubris, (London, 1998) ISBN 0-393-32035-9
Hitler, 1936–1945: Nemesis, (London, 2000) ISBN 0-393-32252-1
The Bolton Priory Compotus, 1286–1325, (ed. with David Smith) (London, 2001)
Making Friends with Hitler: Lord Londonderry and the British Road to War, (London, 2004) ISBN 0-7139-9717-6
Fateful Choices: Ten Decisions That Changed the World, 1940–1941 (London, 2007) ISBN 1-59420-123-4
Hitler, The Germans, and the Final Solution (Yale, 2008) ISBN 0-3001-2427-9
Hitler (one-volume abridgment of Hitler 1889–1936 and Hitler 1936–1945; London, 2008) ISBN 1846140692
Luck of the Devil The Story of Operation Valkyrie, (London: Penguin Books, 2009), ISBN 0141040068
Kirjat > Suomennetut teokset

Hitler, suom. Ilkka Rekiaro, Otava, 2009 ISBN 978-951-1-22804-2 (käännös alkuteoksen lyhennetystä versiosta)
Persoonallisuus ja valta : modernin Euroopan rakentajat ja tuhoajat.  (Personality and power)  Suomentanut Jaana Iso-Markku. Jyväskylä:  Docendo, 2023.  ISBN 978-952-382-671-7
Aiheesta muualla

Janne Saarikivi: Kaikki tai ei mitään. Ylioppilaslehti 9/2001.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  SNAC  IdRef
Pormestarinsilta

| Pormestarinsilta |
| --- | --- |

Ylittää:  Kokemäenjoki
Sijainti:  Pori
Ylläpitäjä:  Porin kaupunki
Siltatyyppi:  puukantinen langerpalkkisilta
Pituus:  85,5 m
Leveys:  5,5 m
Alituskorkeus:  5,0 m
Avattu liikenteelle:  2001
Lisää silta-artikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Pormestarinsilta (myös Kaarisilta) on Porissa sijaitseva kevyen liikenteen silta, joka ylittää Kokemäenjoen sivuhaaran Luotsinmäenjuovan, yhdistäen Kirjurinluodon saaren Pormestarinluodon ja Isosannan kaupunginosiin. Vuonna 2001 valmistunut silta on espoolaisen insinööritoimisto Pontekin suunnittelema.
Pormestarinsillan paikalla oli kesäaikaan vuodesta 1968 lähtien joidenkin vuosien ajan armeijan pioneerien rakentama väliaikainen ponttoonisilta. Joen pohjoispuolella sijaitsee Kaarisillan yhtenäiskoulu, joka on nimetty sillan mukaan vuonna 2008. Toisesta nimestään huolimatta Pormestarinsilta ei kuitenkaan ole tyypiltään kaarisilta, vaan langerpalkkisilta.
Aikoinaan sillalla herätti hilpeyttä kyltit, joissa ”Porin kaupunki kieltää sillalta hyppimisen”. Olipa yksi kyltti raahattu toiselle puolelle Suomeakin lähde? ja tapaus pääsi lehtiin. Nykyisin kylttejä ei enää ole.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pormestarinsilta Wikimedia Commonsissa
Poronaisk

| Poronaisk (Поронайск) |
| --- | --- |
 Sahalinin alueen sijainti Venäjän itäosissa, alla kaupungin sijainti alueella
 Poronaisk
 Koordinaatit: 49.225°N, 143.107°E 
Valtio:  Venäjä
Federaatiosubjekti:  Sahalinin alue
Väkiluku (2010):  16 120
Aikavyöhyke:  UTC+11 (MSK+8)
Postinumero:  694240
Suuntanumero(t):  +7 42431
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Poronaisk (ven. Порона́йск) on vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 16 120 asukkaan kaupunki Venäjän itäosissa Sahalinin alueella. Tämä satamakaupunki sijaitsee Sahalinin saaren keskiosissa Ohotanmeren äärellä. Kaupunki toimii sitä ympäröivän Poronaiskin piirin hallintokeskuksena.
Aiheesta muualla

Goroda Rossii: Poronaisk (venäjäksi) (dic.academic.ru)
Tietoa Poronaiskin kaupungista ja piiristä (venäjäksi) (sakhalin.info)
Kaupunkiin sijoittunut sivusto (venäjäksi) (poronaysk.ru)
Kuvia Poronaiskin piirin keskuksena toimivasta Poronaiskin kaupungista (venäjäksi) (ostrov65.com)
Sahalinin alueen kaupungit
Hallinnollinen keskus: Južno-Sahalinsk 

Aleksandrovsk-Sahalinski | Aniva | Dolinsk | Holmsk | Korsakov | Kurilsk | Makarov | Nevelsk | Oha | Poronaisk | Šahtjorsk | Severo-Kurilsk | Tomari | Uglegorsk
Sahalinin alue
Kesäyön unelma

Näytelmän ensimmäinen sivu Shakespearen näytelmien ensimmäisessä foliopainoksessa vuodelta 1623.
Kesäyön unelma (A Midsummer Night’s Dream), myös Kesäyön uni ja Juhannusyön uni, on William Shakespearen noin vuosina 1595–1596 kirjoittama komedia.
Näytelmä sijoittuu antiikin Kreikkaan, joskin tapahtumaympäristö muistuttaa paljon Shakespearen aikaista Englantia. Tapahtumat kattavat neljän päivän ajanjakson juuri ennen toukokuun ensimmäistä päivää, joka oli Englannissa perinteinen hääjuhlapäivä. Pääosin öisessä metsässä tapahtuvassa näytelmässä on taianomaisuutta, väärinkäsityksiä, häiden odotusta, rakkautta, himoa, mustasukkaisuutta, väkivaltaa, hulluutta ja painajaisia. Rakkaus on teoksen pääteemana, ja metsässä elävät olennot puuttuvat ihmisten tunteisiin taioillaan. Shakespearelle luonteenomaisesti tämänkin näytelmän sisään on rakennettu toinen pieni näytelmä.
Kesäyön unelmassa on viisi näytöstä ja 2 165 säettä, joista eniten (684) kolmannessa näytöksessä. Säkeistä 81 prosenttia on runomuotoisia ja 19 prosenttia proosaa. Näytelmän runollisen kielen vuoksi sen katsotaan soveltuvan erityisen hyvin luettavaksi. Esimerkiksi William Hazlitt sanoikin vuonna 1818 uskovansa, että Shakespeare ei kirjoittanut näytelmää näyttämöesitystä ajatellen.
Historia

Shakespeare kirjoitti Kesäyön unelman vuosien 1595–1596 aikana. Hän käytti näytelmän inspiraationa muun muassa Ovidiuksen Muodonmuutoksia, Apuleuksen Kultaista aasia ja Chaucerin Canterburyn tarinoita.
Shakespearen uskotaan kirjoittaneen näytelmän tilaustyönä jotain tärkeää hääjuhlaa varten, ja sen ensiesitys oli luultavasti Englannin hovissa. Näytelmän esityksistä Shakespearen elinaikana ei ole säilynyt tietoja.
Kesäyön unelmasta on tehty erityisen paljon ooppera-, baletti- ja musikaalisovituksia. Näytelmän visuaalinen tapahtumaympäristö on tehnyt siitä myös suositun elokuvien aiheen.
Juoni

Juonen keskiössä ovat Ateenan kuningas Theseuksen ja amatsoni Hippolyten häät, johon muut tapahtumat liittyvät. Kaksi ateenalaisnuorukaista, Lysander ja Demetrius, ovat molemmat rakastuneet Hermiaan. Hermia rakastaa Lysanderia, mutta hänen ystävänsä Helena Demetriusta. Hermian isä suosii Demetriusta ja kieltää Hermiaa naimasta Lysanderia, ja kuningas Theseus vahvistaa, että Hermian on toteltava isäänsä. Lysander ja Hermia pakenevat kaupunkia ympäröivään metsään.
Samaan aikaan keijujen kuningas Oberon ja hänen vaimonsa Titania saapuvat samaiseen metsään osallistuakseen Theseuksen häihin taianomaisella tavallaan. Titania ja Oberon ovat riidoissa Titanian kieltäydyttyä luovuttamasta kaunista intialaista ottopoikaansa Oberonin ”palvelijaksi”, joten Oberon pohtii kostomahdollisuutta. Metsässä on myös joukko tavallista kansaa edustavia käsityöläisiä (Lauri Siparin suomennoksessa nimiltään Pölkky, Perä, Huilu, Nälkä, Kuono ja Vankka), jotka harjoittelevat Theseuksen häissä esitettävää näytelmää varten (Mitä murheellisin komedia Pyramuksen ja Thisben kurjasta kohtalosta).
Oberon lähettää palvelijansa Puckin hakemaan rohtoa, jonka saaja rakastuu ensimmäiseen kohtaamaansa, olipa tämä kuka tai mikä tahansa. Hän määrää rohtoa käytettäväksi Titaniaan kiristääkseen tältä pojan. Samalla Puck törmää käsityöläisiin ja tulee muuttaneeksi Perän aasipäiseksi. Herätessään Titania näkee ensimmäiseksi aasipäisen Perän ja rakastuu tähän.
Oberon huomaa metsässä myös Demetriuksen, joka on lähtenyt karanneen Hermian perään, ja Demetriusta seuraavan Helenan. Demetrius suhtautuu häneen rakastuneeseen Helenaan kylmäkiskoisesti, joten Oberon päättää lähettää Puckin käyttämään rohtoa Demetriukseen, jotta tämä rakastuisi Helenaan. Puck kuitenkin sekoittaa parin Lysanderiin ja Hermiaan sillä seurauksella, että Lysander saa rohtoa ja rakastuu paikalle osuneeseen Helenaan haluamatta enää kuullakaan Hermiasta.
Kuultuaan tästä Oberon käyttää rohtoa Demetriukseen ja saa tämänkin rakastumaan Helenaan. Demetrius ja Lysander kohtaavat ja alkavat taistella Helenasta. Puck matkii molempien ääntä ja johtaa heitä harhaan pimeässä metsässä, kunnes molemmat väsyvät ja nukahtavat. Lysander järjestetään taas rakastumaan Hermiaan, Perä vapautetaan aasipäisyydestään ja Titania lumouksestaan tämän luovutettua Oberonille intialaispojan. Koska Demetrius on nyt rakastunut Helenaan, ei ristiriitaa enää ole, ja Theseuskin hyväksyy Lysanderin ja Hermian liiton. Lumouksestaan vapautuneet uskovat nähneensä unen.
Loppuosa kertoo käsityöläisten Theseukselle esittämästä kömpelöstäkenen mukaan? näytelmästä, jossa naista esittävä mies suutelee toista miestä muurin läpi, jota niin ikään esittää mies.