stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sofistien elämät
Historia

Filostratos kirjoitti teoksensa Sofistien elämät 230-luvulla sen jälkeen kuin oli asettunut Ateenaan. Hän omisti teoksensa sen johdannossa Antonius Gordianukselle. Teoksen ajoitus saadaan siitä, että Filostratos kutsuu tätä ensin konsuliksi ja sitten prokonsuliksi. Gordianus toimi konsulina toisen kerran vuosina 229–230 ja heti tämän jälkeen African prokonsulina. Vuonna 238 hän toimi keisarina. Näin voidaan päätellä, että Sofistien elämät on valmistunut julkaistavaksi joskus vuosien 230 ja 238 välillä. Teos tuo esille sofistiikan suuren vaikutuksen roomalaisen yhteiskunnan intellektuaaliseen elämään.
Teoksen editio princeps oli Firenzessä vuonna 1496 painettu laitos, joka sisälsi myös Lukianoksen satiireja, Kallistratoksen teoksen Ekfraseis, Filostratoksen teoksen Heroikos sekä Filostratos vanhemman teoksen Eikones. Tätä seurasi Aldus Manutiuksen laitos Venetsiassa vuonna 1502 (tai 1503). Vuonna 1516 painettiin teoksen latinankielinen käännös. Vuonna 1550 teos painettiin kreikaksi Venetsiassa yhdessä saman latinankielisen käännöksen ja teosten Heroikos ja Eikones kanssa.
Sisältö

Sofistien elämät koostuu kahdesta kirjasta. Se kokoaa yhteen erityisesti roomalaisella sofistiikan kultakaudella 100-luvulla eläneiden sofistien elämäkertoja, mutta käsittää myös varhaisempien Kreikan klassisen kauden kreikkalaisten sofistien ja reettorien, kuten Isokrates, Gorgias ja Protagoras, elämäkertoja. Filostratos lukee joukkoon myös joitakin filosofeja, kuten Favorinos ja Dion Khrysostomos, jotka olivat tarpeeksi kaunopuheisia, että saavat häneltä sofistin nimen.
Suda jakaa teoksen neljän kirjaan, mutta tämä on ilmeisesti virhe; ainakin säilyneitä kirjoja on vain kaksi. Ei myöskään vaikuta siltä, että teoksesta olisi voinut kadota kokonaiset kaksi kirjaa. Myös teoksen johdanto mainitsee sen koostuvan kahdesta kirjasta. Ajallisesti teoksessa on kuitenkin useiden satojen vuosien aukko Kreikan klassisen kauden ja roomalaisen kauden välissä. Siksi joskus on ajateltu, että osa sisällöstä olisi kadonnut, sillä väliin jäävällä hellenistisellä kaudella eli merkittäviä henkilöitä, jotka aiheen puolesta kuuluisivat teokseen, kuten Demetrios Faleronlainen ja Hegesias Magnesialainen. On kuitenkin ehdotettu, että näitä olisi käsitelty jo tarpeeksi muissa tuonaikaisissa teoksissa, ja Filostratos olisi keskittynyt kirjoittamaan henkilöistä, joiden suhteen hänellä oli jotakin lisättävää.
Sisältö > Rakenne

Filostratos sanoo itse, että hänen teoksellaan oli kaksi tarkoitusta: kirjoittaa niistä filosofeista, joilla oli sofistin kyvyt, sekä niistä, jotka olivat varsinaisesti (κυρίως, kyriōs) sofisteja. Tämä jako voidaan nähdä oleellisena selventämään teoksen rakennetta ja kronologiaa. Filosofia epäilee ja tutkii. Sofistiikan taito ottaa perusteensa annettuna, ja koristelee sen puheiksi ikään kuin jumalallisella inspiraatiolla. Edelleen, tämä taito voidaan jakaa kahteen aikakauteen, joita määrittävät niiden käsittelemät aiheet. Ensimmäisen aikakauden sofistit käsittelivät sellaisia yleisiä aiheita kuin rohkeus, oikeudenmukaisuus, jumalallinen, inhimillinen ja kosmogonia; toisen aikakauden sofistit puolestaan esittivät lennokkaita puheita ihmisistä, ja yleisesti kiinnittivät historialliset aiheet suuremmassa määrin henkilöihin. Filostratos myös määrittelee sofistin tärkeimmäksi ominaisuudeksi kyvyn käyttää kieltä, ja kuvaa tähän liittyen aikansa kaunopuheisuutta.
Teoksessa ei pikaisesti katsottuna ole selkeää rakennettu sen enempää ajan kuin aakkostuksenkaan perusteella. Gottfried (Gottfriedus) Olearius on kuitenkin havainnut, että teoksen sisältö voidaan jakaa kolmeen osaan edellä sanotun perusteella, toisin sanoen sen perusteella, miten Filostratos erotti sofistiset filosofit varsinaisista sofisteista, ja jakoi sofistit kahteen aikakauteen. Osista ensimmäinen on lyhyin ja käsittää lyhyitä mainintoja sofistisista filosofeista, alkaen Eudoksos Knidoslaisesta vuonna 366 eaa. ja päättyen Dion Khrysostomokseen (Prusalaiseen) ja Favorinokseen 100-luvulla jaa. Herodes Atticuksen aikana. Toinen osa käsittää vanhan koulukunnan varsinaiset sofistit, alkaen Gorgiaasta (s. n. 480 eaa.) ja päättyen Isokrateehen (s. 436 eaa.).
Kolmas osa käsittää uudemman sofismin koulukunnan alkaen Aiskhineesta (s. n. 390 eaa.) ja hypäten tämän jälkeen Niketekseen noin vuonna 97 jaa. Ensimmäinen kirja päättyy Sekundokseen, joka oli yksi Herodes Atticuksen opettajista. Näin sofisteja on seurattu samalle aikakaudelle kuin sofistisia filosofeja. Toinen kirja alkaa Herodes Atticuksesta noin vuonna 143 jaa. Hän saa muita pidemmän käsittelyn. Tämän jälkeen teos jatkaa hänen aikalaistensa ja heidän oppilaidensa esittelyllä aina keisari Philippus Arabsin hallintokaudelle noin vuonna 247, päättyen Aspasiukseen.
Sisältö > Rakenne > Kirja I

Kirja I alkaa omalla johdannollaan, joka käsittelee puhetaidon historiaa. Tämän jälkeen kirja koostuu 26 luvusta, jotka esittävät 29 henkilön elämäkerrat.
1. Eudoksos Knidoslainen
2. Leon Byzantionlainen
3. Dias Efesoslainen
4. Karneades Ateenalainen (oik. Kyreneläinen)
5. Filostratos Egyptiläinen
6. Theomnestos Naukratislainen
7. Dion Prusalainen
8. Favorinos Filosofi
9. Gorgias Leontinoilainen
10. Protagoras Abderalainen
11. Hippias Elisläinen
12. Prodikos Keoslainen
13. Polos Akragaslainen
14. Thrasymakhos Khalkedonlainen
15. Antifon Rhamnuslainen
16. Kritias Sofisti
17. Isokrates Sofisti
18. Aiskhines
19. Ariobarzanes Kilikialainen, Ksenofron Sisilialainen, Peithagoras Kyreneläinen ja Niketes Smyrnalainen
20. Isaios
21. Skopelianos
22. Dionysios Miletoslainen
23. Lollianos Efesoslainen
24. Markos Byzantionlainen
25. Polemon Laodikeialainen
26. Sekundos Ateenalainen
Sisältö > Rakenne > Kirja II

Kirja II koostuu 33 luvusta, jotka esittävät yhtä monta elämäkertaa.
1. Herodes Atticus
2. Theodotos
3. Aristokles Pergamonlainen
4. Antiokhos Sofisti
5. Aleksandros ”Peloplaton”
6. Varus Pergeläinen
7. Hermogenes Tarsoslainen
8. Filagros Kilikialainen
9. Aristeides
10. Adrianos Tyroslainen
11. Khrestos Byzantionlainen
12. Polydeukes Naukratislainen (Julius Pollux)
13. Pausanias Kesarealainen
14. Athenodoros Ainoslainen
15. Ptolemaios Naukratislainen
16. Euodianus Smyrnalainen
17. Rufus Perinthoslainen
18. Onomarkhos Androslainen
19. Apollonios Naukratislainen
20. Apollonios Ateenalainen
21. Proklos Naukratislainen
22. Foiniks Thessalialainen
23. Damianos Efesoslainen
24. Antipatros Hierapolislainen
25. Hermokrates Fokislainen
26. Herakleides Lyykialainen
27. Hippodromos Thessalialainen
28. Varus Laodikeialainen
29. Quirinus Nikomedeialainen
30. Filiskos Thessalialainen
31. Aelianus
32. Heliodoros
33. Aspasius Ravennalainen
Arvioita

Luonteeltaan teos on enemmän sofistinen kuin verrattavissa grammaatikkojen tekemiin tarkempiin elämäkertateoksiin. Sen elämäkerrat ovat enemmän luonteenkuvauksia ja anekdoottikokoelmia kuin varsinaisia elämäkertoja, eikä niissä useinkaan luetella sofistien kirjoittamia teoksia ainakaan kattavasti. Filostratos on kiinnostunut sofistien tyylistä, mutta käsittelee tätäkin vain pinnalliseen tapaan. Teos antaa kuitenkin hyvän kuvan käsittelemiensä henkilöiden ansioista varsinkin kun Filostratoksen arvostelukykyyn puhetaidon hienouksien suhteen voidaan hyvin luottaa. Filostratos käyttää kirjoittaessaan itsekin usein retorisia tehokeinoja.
Teoksen arvokkain osa on sen toinen kirja, sillä Filostratoksella oli hyvä pääsy tietoihin monista sen henkilöistä nämä tunteneiden ihmisten välityksellä, ja osan hän tunsi itse. Ensin mainittuihin lukeutuvat Herodes Atticus (II.1), Aristokles Pergamonlainen (II.3), Filagros Kilikialainen (II.8) ja Adrianos Tyroslainen (I.23). Itse hän tunsi hyvin Damianos Efesoslaisen (II.23), ja oli saanut opetusta Proklos Naukratislaiselta (II.21) ja Antipatros Hierapolislaiselta (II.24). Hän oli kuunnellut myös Hippodromos Thessalialaisen (II.27) ja Heliodoroksen (II.32) opetusta, ja todennäköisesti myös Aspasiusta (II.33). Samalla teos antaa välähdyksiä siihen, kuinka puhujia koulutettiin.
Kirjallisuutta

Philostratus: Lives of the Sophists. Teoksessa Philostratus: Lives of the Sophists.  (Eunapius: Lives of the Philosophers and Sophists. Translated by Wilmer C. Wright. Loeb Classical Library 134)  Cambridge, MA:  Harvard University Press, 1921.
Aiheesta muualla

Philostratus the Athenian: Vitae Sophistarum. Perseus. (muinaiskreikaksi)
Philostratus: Lives of the Sophists. ToposText. (englanniksi)
Pohjanen

Pohjanen on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Bengt Pohjanen (s. 1944), ruotsalainen kirjailija
K. Pohjanen, oik. Carl Ferdinand Nordlund (1820–1905), suomalainen rehtori ja kirjailija
Erkki Emil Pohjanen (1896–1939), suomalainen jääkärivääpeli
Tiia Pohjanen (s. 2002), suomalainen jalkapalloilija.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Pony Club

Pony Club on nuorisolle tarkoitettu kansainvälinen hevosharrastusjärjestö. Se toimii yli 30 maassa. British Pony Club perustettiin aluksi 1929. Yhdysvalloissa vastaava järjestö aloitti vuonna 1954. Pony clubien jäsenmäärä on yli 100 000, Australian järjestön ollessa suurimpana yli 50 000 jäsenellään.
Pitkäsoitto (albumi)

| Pitkäsoitto Pääesiintyjät |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. lokakuuta 1993
 Kesto: 39.45
 Levy-yhtiö: Poko Rekords
Listasijoitukset
  16. (albumilista)    6. (fyysinen albumilista)
Pääesiintyjien muut julkaisut
|   | Pitkäsoitto 1993 | Lättähatun paluu 2020 |
Pitkäsoitto on suomalaisen Pääesiintyjät-yhtyeen studioalbumi. Se julkaistiin 4. lokakuuta 1993.
Kappaleet

Iiris – 3.44
Tie – 2.53
Ilman Sua – 3.05
Älä Ota Pitkätukkaa – 2.41
Rahaa Lattialla – 3.22
Silloin – 4.32
Sua Aattelen – 2.48
Kulkuri – 2.59
Surun Kuja – 3.17
Mene Pois – 3.48
Mä Naivi Oon – 2.56
Narttu – 3.34
Porin majakka

Porin majakka
| --- | --- |
Sijainti:  Pori Suomi
Vesistö:  Selkämeri 
| --- | --- |
Materiaali:  teräs 
Värit:  Musta, keltainen 
| --- | --- |
Valmistunut:  1985 
| --- | --- |
Valon korkeus:  18,8  m 
Valonkanto:  18,1  km 
Valon ominaisuudet:  Fl W 12s 
Tutka:  T 
| --- | --- |
ARLHS:  FIN041 
Admiralty:  C4365 
List of Lights:  28948 
MarineTraffic:  1000005992 
NGA:  116-17534 
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Porin majakka sijaitsee Selkämerellä Tahkoluodon satamaan johtavan väylän suulla. Vuonna 1985 valmistunut majakka on matalikolle teräspaalun varaan perustettu pohjamajakka. Majakan rungossa on joustonivel, joka vaimentaa sen yläosaan kohdistuvaa ahtojäiden aiheuttamaa värähtelyä. Majakan valon korkeus on 18,8 metriä.
Pouye

Pouye (myös bouye; ISO 639-3: bye) on Papua-Uuden-Guinean Sandaunin maakunnassa seitsemässä eri kylässä puhuttava sepik-kieli. Sillä on 960 puhujaa (2003), ja puhujamäärän kehitys on ollut kasvavaa. Kieli on sukua awtuwille ja karawalle, joista jälkimmäisen kanssa sillä on 67-prosenttinen sanastollinen samankaltaisuus.
Pouyea puhuvat miehet ja jotkut naisetkin käyttävät lisäksi tok pisiniä. Pouyessa on SOV-sanajärjestys. Vuodesta 1995 alkaen kielelle on käännetty Raamatun osia. Kirjoitusjärjestelmä on latinalainen. Puhujat harjoittavat kristinuskoa ja perinteisiä uskontoja.
Politico (Yhdysvallat)

| The Politico |
| --- | --- |

Lehtityyppi:  verkkolehti, paperilehti
Kustantaja:  Robert Allbritton
Julkaisija:  Allbritton Communications
ISSN:  ISSN 2381-1595
Levikki:  35 000
Perustettu:  2007
Päätoimittaja:  John Harris
Kotikunta:  Washington
Kotimaa:  Yhdysvallat
Kieli:  englanti
Aiheesta muualla
OCLC
Politico.com
Politico on yhdysvaltalainen politiikkaa käsittelevä verkkolehti, joka ilmestyy myös painettuna kolme kertaa viikossa. Painettua ilmaislehteä jaetaan 35 000 kappaletta yhdysvaltalaisille politiikan vaikuttajille Washingtonissa. Lehden perustivat sen päätoimittajat John Harris ja Jim VandeHei, jotka ovat Washington Postin entisiä huipputoimittajia. Lehteä rahoittaa Allbritton Communications Company -nimisen mediayhtiön johtaja Robert Allbritton.
Politico on Washingtonissa tunnettu ja tunnustettu uutislähde. Lehden toimitusjohtaja oli vuosina 2007–2014 Ronald Reaganin entinen avustaja Frederick J. Ryan Jr., joka siirtyi sen jälkeen Washington Postin kustantajaksi.
Aiheesta muualla

Politico.com
Pohjanlepakko

| Pohjanlepakko |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Suomessa:
 Elinvoimainen  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Lepakot Chiroptera
Heimo::  Siipat Vespertilionidae
Suku::  Eptesicus
Laji::  nilssonii
Kaksiosainen nimi
 Eptesicus nilssonii  (Keyserling & Blasius, 1839) 
Synonyymit
 Eptesicus nilssoni  Eptesicus (Eptesicus) nilssonii 
Katso myös
   Pohjanlepakko Wikispeciesissä   Pohjanlepakko Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pohjanlepakko (Eptesicus nilssonii), aiemmin pohjan yölepakko, on maailman pohjoisin lepakkolaji, jota tavataan napapiirin pohjoispuolellakin. Pohjanlepakko on Suomen yleisin lepakkolaji.
Levinneisyys

Pohjanlepakon levinneisyysalueeseen kuuluu Suomi, Norja ja Ruotsi, sekä suuri osa koillista Eurooppaa, Keski-Eurooppa laikuttaisemmin ja edelleen itään halki Aasian Tyynellemerelle asti. Suomessa pohjanlepakoita on tavattu ulkosaaristosta aina Utsjoen Kevolla ja Enontekiöllä Käsivarressa. Pohjoisessa levinneisyys on tosin hyvin laikuttainen. Pääosin levinneisyyden pohjoisrajana on 69. leveyspiiri.
Ulkonäkö ja koko

Pohjanlepakon pituus ilman häntää on 48–70 mm. Siipien kärkiväli on 23,5 ja 28 cm välillä. Eläin painaa noin 8–24 grammaa. Kullanhohtoiset selkäkarvat ovat lajin erityistuntomerkki. Myös selvä väriraja tumman niskan ja vaalean kurkun välillä auttaa tunnistamisessa.
Elinympäristö

Pohjanlepakko on alun perin metsä-, viljely- ja vuoristoseutujen sekä asutuskeskusten laji, mutta Pohjolassa se on sopeutunut muihinkin elinympäristöihin. Pohjanlepakon päivä- ja talvehtimispiilot ovat useimmiten rakennuksissa. Näin ollen pohjanlepakko on levinneisyydeltään ja kannan tiheydeltään tiukasti sidoksissa ihmiseen.
Lisääntyminen ja elintavat

Pohjanlepakko parittelee syksyllä ja synnyttää kesä-heinäkuun vaihteessa 1–2 poikasta. Se on horroksessa yleensä lokakuusta huhtikuuhun. Sen elinikä on enimmillään 14–15 vuotta.
Aktiivisena aikanaan se viettää päivät puunkoloissa, luolissa ja rakennuksissa. Yöt ovat sen saalistusaikaa. Pohjanlepakko saalistaa 5–20 metrin korkeudella, pääosin puiden läheisyydessä. Pohjanlepakon ruokalistalle kuuluvat monenlaiset hyönteiset vaihdellen sääskistä kovakuoriaisiin, perhosiin, varsinkin yökkösiin, sekä korentoihinselvennä.
Horrostava pohjanlepakko.
Polaaririntama

Polaaririntama voi tarkoittaa:
polaaririntama ilmakehässä: planetaaristen tuulten rajakohta, jossa kylmä, polaarinen merellinen sekä lämmin keskileveysasteiden merellinen ilmamassa kohtaavat ja muodostavat matalapaineita
polaaririntama meressä: kylmän ja lämpimän meriveden kohtaamisalue, jonka tuntumassa tapahtuu veden syvyyssuuntaista sekoittumista ympäri vuoden
Polaarinen reaktio

Polaarisessa reaktiossa funktionaalisen ryhmän nukleofiilinen (negatiivisesti varautunut) osa liittyy kahden elektroninsa avulla reagenssin positiivisesti varautuneeseen atomiin ja elektrofiilinen osa taas reagenssin negatiivisesti varautuneeseen atomiin. Koska sidoselektronit tulevat vain toiselta atomilta, sidos syntyy heterogeenisesti.
Polaarinen reaktio on tyypillinen yhdisteille, joissa varaukset ovat jakautuneet epätasaisesti. Funktionaalinen ryhmä polaroituu eli sen elektronegatiiviset atomit varautuvat negatiivisesti ja elektropositiiviset positiivisesti. Elektronegatiivinen alkuaine kuten happi, typpi tai halogeeni vetää sidoselektroneja puoleensa ja varautuu lievästi negatiivisesti, samalla kun hiiliatomi saa yhtä suuren positiivisen varauksen.
Vastaavasti jos hiileen liittyy elektropositiivisempi alkuaine (esimerkiksi magnesium, litium, natrium, lyijy), tämä varautuu lievästi positiiviseksi ja hiili lievästi negatiiviseksi. Esimerkiksi Grignardin reagenssissa (organometalliyhdiste) magnesium varautuu positiivisesti ja hiiliatomi lievästi negatiivisesti. Yhdisteen positiivisesti varautunutta osaa sanotaan elektrofiiliksi (elektronihakuiseksi) ja negatiivisesti varautunutta osaa nukleofiiliksi (ydinhakuiseksi).
Stuart Kaminsky

| Stuart Kaminsky> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 29. syyskuuta 1934 Chicago, Illinois, Yhdysvallat
Kuollut: 9. lokakuuta 2009 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat
Kansalaisuus:  yhdysvaltalainen
Ammatti:  kirjailija, yliopistonopettaja
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Tuotannon kieli: englanti
Tyylilajit:  jännitys
Esikoisteos:  Ei lyijyä valkokankaalle (Bullet for a Star, 1977)
Palkinnot
 Edgar-palkinto, Mystery Writers of American Grandmaster 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Stuart M. Kaminsky (29. syyskuuta 1934 Chicago, Illinois, Yhdysvallat – 9. lokakuuta 2009 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jännityskirjailija. Hän kirjoitti kolme moniosaista jännityskirjasarjaa, joissa päähenkilöinä olivat yksityisetsivä Toby Peters 1940-luvun Hollywoodissa, moskovalainen poliisikomisario Petrovich Rostnikov ja eläkkeellä oleva chicagolainen poliisi Abe Lieberman. Myöhemmin mukaan tuli haastemies Lew Fonesca Floridan Sarasotasta.
Kaminskyn Moskovaan sijoittuva komisario Rostnikov -romaani A Cold Red Sunrise sai vuonna 1989 Edgar-palkinnon parhaana romaanina. Lisäksi hän oli kuusi kertaa ehdokkaana kyseisen palkinnon saajaksi, viimeksi vuonna 2005 teoksellaan Behind the Mystery: Top Mystery Writers Interviewed, joka oli ehdokkaana myös useiden muidenkin palkintojen saajaksi, muun muassa Agatha-palkinnon. Vuonna 2006 Kaminsky sai Mystery Writers of American Grandmaster-arvonimen
Toby Peters -sarjassa Kaminsky käytti huumoria ja filmiviittauksia ja leikitteli lajin perinteisillä kaavoilla. Romaanihenkilöinä on hollywood-näyttelijöitä omilla nimillään.
Elämäkerta

Chicagossa lapsuutensa viettänyt Kaminsky suoritti Illinois'n yliopistossa B.S.-tutkinnon journalistiikassa, M.A.-tutkinnon englannin kielessä ja tohtorintutkinnon Northwestern-yliopistossa. Hän opetti elokuvaa ja elokuvan historiaa Northwesternissä 16 vuotta, ja sen jälkeen hän opetti Floridan valtionyliopistossa kuusi vuotta. 1950-1960-luvulla hän työskenteli toimittajana UPI:ssa ja useissa sanomalehdissä.
Kaminskyn esikoisteos oli vuonna ilmestynyt 1977 Toby Peters -jännäri Ei lyijyä valkokankaalle, (Bullet for a Star). Hän kirjoitti yli 50 romaania, ja lisäksi novellikokoelmia ja tietokirjoja. Kaminsky oli aiemmin Mystery Writers of American puheenjohtaja.
Sen ohella, että Kaminsky oli tuotteliampia yhdysvaltalaisia jännityskirjailijoita, hän innosti monia muita lajin kirjailijoita, kuten chicagolaista Sara Paretskya, joka omisti Kaminskylle ensimmäisen romaaninsa yksityisetsiväsarjassa V. I. Warshawski.
Kuolema

Kaminsky ja hänen vaimonsa Enid Perll muuttivat St. Louisiin maaliskuussa 2009 odottamaan maksansiirtoa hepatiitin tuhoaman maksan tilalle. Hän oli saanut hepatiitiksen  armeijan lääkintämiehenä 1950-luvun lopulla Ranskassa. Hän sai sydäninfarktin kaksi päivää heidän St. Louisiin saapumisensa jälkeen, minkä vuoksi elinsiirtoa ei voitu tehdä.
Tuotanto > Suomennetut teokset

Ei lyijyä valkokankaalle, alkuteos: Bullet for a star , suom. Erkki Hakala, WSOY, 1984
Joku on murhannut maiskisen, alkuteos: Murder on the yellow brick road, suom. Jukka Saarikivi. WSOY, 1986
Varo vampyyria / Stuart Kaminsky ; alkuteos: Never cross a vampire, suom. Jukka Saarikivi. WSOY, 1989
Käytä päätäsi, Toby Peters, alkuteos: Think fast, mr. Peters, suom. Anu Niroma.WSOY, 1990
Tuotanto > Romaanit

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Toby Peters -sarja Bullet for a Star (1977)  Murder on the Yellow Brick Road (1977)  You Bet Your Life (1978)  The Howard Hughes Affair (1979)  Never Cross a Vampire (1980)  High Midnight (1981)  Catch a Falling Clown (1981)  He Done Her Wrong (1983)  The Fala Factor (1984)  Down for the Count (1985)  The Man Who Shot Lewis Vance (1986)  Smart Moves (1986)  Think Fast, Mr. Peters (1987)  Buried Caesars (1989)  Poor Butterfly (1990)  The Melting Clock (1991)  The Devil Met a Lady (1993)  Tomorrow Is Another Day (1995)  Dancing in the Dark (1996)  A Fatal Glass of Beer (1997)  A Few Minutes Past Midnight (2001)  To Catch a Spy (2002)  Mildred Pierced (2003)  Now You See It (2004) |  Inspector Rostnikov -sarja Rostnikov's Corpse (1981) (also published as Death of a Dissident)  Black Knight in Red Square (1983)  Red Chameleon (1985)  A Fine Red Rain (1987)  A Cold Red Sunrise (1988)  The Man Who Walks Like a Bear (1990)  Rostnikov's Vacation (1991)  Death of a Russian Priest (1992)  Hard Currency (1995)  Blood and Rubles (1996)  Tarnished Icons (1997)  The Dog Who Bit a Policeman (1998)  Fall of a Cosmonaut (2000)  Murder on the Trans-Siberian Express (2001)  People Who Walk in Darkness (2008) Lew Fonesca -sarja Vengeance (1999)  Retribution (2001)  Midnight Pass (2003)  Denial (2005)  Always Say Goodbye (2006)  Bright Futures (2009)  A Whisper to the Living (ilmestyy postuumisti 2010) |  Abe Lieberman -sarja Lieberman's Folly (1990)  Lieberman's Choice (1993)  Lieberman's Day (1994)  Lieberman's Thief (1995)  Lieberman's Law (1996)  The Big Silence (2000)  Not Quite Kosher (2002)  The Last Dark Place (2004)  Terror Town (2006)  The Dead Don't Lie (2007) CSI: New York Dead of Winter (2005)  Blood on the Sun (2006)  Deluge (2007) Rockford Files -romaanit The Green Bottle (1996)  Devil on My Doorstep (1998) Muita When the Dark Man Calls (1983)  Exercise in Terror (1985) |  |
Tuotanto > Muu kaunokirjallisuus

Kolchak: The Night Stalker
Fever Pitch (sarjakuva, muina tekijöinä Christopher Jones ja Barbara Schulz) (2003)
Kolchak the Night Stalker, Volume 1 (sarjakuva, muina tekijöinä Joe Gentile ja Jeff Rice) (2004)
Kolchak: The Night Stalker Chronicles (novelliantologia, jossa Kaminskyn novelli "The Night Talker") (2005)
Tuotanto > Novellikokoelmat

Hidden and Other Stories (1999)
The Man Who Beat the System and Other Stories (äänite) (2000)
Tuotanto > Tietokirjallisuus

A Biographical Study of the Career of Donald Siegel and an Analysis of His Films (1972)
Clint Eastwood (1974)
American Film Genres: Approaches to a Critical Theory of Popular Film (1974)
Don Siegel, Director (1974)
Ingmar Bergman: Essays in Criticism (1975)
John Huston: Maker of Magic (1978)
Coop: The Life and Legend of Gary Cooper (1979)
Basic Filmmaking (with Dana H Hodgdon) (1981)
Writing for Television (with Mark Walker) (1988)
American Television Genres (1991)
Behind the Mystery: Top Mystery Writers Interviewed (Interviews by Kaminsky; photographs by Laurie Roberts) (2005)
Tuotanto > Filmografia

Suuri gangsterisota (1984)
Paholaisjengi (1987)
Woman in the Wind (1990)
Hidden Fears (1993)
A Nero Wolfe Mystery -televisiosarjan jakso "Immune to Murder" (2002)
Aiheesta muualla

Stuart Kaminsky Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Stuart M. Kaminsky
Weinman, Sarah. "Stuart Kaminsky, R.I.P." (Arkistoitu – Internet Archive) Confessions of an Idiosyncratic Mind, October 9, 2009.
Planmed

| Planmed Oy |
| --- | --- |

Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  1987
Toimitusjohtaja:  Jan Moed
Kotipaikka:  Helsinki	
Liikevaihto:  15M € (2017)
Liikevoitto:  -1M € (2017)
Henkilöstö:  72 (2017)
Kotisivu:  www.planmed.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Planmed Oy on yritys, joka suunnittelee, valmistaa ja markkinoi kuvantamislaitteita ja niihin liittyviä tuotteita mammografiaa ja ortopedistä kuvantamista varten. Sen pääkonttori sijaitsee Helsingin Herttoniemessä. Yritys perustettiin vuonna 1989. Yli 98 % tuotannosta viedään ulkomaille noin 70 maahan.[lähde? ] Yrityksellä on tytäryhtiö Yhdysvalloissa.
Aiheesta muualla

http://www.planmed.com/