stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Parlamentaarinen päätöksentekotapa
Suomessa

Parlamentaarista käsittelytapaa käytetään Suomessa, kun päätöksen tekee sellainen kollegio, jonka jäsenmäärä on suuri. Tällaisia ovat esimerkiksi kunnanvaltuusto, eduskunta tai erilaiset kokoukset kuten yhtiökokous. Jäsenmäärältään suurissa ryhmissä kolleginen äänestysjärjestys ei olisi toimiva, koska erimielisyyden sattuessa tällöin olisi erikseen todettava jokaisen ryhmän tai kollegion jäsenen kanta.
Parlamentaarisella käsittelytavalla viitataan myös sellaiseen poliittiseen päätöksentekoon, jossa kannan muodostaminen ei perustu yksilöiden mielipiteeseen vaan ryhmien kantoihin ja jossa on mahdollista joustavasti ottaa tai jättää ottamatta kantaa moniin ehdotuksiin.
Parlamentaariselle käsittelylle ovat tyypillisiä seuraavat seikat:
käsittelyn pohjana on ehdotus, joka sellaisenaan voidaan hyväksyä tai hylätä
päätösehdotus on tavallisesti esittelijän tai erityisen valmistelevan elimen laatima
asian käsittelyä ja keskustelua ohjaa erityinen puheenjohtaja, joka on tyypillisesti kollegion tai kokouksen valitsema
asian esittelyn jälkeen jäsenille varataan tilaisuus keskusteluun, joka voidaan erikseen jakaa yleiskeskusteluun ja yksityiskohtaiseen keskusteluun
keskustelu julistetaan päättyneeksi, kun pyydetyt puheenvuorot on käytetty
päätökseksi tulee joko pohjalla oleva ehdotus, jollei ole tehty kannatettua vastaehdotusta, tai vastaavasti yksimielisesti kannatettu vastaehdotus
mikäli päätös ei ole yksimielinen, järjestetään äänestys, jossa puheenjohtaja ehdottaa äänestystapaa ja äänestysjärjestystä sekä tekee kokoukselle äänestysesityksen
kannanotto ehdotukseen on voitava ilmaista yksinkertaisesti vastauksella "jaa" tai "ei", ääntä ei yleensä perustella
useat kannatetut ehdotukset asetetaan aina kaksi toisiaan vastaan, kunnes jäljellä on ainoastaan kaksi vaihtoehtoa, joista toinen tulee lopulliseksi päätökseksi
enemmistön kanta voittaa
äänten mennessä tasan puheenjohtajan ääni ratkaisee
puheenjohtaja toteaa äänestyksen tuloksen ja sen mukaisen päätöksen
äänestys on julkinen
Pantterit

| Pantterit |
| --- | --- |
Liiga:  I-divisioona B
Perustettu:  1938
Historia:  Kiri-Veikot (1938–48) HOK-Veikot (1949–52) Super-Pantterit (1976–77) New Wave Panthers (1996–97)
Areena:  Herttoniemenrannan liikuntahalli
Kotipaikka:  Helsinki, Suomi
Päävalmentaja:  Damion Dantzler
SM-mitalit
Kultaa:  14 (1944, 1945, 1948, 1949, 1950, 1951, 1952, 1953, 1954, 1955, 1956, 1957, 1959, 1980)
Hopeaa:  4 (1974, 1982, 1983, 1992)
Pronssia:  3 (1978, 1979, 1989)
Naisten SM-mitalit
Kultaa:  5 (2000, 2001, 2002, 2004, 2006)
Hopeaa:  3 (1944, 2003, 2005)
Pronssia:  2 (1945, 1946)
Pantterit on vuonna 1938 nimellä Kiri-Veikot perustettu helsinkiläinen koripalloseura. Sen käytti ennen vuotta 1953 myös nimeä HOK-Veikot. Seura on Suomen vanhin koripalloilun erikoisseura. Kaudella 1976–1977 joukkue yhdistyi Helsingin Kisa-Tovereiden edustusjoukkueen kanssa muodostaen Super-Pantterit nimisen joukkueen. Joukkue sai toisen vapaaksi jääneen SM-sarjan paikan, kun HKT:n luopumisen lisäksi myös mestaruuden voittanut Playboys fuusioitui Tapion Hongan kanssa. Ilman muutoksia Pantterit olisi ollut kauden 1975–1976 toinen putoaja.
Seura on pelannut useita kausia sekä miesten että naisten pääsarjatasolla, ja se on voittanut miehissä 14 ja naisissa viisi Suomen mestaruutta. Nykyään edustusjoukkueet pelaavat alemmilla sarjatasoilla.
Saavutukset > Miehet

SM-kulta (14) – 1944, 1945, 1948, 1949, 1950, 1951, 1952, 1953, 1954, 1955, 1956, 1957, 1959, 1980
SM-hopea (4) – 1974, 1982, 1983, 1992
SM-pronssi (3) – 1978, 1979, 1989
Suomen Cup -mestaruus (3) – 1981, 1991, 1995
Saavutukset > Naiset

SM-kulta (5) – 2000, 2001, 2002, 2004, 2006
SM-hopea (3) – 1944, 2003, 2005
SM-pronssi (2) – 1945, 1946
Suomen Cup -mestaruus (2) – 2002, 2003
Saavutukset > A-pojat

SM-kulta (2) – 1951, 1970
Saavutukset > A-tytöt

SM-kulta (1) – 1969
Henkilökohtaiset saavutukset

Timo Suviranta – 1952, 1954
Seppo Kuusela – 1959, 1960
Risto Lignell – 1979, 1980
Mika-Matti Tahvanainen – 1997
Susanna Rinta – 2004
Terhi Airas-Järventaus – 2000
Kenya Robinson – 2001
Jurgita Kausaite – 2002
Heli Roukanoja – 2004
Hanna Rotinen – 2006
Timo Suviranta – 1952
Seppo Kuusela – 1960, 1961
Risto Kala – 1969
Jolly Spight – 1974
Antwan Hoard – 1995
Kimmo Muurinen – 2001
Mika-Matti Tahvanainen – 1992
Paraabelirata

Erityyppisiä kiertoratoja gravitaatiokentässä. Harmaa: ympyrärata, punainen: ellipsirata, vihreä: paraabelirata, sininen: hyperbelirata. Kuvioon merkityt luvut (e) tarkoittavat ratojen eksentrisyyksiä.
Erilaisia liikeratoja gravitaatiokentässä. Alavasemmalla paraabelirata. Siinä keskusmassaa ympäröivä potentiaalikuoppa kuvaa kappaleen potentiaalienergiaa sen ollessa eri etäisyyksillä keskuskappaleesta, ja sen liike-energia paraabeliradalla on kuvattu punaisella. Liike-energia pienenee Keplerin lakien mukaisesti, kun kappale etääntyy keskuskappaleesta ja sen nopeus pienenee. Paraabeliradalla kappaleen liike-energia lähestyy asymptoottisesti nollaa.
Paraabelirata eli parabolinen rata on taivaanmekaniikassa ja astrodynamiikassa kappaleen rata suuremman massan eli keskuskappaleen, esimerkiksi Auringon ympärillä, kun sen nopeus on tarkalleen pakonopeuden suuruinen. Tällöin Newtonin gravitaatiolaista seuraa, että kappaleen liikerata on paraabelin muotoinen. Tällaisen radan eksentrisyys on 1. Kun kappale liikkuu tällaista rataa pitkin keskuskappaleesta poispäin, rataa sanotaan pakoradaksi, päinvastaisessa tapauksessa kaappausradaksi. Paraabelirataa sanotaan joskus myös C3 = 0 -radaksi, mikä liittyy radan karakteristiseen energiaan.
Samoin kuin hyperbeliradalla mutta toisin kuin ellipsiradalla, paraabeliradalla kulkeva kappale joutuu vain kerran keskuskappaleen läheisyyteen ja poistuu sen jälkeen sen läheisyydestä lopullisesti.
Standardien oletusten ollessa voimassa pakorataa pitkin kulkeva kappale etääntyy paraabelin muotoista rataa pitkin äärettömän kauas nopeudella, joka on verrannollinen keskuskappaleen massaan ja lähestyy asymptoottisesti nollaa, minkä vuoksi kappale ei koskaan palaa keskuskappaleen läheisyyteen. Paraabeliradat vastaavat pienintä energiaa, jolla kappale poistuu lopullisesti keskuskappaleen läheisyydestä. Tällaisen radan karakteristinen energia on nolla, ja siten se rajatapauksena erottaa toisistaan hyperbeliradat, joilla karakteristinen energia on positiivinen, ja ellipsiradat, joilla se on negatiivinen.
Todellisuudessa minkään taivaankappaleen rata ei ole paraabelirata, sillä kappaleen energia tuskin voi olla tarkalleen nolla. Yksinkertaisuuden vuoksi monien komeettojen ratoja kuitenkin käsitellään paraabeliratoina, kun niiden eksentrisyys on hyvin lähellä arvoa 1 eli niiden rataellipsit ovat hyvin pitkulaisia.
Nopeus

Paraabelirataa pitkin kulkevan kappaleen ratanopeus ( v\,) voidaan laskea kaavasta:
missä:
r\, on kappaleen säteittäinenetäisyys keskuskappaleesta,
\mu \, on standardi gravitaatioparametri, toisin sanoen keskuskappaleen massan ja gravitaatiovakion tulo.
Kappaleen nopeus radan jokaisessa kohdassa vastaa pakonopeutta kyseisessä paikassa.
Jos kappaleella on pakonopeus Maan suhteen, se ei riitä siihen, että kappale poistuu myös Aurinkokunnassa. Näin ollen tällaisen kappaleen rata lähellä Maata muistuttaa paraabelia, mutta kauempana se taipuu Aurinkoa kiertäväksi ellipsiradaksi.
Kappaleen nopeus paraabeliradalla ( v\,) on kullakin hetkellä  {\sqrt {2}} kertaa niin suuri kuin olisi sen ratanopeus sellaisella ympyräradalla, jonka säde on yhtä suuri kuin kappaleen kulloinenkin sijainti paraabeliradalla:
missä
v_{o}\, on kappaleen ratanopeus ympyräradalla.
Liikeyhtälö

Paraabeliradalla liikkuvan kappaleen ratayhtälöksi saadaan:
missä:
r\, on radalla liikkuvan kappaleen säteittäinen etäisyys keskuskappaleesta,
h\, on kappaleen ominaisimpulssimomentti
\nu \, on kappaleen luonnollinen anomalia,
\mu \, on standardi gravitaatioparametri.
Energia

Standardeilla oletuksilla paraabeliradan ominaisrataenergia ( \epsilon \,) on nolla, ja näin ollen rataenergian säilymistä tällaisella radalla kuvaava yhtälö saa muodon:
missä:
v\, on radalla liikkuvan kappaleen liike-energia,
r\, on kappaleen säteittäinen etäisyys keskuskappaleesta, ja
\mu \, on standardi gravitaatioparametri.
Tämä on täysin yhtäpitävä sen kanssa, että radan karakteristinen energia eli ratanopeuden neliö kappaleen etäännyttyä äärettömän kauas on nolla:
Barkerin yhtälö

Barkerin yhtälö kertoo, kuinka suuri on paraabeliradalla liikkuvan kappaleen luonnollinen anomalia milläkin hetkellä.
missä:
D = tan(ν/2), ν on radan luonnollinen anomalia,
t on se hetki, jolloin luonnollisella anomalialla on kyseinen ervo,
T on hetki, jolloin kappale on radan periapsiksessa,
μ on standardi gravitaatioparametri,
p on radan semi-latus rectum  ( p = h2/μ )
Yleisemmin aika, joka kuluu kappaleen siirtyessä yhdestä radan pisteestä toiseen, on
Yhtälö voidaan ilmaista myös periapsiksesta mitatun etäisyyen avulla paraabeliradalla  rp = p/2:
Toisin kuin Keplerin yhtälö, jolla lasketaan luonnolliset anomaliat ellipsi- ja hyperbeliradoilla, Barkerin yhtälön mukainen luonnollinen anomalia voidaan ratkaista suoraan mille tahansa ajanhetkelle 't.  Jos tehdään seuraavat sijoitukset:
saadaan
Radiaalinen paraabelirata

Radiaalinen paraabelirata on jaksoton suoraviivainen liikerata, jolla kappaleiden nopeus toistensa suhteen on koko ajan pakonopeuden suuruinen. Tästä on kaksi tapausta: kappaleet liikkuvat toisiaan kohti tai toisistaan poispäin.
Kappaleen sijaintia ajan funktiona esittää yksinkertainen lauseke:
missä
μ on standardi gravitaatioparametri
t=0\!\, esittää siitä hetkestä kulunutta aikaa, jolloin kappaleen voidaan ajatella lähteneen keskuskappaleen keskipisteestä tai saapuvan sinne, mikäli keskuskappale olisi pistemäinen.
Joka hetki hetkestä  t=0\!\, laskettu keskinopeus on 1,5 kertaa niin suuri kuin nopeus kuluvalla hetkellä, toisin sanoen 1,5 kertaa paikallisen pakonopeuden suuruinen.
Jos halutaan laskea aika siitä hetkestä, jolloin kappale lähti keskuskappaleen pinnalta, toisin sanoen asetetaan  t=0\!\, lähtöhetkelle, edellä olevalla kaavalla lasketusta ajasta on vähennettävä tietty vakioarvo, joka vastaa hetkeä, jolloin keskuskappaleen keskipisteestä lähtenyt kappale tämän kaavan mukaan saavuttaisi keskuskappaleen pinnan. Esimerkiksi Maasta suoraan ylöspäin pakonopeudella ammutun kappaleen tapauksessa tämä olisi 6 minuuttia 20 sekuntia.
Käännös suomeksi
Parsman I

Parsman I
Parsman I (georg. ფარსმან I, kuoli 58) eli Pharasmanes oli Iberian (eli Kartlin, nykyisen Georgian itäosan) kuningas, jolla on merkittävä asema Tacituksen kertomuksessa Rooman idänpolitiikasta ja sotaretkistä Tiberiuksen, Claudiuksen ja Neron aikana. Professori Cyril Toumanoffin mukaan hän hallitsi vuosina 1–58 ja kuului kolmanteen Parnavaziani-dynastiaan.
Parsman oli Rooman liittolainen. Hän hyökkäsi Armeniaan ja valtasi sen pääkaupungin Artašatin vuonna 35. Hän jätti veljensä Mithridateen Armenian valtaistuimelle, ja kun parthialainen prinssi Orodes yritti riistää Parsmanilta hänen uuden valloituksensa, hän kokosi suuren armeijan, jonka avulla hän saavutti murskavoiton parthialaisista (Tacitus, Annales. vi. 32-35). Myöhemmin (noin vuonna 52) hän yllytti poikansa Rhadamistuksen, jonka kunnianhimo ja pyrkimykset olivat alkaneet epäilyttää häntä, aloittamaan sodan setäänsä Mithridatesta vastaan. Parsman tuki poikaansa,  mutta kun parthialaiset vuorostaan karkottivat Rhadamistuksen lyhyen hallituskauden jälkeen (vuonna 55) ja hän hakeutui turvaan isänsä valtakuntaan, Parsman surmasi poikansa miellyttääkseen roomalaisia, jotka olivat ilmaisseet tyytymättömyytensä Rhadamistuksen hankkeeseen (ib. xii. 42-48, xiii. 6, 37). Parsmanin jälkeen Iberian valtaistuimelle nousi ilmeisesti hänen poikansa Mirdat I.
Toumanoff on ehdottanut Parsmanin olevan sama henkilö kuin keskiaikaisissa georgialaisissa kronikoissa mainittu Aderki (tai Rok). Hänen kerrotaan hallinneen samaan aikaan, kun ensimmäiset kristityt yhteisöt syntyivät Georgiaan ja juutalaiset matkustivat Mtskhetasta Jerusalemiin, jossa he näkivät Jeesuksen ristiinnaulitsemisen ja toivat pyhän tunikan Iberiaan. Georgialaisten kronikoiden mukaan Aderki jakoi valtakuntansa poikiensa Kartamin (Kardzam) ja Bartomin (Bratman) kesken, mikä aloitti viisi sukupolvea kestäneen diarkian. Monet nykytutkijat epäilevät kuitenkin diarkian olemassaoloa, sillä ajan ulkomaalaiset lähteet kertovat vain yhdestä hallitsijasta.
Parsman IV

Parsman IV (georg. ფარსმან IV, nimi joskus latinisoitu muotoon Pharasmanes), oli Iberian (paikallisesti Kartlin eli itäisen Georgian) kuningas Khosroiani-dynastiasta noin vuosina 406–409.
Keskiaikaisten georgialaisten kronikoiden mukaan hän oli kuningas Varaz-Bakur II:n ja anonyymin georgialaisen prinsessan poika. Häntä luonnehditaan hurskaaksi monarkiksi ja erinomaiseksi soturiksi, jonka kerrotaan kapinoineen Persian hegemoniaa vastaan ja lopettaneen veron maksamisen šaahille. Hänen ansiokseen lasketaan myös Bolnisin rakentaminen.
Jotkut tutkijat ovat identifioineet Parsmanin olevan syyriankielisen teoksen Vita Petri Iberi Pharasmanes, joka oli Pietari Iberialaisen isänäidin Osdukhtian veli. Pietari Iberialainen oli tunnettu georgialainen teologi ja yksi Khalkedonin vastaisen liikkeen johtajista Itä-Rooman valtakunnassa. Pharasmanesilla oli johtava asema Rooman hovissa ja magister militumin virka keisari Arcadiuksen alaisuudessa, kunnes häntä syytettiin aviorikoksesta keisarinna Eudoxian kanssa. Hän pakeni takaisin Iberiaan, jossa hänestä tuli kuningas ja jossa hän rohkaisi valkoisia hunneja hyökkäämään Rooman rajoille.
Park Ju-yeong

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Park Chu-Young
Syntymäaika: 10. heinäkuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Daegu, Etelä-Korea
Pelipaikka: Hyökkääjä
Pituus: 180 cm
Junioriseurat
2004–2005: Korea University
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 2005–2008   2008–2011   2011–   2012– | FC Soul   AS Monaco   Arsenal   → Celta Vigo (laina) | 69 (23)   91 (25)   1 (0)   8 (2) |
Maajoukkue
| 2003–2005   2007–2012   2005– | Etelä-Korea U20   Etelä-Korea U23  Etelä-Korea | 26 (18)   29 (12)   61 (25) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 18. marraskuuta 2012.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 16. lokakuuta 2012.
Park Chu-Young (Myös Park Joo-Young tai Park Ju-yeong, s. 10. heinäkuuta 1985 Daegu) on eteläkorealainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hänet valittiin Aasian vuoden nuoreksi pelaajaksi vuonna 2004.
Seurajoukkueura

Ju-yeong on edustanut seuratasolla muun muassa Englannin Valioliigan Arsenalia ja espanjalaista Celta Vigoa.
Maajoukkueura

Maajoukkueessa Ju-yeong on pelannut 61 ottelua, joissa hän on tehnyt 25 maalia. Hän edusti maataan MM-kisoissa 2006 ja pelasi joukkueen viimeisessä alkulohko-ottelussa avauskokoonpanossa. Hänet valittiin myös vuoden 2010 MM-kisoihin, joissa hän teki oman maalin Argentiinaa vastaan. Ju-yeong on kunnostautunut maajoukkueissa etenkin viimeistelyssä, sillä hän on tehnyt aikuisissa maalin keskimäärin noin joka kolmannessa ottelussa. Alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa luku oli vielä kovempi, jopa 1,9 maalia ottelua kohden.
Pariisin kanavat

Pariisin ja sitä ympäröivän seudun kanavat
Canal Saint-Denis'n sulku nro 2
Mairie de Pantinin sillan alittava kanava-alus kuljettaa lähes 350 tonnia tavaraa.
Canal Saint-Martinin pohjoispäässä sijaitseva sulku
Sevran : Sunnuntaikalastajia 1900-luvun alussa Canal de l’Ourcqilla.
Pariisin kanavat muodostavat yhteensä noin 130 kilometrin pituisen kanavaverkon Pariisissa ja sen lähialueilla Ranskassa. Vesiväylien lisäksi niihin kuuluu monia teknisiä laitteita kuten sulkuja ja pumppaamoja.
Kanavaverkon rakensi Pariisin kaupunki Napoléon Bonaparten floréal-kuun 29. päivänä vuonna X (19. toukokuuta 1802) antaman asetuksen mukaisesti, ja sen tarkoituksena oli tuoda Pariisin kelvollista juomavettä sekä helpottaa tavara- ja henkilöliikennettä. Sitä laajennettiin vähitellen 1820-luvulla. Vuodesta 1962 lähtien suurin osa Canal de l’Ourcqista suljettiin tavaraliikenteeltä, minkä jälkeen jokialusten käytössä olevia kanavia on enää 22 kilometriä.
Luonnehdinta

Kanavaverkko on Pariisin kaupungin omistuksessa, joka myös hallinnoi sitä ja huolehtii sen kunnossapidosta. Se ei ole kokonaisuudessaan Pariisin kunnallisten rajojen sisäpuolella, vaan ulottuu Pariisin lisäksi myös Seine-Saint-Denis'n, Seine-et-Marnen, Oisen ja Aisnen departementtien alueelle, joista Oise ja Aisne eivät edes kuulu Île-de-Franceen vaan Hauts-de-Francen alueeseen.
Verkostoon kuuluvat seuraavat kanavat ja joet:
Canal Saint-Martin (4,5 km), joka on kokonaan Pariisissa (10. ja 11. arrondissementtien alueella) ja yhdistää Bassin de la Villetten Bassin de l’Arsenaliin ja sitä kautta Seineen;
Canal Saint-Denis (6,6 km), joka johtaa Bassin de la Villettestä Seinen varrelle Saint-Denis'hin ja on suurimmaksi osaksi Seine-Saint-Denis'n departementin alueella;
Canal de l’Ourcq (97 km), joka johtaa Mareuil-sur-Ourcqista, Ourcq-joen varrelta Oisen departementista, Bassin de la Villetteen, Pariisiin, mutta josta vain 11 kilometrin pituinen länsiosa Bassin de la Villetten ja Aulnay-sous-Bois'n välillä on kaupallisen liikenteen käytössä ;
Ourcq-joki, josta 10 kilometrin pituinen osuus Mareuil-sur-Ourcqin yläpuoella on kokonaan kanavoitu ;
useita pieniä jokia, jotka tuovat vettä Canal de l’Ourcqiin:
Gergone ja Grivette, Ourcqin sivujokia Oisen ja Seine-et-Marnen departementeissa;
Beuvronne ja Thérouanne, Marnen sivujokia Seine-et-Marnen departementissa;
Petit canal du Clignon (2 km), joka yhdistää Canal de l’Ourcqin Clignoniin Neufchellesin ja Montigny-l'Allier'n välillä ja ylittää Ourcqin kanavasiltaa myöten.
Aiheesta muualla

Paris et ses canaux Pariisin kaupunki. Arkistoitu 24.8.2013. Viitattu 1.6.2016. (ranskaksi).
Kirjallisuutta

Philippe Vassal: Les eaux de Paris en Révolution – 1775–1825, s. 256.  Pariisi:  Éditions Graphein, 1997.  ISBN 2-910764-11-7
Jacques Barozzi, Patrick Simbault, Jean-Pierre Dubreuil, Claude Gaudin, Jean Papoul: Les Canaux de Paris, s. 46.  Pariisin kaupunki, 2007.  téléchargeable sur le site paris.fr Teoksen verkkoversio.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: fr:Canaux parisiens
Käännös suomeksi
Paris, Texas

| Paris, Texas |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Wim Wenders
Käsikirjoittaja:  Sam Shepard L. M. Kit Carson
Tuottaja:  Don Guest Anatole Dauman
Säveltäjä:  Ry Cooder
Kuvaaja:  Robby Müller
Leikkaaja:  Peter Przygodda
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Länsi-Saksa Ranska Britannia
Tuotantoyhtiö:  Film4 Productions Argos Films
Levittäjä:  20th Century Studios
Kesto:  146 min
Alkuperäiskieli:  englanti espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Paris, Texas on Wim Wendersin ohjaama elokuva vuodelta 1984. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet L. M. Kit Carson ja Sam Shepard. Käsikirjoitus perustuu Shepardin novellikokoelman Motellien aikakirjat kertomuksiin. Elokuvan musiikin on säveltänyt Ry Cooder, ja elokuvan on kuvannut Robby Müller.
Tie-elokuva kertoo ahdistuneesta, muistinsa menettäneestä miehestä (Harry Dean Stanton), joka löytää seitsenvuotiaan poikansa ja lähtee tämän kanssa etsimään lapsen hylännyttä äitiä (Nastassja Kinski). Elokuva on saanut useita palkintoja, muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla Kultaisen palmun.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Harry Dean Stanton  | … |  Travis Henderson   |
|  Sam Berry  | … |  huoltoaseman työntekijä   |
|  Bernhard Wicki  | … |  tohtori Ulmer   |
|  Dean Stockwell  | … |  Walt Henderson   |
|  Aurore Clément  | … |  Anne Henderson (muodossa Aurore Clement)   |
|  Claresie Mobley  | … |  autovuokraamon työntekijä   |
|  Hunter Carson  | … |  Hunter Henderson   |
|  Viva  | … |  nainen televisiossa (muodossa Viva Auder)   |
|  Socorro Valdez  | … |  Carmelita   |
|  Edward Fayton  | … |  Hunterin ystävä   |
|  Justin Hogg  | … |  Hunter kolmevuotiaana   |
|  Nastassja Kinski  | … |  Jane Henderson   |
|  Tom Farrell  | … |  huutava mies   |
|  John Lurie  | … |  Slater   |
|  Jeni Vici  | … |  Stretch   |
Vastaanotto

Ilta-Sanomien Timo Malmin mukaan Robby Müllerin unenomainen kuvaus ja Ry Cooderin erinomainen musiikki tekevät teoksesta yhtä aikaa karun ja lämpimän. Video-oppaassa vuodelta 1994 Asko Alanen luonnehtii elokuvaa Sam Shepardin hienoja visioita ammentavaksi road-elokuvaksi. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
Aiheesta muualla

Elokuva Wim Wendersin kotisivu. (Archive.org)
Paritus

Prostituoitua, parittajaa ja asiakasta esittävä Dirck van Baburenin maalaus vuodelta 1622.
Paritus on taloudellisen hyödyn hankkimista toisten tarjoamia seksuaalipalveluja hyödyntämällä. Paritusta voi olla asunnon tietoinen vuokraaminen prostituution harjoittamista varten, ylikorkean vuokran pyytäminen seksuaalipalveluita myyvältä henkilöltä, asiakkaiden välittäminen prostituoidulle tai tämän seksipalveluista ilmoittelu korvausta vastaan, suojelurahojen periminen, tai toisen vietteleminen tai painostaminen prostituutioon omassa hyötymistarkoituksessa. Omien seksuaalipalvelujen myyminen ei ole paritusta.
Parituksen vanhin muoto on ihmiskauppa, jossa parittajat ostivat naisia heidän aviomiehiltään tai vanhemmiltaan prostituutiota varten. Tämän kaltainen paritus on yleisintä köyhien ja esiteollistuneiden yhteiskuntien maaseudulla. Tilastojen mukaan 80 − 95 % prostituutiosta on parittajien hallinnassa.
Laillisuus

Paritus on laitonta useimmissa valtioissa. Kansainväliset sopimukset kieltävät yksiselitteisesti alaikäisten parittamisen, mutta tulkinnat aikuisten parituksesta vaihtelevat. Yhden tulkinnan mukaan vain ihmiskauppa on kiellettyä ja kansainväliset sopimukset sallivat järjestäytyneen laillisen prostituution, kun taas toisen tulkinnan mukaan kaikenlainen prostituutio on kiellettyä.
Paritus Suomessa

Suomen rikoslaissa parituksella tarkoitetaan bordelleja ja sellaista seksipalveluiden markkinointia ja organisointia, josta hyötyy useampi kuin yksi henkilö. Tutkimusten mukaan paritusrikollisuudessa prostituoitujen hyväksikäytön muodot ja vakavuus vaihtelevat suuresti järjestetystä asunnosta perittävästä pienestä päivävuokrasta aina lähes seksiorjuuteen asti. Fyysinen väkivalta parittajan taholta on kuitenkin ilmeisesti verrattain harvinaista. Poliisi on paljastanut Suomessa 2000-luvulla useita laajoja paritusjuttuja. Lähes kaikissa jäljet johtavat päätekijöiden osalta Venäjälle ja Viroon. Niin sanottu "turistiviisumiprostituutio" ja siten myös paritusrikollisuus on kuitenkin huomattavasti vähentynyt Suomessa viime vuosina muun muassa Viron EU-jäsenyyden myötä, joka on mahdollistanut prostituoitujen toimimisen aikaisempaa itsenäisemmin ja ilman avun tarvetta.
Paritus Virossa

Viron parituksen kysynnän kasvu johtui hotelli Virun rakennustyömaan suomalaismiehistä. Paritus alkoi kukoistaa Virossa 1970-luvun alussa. Talouselämä-lehden mukaan Viron prostituutiolainsäädäntö on lepsua. Ostaminen ei ole Virossa rikos. Parituksen tuomiot ovat ehdollista vankeutta ja sakkoja keskimäärin alle 1000 euroa. Idästä tuodaan seksityöntekijöitä vapaaehtoisesti ja pakolla. Tallinnassa prostituoituja on 1500 ja Virossa 3000. Se on kolme kertaa enemmän kuin Suomessa. Vuoden 2000 paikkeilla prostituutiossa pyöri 65 miljoonaa euroa vuodessa. Viron keskusrikospoliisin mukaan Virossa on viisi suurta rikollisryhmää, joista jokainen toimii prostituutiossa: neljä venäjänkielistä ja yksi vironkielinen ryhmä.