stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pierre Attaingnant

Pierre Attaingnantin painama Guillaume Belinin chanson
Pierre Attaingnant (1494 Douai? – 1551/2 Pariisi) oli ranskalainen nuottien painaja ja kustantaja. Hän otti varhain käyttöön tavan painaa samalla kerralla sekä nuotit että viivaston, mikä puolitti painamiseen vaaditun ajan. Sama menetelmä otettiin Attaingnantin innoittamana nopeasti käyttöön eri puolilla Eurooppaa. Attaingnant oli myös ensimmäinen henkilö, jonka painamaa musiikkia julkaistiin massatuotantona.
Attaingnant työskenteli vuodesta 1537 Frans I:n palveluksessa. Hän painoi teoksia yli 150:lta aikansa säveltäjältä. Näihin kuuluu 1 700 chansonia, joista Attaingnant julkaisi viisikymmentä kokoelmaa vuodesta 1528 lähtien. Attaingnantin painamien teosten joukossa on myös tanssikappaleiden kokoelmia, messuja, motetteja, psalmeja ja passioita. Hänen teoksensa tarjoavat runsaasti tietoa 1500-luvun alkupuolen musiikista.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Petermanniaceae

| Petermanniaceae |
| --- | --- |
 Petermannia cirrosa
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Streptophyta
Kaari::  Versokasvit Embryophyta
Alakaari::  Putkilokasvit Tracheophyta
Luokka::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alaluokka::  Koppisiemeniset Angiospermae
Ylälahko::  Yksisirkkaiset Lilianae eli Monocotyledoneae
Lahko::  Liliales
Heimo::  Petermanniaceae  Hutch., nom. cons.
Lajit
 Petermannia cirrosa 
Katso myös
   Petermanniaceae Wikispeciesissä   Petermanniaceae Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Petermanniaceae on kasviheimo koppisiemenisten Liliales-lahkossa. Heimossa on vain yksi laji: Petermannia cirrosa. Sen sukulaisia ovat myrkkylilja- (Colchicaceae) ja punahuppukasvit (Alstroemeriaceae).
Tuntomerkit

Petermannia cirrosa on juurakollinen ja puuvartinen köynnös, joka kiipeilee lehtivastaisten kärhien avulla. Sen juurissa on juuripurje (velamen). Putkiloita on myös varressa ja lehdissä toisin kuin yleensä yksisirkkaisilla, joilla niitä on tavallisesti vain juurissa. Varsi on okainen. Lehdet kiinnittyvät kierteisesti ja ovat lyhytruotisia; lavassa on vahva keskisuoni ja yhteensä 5–7 pääsuonta, suonitus on verkkomainen. Kukinto on viuhkomainen, sijaitsee kärhien tavoin lehteä vastapäätä, ja kukkaperät ovat nivelettömät, kukat pienehköjä. Kehälehdet ovat yksisuonisia ja keskikokoisia. Sikiäin on kehänalainen, istukat ovat parietaalisia (laitaistukoita) ja niissä on paljon siemenaiheita. Siemenaihe on kaksikalvoinen ja sen sydämessä eli nukelluksessa on laitasolukko (siemenaihe on krassinukellaattinen). Hedelmä on marja ja siemenet ovat paksukuorisia. Kasvin aineenvaihduntatuotteista puuttuvat saponiinit, joita on myrkkyliljakasveilla, joihin laji aikaisemmin luokiteltiin.
Kärhet ja kukinnot ovat itse asiassa varsipäätteisiä (terminaalisia), mutta tulevat lehtivastaisiksi, kun hankaverson voimakas kasvu siirtää ne paikaltaan.
Levinneisyys

Laji kasvaa harvinaisena Australian itärannikon keskiosassa.
Australian varhaiseoseenikaudelta tunnetaan lajia muistuttava fossiili (Petermanniopsis).
Aiheesta muualla

Levinneisyyskartta: https://www.mobot.org/mobot/research/apweb/maps/Petermanniaceaemap.gif
Kuvia: http://www.plantsystematics.org/cgi-bin/dol/dol_terminal.pl?taxon_name=Petermannia&rank=genus
Paavo Yrjölä

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Paavo Yrjölä |  Paavo Yrjölä |  Paavo Yrjölä |  |
Maa:   Suomi
Miesten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Amsterdam 1928 | 10-ottelu |  |
Paavo Ilmari Yrjölä (18. kesäkuuta 1902 Hämeenkyrö – 11. helmikuuta 1980 Hämeenkyrö) oli suomalainen yleisurheilun moniottelija ja kymmenottelun olympiavoittaja Amsterdamin kisoista 1928.
Olympialaisissa hän sai juosta kymmenottelussa 110 metrin aitajuoksun kahteen kertaan: neljäs aita oli sijoitettu väärään kohtaan ensimmäisessä startissa. Yrjölän jälkeen hopealle tullut Akilles Järvinen toi Suomelle lajin kaksoisvoiton. Yrjölä teki kilpailussa uuden maailmanennätyksen.
Yrjölä teki kymmenottelussa kolme maailmanennätystä: 6460 pistettä (silloisen pistelaskun mukaan 7 832,030, 1926), 6586 (silloisen pistelaskun mukaan 8 053,290, 1927) ja 6587 (silloisen pistelaskun mukaan 8 053,290, 1928).
Paavo Yrjölän veli Iivari Yrjölä oli myös moniottelija. Poika Matti Yrjölä menestyi kuulantyöntäjänä. Paavo Yrjölän lempinimi oli ”Hämeenkyrön karhu”. Paavo Yrjölä oli teatterineuvos Tapani Pertun kummisetä.
Saavutuksia

olympiakultaa kymmenottelussa Amsterdam 1928 (tulos 6 587 pistettä)
kuudes Los Angeles 1932 (6 385 pistettä) ja yhdeksäs Pariisi 1924 (5 547 pistettä) kymmenottelussa
yhdeksäs kuulantyönnössä Amsterdam 1928
Suomen mestari 1925, 1926 ja 1927
Ennätykset

100 m: 11,6
pituushyppy: 676
korkeushyppy: 187 (1924)
kuulantyöntö: 14,72 (1930)
400 m: 51,9
110 metrin aidat: 15,5
kiekonheitto: 43,26
seiväshyppy: 330
keihäänheitto: 62,15
1 500 metriä: 4.26,8
kymmenottelu: 6700 (silloisen pistelaskun mukaan 8 117,300, 1930)
viisiottelu: 3532
Muistomerkki

Paavo Yrjölän muistomerkki
Reliefi
Muistolaatta
Paavo Yrjölän muistomerkki sijaitsee Hämenkyrön Timin kylässä Timintien varrella. Muistokiven on valmistanut Hämeenkyrön Kiviveistämö ja refielin Taisto Mäkinen.
Aiheesta muualla

Sopanen, Ari: SUL 100 vuotta – Paavo Yrjölä (arkistoitu sivu)  20.5.2006. Suomen Urheiluliitto ry. Arkistoitu 13.7.2015. Viitattu 14.8.2019.
Paavo Yrjölä Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Hämeenkyrön Paavoa haastattelemassa, Aamulehti, 10.07.1938, nro 181, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Miesten kymmenottelun olympiavoittajat
Miesten korkeushypyn Suomen-mestarit
Paavo Yrjölä sytyttää olympiatulta Tampereella 16. heinäkuuta 1952. Saattajat Hannes Hallanvaara (vas.) ja Ilmari Teräs.
Paavo Yrjölän hauta Hämeenkyrön vanhalla hautausmaalla
Pitkäkoski

Pitkäkoski voi tarkoittaa seuraavia:
Pitkäkoski, koski Vantaanjoessa Helsingissä. Tämän lähellä sijaitsevat:
Pitkäkosken maja, ulkoilumaja
Pitkäkosken vedenpuhdistamo, vedenpuhdistamo
Pitkäkoski, kylä Perttelissä Salossa, myös samanniminen koski Uskelanjoessa kylän alueella
Pitkäkoski, koski Saramojoessa Nurmeksessa
Pitkäkosken puuhiomo ja paperitehdas Sippolan Ruotilassa 1916–1932 toiminut yritys.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Pitkäkoski”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pitkälahden koulu

| Pyörön koulu Pitkälahden yksikkö> Pitkälahden koulu |
| --- | --- |
 Pitkälahden koulu, päiväkoti, neuvola ja asukastupa sijaitsevat samassa pihapiirissä Kuopion Pitkälahdessa.
Sijainti:  Pitkälahdentie 4, 70800 Kuopio
Koordinaatit:  62.8356°N, 27.6186°E
Tyyppi:  suomenkielinen alakoulu
Perustettu:  1932
Luokat:  esikoulu, 1-2
Oppilaita:  60
Verkkosivut
Pyörön koulun Pitkälahden yksikkö (ent. Pitkälahden koulu) on Kuopion Pitkälahdessa toimiva, vuonna 1932 perustettu suomenkielinen alaluokkien 1-2 ja esikoulun opetuspiste.
Pitkäkorvamaaorava

| Pitkäkorvamaaorava |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Jyrsijät Rodentia
Alalahko::  Oravamaiset Sciuromorpha
Heimo::  Oravat Sciuridae
Alaheimo::  Varsinaiset oravat Sciurinae
Suku::  Maaoravat Tamias
Laji::  quadrimaculatus
Kaksiosainen nimi
 Tamias quadrimaculatus  (Gray, 1867) 
Katso myös
   Pitkäkorvamaaorava Wikispeciesissä   Pitkäkorvamaaorava Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pitkäkorvamaaorava (Tamias quadrimaculatus) on maaoravien sukuun kuuluva jyrsijä, joka esiintyy kotoperäisenä Sierra Nevadan vuorilla Kalifornian ja Nevadan osavaltioissa, Yhdysvalloissa.
Pistinkolibrit

| Pistinkolibrit |
| --- | --- |
 Vuoripistinkolibri
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Kiitäjälinnut Apodiformes
Heimo::  Kolibrit Trochilidae
Suku::  Pistinkolibrit Doryfera  Gould, 1847
Katso myös
   Pistinkolibrit Wikispeciesissä   Pistinkolibrit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pistinkolibrit (Doryfera) on kolibrien heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu kaksi neotrooppisella alueella elävää lajia.
Pistinkolibrilajit

Vuoripistinkolibri (Doryfera ludovicae)
Metsäpistinkolibri (Doryfera johannae)
Poro ja Riista

Poro ja Riista Oy, nimi vuoteen 1977 Poro- ja Riistaosakeyhtiö oli suomalainen Rovaniemen maalaiskunnassa vuosina 1937–1989 toiminut poronlihan hankintaa, jalostusta ja tukkumyyntiä sekä poronhoitotarvikkeiden myyntiä harjoittanut yritys. Yhtiön toiminta päättyi 1989 konkurssiin kun sen toiminnassa oli paljastanut väärinkäytöksiä.
Poro ja Riista Oy:n omistajina oli paliskuntia ja poronomistajia. Liikevaihto oli vuonna 1986 40 miljoonaa markkaa ja henkilökuntaa oli 50. Yhtiöllä oli 1965 perustettu sisaryhtiö Paliskuntain Jäädyttämö Oy. Tuotantotilat sijaitsivat viimeksi Nikkarinkuja 5:ssä Rovaniemen maalaiskunnassa.
Vuonna 1989 paljastui että yhtiö oli toimittanut markkinoille suuret määrät säilytysongelmien vuoksi pilaantunutta poronlihaa sekä nostanut vientitukea väärin perustein syyllistyen veropetokseen. Poliisitutkinta alkoi tammikuussa 1989 ja yhtiö meni konkurssiin samana keväänä. Tornion kihlakunnanoikeus tuomitsi tammikuussa 1991 yhtiön entisen toimitusjohtajan Risto Saralan jatketusta törkeästä veropetoksesta ja väärennyksistä kolmeksi ja puoleksi vuodeksi vankeuteen. Lisäksi hänen oli palautettava valtiolle poronlihan viennistä aiheettomasti maksettuja hinnanerokorvauksia noin 14 miljoonan markan edestä.
Yhtiön toimintaa jatkoi 1989 perustettu Poropolar Oy, vuodesta 1994 Porokolmio Oy. Se toimi vuodesta 1993 alkaen vain kiinteistöyhtiönä omistaen Poro ja Risita Oy:n entiset tuotantotilat. Yhtiö lakkautettiin vuonna 2000. Toinen toimintaa jatkanut yritys oli Lapin Liha Oy/Polarica Oy.
Phobetor (eksoplaneetta)

| PSR B1257+12 d |
| --- | --- |
 Kokojen vertailua Maahan ja Neptunukseen.
Löytäminen
Löytäjä(t):  Aleksander Wolszczan
Löytöpäivä:  22.1.1992
Havaintomenetelmä(t):  pulsariajoitus
Tähden ominaisuudet
Tähden nimi:  PSR B1257+12
Tähden etäisyys Auringosta:  2 300 vv eli 710 pc
Tähden massa:  oletetaan olevan n. 1,5  M_{\bigodot }
Tähden spektriluokka:  neutronitähti
Tähden ikä:  ~1 Gyr
Kiertoradan ominaisuudet
Isoakselin puolikas:  0,460 AU
Eksentrisyys:  0,0186 (± 0,0002)
Kiertoaika:  98,2 (± 0,0001) vrk
Inklinaatio:  47,0 (± 3,0)°
Massa:  3.81 ME
Phobetor eli PSR B1257+12 d on eksoplaneetta. Planeetan ensimmäinen nimi löydettäessä oli PSR B1257+12 C. Se on yksi kolmesta kappaleesta, jotka kiertävät sen emotähteä. Se sijaitsee noin 2 300 valovuoden päässä Auringosta Neitsyen tähdistössä. Planeetta on miltei neljä maan massaa. Koska planeetta PSR B1257+12 b sijaitsee lähellä planeetta d:tä ja se on massaltaan lähellä d:n massaa, ne aiheuttavat toisilleen havaittavia häiriöitä kiertoradoillensa.
Nimi

Planeetan ja sen tähden nimen valintaa varten järjestettiin julkinen äänestys.  Joulukuussa 2015 IAU julkaisi nimet "Phobetor" planeetalle ja "Lich" pulsarille, jota se kiertää.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Phobetor (eksoplaneetta) Wikimedia Commonsissa
Lichin planeettakunta
Tähti: PSR B1257+12 
Planeetat: Draugr • Poltergeist • Phobetor
Pistis, Elpis ja Agape

Pistis, Elpis ja Agape olivat 2. vuosisadalla Roomassa eläneitä ja uskonsa tähden kidutettuja marttyyreja. Pistis oli iältään 12 vuotta, Elpis 10 ja Agape 9 vuotta, kun heitä keisari Hadrianuksen aikana kidutettiin ja lopuksi mestattiin noin vuonna 137 jaa. Myös heidän äitinsä Sofia, joka kuoli pian lastensa jälkeen, on korotettu kristinuskossa marttyriuteen.
Lasten nimet tarkoittavat suomeksi uskoa, toivoa ja rakkautta. Slaavilaisessa perinteessa nämä nimet ovat muodossa Vera, Nadežda ja Ljubov ja Suomessa käytetään nimiä Usko, Toivo ja Lempi.
Suomessa Ortodoksinen kirkko muistelee näitä marttyyreja vuosittain syyskuun 17. päivänä.
Helsingin Hämeentiellä olevassa hoivakoti Helenassa on näiden neljän marttyyrin muistolle pyhitetty kirkko vanhainkodin asukkaita varten.
Aiheesta muualla

Marttyyrit Pistis, Elpis ja Agape ja heidän äitinsä Sofia / Ortodoksi.net
Monte Testaccio

Monte Testaccio
Monte Testaccio (myös Monte Testaceo tai Monte dei cocci) on Roomassa sijaitseva jätevuori, joka koostuu lähes kokonaan Rooman valtakunnan aikaisista särkyneistä amforoista.
Monte Testaccio on yksi suurimmista antiikin ajan kaatopaikoista ja peittää 22 000 neliömetrin alueen ja on tilavuudeltaan noin 580 000 kuutiometriä. Sen ympärysmitta on 1 490 metriä ja se on korkeudeltaan lähes 50 metriä, joskin antiikin aikaan luultavasti nykyistä korkeampi.
Vuori sijaitsee lähellä Tiberin itärantaa, missä valtion oliiviöljyä varastoitiin toisen vuosisadan lopulla.
Pitkälehtiviikuna

| Pitkälehtiviikuna |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Rosales
Heimo::  Mulperikasvit Moraceae
Suku::  Viikunat Ficus
Laji::  binnendijkii
Kaksiosainen nimi
 Ficus binnendijkii  Miq. 
Katso myös
   Pitkälehtiviikuna Wikispeciesissä   Pitkälehtiviikuna Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pitkälehtiviikuna (Ficus binnendijkii) on mulperikasveihin kuuluva puu, jolla on pitkänomaiset ehjäreunaiset lehdet. Lehdet vaihtavat kasvin vanhetessa kokoa ja muotoa. Ne voivat olla noin 28 senttimetriä pitkiä ja 2,5 senttimetriä leveitä. 'Alii'-lajikkeella lehdet ovat parikymmentä senttimetriä pitkät ja muutaman senttimetrin levyiset. Munanmuotoiset hedelmät ovat varsissa yksittäin tai pareittain, ja niiden halkaisija voi olla 10 senttimetriä. Laji on kotoisin Jaavalta.
Pitkälehtiviikunan hedelmä
Huonekasvina

Pitkälehtiviikunan erityisen pitkälehtistä lajiketta 'Alii' (kauppanimenä myös Ficus alii tai Ficus 'Alii') kasvatetaan viherkasvina pensaana tai pienenä puuna. Se on verrattain helppohoitoinen viherkasvi, joka viihtyy tavanomaisessa huoneenlämmössä hajavalossa. Pitkälehtiviikunaa lisätään latvapistokkaista. Kasvista on myös saatavilla lajiketta 'Amstel Queen'.
Aiheesta muualla

Pitkälehtiviikuna puutarha.net. Viitattu 14.8.2019.
↑  Chua, L.S.L., Gardner, E., Hamidi, A., Kusuma, Y.W.C.K & Maycock, C.R.: Ficus binnendijkii IUCN Red List of Threatened Species. Version 2024-1.  2024. International Union for Conservation of Nature, IUCN, Iucnredlist.org. Viitattu 26.8.2024. (englanniksi)
Pjotr Grahn

Pjotr Grahn.
Pjotr Karlovitš Grahn (ven. Пётр Кáрлович Гран, 18. marraskuuta 1869 – 1941 Bukarest) oli venäläinen hallintovirkailija, joka toimi muun muassa Irkutskin ja Tomskin kuvernöörinä sekä Venäjän vankilahallinnon päällikkönä.
Pjotr Grahnin isä oli suomalainen Venäjän armeijan kenraalimajuri Achates Carl Grahn. Tämän vaimo oli venäläinen ja lapset kastettiin ortodokseiksi.
Grahn valmistui Pietarin oikeustieteellisestä koulusta vuonna 1892. Hän työskenteli Venäjän senaatissa, Pietarin piirituomioistuimessa sekä Tverin, Novgorodin ja Jaroslavlin kuvernementtihallinnoissa. Vuodesta 1900 lähtien Grahn työskenteli Riian koulupiirin kansliassa, Jaroslavlin kuvernementin vankilatarkastajana ja vuodesta 1906 vankiloiden päähallinnon tarkastajana. Vuonna 1907 hänet nimitettiin Irkutskin kenraalikuvernöörin Aleksandr Pantelejevin kansliapäälliköksi. Grahn toimi Irkutskin kuvernöörinä vuodesta 1908 ja Tomskin kuvernöörinä vuodesta 1911.
Grahn nimitettiin Venäjän sisäasiainministeriön vankiloiden päähallinnon päälliköksi vuonna 1913. Hän erosi virasta helmikuun vallankumouksen jälkeen ja työskenteli jonkin aikaa vakuutustarkastajana.
Grahn toimi Aleksandr Koltšakin hallituksen vankilahallinnon päällikkönä vuonna 1919. Hän siirtyi sen jälkeen ulkomaille ja asettui Romaniaan.
Pietari–Valkeasaari-rata

Pietari–Valkeasaari-rata on Pietarista Revonnenän ja Siestarjoen kautta Valkeasaareen johtava rautatie. Se alkaa Pietarin Suomen rautatieasemalta, erkanee Pietari–Viipuri-radasta Lanskajan jälkeen ja kulkee pitkin Suomenlahden rannikkoa, kunnes yhtyy jälleen Pietarin ja Viipurin väliseen rataan Valkeasaaressa. Rata on 42 kilometriä pitkä, ja se on koko matkalta sähköistetty.
Liikenne

Rataosan liikennettä hoitaa Lokakuun rautatiet, jolla on päivittäin yli 20 henkilöjunavuoroa kumpaankin suuntaan. Rataosan tärkeimpiä asemia ovat Suomen rautatieasema, Lanskaja, Kivinenä, Mantere, Siestarjoki ja Valkeasaari. Suomen rautatieasema on radan pääteasema Pietarin keskustassa ja sieltä on vaihtoyhteys Ploštšad Leninan metroasemalle. Lanskaja on tärkeä henkilöliikenteen risteysasema ydinkeskustan pohjoispuolella. Kivinenässä on vaihtoyhteys Tšornaja retškan metroasemalle ja Mantereesta Mantereen metroasemalle. Radan pääteasemalta Valkeasaaresta on vaihtoyhteys sekä Viipuriin että Parkalan kautta Pietariin.
Monte Vista

Monte Vista voi viitata:
Monte Vista, autiokaupunki Kaliforniassa
Monte Vista, kaupunki Coloradossa
Monte Vista, Kapkaupungin kaupunginosa
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Monte Vista”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Pistinvihvilä

| Pistinvihvilä |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Yksisirkkaiset Liliopsida
Lahko::  Poales
Heimo::  Vihviläkasvit Juncaceae
Suku::  Vihvilät Juncus
Laji::  acutus
Kaksiosainen nimi
 Juncus acutus  L. 
Katso myös
   Pistinvihvilä Wikispeciesissä   Pistinvihvilä Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OKIUCN-testi OK: 
Pistinvihvilä (Juncus acutus) on vihviläkasvien (Juncaceae) heimoon, vihvilöiden (Juncus) sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji, jota voidaan käyttää myös puutarhakasvina.
Pistinvihvilä voi kasvaa noin 1,5 metriä korkeaksi. Sen kukat sijaitsevat sykeröinä varren latvassa ja ovat kaksineuvoisia sekä tuulipölytteisiä. Pistinvihvilä kukkii kesäkuussa.
Pistinvihvilä kasvaa hiekkaisilla merenrannoilla ja dyyneillä sekä paikoittain myös marskimailla. Pistinvihvilä voi kasvaa sekä maalla että vedessä. Pistinvihvilää tavataan eteläisessä Euroopassa Ranskasta itään ja etelään, Isossa-Britanniassa, Pohjois-Afrikassa sekä Makaronesiassa. Puutarhassa pistinvihvilä kasvaa täydessä valossa tai puolivarjossa kostealla tai märällä kasvupaikalla.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pistinvihvilä  (Juncus acutus)
iNaturalist: Juncus acutus
UniProt: Taxonomy - Juncus acutus (englanniksi)
Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Juncus acutus (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Juncus acutus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Juncus acutus (englanniksi)
Flora of North America: Juncus acutus (englanniksi)
The Plant List: Juncus acutus (englanniksi)
Petersberg

Petersberg
| --- | --- |
Sijainti:  Nordrhein-Westfalen, Saksa
Vuoristo:  Siebengebirge 
Korkeus merenpinnasta:  331 m
| --- | --- |
Koordinaatit:  fi 
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Petersberg on Siebengebirgen vuoristoon kuuluva vuori, jonka huippu on 331 metriä korkea. Se on vuoriston viidenneksi korkein. Vuori tunnettiin ennen nimellä Stromberg. Se sijaitsee Saksassa Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa.
Hotellin rakentaminen

Vuonna 1834 kölniläinen pankkiiri ja liikemies Joseph Ludwig Mertens ja hänen vaimonsa Sibylle Mertens-Schaaffhausen rakennuttivat vuorelle kesäasunnon.
Kölniläiset veljekset Paul ja Joseph Nelles ostivat kesäasunnon vuonna 1888 ja aloittivat renessanssityylisen hotellin rakentamisen. Vuonna 1892 "Hotel Nelles" avattiin. Lisäksi hotellille rakennettiin hammasrata Petersbergbahn, joka valmistui vuonna 1889. Hotelli sai nimekkäitä vieraita, kuten Preussin keisarinna Viktoria ja Ruotsin kuningatar Sofia. Hotelli ei kuitenkaan menestynyt, ja se lopetettiin vuonna 1912.
Kosmetiikka-alan yrittäjä Ferdinand Mülhens osti hotellin, ja avasi sen kylpylähotellina pari vuotta myöhemmin. Hotelli menestyi hyvin, mutta ensimmäisen maailmansodan syttyminen pakotti sulkemaan hotellin kuudeksi vuodeksi.
1920-luvulla hotelli avattiin jälleen, ja vuonna 1927 huipulle avattiin myös autotie. 1930-luvulla hotellin ympäristöön rakennettiin terasseja, joista oli näkymät vieressä virtaavalle Reinille ja joen toisella puolella olevaan Bonnin kaupunkiin. Toinen maailmansota pakotti hotellin jälleen sulkemaan ovensa. Sodan aikana hotelli toimi sairaalana.
Liittoutuneiden korkea komissio

Toisen maailmansodan jälkeen hotellin otti käyttöönsä liittoutuneiden korkea komissio. Se toimi hotellissa vuosina 1949-1952. 22. marraskuuta 1949 hotellissa kirjoitettiin Petersbergin sopimus, joka oli ensimmäinen merkittävä askel kohti Länsi-Saksan valtiota. Vuonna 1952 komissio siirtyi toisaalle, ja hotelli palautettiin takaisin Mülhensin suvun haltuun, ja vuodesta 1954 lähtien se tunnettiin nimellä Hotel Petersberg.
Liittovaltion vierastalo

Länsi-Saksan pääkaupungiksi tuli joen toisella puolella noin 15 kilometrin päässä oleva Bonn, jossa kävi runsaasti valtiovieraita. Liittotasavalta alkoi vuokrata hotellia vierastaloksi, ja siellä on asunut useita valtionpäämiehiä, kuten Etiopian keisari Haile Selassie ja Ison-Britannian kuningatar Elisabet II. Hotelli ei kuitenkaan menestynyt, ja se suljettiin vuonna 1969. Hotelli avattiin jälleen hetkeksi vuonna 1973, jolloin Neuvostoliiton johtaja Leonid Brežnev yöpyi siellä. Länsi-Saksan liittotasavalta kuitenkin tarvitsi pääkaupunkinsa lähettyvillä vierastaloa, joten se osti hotellin vuonna 1979. Sitä kunnostettiin vuosia, ja vuonna 1990 se avattiin Steigenbergerin hotelliketjun vetämänä. Tämän jälkeen valtion päämiehet jälleen yöpyivät hotellissa, aina vuoteen 1999 saakka, jolloin Saksa yhdistyi. Valtion virastot muuttivat Berliiniin, ja liittovaltion vierastaloksi tuli Schloss Meseberg. Hotelli kuitenkin jatkaa edelleen toimintaansa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Petersberg Wikimedia Commonsissa
Hotel Petersbergin viralliset Internet-sivut
Hotel Petersberg
Pinsiön parooni

| Pinsiön parooni |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Edvin Laine
Käsikirjoittaja:  Juha Nevalainen 
Perustuu:  Leena Härmän näytelmään Pinsiön parooni (1960)
Tuottaja:  T. J. Särkkä
Säveltäjä:  Heikki Aaltoila
Kuvaaja:  Olavi Tuomi
Leikkaaja:  Elmer Lahti
Lavastaja:  Aarre Koivisto
Pääosat:  Eero Roine Eino Kaipainen Mirjam Novero Liisa Roine
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Suomi
Tuotantoyhtiö:  Suomen Filmiteollisuus SF Oy
Ensi-ilta:  1962
Kesto:  89 minuuttia
Alkuperäiskieli:  suomi
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pinsiön parooni on Edvin Laineen ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1962. Elokuva perustuu Leena Härmän näytelmään Pinsiön parooni (1960).
Elokuva kertoo ahtaasti kasarmissa asuvasta Nurmen työläisperheestä. Perhe rakentaa hartiapankilla ja talkoovoimin iltaisin omaa kotia. Esteeksi kuitenkin nousee, etteivät Nurmet saakaan odottamaansa aravalainaa.
Eräs kriitikko toteaa arviossaan, että elokuva on kuivakiskoista filmattua teatteria muutamia roolisuorituksia lukuun ottamatta. Poikkeuksista hän mainitsee Eero Roineen hupaisan vaarinhahmon, Elna Hellmanin Moisioskan ja Elsa Turakaisen Holopaiskan. Itse elokuvaa hän luonnehtii yksilön yritteliäisyyden ja raivaajahengen ylistykseksi.