stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Idänhopeapensas
Elinympäristö

Idänhopeapensas viihtyy etenkin jokien ja purojen rannoilla mutta kasvaa myös tulvatasangoilla, soilla sekä pelloilla ja muilla aukeilla alueilla. Se on vaatimaton lämpötilan, valon määrän ja maaperän suhteen ja sietää hyvin suolaa ja kuivuutta. Se pystyy sitomaan typpeä juuriinsa, minkä ansiosta se selviää hyvin karussa ympäristössä ja syrjäyttää usein muuta rantakasvillisuutta. Idänhopeapensaan marjoja syövät linnut ja muut pieneliöt levittävät sen siemeniä tehokkaasti. Siemenet kestävät hyvin eläinten ruoansulatusnesteitä ja säilyvät itämiskykyisinä jopa kolme vuotta.
Käyttö

Idänhopeapensasta on viljelty jo pitkään koriste- ja aitakasvina, sillä sen tiheä lehvästö on kauniin hopeanhohtoinen ja antaa hyvän näkösuojan. Sitä on käytetty myös hunajakasvina ja mehujen valmistuksessa sekä eroosion estämisessä ja ympäristörakentamisessa. Monet linnut ja nisäkkäät syövät sen marjoja ja pesivät sen oksilla.
Idänhopeapensaan kukkia.
Itselaukaisin

Kameran (Minolta XE-5) mekaaninen itselaukaisin
Itselaukaisin on kameroiden laukaisin, joka jätetään laukaisemaan kamera itsestään. Itselaukaisimen avulla on varmistettu, että myös kuvaaja on voinut päästä itse ryhmäkuvaan laittamalla kamera laukeamaan muutamien sekuntien kuluttua. Itselaukaisimet ovat olleet kameroiden tapaan mekaanisesti toimivia. Kameroiden sähkökäyttöisyyden lisäännyttyä, on myös itselaukaisimista tullut sähköisesti ja tietokoneohjelmallisesti toimivia.
Kameroissa on ollut myös muunlaisia laukaisimia, kuten lankalaukaisin tai etälaukaisin.
Keski-Norjan kalliomaalaukset

Keski-Norjan kalliomaalaukset sijaitsevat vuono- ja tunturialueilla Etelä-Trøndelagin läänissä Norjassa. Seutua on ilmeisesti asuttu jääkauden päättymisestä asti ja sieltä on löydetty kalliopiirroksia mesoliittiselta ja neoliittiselta kivikaudelta ja sekä pronssi- ja rautakaudelta. Näiden lisäksi tavataan myös kalliomaalauksia.
Maankohoamisesta tehdyt tutkimukset Trondheiminvuonon ympäristössä osoittaa, että kivikauteen sijoitettavat kalliokuvat sijoittuvat 20−50 metriä merenpinnan yläpuolella. Kivikaudella piirroskentät olivat varsin lähellä merenrantaa eikä korkeuseroa ollut silloin näin paljon.
Møren ja Romsdalin lääni > Tingvoll

Hindhammarin kalliomaalaukset sisältävät pyyntiväestön aiheita. Suurin kuvio on noin 1,5 metriä pitkä peura ja muutkin suuret maalaukset esittävät peuraeläimiä. Joukkoon mahtuu myös kaloja, karhu, kilpikonna ja geometrisiä verkkomaisia kuvioita..
Myös Havendalenissa on Havdalenin kalliomaalaus.
Etelä-Trøndelagin lääni > Bjugn

Almfjelletin kalliomaalaus edustaa metsästyskulttuurin kuvastoa ja sijaitsee Gjøljavatnet-järven itärannalla aivan vastapäätä Gjølgan kalliomaalausta (seuraava). Maalaukset on tehty pystykallion järveen viettävälle jyrkälle sivulle ja se käsittää 8 selvästi erottuvaa punamaalikuviota ja jäänteitä monista muista. Useimmat kuvioista esittävät hirveä ja niihin on joko lisätty verkkomaisia kuvioita vartaloon tai ne on maalattu umpeen punavärillä. Suurin maalauksista on noin 1 metrin ja pienin 30 senttimetriä pitkä.
Gjølgan kalliomaalaus (myös Rauhammerfjellet), joka edustaa metsästyskulttuurin kuvastoa, sisältää 5 sekä punamaalattua että kiveen hakattuja kuvioita järveen työntyvän matalan niemen pystykallion sivulla. Maatalo, jonka pihapiirissä kuviot löydettiin, sijaitsee Fosenin niemimaan ylängöllä Gjøljavatn-järven rannalla. Kuviot ovat pieniä ja haalistuneita. Ne esittävät todennäköisesti hirveä ja karhua. Suurin kuvio on 55 senttimetriä ja pienin vain 10 senttimetriä pitkä.
Myös Heggvikissä , Mølnargårdenissa , Teksdalissa  ja Varghietissa  on kalliomaalaukset.
Etelä-Trøndelagin lääni > Oppdal

Flatmoenissa  ja Nerhollissa  on kalliomaalaukset.
Etelä-Trøndelagin lääni > Åfjord

Sandhalsanin kalliomaalaukset ovat pyyntikulttuurin maalauksia. Niitä on 7 kahdessa ryhmässä. Yksi kuvioista esittää hirveä, mutta siitä on säilynyt vain etuosa. Kuvattuna on myös yksinkertain vedoin tehtyjä venekuvia..
Pohjois-Trøndelagin lääni > Nærøy

Fingalshulenissa  ja Solsemissa  on kalliomaalauksia.
Pohjois-Trøndelagin lääni > Vikna

Viknassa on Vågsengetin kalliomaalaus.
Nordlandin lääni > Bodø

Bodøssä on Store Hjertøyan kalliomaalaus.
Nordlandin lääni > Gildeskål

Luolan lähellä on Brusteinholan kalliomaalaus.
Nordlandin lääni > Moskenes

Bukkhammarhulassa  ja Kollhellarenissa  on kalliomaalauksia.
Nordlandin lääni > Røst

Røstin ainoa kohde on Helveten kalliomaalaukset.
Nordlandin lääni > Vevelstad

Vevelstadissa on kalliomaalauksia Bønnåssa , Skåren-Monsenissa  ja Hamnissa .
Nordlandin lääni > Værøy

Ainoat kohteet täällä ovat Sandenin kalliomaalaukset.
Aiheesta muualla

Kulturminnesök: Portaali
RANE - Rock Art in Northern Europe (Esittely RANE-projektista 2002-2005)  2005. Länsi-Götanmaan lääninhallitus. Arkistoitu 14.4.2005. Viitattu 6.1.2013. (englanniksi)
Scandinavian Society for Prehistoric Art (Arkistoitu – Internet Archive)
Iván Cuadrado

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- |
Koko nimi: Iván Javier Cuadrado Alonso
Syntymäaika: 21. helmikuuta 1979 (ikä 45)
Syntymäpaikka: Salamanca, Espanja
Pelipaikka: puolustaja
Pituus: 188 senttimetriä
Junioriseurat
1996–1998: Barcelona
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1998–2001 2001–2008 2008–2010 2010 2010–2011 2011–2012 | Barcelona B Real Murcia Málaga Rayo Vallecano Ponferradina Salamanca | 99 (9) 217 (4) 19 (0) 6 (0) 31 (0) 31 (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. lokakuuta 2012.
Iván Javier Cuadrado Alonso (s. 21. helmikuuta 1979 Salamanca, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.
Ura

Cuadrado on Barcelonan junioriakatemian kasvatti. Hän nousi Barcelonan reservijoukkueeseen vuonna 1998 ja pelasi siellä seuraavat kolme kautta. Hän ei pelannut otteluita edustusjoukkueessa. Vuonna 2001 Cuadrado siirtyi ilmaisella siirrolla Real Murciaan, joka pelasi Espanjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Hänen aikanaan Real Murcia nousi kahteen otteeseen pääsarjaan, ensimmäisen kerran vuonna 2003 ja toisen kerran vuonna 2007.
Seitsemän Real Murciassa pelatun kauden jälkeen Cuadrado siirtyi vuonna 2008 pääsarjaan nousseeseen Málagaan. Málagan jälkeen hän edusti Rayo Vallecanoa, Ponferradinaa ja Salamancaa.
Aiheesta muualla

Profiili ja tilastot elmundo.es (espanjaksi)
Janakkalan paloasema

| Janakkalan paloasema |
| --- | --- |

Osoite:  Rastimaa 3, 14200 Turenki
Rakennustyyppi:  paloasema
Valmistumisvuosi:  2018
Käyttäjä:  Kanta-Hämeen pelastuslaitos
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Janakkalan paloasema on Janakkalan Turengissa, Rastikankaalla sijaitseva paloasema, jonka uusi rakennus valmistui maaliskuussa 2018. Asema vastaa ensisijaisesti Janakkalan pelastustoiminnasta ja on Kanta-Hämeen pelastuslaitoksen asema numero 50. Aseman rakentaminen maksoi noin 6,2 miljoonaa euroa.
Asema sijaitsee verrattain lähellä valtatie 3:n liittymää, joten siitä on hyvät yhteydet myös Tervakoskelle ja muualle kunnan alueelle.
Iván Marcano

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Iván Marcano Sierra
Syntymäaika: 23. kesäkuuta 1987 (ikä 37)
Syntymäpaikka: Santander, Espanja
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 190 senttimetriä
Seura
Seura: Porto
Pelinumero: 5
Junioriseurat
1997–2006: Racing Santander
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2006–2008 | Racing B | 51 | (0) |
| 2007–2009 | Racing Santander | 36 | (2) |
| 2009–2012 | Villarreal | 16 | (1) |
| 2010–2011 | → Getafe (laina) | 29 | (1) |
| 2011–2012 | → Olympiakos (laina) | 28 | (4) |
| 2012–2014 | Rubin Kazan | 38 | (1) |
| 2014 | → Olympiakos (laina) | 7 | (1) |
| 2014–2018 | Porto | 32 | (2) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 6 maaliskuuta 2019.
Iván Marcano Sierra (s. 23. kesäkuuta 1987 Santander, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa portugalilaista Portoa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta kykenee pelaamaan myös vasempana laitapuolustajana.
Ura

Marcano on kotikaupunkinsa Racing Santanderin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 30. syyskuuta 2007 ottelussa Almeríaa vastaan, jossa hän kuitenkin loukkaantui ja joutui sivuun kolmeksi kuukaudeksi.
Kaudeksi 2009–2010 uusi päävalmentaja Juan Ramón Muñiz nosti Marcanon vakituisesti Racingin edustusjoukkueeseen. Viidennessä pelissä kotiottelussa Mallorcaa vastaan hän teki ensimmäisen liigamaalinsa. Hän pelasi lähes koko kauden vasempana laitapuolustajana.
Heinäkuussa 2009 Marcano siirtyi kuuden miljoonan euron kaupassa Villarrealiin, jonka kanssa hän teki kuusivuotisen sopimuksen. Hän kuului kauden 2009–2010 alussa joukkueen avauskokoonpanoon, mutta joutui helmikuussa valmentajaksi tulleen Juan Carlos Garridon epäsuosioon ja pelasi loppukaudesta vain muutamassa ottelussa. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi lainasopimuksella madridilaisseura Getafeen.
15. kesäkuuta 2011 hän siirtyi yhden kauden kestävällä lainasopimuksella kreikkalaisseura Olympiakosiin.
Aiheesta muualla

Iván Marcanon tilastot BDFutbol-sivustolla (englanniksi)
Porto – Primeira Liga
3 Djaló |
4 Otávio |
5 Marcano |
6 Eustáquio |
8 Grujić |
9 Omorodion |
10 Vieira |
11 Pepê |
12 Sanusi |
13 Galeno |
14 Ramos |
15 Sousa |
16 Nico |
17 Jaime |
18 Wendell |
19 Namaso |
20 Franco |
21 Navarro |
22 Varela |
23 João Mário |
24 Pérez |
27 Gül |
52 Fernandes |
70 Borges |
74 Moura |
94 Portugal |
97 Zé Pedro |
99 Costa |
Valmentaja Bruno
Espanjan alle 21-vuotiaiden joukkue – Jalkapallon alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut 2009
1 Jiménez |
2 Torres |
3 Monreal |
4 J. García |
5 Torrejón |
6 Martínez |
7 Sisi |
8 R. García |
9 Bojan |
10 Jurado |
11 Granero |
12 Azpilicueta |
13 Asenjo |
14 Sánchez |
15 Flores |
16 Marcano |
17 Capel |
18 Suárez |
19 Xisco |
20 Pereira |
21 López |
22 León |
23 Adán |
Valmentaja López Caro
Jana Gereková

Jana Gereková
Jana Gereková (s. 27. marraskuuta 1984) on slovakialainen ampumahiihtäjä.
Hän on osallistunut Torinon 2006, Vancouverin 2010 ja Sotšin 2014 talviolympialaisiin sekä seitsemiin ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän sijoittui Hanti-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 takaa-ajossa kahdeksanneksi ja Nové Městossa 2013 yhteislähtökilpailussa kymmenenneksi.
Gereková on sijoittunut ampumahiihdon maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan neljänneksi Antholz-Anterselvan pikakilpailussa kaudella 2014–2015 ja cupin kokonaistilanteessa sijalle 23 kaudella 2012–2013.
Hän on saavuttanut rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa pronssia pikakilpailussa 2011 sekä sekaviestissä 2009, 2010 ja 2011.
Jana Borodina

| Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Naisten yleisurheilu.EM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Helsinki 2012 | Kolmiloikka |  |
Jana Borodina  s. 21. huhtikuuta 1992) on venäläinen kolmiloikkaaja. Borodina saavutti pronssia Helsingin EM-kilpailuissa 2012 tuloksella 14,36.   Borodina on voittanut juniorien maailmanmestaruuden ja nuorten Euroopan mestaruuden. Borodinan ennätys kolmiloikassa on ulkoradoilla 14,41 ja sisäradoilla 14,22.
Jana Fernández

Jana Fernández toukokuussa 2021.
Jana Fernández Velasco (s. 18. helmikuuta 2002) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa FC Barcelonaa, jonka edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa joulukuussa 2018.
Fernández voitti FC Barcelonan joukkueessa Mestarien liigan kaudella 2020–2021.
Jana Burčeska

| Jana Burčeska |
| --- | --- |
 Burčeska vuoden 2017 Euroviisuissa.
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. heinäkuuta 1993 (ikä 31)
Ammatti:  laulaja
Muusikko
Aktiivisena:  2010–
Tyylilajit:  pop
Soittimet:  laulu
Aiheesta muualla
www.janaburcheska.mk
  [ Muokkaa Wikidatassa ] [ ohje ]  
Jana Burčeska (mak. Јана Бурческа) (s. 9. heinäkuuta 1993) on pohjoismakedonialainen laulaja, joka edusti Pohjois-Makedoniaa kappaleella "Dance Alone" vuoden 2017 Euroviisuissa Kiovassa. Burčeska tuli ensimmäisen kerran kuuluisaksi sijoittuessaan viidenneksi Makedonian Idolsissa. Janan poikaystävä Alexander kosi Janaa kesken semifinaalin. Jana vastasi kosintaan myöntävästi.
Käännös suomeksi
Iso Pihlajajärvi

| Iso Pihlajajärvi Pihlajajärvi |
| --- | --- |
 Valtatie 24 ylittää Ison Pihlajajärven Harjunniemeä pitkin.
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Kuhmoinen
Koordinaatit:  61°41′03″N, 25°17′16″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Lasku-uoma:  Pihlajajoki Päijänteeseen 
Järvinumero:  14.225.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  87,5 m  
Pituus:  6,3 km  
Leveys:  1,4 km  
Rantaviiva:  27,155 km  
Pinta-ala:  3,33655 km²  
Saaria:  10 
:  Sikasaari, Pyssysaari, Työsaari
 fiIso Pihlajajärvi 
Iso Pihlajajärvi, paikallisesti vain Pihlajajärvi,  on järvi Pirkanmaalla Kuhmoisissa Harjunsalmen kylän lähellä. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Kuhmoisten kirkonkylästä koilliseen.
Maantietoa

Ison Pihlajajärven pinta-ala on 334 hehtaaria eli 3,3 neliökilometriä, se on 6,3 kilometriä pitkä ja 1,4 kilometriä leveä. Järven keskikohdalla sijaitseva Niemenharju jakaa järven kahteen altaaseen. Altaita yhdistää vain kapea Harjunsalmi. Niemenharju on osa pidempää harjujaksoa, johon kuuluvat pohjoisessa Neulasharju ja etelässä Harjunmäki ja Kirkonportinkangas. Valtatie 24 kulkee pitkin harjua ja ylittää järven Harjunsalmella ja ohittaa Harjunmäen sen länsipuolelta.
Järvellä on kartan mukaan 10 saarta. Niistä neljä sijaitsee järven läntisessä osassa ja kuusi järven itäisessä osassa. Suurimmat saaret ovat Sikasaari (17 ha), Työsaari (11 ha), Pyssysaari (2 ha), Mustassaari (0,8 ha), Aittosaari (0,7 ha) ja Kärrysaari (0,4 ha). Loput neljä saarta ovat kartoissa nimettömiä. Kaikissa nimetyissä saarissa on asutusta lukuun ottamatta Pyssysaarta. Lisäksi Työsaareen, Mustassaareen, Aittosaareen ja Kärrysaareen johtaa tie.
Järven rantaviivan pituus on 27,2 kilometriä. Rannat ovat pääosin metsämaata, mutta rannoilla on myös peltoa ja asutusta. Asutus painottuu järven pohjoisrannalle.
Vesistösuhteet

Iso Pihlajajärvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Iso-Pihlajajärven valuma-alueeseen (14.225) se kuuluu. Siihen laskee yhteensä 12 järveä tai lampea. Iso Pihlajajärven länsiosaan laskevat Iso-Onkiainen, Iso Sääksjärvi, Kuorejärvi, Niilammi, Saarijärvi, Sorajärvi, Vähä Liivejärvi, Vähä Pihlajajärvi, Vähä Sääksjärvi ja Ämmäjärvi. Järven itäosaan laskevat Haukijärvi ja Höyläsjärvi. Iso Pihlajajärvi laskee sen itäpäästä lähtevää Pihlajajokea pitkin Päijänteen Pihlajalahteen. Pihlajajoen pudotus on 9,2 metriä. Järven vedenpinnan korkeus on 87,5 metriä mpy.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Iso Pihlajajärvi Wikimedia Commonsissa
(14.2)
Ihastus

| Ihastus> The Crush |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Alan Shapiro
Käsikirjoittaja:  Alan Shapiro
Tuottaja:  James G. Robinson
Säveltäjä:  Graeme Revell
Kuvaaja:  Bruce Surtees
Leikkaaja:  Ian Crafford
Pääosat:   Cary Elwes  Alicia Silverstone  Kurtwood Smith  Jennifer Rubin  Amber Benson 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Warner Bros.  Morgan Creek Productions 
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:   1993-4-22. huhtikuuta 1993 (Yhdysvallat)  
Kesto:  85 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ihastus (engl. The Crush) on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut Alan Shapiron ohjaama yhdysvaltalainen trillerielokuva. Elokuvan pääosassa esiintyvät Cary Elwes ja Alicia Silverstone. Elokuvassa Silverstonen roolihahmo teeskentelee olevansa raiskattu ja koettaa saada miehen pulaan.
Tarina

Nick etsii rauhallista asuinaluetta, jossa hän voisi keskittyä kirjoittamiseen. Hän luulee löytäneensä sen Forresterien perheen naapurista, kunnes hän tapaa Forresterien 14-vuotiaan tyttären Adriannen. Myös Adrianne luulee että hänen ja Nickin välillä on jotakin, mutta pian Nick kertoo, että hän on tytölle aivan liian vanha. Tästä Adrianne ei pidä, vaan alkaa häiriköimään Nickiä kaikin mahdollisin tavoin.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Cary Elwes  | … |  Nicholas ”Nick” Eliot   |
|  Alicia Silverstone  | … |  Adrian Forrester   |
|  Jennifer Rubin  | … |  Amy Maddik   |
|  Kurtwood Smith  | … |  Cliff Forrester   |
|  Gwynyth Walsh  | … |  Liv Forrester   |
|  Amber Benson  | … |  Cheyenne   |
|  Matthew Walker  | … |  Michael   |
Arvioita

Video-oppaassa vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa Lolita-aiheen epäuskottavana trilleriversiona ja antoi sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.
Iso Onkilampi (Mäntyharju)

| Iso Onkilampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Etelä-Savo
Kunnat:  Mäntyharju
Koordinaatit:  61°19′05″N, 27°09′24″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Pyhäveden valuma-alue (14.97)
Laskuoja:  oja Ylä-Kuhaseen 
Järvinumero:  14.973.1.017
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  86,1 m  
Pituus:  300 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  0,767 km  
Pinta-ala:  3,285 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiIso Onkilampi 
Iso Onkilampi  on Etelä-Savossa Mäntyharjulla  Halmeniemen lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 300 metriä pitkä, 190 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 750 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Pyhäveden valuma-alueella (14.97), jonka Ala-Kuhasen valuma-alueeseen (14.973) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 86,1 metriä mpy.
Jack Gregory

| Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta.Miesten yleisurheilu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdistynyt kuningaskunta> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | 4 × 100 m |  |
John Arthur ”Jack” Gregory (22. kesäkuuta 1923 Sea Mills, Britannia – 15. joulukuuta 2003 Bristol, Britannia) oli brittiläinen yleisurheilija, joka kilpaili pääasiassa 100 metrin juoksussa.
Gregory osallistui uransa aikana kahdesti olympialaisiin, vuosina 1948 ja 1952. Molemmilla kerroilla hän kilpaili Britannian joukkueessa pikaviestissä. Lontoon olympialaisissa 1948 Gregory sekä hänen joukkueeseensa kuuluneet Jack Archer, Alastair McCorquodale ja Kenneth Jones saavuttivat hopeaa. Helsingin olympialaisissa 1952 Britannian joukkue sijoittui pikaviestissä neljänneksi. Joukkueeseen kuului Gregoryn lisäksi  McDonald Bailey, William Jack ja Brian Shenton.
Ennätykset

100 jaardin juoksu: 9,8 s (1950)
Iivari Kainulainen

Iivari Kainulainen
Iivari Kainulainen (27. maaliskuuta 1874 Käkisalmi – 11. marraskuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen laulaja ja näyttelijä, joka lukeutui 1910-luvulla maansa suosituimpiin laulajiin.
Kainulainen oli suutarimestarin poika, joka työskenteli ennen viihdeuraansa räätälinä. Hän debytoi Suomalaisessa teatterissa 13. lokakuuta 1901, jolloin hän näytteli Huotarin osan Tukkijoella-näytelmässä. Hän saavutti suurimman menestyksensä teatterin saralla laulunäytelmissä. Kainulaisen elämäntavat eivät kuitenkaan olleet parhaita mahdollisia,selvennä ja elämäntyylinsä vuoksi hän joutui jättämään teatterinmilloin?. Tämän jälkeen hän aloitti kuplettilaulajan uran. Kainulaisen suosiota verotti kuitenkin se, että hänen oman ohjelmistonsa määrä oli varsin vähäinen. Hän esitti muun muassa kansansävelmiä sekä Oskar Merikannon ja Erkki Melartinin sävellyksiä. On myös otaksuttu, että Kainulaisen veli, kirjailija Ruupert Kainulainen, olisi tehnyt hänelle kappaleita. Levytysuransa Kainulainen päätti vuonna 1929. 1930-luvulla Kainulainen esiintyi muun muassa kahdessa Valentin Vaalan elokuvassa. Merkittävin Kainulaisen elokuvarooleista oli pursimies Pirske Erkki Karun ohjaamassa Georg Malmstén -”esimusikaalissa” Meidän poikamme merellä.
Filmografia

Meidän poikamme merellä (1933)
Voi meitä! Anoppi tulee (1933)
Ne 45000 (1933)
Meidän poikamme ilmassa – me maassa (1934)
Sysmäläinen (1938)
Vihreä kulta (1939)
Aiheesta muualla

Iivari Kainulainen Elonetissä.
Iivari Kainulainen Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Kainulainen YLE:n Kansallisessa äänigalleriassa
Jaakko Frigård-Rautanen

Frigård-Rautanen vuonna 1907.
Jaakko Frigård-Rautanen eli Friikooli (14. maaliskuuta 1843 Jalasjärvi – 25. toukokuuta 1913) oli suomalainen pelimanni ja seppä. Hänen sävelmänsä löydettiin uudelleen 1970-luvun alussa ja niitä koottiin muun muassa Jalasjärven nuottikirjaan. Hänen sävelmiinsä perustuu Friikoolin messu, joka on levytetty 1975. Hänestä on tehty myös pari näytelmää.
Elämä ja ura

Jaakko Frigård-Rautanen syntyi jalasjärveläisen suurperheen neljänneksi lapseksi. Hänen isänsä Sameli oli alun perin sukunimeltään Köykkä, mutta muutti nimensä Frigårdiksi saadessaan Jalasjärven Luopajärveltä Haapalan torpan asuttavakseen. Jaakko Frigård taas muutti nimensä myöhemmin sepän ammattinsa myötä Rautaseksi.
Rautasen kerrotaan sepän töissään kehitelleen sävelmiä viheltelemällä ja menneen välillä tupaan kokeilemaan ”jotta kuinka se sopii fiulillen”. Hän kiersi viuluineen soittamassa häissä ja muissa juhlissa. Vaasalainen Eino Levón kiinnostui Rautasen sävelmistä ja vietti kesällä 1907 päiväkausia tämän luona nuotintamassa niitä.
Levón nuotinsi Rautaselta kaikkiaan 37 polskaa, kaksi ”minueeta” (menuettia), yhden ”enkeliskan”, kuusi marssisävelmää, 20 valssia, yhden masurkan ja kolme polkkaa, yhteensä 70 kappaletta. Perheen muilta jäseniltä hän tallensi lisäksi kymmenen kansanlaulua.
Jaakko Rautanen voitti soitollaan toisen palkinnon Etelä-Pohjanmaan nuorisoseurojen kesäjuhlassa Alavudella 1907. Maakunnan ensimmäisillä kotiseutupäivillä Vaasassa hän sai ylimääräisen palkinnon. Eino Levón arveli Pohjalainen-lehdessä ramppikuumeen aiheuttaneen sen, ettei Rautanen soittanut niin hyvin kuin tavallisesti. Vain kahta kuukautta myöhemmin Rautanen menehtyi keuhkokuumeeseen.
Monien muiden kansanpelimannien tavoin Frigård-Rautanen unohdettiin vuosikymmeniksi, kunnes hänet löydettiin uudelleen 1960- ja 1970-lukujen kansanmusiikki-innostuksen myötä. Levónin nuotinnokset löydettiin Tampereen yliopiston kansanmusiikkiarkistosta. Vuonna 1974 julkaistussa, professori Erkki Ala-Könnin toimittamassa Jalasjärven nuottikirjassa on tallennettuna noin 70 Frigård-Rautasen sävelmää. Parista niistä on syntynyt Friikoolin messu, jota on esitetty Jalasjärvellä toista sataa kertaa, esiintyjinä Peliitat-kuoro, Hirvijärven kuoro ja Jalasjärven seurakunnan jousiyhtye. Tämä kokoonpano myös levytti messun Finnlevylle 1975. Jouko Tekoniemen kokoamaa ja  Arvo Ylitalon sanoittamaa messua on esitetty muuallakin Suomessa sekä Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Toinen Friikooliin soitteista syntynyt teos on Viulujen vesper.
Martti Peltomäki on tehnyt Frigård-Rautasesta useita radio-ohjelmia ja kirjoittanut hänestä näytelmän, jonka Veikko Uusimäki ohjasi televisionäytelmäksi. Hannu Salon kirjoittama musiikkinäytelmä Frigård-Rautasesta on nimeltään Nuori Frigård. Sen musiikki on tallennettu CD-levylle.
Jalasjärven museoalueelle pystytettiin 1970-luvun lopulla Tauno Tantarimäen tekemä Jaakko Frigårdin muistomerkki.