stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jeriko-ohjus
Shavit-satelliitinlaukaisijat

Shavit- I ja II tyyppiset satelliitinlaukaisijat perustuvat Jeriko-ohjuksiin.
Aiheesta muualla

Information on Shavit
Israel Missile Update – 2005
Jun Chen

Jun Chen on kiinalais-amerikkalainen tähtitieteilijä ja pikkuplaneettojen löytäjä.
Yhdessä David Jewittin ja Jane Luun ja muiden tähtitieteilijöiden kanssa, hän on löytänyt monia Kuiperin vyöhykkeen kappaleita.
Jumžagijn Tsedenbal

Jumžagijn Tsedenbal (1963)
Jumžagijn Tsedenbal (17. syyskuuta 1916 – 20. huhtikuuta 1991) oli mongolialainen poliitikko, joka valtakaudellaan 1952–1984 toimi maan pääministerinä ja Mongolian kansan vallankumouspuolueen johtajana.
Tsedenbal syntyi köyhän karjapaimenen poikana, mutta pääsi kouluun ja suoritti 1938 talousalan korkeakoulututkinnon Moskovassa. Vuosina 1939–1940 hän toimi Mongolian valtiovarainministerinä ja 1940–1954 kansan vallankumouspuolueen pääsihteerinä. Kun Mongolian vallankumousjohtaja Horloogijn Tšoibalsan kuoli 1952, Tsedenbalista tuli hänen seuraajansa.
Valtakaudellaan Tsedenbal kehitti ympärilleen vahvan henkilökultin ja piti yllä hyviä suhteita Moskovaan varoen kuitenkin, ettei Mongolia luisuisi yhdeksi monista neuvostotasavalloista. Tämän takia hän kohtasi voimakasta kritiikkiä Kiinan suunnalta etenkin kulttuurivallankumouksen aikana.
Tsedenbal vetäytyi eläkkeelle 1984 heikentyvän terveyden takia. Hänen puolisonsa Anastasia Filatova oli myös vahvalla otteella mukana maan politiikassa ja piti yllä hyviä suhteita Leonid Brežneviin.
Käännös suomeksi
Juri Zaritski

Juri Markovitš Zaritski (ven. Юрий Маркович Зарицкий; 17. joulukuuta 1921 Petrograd – 31. toukokuuta 1975 Leningrad) oli neuvostoliittolainen säveltäjä, pianisti ja folkloristi.
Zaritski opiskeli 1930-luvun alussa pianonsoittoa Leningradin pioneerin palatsissa S. Miniovitšin johdolla. Vuonna 1938 hänet hyväksyttiin pianistiksi Isaak Dunajevskin johtamaan pioneerien soittokuntaan, joka oli Neuvostoliitossa ensimmäinen laatuaan. Zaritski palveli armeijassa vuosina 1940–1946. Hän kuului toisen maailmansodan aikana joukkoihin, jotka valvoivat rautateitä Olhavan rintamalla. Hän toimi myös etulinjan propagandaryhmän musiikillisena johtajana. Zaritski valmistui vuonna 1952 Leningradin konservatoriosta, jossa hänelle opettivat sävellystä Dmitri Šostakovitš ja Juri Kotšurov. Valmistuttuaan Zaritski muutti Karjalais-suomalaiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan, jossa hän opettamisen ohella tutki, keräsi ja sovitti kansanmusiikkia.
Zaritski työskenteli Kantele-yhtyeen, Belomorskissa toimineen pomorilaisen kansankuoron ja Vasili Andrejevin mukaan nimetyn Leningradin kansansoitinten orkesterin kanssa. Hän sävelsi musiikkia dokumentteihin usein yhteistyössä kirjoittaja Juri Prokuševin kanssa. Zaritski sävelsi myös monia teoksia kansansoittimille sekä Vladimir Majakovski -sarjan laulajalle ja kamariorkesterille. Hän teki sovituksia suomalaisten, venäläisten ja karjalaisten kansanlauluista.
Juri Zaitsev

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Juri Zaitsev (2020) |  Juri Zaitsev (2020) |  Juri Zaitsev (2020) |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten painonnosto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montréal 1976 | 110 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Gettysburg 1978 | 110 kg |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1977 | 110 kg |  |
|  Pronssia | Manila 1974 | 110 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Havířov 1978 | 110 kg |  |
|  Kultaa | Varna 1979 | 110 kg |  |
|  Hopeaa | Itä-Berliini 1976 | 110 kg |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1977 | 110 kg |  |
Juri Konstantinovitš Zaitsev (ven. Юрий Константинович Зайцев, 17. tammikuuta 1951 Pobedino, Sahalin, Venäjän SNT, Neuvostoliitto – 30. syyskuuta 2022) oli neuvostoliittolainen painonnostaja ja olympiavoittaja.
Zaitsev voitti Montréalin 1976 olympialaisissa kultaa alle 110-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 385 kg. Hän oli tempauksessa vasta neljäs tuloksellaan 165 kg mutta otti työntötuloksellaan 220 kg bulgarialaisen Krustiu Semerdžijevin viiden kilon etumatkan kiinni ja voitti tasatuloksella kultaa, koska hän oli bulgarialaista kevyempi.
Zaitsev voitti maailmanmestaruuden alle 110 kilon sarjassa vuonna 1978. Vuonna 1977 hän saavutti MM-hopeaa ja vuonna 1974 MM-pronssia. Hän voitti Euroopan-mestaruuden vuosina 1978 ja 1979 sekä saavutti EM-hopeaa vuosina 1976 ja 1977.
Zaitsev teki urallaan kolme maailmanennätystä: kaksi työnnössä ja yhden yhteistuloksessa.
Julle Ankanpää
Aiheesta muualla

Julle Ankanpää Inducks-tietokannassa[vanhentunut linkki] (Arkistoitu linkki, archive.is)
Jouni Peura

Jouni Peura (s. 12. huhtikuuta 1955 Soini) on suomalainen pesäpalloilija. Peura edusti koko uransa Pesäpallon SM-sarjassa Alajärven Ankkureita. Hänen kasvattajaseuransa on Soinin Sisu. Peura saavutti kaksi SM-hopeaa kaudella 1980 ja kaudella 1987 ja kaksi SM-pronssia kaudella 1984 ja kaudella 1985. Peura pelasi kaksi Itä-Länsi-ottelua vuosina 1983 ja 1984 ja yhden Liitto-Lehdistö-ottelun vuonna 1984. Hän pelasi ulkopelissä etukentällä. Peura pelasi 261 SM-sarjan runkosarjan ottelua. Näissä hän löi 11 kunnaria ja 196 tavallista juoksua, toi 189 juoksua ja keräsi 1 021 kärkilyöntipistettä. Peura pelasi 34 SM-sarjan ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja 29 tavallista juoksua, toi 18 juoksua ja keräsi 115 kärkilyöntipistettä.
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1960

| Mestaruussarjan kausi 1960 |
| --- | --- |
Joukkueiden määrä:  12
Ajankohta:  1. toukokuuta− 16. lokakuuta
Mestari:  Haka 1. Mestaruussarjan mestaruus 1. Suomen mestaruus
Toinen sija:  TPS
Kolmas sija:  KIF
Pudonneet joukkueet:  RU-38 TKT IF Drott
Ottelut:  132
Maalit:  574 (4,3 per ottelu)
Paras maalintekijä:  Matti Sundelin (30)
Suurin kotivoitto:  KuPS−TKT 8−1
Suurin vierasvoitto:  TKT−HIFK 1−8
Eniten maaleja ottelussa:  HJK−TKT 9−4
Suurin yleisömäärä:  8 322 TPS−Haka 0−2
Kokonainen yleisömäärä:  262 946
Yleisökeskiarvo:  1 992
Alempi sarjataso:  Suomensarja
  ← 1959 :  1961 → 
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1960 oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 29. kausi. Kaudella 1960 Mestaruussarja pelattiin 12 joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Joukkuemäärää lisättiin kaudelle 1960 kahdella, kun Palloliitto oli päättänyt siirtyä 12 joukkueen sarjaan vuonna 1959.
Mestaruussarjan ja Suomen mestaruuden voitti Haka, joka varmisti ensimmäisen mestaruutensa jo viisi ottelua ennen sarjan päätöstä 9. syyskuuta, kun muilla joukkueilla ei ollut enää mahdollisuutta tavoittaa Hakan sarjajohtoa. Haka oli sarjassa ylivoimainen, kun se menetti kauden aikana vain kolme pistettä. Suomen mestaruuden lisäksi Haka voitti kaudella 1960 Suomen Cupin ja siitä tuli ensimmäinen joukkue, joka voitti tuplamestaruuden. Viimeisiksi sijoittuneet RU-38, TKT ja IF Drott putosivat Suomensarjaan.
Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1960 voitti TPS:n Matti Sundelin 30 maalilla. Maalimäärä on Mestaruussarjan ja pääsarjahistorian yhden kauden ennätys. Sundelin teki kaudella 1960 myös yhden ottelun maaliennätyksen, kun hän iski 9. lokakuuta IF Drottia vastaan seitsemän maalia. Palloliitto valitsi vuoden 1960 jalkapalloilijaksi Mestaruussarjassa pelanneen Hakan hyökkääjä Juhani Peltosen. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1960 oli yhteensä 262 946 henkeä eli keskimäärin 1 992 katsojaa ottelua kohti. Kokonaisyleisömäärä oli Mestaruussarjan uusi ennätys. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 12. kesäkuuta Turussa Kupittaan jalkapallostadionilla pelatussa ottelussa TPS–Haka, kun ottelua saapui seuraamaan 8 322 katsojaa. Yleisömäärä oli Mestaruussarjan uusi ottelukohtainen yleisöennätys.
HIFK hävisi kaudella 1960–61 Euroopan Cupin karsintakierroksen otteluparinsa ruotsalaiselle IFK Malmölle yhteismaalein 2–5.
Joukkueet

Mestaruussarjaan osallistui 12 joukkuetta, joista yhdeksän kaudelta 1959 ja kolme nousijaa kauden 1959 Suomensarjasta. Suomensarjan Etelälohkon voittaja KIF, Länsilohkon voittaja TKT ja Pohjoislohkon voittaja IF Drott nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneen GBK:n.
| Joukkue | Kaupunki |
| --- | --- |
Helsingfors IFK (HIFK): Helsinki
Helsingin Jalkapalloklubi (HJK): Helsinki
Helsingin Palloseura (HPS): Helsinki
IF Drott: Pietarsaari
Kronohagens IF (KIF): Helsinki
Kuopion Palloseura (KuPS): Kuopio
Pallo-Pojat (P-Pojat): Helsinki
Rosenlewin Urheilijat -38 (RU-38): Pori
Tampereen Kisatoverit (TKT): Tampere
Turun Palloseura (TPS): Turku
Valkeakosken Haka (Haka): Valkeakoski
Vasa IFK (VIFK): Vaasa
Huom. Valkeakoski oli kauppala.
Sarjataulukko

| S | Joukkue | O | V | T | H | TM | PM | ME | Pist  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Haka (M)  | 22 | 20 | 1 | 1 | 78 | 23 | +55 | 41  |
| 2 | TPS | 22 | 13 | 2 | 7 | 72 | 43 | +29 | 28  |
| 3 | KIF | 22 | 12 | 3 | 7 | 51 | 41 | +10 | 27  |
| 4 | HPS | 22 | 10 | 6 | 6 | 51 | 38 | +13 | 26  |
| 5 | HIFK | 22 | 9 | 5 | 8 | 57 | 43 | +14 | 23  |
| 6 | KuPS | 22 | 8 | 7 | 7 | 47 | 47 | 0 | 23  |
| 7 | P-Pojat | 22 | 10 | 3 | 9 | 41 | 47 | −6 | 23  |
| 8 | VIFK | 22 | 7 | 5 | 10 | 41 | 49 | −8 | 19  |
| 9 | HJK | 22 | 5 | 8 | 9 | 44 | 51 | −7 | 18  |
| 10 | RU-38 (P) | 22 | 6 | 5 | 11 | 31 | 45 | −14 | 17  |
| 11 | TKT (P) | 22 | 4 | 2 | 16 | 35 | 82 | −47 | 10  |
| 12 | IF Drott (P) | 22 | 2 | 5 | 15 | 26 | 65 | −39 | 9  |
Lähde: Jalkapallokirja 1961
(M) = Suomen mestari; (P) = Putoaja
↑  Haka pääsi kauden 1961–62 Euroopan Cupiin.
Tulokset

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Koti \ Vieras1 | Haka | TPS | KIF | HPS | HIFK | KuPS | PP | VIFK | HJK | RU | TKT | DRO |
| Haka  |   | 7–1  | 5–0  | 4–0  | 2–1  | 6–1  | 3–1  | 2–1  | 2–0  | 4–2  | 3–2  | 4–3 |
| TPS  | 0–2  |   | 4–2  | 2–2  | 4–2  | 6–1  | 1–2  | 2–1  | 4–3  | 2–2  | 3–1  | 7–0 |
| KIF  | 1–5  | 3–2  |   | 4–1  | 4–0  | 0–1  | 0–1  | 5–1  | 3–2  | 3–1  | 2–0  | 3–0 |
| HPS  | 1–2  | 4–3  | 3–0  |   | 4–1  | 2–1  | 0–1  | 2–1  | 5–2  | 4–0  | 5–2  | 2–1 |
| HIFK  | 1–4  | 2–1  | 0–1  | 4–4  |   | 0–1  | 0–0  | 6–0  | 2–2  | 6–0  | 5–2  | 4–0 |
| KuPS  | 2–1  | 1–5  | 1–1  | 1–1  | 2–2  |   | 5–1  | 0–3  | 1–1  | 4–1  | 8–1  | 4–1 |
| P-Pojat  | 2–5  | 4–2  | 4–4  | 1–1  | 0–2  | 3–1  |   | 2–4  | 2–4  | 3–1  | 1–4  | 4–3 |
| VIFK  | 0–4  | 1–4  | 5–1  | 3–1  | 1–3  | 2–2  | 4–1  |   | 2–2  | 0–0  | 4–1  | 0–0 |
| HJK  | 2–4  | 0–4  | 1–2  | 2–1  | 4–4  | 2–2  | 0–3  | 2–2  |   | 3–0  | 9–4  | 2–1 |
| RU-38  | 1–3  | 2–4  | 0–4  | 1–1  | 4–1  | 5–0  | 3–0  | 4–1  | 0–0  |   | 2–0  | 1–0 |
| TKT  | 0–5  | 0–5  | 1–5  | 2–2  | 1–8  | 2–2  | 0–2  | 3–4  | 2–0  | 2–1  |   | 5–3 |
| IF Drott  | 1–1  | 1–6  | 3–3  | 0–5  | 2–3  | 1–6  | 0–3  | 2–1  | 1–1  | 0–0  | 3–0  |   |
Lähde: Jalkapallokirja 1961
1 Kotijoukkue vasemmanpuoleisessa sarakkeessa.
Värit: Sininen = kotivoitto; Keltainen = tasapeli; Punainen = vierasvoitto.
Tilastot > Maalintekijät

|  | Pelaaja | Joukkue | M |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Matti Sundelin | TPS | 30 |
| 2 |  Olavi Hirvonen | P-Pojat | 17 |
| 2 |  Eero Nieminen | Haka | 17 |
| 4 |  Rolf Rosqvist | HIFK | 16 |
| 5 |  Timo Iivarinen | KIF | 15 |
| 5 |  Mauno Nurmi | TPS | 15 |
| 7 |  Olli Forsgren | HPS | 14 |
| 7 |  Antero Kostilainen | KuPS | 14 |
| 7 |  Esko Malm | Haka | 14 |
Lähde: Jalkapallokirja 1961
Tilastot > Yleisömäärät

|  | Joukkue | O | Yht>  | Ka>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | TPS | 11 | 44 186 | 4 017 |
| 2 | RU-38 | 11 | 27 330 | 2 485 |
| 3 | HIFK | 11 | 24 712 | 2 247 |
| 4 | VIFK | 11 | 24 570 | 2 234 |
| 5 | HPS | 11 | 23 654 | 2 150 |
| 6 | Haka | 11 | 22 499 | 2 045 |
| 7 | TKT | 11 | 19 375 | 1 761 |
| 8 | KuPS | 11 | 17 472 | 1 588 |
| 9 | KIF | 11 | 15 164 | 1 379 |
| 10 | IF Drott | 11 | 14 876 | 1 352 |
| 11 | P-Pojat | 11 | 14 509 | 1 319 |
| 12 | HJK | 11 | 13 845 | 1 259 |
|  | Yhteensä | 132 | 262 192 | 1 986 |
Lähde: Uusi Suomi
Huom. Palloliiton vahvistama lopullinen yleisömäärä oli 262 946 katsojaa. Tilastossa seurojen ilmoittamat alustavat yleisömäärät.
Suomen mestarit

| Pelaaja | O | M |
| --- | --- | --- |
|  Aarre Klinga (mv) | 22 | 0 |
|  Keijo Airola | 19 | 9 |
|  Markku Kumpulampi | 17 | 8 |
|  Esko Malm | 22 | 14 |
|  Olli Mäkinen | 22 | 0 |
|  Antti Nieminen | 22 | 0 |
|  Eero Nieminen | 19 | 17 |
|  Pentti Niittymäki | 22 | 2 |
|  Juhani Peltonen | 22 | 13 |
|  Aimo Pulkkinen | 22 | 3 |
|  Veijo Valtonen | 22 | 0 |
Lähteet: Jalkapallokirja 1981; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006
Kauden aikana joukkueessa pelasivat myös Kalle Kinnunen (12/11) ja Mauri Tuuri (3/1).
Euroopan Cup

Karsintakierros
IFK Malmö voitti yhteismaalein 5–2.
Jukka Kemppinen (juoksija)

Jukka Mikael Kemppinen (s. 15. huhtikuuta 1956 Imatra) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen keskimatkan juoksija. Hän edusti Imatran Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Markku Valkama.
Kalevan kisoista Kemppinen saavutti pronssia 800 metrin juoksusta vuonna 1980. Lisäksi hän oli mukana voittamassa viestijuoksun SM-kilpailuista kultaa 4 x 800 metrin viestijuoksusta vuonna 1980. Ennätyksikseen hän juoksi 400 metrillä ulkona ajan 49,2 ja hallissa 51,1, 800 metrillä ulkoradoilla ajan 1.49,2 ja hallissa 1.53,89 sekä 1 500 metrillä ulkona 3.51,8 ja hallissa 3.58,6. Virallisiin kilpailuihin hän ei ole osallistunut vuoden 1984 jälkeen.
Siekkisjärvi

| Siekkisjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Virrat
Koordinaatit:  62°13′45″N, 23°50′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Tarjanneveden alue (35.41)
Laskuoja:  Myllyoja 
Järvinumero:  35.417.1.009
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  118,5 m  
Rantaviiva:  17,335 km  
Pinta-ala:  2,9636 km²  
Tilavuus:  0,01267184 km³  
Keskisyvyys:  4,28 m  
Suurin syvyys:  18 m  
Saaria:  6 
 fiSiekkisjärvi 
Siekkisjärvi  on Pirkanmaalla Virroilla sen keskustaajaman itäpuolella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 296 hehtaaria eli 3,0 neliökilometriä. Se on 3,5 kilometriä pitkä ja 1,9 kilometriä leveä. Järven pääaltaasta työntyy koillispäässä kaakkoon päin 1,2 kilometriä pitkä Kytölahti. Sitä suojaa järvenselältä Kytöniemi. Kytöniemen eteläpäässä sijaitsee pieni Sokalahti, jota suojaa vastaavasti Vähäniemi. Järven luoteispäässä sijaitsee Lammassaaren takana avoin Välilahti. Järven eteläpäässä on Jähdysniemen molemmilla sivuilla lahdet. Itäinen Lehtivuorenlahti on avoin lahti, mutta länsipuolen Lakarinlahti on 650 metriä pitkä ja pohjukastaan 400 metriä leveä. Sen lahdensuu on vain 60 metriä leveä.
Järvessä on kartan mukaan kuusi saarta. Suurin saari Isosaari sijaitsee keskellä järveä. Se on 550 metriä oitkä ja 330 metriä leveä. Saari on viljelty ja on ollut asuttu. Sen pinta-ala on yli 11 hehtaaria. Muita nimettyjä saaria ovat Lammassaari, joka on 200 metriä pitkä ja 130 metriä leveä, Selkäsaari, joka on 100 metriä pitkä, sekä Sikokari ja Kihlakari.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 12,7 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0127 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 4,3 metriä ja suurin syvyys on 18,0 metriä. Syvin kohta sijaitsee Isosaaren lounaispuolella. Järven keskiosa on suurta syvännettä, jonka kuitenkin Isosaari ja sen eteläpuolinen matalikko rikkoo. Matalikon itäpuolella on vielä 17 metriä syvää.
Järven rantaviivan pituus on 17,3 kilometriä ja rannat ovat puoliksi peltomaata ja metsämaata. Soistuneita rantoja ei esiinny. Luoteispuolella sijaitsevan Virtain keskustaajaman reuna-alueet eivät vielä ylety järvelle asti. Järven lähiympäristössä on kuitenkin lukuisia maatiloja peltoineen ja sitä voidaan luonnehtia haja-asutusalueena. Haja-asutus on tiheintä Siekkiskylässä ja Paavolanperällä. Ranoille on myös rakennettu yli 40 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet valtatieltä 23, yhdystieltä 14372 ja rantoja seuraavilta kahdelta kylätieltä. Pohjoisrannan ohittaa käytöstä poistettu Haapamäki–Pori-rautatie, jossa oli Siekkisen pysäkki. Rannoilla sijaitsevat Rajaniemen Lomakeskus ja Lakarin leirintäalue.
Historiaa

Järven vanha nimitys on Jäähdysjärvi, jota käytettiin vielä 1700-luvulla. Nimitys juontaa selityksen mukaan siitä, että Siekkiskylään kuljettiin etelästä Jäähdyslahdella Jäähdyspohjan kautta. Rannalta vedettiin veneet taipaleen eri järviä pitkin Lakarinlahteen Jäähdysniemen viereen, josta soudettiin järven yli.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Ähtärin ja Pihlajaveden reittien valuma-alueen (35.4) Tarjanneveden alueella (35.41), jonka Siekkisjärven valuma-alueeseen (35.417) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 118,5 metriä mpy.
Järvi on Siekkisjärven valuma-alueen pääjärvi, joka kerää suuren osan valuma-alueen vesistä itseensä. Koska valuma-alue on vesistöalueensa latva-alueita, on myös Siekkisjärven virtaama pieni. Siekkisjärven valuma-alueella on noin 30 yli hehtaarin kokoista järveä tai lampea, jotka laskevat suoraan tai välillisesti järveen. Niistä huomattavimmat suoraan järveen laskevat järvet ovat Pajujärvi (5 ha), Talasjärvi (12 ha) ja Paskolammi (2 ha). Alainen- ja Yläinen Miesperä (3 ha) laskevat yhdessä Talasjärveen. Pajuoja on laajemman valuma-alueen laskuoja, joka laskee Siekkisjärven pohjoispäähän. Sen pääuoman varrella ovat esimerkiksi Tiravinjärvi (3 ha) ja Pirttijärvi (3 ha). Siihen yhtyvät lännestä Sorsanjärven (28 ha) laskuoja, jonka kautta laskevat myös Niemojärvi (6 ha), Haukijärvi (8 ha) ja Särkijärvi (3 ha). Tiravinjärveen laskee Vääräjärven (20 ha) laskuoja, jonka kautta laskevat myös Valkeajärvi (5 ha), Tulijärvi (20 ha) ja Ristijärvi (3 ha). Ristijärveen laskee pohjoisesta Kortesjärvi (3 ha), jonka kautta virtaavat myös Ahojärven (11 ha) ja Nevajärven (3 ha) vedet.
Järven laskujoki on Myllyoja. Se laskee Kangasjärveen (21 ha), joka laskee Patolammin (2 ha) kautta Majajärveen (16 ha). Majajärvi laskee viimeiseksi Jäähdyslahteen, joka on Visuveden pohjoiseen työntyvä lahti.
Juha-Petteri Purolinna

| Juha-Petteri Purolinna> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 11. heinäkuuta 1988 (ikä 36) Helsinki, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Lempinimi:  Vesipeto, Jupe
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  190 cm
Paino:  94 kg
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2007–
Aik. seurat:  HIFK (SML) Kiekko-Vantaa (Mestis) Hokki (Mestis) Lukko (SML) SaiPa (SML) Jukurit (Mestis)
Juha-Petteri Purolinna (s. 11. heinäkuuta 1988 Helsinki) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Mestis-joukkue Mikkelin Jukureita. Isokokoisen Purolinnan vahvuuksiin kuuluu hyökkäyspään pelaaminen, luistelu ja kiekollinen peli. Hänen heikkouksiinsa kuuluu rutiinin ja voiman puute sekä ajoittainen yli-innokas hyökkäyspään pelaaminen.
Ura > Seuraura

Purolinna aloitti uransa Helsingin Jääkiekkoklubissa, mutta siirtyi sittemmin jo juniorina Helsingin IFK:n riveihin. Hän voitti kaudella 2004–2005 B-nuorten mestaruuden ja kaudella 2006–2007 A-nuorten SM-pronssia. Jälkimmäisenä mainittuna kautena Purolinna teki myös SM-liigadebyyttinsä keväällä 2007, jolloin hän pelasi yhden runkosarja- ja kolme playoff-ottelua. Kauden aikana Purolinna pelasi myös kaksi Mestis-ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa tehden yhden syöttöpisteen. Hän pelasi kautensa pääosin HIFK:n A-nuorissa, joissa Purolinna teki 38 runkosarjaottelussa tehot 11+17=28 ja hän oli joukkueen tehokkain puolustaja. A-nuorten SM-liigan puolustajien pistepörssissä Purolinna oli kuudes.
Kaudella 2007–2008 Purolinna pelasi HIFK:n SM-liigajoukkueessa kahdeksan runkosarja- ja yhden playoff-ottelun ilman tehopisteitä. Mestis tuli hänelle tutuksi yhteensä kymmenen runkosarjaottelun verran. Purolinna pelasi yhdeksän ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa tehoin 1+1=2 sekä joulukuussa 2007 hän pelasi yhden ottelun lainalla Kiekko-Vantaassa. Purolinna pelasi vielä suurimman osan kaudestaan HIFK:n A-nuorissa, joissa 26 runkosarjaottelussa syntyi tehot 6+14=20. Hän oli HIFK:n tehokkain puolustaja ja A-nuorten SM-liigan seitsemänneksi tehokkain puolustaja JYPin Lauri Taipaluksen kanssa. Huhtikuussa 2008 Purolinna teki kahden vuoden jatkosopimuksen HIFK:n kanssa.
Purolinna pelasi kauden 2008–2009 kokonaan lainalla Kiekko-Vantaassa. Elokuussa 2009 hän palasi joukkueeseen toistaiseksi voimassa olevalla lainasopimuksella, mutta Purolinna pelasi Vantaalla myös koko kauden 2009–2010. Huhtikuussa 2010 hän teki 1+1-vuotisen sopimuksen Rauman Lukon kanssa. Seuran ilmoituksen mukaan Purolinnan ensimmäinen sopimuskausi on "kaksisuuntainen". Hän siirtyikin kauden 2010–2011 kynnyksellä Aki Kangasmäen kanssa toistaiseksi voimassa olevalla lainasopimuksella Kajaanin Hokkiin. Vuoden 2010 lopulla Purolinna lainattiin uudelleen Hokkiin 28. tammikuuta 2011 asti kestäneellä sopimuksella. Kauden aikana Mestis on tullut hänelle tutuksi myös kuuden ottelun verran Lempäälän Kisasta, jossa Purolinna esiintyi marras- ja joulukuussa 2010. Siirtorajan kynnyksellä tammikuussa 2011 hän palasi Rauman Lukkoon, jossa Purolinna pelasi kuitenkin vain yhden ottelun.
Huhtikuussa 2011 Purolinna teki yksivuotisen sopimuksen Mikkelin Jukureiden kanssa. Hän voitti toisen Jukurit-kautensa 2012–2013 päätteeksi Mestiksen-mestaruuden, mutta joukkue hävisi liigakarsinnat Tampereen Ilvekselle kuitenkin otteluvoitoin 4–1. Helmikuussa 2013 Purolinna teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Jukureiden kanssa. Hän voitti kauden 2013–2014 päätteeksi Mestis-hopeaa. Purolinna pelasi kauden aikana myös yhden SM-liigaottelun lainalla Saimaan Pallossa tammikuussa 2014. Kauden 2014–2015 päätteeksi hän voitti Jukureissa Mestiksen-mestaruuden.
Ura > Maajoukkueura

Purolinna pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2008. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2005. Purolinna on toiminut myös alle 17-vuotiaiden maajoukkueen kapteenina. Yhteensä hän on pelannut kuusi nuorten ja 33 poikien maaottelua.
Muuta

Purolinnan pikkuveli Joonas on pelannut myös jääkiekkoa.
Jully Ramsay

Jully Ramsay (1865–1919).
Julia Maria ”Jully” Ramsay, o.s. Ekström (5. elokuuta 1865 Leppävirta – 24. maaliskuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen suku- ja historiantutkija, joka tuotti myös alojen kirjallisuutta. Hän syntyi insinöörikapteeni, sittemmin toiminimi Hackman & C:o osakas Karl August Ekströmin (1823–1900) ja Aleksandrine Hackmanin (k. 1918) perheeseen. Jully Ramsay oli itse naimisissa vuodesta 1883 lähtien valtioneuvos August Ramsayn (s. 1859) kanssa.
Jully Ramsayn suvun juurien kerrotaan olevan värmlantilaiset, kantaisänään Anders Göransson (s. 1674), joka asui Filipstadissa. Jullyn isänisä Nils Ekström (1785–1870) loi suvun haaran Suomeen muuttaessaan Tornioon kihlakunnan henkikirjuriksi ja naiden myöhemmin Katarina Grapen.
Ramsayn 1909–1916 julkaistua neljän niteen sarjaa Frälsesläkter i Finland intill Stora ofreden (Suomalaisia aatelissukuja ennen isoavihaa) pidettiin aikanaan suuressa arvossa, sillä ne olivat ensimmäisiä suomalaisen sukututkimuksen lähdekirjoja, jotka perustuivat laajoihin arkistotutkimuksiin. Hän kirjoitti lisäksi lukuisia artikkeleita historia-aiheisiin lehtiin. Jully Ramsay oli ensimmäinen Suomen historiallisen seuran tutkijajoukkoon kutsuttu nainen.
Kirjallinen tuotanto

Ett bleknadt minne (Himmentynyt muisto): Anders Vilhelm Ramsay, 1899
Haapaniemi krigsskola och Samuel Möller, 1901
Fordomdags i Bjerno (Ennen vanhaan Perniössä), 1903
Frälsesläkter i Finland intill stora ofreden (Suomalaisia aatelissukuja ennen isoavihaa), 1909–1916
Skuggor vid vägen, 1918