stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Diderich Hegermann
Ura

Vuonna 1790 hänet komennettiin komppanianpäälliköksi Norjaan, missä hänestä tuli kakkosupseeri Kristianian matemaattisessa koulussa, mistä myöhemmin tuli Norjan sotakorkeakoulu. Hänestä tuli myöhemmin koulun päällikkö majurinarvoisena. 1812 hänet ylennettiin everstiksi ja hänestä tuli Oplandin jalkaväkirykmentin komentaja. Siinä ominaisuudessa hänet myös valittiin armeijan edustajaksi Eidsvollin kansalliskokoukseen 1814.
Kansalliskokouksessa Hegermann ajoi erityisesti yleistä asevelvollisuutta, sekä toimi aktiivisesti perustuslakikomiteassa, missä hänen kädenjälkensä näkyy erityisesti perustuslain muutosta koskevassa kohdassa 112. Hän edusti itsenäisyyspuoluetta, mutta ei suhtautunut oppositiota kohtaan mitenkään aggressiivisesti. Hänet valittiin myös kokouksen toisen viikon puheenjohtajaksi.
Kesäsodassa Ruotsia vastaan 1814 hän komensi erästä suurimmista norjalaisyksiköistä. Aselepoaikana hän toimi lähettiläänä ruotsalaisjoukkojen päämajassa Fredrikshaldissa. Marraskuussa hänet nimitettiin kenraalimajuriksi ja uuteen hallitukseen puolustusministeriksi (norj. statsråd for Armédepartementet). Hän itse koki omaavansa vääränlaisen koulutuksen tehtävään ja haki eroa. Vuonna 1816 hän jäi pois julkisista tehtävistä ja vetäytyi Boenin kartanoon Kristiansandin lähellä. Vuonna 1841 hänen muistokseen pystytettiin kuusi metriä korkea kiviobeliski sotakorkeakoulun pihalle.
Kirjallista tuotantoa

Den norske militaire mathematiske skoles' historie (1796)
Daniil Troshin

| Daniil Troshin> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 18. helmikuuta 1999 (ikä 25) Tampere, Suomi
Kansalaisuus:   Suomi
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  193 cm
Paino:  89 kg
Seura
Seura:  Hokki
Sarja:  Mestis
Pelinumero:  5
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2018–
Aik. seurat:  Ilves (SML)
Daniil Troshin (s. 18. helmikuuta 1999 Tampere) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka edustaa Mestis-joukkue Kajaanin Hokkia.
Ura

Troshin on Tampereen Ilveksen kasvatti. Hän nousi kaudella 2018–2019 seuran A-nuorten varakapteeniksi. Troshin nousi samalla kaudella myös Ilveksen SM-liigajoukkueeseen. Hän pelasi ensimmäisen ja kauden ainoaksi jääneen liigaottelunsa 23. lokakuuta 2018 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Troshinille vapautui paikka Ilveksen kokoonpanosta loukkaantumisten myötä. Hänet merkittiin joukkueen seitsemänneksi puolustajaksi. Troshin sai ottelussa jääaikaa lopulta 3.44 minuuttia. Kauden 2019–2020 hän pelasi kokonaan Ilveksen A-nuorissa, joiden tehokkain puolustaja Troshin oli tehoilla 4+13=17. Hän voitti myös joukkueen sisäisen tehotilaston lukemalla +9.
Kaudeksi 2020–2021 Troshin siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella Mestis-joukkue Kajaanin Hokkiin. Hänet valittiin sarjan lokakuun kuukauden tulokkaaksi. Kaikkiaan Troshin pelasi tulokaskaudellaan 22 runkosarjaottelua tehopistein 1+8=9. Toukokuussa 2021 hän teki Hokin kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen, kuten taas päivälleen myöhemmin 6. toukokuuta 2022.
Pelityyli

Hokin entisen päävalmentaja Niko Erosen mukaan Troshinin vahvuudet ovat puolustuspelissä ja alivoimalla, eikä hän aristele käyttää kokoaan hyväksi kamppailuissa.
Muuta

Troshinin kaksoisveli Anton pelaa puolustajana Daniilin joukkuetoverina Hokissa. Veljeksillä on venäläiset sukujuuret. Heidän virallinen äidinkielensä on englanti, mutta he puhuvat kotonaan venäjää.
Troshin kirjoitti ylioppilaaksi Sammon keskuslukiosta syksyllä 2018.
David Kočí

| David Kočí |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. toukokuuta 1981 (ikä 43) Praha, Tšekkoslovakia
Kansalaisuus:   Tšekki
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä,puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  198 cm
Paino:  104 kg
Seura
Seura:  Sparta Praha
Sarja:  ČEL
Pelinumero:  28
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1999–
Aik. seurat:  Wilkes-Barre/Scranton Penguins (AHL)  Wheeling Nailers (ECHL)  Norfolk Admirals (AHL)  Chicago Blackhawks (NHL)  Rockford IceHogs (AHL)  Tampa Bay Lightning (NHL)   Colorado Avalanche (NHL)
NHL-varaus:  146. varaus, 2000 Pittsburgh Penguins
David Kočí (s. 12. toukokuuta 1981 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka on pelannut NHL:ssä 142 ottelua.
Double You

| Double You |
| --- | --- |
 Double You Brasilian Baurussa vuonna 2009.
Tiedot
Toiminnassa:  1985–
Tyylilaji:  eurodance
Kotipaikka:   Italia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  William Naraine, laulu   Franco Amato, muusikko   Andrea de Antoni, DJ  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Double You on italialainen vuonna 1985 perustettu yhtye, joka esittää elektronista musiikkia. Yhtye oli suosituimmillaan 1990-luvulla. Double You muistetaan erityisesti muiden yhtyeiden ja artistien hittikappaleiden coverversioista, joita olivat muun muassa Blondien "Heart of Glass" ja U2:n "With or Without You".
Yhtye teki läpimurtonsa vuonna 1992, jolloin sen kappale "Please Don’t Go" oli yksi vuoden soitetuimpia tanssihittejä. Sitä myytiin yli kolme miljoonaa kappaletta.
Diskografia > Albumit

Megamix (1992)
We All Need Love (1992)
Who's Fooling Who (1993)
The Blue Album (1994)
Forever (1996)
Heaven (1998)
Life (2011)
Victory Songs

| Victory Songs Ensiferum |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 21. maaliskuuta 2007 (Suomi) 20. huhtikuuta 2007
 Tuottaja(t): Janne Joutsenniemi
 Tyylilaji: melodinen death metal,  viikinkimetalli, folk metal
 Kesto: 48.35
 Levy-yhtiö: Spinefarm
Listasijoitukset
  Suomi: 6.
Ensiferumin muut julkaisut
| 10th Anniversary Live 2006 | Victory Songs 2007 | From Afar 2009 |
Singlet albumilta Victory Songs
 ”One More Magic Potion” Julkaistu: 2007
Victory Songs on suomalaisen metalliyhtye Ensiferumin kolmas albumi, joka ilmestyi Suomessa 21. maaliskuuta 2007 ja muualla maailmassa 20. huhtikuuta 2007. Se on bändiin vuonna 2004 liittyneen uuden laulajan Petri Lindroosin ensimmäinen studioalbumi yhtyeen riveissä. Lindroos on aikaisemmin tunnettu suomalaisen metalliyhtye Northerin laulaja-kitaristina.
Kappaleet

Ad Victoriam – 3.10
Blood Is the Price of Glory – 5.17
Deathbringer from the Sky – 5.10
Ahti – 3.55
One More Magic Potion – 5.21
Wanderer – 6.32
Raised by the Sword – 6.10
The New Dawn – 3.42
Victory Song – 10.38
Rajoitetun version bonuskappale
Lady in Black – 9.56 (Uriah Heep -cover)
Kokoonpano

Petri Lindroos – laulu, kitara
Markus Toivonen – kitara, laulu
Sami Hinkka – basso, laulu
Meiju Enho – kosketinsoittimet
Janne Parviainen – rummut, lyömäsoittimet
Kokoonpano > Vierailijat

Timo Väänänen – kantele
Lassi Logrén – avainviulu
Aleksi Parviainen – taustat ja laulu kappaleessa Ahti
Kaisa Saari – tinapilli ja nokkahuilu
Vesa Vigman – mandoliini, bouzouki
Petri Prauda – säkkipilli
Euge Valovirta – akustinen kitara
Johanna Vakkuri – huilu
O.P. – örinä
Arvostelut

About.com:
Allmusic:
Imperiumi.net:
Soundi:
Sputnikmusic:
Aiheesta muualla

Victory songs discogs.com -sivustolla (englanniksi)
Albumi Victory Songs Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Day of the Dead (albumi)

| Day of the Dead Hollywood Undead |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 2014
 Julkaistu: 31. maaliskuuta 2015
 Tuottaja(t): Griffin Boice Sean Gould Jordon "Charlie Scene" Terrell Jorel "J-Dog" Decker
 Kesto: 46.13
 Levy-yhtiö: Interscope
Listasijoitukset
  21.
Hollywood Undeadin muut julkaisut
| Notes from the Underground 2013 | Day of the Dead 2015 | Five 2017 |
Singlet albumilta Day of the Dead
 ”Day of the Dead” Julkaistu: 21. lokakuuta 2014  ”Usual Suspects” Julkaistu: 17. helmikuuta 2015  ”Gravity” Julkaistu: 23. maaliskuu 2015  ”How We Roll” Julkaistu: 9. maaliskuuta 2015  ”Live Forever” Julkaistu: 23. maaliskuuta 2015  ”Disease” Julkaistu: 30. maaliskuuta 2015
Day of the Dead on yhdysvaltalaisen Hollywood Undeadin 31. maaliskuuta 2015 julkaistu neljäs studioalbumi.
Kappaleet

Usual Suspects – 3.44
How We Roll – 4.45
Day of the Dead – 3.55
War Child – 3.58
Dark Places – 4.39
Take Me Home – 3.48
Gravity – 3.19
Does Everybody in the World Have to Die – 3.17
Disease – 3.31
Party by Myself – 4.10
Live Forever – 3.40
Kappaleet > Deluxe painoksen bonuskappaleet

Guzzle, Guzzle – 3.39
I’ll Be There – 4.01
Let Go – 4.16
Kappaleet > iTunes bonuskappale

Ghost – 3.21
Kappaleet > Best Buy bonuskappaleet

Sing – 4.05
Fuck the World – 4.09
Käännös suomeksi
Digger T. Rock: The Legend of the Lost City

| Digger T>  Rock: The Legend of the Lost City |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Rare
Julkaisija:  Milton Bradley Company
Suunnittelija:  Tim Stamper Chris Stamper
Säveltäjä:  David Wise
Julkaistu:  NA joulukuu 1990 EU 1991
Lajityyppi:  tasohyppely
Pelimuoto:  yksinpeli
Alusta:  Nintendo Entertainment System
Jakelumuoto:  pelimoduuli
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK   : 
Digger T. Rock: The Legend of the Lost City on Raren kehittämä ja Milton Bradley Companyn julkaisema tasohyppelyvideopeli. Se julkaistiin Pohjois-Amerikassa joulukuussa 1990 ja Euroopassa 1991. Pelissä mainari Digger T. Rock tutkii erilaisia luolia ja katakombeja etsiessään mystistä kadonnutta kaupunkia. Vuonna 2015 peli julkaistiin Xbox Onelle osana Rare Replay -kokoelmaa.
Kuvakaappaus pelistä. Alareunassa näkyvät pelaajan tavaraluettelo, pistemäärä ja jäljellä olevat elämät.
| Vastaanotto> Arvostelupisteet.Julkaisu | Vastaanotto> Arvostelupisteet.Pisteet |
| --- | --- |
Allgame:
Aiheesta muualla

Digger T. Rock: The Legend of the Lost City MobyGamesissa (englanniksi)
Double violences urbaines

| Double Violences Urbaines LIM |
| --- | --- | --- |

Mixtapen tiedot
 Julkaistu: 2004
 Tyylilaji: Rap
 Kesto: 71.59
 Levy-yhtiö: Tous Illicites Production
LIM muut julkaisut
| Violences Urbaines 2002 | Double Violences Urbaines 2004 | Enfant du ghetto 2005 |
Double Violences Urbaines on LIM:nin toinen mixtape ja se julkaistiin vuonna 2004. Levyllä vieraili muita rap-artisteja kuten Zeler, Denver, Aty.k, Fantom ja Les Generaux duon muodostavat General Ismaëli ja General Salem.
Kappaleet

Avertissement
Intro (feat. Aty.k)
LIM feat. Jedo et Sir Doum's
C4
LIM feat. Afro R
Méchant flic
Anti teshmi (feat. Denver, Midas, Aty.k)
La raifé
Mimoune feat. Riad et Miryame
Aty.k feat Miryame
Nysay
Ennemis d'etat
LIM feat. Dany Dan
Interlude sex
Denver
Seth Gueko
LIM
LIM feat. Zeler
Cartes sur table
Fantom
LIM
Causeur de troubles
LIM feat. Illicite Klan
Synergie
Sky
LIM feat. Kousek et Express
Shmiture
Repose en paix Live (feat. Booba)
Nid d'orties
Outro (Général Ismaëli & Général Salem)
Day of Mourning

| Day of Mourning Despised Icon |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : Projecson Recording Studios, Quebec, Kanada
 Julkaistu: 22. syyskuuta 2009
 Tuottaja(t): Yannick St-Amand
 Tyylilaji: deathcore
 Kesto: 32.59
 Levy-yhtiö: Century Media
Listasijoitukset
 Billboard 200: 162.  Billboard Heatseekers Albums: 6.
Despised Iconin muut julkaisut
| The Ills of Modern Man 2007 | Day of Mourning 2009 | Beast 2016 |
Day of Mourning on kanadalaisen deathcore -yhtye Despised Iconin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 22. syyskuuta 2009. Albumi on ensimmäinen, jossa kitaristi Ben Landreville ja basisti Max Lavelle esiintyvät.
Albumista on julkaistu myös rajoitettu digipak-painos, joka sisältää 20-sivuisen lehtisen ja muun muassa kiertuemateriaalia ja yhtyeen jäsenten profiileja sisältävän bonus-DVD:n.
Kappaleet

Les Temps Changent – 3.27
Day of Mourning – 3.02
MVP – 3.24
All for Nothing – 3.14
Eulogy – 3.28
Made of Glass – 3.16
Black Lungs – 3.01
Diva of Disgust – 3.25
Entre Le Bien Et Le Mal – 3.56
Sleepless – 4.46
Kokoonpano

Alexandre Erian – laulu
Steve Marois – laulu
Ben Landreville – kitara
Eric Jarrin – kitara
Max Lavelle – basso
Alexandre Pelletier – rummut
Arvostelut

About.com:
AllMusic:
Aiheesta muualla

Day of Mourning Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Day of Mourning Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Digestiivi

Digestiivi on alkoholijuoma, joka nautitaan ruokailun päätteeksi. Digestiivinä pidettyihin juomiin lisätään yleensä yrttejä, joilla on  karminatiivisia, ilmavaivoja lievittäviä vaikutuksia. Näiden yrttien ansiosta digestiivien uskotaan parantavan ruoansulatusta. Tästä johtuu myös nimi ”digestiivi” (englanniksi ja ranskaksi digestion = ruoansulatus).
Ruokailua ennen nautittaviin aperitiiveihin verrattuna digestiiveissä on suurempi alkoholipitoisuus ja voimakkaampi maku.
Digestiivit nautitaan yleensä raakana. Yrttiliköörien ohella digestiiveinä voidaan tarjota myös katkeroita, brandya, grappaa tai viskiä sekä väkeviä viinejä, kuten sherryä, portviiniä ja madeiraviiniä.
Tunnettuja digestiivejä

Becherovka
Fernet-Branca
Jägermeister
Limoncello
Ouzo
Underberg
Unicum
Dero Goi

Dero Goi vuonna 2015.
Dero Goi (s. 16. huhtikuuta 1970 Wolfsburg, Länsi-Saksa) on saksalainen laulaja. Hän oli NDH-yhtyeen OOMPH! perustaja ja yksi jäsenistä yli 30 vuoden ajan.
OOMPH! ilmoitti syyskuussa 2021, ettei Dero Goi ole 30. syyskuuta 2021 alkaen osa yhtyettä. Yhtye ei paljastanut syytä Goin lähdölle, mutta taustalla oli ilmeisesti hänen edeltävinä kuukausina julkistamansa uskoon tuleminen. Tuolloin Goi oli todennut, ettei hän voisi enää esittää tiettyjä ”okkultistisina” pitämiään Oomph!-lauluja.  Syyskuussa 2021 julkaistussa haastattelussa hän kuitenkin totesi jatkavansa musiikin tekemistä ja että hän oli kirjoittanut koronaviruskriisin aikana 60 kappaletta, joista osa on uskonnollisia. Goin aikeena on julkaista tämä materiaali. Hän ilmoitti sittemmin uuden musiikkiprojektinsa nimen, joka on DERO.
Venäjäntoy

| Venäjäntoy |
| --- | --- |

Avaintiedot
Alkuperämaa:   Venäjä
Määrä:  Suomessa rekisteröity 1 273
Rodun syntyaika:  lyhytkarvainen 1800-luku, pitkäkarvainen 1950-luku
Alkuperäinen käyttö:  seurakoira
Nykyinen käyttö:  seurakoira
Elinikä:  12–14 vuotta tai yli
Muita nimityksiä:  Toitsu, Russian Toy, petit chien russe, Russischer Toy, pequeño perro ruso, vene toy
FCI-luokitus:  ryhmä 9 Seura- ja kääpiökoirat alaryhmä 9 Mannermaiset kääpiöspanielit ja vastaavat rodut #352
Ulkonäkö
Paino:  korkeintaan 3 kg ihanne 2,3 kg
Säkäkorkeus:  22–27 cm ihanne 25 cm
Väritys:  musta, maksanruskea, sininen tai liila ja näissä kaikissa punaruskeat (tan)merkit; punainen mustin, sinisin, maksanruskein tai liilanvärisin karvankärjin; punainen; kellanruskea; kermaväri - kirsun väri sointuu karvapeitteen väriin
Venäjäntoy (ven. русский той, russki toi) on FCI:n ryhmään 9 (seurakoirat ja kääpiökoirat) kuuluva rotu. Rodun aikaisempia nimityksiä ovat venäjäntoyterrieri, venäjänkääpiökoira ja pitkäkarvainen Moskovan kääpiöterrieri. Rodun ensimmäinen suomenkielinen rotumääritelmä julkaistiin 1988. Vuonna 2018 venäjäntoyta rekisteröitiin Suomessa 21 pentuetta (59 pentua), ja 18 tuontikoiraa . Rodun suosio on kasvamassa muiden kääpiörotujen tapaan.
Ulkonäkö

Venäjäntoy on pieni, elegantti ja korkearaajainen koira, joka on mittasuhteiltaan neliömäinen. Karvamuunnoksia on kaksi: lyhyt- ja pitkäkarvainen. Hyväksytyt värit ovat musta, maksanruskea, sininen tai liila ja näissä kaikissa punaruskeat (tan)merkit; punainen mustin, sinisin, maksanruskein tai liilanvärisin karvankärjin; punainen; kellanruskea; kermaväri. Kirsun väri sointuu karvapeitteen väriin. Säkäkorkeus uroksilla ja nartuilla on 22–27 cm, ihannearvo on 25 cm. Ihannepaino on 2,3 kg, korkeintaan 3 kg sekä uroksilla että nartuilla.
Luonne ja käyttäytyminen

Luonteeltaan venäjäntoy on eloisa, utelias ja temperamenttinen koira; se ei saa olla aggressiivinen eikä arka. Venäjäntoy on ympäristöstään kiinnostunut, omistajalleen uskollinen koira, joka tarvitsee pienestä koostaan huolimatta riittävästi liikuntaa, aktivointia sekä hyvän peruskoulutuksen. Lyhyt- ja pitkäkarvaisen rotumuunnoksen luonteet eivät eroa toisistaan, vaan erot ovat yksilökohtaisia. Jalostustyön ansiosta rotu on terrieritaustastaan huolimatta nykyään enemmän seurakoiramainen, mutta edelleen herkkä haukkumaan. Seurakoiramaisuudesta huolimatta, rodulla saattaa myös esiintyä riistaviettisyyttä. Venäjäntoy on pienestä koostaan huolimatta monipuolinen harrastuskoira, jonka kanssa voi harrastaa muun muassa agilityä, rallytokoa, tokoa ja näyttelyitä.
Alkuperä

Rotu on kehitetty Venäjällä 1800–1900-luvun vaihteessa käyttäen apuna Saksasta ja Englannista tuotuja manchesterinterriereitä. Älykäs ja temperamenttinen koira alkoi pian kiinnostaa venäläistä aatelistoa, jolloin alkoi rodun todellinen nousu. Loppujen lopuksi pennut olivat niin kalliita, että tavallisella kansalla ei ollut niihin varaa. Venäjän vallankumouksen jälkeen venäjäntoy hävisi kokonaan tunnettuna rotuna.
1950-luvulla kasvattajat alkoivat jälleen kiinnostua pienistä seurakoirista, jonka seurauksena jalostettiin lyhytkarvaisen lisäksi tuolloin hinnaltaan edullisempi pitkäkarvainen rotumuunnos. Pitkäkarvaisen venäjäntoyn jalostuksen on saattanut alkuun koirankasvattaja Jevgenia Fominitšna Žarova Moskovassa.
Lyhytkarvaisen venäjäntoyn tiedetään varmuudella osallistuneen Pietarissa koiranäyttelyyn jo vuonna 1874.
Rotu Suomessa

Ensimmäiset rekisteröidyt venäjäntoyt saapuivat Suomeen 1980-luvun puolivälin jälkeen ja ensimmäinen pitkäkarvainen moskovankääpiöterrieri rekisteröitiin Suomessa vuonna 1988. Koira oli nimeltään Black-Champion-Bonaparte. Samana vuonna rekisteröitiin Virosta tuotu pitkäkarvainen narttu Ste-Shihu. Molemmat koirat olivat väriltään täysin mustia, joka tuolloin oli vielä rotumääritelmässä sallittu väri.
Rotu kuului ensin kääpiökoiriin, mutta siirrettiin myöhemmin terrieriryhmään. Koirat olivat pitkäkarvaisia ja Suomen Kennelliitto rekisteröi ne rotunimellä; pitkäkarvainen Moskovan kääpiöterrieri.
Kun ensimmäiset lyhytkarvaiset rekisteröitiin Suomessa vuonna 2000 Kennelliitto vaihtoi nimen venäjäntoyterrieriksi. Vuonna 2006 FCI-hyväksynnän myötä rotu siirtyi terrieriryhmästä takaisin ryhmään yhdeksän ja uudeksi rotunimeksi tuli Russian Toy (Russkiy Toy), jonka suomennos oli ensin venäjänkääpiökoira. Venäjänkääpiökoira nimestä kuitenkin luovuttiin SKL:n hallituksen päätöksellä ja vuonna 2007 rotunimeksi tuli Suomessakin venäjäntoy.
Marraskuussa 2017 FCI hyväksyi venäjäntoyn viralliseksi roduksi ja samalla rotu sai CACIB oikeuden ja uusi rotumääritelmä julkaistiin englanniksi. Elokuussa 2018 valmistui rotumääritelmän suomennos.
Nykyään venäjäntoyta rekisteröidään vuosittain noin 100 yksilöä.
Terveys

Rodulla esiintyy lähes kaikkia muillakin kääpiökoirilla yleisesti tavattuja sairauksia. Rotua on pidetty melko terveenä rotuna, mutta terveystutkimuksien määrän lisääntymisen myötä on rodun terveystilanteesta saatu enemmän tietoa. Yleisimmät sairaudet ovat patellaluksaatio (polvilumpion sijoiltaanmeno), silmäsairaudet, sydänsairaudet, epilepsia, kivesviat ja hammasongelmat.
Rodun terveydentilasta saataisiin lisätietoa tutkituttamalla niin jalostukseen käytettäviä, kuin myös kotikoiria virallisesti. Jalostukseen käytettävät urokset ja nartut suositellaan tutkituttamaan silmien ja polvien osalta ennen astutusta. Virallisen silmä- ja polvitutkimuksen saadakseen koiran tulee olla täyttänyt 12 kk. Jalostukseen käytettävät koirat olisi syytä tutkia aina ennen astutusta, sillä nuorena annetut terveystutkimustulokset voivat muuttua iän myötä.
Rotu on pienen kokonsa vuoksi altis murtumille ja traumatyyppisille onnettomuuksille.
Venäjäntoyden hampaat vaativat säännöllistä hoitoa. Maitohampaiden vaihtumista pysyviin on hyvä seurata, sillä yleisesti maitokulmahampaat eivät irtoa itsestään vaan vaativat eläinlääkärillä käyntiä. Eläinlääkäri poistaa vaihtumatta jääneet maitohampaat anestesiassa. Venäjäntoylle kertyy myös hammaskiveä ja hampaita tulisikin säännöllisesti harjata. Säännölliset hammaskivenpoistot eläinlääkärissä ovat muiden pienten rotujen tapaan yleisiä myös venäjäntoylla. Hampaita harjaamalla voi hammaskivenpoiston käyntiväliä pidentää merkittävästi. Rodulla esiintyy myös purentavikoja.
Venäjäntoy on varsin pitkäikäinen, ja jotkut yksilöt ovat eläneet jopa 16-vuotiaiksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Venäjäntoy Wikimedia Commonsissa
Venäjäntoy venäläisessä postimerkissä.
DR Update

| DR Update |
| --- | --- |

Lähetykset alkoivat:  7. heinäkuuta 2007
Omistaja:  Danmarks Radio / Tanskan valtio
Kuvaformaatti:  16:9
Tunnuslause:  De vigtigste nyheder. Kort fortalt. (Tärkeimmät uutiset lyhyesti.)
Maa:   Tanska
Näkyvyysalue:  Koko maa
Pääkonttori:  DR Byen
Rinnakkaiskanava(t):  DR K,  DR Ramasjang,  DR1,  DR2
Kotisivu:  www.dr.dk
Saatavuus
Antenniverkko
Antenni:  Kanava 20
Satelliitti
Canal Digital:  ?
Viasat:  ?
Kaapeliverkko
TeliaSonera:  Kanava 27
YouSee:  Kanava 7
Infobox OKNimi-testi OK: 
DR Update on Tanskan yleisradioyhtiön Danmarks Radion omistama ympärivuorokautinen uutiskanava. Kanava aloitti lähetykset 7. heinäkuuta 2007 pelkästään internetissä, mutta aloitti televisio- ja mobiililähetykset vuoden sisällä.
DR Update lähettää suoria 10 minuutin mittaisia uutislähetyksiä puolen tunnin välein joka arkipäivä kello 8-24 ja viikonloppuisin klo 10-19. Suorien lähetysten välillä edellistä lähetystä uusitaan useaan otteeseen ja yöaikaan kanavalla näkyy tekstimuotoisia uutisia. DR Updaten uutislähetyksiä lähetetään samaan aikaan myös Danmarks Radion pääkanava DR1:llä joka päivä klo 13, 15 ja 18:50 ja vastavuoroisesti DR1:n pääuutislähetykset klo 19:30 ja 22 lähetetään myös DR Updatella. Tosin DR1-kanavan erikoismakasiineja (kuten Kontant, Penge, Horisont, Fodboldmagasinet ja 21 Søndag) sekä DR2-kanavan Deadline-uutislähetyksiä klo 18 ja 23:30 ei ole lähetetty Updatella helmikuun 2011 kanavauudistuksen jälkeen.
DR Update, kuten kaikki muutkin DR:n televisiokanavat DR HD:tä lukuun ottamatta, on nähtävissä suorana ympäri maailman Danmarks Radion netti-tv-palvelu DR NU:n välityksellä 24 tuntia vuorokaudessa. Lähetyksistä on jälkikäteen katsottavissa DR1:llä lähetetyt ohjelmat.
Uutisankkurit

Lotte Thor
Kasper Jessing
Louise Bjerregaard
Morten Schnell-Lauritzen
Louise Reumert
Kristian Porsgaard
Maria Yde
Christian Gundtoft
Kanavapäällikkönä toimii Anders Kappel.
Aiheesta muualla

DR Updaten virallinen kotisivu 

DR Update suorana DR NU -palvelussa (tanskaksi)
David Rigert

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  David Rigert |  David Rigert |  David Rigert |  |
Maa:   Neuvostoliitto
Miesten painonnosto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Montréal 1976 | 90 kg |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lima 1971 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Havanna 1973 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Manila 1974 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Moskova 1975 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Gettysburg 1978 | 100 kg |  |
|  Pronssia | Columbus 1970 | 82,5 kg |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Sofia 1971 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Constanţa 1972 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Madrid 1973 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Verona 1974 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Moskova 1975 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Itä-Berliini 1976 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Havířov 1978 | 90 kg |  |
|  Kultaa | Varna 1979 | 100 kg |  |
|  Kultaa | Belgrad 1980 | 100 kg |  |
David Adamovitš Rigert (ven. Давид Адамович Ригерт, s. 12. maaliskuuta 1947 Nagornoje, Kokšetau, Aqmola, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto) on entinen neuvostoliittolainen painonnostaja ja olympiavoittaja.
Rigert voitti Montréalin 1976 olympialaisissa kultaa alle 90-kiloisten sarjassa yhteistuloksella 382,5 kg. Münchenin 1972 olympialaisissa ja Moskovan 1980 olympialaisissa hän jäi tempauksessa ilman tulosta.
Rigert voitti MM-kilpailuissa kultaa alle 90-kiloisissa vuosina 1971, 1973, 1974 ja 1975 sekä alle 100-kiloisissa vuonna 1978. Hän saavutti MM-pronssia alle 82,5-kiloisissa vuonna 1970. Hän voitti EM-kultaa alle 90-kiloisissa vuosina 1971–1976 ja 1978 sekä alle 100-kiloisissa vuosina 1979 ja 1980.