stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Abruptum

Abruptum oli ruotsalainen black metal -yhtye, joka toimi 1990–2005.
Sen perustivat 1990 "It" (Tony Särkkä), All (Jim Berger) ja Ext. Ensimmäisen demon valmistumisen jälkeen vuonna 1990 Ext erotettiin yhtyeestä.
It:in mukaan Ext oli järkyttynyt demon "pahuudesta" kuultuaan lopullisen version ja hän liittyi lähimpään seurakuntaan erottuaan yhtyeestä. (Arkistoitu – Internet Archive)
All olisi jäänyt mukaan yhtyeeseen, mutta hänet pakotettiin eroamaan alkoholiongelmansa takia.
It jatkoi yhtyettä sooloprojektinaan kunnes Evil (Morgan Håkansson) liittyi siihen. Abruptum teki sopimuksen Euronymouksen levy-yhtiön Deathlike Silence Productionsin kanssa, joka julkaisi heidän kaksi albumiaan.
Euronymouksen mielestä yhtye oli "audial presence of Pure Black Evil" ja It piti Euronymousta "todellisena liittolaisena"
Yhtye teki myöhemmin ensimmäisen kappeleen Nordic Black Metal -kokoelmalevylle, joka oli omistettu Euronymouksen muistolle hänen kuolemansa vuoksi.
It jätti sekä yhtyeen että koko black metal -musiikin 1996 saatuaan lukuisia sekä henkilökohtaisia että hänen perheeseensä kohdistuvia uhkauksia.
Evil piti Abruptumin toiminnassa ja julkaisi musiikkia oman levy-yhtiönsä, Blooddawn Productionsin kautta, kunnes 2005 hän ilmoitti Abruptumin lopettaneen.
Diskografia > Albumit

Obscuritatem Advoco Amplectere Me (Deathlike Silence Productions, 1993)
In Umbra Malitae Ambulabo, In Aeternum In Triumpho Tenebrarum (Deathlike Silence Productions, 1994)
Evil Genuis (Hellspawn, 1995)
Vi Sonas Veris Nigrae Malitiaes (Full Moon Productions, 1996)
De Profundis Mors Vas Cousumet (Blooddawn Productions, 2000)
In Ictu Oculi (Blooddawn Productions, 2001)
Casus Lucifer (Blooddawn Productions, 2004)
Maledictum (Blooddawn Productions, 2006)
Potestates Apocalypsis (Blooddawn Productions, 2011)
Diskografia > EP:t

Evil (1991)
De Profundis Mors Vas Consumet (2000)
Maledictum (2008)
Diskografia > Demot

Abruptum (1990)
The Satanist Tunes (1990)
Orchestra of Dark (1991)
Aiheesta muualla

Abruptum Allmusic.com-internetsivulla
Akkadi

Akkadi tarkoittaa seuraavia:
Ilmiöiden nimenä:
akkadi, afroaasialainen kieli
Akkad, muinainen valtio Mesopotamiassa.
Henkilöiden nimenä:
Abdulrahman Akkad
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Akkadi”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Acalayong

| Acalayong Akalayong |
| --- | --- |
 Acalayong
 Koordinaatit: 1°5′N, 9°40′E 
Valtio:   Päiväntasaajan Guinea
Provinssi:  Litoral
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Acalayong on kaupunki Päiväntasaajan Guinean manneralueen lounaisosassa lähellä Gabonin vastaista rajaa.
Maantiede

Acalayong sijaitsee Päiväntasaajan Guinean manneralueen eli Río Munin lounaisosassa Mbinin kaupungista etelään lähellä Gabonin vastaista rajaa. Rajalla on Muni-niminen estuaari. Lähialue on Munin estuaarin luonnonsuojelualuetta (Reserva Natural del Estuario del Muni).
Historia

Gabon miehitti Acalayongia vuonna 1985 öljyn poraamiseksi. Päiväntasaajan Guinean presidentti Teodoro Nguema sai kuitenkin Gabonin lopulta luopumaan alueesta. Päiväntasaajan Guinean asevoimat iski epäselvistä syistä kaupunkiin pääsiäisenä vuonna 1994 . Saman vuoden lokakuussa paikalla pidätettiin ja kidutettiin oppositiopuolueiden jäseniä, jotka olivat saapumassa kokouksesta Gabonin Librevillestä.
Akkadin kuninkaat

Lista Akkadin kuninkaista, tunnetaan myös nimellä Agade. Akkad oli suuri imperiumi antiikin Mesopotamiassa 3. vuosituhannella eaa. Tässä listassa olevat hallitusajat on sovellettu keskipitkän kronologian mukaan.
| Hallitusaika | Nimi | Huomautuksia |
| --- | --- | --- |
Sumerin ja Akkadin kuninkaat
| n. 2334-2279 eaa. tai 2371-2315 eaa. | Sargon (Sharrum-Kin) | Aikaisemmin Kišin kuningas |
| n. 2278-2270 eaa. tai 2315-2306 eaa. | Rimush | Murhattiin? |
| n. 2269-2255 eaa. tai 2306-2291 eaa. | Manishtushu | Murhattiin? |
| n. 2254-2218 eaa. tai 2291-2254 eaa. | Naram-Sin |  |
| n. 2217-2193 eaa. tai 2254-2230 eaa. | Shar-Kali-Sharri |  |
| n. 2192-2169 eaa. tai 2230-2226 eaa. | Hallitsijaton kausi | Anarkia |
| n. 2189-2189 eaa. | Igigi |  |
| n. 2189-2189 eaa. | Nanum |  |
| n. 2188-2188 eaa. | Emi |  |
| n. 2187-2187 eaa. | Elulu |  |
| n. 2186-2168 eaa. | Dudu |  |
| n. 2168-2154 eaa. | Shu-turul (Shadural; Shu-Durul) |  |
Akkad

Akkad (tai Agade) oli muinainen kaupunki Mesopotamiassa Eufratin länsirannalla. Sen sijaintia ei enää tunneta, eikä sen historiastakaan tiedetä paljoa. Kaupungissa puhuttiin akkadin kieltä. Legendan mukaan Akkadin rakennutti kuningas Sargon Suuri, joka hallitsi vuosina 2334–2279 eaa., mutta todennäköisempää on, että hän vain kunnosti kaupungin. Sargonin valloitettua naapurivaltiot Akkadista tuli Akkadin valtakunnan keskuskaupunki.
Akkajoki (Tuulomajoki)

| Akkajoki, Akkjokk Акким |
| --- | --- |

Alkulähde:  Ala-Akkajärvi
Laskupaikka:  Luttojoki
Maat:  Venäjä
Alkulähteen korkeus:  155 m
Akkajoki (koltansaameksi Akkjokk, ven. Акким, Akkim) on Tuulomajoen vesistöön kuuluva joki Petsamon ja Kuolan piirien alueilla Murmanskin alueen länsiosassa Venäjällä. Akkajoki saa alkunsa Ala-Akkajärvestä, josta se virtaa etelään Rosh-, Patsa-, Neäskim- ja Akmanjärvien läpi ja laskee Luttojokeen Suomen ja Neuvostoliiton entisen rajan tuntumassa. Akkajokeen laskee idästä Huutojärvi ja lännestä Kukkesjärvi.
Akkajoki sijaitsee Suomeen vuosina 1920-1944 kuuluneen entisen Petsamon kunnan eteläosassa. Tuolloinkin Neäskimjärven ja Akmanjärvien välinen osuus sijaitsi Neuvostoliiton puolella. Akkajoen valuma-alue kuului Suonikylän kolttasaamelaisten asuin- ja nautintoalueisiin. Suonikylän vanha talvikylä sijaitsi Akkajoen itäpuolella, mutta jäi vuoden 1920 Tarton rauhassa Neuvostoliiton puolelle.
Adée Leander-Flodin

Adée Leander-Flodin, oikea nimi: Adolphine Thérèse Leander-Flodin, (29. toukokuuta 1873 Helsinki – 6. heinäkuuta 1935 Rooma, Italia) oli suomalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.
Leander-Flodin oli Suomen kaartin sotilaskapellimestari Adolf Leanderin ja Mathilda Emilie Fagerlundin tytär. Leander-Flodin kävi Helsingissä ruotsalaisen tyttökoulun ja Helsingin Musiikkiopiston, jossa hän opiskeli laulua, teoriaa ja pianonsoittoa. Leander-Flodin opiskeli laulua Suomessa Abraham Ojanperän ja Emilie Mechelinin johdolla ja Pariisissa 1893–1898 valtion stipendin turvin Rosine Laborden oppilaana. Hänet oli Pariisissa kiinnitetty Opéra Comiqueen 1897–1898, ja hän piti konsertteja sekä Euroopassa että Etelä-Amerikassa. Vuonna 1898 Leander-Flodin teki laajan konserttikiertomatkan aina Etelä-Amerikkaan saakka, jossa hän oleskeli vuoden ajan toimien laulajattarena ja laulunopettajana. Europpaan palattuaan hän konsertoi muun muassa Tukholmassa ja Norjassa.
Leander-Flodin avioitui vuonna 1900 musiikkikriitikko, säveltäjä Karl Flodinin kanssa, joka seurasi mukana konserttikiertueilla. Pariskunta muutti Buenos Airesiin 1908, jossa hän oli jo 1898 konsertoinut mutta palannut Suomeen isänsä sairastuttua. Hän toimi siellä myös laulunopettajana. Pariskunta palasi 1925 Suomeen, ja miehensä kuoltua vuonna 1925 Leander-Flodin muutti Roomaan. Kuolemaansa saakka hän toimi Roomassa laulunopettajana. Leander-Flodin kuoli 62-vuotiaana Roomassa heinäkuussa 1935.
Pariisissa samaan aikaan laulanut Aino Ackté piti Leander-Flodinia kilpailijanaan ja kirjoitti tästä kitkeriä kommentteja.
Kirjallisuutta

Ilmari Heikinheimo: Suomen elämäkerrasto.  Helsinki:  WSOY, 1955.  Sivu 444.
Ihmisluonto

Ihmisluonto tarkoittaa oletettua inhimillistä olemusta tai luontoa, joka on yhteinen kaikille ihmisille. Ihmisluonnon oletetaan synnyttävän kaikille ihmisille tiettyjä ominaisuuksia, kuten sen, että kaikki ihmiset ovat joko hyviä tai pahoja.
Jaottelu

Tarkemmin määriteltynä ihmisluonnon voi jakaa synnynnäiseksi, universaaliksi ja ainutlaatuiseksi ihmisluonnoksi.
Synnynnäinen ihmisluonto tuottaa pääosin perinnöllisesti syntyviä ominaisuuksia, kuten halu jatkaa sukua, puhua jotain kieltä tai luoda yhteistä kulttuuria. Joskus jokin kulttuurinen tekijä tai muu ympäristötekijä voi estää synnynnäisen piirteen toteutumisen.
Universaali ihmisluonto tarkoittaa oletettuja kaikille yksilöille tai kulttuureille yhteisiä ominaisuuksia. Tällaisiksi on ehdotettu esimerkiksi musiikkia, tanssia, taidetta, yhteiskunnallista työnjakoa ja uskontoa.
Ainutlaatuinen tai erityinen ihmisluonto tarkoittaa sellaisia ominaisuuksia, jotka ovat tyypillisiä ja ainutlaatuisia vain ihmislajille. Filosofit ja teologit ovat ehdottaneet tällaisiksi järkevää ajattelua, symbolista kieltä, moraalia, uskontoa ja taidetta.
Keskustelu ihmisluonnon olemassaolosta

Ihmisluonnon olemassaolo ja sen merkitys perustuu siihen, kuinka paljon ihmisen käyttäytymistä selittää ihmisen evoluutiohistoria tai lajityypillinen psykologia. Pelkästään ympäristön ja kulttuurin muokkaama käyttäytyminen ei edellytä synnynnäisen ihmisluonnon olemassaoloa.
Sosiobiologit ovat puolustaneet ihmisluonnon käsitettä sillä perusteella, että heidän mielestään biologia ja evoluutiohistoria säätelevät ihmisessä sellaisia asioita kuten yhteiselämä, psykologia, seksuaalisuus, moraali, parinvalinta ja sukupuoliroolit.
Evoluutiopsykologien mukaan biologia säätelee kyllä ihmisen psykologisia mekanismeja mutta ei suoraan käyttäytymistä. Tämän näkemyksen mukaan ihmisaivot pyörittävät useita luonnonvalinnan tuottamia ja toisistaan riippmattomia ”ohjelmia”, ”moduuleja” tai ”työkaluja”, kuten tietokone, ja kaikilla näillä työkaluilla on oma ja tarkasti rajattu tehtävänsä. Tämän näkemyksen arvostelijoiden mukaan ihmismielessä on todellisuudessa vain yksi ”työkalu”, joka on kyky joustavaan oppimiseen.
Myös kristillinen ihmiskäsitys on perinteisesti sisältänyt vahvan käsityksen ihmisluonnosta. Esimerkiksi Tuomas Akvinolaisen mukaan ihmisellä on ainutlaatuinen kyky järkevään ajatteluun ja sosiaaliseen elämään, ja että synnynnäinen ihmisluonto asettaa luonnollisia päämääriä ja tavoittelee onnellisuutta. Monet nykyteologit ovat kyseenalaistaneet tämän perinteisen päämäärähakuisen ja ainutlaatuisen käsityksen ihmisluonnosta.
Kirjallisuutta

Ylikoski, Petri & Kokkonen, Tomi: Evoluutio ja ihmisluonto.  Helsinki:  Gaudeamus, 2009.  ISBN 978-952-495-043-5.
Aimo Erhola

Aimo Richard Erhola, vuoteen 1930 Ekholm (11. syyskuuta 1914 Porvoo – 6. maaliskuuta 2012 Hämeenlinna) oli suomalainen osuustoimintaliikkeen vaikuttaja ja yritysjohtaja, joka sai maanviljelysneuvoksen arvonimen.
Henkilöhistoria

Erhola syntyi kelloseppäperheeseen. Hänen puolisonsa oli lääninasessori Hilkka Lehtonen. Ylioppilaaksi Erhola tuli Helsingin Maanviljelyslyseosta vuonna 1935 ja valmistui Helsingin yliopistosta maatalous- ja metsätieteiden kandidaatiksi vuonna 1941, pääaineenaan meijerioppi. Hän oli Hämeen läänin meijeriliiton tekninen konsulentti 1941–1948, joskin hän osallistui välillä jatkosotaan ja oli osallistunut jo ennen valmistumistaan talvisotaan. Erhola oli Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan meijeriliittojen neuvoja ja toiminnanjohtaja 1948–1954 ja sitten Kuopion Osuusmeijerin toimitusjohtaja aina vuoteen 1978 asti. Tänä aikana meijerin toiminta kasvoi huomattavasti ja sen tuotanto ja liiketoiminta kehittyivät merkittävästi. Erholalla oli myös useita luottamustehtäviä varsinkin osuustoiminnan piirissä. Maanviljelysneuvoksen arvonimen Erhola sai vuonna 1968.
Julkaisuja

Pohjois-Karjalan osuusmeijeriliiton 50-vuotiskertomus ja vuosikirja vuodelta 1952, 1953
Joensuun ymp. osuusmeijeri i.l. 60 vuotta, 1962
Emmentalia suomalaisittain: suomalaisen emmentaljuuston valmistuksen kehitysvaiheet, 1982
Human Waste Compression

| Human Waste Compression Mors Subita |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 21. syyskuuta 2011
 Tyylilaji: death metal, thrash metal
 Kesto: 48.32
 Levy-yhtiö: Violent Journey Records
Listasijoitukset
  42.
Mors Subitan muut julkaisut
| Sound of Spite (EP) 2009 | Human Waste Compression 2011 | Degeneration 2015 |
Human Waste Compression on suomalaisen death metal -yhtyeen Mors Subitan esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2011 levymerkillä Violent Journey Records.
Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 42.
Kappaleet

The Sermon – 4.05
One Million Flies – 4.01
Glance of Fear – 3.50
Route of Final Dusk – 4.02
Human Waste Compressor – 3.48
Entrance of Sickness – 6.07
S.C.S. – 4.26
Burden – 3.10
World Hallucinated – 3.45
Dead Belief – 4.37
The Banned Exit – 6.41
Kokoonpano

Antti Haapsamo – laulu
Mika Lammassaari – kitara, laulu (kappale 6)
Mika Junttila – bassokitara
Juha Haapala – rummut
Arvostelut

Kaaoszine: 10/10
Imperiumi.net:
Aiheesta muualla

Human Waste Compression Discogsissa. (englanniksi)
Albumi Human Waste Compression Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Hiipinän kansallispuisto

Hiipinän kansallispuisto sijaitsee Murmanskin alueella, Hiipinätuntureiden seudulla.
Hiipinän kansallispuisto (ven. национальный парк «Хибины», Natsionalnyi park "Hibiny", engl. Khibiny National Park) on 848,04 neliökilometrin laajuinen Venäjän federaation liittovaltiotason luonnonsuojelualue Hiipinätunturien seudulla Murmanskin alueella. Kansallispuisto perustettiin helmikuussa 2018.
Kuolan niemimaan keskiosassa, noin 100 kilometriä Suomen rajasta sijaitseva kansallispuisto on jylhää luontomatkailusta kiinnostuneiden retkeilijöiden suosimaa maastoa. Sille tyypillistä ovat tunturit (korkein 1 201 m), tundra, lumenviipymäalueet ja pohjoiset havumetsät. Seudulla on saamelaisten muinaisten riittipaikkojen myötä myös mielenkiintoinen kulttuurihistoriansa.
Kuvia

Ruskaa Hiipinätuntureilla.
Tunturipuron ylitys.
Retkeilijöitä hiihtovaelluksella.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Hiipinän kansallispuisto Wikimedia Commonsissa
национальный парк "Хибины" (venäjäksi) (oopt.aari.ru)
Peter Johansson, Laura S. Lauri & Yury L. Voytekhovsky (2014): Barents tour for geoturists (Geomatkailijan Barentsin kierros; Баренц тур для геотуристов; Rundtur i Barents for geoturisten; pdf) (englanniksi)(suomeksi)(venäjäksi)(norjaksi) (gtk.fi)
Vielä yksi juttu…

| Vielä yksi juttu…> And another thing… |
| --- | --- |

Alkuperäisteos
Kirjailija:  Eoin Colfer
Kieli:  englanti
Genre:  tieteiskirjallisuus
Suomennos
Suomentaja:  Jaakko Kankaanpää
Kustantaja:  WSOY
Julkaistu:  2009
Ulkoasu:  sidottu
Sivumäärä:  385
ISBN:  978-951-0-35463-6
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Vielä yksi juttu… on irlantilaisen kirjailijan Eoin Colferin kirjoittama Linnunrata -kirjasarjan
kuudes osa. Teos on Linnunradan käsikirjan maailmalle ja hahmoille uskollinen. Kirja on saanut Adamsin oikeudenomistajien täyden tuen.
Horze

| Horze International GmbH |
| --- | --- |

Perustettu:  2019
Kotipaikka:  Fulda, Saksa
Toiminta-alue:  koko maailma
Toimiala:  tukku- ja vähittäiskauppa
Tuotteet:  ratsastustarvikkeet
Kotisivu:  www.horze.fi
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Horze on alun perin suomalainen hevostarvikkeita myyvä kauppaketju, jolla on myyntipisteitä myös ulkomailla. Horze oli suomalaisen Finntack-konsernin tytäryhtiö, kunnes sen vuonna 2018 osti saksalainen sijoittaja. Vuonna 2016 Horzella oli noin 30 myymälää Pohjoismaissa, minkä lisäksi se on myynyt tuotteita Horze.com-verkkokaupassa vuodesta 2003. Horze oli tuolloin Pohjoismaiden toiseksi suurin ratsastustarvikeyritys ja Suomessa, Norjassa ja Tanskassa alansa suurin. Yrityksen pääkonttori ja keskusvarasto sijaitsivat Hollolassa, kunnes 2010-luvun alkupuolella Finntackin ja Horzen Suomen- ja Norjan-pääkonttorit yhdistettiin toimimaan Oslossa. Horze on toiminut myös tukkukauppana.
Helsingin Sanomat luonnehti Horzea vuonna 2016 ”ratsastusmuodin Hennes & Mauritziksi ja suomalaisen verkkokaupan uranuurtajaksi. Horze-verkkokauppa avattiin jo 2003 ajatuksena luoda trendikäs ja mutkaton vähittäiskauppaketju harrastajamääriään kasvattavalle ratsastusalalle, jolla ei ollut totuttu näkemään muodikkaita saati edullisia varusteita. Toimintakonsepti vaati uudenlaista ajattelua Finntackiltä: se oli tottunut myymään ravivarusteita keski-ikäisille miehille, kun taas Horzen ratsastajakohderyhmä painottui nuoriin naisiin.
Horze on tehnyt yhteistyötä Ypäjän hevosopiston kanssa. Horze tukee suomenhevosen 100-vuotishankettamilloin?.[lähde? ]
Historia

Horze-ketjun ja -verkkokaupan alku oli vuonna 1988 nimellä Finn-Valjas Oy perustettu yritys, josta on kasvanut kansainvälinen konserni nimeltä Finntack. Yrityksen perustaja oli pitkään Suomessa asunut norjalainen Gunnar Gangsö, joka alkoi kotonaan tehdä ravivaljaita vietäväksi myyntiin Norjaan. Hän alkoi kierrellä ravitapahtumia ja myyskenteli alan tarvikkeita autonsa takakontista. Neljässä vuosikymmenessä Finntackistä kasvoi maailman suurin ravivarusteiden valmistaja.
Heti Neuvostoliiton hajottua 1990-luvun alussa Finntack perusti ensimmäisen tehtaansa Venäjälle, Pietarin ydinkeskustaan. 2010-luvun keskivaiheilla tuotantoa oli myös Ukrainassa ja Kiinassa..
Ensimmäinen Horze-kauppa avattiin Lahteen, Jokimaan raviradan tuntumaan[lähde? ]. Postimyynti ja verkkokauppatoiminta aloitettiin vuonna 2003. Elokuussa 2008 Horze avasi liikkeen Vantaalle.[lähde? ]
Vuonna 2018 Finntack myi Horze-ketjun saksalaiselle sijoittajalle.
Tuotannon historiaa

Vuonna 2004 Horze laajensi tuotantoaan Kiinaan ja 2005 tuotanto laajeni myös Meksikoon. Meksikossa valmistetaan Western-varusteita.
Aiheesta muualla

Horzen kotisivut
Viikinkiaika Latviassa

Viikinkiaikana vuosina 800–1000 latvialaiset ja skandinaavit kohtasivat toisensa. Väinäjoki toimi hyvänä kauppareittinä viikingeille, ja sitä kutsuttiin myös "viikingeiltä kreikkalaisille" -nimityksellä. Skandinaavit tekivät ryöstöretkiä Latvian alueelle,  mutta ryöstöt kohdistuivat enimmäkseen kuureihin ja semigalleihin. Vaikka viikinkien matkat Latviassa olivat väkivaltaisia, ne eivät koskaan aiheuttaneet suurempaa alistamista tai siirtomaiden perustamista alueelle. Skandinaavit, jotka olivat kulkeneet alueella, olivat enimmäkseen gotlantilaisia, ruotsalaisia ja tanskalaisia.
Itä-Baltiasta tehtiin myös yksittäisiä ryöstöretkiä Skandinaviaan.
Viikinkien Latvian-matkoista on tiedossa yksi kirjoitettu saaga. Saagan päähenkilö on islantilainen viikinki Egil Skallagrimsson.
Adèle (Vexin)

Hugo Capet
Robert II Hurskas
Lapset:
Robert II Hurskas
Henrik I
Robert I
Lapset:
Henrik I
Filip I
Hugo Magnus
Lapset:
Filip I
Ludvig VI
Lapset:
Ludvig VI Paksu
Ludvig VII
Robert I
Lapset:
Ludvig VII Nuori
Marie
Alix de France
Marguerite de France
Adèle
Filip II
Agnes de France
Lapset:
Filip II Augustus
Ludvig VIII
Lapset:
Ludvig VIII Leijona
Ludvig IX Pyhä
Robert I
Alphonse
Pyhä Ranskan Isabel
Anjoun ja Sisilian Kaarle I
Lapset:
Ludvig IX Pyhä
Filip III Rohkea
Robert
Ranskan Agnes
Lapset:
Filip III Rohkea
Filip IV Kaunis
Kaarle
Louis
Margareeta Ranskalainen
Lapset:
Filip IV Kaunis
Ludvig X Itsepäinen
Filip V Pitkä
Isabella de France
Kaarle IV Kaunis
Lapset:
Ludvig X Itsepäinen
Johanna II
Juhana I Postuumi
Lapset:
Juhana I Postuumi
Filip Pitkä V
Kaarle IV Kaunis
Adèle de France (1160–1221) oli Ranskan kuninkaan Ludvig VII:n tytär.
Elämäkerta

Hänen äitinsä, Kastilian Constance kuoli synnyttäessään häntä lokakuussa 1160.
Jo lapsena, vuonna 1169 solmitun Montmirail'n rauhan yhteydessä Adèle kihlattiin Englannin prinssille Rikhardille, joka oli Henrik II:n ja Eleonoora Akvitanialaisen toinen poika ja myöhempi kuningas Rikhard II:n Leijonamieli. Kihlauksen seurauksena Adèle lähetettiin Englantiin Henrik II:n toivomuksesta. Näin hän sai hallintaansa poikansa kihlatun läänitykset Aumalen ja Eun kreivikunnat, jotka olivat nuoren morsiamen myötäjäiset. Tuona aikana Englannissa ja eritoten Ranskassa liikkui paljon erinomaisen epäluotettavia huhuja ja pilkkapuheita, joiden mukaan Henrik II otti Adèlen rakastajattarekseen heti kun tämä oli riittävän vanha ja viivytti tarkoituksella tämän tähden avioliittoa poikansa ja Adèlen välillä. Lisäksi juoruttiin, että Adèlella olisi ollut lapsi appensa Henrik II:n kanssa.
Vuonna 1174 paavi Aleksanteri III puuttui asiaan ja pannaanjulistuksen uhalla  vaati sovitun avioliiton toteuttamista. Ivryn rauhalla 21. syyskuuta 1174 Henrik II uudistikin Ludvig VII:lle lupauksensa nuorten välisestä liitosta. Nyt myötäjäisiin lisättiin Berryn herttuakunta. Henrik II uudisti lupauksensa pikaisesta avioliitosta vielä joulukuussa 1183 ja laskiaisena 1186, mutta ei kuitenkaan pitänyt lupaustaan.
Kun kuningas Henrik II kuoli 6. kesäkuuta 1189, niin Adèlen pitkäaikaisesta kihlatusta Rikhardista tuli hallitsija. Rikhard kutsui Adèlen Roueniin helmikuussa vuonna 1190, mutta jo seuraavana vuonna 1191 hän ilmoitti Ranskan Filip Augustukselle, että hänen ja Adèlen kihlaus olisi päättynyt ja syyksi hän ilmoitti juuri tuon kihlattunsa huhujen mukaisen suhteen isäänsä ja heidän yhteisen lapsensa. Tosiasissa purkamisen syyt löytyvät Rikhardin omasta seksuaalisesta suuntautumisesta. Tämän ilmoituksen jälkeen Adèle palasi takaisin Ranskaan.
Adèlen veli Ranskan kuningas Filip Augustus, tuntien erinomaisesti Rikhardin mieltymykset, tarjosi tämän jälkeen sisartaan puolisoksi Rikhardin nuoremmalle veljelle Juhanalle vuonna 1192. Tällöin kuitenkin Juhanan äiti, Eleonoora Akvitanialainen puuttui asiaan ja pani avioitumispuheille pisteen. Adèle kuitenkin avioitui 20. elokuuta 1195 Ponthieun kreivin Guillaume III:n Talvasin kanssa. Myötäjäisinään Adèle vei avioliittoon Eun ja Arquesin kreivikunnat ja 5000 markan lainan. Pariskunta sai kolme lasta:
Jean II, joka kuoli nuorena,
Marie (kuollut 1250 tai 1251), Pontieun kreivitär, joka Avioitui Aumalen ja Dammertin kreivin Simon kanssa ja sai perintönä Ponthieus kreivikunnan, toisen avioliiton hän solmi Mathieu Montmorencyn kanssa.
Isabelle. Épagnen abbedissa.
Adèle oli elossa vielä 28. heinäkuuta 1218. Sen jälkeiseltä ajalta hänestä ei löydy merkintöjä asiakirjoista muita tietoja kuin hänen kuolinvuotensa.
Verivala

Verivalalla tarkoitetaan yleensä valaa, jota vannottaessa vannojat sekoittavat toistensa verta omaansa (joskus verta myös sekoitetaan viiniin, jota kaikki vannojat juovat). Tarkoituksena on luoda keinotekoinen veriside toisilleen sukua olemattomien ihmisten välille.
Aasialaisissa kulttuureissa verivala yhdistetään yleensä heimojen suhteisiin, verivalan avulla luotiin heimoliittoja. Varsinkin mongolit ja alkuaikojen kiinalaiset harrastivat verivalaliittoja. On myös jonkin verran todisteita, että valtaosin aasialaisista periytyneet Amerikan alkuperäiskansat vannoivat verivaloja.
Suurempien ryhmien verivalat olivat yleisiä antiikin aikana Välimeren alueella. Esimerkiksi kreikkalaiset sotilasjoukot saattoivat vannoa valan tullakseen "yhdeksi perheeksi". Tapa oli ehkä yleisin osmanien valtakunnan hallitessa Balkanin niemimaata, jolloin vannottiin joukkoverivaloja, jotta ihmiset taistelisivat tehokkaammin yhdessä vihollista vastaan. Verivalat olivat myös yleisiä Serbiassa, Albaniassa ja Bulgariassa.
Verivaloja vannotaan nykyisinkin, lähinnä tavoitellen entisaikojen heimomentaliteettia. Nykyisin verivalan vannoneet veriveljet eivät joudu valan vannottuaan vastaamaan heimojensa turvallisuudesta.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista.
606

| --- | --- |
Vuosisadat: 400-luku · 500-luku · 600-luku · 700-luku · 800-luku
Vuosikymmenet: 590-luku · 600-luku · 610-luku · 620-luku · 630-luku · 640-luku 650-luku · 660-luku · 670-luku · 680-luku · 690-luku · 700-luku
Vuodet: 590 · 591 · 592 · 593 · 594 · 595 · 596 · 597 · 598 · 599 600 · 601 · 602 · 603 · 604 · 605 · 606 · 607 · 608 · 609 610 · 611 · 612 · 613 · 614 · 615 · 616 · 617 · 618 · 619 620 · 621 · 622 · 623 · 624 · 625 · 626 · 627 · 628 · 629 630 · 631 · 632 · 633 · 634 · 635 · 636 · 637 · 638 · 639 640 · 641 · 642 · 643 · 644 · 645 · 646 · 647 · 648 · 649 650 · 651 · 652 · 653 · 654 · 655 · 656 · 657 · 658 · 659 660 · 661 · 662 · 663 · 664 · 665 · 666 · 667 · 668 · 669 670 · 671 · 672 · 673 · 674 · 675 · 676 · 677 · 678 · 679 680 · 681 · 682 · 683 · 684 · 685 · 686 · 687 · 688 · 689 690 · 691 · 692 · 693 · 694 · 695 · 696 · 697 · 698 · 699 700 · 701 · 702 · 703 · 704 · 705 · 706 · 707 · 708 · 709
Tapahtumia

Aquileian hiippakunnasta tuli patriarkaatti.
Syntyneitä

Fatima Zahra, Muhammadin tytär.