stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Angela Williams

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Naisten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:   Yhdysvallat> Naisten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Pariisi 2003 | 4×100 m |  |
| Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  | Sisäratojen MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Valencia 2008 | 60 m |  |
|  Hopeaa | Lissabon 2001 | 60 m |  |
|  Hopeaa | Birmingham 2003 | 60 m |  |
Angela Williams (s. 30. tammikuuta 1980 Bellflower, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.
Williams sijoittui 1995 toiseksi nuorten Pan-Amerikan kisoissa 100 metrin juoksussa. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti kilpailun ja saavutti samana vuonna nuorten maailmantilaston parhaan ajan 100 metrillä. Williams valittiin vuosina 1997 ja 1998 Track & Field News -lehden high school -yleisurheilijaksi. Ainoastaan Marion Jones on saanut palkinnon kahdesti Williamsin lisäksi. Williams voitti 1998 Annecyn nuorten MM-kisoissa hopeaa 100 metrillä ajalla 11,27. Seuraavana vuonna hän voitti Universiadeissa 100 metrin henkilökohtaisen kilpailun sekä 4 × 100 metrin viestijuoksun. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa hän oli toinen 100 metrillä sekä pikaviestissä.
Williams voitti Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 MM-hopeaa 60 metrillä ajalla 7,09. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Edmontonin ulkoratojen MM-kisoissa 100 metrin välierissä. Vuonna 2002 hän voitti NCAA-mestaruuden sisäradoilla 60 metrillä ja ulkoradoilla 100 metrillä. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden 60 metrillä ja voitti Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa matkan MM-hopeaa. Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän oli mukana Yhdysvaltain joukkueessa, joka voitti pikaviestissä MM-hopeaa. Kauden lopussa hän sijoittui IAAF:n yleisurheilufinaalissa 100 metrillä seitsemänneksi.
Maaliskuussa 2008 Williams saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisavoittonsa, kun hän voitti Valencian sisäratojen MM-kisoissa kultaa 60 metrillä ennätysajallaan 7,06.
Henkilökohtaiset ennätykset

100 metrin juoksu: 11,02 (2008)
200 metrin juoksu: 23,02 (1998)
400 metrin juoksu: 53,40 (1995)
50 metrin juoksu: 6,17 (2001, 2002)
55 metrin juoksu: 6,73 (2003)
60 metrin juoksu: 7,06 (2008)
Ammunta kesäolympialaisissa 1896 – miesten 200 metrin sotilaskivääri

| Ammunta Kesäolympialaisissa 1896 Miesten 200 metrin sotilaskivääri |
| --- | --- |
Kisapaikka:  Kallithea
Kilpailupäivä(t):  8.-9. huhtikuuta 1896
Kilpailijoita:  42
Mitalistit
–  Kultaa:   Pantelis Karasevdas (GRE)
–  Hopeaa:   Pavlos Pavlidis (GRE)
–  Pronssia:   Nikolaos Trikupis (GRE)
| Ammunta kesäolympialaisissa 1896 > Kivääri | Ammunta kesäolympialaisissa 1896 > Kivääri | Ammunta kesäolympialaisissa 1896 > Kivääri |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 200 m sotilaskivääri |   | miehet |  |  |
| 300 m vapaakivääri |  | miehet |  |  |
Pistooli
| 25 m palvelusrevolveri |  | miehet |  |  |
| 25 m olympiapistooli |  | miehet |  |  |
| 30 m vapaapistooli |  | miehet |  |  |
Pantelis Karasevdas
Miesten 200 metrin sotilaskivääri kesäolympialaisissa 1896 käytiin 8. – 9. huhtikuuta Kallithean ampumaradalla. Kilpailussa jokainen urheilija ampui 40 laukausta kymmenen laukauksen sarjoissa sekä puolet laukauksistaan ensimmäisenä ja puolet toisena päivänä. Kisaan osallistui 42 ampujaa seitsemästä valtiosta. Sen voitti Kreikan Pantelis Karasevdas, joka osui maaliin jokaisella laukauksellaan.
Tulokset

| Sija | Urheilija | Pisteet | Osumat | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Pantelis Karasevdas (GRE) | 2 350 | 40 | 480 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 2 |  Pavlos Pavlidis (GRE) | 1 978 | 38 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 3 |  Nikolaos Trikupis (GRE) | 1 713 | 34 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 4 |  Anastasios Metaxas (GRE) | 1 701 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 5 |  Georgios Orfanidis (GRE) | 1 698 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 6 |  Viggo Jensen (DEN) | 1 640 | 30 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 7 |  Georgios Diamantis (GRE) | 1 456 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | 384 | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 8 |  Albert Baumann (SUI) | 1 294 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 9 |  Ioannis Theofilakis (GRE) | 1 261 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | 312 | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 10 |  Sidney Merlin (GBR) | 1 156 | Ei tiedossa | 477 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 11 |  Alexios Fetsios (GRE) | 894 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | 272 | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 12 |  Eugen Schmidt (DEN) | 845 | 12 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 12 |  Spiridon Stais (GRE) | 845 | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 14-41 |  Charles Waldstein (USA) | Ei tiedossa | Ei tiedossa | 354 | 154 | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 14-41 |  Machonet (GBR) | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 14-41 |  Giuseppe Rivabella (ITA) | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 14-41 |  Aristovoulos Petmezas (GRE) | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 14-41 |  Albin Lermusiaux (FRA) | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 14-41 |  G. Karagiannopoulos (GRE) | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| 14-41 |  22 muuta, nimet eivät ole tiedossa (GRE) | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Ei tiedossa |
| – |  Holger Nielsen (DEN) | Keskeytti kahden sarjan jälkeen | Keskeytti kahden sarjan jälkeen | Ei tiedossa | Ei tiedossa | Keskeytti | Keskeytti |
Arma Fennica (kirja)

Arma Fennica – Suomalaiset aseet, Finnish firearms on Timo Hyytisen kirjoittama ja Arma Fennican kustantama hakuteos, joka esittelee suomalaisia ja Suomessa valmistettuja aseita 1800-luvulta vuoteen 1984. Kirjassa on suomalaisten asetehtaiden Sakon, Tampereen Asepajan, Tikkakoski Oy:n ja Valmet Tourulan valmistamien aseiden mallit, sarjanumerot sekä tietoa aseiden valmistusmääristä. Tiedot on koottu tehtaiden asekirjanpidoista vuoteen 1984 saakka. Kirjassa on myös yleisimpien asemallien varaosaluettelot ja huolto-ohjeet. Alun perin kirja julkaistiin vuonna 1985. Kirjasta otettiin uusi painos vuonna 2004 nimellä Arma Fennica 1 Suomalaiset aseet. Vuosina 2010–2015 kirjan sisältöä päivittiin ja jaettiin kuuteen uuteen kirjaan:
Hyytinen, Timo: Valmet-haulikot, Leijonasta klassikoksi.  Arma Fennica, 2010.
Hyytinen, Timo: Tikkakosken aseet 1918-1990.  Arma Fennica, 2011.
Hyytinen, Timo; Hyytinen, Harri: Suomi-konepistoolin tarina.  Arma Fennica, 2012.
Hyytinen, Timo: Sako-aseet 1921-2000.  Arma Fennica, 2012.
Hyytinen, Timo: Aimo Lahden asekeksinnöt.  Arma Fennica, 2013.
Hyytinen, Timo: VKT- ja Valmet –kiväärit, Suomen Leijonasta Petraan.  Arma Fennica, 2015.
Arma Fennica aloitti kirjasarjan, johon kuuluvat seuraavat kirjat:
Hyytinen, Timo: Arma Fennica. 2, Sotilasaseet.  Arma Fennica, 1987.
Hyytinen, Timo: Arma Fennica. 3, Suuri puukkokirja – Finnish knives and bayonets.  Arma Fennica, 1988.
Hyytinen, Timo; Ristinen, Lester: Arma Fennica. 3/2, Suuri puukkokirja 2 – The Finnish puukko, models and how it is made.  Arma Fennica, 2005.
Hyytinen, Timo: Arma Fennica. 4, Suuri jousikirja.  Arma Fennica, 1990.
Hyytinen, Timo; Vartiainen, Pertti; Vihonen, Raimo: Arma Fennica. 5, Suomalaiset uistimet.  Arma Fennica, 1995.
Hyytinen, Timo: Arma Fennica. 6, Vanhat aseet 1 (1880-1950).  Arma Fennica, 2003.
Hyytinen, Timo: Arma Fennica. 7, Vanhat aseet 2 (1950-1970).  Arma Fennica, 2004.
Hyytinen, Timo: Arma Fennica. 8, Vanhat aseet 3 (1970-1993).  Arma Fennica, 2006.
Hyytinen, Harri: Arma Fennica. 9, Patruunat ja kaliberit 1.  Arma Fennica, 2007.
Hyytinen, Harri: Arma Fennica. 10, Patruunat ja kaliberit 2.  Arma Fennica, 2010.
Ao Nang

| Ao Nang ตำบลอ่าวนาง อ่าวนาง |
| --- | --- |

 Ao Nang
 8°01′52″N, 98°49′23″E 
Valtio:  Thaimaa
Provinssi:  Krabi
Aikavyöhyke:  UTC+07:00
Väestö
Väkiluku (2005):  7 898
Ao Nang on suosittu lomakeskus Krabin provinssissa Thaimaassa. Se tunnetaan erityisesti liidunvalkeista hiekkarannoistaan, kuvankauniista kalkkikivimuodostelmistaan ja erinomaisista harrastusmahdollisuuksistaan. Kohde on suosittu etenkin auringonpalvojien, sukeltajien ja kiipeilijöiden keskuudessa. Ao Nangista on noin 20 kilometrin matka Krabin kaupunkiin.
Galleria

Ao Nangin katunäkymää
Bungaloweja Ao Nangissa
Saaria Ao Nangin edustalla
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Rantapallo: Ao Nang
Rantapallo: Krabi
Anne-Maria Laukkanen

| Anne-Maria Laukkanen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Ammatti:  professori 
Koulutus ja ura
Instituutti:  Tampereen yliopisto 
Tutkimusalue:  puhetekniikka, vokologia, puheen- ja äänentutkimus 
Anne-Maria Laukkanen (s. 1966) on suomalainen puhetekniikan ja vokologian professori ja vokologian kehittäjä Tampereen yliopistossa.
Teokset

Laukkanen, Anne-Maria: On Speaking Voice Exercises.  (Acta Universitatis Tamperensis ser A vol. 445)  Tampereen yliopisto, 1995.  ISBN 951-44-3762-4.  (Väitöskirja)
Laukkanen, Anne-Maria & Leino, Timo: Ihmeellinen ihmisääni: äänenkäytön ja puhetekniikan perusteet, arviointi, mittaaminen ja kehittäminen.  Helsinki:  Gaudeamus, 1999.  ISBN 951-662-782-X.
Belgialaisten kuningas

| Belgialaisten kuningas |
| --- | --- |
 Koning der Belgen Roi des Belges König der Belgier
 
 Nykyinen kuningas Philippe vuonna 2018.
 Nykyinen Philippe 21. heinäkuuta 2013 lähtien
Virka-asunto:  Brysselin kuninkaallinen palatsi
Kauden pituus:  elinikäinen
Perustettu:   21. heinäkuuta, 1831
Ensimmäinen:  Leopold I
Kotisivut:  www.monarchie.be
Belgialaisten kuningas (holl. Koning der Belgen, ransk. Roi des Belges, saks. König der Belgier) on arvonimi, jonka kantajat ovat toimineet Belgian valtionjohtajina ja kansalaisten hallitsijoina aina vuodesta 1831 lähtien.
Nykyisenä kuninkaana toimii Philippe, joka nousi valtaan vuonna 2013 isänsä luovuttua kruunusta.
Kuninkaan valtaoikeudet

Belgia on perustuslaillinen monarkia, jossa kuninkaan valta on hyvin rajallinen ja hänen asemansa valtionpäämiehenä on määritelty Belgian perustuslaissa.
Kuninkaalla on perustuslain mukaan toimeenpanovalta, mutta se on hyvin rajallinen, sillä mikään kuninkaan toimenpide tai allekirjoitus ei tule voimaan ilman hallituksen asianomaisen jäsenen allekirjoitusta. Lisäksi hän ei voi julkisesti esittää mielipiteitään poliittisista kysymyksistä ilman hallitukselta saamaansa lupaa niiden esittämiseen.
Belgialaisen perustuslakitulkinnan mukaan kuninkaalla on myös lainsäädäntövaltaa, sillä hän allekirjoittaa ja saattaa voimaan edustajainhuoneen hyväksymät lait. Tämä valtaoikeus on myös erittäin tarkasti määritelty. Vuonna 1990 kuningas Baudouin kieltäytyi allekirjoittamasta lakia, joka poisti abortin rangaistavuuden. Kieltäytymisen tähden hänen tuli erota virastaan kolmen vuorokauden ajaksi, ja hänen todettiin olevan kykenemätön hallitsemaan. Tänä aikana hallitus perustuslain mukaisesti käytti hyväkseen kuninkaan valtaoikeuksia ja allekirjoitti lain kuninkaan puolesta.
Vuonna 1847 säädetyn lain mukaan kuninkaan loukkaamisesta voi saada enintään kolmen vuoden vankeusrangaistuksen. Muiden kuningasperheen jäsenten loukkaamisesta rangaistus oli enintään kaksi vuotta. Vuonna 2023 majestettirikos poistettiin kuitenkin Belgian rikoslaista. Maan perustuslaillinen tuomioistuin oli jo vuonna 2021 linjannut, että majesteettirikos on ristiriidassa sananvapauden kanssa, eikä kuningas tarvitse enää sen suurempaa suojelua kuin muutkaan kansalaiset asian tiimoilta. Perättömien ja loukkaavien väitteiden esittäjä voidaan kuitenkin edelleen asettaa syytteeseen kunnianloukkauksesta.
Arvonimi

Belgiassa kuninkaan arvonimi on historiallisista syistä "belgialaisten kuningas", ei "Belgian kuningas". Esimerkki otettiin aikakauden Ranskasta, jossa restauraation eräässä vaiheessa kuninkaan arvonimi, joka oli aiemmin ollut Ranskan kuningas, muutettiin muotoon ranskalaisten kuningas. EU-sopimuksissa se esiintyy kuitenkin muodossa "Belgian kuningas" kuten suomen kielessä muutenkin on tapana.
Belgian perustuslain mukaan kuningas astuu valtaistuimelle vasta vannottuaan valan eikä kuten monissa muissa monarkioissa välittömästi edeltäjänsä kuoltua tai luovuttua kruunusta. Albert II ei siis noussut valtaan 31. heinäkuuta 1993 veljensä kuoltua, vaan vasta 9. elokuuta vannottuaan perustuslaillisen valan.
Belgialla on kolme virallista kieltä, joista hollanti ja ranska ovat yleisimmät. Monet kuninkaat ja kuninkaallisen perheen jäsenet tunnetaan eri nimillä eri kielillä. Belgialaisten näkemyksen mukaan on tärkeätä, että hallitsija puhuu maan molempia valtakieliä ja siksi kuninkaallisen perheen jäsenet suorittavan osan koulunkäynnistään kummallakin kielellä. Lisäksi yleisesti kuningasta pidetään maan yhtenäisyyden symbolina.
Kruununperimys

Belgian nykyisen, vuonna 1991 hyväksytyn perustuslain muutoksen mukaisesti on luovuttu saalilaisesta vallanperimyksestä, jonka mukaan vain miespuoliset perivät kruunun. Nykyisin perimysjärjestys on sukupuolesta riippumaton, ja valta siirtyy vanhimmalle avioliitossa luonnollisesti syntyneelle lapselle riippumatta sukupuolesta.
Kruununperijän käyttämä titteli on Brabantin herttuatar (tai herttua). Nykyään tätä titteliä käyttää kruununprinsessa Elisabeth.
Belgian kruununperimys:
Prinsessa Élisabeth (2001– ), kuningas Philippen vanhin tytär.
Prinssi Gabriel, kuningas Philippen vanhin poika.
Prinssi Emmanuel, kuningas Philippen toinen poika.
Prinsessa Eléonore, kuningas Philippen toinen tytär.
Astrid, Belgian prinsessa ja Itävalta-Esten arkkiherttuatar, kuningas Albert II:n tytär.
Amedeo, Belgian prinssi ja Itävalta-Esten arkkiherttua, prinsessa Astridin poika.
Maria Laura, Belgian prinsessa ja Itävalta-Esten arkkiherttuatar, prinsessa Astridin tytär.
Joachim, Belgian prinssi ja Itävalta-Esten arkkiherttua, prinsessa Astridin poika.
Luisa Maria, Belgian prinsessa ja Itävalta-Esten arkkiherttuatar, prinsessa Astridin tytär.
Laetitia Maria, Belgian prinsessa ja Itävalta-Esten arkkiherttuatar, prinsessa Astridin tytär.
Prinssi Laurent, kuningas Albert II:n kolmas lapsi.
Prinsessa Louise (2004– ), prinssi Laurentin tytär.
Prinssi Nicolas, prinssi Laurentin poika, prinssi Aymericin kaksoisveli.
Prinssi Aymeric, prinssi Laurentin poika, prinssi Nicolasin kaksoisveli.
Erikieliset nimitykset

Nykyinen kuningas on ranskaksi Philippe ja hollanniksi Filip. Viides kuningas oli Baudouin ranskaksi ja Boudewijn hollanniksi. Kolme nimeä Leopold kantanutta kuningasta olivat ranskaksi Léopold ja hollanniksi Leopold.
Maan saksankieliset käyttävät yleensä ranskankielisiä nimiä, kuten myös ulkomaalaiset. Poikkeus on Leopold, josta on alettu yleisesti käyttää nimeä "Leopold", luultavasti saksalle ja englannille vieraan é-kirjaimen vuoksi.
Kuninkaat tunnetaan aina järjestysluvulla, vaikka nimi olisi ensimmäistä kertaa käytössä.[lähde? ] Tämän vuoksi Baudouin oli kuningas Baudouin I, vaikka kuningas "Baudouin II:ta" ei ole (vielä) ollutkaan. Myös tämä käytäntö poikkeaa muista monarkioista.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Belgian kuninkaallisten genealogia
Ranskan Ludvig Filip I kieltäytyy Belgian kuninkuudesta, jota hänelle kansalliskokouksen puolesta on tarjonnut Nemoursin herttua. Maalannut Nicolas Gosse (1787–1878)
Armada (kirja)

| Armada |
| --- | --- |
 Suomenkielisen version kansikuva
Kirjailija:  Ernest Cline
Genre:  tieteiskirjallisuus
Kustantaja:  Random House
Julkaistu:  14.7.2015
Sivumäärä:  368
ISBN:  978-0804137250
Suomennos
Suomentaja:  J. Pekka Mäkelä
Kustantaja:  Gummerus
Julkaistu:  2018
Ulkoasu:  sidottu
ISBN:  978-951-24-0735-4
Löydä lisää kirjojaKirjallisuuden teemasivulta
Armada on yhdysvaltalaisen Ernest Clinen science fiction -romaani. Teoksen julkaisi Yhdysvalloissa heinäkuussa 2015 Random House. Kirjan tarina kertoo teini-ikäisestä pojasta nimeltä Zack Lightman, joka pelattuaan peliä, jossa puolustetaan Maata avaruusolennoilta, saa selville pelin olevan todellisuudessa keino värvätä ihmisiä taistelemaan oikeita avaruusolentoja vastaan.
Anni Laukka

| Anni Laukka> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 9. maaliskuuta 1982 (ikä 42) Kokkola
Taiteilija
Ala:  kuvanveisto, varjokuvat
Aiheesta muualla
Kotisivut
Anni Laukka (s. 9. maaliskuuta 1982) on suomalainen kuvanveistäjä, varjoveistosten tekijä, taidegraafikko ja valokuvaaja.
Laukka käyttää teoksissaan varjoa, joka piirtää kuvia. Varjojen pariin hän päätyi jo opiskellessaan. Teosten kuljettaminen on hankalaa, koska ne kootaan paikan päällä. Osa uudemmista teoksista on tehty metallista.
Laukan teoksissa sekalainen materiaali heittää seinälle ihmisiä esittäviä varjokuvia.
Materiaalit, joista varjoveistos muodostuu, liittyvät usein seinälle heijastuvaan varjokuvaan. Ne voivat olla eri paikoista kerättyjä rannekelloja, kosmetiikkatuotteita tai Ukrainan pommitetuista taloista kerättyjä leluja.
Teoksen lähtökohtana on usein valokuva, jonka avulla kuvaa aletaan koota.
Rakennusmateriaalina on jonkinasteista romua, joka samalla kommentoi kuluttumista, saavutusten mittailua ja suoritusten vertailua. Kritiikin sijaan Laukka pyrkii näkemään asiat kanssaihmisen näkökulmasta. On kommentoitu, ettei teosten kritiikki tarjoa uutta esimerkiksi sosiaalisen median suhteen, joskin toteutus on poikkeva. Seinälle heijastuvia maailmojen suhteen Laukan teoksia on verrattu muun muassa Jaakko Niemelän teoksiin.
Laukka valmistui vuonna 2020 Pietarsaaresta Novian ammattikorkeakoulun kuvataiteen koulutusohjelmasta. Hänellä on ollut näyttely Kuopion taidemuseossa ja K. H. Renlundin museossa. Hänen töitään on ollut mukana myös valotaiteen näyttelyissä eri museoissa. Laukan teoksia on Turun ja Kuopion taidemuseoiden kokoelmissa.
Aiheesta muualla

Anni Laukan verkkosivut
Amélie de Montchalin

| Amélie de Montchalin |
| --- | --- |
 Amélie de Montchalin
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. kesäkuuta 1985 (ikä 39)  Lyon, Ranska
Amélie de Montchalin (19. kesäkuuta 1985 Lyon, Ranska) on ranskalainen poliitikko ja taloustieteilijä, Eurooppa-asioiden valtiosihteeri maaliskuusta 2019 lähtien. Hän oli kansalliskokouksen jäsen vuosina 2017–2019.
Elämäkerta

Syntynyt 19. kesäkuuta 1985 Lyonissa Valmistui HEC Parisista ja Harvard Kennedy Schoolista. Työskenteli Axassa ja BNP Paribasissa. Lähellä Juppetismon kiertorataaselvennä, vaikka hän ei liittynyt UMP/LR:n jäseneksi, hän liittyi La Republique en Marchean joulukuussa 2016. Hänet valittiin kansalliskokouksen kansanedustajaksi vuoden 2017 parlamenttivaaleissa Essonnen kuudennessa vaalipiirissä. Maaliskuussa 2019 hänet nimitettiin Eurooppa-asioiden valtiosihteeriksi.
Jean Castexin nimitettyä pääministeriksi heinäkuussa 2020 hänet nimitettiin muutos- ja julkishallinnon ministeriksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Amélie de Montchalin Wikimedia Commonsissa
Antonio Debenedetti

| Antonio Debenedetti |
| --- | --- |
 Antonio Debenedetti 2010.
Henkilötiedot
Syntynyt: 1937 Torino, Italia
Kuollut: 3. lokakuuta 2021 (84 vuotta) Rooma
Kansalaisuus:  Italia
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: italia
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Antonio Debenedetti, myös: Antonio De Benedetti, (1937 Torino, Italia – 3. lokakuuta 2021 Rooma) oli italialainen kirjailija ja toimittaja.
Debenedettin lapsuudenkotiseutuja olivat Toscana ja Liguria. Kirjailijantyön ohella hän työskenteli Corriere della Serassa erikoistoimittajana.
Debenedettin tuotannosta on julkaistu suomeksi novelli ”Sanat jotka eivät puhu” (suom. Unto Paananen, teoksessa Italialaisia kertomuksia 1900-luvulta (2007); alkuteos ”La parole che non parlano” teoksesta Racconti naturali e straordinari).
Palkinnot ja tunnustukset

Procida-Isola di Arturo-Elsa Morante -palkinto, teos: Spavaldi e strambi, 1987
Viareggio-palkinto, teos: Se la vita non è vita 1991
Cesare Pavese -palkinto, teos: Un giovedi, dopo le cinque 2000
Napoli-palkinto, teos: E fu settembre 2005
Strega-palkinnon finaalisija, teos: Se la vita non è vita 1991
Strega-palkinnon finaalisija, teos: Un giovedi, dopo le cinque 2000
Teokset

Rifiuto di obbedienza (1958)
Monsieur Kitsch (1972)
Se la vita non è vita (1976)
Maman (1976)
In assenza del signor Plot (1976)
Ancora un bacio (1981)
Spavaldi e strambi (1987) Procida-Isola di Arturo-Elsa Morante -palkinto
Racconti naturali e straordinari (1993)
Giacomino (Rizzoli, 1994; Marsilio, 2002)
Amarsi male. Undici sentimenti brevi (1998)
Un giovedì dopo le cinque (2000)
E fu settembre (2005) Napoli-palkinto
Un piccolo grande Novecento. Conversazione con Paolo Di Paolo (2005)
In due (2008)
L' ultimo dandy (2009)
Quasi un racconto. La narrativa di Antonio Debenedetti (a cura di Michela Monferrini, Edilet, Roma, 2009)
E nessuno si accorse che mancava una stella (2010)
Dal Piacere alla Dolce Vita. Roma 1889-1960, una capitale allo specchio (2010)
Il tempo degli angeli e degli assassini (2011)
Aiheesta muualla

Antonio Debenedetti, Kirjasampo
Ao No Exorcist

| Blue Exorcist (Ao no Exorcist) |
| --- | --- |
Genre: toiminta, yliluonnollinen 
Manga
Tekijä: Kazue Katō
Julkaisija:  Shueisha
Sarjajulkaisulehti:  Jump Square
Ensimmäinen painatus: huhtikuu 2009 –
Kirjojen lukumäärä: 30 
TV-anime
Ohjaaja: Tensai Okamura
Studio: A-1 Pictures
Lähetyskanavat: JNN
Alkuperäinen lähetyskierros: 17. huhtikuuta 2011 – 2. lokakuuta 2011
Jaksojen määrä: 25 
TV-anime
Ohjaaja: Koichi Hatsumi
Studio: A-1 Pictures
Lähetyskanavat: JNN
Alkuperäinen lähetyskierros: 7. tammikuuta 2017 – 25. maaliskuuta 2017
Jaksojen määrä: 12 
TV-anime
Ohjaaja: 
Studio: Studio VOLN
Lähetyskanavat: 
Alkuperäinen lähetyskierros: tammikuu 2024 –
Jaksojen määrä:  
Ao no Exorcist (青の祓魔師（エクソシスト）Ao no Ekusoshisuto), englanniksi Blue Exorcist, on japanilainen mangasarja, jonka on kuvittanut ja käsikirjoittanut Kazue Katō. Sarja alkoi ilmestyä Shueishan kustantamassa Jump SQ -lehdessä vuoden 2009 huhtikuussa. Sarjan englanninkielinen käännös alkoi ilmestyä vuoden 2011 huhtikuussa. Sarjasta tehtiin vuonna 2011 animesarja ja vuonna 2012 anime-elokuva. Vuonna 2012 sarjan pohjalta tehtiin myös näytelmä. Vuonna 2017 ilmestyi animesarjan toinen tuotantokausi, Ao no Exorcist: Kyōto Fujō-ō-hen (青の祓魔師 京都不浄王篇) (englanniksi Blue Exorcist: Kyoto Saga). Joulukuussa 2022 ilmoitettiin, että animesarjasta on tulossa kolmas tuotantokausi.
Juoni

Sarjan maailma koostuu kahdesta ulottuvuudesta, Assiah'sta, ihmisten maailmasta, ja Gehennasta, demonien maailmasta. Manaajiksi (Exorcist) kutsutut henkilöt suojelevat Assiah'ta sinne tunkeutuvilta demoneilta.
Sarja kertoo teinipoika Rin Okumurasta, joka on yhdessä veljensä Yukion kanssa kasvanut manaajamestari Shiro Fujimoton huostassa. Eräänä päivänä Rin saa selville, että hän ja Yukio ovat Saatanan, kaikkein vahvimman demonin, poikia. Kun Rin näkee Fujimoton kuolevan tämän suojellessa Riniä Saatanalta, vetää hän demonimiekka Kurikaran tupestaan, jolloin Rinin Saatanalta perityt voimat pääsevät valloilleen.
Rin päättää värväytyä True Cross Academyyn, jossa hän aikoo itse tulla manaajaksi ja lopulta kukistaa Saatanan.
Vastaanotto

Sarja on saanut hyvän vastaanoton, ja vuoden 2016 marraskuuhun mennessä sitä on myyty yli 15 miljoonaa kappaletta.