stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bodenin kunta
Kunnanvaltuusto

Ruotsissa valitaan joka neljäs vuosi edustajat valtiopäiville, maakäräjäkuntien valtuustoihin ja kunnanvaltuustoihin. Seuraavassa taulukossa on esitetty valtiopäivillä edustettuina olevien puolueiden saamat valtuustopaikat Bodenin kunnanvaltuustossa vuodesta 1973 lähtien.
| Puolue | Puolue | 1973 | 1976 | 1979 | 1982 | 1985 | 1988 | 1991 | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 | 2010 | 2014 | 2018 | 2022 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | Maltillinen kokoomus | 5 | 5 | 6 | 7 | 8 | 7 | 8 | 7 | 6 | 6 | 16 | 16 | 13 | 8 |  |
|   | Keskustapuolue | 9 | 9 | 7 | 6 | 5 | 4 | 5 | 3 | 2 | 2 | 2 | 1 | 1 | 3 |  |
|   | Liberaalit | 3 | 4 | 4 | 2 | 5 | 4 | 4 | 2 | 1 | 2 | 1 | 1 | 1 | 2 |  |
|   | Kristillisdemokraatit | 2 | 1 | 1 | 2 | 1 | 2 | 2 | 1 | 3 | 2 | 2 | 1 | 1 | 0 |  |
|   | Ympäristöpuolue vihreät | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 1 | 2 | 1 | 2 | 1 | 1 | 2 | 1 |  |
|   | Ruotsin sosiaalidemokraattinen työväenpuolue | 25 | 26 | 27 | 28 | 25 | 26 | 25 | 30 | 22 | 20 | 16 | 21 | 19 | 17 |  |
|   | Vasemmistopuolue | 5 | 4 | 4 | 4 | 5 | 4 | 4 | 4 | 6 | 6 | 7 | 5 | 4 | 3 |  |
|   | Ruotsidemokraatit | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 6 | 5 |  |
|   | Muut | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 8 | 9 | 4 | 2 | 2 | 10 |  |
|   | Yhteensä  | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 | 49 |  |
Piirit

Vuodesta 2016 alkaen kunta on jaettu seuraaviin piireihin:
Edeforsin piiri
Gunnarsbynin piiri
Sävastin piiri
Överluleån piiri
Seurakunnat

Vuoden 2012 aluejaon mukaan kunnassa on seuraavat Ruotsin kirkon seurakunnat:
Överluleå
Gunnarsbyn
Edefors
Sävast
Seurakunnat > Historialliset seurakunnat

Seuraavassa luettelossa on mainittu kaikki nykyisen kunnan alueella sijainneet seurakunnat. Jos seurakunta on lakkautettu, niin sen perässä on asteriski (*). Mahdolliset suluissa lukevat nimet ovat seurakunnan vaihtoehtoisia tai vanhempia nimiä. Jos nimen perässä lukee kbfd, niin kyseessä "kirkonkirjapiiri" (ruots. kyrkobokföringsdistrikt), joka ei ole muodostanut omaa seurakuntaa, vaikka ne seurakuntiin rinnastetaankin.
Bodens kbfd*
Edefors
Gunnarsbyn
Råneå övre kbfd*
Överluleå
Överluleå kbfd*
Seurakunnat > Kirkot

Edeforsin kirkko
Överluleån kirkko
Ystävyyskaupungit

Alta (Norja)
Apatity (Venäjä)
Oulu (Suomi)
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Bodenin kunnan kotisivut (ruotsiksi)
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: sv:Bodens kommun – Kunta- ja pitäjäjaon kehitys on käännöstä kuntaa ja pitäjää koskevista artikkeleista.
Norrbottenin läänin kunnat
Kartta Bodenin kunnan piireistä.
Käännös suomeksi
Urheiluvuosi 2024

Urheiluvuosi 2024 käsittelee vuoden 2024 merkittäviä uutisia ja tapahtumia urheilussa.
Olympialaiset

Kesäolympialaiset 26.7.–11.8. Pariisissa, Ranskassa. Kisoihin osallistui 203 kansallisen olympiakomitean joukkueet ja kaikkiaan noin 10 500 urheilijaa. Mitaleille ylsi 91 joukkuetta, minkä lisäksi mitaleja saivat riippumattomina urheilijoina kilpailleet venäläiset ja valkovenäläiset urheilijat. Mitalitilaston kärjessä olivat 40 kultaa voittaneet Yhdysvallat ja Kiina sekä 20 kultamitalin Japani.
Kesäparalympialaiset 28.8.–8.9. Pariisissa, Ranskassa. Kisoihin osallistui 169 joukkuetta sekä riippumattomina urheilijoina kilpailleita venäläisiä ja valkovenäläisiä. Mitalitilaston kärkimaat olivat 94 kultamitalia kerännyt Kiina, 49 kullan Iso-Britannia ja 36 kullan Yhdysvallat.
Biljardi

Snookerin maailmanmestaruusturnaus 20.4.–6.5. Sheffieldissä, Englannissa. Englantilainen Kyren Wilson sai ensimmäisen mestaruutensa voittamalla loppuottelussa karsintojen kautta pääsarjaan päässeen walesilaisen Jak Jonesin 18–14.
Darts

PDC-liiton maailmanmestaruuskilpailut 15.12.2023–3.1.2024 Lontoossa, Isossa-Britanniassa. Loppuottelussa englantilainen Luke Humphries voitti 16-vuotiaan maanmiehensä Luke Littlerin 7–4.
Jalkapallo

Eurooppa-liigan loppuottelu 22.5. Dublinissa, Irlannissa. Italialainen Atalanta voitti saksalaisen Bayer Leverkusenin 3–0. Ademola Lookman teki kaikki kolme maalia.
Mestarien liigan loppuottelu 1.6. Lontoossa, Englannissa. Espanjalaisjoukkue Real Madrid voitti saksalaisen Borussia Dortmundin 2–0. Mestaruus oli ennätyksellisesti Realin viidestoista.
Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 14.6.–14.7. Saksassa. Euroopan-mestaruuden voitti Espanja, hopealle sijoittui loppuottelun maalein 2–1 hävinnyt Englanti, ja kolmannen sijan jakoivat välierien häviäjäjoukkueet Alankomaat ja Ranska. Kisojen parhaana pelaajana palkittiin Espanjan keskikenttäpelaaja Rodri.
Jääkiekko

Naisten maailmanmestaruuskilpailut 3.–14.4. Uticassa, Yhdysvalloissa. Kanada voitti loppuottelussa Yhdysvallat jatkoajalla maalein 6–5. Pronssille sijoittui Suomi.
Miesten maailmanmestaruuskilpailut 10.–26.5. Prahassa ja Ostravassa, Tšekissä. Tšekki voitti loppuottelussa Sveitsin maalein 2–0. Pronssille sijoittui Ruotsi.
Nuorten maailmanmestaruuskilpailut 26.12.2023–5.1.2024 Göteborgissa, Ruotsissa. Loppuottelussa Yhdysvallat voitti Ruotsin 6–2. Pronssille sijoittui Tšekki.
Koripallo

Pariisin olympialaisten miesten turnauksessa kultaa voitti Yhdysvallat, joka kukisti loppuottelussa Ranskan pistein 98–87. Serbia sijoittui pronssille. Kevin Durant voitti neljännen olympiakultamitalinsa. Naisten turnauksessa Yhdysvallat voitti loppuottelussa Ranskan pistein 67–66 ja pronssia sai Australia. Olympiavoitto oli Yhdysvalloille kahdeksas peräkkäinen ja Diana Taurasille uran kuudes.
NBA:n loppuotteluissa Boston Celtics voitti Dallas Mavericksin otteluvoitoin 4–1 ja saavutti seurahistoriansa 18. mestaruuden. Kauden parhaana pelaajana palkittiin Denver Nuggetsin Nikola Jokić ja loppuotteluiden parhaana Bostonin Jaylen Brown.
Käsipallo

Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 10.–28.1. Saksassa. Kölnissä pelatussa loppuottelussa Ranska voitti jatkoajalla Tanskan maalein 33–31. Pronssia sai Ruotsi.
Laukkaurheilu

150. Kentucky Derby 4.5. Louisvillessä, Yhdysvalloissa. Voiton vei niukasti Brian Hernandez Jr.:n ohjastama Mystik Dan.
Pikaluistelu

Euroopan-mestaruuskilpailut 5.–7.1. Heerenveenissä, Alankomaissa. Sekä miehet että naiset kilpailivat viidestä matkamestaruudesta ja kahdesta joukkuemestaruudesta. Alankomaat voitti 14 mestaruudesta kymmenen ja saavutti kaikkiaan 22 mitalia. Marijke Groenewoud voitti kolme kultamitalia, joista kaksi henkilökohtaisilta matkoilta.
Pohjoismaiset hiihtolajit

Tour de Ski 30.12.2023–7.1.2024 Sveitsissä ja Italiassa. Miesten kokonaiskilpailun kolme parasta olivat norjalainen Harald Østberg Amundsen, saksalainen Friedrich Moch ja ranskalainen Hugo Lapalus. Naisten kokonaiskilpailun parhaat olivat yhdysvaltalainen Jessie Diggins, norjalainen Heidi Weng ja suomalainen Kerttu Niskanen.
Keski-Euroopan mäkiviikko 29.12.2023–6.1.2024 Saksassa ja Itävallassa. Kokonaiskilpailun voitti kolmannen kerran urallaan Japanin Ryōyū Kobayashi, joka sijoittui jokaisessa neljässä osakilpailussa toiseksi. Kokonaiskilpailun toinen oli Saksan Andreas Wellinger ja kolmas Itävallan Stefan Kraft, jotka kumpikin voittivat yhden osakilpailun. Osakilpailuvoittoon ylsivät myös Slovenian Anže Lanišek ja Itävallan Jan Hörl.
Taitoluistelu

Maailmanmestaruuskilpailut 18.–24.3. Montrealissa, Kanadassa. Mestareiksi luistelivat yhdysvaltalainen Ilia Malinin, japanilainen Kaori Sakamoto, pariluistelussa kanadalaiset Deanna Stellato-Dudek ja Maxime Deschamps sekä jäätanssissa yhdysvaltalaiset Madison Chock ja Evan Bates. Pariluistelun kultamitalisti Stellato-Dudekista tuli 40-vuotiaana lajissaan vanhimpana maailmanmestaruuden voittanut nainen.
Euroopan-mestaruuskilpailut 8.–14.1. Kaunasissa, Liettuassa. Mestaruuden voittivat ranskalainen Adam Siao Him Fa, belgialainen Loena Hendrickx, pariluistelussa italialaiset Lucrezia Beccari ja Matteo Guarise sekä jäätanssissa italialaispari Charlene Guignard / Marco Fabbri.
Tennis

Australian avoin turnaus 14.–28.1. Melbournessa, Australiassa. Naisten kaksinpelin loppuottelussa neutraalilla tunnuksella pelaava valkovenäläinen Aryna Sabalenka voitti kiinalaisen Zheng Qinwenin 2–0. Miesten kaksinpelin loppuottelussa italialainen Jannik Sinner voitti neutraalilla tunnuksella pelaavan venäläisen Daniil Medvedevin 3–2. Taiwanilainen Hsieh Su-wei voitti sekä naisten nelinpelin että sekanelinpelin mestaruuden.
Ranskan avoin turnaus 26.5.–9.6. Pariisissa, Ranskassa. Naisten kaksinpelin loppuottelussa puolalainen Iga Świątek voitti italialaisen Jasmine Paolinin 2–0. Świątekille voitto oli Ranskan avoimissa kolmas peräkkäinen. Miesten kaksinpelin loppuottelussa espanjalainen Carlos Alcaraz voitti saksalaisen Alexander Zverevin 3–2.
Wimbledonin turnaus 1.–14.7. Lontoossa, Englannissa. Naisten kaksinpelin loppuottelussa tšekkiläinen Barbora Krejčíková voitti Jasmine Paolinin 2–1. Miesten kaksinpelin loppuottelussa Carlos Alcaraz voitti serbialaisen Novak Đokovićin 3–0.
Yhdysvaltain avoin turnaus 26.8.–8.9. New Yorkissa, Yhdysvalloissa. Naisten kaksinpelin loppuottelussa Aryna Sabalenka voitti yhdysvaltalaisen Jessica Pegulan 2–0. Miesten kaksinpelin loppuottelussa Jannik Sinner voitti yhdysvaltalaisen Taylor Fritzin 3–0.
Pariisin olympialaisissa Zheng Qinwen voitti naisten kaksinpelin loppuottelussa kroatialaisen Donna Vekićin 2–0 ja Novak Đoković miesten kaksinpelin loppuottelussa Carlos Alcarazin 2–0.
Uinti

Pariisin olympialaisten ratauintikilpailuissa Yhdysvallat voitti kahdeksan ja Australia seitsemän kultamitalia. Kanadalainen Summer McIntosh voitti seka- ja perhosuintimatkoilla kolme henkilökohtaista kultamitalia ja saavutti lisäksi vapaauinnissa yhden hopeamitalin. Uimahypyissä Kiina voitti kaikki kahdeksan kultamitalia. Taitouinnissakin Kiina voitti molemmat jaossa olleet kultamitalit.
Pitkän radan maailmanmestaruuskilpailut 2.–18.2. Dohassa, Qatarissa. Kiina voitti 23 kultamitalia, joista yhdeksän uimahypyistä, seitsemän ratauinnista ja seitsemän taitouinnista.
Lyhyen radan maailmanmestaruuskilpailut  10.–15.12. Budapestissa, Unkarissa. Kisoissa tehtiin 30 maailmanennätystä. Menestynein maa oli 18 kultamitalia 45 lajissa voittanut Yhdysvallat. Venäläisiä ja valkovenäläisiä uimareita pääsi mukaan kilpailemaan neutraaleina urheilijoina ilman maatunnuksia.
Pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut 10.–14.6. Belgradissa, Serbiassa. Kisojen menestynein maa oli 12 kultamitalia voittanut Unkari. Samana vuonna järjestettyjen useiden arvokilpailujen vuoksi kaikki parhaat uimarit eivät osallistuneet Euroopan-mestaruuskilpailuihin, ja muun muassa Alankomaat ja Italia jäivät kokonaan pois.
Vesipallo

Maailmanmestaruuskilpailut uinnin MM-kilpailujen yhteydessä 4.–17.2. Dohassa, Qatarissa. Kroatia voitti miesten loppuottelussa Italian rangaistusheittokilpailun jälkeen 15–13, ja pronssille sijoittui Espanja. Naisten loppuottelussa Yhdysvallat voitti Unkarin 8–7, ja pronssia sai Espanja.
Miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 4.–16.1. Zagrebissa ja Dubrovnikissa, Kroatiassa.
Naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 4.–13.1. Eindhovenissa, Alankomaissa.
Yleisurheilu

Pariisin olympialaisten yleisurheilukilpailuissa Yhdysvallat voitti 14 kultamitalia, ja mitalitilastossa toiseksi sijoittui neljän kultamitalin Kenia. Kenialainen kestävyysjuoksija Beatrice Chebet voitti kaksi henkilökohtaista kultamitalia. Yhdysvaltalainen pikajuoksija Gabrielle Thomas voitti kolme kultamitalia, joista kaksi viestijuoksuissa. Alankomaalainen Sifan Hassan voitti kultaa maratonilla ja saavutti kaksi pronssimitalia ratajuoksuissa. Maailmanennätystä paransivat ruotsalainen Armand Duplantis seiväshypyssä (625) ja yhdysvaltalainen Sydney McLaughlin-Levrone 400 metrin aitajuoksussa (50,37).
Sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 1.–3.3. Glasgow'ssa, Isossa-Britanniassa. Menestynein maa oli kuusi kultaa ja yhteensä 20 mitalia saanut Yhdysvallat. Kaikkiaan kultamitaleja voitti 15 maata ja mitaleille ylsi 32 maata. Maailmanennätyksiä paransivat Alankomaiden Femke Bol 400 metrin juoksussa (49,17) ja Bahaman Devynne Charlton 60 metrin aitajuoksussa (7,65).
Aake Kalliala

| Aake Kalliala> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Aarne Elis Kalliala
Syntynyt: 5. lokakuuta 1950 (ikä 74) Heinola, Suomi
Näyttelijä
Aktiivisena:  1981–
Merkittävät roolit:  Mauri Alho (Kotikatu) Useita rooleja (Pulttibois)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Aarne Elis ”Aake” Kalliala (s. 5. lokakuuta 1950 Heinola) on suomalainen näyttelijä ja laulaja.
Kalliala on valmistunut Teatterikorkeakoulusta 1980-luvun alussa. Kalliala teki 1980- ja 1990-lukujen taitteessa yhteistyötä Pirkka-Pekka Peteliuksen kanssa. Kalliala aloitti näyttelijänuransa Spede Pasasen elokuvien sivuroolien näyttelijänä 1980-luvun alussa. Hän on toiminut myös laulajana ja levyttänyt muun muassa albumit Aake presidentiksi ja Mikset jätkä itke.
Kallialan oli tarkoitus näytellä veljen rooli 2021 tekeillä olleessa Mielensäpahoittaja-elokuvassa, mutta rooli peruuntui hänen loukkaannuttuaan onnettomuudessa.
Kotikadussa Kalliala näytteli Mauri Alhoa.
Filmografia > Elokuvat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1979 | Hääyö myytävänä | Mikko |
| 1981 | Kauhea murhamies Lalli | Turkka |
| 1981 | Pölhölä | Kustaa Käppyrä / Metusalem Käppyrä |
| 1983 | Koomikko | Hemmo |
| 1983 | Viikonloppuna vapaata | Perälä |
| 1983 | Jeesuksen pojat | nyrkkeilijä |
| 1984 | Lentävät luupäät | suomalainen missiagentti |
| 1984 | Korkki ja Lipponen | Kalle Kustaa Lipponen |
| 1985 | Hei kliffaa hei | Riku |
| 1986 | Huomenna | Kott |
| 1986 | Harmagedon | Hili-Bili Huotari |
| 1986 | Liian iso keikka | Petteri Lipsonen |
| 1987 | Jäähyväiset presidentille | etsivä Siika |
| 1987 | Hamlet liikemaailmassa | Gyldenstren |
| 1988 | Makkarakalakeittoa, sano Tympee Huttunen |  |
| 1988 | Onks Viljoo näkynyt | Lempo Römppäinen / Soikiapää / Arvid/Marko / Buffalo-Bill |
| 1989 | Kolme yötä | juontaja |
| 1989 | Likaiset kädet | Georges |
| 1990 | Uunon huikeat poikamiesvuodet maaseudulla | Taavetti Tuppi |
| 1990 | Rampe & Naukkis – kaikkien aikojen superpari | Sakari "Naukkis" Naukkarinen |
| 1992 | Uuno Turhapuro – Suomen tasavallan herra presidentti | reikiin rahaa tunkeva mies |
| 1992 | Kuka on Joe Louis? | taksikuski |
| 1992 | Pilkkuja ja pikkuhousuja | Antton, Eveliinan veli |
| 1994 | Anita | Joulupukki |
| 1994 | Kaikki pelissä | radiotoimittaja "Sotta" Suhonen |
| 1994 | Vääpeli Körmy – taisteluni | antautuva sotilas |
| 1997 | Vääpeli Körmy ja kahtesti laukeava | puliukko |
| 1997 | Lahja | Matinlassi |
| 1997 | Kummeli Kultakuume | alijohtaja |
| 1997 | Konsertto Mallorcalla | Ensio Hartti |
| 2001 | Emmauksen tiellä | Ranen isä |
| 2002 | Rumble | Metsäpitsan omistaja |
| 2004 | Juoksuhaudantie | Siikavire |
| 2006 | Kummelin Jackpot | Keijo Mattila |
| 2006 | Riisuttu mies | taidemaalari Lilja |
| 2006 | Kirkkaalta taivaalta | Andersson |
| 2008 | Kolme viisasta miestä | karaoke-isäntä |
| 2009 | Ralliraita | Takala |
| 2010 | Havukka-ahon ajattelija | Kuoliaaksinaurattaja |
| 2011 | Kotirauha | Reijo Luoto |
| 2011 | Herra Heinämäki ja Leijonatuuliviiri | Ukko |
| 2012 | Vares – Kaidan tien kulkijat | Paskamantteli |
| 2012 | Tie pohjoiseen | Kalle |
| 2013 | Kaappari | Lentokapteeni Rajapaltio |
| 2013 | Kekkonen tulee! | Olavi |
| 2014 | Kummeli V | Isaskar Toukka |
| 2017 | Rendel | marsalkka |
| 2019 | Olen suomalainen | Toivo Kärki |
| 2023 | Skimbagirls | Pajuharju |
Filmografia > Televisiosarjat

| Vuosi | Elokuva / TV-elokuva / Lyhytelokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 1982 | Hämähäkki | Markku Merentaus |
| 1982–1983 | Valehtelijoiden klubi | jäsen R |
| 1984 | ÄWPK – Älywapaa palokunta | monia rooleja |
| 1986–1987 | Tabu | monia rooleja |
| 1987 | Hymyhuulet | monia rooleja |
| 1987 | Fakta homma | Sakari |
| 1989 | Paha yskä – ja yhä pahenee |  |
| 1989–1991 | Pulttibois | monia rooleja |
| 1991 | Isänmaan kaikuja | Mähönen |
| 1992 | Manitbois | monia rooleja |
| 1993 | Tsa Tsa Tsaa | monia rooleja |
| 1991–1995 | Hynttyyt yhteen | Aarne Harava |
| 1995 | Huijarinainen | Joulupukki |
| 1995 | Uimakoulu | monia rooleja |
| 1995 | Herkku & Partanen | Raimo Mehtonen |
| 1996 | Peltiheikit | Pauli Nenonen |
| 1996 | Lihaksia ja luoteja | Kalmisto |
| 1997 | Valhetta ja rakkautta | Hannu Hämäläinen |
| 1998–2012 | Kotikatu | Mauri Alho |
| 1999 | Äkkiä Anttolassa | monia rooleja |
| 2002 | Jurismia! | Egri Bikaver |
| 2010–2011 | Taivaan tulet | Kallunki |
| 2014 | Toisen kanssa | Saaran isä |
| 2017 | Rakkautta vain | Pertza |
| 2021 | Pahan väri | Tauno Leppälahti |
| 2023 | Poromafia | Rouku Nelihanka |
Diskografia > Albumit

Hui-Hai (1986, yhdessä Hui-Hai -joukon kanssa)
Aake presidentiksi (1987)
Mikset Jätkä Itke – Juha Vainion Lauluja (1988)
Trio Erektus: Kultalevy 1 (1990)
Diskografia > Singlet

Pönttö sekaisin / Ainutkertainen (1985)
Mikset jätkä itke / Hiihtohissi (1987)
Matkailu avartaa / Ketoon (1987)
Nuori tumma / Mustalainen (1988, yhdessä Heikki Kinnusen kanssa)
Arvaa mitä / Bingo (1988)
Suomalainen tosi jenkka / Kun mies kaikkensa antaa (1993)
Liha- ja perunamies (2006, yhdessä Suti Aittoniemen, Mikko Alatalon ja Heikki Kinnusen)
Tynnyrkari
Aiheesta muualla

Aake Kalliala Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Aake Kalliala Elonetissä.
Aake Kalliala on Johannes Virolainen. Ylen Elävä arkisto.
Aake Kallialan esitystuotanto Suomen äänitearkistossa (1901–1999)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI 
Kansalliset:  Suomi (KANTO) 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Ritva  Elonet  Yle
Lily Leino

Lily Leino
Ulpukka Lily Leino (1911 – 1991) oli amerikansuomalainen toimittaja ja kääntäjä. Hän kävi Los Angelesissa kaksivuotisen Egan teatterikoulun sekä Ernst Belcherin ja Murrayn tanssikoulut. Hän esiintyi näyttelijänä puhenäyttämöillä ja hänellä oli myös muutamia elokuvaosia. Lily Leino kirjoitti artikkeleita suomalaisiin lehtiin ja hän käänsi englanniksi muun muassa Mika Waltarin romaanin Turms, kuolematon. Hän oli 1930-luvulla Elokuva-aitta-lehden Hollywoodin kirjeenvaihtajana.
Leino oli talvisodan aikaan Suomessa ja kirjoitti lehtiin muun muassa "Kirjeitä Tuntemattoman Sotilaan Morsiamelle". Lily Leino oli mukana SS American Legion kuljetuksessa, jossa Petsamosta elokuussa 1940 siirrettiin laivalla ihmisiä sodan jaloista Yhdysvaltoihin. Hän kirjoitti matkasta Eeva-lehteen.
Kuuban Omajassa suomalaisessa Ponnistus-utopiayhteisössä 25. tammikuuta 1911 syntynyt ja Los Angelesissa asunut Lily Leino oppi suomen kielen kunnolla vasta täysi-ikäisenä. Hän oli muuttanut Kuubasta vanhempiensa kanssa Yhdysvaltoihin vuoden ikäisenä 1912.
Ryhdyttyään Elokuva-aitta-lehden kirjeenvaihtajaksi hän kirjoitti juttunsa aluksi englanniksi ja hänen äitinsä käänsi ne suomeksi. Kielitiedon parannuttua Lily Leino alkoi sitten kirjoittaa juttunsa suoraan suomeksi. Leino toimi 1950-luvulla Suomeen suunnattujen "Amerikan Ääni" radiolähetysten toimittajana. Lily Leino mainitaan "CIA In Europe" kirjassa. Leinon usein siteerattu Clement Greenberg haastattelu vuodelta 1969 on julkaistu kokonaisuudessaan Greenberg kokoelmassa The Collected Essays and Criticism, Volume 4
Leino kuoli Lancasterissa, Pennsylvaniassa 20. helmikuuta 1991.
Teokset

Hollywood, taikakaupunki. Otava 1949
The Sovietization of Estonia: with references to Latvia and Lithuania. Research and Library Branch, International Broadcasting Service, Report No. 163. International Broadcasting Service, New York 1954
Theatre in America; kirj. Lily Leino, Mal Oettinger, Richard Dienelt, Clifford Prine, James Douglas. United States Information Service,  Washington D. C. 1967
Käännökset

Mika Waltari: The Etruscan. G. P. Putnam's Sons - Thomas Allen, New York - Toronto 1956 (alkuteos Turms, kuolematon)
Mika Waltari: The Tree of Dreams and Other Stories; käänt. Lily Leino, Alan Beesley ja Paul Sjöblom. Putnam's Sons, New York 1965
Arvo Tuominen: The Bells of the Kremlin: An Experience in Communism; toim. Piltti Heiskanen,  käännös Lily Leino, esipuhe Harrison E. Salisbury.  University Press of New England, Hanover, New Hampshire 1983
Juhani Peltonen: Guest of Honor (Päivän sankari), näytelmä
Inkeri Kilpinen: Another World (Toinen maailma), näytelmä
Aiheesta muualla

Lisää luettavaa aiheesta Lily Leino on Wikiaineistossa  Luettelo Lily Leinon lehtiartikkeleista
Tarasti, E. (2006). Muotokuvia: Tulkintoja, muistelmia, tarinoita. Imatran kansainvälinen semiotiikka-instituutti.
Tarasti, E. (2021). Moi ja Soi: Muistelmat. Teos
Darvoz

Pamirin kartta.
Darvoz (tadžikiksi Дарвоз) on vuoristo Pamirin luoteisosassa Tadžikistanissa. Se liittyy idässä Tiedeakatemian vuoriin ja ulottuu lännessä Pandžjoelle. Vuorijonon pituus on 200 kilometriä ja korkein kohta Arnavad 6 083 metriä.
Darvozvuoret erottavat toisistaan Xingov-, Pandž- ja Vandžobjokien vesistöalueet. Niiden läntinen jatke on nimeltään Hazrati Šoh. Itäosan korkeus on 5 500–6 000, keskiosan 4 500–6 000 ja länsiosan 3 000–3 700 metriä. Idässä on suuria jäätiköitä.
Vuoret ovat muodostuneet etupäässä kalkki-, hiekka- ja liuskekivestä, konglomeraatista, dioriitista ja graniitista. Länsirinteillä on aroa, pohjoisrinteillä kasvaa vaahteroita ja pähkinäpuita ja etelärinteillä katajia ja mantelipuita. Jokilaaksoissa harjoitetaan maanviljelyä ja puutarhanhoitoa. Xoburabotin solan kautta kulkee Dušanben ja Xoruğin välinen maantie.
Akademijai millii ilmhoi Todžikiston

Ismoili Somonīn huippu ja sen heijastus vuoristojärvessä.
Akademijai millii ilmhoi Todžikiston (tadžikiksi Академияи миллии илмҳои Тоҷикистон, vuoteen 2023 saakka Akademijai Fanho) on vuoristo Pamirin länsiosassa Tadžikistanissa. Pituuspiirien suuntaisen vuorijonon pituus on noin 110 kilometriä. Sen korkein huippu Ismoili Somonī (entinen Kommunismin huippu, 7 495 metriä) oli Neuvostoliiton korkein kohta.
Sedimentti- ja metamorfisista kivilajeista muodostuneessa vuoristossa on 24 yli 6 000 metriin kohoavaa huippua. Niitä peittävät ikilumi ja suuret jäätiköt. Neuvostoliiton tiedeakatemian mukaan vuonna 1927 nimetty vuoristo kantaa nykyään Tadžikistanin tiedeakatemian nimeä.
Hasan Abdrahim

Korpraali Hasan Abdrahim.
Hasan Abdrahim (حسن عبد الرحيم, Ḥasan  ʻAbd al-Raḥīm, Hasan Abdurrahîm; 13. helmikuuta 1914 Helsinki – 5. maaliskuuta 1940 Säkkijärvi) oli tataaritaustainen suomalainen pikaluistelija, joka kaatui Talvisodassa. Hänen isänsä oli liikemies Ymär Abdrahim.
Elämä

Abdrahim oli taustaltaan Suomen tataariyhteisön jäsen. Hänen isänsä oli sotia ennen tunnettu helsinkiläinen kangaskauppias Ymär Abdrahim, jonka liikkeessä Hasankin työskenteli. Hän tuli tunnetuksi 1930-luvun lopulla Helsingin Luistinkiitäjien pikaluistelijana. Hän osallistui ensimmäisen kerran SM-kisoihin talvella 1938 sijoittuen kymmenenneksi. Parhaat matkat olivat hänellä 500 ja 1 500 metriä, joissa sijoitus oli kahdeksas. Seuraavan vuoden SM-kisoissa hän sijoittui yhteispisteissä viidenneksi sijoittuen 1 500 metrillä neljänneksi ja 500 metrillä viidenneksi. Samana vuonna Helsingissä käydyissä MM-kisoissa Abrahim oli myös mukana. Hänen paras matkansa oli 500 metriä, jossa hän sijoittui seitsemänneksi yhdessä norjalaisten nimimiesten Charles Mathiesenin ja Ivar Ballangrudin kanssa. Suomalaisista hänen taakseen jäivät kolmen matkan yhteispisteissä 1940-luvun tulevat suomalaisnimet Pentti Lammio, Keijo Lehdikkö ja Kalevi Laitinen. Pikaluistelun lisäksi Abdrahim kilpaili pikaluistelijoille tyypilliseen tapaan pyöräilyssä ja edusti helsinkiläisseura Pyörä-Tovereita.
Abdrahim osallistui Talvisotaan Ässärykmentissä. Hän haavoittui käsivarteen, olkavarteen ja kaulaan, menehtyen myöhemmin samana päivänä eli 5. maaliskuuta 1940 Viipurinlahden pohjoispuolella Säkkijärven Niskapohjassa. Hän kuoli joukkosidontapaikalla. Sotien jälkeen hänen seuransa Helsingin Luistinkiitäjät (HLK) järjesti 1940-luvun lopulla hänelle nimettyä muistokilpailua Eläintarhan kentällä.
Henkilökohtaiset ennätykset

500 metriä 46,3
1 500 metriä 2.32,4
3 000 metriä 5.25,7
5 000 metriä 9.23,8
10 000 metriä 20.06,2