stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Henri Pulkkinen

Henri Pulkkinen -nimisiä henkilöitä ovat:
Henri Pulkkinen, Paperi T (s. 1986), suomalainen rap-artisti, runoilija ja Radio Helsingin musiikkipäällikkö
Henri Pulkkinen (s. 1983), suomalainen pesäpalloilija.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Henri Pulkkinen”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Henri Rang

| Mitalit> Maa:   Romanian kuningaskunta.Esteratsastus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Romanian kuningaskunta.Esteratsastus. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Romanian kuningaskunta.Esteratsastus. Olympialaiset  | Maa:   Romanian kuningaskunta> Esteratsastus. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Berliini 1936 | yksilökilpailu |  |
Henri Rang (8. kesäkuuta 1902 Lugoj – 25. joulukuuta 1946) oli romanialainen esteratsastaja ja olympiamitalisti.
Rang saavutti yksilökilpailussa olympiahopeaa Berliinissä 1936. Olympiamitali oli Romanian historian ensimmäinen ratsastuksesta ja ylipäänsä yksilökilpailusta. Rang kuoli vain 44-vuotiaana joulupäivänä 1946 kolaroituaan Adolf Hitleriltä Berliinissä saamallaan moottoripyörällä.
Heinäveden helluntaiseurakunta

| Heinäveden helluntaiseurakunta |
| --- | --- |
Suuntautuminen:  helluntaiherätys
Kirkkokunta:  itsenäinen
Perustettu:  1948
Pääkirkko:  Hakakuja 3 79700 Heinävesi
Aiheesta muualla
Sivusto
Infobox OKNimi-testi OK: 
Heinäveden helluntaiseurakunta on vuonna 1948 perustettu heinäveteläinen helluntaiseurakunta. Seurakunnan toimitilat sijaitsevat Heinäveden keskustassa Hakakujalla. Seurakunta on perustettu 1948 ja rekisteröity yhdistykseksi 7. marraskuuta 1967.
Seurakunnan toimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi kuorotoiminta, seurakuntavierailut, lähetys- ja avustustyö Vepsässä, kerhotoiminta lapsille sekä teetupabussi nuorille.
Historia

Helluntaiherätyksen toiminta Heinävedellä alkoi vuonna 1935 kun kuopiolaiset saarnaajat pitivät kokouksia Varistaipaleen kylällä. Ensimmäinen kastetilaisuus järjestettiin 1936. Uskoontulleet liittyivät Kuopion Eelim-seurakuntaan, josta käsin toimintaa johdettiin Heinäveden alueella. Sodan jälkeen seurakuntalaiset päättivät järjestäytyä itsenäiseksi seurakunnakseen. Seurakunta teki lähiympäristötyötä koko Heinäveden alueella. Seurakunta aloitti myös lähetystyön 1950-luvulla.
Rukoushuone

Seurakunta kokoontui aluksi vuosikymmenten ajan kirkonkylällä vuokratiloissa. Vuonna 1990 seurakunta osti tiilisen omakotitalon kirkonkylän Hakakujalta. Talo saneerattiin rukoushuoneeksi ja vihittiin käyttöön 17. maaliskuuta 1991. Seurakunnan säännöllinen toiminta on keskittynyt rukoushuoneelle, minkä lisäksi seurakuntalaiset kokoontuva myös kodeissa.
Herbert Saffir

National Weather Servicen johtaja Jack Kelly ojentamassa Herbert Saffirille (oikealla) kuvaa hurrikaani Andrew'sta.
Herbert Saffir (29. maaliskuuta 1917 – 21. marraskuuta 2007) oli yhdysvaltalainen insinööri, joka kehitti Saffirin–Simpsonin hurrikaaniasteikon Robert Simpsonin kanssa vuonna 1969. Hän syntyi New Yorkissa ja valmistui Georgia Institute of Technologysta vuonna 1940.
Daniel Legrand

Daniel Legrand
Daniel Legrand (1783 Sveitsi – 1859 Alsace, Ranska) oli teollisuusjohtaja, joka tuli tunnetuksi monista vetoomuksistaan, joita hän kirjoitti sveitsiläisille, saksalaisille, ranskalaisille ja brittiläisille valtiopäämiehille sekä virkamiehille. Vetoomuksillaan hän tavoitteli kansainvälistä lainsäädäntöä säätelemään työelämää, jotta työntekijöiden oloja saataisiin parannettua. Tästä syystä Legrand yhdistetään myös Kansainvälisen työjärjestön (ILO) historiaan.
Aiheesta muualla

Työntekijän osasta yhteiskunnassa Daniel Legrandin ja Robert Owenin mukaan  (PDF-muodossa)
Teollisuudesta Ranskassa 1800-luvun alussa
Sosiaalisesta reformista ja kansainvälisestä taloudellisesta kilpailusta (PDF-muodossa)
ILOn historia
Henri Rabaud

Henri Rabaud
Henri Rabaud (10. marraskuuta 1873 – 11. syyskuuta 1949) oli ranskalainen kapellimestari ja säveltäjä.
Rabaud syntyi Pariisissa ja opiskeli Pariisin konservatoriossa André Gédalgen ja Jules Massenet'n johdolla. Hänestä tuli vuonna 1908 Pariisin oopperan kapellimestari, ja hän palasi Pariisiin johdettuaan 1910-luvun lopulla yhden kauden Bostonin sinfoniaorkesteria.
Gabriel Faurén erottua virasta vuonna 1922 Rabaud nousi Pariisin konservatorion johtajaksi. Hän hoiti virkaansa vuoteen 1941.
Rabaud'n sävellystuotantoon kuuluu muun muassa oopperoita, sinfonioita ja muuta orkesterimusiikkia, kamarimusiikkia, Prix de Romella palkittu kantaatti Daphné sekä elokuvamusiikkia. Hän oli säveltäjänä melko perinteinen ja omien sanojensa mukaan vierasti modernismia.
Hubert Henno

Hubert Henno (s. 6. lokakuuta 1976) on ranskalainen lentopalloilija. Hän on pelipaikaltaan libero ja on tuolla paikalla yksi maailman parhaimmista pelaajista.
Kaudella 2007–2008 Henno pelasi italialaisessa Roma Volleyssa, jonka muita tähtiä olivat serbialainen Ivan Miljković ja italialainen Luigi Mastrangelo. Henno siirtyi Roomaan vuonna 2006 venäläisestä Moskovan Dynamosta, jonka riveissä hän voitti Venäjän mestaruuden. Kotimaassaan Henno on pelannut vuosikausia menestyksekkäästi muun muassa voittaen neljä kertaa Ranskan mestaruuden. Henno pelasi samassa Toursin joukkueessa Tuomas Sammelvuon kanssa kaudella 2004–2005, joka huipentui heidän osaltaan Mestareiden liigan voittoon.
Saavutukset

2000 Ranskan cupin voitto
2000 Euroopan superliigan voitto
2000 Cup-voittajien cup
2000 Ranskan liigan voitto
2001 Ranskan cupin coitto
2001 Mestareiden liigan voitto
2001 Ranskan liigan voitto
2002 Ranskan liigan voitto
2003 Ranskan cupin voitto
2004 Ranskan liigan voitto
2005 Ranskan cupin voitto
2005 Mestareiden liigan voitto
2006 Venäjän mestaruus
Darmen Sadvokasov

| Darmen Sadvokasov> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 22. joulukuuta 1982 (ikä 41)
Kansalaisuus:   Venäjä
Kyokushin-ottelija
Aktiivisena:  2001–2015
Pituus:  180 cm
Paino:  88 kg
Painoluokka:  Raskassarja
Kätisyys:  oikea
Vyöarvo:  3. dan
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten kyokushin karate.World Open  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten kyokushin karate.World Open  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten kyokushin karate.World Open  | Maa:   Venäjä> Miesten kyokushin karate. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Tokio 2015 | avoin |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Varna 2014 | -90 kg |  |
| Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Osaka 2006 | +85 kg |  |
| Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  | Japanin mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | 2014 | avoin |  |
| All American Open  | All American Open  | All American Open  |  |
|  Hopeaa | New York 2013 | avoin |  |
|  Pronssia | New York 2014 | avoin |  |
| Venäjän mestaruuskilpailut  | Venäjän mestaruuskilpailut  | Venäjän mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | 2003 | -90 kg |  |
|  Kultaa | 2004 | -90 kg |  |
|  Kultaa | 2006 | -90 kg |  |
|  Kultaa | 2012 | -90 kg |  |
|  Kultaa | 2013 | -90 kg |  |
| Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  | Yhdysvaltain mestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Los Angeles 2012 | -90 kg |  |
Darmen Kairžanovitš Sadvokasov (ven. Дармен Каиржанович Садвокасов, s. 22. joulukuuta 1982) on venäläinen karateka. Hän saavutti pronssia World Openissa ja on viisinkertainen Venäjän mestari.
Karate

Marraskuussa 2003 Sadvokasov sijoittui 64 parhaan joukkoon MM-turnauksessa. Hän voitti avauskierroksella Germain Poumon ja toisella kierroksella Michaël Biskosin. Kolmannella kierroksella Sadvokasov hävisi Sergio da Costalle.
Sadvokasov sijoittui neljänneksi MM-kilpailuissa 2008.
Sadvokasov otteli Euroopan raskaansarjan mestaruudesta 2014, mutta hävisi kamppailun Oleksandr Ieromenkolle. Samana vuonna marraskuussa Sadvokasov kilpaili Japanin avoimessa turnauksessa. Hän saavutti mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Shoki Aratan. Vuotta myöhemmin hän osallistui World Open -turnaukseen 2015, jossa Sadvokasov saavutti pronssia 192 ottelijan MM-kilpailussa.
Ottelutyyli

Sadvokasovin tyyliin kuului jatkuva painostus. Hän otteli mielellään lähietäisyydellä, jossa Sadvokasov käytti mawashi tsuki ja shita tsuki lyöntejä keskikroppaan. Lisäksi hän potki mielellään alapotkunsa sisä- ja ulkoreiteen. Sadvokasovilla oli myös kyky otella monipuolisilla lyöntipotku yhdistelmillä. Yksi hänen tavaramerkeistään oli usiro mawashigeri, jonka Sadvokasov teki usein lähietäisyydeltä.
Datura

Datura voi tarkoittaa seuraavia:
hulluruohot (Datura) koisokasvien heimoon kuuluva kasvisuku
Datura, italialainen elektronisen musiikin yhtye
1270 Datura, asteroidi
Datura tai harha jonka jokainen näkee, Leena Krohnin kirja vuodelta 2001
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Datura”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Club Sportif de Hammam-Lif

Club Sportif de Hammam-Lif (arab. النادي الرياضي لحمام الأنف‎‎) on tunisialainen jalkapalloseura, joka perustettiin vuonna 1944. Sen kotistadion on Stade Bou Kornine, joka sijaitsee Hammam-Lifissä. Joukkue on voittanut Tunisian liigamestaruuden neljä kertaa.
Saavutukset

Tunisian mestaruus (4): 1951, 1954, 1955, 1956
Tunisian cup (9): 1947–1951, 1954, 1955, 1985, 2001
Tunnettuja entisiä pelaajia

1960-luku
Témime Lahzami (1967–1970)
1990-luku
Sirajeddine Chihi (1990–1993)
2000-luku
Arbi Méjri (2005–2007)
Mohamed Ali Ghariani (2008–2009)
Päävalmentajat

| Kausi | Valmentaja |
| --- | --- |
1950–1952:  Marc Orsoni
1953–1955:  Habib Draoua
1955–1956:  Bill Berry
1963–1965:  Louis Pinat
1999–2001:  Ammar Souayah
2004–2005:  Khaled Hosni
2004–2005:  Nizar Khanfir
2005–2006:  Habib Mejri
2006–2007:  Khemaïs Laabidi
2006–2007:  Nizar Khanfir
2006–2007:  Ridha Akacha
2007–2008:  Ridha Akacha
2007–2008:  Habib Mejri
2008–2009:  Ridha Akacha
2008–2009:  Fethi Labidi
2009–2010:  Gérard Buscher
2010–2011:  Dragan Cvetković
2011–2012:  Christian Sarramagna
2012–2013:  Dragan Cvetković
2013:  Ferid Ben Belgacem
2013–2014:  Noureddine Bousnina
2014–2015:  Gerard Buscher
Aiheesta muualla

Virallinen kotisivu (Arkistoitu – Internet Archive) (arabiaksi, ranskaksi)
Dar Młodzieży

Dar Młodzieży
Dar Młodzieży (suom. Nuoruuden lahja) on puolalainen purjelaiva, jonka on suunnitellut Zygmunt Choreń. Laiva laskettiin vesille vuonna 1982 Leninin telakalla Gdańskissa. Dar Młodzieżyn kotisatama on Gdynia. Laiva on tyypiltään fregatti, ja siinä on kolme mastoa.
Dar Młodzieżyn piirustuksia käytettiin prototyyppinä viiden muun purjelaivan rakentamisessa. Näistä laivoista neljä purjehtii nykyisin Venäjän lipun alla: Mir, Druzhba, Pallada ja Nasheba. Yksi laivoista, Khersones, kuuluu Ukrainan laivastoon.
Kuvia

Dar Młodzieży sivusuunnasta.
Kristiansandissa Tall Ships' Racesissa 30. heinäkuuta 2010.
Kristiansandissa (2010).
Dunkerque (2013).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dar Młodzieży Wikimedia Commonsissa
Horacio Zeballos

| Horacio Zeballos |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1985 (ikä 39)
Kansalaisuus:   Argentiina
Tennispelaaja
Pituus:  188
Paino:  78
Kätisyys:  vasen
Ammattilaisena:  2003–
Palkintorahat:  8 230 062 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  41. (16.11.2009)
Voitot/tappiot:  91–133
Grand Slam -turnauksissa
Australian avoimet:  1. kierros (2010, 2013, 2014, 2017, 2018)
Ranskan avoimet:  4. kierros (2017)
Wimbledon:  2. kierros (2018)
Yhdysvaltain avoimet:  2. kierros (2009, 2016)
Nelinpeli
Paras sijoitus:  1  (6. toukokuuta 2024)
Voitot/tappiot:  352–209
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Horacio Zeballos Jr. (s. 27. huhtikuuta 1985 Mar del Plata) on argentiinalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-listan sijalla 41 marraskuussa 2009. Zeballos pelaa vasemmalla kädellä, ja hän siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2003. Nelinpelissä hän on voittanut kaksi ATP-turnausta.
Tennisura > 2009

Zeballos pelasi suurimman osan turnauksistaan ATP-haastajaturnauksissa. Hän voitti viisi kaksinpeliturnausta ja kuusi nelinpeliturnausta. Hän pelasi St. Petersburg Openissa ja pääsi finaaliin voittamalla Juri Štšukinin, Aleksandr Dolgopolovin, Ernests Gulbisin ja Igor Kunitsynin, kunnes hävisi Serhi Stah’ovskyille kolmieräisen ottelun.
Tennisura > 2010

Zeballosin kausi alkoi vaisusti. Aucklandissa hän hävisi Juan Mónacolle, Australian avoimissa Philipp Kohlschreiberille ja Santiagossa Łukasz Kubotille. Zeballos sai hyvän avauksen nelinpelikaudelle. Ensimmäisessä turnauksessaan, Heineken Openissa, Zeballos ja Rogier Wassen voittivat maailmanlistan ykkösparin Bob ja Mike Bryanin. Australian avointen nelinpelissä Zeballos ja Leonardo Mayer pääsivät kolmannelle kierrokselle asti ja Movistar Openissa Zeballos pääsi finaaliin parinsa Potito Staracen kanssa. Tämän jälkeen hän aloitti massakauden Copa Telmexissä, jossa hän ensimmäisellä kierroksella voitti entisen Ranskan avointen mestarin, Gastón Gaudion luvuin 6–3, 3–6, 6–3. Zeballos voitti myös entisen maailmanlistan nelospelaajan, Carlos Moyàn 6–4, 6–4. Näin Zeballos pääsi ensimmäisen kerran puolivälierään ATP-turnauksessa sitten viime vuoden lokakuun. Puolivälierässä hän kuitenkin hävisi maanmiehellensä, Juan Monacolle. Nelinpelissä Zeballos ja Sebastian Prieto voittivat neljänneksi sijoitettuna koko turnauksen. Finaalissa he päihittivät parin Simon Greul ja Peter Luczak luvuin 7–6, 6–1. Tämä oli Zeballosin ensimmäinen ATP-turnausvoitto.
US Men's Clay Court Championships -turnauksessa hän voitti Taylor Dentin, Dudi Selan ja maailmanlistan sijalla 11 olevan Fernando Gonzálezin. Semifinaalissa hän hävisi Juan Ignacio Chelalle, joka voitti lopulta turnauksen. Monte Carlo Masters -turnauksessa hän hävisi 1. kierroksella Tommy Robredolle ja Barcelona Openissa Pablo Cuevasille. Rome Masters -turnauksessa hän hävisi John Isnerille. Ranskan avoimissa hän selviytyi toiselle kierrokselle voitettuaan ensimmäisellä kierroksella Martin Fischerin. Toisella kierroksella hän hävisi turnauksen lopulta voittaneelle Rafael Nadalille.
Ensimmäistä kertaa Wimbledonin pääsarjassa pelannut Zeballos putosi jo avauskierroksella jatkosta hävittyään Lu Yen-hsunille. Yhdysvaltain avoimissa Zeballos hävisi avauskierroksella Igor Andrejeville.
Aiheesta muualla

Horacio Zeballos Jr. ATP:n sivuilla
Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Horacio Zeballos Wikimedia Commonsissa
Club Social y Deportivo Colo-Colo

Club Social y Deportivo Colo-Colo on chileläinen vuonna 1925 perustettu jalkapalloseura Santiagon kaupungista. Colo-Colo on Chilen menestynein jalkapalloseura, se on voittanut maan Primera Divisiónin mestaruuden 31 kertaa. Cup-mestaruuden se on voittanut 11 kertaa. Vuonna 1991 se voitti ensimmäisenä chileläisenä seurana Copa Libertadoresin. Colo-Colo pelaa kotiottelunsa 47 347 katsojaa vetävällä Estadio Monumental David Arellanolla. Joukkueen lempinimiä ovat: Albos (lumivalkoiset), Cacique ja Eterno Campeón (ikuinen mestari).
Saavutukset > Kansalliset saavutukset

Liga Central de Football / Asociación de Fútbol de Santiago'
Mestaruudet (4): 1925, 1928, 1929, 1930
Primera División
Mestaruudet (31): 1937, 1939, 1941 (ei tappioita kaudella), 1944, 1947, 1953, 1956, 1960, 1963, 1970, 1972, 1979, 1981, 1983, 1986, 1989, 1990, 1991, 1993, 1996, 1997 (Clausura), 1998, 2002 (Clausura), 2006 (Apertura & Clausura), 2007 (Apertura & Clausura), 2008 (Clausura)), 2009 (Clausura), 2014 (Clausura), 2015 (Apertura)
Copa Chile
Mestaruudet (11): 1958, 1974, 1981, 1982, 1988, 1989, 1990, 1994, 1996, 2016
Saavutukset > Kansainväliset saavutukset

Copa Libertadores de América
Mestaruudet (1): 1991
2-sija (1): 1973
Intercontinental Cup
2-sija (1): 1991
Recopa Sudamericana
Mestaruudet (1): 1992
Copa Interamericana
Mestaruudet (1): 1991
Copa Sudamericana
2-sija (1): 2006
Tunnettuja pelaajia

| --- | --- |
 Celso Ayala  Marcelo Barticciotto  Claudio Borghi  Carlos Caszely  Sebastián Cejas  Marcelo Espina  Marco Etcheverry  Matías Fernández  Elías Figueroa  Lizardo Garrido  Sebastián González  David Henríquez  René Houseman  Sergio Livingstone  Javier Margas  Arturo Vidal:  Daniel Morón  Manuel Neira  Claudio Bravo  Marcelo Ramírez  Carlos Reinoso  Pedro Reyes  George Robledo  Roberto Rojas  Leonel Sánchez  José Luis Sierra  Francisco Valdés  Jorge Valdivia  Patricio Yáñez  Iván Zamorano  Humberto Suazo  Lucas Barrios  Alexis Sánchez
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Seuran sivut
Käännös suomeksi
Daniel Webster

Daniel Webster
Daniel Webster (18. tammikuuta 1782 Salibury – 24. lokakuuta 1852 Marshfield) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko. Hän toimi ulkoministerinä 1841–1843 ja 1850–1852 sekä useaan otteeseen Yhdysvaltain kongressissa.
Poliittisen uran alku

Webster valmistui lakimieheksi Dartmouth Collegesta ja avasi lakiasiaintoimiston New Hampshiressa. Hänet valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen vuonna 1812 federalistipuolueen ehdokkaana, jossa hän edusti New Hampshirea vuoteen 1817. Kongresissa hän vastusti vuoden 1812 sotaa, silloisen sotaministeri James Monroen ehdottamaa asevelvollisuutta sekä käytännössä katsoen kaikkia muita Yhdysvaltain sotilaallista aktiivisuutta lisänneitä lakiehdotuksia.
Webster muutti Bostoniin vuonna 1816 ja toimi Massachusettsin edustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneessa 1823–1827 ja senaattorina 1827–1841 ja 1845–1850. Vuosina 1833–1836 hän toimi senaatin valtiovarainvaliokunnan puheenjohtajana.
Kongressissa istumisen ohella Webster jatkoi lakimiehenä toimimista. 1820-luvulle tultaessa Websterin on arvioitu olleen yksi koko maan kalleimmista lakimiehistä.
Ulkoministerinä ja presidenttiehdokkaana

William Henry Harrison nimitti Websterin ulkoministerikseen vuonna 1841 ja hän jatkoi Harrisonin kuoleman jälkeen presidentti John Tylerin hallituksessa. Vuonna 1845 hänet valittiin uudelleen senaattiin. Kautensa aikana hän vastusti Texasin alueliitosta ja sitä seurannutta Meksikon–Yhdysvaltain sotaa. Webster oli ehdolla Whig-puolueen presidenttiehdokkaaksi ensimmäisen kerran vuonna 1836, mutta hävisi Zachary Taylorille. Erottuaan senaatista hän jatkoi ulkoministerinä presidentti Millard Fillmoren hallituksessa 1850-52. Hän oli toisen kerran ehdolla Whigin presidenttiehdokkaaksi 1852, mutta ei tälläkään kertaa saanut riittävää kannatusta.
Webster kuoli kotonaan Marshfieldissä, Massachusettsissa 24. lokakuuta, 1852.
Websterin poika, pohjoisvaltioitten armeijan eversti Fletcher Webster, kaatui taistelussa Yhdysvaltain sisällissodassa 1862.
Aiheesta muualla

Websteriin liittyviä aineistoja Yhdysvaltain kongressin kirjasto. (englanniksi)
Honda Cub

Honda Cub on maailman myydyin kaksipyöräinen. Kuvassa Super Cub C100 (2004).
Honda Cub tai Super Cub, mallinimeltään C-sarja (C50, C70, C90, C100), on Honda Motor Companyn valmistama pitkäikäinen mopedi- ja kevytmoottoripyörämallisarja, jonka ensiversio C100 esiteltiin 1958 . Cub-nimitys (englantia 'pentu') on johdettu sanoista Cheap Urban Bike ('halpa kaupunkipyörä'). Kaikkine mallimuunnoksineen Honda Cub on maailman myydyin motorisoitu kulkuväline. Sen valmistusmäärä ylitti sadan miljoonan kappaleen rajan vuonna 2017. Cub-mopedi aloitti maailmanvalloituksensa Yhdysvalloista, jonne sitä ensimmäisenä vietiin 1959. Suurimman suosion Honda Cub on saavuttanut Aasiassa, jossa sen johdannaiset Honda Dream ja Honda Wave ovat edelleen tuotannossa. Mallin yleistymistä on edesauttanut halpa hinta, jonka Honda on saavuttanut siirtämällä tuotantonsa markkina-alueille perustettuihin paikallisiin tuotantolaitoksiin - 1961 Taiwaniin, myöhemmin Thaimaahan ja muihin maihin .
Historia

1956 Soichiro Honda ja Takeo Fujisawa matkustivat Eurooppaan hakemaan vaikutelmia ja kokemuksia mantereen kaksipyöräisistä kulkuvälineistä. Miehillä oli jo jonkinlainen aavistus uuden tyyppisestä mopedista, jonka he olivat päättäneet saattaa tuotantoon Japanissa. Heti heidän palattuaan kotiin aloitettiin uuden tuotteen suunnittelutyöt Euroopasta tuotujen viiden mopedin (Zündapp, Puch, NSU ja muita) teknisiin ratkaisuihin tutustumalla. Hondalla siinsi mielessä massatuote, jota valmistettaisiin ja myytäisiin kaikille mahdollisille kohderyhmille. Työryhmän johtoon nimitettiin Yoshiro Harada. Moottorin suunnittelusta vastasi Daiji Hoshino, joka oli saanut Hondalta ohjeet kehittää 50 cm³ nelitahtimoottori, koska "kaksitahtisten kimakka käyntiääni oli häiritsevä" . Sylinteri oli sijoitettava lähes vaaka-asentoon runkoputken alle, mutta ongelmana oli ylikuumeneminen. Myös tehovaatimus oli vaikea täyttää, sillä uudesta voimalähteestä oli määrä tehdä kaikkia kilpailijoita vahvempi.
Motoo Nakajima vastasi jousituksesta ja iskunvaimennuksesta, ja Futoshi Hasegawan ryhmän vastuualueena olivat jarrut ja takapää. Kichinosuke Ando keskittyi rungon kehittelyyn, ja Jozaburo Kimura palkattiin muotoilijaksi. Pyörästä piti tehdä sympaattinen ja kevyt, eikä se saanut olla kallis. Kehitysryhmä työskenteli savimallin avulla, jonka pohjalta tehtiin piirustukset, mikä oli vastoin alalla yleistä käytäntöä . Tuotannossa hyödynnettiin uusinta tekniikkaa, kuten muovia ja sähköhitsausta.
Honda Cub oli ilmestyessään 1958 lajissaan ainutlaatuinen, sillä se oli ensimmäinen step-through tai underbone -mallityypin edustaja ja koko termin luoja. Hondan tarkoituksena oli kehittää kulkuväline, jota kuka hyvänsä osasi käyttää, myös nuoret tytöt hameissaan ja perheenäidit kauppakasseineen.
Hiljainen ja polttoainetaloudellinen nelitahtitekniikka, kompakti mutta tehokas runkoputken alle vaakatasoon sijoitettu voimalähde ja Jawalta  lisensoitu automaattinen keskipakoiskytkin olivat yhdistelmä, joka merkitsi helppokäyttöisyyttä ja käyttövarmuutta aikana, jolloin useimmat muut kaksipyöräiset olivat tunnettuja vika-alttiudestaan tai vaikeista hallintalaitteistaan. Polttonestesäiliö oli piilotettu satulan alle pois kuljettajan tieltä ja muovinen polvisuoja varjeli roiskeilta. Renkaat olivat poikkeuksellisen suuret - 17-tuumaiset. Muovin laajamittainen käyttö oli sekin vallankumouksellista ajoneuvoteollisuudessa. Polyetyleeni pudotti painoa, lisäsi kiihtyvyyttä ja oli samalla huokeata valmistaa. Alkuperäinen Honda Cubin itsekantava runko valmistettiin muotoon puristetusta pellistä. Nykyään Kaakkois-Aasiassa käytössä olevat muovikatteiset läpiastuttavat mopedi- ja moottoripyörämallit ovat putkirunkoisia.
Hondan myyntilause kuului You meet the nicest people on a Honda, jolla haastettiin kaksitahtiset kilpailijat englanninkielisessä maailmassa. Honda Cubin menestys turvasi Hondan tulevaisuuden ja teki siitä yhden maailman johtavista moottoripyöränvalmistajista.
Aiheesta muualla

Hondan historian merkkipaaluja - Super Cub (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
Honda C70 Huolto-ohjeita, linkkejä (Arkistoitu – Internet Archive)(englanniksi)
Honda Super Cubin historiikki(englanniksi)
Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Honda Cub C70
Honda Super Cub 110 (2009).