stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jared McCann
Ura > Seuraura

McCann vietti junioriuransa lähinnä Londonin kaupungissa. Hän pelasi kauden 2010–2011 Elgin Middlesexin joukkueessa ja voitti Alliance Hockey Bantam AAA:n mestaruuden. Kauden 2011–2012 McCann pelasi lähinnä London Jr. Knightsin paidassa ja toimi joukkueen varakapteenina. Hän voitti AHMMPL:n mestaruuden ja palkittiin Ontariosta MHA:n vuoden pelaajana. Kevätkautensa McCann pelasi GOJHL-joukkue London Nationalsissa.
OHL-joukkue Sault Ste. Marie Greyhounds varasi McCannin neljäntenä pelaajana kesällä 2012. Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2012–2013, jolloin McCann teki 64 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 21+23=44. Hänet valittiin kauden päätteeksi OHL:n tulokkaiden toiseen tähdistökentälliseen. Kaudella 2013–2014 McCann oli tehoilla 27+35=62 Greyhoundsin toiseksi paras pistemies Sergei Toltšinskin jälkeen. Hän pelasi kauden aikana myös CHL Top Prospects Gamessa.
Vancouver Canucks varasi McCannin ensimmäisellä kierroksella 24. pelaajana NHL:n varaustilaisuudessa 2014. Samana kesänä joukkue varasi häntä aiemmin kuitenkin myös Jake Virtasen kuudentena pelaajana. McCann teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Canucksin kanssa saman kesän heinäkuussa. Kaudella 2014–2015 hän oli Greyhoundsin toiseksi paras pistemies Sergei Toltšinskin jälkeen tehoilla 34+47=81.
Kauden 2015–2016 McCann aloitti suoraan Vancouver Canucksin NHL-joukkueessa. Hän teki NHL-debyyttinsä kauden avauskierroksella 7. lokakuuta 2015 vieraissa Calgary Flamesia vastaan, jolloin McCann sai jääaikaa 12.31 minuuttia ja teholukeman +1. NHL-uransa avausmaalin hän teki seuraavassa ottelussa 10. lokakuuta 2015 kotona Flamesia vastaan. McCann valittiin ottelun kolmostähdeksi. Toukokuussa 2015 McCann siirtyi Florida Panthersiin yhdessä toisen kierroksen varausvuoron ja neljännen kierroksen varausvuoron kanssa vaihdossa Erik Gudbransoniin ja viidennen kierroksen varausvuon. Helmikuussa 2019 McCann siirtyi Pittsburgh Penguinsiin yhdessä Nick Bjugstadin kanssa vaihdossa Derick Brassardiin, Riley Sheahaniin, toisen kierroksen varausvuoroon ja kahteen neljännen kierroksen varausvuoroon. Syyskuussa 2020 McCann teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Penguinsin kanssa.
Heinäkuussa 2021 Penguins kauppasi McCannin Toronto Maple Leafsiin vaihdossa Filip Hållanderiin ja seitsemännen kierroksen varausvuoroon vuodelle 2023.
Seattle Kraken valitsi McCannin joukkueeseensa kesän 2021 laajennusvaraustilaisuudessa.
Maaliskuussa 2022 McCann teki Krakenin kanssa viisivuotisen ja yhteensä 25 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.
Ura > Maajoukkueura

| Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kanada.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Kanada> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Slovakia 2019 | jääkiekko |  |
| Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  | Alle 18-v. MM-kilpailut  |  |
|  Pronssia | Suomi 2014 | jääkiekko |  |
| Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  | Ivan Hlinkan muistoturnaus  |  |
|  Kultaa | Břeclav 2013 | jääkiekko |  |
McCann pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti pronssia. McCann pelasi myös alle 18-vuotiaiden Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013, jolloin hän voitti kultaa. McCann edusti myös Canada Ontarion joukkuetta World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2013, jolloin hän toimi joukkueen varakapteenina.
Muuta

McCannin isoveli Justin on pelannut myös jääkiekkoa.
Jean Vallée

Jean Vallée Eurovision laulukilpailussa 1970
Jean Vallée (oik. Paul Goeders, 2. lokakuuta 1941 – 12. maaliskuuta 2014) oli belgialainen laulaja-lauluntekijä. Valléen ura alkoi vuonna 1966, kun hän voitti French Chanson -palkinnon Span festivaaleilla Belgiassa. Vallée edusti Belgiaa Eurovision laulukilpailussa 1970 kappaleella "Viens l’oublier" ja sijoittui jaetulle kahdeksannelle sijalle 12 kilpailijan joukosta. Vallée edusti Belgiaa Eurovision laulukilpailussa uudestaan vuonna 1978 kappaleella "L'amour ça fait chanter la vie" ja sijoittui toiseksi. Sijoitus oli Belgian siihen mennessä paras.
Vuonna 1980 Vallée esitti Javertin roolin musikaalissa "Les Misérables". Vuonna 1999 Belgian kuningas Albert II löi Valléen Belgian kruunun ritarikuntaan.
Vallée kuoli syöpään vuonna 2014.
Diskografia > Albumit

Dites-Moi Non... (1969)
Viens L'oublier (1970)
Jean Vallée (1973)
Divine (1977)
L'Amour Ca Fait Chanter La Vie (1978)
Amoureux Encore Une Fois (1981)
Fou D'amour (1989)
Airs De Vie (2001)
Jiah Khan

| Jiah Khan |
| --- | --- |
 Jiah Khan vuonna 2013.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Nafisa Khan
Syntynyt: 20. helmikuuta 1988 New York, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 3. kesäkuuta 2013 (25 vuotta) Mumbai, Maharashtra, Intia
Ammatti:  näyttelijä malli
Näyttelijä
Aktiivisena:  2007–2013
Aiheesta muualla
www.therealjiahkhan.com
IMDb 
Jiah Khan (oik. Nafisa Khan, 20. helmikuuta 1988 – 3. kesäkuuta 2013) oli brittiläis-intialainen näyttelijä ja malli, joka esiintyi hindinkielisissä elokuvissa. New Yorkissa syntynyt ja Lontoossa kasvanut Khan teki elokuvadebyyttinsä kiistanalaisessa draamassa Nishabd vuonna 2007. Hänet tunnettiin parhaiten roolistaan psykologisessa jännityselokuvassa Ghajini vuodelta 2008. Hänen kolmas ja viimeinen elokuvaroolinsa oli komediassa Housefull vuonna 2010.
Kuolema

Khan löydettiin hirttäytyneenä kodistaan Mumbaista 3. kesäkuuta 2013. Myöhemmin löydettiin kuusisivuinen itsemurhaviesti, jossa mainittiin muun muassa äskettäin tehty abortti. Khanin kuolema järkytti Intian elokuvateollisuutta.
Filmografia

| Vuosi | Elokuva | Rooli |
| --- | --- | --- |
| 2007 | Nishabd | Jia |
| 2008 | Ghajini | Sunita |
| 2010 | Housefull | Devika K. Samtani |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jiah Khan Wikimedia Commonsissa
Jiah Khan Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jozef Tomko

Jozef Tomko vuonna 2018.
Jozef Tomko (11. maaliskuuta 1924 Udavské – 8. elokuuta 2022) oli slovakialainen pappi, josta tehtiin yksi katolisen kirkon kardinaaleista vuonna 1985. Pappisvihkimyksensä hän sai 12. maaliskuuta 1949.
Tomko toimi muun muassa Congregatio pro Gentium Evangelizatione -kongregaation prefektinä vuosina 1985–2001.
Johnny Isakson

| Johnny Isakson |
| --- | --- |

Yhdysvaltain senaattori Georgiasta
 3. tammikuuta 2005 – 31. joulukuuta 2019  
Edeltäjä:  Zell Miller
Seuraaja:  Kelly Loeffler
Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Georgian 6. vaalipiiristä
 23. helmikuuta 1999 – 3. tammikuuta 2005  
Edeltäjä:  Newt Gingrich
Seuraaja:  Tom Price
Henkilötiedot
Syntynyt: 28. joulukuuta 1944 Atlanta, Georgia, Yhdysvallat
Kuollut: 19. joulukuuta 2021 (76 vuotta)
Puoliso:  Dianne Davison (vih. 1968)
Tiedot
Puolue:  republikaanit
 Nimikirjoitus
Sotilaspalvelus
Palvelusmaa(t):   Yhdysvallat
Puolustushaara:  ilmavoimat
Palvelusvuodet:  1966–1972
Aiheesta muualla
Kotisivu
John Hardy "Johnny" Isakson (28. joulukuuta 1944 Atlanta, Georgia – 19. joulukuuta 2021) oli yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi Yhdysvaltain senaattorina Georgiasta. Hän oli republikaanisen puolueen jäsen.
Isaksonilla on ruotsalaisia sukujuuria. Hänen isän puoleinen isoisänsä oli ruotsalaissyntyinen emigrantti. Isakson syntyi Atlantassa ja valmistui Georgian yliopistosta. Hän oli vuonna 1974 ehdolla Georgian edustajainhuoneeseen, muttei tullut valituksi.
Isakson oli uudelleen ehdolla Georgian edustajainhuoneeseen vuonna 1976 ja voitti paikan. Hän oli ehdolla Georgian kuvernööriksi vuonna 1990. Hän istui Georgian edustajainhuoneessa seitsemän kautta ja vuosina 1993-96 Georgian senaatissa.
Vuonna 1999 Isakson valittiin täytevaaleissa Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen, jossa hän työskenteli vuoteen 2005 asti, jolloin hän aloitti Yhdysvaltain senaatissa. Isakson valittiin uudelleen 2010 ja 2016. Hänen viimeinen virkakautensa olisi päättyynyt tammikuussa 2023, mutta hän erosi senaatista joulukuussa 2019.
Isaksonin oli ollut vuodesta 1968 saakka naimisissa Dianne Isaksonin kanssa. Heillä oli kolme lasta: John, Kevin ja Julie.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Johnny Isakson Wikimedia Commonsissa
John Kibowen

| Mitalit> Maa:  Kenia.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kenia.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:  Kenia.Miesten yleisurheilu.MM-kilpailut  | Maa:  Kenia> Miesten yleisurheilu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pronssia | Edmonton 2001 | 5 000 m |  |
| Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  | Maastojuoksun MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Marrakech 1998 | lyhyt matka |  |
|  Kultaa | Vilamoura 2000 | lyhyt matka |  |
|  Hopeaa | Lausanne 2003 | lyhyt matka |  |
John Kibowen (s. 21. huhtikuuta 1969 Changach, Kenia) on kenialainen kestävyys- ja maastojuoksija, joka kuuluu kalenjin-heimon keiyo-haaraan.
Kibowenin ensimmäiset kansainväliset arvokisat olivat Ateenan MM-kisat 1997, joissa hän karsiutui 1 500 metrin juoksun alkuerissä. Samana vuonna hän oli IAAF:n GP-finaalissa neljäs mailin juoksussa. Vuonna 1998 hän voitti maastojuoksun maailmanmestaruuden lyhyellä matkalla Marrakechissä järjestetyissä MM-kisoissa. Samana vuonna hän oli voittamassa maantieviestijuoksun MM-kultaa ja sijoittui GP-finaalissa 1 500 metrillä neljänneksi. Hän ei kilpaillut vuonna 1999 loukkaantumisten takia, mutta 2000 hän voitti toisen maastojuoksun MM-kultansa voittamalla Vilamouran MM-kisoissa lyhyen matkan kilpailun. Vuonna 2001 hän oli Oostenden maastojuoksun MM-kisoissa lyhyellä matkalla seitsemäs, mutta Edmontonin MM-kisoissa hän voitti pronssia 5 000 metrin juoksussa ajalla 13.05,20. Saman vuoden syyskuussa hän juoksi GP-finaalissa yhdeksänneksi 3 000 metrin juoksussa.
Kibowen voitti MM-hopeaa 2003 Lausannessa maastojuoksun MM-kisojen lyhyellä matkalla. Samana vuonna hän sijoittui neljänneksi Pariisin MM-kisoissa 5 000 metrillä ajalla 12.54,07 ja toiseksi IAAF:n yleisurheilufinaalissa 3 000 metrillä ajalla 7.38,21. 2004 Brysselin maastojuoksun MM-kisoissa hän oli lyhyellä matkalla kolmaskymmenestoinen. Ateenan olympialaisissa hän oli 5 000 metrillä kuudes. Vuonna 2005 Kibowen sijoittui Helsingin MM-kisoissa 5 000 metrillä kuudenneksi ja IAAF:n yleisurheilufinaalissa samalla matkalla kahdeksanneksi. Fukuokan maastojuoksun MM-kisoissa 2006 hän oli pitkällä matkalla kahdestoista ja oli samalla voittamassa joukkuekilpailun MM-kultaa.
Ennätykset

1 500 metrin juoksu: 3.30,18 (1998)
Mailin juoksu: 3.47,88 (1997)
2 000 metrin juoksu: 4.48,74 (1998)
3 000 metrin juoksu: 7.29,09 (1998)
5 000 metrin juoksu: 12.54,07 (2003)
10 kilometrin maantiejuoksu: 27.40 (2003)
Puolimaraton: 1.02.16 (2007)
Maraton: 2.11.04 (2008)
Jesse Eugenio Mercado

Jesse Eugenio Mercado (s. 6. kesäkuuta 1951 Caloocan) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Manilan arkkihiippakunnassa Jaime Sin 19. maaliskuuta 1977. Hän sai 25. helmikuuta 1997 nimityksen Manilan vihkipiispaksi ja Talaptulan titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Jaime Sin, jota avustivat Teodoro J. Buhain nuorempi ja Teodoro C. Bacani nuorempi.
Mercado sai 7. joulukuuta 2002 nimityksen Parañaquen hiippakunnan ensimmäiseksi piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 28. tammikuuta 2003.
Johan Gyllenstierna

Johan Gyllenstierna David Kockin maalaamana.
Johan Gyllenstierna (1635–1680) oli ruotsalainen valtiomies. Hän oli valtaneuvos ja reduktion käynnistäjä Kaarle XI:n aikaan.
Hän sai hovikanslerin nimityksen 1666 ja valtaneuvoksen 1668. Tanskaa vastaan käydyn sodan aikana hän sai Kaarlen luottamuksen, ja kuningas omaksyi hänen ajatuksensa reduktiosta ja ylhäisaatelin vallan vähentämisestä. Ulkopoliittisissa ajatuksissaan Gyllenstierna piti tavoiteltavana yhtenäisen ja vahvan Pohjolan luomista.
katso myös

Gustaf Johan Gyllenstierna
Euroopan unionin laajentuminen

Euroopan unionin laajentumisella tarkoitetaan uusien jäsenvaltioiden liittymistä Euroopan unioniin (EU). Alkuperäisten Euroopan hiili- ja teräsyhteisön jäsenmaiden eli Alankomaiden, Belgian, Italian, Ranskan, Luxemburgin ja Saksan, joukkoon on liittynyt uusia jäseniä integraation eri vaiheissa. Vuonna 1973 jäseniksi liittyivät Irlanti, Yhdistynyt kuningaskunta ja Tanska. Kreikasta tuli jäsen vuonna 1981, Espanja ja Portugali liittyivät vuonna 1986. Vuoden 1995 laajentumiskierroksella unioniin liittyivät Itävalta, Ruotsi ja Suomi.
Unionin laajentumiseksi Keski- ja Itä-Eurooppaan määriteltiin vuonna 1993 Kööpenhaminan kriteerit, joissa uusilta jäsenmailta edellytettiin demokratian ja oikeusvaltioperiaatteiden noudattamista, ihmisoikeuksien kunnioittamista, toimivaa markkinataloutta sekä kykyä kantaa jäsenyyden velvoitteet. Ehdokasmaat ovat solmineet unionin kanssa asteittaisen integraation mahdollistavia assosiaatiosopimuksia.
Euroopan unionin suurimmassa laajentumisessa vuonna 2004 jäseniksi liittyivät Kypros, Latvia, Liettua, Malta, Puola, Slovakia, Slovenia, Tšekki, Unkari ja Viro. Laajentuminen vaati perussopimusten tarkistamista, ennen kaikkea unionin päätöksentekojärjestelmien ja toimielinrakenteen osalta. Perussopimusten muutoksia käsiteltiin muun muassa Nizzan sopimusta edeltäneessä hallitustenvälisessä konferenssissa. Bulgaria ja Romania liittyivät unioniin vuoden 2007 alussa. Kroatia liittyi unioniin vuonna 2013.
Euroopan unioni on käynyt vuonna 2005 jäsenneuvotteluja Turkin kanssa. Joulukuussa 2006 unioni päätti osittain jäädyttää neuvottelut Kyproksen asemaan liittyneen kiistan takia. Vuonna 2010 unioni aloitti jäsenyysneuvottelut Islannin kanssa, mutta Islanti perui jäsenhakemuksensa vuonna 2014. Myös Makedonia, Montenegro ja Serbia ovat hakeneet jäsenyyttä. Vuonna 2020 Yhdistynyt kuningaskunta erosi Euroopan unionista.
Historia

Laajentumisprosessi alkoi, kun kuusi valtiota perusti Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) vuonna 1951. Tämän jälkeen syntyi Euroopan yhteisö, josta tuli vuonna 1993 Euroopan unioni (EU). Siitä lähtien EU:n jäsenmaiden määrä on kasvanut. Nykyään jäsenmaita on 27.
EHTY:n perustivat Alankomaat, Belgia, Italia, Luxemburg, Saksa (Länsi-Saksa) ja Ranska. Ensimmäinen laajentuminen tapahtui, kun Yhdistynyt kuningaskunta, Irlanti ja Tanska liittyivät yhteisöön vuonna 1973; Norja hylkäsi tuolloin jäsenyyden kansanäänestyksessä. Britannian liittyminen yhteisöön oli viivästynyt Ranskan presidentti Charles de Gaullen vastahakoisuuden takia. Ranskassa järjestettiin vuonna 1972 kansanäänestys Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin, Tanskan ja Norjan jäsenyydestä: äänestäjistä 68,32 % kannatti maiden liittymistä EEC:hen.
Välimeren maista Kreikka liittyi jäseneksi vuonna 1981 ja Espanja sekä Portugali vuonna 1986. Entinen Itä-Saksa liittyi jäseneksi vuonna 1990, kun se yhdistyi Saksan liittotasavaltaan. Kylmän sodan päätyttyä unioniin liittyivät myös puoleettomina esiintyneet Itävalta, Ruotsi ja Suomi vuonna 1995; Norja hylkäsi jälleen jäsenyyden kansanäänestyksessä.
Kymmenen jäsenmaata liittyi unioniin kerralla vuonna 2004, kun entisen itäblokin maat Latvia, Liettua, Puola, Slovakia, Slovenia, Tšekki, Unkari ja Viro otettiin jäseniksi Maltan ja Kyproksen ohella.
Vuonna 2004 liittyneissä maissa järjestettiin kansanäänestys jäsenyydestä vuoden 2003 aikana. Kansanäänestyksissä äänestettiin seuraavasti:
Malta – 8. maaliskuuta (53,65 % kannatti jäsenyyttä, 61 % osallistuminen)
Slovenia – 23. maaliskuuta (89,66 % kannatti jäsenyyttä, 55,37 % osallistuminen)
Unkari – 12. huhtikuuta (83,76 % kannatti jäsenyyttä, 45 % osallistuminen)
Liettua – 10–11. toukokuuta (91,04 % kannatti jäsenyyttä, 63,3 % osallistuminen)
Slovakia – 16–17. toukokuuta (92,46 % kannatti jäsenyyttä, 52,15 % osallistuminen)
Puola – 7–8. kesäkuuta (77,41 % kannatti jäsenyyttä, 58,82 % osallistuminen)
Tšekki – 13–14. kesäkuuta (77,33 % kannatti jäsenyyttä, osallistuminen)
Viro – 14. syyskuuta (66,9 % kannatti jäsenyyttä, 63 % osallistuminen)
Latvia – 20. syyskuuta (67 % kannatti jäsenyyttä, 72,53 % osallistuminen)
Kyproksella ja 15 EU:n silloisessa jäsenmaassa liittymissopimus ratifioitiin parlamentissa.
Vuonna 2007 Romania ja Bulgaria liittyivät unionin jäseniksi. Kroatia liittyi Euroopan unioniin 1. heinäkuuta 2013.
Mahdolliset tulevat laajentumiset

| Valtio | Tila | Jäsenhakemus | Ehdokkaaksi | Neuvottelujen aloitus | Tarkkailu päättynyt | Ristiriidat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Albania | Neuvotteleva jäsenehdokas | 2009-04-28-128. huhtikuuta 2009 | 2014-06-24-124. kesäkuuta 2014 | 2022-07-19-119. heinäkuuta 2022 | – | Korruptio, järjestäytynyt rikollisuus, politisoitunut oikeuslaitos. |
|  Montenegro | Neuvotteleva jäsenehdokas | 2008-12-15-115. joulukuuta 2008 | 2010-12-17-117. joulukuuta 2010 | 2012-06-29-129. kesäkuuta 2012 | 2013-06-27-127. kesäkuuta 2013 | Rahoitus- ja budjettisäännösten saattaminen säännöstön mukaiseksi on vielä alkuvaiheessa. |
|  Pohjois-Makedonia | Neuvotteleva jäsenehdokas | 2004-03-22-122. maaliskuuta 2004 | 2005-12-17-117. joulukuuta 2005 | 2022-07-19-119. heinäkuuta 2022 | – | Kiistat Bulgarian kanssa, huolet demokratiasta ja oikeusvaltiosta. |
|  Serbia | Neuvotteleva jäsenehdokas | 2009-12-22-122. joulukuuta 2009 | 2012-03-01-11. maaliskuuta 2012 | 2014-01-21-121. tammikuuta 2014 | 2015-03-24-124. maaliskuuta 2015 | Kiistat Kosovon kanssa, korruption hidas torjunta. |
|  Bosnia ja Hertsegovina | Neuvotteleva jäsenehdokas | 2016-02-15-115. helmikuuta 2016 | 2022-12-15-115. joulukuuta 2022 | 2024-3-21-121. maaliskuuta 2024 | – | Perustuslaki vaatii merkittävää uudistusta, maan tulevat suuret sopimukset. |
|  Moldova | Neuvotteleva jäsenehdokas | 2022-03-03-13. maaliskuuta 2022 | 2022-06-23-123. kesäkuuta 2022 | 2023-12-14-114. joulukuuta 2023 | – | Transnistria ja siihen liittyvä Venäjän sotilaallinen läsnäolo, demokratia- ja oikeusvaltiokysymykset, korruptio, alhainen taloudellinen kehitys. |
|  Ukraina | Neuvotteleva jäsenehdokas | 2022-02-28-128. helmikuuta 2022 | 2022-06-23-123. kesäkuuta 2022 | 2023-12-14-114. joulukuuta 2023 | – | Meneillään oleva Ukrainan sota ja Venäjän aluevaatimukset Ukrainassa, demokratia- ja oikeusvaltiokysymykset, korruptio, alhainen taloudellinen kehitys. |
|  Georgia | Jäsenehdokas | 2022-03-03-13. maaliskuuta 2022 | 2023-12-14-114. joulukuuta 2023 | – | – | Venäjän miehitykset Georgian alueilla, alhainen taloudellinen kehitys. |
|  Kosovo | Hakijamaa | 2022-12-14-114. joulukuuta 2022 | – | – | – | EULEX Kosovo, korruptio, kiistanalainen asema. |
|  Turkki | Neuvotteleva jäsenehdokas (neuvottelut jäädytetty) | 1987-04-14-114. huhtikuuta 1987 | 1999-12-12-112. joulukuuta 1999 | 2005-10-03-13. lokakuuta 2005 | 2006-10-13-113. lokakuuta 2006 | Kiistat Kyproksen kanssa, ihmisoikeusrikkomukset, maan politiikka rikkoo Kööpenhaminan kriteerejä, neuvottelut jäädytetty. |
Kriteerit

Euroopan unioniin liittyäkseen valtion täytyy täyttää taloudelliset ja poliittiset vaatimukset, joita sanotaan Kööpenhaminan kriteereiksi (Kööpenhaminassa vuonna 1993 pidetyn kokouksen mukaan). Kriteerit sisältävät vakaan demokraattisen hallituksen, joka kunnioittaa lakia, ja esimerkiksi ihmisoikeuksiin, talouselämään ja ympäristöasioihin liittyviä vaatimuksia. Maastrichtin sopimuksen mukaan Euroopan parlamentin ja kaikkien jäsenvaltioiden täytyy hyväksyä laajentumiset.
Mikä vain Euroopan valtio voisi teoriassa hakea EU:n jäsenyttä, ja silloin Euroopan parlamentti ja Euroopan komissio joko hyväksyisivät tai hylkäisivät hakemuksen. Jos hakemus hyväksytään, liittymiskeskustelut alkavat. Hakemuksen hyväksymiseksi valtion pitää:
Olla ”eurooppalainen valtio”
Kunnioittaa vapautta, demokratiaa, ihmisoikeuksia sekä lakia.
Euroopan unionin jäsenyyden saamiseksi valtion pitää:
Täyttää Kööpenhaminassa vuonna 1993 säädetyt kriteerit:
Demokratia, laki, ihmisoikeudet ja vähemmistöjen suojaaminen ovat vakaita.
Kauppatalouden pitää olla toimivaa ja vakaata, ja valtion pitää olla valmis käymään kauppaa EU:n kanssa.
Valtion pitää olla valmis noudattamaan jäsenyyden velvoitteita ja EU:n sääntöjä.
Joulukuussa 1995 Madridin Euroopan komissio lisäsi liittymiskriteereihin valtion sitoutumista EU:n vaatimiin hallinnollisiin rakenteisiin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Euroopan unionin laajentuminen Wikimedia Commonsissa
Ylen Elävä arkisto: ”EU laajentui koko Euroopan liitoksi”
Euroopan yhteisön (1958–1993) ja Euroopan unionin laajentuminen.
Jerry Mateparae

Jerry Mateparae vuonna 2011.
Jerry Mateparae (s. 14. marraskuuta 1954) on uusiseelantilainen upseeri ja virkamies, joka toimi maan kenraalikuvernöörinä 2011–2016. Hän syntyi Whanganuissa, Manawatu-Wanganuissa Pohjoissaarella. Hän meni armeijaan vuonna 1974. Australiassa kadettikoulussa hänestä tuli upseeri. Vuonna 2006 Mateparae ylennettiin kenraaliluutnantiksi.
Hän oli Uuden-Seelannin puolustusvoimien ylipäällikkö 2006–2011, ja vuonna 2011 hänestä tuli kenraalikuvernööri.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jerry Mateparae Wikimedia Commonsissa
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: simple:Jerry Mateparae
Käännös suomeksi
Johnny Hoogerland

| Johnny Hoogerland |
| --- | --- |
 Johnny Hoogerland
Henkilötiedot
Syntynyt: 13. toukokuuta 1983 (ikä 41)
Kansalaisuus:   Alankomaat
Pyöräilijä
Lempinimi:  De Bull van Beveland, Hooligan
Pituus:  179 cm
Paino:  65 kg
Joukkue:  Team Roompot
Laji:  maantie
Rooli:  ajaja
Ura
Ammattilaisjoukkue(et)
2003 2004 2005 2006 2007–2008 2009–2013 2014 2015–:  QuickStep - Davitamon - Latexco Van Hemert - Eurogifts Eurogifts.com Jartazi - 7Mobile Van Vliet Vacansoleil Androni-Giocattoli Team Roompot
Suurimmat voitot
  Maantieajon Alankomaiden-mestaruus 2013 
 Tiedot päivitetty: 19. tammikuuta 2015 
Johnny Hoogerland (s. 13. toukokuuta 1983 Yerseke, Alankomaat) on alankomaalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 2003. Hän on edustanut useita alemman tason ammattilaistalleja. Vuosina 2009–2013 hän ajoi Vacansoleil-joukkueessa, joka kilpaili UCI World Tour -tasolla vuodesta 2011 alkaen. Kaudella 2014 edusti UCI Continental Circuits -tason Androni-Giocattoli-tallia ja 2015 Team Roompotia.
Hoogerland voitti keväällä 2009 Driedaagse van West-Vlaanderen -etappikilpailun ja sijoittui Flanderin ympäriajossa 12:nneksi. Hän nousi monien pyöräilyn ystävien suosikiksi saman vuoden Espanjan ympäriajossa useiden irtiottojensa ansiosta. Kokonaiskilpailussa hän oli kahdestoista. Myöhemmin samana syksynä hän oli MM-kilpailuissa neljästoista, Pariisi–Tours-klassikossa kolmastoista ja Lombardian ympäriajossa viides.
Vuoden 2011 Ranskan ympäriajossa Hoogerland oli 9. etapilla irtiotossa neljän muun pyöräilijän kanssa, kun irtiotossa mukana ollut Juan Antonio Flecha joutui Ranskan televisioyhtiön auton töytäisemäksi. Hoogerland lensi iskun voimasta kaatuneen Flechan yli päin piikkilanka-aitaa. Hän jatkoi sisukkaasti etapin ja myöhemmin koko kilpailun maaliin.
Hoogerland voitti maantieajon Alankomaiden-mestaruuden 2013.
Saavutuksia

Lähde: Cycling Archives
Jens Sønderup

| Jens Sønderup |
| --- | --- |

Tanskan maatalousministeri
 Erik Eriksenin hallitus 13. syyskuuta 1951 – 30. syyskuuta 1953  
Edeltäjä:  Henrik Hauch
Seuraaja:  Jens Smørum
Tanskan kirkkoministeri
 Erik Eriksenin hallitus 30. lokakuuta 1950 – 13. syyskuuta 1951  
Edeltäjä:  Bodil Koch
Seuraaja:  Carl Hermansen
Tanskan työ- ja sosiaaliministeri
 Knud Kristensenin hallitus 24. huhtikuuta 1947 – 11. marraskuuta 1947  
Edeltäjä:  Søren Peter Larsen
Seuraaja:  Marius Sørensen (työministeri) Johan Strøm (sosiaaliministeri)
Kansankäräjäedustaja
 1935–1960  
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. helmikuuta 1894 Nørre Vium, Tanska
Kuollut: 23. maaliskuuta 1978 (84 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Venstre
Jens Sønderup (2. helmikuuta 1894 Nørre Vium – 23. maaliskuuta 1978) oli tanskalainen Venstren poliitikko. Hän oli kansankäräjien jäsen vuosina 1935–1960 ja toimi Tanskan työ- ja sosiaaliministerinä vuonna 1947, kirkkoministerinä 1950–1951 ja maatalousministerinä 1951–1953.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Jens Sønderup Wikimedia Commonsissa