stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pitkä kuuma kesä (vuoden 1985 elokuva)

| Pitkä kuuma kesä> The Long Hot Summer |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Stuart Cooper
Käsikirjoittaja:   Rita Mae Brown  Dennis Turner 
Perustuu:  William Faulknerin novelleihin Barn Burning ja The Spotted Horses sekä romaaniin The Hamlet
Tuottaja:  Dori Weiss
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Leonard Hill Films  Long Hot Productions 
Levittäjä:  NBC
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 6. lokakuuta 1985
Kesto:  200 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pitkä kuuma kesä (engl. The Long Hot Summer) on Stuart Cooperin ohjaama yhdysvaltalainen televisioelokuva vuodelta 1985. Televisioelokuva on genreltään romanttinen draama, ja se on uudelleenfilmatisointi vuonna 1958 ilmestyneestä Hehkuva kesä -elokuvasta. Televisioelokuvan pääosissa ovat Don Johnson, Jason Robards, Judith Ivey, Cybill Shepherd ja Ava Gardner. Pitkä kuuma kesä kertoo nuoresta, mutta kunnianhimoisesta tyhjäntoimittajasta, jolla on maine joutua vaikeuksiin. Hän saapuu pieneen etelävaltion kuntaan, ja hänellä on syvä vaikutus varakkaaseen tyranniin ja hänen kapinoivaan perheeseensä.
Pitkä kuuma kesä perustuu William Faulknerin novelleihin Barn Burning ja The Spotted Horses sekä romaaniin The Hamlet, joiden pohjalta Rita Mae Brown ja Dennis Turner laativat televisioelokuvan käsikirjoituksen. Pitkä kuuma kesä kuvattiin Texasissa ja Louisianassa. Texasissa elokuvan kuvauspaikkoina olivat Marshall, Jonesville ja Elysian Fields. Louisianassa televisioelokuvaa kuvattiin Geismarissa, Vacheriessa, St. Francisvillessa ja Thibodaux’ssa. Televisioelokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Leonard Hill Films ja Long Hot Productions. Pitkä kuuma kesä ensiesitettiin Yhdysvalloissa 6.-7. lokakuuta vuonna 1985. Televisioelokuva sai muun muassa kaksi Primetime Emmy -ehdokkuutta vuonna 1986. Pitkä kuuma kesä on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Don Johnson  | … |  Ben Quick   |
|  Jason Robards  | … |  Will Varner   |
|  Judith Ivey  | … |  Noel Varner   |
|  Cybill Shepherd  | … |  Eula Varner   |
|  Ava Gardner  | … |  Minnie Littlejohn   |
|  William Russ  | … |  Jody Varner   |
|  Wings Hauser  | … |  Wilson Mahood   |
|  Alexandra Johnson  | … |  Agnes Stewart   |
|  Stephen Davies  | … |  Alan Stewart   |
|  Charlotte Stanton  | … |  rouva Stewart   |
|  Albert Hall  | … |  Armistead Howlett   |
|  William Forsythe  | … |  Isaac   |
|  James Gammon  | … |  Billy Quick   |
|  Rance Howard  | … |  Wilk   |
|  Bill Thurman  | … |  Houstin   |
Aiheesta muualla

Pitkä kuuma kesä Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pitkä kuuma kesä Elonet.
Pitkä kuuma kesä AllMoviessa. (englanniksi)
Punapeipot

| Punapeipot |
| --- | --- |
 Punapeippo (Cryptospiza salvadorii)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Loistopeipot Estrildidae
Suku::  Punapeipot Cryptospiza  Salvadori, 1884
Katso myös
   Punapeipot Wikispeciesissä   Punapeipot Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Punapeipot (Cryptospiza) on loistopeippojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Punapeippojen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia.
Punapeippoihin kuuluvia lajeja

Isopunapeippo (Cryptospiza shelleyi)
Nokipunapeippo (Cryptospiza jacksoni)
Pikkupunapeippo (Cryptospiza reichenovii)
Punapeippo (Cryptospiza salvadorii)
Aiheesta muualla

BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) (Arkistoitu – Internet Archive)
ITIS: Cryptospiza (englanniksi)
Priest...Live! (video)

Priest...Live! on vuonna 1987 julkaistu video Judas Priestin vuoden 1986 kiertueelta. Se on nauhoitettu Dallasissa. Myös samanniminen livealbumi on julkaistu.
Kappaleet

Out In The Cold
Locked In
Heading Out To The Highway
Breaking The Law
Love Bites
Some Heads Are Gonna Roll
The Sentinel
Private Property
Desert Plains
Rock You All Around The World
The Hellion/Electric Eye
Turbo Lover
Freewheel Burning
The Green Manalishi (With A Two-Pronged Crown)
Parental Guidance
Living After Midnight
You've Got Another Thing Comin'
Hell Bent For Leather
Metal Gods (soi krediittien aikana)
Muusikot

Rob Halford: laulu
Glenn Tipton: kitara
K.K. Downing: kitara
Ian Hill: basso
Dave Holland: rummut
Aiheesta muualla

Albumi Priest...Live! (video) Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
Judas Priest
| --- | --- |
Studioalbumit:   Rocka Rolla  Sad Wings of Destiny  Sin After Sin  Stained Class  Killing Machine  British Steel  Point of Entry  Screaming for Vengeance  Defenders of the Faith  Turbo  Ram It Down  Painkiller  Jugulator  Demolition  Angel of Retribution  Nostradamus  Redeemer of Souls  Firepower  Invincible Shield 
Konserttitallenteet:   Unleashed in the East  Priest...Live!  Live in London  ’98 Live Meltdown  A Touch of Evil: Live  British Steel - 30th Anniversary - Live  Battle cry    
Kokoelmat:   The Best of Judas Priest  Hero, Hero  The Collection (Judas Priest)  Genocide  Metal Works ’73–’93  Prisoners of Pain  The Best of Judas Priest: Living After Midnight  Metalogy  The Essential Judas Priest  Single Cuts  The Chosen Few  The Complete Albums Collection 
Videografia:   Live Vengeance ’82  Fuel for Life  Priest...Live!  Metal Works ’73–’93  British Steel  Live in London  Electric Eye  Rising in the East  Live Vengeance ’82  British Steel - 30th Anniversary DVD  Epitaph  Battle cry
Prix Fémina

Prix Fémina  on ranskalainen kirjallisuuspalkinto. Palkinnon perustivat vuonna 1904 lehden La Vie heureuse (nyk. Femina) 22 toimittajaa. Palkinnon jakotilaisuus järjestetään vuosittain marraskuun ensimmäisenä keskiviikkona, ja tuomaristo koostuu yksinomaan naisista. Palkintoon kuuluu myös kukka-asetelma.
Prix Feminan ohella on myös olemassa Prix Femina Essai joka myönnetään esseistiikassa ansioituneelle,  ja Prix Femina Étranger parhaalle ulkomaiselle romaanille.
Sofi Oksanen sai vuoden 2010 Prix Femina étrangerin.
Prienen teatteri

| Prienen teatteri |
| --- | --- |
 Prienen teatterin rauniot.
Sijainti:  Prienen arkeologinen alue, Güllübahçe, Söke, Aydın, Turkki
Koordinaatit:  37°39′36″N, 27°17′52″E
Rakennustyyppi:  kreikkalainen teatteri
Valmistumisvuosi:  n. 300 eaa.–200 jaa.
Tyylisuunta:  doorilainen
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Prienen teatteri oli antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Prienessä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se on säilynyt nykyaikaan suhteellisen hyvin.
Historia

Prienen teatteri rakennettiin hellenistisen kauden alussa noin 300 eaa., ja on näin varhaisimpia tunnettuja hellenistisiä teattereita. Sen varhaisimman vaiheen tarkasta ajoituksesta on kuitenkin erilaisia näkemyksiä. Joidenkin mukaan se voidaan ajoittaa jo klassisen kauden lopulle noin vuoteen 330 eaa., kun taas joidenkin mukaan se olisi ollut olemassa vasta noin 300–250 eaa. Alkuvaiheessa teatterissa oli orkhestra ja ainakin katsomon alaosa sekä puinen skene- eli näyttämörakennus.
Teatterin katsomo rakennettiin uudelleen marmorista noin vuonna 200 eaa. Proskenion lisättiin 100-luvulla eaa., viimeistään vuonna 135 eaa., kun esitykset siirtyivät uuden komedian vaikutuksesta proskenionin katolle (logeion), joka korvasi orkhestran pääasiallisena esiintymispaikkana. Samalla skene-rakennus rakennettiin uudelleen kivestä, ja esitykset sijoittuivat logeionille skene-rakennuksen ylemmän kerroksen eli episkenionin eteen. Sen julkisivussa oli kolme ovea (thyromata). Katsomoa laajennettiin ylärinteeseen päin.
Rakennukseen tehtiin muutoksia vielä roomalaisella kaudella 100-luvulla jaa., jolloin sen skene-rakennus uusittiin kaksikerroksiseksi. Teatteri on saattanut olla myös oikeusistuinten käytössä.
Rakennus

Teatteri sijaitsi Prienen alakaupungin pohjoisosassa akropoliin juurella, kaupungin pohjoisimman pääkadun eli niin kutsutun Teatterikadun varrella ja Ylemmän gymnasionin yläpuolella. Se oli tyypillinen kreikkalainen puolikaarenmuotoinen teatterirakennus, jonka keskellä oli pyöreä orkhestra. Rakennuksen vaiheittaisen kehityshistorian vuoksi seuraavassa esitetään sen muoto viimeisessä vaiheessa, jonka rauniot ovat paikalla. Ne ovat säilyneet suhteellisen hyvin.
Teatterin orkhestran halkaisija oli noin 18,7 metriä. Orkhestralla oli marmorinen, suorakulmainen Dionysokselle omistettu alttari, joka oli koristeltu joonialaisella entablementilla. Alttari oli tehty siinä olevan piirtokirjoituksen perusteella 100-luvulla eaa.
Teatterin katsomo oli hieman puolikaarta pidempi. Kuusi pystysuuntaista käytävää jakoi katsomon viiteen sektoriin (kerkides). Pystysuunnassa katsomo oli jaettu vaakasuuntaisella diazoma-käytävällä ala- ja yläosaan, joista ensiksi mainitussa oli 22 penkkiriviä ja jälkimmäisessä 25 penkkiriviä. Katsomosta on paremmin säilynyt sen 15 alinta penkkiriviä. Eturivissä oli viisi marmorista selkänojilla varustettua istuinta kunniahenkilöille. Katsomoon on mahtunut suurimmillaan noin 5 000 henkeä.
Skene- eli näyttömärakennus oli kaksikerroksinen. Sen pituus oli noin 18,4 metriä. Proskenion oli hieman skeneä pidempi, noin 21-metrinen, ja noin 2,7 metriä korkea ja 2,7 metriä leveä. Näyttämöä tuki 12 pilasteria, joista kymmenen keskimmäisen edessä, proskenionin julkisivussa, oli doorilaista tyyliä edustaneet puolipylväät. Pilasterit ja puolipylväät tukivat doorilaista friisiä metooppeineen ja triglyfeineen. Proskenion on säilynyt nykyaikaan poikkeuksellisen hyvin.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Prienen teatteri Wikimedia Commonsissa
Teatterin alttari ja katsomoa.
Teatterin proskenionin jäänteet.
Pierre Brassau

Pierre Brassau
Pierre Brassau oli taiteilijanimi, jonka Göteborgs-Tidningenin toimittaja Åke "Dacke" Axelsson antoi Boråsin eläintarhassa asuneelle länsiafrikkalaiselle simpanssi Peterille. Axelsson lähetti neljä simpanssin tekemää maalausta taidenäyttelyyn Gallerie Christinaeen Göteborgiin helmikuussa 1964. Hän halusi tutkia, erottaisivatko tarkastelijat modernin taiteen apinan tekemästä taiteesta.
Peter-simpanssi oli syntynyt vuonna 1959. Axelssonin pilaa varten Peterille annettiin maalaamiseen tarvittavat välineet, mutta aluksi se mieluummin söi maalin. Lopulta se kuitenkin saatiin maalaamaan. Kun simpanssin katsottiin tehneen riittävästi maalauksia, Axelsson valitsi neljä hienoimpana pitämäänsä työtä ja lähetti ne taidenäyttelyyn. Työt esiteltiin ranskalaisen avantgardisti Pierre Brassaun teoksina. Göteborgs-Postenin taidekriitikko Rolf Anderberg kehui teoksia. Yksityinen keräilijä osti yhden "Pierre Brassaun" töistä 90 Yhdysvaltain dollaria vastanneeseen hintaan. Timen mukaan yksi kriitikko kuitenkin kirjoitti jo ennen huijauksen paljastamista, että "vain apina on voinut tehdä tämän". Axelssonin paljastettua juonensa simpanssin taidetta kehunut Rolf Anderberg totesi, että joka tapauksessa simpanssin työ oli näyttelyn paras.
Vuonna 1969 simpanssi Peter siirrettiin englantilaiseen Chesterin eläintarhaan, jossa se vietti loppuelämänsä ajan.
Pinaattiohukainen

Pinaattilettu rahkan kera.
Pinaattiohukainen eli pinaattilettu on ohukainen, jonka taikinaan on sekoitettu hienonnettua pinaattia. Pinaattilettuja on Suomessa tavallista tarjoilla puolukkahillon tai -survoksen, savukalan tai jauhelihakastikkeen kanssa.
Pinaattiohukaiset einestuotteena ja puolivalmisteena

Suomessa pinaattiletut ovat veriohukaisten ja porkkanaohukaisten tavoin usein ruokatehtaassa valmistettuja einesruokia. Niitä myydään muun muassa tuotemerkeillä Atria ja Pirkka. Saarioinen pakkaa einespinaattiohukaistensa mukaan myös puolukkahillon. Espoolainen Kruunu Herkku Oy tekee luomupinaattiohukaisia. Helsinkiläinen Lagerblad Foods tekee gluteenittomia, vegaanisia, maidottomia ja laktoosittomia pakastettuja pinaatti-porkkanaohukaisia. Mustasaarelainen Riitan Herkku valmistaa isoja pinaattiohukaisia nimellä Pinaattiräiskäleet.
Helsingin Sanomat ihmetteli vuonna 2007 Atrian pinaattiohukaisten pakkauksen lämmitysohjetta, jossa letut neuvotaan laittamaan uuniin alumiinifoliolla peitettyinä, vaikka lämmitysaika näin moninkertaistuu. Valmistaja vastasi sen estävän lettujen kuivumisen. Lehden mielestä energiatehokkain ja nopein tapa olisi lämmitys paistinpannulla, minkä neuvon antamista valmistaja lupasi harkita.
Ainakin 1970-luvulta asti on saatavana ollut myös pinaattiohukaisjauhetta.
Valmistustapoja ja muunnelmia

Pinaattilettuja voi tehdä itse sekoittamalla lettutaikinaan tuoretta tai pakastepinaattia, tai jatkamalla tähteeksi jäänyttä pinaattimuhennosta kananmunalla ja vehnäjauhoilla ja paistamalla seos pannulla. Pinaattiohukaisiksi voidaan kutsua myös pinaattimuhennoksella täytettyjä tavallisia ohukaisia.
Valkoisten vehnäjauhojen tilalla tai lisäksi pinaattilettutaikinaan käytetään myös ruisjauhoa, hiivaleipäjauhoa, härkäpapujauhoa, spirulinajauhoa, tattarijauhoa, kaurajauhoa tai muuta gluteenitonta jauhoa, spelttivehnäjauhoa, kikhernejauhoa tai ohrajauhoa.
Pinaatin sijasta tai lisäksi lettuihin voi käyttää nokkosta, lehtikaalia ja sitruunamelissaa.
Tarjoilutapoja

Miedon makuiset pinaattiohukaiset sopivat tarjoiltaviksi monenlaisten lisukkeiden kanssa ja monella eri aterialla. Etenkin muualla kuin Suomessa pinaattilettuja tarjotaan aamiaisella esimerkiksi rahkan kera. Niitä voi tarjota alkuruokana esimerkiksi blinien tavoin mädin ja smetanan kera, pääruokana erilaisilla täytteillä, juustokuorrutuksella tai valkokastikkeen kera, tai letuista voi rakentaa lasagnen kaltaisen uuniruoan. Pinaattiletut voi tarjoilla myös makeana jälkiruokana: tukholmalainen Örtagården-kasvisravintola Östermalmin kauppahallissa oli 1990-luvulla tunnettu kanelilla ja vaniljasokerilla maustetuista makeista pinaattiletuista, jotka tarjoiltiin hillon ja kermavaahdon kera.
Kouluruokana

Pinaattilettuja tarjotaan Suomessa usein myös kouluruokana, ja ne ovat kalapuikkojen ohella vuosikymmenestä toiseen koululaisten suosikkiruokia. Vuonna 2010 Porvoossa pinaattiletut poistettiin koulujen ruokalistalta muutamien aikuisten valitettua niiden lisäainemääristä, huolimatta siitä että kyselyn mukaan ne olivat porvoolaiskoululaisten suosikkiruoka. Porvoon nuorisovaltuusto teki joulukuussa 2011 pinaattilettujen palauttamisesta aloitteen kaupungin ruokapalvelupäällikölle.
Pinaattilettuja on etenkin Seinäjoen seudun peruskouluissa tarjoiltu 1970-luvun keskivaiheilta lähtien jauhelihakastikkeen kera. Alun perin annokseen kuului vielä kurpitsaraasteella mehustettu porkkanaraaste. Ruokayhdistelmä sai alkunsa kansakouluista peruskouluun siirryttäessä, kun valtakunnallisesti yhtenäistetyt ravitsemussuositukset edellyttivät kouluruoalta entistä tarkempaa ravintoarvojen seurantaa, ja pinaattiletut saivat puolukkosurvoksen sijaan proteiinipitoisemman lisukkeen jauhelihakastikkeesta. Yhdistelmä on yhä monien eteläpohjalaisten peruskoulujen ruokalistalla ja siirtynyt kouluista myös kotikeittiöihin.
Aiheesta muualla

Pinaattiletun resepti. Ruokala.net
Pinaattiletut ja puolukkakiisseli, resepti. Ruokala.net
Pierre Budar

| Pierre Budar> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 16. elokuuta 1964 (ikä 60)
Kansalaisuus:   Ranska
Pierre Budar (s. 16. elokuuta 1964) on ranskalainen manageri. Hän on rallin MM-sarjassa kilpailevan Citroën World Rally Teamin tallipäällikkö. Hänet nimettiin Citroënin tallipäälliköksi tammikuussa 2018 korvaten tehtävässään Yves Mattonin.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Pierre Budar
Priestess

| Priestess> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  2003–
Tyylilaji:  hard rock, heavy metal, stoner rock
Kotipaikka:   Kanada
Jäsenet:  Mikey Heppner, kitara, laulu   Mike Dyball, basso   Vince Nudo, rummut   Dan Watchorn, kitara, laulu  
Levy-yhtiö:  Indica Records  
Aiheesta muualla
priestessband.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Priestess on kanadalainen vuonna 2003 perustettu hard rock -yhtye. Yhtye julkaisi debyyttialbuminsa Hello Master kesäkuussa 2005 ja Yhdysvaltojen uudelleenjulkaisun myötä yhtyeen kappaleet "Talk to Her" ja "Lay Down" onnistuivat saamaan myös jonkin verran radiosoittoa. Tammi-helmikuussa 2007 yhtye oli kiertueella Convergen sekä Mastodonin kanssa ja kesäkuussa se kiersi Eurooppaa yhdessä Megadethin kanssa.
Jäsenet

Mikey Heppner - kitara, laulu
Mike Dyball - basso
Vince Nudo -  rummut
Dan Watchorn - kitara, laulu
Diskografia > Albumit

Hello Master - 2005
Prior To The Fire - 2009
Diskografia > Singlet

Lay Down - 2006
Talk to Her - 2006
I am the Night, Colour me Black - 2007
Lady Killer - 2010
Aiheesta muualla

http://www.priestessband.com/
myspace
Pitkä Sammakkolampi

| Pitkä Sammakkolampi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Kivijärvi
Koordinaatit:  63°10′54″N, 25°16′29″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Kivijärven–Vuosjärven alue (14.44)
Laskuoja:  oja Kivijärveen 
Järvinumero:  14.443.1.015
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  132,9 m  
Pituus:  300 m  
Leveys:  90 m  
Rantaviiva:  0,693 km  
Pinta-ala:  1,946 ha  
Tilavuus:  0.000045 km³ 
Keskisyvyys:  2,3 m  
Suurin syvyys:  4,8 m  
Saaria:  ei saaria 
 fiPitkä Sammakkolampi 
Pitkä Sammakkolampi  on Keski-Suomessa Kivijärvellä  Talviaislahden lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lampi on 300 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Lammella ei ole kartan mukaan saaria. Lampi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Lammen tilavuudeksi on saatu 44 700 kuutiometriä. Sen keskisyvyys on 2,3 metriä ja suurin syvyys on 4,8 metriä. Sen rantaviivan pituus on 700 metriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Viitasaaren reitin valuma-alueen (14.4) Kivijärven–Vuosjärven alueella (14.44), jonka Kivijärven alueeseen (14.443) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 132,9 metriä mpy.
Pierre Buyoya

| Pierre Buyoya |
| --- | --- |
 Pierre Buyoya vuonna 2013.
Burundin presidentti
 1996–2003  
Edeltäjä:  Sylvestre Ntibantunganya
Seuraaja:  Domitien Ndayizeye
 1987–1993  
Edeltäjä:  Jean-Baptiste Bagaza
Seuraaja:  Melchior Ndadaye
Henkilötiedot
Syntynyt: 24. marraskuuta 1949
Kuollut: 17. joulukuuta 2020 (71 vuotta)
Tiedot
Puolue:  Union for National Progress
Etnisyys:  tutsi
Pierre Buyoya (24. marraskuuta 1949 Rutovu, Bururin provinssi – 17. joulukuuta 2020) oli burundilainen poliitikko, joka hallitsi maataan kahdesti, ensin vuosina 1987–1993 ja myöhemmin vuosina 1996–2003.
Vuonna 1987 Buyoya nousi valtaan sotilasvallankaappauksella ja julistautui presidentiksi. Hän laati kunnianhimoisen ja maltillisen hallitusohjelman, joka tähtäsi hutujen ja tutsien välisten suhteiden parantamiseen. Hallitusohjelmastaan huolimatta Buyoya otti omaan hallintoonsa lähinnä tutseja, mikä johti hutujen kansannousuun vuonna 1988.
Vuonna 1996 Buyoya kaappasi jälleen vallan. Burundin olot rauhoittuivat hieman, mutta sisällissota jatkui edelleen. Vallanvaihdon takia muut valtiot pystyttivät taloudellisia pakotteita, mutta lievensivät niitä huomattuaan, kuinka Buyoya valitsi hallintoonsa edustajia molemmista suurista etnisistä ryhmistä. Hallitussopimuksen mukaisesti Buyoya luopui vallasta 2003 varapresidenttinsä Domitien Ndayizeyen hyväksi.
Pitkä ihana leikki

| Pitkä ihana leikki Maija Vilkkumaa |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 23. elokuuta 1999 Peltipainos: 2000
 Formaatti: CD, digitaalinen
 Tuottaja(t): Janne Lehto Visa-Pekka Mertanen
 Tyylilaji: pop-rock
 Kesto: 44.27
 Levy-yhtiö: Warner Music Finland
Muut kannet
 Peltipainoksen kansikuva
Listasijoitukset
  Suomen virallinen lista: 2.
Maija Vilkkumaan muut julkaisut
|   | Pitkä ihana leikki 1999 | Meikit, ketjut ja vyöt 2001 |
Singlet albumilta Pitkä ihana leikki
 ”Satumaa-tango”  ”Salaa”  ”Auringonpimennys”  ”Hiuksissa hiekkaa”  ”Tähti”  ”Peltirumpu”
Pitkä ihana leikki on Maija Vilkkumaan esikoisalbumi, joka julkaistiin elokuussa 1999. Albumista on julkaistu vuonna 2000 Pitkä ihana leikki – Peltipainos -nimellä kulkeva erikoispainos, joka sisältää Sielun Veljet -yhtyeen kappaleen ”Peltirumpu” coverversion ja musiikkivideot kappaleille ”Satumaa-tango” ja ”Tähti”. Albumi ylitti kultarajan vuonna 2000, ja sitä on myyty yhteensä yli 38 000 kappaletta. Se sijoittui Suomen virallisella albumilistalla kolmanneksi.
Kappaleet

|  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Sovitus | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Ärsyttävä tapa | Janne Lehto | 3.38 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Auringonpimennys | Janne Lehto | 3.51 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Satumaa-tango | Janne Lehto | 4.51 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Hiuksissa hiekkaa | Janne Lehto, Visa-Pekka Mertanen, Jan Pethman, Anssi Växby | 3.35 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Ystävä | Janne Lehto | 3.16 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Ei ikinä sun | Janne Lehto | 3.14 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Jäässä | Janne Lehto | 4.43 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Timantti | Janne Lehto, Jan Pethman | 3.31 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Salaa | Janne Lehto, Visa-Pekka Mertanen | 3.20 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Tyyny | Janne Lehto, Anssi Växby, Visa-Pekka Mertanen, Sami Lehto | 3.26 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Vähän ennen | Visa-Pekka Mertanen | 3.42 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Tähti | Janne Lehto | 3.20 |  |  |  |  |  |  |
Kappaleet > Peltipainos

| Lisäraita |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Kesto |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Peltirumpu (cover)  | 3.30 |  |  |  |  |  |  |  |
Musiikkivideot
Tähti
Satumaa-tango
Muusikot

Maija Vilkkumaa – laulu
Janne Lehto – kitara (1–12), luuppi (1)
Jan Pethman – rummut (1, 3–8, 11), lyömäsoittimet (4–6, 11)
Sami Lehto – rummut (2, 9, 10, 12)
Anssi Växby – basso (1, 2, 4–8, 10–12)
Niko Kokko – basso (9)
Tommi Saarikivi – basso (3)
Visa-Pekka Mertanen – koskettimet (1–6, 8–12), ohjelmointi (3, 5, 9, 11)
Kalle Sinkkonen – koskettimet (7)
Christa Penttilä – taustalaulu (9, 11, 12)
Katja Aakkula – taustalaulu (9, 11, 12)
Huom! Raidan 13 tiedot puuttuvat.
Pierre Brunet

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Pierre Brunet avioitui parinsa Andrée Brunet´n kanssa vuonna 1929. |  Pierre Brunet avioitui parinsa Andrée Brunet´n kanssa vuonna 1929. |  Pierre Brunet avioitui parinsa Andrée Brunet´n kanssa vuonna 1929. |  |
Maa:   Ranska
Pariluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Sankt Moritz 1928 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Lake Placid 1932 | pariluistelu |  |
|  Pronssia | Chamonix 1924 | pariluistelu |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Berliini 1926 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Lontoo 1928 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | New York City 1930 | pariluistelu |  |
|  Kultaa | Montréal 1932 | pariluistelu |  |
|  Hopeaa | Wien 1925 | pariluistelu |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Pariisi 1932 | pariluistelu |  |
Pierre Émile Ernest Brunet (28. kesäkuuta 1902 Le Quesne – 27. heinäkuuta 1991 Boyne City, Michigan, Yhdysvallat) oli ranskalainen taitoluistelija, olympiavoittaja, maailmanmestari ja Euroopan mestari.
Brunet kilpaili pariluistelussa aviovaimonsa Andrée Brunet´n kanssa menestyksekkäästi 1920- ja 1930-luvuilla. Pari luisteli vuosina 1924–1932 kaksi olympiavoittoa ja yhden olympiapronssin, neljä maailmanmestaruutta ja yhden MM-hopean sekä Euroopan mestaruuden.
Brunet osallistui kaksiin olympiakisoihin myös miesten yksinluistelussa: Chamonix´ssa 1924 hän sijoittui kahdeksanneksi ja Sankt Moritzissa 1928 seitsemänneksi. Ranskan mestaruuden Brunet voitti miesten yksinluistelussa viidesti (1924–1925, 1927–1931) ja pariluistelussa vaimonsa kanssa 11 kertaa (1924–1933, 1935).
Brunet avioitui Andréen (o.s. Joly) kanssa vuonna 1929. Heidän poikansa Jean-Pierre, myös lupaava taitoluistelija, kuoli auto-onnettomuudessa 19-vuotiaana. Brunet´n perhe muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1940. Pierre Brunet ryhtyi valmennusuralle, jonka aikana hän valmensi muun muassa Carol Heissia, Scott Hamiltonia ja Donald Jacksonia.