The Ventures
Historiaa > 1964-65: Avaruusmusiikkia ja päivän hittejä

Vuosi 1964 alkoi hyvin rohkealla vedolla: heti tammikuussa julkaistiin Ventures In Space, jolla yhtye nimensä mukaisesti yhdisteli surfmusiikkia ja Star Trek-sarjan avaruussoundeja.  Julian Copen mukaan yhtye teki tuolloin parhaimman ja kokeellisimman levynsä, jolla se oli paljon aikaansa edellä esittäen albumillaan jo tulevan psykedeliasuuntauksen kaltaisia kappaleita.  Mahdollisena innoittajana pitkäsoitolle saattoi toimia The Marketts, , jonka Out Of Limits-hittikappaleen the Ventures versio levyn alussa varsin komeasti.  Kokeilu kuitenkin kannatti: albumi nousi seuraavassa kuussa Billboardin listalla sijalle 27.  Luultavasti juuri tästä levystä rumpali Janne Haavisto ja kitaristi Mikko Lankinen saivat innoituksen perustaa oman instrumentaalista avaruuspsykedeliaa soittaneen yhtyeensä Laika & the Cosmonautsin  Tähän viittaa Cosmonautsien ensilevyn takakannen kuva, jossa parodioidaan Ventures In Spacen vastaavaa kuvaa.   Seuraavalla The Fabulous Ventures-nimisellä älpyllä bändi jatkoi osittain edellisen levyn linjoilla, mutta osittain se palasi tuttuun turvalliseen instrumentaaliversioiden tekemiseen päivän hiteistä. Erityisesti albumin kuusi omatekoista kappaletta vaikuttavat edellisen ylijääneiltä kappaleilta, näistä hienoimpina mainittakoon Journey To the Stars ja Eleventh Hour.  Seuraavaksi yhtye päätti tehdä uuden, surf-tyylisen versioinnin ensimmäisestä Walk, Don´t Run -hitistään. Sen perään laitettiin asianmukaisesti ´64. Bändi sai pitkästä aikaa uudella versiolla top10 hitin. Luonnollisesti singleä seurasi pitkäsoitto nimeltään Walk, Don´t Run Vol.2 Sekin nousi Billboardin listalla sijalle 17.  Koska yhtyeen jäsenet eivät kiertuekiireiden vuoksi päässeet ensilevyn kanteen kauniin mallin kanssa, ottivat he kaiken ilon irti Vol.2:sen kansikuvassa. Ensimmäisen albumin solmussa olevat soittajat olivat levy-yhtiön työntekijöitä.  Vuonna 1964 yhtye palasi Japaniin ja tällä kertaa mukaan lähti koko yhtye. Kuten Beatleseilla tuhannet kirkuvat fanit olivat heitä vastassa lentokentällä. Vuonna 1965 edelliseltä levyltä julkaistiin kappale Diamond Head singlenä, joka nousi ykköseksi Japanin listoilla.
Vuoden 1965 aloitti levy nimeltään The Ventures Knock Me Out. Sillä Ventures suuntautui yhä enemmän päivän hitteihin, koska pitkäsoitto sisälsi vain 4 bändin itsetekemää kappaletta. Vaikka the Beatles oli ollut jo reilun vuoden suuressa suosiossa, the Ventures ei ollut tätä yhtyettä versioinut. Tilanne korjautui uuden levyn aloittavalla tuoreelle I Feel Fine -hitillä.  Seuraavaksi julkaistiin pelkästään Japanissa livelevy The Ventures In Japan. Se nauhoitettiin Tokiossa Kosei Nenkin -konserttisalissa.  Seuraavan kansainvälisen On Stage-julkaisun the Ventures tiettävästi nauhoitti studiossa heittäen kerralla purkkiin livebravuureitaan. Yleisön äänet lisättiin jälkeenpäin, kuten tuolloin tapana oli.  Samana vuonna ilmestyi neljän levyn sarja, jossa The Ventures opetti, kuinka heidän kappaleitaan soitellaan.  Toinen vuoden varsinainen studiolevy sai nimen the Ventures a Go-Go. Tällä albumilla yhtye tarttui the Rolling Stonesin materiaaliin, kun levyn aloitti yhtyeen tuorein hitti (I Can´t Get No) Satisfaction. Löyhänä teemana oli nimen go-go, jonka johdosta pitkäsoitolta löytyy sellaiset yhtyeen itse tekemät kappaleet kuin Go-Go Slow, A Go-Go Guitar ja A Go-Go Dancer. Kun bändin suosio oli valtaisaa Japanissa, päätti Liberty julkaista toisen pelkästään sinne suuntautuvan levyn nimeltään The Ventures in Japan vol.2. Levyrikkaan vuoden päätti bändin ensimmäinen joululevy nimeltään The Ventures´ Christmas Album. Varsin leikkisästi yhtye soitti tuttujen joulukappaleiden alkuun ja väleihin pätkän aiemmista kappaleistaan.