stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jarmo Wasama
Ura > Ilveksessä

Wasama siirtyi Ilvekseen vuonna 1960 ja voitti heti ensimmäisellä kaudellaan nuorten Suomen-mestaruuden. Hän voitti kaikkiaan kolme nuorten mestaruutta. Ilveksen edustusjoukkue nuorensi kokoonpanoaan kaudelle 1960–1961, ja Wasamakin nostettiin edustusjoukkueeseen, vaikka kauden alussa hän oli vasta 16-vuotias. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan kaikki 18 ottelua SM-sarjassa. Wasama oli ensimmäinen toisen polven pääsarjakiekkoilija, ja siksi jääkiekkopiirit seurasivat tarkasti lahjakkaan nuoren edistymistä.
Ilves yllätti kaudella 1961–1962: nuoren joukkueen mahdollisuuksiin ei uskottu, mutta se voitti silti Suomen-mestaruuden. Joukkueen keski-ikä oli tuolloin 19,8 vuotta ja valmentaja Helle oli vasta 25-vuotias. Wasama pelasi kaikki 18 ottelua ja teki niissä pisteet 3+4. Wasama valittiin kauden päätteeksi ensimmäisen kerran SM-sarjan tähdistökentälliseen.
Kausi 1962–1963 oli Wasaman tehokkain SM-sarjassa. Hän teki 18 pelissä 9 maalia ja 14 pistettä, ja hänet valittiin toistamiseen tähdistökentälliseen. Lisäksi Wasamalle myönnettiin Lynces Academicin jakama SM-sarjan parhaan puolustajan palkinto. Ilves sijoittui kauden päätteeksi kolmanneksi. Seuraavalla kaudella 1963–1964 Wasaman tehopisteet olivat 4+4. Ilves sijoittui toistamiseen pronssille, ja Wasama oli kolmannen kerran urallaan SM-sarjan tähdistökentällisessä. Kaudella 1964–1965 Ilves pelasi uusintaottelussa Suomen-mestaruudesta. Porin Karhut voitti kuitenkin ottelun ja vei mestaruuden. Wasama teki runkosarjan 18 ottelussa tehopisteet 3+4. Hänet valittiin lisäksi neljännen kerran urallaan SM-sarjan tähdistökentälliseen.
Kaudella 1965–1966 Wasama ehti pelata 16 ottelua ja tehdä pisteet 4+3. Wasaman viimeiseksi peliksi ennen kohtalokasta auto-onnettomuutta jäi Hakametsässä 1. helmikuuta 1966 pelattu ottelu SaiPaa vastaan. Ilves voitti, ja Wasama valittiin ottelun parhaaksi pelaajaksi. Ilves voitti Suomen-mestaruuden myöhemmin keväällä, joten Wasaman toinen Suomen-mestaruus tuli postuumisti. Hänet valittiin lisäksi viidennen kerran urallaan tähdistökentälliseen.
Ura > Maajoukkueessa

Wasama oli ehdolla maajoukkueeseen jo syksyllä 1960, jolloin hän oli vasta 16-vuotias. Valitsemisvaliokunnan kokouksessa maajoukkueen uusi valmentaja Derek Holmes ehdotti Wasamaa joukkueeseen, vaikka oli vain yhdellä viikonloppuleirillä ja muutamassa pelissä nähnyt tämän pelaavan. Holmes valitsikin Wasaman maaotteluun Norjaa vastaan, mutta vaihtoi vielä ennen peliä toisen pelaajan hänen tilalleen. Jos Wasama olisi päässyt otteluun, hän olisi ollut Suomen kaikkien aikojen nuorin maajoukkuepelaaja.
Maajoukkueeseen Wasama pääsi vuonna 1961, ja maailmanmestaruuskilpailuissa hän pelasi ensimmäisen kerran 18-vuotiaana Colorado Springsissä 1962. Hän pelasi turnauksessa seitsemän ottelua ja teki kolme pistettä. Suomi sai kisoista ensimmäisen arvokisamitalinsa, sillä MM-kilpailujen yhteydessä jaettiin myös Euroopan-mestaruusmitalit ja Suomi sijoittui EM-taulukossa toiseksi. Wasama pelasi myös Tukholmassa 1963 ja olympialaisissa 1964. Vuoden 1963 MM-kilpailuissa hän teki seitsemässä ottelussa 1+1 pistettä ja vuoden 1964 olympialaisissa kahdeksassa ottelussa 0+1.
Wasama pelasi viimeisen arvoturnauksensa vuonna 1965 Tampereen MM-kilpailuissa. Hän teki turnauksessa tehopisteet 3+1 ja oli Suomen paras pistemies. Wasama tuki innokkaasti hyökkäyksiä ja laukoi turnauksessa kolmanneksi eniten kahden neuvostoliittolaispelaajan jälkeen.
Vuodenvaihteessa 1965–1966 Wasama pelasi Suomen joukkueessa Kanadan-kiertueella, joka alkoi Quesnelistä 16. joulukuuta. Suomi kohtasi kaupungissa Marriboo-liigan tähdistöjoukkueen, jossa oli pääosin pelaajia paikallisesta Quesnel Kangaroosista. Suomi voitti ottelun 8–3 ja voitti ensimmäisen kerran kanadalaisen joukkueen. Matka kesti 22 vuorokautta, joista 11:n aikana pelattiin. Joukkue lähti kotimatkalle 5. tammikuuta, vajaa kuukausi ennen Wasaman kuolemaa. Wasama pelasi maajoukkueessa yhteensä 74 ottelua ja teki niissä 7 maalia ja 12 maaliin johtanutta syöttöä.
Kuolema

Jarmo Wasama kuoli auto-onnettomuudessa 2. helmikuuta 1966 vain 22-vuotiaana. Hän oli matkalla isänsä Matin kanssa Leinolasta Tampereen keskustaan, kun hänen ohjaamansa auto törmäsi traktoriin Kalevassa, lähellä Hakametsän jäähallia. Traktori oli pysähtynyt kylmyyden takia ja jäänyt pakokaasun ja kovan pakkasen nostaman usvan peittoon. Jarmo Wasama löi rintakehänsä ohjauspyörään ja hänen isänsä pää iskeytyi tuulilasiin. Kummatkin vietiin tajuttomana keskussairaalaan. Sairaalassa lääkärit totesivat, ettei mitään ollut tehtävissä, sillä Jarmo Wasaman sydämen oikea kammio oli revennyt. Matti Wasama selvisi aivotärähdyksellä. Jarmo Wasaman veljen Jukan mukaan heidän isänsä ei kuitenkaan toipunut koskaan kolarista henkisesti vaan menetti hiljalleen elämänhalunsa. Hän kuoli lopulta syöpään vuonna 1970.
Jarmo Wasaman kuolemaa seuranneessa Ilveksen kotiottelussa RU-38:aa vastaan pidettiin hiljainen hetki ja Ilves-pelaajilla oli valkoisissa pelipaidoissaan surunauhat ja kypärässä musta viiva. Lisäksi Ilves jäädytti Wasaman pelinumeron 2.
Wasama haudattiin Tampereen Kalevankankaan hautausmaalle. Hautajaiset järjestettiin Vanhassa kirkossa, ja Wasaman arkkua kantoivat joukkuetoverit Juhani Lahtinen, Reijo Hakanen, Timo Hirsimäki, Veikko Ukkonen, Pentti Pynnönen, Kari Palo-oja, Jorma Peltonen ja Lasse Oksanen.
Tampereen kaupunki nimesi vuonna 2015 kävelytien Wasaman mukaan. Nimen Jarmo Wasaman polku saanut tie sijaitsee Kalevassa uudelleenkaavoitetulla alueella lähellä paikkaa, jossa Wasama oli ajanut kuolemaan johtaneen kolarinsa.
Pelityyli ja merkitys

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Hänellä [Wasamalla] ei ollut mitään erityistaitoa, mutta hän oli kaikessa hyvä. Kun muilla oli 100 prosenttia pelissä, oli Jampella 150. Se erotti hänet muista. | ” |
– Wasamaa valmentanut Seppo Helle
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Wasama oli synnynnäinen lahjakkuus. Hän hallitsi luistelun, syötöt, ampumisen, kaiken. | ” |
– Wasaman kanssa maajoukkueessa pelannut Kalevi Numminen
Jarmo Wasama oli aikanaan paras suomalainen jääkiekkopuolustaja, ja häntä kutsuttiin myös uuden linjan puolustajaksi. Hän oli 1960-luvun Suomessa poikkeuksellinen pelaaja, ensimmäisiä hyökkääviä puolustajia. Siihen asti Suomessa oli ajateltu, että puolustajien tehtävä on vain puolustaa. Wasama kuitenkin liikkui ja käsitteli kiekkoa hyvin sekä tuki innokkaasti hyökkäyksiä.
Wasaman parhaimmat ominaisuudet olivat monipuolisuus ja peräänantamaton asenne; hänet tunnettiin erityisesti uhrautuvana joukkuepelaajana. Vaikka hänellä ei ollut varsinaisesti mitään erityisominaisuuksia, hän oli monipuolisesti hyvä kaikessa. Wasamalla oli voimakas taistelutahto, hän osasi latautua tärkeisiin otteluihin ja oli parhaimmillaan tiukoissa paikoissa. Wasama pystyi rohkaisemaan joukkuetta näyttämällä itse esimerkkiä, vaikka hän olikin hieman hiljainen ja sisäänpäinkääntynyt.
Suomen Jääkiekkomuseo valitsi Wasaman Jääkiekkoleijonaksi vuonna 1985. SM-liiga jakaa vuosittain Wasaman nimeä kantavaa muistopalkintoa, joka annetaan kauden parhaalle tulokkaalle. Palkinto nimettiin Wasaman mukaan vuonna 1995.
Monien nuorena kuolleiden urheilijoiden ja muiden julkisuuden henkilöiden elämään on usein myöhemmin lisätty erilaisia tarinoita. Wasamaan on liitetty esimerkiksi numero kaksi: se oli hänen pelinumeronsa Ilveksessä, hänen syntymäpäivänsä oli 2. joulukuuta ja kuolinpäivänsä 2. helmikuuta, ja hän oli kuollessaan 22-vuotias. Wasaman ennenaikainen kuolema on herättänyt myös spekulaatioita uran mahdollisesta jatkokehityksestä. On arveltu, että hänellä olisi saattanut olla mahdollisuuksia jopa nousta ensimmäiseksi suomalaiseksi NHL-pelaajaksi. Matti Hagman pelasi ensimmäisenä suomalaisena NHL:ssä vuonna 1976, jolloin Wasama olisi ollut 32-vuotias.
Saavutukset ja palkinnot

2 Suomen mestaruutta (1962, 1966)
1 SM-hopea ja 2 SM-pronssia
Suomen paras jääkiekkoilija (1965)
Lynces Academicin parhaan puolustajan patsas (1963)
Valinta SM-sarjan All Stars -kentälliseen (1962, 1963, 1964, 1965, 1966)
Ilves on jäädyttänyt Wasaman pelinumeron 2
Jääkiekkoleijona #36
Tampereen kaupunki nimesi vuonna 2015 polun Tampereen Kalevassa Jarmo Wasaman poluksi
Aiheesta muualla

Yle Elävä arkisto: Jarmo Wasama – erään legendan synty
Wasaman tiedot Jääkiekkomuseon sivuilla.
Jääkiekon SM-liigassa jäädytetyt pelaajanumerot
| HIFK | HPK | Ilves | JYP | KalPa | Kiekko-Espoo | KooKoo | Kärpät | Lukko | Pelicans | SaiPa | Sport | Tappara | TPS | Ässät |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1Wetzell | 2Salisma | 2 Wasama | 1Siekkinen | 1Kuivalainen | 10Lehtinen | 36Outinen | 10Ruotsalainen | 4Rastio | 11Koskinen | 3Partinen | 14 Laaksoharju | 2Numminen | 3Nummelin | 2Heikkilä |
| 5Riihiranta | 9Louhi | 7Honkavaara | 10Rastela | 27Rinne | 33Hirvonen | 81Nurmberg | 24Viuhkola | 4Peltonen | 13Laine | 8Koho | 27Väkelä | 3Marjamäki | 8Wahlsten | 4Javanainen |
| 7Saarinen | 13Palo | 13Jalo | 19Mikkilä | 24S.Kapanen |   |   | 15Kiimalainen | 7Keinonen | 17Eloranta | 9Skriko | 29Hjerpe | 7Jutila | 23Virta | 12Levo |
| 17Murto | 17Hietanen | 14Oksanen | 30Kurkinen | 44Timonen |   |   | 6Mikkola | 8Vehmanen |   | 20Mälkiä |   | 8Ojanen | 16Tammelin | 13Ketola |
| 20Hagman | 18Savolainen | 16Peltonen |   |   |   |   | 5Kukkonen | 13Torkki |   |   |   | 10Susi | 11Koivu | 89Otevřel |
| 22Kortelainen | 36Tuulola | 30Tammi |   |   |   |   |   | 26Forss |   |   |   | 12E.Lehtonen | 15Leppänen | 11Kilpiö |
| 23P.Lehtonen |   | 41Helminen |   |   |   |   |   | 77Hämäläinen |   |   |   | 81Peltola | 12Vilander | 5Rautakallio |
| 35Lindfors |   |   |   |   |   |   |   | 35Vehanen |   |   |   |   |   | 22Makkonen |
| 9Kuhta |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |  |
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Kansalliset :  Suomi (KANTO) 
Wasama Ilveksen ja TPV:n välisessä ottelussa kaudella 1962–1963. TPV:n pelaajista etualalla Olli Rajala ja maalivahti Lauri Mattson.
Ilveksen jäädyttämät pelinumerot; Jarmo Wasaman numero kaksi oikeassa reunassa.
Englantilainen potilas

| Englantilainen potilas> The English Patient |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Anthony Minghella
Käsikirjoittaja:  Michael Ondaatje (romaani) Anthony Minghella
Tuottaja:  Saul Zaentz
Säveltäjä:  Gabriel Yared
Kuvaaja:  John Seale
Leikkaaja:  Walter Murch
Tuotantosuunnittelija:  Stuart Craig
Pukusuunnittelija:  Ann Roth
Pääosat:  Ralph Fiennes Kristin Scott Thomas Juliette Binoche Willem Dafoe
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Miramax Films
Levittäjä:  Miramax Fandango at Home
Ensi-ilta:  Yhdysvallat 15. marraskuuta 1996 Suomi 21. helmikuuta 1997
Kesto:  160 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Englantilainen potilas (engl. The English Patient) on Anthony Minghellan ohjaama yhdeksän Oscar-palkintoa voittanut romanttinen draamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1996. Elokuva pohjautuu Michael Ondaatjen samannimiseen romaaniin.
Elokuva on saanut useita elokuvapalkintoja. Se on saanut parhaan elokuvan Oscar-palkinnon, Baftan ja Golden Globen. Oscar-gaalassa se sai yhteensä yhdeksän palkintoa, muun muassa parhaan naissivuosan palkinnon sai Juliette Binoche ja parhaan ohjauksen palkinnon Anthony Minghella.
British Film Instituten valitsemat asiantuntijat äänestivät Englantilaisen potilaan vuonna 1999 kaikkien aikojen sadan parhaan brittielokuvan listalle.
The New York Timesin kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Ralph Fiennes  | … |  kreivi Laszlo de Almásy   |
|  Kristin Scott Thomas  | … |  Katharine Clifton   |
|  Juliette Binoche  | … |  Hana   |
|  Willem Dafoe  | … |  David Caravaggio   |
|  Naveen Andrews  | … |  luutnantti Kip Singh   |
|  Colin Firth  | … |  Geoffrey Clifton   |
|  Kevin Whately  | … |  kersantti Hardy   |
|  Jürgen Prochnow  | … |  majuri Müller   |
Vastaanotto > Palkinnot

| --- | --- |
 Oscar-palkinto Paras elokuva  Paras naissivuosa: Juliette Binoche  Paras ohjaus: Anthony Minghella  Paras kuvaus: John Seale  Paras leikkaus: Walter Murch  Paras lavastus: Stuart Craig, Stephanie McMillan  Paras puvustus: Ann Roth  Paras musiikki: Gabriel Yared  Paras äänitys: Walter Murch, Mark Berger, David Parker, Christopher Newman Ehdokkaana: Paras miespääosa: Ralph Fiennes  Paras naispääosa: Kristin Scott Thomas  Paras sovitettu käsikirjoitus: Anthony Minghella Golden Globe Paras draamaelokuva  Paras elokuvamusiikki: Gabriel Yared Ehdokkaana: Paras miespääosa draamaelokuvassa: Ralph Fiennes  Paras naispääosa draamaelokuvassa: Kristin Scott Thomas  Paras naissivuosa: Juliette Binoche  Paras ohjaaja: Anthony Minghella  Paras käsikirjoitus: Anthony Minghella :  Bafta Paras elokuva  Paras naissivuosa: Juliette Binoche  Paras sovitettu käsikirjoitus: Anthony Minghella  Paras kuvaus: John Seale  Paras leikkaus: Walter Murch  Paras elokuvamusiikki: Gabriel Yared Ehdokkaana: Paras miespääosa: Ralph Fiennes  Paras naispääosa: Kristin Scott Thomas  Paras ohjaus: Anthony Minghella  Paras puvustus: Ann Roth  Paras maskeeraus: Fabrizio Sforza, Nigel Booth  Paras tuotantosuunnittelu: Stuart Craig  Paras äänitys: Mark Berger, Pat Jackson, Walter Murch, Christopher Newman, David Parker, Ivan Sharrock
Pikku pingviini

| Pikku pingviini> The Pebble and the Penguin |
| --- | --- |

Ohjaaja:   Don Bluth  Gary Goldman 
Käsikirjoittaja:   Rachel Koretsky  Steven Whitestone 
Tuottaja:  Don Bluth
Säveltäjä:   Barry Manilow  Bruce Sussman 
Pääosat:   Martin Short  Jim Belushi  Tim Curry  Annie Golden  S. Scott Bullock 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdysvallat Irlanti
Tuotantoyhtiö:  Metro-Goldwyn-Mayer
Levittäjä:  Metro-Goldwyn-Mayer Netflix
Ensi-ilta:  11. maaliskuuta 1995
Kesto:  74 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  $28 miljoonaa
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pikku pingviini on vuoden 1995 animaatioelokuva, joka kertoo Pikku Pingviinin seikkailusta. Musikaalielokuvan päähahmoja ovat Hubie, Marina, Rocko ja Drake.
Juoni

Antarktiksella jääpingviinit valmistautuvat soidinmenoihinsa. Ujo ja hyväsydäminen Hubie on ihastunut kauniiseen Marinaan, muttei onnistu löytämään sopivaa kiveä jolla kosia häntä. Myös ilkeä Drake havittelee Marinaa. Öinen tähdenlento tuo taivaalta täydellisen kiven, mutta Hubie ei ehdi antaa sitä rakastetulleen kun Drake ajaa hänet pois. Hubie ajelehtii merelle ja herää lopulta pingviinejä täynnä olevan rahtialuksen ruumasta. Hän pakenee laivasta uuden ystävänsä Rockon kanssa ja tästä alkaa kumppanusten pitkä ja vaarallinen kotimatka.
Äänirooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| Englanninkielinen näyttelijä | Suomenkielinen näyttelijä | Rooli |
| Martin Short | Heikki Sankari | Hubie |
| Annie Golden | Mari Vainio | Marina (dialogi) |
| Annie Golden | Outi Järvelä | Marina (laulut) |
| James Belushi | Antti Pääkkönen | Rocko |
| Tim Curry | Jarkko Rantanen | Drake |
| Stan Jones | Veikko Honkanen | McCallister |
| Shani Wallis | Eeva Eloranta | Kertoja |
Aiheesta muualla

Pikku pingviini Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Pikku pingviini Elonet.
Pikku pingviini Käytössä Disney Screencaps.com
Kalle Multanen

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Syntymäaika: 7. huhtikuuta 1989 (ikä 35)
Syntymäpaikka: Viiala, Suomi
Pelipaikka: hyökkääjä
Pituus: 185 cm
Junioriseurat
1994–2003: ViiPV
2004–2008: Haka
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2004–2007 | ViiPV | 33 | (16) |
| 2008–2011 | Haka | 28 | (4) |
| 2008–2009 | → SalPa (laina) | 4 | (6) |
| 2009–2010 | → VaKP | 15 | (20) |
| 2010 | → TPV (laina) | 1 | (0) |
| 2011 | → PoPa (laina) | 14 | (1) |
| 2011 | → LoPa (laina) | 5 | (12) |
| 2012–2013 | Ilves | 50 | (37) |
| 2014–2015 | Haka | 54 | (49) |
| 2016 | FC Lahti | 25 | (5) |
| 2017 | Haka | 24 | (14) |
| 2018 | KPV | 27 | (11) |
| 2019 | KTP | 18 | (11) |
| 2019–2020 | Giorgione Calcio | 20 | (5) |
| 2020 | Igea 1946 | 6 | (2) |
| 2021–2024 | VPS | 77 | (26) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 1. marraskuuta 2024.
Kalle Multanen (s. 7. huhtikuuta 1989 Viiala) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Veikkausliigassa pelannutta Vaasan Palloseuraa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.
Multanen aloitti jalkapallon Viialan Peli-Veikoissa. Hän pelasi juniorina myös Valkeakosken Hakassa. Multanen teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa 30. kesäkuuta 2008 ottelussa IFK Mariehamnia vastaan. Hän edusti Hakaa kausina 2008–2011, esiintyen 28 sarjaottelussa ja tehden niissä neljä maalia. Multanen pelasi paljon myös seuran yhteistyöjoukkueissa Salon Palloilijoissa, Valkeakosken Koskenpojissa, Porin Palloilijoissa sekä Lohjan Pallossa.
Kaudella 2012 Multanen oli Kakkosen paras maalintekijä Tampereen Ilveksen riveissä 25 maalillaan, auttaen joukkuetta nousemaan Ykköseen vuodeksi 2013. Hänet valittiin Ykkösen kesäkuun pelaajaksi kaudella 2013.
Multanen solmi vuoden pituisen pelaajasopimuksen Veikkausliigassa pelaavan FC Lahden kanssa kaudeksi 2016. Sopimus sisälsi option yhdestä lisävuodesta. Multanen kuitenkin palasi kauden jälkeen FC Hakaan. Kaudella 2018 Multanen pelasi Ykkösessä Kokkolan Pallo-Veikoissa ja kaudella 2019 FC KTP:ssa.
Elokuussa 2019 Multanen siirtyi Italian viidennellä sarjatasolla, Eccellenzassa, pelaavaan Giorgione Calcioon. Siirtyessään Multanen oli Ykkösen kaikkien aikojen paras maalintekijä. Multanen pelasi Giorgionessa yhden kauden tehden viisi maalia 20 ottelussa. Kaudeksi 2020–2021 Multanen solmi sopimuksen saman sarjatason ASD Igea 1946:n kanssa.
Kaudeksi 2022 Multanen palasi Veikkausliigaan seuranaan vaasalainen VPS. Onnistuneen kauden päätteeksi Multanen sai jatkosopimuksen VPS:ssä. Hän teki sarjassa 15 maalia ollen Lee Erwinin jälkeen toinen Veikkausliigan maalintekijätilastossa. Kaudella 2023 Multanen ehti vammojen takia pelata vain kolme ottelua Veikkausliigassa.
Kaikkiaan Kalle Multanen on pelannut kuusi kautta Veikkausliigaa seuroinaan FC Haka, FC Lahti ja VPS. Niissä hän pelannut 86 Veikkausliigaottelua ja tehnyt 24 maalia.
Saavutukset

Valkeakosken Koskenpojat
Tampereen Kolmosen voitto 2009
Tampereen Kolmosen paras maalintekijä 2009
Tampereen Ilves
Kakkosen länsilohkon voitto 2012
Kakkosen paras maalintekijä 2012
Ykkösen kuukauden pelaaja (kesäkuu 2013)
Valkeakosken Haka
Ykkösen paras pelaaja 2014
Ykkösen paras maalintekijä 2014, 2015
Ykkösen kuukauden pelaaja (syyskuu 2014)
Vaasan Palloseura
Veikkausliigan kuukauden pelaaja (elokuu 2022)
Veikkausliiga pronssia kaudella 2023
Durrës

| Durrës |
| --- | --- |
 Durrës on merkittävä satamakaupunki.
 lippu:  vaakuna
 Durrës
 Koordinaatit: 41°19′N, 19°27′E 
Valtio:   Albania
Maakunta:  Durrës
Perustettu:  627 eaa.
Hallinto:  
 – Hallinnon tyyppi:  Kunta
 – Pormestari:  Vangjush Dako
Väkiluku (2011):  113 249
Aikavyöhyke:  UTC+1
 – Kesäaika:  UTC+2
Postinumero:  2001-2010
Suuntanumero(t):  052
 
 www.durres.gov.al 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Durrës (vanhat nimet: Epidamnos, Dyrrhakhion, Dyrrhachium), (ital. Durazzo), slaav. Драч) on yksi Albanian vanhimmista kaupungeista ja tärkeä satamakaupunki. Se sijaitsee rannikolla 30 kilometriä länteen Albanian pääkaupungista Tiranasta. Se sijaitsee yhden Adrianmeren kapeimman kohdan rannalla Italian satamia Baria ja Brindisiä vastapäätä. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 113 249. Durrësissa sijaitsee Albanian uusin yliopisto, Aleksandër Moisiu -yliopisto.
Nimi

Kaupungilla on värikkäästä historiastaan johtuen monia nimiä, mukaan lukien kreikankieliset nimet Epidamnos (Επίδαμνος) ja Dyrrhakhion (Δυῤῥάχιον), latinankielinen nimi Dyrrachium, ja italiankielinen Durazzo. 1900-luvulla albaniankielinen nimi, Durrës, on syrjäyttänyt italiankielisen nimen.
Historia > Antiikki

Kaupunki perustettiin kreikkalaisena siirtokuntana Korkyrasta ja Korintista käsin vuonna 627 tai 625 eaa. nimellä Epidamnos. Se sijaitsi maantieteellisesti edullisella paikalla, sillä sitä ympäröivät suot sisämaassa ja kalliot mereltä tehden siitä vaikean paikan hyökätä. Epidamnos oli poliittisesti edistynyt yhteiskunta, saaden Aristoteleen ylistämään sitä. Kuitenkin Korkyra ja Korintti taistelivat kaupungista, mikä osaltaan johti vuonna 431 eaa. alkaneeseen peloponnesolaissotaan. Illyrian kuningas Glaukias valtasi kaupungin vuonna 312 eaa.
Rooman tasavalta otti kaupungin haltuunsa illyrialaissotien jälkeen vuonna 229 eaa. ja kehitti siitä suuren sotilas- ja laivastotukikohdan. Roomalaiset nimesivät sen Dyrrachiumiksi. Heidän mielestään nimi Epidamnos oli pahaenteinen, koska se muistutti latinan sanaa damnum, ”tappio” tai ”haitta”. Rooman hallinnassa Dyrrachium rikastui; siitä tuli Via Egnatian läntinen pää. Toinen, pienempi tie johti Buthrotumiin, joka tunnetaan nykyisin nimellä Butrint. 300-luvulla Dyrrachiumista tuli uuden Epirus novan provinssin pääkaupunki.
Durrësista tuli kristillinen kaupunki suhteellisen aikaisin; sen hiippakunta syntyi noin 58 jaa. ja yleni arkkihiippakunnaksi vuonna 449.
Historia > Keskiaika > Bysanttilainen kausi

Dyrrachium oli keisari Anastasius I:n syntypaikka n. 430. Myöhemmin samalla vuosisadalla voimakas maanjäristys tuhosi kaupungin puolustuksen. Anastasius I vahvisti muureja tehden kaupungista yhden vahvimmista linnoituksista Länsi-Balkanilla. 12 m korkeat muurit olivat niin paksuja, että bysanttilaisen historioitsijan Anna Komnenan mukaan neljä hevosmiestä voisi ajaa rinnakkain niiden päällä.
Kuten muukin Balkan, Dyrrachium ja ympäröivä Dyrraciensis provincia kärsi barbaarien tunkeutumisista kansainvaellusaikaan. Sitä piiritti vuonna 481 Teoderik Suuri, itägoottien kuningas, ja sen jälkeen kaupungin piti torjua bulgarialaisten hyökkäyksiä. Rooman valtakunnan luhistumisen seurauksena kaupunki siirtyi Bysantin haltuun ja oli yhä tärkeä satama ja linkki Itä- ja Länsi-Euroopan välillä.
Historia > Keskiaika > Myöhempi keskiaika

Bulgarian valtakunta Simeon Suuren komennossa valtasi 900-luvun alussa kaupungin yhdessä melkein kaiken muun kanssa, mikä on nykyään Albania, mutta Bysantti valtasi sen takaisin 900-luvun puolivälissä, kun Bulgariaa johti Peter I. 900-luvun lopussa Bulgaria valtasi kaupungin taas Samuilin komennossa ja piti sen vuoteen 1018 asti. Dyrrachium säilyi yhtenä Bulgarian viimeisistä linnoituksista Bysantin kukistaessa Bulgarian.
Dyrrachium menetettiin vuonna 1082 keisari Aleksios I Komnenoksen aikana, joka hävisi normanneille. Bysantin hallinta kaupungissa palautui vuonna 1107, mutta kaupunki menetettiin uudestaan vuonna 1185. Neljännen ristiretken aikana, vuonna 1202, kaupunki siirtyi Venetsian tasavallan haltuun.
Vuonna 1273 tuhoisa maanjäristys raunioitti kaupungin, mutta kaupunki palautui tuhoista ja tuli itsenäiseksi herttuakunnaksi. Vuonna 1333 see liitettiin Akhaian ruhtinaskuntaan ennen joutumistaan serbialaisen Tsaarin Stefan Dušanin valtaamaksi 1336. Kun Dušan kuoli 1355, kaupunki joutui albanialaisen Thopiaksen perheen haltuun. Venetsia sai hallinnan takaisin 1392 ja nimesi kaupungin uudelleen Durrazzoksi. Se torjui osmanit 1466, mutta joutui heidän valtaamakseen 1501.