stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Jalousie
Julkaisu ja vaikutus

Samana vuonna Gade oli perustanut oman musiikkikustannusyhtiön yhdessä kapellimestari Jens Warnyn kanssa. Jalousie oli kustantajan ensimmäinen nuottijulkaisu ja sen suurin menestys. Jo seuraavana vuonna teos julkaistiin muun muassa Harms-kustantamon kautta New Yorkissa ja Brullin kautta Pariisissa. Sittemmin teosta julkaistiin eri muodoissa useissa maissa, sekä instrumentaali- että tekstitettyinä versioina. 1930-luvulla kappale levisi lukuisten gramofonilevytysten ja radiosoittojen ansiosta ympäri maailman.
Gade pystyi keskittymään täysipainoisesti säveltäjänuraansa eritoten Jalousie-tangosta saamiensa  merkittävien tulojen turvin ja hänestä tuli varakas mies. Vuonna 1956 Gade osoitti teoksesta saatavat tulot nimeään kantavalle säätiölle, joka on vuodesta 1964 jakanut merkittäviä apurahoja nuorille muusikkolahjakkuuksille.
Vielä 1970-luvulla arvioitiin, että kappale soi jossain päin maailmaa joka minuutti. Vain Beatlesin Yesterday ylsi tuolloin yhtä suureen suosioon. The Performing Rights Societyn mukaan laulu on yhä maailman soitetuimpia sävelmiä. Erityisen suosittu se on Yhdysvalloissa, Japanissa, Saksassa, Italiassa, Itä-Euroopassa, Suomessa ja Argentiinassa.
Merkittäviä levytyksiä

Vuonna 1938 Arthur Fiedlerin levytys yhdessä Boston Pops Orchestran kanssa Victor-levy-yhtiölle oli ensimmäinen viihdemusiikin orkesterilevytys, joka ylitti miljoonan myydyn levyn rajan vuonna 1952. Se vaikutti osaltaan tangomusiikin aikansa maailmanlaajuiseen suosioon.
Yhdysvaltalainen Vera Bloom teki lauluun englanninkielisen sanoituksen vuonna 1931, josta englantilaisen Vera Lynnin Toisen maailmansodan aikana tekemä levytys nousi kansainväliseksi hitiksi. Amerikkalaisen Frankie Lainen vuonna 1953 tekemä levytys ylitti myös miljoonan kappaleen myyntiluvut.
Sittemmin laulun ovat levyttäneet muun muassa viulisti Yehudi Menuhin, monet tanskalaiset sinfoniaorkesterit, Placido Domingo, Ib Hansen, viulisti Wandy Tvorek, sekä muun muassa maailmankuulu argentiinalainen tango-orkesteri Sexteto Mayor. Jacob Gade itsekin toimi kapellimestarina useissa johtamiensa viihdeorkesterien levytyksissä. Alankomaalainen Arie Maasland (Malando) orkestereineen levytti laulun vuonna 1960.
Merkittäviä levytyksiä > Suomalaisia levytyksiä

Suomessa laulun levyttivät ensimmäisinä instrumentaaliversioina Kaarlo Valkama (1933, Bellacord) sekä vuoden 1938 jälkeen Gramophone-Work-Orkesteri (levytysvuosi tuntematon) Sointu-yhtiölle. Laulettuna versiona ensimmäiseksi ehti Erkki Eirto Sointu-yhtiölle 1943 tuntemattomaksi jääneen sanoittajan sanoihin.
Olavi Virta levytti tangon Tapio "Kullervo" Lahtisen sanoittamana kahdesti, ensin Toivo Kärjen orkesterin solistina 28. toukokuuta 1953 ja toistamiseen Tukholmassa unkarilaissyntyisen Max Skalkan johtaman orkesterin kanssa vuonna 1956. Lahtinen kertoi myöhemmin, että hän kirjoitti tekstin vain Virtaa ajatellen eikä hän uskonut kenenkään muun pystyvän esittämään sitä hänen tarkoittamallaan tavalla.
Samalla sanoituksella kappaleen ovat myöhemmin levyttäneet muun muassa Kipparikvartetti (1957), Jorma Lyytinen (1960), Sleepy Sleepers (1978), Arja Saijonmaa (1985), Lea Laven (1989), Reijo Taipale (1990) ja Tapani Kansa (1993). Juha Vainion sanoittaman version levytti Eino Grön 1975. Arja Saijonmaa on levyttänyt laulun myös ruotsiksi Stig Anderssonin sanoihin 1984. Harmonikalla tangon on levyttänyt mm. Lasse Pihlajamaa vuonna 1959.
Elokuvissa, televisiossa, näyttämöllä

Laulua on käytetty musiikkina yli sadassa elokuvassa ja televisiotuotannossa. Elokuvista tärkeimpiä ovat muun muassa:
Paris in Spring (1935, pääosassa mm. Ida Lupino).
City of Conquest (1940, mm. James Cagney)
Laulaen maihin (1945, mm. Gene Kelly)
Romance on the High Seas (1948, mm. Doris Day)
Hämähäkki (Flamingo Road, 1949, mm. Joan Crawford)
Painting the Clouds with Sunshine (1951, mm. Dennis Morgan, Virginia Mayo)
Sea Chase (1955, mm. John Wayne)
Bombers B52 (1957, mm. Natalie Wood)
Kuolema Niilillä (Death on the Nile, 1978, mm. David Niven)
Tangobar (1988, ohj. Marcos Zurinaga)
Sido minut, ota minut (¡Átame!, 1989, ohj. Pedro Almodóvar)
Schindlerin lista (1997, ohj. Steven Spielberg)
Housut pois! (1998)
Laulusta on myös tehdy viiden minuutin mittainen Jannik Hastrupin tuottama animaatioelokuva, jossa soittaa Sjællands Symfoniorkester, solistinaan Anton Kontra. Teokseen pohjautuu myös Flemming ja Vivi Flindtin ohjaama baletti Tango Chicane, jonka kantaesitettiin Kööpenhaminan kuninkaallisessa teatterissa 15. lokakuuta 1967. Balettia on sittemmin esitetty myös Yhdysvalloissa ja Grönlannissa.
Aiheesta muualla

Teoksen tuotoilla perustetun Jacob Gade -säätiön sivusto (englanniksi)
Säveltäjä Jacob Gaden muistolaatta Vejlessä
Gatesin piirikunta

Gatesin piirikunta (engl. Gates County) on Yhdysvaltojen Pohjois-Carolinan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 11 562 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Gatesvillen kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1779.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gatesin piirikunta Wikimedia Commonsissa
Friedrich Kaiser

Friedrich Kaiser
Friedrich Kaiser (3. huhtikuuta 1814 Biberach – 6. marraskuuta 1874 Wien) oli itävaltalainen kirjailija, jonka teoksiin kuuluu 150 näytelmää, joista 70 ei koskaan julkaistu.
Kaiser aloitti työuransa virkamiehenä, mutta erosi virastaan vuonna 1838, jolloin hänen ensimmäiset näytelmänsä olivat jo esitetty Wienin Leopoldstädter-teatterissa. Vuonna 1840 Kaiser solmi sopimuksen teatterin johtajan kanssa ja kirjoitti teatterille lukuisi komedioita ja farsseja perinteiseen wieniläiseen Volksstück-tyyliin. Myöhäistuotannossaan hän käsitteli sosiaalisia ohjelmia kuten prostituutiota ja kirjoitti sotamarsalkka Ernst Gideon von Laudonia käsitelleen isänmaallisen näytelmän.
Keiser kirjoitti myös historialliset romaanit Ein Pfaffenleben (1872) ja Unter dem alten Fritz und Kaiser Joseph (1877).
Friedrich Karl Klausing

Friedrich Karl Klausing (24. toukokuuta 1920 München – 8. elokuuta 1944 Plötzenseen vankila, Berliini) oli saksalainen upseeri ja natsihallinnon vastaisen heinäkuun 20. päivän salaliiton jäsen toisen maailmansodan aikana.
Palveltuaan Hitler-Jugendissa ja valtakunnan työpalvelussa Klausing liittyi Saksan armeijaan 1938. Hän osallistui Puolan offensiiviin syksyllä 1939 ja Ranskan valtaukseen kevät-kesällä 1940 yleten upseeriksi. Hänet palkittiin myös 1. luokan rautaristillä. Hänet siirrettiin itärintamalle, jossa hän haavoittui vaikeasti Stalingradin taistelussa. Toivuttuaan hän jäi Saksaan esikuntaupseeriksi.
Menetettyään uskonsa Adolf Hitleriin ja natsihallintoon Klausing osallistui Kreisaun piirinä tunnettuun upseerien ja virkamiesten vastarintaliikkeeseen, johon hänet värväsi Fritz-Dietlof von der Schulenburg. Heinäkuussa 1944 Klausing oli eversti Claus von Stauffenbergin mukana esiintyen tämän adjutanttina, kun tämä etsi sopivaa tilaisuutta Hitlerin henkeä vastaan kohdistuneelle attentaattiyritykselleen. Epäonnistuneiden tilaisuuksien jälkeen Stauffenberg räjäytti pommin 20. heinäkuuta 1944 Hitlerin Itä-Preussin päämajassa. Hitler säilyi hengissä ja salaliitto kukistettiin. Klausing tuomittiin natsien kansantuomioistuimessa ja hirtettiin metallivaijeriin 8. elokuuta 1944 yhdessä monien muiden salaliittolaisten kanssa. Teloitukset filmattiin Hitlerin katseltavaksi.
Frunze

Frunze tarkoittaa seuraavia:
Mihail Frunze, bolševikkijohtaja
Frunzen sotilasakatemia, Mihail Frunzen mukaan nimetty moskovalainen sotakorkeakoulu.
Timur Mihailovitš Frunze, Mihail Frunzen poika ja Neuvostoliiton sankari toisessa maailmansodassa.
Biškek, entinen Frunze, Kirgisian pääkaupunki
Frunze, Moskovan kaupunginosa
Frunzen piiri, hallintopiiri Pietarin kaupungissa.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Frunze”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Gabriel von Bonsdorff

| Gabriel von Bonsdorff |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 6. lokakuuta 1762 Porvoo
Kuollut: 22. marraskuuta 1831 (69 vuotta) Turku
Gabriel Bonsdorff, vuodesta 1819 von Bonsdorff (6. lokakuuta 1762 Porvoo – 22. marraskuuta 1831 Turku) oli Suomen ensimmäinen arkkiatri, Turun akatemian professori ja Collegium medicumin (myöhempi Lääkintöhallitus) esimies.  Turun akatemian rehtorina hän toimi vuosina 1791–1792, 1797–1798 ja 1810–1811.
Bonsdorff kuului Bonsdorff-sukuun. Hänen isänsä oli kirkkoherra ja lääninrovasti Petter Bonsdorff vanhempi. Hänen veljiään olivat  teologian professori Jakob Bonsdorff ja teologi ja kielten professori Johan Bonsdorff. Bonsdorff meni vuonna 1788 naimisiin Anna Adolfina Buschin kanssa. He saivat kahdeksan lasta, joihin kuuluivat muun muassa kemisti Pehr Adolf von Bonsdorff  ja kameralisti Johan Gabriel von Bonsdorff.
Porvoossa syntynyt ja ylioppilaaksi kirjoittanut Bonsdorff aloitti opinnot Turun akatemiassa vuonna 1779. Hän jatkoi opintojaan Uppsalan yliopistossa, jossa väitteli tohtoriksi vuonna 1785. Vuodesta 1786 lähtien hän toimi akatemian luonnonhistorian ja eläinlääketieteen professorina ja myöhemmin lisäksi fysiologian ja anatomian professorina. Vuonna 1815 Bonsdorffista tuli Collegium medicumin esimies. Hän toimi virassa vuoteen 1825 saakka. Bonsdorff nimettiin Suomen ensimmäiseksi arkkiatriksi vuonna 1817. Vuonna 1819 hänet aateloitiin ja introdusoitiin Suomen Ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 181.
Bonsdorff tunnettiin myös hyönteisiin erikoistuneena luonnontutkijana. Hänellä oli mittava luonnontieteellinen kokoelma, joka tuhoutui Turun palossa 1827. Vuonna 1797 Bonsdorff oli mukana perustamassa Suomen Talousseuraa, 1790 Turun Soitannollista Seuraa ja 1821 Rauman kylpylää. Vuonna 1822 hän teki keisarille esityksen eläinlääkärien virkojen saamiseksi lääneihin sekä eläinlääketieteen opetuslaitoksen perustamiseksi.
Varsinaisen päätyönsä ohella Bonsdorff toimi myös arkkitehtina. Hän opiskeli alaa Tukholmassa vuonna 1796 ja oli mukana useissa Turun akatemian rakennushankeissa joko asiantuntijana tai suunnittelijana. Bonsdorff suunnitteli isännöimänsä Brinkhallin kartanon päärakennuksen ja muun muassa Huittisissa olevan Takkulan kartanon päärakennuksen sekä toimi valvojana Jokioisten kartanon rakennustöissä.  Bonsdorff neuvoi kreivi Johan Fredrik Aminoffia Riilahden kartanon suunnittelussa. Yhteensä hänen suunnittelemiaan rakennuksia tunnetaan yli 30.
Gabriel von Bonsdorff kuoli koleraan 69-vuotiaana vuonna 1831.
Gates of Loneliness

| Gates of Loneliness Carmen Gray |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 18. maaliskuuta 2011
 Tyylilaji: hard rock
 Kesto: 37.08
 Levy-yhtiö: Gray Music Entertainment
Carmen Grayn muut julkaisut
| Welcome to Grayland 2008 | Gates of Loneliness 2011 |   |
Gates of Loneliness on hard rock -yhtye Carmen Grayn kolmas studioalbumi. Se julkaistiin 18. maaliskuuta 2011.
Kappaleet

Gates Of Loneliness – 4.15
Roses – 3.35
It’s Only Love – 3.48
Love Story Town – 3.08
Waiting For The Sun – 3.10
Demolition Lady – 3.39
Two Wannabes – 3.51
Heroes And Losers – 3.48
Real Punks (Plastic Smiles) – 3.34
Not Surprized – 4.16
Fruktosidi

Fruktosidi on glykosidi, jonka sokeriosa eli glykoniosa on fruktoosi. Kuten glukosidi, myös fruktosidia esiintyy luonnossa pieneliöiden toiminnan tuottamana. Fruktosidia voidaan valmistaa myös teollisesti esimerkiksi sakkaroosin tai raffinoosin reaktiolla alkoholin tai aldoosin kanssa, jolloin fruktosyylitransferaasi on mukana reaktiotapahtumassa.
Frunzenskajan metroasema (Moskovan metro)

| Frunzenskaja (Фру́нзенская) |
| --- | --- |

 Moskovan metro 
Perustiedot
Metrolinjat:  Sokolnitšeskaja
Sijainti:  55.7267°N, 37.5786°E
Paikkakunta:  Moskova, Venäjä
Avattu:  1. toukokuuta 1957
Rakenne
Tyyppi:  tunneliasema
Frunzenskaja (ven. Фру́нзенская) on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 1. toukokuuta 1957.
Gates McFadden

| Gates McFadden |
| --- | --- |
 Gates McFadden vuonna 2012.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Cheryl Gates McFadden
Syntynyt: 2. maaliskuuta 1949 (ikä 75) Akron, Ohio, Yhdysvallat
Puoliso:  John Talbot
Näyttelijä
Merkittävät roolit:  tohtori Beverly Crusher (Star Trek – uusi sukupolvi)
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Gates McFadden (s. 2. maaliskuuta 1949 Akron, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koreografi. Hän näytellyt Beverly Crusheria televisiosarjassa Star Trek – uusi sukupolvi sekä sarjaan pohjautuvissa elokuvissa.
Elokuvadebyyttinsä McFadden teki vuonna 1984 elokuvassa Muppetit Manhattanilla. Myöhemmin hän on näytellyt muun muassa elokuvassa Punaisen lokakuun metsästys. Koreografina hän on ollut elokuvissa Tumma kristalli (1982), Ihmelapsi (1985) ja Labyrintti (1986).
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gates McFadden Wikimedia Commonsissa
Fred Steiner

Frederick "Fred" Steiner (24. helmikuuta 1923 – 23. kesäkuuta 2011) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän syntyi New Yorkissa ja valmistui Oberlin Conservatory of Musicista.
Steiner loi musiikkia lukuisiin elokuviin ja oli saanut jaetun Oscar-ehdokkuuden.
Aiheesta muualla

Fred Steiner Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
François Mauriac

| François Mauriac |
| --- | --- |
 François Mauriac 1952
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. lokakuuta 1885 Bordeaux, Ranska
Kuollut: 1. syyskuuta 1970 (84 vuotta) Pariisi, Ranska
Ammatti:  kirjailija, toimittaja
Kirjailija
Salanimi: Forez ja François Sturel 
Äidinkieli: ranska
Esikoisteos:  Les Mains jointes (1909, runokokoelma) L’Enfant chargé de chaînes (1913; romaani)
 Nimikirjoitus
Palkinnot
  Nobelin kirjallisuuspalkinto 1952 
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
François Mauriac (11. lokakuuta 1885 Bordeaux, Ranska – 1. syyskuuta 1970 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Häntä pidetään yhtenä 1900-luvun suurimmista katolisista kirjailijoista.
Mauriacin isä kuoli pojan ollessa puolitoistavuotias, ja hän kasvoi suojaisassa ympäristössä ensin äitinsä, myöhemmin nunnien koulun kasvattamana. Hän opiskeli kirjallisuutta Bordeaux’ssa ja Pariisissa, mutta jättäytyi pian vapaaksi kirjailijaksi.
Hän julkaisi nuorena ensin runokokoelmia, mutta hänen kutsumuksenaan oli kirjoittaa romaaneita. Romaania Le Nœud de vipères (1932) (Käärmesolmu) pidetään hänen mestariteoksenaan.
Mauriacin tuotantoon kuuluu 30 romaania, näytelmiä ja runoja. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli vastarintaliikkeen parissa, ja sodan jälkeen hän tuki de Gaullea. Hän kannatti Algerian itsenäistymistä.
Mauriac valittiin Ranskan akatemiaan vuonna 1933, ja hän sai 1952 Nobelin kirjallisuuspalkinnon.
Ranskan akatemia jakaa vuosittain Mauriacin nimeä kunnoioittavaa kirjallisuuspalkintoa Prix François Mauriac.
Suomennetut teokset

Le Baiser au lépreux (1922) (Pyhä suudelma)
Thérèse Desqueyroux (1927) (Myrkyttäjätär, johon perustuvat elokuvat Therese, myrkyttäjätär ja Thérèse D.)
Le Nœud de vipères (1932) (Käärmesolmu)
La Pharisienne (1941) (Täydellisyyden kudos)
L’Agneau (1954) (Karitsa)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta François Mauriac Wikimedia Commonsissa
Petri Liukkonen: François Mauriac, Author's Calendar (englanniksi)
Gaston Doumergue

| Gaston Doumergue |
| --- | --- |

Ranskan presidentti
 13. kesäkuuta 1924 − 13. kesäkuuta 1931  
Pääministeri:  Édouard Herriot Paul Painlevé Aristide Briand Édouard Herriot Raymond Poincaré Aristide Briand André Tardieu Camille Chautemps André Tardieu Théodore Steeg Pierre Laval
Edeltäjä:  Alexandre Millerand
Seuraaja:  Paul Doumer
Andorran ruhtinaskumppani
 13. kesäkuuta 1924 − 13. kesäkuuta 1931  
Edeltäjä:  Alexandre Millerand
Seuraaja:  Paul Doumer
Henkilötiedot
Syntynyt: 1. elokuuta 1863 Aigues-Vives, Gard, Ranska
Kuollut: 18. kesäkuuta 1937 (73 vuotta) Aigues-Vives, Gard, Ranska
Ammatti:  juristi
Tiedot
Puolue:  Radikaalipuolue
 Nimikirjoitus
Pierre Paul Henri Gaston Doumergue (1. elokuuta 1863 Aigues-Vives, Gard – 18. kesäkuuta 1937 Aigues-Vives, Gard) oli kolmannen tasavallan aikainen ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1913–1914 ja myöhemmin 1934–1935 sekä presidenttinä vuosina 1924–1931. Hänen puoluetaustansa oli keskustaliberaali radikaalipuolue.
Doumergue tuli eteläranskalaisesta protestanttisesta perheestä, ja hän oli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa protestanttinen Ranskan presidentti.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gaston Doumergue Wikimedia Commonsissa
Ranskan kolmannen tasavallan presidentit
Adolphe Thiers (1871–1873) | Patrice MacMahon (1873–1879) | Jules Grévy (1879–1887) | Sadi Carnot (1887–1894) | Jean Casimir-Perier (1894–1895) | Félix Faure (1895–1899) | Émile Loubet (1899–1906) | Armand Fallières (1906–1913) | Raymond Poincaré (1913–1920) | Paul Deschanel (1920) | Alexandre Millerand (1920–1924) | Gaston Doumergue (1924–1931) | Paul Doumer (1931–1932) | Albert Lebrun (1932–1940)
George Anson

George Anson tarkoittaa useita samannimisiä henkilöitä:
George Anson (1697–1762), brittiläinen amiraali, joka purjehti maailman ympäri
George Anson (1769–1849), kenraali
George Anson (1797–1857), ylipäällikkö Intiassa Intian kapinan aikaan 1857
George Edward Anson (1812–1849), hovimies ja brittiläinen poliitikko.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”George Anson”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
George Anthony Frendo

George Anthony Frendo (2020)

George Anthony Frendo (s. 4. huhtikuuta 1946 Qormi) on Albaniassa toimiva maltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi vuonna 1962 dominikaaneihin, ja Emanuele Gerada vihki hänet papiksi 7. huhtikuuta 1969. Hänet nimitettiin 7. heinäkuuta 2006 Tiranë-Durrësin arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Buthrotumin titulaaripiispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 23. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Rrok Kola Mirdita, jota avustivat John Bulaitis ja Joseph Mercieca.
George Antonysamy

George Antonysamy (s. 15. helmikuuta 1952) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tiruchirapallin hiippakuntaan 19. marraskuuta 1980. Hänet nimitettiin 4. elokuuta 2005 Sulcin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Guineaan, Liberiaan ja Gambiaan. 20. syyskuuta 2005 hän sai lisäksi nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Sierra Leoneen. Piispaksi konsekroinnin suoritti 21. syyskuuta Ivan Dias, jota avustivat Henryk Hoser ja Antony Devotta.
Antonysamy erosi 8. syyskuuta 2008 tehtävistään apostolisena nuntiuksena Guineaan, mutta jatkoi toimintaansa samassa roolissa kolmeen muuhun maahan.
George Allen

George Allen
George Allen (1808 – 1876) oli yhdysvaltalainen kreikan kielen professori. Allen kirjoitti kirjan The Life of Philidor, musician and chess-player. Kirja käsitteli François-André Danican Philidoria ja julkaistiin vuonna 1858. Allen oli myös sukua Ethan Allenille.
Jalousie (albumi)

| Jalousie Kehro |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Julkaistu: 4. kesäkuuta 2021
 Formaatti: LP + CD
 Tuottaja(t): Samuli Laiho
 Tyylilaji: psykedeelinen musiikki
 Levy-yhtiö: Ektro Records
 Levymerkki: Ektro
Kehron muut julkaisut
| Urdiala 2019 | Jalousie 2021 | Hamlet 2022 |
Jalousie on Kehron kakkosalbumi, joka julkaistiin 4. kesäkuuta 2021.
Kappaleet

Sovitukset Kehro, paitsi Kehrosta hautaan -kappaleen midisovitus: Hannu Saha
| Nro | Nimi | Sävel | Kesto |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Timari | Ville Toikka | 4:23 |
| 2 | Jalojousi | Vesa Kaartinen | 3:31 |
| 3 | Sakara | Toikka | 4:09 |
| 4 | Hollo | Kaartinen | 3:12 |
| 5 | Salikko | Toikka | 3:58 |
| 6 | Hutko | Kaartinen | 2:30 |
| 7 | Lulli | Kaartinen | 4:10 |
| 8 | Kankuri | Toikka | 4:02 |
| 9 | Körtys | Toikka | 4:39 |
| 10 | Kehrosta hautaan | Kaartinen | 3:01 |
Yhtye

Ville Toikka – sähkökitara
Vesa Kaartinen – akustinen kitara, banjo, huuliharppu
Markku Kyyhkynen – kontrabasso
Vierailevat muusikot

Samuli Laiho – akustinen kitara, syntetisaattori
Janne Oinas – sähkökitara, syntetisaattori
Marko Timonen – lyömäsoittimet
Kalle Outila – kitara
Hannu Saha –  kokle, kantele, midi
Mikko Helenius – bandoneon
Jari Sikander - nokkahuilu
Tuotannon avainhenkilöt

Janne Oinas & Samuli Laiho (Mankku Studio) – äänitys
Janne Oinas (Studio Freda) – miksaus
Pauli Saastamoinen (Finnvox Studio) – masterointi
Tom Backström (Musta kirahvi) & EGS – kansien suunnittelu
Samuli Laiho – tuottaja
Vesa Kaartinen & Ville Toikka – vastaavat tuottajat
Arvostelut

Desibeli.net:
Aiheesta muualla

Urdiala Ektro Recordsin sivustolla
Ilmatieteen laitos

| Ilmatieteen laitos |
| --- | --- |

 Ilmatieteen laitoksen toimitalo Dynamicum Helsingin Kumpulassa
Tutkimuslaitoksen tiedot
Perustettu:  1838
Pääkonttori:  Dynamicum Erik Palménin aukio 1 Kumpula, Helsinki
Ministeriö:  Liikenne- ja viestintäministeriö
Työntekijöiden määrä:  761 (2023)
Budjetti:  45,2 milj. € (2023)
Johtaja:  Petteri Taalas
Ilmatieteen laitos (lyhenne IL, ruots. Meteorologiska institutet) on Suomen liikenne- ja viestintäministeriön alaisuudessa toimiva laitos, joka tuottaa sääpalveluita sekä toimii tutkimuslaitoksena.
Tehtävät

Laitoksen lakisääteisiin tehtäviin kuuluvat sääpalvelut ja fysikaaliset meripalvelut, tietojen hankkiminen ilmakehän ja merien fysikaalisesta tilasta ja kemiallisesta koostumuksesta sekä niiden vaikutuksista. Tutkimustoiminnan osa-alueita ovat ilmatieteellinen tutkimus, fysikaalinen merentutkimus sekä polaarialueiden ja lähiavaruuden tutkimus.
Toiminta > Sääennusteet

Laki velvoittaa laitoksen tuottamaan sääpalveluita ja fysikaalisia meripalveluita Suomen yleisen turvallisuuden, liikenteen, elinkeinoelämän ja kansalaisten tarpeisiin. Sen kuuluu varoittaa vaaraa aiheuttavista säätilan ja meren fysikaalisen tilan muutoksista, vastata ilmakehässä kulkeutuvia haitallisia aineita koskevista ennusteista ja niihin liittyvistä varoituksista silloin, kun se ei kuulu muun viranomaisen tehtäviin. Lisäksi laitos tuottaa toimialansa palvelut, erityisesti lentosääpalvelut, maanpuolustuksen turvaamiseksi ja puolustusvoimien muun toiminnan varmistamiseksi, vastaa sää- ja meritietojen sekä virtaus- ja ajelehtimisennusteiden ylläpitämisestä ja jatkuvasta toimittamisesta pelastustointa ja meripelastustointa varten ja tukee muiden viranomaisten toimintaa luonnonkatastrofeissa.
Vaaraa aiheuttavista ilmiöistä varoitetaan yleensä 24 tuntia etukäteen, joistakin ilmiöistä annetaan lisäksi ennakkovaroituksia. Vaarallisia ja haitallisia ilmiöitä ovat kova tuuli, rankkasade, raju ukonilma, liukkaus, metsäpalovaara, erityinen kuumuus tai kireä pakkanen, poikkeuksellinen meriveden korkeus, korkea aallokko, runsas ultraviolettisäteily, ulkoilman otsonipitoisuus, jään muodostuminen alusten rakenteisiin tai lumivyöryjen uhka.
Vuonna 2007 Teknologian tutkimuskeskus VTT:n Ilmatieteen laitoksen palveluista tekemän vaikuttavuustutkimuksen mukaan yksi palveluihin sijoitettu euro tuo joka vuosi takaisin viisi euroa.
Toiminta > Muut palvelut

Laitos jakaa ajankohtaispalveluja ja tutkimustietoutta muun muassa ilmanlaadusta, tuulienergiasta ja ilmastonmuutoksesta. Talvisaikaan laaditaan jäätiedotuksia.
Toiminta > Havaintotoiminta

Toinen laissa mainituista laitoksen tehtävistä on hankkia ja ylläpitää luotettavaa tietoa ilmakehän ja merien fysikaalisesta tilasta ja kemiallisesta koostumuksesta.. Tämän tiedon hankkimiseksi laitos ylläpitää laajaa ja monipuolista havaintoverkostoa ja vaihtaa tietoja muiden maiden kanssa. Säähavaintoverkko koostuu pääosin automaattisäähavaintoasemista, mutta osalla asemista myös ihmiset havainnoivat sääsuureita. Säähavaintoasemien lisäksi laitoksella on säätutkia, salamanpaikantimia, luotausasemia, aalto- ja jäähavaintolaitteita, mareografeja, revontulikameroita, magnetometrejä ja erilaisia avaruushavaintolaitteita.