stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Gloster Meteor

| Gloster G> 41 Meteor |
| --- | --- |
 Gloster Meteor F Mk.4
Tyyppi:  hävittäjä
Alkuperämaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Valmistaja:  Gloster Aircraft
Ensilento:  5. maaliskuu 1943
Tila:  Ei käytössä
Pääkäyttäjät:  Britannian kuninkaalliset ilmavoimat
Valmistusmäärä:  3850 
Gloster Meteor oli ensimmäinen Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien suihkuhävittäjä. Lentokone tuli käyttöön toisen maailmansodan lopulla muutamia viikkoja Luftwaffen Messerschmitt Me 262:n jälkeen, elokuussa 1944. Se oli siten maailman toinen suihkuhävittäjä ja ensimmäinen liittoutuneiden palveluskäytössä. Meteor- ja Me 262 -koneet eivät kuitenkaan koskaan joutuneet taisteluun toisiaan vastaan sodan aikana.
Meteorin kehitystyö alkoi vuonna 1940 ilmailuministeriön määräyksellä F.9/40. Koneen suunnitteli George Carter Gloster Aircraft Companylta. Kahdeksasta prototyypistä viides lensi ensi kertaa 5. maaliskuuta 1943, lentäjänään Michael Daunt. Prototyypit käyttivät kahta de Havilland Halford H.1 -moottoria, mutta de Havilland varasi nämä omaan Vampire-koneeseensa.
Koneen suihkumoottorin perustui Frank Whittlen ratkaisuun, jota Rover oli kehittänyt W.2 moottorimalliin ja joka päätyi edelleen Rolls-Roycen jatkokehitykseen. Sarjavalmistukseen päätynyt moottori oli W.2B. W.2B/23C -moottorit tuottivat 7,65 kN:n voiman kumpikin, mikä antoi koneelle 417 mph:n (670 km/h) nopeuden 3 000 m:n korkeudessa. Koneen rakenne oli kokometallinen ja moottorit oli asennettu keskelle siipiin. Aseistuksena oli neljä Hispanon 20 mm:n tykkiä.
Ensimmäiset koneet toimitettiin Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimille 12. heinäkuuta 1944, ja yksi lähetettiin myös Yhdysvaltoihin vastineeksi Bell YP-59A Airacometista vertailua varten. Meteor Mk. I joutui taistelutoimiin V1-ohjuksia vastaan 27. heinäkuuta 1944. Lentokoneita vastaan ne eivät koskaan joutuneet ilmataisteluun, vaikka Mk. III -sarjan koneita sijoitettiinkin Belgiaan, josta ne lensivät taistelulentoja Saksan ylle tammikuussa 1945.
Sodan jälkeen Meteorista kehitettiin huomattavasti paranneltuja malleja, joissa oli sekä tehokkaammat moottorit että parempi aerodynamiikka, ja Meteor F.IV, joka meni tuotantoon 1947 saavutti 930 km/h nopeuden. Viimeinen normaali päivähävittäjämalli oli F.8, joka saavutti 960 km/h nopeuden. Koneesta tehtiin myös tiedustelukone- ja yöhävittäjäversioita.
Australian ilmavoimissa

Australian kuninkaalliset ilmavoimat sai käyttöönsä 113 Meteoria vuosina 1946–1952. F.8 Meteorit taistelivat Korean sodassa Australian 77. laivueen mukana. Laivue, joka oli aiemmin käyttänyt P-51 Mustangeja, sai Meteor-koneet käyttöönsä 30. heinäkuuta 1951 ja saavutti jonkinlaista menestystä ampuen alas viisi uudempaa ja parempaa MiG-15-konetta syyskuusta marraskuuhun. Tosin laivue menetti pelkästään 1. joulukuuta 1951 neljä konetta taistelussa ylivoimaisia MiGejä vastaan. Tämän seurauksena laivue siirrettiin maahyökkäystehtäviin, jossa se pärjäsikin hyvin. Vaikka ainakin 29 Meteoria menetettiin Koreassa, suuren osa näistä ampui alas ilmatorjunta.
Muualla

Meteorin tuotanto jatkui vuoteen 1954 ja lähes 3 900 konetta rakennettiin, enimmäkseen Mk. 8 -sarjaa. Meteor oli käytössä Argentiinan, Belgian, Brasilian, Ranskan, Egyptin, Israelin, Uuden-Seelannin, Syyrian ja Ruotsin ilmavoimissa. Myöhemmät versiot alkaen F.8:sta vuonna 1948 olivat ensimmäiset brittikoneet, jotka oli varustettu heittoistuimin.
Maailmassa on nykyisin museokappaleiden lisäksi viisi lentokuntoista Meteoria, neljä Isossa-Britanniassa ja yksi Australiassa.[lähde? ]
Vuonna 1945 yksi Meteor I, EE227 varustettiin ensimmäisenä lentokoneena maailmassa Rolls-Royce Trent -potkuriturbiinimoottorein.
Gloster Meteor F.4.
Gloster Meteor F.8 Cockpit.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Gloster Meteor Wikimedia Commonsissa
Gloster Meteor BAE Systemsin sivustolla (englanniksi)
RDAF Gloster Meteor
HSC Ceuta Jet

| Ceuta Jet |
| --- | --- |
 Nordic Jet saapumassa Helsinkiin huhtikuussa 2008.
Tyyppi:  katamaraani
Lippuvaltio:   Norja 1998-2008  Kypros 2008 -
Kotipaikka:  Bergen 1998-2008 Limassol 2008-
IMO-numero:  9174323
MMSI-numero:  212561000
Tunnuskirjaimet:  5BKM2
Aiemmat nimet:  Nordic Jet 1998-2008
Omistaja:  Express Ferries Limited, Guernsey
Rakennustelakka:  Kvaerner Fjellstrand, Norja
Rakennusnumero:  1646
Tilattu:  14. toukokuuta 1997
Kölinlasku:  10. syyskuuta 1997
Vesillelasku:  10. toukokuuta 1998
Luovutettu:  6. kesäkuuta 1998
Tekniset tiedot
Pituus:  60,00 m
Leveys:  16,50 m
Syväys:  2,15 m
Bruttovetoisuus (GT):  2273
Koneisto:  2 x Caterpillar 3618 -dieselmoottoria 2 x KaMeWa S112 -vesisuihkuvetolaitetta
Koneteho:  10800 kW
Nopeus:  38,0 kn
Matkustajia:  428
Autokapasiteetti:  52 henkilöautoa tai 2 linja-autoa ja 38 henkilöautoa
Sisaralukset:  HSC Baltic Jet, Solidor 3, Solidor 5, Nasser Travel
Lähteet:  http://www.faktaomfartyg.se/nordic_jet_1998.htm https://exchange.dnv.com/exchange/main.aspx?extool=vessel&subview=yard&vesselid=20122
HSC Ceuta Jet on FRS Iberian Espanjan ja Marokon välillä operoima nopea katamaraani, joka oli alun perin Helsinki-Tallinna reitillä nimellä Nordic Jet
Rakentaminen

Alus tilattiin 14. toukokuuta 1997 Kvaerner Fjellstrandilta Bergenistä. Sen köli laskettiin vielä samana vuonna 10. syyskuuta telakkanumerolla 1646 ja alus laskettiin vesille 10. toukokuuta 1998. Alus luovutettiin 6. kesäkuuta 1998 Guernseyn saarelle rekisteröidylle Express Ferries Limitedille. Alus oli kuitenkin Norjan lipun alla kotipaikkanaan Bergen.
Liikennöinti

Alus aloitti 12. kesäkuuta 1998 liikennöinnin Helsingistä Tallinnaan nimellä Nordic Jet.
Alus saapui 1. syyskuuta 2003 Visbyhyn ollessaan matkalla Kielin kanavalle, jonne se saapui seuraavana iltana. Alus läpäisi 2. syyskuuta kanavan. Se aloitti vielä syyskuussa liikennöinnin Tarifasta Tangeriin.
Alus läpäisi Kielin kanavan 16. huhtikuuta 2004 matkatessaan Helsinkiin, jossa se aloitti toukokuussa liikennöinnin Tallinnaan. Alus palasi Tarifan ja Tangerin väliselle reitille 16. marraskuuta. Se lähti huhtikuussa 2005 Välimereltä Helsinkiin, jossa alus aloitti liikennöinnin Tallinnaan 16. huhtikuuta. Aluksen akselissa havaittiin vika 13. heinäkuuta ja se poistettiin liikenteestä Tallinnassa.
Alus palasi liikenteeseen 10. syyskuuta ja se oli viimeistä päivää Helsingin ja Tallinnan välisellä reitillä 20. heinäkuuta 2008. Alus pysähtyi seuraavana päivänä Visbyssä ja se sai vielä heinäkuussa uuden nimen Ceuta Jet, jolloin se liputettiin Kyprokselle kotipaikkanaan Limassol.
Alus aloitti elokuussa liikennöinnin Algecirasista Ceutaan.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta HSC Ceuta Jet Wikimedia Commonsissa
Hachijō (1940)

| Hachijō / 八丈 |
| --- | --- |
 Hachijō

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Sasebon laivastoarsenaali
Kölinlasku:  3. elokuuta 1939
Laskettu vesille:  10. huhtikuuta 1940
Palveluskäyttöön:  31. maaliskuuta 1941
Poistui palveluskäytöstä:  30. marraskuuta 1945
Loppuvaihe:  romutettu huhtikuu 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  860 t (standardi)
Pituus:  76,2 m (vesiraja) 77,72 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,1 m
Syväys:  3,05 m
Koneteho:  4 200 bhp
Nopeus:  19,7 solmua
Miehistöä:  150
Aseistus
Aseistus:  3 × 12 cm/45 tyyppi 3 -tykkiä 4 × 25 mm tyyppi 96 -ilmatorjuntatykkiä 18 × syvyyspommia
Hachijō (jap. 八丈 oli keisarillisen Japanin laivaston Shimushu-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1937 hankinnoissa Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 3. elokuuta 1939. Alus laskettiin vesille 10. huhtikuuta 1940 ja otettiin palvelukseen 31. maaliskuuta 1941.
Palvelus

Alus luokiteltiin 1. heinäkuuta 1942 saattuehävittäjäksi. Se poistettiin alusluettelosta 30. marraskuuta 1945. Aluksen romutus saatiin päätökseen huhtikuussa 1948.
Grand Magus

| Grand Magus |
| --- | --- |


Tiedot
Toiminnassa:  1996–
Tyylilaji:  heavy metal, doom metal, stoner metal
Kotipaikka:   Tukholma, Ruotsi
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Janne Christoffersson, laulu, kitara   Fox Skinner, basso   Ludwig Witt, rummut  
Entiset jäsenet:  Fredrik Liefvendahl, rummut   Sebastian Sippola, rummut  
Levy-yhtiö:  Nuclear Blast  
Aiheesta muualla
grandmagus.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Grand Magus on vuonna 1996 perustettu ruotsalainen heavy metal -yhtye. Se on julkaissut seitsemän studioalbumia, joista viimeisin on tammikuussa 2014 julkaistu Triumph and Power.
Jäsenet > Nykyiset jäsenet

Janne JB Christoffersson – laulu, kitara (1996–)
Fox Skinner – basso, taustalaulu (1996–)
Ludwig "Ludde" Witt – rummut (2010–)
Jäsenet > Entiset jäsenet

Fredrik "Trisse" Liefendahl – rummut (1996–2006)
Sebastian "SEB" Sippola – rummut (2006–2010)
Julkaisut > Studioalbumit

Grand Magus (2001)
Monument (2003)
Wolf's Return (2005)
Iron Will (2008)
Hammer of the North (2010)
The Hunt (2012)
Triumh and Power (2014)
Wolf God (2019)
Sunraven (2024)
Julkaisut > Demot ja muut julkaisut

Demo 1999 (1999)
Demo (2000)
It's Over (2001,  Split-julkaisu Spiritual Beggarsin kanssa)
Julkaisut > Musiikkivideot

Kingslayer (2005)
Hammer of the North (2010)
At Midnight They'll Get Wise (2010)
Steel Versus Steel (2014)
Freja's Choice (2017)
Untamed (2019)
Aiheesta muualla

Yhtyeen MySpace-sivut
Halomonas titanicae

| Halomonas titanicae> Tieteellinen luokittelu |
| --- | --- |
Domeeni::  Bakteerit Bacteria
Pääjakso::  Proteobacteria
Yläluokka::  Gammaproteobacteria
Lahko::  Oceanospirillales
Heimo::  Halomonadaceae
Suku::  Halomonas
Laji::  H. titanicae
Kaksiosainen nimi
 Halomonas titanicae  Mann, Kaur, Sánchez-Porro & Ventosa, 2010  
Infobox OKNimi-testi OK: 
Halomonas titanicae on bakteerilaji, joka löydettiin RMS Titanicin hylyn ruosteesta vuonna 2010. Bakteerilaji sai nimensä siitä, koska sitä ei ollut löydetty aiemmin ja oli ennestään tuntematon, kunnes 15. huhtikuuta 1912 kello 2.30 lähtien sitä on alkanut kehittyä hylyn ympärille ja syönyt sitä.
Halomonas titanicae syö rautaa ja sen uskotaan noin 30 vuoden päästä tuhoavan Titanicin hylyn kokonaan.
Käännös suomeksi
Habuto (1945)

| Habuto / 波太 |
| --- | --- |
 Osakanlahdella huhtikuussa 1945

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Hitachi Zōsen, Sakurajima
Kölinlasku:  3. joulukuuta 1944
Laskettu vesille:  28. helmikuuta 1945
Palveluskäyttöön:  7. huhtikuuta 1945
Poistui palveluskäytöstä:  23. lokakuuta 1945
Loppuvaihe:  Britannialle 1947
Tekniset tiedot
Uppouma:  940 t (standardi) 1 004 t (kuormattu)
Pituus:  77,5 m (vesiraja) 78,8 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,1 m
Syväys:  3,06 m
Koneteho:  4 200 bhp
Nopeus:  19,5 solmua
Miehistöä:  noin 150
Aseistus
Aseistus:  3 × 12 cm/45 tykkiä 6 × 25 mm tyyppi 96 -ilmatorjuntatykkiä 120 × syvyyspommia
Habuto (jap. 波太) oli keisarillisen Japanin laivaston Ukuru-luokan saattaja toisessa maailmansodassa.
Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Hitachi Zōsenilta Sakurajimasta, missä köli laskettiin 3. joulukuuta 1944. Se laskettiin vesille 28. helmikuuta 1945 ja otettiin palvelukseen 7. huhtikuuta.
Palvelus

Alus poistettiin alusluettelosta 23. lokakuuta 1945. Se aloitti kotiutuvien joukkojen kuljetukset Japaniin 1. joulukuuta. Alus luovutettiin 17. heinäkuuta 1947 Britannialle, joka romutti sen.
Hachiko – tarina uskollisuudesta

| Hachiko – tarina uskollisuudesta> Hachiko: A Dog’s Story |
| --- | --- |
 Elokuvan juliste.
Ohjaaja:  Lasse Hallström
Käsikirjoittaja:  Stephen P. Lindsey
Perustuu:  Hachikō
Tuottaja:  Richard Gere Bill Johnson Vicki Shigekuni Wong
Säveltäjä:  Jan A. P. Kaczmarek
Kuvaaja:  Ron Fortunato
Leikkaaja:  Kristina Boden
Lavastaja:  Jordan Jacobs
Pääosat:  Richard Gere Joan Allen Cary-Hiroyuki Tagawa Sarah Roemer Jason Alexander Erick Avari
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:  Stage 6 Films
Levittäjä:  Stage 6 Films Netflix Fandango at Home (käännä suomeksi) Sony Pictures Entertainment
Ensi-ilta:   13. kesäkuuta 2009  2. huhtikuuta 2010
Kesto:  104 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  16 miljoonaa $
Tuotto:  46 671 235 $
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Hachiko – tarina uskollisuudesta on Lasse Hallströmin ohjaama elokuva vuodelta 2009. Se on tositarina akita-rotuisesta koirasta nimeltä Hachikō. Elokuva on uusintaversio vuonna 1987 julkaistusta elokuvasta Hyvä ja uskollinen palvelija (Hachikō Monogatari).
Juoni

Richard Geren esittämä professori pelastaa kadulta Hachiko-nimisen löytökoiran. Isännän kuoltua uskollinen Hachiko on tätä entiseen tapaan päivittäin vastassa rautatieasemalla vuosikausien ajan. Hachiko odottaa ja odottaa vuositolkulla, että hänen isäntänsä palaa tajuamatta, että omistaja on kuollut. Myöhemmin koira kuolee vanhuuteen, niin kuin Hachikon kävikin oikeassa elämässä.
Rooleissa

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Richard Gere  | … |  Parker Wilson   |
|  Joan Allen  | … |  Cate Wilson   |
|  Sarah Roemer  | … |  Andy Wilson   |
|  Cary-Hiroyuki Tagawa  | … |  Ken   |
|  Erick Avari  | … |  Jasjeet   |
|  Jason Alexander  | … |  Carl   |
|  Davenia McFadden  | … |  Mary Anne   |
|  Kevin DeCoste  | … |  Ronnie    |
|  Tora Hallstrom  | … |  Heather    |
|  Robbie Sublett  | … |  Michael    |
Hachiko
Gwadar

| Gwadar |
| --- | --- |
 Näkymä Gwadariin
 Gwadar
 Koordinaatit: 25°07′35″N, 62°19′21″E 
Valtio:  Pakistan
Provinssi:  Balochistan
Piirikunta:  Gwadar
Väkiluku (2017):  90 201
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Gwadar (urduksi ‏گوادر‎, Gwādar) on satamakaupunki Pakistanin Balochistanin provinssissa. Kaupunki oli aina vuoteen 1958 osa Omania, jolloin se myytiin Pakistanille. Kaupungin talous on pitkään keskittynyt kalastukselle, mutta sittemmin sen satamaa on alettu kehittää yhdessä Kiinan kanssa. Gwadarin asukasluku oli vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan 90 201.
Maantiede

Gwadarin kaupunki sijaitsee hiekkaisella kannaksella, joka yhdistää vasaran muotoisen niemekkeen mantereeseen. Sisämaa Gwadarin lähellä kuuluu useiden pienehköjen virtojen valuma-alueeseen.
Historia

Aina 1700-luvulle saakka Gwadaria hallitsivat muun Makranin tapaan heimot, joilla ei ollut keskushallintoa. 1700-luvun puolivälin jälkeen Dorrani-valtakunnan vasalli ja Kalatin hallitsija Mir Nasir Khan liitti lopulta Gwadarin omiin alueisiinsa ja vuonna 1784 hän antoi alueen maahansa paenneelle Masqatin sulttaanille Ahmad bin Said al-Busaidille. Ei ole täysin selvää oliko Gwadarin luovutus tarkoitettu pysyväksi. Al-Busaidi maksoi suojelurahaa Mir Nasir Khania seuranneille Kalatin hallitsijoille vuoteen 1857/1858 saakka. Vuonna 1860/1861 silloinen Kalatin hallitsija ehdotti Brittiläiselle Intialle Gwadarin ostamista Omanilta ja sen siirtämistä hänen alueidensa osaksi. Kalatin lisäksi paikasta oli kiinnostunut Persia, jolla oli aluevaatimuksia koko Kalatin rannikon suhteen. Brittieversti Frederic John Goldsmid lähetettiin alueelle tutkimaan maiden aluevaatimusten luonnetta ja hänen mukaansa Omanin valta Gwadarissa oli oikeutettu ja taas Persian vaatimukset perusteettomia. Persian ja Kalatin välinen raja vedettiin lopulta noin 80 kilometriä Gwadarista länteen. Intian varakuningas George Curzon ehdotti Gwadarin liittämistä Kalatiin vuonna 1902, mutta ehdotusta ei koskaan pantu toimeen. Liitos olisi rikkonut brittien ja Ranskan välistä Omanin alueellista koskemattomuutta koskenutta julistusta vuonna 1862. Gwadar oli osa Omania aina vuoteen 1958 saakka, jolloin se myytiin nyt itsenäiselle Pakistanille hintaan 5 500 000 000 Pakistanin rupiaa..
Osana Pakistania Gwadar on ollut myös osa laajempaa Balochistanin konfliktia. Tyytymättömyyttä Pakistaniin ovat aiheuttaneet köyhyys, mutta samalla myös kehityshankkeet, joiden hyötyjen on koettu valuvan lähinnä ulkopuolisille. Useat eri asejoukot alueella ovat tehneet esimerkiksi pommi-iskuja ja sieppauksia. Samaan aikaan Kiina ja Pakistan ovat suunnitelleet esimerkiksi tien rakentamista Kiinan Kašgarista Gwadarin satamaan.
Talous

Alueen asukkaiden pääelinkeino on kalastus, ja pääosa teollisuudesta Gwadarissa liittyy kalan jalostukseen. Alueella tuotetaan myös suolaa haihduttamalla merivettä. Vuonna 2016 kiinalaisen yrityksen uutisoitiin aloittaneen uuden teollisuusalueen rakentamisen Gwadariin, jonka arvioitiin tuovan alueelle sen valmistuttua 40 000 työpaikkaa.
Väestö

Pakistanin vuoden 2017 väestönlaskennan mukaan Gwadarin asukasluku oli 90 201. Alueen asukkaat ovat balucheja, arabeja, khojia ja Afrikasta aikanaan tuotujen orjien jälkeläisiä.
Gwadar satelliittikuvassa.
Gwadarin satama.
Halokliini

Veden vyöhykkeitä
Vuorovesivyöhyke
Neriittinen vyöhyke
Rantavyöhyke
Sublitoraalivyöhyke
Foottinen vyöhyke
Pelaginen vyöhyke
Epipelaginen vyöhyke
Mesopelaginen vyöhyke
Batypelaginen vyöhyke
Bentaalinen vyöhyke
Abyssopelaginen vyöhyke
Hadaalivyöhyke
Pohjavyöhyke
Abyssaalivyöhyke
Kerroksellisuus
Harppauskerros
Isopykni
Kemokliini
Halokliini
Termokliini
Termohaliini
Halokliini on vesistöissä suolaisuuden harppauskerros eli kerros, jossa suolaisuus muuttuu voimakkaasti pystysuunnassa. Koska suolaisuus määrää yhdessä lämpötilan ja paineen kanssa meriveden tiheyden, suolaisuuden erot vaikuttavat veden kerrostuneisuuteen: tiheä suolainen ja kylmä vesi vajoaa harvan makean ja lämpimän veden alle. Jos eri vesikerrosten välillä on voimakas suolaisuusero, muodostuu halokliini. Halokliini on normaalisti termokliinia eli lämpötilan harppauskerrosta voimakkaampi.
Suolaisuuseroja voivat merissä aiheuttaa jokivalunta, joka tuo meriin makeaa vettä, sadanta, joka makeuttaa pintakerrosta ja haihdunta, joka tekee siitä suolaisemman. Lisäksi merijään muodostuminen tekee veden pintakerroksesta suolaisemman, sillä jää hylkii suolaa. Vastaavasti jään sulaminen makeuttaa pintakerrosta.
Joillain merialueilla, kuten Pohjoisella jäämerellä, pintakerros on alempia vesikerroksia kylmempi. Tämä on mahdollista, koska pintavesi on syvää vettä makeampaa: halokliini pitää vesipatsaan stabiilina. Pohjoisella jäämerellä halokliini on tärkeä merijään muodostumisen kannalta, sillä se eristää alemmat, lämpimämmät vesikerrokset pintavedestä.
Myös Itämeressä on voimakas, pysyvä halokliini 50–80 metrin syvyydessä. Mereen tulee Tanskan salmien kautta suolaista valtamerivettä, joka painuu Itämeren makeamman murtoveden alapuolelle. Suuri jokivalunta taas makeuttaa meren pintakerrosta. Halokliini estää meren pohjakerrosten sekoittumisen pintaveden kanssa. Jos suolapulsseja valtamerestä ei tule, syvänteisiin voi muodostua happikato.
Gilles Panizzi

|  Gilles Panizzi |
| --- | --- |
 Gilles Panizzi ja 2005
Henkilötiedot
Syntynyt: 19. syyskuuta 1965 (ikä 59) Roquebrune-Cap-Martin, Ranska
Kansalaisuus:   Ranska
WRC-ura
Aktiivivuodet:  1990-2006
Kartanlukija(t):   Hervé Panizzi
Entiset tallit:  Peugeot Mitsubishi
Kilpailuja:  71
Maailmanmestaruuksia:  0
Voittoja:  7
Palkintosijoja:  14
Erikoiskoevoittoja:  91
MM-pisteitä:  134
Ensimmäinen kilpailu:  Monte Carlo -ralli 1990
Ensimmäinen voitto:  Korsikan ralli 2000
Viimeinen voitto:  Katalonian ralli 2003
Viimeinen kilpailu:  Katalonian ralli 2006
Gilles Panizzi (s. 19. syyskuuta 1965 Roquebrune-Cap-Martin) on ranskalainen uransa lopettanut ralliautoilija. Panizzin kartturina toimi pitkän aikaa hänen veljensä Hervé Panizzi.
Ura

Panizzi ajoi ensimmäisen MM-rallivoittonsa vuonna 2000 Korsikalla ja seuraavassa kilpailussa Sanremon rallissa. Myöhemmin Panizzi voitti useampia asfalttikisoja autonaan Peugeot 206 WRC.
Kaudella 2006 Panizzi ajoi Red Bull Škodan tallissa, mutta lähti ja hänen tilalleen tuli Harri Rovanperä. Saman kauden aikana Panizzi testasi Peugeot’n Super 2000 -luokan ralliautoa.
Vuonna 2008 Panizzi ilmoitti lopettavansa moottoriurheilu-uransa.
WRC-voitot

|   #   | Kausi | Osakilpailu | Kartanlukija | Auto |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2000 |  44. Korsikan ralli | Hervé Panizzi | Peugeot 206 WRC |
| 2 | 2000 |  42. Sanremon ralli | Hervé Panizzi | Peugeot 206 WRC |
| 3 | 2001 |  43. Sanremon ralli | Hervé Panizzi | Peugeot 206 WRC |
| 4 | 2002 |  46. Korsikan ralli | Hervé Panizzi | Peugeot 206 WRC |
| 5 | 2002 |  38. Katalonian ralli | Hervé Panizzi | Peugeot 206 WRC |
| 6 | 2002 |  44. Sanremon ralli | Hervé Panizzi | Peugeot 206 WRC |
| 7 | 2003 |  39. Katalonian ralli | Hervé Panizzi | Peugeot 206 WRC |
Rallin MM-sarjan tulokset

| Vuosi | Talli | Auto | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Sija | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990 | Gilles Panizzi | Lancia Delta Integrale | MON 16 | POR | KEN | FRA | GRE | NZL | ARG | FIN | AUS | ITA | CIV | GBR |  |  |  |  | NC | 0 |
| 1993 | Gilles Panizzi | Peugeot 106 XSi | MON | SWE | POR | KEN | FRA Kesk. | GRE | ARG | NZL | FIN | AUS | ITA | ESP | GBR |  |  |  | NC | 0 |
| 1995 | Peugeot Sport | Peugeot 306 S16 | MON | SWE | POR | FRA 12 | NZL | AUS | ESP | GBR |  |  |  |  |  |  |  |  | NC | 0 |
| 1997 | Peugeot Sport | Peugeot 306 Maxi | MON | SWE | KEN | POR | ESP 3 | FRA 3 | ARG | GRE | NZL | FIN | IDN | ITA | AUS | GBR |  |  | 10. | 8 |
| 1998 | Peugeot Sport | Peugeot 306 Maxi | MON 9 | SWE | KEN | POR | ESP 6 | FRA 4 | ARG | GRE | NZL |  | ITA 5 | AUS |  |  |  |  | 12. | 6 |
| 1998 | Gilles Panizzi | Peugeot 106 Rallye |  |  |  |  |  |  |  |  |  | FIN 35 |  |  |  |  |  |  | 12. | 6 |
| 1998 | Gilles Panizzi | Subaru Impreza WRX |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | GBR Kesk. |  |  |  | 12. | 6 |
| 1999 | Gilles Panizzi | Subaru Impreza WRC 98 | MON Kesk. | SWE | KEN | POR | ESP |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 10. | 6 |
| 1999 | Peugeot Esso | Peugeot 206 WRC |  |  |  |  |  | FRA Kesk. | ARG | GRE | NZL | FIN 33 | CHN | ITA 2 | AUS | GBR 7 |  |  | 10. | 6 |
| 2000 | Peugeot Esso | Peugeot 206 WRC | MON Kesk. | SWE | KEN Kesk. | POR | ESP 6 | ARG | GRE | NZL | FIN | CYP | FRA 1 | ITA 1 | AUS Kesk. | GBR 8 |  |  | 7. | 21 |
| 2001 | Peugeot Total | Peugeot 206 WRC | MON Kesk. | SWE |  | ESP 2 | ARG |  |  |  |  |  | ITA 1 | FRA 2 | AUS 9 |  |  |  | 8. | 22 |
| 2001 | H.F. Grifone SRL | Peugeot 206 WRC |  |  | POR 12 |  |  | CYP Kesk. | GRE Kesk. | KEN | FIN 14 | NZL |  |  |  | GBR Kesk. |  |  | 8. | 22 |
| 2002 | Peugeot Total | Peugeot 206 WRC | MON 7 |  | FRA 1 | ESP 1 | CYP 10 | ARG Kesk. |  | KEN 6 | FIN | GER | ITA 1 | NZL 7 | AUS |  |  |  | 6. | 31 |
| 2002 | Bozian Racing | Peugeot 206 WRC |  | SWE 16 |  |  |  |  | GRE Kesk. |  |  |  |  |  |  | GBR 11 |  |  | 6. | 31 |
| 2003 | Marlboro Peugeot Total | Peugeot 206 WRC | MON Kesk. | SWE |  |  |  |  |  | GER 10 | FIN | AUS | ITA 2 | FRA 6 | ESP 1 |  |  |  | 10. | 27 |
| 2003 | Bozian Racing | Peugeot 206 WRC |  |  | TUR 5 | NZL | ARG | GRE 7 | CYP Kesk. |  |  |  |  |  |  | GBR Kesk. |  |  | 10. | 27 |
| 2004 | Mitsubishi Motors | Mitsubishi Lancer WRC 04 | MON 6 | SWE Kesk. | MEX 8 | NZL Kesk. | CYP Kesk. | GRE 10 | TUR Kesk. | ARG 7 | FIN 11 | GER Kesk. | JPN | GBR | ITA | FRA | ESP 12 | AUS | 13. | 6 |
| 2005 | Mitsubishi Motors | Mitsubishi Lancer WRC 05 | MON 3 | SWE | MEX 8 | NZL | ITA | CYP 11 | TUR | GRE | ARG | FIN | GER | GBR | JPN 11 | FRA Kesk. | ESP | AUS | 15. | 7 |
| 2006 | Red Bull Škoda | Škoda Fabia WRC | MON 10 | SWE | MEX | ESP 10 | FRA | ARG | ITA | GRE | GER | FIN | JPN | CYP | TUR | AUS | NZL | GBR | NC | 0 |
Aiheesta muualla

Panizzin tulokset (Arkistoitu – Internet Archive)
Tietoa Panizzista (Arkistoitu – Internet Archive)
HMS Wolfhound

| HMS Wolfhound |
| --- | --- |
 HMS Wolfhound

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company, Govan
Kölinlasku:  huhtikuu 1917
Laskettu vesille:  14. maaliskuuta 1918
Palveluskäyttöön:  27. huhtikuuta 1918
Loppuvaihe:  myyty romutettavaksi 18. helmikuuta 1948
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 100 t (standardi) 1 490 t (max)
Pituus:  95,1 m (kokonaispituus)
Leveys:  9,0 m
Syväys:  3,2 m
Koneteho:  27 000 hv
Nopeus:  34 solmua
Miehistöä:  134
Aseistus
Aseistus:  4 × QF 4"/L45 (102 mm) Mk V -tykkiä yksiputkisina P Mk I -asennuksina 1 × 3" 20 cwt Mk I -ilmatorjuntatykki 6 × 21" (533 mm) torpedoputkea
HMS Wolfhound (viirinumero D56, I56 ja L56) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Amiraliteetin W-luokan hävittäjä ensimmäisen maailmansodan lopulla ja toisessa maailmansodassa.