stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Leiri (Lappeenranta)
Teollisuus

Saimaan rannalla Korkkitehtaanrannassa on Fazerin makeistehdas. Nimi Korkkitehtaanranta tulee siellä 1900-luvun alussa toimineesta Minervan korkkitehtaasta. Korkkitehdas oli upseeri W. Palmrothin perustama, ja sen yhteydessä toimi myös telakka, korjauspaja, veneveistämö ja ajokalu- ja kengityspaja. Vuodesta 1922 alkaen paikalla toimi Chymoksen juoma- ja makeistehdas, jonka Fazer osti vuonna 1993.
Makeistehtaan vieressä on 1930-luvulla rakennettu vanha ratsastusmaneesi, jossa toimii venttiili- ja pumppuvalmistaja Flowrox. Teollisuusaluetta on myös Leirin eteläosassa, missä toimivat muun muassa kaupungin tekninen varikko ja Laptuote-säätiö.
Väestö ja asutus

Leirin asutus on kerrostalovaltaista, mutta alueella on myös pientaloja, muun muassa 22 Ruotsilta talvisodan jälkeen saatua lahjataloa. Rakuunamäestä on muodostunut oma asuinalueensa 2000-luvulla, kun varuskunnan rakennuksia on muutettu siviilikäyttöön. Rakuunamäelle on valmistunut myös uusia kerros- ja pientaloja. Lappeenrannan seudun opiskelija-asuntosäätiöllä on kaupunginosan alueella opiskelija-asuntoja kolmessa kohteessa, joista kaksi on Rakuunamäellä. Asuntoja Leirissä on lähes 1 500.
Lappeenrannan vuosien 2014–2030 väestösuunnitteessa Leirin kaupunginosan alueelle on suunniteltu uutta asuinaluetta Lentäjäntien ja Simolankadun väliselle vanhalle ratapiha-alueelle.
Kaupungin väestötilastoissa Leiri muodostaa Keskustan suuralueeseen kuuluvan Leirin tilastoalueen, jolla on 2 213 asukasta eli 3,0 % koko Lappeenrannan asukasluvusta (31. joulukuuta 2013). Se on Tykin–Kiviharjun jälkeen Keskustan suuralueen tilastoalueista asukasluvultaan toiseksi suurin. Asukkaista 3,2 % on 0–6-vuotiaita, 4,2 % 7–14-vuotiaita, 62,8 % 15–64-vuotiaita, 14,1 % 65–74-vuotiaita ja 15,8 % yli 75-vuotiaita. Kaupunginosassa toimivat Leirin ja Pallon asukasyhdistys ja Rakuunamäen asukasyhdistys. Vaaleissa kaupunginosa kuuluu Leirin–Kesämäen äänestysalueeseen. Vuoden 2015 eduskuntavaaleissa alueen äänestysprosentti oli 54,4 ja kolme suosituinta puoluetta olivat kokoomus (28,9 % äänistä), sosiaalidemokraatit (20,2 %) ja keskusta (16,8 %).
Väestö ja asutus > Asukasluvun kehitys

Viidennen kaupunginosan asukasluvun kehitys vuosina 1920–1960:
1920: 275 (8,2 % kaupungin asukasluvusta)
1930: 332 (3,6 %)
1940: 518 (4,3 %)
1950: 1 377 (8,2 %)
1960: 2 124 (9,9 %).
Vuonna 1920 viidennessä kaupunginosassa oli 95 taloutta, joista 24 (25,3 %) oli yksinäisiä leskiä tai naimattomia, 53 (55,8 %) avioperheitä ja sen eri muotoja ja 18 (18,9 %) perheitä, joissa ulkopuolisia lisäjäseniä.
Elinkeino

Lappeenrannan suurimpiin työnantajiin kuuluvat Fazer Makeiset Oy ja Puolustusvoimien Maasotakoulu sijoittuvat Leirin alueelle. Lappeenrannan suurin yhteisöveron maksaja on Etelä-Karjalan Osuuskauppa (3,3 miljoonaa euroa vuonna 2013), jonka suuryksikkö Prisma Lappeenranta sijaitsee Leirissä.
Leirin ja Tykin–Kiviharjun väliin sijoittunut rautatieasema vaikutti aikoinaan merkittävästi Leirin väestöön ja elinkeinorakenteeseen, sillä alueelle asettui asumaan paljon rautatievirkamiehiä ja rautatieläisiä. Muita elinkeinonharjoittajia oli tasaisesti 10–20 % per ryhmä. Vuonna 1920 viidennen kaupunginosan asukkaista 27,1 % kuului työväkeen, 61,5 % keskiluokkaan ja 11,4 % yläluokkaan. Minervan korkkitehdas oli 47 työntekijällään kaupungin suurin teollisuuslaitos vuonna 1906.
Elinkeino > Vanhat veroäyrit

Vuonna 1920 viidennestä kaupunginosasta kerättiin yhteensä 3 475 veroäyriä (7,4 % koko kaupungista). Veroäyrin hinta oli 17 penniä 200 markan tulosta. Suurimmat veroäyrien maksajat:
W. Palmroth, eversti (436)
Rosa Hassinen, Turistihotelli (388)
Kauppa ja Teollisuus Oy (158)
Osakeyhtiö Minervan tehtaat (115).
Vuonna 1939 veroäyrejä kerättiin 39 193 (6,3 %). Veroäyrin hinta oli 8,2 penniä 100 markan tulosta. Suurimmat veroäyrien maksajat:
Chymos (1 947)
Osuusliike Onni (1 862)
vuorineuvos (1 496)
liikemies (1 025)
johtaja (907).
Luonto

Leiri sijaitsee ensimmäisen Salpausselän reunamuodostumalla. Vanhan leirikentän alue on Baltian jääjärven ensimmäisen vaiheen vedenpinnan tasoon hienosta hiekasta ja karkeasta siltistä muodostunut delta. Kolmannen vaiheen muovaamia rantatasanteita on muun muassa Rakuunamäen upseerikerhon kohdalla. Saimaan tai tarkemmin sanottuna Läntisen Pien-Saimaan rantaviivaa kaupunginosassa on kaikkiaan noin kilometri. Korkkitehtaanrannasta aukeava Saimaan osa on nimeltään Sunisenselkä. Noin kilometrin päässä rannasta on Kuusimäen kaupunginosaan kuuluva Nuottasaari, joka on tyypiltään harjusaari.
Kasvistoltaan kaupunginosan alue on omalaatuista, mikä on seurausta ihmistoiminnasta. Vanhan leirikentän ympäristö on valtakunnallisesti merkittävä paahdeympäristö, jossa on laajoja keto- ja niittyalueita, joiden kasvistoon kuuluvat muun muassa ahdekaunokki, mansikka, ahosuolaheinä, hiirenvirna, kangasajuruoho, karvaskallioinen, keltanot, ketoneilikka, kultapiisku, niittyhumala, ahopukinjuuri, päivänkakkara, ruusuruoho, siankärsämö ja itäosassa lähimpänä Leiriä ketomaruna. Siellä on tavattu yli 20 uhanalaista perhoslajia, muun muassa ketotöyhtökoi, ketohitukoi ja niittyhumalakääpiökoi, uhanalaisia ludelajeja, muun muassa viirukangaslude ja paahdekangaslude, sekä lintulajeista kahlaajia, pikkulepinkäinen ja mustaleppälintu. Leirissä rautatien ja teollisuusalueen välissä on ruderaattialue, jossa kasvaa ketomaruna, karvaskallioinen, siankärsämö ja päivänkakkara. Rakuunamäellä kasvistoltaan merkittäviä alueita ovat länsirinteen lehtimetsät ja kasarmialueen niittymäinen paahdeympäristö. Lintulajeista siellä on havaittu muun muassa valkoselkätikka, pikkutikka, sirittäjä, satakieli, mustapääkerttu, kultarinta, viitakerttunen, kivitasku, turkinkyyhky, käenpiika ja mustaleppälintu.
Kaupunginosassa on useita puistoksi kaavoitettuja alueita. Rakuunamäellä ja sen ympäristössä ovat Saunarannanpuisto, Upseeripuisto, Rykmentinpuisto, Tallipuisto ja Vilho Petter Nenosen puisto, Helsingintien varrella Mariannepuisto, Yrjönpuisto ja Kaarnapuisto ja Puhakankadulla Ratsumestarin puistikko. Saunarannanpuistosta alkaa Saimaan rantaa mukaileva rantaraitti, joka jatkuu Kuusimäen Huhtiniemen kautta aina Skinnarilaan asti.
Rakennetut kulttuuriympäristöt ja muistomerkit

Leirin Rakuunamäki, Sairaalanmäki, Lönnrotin koulu ja Lyseon lukio ovat osa Lappeenrannan linnoitus- ja varuskuntakaupungin valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Kokonaisuuteen kuuluvat myös uudempi varuskunta-alue Lentokentällä, Lappeenrannan linnoitus Linnoituksessa, Lappeenrannan reservikomppanian alue Kuusimäessä ja Lappeenrannan kirkko Pallossa.
Leirin jälleenrakennuskauden kerros- ja omakotitaloalue on maakunnallisesti merkittävä kulttuurihistoriallinen ympäristö. Se koostuu 1940-luvulla rakennetusta ruotsalaistaloista sekä 1950-luvuilla rakennetuista kaksi- ja kolmekerroksisista kerrostaloista.
| --- | --- |
 Julkisia veistoksia ja muistomerkkejä on Rakuunamäellä: Hämeen ratsurykmentin muistomerkki (1973, Pallon kaupunginosassa)  JP 6:n muistomerkki (1983)  Suomen ratsuväen muistomerkki (1963)  Talvi- ja jatkosodassa kaatuneiden ratsuväen miesten muistokivi (1946)  Tykistökoulun muistomerkki (1963). :  Ja Leirissä ja Leirikentällä: Karjalaisten hävittäjälentäjäritarien muistomerkki (2004)  Kämärän taistelun muistomerkki (1949 ja 1974, Lentokentän kaupunginosassa)  Lappeenrannan ilmailun muistomerkki (1978)  Leirikirkon muistomerkki (1978)  Vöyrin kivi (1976, Lentokentän kaupunginosassa). 
Kaupunginosan pohjoisosassa Pallon–Tyysterniemen vastaisella rajalla on muinaisjäännökseksi luokiteltu ortodoksinen Pallon hautausmaa.
Liikenne

Leirin halkaisee itä-länsisuuntainen Helsingintie (yhdystie 3821), joka yhdistää Lappeenrannan keskustaajaman läntisen alueen keskustaan. Muita kaupunginosan ajoneuvoliikennettä palvelevia pääkatuja ovat sen laitamilla kulkevat pohjois-eteläsuuntaiset Lavolankatu, Simolantie, Snellmanninkatu ja Taipalsaarentie. Kaupungin vanha itä-länsisuuntainen pääkatu Valtakatu alkaa Leiristä. Valtatie 6 kulkee noin 1,5 kilometriä Leiristä etelään. Lähin eritasoliittymä on Mattilan eritasoliittymä, joka on kaupungin tärkein sisääntuloväylä.
Lappeenrannan paikallisliikenteen linja-autoreittejä Leirin kautta kulkee kaikkiin neljään ilmansuuntaan. Opastettuja pyöräilyreittejä on pääkaduilla sekä Rakuunamäellä.
Leirin itäpuolella nykyisen Tykin–Kiviharjun kaupunginosan puolella ollut rautatieasema menetti merkitystään ja jäi pääasiassa tavara-asemaksi vuonna 1934, kun uusi rautatieasema avattiin kaupungin eteläpuolelle.  Henkilöliikenne vanhalla asemalla lopetettiin vuonna 1960. Asemarakennus eli niin sanottu Keisarinasema paloi vuonna 2013. Myös suurin osa Leirinkin puolelle ulottuneesta ratapihasta on purettu, mutta radalla on edelleen tehdasliikennettä Voisalmensaaren Suolahdessa sijaitsevalle Metsä Woodin sahalle. Leirin Lentäjäntiellä ja Valtakadulla on puolipuomilaitoksilla varustetut tasoristeykset.
Korkkitehtaanrannasta alkaa vesiväylä, jonka sallittu syväys on 2,4 metriä.
Välittömästi Leiristä länteen Lentokentän kaupunginosan puolella vanhalla leirikentällä sijaitsee Lappeenrannan lentoasema. Alue oli sotilasilmailun käytössä ensimmäistä kertaa vuonna 1918, ensimmäinen vuorokone sinne laskeutui vuonna 1951 ja lentoasemaksi se kehittyi 1960-luvun alussa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Rakuunamäki Wikimedia Commonsissa
Kaupunginosan esittely Lappeenrannan kaupungin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Kaupunginosa Lappeenrannan kaupungin karttapalvelussa
Leirin ja Pallon asukasyhdistys (Arkistoitu – Internet Archive)
Rakuunamäen asukasyhdistys
Lappeenranta
| --- | --- |
Kaupunginosat:  Ahvenlampi  Alakylä  Hakali  Harapainen  Hartikkala  Hiekkapelto  Hiessilta  Honkalahti  Hyrymäki  Ihalainen  Kanavansuu  Karhuvuori  Kariniemi  Kaukas  Keskus  Kesola  Kesämäki  Kimpinen  Kivisalmi  Korvenkeskus  Kourula  Kuusela  Kuusimäki  Kylpylä  Laihia  Lampikangas  Lapvesi  Lauritsala  Lavola  Leiri  Lentokenttä  Lepola  Linnoitus  Lintukangas  Mattila  Mustola  Myllymäki  Mälkiä  Mäntylä  Nuijamaa  Pajarila  Pallo–Tyysterniemi  Parkkarila  Peltola  Pulp  Putkinotko  Pöyhiänniemi  Rauha  Reijola  Ruoholampi  Rutola  Sammonlahti  Selkäharju  Skinnarila  Suolahti  Taikinamäki  Tirilä  Tykki–Kiviharju  Uus-Lavola  Vesivalo  Voisalmi  Ylämaa 
Kyliä:  Hanhijärvi  Hiivaniemi  Kansola  Konnunsuo  Kontu  Leino  Louko  Moisio  Ravattila  Raippo  Ruokola  Rännikorpi  Simola  Sirkjärvi  Vainikkala 
Muita alueita:  Huhtiniemi  Joutseno  Nuijamaa  Pikisaari  Ylämaa 
Sotilaita leirikentällä vuonna 1891.
Keisari Aleksanteri III:n vierailu Lappeenrannassa vuonna 1891.
Leirikenttä, Leirikirkko ja sen ympäristöä vuonna 1904.
Vuoden 2014 lippujuhlan päivän kalustoesittely Rakuunamäellä.
Rakuunakillan perinneratsukoita. Rakuunat olivat ratsain liikkuneita ja jalan taistelleita sotilaita.
Lappeenrannan kartta vuodelta 1894. Rakuunamäki lähes keskellä karttaa, venäläisten leiri siitä lounaaseen kartan vasemmassa reunassa ja suomalaisten leiri etelään kartan alareunassa. Viides kaupunginosa eli nykyinen Leiri välittömästi Rakuunamäen eteläpuolella huomattavasti nykyistä pienempänä.
Lasten ja nuorten talo Rakuunamäellä. Etualalla Adolf Ehrnroothin aukiolla meneillään laskuvarjohyppynäytös.
Lyseon lukio.
Vanha kenttä.
Tykistökoulun muistomerkki.
Huokausten silta Leirin, Pallon ja Keskuksen kulmauksessa. Taustalla Lönnrotin koulu.
Makkosen pojat

Arkistokuva. Kuvan koira ei liity tapaukseen.
Makkosen pojat on vihtiläisen valokuvaaja Elisa Makkosen luoma internet-ilmiö hänen urospuolisten kääpiösnautseriensa laumasta. Koirat nimeltä Wilho, Masa, Arvo ja Oiva esiintyvät yksitellen tai ryhmänä Facebook-ryhmänsä päivityksissä valokuvissa, joihin liittyy yleensä myös hauska, ajankohtaisia asioita kommentoiva teksti tai pieni tarina. Makkosen poikien Facebook-ryhmällä oli alkukesästä 2017 yli 34 000 seuraajaa, alkukesästä 2021 noin 36 600. Makkosen poikien verkkokauppa myi aiemmin koiriin liittyviä oheistuotteita, kuten seinäkalentereita.
Kirjoja

Makkosen poikien jouluseikkailu, 2015
Makkosen poikien päiväkirja, Moreeni 2017, ISBN 9789522543141
Makkosen poikien kaverikirja, Moreeni 2018, ISBN 9789511315124
Makkosen poikien pentukirja, Moreeni 2018, ISBN 9789511315131
Aiheesta muualla

Makkosen poikien entinen verkkosivusto, Internet Archive 3.1.2019
Malabarinpinaattio

| Malabarinpinaattio |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Basellakasvit Basellaceae
Suku::  Pinaattiot Basella
Laji::  alba
Kaksiosainen nimi
 Basella alba  L. 
Synonyymit
 Basella cordifolia  Basella crassifolia  Basella lucida  Basella nigra  Basella rubra  Basella volubilis 
Katso myös
   Malabarinpinaattio Wikispeciesissä   Malabarinpinaattio Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Malabarinpinaattio eli malabarinpinaatti (Basella alba) on basellakasvien (Basellaceae) heimoon kuuluva köynnöstävä ruohokasvi, jota käytetään huone- ja ravintokasvina.
Aiheesta muualla

Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Malabarinpinaatti eli malabarinpinaattio (Basella alba)
Suomen Lajitietokeskus: Malabarinpinaattio – Basella alba
ITIS: Basella alba (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Basella alba (englanniksi)
Flora of China: Basella alba (englanniksi)
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Basella alba (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1130368  Wikispecies: Basella alba  AoFP: 4372  APA: 1133  APDB: 23819  APNI: 170056  CoL: 5WDF3  Ecocrop: 504  EoL: 594519  EPPO: BADAL  EUNIS: 161662  FNA: 242307799  FoAO2: Basella alba  FoC: 242307799  GBIF: 3083504  GRIN: 6531  iNaturalist: 159191  IPNI: 164286-1  IRMNG: 10203867  ITIS: 192210  MoBotPF: 366554  NatureServe: 2.156824  NCBI: 3589  NZOR: 6bb6382b-0dfc-4f1c-a1ba-683b49f5303c  Observation.org: 115481  Open Tree of Life: 63162  PalDat: Basella_alba  PfaF: Basella alba  Plant List: kew-360840  PLANTS: BAAL2  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:164286-1  RHS: 134180  Tropicos: 3200025  WFO: wfo-0000823202
Majakkalaiva Werkkomatala

| Werkkomatala |
| --- | --- |
 Majakkalaiva Werkkomatala kuvattuna merellä ilmeisesti vuonna 1894. Kuva: Luotsi- ja majakkalaitoksen arkisto, Kansallisarkiston Digitaaliarkisto.
Tyyppi:  Majakkalaiva
Aiemmat nimet:  MKH 4 (1934–1954)
Omistaja:  Luotsi- ja majakkalaitos / Merenkulkuhallitus
Rakennustelakka:  Helsingin Laivatelakka Osakeyhtiö, Helsinki
Tilattu:  1883
Luovutettu:  1884
Status:  Uponnut ja myyty romuksi 1954.
Tekniset tiedot
Pituus:  25,8 m
Leveys:  6,5 m
Syväys:  2 m
Uppouma:  150 t
Lähteet:  
Majakkalaiva Werkkomatala oli luovutetulla alueella sijaitsevan Koivistonsalmen suulla sijaitsevan Verkkomatalan lounaispuolelle sijoitettu majakkalaiva.
Suunnittelu ja rakentaminen

Koivistonsalmen suulla sijaitsee hankala ja vaarallinen Verkkomatala-niminen karikko; se oli varsinkin sakealla säällä inhottava vaaratekijä vilkasliikenteisessä salmessa, eikä sen ruoppaaminen vaarattomaksi ollut mahdollista 1800-luvun kalustolla. Siispä matalikko tuli merkitä majakalla; aluksi suunniteltiin kiinteätä majakkaa, mutta kasuunitekniikan kehitys oli niin varhaisessa vaiheessa, ettei rakentaminen onnistunut. Luontevaa oli että paikalle sijoitettiinkin majakkalaiva.
Uusi majakkalaiva valmistui keväällä 1884 Helsingin Laivatelakalla. Se oli uppoamaltaan 150 tonnin alus, mitoiltaan 28,5 x 6,5 x 2 metriä. Alus oli koneeton ja purjeilla varustettu. Lämmitystä, sumusireeniä ja ankkuripeliä varten aluksella oli höyrykattila. Mastojen huipuissa oli kaksi kiinteää punaista ympäri näköpiirin näkyvää öljyvaloa. Nimeksi alukselle annettiin asemapaikan mukaan Werkkomatala.
Venäläistämiskaudella aluksen rungossa oli valkea vyö, jossa nimi oli kyrillisin kirjaimin. Sitä ei vaihdettu  venäläiseksi vaan nimi oli kirjoitettu mustalla muotoon "Вeрккоматала".
Luotsilaitoksen sinivalkoinen kompassilippu vaihdettiin venäläiseen tapaan kokosiniseen.
Toiminta majakkalaivana

Keväällä 1884 tarkastusalus hinasi uuden majakkalaivan paikalleen, jossa se sitten olikin likimain puoli vuosisataa. Alus toimi normaaliin tapaan myös luotsivartiopaikkana. Se talvehti tavallisimmin Viipurissa, jonne se vietiin viimeisenä kanavassa kunakin syksynä liikennöineenä aluksena ennen talvisulkemista ja keväällä tuotiin ensimmäisten joukossa pois. Usein alusta hinasi vieläkin palveleva tarkastusalus Saimaa.
Merenmittausretkikunnan asuntolaivana

Vuonna 1933 valmistui uusi syväväylä, joka teki majakkalaivan tarpeettomaksi. Alus riisuttiin mastoistaan ja majakkavarusteistaan sekä muunnettiin asuntolaivaksi Pohjanlahtea mittaavalle 1. merenmittausretkikunnalle. Alus oli tarkoitukseen pieni ja osan väestä oli asuttava maissa. Alus ei saanut uutta nimeä vaan merkinnän MKH 4.
20. toukokuuta 1954 mittausalus Åland hinasi asuntolaivaa retkikunnan siirtyessä Vaasasta Kristiinankaupunkiin. Sakeassa sumussa Åland harhautui pois väylältä Bergön saaristossa ja asuntolaiva sai pohjakosketuksen ja pahan vuodon. Henkilövahingoilta vältyttiin, mutta itse alus upposi. Alus nostettiin, mutta vanhahaikaisena ja huonokuntoisena alus päätettiin myydä romuksi. Alus makasi rannassa vuoden, kunnes se romutettiin Turussa.
Andreas Malm

Andreas Malm (19. marraskuuta 1728 Parainen – helmikuu 1793 Sahalahti) oli suomalainen pappi ja lintutieteilijä.
Andreas Malmin isä Jakob Malm oli Vihdin kirkkoherra vuosina 1737–1772. Hänen äitinsä oli Ingred Gylling. Andreas opiskeli Turun katedraalikoulussa 1744 alkaen ja Turun Akatemiassa 1746 alkaen. Hän väitteli kahdessa erässä: ensin professori Karl Fredrik Mennanderin johdolla 1751 (Ornitho-Theologiae, pars prima et pars posterior), ja toisen osan professori Pehr Kalmin johdolla 1754. Molemmista osista julkaistiin tiivistelmät Lars Salviuksen Lärda tidningarissa.
Vuonna 1754 Malm valmistui maisteriksi ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa. Ensimmäisen toimensa hän sai isän apulaisena Vihdissä. Vuonna 1768 hänet nimitettiin Sahalahden kirkkoherraksi ja lääninrovastiksi. Hän toimi kirkkoherrana kuolemaansa saakka.
Vuonna 1768 Malm vihittiin Ulrika Ranckenin kanssa. Malm kuoli halvaukseen Sahalahdella helmikuussa 1793 ja haudattiin 16.2.1793.
Maladzetšna

| Maladzetšna, Molodetšno (Маладзе́чна, Молоде́чно) |
| --- | --- |
 Maladzetšnan keskusaukio, sen Lenin-patsas ja  polyteknisen oppilaitoksen jykevä rakennus
 vaakuna
 Maladzetšna, Molodetšno
 Koordinaatit: 54°19′15″N, 26°51′26″E 
Valtio:   Valko-Venäjä
Alue:  Minskin alue
Korkeus:  150–210 m
Väkiluku (10/2009):  94 282
Aikavyöhyke:  UTC+3
 
 www.molodechno.minsk-region.by 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Maladzetšna (valkoven.  Маладзе́чна, IPA: [maɫa'dzʲetʂna]) eli Molodetšno (ven.  Молоде́чно, puol. Mołodeczno) on kaupunki ja hallintopiirin keskus Minskin alueella Valko-Venäjällä, runsas 70 kilometriä pääkaupunki Minskin luoteispuolella. Vuoden 2009 väestötietojen mukaan kaupungin asukasluku oli 94 282. Maladzetšnenskin hallintopiirin asukasluku 138 375 sisälsi kaupungin ohella Radaškovitšyn kaupunkimaisen taajaman (5 518 as.) ja ympäröivän maaseudun väestön.
Maladzetšnan asemaa ja ratapihaa. Asema on Valko-Venäjän rautateiden Minskin luoteisen lähiliikenteen keskeinen risteysasema ja myös Liettuan Vilnasta Minskiin johtavan pääradan väliasema
Liikennemerkki osoittamassa taajama-aluetta Maladzetšnan kaupunkiin saavuttaessa
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maladzetšna Wikimedia Commonsissa
Lyhyt kaupunkikuvaus (BYcity.org) (englanniksi)
Kaupunkikartta (BYcity.org) (venäjäksi)
WikiMapia karttalinkki, selitykset pääosin (venäjäksi) tai (englanniksi)
Минское отделение Белорусской железной дороги - Выберите станцию - Minskin lähijunien sivusto reitteineen ja aikatauluineen - Maladzetšna aseman aikataulut (Valko-Venäjän rautateiden Minskin osasto) (venäjäksi)
Eräs kaupunkikartta (tgt.ru) (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Valokuvia (Globus Belarusi)
Valokuvia (Radzima.org) (englanniksi), (puolaksi) tai (venäjäksi)
eräs Maladzetšnaan keskittynyt portaali (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Active Molodechno (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Kaupungin historiaa (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Valko-Venäjän juna-aikatauluja (Arkistoitu – Internet Archive) (venäjäksi)
Indrek Hargla

| Indrek Hargla |
| --- | --- |
 Indrek Hargla 2009.
Henkilötiedot
Syntynyt: 12. heinäkuuta 1970 (ikä 54) Tallinna, Viro
Kansalaisuus:  virolainen
Ammatti:  kirjailija
Kirjailija
Äidinkieli: viro
Tuotannon kieli: viro
Tyylilajit:  tieteiskirjallisuus, rikoskirjallisuus
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Indrek Hargla (oik. Indrek Sootak, 12. heinäkuuta 1970 Tallinna) on virolainen kirjailija.
Hän on kirjoittanut apteekkari Melchiorista sarjan, jossa on rikoskertomuksia yhdistettynä historiaan.
Teokset > Romaanit

Baiita needus (2001) ISBN 9985-3-0503-5
Palveränd uude maailma (2003) ISBN 9985-3-0659-7
Vabaduse kõrgeim määr (2003) ISBN 9985-3-0749-6
French ja Koulu (2005) ISBN 9985-3-1005-5
French ja Koulu Tarbatus (2007) ISBN 978-9985-3-1527-9
Frenchi ja Koulu reisid (2009) ISBN 978-9985-3-1979-6
Teokset > Romaanit > Rikossarja vanhasta  Tallinnasta

Apteeker Melchior ja Oleviste mõistatus (2010) ISBN 978-9985-3-2053-2
Apteeker Melchior ja Rataskaevu viirastus (2010) ISBN 978-9985-3-2131-7
Apteeker Melchior ja timuka tütar (2011) ISBN 978-9985-3-2208-6
Apteeker Melchior ja Pirita kägistaja (2013) ISBN 978-9985-3-2735-7
Apteeker Melchior ja Tallinna kroonika (2014) ISBN 978-9985-3-3095-1
Apteeker Melchior ja Gotlandi kurat (2017) ISBN 978-9949-9-8512-8
Apteeker Melchior ja Pilaatuse evangeelium (2019) ISBN 978-9949-7-3970-7
Teokset > Pienoisromaanit

Gondvana lapsed (1999)
Uskmatuse hind (1999)
Excelsuse konkistadoorid (1999)
Pan Grpowski jõulud (1999)
Obernoni Apokrüüf (2000)
Capaneusi Harta (2000)
Mees, kes ei joonud viskit (2001)
Väendru (2001)
Hathawareti teener (2002) ISBN 9985-9380-5-4
Maris Stella (2003) ISBN 9985-9383-7-2
Tagasi tulevikku IV (2003)
Teokset > Suomennetut teokset

Apteekkari Melchior ja Olevisten kirkon arvoitus : rikosromaani vanhasta Tallinnasta, suom. Jouko Vanhanen.  Moreeni, 2011 ISBN 978-952-254-090-4
Apteekkari Melchior ja Rataskaivonkadun kummitus, suom. Jouko Vanhanen. Moreeni, 2012 ISBN 978-952-254-126-0
Apteekkari Melchior ja pyövelin tytär, suom. Jouko Vanhanen. Moreeni, 2013 ISBN 978-952-254-157-4
Apteekkari Melchior ja Piritan kuristaja, suom. Jouko Vanhanen. Moreeni, 2014 ISBN 978-952-254-200-7
Apteekkari Melchior ja Tallinnan kronikka.  (Apteeker Melchior ja Tallinna kroonika, 2014)  Suomentanut Jouko Vanhanen. Moreeni, 2015.  ISBN 978-952-254-251-9
Apteekkari Melchior ja Gotlannin piru, suom. Jouko Vanhanen. Into, 2019 ISBN 978-952-351-037-1
Apteekkari Melchior ja Pilatuksen evankeliumi, suom. Jouko Vanhanen, Into, 2021 ISBN 978-952-351-334-1
Helmikuussa 2024 antamassaan haastattelussa Hargla kertoi kahdeksannen Apteekkari Melchior -kirjan julkaisusta vuoden 2025 aikana.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Indrek Hargla Wikimedia Commonsissa
Indrek Hargla Viron kustannusyhdistyksen sivulla (Archive.org)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Latvia 
Muut:  IdRef 
Indrek Hargla (2021).