stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Arturo Uslar Pietri

Arturo Uslar Pietri
Uslar Pietrin nimikirjoitus.
Arturo Uslar Pietri (1906 Caracas, Venezuela
– 2001 Caracas, Venezuela) oli venezuelalainen kirjailija, lakimies, poliitikko ja toimittaja.
Venezuelan pääkaupungissa Caracasissa syntynyt Uslar Pietri oli kenraalin poika, ja kouluvuosinaan hän asui perheensä kanssa maaseudun pikkukaupungeissa, ensin Caguassa ja sitten Maracayssa. Palattuaan teini-iässä Caracasiin Uslar Pietri kiinnostui kirjallisuudesta. Maakunnissa vietetystä lapsuudesta ja nuoruudesta Uslar Pietri ammensi novelleihinsa omia luontokokemuksiaan ja kuulemiaan kansantarinoita ja uskomuksia.
Hän kävi yksityiskouluja ja opiskeli 1923–1929 lakia Universidad Central de Venezuela -yliopistossa. Opiskeluvuosien kirjallisia vaikutteita olivat latinalaisamerikkalaiset modernistit kuten José Enrique Rodó ja nicaragualainen runoilija Rubén Darío, sekä eurooppalaiset Henri Barbusse, Gabriel Miró, Azoŕın, Antonio Machado, Oscar Wilde, Leo Tolstoi, Vladimir Korolenko ja erityisesti Leonid Andrejev.
Vastavalmistunut juristi sai töitä Venezuelan Pariisin-suurlähetystöstä. Pariisi oli käännekohta nuorelle kirjailijalle runsaine kulttuuritarjontoineen hänen kotimaahansa verrattuna. Pariisissa Uslar Pietri kirjoitti vuonna 1931 julkaistun esikoisromaaninsa Las lanzas coloradas Venezuelan itsenäistymissodasta (1811–1823).
Palattuaan Pariisista toisen maailmansodan alla Uslar Pietri toimi talouspolitiikan professorina Cátedra-yliopistossa ja päätyi sitten Venezuelan hallituksiin ensin opetus-, sitten talous- ja lopulta sisäministeriksi. vuoden 1945 sotilasvallankaappaus ajoi hänet viideksi vuodeksi maanpakoon Kanadaan ja Yhdysvaltoihin. Politiikkaan hän palasi vasta 1959, pyrki maan presidentiksi 1963 ja jatkoi senaattorina vuoteen 1973, minkä jälkeen hän keskittyi kirjoittamiseen ja opettamiseen.
Uslar Pietri kuoli 94-vuotiaana kotonaan Caracasissa.
Teoksia > Romaanit

1931: Las lanzas coloradas
1947: El camino de El Dorado
1962: Un retrato en la geografía
1964: Estación de máscaras
1976: Oficio de difuntos
1981: La isla de Robinson
1990: La visita en el tiempo.
Teoksia > Novellikokoelmat

1928: Barrabás y otros relatos
1936: Red
1946: Pasos y pasajeros
1949: Treinta hombres y sus sombras
1967: La lluvia y otros cuentos
1969: Treinta cuentos (antologia)
1978: El prójimo y otros cuentos
1980: Los ganadores.
Aiheesta muualla

Uslar Pietrin kotimuseon sivusto (espanjaksi)
Uslar Pietristä Cervantes Virtual -sivustolla (espanjaksi)
Askolan Tiilään työväentalo

| Askolan Tiilään työväentalo |
| --- | --- |
 Askolan Tiilään Työväenyhdistyksen työväentalo 1910-luvulla.
Sijainti:  Tiilää, Askola
Rakennustyyppi:  työväentalo
Valmistumisvuosi:  1909
Tuhoutui:  tulipalossa 1919
Rakennuttaja:  Askolan Tiilään työväenyhdistys
Runkorakenne:  puu
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Askolan Tiilään työväentalo oli  Askolan kunnassa Tiilään kylässä sijainnut työväentalo.
Historiaa

Tiilään työväenyhdistys perustettiin vuonna 1907. Sen puheenjohtajana oli kansanedustaja Juho Laakso. Työväenyhdistys osti vuonna 1909 Mäki-Slotin talon ja maat 16 500 markalla. Päärakennus jäi yhdistyksen käyttöön, maat myytiin palstoiksi.Työväentalo paloi vuonna 1919. Se oli tuolloin valtion takavarikossa.
Toimintaa työväentalolla

Talolla pidettiin yhdistyksen kokoukset kuukausittain. Iltamilla hankittiin varoja yhdistyksen käyttöön. Yhteisiä vappujuhlia vietettiin Itäpuolen ja Juornaankylän työväenyhdistysten kanssa. Vapuksi 1908 valmistui Tiilään yhdistyksen lippu, johon oli kirjailtu teksti ”Alas sortajat”. Tiilään omalla talolla järjestettiin suuret arpajaiset juhannusjuhlassa vuonna 1909.V. ja U. seura Sisukas järjesti piirin johtokunnan luvalla yleiset urheilujuhlat ja iltaman.Kaikki mäkitupalaiset ja torpparit kutsuttiin työväentalolle elokuussa 1910. Kutsujana kansanedustaja Juho Laakso.Talolla järjestettiin myös "huomiota herättävät" teeiltamat, ja tilaisuudessa oli puhujana toimittaja K. Manner.
Arturo Vega

Arturo Vega vuonna 2006.
Arturo Vega (13. lokakuuta 1947 – 8. kesäkuuta 2013) oli taiteilija, graafinen suunnittelija ja t-paitayrittäjä. Hänet tunnettiin erityisesti punkyhtye Ramonesin pitkäaikaisena ystävänä ja työntekijänä. Hän aloitti bändin kanssa työskentelyn vuonna 1974.
Ramonesin mukana

Vuosina 1975-1977 Vega asui New Yorkissa omistamassaan teollisuushalliateljeessa Joey Ramonen kanssa, ja myös Dee Dee Ramone majaili siellä muutaman kuukauden. Jälkimmäisen Vega kuitenkin joutui häätämään, sillä tämä tappeli jatkuvasti niin ikään ateljeessa asuvan tyttöystävänsä Connien kanssa. Vega toimi yhtyeen pääasiallisena valomiehenä, ja olikin kahta keikkaa lukuun ottamatta läsnä aina Ramonesin esiintyessä. Lisäksi hän suunnitteli bändin tunnetun kotkalogon ja valtaosan tämän t-paidoista. Myöhemmin Vega ylläpiti Ramonesin internetsivuja, vaikkei varsinaista yhtyettä enää ollutkaan.
Taide

Taiteilijana Vega edusti pääasiassa abstraktia taidetta. Hänen töistään tunnetaan muun muassa pimeässä hohtavat hakaristimaalaukset, joita hän teki useita kappaleita. Hän on sanonut teoksistaan seuraavaa:
"Fosforimaalin valoa heijastavat värit eivät ehkä tunnu kovin luonnollisilta, mutta halusinkin kuvata niillä nimenomaan ihmisen luomaa hulluutta. Sokeaksihan sitä tulee, jos tuijottaa fosforivärejä liian kauan. Ne pilaavat näön. Maali on siis jo itsessään kannanotto. Ja kun sillä maalaa kansallissosialismin tunnuksekseen ottamia hakaristejä, tuo ihmisen luoma hulluus korostuu entisestään. Totta kai nautin myös tavasta, jolla ihmiset reagoivat hakaristimaalauksiin. Jengihän hyppi seinille. Hakaristini olivat periaatteessa täydellinen natsitutka: ne houkuttelivat piilonatsit kaapeistaan ulos, sillä tyypit, jotka eniten närkästyivät hakaristeistä, olivat juuri niitä, joilla itsellään oli eniten salattavaa. Poliittinen hyperkorrektius on kaappifasistin pistämätön tunnusmerkki. Senkin takia maalaukset olivat niin kauniita. Ne paljastivat ihmisten oikean karvan."
Muuta

Arturo Vega oli näkyvä jäsen New Yorkin undergroundpiireissä 1960-luvulta alkaen, ja todisti monien kuuluisien henkilöiden ja yhtyeiden vaiheita ja menestystä. Hän asui kuollessaan edelleen New Yorkissa.
Ari Nyman

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Ari Kalevi Nyman
Syntymäaika: 7. helmikuuta 1984 (ikä 40)
Syntymäpaikka: Turku, Suomi
Pelipaikka: puolustava keskikenttäpelaaja keskuspuolustaja
Pituus: 185 cm
Junioriseurat
1995–2001: FC Inter
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2000–2006 | FC Inter | 125 | (3) |
| 2007–2009 | Thun | 64 | (1) |
| 2009–2018 | FC Inter | 281 | (3) |
| Yhteensä | Yhteensä | 470 | (7) |
Maajoukkue
| 1999–2000 | Suomi U16 | 17 | (1) |
| 2000–2001 | Suomi U17 | 18 | (1) |
| 2001–2002 | Suomi U18 | 4 | (0) |
| 2002–2006 | Suomi U21 | 30 | (0) |
| 2004–2010 | Suomi | 22 | (0) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 2. helmikuuta 2022.
Ari Kalevi Nyman (s. 7. helmikuuta 1984 Turku) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan yleensä keskuspuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja, mutta pelasi myös laitapuolustajana.
Ura

Nymanin kasvattajaseura on turkulainen FC Inter, jonka riveissä hän pelasi 16-vuotiaana ensimmäisen Veikkausliiga-ottelunsa kaudella 2000. Läpimurtonsa hän teki kaudella 2002. Tuolloin hänet valittiin myös liigan tulokkaaksi ja lupaavimmaksi pelaajaksi. Tammikuussa 2007 Nyman siirtyi ulkomaille, kun hän teki 3,5 vuoden sopimuksen sveitsiläisseura Thunin kanssa.
Ensimmäisen maaottelunsa Nyman pelasi 1. joulukuuta 2004 Bahrainia vastaan. Syksyllä 2005 Nyman pääsi mukaan myös MM-karsintaotteluihin Makedoniaa, Tšekkiä ja Romaniaa vastaan. Kesäkuussa 2007 hän oli avauskokoonpanossa EM-karsinnassa Belgiaa vastaan. Aikuisten maaotteluiden lisäksi Nyman on pelannut lukuisia nuorten ja poikien maaotteluita. Hänet valittiin vuoden 2006 parhaaksi pelaajaksi alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.
Thunin pudottua kauden 2007–2008 jälkeen Sveitsin superliigasta Nyman ilmoitti halustaan lähteä seurasta. Heinäkuussa 2008 hän oli VfB Stuttgartin testissä. Huhtikuussa 2009 hän palasi kasvattajaseuraansa Interiin. Kauden 2010 päätyttyä Nyman teki kuusivuotisen jatkosopimuksen, jossa on optioita neljälle lisävuodelle.
Saavutukset

Vuoden lupaava pelaaja 2002
Nuorten maajoukkueen paras pelaaja 2006
SM-hopea 2011, 2012
Suomen Cup 2009, 2018
Aiheesta muualla

Ari Nymanin esittely Interin sivustolla (Arkistoitu – Internet Archive)
Arthur Adamov

Arthur Adamov
Arthur Adamov (23. elokuuta 1908 Kislovodsk, Kaukasus, Venäjä – 15. maaliskuuta 1970 Pariisi, Ranska) oli venäläis-ranskalainen näytelmäkirjailija. Hän oli absurdin teatteritaiteen ensimmäisiä tekijöitä Samuel Beckettin ja Eugene Ionescon rinnalla.
Adamov syntyi Venäjällä armenialaiseen perheeseen, joka menetti vaurautensa 1917 vallankumouksessa[lähde? ]. Adamov kasvatettiin pienestä pitäen ranskankieliseksi,[lähde? ] perhe muutti Sveitsiin, ja vuonna 1924 Adamov muutti Ranskaan. Pariisissa Adamov tutustui surrealisteihin. Hän alkoi kirjoittaa näytelmiä toisen maailmansodan jälkeen. Varhaisissa teoksissa on vaikutteita klassikoista, muun muassa Franz Kafkalta ja August Strindbergiltä[lähde? ]. Absurdin kauden jälkeen myöhäistuotanto palaa lähemmäs realismia,[lähde? ] ja näytelmissä näkyvät Bertolt Brechtin vaikutteet.
Adamov oli toisen maailmansodan aikana internoituna. Hän kirjoitti 1946 julkaistun, myöhemmin kieltämänsä tunnustusromaanin L'aveu. Adamov teki itsemurhan 1970.
Teokset > Näytelmät ja kuunnelmat

La parodie, 1947
Le Professeur Taranne, 1953 (Professori Taranne)
Tous contre tous, 1953
Le Ping-Pong, 1955 (Pelikierros)
Paoli, Paoli, 1957
Printemps 71, 1970
Pelikierros (Le Ping-Pong, 1955)
Professori Taranne (Le Professeur Taranne, 1953)[lähde? ]
Jätepolitiikkaa, (La Politique des restes, 1962) kuunnelma[lähde? ]
Jälleennäkeminen (Les retrouvailles), suom. Eva Karikoski, Helsinki: [Suomen Teatteriliitto [i.a.] (näytelmämonisteet, Sörnäisten kampuskirjasto)
Hyökkäys (L'invasion), suom. Esko Elstelä, Helsinki: Suomen Teatteriliitto [i.a.] (näytelmämonisteet, Sörnäisten kampuskirjasto)
Ping - Pong, Ulla-Kaarina Jokinen, Helsinki: Suomen Teatteriliitto [i.a.] (näytelmämonisteet, Sörnäisten kampuskirjasto)
Kuolleet sielut (Les ames mortes), Nikolai Gogolin romaanin mukaan Arthur Adamov, suom. Ritva Arvelo, Helsinki: Suomen Teatteriliitto [i.a.](näytelmämonisteet, Sörnäisten kampuskirjasto)
Pierre ja Jean (Pierre et Jean), kuunnelma, Guy de Maupassantin romaanin mukaan kirj. Arthur Adamov, suom. Helinä Achrén, Helsinki: Yleisradio 1968
Teokset > Romaani

L'aveu, 1946
Teokset > Esseitä yms.

Ici et maitenant, 1964
L'homme et l'enfant, 1968 (esseitä ja päiväkirja)
Aiheesta muualla

Ylen Elävä arkisto - Arthur Adamov Lahden kirjailijakokouksessa vuonna 1966 (videolla kohdassa 06:44 - 08:30)
Beetalaktoglobuliini

Beta-laktoglobuliinin rakennekuva
Beta-laktoglobuliini eli β-laktoglobuliini eli BLG on lehmän ja usean muun nisäkkään yleisin heraproteiini. ß-Laktoglobuliinia ei esiinny ihmisen maidossa .
Ominaisuudet

Kooltaan β-laktoglobuliini on kohtalaisen pieni proteiini, noin 18,4 kDa. ß-Laktoglobuliinille on tyypillistä, että se esiintyy taskumaisena rakenteena. Proteiini kykenee sitomaan erilaisia yhdisteitä kuten kalsiumioneja sekä rasvahappoja ja vitamiineja. Proteiinia tutkitaankin mahdollisena biologisten aineiden kuljettajamolekyylinä . β-Laktoglobuliini on syynä useimpiin maitoallergioihin .
Arja Jokinen

Arja Anneli Jokinen (o.s. Viljanmaa, 22. maaliskuuta 1965 Jyväskylä – 7. lokakuuta 1991) oli suomalainen yleisurheilija. Hän edusti Jyväskylän Kenttäurheilijoita, Harjun Urheilijat -82 -seuraa ja Turun Urheiluliittoa. Häntä valmensivat Matti Jääskeläinen ja Petri Jokinen.
Jokinen karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä Schwechatin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1983. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa 1984–1986 sijoittuen henkilökohtaisella matkalla parhaimmillaan neljänneksi.
Jokinen voitti sisäratojen Suomen-mestaruuden 400 metrin juoksussa Tampereella 1986. Kalevan kisoissa hän sai hopeaa 800 metrillä 1985 ja 1986 ja 400 metrin aitajuoksussa 1983 ja 1984 sekä pronssia 400 metrillä 1983. Hän voitti 4 × 100 metrin viestin Suomen-mestaruuden 1985.
Ennätykset > Ulkoradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 55,30 | Helsinki | 4.7.1985 |
| 800 m | 2.05,20 | Helsinki | 9.8.1986 |
| 400 m aj | 60,11 | Varkaus | 28.7.1985 |
Ennätykset > Sisäradat

| Laji | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 400 m | 56,43 | Lidingö | 16.2.1986 |
Jeff Conaway

| Jeff Conaway |
| --- | --- |
 Jeff Conaway vuonna 1998.
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. lokakuuta 1950 New York City, New York, Yhdysvallat
Kuollut: 27. toukokuuta 2011 (60 vuotta) Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Ammatti:  näyttelijä
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
Jeff Conaway (5. lokakuuta 1950 New York City, New York, Yhdysvallat – 27. toukokuuta 2011 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten musikaalista Grease. Hän aloitti näyttelemisen Broadwayllä jo kaksivuotiaana. Conaway on myös tunnettu roolistaan Bobby Wheelerinä televisiosarjasta Taxi (1978–1982) ja kersantti Zack Allanina (myöhemmin turvallisuuspäällikkö) Babylon 5:ssä (1994–1998). Hän esiintyi yhden teinitytön isänä elokuvassa Jawbreakers. Hän vieraili eri tv-show'ssa Barnaby Jonesista Georgeen ja Leoon.
Huumeongelmat ajoivat hänet avioeroon Rona Newton-Johnista, Olivia Newton-Johnin sisaresta. Hän vieraili Julkkujen Kuntoklubissa muutaman viikon ennen kuin meni kuntoutusklinikalle. Hän oli naimisissa Keri Conawayn kanssa. Jeff Conaway kuoli 60-vuotiaana toukokuussa 2011 oltuaan sitä ennen koomassa yliannostuksen takia.
Jenni Viljanen

Jenni Emilia Viljanen (s. 11. helmikuuta 1983 Lavia) on entinen suomalainen yleisurheilija. Hän edusti Porin Pyrintöä ja hänen valmentajanaan toimi Arto Rinta-aho. Viljanen keskittyi urallaan kuulantyöntöön ja moukarinheittoon. Kalevan kisoissa hän saavutti pronssia moukarinheitossa vuonna 2005. Moukarinheitossa hänen ennätyksensä on 59,45 m.
Jenni Torkki

Jenni Torkki (s. 2. huhtikuuta 2000) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Torkki on edustanut Naisten Salibandyliigassa eli nykyisessä F-liigassa nurmijärveläistä SB-Prota kausina 2017–2019, helsinkiläistä EräViikinkejä kausina 2019–2021 ja tamperelaista Classicia kaudella 2021–2022. Hän on pelannut liigassa kauden 2021–2022 runkosarjan loppuun mennessä 73 runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt 43 maalia ja antanut 25 maalisyöttöä, sekä 16 pudotuspeliä, joissa hän on tehnyt 11 maalia ja saanut kolme syöttöpistettä. Torkki voitti Suomen-mestaruuden SB-Pron joukkueessa vuosina 2018 ja 2019.
Asche zu Asche

| ”Asche zu Asche” Rammstein |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Herzeleid
 Julkaistu: 15. tammikuuta 2001
 Tuottaja(t): Jacob Hellner ja  Rammstein
 Tyylilaji: industrial metal
 Kesto: 29.40
 Levy-yhtiö: Motor Music Records
Rammstein muut singlet
| ”Stripped” 1998 | ”Asche zu Asche” 2001 | ”Sonne” 2001 |
Asche zu Asche (suom. tuhkasta tuhkaan) on Rammsteinin kahdeksas singlejulkaisu. Se on myös bonuslevy yhdellä Sehnsuchtin limited-julkaisuista.
Singlen kappaleet

Asche zu Asche (Studio Versio)
Spiel mit mir (Live)
Laichzeit (Live)
Wollt ihr das Bett in Flammen sehen? (Live)
Engel (Live)
Asche zu Asche (Live)
Asha Parekh

| Asha Parekh |
| --- | --- |
 Asha Parekh vuonna 2018.
Henkilötiedot
Syntynyt: 2. lokakuuta 1942 (ikä 82) Bombay, Brittiläinen Intia
Ammatti:  elokuvanäyttelijä
Näyttelijä
Aktiivisena:  1952–
Aiheesta muualla
IMDb 
Asha Parekh (s. 2. lokakuuta 1942 Bombay, Brittiläinen Intia) on intialainen elokuvanäyttelijä. Hänet tunnetaan parhaiten työstään hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Parekh sai parhaan naispääosan Filmfare Awards -palkinnon elokuvasta Kati Patang vuonna 1972 ja elämäntyöpalkinnon vuonna 2002. Intian valtio myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon vuonna 1992.
Valikoitu filmografia

Dil Deke Dekho (1959)
Jab Pyar Kisise Hota Hai (1961)
Ziddi (1964)
Do Badan (1966)
Love In Tokyo (1966)
Teesri Manzil (1966)
Upkar (1967)
Kati Patang (1971)
Caravan (1971)
Main Tulsi Tere Aangan Ki (1978)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Asha Parekh Wikimedia Commonsissa
Asha Parekh Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Jeff Coetzee

| Jeff Coetzee |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 25. huhtikuuta 1977 (ikä 47)
Kansalaisuus:   Etelä-Afrikka
Tennispelaaja
Pituus:  173 cm
Paino:  70 kg
Kätisyys:  oikea
Ammattilaisena:  1996–2011
Palkintorahat:  1 178 517 USD
Kaksinpeli
Paras sijoitus:  184. (6.12.1999)
Voitot/tappiot:  0–3
Nelinpeli
Paras sijoitus:  12. (3.11.2008)
Turnausvoittoja:  6
Voitot/tappiot:  200–203
Aiheesta muualla
ITF
ATP
Jeff Coetzee (s. 25. huhtikuuta 1977 Okiep) on eteläafrikkalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 184 joulukuussa 1999 ja nelinpelissä sijalle 12 marraskuussa 2008. Nelinpelissä hän on voittanut kuusi ATP-turnausta.  Hän on edustanut Etelä-Afrikkaa Davis Cupissa 17 maaottelussa vuosina 2000–2009.
Jenni Tolonen

Jenni Tolonen (s. 19. huhtikuuta 1979) on suomalainen pesäpalloilija. Tolonen edusti urallaan Superpesiksessä kasvattajaseuraansa Tyrnävän Tempausta, Oulun Lippoa, Ylihärmän Pesis-Junkkareita ja Jyväskylän Kirittäriä. Hän saavutti urallaan neljä SM-kultaa kaudella 2007, kaudella 2008, kaudella 2009 ja kaudella 2010 ja kaksi SM-hopeaa kaudella 2003 ja kaudella 2011. Kaudella 2008 hän oli myös Superpesiksen etenijäkuningatar 37:llä tuodulla juoksulla. Kaudella 2001 hänet valittiin Superpesiksen vuoden tulokkaaksi Hän pelasi kahdeksan Itä-Länsi-ottelua vuosina 2001, 2003, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009 ja 2018. Hän pelasi 213 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi kymmenen kunnaria ja 31 tavallista juoksua, toi 386 juoksua ja keräsi 948 kärkilyöntipistettä. Hän pelasi 83 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi kaksi kunnaria ja yhdeksän tavallista juoksua, toi 126 juoksua ja keräsi 364 kärkilyöntipistettä. Hän pelasi seitsemän Superpesiksen alemman loppusarjan ottelua. Näissä hän toi 12 juoksua ja keräsi 38 kärkilyöntipistettä.
Arja Eriksson

Arja Elina Eriksson (s. 24. marraskuuta 1941 Kuusjärvi) on suomalainen Järvenpäässä asuva kirjailija.
Teoksia

Yhden miehen nainen: romaani. Tammi 1970
Eihän täällä kukaan tunne: eli Pohjolan väki etelän yössä. Tammi 1971
Kivi leivässä: romaani. Tammi 1979
Leikkaus: romaani. Tammi 1981
Rouva Niittylä: romaani. Tammi 1983
Toimitustöitä

Artes transientes: kuvakooste ja 14 kirjoitusta; toim. Arja Eriksson (vastaava), Liisa Heinonen, Seppo Kauhanen. Uudenmaan läänin taidetoimikunta, Helsinki 1990
Uusimaa: impressioita; toim. Arja Eriksson. Uudenmaan läänin taidetoimikunta, Helsinki 1991
Aiheesta muualla

Arja Eriksson Kirjasampo.fi:ssä
Jamal Karimi-Rad

Jamal Karimi-Rad (1956 Qazvin – 28. joulukuuta 2006 Salafchegan) oli iranilainen poliitikko ja oikeuslaitoksen puhemies.
Karimi-Rad nousi maansa oikeusministeriksi 2005. Hän kiisti Iranin väitetyt nuorisorikollisten teloitukset sekä teloitukset kivittämällä. Hän myös kertoi mm. pitävänsä naisten hunnuttomuutta rangaistavana.
Karimi-Rad menehtyi auto-onnettomuudessa Iranissa 28.12.2006. Hän oli matkalla Isfahaniin, ja turma sattui Salafcheganissa Teheranista etelään. Hänen matkakumppaninsa loukkaantuivat ja pääsivät sairaalahoitoon Qomiin.
Jalkaväkirykmentti 30 (jatkosota)

| Jalkaväkirykmentti 30 |
| --- | --- |
Toiminnassa:  17.6.1941 - 1944
Valtio:   Suomi
Puolustushaarat:  Maavoimat
Aselajit:  Jalkaväki
Jalkaväkirykmentti 30 (JR 30) oli Suomen maavoimien 7. divisioonan yksikkö jatkosodassa. Rykmentin perusti Savo-Karjalan sotilaslääni.
Perustaminen

Esikunta - Kuopio
I pataljoonan (I/JR 30) esikunta ja esikunta- sekä 3. komppania perustettiin Karttulassa, 1. ja 2. komppania Maaningalla sekä 1. konekiväärikomppania ja kranaatinheitinjoukkue  Tervossa
II pataljoona (II/JR 30) perustettiin Leppävirralla lukuun ottamatta 6. komppaniaa, joka perustettuub Vehmersalmella
III pataljoona (III/JR 30) perustettiin Suonenjoella lukuun ottamatta 7. komppaniaa, joka perustettiin Siilinjärvellä
13. komppania eli kranaatinheitinkomppania (13./JR 30): Riistavesi
14. komppania eli tykkikomppania (14./JR 30): Kuopio
Kolonna (Kol./JR 30): Maaninka, Leppävirta
Rykmentti sai lähes määrävahvuuksien mukaisen varustuksen.
Komentajat

Rykmentinkomentajina olivat:
everstiluutnantti (everstiksi 13. huhtikuuta 1942) Erkki Ruotsalo 17. kesäkuuta 1941 - 25. heinäkuuta 1942
jääkärieverstiluutnantti Eino Polón 25. heinäkuuta 1942 - 6. heinäkuuta 1944
everstiluutnantti Kalle Pakarinen 6. heinäkuuta 1944 -
Arja Hannus

Arja Hannus (s. 1960) on entinen ruotsalainen suunnistaja ja hiihtosuunnistaja.
Suunnistuksessa hän voitti nuorten Pohjoismaiden mestaruuden 1980 jättäen toiseksi seuraavien vuosien ykkössuunnistajan Annichen Kringstadin. Seuraavana vuonna molemmat olivat Thunin MM-kisoissa voittamassa viestin maailmanmestaruutta. Seuraavat vuodet Hannus keskittyi hiihtosuunnistukseen mutta Gérardmerin MM-kisoissa 1987 hän voitti suunnistuksen henkilökohtaisella matkalla kultaa 16 sekunnin erolla maannaiseensa Karin Rabeen. Viestissä Hannus suunnisti jälleen ensimmäisen osuuden ja tuloksena oli hopeamitali. Skövden MM-kisoissa 1989 Hannus sai viestissä kultaa suunnistettuaan tällä kertaa toisen osuuden. Mariánské Lázněn MM-kisoissa 1991 hän huolehti jälleen avausosuudesta, ja Ruotsi voitti kultaa.
Sekä Venlojen viestin että Tiomila-viestin Hannus voitti kerran.
Hiihtosuunnistuksessa Arja Hannus sai 14 MM-mitalia. Ensimmäiset mestaruutensa hän sai Aigenin kisoissa 1982 ja seuraavat Chapelle de Boisin kisoissa 1992. Hän palasi vielä välivuosien jälkeen takaisin huipulle Windischgarstenin MM-kisoissa 1998, jossa hän sijoittui molemmilla henkilökohtaisilla matkoilla neljänneksi ja sai viestissä hopeaa. Viimeisen maailmanmestaruutensa hän voitti Krasnojarskin MM-kisoissa 2000.
Hiihtosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailun Hannus voitti kahdesti.
Saavutukset > Suunnistuksen MM-kisoissa

Thun 1981
Kultaa viestissä
Kahdeksas henkilökohtaisella matkalla
Gérardmer 1987
Kultaa henkilökohtaisella matkalla
Hopeaa viestissä
Skövde 1989
Kultaa viestissä
Kahdeksas henkilökohtaisella matkalla
Mariánské Lázně 1991
Kultaa viestissä
Saavutukset > Hiihtosuunnistuksen MM-kisoissa

Aigen 1982
Kultaa henkilökohtaisella matkalla
Kultaa viestissä
Lavarone 1984
Viides henkilökohtaisella matkalla
Batak 1986
Hopeaa henkilökohtaisella matkalla
Hopeaa viestissä
Kuopio 1988
Pronssia viestissä
Viides lyhyellä matkalla
Seitsemäs normaalimatkalla
Skellefteå 1990
Hopeaa normaalimatkalla
Hopeaa viestissä
Pronssia lyhyellä matkalla
Chapelle de Bois 1992
Kultaa lyhyellä matkalla
Kultaa viestissä
Pronssia normaalimatkalla
Windischgarsten 1998
Hopeaa viestissä
Neljäs lyhyellä matkalla
Neljäs normaalimatkalla
Krasnojarsk 2000
Kultaa normaalimatkalla
Hopeaa viestissä
Seitsemäs lyhyellä matkalla
Saavutukset > Muita saavutuksia

Venlojen viestin voitto 1991 (IFK Södertälje)
Tiomila-viestin voitto 2000 (Domnarvets GoIF)
Hiihtosuunnistuksen maailmancupin kokonaiskilpailun voitto 1991 ja 1999