stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sarvanlammi

| Sarvanlammi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Asikkala, Sysmä
Koordinaatit:  61°21′06″N, 25°45′25″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Ruotsalaisen alue (14.14)
Laskujoki:  ei laskuojaa 
Järvinumero:  14.147.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  112,3 m  
Pituus:  420 m  
Leveys:  140 m  
Rantaviiva:  1,099 km  
Pinta-ala:  3,482 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSarvanlammi 
Sarvanlammi  on Päijät-Hämeessä Asikkalassa ja Sysmässä Raivoskorven kylän lähellä sijaitseva lampi.
Maantietoa

Lammen pinta-ala on 3,5 hehtaaria, se on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Lammella ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä.
Vesistösuhteet

Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Ruotsalaisen alueella (14.14), jonka Lauhjoen valuma-alueeseen (14.147) se kuuluu. Lammen vedenpinnan korkeus on 112,3 metriä mpy.
Scott Brown (jalkapalloilija)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Scott Brown
Syntymäaika: 25. kesäkuuta 1985 (ikä 39)
Syntymäpaikka: Dunfermline, Skotlanti
Pelipaikka: keskikenttä
Pituus: 175 senttimetriä
Seura
Seura: Celtic
Pelinumero: 8
Junioriseurat
1999–2003: Hibernian
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 2002–2007 | Hibernian | 110 | (13) |
| 2007– | Celtic | 197 | (19) |
Maajoukkue
| 2003–2004 | Skotlanti U19 | 3 | (3) |
| 2004–2006 | Skotlanti U21 | 10 | (0) |
| 2005– | Skotlanti | 55 | (4) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat, päivitetty 13. syyskuuta 2014.  Maajoukkueuran tilastot päivitetty 8. marraskuuta 2018.
Scott Brown (s. 25. kesäkuuta 1985 Dunfermline) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Skotlannin mestaruussarjassa pelaavaa Celticiä.
Brown tunnetaan kovana taistelijana ja aggressiivisena pelaajana, jonka pelityyli myös usein johtaa varoituksiin.
Ammattilaisura

Hibernianissa 13-vuotiaasta lähtien pelannut Brown siirtyi Celticiin 4,4 miljoonan punnan siirtosummalla kesällä 2007, jolloin hänestä tuli historian kallein Skotlannin sisällä siirtynyt pelaaja. Brown on toiminut seuran kapteenina helmikuusta 2010 lähtien.
Skotlannin maajoukkueessa Brown teki debyyttinsä vuonna 2005. Helmikuussa 2013 Skotlannin päävalmentaja Gordon Strachan nimitti Brownin myös maajoukkueen kapteeniksi. Brown on pelannut kaikkiaan 55 maaottelua ja tehnyt niissä neljä maalia.
Santa Isabel

Santa Isabel tarkoittaa muun muassa seuraavia:
Laivat

Santa Isabel -luokka, Espanjan laivaston kuuden kaksikantisen 60-tykkisen linjalaivan muodostama alusluokka
Santa Isabel, Espanjan laivaston vuonna 1717 vesille laskettu linjalaiva
Santa Isabel, Espanjan laivaston vuonna 1728 vesille laskettu linjalaiva
Santa Isabel, Espanjan laivaston vuonna 1767 vesille laskettu linjalaiva
Maantiede

Santa Isabel, kaupunki Brasiliassa Goiásin osavaltiossa
Santa Isabel do Pará, kunta Brasiliassa Parán osavaltiossa
Santa Isabel, kunta Brasiliassa São Paulon osavaltiossa
Santa Isabel, kunta Kolumbiassa Toliman departmentementissa
Santa Isabel, tulivuori Kolumbiassa Tolimassa
Santa Isabel, kaupunki Puerto Ricossa
Santa Isabel Cholula, kaupunki Meksikossa Pueblan osavaltiossa
Santa Isabelin saari, Salomonin saaristoon kuuluva saari
Muut

Santa Isabel College Manila, oppilaitos Filippiineillä
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Santa Isabel”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
SHAEF

SHAEFin tunnus
Southwick House Portsmouthin lähellä oli SHAEFin päämaja ennen Normandian maihinnousua
SHAEF (Supreme Headquarters Allied Expeditionary Force) oli liittoutuneiden Luoteis-Euroopan joukkojen komentokeskus toisessa maailmansodassa vuosina 1944 ja 1945. Kenraali Dwight Eisenhower oli SHAEF:in johdossa koko sen olemassaolon ajan. SHAEF johti Normandian maihinnousun suunnittelua ja toteutusta.
SHAEF luotiin joulukuussa 1943 kun Eisenhower kutsuttiin Välimeren sotatoimialueelta takaisin Englantiin. SHAEF:in henkilökunta otti suunnitelmansa pohjaksi kenraaliluutnantti Sir Frederick Morganin (COSSAC - Chief of Staff to the Supreme Commander Allied Forces) Normandian maihinnousua (Operaatio Overlord) varten laatiman luonnoksen ja muokkasi siitä lopullisen version joka toteutettiin 6. kesäkuuta 1944. Eisenhower ja maihinnousun alkuvaiheen maajoukkojen komentaja kenraali Bernard Montgomery osallistuivat maihinnousun suunnitteluun.
SHAEF pysyi Englannissa kunnes riittävä määrä joukkoja oli siirretty maihin ja SHAEF voitiin siirtää Ranskaan. Tämän toteuduttua Montgomery ei enää johtanut kaikkia maihinnousujoukkoja vaan hänestä tuli yksi niistä kolmesta armeijaryhmän komentajasta jotka olivat Eisenhowerin alaisia.
SHAEF johti suurinta määrää yhdysvaltalaisia joukkoja joita on koskaan alistettu yhden operaation toteutukseen, yhdessä huomattavien ranskalaisten, brittiläisten ja kanadalaisten joukkojen kanssa. Se johti kolmea armeijaryhmää, jotka ohjasivat kahdeksaa kenttäarmeijaa (viittä yhdysvaltalaista, yhtä ranskalaista, brittiläistä ja kanadalaista) ja lentokuljetusjoukkoja (Liittoutuneiden 1. laskuvarjoarmeija, muodostelma joka koostui laskuvarjojoukoista ja niiden pudotuksesta huolehtivista lentokoneista).
SHAEF komensi myös merkittäviä laivastovoimia operaatio Neptunen, Normandian maihinnousun laivasto-operaation aikana, sekä kahta taktista ilmavoimaa (Ninth Air Force ja Second Tactical Air Force). Yhdistyneen kuningaskunnan strategiset pommikoneet olivat myös sen komennossa operaatio Neptunen aikana.
Normandian maihinnousua valmisteleva kokous. Vasemmalta: kenraali Omar Bradley, amiraali Bertram Ramsay, ilmamarsalkka Arthur Tedder, kenraali Dwight Eisenhower, kenraali Bernard Montgomery, ilmamarsalkka Trafford Leigh-Mallory ja kenraali Walter Bedell Smith.
Armeijaryhmät ja armeija

Liittoutuneiden 1. laskuvarjoarmeija
21. armeijaryhmä
Kanadan 1. armeija
Brittiläinen 2. armeija
Yhdysvaltain 12. armeijaryhmä
Yhdysvaltain 1. armeija
Yhdysvaltain 3. armeija
Yhdysvaltain 9. armeija
Yhdysvaltain 15. armeija
Yhdysvaltain 6. armeijaryhmä
Ranskan 1. armeija
Yhdysvaltain 7. armeija
Sastamalan mopoautoturma

Sastamalan mopoautoturma oli 18. helmikuuta 2017 valtatiellä 12 Sastamalassa, lähellä Nokian rajaa tapahtunut tahallaan ajettu liikenneonnettomuus. Tila-autoa ajanut 34-vuotias mies ajoi tahallaan päin vastaantulevaa mopoautoa, jolloin mopoautoa kuljettanut 17-vuotias poika sekä matkustajana ollut samanikäinen tyttö menehtyivät välittömästi.
Tila-auton kuljettaja oli alkoholin ja lääkkeiden vaikutuksen alaisena. Tapahtumaa edelsi perheriita, jonka jälkeen mies lähti ajamaan päihtyneenä tila-autolla Nokialta Sastamalan suuntaan yrittäen törmätä useisiin vastaantuleviin ajoneuvoihin. Ennen kohtalokasta kolaria vaarallisesta ajosta oli tehty useita ilmoituksia hätäkeskukseen. Mies kertoi yrittäneensä itsemurhaa ja luulleensa mopoautoa isommaksi ajoneuvoksi. Hänellä oli taustalla aiempia rattijuopumuksia, pahoinpitelyjä, huumausainerikoksia ja petoksia.
Tuomio

Tila-autoa kuljettanut vuonna 1982 syntynyt mieshenkilö tuomittiin 26. lokakuuta 2017 12 vuoden vankeuteen kahdesta taposta, törkeästä rattijuopumuksesta ja törkeästä liikenneturvallisuuden vaarantamisesta. Mielentilatutkimuksessa syytetty todettiin syyntakeiseksi. Oikeus katsoi, että vaikka tekohetkellä oli pimeää, kuljettajan oli täytynyt havaita, ettei vastaantuleva auto ollut kuorma-auto tai rekka. Lisäksi oikeus on arvioinut, että hänen on täytynyt tekohetkellä pitää vähintäänkin todennäköisenä sitä, että kun hän ajaa vastaantulevaa ajoneuvoa päin, siinä olevat henkilöt kuolevat. Ennen rikosta mies oli ajanut työkseen kuorma-autoa useita vuosia. Syyttäjän näkemyksen mukaan kuljettaja oli valinnut kohteekseen mopoauton, jotta voisi epäonnistua itsemurhayrityksessään. Poliisi teki tapahtumasta rekonstruktion, jonka mukaan mopoauton ja kuorma-auton ajovalot erottuvat hyvin selvästi pimeälläkin.
Jälkipuinti

Tragedian jälkimainingeissa on keskusteltu mopoautojen korvaamisesta henkilöautoilla, joihin on asennettu nopeusrajoitin. Normaalin auton on osoitettu olevan kolaritilanteissa huomattavasti mopoautoa turvallisempi. Poliisin esitutkintamateriaaleista on selvinnyt, että mopoauto tuhoutui täysin, ja tila-auto sai vain ison lommon keulaan. Mopoautossa olleilla nuorilla ei ollut mitään mahdollisuutta selvitä hengissä, kun taas tila-auton kuljettaja sai vain lieviä vammoja.
Richard Burns Rally

| Richard Burns Rally |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Warthog Games
Julkaisija:  SCi Gizmondo Games
Julkaistu:   9. heinäkuuta 2004 GizmondoEU 11. heinäkuuta 2005NA 22. lokakuuta 2005
Lajityyppi:  ajopeli, simulaatiopeli
Pelimuoto:  yksinpeli, moninpeli
Ikäluokitus:  PEGI: 3 ESRB: E  
Alusta:  Microsoft Windows, Xbox, PlayStation 2, Gizmondo
Jakelumuoto:  CD-ROM, DVD
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Richard Burns Rally on Warthog Gamesin kehittämä vuonna 2004 julkaistu ralliautopeli. Peli tavoittelee korkealle vietyä realismia.
Alkuperäispelissä on neljä erilaista pelitilaa (Windows-versioon on kehitetty jälkikäteen myös verkkopeli), kuusi rallia (mukana Arctic Lapland Rally) ja kahdeksan autoa.
Peli on nimetty rallin maailmanmestarin Richard Burnsin mukaan.
Kehitys

Pelin kehitti Helsingborgissa sijaitseva 15 hengen ryhmä. Ryhmä teki aiemmin pienen budjetin ajopelejä nimellä Atod Games (Atod Software) ennen kuin brittiläinen Warthog Games osti sen. Hieman ennen ostoa SCi Games oli tehnyt sopimuksen rallipelin kehittämisestä, jolla voisi kilpailla suositun Colin McRae Rally -sarjan kanssa. Fysiikan kehityksesta vastannut Eero Piitulainen ei ollut aiemmin työskennellyt vastaavassa projektissa ja hänet palkattiin heti tehtyään tekniikkademon. Kehittäjillä oli kova kiinnostus simulaatioita kohtaan, mutta SCi Games ei täysin ollut tietoinen mitä kehittäjät tavoittelivat vaan SCi näkemys oli eri mitä simulaatiolla tarkoitettiin. Ominaisuuksia lisättiin peliin vaiheittain sovittujen tavoitteiden ohella. Ralliopettaja Simon Redhead tunsi Richard Burnsin ja lensi hänen sijaan testaamaan simulaatiota Ruotsissa. Redhead sai kontakteiltaan oikeita arvoja renkaille, jarruille, jousitukselle ja niin edelleen. Fysiikkaa korjattiin testauksen yhteydessä heti paikan päällä ja toistettiin. Peliin mallinnettiin rallikoulu Englannissa sijaitsevan paikan mukaan ja Japanin julkaisua varten peliin lisättiin paljon helpompi arcade-moodi. SCi myös halusi peliin ajoavusteet helpottamaan peliä.
Pelin rallit ja erikoiskokeet > The Pirelli International Rally, Iso-Britannia

Harwood Forest 1&2
Chirdonhead 1&2
Falstone
Shepherds Shield
Pelin rallit ja erikoiskokeet > Hokkaido Rally, Japani

Noiker 1&2
Tanner 1&2
Sipirkakim
Pirka Menoko
Pelin rallit ja erikoiskokeet > Arctic Lapland Rally, Suomi

Kaihuavaara 1&2
Mustaselkä 1&2
Autiovaara
Sikakama
Pelin rallit ja erikoiskokeet > USA Rally, Yhdysvallat

Prospect Ridge 1&2
Diamond Creek 1&2
Hualapai Nation
Fraizer Wells
Pelin rallit ja erikoiskokeet > Mont Black Rally, Ranska

Cote D’Arbroz 1&2
Joux Verte 1&2
Bisanne
Joux Plane
Pelin rallit ja erikoiskokeet > The Subaru Rally of Canberra, Australia

New Bobs 1&2
East-West 1&2
Greenhills
Mineshaft
Vastaanotto

Richard Burns Rallyn PC-versio sai ilmestyttyään kiittävät arvostelut sekä eri verkko- että paperimedioilta. PC Gamer -lehti antoi pelille arvosanaksi yhdeksän pistettä kymmenestä, mutta toisaalta taas Edge-pelijulkaisu arvioi RBR:n vain seitsemään pisteen arvoiseksi. Arvosteluissa kiitosta keräsi erityisesti pelin palkitseva ajotuntuma.
Game Rankings -sivustolla pelin Windows-versiolla on 80% arvosana, kun taas PlayStation 2 ja Xbox versioiden arvosanat ovat 75.14% ja 66.88%.
Games Radar -sivustolla peli sai 3,5 tähteä viidestä. Peliä sanottiin liian epäystävälliseksi jos ei ole todella omistautunut rallipeleille.
Julkaisu

SCi ilmoitti marraskuussa 2003 pelin tulevan Windowsille, PlayStation 2:lle ja Xboxille.
Peli julkaistiin Isossa-Britanniassa, Saksassa ja Ranskassa 3. syyskuuta 2004. Muissa Euroopan maissa peli julkaistiin pian tämän jälkeen.
Harrastustoiminta

Peliin on julkaistu harrastajien toimesta modeina uusia autoja ja erikoiskokeita sekä muutettu fysiikkamallinnusta. Vielä vuonna 2019 RBR on yksi aktiivisimmin pelatuista rallipeleistä hyvän ajotuntumansa ja laajat mahdollisuudet antavan muokattavuutensa ansiosta. Suomessa on laaja kulttuuri RBR:n ympärillä, ja pelissä on järjestetty useita palkintosarjoja. Esimerkiksi modaustiimi nimeltä BTBfin on tehnyt lukuisia erikoiskokeita Suomesta.
Aiheesta muualla

Richard Burns Rally MobyGamesissa (englanniksi)
Pelin kotisivut
Modeja ja päivityksiä
Suomalainen fanisivu
Vauhtimurot blogi
Rallysimfans plugin kotisivu
Shakkiolympialaiset 1986

Sisäänkäynti vuoden 1986 shakkiolympialaisten tapahtumapaikalle.
27. shakkiolympialaiset oli FIDE:n järjestämä tapahtuma, joka koostui avoimesta ja naisten turnauksesta sekä useista shakin markkinointiin liittyvistä tapahtumista. Shakkiolympialaiset käytiin 14. lokakuuta – 2. joulukuuta 1986 Dubaissa, Arabiemiraateissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shakkiolympialaiset 1986 Wikimedia Commonsissa
Shakkiolympialaiset
1927 · 
1928 · 
1930 · 
1931 · 
1933 · 
1935 · 
1937 · 
1939 · 
1950 · 
1952 · 
1954 · 
1956 · 
1958 · 
1960 · 
1962 · 
1964 · 
1966 · 
1968 · 
1970 · 
1972 · 
1974 · 
1976 · 
1978 · 
1980 · 
1982 · 
1984 · 
1986 · 
1988 · 
1990 · 
1992 · 
1994 · 
1996 · 
1998 · 
2000 · 
2002 · 
2004 · 
2006 · 
2008 · 
2010 · 
2012 · 
2014 · 
2016 · 
2018 · 
2022
Shakkiolympialaiset 1982

25. shakkiolympialaiset oli FIDE:n järjestämä tapahtuma, joka koostui avoimesta ja naisten turnauksesta sekä useista shakin markkinointiin liittyvistä tapahtumista. Shakkiolympialaiset käytiin 29. lokakuuta – 16. marraskuuta 1982 Luzernissa, Sveitsissä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Shakkiolympialaiset 1982 Wikimedia Commonsissa
25. shakkiolympialaiset: Luzern 1982 OlimpBase
Shakkiolympialaiset
1927 · 
1928 · 
1930 · 
1931 · 
1933 · 
1935 · 
1937 · 
1939 · 
1950 · 
1952 · 
1954 · 
1956 · 
1958 · 
1960 · 
1962 · 
1964 · 
1966 · 
1968 · 
1970 · 
1972 · 
1974 · 
1976 · 
1978 · 
1980 · 
1982 · 
1984 · 
1986 · 
1988 · 
1990 · 
1992 · 
1994 · 
1996 · 
1998 · 
2000 · 
2002 · 
2004 · 
2006 · 
2008 · 
2010 · 
2012 · 
2014 · 
2016 · 
2018 · 
2022
Severino Clasen

Severino Clasen (s. 10. kesäkuuta 1954) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hän kuuluu fransiskaaneihin. Hänet vihki papiksi Tito Buss 10. heinäkuuta 1982, ja hänet  nimitettiin Araçuaín hiippakunnan johtoon 11. toukokuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lorenzo Baldisseri, jota avustivat Paulo Lopes de Faria ja Tito Buss.

Clasen sai 6. heinäkuuta 2011 nimityksen Caçadorin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 4. syyskuuta.
Santa Florentina (1786)

| Santa Florentina |
| --- | --- |

Aluksen vaiheet
Rakentaja:  Astillero Real, Cartagena
Kölinlasku:  3. tammikuuta 1786
Laskettu vesille:  21. joulukuuta 1786
Palveluskäyttöön:  maaliskuu 1787
Poistui palveluskäytöstä:  vallattu 6. huhtikuuta 1800
Loppuvaihe:  myyty 1803
Tekniset tiedot
Uppouma:  1 065 t
Pituus:  48,62 m (kokonaispituus) 43,48 m (köli)
Leveys:  12,62 m
Syväys:  6,29 m
Miehistöä:  114
Aseistus
Aseistus:  tykkikansi:26 × 12 naulan tykkiä puolikansi: 6 × 6 naulan tykkiä etukansi: 2 × 6 naulan tykkiä
Santa Florentina oli Espanjan laivaston vuonna 1786 vesillelaskettu 34-tykkinen fregatti.
Valmistus

Kokeellinen José Fernández Romero de Landan suunnittelema alus tilattiin Astillero Realilta Cartagenasta, missä köli laskettiin 3. tammikuuta 1786. Alus laskettiin vesille 21. joulukuuta 1786 ja otettiin palvelukseen maaliskuussa 1787.
Palvelus > HMS Florentina

Vallatut alukset siirrettiin 7. huhtikuuta Gibraltarille. Santa Florentina liitettiin kuninkaalliseen laivastoon nimellä HMS Florentina. Aluksen päälliköksi nimettiin Maltalla John Broughton.
Joulukuussa alus partioi sluuppi HMS Cynthian ja tykkivene HMS Urchin kanssa. Osasto valtasi 5. joulukuuta ranskalaisen Unionin, joka oli matkalla riisi ja kahvilastissa Aleksandriasta Ranskaan. Pari päivää myöhemmin osasto valtasi riisiä, kahvia ja sokeria kuljettaneen ranskalaisen prikin Bon Pasteur Retrouven samalla reitillä. Kuusi päivää myöhemmin alukset valtasivat vielä samoin lastatun ranskalaisen prikin Heureuse Clarionin.
Maaliskuussa 1801 alus osallistui Abu Qirin lahden maihinnousuun kärsimättä kuitenkaan tappioita. Alus saapui 28. toukokuuta 1802 Portsmouthiin tuoden Maltalta raportteja ja tiedonantoja. Alus jatkoi matkaansa 11. kesäkuuta ja saapui 17. kesäkuuta Deptfordiin, missä se poistettiin palveluksesta. Alus asetettiin myyntiin 1. joulukuuta ja se myytiin vuonna 1803.
Queens of the Stone Age

| Queens of the Stone Age |
| --- | --- |
 Queens of the Stone Age esiintymässä vuonna 2017. Vasemmalta oikealle: Dean Fertita, Josh Homme, Jon Theodore, Michael Schuman
Tiedot
Toiminnassa:  1996–
Tyylilaji:  hard rock, stoner rock, vaihtoehtorock, vaihtoehtometalli
Kotipaikka:   Palm Desert, Kalifornia, Yhdysvallat
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Josh Homme,  laulu, kitarat, piano   Troy Van Leeuwen,  kitarat, slide-kitara, lyömäsoittimet, taustalaulu   Dean Fertita,  koskettimet, kitarat, lyömäsoittimet,  taustalaulu   Michael Shuman,  basso, taustalaulu, koskettimet   Jon Theodore,  rummut  
Entiset jäsenet:  ks. luettelo  
Levy-yhtiö:  Matador Records   Geffen Records   Roadrunner Records   Interscope Records  
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Queens of the Stone Age (tunnetaan myös lyhenteellä QOTSA) on yhdysvaltalainen rockyhtye, joka perustettiin Kalifornian Palm Desertissä vuonna 1996. Osa yhtyeen jäsenistä, muun muassa sen keulakuva Josh Homme soitti aiemmin rockyhtye Kyussissa.
Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”No One Knows”, ”The Way You Used to Do”, ”I Sat by the Ocean”, ”Go with the Flow”, ”Feel Good Hit of the Summer” ja ”3’s & 7’s”.
Yhtyeen musiikkia on kuvailtu usein stoner rockiksi, mutta laulaja Josh Homme on kritisoinut kyseistä genreä ja kuvaillut yhtyeen tyylin olevan ”aavikkorockia” (engl. desert rock).
Queens of the Stone Age esiintyi Suomessa kesäkuussa 2013 Rock the Beach -festivaalilla.
Historia > Varhaiset vaiheet (1996−1999)

Joshua Homme perusti Queens of the Stone Agen vuonna 1996. Yhtyeen alkuperäinen nimi oli Gamma Ray, mutta Homme vaihtoi sen Queens Of The Stone Ageksi, koska Saksassa oli jo Gamma Ray -niminen power metal -yhtye. Nimi sai alkunsa tuottaja Chris Gossin kommentista levytysstudiolla: ”you guys are like the queens of the Stone Age” (”tehän olette kuin kivikauden kuningattaria”).[lähde? ]
Vuonna 1998 yhtye julkaisi debyyttialbuminsa Queens of the Stone Age, jolla Josh Homme soitti kitarat ja suurimman osan bassoraidoista, Alfredo Hernandez soitti rumpuja. Pian nauhoitusten jälkeen yhtyeeseen liittyivät entinen Kyuss-basisti Nick Oliveri sekä Dave Catching. Puhelinviesti, jossa Nick Oliveri ilmoittaa Hommelle liittyvänsä yhtyeeseen, kuullaan albumin viimeisessä kappaleessa ”I Was A Teenage Hand Model”.
Historia > Läpimurto ja kansainvälinen menestys (2000−2004)

Muutaman seuraavan vuoden aikana Queens of the Stone Agen kokoonpano muuttui. Merkittävin muutos oli se, ettei Alfredo Hernandez ollut enää kokoonpanossa.
Albumi Rated R julkaistiin vuonna 2000. Albumilla soittivat rumpalit Nick Lucero ja Gene Trautmann sekä kitaristit Dave Catching ja Brendon Nichol. Albumilla vieraili myös Judas Priestin laulaja Rob Halford kappaleessa ”Feel Good Hit Of The Summer”. Albumi sai hyviä arvostelua sekä hieman kaupallista menestystäkin. Queens of the Stone Age pääsi esimerkiksi Foo Fightersin ja Holen lämmittelijäksi. Yhtye pääsi esiintymään myös vuoden 2000 Ozzfestiin.
Foo Fightersista ja Nirvanasta tunnettu Dave Grohl liittyi Queens of the Stone Ageen ja yhtye ryhtyi äänittämään kolmatta studioalbumiaan. Screaming Treesin entinen laulaja Mark Lanegan oli vierailevana laulajana mukana muutamassa kappaleessa. Songs for the Deaf julkaistiin elokuussa 2002. Nauhoitusten jälkeen Grohl palasi muihin projekteihinsa ja uudeksi rumpaliksi tuli Joey Castillo, jonka aiempi yhtye oli Danzig.
Songs for the Deaf -albumista tuli suuri menestys ja kappaleista "No One Knows" ja "Go With The Flow" tuli suuria hittejä. Vuoden 2004 alkupuolella Nick Oliveri potkittiin ulos yhtyeestä.
Historia > Lullabies to Paralyze (2005−2006)

Queens of the Stone Age nauhoitti ja julkaisi uuden albuminsa Lullabies To Paralyze vuonna 2005. Albumin nimi poimittiin edellisen levyn kappaleen "Mosquito Song" sanoituksesta. Mark Laneganin huhuttiin tulleen potkituksi ulos yhtyeestä, mutta se osoittautui lopulta pelkäksi huhuksi. Albumi vuosi Internetiin helmikuussa 2005. Se julkaistiin virallisesti 22. maaliskuuta 2005. Tunnetuin vierailija albumilla oli ZZ Topin Billy Gibbons.
QOTSA julkaisi live CD+DVD:n Over The Years And Through The Woods 22. marraskuuta 2005. Vuoden 2005 lopulla QOTSA oli Nine Inch Nailsin lämmittelijänä yhtyeen Amerikan-kiertueella.
Marraskuussa Chris Goss ilmoitti haastattelussa hänen ja Hommen alkavan työstää seuraavaa albumia. Albumi julkaistiin 12. kesäkuuta 2007 ja se kantaa nimeä Era Vulgaris.
Historia > Era Vulgaris (2007−2008)

Era Vulgaris julkaistiin 12. kesäkuuta 2007. Levyllä soittaneen Alain Johannesin korvasi kiertueella basisti Michael Shuman ja Natasha Shneiderin puolestaan kosketinsoittaja Dean Fertita. Albumilta on julkaistu kaksi singleä: Sick, Sick, Sick ja 3's & 7's. Albumilla vierailevat muun muassa Nine Inch Nailsin keulahamo Trent Reznor sekä The Strokesin Julian Casablancas. QOTSA päätti Era Vulgaris -kiertueensa Readingin ja Leedsin festivaaleilla elokuussa 2008. Tämän jälkeen Josh Homme julkaisi Jesse Hughesin kanssa kolmannen Eagles of Death Metal -albumin, Heart Onin.
Historia > ...Like Clockwork (2009−2017)

Elokuussa 2012 Queens of the Stone Age ilmoitti Facebook-sivuillaan levyttävänsä uutta albumia. Marraskuussa 2012 Homme ilmoitti, että Joey Castillo oli lähtenyt yhtyeestä ja häneen korvaajakseen tulisi Songs for the Deaf -albumilla rumpuja soittanut Dave Grohl. Levyllä tulisivat vierailemaan myös yhtyeen entinen basisti Nick Oliveri, yhtyeen entinen laulaja Mark Lanegan, Nine Inch Nailsin Trent Reznor, Scissor Sistersin Jake Shears sekä Brody Dalle ja Elton John.
Maaliskuussa 2013 yhtye ilmoitti, että uusi albumi ...Like Clockwork julkaistaisiin kesäkuussa 2013. Yhtyeen uusi rumpali Jon Theodore, joka soitti aiemmin Mars Voltassa, teki debyyttinsä yhtyeen rumpalina sen esittäessä uuden singlensä "My God Is the Sunin" maaliskuussa 2013 Lollapalooza Brasilissa.
...Like Clockwork julkaistiin 3. kesäkuuta 2013 ja se nousi ensimmäisenä Queens of the Stone Agen albumina Yhdysvaltain albumilistan ykköseksi. Tammikuussa 2014 Homme ilmoitti Rolling Stone -lehdessä, että yhtye alkaa levyttää uutta albumia ...Like Clockwork -kiertueen loputtua eli luultavasti syyskuussa. Homme sanoi, että heillä on jo valmiiksi "enemmän kuin tarpeeksi lauluja".
Historia > Villains (2017–)

Yhtye julkaisi seitsemännen albuminsa Villains 25. elokuuta 2017.
Diskografia > Albumit

Queens of the Stone Age – 1998
Rated R – 2000
Songs for the Deaf – 2002
Lullabies to Paralyze – 2005
Over the Years And Through the Woods (CD + DVD) – 2005
Era Vulgaris – 2007
...Like Clockwork – 2013
Villains – 2017
In Times New Roman... (2023)