stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Cornflake Girl

| ”Cornflake Girl” Tori Amos |
| --- | --- | --- |

Yhdysvaltojen singlen kansikuva
Singlen tiedot
 Albumilta: Under the Pink
 A-puoli: ”Cornflake Girl”
 B-puoli: ”Honey”   ”Sister Janet”   ”Daisy Dead Petals”   ”A Case of You”   ”If 6 Was 9”   ”Strange Fruit”   ”All The Girls Hate Her”   ”Over It”
 Äänitetty : 1993
 Studio : The Fishhouse (Taos, New Mexico)   Westlake Studios (Los Angeles, Kalifornia)   Olympic Studios (Lontoo, Iso-Britannia)
 Julkaistu: 10. tammikuuta 1994
 Formaatti: CD, vinyyli, kasetti
 Tekijä(t): Tori Amos
 Tuottaja(t): Eric Rosse, Tori Amos
 Tyylilaji: alternative, pop
 Kesto: 05.06
 Levy-yhtiö: Atlantic Records
Muut kannet
   Ison-Britannian toisen singlen kansikuva
Listasijoitukset
  4.
Tori Amosin muut singlet
| ”Crucify” 1992 | ”Cornflake Girl” 1994 | ”God” 1994 |
Cornflake Girl on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin kappale vuodelta 1994. Amos on säveltänyt kappaleen yksin ja tuottanut sen Eric Rossen kanssa. ”Cornflake Girl” julkaistiin ensimmäisenä singlenä Amosin toiselta sooloalbumilta Under the Pink (1994). Kappale nousi listoille useissa maissa ja on Amosin tunnetuimpia kappaleita. Iso-Britanniassa se oli singlelistan sijalla 4.
Taustaa

Kappaleen sanoitukset kertovat petoksesta naisten välisissä suhteissa. Amos on kertonut alkaneensa pohtia teemaa luettuaan Alice Walkerin romaanin Possessing the Secret of Joy, jossa käsitellään naisten sukuelinten silpomista. Silpominen on sukupolvilta toisille siirtyvä tapa ja siihen osallistuu yleensä toinen nainen, usein uhrin lähisukulainen. Tapa on yleisin Itä-Afrikassa. Amos keskusteli kirjasta ystävänsä, stylisti ja valokuvaaja Karen Binnsin, kanssa. He alkoivat pohtia laajemmin sitä, miksi naiset satuttavat toisiaan miesten hallitsemassa maailmassa. Amos on sanonut, että toisen naisen tekemä petos sattuu hänen mielestään enemmän kuin miehen petos. Kappaleen nimi ”Cornflake Girl” tulee siitä, että Amos ja Binns kutsuivat petollisia naisia ja tyttöjä tällä nimellä. Kappaleen musiikki sai inspiraatiota reggae-genrestä.
Albumi Under the Pink äänitettiin pääosin Taosissa New Mexicossa 150 vuotta vanhalla haciendalla. Amos oli vuokrannut haciendan silloisen kumppaninsa ja tuottajansa Eric Rossen kanssa ja inspiroitunut paikasta. Albumille tehtiin lisä-äänityksiä Los Angelesissa ja Lontoossa. Amos laulaa ja soittaa kappaleella pianoa. Taustalaulajana toimii yhdysvaltalainen soul- ja gospellaulaja Merry Clayton.
Julkaisu

”Cornflake Girl” julkaistiin tammikuussa 1994. Se oli ensimmäinen single Amosin albumilta Under the Pink Iso-Britanniassa, Australiassa ja useissa muissa maissa. Yhdysvalloissa ”Cornflake Girl” julkaistiin albumin toisena singlenä kappaleen ”God” jälkeen. Single on julkaistu CD:llä, kasetilla ja vinyylillä.
Singlestä on olemassa useita eri versioita, joiden B-puolina on eri kappaleita. B-puolina julkaistiin albumilta pois jääneitä kappaleita kuten ”Honey” ja cover-versioita muiden artistien kappaleista. Kappaleet ”All the Girls Hate Her" ja ”Over It” ovat instrumentaalisia ja muodostavat kokonaisuuden nimeltä ”Piano Suite”.
Myöhemmät julkaisut

Uudelleen miksattu versio ”Cornflake Girl” -kappaleesta julkaistiin Amosin kokoelma-albumilla Tales of a Librarian vuonna 2003. Kappaleen alkuperäinen versio on mukana toisella kokoelmalla A Piano: The Collection (2006). Kappale on julkaistu sittemmin myös latauksena ja suoratoistopalveluissa.
Liveversio kappaleesta julkaistiin promosinglenä livealbumilta Diving Deep Live vuonna 2024. Muita liveversioita kappaleesta on julkaistu esimerkiksi albumilla To Venus and Back (1999) ja konserttielokuvissa Live from New York (1998) ja Welcome to Sunny Florida (2003).
Musiikkivideot

Kappaleelle tehtiin kaksi musiikkivideota, Ison-Britannian video ja Yhdysvaltojen video. Britannian video on suurimalta osin mustavalkoinen. Videon tarina sai inspiraatiota elokuvasta Ihmemaa Oz (1939), mutta Dorothy päätyy siinä Ihmemaan sijaan Helvettiin. Yhdysvaltojen videossa Amos ja ryhmä muita nuoria naisia ajaa avolava-autoa aavikolla Amerikassa. Amosin mukaan molempien videoiden teema on petos. Molemmat musiikkivideot on julkaistu myöhemmin verkossa sekä videokokoelmissa Complete Videos 1991–1998 (1998) ja Fade to Red (2006).
Kaupallinen menestys

Kappale menestyi hyvin kaupallisesti. Kappale oli Iso-Britanniassa singlelistan sijalla 4. Se nousi listojen 20 kymmenen kärkeen myös Australiassa, Irlannissa, Italiassa ja Islannissa. Suomessa kappale oli Rumban ylläpitämän 50 hittiä -listan sijalla 18. Yhdysvalloissa kappale oli alternative-musiikin radiosoittolistan sijalla 12.
Vaikutus

”Cornflake Girl” -kappaleesta on tullut yksi Amosin tunnetuimmista kappaleista. Häntä on kutsuttu haastatteluissa ja lehtijutuissa usein nimellä ”cornflake girl”. Amos on kertonut saaneensa vuosien varrella paljon kirjeitä ja keskustelunavauksia naisilta, jotka samastuvat kappaleeseen eri syistä. Kappale ja sen saama palaute on myös osaltaan vaikuttanut siihen, että Amos keskustellut silpomisesta ja naisten kokemasta väkivallasta julkisuudessa. Hän kirjoitti aiheesta myös kirjassaan Resistance (2020).
Kappale oli mukana yhdysvaltalaisen televisiosarjan Yellowjackets toisella tuotantokaudella vuonna 2023. Sarjan musiikkituottajan mukaan kappale valittiin jaksoon, koska siinä käsitellään naisten välistä petosta kuten sarjassakin. Kappale on esiintynyt myös irlantilaisessa televisiosarjassa Conversations with Friends vuonna 2022 ja Netflixin komediasarjassa Beef vuonna 2023.
Cover-versiot

Useat muut artistit ovat tehneet kappaleesta cover-versioita. Yhtye Jawbox julkaisi coverin piiloraitana vuoden 1996 albumillaan Jawbox. Laulaja Imogen Heap esitti kappaleen livenä vuonna 2010.
Florence and the Machine levytti kappaleen vuonna 2018. Se julkaistiin Spotifyn Spotify Singles -julkaisusarjassa. Noah Hawleyn ja Jeff Russon tekemä cover oli samana vuonna mukana televisiosarjassa Legion. Se julkaistiin sarjan toisen kauden soundtrack-albumilla.
Singlen kappaleet

| Cornflake Girl (Iso-Britannia, single 1, CD) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Cornflake Girl | Tori Amos | 5.05 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Sister Janet | Amos | 4.02 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | All the Girls Hate Her (Piano Suite, osa 1)  | Amos | 2.23 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Over It (Piano Suite, osa 2)  | Amos | 2.11 |  |  |  |  |  |  |
| Cornflake Girl (Iso-Britannia, single 2, CD) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Cornflake Girl | Amos | 5.05 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | A Case of You (Joni Mitchell -cover)  | Joni Mitchell | 4.38 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | If 6 Was 9 (Jimi Hendrix -cover)  | Jimi Hendrix | 3.59 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Strange Fruit (Billie Holiday -cover)  | Lewis Allan | 4.00 |  |  |  |  |  |  |
| Cornflake Girl (Yhdysvallat, CD) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Cornflake Girl (Edit) | Amos | 3.53 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Sister Janet | Amos | 4.02 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Daisy Dead Petals | Amos | 3.02 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Honey | Amos | 3.47 |  |  |  |  |  |  |
| Cornflake Girl (Iso-Britannia, vinyyli ja kasetti) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Cornflake Girl | Amos | 5.05 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Sister Janet | Amos | 4.02 |  |  |  |  |  |  |
| Cornflake Girl (Yhdysvallat, kasetti) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Cornflake Girl (Edit) | Amos | 3.53 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Honey | Amos | 3.47 |  |  |  |  |  |  |
| Cornflake Girl (Live 2024) (suoratoisto, lataus) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Nro | Nimi | Säv&san | Kesto |  |  |  |  |  |  |
| 1. | Cornflake Girl (Live 2024) | Amos | 6.44 |  |  |  |  |  |  |
Listasijoitukset

| Maa ja lista | Korkein sija |
| --- | --- |
 Alankomaat (Single Top 100): 26
 Alankomaat Alankomaat (Nederlandse Top 40): 30
 Australia (ARIA Charts): 19
 Belgia (Ultratop Flanders): 38
 Irlanti (IRMA): 9
 Islanti: 2
 Iso-Britannia (OCC, Britannian singlelista): 4
 Italia: 13
 Kanada: 30
 Saksa (Gfk): 74
 Suomi (50 hittiä -lista): 18
 Uusi-Seelanti (Recorded Music NZ): 41
 Yhdysvallat (Bubbling Under Hot 100 Singles): 7
 Yhdysvallat (Alternative Airplay): 12
Muusikot

Tori Amos – laulu, piano, tuotanto
Merry Clayton – taustalaulu
George Porter Jr. – basso
Carlo Nuccio – rummut
Paulinho da Costa – rytmisoittimet
Steve Clayton – kitara, mandoliini
Eric Rosse – ohjelmointi, tuotanto, äänitys
Kevin Killen – miksaus
John Beverly Jones – äänitys
Paul McKenna – äänitys
Bob Ludvig – masterointi
Aiheesta muualla

Cornflake Girl (US Version) -musiikkivideo
Cornflake Girl (UK Version) -musiikkivideo
Tori Amos - The Story Behind Cornflake Girl
Cornflake Girl -single Discogs-sivustolla
| n k Tori Amos |
| --- | --- |
 Diskografia  Kappaleet 
Studioalbumit:  Little Earthquakes  Under the Pink  Boys for Pele  From the Choirgirl Hotel  To Venus and Back  Strange Little Girls  Scarlet's Walk  The Beekeeper  American Doll Posse  Abnormally Attracted to Sin  Midwinter Graces  Night of Hunters  Gold Dust  Unrepentant Geraldines  Native Invader  Ocean to Ocean 
Livealbumit:  To Venus and Back  The Original Bootlegs  Legs and Boots  Live at Montreux 1991/1992  From Russia With Love  Diving Deep Live 
Kokoelmat:  Tales of a Librarian  A Piano: The Collection  Little Earthquakes – The B-Sides 
EP:t:  Crucify  Hey Jupiter  Scarlet’s Hidden Treasures  Christmastide 
Singlet:  ”Me and a Gun”  ”Silent All These Years”  ”China”  ”Winter”  ”Crucify”  ”Cornflake Girl”  ”God”  ”Pretty Good Year”  ”Past the Mission”  ”Caught a Lite Sneeze”  ”Talula”  ”Professional Widow”  ”Hey Jupiter”  ”In the Springtime of His Voodoo”  ”Spark”  ”Raspberry Swirl”  ”Jackie’s Strength”  ”Cruel”  ”Bliss”  ”1000 Oceans”  ”Glory of the 80’s”  ”Concertina”  ”Strange Little Girl”  ”A Sorta Fairytale”  ”Taxi Ride”  ”Don’t Make Me Come to Vegas”  ”Sleeps with Butterflies”  ”Big Wheel”  ”Welcome to England”  ”Flavor” 
Videojulkaisut:  Little Earthquakes  Live from New York  Complete Videos 1991–1998  Welcome to Sunny Florida  Fade to Red  Live at Montreux 1991/1992 
Muut artikkelit:  Y Kant Tori Read  Y Kant Tori Read (albumi)  Night of Hunters Tour
Vilho Tahvanainen

Vilho Johannes Tahvanainen (21. heinäkuuta 1913 Kelsimänsärkän kylä, Ilomantsi – 1. toukokuuta 1992) oli suomalainen kirjailija. Tahvanainen on julkaissut kaksi muistelmateosta nimeltä Erikoistehtävä Mannerheimin salaisena asiamiehenä 1932–1945 ja Miksi Suomi ei käyttänyt etsikkoaikaansa? – Oikaisu Suomen itsenäishistoriaan. Ensimmäisessä hän toimi oman kertomuksensa mukaan vuosina 1932–1945 marsalkka Mannerheimin ja samalla Suomen tasavallan presidenttien Svinhufvud ja Kallio erikoisasiamiehenä. Toisessa esitetään myös Suomen historian tapahtumia, joissa Tahvanainen kertoo olleensa osallisena toimiessaan Mannerheimin asiamiehenä.
Tutkijat ovat pyrkineet selvittämään Tahvanaisen teoksissa esitettyjä tapahtumakulkuja, historiantulkintoja ja kirjoittajan toiminnastaan esittämiä väitteitä.  
Huomiota on kiinnitetty mm. siihen, etteivät Erikoistehtävän julkaisuajankohtana (1971) elossa olleet Mannerheimin adjutantit (Osvald Bäckman, Ragnar Grönvall ja Carl Olof Lindeman kommentoineet kirjan väitteitä julkisuudessa. Kirjassa adjutantteja ei mainita. Professori Ohto Manninen otsikoi teosta käsittelevän Historiallinen aikakauskirja -lehden pääkirjoituksen: Agenttitarinoita, todeten kuitenkin tekstin kirjoitetuksi niin, ettei yksityiskohtia voida lähteiden puuttuessa todistaa vääriksi.
Kunniamerkit

Tahvanaiselle myönnettiin ansioista talvisodassa 3. luokan vapaudenristi.
Teokset

Vilho Tahvanainen: Erikoistehtävä Mannerheimin salaisena asiamiehenä 1932–1945.  Akateeminen kustannusliike, 1971.  ISBN 978-952-99691-3-5  – 5. p. 2008, julk. Promerit
Vilho Tahvanainen: Miksi Suomi ei käyttänyt etsikkoaikaansa? – Oikaisu Suomen itsenäishistoriaan.  Gummerus, 1973.  ISBN 951-20-0734-7  (nid.), ISBN 951-20-0735-5 (sid.)
Kirjallisuutta

Erkki Hautamäki: Suomi myrskyn silmässä.  Promerit, 2005.
Aiheesta muualla

Leo Mirala: Vilho Tahvanainen: Salmin historiaa: Sukututkimusta. Arkistoitu 28.9.2012. Viitattu 11.1.2010.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Suomi (KANTO)
Taistelu myllyllä

Kuvitettu klassikko "Taistelu myllyllä" no 118.
Taistelu myllyllä (ransk. L’attaque du Moulin) on ranskalaisen kirjailijan Émile Zolan kirjoittama novelli, joka on suomennettu kahdella nimellä: Rynnäkkö myllyä vastaan ja Taistelu myllyn luona.
Novelli kertoo vuosina 1870–1871 käydystä Saksan–Ranskan sodasta.
Novellista julkaistiin myös suomeksi 1950-luvulla nuorisolle suunnattu sarjakuvalehti Kuvitettuja klassikkoja no 118.
Julkaisut

"Taistelu myllyn luona", kokoelmassa Kertomuksia, suomentaja Eero Erkko. Werner Söderström 1888
"Rynnäkkö myllyä vastaan" (L’attaque du moulin); suomeksi K. N-n, Helsinki : Työväen sanomalehti-o.y 1906. Julkaistu uudelleen kokoelmassa Rakkauden uhri ; Rynnäkkö myllyä vastaan, Tiberius kirjat 2020 ISBN 978-952-7351-43-7
Espoon työväenopisto

| Espoon työväenopisto |
| --- | --- |
 Espoon työväenopiston päätoimipaikka Tapiolassa, Espoossa
Sijainti:  Itätuulenpiha 1, PL 7571, 02100 Espoo
Tyyppi:  työväenopisto
Perustettu:  24. toukokuuta 1957
Rehtori:  Maija Aaltola (rehtori, Omnia) Anna-Maija Iskanius (toimialarehtori)
Verkkosivut
Espoon työväenopisto on Suomen toiseksi suurin vapaan sivistystyön oppilaitos. Työväenopistossa on vuosittain yli 20 000 opiskelijaa. Työväenopisto toimii Espoossa viidellä suuralueella, jotka ovat Leppävaara, Tapiola, Matinkylä-Olari, Espoonlahti ja Espoon keskus.
Opiskelumahdollisuudet

Työväenopiston kurssitarjonnassa on yli 2 000 kurssia. Kurssivalikoimassa on kirjallisuutta ja teatteria, kotitaloutta, kuvataidetta, käsitöitä, liikuntaa, mediaa ja viestintää, musiikkia, tanssia ja tietotekniikkaa sekä kotiin ja puutarhaan, luontoon ja ympäristöön, terveyteen ja hyvinvointiin sekä yhteiskuntaan liittyviä opintoja.
Työväenopistolla on myös kudonta-asema Tapiolassa ja Nikkariverstas, jossa voi tehdä puutöitä. Työväenopistossa voi lisäksi opiskella Avoimessa yliopistossa ja ikääntyvien yliopistossa.
Useimmat kurssit ovat maksullisia, mutta joukossa on myös maksuttomia luentoja. Kursseja järjestetään suomeksi ja englanniksi.
Kursseille ilmoittaudutaan Ilmonetissä, jossa voi tutustua myös kurssivalikoimaan. Ilmoittautuminen jatkuu ympäri vuoden ja Espoon työväenopistolla on laaja kurssitarjonta myös verkossa.
Historia

Espoon työväenopisto perustettiin 24. toukokuuta vuonna 1957. Opiston ydintehtäväksi kirjattiin varttuneiden nuorten ja täysikasvuisten kansalaisten sivistystason kohottaminen kasvavassa ja koulutusmyönteisessä kaupungissa. Espoolaisille oli vapaa-aikana tarjottava mahdollisuus lisätä tietoja ja taitoja, jotka olivat tarpeellisia kansalaiselämässä, edistivät itseopiskelua ja henkistä itsensä kehittämistä.
Aiheesta muualla

Espoon työväenopisto Omnia
Sähkökitara

| Sähkökitara |
| --- | --- |
 Sähkökitaran eri osia
Soitinryhmä:  kielisoittimet
Alkuperämaa / ‑alue:  Yhdysvallat 1930-luvulla
Soittimen ääniala:  mallista riippuen 3,8 tai 4 oktaavia
Liittyvä musiikin tyylilaji:  rock, metalli, jazz, blues, pop, country
Samankaltaisia soittimia:  kitara, ukulele, mandoliini, balalaikka, luuttu, bassokitara
Sähkökitara on 1930-luvulla akustisesta kitarasta kehitetty kitara, jossa on sähkömagneettiset mikrofonit, jotka muuttavat kielten värähtelyn sähköisiksi signaaleiksi. Nämä signaalit vahvistetaan ulkoisella, kitaraan kaapelilla kytketyllä kitaravahvistimella kuuluvaksi ääneksi. Tästä nimitys sähkökitara. Sähkökitaraa voi soittaa myös ilman vahvistinta jolloin sen ääni on kaikukopan puuttuessa hyvin hiljainen, eikä sointi vastaa vahvistimen läpi soitettua signaalia.
Sähkökitarassa käytetään teräksestä tai rauta-nikkeli -lejeeringistä, tai muista sitkeistä, vetojännitystä hyvin kestävistä, ferromagneettiset ominaisuudet omaavista metalliseoksista valmistettuja kieliä. Sähkömagneettiset mikrofonit eivät reagoi lainkaan ääneen vaan ainoastaan magneettiseen värähtelyyn, jollaista metallikielet synnyttävät.
Historia > Varhaiset sähkökitarat

Sähkökitaran ensimmäiset versiot olivat kaikukopallisia kitaroita. Kitaran yleistyttyä jazzissa ja kansanmusiikissa 1920-luvulle mennessä, sen hiljainen ääni muihin akustisiin soittimiin verrattuna muodostui ongelmaksi. Kitaravalmistaja Gibsonin insinöörit alkoivat ratkaista tätä ongelmaa tekemällä kokeita magneettisilla keloilla. Kehitystyön tuloksena Lloyd Loar valmisti vuonna 1924 ensimmäisen yksinkertaisen mikrofonin, jonka pystyi kiinnittämään tavalliseen akustiseen kitaraan.
Merkittävä läpimurto sähkökitaroiden kehityksessä tapahtui vuonna 1931, kun Adolph Rickenbacker toi markkinoille ensimmäisen sarjan alumiinivalmisteisia steel-kitaroita. Muotonsa vuoksi ”paistinpannuksi” kutsuttu kitara oli ensimmäinen kaupallisesti tuotettu sähköinen instrumentti.  Samaan aikaan Gibson kehitti omia soittimia lisäämällä kitaroihin säätöjä. Neljä vuotta Rickenbackerin jälkeen se toi markkinoille ensimmäisen sähkökitaransa Gibson ES-150. Kitaroiden lisäksi Gibson toi 1930-luvulla markkinoille filtteripedaalit.
Historia > Umpirunkoiset sähkökitarat

Akustisiin, f-aukkoisiin kitaroihin asennettu mikrofoni aiheutti suurilla äänenvoimakkuuksilla kitaran rungon värähtelyä, mikä ilmeni ulisevana vastakaikuna. Äänen kierto-ongelma ratkaistiin valmistamalla umpirunkoinen kitara. Ensimmäisen umpirunkoisen kitaran valmistajia oli Les Paul vuonna 1941. Hän yritti saada soitinvalmistaja Gibsonin valmistamaan niitä, mutta he eivät olleet tuolloin vielä kiinnostuneita umpirunkoisista kitaroista. Samojen ongelmien kanssa kamppaillut Leo Fender alkoi valmistaa umpirunkoisia kitaroita hieman myöhemmin.
Ensimmäinen sarjavalmisteinen  myyntiin tullut umpirunkoinen sähkökitara oli Fender Broadcaster 1950, jota valmistetaan nykyisin miltei muuttumattomana nimellä Telecaster. Kitara sai aluksi suosiota country and western -piireissä ja levisi sitten ympäri maailman. Gibson toi myyntiin  Les Paul -mallinsa vuonna 1952 ja Fender Stratocaster-mallin kaksi vuotta myöhemmin. Countrymuusikkojen suosima puoliakustinen sähkökitara Gibson ES-335 esiteltiin vuonna 1958. Nämä neljä sähkökitaroiden varhaisimpaa mallia ovat säilyttäneet suosionsa ja saaneet vuosikymmenten aikana lukuisia jäljitelmiä ja imitaatioita.
Rakenne

Tyypillinen sähkökitara koostuu lavasta, virityskoneistosta, satulasta, otelaudasta, nauhoista, kaulasta, rungosta, tallasta, mikrofoneista ja säätöruuveista. Kitarat valmistetaan tyypillisesti puusta mutta myös muovirunkoisia sekä alumiinikaulaisia malleja on olemassa.
Sähkökitaraan on mahdollista kytkeä myös erilaisia efektipedaaleja, jotka lisäävät kitaran ääneen efektejä. Tällaisia ovat esim. särö-, kaiku- ja tremolopedaalit.
Sähkökitaroita valmistetaan erikseen vasenkätisille, jotka soittavat kitaraa  oikea käsi otelaudalla. Nämä kitarat ovat symmetrisiä vastapareja oikeakätisten kitaroista. Jotkut vasenkätiset kitaristit, tunnetuimpana Jimi Hendrix, soittivat välillä myös oikeakätisten kitaraa. Tällöin kitarasta vaihdetaan kielien paikat, jotta kielten järjestys jäisi samanlaiseksi kuin normaalisti soitettaessa. Albert King, Otis Rush ja Dick Dale sen sijaan ovat kehittäneet soittotyylin, jossa kielet jätetään kääntämättä, ja ohuemmat kielet jäävät ylimmiksi.lähde?
Rakenne > Lapa ja satula

Lapa sijaitsee kitaran kaulan päässä, kauimpana rungosta. Lapaan on kiinnitetty virityskoneisto, jonka nuppeja kääntämällä voidaan säätää kielten kireyttä ja siten sävelkorkeutta. Virityskoneiston nuppeja voi olla kolme kummallakin puolella lapaa, mutta monissa sähkökitaroissa kaikki nupit ovat samalla puolella (esimerkiksi Fender Stratocaster) ja myös muita sommitelmia löytyy.
Joissakin kitaroissa, kuten Steinberger,ei ole lapaa vaan virityskoneisto on sijoitettu jonnekin muualle, kuten runkoon tai satulaan.lähde?
Satula on lavan ja otelaudan liitoskohdassa sijaitseva, yleensä puusta, muovista, grafiitista, luusta tai corianista valmistettu pieni liuska. Siinä olevat urat ohjaavat kielet otelaudalle. Vääränlainen satula voi aiheuttaa viritysongelmia tai kielten särinää.
Rakenne > Kaula ja otelauta

Kaula on pitkä, runkoon kiinnitettävä puinen kappale, johon otelauta, kaularauta ja lapa virityskoneistoineen kiinnitetään. Kaula valmistetaan useimmiten vaahterasta. Kaulan voi kiinnittää kitaran runkoon sijoittamalla kaula rungon lävitse, liimaamalla tai pulttikiinnityksellä.
Otelauta on puukappale, joka muodostaa kitaran kaulan keskiosan. Siihen on upotettu metallisia nauhoja eli otenauhoja. Otelauta on jaettu yleensä mallista riippuen 22:een tai 24:ään nauhaan. Otelaudat valmistetaan yleensä ruusupuusta, eebenpuusta, vaahterasta ja joskus grafiitista.
Rakenne > Kielet

Nykymuotoisessa kitarassa on yleensä kuusi kieltä, mutta myös muun muassa seitsemän-, kahdeksan-, kymmen- ja kaksitoistakielisiä kitaroita valmistetaan.
Kitaran kielet koostuvat kahdesta pääkomponentista: ydinlangasta ja kiedontalangasta. Ohuiden, ylimmäisten kielien ympärille ei punota ympäryslankaa vaan ne ovat yksittäisiä teräslankoja. Kiedontalangat valmistetaan yleensä nikkelipäällysteisestä teräksestä. Se, miten päällimmäinen kiedontalanka on punottu, vaikuttaa suuresti kielen soundiin ja soitettavuuteen. Yleisimpiä kielien punontatyylejä ovat litteästi käämitty (litteäpunottu), puolikäämitty  ja ympärikäämitty (pyöreäpunottu).
Vapaana soiva kieli värähtelee koko matkan tallasta satulaan. Jos kieltä painetaan kiinni otelautaan, se värähtelee vain tallan ja painetun nauhan välisellä etäisyydellä. Värähtelevän kielen osan pituus lyhenee, mikä korottaa syntyvän sävelen sävelkorkeutta.lähde?
Rakenne > Runko ja sen osat

Kitaran runko on sen suurin osa, johon kaula upotetaan kiinni. Rungot valmistetaan yleensä lepästä, saarnista, lehmuksesta tai mahongista. Rungossa on paikat tallalle, kammelle, mikrofoneille ja säätöruuveille sekä kiinnitysruuvit kantohihnalle. Talla metallinen levy, johon kielet kiinnittyvät. Tallaan voi olla kiinnitetty metallinen kampi, jota edestakaisin kallistamalla voidaan säätää kielten kireyttä. Säätöruuveista voidaan säätää äänenvoimakkuutta sekä bassoa ja diskanttia.
Rakenne > Mikrofonit ja kitarakaapelit

Kitara kytketään kitarakaapelin avulla vahvistimeen ja kovaääniskaappiin. Magneettinen mikrofoni poimii kitaran kielten värähtelyn ja muuttavaa kitaran kielen värähtelyt vaihtovirraksi. Sähkökitaroissa voi olla yksi, kaksi tai kolme mikrofonia. Mikrofonit sijoitetaan suoraan kielten alle ja eri puolelle asetetut mikrofonit muodostavat erilaisen soundin. Kaulamikrofoni antaa pehmeämmän soundin kuin tallaa lähellä oleva tallamikrofoni, joka antaa diskanttipitoisemman äänen.
Yksinkertaisessa magneettisessa mikrofonissa kestomagneetin ympärille on käämitty tuhansia kierroksia ohutta, eristettyä kuparilankaa. Mikrofonin magneetit tuottavat magneettikentän, jonka läpi kielet kulkevat. Kaksikelaisessa mikrofonissa on kaksi kelaa, jotka on sarjaankytketty toisiinsa nähden vastavaiheeseen. Yleisimmin kitaran kaapelit ovat joko koaksiaalista ja paralleelista johtotyyppiä.