Ruuti
Historia

Bysanttilainen arkkitehti Kallinikos käytti ruudin ainesosia kreikkalaisen tulen raaka-aineina 671. Sekoittamalla kolofonihartsia, sammuttamatonta kalkkia, salpietaria ja pyriittiä saatiin aikaan seos, joka syttyi kosketuksesta veden kanssa, tarttui erilaisiin pintoihin, räiskyi ympäriinsä ja saattoi palaa myös veden alla. Kallinikosta pidetään polttotaisteluaineiden keksijänä, mutta kyseessä ei kuitenkaan ollut räjähdysaine.lähde?
Varsinainen ruuti keksittiin Kiinassa 800-luvulla (Tang-dynastia). Aseissa sitä alettiin käyttää noin sata vuotta myöhemmin. 1100-luvulla ruutia käytettiin ampumaan bambuputkista tehtyjä raketteja vihollista kohti. Ensimmäinen metallinen tykki rakennettiin todennäköisesti 1200-luvun puolivälissä.lähde?
On todennäköistä, että ruuti on keksitty karjanhoidon yhteydessä lähde?: vielä uuden ajan alkupuolen Suomessa ruudin keskeinen aineosa, salpietari, saatiin tuotettua keittämällä eläinten ja ihmisten lantaa kokoon. Näin saatu lantasalpietari valmistettiin erityisissä salpietarikeittämöissä.   Sotajoukot saattoivat polttaa itsekin koivumiiluja ruudin hiiltä saadakseen. Näin saatu salpietari yhdistettiin mekaanisesti koivuhiileen ja rikkiin, joka ei ole täysin välttämätön aineosa. Onkin todennäköistä, että puisten karjasuojien alusrakenteet tai esimerkiksi eläinten suosimilla paikoilla olleet nuotionjätteet, jotka ovat joutuneet tekemisiin haihtumisen synnyttämän ”luontaisen” salpietarin kanssa, on sattumalta, mutta kerta toisensa jälkeen havaittu helposti syttyviksi ja voimakkaasti palaviksi.lähde? Mustan ruudin kohdalla palo-ominaisuudet ovat olleet helposti havaittavissa, sillä se palaa vapaastikin siroteltuna kohtalaisen voimakkaasti, toisin kuin nykyiset savuttomat ruudit. ”Lanta-aspekti” ilmeni toisessa muodossa ensimmäisen maailmansodan alussa, kun Saksa ei enää saanut tuotua ruutiteollisuudelleen guanoa Chilestä. Saksan sotataloudelle oli onni, että synteettinen nitraatti oli kehitetty juuri ennen sodan alkua.
Ensimmäinen käyttötarkoitus on voinut olla käyttö sytykkeenä. Edelleen hypoteesina voi esittää, että säilytys- ja sytytystarkoituksessa ruuti on ympäröity johonkin kääreeseen, jonka on ollut tarkoitus paitsi toimia säilytysrasiana myös ”ottaa tulta” ja mahdollistaa nuotion syttyminen. Kääre tai säiliö on voinut olla bambua.lähde? Etenkin, jos toisesta päästään suljettu pakkaus on laitettu nuotioon, ruudin räjähdys- tai rakettivaikutusta ei voi olla havaitsematta. Esimerkiksi nykyisten ilotulitusrakettien ajoaine on yhä usein mustaruuti, ja toiminnan kannaltakin on yhdentekevää, onko raketin ruuti pakattu paperiseen vai bambuiseen kääreeseen.
1300-luvulla Euroopassa alettiin valaa pronssisia tykkejä. Ensimmäinen laukaisukoneisto, lunttulukko, keksittiin 1400-luvun lopulla, jolloin käsitykeistä siirryttiin musketteihin. Ensimmäiset kanuunat valmistettiin 1400-luvun puolessavälissä pajahitsaamalla rauta- ja teräsliuskoja puisen karan ympärille tynnyrin tavoin: tästä italian nimi canna (tynnyri) ja englannin tykinputkea merkitsevä barrel (tynnyri).
Sodankäynnissä ruudin merkitys oli siinä, että ensimmäistä kertaa sodankäynnin käytössä oli merkittävä voima ihmisen ja eläinten lihasvoiman sekä luonnonvoimien (tuuli, tuli, vesi) lisäksi. Käytännöllisempiä muutoksia olivat muun muassa, että tappamiseen taistelukentällä ei tarvittu enää suurta lihasvoimaa ja vuosien aseen käytön harjoittelua ja että uudet aseet olivat entistä kalliimpia ts. sodankäynti kallistui. Lisäksi paksuimmatkin linnoituksen muurit pystyttiin murskaamaan kalliilla tykeillä. Ruuti siis vaikutti sodankäynnin ”demokratisoitumiseen” ja loi osaltaan perusteita keskitetyille kuningaskunnille.