stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Mehu

Appelsiinitäysmehua.
Mehut ovat hedelmistä, marjoista tai kasviksista tehtyjä juomia. Mehuun saatetaan lisätä sokeria ja vettä.
Jos mehuun ei lisätä vettä eikä sokeria, kyseessä on täysmehu. Jos mehusta ei poisteta mäskiä, kyseessä on nektari. Jos mehuun lisätään hiilihappoa, kyseessä on virvoitusjuoma eikä mehu.
Mehut valmistettiin aiemmin lähinnä marjoja keittämällä, minkä jälkeen mehusta siivilöitiin pois mäski ja siihen lisättiin sokeria ja vettä. Mehun valmistamista keittämällä kutsutaan mehustamiseksi. Mehustuksen apuna voidaan käyttää niin sanottua mehumaijaa.
Hedelmistä puristetut täysmehut ovat ohittaneet suosiossa sittemmin perinteiset keittomehut. Täysmehu valmistetaan yleensä koneellisesti mehulingolla.
Täysmehuseoksissa voidaan käyttää esimerkiksi porkkanamehua, tomaattimehua, appelsiinimehua, punajuurimehua, kaalimehua ja kurkkumehua.
Luokitteluja

Suomen ja Euroopan unionin elintarvikelainsäädäntö määrittelee seuraavat mehutyypit:
hedelmätäysmehu
tiivisteestä valmistettu hedelmätäysmehu
hedelmätäysmehutiiviste
hedelmätäysmehujauhe
nektari
Suomessa 1991 voimaan tullut asetus määritteli käsitteet tuoremehu, täysmehu, mehu ja nektari:
Täysmehu on valmiste, joka valmistetaan marjoista, hedelmistä tai kasviksista eikä valmistuksessa käytetä vettä tai muita valmistusaineita. Täysmehua voidaan kuitenkin valmistaa täysmehutiivisteestä, jolloin siihen on lisätty kuivatuksessa poistettua vettä vastaava vesimäärä.
Tuoremehuksi saa kutsua täysmehua, johon ei ole lisätty makeutusainetta. Tuoremehua ei myöskään saa tehdä säilyväksi kuumentamalla.
Mehu on tehty täysmehusta lisäämällä siihen vettä, makeutusainetta tai molempia.
Sellaisenaan nautittavaksi tarkoitettua nektaria valmistetaan ainoastaan soseutetuista marjoista, hedelmistä, kasveista tai täysmehuista. Tarvittaessa nektariin voidaan lisätä makeutusainetta ja vettä. Nektarin marja- tai hedelmäpitoisuuden tulee olla raaka-aineesta riippuen 25 tai 50 prosenttia.
Valmistus ja säilytys

Mehuun käytettävät hedelmät pestään ennen prosessointia. Joissakin tapauksissa pesuun käytetään tensidejä tai pesuainetta: esimerkiksi omenoista on tärkeää poistaa mikro-organismit, jotka saattavat tuottaa sienimyrkkyjä. Pesun jälkeen hedelmistä poistetaan mehuun kelpaamattomat osat, kuten aprikooseista kivet tai ananaksista kuoret. Sen jälkeen hedelmäliha raastetaan tai jauhetaan massaksi, josta saadaan mehua erityyppisillä puristimilla. Jotkin mehunvalmistajat ovat siirtyneet kemiallisiin prosesseihin, joissa hedelmämassa nesteytetään entsyymien avulla. Sitrushedelmistä mehua saadaan kahdella eri tekniikalla: joko hedelmä halkaistaan kahtia ja sen kahdesta puoliskoista puserretaan mehu ja hedelmäliha, tai hedelmään tehdään reikä, josta mehu puristetaan ulos.
Mehusta voidaan poistaa sameutta käyttämällä pektinaasientsyymiä. Sitä voidaan myös suodattaa erilaisin menetelmin, joista perinteisin on piimaasuodatus. Suodatuksen hinnan ja piimaan tuottaman jätteen vuoksi on kehitetty muita suodatusmenetelmiä.
Valmistuksen jälkeen mehu tyypillisesti kuumennetaan 88 celsiusasteeseen ja pakataan sen jälkeen kuluttajapakkauksiin. Joissakin tapauksissa mehua säilytetään pastöroinnin jälkeen suurissa siiloissa. Haihduttamalla mehusta vettä valmistetaan mehutiivistettä, jota voidaan myöhemmin laimentaa. Kun mehua valmistetaan tiivisteestä, siihen lisätään vettä, sokeria ja tarvittavia lisäaineita. Näin aikaansaatu mehu pastöroidaan, jäähdytetään ja pakataan esimerkiksi kartonkipakkauksiin.
Kotioloissa mehua voidaan valmistaa kaikista hedelmistä ja marjoista keittämällä kattilassa tai höyryttämällä mehustimessa. Silloin kilosta marjoja saadaan noin litra mehua, ja jäljelle jäänyt marjamassa voidaan käyttää esimerkiksi hilloon tai siitä voidaan tehdä ”jälkimehua”, joka sopii keittoihin ja kiisseleihin.
Tuoreen granaattiomenamehun myyjä Istanbulissa
Omenamehun pullotusta
Appelsiinimehun valmistusta Israelissa vuonna 1987
Hedelmämehuja myynnissä Venäjällä
Kulutus

Eniten hedelmämehua kulutetaan Uudessa-Seelannissa, keskimäärin noin kaksi desilitraa henkeä kohden päivässä, toiseksi eniten Kolumbiassa. Yleisesti ottaen mehua juodaan enemmän rikkaissa maissa kuin köyhissä ja enemmän läntisellä pallonpuoliskolla kuin itäisellä. Suurista maista mehua juodaan vähiten Kiinassa. Yhdysvalloissa appelsiinimehun kulutus kasvoi voimakkaasti toisen maailmansodan jälkeen 1990-luvun lopulle saakka, minkä jälkeen se on ollut laskussa. Syitä kulutuksen laskuun ovat muiden muassa appelsiinien kallistuminen, aamiaisen merkityksen heikkeneminen ja tietoisuus sokerin aiheuttamista terveyshaitoista.
Mehuja voi nauttia myös mehubaareissa, joissa tarjoillaan tuorepuristettuja hedelmä- ja kasvismehuja sekä muita samantyyppisiä virvokkeita.
Ravintoaineet

Mehut sisältävät sokeria sekä yleensä myös vitamiineja. Esimerkiksi hedelmämehut muodostavat  4-20 prosenttia eurooppalaisten lasten C-vitamiinin päiväsaannista . Toisin kuin nektarissa tai kokonaisissa hedelmissä, hedelmämehussa ei ole kuitua, joka hidastaisi fruktoosin imeytymistä ja lisäisi kylläisyyttä.
Höyrymehustimella valmistetuissa mehuissa on jäljellä korkeintaan kymmenesosa kokonaisten marjojen sisältämästä C-vitamiinista. Lisäksi jääkaapisäilytys, toisin kuin pakastaminen, hävittää perinteisten marjamehujen vitamiineja entisestään. Myös osa flavonoidesta ja muista polyfenoleista jää mäskiin. Mehussa ei ole jäljellä myöskään ravintokuitua,
Suositellut käyttörajoitukset

Maailman terveysjärjestö WHO suosittelee hedelmätäysmehujen ja sokeroitujen hedelmämehujen kulutuksen rajoittamista siten, että niiden sisältämä sokeri muodostaisi (muun) elintarvikkeisiin lisätyn sokerin/hunajan kanssa enintään 5 prosenttiin energiansaannista ehdottoman ylärajan ollessa 10 prosenttia. Rajoitus koskee myös täysmehuista tehtyjä tiivisteitä. Viiden energiaprosentin saanti vastaa kevyttä työtä tekevällä 70-kiloisella ihmisellä 25:tä grammaa sokeria päivässä. Tämä vastaa esimerkiksi 2,5 desilitraa appelsiinitäysmehua.
Yhdistyneen kuningaskunnan virallisissa ravintosuosituksissa suositellaan rajoittamaan hedelmämehujen kulutuksen vain 1,5 deslitraan päivässä niiden korkean sokeripitoisuuden vuoksi.
Suomalaisissa ravitsemussuosituksissa kehotetaan rajoittamaan täysmehujen nauttiminen enintään yhteen aterian yhteydessä nautittuun lasilliseen.
Terveysvaikutukset

Hedelmätäysmehut, ja etenkin appelsiinitäysmehu, sisältävät sokerin lisäksi usein hammaskiillettä vaurioittavaa sitruunahappoa. Sitruunahappoa myös lisätään moniin mehuihin. Myös omenoiden sisältämä omenahappo, viinirypäleiden sisältämä viinihappo voivat aiheuttaa hampaiden kulumavaurioita. Suurin riski kiillevaurioille on silloin, jos hampaat harjaa ennen kuin mehun juomisesta on kulunut tunti. Runsas mehujen nauttiminen saattaa liuottaa jopa yli puolet pois nuorten ihmisten takahampaiden korkeudesta.
Vuonna 2019 julkaistussa ranskalaisessa väestötutkimuksessa havaittiin positiivinen korrelaatio täysmehujen nauttimisen ja syöpäsairastavuuden välillä. Jokaiseen desilitraan täysmehua näytti liittyvän 18 prosentin suuruinen syöpäriskin nousu ja naisten rintasyöpäriski kasvoi kokonaiset 22 prosenttia. Tutkimukseen osallistui 100 000 täysi-ikäistä naista ja miestä.
Vuonna 2017 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin, että runsaasti hedelmätäysmehua nauttivat menestyivät muita huonommin muistin toimintaa mittaavissa testeissä.
Karpalomehua ja muita karpalotuotteita on käytetty pitkään virtsatietulehdusten hoidossa ja ehkäisyssä. Karpalon vaikutuksia käsittelevien tutkimusten meta-analyysin mukaan karpalotuotteilla ei kuitenkaan ole vaikutusta tulehduksiin. On mahdollista, että karpaloissa esiintyvän proantosyanidiinin pitoisuudet eivät olleet karpalotuotteissa riittävän korkeita.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mehu Wikimedia Commonsissa
Terveyden ja hyvinvoinnin laitos: Marja- ja hedelmävalmisteet (Arkistoitu – Internet Archive)
Misunderstanding Orange Juice as a Health Drink The Atlantic (englanniksi)
Viinirypälemehumainos vuodelta 1948
Pogostan Sanomat

| Pogostan Sanomat |
| --- | --- |

 Lehden toimistorakennus vuonna 2017
Levikki:  4 761
Kotimaa:  Suomi
Ilmestymistiheys:  kerran viikossa (to)
Aiheesta muualla
Kotisivu
Pogostan Sanomat on Ilomantsin, Tuupovaaran ja Kiihtelysvaaran paikallislehti. Lehden ilmestymispäivä on torstai. Lehden levikki vuonna 2016 oli 4 761 kappaletta.
Lehden päätoimittajana on toiminut vuodesta 2025 Suvi Palosaari. Häntä edelsi Jyrki Pönkkä (vuodesta 2021). Hänen edeltäjänsä oli Leila Virnes (vuodesta 2013). Hänen edeltäjänsä oli Aino Pesu (vuosina 2006–2013). 
Lehden aiempi päätoimittaja oli Hilkka Kuusela, joka tunnettiin nimellä Pogostan Hilkka. Pogostan Sanomien päätoimittajana vuosina 1984–2006 toiminut Anja Kangas nykyaikaisti lehden ja nosti sen entistä merkittävämpään paikalliseen asemaan. Kangas palkittiinkin Pohjois-Karjalan sanomalehtimiesyhdistyksen tiedottamispalkinnolla.
Tätä aikaisemmin Anja Kangas oli palkittu valtakunnallisella tiedottamispalkinnolla ja Pro Ilomantsi -palkinnolla. Kangas toimi myös Kalevalaisen liiton Pirta-lehden päätoimittajana uudistaen myös sen toiminnan.
Pogostan Sanomat kuuluu joensuulaiseen PunaMusta Media -konserniin, joka julkaisee muun muassa Karjalaista sekä Karjalan Heiliä, Lieksan Lehteä, Outokummun Seutua, Parikkalan-Rautjärven Sanomia, Pielisjokiseutua ja Ylä-Karjalaa.
Aiheesta muualla

Pogostan Sanomat
Wartburg

Wartburg oli Itä-Saksassa Eisenachissa VEB IFA-Kombinat PKW Karl-Marx-Stadtin alaisen VEB Automobilwerk Eisenach -tehtaan (lyhennettynä AWE) valmistama automerkki. Eisenachin teollisuuskeskuksessa harjoitettiin tosin Wartburg-moottoriajoneuvojen valmistusta ensi kerran jo vuosina 1896-1904 teollista toimintaa varten perustetun Fahrzeugwerk Eisenachin -yrityksen aikana. Saksan demokraattisen tasavallan aikakaudella autoja valmistettiin uudelleen perinteikkäällä "Wartburg"-merkillä ja samaisella tehtaalla vuosina 1956–1991. Jäljempien Wartburg-autojen erikoisuuksia olivat niiden kaksitahtimoottori, ja lisäksi ne olivat harvoja yhä erillisellä rungolla varustettuja henkilöautoja aikakaudella, jolloin muut merkit olivat jo siirtyneet itsekantavaan koriin. Nimi "Wartburg" tulee Eisenachin kaupungin yllä kohoavasta Wartburgin linnasta.
Myös mainittujen "Wartburg"-autojen kausien välissä Eisenach-tehdas oli merkittävä ajoneuvojen ja autojen valmistuksen keskus. Vuosina 1904-1928 valmistettiin laadukkaita Dixi-autoja. Vuodesta 1929 BMWn Münchenin toimintakeskuksensa rinnalle ostamassa tehtaassa valmistettiin sen ensimmäistä autoa, ensimmäistä urheiluautoa ja myös sen moottoripyörämalleja. Eisenach oli lisäksi BMW:n autourheilun keskus aina NSKK:n alaisuudessa vuonna 1940 saavutettuun Mille Miglia-voittoon asti, jolloin autourheilu keskeytyi sodan vuoksi. Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina 1945-1952 Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle jäänyt Eisenach-autotehdas jatkoi BMW:n auto- ja moottoripyörämallien valmistusta. Vuoden 1952 tuotemerkin käyttöoikeutta koskevan kiistan ratkettua tehdas jatkoi uudelleen nimettyjen EMW- autojen valmistusta, kunnes uusien Wartburg-autojen valmistus voitiin aloittaa. Ajoneuvojen valmistuksen päätyttyä vuonna 1991 on osia Eisenachin tehtaasta säilytetty, ja siellä sijaitsee pitkää perinnettä valaiseva Automobile Welt -museo. Opel-autojen valmistus alkoi 1990 Eisenachin vanhalla tehtaalla, sen uusi tehdas käynnistyi syyskuussa 1992.
Wartburg-Mercedes 170 V -taksit

Vuosina 1956-1960 Görlitzissä toiminut Oskar Schwarze valmisti yhteensä 17, tarkemmin 15 kappaletta taksikäyttöön tarkoitettuja henkilöautoja, sekä yhden avoauto- ja ainakin yhden Kombi-farmariversion, joissa yhdistettiin Mercedes-Benz-mallin 170V (V = Vorkriegsmodell, myös: moottori edessä: V = vorne; valmistusjakso 1936-1942, ennen mailmansotaa esitelty malli W 136) alusta ja 1 697 cm³ iskutilavuuden 4-sylinterinen bensiinimoottori Wartburg 311-mallin pidennettyyn, tarvittavilta osin muokattuun koriin. Muutostyöhön ryhtyminen juontui käytöstä poistettujen 170V-alustojen helposta saatavuudesta, ja myös varaosia oli vuoteen 1960 asti saatavilla DDR:n Meißenissa sijainneesta myyntipisteestä. Ensimmäinen muutettu taksi rekisteröitiin vuonna 1956. 25 senttimetriä pidemmän alustan vuoksi 311-mallin koria jouduttiin pidentämään, ja moottorin vuoksi konepeltiä oli korotettu: korkea jäähdytin maskeineen oli sovitettu Mercedes-osa. Auto oli varustettu Mercedes-Benzin 16-tuumaisella pyöräkoolla, minkä vuoksi sen maavara oli suurempi kuin Wartburgissa. 170V-moottori tuotti 38 hevosvoimaa - saman kuin Wartburgin 900 cm³ moottori - mutta se oli erittäin kestävä ja sen polttoaineen kulutus oli 11 litraa/100 km. Sisustus ja osa jarrulaitteistosta oli peräisin Wartburgista, mutta sen rattivahteen sijaan Mercedes tarjosi kardaanitunnelista esiin tulevan lattiavaihteen. Ajoneuvon 46 litran polttoainesäiliö oli sijoitettu tulipellin etupuolelle, jotta tavaratilan koko täytti määräykset: siirto avasikin muuteltuun autoon runsaat tavaratilat. Görlitzin ja muidenkin paikkakuntien samankaltainen yrittäjäkulttuuri kuihtui, kun käsityöläiset ja yksityisyrittäjät joutuivat 1960-luvun alussa liittymään osuuskuntiin (Produktionsgenossenschaft des Handwerks l. PGH). Oskar Schwarze päätti muuttaa "Länteen", mutta Görlitzin Mercedes-Wartburg -takseja oli runsaasti käytössä aina 1970-luvulle asti, minkä jälkeen ne korvattiin EMW 340- tai Neuvostoliitossa valmistetuilla automalleilla. Lehtiartikkeli uumoilee, että eräs yksilö on näyttelykunnossa, ja että muutama kuvailtu Görlitz-taksi olisi vielä säilynyt (vuoden 2016 tiedoin). Wartburg-Mercedes -autoista on tehty pienoismalleja.
Melkus RS 1000 urheilu- ja kilpa-autot

Dresdenissä autokoulua pitävä Heinz Melkus loi vuoden 1968 lopulta lähtien yhdessä sosialistisen keksijäyhteisön kanssa urheilu- ja kilpa-auton, minkä nimeksi tuli Rennsport- l. kilpaurheilusta ja moottorin iskutilavuudesta juontuva RS 1000.
Sen runko, monet varusteosat sekä 992 cm³ ja sittemmin 1 119 cm³ moottori olivat Wartburg 353-mallista, joskin moottori oli mittavasti viritetty 70 hevosvoimaan saatavilla olevilla osilla Itä-Saksasta ja muista SEV-maista. Esimerkiksi moottorin kolme luistikaasutinta olivat peräisin MZ-moottoripyörästä, levyjarrut puolalaisesta Polski-Fiatista, ilmasuodattimet Zittaussa valmistetusta Robur-hyötyajoneuvosta. Kilpamoottorin teho koheni sittemmin, ja 353-runkoon lisättiin Y-muotoinen vahvikepalkki minkä haarat vakauttivat takaripustuksen iskunvaimenninten torneja. Wartburg 353:n tuulilasi määritti etutolppien kulman, ja RS 1000:n takalasi oli muokattu Tatra-raitiovaunun lasista. Urheiluauton magnesium -vanteet Melkus sai suhteidensa avulla teetettyä lentokoneita valmistavassa tehtaassa. Ensimmäinen RS 1000-auto valmistui Melkusin autokoulun tiloissa pienen kollektiivin voimin laajalti käsityönä, ja sen piti valmistua Kommission Automobilrennsport der DDR -järjestön 20-vuotisjuhlaan. Kaksipaikkaisen RS 1000-korin korkeus oli vain metrin (1,07), sen kaarevat lokasuojat ja lokinsiipi-ovet olivat eksoottisia. Auton alusta oli peräisin arkisesta Wartburg 353:sta. Melkus saavutti jopa 170 km/t huippunopeuteen kykenevällä autollaan kilpailuvoittoja niin DDR:n kuin sosialististen veljesmaiden autokilpailuissa. RS 1000 maksoi 28 600 DDR-markkaa, ja sen toimitusaika oli puolitoista vuotta: autoa myytiin kuitenkin yksinomaan moottoriurheilijoille. Ehdon täyttämiseksi riitti, että ostaja liittyi jonkin kilpa-autoiluyhteisön jäseneksi, ja siksi Melkus-autoja kulkeutui myös DDR-eliitin omistukseen. Vuonna 1974 Melkus RS 1000 esiteltiin myös Frankfurtin IAA-messuilla, ja tiedusteluja autosta tuli paitsi Keski-Euroopasta myös Brasiliasta, Japanista ja jopa Yhdysvalloista . Dresdenin "Hopeanuoli" olisi saattanut olla vientimenestys, mutta tuotannon laajentaminen Melkusin vaatimattomissa Dresdenin toimitiloissa oli mahdoton ajatus. DDR-hallinto ei liioin arvostanut rajallisen yleisön tarpeita täyttävää urheiluautoa, mikä söi maan niukkoja resursseja. Vuonna 1979 Heinz Melkusille ei yksinkertaisesti enää toimitettu hänen tarvitsemia komponentteja, sillä yksikin RS 1000:n Wartburg-moottori oli pois yleisölle myytävistä Wartburg-autoista. " Idän Ferrarin " valmistus päättyi 101 kappaleen jälkeen, ja Heinz Melkus palasi takaisin autokoulun opettajaksi. Melkus, joka valmisti RS 1000-auton rinnalla lukuisia rata-ajoon tarkoitettua kilpa-autoja, avasi vuonna 1990 ensimmäisen BMW-autoliikkeen itäisessä Saksassa. Hän kuoli 5.9.2005 Dresdenissä, mutta pojanpoika Sepp Melkus on jatkanut toimitaa. Korjausten ja entisöintien lisäksi elokuuhun 2022 mennessä oli valmistunut 50 kappaletta RS1000-uustuotantona.
Mallien ja erikoismallien galleria

Graciela Wartburg, pieni säleikkö, 311/0 Std.
Wartburg 311/1 Luxus.
Wartburg 311/2 avoauto.
Wartburg 311/3 coupé.
311/5 Camping Limousine, (AW).
Wartburg 311/7 Schnelltransporter+pv.
Wartburg 311/9, 3-ov. Kombi, Rundheck.
Wartburg 312-300 HT.
Wartburg 313-1 Sport-Coupé (AW).
Erikoisuuksia ja prototyyppejä

Wartburg 311/4 Kübelwagen.
Wartburg 353-400 Jagdwagen, AW.
Wartburg 313-2 HS (Heckmotor-Sportwagen, prototyypit 3 kpl).
Melkus RS 1000.
1978 Wartburg P610 M1-proto, AW.
Wartburg P610 M1, sisätilat.
Wartburg 355 -proto (1969), VD.
Wartburg 355 (4 kpl 1973), AW.
Pneumant-ralli 1983, Slalom-koe (Berlin)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Wartburg Wikimedia Commonsissa
Laaja, detaljirikas W311-Wiki Wartburg 311-teemasta (saksaksi)
Wartburgin tv-mainos vuodelta 1962, Elävä muisti -sivusto, Kansallinen audiovisuaalinen instituutti
Saksalainen kirja-verkkoantikvariaatti: esimerkkinä Wartburg 1300-mallin korjausoppaiden sarja, VEB Fachbuchverlag (saksaksi), käytetty, tarjonta vaihtelee (Arkistoitu – Internet Archive)
Wartburg 311/1000 mainosfilmi, 1:59 min, kierrejousi-alustan esittely (saksaksi)
Das schöne Ost-Coupé und seine Geheimnisse: Wartburg Sport 313-coupé (valmistettu 469 kpl); Garagengold-sarja (Auto Motor Sport) 8:01 min; tarina, esittely, ajo (saksaksi)
Retrokanal-esittely Wartburg 312/300 Hardtop-Cabriolet (valmistettu 709 kpl), 12:52 min (saksaksi)
Wartburg Camping Limousine 311/5, Automuseum Welten (Eisenach), puolikierros 0:51 min, ei selostusta
Wartburg 400 Kübelwagen NVA (Nationale Volksarmeen 353-pohjainen uudempi Kübelwagen; sellaisia tehtiin myös 311- ja Trabant-pohjalta), puolikierros 1:45 min, ei selostusta, erikoinen ääniraita
Graciela Wartburg 1961; kilometro X-kanava; Graciela Wartburgin entisöinti 2021 ja ajo, 11:00 min (espanjaksi)
Welt der Wunder-kanavan ohjelma Melkus: Ferrari der DDR, Melkus RS1000:n videoesittely, 6:11 min (saksaksi)
Peter Melkus über die Entstehung des Melkus RS1000 - dem einzigen Seriensportwagen der DDR (sarja Alte Schule, vanha koulukunta - Peter Melkus kertoo RS1000:n tarinan) 39:50 min (saksaksi)
Automobile Welt Eisenach - Rundgang durch über 120 Jahre Automobilbau: Eisenachin Automobile Welt-museon selostettu kierros, 21:42 min (saksaksi)
Matthias Hoffmannin laaja yksityinen sivusto DDR-moottoriurheilusta (saksaksi).
Wartburg ralliarkisto 1950-1959, muistiinpano "Wartburg-kilpailutoiminta" -osioa varten (saksaksi)
Facebook-ryhmä Ost-Blech United (saksaksi)
Facebook-ryhmä DDR Fahrzeugtechnik (saksaksi)
Die Entwicklung des WARTBURG 353; Laaja esitelmä Wartburg 353:n kehittelystä, ja prototyyppien kuvia 14:46 min (saksaksi)
Wartburg Modell 2, 1899 (AW)
Wartburg-mp 1899
1948 BMW 321, Suomi
IFA F9 (EMW 309-päivitys)
AWE porttirakennus
1965 Wartburg 311 (991 cm3)
Wartburg 353
Trabant 610 (prototyyppi 1973)
Wartburg 1.3 New Line (proto)
Melkus RS 1000
353W Helsinki-Kruunuhaka
Taitoluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1914

Suomen taitoluistelumestaruudesta kilpailtiin Viipurissa 8. helmikuuta 1914. Ohjelmassa oli vain miesten kilpailu ja osanottajia oli 4. Björnsson Schauman puolusti mestaruuttaan onnistuneesti.
Miehet

| Sija | Kilpailija | Pisteet | Sijaluku |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | Björnsson Schauman | 201,1 | 4 |
| 2 | Sakari Ilmanen | 198,1 | 5 |
| 3 | R. Hjelt | 157,5 | 9 |
| 4 | Y. Kesti | 128,1 | 12 |
Medauroidea extradentata

| Medauroidea extradentata |
| --- | --- |
 Naaras verrattuna euron kolikkoon
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Medauroidea
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Kummitussirkat Phasmida
Heimo::  Phasmatidae
Suku::  Medauroidea
Laji::  extradentata
Kaksiosainen nimi
 Medauroidea extradentata  Brunner von Wattenwyl, 1907 
Katso myös
   Medauroidea extradentata Wikispeciesissä   Medauroidea extradentata Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Medauroidea extradentata on kummitussirkkalaji Vietnamista.
Levinneisyys ja elinalue

Medauroidea extradentata on kotoisin Vietnamista, mutta se on sopeutunut elämään alueilla myöskin Yhdysvalloissa, Azoreilla ja Etelä-Afrikassa.
Anatomia

Medauroidea extradentata-lajilla on pitkä siivetön keho, jota peittävät pienet piikit. Varsinkin koiraan ruumis on hyvin laiha. Koirailla on pidemmät tuntosarvet kuin naarailla, ja naarailla on pienet sarvet ja lyhyemmät tuntosarvet kuin koirailla. 
Medauroidea extradentata-naaraat kasvavat n. 10 senttimetrin pituisiksi, ja koiraat n. 7 senttimetrin pituisiksi.
Käyttäytyminen

Medauroidea extradentata on yöaktiivinen. Se on lauhkea ihmisiä ja toisiaan kohtaan, ja uhattuna esittää kuollutta.
Ruokavalio

Medauroidea extradentata on kasvinsyöjä. Lajin luontainen ruokavalio on huonosti ymmärretty, mutta laboratoriossa Medauroidea extradentata on selvinnyt syömällä luomu lehtisalaattia ja porkkanaa. Porkkanaa syöneet nymfit ovat kuitenkin kasvaneet steriileiksi.
Harrastajat suosittelevat lajille ruoaksi jalavakarhunvatukanlehtiä, tammenlehtiä, hasselpähkinänlehtiä, ruusunlehtiä ja vadelmanlehtiä silloin kun sitä kasvatetaan vankeudessa.
Nälkääntyneenä Medauroidea extradentata saattaa kääntyä kannibalismiin.
Lisääntyminen & elinkaari

Medauroidea extradentata voi lisääntyä anisogamisesti ja partenogeneettisesti. Munat ovat pieniä ja harmaita, jotka kuoriutuvat 5–8 viikon jälkeen naaraan munimisesta. Melkeinpä kaikki munitut munat kehittyvät kuoriutumiseen asti.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Keeping insects - Annam stick insect (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q564437  Wikispecies: Medauroidea extradentata  ADW: Medauroidea_extradentata  BioLib: 96518  CoL: 3YMW9  EoL: 1077964  GBIF: 1414348  iNaturalist: 504195  NCBI: 614211  Open Tree of Life: 985995  Phasmida Species File (old): 1202110  Phasmida Species File (new): 853955
Luettelo televisiosarjan Greyn anatomia henkilöistä

Greyn anatomia on yhdysvaltalainen Shonda Rhimesin luoma sairaalamaailmaan sijoittuva draamasarja, jota esittää Yhdysvalloissa ABC ja Suomessa Nelonen.
Sivuhenkilöt > Sairaanhoitajat

| Nimi | Näyttelijä | Kaudet | Jaksoja |
| --- | --- | --- | --- |
| Sairaanhoitaja Olivia Harper | Sarah Utterback | 1, 2, 3, 4, 6, 14 | 19 |
Seattle Gracen sairaanhoitaja, jolla oli suhde sekä Georgen että Alexin kanssa. Alex tartutti syfiliksen Oliviaan ja tämä Georgeen. Tämän jälkeen Alex aloitti suhteen Izzien kanssa, joka sai Alexin kiinni seksistä Olivian kanssa. Naispuoliset harjoittelijat kutsuvat Oliviaa usein nimellä "Syphilis hoitsu". Olivia saa potkut fuusion aikana ja muuttaa pois Seattlesta. Hänellä paljastetaan myöhemmin olevan poika.
| Sairaanhoitaja Tyler Christian | Moe Irvin | 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 10 | 26 |
Tyler on yksi Seattle Gracen sairaanhoitajista. Osallistui hoitajien lakkoon toisella tuotantokaudella.
| Patricia | Robin Pearson Rose | 1, 2, 3, 5, 16 | 12 |
Patricia oli Richard Webberin assistentti/sihteeri, joka työskenteli aikaisemmin sairaanhoitajana.
| Sairaanhoitaja Rose | Lauren Stamile | 4, 5 | 10 |
Seattle Gracen sairaanhoitaja, joka työskenteli usein tri Derek Shepherdin kanssa. Derek ja Rose suutelivat ja alkoivat seurustella. Parin suhde kuitenkin päättyi Meredithin ja Derekin palattua yhteen, jonka jälkeen Rose siirtyi pois Shepherdin osastolta.