Huovutus
Neuleen tai virkkaustyön huovuttaminen

Kun neuloo tai virkkaa vaatekappaleen ja sen jälkeen huovuttaa sen pesukoneessa, saa helposti muotoonsa huopuvia asusteita, kuten lapasia ja hattuja.
Yleensä neuloen huovuttamisessa käytetään kiertämätöntä hahtuvaa eli alkulankaa. Langanvalmistajat ovat myös tuoneet markkinoille erityisesti huovuttamiseen soveltuvia lankoja, jotka ovat huomattavasti helpompia työstää kuin ohut ja helposti katkeileva hahtuva. Erityislankaa ei yleensä tarvita, sillä huovuttamiseen sopivat kaikki käsittelemättömät villalangat. Karstalangasta ja hahtuvasta tulee tasainen huopapinta, ja kampalanka muuttuu pesukäsittelyssä mielenkiintoisen epätasaiseksi.
Edellä mainitulla tavalla huovutettaessa täytyy ottaa huomioon se, että pesuvaiheessa tehty työ kutistuu huomattavasti. Kutistumisen määrä vaihtelee käytetyn langan mukaan, mutta esimerkiksi Novitan Huopanen kutistuu noin 40 prosenttia. Suomenlampaan villasta valmistettu hahtuva kutistuu 25–30 prosenttia. Kutistumiseen vaikuttaa neuloksen löyhyys: mitä löyhempää, sitä enemmän lanka pääsee pestessä menemään kasaan ja sitä runsaampaa on kutistuminen. Jos langan vyötteessä ei ole mainittu kutistumisen määrää, sen saa selville vain kokeilemalla.
Neulottaessa käytetään isoja puikkoja, jotta saatu neulos olisi löyhää. Neulos tiivistyy neuleen kutistuessa. Valmiiksi neulottu työ tai työn palaset pestään pesukoneessa. Samaan koneelliseen täytyy lisätä esimerkiksi samanvärinen pyyhe, joka hankaa huovutettavia palasia pesun aikana. Jos lanka ja sen huopuminen ovat vieraita, kannattaa kokeilla ensin 40 asteen pesussa. Työ voidaan pyöräyttää koneessa uudelleen, jos lopputulos ei miellytä. Huopuneet asusteet ja villapalaset on venytettävä aika kovakouraisestikin ja kuivattava muotoonsa. Jos ei omista tukkia tähän tarkoitukseen, rypistetty sanomalehtikin palvelee muokkauksessa. Myöhempää ompelua odottavat villapalat taas on hyvä asettaa kuivumaan tasoon. [lähde? ]
Huovuttamistekniikkaa on hyödynnetty jo agraariyhteiskunnan aikoihin, esimerkiksi kotitekoisen sarkakankaan valmistuksessa. Sarkakankaan valmistukseen sisältyi useita työvaiheita ja se alkoi talon lampaiden keritsemisestä. Villalevyt kuivattiin uuninpankolla ja kuivuttuaan ne aukaistiin ja puhdistettiin karstaamalla. Karstahahtuvasta tehtiin käsin karstalankaa, joka kehrättiin ohueksi villalangaksi rukilla. Villalankaa käytettiin kuteena kangaspuissa kutoessa. Loimena oli puuvilla tai pellava ja kankaan sidoksena esimerkiksi palttina. Kudottu kangas jatkokäsiteltiin huovuttamalla veden ja kotitekoisen saippuan sekä ns. huopapuiden avulla (huopapuut muistuttavat toiminnaltaan mankelia). Huovuttamista jatkettiin kunnes haluttu kankaan paksuus (vahvuus) saavutettiin.
Valmis huovutettu sarkakangas oli hyvin kulutusta ja erilaisia sääolosuhteita kestävää kangasta, josta maatalousyhteiskunnassa valmistettiin useasti miesten työvaatteita, kuten pussihousuja ja takkeja. Huovuttamiseen käytetty saippua valmistettiin myös kotona. Saippuan valmistukseen käytettiin yleensä sian suolia, vettä ja lipeää. Saippuaa valmistettiin silloin kun talossa teurastettiin sika. Suolet halkaistiin, pestiin hyvin esimerkiksi järvessä ja liotettiin kunnes ne olivat täysin puhtaita ja hajuttomia. Pestyt suolet keitettiin (sulatettiin) paksuksi puuroksi saunanpadassa veden ja lipeän kanssa ja tähän kului aikaa. Valmis saippuapuuro kaadettiin korkeareunaiselle pellille ja kuivattiin kovaksi saippuaksi saunan lauteilla. Levy oli kuitenkin hyvä paloitella ennen sen kovaksi kuivumista. (Tämä on perinnetietoa 1940–1950-luvulta Puumalan seudulta, ja kertojana on ollut erään talollisen tytär.)