stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Fine Airin lento 101
Tausta

Kone oli malliltaan Douglas DC-8-61, rekisteritunnukseltaan N27UA ja valmistenumeroltaan 45942. Sillä oli lennetty yhteensä 39 891 tuntia. Koneen osti uutena Eastern Airlines vuonna 1968, ja Fine Air vuonna 1993.
Koneen kapteeni oli tapahtumahetkellä 42-vuotias ja hänellä oli lentolupa DC-8 -mallisten koneiden lisäksi Farichild Metroon, Cessna CitationJetiin ja Learjetiin. Hänellä oli lentokokemusta 12 154 tuntia, joista 2 522 kyseisellä konetyypillä. Kapteenilla oli historiassaan kaksi rattijuopumustapausta, minkä johdosta hänen lentolupansa oli evätty yhteensä kuukaudeksi vuonna 1995.
Koneen perämies oli tapahtumahetkellä 26-vuotias, ja hän oli ollut lentoyhtiössä vuodesta 1994. Hänellä oli lentokokemusta 2 641 tuntia, joista 978 kyseisellä konetyypillä. Lentomekaanikko oli 35-vuotias, ja hän oli ollut lentoyhtiössä vuodesta 1996 alkaen. Hänellä oli ennen pääsyään lentäjäksi useita hylättyjä kokeita historiassaan.
Tapahtumien kulku

Lento oli alun perin tarkoitus toteuttaa eri lentokoneella, rekisteriltään N30UA, ja lähdön oli tarkoitus tapahtua kello yhdeksän aamulla. Kone oli kuitenkin viivästynyt, joten lastaamisesta vastannut yhtiö Aeromar pyysi tilalle toista konetta. Fine Air lähetti onnettomuuskoneen ja lähtö siirrettiin keskipäivään. Koneen rahti saapui lastausalueelle kello komen ja neljän välillä yön aikana. Lastaaminen kesti puolitoista tuntia. Miehistö saapui paikalle kymmenen aikaan ja kapteeni tarkisti lastauksen.
Miehistö pyysi rullauslupauslupaa kiitotielle kello 12.33.59, ja kone sai luvan rullata kiitotielle 27R. Se sai lähtöluvan kello 12.34.31, ja moottorit asetettiin nousuteholle 30 sekuntia myöhemmin. Kello 12.35.49 miehistö nosti koneen ilmaan, mutta vain pari sekuntia myöhemmin kapteenin kuultiin reagoivan koneen nopeisiin kallistumaliikkeisiin. Kello 12.36.01 kuultiin trimmiastetusten varoitusääni ja ohjain alkoi värisemään sakkauksen johdosta. Useiden silminnäkijöiden mukaan koneen nokka nousi hyvin jyrkkään kulmaan heti nousun jälkeen. Eräs paikalla ollut kapteeni kertoi oikean siiven ulommaisesta moottorista tulleen liekkejä, ja eräs teknikko kertoi koneen kallistuneen myös oikealle. Kone putosi kello 12.36.25 perä edellä ja hieman oikealle kallistuneena noin 1 000 metrin päähän lähtöpaikastaan. Kone liukui autotien yli ja törmäsi lentokenttäkeskukseen.
Onnettomuuden syy

Yhdysvaltain kansallinen liikenneturvallisuuslautakunta (NTSB) totesi onnettomuuden syyksi väärin lastatun rahdin aiheuttaman epätasapainon. Lastausyhtiö Aeromar oli lastannut tyhjien rahtilavojen paikoille täysiä lavoja saadakseen rahdin mahtumaan koneeseen, minkä lisäksi rahtilavat toivat ylimääräistä painoa noin 2 200 kiloa. Tämän johdosta koneen painopiste siirtyi liian taakse, minkä takia myös koneen trimmiasetus oli väärin. Onnettomuudesta syytettiin myös Yhdysvaltain ilmailuhallintoa, koska sen valvonta Fine Airia kohtaan todettiin puutteelliseksi.
Onnettomuuspaikka.
The Gun Club

| The Gun Club |
| --- | --- |
 The Gun Clubin ainoa vakituinen jäsen, yhtyeen johtohahmo Jeffrey Lee Pierce
Tiedot
Toiminnassa:  1979–1996
Tyylilaji:  post-punk, punk rock, psychobilly, punk blues, cowpunk
Kotipaikka:  Los Angeles, Yhdysvallat
Laulukieli:  Englanti
Entiset jäsenet:  Jeffrey Lee Pierce Kid Congo Powers Don Snowden Brad Dunning Terry Graham Rob Ritter Anna Statman Ward Dotson Billy Persons Annie Ungar Patricia Morrison Jim Duckworth Dee Pop Jimmy Joe Uliana Desi Desperate Romi Mori Nick Sanderson Simon Fish Rainer Lingk Robert Marche Cypress Grove Mike Martt Randy Bradbury Brock Avery Elizabeth Montague
Levy-yhtiö:  Ruby Slash Records Animal Red Rhino Fire New Rose Triple X
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
The Gun Club (1979–1996) oli yhdysvaltalainen post-punk-yhtye Los Angelesista, jota johti sen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi Jeffrey Lee Pierce. Hän johti yhtyettä sen koko historian ajan ja oli sen ainoa pysyvä jäsen. Gun Club oli ensimmäinen punk-alakulttuurin bändeistä, joka yhdisti punk rockiin vaikutteita bluesista, rockabillystä ja kantrimusiikista.
Yhtye ei koskaan saavuttanut suurta kaupallista suosiota, mutta Jeffrey Lee Pierce on kuolemansa jälkeen saavuttanut merkittävää arvostusta lauluntekijänä. Useat artistit ovat ryhtyneet tulkitsemaan hänen laulujaan. The Gun Clubin uraa varjosti Jeffrey Lee Piercen rankka päihteiden käyttö ja arvaamaton luonne.
The Gun Clubin historia > Piercen varhaiset vuodet

Jeffrey Lee Pierce syntyi 27.6.1958, Margie ja Robert Piercelle Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Amerikkalaisen isän ja meksikolaisen äidin lapsena hän kasvoi työväenluokkaisessa El Montessa Los Angelesin itäpuolella, ennen kuin perhe muutti Granada Hillsiin, ”siihen Los Angelesiin, jota kukaan ei vaivaudu huomioimaan”, kuten hän myöhemmin kutsui sitä.
Jeffrey innostui jo hyvin nuorena musiikista, ja hän opiskeli nuorena näyttelijäntyötä Lee Strasberg Theatre and Film Institute -instituutissa Hollywoodissa. Vuonna 1976 julkaistiin Blondie-yhtyeen debyyttialbumi, ja levy teki Pierceen suuren vaikutuksen. Jeffreystä tuli elinikäinen Blondie-fani. Samohin aikoihin Los Angelesin nouseva punk-skene inspiroi Jeffreyä, ja hän alkoi kirjoittaa punk rockiin erikoistuneen Slash-lehden keikka- ja levyarvosteluja.
Useat Jeffreyn Slash-artikkelit heijastavat myös hänen erityistä kiinnostustaan reggae-musiikkiin. Hän tapasi Los Angelesin rock-skenen vaikuttajan, muusikko ja musiikkitoimittaja Phast Phreddie Pattersonin, joka tutustutti hänet myös bluesiin ja rockabillyyn. 1970-luvun lopulla Jeffrey perusti ensimmäisen oman bändinsä, Blondien inspiroiman power pop -ryhmän nimeltä The Red Lights. Yhtye äänitti studiossa demon mutta hajosi vain muutaman keikan jälkeen.
The Gun Clubin historia > The Gun Clubin perustaminen (1979–1980)

Vuonna 1978 Pierce tapasi Brian Tristanin odottaessaan Pere Ubu -yhtyeen keikkaa, ja heistä tuli nopeasti ystäviä. Kun Pierce päätti perustaa uuden bändin, hän rohkaisi Tristania opettelemaan kitaransoittoa ja liittymään kokoonpanoon. Tristan otti käyttöönsä taiteilijanimen Kid Congo Powers.
Yhtyeen ensimmäiseen kokoonpanoon kuuluivat Jeffrey (laulu), Kid Congo Powers (kitara), Don Snowden (basso) ja Brad Dunning (rummut). He esiintyivät aluksi nimellä Creeping Ritual. Kesään 1980 mennessä Snowden ja Dunning oli korvattu basisti Rob Ritterillä ja rumpali Terry Grahamilla, jotka olivat aiemmin soittaneet Bags-yhtyeessä. Yhtyeen nimi muutettiin Gun Clubiksi, Piercen ystävän, The Circle Jerks -yhtyeen laulajan Keith Morrisin ehdotuksesta.
Yhtye keikkaili ahkerasti Los Angelesissa ja alkoi herättää huomiota paikallisessa punk-skenessä. Samaan aikaan kun Germsin ja Black Flagin kaltaiset yhtyeet muovasivat punkin hardcoreksi, The Gun Club katsoi menneisyyteen ja yhdisteli musiikkiinsa lama-ajan bluesia, rockabillyä ja kantria. Yhtyeen erikoinen soundi kiinnitti myös psykobillyä ja garage rockia yhdistäneen The Crampsin huomion. Marraskuussa 1980 Kid Congo Powers jätti Gun Clubin liittyäkseen The Crampsiin, ja hänen tilalleen tuli kitaristi Ward Dotson.
The Gun Clubin historia > Fire Of Love ja Miami (1981–1982)

The Gun Club julkaisi debyyttialbuminsa Fire of Love (1981). Levyn tuotti The Flesheaters -yhtyeen laulaja Chris D, ja se julkaistiin Ruby Recordsilla. Yhtye lähti levyn ilmestymisen jälkeen Yhdysvaltojen kiertueelle. Levy sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja sitä pidetään yleisesti punk-klassikkona. Albumilla on useita tunnetuimpia Gun Club kappaleita, kuten ”She’s like Heroin to me” ja ”Sex Beat” sekä The Crampsin kitaristille Poison Ivylle omistettu rakkauslaulu ”For The Love of Ivy”. Levy herätti myös Blondie-yhtyeen kiinnostuksen. Blondien kitaristi Chris Stein, joka oli perustanut Animal Records levymerkin, tarjosi nyt Gun Clubille mahdollisuuden äänittää seuraavan albumin hänen tuotannossaan. Blondie-fanina Pierce ei voinut kieltäytyä Blondien kitaristin tarjouksesta.
Miami julkaistiin syyskuussa 1982, ja se sisältää useita The Gun Club -klassikkoja, kuten kappaleet ”Mother of Earth”, ”Bad Indian” ja ”Carry Home”. Blondien laulaja Debbie Harry lauloi albumilla taustalauluja salanimellä D.H. Laurence, Jr. Levyn äänityksiä varjostivat kuitenkin Piercen jatkuvat riidat taustabändinsä kanssa. Basisti Rob Ritter erosi yhtyeestä heti levyn valmistuttua. Hänen tilalleen tuli The Bags -yhtyeen Patricia Morrison. Kun The Gun Club palasi kiertueelta Euroopasta, myös kitaristi Ward Dotson ja rumpali Terry Graham olivat saaneet tarpeeksi Jeffreyn huonosta käytöksestä ja lähtivät yhtyeestä.
The Gun Clubin historia > The Las Vegas Story (1983–1986)

Yhtyeen kokoonpanoon kuului nyt Jeffrey Lee Pierce (laulu), Patricia Morrison (basso) sekä uudet jäsenet, Jim Duckworth (kitara) ja Bush Tetras -yhtyeen rumpali Dee Pop. The Gun Club julkaisi tällä uudella kokoonpanolla EP:n Death Party (1983), ja levyn kappaleesta ”House On a Highland Avenue” tehtiin myös musiikkivideo. Videolla esiintyi Jeffrey Lee Piercen rinnalla Tex And The Horseheads -yhtyeen laulaja Texacala Jones, joka oli Jeffreyn silloinen tyttöystävä. Death Party -EP:n ilmestyttyä The Gun Club teki kiertueen U2-yhtyeen lämmittelybändinä, mutta kiertueen jälkeen tämäkin kokoonpano hajosi Duckworthin ja Dee Popin erottua yhtyeestä riitaisesti.
Alkuperäinen kitaristi Kid Congo Powers ja rumpali Terry Grahamin palasivat takaisin yhtyeeseen, ja pian julkaistiin yhtyeen kolmas studioalbumi, The Las Vegas Story (1984). Albumin tunnetuimpia kappaleita olivat ”Stranger In Our Town” sekä ”Moonlight Motel” Bändi kiersi Yhdysvaltoja Siouxsie and the Bansheesin lämmittelijänä ja suuntasi sen jälkeen Eurooppaan. Siellä yhtyeessä pitkään kytenyt jännite purkautui. Rumpali Terry Graham erosi kesken kiertueen, heti Pariisin-keikan jälkeen, ja hänen tilalla loppukiertueella soitti rumpuja yhtyeen roudari Desi Desperate.
Kiertueen jälkeen Gun Club meni tauolle ja Jeffrey tapasi tulevan tyttöystävänsä, japanilaisen Romi Morin. Vuoden 1985 lopulla Pierce julkaisi Wildweed-sooloalbumin. Hän kokosi soololevyn markkinointia varten kiertuebändin, jossa bassoa soitti hänen tyttöystävänsä Romi Mori ja rumpuja Nick Sanderson (entinen Clock DVA -jäsen). Lokakuussa 1986 Kid Congo Powers (joka oli soittanut Nick Cave & the Bad Seedsissä) liittyi yhtyeeseen takaisin, ja kokoonpano nimettiin uudelleen The Gun Clubiksi.
The Gun Clubin historia > Viimeiset vuodet (1987–1993)

Cocteau Twins -yhtyeen Robin Guthrie tuotti yhtyeen paluualbumin, vuoden 1987 Mother Junon. Albumilla vieraili myös Einstürzende Neubauten- ja Nick Cave and the Bad Seeds -yhtyeiden kitaristi Blixa Bargeld. Albumi sai kriitikoiden suosion ja herätti uudelleen kiinnostusta Gun Clubia kohtaan Euroopassa ja Iso-Britanniassa. Levyn tunnetuimpia kappaleita olivat ”The Breakin Hands” ja ”Thunderhead”. Sama kokoonpano julkaisi myös vuoden 1990 albumin Pastoral Hide & Seek, jonka kappaleesta ”Saint Johns Divine” tehtiin myös musiikkivideo. Sitä seurasi elokuussa 1991 julkaistu Divinity-EP, mutta Jeffreyn terveys alkoi lopullisesti pettää. Hän oli vaikeasti alkoholisoitunut ja riippuvainen kovista huumeista. Vuonna 1991 yhtye joutui tauolle, kun Pierce joutui sairaalaan alkoholin ja huumeiden käytön pahentamien sairauksien vuoksi. Terveysongelmista huolimatta Jeffrey työsti sooloalbumia Ramblin’ Jeffrey Lee & Cypress Grove (1992) ja The Gun Club äänitti vielä viimeisen albuminsa Lucky Jim (1993). Albumi nauhoitettiin Hollannissa kolmen hengen kokoonpanolla: Pierce, Mori ja Sanderson.
The Gun Clubin historia > Jeffrey Lee Piercen kuolema

Jeffrey Lee Piercen terveys oli heikko, ja vuonna 1995 hän oli kuntoutuksen jälkeen jonottamassa maksansiirtoa, kun hän ja Kid Congo Powers järjestivät kaksi Gun Clubin reunion-keikkaa. Nämä jäivät Piercen viimeiseksi esiintymiseksi. Jeffrey Lee Pierce oli isänsä kotona Salt Lake Cityssä Utahissa, kun hän menetti tajuntansa ja sai vakavan aivoverenvuodon. Lyhyen sairaalajakson jälkeen Pierce kuoli 31. maaliskuuta 1996. Hän on kuollessaan  37-vuotias.
Muiden artistien kunnianosoitukset

The Jeffrey Lee Pierce Sessions Project on tribuuttialbumien sarja, joilla eri artistit esittävät Jeffrey Lee Piercen kappaleita. The Jeffrey Lee Pierce Sessions Project -albumeja on julkaistu Glitterhouse Recordsin kautta siitä lähtien, kun sarjan ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 2010. Albumeja on neljä: We Are Only Riders (2010), The Journey is Long (2012), Axels & Sockets (2014), The Task Has Overwhelmed Us (2023). Albumeilla Jeffrey Lee Piercen kirjoittamia lauluja tulkitsevat esimerkiksi Iggy Pop, Nick Cave, Debbie Harry, Mark Lanegan, Lydia Lunch, Thurston Moore ja Dave Gahan.
Blondie-yhtyeen No Exit -albumilla oleva kappale ”Under the Gun” kertoo Jeffrey Lee Piercestä. Kappale on omistettu hänen muistolleen.
Ruotsalaisen punk-yhtyeen Ebba Grönin laulaja-lauluntekijä Joakim Thåström on tunnettu Jeffrey Lee Piercen ihailija. Hän on viitannut The Gun Clubiin ja Jeffrey Lee Pierceen useissa kappaleissaan, kuten kappaleessa ”Ingen sjunger blues som Jeffrey Lee Pierce”.
Diskografia > The Gun Clubin studioalbumit

Fire of Love (1981)
Miami (1982)
The Las Vegas Story (1984)
Mother Juno (1987)
Pastoral Hide and Seek (1990),
Lucky Jim (1993)
Diskografia > Jeffrey Lee Piercen sooloalbumit

Wildweed (1985)
Ramblin' Jeffrey Lee & Cypress Grove (1992)
Latvian kansalaisuus

Latvian passi
Latvian kansalaisuus on laillinen suhde yksittäisen kansalaisen ja Latvian tasavallan välillä. Maassa noudatetaan lähtökohtaisesti ius sanguinis -periaatetta.
Kansalaisuuden saaminen syntymällä

Syntyperäisiä Latvian kansalaisia ovat sellaiset henkilöt, joiden vanhemmista vähintään toisella on tämän syntyessä Latvian kansalaisuus.
Henkilöt, jotka olivat Latvian kansalaisia ennen 17. kesäkuuta 1940, ja joutuivat pakenemaan maasta Neuvostoliiton miehityksen vuoksi, voivat hakea syntyperäisen kansalaisuutensa palauttamista. Tämä koskee myös maasta paenneiden latvialaisten jälkeläisiä, jotka ovat syntyneet ennen 1. lokakuuta 2014. Hakemus on täytettävä latviaksi ja jätettävä ennen 1. lokakuuta 2013.
Kansalaisuuden saaminen hakemuksella

Hakemuksen perusteella Latvian kansalaisuus voidaan myöntää sellaiselle henkilölle, joka täyttää seuraavat ehdot:
vähintään 15-vuotias
on asunut maassa vähintään 5 vuotta
osaa todistettavasti latvian kieltä
tuntee Latvian kansallislaulun sekä perusteet maan historiasta, kulttuurista ja perustuslaista
pystyy elättämään itsensä laillisesti
Kaksoiskansalaisuus

Latvia sallii kaksoiskansalaisuuden vain seuraavissa tapauksissa:
henkilö on toisen EU-, EFTA- tai NATO-maan kansalainen
henkilö on Australian, Uuden-Seelannin tai Brasilian kansalainen
henkilön on jonkun sellaisen maan kansalainen, jonka kanssa Latvialla on kahdenvälinen sopimus kaksoiskansalaisuudesta
henkilö on saanut maan hallitukselta erillisluvan säilyttää Latvian kansalaisuutensa
henkilö on saanut toisen valtion kansalaisuuden automaattisesti esim. adoption tai avioliiton yhteydessä
Latvian kansalaiset ovat automaattisesti myös Euroopan unionin kansalaisia.
Pravind Jugnauth

Pravind Kumar Jugnauth, Mauritiuksen pääministeri vuodesta 2017
Pravind Kumar Jugnauth (s. 25. joulukuuta 1961) on mauritiuslainen poliitikko. Hän on Mauritiuksen entisen presidentin ja pääministerin Anerood Jugnauthin poika, josta tuli Mauritiuksen pääministeri tammikuussa 2017, kun isä-Jugnauth ilmoitti eroavansa 86-vuotiaana pääministerin virasta ja nimesi seuraajaksi poikansa.
Pravind Jugnauth johtaa isänsä seuraajana myös isä-Jugnauthin vuonna 1982 perustamaa MSM-puoluetta (Militant Socialist Movement)
Mauritiuksen parlamenttivaaleissa marraskuussa 2019 Pravind Jugnauthin johtama koalitio sai selkeän vaalivoiton ja Jugnauth jatkoi Mauritiuksen pääministerinä.
Mukkulan peruskoulu

| Mukkulan peruskoulu |
| --- | --- |
Sijainti:  Tuhtokatu 2, 15240 Lahti
Koordinaatit:  61.01464°N, 25.66321°E
Tyyppi:  suomenkielinen yhtenäiskoulu
Perustettu:  1965
Rehtori:  Virve Heikkilä
Luokat:  1–9
Oppilaita:  noin 820 (2021)
Verkkosivut
Mukkulan peruskoulu on Lahdessa Mukkulan kaupunginosassa toimiva koulu, jossa on luokat 1–9. Lukio lakkautettiin vuonna 2007. Oppilaita koulussa on noin 820 (2021). Koulun yhteydessä toimii Mukkulan kirjasto. Myös Mukkulan päiväkodin esiopetusryhmät löytyvät samasta rakennuksesta.
Koulu jatkaa vuonna 1965 alkunsa saaneen yhteiskoulun ja 1966 aloittaneen Mukkulan kansakoulun perinteitä. Yläkoululle valmistui koulurakennus vuonna 1967 ja alakoulun tilat kolme vuotta myöhemmin. Tiloja on sittemmin kunnostettu useaan otteeseen, ja esimerkiksi vuonna 2008 valmistui yläkoulun laajennus. Vuonna 2016 tehdyssä kuntoarviossa havaittiin kuitenkin vakavia puutteita koulurakennuksen vanhempien osien eristeissä ja ilmanvaihdossa. Siksi aiemman koulun itäpuolelle rakennettiin vuonna 2017 tilapäinen koulu- ja päiväkotirakennus, jonka Lahden kaupunki vuokrasi useaksi vuodeksi. Osaa aiemmasta koulurakennuksesta kunnostettiin, ja osa purettiin.
Koulun nykyisenä rehtorina toimii Virve Heikkilä.
Aiheesta muualla

Mukkulan peruskoulun sivut
Juuso Kallio

| Juuso Kallio |
| --- | --- |
 Juuso Kallio YleX Popissa 2017.
Henkilötiedot
Syntynyt: 23. huhtikuuta 1990 (ikä 34) Pori
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  Radiojuontaja, käsikirjoittaja ja koomikko
Juuso ”Köpi” Kallio (s. 23. huhtikuuta 1990 Pori) on suomalainen radiojuontaja, käsikirjoittaja ja koomikko. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti YleX Aamun juontajana, jota hän juonsi yhdessä Ville ”Viki” Eerikkilän kanssa. Syksystä 2022 alkaen Kallio on luotsannut Eerikkilän kanssa ohjelmaa Viki ja Köpi Show, jota esitetään Yle Areenassa.
Kallio on ollut näyttelijänä Putouksen viidennellätoista ja kuudennellatoista tuotantokaudella.
Ura

Kallio aloitti uransa kotikaupungissaan Porissa vuonna 2011 nuorille suunnatun paikallisradio Eazy101:n juontajana. Myöhemmin samana vuonna hän siirtyi Radio Porin juontajaksi. Vuoden 2015 kesällä Kallio siirtyi YleX-kanavalle ja juonsi muun muassa kanavan viikonloppuohjelmistoa. Kallio on kertonut Satakunnan Kansan lehtihaastattelussa nykyisen juontoparinsa Ville "Viki" Eerikkilän kysyneen häntä mukaansa juontamaan radiokanava NRJ:n aamuohjelmaa, minne miehet siirtyivätkin lopulta vuoden 2016 tammikuussa. Kaksikko kuitenkin palasi takaisin YleX:lle aloittaen uuden aamushown YleX Aamu – Viki & Köpi tammikuussa 2017.
Kallio on opiskellut Tampereen ammattikorkeakoulussa medianomiksi, pääaineenaan digitaalinen ääni ja kaupallinen musiikki. Hän valmistui koulusta vuonna 2015. Kallion musiikkitausta on tullut esille usein hänen juontamissaan radiolähetyksissä ja käsikirjoittamissaan musiikkivideoparodioissa. Hän on tuottanut erilaisia huumorimusiikkikappaleita kuten "Setäreggaeton" ja "Maailman paras lastenlaulu", joita on kuultu niin radiossa kuin videomuodossa esimerkiksi YleX:n Youtubessa sekä Facebookissa.  Lisäksi kappaleita on kuultu livenä kesän 2019 musiikkifestivaaleilla.
Kallio on myös ollut useampana vuonna mukana sanoittamassa YleX:n perinteistä joulukappaletta.
Kallio on esiintynyt myös televisiossa muun muassa Viki, Köpi ja Henkka - Tieteen armoilla -sarjassa, jonka ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin vuonna 2018. Sarja palkittiin Vuoden yleisöpalkinnolla Shortland-lyhytvideogaalassa. Sarjan toinen tuotantokausi julkaistiin vuoden 2019 elokuussa. Kallio on lyhyiden ohjelmavierailuiden lisäksi ollut mukana myös TV-sarjassa FOMO yhdessä muun muassa Ville Eerikkilän, Jenni Poikeluksen ja Alma Hätösen kanssa. Kallio on myös käsikirjoittanut ja esiintynyt lukuisissa YleX:n sketsi- sekä Youtube-videoissa. Kallio ääninäytteli Toy Story 4 -elokuvassa Pupun roolin vuoden 2019 elokuussa. Vuoden 2021 keväällä ilmestyi Kallion juontama kahdeksanosainen suomirap-dokumenttisarja "Mist sä tuut". Sarja pääsi shortlist-ehdokkaiden joukkoon "Vuoden uusi ohjelma" -kategoriassa Kultainen Venla -gaalassa 2021. Kallio esiintyi myös MTV3:n Lauma-paneeliohjelmassa vakiopanelistina. Ohjelma pääsi Kultaisen Venlan "Game Show" -kategorian shortlistille 2021.
Kallio valittiin vuoden mediapersoonaksi vuoden 2019 Industry Awards -gaalassa.
Muuta

Juuso Kallio on yhdessä Ville Eerikkilän kanssa juontanut neljä kertaa Naurumaraton-hyväntekeväisyys-radiolähetyksen. Vuonna 2017 kaksikko juonsi putkeen 36 tuntia keräten rahaa hyväntekeväisyyteen. Vuonna 2018 he juonsivat Naurumaraton-lähetystä 40 tuntia keräten rahaa hyväntekeväisyyteen. Vuonna 2019 Naurumaraton kesti 41 tuntia ja tuotti yli 176 000 euroa hyväntekeväisyyteen. Vuonna 2020 lähetys kesti 42 tuntia, ja hyväntekeväisyyteen kerättiin yli 300 000 euroa. Vuonna 2021 lähetys kesti 42 tuntia, ja hyväntekeväisyyteen kerättiin yli 410 000 euroa.
Naurumaraton 2019 pääsi ehdokkaaksi vuoden 2020 Kultainen Venla -gaalassa "Paras ohjelma" -kategoriassa, jossa voittaja ratkaistiin yleisöäänestyksellä. Ylex Aamun Naurumaraton voitti "paras ohjelma" -kategorian tammikuussa 2020 pidetyssä gaalassa. Naurumaraton on ensimmäinen monimediallisesti tuotettu radio-show, joka on ollut ehdolla Venla-gaalassa. Naurumaraton voitti "Paras ohjelma" -kategorian myös vuosien 2021 ja 2022 Venla-gaaloissa.
Kallio on itse ollut ehdolla Venla-gaalan shortlistillä ”Paras esiintyjä” -kategoriassa kahdesti vuosina 2021 ja 2022, mutta ei voittanut.
Kallio on pelannut jalkapallon Kakkosta Musan Salamassa 2007.
Aiheesta muualla

Juuso Kallio Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Yle
Jean Margéot

Jean Margéot (3. helmikuuta 1916 – 17. heinäkuuta 2009) oli mauritiuslainen kirkonmies ja yksi roomalaiskatolilaisen kirkon kardinaaleista. Hän oli kardinaali 28. kesäkuuta 1988 alkaen, mutta ei voinut ikänsä johdosta osallistua uuden paavin valintaan vuonna 2005.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat 
Muut:  IdRef
OLW (yritys)

| OLW |
| --- | --- |

Perustettu:  1967
Kotipaikka:   Filipstad
Tuotteet:  suolaiset naposteltavat
Emoyhtiö:  Orkla
Kotisivu:  http://www.olw.se/
Infobox OKNimi-testi OK: 
OLW (lyhenne sanoista Old London Wasa) on ruotsalainen tuotemerkki, johon kuuluu napostelutuotteita, kuten perunalastuja ja suolapähkinöitä. Yritys on perustettu vuonna 1967. OLW:n alkuperäinen emoyhtiö oli vuonna 1919 perustettu Wasabröd. Vuodesta 2004 OLW on kuulunut Orkla-konserniin.
OLW:n tehdas sijaitsee Filipstadissa.
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (ruotsiksi)
Pål Sletaune

Pål Sletaune (s. 4. maaliskuuta 1960) on norjalainen elokuvaohjaaja.
Sletaunen ura alkoi äärimmäisen mustalla komedialla Kuka pelkää postimiestä? (Budbringeren) vuonna 1997. Elokuva saavutti kansainvälistä suosiota ja se palkittiin useilla elokuvajuhlilla kuten Cannesissa, Tukholmassa ja São Paulossa. Hollywoodista Sletaune sai tarjouksen American Beauty -elokuvan ohjaamisesta, mutta kieltäytyi, koska ei pitänyt käsikirjoitusta tarpeeksi hyvänä.
Vuonna 2001 valmistuneella Amatørene-elokuvallaan Sletaune jatkoi esikoisestaan tutulla mustan komedian linjalla. Se on tarina nörttimäisestä hampurilaispaikan pitäjästä, joka vahingossa kidnappaa kuuluisan rock-tähden. Kolmannesta elokuvastaan Naapuri (2005) Sletaune jätti huumorin kokonaan pois. Elokuva oli rankkoja piirteitä omaava, seksuaalisia perversioita ja mieleltään häiriintyneitä ihmisiä sisältävä kahden asunnon välillä tapahtuva trilleri.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Saksa  Yhdysvallat  Latvia  Korea  Alankomaat 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  Elonet 
Muut:  IdRef