stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Porin Ässät
Valmentajat ja pelaajat > Jäädytetyt pelinumerot

| Nro | Pelaaja | Jäädytetty | Ottelu | Lähde | Huomautus |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 |  Antti Heikkilä |  |  |  |  |
| 4 |  Arto Javanainen |  |  |  |  |
| 5 |  Pekka Rautakallio | 27.1.2024 | Ässät–Lukko |  |  |
| 11 |  Raimo Kilpiö | 21.9.2019 | Ässät–Ilves |  | Numero jäädytetty myös Ässissä, mutta hallin kattoon nostettu paita RU-38:n. |
| 12 |  Tapio Levo | 21.11.2007 | Ässät–Jokerit |  |  |
| 13 |  Veli-Pekka Ketola |  |  |  | Myös Porin Karhut jäädyttänyt numeron, Lasse Heikkilän käyttämänä. |
| 22 |  Kari Makkonen | 2.2.2024 | Ässät–Tappara |  |  |
| 89 |  Jaroslav Otevřel |  |  |  | Numero jäädytetty, muttei nostettu hallin kattoon. |
Miitri Pesonen

Miitri Pesonen (s. 9. huhtikuuta 2002) on suomalainen pesäpalloilija. Pesonen edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Imatran Pallo-Veikkoja. Hän pelaa ulkokentällä ykkösvahtina. Pesonen on ennen kauden 2021 alkua pelannut urallaan 57 Superpesiksen runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja seitsemän tavallista juoksua, tuonut kuusi juoksua ja kerännyt 60 kärkilyöntiä.
Nykänen

Nykänen on suomalainen sukunimi. Tunnettuja Nykäsiä ovat:
Aatu Nykänen (1898–1974), matematiikan yliopettaja ja matematiikan opetuksen tutkija
Anna-Stina Nykänen (s. 1961), toimittaja ja kolumnisti
Anni Nykänen (s. 1983), sarjakuvapiirtäjä ja graafinen suunnittelija
Anssi Nykänen (s. 1965), rumpali
Antti Nykänen (s. 1980), sellisti ja säveltäjä
Frans Nykänen (1893–1950), kultaseppä, metallityön opettaja ja metallialan oppikirjojen tekijä
Harri Nykänen (1953–2023), rikostoimittaja ja kirjailija
Harri Nykänen (s. 1994), jalkapallomaalivahti
Heikki Nykänen (1920–2011), Mannerheim-ristin ritari
Heikki Nykänen (s. 1950), toimittaja
Helmi Nykänen (H. Vaaja), suomentaja
Ilari Nykänen (s. 1989), salibandymaalivahti
Ilmari Nykänen (1930–2018), pilapiirtäjä
John Nykänen (1873–1925), kirjapainonjohtaja, liikemies ja elokuvanäyttelijä
Jorma Nykänen (1927–2014), jääkiekkovaikuttaja ja -valmentaja
Jorma Nykänen (1936–2018), diplomi-insinööri ja ammuntaurheilija
Juho Nykänen (1910–1987), kioskikauppias ja SKDL:n kansanedustaja, vaikuttanut myös SKP:ssä
Juho Nykänen (s. 1985), jalkapalloilija
Jukka Nykänen (s. 1959), elokuvaleikkaaja
Jukka Nykänen (s. 1976), pianisti, sovittaja ja säveltäjä
Jussi Nykänen, laulaja, huuliharpisti ja kitaristi
Juuso Nykänen (s. 2003), jääkiekkoilija
Mari-Ann Nykänen (s. 1983), pesäpalloilija
Marja Nykänen (s. 1962), Finanssivalvonnan apulaisjohtaja
Matti Nykänen (1963–2019), mäkihyppääjä, olympiavoittaja ja viihdetaiteilija
Matti Nykänen (1896–1916), jääkäri
Mervi Tapola-Nykänen (1954–2019), mäkihyppääjä Matti Nykäsen ent. puoliso
Mika Nykänen, Geologian tutkimuskeskuksen pääjohtaja
Paavo Nykänen (1820–1888), maanviljelijä ja valtiopäivämies
Pertti Nykänen (1932–2024), kuvataiteilija ja graafikko
Pertti Nykänen (1937–2018), kenraaliluutnantti ja puolustusministeriön kansliapäällikkö
Petri Nykänen (s. 1973), kymmenottelija
Pia Nykänen, o.s. Talonpoika, Matti Nykäsen leski
Reijo Nykänen (1930–2019), kreikkalais-roomalaisen tyylin painija
Sulo Nykänen (1894–1941), sotarikoksista syytetty luutnantti
Taneli Nykänen (1845–1927), poliitikko, valtiopäivämies ja kansanedustaja (Suomalainen puolue)
Tero Nykänen (s. 1981), kamppailu-urheilija ja valmentaja
Toivo Nykänen (1902–1983), yhdistetyn hiihtäjä ja mäkihyppääjä
Toivo Nykänen (1910–1986), päätoimittaja ja ohjelmapäällikkö
Valfrid Nykänen (1894–1918), ensimmäinen suomalainen hävittäjälentäjä
Vietti Nykänen (1884–1951), arkkitehti ja poliitikko
Yrjö Nykänen (1890–1940), voimistelija, urheilujohtaja ja -valmentaja
Yrjö Nykänen (1902–1974), kauppalanjohtaja, pormestari.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Suomen Työväen Musiikkiliitto

Suomen Työväen Musiikkiliiton 10. laulu- ja soittojuhlat Imatralla 1958.
Suomen Työväen Musiikkiliitto (STM) r.y. on valtakunnallinen harrastajamusiikkijärjestö. STM:n tarkoituksena on tukea ja kehittää musiikin harrastustoimintaa suomalaisten keskuudessa. Jäsenkuoroissa ja -orkestereissa musiikkia harrastaa noin 2 500 suomalaista. Liitto on perustettu Tampereella vuonna 1920, ja sen kotipaikka on Tampere.
Toiminta

Suomen Työväen Musiikkiliitto
järjestää monipuolista musiikkikoulutusta, mm. puhallinleirin ja kuoronjohtokurssin vuosittain
kustantaa, myy ja välittää kuoro- ja puhallinorkesterinuotteja
julkaisee Työväen Sävel -lehteä
järjestää musiikkijuhlia
luo kansainvälisiä suhteita
tekee erilaisia yhteistyöprojekteja muiden musiikki- ja kulttuurijärjestöjen kanssa
toimii musiikinharrastajien edunvalvojana.
Piirijärjestöt

Suomen Työväen Musiikkiliiton yhteydessä toimii viisi alueellista piirijärjestöä: Länsi-Suomen piiri, Karjalan piirijärjestö, Pohjolan piiri, Uudenmaan piiri ja Varsinais-Suomen piiri. Piirijärjestöjen tärkeimpiä tehtäviä ovat alueellisten tai piirikohtaisten musiikkijuhlien ja muiden tapahtumien järjestäminen sekä jäsenryhmien alueellisena yhdyssiteenä toimiminen. Piirijärjestöjen toiminnasta vastaa kunkin alueen jäsenryhmät.
Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta

Kumpulan kampuksen Physicum-rakennuksessa koulutetaan fysikaalisten tieteiden, geotieteiden ja maantieteen osaajia.
Kumpulan tiedekampuksella sijaitseva Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta on yksi Helsingin yliopiston yhdestätoista tiedekunnasta.
Tiedekunnan tunnus on oranssi Prometheuksen liekki, jossa on kolme päällekkäistä neliötä.
Hallinto

Tiedekuntaa johtaa 1.8.2018 alkaen vt. dekaani, analyyttisen kemian professori Marja-Liisa Riekkola, joka vastaa myös tutkimuksesta ja tutkimusinfrastruktuurista. Opetuksesta ja kansainvälisyysasioista vastaa varadekaani, tietojenkäsittelytieteen professori Hannu Toivonen, ja ulkosuhteista sekä viestinnästä varadekaani, teollisuusmatematiikan professori Samuli Siltanen.
Tiedekunnan ylin päättävä elin on 18-jäseninen tiedekuntaneuvosto, jossa ovat edustettuina professorit (8 kpl), muut opettajat ja tutkijat sekä muu henkilöstö (5 kpl), sekä opiskelijat (5 kpl).
Tiedekunnan piirissä toimii joukko koulutusohjelmia, osastoja ja tutkimusinstituutteja. Helsingin yliopiston yliopistopalvelut tuottaa tiedekunnan lähipalvelut opiskelijoille, tutkijoille ja muulle henkilöstölle.
Opetus

Tiedekunnassa on perustutkinto-opiskelijoita noin 5 300, jatko-opiskelijoita noin 500 ja professoreita 73.lähde? Tiedekunta tarjoaa opiskelijoilleen nykyaikaisen ja dynaamisen ympäristön sekä mahdollisuuden perehtyä monipuolisesti luonnontieteisiin. Laadukas opetus perustuu kansainvälisesti korkeatasoiseen tutkimukseen.
Matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan opetus tapahtuu 8 kandiohjelmassa, 13 maisteriohjelmassa ja 7 tohtoriohjelmassa. Maisteriohjelmat ovat monikielisiä eli niiden opetuskielenä on englanti, lukuun ottamatta Matematiikan, fysiikan ja kemian opettajan maisteriohjelmaa. Koulutusohjelmilla on johtoryhmät, jotka valmistelevat opetussuunnitelmat ja hyväksyvät maisterintutkielmien arvosanaesitykset.lähde? Matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa annetaan Suomessa ainoana opetusta meteorologiassa ja geofysiikassa. Tiedekunnassa on myös Suomen ainoa ruotsinkielinen maantieteen aineenopettajakoulutus. Vuonna 2019 tiedekunnassa käynnistyy englanninkielinen luonnontieteiden kandiohjelma, josta valmistutaan Bachelor of Science (BSc) -nimikkeellä.
Tiedekunnan kandiohjelmat ovat fysikaaliset tieteet, geotieteet, kemia, maantiede, matemaattiset tieteet, tietojenkäsittelytiede sekä matematiikan, fysiikan ja kemian opettajan kandiohjelma. Ohjelmiin hakeudutaan päähaun tai siirtohaun kautta tai avointen yliopisto-opintojen perusteella. Koulutusohjelmat jakautuvat opintosuuntiin, ja niistä voi valmistua luonnontieteiden kandidaatiksi (LuK).
Tiedekunnan maisteriohjelmat ovat alkeishiukkasfysiikka ja astrofysikaaliset tieteet, datatiede, elämäntieteiden informatiikka, geologia ja geofysiikka, ilmakehätieteet, kaupunkitutkimus ja -suunnittelu, kemia ja molekyylitieteet, maantiede, matematiikka ja tilastotiede, materiaalitutkimus, teoreettiset ja laskennalliset menetelmät, tietojenkäsittelytiede sekä matematiikan, fysiikan ja kemian opettajan maisteriohjelma. Syyslukukaudesta 2017 lähtien opiskelijalla on yksi tai useampia vaihtoehtoja maisteriohjelmaksi kanditutkinnon suorittamisen jälkeen. Ohjelmiin voidaan myös hakeutua Helsingin yliopiston ulkopuolelta maisterihaun kautta. Koulutusohjelmista voi valmistua filosofian maisteriksi (FM).
Luonnontieteellisen tutkijakoulun tohtoriohjelmat ovat Alkeishiukkasfysiikka ja maailmankaikkeuden tutkimus (PAPU), Geotieteet (GEODOC), Ilmakehätieteet (ATM-DP), Kemia ja molekyylitieteet (CHEMS), Matematiikka ja tilastotiede (DOMAST), Materiaalitutkimus ja nanotieteet (MATRENA) sekä Tietojenkäsittelytiede (DOCS). Ohjelmista voi valmistua filosofian lisensiaatiksi (FL) tai filosofian tohtoriksi (FT).
Tutkimus

Matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa toimivat seuraavat osastot (engl. department):
Fysiikan osasto
Geotieteiden ja maantieteen osasto (ml. Seismologian instituutti)
INAR
Kemian osasto (ml. Kemiallisen aseen kieltosopimuksen valvontainstituutti VERIFIN)
Matematiikan ja tilastotieteen osasto
Tietojenkäsittelytieteen osasto (ml. Tietotekniikan tutkimuslaitos HIIT)
Tiedekunnan yhteydessä toimii myös erillislaitoksena Fysiikan tutkimuslaitos (HIP).
Historia

Matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan perinteet ulottuvat aina vuoteen 1640 asti. Tuolloin Turun akatemian filosofisessa tiedekunnassa oli seitsemän professuuria, joista kaksi oli luonnontieteiden professuureja eli matematiikan ja tähtitieteen sekä fysiikan ja kasvitieteen professuurit. Vuonna 1852 filosofinen tiedekunta päätettiin jakaa fyysis-matemaattiseen ja historiallis-kielitieteelliseen osastoon seuraavan vuoden alussa. Osastoja on pidettävä itsenäisinä tiedekuntina siinä mielessä, että kummallakin oli oma dekaani. Osaston nimi muutettiin matemaattis-luonnontieteelliseksi vuonna 1924. Nimi matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta tuli käyttöön vuonna 1992. Promootioissa Helsingin yliopiston humanistinen ja matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta muodostavat edelleen yhdessä filosofisen tiedekunnan.
Vuoden 2004 alusta lukien tiedekunnasta erotettiin farmasian laitos omaksi tiedekunnakseen ja biotieteiden, ekologian ja systematiikan sekä ympäristöekologian laitokset liitettiin osaksi uutta biotieteellistä tiedekuntaa.
1.1.2018 Helsingin yliopistossa tuli voimaan johtosääntöuudistus, jolloin yliopisto siirtyi laitoksettomaan tiedekuntarakenteeseen. Matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa entiset ainelaitokset on korvattu koulutusohjelmilla ja henkilöstöä johdetaan osastorakenteen välityksellä.
Kirjallisuutta

Halonen, Tero: Matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta 150 vuotta.  Helsinki:  Helsingin yliopisto, matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta, 2002.  ISBN 952-10-0781-8
Aiheesta muualla

Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta
Fysiikka
Geotieteet ja maantiede
Kemia
Matematiikka ja tilastotiede
Tietojenkäsittelytiede
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF 
Kansalliset:  Tšekki
Kekki

Kekki on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:
Essi Kekki (1923–2012), korkeushyppääjä ja pituushyppääjä
Jorma Kekki (1963–2024), runoilija, shakinpelaaja
Kaj Kekki (s. 1963), käsipallovalmentaja
Lasse Kekki (1964–2006), kirjallisuuden- ja teatterintutkija
Maiju Kekki (s. 1981), koripalloilija
Marjatta Kekki (s. 1966), kuvanveistäjä
Matti Kekki (1868–1933), agronomi, maanviljelijä ja kansanedustaja
Niklas Kekki (s. 1993), jääkiekkoilija
Ossi Kekki (s. 1993), kestävyysjuoksija
Pertti Kekki (1940–2024), yleislääketieteen professori
Petri Kekki (s. 1966), šakinpelaaja
Tilla Kekki (s. 1940), kuvataiteilija ja kuvanveistäjä.
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Kan’ei-ji

viisikerroksinen pagoda.
Kan'ei-ji (jap. 寛永寺) on nykyisin raunioitunut temppeli Tokiossa, Uenon puistossa. Edo-kaudella se oli Tokugawan klaanin kotitemppeli ja yksi kaupungin vauraimmista temppeleistä.
Temppelin perusti Tenkai Sojo vuonna 1625. Se oli aluksi Edon linnan portilla toiminut rukouspaikka, mutta Tokugawan klaanin suojeluksessa siitä kasvoi 68 rakennuksen kokonaisuus.
Meiji-restauraatiota seuranneessa sisällissodassa temppeli kärsi pahoin. Osia siitä on edelleen eri puolilla Uenon puistoa, kuten viisikerroksinen pagoda ja Toshogun alttari.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kan’ei-ji Wikimedia Commonsissa
Jean Echenoz

Jean Echenoz (s. 26. joulukuuta 1947 Orange, Ranska) on ranskalainen kirjailija. Echenoz on opiskellut useissa Etelä-Ranskan yliopistoissa. Pariisissa hän on asunut vuodesta 1970 lähtien.
Ensimmäisen romaaninsa Le Méridien de Greenwich Echenoz julkaisi vuonna 1979. Romaani Cherokee (1983) lainaa nimensä Ray Noblen samannimisestä jazzsävellyksestä ja juonensa Dashiell Hammettin dekkarista Maltan haukka. Cherokee sai Prix Médicis -kirjallisuuspalkinnon.
Arvostetun Goncourt-palkinnon Echenoz sai romaanistaan Je m’en vais (1999), joka on käännetty suomeksi nimellä Minä lähden.
Pianossa-romaani kertoo pianistista, joka pakoilee esiintymisiä. Hän kuolee yhtäkkisesti. Tuonpuoleisessä on ”Keskus”, jossa hänen tekemisensä punnitaan. Hän päätyy takaisin Pariisiin uudistuneena henkilönä.
Echenoz kuuluu Ranskan Raamatunkäännöskomiteaan, joka julkaisi vuonna 2001 uuden käännöksen Raamatusta.
Tuotanto

Le méridien de Greenwich (Minuit, 1979)
Cherokee (Minuit, 1983)
L'équipée malaise (Minuit, 1986)
L'occupation des sols (Minuit, 1988)
Lac (Minuit, 1989)
Nous trois (Minuit, 1992)
Les grandes blondes (Minuit, 1995)
Un an (Minuit, 1997)
Je m'en vais (Minuit, 1999), suom. Minä lähden.  (Keltainen kirjasto 331)  Suomentanut Erkki Jukarainen. Tammi, 2001.  ISBN 951-31-1890-8
Jérôme Lindon (Minuit, 2001)
Au piano (Minuit, 2003), suom. Pianossa.  (Keltainen kirjasto 365)  Suomentanut Erkki Jukarainen. Tammi, 2005.  ISBN 951-31-2794-X
Ravel (Minuit, 2006), suom. Ravel.  Suomentanut Martti Anhava. Fuga Oy, 2020.  ISBN 978-952-68781-2-6
Courir (Minuit, 2008), suom. Pitkä juoksu.  (Keltainen kirjasto 404)  Suomentanut Erkki Jukarainen. Tammi, 2010.  ISBN 978-951-31-4896-6
Kirjallisuutta

Pierre Brunel: Glissements du roman français au Xxe siècle. Paris: Klincksieck, 2001.
Aiheesta muualla

Jean Echenoz’n kotisivut (ranskaksi)
Jean Echenoz: accélérateur de sens (ranskaksi)
L’Express, 16.1.2003 (ranskaksi)
Risto Niemi-Pynttäri: ”Sankari ei tajua, mitä hänelle tapahtuu”. Kiiltomato 2.4.2001.
Jan Blomstedt: Pianossa. Helsingin Sanomat 19.11.2005.
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Espanja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Italia  Israel  Belgia  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kreikka  Korea  Kroatia  Alankomaat  Puola  Portugali 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  MusicBrainz 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  IdRef
Juulia Kauste

Juulia Kauste (s. 1967) on suomalainen taidehistorioitsija. Hän oli Suomen arkkitehtuurimuseon (entisen Suomen rakennustaiteen museon) johtaja vuoden 2010 alusta keväälle 2018. Hänet irtisanottiin maaliskuun lopulla 2018 ja työsuhde päättyi toukokuun lopussa 2018.
Kauste on toiminut Suomen New Yorkin -kulttuuri-instituutin johtajana.
Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu

| Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu |
| --- | --- |

Perustettu:  1871
Tyyppi:  Julkinen
Dekaani:  Tuomas Auvinen
Henkilökunta:  noin 470
Opiskelijoita:  2 500
Jatko-opiskelijoita:  330
Sijainti:  Espoo,  Suomi
Osoite:  Otaniementie 14, 02150 Espoo, Finland
Kampus:  Otaniemi
Yhteistyö:  yliopistot, kulttuuriala, elinkeinoelämä
Sivusto:  http://arts.aalto.fi
Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu (ruots. Aalto-universitetets högskola för konst, design och arkitektur, engl. Aalto University School of Arts, Design and Architecture) on yksi kuudesta Aalto-yliopiston korkeakoulusta. Se antaa opetusta arkkitehtuurin, muotoilun, muodin, pelien, median, elokuvan, taidekasvatuksen ja taiteen aloilla. Alallaan Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu on Pohjoismaiden suurin.
Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu muodostui, kun Taideteollinen korkeakoulu (TaiK) ja Aalto-yliopiston insinööritieteiden korkeakouluun kuuluva arkkitehtuurin laitos yhdistyivät vuoden 2012 alussa. Korkeakoulussa opiskelee noin 2 500 opiskelijaa, henkilöstöä on 470, joista professoreita 58.
Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun tarpeisiin suunniteltu uusi Väre-rakennus Aalto-yliopiston kampuksella Otaniemessä otettiin käyttöön elokuussa 2018. Uudisrakennus kokoaa kaikki korkeakoulun laitokset saman katon alle ensimmäistä kertaa Aalto-yliopiston aikana.
Laitokset ja koulutusohjelmat

Korkeakoulussa on neljä laitosta:
arkkitehtuurin laitos
elokuvataiteen laitos
muotoilun laitos
taiteen ja median laitos
Vuoteen 2010 saakka korkeakoulussa oli kuusi osastoa. Vuonna 2010 muodostettiin taiteen laitos kuvataidekasvatuksen osastosta ja osasta visuaalisen kulttuurin osastoa, median laitos puolestaan yhdistämällä osa visuaalisen kulttuurin osastoa ja Medialaboratorio. Samalla osasto-nimestä korkeakoulun yksikkönä luovuttiin, ja siirryttiin laitos-nimeen, jotta Aalto-yliopiston rakenne olisi yhdenmukainen. Median ja taiteen laitokset yhdistyivät taiteen ja median laitokseksi vuonna 2022.
Laitokset tarjoavat kandidaatti- ja maisteritason koulutusta useissa eri koulutusohjelmissa.
Historiaa > Nimet

1871–1885 Veistokoulu
1885–1949 Taideteollisuuden keskuskoulu tai Taideteollisuuskeskuskoulu
1949–1973 Taideteollinen oppilaitos
1973–2010 Taideteollinen korkeakoulu
2010–2012 Aalto-yliopiston taideteollinen korkeakoulu
2012– Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu
Historiaa > Vaiheet

1871 Veistokoulu perustettiin
1885 Nimeksi tuli Taideteollisuuskeskuskoulu (Taideteollisuuden keskuskoulu)
1887 Koulu muutti Ateneum-rakennukseen
1949 Nimeksi tuli Taideteollinen oppilaitos
1965 Oppilaitos siirtyi valtion omistukseen
1973 Nimeksi tuli Taideteollinen korkeakoulu
1983 Alkoi taiteen tohtorikoulutus
1986 Koulu muutti Arabianrantaan
1994 Perustettiin Medialaboratorio
2000 Avattiin Mediakeskus Lume
2003 Valmistui Aralis-kirjastokeskus
2007 Päätettiin yhdistää Taideteollinen korkeakoulu Teknillisen korkeakoulun ja Helsingin kauppakorkeakoulun kanssa tekniikan, talouden ja taideteollisen alan uudeksi yliopistoksi. Nimeksi valittiin Aalto-korkeakoulu, mutta uuden yliopistolain luonnoksessa nimi muutettiin kuitenkin Aalto-yliopistoksi.
2010 Aalto-yliopisto aloitti toimintansa virallisesti.
2010 Taiteiden talo perustettiin Otaniemeen, sinne siirtyivät Arabianrannasta Kuvataiteen ja Ympäristötaiteen maisteriohjelmat
2012 Arkkitehtiosasto ja Taideteollinen korkeakoulu yhdistyivät Taiteiden ja suunnittelun korkeakouluksi
2018 Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu muutti Otaniemen kampukselle valmistuneeseen Väre-rakennukseen
Historiaa > Rehtorit ja taiteelliset johtajat

Ernst Nordström, rehtori
Armas Lindgren, taiteellinen johtaja 1900–1912
Werner von Essen, rehtori 1915–1943
Rafael Blomstedt, taiteellinen johtaja 1912–
Rafael Blomstedt, rehtori 1943–
Arttu Brummer-Korvenkontio, taiteellinen johtaja 1943–
Bruno Tuukkanen, rehtori 1951–
Tapio Wirkkala, taiteellinen johtaja 1951–
Markus Visanti, rehtori 1960–1970
Kaj Franck, taiteellinen johtaja 1960–
Juhani Pallasmaa, rehtori 1970–1971
Jouko Koskinen, rehtori 1972–1978
Yrjö Kukkapuro, rehtori 1979–1980
Torsten Laakso, rehtori 1980–1986
Yrjö Sotamaa, rehtori 1986–2008
Helena Hyvönen, rehtori, 2008–2009, dekaani 2009–2013
Anna Valtonen, dekaani 2013–2018
Tuomas Auvinen, dekaani 2018–
Palkinnot ja tunnustukset

QS World University Rankings asetti Aalto-yliopiston vuonna 2021 maailmanlaajuisessa yliopistovertailussa kuudennelle sijalle taiteen ja muotoilun alalla. Korkeakoulun arkkitehtuurin laitoksen QS Ranking arvioi vuonna 2021 maailman 50 parhaan arkkitehtuurikorkeakoulun joukkoon sijalle 42. Vuonna 2019 The Business of Fashion arvioi Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun muodin kandidaatin koulutusohjelman maailman parhaiden joukkoon. Amerikkalainen aikakauslehti BusinessWeek sijoitti lokakuussa 2007 tekemässään vertailussa Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun maailman 60 parhaan luovan johtamisen koulutusta antavan oppilaitoksen luetteloon. Tulos perustui lehden haastatteleman 22 kansainvälisen panelistin arvioihin. Arvion pohjana oli valmistuneiden menestyminen yrityselämässä ja yritysten johtotasolla.
Muodin ja valokuvauksen koulutusohjelmien opiskelijoita palkittiin arvostetuilla Hyères Fashion and Photography -festivaaleilla vuonna 2019, kuten useina aikaisempinakin vuosina. Muodin opiskelijat olivat kilvan kärkisijoilla seitsemänä vuonna peräkkäin.
Tunnettuja alumneja

Pauli Aalto-Setälä, toimitusjohtaja, ent. Nelosen päätoimittaja (ei valmistunut)
Eero Aarnio, suunnittelija
Umayya Abu-Hanna, journalisti ja vihreiden poliitikko
Aleksi Bardy, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja
Elina Brotherus, valokuvataiteilija
Kaj Franck, suunnittelija
Klaus Härö, elokuvaohjaaja
Mikko Ijäs, kuvataiteilija ja taiteentutkija
Reino Koski, muotisuunnittelija
Harri Koskinen, suunnittelija
Yrjö Kukkapuro, suunnittelija
Stefan Lindfors, suunnittelija
Marita Liulia, kansainvälinen mediataiteilija
Kiba Lumberg, kuvataiteilija ja vasemmistoliiton poliitikko
Susanna Majuri, valokuvataiteilija
Kerttu Nurminen, lasitaiteilija
Alex Rapp, taidemaalari
Timo Sarpaneva, suunnittelija
Jaakko Selin, muotitoimittaja
Yrjö Sotamaa, professori, kansainvälinen designasiantuntija
Paola Suhonen, muotitaiteilija
Sikke Sumari, ravintoloitsija ja tv-persoona (muun muassa Kokkisota-ohjelman juontaja)
Ilkka Suppanen, suunnittelija
Ilmari Tapiovaara, sisustusarkkitehti
Katja Tukiainen, sarjakuvataiteilija
Tapio Wirkkala, suunnittelija
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu — korkeakoulun sivut
ACRIS — Korkeakoulun tutkimustietokanta
Aalto Studios — Aalto Studiosin sivut
| n k Suomen yliopistot |
| --- | --- |
Yliopistot:  Aalto  Hanken  Helsinki  Itä-Suomi  Jyväskylä  Lappi  Lappeenranta-Lahti  MPKK  Oulu  Taideyliopisto  Tampere  Turku  Vaasa  Åbo Akademi 
Yliopistokeskukset:  Kajaani  Kokkola  Lahti  Mikkeli  Pori  Seinäjoki 
Entiset:  Eläinlääketieteellinen korkeakoulu  Helsingin kauppakorkeakoulu  Joensuu  Kuopio  Kuvataideakatemia  Sibelius-Akatemia  Svenska social- och kommunalhögskolan  Taideteollinen korkeakoulu  Tampere (1925-2018)  Tampereen teknillinen yliopisto  Teatterikorkeakoulu  Teknillinen korkeakoulu  Turun kauppakorkeakoulu 
Tyyliopin opetustilanne, opettajana Edvard Elenius. Taide­teollisuus­keskus­koulu, 1920-luku.
Taideteollinen korkeakoulu Arabianrannassa  vuonna 2012.