stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Timo Malmi

| Timo Malmi |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 18. kesäkuuta 1948 (ikä 76) Tampere
Kansalaisuus:  suomalainen
Ammatti:  kirjailija, runoilija, kääntäjä
Kirjailija
Esikoisteos:  Welaatta. Maito, maa ja vesi (1998)
Aiheesta muualla
Kotisivut
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Timo Ensio Malmi (s. 18. kesäkuuta 1948 Tampere) on suomalainen kirjailija, runoilija, kääntäjä, historiantutkija ja tietokirjailija. Malmin tuotannon tärkeänä teemana on ollut sotavuosien 1918 ja 1939–1944 monipuolinen ja humaani tarkastelu. Timo Malmille myönnettiin vuonna 2019 sotakamreerin arvonimi. Teoksissaan hän on käsitellyt muun muassa suomalaisia sotavankeja Neuvostoliitossa, sotaorpojen tarinoita ja Tampereen taistelua vuonna 1918. Malmille on myönnetty muun muassa Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto ja Tampereen kulttuuritekopalkinto.
Koulutukseltaan Malmi on filosofian lisensiaatti Suomen historian oppiaineesta ja toimittaja. Hän on toiminut vuosina 1991–1993 Suomen tiedetoimittajien liiton ja vuosina 2002–2008 Pirkkalaiskirjailijat ry:n puheenjohtajana. Vuosina 1973–2012 Malmi toimi Tampereen yliopiston viestintäpäällikkönä. Malmi on myös Tampereen Velaatan kaupunginosassa toimivan Maitolaiturimuseon puuhamies.
Teokset > Romaanit

Puolueen lemmikki (Atena 2007) ISBN 9789517964869
Tähkäpää, sotavangin laulu (Atena 1999) ISBN 9517961693
Teokset > Runoteokset

Tuulensuu, minä rakastan sinua (Sanasato 2014) ISBN 9789525804706
Ihmisten maa – Menneskenes land – Inuit Nunaat (Atena 2000)  ISBN 9517961995
Welaatta: maito, maa ja vesi (Atena 1998) ISBN 951796109X
Teokset > Tietokirjat

Mannerheimin miehet. Sotavangin tuhat ja yksi päivää. Neljä kertomusta. (Warelia 2022) ISBN 978-952-387-033-8
Tampereen sotakirja II (Warelia 2021) ISBN 9789525940985
Tampereen sotakirja (Warelia 2020) ISBN 9789525940756
Äyräpään luutnantti (Into 2016) ISBN 9789522646774
Rynnäkkö läpi Tampereen (Traff 2011) ISBN 9526741226
MIMESIS Art, Architecture and Design at the University of Tampere (TaY 2009) ISBN 9789514476464
Tampere tulessa 1918, koonneet Timo Malmi & Ari Järvelä ; ruotsalaisen prikaatin tekstien suomennokset: Ari Järvelä. (Atena 2008) ISBN 9789517965200
Suomalaiset sotavangit Neuvostoliitossa 1941-1944: miehet kertovat (Atena 2001) ISBN 9517962649
Isän ikävä: sotaorvot kertovat, toim. Timo Malmi. (Atena 2001) ISBN 9517962371
Teokset > Käsikirjoitukset

Draamakävely, Tie Tampereen vaiheisiin 1918-1922. Kierros Tammerkosken ympäri. Teatteri Siperia, 2022
Kaikki antamasi aamut. Tampereen Teatteri, 2021.
Väinö Linnan reitti, 2020.
Tuntemattomat. Raatihuoneen puolustajat. Elokuvakäsikirjoitus, 2015.
Raatihuoneen puolustajat 1918. Tuulensuun teatteri, Tampereen Keskustori, 2014
Sovinnon päivä Tampereella 1918. Historiallinen kulkue ja Piiritetyn kaupungin 20 pysähtynyttä kuvaa, 2008.
Teokset > Käännökset

Pablo Neruda, Maremoto. Mukana Malmin essee Meren evankelista (Palladium kirjat 2013) ISBN 9789529893812
Teokset > Teosten toimittaja

Tampereen yliopiston työn ja tieteen juhla: juhlakirja, toim. Timo Malmi, 1976
Pojat kokevat runoilla, toim. Timo Malmi ja Vesa Niinikangas. 1998
Teokset > Radioteokset

Kalevankankaan sankarit osat 1 ja 2 (Yle 2004), toimittaja Seppo Puttonen.lähde?
Palkinnot ja tunnustukset

Pirkanmaan taidetoimikunnan Kulttuurityön erityismaininta Päivä Tampereella 1918 -tapahtumalle (2008)
Tampereen kulttuuriteko 2008 –palkinto Päivä Tampereella 1918 -tapahtumalle.
Yhtenä kirjoittajana Tieto-Finlandia-palkinnon saaneessa teoksessa Jatkosodan pikkujättiläisen WSOY, 2006 (artikkeli "Jatkosodan suomalaiset sotavangit")
Atena Kustannuksen taidepalkinto (2001)
Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto (2000)
Pirkanmaan kirjoituskilpailun runosarjan voittaja (1996)
Harp

| Harp (Харп) |
| --- | --- |
 Jamalin Nenetsian sijainti Venäjällä, alla kaupungin sijainti alueella
 Harp
 Koordinaatit: 66.81666°N, 65.80082°E 
Valtio:  Venäjä
Piirikunta:  Jamalin Nenetsia
Piiri:  Priuralskin piiri
Väkiluku (2010):  6 413
Postinumero:  629620
Suuntanumero(t):  +7 34993
 
 www.priuralye.com 
 Kunnallispiirin kotisivut (venäjäksi) 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Harp (ven. Харп) on Priuralskin piirin länsiosissa sijaitseva kaupunkityyppinen taajama Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan länsiosissa Luoteis-Siperiassa, aivan Ural-vuoriston itäpuolella, hieman Labytnangin kaupungista luoteeseen. Taajamassa on Labytnangista Komin Vorkutaan vievän radan rautatieasema. Harp sijaitsee noin sadan kilometrin päässä Vorkutan kaivoskaupungista.
Näkymä Harpin taajamaan Uralin itärinteen juurella
Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Harpin teollisuustaajamassa asui 6 413 henkeä ja se oli koko 14 995 asukkaan kunnallispiirin suurin taajama.
Harpissa sijaitsee IK-18 "Poljarnaja sova" (tunturipöllö) -niminen vankila elinkautisvangeille.
Harpissa sijaitsee myös vankileiri numero 3, joka tunnetaan nimellä Napasusi. Rangaistussiirtola IK-3 on venäläisellä vankila-asteikolla ankarin eli ”erityisen kurin siirtola”. IK-3:ssa ovat viruneet mm. ukrainalainen elokuvaohjaaja Oleh Sentsov, öljy-yhtiö Jukosin perustajiin kuulunut Platon Lebedev ja aktivisti Aleksei Navalnyi, joka kuoli siellä kahden kuukauden vankeuden jälkeen. "Napapiirin susi" perustettiin osaksi gulag-järjestelmää 1960-luvulla. Siellä voidaan säilyttää kerralla 1 050:tä vankia. Vankisiirtola 3:n entiset vangit ovat kertoneet kidutuksesta. "Napapiirin susi" on Venäjän pohjoisin rangaistussiirtola.
Harp
Aiheesta muualla

Harpin taajamaan keskittynyt sivusto (Arkistoitu – Internet Archive)
Mannerheim (suku)

| Mannerheim |
| --- | --- |
 Mannerheim-suvun aatelisvaakuna
Alkuperä:  Ruotsi
Aateloitu:  1693
Motto:  Candida pro causa ense candido (puhtain asein puhtaan asian puolesta)
Kantaisä:  Augustin Marhein
Kartano:  Louhisaaren kartano
 Suomen ritarihuone
Introdusoitu:  6.2.1818
Arvo:  Vapaaherrallinen ja kreivillinen
Numero:  18
 Ruotsin ritarihuone
Introdusoitu:  3.11.1693
Arvo:  Aatelinen, vapaaherrallinen ja kreivillinen
Numero:  1260
Mannerheim-suku (alkuaan Marhein) on ruotsalais-suomalainen aatelissuku, joka on alun perin kotoisin Saksasta. Aiemmin suvun luultiin olevan peräisin Alankomaista. Suvun tunnetuin jäsen on Suomen marsalkka ja presidentti Carl Gustaf Emil Mannerheim.
Kuuluisia suvun jäseniä

Johan Augustin Mannerheim (1706–1778), vapaaherra ja tykistön eversti
Carl Erik Mannerheim (1759–1837), kreivi, valtiopäivämies, ensimmäinen Senaatin talousosaston varapuheenjohtaja, Johan Augustin Mannerheimin poika
Carl Gustaf Mannerheim (1797–1854), kreivi, Viipurin hovioikeuden presidentti, entomologi, Carl Erik Mannerheimin poika
August Mannerheim (1805–1876), vapaaherra, Suomen Pankin johtokunnan jäsen, Carl Erik Mannerheimin poika
Carl Robert Mannerheim (1835–1914), kreivi, kartanonomistaja ja liikemies, Carl Gustaf Mannerheimin poika
Sophie Mannerheim (1863–1928), sairaanhoitaja, Lastenlinnan ja Mannerheimin lastensuojeluliiton perustaja, Carl Robert Mannerheimin tytär (puoliso kamariherra Hjalmar Linder)
Carl Mannerheim (1865–1915), kreivi, pankinjohtaja, valtiopäivämies, Carl Robert Mannerheimin poika
Lillemor Mannerheim (1927–1994), keraamikko, Carl Mannerheimin pojantytär
Carl Gustaf Emil Mannerheim (1867–1951), vapaaherra, Suomen marsalkka, presidentti, Carl Robertin Mannerheimin poika
Anastasie Mannerheim (1893–1978), C. G. E. Mannerheimin tytär
Sophie Mannerheim (1895–1963), C. G. E. Mannerheimin tytär
Johan Mannerheim (1868–1934), vapaaherra, teollisuusjohtaja, Carl Robert Mannerheimin poika
Evo Mannerheim-Weckman (1903–1984), kirjailija, Johan Mannerheinin tytär
Augustin Mannerheim (1915–2011), vapaaherra, kirjailija ja metsänhoitaja, Johan Mannerheimin poika
Eva Mannerheim-Sparre (1870–1958), kirjailija, Carl Robert Mannerheimin tytär (puoliso taiteilija Louis Sparre)
Kuuluisia suvun jäseniä > Sukuun avioliiton kautta kuuluneita

Vendla Sofia Mannerheim (o.s. von Willebrand, 1779–1863), kartanonemäntä, Carl Erik Mannerheimin puoliso
Eva Vilhelmina Mannerheim (o.s. von Schantz, 1810–1895), kartanonemäntä, Carl Gustaf Mannerheimin puoliso
Helene Mannerheim (o.s. von Julin, 1842–1881), kreivi Carl Robert Mannerheimin ensimmäinen puoliso, C. G. E. Mannerheimin äiti
Aina Mannerheim (o.s. Ehrnrooth, 1869–1964), laulaja, Carl Mannerheimin puoliso
Anastasia Mannerheim (o.s. Arapova, 1872–1936), C. G. E. Mannerheimin puoliso
Suvun vaakunat

Lähteet:
Mannerheim suvun porvarillinen vaakuna ennen vuotta 1693.
Mannerheim-suvun aatelisvaakuna.
Vapaaherrallisen Mannerheim-suvun vaakuna.
Kreivillisen Mannerheim-suvun vaakuna.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
/ Mannerheim (1600–) Kansallisbiografia-verkkojulkaisu (maksullinen). Helsinki:  Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
Kansallisarkiston Mannerheim-suvun kokoelma
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet: Henkilöt :  Kansallisbiografia 
Mannerheim-sisarukset vuonna 1881: keskellä Sophie, vasemmalla Carl, August ja Johan, oikealla Annicka ja Gustaf, istumassa Eva.
Harppauskerros

Veden vyöhykkeitä
Vuorovesivyöhyke
Neriittinen vyöhyke
Rantavyöhyke
Sublitoraalivyöhyke
Foottinen vyöhyke
Pelaginen vyöhyke
Epipelaginen vyöhyke
Mesopelaginen vyöhyke
Batypelaginen vyöhyke
Bentaalinen vyöhyke
Abyssopelaginen vyöhyke
Hadaalivyöhyke
Pohjavyöhyke
Abyssaalivyöhyke
Kerroksellisuus
Harppauskerros
Isopykni
Kemokliini
Halokliini
Termokliini
Termohaliini
näytä
keskustele
Kerrostunut vesi jakautuu harppauskerroksen (metalimnion) yläpuoliseen päällysveteen (epilimnion) ja alapuoliseen alusveteen (hypolimnion).
Halokliini näkyy suolapitoisuuden käyrässä.
Harppauskerros, välivesi eli metalimnion, on meressä tai järvessä oleva vesimassojen välinen vaihettumisvyöhyke, jossa jokin veden ominaisuus muuttuu nopeasti syvyyssuunnassa. Harppauskerros estää yläpuolisen päällysveteen sekoittumista alapuoliseen alusveteen.
Harppauskerroksia on erityyppisiä:
halokliini suolapitoisuuden harppauskerros ,
termokliini on lämpötilan harppauskerros , ja
tiheyden harppauskerros on pyknokliini.
Aiheesta muualla

Vesi.fi: Harppauskerros
Brynäs IF

| Brynäs IF |
| --- | --- |

Perustettu:  1912 1939 jääkiekkojaosto
Kaupunki:  Gävle, Ruotsi
Kotiareena:  Monitor ERP Arena
Sarjataso:  SHL
Värit:                
Puheenjohtaja:   Håkan Svedman
Päävalmentaja:   Niklas Gällstedt
Kapteeni:   Johan Larsson
Mitalit
Kultaa:  13 (1964, 1966, 1967, 1968, 1970, 1971, 1972, 1976, 1977, 1980, 1993, 1999, 2012)
Hopeaa:  3 (1975, 1995, 2017)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Brynäs IF on vuonna 1912 perustettu gävleläinen jääkiekkojoukkue, joka pelaa Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla SHL:ssä. Sen kotihallina toimii Monitor ERP Arena, jonne mahtuu 7 909 katsojaa. Pääasiassa seura pelaa jääkiekkoa, mutta sillä on joukkueita muissakin lajeissa. Brynäs IF on yksi ruotsalaisen jääkiekkoilun suurseuroista ja se on voittanut Ruotsin mestaruuden 13 kertaa. Kauden 2022-23 päätteeksi se putosi ensimmäistä kertaa 63 vuoteen pääsarjasta (SHL) alemmalle sarjatasolle, mutta nousi SHL:n takaisin kauden 2023-24 päätteeksi.
Brynäsin kotihalli: Gavlerinken Arena
Jacob Markström Brynäsissä vuonna 2009
Jäädytetyt numerot

6  Tord Lundström
26  Anders Huss
Kapteenit 2000-luvulla

Jan Larsson 1999–2003
Tommy Sjödin 2003–2008
Andreas Dackell 2008–2012
Jakob Silfverberg 2012
Jörgen Sundqvist 2012–2014
Niclas Andersén 2014–2015
Anton Rödin 2015–2016
Jacob Blomqvist 2016–2019
Anton Rödin 2019–
Valmentajat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Axel Svensson 1943–1944   Conny Eriksson 1954–1957   Arne Backman 1960–1961   Nils Bergström 1961–1963   Herbert Pettersson 1963–1966   Börje Mattsson 1966–1967   Nils Bergström 1967–1969   Tommy Sandlin 1969–1977   Rolf Andersson 1977–1979   Lennart Johansson 1979–1980   Tord Lundström 1980–1981  |   Lennart Johansson 1981–1982   Stig Salming 1982–1987   Tord Lundström 1987–1988   Staffan Tholson 1988–1991   Tommy Sandlin 1991–1996   Göran "Flygis" Sjöberg 1996–1998   Roger Melin 1998–2002   Esko Nokelainen 2002–2003   Gunnar Persson 2003–2004   Tomas Jonsson 2004   Roger Kyrö 2004–2005  |   Wayne Fleming 2005   Leif Boork 2005–2008   Olof Östblom 2007–2008   Niklas Czarnecki 2008–2011   Tommy Jonsson 2011–2015   Thomas Berglund 2015–2017   Roger Melin 2017   Tommy Sjödin 2017–2018   Magnus Sundquist 2018–2020   Peter Andersson 2020–2021    Josef Boumedienne 2021  |
Valmentajat > Joukkue kaudella 2024–2025

| Maalivahdit> Numero | Maalivahdit>  | Maalivahdit> Pelaaja | Maalivahdit> Hanskakäsi | Maalivahdit> Sopimus | Maalivahdit> Syntymäpaikka | Maalivahdit>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 31 |  | Erik Källgren | L | 2027 | Tukholma, Ruotsi |  |
| 32 |  | Ludvig Persson | L | 2025 | Göteborg, Ruotsi |  |
| Puolustajat> Numero | Puolustajat>  | Puolustajat> Pelaaja | Puolustajat> Kätisyys | Puolustajat> Sopimus | Puolustajat> Syntymäpaikka | Puolustajat>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2 |  | Anton Johannesson | L | 2025+1 | Gnosjö, Ruotsi |  |
| 3 |  | Christian Djoos | L | 2029 | Göteborg, Ruotsi |  |
| 4 |  | Theo Lindstein | L | Laina | Gävle, Ruotsi |  |
| 9 |  | Victor Söderström | R | 2026 | Skutskär, Ruotsi |  |
| 15 |  | Simon Bertilsson | L | 2026 | Karlskoga, Ruotsi |  |
| 28 |  | Johannes Kinnvall | R | 2025 | Gävle, Ruotsi |  |
| 29 |  | Axel Andersson | R | 2026 | Järna, Ruotsi |  |
| 45 |  | Charles-Edouard D’Astous | L | 2026 | Rimouski, Québec, Kanada |  |
| 64 |  | Jacob Bengtsson | L | 2025 | Tukholma, Ruotsi |  |
| Hyökkääjät> Numero | Hyökkääjät>  | Hyökkääjät> Pelaaja | Hyökkääjät> Kätisyys | Hyökkääjät> Pelipaikka | Hyökkääjät> Sopimus | Hyökkääjät> Syntymäpaikka |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 8 |  | Bobby Trivigno | L | VLH | 2026 | Setauket, New York, Yhdysvallat |
| 10 |  | Johan Larsson (C) | L | KH | 2028 | Lau, Ruotsi |
| 11 |  | Jordan Schroeder | R | KH / OLH | 2025 | Lakeville, Minnesota, Yhdysvallat |
| 18 |  | Anton Rödin (A) | L | OLH | 2026 | Tukholma, Ruotsi |
| 20 |  | Tyler Vesel | R | KH | 2025 | Duluth, Minnesota, Yhdysvallat |
| 23 |  | Oskar Lindblom | L | LH | 2026+3 | Gävle, Ruotsi |
| 24 |  | Linus Lindblom | L | LH | 2025 |  |
| 33 |  | Jakob Silfverberg | R | LH | 2026 | Gävle, Ruotsi |
| 36 |  | Linus Ölund (A) | L | KH | 2028 | Gävle, Ruotsi |
| 37 |  | Hugo Lejon | R | OLH | 2026 | Västerås, Ruotsi |
| 40 |  | Anton Ohlsson | L | KH | 2025 | Gävle, Ruotsi |
| 41 |  | Greg Scott | R | KH | 2025 | Victoria, Brittiläinen Kolumbia, Kanada |
| 52 |  | Jack Kopacka | L | LH | 2026 | Lapeer, Michigan, Yhdysvallat |
| 70 |  | Miks Indrašis | L | H | 2025 | Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto |
Valmentajat > Valmennus & Joukkueenjohto

Päävalmentaja: Niklas Gällstedt
Apuvalmentaja: Anders Carlsson
Apuvalmentaja: Ove Molin
Maalivahti- & Videovalmentaja: Anthon Hansson
Fysiikkavalmentaja: Johan Holmström
Huoltopäällikkö: Per-Åke Bäckman
Huoltopäällikkö: Adam Lööf
Puheenjohtaja: Håkan Svedman
Urheilutoimenjohtaja: Johan Alcén
Urheilutoimenjohtaja: Erika Grahm
Lähde: EliteProspects
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Brynäs IF:n kotisivut (ruotsiksi)
Hartonen

Hartonen oli Kivennavan pitäjän kylä Karjalankannaksella. Idässä kylä rajoittui Rajajokeen ja lähimmistä taloista oli rajalle pari kilometriä. Hartosen kylässä oli useita alueita: Uusikylä, Keskikylä, Alakylä, Kuortinpää ja Harjula. Ennen talvisodan syttymistä kylässä oli maanviljelystiloja, kolme kauppaa ja kansakoulu. Vuonna 1939 taloja oli kylässä 46.
Nykyisin kylän alueella ei ole asutusta.
Matti Manninen (fyysikko)

| Matti Manninen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 31. lokakuuta 1950 Laukaa
Ammatti:  soveltavan fysiikan professori, yliopiston rehtori
Koulutus ja ura
Tutkinnot:  Teknillinen korkeakoulu (DI 1974, TkT 1978)
Instituutti:  Jyväskylän yliopisto
Tutkimusalue:  Tiiviin aineen fysiikka
Matti Jussi Manninen (s. 31. lokakuuta 1950 Laukaa) on suomalainen fyysikko ja emeritusprofessori. Hän on toiminut Jyväskylän yliopistossa soveltavan fysiikan professorina 1997–2012. Sen jälkeen hän oli yliopistonsa rehtori vuosina 2012–2017.
Akateeminen ura > Uran alkuvaiheet

Matti Manninen kirjoitti 1969 ylioppilaaksi Vaajakosken lukiosta. Suoritettuaan asevelvollisuutensa hän aloitti teknillisen fysiikan opinnot Teknillisessä korkeakoulussa. Hän valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1974. Akateemisen uransa Manninen aloitti erilaisissa tutkimustehtävissä Teknillisessä korkeakoulussa, jossa hän toimi vuodesta 1973 mm. assistenttina. Hän suoritti tekniikan tohtorin tutkinnon vuonna 1978 Teknillisessä korkeakoulussa. Valmistumisen jälkeen hän oli useiden vuosien ajan tutkijana ulkomaisissa yliopistoissa ja tutkimuslaitoksissa. Aluksi hän oli avustavana tutkijana Michiganin teknillisessä yliopistossa ja Argonnen kansallisessa tutkimuslaboratoriossa Yhdysvalloissa (1978–79). Sen jälkeen hän on työskennellyt tutkijana Pohjolan teoreettisen fysiikan instituutti Norditassa (1979–81) ja Sveitsin ydintutkimusinstituutissa (engl. Swiss Institute for Nuclear Research (1981–82). Sittemmin hän on työskennellyt vielä Cornellin yliopistossa (1984–86) ja vierailevana professorina Niels Bohr-instituutissa (1993–94). Ulkomaiden ohella Manninen työskenteli myös kotimaassa, jossa hänellä oli vuoteen 1987 mennessä erilaisia vakansseja mm. tutkijana Teknillisessä korkeakoulussa sekä Helsingin yliopistossa, Suomen Akatemiassa ja VTT:llä.
Vuodesta 1988 Manninen työskenteli Jyväskylän yliopistossa. Aluksi hän toimi siellä 1988–1997 fysiikan apulaisprofessorina. Hänen aloittaessaan fysiikan laitoksella työskentelivät professorit Kalevi Valli, Juhani Kantele ja Pertti Lipas sekä apulaisprofessoreina Ahti Pakkanen, Vesa Ruuskanen ja Jorma Hattula. Nämä kaikki olivat erikoistuneet joko hiukkas- tai ydinfysiikkaan. Koska Manninen oli ainoa muunlaisen fysiikan alan (teknillinen fysiikka) edustaja, hän sai vastuulleen materiaalifysiikan tutkimuksen ja opetuksen. Alkuaikoina hän teki teoreettisen tutkimuksen ohessa myös kokeellista materiaalintutkimusta. Manninen ohjasi 1990-luvun alussa neljä kokeellisen materiaalifysiikan väitöskirjaa. Eräs Mannisen oppilaista oli myöhemmin Jyväskylän yliopistossa professorina aloittanut Hannu Häkkinen.
Matti Manninen teki alusta alkaen yhteistyötä fysiikan muiden tutkimusalojen tutkijoiden kanssa. 1980-luvun lopulta lähtien fysiikan ja materiaalifysiikan tutkimuksessa avautui uusia aloja. Vuosina 1989–1993 Jyväskylän yliopistossa toimi soveltavien luonnontieteiden ohjelma, jonka tuloksena fysiikan materiaalintutkimus laajeni nanofysiikkaan ja laitokselle pestattiin uusi professori (Mikko Paalanen) johtamaan alan tutkimusta.  1990-luvulla laitoksella alkoi myös huokoisten materiaalien tutkimus, jota johti professori Jussi Timonen.
Akateeminen ura > Professorina

Manninen nimitettiin vuonna 1997 soveltavan fysiikan professoriksi Jyväskylän yliopistoon. Professuurin alkuaikoina (1997–1998) hän oli myös virkaa tekevänä apulaisprofessorina Teknillisessä korkeakoulussa. Professorina Manninen jatkoi teoreettista materiaalifysiikan tutkimustaan. 2000-luvun alussa materiaalifysiikan tutkimuksesta oli kehittynyt Jyväskylän fysiikan laitoksen toinen merkittävä tutkimusala hiukkas- ja ydinfysiikan rinnalle. Fysiikan laitoksella toimi vuosina 2000–2005 Suomen Akatemian nimeämä fysiikan huippututkimusyksikkö nimellä ydin- ja materiaalifysiikan tutkimuslaitos, jota johtivat Matti Manninen ja professori Juha Äystö. Äystö vastasi ydinfysiikan puolesta.
Professori Manninen on osallistunut erilaisiin hallintotoimiin Jyväskylän yliopistossa. Hän oli vuosina 1993–1996 Jyväskylän yliopiston fysiikan laitoksen johtaja. (Laitoksen varajohtajana hän oli toiminut 1991–1993.) Sen jälkeen hän toimi matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dekaanina 1996–2009. Hänen toimikautensa aikana matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan tutkimustoiminta laajeni ja monipuolistui. Jyväskylän yliopistoon perustettiin vuonna 2002 Nanotiedekeskus. Se on poikkitieteellinen tutkimuskeskus, jossa kemian, fysiikan ja biotieteiden (solu- ja molekyylibiologian) tutkijat toimivat yhdessä samoissa tiloissa. Aluksi tiedekeskuksen tutkimustoiminta tosin tapahtui laitoksien (fysiikan laitos, kemian laitos ja bio- ja ympäristötieteiden laitos) tiloissa, mutta vuonna 2004 tutkimuskeskus sai omat toimitilansa, kun nanotiedekeskuksen rakennus ("nanotalo") valmistui. Tiedekunta teki Mannisen dekaanikaudella myös monia merkittäviä laiteinvestointeja laitoksille (kemia, fysiikka ja bio- ja ympäristötieteet). Nanotiedekeskuksen toimitalon valmistuttua (2004) hankittiin femtosekuntilaserlaitteisto, jota voidaan käyttää esimerkiksi nanotieteissä nanomateriaalien rakenteen muokkaamiseen. Laitteistolla voi tehdä myös erilaisia optisia mittauksia ja spektroskopian mittauksia näkyvän valon alueella lähellä infrapuna-aluetta sekä keski-infrapuna-alueella (engl. mid IR). Solu- ja molekyylibiologian tutkimusta varten hankittiin vuonna 2006 uusi konfokaalimikroskooppi. Manninen toimi vuosina 2008–2009 Nanotiedekeskuksen johtajana.
Dekaanikautensa jälkeen Manninen oli Jyväskylän yliopiston vararehtorina vuosina 2010–2012. Vararehtorina hän vastuullaan olivat tutkimusasiat sekä yliopiston tutkimusinfrastruktuuriin liittyvät kysymykset. Manninen valittiin joulukuussa 2011 Jyväskylän yliopiston rehtoriksi 1. elokuuta 2012 alkaen viisivuotiskaudeksi (2012–2017). Hänen toimikautensa rehtorina päättyi heinäkuun lopussa 2017.
Luottamustoimet, saavutuksia ja huomionosoituksia

Tieteellisten tehtävien ohella Mannisella on ollut useita luottamustehtäviä. Hän toimi Suomen fyysikkoseuran puheenjohtajana vuosina 1999–2001. Hän on ollut vuodesta 1998 lähtien Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen.
Sotilasarvoltaan Manninen on vänrikki.
Tutkimustyö

Fyysikkona Matti Mannisen on tutkimusala on ollut pääasiassa teoreettinen materiaalifysiikka. Aloittaessaan Jyväskylässä (1988) teki materiaalifysiikan tutkimusta laskennallisen fysiikan ja teoreettisen fysiikan alalla sekä kokeellista materiaalifysiikan tutkimusta. Hänen kokeellinen tutkimuksensa kuitenkin loppui 1990-luvulla. Hän tutki materiaaleja ja niiden ominaisuuksia tutkimusryhmineen esimerkiksi fysiikan laitoksen hiukkaskiihdyttimen avulla. Näiden tutkimusten avulla saatiin tietoa esimerkiksi kestomagneettien säteilynkestävyydestä.
1990-luvulla Manninen tutki metallisiin atomiryppäisiin liittyvän kvanttimekaniikan kysymyksiä. Tutkimusala on temaattisesti samantapainen kuin atomiytimien kvanttimekaniikan tutkimus. Tuolloin professori Ben Mottelson kutsui hänet 1993 Niels Bohr-instituuttiin Kööpenhaminaan vuoden ajaksi vierailevaksi professoriksi. Kööpenhaminassa Manninen alkoi tämän vaikutuksesta tutkia kvanttipisteitä. Hän teki yhteistyötä tutkimusalalla professori Mottelsonin kanssa koko 1990-luvun loppupuoliskon, vaikka oli palasi kotimaahan vuonna 1994. Mannisen viimeisimmät tieteelliset projektit 2000-luvulla käsittelivät puolijohteiden nanopisteiden tutkimuksia. Tutkimusala liittyy läheisesti teoreettisen nanotieteen tai nanofysiikan alaan.
Professori Manninen on uransa aikana julkaissut yli 250 tieteellistä artikkelia.
Katherine Mansfield

| Kathleen Mansfield Murry |
| --- | --- |
 Kathleen Mansfield Murry vuonna 1917.
Henkilötiedot
Syntynyt: 14. lokakuuta 1888 Wellington, Uusi-Seelanti
Kuollut: 9. tammikuuta 1923 (34 vuotta) Fontainebleau, Ranska
Kirjailija
Salanimi: Katherine Mansfield
Tyylilajit:  modernismi
Aiheesta muualla
The first place of the Storyteller (englanniksi)
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Katherine Mansfield, oik. Kathleen Mansfield Murry, o.s. Beauchamp [biːtʃəm] (14. lokakuuta 1888 Wellington, Uusi-Seelanti – 9. tammikuuta 1923 Fontainebleau, Ranska) oli huomattava uusiseelantilainen kirjailija.