stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Signe (rakennus)

| Signe |
| --- | --- |
 Signen runkorakennustöitä helmikuussa 2025.
Osoite:  Mannerheimintie 14, Helsinki
Sijainti:  Kamppi, Helsinki
Rakennustyyppi:  liike- ja toimistorakennus
Valmistumisvuosi:  2026 (tavoite)
Suunnittelija:  Sarlotta Narjus (Sarc)
Rakennuttaja:  Sponda
Urakoitsija:  Jatke
Käyttäjä:  useita, mm. PwC
Tyylisuunta:  nykyarkkitehtuuri
Kerrosluku:  9
Kerrosala:  16 400 m²
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Signe on Helsingin keskustassa osoitteessa Mannerheimintie 14 rakenteilla oleva liike- ja toimistorakennus. Se tulee 2020-luvulla korvaamaan vanhan Aktian talon, joka puolestaan 1960-luvulla rakennettiin Huberin talon tilalle.
Signen rakennuttaa kiinteistösijoitusyhtiö Sponda ja sen on suunnitellut arkkitehtitoimisto Sarc pääsuunnittelijanaan Sarlotta Narjus. Rakennukseen tulee yhdeksän kerrosta, joista kahdessa alimmassa on liiketilaa. Toimistotilojen päävuokralaiseksi tulee PwC.
Tontilla sijaitsevan Aktian talon purkutyöt alkoivat marraskuussa 2023. Signen peruskivi muurattiin 30. lokakuuta 2024, ja rakennus on tarkoitus ottaa käyttöön loppuvuonna 2026. Uusi rakennus tavoittelee LEED-ympäristöarviointijärjestelmän korkeinta Platinum-sertifikaattia.
Historia

Mannerheimintie 14:n tontille valmistui vuonna 1891 Theodor Höijerin piirtämä uusrenessanssityylinen Huberin talo. Se purettiin vuonna 1960 Kurt Simbergin suunnitteleman Aktian talon tieltä, joka valmistui kolme vuotta myöhemmin. Vuonna 2016 Kiinteistösijoitusyhtiö Sponda osti rakennuksen osana kuuden kiinteistön ja yhteensä 576 miljoonan euron kauppaa. Havainnekuvat korvaavasta uudisrakennuksesta julkaistiin lehdistössä loppuvuodesta 2022. Aktian talo purettiin syksyn 2023 ja kesän 2024 välillä, ja Signen peruskivi muurattiin juhlallisesti 30. lokakuuta 2024. Tilaisuudessa oli puhumassa muun muassa Helsingin pormestari Juhana Vartiainen.
Historia > Keskustelu Aktian talon purkamisesta

Aktian talon purkamispäätös herätti arvostelua muun muassa hiilipäästöjen näkokulmasta. Rakennuttaja perusteli uudisrakentamista ympäristösyillä, ja sillä että vanhaa rakennusta olisi haastava korjata, ja sen matala kerroskorkeus rajoittaisi taloteknisiä ratkaisuja. Spondan mukaan purkaminen mukaan luettuna uudisrakennuksen koko elinkaaren käyttäjäkohtainen hiilijalanjälki pienenisi 34 prosenttia peruskorjaamiseen verrattuna, ja kuluisi ”muutama vuosikymmen”, kunnes purkavan uudisrakentamisen hiilijalanjälki olisi kuitattu. Korjausrakentamisen professorin mukaan olisi mielekkäämpää laskea hiilijalanjälki käyttäjien sijaan neliöitä kohden, sillä rakennusta lämmitetään ja ylläpidetään jatkuvasti. Sponda kertoo sitoutuneensa kestävän purkamisen green deal -sopimukseen, jossa pyritään lisäämään purkumateriaalien kierrätystä ja uudelleenkäyttöä. Tavoitteena on muun muassa käyttää vanhan rakennuksen julkisivun graniittilaattoja uudisrakennuksen terassien päällystämiseen. Signen neliöpohjaisten hiilidioksidipäästöjen on sanottu olevan 31 prosenttia pienemmät verrattuna tavalliseen toimistorakentamiseen.
Arkkitehtuuri

Signen julkisivua koristavat suuret ikkunat ja luonnonkivimateriaalit. Mannerheimintien puoleinen julkisivu on jaettu kahteen keskenään erinäköiseen osaan, jonka tarkoituksena on integroida se paremmin naapurirakennusten mittakaavaan. Aktian talosta poiketen Signen katutaso rakennetaan kiinni muun katulinjan kanssa, ja sen liiketiloissa on suuret näyteikkunat.
Rakennuttajan mukaan Signen myötä Mannerheimintien ja Kalevankadun kulma eheytyy kaupunkikuvallisesti, ja avoin sekä aiempaa korkea maantasokerros elävoittää katua jalankulkijoille.
Bunkkeri (Helsinki)

| Bunkkeri |
| --- | --- |
 Bunkkeri maaliskuussa 2024. Oikealla Verkkokauppa.comin myymälä ja Bad Bad Boy.
Sijainti:  Jätkäsaari, Helsinki
Koordinaatit:  60.155950°N, 24.919317°E
Rakennustyyppi:  varasto
Valmistumisvuosi:  1972
Purkuvuosi:  2024–
Suunnittelija:  arkkitehtitoimisto R.V. Luukkonen, rakennesuunnittelijana Bertel Ekengren
Julkisivumateriaali:  betoni
Kerrosluku:  6
 
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Infobox OKNimi-testi OK: 
Bunkkeri oli Helsingin Jätkäsaaressa sijainnut vanha satamavarastorakennus. Se valmistui vuonna 1972 tullaamattoman tavaran varastoksi Länsisatamaan, joka oli tuolloin rahtisatama. Myöhemmin se toimi muun muassa viereisen Verkkokauppa.comin varastona.
Vuonna 2008 rakennus siirtyi Helsingin kaupungille, joka vuonna 2018 myi sen SRV:lle 22,7 miljoonalla eurolla. Maaliskuussa 2024 alkoi rakennuksen purkutöiden ensimmäinen vaihe, jonka aikana siitä purettiin noin kaksi kolmasosaa. Tammikuussa 2025 purku-urakan kerrottiin olleen loppusuoralla. Tontille rakennetaan uusi liikuntakeskus.
Suunniteltu uusiokäyttö

Bunkkerin rakennesuunnittelijana 1970-luvulla toiminut Bertel Ekengren osallistui vuonna 2015 järjestettyyn kilpailuun, jossa haettiin toteuttajaa rakennuksen muutostöille, ja vuonna 2018 hän teki rakennusoikeudesta tarjouksen. Kaupunki ei kuitenkaan pitänyt tarjousta uskottavana.
Vielä vuoden 2023 suunnitelmissa rakennus olisi säilytetty, vaikkakin siitä olisi purettu huomattavia osia. Tarkoitus oli muuttaa se liikuntatiloiksi ja 300 asukkaan asuinrakennukseksi. Hanke kohtasi kuitenkin useita viivästymisiä, joita aiheuttivat muun muassa valitukset. Vuonna 2022 uutisoitiin, että Helsingin kaupungin tavoitteena oli saada liikuntatilat käyttöön vuoden 2026 aikana, kun taas asuntojen arvioitiin valmistuvan vuonna 2027. Sittemmin SRV ja Helsingin kaupunki kuitenkin ilmoittivat purkavansa sopimuksen. Perusteluksi esitettiin nopeasti heikentynyt markkinatilanne.
Rakennuksen purkutyöt aloitettiin keväällä 2024. Sen tilalle rakennetaan liikuntakeskus, johon on suunniteltu muun muassa kahdeksan radan uima-allasta sekä tiloja esimerkiksi palloilu- ja kamppailulajeille. Rakentaminen on tarkoitus aloittaa vuonna 2026, ja liikuntakeskuksen arviodaan avautuvan vuonna 2029.
Kuvia

Yksityiskohta julkisivusta.
Bunkkeria puretaan syyskuussa 2024.
Bunkkeri osittain purettuna helmikuussa 2025.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bunkkeri (Helsinki) Wikimedia Commonsissa
Nerikare

Piirros Karl Richard Lepsiuksen löytämästä Nerikaren kivilaatasta, jonka pohjalta hän myös piirsi oheisen kuvan. Kivilaatta on kadonnut.
Nerikare tai Nerikara oli Egyptin 13. dynastian faarao. Nerikare hallitsi luultavasti vain lyhyen aikaa vuonna 1796 eaa. Hänen nimensä merkitsee ”Pelätty on Ra:n ka”.
Lyhyt onni

| Lyhyt onni> Brief Encounter |
| --- | --- |

Ohjaaja:  David Lean
Käsikirjoittaja:  Noël Coward
Tuottaja:  Noël Coward
Säveltäjä:  Sergei Rahmaninov
Kuvaaja:  Robert Krasker
Leikkaaja:  Jack Harris
Lavastaja:  L. P. Williams
Pääosat:   Celia Johnson  Trevor Howard  Stanley Holloway  Joyce Carey  Cyril Raymond 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Iso-Britannia
Tuotantoyhtiö:  Cineguild
Levittäjä:  Eagle-Lion Films Netflix
Ensi-ilta:  1945
Kesto:  86 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lyhyt onni (Brief Encounter) on brittiläinen elokuva vuodelta 1945. Se kertoo kahden naimisissa olevan ihmisen rakkaustarinan, joka sijoittuu maailmansotien väliseen Britanniaan. Noël Cowardin käsikirjoitus perustuu hänen yksinäytöksiseen näytelmäänsä Still Life. Elokuvan musiikkina käytetään Rahmaninovin toista pianokonserttoa.
Elokuva sai Cannesin elokuvajuhlilla erikoispalkinnon ja oli kolmen Oscarin ehdokkaana. Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä Lyhyt onni äänestettiin kaikkien aikojen toiseksi parhaaksi brittielokuvaksi. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisioammattilaista.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   Celia Johnson   | … |   Laura Jesson   |
|   Trevor Howard   | … |   Dr. Alec Harvey   |
|   Stanley Holloway   | … |   Albert Godby   |
|   Joyce Carey   | … |   Myrtle Bagot   |
|   Cyril Raymond   | … |   Fred Jesson   |
|   Everley Gregg   | … |   Dolly Messiter   |
|   Marjorie Mars   | … |   Mary Norton   |
|   Margaret Barton   | … |   Beryl Walters   |
Uusintaversio

Vuonna 1974 ensiesitettiin Alan Bridgesin ohjaama brittiläis-italialainen uusintaversio Onnen hetket, Hallmark-yhtiön televisioelokuva, jonka pääosia esittävät Sophia Loren ja Richard Burton.
Tinyhawk & Bizzarro

Tinyhawk & Bizzarro on suomalainen yhtye, joka soittaa kitaravetoista instrumentaalimusiikkia.
Yhtyeen musiikkia säveltää soolokitaristi Jenni Kinnunen. Kinnusen liityttyä Markus Väisäsen Bizzarro-kokoonpanoon nimeksi otettiin Tinyhawk & Bizzarro. Kokoonpanon esikoisalbumi Nekorok ilmestyi 29.9.2023 Humu Recordsin julkaisemana. Yhtye teki ensiesiintymisensä televisiossa Suuren journalistipalkinnon gaalassa maaliskuussa 2024. Yhtyeeseen kuuluu Väisäsen ja Kinnusen lisäksi basisti Teemu Aho, sekä rumpali Jaakko Pöyhönen.
Diskografia

Nekorok 2023
Jäsenet

Jenni Kinnunen - kitara
Markus Väisänen - kitara
Teemu Aho - basso
Jaakko Pöyhönen - rummut
Palkinnot

Vuonna 2024 yhtye palkittiin Indie Awards -tapahtumassa vuoden tulokkaana.
Vuonna 2024 yhtye palkittiin Teosto-palkintolla Jenni Kinnusen sävellyksistä sekä Kinnusen ja työryhmän sovituksista Tinyhawk & Bizzarron levyllä Nekorok. Palkinto oli jaettu yhdessä Minna Leinosen ...and we are rotating with it -sävellyksen kanssa.
Aiheesta muualla

Verkkosivut
Humurecords
Wallace & Gromit’s Grand Adventures

| Wallace & Gromit’s Grand Adventures |
| --- | --- |

Kehittäjä:  Telltale Games
Julkaisija:  Telltale Games
Jakelija:  Telltale Games, Steam, Xbox Live Arcade
Säveltäjä:  Jared Emerson-Johnson
Pelisarja:  Wallace ja Gromit
Pelimoottori:  Telltale Tool
Julkaistu:  24. maaliskuuta 2009 (osa 1)
Lajityyppi:  seikkailupeli
Pelimuoto:  yksinpeli
Ikäluokitus:  ESRB: E  
Alusta:  Windows, Xbox 360 (Xbox Live Arcade)
Jakelumuoto:  digitaalinen lataus
Virallinen sivusto
Lisää peliartikkeleitaVideopelien teemasivulla
Infobox OK  : 
Wallace & Gromit’s Grand Adventures on Telltale Gamesin kehittämä Wallace ja Gromit -animaatioiden maailmaan sijoittuva seikkailupeli. Se julkaistaan neljässä episodissa siten, että jokainen osa toimii myös itsenäisenä pelinä. Ensimmäinen osa, "Fright of the Bumblebees", julkaistiin Windowsille 24. maaliskuuta ja Xbox Live Arcadeen 27. toukokuuta 2009.
Episodit

"Fright of the Bumblebees" (julkaistu Windowsille 24. maaliskuuta ja Xbox Live Arcadeen 27. toukokuuta 2009)
"The Last Resort" (julkaistu Windowsille 5. toukokuuta 2009. Xbox Live Arcade -julkaisupäivä ei vielä tiedossa)
"Muzzled!" (Windows-julkaisu kesäkuussa 2009)
"The Bogey Man" (Windows-julkaisu heinäkuussa 2009)
Aiheesta muualla

Wallace & Gromit's Grand Adventures MobyGamesissa (englanniksi)
Peli Telltale Gamesin sivuilla (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Jääli

| Jääli> Jäälinkylä |
| --- | --- |
 Jäälinjärvi Jäälinmajalta kuvattuna
 Kaupungin kartta, jossa Jääli korostettuna.
Kaupunki:  Oulu
Suuralue:  Jääli
Väkiluku:  5 077 (1.6.2011)
Osa-alueet:  Jussila, Jääli, Jäälinjärvi, Jäälinoja, Laivakangas, Onkiniemi, Myllykorpi, Välikylä
Postinumero(t):  90940
Jääli (Jäälinkylä) on Oulun kaupungin 131. kaupunginosa ja entisen Kiimingin kunnan taajama. Jääli on osa samannimistä suuraluetta yhdessä Välikylän kaupunginosan kanssa. Jäälin kaupunginosa sijaitsee valtatie 20:n varressa, noin 8 kilometriä Kiimingistä Oulun suuntaan ja noin 17 kilometriä Oulusta koilliseen, Jäälinjärven rannalla.
Jäälin kaupunginosassa asuu 4 469 henkeä ja alueella on 1 757 taloutta. Jäälin suuralueen toisessa kaupunginosassa, Välikylässä, asuu 603 henkeä ja on 223 taloutta. Yhteensä Jäälin suuralueella asuu 5 072 henkeä ja talouksia on 1 980 kappaletta. Jääli oli entisen Kiimingin kunnan suurin asukaskeskittymä, 5 077 (6/2011) asukkaallaan (entisen Kiimingin kuntakeskuksen väkimäärä vuoden 2011 kesäkuussa oli 4 563 henkilöä).
Vaikka Jäälin nimen alkuperää ei tunneta täysin varmasti, tiedetään että Jäälinjärvi lienee vanhoja lappalaisnimiä. Se sisältää ehkä alun perin lapin sanan jälle, jelle, alle ('länsi, läntinen'). Jäälin uusin asuinalue Laivakangas puolestaan kertoo siitä, miten metsistä hakattiin laivanrakennuspuita Oulun porvareille.
Maantiede > Ilmasto

Maanpinta alueella on noin 40–45 metriä merenpinnan yläpuolella. Sijainti ja korkeusasema vaikuttavat ilmaston kannalta niin, että Perämeren läheisyydestä huolimatta meri­-ilmaston vaikutuksia ei juuri ole havaittavissa. Esimerkiksi Oulun kaupunkiin ja muihin lähellä merenrantaa sijaitseviin alueisiin verrattuna tuulisuus on Jäälissä vähäisempää, lumipeitekausi pidempi, alkukesän lämpötilat korkeampia ja syksyn lämpötilat alhaisempia.
Maantiede > Harjut, metsät ja kasvillisuus

Harjumuodostuman merkittävimpiä nimettyjä kankaita Jäälin alueella ovat Laivakangas, Isokangas ja Pyyryväisharjut Kuusamontien luoteispuolella sekä hieman etäämpänä kaakossa sijaitsevat Järvenpäänkangas, Haisunkangas ja Sivukangas. Laivakangas on luokiteltu vedenhankintaa varten tärkeäksi pohjavesialueeksi, jonka pinta-ala on 6,6 neliökilometriä. Osa Jäälin asemakaava-alueesta sijaitsee pohjavesialueella.
Harjun keskiosat ovat tasarakeista hiekkaa ja kasvillisuudeltaan karuja mäntykankaita, joissa jäkälä esiintyy runsaana. Hiekkaesiintymät sekä syvemmällä harjussa olevat soraesiintymät ovat olleet edullisia alueita maa-ainesten ottamiseen, minkä seurauksena alueella on runsaasti maisemallisia vaurioita. Osaksi maa-aineksia on otettu myös pohjavedenpinnan alapuolelta, jolloin alueelle on muodostunut pohjavesilampia. Jotkut niistä toimivat nykyisin uimapaikkoina.
Harjujen reuna-alueilla maanpinta on moreenia, ja siellä myös puusto on monipuolisempaa. Harjuja ympäröivät suot on jokseenkin kokonaan ojitettu
metsän kasvun parantamiseksi, jolloin niiden luonne on muuttunut peitteiseksi ja osin vaikeakulkuiseksi. Jäälin alueen metsät ovat talouskäytössä. Hyvin näkyvinä metsämaisemaa halkovat Keminmaasta ja Pirttikoskelta Pikkaralaan johtavat 400 kilovoltin voimajohdot.
Jäälin alueen metsäluonto on kokonaisuudessaan hyvin monipuolinen. Alue on otollinen eri metsämarjojen, sienten, hillan ja karpalon esiintymiselle, ja metsittyneiltä pelloilta saattaa löytää myös harvinaiseksi käynyttä mesimarjaa. Aikaisemman maa-aineisten ottamisen ja nykyisen metsätalouskäytön ja virkistyskäytön vuoksi alueella on paljon metsäteitä ja -polkuja, minkä vuoksi liikkuminen on helppoa ja reitinvalintamahdollisuudet ovat monipuoliset.
Maantiede > Jäälin järviselvennä ja ympäristö

fi
Jäälinjärvi on Jäälin maisemallinen keskus. Vähäjärvisellä Pohjois-Pohjanmaalla lähes neliökilometrin suuruinen järvi on jo sinänsä harvinaisuus. Järvellä on rantaa 7,3 kilometriä. Rannat ovat kutakuinkin kauttaaltaan asutut. Pohjoispää ja lounaisranta ovat asemakaava-aluetta, ja myös muu osa järveä on joko pysyvän tai vapaa-ajan asutuksen käytössä. Kiimingin kunta omistaa rantaa useissa kohdissa, ja niiden kautta myös muilla kuin rannanomistajilla on mahdollisuus järven virkistyskäyttöön. Myös joillakin yrityksillä ja yhteisöillä on rannoilla virkistyskäyttöä palvelevia kiinteistöjä. Järven länsipäässä Jäälinmajan yhteydessä on kunnan ylläpitämä uimaranta. Jäälinjärvi soveltuu myös mainiosti virkistyskalastukseen.
Jäälinjärven valuma-alueen pinta-ala Jäälinjärven luusuassa on 45 neliökilometriä. Valuma-alueen järvet, lähinnä Lylykkäänjärvi, Saarisenjärvi ja Lauttalampi, muodostavat vain 4,5 prosenttia valuma-alueen pinta-alasta. Luonnostaan vähäinen järvisyys, Saarisenjärven pinnan laskeminen ja Peukaloisenjärven ja Haisunjärven kuivattaminen ja sen lisäksi valuma-alueen soiden ojittaminen lähes kauttaaltaan aiheuttavat suuret virtaaman vaihtelut. Kevätvalunta on suuri ja lyhytaikainen, ja vastaavasti vähävetisiä kausia on usein ja ne ovat pitkiä. Jäälinjärveen laskeva Saarisenoja on luonnontilassa ollut veneellä kuljettava, mutta toimenpiteiden seurauksena Saarisenojan olemus ja luonne ovat olennaisesti muuttuneet.
Jäälinjärvestä vedet virtaavat Jäälinojan kautta Kalimeenojaan, joka laskee Perämereen Haukiputaan Kellon kylässä. Jäälinojan suurimmat virtaamat Jäälinjärven luusuassa ovat yli 5 m³/s. Keskimääräinen minimivirtaama on alle 0,1 m³/s, mutta kuivan kauden pitkittyessä virtaama menee nollaan tai hyvin lähelle sitä. Jäälinojan alkupäästä 2,5 kilometriä sijaitsee asemakaava-alueella ja siitä alavirtaankin ojan varsi on tiheästi asuttua. Jäälinoja on tärkeä ympäristöä elävöittävä tekijä ja tärkeä myös kasteluveden saannin kannalta. Ojalla arvioidaan olevan myös jossain määrin arvoa kalastuksen kannalta.
Jäälinjärven sijainti harjualueella ja runsas pohjaveden purkautuminen ovat luonnontilassa taanneet järven hyvän veden laadun. Jäälinjärven vedenlaatu ja käyttökelpoisuus virkistyskäyttöön ovat voimakkaasti heikentyneet ihmisen toiminnasta johtuvien muutosten vuoksi. Valuma-alueella tehtyjen toimenpiteiden seurauksena niin järven hydrologia kuin ravinnetasapaino on olennaisesti muuttunut, mikä on johtanut muun ohella limalevän ja sinilevän esiintymiseen. Jätevesiä tai maatalouden kuormitusta sen sijaan ei juurikaan alueelle tule. Järven kaakkoisosa on ruopattu vuosina 1993 ja 1994 vesisyvyyden lisäämiseksi ja vesikasvillisuuden poistamiseksi. Suunnitelma sisälsi myös kuivan kauden alavesipinnan noston 15–20 senttimetrillä, mutta tältä osin hanke kariutui Jäälinojan varren asukkaiden vastustukseen.
Virkistyskäyttötutkimuksen mukaan vesistöjen kunnostaminen nähdään tarpeelliseksi. Erityisesti haluttaisiin parantaa veden laatua ja lisätä kuivien kausien vedenkorkeutta Jäälinjärvessä. Myös Jäälinojan varressa kärsitään heikosta veden laadusta ja veden vähyydestä.
Historia > Muinaisjäännökset

Laivakankaan ja Sivukankaan välissä sijaitsee soiden ympäröimä Linnansaari, jonka korkeus on noin 55 metriä merenpinnasta. Saaren korkeimmalla kohdalla sijaitsee Jätinlinnaksi kutsuttu kiinteä muinaisjäännös. Se on kivikauden lopulta, siis noin vuodelta 2000 eaa., peräisin oleva kivinen kehävallirakennelma, jonka mitat ovat 24 × 34 metriä. Rakennelman korkeus on 60–90 senttimetriä. Tällaista muinaisjäännöstyyppiä, jota kansanomaisesti kutsutaan jätinkirkoksi, esiintyy ainoastaan Pohjanmaalla, ja esiintymiä tunnetaan vain muutamia. Jätinlinnan rakentamisaikana Linnasaari on ollut pieni, kivikkoinen meren saari. Rakennelman on aiemmin arveltu toimineen hylkeenpyytäjien tukikohtana, mutta nykyään ne käsitetään osaksi suurempaa elinkeinollista ja yhteisöllistäkin kokonaisuutta. Toinen jätinkirkkoa muistuttava kivikehä asuinpaikkajäänteineen sijaitsee Yli-Iihin vievän tien varressa Laivakankaalla. Tätä kohdetta ei ole tarkemmin tutkittu.
Jätinkirkon ohella Jäälistä on löydetty myös kivikautista esineistöä. Alueen skandinaavisista yhteyksistä kertoo hiomalla viimeistelty keihäänkärki. Löytö on ajoitettu kivikauden loppuvaiheeseen n. 4 000 vuotta sitten. Tuohon aikaan ilmaston muutokset aiheuttivat haasteita asutukselle joka jossakin määrin myös Jäälin seudulla väheni. Tätä kuvastanee esimerkiksi muinaisjäännösten vähäisempi lukumäärä kivikauden lopun – pronssikauden alun muinaisrantavyöhykkeellä.
Historia > 1550–1867 Jäälin kylä ennen Kiimingin itsenäistymistä

Jäälin varsinaisen asutuksen vaiheista ei painettua tietoa juuri ole, vaan se sisältyy Kiimingin pitäjän kokonaisuuteen. Kiinteää asustusta Kiiminkiin on syntynyt 1550-luvulla ja verokirjojen mukaan Kiimingin kylässä oli vuonna 1570 13 taloa. Tuolloin Venäjän ja Ruotsin raja oli Pattijoella. ”Vanhan vihan” vuosina 1570–1595 karjalaiset polttivat Kiimingistä kahdeksan taloa. Täyssinän rauhassa 1595 Kiiminki liitettiin virallisesti Ruotsiin, minkä jälkeen asutus sai rauhassa kehittyä. 1600-luvun alussa Kiiminkiin tuli uusia sukuja, muiden muassa Tirit, ja Tirin koko manttaalin talo, joka mainitaan vuoden 1608 kymmenysluettelossa, lienee vanhin verotalo Jäälissä. 1700-luvun puolivälissä, ”Isovihan” ja ”Pikkuvihan” jälkeen uudisasutus jälleen käynnistyi ja myös talojen halkominen kasvatti talolukua. Vuoteen 1760 mennessä Jäälissä Tirin talo halkaistiin ja perustettiin Kalamäen uudistalo. 1800-luvun alussa perustettiin Isolan ja Piltolan tilat ja verollepanoa odotti Penttilä. Isojako pantiin Alakiimingissä eli nykyisessä Kiimingissä toimeksi vuosina 1791–1817 ja sillä oli suuri merkitys asutustoiminnan kehittymiselle. Vuoteen 1860 tultaessa Jäälissä pantiin verolle Jussilan, Seppälän, Pekkalan ja Ojalan tilat. Tähän vaiheeseen kuuluvat myös Heikkisen, Särkelän ja Jäälin talot.
Koska Jääli ei ollut eikä edelleenkään ole isojakoasetuksen mukainen kylä, ei väkiluvun kehityksestä tältä ajalta ole julkaistua tietoa.
Historia > 1867–1960 Kiiminki itsenäistyy ja Jääli alkaa hiljalleen kehittyä

Vuoteen 1865 saakka paikallishallinto oli maaseudulla järjestetty kirkkopitäjiin, mikä tarkoitti sitä, että kirkolliset ja maalliset asiat päätettiin kirkkoherran johtamissa pitäjänkokouksissa, joissa kullakin veroa maksavalla isännällä oli äyrimääränsä mukainen äänivalta. Alun perin Kiiminki kuului Iin pitäjään, mutta saavutti osittaisen itsenäisyyden vuonna 1781, jolloin kuningas antoi suostumuksensa Alakiimingin kappeliseurakunnan perustamiseen. Alakiimingin eli nykyisen Kiimingin seurakunta itsenäistyi täysin vuonna 1858. Jäälistä Kiimingin seurakunta osti vuonna 1890 kahden tynnyrinalan palstan uudeksi hautausmaaksi ja rakensi seurakuntakodin Laivakankaalle vuonna 1977. Seurakunta ja kunta erotettiin toisistaan vuoden 1865 asetuksella ja kuntana Kiiminki perustettiin vuonna 1867. Kunnan nimen käyttö oli horjuvaa, puhuttiin milloin Alakiimingistä milloin Kiimingistä, mutta vuodesta 1880 alkaen Kiiminki vakiintui kunnan nimeksi.
Liikenteellisesti Jääli sijaitsi jo 1900-luvun alussa Kuusamontien varrella. Vanha Kuusamontie oli Pudasjärven ja Kiimingin kautta Ouluun kulkeva rahtitie. Kuusamontien varressa oli kestikievarijärjestelmään liittyviä pysähdyspaikkoja: Hannuksessa kestikievarina toimi Hannus-Ukon talo ja keskustassa Ukkolan talo nykyisen Rautasillan lähellä. Jäälinkylässä taukopaikkana oli Tirin talo ja myöhemmin Jäälin talo.
Kiimingin kunnan päätöksenteossa Jääli on osoittautunut ongelmalliseksi jo varhain. Erityisesti tämä on tullut esille kouluasioissa. Vuoden 1916 alussa kuntakokous sai käsiteltäväkseen jääliläisten kouluikäisten lasten vanhempien anomuksen ”saada syyskuulla 1916 avata ylhäisempi kansakoulu”. Pyyntö hylättiin äänin 687–112. Valituksen jälkeen kuvernööri Enehjelm määräsi 200 markan sakon uhalla Kiimingin kunnan avaamaan Jäälinkylän ylemmän kansakoulun viimeistään elokuun 1. päivänä 1917. Kunta valitti kuvernöörin päätöksestä Suomen Senaattiin ja hanke jäi suurempien mullistusten jalkoihin. Suomen itsenäistyttyä jääliläiset tekivät pitkin 1920-lukua kunnalle esityksiä koulun aloittamisesta, mutta turhaan. Oppivelvollisuuslaki tuli voimaan 1920-luvun alussa ja sen perusteella Jääli merkittiin omaksi koulupiirikseen 1923, mutta koulu käynnistyi Jäälissä vuokratiloissa vasta 17. elokuuta 1931. Oma koulurakennus valmistui jo seuraavana vuonna. Tämä riittikin parinkymmenen vuoden ajaksi. Vuonna 1952 oppilaita oli jo yli 80 ja luvun uskottiin nousevan vuoteen 1955 mennessä 107:ään. Johtokunta teki vuonna 1951 esityksen uuden koulurakennuksen rakentamisesta ja sai myönteisen päätöksen seuraavana vuonna. Kahden vuoden kuluttua uusi koulu oli valmis ja Jäälin uuden koulun vihkiäiset voitiin pitää 5. joulukuuta 1954. Jäälin uuden koulun yhteyteen avattiin samalla lainausasema.
Asuminen

Jääli on vireää lähiötyylistä aluetta, joka on viime vuosikymmeninä kasvanut suureksi asuinalueeksi. Rakennustyyliltään Jääli on kokonaan omakotitalo- ja rivitaloasutusta. Rakentaminen on edennyt vaiheittain Kuusamontien varresta aina Jäälinjärven päähän asti. Eri alueet kuvastavat kunkin ajan rakennustyyliä ja tapaa Vanhantien (vanha Kuusamontie) varren 1950–1960-luvulla rakennetuista taloista aina Jäälinjärven rannan uusiin taloihin. Kiivain kasvu ja rakentaminen ajoittui vuosien 1995 ja 2000 välille. 2000-luvulla kunta on rajoittanut Jäälin lisäkaavoitusta ja pyrkinyt ohjaamaan rakentamista Kiimingin keskustan läheisyydestä kaavoitetuille alueille. Rakentaminen Jäälissä on kuitenkin jatkunut voimakkaana yksityisille maille.