stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vesipallon SM-sarja
Naisten mitalistit 1987–2018

| Vuosi | Mestari | Hopeaa | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 | Kuopion Uimaseura | Turun Uimarit | Simmis Espoo |
| 1988 | Turun Uimarit | Kuopion Uimaseura | Simmis Espoo |
| 1989 | Turun Uimarit | Kuopion Uimaseura |  |
| 1990 | Kuopion Uimaseura | Turun Uimarit |  |
1991-96: ei pelattu
| 1997 | Vespa, Oulu | Kuopion Uimaseura | Simmis Espoo |
| 1998 | Vespa, Oulu | Kuopion Uimaseura | Tampereen Työväen Uimarit |
| 1999 | Sentterit | Vespa, Oulu | Kuopion Uimaseura |
| 2000 | Sentterit | Vespa, Oulu | Tampereen Työväen Uimarit |
| 2001 | Sentterit | Helsingfors Simsällskap | Turun Uimarit |
| 2002 | Sentterit | Helsingfors Simsällskap | Saukot |
| 2003 | Sentterit | Saukot | Helsingfors Simsällskap |
| 2004 | Sentterit | Saukot | Turun Uimarit |
| 2005 | Sentterit | Saukot | Tampereen Uimaseura |
| 2006 | Saukot | Sentterit | Tampereen Uimaseura |
| 2007 | Sentterit | Saukot | Tampereen Uimaseura |
| 2008 | Saukot | Sentterit | Kuhat |
| 2009 | Saukot | Kuhat | Kuopion Uimaseura |
| 2010 | Saukot | Kuopion Uimaseura | Sentterit |
| 2011 | Saukot | Kuopion Uimaseura | Cetus |
| 2012 | Cetus | Saukot | Kuopion Uimaseura |
| 2013 | Saukot | Sentterit | Cetus |
| 2014 | Saukot | Sentterit | Kuhat |
| 2015 | Sentterit | Saukot | Kuhat |
| 2016 | Uinti Tampere | Turun Uimarit | Saukot |
| 2017 | Sentterit | Turun Uimarit | Uinti Tampere |
| 2018 | Turun Uimarit | Uinti Tampere | Sentterit |
| 2019 | Turun Uimarit | Cetus | Uinti Tampere |
| 2020 | Cetus | Turun Uimarit | Uinti Tampere |
| 2021 | Ei pelattu |  |  |
1989-1990 kilpailut on luokiteltu epävirallisiksi.
Aiheesta muualla

Vesipallon SM-Sarjan tulospalvelu
Vähä Kalliojärvi (Tampere)

| Vähä Kalliojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  RuovesiTampere
Koordinaatit:  61°47′35″N, 24°04′05″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Paloveden alue (35.32)
Laskuoja:  oja Roominojaan 
Järvinumero:  35.329.1.012
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  163 m  
Rantaviiva:  1,529 km  
Pinta-ala:  4,825 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä Kalliojärvi 
Vähä Kalliojärvi  on Pirkanmaalla Tampereella ja Ruovedellä Kaanaan kylän lähellä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,8 hehtaaria ja se on 450 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvi sijaitsee Siikanevan lounaispuolella sijaitsevalla mäkisellä ja järvisellä ylängöllä ja siinä on mäkien vuoksi paljon niemiä ja lahtia. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Rikalanjärven–Jouttenuksen valuma-alueeseen (35.329) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 163 metriä mpy.
Linköping

| Linköping |
| --- | --- |
 Linköpingin keskikaupunkia.
 Linköping
 Koordinaatit: 58°24′39″N, 15°37′17″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Itä-Götanmaan lääni
Maakunta:  Itä-Götanmaa
Kunta:  Linköpingin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  42,16 km²
Väkiluku:  104 232
 – Väestötiheys:  2 472,3 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Linköping on entinen kaupunki ja taajama Etelä-Ruotsissa, Itä-Götanmaan läänissä, Vätternistä itään. Kaupunki on samannimisen Linköpingin kunnan keskustaajama. Taajamassa oli 104 232 asukasta vuoden 2010 lopussa.
Linköpingin piispanistuin on 1100-luvulta ja tuomiokirkko 1200-luvulta. Linköping oli kaupunki vuoteen 1971 asti, jolloin Ruotsissa siirryttiin yhtenäiseen kuntamuotoon.
Kaupungin teollisuusyrityksistä merkittävimpiä on Saabin lentokonetehdas. Kaupungissa sijaitsee myös Ruotsin ilmavoimien ilmailumuseo Flygvapenmuseum. Linköpingin yliopisto on perustettu vuonna 1975. Kymmenen vuotta myöhemmin sen kylkeen avattiin tiedepuisto Mjärdevi Science Park, jonka yrityksistä monilla on edelleen yhteys yliopistoon.
Liikenne ja kulkuyhteydet

Linköpingissä sijaitsee kansainvälinen lentokenttä, jossa operoivat ainakin KLM ja NextJet -lentoyhtiöt. Rautatieasema sijaitsee pääradan varrella, mistä on jatkuvat kulkuyhteydet pohjoiseen ja etelään.
Väestönkehitys

| Linköpingin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 64 304 | 64 304 |
| 1965 | 1965 |    | 68 659 | 68 659 |
| 1970 | 1970 |    | 77 063 | 77 063 |
| 1975 | 1975 |    | 80 274 | 80 274 |
| 1980 | 1980 |    | 79 742 | 79 742 |
| 1990 | 1990 |    | 82 451 | 82 451 |
| 1995 | 1995 |    | 92 584 | 92 584 |
| 2000 | 2000 |    | 94 248 | 94 248 |
| 2005 | 2005 |    | 97 428 | 97 428 |
| 2010 | 2010 |    | 104 232 | 104 232 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB). Linköping kasvoi yhteen Hackeforsin ja Hjulsbron kanssa vuonna 1970 sekä Jägarvallenin ja Tallbodan kanssa 1995.
Kuvia

Linköpingin keskustori
Linköpingin tuomiokirkko
Jouluvalot Gyllentorgetilla
Ilmakuvaa Linköpingistä
Kaupunginosat

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Berga  Djurgården  Ekholmen  Ekkällan  Garnisonen  Gottfridsberg  Hackefors  Hejdegården  Hjulsbro |  Innerstaden  Johannelund  Jägarvallen  Kallerstad  Lambohov  Mjärdevi  Ramshäll  Ryd  Skäggetorp |  Tallboda  Tannefors  Tornby  Ullstämma  Vasastaden  Vidingsjö  Vimanshäll  Västra Valla  Östra Valla |
Linköpingissä on Ruotsin keskusrikospoliisin lokakuussa 2014 julkaistun raportin mukaan kolme lähiötä, jotka paikalliset rikolliset ovat ottaneet hallintaansa ja alueilla tapahtuu avoimia välienselvittelyitä, huumekauppaa ja kiristystä. Paikallisia asukkaita ei saada uhkausten vuoksi mukaan oikeuslaitoksen toimintaan eikä poliisi voi toimia hyökkäysten vuoksi. Alueet ovat Skäggetorp, Ryd ja Berga. [lähde? ]
7. kesäkuuta 2019 pommin räjähdys vaurioitti 37 asuntoa Skäggetorpissa. 20 ihmistä joutui sairaalaan.
Urheilu

Linköpingistä ovat kotoisin jääkiekkoseura Linköpings HC ja naisjalkapalloseura Linköpings FC.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Linköpingin kunta (ruotsiksi)
Linköpingin yliopisto (ruotsiksi)
Itä-Götanmaan läänin kuntien keskustaajamat
Vähä Kalliojärvi (Heinola)

| Vähä Kalliojärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Heinola
Koordinaatit:  61°13′11″N, 26°14′12″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Konniveden alue (14.13)
Laskuoja:  oja Kannusjärveen 
Järvinumero:  14.131.1.036
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  115,2 m  
Pituus:  560 m  
Leveys:  180 m  
Rantaviiva:  1,34 km  
Pinta-ala:  6,732 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä Kalliojärvi 
Vähä Kalliojärvi  on Päijät-Hämeessä Heinolassa Hujansalon kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 6,7 hehtaaria, se on 550 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 1,3 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Kymijoen alueen (14.1) Konniveden alueella (14.13), jonka Konniveden lähialueeseen (14.131) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 115,2 metriä mpy.
Walter Nohrström

Walter Nohrström.
Walter Johannes Nohrström (28. tammikuuta 1859 Savonlinna – 6. helmikuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen kamarineuvos, maanmittari ja Maanmittaushallituksen ylijohtaja.
Walter Nohrströmin vanhemmat olivat kollega Johan Wilhelm Nohrström ja Klara Lovisa Olsoni ja puoliso vuodesta 1889 Hanna Elisabet (Lisi) Herlin (k. 1940). Hänen vanhempi veljensä oli piirilääkäri Kaarlo Nohrström. Walter Nohrström kävi Savonlinnassa yläalkeiskoulun 1874 ja opiskeli polyteknillisessä koulussa 1874–1879 sekä polyteknillisessä opistossa 1879–1880 suorittaen maanmittausauskultanttitutkinnon 1882. Varamaanmittarina hän toimi 1885–1889, vakaajana 1886, nuorempana komissiomaanmittarina Turun läänissä 1889 ja vanhempana komissiomaanmittarina Mikkelin läänissä 1889–1896. Nohrström oli Maanmittaushallituksen vt. insinööri 1896–1899 ja Turun ja Porin läänin lääninmaanmittari 1899–1905. Maanmittaushallituksen pääjohtajan eli ylitirehtöörin apulainen hän oli 1905–1916 ja 1918–1928, hallinnollisen osaston johtaja 1916–1918 ja ylijohtaja 1928–1929. Nohrström siirtyi eläkkeelle 1929. Hän sai kamarineuvoksen arvon vuonna 1905. Nohrström oli paitsi monien alansa komiteoiden ja työryhmien jäsen, myös Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsen. Hän julkaisi vuonna 1933 teoksen Isojaot Suomessa Venäjän vallan aikana (Suomen maanmittauksen historia II).
Aiheesta muualla

Kamarineuvos Walter Nohrströmin ruumiinsiunaus. Helsingin Sanomat, 11.2.1942, s. 3.
Wilmsin kasvain

Wilmsin kasvain
Wilmsin kasvain, Wilmsin tuumori eli nefroblastooma on lähinnä lapsilla esiintyvä pahanlaatuinen munuaiskasvain.
Kaikista lasten kiinteistä kasvaimista noin 7 % on nefroblastoomia. Taipumus kasvaimeen on harvoin perinnöllinen, ja 5–10 % tapauksista kasvain kehittyy kumpaankin munuaiseen. Sairaus on nimetty Max Wilmsin kanssa.
Wilmsin tuumori on lasten viidenneksi yleisin pahanlaatuinen kasvain ja lasten yleisin munuaissyöpätyyppi. Useimmiten kasvaimesta kärsivät lapset ovat muutoin terveitä.
Yksi 10 000 vastasyntyneestä kärsii Wilmsin munuaissyövästä. Beckwith-Wiedemannin oireyhtymään liittyy kasvanut Wilms-riski. Kasvain havaitaan useimmilla potilailla ennen viidettä ikävuotta.
Valtaosa Wilmsin kasvaimen saaneista lapsista on muutoin terveitä. Suomessa sairaus todetaan vuosittain noin kymmenellä lapsella. Ennuste on kuitenkin parempi kuin munuaissyövällä yleensä, ja lapsipotilaista jopa yli 90 % tervehtyy. Tyypillisiä hoitomuotoja ovat solunsalpaajat, leikkaus (yleensä munuaisen poisto) ja sädehoito.
William D’Amico

| Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten rattikelkkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten rattikelkkailu. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Yhdysvallat.Miesten rattikelkkailu. Olympialaiset  | Maa:   Yhdysvallat> Miesten rattikelkkailu. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | St. Moritz 1948 | Nelikko |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Lake Placid 1949 | Nelikko |  |
|  Kultaa | Cortina d'Ampezzo 1950 | Nelikko |  |
|  Pronssia | Cortina d'Ampezzo 1950 | Kaksikko |  |
William D'Amico (3. lokakuuta 1910 Utica, New York - 30. lokakuuta 1984 Lake Placid, New York) oli yhdys­valtalainen rattikelkkailija, joka kilpaili 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa. D'Amico voitti kultaa vuoden 1948 Talviolympialaisissa. D'Amico on myös voittanut kaksi kultaa ja yhden pronssin rattikelkkailun maailmanmestaruuskilpailuissa.
William E. Miller

William E. Miller
William Edward Miller (22. maaliskuuta 1914 Lockport, New York – 24. kesäkuuta 1983 Buffalo, New York) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko New Yorkista. Hänet muistetaan erityisesti vuoden 1964 presidentinvaalien varapresidenttiehdokkuudestaan republikaanien Barry Goldwaterin riveissä. Hän oli ainoa katolinen varapresidenttiehdokas ennen Paul Ryania.
Viro talviolympialaisissa 1928

Viro osallistui Sankt Moritzin talviolympialaisiin vuonna 1928 kahden urheilijan joukkueella. Maan molemmat urheilijat osallistuivat pikaluisteluun. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi  Eduard Hiiop, vaikka hän ei osallistunut mihinkään kilpailutapahtumaan. Viro ei saavuttanut kisoista mitalia.
Joukkue > Pikaluistelu

Christfried Burmeister - Miesten 500, 1 500 ja 5 000 metrin pikaluistelu
Aleksander Mitt - Miesten 500, 1 500 ja 5 000 metrin pikaluistelu
William Edward Murray

William Edward Murray (16. helmikuuta 1920 – 21. huhtikuuta 2013) oli australialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Sydneyn arkkihiippakuntaan Norman Thomas Gilroy 21. heinäkuuta 1945. Hän sai 5. kesäkuuta 1975 nimityksen Wollongongin hiippakunnan piispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 21. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi James Darcy Freeman, jota avustivat Thomas Vincent Cahill ja James Patrick Carroll.
Murray jäi eläkkeelle 12. huhtikuuta 1996.
Welcome to the Family (kappale)

| ”Welcome to the Family” Avenged Sevenfold |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Nightmare
 Julkaistu: 19. lokakuuta 2010
 Tuottaja(t): Mike Elizondo
 Tyylilaji: heavy metal
 Kesto: 04.06
 Levy-yhtiö: Warner Bros.
Avenged Sevenfoldin muut singlet
| ”Nightmare” 2010 | ”Welcome to the Family” 2010 | ”So Far Away” 2011 |
"Welcome to the Family" on yhdysvaltalaisen Avenged Sevenfold -yhtyeen toinen single albumilta Nightmare. Single on julkaistu 19. lokakuuta 2010. Se on yhtyeen toinen single, joka on julkaistu ilman alkuperäistä rumpalia, "The Reviä", joka kuoli 28. joulukuuta 2009. The Rev kuitenkin kirjoitti kyseisen laulun ja teki siihen myös rumpuraidat. "Welcome to the Family" on myös Call of Duty: Black Ops -pelin soundtrackilla.
Kappaleet

Welcome to the Family – 4.06
Werner Wolf

Werner Wolf
Werner Gerhard Christopher Wolf (8. marraskuuta 1906 Heidelberg, Saksan keisarikunta – 23. heinäkuuta 1967 Turku, Suomi) oli Suomessa asunut saksalainen kielitieteilijä, kääntäjä ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjallisuudentutkija.
Folkloristi Ulrika Wolf-Knuts on Werner Wolfin tytär.
Teoksia

Dagar på Övralid med Verner von Heidenstam. Förlaget Bro, Åbo 1940
Den gamle Heidenstam. Särtryck ur Finsk tidskrift CXXXIV 1943. Åbo 1943
Käännöksiä

Robert Englund : Finnische Sprachlehre ; Deutsche Bearbeitung von Werner Wolf. Julius Groos, Heidelberg 1953, 2. verbesserte Aufl. 1960
Robert Englund : Schlüssel zur finnischen Sprachlehre ; Deutsche Bearbeitung von Werner Wolf. Julius Groos, Heidelberg 1953
C. J. Gardberg : Das Schloss zu Turku/Åbo : eine Wanderung durch die Hauptburg : kurtzer Wegweiser ; Übersetzung W. Wolf. Historisches Museum der Stadt Turku/Åbo, Turku 1962, 3. Aufl. 1980
C. J. Gardberg : Das Schloss zu Turku/Åbo und seine Wiederherstellung ; Übersetzung Werner Wolf. Die Stadt Turku/Åbo, Turku 1962
Irja Sahlberg : Das Handwerksmuseum : auf dem Klosterberg (Luostarinmäki) zu Turku/Åbo : kurzer Führer ; Übers. Werner Wolf ; Bilder Welin. Historisches Museum der Stadt Turku/Åbo, Åbo 1966, 1973, 1976
Whispering Jack Smith

Jack Smithin saksaksi laulama gramofonilevy vuodelta 1928.
Whispering Jack Smith (oik. Jacob Schmidt, 31. toukokuuta 1898 New York – 13. toukokuuta 1950 New York) oli yhdysvaltalainen 1920- ja 1930-lukujen viihdelaulaja ja -pianisti, joka tunnettiin ”kuiskaavan” pehmeästä, puhelaulua muistuttavasta baritoniäänestään. Vuodesta 1925 alkaen Smith äänitti useita gramofonilevyjä His Master’s Voice- ja RCA Victor -levymerkeille. Hän esiintyi Lontoon ja New Yorkin teattereissa monissa vaudeville-tuotannoissa ja näytteli myös muutamassa Hollywoodin varhaisessa äänielokuvassa kuten Onnellisia päiviä (Happy Days, 1929).
Tarinan mukaan Jack Smith oli omaksunut erikoisen laulutapansa vaurioitettuaan keuhkojaan ensimmäisen maailmansodan kaasuhyökkäyksessä Ranskassa. Joka tapauksessa asiaan vaikutti mikrofoni- ja vahvistintekniikan tuolloinen nopea kehitys, joka mahdollisti laulamisen aiempaa hiljempaa myös orkesterin säestäessä. Whispering Jack Smithiä pidetäänkin yhtenä varhaisimmista crooner-tyylin laulajista.
Smith jatkoi uraansa läpi 1930-luvun, mutta hänen suosionsa hiipui uusien viihdemusiikkityylien myötä. Hän kuoli sydänkohtaukseen 51-vuotiaana New Yorkissa 1950.
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2021

| Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2021 |
| --- | --- |
 
Sijainti:  Belgia
Kilpailupaikka:  Flanderi
Avajaiset:  19. syyskuuta 2021
Päättäjäiset:  26. syyskuuta 2021
 ← Imola 2020 Wollongong 2022 → 
Miesten kilpailun mitalistit: maailmanmestari Julian Alaphilippe (keskellä), hopealla Dylan van Baarle (vasen) ja pronssilla Michael Valgren (oikealla).
Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2021 olivat järjestyksessään 94. maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Flanderin alueella Belgiassa 19.–26. syyskuuta 2021.
Mitalistit

Lähde: Tissot timing
Mitalistit > Alle 23-vuotiaat

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Alle 23-v. miehet
| Maantieajo |  Filippo Baroncini | 3.37.36 |  Biniam Ghirmay | + 2 |  Olav Kooij | + 2 |
| Aika-ajo |  Johan Price-Pejtersen | 34.29,75 |  Luke Plapp | + 10,35 |  Florian Vermeersch | + 11,39 |
Mitalistit > Juniorit

| Laji | Kultaa | Kultaa | Hopeaa | Hopeaa | Pronssia | Pronssia |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
Juniorimiehet
| Maantieajo |  Per Strand Hagenes | 2.43.48 |  Romain Grégoire | + 19 |  Madis Mihkels | + 24 |
| Aika-ajo |  Gustav Wang | 25.37.42 |  Josh Tarling | + 20,20 |  Alec Segaert | + 29,48 |
Juniorinaiset
| Maantieajo |  Zoe Bäckstedt | 1.55.33 |  Kaia Schmid | + 0 |  Linda Riedmann | + 57 |
| Aika-ajo |  Alena Ivantśenko | 25.05,49 |  Zoe Bäckstedt | + 10,64 |  Antonia Niedermaier | + 25,32 |
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Maantiepyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut 2021 Wikimedia Commonsissa
Walter Parratt

Walter Parratt
Walter Parratt (10. helmikuuta 1841 Huddersfield – 27. maaliskuuta 1924 Windsor) oli brittiläinen urkuri ja säveltäjä.
Parratt oli urkuri Thomas Parrattin ja tämän vaimon Sarah Elizabethin viides lapsi. Hän soitti jo 11-vuotiaana urkuja paikallisessa kirkossa. Vuonna 1872 hänestä tuli John Stainerin seuraajana Magdalen Collegen ja vuonna 1882 George Elveyn seuraajana St George's Chapelin (Windsorin linna) urkuri. Toukokuussa 1873 Parratt sai musiikin kandidaatin arvon; tämän jälkeen hän lisäsi toimintaansa resitalistina. Vuodesta 1893 Parratt työskenteli William Cusinsin seuraajana kuningatar Viktorian urkurina. Hän jatkoi toimintaa musiikkimestarina Edvard VII:n ja Yrjö V:n palveluksessa. Parratt toimi urkujensoiton opettajana Royal College of Musicissa vuosina 1883–1923. Royal College of Musicissa työskentelynsä aikana hän ystävystyi George Groven, Hubert Parryn ja Charles Villiers Stanfordin kanssa. Vuosina 1908–1918 Parratt toimi myös Parryn seuraajana Oxfordin yliopiston musiikin Heather-professorina. Hän sai vuonna 1908 taiteiden maisterin ja musiikin tohtorin arvot. Lisäksi hän sai kunniatohtorin arvot Oxfordin (1894), Cambridgen (1910) ja Durhamin yliopistoista (1912). Parratt sai sydäninfarktin 19. lokakuuta 1923, mutta toipui urkurintyön jatkamisen mahdollistaneeseen kuntoon ja soitti viimeisen kerran St George's Chapelissa 2. maaliskuuta 1924.
Parrattilla oli tärkeä asema Johann Sebastian Bachin ja aikansa brittisäveltäjien teosten tukijana. Hänestä tekivät muotokuvat Gerald Moira (1892) ja John Singer Sargent (1914). William Holman Huntin maalauksessa May Morning on Magdalen Tower (1888–1891) esiintyvät Parratt ja John Stainer. Parratt oli vuodesta 1864 naimisissa Emma Gledhillin kanssa. Avioliitosta syntyi poika ja neljä tytärtä. Parrattin poika kirjoitti isästään elämäkerran. Tyttären kuolema vuonna 1917 vaikutti Parrattiin syvästi.
Parrattin sävellystuotantoon kuuluu urku- ja kuoroteoksia sekä näyttämömusiikkia. Kuningatar Victorian 80-vuotispäivää varten hän sävelsi madrigaalin The Triump of Victoria ('O happy hour'), jonka julkaisi brittikirjailijoiden ja -muusikoiden töiden kokoelmassaan Choral Songs in Honour of Her Majesty Queen Victoria (1899). Edvard VII:n kruunajaisia varten Parratt sävelsi teoksen Confortare ('Be strong and play the man'), joka toistettiin Yrjö V:n kruunajaisissa.
Aiheesta muualla

IMSLP: nuotteja
Vähä Karisjärvi

| Vähä Karisjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Keski-Suomi
Kunnat:  Muurame
Koordinaatit:  62°04′55″N, 25°37′34″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Karisjärveen 
Järvinumero:  14.221.1.196
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  131,4 m  
Pituus:  220 m  
Leveys:  80 m  
Rantaviiva:  0,508 km  
Pinta-ala:  1,34 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä Karisjärvi 
Vähä Karisjärvi  on Keski-Suomessa Muuramessa Ojalan kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 1,3 hehtaaria, se on 200 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 500 metriä. Orivesi–Jyväskylä-rata kulkee järven itäpuolella olevasta Lautakkomäen rautatietunnelista.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 131,4 metriä mpy.
Vähä Karstajärvi

| Vähä Karstajärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Sysmä
Koordinaatit:  61°37′22″N, 25°43′04″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Päijänteen alue (14.22)
Laskuoja:  oja Isoon Karstajärveen 
Järvinumero:  14.221.1.265
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  137,6 m  
Pituus:  320 m  
Leveys:  190 m  
Rantaviiva:  0,874 km  
Pinta-ala:  3,393 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiVähä Karstajärvi 
Vähä Karstajärvi  on Päijät-Hämeessä Sysmässä Kappelinkylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 3,4 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria.  Sen rantaviivan pituus on 850 metriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Päijänteen alueella (14.22), jonka Päijänteen lähialueeseen (14.221) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 137,6 metriä mpy.
Whistler Olympic Park

Olympic Parkin hyppyrimäet.
Palkintojenjako Whistlerissä.
Whistler Olympic Park on talviurheilukeskus Kanadan Whistlerissä noin 10 kilometriä kaupungin keskustasta. Keskuksessa järjestettiin Vancouverin vuoden 2010 talviolympialaisten ampumahiihdon, maastohiihdon, mäkihypyn sekä yhdistetyn kilpailut. Kuhunkin keskuksen stadioniin mahtuu noin 10 000 katsojaa.
Whistler Olympic Park käsittää kahden hyppyrimäen (HS 140 ja HS 106) lisäksi 14 kilometrin mittaisen latuverkoston. Keskuksessa järjestettiin tammikuussa 2009 hiihdon ja mäkihypyn maailmancupin osakilpailut.
Walter Oliver

Walter Oliver vuonna 1934.
Oliverin kuvailema snaressaartenpingviini.
Walter Reginald Brook Oliver (7. syyskuuta 1883 Launceston, Tasmania – 16. toukokuuta 1957 Wellington) oli uusiseelantilainen lintutieteilijä, nilviäistutkija ja museon kuraattori.
Oliver syntyi Tasmaniassa, josta muutti perheensä mukana Taurangaan vuonna 1896. Jo lapsesta saakka hän oli kiinnostunut luonnosta, ja teki havaintoja ja muistiinpanoja koko loppuelämänsä ajan. Vuonna 1908 hän osallistui Kermadecsaarille suuntautuneelle tutkimusmatkalle. Vuonna 1910 hän liittyi Royal Australasian Ornithologists Unioniin (RAOU), jossa hän toimi Uuden-Seelannin haaran sihteerinä vuodesta 1914 kuolemaansa saakka. Hän toimi myös yhdistyksen puheenjohtajana 1943–1944 ja varapuheenjohtajana 1942–1943.
Vuonna 1928 Oliver valittiin Wellingtonissa sijaitsevan Dominion Museumin johtajaksi. Hän jäi eläkkeelle 1947. Vuonna 1930 hän julkaisi lintuoppaan Uuden-Seelannin linnustosta, New Zealand Birdsin, jonka laajennettu ja uudistettu painos ilmestyi 1955.
Oliver nimesi linnuista snaressaartenpingviinin (Eudyptes robustus) vuonna 1953.
Teoksia

1923: Marine Littoral Plant and Animal Communities in New Zealand
1924: Report of the Sixteenth Meeting of the Australasian Association for the Advancement of Science Wellington Meeting, tammikuu 1923.
1928: The Flora of the Waipaoa Series (Later Pliocene) of New Zealand
1930: New Zealand Birds (uusintapainokset 1955 ja 1974)
1935: The genus Coprosma
1948: Nature Study: Plants and Animals of New Zealand
1949: The Moas of New Zealand and Australia
1951: Botanical Discovery in New Zealand.
Käännös suomeksi