stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Dikastírian metroasema
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Dikastírian metroasema Wikimedia Commonsissa
Ateenan metro
| --- | --- |
Linja 1:   Pireus  Fáliro  Moscháto  Kallithéa  Távros - Elefthérios Venizélos  Petrálona  Thiseío  Monastiráki  Omónoia  Viktória  Attikí  Ágios Nikólaos  Káto Patísia  Ágios Elefthérios  Áno Patísia  Perissós  Pefkákia  Néa Ionía  Irákleio  Eiríni  Neratziótissa  Maroúsi  KAT  Kifisiá 
Linja 2:   Anthoúpoli  Peristéri  Ágios Antónios  Sepólia  Attikí  Stathmós Larísis  Metaxourgeío  Omónoia  Panepistímio  Sýntagma  Akrópoli  Syngroú-Fix  Néos Kósmos  Ágios Ioánnis  Dáfni  Ágios Dimítrios - Aléxandros Panagoúlis  Ilioúpoli - Grigóris Lamprákis  Álimos  Argyroúpoli  Ellinikó 
Linja 3:   Dimotikó Théatro  Pireus  Maniátika  Níkaia  Korydallós  Agía Varvára  Agía Marína  Aigáleo  Elaiónas  Kerameikós  Monastiráki  Sýntagma  Evangelismós  Mégaro Mousikís  Ampelókipoi  Panórmou  Katecháki  Ethnikí Ámyna  Cholargós  Nomismatokopeío  Agía Paraskeví  Chalándri  Doukíssis Plakentías  Pallíni  Paianía-Kántza  Koropí  Aerodrómio 
Linja 4:   Álsos Veḯkou  Galátsi  Elikónos  Kypséli  Dikastíria  Alexándras  Exárcheia  Akadimía  Kolonáki  Evangelismós  Kaisarianí  Panepistimioúpoli  Ilísia  Zográfou  Goudí
Derdian

| Derdian> Tiedot |
| --- | --- |
Toiminnassa:  1998–
Tyylilaji:  Power Metal
Kotipaikka:  Milano, Italia
Laulukieli:  englanti
Jäsenet:  Joe Caggianelli, laulu   Marco Garau, koskettimet   Henry Enrico Pistolese, kitara, taustalaulu   Dario Radaelli, kitara   Marco Banfi, basso   Salva, rummut  
Entiset jäsenet:  Fulvio Manganini, basso   Samuele Carrari, basso   Massimo Raineri, basso   Luca Aversa, kitara   Marco Covelli, rummut   Federico Bonetti, koskettimet   Andrea Figus, laulu   Luigi Trapani, kitara, laulu  
Levy-yhtiö:  SteelHeart Records  
Aiheesta muualla
www.derdian.com
Infobox OKNimi-testi OK: 
Derdian on vuonna 1998 Italian Milanossa perustettu power metal -yhtye.
Jäsenet > Nykyiset

Joe Caggianelli – laulu
Marco Garau – koskettimet
Henry Enrico Pistolese – kitara, taustalaulu
Dario Radaelli – kitara
Luciano Lucio Severgnini – basso
Salvatore Giordano – rummut
Jäsenet > Entiset

Marco Banfi - basso
Fulvio Manganini – basso
Samuele Carrari – basso
Massimo Raineri – basso
Luca Aversa – kitara
Marco Covelli – rummut
Federico Bonetti – Koskettimet
Andrea Figus – laulu
Luigi Trapani – kitara ja laulu
Julkaisut

Studioalbumit
New Era Part 1 (2005,  Steelhear Records)
New Era Part 2: War of the Gods (2007,  Magna Carta)
New Era Part 3: The Apocalypse (2010,  Magna Carta)
Limbo (2013,  omakustanne)
Human Reset (2014,  omakustanne)
Revolution Era (2016)
DNA (2018)
Revenge (2001,  demo)
Incitement (2003,  EP)
Mark Hobson

Mark Hobson (s. 2. syyskuuta 1969) on brittiläinen tuomittu rikollinen. Hän sai elinkautisen vankeusrangaistuksen neljästä murhasta, jotka hän teki vuonna 2004. Uhreiksi joutuivat lähistöllä asunut ikääntynyt pariskunta (James ja Joan Britton) sekä Hobsonin tyttöystävä Claire Sanderson (27) ja tämän kaksoissisar Diane.
Hobson oli yrittänyt tehdä uhriensa ruumiit tunnistamiskyvyttömiksi. Hän jäi maanlaajuisen ajojahdin päätteeksi kiinni bensiiniasemalta lähellä Yorkia 25. heinäkuuta. Kävi ilmi, että Hobson oli jo aiemmin vuonna 2002 pahoinpidellyt toisen ihmisen päivällä ostoskeskuksen edessä puukottamalla tätä viidesti rintaan. Uhri sai vaurion keuhkoonsa ja Hobson  yhdyskuntapalvelua välttyen siten vankeudelta.
Hobson kärsii tuomiotaan Wakefieldin vankilassa, ja hänen elinkautistaan on suositeltu koko eliniän kestoiseksi, eli armahdusmahdollisuutta ei käytännössä ole. Hänen tiedetään kärsineen alkoholi-, heroiini- ja kokaiiniongelmista. Vankilassa Hobson pahoinpiteli vankitoverinsa Ian Huntleyn niin, että tämä sai vammoja kiehuvasta vedestä.
E. R. Eddison

| E>  R. Eddison |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi:  Eric Rücker Eddison
Syntynyt: 24. marraskuuta 1882 Adel, Leeds
Kuollut: 18. elokuuta 1945 (62 vuotta)
Kansalaisuus:  englantilainen
Kirjailija
Äidinkieli: englanti
Aiheesta muualla
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta
Eric Rücker Eddison, kirjailijanimeltään E. R. Eddison (24. marraskuuta 1882 Adel, Leeds, Englanti – 18. elokuuta 1945) oli englantilainen kirjailija.
Eddisonin tunnetuin teos on maaginen fantasiaromaani The Worm Ouroboros (1922), jonka tapahtumat sijoittuvat vieraalle planeetalle. Hän kirjoitti myös Zimiamvia-trilogian. Eddison oli myös islantilaisen kirjallisuuden tutkija ja kääntäjä, ja hänen romaanissaan Styrbiorn the Strong (1926) on viittauksia islantilaissaagoihin.
Fantasiakirjailija J. R. R. Tolkien otti Eddisonilta vaikutteita romaaniensa koristeelliseen, rytmiseen ja vanhahtavaan kieleen.
Romaanit

The Worm Ouroboros (1922)
Styrbiorn the Strong (1926)
Mistress of Mistresses (1935)
A Fish Dinner in Memison (1941)
The Mezentian Gate (1958)
Zimiamvia: A Trilogy (1992)
Aiheesta muualla

Ryan Harvey: Where Head and Tail Meet: E. R. Eddison’s The Worm Ouroboros. Swordandsorcery.org. (englanniksi)
Dani Zweig: Belated Reviews: E.R. Eddison. (englanniksi)
Ed Banger Records

| Ed Banger Records |
| --- | --- |

Emoyhtiö:  Headbangers Entertainment
Perustettu:  2003
Perustajat:  Pedro Winter
Jakelijat:  Because Music
Tyylilajit:  elektroninen musiikki, house
Kotimaa:  Ranska
Sijainti:  Pariisi
Kotisivu
Infobox OKNimi-testi OK: 
Ed Banger Records on ranskalainen elektronisen musiikin levy-yhtiö, jota johtaa Pedro Winter. Se perustettiin vuonna 2003. Sen ranskalaisia elektronisen musiikin artisteja ovat muun muassa Justice, SebastiAn, Cassius, Uffie, Krazy Baldhead, Mr. Oizo, Mr. Flash, Vicarious Bliss, So Me, Feadz, Breakbot, DSL, Mickey Moonlight ja Winter itse, käyttäen taiteilijanimenään Busy P.
Levy-yhtiön Justice-duon artistit Xavier de Rosnay ja Gaspard Augé julkaisivat vuonna 2007 Simianin kanssa kappaleen ”Never Be Alone”, joka pääsi Britannian musiikkilistan 20. sijalle.
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto
Virallinen MySpace -sivusto
Dy

Dy tarkoittaa seuraavia:
Alyemda, IATA-koodi DY, lentoyhtiö
Dahomey, ISO 3166-1 -koodi BY, nykyinen Benin, valtio Länsi-Afrikassa, koodi korvattu vuonna 1977 koodilla BJ
Benin, ajoneuvojen kansallisuustunnus DY, valtio tai muu maantieteellinen alue
dysprosium, kemiallinen merkki Dy, alkuaine
Norwegian Air Shuttle, IATA-koodi DY, lentoyhtiö.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dy”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Dx

Dx tarkoittaa seuraavia:
510, roomalaisin numeroin DX, lukusana
Danish Air Transport, IATA-koodi DX, lentoyhtiö
DealExtreme, DE, verkkokauppa
D-Generation X, DX, World Wrestling Entertainmentin joukkue, johon kuuluvat Shawn Michaels ja Triple H
DirectX, DX, ohjelmointirajapinta
DX-kuuntelu, radioasemien kuuntelu
oikea, dx., latinan sanasta dexter, vasemman vastakohta.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Dx”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Matti Paavonsalo

Matti Aimo Paavonsalo (s. 29. marraskuuta 1934 Karttula) on suomalainen toimittaja, tietokirjailija ja toimitusjohtaja.
Koulutukseltaan Paavonsalo on valtiotieteen lisensiaatti.
Matti Paavonsalo on analysoinut Suomen poliittista elämää 1960-luvulta lähtien esimerkiksi Uuden Suomen (paperimuotoisen sanomalehden), Suomen Kuvalehden ja Helsingin Sanomien poliittisena kommentaattorina sekä omalla nimellään että nimimerkillä M.o.t.
Ura

Paavonsalo valmistui ylioppilaaksi vuonna 1953 Kuopion lyseosta ja valtiotieteen kandidaatiksi vuonna 1957 pääaineenaan kansantaloustiede. Vuonna 1961 hänet promovoitiin maisteriksi ja vuonna 1969 hän valmistui valtiotieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan yleinen valtio-oppi. Vuosina 1970–1971 Paavonsalo suoritti pankkimarkkinoinnin jatkoseminaarin Brysselissä, vuonna 1975 kansainvälisen Wilton Park -kutsuseminaarin Englannissa ja vuosina 1985–1986 liikkeenjohdon Lifim-kurssin.
Osuuspankkien Keskuspankin tiedotuspäällikkö 1961-67, Osuuspankkien Keskusliiton viestintäjohtaja ja johtokunnan varajäsen 1967–1985, OP-Julkaisut Oy:n toimitusjohtaja 1985–1996. Pankkien yhteisen tiedotustoimikunnan puheenjohtaja 1979-85 ja pankkien välisen kilpailun valvontatoimikunnan jäsen 1980–1986.
Paavonsalo on yli 50 vuoden ajan toiminut pää- tai sivutoimisesti journalismin alalla: Associated Pressin toimittaja, Uuden Suomen poliittinen toimittaja ja pakinoitsija (nimimerkki M.o.t.), Helsingin Sanomien kolumnisti, Katson radioarvostelija, YV-lehden ja Osuuspankkilehden päätoimittaja, Ikkunapaikka-WindowSeat -lehden matkailutoimittaja (travel writer). Tehnyt artikkeleja politiikasta, taloudesta ja maanpuolustuksesta.
Muuta toimintaa

Sotasairaala 20:n sotilaspoikalähetti 1944, Yleisradion talouskommentaattori 1965–1970, Taloustieto ry:n johtokunnan jäsen jäsen 1965–1985, Suomen Unicefin markkinointiasiantuntija 1967–1972, Henkisen maanpuolustuksen suunnittelukunnan  jäsen 1970–1977, HJK:n nuorisojaoston puheenjohtaja 1970–1974,  Aleksis Kiven Seuran johtokunnan jäsen ja varapuheenjohtaja 1970–1984, Markkinointijohdon ryhmän ja sen Emeritusklubin jäsen 1972–, Etelä-Espoon Yhteiskoulun johtokunnan varapuheenjohtaja 1974–1976, Suomen Kulttuurirahaston Kannatusyhdistyksen jäsen 1980–, Helsingin kauppakorkeakoulun viestinnänopettaja 1981–1986, Aikakauslehtien Liiton johtokunnan jäsen 1982-86, Talouselämä Oy:n hallituksen jäsen 1983–1986, Julkisen sanan neuvoston jäsen ja varapuheenjohtaja 1987–1990, TK-Tiedotuskillan perustajajäsen, puheenjohtaja ja kunniapuheenjohtaja 1992–, Suomen sotaveteraaniliiton neuvottelukunnan jäsen 1995–2000. Matti Paavonsalo on reservin kapteeni.
Muuta toimintaa > Teoksia

Poliittinen pakina Suomen puoluelehdistössä (lis.työ) 1969
Pankkitoiminnan käsikirja 1976 ja siitä kolme uusittua painosta Tapani Kauppisen kanssa
Handbok i bankverksamhet 1983
Aikamme Pankki -henkilöhakemisto 1986 ja 1990
OP-tiedottajan opas 1987
Suunnaton Suomi (Kirjayhtymä) 1987
Kekkosen valta (Gummerus) 1995
sotahistoriallinen radiofeature Luutnantin uni (Yleisradio) 2008
Suomettumisen vaiettu historia (Klaava Media) 2013
Ed (vaunusarja)

| Ed |
| --- | --- |
 Ed-vaunu Turussa vuonna 2013.
Perustiedot
Tyyppi:  II-luokan kaksikerroksinen IC-vaunu
Liikennöitsijä:  VR
Valmistaja:  Transtech/Talgo/Škoda
Lukumäärä:  76 kpl (2023)
Valmistusvuodet:  1998–2017
Peruskorjattu:  2022–
Numerointi:  28001–28020, 28064–28129
Istumapaikkoja:  113
Tekniset tiedot
Huippunopeus:  200 km/h
Pituus:  26,4 m
Leveys:  3,2 m
Korkeus:  5,2 m
Raideleveys:  1 524 mm
Telit:  SIG-85
Ed on VR:n kaksikerroksisille InterCity-vaunuille antama littera eli sarjatunnus. Ensimmäinen kirjain E kertoo, että vaunu on II-luokan vaunu ja toinen kirjain d, että vaunu on kaksikerroksinen IC-vaunu. Yhdessä Ed-vaunussa on 113 paikkaa. Ed-vaunut yleensä ovat InterCity-junissa vaunuina 5, 6, 7 tai 8.
Muutokset

Ed-vaunuja on muutettu vuosien varrella myös muihin vaunusarjoihin.
Vaunut 28021–28061 muutettin vuosina 1999–2002 Edb-vaunuiksi 28401–28441.
Vaunut 28062 ja 28063 muutettiin vuonna 2020 CEd-vaunuiksi 28442 ja 28443.
Vaunut 28011–28020 muutettin vuosina 2021–2022 Edg-matkatavaravaunuiksi 28011–28020 yöjuniin.
Tilaukset

2017: 20 kpl (Ed 28110–28129) (toimitettu)
Markus Tavio

Markus Ruben Tavio (alk. Davidson; 25. huhtikuuta 1911 Turku – 18. helmikuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.
Elämä

Markus Tavio kirjoitti ylioppilaaksi 1930 ja opiskeli Helsingin yliopiston piirustuslaitoksella piirustusta ja maalausta 1930–1932. Hän valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1938 ja työskenteli sitten rakennushallituksen suunnitteluosastolla sekä eri arkkitehtitoimistoissa 1938–1939. Hän teki opintomatkoja useisiin Euroopan maihin ja 1948 Yhdysvaltoihin. Hän perusti oman toimiston heti sodan jälkeen vuonna 1944.
Arkkitehtuuri

Tavion tavoitteena asuntosuunnittelussa oli käytännöllisyys ja kodikkuus. Tavio on suunnittellut Helsingin Kalastajatorpan ensimmäisen hotellirakennuksen, joka valmistui vuonna 1969. Espoon Tapiolassa on hänen suunnittelemiaan asuinrakennuksia muun muassa 1954 valmistunut Asunto Oy Viisikko ja Otsonkalliolla 1955 valmistunut lamelli- ja pistetaloryhmä. 1958–1960 valmistui Tapiolan Naavakalliolle asuntokokonaisuus.
Tavio oli mukana Alvar Aallon johtamassa Suomen Arkkitehtiliiton toimikunnassa, joka suunnitteli Rovaniemen Poronsarvi-asemakaavan 1945.
Tavio suunnitteli kerrostaloja myös Helsingin Munkkivuoreen, Pajamäkeen, Herttoniemeen, Puotilaan ja Lauttasaareen. Pohjois-Haagassa on hänen suunnittelemiaan vanhusten asuintaloja ja rivitaloja on Espoon Westendissä ja Matinkylässä.
Tavio suunnitteli myös seurakunnille, kuten Oulun keskustaan vuonna 1958 valmistuneen seurakunta- ja virastotalon sekä Jyväskylään 1962 valmistuneen seurakuntatalon. Hänen päätyönään pidetään 1954 valmistunutta Helsingin Meilahden kirkkoa.
Lähde

Suomen rakennustaiteen museo (Arkistoitu – Internet Archive)
Mark Hebden

Mark Hebden Rapidin Britannian mestaruuskilpailuissa
Mark Hebden (s. 1958) on englantilainen shakin suurmestari.
Hebden oli Britannian nopean shakin maailmanmestari vuosina 1990, 1994, 2001 ja 2005.
Aiheesta muualla

Mark Hebden ChessGames.com-sivustolla (englanniksi)
Megálo Chorió

Megálo Chorió (kreik. Μεγάλο Χωριό, ”Suuri kylä”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Megálo Chorió, kylä Agathonísin saarella Etelä-Egean saarten alueella
Megálo Chorió, kylä Tíloksen saarella Etelä-Egean saarten alueella
Megálo Kástro

Megálo Kástro (kreik. Μεγάλο Κάστρο, kath.kreik. Μεγάλον Κάστρον, Megálon Kástron, ”Suuri linna”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:
Megálo Kástro, Iraklionin kaupungin nimi Kreetalla osmanivallan aikana 1600–1800-luvuilla
Megálo Kástro, Chorión linnan toinen nimi Kálymnoksen saarella
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Megálo Kástro”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Mark Hateley

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Mark Wayne Hateley
Syntymäaika: 7. marraskuuta 1961 (ikä 62)
Syntymäpaikka: Wallasey, Yhdistynyt kuningaskunta
Pelipaikka: Hyökkääjä
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1978–1983 1980 1983–1984 1984–1987 1987–1990 1990–1995 1995–1997 1996 1997 1997–1998 1999  | Coventry City  → Detroit Express (laina)  Portsmouth  AC Milan  AS Monaco  Rangers  Queens Park Rangers  → Leeds United (laina)  Rangers  Hull City  Ross County | 113 (34) 19 (2) 44 (25) 66 (17) 59 (22) 241 (111) 33 (5) 6 (0) 4 (1) 29 (3) 2 (0) |
Maajoukkue
| 1982–1984 1984–1992 | Englanti U-21 Englanti | 10 (8) 32 (9) |
Valmennusura
1997–1998: Hull City
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Mark Wayne Hateley (s. 7. marraskuuta 1961 Wallasey, Merseyside, Iso-Britannia) on englantilainen entinen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hateleyn pelipaikka oli keskushyökkääjä.
Hateley pelasi Englannin jalkapallomaajoukkueessa 32 ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia, ja 10 ottelua Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa.
Seurajoukkuetasolla Hateley edusti Coventrya vuosina 1978–1983, mutta vuonna 1980 hän meni lainalle Detroit Expressiin. Kaudella 1983–1984 Hateley pelasi Portsmouthissa, mutta heti seuraavana vuonna hän vaihtoi joukkueekseen AC Milanin, jossa hän pysyi kauteen 1987 asti. Milanista Hateley vaihtoi seuraansa, seuraavaksi hän siirtyi AS Monacoon. Monacossakin Hateley pysyi vain vuoteen 1990 asti. Vuonna 1990 hän löysi vihdoinkin seuran, jossa hän pysyi pitempään. Hateleysta tuli ensimmäinen ei-skotlantilainen pelaaja joka voitti skotlantilaisten jalkapallotoimittajien Scottish Football Writers' Associationin oman vuoden pelaaja -palkinnon. Glasgow Rangersia Hateley edusti vuoteen 1995 asti, kunnes hän siirtyi Queens Park Rangersin riveihin. Vuoden päästä Hateley lähetettiin lainalle Leeds Unitediin. Vuonna 1997 Hateley palasi Glasgow Rangersiin, mutta tällä kertaa hän pelasi joukkueessa vain neljä ottelua.
Tämän jakson jälkeen Hateley aloitti valmennusuransa Hull Cityn pelaajavalmentajana. Hull Cityssä Hateley pelasi kaksi vuotta, kunnes hän pelasi uransa viimeiset kaksi otteluaan skotlantilaisessa Ross Countyssa. Urallaan Hateley pelasi yhteensä 589 ottelua seuratasolla, joissa hän teki 220 maalia.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mark Hateley Wikimedia Commonsissa
Englannin joukkue – Jalkapallon MM-kilpailut 1986
1 Shilton |
2 Stevens |
3 Sansom |
4 Hoddle |
5 Martin |
6 Butcher |
7 Robson |
8 Wilkins |
9 Hateley |
10 Lineker |
11 Waddle |
12 Anderson |
13 Woods |
14 Fenwick |
15 Stevens |
16 Reid |
17 Steven |
18 Hodge |
19 Barnes |
20 Beardsley |
21 Dixon |
22 Bailey |
Valmentaja Bobby Robson
Englannin joukkue – Jalkapallon EM-kilpailut 1988
1 Shilton |
2 Stevens |
3 Sansom |
4 Webb |
5 Watson |
6 Adams |
7 Robson |
8 Steven |
9 Beardsley |
10 Lineker |
11 Barnes |
12 Waddle |
13 Woods |
14 Anderson |
15 McMahon |
16 Reid |
17 Hoddle |
18 Hateley |
19 Wright |
20 Dorigo |
Valmentaja Robson
Manzarek–Krieger

| Manzarek–Krieger |
| --- | --- |
 Yhtye The Doors of the 21st Century -nimisenä vuonna 2006. Vasemmalta Phil Chen, Ray Manzarek, Robby Krieger ja Ty Dennis.
Tiedot
Toiminnassa:  2002–2013
Tyylilaji:  rock and roll, bluesrock, psykedeelinen rock, acid rock, hard rock
Kotipaikka:  Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat
Jäsenet:  Ray Manzarek, kosketinsoittimet Robby Krieger, kitara Brett Scallions, laulu Ty Dennis, rummut Phil Chen, bassokitara
Aiheesta muualla
Kotisivut
Infobox OKNimi-testi OK: 
Manzarek–Krieger oli The Doorsin alkuperäisjäsenten Ray Manzarekin ja Robby Kriegerin sekä laulaja Brett Scallionsin, basisti Phil Chenin ja rumpali Ty Dennisin muodostama yhdysvaltalainen yhtye, joka soitti The Doorsin vanhoja kappaleita.
Kokoonpano tunnettiin alun perin nimellä The Doors of the 21st Century, mutta The Doorsin alkuperäinen rumpali John Densmore haastoi yhtyeen oikeuteen nimestä. Densmore voitti oikeudenkäynnin, joten yhtyeen nimeksi vaihdettiin Riders on the Storm ja myöhemmin Manzarek–Krieger.
Suomessa yhtye vieraili kesäkuussa 2007 Kulttuuritalolla Helsingissä.
Jäsenet

Brett Scallions – laulu
Robby Krieger – kitara
Ray Manzarek – kosketinsoittimet
Ty Dennis – rummut
Phil Chen – bassokitara
Diskografia > Albumit

(The Doors of the 21st Century -nimellä)
Live in Hollywood New Year’s Eve 2003 (2004)
Live at Music Midtown (2004)
Live at Sunfest (2004)
Live at Mohegan Sun Arena (2004)
Live at the Universal Lending Pavilion, Denver (2004)
Live on New Years Eve 2004 (2005)
Diskografia > DVD

L.A. Woman LIVE (2003) (The Doors of the 21st Century -nimellä)
Doggermatalikon selkkaus

Doggermatalikon selkkausta esittävä englantilainen postikorttikuva vuodelta 1904.
Doggermatalikon selkkaus oli Venäjän–Japanin sodan aikana 21.–22. lokakuuta 1904 sattunut tapaus, jossa Venäjän Itämeren laivaston sota-alukset tulittivat erehdyksessä Pohjanmeren Doggermatalikon alueella englantilaisia kalastaja-aluksia. Tapaus uhkasi ajaa Britannian liittymään sotaan Venäjää vastaan.
Tapahtumat Doggermatalikolla

Venäjän Itämeren-laivastosta oli syksyllä 1904 muodostettu vara-amiraali Zinovi Rožestvenskin komentama 2. Tyynenmeren eskadroona, joka lähti kiertämään Euraasian mantereen ympäri vapauttaakseen japanilaisten Port Arthuriin saartaman Venäjän Tyynenmeren-laivaston. Venäläisten keskuudessa liikkui villejä huhuja japanilaisten Euroopan vesille lähettämistä torpedoveneistä, jotka väijyttäisivät ja torpedoisivat koko laivaston jo menomatkalla. Pohjanmerelle tultaessa korjausalus Kamtšatkan kapteeni väitti lähettämässään sähkeessä laivaansa vastaan isketyn torpedoilla.
Laivaston ollessa Doggermatalikon alueella se kohtasi 21. ja 22. lokakuuta välisenä yönä englantilaisia troolareita, joita luultiin pimeässä ja sumussa japanilaisiksi torpedoveneiksi. Amiraali Rožestvenski määräsi avaamaan tulen niitä kohti. Crane-niminen troolari upotettiin ja kaksi sen miehistön jäsentä kuoli. Myös viisi muuta troolaria vahingoittui ja kuusi kalastajaa haavoittui. Ammunta jatkui 10–12 minuuttia. Tuli oli pääosin hyvin epätarkkaa. Sekasorron keskellä venäläiset sota-alukset tulittivat vahingossa jopa toisiaankin, ja ainakin risteilijät Aurora ja Dmitri Donskoi saivat osumia. Muutama venäläinen merisotilas kuoli omien tulitukseen, jota luultiin vihollisen tuleksi. Vasta aamun valjetessa totuus paljastui.
Seuraukset

Tieto tapauksesta ajoi Britannian ja Venäjän hetkeksi lähes sodan partaalle, varsinkin kun Britannilla oli liittosopimus Japanin kanssa. Britit lähettivät 28 kuninkaallisen laivaston alusta seuraamaan Rožestvenskin eskadroonaa sen kulkiessa Englannin kanaalin läpi ja edelleen aina Portugalin edustalle saakka. Venäläisiltä kiellettiin pääsy brittien kontrolloiman Suezin kanavan läpi, joten Rožestvenski joutui kiertämään Intian valtamerelle pidempää reittiä Hyväntoivonniemen kautta.
Britannian pääministeri Arthur Balfour ja ulkoministeri Henry Lansdowne pyrkivät tyynnyttelemään brittien mielialoja sodan välttämiseksi. Venäjän liittolainen Ranska painosti Venäjää osoittamaan katumusta tapahtuneesta. Rožestvenski joutui jättämään joukon vastuullisina pidettyjä upseereitaan vangeiksi Vigon satamaan Espanjassa. Yksi näistä oli kapteeni Nikolai Klado. Tapausta selvittämään perustettiin Haagin sopimuksen mukaisesti kansainvälinen komissio, joka kokoontui Pariisissa joulukuussa 1904 ja julkaisi loppuraporttinsa helmikuussa 1905. Komission raportissa venäläisten toiminnalla ei katsottu olleen oikeutusta, ja Venäjää vaadittiin maksamaan 65 000 Englannin puntaa korvauksia. Venäjä maksoi vaaditun summan 9. maaliskuuta 1905, minkä jälkeen Venäjän ja Britannian välit alkoivat parantua.
Hullin kaupunkiin Itä-Englantiin pystytettiin vuonna 1906 muistomerkki Doggermatalikon välikohtauksessa kuolleille kalastajille. Muistomerkkiin sisältyy surmansa saaneen Cranen kapteenin George Henry Smithin patsas.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Doggermatalikon selkkaus Wikimedia Commonsissa
Kun venäläiset tekivät ristinmerkkejä ja ampuivat kalastajalaivoja Pohjanmerellä, Hakkapeliitta, 02.03.1937, nro 9, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Väinö Joensuu : Uusia paljastuksia Dogger-matalikon välikohtauksesta. Kun juopunut laivasto näki harhanäkyjä Pohjanmerellä, Helsingin Sanomat, 27.02.1939, nro 56, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Selkkauksessa osallisena ollut venäläisristeilijä Aurora.
Vaurioituneet troolarit Hullin satamassa välikohtauksen jälkeen.
Kuolleiden kalastajien muistomerkki Hullissa.
Melodifestivalen 1996

| Eurovision laulukilpailu 1996  Ruotsin euroviisukarsinta> Melodifestivalen 1996 |
| --- | --- |
Päivämäärä:  24. helmikuuta 1996
Tapahtumapaikat:  Victoriahallen, Tukholma
Juontaja(t):  Siw Malmkvist Pontus Gårdinger
Kapellimestari:  Anders Berglund
Valintamenetelmä:  alueraadit
Voittaja:  One More Time ”Den vilda”
Ruotsi Eurovision laulukilpailussa Virallinen verkkosivusto 
 ◄ 1995  1997 ► 
Melodifestivalen 1996 oli Ruotsissa järjestetty laulukilpailu, jossa valittiin Ruotsin edustaja vuoden 1996 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu järjestettiin avoimena sävellyskilpailuna, johon lähetettiin 1 323 kappaletta. Niistä kymmenen valittiin finaaliin. Finaali järjestettiin 24. helmikuuta Victoriahallenissa Tukholmassa. Finaalissa voittajan valitsivat 11 ympäri Ruotsia kokoontunutta alueraatia kaksikierroksisessa äänestyksessä. Ensimmäisellä kierroksella raadit valitsivat viisi kappaletta toiselle kierrokselle, jossa raadit äänestivät voittajan. Kilpailun voitti yhtye One More Time kappaleella "Den vilda".