stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Afrikan tähti
Versiot > Retkikunnat-lisäosa

Pelille julkaistiin vuonna 2014 Retkikunnat-niminen lisäosa, joka tekee peruspelistä monimutkaisemman. Jokaisen pelaajan pitää valita yksi pelihahmo ja kasata retkikunta korteista, joita löytää pelilaudalta. Ympyräkiekkoja on laudalla kaksi kerrosta, ja afrikan tähti sijaitsee alimmassa kerroksessa. Pelihahmot antavat pelaajille erilaisia ominaisuuksia: esimerkiksi Pohatalla saa jokaisesta pelaajan löytämästä varuste- tai kulkuneuvoretkikuntakortista 100 puntaa. Lisäksi lisäosassa on vaara- ja tapahtumakortteja, jotka vaikuttavat pelilaudan tapahtumiin. Punaisen ruudussa käytyään pelaaja nostaa tapahtumakortin, josta voi saada esimerkiksi lentopelon tai merisairauden. Uutena ominaisuutena Afrikan tähden voi myös yrittää ryöstää sen löytäneeltä pelaajalta. Lautapelioppaan arvostelun mukaan uudet lisäominaisuudet lisäävät pelin sattumanvaraisuutta ja tuuripohjaisuutta eikä taidon merkitys kasva.
Versiot > Korttipeli

Kari Mannerla kehitti Afrikan tähdestä myös korttipeliversion, jonka Peliko Oy julkaisi vuonna 1996. Pelipakka koostuu Afrikan paikoilla kuvitetusta korttipakasta, jossa on tavanomaiset neljä maata ja kolmetoista numeroarvoa muttei jokereita. Lisäksi siinä on Afrikan tähti- ja rosvokortit. Pelissä lyödään korkeampaa korttia pienemmän päälle pottiin, jonka voittoa tavoitellaan. Palkintoina ovat timantit sekä hevosenkengät ja sakkoina rosvomerkit. Pakkauksessa on myös ohjeet pasianssiin, joka menee aina läpi huijaamatta.
Versiot > Videopelit

Afrikan tähdestä on tehty mobiilipeli Androidille ja iOS:lle sekä tietokonepeli Commodore 64:lle.
Vuonna 1985 julkaistu Commodore 64 -versio on käytännössä identtinen lautapelin kanssa. Digitaalisen version kehittivät Otso Pakarinen ja Jari Heikkinen Mannerlan suostumuksen turvin, ja sen julkaisi AmerSoft. Pelissä voi pelata kerrallaan maksimissaan neljä pelaajaa. Pienemmällä pelaajamäärällä tietokone ohjaa muita pelaajia, mutta tekoäly on alkeellinen eikä tarjoa ihmispelaajille haastetta. Kartta on jaettu segmentteihin, ja äänimaailma koostuu yksinkertaisista ääniefekteistä. Peli ohjelmoitiin Promal-kielellä, ja Pakarinen teki suurimman osan ohjelmointityöstä. Kaikki ohjelmointityökalut grafiikan ja äänien luomiseen tehtiin itse, ja esimerkiksi pelilaudan vieritysalgoritmi piti ohjelmoida suoraan konekielellä. AmerSoft maksoi työstä ohjelmoijille 10 000 markkaa, mikä oli ajalle suuri summa. Markkinoilla peli ei ollut myyntimenestys.
Kilpailut

Afrikan tähden Maailmanmestaruuskilpailut on järjestetty viisi kertaa: vuosina 2005, 2007, 2009, 2011 ja 2014. Turnaukseen saa osallistua kuka tahansa yli neljävuotias. Finaalit, joihin karsitaan ympäri Suomea, pidetään Espoossa. Maailmanmestaruuden on voittanut kaksi kertaa Maxemilian Grönblom.
Aiheesta muualla

Afrikan Tähti valmistajan kotisivulla
Cullinan-timantista hiottu ”Afrikan suuri tähti”, jonka mukaan peli on nimetty. Kuvassa kopio Reich der Kristalle -museossa Münchenissä; alkuperäinen timantti on kiinnitetty Ison-Britannian hallitsijan valtikkaan.
Afrikan tähden pelilauta ja muut tarvikkeet Mini-versiossa.
Afrikan tähteä museossa
Kuvakaappaus pelitilanteesta Commodore 64 -versiossa.
Lubna Jaffery

| Lubna Jaffery |
| --- | --- |
 Lubna Jaffery
Norjan kulttuuri- ja tasa-arvoministeri
 Støren hallitus 28. kesäkuuta 2023–  
Edeltäjä:  Anette Trettebergstuen
Henkilötiedot
Koko nimi:  Lubna Boby Jaffery Fjell
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1980 (ikä 44)
Tiedot
Puolue:  Työväenpuolue
Koulutus:  Bergenin yliopisto
Lubna Boby Jaffery Fjell (s. 2. huhtikuuta 1980) on norjalainen työväenpuolueen poliitikko ja Norjan nykyinen kulttuuri- ja tasa-arvoministeri kesäkuusta 2023. Hän on ollut varaedustaja suurkäräjillä vuodesta 2009 ja sijaisti vuosina 2021–2023 Marte Mjøs Perseniä suurkäräjillä tämän toimiessa ministerinä. Jafferyllä on hallinnon ja järjestötoiminnan koulutus Bergenin yliopistosta ja hän on toiminut Bergenissä kaupunginvaltuutettuna.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Lubna Jaffery Wikimedia Commonsissa
Lubna Jaffery Norjan suurkäräjien verkkosivuilla (norjaksi)
| n k Støren hallitus |
| --- | --- |
Støre
Nykyiset: Aasland Borch Brenna Eide Eriksen Gram Jaffery Mehl Myrseth Nordtun Nygård Næss Pollestad Sande Skjæran Toppe Tvinnereim Vedum Vestre
Entiset: Enoksen (2021–2022) Gjelsvik (2022–2023) Huitfeldt (2021–2023) Kjerkol (2021–2024) Moe (2021–2023) Persen (2021–2023) Tajik (2021–2022) Trettebergstuen (2021–2023)
Pasi Nuija

| Henkilötiedot |
| --- | --- | --- | --- |
Syntymäaika: 13. huhtikuuta 1970 (ikä 54)
Syntymäpaikka: Mikkeli, Suomi
Pelipaikka: keskuspuolustaja
Pituus: 183 cm
Junioriseurat
: MP
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1989 | MP | 1 | (0) |
| 1990 | MiKi | 21 | (3) |
| 1991–1993 | MP | 7 | (0) |
| 1994–1995 | MiKi | 38 | (2) |
| 1996–1998 | MP | 58 | (1) |
| 1999–2001 | FC Mikkeli | 61 | (0) |
| 1999 | → MiPa | 3 | (0) |
| 2000 | → MiPa | 1 | (0) |
| 2002–2005 | MP | 47 | (0) |
| Yhteensä | Yhteensä | 237 | (6) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Pasi Nuija (s. 13. huhtikuuta 1970 Mikkeli) on suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskuspuolustaja. Nuija edusti koko peliuransa ajan synnyinkaupunkinsa Mikkelin seuroja.
Nuija pelasi Veikkausliigassa ja sen edeltäjässä Mestaruussarjassa yhteensä 29 ottelua, joissa hän ei tehnyt maaleja. Kaikki pääsarjaottelunsa Nuija pelasi MP:ssä. Hän pelasi pääsarjatasolla yhden ottelun kaudella 1989, kaksi ottelua kaudella 1991, viisi ottelua kaudella 1992 ja 21 ottelua kaudella 1996. Kaudella 1991 Nuija oli saavuttamassa SM-hopeaa.
Ykkösessä Nuija pelasi MP:ssä vuosina 1997–1998 ja 2004–2005 sekä FC Mikkelissä vuosina 1999–2001 yhteensä 126 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Lisäksi Nuija edusti Kakkosessa MiKiä vuosina 1994–1995, MiPaa vuosina 1999 ja 2000 sekä MP:tä vuosina 2002–2003. III divisioonassa Nuija edusti MiKiä kaudella 1990.
Martin Chalfie

| Martin Chalfie |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 15. tammikuuta 1947 (ikä 77) Chicago, Yhdysvallat
Koulutus ja ura
Tutkimusalue:  Neurobiologia
Palkinnot:   Nobelin kemianpalkinto (2008)
Martin Lee Chalfie (s. 15. tammikuuta 1947) on yhdysvaltalainen neurobiologi. Hän valmistui filosofian tohtoriksi Harvardin yliopistosta vuonna 1977 ja toimii biologisten tieteiden professorina Columbian yliopistossa. Chalfie sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2008 yhdessä Osamu Shimomuran ja Roger Y. Tsienin kanssa vihreää valoa fluoresoivan proteiinin, GFP löytämisestä ja kehittämisestä.
Chalfien huomasi proteiinin käyttökelpoisuuden biologisissa tutkimuksissa. Hän löysi Caenorhabditis elegans -sukkulamadosta kuusi erilaista solua käyttämällä GFP:tä merkkiaineena tutkiessaan madon hermostoa.
Idrisidit

Kartta idrisidien dynastiasta (punainen alue)  liioittelee sen vaikutusaluetta.
Idrisidit oli varhainen Marokon alueella vaikuttanut dynastia, joka väitti olevansa Muhammedin tyttären Fatiman ja Muhammedin vävyn Alin jälkeläisiä. Sukulaisuus Muhammediin Alin kautta on Marokossa yleinen keino, jolla pyritään saamaan arvostusta väitteellä, jonka totuudenmukaisuutta on mahdoton tarkistaa.
Tarinan mukaan dynastian perustaja oli Idris ibn Abdullah, joka olisi paennut vuonna 788 Mekasta Waliliin, joka oli kaupunki lähellä Fèsiä. Siellä hän saavutti arvostetun aseman, kun asukkaille selvisi, että hän oli profeetta Muhammedin jälkeläinen. Idrisin oletetusta haudasta kaupungissa nimeltä Mawlay Idris tuli pyhiinvaelluskohde. Marokkolaisille se on edelleen tärkein Mekan, Medinan ja Jerusalemin jälkeen. Idris I ei silti perustanut sitä.
Sen sijaan Idrisin poika Idris II (791–828) perusti Fèsin kaupungin, josta tuli Marokon intellektuaalinen pääkaupunki nykyaikaan asti. Väite satoja vuosia vanhasta Fèsin yliopistosta on silti liioittelua; yliopisto perustettiin vuonna 1963.
Varhaisella 800-luvulla idrisit hallitsivat alavia maanviljelysseutuja Atlantin ja osittain Välimeren rannoilla. Suurin osa berbereistä puhui tuolloin berberikieliä. Dynastialla ei ollut valtaa vuoristoisella ylängöllä eikä sen takaisessa Saharassa. Idris II:n jälkeen dynastia hajosi osiin.
Idrisi-dynastian hallitsijat

Idris ibn Abdullah  eli Idris I (788–791)
Rashid (sijaishallitsija), (791–802)
Idris II (791–828)
Muhammad ibn Idris (828–836)
Ali ibn Muhammad, tunnettu nimellä Ali I (836–848)
Yahya ibn Muhammad, eli Yahya I (848–864)
Yahya ibn Yahya, eli Yahya II (864–874)
Ali ibn Umar, eli Ali II (874–883)
Yahya ibn Al-Qassim, eli Yahya III (883–904)
Yahya ibn Idris ibn Umar, eli Yahya IV (904–917)
Fatimidien hallinto (922–925)
Al-Hajjam al-Hasan ibn Muhammad ibn al-Qassim (925–927)
Fatimidien hallinto (927–937)
Al Qasim Gannun Rif-vuorilla (937–948)
Abudul Aish Ahmad Rif-vuorilla (948–954)
Al-Hasan ibn Gannun, eli Hassan II, Rif-vuorilla (954–974)
Islannin parlamenttivaalit 2021

Islannin vuoden 2021 parlamenttivaalit järjestettiin 25. syyskuuta, ja niissä valittiin Alltingin 63 edustajaa seuraavaksi nelivuotiskaudeksi. Allting on maan yksikamarinen parlamentti. Vaaleissa itsenäisyyspuolue säilytti asemansa maan suurimpana puolueena ja vihreä vasemmisto koki selkeän vaalitappion.
Tausta ja vaalijärjestelmä

Islannin perustuslain mukaan maa jaetaan 6 tai 7 vaalipiiriin, joista kustakin valitaan vähintään kuusi edustajaa. Loput edustajien paikoista jaetaan vaalipiirien kesken niiden väkiluvun perusteella. Tämän lisäksi paikkamäärää vaalipiirien välillä voidaan vielä tasata. Vuoden 2021 vaaleissa paikat jakautuvat seuraavasti:
| Vaalipiiri | Vaalipiirin paikat | Tasauspaikat | Yhteensä |
| --- | --- | --- | --- |
| Norðvesturkjördæmi (luoteinen) | 7 | 1 | 8 |
| Norðausturkjördæmi (koillinen) | 9 | 1 | 10 |
| Suðurkjördæmi (eteläinen) | 9 | 1 | 10 |
| Suðvesturkjördæmi (lounainen) | 11 | 2 | 13 |
| Reykjavíkurkjördæmi suður (Reykjavíkin eteläinen) | 9 | 2 | 11 |
| Reykjavíkurkjördæmi norður (Reykjavíkin pohjoinen) | 9 | 2 | 11 |
Vaaleissa ovat äänioikeutettuja kaikki vähintään 18 vuotta vaalipäivään mennessä täyttäneet Islannin kansalaiset, joilla on kotikunta Islannissa. Lain mukaan ulkomaille muuttaneet islantilaiset säilyttävät äänioikeutensa kahdeksan vuoden ajan, johon voi anoa pidennystä vaaliviranomaisilta. Ulkomailla oleskelevat ja äänioikeutensa säilyttäneet islantilaiset voivat äänestää maan suurlähetystöissä.
Tulokset

| Puolue | Äänet | Osuus (%) | Paikat |
| --- | --- | --- | --- |
| Itsenäisyyspuolue | 48 708 | 24,4 | 16 |
| Edistyspuolue | 34 501 | 17,3 | 13 |
| Vihreä vasemmisto | 25 114 | 12,6 | 8 |
| Sosiaalidemokraatit | 19 825 | 9,9 | 6 |
| Kansanpuolue | 17 672 | 8,8 | 6 |
| Piraatit | 17 233 | 8,6 | 6 |
| Reformi | 16 628 | 8,3 | 5 |
| Keskusta | 10 879 | 5,4 | 3 |
Ääniä yhteensä: 203 976
Äänioikeutettuja: 254 681
Hylätyt/ tyhjät: 4 249
Lähde:
Ensimmäisten tietojen mukaan vaaleissa olisi ensimmäistä kertaa Euroopan historiassa valittu parlamenttiin naisenemmistö, 33 naista ja 30 miestä; luoteisessa vaalipiirissä toimitetun uudelleenlaskennan myötä näin ei kuitenkaan käynyt, vaan miehiä valittiin 33 ja naisia 30.
Lokakuun alussa keskustapuolueen listoilta valittu Birgir Þórarinsson ilmoitti siirtyvänsä itsenäisyyspuolueen ryhmään. Syyksi eroon Birgir kertoi niin sanotun Klaustur-tapauksen, jossa muutama keskustapuolueen ja kansanpuolueen edustaja keskusteli Klaustur-baarissa alentavaan sävyyn muun muassa naisista ja vammaisista. Keskustelut nauhoitettiin salaa ja vuodettiin sitten julkisuuteen vuonna 2018. Birgir uskoi, että keskusta olisi parantanut tapansa, mutta ilmoitti loikkauksen yhteydessä, ettei ollut havainnut muutosta.
Tulokset > Hallituksen muodostaminen

Itsenäisyyspuolue, vihreä vasemmisto ja edistyspuolue päätyivät neuvotteluiden jälkeen jatkamaan samalla hallituskokoonpanolla kuin ennen vaalejakin. Pääministerinä jatkaa Katrín Jakobsdóttir.
Pääskyt

| Pääskyt |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pääskyt Hirundinidae  Vigors, 1825
Suvut
 Andienpääskyt (Orochelidon)  Haarapääskyt (Hirundo)  Harmaaperäpääsky (Pseudhirundo)  Isotörmäpääsky (Neophedina)  Jokipääskyt (Pseudochelidon)  Kalliopääskyt (Ptyonoprogne)  Karhepääskyt (Stelgidopteryx)  Keijupääskyt (Petrochelidon)  Kongonpääsky (Phedinopsis)  Maskareenienpääsky (Phedina)  Nokipääskyt (Psalidoprocne)  Ruostenaamiopääsky (Alopochelidon)  Ruostepääskyt (Cecropis)  Räystäspääskyt (Delichon)  Sinipääskyt (Progne)  Teräspääskyt (Pygochelidon)  Törmäpääskyt (Riparia)  Valkoselkäpääsky (Cheramoeca)  Viherpääskyt (Tachycineta)  Vyöpääskyt (Atticora) 
Katso myös
   Pääskyt Wikispeciesissä   Pääskyt Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pääskyt (Hirundinidae) on laajalle levinnyt varpuslintuheimo, johon kuuluu 20 sukua ja 84 lajia. Pääskyt eivät nimestään ja ulkonäöstään huolimatta ole läheistä sukua kiitäjille, joihin kuuluu esimerkiksi tervapääsky.
Koko ja ulkonäkö

Pääskyt ovat hyvin sirorakenteisia ja lyhytjalkaisia lintuja, joille on ominaista erittäin hyvä lentotaito. Niillä on kapeat, pitkät ja teräväkärkiset siivet. Ruumis on sukkulamainen ja pyrstö pitkä ja usein haarautunut. Nokka on lyhyt ja leveä ja siinä on suuri kita. Jalat ovat hyvin hennot, lyhyet ja pienikyntiset, eikä niillä pysty kunnolla kävelemään. Käsi- ja kyynärsulkia on kumpiakin yhdeksän, laitimmaiset sulat ovat muita selvästi pidempiä. Höyhenet ovat lyhyet ja vartalonmyötäiset. Ne ovat selkäpuolelta yleensä metallinkiiltoiset. Molemmat sukupuolet ovat samanvärisiä. Pääskyjen lentotaito on erittäin hyvä ja ne pystyvät tekemään pitkiäkin ruuanhaku- tai muuttomatkoja.
Levinneisyys

Pääskyjä elää kaikkialla maailmassa, lukuun ottamatta napaseutuja, Uutta-Seelantia ja joitakin valtamerten pikkusaaria  lähde?. Alueilla, joissa vuodenaikojen vaihtelut ovat pieniä, pääskyt vaeltavat vain vähän. Pääskyt viihtyvät hyvin ihmisten läheisyydessä ja ovat erittäin pidettyjä lintuja sekä hyödyllisiä tuholaishyönteisten hävittäjiä. Suomen pääskyt muuttavat talveksi Keski- ja Etelä-Afrikkaan. Suomessa pesii kolme lajia: haarapääsky, räystäspääsky ja törmäpääsky.
Elintavat

Pääskyt ovat seurallisia lintuja ja lepäilevät usein puissa, voimajohdoilla, antenneilla ja talojen katoilla. Pääskyjen laulu on pientä viserrystä. Kaikki lajit ovat hyönteissyöjiä ja pyydystävät saaliinsa lennosta. Välillä ne voivat napata paikallaan jököttävän hyönteisen, mutta hankkivat ruokansa yleensä ilmasta. Ravinto koostuu lähinnä sääskistä ja kärpäsistä. Niiden lisäksi pääskyt pyydystävät kovakuoriaisia ja muita pikkueläimiä. Pääskyt myös juovat ja peseytyvät ilmassa.
Pääskyt pesivät usein yhdyskunnissa. Ne pesivät puunkoloissa, kallionhalkeamissa, ranta- tai maatörmissä, rakennuksissa tai rakentavat pesänsä johonkin sopivaan paikkaan savesta. Useimmat pääskyt ovat hyviä pesänrakentajia. Pääskyt päällystävät pesän ulkoseinän tahmealla syljellä yhteen liimatuista savikokkareista. Eräät pääskyt kaivavat suuria käytäviä pystysuoriin jyrkänteisiin. Yhdessä pesueessa on 3–7 munaa. Haudonnasta huolehtii enimmäkseen naaras, mutta myös koiras hautoo. Jotkut lajit asettuvat valmiisiin koloihin tai tekevät risuista ja muusta kasviaineksesta pesän jyrkänteelle.  Yksinkertaisia avoimia risupesiä tekee muun muassa naamiopääsky. Puupääskyt taas tekevät pesänsä tikankoloihin tai luonnon muovaamiin puunonkaloihin.
Haarapääskypoikue kerjää ruokaa.
Nagaland

| Nagaland |
| --- | --- |
 Nagalandin sijainti Intian kartalla
Valtio:   Intia
Perustettu:  1963
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Kohima
 – suurin kaupunki:  Dimapur
Pinta-ala:  16 579 km²
Väkiluku (2011):  1 978 502 (25.)
 – väestötiheys:  119 as./km²
Kielet:  englanti
 
https://www.nagaland.gov.in/
Nagaland on Intian osavaltio maan koillisosassa Myanmarin vastaisella rajalla. Alueen asukkaat kuuluvat nagaheimoihin ja valtausko osavaltiossa on kristinusko. Nagalandin pääkaupunki on Kohima ja virallinen kieli englanti. Nagaheimot puhuvat useita kieliä ja murteita, joita on noin 60. Nagalandista tuli osavaltio vuonna 1963. Alueella on ollut väkivaltaisuuksia keskushallinnon ja alueen itsenäisyyttä ajavien nagajärjestöjen välillä. Nagalandin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 1 978 502.
Maantiede

Nagalandin pinta-ala on 16 579 km². Osavaltion alue rajautuu idässä Intian Myanmarin vastaiseen rajaan. Nagalandin naapuriosavaltioita ovat Arunachal Pradesh koillisessa, Manipur etelässä ja Assam idässä. Naga Hills -vuoristoalue nousee Brahmaputrajoen laakson reunalta kohti kaakkoa yhdistyen Arakanvuoriin Myanmarin rajalla. Korkeimmillaan Nagalandin vuoret kohoavat 1 830 metrin korkeuteen merenpinnasta. Vuoristo kattaa lähes koko osavaltion alueen. Alueen poikki kulkee myös useita jokia, Doyang ja Dikhu pohjoisessa, Barak lounaassa ja Chindwinin sivuhaarat kaakossa.
Nagalandin alueella vallitsee monsuuni-ilmasto. Monsuunikausi kestää toukokuusta syyskuuhun ja tuolloin saadaan suurin osa vuotuisasta 1 800–2 500 mm keskimääräisesta sadannasta. Keskimääräinen lämpötila vaihtelee riippuen korkeudesta merenpinnasta. Kesäisin lämpötilat ovat tyypillisesti alimmillaan 21–23 °C ja korkeimmillaan 38–40 °C. Talvisin lämpötila saattaa laskea 4 °C asteeseen.
Noin kuudesosa Nagalandin osavaltion pinta-alasta on metsän peitossa. Metsätyyppi vaihtelee korkeudesta riippuen trooppisesta ja subtrooppisesta metsästä korkeammalla vuorilla noin 1 220 metristä alkaen kasvavaan havumetsään. Osa metsistä on kaskettu (jhum) viljelyä varten. Nagalandin eläimistöön kuuluvat esimerkiksi aasiannorsu, intiantiikeri, leopardi, vesipuhveli, apinat, sambar, muurahaiskävyt ja mangustit Gauri on Nagalandin tunnuseläin, burmantragopaani tunnuslintu, leppä tunnuspuu ja alppiruusu tunnuskukka.
Historia

Nykyisen Nagalandin varhaisesta historiasta ei juuri ole kirjallisia lähteitä. Joitakin mainintoja Nagalandin nagaheimoista tekivät Assamin aluetta hallinneet ahomit keskiajalla. Nagat tunnettiin sotaisuudestaan, ja he tekivät vuorilta sotaretkiä tasangoille. Burmalaiset levittäytyivät alueelle vuonna 1816, ja koko alue oli burmalaisten hallussa vuoteen 1819 mennessä. Burmalaiset joutuivat kuitenkin vetäytymään brittien saatua Assamin hallintaansa ensimmäisen anglo–burmalaisen sodan jälkeen vuonna 1826. 1840-luvulta lähtien Nagalandin alueella alkoi toimia kristittyjä lähetyssaarnaajia, joiden työn seurauksena monet nagaheimot kääntyivät kristinuskoon. Brittihallinto perusti vuonna 1881 Naga Hillsin piirikunnan, jonka hallinnollinen keskus oli Kohima. Brittihallinto lopetti alueella perinteisesti harjoitetun pääkallonmetsästyksen ja heimojen kylien väliset sotaretket. Toisen maailmansodan aikana vuonna 1944 kohti Intiaa edenneet japanilaiset voitettiin Kohiman taistelussa. Vuonna 1945 nagat perustivat Naga Hills District Tribal Council-nimisen järjestön, josta vuotta myöhemmin tuli Naga National Council eli NNC. NNC alkoi julkaista lehteä Naga Nation, jonka artikkeleissa vaadittiin Nagalandin itsenäisyyttä.
Intian itsenäistyessä vuonna 1947 Nagaland kuului hallinnollisesti Assamiin. Pian alueella alkoivat yhteenotot itsenäisyyttä tavoitelleiden nagajärjestöjen ja Intian keskushallinnon välillä. NNC järjesti vuonna 1951 kansanäänestyksen alueen itsenäisyydestä ja järjestön mukaan 99 prosenttia äänestäneistä kannatti itsenäisyyttä. Naga Federal Government perustettiin vuonna 1956 ja sen aseellinen siipi Naga Home Guards kasvoi pian 15 000 miehen vahvuiseksi. Osa nagoista ei tavoitellut suoranaista itsenäisyyttä, vaan omaa osavaltiota Intian alaisuudessa. Liikkeiden toimintaan kuului kieltäytyminen yhteistyöstä viranomaisten kanssa, sabotaasi ja armeijan vastaiset iskut. Molemmat osapuolet syyttivät toisiaan julmuuksista. Heinäkuussa 1960 saatiin viimein aikaan sopimus, jonka mukaan Nagalandista tehtäisiin oma osavaltionsa. Nagalandin osavaltio perustettiin vuonna 1963 ja seuraavana vuonna valittiin sen ensimmäinen demokraattinen hallitus. Väkivaltaisuudet alueella eivät loppuneet tästä huolimatta. NNC ja Naga Federal Government tehtiin laittomiksi vuonna 1972. Vuonna 1975 solmittiin Shillongin sopimus, jonka myötä osa nagoista luovutti aseensa valtiolle. Väkivaltaisuudet roihahtivat jälleen 1980-luvulla ja uusi tulitauko solmittiin vuonna 1997. Sopimusta on kuitenkin pidetty tehottomana ja väkivaltaisuudet alueella ovat jatkuneet edelleen.
Talous

Maatalous muodostaa Nagalandin talouden kulmakiven. Ala työllistää noin yhdeksän kymmenesosaa Nagalandin työvoimasta. Nagalandin alueella kasvatetaan esimerkiksi riisiä, maissia, hirssiä, herneitä, sokeriruokoa, perunaa ja tupakkaa. Maatalouden asemasta huolimatta Nagaland ei ole elintarvikeomavarainen, vaan ruokaa joudutaan tuomaan maan muista osista. Viljelyä ovat vaikeuttaneet perinteiseen kaskiviljelyyn (jhum) liittyvät eroosio ja maaperän köyhtyminen. Alueella harjoitetaan myös jonkin verran pengerviljelyä. Viljelyn ohella taloudellista merkitystä on myös metsänhoidolla. Nagalandin alueen luonnonvaroihin lukeutuvat nikkeli, koboltti, rauta ja kalkkikivi. Alueelta on myös etsitty maaöljyä, jota esiintyy esimerkiksi naapuriosavaltio Assamin puolella. Paikallinen pienimuotoinen teollisuus on keskittynyt Dimapuriin. Muuten Nagalandin teollisuus koostuu lähinnä kotiteollisuudesta. Teollista kehitystä on hankaloittanut alueen vaikeat kulkuyhteydet.
Väestö

Nagalandin asukasluku oli Intian vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 1 978 502. Vuoden 2001 vastaavassa laskennassa asukasluku oli 1 990 036. Asukasluku on laskenut laskentojen välillä 0,58 prosenttiyksikköä. Alueen asukkaita ovat nagat, jotka jakautuvat noin 16 heimoon ja edelleen pienempiin alaryhmiin. Nagat eivät yleensä käsitä itseään yhtenäisenä ryhmänä, vaan mieltävät itsensä ennemminkin osaksi pienempiä heimoja. Nagat jakavat kuitenkin keskenään monia kulttuurinsa piirteitä.
Vuonna 2011 71,14 prosenttia Nagalandin asukkaista asui maaseudulla ja vain 28,86 % kaupungeissa. Dimapur ja pääkaupunki Kohima ovat osavaltion ainoat yli 50 000:n asukkaan kaupungit. Suurimmassa kaupungissa Dimapurissa oli vuonna 2011 122 834 asukasta. Väestöntiheys Nagalandissa on 119 as./km². Nagalandin asukkaista 1 024 649 oli miehiä ja 953 853 naisia. Lukutaitoisuus Nagalandissa oli 79,55 prosenttia.
Nagalandin virallinen kieli on englanti. Nagat puhuvat useita kieliä, joiden erot voivat olla huomattavia. Jopa saman heimon sisällä saatetaan puhua eri murteita, joiden puhujien on hankala ymmärtää toisiaan. Alueen noin 60 kieltä ja murretta ovat kaikki sinotiibettiläisiä kieliä. Nagan kieli on assamin perustuva pidginkieli, jota käytetään eri kielten puhujien kesken. Monet ymmärtävät myös englantia ja hindiä.
Vuonna 2011 Nagalandin väestöstä 87,93 prosenttia oli kristittyjä. Uskonnollisia vähemmistöjä olivat hindut (8,75 prosenttia), muslimit (2,47 prosenttia), buddhalaiset (0,34 prosenttia), jainit (0,13 prosenttia), sikhit (0,1 prosenttia) ja muut uskot (0,16 prosenttia). Monet kristityistä ovat baptisteja.
Kulttuuri

Heimojen yhteiskuntajärjestelmä vaihtelee heimojen mukaan. Joillakin heimoilla on päällikköjä, joiden asema periytyy suvussa, ja jotkin heimot soveltavat demokraattista järjestelmää. Keskeinen osa kylää on morung eli poikamiesten asuntola. Naisten asema nagakulttuurissa on ollut perinteisesti hyvä. Miesten tapaan he ovat osallistuneet päivätöihin ja heimojen neuvostoihin.
Nagojen kulttuuriin kuuluu vuoden mittaan useita juhlia. Eri heimot viettävät omia juhliaan, ja niitä pidetään usein pyhinä, joten juhlintaan osallistuminen on pakollista. Suurin osa juhlista liittyy tavalla tai toisella maatalouteen, ja ne periytyvät ajalta ennen kristinuskon tuloa. Juhlien viettoon kuuluu musiikkia ja tanssia.
Nagalandin keittiön perusraaka-aine on riisi, joka tarjoillaan yleensä jonkin lihan ja kasvisten kanssa. Ruoka maustetaan usein tulisilla kastikkeilla.