stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2S1 Gvozdika

Suomalainen 122 PsH 74 -panssarihaupitsi moottoriluukku auki.
2S1 "Gvozdika" esillä Suuren isänmaallisen sodan museossa Kiovassa.
Suomalainen 122 PsH naamioituna tuliasemassa Rovajärvellä.
2S1 "Gvozdika" (ven. 2С1 «Гвоздика», suom. neilikka, Suomen puolustusvoimissa nimellä 122 panssarihaupitsi 74) on MT-LBu -kuljetuspanssarivaunun alustalle rakennettu panssaroidulla itsevetävällä lavetilla liikkuva panssarihaupitsi. Venäjän asevoimissa se tunnetaan myös nimellä '''SAUMT-122'''. Suomen puolustusvoimissa panssarihaupitsia käytetään mekanisoidun taisteluosaston tykistöosana kahtena patteristona, joissa niitä on yhteensä 18 kappaletta. Mekanisoitua taisteluosastoa voidaan käyttää sellaisenaan esimerkiksi valmiusyhtymn osana.
Panssarihaupitsi on panssaroitu kranaatinsirpaleita ja kiväärikaliiperisten aseiden tulta vastaan. Siinä on 360 astetta kääntyvä torni, johon tykki on sijoitettu. Kaikki tulitoimintaan tarvittavat laitteet ja viestivälineet on sijoitettu vaunun sisälle. Vaunuun mahtuu kerrallaan 40 tykin laukausta. Vaunu kykenee ylittämään vesistön hyvin pienellä valmistelulla ja siinä on NBC-varustus, joka suojaa miehistöä kemiallisilta aseilta.
Panssarihaupitsin tykki 2A31 on lähes sama kuin Suomessakin käytössä oleva neuvostoliittolainen D-30/122 H 63. Sen suurin kantama on noin 15 km. Tykki on varustettu latauslaitteella, joka työntää lataussillalle asetetun ammuksen ja kartussin panoskammioon.
2S1 tuli käyttöön Neuvostoliiton armeijassa 1970-luvulla ja se nähtiin ensi kerran julkisesti paraatissa Puolassa 1974, jolloin se sai Yhdysvalloissa koodinimen M1974. Asetta on valmistettu Bulgariassa, Puolassa ja Neuvostoliitossa.
Ominaisuudet

Panssaroidulle tela-alustalle sijoitettu kenttähaupitsi
Pääase: 2A31-haupitsi
Kaliiperi: 122 mm
Putken pituus: 4 270 mm
Suurin kantama: 15 km
Putken korot: -3...+70°
Ampumasektori: 360°
Ampumatarvike: Sirpalekranaatti 35 kpl ja ontelokranaatti 5 kpl
Sirpalekranaatin paino: 22 kg
Kranaatin lähtönopeus suurimmalla panoksella: 680 m/s
Tulinopeus: 5 laukausta minuutissa
Laukauksia vaunussa: 40 kpl
Paino: noin 16 t
Suurin tienopeus: < 60 km/h (Testattu loivassa alamäessä 63 km/h)
Toimintaetäisyys: 400 km
Miehistö: 4 (vaununjohtaja, ajaja, lataaja, ampuja)
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta 2S1 Gvozdika Wikimedia Commonsissa
Tunturikatkero

| Tunturikatkero |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Gentianales
Heimo::  Katkerokasvit Gentianaceae
Suku::  Kielikatkerot Gentiana
Laji::  nivalis
Kaksiosainen nimi
 Gentiana nivalis  L. 
Katso myös
   Tunturikatkero Wikispeciesissä   Tunturikatkero Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tunturikatkero eli lumikatkero (Gentiana nivalis) on katkerokasvien heimoon ja kielikatkeroiden sukuun kuuluva kasvilaji.
Ulkonäkö ja koko

Tunturikatkero on pienehkö laji. Koko vaihtelee yksilöittäin muutamasta sentistä 15 cm korkeaan. Kirkkaansinisissä kukissa on viisi terälehteä. Kukat ovat tummemmat kuin hentokatkeron kukat, joissa on puolestaan vain neljä terälehteä.
Levinneisyys

Kasvin esiintymisaluetta ovat Euroopassa Alpit, Pohjois-Apenniinit, Pyreneet, Karpaatit ja Balkanin vuoristot sekä Kaukasus. Skandinaviassa tunturikatkeroa esiintyy Islannissa ja Skandien tunturiseuduilla, Norrbottenissa myös alempana havumetsäalueella. Suomessa Enontekiön ja Inarin Lapissa sekä Muonionjokivarressa. Tunturikatkeroa kasvaa myös Grönlannissa ja Koillis-Labradorissa.
Elinympäristö

Tunturikatkeron kasvuympäristöä ovat tuntureiden koivu- ja paljakkavyöhykkeet, tunturiniityt ja puronvarret. Kasvia kasvaa hyvin harvinaisena joissakin paikoin myös tunturialueiden ulkopuolella havumetsävyöhykkeessä.
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Tunturikatkero – Gentiana nivalis
Pohjolan kasvien pauloissa: Gentiana nivalis – tunturikatkero
Bilder ur Nordens Flora: Gentiana nivalis (Nordstålört)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q161661  Wikispecies: Gentiana nivalis  CoL: 3FMHR  EoL: 487560  EPPO: GETNI  EUNIS: 172851  GBIF: 3170097  GRIN: 17396  iNaturalist: 163230  IPNI: 368570-1  IRMNG: 10201582  ITIS: 502744  NatureServe: 2.130551  NBN: NBNSYS0000003968  NCBI: 38852  Observation.org: 135809  Open Tree of Life: 346686  PalDat: Gentiana_nivalis  Panarctic Flora: 760103  PFI: 4044  Plant List: kew-2821030  PLANTS: GENI  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:368570-1  Tropicos: 13800026  VASCAN: 6001  WFO: wfo-0000698094  Laji.fi: MX.39315
Tuokaa Alfredo Garcian pää

| Tuokaa Alfredo Garcian pää> Bring Me the Head of Alfredo Garcia |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Sam Peckinpah
Käsikirjoittaja:   Sam Peckinpah  Gordon Dawson 
Tarina:   Sam Peckinpah  Frank Kowalski 
Tuottaja:  Martin Baum
Säveltäjä:  Jerry Fielding
Kuvaaja:  Álex Phillips Jr.
Leikkaaja:   Garth Craven  Robbe Roberts  Sergio Ortega  Dennis E. Dolan 
Pääosat:   Warren Oates  Isela Vega 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Meksiko Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:   Optimus Films  Estudios Churubusco 
Levittäjä:  United Artists
Ensi-ilta:   1974-8-77. elokuuta 1974 (Yhdysvallat)  1975-2-1717. helmikuuta 1975 (Suomi)  
Kesto:  112 minuuttia
Alkuperäiskieli:  englanti espanja
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tuokaa Alfredo Garcian pää (engl. Bring Me the Head of Alfredo Garcia) on vuonna 1974 ensi-iltansa saanut meksikolais-yhdysvaltalainen neo-western-elokuva, jonka on ohjannut, osittain käsikirjoittanut ja osittain tuottanut Sam Peckinpah. Sen pääosia esittävät Warren Oates ja Isela Vega. Muita osia esittävät Robert Webber, Gig Young, Helmut Dantine, Emilio Fernández ja Kris Kristofferson.
Elokuvan keskiössä on meksikolaisessa baarissa pianistina työskentelevä Benny, joka lähtee yhdessä tyttöystävänsä kanssa etsimään Alfredo Garciaa, jonka päästä meksikolainen rikollispomo pyytää miljoona dollaria.
Tuokaa Alfredo Garcian pää tuotettiin pienellä budjetilla ja kuvattiin Meksikossa, Peckinpahin edellisen elokuvan, Pat Garrett ja Billy the Kidin, ollessa taloudellinen floppi. Niin ikään Tuokaa Alfredo Garcian pää oli ilmestyessään taloudellinen floppi ja se sai kriitikoilta lyttäävän vastaanoton. Vuosien saatossa se on kuitenkin saanut enemmän arvostusta ja nykyään sitä pidetään kulttielokuvana. Elokuvaaja Roger Deakins on sanonut elokuvan toimineen inspiraationa Menetetty maa -elokuvan visuaalisuudelle.
Näyttelijät

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Warren Oates  | … |  Benny   |
|  Isela Vega  | … |  Elita   |
|  Robert Webber  | … |  Sappensly   |
|  Gig Young  | … |  Johnny Quill   |
|  Helmut Dantine  | … |  Max   |
|  Emilio Fernández  | … |  El Jefe   |
|  Kris Kristofferson  | … |  moottoripyöräilijä #1   |
|  Donnie Fritts  | … |  moottoripyöräilijä #2   |
Aiheesta muualla

Tuokaa Alfredo Garcian pää Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Tuokaa Alfredo Garcian pää Elonet.
Tuokaa Alfredo Garcian pää AllMoviessa. (englanniksi)
Tunturikallioinen

| Tunturikallioinen |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Asterales
Heimo::  Asterikasvit Asteraceae
Suku::  Kallioiset Erigeron
Laji::  uniflorus
Kaksiosainen nimi
 Erigeron uniflorus  L. 
Katso myös
   Tunturikallioinen Wikispeciesissä   Tunturikallioinen Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tunturikallioinen (Erigeron uniflorus) on asterikasveihin kuuluva tunturikasvi. Tunturikallioinen jaetaan kahteen alalajiin, rusotunturikallioiseen (Erigeron uniflorus subsp. uniflorus) ja villatunturikallioiseen (Erigeron uniflorus subsp. eriocephalus).
Ulkonäkö ja koko

Kasvin korkeus on vain 5–15 senttimetriä. Hennon varren latvassa on yksi mykerö, joka voi olla jopa 3 cm:n läpimittainen. Tunturikallioisen lähilajeja ovat sopulinkallioinen (Erigeron borealis) ja tummakallioinen (Erigeron humilis).
Elinympäristö

Tunturikallioinen kasvaa tunturipaljakalla, varsinkin kosteilla paikoilla.
Levinneisyys

Tunturikallioinen on levinneisyydeltään arktis-alpiininen. Skandinaviassa se kasvaa Kölivuoristossa. Suomen puolelle levinneisyysalue ulottuu vain Enontekiöllä ja Utsjoella.
Aiheesta muualla

Kasviatlas: Tunturikallioisen (Erigeron uniflorus) levinneisyys Suomessa.
Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Tunturikallioinen (Erigeron uniflorus)
Luontoportti: Tunturikallioinen (Erigeron uniflorus)
Bilder ur Nordens flora (ruotsiksi)
ITIS: Erigeron uniflorus (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Erigeron uniflorus (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q1308247  Wikispecies: Erigeron uniflorus  BioLib: 141179  CoL: 6GPX5  EoL: 468936  EPPO: ERIUN  EUNIS: 152653  FNA: 242422281  GBIF: 3147144  GRIN: 413778  iNaturalist: 162543  IPNI: 204648-1  IRMNG: 10207167  ITIS: 35963  NatureServe: 2.130823  NBN: NBNSYS0000004438  NCBI: 72932  Observation.org: 149165  Open Tree of Life: 957390  PalDat: Erigeron_uniflorus  PFI: 5441  Plant List: gcc-101356  PLANTS: ERUN4  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:204648-1  Tropicos: 2710161  VASCAN: 3085  WFO: wfo-0000001408  Laji.fi: MX.39745
Tunturihärkki

| Tunturihärkki |
| --- | --- |
 Kukkiva tunturihärkki
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Kasvit Plantae
Alakunta::  Putkilokasvit Tracheobionta
Kaari::  Siemenkasvit Spermatophyta
Alakaari::  Koppisiemeniset Magnoliophytina
Luokka::  Kaksisirkkaiset Magnoliopsida
Lahko::  Caryophyllales
Heimo::  Kohokkikasvit Caryophyllaceae
Suku::  Härkit Cerastium
Laji::  alpinum
Kaksiosainen nimi
 Cerastium alpinum  L. 
Katso myös
   Tunturihärkki Wikispeciesissä   Tunturihärkki Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tunturihärkki (Cerastium alpinum) on kohokkikasveihin kuuluva, hyvin monimuotoinen vuoristoseutujen ja pohjoisen kasvi. Sitä tavataan Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa.
Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen tunturihärkki kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Varsi on rento tai koheneva, ja kasvi kasvaa mattomaisesti tai löyhästi mätästäen. Lehtien muoto vaihtelee soikeasta lähes tasasoukkaan ja ne ovat kaljuja tai karvaisia, usein myös nystykarvaisia. Kukinto on kaksihaarainen viuhko. Ainakin ylempien kukkien tukilehdet ovat kalvomaisia tai selvästi kalvolaitaisia ja -kärkisiä. Valkoisia kukkia on tavallisesti 1–4 kappaletta. Kukan verhiö ja teriö ovat molemmat viisilehtisiä. Verhiö on 5–10 mm pitkä, tyvestä kulmikas ja verholehdet muodoltaan suippoja tai tylppiä. Teriö on noin 1,5–2 kertaa verhiön pituinen, valkoiset terälehdet ovat kärjestään matalasti kaksihalkoisia. Emin vartaloita on viisi kappaletta. Tunturihärkki kukkii Suomessa kesä-elokuussa. Hedelmä on pitkähkö, 10-liuskainen kota. Siemenet ovat kooltaan 1–1,3 mm, ja niiden pinnassa olevat nystermät ovat leveytensä korkuisia.
Tunturihärkin ulkonäkö vaihtelee suuresti alalajista riippuen. Alalajien taksonominen asema ja nimistö on epäselvä. Pohjoismaista tunnetaan kolme tunturihärkin alalajia: karvatunturihärkki (subsp. alpinum), villatunturihärkki (subsp. lanatum) ja kaljutunturihärkki (subsp. glabratum). Alalajien väliset suurimmat erot ovat niiden karvaisuudessa. Alalajien keskinäistä erottamista vaikeuttaa kuitenkin se, että niiden välimuodot ovat yleisiä. Tunturihärkki voi risteytyä nurmihärkin (C. fontanum) ja napakellohärkin (C. nigrescens var. laxum) kanssa.
Levinneisyys

Tunturihärkkiä tavataan Euroopassa runsaimmin Fennoskandian vuoristo- ja tunturialueilla, Pohjois-Venäjällä Laatokan Karjalasta Novaja Zemljalle saakka, Islannissa, Skotlannissa, Alpeilla, Karpaateilla, Balkanin niemimaalla, Pyreneillä ja Pohjois-Espanjassa. Lisäksi lajia tavataan Grönlannissa ja Kanadan pohjoisosissa. Suomessa tunturihärkkiä kasvaa runsaimmin Pohjois- ja Keski-Lapissa, Kuusamossa ja Kainuussa. Eteläisimmät esiintymät ovat Pohjois-Karjalassa ja Savossa.
Tunturihärkit muodostavat ultraemäksisillä serpentiinipohjaisilla kasvualustoilla usein paikallisia serpentiinirotuja. Suomessa näistä harvinaisin on Pohjois-Karjalassa neljällä kasvupaikalla löydetty Kaavin serpentiinirotu, joka on yksi karvatunturihärkin ekotyyppi. Rotu on Suomessa erittäin uhanalainen ja erityisesti suojeltu kasvikanta.
Elinympäristö

Suomessa tunturihärkin kasvupaikat vaihtelevat suuresti alalajista riippuen. Lajia tavataan kalliopenkereillä, tunturirinteillä, pahdoilla, tienvarsilla, kyläkentillä ja -niityillä, kosteilla tunturikankailla ja tulvaisilla joenvarsilla. Kaljutunturihärkki on kalkinsuosija, muut alalajit viihtyvät ultraemäksisessä maaperässä.
Aiheesta muualla

Kasviatlas 2016: Tunturihärkin levinneisyys Suomessa
Pohjolan kasvien pauloissa: Cerastium alpinum subsp. alpinum - tunturihärkki subsp. karvatunturihärkki
Pohjolan kasvien pauloissa: Cerastium alpinum subsp. glabratum - tunturihärkki subsp. kaljutunturihärkki
Pohjolan kasvien pauloissa: Cerastium alpinum subsp. lanatum - tunturihärkki subsp. villatunturihärkki
ITIS: Cerastium alpinum (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Cerastium alpinum (englanniksi)
Flora of North America: Cerastium alpinum (englanniksi)
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q162484  Wikispecies: Cerastium alpinum  CoL: SK2M  EoL: 589306  EPPO: CERAL  EUNIS: 166895  FNA: 250060035  GBIF: 3085450  GRIN: 446543  iNaturalist: 144185  IPNI: 302288-2  IRMNG: 11265702  ITIS: 19946  NatureServe: 2.144791  NBN: NBNSYS0000003019  NCBI: 271556  Observation.org: 116359  Open Tree of Life: 1001424  PalDat: Cerastium_alpinum  Panarctic Flora: 420205  PFI: 684  Plant List: kew-2709871  PLANTS: CEAL12  POWO: urn:lsid:ipni.org:names:302288-2  Tropicos: 6300312  VASCAN: 4253  WFO: wfo-0000595075  Laji.fi: MX.38067 
Villatunturihärkki.
Katalonian ympäriajo

| Katalonian ympäriajo |
| --- | --- |
 Vuoden 2022 reitti
Tiedot
Ajankohta:  aiemmin toukokuu, 2010 lähtien maaliskuu
Alue:   Katalonia
Paikalliset nimet:  Volta Ciclista a Catalunya (katalaaniksi)
Laji:  maantie
Kilpailu:  UCI World Tour
Tyyppi:  etappikilpailu
Historia
Ensimmäinen:  1911
Kilpailuja yht.:  102
Ensimmäinen voittaja:   Sebastià Masdeu
Eniten voittoja:   Mariano Cañardo (7)
Viimeisin voittaja:   Tadej Pogačar
Katalonian ympäriajo (kat. Volta a Catalunya) on Espanjan Kataloniassa järjestettävä UCI World Tour -sarjaan kuuluva maantiepyöräilyn etappikilpailu. Kilpailu on järjestetty perinteisesti toukokuussa, mutta vuonna 2010 ajankohta vaihtui maaliskuun loppuun. Se on toiseksi suosituin Espanjassa ajettava pyöräilyn etappikilpailu Espanjan ympäriajon jälkeen. Katalonian ympäriajo on monille ajajille tärkeä valmistautumiskilpailu Ranskan ympäriajoa ajatellen.
Katalonian ympäriajo, joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1911, on kolmanneksi vanhin maantiepyöräilyn etappikilpailu Ranskan ja Italian ympäriajojen jälkeen. Kilpailun menestyksekkäin ajaja on ollut Espanjan Mariano Cañardo seitsemällä voitollaan. Kilpailun voittaja saa 400 UCI World Tour -pistettä.
Voittajat

Lähde: Mémoire du cyclisme
1911 -  Sebastià Masdeu
1912 -  Josep Magdalena
1913 -  Joan Martí
1920 -  Joseph Pelletier
1923 -  Maurice Ville
1924 -  Miquel Mucio
1925 -  Miquel Mucio
1926 -  Victor Fontan
1927 -  Victor Fontan
1928 -  Mariano Cañardo
1929 -  Mariano Cañardo
1930 -  Mariano Cañardo
1931 -  Salvador Cardona
1932 -  Mariano Cañardo
1933 -  Alfredo Bovet
1934 -  Bernardo Rogora
1935 -  Mariano Cañardo
1936 -  Mariano Cañardo
1939 -  Mariano Cañardo
1940 -  Cristóbal Didier
1941 -  Antoni Andreu Sancho
1942 -  Federico Ezquerra
1943 -  Julian Berrendero
1944 -  Miguel Casas
1945 -  Bernardo Ruiz]
1946 -  Julian Berrendero
1947 -  Emilio Rodriguez
1948 -  Emilio Rodriguez
1949 -  Emxile Rol
1950 -  Antoni Gelabert
1951 -  Primo Volpi
1952 -  Miguel Poblet
1953 -  Salvador Botella
1954 -  Walter Serena
1955 -  José Gomez-Moral
1956 -  Anciet Utset
1957 -  Jesus Loroño
1958 -  Richard Van Genechten
1959 -  Salvador Botella
1960 -  Miguel Poblet
1961 -  Henri Duez
1962 -  Antonio Karmany
1963 -  Joseph Novales
1964 -  Joseph Carrara
1965 -  Antonio Gomez-Moral
1966 -  Arie den Hartog
1967 -  Jacques Anquetil
1968 -  Eddy Merckx
1969 -  Mariano Diaz
1970 -  Franco Bitossi
1971 -  Luis Ocaña
1972 -  Felice Gimondi
1973 -  Domingo Perurena
1974 -  Bernard Thévenet
1975 -  Fausto Bertoglio
1976 -  Enrique Martinez Heredia
1977 -  Freddy Maertens
1978 -  Francesco Moser
1979 -  Vicent Belda
1980 -  Marino Lejarreta
1981 -  Faustino Rupérez
1982 -  Alberto Fernandez
1983 -  Josep Recio
1984 -  Sean Kelly
1985 -  Robert Millar
1986 -  Sean Kelly
1987 -  Alvaro Pino
1988 -  Miguel Induráin
1989 -  Marino Lejarreta
1990 -  Laudelino Cubino
1991 -  Miguel Induráin
1992 -  Miguel Induráin
1993 -  Alvaro Mejia
1994 -  Claudio Chiappucci
1995 -  Laurent Jalabert
1996 -  Alex Zülle
1997 -  Fernando Escartin
1998 -  Hernan Buenahora
1999 -  Manuel Beltrán
2000 -  José María Jiménez
2001 -  Joseba Beloki
2002 -  Roberto Heras
2003 -  Jose Antonio Pecharroman
2004 -  Miguel Ángel Martín Perdiguero
2005 -  Jaroslav Popovytš
2006 -  David Cañada
2007 -  Vladimir Karpets
2008 -  Gustavo César
2009 -  Alejandro Valverde
2010 -  Joaquim Rodríguez
2011 -  Michele Scarponi
2012 -  Michael Albasini
2013 -  Daniel Martin
2014 -  Joaquim Rodríguez
2015 -  Richie Porte
2016 -  Nairo Quintana
2017 -  Alejandro Valverde
2018 -  Alejandro Valverde
2019 -  Miguel Ángel López
2021 -  Adam Yates
2022 -  Sergio Higuita
2023 -  Primož Roglič
2024 -  Tadej Pogačar
Aiheesta muualla

Virallinen sivusto (katalaaniksi)
UCI World Tour
| --- | --- |
Kaudet:  (UCI World Ranking 2009  UCI World Ranking 2010)  2011  2012  2013  2014  2015  2016  2017  2018  2019  2020  2021  2022  2023  2024 
Kilpailut:  Tour Down Under  Pariisi–Nizza  Tirreno–Adriatico  Milano – San Remo  Katalonian ympäriajo  E3 Prijs Vlaanderen  Gent–Wevelgem  Flanderin ympäriajo  Baskimaan ympäriajo  Pariisi–Roubaix  Amstel Gold Race  La Flèche Wallonne  Liège–Bastogne–Liège  Tour de Romandie  Italian ympäriajo  Critérium du Dauphiné  Sveitsin ympäriajo  Ranskan ympäriajo  Puolan ympäriajo  Eneco Tour  Clásica de San Sebastián  Espanjan ympäriajo  Vattenfall Cyclassics  GP Ouest-France  Grand Prix Cycliste de Québec  Grand Prix Cycliste de Montréal  Lombardian ympäriajo
Tunturikoisa

| Tunturikoisa |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 
 
Suomessa:
 Hävinnyt  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Kuusijalkaiset Hexapoda
Luokka::  Hyönteiset Insecta
Lahko::  Perhoset Lepidoptera
Alalahko::  Imukärsälliset perhoset Glossata
Osalahko::  Erilaissuoniset perhoset Heteroneura
Yläheimo::  Koisaperhosmaiset Pyraloidea
Heimo::  Koisat Pyralidae
Alaheimo::  Soukkokoisat Phycitinae
Suku::  Catastia
Laji::  kistrandella
Kaksiosainen nimi
 Catastia kistrandella  Opheim, 1963 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Tunturikoisa eli arnikkikoisa (Catastia kistrandella) on koisaperhosiin (Pyralidae) kuuluva arktinen pikkuperhonen. Lajin on kuvannut tieteelle norjalainen Magne Opheim vuonna 1963, Ruijasta 1800-luvun lopulla löydetyn yksilön mukaan.
Levinneisyys

Euroopassa lajia on löydetty vain Suomesta, Ruotsista ja Norjasta, mutta kustakin pohjoismaasta on vain muutamia havaintoja. Lajia kuitenkin esiintyy myös Kolymajoen alueella Koillis-Siperiassa, jossa se on paikoin jopa runsas.
Lajia on tavattu Suomesta ainoastaan Käsivarren Lapin Mallan luonnonpuistosta yhteensä 14 yksilöä vuosina 1929, 1934 ja 1936. Siitä ei ole sen jälkeen havaintoja Suomesta. Ruotsin Pältsatunturilta havaintoja on tehty vielä 1990-luvulla. Vuoden 2010 uhanalaisuusluokituksessa tunturikoisa luokiteltiin Suomesta hävinneeksi (RE)
Elinympäristö ja elintavat

Tunturikoisan elintapoja ei juuri tunneta. Se elää kuivalla, kalkkipitoisella tundralla. Perhoset lepäävät kivien päällä ja lentävät lähellä maanpintaa.
Ravintokasvi

Nimen arnikkikoisa laji on saanut tuntureilla kasvavasta kasvista arnikista eli siroarnikista (Arnica angustifolia), jonka on siperialaisten havaintojen pohjalta arveltu olevan toukan ravintokasvi. Pohjoismaisilla esiintymispaikoilla arnikki on kuitenkin harvinainen. Toukan todellista ravintokasvia ei tunneta.
Aiheesta muualla

Svenska fjärilar: Catastia kistrandella (ruotsiksi)
European butterflies: Catastia kistrandella (Arkistoitu – Internet Archive)
Ympäristöministeriö: Hävinneet perhoset
| --- | --- |
Taksonitunnisteet:  Wikidata: Q5051561  BioLib: 50056  BOLD: 179122  CoL: RT5C  EoL: 360566  EUNIS: 305933  Fauna Europaea: 442370  Fauna Europaea (new): 1a618db3-6b62-4ac9-a2f2-8bef75aca0d8  GBIF: 1869989  iNaturalist: 1047154  IRMNG: 11158512  LepIndex: 9509  NCBI: 1869545  Observation.org: 183852  Open Tree of Life: 3160094  Laji.fi: MX.61049
Katalonian ralli 2001

|  Katalonian ralli 2001 |
| --- | --- |
 4. osakilpailu 14 osakilpailusta kaudella 2001. 
Ajankohta:  23.–25. maaliskuuta 2001
Pituus:  18 erikoiskoetta


Palkintokoroke
Voittaja:   Didier Auriol  Denis Giraudet  (Peugeot Sport)
Toinen:   Gilles Panizzi  Hervé Panizzi  (Peugeot Sport)
Kolmas:   Tommi Mäkinen  Risto Mannisenmäki  (Mitsubishi Ralliart)
Katalonian ralli 2001 (virallisesti 37. Rallye Catalunya – Costa Brava – Rallye de España) oli Rallin MM-sarjan kauden 2001 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 23.–25. maaliskuuta 2001. Kilpailussa oli 18 erikoiskoetta ja sen keskuspaikka oli Lloret de Marissa.
Kilpailun voitti Didier Auriol ennen tallikaveriaan Gilles Panizzia. Marcus Grönholm joutui keskeyttämään kun osuma kiveen rikkoi pyöräntuennan erikoiskokeella 5. Kärjessä ajanut Philippe Bugalski menetti aikaa hydraulisen kytkimen vikaan ja Jesús Puras keskeytti polttoainepaineen ongelmaan siirtymätaipaleella. Piero Liatti keskeytti jarruongelmien vuoksi. Markko Märtin keskeytti vaihteistovikaan. Petter Solberg keskeytti ajettuaan ulos ensimmäisenä päivänä. Armin Schwarz keskeytti ohjaustehostimen vian vuoksi. Tommi Mäkinen kasvatti mestaruussarjan johtoa kolmannen sijan myötä. Uuden FIA Super 1600 Championship -sarjan kilpailun voitti Sébastien Loeb. Kilpailun jälkeen Bugalskin aikasakkoa nostettiin kahdesta minuutista neljään minuuttiin. Hän sai kaksi minuuttia kun ei lähtenyt erikoiskokeelle 15 ja sakkoa nostettiin virheellisen lähdön vuoksi koska hän lähti erikoiskokeelle liian kaukana lähtöviivasta. Erikoiskoe 12 peruttiin.
Erikoiskokeet

Kilpailussa oli 18 erikoiskoetta, joiden yhteispituus oli 383,18 kilometriä.
| Päivä | Kello | Nro | Nimi | Pituus |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 23. maaliskuuta | 09:58 | SS1 | La Trona | 12,90 km |
| 23. maaliskuuta | 10:33 | SS2 | Alpens-Les Llosses | 21,80 km |
| 23. maaliskuuta | 11:33 | SS3 | Vallfogona | 15,80 km |
| 23. maaliskuuta | 13:51 | SS4 | La Trona | 12,90 km |
| 23. maaliskuuta | 14:26 | SS5 | Alpens-Les Llosses | 21,80 km |
| 23. maaliskuuta | 15:26 | SS6 | Vallfogona | 15,80 km |
| 24. maaliskuuta | 08:55 | SS7 | Pratdip | 31,57 km |
| 24. maaliskuuta | 10:06 | SS8 | Escaladei | 14,43 km |
| 24. maaliskuuta | 12:04 | SS9 | La Riba | 35,89 km |
| 24. maaliskuuta | 14:34 | SS10 | Pratdip | 31,57 km |
| 24. maaliskuuta | 15:45 | SS11 | Escaladei | 14,43 km |
| 24. maaliskuuta | 17:43 | SS12 | La Riba | 35,89 km |
| 25. maaliskuuta | 08:36 | SS13 | Coll de Bracons | 19,66 km |
| 25. maaliskuuta | 09:53 | SS14 | Osor | 13,26 km |
| 25. maaliskuuta | 10:27 | SS15 | Collsesplanes | 26,28 km |
| 25. maaliskuuta | 12:18 | SS16 | Coll de Bracons | 19,66 km |
| 25. maaliskuuta | 13:35 | SS17 | Osor | 13,26 km |
| 25. maaliskuuta | 14:09 | SS18 | Collsesplanes | 26,28 km |
Lähde: