stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Zodiac

Zodiac voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
Zodiac, zodiakos eli eläinrata, tähtitaivaan alue, jossa aurinko ja planeetat näyttävät liikkuvan
HMS Zodiac (R54), Britannian Kuninkaallisen laivaston Z-luokan hävittäjä
Super Zodiac, oik. Mick Foley (s. 1965), yhdysvaltalainen showpainija
Zodiac Killer, tunnistamaton kalifornialainen sarjamurhaaja
13th Breath of the Zodiac, suomalainen rock-yhtye
Zodiac, saksalainen blues / rock -yhtye
Zodiac radiopuhelinten valmistaja
Zodiac, kumiveneiden valmistaja
Zodiac Aerospace, ilmailualan laitteiden ja -järjestelmien valmistaja
Elokuvat

Chinese Zodiac, hongkongilainen elokuva vuodelta 2012
Zodiac, elokuva vuodelta 2007
Curse of the Zodiac, kauhuelokuva vuodelta 2007
The Zodiac, elokuva vuodelta 2005
The Zodiac Killer, elokuva vuodelta 1971.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Zodiac”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Zoe Ann Olsen-Jensen

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Olsen savukemainoksessa vuonna 1949. |  Olsen savukemainoksessa vuonna 1949. |  Olsen savukemainoksessa vuonna 1949. |  |
Maa:   Yhdysvallat
Naisten uimahypyt
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Lontoo 1948 | 3 m ponnahduslauta |  |
|  Pronssia | Helsinki 1952 | 3 m ponnahduslauta |  |
Zoe Ann Olsen-Jensen (11. helmikuuta 1931 Council Bluffs, Iowa – 23. syyskuuta 2017 Florida) oli yhdysvaltalainen uimahyppääjä.
Olsen saavutti ponnahduslaudalla olympiahopeaa Lontoossa 1948 ja olympiapronssia Helsingissä 1952. Hän voitti lisäksi kaksitoista AAU-mestaruutta joista ensimmäisen 14-vuotiaana vuonna 1945. Olsen kuului Oaklandin Athens Athletic Clubiin. Hän avioitui baseballpelaaja Jackie Jensenin kanssa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Zoe Ann Olsen-Jensen Wikimedia Commonsissa
Zoe Ann Olsen-Jensen Kansainvälinen olympiakomitea. (englanniksi)
Luettelo Maltan kaupungeista

Maltan kartta
Tämä on luettelo Maltalla sijaitsevista kaupungeista, jotka ovat saaneet joskus muodollisen kaupungin statuksen (città). Maltan laki ei nykyisin sisällä eroja eri kuntien välillä.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| Nykyinen kaupunki | Historiallinen nimi | Kaupunkistatus saatu | Asukasluku (2019) |
| Birgu | Città Vittoriosa | 1530 | 2 489 |
| Cospicua (Bormla) | Città Cospicua | 1722 | 5 170 |
| Mdina | Città Notabile |  | 243 |
| Qormi | Città Pinto | 1743 | 16 801 |
| Victoria (Rabat) | Città Victoria | 1887 | 6 436 |
| Senglea | Città Invicta | 1565 | 2 720 |
| Siġġiewi | Città Ferdinand | 1797 | 8 721 |
| Valletta | Città Umilissima | 1571 | 5 827 |
| Żabbar | Città Hompesch | 1797 | 15 431 |
| Żebbuġ | Città Rohan | 1777 | 12 239 |
| Żejtun | Città Beland | 1797 | 11 386 |
Élie Baup

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Élie Baup
Syntymäaika: 17. maaliskuuta 1955 (ikä 69)
Syntymäpaikka: Saint-Gaudens, Haute-Garonne, Ranska
Seura
Seura: –
Tehtävä: Päävalmentaja
Seurat
| Vuodet | Seura | O (M) |
| 1974–1978 1978 1978–1981 1981–1982 |  AS Mazamet  Agen  AS Muret  Buzichelli Toulouse |   |
Valmennusura
1982–1984 1984–1991 1991–1994 1994–1996 1997–1998 1998–2003 2004–2006 2006–2008 2008–2009 2012–2013:  Castelnaudary  Toulouse FC Akatemia  AS Saint-Étienne Akatemia  AS Saint-Étienne  Girondins Bordeaux Akatemia  Girondins de Bordeaux  AS Saint-Étienne  Toulouse FC  FC Nantes Atlantique  Olympique Marseille
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
Élie Baup (s. 17. maaliskuuta 1955) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja.
Ura

Hänen pelaajauransa oli varsin vaatimaton, mutta valmennusurallaan Baup on voittanut Ranskan mestaruuden ja Coupe de la Liguen.
Kaudeksi 2006–07 Baup siirtyi Toulouse FC:n päävalmentajaksi. Debyttikausi seurassa oli loistelias ja päättyi liigassa upeaan kolmanteen sijaan ja paikkaan Mestarien liigan karsintoihin. Kaudella 2007–08 Baupin kupla kuitenkin puhkesi. TFC oli kuin varjo entisestä eikä edelliskauden maalipyssy Johan Elmander päässyt lähellekään tasoaan. Sarjapaikka säilyi vain niukalla erolla RC Lensiin. Kauden jälkeen Baup saikin odotetusti potkut seurasta.
Syyskuussa 2008 Baup palasi valmennustehtäviin, kun FC Nantes Atlantique palkkasi hänet uudeksi päävalmentajakseen erotetun Michel Der Zakarianin seuraajaksi.  Baup ei kuitenkaan onnistunut pelastamaan seuraa putoamiselta. Kauden jälkeen hän sai potkut tehtävistään.
Heinäkuussa 2012 Baup teki paluun valmentajan tehtäviin kolmen vuoden tauon jälkeen allekirjoitettuaan kaksivuotisen sopimuksen Olympique Marseillen kanssa.  Baupin johdolla Marseille pelasi hyvän kauden 2012/13 ja sijoittui hieman odotuksia paremmin liigassa hopealle. Kauteen 2013/14 joukkue lähti haastamaan Paris Saint-Germainia mestaruustaistelussa, mutta tulokset eivät vastanneet odotuksia. Joukkue putosi syyskaudella kärjen vauhdista ja hävisi Mestarien liigassa kaikki Baupin johdolla pelaamansa viisi ottelua. Lopulta 1–0 tappio FC Nantes'lle oli seurajohdolle liikaa ja Baup sai potkut 7. joulukuuta 2013. Seura oli liigassa viidentenä.
Saavutukset valmentajana

Ranskan mestaruus: 1999
Coupe de la Ligue: 2002
France Footballin vuoden valmentaja: 1999
UNFP:n Vuoden valmentaja Ligue 1:ssä: 1999
Korttiluettelo

Korttiluettelo on korteista koostuva luettelo. Sen perimmäinen tavoite on auttaa löytämään teos kirjaston tietokannasta mahdollisimman nopeasti. Korttiluettelo korvasi kirjamuotoisen luettelon 1800-luvulla ja oli yleisessä käytössä mm. kirjastoissa ja toimistoissa 1900-luvun jälkipuoliskolle asti, minkä jälkeen sen korvasi sähköinen luettelo. Korttiluettelo otti ison askeleen tulevaisuuteen tiedonhallinnassa, sillä sen myötä tiedon järjestäminen muuttui huomattavasti aiempaa joustavammaksi.
Korttiluettelon kehitys > Euroopassa

1700-luvulla kirjojen luetteloinnissa suosittiin painettua kirjaa ja tiedon etsimisessä hyllyistä luotettiin kirjojen asetteluun sekä kirjastonhoitajan muistiin. Itse luetteloa käytettiin apuna lähinnä varastoinnissa. Kirjojen määrä alkoi lopulta käydä liian suureksi tällaiselle järjestelmälle ja jouduttiin keksimään uusia menetelmiä kirjojen järjestämiseksi.
Jesuiitoilta ja luostareista takavarikoitujen kirjatulvien myötä, Wienin hovikirjastossa otettiin käyttöön ensimmäinen irtonaisille liuskoille tehty luettelo vuonna 1780. Vaikkei siinä vielä käytettykään kortteja, sitä voidaan pitää ensimmäisenä korttiluettelona. Tämä kirjastoluettelo sai myöhemmin nimen “Josephinian luettelo”, ja se on tallessa Itävallan kansalliskirjastossa. 
Liuskaluettelo otettiin käyttöön Suomessa jo 1700- ja 1800-lukujen taitteessa, kun Turun akatemian ja Helsingin yliopiston kirjaston hoitajana toiminut Fredrik Wilhelm Pipping omaksui menetelmän Göttingenin yliopiston kirjastosta. Kansalliskirjastosta löytyy 1820-luvulla aloitettu liuskaluettelo.
Ranskassa syntyi tarve luetteloida valtava määrä kirjoja, kun kansalliskokous julisti kaiken kirkollisen omaisuuden kansakunnan omaisuudeksi vallankumouksen seurauksena vuonna 1789. Päätettiin koota kansallinen bibliografia eli kirjaluettelo, joka sisältäisi tiedot kaikista kansakunnan kirjoista. Työn nopeuttamiseksi luotiin tarkat ohjeet, jotta luettelointia saatettiin tehdä samaan aikaan kaikissa 83:ssa vasta perustetussa läänissä. Nyt luetteloinnissa käytettiin ensimmäistä kertaa (peli)kortteja. Maan yli kymmenestä miljoonasta teoksesta noin neljä miljoonaa saatiin kirjattua korteille, mutta lopullisena tavoitteena ollutta luettelokirjaa ei lopulta painettu lainkaan ja työ valui hukkaan. Vaikka itse korttiluettelo ei vakiintunut Ranskassa hakukoneena ja käyttäjäluettelona ennen 1900-luvun puoliväliä, jätti projekti perintönä ajatuksen yhtenäisestä luettelointi-standardista.
Korttiluettelon kehitys > Amerikassa

Korttiluettelon kehitys jatkui Yhdysvalloissa Harvardin kirjastonhoitajan William Croswellin toimesta. Hän sai vuonna 1812 tehtäväkseen koota luettelon Harvardin kirjaston laajasta kirjakokoelmasta. Työn edettyä liian hitaasti, Croswell alkoi leikellä käsikirjoitusta liuskoille, mikä nopeutti hänen urakkaansa. Croswell erotettiin lopulta Harvardista, vaikka onnistuikin pysymään liuska-järjestelmänsä ansiosta annetussa aikataulussa. Vaikka Croswell ei saanut aikanaan ansaitsemaansa tunnustusta, löysi hänen kehittämänsä korttiluettelon prototyyppi tiensä toimistoihin ja hallinnointijärjestelmiin 1900-lukuun mennessä.
1830-luvulla Thaddeus William Harris jatkoi Croswellin esimerkkiä seuraten liuskaluettelon käyttöä. Hän oli vakuuttunut järjestelmän hyödyistä ja suositteli 1840 Harvardissa, että kaikki tulevat luettelot tehtäisiin erillisille korteille. Kortit sijoitettiin puisiin vetolaatikoihin hakemisen helpottamiseksi. Kyseinen luettelo säilyi Harvardin yliopiston kirjastossa aina vuoteen 1912 asti.
Moderni korttiluettelo otti viimeisen askeleen kehityksessään 1861, kun luettelon selaaminen avattiin yleiseen käyttöön. Aiemmin kortisto oli ollut vain kirjaston henkilökunnan käytössä.  Idean takana oli Harvardin apulaiskirjastonhoitaja Ezra Abbot, joka uskoi uuden menetelmän nopeuttavan kirjaston käyttöä. Korttiluettelo levisi eräisiin amerikkalaisiin suurkirjastoihin ja vähitellen muualle maailmaan. Kirjastoja nopeammin kortisto levisi 1800-luvun jälkipuoliskolla mm. toimistoihin, joissa sitä käytettiin kirjanpitoon.
Luettelokortti

Luettelokorteilla oli monia etuja kirjaan tehtyihin merkintöihin nähden. Niitä oli helppo järjestää uudelleen, monistaa ja vaihtaa. 
Luetteloimiseen käytettiin ensimmäistä kertaa kortteja Ranskassa vallankumouksen jälkeen 1791. Luetteloimista varten laadituissa ohjeissa suositeltiin pelikorttien käyttämistä, joita lojui valtavasti käyttämättöminä kuningasvallan ajalta. Pelikorttien hyötyjä olivat mm. standardoitu koko ja muoto. Niiden takapuoli oli tyhjä, joten tiedot kirjattiin sinne. Lisäksi ne kestivät paperia paremmin käsittelyä. 
1800-luvulla Ezra Abbot kehitti 5x2 tuuman luettelokortin. Siihen oli lisätty reikä, jotta kortit saatiin sidottua langalla yhteen ja näin ne pysyivät tallessa. Kortteja pidettiin vetolaatikoissa.
Luettelokorttien yleistyttyä 1800-luvun lopussa, alkoi kilpailu kortin standardoidusta koosta. Kansainvälinen bibliografian instituutti hyväksyi 1908 luettelokortin maailmanlaajuisen formaatin: 7.5x12.5 cm, joka vastasi Yhdysvalloissa käytettyä postikorttia.
Luetteloinnin tavoite

Luetteloinnin perimmäisenä tavoitteena on vastata kirjaston asiakkaan esittämiin kyselyihin mahdollisimman helposti ja yksinkertaisesti. Sen tarkoituksena on auttaa löytämään teoksia kirjaston tietokannasta esimerkiksi teoksen nimikkeen, kirjoittajan, aiheen tai tyylin perusteella.
Korttiluettelo mahdollistaa teoksen löytymisen kirjaston kokoelmasta kirjailijan, teoksen nimen tai teoksen aiheen perusteella. Tämä vaatii, että jokin näistä kolmesta on hakijan tiedossa. Korttiluettelon avulla asiakas voi myös selailla kirjaston kokoelmaa kirjailijan, aiheen tai tyylin perusteella. Tätä kautta luettelo myös auttaa asiakasta löytämään sellaisia teoksia, jotka eivät ole aikaisemmin olleet asiakkaan tiedossa.
Korttiluettelon käyttökohteita

Korttiluettelo on alun perin kirjastojen käyttöön kehitetty järjestelmä. Melvil Deweyn vuonna 1881 perustaman yrityksen, Library Bureaun, ansiosta korttiluettelo löysi tiensä eri yritysten ja organisaatioiden suosioon.
Vuonna 1884 ensimmäinen yhdysvaltalainen pankki (Williamsburg Savings Bank) osti Deweyltä käyttöönsä korttiluettelon saadakseen pankkitalletukset järjestykseen. Tämän jälkeen suuret vakuutusyhtiöt ottivat käyttöönsä luettelon asiakastietojen hallitsemiseen ja vielä myöhemmin sairaalat potilastietojen ylläpitämiseksi. Korttiluettelo nousi käytännöllisyytensä ja helppokäyttöisyytensä vuoksi suureen suosioon. Sitä käytettiin valtioiden virastoissa, kirjanpidossa, arkistolaitoksissa ja muissa paikoissa missä suuri määrä tietoa piti saada helposti saataville ja haettavaksi. Nykyisin korttiluettelot ovat saaneet väistyä uudempien teknologioiden tieltä. Kuten kirjastoissa, myös muissa laitoksissa käyttöön on otettu sähköisiä luetteloita, tietokantoja ja tiedonhallintajärjestelmiä.
Korteista sähköiseen luetteloon

Korttiluettelosta sähköiseen tietokantaan on vain lyhyt askel, sillä korttiluetteloissa tiedot on järjestetty samaan tapaan muokattaviksi tietueiksi kuin sähköisessä luettelossa. Ensimmäiset sähköisten luetteloiden kokeilut tehtiin jo 1960-luvulla, mutta vasta vuonna 1975 Yhdysvalloissa kehitettiin ensimmäinen suuren aineiston luettelo. Nykyisin sähköiset luettelot ovat syrjäyttäneet paperiset versiot ja ne voivat koostua yhden tai usean kirjaston bibliografisista tiedoista.
Korteista sähköiseen luetteloon > MARC-standardit (Machine-readable cataloging)

Marc-standardit on yhdysvaltalaisen Henriette Avramin 1960-luvulla kehittämä standardi kirjastojen luettelotietojen tallennukseen ja vaihtamiseen. Niiden avulla kirjastot pystyivät luomaan yhtenäisiä luettelotyyppejä ja ne omalta osaltaan vauhdittivat sähköisen luettelon kehittymistä. MARCista tuli vuonna 1973 kansainvälinen standardi tallentaa bibliografisia tietoja. Tätä nykyä jokainen laajalti käytössä oleva kirjastojärjestelmä tukee MARC-formaattia. Nykyään käytössä on MARC21-formaatti, joka on käytössä kansainvälisesti monissa maissa.
Korteista sähköiseen luetteloon > Ensimmäisen sukupolven sähköiset luettelot

Ensimmäiset 1970-luvun lopulla kehitetyt luettelot olivat käytännössä sähköisiä kopioita korttiluetteloista. Ne sisälsivät samat tiedot kuin korttiluettelot eikä oikeaa teosta löytynyt kuin täydellisellä haulla. Esimerkiksi teosten hakeminen asiasanoilla ei vielä onnistunut näissä luetteloissa. Ensimmäiset sähköiset luettelot olivat lähinnä kirjojen etsimislistoja, jotka toimivat hyvin vain, jos käyttäjä tiesi mitä etsi.
Korteista sähköiseen luetteloon > Toisen sukupolven sähköiset luettelot

1980-luvun lopulla sähköisiin luetteloihin tuli suuria parannuksia. Niiden vuorovaikutus asiakkaan kanssa parani ja käyttöön otettiin muun muassa Boolen algebraan perustuva asiasanahaku. Näin luetteloihin pystyttiin tekemään myös epätäsmällisiä hakuja, esimerkiksi pelkän aiheen perusteella. MARC-standardeja käyttämällä teoksiin voitiin lisätä muun muassa kuvailutietoja, joiden perusteella niitä pystyttiin hakemaan sähköisestä luettelosta. MARC-standardien vuoksi samalla sähköisellä luettelolla pystyi hakemaan tietoja useasta tietokannasta.
Korteista sähköiseen luetteloon > Sähköisen luettelon etuja korttiluetteloon nähden

Husain Rashidin ja Methab Ansarin mukaan sähköisillä luetteloilla on seuraavia etuja korttiluetteloon nähden:
Sähköiseen luetteloon voi tehdä hakuja muualla kuin kirjastossa
Melkein kaikki bibliografiset tiedot ovat haettavissa
Hakua voi muokata mm. käyttämällä Boolen logiikan operaattoreita ja myös haun tulos on rajattavissa
Luettelo ei vaadi fyysistä tilaa
Pääsy usean kirjaston luetteloon samaan aikaan
Aiheesta muualla

Korttiluettelon historiaa
Korttiluettelon kehitys (Arkistoitu – Internet Archive)
Kuvia luettelokorteista (Arkistoitu – Internet Archive)
Pennsylvanian kirjaston korttiluettelon 100-vuotisjuhlanäyttely (Arkistoitu – Internet Archive)
Zomba

Zomba voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Zomba, kaupunki Malawissa
Zomban piirikunta, aluehallinnon toisen tason hallintoalue Malawissa
Zomba, kylä Unkarissa
Asteroidi, 1468 Zomba
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Zomba”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Luettelo Irlannin laivaston aluksista

Luettelo Irlannin laivaston aluksista sisältää kaikki Irlannin laivaston palveluksessa olleet ja olevat alukset vuodesta 1946 eli laivaston perustamisesta alkaen.
| Nimi> Vartiolaivat | Runkonumero> Vartiolaivat | Luokka> Vartiolaivat | Palvelukseen> Vartiolaivat | Palveluksesta> Vartiolaivat | Kuva> Vartiolaivat | Vartiolaivat |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| LÉ Deirdre | P20 | Deirdre-luokka | 1972 | 2000 |  |  |
| LÉ Emer | P21 | Emer-luokka | 1978 | 20. syyskuuta 2013 |  |  |
| LÉ Aoife | P22 | Emer-luokka | 1979 | 2014/2015 |  |  |
| LÉ Aisling | P23 | Emer-luokka | 1980 | palveluksessa |  |  |
| LÉ Eithne | P31 | Eithne-luokka | 1984 | palveluksessa |  |  |
| LÉ Orla | P41 | Peacock-luokka | 1985 | palveluksessa |  |  |
| LÉ Ciara | P42 | Peacock-luokka | 1984 | palveluksessa |  |  |
| LÉ Róisín | P51 | Róisín-luokka | 1999 | palveluksessa |  |  |
| LÉ Niamh | P52 | Róisín-luokka | 2001 | palveluksessa |  |  |
| LÉ Samuel Beckett | P61 | Samuel Beckett -luokka | 2014 | palveluksessa |  |  |
| LÉ James Joyce | P62 | Samuel Beckett -luokka | 2015 | valmisteilla |  |  |
| nimetön | P63 | Samuel Beckett -luokka | 2016 | tilattu 2014 |  |  |
Korvetit
| LÉ Macha | 01 | Flower-luokka (korvetti) | 1946 | 1970 |  |  |
| LÉ Maev | 02 | Flower-luokka (korvetti) | 1946 | 1970 |  |  |
| LÉ Cliona | 03 | Flower-luokka (korvetti) | 1946 | 1970 |  |  |
Miinanraivaajat
| LÉ Grainne | CM10 | Ton-luokka | 1971 | 1987 |  |  |
| LÉ Banba | CM11 | Ton-luokka | 1971 | 1984 |  |  |
| LÉ Fola | CM12 | Ton-luokka | 1971 | 1987 |  |  |
Koululaivat
| LÉ Kathleen Roma |  |  | 1980 | 1989 |  |  |
| LÉ Tailte (ex-Dufour) |  |  | 1979 | palveluksessa |  |  |
| LÉ Nancy Bet |  |  | 1979 | palveluksessa |  |  |
| LÉ Creidne |  |  | 1981 | palveluksessa |  |  |
Apualukset
| LÉ Colleen II |  |  | 1974 | 1984 |  |  |
| LÉ Setanta | A15 |  | 1976 | 1984 |  |  |
| LÉ Ferdia | A16 |  | 1975 | 1978 |  |  |

Näiden lisäksi on pääosin siviilien miehittämiä puolustusministeriön aluksia ja apualuksia:
majakkalaiva LÉ Granuaile 2000
proomut (rahtialukset): John Adams 1938–1981, General McHardy 1938–1971, Sir John Wyndham 1938–1968
matkustaja-alukset: Sir Cecil Romer 1938–1986 An Slua Muirille nimettynä Deiseachiksi, Raven 1938–1985, Jackdaw 1938–1985
tankkeri: Chowl (ent. Crampin No.1) 1938–1988
satamavene: Colleen (ent. Wuzzer) 1930–1980
jahti:Asgaard 1962–1967
hinaaja Seabhac 1982
matkustaja-alukset Fainleog 1982, David F 1988 ja Fiach Dubh 1985
Lord British

| Lord British |
| --- | --- |
Pelisarja:  Ultima
Ensimmäinen peli:  Ultima I
Luoja:  Richard Garriott
Lisää peliartikkeleitavideopelien teemasivulla
Lord Cantabrigian British on Richard Garriottin luoma pelihahmo ja Ultima-pelien päähenkilö. Lord British on Ultima-peleissä esiintyvä Britannian hallitsija yhdessä kilpailijansa Lord Blackthornin kanssa. Garriotin mukaan Lord British saapui Sosarian maakuntaan Moongaten kautta. Lord British kukisti taistelussa velho Mondainin ja karkotti hänet. Palkinnoksi kansa valitsi Lord Britishin hallitsemaan Britanniaa. Lord British asuu peleissä linnassaan ja voi tarjota pelaajalle tehtäviä ja palkinnoksi tehtävien suorittamisesta hän voi palkita pelaajan rahalla tai parannusloitsuilla.
Surmaaminen

Lord British tunnetaan voittamattomuudestaan sillä hänellä on jatkuvasti yllään haavoittumattomuusloitsu, joka estää häntä kuolemasta. Kuitenkin Ultima Online pelissä sattuneen beta-testin aikana Lord British oli kuninkaallisella vierailullaan pelimaailmassa mutta palvelimen uudelleenkäynnistyksen aikana hänen haavoittumattomuutensa kytkeytyi pois päältä jolloin Rainz niminen pelaaja onnistui surmaamaan Lord Britishin fire-field tuliloitsulla. Tämän jälkeen Richard Garriott antoi Rainzille porttikiellon betaan. Myöhemmin selvisi että muissakin Ultima-peleissä on "porsaanreikä", jonka avulla pelaaja voi tappaa Lord Britishin. Ultima III pelissä pelaaja voi houkutella Lord Britishin satamalaiturille ja ampua häntä tykillä. Ultima VII pelissä pelaaja voi houkutella Lord Britishin linnan portille ja pudottaa kultaisen laatan hänen päähänsä. Ultima IX pelissä pelaaja voi valmistaa myrkytettyä leipää ja viedä sen Lord Britishin linnaan ja vaihtaa sen Britishin perusruoan tilalle, jolloin Lord British syö sen.
Liz Allan

| Liz Allan |
| --- | --- |

Luoja(t):  Stan Lee   Steve Ditko
Kustantamo:  Marvel
Ensiesiintyminen:  Amazing Fantasy #15
Henkilötiedot
Oikea nimi:  Elizabeth Allan
Status:  Elossa
Henkilöllisyydet:  Liz Allan
Voimat:  ei supervoimia
Elizabeth Allan (lempinimeltään Liz Allan) on fiktiivinen hahmo Marvelin sarjakuvamaailmassa. Hän kuluu sivuhahmoihin Hämähäkkimiehen seikkailuissa. Hänen ensiesiintymisensä oli Amazing Fantasy #15 -lehdessä, ja hänet loivat Stan Lee ja Steve Ditko.
Muissa medioissa > Televisio

Liz Allan nähtiin Hämähäkkimies-animaatiosarjassa Mary Jane Watsonin ystävänä ja sivuhahmona. Hänellä oli myös tärkeä rooli jaksossa "Häät".
Hänen äänenään oli Marla Jeanette Rubinoff.
Jaksot, jossa Liz esiintyi, ovat:
16 "Vesimies"
19 "Morbius"
29 "Tee toivomus"
39 "Pilkku"
41 "Käännekohta"
47 "Herääminen" (takauma)
49 "Vihreän Menninkäisen paluu"
53 "Häät"
65 "Jäähyväiset, Hämähäkkimies" (toisen maailman Liz)
Muissa medioissa > Elokuva

Laura Harrier näyttelee vuoden 2017 elokuvassa Spider-Man: Homecoming hahmoa nimeltä Liz Toomes, joka perustuu sarjakuvien hahmoista sekä Liz Allaniin että Valeria Toomesiin. Liz on Adrian Toomesin / Korppikotkan tytär ja Peterin ihastus, neljännen vuoden opiskelija Midtownin tiedelukiossa sekä lukion akateemisen kymmenottelujoukkueen kapteeni. Myöhemmin Peter saa selville, että Adrian on Lizin isä. Adrian itse saa selville Peterin olevan Hämähäkkimies, mutta Liz ei. Adrianin pidätyksen jälkeen Liz ja hänen äitinsä Doris muuttavat Oregoniin.
Lucas Liu Hsien-tang

Lucas Liu Hsien-tang (kiin. 劉獻堂; s. 21. joulukuuta 1928) on taiwanilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Taipein arkkihiippakuntaan 30. marraskuuta 1956 ja nimitettiin Hsinchun hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 24. lokakuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. tammikuuta 1981. Pääkonsekraattorina toimi Petrus Pao-Zin Tou, jota avustivat Paul Ch'eng Shih-kuang ja Joseph Wang Yu-jung.
29. kesäkuuta 1983 Liu Hsien-tangista tuli Hsinchun piispa, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 4. joulukuuta 2004.
Lorax (vuoden 2012 elokuva)

| Lorax> The Lorax |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Chris Renaud
Käsikirjoittaja:  Cinco Paul 
Tuottaja:  Chris Meledandri
Säveltäjä:  John Powell
Leikkaaja:  Claire Dodgson
Valmistustiedot
Valmistusmaa:   Yhdysvallat
Tuotantoyhtiö:  Illumination
Levittäjä:  UIP-Dunafilm Netflix
Ensi-ilta:  2. maaliskuuta 2012
Kesto:  83 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Budjetti:  70 miljoonaa $
Tuotto:  349 miljoonaa $
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Lorax (engl. The Lorax) on Chris Renaudin ohjaama animaatioelokuva vuodelta 2012. Se perustuu samannimiseen lastenkirjaan. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 348,8 miljoonaa dollaria. Elokuvan pääosissa ääninäyttelevät Danny DeVito, Ed Helms, Zac Efron ja Taylor Swift.
Ääninäyttelijät

| Henkilö | Englanninkielinen ääninäyttelijä | Suomenkielinen ääninäyttelijä |
| --- | --- | --- |
| Ted | Zac Efron | Samuel Harjanne |
| Kerskanen | Ed Helms (nuori) Stephen Tobolowsky (vanha) | Antti L. J. Pääkkönen (nuori) Seppo Pääkkönen (vanha) |
| Audrey | Taylor Swift | Pamela Tola |
| Lorax | Danny DeVito | Mikko Kivinen |
| Tedin äiti | Jenny Slate | Krista Kosonen |
| Norma-mummi | Betty White | Anja Pohjola |
| O'Hari | Rob Riggle | Jarmo Mäkinen |
Luettelo YK:n pakkausnumeroista 2201–2300

Alla on esitetty YK:n asettamat kemikaalien sekä teollisten valmisteiden pakkaus- ja kuljetusmerkinnät aineille, joiden YK-numerot ovat 2201–2300.
Aiheesta muualla

ADR:n vaarallisten aineiden lista, viitattu 7.5.2015.
YK:n vaarallisten aineiden lista vuodelta 2015, viitattu 7.5.2015.
YK:n vaarallisten aineiden lista vuodelta 2013, viitattu 7.5.2015.
Käännös suomeksi