stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aivokammio

Aivokammiot sivusta
Aivokammiot ylhäältä kuvattuna
Aivokammiot (lat. ventriculus encephali) eli aivoventrikkelit ovat neljä aivojen sisällä sijaitsevaa aivo-selkäydinnesteen täyttämää onteloa, jotka ovat yhteydessä toisiinsa. Isoaivopuoliskojen sisällä sijaitsevat vasen ja oikea sivukammio (lat. ventriculus lateralis), joita nimitetään myös yhteisnimityksellä sivukammiot. Sivukammiot ovat kaarenmuotoisia ja ne ovat yhteydessä aivojen keskiviivassa väliaivojen alueella sijaitsevaan rakomaiseen kolmanteen aivokammioon (lat. ventriculus tertius), joka puolestaan on kapean tiehyen, aivonesteviemärin (aquaeductus mesencephali, aquaeductus cerebri), välityksellä yhteydessä pikkuaivojen alla sekä ydinjatkeen sisällä sijaitsevaan neljänteen aivokammioon (lat. ventriculus quartus). Neljäs aivokammio jatkuu kapeana selkäytimen keskuskanavana.
Aivokammiot tuottavat jatkuvasti aivo-selkäydinnestettä (liquour cerebrospinalis) eli likvoria, joka kulkeutuu aivojen ja selkäytimen alueelle, toimii iskunvaimentimena sekä osallistuu aineenvaihduntaan mm. ravitsemalla hermosoluja. Likvoria syntyy pääasiassa sivukammioissa suodattumalla niiden pinnan suonipunoksissa (plexus choroideus) kiertävästä verestä. Sivukammioista likvori kulkeutuu kolmanteen aivokammioon ja edelleen aivonesteviemärin kautta neljänteen aivokammioon. Neljännessä aivokammiossa sijaitsevista pienistä aukoista neste virtaa aivoja ja selkäydintä ympäröivän lukinkalvon (arachnoidea) alaiseen laaja-alaiseen, kapeaan tilaan, lukinkalvononteloon eli subaraknoidaalitilaan - aivot ja selkäydin tavallaan siis "kelluvat" jatkuvasti likvorissa. Tästä tilasta likvor imeytyy takaisin verenkiertoon kulkemalla ensin lukinkalvonjyväsistä eli araknoidaalivilluksista kovakalvon veriviemäreihin. Likvorin kokonaismäärä on aikuisella noin 120 ml ja sitä erittyy sekä imeytyy vuorokaudessa noin 500 ml.
Jos likvorin kierto häiriytyy syystä tai toisesta, aivokammioihin kerääntyy ylimäärin nestettä ja kallon sisäinen paine nousee. Seurauksena on hydrokefalia eli vesipäisyys. Syitä tähän on monia: synnynnäiset epämuodostumat, nestekierron estävät kasvaimet ja erilaiset arpeutumat ovat yleisiä. Pienellä lapsella tila ei ole kovin vakava, koska kallon luut eivät ole vielä liittyneet toisiinsa vaan ne voivat antaa periksi. Aikuisella sen sijaan kallon luut eivät anna periksi, mutta sen sijaan aivokudos alkaa painua kasaan. Erityisesti aivonesteviemäri on kapeana rakenteena altis tukoksille.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Aivokammio Wikimedia Commonsissa
Diadeemisifaka

| Diadeemisifaka |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Äärimmäisen uhanalainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Alaluokka::  Synnyttävät nisäkkäät Theria
Osaluokka::  Istukkanisäkkäät Eutheria
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Puoliapinat Strepshini
Osalahko::  Makimaiset puoliapinat Lemuriformes
Yläheimo::  Lemuroidea
Heimo::  Indrit Indriidae
Suku::  Sifakat Propithecus
Laji::  diadema
Kaksiosainen nimi
 Propithecus diadema  Bennett 1832 

Katso myös
   Diadeemisifaka Wikispeciesissä   Diadeemisifaka Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Diadeemisifaka tai kruunusifaka[lähde? ] (Propithecus diadema) on Madagaskarin itäosien sademetsissä tavattava sifaka. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.
Koko ja ulkonäkö

Diadeemisifaka on sifakoista suurikokoisin. Niiden paino on keskimäärin 6–8,5 kg. Ruumiin pituus on 500–550 mm ja hännän pituus 440–500 mm. Diadeemisifakan turkki on pitkä ja silkkimäinen. Väritys vaihtelee huomattavasti levinneisyysalueen eri osissa. Pää on tavallisesti valkoinen ja päälaelta niskaan kulkee musta kruunu. Karvaton naama on tummanharmaa tai musta ja silmät punaisenruskeat. Hartiat ja yläselkä ovat tummanharmaat vaalentuen alaselkään. Alaruumis ja häntä ovat vaaleanharmaat tai valkoiset. Hännän juuri saattaa olla kullankeltainen. Reidet ja käsivarret ovat oranssit tai kullankeltaiset. Kämmenet ja jalat ovat mustat. Rinta ja vatsa ovat valkoiset tai vaaleanharmaat. Tsinjoarivon alueen diadeemisifakat ovat keskimääräistä kevyempiä ja väritykseltään tummempia.
Levinneisyys ja elinympäristö

Diadeemisifakan levinneisyysalue kuuluu sifakojen suurimpiin. Se käsittää osia Madagaskarin itä- ja koillisosista. Etelässä levinneisyysalue rajoittuu Onivejokeen. Pohjoinen raja tunnetaan paljon huonommin. Mahdollisesti se kulkee Mananarajoella. Historiallinen levinneisyysalue ulottuu vielä pohjoisemmaksi Antainambalanajoelle.
Lajia tavataan Madagaskarin itäosien sademetsissä. Paikoitellen sitä esiintyy pienilläkin metsälaikuilla. Korkeimmillaan sitä tavataan noin 1 700 metriin saakka. Tavallisimmin esiintymisalueet ovat yli 700 metrin korkeuksilla.
Elintavat

Diadeemisifakat liikkuvat pääosin puissa. Ne ovat päiväaktiivisia ja ne muodostavat useita uroksia ja naaraita käsittäviä ryhmiä. Yhdessä ryhmässä yksilöitä on tavallisesti kahdesta kahdeksaan yksilöä. Aikuisia uroksia on tavallisesti yksi tai kaksi ja naaraita yhdestä kolmeen. Ryhmät puolustavat 20–80 hehtaarin kokoista kotialuettaan, jonka partioimiseen käytetään huomattavasti aikaa. Päivittäin diadeemisifakat kulkevat 987–1629 metriä. Alue merkitään hajumerkein. Eri ryhmien kotialue ei yleensä ole päällekkäinen, eivätkä aluettaan puolustavat ryhmät tavallisesti kohtaa tosiaan. Ajoittain esiintyy kuitenkin eri ryhmien välistä aggressiota. Diadeemisifakat tekevät useita erilaisia äännähdyksiä, joita käytetään ryhmän koossapidossa sekä hälyttämään mahdollisista uhista.
Diadeemisifakat käyttävät ravinnokseen nuoria lehtiä, hedelmiä, hedelmien siemeniä ja kukkia. Sadekaudella marraskuun ja huhtikuun välillä hedelmät ja siemenet muodostavat ravinnosta yli 80 %. Kuivalla kaudella toukokuusta lokakuuhun niiden osuus on vain 20 %.
Diadeemisifaka on suhteellisen suurikokoinen ja sillä ei ole kovin montaa petoeläintä. Suurin uhka on fossa, joka voi etenkin rajoittuneella levinneisyysalueella uhata kokonaisia kantoja. Suuret petolinnut saattavat uhata nuoria yksilöitä, mutta varmasti niiden ei tiedetä saalistavan diadeemisifakoja.
Diadeemisifakat parittelevat marraskuun ja tammikuun välillä. Naaraat ovat vastaanottavaisia korkeintaan muutamana päivänä vuodesta. Tiineys kestää 179 päivää. Poikasia on kerrallaan yksi ja se syntyy toukokuun ja heinäkuun välillä. Poikanen kulkee emonsa mukana pitäen aluksi kiinni sen vatsapuolesta ja siirtyen kasvaessaan selkäpuolelle. Sukukypsiksi noin viisivuotiaina tulevat urokset muuttavat naapuriryhmään. Naaraat saattavat pysyä saman ryhmän mukana. Luonnossa diadeemisifakat voivat elää yli 25-vuotiaiksi.
Uhat ja suojelu

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut diadeemisifakan äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. Kantojen uskotaan olevan laskussa ja sen levinneisyysalue on laikuttainen. Itä-Madagaskarin sademetsiä uhkaa kaskiviljely ja puunhakkuut. Elinympäristöjen tuhoutumisen ohella lajia uhkaa metsästys ruuaksi. Joskus niitä pyydetään myös lemmikeiksi.
Laji kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen I. Sitä tavataan kolmen kansallispuiston ja kolmen erityissuojelualueen alueella. Vuosina 2006–2008 joitakin yksilöitä päästettiin Analamazaotran alueelle, josta laji oli aikaisemmin kadonnut ja kanta siellä on sittemmin kasvanut.
Diadeemisifaka.
Kallo.
China Eastern Airlinesin lento 5735

| China Eastern Airlinesin lento 5735 |
| --- | --- |
 Onnettomuuskone elokuussa 2015.
Yhteenveto
Päivämäärä:  21. maaliskuuta 2022
Onnettomuustyyppi:  maahansyöksy, tutkinta kesken
Tapahtumapaikka:  Tengin piirikunta, Wuzhoun prefektuuri, Guangxi, Kiina
Lähtöpaikka:  Kunming Changshuin kansainvälinen lentoasema, Kunming, Kiina
Määränpää:  Guangzhou Baiyunin kansainvälinen lentoasema, Guangzhou, Kiina
Kuolleita:  132
Eloonjääneitä:  0
Lentokone
Konetyyppi:  Boeing 737-89P
Lentoyhtiö:  China Eastern Yunnan Airlines
Rekisteritunnus:  B-1791
Matkustajia:  123
Miehistöä:  9
Turmakoneen lentoreitti.
China Eastern Airlinesin lento 5735 oli China Eastern Yunnan Airlinesin Kiinan sisäinen reittilento Kunmingista Guangzhouhun. Lennolla 21. maaliskuuta 2022 käytetty Boeing 737-89P syöksyi maahan kesken lennon lähellä Wuzhoun kaupunkia. Kaikki koneessa olleet 123 matkustajaa ja 9 miehistön jäsentä saivat surmansa.
Lentokone

Onnettomuuslentoa lennettiin Boeing 737-89P -koneella, joka kuuluu Boeing 737 -malliperheen kolmanteen NG-sukupolveen. Koneen rekisteröintitunnus oli B-1791, valmistajan sarjanumero 41474/5453, ja se oli toimitettu yhtiölle vuonna 2015. Reittilentoa Kunmingista Guangzhouhun liikennöi China Eastern Airlinesin tytäryhtiö China Eastern Yunnan Airlines. 737-800-sarjan koneiden turvallisuutta on pidetty yleensä hyvänä.
Onnettomuus

Onnettomuuslento lähti ilman ongelmia Kunmingista ja se jatkoi matkaansa 29 100 jalan korkeudella. Kun lentokone oli saapunut sijaintiin, jossa edellinen lento samalla reitillä oli aloittanut laskemaan korkeuttaan, se alkoi syöksymään kohti maata suurella nopeudella. Flightradar24:n korkeustietojen perusteella kone laskeutui 7 400 jalan korkeuteen vain vajaassa puolessatoista minuutissa. Syöksy oikeni puolen minuutin ajaksi ennen kuin se jatkui aina siihen saakka, kun kone törmäsi vuorenrinteeseen. Lentokoneen itse lähettämien ADS-B-tietojen mukaan sen vajoamisnopeus oli korkeimmillaan ja juuri ennen törmäystä noin 31 000 jalkaa minuutissa (noin 160 m/s).
Törmäysalueelle syttyi maastopalo, jota sammuttamaan lähetettiin palomiehiä usealta eri alueelta. Erääseen valvontakameraan tallentuneella videolla koneen voi nähdä syöksyvän kohti maata lähes pystysuorassa.
Kaikki koneessa olleet 132 henkilöä olivat Kiinan kansalaisia.
Tutkinta

Kiinan siviili-ilmailuhallinto (CAAC) on ilmoittanut aloittavansa onnettomuuden tutkinnan ja lähetti paikalle työryhmän. Yksi koneen mustista laatikoista löydettiin pahoin vaurioituneena kaksi päivää onnettomuuden jälkeen.
Yhdysvaltalaisten lähteiden mukaan alustavat tutkimukset lentotietoihin viittaavat siihen, että lentäjät ohjasivat koneen syöksyyn tahallaan. Kiinan siviili-ilmailuhallinto ei ole vahvistanut väitteitä.
Onnettomuuden vuosipäivänä Kiinan siviili-ilmailuhallinto ilmoitti, että tutkinta on yhä kesken turman "erittäin monimutkaisen ja harvinaisen" luonteen takia.
Reaktiot

China Eastern Airlines poisti onnettomuuden johdosta Boeing 737-800-koneensa käytöstä noin kuukauden ajaksi, jonka aikana ne kaikki tarkastettiin. Kiinan johtaja Xi Jinping vaati onnettomuutta tutkittavaksi välittömästi.
Yhdysvaltain kansallinen liikenneturvallisuuslautakunta nimitti tutkijan edustamaan sitä tutkinnassa.
Aitopippurit

| Aitopippurit |
| --- | --- |
 Pippurin hedelmiä.
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Kasvit Plantae
Kladi::  Putkilokasvit Tracheophyta
Kladi::  Siemenkasvit Spermatophytina
Kladi::  Koppisiemeniset Angiospermae
Kladi::  Magnoliids
Lahko::  Piperales
Heimo::  Pippurikasvit Piperaceae
Alaheimo::  Piperoideae
Suku::  Aitopippurit Piper  L.
Katso myös
   Aitopippurit Wikispeciesissä   Aitopippurit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Aitopippurit eli pippurit (Piper) on pippurikasveihin kuuluva kasvisuku ja heimonsa tyyppisuku. Siihen kuuluu 2400 lajia. Aitopippurit on lajimäärältään yksi suurimmista kukkakasvien suvuista. Suvussa lajien kasvumuoto vaihtelee suuresti ja niitä esiintyy koko maailmassa trooppisella vyöhykkeellä.
Monia aitopippurilajeja hyödynnetään mauste- ja lääkekasveina. Yksi tunnetuimmista on ryytipippuri, jonka luumarjoista saadaan eri kypsyysasteilla ja valmistustavoilla viherpippuria, valkopippuria ja mustapippuria.
Lajeja

betelpippuri (Piper betle)
helopippuri eli koreapippuri (Piper ornatum)
hondurasinpippuri (Piper jacquemontianum)
jaavanpippuri (Piper cubeba)
jamaikanpippuri (Piper amalago)
kadokpippuri (Piper sarmentosum)
kaitapippuri (Piper aduncum)
kapinpippuri (Piper capense)
karheapippuri (Piper asperifolium)
kavapippuri (Piper methysticum)
komeapippuri (Piper pseudolindenii)
pitkäpippuri (Piper longum)
ryytipippuri eli pippuri (Piper nigrum)
venezuelanpippuri (Piper oblongum)
Betelpippuri (Piper betle)
Jaavanpippuri (Piper cubeba)
Pitkäpippuri (Piper longum)
Ryytipippuri (Piper nigrum).
Aiheesta muualla

Suomen Lajitietokeskus: Aitopippurit (pippurit) – Piper
Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pippurit (Piper)
ITIS: Piper (englanniksi)
United States Department of Agriculture (USDA): Piper (englanniksi)
Masonna

Masonna on japanilaisen muusikon Takushi "Maso" Yamazakin (jap. 山崎卓志, Yamazaki Takushi, s. 1966 Kioto) noise-projekti. Hän aloitti projektin vuonna 1987. Livenä hän on esiintynyt vuodesta 1991 alkaen.
Masonna tunnetaan erityisesti lyhyistä mutta intensiivisistä live-esityksistään, jotka päättyvät yleensä joko esiintyjän tai välineistön vahingoittumiseen. Musiikissaan hän on yhdistellyt vokaaleja ja elektronisia efektejä.
Masonna on toiminut mm. Beckin, Slipknotin ja Faustin lämmittelijänä näiden Japanin keikoilla.
Masonnan ohella Yamazakin muita projekteja ovat mm. Christine 23 Onna, Space Machine sekä Flying Testicle yhdessä Merzbown kanssa.
Osittainen diskografia

Shinsen Na Clitoris (1990)
Mademoiselle Anne Sanglante Ou Notre Nymphomanie Aureole (1993)
Noskl In Ana/Rare Trackss Collection (1994)
Super Compact Disc (1995)
Noisextra (1995)
Ejaculation Generator (1996)
Inner Mind Mystique (1996)
Hyper Chaotic (1996)
Freak-Out Electrolyze (1997)
Spectrum Ripper (1998)
Frequency L.S.D. (1998)
Vestal Spacy Ritual (1999)
Beauty Beast (1999)
John Peel Sessions Live (1999)
Shock Rock (2002)
Aiheesta muualla

Maso Yamazakin viralliset kotisivut (Arkistoitu – Internet Archive)
Allmusic: Masonna
Discogs: Masonna
Aleksandr Pavlov

Aleksandr Pavlov (s. 9. heinäkuuta 1973) on valkovenäläinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija.
Pavlov on 154 senttimetriä pitkä ja painaa 57 kilogrammaa. Seuratasolla hän edustaa Profsojuz Grodnoa. Hän on saavuttanut hopeaa olympia-, EM- ja MM-kisoista.
Arvokisasaavutuksia

2000 EM-kisat: 17. sija (54 kg)
1999 EM-kisat: 21. sija (54 kg)
Kesäolympialaiset 1996: hopeaa (48 kg)
1996 EM-kisat: 5. sija (48 kg)
1996 MM-kisat: 6. sija (48 kg)
1995 EM-kisat: 4. sija (48 kg)
1994 MM-kisat: hopeaa (48 kg)
1994 EM-kisat: 9. sija (48 kg)
1992 EM-kisat: hopeaa (48 kg)
Matthew Dellavedova

| Matthew Dellavedova |
| --- | --- |
 Dellavedova vuonna 2014.
Henkilötiedot
Koko nimi:  Matthew Dellavedova
Syntynyt: 8. syyskuuta 1990 (ikä 34) Maryborough, Victoria
Kansalaisuus:   Australia
Koripalloilija
Lempinimi:  Delly
Pelipaikka:  Pelintekijä / Heittävä takamies
Pituus:  193 cm
Paino:  90 kg
Nyk. joukkue:  Cleveland Cavaliers
Sarja:  NBA
NBA-varaus:  ei varattu 2013
Pelaajaura
Yliopistojoukkueet
2009–2013:  Saint Mary's
Seurajoukkueet
2013–2016 2016–2018 2018–:  Cleveland Cavaliers Milwaukee Bucks Cleveland Cavaliers
Maajoukkueet
:   Australia
Aiheesta muualla
FIBA
Matthew Dellavedova (s. 8. syyskuuta 1990 Maryborough, Victoria) on australialainen koripalloilija, joka pelaa pelintekijänä tai heittävänä takamiehenä.
Neljä kautta Saint Mary's Collegen joukkueessa pelannutta Dellavedovaa ei varattu NBA:han vuoden 2013 varaustilaisuudessa mutta Cleveland Cavaliers teki hänen kanssaan kaksivuotisen sopimuksen ja jatkosopimuksen kesällä 2015. Alkukesällä 2015 ja 2016 Cavaliers pelasi NBA:n loppuotteluissa Golden State Warriorsia vastaan. Jälkimmäisellä kerralla Cavaliers voitti seurahistoriansa ensimmäisen NBA:n mestaruuden.
Dellavedova siirtyi kesällä 2016 Milwaukee Bucksiin ja palasi joulukuussa 2018 Cleveland Cavaliersiin.
Australian miesten maajoukkuetta Dellavedova on edustanut muun muassa Lontoon kesäolympialaisissa 2012, Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016, Espanjan MM-kilpailuissa 2014 ja Kiinan MM-kilpailuissa 2019.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Matthew Dellavedova Wikimedia Commonsissa
Cleveland Cavaliers – NBA:n mestari 2016
0 Kevin Love ·
1 James Jones ·
2 Kyrie Irving ·
4 Iman Shumpert ·
5 J. R. Smith ·
8 Matthew Dellavedova ·
9 Channing Frye ·
12 Jordan McRae ·
13 Tristan Thompson ·

14 Aleksandr Kaun ·
20 Timofei Mozgov ·
23 LeBron James ·
24 Richard Jefferson ·
30 Dahntay Jones ·
52 Mo Williams

Päävalmentaja Tyronn Lue 

Apuvalmentajat Bret Brielmaier · Jim Boylan · Larry Drew · Phil Handy · Mike Longabardi · Damon Jones · James Posey · Vitali Potapenko
Australian joukkue – Kesäolympialaiset 2016
4 Goulding |
5 Mills |
6 Bogut |
7 Ingles |
8 Dellavedova |
9 Broekhoff |
10 Bairstow |
11 Lisch |
12 Baynes |
13 Andersen |
14 Motum |
15 Martin |
Valmentaja Lemanis
Australian joukkue – Koripallon MM-kilpailut 2019
2 Sobey ·
3 Gliddon ·
4 Goulding ·
5 Mills ·
6 Bogut ·
7 Ingles ·
8 Dellavedova ·
11 Kay ·
12 Baynes ·
20 Barlow ·
34 Landale ·
55 Creek ·
Valmentaja Lemanis
Mendocinon piirikunta

Mendocinon piirikunta (engl. Mendocino County) on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 87 841 vuonna 2010 ja sen pinta-ala on 10 040 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Ukiah on myös sen suurin kaupunki.
Asukkaat

Piirikunnan asukkaista 66,4 prosenttia on valkoisia ja 24 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 20,8 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 91,9 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 42,3 vuotta.
Kuvia piirikunnasta

Fort Braggin kaupunki.
Ranta MacKerricher State Parkissa.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Mendocinon piirikunta Wikimedia Commonsissa
Kalifornian osavaltio
Ilmasto | 
Piirit | 
Talous | 
Vaalit | 
Maantiede | 
Hallinto | 
Kuvernöörit |
Historia | 
Politiikka | Teemasivu
| --- | --- |
Alueet:  Antelope Valley |  Big Sur |  Central Coast |  Channel Islands |  Coachella Valley |  Cucamonga Valley |  East Bay (SF) |  Etelä-Kalifornia |  Gold Country |  Los Angelesin suuralue |  Imperial Valley |  Inland Empire | Itäinen Kalifornia |  Keskuslaakso |  Kuolemanlaakso |  Los Angeles Basin | Lost Coast |   Mojave |  North Bay (SF) |  Owens Valley |  The Peninsula |  Pomona Valley |  Redwood Empire |  Russian River |  Sacramento Valley |  Salinas Valley |  San Diegon piirikunnan pohjoisosa |  San Fernando Valley |  San Franciscon lahden ympäristö |  San Gabriel Valley |  San Joaquin Valley |  Santa Clara Valley |  Shasta Cascade |  Sierra Nevada |  Piilaakso |  Pohjois-Kalifornia |  Sonoma Valley |  Tech Coast |  Tri-Valley |  Victor Valley |  Wine Country |  Yosemiten kansallispuisto
Kaupungit (suurimmat):  Bakersfield |  Chico |  Fresno |  Los Angeles-Long Beach-Glendale |  Modesto |  Napa |  Oakland-Fremont-Hayward |  Oxnard-Thousand Oaks-Ventura |  Redding |  Riverside-San Bernardino-Ontario | Sacramento-Roseville |  Salinas |  San Diego-Carlsbad-San Marcos |  San Francisco-San Mateo-Redwood City |  San José-Sunnyvale-Santa Clara | Santa Ana-Anaheim-Irvine |  Santa Barbara-Santa Maria |  Santa Cruz-Watsonville |  Santa Rosa-Petaluma |  Stockton |  Vallejo-Fairfield |  Visalia-Porterville |  Yuba City
Piirikunnat:  Alameda |  Alpine |  Amador |  Butte |  Calaveras |  Colusa |  Contra Costa |  Del Norte |  El Dorado |  Fresno |  Glenn |  Humboldt |  Imperial |  Inyo |  Kern |  Kings |  Lake |  Lassen |  Los Angeles |  Madera |  Marin |  Mariposa |  Mendocino |  Merced |  Modoc |  Mono |  Monterey |  Napa |  Nevada |  Orange |  Placer |  Plumas |  Riverside |  Sacramento |  San Benito |  San Bernardino |  San Diego |  San Francisco |  San Joaquin |  San Luis Obispo |  San Mateo |  Santa Barbara |  Santa Clara |  Santa Cruz |  Shasta |  Sierra |  Siskiyou |  Solano |  Sonoma |  Stanislaus |  Sutter |  Tehama |  Trinity |  Tulare |  Tuolumne |  Ventura |  Yolo |  Yuba
Olavi Louko

Olavi Louko (10. heinäkuuta 1947 Kemiö – 9. elokuuta 2015 Espoo) oli suomalainen virkamies, joka toimi Espoon teknisen toimen johtajana vuosina 2001–2015. Koulutukseltaan Louko oli rakennusalan diplomi-insinööri.
Ura

Louko valmistui ylioppilaaksi Isonkyrön yhteiskoulusta ja diplomi-insinööriksi Tampereen teknillisestä korkeakoulusta.
Louko valittiin Espoon teknisen toimen johtajaksi vuonna 2001. Määräaikainen virka vakinaistettiin vuonna 2007. Louko jäi eläkkeelle kesäkuussa 2015.
Aiemmin Louko työskenteli Helsingin kaupungin asuntotuotantotoimiston toimitusjohtajana sekä kiinteistöviraston päällikkönä. Lisäksi hän toimi Asuntokiinteistö- ja rakennuttajaliitto ASRA ry:n puheenjohtajana.
Ura > Tuomio lahjusrikkomuksesta

Vuonna 2008 poliisi aloitti esitutkinnan, jossa Loukoa epäiltiin lahjusrikkomuksesta ja virkavelvollisuuden laiminyönnistä. Espoon käräjäoikeus tuomitsi Loukon lahjusrikkomuksesta 40 päiväsakkoon, mutta hylkäsi syytteet virkavelvollisuuden laiminlyönnistä. Louko valitti tuomiosta Helsingin hovioikeuteen, joka korotti rangaistusta 60 päiväsakkoon. Lisäksi Louko tuomittiin maksamaan rikoksella saatu hyöty (noin 5 000 euroa) valtiolle.
Hovioikeus katsoi Loukon saaneen taloudellista etua yritysten kanssa tehdyistä Lapin matkoista vuosina 2004–2008. Hovioikeuden mukaan Loukon olisi tullut ymmärtää, että hänen vastaanottamansa edut heikensivät luottamusta viranomaistoiminnan tasapuolisuuteen. Tuomio sai lainvoiman joulukuussa 2013, kun korkein oikeus päätti, ettei se anna Loukolle valituslupaa asiassa. Louko kertoi päätöksen jälkeen Helsingin Sanomille, ettei ymmärrä saamaansa tuomiota. Hänen mukaansa hyötyjä oli ollut Espoon kaupunki, ei hän itse.
Tuomion jälkeen Espoon kaupunginjohtaja Jukka Mäkelä (kok) ehdotti kaupunginhallitukselle, ettei Loukon lahjusrikkomustuomio ole peruste seuraamuksille. Työoikeuden professori Seppo Koskinen moitti Mäkelän ehdotusta puutteelliseksi ja huomautti, että vaikka lahjusrikkomus on lahjustuomioista lievin, se on tyypiltään virkamiehelle sopimaton ja osoittaa vakavaa virkamiehen velvoitteiden rikkomista. Koskinen piti merkittävänä myös sitä, ettei Louko edes KKO:n tuomion jälkeen ilmaissut ymmärtäneensä, että hän on rikkonut lakia. Myös Kuntatyönantajat antoi tapauksesta lausunnon, jonka mukaan Loukon tuomio on peruste virkasuhteen irtisanomiselle. Espoon kaupunginhallitus päätti kokouksessaan äänin 11–0 vastoin Mäkelän ehdotusta esittää Loukolle varoitusta. Kokouksen jälkeen myös kaupunginhallituksen varapuheenjohtaja Tiina Elo moitti Mäkelän ehdotusta huonosti valmistelluksi. Espoon kaupunginvaltuusto päätti kokouksessaan 27. tammikuuta 2014 antaa Loukolle varoituksen.
Ura > Luottamustoimet ja kunnianosoitukset

Louko sai useita kiinteistöalan huomionosoituksia: vuonna 2007 hänet valittiin rakennusteollisuuden Vuoden Vaikuttajaksi ja Vuoden asuntovaikuttajaksi. Vuonna 2008 Suomen Rakennusinsinöörien Liitto valitsi hänet vuoden rakennusalan diplomi-insinööriksi.
Yksityiselämä

Loukon vaimo Pia Louko on myös Espoon kaupungin palveluksessa. Loukon poika, tekniikan tohtori Antti Louko toimii myös kiinteistöalalla.
Louko kuoli Jorvin sairaalassa 9. elokuuta 2015 nopeasti edenneeseen sairauteen. Loukon tytär, kirjailija Eeva Louko on kertonut isänsä menehtymisen antaneen hänelle sysäyksen kirjalliselle uralleen.
Aiheesta muualla

Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Jätevedenpuhdistamoa  selvitetään
Wikiuutisissa on aiheeseen liittyvä uutinen: Selvityspyyntö Olavi Loukon virkamatkoista
Aleksandr Patškov

| Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Neuvostoliitto.Miesten jääkiekko. Olympialaiset  | Maa:   Neuvostoliitto> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sapporo 1972 | jääkiekko |  |
Aleksandr Patškov (s. 28. elokuuta 1944 Moskova, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi 11 ottelua Neuvostoliiton maajoukkueessa vuosina 1965–1978. Patškov pelasi 506 liigaottelua Neuvostoliiton mestaruussarjassa. Hän pelasi seuroissa Dynamo Moskova, Lokomotiv Moskova, Krylja Sovetov Moskova, Himik Voskresensk ja TsSKA Moskova. Patškov valittiin Neuvostoliiton ja Venäjän kunniagalleriaan vuonna 1978.
Parhaat saavutukset

jääkiekon olympiakulta 1972
jääkiekon maailmanmestaruuskisat 1978