Falun Gong
Alkuperä

Falun Gong identifioidaan useimmiten osaksi Kiinan qigong-liikettä. Qigong on nykyaikainen kattokäsite, jonka alle kuuluu monenlaisia harjoituksia, joiden tunnuspiirteitä ovat hitaat liikesarjat, meditaatio ja/tai hengityksen hallinta. Qigongin kaltaisia menetelmiä ovat perinteisesti harjoittaneet eräät buddhalaiset munkit, taolaisten kamppailulajien harjoittajat sekä konfutselaiset oppineet. Näiden menetelmien tavoitteena on ollut hengellinen, moraalinen ja fyysinen jalostuminen.
Moderni qigong-liike sai alkunsa 1950-luvun alkupuolella, kun kommunistipuolueen johtohenkilöt ottivat käyttöön perinteisiä tekniikoita oman ja joukkojensa terveyden kohentamiseksi. Uuden käsitteen tarkoituksena oli välttää mielleyhtymät uskonnollisiin harjoituksiin, jotka oli leimattu ”feodaaliseksi taikauskoksi” ja joita vainottiin Mao Zedongin aikana. Qigong-liikkeen alkuvaiheessa harjoittajat välttelivät menetelmiin perinteisesti liittyneitä uskonnollisia sävyjä ja pitivät qigongia ensisijaisesti kiinalaisen lääketieteen haarana. 1970-luvun loppupuolella kiinalaiset tiedemiehet väittivät löytäneensä materiaalisia todisteita qi-energian olemassaolosta, mikä antoi liikkeelle jossain määrin tieteellistä uskottavuutta.
David Aikmanin mukaan ”pragmaattiset ja hyväluonteiset amerikkalaiset saattavat uskoa qigongin kuuluvan sosiaalisesti neutraaliin yleiskategoriaan, New Age -tyylisiin käsitteisiin, jotka ovat ainoastaan subjektiivisia, eivät välttämättä vahingollisia, ja joista ei voi olla tieteellistä näyttöä. Kiinan tiedeyhteisö ei kuitenkaan jaa tätä näkemystä. 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa Kiinan tiedeakatemian valvotuissa olosuhteissa toteuttamat kokeet osoittivat, että qigong-ekspertin erittämä qi koostuu itse asiassa mitattavissa olevasta sähkömagneettisesta infrapunasäteilystä, ja että se aiheuttaa kemiallisia muutoksia seisovassa vedessä mentaalisen keskittymisen avulla. Kiinan tiedepiirit pitivät qi'tä kaikin puolin todellisena asiana.” Xu Jian on todennut, että Kiinan tiedeyhteisössä vallitsi laajamittainen ”diskursiivinen taistelu”, jossa toiset yrittivät selittää qigongia tavanmukaisen luonnontieteen ja materialismin näkökulmasta, kun taas toiset pitivät sitä toimintamekanismeiltaan "yliluonnollisena". Jälkimmäisen näkemyksen kannattajiin lukeutui muun muassa Qian Xuesen, kiinalainen tiedemies, joka oli sekä Yhdysvaltain että Kiinan kansantasavallan ohjus- ja avaruusohjelmien perustaja; vuonna 1986 hän sanoi qigong-tutkimuksen johtavan tieteelliseen vallankumoukseen.
Maon jälkeisen ajan hengellisessä tyhjiössä kymmenet miljoonat kiinalaiset, joista monet olivat ikääntyneitä kaupunkilaisia, alkoivat harjoittaa qigongia, ja monet karismaattiset qigong-mestarit toivat esille harjoitusmenetelmiään. Yhteen aikaan Kiinassa opetettiin yli kahtatuhatta erilaista qigong-harjoitusmuotoa. Valtion alaisuudessa toiminut ”Kiinan qigong-tieteellinen tutkimusseura” perustettiin valvomaan ja hallinnoimaan qigong-liikettä.
Toukokuun 13. päivänä 1992 Li Hongzhi piti ensimmäisen julkisen seminaarinsa Falun Gongista (Falun Dafasta) Koillis-Kiinassa sijaitsevassa Changchunin kaupungissa. Li Hongzhin biografiassa sanotaan hänen oppineen ”kultivoinnin harjoittamista” useilta buddha- ja tao-perinteisiin kuuluvilta mestareilta, heidän joukossaan Quan Jue, ”Buddha-koulukunnan Suuren Lain 10. perillinen”; taolainen mestari, joka opetti häntä kahdeksannesta kahdenteentoista ikävuoteen; sekä Changbai-vuoristosta kotoisin oleva ”Suuren Taon mestari”. Falun Dafan sanotaan olevan näiden opetusten pohjalta uudelleen järjestelty, suurelle yleisölle julkistettavaksi tarkoitettu korkean tason harjoitusmenetelmä.
Li esitteli Falun Gongin osana ”vuosisataista kultivoinnin harjoittamisen perinnettä” ja pyrki palauttamaan siihen niitä henkisiä ja hengellisiä qigongin elementtejä, jotka oli jätetty sivuun kommunistihallinnon alkuaikoina. David Palmerin mukaan Li ”määritteli menetelmällään olevan täysin toisenlaisia päämääriä kuin qigongilla: harjoittamisen perimmäisenä tarkoituksena ei pitäisi olla fyysisen terveyden kohentaminen tai "yliluonnollisten kykyjen" hankkiminen, vaan oman sydämen puhdistuminen ja hengellisen pelastuksen saavuttaminen”.
Falun Gong poikkeaa muista qigong-koulukunnista siten, että sen opetukset käsittelevät monenlaisia hengellisiä ja metafyysisiä aiheita, painottavat moraalisuuden ja hyveen merkitystä sekä kuvailevat kokonaista kosmologiaa. Menetelmä identifioituu buddha-koulukuntaan (tai ”buddha-järjestelmään”, fojia), mutta se käyttää myös hyväkseen taolaisuudesta ja konfutselaisuudesta peräisin olevia käsitteitä. Tämä on saanut jotkut tutkijat nimittämään harjoitusta synkretistiseksi. Andrew P. Kipnis on sanonut, että ”tavalliselle länsimaiselle maallikolle kaikenlainen qigong voi vaikuttaa uskonnolliselta, koska se käsittelee hengellisiä asioita. Koska Li Hongzhi käyttää monia buddhalaisuudesta ja taolaisuudesta tuttuja käsitteitä kirjoituksissaan, Falun Gong saattaa ulkopuolisesta vaikuttaa vieläkin enemmän uskonnolta. Falun Gong [kuitenkin] kasvoi aluksi [Kiinassa] tieteelliseksi määriteltyyn alueeseen, mutta enimmäkseen suljettiin länsimaissa pois siltä alueelta, joka muodollisesti tunnustetaan institutionaaliseksi tieteeksi.”