stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Vinslöv

| Vinslöv |
| --- | --- |
 Vinslövin kirkko.
 Vinslöv
 Koordinaatit: 56°6′13″N, 13°54′47″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Hässleholmin kunta
Pinta-ala:  
 – Maa:  3 984 km²
Väkiluku:  4,16
 – Väestötiheys:  957,7 as./km²
 Tilastotiedot koskevat taajamaa ja niiden lähteenä on Statistiska centralbyrån (SCB). Väkiluku ja maapinta-ala ovat ajankohdan 31.12.2010 mukaiset. 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vinslöv on taajama Hässleholmin kunnassa Etelä-Ruotsissa. Se sijaitsee Skånen läänissä ja Skånen maakunnassa. Vuoden 2010 lopussa taajamassa oli 3 984 asukasta.
Vinslöv on aikaisemmin ollut kauppala. Kauppalalla ei ollut käytössään omaa vaakunaa.
Väestönkehitys

| Vinslövin taajaman väestönkehitys 1960–2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vuosi |  |  | Asukkaita |  |
| 1960 | 1960 |    | 2 274 | 2 274 |
| 1965 | 1965 |    | 2 356 | 2 356 |
| 1970 | 1970 |    | 2 595 | 2 595 |
| 1975 | 1975 |    | 3 479 | 3 479 |
| 1980 | 1980 |    | 3 910 | 3 910 |
| 1990 | 1990 |    | 3 974 | 3 974 |
| 1995 | 1995 |    | 3 945 | 3 945 |
| 2000 | 2000 |    | 3 818 | 3 818 |
| 2005 | 2005 |    | 3 865 | 3 865 |
| 2010 | 2010 |    | 3 984 | 3 984 |
Lähde: Statistiska centralbyrån (SCB).
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
William D. Coleman

| William D>  Coleman |
| --- | --- |

Liberian 13. presidentti
 12. marraskuuta 1896 – 11. joulukuuta 1900  
Varapresidentti:  Joseph J. Ross
Edeltäjä:  Joseph James Cheeseman
Seuraaja:  Garretson W. Gibson
Liberian 13. varapresidentti
 4. tammikuuta 1892 – 12. marraskuuta 1896  
Presidentti:  Joseph James Cheeseman
Edeltäjä:  James Thompson
Seuraaja:  Joseph J. Ross
Henkilötiedot
Syntynyt: 18. heinäkuuta 1842 Fayetten piirikunta, Kentucky, Yhdysvallat
Kuollut: 12. heinäkuuta 1908 (65 vuotta) Clay-Ashland, Liberia
Tiedot
Puolue:  True Whig Party
William David Coleman (18. heinäkuuta 1842 – 12. heinäkuuta 1908) oli yhdysvaltalaissyntyinen liberialainen poliitikko. Hän oli Liberian 13. presidentti vuosina 1896–1900.
Coleman syntyi orjaksi Fayetten piirikunnassa Kentuckyssa. Hän muutti Liberiaan vanhempiensa kanssa vuonna 1853, ja perhe asettui Clay-Ashlandiin Montserradon piirikuntaan. Coleman aloitti uransa puuseppänä,  ja hänestä tuli myöhemmin maanviljelijä ja kauppias ennen siirtymistään politiikkaan. Hän toimi Liberian varapresidenttinä Joseph James Cheesemanin ollessa presidenttinä ja tämän kuoltua hänestä tuli Liberian presidentti.
Waterfordin kreivikunta

| Waterfordin kreivikunta County Waterford Contae Phort Láirge |
| --- | --- |
 Vaakuna
 Kreivikunnan sijainti Irlannissa
Valtio:  Irlanti
Provinssi:  Munster
Hallinto:  
 – hallinnollinen keskus:  Waterford
Pinta-ala:  1 835,57 km²
Väkiluku (2016):  116 401
 – väestötiheys:  63,4 as./km²
Lyhenteet:  
 – rekisterikilven tunnus:  W
 – ISO 3166:  IE-WD
 
Kreivikunnan internetsivut
Waterfordin kreivikunta (iiriksi Contae Phort Láirge) on Irlannin tasavallan kreivikunta Munsterin historiallisessa provinssissa maan etelärannikolla. Kreivikunnassa on 116 401 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 1 835,57 neliökilometriä.
Kreivikunnan pääkaupunki ja suurin kaupunki on Waterford, jolta se on saanut nimensä.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Waterfordin kreivikunta Wikimedia Commonsissa
Irlannin kreivikunnat
| --- | --- |
Connacht:   Galway  Leitrim  Mayo  Roscommon  Sligo 
Leinster:   Carlow  Dublin Dún Laoghaire–Rathdown  Etelä-Dublin  Fingal  Kildare  Kilkenny  Laois  Longford  Louth  Meath  Offaly  Westmeath  Wexford  Wicklow 
Munster:   Clare  Cork  Kerry  Limerick  Tipperary  Waterford 
Ulster:   Antrim†  Armagh†  Cavan  Derry†  Donegal  Down†  Fermanagh†  Monaghan  Tyrone† 
kreivikunnilla ei ole hallinnollista merkitystä • †Kreivikunta kuuluu Pohjois-Irlantiin
Waterfordin rantakatua kesällä 2003.
Viking-luokan sukellusvene

| --- | --- |

Alusteknisiä tietoja
Tilanne: Peruutettu
Alukset: HMS Viking
Uppouma: 1 350 / 1 650 tonnia
Pituus: 50–60 m
Leveys: 6,7 m
Syväys: 11 m
Moottoriteho: 
Nopeus: 
Sukellussyvyys: 300 m
Henkilöstö: 20–22
Aseistus
Torpedot: 
Merimiinat: 
Viking-luokan sukellusvene oli Ruotsin, Norjan ja Tanskan 1997 aloittama yhteishanke, josta Norja ja Tanska ovat luopuneet ja jossa Suomi on ollut tarkkailijana. Tarkoituksena on ollut rakentaa Gotland-luokan sukellusveneelle sitä suorituskykyisempi ja vaikeammin havaittava seuraajaluokka, jonka veneet olisivat maksaneet 1/3 vastaavasta saksalaisesta.
Kockums suunnittelee uutta sukellusveneluokkaa, jossa käytetään peruutetun Viking-projektin tekniikkaa. Projektin nimenä on A26.
Ruotsin merivoimien tarkoituksena oli korvata kaksi aikaisempaa sukellusvenettä vuoteen 2015 mennessä kahdella uudella Viking-luokan sukellusveneellä. Ruotsin puolustusbudjetista 50 % kohdentuu hankinnoille.
Alkuperäisen suunnitelman mukaan Ruotsin tuli ostaa kaksi, Tanskan neljä ja Norjan neljä Viking-luokan sukellusvenettä 2005 alkaen. Viking-sukellusvene saavutti määrittelyvaiheensa 2002.
Norja lakkautti sukellusveneaselajinsa ja luopui Viking-luokan sukellusvenehankkeesta ensimmäisenä. Se lahjoitti kunnostettuna vanhat sukellusveneensä Puolaan.
Sen jälkeen Tanskan tuli hankkia kuuden Viking-luokan sukellusveneen sarjasta neljä ja Ruotsin kaksi Tanskan ja Ruotsin välisellä sopimuksella. Viking-luokan ensimmäisen sukellusveneen oli määrä valmistua Ruotsissa Kockumin telakalla Malmössä ja viiden muun Tanskassa A P Möllerin telakalla Odensessa.
Tanska ilmoitti kuitenkin 2004 lopettavansa kesään mennessä sukellusveneaselajinsa. Tanskan osalta kolmen tai neljän Viking-luokan sukellusveneen rakentaminen olisi tullut maksamaan noin 652 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria vastaavan summan. Samalla päätöksellä Tanska luopui sukellusveneaselajista joulukuussa 2004, käytössä olleiden saksalaisvalmisteisten sukellusveneiden vanhentuessa.
Tanskan osalta hanke lakkautettiin siksi, että varat ohjattiin maavoimien kehittämiseen. Tanskan HMS Näckenistä modernisoitua sukellusvenettä KDM Kronborg piti seurata Viking-luokan sukellusvene.
Joidenkin arvioiden mukaan kaksi Viking-luokan sukellusvenettä tulisi maksamaan Ruotsille 1 800 miljoonaa kruunua (noin 194 013 603 euroa kurssilla 9,2777 SEK/EUR) yhteensä eli noin 100 miljoonaa euroa kappaleelta.
Aiheesta muualla

Kockumin telakka The Viking class submarine – the submarine for the new era
Nuclear Threath Initiative: Submarine profileration, Sweden
Försvaret: (Arkistoitu – Internet Archive) Ubåten Näcken säljs till Danmark
Sveriges Television, Framtidens ubåt i Sverige
Sveriges Television (Arkistoitu – Internet Archive), Kockums får nya tyska ägare
Forsvarets forskningsinstitut: (Arkistoitu – Internet Archive) Användarrapport: De nordiska ländernas försvarsmakter, några jämförelser, 2007, ISSN 1650-1942,PDF
William D. Jelks

William D. Jelks
William Dorsey Jelks (7. marraskuuta 1855 – 13. joulukuuta 1931) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän oli kotoisin Alabamasta ja valmistui Mercerin yliopistosta.
Jelks aloitti poliittisen uransa Union Springsin kaupunginvaltuutettuna 1870-luvun lopulla. Samoihin aikoihin hän aloitti uran sanomalehtialalla, ostettuaan lehdet Union Springs Herald and Times ja Eufaula Times and News. Paitsi lehtien omistaja, hän oli myös toimittaja. Vuonna 1898 hänet valittiin Alabaman senaatin jäseneksi ja vuonna 1900 sen puhemieheksi.
Senaatin puhemies Jelks toimi joulukuussa 1900 virkaatekevänä kuvernöörinä, kun Joseph F. Johnstonin seuraajaksi vasta valittu William J. Samford kärsi terveysongelmista. Alabamassa ei ollut tuohon aikaan varakuvernöörin virkaa. Samford menehtyi kesäkuussa 1901, ja Jelksistä tuli virallisesti uusi kuvernööri. Jelks valittiin marraskuussa 1902 neljän vuoden jatkokaudelle. Entinen kuvernööri Joseph F. Johnston oli haastanut hänet demokraattien esivaaleissa, mutta Jelks voitti selvällä erolla.
Jelks lähti keväällä 1904 osavaltiosta saadakseen hoitoa tuberkuloosiin, ja kuvernöörin virkaa hoiti maaliskuuhun 1905 saakka Russell Cunningham. Jelks toimi palattuaan kuvernöörinä vielä tammikuuhun 1907, jolloin häntä seurasi B. B. Comer. Kuvernöörivuosiensa jälkeen Jelks perusti Protective Life -vakuutusyhtiön ja toimi sen johdossa 1920-luvun lopulle saakka.
Jelks oli naimisissa Alice Shorterin kanssa ja hänellä oli yksi lapsi. Jelks kuoli joulukuussa 1931, 76-vuotiaana, sydänkohtaukseen.
Vinstra

| Vinstra |
| --- | --- |
 Vinstraa huhtikuussa 2023.
 Vinstra
 Koordinaatit: 61°36′00″N, 9°45′00″E 
Valtio:  Norja
Lääni:  Innlandet
Kunta:  Nord-Fron
Pinta-ala:  
 – Maa:  3,1 km²
Väkiluku (2023):  2 637
 – Väestötiheys:  850,6 as./km²
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Vinstra on taajama ja kaupunki Nord-Fronin kunnassa Innlandetin läänissä Norjassa ja kuntansa hallinnollinen keskus. Taajaman pinta-ala on 3,1 neliökilometriä ja asukasluku 2 637 vuonna 2023.
Peer Gyntin esikuva Peder Olsen Hågå asui lähellä Vinstraa.
Kuvia

Vinstran rautatieasema Dovren radan varrella
Nord-Fronin kunnantalo
Vinstran lukio
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vinstra Wikimedia Commonsissa
Vihermarakatit

| Vihermarakatit |
| --- | --- |
 Vervettejä (Chlorocebus pygerythrus)
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Nisäkkäät Mammalia
Lahko::  Kädelliset Primates
Alalahko::  Haplorrhini
Osalahko::  Simiiformes
Yläheimo::  Cercopithecoidea
Heimo::  Vanhan maailman häntäapinat Cercopithecidae
Alaheimo::  Marakattiapinat Cercopithecinae 
Suku::  Vihermarakatit Chlorocebus  Gray, 1870
Synonyymit
 Callithrix Reichenbach, 1862   Cynocebus Gray, 1870  
Katso myös
   Vihermarakatit Wikispeciesissä   Vihermarakatit Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Vihermarakatit (Chlorocebus) on vanhan maailman häntäapinoiden suku. Sitä tavataan laajalla alueella Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Useimmat lajit elävät pääasiassa savanneilla, mutta dryasmarakatti (Chlorocebus dryas) elää alavissa sademetsissä.
Luokittelu

Aiemmin vihermarakatit luettiin marakattien sukuun (Cercopithecus), mutta molekyylitutkimusten perusteella ne ovat läheisempää sukua suvuille Allochrocebus ja Erythrocebus kuin varsinaisille marakateille. Vihermarakatteihin ja marakatteihin johtaneet kehityslinjat erkanivat toisistaan arviolta noin kahdeksan miljoonaa vuotta sitten.
Vihermarakattien seitsemästä lajista kuusi muodostaa lajikompleksin, jota on aiemmin pidetty yhtenä lajina Chlorocebus aethiops. Sillä katsottiin olevan viisi tai kuusi alalajia, jotka risteytyvät yleisesti keskenään. Nykyisen tiedon mukaan risteytyminen nykyaikana on kuitenkin niin vähäistä, että kuutta parapatrista lajia on syytä pitää erillisinä. Sen sijaan muinaisina aikoina on tapahtunut runsaasti geenivirtaa lajien välillä. Ilmaston ailahtelut Afrikassa ovat luultavasti aiheuttaneet sen, että populaatiot ovat toistuvasti joutuneet erilleen ja yhdistyneet jälleen.
Dryasmarakatti (Chlorocebus dryas) on huonosti tunnettu laji, joka on alettu lukea vihermarakattien sukuun muita lajeja myöhemmin. Kun laji alun perin löydettiin, sitä pidettiin dianamarakattina (Cercopithecus diana), ja myöhemmin se sai lajistatuksen marakattien suvussa. Uudet tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että se poikkeavasta ulkonäöstään ja levinneisyydestään huolimatta kuuluu vihermarakattien sukuun.
Geenitutkimukseen perustuvan tiedon mukaan vihermarakatteja on seitsemän lajia:
Grivetti (Chlorocebus aethiops)
Chlorocebus cynosuros
Chlorocebus djamdjamensis
Dryasmarakatti (Chlorocebus dryas)
Vervetti (Chlorocebus pygerythrus)
Chlorocebus sabaeus
Tantalusmarakatti (Chlorocebus tantalus)
Vladimir Agopov

Vladimir Agopov (s. 23. marraskuuta 1953 Luhansk, Ukrainan SNT) on suomalainen säveltäjä ja musiikinopettaja.
Armenialaistaustainen Agopov (alkuperäinen sukunimi Akopjan) syntyi Ukrainassa, suoritti sävellysdiplomin vuonna 1977 Moskovan konservatoriosta, jossa hän opiskeli sävellystä Aram Hatšaturjanin ja Edison Denisovin johdolla. Muutettuaan Suomeen hän jatkoi opintoja Sibelius-Akatemiassa Paavo Heinisen johdolla 1978–1984. Sävellyksiä on esitetty monissa maissa ja festivaaleilla, muun muassa Kuhmossa, Naantalissa, Kemiönsaarella, Sibelius-viikolla Moskovassa, International Festival of Arts -festivaalilla New Yorkissa, 13th World Harp -kongressissa Hongkongissa, World Music Days 2019 -festivaalilla Tallinnassa ja Moscow Autumn 2019 -festivaalilla. Tuotantoon kuuluu orkesteri-, kuoro- ja kamarimusiikkia, teatterimusiikkia, sovituksia ja muita.
Agopovin teoksia on palkittu useissa ulko- ja kotimaisissa sävellyskilpailuissa, kuten Sibelius-viulukilpailun yhteydessä järjestetty sävellyskilpailu, 2. palkinto (Ergo for violin and piano), 17. kansainvälinen Edvard Grieg –sävellyskilpailu Oslossa vuonna 2013, 1. palkinto (Solveig’s dreams for harp solo), lied-sävellyskilpailu 2017, 1. palkinto (Four songs to poems by William Blake). Hän toimi Sibelius-Akatemian teoria-aineiden lehtorina vuosina 1988–2021.
Tärkeimmät teokset: Concerto for orchestra Homage to Master, Concerto for Cello and Orchestra Tres viae, Settembre per orchestra grande, Blackbird variations for soprano and orchestra, Decimetto for chamber ensemble, Musiikkia kamariorkesterille (Palkittu kansallisessa sävellyskilpailussa Kouvolassa), Jousikvartetot nro 1 & 2, Prayer for Male choir a capella (kantaesitys World Music Days 2019 -festivaalilla, Tallinn), Motetus for mixed choir, organ, harp & percussion, Pater Noster for mixed choir a capella.
Agopovin teoksia ovat esittäneet muun muassa Gennadi Roždestvenski, Juri Bašmet, Aleksandr Vinnitski, Willy Postma, Arto Noras, Jukka-Pekka Saraste, Sakari Oramo, Liisa Pohjola ja Anna-Liisa Bezrodny.
Vitali Anufrijenko

Vitali Anufrijenko vuonna 2019.
Vitali Anufrijenko (s. 1. helmikuuta 1960) on venäläinen entinen jääpalloilija ja nykyinen valmentaja.
Koko peliuransa, vuodet 1977—2001, Anufrijenko pelasi Krasnojarskin Jeniseissä keskikenttäpelaajana. Urallaan hänelle kertyi otteluita kaikkiaan 466, joissa hän teki 381 maalia ja antoi 27 maaliin johtanutta syöttöä. Jeniseissä hän voitti kymmenen Neuvostoliiton mestaruutta (1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1991), hopean (1990) ja pronssin (1978) sekä Venäjän mestaruuden (2001) ja neljä Venäjän mestaruushopeaa (1999, 2000, 2002, 2003). Kauden 2004/2005 hän pelasi vielä Jenisein kakkosjoukkueessa.
Neuvostoliiton jääpallomaajoukkueessa Anufrijenko pelasi kaudet 1980/81—1990/91, minä aikana hän saavutti joukkueessa MM-kisoissa kolme kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Venäjän maajoukkueessa hän pelasi kausina 1992/93 ja 1994/95, ja voitti kaksi MM-hopeaa.
Kaudella 2005/06 hän aloitti Jenisein päävalmentajana.
Aiheesta muualla

Profiili IBDB:ssä
Wes Harding

Wesley Nathan Hylton Harding (s. 20. lokakuuta 1996 Leicester, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilais-jamaikalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Rotherham Unitedia. Hän on pelannut Jamaikan maajoukkueessa vuodesta 2021.
Harding nousi Birmingham Cityn junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2017–2018. Hän pelasi joukkueessa kolmen kauden aikana 51 mestaruussarjaottelua. Hän siirtyi elokuussa 2020 Rotherham Unitediin, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan joukkueen kaikki 46 mestaruussarjaottelua ja niistä 41 ottelua avauskokoonpanossa. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Rotherhamin joukkueessa 38 ykkösliigan ottelua. Kaudeksi 2022–2023 Rotherham palasi mestaruussarjaan, ja syyskuussa kotiottelussa Blackpoolia vastaan Harding teki uransa ensimmäisen mestaruussarjamaalin.
Harding pelasi Jamaikan maajoukkueessa ensimmäisen kerran kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Serbiaa vastaan ja toisen kerran syyskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Panamaa vastaan. Hän pelasi molemmissa otteluissa avauskokoonpanossa.
Vitali Manski

Vitali Manski
Vitali Vsevolodovitš Manski (ven. Виталий Всеволодович Манский, s. 2. joulukuuta 1963 Lviv, Ukraina) on venäläinen dokumentti- ja elokuvaohjaaja. Hän on asunut Latviassa Krimin valtauksen jälkeen ja vei mukanaan sinne arkistonsa. Hän on syntyperältään ukrainanjuutalainen.
Manski opiskeli Moskovassa VGIK-elokuvakoulussa ja teki ensimmäisen dokumenttielokuvansa 1989. Hän oli pitkään Vladimir Putinin luottodokumentaristi ja on tehnyt dokumentteja myös Mihail Gorbatšovista ja Boris Jeltsinistä. Hän on saanut dokumenteistaan yli sata palkintoa eri puolilla maailmaa.
Manski vieraili tammikuussa 2018 Suomessa DocPoint-festivaalilla, jolla esitettiin dokumentti Putin's Witnesses.
Kesäkuussa 2023 hänet julistettiin Venäjällä ulkomaiseksi poliittiseksi toimijaksi.
Filmografiaa

Tšastnyje hroniki. Monolog, 1999, dokumentti
Brodvei. Tšernoje more, 2002, dokumentti
Anatomija Tatu, 2003, dokumentti
Naša rodina, 2005, dokumentti
Žar nežnyh. Diki, diki pljaž, 2006, dokumentti
Neitsyys kaupan, (Devstvennost) 2008, dokumentti Pohjois-Koreasta
Saman auringon alla, 2015
Putin's Witnesses, 2018, dokumentti
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Vitali Manski Wikimedia Commonsissa
William Daniel Phillips

| William Daniel Phillips |
| --- | --- |
 William Daniel Phillips
Henkilötiedot
Syntynyt: 5. marraskuuta 1948 Wilkes-Barre, Pennsylvania
Kansalaisuus:   Yhdysvaltalainen
Koulutus ja ura
Instituutti:  Massachusetts Institute of Technology
Tutkimusalue:  Fysiikka
Palkinnot:   Nobelin fysiikanpalkinto (1997)
Aiheesta muualla
sydney.edu.au/medicine/people/academics/profiles/william.phillips.php
William Daniel Phillips (s. 5. marraskuuta 1948) on yhdysvaltalainen fyysikko. Hän sai vuonna 1997 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Steven Chun ja Claude Cohen-Tannoudjin kanssa kehittelemästään tavasta jäähdyttää ja ottaa kiinni atomeita laserilla.
Phillips aloitti opintonsa Juniata Collegessa ja pääsi jatkamaan opintojaan MIT:ssä. Siellä hän teki väitöskirjaansa varten kaksi koejärjestelyä: mittasi vesimolekyylin protonin magneettisen momentin ja tutki laserilla kiihdytettyjen atomien törmäyksiä. Väitöskirja valmistui 1976. Väiteltyään hän osallistui Bosen–Einsteinin kondensaattia tutkineen ryhmän toimintaan. Vuonna 1978 Phillips siirtyi kansallisen standardiviraston (National Bureau of Standards, NBS) palvelukseen. Siellä hän pääsi työskentelemään atomien laserjäähdytyksen parissa.
Ws

Ws tarkoittaa seuraavia:
Samoa, ISO 3166-1 -koodi WS, valtio tai muu maantieteellinen alue
wattisekunti, tunnus Ws, energian yksikkö
WestJet, IATA-koodi WS, lentoyhtiö.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Ws”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Vitali Bianki

Vitali Valentinovitš Bianki (ven. Вита́лий Валенти́нович Биа́нки; 30. tammikuuta (J: 11. helmikuuta) 1894 Pietari – 10. kesäkuuta 1959 Pietari) oli venäläinen lastenkirjailija. Hänellä katsotaan olevan saksalaisia ja sveitsiläisiä sukujuuria, mistä juontunee italialainen sukunimi Bianchi. Hänen isänsä oli tunnettu eläintieteilijä Valentin Lvovitš Bianki.
Bianki opiskeli Pietarin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa. Hän taisteli ensimmäisessä maailmansodassa Venäjän keisarillisen armeijan tykistössä 1916–1917 ansioituen muun muassa praavosnikein . Hän liittyi Sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen eli niin sanottuihin eserriin. Hän toimi komiteassa, joka pyrki säilyttämään Tsarskoje Selon muistomerkit. Sittemmin hänellä oli komennuksia Ufassa, Jekaterinburgissa sekä Bijskissä. Tämän jälkeen hänet mobilisoitiin valkoisen kenraalin Aleksandr Koltšakin valkoarmeijaan, josta hän erkaantui ja liittyi piankin punaisiin salanimellä Vitali Beljanin. Hän joutui myös Valtiollisen keskuspoliisin pidättämäksi.
Kirjailijana Vitali Bianki keskittyi lastenkirjallisuuteen. Hänen Petroskoissa suomeksi painettu sanomalehtensä Metsän sanomia löysi tiensä suomalaisiinkin koteihin.
Aiheesta muualla

http://shkolazhizni.ru/archive/0/n-17094/ (venäjäksi)
Vitali Atjušov

| Vitali Atjušov |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 4. heinäkuuta 1979 (ikä 45) Perm, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto
Kansalaisuus:   Venäjä
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  puolustaja
Maila:  vasen
Pituus:  188 cm
Paino:  87 kg
Seura
Seura:  HK Neftehimik Nižnekamsk
Sarja:  KHL
Pelinumero:  27
Pelaajaura
Pääsarjaura:  1996–
Aik. seurat:  Krylja Sovetov (RSL) Dizel Penza (Vysšaja Liga) Molot-Prikamje Perm (RSL) Ak Bars Kazan Metallurg Magnitogorsk (RSL/KHL) Salavat Julajev Ufa (KHL) Atlant (KHL) Traktor Tšeljabinsk (KHL) Amur Habarovsk (KHL)
NHL-varaus:  276. varaus, 2002 Ottawa Senators
| Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Venäjä.Miesten jääkiekko.MM-kilpailut  | Maa:   Venäjä> Miesten jääkiekko. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Sveitsi 2009 | jääkiekko |  |
|  Hopeaa | Saksa 2010 | jääkiekko |  |
|  Pronssia | Venäjä 2007 | jääkiekko |  |
Vitali Georgijevitš Atjušov (ven. Виталий Георгиевич Атюшов; s. 4. heinäkuuta 1979 Perm, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Atjušov on puolustaja. Hän edustaa venäläistä KHL-seura HK Neftehimik Nižnekamskia. Ottawa Senators varasi Atjušovin NHL:ään vuoden 2002 varaustilaisuudessa yhdeksännellä kierroksella varausnumerolla 276.
Vitali Atjušov on edustanut pääsarjatasolla Krylja Sovetovia (1996–1999), Molot-Prikamje Permia (1999–2002), Ak Bars Kazania (2002–2003), Metallurg Magnitogorskia (2003–2011) ja Salavat Julajev Ufaa (2011–).
Atjušov on jääkiekon maailmanmestari Venäjän maajoukkueesta vuoden 2009 MM-kisoista.
Saavutukset

Venäjän mestaruus 2007
Jääkiekon maailmanmestaruus 2009
Jääkiekon maailmanmestuuskilpailuiden hopeaa 2010
Jääkiekon maailmanmestuuskilpailuiden pronssia 2007
Euroopan seurajoukkueiden mestaruus 2008
ECC 2008 -turnauksen paras puolustaja, arvokkain pelaaja
Vitale da Bologna

Vitale da Bologna (noin 1309 Bologna – 1361), joka tunnetaan myös nimillä Vidolini, Vidolino, Vitale d’Aimo de’ Cavalli, Vitale Cavalli da Bologna tai Vitale delle Madonne, oli italialainen taidemaalari. Vitale da Bologna luetaan Bolognan koulukuntaan, ja hänet tunnetaan erityisesti Madonna-maalauksistaan.
Vitale da Bolognan ensimmäisenä tunnettuna työnä on pidetty 1340-luvulla maalattuja Bolognan San Francescon kirkon Odofredin kappelin freskoja. Arkistoissa on kuitenkin säilynyt asiakirjoja, jotka kertovat Vitale da Bolognan työskentelystä vuosina 1334–1359. Niiden mukaan Ferraran piispa esimerkiksi tilasi lisäksi häneltä vuonna 1343 neljä maalattua puupatsasta, jotka esittävät Marian ilmestystä. Asiakirjojen mukaan madonnamaalaus Madonna dei Denti on valmistunut vuonna 1345. Samoihin aikoihin Vitale da Bolognan maalasi Viimeisen ehtoollisen San Francescon luostarille. Teos kuuluu nykyisin Pinacoteca Nazionale di Bologna -museon kokoelmiin. San Lorenzon kappeliin Vitale da Bologna maalasi lyyrisiä freskoja.
Vuonna 1348 Vitale da Bologna lähti Udineen, jossa maalasi Udinen katedraalin San Nicolon kappelin freskot. Näissä pyhän Nikolauksen elämää kuvaavissa maalauksissa on nähtävissä Giotton teoksia muistuttavaa monumentaalisuutta. Madonna-maalaukset Madonna dei Battuti ja Madonna dei Denti ovat harvoja taiteilijan signeeraamia teoksia. Madonna dei Denti -maalauksessa on havaittavissa Giovanni Pisanon ja sienalaisten maalarien vaikutusta. Bolognan Santa Maria dei Servin ja Pomposan Santa Maria –kirkon apsiksen freskoja pidetään myös Vitale da Bolognan tekeminä. Muita Vitalelle attribuoituja teoksia ovat syntymäfresko, Tietäjien kumarrus, Pyhä Antonius sekä Pyhä Yrjö ja lohikäärme.
Teoksia

Ristiinnaulitseminen (1335)
Madonna dei denti (1345)
Pyhä Yrjö ja lohikäärme (noin 1350)
Madonna dell'Umiltà (noin 1353)