stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stephanie Bice

| Stephanie Bice |
| --- | --- |

Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsen Oklahoman 5. vaalipiiristä
 3. tammikuuta 2021 –  
Edeltäjä:  Kendra Horn
Henkilötiedot
Syntynyt: 11. marraskuuta 1973 (ikä 50) Oklahoma City, Oklahoma, Yhdysvallat
Puoliso:  Geoffrey Bice
Lapset:  2
Tiedot
Puolue:  republikaanit
Uskonto:  roomalaiskatolisuus
 Nimikirjoitus
Aiheesta muualla
www.biceforcongress.com
Stephanie Bice (o.s. Asady, s. 11. marraskuuta 1973 Oklahoma City, Oklahoma) on yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko, joka on edustanut Oklahoman 5. vaalipiiriä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa tammikuusta 2021 lähtien. Hän voitti marraskuun 2020 vaalit demokraattien Kendra Hornia vastaan. Hän on kongressin ensimmäinen amerikaniranilainen jäsen. Bice istui Oklahoman senaatissa vuosina 2014–2020.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Stephanie Bice Wikimedia Commonsissa
Bicen viralliset kotisivut
Stylofoni

Dubreq Stylophone
Stylofoni (myyty tuotenimellä Dübreq Stylophone) oli pienikokoinen elektroninen soitin, jonka keksi Brian Jarvis vuonna 1967. Se koostui metallisesta koskettimistosta, jota soitettiin koskettamalla koskettimia eräänlaisella kynällä (stylus). Jokainen kosketin on kytketty halpaan jänniteohjattuun oskillaattoriin erisuuruisen vastuksen kautta, jolloin kynällä koskettaessa virtapiiri sulkeutuu ja syntyy ääni, jota voi lähinnä kuvata adjektiiveilla "suriseva", "raaka" tai "ärsyttävä". Äänenlaadusta huolimatta stylofoneja on myyty noin kolme miljoonaa kappaletta, lähinnä lasten leluiksi. Isossa-Britanniassa stylofonin mainosmiehenä on toiminut erityisesti Rolf Harris.
Stylofoni on harvinaisuus kaupallisilla äänitteillä, mutta sellaisiakin löytyy, esimerkiksi David Bowien "Space Oddity", jossa tosin on vain pari stylofonilla soitettua säveltä.
Uudelleenjulkaisu

Lokakuussa 2007 lelufirma Re:creation toi yhdessä uudelleenperustetun Dubreq Ltd:n kanssa markkinoille uuden version stylofonista. Uudessa stylofonissa on alkuperäismallista puuttunut äänenvoimakkuuden säätö sekä MP3-sisääntulo.
Aiheesta muualla

Mann Gegen Mann -- Stylofonimusiikkia livenä
Sun Ribo

| Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Mitalit> Maa:   Kiina.Naisten ampumahiihto.MM-kilpailut  | Maa:   Kiina> Naisten ampumahiihto. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Hopeaa | Hochfilzen 2005 | normaalimatka |  |
Sun Ribo (kiin.: 孙日波; pinyin: Sūn Rìbō; s. 18. joulukuuta 1976 Liaoning, Kiina) on kiinalainen ampumahiihtäjä ja MM-mitalisti.
Sun aloitti ampumahiihdon harrastamisen vuonna 1992 ja osallistui MM-kilpailuihin ensimmäisen kerran Anterselvassa 1995.
Sun hiihti toisen osuuden Kiinan viestijoukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi Naganon olympialaisissa 1998. Neljä vuotta myöhemmin hän oli viidestoista Salt Lake Cityn olympialaisten 15 kilometrin kilpailussa. Hanti Mansijskin MM-kilpailuissa 2003 hän oli kahdestoista 7,5 kilometrin sprinttikilpailussa.
Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005 Sun saavutti hopeaa normaalimatkalla, 15 kilometrillä. Hän ampui sakkominuutin kummaltakin pystypaikalta häviten 30,2 sekuntia yhden ohilaukauksen ampuneelle Andrea Henkelille. Pronssimitalisti – niin ikään yhden sakon ampunut – Linda Tjørhom jäi Sunille 4,1 sekuntia. Samoissa kilpailuissa Sun oli lisäksi viidestoista yhteislähtökilpailussa.
Arvokilpailuja lukuun ottamatta Sunin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on ollut neljästoista tila.
Stephanie Beckert

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Stephanie Beckert Vancouverin olympialaisissa 2010. |  Stephanie Beckert Vancouverin olympialaisissa 2010. |  Stephanie Beckert Vancouverin olympialaisissa 2010. |  |
Maa:   Saksa
Naisten pikaluistelu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Vancouver 2010 | joukkuetakaa-ajo |  |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 | 3 000 m |  |
|  Hopeaa | Vancouver 2010 | 5 000 m |  |
| Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  | Matkakohtaiset MM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Inzell 2011 | 5 000 m |  |
|  Hopeaa | Heerenveen 2012 | 3 000 m |  |
|  Hopeaa | Heerenveen 2012 | 5 000 m |  |
|  Pronssia | Inzell 2011 | 3 000 m  |  |
|  Pronssia | Inzell 2011 | joukkuetakaa-ajo |  |
Stephanie Beckert (s. 30. toukokuuta 1988) on saksalainen pikaluistelija, joukkuetakaa-ajon olympiavoittaja. Hän edustaa Eissportclub Erfurt -seuraa ja häntä valmentaa Stephan Gneubel.
Beckert sai pronssia junioreiden MM-kilpailujen joukkuekilpailussa Seinäjoella 2005. Richmondin 
matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2009 hän oli neljäs 5 000 metrillä ja kahdeksas 3 000 metrillä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sai Martina Sáblíkován jälkeen hopeaa 3 000 metrillä ajalla 4.04,62 ja 5 000 metrillä ajalla 6.51,39. Joukkuetakaa-ajossa hän kuului Saksan kultajoukkueeseen. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa 2011 hän saavutti hopeaa 5 000 metrillä sekä pronssia 3 000 metrillä ja joukkuetakaa-ajossa. Heerenveenin MM-kilpailuissa 2012 hän sijoittui toiseksi 3 000 ja 5 000 metrillä. Sotšin MM-kilpailuissa 2013 hän oli 5 000 metrillä viides ja 3 000 metrillä seitsemäs. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui 5 000 metrillä kahdeksanneksi.
Beckert on voittanut viisi maailmancupin osakilpailua (25.2.2014 mennessä). Hän sijoittui yhdistetyssä 3 000 ja 5 000 metrin cupissa toiseksi kausilla 2009–2010, 2010–2011 ja 2011–2012.
Ennätykset

| Matka | Aika | Paikka | Päivä |
| --- | --- | --- | --- |
| 500 m | 41,98 | Calgary | 12. helmikuuta 2011 |
| 1 000 m  | 1.21,59 | Berliini | 4. maaliskuuta 2006 |
| 1 500 m | 1.58,45 | Salt Lake City | 12. joulukuuta 2009 |
| 3 000 m | 3.56,80 | Calgary | 4. joulukuuta 2009 |
| 5 000 m | 6.47,03 | Salt Lake City | 18. helmikuuta 2011 |
Stratonike

Stratonike (m.kreik. Στρατoνίκη, Stratonikē, lat. Stratonice) voi viitata seuraaviin:
Henkilöitä

Stratonike, useita hahmoja kreikkalaisessa mytologiassa
Stratonike, Antigonoksen vaimo
Stratonike I, Persian kuningatar, Demetrioksen tytär, Seleukos I:n ja Antiokhos I:n vaimo
Stratonike, seleukidien Antiokhos II:n tytär ja Makedonian kuninkaan Demetrios II:n vaimo
Stratonike, seleukidien Antiokhos II:n tytär ja Kappadokian Ariarathes II:n vaimo
Stratonike, Pergamonin Eumenes II:n vaimo
Paikkoja

Stratonike tai Stratonikeia, useita antiikin aikaisia kaupunkeja
Muuta

Stratonice, Étienne Méhulin ooppera.
| --- | --- |
: Tämä on täsmennyssivu, joka luettelee monimerkityksisen käsitteen eri merkitykset tai useita eri henkilöitä. Artikkelisivuja, joiden nimessä tai tekstissä lukee ”Stratonike”, voi hakea sivunnimihaulla, laajalla sivunnimihaulla tai tekstihaulla.
Sun Ting

Sun Ting (kiin. 孫婷) (s. 1982 Xuzhou, Jiangsu, Kiina) on kiinalainen muusikko. Hän kuuluu kiinalaiseen Twelve Girls Band -musiikkiryhmään, jossa hän soittaa Erhua, kiinalaista viulua. Hän on opiskellut erhunsoittoa Beijingin keskuskonservatoriossa. Vapaa-ajallaan hän soittaa myös gaohu-nimistä huqin-soitinperheen soitinta.
Stratonike (Akte)

| Stratonike> Στρατονίκη.Sijainti |
| --- | --- |
 Stratonike
Koordinaatit:  40°30′47″N, 23°49′09″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Stratóni, Aristotélis, Chalkidikí, Keski-Makedonia
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Kulttuuri:  antiikki
Alue:  Akte, Traakia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Stratonike (m.kreik. Στρατονίκη, Stratonikē, myös Στρατονίκεια, Stratonikeia; lat. Stratonice, Stratonicea) oli antiikin aikainen kaupunki Akten niemellä (nyk. Áthos) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Stratónin kylän paikalle.
Maantiede

Stratoniken sijainti oli aiemmin epäselvä. Kaupungin mainitsee lähinnä Klaudios Ptolemaios, joka sijoitti sen Singitikoslahdelle eli Akten niemen länsirannikolle. Erään teorian mukaan tässä olisi tapahtunut sama virhe kuin Akanthoksen tapauksessa, jonka hän sijoitti virheellisesti Akten väärällä puolelle. Näin Stratonike olisi voinut myös sijaita niemen itärannikolla eli nykyisen Ierissóksenlahden puolella. Sekä kaupungin nimen että arkeologisten löydösten perusteella kaupunki on sijoitettu kyseiselle rannikolle nykyisen Stratónin kylän paikalle. Kaupungin nimi vaikuttaa säilyneen myös läheisen, enemmän sisämaassa sijaitsevan Stratoníkin kylän nimessä.
Historia

Stratoniken historiasta ei tiedetä juuri mitään. Sen nimen arvellaan tulevan Perdikkaan sisaresta Stratonikesta. Seudulla on harjoitettu pitkään kaivostoimintaa, ja tämä on alkanut viimeistään noin 600 eaa. Myös antiikin aikaisen kaupungin perustaminen voi liittyä siihen.
Nykyisessä Stratónissa on suoritettu arkeologisia kaivauksia ainakin vuonna 1962.
Rakennukset ja löydökset

Kaupunkiin liittyen on tehty joitakin yksittäisiä rakennuslöytöjä. Merkittävin on heroon, joka on ajoitettu ensimmäiselle vuosisadalle eaa. Sen koko on noin 10 × 6 metriä, ja sen seiniä on säilynyt noin 0,8 metrin korkeudelta. Rakennus koostui päähuoneesta, jonka koko oli noin 5 × 5,5 metriä, ja vestibyylistä kooltaan noin 5 × 3 metriä. Rakennuksen sisältä on löydetty muun muassa sarkofagi ja veistoksia. Kaupungin hautausmaita on löydetty nykyisen kylän eteläpuolelta.
Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on Polýgyroksen arkeologisessa museossa. Tunnetuin löydöksistä on Isis-Tykheksi oletettu naishahmoinen marmoriveistos, joka on ajoitettu varhaiselle roomalaiselle kaudelle.
Isis-Tykheksi oletettu veistos Stratonikesta. Polýgyroksen arkeologinen museo.
Sipoon kahakka

M. G. Schybergsonin karttapiirros tapahtumapaikoista.
Sipoon kahakka oli Sipoon kirkonkylässä 9. tammikuuta 1918 tapahtunut Sipoon suojeluskunnan ja Helsingin punakaartin aseellinen yhteenotto. Välikohtaus käynnistyi, kun Helsingin punakaartin osasto saapui junalla Sipooseen suorittamaan elintarvike- ja asetakavarikoita. Sipoon vanhan kirkon tuntumassa he törmäsivät paikalliseen suojeluskuntaan, jonka jälkeen syntyneessä tulitaistelussa sai surmansa kaksi punakaartin jäsentä. Myöhemmin illan aikana molemmat osapuolet olivat saamassa myös apuvoimia, mutta lopulta tilanne raukesi, kun Nikkilän rautatieasemalle perääntyneet punakaartilaiset palasivat takaisin Helsinkiin.
Suomessa oli jo syksyllä 1917 tapahtunut suojeluskuntien ja työväen järjestyskaartien välisiä yhteenottoja, jotka olivat vaatineet useita kuolonuhreja. Sipoon kahakka oli kuitenkin ensimmäinen Suomen itsenäistymisen jälkeinen vakava välikohtaus. Puolitoista viikkoa myöhemmin Viipurissa sattuneen Pietisen tehtaan kahakan tavoin sitä on myös pidetty sisällissodan todellisena alkuna, vaikka virallisesti sota käynnistyikin vasta 27. tammikuuta.
Taustaa

Tammikuussa 1918 Suomessa vallitsi jo kesästä lähtien maata vaivannut elintarvikepula. Se näkyi erityisesti kaupungeissa, mutta Sipoon kaltaisissa vauraissa maalaispitäjissä ruokaa oli edelleen. Hintojen nousun toivossa maanviljelijät ja varakkat porvarit olivat myös syyllistyneet elintarvikkeiden hamstrakseen ja jopa suoranaiseen keinotteluun. Ruokapulan johdosta Helsingin seudulle perustetut työväen järjestyskaartit olivat jo kesästä saakka suorittaneet Sipoon maataloissa elintarviketakavarikkoja. Sisällissodan valkoisia edustaneen historioitsija M. G. Schybergsonin mukaan niitä tekivät erityisesti Mellunkylän ja Malmin järjestyskaartit. Pitäjässä oli ilmeisesti esiintynyt myös öisiä elintarvikevarkauksia.
Kiristyneen yhteiskunnallisen tilanteen vuoksi porvaristo perusti eri puolille maata suojeluskuntia, jollainen muodostettiin myös Sipooseen 26. elokuuta 1917. Sen ensimmäinen päällikkö oli Söderkullan maanviljelyskoulun opettajana toiminut agronomi Carl Neovius, joka kuitenkin pian luopui tehtävästä työkiireidensä vuoksi. Tilalle valittiin Båskiksen kartanon omistajan Otto Hjalmar Oljemarkin vasta 17-vuotias poika Thorvald Oljemark, joka myöhemmin tuli tunnetuksi suomalaisten natsijärjestöjen puuhamiehenä. Sipoon suojeluskunta onnistui syksyn aikana hankkimaan Helsingistä kolmisenkymmentä sotilaskivääriä, lisäksi aseistuksena oli jäsenten omia metsästysaseita ja revolvereja. Marraskuun yleislakon aikana työväen järjestyskaartit alkoivat elintarvikkeiden ohella takavarikoimaan myös Sipoon porvariston aseita.
Tapahtumat Sipoossa > Punakaarti saapuu

9. tammikuuta 1918 oli Sipoossa kylmä ja tuulinen päivä, jolloin lämpötila pysyi 20 pakkasasteen tuntumassa. Helsingin punakaartin osasto astui Keravalle kello 5.20 lähteneeseen paikallisjunaan, tarkoituksenaan jatkaa sieltä Sipooseen suorittamaan ase- ja elintarviketakavarikkoja. Osa punakaartilaisista jäi junasta Malmin, Tikkurilan ja Korson asemilla, joille asetettiin vartiomiehet ja samalla myös kylissä sijainneet puhelinkeskukset vallattiin. Sanomalehtitietojen mukaan junanlähettäjä ei Keravalla suostunut päästämään Porvooseen matkalla ollutta junaa eteenpäin, jolloin punakaartilaiset pakottivat sen liikkeelle.
Kun Porvoon juna viimein saapui Nikkilän asemalle, liittyi helsinkiläisten joukkoon vielä paikallisia järjestyskaartin miehiä. Neljä punakaartilaista jäi asemalle vartioon, ja muut jakaantuivat kahteen osastoon. Niistä toinen valtasi Nikkilän kunnantalon ja puhelinkeskuksen, aloittaen samalla etsimään kylästä elintarvikkeita ja aseita. Toinen osasto puolestaan jatkoi nykyistä Isoa Kylätietä pitkin kohti reilun kilometrin päässä sijaitsevaa Sipoon kirkonkylää, jossa surin osa paikallisesta porvaristosta asui. Suojeluskuntalaiset olivat jo saaneet Keravalta sähkeen, jonka mukaan noin 70 punakaartilaista oli saapumassa junalla Nikkilään. Sipoon kirkolle hälytettiin noin 60 miestä, joista vajaalla puolella oli sotilaskivääri, muiden ollessa varustautuneina haulikoilla ja revolvereilla.
Tapahtumat Sipoossa > Yhteenotto

Suojeluskuntalaiset asettuivat ampumaketjuun hautausmaan pohjoispuolella sijainneen Storkärrsskogenin metsän reunaan, jonne punakaartin kuuden miehen etujoukko saapui puolenpäivän aikaan. Suojeluskuntalaisiin kuulunut poliisi kehotti heitä antautumaan, johon punakaartilaiset Schybergsonin mukaan vastasivat ampumalla. Laukaustenvaihdon yhteydessä neljä punakaartilaista haavoittui ja kaksi lähti pakoon, joista toista ammuttiin kuollettavasti selkään. Punakaartin pääjoukon ehtiessä apuun, suojeluskuntalaiset vetäytyivät läheiseen pappilaan, jonne he asettuivat puolustusasemiin. Toinen tulitaistelu päättyi lopulta noin kello 14, jolloin punakaartilaiset perääntyivät Nikkilän asemalle odottamaan Helsingistä saapuvia apuvoimia. Haavoittuneet toimitettiin lääkärin hoitoon Nikkilän mielisairaalaan, jossa yksi punakaartilainen menehtyi vammoihinsa.
Tapahtumat Sipoossa > Apuvoimat

Punakaartin vetäydyttyä Nikkilän asemalle, suunnittelivat suojeluskuntalaiset tekevänsä kiertoliikkeen radan pohjoispuolella sijaitsevan Martinkylän kautta, ja näin saartavansa heidät. Ajatuksesta kuitenkin luovuttiin, kun tuli tieto, että Sipoon eteläpuolella Immersbyssä ja Söderkullassa oli 150:n punakaartilaisen osasto valmiina marssimaan kohti kirkonkylää. Ne estivät myös pitäjän eteläosassa olleiden suojeluskuntalaisten saapumisen apujoukoiksi. Helsingin suojeluskuntalaiset puolestaan olivat jo aamulla saaneet tiedon punakaartin toimista, jolloin he päättivät viedä Sipooseen lisää kiväärejä. Punakaartilaisten pitäessä hallussaan rautatieasemia, aseet kuljetettiin Eteläsatamasta meren jäätä pitkin hiihtämällä Sipoonlahden kautta. Richard Schybergsonin ja Ivar Ståhlen johtama 20 miehen ryhmä ehti kuitenkin perille vasta myöhään iltapäivällä taistelun jo tauottua. Myös Porvoon suojeluskunta oli tulossa apuun, mutta päätti lopulta pysyä kaupungissa, kun punakaartilaisten pelättiin saapuvan hakemaan paikalliselta työväenyhdistykseltä sen hallussa olleita yleislakon aikana takavarikoituja aseita.
Punakaarti sai myöhään illalla avukseen Helsingistä ja Korsosta saapuneen 100–150 miehen osaston. Lehtitietojen mukaan Helsingin rautatieasemalla olleet asemamiehet kieltäytyivät senaatilta saamansa käskyn johdosta päästämään heidän junaansa matkaan. Punakaartilaiset kuitenkin ottivat aseilla uhkaamalla käyttöönsä neljä vaunua ja veturin antamaansa maksusitoumusta vastaan. Juna pääsi lopulta liikkeelle kuuden jälkeen illalla, ja Keravalta apuvoimat jatkoivat Nikkilään kello 21.10 lähteneellä matkustajajunalla. Helsingistä saapuneet olivat valmiita taisteluun suojeluskuntalaisia vastaan, mutta välikohtaukseen osallistuneet halusivat jo pitkän päivän jälkeen takaisin kotiinsa. Punakaartilaiset kävivät keskinäisiä neuvotteluja, ja päättivät matkustaa takaisin kello 22.20 lähteneellä junalla. Sisällissodan aikaisista Sipoon tapahtumista kirjoittaneen Martin Anderssonin mukaan Helsinkiin vietiin myös kaksi vangiksi saatua suojeluskuntalaista. Sipoon suojeluskunta ehti vielä illan aikana hälyttämään apuvoimia Itä-Uudeltamaalta, mutta liikkelle lähteneet Porvoon maalaiskunnan, Pornaisten ja Mäntsälän suojeluskuntien joukot kääntyivät takaisin kuultuaan punakaartilaisten poistumisesta.
Uhrit

Kahakassa saivat surmansa merimies Herman Nylund (s. 1884) ja kirjansitoja Wilho Riipinen (s. 1900). Heidät haudattiin juhlallisin menoin Hietaniemen hautausmaalle 20. tammikuuta. Saattoväki kokoontui Helsingin työväentalolle, josta surusaattue marssi soittokunnan johtamana Hietaniemeen. Kulkueessa oli Työmiehen tietojen mukaan 2 000 punakaartilaista sekä runsaasti katujen varsilta mukaan liittyneitä työläisiä.
Seuraukset

Tapahtumista kirjoittaneet työväenlehdet kutsuivat välikohtausta ”porvarien tekemäksi rauhallisten työläisten murhaksi”. Valtaosa porvarienemmistöisen Sipoon asukkaista puolestaan oli tyytyväinen suojeluskuntalaisten saavuttamaan voittoon. Kahakan seurauksena Itä-Uudenmaan suojeluskuntalaiset tekivät 11. helmikuuta sopimuksen keskinäisestä yhteistyöstä.
Sipoon kahakkaa käsiteltiin myös sosialidemokraattien puolueneuvoston kokouksessa vain viikkoa ennen sisällissodan käynnistymistä. Puoluesihteeri Matti Turkia piti punakaartin menettelyä ”lapsellisena”, ja kansanedustaja Arthur Useniuksen mukaan punakaartin omavaltaisuus on yksi syy perustaa vallankumouskomitea.
Kirjallisuutta

Andersson, Martin: Inbördeskrigets händelser i Sibbo.  Paipis:  tekijä, 2014.  ISBN 978-952-93447-2-7.
Sulkusaari (Sysmä, Päijänne)

Sulkusaari
| --- | --- |
Muut nimet:  Kuuperinsaari
Sijainti:  Sysmä Päijät-Häme Suomi
Saariryhmä:  Töijensalon saariryhmä
Vesialue:  Päijänne
Korkein kohta:  95 m 
Pinta-ala:  6,7 ha  
muokkaa - muokkaa wikitekstiä - muokkaa Wikidataa
Sulkusaari  eli Kuuperinsaari  on Päijänteen saari Päijät-Hämeessä Sysmässä.
Maantietoa

Saari on 520 metriä pitkä, 200 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,7 hehtaaria . Se sijaitsee Tehinselän itäosassa Töijensalon pohjoisrannassa. Töijensalon pohjoisrannassa ovat myös Kinnarinsaari, Sorkkasaari ja Kymperinsaari, joiden keskellä Sulkusaari on. Saarella kohoaa kallioinen mäki 17 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saareen on rakennettu seitsemän vapaa-ajan asuntoa ja sinne tulee tie Sorkkalahteen rakennettua pengertä pitkin.
Historiaa

Hartolan seudun taloudellisessa kartassa vuodelta 1935 saareen ei ole merkitty rakennuksia tai peltoja   Vasta vuoden 1993 peruskartassa on saaren pohjoispäähän merkitty mökki, joka rakennettiin kartan tekovaiheessa. Saaren eteläpuolelle on merkitty varaus myös tien rakentamiseksi. Vasta myöhemmin jatketaan tietä saareen asti. Saaren vanhempi karttanimi on ollut ”Kuuperinsaari” ja vasta vuoden 1985 peruskartassa esiintyy ”Sulkusaaren” nimi.
Sofokus

| Sofokus Oy |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  Osakeyhtiö
Perustettu:  2000
Perustaja:  Teemu Malinen
Toimiala:  Sähköisen liiketoiminnan ohjelmistopalvelut ja ohjelmistoratkaisut
Tuotteet:  Liiketoimintamuotoilu, design, ohjelmistokehitys, analytiikka
Liikevaihto:  2,34 meur (2017)
Henkilöstö:  37 (2020)
Kotisivu:  https://www.sofokus.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Sofokus Oy on suomalainen alustatalouden ja digitaalisen liiketoiminnan asiantuntijapalveluita tarjoava konserni. Sofokuksen perustaja ja toimitusjohtaja on sähköisen liiketoiminnan moniyrittäjä Teemu Malinen.
Yritys perustettiin vuonna 2000 ja sen toimipisteet sijaitsevat Helsingissä ja Turussa. Yhtiön palveluksessa työskenteli 37 henkilöä kesäkuussa 2020. Konsernin liikevaihto oli tilikaudella 2017 2,34 miljoonaa euroa.
Toiminnan kehitys

Vuonna 2018 Sofokus oli yksi Suomen nopeimmin kasvavista tietotekniikkayrityksistä. Se on sijoittunut kaksi kertaa peräkkäin Deloitte Fast-50 listalle vuosina 2016 ja 2017. Yritys listattiin vuonna ensimmäistä kertaa 2018 Inc 5000 EU yhtenä Euroopan nopeimmin kasvavista yrityksistä sijalle 2473. Vuonna 2019 yhtiö nousi Inc 5000 EU listalla sijalle 2395. Vuonna 2019 Sofokus lakkautti Helsinkiin 2015 perustetun toimipisteensä tuotanto-osuuden, keskittäen kaiken teknisen toteuttamisen Turkuun.
Yrityskulttuuri

Sofokus valittiin vuonna 2019 kansainvälisessä European Business Awards kilpailussa Suomen parhaaksi, palkittu yrityskulttuuri nojaa pehmeisiin arvoihin kuten hyvään fiilikseen, luottamukseen ja joukkuehengen rakentamiseen. Yritys on myös ollut kaksi kertaa järjestämässä Django Dames tapahtumaa, jonka tarkoituksena on kannustaa tyttöjä ja naisia tietotekniikan pariin.
Start-up toiminta

Sofokus-konserniin kuuluu tytäryhtiö Sofokus Push Oy. Sofokus Push Oy on vuonna 2017 perustettu startup-yritysten kasvun kiihdyttämiseen ja startup-sijoittamiseen keskittyvä yhtiö. Yhtiö on sijoittanut muun muassa seuraaviin startup-yhtiöihin: tapahtumanmyyntipalvelu Liveto Group Oy ja paikannuslaitteita tarjoava Confienta Oy. Yhtiö on ollut alusta asti aktiivisesti mukana start-up toiminnan kehittämisessä Suomessa ja mm. mukana tuomassa Kasvu Openia tapahtumaa Turkuun.
Aiheesta muualta

Sofokuksen verkkosivusto
Stylída

| Stylída Stylídan kunta Στυλίδα Δήμος Στυλίδος |
| --- | --- |
 Stylídan kaupunkia.
 Kunnan sijainti
 Stylída
 Koordinaatit: 38°55′N, 22°37′E 
Valtio:  Kreikka
Hajautetun hallinnon alue:  Thessalia jaKeski-Kreikka
Alue:  Keski-Kreikka
Alueyksikkö:  Fthiotis
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  kunta
 – Kallikrates-koodi:  2707
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  462,4 km²
Väkiluku (2011):  12 750
 – Kunnallis­yksikkö:  6 126
 – Yhdyskunta:  5 011
 – Asutus:  4 892
 – Väestötiheys:  27,57 as./km²
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Rekisterikilpi:  ΜΙ
 
 www.stylida.gr 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Stylída (kreik. Στυλίδα; kath.kreik. Στυλίς, Stylís) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Στυλίδος, Dímos Stylídos), joka sijaitsee Fthiotiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella. Koko kunnan pinta-ala on 462,4 neliökilometriä ja väkiluku 12 750. Varsinaisen Stylídan kaupungin väkiluku on 4 892 (vuonna 2011).
Stylídan kunta sijaitsee Malianlahden rannalla. Nykyinen Stylídan kunta muodostui, kun Stylída, Echinaíoi ja Pelasgía yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.