stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peikola
Kirjallisuutta

Hyytiäinen Ahti et al.: Kirko naapuris ja kalajärve rannal, muistoja Peikolan koulupiiristä.  Humppila:  Peikolan koulupiirin kirjatoimikunta, 2000.  ISBN 952-91-1855-4
Muolaa
| --- | --- |
Muolaan kylät:  Ala-Kuusaa • Hanttula 2 • Harvola • Hattula • Heikkilä 3 • Heimala 5 • Himala • Hotokka • Ilola • Jaarila 5 • Jääskelä 1 • Kallainen 5 • Kannila • Karhula 2 • Kiltee • Kirkkoranta (kirkonkylä) • Koirala • Kurkela 3 • Lattula • Lavola • Lehtokylä 5 • Leipäsuo • Leirilä 3 • Muolaankylä • Myhkyrilä 4 • Määttälä • Norkkola 1 • Oinala (Oinaala) • Oravala 4 Orola 1 • Paakeli • Passila • Peikola • Peippola • Perkjärvi • Perkjärvi as • Pihkala 5 • Punnus • Pyykkölä 1 • Pällilä • Retukylä • Saavola 4 • Sakkalila 5 • Selola 5 • Soittola 2 • Sokiala • Sormula • Taaperniemi • Telkkälä • Tervola • Turulila • Vesikkala • Vihola • Ylä-Hotokka • Ylä-Kuusaa
Kyyrölän kylät:  Kangaspelto • Kyyrölä • Parkkila • Sudenoja
Huomautuksia
1 Jääskelä, Norkkola, Orola ja Pyykkölä muodostivat käytännössä yhtenäisen kyläalueen, jota nimitettiin Keskikyläksi.

2 Vuotjärven koulupiiriin kuuluneita Soittolaa, Karhulaa ja Hanttulaa kutsuttiin toisinaan Vuotjärven kyläksi.

3 Kurkelan, Heikkilän ja Leirilän pikkukylistä käytettiin yhteisnimitystä Nurmii.

4 Myhkyrilän, Oravalan ja Saavolan pikkukylistä käytettiin yhteisnimitystä Saustala.

5 Lehtokylän koulupiiriin kuuluneista kaakkoiskulman kylistä käytettiin nimitystä Ylämaa.

6 Neljästä kylästä koostunut Kyyrölän kunta liitettiin Muolaaseen vuonna 1934.
Pauluskoi

| Pauluskoi (Па́вловск) Pavlovsk |
| --- | --- |
 lippu:  vaakuna

 Pauluskoi
 Koordinaatit: 59°41′N, 30°27′E 
Valtio:  Venäjä
Liittokaupunki:  Pietari
Piiri:  Puškin
Aikavyöhyke:  UTC+3 (MSK)
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Pavlovsk (myös Pauluskoi, ven. Па́вловск, aikaisemmin ven. Слуцк, Slutsk) on Pietariin kuuluva kaupunki Venäjällä. Se sijaitsee Venjoen rannalla 30 kilometriä Pietarin keskustasta etelään Pietarin ja Dnon välisen rautatien varrella (Pavlovskin asema). Hallinnollisesti kaupunki on Puškinin piiriin kuuluva kunta. Pauluskoi on kaupungin perinteinen inkerinsuomalainen nimi.
Historia > Keisarikunnan aika

Paikalla on sijainnut ruotsalaisten rakentama linnake, jonka venäläiset valtasivat vuonna 1702. 1700-luvun puolivälissä seutu oli keisarillisen hovin suosima metsästyspaikka. Vuonna 1777 Katariina II lahjoitti Venjoelle perustetun Pavlovskojen kylän sekä linnan ja Kuznetsin kylät pojalleen Paavali I:lle. Vuonna 1796 Pavlovskojen kylästä tuli kaupunki.
1780-luvun lopusta lähtien Pavlovsk kuului Paavali I:n puolisolle keisarinna Maria Fjodorovnalle ja vuodesta 1828 suuriruhtinas Mihail Pavlovitšille, vuodesta 1849 lähtien suuriruhtinas Konstantin Nikolajevitšille ja muille keisariperheen jäsenille.
Vuonna 1837 otettiin käyttöön Venäjän ensimmäinen rautatie Pietarista Tsarskoje Seloon ja Pavlovskiin, josta tuli pietarilaisten suosima huvila-alue. Vuonna 1838 avattiin arkkitehti Andrei Stackenschneiderin suunnittelema Pavlovskin asema, jossa vuoteen 1917 saakka järjestettiin korkeatasoisia klassisen musiikin konsertteja.
Historia > Pavlovskin palatsi

Pavlovskin historiallinen ydin on uusklassinen palatsi- ja puistokokonaisuus. Vuosina 1782–1807 rakennettiin palladiolaista huvilaa muistuttava Pavlovskin palatsi, joka koostuu kupolikattoisesta päärakennuksesta ja kaarevien pylväsgallerioiden siihen yhdistämistä siipirakennuksista.
Palatsin ovat suunnitelleet Charles Cameron, Vincenzo Brenna ja Andrei Voronihin, sisätilojen viimeistelyyn osallistuivat arkkitehdit Giacomo Quarenghi ja Carlo Rossi. Palatsia ympäröi 600 hehtaarin laajuinen puistoalue, jossa geometrisesti suunnitellut kokonaisuudet yhdistyvät vapaisiin maisemapuistoihin. Puistossa sijaitsevat mm. Charles Cameronin suunnittelemat paviljongit Ystävyyden temppeli, Apollonin pylväikkö ja Kolme sulotarta.
Historia > Neuvostoliiton aika

Vuosina 1918–1944 kaupungin nimenä oli Slutsk vuonna 1917 kuolleen vallankumouksellisen Vera Slutskajan mukaan. Toisen maailmansodan aikana saksalaiset hävittivät palatsialueen, joka on sodan jälkeen restauroitu. Pavlovskin palatsialue on yksi Unescon maailmanperintökohteista.
Nähtävyydet

Pavlovskin palatsi
Pavlovskin puisto
Teollisuus

Kaupungissa ei ole merkittävää raskasta teollisuutta, mutta siellä on saksalaisen Knauff-kipsilevyvalmistajan osittain omistama Ilim Pulp -konserniin kuuluva kartonkitehdas OAO Sankt-Peterburgskij kartonno-poligrafitšeskij kombinat, joka valmistaa kipsilevykartonkia ja painokartonkia, jota jalostaa pakkausmateriaaliksi saman yrityksen yhteydessä syväpaino.
Pellana

| Pellana> Πέλλανα.Sijainti |
| --- | --- |
 Pellana
Koordinaatit:  37°12′30″N, 22°19′29″E
Valtio:  Kreikka
Paikkakunta:  Pellána, Spárti, Lakonia, Peloponnesos
Historia
Tyyppi:  kaupunki
Ajanjakso:  2500 eaa.–
Kulttuuri:  varhais-/keskihelladinen kulttuuri mykeneläinen kulttuuri antiikki
Alue:  Lakonia
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pellana (m.kreik. Πέλλανα) tai Pellene (Πελλήνη, Pellēnē) oli mykeneläisaikainen kaupunki ja antiikin aikainen kaupunkivaltio (polis) Lakoniassa Kreikassa. Se sijaitsi noin 30 kilometriä Spartasta pohjoisluoteeseen. Pellanan arkeologinen alue sijaitsee nykyisessä Spártin kunnassa nykyisen Pellánan kylän lähellä.
Pellanan paikka on ollut asuttu jo varhaisella helladisella kaudella. Varhaisimmat merkit asutuksesta ovat Pellanan akropoliilla eli linnavuorella, joka tunnetaan nykyisin Palaiókastrona. Se sijaitsee noin 300 metriä koilliseen kukkulasta, jolla nykyinen Pellánan kylä sijaitsee. Akropolista ympäröi muuri. Asutusta on löydetty akropoliin etelärinteestä. Akropoliin rinteeltä on löydetty myös tumulus-hautoja noin ajalta 2500 eaa.
Vuonna 1926 Pellanan läheltä löydettiin kaksi pientä tholos-hautaa. Niistä toisen halkaisija on noin kuusi metriä, ja sille johtaa noin 4,5 metriä pitkä käytävä eli dromos. Kaivauksia jatkettiin vuonna 1970. Vuosina 1980–1995 kaivauksia suoritettiin Theódoros Spyrópouloksen johdolla. Tuolloin noin 500 metriä akropoliista pohjoiseen löydettiin kolme suurempaa tholos-hautaa. Suurin hauta on tehty varhaisella mykeneläisellä kaudella noin 1500 eaa. Sen halkaisija on noin 10 metriä ja sille johtaa pitkä käytävä, josta on säilynyt noin 12,7 metrin osuus. Hauta saattaa olla kuninkaallinen hauta. Hauta on myöhemmin ryöstetty ja se on esinelöytöjen perusteella ollut kulttikäytössä hellenistisellä ja roomalaisella kaudella.
Antiikin aikana Pellana sijaitsi strategisella paikalla, joka vartioi reittiä Megalopoliin ja Messenian suunnasta Lakoniaan. Siksi spartalaiset rakennuttivat alueelle vartiotornin. Akropoliilta on löydetty myös hellenistisen ajan muuria sekä paljon myöhempiä keskiajan frankkivallan aikaisia raunioita.
On arvioitu, että Pellanan akropoliilla on saattanut olla mykeneläisaikainen palatsi, sillä akropoliin juurelta sen itäpuolelta johtaa kukkulalle monumentaalinen kivillä päällystetty mykeneläisaikainen tie. On kuitenkin mahdollista, että palatsin jäänteet ovat tuhoutuneet frankkivallan aikaisten linnoitusten rakentamisen yhteydessä. Erään teorian mukaan Pellana olisi ollut mykeneläinen Sparta tai Lakedaimon, toisin sanoen se paikka, josta muun muassa Homeros puhuu Spartana. Tätä näkemystä on kannattanut erityisesti paikan kaivaja Spyrópoulos. Hänen mukaansa paikan mahdollinen palatsi voisi olla kreikkalaisesta mytologiasta tunnettujen Menelaoksen ja Helenan palatsi. Perinteisesti kyseinen palatsi on yhdistetty Spartan itäpuolella sijainneeseen Menelaioniin.
Luettelo valaista

Tämä on luettelo valaiden (Cetacea) lahkoon kuuluvista nisäkkäiden alalahkoista, heimoista, alaheimoista, suvuista ja lajeista.
Hetulavalaat (Mysticeti) > Silovalaat (Balaenidae)

Grönlanninvalaat (Balaena )
Grönlanninvalas (Balaena mysticetus)
Mustavalaat (Eubalaena )
Etelänmustavalas (Eubalaena australis)
Mustavalas eli pohjanmustavalas (Eubalaena glacialis)
Tyynenmeren mustavalas (Eubalaena japonica)
Hetulavalaat (Mysticeti) > Uurteisvalaat (Balaenopteridae)

Uurteisvalaat (Balaenoptera )
Lahtivalas (Balaenoptera acutorostrata)
Balaenoptera bonaerensis
Seitivalas (Balaenoptera borealis)
Tropiikinvalas eli tropiikkivalas (Balaenoptera edeni)
Sinivalas (Balaenoptera musculus)
Sillivalas (Balaenoptera physalus)
Ryhävalaat (Megaptera )
Ryhävalas (Megaptera novaeangliae)
Hetulavalaat (Mysticeti) > Harmaavalaat (Eschrichtiidae)

Harmaavalaat (Eschrichtius )
Harmaavalas (Eschrichtius robustus)
Hetulavalaat (Mysticeti) > Kääpiövalaat (Neobalaenidae)

Pikkuvalaat (Caperea )
Kääpiövalas eli pikkuvalas (Caperea marginata)
Hammasvalaat (Odontoceti) > Delfiinit (Delphinidae)

Kirjodelfiinit (Cephalorhynchus )
Kirjodelfiini (Cephalorhynchus commersonii)
Chilendelfiini (Cephalorhynchus eutropia)
Benguelandelfiini eli namibiandelfiini (Cephalorhynchus heavisidii)
Uudenseelannindelfiini eli uuden-seelannindelfiini (Cephalorhynchus hectori)
Varsinaiset delfiinit eli delfiinit (Delphinus )
Delphinus capensis
Delfiini (Delphinus delphis)
Kääpiögrindvalaat eli kääpiömiekkavalaat (Feresa )
Kääpiömiekkavalas (Feresa attenuata)
Grindvalaat eli pallopäävalaat (Globicephala )
Lyhyteväpallopää (Globicephala macrorhynchus)
Pitkäeväpallopää eli pallopäävalas (Globicephala melas)
Rissondelfiinit eli isodelfiinit (Grampus )
Rissondelfiini eli isodelfiini (Grampus griseus)
Sarawakindelfiinit eli lyhytkuonodelfiinit (Lagenodelphis )
Lyhytkuonodelfiini (Lagenodelphis hosei)
Valkokuvedelfiinit eli juovadelfiinit (Lagenorhynchus )
Valkokuvedelfiini eli keltalaikkudelfiini (Lagenorhynchus acutus)
Valkokuonodelfiini eli kirjokuonodelfiini (Lagenorhynchus albirostris)
Eteländelfiini eli patagoniandelfiini (Lagenorhynchus australis)
Tiimalasidelfiini (Lagenorhynchus cruciger)
Juovadelfiini (Lagenorhynchus obliquidens)
Mustadelfiini eli harmaakuvedelfiini (Lagenorhynchus obscurus)
Valasdelfiinit eli hoikkadelfiinit (Lissodelphis )
Pohjanvalasdelfiini eli pohjanhoikkadelfiini (Lissodelphis borealis)
Etelänvalasdelfiini eli etelänhoikkadelfiini (Lissodelphis peronii)
Iravadindelfiinit eli australiandelfiinit (Orcaella )
Iravadindelfiini eli australiandelfiini (Orcaella brevirostris)
Miekkavalaat (Orcinus )
Miekkavalas (Orcinus orca)
Melonipäävalaat (Peponocephala )
Melonipäävalas (Peponocephala electra)
Pikkumiekkavalaat (Pseudorca )
Pikkumiekkavalas (Pseudorca crassidens)
Amerikandelfiinit eli amazonindelfiinit (Sotalia )
Rannikkodelfiini eli amazoninvalkodelfiini (Sotalia fluviatilis)
Ryhädelfiinit eli kyttyrädelfiinit (Sousa )
Intiankyttyrädelfiini eli kyttyrädelfiini (Sousa chinensis)
Afrikankyttyrädelfiini (Sousa teuszii)
Meridelfiinit eli suippokuonodelfiinit (Stenella )
Läikedelfiini eli täplädelfiini (Stenella attenuata)
Kypärädelfiini eli aaltojuovadelfiini (Stenella clymene)
Raitadelfiini (Stenella coeruleoalba)
Atlantintäplädelfiini (Stenella frontalis)
Pyöriäisdelfiini eli suippokuonodelfiini (Stenella longirostris)
Rosohammasdelfiinit (Steno )
Rosohammasdelfiini (Steno bredanensis)
Pullonokkadelfiinit eli pullokuonodelfiinit (Tursiops )
Tursiops aduncus
Pullokuonodelfiini (Tursiops truncatus)
Hammasvalaat (Odontoceti) > Sarvivalaat eli valkovalaat (Monodontidae)

Maitovalaat eli belugat (Delphinapterus )
Maitovalas eli beluga (Delphinapterus leucas)
Sarvivalaat (Monodon )
Sarvivalas (Monodon monoceros)
Hammasvalaat (Odontoceti) > Pyöriäiset (Phocoenidae)

Rosopyöriäiset eli pallopääpyöriäiset (Neophocaena )
Rosopyöriäinen eli pallopääpyöriäinen (Neophocaena phocaenoides)
Pyöriäiset eli varsinaiset pyöriäiset (Phocoena )
Silmälasipyöriäinen eli valkovatsapyöriäinen (Phocoena dioptrica)
Pyöriäinen (Phocoena phocoena)
Kalifornianpyöriäinen eli bajanpyöriäinen (Phocoena sinus)
Mustapyöriäinen (Phocoena spinipinnis)
Valkokuvepyöriäiset eli kirjopyöriäiset (Phocoenoides )
Suihkupyöriäinen eli kirjopyöriäinen (Phocoenoides dalli)
Hammasvalaat (Odontoceti) > Kaskelotit (Physeteridae)

Pikkukaskelotit (Kogia )
Pikkukaskelotti (Kogia breviceps)
Kääpiökaskelotti (Kogia sima)
Kaskelotit (Physeter )
Kaskelotti (Physeter catodon)
Hammasvalaat (Odontoceti) > Jokidelfiinit (Platanistidae)

Gangesindelfiinit eli eteläaasianjokidelfiinit (Platanista )
Gangesindelfiini (Platanista gangetica)
Induksendelfiini (Platanista minor)
Hammasvalaat (Odontoceti) > Iniidae

Amazonasinjokidelfiinit eli iniat (Inia )
Amazonindelfiini eli inia eli boutu (Inia geoffrensis)
Kiinanjokidelfiinit (Lipotes )
Kiinanjokidelfiini (Lipotes vexillifer)
La-platan jokidelfiinit eli rannikkojokidelfiinit (Pontoporia )
Laplatanjokidelfiini eli rannikkojokidelfiini (Pontoporia blainvillei)
Hammasvalaat (Odontoceti) > Nokkavalaat (Ziphiidae)

Berardinvalaat eli nokkavalaat (Berardius )
Etelännelihammasvalas eli etelännokkavalas (Berardius arnuxii)
Berardinvalas eli pohjannokkavalas (Berardius bairdii)
Vuoden 2016 heinäkuussa Yhdysvaltain sää- ja valtamerentutkimusorganisaatio ilmoitti, että Alaskan Pribilofsaarilta on vuonna 2014 löydetty uusi, toistaiseksi nimeämätön nokkavalaslaji.
Nokkavalaat eli kuonovalaat (Hyperoodon )
alasuku Hyperoodon
Pohjoisenpullokuonovalas eli pohjankuonovalas (Hyperoodon ampullatus)
alasuku Frasercetus
Etelänpullokuonovalas eli etelänkuonovalas (Hyperoodon planifrons)
Indonesian kuonokoppavalaat eli tropiikkinokkavalaat (Indopacetus )
Tropiikinnokkavalas eli tropiikkinokkavalas (Indopacetus pacificus)
Varsinaiset kuonokoppavalaat eli hammasvalaat (Mesoplodon )
Kaksihammasvalas eli hammasvalas (Mesoplodon bidens)
Viistohammasnokkavalas eli viistohammasvalas (Mesoplodon bowdoini)
Kaarinokkavalas eli pikkuhammasvalas (Mesoplodon carlhubbsi)
Tiheähammasvalas eli kyhmyhammasvalas (Mesoplodon densirostris)
Gervaisinvalas eli hoikkahammasvalas (Mesoplodon europaeus)
Japaninvalas eli mustahammasvalas (Mesoplodon ginkgodens)
Suippokuononokkavalas eli valkokuonovalas (Mesoplodon grayi)
Vinonokkavalas eli etelänhammasvalas (Mesoplodon hectori)
Kuonokoppavalas (Mesoplodon layardii)
Mustatäplänokkavalas eli kirjohammasvalas (Mesoplodon mirus)
Mesoplodon perrini
Perunhammasvalas (Mesoplodon peruvianus)
Beringinmerennokkavalas eli beringinhammasvalas (Mesoplodon stejnegeri)
Mesoplodon traversii
Sheperdinvalaat eli kirjonokkavalaat (Tasmacetus )
Tasmanianvalas eli kirjonokkavalas (Tasmacetus shepherdi)
Cuvierinvalaat eli valkopäävalaat (Ziphius )
Hanhennokkavalas eli valkopäävalas (Ziphius cavirostris)
Hetulavalaiden hetuloita
Ryhävalas kuuluu uurteisvalaisiin, jotka kuuluvat hetulavalaisiin.
Pullonokkadelfiini kuuluu hammasvalaisiin
Maitovalas kuuluu sarvivalaisiin.
Pyöriäinen kuuluu pyöriäisiin.
Amazonindelfiini on hammasvalaisiin kuuluva laji.
Tiheähammasvalas kuuluu myös hammasvalaisiin.
François Pelletier

François Pelletier oli ranskalainen illusionisti. Hän oli erityisen kuuluisa magneettien käyttämisestä esityksissään. Pelletierin uran huipulla Maria Teresia kutsui hänet vuonna 1769 Schönbrunnin linnaan esittelemään taitojaan. Hänen esityksensä inspiroi unkarilaista Wolfgang von Kempeleniä siinä määrin, että tämä rakensi shakkia näennäisesti pelaavan automaation, Turkkilaisen, joka nousi maailmanmaineeseen.
Charles Péguri

Charles Péguri (30. lokakuuta 1879 Marseille, Ranska – 1930) oli italialaista alkuperää oleva ranskalainen harmonikansoittaja ja säveltäjä. Häntä pidetään ranskalaisen musette-harmonikkamusiikin alkuunsaattajana ja kehittäjänä.
Tausta

Charles oli Italian Piemontesta 1872 Ranskaan muuttaneen harmonikanrakentaja Félix Pégurin vanhin poika. Marseillesta perhe muutti 1890 Pariisiin, jossa Félix avasi harmonikkaverstaan. Charlesin kaksi nuorempaa veljeä, Michel ja Louis, olivat myös harmonikansoittajia. Charles opetteli soittouransa ohessa myös harmonikanrakentajaksi.
Ura

Vuonna 1905 Pariisissa oli vastakkainasettelua säkkipillin soittajien ja harmonikansoittajien välillä. Péguri päätti kuitenkin esittäytyä kaupungin tanssisalien kuninkaalle Antoine Bouscatelille tämän ollessa esiintymässä omassa tanssisalissaan Chez Bouscatelissa. Kylmäkiskoisesta vastaanotosta huolimatta Péguri onnistui vakuuttamaan Bouscatelin soittotaidostaan, ja Bouscatel palkkasi Pégurin säestäjäkseen. Sota säkkipillien ja harmonikkojen välillä oli päättynyt, ja uusi musiikinlaji oli syntymässä.
Bouscatel ennakoi harmonikan kasvavan suosion keskustellessaan orkesterinsa kampiliiran soittajan Baptisten kanssa: "Säkkipillini päivät ovat luetut, samoin sinun kampiliirasi. Hänen harmonikkansa ominaisuudet ovat loppumme. Harmonikka on taivaalta tipahtava ihme. Se on täysinäinen, se on kuuma, se on elävä. Ja tämä Paholaisen instrumentti on koko orkesteri! Tämä Saatanan soitin salpaa hengityksen. Kuule, mikä salaliitto se on Bouscatelia vastaan... Kun olen kuollut, ihmiset tulevat yhä tanssimaan Rue de Lappella."
Yksityiselämä

Charles Péguri avioitui Bouscatelin tyttären kanssa 27. toukokuuta 1913.
Levytyksiä

Charles Peguri. Compositions 1907-1930. (Fremeaux)
Peipsijärven jäätaistelu

Peipsijärven jäätaistelu käytiin 4. huhtikuuta 1242 Novgorodin ruhtinaan Aleksanteri Nevskin johtamien novgorodilaisten joukkojen ja saksalaisen ritarikunnan ritareista, Tanskan kuninkaan joukoista ja virolaisista näiden liittolaisista koostuneen sotajoukon välillä 5. huhtikuuta 1242 Peipsijärven rannalla. Saksalaiset kärsivät tappion ja vetäytyivät jäätyneen järven yli. Taistelu käytiin todennäköisesti melko pienten joukkojen välillä ja se sai myöhemmin paljon todellista kokoaan suuremman maineen.
Tausta

Aikalaislähteet kertovat taistelua edeltäneistä seikoista suhteellisen yhtäläisesti. Viron Baltian ristiretkien aikana valloittaneet keskenään kahinoivat tahot olivat päässeet yhteisymmärrykseen toistensa kanssa Stensbyn sopimuksella, mikä mahdollisti Liivinmaan ritarikunnan etenemisen itään. Liivinmaan riimikronikan mukaan Tarton piispa Hermann ajautui kahnauksiin venäläisten kanssa ja tätä auttamaan saapui saksalaisen ritarikunnan ja Tanskan kuninkaan joukkoja. Tämä sotajoukko voitti venäläiset ensin Izborskissa ja Pihkova piiritettiin. Riimikronikan mukaan kaupungin ruhtinas Gêrpolt antautui ja luovutti ritareille linnan ja maita. Tämän jälkeen ritarikunnan armeija vetäytyi jättäen Pihkovaan pienen saksalaisen varuskunnan. Kuultuaan Pihkovan menetyksestä Nobgorodin ruhtinas saapui miehineen Pihkovaan ja ajoi saksalaiset tiehensä. Tämän jälkeen hän palasi Novgorodiin ja alueelle saapui Suzdalin ruhtinas Aleksanteri suuren armeijan kanssa. Tämä jatkoi sotaretkeä syvälle Liivinmaalle, jossa Tarton piispa johti Peipsijärven taisteluun johtanutta ritarikunnan kanssa vastahyökkäystä venäläisiä vastaan.
Novgorodin ensimmäinen kronikka mainitsee saksalaisten vallannen Izborskn Nevan taistelun jälkeen vuonna 1240, minkä jälkeen pihkovalaiset "petturit" päästivät heidät Pihkovan kaupunkiin viikon kestäneen piirityksen jälkeen. Ritarikunnan vallattua edelleen Vatjanmaan Novgorodilaiset pyysivät Jaroslav II:ta lähettämään heille ruhtinaan. Tämä lähetti poikansa Andrein, joka ei kuitenkaan kelvannut ja hänet korvasi Aleksanteri. Aleksanteri sai lisänimensä Nevski hänen voitettuaan ruotsalaiset Nevan taistelussa vuonna 1240. Aleksanteri saapui keväällä 1241 ja hän valloitti novgorodilaisten kanssa Kaprion ja seuraavan vuoden puolella Pihkovan. Tämän jälkeen Aleksanteri johti joukkonsa tšuudien maille, jossa venäläiset etujoukot tuhottiin. Alun tappion jälkeen venäläisten pääjoukko kohtasi saksalaiset ja virolaiset Peipsijärven kapeikolla 5. huhtikuuta 1242.
Taistelu

Kevättalvella 1242 Nevskin noin 5 000–6 000:n miehen armeija kohtasi saksalaisten ehkä noin 2 000:n miehen vahvuisen ritareista, Tarton piispan ja tanskalaisten vasallien joukoista, sekä virolaisista koostuneen sotajoukon. Jotkin historioitsijat ovat arvioineet sotajoukkojen olleen huomattavasti pienemmät, vain muutama sata saksalaista ja noin tuhat venäläistä. Itse taistelu keskittyi todennäköisesti pikemminkin järven rannalle, kuin sen jäälle. Aikalaislähteet eivät anna tarkkaa kuvaa taistelupaikan sijainnista, mutta se käytiin mahdollisesti järvelle työntyvällä niemimaalla nykyisin Venäjän puoleisella rannalla lähellä Piirissaarea. Saksalaisten raskas ratsuväki hyökkäsi venäläisten rivejä vastaan, mutta he päätyivät piiritetyiksi. Sekä saksalaiset että venäläiset kronikat mainitsevat saksalaisten puolella taistelleiden virolaisten paenneen taistelukentältä eikä ole selvää osallistuivatko ne lopulta taisteluun lainkaan. Myös tanskalaiset vetäytyivät tai pakenivat heidän otettuaan yhteen venäläisten ratsujousimiesten kanssa. Saksalaisten jouduttua tappiolle he vetäytyivät järven jään yli. Novgorodin kronikan mukaan taistelussa sai surmansa 400 saksalaista ja tanskalaista. Lukema lienee liioiteltu. Riimikronikan mukaan 20 ritaria sai surmansa ja kuusi jäi vangiksi.
Seuraukset

Aleksanteri ei johtanut joukkojaan lännemmäksi. Novgorodin kronikan mukaan taistelun jälkeen solmittiin rauha Novgorodissa vuonna 1242, jossa saksalaiset luovuttivat ruhtinaalle ja/tai Novgorodille Vatjanmaan, Pihkovan ja Latgallian.
Peipsijärven jäätaistelun maine kasvoi ajan myötä todellisia mittojaan paljon suuremmaksi. Esimerkiksi professori Jukka Korpelan mukaan Peipsijärvellä oli vain vähäinen ritarijoukko, eivätkä mitkään lähteet tue ajatusta Peipsijärven ja Nevan taisteluiden keskinäisestä yhteydestä. Idän ja lännen vastakkainasettelu ei Korpelan mukaan vielä tuolloin ollut kiistatonta, eikä Aleksanterin korostetulle länsivastaisuudelle löydy luotettavia lähteitä. Koko Aleksanterin sotilasmaineen alkuvaihe on Korpelan mukaan myöhemmin sepitettyä legendaa osana hänen pyhimyselämäkertakirjoitteluaan.
Peipsijärven jäätaistelu esiintyy esimerkiksi Sergei Eisensteinin ohjaamassa vuonna 1938 valmistuneessa elokuvassa Aleksanteri Nevski.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Ледовое побоище XPOHOC: ИСТОРИЧЕСКИЕ СОБЫТИЯ, 20.1.2000 ((venäjäksi), suom. Peipsijärven taistelu)
Бегунов Ю.К., Клейненберг И.Э. & Шаскольский И.П.: Письменные источники о Ледовом побоище, ((venäjäksi), suom. Peipsijärven taistelun kirjalliset lähteet)
Pelipeitto

Pelipeitto Oy Kustannus on turkulaisen Harri Kumpulaisen pienkustantamo. Yritys julkaisee kirjallisuutta nimellä Turbator.
Harri Kumpulainen on julkaissut nimellä Harri Erkki useita humoristisesti painottuneita scifinovelleja. Näitä on koottu kokoelmaan Pitkä jauntti (Turbator / Pelipeitto Kustannus, 2007.) Hän on julkaissut myös muun muassa kuvitteellisen elämäkerran Mahdollinen elämä ja kirjoittanut näytelmiä.
Kumpulaisen mukaan spekulatiivinen fiktio tarjoaa kirjoittajille hyvät mahdollisuudet nykyajan erittelyyn – etäännyttämällä voi tehokkaasti käsitellä kipeitäkin aiheita kiihkottomasti. Paras tieteis- ja fantasiakirjallisuus käsittelee aina ihmistä ja ihmisen ongelmia, vaikka viekin tarinan avaruuteen tai rinnakkaismaailmaan. Kumpulaisen mukaan fantasian ja sadun lajityypit valitettavasti sotketaan usein keskenään. Aidossa fantasiassa tulee olla tarttumapinta todellisuuteen.
Kumpulaisen lausunnon mukaan Turbator ei tavoittele kirjamyynnillä taloudellista voittoa vaan kulttuurista voittoa. Sähkökirjojen julkaisuun Turbator ei aio ryhtyä.
Aiheesta muualla

Kotisivut
Kari Salminen: Aaveita ja aavistuksia. Turun sanomat 18.12.2007.