stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kanadan Grand Prix 1994
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 5 |  Michael Schumacher | Benetton-Ford | 69 | 1'44:31.887 | 1 | 10 |
| 2 | 0 |  Damon Hill | Williams-Renault | 69 | +39.66 | 4 | 6 |
| 3 | 27 |  Jean Alesi | Ferrari | 69 | +1:13.338 | 2 | 4 |
| 4 | 28 |  Gerhard Berger | Ferrari | 69 | +1:15.609 | 3 | 3 |
| 5 | 2 |  David Coulthard | Williams-Renault | 68 | +1 krs. | 5 | 2 |
| 6 | 6 |  Jyrki Järvilehto | Benetton-Ford | 68 | +1 krs. | 20 | 1 |
| 7 | 14 |  Rubens Barrichello | Jordan-Hart | 68 | +1 krs. | 6 |   |
| 8 | 12 |  Johnny Herbert | Lotus-Mugen-Honda | 68 | +1 krs. | 17 |   |
| 9 | 23 |  Pierluigi Martini | Minardi-Ford | 68 | +1 krs. | 15 |   |
| 10 | 4 |  Mark Blundell | Tyrrell-Yamaha | 67 | Ulosajo | 13 |   |
| 11 | 24 |  Michele Alboreto | Minardi-Ford | 67 | +2 krs. | 18 |   |
| 12 | 26 |  Olivier Panis | Ligier-Renault | 67 | +2 krs. | 19 |   |
| 13 | 25 |  Éric Bernard | Ligier-Renault | 66 | +3 krs. | 24 |   |
| 14 | 31 |  David Brabham | Simtek-Ford | 65 | +4 krs. | 25 |   |
| 15 | 11 |  Alessandro Zanardi | Lotus-Mugen-Honda | 62 | +7 krs. | 23 |   |
| DSQ | 9 |  Christian Fittipaldi | Footwork-Ford | 68 | Hylätty | 16 |   |
| Kesk. | 7 |  Mika Häkkinen | McLaren-Peugeot | 61 | Moottori | 7 |   |
| Kesk. | 19 |  Olivier Beretta | Larrousse-Ford | 57 | Moottori | 22 |   |
| Kesk. | 10 |  Gianni Morbidelli | Footwork-Ford | 50 | Voimansiirto | 11 |   |
| Kesk. | 34 |  Bertrand Gachot | Pacific-Ilmor | 47 | Öljynpaine | 26 |   |
| Kesk. | 20 |  Érik Comas | Larrousse-Ford | 45 | Kytkin | 21 |   |
| Kesk. | 3 |  Ukyo Katayama | Tyrrell-Yamaha | 44 | Kolari | 9 |   |
| Kesk. | 15 |  Eddie Irvine | Jordan-Hart | 40 | Ulosajo | 8 |   |
| Kesk. | 29 |  Andrea de Cesaris | Sauber-Mercedes | 24 | Öljynpaine | 14 |   |
| Kesk. | 30 |  Heinz-Harald Frentzen | Sauber-Mercedes | 5 | Ulosajo | 10 |   |
| Kesk. | 8 |  Martin Brundle | McLaren-Peugeot | 3 | Sähköt | 12 |   |
| DNQ | 34 |  Paul Belmondo | Pacific-Ilmor |  |   |  |   |
Muuta

Nopein kierros: Michael Schumacher 1m 28.927s
Ensimmäiset pisteet: David Coulthard
JJ Lehdon uran viimeinen MM-piste
Pykäläviikatekala

| Pykäläviikatekala |
| --- | --- |

Uhanalaisuusluokitus
 Elinvoimainen  
  
Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Yläluokka::  Luukalat Osteichthyes
Luokka::  Viuhkaeväiset Actinopterygii
Alaluokka::  Neopterygii
Lahko::  Kiiltolahnakalat Lampriformes
Heimo::  Viikatekalat Trachipteridae
Suku::  Zu
Laji::  cristatus
Kaksiosainen nimi
 Zu cristatus  (Bonelli, 1819) 
Katso myös
   Pykäläviikatekala Wikispeciesissä   Pykäläviikatekala Commonsissa 
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvoIUCN-testi OK: 
Pykäläviikatekala (Zu cristatus) on viikatekaloihin kuuluva kalalaji. Lajia tavataan syvistä vesistä kaikista lämpimistä valtameristä.
Koko ja ulkonäkö

Pykäläviikatekala voi suurimmillaan kasvaa 100–120 cm pitkäksi. Lajin ulkonäkö muuttuu huomattavasti kalan kasvaessa. Täysikasvuinen kala on ruumiimuodostaan hyvin pitkänomainen ja nauhamaisen litteä. Ruumis suippenee voimakkaasti päästä pyrstöä kohden. Selkäevä on pitkä ja pyrstöevä on pieni. Nuorten pykäläviikatekalojen vatsaprofiili on askelittain nouseva. ja selkä- ja vatsaevistä lähtee pitkiä nauhamaisia ulokkeita. Pykäläviikatekalalla ei ole suomuja. Lajin ruumis on täysikasvuisena hopeanharmaa, ja selkäevä on punainen. Nuorten kalojen ruumiissa on mustia pystyjuovia.
Levinneisyys ja elintavat

Pykäläviikatekalaa tavataan laajalta alueelta lämpimänlauhkeista ja trooppisista vesistä niin Atlantista, Intian valtamerestä kuin Tyynestämerestäkin. Se on avomeren laji, ja syvimmillään sitä on tavattu noin 950 metrin syvyydestä. Nuoret kalat elävät lähempänä pintaa kuin täysikasvuiset. Kala ui useimmiten pystyasennossa pää kohti pintaa. Pykäläviikatekalan ravintoa ovat äyriäiset, kalat ja kalmarit.
Nuori pykäläviikatekala
Jyväskylän palvelualan opisto

Jyväskylän palvelualan opisto
Jyväskylän palvelualan opisto on Jyväskylän Talouskouluyhdistys ry:n omistama yksityinen toisen asteen ammatillinen oppilaitos Jyväskylän Kypärämäessä osoitteessa Salokatu 20. Oppilaitoksen historia alkaa jo 1920-luvulta, jolloin käynnistettiin talouskouluopetus vastaamaan sen ajan nuorison tarpeita. Sama tausta-ajattelu toimii edelleen 2000-luvulla. Edelleen tavoitteena on antaa opiskelijoille valmiuksia osaamiseen. Jyväskylän palvelualan opisto on yhteisöllinen oppimisympäristö, jossa palvelualan ammatillista osaamista hankitaan joustavasti ja yksilöllisesti. Edistämme kestävää ammatillista osaamista työelämän tarpeisiin. Opiskelijoiden innostaminen ja tukeminen jatkuvassa oppimisessa, osaajiksi kasvussa sekä yhteiskunnan jäseninä eteenpäin ohjaavat Jypaon toimintaa.
Koulutustarjonta

Oppilaitoksella on 118 opiskelijapaikkaa. Koulutustarjontaan kuuluu tutkintoon johtava ammatillinen peruskoulutus ravintola- ja catering-alalla sekä puhtaus- ja kiinteistöpalvelualalla.
Ammatillinen perustutkintokoulutus on laajuudeltaan 180 osp ja perustutkinnon voi suorittaa  Ravintola- ja catering- alalle kokin koulutusohjelmassa tai Puhtaus- ja kiinteistöpalvelualan perustutkinnossa kodinhuoltajaksi tai toimitilahuoltajaksi.
Haku oppilaitokseen tapahtuu jatkuvan haun kautta sekä yhteishaulla.
Aiheesta muualla

Jyväskylän palvelualan opiston kotisivut
Purmo Group

| Purmo Group Oyj |
| --- | --- |
Yritysmuoto:  julkinen osakeyhtiö
Osake:  OMXH: PURMO
Toimitusjohtaja:  John Peter Leesi
Puheenjohtaja:  Waleed Elgohary
Kotipaikka:  Helsinki
Tuotteet:  Lämmitys- ja jäähdytysjärjestelmät
Tilikauden tulos:   69,6 milj. € (2023)
Henkilöstö:  19 (2023)
Kotisivu:  www.purmogroup.com
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Purmo Group (entinen Virala Acquisition Company) on suomalainen pörssiyhtiö. Purmo Group valmistaa lämmitys- ja jäähdytysjärjestelmiä. Syyskuussa 2021 Virala Acquisition Company osti Purmo Groupin Rettig Groupilta.
Kanadan Grand Prix 1984

Kanadan Prix 1984 oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 17. kesäkuuta 1984 Circuit Gilles-Villeneuvella Kanadassa. Kilpailun voitti Brabhamilla ajanut hallitseva maailmanmestari Nelson Piquet, jolle voitto oli kauden ensimmäinen.
Kilpailu

Toisesta ruudusta lähtenyt Alain Prost nousi startissa kärkeen, mutta hän ei saanut kauan pitää johtopaikkaansa, sillä paalupaikalta lähtenyt Nelson Piquet otti kärkipaikan takaisin jo ensimmäisellä kierroksella. Piquet ja Prost jatkoivat kärkikaksikkona siihen asti kunnes Niki Lauda kiilasi kakkoseksi. Piquet'n alettua varmistella voittoaan Lauda pystyi hivenen saavuttamaan häntä. Piquet ajoi kerrankin maaliin saakka ja oli heti voittaja.
Tulokset

| Sija | Nro | Kuljettaja | Talli | Kierrokset | Aika/keskeytys | Lähtöruutu | Pisteet |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 |  Nelson Piquet | Brabham-BMW | 70 | 1.46.23,748 | 1 | 9 |
| 2 | 8 |  Niki Lauda | McLaren-TAG | 70 | + 2,612 | 8 | 6 |
| 3 | 7 |  Alain Prost | McLaren-TAG | 70 | + 1.28,032 | 2 | 4 |
| 4 | 11 |  Elio de Angelis | Lotus-Renault | 69 | + 1 krs. | 3 | 3 |
| 5 | 28 |  René Arnoux | Ferrari | 68 | + 2 krs. | 5 | 2 |
| 6 | 12 |  Nigel Mansell | Lotus-Renault | 68 | + 2 krs. | 7 | 1 |
| 7 | 19 |  Ayrton Senna | Toleman-Hart | 68 | + 2 krs. | 9 |   |
| 8 | 14 |  Manfred Winkelhock | ATS-BMW | 68 | + 2 krs. | 12 |   |
| 9 | 20 |  Johnny Cecotto | Toleman-Hart | 68 | + 2 krs. | 20 |   |
| 10 | 9 |  Philippe Alliot | RAM-Hart | 65 | + 5 krs. | 26 |   |
| 11 | 23 |  Eddie Cheever | Alfa Romeo | 63 | Polttoaine loppu | 11 |   |
| DSQ | 3 |  Martin Brundle | Tyrrell-Ford | 68 | Hylättiin | 21 |   |
| Kesk. | 17 |  Marc Surer | Arrows-Ford | 59 | Moottori | 23 |   |
| Kesk. | 16 |  Derek Warwick | Renault | 57 | Runko | 4 |   |
| NC | 21 |  Huub Rothengatter | Spirit-Hart | 56 | Ei sijoittunut | 24 |   |
| DSQ | 4 |  Stefan Bellof | Tyrrell-Ford | 52 | Hylättiin | 22 |   |
| Kesk. | 26 |  Andrea de Cesaris | Ligier-Renault | 40 | Jarrut | 10 |   |
| Kesk. | 2 |  Corrado Fabi | Brabham-BMW | 39 | Turbo | 16 |   |
| Kesk. | 18 |  Thierry Boutsen | Arrows-BMW | 38 | Moottori | 18 |   |
| Kesk. | 22 |  Riccardo Patrese | Alfa Romeo | 37 | Ulosajo | 14 |   |
| Kesk. | 6 |  Keke Rosberg | Williams-Honda | 32 | Polttoainejärjestelmä | 15 |   |
| Kesk. | 5 |  Jacques Laffite | Williams-Honda | 31 | Turbo | 17 |   |
| Kesk. | 10 |  Mike Thackwell | RAM-Hart | 29 | Turbo | 25 |   |
| Kesk. | 24 |  Piercarlo Ghinzani | Osella-Alfa Romeo | 11 | Vaihdelaatikko | 19 |   |
| Kesk. | 27 |  Michele Alboreto | Ferrari | 10 | Moottori | 6 |   |
| Kesk. | 25 |  François Hesnault | Ligier-Renault | 7 | Turbo | 13 |   |
Muuta

Paalupaikka: Nelson Piquet – 1.25,442
Nopein kierros: Nelson Piquet – 1.28,763 (kierroksella 55)
Huub Rothengatterin ensimmäinen Grand Prix
Tyrrellin 200:s GP
Brabham saavutti 900 MM-pisteen rajan
BMW:n kymmenes kilpailun nopein kierros
Kilpailu Kanadasta radioitiin suorana Rinnakkaisella selostajana Höyry Häyrinen.
Tilanne kuljettajien MM-sarjassa

| Sija | Kuljettaja | Pisteet |
| --- | --- | --- |
| 1 | Alain Prost | 31,5 |
| 2 | Niki Lauda | 24 |
| 3 | René Arnoux | 16,5 |
|   | Elio de Angelis | 16,5 |
| 5 | Derek Warwick | 13 |
| 6 | Keijo Rosberg | 11 |
| 7 | Michele Alboreto | 9 |
|   | Nelson Piquet | 9 |
| 9 | Patrick Tambay | 7 |
| 10 | Stefan Bellof | 5 |
|   | Nigel Mansell | 5 |
| 12 | Ayrton Senna | 4 |
| 13 | Eddie Cheever | 3 |
|   | Riccardo Patrese | 3 |
| 15 | Martin Brundle | 2 |
|   | Andrea de Cesaris | 2 |
| 17 | Thierry Boutsen | 1 |
C’était un rendez-vous

| C'était un rendezvous |
| --- | --- |
 Elokuvan dvd-kansi
Ohjaaja:  Claude Lelouch
Käsikirjoittaja:  Claude Lelouch
Tuottaja:  Claude Lelouch
Kuvaaja:  Jacques Lefrancois
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Ranska
Levittäjä:  Spirit Level Film
Ensi-ilta:  1976
Kesto:  8 min. 38 s.
Alkuperäiskieli:  ei puhetta
Aiheesta muualla
IMDb 
AllMovie
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
C'était un rendezvous on lyhytelokuva vuodelta 1976, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Claude Lelouch. Elokuvassa ajetaan vauhdikkaasti aamuöisessä Pariisissa. Elokuvan kesto on 8 minuuttia ja 38 sekuntia.lähde?
Katsojille annettiin ymmärtää että elokuvassa ajettiin Ferrari 275GTB:llä vaikka kuvausautona käytettiin oikeasti Mercedes-Benz 450SEL:tä, jonka etupuskuriin kamera oli kiinnitetty. Elokuvaan editoitiin Lelouchin omistaman V12-moottorisen Ferrari 275GTB:n äänet.lähde?
Aiheesta muualla

C’était un rendez-vous Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Brooke Rollins

| Brooke Rollins |
| --- | --- |

Yhdysvaltain maatalousministeri
 13. helmikuuta 2025 –  
Presidentti:  Donald Trump
Edeltäjä:  Tom Vilsack
Henkilötiedot
Syntynyt: 1972
Ammatti:  asianajaja
Tiedot
Puolue:  Yhdysvaltain republikaaninen puolue
Koulutus:  oikeustieteilijä (JD)
Tutkinnot:  Texasin yliopisto, Austin
Hallitus:  Donald Trumpin II hallitus
Brooke Rollins on yhdysvaltalainen asianajaja ja ajatushautomon johtaja. Yhdysvaltojen tuleva presidentti Donald Trump kertoi aikovansa nimittää Rollinsin tulevan hallituksensa maatalousministeriksi vuonna 2025 ja 13. helmikuuta 2025 tämä vahvistettiin. Hän on kotoisin Teksasista ja työskenteli presidentin hallinnossa myös Trumpin ensimmäisellä virkakaudella.
Rollins kasvoi maatilalla ja kuului 4H-kerhoon. Hän valmistui Teksasin yliopistosta maataloustieteen kandiksi ja  työskenteli lakialalla. Hän on  Trumpin pitkäaikainen liittolainen. Rollinsin perustama ja  johtama America First Policy Institute -ajatushautomo on valmistellut Trumpin toisen kauden politiikkaa jo etukäteen.
Doreen Virtue

Doreen Virtue vuonna 2022.
Doreen Virtue  (s 29. huhtikuuta 1958) on yhdysvaltalainen kirjailija, psykologi, new age -aktivisti ja motivaatiopuhuja. Vuoden 2017 alussa hän lopetti New Agen tukemisen ja edistämisen, minkä jälkeen hän kääntyi kristinuskoon.
Elämäkerta > Ammatillinen toiminta

Virtue syntyi 29. huhtikuuta 1958 uuden uskonnollisen liikkeen " Christian Science "  johtajien perheeseen. Hän valmistui Entelope College of Liberal Artsista Lancasterissa, Kaliforniassa ja Chapman Universitystä Orange Countyssa, Kaliforniassa BA-tutkinnolla psykologiassa (1986) ja MA-tutkinnolla psykologisesta neuvonnasta (1988).
Doreen Verche on lisensoitu rekisteröity psykologinen avustaja (engl. Registered Psychological Assistant ) ja avioliitto - ja perheterapeutti (engl. Marriage & Family Therapist Intern ) 6. syyskuuta 1989 lähtien  . Jonkin aikaa hän työskenteli naisten osaston johtajana Cumberland Hallin psykiatrisessa sairaalassa Nashvillessä, Tennesseessä  . Hän on kirjoittanut sarjan psykologiasta ja itseavusta, mukaan lukien lasten oikeuksien suojelua ja syömishäiriöiden torjunnasta.
Elämäkerta > Mystinen ja uusi aika

Itsensä mukaan Virtue osoitti selvänäkijäkykyjä varhaisesta lapsuudesta lähtien: hän näki "enkeliolentoja" , minkä vuoksi hänen ikätoverinsa pilkkasivat ja kiusasivat häntä. Tämän seurauksena hän yritti pitkään olla kiinnittämättä huomiota tällaisiin ilmiöihin. Virtue väittää kääntyneensä uuteen aikaan 15. heinäkuuta 1995, kun hän väitti näkevänsä suojelusenkelin. Hänen väitetään varoittaneen häntä autovarkausyrityksestä ja saanut hänet huutamaan äänekkäästi. Doreenin huutojen ansiosta ohikulkijat pelottivat rosvot, jotka yrittivät varastaa hänen autonsa parkkipaikalta  .
Verche osallistui New Age -liikkeeseen ja julkaisi lukuisia mystiikkaa käsitteleviä kirjoja. Hän julkaisi myös oman ennustuskorttipakkansa "Angel Deck", joka koostui 44 kortista, joissa oli kuvia enkeleistä, keijuista , indigolapsista jne.   . Motivoivana puhujana Verche on esiintynyt toistuvasti televisiossa ja järjestänyt seminaareja vaikeissa elämäntilanteissa oleville ja vakavista psykologisista oireyhtymistä kärsiville.
Helmikuun 25. päivänä 2017 Verche kääntyi kristinuskoon ja kieltäytyi jatkamasta kirjojen julkaisemista ja kirjoittamista, jotka ovat ristiriidassa Pyhän Raamatun kanssa. Hän poisti siihen liittyvät tavarat myynnistä, poisti nimensä yhteiskirjoittajista ja lahjoitti varoja Hay Foundation Charitylle  .
Elämäkerta > Henkilökohtainen elämä

Doreen oli naimisissa Larry Shenkin kanssa vuosina 1978–1988, ja hänellä oli pojat Grant ja Charles. Verche sanoi, että Schenk oli riittämätön ja loukkasi häntä jatkuvasti, minkä vuoksi he erosivat  . Toinen aviomies on Dwight Verce, hän myös erosi hänestä tuntemattomista syistä. Vuonna 1995 hän meni naimisiin kolmannen kerran, jo New Port Beachissä (Kalifornia) sijaitsevan taidegallerian omistajan Michael Tienharran kanssa, ja hän erosi vuonna 1999. Hän meni naimisiin neljännen kerran Hay Housen kirjailijan Stephen Farmerin kanssa ja erosi hänestä vuonna 2009   .
Doreen on ollut vegaaniruokavaliolla vuodesta 1996  . Vuonna 2017 hän lopetti uusien uskonnollisten liikkeiden edistämisen ja kääntyi kristinuskoon: hänen mukaansa hän päätti tehdä tämän 7. tammikuuta 2017 .
Douglas Edwards

Douglas Edwards vuonna 1952.
Douglas Edwards (14. heinäkuuta 1917 Ada, Oklahoma – 13. lokakuuta 1990) oli yhdysvaltalainen reportteri ja uutisankkuri.
Edwards aloitti uransa radiossa jo 15-vuotiaana toimien kuuluttajana ja vuonna 1942 hän siirtyi CBS:lle. Toisen maailmansodan aikana hän toimi Lontoossa kirjeenvaihtajana Edward R. Murrow'n alaisuudessa. Sodan jälkeen hänestä tuli CBS World News Roundup -ohjelman uutisankkuri. Vuonna 1948 hän siirtyi televisioon CBS Television News -uutislähetykseen, jota hän ankkuroi vuoteen 1962 asti, jolloin Walter Cronkite korvasi hänet.
Douglas Edwards nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2006.
Jean Shepherd

Jean Shepherd vuonna 1969.
Jean Shepherd (26. heinäkuuta 1921 Chicago, Illinois – 16. lokakuuta 1999) oli yhdysvaltalainen radiopersoona, jota joskus pidetään vapaamuotoisen puheradion luojana.
Shepherd aloitti uransa cincinnatilaisella WKRC-radioasemalla tiskijukkana, mutta hänet erotettiin koska hän puhui liikaa levyjen välissä. Sama tapahtui myös hänen kahdessa seuraavassa työpaikassaan. Vuonna 1955 Shepherd siirtyi newyorkilaiselle WOR-asemalle, josta hän sai oman myöhäisiltaan sijoittuvan ohjelmansa, joka koostui pitkälti improvisoiduista monologeista. Shepherd on esittänyt monologin jopa musiikkikappaleessa; kyseinen kappale on jazz-muusikko Charles Mingusin jazzkappale ”The Clown” vuodelta 1957.
Shepherdin monologeja julkaistiin myös kirjoina. Vuonna 1966 julkaistu In God We Trust: All Others Pay Cash toimi innoittajana elokuvalle Joulutarina, jonka Shepherd myös käsikirjoitti. Lisäksi hän toimi elokuvan kertojana.
Jean Shepherd nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2005.
Yhdysvaltain maatalousministeri

| Yhdysvaltain maatalousministeri |
| --- | --- |
 United States Secretary of Agriculture
 
 
 Nykyinen Brooke Rollins 13. helmikuuta 2025 lähtien
Nimittäjä:  Yhdysvaltain presidentti
Perustettu:  15. helmikuuta 1889
Ensimmäinen:  Norman Jay Coleman
Kotisivut:  Secretary of Agriculture
Yhdysvaltain maatalousministeri (engl. United States Secretary of Agriculture) on Yhdysvaltain maatalousministeriön johtaja, hallituksen jäsen ja järjestyksessä yhdeksäs presidentin sijainen.
Nykyinen maatalousministeri Brooke Rollins astui virkaan 13. helmikuuta 2025.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain maatalousministeri Wikimedia Commonsissa
| n k  Yhdysvaltain maatalousministerit |
| --- | --- | --- |
|  Coleman  Rusk  Morton  Wilson  Houston  Meredith  H. C. Wallace  Gore  Jardine  Hyde  H. A. Wallace  Wickard  Anderson  Brannan  Benson  Freeman  Hardin  Butz  Knebel  Bergland  Block  Lyng  Yeutter  Madigan  Espy  Glickman  Veneman  Johanns  Schafer  Vilsack  Perdue  Vilsack  |  Coleman  Rusk  Morton  Wilson  Houston  Meredith  H. C. Wallace  Gore  Jardine  Hyde  H. A. Wallace  Wickard  Anderson  Brannan  Benson  Freeman  Hardin  Butz  Knebel  Bergland  Block  Lyng  Yeutter  Madigan  Espy  Glickman  Veneman  Johanns  Schafer  Vilsack  Perdue  Vilsack  |  |
Ceviaani

Kolme ceviaania (katkoviivat), jotka leikkaavat toisensa ceviaanipisteessä. Ceviaanit kohtaavat kolmion sivut (mustat) kantapisteissä ja kantapisteet muodostavat ceviaanikolmion (punainen).
Ceviaani on geometriassa kolmioon liittyvä jana. Se yhdistää kolmion kärjen ja sen vastaisen sivun tai sivun jatkeella olevaan pisteeseen, joka ei kuitenkaan ole kolmion kärkipiste. Sivun kohtaamispistettä kutsutaan kantapisteeksi.
Nimi Cevian tai cévienne on alun perin annettu italialaisen Giovanni Cevan kunniaksi. Muunkieliset vastineita nimelle ovat muun muassa engl. Cevian, ransk. Cévienne, kat. Ceviana, gal. Ceviana, ital. Ceviana, puol. Prosta Cevy, port. Ceviana ja ukr. Чевіана. Se ei ole vakiinnuttanut asemaansa suomalaisessa termistössä, mutta muunlaisen nimityksen puuttuessa tätä nimitystä voidaan käyttää suorana käännöksenä.
Kolmion eri kärjistä lähtevät ceviaanit voivat kaikki leikata toisensa yhteisessä leikkauspisteessä, ceviaanipisteessä. Tällaisen leikkauspisteen olemassaolon voi todeta Cevan lauseen avulla.
Ceviaanin pituus

Stewartin lauseen mukaan ceviaanin pituus  p toteuttaa yhtälön  a(p^{2}+xy)=b^{2}x+c^{2}y, missä  a,\,b ja  c ovat kolmion sivuja ja  x on jaetun sivun  a kärjen  B puoleinen osa ja  y kärjen  C puoleinen osa. Ceviaanin pituus saadaan tästä ratkaistua
Ceviaanin pituus > Ceviaanien pituuksia

Seuraavissa ceviaanien pituuksien lausekkeissa  A merkitsee kolmion pinta-alaa,  \beta  ja  \gamma  kolmion sivujen  b ja  c vastaisia kulmia sekä  p kolmion piirin puolikasta eli puolipiiriä. Ne ovat kaikki johdettavissa Stewartin lauseesta.
Korkeusjanan pituus  h_{a}={\frac {bc}{2R}}={\frac {2A}{a}}=c\sin \beta =b\sin \gamma ,
Kulmanpuolittajan pituus  w_{a}={\frac {1}{b+c}}{\sqrt {bcp(p-a)}}={\frac {1}{b+c}}{\sqrt {bc(b+c-a)(b+c+a)}} ,
Keskijanan pituus  m_{a}={\tfrac {1}{2}}{\sqrt {2(b^{2}+c^{2})-a^{2}}}  ja
Symmediaanin pituus  L_{a}={\frac {bc}{b^{2}+c^{2}}}{\sqrt {2(b^{2}+c^{2})-a^{2}}}.
Ceviaanin kantapiste

Kantapiste on ceviaanin leikkauspiste kärjen vastaisella sivulla tai sen jatkeella. Jos kantapiste on  kolmion sivulla, se jakaa sivun kahteen osaan. Seuraavien ceviaanien kantapisteiden jako-ominaisuuksia:
Kulmanpuolittaja jakaa vastaisen sivun viereisten sivujen suhteessa eli b : c.
Keskijana jakavat vastaisen sivun kahteen yhtäpitkään osaan eli sivun jakosuhde on 1 : 1.
Symmediaani jakaa vastaisen sivun viereisten sivujen neliöiden suhteessa eli b2 : c2.
Kun ceviaanien kantapisteet yhdistää toisiinsa, saadaan uusi kolmio, ceviaanikolmio.
Ceviaani tapauksessa, jossa sen kantapaiste jakaa vastaisen sivun a osiin x ja y.
Matti Lehtinen (matemaatikko)

| Matti Lehtinen> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Syntynyt: 27. huhtikuuta 1947 (ikä 77) Helsinki
Ammatti:  matemaatikko
Aiheesta muualla
Kotisivu
Matti Lehtinen (s. 27. huhtikuuta 1947 Helsinki) on suomalainen matemaatikko, joka tunnetaan erityisesti yhteyksistään  Kansainvälisiin matematiikkaolympialaisiin.
Lehtinen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1965 ja opiskeli matematiikkaa Helsingin yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1975  Olli Lehdon ja  Kalle Virtasen ohjauksessa. Helsingin yliopiston matematiikan dosentiksi hänet nimitettiin vuonna 1980. Lehtinen toimi vuosina 1970–1987 assistentin ja yliassistentin tehtävissä Helsingin yliopiston matematiikan laitoksessa sekä Suomen Akatemian vanhempana tutkijana. Vuonna 1987 hän siirtyi Sotakorkeakoulun matematiikan lehtoriksi. Lehtinen oli eläkkeelle siirtymiseensä asti, vuoteen 2008,  Sotakorkeakoulun ja sen seuraajan Maanpuolustuskorkeakoulun matematiikan opettajana ja matemaattis-luonnontieteellisten aineiden pääopettajana.
Lehtinen osallistui vuonna 1965 ensimmäiseen Suomea Kansainvälisissä matematiikkaolympialaisissa edustaneeseen joukkueeseen. Vuosina 1973–2016 hän käytännössä johti Suomen kilpailujoukkueiden valintaa ja valmennusta. Vuosina 1974 – 2014 Lehtinen on ollut 28 kertaa Suomen joukkueen johtajana ja viidesti varajohtajana. Lehtinen on myös ollut Matematiikkaolympialaisten kansainvälisten toimielinten IMO Site Committeen (1983–1986) ja IMO Advisory Boardin (1994–1998) jäsen. Suomessa 1985 pidettyjen 26. Kansainvälisten Matematiikkaolympialaisten järjestelyihin hän osallistui kilpailujen pää- ja järjestelytoimikuntien sihteerinä.
Matti Lehtinen oli  Suomen matemaattisen yhdistyksen sihteeri 1977–1982. Hän kuului matematiikkalehti Solmun toimituskuntaan 1994–2014 ja oli lehden päätoimittaja 2006–2012. Lehtinen on julkaissut tieteellisten artikkelien lisäksi matematiikkakilpailujen tehtäväkokoelmia ja kilpailumatematiikan valmennusmateriaalia, yliopistollisia matematiikan historian ja geometrian oppimateriaaleja sekä matematiikan, tilastotieteen ja operaatioanalyysin oppimateriaalia upseerikoulutuksen tarpeisiin.
Julkaisuja

Lehtinen, Matti (toim.): Koululaisten kansainväliset matematiikkaolympialaiset.  Kirjayhtymä, 1975.  ISBN 951-26-1049-3
Lehtinen, Matti: Matematiikan lyhyt historia.  Yliopistopaino – Helsinki University Press, 1995.  ISBN 951-570-227-5
Lehtinen, Matti (toim.): Matematiikan olympiakirja.  Weilin+Göös, 1995.  ISBN 951-35-5990-4
Lehtinen, Matti: The Nordic Mathematical Competition 1987–2006. Problems and Solutions.  Mācību grāmata, 2006.  ISBN 9984-18-184-7
Lehtinen, Matti & Merikoski, Jorma & Tossavainen, Timo: Johdatus tasogeometriaan.  WSOY Oppimateriaalit Oy, 2007.  ISBN 978-951-0-31232-2
Lehtinen, Matti: Events in Mathematics I, II.  University of Latvia, 2008, 2009.  ISBN 978-9984-45-018-6  ja ISBN 978-9984-45-140-4
Lehtinen, Matti: Kilpailumatematiikan opas.  Suomen Matemaattisen Yhdistys,  Valmennusjaosto, 2013.  ISBN 978-951-96753-1-2