Ahvenanmaan miehitys
Saksalaisten miehitys

Saksan keisarikunnan ja Neuvosto-Venäjän välinen aselepo oli päättynyt 18. helmikuuta. Tämän jälkeen saksalaiset olivat aloittaneet etenemisensä Baltiassa. Samalla he päättivät ottaa haltuunsa myös strategisesti tärkeän Ahvenanmaan, koska tiedossa ei ollut, siirtyisikö toistaiseksi puolueettomana pysytellyt Ruotsi vielä ympärysvaltojen puolelle. Koska Suomen valkoiset sen sijaan olivat Saksan liittolaisia, tilasivat he Vaasassa sisällissodan aikana toimineelta senaatilta pyynnön Ahvenanmaan miehittämisestä, joka saapui Berliiniin 22. helmikuuta. Saksalaisten tarkoituksena oli koota joukkoja Ahvenanmaalle ja tehdä siitä tukialue, minkä jälkeen suoritettaisiin maihinnousu Rauman alueelle valkoisten avuksi. Selkämeren huono jäätilanne kuitenkin muutti suunnitelmia, ja maihinnousu päätettiin tehdä Rauman sijasta Hankoon.
Amiraali Hugo Meurerin johtama Saksan keisarillisen laivaston osasto lähti purjehtimaan Danzigista kohti Ahvenanmaata 28. helmikuuta. Huonon jäätilanteen hidastamana taistelulaivat Rheinland ja SMS Westfalen saapuivat lopulta Eckeröön 5. maaliskuuta maihinnousujoukkonaan majuri August Schenck zu Schweinsbergin komentama 14. Mecklenburgin jääkäripataljoona. Saksalaisten koko sotilasosasto tunnettiin myös nimellä Aalands-Detachement. Vuorokautta myöhemmin ruotsalaiset joutuivat solmimaan saksalaisten kanssa sopimuksen Ahvenanmaan jakamisesta. Sen mukaan ruotsalaisia joukkoja jäi toistaiseksi Maarianhaminaan sekä Jomalaan ja molemmat osapuolet saivat käyttää Eckerön satamaa. Saarille pystytettiin myös Suomen senaatin hallinto, jonka edustajaksi Mannerheim lähetti meriupseeri Hjalmar von Bonsdorffin Ahvenanmaan suomalaiseksi sotilaskuvernööriksi.
Saksalaiset vangitsivat noin 1 000–1 200 vielä saarilla ollutta venäläistä. Ruotsalaiset puolestaan internoivat noin 250 ukrainalaista, puolalaista, liettualaista ja virolaista sotilasta Boråsin lähellä sijaitsevan leirin kautta Trelleborgiin, josta heidät luovutettiin saksalaisille Sassnitziin. Maarianhaminan satamasta saksalaiset saivat sotasaaliiksen kuljetusalus Zaštšilan ja neljä hinaajista varusteltua miinanraivaajaa, jotka myöhemmin päätyivät suomalaisille. Norrvikin satamasta he kaappasivat myös hinaaja Ljodin sekä suomalaisen matkustajalaiva SS Balticin, jolla oli tarkoitus evakuoida venäläistä varusväkeä Lumparnista. Saksalaiset kuitenkin vangitsivat venäläiset ja kuljettivat heidät Liepājaan. Saksalaiset kärsivät miehityksen aikana myös tappioita, kun jäänmurtaja SMS Hindenburg osui miinaan Eckerön länsipuolella 9. maaliskuuta ja upposi. Kymmenen päivää myöhemmin toinen saksalaisalus ajoi miinaan lähes samassa paikassa, mutta pystyi omin voimin jatkamaan satamaan.
Ruotsalaiset alkoivat vetää joukkojaan pois 14. maaliskuuta, mutta panssarilaiva Oscar II ja yksi komppania pysyttelivät Ahvenanmaalla aina sisällissodan loppuun toukokuun puoliväliin saakka. Tämän jälkeen ruotsalaiset katsoivat parhaimmaksi poistua, koska eivät pystyneet enää perustelemaan toimintaansa vieraan valtion alueella kenenkään suojelemisella. Viimeiset ruotsalaiset vetäytyivät saarilta 26. toukokuuta 1918. Tämän jälkeen Ruotsi ja Saksa sopivat vielä, etteivät ruotsalaiset ottaisi Ahvenanmaan tilanteen selvittelyyn mukaan muita länsivaltoja, vaan linnoitteiden purkaminen hoidettaisiin yhdessä kolmen maan voimin, minkä jälkeen saaret palaisivat vuonna 1856 sovittuun demilitarisoituun tilaan. Linnoitteet hävitettiin lopulta vuoden 1919 aikana.