stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Kärnten
Historia

Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Otto II päätti tehdä Kärntenistä itsenäisen herttuakunnan vuonna 976 heikentääkseen Baijerin valtiota. Kärnten on siten nykyisen Itävallan vanhin osavaltio. Siihen kuului perustamisaikana myös naapurimaakuntia, kuten Krain ja Marchia Carantana, joka myöhemmin sai nimen Steiermark. 1000-luvun alussa ne kuitenkin erosivat Kärntenistä. Alueen valtioita hallitsivat monet kilpailevat aatelissuvut, esimerkiksi Luitpold, Salier, Ludolf, Eppenstein, Sponheim ja Meinhard. Vuonna 1335 Kärnten siirtyi Habsburg-suvun haltuun.
Kärten kärsi 1330- ja 1340-luvulla useista luonnonkatastrofeista, kuten heinäsirkoista, maanjäristyksestä, maanvyörymästä ja rutosta. Myös 1400-luvun loppupuoli oli Kärntenille vaikea. Osmanien hyökkäys toistui vuosien 1473 ja 1483 välillä viisi kertaa. 1480-luvulla unkarilaisten armeija miehitti maan lyhyeksi aikaa. Miehitysajat nostattivat talonpoikien tyytymättömyyttä ja kapinoita. Myöhemmin arkkiherttuatar Maria Teresian aikana Kärnten menetti itsenäisyytensä, kun se vuonna 1782 liitettiin Steiermarkiin. Itävalta-Unkarin osana se oli mukana ensimmäisessä maailmansodassa, ja Alpeilla käytiin hankalissa oloissa sotaa Italiaa vastaan. Sodan jälkeen Kärntenin pohjoisosa liitettiin uuteen Itävaltaan mutta eteläosa Jugoslaviaan. Kärnten kävi sitä vastaan lyhyen rajasodan. Asia ratkaistiin vuoden 1920 kansanäänestyksellä, jossa valtaosa eteläisen Kärntenin asukkaista äänesti Itävaltaan kuulumisen puolesta.
2000-luvun alussa Kärntenin osavaltion kuvernöörinä (Landeshauptmann) oli oikeistopopulistisen FPÖ-puolueen johtaja Jörg Haider, joka menehtyi auto-onnettomuudessa lokakuussa 2008. 2000-luvulla Kärnteniä kuohutti Ortstafelkonflikt. Itävallan lain mukaan paikkakunnilla, joilla on vähintään 10 %:n sloveeni- tai kroaattivähemmistö, tulee paikkakunnan tienviittojen olla kaksikielisiä. Haider ei noudattanut lakia, vaan kielsi tienviittojen muuttamisen kaksikielisiksi.
Kuvia

Klagenfurtin keskustaa.
Hochosterwitzin linna.
Wörthersee.
Millstättersee.
Sankt Paul im Lavanttal.
Sloveeninkieliset kunnittain 2001.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Kärnten Wikimedia Commonsissa
Itävallan osavaltiot
Ala-Itävalta
Burgenland
Kärnten
Salzburg
Steiermark
Tiroli
Wien
Vorarlberg
Ylä-Itävalta
Ann Southam

Ann Southam CM (1937  – 25. marraskuuta 2010) oli kanadalainen säveltäjä. Hänen teoksiaan on usein luonnehdittu minimalistisiksi. Hänellä oli myös dodekafoninen kautensa. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan jäsen vuonna 2010.
Winnipegissä syntynyt Southam opiskeli Toronton yliopistossa sekä Toronton kuninkaallisessa konservatoriossa, jossa hänen opettajinaan olivat Samuel Dolin ja elektronisen musiikin asiantuntija Gustav Ciamaga. Hän itse ryhtyi opettamaan konservatoriossa vuonna 1966. Hän oli aikoinaan New Dance Group of Canadan (sittemmin Toronto Dance Theatre) nimikkosäveltäjä ja teki sille elektronista musiikkia. Hän kirjoitti runsaasti elektroakustisille soittimille, mutta oli viime vuosinaan kiinnostunut puhtaasti akustisista soittimista ja kokoonpanoista. Southam oli feministi ja kuului paitsi Canadian Music Centreen ja Canadian League of Composersiin, oli myös Association of Canadian Women Composersin perustajajäsen.
Southamin musiikkia ovat tulkinneet muiden muassa pianistit Eve Egoyan ja Christina Petrowska-Quilico. The New Yorkerin Alex Ross sisällytti Egoyanin levytyksen teoksesta Simple Lines of Enquiry vuoden 2009 kymmenen parhaan klassisen musiikin levytyksen joukkoon.
Känkkäränkkä ja Artturi Robotti

| Känkkäränkkä ja Artturi Robotti Mikko Alatalo |
| --- | --- | --- |

Studioalbumin tiedot
 Äänitetty : 1984
 Studio : Subway Studio, Helsinki
 Julkaistu: 1984
 Formaatti: LP-levy (HILP 165)   C-kasetti (HICAS 165)
 Tuottaja(t): Mikko Alatalo   Tommi Liuhala
 Tyylilaji: lastenmusiikki
 Kesto: 42.51
 Levy-yhtiö: Finnlevy
 Levymerkki: Hi-Hat
Mikko Alatalon muut julkaisut
| Ikävän karkoitus 1984 | Känkkäränkkä ja Artturi Robotti 1984 | En lantis är jag 1984 |
Känkkäränkkä ja Artturi Robotti on suomalaislaulaja Mikko Alatalon 12. studioalbumi vuodelta 1984.
Alatalon ja Harri Rinteen uudelle lastenlevylle keksittiin Artturi Robotti, E.T.–tyyppinen rakkautta levittävä avaruushahmo. Markkinointitarkoituksessa hahmosta valmistettiin noin metrin korkuinen robotti. Robotti kuitenkin jätettiin pois lopullisesta markkinointikampanjasta lapsista muodostuneelta testiryhmältä saadun huonon palautteen vuoksi. Tutkimuksen mukaan yli kaksi viidesosaa lapsista piti tutkimuksen robottia pelottavana. Levyn lauluja olivat muiden muassa omiin kokemuksiin perustuva ”Takapenkin räpätys”, ”Poppaloora, puhuva auto”, Vanha Isäntä -yhtyeen kanssa esitetty ”Kiva kun on mukavaa” sekä uudeksi kehtolauluksi tarkoitettu ”Suojelusenkeli”.
Albumi julkaistiin Hi-Hat-levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina eikä sitä ole toistaiseksi julkaistu CD-levynä.
Kappaleet

Kaikki kappaleet säveltäneet & sanoittaneet M. Alatalo – H. Rinne sekä sovittanut M. Alatalo, ellei toisin mainita.
Jousisovitukset tehnyt Masi Luoma.
Kappaleet > A-puoli

Känkkäränkkä muutti meille asumaan – 2.46 (sov. M. Alatalo – M. Luoma)
Rakkaus on lakritsaa – 4.50 (alkup. ”Code”, säv. Humpe – Tauchen – Prokopetz – Januszewski, sov. ei tiedossa)
Mua et voi hassuttaa – 3.06
Artturi Robotti levitoi – 3.41
Poppaloora - puhuva auto – 2.28
Takapenkin räpätys – 2.33
Vaikka me pieniä ollaan – 2.03 (sov. M. Luoma)
Kappaleet > B-puoli

Kiva kun on mukavaa – 3.03
Artturi Robotti – 2.58 (sov. M. Luoma)
Känkkäränkän salaisuus – 1.40
Jussi Salonen: Minusta tulee julkkis – 2.59
Ne tahtoi olla ilkeitä – 1.52
Koivuniemen herra – 3.25
Suojelusenkeli – 2.23 (sov. M. Alatalo – Peter Mirolybov)
Artturi Robotti palaa kotiin – 3.04 (sov. M. Alatalo – M. Luoma)
Kokoonpano > Muusikot

Mikko Alatalo – laulu (1–10, 12–15)
Masi Luoma – piano, syntetisaattorit ja harmonikka
Seppo Alajoki – sähkö- ja akustiset kitarat
Pertti Tolonen – bassokitara
Artto Rautajoki – rummut
Upi Sorvali – lyömäsoittimet ja tehosteet
Pertti Päivinen – alttosaksofoni
Juha Tikka – taustalaulu
Teuvo Lampinen – taustalaulu
Jorma Ylösen jousiryhmä – jouset
Peter Mirolybovin venäläinen dobraryhmä
Bianca Morales – laulu (2)
Pikku-Jussi Salonen – laulu (3, 11)
Pispan koulun 3. musiikkiluokan lauluryhmä – lapsikuoro
Pekka Nikula – lapsikuoron johto
Kokoonpano > Tuotanto

Make Törrönen – äänitys (Subway Studio, 1984), miksaus (Subway
Tommi Liuhala – miksaus (Subway), tuottaja
Mikko Alatalo – tuottaja
Petri Nuutinen – kansi
Stan Shingler – kansi
Aiheesta muualla

Albumi Suomen äänitetietokannassa
Kurzin I hallitus

| Kurzin I hallitus |
| --- | --- |
  Itävallan 30. hallitus
 Liittokansleri Sebastian Kurz
Toimikausi alkoi:  18. joulukuuta 2017
Toimikausi päättyi:  3. kesäkuuta 2019
Valtionpäämies:  Alexander Van der Bellen
Jäsenet
Hallituksen johtaja:   Sebastian Kurz (2017–2019)  Hartwig Löger (vt.; 2019) 
Ministerien lukumäärä:  16
Hallituspuolueet:   Itävallan kansanpuolue  Itävallan vapauspuolue (2017–2019) 
Hallituksen asema:   oikeistolainen koalitiohallitus (ÖVP–FPÖ) (2017–2019)  puoli-teknokraattinen vähemmistöhallitus (2019) 
Oppositiopuolueet:   SPÖ  FPÖ (2019)  NEOS  PILZ 
Oppositiojohtajat:   Christian Kern (SPÖ)  Norbert Hofer (FPÖ)  Matthias Strolz (NEOS)  Peter Pilz (PILZ) 
Historia
Vaalit:  2017
Edellinen:  Kernin hallitus
Seuraava:  Bierleinin hallitus
Kurzin I hallitus (saks. Bundesregierung Kurz I) oli Itävallan 30. hallitus, joka oli virassa 18. joulukuuta 2017 – 3. kesäkuuta 2019. Hallitus valittiin vuoden 2017 vaaleissa.
Toukokuussa 2019 liittokansleri Kurz ilmoitti, että ei voi jatkaa hallitusyhteistyötä vapauspuolueen kanssa tämän puheenjohtajaan Heinz-Christian Stracheen liittyvän korruptioskandaalin vuoksi ja päätti järjestää ennenaikaiset vaalit, jotka pidettäisiin syyskuussa. Kurz myös esitti liittopresidentti Alexander Van der Bellenille sisäministeri Herbert Kicklin korvaamista riippumattomalla asiantuntijalla tai korkea-arvoisella virkamiehellä, mutta tämän seurauksena vapauspuolue jätti hallituksen odottamatta ennenaikaisten vaalien toimittamista. Kurz ilmoitti, että hallitus jatkaisi teknokraattisena virkaa tekevänä vähemmistöhallituksena syyskuun vaaleihin saakka. Kuitenkin 27. toukokuuta 2019 parlamentin alahuone erotti hallituksen epäluottamuslauseella. Liittopresidentti Van der Bellen hajotti hallituksen virallisesti 3. kesäkuuta 2019, ja uusi väliaikainen Bierleinin hallitus muodostettiin.
Ministerit

| Salkku | Ministeri | Ministeri | Aloitti tehtävässä | Lopetti tehtävässä | Puolue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Liittokansleri |   | Sebastian Kurz | 18. joulukuuta 2017 | 28. toukokuuta 2019 | ÖVP |
| Liittokansleri |   | Hartwig Löger (vt.) | 28. toukokuuta 2019 | 3. kesäkuuta 2019 | ÖVP |
| Varaliittokansleri |   | Heinz-Christian Strache | 18. joulukuuta 2017 | 18. toukokuuta 2019 | FPÖ |
| Varaliittokansleri |   | Hartwig Löger | 22. toukokuuta 2019 | 29. toukokuuta 2019 | ÖVP |
| Valtiovarainministeri |   | Hartwig Löger | 18. joulukuuta 2017 | 3. kesäkuuta 2019 | ÖVP |
| Sisäministeri |   | Herbert Kickl | 18. joulukuuta 2017 | 20. toukokuuta 2019 | FPÖ |
| Sisäministeri |   | Eckart Ratz | 22. toukokuuta 2019 | 3. kesäkuuta 2019 | sit. |
| Ulkoministeri |   | Karin Kneissl | 18. joulukuuta 2017 | 3. kesäkuuta 2019 | sit. |
| Urheiluministeri |   | Heinz-Christian Strache | 18. joulukuuta 2017 | 18. toukokuuta 2019 | FPÖ |
| Urheiluministeri |   | Juliane Bogner-Strauß | 22. toukokuuta 2017 | 3. kesäkuuta 2019 | ÖVP |
| Puolustusministeri |   | Mario Kunasek | 18. joulukuuta 2017 | 20. toukokuuta 2019 | FPÖ |
| Puolustusministeri |   | Johann Luif | 22. toukokuuta 2019 | 3. kesäkuuta 2019 | sit. |
| EU-, media- ja kulttuuriministeri |   | Gernot Blümel | 18. joulukuuta 2017 | 3. kesäkuuta 2019 | ÖVP |
| Maatalous-, ympäristö- ja matkailuasiain ministeri |   | Elisabeth Köstinger | 18. joulukuuta 2017 | 3. kesäkuuta 2019 | ÖVP |
| Nais-, perhe- ja nuorisoasiain ministeri |   | Juliane Bogner-Strauß | 18. joulukuuta 2017 | 3. kesäkuuta 2019 | ÖVP |
| Opetusasiainministeri |   | Heinz Faßmann | 18. joulukuuta 2017 | 3. kesäkuuta 2019 | ÖVP |
| Terveys- ja sosiaaliasiain ministeri |   | Beate Hartinger-Klein | 18. joulukuuta 2017 | 20. toukokuuta 2019 | FPÖ |
| Terveys- ja sosiaaliasiain ministeri |   | Walter Pöltner | 22. toukokuuta 2019 | 3. kesäkuuta 2019 | sit. |
| Oikeusministeri |   | Josef Moser | 18. joulukuuta 2017 | 3. kesäkuuta 2019 | ÖVP |
| Yritteliäisyys- ja digitaalisen kehityksen ministeri |   | Margarete Schramböck | 18. joulukuuta 2017 | 3. kesäkuuta 2019 | ÖVP |
| Liikenne-, innovaatio- ja teknologia asiain ministeri |   | Norbert Hofer | 18. joulukuuta 2017 | 20. toukokuuta 2019 | FPÖ |
| Liikenne-, innovaatio- ja teknologia asiain ministeri |   | Valerie Hackl | 22. toukokuuta 2019 | 3. kesäkuuta 2019 | sit. |
Ala-Suolijärvi

| Ala-Suolijärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi 
Paikkakunta:  Posio 
Koordinaatit:  66°19′49″N, 28°11′10″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Laskujoki:  Jumiskon voimalaitos 
Järvinumero:  65.392.1.001
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  242,5 m  
Rantaviiva:  336,317 km  
Pinta-ala:  55,885 km²  
Tilavuus:  0,23971968252 km³  
Keskisyvyys:  4,29 m  
Suurin syvyys:  21 m  
Valuma-alue:  1 283 km²  
Keskivirtaama:  14 m³/s (MQ) 
Saaria:  237 
 fiAla-Suolijärvi 
Ala-Suolijärvi , joka tunnetaan myös yhdistelmänimellä Ala-Suolijärvi–Oivanjärvi , on Lapissa Posiolla sijaitseva järvi. Se on 72. suurin suomalainen järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 5 590 hehtaaria eli 56 neliökilometriä. Se on 24,2 kilometriä pitkä ja 11,5 kilometriä leveä. Järven rantaviiva on polveileva ja yhtenäisten järvenselkien sijasta järvellä on paljon lahtia, salmia, järvialtaita, saaristoja ja kapeikkoja. Järven vedenpinnan nosto on kasvattanut alavalla mailla sijaitsevan järven pinta-alaa ja siihen yhdistynyt myös Oivanjärvi, jonka pinta-ala on ollut noin 2,0 neliökilometriä. Järvellä on kuusi selkeästi oman kokonaisuuden muodostavaa järvenosaa. Pohjoisessa sijaitsee Murtoselkä ja sen eteläpuolella Kiviperä. Oivanjärvi on yhteydessä Murtoselkään lyhyellä salmella. Eteläisimmän järvenosan rannassa sijaitsee Luksuan kylä ja Ala-Suolijärvi on siellä yhteydessä Yli-Suolijärveen Luksuanjoen välityksellä. Edellä mainitut neljä järvenosaa virtaavat Ristipudaksen kautta läntisimpään järvenosaan.
Murtoselkä yhdeksän kilometriä pitkä ja viisi kilometriä leveä. Murtoselän osuus tästä järvenosasta on murto-osa, sillä järvenselästä erkanee koilliseen viisi kilometriä pitkä päästään kapeneva Niskaselkä. Täältä lähtee järven luontainen laskujoki Jumiskonjoki. Niskaperän lahdensuun nimitys on Runttiselkä, ja siitä työntyy itään Likamättäänsalmi, jonka takana sijaitsevat Heralampi, Itälahti, Välttisalmi ja Peräjärvi. Murtoselän kaakkoispäässä etelään työntyy Hietalampi ja sen salmi, joka johtaa Oivanjärveen.
Murtoselän eteläpuolella sijaitsee Kiviperä. Se on Ämmänniemen ja Kelsonniemen rikkoma järvenosa, joka on pohjoisessa yhteydessä Murtoselkään Murtosalmen kautta. Siinä on kaakkoisosassa Kelsonlahden perällä sumppumainen lahti Kelsonlampi. Kiviperän lounaispäässä virtaa länteen Ristisalmi, joka johtaa Ristipudakseen. Se on 1,2 kilometriä pitkä ja 400 metriä leveä järveosa, jonka kautta kaikki eri järvenosista tuleva vesi kulkee.
Eteläisin järvenosa on yhteydessä Ristipudakseen Jaakimonsalmen kautta. Siinä on lukuisia pieniä järvenselkiä, joita erottavat toistaan pitkät niemet ja suuret saaret. Tämä järvenosa on hyvin sokkeloinen ja sen huomattavimpia järvenselkiä ovat Jaakimonselkä, Hämeenselkä, Kelsonselkä, Kiviselkä,  Jokiselkä, Lehtiperä, Pirttiselkä, Luksuanselkä ja Pitkäperä.
Läntisin järvenosa on 15 kilometriä pitkä ja viisi kilometriä leveä. Sen keskellä sijaitsevat Porosaari ja Seimisaari, jotka rikkovat järvenosan Koiraselkään, Kiviselkään, Aittaselkään, Kiekkiselkään ja Kolkonperään ja Jokiperään. Saunaniemen taakse jää 2,5 kilometriä pitkä Liejuperä.
Maantietoa > Saaret ja syvyystiedot

Järvessä on laskettu olevan 237 saarta. Niiden yhteispinta-ala on 531 hehtaaria, mikä on noin 8,7 % järven kokonaispinta-alasta. Suurimmat saaret ovat Porosaari (95 ha ) ja Seimisaari (83 ha ). Muista saarista 38 ovat pinta-alaltaan yli hehtaarin suuruisia, 195 ovat yli aarin ja loput kaksi ovat alle aarin kokoisia.
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 240 miljoonaa kuutiometriä eli 0,24 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 4,3 metriä ja suurin syvyys on 21 metriä. Murtoselän syvin kohta on 17 metriä syvää, mutta järvenselän keskellä on kolme 13–15 metriä syvää syvännettä. Oivanjärven syvänteessä on 13 metriä syvää. Kiviperä on matala järvenosa ja syvimmät kohdat painuvat yli 6 metrin syvyyteen. Myös eteläisin järvenosa on matalaa, mutta Kiviselällä sijaitsee 15 metrin, Hämeenselällä 13 metrin ja Jaakkimonselällä 13 metrin syvänne. Syvin kohta sijaitsee läntisessä järvenosassa. Siellä on Koiraselällä 15 ja 12 metrin syvänteet, Kiviselällä kaksi yli 13 metrin syvännettä, Aittaselällä lähes 19 metrinen ja Kiekkiselällä kolme yli 15 metrin syvännettä ja järven syvin 21 metrin kohta. Syvin kohta sijaitsee tarkalleen Kalliosaaren lounaispuolella 100 metriä rannasta.
Maantietoa > Rannikon piirteitä

Järven rantaviivan pituus on 336 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 96 kilometriä. Järven asutus on haja-asutusta, mutta esimerkiksi Ristilässä, Oivassa, Luksuassa, Hämeenniemessä, Mouruniemessä, Jumiskossa, Honkarannassa ja Aittaniemessä on tiiviimpää asutusta. Järven itäpuolelta sen ohittaa kauempaa seututie 947 ja länsipuolelta seututie 945. Teitä yhdistää yhdystie 19819, joka kulkee Luksuan kautta, yhdystie 19822, joka yhdistää Ristilän ja Oivan toisiinsa,
Säännöstely

Järven vedenpinnan korkeus on 242,5 metriä mpy. Järveä säännöstellään Jumiskon voimalaitoksella siten, että vedenpinnan korkeudeksi on määrätty raja-arvot 240,55 metriä ja 243,55 metriä mpy. Voimalaitos valmistui vuonna 1954 ja vesistöjärjestelyillä sille järjestettiin Suomen suurin putouskorkeus 93–96 metriä. Vesi johdetaan Ala-Suolijärvestä voimalaan pitkän kanava-, järvi- ja tunnelijakson kautta, jossa on keinotekoista uomaa yhteensä 18 kilometriä.
Ala-Suolijärven lisäksi voimalan vesivarastona käytetään muita ympäristön järviä. Näitä ovat Yli-Suolijärvi, jonka pinta-ala on 32,2 neliökilometriä (km²), Irnijärvi-Vierusjärvi (4,0 km²), Niemijärvi (3,4 km²), Nolimo (1,8 km²) ja Isojärvi (4,8 km²). Isojärvi sijaitsee Sallassa ja siitä tuodaan vedet ensin kanavaa pitkin ja pumpataan siitä Ala-Suolijärveen. Ala-Suolijärven vedenpinnan luontainen vuotuinen korkeusvaihtelu ennen säännöstelyä on ollut vuosina 1948–1951 noin 70 senttimetriä. Vuosina 1960–1973 vedenkorkeus vaihteli keskimäärin 264 senttimetriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kemijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 65) Kemijärven–Pelkosenniemen alueen (65.3) Jumiskon voimalaitoksen valuma-alueella (65.39), jonka Ala-Suolijärven alueeseen (65.392) järvi kuuluu.
Järvi saa pääosan vedestään Yli-Suolijärven alueelta (65.393) Luksuanselkään laskevan Luksuanjoen kautta, Jaksamojoen valuma-alueelta (65.397), jonka laskujoki on Jokiselkään laskeva Jaksamonjoki, Mourujoen–Vääräjoen valuma-alue (65.396), jonka vedet tulevat Vääräjokea ja Mourujoeka pitkin Murtoselkään.
Ala-Suolijärven alueella on lukuisia pieniä järviä ja lampia, jotka laskevat suoraan järveen. Niistä huomattavia ovat esimerkiksi Säynäjäjärvi (44 ha), Rasalampi (12 ha), Kaihlalampi (10 ha), Peräjärvi (48 ha), Kolvanlampi (7 ha), Palontakasenlampi (6 ha), Pirttilampi (14 ha), Saarijärvi (182 ha) ja Ukonjärvi (40 ha).
Järvi laskee kahta reittiä Kemijärveen. Voimalaitoskäytössä on Ala-Askanjärven alueella (65.391) Ala-Askanjärvestä alkava tunneli, jossa vesi johdetaan Jumiskon voimalaitoksen kautta Iso Askanjoen ohitse suoraan Kemijärveen. Toinen reitti on sen luontainen vesireitti, joka on pato- ja kanavajärvetelyin otettu säännöstelyyn. Sieltä vesi johdetaan Jumiskonjokeen, joka laskee Kemijärveen.
Laura Orgué

Laura Orgué (45) ja Britta Johansson Norgren (22)
Laura Orgué (s. 11. syyskuuta 1986 Barcelona) on espanjalainen maastohiihtäjä.
Orgué kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Aostanlaaksossa joulukuussa 2006 sijoittuen 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 68:nneksi. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti helmikuussa 2008 Otepään perinteisen hiihtotavan kilpailussa, jossa hän sijoittui 30:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa 17:nneksi Szklarska Poręban 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa tammikuussa 2014.
Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Orgué sijoittui 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 28:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän ei sijoittunut 30 parhaan joukkoon. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui sekä 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa että30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 29:nneksi. Orgué on kilpaillut kolmissa olympialaisissa. Torinon olympialaisissa 2006 hän saavutti kaksi 63:tta sijoitusta ja Vancouverin olympialaisissa hän oli parhaimmillaan 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 27:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui parhaimmillaan 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kymmenenneksi.
Laura Nuutinen

Laura Nuutinen (s. 5. heinäkuuta 1982 Juva) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa on Puurtilan Kisa-Pojat. Nuutinen edusti koko uransa Superpesiksessä Jyväskylän Kirittäriä.
Nuutinen saavutti kuusi SM-kultaa kaudella 2005, kaudella 2006, kaudella 2007, kaudella 2008, kaudella 2009 ja kaudella 2010, kolme SM-hopeaa kaudella 2011, kaudella 2012 ja kaudella 2014 ja yhden SM-pronssin kaudella 2013. Nuutinen pelasi kuusi Itä-Länsi-ottelua vuosina 2008, 2009, 2010, 2011, 2013 ja 2014. Hän pelasi myös yhden Liitto-Lehdistö-ottelun vuonna 2012. Hän pelasi ulkokentällä kopparina. Nuutinen pelasi 189 Superpesiksen runkosarjan ottelua. Näissä hän löi kolme kunnaria ja 53 tavallista juoksua, toi 303 juoksua ja keräsi 857 kärkilyöntipistettä. Nuutinen pelasi 98 Superpesiksen ylemmän loppusarjan ottelua. Näissä hän löi viisi kunnaria ja 19 tavallista juoksua, toi 109 juoksua ja keräsi 337 kärkilyöntipistettä.
Vuoden 2023 alusta Nuutinen on toiminut Kirittärien seurajohtajana.
Laura Omloop

Laura Omloop vuonna 2014.
Laura Omloop (18. toukokuuta 1999) on belgialainen laulaja. Hän edusti maataan vuoden 2009 Lasten Eurovision laulukilpailussa Kiovassa, Ukrainassa. Laulu, jonka hän lauloi oli "Zo verliefd" (suom. "Niin rakastunut"). Hän sai 113 pistettä, ja sijoittui neljänneksi.
Anja Ignatius -viulukilpailu

Anja Ignatius -viulukilpailu on Taideyliopiston Sibelius-Akatemian järjestämä viulukilpailu.
Anja Ignatius -viulukilpailun tarkoitus on parantaa viulukilpailuihin osallistumisen mahdollisuuksia samanaikaisesti opintojen suorittamisen aikana. Kilpailu on nimetty Jean Sibeliuksen ystävänä ja tulkitsijana tunnetuksi tulleen, vuosina 1955–1978 Sibelius-Akatemian professorina toimineen Anja Ignatiuksen mukaan.
Ensimmäinen Anja Ignatius -viulukilpailu

Ensimmäinen Anja Ignatius -viulukilpailu järjestettiin maaliskuussa 2013. Sen viisi ilman keskinäistä paremmuusjärjestystä palkittua kilpailijaa olivat Yuki Fujita, Adriana Iacovache-Pana, Tami Pohjola, Eva Unterweger ja Kasmir Uusitupa. Ylimääräisenä tunnustuspalkintona pääsy esiintymään Lohjan kesän vuoden 2013 kartanokonserttisarjaan myönnettiin Eva Unterwegerille ja Kasmir Uusituvalle.
Toinen Anja Ignatius -viulukilpailu

Toinen Anja Ignatius -viulukilpailu järjestetään tammikuussa 2023. Osallistujia kilpailuun ilmoittautui 44. Pääsy oli avoin kaikille Sibelius-Akatemiassa viulunsoittoa nuoriso-, perus- ja tohtorikoulutuksissa opiskeleville sekä vaihto-opiskelijoille. Arvostelijoiksi valittiin asiantuntijoita Sibelius-Akatemian ulkopuolelta. Tuomariston puheenjohtajana on Seppo Kimanen sekä muina jäseninä Terhi Paldanius ja Carolin Widmann.
Andrei Zvjagintsev

Andrei Zvjagintsev
Andrei Petrovitš Zvjagintsev (ven. Андрей Петрович Звягинцев; s. 6. helmikuuta 1964 Novosibirsk) on venäläinen elokuvaohjaaja.
Hänen tuotantoonsa kuuluu Isän paluu (2003), joka palkittiin muun muassa Venetsian elokuvajuhlien Kultaisella leijonalla. Elokuvillaan Karkotus (2007) ja Leviathan  (2014) Zvjagintsev oli ehdolla Cannesin Kultaisen palmun saajaksi. Jelena vuodelta 2011 sai Cannesin elokuvajuhlilla tuomariston erikoispalkinnon. Vuonna 2017 julkaistu elokuva Rakkautta vailla (Neljububov) voitti varsinaisen Cannesin elokuvajuhlien tuomariston palkinnon.
Vuonna 2016 Zvjagintsevin elokuvat Isän paluu ja Leviathan äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.
Aiheesta muualla

Andrei Zvjagintsev Internet Movie Databasessa. (englanniksi)
Köşk

| Köşk |
| --- | --- |


 Köşk
 Koordinaatit: 37°51′N, 28°03′E 
Valtio:   Turkki
Maakunta:  Aydınin maakunta
Hallinto:  
 – Pormestari:  Nuri Güler
Väkiluku (2019):  28 846
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Köşk on piirikunta Turkin Aydınin maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Köşkin väkiluku oli 27 846.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Köşk Wikimedia Commonsissa
Amebix

Amebix on englantilainen vuonna 1978 perustettu Post-punk/crust punk -yhtye, joka toimi lukuisten hardcore punk ja crust punk -yhtyeiden esikuvana ja innoittajana. Amebix hajosi vuoden 1987 lopulla, mutta tekivät paluun vuonna 2008.
Diskografia > Studioalbumit

Arise! (1985)
Monolith (1987)
Sonic Mass (2011)
Diskografia > EP:t

Who's the Enemy (1982)
No Sanctuary (1983)
Redux (2010)
Diskografia > Livealbumit

V živo (1986)
Diskografia > Kokoelmat

The Power Remains (1993)
No Sanctuary: The Spiderleg Recordings (2008)
Bullshit Detector Vol 1: University Challenged (1980)
Diskografia > Singlet

Winter (1983)
Knights of the Black Sun (2011)
Diskografia > Demot

Amebix (1979)
Right to Ride (1987)