stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Lettorahkasammal
Levinneisyys

Lettorahkasammalta kasvaa laajasti pohjoisella pallonpuoliskolla tundralla, boreaalisella ja lauhkealla vyöhykkeellä. Vuoristoissa lajia tavataan Etelä-Eurooppaa, Intiaa ja Japania myöten. Sitä kasvaa 2400 metrin korkeuteen asti. Lajia kasvaa läpi Euroopan alangoista vuoristoihin. Se esiintyy myös Pohjois-Amerikassa ja Grönlannissa.
Lettorahkasammalta esiintyy koko Suomessa, pohjoisessa yleisempänä kuin etelässä. Uhanalaisuusluokittelussa laji on elinvoimainen.
Elinympäristö

Lettorahkasammal kasvaa keski- ja runsasravinteisten soiden välikköpinnoilla.
Sandin kirkko (Suldal)

| Sandin kirkko Sand kyrkje |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2013.
Sijainti:  Suldal, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Stavangerin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1853
Suunnittelija:  Hans Ditlev Franciscus Linstow
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Sandin kirkko (norj. Sand kyrkje) on Suldalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1853.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sandin kirkko (Suldal) Wikimedia Commonsissa
Bud Daley

Bud Daley vuonna 1961.
Leavitt Leo "Bud" Daley (7. lokakuuta 1932 – 15. lokakuuta 2024) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän oli Major League -tason syöttäjänä vuosina 1955–1964.
Kaliforniassa syntyneen Daleyn ammattilaisseuroina olivat Cleveland Indians, Kansas City Athletics ja New York Yankees. Hän pelasi tähdistöotteluissa vuosina 1959 ja 1960.
Marvikin kappeli

| Marvikin kappeli Marvik kapell |
| --- | --- |
 Kirkko vuonna 2013.
Sijainti:  Suldal, Norja
Kirkkokunta:  Norjan kirkko
Hiippakunta:  Stavangerin hiippakunta
Rakentamisvuosi:  1921
Suunnittelija:  Johannes Thorvaldsen Westbye
Materiaali:  puu
Lisää rakennusartikkeleitaArkkitehtuurin teemasivulla
Marvikin kappeli (norj. Marvik kapell) on Suldalin kunnassa Norjassa sijaitseva puinen pitkäkirkko vuodelta 1921.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Marvikin kappeli Wikimedia Commonsissa
Richard John Sklba

Richard John Sklba (11. syyskuuta 1935 Racine – 21. marraskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Milwaukeen arkkihiippakuntaan 20. joulukuuta 1959 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Castro di Puglian titulaaripiispaksi 6. marraskuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Rembert George Weakland, jota avustivat William Edward Cousins ja Robert Fortune Sanchez.
Sklba jäi eläkkeelle 18. lokakuuta 2010.
Daley

Daley on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
Bud Daley (1932–2024), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
Cass Daley (1915–1975), yhdysvaltalainen radio-, televisio- ja elokuvanäyttelijä, laulaja ja koomikko
Joe Daley (s. 1943), kanadalainen jääkiekkomaalivahti
John Francis Daley (s. 1985), yhdysvaltalainen televisio- ja elokuvanäyttelijä ja ohjaaja
Richard M. Daley (s. 1942), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
Tom Daley (s. 1994), brittiläinen uimahyppääjä
Trevor Daley (s. 1983), kanadalainen jääkiekkoilija
| --- | --- |
: Tällä täsmennyssivulla luetellaan henkilöitä, joilla on sama sukunimi.
Nuori viha (elokuva)

| Nuori viha> Look Back in Anger |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Tony Richardson
Käsikirjoittaja:   Nigel Kneale  John Osborne 
Perustuu:  Osbornen näytelmään Nuori viha
Tuottaja:  Harry Saltzman
Säveltäjä:  Chris Barber
Kuvaaja:  Oswald Morris
Leikkaaja:  Richard Best
Pääosat:   Richard Burton  Claire Bloom  Mary Ure  Edith Evans  Gary Raymond  Donald Pleasence 
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Yhdistynyt kuningaskunta
Tuotantoyhtiö:   Woodfall Film Productions  Warner Bros. 
Levittäjä:  Warner Bros. Netflix
Ensi-ilta:  1959
Kesto:  101 min
Alkuperäiskieli:  englanti
Aiheesta muualla
IMDb 
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Nuori viha (Look Back in Anger) on brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1959, joka perustuu John Osbornen näytelmään Nuori viha vuodelta 1956. Elokuvan ohjasi näytelmän sekä Lontooseen että Broadwaylle ohjannut Tony Richardson. Sekä näytelmää että elokuvaa pidetään tiskipöytärealismiksi kutsutun tyylisuunnan aloittajina, jonka tekijöitä kutsuttiin usein nimellä nuoret vihaiset miehet.
Elokuvan tarina on 1950-luvun ahtaaseen brittiyksiöön sijoittuva kolmiodraama, jonka osapuolia näyttelevät Richard Burton, Claire Bloom ja Mary Ure, joka oli esittänyt rooliaan jo Lontoon ja New Yorkin teatteriproduktioissa.
Juoni

Kouluja käynyt mutta silti työmiehen töitä tekevä Jimmy Porter asuu pienessä yksiössä vaimonsa ja liikekumppaninsa Cliffin kanssa. Jimmy solvaa heitä lakkaamatta, ja puhe keskeytyy vain silloin kun jompi kumpi saa sanotuksi jotain vastaan tai kun Jimmy ja Alison välillä osoittavat toisilleen rakkautta. Heidän luokseen tulee asumaan myös näyttelijä Helena Charles, joka vierailee läheisessä teatterissa. Helena alkaa vastustaa Jimmyn solvauksia ja saa Jimmyn ja Alisonin riitoihin keskenään niin, että Alison päättää muuttaa pois. Helenasta tulee nyt Jimmyn rakastajatar, joka kuitenkin väsyy Jimmyn sanalliseen hyväksikäyttöön pian. Kuukausien päästä Alison palaa väsyneenä, sairaana ja Jimmyn lapsen keskenmenossa menettäneenä. Helena häipyy tiehensä, ja Jimmyä ja Alisonia yhdistää enää vain seksuaalinen tarve.
Vastaanotto

Elokuva sai neljä Bafta-ehdokkuutta. Lisäksi Burton oli roolistaan ehdolla Golden Globe -voittajaksi. Yhdysvalloissa National Board of Review palkitsi Nuoren vihan vuoden parhaana ulkomaisena elokuvana.
Osbornen näytelmästä on tehty lisäksi televisioelokuva vuonna 1980 (Nuori viha, ohjaus Lindsay Anderson) sekä videolle kuvattu televisionäytelmä vuonna 1959.
The New York Timesin kriitikot valitsivat Nuoren vihan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.
Aiheesta muualla

Nuori viha Internet Movie Databasessa (englanniksi)
Nyhtöpossu

Nyhtöpossun nyhtämistä haarukalla.
Nyhtöpossu on sianlihasta pitkään hauduttamalla tehtyä ylikypsää lihaa, joka nyhdetään haarukoilla riekaleiksi ja nautitaan tyypillisesti barbeque-kastikkeen kanssa voileivän välissä. Nyhtöpossu valmistetaan etuselästä eli kasslerista tai lavasta. Ruokalaji oli erityisen suosittu vuonna 2013, ja eräs ruokablogi suomensi nimen pulled pork nyhtöpossuksi.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Nyhtöpossu Wikimedia Commonsissa
Monte Verità

Monte Verità (totuuden vuori) on 350 metriä korkea kukkula Asconassa sveitsiläisessä Ticinon kantonissa. Siellä on toiminut utopiayhdyskuntia, ja siellä on järjestetty kulttuuritapahtumia 1900-luvun alusta lähtien.
Historia

Antwerpeniläisen liikemiehen 25-vuotias poika Henry Oedenkoven ja hänen kumppaninsa Ida Hofmann ostivat vuonna 1900 Asconasta kukkulan, joka siihen asti oli ollut nimeltään Monescia, ja perustivat sinne "Vegetariaanisiirtokunta Monte Veritàn osuuskunnan". Siirtokunnan aatteellinen pohja oli alkuun alkeellinen sosialismi, mutta myöhemmin se kannatti yksilöllistä vegetarismia ja toimi aurinkokylpylä Monte Verità Sanatoriumin isäntänä.
Siirtokuntalaiset "kammosivat yksityisomaisuutta, noudattivat ankaraa moraalia, tiukkaa vegetarismia ja nudismia. He hylkäsivät kaikki avioliiton ja pukeutumisen, puoluepolitiikan ja -dogmien sovinnaissäännöt: he olivat suvaitsemattomia suvaitsevaisia".
Anarkisti ja lääkäri Raphael Friedeberg muutti Asconaan 1904 ja houkutteli seudulle runsaasti muita anarkisteja. Kukkulalle tulleita taiteilijoita ja kuuluisuuksia olivat Hermann Hesse, Carl Jung, Erich Maria Remarque, Hugo Ball, Else Lasker-Schüler, Stefan George, Isadora Duncan, Carl Eugen Keel, Paul Klee, Carlo Mense, Rudolf Steiner, Mary Wigman, Max Picard, Ernst Toller, Henry van de Velde, Fanny zu Reventlow, Rudolf Laban, Frieda ja Else von Richthofen, Otto Gross, Erich Mühsam, Walter Segal ja Gustav Stresemann. Huhutaan jopa Leninin ja Trotskinkin käyneen siellä.
Vuosina 1913–1918 siellä toimi Rudolf Labanin "Taiteen koulu", ja 1917 Ordo Templi Orientisin mestari Theodor Reuss järjesti konferenssin, jossa käsiteltiin moninaisia aiheita, kuten nationalismia vailla olevat yhteisöt, naisten oikeudet, mystinen vapaamuurarius ja tanssi taiteena, rituaalina ja uskontona.
Vuosina 1923–1926 Monte Veritàssa toimi taiteilijoiden Werner Ackermann, Max Bethke ja Hugo Wilkens ylläpitämä hotelli, mutta 1926 sen hankki omistukseensa taiteenkerääjä ja pankkiiri, paroni Eduard von der Heydt. Seuraavana vuonna rakennettiin Emil Fahrenkampin suunnittelema Bauhaus-tyylinen hotelli. Eduard von der Heydt kuoli 1964, ja paikka siirtyi hänen testamenttinsa perusteella Ticinon kanttonin omistukseen.
Kaksi vuotta kestäneiden kunnostustöiden jälkeen vuonna 1992 avattiin ETH Zürichin konferenssikeskus Centro Stefano Franscini virallisesti.
Nykyisin

Monte Veritàssa on nykyisin Teknillisen korkeakoulun ETH Zürichin konferenssikeskus Centro Stefano Franscini ja kolmesta rakennuksesta koostuvat museo, Casa Anatta, joka on tasakattoinen puurakennus, jossa aikoinaan oli vegetaristisiirtokunnan keskus ja nykyisin paikkakunnan historiasta kertova näyttely, Casa Selma on pieni rakennus, jossa majailivat sanatoriumin auringonottajat; sekä rakennus, jossa on Elisar von Kupfferin maisemamaalaus Siunattujen kirkas maailma. Kukkulalla on myös teepuutarha ja japanilainen teehuone.
Kirjallisuudessa

Monte Verità on kuvitteellisena aiheena Daphne du Maurierin novellissa "Monte Verità" kokoelmassa The Apple Tree (1952).
Elokuvissa

Vuoden 2014 dokumenttielokuva Freak out kuvaa yhdyskunnan syntyä, kehitystä ja vaikutusta Yhdysvalloissa myöhemmin syntyneeseen hippiliikkeeseen.
Kirjallisuutta

Robert Landmann: Ascona - Monte Verità.  Ullstein, 1979.  ISBN 354834013X  (saksa)
Museo Monte Veritàn esite "Highlights in the History of Monte Verità", Edition June 2007.
Aiheesta muualla

Schwab, Andreas: Monte Verità (Sveitsin historiallisen tietosanakirjan web-sivut) Historisches Lexikon der Schweiz (HLS).  17.11.2009. Bern:  Stiftung HLS. (saksaksi), (ranskaksi), (italiaksi)
Monte Verità
Monte Verità at fileane.com (Arkistoitu – Internet Archive)
"The Eduard von der Heydt Utopia"
Centro Stefano Franscini
Emil Fahrenkampin suunnittelema Bauhaus-tyylinen hotelli.
Casa Selma
Bjärnum

| Bjärnum |
| --- | --- |
 Norra Åkarpin kirkko.
 Bjärnum
 Koordinaatit: 56°17′39″N, 13°42′40″E 
Valtio:   Ruotsi
Lääni:  Skånen lääni
Maakunta:  Skåne
Kunta:  Hässleholm
Väkiluku (2021):  2 805
Bjärnum on taajama Hässleholmin kunnassa Skånen läänissä samannimisessä historiallisessa maakunnassa Ruotsissa. Taajamassa oli 2 085 asukasta vuonna 2021.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Bjärnum Wikimedia Commonsissa
Mustalaisten aika

| Mustalaisten aika> Dom za vesanje |
| --- | --- |

Ohjaaja:  Emir Kusturica
Käsikirjoittaja:  Gordan Mihic Emir Kusturica
Tuottaja:  Olja Varagic Mirza Pasic
Säveltäjä:  Goran Bregovic
Kuvaaja:  Vilko Filač
Valmistustiedot
Valmistusmaa:  Jugoslavia
Tuotantoyhtiö:  Forum Sarajevo
Levittäjä:  Columbia Pictures Fandango at Home
Ensi-ilta:  1989
Kesto:  135 minuuttia
Alkuperäiskieli:  romani serbokroaatti italia
Aiheesta muualla
IMDb
Elonet
AllMovie
Infobox OKNimi-testi OK: 
Mustalaisten aika  on Emir Kusturican ohjaama jugoslavialainen elokuva vuodelta 1989. Kusturica sai elokuvasta Cannesin elokuvajuhlilla parhaan ohjaajan palkinnon.
Matt Nieto

| Matt Nieto |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 5. tammikuuta 1992 (ikä 32) Long Beach, Kalifornia
Kansalaisuus:   Yhdysvallat
Jääkiekkoilija
Pelipaikka:  vasen laitahyökkääjä
Maila:  vasen
Pituus:  180 cm
Paino:  85 kg
Seura
Seura:  Pittsburgh Penguins
Sarja:  NHL
Pelaajaura
Pääsarjaura:  2013–
Aik. seurat:  San Jose Sharks   Colorado Avalanche
NHL-varaus:  47. varaus, 2011 San Jose Sharks
Matthew ”Matt” Nieto (s. 5. marraskuuta 1992) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Pittsburgh Penguinsia.
Lokakuussa 2020 Nieto teki vapaana agenttina San Jose Sharksin kanssa yksivuotisen ja 700 000 dollarin arvoisen sopimuksen.  Kesäkuussa 2021 Nieto teki kaksivuotisen jatkosopimuksen Sharksin kanssa. Tammikuussa 2023 Sharks kauppasi Nieton ja Ryan Merkleyn Colorado Avalancheen vaihdossa Martin Kautiin ja Jacob MacDonaldiin.
Kesällä 2023 Nieto teki kaksivuotisen sopimuksen Pittsburgh Penguinsin kanssa.
Tilastot

| Arvokisat> Sijoitus | Arvokisat> Vuosi | Arvokisat> Joukkue | Arvokisat> Turnaus | Arvokisat> O | Arvokisat> M | Arvokisat> S | Arvokisat> Pist. | Arvokisat> RM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 2009 | USA U18 | U18-MM-kilpailut | 7 | 4 | 0 | 4 | 12 |
|  | 2010 | USA U18 | U18-MM-kilpailut | 7 | 1 | 3 | 4 | 4 |
Siwa (keidas)

| Siwa (واحة سيوة‎ Wāḥat Sīwah) |
| --- | --- |
 Siwan 1200-luvulla rakennettu raunioitunut vanhakaupunki.
 Siwa
 Koordinaatit: 29°11′N, 25°33′E 
Valtio:  Egypti
Kuvernoraatti:  Matruh
Hallinto:  
 – Asutustyyppi:  Keidas
Pinta-ala:  
 – Kokonaispinta-ala:  1 088 km²
Väkiluku:  25 000
Aikavyöhyke:  UTC+2
 – Kesäaika:  UTC+3
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Siwa (arab. واحة سيوة‎‎, Wāḥat Sīwah) on keidas Matruhin kuvernoraatissa Egyptissä lähellä Libyan rajaa. Asukkaita keitaalla on noin 25 000 ja pinta-alaa sillä on 1 088 neliökilometriä. Keitaan leveys vaihtelee viiden ja 27 kilometrin välillä.
Siwa sijaitsee Saharan autiomaassa, laaksossa 18 metriä merenpinnan alapuolella. Lähin kaupunki Välimeren rannalla oleva Marsa Matrouh, jonne on matkaa 305 kilometriä. Toinen lähellä sijaitseva kaupunki on Baharia, jonne on matkaa 420 kilometriä. Siwassa tuotetaan taateleita ja oliiveja.
Historia

Siwan keidasta on asutettu jo paleoliittiselta ja neoliittiselta kivikaudelta lähtien. Berberit asettuivat Siwan lähistölle noin 10 000 vuotta sitten liikkuen ensin rannikolla ja siirtyen lopulta sisämaahan Siwaan valloittajien tieltä. Ensimmäiset historialliset maininnat Siwasta ovat muinaisen Egyptin uuden- ja keskivaltakunnan ajoilta. Muinaisessa Egyptissä Siwa oli tärkeä kulttuurikeskus. Paikalle rakennettiin Amon-Ralle omistettu temppeli, jossa toimi Ammonin oraakkeli. Se oli 700-luvun eaa. paikkeilla hyvin tunnettu Välimeren itäosissa. Kreikkalaiset pitivät sitä Zeus Ammonin oraakkelina. Vuonna 524 eaa. Persian kuningas Kambyses II yritti tuhota oraakkelin epäsuotuisan ennustuksen jälkeen ja lähetti Siwaan 50 000:n miehen armeijan, joka kuitenkin katosi lopulta aavikolle jälkiä jättämättä.
Eristäytyneen sijaintinsa takia Siwa oli pitkään islamin vaikutuksen ulkopuolella Egyptin muslimivalloituksen jälkeenkin. Paikalliset vastustivat keskushallinnon yrityksiä vakiinnuttaa valtansa alueella myös sotilaallisin keinoin. 1800-luvun puolivälissä Abu Musallim -niminen Kairossa opiskellut tuomari kokosi keitaan ja sitä asuttaneiden sukujen historian teokseksi, joka on nykyisin pääasiallinen lähde Siwan historiasta. Teos kulki suvussa ja sitä päivitettiin aina 1960-luvulle saakka. Vuonna 1986 Marsa Matrouhin ja Siwan välillä aloitettiin päivittäinen bussiliikenne ja öljynetsintä sekä armeijan tukikohdat ovat tuoneet asumaan paikalle monia ulkopuolisia. Siwa on nykyisin myös merkittävä turistikohde.
Väestö

Siwan väestö ei ole egyptiläistä, vaan berbereitä. Asukkailla on oma kulttuuri ja oma kieli, siwi, jolla ei ole kirjoitettua muotoa. Siwan väestö on islaminuskoista.
Siwan miehet olivat tunnettuja avoimesta homoseksuaalisuudestaan, ja aikoinaan miehet ovat solmineet keskenään avioliittojakin. Tämä juontaa juurensa ajalle, jolloin Siwan asukkaat asuivat Shali-nimisessä linnoituksessa ja keitaan 20–40-vuotiaille miehillä, joita kutsuttiin nimellä zaggalah, oli tapana viettää yönsä linnoituksen ulkopuolella. Zaggalahit suojelivat Siwaa hyökkäyksiltä ja hoitivat peltoja. Zaggalahit tunnettiin homosuhteistaan ja siitä, että he rakastivat musiikkia ja viiniä. Egyptin kuningas Fu’ad I kielsi miesten väliset avioliitot vuonna 1928, mutta ne jatkuivat salaa 1940-luvulle saakka. Muualla Egyptissä miesten väliset suhteet olivat olleet kiellettyjä jo vuosikymmeniä aikaisemmin. Nykyisin homoseksuaalisuudesta ei puhuta tai se kielletään. Homoseksuaalisuudesta syytetyt miehet ovat jopa joutuneet väkivaltaisten hyökkäysten kohteiksi. Siwan naiset peittävät tavallisesti ulkona kulkiessaan kätensä, jalkateränsä ja kasvonsa.
Nähtävyydet

Siwan vanhakaupunki, Shali, on rakennettu 1200-luvulla savitiilistä. Se kuitenkin raunioitui vuonna 1926, kun Siwassa satoi kolmena päivänä. Noin kaksi kilometriä Siwan keskustasta sijaitsee yksi keitaan 300 lähteestä, Kleopatran lähde. Varmaa tietoa Kleopatran kylpemisestä lähteessä ei ole. Siwassa sijaitsee lisäksi 500 vuotta ennen ajanlaskua rakennetun Amon-jumalan oraakkelin temppelin rauniot. Aleksanteri Suuri kävi Siwassa joko vuonna 331 eaa. tai 332 eaa. hakemassa oraakkelilta siunausta asemalleen.
Siwan pohjoispuolella sijaitsee Jebel al-Mawta eli ”Kuolleiden vuori”. Sinne on haudattu Egyptin 26. dynastian ja Ptolemaiosten hallitsijasuvun jäseniä. 26. dynastian haudoista vanhimmat ovat vuosilta 664–525 eaa. Joissain haudoissa on hyvin säilyneitä seinämaalauksia.
Siwan keidas Dakrur-vuorelta nähtynä.
Aiheesta muualla

Wikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta .
Matkaopas aiheesta Siwa Wikivoyagessa (englanniksi)
Siwa Oasis (englanniksi) (arabiaksi)
Matkaopas Siwaan (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi)
Amon-jumalan oraakkelin temppelin rauniot Siwassa
Teljä (Pori)

| Teljä> Tälje |
| --- | --- |
 Porin Teatteri Teljän kaupunginosassa.
Kaupunki:  Pori
Suuralue:  Keskikaupunki
Kaupunginosa nro:  2
Väkiluku:  1 227 (2013)
Postinumero(t):  28100
Teljä (ruots. Tälje) on yksi Porin kaupunginosista, järjestysnumeroltaan toinen. Se sijaitsee kaupungin keskustassa. Yhdessä Linnan kaupunginosan kanssa se muodostaa Porin ydinkeskustan. Teljän alue rajoittuu Pohjois- ja Länsipuistoon, Vapaudenkatuun ja pohjoisessa Kokemäenjokeen.
Kaupunginosan asukasluku on vuoden 2005 tietojen mukaan 1 263. Postinumero on 28100.
Alueen rakennuskanta koostuu suurimmaksi osaksi 1960–1980-luvuilla rakennetuista kerrostaloista. Teljässä myös sijaitsee Porin vanhin koulu, Porin Lyseo.
Aiheesta muualla

Teljä Pori-tiedossa (poritieto.com)
Porin kaupunginosat
1. Linna | 2. Teljä | 3. Malminpää | 4. Karhunpää | 5. Itätulli | 6. Päärnäinen | 7. Aittaluoto | 8. Isosanta | 9. Riihiketo | 10. Tiilinummi | 11. Tiilimäki | 12. Uusikoivisto | 13. Kuninkaanhaka | 14. Herralahti | 15. Tupala | 16. Koivula | 17. Kalaholma | 18. Isojoenranta | 19. Sunniemenranta | 20. Koivistonluoto | 21. Karjaranta | 22. Käppärä | 23. Musa | 24. Tikkula | 25. Vähärauma | 26. Liinaharja | 27. Liikastenmäki | 28. Tuorsniemi | 29. Pietniemi | 30. Ulasoori | 31. Leppäkorpi | 32. Isomäki | 33. Tiiliruukki | 34. Kyläsaari | 35. Uusiniitty | 36. Pihlava | 37. Rieskala | 38. Metsämaa | 39. Enäjärvi | 40. Harmaalinna | 41. Kartano | 42. Impola | 43. Vanhakoivisto | 44. Väinölä | 45. Metallinkylä | 46. Mikkola | 47. Sampola | 48. Paratiisinmäki | 49. Luotsinmäki | 50. Murtosenmutka | 51. Ruosniemi | 52. Toejoki | 53. Pormestarinluoto | 54. Hyvelänviiki | 55. Lotskeri | 56. Hyvelä | 57. Kirjurinluoto | 58. Hanhiluoto | 59. Hevosluoto | 60. Yyteri | 61. Kaanaa | 62. Uniluoto | 63. Karhuluoto | 64. Herrainpäivät | 65. Mäntyluoto | 66. Kirrinsanta | 67. Kaanaankorpi | 68. Huvilaranta | 69. Viikinäinen | 70. Raatimiehenluoto | 71. Reposaari | 72. Parkkiluoto | 73. Tahkoluoto | 74. Isokatava | 75. Vähäkatava | 76. Tyltty | 77. Lukkarinsanta | 78. Tuulikylä | 79. Paarnoori | 80. Honkaluoto | 81. Finpyy | 82. Lahdenmaa | 83. Hakalanvainio | 84. Länsimetsä | 85. Mäntylä | 86. Palstakallio | 87. Lehtola | 88. Kotometsä | 89. Klasipruuki | 90. Perko | 91. Susikoski | 92. Salaplakkari
Lausunta

Hector Borda Leaño lausuu runoa Buenos Airesissa vuonna 1971.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | Lausuja on runouden kauppamatkustaja. | ” |
– Helinä Svensson-Timari
Lausunta, lausuntataide tai runonlausunta on runojen suulliseen esittämiseen keskittyvä esittävän taiteen muoto. Lausunta ja runonlaulanta ovat vanhin ja alkuperäinen runouden esitys- ja vastaanottomuoto, joka juontuu ajalta ennen kirjoitettua tekstiä. Kansanrunous ja kansantarinat leviävät yhä monissa kulttuureissa ennen kaikkea suullisen esittämisen kautta.
Lausuntataide Suomessa > Lavarunous

Lausuntataiteen nykyaikaiseksi muodoksi on noussut Yhdysvalloissa 1980-luvulla syntynyt poetry slam, lavarunous, joka tuli Suomeen vuosituhannen vaihteessa. Ensimmäiset lavarunoustapahtumat pidettiin ruotsiksi Uudessakaarlepyyssä vuonna 1999 ja suomeksi Kuopiossa vuonna 2000.
Lausuntataide Suomessa > Lausuntatapahtumia Suomessa

Annikin runofestivaali, Tampere
Helsinki Poetry Connection, lavarunoustapahtuma
J. H. Erkko -lausunta- ja laulusävellyskilpailu
Kajaanin Runoviikko
Veikko Sinisalo -kilpailu
Lahden Runomaraton
Runokuu, Helsinki
Runopuulaaki, lavarunouden SM-kilpailu
Isänmaallisen Kansanliikkeen (IKL) lausuntakuoro esiintyy ravintola Mustassa Karhussa 1936.
Irgun

| Irgun> Irgun tsevai leumi |
| --- | --- |

Perustettu:  1931
Lakkautettu:  1948
Tyyppi:  aseellinen järjestö
Toiminta-alue:  Palestiina Israel
Infobox OKNimi-testi OK: 
Israelin maan kansallinen sotilasjärjestö (hepr. ‏הארגון הצבאי הלאומי בארץ ישראל‎, Ha-Irgun ha-Tzva’i ha-Le’umi be-Eretz Jisrael, lyhyemmin Irgun, hepr. ‏ארגון‎, ’järjestö’, tai heprealaisen lyhennyksen mukaan Etzel, hepr. ‏אצ״ל‎) oli sionistinen terroristijärjestö, joka irrottautui vuonna 1931 Avraham Tehomin johdolla vanhemmasta Hagana-järjestöstä. Hagana oli perustettu vuonna 1920 suojelemaan Palestiinan juutalaissiirtolaisia arabien hyökkäyksiä vastaan. Huomattavasti aggressiivisemman taktiikan omaksunutta Irgunia on pidetty näkökannasta riippuen terroristijärjestönä.
Irgun teki iskuja brittejä ja Palestiinan arabeja vastaan. Iskuihin lukeutuivat esimerkiksi King David Hotelin pommi-isku ja Deir Yassinin verilöyly. Israelin itsenäistyessä Irgun liittyi maan puolustusvoimiin, mutta ajautui välirikkoon maan hallinnon kanssa niin sanotussa Altenan tapauksessa. Järjestö lakkautettiin ja sen jäsenet liittyivät puolustusvoimiin. Järjestön revisionistista perinnettä jatkoi poliittinen puolue Herut, joka oli puolestaan nykyisen Likudin edeltäjä.
Historia > Perustaminen

Irgun sai alkunsa vuonna 1920 perustetun juutalaisen puolustusjärjestö Haganan piireistä. Vuonna 1931 joukko sen komennon jäseniä kokoontui Jerusalemissa Avraham Tehomin johdolla. Haganan pelkkään puolustukselliseen luonteeseen turhautuneet jäsenet liittoutuivat aseellisen Betar-järjestön kanssa muodostaen oman aktiivisemman ryhmittymänsä. Ero Haganaan kasvoi Arabikapinan puhjettua. Järjestössä ilmeni eri mielipiteitä siitä, miten juutalaisten tulisi vastata arabiryhmien tekemiin iskuihin. Huhtikuussa 1937 muodostettiin kostoiskuja arabeja vastaan kannattanut Irgun tsevai leumi, jota johti Vladimir Jabotisnky. Järjestöön liittyivät etenkin revisionistit, mutta noin 3 000 jäsentä palasi Juutalaistoimiston alaisuudessa toimineen Haganan riveihin. Juutalaistoimisto tuomitsi Irgunin iskut arabeja vastaan ja monia Irgunin jäseniä pidätettiin. Esimerkiksi Shelomo Ben-Yosef hirtettiin arabeja kuljettaneen bussin tulittamisesta. Tästä huolimatta Irgun kiihdytti iskujaan. Se järjesti myös juutalaisten laitonta maahanmuuttoa Palestiinaan.
Aseellisten iskujen lisäksi Irgun julkaisi propagandaa. Palestiinassa se julkaisi sanomalehtiä ja lentolehtisiä, sekä piti yllä maanalaista radioasemaa. Järjestön logossa kuvattuna on Palestiinan ja Transjordanian kartta, sekä kivääriä kohottava käsi.