stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Go-Tsuchimikado

Go-Tsuchimikado (jap. 後土御門天皇, Go-Tsuchimikado-tennō, 1442–1500) oli perinteisen vallanperimysjärjestyksen mukaan Japanin 103. keisari. Hänen valtakautensa kesti Muromachi-kauden vuodet 1464–1500, joita leimasi sisällissota. Hän sai nimensä 1100-luvun keisari Tsuchimikadolta; go merkitsee ”myöhempi”.
Elämäkerta

Go-Tsuchimikado syntyi 5. kuun 25. päivänä vuonna 1442. Hän oli keisari Go-Hanazonon ja Ōinomikado Fujiwara Nobukon vanhin poika. Hänen henkilönimensä (imina) oli Fusahito (jap. 成仁). Hän nousi valtaistuimelle vuonna 1464, kun Go-Hanazono luopui keisariudesta. Maan tilanne oli ollut jo pitkään rauhaton ja sekava, mutta pian Go-Tsuchimikadon valtaannousun jälkeen vuonna 1467 puhkesi Ōnin-sota, jossa Kioto tuhoutui lähes maan tasalle. Kun keisarillinen palatsi sytytettiin tuleen, Go-Tsuchimikado joutui hakemaan suojaa shōgun Ashikaga Yoshimasan linnoituksesta 13 vuoden ajaksi. Hovin seremoniat peruttiin. Sodan loputtua vuonna 1477 hovi pääsi muuttamaan uuteen ”palatsiin”, joka oli pelkän bambuaidan suojaama ränsistynyt rakennus.
Sota oli tuhonnut keisarillisen hovin omistamia maita, ja se oli köyhtynyt pahoin. Go-Tsuchimikado kuoli vuonna 1500, mutta varoja hänen hautajaistensa järjestämiseen ei ollut. 44 päivän kuluttua keisarin kuolemasta yksityinen lahjoittaja maksoi seremonian, ja keisari saatiin haudattua. Go-Tsuchimikado hallitsi huomattavan pitkään: merkittävä syy hänen ja häntä seuranneiden keisarien pitkille valtakausille onkin se, ettei hovilla ollut varaa järjestää kruunajaisia. Go-Tsuchimikadon hautapaikka sijaitsee Kioton Fushimi-kun suuralueella ja on nimeltään Fukakusa no kita no misasagi (jap. 深草北陵).
Alennustilastaan huolimatta hovi oli huomattava kulttuurin tukija. Go-Tsuchimikado yritti esimerkiksi täydentää keisarillista arkistoa, jonka käsikirjoituksia oli tuhoutunut sodassa. Keisari oli suuri wakarunouden ystävä ja kirjoitti itse runoja. Kōjinkaishū-teoksen (jap. 紅塵灰集) lisäksi häneltä on säilynyt erilaisia runoluonnoksia.
Aikakaudet

Go-Tsuchimikadon valtakaudella oli käytössä seitsemän aikakausinimeä (nengō):
Kanshō-kausi (1460–1466)
Bunshō-kausi (1466–1467)
Ōnin-kausi (1467–1469)
Bunmei-kausi (1469–1487)
Chōkyō-kausi (1487–1489)
Entoku-kausi (1489–1492)
Meiō-kausi (1492–1501)
Aiheesta muualla

後土御門天皇 Go-Tsuchimikadon runoja (japaniksi)
紅塵灰集 国文学研究資料館 (japaniksi)
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Edeltäjä: Go-Hanazono | Japanin keisari (1464–1500) | Seuraaja: Go-Kashiwabara |
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Yhdysvallat  Japani
Gnothi seauton

Aforismin lyhyempi muoto gnōthi sauton kirjoitettuna lasi-ikkunaan.
”Gnōthi seauton” (m.kreik. γνῶθι σεαυτόν; joskus myös γνῶθι σαυτόν, gnōthi sauton) eli ”tunne itsesi” on muinaiskreikkalainen aforismi, joka oli kirjoitettuna Apollonin temppelin etupihalle (pronaos) Delfoissa. Lausuman alkuperää ei tunneta: jo antiikin aikana sitä väitettiin monen eri henkilön keksimäksi, ja yleisen uskomuksen mukaan se oli peräisin jumalalta itseltään.
Alkuperä

Tiedon Apollonin temppeliin Delfoihin kirjoitetuista ajatelmista antaa kreikkalainen matkakirjailija Pausanias. Hän kertoo, että temppeliin oli kirjoitettu kaksi ajatelmaa: ”tunne itsesi” sekä ”kohtuus kaikessa” (μηδὲν ἄγαν, mēden agan eli ”ei mitään liikaa”). Näiden kahden ajatelman voidaan nähdä tiivistävän koko antiikin kreikkalaisen kulttuurin ja ajattelun. Kolmantena delfoilaisena ajatelmana mainitaan myös ”takuu on tuhoksi” (ἐγγύα, πάρα δ᾽ ἄτα, engya, para d' ata).
Ajatelmien katsottiin joskus olevan jumalallista alkuperää. Jo ennen kolmannen vuosisadan alkua ne oli kuitenkin pantu Kreikan seitsemän viisaan nimiin. Pausanias kertoo viisaiden tulleen Delfoihin ja omistaneen ajatelmat Apollonille. Gnothi seauton pantiin yleensä Khilonin nimiin, mutta joskus myös Thaleen tai jonkun muun viisaan, kuten Biaan, nimiin. Joskus aforismi on pantu myös Pythagoraan tai myyttisen kreikkalaisen runoilijattaren ja Delfoin papittaren Femonoen (tai Fanothean) nimiin. Käsitellessään itsetietoisuutta ja kohtuutta, roomalainen runoilija Juvenalis lainaa aforismia ja sanoo sen tulleen alas taivaista.
Varhaisin todistus ajatuksesta itsensä tuntemisesta on peräisin filosofi Herakleitokselta säilyneestä katkelmasta: ἀνθρώποισι πᾶσι μέτεστι γινώσκειν ἑωυτοὺς καὶ σωφρονεῖν (anthrōpoisi pasi metesti ginōskein eōutous kai sōfronein, ”kaikille ihmisille kuuluu itsensä tunteminen ja kohtuullisuus”). Herakleitos on varhaisin, jolta on säilynyt viittaus ajatelmaan. Siksi se on pantu joskus myös Herakleitoksen nimiin.
Aristoteles pani lausuman dialogissaan Filosofiasta Pythian nimiin, sanoen sen olleen temppelissä jo ennen Khilonia. Aristoteleen oppilas Theofrastos lainaa ajatelmaa sanontoja käsittelevässä teoksessaan. Toinen peripateetikko Khamaileon panee ajatelman jumalia käsittelevässä teoksessaan Thaleen nimiin. Hermippos sanoo, että ajatelman esitti ensimmäisenä Labys-niminen eunukki, joka oli Delfoin temppelin vartija. Klearkhoksen mukaan ajatelma oli Khilonille Apollonilta annettu oraakkelinvastaus, kun hän oli kysynyt, mitä ihmisten tulisi oppia ensimmäisenä. Antistheneen mukaan Femonoen käyttämä ajatelma oli alun perin peräisin Pythialta, ja Khilon oli vain ominut sen.
Latinaksi aforismi esitetään yleensä muodossa nosce te ipsum, joskus myös muodossa temet nosce.
Kirjallisuutta

Courcelle, Pierre Paul: Connais-toi toi-même; de Socrate à saint Bernard.  (Collection des études augustiniennes. Série Antiquité)  Études augustiniennes, 1975.  ISBN 2851210084  Kokoaa yhteen ajatelman historiaa koskevan todistusaineiston.
Wilkins, Eliza Gregory: "Know thyself" in Greek and Latin literature.  George Banta Publishing Company, 1917.
Halina Górecka

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Halina Górecka (kolmas oikealta) |  Halina Górecka (kolmas oikealta) |  Halina Górecka (kolmas oikealta) |  |
Maa:   Puola
Naisten yleisurheilu
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Tokio 1964 | 4×100 metriä |  |
|  Pronssia | Rooma 1960 | 4×100 metriä |  |
Halina Sylwia Górecka (o.s. Richter, s. 4. helmikuuta 1938) on entinen puolalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja.
Halina Górecka, silloiselta nimeltään Richter, saavutti Rooman 1960 olympialaisissa pronssia 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Hän juoksi neljännen osuuden Puolan joukkueessa, jonka loppuaika oli 45,0 s. Tokion 1964 olympialaisissa hän voitti viestissä toisen osuuden juoksijana kultaa ajalla 43,6 s, joka oli uusi maailmanennätys mutta poistettiin myöhemmin ennätyslistalta, kun joukkueen ankkurina juossut Ewa Kłobukowska ei läpäissyt sukupuolitestiä. Henkilökohtaisessa 100 metrin juoksussa hän sijoittui seitsemänneksi ajalla 11,8 s.
Gorgol

| Gorgol |
| --- | --- |
Alkulähde:  Assaban ylänkö
Laskupaikka:  laskee Kaédin luona Senegaliin
Maat:  Mauritania
Pituus:  345 km
Valuma-alue:  19 000 km²

Gorgol on Senegalin sivujoki Mauritaniassa. Sen muodostavat 194 kilometriä pituinen ”musta” ja 345 kilometrin pituinen ”valkoinen” Gorgol. Joki saa alkunsa Assaban ylängöltä, virtaa kohti länttä ja laskee Senegaliin Kaédin kaupungin luona. Sen valuma-alueen laajuus on arviolta 19 000 neliökilometriä.
Joen virtaus on heikko jopa sadeaikaan elo-syyskuussa. Senegaljoen vuosittainen tulva muodostaa sen alajuoksulle suuren järven.
Gorgol on myös yksi Mauritanian hallintoalueista.
Kily González

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

Henkilötiedot
Koko nimi: Cristian Alberto González Peret
Syntymäaika: 4. elokuuta 1974 (ikä 50)
Syntymäpaikka: Rosario, Argentiina
Pelipaikka: vasen laitalinkki
Pituus: 178 cm
Junioriseurat
: Rosario Central
Seurat
| Vuodet | Seura | O | (M) |
| 1993–1995 | Rosario Central | 51 | (7) |
| 1995–1996 | Boca Juniors | 37 | (3) |
| 1996–1999 | Real Zaragoza | 92 | (15) |
| 1999–2003 | Valencia | 92 | (8) |
| 2003–2006 | Internazionale | 51 | (0) |
| 2006–2009 | Rosario Central | 76 | (10) |
| 2009–2010 | San Lorenzo | 32 | (0) |
| 2010–2011 | Rosario Central | 17 | (2) |
| Yhteensä | Yhteensä | 448 | (45) |
Maajoukkue
| 1995–2005 | Argentiina | 56 | (9) |
 Seurajoukkueuran tilastot kattavat vain kansalliset sarjat.
| Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Mitalit> Maa:   Argentiina.Miesten jalkapallo. Olympialaiset  | Maa:   Argentiina> Miesten jalkapallo. |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Ateena 2004 | jalkapallo |  |
Cristian Alberto "Kily" González Peret (s. 4. elokuuta 1974 Rosario) on argentiinalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitalinkki.
González edusti ammattilaisuransa aikana argentiinalaisia Rosario Centralia (1993–1995, 2006–2009, 2010–2011) ja Boca Juniorsia (1995–1996), espanjalaisia Real Zaragozaa (1996–1999) ja Valenciaa (1999–2003) sekä italialaista Internazionalea (2003–2006).
Argentiinan maajoukkueessa González pelasi 56 A-maaottelua ja teki yhdeksän maalia vuosina 1995–2005. Hän oli mukana Copa Américassa 1999 ja 2004 sekä MM-kisoissa 2002, missä hän pelasi yhden ottelun avauskokoonpanossa ja tuli kahdessa ottelussa vaihtopelaajana kentälle. González pelasi myös Argentiinan kultaa voittaneessa joukkueessa olympialaisissa 2004.
Saavutukset

Valencia
Primera División: 2001–2002
Internazionale
Serie A: 2005–2006
Italian cup (2): 2004–2005, 2005–2006
Argentiinan maajoukkue
Olympialaiset: kultaa 2004
Goottipunk

Goottipunkkari jolla on irokeesi ja goottivaatteet.
Goottipunk on yksi goottikulttuurin alatyyleistä. Goottipunk on goottityyleistä se, missä gootin juuret punktyyliin näkyvät selvimmin. Muita tyylejä ovat muun muassa cyber, fetish, industrial sekä historiallisromanttinen.
Ulkonäkö

Goottipunkkareilla on usein irokeesi tai muulla tavalla erikoinen ja huomiota herättävä leikkaus hiuksissaan. Yleisin hiusten väri on musta, jota on ryyditetty usein shokkivärillä, kuten punaisella tai vihreällä.
Mustat ja punaiset skottikuosit ovat yleisiä, kuten myös rockabilly-tyylistä lainatut polkadot- ja eläinkuosit, esimerkiksi leopardikuvio. Myös raidalliset, esimerkiksi mustapunaiset, merirosvomaiset sukkahousut ovat yleisiä.
Goottipunk on yleisesti ottaen synkempää, 'mustempaa' kuin alkuperäinen punktyyli.
Goottisota (402–403)

Goottisota (402–403) oli visigoottien sota Rooman valtakuntaa vastaan. Visigoottien kuningas Alarik I hyökkäsi Italian niemimaalle vuonna 400. Alarik valtasi osan niemimaasta, mutta Stilicho torjui hyökkäyksen vuonna 403.
Sotatoimet

Visigootit solmivat Alarikin johdolla Tonavan liiton alaanien ja vandaalien kanssa. Vuoteen 401 mennessä liitto hyökkäili Pohjois-Italiaan ja erityisesti Milano oli hyökkäysten kohteena. Stilikon joukot ajoivat Tonavan liiton armeijan länteen päin ja löi ne Pohjois-Italiassa verisessä Pollentian taistelussa vuonna 402. Stiliko otti taistelussa vangiksi Alarikin perheen ja vaimon ja pakotti Alarikin perääntymään takaisin Illyriaan. Alarik kuitenkin hyökkäsi vuoden sisällä takaisin Pohjois-Italiaan ja alkoi piirittää Veronaa. Stiliko olisi voinut lyödä Alarikin joukot taistelussa, mutta koska hän halusi nousta Itä-Rooman hallitsijaksi, teki hän sen sijaan sopimuksen Alarikin kanssa vuonna 403. Sopimuksen tavoitteena oli yhteinen hyökkäys Itä-Roomaan. Sopimus epäonnistui, koska goottipäällikkö Radagaisus hyökkäsi Italiaan vuonna 405.
Kārlis Goppers

| Kārlis Goppers |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 2. huhtikuuta 1876 Plāņu,  Venäjän keisarikunta
Kuollut: kesäkuu 1941 Riika,  Latvian SNT
Sotilashenkilö
Taistelut ja sodat:  Ensimmäinen maailmansota Venäjän sisällissota
Sotilasarvo:  Eversti vuodesta 1915 Kenraali vuodesta 1920
Kārlis Goppers (2. huhtikuuta 1876 Plāņu – kesäkuu 1941 Riika) oli latvialainen kenraali. Ennen uraansa Latvian armeijassa hän toimi Venäjän keisarikunnan armeijassa ensimmäisen maailmansodan aikana ja sittemmin valkoisten puolella Venäjän sisällissodassa. NKVD pidätti Goppersin Neuvostoliiton miehitettyä Latvian ja hänet teloitettiin vankeudessa vuonna 1941.
Elämäkerta

Goppers syntyi Plāņussa lähellä Valkaa vuonna 1876. Hän opiskeli upseerikoulussa Vilnassa ja valmistui vuonna 1896, jonka jälkeen hän palveli Venäjän armeijassa. Hän yleni kapteeniksi vuonna 1912. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän komensi pataljoonaa ja yleni vuoteen 1915 mennessä everstiksi komentaen rykmenttiä. Vuonna 1917 hänestä tuli latvialaisten kiväärimiesten ensimmäisen prikaatin johtaja. Goppers otti osaa Venäjän sisällissotaan sen jälkeen, kun hänet oli siirretty Venäjän sisäosiin joulukuussa 1917. Hän komensi ensin valkoisten sotilasosastoja Samaran alueella ja myöhemmin hän nousi 21. jalkaväkidivisioonan komentajaksi Siperiassa.
Goppers palasi Latviaan kesäkuussa 1920, ja yleni siellä kenraaliksi 13. elokuuta samana vuonna. Vuodesta 1924 lähtien hän toimi jalkaväkidivisioonan johdossa. Sotilasuransa ohella hän julkaisi useita teoksia sotilastieteiden historiasta ja teoriasta, sekä toimi partioliikkeen perustamisessa Latviassa. Neuvostoliitto miehitti sittemmin Latvian ja NKVD pidätti Goppersin syyskuussa 1940. Häntä pidettiin vankilassa Riiassa, jossa hänet teloitettiin kesäkuussa 1941. Hänen ruumiinsa tunnistettiin vasta vuonna 1944 muiden NKVD:n surmaamien uhrien joukosta.
Gootin kieli

| Gootin kieli |
| --- | --- |
Oma nimi:  𐌲𐌿𐍄𐌹𐍃𐌺𐍉 𐍂𐌰𐌶𐌳𐌰 gutisko razda
Tiedot
Alue:  Oium, Dacia, Pannonia, Dalmatia, Italia, Gallia Narbonensis, Gallia Aquitania, Hispania, Krim, Pohjois-Kaukasus
Ajoitus:  300-luvulta 1000-luvulle jaa. Krimin gootti sammui 1700-luvulla.
Puhujia:  kuollut kieli, ei äidinkielenä
Kirjaimisto:  goottilainen aakkosto
Kielitieteellinen luokitus
Kielikunta:  indoeurooppalaiset kielet
Kieliryhmä:  germaaniset kielet itägermaaniset kielet
Kielikoodit
ISO 639-2:  got
ISO 639-3:  got
 Ohje 
Codex Argenteus, gootinkielinen Raamatun käsikirjoitus 500-luvulta
Gootti (gootiksi 𐌲𐌿𐍄𐌹𐍃𐌺𐍉 𐍂𐌰𐌶𐌳𐌰, gutisko razda) oli goottien puhuma germaaniseen kieliryhmään kuuluva, jo kauan sitten sammunut itägermaaninen kieli.
Gootti on ainoa itägermaaninen kieli, josta on säilynyt merkittävästi kieliaineistoa. Muista, kuten burgundista ja vandaalista, on säilynyt vain nimistöä ja katkelmia. Gootti oli lähempänä pohjoisgermaanisia eli skandinaavisia kieliä kuin länsigermaanisia kieliä, kuten englantia, hollantia ja saksaa. Kansainvaellusten aikana (300–500-luvulla jaa.) se levisi Mustanmeren tienoilta Itä-Eurooppaan ja Rooman valtakunnan sortuessa aina Espanjaan (länsigootit) ja Italiaan (ensin visi-, sitten ostrogootit) asti. Visigoottien piispa Wulfila teki gootin kielellä yhden vanhimmista Raamatun käännöksistä 300-luvulla. Goottien valtakunnat jäivät lyhytikäisiksi, ja visigootin kieli sammui ilmeisesti jo ennen vuotta 1000. Ostrogoottia, joka oli levinnyt nykyiseen Ukrainaan ja Krimille, puhuttiin Krimillä vielä 1700-luvulla.
Aiheesta muualla

Wikipedia, vapaa tietosanakirja
| n k Germaaniset kielet |
| --- | --- |
Länsigermaaniset kielet:  afrikaans  alasaksa  englanti  friisi itäfriisi  länsifriisi  pohjoisfriisi  hollanti  jiddiš  limburg  luxemburg  saksa baijeri  elsassi  kölsch  pennsylvaniansaksa  skotti  wymysorys  yola† 
Pohjoisgermaaniset eli skandinaaviset kielet:  fääri  islanti  norja kirjanorja  uusnorja  norni†  ruotsi älvdalska  tanska 
Itägermaaniset kielet:  burgundi†  gootti† Krimin gootti†  vandaali† 
† kuollut kieli
Gor-luokka (tykkivene)

| Gor-luokka |
| --- | --- |

Tekniset tiedot
Uppouma:  273 t
Pituus:  31,27 m
Koneteho:  420 shp
Nopeus:  10,5 solmua
Miehistöä:  44
Aseistus
Meritorjunta:  1 x Krupp 26 cm/L30 BL -tykki 1 x QF 1 naulan -tykki 2 x 1 naulan revolveritykkiä
Gor-luokka oli Norjan laivaston kahden 2. luokan tykkiveneen muodostama alusluokka, jonka alukset valmistettiin vuosina 1884-1887. Alukset olivat pieniä ja ketteriä. Niiden aseistuksena oli yksi iso tykki, joka vastasi ajan taistelulaivojen pääaseita, sekä muutama pienempi tykki itsepuolustukseksi. Luokan alukset olivat ensimmäisiä Norjassa valmistettuja teräksisiä aluksia.
Hieman ennen ensimmäistä maailmansotaa alukset muutettiin vuonna 1914 miinalaivoiksi. Muutostöiden aikana niiden raskas tykki korvattiin uudenaikaisemmalla 120 mm tykillä ja lisäksi yksi yhden naulan (37 mm) tykki korvattiin tehokkaammalla 57 millimetrin (Tyr) tai 76 millimetrin (Gor) tykillä. Raskaiden tykkien poiston jälkeen aluksille kyettiin kuormaamaan mielekäs määrä miinoja.
Alukset olivat edelleen palveluksessa Saksan hyökätessä maahan huhtikuussa 1940 ja ne viettivät sodan Saksan laivastossa. Sodan päätyttyä alukset palautettiin Norjalla, joka myi alukset vuonna 1946.
Alukset

| Nimi | Telakka | Kölinlasku | Vesille | Valmis | Kohtalo |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| KNM Gor | Laivastontelakka, Horten | - | 7. toukokuuta 1884 | - | myyty 1946 |
| KNM Tyr | Laivastontelakka, Horten | - | 16. maaliskuuta 1887 | - | myyty 1946 |
Nan Goldin

| Nan Goldin |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 12. syyskuuta 1953 (ikä 71) Washington (DC)
Kansalaisuus:  Yhdysvallat
Ammatti:  valokuvataiteilija ja dokumenttivalokuvaaja
Taiteilija
Taidesuuntaus:  valokuvataide, dokumenttikuvaus
Nan Goldin (s. 12. syyskuuta 1953 Washington (DC)) on merkittävä yhdysvaltalainen valokuvataiteilija ja dokumenttivalokuvaaja.
Elämäkerta

Goldin syntyi Washington DC:ssä ja kasvoi sen esikaupungissa Marylandissa, mutta karkasi kotoa ja oli eri kasvattiperheissä. Myöhemmin hän opiskeli Satya Community Schoolissa Bostonissa, missä opettaja esitteli hänelle kameran vuonna 1968, kun hän oli 15-vuotias. Hänen ensimmäinen oma näyttelynsä oli Bostonissa vuonna 1973, perustuen hänen valokuvaamiselleen kaupungin homo- ja transvestiittiyhteisöjen keskellä, joille hänet esitteli hänen ystävänsä David Armstrong. Goldin valmistui 1977 Tuftsin yliopiston Bostonin School of the Museum of Fine Artsista, jossa hän työskenteli pääasiassa Cibachrome-vedosten kanssa.
Valmistumisensa jälkeen hän muutti New Yorkiin ja aloitti post-punk- ja new wave -musiikkipiirien dokumenttivalokuvauksen. Hän kuvasi myös kaupungin energistä homoalakulttuuria 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa, mennen vähitellen Boweryn kovien huumeiden alakulttuuriin. Nämä vuosina 1979–1986 otetut kuvat muodostavat hänen maineikkaan työnsä The Ballad of Sexual Dependency. Kuvien valokuvaestetiikka ilmentää huumeiden käyttöä, väkivaltaa, aggressiivisia pariskuntia ja omaelämäkerrallisia hetkiä. Suurin osa hänen Ballad-kohteistaan kuoli 1990-luvulla  joko huumeiden yliannostukseen tai AIDSiin; mukaan lukien hänen läheiset ystävänsä ja usein kuvauksen kohteena olleet Greer Lankton ja Cookie Mueller. Balladin jatkoksi hän yhdisti kuviaan kahteen muuhun sarjaan: I'll Be Your Mirror ja All By Myself.
Vuonna 2007 Goldinille myönnettiin Hasselblad-palkinto.
Teoksia

The Ballad of Sexual Dependency.  Aperture, 1986.  ISBN 978-0893812362
I'll Be Your Mirror.  Scalo Publishers, 1996.  ISBN 978-3931141332
Love Streams.  Yvon Lambert, 1997.
Devils Playground.  Phaidon Press, 2003.  ISBN 978-0714842233
Aiheesta muualla

Nan Goldin. Kiasman.  1.2.2008 - 13.4.2008. Arkistoitu 13.4.2008. Viitattu 28.11.2022. (englanniksi)
Nan Goldin, American, born 1953 The Museum of Modern Art – MoMA. Viitattu 28.11.2022. (englanniksi)
Nan Goldin Collection Lambert. Viitattu 28.11.2022. (englanniksi)
Nan Goldin interviewed by Adam Mazur and Paulina Skirgajllo-Krajewska : If I want to take a picture, I take it no matter what FotoTapeta. Viitattu 28.11.2022. (englanniksi)
| Auktoriteettitunnisteet  |
| --- | --- |
Kansainväliset:  FAST  ISNI  VIAF  WorldCat 
Kansalliset:  Norja  Ranska  BnF data  Katalonia  Saksa  Israel  Yhdysvallat  Ruotsi  Latvia  Japani  Tšekki  Australia  Kroatia  Alankomaat  Puola 
Tieteilijät:  CiNii 
Taiteenala:  Auckland  KulturNav  MusicBrainz  Museum of Modern Art  Victoria  Photographers' Identities  RKD Artists  Städel  ULAN 
Henkilöt:  Deutsche Biographie  DDB  Trove 
Muut:  Europeana  SNAC  IdRef 
| n k Hasselblad-palkinto |
| --- | --- |
1980-luku:  Lennart Nilsson (1980)  Ansel Adams (1981)  Henri Cartier-Bresson (1982)  Manuel Álvarez Bravo (1984)  Irving Penn (1985)  Ernst Haas (1986)  Hiroshi Hamaya (1987)  Édouard Boubat (1988)  Sebastião Salgado (1989) 
1990-luku:  William Klein (1990)  Richard Avedon (1991)  Josef Koudelka (1992)  Sune Jonsson (1993)  Susan Meiselas (1994)  Robert Häusser (1995)  Robert Frank (1996)  Christer Strömholm (1997)  William Eggleston (1998)  Cindy Sherman (1999) 
2000-luku:  Boris Mihailov (2000)  Hiroshi Sugimoto (2001)  Jeff Wall (2002)  Malick Sidibé (2003)  Bernd ja Hilla Becher (2004)  Lee Friedlander (2005)  David Goldblatt (2006)  Nan Goldin (2007)  Graciela Iturbide (2008)  Robert Adams (2009) 
2010-luku:  Sophie Calle (2010)  Walid Raad (2011)  Paul Graham (2012)  Joan Fontcuberta (2013)  Miyako Ishiuchi (2014)  Wolfgang Tillmans (2015)  Stan Douglas (2016)  Rineke Dijkstra (2017)  Oscar Muñoz (2018)  Daidō Moriyama (2019) 
2020-luku:  Alfredo Jaar (2020)  ei jaettu (2021)  Dayanita Singh (2022)  Carrie Mae Weems (2023)
Kettukankaan muinaisjäännösalue

| Kettukankaan muinaisjäännösalue |
| --- | --- |
 Kiviröykkiö Kettukankaan alueella
Sijainti
 Kettukankaan muinaisjäännösalue
Koordinaatit:  64°34′56″N, 24°37′56″E
Valtio:  Suomi
Historia
Tyyppi:  Muinaisjäännösalue
Huippukausi:  Kivikausi
Alue:  Pohjois-Pohjanmaa
Kaupunki:  Raahe
Merkitys:  Laaja muinaisjäännösalue jolla on sijainnut kivikautinen asuinpaikka
Infobox OKVirheellinen NIMI-arvo: 
Kettukankaan muinaisjäännösalue sijaitsee Pohjois-Pohjanmaalla Raahen Mattilanperällä entisen Saloisen kunnan alueella. Jylhänharjuun kuuluvalla Kettukankaalla on satakunta muinaisjäännöstä, jotka edustavat viittä muinaisjäännöslajia: röykkiö, asumuspainanne, jätinkirkko, palokivikumpu ja kuopparakennelma.
Ajoitus

Oulun yliopisto on tehnyt Kettukankaalla kaivauksia vuonna 1996 Aulis Forssin johdolla. Avatusta palokivikummusta tehdyn radiohiiliajoituksen mukaan alue on ollut käytössä noin 3200 eaa., eli tyypillisen kampakeramiikan aikana. Myös maankohoaminen tukee tätä ajoitusta. Alue on ollut siihen aikaan vasta merestä noussut niemi, joka on ollut osa suurempaa Vihannista Saloisia kohti työntyvää niemeä. Myös vuonna 1999 tehdyt lisäkaivaukset tukevat tätä ajoitusta.
Kettukankaan muinaisjäännöstyypit

Alueelta tavataan viittä eri muinaisjäännöslajia, eniten röykkiöitä ja painanteita.
Kettukankaan muinaisjäännöstyypit > Röykkiöt

Alueelta on löydetty yli 30 kivistä tehtyä röykkiötä. Ne sijaitsevat enimmäkseen kankaan 57,5–55 m merenpinnasta korkeudella. röykkiöt on koottu 10−30 cm:n suuruisista kivistä. Iso osa röykkiöstä on matalia, noin puolen metrin korkuisia kehämäisiä muodostelmia. Alueella on myös kasamaisia röykkiötä, joista korkeimmat ovat yli metrin korkuisia. Useiden röykkiöiden keskellä on painanne tai syvä keskuskuoppa. Röykkiöt on tulkittu muinaisiksi "kivikellareiksi", purnuiksi joihin saalis kätkettiin ja joiden viileydessä se säilyi pitkiäkin aikoja, ollen samalla suojassa pedoilta. Vuonna 1999 tutkitusta röykkiöstä otettu radiohiilinäytteen ajoitus antoi tulokseksi 550-300 vuotta sitten. Todennäköisesti kivikautiset rakennelmat on otettu silloin uusiokäyttöön.
Kettukankaan muinaisjäännöstyypit > Painanteet

Alueen noin 30 painannetta on tulkittu asumuksen pohjiksi. Ne ryhmittyvät harjanteen pituussuuntaa noudattaen samalle korkeudelle kuin röykkiöt. Liki toisiaan sijaitsevat painanteet muodostavat muinaisen rantaviivan suuntaisia jonomaisia, pitkänomaisten tai soikeiden kuopanteiden muodostamia ketjuja. Painanteiden syvyys on 0,3–0,8 m. Useita kuopanteita reunustaa joko yhdeltä tai useammalta puolelta kivistä, sorasta tai näiden yhdistelmästä tehty valli. Vuonna 1999 tehdyissä kaivauksissa yhdestä asuinpainanteesta löydettiin norpan palanut sormiluu.