stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Räshid Hakimsan
Jalkapallo ja yleisurheilu > Jalkapallo

Ennen uraansa jääkiekossa ja myös sen ohella Hakimsan pelasi jalkapalloa edustaen Tampereen Palloilijoita ja vuonna 1952 voitti Suomen Palloliiton nuorten mestaruuden. Hakimsan palkittiin parhaana A-juniorina Matti Wasaman kiertopalkinnolla. Vuosina 1947 ja 1948 Hakimsan oli myös voittanut C-junioreiden piirimestaruuden. Jalkapalloilijana Hakimsan oli "valpaskatseinen, teknillinen, vilkas ja repäisevä", mutta myös "hieman diivamaiset eleet omaava ja kenties liian itsekäs keskuspelaaja".
Vuoden 1953 lehtiartikkelissa "Viisas Räsid", Hakimsanin kuvaillaan olleen "kuin kahden tulen välissä" joutuessaan valitsemaan jalkapallon tai jääkiekon. Toimittaja toteaa Hakimsanin päätöksen jättää jalkapallo olevan sääli lajille, sillä "niin harvoin putkahtaa esille yhtä älyllisesti korkeammalla tasolla olevia jalkapalloilijoita".
Hakimsan ei tiettävästi kuitenkaan kokonaan lopettanut jalkapalloa. Vuonna 1956 hän voitti piirimestaruuden TaPan A-nuorten joukkueessa, jossa pelasi myös Ilveksen Raimo Kilpiö ja myöhemmin maajoukkuettakin edustanut jalkapalloilija Matti Mäkelä.
Seura muisti Hakimsania hopeisella ansiomerkillä.
Jalkapallo ja yleisurheilu > Yleisurheilu

Hakimsan edusti Tampereen Pyrintöä yleisurheilussa ja voitti vuonna 1951 Lahdessa SM-hopeaa nuorten 1000 metrin viestissä eli niin sanotussa ruotsalaisviestissä. Juoksukumppaneina olivat Matti Lahti, Urho Riihikoski ja Matti Ahmavuori. Joukkueen aika oli 2:04.0h.
Tilastot

| Kausi | Sarja | O | M | S | P | R |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1951–1952 | SM-sarja | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 1952–1953 | SM-sarja | 10 | 6 | 5 | 11 | 6 |
| 1953–1954 | SM-sarja | 8 | 5 | 4 | 9 | 7 |
| 1955–1956 | SM-sarja | 10 | 4 | 1 | 5 | 2 |
| 1956–1957 | SM-sarja | 10 | 8 | 6 | 14 | 8 |
| 1957–1958 | SM-sarja | 11 | 14 | 3 | 17 | 0 |
| 1958–1959 | SM-sarja | 18 | 14 | 10 | 24 | 6 |
| 1959–1960 | SM-sarja | 18 | 13 | 6 | 19 | 4 |
| YHT. |  | 88 | 64 | 35 | 99 | 33 |
Tilastot > Erotuomarina (vuoteen 1974)

181 SM-, 2 maaottelua (+ kansainvälisiä otteluita kuten nuorten EM-kilpailut, Talviuniversiadit, Ahearne Cup, Sir William Cup, Euroopan Cup).
Saavutukset ja huomionosoitukset

Jääkiekko
4 Suomen-mestaruutta (1952, 1957, 1958, 1960)
2 SM-kultaa nuorten joukkueessa (1952, 1953)
Suomen Cup -mestaruus (1958)
5 hattutemppua SM-sarjassa
Ilveksen kauden pistepörssin voittaja (1953–1954)
Nuorten maajoukkueen paras hyökkääjä (1952)
Ilveksen hopeinen ansiomerkki
Ilveksen pronssinen ansiomerkki
Puolustusvoimien jääkiekkojoukkue, kultainen mitali (1953)
Suomen Jääkiekkoliiton erotuomarin ansiomerkki ja 50-vuotisjuhlamitali (1979)
Muut
A-nuorten Suomen Palloliiton mestaruus ja Matti Wasama -palkinto parhaana pelaajana (1952)
A-nuorten jalkapallon piirimestaruus (1956)
C-nuorten jalkapallon piirimestaruus (1947, 1948)
Hopeinen ansiomerkki, Tampereen Palloilijat
SM-hopea, nuorten 1000 metrin viesti (1951)
Yksityiselämä

Räshid Hakimsan teki päivätyönsä teknisenä piirtäjänä Tampellan "kattilapuolella".
Hakimsan kuului Suomen tataariyhteisöön. Hänen isänsä oli Venäjällä syntynyt tataaritaiteilija Aisja Hakimsan (Aisa Hakimcan) ja äiti islaminuskoon kääntynyt Sylvia "Särvi" ( سروى, Servi; 1904–1965). Räshidin sisko Aliye, sekä heidän serkkunsa Hamdurrahman ja Hafize (Kaader) olivat lahjakkaita laulajia yhteisön keskuudessa. Kolmas serkku, Zinnetulla, soitti rumpuja vuonna 1945 perustetussa yhtyeessä Hopeakuu.
Räshidin poika Sami työskenteli 2000-luvun alkupuolella Ilves-Hockey Oy:n markkinointijohtajana ja aikoinaan oli myös musiikin kanssa tekemisissä. Juice Leskinen kehui Samia laulajana ja kirjoitti haluavansa hänet bändiinsä teoksessa Kuka murhasi rock’n’roll tähden (1978).
Yksityiselämä > Nimi

Räshid Hakimsan (Hakimdshan) kirjoitetaan suomentatarilaisittain turkin oikeinkirjoituksen mukaan, eli Reşid (Reşit) Hakimcan; arabialaisella kirjaimistolla رشيد حكيم جان (Rashid Hakîm Jân).
Lempinimeltään "Räskä".
Lehdistössä Räshid Hakimsanin nimestä oli monesti eri väännöksiä, kuten "Räffit", "Hakimsson", "Hakimsam", "Hakisman".
Galleria

Reşid ja isänsä Aisa Hakimcan.
Räshidin poika Sami.
Ojakadun insinööritoimisto Ohje; piirtäjä Räshid Hakimsan oikealla.
Räshid Hakimsan, Raimo Kilpiö.
Ilveksen palkintojenjako 1958. Räshid Hakimsan takarivissä viides vasemmalta. Eturivissä nuorempaa Ilvestä, kuten Jarmo Wasama ja Reijo Hakanen.
Hakimsan ja Heino Pulli Koulukadun ensimmäisessä ottelussa vuonna 1956.
Hakimsan ja Kalevi Pulli.
Hakimsan ja Jorma Salmi.
HJK:n Aron laukauksen osuttua Koisoa päähän ovat häntä auttamassa Pynnönen, Hakimsan, tuomari Viitala ja valmentaja Honkavaara (1960).
Ilves-Tappara 1959 (Räskä pipo päässä).
Kooveen maalilla 1960.
Nuorten maajoukkueen paidassa Ruotsissa vuonna 1953.
Suomen ensimmäinen B-maajoukkue Oslossa 1954 (Hakimsan takarivissä neljäs vasemmalta).
Hakimsan (joukossa mukana) ja muita paikallisia erotuomareita marssimassa Hakametsän hallin peruskiven muuraustilaisuuteen Hämeenkadulla vuonna 1964.
Tampereen Allianssi vs. SKA Leningrad – Hakametsä, Joulukuu 1966. Tuomareina Hakimsan (kuvassa) ja Isotalo.
Ottelun tuoksinnassa Hakimsan niistää HIFK:n Heikki Riihirannan nenän (1971).
Huomautuksia

↑  Hakimsanin SM-tuomariuran sanotaan yhdessä lähteessä alkaneen vuonna 1963, mutta tiettävästi hän tuomitsi ainakin yhden mestaruussarjaottelun jo kauden alussa edeltävän vuoden puolella.
↑  Kirjoissa "Urheilumme kasvot" ja "Koulukadun sankarit" Hakimsanin sanotaan voittaneen jalkapallossa hopeaa vuonna 1952, mutta Tampereen Palloilijoiden oma historiikki sekä lehtiartikkelit vahvistavat, että kyseessä oli mestaruusvoitto.
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Räshid Hakimsan Wikimedia Commonsissa
Räshid Hakimsan Koulukadulla.
Tamperelaisia Suomen nuorten jääkiekkomaajoukkueen edustajia 1950-luvun alussa. Vasemmalta Räshid Hakimsan, Seppo Liitsola, Aarne Honkavaara, Yrjö Hakala, Esko Niemi, Isto Virtanen.
Juha Rantasila, Räshid Hakimsan, Keijo Puhakka (1972).
Suomen Palloliiton nuorten mestari 1952 (Hakimsan takarivissä kolmas oikealta).
Reşid (takana), isänsä (keskellä) ohjaamassa näytelmässä "Asıl yar", Helsingissä 1949. Sisko Aliye istumassa oikealla.
Harmaa eminenssi

Harmaa eminenssi (ransk. éminence grise) tarkoittaa vaikutusvaltaista poliittista neuvonantajaa, tukijaa tai avustajaa, joka toimii poliitikon tai poliittisen liikkeen yhteydessä salaa tai vailla virallista asemaa.
Harmaa eminenssi ei välttämättä ole auttamansa poliittisen voimatekijän varaukseton ihailija tai kannattaja, mutta hän katsoo tämän tukemisen edistävän jotakin itselleen tärkeää poliittista tavoitetta. Nimitys syntyi 1600-luvun Ranskassa, jolloin François Leclerc du Tremblay toimi kardinaali Richelieun oikeana kätenä. Leclerc du Tremblay oli kapusiinimunkki ja pukeutui harmaaseen kaapuun, mistä syystä hän sai kutsumanimen éminence grise. ”Ylhäisyyttä” tarkoittava eminenssi oli kardinaalien arvonimi, mutta Leclerc du Tremblay kuoli juuri kun hän oli saamassa kardinaalin arvon.
Suomen poliittisessa historiassa harmaana eminenssinä on pidetty esimerkiksi akateemikko Kustaa Vilkunaa, joka toteutti tavoitteitaan muiden avulla tiedepolitiikassa Urho Kekkosen kaudella. Suomessa Christoffer Taxell tunnetaan ruotsinkielisen politiikan, talouden ja kulttuurin harmaana eminenssinä.
Raivo (EP)

| Raivo CMX |
| --- | --- | --- |

EP-levyn tiedot
 Äänitetty : 1989, Tico Tico Studio, Kemi
 Julkaistu: 1989
 Tuottaja(t): Ahti Kortelainen
 Tyylilaji: hardcore punk
 Kesto: 12.39
 Levy-yhtiö: Bad Vugum
CMX:n muut julkaisut
| Johannes Kastaja 1987 | Raivo 1989 | Kolmikärki 1990 |
Raivo on CMX:n vuonna 1989 julkaistu toinen EP-levy. Se on yleisilmeeltään aggressiivisempi, synkempi ja raskaampi, kuin edeltäjänsä, Johannes Kastaja -EP. Suoraviivaisen hardcore punkin lisäksi levyllä on kuultavissa jopa pienimuotoisia vaikutteita 1980-luvun thrash metalista. Levy julkaistiin alun perin vain vinyylinä, mutta levyn kappaleet julkaistiin CD:nä Kolmikärki-albumin CD-julkaisun yhteydessä vuonna 1993. Raivo-EP on mukana myös vuonna 2002 Kolmikärki-albumin re-masteroidulla GOLD-versiolla, joka sisältää Kolmikärki-LP:n, sekä EP:t Raivo ja Johannes Kastaja.
EP:n teko

Vuonna 1988 Kari Heinonen otti Bad Vugumilta yhteyttä yhtyeeseen ja halusi alkaa tekemään yhteistyötä. Keikka Oulun Rauhalassa sai hänet riittävän vakuuttuneeksi. Yhtye kokoontui Torinioon harjoittelemaan ja äänitti Ahti Kortelaisen kanssa materiaalin Raivo-EP:lle Kemin Tico Tico Studiolla. Alunperin Raivosta piti tulla kokopitkä albumi, mutta siitä lopulta tehtiin EP, koska budjetti ei ollut riittävä, kun Bad Vugum ei saanut projektiin rahallista avustusta.
Julkaisu ja vastaanotto

Raivo julkaistiin helmikuussa 1989 ja julkaisukeikat tehtiin yhdessä muiden Bad Vugumin artistien (Raff Bey, Radiopuhelimet) kanssa Oulussa. Yhtye esiintyi myös ensimmäisen kerran Helsingin Tavastialla.
Kappaleet

Kappaleet säveltänyt, sovittanut ja sanoittanut - A. W. Yrjänä
Lintu – 2.09
Rituaali – 0.53
Syvä vesi – 0.47
Jumalan ruoska – 1.00
Raivo – 1.22
Hiki – 2.03
Kolme näkyä – 1.14
Anathema – 1.14
Maailmoiden välissä – 1.56
Kokoonpano

Kanniainen – rummut
Yrjänä – laulu, bassokitara
Suomalainen – kitara
Muuta:
A. Kortelainen - äänitys
P. Laakso - Kansitaide
Aiheesta muualla

Raivo (EP) Discogsissa. (englanniksi)
| n k CMX |
| --- | --- |
 A. W. Yrjänä  Janne Halmkrona  Timo Rasio  Olli-Matti Wahlström   Tuomas Peippo 
Studioalbumit:  Veljeskunta  Aurinko  Aura  Rautakantele  Discopolis  Vainajala  Dinosaurus Stereophonicus  Isohaara  Aion  Pedot  Talvikuningas  Iäti  Seitsentahokas  Mesmeria  Alkuteos 
Kokoelmat:  Cloaca Maxima II  Kaikki hedelmät  Kolmikärjen Veljeskunta  Cloaca Maxima III 
EP:t:  Raivo  Tanssitauti  Musiikin ystävälliset kasvot  Musiikin ystävälliset kasvot +5  HC-EP  Auringon kultainen kaupunki 
Muuta:  Tuuliajolla-kiertue  Vapaus johtaa kansaa
Norkys Batista

| Norkys Yelitza Batista |
| --- | --- |

Henkilötiedot
Syntynyt: 30. elokuuta 1977 (ikä 47) Caracas, Venezuela
Puoliso:  Leonardo Luttinger (2003 - 2010)
Lapset:  Sebastian Luttinger
Näyttelijä
Aktiivisena:  1999–
Merkittävät roolit:  Chiquinquirá ”La Chiqui” Lorenz Rivero   (Tuhkimotarina)
Aiheesta muualla
Viralliset kotisivut
IMDb 
Norkys Yelitza Batista Villaroel (s. 30. elokuuta 1977 Caracas) on venezuelalainen missi, näyttelijä ja malli.
Varhaiset vuodet

Norkys Batista syntyi Caracasissa 30. elokuuta 1977 kolmantena yhteensä kahdeksasta lapsesta Luis Oswaldo Batistalle ja Migdals Villarroelille.  Hän eli lapsuutensa ja nuoruutensa El Ciprés de Las Adjuntas -kaupunginosassa lounaisessa Caracasissa.
Ura

Batista aloitti uransa mallina eri ohjelmissa ja mainoksissa. Julkisuuteen hän nousi sijoituttuaan ensimmäiseksi perintöprinsessaksi vuoden 1999 Miss Venezuela -kilpailussa. Hänelle myönnettiin erikoismaininnat parhaasta hymystä (la mejor sonrisa) sekä kuvauksellisuudesta (miss fotogénica). Vuonna 2000 Batista voitti kauneuskilpailut Miss Atlántico Internacional ja Miss Latina Internacional. Lisäksi hän osallistui kilpailuihin Reinado Internacional del Café 2000 (semifinalisti) ja Miss Mesoamérica 2000 (1. perintöprinsessa).
Vuonna 2002 Batista tarjottiin sivuosaa telenovelassa Juana la Virgen (Ihmeiden aika).  Samana vuonna hän näytteli telenovelassa Mi Gorda Bella (Tuhkimotarina) Chiquinquirá Lorenzin roolin. Tuhkimotarinan jälkeen Batista näytteli RCTV:n telenovelissa Estrambótica Anastasia (2004), Amor a palos (2005) ja La Trepadora (2008), Telemundon telenovelassa Flor Salvaje (2011) sekä viimeisimpänä Venevisiónin telenovelissa Mi ex me tiene ganas (2012) ja De todas maneras Rosa (2013).
Lokakuussa 2014 Batista kertoi aloittavansa vuoden 2015 alussa Panamassa telenovelan Una Maid en Paitilla kuvaukset.
Batista on julkaissut kaksi kalenteria (2004 ja 2006) sekä vuonna 2013 oman uimapukumalliston.
Yksityiselämä

Batista meni naimisiin managerinsa Leonardo Luttingerin kanssa Caracasissa 3. toukokuuta 2003. Suhde päättyi avioeroon vuonna 2010. Heillä on liitosta yksi yhteinen lapsi, 20. tammikuuta 2006 syntynyt poika.
Filmografia

| Televisiosarjat> Vuosi | Televisiosarjat> Sarja | Televisiosarjat> Rooli | Televisiosarjat> Muuta | Televisiosarjat> Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Ihmeiden aika | Desireé Rojas | sivuosa / antagonisti |  |
| 2002 - 2003 | Tuhkimotarina | Chiquinquira "La Chiqui" Lorenz Rivero | antagonisti |  |
| 2004 | La Estrambótica Anastasia | Anastasia/Alexandra/Catalina | pääosa; parhaan naispääosan palkinto (Premios 2 de Oro 2004) |  |
| 2005 - 2006 | Amor a Palos | Ana Jesús Amaral | pääosa; parhaan naispääosan palkinto (Premios 2 de Oro 2007) |  |
| 2008 | La Trepadora | Victoria Guanipa | pääosa |  |
| 2009 | Esto es lo que hay | Yolanda Oropeza | pääosa |  |
| 2011 | Flor Salvaje | Sara | antagonisti |  |
| 2012 | Mi ex me tiene ganas | Miranda Atenas | parhaan naispääosan palkinto (Premios Inter 2013) |  |
| 2013 - 2014 | De todas maneras Rosa | Andreína Vallejo | antagonisti |  |
| 2015 | Una Maid en Paitilla | Natalia | pääosa |  |
| Elokuvat> Vuosi | Elokuvat> Elokuva | Elokuvat> Rooli | Elokuvat> Lähde |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | 13 segundos  | Mariela |  |
| 2007 | Señor Presidente | Fedina |  |
Palkinnot ja ehdokkuudet

| Vuosi | Palkinto | Kategoria | Työ | Tulos | Lähde |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Premios 2 de Oro | Vuoden naispääosa (Actriz del año) | La Estrambótica Anastasia | Voitto |  |
| 2007 | Premios 2 de Oro | Vuoden naispääosa (Actriz del año) | Amor a Palos | Voitto |  |
| 2013 | Premios Inter | Vuoden naispääosa (Actriz principal del año) | Mi ex me tiene ganas | Voitto |  |
| 2013 | Premios Inter | Vuoden pahis (Villana del año) | De todas maneras Rosa | Ehdokkuus |  |
Aiheesta muualla

Viralliset kotisivut (espanjaksi)
| --- | --- |
Auktoriteettitunnisteet :  VIAF  WorldCat
Lars Karell

| Lars Karell> Henkilötiedot |
| --- | --- |
Koko nimi:  Lars Arne Karell
Syntynyt: 7. kesäkuuta 1947 Helsinki, Suomi
Kuollut: 14. heinäkuuta 2010
Kansalaisuus:   Suomi
Koripalloilija
Pituus:  191 cm
Pelaajaura
Seurajoukkueet
1962–1967 1967–1969 1969–1973 1973–1974 1974–1975:   Torpan Pojat  Tapiolan Honka  Torpan Pojat  Playboys  Torpan Pojat
Maajoukkueet
1964–1972:   Suomi
Ottelut (pisteet):  86 (440)
Aiheesta muualla
FIBA
Lars Arne Karell (7. kesäkuuta 1947 Helsinki – 14. heinäkuuta 2010) oli suomalainen koripalloilija.
Torpan Poikien kasvatti Karell edusti kasvattajaseuraansa, Tapiolan Honkaa ja Playboysia SM-sarjassa vuosina 1962–1975 voittaen yhteensä neljä Suomen mestaruutta, kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin sekä kaksi Suomen cup-mestaruutta.
Suomen maajoukkueessa Karell pelasi vuosina 1964–1972 86 ottelua 5,1 pisteen keskiarvolla. Hän pelasi myös 11 A-nuorten maaottelua. Karell kuului Suomen joukkueisiin Neuvostoliiton 1965 ja Suomen 1967 EM-kilpailuissa. Vuonna 1967 isäntämaa ylsi historian siihen mennessä parhaaseen arvokisasijoitukseensa, kuudenneksi.
Saavutuksia

Suomen mestaruus 1966, 1968, 1969 ja 1974
SM-hopeaa 1963 ja 1964
SM-pronssia 1967
Suomen cup 1968 ja 1973
I’m Gonna Getcha Good!

| ”I'm Gonna Getcha Good!” Shania Twain |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Albumilta: Up!
 Äänitetty : 2002
 Julkaistu: 23. syyskuuta 2002
 Formaatti: Radio single, maxi single, 5" CD single, kasettisingle
 Tuottaja(t): Robert John ”Mutt” Lange
 Tyylilaji: country pop, dancepop
 Levy-yhtiö: Mercury Nashville
Shania Twainin muut singlet
| ”I'm Holdin’ On to Love (to Save My Life)” 2000 | ”I’m Gonna Getcha Good!” 2002 | ”Up!” 2003 |
I’m Gonna Getcha Good! on kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Shania Twainin kappale. Se julkaistiin hänen Up!-studioalbumin ensimmäisenä singlenä. Kappaleen sanoittivat Mutt Lange ja Shania Twain. "I'm Gonna Getcha Good!" julkaistiin alun perin Yhdysvaltain radioasemilla 23. syyskuuta 2002. Shania valitsi "I'm Gonna Getcha Good!:n" hänen Up!-albumin ensimmäiseksi singleksi, koska hän koki sen koskettavammaksi kuin hänen aiemmat singlensä ja koska hän ei halunnut jotain liian tuntematonta. Kappaleesta on muodostunut yksi hänen suurimmista kansainvälisistä hiteistä, sijoittuen listoille valtioissa, joissa mikään hänen kappaleista ei ollut päässyt listoille. Vuoden 2003 Juno Awards-gaalassa "I'm Gonna Getcha Good!" oli nimetty "Vuoden Countrykappaleeksi". Myöhemmin Jonas Brothersit coveroivat kappaleen heidän Jonas Brothers: The 3D Concept Experience-elokuvan soundtrackille.
Aiheesta muualla

I'm Gonna Getcha Good! discogs.com -sivustolla
Käännös suomeksi
Valtimon seurakunta

| Valtimon seurakunta |
| --- | --- |
 Valtimon kirkko
Suuntautuminen:  Luterilaisuus
Kirkkokunta:  Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Hiippakunta:  Kuopion hiippakunta
Rovastikunta:  Joensuun rovastikunta
Perustettu:  1894
Erotettiin:  Nurmeksen seurakunnasta
Lakkautettu:  2020
Liitettiin:  Nurmeksen seurakuntaan
Kirkkohera:  Mikko Huhtala (vt.)
Infobox OKNimi-testi OK: 
Valtimon seurakunta oli Pohjois-Karjalan Valtimossa sijainnut Suomen evankelis-luterilainen seurakunta, joka toimi vuosina 1894—2020. Seurakunnan alue kuuluu nykyään Nurmeksen seurakunnalle.
Historia

Nurmeksen seurakunta erotettiin Pielisjärven seurakunnasta vuonna 1810. Nurmeksen neljäs kirkko paloi vuonna 1891. Varsin kaukana Nurmeksesta asuneet valtimolaiset eivät halunneet osallistua uuden kirkon rakentamiskustannuksiin, minkä myötä syntyi ajatus oman kirkon rakentamisesta ja seurakunnan perustamisesta. Vuonna 1894 perustettiin Waltimon evankelis-luterilainen kirkkoherrakunta. Nimi lainattiin Valtimon kylästä, nykyisestä Ylä-Valtimosta. Seurakunnalla ei ollut alkuvaiheessa omaa kirkkoa, vaan Valtimon kirkko valmistui vasta vuonna 1901. Pappila saatiin vuonna 1902 ostamlla maatalo. Valtimon hautausmaa vihittiin käyttöön vuonna 1904. Ensimmäinen kirkkoherra Niilo A.Huttunen määrättiin virkaan vuonna 1909.
Vuonna 1930 seurakunnalle valittiin ensimmäinen diakonissa. Seurakunnan merkitys paikkakunnan terveydenhuollossa oli alkuaikoina suuri, sillä Valtimolla ei ollut kunnanlääkäriä tai sairaanhoitajaa. Sodan jälkeen valmistui kanttorila. Vanha pappila siirtyi Valtimon kunnalle perustettavan metsäoppilaitoksen käyttöön ja seurakunta sai vaihdossa niin sanotun Mäkelän kiinteistön, jossa pidettiin aina 2000-luvun alkuun erilaisia tapahtumia. Vuonna 1967 valmistui uusi pappila ja seurakuntalo lähelle kirkkoa. 2010-luvulla uusi pappila purettiin ja seurakuntalo peruskorjattiin. Vuoden 2020 alusta Valtimon seurakunta lakkautettiin kuntaliitoksen yhteydessä ja seurakunnan alue siirtyi takaisin osaksi Nurmeksen seurakuntaa. Valtimon seurakunta oli tätä ennen kärsinyt jo vuosia taloudellisista vaikeuksista muun muassa jyrkästi laskeneen jäsenmäärän takia.
Kirkkoherrat

Valtimon evankelis-luterilaisen seurakunnan kirkkoherroina ovat toimineet
Mauri Kokko 1931–1953
Lauri Salovaara 1954–1961
Martti Kaukola 1962–1975
Taisto Mäkitalo 1977–2005
Olli Kortelainen 2005–2008
vt. Markus Kontiainen 2008–2010
Heikki Holkeri 2010–2011.
Juhani Saastamoinen 2011–2017
vt. Mikko Huhtala 2017–2020
Johan Harmenberg

| Mitalit> Miesten miekkailu.Maa:   Ruotsi . Olympialaiset  | Mitalit> Miesten miekkailu.Maa:   Ruotsi . Olympialaiset  | Mitalit> Miesten miekkailu.Maa:   Ruotsi . Olympialaiset  | Miesten miekkailu> Maa:   Ruotsi . |
| --- | --- | --- | --- |
|  Kultaa | Moskova 1980 | kalpa |  |
| Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  | Maailmanmestaruuskilpailut  |  |
|  Kultaa | Buenos Aires 1977 | kalpa |  |
|  Kultaa | Buenos Aires 1977 | joukkuekalpa |  |
|  Pronssia | Melbourne 1979 | joukkuekalpa |  |
Johan Harmenberg (s. 8. syyskuuta 1954 Tukholma) on ruotsalainen kalpamiekkailija. Hän voitti urallaan neljä arvokisamitalia henkilökohtaisessa ja joukkuekalvassa.  Harmenberg valittiin vuonna 1997 juutalaisten urheilijoiden Hall of Fameen. Hän on ammatiltaan lääkäri ja opiskeli kaksi vuotta Massachusetts Institute of Technologyssa. Harmenbergin miekkailuseura on Tukholmalainen Föreningen för Fäktkonstens Främjande (FFF).
Harmenbergia ei pidetä teknisesti erityisen taitavana miekkailijana, mutta yhdessä valmentajansa kanssa hän kehitti uuden miekkailutyylin, jonka avulla hän nousi yhdeksi 1970-luvun menestyneimmistä kalpamiekkailijoista. Harmenberg pyrki pakottamaan vastustajansa hyökkäämään hänen vahvimmille alueilleen ja rajoitti oman miekkailunsa muutamaan täydellisesti harjoiteltuun liikkeeseen. Hänen luomansa tekniikka on ollut keskeinen tekijä modernin kalpamiekkailun kehittymisessä.
Harmenberg on kirjoittanut teoksen Epee 2.0: the Birth of the New Fencing Paradigm kehittämästään miekkailutekniikasta sekä joukon miekkailuun liittyviä urheilulääketieteellisiä artikkeleita.
Tetjana Samolenko-Dorovskyh’

| Mitalit | Mitalit | Mitalit |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  Tetjana Samolenko-Dorovskyh’ |  Tetjana Samolenko-Dorovskyh’ |  Tetjana Samolenko-Dorovskyh’ |  |
Naisten yleisurheilu
Maa:   Neuvostoliitto
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Kultaa | Soul 1988 | 3 000 m |  |
|  Pronssia | Soul 1988 | 1 500 m |  |
| MM-kilpailut  | MM-kilpailut  | MM-kilpailut  |  |
|  Kultaa | Rooma 1987 | 1 500 m |  |
|  Kultaa | Rooma 1987 | 3 000 m |  |
|  Kultaa | Tokio 1991 | 3 000 m |  |
|  Hopeaa | Tokio 1991 | 1 500 m |  |
| EM-kilpailut  | EM-kilpailut  | EM-kilpailut  |  |
|  Hopeaa | Stuttgart 1986 | 1 500 m |  |
Maa:  Yhdistynyt joukkue
|  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  Olympialaiset  |  |
|  Hopeaa | Barcelona 1992 | 3 000 m |  |
Tetjana Volodymyrivna Samolenko-Dorovskyh’ (os. H’amitova, ukr. Тетяна Володимирівна Самоленко-Доровських (Хамітова), ven. Татьяна Владимировна Самоленко-Доровских (Хамитова), Tatjana Vladimirovna Samolenko-Dorovskih (Hamitova); s. 12. elokuuta 1961 Sekretarka, Orenburg, Venäjän SFNT) on ukrainalainen keskimatkojen juoksija, joka voitti olympiakultaa ja kolme maailmanmestaruutta.
Neuvostoliittoa edustanut Samolenko-Dorovskyh’ sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 1 500 metrin juoksussa toiseksi. Seuraavana vuonna sisäratojen MM-kilpailuissa Indianapolisissa hän voitti 3 000 metrin juoksun ja sijoittui 1 500 metrillä toiseksi. Saman vuoden Rooman MM-kisoissa hän voitti sekä 1 500 metrin että 3 000 metrin juoksut. Soulin olympialaisissa 1988 hän saavutti pronssia 1 500 metrillä ajalla 4.00,30, mutta voitti olympiakultaa 3 000 metrillä ennätysajallaan 8.26,53.
1991 Tokion MM-kilpailuissa Samolenko-Dorovskyh’ voitti hopeaa 1 500 metrin juoksussa ja kultaa 3 000 metrillä. Seuraavan vuoden sisäratojen EM-kilpailuissa hän sijoittui toiseksi 3 000 metrin juoksussa. Hän osallistui vielä Barcelonan kesäolympialaisiin, jossa voitti hopeaa 3 000 metrillä ajalla 8.46,85, mutta jäi 1 500 metrillä neljänneksi, vaikka juoksi uuden ennätyksensä 3.57,92. Samolenko-Dorovskyh’ kärähti dopingista kesäkuussa 1993, mikä käytännössä lopetti hänen urheilu-uransa.
Metsälö

Metsälö on taloudellinen ja hallinnollinen käsite, jota käytetään saman omistajan hallussa olevien metsien tai muiden metsätalousmaiden muodostamista kokonaisuuksista, erityisesti maatilojen ja muiden yksityisten omistamien metsien yhteydessä. Sillä ei ole vaikutusta, harjoittaako omistaja metsätaloutta päätoimisesti vai sivutoimenaan. Valtion, yhtiöiden ja muiden suuromistajien metsistä käytetään yleensä nimitystä metsäomaisuus.
Metsälö voi koostua yhdestä tai useammasta kiinteistörekisteriin merkitystä tilasta. Tilastoissa metsälöiden vähimmäispinta-ala on yleensä kaksi hehtaaria ja metsien pitää sijaita yhden kunnan alueella. Metsälöä vastaava käsite maataloudessa on viljelmä, joka tarkoittaa saman omistajan pelloista ja muusta maatalousmaasta muodostuvaa kokonaisuutta.
Vuoden 2003 alussa Suomessa oli 445 300 yli kahden hehtaarin suuruista yksityismetsälöä. Suomen metsämaa- ja kitumaa-alasta omistivat
58 prosenttia yksityiset henkilöt, henkilöyhtymät, perikunnat ja toiminimet
29 prosenttia valtio sekä sen virastot ja laitokset
8 prosenttia osakeyhtiöt ja niiden eläkesäätiöt
5 prosenttia muut (kunnat, seurakunnat, osuuskunnat, yhteismetsät, säätiöt ym.)