stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Suomen erämaalaki
Sovellusala

Erämaa-alueet:
| Erämaa-alue | Kunnat | Pinta-ala |
| --- | --- | --- |
| Hammastunturi | Inari, Sodankylä ja Kittilä | 1 820 km² |
| Kaldoaivi | Utsjoki ja Inari | 2 940 km² |
| Kemihaara | Savukoski | 310 km² |
| Käsivarsi | Enontekiö | 2 210 km² |
| Muotkatunturi | Inari ja Utsjoki | 1 570 km² |
| Paistunturi | Utsjoki ja Inari | 1 570 km² |
| Pulju | Kittilä ja Enontekiö | 610 km² |
| Pöyrisjärvi | Enontekiö | 1 280 km² |
| Tarvantovaara | Enontekiö | 670 km² |
| Tsarmitunturi | Inari | 150 km² |
| Tuntsa | Salla ja Savukoski | 210 km² |
| Vätsäri | Inari | 1 550 km² |
Portugalin ralli 1992

|  Portugalin ralli 1992 |
| --- | --- |
 3. osakilpailu 14 osakilpailusta kaudella 1992. 
Ajankohta:  3.–7. maaliskuuta 1992
Pituus:  40 erikoiskoetta, 577,30 km


Palkintokoroke
Voittaja:   Juha Kankkunen    Juha Piironen  (Martini Racing)
Toinen:   Miki Biasion    Tiziano Siviero  (Ford Motor Co)
Kolmas:   Carlos Sainz    Luis Moya  (Toyota Team Europe)
Portugalin ralli 1992 (viralliselta nimeltään 26. Rallye de Portugal - Vinho do Porto) oli rallin maailmanmestaruussarjan kilpailu kaudella 1992. Kilpailu järjestettiin 3.–7. maaliskuuta 1992. Kilpailu oli kauden kolmas ja erikoiskokeiden yhteispituus oli 577,3 kilometriä.
Kilpailussa yksi katsoja kuoli kun kilpailijan autossa oli ohjausongelma ja auto suistui katsojien joukkoon.
Tulokset

| Sija | Kuljettaja | Kartanlukija | Auto | Aika | Ero |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Juha Kankkunen |  Juha Piironen | Lancia Delta HF Integrale | 6:24.37 | 0.0 |  |
| 2. |  Miki Biasion |  Tiziano Siviero | Ford Sierra RS Cosworth 4x4 | 6:26.10 | +1.33 |  |
| 3. |  Carlos Sainz |  Luis Moya | Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) | 6:29.36 | +4.59 |  |
| 4. |  Markku Alén |  Ilkka Kivimäki | Toyota Celica Turbo 4WD (ST185) | 6:30.09 | +5.32 |  |
| 5. |  Timo Salonen |  Voitto Silander | Mitsubishi Galant VR-4 | 6:31.16 | +6.39 |  |
| 6. |  François Chatriot |  Michel Périn | Nissan Sunny GTI-R | 6:45.41 | +21.04 |  |
| 7. |  Mía Bardolet |  Josep Autet | Ford Sierra RS Cosworth 4x4 | 6:53.55 | +29.18 |  |
| 8. |  Joaquim Santos |  Carlos Magalhães | Toyota Celica GT-4 (ST165) | 7:01.20 | +36.43 |  |
| 9. |  Carlos Menem, Jr |  Victor Zucchini | Lancia Delta HF Integrale | 7:02.47 | +38.10 |  |
| 10. |  José Miguel |  Luís Lisboa | Ford Sierra RS Cosworth | 7:13.08 | +48.31 |  |
Lähde:
Porasiira

| Porasiira |
| --- | --- |

Tieteellinen luokittelu
Domeeni::  Aitotumaiset Eucarya
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Niveljalkaiset Arthropoda
Alajakso::  Äyriäiset Crustacea
Luokka::  Kuoriäyriäiset Malacostraca
Alaluokka::  Eumalacostraca
Ylälahko::  Peracarida
Lahko::  Siirat Isopoda
Alalahko::  Flabellifera
Heimo::  Porasiirat Limnoriidae
Suku::  Limnoria
Laji::  lignorum
Kaksiosainen nimi
 Limnoria lignorum  (Rathke, 1799) 
Katso myös
   Porasiira Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Limnoria-siiran jäytämää puuta
Porasiira (Limnoria lignorum) on siiroihin kuuluva tuhoäyriäinen. Se tekee käytäviä mm. merenrannoilla oleviin puisiin rakennelmiin kuten laitureiden paalutuksiin. Niiden tuottama vahinko voi olla hyvinkin tuhoisaa.
Porasiirat ovat harmaanvalkeita ja muodoltaan muita siiroja putkilomaisempia. Ne ovat noin 12 mm pitkiä ja 5 mm leveitä. Niillä on ruumiin molemmilla puolilla seitsemän raajaa. Edessä on neljä lyhyttä tuntosarvea, takana kaksi uloketta. Ravintona porasiira käyttää kuolleita lehtiä, puuta tai muuta vastaavaa.
Porasiiran luontaisia saalistajia ovat ainakin monisukasmatoihin kuuluvat Halosydna johnsoni ja Nereis vexillosa.
Aiheesta muualla

Limnoria lignorum (Limnoriidae) - the gribbles (Arkistoitu – Internet Archive) forestry.ubc.ca (englanniksi)
ITIS: Limnoria lignorum (englanniksi)
University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Limnoria lignorum, wood gribble (englanniksi)
Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Limnoria lignorum (englanniksi)
Pitat

| Pitat |
| --- | --- |
 Huppupitta (Pitta sordida)
Tieteellinen luokittelu
Kunta::  Eläinkunta Animalia
Pääjakso::  Selkäjänteiset Chordata
Alajakso::  Selkärankaiset Vertebrata
Luokka::  Linnut Aves
Lahko::  Varpuslinnut Passeriformes
Heimo::  Pitat  Pittidae  Swainson, 1831
Katso myös
   Pitat Wikispeciesissä   Pitat Commonsissa 
Infobox OKNimi-testi OK: 
Pitat (Pittidae) on varpuslintuihin kuuluva lintuheimo.
Pittoihin kuuluu BirdLife Suomen luokituksen mukaan yksi suku pitat (Pitta) ja 29 lajia. Pitat ovat rastaan kokoisia, tukevia, pitkäjalkaisia, lyhytpyrstöisiä ja vahvanokkaisia lintuja, jotka liikkuvat pääasiassa maassa kariketta penkoen. Höyhenpuvultaan ne ovat yleensä värikkäitä. Sana pitta on alun perin Intian Andhra Pradeshissa puhuttua telugun kieltä, ja se on tarkoittanut mitä tahansa pientä lintua.
Pitat elävät trooppisessa Aasiassa, Oseaniassa, Papua-Uudessa-Guineassa ja Molukkien saaristossa sekä pari lajia Afrikassa.
Pitat syövät maassa eläviä selkärangattomia.
Pesä on matalalla pensaassa tai esimerkiksi kaatuneessa puussa. Se on suurehko, katettu tai soikionmallinen. Munia on tavallisesti 3–5, joskus jopa seitsemän. Haudonta kestää runsaat kaksi viikkoa ja poikaset lähtevät pesästä 2–3 viikon ikäisinä.
Lajit

Afrikanpitta (P. ako)
Bengalinpitta (P. brachyura)
Borneonpitta (P. baudii)
Filippiinienpitta (P. steerii)
Helmipitta (P. arquata)
Huppupitta (P. sordida)
Kaunopitta (P. elegans)
Keijupitta (P. nympha)
Korupitta (P. granatina)
Malakanpitta (P. gurneyi)
Mangrovepitta (P. megarhyncha)
Manusinpitta (P. superba)
Molukkienpitta (P. maxima)
Mustepitta (P. iris)
Oliiviselkäpitta (P. oatesi)
Ruskopitta (P. nipalensis)
Safiiripitta (P. cyanea)
Salomoninpitta (P. anerythra)
Sarvipitta (P. phayrei)
Sateenkaaripitta (P. moluccensis)
Sinappipitta (P. versicolor)
Siniviittapitta (P. soror)
Sulttaanipitta (P. caerulea)
Sumatranpitta (P. schneideri)
Sundanpitta (P. erythrogaster)
Tammipitta (P. kochi)
Tulikulmapitta (P. guajana)
Viherpitta (P. elliotii)
Vuorikorupitta (P. venusta)
Aiheesta muualla

Laji.fi: Pitat (Pittidae)
ITIS: Pittidae (englanniksi)
Encyclopedia of Life (EOL): Pittidae (englanniksi)
Pitaleipä

Täytetty pitaleipä.
Pitaleipä eli pita (nykykreikan pitta, 'kakku', 'piirakka') on vehnästä leivottu, hiivalla nostatettu litteä leipä. Muodoltaan pyöreän tai soikean leivän ala- ja yläpuoli irtoavat toisistaan paistettaessa muodostaen onton taskun, joka voidaan leikata osaksi auki ja täyttää. Pitaleipää syödään sellaisenaan aterian ohessa, käytetään syömävälineenä tai täytetään taskuleiväksi esimerkiksi kebab-lihalla, vihanneksilla, salaatilla tai falafelilla. Pita tunnetaan perinteisenä leipänä esimerkiksi Turkissa, Bulgariassa ja Kreikassa sekä koko Lähi-idässä ja Pohjois-Afrikassa. Pitan kaltaiset ohuet leivät ovat vanhimpia leipälajeja, ja niitä voidaan paistaa uunin lisäksi millä tahansa kuumalla alustalla, kuten kivellä tai paistinpannulla.
Historia

Pita-leivällä on juurensa Lähi-idän esihistoriallisissa litteissä leivissä. On todisteita noin 14 500 vuoden takaa, kivikaudelta, että nykyisen Jordanian alueella eläneet natufialaiset valmistivat jonkinlaista litteää leipää villeistä viljajyvistä. Antiikin vehnä ja ohra olivat joitakin varhaisimpia kotieläiminä käytettyjä kasveja neoliittisella kaudella noin 10 000 vuotta sitten, hedelmällisessä puolikuussa. 4 000 vuotta sitten leipä oli keskeisessä asemassa sellaisissa yhteiskunnissa kuin Mesopotamian Babylonian kulttuuri, josta tunnetaan varhaisimmat kirjoitetut tiedot ja reseptit leivänvalmistuksesta. Siellä pita-tyyppisiä litteitä leipiä, jotka oli paistettu tinûrussa (tannur tai tandoor), oli perusosa ruokavaliota, ja ne olivat hyvin samankaltaisia kuin nykyiset tandoor-leivät, taboon-leivät ja laffa, irakilainen litteä leipä, jolla on monia yhtäläisyyksiä pita-leivän kanssa. Kuitenkaan vanhoissa teksteissä tai keskiajan arabialaisissa keittokirjoissa ei ole merkintöjä höyryllä puhalletusta, kaksikerroksisesta "tasku-pita" -leivästä, ja ruokahistorioitsijoiden, kuten Charles Perryn ja Gil Marksin mukaan se oli todennäköisesti myöhäisempi kehitys.
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: en:Template:Pita
Aiheesta muualla

Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pitaleipä Wikimedia Commonsissa
Ohutleivät ja niihin liittyvät ruokalajit
Erityyppiset ohutleivät

Arepa
– Chapati
– Injera
– Kistibi
– Lavash
– Naan-leipä
– Näkkileipä
– Pita
– Rieska
– Roti
– Tortilla
Täytettyjä ja kuorrutettuja ohutleipiä

Focaccia
– Pannukakku
– Pizza
Ohutleipiä käyttäviä ruokalajeja

Burrito
– Enchilada
– Fajita
– Nacho
– Taco
– Quesadilla
– Wrap
Käännös suomeksi
Suosituimmuusehto

Suosituimmuusehto (engl. provision for most-favoured-nation status, MFN) on ulkomaankaupassa kahden tai useamman maan kesken solmittu sopimus. Jos yksi sopijoista myöntää jonkin kauppaedun (esimerkiksi tullien alennuksen) jollekin kolmannelle maalle, sen on annettava sama etu myös sopimuksen osapuolille.
Suomen oli 1950-luvun loppupuolella neuvoteltava vapaakaupasta Länsi-Euroopan maiden kanssa, jotta Ruotsi ei saisi kaupalleen etua siitä, että sen vientituotteissa olisi vähemmän tulleja ja maksuja kuin Suomella. Pääministeri V. J. Sukselainen ilmoitti syksyllä 1959 Suomen halusta liittyä syntymässä olevan kauppaliitto EFTAn jäseneksi. Toisaalta Suomi oli solminut Neuvostoliiton kanssa suosituimmuussopimuksen. Kun EFTAn kanssa päästiin sopimukseen (niin sanottu FINEFTA vuonna 1961), sai myös Neuvostoliitto Suomen-kaupalleen samanlaiset vapaakauppaedut.
T1 Mall of Tallinn

T1 Mall of Tallinn vuonna 2022.
T1 Mall of Tallinn on Tallinnassa, Virossa sijaitseva kauppakeskus, joka sijaitsee lähellä Tallinnan lentoasemaa. Kauppakeskuksessa on yli 200 liikettä. Sen pinta-ala on yli 80 000 neliömetriä. Kauppakeskus avattiin marraskuun alussa 2018.
Aiheesta muualla

https://t1tallinn.com/en/
https://www.youtube.com/watch?v=jJwUH-hEmK8 esittelyvideo YouTubessa
Pellingin retki

Pellingin retkeksi kutsutaan vuoden 1918 Suomen sisällissodan aikaista valkoisten pakomatkaa, jolloin 300–400 Helsingin ja Itä-Uudenmaan suojeluskuntalaista vetäytyi aluksi Porvoon saaristoon ja siellä punaisten kanssa käydyn taistelun jälkeen edelleen Suomenlahden yli Viroon. Joukosta on myöhemmin käytetty ruotsinkielistä nimeä Pellingekåren eli Pellingin osasto, Porvoon saariston suurimman saaren Pellingin mukaan.
Tapahtumat

Sisällissodan syttymisen jälkeen punaiset saivat nopeasti haltuunsa lähes koko Itä-Uudenmaan lukuun ottamatta Sipoon, Porvoon ja Loviisan seutuja. Helmikuun 5. päivänä punaiset aloittivat 2 000 miehen voimin suurhyökkäyksen ja onnistuivat parissa päivässä pakottamaan valkoisten joukot perääntymään Porvooseen. Punaisten lähestyessä kaupunkia Itä-Uudenmaan suojeluskuntien ylipäällikkö vapaaherra Gustav Silfverhjelm hajotti joukkonsa. Seurauksena oli pakokauhu, kun osa valkoisista sekä heidän kannattajiinsa lukeutuneita porvoolaisia alkoi siirtyä kohti saaristoa. Myös Silfverhjelm esikuntineen jätti kaupungin.
Silfverhjelmin jälkeen johdon otti käsiinsä jääkäri Väinö Petrelius, joka kokosi Porvoon torilla vapaaehtoisista suojeluskuntalaisista noin 400 miehen vahvuisen osaston. Hän oli Keravalla ja Nikkilässä taistelleen Helsingin suojeluskunnan eli niin sanotun Vihreän pataljoonan päällikkö. Petreliuksen omien miesten lisäksi hänen osastoonsa liittyi Mäntsälän ja Loviisan suojeluskuntien jäseniä. Silfverhjelmin esikunnasta mukana olivat johtaja Mårten Ekblom ja jääkäri Gunnar Stenbäck, jotka hankkivat osastolle myös muonaa, aseita ja rahaa.
Helmikuun 8. päivänä Petreliuksen johtama osasto suuntasi kohti Porvoon ulkosaaristoa. Heidän tarkoituksenaan oli Pellingin saaressa nousta Helsingistä saapuvaan laivaan, jota ei kuitenkaan saatu paikalle. Kotkan ja Haminan suunnasta saapui Porvooseen 600–800 miehen vahvuinen punakaartin osasto, joka parin vuorokauden kuluttua lähti takaa-ajamaan saaristoon vetäytyneitä suojeluskuntalaisia. Valkoiset olivat hajonneet pitkin saaristoa noin neljän kilometrin levyiseksi rintamaksi, jota vastaan punaiset joutuivat hyökkäämään avointa jäätä pitkin. Suojeluskuntalaiset onnistuivat konekivääreineen torjumaan punaisten hyökkäyksen koko päivän kestäneissä taisteluissa.
Illan hämärtyessä suojeluskuntalaisten ammukset alkoivat käydä vähiin. Koska heidän takanaan oli vielä avoin meri, valkoiset päättivät marssia pimeyden turvin punaisten linjojen ohitse sisäsaaristoon. Suurin osa suojeluskuntalaisista jäi majailemaan saaristoon, josta he meren viimein maaliskuussa jäädyttyä pääsivät pakenemaan Suomenlahden yli Viroon. Osa valkoisista pyrki kohti Helsinkiä, mutta heistä suurin osa jäi punaisten vangeiksi. Joukossa oli myös Petrelius kolmen lähimmän miehensä kanssa. Vangitsemisensa jälkeen heidät teloitettiin Helsingissä 13. helmikuuta.
Saaristoon piileskelemään jääneistä suojeluskuntalaisista noin 320 onnistui lopulta meren jäädyttyä pakenemaan Viroon, josta he siirtyivät myöhemmin Danzigiin. Huhtikuun alussa Pellingekåren laivattiin saksalaisella höyrylaivalla S/S Equityllä yhdessä Saksan Itämeren-divisioonan kanssa Hankoon ja liitettiin kenraali Wilhelm Thesleffin komentamaan jääkäripataljoonaan.
Kaatuneet

Suomen sotasurmat -tietokannan mukaan Pellingissä kaatui kuusi valkoista. Punaisia kaatuneita Suomen sotasurmat tuntee ainoastaan yhden, mutta Pellingissä itse mukana ollut sotahistorioitsija J. O. Hannula kirjoitti heidän ilmoittaneen 13 kaatunutta. Pellingissä kuolleiden suojeluskuntalaisten joukossa olivat maajoukkuejalkapalloilija Richard Schybergson ja insinööri Björn Björnberg. Taisteluun osallistuivat myös muun muassa toimittaja Arvi Tapiola, Suursaaren komendantti Toivo Ketonen, myöhemmin kirjailijana tunnettu jääkäri Sulo-Weikko Pekkola, Suomen johtavaksi natsiksi 1930-luvulla noussut Thorvald Oljemark sekä sisäministeri Heikki Ritavuoren murhaan myöhemmin sekaantunut vänrikki Ivar Ståhle‎.
Muistomerkki

Pellingin retken muistomerkki sijaitsee Helsingin Kruununhaan kaupunginosan Liisanpuistikossa. Vuonna 1921 paljastetun veistoksen ovat tehneet kuvanveistäjät Gunnar Finne ja Armas Lindgren. Muistomerkkiin on kaiverrettu 51 valkoisen nimet.
Kirjallisuutta

Helsingius, Torsten: Pellingekåren. Schildts, Helsingfors, 1918.
Helsingius, Torsten: Pellingekåren: porträttalbum. Schildts, Helsingfors, 1919.
Pellingin retken muistomerkki Helsingin Kruununhaan Liisanpuistikossa.
T2

T2 on ruotsalaisen rockyhtye Takidan ensimmäinen EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2000.
Kappaleet

Leave me alone
It's the booze talking
Asleep
Give into me
A point of view
Tadeusz Kościński

| Tadeusz Kościński |
| --- | --- |

Puolan valtiovarainministeri
 15.11.2019–  
Edeltäjä:  Jerzy Kwieciński
Henkilötiedot
Syntynyt: 9. joulukuuta 1956 (ikä 67) Lontoo, Iso-Britannia
Tadeusz Kościński on puolalainen poliitikko. Hän on toiminut 15. marraskuuta 2019 lähtien Puolan valtiovarainministerinä Mateusz Morawieckin toisessa hallituksessa.
Säynätjärvi (Asikkala)

| Säynätjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Päijät-Häme
Kunnat:  Asikkala
Koordinaatit:  61°09′23″N, 25°46′13″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kymijoen vesistö (14)
Valuma-alue:  Asikkalanselän alue (14.21)
Laskuoja:  oja Keskiseen 
Järvinumero:  14.212.1.005
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  98,5 m  
Pituus:  3 km  
Leveys:  510 m  
Rantaviiva:  7,961 km  
Pinta-ala:  80,807 ha  
Saaria:  7 
 fiSäynätjärvi 
Säynätjärvi  on Päijät-Hämeessä Asikkalassa Urajärven kylän lähellä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 81 hehtaaria, se on 3,0 kilometriä pitkä ja 500 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan 7 saarta.  Sen rantaviivan pituus on 8,0 kilometriä.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Asikkalanselän alueella (14.21), jonka Urajärven valuma-alueeseen (14.212) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 98,5 metriä mpy.
Tadeusz Kondrusiewicz

Tadeusz Kondrusiewicz

Tadeusz Kondrusiewicz (s. 3. tammikuuta 1946 Odelsk) on valkovenäläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Liudas Povilonis 31. toukokuuta 1981. Hänet nimitettiin Minskin apostoliseksi hallitsijaksi ja Hippo Diarrhytuksen titulaaripiispaksi 10. toukokuuta 1989. Piispaksi konsekroinnin suoritti 20. lokakuuta paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Edward Idris Cassidy ja Francesco Colasuonno.
13. huhtikuuta 1991 Kondrusiewicz sai nimityksen Euroopan Venäjän apostoliseksi hallitsijaksi. 11. helmikuuta 2002 muodostettiin Moskovan (Jumalan Äidin) arkkihiippakunta, jonka arkkipiispaksi Kondrusiewicz nimitettiin. 21. syyskuuta 2007 hän sai uuden nimityksen Minsk-Mahiljoun arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 10. marraskuuta.
Lisäksi Kondrusiewicz toimi kesäkuusta 2011 kesäkuuhun 2012 Pinskin apostolisena hallitsijana.
Tadeusz Józef Zawistowski

Tadeusz Józef Zawistowski (16. tammikuuta 1930 Sztabin – 1. kesäkuuta 2015) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Czeslaw Falkowski 3. heinäkuuta 1955, ja hänet nimitettiin Łomżan hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Hospitan titulaaripiispaksi 12. toukokuuta 1973. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Paavali VI, jota avustivat Agostino Casaroli ja Bernardin Gantin.
Zawistowski jäi eläkkeelle 11. helmikuuta 2006.
Tacis

Tacis (lyhenne sanoista Technical Assistance to the Commonwealth of Independent States and Mongolia) on Euroopan unionin vuonna 1991 käynnistämä avustusohjelma, joka on suunnattu entisen Neuvostoliiton maille. Se on painottunut etenkin teknisen avun tarjoamiseen.
Aiheesta muualla

EU:n Tacis-sivu (englanniksi)
Piinaava hiljaisuus

| ”Piinaava hiljaisuus” Viikate |
| --- | --- | --- |

Singlen tiedot
 Äänitetty : 4.-5. tammikuuta 1997 remasteroitu 2002 Kouvolassa
 Julkaistu: kesäkuu 2002
 Tyylilaji: heavy metal, folk rock
 Kesto: 08.38
 Levy-yhtiö: Longplay Music
Viikatteen muut singlet
| ”Odotus” 2001 | ”Piinaava hiljaisuus” 2002 | ”Ei ole ketään kelle soittaa” 2002 |
Piinaava hiljaisuus on Viikatteen vinyylisinglelevy. Alun perin  vuonna 1997 yhtye nauhoitti Piinaava hiljaisuus-EP:n, jota ei ryhdytty promotoimaan. EP sisälsi yhteensä viisi kappaletta. Kappaleet "Revennyt esirippu" ja "Koiran tuokio" ilmestyivät split-singlellä,
joka jaettiin KLV-yhtyeen kanssa. Kappale "Taivaallinen mies" ilmestyi Alakulotettuja tunnelmia -EP:llä. Loput kappaleet re-masteroitiin vuonna 2002 ja julkaistiin 7 tuuman vinyylinä 500 kappaleen rajoitettuna levynä. Kappale "Elonkorjuu" on ensimmäinen Viikatteelle ikinä sävelletty kappale.
Kappaleet

Samean veden kalastaja – 4.48
Elonkorjuu – 3.50
Kokoonpano

Kaarle Viikate (oik. Kalle Virtanen) – laulu, kielisoittimet
Simeoni Viikate (oik. Simo Kairistola) – lyömäsoittimet
Aiheesta muualla

Albumi Piinaava hiljaisuus Encyclopaedia Metallum -sivustolla (englanniksi)
TOP 09

| TOP 09 |
| --- | --- |
  
  
  
Perustettu:  11. kesäkuuta 2009
Johto:   Markéta Pekarová Adamová (pj.) 
Ideologia:   liberaalikonservatismi  kristillisdemokratia  liberalismi 
Poliittinen kirjo:  keskusta-oikeisto
Toimisto:   Praha, Tšekki
Osoite:  Opletalova 1603/57
Jäsenmäärä:  n. 383 (2019)
Värit:        violetti
Edustajainhuone:  14 / 200
Senaatti:  4 / 81
Euroopan parlamentti:  2 / 21
Kansainväliset jäsenyydet:  – Euroopan kansanpuolue
Kotisivu:  top09.cz
Infobox OKNimi-testi OK: 
TOP 09 (lyh. Tradice Odpovědnost Prosperita 09, "perinne, vastuullisuus, menestys") on tšekkiläinen vuonna 2009 perustettu puolue. Puolue määrittelee itsensä konservatiiviseksi puolueeksi, jonka politiikka perustuu Euroopan juutalais-kristillisen kulttuurin perinteille ja vapauden ja humanismin demokraattisille ideoille.
Puolue muodostui kristillisdemokraattisen puolueen oikeiston erottua puolueesta entisen puheenjohtaja Miroslav Kalousekin johdolla. Konservatiivipuolue ODS:sta mukaan tuli muun muassa František Laudát. Puolueen ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin senaattori Karel Schwarzenberg, joka oli toiminut aiemmin ulkoministerinä Vihreiden mandaatilla.
TOP 09 osallistui ensimmäistä kertaa toukokuun 2010 vaaleihin, joissa se keräsi 16,7 prosenttia äänistä. Puolue osallistui Petr Nečasin johtamaan hallitukseen ODS ja VV-puolueiden kanssa. Vuoden 2013 vaaleissa puolue sai 12 % äänistä ja jäi oppositioon.
Toukokuussa 2016 yksi puolueen perustajista, Pavol Lukša, jätti puolueen ja perusti Dobrá volba 2016 -puolueen. Vuoden 2016 paikallisvaaleissa puolue koki tappioita ja sen ääniosuus jäi 3,4 prosenttiin.
Vuoden 2017 vaaleissa, nyt Miroslav Kalousekin johtamana puolue saavutti 5,3 äänistä ja 7 paikkaa edustajainhuoneessa.
Puolueen puheenjohtajana on toiminut Markéta Pekarová Adamová vuodesta 2019. Syksyn 2021 vaalien jälkeen puolue nousi Petr Fialan johtamaan viiden puolueen hallitukseen, jonka muodostivat sen lisäksi ODS, KDU-ČSL, Pormestarit ja sitoutumattomat -puolue ja Tšekin piraattipuolue.
Aiheesta muualla

http://www.top09.cz/
Sumu Sireeni

Sumu Sireeni on alkujaan Romaniasta lähtöisin oleva, Facebookissa suosiota saavuttanut aasi. Syyskuussa 2016 Sumu Sireenin Facebook-sivulla oli yli 18 000 tykkääjää. Sumu Sireeni asuu Kirkkonummella Kaisa Toivosen ravitallissa.
Sumu Sireeni on ollut esillä suomalaisissa lehdissä, muun muassa Maaseudun Tulevaisuudessa, Helsingin Sanomissa, Yleisradiossa,, Iltalehdessä, Ilta-Sanomissa, Seiskassa, Avussa, Koululaisessa ja Lemmikissä.
Sumu Sireeni on syntynyt noin vuonna 2008 Romaniassa, mistä se on myöhemmin viety Belgiaan. Sieltä sen osti Suomeen hevoskauppias Juha Ruutsalo, joka myi aasin sen nykyisille omistajille Stall Petbackalle ja Täti-M Teamille. Sumu Sireeni asuu Kaisa Toivosen ravitallissa Kirkkonummella. Toivonen myös omistaa Sumu Sireenin puolisonsa ja puolisonsa äidin kanssa.selvennä
Syyskesästä 2016 Sumu Sireenin odotettiin varsovan ensimmäisen jälkeläisensä. Tiineys kuitenkin päättyi ilmeisesti keskenmenoon. Aasia ei aiota enää astuttaa.
Aiheesta muualla

Sumun Sireenin Facebook-sivut (facebook.com)
Säynäjärvi (Orivesi)

| Säynäjärvi |
| --- | --- |
Valtiot:  Suomi
Maakunnat:  Pirkanmaa
Kunnat:  Orivesi
Koordinaatit:  61°38′34″N, 24°17′39″E
Vesistöalue ja valuma-alueen tietoja
Päävesistöalue:  Kokemäenjoen vesistö (35)
Valuma-alue:  Längelmäveden alue (35.72)
Laskujoki:  Säynäjoki Längelmäveteen 
Järvinumero:  35.721.1.011
Mittaustietoja
Pinnankorkeus:  113,1 m  
Rantaviiva:  1,16 km  
Pinta-ala:  4,794 ha  
Saaria:  ei saaria 
 fiSäynäjärvi 
Säynäjärvi  on Pirkanmaalla Oriveden Yliskylässä sijaitseva järvi.
Maantietoa

Järven pinta-ala on 4,8 hehtaaria ja se on 400 metriä pitkä ja 250 metriä leveä. Se sijaitsee peltomaiden ympäröimänä Yliskylässä niin, että pohjoisrantaa reunustaa Miekkakorpena alkava metsäalue. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria. Sen rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja sen rannat ovat peltojen ympäröimää pensaikkoa tai metsämaata. Järven molemmilla puolilla sijaitsee maatilat ja rantaan on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa. Yhdystie 3241 ohittaa järven 200 metriä etelässä. Järven pohjoispään ylittää korkeajännitelinja.
Vesistösuhteet

Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Längelmäveden alueella (35.72), jonka Längelmäveden lähialueeseen (35.721) se kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 113,1 metriä mpy. Siihen on johdettu kolme ojaa, joista pisin on Koskuenjärven, koilispuolen Virkajärven ja Kaakkolammin yhteinen laskuoja. Sen oma laskuoja on ollut nimeltään Säynäjoki ja se laskee Längelmäveden Pappilanselkään.
Historiaa

Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järvi ja sen tulo- ja laskuojien ymoäristö oli raivattu niityiksi. Järven länsipuolella sijaitsi kaksi torppaa.
Tan Hills

Tan Hills on kylä Durhamin kreivikunnassa Englannissa. Se sijaitsee lähellä Sacristonia, Kimblesworthia ja Nettlesworthia, Durhamin ja Chester-le-Streetin välissä.
Käännös suomeksi
Tämä artikkeli tai sen osa on käännetty tai siihen on haettu tietoja muunkielisen Wikipedian artikkelista. 
Alkuperäinen artikkeli: